laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Strip No More

Strip No More (בעברית: לא להתפשט יותר) הוא סינגל של הלהקה הדנית לוקאס גרהאם, העוסק בחשפנית שהפסיקה לעסוק בחשפנות. השיר יצא לאור כהורדה דיגיטלית ב-16 ביוני 2015 על ידי חברת התקליטים Then We Take the World. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הדני. את השיר כתבו לוקאס פורקאמר, כריסטורפר סטיבן בראון, סבסטיאן פוג, סטפן פורסט, מורטן ריסטורפ, מגנוס לארסון, ברנדון או'ברייאנט ביל ומארק פאלגרן. וידאו קליפ לשיר יצא ב-16 במרץ 2017. נכון לנובמבר 2020, הקליפ צבר למעלה מ-13 מיליון צפיות ביוטיוב. מילות השיר "Strip No More" באתר Genius סרטון השיר "Strip No More" באתר יוטיוב לוקאס פורקאמר, כריסטורפר סטיבן בראון, סבסטיאן פוג, סטפן פורסט, מורטן ריסטורפ, מגנוס לארסון, ברנדון או'ברייאנט ביל, מארק פאלגרן סרטון השיר, באתר יוטיוב
מלענן מנוצה

מַלְעָנָן מְנֻצֶּה (שם מדעי: Stipagrostis plumosa) הוא צמח עשבוני רב-שנתי המסועף מבסיסו, ממשפחת הדגניים תת-משפחת הסיסניים השייך לסוג מלענן. הצמח גדל באדמות שאינן מלוחות, ובבתי גידול טבעיים בלבד. המלענן המנוצה הוא צמח הגדל בנגב בנגב הצפוני, הרי אילת, והערבה. הוא נזקק לחולות מדבר מיוצבים. פריחת המלענן המנוצה מתרחשת בחודשים אפריל-מאי. הפרח של המלענן חסר עלי כותרת, צורת העלה היא סרגלית והעלים מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). השיבולית כוללת פרח אחד בלבד דו-מיני. מלענן מנוצה דומה בהופעתו הכללית למלענן החוף. בעולם, המלענן המנוצה נפוץ בצפון אפריקה ובמדבריות של מערב אסיה, באזור האירנו-טורני ובאזור הסהרו-ערבי. הסוג מלענן כולל 50 מינים, מתוכם 6 בארץ ישראל, רובם עשבים רב-שנתיים של חולות-מדבר. מלענן מנוצה, באתר NCBI (באנגלית) מלענן מנוצה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מלענן מנוצה, באתר צמח השדה מלענן מנוצה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה מלענן מנוצה, באתר Tropicos (באנגלית) מלענן מנוצה, באתר GBIF (באנגלית) מלענן מנוצה, באתר The Plant List (באנגלית) מלענן מנוצה, באתר IPNI (באנגלית) מלענן מנוצה, באתר "צמח השדה" מלענן מנוצה, באתר "צמחיית ישראל וסביבתה" ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוננלנגיים

יוננלנגיים (שם מדעי: Unenlagiidae) היא משפחה מוצעת של דינוזאורים קלורוזאורים הקרובים לדרומזאוריים, ולדעת חוקרים רבים נחשבים לחלק מהמשפחה. הם התקיימו רק בסוף הקרטיקון שלפני 94 עד 70 מיליון שנה ברחבי מרבית היבשות, שכללו את גונדוונה ואת לאוראסיה. המשפחה הוגדרה ב-1999 בידי החוקר חוסה בונפרטה (אנ'), על שם הסוג יוננלנגיה מארגנטינה. המשפחה נחשבת לקבוצה בסיסית יחסית בקבוצה דיינוניכוזאוריה, בה הטרודוניים והדרומזאוריים וכן הדינוזאורים שהתפתחו לעופות וכנראה שהיו דינוזאורים מנוצים, אך חסרי יכולת תעופה. חלקם היו בעלי מאפיינים אמפיביים כמו ההלצ'קרפטור. מינים אלה היו מגוונים בגודלם וצורתם, אך לרבים מהם היו חרטומים מוארכים עם לסתות בעלות שיניים מחודדות, רגליים ארוכות וחזקות וגפיים קדמיות בעלות טפרים מעוקלים. הגדולים שבהם היו האוסטרורפטור והדקוטרפטור. תת-משפחה Halszkaraptorinae סוג הלצ'קרפטור (Halszkaraptor) סוג Mahakala סוג Hulsanpes תת-משפחה Unenlagiinae סוג אוסטרורפטור (Austroraptor) סוג בויטררפטור (Buitreraptor) סוג דקוטרפטור (Dakotaraptor)? סוג נאוקנרפטור (Neuquenraptor) סוג אורניתודסמוס (Ornithodesmus)? סוג Pamparaptor? סוג פירורפטור (Pyroraptor)? סוג רהונאביס (Rahonavis)? סוג יוננלנגיה (Unenlagia) סוג יונקוילוזאורוס (Unquillosaurus)?
יגואר C-X17

יגואר C-X17 (באנגלית: Jaguar C-X17) היא מכונית קונספט בתצורת קרוסאובר מהודר המשלב מאפיינים של SUV אשר הוצג על ידי יצרנית הרכב המהודר יגואר בשנת 2013. "יגואר C-X17" היה הקרוסאובר הראשון של "יגואר". "יגואר C-X17" הוצגה לראשונה בשנת 2013 בתערוכת המכוניות הבין-לאומית הגרמנית בפרנקפורט. 5 דלתות. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. "יגואר C-X17" "יגואר C-X17" "יגואר C-X17" "יגואר C-X17" "יגואר C-X17" "יגואר C-X17" – מבט לפנים הרכב "יגואר C-X17" – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים יגואר יגואר C-X16 יגואר C-X75 מדיה וקבצים בנושא יגואר C-X17 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יגואר C-X17 יגואר C-X17, סרטון באתר יוטיוב "יגואר C-X17" bbc.com/news/business-24023485 "יגואר C-X17" autocar.co.uk/car-news/frankfurt-motor-show/official-jaguar-c-x17-suv Chris Knapman, ‏Jaguar C-X17 SUV Concept revealed, The Telegraph, 9 September 2013 "יגואר C-X17" evo.co.uk/jaguar/xfr/13470/jaguar-c-x17-suv-concept-pics-and-video-frankfurt-motor-show "יגואר C-X17" - תמונות jaguar-jordan.com/en/about-jaguar-concept-cars-c-x17-gallery "יגואר C-X17" autoexpress.co.uk/jaguar/66700/jaguar-c-x17-4x4
שביט האלי (סרט)

שביט האלי (ברוסית: Коме́та Галле́я) הוא סרט קומדיה רומנטית רוסי משנת 2020 בכיכובם של אנה צ'יפובסקאיה ואנטון שגין. הסרט מופץ על ידי MEGOGO Studios, שבבעלות megogo.net. הפיזיקאי-אסטרונום איגנט האלי בן ה־34, מוקסם מהכוכבים ועובד במצפה ההררי, טס לבירה להגיש בקשה לגירושין. במוסקבה, בנסיבות יוצאות דופן, איגנט פוגש נערה מסתורית בשם טאיסיה ארטמייבה ופוגש את כל משפחתה: האם יוליה, אחותה דוסיה וסבתא אינטליגנטית ותמהונית בשם יאנגה לבובנה. מפגש זה הופך הכל בחייו של האסטרונום ובערב השנה החדשה איגנט יצטרך לקבל החלטה חשובה שתשנה לא רק את חייו, אלא גם את חיי מכריו החדשים. ליה אחז'אקובה – יאנגה לבובנה ארטמייבה אנה צ'יפובסקאיה – טאיסיה אנטון שגין – איגנט האלי פאבל פרילוצ'ני – פולופאנוב אנה מיכאלקובה – יוליה אלכסיי קראבצ'נקו – ואלרי פטרוביץ' דניאל ספיוואקובסקי – מוחין עמנואל ויטורגן – קעשה איגור ורניק – גרישה נינה אוסאטובה – מריה קונסטנטינובה מקסים לגאשקין – המאהב של יוליה קסניה קוטפובה – שורוצ'קה סופיה לוקיאנובה – דוסיה "שביט האלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שביט האלי באתר kinopoisk.ru קדימון הסרט, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדית פרמפטון

ג'ורג' ורנון מרדית פרמפטון (באנגלית: George Vernon Meredith Frampton‏; 17 במרץ 1894 – 16 בספטמבר 1984) היה צייר ותחריטאי בריטי. פרמפטון נולד באזור סנט ג'ון ווד בלונדון והיה ילדם היחיד של הפסל סר ג'ורג' פרמפטון ואשתו הציירת קריסטבל קוקרל. פרמפטון התחנך בבית הספר של ווסטמינסטר ואחרי כמה חודשים שלמד לדבר צרפתית בז'נבה, הוא נרשם לבית הספר לאמנות בסנט ג'ון ווד. הוא המשיך ללמוד בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה בין השנים 1912 ל־1915, שם זכה גם בפרס ראשון וגם במדליית כסף. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת פרמפטון בצבא הבריטי בחזית המערבית עם יחידת מודיעין שדה, שתיעדה תעלות אויב, וכן עבד על פענוח תצלומי אוויר. לאחר המלחמה פרמפטון חידש את הקריירה האמנותית שלו וביסס את עצמו כאחד הציירים הבריטים הנחשבים ביותר בתקופה. בין השנים 1920–1945 הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות כמעט כל שנה והציג שם בסך הכל שלושים ושניים ציורים. פרמפטון היה חבר מוקדם בחברה לאמנות גרפית והציג שם בשנת 1921. בשנת 1925 נבחר לחבר בגילדת עובדי האמנות. בשנת 1934 הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית ובשנת 1942 הפך לחבר מלא באקדמיה. פרמפטון צייר דיוקנאות של הדוכס מיורק, שהיה אמור להפוך למלך ג'ורג 'השישי, אקדמאים ומדענים, וסדרת דיוקנאות באורך מלא של נשים מהחברה הגבוהה. לעיתים קרובות הוא בילה שנה שלמה בעבודה על ציור יחיד. פרמפטון צייר בצבעים חלקים ללא משיחות מכחול נראות לעין, והשיג מראה של ריאליזם כמעט צילומי. רוב ציוריו היו בהזמנה, אך יוצא מן הכלל הבולט היה דיוקן אשה צעירה, שפרמפטון הציג באקדמיה המלכותית בשנת 1935 ואשר נרכש עבור גלריית טייט. לפרמפטון היו כמה מהחפצים שמופיעים בציור ואמו הכינה את השמלה שלבשה הדוגמנית מרגרט אוסטין-ג'ונס. היא דגמנה עבורו שוב באחת מיצירותיו המפורסמות ביותר, משחק הסבלנות (1937), התלוי כעת בגלריה לאמנות פרנס בהאל. במהלך מלחמת העולם השנייה קיבל פרמפטון שתי משימות מהוועדה המייעצת של אמני המלחמה (WAAC) (אנ'). אחד מהם נועד לאדמירליות, אך נושא מתאים לא נמצא והציור מעולם לא נעשה. ועדת ה-WAAC הנוספת של פרמפטון נועדה לדיוקנו של סר ארנסט גוורס, שהפך לדיוקן משולש של גוורס ועמיתיו בחדר הבקרה המחתרתי שלהם בקנסינגטון. בשנת 1953 פרמפטון ביקש שהאקדמיה המלכותית תגדיר אותו ברשימת החברים בדימוס. ראייתו החלה להחמיר, ושכנע אותם שהוא כבר לא יכול לצייר ברמה הגבוהה הקודמת שלו ובפירוט כה מוקפד. עם אשתו עבר לבית בווילטשיר. פרמפטון תכנן את הנכס בשנות השלושים ובמשך שארית חייו עבד על שיפור ותחזוקת הבית הזה, שכלל רהיטים ועיצוב שעונים משלו. במשך שנים רבות היצירות של פרמפטון הוצגו לעיתים רחוקות לציבור והוא נשכח במידה רבה. עם זאת, הוא הספיק לראות את הרטרוספקטיבה שלו בגלריית טייט בשנת 1982. זו הייתה ההצגה האישית הראשונה שלו ושחזקה את מעמדו. מדיה וקבצים בנושא מרדית פרמפטון בוויקישיתוף Meredith Frampton - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית) War pictures, issued by authority of the Imperial War Museum, London: Walter Judd Ltd, 1919 Meredith Frampton, Imperial War Museums (באנגלית) The mesmerising and peculiar paintings of Meredith Frampton | Art UK, artuk.org (באנגלית)
פסלי עין ע'זאל

פסלי עֵין עַ'זְאֵל הם פסלים מהתקופה הנאוליתית אשר נוצרו במהלך האלף ה-7 לפנה"ס לערך בעין ע'זאל (בערבית: عين غزال), מצפון לעמאן (רבת עמון), בירת ירדן של היום. הפסלים התגלו בשנת 1983 והובאו אל מוזיאון ירדן בעמאן. עין ע'זאל היה יישוב נאוליתי שהיה פעיל בין השנים 7250 לפנה"ס ו-4500 לפנה"ס. ביישוב התרחש מעבר יוצא דופן מתרבות של ציידים-לקטים לתרבות חקלאית. ככל הנראה קבורה הייתה היבט חשוב בתרבות האזורית, כפי שחושפים אתרי קבורה משומרים היטב שנתגלו באזור. תושביה של עין ע'זאל יצרו קבוצה של פסלים שגובהם נע בין שלושים למאה סנטימטרים בין 6750 לפנה"ס ל-6570 לפנה"ס. בעזרת חומרים כגון טיח שנאספו מהביצות והואדיות הסמוכות, יצרו בעלי המלאכה שלדים דמויי דחליל, אותם עטפו בשכבות חוטים מפותלים על מנת שיישמרו על צורתם. לאחר מכן, הפסלים הועברו לייבוש אל מול השמש, כדי להבטיח את הקשחת הטיח. כמה דמויות, הגדולות והחשובות לכאורה, קיבלו שכבה דקה של טיח לבן במיוחד; בעוד אחרים קיבלו שכבת פסים ובעוד מחצית נוספת נותרה חלקה. ראשי הפסלים זכו לתשומת לב קפדנית, כולל שכבות טיח מרובות, עיני גיר גדולות ולבנות ואישונים עשויים ביטומן, שפתיים פשוטות, קווי גבה וסנטרים. חלק מהפסלים היו מעוטרים בבגדים או בבדים. לאחר ששימשו את מטרותיהם, ככל הנראה לטובת טקסים דתיים, נקברו הפסלים בסדר ממזרח למערב, בשני "קברים". בשנות ה-70 של המאה ה-20, פרויקט הקמת כבישים לעבודות ציבוריות חשף את אתר עין ע'זאל וממשלת ירדן הקדישה מיד את השטח לשימור ארכאולוגי. הפסלים הראשונים התגלו בשנת 1983 על ידי קבוצת ארכאולוגים בראשות גארי רולפסון. עם זאת, האקלים הקשה והחם של ירדן גבה מחיר מיידי מהפסלים, פיצח את הטיח וחשף את שלדיהם הפנימיים. לכן, עם גילוי פסלים נוספים בשנת 1985, הצוות החליט "לחסום" את כל הבור לפעולת מכון סמית'סוניאן בוושינגטון די. סי., משם הועברו אל מוזיאון ירדן בעמאן בעוד חלק הגיעו אל מוזיאון הלובר בפריז. עין ע'זאל (אתר ארכאולוגי) פיסול התקופה הנאוליתית מדיה וקבצים בנושא פסלי עין ע'זאל בוויקישיתוף Ain Ghazal Statues - Material Worlds: Art and Agency in the Near East and Africa Universes in Universe
בלטונפיזפה

בלטונפיזפה (בהונגרית: Balatonfűzfő) היא עיירה במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבלטונפיזפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיירה 4,730 תושבים, ובשנת 2020 רק 4,469 תושבים. במקום קיימים עדויות להתיישבות בידי הקלטים, האווארים והרומאים. וכן נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מתקופת ימי הביניים, אשר מעידים על קיומם של התיישבויות שנהרסו לאחר מכן במאה ה-17. צמיחת היישוב החלה לצבור תאוצה שוב בשנת 1908 עם בניית קו רכבת סביב אגם בלטון ועד שנת 1920 בני המקום עסקו בסלילת כבישים, בניית סניף דואר, הקמת תחנות רכבת בעיקר באזור החוף, ונטיעת כרמים ועיבוד אדמות. בשנת 1927 החל במקום ייצור אבק שרפה דבר שהביא לעיר אוכלוסייה העוסקת בתעשייה. בלטונפיזפה הוכרז ככפר בשנת 1958, כפר גדול בשנת 1970, ממשל עצמי עצמאי (עיירה) בשנת 1990, וכעיר ב-1 ביולי 2000. מדיה וקבצים בנושא בלטונפיזפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלטונפיזפה נתוני היישוב באתר הלמ"ס ההונגרי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאנג די-פרטואן נגארה

יאנג די-פרטואן נגארה (במלאית נקרא כ"(הוא) שהוא לורד"), הוא תואר של ראש המדינה, ושימש כתואר רשמי בתקופות שונות בסבה, סינגפור וברוניי, בלי להתבלבל עם ארבעת ראשיהם הלא-מונרכיים של מדינות מלזיות המכונות יאנג די-פרטואה נגרי, וגם לא המלך הראשי של מלזיה המכונה יאנג די-פרטואן אגונג. ראש מדינת סבה היה ידוע פעם בשם יאנג די-פרטואן נגרה ומאוחר יותר נודע בשם יאנג די-פרטואה נגרי. בשנת 1959, לאחר תיקונים בחוקת סינגפור שהעניקה ממשל עצמי פנימי לסינגפור, החליף תפקידו החגיגי של "יאנג די-פרטואן נגארה" את המושל הקולוניאלי הבריטי סינגפור כנציג המלוכה הבריטית בסינגפור. אף על פי שלתואר הייתה משמעות מילולית של ראש מדינה, "יאנג די-פרטואן נגארה" היה חוקתית רק מנכ"ל "דה-יורה", שפעל כנציג סגן מלכות במקום המושל הכללי האופייני. תחת הסדר מעבר, המושל האחרון של סינגפור, סר ויליאם גוד, שימש כ"נגה די-פרטואן נגארה הראשון" מ-3 ביוני 1959 עד 3 בדצמבר 1959. את מקומו ירש יוסוף בן אישק, שהושבע לתפקיד באותו יום בו אומצו דגל המדינה, סמל המדינה וההמנון הלאומי. התואר נשמר כאשר סינגפור הפכה למדינה הארבע-עשרה של מלזיה בשנת 1963. נושא המשרה שימש אז כנציג סגנו של "יאנג די-פרטואן אגונג" ממלזיה. ב-9 באוגוסט 1965 הופרדה סינגפור מהפדרציה והפכה למדינה עצמאית במסגרת חבר העמים. ב-22 בדצמבר אותה שנה תוקנה החוקה כדי להפוך את המדינה לרפובליקה, ולשנות את התואר לנשיא בתוקף רטרואקטיבי מיום העצמאות. סר ויליאם גוד – 3 ביוני 1959 עד 3 בדצמבר 1959 (בעבר מושל סינגפור משנת 1957) יוסוף בן אישק – 3 בדצמבר 1959 עד 9 באוגוסט 1965 (לאחר מכן נשיא סינגפור עד 1970) בברוניי, הסולטן של ברוניי ידוע גם בשם "יאנג די-פרטואן נגארה ברוניי דרוסלאם". התואר המלא של ראש המדינה וראש השלטון של ברוניי הוא "קבאווה דולי יאנג מהא מוליה (KDYMM) פדוקה סרי באגינדה סולטן ויאנג די-פרטואן נגארה ברוניי דרוסלאם". יאנג די-פרטואן אגונג גרנביל-אדג', פי. ג'יי. (1999). הסבחאן: חייו ומותו של טון פואד סטפנס. ISBN 978-983-40114-0-6. האיסטנה, קיי. קיי. סיט, פיטר מיאלין, מהדורת טיימס 2000, עמוד 88. The head of state in Singapore: An historical perspective in Managing Political Change in Singapore: The Elected Presidency', Kevin Tan, Peng Er Lam, Routledge, 1997, page 9 "הנהלה - אוניברסיטת ברוניי דרוסלאם". אורכב מ-המקור ב-2016-09-15. נבדק ב-2016-03-04.
איימי קלי

איימי קלי (באנגלית: Aimée Kelly; נולדה ב-8 ביולי 1993) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסרט העלילתי "Sket" משנת 2011, עליו הייתה מועמדת לפרס הפנים החדשות בקולנוע הבריטי הטובה ביותר בפרסי פסטיבל הסרטים בלונדון. קלי שיחקה גם בדרמה המצליחה של CBBC "וולפבלוד" בתפקיד מאדי סמית', עליה נבחרה כפרפורמרית הילדים הטובה ביותר על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. בגיל 16, היא נבחנה לתפקיד של מיני מק'גינס לסדרת הטלוויזיה "סקינס", אולם את התפקיד קיבלה לבסוף פרייה מייבור. לאחר האודישן הזה, מנהלת הליהוק ג'יין ריפלי יצרה קשר עם קלי בנוגע לסרט אחר "סקט". קלי קיבלה את התפקיד של קיילה ריצ'רדס וזה היה לסרט הבכורה שלה. עלילת הסרט עוקבת אחר קיילה כשהיא מנסה למצוא את האיש שהרג את אחותה, ועל הדרך היא מצטרפת לחבורה המסייעת לה בחיפושיה. בשנת 2013 היא גם הייתה מועמדת ל'שחקן/ית הטוב/ה ביותר' בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לילדים, על תפקידה כמדי בסדרה "וולפבלוד". עם זאת, בפרס זכה בובי לוקווד, המגלם את ריידיאן מוריס בסדרה "וולפבלוד". מאז קלי שיחקה בפרק בסדרה "מיילדת". קלי עזבה את הסדרה כדי להתמקד בלימודיה. קלי למדה בבית הספר התיכון הקתולי Sacred Heart. לאחר מכן היא הגישה בקשה ללימודי תואר ראשון בבית הספר לאמנויות הבמה "טרינג פארק", שם למדה גם דייזי רידלי. איימי קלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איימי קלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איימי קלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "BAFTA". bafta. נבדק ב-22 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Geordie actress Aimee Kelly in line for film award". Evening Chronicle. 18 באוקטובר 2011. נבדק ב-16 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Wolfblood Season Three: Endings And Beginnings!". 27 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Network Rail (3 ביולי 2018), '18' – A hard-hitting short Film from Network Rail (note – deals with adult themes), נבדק ב-6 ביולי 2018 {{citation}}: (עזרה)
קריסטבל קוקרל

קריסטבל אנני קוקרל (באנגלית: Christabel Annie Cockerell‏; הוטבלה ב־21 באוקטובר 1864 – 18 במרץ 1951) הייתה ציירת בריטית לילדים, פורטרטים ונופים. היא נישאה לפסל סר ג'ורג' פרמפטון, והפכה לליידי פרמפטון, אך המשיכה להציג את אמנותה תוך שימוש בשם הנעורים שלה. היא נולדה בשנת 1863, בתו של ג'ורג' ראסל קוקרל מלונדון, והוכשרה בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה משנת 1882, שם הכירה את בעלה לעתיד, הפסל ג'ורג' פרמפטון. הם התחתנו באפריל 1893 ובנם מרדית פרמפטון נולד ב־17 במרץ 1894. היא הציגה עבודות באקדמיה המלכותית משנת 1885 והמשיכה עד 1910, תמיד תחת שם נעוריה. בעלה קיבל תואר אבירות בשנת 1908 ובשנת 1910 הם עברו לבית חדש שתוכנן על ידו בסנט ג'ון ווד, לונדון, שכלל סטודיו לכל אחד מהם. הסטודיו שלה בבית תואר כ"חדר ציור מושלם שבו משולבים ביעילות נוחות ותועלת", עם תמונות רבות על הקירות ושטיח מהסטודיו של לייטון. הבית הוצג במאמר משנת 1910 "עיצובים אחרונים בארכיטקטורה ביתית" במגזין "סטודיו", עם תצלומים, כולל אחד מחללי הפנים של הסטודיו של קוקרל. החלק החיצוני של הבית נשאר כמעט ללא שינוי. קוקרל דגמנה מדי פעם לבעלה: בפסל "אם וילד" מראים אותה עם בנם התינוק מרדית, שהוצג בביאנלה בוונציה בשנת 1897 ובתערוכה העולמית בפריז בשנת 1900. בעלה הוצג גם בעבודתה: אחד מציוריה הקטנים מראה אותו יושב ליד חלון, עובד על פסלו, ובנו הצעיר צופה בו. בעלה נפטר ב-21 במאי 1928, ובשנת 1930 העניקה לזכרו מספר פסלי ארד לגלריה לאמנות של מועצת העיר קמברוול בורו, לונדון, בגלל חיבתה למקום. מדיה וקבצים בנושא קריסטבל קוקרל בוויקישיתוף "Christabel Annie Cockerell in the England, Select Births and Christenings, 1538-1975", www.ancestry.com "England & Wales, National Probate Calendar (Index of Wills and Administrations), 1858-1966, 1973-1995 for Dame Christabel Annie Frampton", www.ancestry.com Barbican art gallery (Londres), Kenneth McConkey, Anna Gruetzner Robins, Barbican Art Gallery, Impressionism in Britain, Yale University Press, 1995, ISBN 978-0-300-06334-9. (באנגלית) Frampton, Sir George James (1860–1928), sculptor and craftsman, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית) Studio international, London, Cory, Adams & Mackay [etc.], 1893 Mother and Child | Frampton, George James Sir | V&A Search the Collections, V and A Collections, ‏2020-11-08 (באנגלית)
פיצה בנוסח הוואי

פיצה הוואית, המכונה גם פיצה אננס, היא פיצה עם אננס, שינקן, רוטב עגבניות וגבינה. פיצה זו נחשבת לשנויה במחלוקת עקב שימוש באננס, דבר שנוגד כביכול עקרונות של פיצה מסורתית. סם פאנפולוס (אנ') טען כי יצר את הפיצה בנוסח הוואי הראשונה בצ'אתאם (אנ'), אונטריו, קנדה בשנת 1962. בהשראת המטבח הסיני אשר מערבב בדרך כלל טעמים מתוקים ומלוחים, התנסה פאנפולוס בהוספת אננס, בשר חזיר, קותלי חזיר ותוספות אחרות לפיצה. תוספת האננס לתערובת המסורתית של רוטב עגבניות והגבינה, לפעמים עם בשר חזיר או לפעמים עם בייקון, הפכה במהרה לפופולרית באופן מקומי ובסופו של דבר לתוספת עיקרית לפיצות ברחבי העולם. בשנת 2014 רשם מגזין טיים את הפיצה ההוואית ברשימת 13 הפיצות המשפיעות בכל הזמנים. פיצה בנוסח הוואי הייתה הפיצה הפופולרית ביותר באוסטרליה בשנת 1999 - כ-15% ממכירות הפיצה. סקר האריס משנת 2016 בקרב מבוגרים בארצות הברית הציג את האננס כאחד משלוש התוספות הפחות אהובות על פיצה, וזאת לפני אנשובי ופטריות. מדיה וקבצים בנושא פיצה בנוסח הוואי בוויקישיתוף Helen Mann (February 21, 2017), Canadian inventor of Hawaiian pizza defends pineapple after Iceland's president disses fruit topping, CBC As It Happens. Accessed 19 May 2017 Devon Scoble (5 באפריל 2016). "The History of Hawaiian Pizza". FoodNetwork.ca. {{cite web}}: (עזרה) Sarah Begley, The 13 Most Influential Pizzas of All Time, Time (באנגלית) Steve Green (1999). PMQ Goes to Australia, Pizza Marketing Quarterly, Last accessed 7 February 2017 Birth, Allyssa (23 בפברואר 2016). "Pepperoni Tops Americans' List of Favorite Pizza Toppings". The Harris Poll. Harris Interactive. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2017. נבדק ב-21 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי ירדן–כווית

יחסי ירדן–כווית הם היחסים הדו-צדדיים בין ירדן לכווית. היחסים נחשבים חזקים, אם כי ישנם עדיין מתחים. לשתי המדינות יש היסטוריה משותפת, הן מתקופת הכיבושים הערביים והן מתקופת האימפריה העות'מאנית, ולכן בין שתי המדינות יש קשר הדוק. שני העמים הם גם מדינות מלוכה חזקות. שני העמים ייסדו לראשונה קשר זמן קצר לאחר עצמאותה של כווית. לאורך כל מלחמת איראן–עיראק, ירדן, יחד עם כווית, היו שני התומכים העיקריים בעיראק בסכסוך נגד המשטר האסלאמי באיראן. עם זאת, בעקבות מלחמת המפרץ, שהחלה עם פלישות עיראקית לכווית, הואשמו בירדן כי שתקו למצוקתם של כוויתים רבים, כולל המשפחה המלכותית של כווית, אל-סבאח; אף על פי כן הירדנים הצליחו לשמור על איזון ביחסים. לאחר תום מלחמת המפרץ, ירדן נהייתה ביקורתית יותר כלפי סדאם חוסיין ואוהדת יותר כלפי כווית. שתי המדינות, מאז תום מלחמת המפרץ, נהנו מעידן חדש של שיתוף פעולה. בשנת 2019 חתמו ירדן וכווית על 15 הסכמים להגברת שיתוף הפעולה בכל תחום. שתי המדינות מגלות גם חשש מפני החסימה של קטר במהלך המשבר הדיפלומטי בקטר. ירדן מחזיקה בכווית שגרירות בכווית סיטי. כווית מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן. מדיה וקבצים בנושא יחסי ירדן–כווית בוויקישיתוף Reed, Stanley (2009-01-28). "Jordan and the Gulf Crisis" (באנגלית אמריקאית). ISSN 0015-7120. נבדק ב-2021-10-11. History com Editors, Iran-Iraq War, HISTORY (באנגלית) Treaster, Joseph B.; Times, Special To the New York (1990-08-08). "THE IRAQI INVASION; Jordan Talks of Balance But Some See Iraqi Tilt". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-11. New Improvements in Jordan-Kuwait Relations, Stratfor Abdulaziz Kilani, Has Jordan distanced itself from Saudi Arabia?, https://english.alaraby.co.uk/, ‏2019-09-06 (באנגלית)
ויליאם אלמונד קודרינגטון גוד

סר ויליאם אלמונד קודרינגטון גוד (באנגלית: Sir William Allmond Codrington Goode;‏ 8 ביוני 1907 – 15 בספטמבר 1986) היה קצין קולוניאלי בריטי, ששימש כמושל ומזכיר קולוניאלי במושבות שונות במזרח הרחוק במאה העשרים. גוד היה המושל האחרון של מושבת הכתר בסינגפור, והפרוטקטורט הבריטי של צפון בורניאו (אנ'). גוד נולד בטוויקנהאם, מידלסקס, ולמד בבית הספר אוקהם ובמכללת ווסטר, אוקספורד. גוד הצטרף לשירות המדינה במלזיה בשנת 1931 ולמד משפטים בזמנו הפנוי. הוא התקבל לבר על ידי Grey's Inn בשנת 1936. בשנים 1936–1939 שימש כקצין המחוז ראוב, ולאחר מכן כעוזר המזכיר הפיננסי של סינגפור בשנת 1939. הוא מונה לעוזר נציב ההגנה האזרחית, סינגפור בשנת 1940, וכיהן בחיל המתנדבים בסינגפור כרב-טוראי-משנה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר קרב סינגפור בשנת 1942 הוא נלקח בשבי על ידי היפנים ונשלח לעבודה בסיאם ברכבת בורמה בין השנים 1943–1945 הוא נשאר במלזיה לאחר המלחמה, ובשנת 1948 הפך לסגן המזכיר הכלכלי בפדרציה. בשנת 1949 הועמד לעדן כמזכיר ראשי, שם שימש גם כמושל בין השנים 1950–1951. הוא שב לסינגפור כמזכיר קולוניאלי בשנת 1953 והפך למושל הבריטי האחרון של המושבה בשנת 1957. בשנת 1959, כחלק מהסדרי המעבר, הוא מונה ליאנג די-פרטואן נגארה של סינגפור מיוני עד דצמבר, ולנציב בריטניה. בין השנים 1959–1963 הוא היה המושל והמפקד האחרון של צפון בורנאו. הוא קיבל את מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (CMG) בהצטיינות השנה החדשה בשנת 1952 מפקד האביר של מסדר סנט מייקל וסנט ג'ורג' (KCMG) בשנת 1957. הוא קיבל תואר אביר עם מסדר בית החולים של סנט ג'ון מירושלים (KStJ) בשנת 1958. הוא מונה למפקד הגדול של מסדר סנט מייקל וסנט ג'ורג' (GCMG) בהצטיינות השנה החדשה בשנת 1963 זמן קצר לפני פרישתו לברקשייר, אנגליה. בשנת 1938 התחתן גוד עם מרי הרדינג. היא נפטרה בשנת 1947 ושלוש שנים לאחר מכן התחתן עם אנה מרי מקלארן. גוד נפטר בגורינג און תמזה בשנת 1986, בגיל 79. המזכיר הראשי של עדן (1949–1953) ממלא מקום מושל עדן (1950–1951) ממלא מקום מושל סינגפור (1955) מזכיר המושבות (1953–1957) [תפקיד שמו של המזכיר |הראשי" בשנת 1955] מושל סינגפור האחרון (1957–1959) יאנג די-פרטואן נגארה הראשון (ראש המדינה) של סינגפור (1959) המושל האחרון של צפון בורנאו הבריטית (1959–1963) קורפילד, ג'סטין (2010). מילון היסטורי של סינגפור. Scarecrow Press. ISBN 081087184X. Rahman, Nor. "William A. C. Goode". NLB Infopedia.