laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאל נודלמן

מיכאל נודלמן (30 ביוני 1938, תמוז תרצ"ח – 25 בדצמבר 2018, טבת תשע"ט) היה חבר הכנסת ופרופסור לכלכלה ולמתמטיקה. נודלמן נולד בקייב שבברית המועצות (כיום אוקראינה) בשנת 1938. סיים ב-1987 דוקטורט באוניברסיטה הפוליטכנית בלבוב. עלה לישראל בשנת 1991. נודלמן כיהן מ-1993 כחבר מועצת העיר קריית שמונה ויו"ר ועדת הכספים במועצה. בשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14 מטעם ישראל בעליה. הוא פרש, ביחד עם יורי שטרן, ושניהם הקימו את סיעת עלי"ה. מפלגה זו התמזגה לתוך ישראל ביתנו, והוא הוצב במקום השלישי ברשימתה ונבחר מטעמה לכנסת ה-15 שם שימש כיושב ראש הכנסת בפועל (מכיוון שהוא היה זקן חברי הכנסת בפועל שלא היו בממשלה). בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום החמישי ברשימת האיחוד הלאומי, לה הייתה שותפה ישראל ביתנו, ונבחר מטעמה לכנסת. בכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, ובכנסת ה-16 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. במהלך הכנסת ה-16, נודלמן תמך בתוכנית ההתנתקות, ובעקבות כך הוא הוכרז כפורש מסיעתו שהתנגדה לתוכנית, ושימש כסיעת יחיד. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה הכריז נודלמן על הצטרפותו למפלגת קדימה, ונאלץ להתפטר מהכנסת כדי שיוכל להתמודד בבחירות. הוא שובץ במקום ה-27 ברשימת קדימה, ונבחר מטעמה לכנסת ה-17. בכנסת ה-17 כיהן כיושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. עם סיום כהונתה של הכנסת ה-17, החליט שלא לשוב ולהתמודד ברשימת קדימה בבחירות לכנסת השמונה עשרה, אלא להקים מחדש את מפלגת עלי"ה שבראשה עמד, בשם "ישראל המתחדשת". בבחירות לכנסת ה-18. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. במהלך כהונתו בכנסת יזם נודלמן, בין היתר, את החוקים הבאים: חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים. תיקון לחוק הדגל והסמל, שבו עוגן "התקווה" כהמנון מדינת ישראל. חוק המגדיל את המענק הניתן לוותיקי מלחמת העולם השנייה שמוגדרים כנזקקים מ-15% מגובה השכר הממוצע במשק ל-25%. נודלמן היה נשוי ואב לשני ילדים. התגורר בקריית שמונה. נפטר ב-25 בדצמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא מיכאל נודלמן בוויקישיתוף מיכאל נודלמן, באתר הכנסת מיכאל נודלמן, באתר כנסת פתוחה אלי ברדנשטיין, "אני הלשנתי": האיש שהפיל את ליברמן, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2009 הלך לעולמו ח"כ לשעבר מיכאל נודלמן, בן 81, באתר "סרוגים", 14 בפברואר 2019 שלמה פיוטרקובסקי, אויישה רשימת מפלגת "ישראל המתחדשת", באתר ערוץ 7, 22 בדצמבר 2008
צילום מסך

צילום מסך או לכידת מסך (מקובל גם הלחם הבסיסים: צילומסך; המונח שעליו המליצה האקדמיה ללשון העברית: תצלום מצג) הוא כינוי לצילום שצילם אדם כדי להעתיק פריטים שמוצגים בצג המחשב, הטלוויזיה, או כל מכשיר פלט חזותי אחר הנמצא בשימוש. בדרך כלל נעשה שימוש במונח זה לתיאור תמונה דיגיטלית שנוצרה באמצעות מערכת ההפעלה של המכשיר או תוכנה הפועלת במחשב, אבל התיאור מתאים גם לתיאור לכידה שנעשתה באמצעות מצלמה חיצונית, או מכשיר אחר שמיירט את פלט הווידאו של המסך. צילומי מסך שימושיים לניטור גרפי של מידע שמוצג באופנים שונים על גבי מכשירים שונים; שולח המידע, דואר אלקטרוני לדוגמה, עלול לא להיות מודע לעובדה שהמידע ששלח נקלט בצורה שונה לגמרי מבחינה גרפית במחשבו של הנמען, לעיתים בצורה שמשנה את משמעות הדברים או מציגה אותם באור שונה מזה שאליו התכוון השולח. באמצעות צילום מסך של הודעתו במחשבו של הנמען, יכול השולח לוודא שההודעה התקבלה באופן שמשביע את רצונו. שימוש שכיח נוסף בצילומי מסך, הוא צילום מצב בעייתי במחשב, כדי להעלות את הצילום לפורומי תמיכה אינטרנטיים ולהסביר את התקלה בקלות. לעיתים מוסיפים לצילום המסך אמצעים ויזואליים כמו עיגולים וחצים כדי לסמן את הנחוץ על פני המסך. טכניקות אלו משמשות רבות ביצירת מדריכים למשתמש או מדריכים ללומד עבור תוכנות מחשב שונות. TechSmith Lightscreen כלי החיתוך (חלונות) מדיה וקבצים בנושא צילום מסך בוויקישיתוף הדרכה לשימוש בכלי החיתוך ללכידת צילומי מסך במערכות ההפעלה של מיקרוסופט אושרו מונחים בטכנולוגיית המידע ובשימוש כללי והחלטות בדקדוק (ניסן תשע"ו, אפריל 2016), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏13 באפריל 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה ובנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבי בנדי

אָבִי בֵּנֵדִי (נולד ב-4 באפריל 1980) הוא זמר-יוצר ישראלי. בנדי נולד ב-4 באפריל 1980 בישראל. כשהיה בן ארבע, עברה משפחתו להתגורר בווינה שבאוסטריה. למשפחתו ישנם שורשים רוסיים. אביו, אדווארד בבדוסט, הוא טנור מפורסם באוסטריה וסבו הוא היה אמן פולק בטג'יקיסטן. אחיו, ליאור בבדוסט, הוא במאי צעיר שביים את רוב הקליפים שלו. בנדי שולט ואף שר במספר שפות: עברית, אנגלית, גרמנית, רוסית, בולגרית, פרסית, בוכרית, סלובקית ורומנית. בנדי הוא בוגר האקדמיה לאמנות של וינה. משנת 1999 עד 2008 עבד כמנהל בפועל בערוץ טלוויזיה אוסטרי. במקביל החל לכתוב מוזיקה משלו ולעבוד עם להקתו, "להקת יהלום". בין השנים 2003–2006 הופיעה הלהקה בקונצרטים שונים ברחבי העולם. בישראל בנדי ולהקתו זכו פרסום בזכות שירם "Live Like In A Movie". בשנת 2006 פתח בקריירת סולו ברוסיה, בה התגורר במשך מספר שנים. מאז תחילת 2014 עבד בנדי עם חברת ההקלטות הבולגרית פיינר מיוסיק (Payner Music). כזמר וכמלחין התפרסם בבולגריה בזכות שני שיתופי הפעולה עם הכוכבת המקומית אמיליה:  Кой ще му каже (בואי תגלי לי) ובלקניה (Balkania). לאחר ההצלחה של שני הדואטים הוזמן בנדי להתארח בתוכניות אירוח פופולריות ברחבי בולגריה. בפברואר 2015 זכה הדואט "Who Will Tell Him" (מי יאמר לו) בתואר הדואט הטוב ביותר של 2014 בחלוקת הפרסים השנתית של הערוץ הבולגרי פלנטה. ב-29 באוקטובר 2014 הוציא בנדי את פרויקט הסולו הראשון שלו שנכתב כמתנה לבולגריה, Боже, пази (אלוהים ישמור אותם). הוא הוקדש לטרגדיה האנושית שנבעה משיטפונות בבולגריה ב-2014. ב-2015 הוא הוציא עוד שני שירי סולו: За теб, Любов (בשבילך, אהבה), שנכתב על ידו ועל ידי המשוררת דוני וסילבה ו-Хубав е Живота (החיים יפים) עם אנליה, שהיא זמרת פופ פולק מפורסמת בבולגריה. בסוף השנה הוא הודיע על יציאה של שיר חדש  Истинска Жена (נשים אמיתיות) יחד עם מריה וגומזטה, שהן גם כן זמרות פופ פולק בולגריות. אבי כתב את החלק בעברית של השיר, ואילו החלק בבולגרית נכתב על ידי מרייתה אנג'לובה. הקליפ הרשמי פורסם ב-15 בפברואר 2016. במאי 2016 הוציא אבי שיר חדש בשם Ekel em Yerevan שממוקד בכוכב הארמני אלכס. חלוקת הפרסים השנתית של ערוץ "פלנטה" 2013-  „Кой ще му каже/Boi tegali li“ סיבוב הופעות הקיץ של ערוץ "פלנטה" 2014-  „Балкания“ и „Кой ще му каже/Boi tegali li“ מליאת 13 שנה לערוץ "פלנטה"- „Боже, пази“ פרסי טלוויזיה של ערוץ "פלנטה" 2014- „Кой ще му каже/Boi tegali li“ פרסי טלוויזיה של ערוץ "פלנטה" 2015- „Истинска жена/Zug yonim“ קונצרט חג המולד „Една нощ в Приказките“ 2014 מדיה וקבצים בנושא אבי בנדי בוויקישיתוף אבי בנדי, ברשת החברתית פייסבוק אבי בנדי, ברשת החברתית אינסטגרם אבי בנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אבי בנדי, באתר ספוטיפיי אבי בנדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אבי בנדי, באתר Discogs (באנגלית)
פייר דה רונסאר

פייר דה רונסאר (בצרפתית: Pierre de Ronsard;‏ 11 בספטמבר 1524 – 27 בדצמבר 1585) היה משורר צרפתי. דה רונסאר נולד בכפר קוטור-סור-לואר, במחוז לואר-א-שר שבמרכז צרפת, לאב שהיה רב המלצרים של פרנסואה הראשון מלך צרפת. קיבל את חינוכו בבית, ואחר כך בקולז' דה נוואר בפריז. עלה לדרגת נער אציל בחצר המלכות. כאשר מדלין מולואה, בתו של המלך, נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד (1 בינואר 1537), דה רונסאר הצעיר נסע בשירות המלך לבריטניה ונשאר שם שלוש שנים. אחרי שחזר שירת את בן המלך (אנרי השני מלך צרפת לעתיד). בתפקידו זה נשלח לפלנדריה ושוב לסקוטלנד. הוא חשב על קריירה צבאית, אך בגיל שש עשרה החל בהדרגה לאבד את כושר שמיעתו. פייר דה רונסאר החליט להקדיש את עצמו לספרות. הוא בחר בקולג' קוקרה בפריז, שמנהלו היה ז'אן דורה, פרופסור לשפה היוונית ולתרבות יוון העתיקה. ב-1547 פגש את המשורר ז'ואקן די בלה, ויחד הקימו את קבוצת שבעה המשוררים, ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים, ולחזור לכתוב בסגנון הספרות הקלאסית של יוון ושל רומא. ב-1550 פרסם דה רונסאר את יצירותיו הראשונות (ארבעה קובצי שירה). ב-1552 יצאו לאור קובץ השירים החמישי ו-"אהבותיה של קסנדרה". ב-1555 פרסם "שירי תהילה" שהקדיש למרגרט מסבוי, וב-1556 הוציא לאור את "אהבות". מלך צרפת שארל התשיעי הפך למעריצו של דה רונסאר, ועודד אותו לכתוב את "פרנסיאדה" (שירת עלילה של תולדות צרפת). דה רונסאר ניסה זאת ללא הצלחה (1572) וחזר לכתוב שירי אהבה. בשנותיו האחרונות התערער מצב בריאותו ודה רונסאר החליט לנטוש את חיי חצר המלכות. הוא פרש לביתו בעיר ונדום שבמחוז ילדותו ואחר כך למנזר בעיר טור, שם נפטר ונקבר ב-1585. פייר דה רונסאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פייר דה רונסאר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פייר דה רונסאר, באתר Discogs (באנגלית)
צ'ארלס ליטלטון, ויקונט קובהם העשירי

צ'ארלס ג'ון ליטלטון, ויקונט קובהם העשירי (באנגלית: Charles John Lyttelton, 10th Viscount Cobham;‏ 8 באוגוסט 1909 – 20 במרץ 1977) היה פוליטיקאי בריטי שכיהן בתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1957 – 1962. לפני כן, בשנות השלושים הוא היה שחקן קריקט בכיר. צ'ארלס ליטלטון נולד בקנזינגטון שבלונדון כבנם של ג'ון ליטלטון, ויקונט קובהם התשיעי ושל ויולט יולנדה לאונרד. הוא היה בן דודו של המוזיקאי המפרי ליטלטון. הוא התחנך באיטון קולג' ולמד בטריניטי קולג' שבקיימברידג', שם הוא סיים תואר במשפטים ב-1932. בניו זילנד, שלימים הוא היה המושל הכללי שלה, היו לו קשרי משפחה, דרך סבא-רבא שלו, ג'ורג' ליטלטון, ברון ליטלטון הרביעי, שהיה יושב הראש של אגודת קנטרברי ותרם כספית לפיתוחה של העיר קרייסטצ'רץ' בראשית ימיה. פארק הגלי שבעיר קרוי על שם המקום שהיה בבעלות משפחתו באנגליה ונמל ליטלטון שבקרבת קרייסטצ'רץ' קרוי על שמו של ברון ליטלטון הרביעי. צ'ארלס ליטלטון ביקר בניו זילנד ב-1950 בנוגע לענייני הרכוש של משפחתו. ב-1933 התגייס ליטלטון לצבא המילואים (Territorial Army) של בריטניה. הוא שירת במלחמת העולם השנייה עם חיל המשלוח הבריטי לצרפת מ-1940. החל מ-1943 הוא שימש כמפקד הרגימנט החמישי. ב-1 באפריל 1969 הוענקה לליטלטון דרגת כבוד של קולונל ברגימנט הפרשים של ווריקשייר וווסטרשייר של המלכה. ליטלטון פיתח קריירה בענף הקריקט ושיחק יותר מ-90 משחקים בשורות המועדון של ווסטרשייר בשנות השלושים ובשנים 1936 – 1939 הוא היה קפטן הקבוצה. לאחר המלחמה שאף ליטלטון ללכת בעקבות אביו ולהיבחר לבית הנבחרים, אך ב-1949 מת אביו והוא ירש את תוארו כויקונט קובהם. ב-2 בספטמבר 1957 נבחר קובהם לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. למרות שמוצאו היה מחוגי האצולה, הוא התגלה כמושל כללי אהוד מבחינה ציבורית. הוא היה איש שאהב פעילות בחיק הטבע והיה מיומן בקריקט ובגולף והוא היה שופט רוגבי מוסמך. הוא ידע לאחוז בנשק והיה דייג חובב, תכונות שמצאו חן בעיני תושבי ניו זילנד. האירועים המשמעותיים שאירעו בתקופת כהונתו היו מתן העצמאות לסמואה וחנוכתו של גשר הנמל של אוקלנד. בתקופת כהונתו של קובהם כמושל הכללי שירתו שלושה ראשי ממשלה: סידני הולנד (1957-1949), קית' הוליאוק (1957 ו-1972-1960) ווולטר נאש (1960-1957). הוא נזהר מאוד לא להגיב על אירועים שנויים במחלוקת והיו לו יחסי עבודה טובים עם כל השלושה. הוא סייע מאוד להקמתו של ארגון פעילות השדה החינוכית (Outward Bound) ופתח את בית הספר של הארגון ליד פיקטון שבצפון האי הדרומי בספטמבר 1962 שנושא את שמו. ב-1966 הוא שב לניו זילנד לביקור והיה מרוצה מאוד מהתקדמותו של בית הספר. קובהם כיהן בתפקיד המושל הכללי עד –13 בספטמבר 1962 הוא היה נואם מוכשר וספר נאומיו נמכר ב-50,000 עותקים. את הרווח ממכירת הספרים על סך 10,000 ליש"ט הוא תרם לארגון פעילות השדה. ב-30 באפריל 1942 נשא לורד קובהם לאישה את אליזבת אליסון מקינג-ג'ונס. לזוג נולדו ארבעה בנים וארבע בנות. הלורד קובהם מת במרילבון שבלונדון ב-20 במרץ 1977. גופתו נשרפה בלונדון ואפרו נטמן בכנסייה שבאחוזת משפחתו. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס ליטלטון, ויקונט קובהם העשירי בוויקישיתוף Ian McGibbon. 'Cobham, Charles John Lyttelton', from the Dictionary of New Zealand Biography. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 30-Oct-2012 "Viscount Cobham, GCMG, TD". The Governor-General. Retrieved 11 January 2011. The London Gazette: (Supplement) no. 45013. p. 217. 5 January 1970. Retrieved 2012-05-08. Player profile: Charles Lyttelton, 10th Viscount Cobham from ESPNcricinfo
הושע רבינוביץ

הרב ד"ר הושע רבינוביץ הוא מזקני תלמידיהם של הרצי"ה קוק והרב אברהם שפירא, מחבר הספרים מאורות הרצי"ה וחוקר תורני, לשעבר רבם של קיבוץ חפץ חיים ובארות יצחק וראש כולל האידרא. הוריו עלו מפולין לארץ ישראל בשנות השלושים. אביו גדל בבית הרב של העיירה סופרסלא, והיה תלמיד ר' אלחנן וסרמן בישיבה בברנוביץ'. אמו הייתה בת למשפחה חסידית מהעיר לודז', המקורבת לחסידות ברסלב והאדמו"ר רבי יחזקאל מקוזמיר. השניים נפגשו בירושלים בגיל מבוגר יחסית, ונולדו להם שני ילדים. הבכור, צבי מאיר רבינוביץ נפל בעת שירותו הצבאי, והצעיר הוא הרב הושע. בילדותו התגורר בכפר אברהם שבפתח תקווה . למד בבית הספר היסודי החרדי "שארית ישראל", לימודיו בישיבה התיכונית היו במדרשית נעם פרדס חנה. באלול תש"ך עבר לישיבת מרכז הרב. שם למד מספר שנים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אריאלי, הרב עמרם אבורביע והרב שלום יצחק הלוי. קיבל מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא כושר לרבנות עיר. לאחר מכן עבר ללמד תורה בחו"ל במשך מספר שנים ועודד עלייה לארץ. בהמשך עמד בראש "כולל האידרא" בנשיאותו של הרב שלמה גורן. בשנת תש"מ נבחר לרב הקיבוץ בארות יצחק, תפקיד שבו כיהן 5 שנים. לאחר מכן היה הרב של קיבוץ חפץ חיים במשך שמונה שנים. ההדיר את פירוש רבי יצחק אבוהב (השני) לטור. בשנת 1992 סיים את עבודת הדוקטורט במסגרת המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, עבודתו עסקה בפרשנותו של ר' יצחק אבוהב לתלמוד. לימד במכללת אורות ישראל ובאוניברסיטת בר-אילן. העביר ביישוב אלקנה שבו התגורר, שיעורים קבועים במשך כעשרים שנה. כיום מעביר שיעורים בירושלים. בשנת 2011 הוציא את "מאורות הרצי"ה", סיכומים של שיעורים ששמע מפי הרצי"ה קוק, ובכך קיים את בקשתו של הרב להוציאם לאור. הרב רבינוביץ מתגורר כיום בירושלים בסמיכות לישיבת מרכז הרב. חתנו הוא הרב ציון לוז, חבר בית הדין הגדול בירושלים. "מאורות הרצי"ה", סיכומים משיחותיו של הרצי"ה קוק בשנים תשכ"א–תשכ"ד על פי רשימות משעת אמירתן. כרך א' – בראשית, שמות, ויקרא. כרך ב' – במדבר, דברים, מועדים, הוצאת מכללת אורות, תשע"א 2011. רבינו הגדול מהר"י אבוהב (השני) – אלקנה, 2012. ביאור לטור, אורח חיים - מאת רבינו יצחק אבוהב – על פי כתבי יד עם חלופי גרסאות, מקורות והערות מאת הרב רבינוביץ, מכון ירושלים, תשס"ג (פורסם גם בתוך מהדורת "הטור השלם" של מכון ירושלים). צופיה הירשפלד, הספר שקיים את צוואת הרב קוק, באתר ynet, 21 בפברואר 2011 שיחות הרצי"ה והדרכותיו – רביבים, עיתון בשבע. מדובב שפתי רבו, ראיון בשבת בשבתו. הושע בן יוסף רבינוביץ, דף שער בספרייה הלאומית צופיה הירשפלד, הספר שקיים את צוואת הרב קוק, באתר ynet, 21 בפברואר 2011. לסקירת הרב אליעזר מלמד על הספר: שיחות הרצי"ה והדרכותיו, פורסם במדור 'רביבים', בעיתון בשבע, גיליון 436
שער השוק של מילטוס

שער השוק של מילטוס הוא אחד המוצגים הגדולים והמרשימים במוזיאון פרגמון בברלין. הוא נבנה בשנים 110–120 לספירה בתקופתו של הקיסר אדריאנוס בעיר מילטוס (כיום בטורקיה) וחרב ברעש אדמה במאה ה-10 או במאה ה-11. מילטוס הייתה פוליס באיוניה (טורקיה של היום), לחופי הים האיגאי. ההיסטוריה של העיר משתרעת מתקופת הברונזה, התקופה המינואית, התקופה המיקנית, היוונית, הרומית הביזנטית והעות'מאנית. היא הייתה עיר נמל עשירה בחוף המערבי של אנטוליה. נעזבה בתחילת השלטון העות'מאני ונמלה נסתם. כיום חורבותיה נמצאות במרחק 10 ק"מ מהחוף. לשער שתי קומות. הוא בנוי משיש ברוחב 30 מטר בגובה 16 מטר ובעומק 5 מטר. הוא נחפר בשנים 1899–1911 על ידי משלחתו של תאודור ויגאנד וחלקיו הובלו לברלין שם הורכבו בשנים 1925–1929. השער נפגע קשה בהפצצות במלחמת העולם השנייה ועבר שיקום ושחזור בשנים 1952–1954; 40% ממנו הם חלקים לא מקוריים. בחדר התצוגה יש גם רצפת פסיפס ממילטוס ובמרכזה אורפאוס פורט על לירה ומוקף בחיות. מול השער נמצאת במה מוגבהת מקושטת מעתיקות ממילטוס ועליה דגם של העיר ושער השוק. רצפת הפסיפס ממילטוס במת מבנה ממילטוס דגם העיר מילטוס דגם שער השוק של מילטוס מדיה וקבצים בנושא שער השוק של מילטוס בוויקישיתוף שער השוק של מילטוס, באתר יוטיוב שער השוק של מילטוס, באתר archaeology travel
הארמייה השישית (האימפריה הרוסית)

הארמייה השישית (ברוסית: 6-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה קונסטנטין פטרוביץ' ואן דר פליט. משימת הארמייה מיום הקמתה הייתה הגנה על חופי הים הבלטי, הים הלבן והגישות לעיר הבירה סנקט פטרבורג. באוגוסט 1915 היא הפכה לחלק מהחזית הצפונית, ופורקה בדצמבר 1916. לאחר הצטרפות רומניה למלחמה באותה שנה, הארמייה השישית הוקמה מחדש והועברה ללחימה בזירה זו. הארמייה פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918. גנרל חיל הרגלים קונסטנטין פטרוביץ' ואן דר פליט (26 באוגוסט 1914 - 21 ביוני 1915) גנרל חיל התותחנים ניקולאי רוזקי (21 ביוני 1915 - 18 באוגוסט 1915) גנרל חיל הרגלים אלכסיי קזורין (18 באוגוסט 1915 - 20 במרץ 1916) גנרל חיל הרגלים ולדימיר גורבטובסקי (20 במרץ 1916 - 12 בדצמבר 1916) גנרל חיל הפרשים אפאנסי קוריקוב (12 בדצמבר 1916 - עד הפירוק) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה החמישית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה החמישית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה החמישית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה ליבוריוס פון פרנק. הארמייה השתתפה בפלישה לסרביה בין יולי - אוגוסט של אותה שנה. הסרבים הדפו את הפלישה, ואף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914, זכתה הארמייה החמישית במספר ניצחונות התקדמה לעומק סרביה וכבשה את בלגרד. עם זאת, הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את הארמייה החמישית ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. פון פרנק הודח מהפיקוד על הארמייה, ובמקומו מונה סבטוזר בורוייביץ'. בעקבות הצטרפותה של איטליה למלחמה, הועברה הארמייה לחזית האיטלקית. הארמייה הצליחה לעמוד מול האיטלקים ב-11 קרבות הנהר איזונצו, ובאוקטובר 1917 הנחיל בורוייביץ' לאיטלקים ביחד עם עמיתו הגרמני אוטו פון בלוב, תבוסה קשה בקרב קפורטו. הארמייה זכתה לתהילה רבה, ואנשיה כינו את בורוייביץ' Naš Sveto ("סבטו שלנו"). הארמייה פורקה ב-1918 יחד עם כל הצבא האוסטרו הונגרי. גנרל חיל הרגלים ליבוריוס פון פרנק (1 באוגוסט 1914 - 27 בדצמבר 1914) גנרל חיל הרגלים סבטוזר בורוייביץ' (27 בדצמבר 1914 - 23 באוגוסט 1917) גנרל חיל הרגלים ונצל פון וורם (23 באוגוסט 1917 - נובמבר 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה הראשונה (צרפת)

הארמייה הראשונה הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה במערכה בצפון אפריקה ובחזית המערבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור לורן תחת פיקוד גנרל אוגוסט דובאי. הארמייה השתתפה יחד עם הארמייה השנייה בקרב לורן וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבלום את המתקפה הגרמנית. בשנת 1917 לחמה הארמייה בקרב פשנדל, ובהמשך המשיכה הארמייה להילחם עד סוף המלחמה, והשתתפה במתקפת מאה הימים, וב-11 בנובמבר 1918 פורקה. במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה הראשונה בפיקוד גנרל ז'ורז' בלנשאר פרוסה בבלגיה, כחלק מקבוצת הארמיות הראשונה. ב-10 במאי 1940 פתחו הגרמנים במתקפה על צרפת וארצות השפלה, ותוך זמן קצר כיתרו את כוחות בעלות הברית בכיס דנקירק. חלק מהארמייה חולץ במהלך פינוי דנקירק, וחלק מהארמייה נפל בשבי הגרמנים. ב-26 במאי מונה בלנשאר למפקד קבוצת הארמיות הראשונה, ורנה פריו מונה למפקד הארמייה עד ל-29 במאי שאז התפרקה הארמייה. לאחר נחיתת בעלות הברית בדרום צרפת, הוקמה מחדש הארמייה ב-25 בספטמבר 1944, והועמדה תחת פיקוד ז'אן דה לאטר דה טסיני. הארמייה לחמה במזרח צרפת ובדרום גרמניה, כחלק מקבוצת הארמיות השישית של בעלות הברית. הארמייה לחמה בכיס קולמר, וכבשה את שטרסבורג, קרלסרוהה ודרמשטאדט. במהלך המלחמה הקרה הייתה הארמייה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו, ומפקדת הארמייה הייתה מוצבת בשטרסבורג. אוגוסט דובאי (2 באוגוסט 1914 - 5 בינואר 1915) פייר רוק (5 בינואר 1915 - 25 במרץ 1916) אוליבייה מאזל (25 במרץ 1916 - 31 במרץ 1916) אוגוסטן ז'ראר (31 במרץ 1916 - 31 בדצמבר 1916) אמיל פאיול (31 בדצמבר 1916 - 6 במאי 1917) ז'וזף אלפרד מישלר (6 במאי 1917 - 1 ביוני 1917) אנרי גורו (1 ביוני 1917 - 15 ביוני 1917) פרנסואה אנטואן (15 ביוני 1917 - 21 בדצמבר 1917) מארי אז'ן דבני (21 בדצמבר 1917 - 11 בנובמבר 1918) ז'ורז' בלנשאר (2 בספטמבר 1939 - 26 במאי 1940) רנה פריו (26 במאי 1940 - 29 במאי 1940) ז'אן דה לאטר דה טסיני (25 בספטמבר 1944 - 1 באוגוסט 1945) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
הארמייה השישית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה השישית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה השישית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אוסקר פוטיורק. הארמייה לקחה חלק בניסיון הפלישה הראשון לסרביה ביולי - אוגוסט 1914. הפלישה נהדפה לחלוטין, כמו כן אף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914 זכו האוסטרו-הונגרים במספר ניצחונות והתקדמו לעומק סרביה, אך הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את כוחותיו של פוטיורק ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. הארמייה השישית פורקה ב-27 בדצמבר 1914. הארמייה הוקמה מחדש בחזית האיטלקית בשנת 1918, וכמפקדה מונה יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה לקחה חלק פעיל בקרב הנהר פיאווה, שהסתיים בתבוסה כואבת לאוסטרו-הונגרים. הארמייה המשיכה להיות פעילה בחזית זו עד שפורקה יחד עם כל הצבא האוסטרו-הונגרי בנובמבר של אותה שנה. פלדצוגמייסטר אוסקר פוטיורק (אוגוסט 1914 - 27 בדצמבר 1914) גנרל חיל הרגלים יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה (15 בינואר 1918 - 15 ביולי 1918) גנרל חיל הפרשים אלויס שונבורג-הרטנשטיין (15 ביולי 1918 - 3 בנובמבר 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה הראשונה (קנדה)

הארמייה הראשונה של הצבא הקנדי הייתה ארמייה קנדית שפעלה במלחמת העולם השנייה, בקרבות בחזית המערבית. בתחילת 1942 בעקבות הקמת כוחות קנדיים גדולים, הוקמה הארמייה הקנדית הראשונה בפיקוד אנדרו מק'נוטון. חלק מכוחות הארמייה שכללו את הקורפוס הקנדי הראשון, ובו הדיוויזיה הקנדית הראשונה, הדיוויזיה הקנדית המשוריינת החמישית והחטיבה הקנדית המשוריינת הראשונה, הופרדו מהארמייה ביולי 1943 ונשלחו להילחם בזירה האיטלקית. שאר כוחות הארמייה לחמו בחזית המערבית, והשתתפו בקרב פאלז, בקרב שפך הסכלדה, ובקרבות בהולנד. מכיוון שהכוחות הקנדיים שהשתייכו לארמייה היו מעטים, וכללו רק את הקורפוס הקנדי השני, צורפו לארמייה גם הקורפוס הבריטי הראשון, הדיוויזיה הפולנית המשוריינת, חטיבה הולנדית, חטיבה בלגית וחטיבה צ'כית. בשבועות האחרונים למלחמה הועבר הקורפוס הקנדי הראשון מאיטליה, צורף לארמייה וסייע לה בכיבוש צפון הולנד. אנדרו מק'נוטון (חורף 1942 - 21 בדצמבר 1943) קנת' סטיוארט (21 בדצמבר 1943 - 20 במרץ 1944) הארי קריראר (20 במרץ 1944 - קיץ 1945) גאי סיימונס (28 בספטמבר 1944 - 7 בנובמבר 1944) החזית המערבית במלחמת העולם השנייה הארמייה הקנדית הראשונה במלחמת העולם הראשונה (באנגלית). כיהן כממלא מקום מפקד הארמייה
הארמייה העשירית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה העשירית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה העשירית הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה פרנץ רוהר פון דנטה. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה. פרנץ רוהר פון דנטה (פברואר 1916 – 18 ביוני 1916) קרל סקוטי (18 ביולי 1916 – אפריל 1917) אלכסנדר פון קרובטין (אפריל 1917 – 3 בנובמבר 1918) החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה ה-11 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה ה-11 של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה ה-11 הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה ויקטור דנקל. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב אסיאגו, בקרב הר אורטיגרה, בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה. ויקטור דנקל (14 במרץ 1916 - 18 ביוני 1916) פרנץ רוהר פון דנטה (18 ביולי 1916 - 28 בפברואר 1917) ויקטור פון שויכנשטיל (28 בפברואר 1917 - 3 בנובמבר 1918) החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה השביעית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה השביעית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה השביעית הוקמה בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה קרל פון פלאנצר באלטין. הארמייה ספגה מכה קשה במהלך מתקפת ברוסילוב, ובלאטין הוחלף בקרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך, ומאוחר יותר בהרמן קבש. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. הארמייה פורקה יחד עם כל הצבא האוסטרו-הונגרי ב-1918. גנרל חיל הפרשים קרל פון פלאנצר באלטין (8 במאי 1915 - 8 בספטמבר 1916) גנרל חיל הפרשים קרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך (8 בספטמבר 1916 - 20 באוקטובר 1916) גנרל אוברסט הרמן קבש (20 באוקטובר 1916 - 16 בינואר 1918) גנרל אוברסט קרל קריטק (16 בינואר 1918 - 15 באפריל 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה ה-12 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה ה-12 של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה ה-12 הוקמה ב-4 ביולי 1916, ולמפקדה מונה קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה נפרסה בחזית המזרחית, אולם ב-13 באוגוסט 1916 מונה הארכידוכס קרל למפקד קבוצת ארמיות, והארמייה פורקה. החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
צ'אושסקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איליה צ'אושסקו – גנרל רומני, אחיו של ניקולאה צ'אושסקו אלנה צ'אושסקו – פוליטיקאית רומנייה, אשתו של ניקולאה צ'אושסקו ולנטין צ'אושסקו – פיזיקאי רומני, בנם של ניקולאה ואלנה צ'אושסקו זויה צ'אושסקו – מתמטיקאית, בתם של ניקולאה ואלנה צ'אושסקו מרין צ'אושסקו – כלכלן ודיפלומט רומני, אחיו של ניקולאה צ'אושסקו ניקו צ'אושסקו – פיזיקאי, בנו של ניקולאה ואלנה צ'אושסקו והמיועד לרשת את אביו בתפקידו ניקולאה צ'אושסקו – פוליטיקאי רומני, שליט רומניה הקומוניסטית בין 1967 ל-1989 ניקולאה אנדרוצה צ'אושסקו – גנרל רומני בסקוריטטה, אח של ניקולאה צ'אושסקו