laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמואל מונטגיו, ברון סוויית'לינג הראשון

סמואל מונטגיו, הברון הראשון מסוויית'לינג (באנגלית: Samuel Montagu, 1st Baron Swaythling; כ"ט בכסלו ה'תקצ"ג, 21 בדצמבר 1832 – י"ב בטבת ה'תרע"א, 12 בינואר 1911) היה בנקאי, פוליטיקאי וציוני יהודי-אנגלי. נולד בשם מונטגיו סמואל (Montagu Samuel) בליברפול שבאנגליה, והיה יהודי-אורתודקסי. הבן השני ללואיס סמואל (1794-1859), שען מליברפול, ולאשתו הנרייטה ישראל. שמו הפרטי היה "מונטגיו", אך בשלב מסוים קבע אביו שהשם סמואל (שמואל) ישמש את בנו כשם פרטי והוא ייקרא "סמואל מונטגיו". ב-1847 עקר ללונדון והקים בה לאחר כמה שנים (1853) את פירמת הבנקאות "Samuel Montagu & Co" (סמואל מונטגיו ושות') (אנ'). כבנקאי עשיר ומצליח היה שותף בפעילות בינלאומית לטובת יהודי העולם: הוא שיתף פעולה עם הברון רוטשילד ב-1875 בייסוד בית ספר לאמנות בירושלים, וכיהן כגזבר הוועד הלונדוני למען הפליטים היהודים מרוסיה. הוא ערך מסעות כדי להתרשם מקרוב ממצב היהודים העולמי: ב-1884 נסע למושבות היהודיות באמריקה, וב-1886 נסע לסייר באימפריה הרוסית. גם בענייניה הפנימיים של קהילת יהודי לונדון היה מונטגיו מעורב, הוא גיבש התאחדות של קהילות וחברות של יוצאי מזרח אירופה בלונדון, כדי לנתקם מן הקהילה המרכזית שבראשה עמד הרב הראשי נתן אדלר. מונטגיו היה אורתודוקס, מראשי הלוחמים ברפורמים בבריטניה והתאמץ להדיח את ראשי התנועה, ישראל אברהמס וקלוד מונטיפיורי מוועד הקהילה. למרבה האירוניה, דווקא בתו, לילי מונטגיו, הצטרפה אליהם והייתה פעילה בהקמת האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת. מלבד תרומתו ויוזמותיו למען יהדות אנגליה, לקח גם חלק בתנועת האם הציונית "חובבי ציון". מונטגיו נבחר לשמש כשופט שלום בלונדון והיה חבר הפרלמנט הבריטי. התקדם במעלה החברה המעמדית הבריטית, תחילה כברון (1894) ולאחר מכן כלורד (1905), הוא נעשה לברון הראשון לבית סוויית'לינג (אנ') וצאצאיו נשאו בתואר אחריו. לפני פטירתו הורה לנשל מצוואתו את בנותיו מריון וליליאן שהיו מעריצות של תפיסותיו של קלוד מונטיפיורי, אם תבחרנה ללכת בעקבותיו. עזבונו נאמד ב-1,150,000 לירה שטרלינג. בנו ויורשו היה לואיס מונטגיו, ברון סוויית'לינג השני (אנ') ונכדו יואן מונטגיו. מדיה וקבצים בנושא סמואל מונטגיו, ברון סוויית'לינג הראשון בוויקישיתוף "מוֹנְטַאגוֹ, סיר שמואל", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 121, באתר היברובוקס ג'וזף ג'ייקובס וגודמן ליפקינד, ‏"מונטגיו, סר סמואל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) פעילות פרלמנטרית של מונטגיו (באנגלית) סמואל מונטגיו, באתר הבנק אוצר התיישבות היהודים סמואל מונטגיו, ברון סוויית'לינג הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שמואל מונטגיו (1832-1911), דף שער בספרייה הלאומית
קולין בנג'מין

קולין בנג'מין (באנגלית: Collin Benjamin, נולד ב-3 באוגוסט 1978 בוינדהוק שבנמיביה) הוא כדורגלן עבר נמיבי ששיחק כמגן. וכיום מאמן את נבחרת נמיביה . בנג'מין נולד בנמיביה, ושיחק בקבוצה הבוגרת של מועדון המקומי סיביקס וינדהוק עד לשנת 1999. בשנה זו עבר לגרמניה והחל לשחק במועדונים מליגות נמוכות, עד שהתגלה על ידי המבורג בשנת 2001. בנג'מין העביר בהמבורג כמעט את כל קריירת הבוגרים שלו, ושיחק במועדון במשך עשר עונות רצופות, כשהוא משתף פעולה עם שחקנים כמרסל ינסן, טימוטה אטובה, הייקו וסטרמן ודוד יארולים. בתקופתו של בנג'מין במועדון, המבורג סיימה לרוב בחלק העליון של הטבלה. התואר היחיד בו בנג'מין זכה עם המבורג היה גביע הליגה הגרמנית בשנת 2003, אך לא שותף בגמר בו ניצחה המבורג 4-2 את בורוסיה דורטמונד. בשנת 2011 עזב בנג'מין את המבורג לאחר עשר עונות, בהן צבר 146 הופעות והבקיע 13 שערים, ועבר למינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת, בה סיימה הקבוצה במקום השישי. בתום עונת 2011/12 פרש בנג'מין מכדורגל. בנג'מין החל לשחק בנבחרת נמיביה בשנת 1999, והופיע במדיה 32 פעמים, בהן הבקיע שני שערים, ושיחק בה עד לפרישתו ממשחק פעיל. הישג השיא של בנג'מין עם הנבחרת הנמיבית הוא השתתפות מפתיעה בגביע אפריקה לאומות 2008 בפעם השנייה בלבד בתולדותיה. הנבחרת הנמיבית הודחה מהטורניר בשלב הבתים, לאחר שצברה נקודה אחת. עם המבורג: גביע הליגה הגרמנית: 2003 מדיה וקבצים בנושא קולין בנג'מין בוויקישיתוף קולין בנג'מין, באתר Transfermarkt קולין בנג'מין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קולין בנג'מין, באתר WorldFootball.net קולין בנג'מין, באתר National Football Teams קולין בנג'מין, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
נחל יוסיפון

נַחַל יוֹסִיפוֹן הוא נחל במרכז רמת הגולן, ויובל של נחל זוויתן, שמקורו בשמורת הטבע מסיל ע'סניה, במורדות הצפון מערביים של הר קורטם ברכס בשנית. הוא נשפך לנחל זוויתן כ-4 קילומטרים צפון מזרחית לקצרין. הנחל זורם דרום מערבה דרך מאגר קטיף, לאחר מכן הנחל עובר מדרום להר יוסיפון, ונשפך למאגר יוסיפון. הנחל ממשיך עד שהוא נשפך לנחל זוויתן. ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוקן אזמרגדי

טוקן אזמרגדי (שם מדעי: Aulacorhynchus prasinus) הוא מין טוקן מהסוג טוקן ירוק, שמצוי באזורים הרריים ממקסיקו, דרך אמריקה המרכזית לצפון ונצואלה, לאורך הרי האנדים ועד לקו התפוצה הדרומי – מרכז בוליביה. בדומה לשאר מיני הטוקניים, מין זה צבעוני ובעל מקור גדול. אורכו של הטוקן נע בין 30 ל-35 ס"מ, ומשקלו נע בין 118 ל-230 גרם. הזכר והנקבה דומים במראם, אך הנקבה קטנה מעט מהזכר ומקורה קצר יותר. רוב גופו של הטוקן, בדומה לשאר המינים בסוג, ירוק. השת וקצה הזנב אדומים. המקור שחור, וצבעו משתנה לצהוב בלסת העליונה (גודל האזורים השחורים לעומת הצהובים משתנה בין תת-המינים). לכל תת-המינים, חוץ משניים (prasinus ו-walgeri), יש פס לבן בבסיס המקור. לחלק מתת-המינים יש כתם אדמדם בסמוך לבסיס הלסת העליונה; צבע המקור משתנה (לפי תת-המינים) מלבן-אפרפר לכחול. צבע טבעת העין משתנה: הוא עשוי להיות כחול, אדום ואף שחור. צבעיהם של פרטים צעירים פחות בוהקים, ומקורם צהוב כולו. בית הגידול של הטוקן האזמרגדי הוא יערות לחים. הנקבה מטילה 3–4 ביצים בחור בעץ, בדרך כלל בחורים שהוקמו על ידי נקרים, אך לעיתים בחורים שנוצרו באופן טבעי. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לסירוגין במשך 14–15 ימים, הגוזלים נולדים עיוורים ועירומים. מקורם קצר, ועל רגליהם יש "פדים" מיוחדים שמגנים עליהם מרצפתו הקשה של הקן. שני ההורים מאכילים את הגוזלים, הם פורחים מהקן כ-6 שבועות לאחר הבקיעה. ההורים מאכילים אותם שבועות ספורים לאחר יציאתם מהקן. הטוקנים נעים ביער בקבוצות של 5–10 פרטים שמובלות על ידי "מנהיג". הטוקן האזמרגדי ניזון בעיקר מפירות, אך גם מחרקים, לטאות, עופות קטנים וביציהם. ישנן שתי קריאות אופייניות: ררריפ ררריפ ררריפ וגראבאל גראבאל; ייתכן שאחת מהקריאות מושמעת על ידי זכרים, ואחרת – על ידי נקבות. מדיה וקבצים בנושא טוקן אזמרגדי בוויקישיתוף טוקן אזמרגדי, באתר ITIS (באנגלית) טוקן אזמרגדי, באתר NCBI (באנגלית) טוקן אזמרגדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוקן אזמרגדי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טוקן אזמרגדי, באתר GBIF (באנגלית) טוקן אזמרגדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
גולם

גולם הוא השלב השלישי בהתפתחות של חרקים מתת-מחלקה בעלי גלגול מלא. אלו מתפתחים במספר שלבים: שלב הביצה המוטלת על ידי הנקבה בצברים או בודדים. לאחר מספר ימים עד מספר שבועות, זחלים מגיחים מהביצים. שלב הזחל. הזחלים אוכלים כמויות הגדולות פי כמה ממשקל גופם. כשהם מגיעים לגודל מסוים, או כשתקופה מסוימת בשנה מגיעה, הזחלים מתגלמים, לרוב במקום מוגן (מתחת לאדמה כמו זחלי הדובון המנומר למשל). השלב השלישי בחייו של חרק בעל גלגול מלא הוא הגולם. הזחל בסוף שלב התפתחותו הופך לגולם. אצל חלק מהחרקים הגולם עוטה מעטה קשיח בתוכו עובר הזחל שינוי לחרק בוגר. חלק מהגלמים עוטים מעטה קורים שהזחל טווה לפני ההתגלמות. הגלמים משמשים סביבה מוגנת בה גוף הזחל מתפרק ומורכב מחדש בצורת הבוגר. לאחר זמן, היכול להתקצר עד כדי שבועיים, או להתארך עד כדי מספר חודשים (במקרה של דיאפאוזה), הבוגר מגיח מהגולם. השלב האחרון הוא הבוגר. תקופת הגולם יכולה להתקצר עד כדי שבועיים, או להימשך חודשים רבים במקרה של דיאפאוזה, בה הגולם נשאר בתרדמת למשך הקיץ או החורף, והבוגר מגיח בסתיו או באביב. פרפרים לרוב מגיחים בשעות הבוקר, בעוד יתושים מגיחים לרוב בערב או בלילה. הגלמים הם לרוב חסרי יכולת תנועה והגנה על עצמם. הזחל לרוב מתגלם במקום לא בולט, למשל בין צמחים, בין עלים, על גדרות, קירות וכו'. הגלמים של טוואי המשי, טוואי הברוש, טוואי הארכובית, שבתאי השקד ודו-זיפן הצפצפה נמצאים בתוך פקעות מעל פני האדמה. הגלמים של טוואי גדול וטוואי התלתן נמצאים בתוך פקעות מתחת לפני האדמה. במקרים שונים, כמו בגלמים מסוימים של רפרפים ותנשמיות שונות, הגלמים נמצאים מתחת לפני האדמה, במעין תא עריסה המורכב מגרגרי אדמה מהודקים על ידי הפרשה נוזלית. גלמים הנמצאים במקומות לא מוסתרים, מוסווים על ידי צבעיהם הדומים לרקע בו הם נמצאים. כך במקרים של לבנין הכרוב הגדול, לבנין הכרוב הקטן, לבנין משויש וקיסרית הקטלב. במקרים אחרים הגלמים מוסווים בכך שהם נצמדים לענפים וקוצים, כמו גלמים של לבנין מזרחי ולבנין ירוק הפסים. יש חרקים המתגלמים בתוך מבנים הגנתיים, כמו הססתיקיים, המתגלמים בתוך מעין תיק המורכב מגזרי ענפים יבשים או גרגרי חול שהזחל בונה סביב עצמו לאחר בקיעתו מהביצה, נושא אותו כל הזמן, ולבסוף מתגלם בו. ישנם חרקים המוגנים על ידי נמלים בשלב הגולם. אחרים יכולים להפיק קולות ולרטוט כדי להרתיע טורפים. מינים מעטים מפרישים רעל מתוך הגולם. מטווה משי הנטווה על ידי זחלי עשים רבים כהגנה לגולם. מגוון הפקעות בעולם נע בין שקופות לאטומות, רכות לקשיחות, מורכבות משכבה אחת או רבות, צבעוניות או לא. סוג הפקעת נקבע על ידי הזחל שטווה אותה. הפקעות יכולות להכיל שערות שהזחל השיר, ואם השערות מגרות, כי אז גם הפקעת תהיה מגרה למגע. יש זחלים המוסיפים לפקעת ענפים קטנים, הפרשות או חתיכות צמחים כמסווה מפני טורפים. חרקים המתגלמים מפקעת צריכים גם לצאת ממנה, ויש לכך מספר שיטות: הבוגר קורע את דרכו החוצה מהפקעת. הבוגר מפריש חומר מסוים שמרכך את הפקעת. הזחל טווה את הפקעות עם נקודות תורפה המאפשרות את פתיחתן מבפנים. הזחל טווה חורי יציאה המאפשרים מעבר לכיוון אחד בלבד. בני האדם משתמשים בפקעות של טוואי המשי כמקור להפקת משי. science/cremaster-pupa גולם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פאו פאו

פאו פאו (שם מדעי: Asimina triloba) הוא עץ פרי נשיר ממשפחת האנוניים. גובהו של העץ בין ארבעה לשמונה מטרים, פרחיו בגודל של בין שלושה לחמישה ס"מ וצבעם בגוונים של בין סגול לחום, ריח הפרחים הוא כשל בשר רקוב, אך אפשרי לפעמים שלא יהיו בעלי ריח כלל. פריחת הפאו פאו היא באביב. האבקת העץ נעשית על ידי זבובים. החלק האכיל בפרי הפאו פאו הוא החלק הפנימי, צבעו צהוב-כתום והוא מחולק לאונות. בטבע הפרי נאכל על ידי מגוון של יונקים, כמו דביבון, שועל אפור, אופוסום, סנאיים, דוב שחור אמריקני. הפאו פאו גדל במקומות קרים וזקוק ל-400 שעות קור וכן לקיץ חם. בישראל, גידול פרי הפאו פאו יצליח בצפון ישראל. באזורים הקרים שבצפון ישראל נשתלו מספר חלקות ניסיוניות של פאו פאו והן הניבו פירות רבים.[דרוש מקור] פרח הפאו פאו במצב זכרי (הפרחים פרוטוגניים) חיתוך הפרי פרי הפאו פאו מדיה וקבצים בנושא פאו פאו בוויקישיתוף plant/Indiana-banana פאו פאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאו פאו, באתר ITIS (באנגלית) פאו פאו, באתר NCBI (באנגלית) פאו פאו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פאו פאו, באתר Tropicos (באנגלית) פאו פאו, באתר GBIF (באנגלית) פאו פאו, באתר The Plant List (באנגלית) פאו פאו, באתר IPNI (באנגלית) פאו פאו באתר הרשימה האדומה של IUCN פאו פאו באתר אורגניקו
ראמון

האם התכוונתם ל... הראמונס – להקת רוק אמריקאית, חבריה: ג'ואי ראמון – סולן ג'וני ראמון – גיטרה די די ראמון – גיטרה בס טומי ראמון – תופים ומנהל הלהקה רמון אישים ששמם הפרטי הוא ראמון
תעלת מונאק

תעלת מונאק היא אמת מים באורך 102 קילומטר, במדינות הריאנה ודלהי שבהודו. התעלה מעבירה מים מנהר היאמונה דרומה למספר יעדים ועד היידרפור שבדלהי. התעלה היא אחד המקורות העיקריים של מי שתייה לדלהי. מזכר הבנות בנושא נחתם בין שלטונות הריאנה ודלהי בשנת 1996 והתעלה נבנתה על ידי הריאנה בין 2003 ל-2012 במימון דלהי. בפברואר 2016 סבלה התעלה חבלות במהלך הפגנה של בני הג'אט. החבלות הובילו למשבר אספקת מים חמור בדלהי. השליטה על התעלה עברה לידי הצבא ההודי כדי לאפשר זרימת מים תקינה. ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטינה נובל

כריסטינה נובל (באנגלית: Christina Noble; ידועה גם כ"אמא טינה"; נולדה ב-23 בדצמבר 1944) היא מייסדת "קרן כריסטינה נובל לעזרה לילדים מעוטי יכולת", הפועלת בווייטנאם ובמונגוליה. נובל נולדה באירלנד בשנת 1944. אמה גידלה אותה ואת שלושת אחיה, בעוד אביה ביזבז בפאב את מעט הכסף שהיה למשפחה. כשהייתה בת 10 נפטרה אמהּ, והילדים הופרדו על ידי המדינה ונשלחו לבתי יתומים שונים, ולכל ילד נאמר ששאר האחים נפטרו. אחרי מספר רב של ניסיונות, ברחה נובל מבית היתומים וחיה כחסרת בית בדבלין. במהלך תקופה זו היא נאנסה ונכנסה להריון, והתינוק נלקח ממנה בכוח. אחרי שגילתה שהמדינה שיקרה לה אודות אחיה, היא הצליחה לאתר את אחד מאחיה באנגליה, וכשהייתה בת 18 הם עברו לגור יחד. בתקופה זו היא נישאה, אך ובעלה התעלל בה במשך עשור, וכתוצאה מכך סבלה מדיכאון ומהתמוטטות עצבים. בתקופת מלחמת וייטנאם החלה נובל לחלום אודות המלחמה ועל השפעתה על הילדים בווייטנאם. בחלום אחד שחזר פעמים רבות ראתה ילדים וייטנאמיים בורחים בשביל עפר מפני הפצצות נפאלם, ולדבריה היא חשה שהילדים קוראים לה לעזרה. חלום זה שינה את חייה, ונתן לה השראה לעזור לילדים סובלים, כפי שהיא סבלה בילדותה. עשרים שנים מאוחר יותר, בשנת 1989, יצאה נובל לווייטנאם במטרה לסייע לילדים סובלים בעיר הו צ'י מין סיטי. היא סיכנה את חייה מדי יום, כשהיא הולכת ברחבי העיר ומחפשת ילדים עזובים הזקוקים לעזרה רפואית או להגנה מפני ניצול מיני, ולעזרה כלכלית. במשך שמונה שנים היא הקימה את קרן כריסטינה נובל, שמטרתה לסייע לילדים, מתוך הבנה שעתידם תלוי בהכנתם לחיים. במהלך השנים הקימה הקרן מרפאות חירום, בתי ספר, מקלטים לילדים חסרי בית, ובתי ספר להכשרה מקצועית. כמו כן ניתנים לילדים חוגים בכדורגל, שירה, שחייה ועוד. נכון ל-2016, ממשיכה נובל לסייר ברחובות וייטנאם בחיפוש ילדים הזקוקים לסיוע. היא מגיעה לקהילות עניות וחושפת אותם למידע אודות הקרן, ודרכים לקבלת סיוע. הקרן נתמכת כלכלית על ידי 14 מדינות, ותקציבהּ השנתי הוא כחצי מיליון דולר. בשנת 1997 הרחיבה הקרן את פעילותה למונגוליה, שם פועלת הקרן בתוכניות חינוך בבתי הכלא, בפרויקטים בתחום הבריאות, ובתוכניות לטיפול בילדים. עד היום סייעה הקרן ללמעלה מ-700 אלף ילדים. בשנת 2014 יצא הסרט "נובל", המספר את סיפורה של כריסטינה נובל. החל משנת 1992 קיבלה קרן כריסטינה נובל עשרות פרסים ואותות הערכה. ביניהם: אות מסדר האימפריה הבריטית מידי צ'ארלס, נסיך ויילס בארמון בקינגהאם, 1997‏ "מדליית הידידות" מנשיא מונגוליה, 2009 "מדליית מסדר הידידות" מנשיא וייטנאם, 2010 האתר של קרן כריסטינה נובל למען הילדים תמונה: כריסטינה נובל ביקור כרסטינה נובל בישראל (כתבה בערוץ 2), סרטון באתר יוטיוב סדרת כתבות אודות כריסטינה נובל בערוץ 7 האוסטרלי משנת 1993 (עוד בהיותה אלמונית), סרטון באתר יוטיוב שרה נתניהו נפגשה עם האישה שעל סיפורה ביססו את הסרט "נובל", באתר ynet, 21 בפברואר 2016 קדימון הסרט "נובל", סרטון באתר יוטיוב כריסטינה נובל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Women's Museum of Ireland Christina Noble Children's Foundation ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כריסטינה נובל".
ארמניאק (משקה)

ארמניאק (בצרפתית: Armagnac) הוא משקה אלכוהולי מסוג ברנדי המיוצר בחבל ארמניאק שבצרפת. הארמניאק הומצא בשנת 1400, כמאתיים שנה לפני הקוניאק. המשקה מופק מענבים ועובר זיקוק דודי אחד או שניים. לאחר מכן הוא עובר יישון בחביות עץ אלון. רמות היישון שלו זהות לרמות היישון של קוניאק. הארמנייאק אינו מזוקק באלמביק כמו הקוניאק, אלא בדוד שהוא מעיין הכלאה בין זיקוק דודי לזיקוק רציף הנקרא "זיקוק עמודים". מרקיז דה מונטיסקייה פריס דה קונדה קלז דה דיוק סנט ויואנט סמפה את הארמנייאק מגישים בכוס סניפטר מאותן סיבות שמגישים קוניאק בכוס סניפטר. מדיה וקבצים בנושא ארמניאק בוויקישיתוף אביטל ענבר, הסודות הכמוסים של ארמאניאק, "מסע אחר", מתוך ספרו "התענוגות של דרום-מערב צרפת" ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המלחמה הקרה השנייה

המונח המלחמה הקרה השנייה (או המלחמה הקרה החדשה) מתייחס למגמות פוליטיות וצבאיות בין רוסיה או סין העממית לבין העולם המערבי, בדומה למלחמה הקרה בין הגוש המערבי בהנהגת ארצות הברית לגוש המזרחי בהובלת ברית המועצות. מקורות המשתמשים במונח נבדלים ביניהם בהגדרתו והאם מדובר בתיאור מצב קיים, אפשרי, עתידי או שלא סביר שיתרחש. בהקשר למינוח, מוזכרים אירועים אחדים שהשפיעו על יחסי רוסיה עם ארצות הברית או עם האיחוד האירופי. דוגמה לכך, הם המלחמה בדרום אוסטיה, מלחמת האזרחים באוקראינה, מלחמת האזרחים בסוריה והפלישה הרוסית לאוקראינה. הוויכוח האם ההגדרה "מלחמה קרה" ליחסים הנוכחיים בין רוסיה למערב נכונה או לא, נסוב סביב מאפיינים שחלקם דומים לתקופת המלחמה הקרה (דוגמת האינטרסים המתנגשים באירועים המוזכרים או בחלקם) ואילו חלקם מאפשרים הבחנה (דוגמת הקשרים הכלכליים ההדוקים יותר של רוסיה עם העולם שמחוצה לה, כולל המערב). מלחמת עולם שלישית מדיה וקבצים בנושא המלחמה הקרה השנייה בוויקישיתוף תרז דלפש, Nuclear Deterrence in the 21st Century: Lessons from the Cold War for a New Era of Strategic Piracy ניאל פרגוסון על המלחמה הקרה השנייה Dmitri Trenin (4 במרץ 2014). "Welcome to Cold War II". Foreign Policy. Graham Holdings. נבדק ב-4 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) As Cold War II Looms, Washington Courts Nationalist, Rightwing, Catholic, Xenophobic Poland, Huffington Post, 15 October 2015. Simon Tisdall (19 בנובמבר 2014). "The new cold war: are we going back to the bad old days?". The Guardian. Guardian News and Media Limited. נבדק ב-4 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Philip N. Howard (1 באוגוסט 2012). "Social media and the new Cold War". Reuters. Reuters Commentary Wire. נבדק ב-2 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנג'לו הריצ'טי

אנג'לו יוסף הריצ'טי (באנגלית Angelo Joseph Errichetti ‏ 29 בספטמבר 1928 – 16 במאי 2013) היה פוליטיקאי אמריקאי ממוצא איטלקי. כיהן כראש עיריית קמדן בין השנים 1973–1981 ונציג בסנט של ניו ג'רזי. אנג'לו יוסף הריצ'טי גדל בקמדן במשפחה איטלקית, אחד משבעה אחים. המשפחה חיה בעוני. ב-1981 הורשע הריצ'טי ביחד עם עוד שלושה אחרים בקבלת שוחד בסך 50,000 דולר מסוכנים חשאיים של ה-FBI בתמורה לסיוע לשייח' ערבי פיקטיבי להיכנס לארצות הברית. תחבולת ה-FBI בה נתפס הריצ'טי הייתה חלק ממבצע Abscam. אנג'לו הריצ'טי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Pennsylvania Congressman, Three Others Found Guilty in Abscam Corruption Trial". The Hour. United Press International. 30 באוגוסט 1980. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה)
קלואה

קלואה (Kahlúa) הוא ליקר קפה שמוצאו במקסיקו. הליקר מכיל לרוב 26.5 אחוז אלכוהול והוא מופק מזן הקפה ערביקה. כימאי חלם את הרעיון עם האחים אלווארז, שגידלו את פולי הקפה היקרים בוורקרוז שממנו יוכל לבצע את האלכימיה שלו. הם קראו לזה קלואה מסלנג עתיק לקפה. ארבע שנים לאחר ההשקה הם נסעו לארצות הברית והמותג הפך במהרה לכל העולם. בבריסל, בשנת 1948, נולד הקוקטייל הרוסי השחור עם קלואה בבר במסיבות שנערכו על ידי איש חברה מפורסם. בשנת 1965 הופיע באוקלנד, קליפורניה, אזכור ראשון לקוקטייל נוסף על בסיס קלואה, הרוסי הלבן. בשנות השישים החברה עלתה לכותרות עם כל ההנהגה הנשית שלה, ואז בשנת 1977, הרקיחה האייקונית של B-52 (תערובת של קלואה, בייליס וגרנד מרנייה) נרקחה לראשונה בקלגרי. בשנת 1980 הפכה קלואה לליקר הקפה הנמכר ביותר בעולם. הטעם של הקלואה משלב בין קפה ושוקולד, כל אחד מהם מתחרה על תשומת לב ומתאים זה לזה למרירות, בעוד טעם הווניל מתווסף מאחורי אותם טעמים חזקים יותר. בקבוק הליקר חום כהה ועליו תווית צהובה וכיתוב בצבע אדום. הליקר משמש כדיז'סטיף עם או בלי קרח וכן בקוקטיילים רבים ובעיקר קוקטיילי שמנת. פולי הקפה נקראים "פולי ההר הכחול", ומקורם בג'מייקה. זהו ליקר שמוסיף טעם לרוב בעוגות ותבשילים ומככב בהרבה מתכונים. דבר נוסף שמרמז על מרכיב הקפה הוא שמו של המשקה המזכיר את המילה הערבית לקפה (קאהווה - Kahwa). בדומה לקלואה נפוץ במקסיקו גם "אחיו הצעיר" הסברוסו, ליקר קפה בעל אחוזי אלכוהול נמוכים יותר (24%). מדיה וקבצים בנושא קלואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלואה קלואה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Brendan Hodrien, Kahlúa review, www.bbcgoodfood.com ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הספר אורט להנדסה ולמדעים לוד

בית הספר אורט להנדסה ולמדעים לוד (בערבית: المدرسة العربية الثانوية للعلوم والهندسة – أورط اللد) הוא בית ספר מקצועי-טכנולוגי בעיר לוד. שמו המלא של בית הספר הוא "בית הספר הערבי התיכון להנדסה ולמדעים - אורט לוד". הוקם בשנת 2009 כבית ספר שש-שנתי (חטיבת ביניים ותיכון), השייך לרשת אורט ישראל. שוכן בשכונת הרכבת, שכונה עם פרופיל סוציו-אקונומי נמוך בעיר לוד, עם רמת פשיעה גבוהה. מנהלת בית הספר מיום הקמתו היא שירין נטור חאפי, בעלת תואר בספרות עברית, שגדלה בשכונה בבית מוסלמי מסורתי והייתה הבוגרת הערביה היחידה בעיר של תיכון עברי. בשנת 2012 נחנך הקמפוס החדש של בית הספר, בהשקעה מיוחדת של 30 מיליון ש"ח ממשרד החינוך. בקמפוס ספריה חדשה, אודיטוריום ומעבדות, המצוידים בציוד חדיש. בבית הספר לומדים 1305 תלמידים (2017), במגמות ביולוגיה, כימיה, חינוך לגיל הרך, הנדסת בניין ואדריכלות, הנדסת חשמל, תקשורת, חקלאות וחינוך סביבתי. בית הספר מעניק תעודות גמר, תעודת בגרות לזכאים, ותעודות טכנולוגיות. בשנת הלימודים תשע"ז (2017) תפתחנה כיתות י"ג ו-י"ד, כמסלולים להנדסאים ולטכנאים. בית הספר מקיים קשרים הדוקים עם גופים עסקיים וחינוכיים, שתורמים לבית הספר מתנדבים ומשאבים: מיזם תובנות בחינוך, בניהולה של קארן טל, לשעבר מנהלת קמפוס ביאליק-רוגוזין. מתנדבים של חברת ההשכרה אוויס מלמדים תלמידים, בעיקר בני נוער בסיכון, את מקצועות אחזקת כלי רכב עובדי חברת HP Indigo מתנדבים בשיעורי העשרה בבית הספר חברי סגל ממכון ויצמן למדע מלמדים בבית הספר בהתנדבות מקצועות מדעיים, החל מ-2011 שופטים מבית המשפט המחוזי נותנים הרצאות שבועיות בנושאי משפט, ביוזמתה של השופטת הילה גרסטל מהנדסים מחברת אל על מתנדבים בבית הספר הקרן לפיתוח לוד בראשות ירום אריאב בית הספר משתתף במפגשים עם בתי ספר יהודיים, להכרת התרבות השונה. בפברואר 2016 נפגשו תלמידי בית הספר עם תלמידי אורט חולון, במפגש שיזם בית המדרש החילוני בינה. אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר אורט להנדסה ולמדעים לוד נסלי ברדה, גיבורה מקומית: סיפורה של שירין נאטור חאפי, מנהלת בית ספר ערבי בלוד, באתר nana10‏, 6 במרץ 2014 כתבה על חנוכת בית הספר, באתר אורט ישראל פרופיל חברתי של בית הספר, באתר "מדלן" כתבה על ביקורה של תרזה היינץ קרי, מייסדת קרן היינץ לאיכות הסביבה, ורעייתו של מזכיר המדינה של ארצות הברית אתר המיזם דיווח על המפגש, באתר בינ"ה
ניקולאס גייג'

ניקולאס גייג' (באנגלית: Nicholas Gage; נולד ב-23 ביולי 1939) הוא סופר ועיתונאי חוקר אמריקני ממוצא יווני. ספרו "אֶלֶנִי" ראה אור בתרגום לעברית. גייג' נולד בכפר ליה (יוונית: Λια) שבמחוז אפירוס בצפון-מערב יוון בשם ניקולאוס (ניקוס) גאצויאניס (אנגלית: Nikolaos Gatzoyiannis; יוונית: Νίκόλαος Γκατζογιάννης) לחריסטוס (אנגלית: Christos; יוונית: Χρίστος) ואלני (אנגלית: Eleni; יוונית: Ελένη) גאצויאניס. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, עזב אביו את יוון לארצות הברית, בכוונה לצרף אליו את משפחתו, אך על רקע תום מלחמת העולם, פרצה מלחמת האזרחים ביוון, הקומוניסטים כבשו את הכפר ליה, עצרו את האם אלני, האשימו אותה בתמיכה במלוכנות, שפטו אותה משפט ראווה במרכז הכפר, והוציאוה להורג. לפני מעצרה הספיקה אלני להבריח מהכפר את ניקולאס ושלוש מאחיותיו. אחות רביעית, גליקריה (אנגלית: Glykeria; יוונית: Γλυκερία), שלחמה כפרטיזנית, נתפסה בידי הקומוניסטים. בשנת 1949, בשלהי מלחמת האזרחים, הפליגו ניקולאס ואחיותיו באוניה לניו יורק, והתאחדו עם אביהם, שאותו לא ראה ניקולאס מיום שנולד. גליקריה הצטרפה אליהם בשנת 1950, לאחר שהמלחמה תמה. בשנת 1964 סיים גייג' לימודי תואר שני בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה, והחל לעבוד ככתב עבור סוכנות הידיעות אסושיאייטד פרס. בין השנים 1970־1980 עבד גייג' גם עבור העיתונים בוסטון הראלד טראוולר, וול סטריט ג'ורנל והניו יורק טיימס. בשנת 1980 עזב גייג' את עבודתו בניו יורק טיימס, ונסע ליוון כדי לחקור את נסיבות מותה של אימו ולהתחקות אחר רוצחיה, ובשנת 1983 פרסם את הספר "אלני", על אודות חייה ומותה. גייג' מתאר בספר כיצד איתר את האיש ששפט ורצח את אימו, והגיע לביתו באתונה כשאקדח מוחבא בכליו, במטרה להורגו. אולם במהלך הפגישה נכנסה לחדר בתו הקטנה של האיש, וגייג' התחרט ועזב את הבית מבלי שנקם את מות אימו. הספר ראה אור בעברית בשנת 1986, בתרגומו של יוסף אשכול, בהוצאת מעריב. ב-1985 יצא לאקרנים הסרט אלני (אנ') המתבסס על הספר וגייג' היה שותף לכתיבת התסריט שלו. קייט נליגן משחקת בתפקיד אלני וג'ון מלקוביץ' בתפקיד גייג' המבוגר. גייג' מתגורר כיום בעיר נורת' גראפטון (אנגלית: North Grafton), מסאצ'וסטס, נשוי לג'ואן (אנגלית: Joan), ולו בן - כריסטוס (כריס, על שם סבו), תסריטאי וכותב ספרי קומיקס, ושתי בנות: אלני (על שם סבתה) ומרינה (אנגלית: Marina). אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאס גייג' ספריו של גייג' באתר goodreads ריאיון עם גייג' בערוץ יוטיוב של חדשות אוניברסיטת בוסטון, מאי 2013. ניקולאס גייג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האתר הרשמי של גייג', ‏אוחזר לאחרונה ב-10.7.2016 דף הספר "אלני" באתר הוצאת מעריב, ‏24 בפברואר 2016 ניקולאס גייג' באתר Hellenic Communication Service, L.L.C, ‏24 בפברואר 2016
גלנדייל (אורגון)

גְלֶנְדֵייל (באנגלית: Glendale) היא עיר במחוז דאגלס שבמדינת אורגון בארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין ב-2010 היו בגלנדייל 874 אנשים, 325 משקי בית ו-391 יחידות דיור. 89.8% מאוכלוסיית העיר לבנים, 0.3% אפרו-אמריקאים, 0.1% אסייתים, 1.4% אינדיאנים ו-3.8% אחרים. מדיה וקבצים בנושא גלנדייל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלנדייל (באנגלית) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.