laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הספינה הלבנה

הספינה הלבנה (באנגלית: The White Ship) הייתה ספינה שטבעה בתעלה האנגלית, בסמוך לחוף נורמנדי ולבארפלור ב-25 בנובמבר 1120. בין הנוסעים שטבעו היה ויליאם אדלין, בנו היחיד במסגרת הנישואין ויורש העצר של הנרי הראשון, מלך אנגליה. לאחר טביעתו החל משבר ירושה שכונה בשם "האנרכיה". הספינה הלבנה נבנתה על ידי תומאס פיצסטפן והייתה בבעלותו. סטפן, אביו של תומאס פיצסטפן היה רב החובל של ויליאם הכובש במהלך הפלישה הנורמנית לממלכת אנגליה. תומאס הציע להנרי הראשון, מלך אנגליה להפליג בספינה מבארפלור לאנגליה, אולם הנרי, שכבר תכנן לשוב לאנגליה בספינה אחרת, הציע שבנו ויורש העצר ויליאם אדלין יפליג במקומו על הספינה לאנגליה. הספינה אמורה הייתה לעזוב את הנמל בשעות היום, אולם בשל התעכבותם של ויליאם אדלין ואנשיו שהיו עסוקים בסעודה, יצאה הספינה בשעות הלילה ופגעה בסלע תת-ימי בסמוך לבארפלור. הספינה התהפכה ושקעה. הניצול היחיד היה קצב מרואן שניצל מאחר שלבש נאדות עור שהיו מלאים באוויר. הקצב נמשה ממי הים על ידי דייג שעבר בקרבת מקום למחרת. הקצב סיפר כי תומאס פיצסטפן ידע לשחות, אולם כשראה שוויליאם אדלין טבע, העדיף לטבוע בעצמו מאשר לבשר למלך על מות בנו. סיבות הטביעה אינן ברורות. כתבי התקופה מאשימים את הנווט בשכרות, ואת רב החובל, שמיהר וניסה להשיג את ספינת המלך שהפליגה לפניהם. סטפן, אחיינו של המלך, לא הפליג על הספינה (על פי אורדריקוס ויטליס, הוא ירד מהספינה לפני הפלגתה בשל שלשול שתקף אותו). כתוצאה ממותו של ויליאם אדלין, היחיד מבניו של המלך שנולדו במסגרת הנישואין, פרץ באנגליה משבר ירושה שכונה "האנרכיה". הברונים האנגלים סירבו לקבל את מטילדה, בתו של המלך, כמלכה, וסטפן טען לכתר האנגלי והכריז על עצמו כמלך. טביעת הספינה מוזכרת בבלדה משנת 1881 מאת דאנטה גבריאל רוזנטי שנקראת ""הספינה הלבנה: בלדה". טביעתה של הספינה הלבנה מתוארת ברומן מאת קן פולט "עמודי תבל" משנת 1989. רומן היסטורי זה מתאר את מלחמת האזרחים באנגליה בתקופת האנרכיה. הטביעה מתוארת בהרחבה בספרה ההיסטורי של שרון פנמן משנת 1994 "כאשר ישו ישן". כמו כן הספינה מוזכרת בשירו של ג'פרי היל הנקרא "הספינה הלבנה". מדיה וקבצים בנושא הספינה הלבנה בוויקישיתוף תיאור טביעת הספינה הלבנה באתר Britannia.com רוברט לייסי, "הנרי הראשון והספינה הלבנה"
מציצה

מציצה היא הליך של יניקה באמצעותו מבוצעת שאיבת נוזל לוואקום חלקי או מלא. כל גורי היונקים נולדים עם רפלקס מציצה, אשר באמצעותו הם יונקים מזון נוזלי, כגון חלב. הגורים אינם צריכים ללמוד את הרפלקס מכיוון שהוא אינסטינקטיבי. בפעוטות רפלקס המציצה קיים מהלידה ועד גיל 4 חודשים. הרפלקס מתבטא בכך שכאשר נוגעים בזווית פי התינוק הוא מפנה את ראשו לכיוון בו ננגע, פותח פיו ומוכן למצוץ. ככל שהתינוק מתפתח, המציצה הופכת לפעולה רצונית יותר ויותר. מרכיב המציצה של התינוק נחשב לחלק ממנגנון בן שלושה שלבים: מציצה-בליעה-נשימה. הסנכרון בין שלושת אלה הוא הדפוס ההתפתחותי הראשון הדורש תזמון ורצף של תנועות, ומחקרים מצאו כי הוא קריטי להתפתחות הסנסורית-מוטורית, להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות הדיבור והשפה, לוויסות פיזיולוגי-רגשי, לשליטה בתנוחה, לאכילה ולהאכלה, ולהתפתחות האישיות. בעלי חיים בוגרים מסוימים משתמשים במציצה כדי לשתות, כגון בני האדם, המשתמשים בקשיות לשתייה, או העטלף הערפדי, הפוצע את טרפו ואז מוצץ את דמו. בעל חיים נוסף המוצץ דם היא העלוקה. היא עושה זאת באמצעות שלוש מלתעות המכילות כל אחת כ-100 שיניים זעירות. במקביל למציצה, העלוקה מחדירה חומר נוגד קרישה בשם הירודין, העוזר להמשיך את פעולת הניקוז. רפלקסים של תינוקות
לו דונלדסון

לו דונלדסון (באנגלית: Lou Donaldson; נולד ב-1 בנובמבר 1926) הוא סקסופוניסט אלט, הידוע בעיקר בשל נגינתו מלאת החיים והבלוזית, על אף שבתחילת דרכו, ניגן בסגנון הבי בופ, תחת השפעתו של צ'ארלי פארקר. דונלדסון נולד בבאדין, צפון קרולינה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 15, בנגינה בקלרינט. לאחר שסיים את לימודיו בקולג', הוא הצטרף לצי, וניגן שם במסגרת להקה צבאית, בה התנסה בנגינה עם מוזיקאים אחרים. דונלדסון הופיע לראשונה בפומבי במרכז העיר ניו יורק, כשהיה בן 25. הקלטותיו הראשונות היו עם מילט ג'קסון ות'לוניוס מונק בשנת 1952. בהמשך הוביל מספר להקות קטנות יחד עם נגני ג'אז אחרים כמו המתופף בלו מיטשל, הפסנתרן הוראס סילבר, והמתופף ארט בלייקי. ב-1953, הוא הקליט יחד עם החצוצרן קליפורד בראון ופילי ג'ו ג'ונס. ב-1954, הצטרף דונלדסון להרכב ההארד בופ החדש, שליחי הג'אז, וניגן באחד מתקליטיהם המפורסמים ביותר, A Night At Birdland. על אף שניגן כנגן משנה, הוא מעולם לא השתייך לאף להקה מלבד אלו אותן הנהיג; הוא היה מוביל להקות מאמצע שנות החמישים. דונלדסון הקליט בסגנונות הבי בופ, הארד בופ וה-Soul jazz. במשך שנים רבות ניגן לצידו הפסנתרן הרמן פוסטר. מדיה וקבצים בנושא לו דונלדסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לו דונלדסון לו דונלדסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לו דונלדסון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לו דונלדסון, באתר ספוטיפיי לו דונלדסון, באתר AllMusic (באנגלית) לו דונלדסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) לו דונלדסון, באתר Discogs (באנגלית) לו דונלדסון, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערן לוי

האם התכוונתם ל... ערן לוי (כדורגלן) – כדורגלן ישראלי ערן לוי (מוזיקאי) – מוזיקאי, גיטריסט ושחקן ישראלי
ריאד אע'א

ריאד נעסאן אע'א (בערבית: رياض نعسان اغا; תעתיק מדויק: ריאצ' נעסאן אע'א; נולד ב-1947) הוא איש ציבור סורי. אע'א נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק. לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית. בשנת 1990 נבחר אע'א לבית הנבחרים. לאחר כניסתו לחיים הציבוריים הוא מונה ליועץ מדיני לנשיא חאפז אל-אסד. אע'א כיהן כשגריר סוריה בעמאן ובאיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2006 הוא מונה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד לשר התרבות. בתפקיד זה כיהן אע'א מ-21 בפברואר 2006 עד 3 באוקטובר 2010 כאשר הוחלף על ידי ריאד איסמט אע'א נשוי ואב לארבעה. קורות חייו באתר Arab Decision
עמינדב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עמינדב – ישוב במועצה האזורית מטה יהודה. עמינדב (שירות לאומי) – אגודה דתית לשירות לאומי. עמינדב (דמות מקראית) – דמות מקראית אבי נחשון סב סבו של דוד המלך ואלישבע. עמינדב (ספר מורמון) – דמות המוזכרת בספר מורמון.
אלכסנדר אבירם

אלכסנדר (אליק) אבירם (נולד בשנת 1935) הוא רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית, נפרולוגיה ומינהל רפואי. שימש בעבר כמנהל בית החולים הדסה (תל אביב), בית חולים אסותא, וכמנהל הרפואי של מכבי שירותי בריאות. אבירם נולד בתל אביב ב-1935. בוגר בתי הספר הכרמל ותיכון עירוני א'. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1954–1961. עם סיום ההתמחות ניהל את צוות השדה של המחקר הקליני הראשון על מחלות לב בקרב הבדואים בנגב ואחר כך התקבל להתמחות במחלקה פנימית א' בבית חולים הדסה בירושלים. עוד בהיותו סטודנט התעניין במחקר על תפקודי הכליה ואף צורף לצוות שהפעיל את הכליה המלאכותית הראשונה בארץ. לפיכך אך טבעי היה שהמשיך בהתמחות נוספת בנפרולוגיה והשתתף בהקמתה ופיתוחה של יחידת הדיאליזה של הדסה. ב-1968 זכה במלגה מטעם מכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית (NIH) והיה עמית מחקר במכון הקרדיו-ווסקולארי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. עם שובו ארצה חזר והצטרף לסגל החטיבה הפנימית והמעבדה למחקר קליני של הדסה בירושלים. בזכות מחקריו בשטח חילוף החומרים של הנתרן ביתר לחץ דם ובנושאים קרובים, ובזכות פעילותו הרבה בהוראה, הוענקו לו ב-1971 תואר מרצה בכיר ברפואה פנימית מטעם הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית ומעמד קבוע כרופא בכיר בבית החולים הדסה עין-כרם. ב-1972 הוזמן על ידי מנהל המרכז הרפואי תל אביב, פרופ' אריה הראל, להקים ולנהל את המחלקה הנפרולוגית של המרכז אשר שכנה אז בבית חולים הדסה (לימים רוקח) שברחוב בלפור. המחלקה שירתה גם את בית חולים איכילוב ובית היולדות הקריה וקיימה מרפאות חוץ לנפרולוגיה ויתר לחץ דם. יחידת הדיאליזה שלה הפכה מהר מאוד לגדולה בארץ מבחינת מספר מטופליה. ב-1977 קיבל אבירם על עצמו גם את ניהול בית-החולים. הוא הרצה על מחלות כליה ויתר לחץ דם. ב-1980 התמנה כחבר הוראה בדרגת פרופסור-חבר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. ב-1983 סיים את הקורס הראשון במינהל מערכות בריאות באוניברסיטת חיפה, והיה ממייסדי מקצוע הניהול הרפואי כמקצוע התמחות קליני מוכר. ב-1985 העביר אבירם את המחלקה לידי תלמידיו והחל להתרכז בתפקידי ניהול בלבד. בין השאר היה מנהל המרכז הישראלי לדיאליזה והשתלות ויועץ מיוחד למנכ"ל משרד הבריאות, מ"מ מנכ"ל המרכז הרפואי תל אביב, המשנה למנכ"ל הסתדרות מדיצינית הדסה, חבר מועצת הבריאות, חבר וועדת סל הבריאות, יו"ר הוועדה לסימון תזונתי ויו"ר המועצה העליונה למזון. ב-1987 התבקש אבירם על ידי קונצרן כלל לנהל את בית החולים אסותא שנרכש אז על ידו. בתקופתו עברה אסותא שינויים מרחיקי לכת והתפתחה להיות בית-חולים כללי שמורשה לעסוק בכל שטחי הרפואה והכירורגיה. ב-1994 נרכשה אסותא על ידי קופת חולים מכבי וב-1996 מונה אבירם להיות המנהל הרפואי של הקופה לצידו של המנכ"ל שבתי שביט. ב-2002 פרש ממכבי ושימש עד 2018 כמנהל המדעי של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות. אבירם נשוי לחינה (אלוני), סוציולוגית ומוסמכת בבריאות הציבור, ואב לשלושה.
אוניברסיטת בזל

אוניברסיטת בזל (בגרמנית: Universität Basel) היא אוניברסיטה הממוקמת בבזל שבשווייץ, על גדת נהר הריין. האוניברסיטה ידועה בשל מחקרה החלוצי במדעי כדור הארץ, לימודים סלאביים ואסטרונומיה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה ב-EUCOR (אנ'). אוניברסיטת בזל נוסדה ב-1460 והיא הוותיקה באוניברסיטאות של שווייץ. עם בוגריה הידועים נמנים ארסמוס מרוטרדם, פאראצלסוס, דניאל ברנולי, יעקב בורקהרדט, פרידריך ניטשה, אויגן הובר (אנ'), קרל גוסטב יונג, קרל בארת, הנס אוס וון בלתזר (אנ') וישעיהו לייבוביץ. אוניברסיטת בזל נוסדה תוך שיתוף פעולה עם המועצה הכנסייתית של בזל. היא הוקמה כשהאפיפיור פיוס השני הוציא בולה אפיפיורית ב-12 בנובמבר 1459, וטקס ההשקה הרשמי נערך ב-4 באפריל 1460. במקור אוניברסיטת בזל כללה ארבע פקולטות, אמנויות, רפואה, תאולוגיה ומשפטים. הפקולטה לאמנויות התקיימה עד 1818 כתשתית לשלושה נושאים אקדמיים אחרים. במרוצת המאות, כשהייתה העיר אבן שואבת למלומדים רבים, נהייתה בזל מרכז בראשיתי של הדפסת ספרים והומניזם. בערך באותו זמן שבה הוקמה האוניברסיטה, נוסדה גם ספרייתה. כיום היא מונה מעל שלושה מיליון ספרים וכתבים והיא הספרייה הגדולה ביותר בשווייץ. אוניברסיטת בזל מאורגנת בשבע פקולטות: הפקולטה לתאולוגיה הפקולטה למשפטים הפקולטה לרפואה הפקולטה למדעי הרוח והחברה הפקולטה למדעים הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה הפקולטה לפסיכולוגיה המכון האירופאי למחקרים גלובליים (1993) המרכז ללימודי פילנתרופיה (CEPS) (2008) המכון לאתיקה ביו-רפואית (IBMB) (2011) המכון לחינוך (IBW) (2014) המכון למחקר ביו-רפואי ע"ש פרידריך מישר (FMI) (1970) סוויספיס (1988) מכון בזל לממשל (2003) המרכז השווייצרי לרפואת חירום, הצלה ואסון (SCRED) (2016) מכון בזל לרפואת עיניים מולקולרית וקלינית (IOB) (2018) המכון השווייצרי לאזור הטרופי ולבריאות הציבור (Swiss TPH) (2021) הערה: בסוגריים שנת הייסוד של המכון/המרכז דירוג שאנגחאי, מקום 83 (2022) Times Higher Education, מקום 103 (2022) דירוג QS לאוניברסיטאות, מקום 138 (2022) דירוג CWTS Leiden (אנ'), מקום 87 (2022) החממה הוותיקה ביותר בגן בוטני של האוניברסיטה וברקע בניין הספרייה הבניין המרכזי באוניברסיטת בזל הושלם ב-1939 בעקבות תחרות אדריכלים בה זכתה הצעת האדריכל רולנד רוהן קטע מעבודת קיר פסיפס "השליחות" שיצר וולטר אגלין (Walter Eglin) הושלמה ב-1946 ומעטרת את המבואה הראשית למבנה המרכזי באוניברסיטה מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת בזל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת בזל (בגרמנית) אוניברסיטת בזל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיכאל יעקובסון: סקירה על הגן הבוטני של אוניברסיטת בזל באתר 'חלון אחורי', 6 במאי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרמוקלינה

תרמוקלינה (באנגלית: Thermocline) או מטלימניון (Metalimnion) היא שכבה דקה אך ברורה בגופי מים כמו אגמים ואוקיינוסים שבה השינוי בטמפרטורה ככל שמעמיקים מהיר יותר מזה שבשכבות שמעליה או מתחתיה. באוקיינוס, תרמוקלינה היא הגבול בין השכבה העליונה המתערבלת בהשפעת הרוחות לבין השכבה הרגועה של המים העמוקים. בהתאם למשתנים כמו גובה קו רוחב, עונות השנה ומידת הערבול על ידי רוחות, תרמוקלינה עשויה להיות שכבה יציבה המאפיינת לאורך זמן את גוף המים בו היא נוצרת או להיווצר ארעית כתגובה לתופעות כמו חימום וקירור המים בפני השטח כתוצאה מהפרשי הטמפרטורות בין היום ללילה. גורמים המשפיעים על עומק ועובי התרמוקלינה כוללים שינויי אקלים עונתיים וגובה קו הרוחב, כמו גם גורמים סביבתיים מקומיים כמו זרמים וגאות ושפל. אנרגיית החום מקרינה קצרת גל של השמש נספגת בסנטימטרים הראשונים של פני השטח של האוקיינוסים, המתחממים במהלך היום ומתקררים במהלך הלילה (כאשר נמסרת אנרגיית חום מהמים לאטמוספירה בצורת קרינה ארוכת גל). גלים מערבבים את מי השטח החמים ומסיעים אותם אל עבר המים העמוקים הקרים עד לעומק של כ-100 מטרים תוך ערבול גושי מים, בתלות בעוצמת הרוחות והזרמים. החום ממימי השטח אובד למי העומק ויש ירידה חדה של הטמפרטורה עם העומק. מתחת לשכבה מעורבלת זו אין שינויים חדים בטמפרטורה והירידה בטמפרטורה עם העומק נשארת יחסית קבועה עד לקרקעית (4°C). עובי התרמוקלינה ועומקה משתנים מאזור לאזור. באזורים הטרופים התרמוקלינה קבועה למחצה, ואילו באזורים הממוזגים התרמוקלינה משתנה (מעמיקה בקיץ). בקטבים, שבהם הטמפרטורה כמעט שאינה משתנה עם העומק, התרמוקלינה רדודה מאוד או לא קיימת. באוקיינוס הפתוח מאופיינת התרמוקלינה בגרדיאנט מהירות קול שלילי, מאפיין בעל חשיבות בלוחמה תת-ימית בשל יכולת החזרת שידורי סונאר פעילים. אפקט זה מושג כתוצאה משינוי חד בצפיפות המים. בגופי מים כגון אגמים וימות קיימת תרמוקלינה, הנגרמת אף היא כתוצאה מהתחממות מי השטח. באקלים קר עשוי להופיע ערבול עד הקרקעית (turnover), כתוצאה מהיווצרות התרמוקלינה. במהלך הקיץ מתחממים מי השטח ונוצרת שכבה חמה וקלה מעל שכבה קרה וצפופה. הערבול בין השכבות קטן מאוד בקיץ ונוצרת תרמוקלינה ברורה (מטילמינליון). השכבה העליונה (אפילמינליון) מאופיינת ביצרנות ראשונית גבוהה וכמות חמצן רבה ואילו השכבה התחתונה (היפולמינליון) ענייה בחמצן עד אנאוקסית בסוף הקיץ. בסתיו ובחורף, כאשר מי השטח מתקררים בצורה חריפה, לעיתים במהלך לילה, הם שוקעים ומעלים את מי העומק. גם הרוחות המתגברות תורמות לתהליך זה. ריבוד אגמים איור: תרמוקלינה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
דוכס קמברלנד

דוכס קמברלנד (באנגלית: Duke of Cumberland) הוא תואר אצולה המוענק לבני משפחת המלוכה הבריטית הזוטרים. התואר נקרא על שם מחוז קמברלנד שבצפון אנגליה. תואר דוכס קמברלנד הוענק לראשונה בשנת 1644 לנסיך רופרט מהריין, אחיינו של המלך צ'ארלס הראשון. במותו של הנסיך בלא יורשים בוטל התואר. התואר הוענק בפעם השנייה בשנת 1689 לנסיך ג'ורג' מדנמרק, בעלה של המלכה אן. התואר בוטל עם פטירתו של הנסיך בלא יורשים בשנת 1708. התואר הוענק בפעם השלישית בשנת 1726 לנסיך ויליאם אוגוסטוס, בנו השלישי של המלך ג'ורג' השני. הנסיך ויליאם נפטר בשנת 1765 בטרם נישא ובלא יורשים, והתואר בוטל. התואר הוענק בפעם הרביעית בשנת 1766 (הפעם כ"דוכס קמברלנד וסטרת'רן") לנסיך הנרי פרדריק, בנו השלישי של פרדריק, נסיך ויילס ונכדו של המלך ג'ורג' השני. הנסיך הנרי נפטר בשנת 1790 בלא יורשים במסגרת הנישואין, והתואר בוטל. התואר הוענק בפעם החמישית כ"דוכס קמברלנד וטֶוויוֹטדייל" בשנת 1799 לארנסט אוגוסטוס (לימים מלך הנובר), בנו החמישי של המלך ג'ורג' השלישי. ארנסט אוגוסט נפטר בשנת 1851 והוריש את התואר לבנו, ג'ורג', הדוכס השני מקמברלנד וטֶוויוֹטדייל. הדוכס השני נפטר בשנת 1878 והוריש את התואר במותו לארנסט אוגוסט, הדוכס השלישי מקמברלנד וטֶוויוֹטדייל. התואר נשלל מארנסט אוגוסט בשנת 1917 במסגרת חוק שלילת התארים שהעביר הפרלמנט הבריטי בשל תמיכת הדוכס השלישי בגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
דין ודברים (כתב עת)

דין ודברים (Haifa Law Review) הוא כתב עת משפטי בין-תחומי בעברית שיוצא לאור על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. כתב העת נוסד בשנת 2004 על ידי פרופ' סנדי קדר, ששימש כעורך הראשי הראשון. את כתב העת ערכו גם פרופ' שולמית אלמוג, פרופ' רונן פרי, פרופ' חאלד גנאים, ד"ר יהודה אדר ופרופ' דורון מנשה. במאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים בקרה פנימית וביקורת עמיתים חיצונית ונערכים בסיוע סטודנטים של הפקולטה למשפטים. על פי דבר המערכת "כתב-העת מתמקד בזיקות המגוונות שבין המשפט לתחומים שונים, ובוחן את יחסי הגומלין המורכבים בין המשפט לבין מדעים אחרים כגון מדעי הרוח ומדעי החברה". כתב העת מפרסם חוברות כלליות שבהן מאמרים העוסקים בסוגיות שונות הנוגעות למשפט, וכן "חוברות נושא" המוקדשות לתמות ספציפיות: משפט וגאוגרפיה (כרך ב(1)), קניין רוחני והגבלים עסקיים (כרך ב(2)), משפט ומדעי הרוח (כרך ג(1)), ו"מתודולוגיות ופרספקטיבות במחקר המשפטי" (כרך ד(1)), מדיניות מס ומימון ציבורי (כרך יג). בנוסף, כתב-העת מפרסם ראיונות עומק עם שופטים הפורשים מבית המשפט העליון. בכתב העת פורסמו מאמרים ודברי הגות של חוקרים בולטים בישראל ובהם ניבה אלקין-קורן, יוסף אדרעי, שולמית אלמוג, דוד אנוך, מיכאל בירנהק, ישי בלנק, גד ברזילי, אהרון ברק, דפנה ברק-ארז, מיכל גל, חאלד גנאים, דפנה הקר, אלון הראל, עלי זלצברגר, אייל זמיר, שרון חנס, אסא כשר,מני מאוטנר, ברק מדינה, אביחי מנדלבליט, דורון מנשה, נעם סולברג, אוריאל פרוקצ'יה, אורן פרז, רונן פרי, דניאל פרידמן, אורית קמיר, מרדכי קרמניצר, יורם שחר,רון שפירא ועוד. אתר כתב העת "דין ודברים" דין ודברים, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS) הפולמוס בעניין כללי הציטוט דין ודברים, באתר OCLC (באנגלית)
הבנק המרכזי של ארובה

הבנק המרכזי של ארובה (בהולנדית: Centrale Bank van Aruba) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של ארובה. הבנק החל לפעול באופן עצמאי ב-1 בינואר 1986, לאחר שארובה קיבלה מעמד אוטונומי בשלטון ישיר של ממלכת ארצות השפלה, וניתקה עצמה מהאנטילים ההולנדיים. הבנק עצמו הוא בעל מעמד עצמאי מקרב מוסדות המגזר הציבורי בארובה. עם מתן העצמאות לבנק הוכנס לשימוש מטבע הפלורין ארובי, שבעת כניסתו למחזור היה שווה ביחס של 1.79 לעומת הדולר האמריקני. מטרותיו העיקריות של הבנק נקבעו בחוק. בין אלו ניתן למנות את הפעילות לשמירת ערכו של הפלורין בכלכלה המקומית וכלפי מטבעות חוץ, פעילות לשמירת חוסן המערכת הכלכלית בארובה, הדפסת שטרות והטבעת מטבעות, ייעוץ לשר האוצר בעניינים כלכליים, וכן לשמש כבנק של מוסדות המדינה. אתר האינטרנט הרשמי של הבנק המרכזי של ארובה
סוכה (מבנה)

סוכה (משורש סכך) היא מבנה ארעי וזמני, שהוקם בימי קדם כדי להגן על בני אדם בעיקר מהשמש ומהגשם ואף כמקום מחסה לבהמות. יתרונה היה בקלות ההקמה והפירוק. הסוכה הייתה עשויה מעצים, ענפים ועלים של צמחים שהיו בשטח, ולא הצריכה חומרים מיוחדים ויקרים. סוכות בדרך כלל נבנו באזורים של שטחים חקלאיים כדי שהשומרים יוכלו לשבת בהן ולתצפת על השטח, או כדי שהעובדים יוכלו לנוח בזמן הפוגה מעבודה. מכיוון שלסוכה היו דפנות חלשות (או שלא היו דפנות כלל), היא בדרך כלל לא היוותה הגנה מבעלי חיים מסוכנים ובני אדם עוינים, ולכן היה מסוכן לישון בה בלילה. לצורך כך הוקמה מלונה, (מלשון 'לינה'). הסוכה הייתה כנראה גם בשימוש אצל נוודים, בצורה דומה לאוהל. למשל אצל יונה הנביא מסופר כי לא רצה להתגורר בנינוה ולכן הוא בנה לו סוכה מחוץ לעיר. על פי התנ"ך היא הייתה גם בשימוש אצל צבאות שצרו על ערים, למשל ישראל שצרו על רבת בני עמון ובן הדד כשצר על העיר שומרון. במקרא מסופר שכשבבני ישראל יצאו מצרים לארץ כנען דרך המדבר ה' הושיב אותם בסוכות, וכדי שיזכרו זאת לדורות הצטוו לחוג את חג הסוכות: ”לְמַעַן יֵדְעוּ דֹרֹתֵיכֶם כִּי בַסֻּכּוֹת הוֹשַׁבְתִּי אֶת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל בְּהוֹצִיאִי אוֹתָם מֵאֶרֶץ מִצְרָיִם, אֲנִי ה' אֱלֹהֵיכֶם”. הסוכה הפכה להיות סמל של הגנה, כפי הפסוק בספר תהילים, פרק כ"ז, פסוק ה': ”כִּי יִצְפְּנֵנִי בְּסֻכֹּה בְּיוֹם רָעָה, יַסְתִּרֵנִי בְּסֵתֶר אָהֳלוֹ, בְּצוּר יְרוֹמְמֵנִי”. לפי רבי אליעזר בן הורקנוס גם הסוכות שבהן ישבו בני ישראל בצאתם ממצרים לא היו סוכות ממש אלא "ענני כבוד" שהגנו על בני ישראל מפגעי המדבר, וכדעה זו נקט רבי יוסף קארו בשולחן ערוך. בעת החדשה, המונח 'סוכה' בעברית משמש ככינוי עבור צרכים נוספים, כגון חדר אוכל בקיבוץ, סוכת המציל בחוף הים, סוכת שמירה ועוד. שומרה (מבנה) בקתה הררית טיפי הבקתה הפרימיטיבית מדיה וקבצים בנושא סוכה בוויקישיתוף בספר ישעיהו מסופר על תפקודיה של הסוכה בדרך אגב: "וְסֻכָּה תִּהְיֶה לְצֵל יוֹמָם מֵחֹרֶב וּלְמַחְסֶה וּלְמִסְתּוֹר מִזֶּרֶם וּמִמָּטָר" (ספר ישעיה ד' ו') "וְיַעֲקֹב נָסַע סֻכֹּתָה וַיִּבֶן לוֹ בָּיִת וּלְמִקְנֵהוּ עָשָׂה סֻכֹּת עַל כֵּן קָרָא שֵׁם הַמָּקוֹם סֻכּוֹת:" (ספר בראשית ל"ג י"ז) "וַיֵּצֵא יוֹנָה מִן הָעִיר וַיֵּשֶׁב מִקֶּדֶם לָעִיר וַיַּעַשׂ לוֹ שָׁם סֻכָּה וַיֵּשֶׁב תַּחְתֶּיהָ בַּצֵּל עַד אֲשֶׁר יִרְאֶה מַה יִּהְיֶה בָּעִיר:" (ספר יונה ד' ה') פרשנות על הפסוק: "וְנוֹתְרָה בַת צִיּוֹן כְּסֻכָּה בְכָרֶם כִּמְלוּנָה בְמִקְשָׁה כְּעִיר נְצוּרָה:" (ספר ישעיה א' ח'), שקושרת סוכה לעיר נצורה "וַיֹּאמֶר אוּרִיָּה אֶל דָּוִד הָאָרוֹן וְיִשְׂרָאֵל וִיהוּדָה יֹשְׁבִים בַּסֻּכּוֹת וַאדֹנִי יוֹאָב וְעַבְדֵי אֲדֹנִי עַל פְּנֵי הַשָּׂדֶה חֹנִים וַאֲנִי אָבוֹא אֶל בֵּיתִי לֶאֱכֹל וְלִשְׁתּוֹת וְלִשְׁכַּב עִם אִשְׁתִּי חַיֶּךָ וְחֵי נַפְשֶׁךָ אִם אֶעֱשֶׂה אֶת הַדָּבָר הַזֶּה:" (ספר שמואל ב', י"א י"א) "וַיְהִי כִּשְׁמֹעַ אֶת הַדָּבָר הַזֶּה וְהוּא שֹׁתֶה הוּא וְהַמְּלָכִים בַּסֻּכּוֹת וַיֹּאמֶר אֶל עֲבָדָיו שִׂימוּ וַיָּשִׂימוּ עַל הָעִיר:" (ספר מלכים א', כ' י"ב) ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק מ"ג תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"א, עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרכ"ה, סעיף א'
הבנק המרכזי של הונדורס

הבנק המרכזי של הונדורס (בספרדית: Banco Central de Honduras) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הונדורס. הבנק החל לפעול ב-1 ביולי 1950 מכוח החוק של הונדורס ובעקבות הקמתו הוסדרו לראשונה באופן ממלכתי אמצעי התשלום במדינה והולאמה האחריות כלפי המדיניות המוניטרית ואשראי המדינה. החקיקה המסדירה את פעילותו נחקקה ב-3 בפברואר באותה שנה והבנק החל לפעול כעבור כחמישה חודשים, לאחר שהוסדרו דרכי פעולתו על ידי בעליו, עורך הדין רוברטו רמירז. באותה עת כבר הוכר הלמפירה כמטבע הרשמי של הונדורס, אך רק לאחר הקמת הבנק היה המטבע תחת פיקוח ממלכתי. תפקידו המרכזי של הבנק בכלכלת הונדורס הורחב לכדי היותו מוסד חינוכי לענייני כלכלה, באמצעות אולמות ההרצאה הממוקמים במשרדי הבנק והספרייה הכלכלית שבתחומו. אתר האינטרנט הרשמי של הבנק המרכזי של הונדורס
תחום אי-רציפות וייכרט-גוטנברג

תחום אי־רציפות וייכרט–גוטנברג הוא אחד משלושת תחומי אי־הרציפות שנמצאו בכדור הארץ. תחום זה נמצא בעומק של 2,900 ק"מ מתחת לפני השטח, והוא נחשב לגבול המפריד בין מעטפת כדור הארץ לגלעין. התחום התגלה על ידי שני גיאופיזיקאים, גרמני ואמריקאי, ועל שמם הוא קרוי. חוקרים אלו מצאו שגם גלים סייסמיים מסוג P ו-R (ולא רק גלי S) הנוצרים ברעידת אדמה אינם מגיעים כלל, או שהם מגיעים בעוצמה חלשה מאוד, לאזורים מסוימים ("אזורי הצל") בחלקו השני של כדור הארץ. מתופעה זו הסיקו החוקרים כי בקרבת מחצית הדרך למרכז כדור הארץ, ישנו תחום אי רציפות אשר מפריד בין המעטפת הקשיחה, לבין הגלעין הנוזלי (בחלקו). תחום אי-רציפות מוהורוביצ'יץ' גלים סייסמיים מבנה כדור הארץ קרום כדור הארץ מעטפת כדור הארץ גלעין כדור הארץ ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבנק המרכזי של בוליביה

הבנק המרכזי של בוליביה (בספרדית: Banco Central de Bolivia) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של בבוליביה. הבנק הוקם על פי חוק ב-20 ביולי 1928 בשם "הבנק הלאומי המרכזי של בוליביה". שמו הנוכחי נקבע באפריל 1929 וב-1 ביולי החל הבנק לפעול. נגיד הבנק מכהן לתקופה של חמש שנים. בשנת 1985 כיהנה בתפקיד זה בפעם הראשונה אישה, תמרה סנצ'ס. אתר האינטרנט הרשמי של הבנק המרכזי של בוליביה (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בנקים ובנושא בוליביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דקל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גדוד דקל – גדוד בבית הספר לקצינים של צה"ל דקליים – משפחת צמחים תמר מצוי – מין במשפחת הדקליים, מניב את פרי התמר דקל (מושב) – יישוב ישראלי בנגב הצפון-מערבי דקל (סרט) – מותחן רוסי בית סוהר דקל – בית סוהר בסמוך לבאר שבע מבצע דקל – אחד ממבצעי מלחמת העצמאות, שנערך באזור הגליל פרס דקל הזהב – הפרס היוקרתי ביותר בו יכול לזכות סרט קולנוע המתחרה בפסטיבל קאן שיחת דקלים – חכמה יהודית. אישים ששם משפחתם דקל: אבישי דקל – אסטרופיזיקאי וקוסמולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים; בנו של יהודה דקל ואחיו של בועז דקל אהוד (אודי) דקל – תת-אלוף בצה"ל, ראש החטיבה לתכנון אסטרטגי באג"ת וסגן ראש המכון למחקרי ביטחון לאומי איילת דקל – במאית קולנוע, טלוויזיה ופרסומות ישראלית אירית דקל – שחקנית, יוצרת וזמרת ישראלית אלרן דקל – סולן להקת פאנקנשטיין אפרים דקל – ממפקדי ארגון ההגנה בועז דקל – איש עסקים ישראלי, ממקימי העיתון "חדשות", חברת "בר שיווק והפצה" וחברת "P.M.I" ומו"ל ספריית יהודה דקל; בנו של יהודה דקל ואחיו של אבישי דקל בני דקל (קצין) – תא"ל בצה"ל, קצין משאבי אנוש ראשי בנימין דקל – פרופסור לרפואה, רופא ילדים דור דקל – מפיק מוזיקלי, תקליטן, עורך מוזיקה ושדרן רדיו ישראלי דניאלה לונדון דקל – סופרת ומאיירת ישראלית דפנה דקל – שחקנית וזמרת ישראלית טל דקל – היסטוריונית של האמנות, אוצרת ופעילה חברתית ישראלית יהודה דקל – מבוני חבל לכיש וחבל הנגב, מנכ"ל המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית; אביהם של אבישי דקל ובועז דקל ירון דקל – עיתונאי ישראלי, מפקד גלי צה"ל מיכאל דקל – חבר כנסת וסגן שר בממשלת ישראל צבי דקל – אדריכל נוף ישראלי שלומית דקל – אשת חינוך ישראלית
הבנק המרכזי של בליז

הבנק המרכזי של בליז (באנגלית: Central Bank of Belize) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של בליז. הבנק הוקם בשנת 1982 והוא ממשיך דרכם של מועצת הנציבים של בליז לענייני מטבע (1894–1976) והרשות המוניטרית של בליז (1976–1981). הקמתו של הבנק, כמו גם הרשות לפניו, היוו צעד משמעותי בפיתוח כלכלת בליז וקידום עצמאותה המדינית. תפקידי הבנק הוגדרו בחוק ועל פיהם יותוו פעולותיו למען ייצוב המדיניות המוניטרית בבליז, בעיקר בנוגע לשער החליפין וקידומם של תנאי אשראי מספקים לפיתוח המדינה. סר אדני קיין (1982–1983) רוברט סוויפט (1983 - 1986) אלן סלושר (1986 - 1990) סר אדני קיין (1991) קית ארנולד (1992 - 2002) חורחה מליטון אויל (2002 - 2003) סדיני קמפבל (משנת 2003) אתר האינטרנט הרשמי של הבנק המרכזי של בליז (באנגלית)