אלי מויאל

אלי מויאל (תחילת 1953 – 25 בפברואר 2020) היה ראש עיריית שדרות מטעם מפלגת הליכוד בין השנים 1998–2008. מויאל נולד במרוקו בכפר קטן ליד מרקש. תאריך לידתו המדויק אינו ידוע, אך לדבריו "נולדתי מתישהו בין שנת 52' ל-53'. ההורים זכרו רק את פרשת השבוע, זה יוצא בערך בפברואר, אז החלטתי שנולדתי ב-28 בפברואר 1953". בדצמבר 2017 אמר ש"האגדה מספרת שאני עוד שנתיים בן 70“. בשנת 1957 עלה לישראל יחד עם הוריו ותשעת אחיו ואחיותיו. המשפחה התיישבה בשדרות. כשהיה בן עשר נשלח לפנימייה בכפר הנוער תו"ם (תורה ומקצוע) בחרב לאת וגדל בבית משפחת אומנה. לאחר מכן עבר ללמוד בבית הספר ליפשיץ בירושלים. פעמיים הוא הוקפץ כיתה וכשהיה בן 14 וחצי, עבר כמה מבחינות הבגרות והמשיך ללמוד בליפשיץ בסמינר למורים. בגיל 17 סיים את הסמינר ובשנה שנשארה לו עד הגיוס לצה"ל חזר לשדרות, והיה מחנך של כיתה ו' בבית הספר המקומי. כעבור שנה התגייס לצה"ל והחל בקורס טיס, אך נשר ממנו לאחר ארבעה חודשים. לאחר מכן שירת ביחידת "קשתות", גדוד מכ"ם סודי לאיתור וסיכול חדירות (ר' קשת (מכ"ם)). לאחר השחרור מהצבא החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית. בזמן הלימודים עשה הפסקה של שנתיים, במהלכן שהה בארצות הברית. לאחר מכן סיים את לימודיו בירושלים והתמחה במשרד עורכי דין בעיר. בתום ההתמחות פתח משרד עצמאי משלו שם. כשהיה בן 34 פגש בירושלים צעירה אוסטרלית בת 19. לאחר זמן מה נולד להם ילד משותף, בנו היחיד עידן. הצעירה ומויאל נפרדו, ובנו נשאר לגדול אצל אביו. בשנת 2005, התחתן מויאל עם מוניק בן מלך, שהייתה בת זוגו עד למותו בשנת 2020. בזמן מלחמת המפרץ, ב-1991, עזב מויאל את ירושלים וחזר עם בנו לשדרות. מויאל תכנן להישאר בשדרות עד לסיום המלחמה, אך כשראה שאין אף משרד עורכי דין בשדרות החליט לפתוח בעיר סניף של משרדו הירושלמי. כעבור שלוש שנים סגר את משרדו בירושלים ועבר לגור ולעבוד בשדרות וצירף אליו למשרד את אחיו. ב-1998 החליט מויאל להתמודד מול דוד בוסקילה בבחירות המקומיות לראשות עיריית שדרות בהן זכה בראשות העיר בסיבוב השני. ב-2000 היה במגעים עם ראש מפלגת מרצ יוסי שריד בדבר מעברו למפלגה ושילובו ברשימתה לכנסת, אך הדבר לא יצא לפועל בשל חילוקי דעות בנושאים המדיניים. ב-2003 נבחר מויאל לכהונה נוספת כראש עיריית שדרות. בתקופה זו, מתחילתה של האינתיפאדה השנייה, החלו טרוריסטים פלסטינים מרצועת עזה לשגר אל שדרות רקטות "קסאם" רבות, שחלקן אף גרמו להרוגים ונזק לרכוש בעיר. מויאל הרבה להופיע בתקשורת בנושא ודמותו זוהתה במידה רבה עם העיר. בשנת 2005 זכה מויאל בתואר איש השנה בתקשורת של האיגוד הישראלי ליחסי ציבור ודוברות, על פעילותו להעלאת העיר שדרות לסדר היום הציבורי. בבחירות לכנסת השש עשרה ב-2003 השתמשה מרצ בתשדירים המראים את תמיכתו של מויאל בעמדותיה החברתיות, על אף היותו חבר מרכז הליכוד. מויאל שובץ במקום ה-40 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17 ב-2006, אולם לא נבחר לכנסת. בשנת 2007 התפרסם בערוץ 10 תחקיר על חשד לשחיתות בהתנהלותו של מויאל. בחודש ספטמבר 2007, השעה עצמו מויאל ללא הגבלת זמן ויצא לחופשה, אך לאחר כחודש חזר לתפקידו. בדצמבר 2007 הודיע בשידור רדיו על התפטרותו כמחאה על אזלת ידה של הממשלה בטיפול בקסאמים, אולם חזר בו. מויאל לא התמודד בבחירות לראשות העיר שהתקיימו בסוף 2008. הוא הוחלף בידי דוד בוסקילה. באוקטובר 2010 הודיעה פרקליטות מחוז דרום על סגירת התיק נגדו מחוסר ראיות. לקראת הבחירות לכנסת העשרים נפגש עם יצחק הרצוג ועם ציפי לבני ראשי מפלגת המחנה הציוני ובתגובה פוטר מהליכוד. הדבר עורר תגובות סערות והוא הוחזר אך החליט לעזוב את הליכוד מרצונו החופשי. ב-12 במרץ 2018 עורר מויאל סערה, לאחר שבריאיון ברדיו 101.5FM אמר כי אם הספרדים היו מקימים את מדינת ישראל, היא הייתה עוד "מלוכה מחורבנת". לדברי מויאל, בעקבות הממצאים שעלו מהסדרה 'סאלח, פה זה ארץ ישראל': "דור הראשון והשני משלם את המחיר של בניית הארץ, זו גזירת עולם ואיש לא יכול להתנגד לה. טוב שהאשכנזים קיבלו את הספרדים ולא ההפך, כי אחרת היינו מקימים במזרח התיכון עוד מדינה ערבית. כדאי שנאמר את האמת ונשים מראה מול הפנים שלנו: כמה אוניברסיטאות היו במרוקו? מה ידענו על העולם המתקדם? אם הספרדים היו עולים ראשונים, הייתה פה עוד מלוכה מחורבנת במזרח התיכון". ח"כים מימין ומשמאל וכן אנשי ציבור גינו את דבריו של מויאל ברדיו, אך הוא שב וחזר על הדברים בכלי-תקשורת רבים שהעלו אותו לריאיון בעקבות ההתבטאות. לדבריו, הוא אמר את האמת ואינו חוזר בו. ב-16 בפברואר 2020 לקה מויאל בהתקף לב. הוא אושפז בבית חולים ברזילי באשקלון, כשהוא מורדם ומונשם ומצבו הוגדר קשה ונפטר אחרי תשעה ימים בגיל 67, לאחר שהועבר לבית החולים בילינסון. הוא הובא למנוחות בבית העלמין של שדרות. רפי רשף, אינטימי: "אני לא קופץ ממיטה למיטה", באתר nana10‏, 25 בדצמבר 2017 כתבי מעריב, ‏"הצטערתי שצדקתי": ראש עיריית שדרות לשעבר אלי מויאל בראיון האחרון בחייו, באתר מעריב אונליין, 25 ביולי 2020 אלמוג בן זכרי, ראש העיר שדרות לשעבר אלי מויאל מת לאחר שלקה בהתקף לב, באתר הארץ, 25 בפברואר 2020 אביבה לורי, הארץ‏, אלי מויאל - ליכודניק לייט, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2004 אינטימי: "אני לא קופץ ממיטה למיטה", באתר חדשות 13, 16 בדצמבר 2017 מזל מועלם, המצביעים הפוטנציאליים חושבים על האינתיפאדה, לא על העשייה החברתית, באתר הארץ, 21 בינואר 2003 אלי מויאל הוא איש השנה בתקשורת של האיגוד הישראלי ליחסי ציבור ודוברות, באתר PRISRAEL,‏ 4 בדצמבר 2005 אלי כהנא‏, ראש עיריית שדרות: "למרצ היו צריכים להיות 35 מנדטים", באתר וואלה, 5 במרץ 2003 שמוליק חדד, בעקבות החקירה: אלי מויאל הוציא עצמו לחופשה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2007 שמוליק חדד, בגלל המצב הביטחוני: אלי מויאל התפטר, באתר ynet, 12 בדצמבר 2007 בני משה, נסגר התיק נגד אלי מויאל, באתר ערוץ 7, 7 באוקטובר 2010 בן כספית, אריק בנדר, דנה סומברג, ‏הליכוד הרחיק את אלי מויאל מהמפלגה: "הם עוד יתחננו שאני אחזור", באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2015 אחרי שפוטר והוחזר: אלי מויאל עוזב את הליכוד, באתר וואלה, 26 בפברואר 2015 אלי מויאל: "הספרדים היו מקימים פה מדינה מחורבנת" |, באתר www.radiodarom.co.il מעריב אונליין, ‏ראש עיריית שדרות לשעבר, אלי מויאל, עבר התקף לב, מצבו קשה, באתר מעריב אונליין, 16 בפברואר 2020 ג'וש ארונסון, ‏ראש עיריית שדרות לשעבר, אלי מויאל, הלך לעולמו בגיל 67, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2020 מתן צורי, אלי מויאל הובא למנוחות: "שם את שדרות על המפה", באתר ynet, 26 בפברואר 2020