laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רבי דוסא בן הרכינס

רבי דוסא בן הרכינס היה תנא מהדור הראשון לתנאים, והיה בן דורו של רבן יוחנן בן זכאי, והאריך ימים וחי גם בדור השני לתנאים. הוא סתם רבי דוסא במשנה. נודע בעשירותו הרבה והושיב את חכמי ישראל שבאו לבקרו, על מיטות זהב. המימרא הידועה ביותר שלו היא המוזכרת במסכת אבות: "שינה של שחרית ויין של צהרים, ושיחת הילדים, וישיבת בתי כנסיות של עמי הארץ מוציאין את האדם מן העולם". בערוב ימיו נעשה ר' דוסא סומא. כשהיה זקן מופלג נועצו בו חכמים לדעת הלכה, כך למשל מספר התלמוד במסכת יבמות: פעם אחת שמעו עליו חכמים שהורה באחת מהלכות יבמות כבית שמאי, החליטו ללכת אליו ולברר האם כך הוא הדבר. רבי דוסא היה כבר זקן מופלג והחכמים שבאו לביתו - רבי אלעזר בן עזריה רבי עקיבא ורבי יהושע - נהגו בו כבוד מופלג ותחבלו תחבולה כיצד לקבל את דעתו של רבי דוסא מבלי לשאלו ישירות לדעתו. לבסוף כשהבין לאן חותרים החכמים שאל בשם מי שמעו האימרה "דוסא שמעתם? או בן הרכינס שמעתם?, אמרו לו בן הרכינס שמענו. אמר להם: אח קטן יש לי, בכור שטן הוא ויונתן שמו, והוא מתלמידי שמאי, והוא הורה הלכה זו כבית שמאי, אבל מעיד אני עלי שמים וארץ שעל מדוכה זו ישב חגי הנביא ואמר שלשה דברים, וביניהם שהלכה זו כבית הלל". כשרבי יהושע חויב על ידי רבן גמליאל להגיע במקלו ומעותיו ביום כיפור שחל לפי חשבונו, התייעץ על כך עם רבי דוסא שהורה לו לשמוע לרבן גמליאל. מנחם החברוני (1215 לספירה), שחי כ-1200 שנה אחרי תקופת רבי דוסא, מתאר את קברו במערה בצפת יחד עם רבי חנינא בן חכינאי ורבי אליעזר בן הורקנוס. יעקב השליח (1258-1270 לספירה) ומחבר "שבילי דירושלים" (המיוחס לרבי יצחק חילו, 1333 לספירה), טוענים כי נקבר עם תלמידיו. מחברי הספרים: "סדר קברי אבותינו ז"ל" (1300 לספירה), "ציוני קברים בארץ ישראל" (1440 לספירה), ו"אלו יחוסי הצדיקים ז"ל וציונם" (המאה ה-15) טוענים כי נקבר עם רבי שמעון בן עזאי ורבי יוסי בן זמרה. "איגרת יחוס האבות" (לפני 1537 לספירה) ו"יחוס הצדיקים" (סוף המאה ה-15) מוסיפים כי גם רבי נחמיה נקבר עימם. רבי חיים ויטאל (1570 לספירה) תמך במסורת קברו של רבי דוסא, אך הדגיש "ואין צדיק אחר קבור שם אלא הוא לבדו". גרשון בן אליעזר הלוי סגל (1624 לספירה) טען כי רבי דוסא קבור יחד עם אביו הרכינס "וצדיקים אחרים". בנימין לאו, "רבי דוסא בן הרכינס: ישב בדד וידום", בספרו: חכמים, כרך שני: ימי יבנה עד מרד בר כוכבא, ידיעות ספרים, 2007, עמ' 156-146. הרב אהרן הימן, "רבי דוסא בן הרכינס", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 324-322, באתר היברובוקס רבי דוסא בן הרכינס, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" רבי דוסא בן הרכינס באתר אהלי צדיקים הרמב"ם בהקדמתו למשנה כתב שחי כבר בדורו של שמעון הצדיק, וזאת על פי האמור משמו בתלמוד ירושלמי, מסכת יבמות, פרק א', הלכה ו': "מכירו אני שהוא דור עשירי לעזרא ועינוי דמיין לדידיה (=ועיניו דומות לשלו)". וכן על פי האמור משמו בתלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ט"ז, עמוד א': "מעיד אני עלי שמים וארץ שעל מדוכה זו ישב חגי הנביא ואמר שלשה דברים", ומכאן הסיק שחי כבר בזמן עזרא הסופר וחגי הנביא. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ט"ז, עמוד א' משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה י' ראש השנה כה א אלה סימני כתבי הקברות על פי חוקרים רבים מדובר בזיוף (ראה: גרשם שלום, ס' שבילי דירושלם המיוחס לר' יצחק חילו - מזויף, ציון ו', ה'תרצ"ד, עמ' לט - נג; מיכאל ארליך, ספר שבילי דירושלם המיוחס לר’ יצחק חילו - מזויף?, בתוך: "ירושלים וארץ-ישראל" גיליון 6 (ה'תשס"ח) 87-59 ועוד רשימת אילן ב' כתב יד מוסקבה שער הגלגולים, הקדמה לז גלילות ארץ ישראל, איגרת הקודש
פילדלפיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פילדלפיה – עיר בארצות הברית עמאן נקראה פילדלפיה בתקופה ההלניסטית פילדלפיה (מצרים) – עיר עתיקה שהוקמה באזור פיום בתקופת תלמי השני מוסד פילדלפיה – מוסד ובית ספר של עליית הנוער ליד בוסתן הגליל גבינת שמנת – גבינה המכונה "גבינת פילדלפיה" פילדלפיה (פרגוואי) – עיר בפרגוואי פילדלפיה (סרט) – סרט אמריקאי בכיכובם של טום הנקס ודנזל וושינגטון (1993), העוסק בדעות קדומות כלפי נשאי איידס וכלפי הומואים סיפור פילדלפיה – סרט אמריקאי בכיכובם של קרי גרנט וקתרין הפבורן משנת 1940 "פילדלפיה" – פריגטת מפרשים של הצי האמריקאי, הושקה ב-1799
מתחם עולם הספורט של ESPN

מתחם עולם הספורט של ESPN (באנגלית: ESPN Wide World of Sports Complex), אשר בין השנים 1997–2010 היה ידוע בשם מתחם עולם הספורט של דיסני (באנגלית: Disney's Wide World of Sports Complex), הוא מתחם אתלטיקה שגודלו 890 דונמים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד. המתחם מארח אירועי ספורט מרובי משתתפים לחובבנים ומקצוענים כאחד. חברת וולט דיסני בנתה את המתחם, ששוויו מוערך בכ-100 מיליארד דולר, על קרקע ביצות שהייתה בבעלותה ליד הכביש המהיר מספר 4. המתחם נחנך במרץ 1997 במשחק בייסבול בין קבוצת האטלנטה ברייבס והסינסינטי רדס. ב-13 במאי 2008 הודיעה חברת וולט דיסני על כוונתה למתג את הקומפלקס תחת המותג ESPN, ועל שינוי שמו של המתקן ל -"מתחם עולם הספורט של ESPN" אולם טרם נקבע תאריך למעבר לשם החדש. לבסוף, המיתוג מחדש של המתחם תחת השם החדש התבצע ב-25 בפברואר 2010.‏ מדיה וקבצים בנושא מתחם עולם הספורט של ESPN בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתחם עולם הספורט של ESPN "ESPN The Weekend to be held at Hollywood Studios and newly renamed sports complex". Attractions Magazine. Dream Together Media. 20 בפברואר 2010. נבדק ב-9 ביולי 2018. {{cite news}}: (עזרה)
אדי קלי

אדוארד פטריק "אדי" קלי (אנגלית: Edward Patrick "Eddie" Kelly; נולד ב-7 בפברואר 1951 בגלאזגו) הוא כדורגלן עבר סקוטי. קלי שיחק עבור המועדון פוסילפארק, וביולי 1966 היגר לאנגליה והצטרף למועדון הכדורגל ארסנל מלונדון; שנה וחצי לאחר מכן הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. קלי היה שחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים ובנבחרת סקוטלנד עד גיל 23, וערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק נגד שפילד ונסדיי ב-6 בספטמבר 1969. בעונה זו (1969/1970) הוא השתתף ב-16 משחקי ליגה, והבקיע את אחד מהשערים בגמר גביע ערי הירידים מול אנדרלכט. עונתו הבאה של קלי הייתה טובה יותר. הוא השתתף ב-34 משחקים בעונת הדאבל, ועלה כמחליף במשחק גמר גביע ה-FA מול ליברפול, שבו הבקיע את שער השוויון; הוא היה המחליף הראשון שמבקיע במשחק הגמר של הטורניר. דקות אחדות לאחר מכן הבקיע צ'ארלי ג'ורג' את שער הניצחון של ארסנל. שתי העונות הבאות של ג'ורג' לא היו טובות כיוון שסבל מפציעה, אך בעונת 1974/1975 הוא חזר להרכב הראשון. בגיל 23 הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל; רק טוני אדמס זכה לענוד את הסרט בגיל צעיר יותר. אולם, בעונה שלאחר מכן איבד קלי את מקומו בהרכב והחליט לעזוב את ארסנל. הוא הצטרף לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס בספטמבר 1976, לאחר שהשתתף ב-222 משחקים במדי ארסנל. קלי שיחק בריינג'רס במשך עונה אחת בלבד לפני שהוחתם בלסטר סיטי על ידי פרנק מקלינטוק בקיץ 1977. הוא שיחק בסיטי במשך שלוש עונות, שבהן השתתף ב-119 משחקים והבקיע 3 שערים. הסיטי ירדו לליגה השנייה ב-1979, אך עונה אחת לאחר מכן חזרו והעפילו לליגה הראשונה. לאחר מכן שיחק קלי בנוטס קאונטי, בורנמות' וטורקי יונייטד, ולבסוף פרש מכדורגל. קלי מתגורר בטורקי, ועובד בחברת זכוכית. מדיה וקבצים בנושא אדי קלי בוויקישיתוף אדי קלי, באתר Transfermarkt אדי קלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל
הנס קרנקל

יוהאן (הנס) קרנקל (בגרמנית: Johann "Hans" Krankl; נולד ב-14 בפברואר 1953 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל בעבר, שבלט כשחקן במדי ברצלונה וראפיד וינה. הנס הוא מלך שערי הבונדסליגה האוסטרית בכל הזמנים. כחלוץ פורה ביותר, קרנקל נחשב על ידי רבים ככדורגלן האוסטרי הטוב ביותר בכל הזמנים. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי ראפיד וינה בשנת 1970, ושיחק בה במשך 8 שנים, וביניהן שיחק פחות משנה בקבוצת וינר אתלטיקספורט קלאב בעונת 1971-1972. בשנת 1978, בעודו משחק עבור ראפיד וינה, זכה קרנקל בתואר נעל הזהב של אירופה, תוך כדי שהוא משך את תשומת לבה של קבוצת הכדורגל הספרדית ברצלונה. בעונה שלאחר מכן, נרכש על ידי המועדון מספרד, נכנס להרכב הפותח במקום ביו ועזר לברצלונה לזכות כבר בעונתו הראשונה בקבוצה בגביע המלך הספרדי ובגביע אירופה למחזיקות גביע, ובנוסף זכה בתואר הפיצ'יצ'י של הלה ליגה. ב-1980, ברצלונה השאילה את קרנקל לעונה אחת לקבוצה האוסטרית פירסט וינה. בשנת 1981, הוא חזר לשחק בראפיד וינה, בתור קפטן הקבוצה, והמשיך ביכולת הכיבוש המופלאה שלו ב-5 השנים הבאות בהן שיחק בקבוצה. הוא היה אחד השחקנים החשובים ביותר בסגל הקבוצה החזקה והמצליחה של ראפיד וינה במהלך שנות ה-80, וצבר שתי אליפויות ליגת העל האוסטרית, ואף העפיל עם קבוצתו עד לגמר גביע אופ"א בשנת 1985, בו הפסידה ראפיד וינה לאברטון האנגלית. ב-1986 הוא עבר לשחק כשחקן-מאמן ב-וינר ספורטקלאב. אחרי כן, הקריירה של קרנקל כשחקן החלה לדעוך, והוא בילה עונה אחת ב-1988, בקבוצה הקטנה קרמסר, וב-1989, הוא תלה את נעליו, לאחר עונה באוסטריה זלצבורג. קרנקל זכה בקריירה שלו בתואר כדורגלן השנה באוסטריה 5 פעמים, וזכה במקום הראשון בסקר לגבי השחקן האוסטרי הפופולרי ביותר ב-25 השנים האחרונות. קרנקל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה ביוני 1973, במשחק ידידות נגד נבחרת ברזיל, והוא נטל חלק במשחקיה של אוסטריה במהלך מונדיאל 1978 ומונדיאל 1982. הוא שיחק סך הכל 69 משחקים עבור אוסטריה, בהם כבש 34 שערים. משחקו הבינלאומי האחרון בנבחרת היה באפריל 1985, במשחק מוקדמות מונדיאל 1986 נגד נבחרת הונגריה. מיד לאחר שפרש ממשחק פעיל, התמנה קרנקל ב-1989 למשרת המאמן של ראפיד וינה. הוא אימן את ראפיד במשך שלוש שנים, עד שבשנת 1992, התמנה להיות מאמנה של אדמירה וואקר. אחרי שנתיים בוואקר, הפך להיות מאמנה של קבוצת טירול אינסברוק. אחר כך, המשיך להחליף מועדונים באוסטריה, ואף אימן את פורטונה קלן מגרמניה, עד שבשנת 2002, הוא מונה להיות מאמנה הבכיר של הנבחרת האוסטרית. ב-28 בספטמבר 2005, הוא פוטר מאימון הנבחרת לאחר שלא הצליח להעפיל למונדיאל 2006. מאז הוא עובד כפרשן כדורגל עבור הטלוויזיה האוסטרית. ליגת העל האוסטרית: 1982, 1983 הגביע האוסטרי: 1976, 1983, 1984, 1985 מלך השערים של הליגה האוסטרית: 1974, 1977, 1978, 1983 גביע אירופה למחזיקות גביע: 1979 גביע המלך הספרדי: 1981 מדיה וקבצים בנושא הנס קרנקל בוויקישיתוף הנס קרנקל, באתר Transfermarkt הנס קרנקל, באתר BDFutbol הנס קרנקל, באתר WorldFootball.net הנס קרנקל, באתר National Football Teams הנס קרנקל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt הנס קרנקל באתר הרשמי של ברצלונה סטטיסטיקה בראפיד וינה - ארכיון ראפיד
כמיהה

כמיהה (longing) היא תחושה סובייקטיבית של מחסור פנימי אל מול אובייקט חיצוני וצורך עז לקבלו או להיות קרוב אליו. אל הכמיהה מתלווה פנטזיה ודימוי תודעתי של האובייקט ה"חסר". למשל כמיהה לסיגריה, לידיעה, לאיש או לאישה וכדומה. לפי תאוריות פסיכולוגיות מסוימות, כמיהה נפשית עמוקה מקורה בתחושה שה"אני" אינו מרגיש שלם ללא האובייקט החיצוני.[דרוש מקור] מחקרים מראים היום כי הכמיהה לדברים מסוימים משפיעה על גופינו בצורה פיזית, הגורמת להפרשת יתר של הורמון הנוראדרנלין (norepinephrine) במוח. הורמון זה הוא בעל תפקיד חשוב בהתמודדות מול מצבי הפתעה ("fight or flight mode"). בתנ"ך ישנה הופעה יחידאית של הרגש, שבו המשורר מתאר את כמיהתו אל האל: "צָמְאָה לְךָ נַפְשִׁי, כָּמַהּ לְךָ בְשָׂרִי, בְּאֶרֶץ צִיָּה וְעָיֵף בְּלִי מָיִם:" (תהילים, ס"ג, ב') אינטרס The Psychology and Physiology Effect on Longing Feeling, CXO Media, ‏20 May 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיפור מההפטרה

סיפור מההפטרה (אפרת, מיכה וגיבורי התנ"ך) היא תוכנית דת ומסורת טלוויזיונית המשודרת על ידי הזכיינית רשת בערוץ 2, בהגשת אפרת שפירא-רוזנברג. רוב פרקי התוכנית עוסקים בדמויות תנ"כיות והיתר עוסקים בספרים או נושאים שונים במחשבה היהודית. כל פרק נמשך כשעה ברוטו ומתחלק לשני חלקים שווים פחות או יותר. בחציה הראשון של התוכנית אפרת רוזנברג-שפירא משוחחת עם המשתתף הקבוע ד"ר מיכה גודמן, מרצה למחשבת ישראל, ואילו בחלקה השני של התוכנית היא נפגשת לדו-שיח עם אורחים שונים הנותנים לעיתים זווית קצת אחרת מן המקובל במיינסטרים היהודי. "סיפור מההפטרה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית התוכנית "סיפור מההפטרה", באתר "רשת"
אולד טראפורד

אולד טראפורד (באנגלית: Old Trafford) הוא אצטדיון כדורגל (ניתן לו הכינוי תיאטרון החלומות על ידי בובי צ'רלטון או הכינוי המקדש ממנצ'סטר בקרב אוהדי הקבוצה), הממוקם ברובע המטרופוליטני טראפורד שבמחוז מנצ'סטר רבתי. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של מנצ'סטר יונייטד, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים בעולם, מאז שנפתח ב-1910. האצטדיון הופצץ ב-1941 במהלך הבליץ על מנצ'סטר במלחמת העולם השנייה, והקבוצה נאלצה לשחק באצטדיון של היריבה העירונית מנצ'סטר סיטי, המיין רואד, עד שבנייתו מחדש של האולד טראפורד הושלמה ב-1949. בעקבות דוח טיילור בשנות ה-90, הוסב האצטדיון למקומות ישיבה בלבד, כך שבמקום כ-60,000 מקומות שחלקם בעמידה ירדה התכולה ל 44,000 מקומות ישיבה. ב-1995 נהרס ונבנה מחדש היציע הצפוני והתכולה עלתה ל-55,000. בתחילת שנות ה-2000, הושלמה הקמתם של מפלס שני ביציע המערבי והמזרחי והתכולה עלתה ל-68,000. מ-2003 ועד שבנייתו של אצטדיון ומבלי החדש הושלמה ב-2007, נחשב אולד טראפורד לאצטדיון הכדורגל הגדול ביותר באנגליה. אולד טראפורד הוא שטח האדמה הגדול ביותר ששייך לקבוצה אחת בבריטניה. לעיתים קרובות משוחק בו חצי גמר הגביע האנגלי (בתנאי שהמארחת אינה בין הקבוצות המשתתפות). האצטדיון אירח חלק מהמשחקים במונדיאל 1966 ויורו 1996. אצטדיון זה היה מגרש הבית במשחקי הבית של נבחרת אנגליה עד להשלמתו של ומבלי וכן אירח את גמר ליגת האלופות 2003. בשנת 2012 אירח את טורניר הכדורגל האולימפי במסגרת אולימפיאדת לונדון 2012. בשנת 2006 הושלמה הרחבה נוספת על ידי הקמת מפלס שני בפינות הצפון מערבית והצפון מזרחית של האצטדיון, והתכולה עלתה ל-76,000. בשנת 2010, בעלי הקבוצה, משפחת גלייזר, מישכנו את האצטדיון כעירבון להנפקת איגרות חוב בשווי של חצי מיליארד ליש"ט, שהנפיק בנק ג'יי פי מורגן צ'ייס. פנים האצטדיון פנים האצטדיון מבט מבחוץ פסל בסמוך לאצטדיון של "השילוש הקדוש" - ג'ורג' בסט, דניס לאו ובובי צ'רלטון אתר האינטרנט הרשמי של אולד טראפורד (באנגלית) מידע על האצטדיון באתר The Stadium Guide סוכנויות הידיעות, אולד טראפורד מועמד לאירוח גמר האלופות, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2001 מערכת גלובספורט, ‏לונדון 2012: עדיין נותרו 950,000 כרטיסים למכירה, באתר גלובס, 18 ביולי 2012 סוכנויות הידיעות, למי שייך אצטדיון אולד טראפורד? מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטיד מישכן המתקן לג'יי פי מורגן, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2010 בלומברג, מנצ'סטר יונייטד מישכנה את איצטדיון אולד טראפורד, באתר הארץ, 11 בפברואר 2010
דברי ימי אנשי אלבה

דברי ימי אנשי אלבה (בגאלית סקוטית: Senchus Fer n-Alban - סנכוס פר נ-אלבן) היא כרוניקה הכתובה באירית עתיקה מימי הביניים והמתארת את שליטי ממלכת דאל ריאטה. ההיסטוריונים סבורים כי כרוניקה זו נכתבה במהלך המאה ה-10, וייתכן כי היא מהווה איסוף של כרוניקות קדומות יותר, שנכתבו בלטינית במהלך המאה השביעית. הכרוניקה מהווה רשימה גנאלוגית של מלכי דאל ריאטה, וכן תיאור האכלוסייה (מעין מפקד אוכלוסין) של ממלכת דאל ריאטה. מספר עותקים של הכרוניקה שרדו - הידועה שבהם הייתה זו שהועתקה והוחזקה בטריניטי קולג' שבדבלין במאה ה-14. הסנכוס כולל בין 70 - 80 שורות (כתלות בגרסה), ומתחיל את שושלת מלכי דאל ריאטה בארק ובניו. רק חלקיו האחרונים של הסנכוס הם בעלי חשיבות היסטוריות, בשל אי הדיוקים הרבים ושילוב מיתוסים ואגדות בגניאולוגיה המתוארת בראשיתו של הסנכוס. ככל הנראה, רק תיאור המלכים החל מקונאל מק קומגאל הוא תיאור היסטורי של המלכים שמלכו החל מהמאה השישית. אחרון המלכים הניתן לזיהוי מהמלכים המוזכרים בסנכוס הוא קונאל קראנדומנה אשר נפטר בשנת 660 לערך. הסנכוס מתאר את החלוקה של דאל ריאטה בין שלושה שבטים: קנל נגבריין (שבט גבריין), קנל לואיירן (שבט לואיירן) וקנל נאואנגוסה (שבט אואנגוסה) - ומתאר את מספר התושבים של השבטים וחובות השירות הצבאי שלהם - ככל הנראה, במועד כתיבת המקור עליו התבסס הסנכוס נכתב בעת ששבט קומגייל היווה עדיין חלק משבט גבריין. מלכי דאל ריאטה נוסח הסנכוס (באנגלית) נוסח הסנכוס (באנגלית) אלבה הוא שמה הקדום של סקוטלנד
השערות מבטלות

השערות מבטלות הוא כשל מעגליות רטרודוקטיבי שבו מגנים על השערה (היפותזה) אחת באמצעות העלאת השערה שנייה שתסביר מדוע האירועים שחוזה ההשערה הראשונה אינם מתרחשים. ההשערה השנייה מבטלת או מחלישה את הניבויים הקיימים בהשערה הראשונה. הדוגמה הבולטת ביותר להשערות מבטלות היא תאוריות הקשר למיניהן. בכל תאוריות הקשר יש מבנה שבו מוצע הסבר אחד (שלו אין ממצאים תומכים), והסבר שני מסביר את העדר הממצאים באמצעות הטענה שמישהו נקט אמצעים כדי לטשטש עקבות או לסלק את הממצאים. ייתכן בהחלט מצב שאכן מישהו נקט אמצעים כדי לטשטש עקבות פעולתו, אך לכל הפחות יש להצביע על ממצאים ברורים לקיום פעולה זו ואין להסתפק ב"חשדות" או צירופי מקרים בעלמא. הנטייה לכשל "השערות מבטלות" קיימת בצורה בולטת גם בתאוריות שונות בתחומי הכלכלה והחברה הסובלות מחולשות תאורטיות בסיסיות, המוסברות באמצעות הכנסת גורם שלישי המסביר את נקודת החולשה באמצעות העלאת טענה לא נתמכת נוספת. הדגם הטיפוסי לטיעונים אלו הוא הבא: א' עושה דבר רע ב' והעדויות לכך הוסתרו/הוסוו/זויפו כך שיראו כמו ג' על ידי א' ובני בריתו. בשימוש במבנה זה, ובסיוע ממצאים אנקדוטליים או השערות נוספות אפשר להעלות למעשה כל השערה וגם את היפוכה הגמור. לדוגמה: בעלי ההון השתלטו על הממשלות וגוזלים את כספם של העניים, אך הסיבה שאיננו מוצאים עדות לגזילה ישירה כזו היא שבעלי ההון מצליחים לסמם אותם באמצעות הטלוויזיה כדי שלא ישימו לב לכך שהם נגזלים. הממשלות ובעלי ההון שודדים את המעמד הבינוני כדי לשרת את האינטרסים שלהם, אך מצליחים באמצעות תעמולה סודית מתוחכמת לשכנע את המעמד הבינוני שלמעשה הוא זקוק לרווחה שבעצם אינו נהנה ממנה. החוקרים ראובן וגד טענו כי האינפלציה נגרמת על ידי העלאת מחירים יזומה על ידי בעלי ההון וגלגול האשראי במערכת. הסיבה לכך שכל העובדות סותרות את הטיעון שלהם היא שהעובדות זויפו בעקבות קנוניה של כלכלנים מוניטריסטיים שבעלי ההון שכרו באמצעות שינוי תודעתם המעמדית. למעשה, הוכחות נסיבתיות מבוססות על השערות מבטלות. עם זאת, נהוג להרשיע אדם רק כשהסבירות להיותו חף מפשע נמוכה מאוד.
מיכאל הייניש

מיכאל ארתור יוזף יקוב הייניש (בגרמנית: Michael Arthur Josef Jakob Hainisch;‏ 15 באוגוסט 1858 – 26 בפברואר 1940) היה פוליטיקאי אוסטרי שכיהן כנשיא אוסטריה השני, לאחר נפילתה של המונרכיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסיומה של מלחמת העולם הראשונה. הייניש החל את דרכו כעורך דין וכפקיד בכיר במשרד האוצר ובמשרד החינוך, אך לאחר מכן פרש לאחוזותיו באוסטריה תחתית ובשטיריה, שם הוא עסק בחקלאות, היה למנהיג של האגודה הפביאנית של וינה ולאחד ממייסדי הספרייה העממית המרכזית. בשנותיו האחרונות הוא עבר מסוציאליזם רדיקלי לשמרנות אגררית. פעילות מפלגתית לא הייתה חביבה על הייניש. הוא נבחר להיות נשיא בשל דמותו הסמכותנית, אף על פי שהוא לא היה חבר הפרלמנט. בבחירות לנשיאות הוא התמודד כמועמד עצמאי. ב-1920 הוא החל לכהן כנשיא ונשאר בתפקידו למשך שתי תקופות כהונה עד 1928. הייניש נשא לאישה את אמיליה פיגדור, בת למשפחה יהודית מתבוללת. אביה של אמיליה, גוסטב, היה חבר מועצת העיר וינה. כנשיא, עמל הייניש קשות לשפר את מצבה הקשה שאוסטריה מצאה את עצמה לאחר המלחמה. הוא עשה רבות לפתח את המגזר החקלאי, עודד את חשמול מערכת הרכבות וניסה לפתח את התיירות, במיוחד בהרי האלפים. הוא גם עודד את תנועת הסחר עם הארצות השכנות, כמו גרמניה. הייניש היה המגן של המסורות והתרבות המקומיים והוא יזם את חקיקתו של החוק להגנת אנדרטאות. הוא גם היה חבר של כבוד באקדמיה למדעים. ב-1928 העלו המפלגות הראשיות הצעה לתקן את החוקה כדי לאפשר את בחירתו של הייניש לתקופת כהונה שלישית. הקנצלר איגנץ זייפל הציע שהייניש יכהן כנשיא שנה אחת נוספת, אך הייניש דחה את ההצעה. לאחר סיום תפקידו כנשיא הוא כיהן כשר המסחר מ-1929 ועד 1930. בצעד שנוי במחלוקת, תמך הייניש ברעיונות הפאן גרמניים ומאוחר יותר תמך באנשלוס, סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938, כמו רבים מבני ארצו. מיכאל הייניש מת ב-1940, שנה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא מיכאל הייניש בוויקישיתוף מיכאל הייניש באתר הממשלה (בגרמנית) מיכאל הייניש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חורחה רובלדו

חורחה "ג'ורג'" רובלדו אוליבר (ספרדית: Jorge "George" Robledo Oliver;‏ 14 באפריל 1926 - 1 באפריל 1989) היה כדורגלן צ'יליאני. רובלדו נולד באיקיקה שבצ'ילה לאב צ'יליאני ולאם אנגליה. הוא היגר עם משפחתו לברמפטון בירלואו שביורקשייר ב-1932, בעקבות המצב הרעוע בצ'ילה באותה תקופה. רובלדו החל את קריירת הכדורגל שלו בהאדרספילד טאון, ושיחק שם באופן חלקי כשחקן חובב במקביל לעבודתו בכריית פחם. הוא מעולם לא הופיע במדי הסגל הבכיר. רובלדו עזב את עבודתו במכרה לאחר שעבר לבארנסלי מהליגה השנייה בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא הוחתם בניוקאסל יונייטד מהליגה הראשונה ב-27 בינואר 1949, תמורת סכום של 26,500 לירות שטרלינג. תמורת סכום זה עבר גם אחיו טד, אך הנהלת ניוקאסל הייתה מעוניינת רק בחורחה שסירב לעבור ללא אחיו. הופעת הבכורה של רובלדו הייתה בניצחון החוץ 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק ב-5 בפברואר, ואילו שער הבכורה שלו הובקע במשחק הדרבי נגד סנדרלנד באצטדיון סנט ג'יימס פארק. המשחק הסתיים בניצחון 2 - 1 לטובת ניוקאסל, כאשר רובלדו משתף פעולה עם ג'קי מילברן בחוד ההתקפה במה שעתידה להיות אחת השותפויות הטובות ביותר בהיסטוריה של ניוקאסל. רובלדו הבקיע חמישה שערים נוספים ב-12 המשחקים האחרונים של העונה. נבחרת צ'ילה זימנה את רובלדו לקראת מונדיאל 1950, למרות שהוא לא ידע ספרדית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הראשון של שלב הבתים מול נבחרת אנגליה, והבקיע שער בניצחון 5 - 2 על נבחרת ארצות הברית. בעונה שלאחר מכן הבקיע רובלדו 11 שערים עבור ניוקאסל, ובעונת 1950/1951 הבקיע 14 שערים והפך לשחקן הדרום אמריקני הראשון שמשחק בגמר גביע ה-FA, שהסתיים בניצחון על בלקפול בתוצאה 2 - 0. רובלדו זכה בתואר מלך השערים של הליגה בעונת 1951/1952 עם 33 שערים, ובסך הכל עם 39 שערים בכל המסגרות שהשוו את שיאו של יואי גלאגר. רובלדו סיים את העונה עם שער הניצחון על ארסנל בגמר גביע ה-FA, וסייע לניוקאסל לזכות בתואר פעם שנייה ברציפות. בעונת 1952/1953 הבקיע רובלדו 18 שערים, והגיע לסך כולל של 91 שערים בכל המסגרות ו-82 שערי ליגה. בזכות מספר זה הוא הפך לשחקן הזר (שאינו אירי) עם מספר השערים הגבוה ביותר בליגה האנגלית הבכירה, כאשר רק כחמישים שנה לאחר מכן השיא נשבר על ידי דווייט יורק. בסיום העונה הועבר טד רובלדו למועדון הצ'יליאני קולו-קולו, וחורחה עבר בעקבותיו. שני האחים היו פופולריים בצ'ילה, וחורחה סיים כמלך השערים של ליגת העל הצ'יליאנית ב-1953 וב-1954 עם 26 ו-25 שערים בהתאמה. רובלדו עזב את קולו-קולו ב-1958 והיה בחופשה מכדורגל במשך שנה לפני שחזר לשחק בדפורטיבו או'היגינס, שהיה המועדון האחרון בקריירה שלו. הוא התחתן ב-1959, ומאוחר יותר נולדה לו בת. הוא פרש סופית ב-1961 והחל לעבוד כמנהל תוכנית הספורט של בית הספר סנט פיטר בוויניה דל מאר. הוא עבד בתפקיד זה עד למותו ב-1989 כתוצאה מהתקף לב. רוג'ר האצ'ינסון, The Toon: A Complete History of Newcastle United, מיינסטרים, 1997 (ISBN 1-85158-956-2) מדיה וקבצים בנושא חורחה רובלדו בוויקישיתוף חורחה רובלדו, באתר Transfermarkt חורחה רובלדו, באתר National Football Teams חורחה רובלדו, באתר FootballDatabase.eu מידע באתר Palabra de Fútbol (בספרדית)
ניצן זעירא

ניצן זעירא (נולד ב-29 במרץ 1958) הוא מפיק מוזיקלי ובעל חברת התקליטים נענע דיסק. זעירא נולד בחיפה. אמו, תהילה הלוי אפשטיין, היא נכדתו של דוד משה הלוי אפשטיין, מייסד מלונות הרצליה וצאצאית למשפחת הלוי שמקורה בספרד. לאחר גירוש ספרד היגרה המשפחה לעיר אפשטיין בגרמניה והוסיפו את שם העיר לשם משפחתם. בהמשך השנים, היגרה המשפחה לרוסיה והקימה שם עם משפחות נוספות קהילה של חסידי חב"ד. בשנת 1848 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחברון. בשנת 1887 עברה המשפחה לירושלים. דוד משה התחתן עם רחל לבית רוזין. בשנת 1908 עבר עם משפחתו ליפו שם פתח מלון בשם "יפה נוף". בשנת 1910 עברה המשפחה לחיפה והקימה בה את מלון הרצליה הראשון. ניצן הוא גם צאצא למשפחת קובלסקי, שהקימה בראשית המאה ה-20 חנויות לכלי נגינה ותקליטים. אביו, דב זעירא, הקים ב-1962 חנות תקליטים בחיפה, "התקליט חיפה". בשנת 1971 פתח זעירא סניף בתל אביב ("בזאר התקליט", ברחוב בן-יהודה). הייתה זו חנות התקליטים הראשונה שעסקה גם בייבוא תקליטים לארץ וכך נמכרו בה באופן בלעדי תקליטים של האבנים המתגלגלות, פרנק זאפה ופינק פלויד שלא יצאו בהוצאה ישראלית וכן תקליטי ג'אז של מיילס דייוויס וצ'ארלי מינגוס. ניצן למעשה גדל בחנות התקליטים והאזין למוזיקה רוב שעות היום. בשנות ה-80 סיקר את סצנת הרוק של מועדון הפינגווין, קולנוע דן ומועדון הליקוויד בתל אביב, הוציא לאור כתב עת בשם "ווליום" והפיק הופעות לאמנים מתרבות השוליים דאז כמו להקת הקליק. בשנת 1988, עם דעיכת סצנת המועדונים, הקים את נענע דיסק ששימשה בית לאמנים רבים מאותו דור ובהם רמי פורטיס, ברי סחרוף, דן תורן, יוסי אלפנט (עם "להקה רטורית") ומאור כהן. מאוחר יותר הפיק תקליטים ללהקות הצעירות של ראשית שנות ה-90 ("דור ה'רוקסן'"), כרמלה גרוס ואגנר, נקמת הטרקטור, רעש, כנסיית השכל ורוקפור. בנוסף הפיק מופעים של אמנים אלה וניהל חנות תקליטים מצליחה בשם "בית התקליט". בשנת 1998, לרגל חגיגות החמישים לישראל הפיק את הפרויקט עבודה עברית, במסגרתו ביצעו אמנים ישראלים גרסאות כיסוי לשירים שונים, שזכה להד רחב ומכירות בהיקף של למעלה מ-200,000 עותקים. בפרויקט זה הכיר את שגית מיכאלי, בת זוגו ואם ילדיו. ב-1999, כחלק מהתקרבות חוזרת ליהדות הקים את חברת "מי"ם" (ראשי תיבות של מוזיקה יהודית מקורית) המוציאה את תקליטיהם של יוצרים דתיים כאהרון רזאל, עדי רן ואחרים. בשנת 2003 הפיק את אלבום המחווה למשוררת לאה גולדברג, "שרות לאה גולדברג", ובהמשך את אלבום המחווה למירון ח. איזקסון, "סימנים". משנת 2005, חבר הנהלת אקו"ם. ב-29 בנובמבר 2006 הפיק את המופע "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" בו הלחינו ושרו זמרים שונים (אהוד בנאי, מיכה שטרית, ברי סחרוף, אתי אנקרי, אביתר בנאי, מאור כהן, מאיר בנאי, מוש בן ארי ואחרים בליווי נגנים מהתזמורת האנדלוסית הישראלית), משירי משוררי תור הזהב בספרד. בשנת 2020 עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, מנהל זעירא יחד עם "נענע דיסק" את פרויקט "צו השעה". ניצן זעירא, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניצן זעירא, באתר Discogs (באנגלית) ניצן זעירא, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) זוהי זריחתה של השקיעה - ריאיון לדליה קרפל, מוסף הארץ שגיא בן נור, משרד התרבות מכשיל את התרבות: ריאיון עם ניצן זעירא, באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2010 שי להב, שדות גולדברג, באתר nrg‏, 3 ביולי 2003 גבע קרא עוז, סימנים של כבוד, באתר ynet, 13 ביולי 2004 דויד פרץ, "אם הממשלה לא תשמור על המוזיקה, זה יוביל לקריסת הזהות שלנו", באתר ישראל היום, 8 באוקטובר 2020