laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמשון מפלייזא

רבי שמשון בן יוסף הזקן מפלייזא היה מבעלי התוספות, גיסו של רבנו תם (אחותו מרים נישאה לרבנו תם). ייתכן שהיה תלמידו של רש"י. חי ופעל בעיר פלייזא (אנ'). היה חברו של רבנו תם, ועל אף שהיה מבוגר ממנו פנה אליו בבקשת הסבר לסוגיות בתלמוד בתואר "מורי" והרבה לשבחו, וגם רבנו תם השיב לו בסגנון של תלמיד הפונה לרבו. עדות מאוחרת, אך אמינה, מספרת שרבי שמשון היה גיסו של רבנו תם, אך בשל הפרשי הגילים ביניהם ומהעובדה שבהתכתבויותיהם אין זכר לקשר משפחתי, הסיק אפרים אלימלך אורבך שרבנו תם נשא את רחל, אחותו של רבי שמשון, לאחר פטירתו של האחרון מדברי רבנו תם משתמע שרבי שמשון נהרג על קידוש השם, ונקבר רק לאחר כחצי שנה. חתנו היה רבי אליעזר, וכפי הנראה הוא "רבי אליעזר מפלירא" המובא בתוספות. נכדיו היו רבי שמשון משאנץ והריצב"א. חיבר תוספות למסכת שבת, והוא מצוטט כמה פעמים בתוספות הנדפסות על מסכת זו. מובא עוד פעמים מספר בתוספות על מסכתות עירובין,, יבמות, וכתובות, וכן בתוספות שאנץ על מסכת סוטה. יש חוקרים הסבורים כי חיבר תוספות גם למסכתות אלו, ויש סבורים שלא. פסקיו הועלו אף הם על הכתב, וצוטטו בידי ראשונים אחרים כמו ראבי"ה, אור זרוע, מהר"ם מרוטנבורג ותשובות מיימוניות. כתב גם חיבור קצר ובו סיכום של הלכות מזוזה, אשר עותק ממנו נשתמר ונדפס מכתב יד.       - גיס תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ', עמוד א' ד"ה ורב אסי אפרים אלימלך אורבך, "בעלי התוספות" חלק א, ע' 118 - 120 ספר הישר, הוצאת מקיצי נרדמים עמ' 7 ראבי"ה חלק ב' עמ' 348 ספר הישר, הוצאת מקיצי נרדמים עמ' 191 ספר הישר, הוצאת מקיצי נרדמים, עמ' 11 תוספות לתלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ט, עמוד ב' ד"ה אימר תוספות על תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ל"ב, עמוד א' ד"ה רב (אמנם שם הוא נקרא "רבינו שמשון מפוליררא" ומקום זה מזוהה ללא ספק כפלייזא כפי שמובא ב"אור זרוע" חלק ב סימן רמ). תוספות לתלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף מ"ב, עמוד א' ד"ה סתם ובעוד מקומות תוספות לתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס', עמוד א' ד"ה 'והלכתא' אור זרוע חלק ב סימן רמ ראו מראי המקומות אצל אורבך, עמ' 119 - 120 הערות 41 - 43. ראו: אברהם ברלינר, "לקוטי בתר לקוטי" במבוא למחזור ויטרי, עמ' 183. הרב פנחס שפירא, קובץ גנוזות קדמונים חלק ב, באתר אוצר החכמה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלומצי כותבת יומן

"שלומצי כותבת יומן" הוא ספר לבני נוער מאת הסופרת דקלה קידר. הספר התחיל כסיפור בהמשכים שהתפרסם באינטרנט בפורום תפוז ויצא לאור בשנת 2008, בהוצאת ידיעות ספרים. "שלומצי כותבת יומן" מספר על חייה של שלומצי, נערה מתבגרת, מכיתה ט' עד י"ב. בנוסף מדובר על התהליך והשינוי שהיא עוברת, על כל הקשיים וההתמודדות שלה בתור נערה מתבגרת. במהלך הספר שלומצי עוברת אירועים רבים ובעזרתם היא לומדת להכיר את עצמה ולהעריך את עצמה. הספר כתוב כיומן של שלומצי בת החמש עשרה. בתחילת הספר שלומצי מתחילה לעבוד בתחנת דלק. בהתחלה לא הולך לה כל כך טוב והיא לא מכירה אף אחד. לאחר תקופה קצרה היא מתחברת לילד בשם יוני. יוני עוזר לה ומאוד כיף להם ביחד בתחנה, לאחר כמה זמן שלומצי מתחילה לחבב את יוני יותר ויותר עד שבסוף היא מתאהבת בו. במהלך הספר, שלומצי מתייעצת עם חברותיה נטע ושובל לגבי יוני ולגבי נושאים רבים המעסיקים בני נוער. בהמשך הספר שלומצי חוזרת ללמוד, כשהיא עולה לתיכון, ופוגשת חברים חדשים ולומדת דברים חדשים. בנוסף שלומצי פוגשת ילד בשם אמיר הלומד בתיכון שלה ומתפתח ביניהם קשר מאוד טוב והם אפילו יוצאים במשך תקופה אך בסוף הם נפרדים. שלומצי נחשפת לילדה שמתמודדת עם הפרעות אכילה. היא מנסה לעזור לה והיא מספרת להוריה על מצבה. הילדה נשלחת לטיפול ולא חוזרת לבית הספר במשך הרבה זמן. הספר מסתיים כאשר שלומצי רואה איש ישן בחצר ליד ביתה, כאשר היא מתקרבת אליו היא רואה כתובת על התיק שלו יוני עינב - ישראל. שלומצי - נערה בת 15. הדמות הראשית בסיפור. בספר היא מתוארת בתור ילדה חסרת ביטחון עצמי, ובלי הצלחה רבה עם בנים. במהלך הספר שלומצי עוברת תהליך עם עצמה בו היא מוצאת אהבות חדשות ולומדת לקבל את עצמה כפי שהיא. נטע - חברתה הטובה ביותר של שלומצי. לנטע יש בן זוג ובמהלך הספר שלומצי מבקשת ממנה עצות על בנים. שובל- חברתה הטובה ביותר של שלומצי. יוני - האהבה הראשונה של שלומצי, עבד איתה בתחנת הדלק. גדול משלומצי בכמה שנים. שרוני- אחותה הקטנה של שלומצי, היא ושלומצי מתמודדות ביחד עם הבעיות הנוצרות מהגירושים של ההורים שלהן. אמא של שלומצי - גרושה, יש לה 2 בנות (שלומצי ושרוני). אבא של שלומצי - גרוש, יש לו 2 בנות (שלומצי ושרוני) ושתי בנות מאשתו החדשה. הספר פורסם תחילה באתר תפוז, כיומן מקוון של דמות בדויה בת 14. הספר נכתב על בסיס חוויות שעברו על המחברת בת ה-30, במהלך 4 שנים. סביבו נוצרה אז קהילה תוססת. לטענת המחברת, הספר מפגיש עם רגשות עוצמתיים של עצב וכאב, אך מתאים לבני הנוער. רינת פרימו, בלוגי היקר: על מה חושבות הנערות?, באתר ynet, 23 ביולי 2008 "תעלול נפשי עם חתול: דקלה קידר בספר חדש על הקושי להכיר את הקרובים לנו". הארץ. נבדק ב-2022-05-30. שני, רוני (2004-02-03). "הגברת העירומה נחשפה". Ynet. נבדק ב-2022-06-13. שלומצי כותבת יומן - דקלה קידר, באתר www.e-vrit.co.il שלומצי כותבת יומן - דקלה קידר | ידיעות ספרים שאוהבים, באתר www.ybook.co.il
אלחנן בן יצחק

רבי אלחנן בן יצחק מדנפייר (Dampierre-Sur-Aube) שבצרפת, היה פרשן מבעלי התוספות ופייטן במאה ה-12. רבי אלחנן היה בנו ותלמידו של ר"י הזקן, מהחשובים שבבעלי התוספות, ובן נינו של רש"י מצד אביו ומצד אמו. חיבר מספר ספרים: "סדר תיקון תפילין", "סוד העיבור" ו"ספר ליקוטין". כן נשתמרו בידינו כמה פיוטים שכתב. נהרג על קידוש השם בפוגרומים של שנת ד'תתקמ"ד (1184), עוד בחיי אביו. מהר"י קולון כתב עליו: "ומי הם פוסקים גדולים יותר מרבנו יצחק ורבנו אלחנן ז"ל". חיבר תוספות למסכתות רבות. לידינו הגיעו התוספות שלו למסכת עבודה זרה שנכתבו באזור שנת ד'תתקמ"ב, והן נפסקות בדף ל"ה. גם הרא"ש בתוספות הרא"ש למסכת עבודה זרה שנתחברו על ידו מביא מתוספות רבי אלחנן עד לדף לה. תוספותיו למסכת עבודה זרה הודפסו לראשונה על פי כתב יד בשנת תרס"א על ידי דוד פרנקל בהוצאת "חברת דובב שפתי ישנים". מהדורה חדשה בתוספת הערות הודפסה בבני ברק בשנת תשס"ג על ידי אהרן יעקב קרויזר. לפי אפרים אלימלך אורבך, תוספות למסכת עבודה זרה המודפסות, שחוברו על ידי תלמיד רבנו פרץ, מקורן העיקרי בתוספותיו של רבינו אלחנן. וכן תוספות למסכת שבועות המודפסות, שחוברו על ידי רבי אליעזר מטוך, ותוספות למסכת חגיגה המודפסות מקורן העיקרי בתוספותיו של רבינו אלחנן. רבי אלחנן נזכר כמה פעמים בשמו בתוספות המודפסות. בנו הוא רבי שמואל המוזכר בתוספות במסכת ערכין. על פי אורבך הוא מחבר התוספות למסכת מועד קטן.       - גיס ריצ'רד גוטהייל ומ. סליגסון, ‏"אלחנן בן יצחק", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' אלחנן (בר' יצחק הזקן) מדנפיר", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 138, באתר היברובוקס רבי אלחנן בן יצחק, ‏פתיחה לסליחות, באתר "דעת" תוספות על מסכת עבודה זרה לרבינו אלחנן ברבינו יצחק (בעל התוספות) מדמפיר ז"ל, הוסיאטין תרס"א, באתר אוצר החכמה (40 העמודים הראשונים ניתנים לצפייה ללא תשלום) יחוסה של אמו לרש"י מובא בספר "מבוא הראבי"ה" מאת אביגדור אפטוביצר, עמ' 309, שם מתואר כנינו של רבי יהודה בן נתן, חתנו של רש"י. תוספות, מסכת ברכות, דף ס', עמוד ב', ד"ה אשר. רבי יהודה בן אליעזר, מנחת יהודה. שו"ת מהרש"ל, שאלה כט, באתר היברובוקס. ראו גם שו"ת ר"י הזקן (ת"ד סי' פז): "לפי מה שהיה אומר בני נ"ע וגם כתב כן בתוס' מסכת גיטין וקידושין שהיה נראה לו ... ולפי דבריו של בני תנוח נפשו בצרור החיים". שו"ת מהרי"ק סוף שורש נב, באתר היברובוקס. על פי פירושו למסכת עבודה זרה דף ט' עמוד ב': "ולחשבון הזה תמצא שנת השמיטה לשנה הזאת שנת תתקמ"ב שאנו עומדין בה". דניאל כץ, סקירה, באתר ארץ חמדה. א.א אורבך, בעלי התוספות, פרק שלושה עשר. זבחים מה, ב. יבמות קה, א. חגיגה טו, ב. חגיגה טז, א. חגיגה כ, א. עבודה זרה לה, א תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י"ח, עמוד ב'. ספר ראבי"ה בתוספת מבוא מאת אביגדור אפטוביצר, עמוד 309. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיוהאר

טיוהר הוא כינויו של משה קסטיאל (נולד ב-1968) - מורה רוחני, תקליטן ומפתח שיטות מדיטציה. נולד בישראל ברמת השרון ושירת בצה"ל במסגרת חטיבת גולני. לאחר שירותו הצבאי טייל מספר שנים במזרח הרחוק וזכה להצלחה כתקליטן מסיבות טראנס בגואה שבהודו. הוא החל ללמוד תורות רוחניות והושפע רבות מהתאולוגיה ושיטות המדיטציה של אושו. בשלהי 1996 החל להתגבש סביב טיוהר גרעין של חניכים, ובשנת 2000 הקים בחופי קוסטה ריקה מרכז רוחני בשם "פאצ'ה מאמה". בתקופה זו זכה טיוהר לפרסום בתקשורת הישראלית כשנודע כמורו הרוחני של שחקן הכדורסל דורון שפר. כיום הוא ממשיך להופיע ברחבי העולם כתקליטן וכמורה רוחני המעביר סאט-סאנגים (מפגשים רוחניים), ומנהיג את קהילתו בקוסטה ריקה. "קריאה להתעוררות" - אתר תלמידי טיוהר "פאצ'ה ממה" - הכפר האקולוגי הרוחני בקוסטה ריקה תומר פרסיקו, פגישה עם טיוהר, בלוג באתר "רשימות", 10.10.2006
וורו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וורו – עיר, נפה עירונית ובירת מחוז וורו בדרום-מזרח אסטוניה, שגובל ברוסיה ובלטביה וורו (מחוז) – אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה וורו (כדורגלן) – כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי
האגדה של קורה - פרקים

האגדה של קורה (באנגלית: The Legend of Korra) היא סדרת אנימציה אמריקאית הנוצרה על ידי מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ ניקלודיאון ב־14 באפריל 2012. הסדרה מתייחסת לכל עונה כאל "ספר". כל "ספר" נקרא על שם ההתמודדות העיקרית שקורה נאלצת להתמודד איתה באותה עונה. העונה הראשונה של התוכנית כוללת 12 פרקים, השנייה 14, ושתי העונות האחרונות כללו 13 פרקים כל אחת. הסדרה מתרחשת בעידן תעשייתי שבו כבר קיימים כלי רכב יבשתיים ואוויריים - מכוניות וספינות אוויר בנוסף לשכלול כלי התעבורה הימיים - ספינות, ספינות מלחמה ומשחתות. במהלך חיו של אווטאר אַנְג, נבנתה עיר בשם "רפאבליק סיטי" (באנגלית: Republic City), שבה אנשים מכל האומות חיים יחדיו. עלילת הסדרה מתמקדת באווטאר החדשה, אווטאר קֹורָה, כשפית מים בת 17 משבט המים הדרומי, המורה שלה טנזן וחבריה - מאקו, בולין, אסאמי סאטו. בכל עונה ישנה עלילה אחת עם אנטגוניסט חדש ולא עלילות משנה עם עלילה אחת ברקע. ברוכה הבאה לרפאבליק סיטי אווטאר - פרקים האגדה של קורה - דמוית
ספריית מוזיקה

ספריית מוזיקה היא מקום בו נאספים בצורה מסודרת חומרים הקשורים למוזיקה במטרה לשמר אותם ולאפשר שימוש יעיל בהם. הספרייה עשויה להכיל חומרים מודפסים, כגון מילונים, אנציקלופדיות, אינדקסים ומדריכים, או חומרים שאינם מודפסים, כגון תווים דיגיטליים או הקלטות אודיו. ספריות מוזיקה יכולות להתלוות ללימודי מוזיקה בבתי ספר, מכללות, אוניברסיטאות, וקונסרבטוריונים. מנגד, הן יכולות לשמש באופן בלתי-תלוי ליצירת מוזיקה חדשה עבור משתמשים פרטיים ומוסדות. ספריות כלי נגינה מאפשרות לשאול או לחלוק את השימוש בכלים. ספריות שכאלו מספקות כלים הנעים בין כלי נגינה נפוצים, ועד כלים ייחודיים לסגנון אתני ממוקד. ספריות כלי נגינה משמעותיות ניתן למצוא בקנדה, פרת' שבאוסטרליה, מסצ'וסטס, וושינגטון, אוהיו ומדינות נוספות בארצות הברית. עם התפתחות תעשיית המדיה, מוזיקה שנוצרת באמצעים דיגיטליים הפכה לפופולרית יותר, מה שגרם לצמיחה של ספריות המציעות מאגרי מוזיקה דיגיטלית (stock music). מאגרים אלו מכילים אוספי קטעים מוזיקליים ובהם אפקטים קוליים לשימוש בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, פרסומות וכו'. אוספים אלו עשויים לכלול מנעד מוזיקלי רחב ובו מוזיקה דיגיטלית ואנלוגית כגון תקליטים. בין הגדולות שבהן נמנות "Spitfire", "Cinesamples", Heavyocity",‏ ו־"Native Instruments". חברות אחרות עוסקות גם בדיגיטציה של צלילי כלי נגינה מוקלטים, כדי שיוכלו לבוא לידי שימוש באופן דיגיטלי. ספריית וידאו פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי מדיה וקבצים בנושא ספריית מוזיקה בוויקישיתוף ספריות למוזיקה, דף שער בספרייה הלאומית "Toronto Public Library creates city's 1st musical instrument lending program", CBC, 7 באפריל 2016 {{citation}}: (עזרה) "The Musary, a Hamilton-based nonprofit "lending library" of musical instruments." James Sullivan (15 דצמ' 2011), "Sharing the music: in honor of a late Hamilton resident, lending library brings instruments to students at the Beverly School for the Deaf", Boston Globe {{citation}}: (עזרה) The South Shore Folk Music Club of Kingston, Massachusetts, maintains an instrument lending library. Judith Montminy (27 ספט' 1998), "For club, it's been 20 years strumming", Boston Globe {{citation}}: (עזרה) Sheffield Bushnell-Sage Library. Ukulele. Massachusetts: CW/MARS. נבדק ב-14 אוק' 2012. {{cite book}}: (עזרה) Seelye, Katharine Q. (7 במרץ 2014), "Breaking Out of the Library Mold, in Boston and Beyond", New York Times, נבדק ב-8 במרץ 2014 {{citation}}: (עזרה) "Oddmusic Instrumentarium". Urbana-Champaign, Illinois, US. 2010-03-21. נבדק ב-3 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה ובנושא ספריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תסמונת פארי-רומברג

תסמונת פארי-רומברג (אנגלית: Parry-Romberg syndrome) היא תסמונת הקרויה על שמו של המדען היהודי שגילה אותה, מוריץ היינריך רומברג (1795–1873) (שהמציא את מבחן רומברג) והמדען הבריטי כיילב היליר פארי (1755–1822). מדובר בהפרעה נוירולוגית נדירה המאופיינת באטרופיה (דלדול/ ניוון) של מחצית הפנים, ובדרך כלל גורמת לאסימטריה בולטת בפנים בנוסף למה שנקרא COUP DE SABRE (חתך מחרב) והרס של רקמות כמו סחוס, עצם, עור, שריר, שומן בצד אחד של הפנים, לרוב שמאל. התסמונת נפוצה יותר בנשים. עדיין לא ידוע מדוע מתחילה התסמונת, כיצד תסתיים ומתי, אך בכל המקרים קיימת עצירה בשלב מסוים או לכל הפחות הפוגה. הטיפול המוצע לסובלים מהתסמונת הוא טיפול קוסמטי של מילוי או שחזור לתיקון הנזקים שיצרה האטרופיה. מדיה וקבצים בנושא תסמונת פארי-רומברג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נפולאונה אנג'וליני

נפולאונה אנג'וליני (באיטלקית: Napoleone Angiolini;‏ 1797 – 20 ביוני 1871) היה צייר איטלקי. נפולאונה אנג'וליני נולד בבולוניה. הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות היפות של בולוניה, ולימד אותו ג'ובאני בטיסטה פרולי. בשנת 1812, זכה אנג'וליני בפרס קטן, על שצייר בתערוכת סלה דל נודו. בשנת 1814, בשיתוף עם גאטנו אורלנדי, הוא צייר את דיוקנו של אנטוניו ואקרי, בוטניקאי איטלקי. אנג'וליני זכה בפרסים אקדמיים נוספים בשנת 1817, על ציור של יוחנן המטביל, ובשנת 1821, קיבל פרס נוסף על ציור דמות שצייר. בשנת 1824 הוענק לו פרס מלגה של ארבע שנים ללימודים ברומא, שם צייר את פאולוס (1827), וציורים נוספים כמו "יוליסס בבית רועה הצאן אומאיוס", ו-"סוקרטס בכלא". לאחר מכן, הוא חזר לבולוניה ב-1838 ונפטר בה ב-1871. מדיה וקבצים בנושא נפולאונה אנג'וליני בוויקישיתוף Vaccari portrait is presently in the Certosa di Bologna. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נפולאונה אנג'וליני".
וולדו פפר הגדול

וולדו פפר הגדול (באנגלית: The Great Waldo Pepper) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1975 בהפקתו ובבימויו של ג'ורג' רוי היל, עם רוברט רדפורד, סוזן סרנדון, מרגו קידר ובו סוונסון בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי ויליאם גולדמן וג'ורג' רוי היל והוא מתאר את תקופת התעופה במטוסים דו כנפיים עשויין מקנבס, קרשים וכבלי מתכת בשנים 1926–1931 שבה עדיין לא גובשו תקנות התעופה וטייסים רבים התפרנסו מהדגמת תרגילי אווירובטיקה ופעלולים מסוכנים של הליכה על הכנפיים שהסתיימו מדי פעם באסונות. 1926 נברסקה, וולדו פפר (רוברט רדפורד) מתפרנס מהטסת אזרחים למרחקים קצרים וביצוע פעלולי טיסה. הוא גויס לחיל האוויר של ארצות הברית בשלהי מלחמת העולם הראשונה כמדריך טיסה ולא הצליח להשתתף בקרבות אוויר אבל לכולם הוא מספר שהשתתף בקרב נגד האייס הגרמני ארנסט גסלר (בו ברונדין) שבסיומו הצדיע לו גסלר וכי הוא הטייס השני הטוב בעולם לאחר גסלר. הוא פוגש בחברו הטייס אקסל אולסון (בו סוונסון) שבתחילה מתחרה בו אבל לבסוף הם משתפים פעולה ומצרפים את חברתו של וולדו, מארי באת' (סוזן סרנדון). הם מנסים לבצע פעלול בו נוהגת באת' ואולסון טס מעליהם ומשלשל סולם חבלים עליו מטפס וולדו אולם אולסון מנמיך ווולדו מתנגש בגג מתבן ונפצע קשות. כל גופו נתון בגבס והוא מועבר למנוחה הקנזס בבית חברו עזרא סטיילס (אדוארד הרמן) שהוא אחיה של חברתו לשעבר מוד (מרגו קידר). עזרא מתכנן מטוס חד כנפי שיוכל לבצע את התרגיל המסוכן של "לולאה חיצונית". בינתיים הם מתקבלים ל"קרקס המעופף" של דוק דילהופר (פיל ברנס) שבו מבצעים תרגילי תעופה מסוכנים לקהל בתשלום. הקהל הולך ומתמעט מתחיל לגלות חוסר עניין באווירובטיקה ודילהופר משכנע את באת' לעלות למטוס בבגדים חושפניים וללכת על הכנף כשהרוח מגלה חלקים בגופה שיהיו יותר מעניינים וסקסיים. היא מסכימה אך על הכנף היא קופאת מקור ולא יכולה לזוז. וולדו יוצא לקראתה במטוס וכמעט מגיע אליה אך היא נופלת למותה והפקיד הפדרלי אומר להם שהם מקורקעים עד לסיום החקירה. בינתיים מסיים עזרא לבנות את המטוס החד כנפי שלו ובטיסה לעיני הקהל הוא מנסה לבצע "לולאה חיצונית" אך מתרסק הקהל רץ לקראתו ומישהו מצית סיגריה והמטוס מתחיל לבעור. וולדו לא מסוגל להומיאו והורג אותו במוט כהמתת חסד. לאחר מכן הוא עולה על מטוס, גורם לנזק קשה במתקנים, מתרסק ונפצע שוב קשות. הוא מקורקע לצמיתות אך לאחר התאוששות הוא מגיע להוליווד ביתר עם אולסון, משנה את שמו ומתחיל לעבוד כטייס בסרט תעופה. מסתבר שהיועץ בסרט זה הוא לא פחות מאשר ארנסט גסלר שטס ברפליקה של מטוס פוקר DR.I. וולדו טס בסופווית' קאמל ושניהם משחזרים קרב ממלחמת העולם הראשונה. הם זורקים את המצנחים שלהם ומתחילים קרב אבווירי ללא ירי אלא בצורת משחק צ'יקן שבסיומו מטוסיהם כבר לא שמישים והם מצדיעים אחד לשני ונעלמים. בסוף מוצגת תמונה של וולדו פפר (1896–1931). מדיה וקבצים בנושא וולדו פפר הגדול בוויקישיתוף "וולדו פפר הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "וולדו פפר הגדול", באתר AllMovie (באנגלית) "וולדו פפר הגדול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "וולדו פפר הגדול", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "וולדו פפר הגדול", באתר אידיבי "וולדו פפר הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לוולדו פפר הגדול, באתר יוטיוב וולדו פפר הולך על כנפי המטוס, באתר יוטיוב מרש וולדו פפר הגדול, באתר יוטיוב וולדו פפר הגדול, באתר TCM
בנסון שילונגו

בנסון שילונגו (באנגלית: Benson Shilongo; נולד ב-18 במאי 1992 באונגוודיבה שבנמיביה) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת נמיביה. שילונגו שיחק ביונייטד אפריקה טייגרס מליגת העל הנמיבית, בגאבורון יונייטד מליגת העל הבוטסואנית, בפלטינום סטארס מליגת העל הדרום-אפריקאית, ובאל-אסיותי ובסמוחה מליגת העל המצרית. ב-1 בינואר 2019 חתם באסמאעילי מליגת העל המצרית. ב-31 במאי 2022 חתם במכבי בני ריינה. ב-6 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, בניצחון 0–1 על נבחרת מלאווי במשחק ידידות. ב-22 בפברואר 2012 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, צמד שערים בניצחון 0–3 על נבחרת מוזמביק במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת נמיביה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שתי הופעות בטורניר. בנסון שילונגו, באתר Transfermarkt בנסון שילונגו, באתר Soccerway בנסון שילונגו, באתר WorldFootball.net בנסון שילונגו, באתר National Football Teams בנסון שילונגו, באתר FootballDatabase.eu יגאל גולדשטיין, ‏עומרי בן הרוש במו"מ עם בני ריינה, באתר ערוץ הספורט, 30 במאי 2022
אליעזר ממיץ

רבי אליעזר בן שמואל ממיץ (ה"רא"ם"), (נולד בערך בשנת 1140–1237), נתפרסם בעיקר בשל חיבורו "ספר יראים". היה תלמידם של רבנו תם והרשב״ם, ורבם של רבי אלעזר מוורמס בעל "ספר הרוקח", הראבי"ה - רבי אליעזר בן יואל הלוי מבון ומקלן, רבי ברוך בן שמואל ממגנצא ורבי שמחה בן שמואל משפירא. אין לזהותו עם רבי אליעזר בן שמואל החתום על תקנות משנת תתק"פ ותתקפ"ג. חיבר תוספות למסכתות ברכות, שבת, פסחים, נדרים, זבחים, חולין ונזיר. ערך מורחב – ספר יראים אחד מספריו החשובים שנתפרסמו הוא "ספר יראים". הספר כולל את דיני המצוות, על פי מניינו של רבי יהודאי גאון, וכן קצת ענייני מוסר ודרך ארץ. אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות: תולדותיהם, חיבוריהם, שיטתם, ירושלים: מוסד ביאליק, 1986, פרק ד, עמ' 154. אליעזר ממיץ, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" משה רייך, ‏מבוא ל"יראים השלם", באתר "דעת" ספר היראים, וילנא תרס"ב, באתר דעת אליעזר בן שמואל ממץ, דף שער בספרייה הלאומית כך כתב בספר שלשלת הקבלה. אפטוביצר מניח שהחתום על התקנות הוא אחיו של רבי שמחה בן שמואל משפירא. ראו שם דף מג עמוד א ד"ה נותן לאחר, ודף נח עמוד א ד"ה אמר להם. ראו בספר ראבי"ה חלק ב עמוד 18 ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני א. אביכזר

דני א. אביכזר (מכונה: דני איי, באנגלית: Danny A. Abeckaser) הוא שחקן וקולנוען אמריקאי יליד ישראל. אביכזר נולד בישראל. אביכזר הוא השישי מבין שבעה ילדים להורים ממוצא יהודי-ספרדי שעלו לישראל ממרוקו. בשנת 1980 היגרה משפחתו של אביכזר יחד עימו לארצות הברית. אביכזר גדל בברוקלין. בשנת 2010 אביכזר הפיק ושיחק בסרט "Holy Rollers", בו כיכב גם ג'סי אייזנברג. בשנת 2012 גילם את דינו לפרון לצד השחקנים מייקל שאנון ווינונה ריידר בסרט "איש הקרח". בשנת 2013 היה לו תפקיד קטן בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט". בשנת 2016 קיבל אביכזר את התפקיד הראשון לסרט בו כיכב בתפקיד הראשי - הסרט "A Stand Up Guy". סרט הבכורה של אביכזר כבמאי היה הסרט "First We Take Brooklyn" אשר יצא לאקרנים בשנת 2018 בו הוא גם כיכב לצד הארווי קייטל. במהלך 2019 היה לו תפקיד קטן בסרטו "האירי" של מרטין סקורסזה בו הוא שיחק בסצנה עם רוברט דה נירו בתפקיד לואי המלח. במאי 2022 התחתן בישראל בחתונה מתוקשרת עם מאי אלמקייס מדיה וקבצים בנושא דני א. אביכזר בוויקישיתוף דני א. אביכזר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכל גלנטי‏, דני איי בלבן, באתר וואלה, 30 במאי 2022 Eric Ortiz Garcia (9 בדצמבר 2019). "Interview: Danny A. Abeckaser Talks MOB TOWN, The Apalachin Mafia Meeting And THE IRISHMAN". Screen Anarchy. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Donnelly, Matt (20 בספטמבר 2017). "Martin Scorsese's 'The Irishman' Casts Former Nightlife Kingpin Danny A Abeckaser (Exclusive)". TheWrap. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Donnelly, Matt (20 בספטמבר 2017). "Martin Scorsese's 'The Irishman' Casts Former Nightlife Kingpin Danny A Abeckaser (Exclusive)". Yahoo! Entertainment. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Grater, Tom (22 בדצמבר 2020). "Danny A. Abeckaser Signs With APA; Dystopian Thriller 'Go / Don't Go' U.S. Deal – Global Briefs". Deadline Hollywood. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Klein, Amy (13 במאי 2010). "Rolling with not so holy Chasidim". Jewish Telegraphic Agency. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Roberts, Sheila (30 באפריל 2013). "Danny Abeckaser Talks THE ICEMAN, His Role in THE WOLF OF WALL STREET, and His Movie THE LIFE". Collider. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Gustafson, Kristy (29 בנובמבר 2017). "First We Take (Hollywood): How One Man is Paving His Way to the Top". HuffPost. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Brunner, Jeryl (5 בנובמבר 2019). "Danny A. Abeckaser Opens Up About the Time Robert De Niro Punched Him in the Gut While Filming The Irishman". Parade. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "'It Was The Best Experience Of My Life': Actor Danny A. Abeckaser On 'The Irishman' & Robert De Niro". WLNY-TV. 1 בנובמבר 2019. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Paltrowitz, Darren (23 באוגוסט 2019). "Israeli-American Actor Danny A. Abeckaser on Landing Gig on 'The Irishman'". The Jewish Journal of Greater Los Angeles. נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) אורית מרלין־רוזנצוייג, סיפור האהבה של הבמאי ההוליוודי דני איי והקונדיטורית מבאר שבע מאי אלמקייס, באתר ynet, 15 באוגוסט 2021
דראגן קיצ'נוביץ'

דראגן קיצ'נוביץ' (בסרבית: Драган Кићановић; נולד ב-17 באוגוסט 1953) הוא כדורסלן עבר, פוליטיקאי ודיפלומט סרבי. קיצ'נוביץ' שיחק בשנות ה-70 וה-80, ונחשב לאחד השחקנים והסקוררים האירופיים הטובים בכל הזמנים, לאחר שזכה גם בתואר מר אירופה וגם בתואר שחקן השנה באירופה. ב-1981 וב-1982. הוא נבחר לאחד מ-50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991. ב-20 באוגוסט 2010 הפך קיצ'נוביץ' לחבר היכל התהילה של פיב"א, כהוקרה על משחקו בתחרויות בינלאומיות. הוא נבחר לספורטאי הטוב ביותר של יוגוסלביה ב-1982, והוא גם נבחר לשחקן הכדורסל הטוב ביותר של יוגוסלביה במאה ה-20. מאז ספטמבר 2013, הוא ממלא את תפקיד הקונסול הכללי בקונסוליה הסרבית בטריאסטה, איטליה. במהלך שנות ה-70, קיצ'נוביץ' שיחק כדורסל במועדונים לצד דראז'ן דליפאגיץ', ויחד הם יצרו צמד מוכשר בפרטיזן בלגרד. בתחרויות בינלאומיות למועדונים, קיצ'נוביץ' זכה בשתי אליפויות רצופות של גביע קוראץ' (הטורניר האירופי ברמה השלישית), עם פרטיזן בלגרד (1977/1978 ו-1978/1979). הוא קלע 33 נקודות בגמר 1978 (רק מאחורי 48 נקודות של דליפאגיץ'), ו-41 נקודות בגמר 1979. יתרה מזאת, הוא גם זכה בתואר גביע אירופה למחזיקות גביע (שנקרא מאוחר יותר גביע ספורטה) עם סקאבוליני פזארו, בעונת 1982/1983. הוא שוב שלט בגמר התחרות, כשקלע 31 נקודות וחילק שמונה אסיסטים. עם פרטיזן בלגרד, קיצ'נוביץ' זכה גם בשלוש אליפויות ליגת העל היוגוסלבית (1976, 1979 ו-1981), ובתואר הגביע היוגוסלבי ב-1979. הוא היה חבר שלוש פעמים בנבחרת אירופה (1976, 1978 ו-1981). קיצ'נוביץ' שיחק בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל בין השנים 1973 ל-1983, והתחרה בכל התחרויות הבינלאומיות הגדולות של פיב"א: היורובאסקט, אליפות העולם והמשחקים האולימפיים. הוא זכה באליפות אירופה שלוש פעמים (1973, 1975 ו-1977). הוא נבחר פעמיים לחמישיית הטורניר של היורובאסקט (1979 ו-1981). במשחקים האולימפיים זכה קיצ'נוביץ' במדליית הכסף באולימפיאדת מונטריאול 1976 ובמדליית הזהב במוסקבה 1980. באליפות העולם הוא זכה במדליית הכסף ב-1974, והוא נבחר ל-MVP של הטורניר. הוא גם זכה במדליית הזהב באליפות העולם של 1978, ובמדליית הארד באליפות העולם 1982, בה היה מלך הסלים עם 190 נקודות. הוא גם נבחר לחמישיות הטורנירים של 1978 ו-1982. הוא אחד מהקלעים המובילים בכל הזמנים בתולדות גביע העולם, לאחר שקלע בסך הכל 491 נקודות בטורניר. זמן קצר לאחר פרישתו מכדורסל, קיצ'נוביץ' מונה לסגן נשיא פרטיזן בלגרד, תחת נשיאות המועדון של טומיסלב ירמיץ'. עם חלוקת העבודה, ירמיץ' היה מעורב בעיקר בצד העסקי, בעוד קיצ'נוביץ' ניהל את הסגל וקיבל החלטות בכל הנושאים המקצועיים, החל מסגל השחקנים ועד להעסקת צוות האימון. עם כניסתו לתפקיד הוא החתים את זוראן סלבניץ', חברו לשעבר לנבחרת יוגוסלביה, כמאמן החדש של המועדון. לאחר פרישתו שימש כיו"ר הוועד האולימפי של סרביה ומונטנגרו וכשר הספורט והנוער מטעם המפלגה הסוציאליסטית הסרבית. פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א "FIBA announces 2010 Hall of Fame Class". FIBA. 2010-08-20. אורכב מ-המקור ב-2010-10-19. Playing Legends Dragan Kicanovic. Kića novi konzul;Vecernje novosti, 19 September 2013 "Player Nominees". Euroleague Basketball. נבדק ב-2011-09-10. "Dragan Kićanović". Sports Reference LLC. אורכב מ-המקור ב-2020-04-18. נבדק ב-2010-09-18.