laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאל כהן (רב)

הרב (משה) מיכאל כַּהן (ה'תר"ט, 1849 – ה'תר"פ, 1920) היה הרב המחוזי ואב בית הדין של פולדה שבגרמניה. הרב כהן נולד בהילדסהיים שבגרמניה, בנם של נפתלי הרץ ורגינה כהן. למד בבית המדרש לרבנים בברלין והיה מתלמידי הרב עזריאל הילדסהיימר. הרב כהן היה פעיל מאוד בחיי הדת בגרמניה ובמחוז רבנותו. ארגן מחדש את השחיטה הכשרה. השגיח על כתיבת ספרי תורה ותפילין, שכונו "תפילין של פולדה" והתקבלו גם על ידי יהודי מזרח אירופה. הוא ארגן כנסים שבהם לובנו בעיות דתיות בקהילות גרמניה. במלחמת העולם הראשונה ארגן תמיכה למשפחות שבהן שרתו בעלים בצבא ודאג לשבויים יהודים בגרמניה. בזמן עלילת דם בהונגריה,[דרושה הבהרה] השיג אישור מבישוף חשוב שאין צורך בדם לצורכי פולחן. הרב כהן נבחר לנשיא אגודה של יהדות עולמית שנוסדה על ידי רבנים מזרח אירופאיים.[דרושה הבהרה] בתקופתו של הרב כהן התפתח מדע הרפואה וגברה המודעות לזיהומים. בעקבות זאת הפכה המציצה בברית המילה מטרה להתנגדות כללית, ורבים מקרב היהודים האורתודוקסים ביטלו אותה למעשה. בשנות ה-80 של המאה ה-19 הרב כהן חקר את הנושא ונועץ בכתב ובעל פה עם רופאים בכל גרמניה, עד שהגיע למסקנה שעם שפופרת חלולה שבתוכה מעט צמר גפן ניתן לבצע את פעולת המציצה בלא חשש להידבקות במחלה, לא של התינוק על ידי המוהל ולא של המוהל על ידי התינוק, וכן להמעיט במידה מסוימת את הבעיה האסתטית הכרוכה במציצה הרגילה. ההמצאה שלו זכתה לתמיכתם של רופאים, ובראשם ד"ר רוברט קוך. השפופרת קיבלה הסכמה, לכתחילה או לפחות בשעת הדחק, של גדולי הפוסקים בדור, ובהם: רבי יצחק אלחנן ספקטור, רבי יחיאל מיכל אפשטיין, הרב אברהם יצחק הכהן קוק ועוד. רש"ר הירש הגיב על ההמצאה בחיוב רב וכתב: "לכן שמח לבנו בקבלת ההצעה מצד הרופאים... שהציעו שיטה חדשה על ידה אין אפשרות של הדבקות וגם יוצאים בזה חובת מציצה לפי הש"ס והפוסקים" (שמש מרפא יורה דעה סימן נה). אולם לאחר שהביע את שמחתו, הוא מסייג וכותב כי "את הצעת השפופרת אנחנו לא מביאים עבור אלה שמוצצין בפה כדין, אלא עבור אלה שלא עשו עד עכשיו את המציצה, או משום פחד חולי או משום פקודת השלטונות". לעומת זאת, רוב רבני הונגריה וארץ ישראל התנגדו לשפופרת, על פי הכלל "חדש אסור מן התורה". ידידה רוזנברג, הרב מיכאל כַהן – פולדא, תר"ט-תר"פ. חייו ופועלו. מאה שנה לפטירתו, הובא לדפוס על ידי צבי כהן, כפר פינס, תש"פ אתר גני
אליס באבס

הילדור אליס נילסון (בשוודית: Hildur Alice Nilson;‏ 26 בינואר 1924 – 11 בפברואר 2014), ידועה בשם הבמה שלה, אליס באבס, הייתה זמרת ושחקנית שוודית. באבס שרה במגוון סגנונות מוזיקליים, דוגמת שלאגר וג'אז. ב-1972 היא נבחרה לזמרת של חצר המלוכה השוודי. ב-1938, באס שיחקה בסרט "Thunder and Lightning" בתפקיד אורח. ב-1940, באבס שיחקה בסרט הראשון שלה כשחקנית ראשית, "!Swing it, magistern". עד שנת 1956, באבס שיחקה ב-17 סרטי טלוויזיה. מספר שחקנים מבוגרים מבאבס מתחו ביקורת עליה בשל גילה הצעיר וניסיונה לפרוץ אל תחום המשחק. בשנת 1958, רשות השידור השוודית הכריזה כי באבס נבחרה לייצג את שוודיה בהופעת בכורתה, באירוויזיון 1958. מאוחר יותר, פורסם השיר "Lilla Stjärna", אותו תבצע בתחרות. ב-12 במרץ 1958, באבס הופיעה על בימת האירוויזיון בהילברסום, הולנד. באבס שובצה חמישית בסדר ההופעות, לפני דנמרק ואחרי לוקסמבורג. באבס זכתה הרביעי עם עשר נקודות. בשנת 1963, גרסת הכיסויי שלה לשיר "After You Gone" זכתה במקום ה-29 במגזין הבריטי למוזיקה, "פונטנה". בשנים שלאחר מכן, באבס שיחקה במספר סרטים נוספים. ב-1943, באבס נישאה לנילס איוואן. לשניים נולדו שלושה ילדים, לילבה (1945), לארס-איוואן (1948) וטיטי (1949). בין השנים 1973–2004, היא ובעלה עברו להתגורר בעיר קוסטה דל סול, ספרד. לאחר מכן, עברו חזרה לשוודיה. באבס נפטרה ב-11 בפברואר 2014, בגיל 90, עקב סיבוכים ממחלת אלצהיימר. מדיה וקבצים בנושא אליס באבס בוויקישיתוף אליס באבס, סרטונים בערוץ היוטיוב אליס באבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליס באבס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אליס באבס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אליס באבס, באתר ספוטיפיי אליס באבס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אליס באבס, באתר Last.fm (באנגלית) אליס באבס, באתר AllMusic (באנגלית) אליס באבס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אליס באבס, באתר דיזר אליס באבס, באתר Yandex.Music (ברוסית) אליס באבס, באתר Discogs (באנגלית) אליס באבס, באתר Genius אליס באבס, באתר SecondHandSongs Alice Babs Biography, סקוט וואנאו Alice Babs: The Rare Delight Of You, טום רני, 14 באפריל 2014 Eurovision Song Contest 1958 Eurovision 1958 Results: Voting & Points כריס דייוויס, "British & American Hit Singles" Alice Babs, Who Sang for Ellington, Dies at 90 Swedish singer Alice Babs dies aged 90 Alice Babs: Vi Minns Alice Babs
בוביט

בוביט (שם מדעי: Eunice aphroditois) היא מין של תולעת רב-זיפית שוכנת ימים טרופיים, לרוב לאורך האוקיינוס האטלנטי אך גם לחופי האזור האינדו פסיפי, לרוב סביב שוניות אלמוגים. מקור השם הוא מהתקרית של לורנה וג'ון בוביט, בו האישה חתכה את איברו של בעלה. תולעת זו היא קרניבורית בעלת גפי פה מעוקלים וחדים המותאמים לתפיסת טרף חולף ובעלת שלד חיצוני המכוסה בקרסים דמויי גפיים העוזרים לה להתקדם בין הסלעים והאבנים. אורכה יכול להגיע מ-10 סנטימטרים עד לשלושה מטרים, ואולם רוחבה קצר יחסית – עד 2.5 סנטימטר בממוצע. היא צדה ממארב מתוך החול או הבוץ הימי, כשהיא יכולה להתחפר עד לעומק 95 מטר מתחת פני הים, אך תמיד צמוד לקרקעית הים מאחר שהיא שחיינית גרועה. צבע התולעת משתנה בין שחור מתכתי לסגול ועד זהוב, כשהלסתות מפוספסות בפסים כהים. התולעת בעלת שתי עיניים וחמישה מחושים המותאמים לחוש כל יצור הנע מעליה, למשל דגים או חסילונים. בעזרת הלסתות הפעורות לרווחה היא יכולה לשלוח מתקפה מהירה מהיכולת לראות ולסתותיה יכולות לקרוע פיסות מזון לשניים. היא יכולה לפגוע גם באנשים או באיומים אחרים, כך שיש לשמור ממנה מרחק. מספר דגים למדו לנשוף על החולות באזורים בהם היא מסתתרת וכך מקלקלים לה את ההסוואה החשובה. תולעי הבוביט הן חסרות איברי רבייה והן פולטות בעת מתואמת את הביציות ותאי הזרע בתיאום למים, שם הם צפים ומתפתחים. מרבית הביצים נאכלות ורק בודדות שורדות. תולעת בוגרת יכולה לשרוד למשך שלוש עד חמש שנים. ובסטרופריון - סוג תולעת טורפת גדולה שדמתה לבוביט. מדיה וקבצים בנושא בוביט בוויקישיתוף בוביט, באתר ITIS (באנגלית) בוביט, באתר NCBI (באנגלית) בוביט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בוביט, באתר GBIF (באנגלית)
איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי

איווקו מיוואי (באנגלית: Iveco MyWay) הוא אוטובוס בינעירוני מתוצרת Iveco Bus (אנ') חטיבת האוטובוסים בבעלות יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר יוצר באיטליה בין השנים 1998–2007. בין השנים 2001–2007 יוצר על ידי Irisbus והיה קרוי איריסבוס מיוואי (Irisbus MyWay). חטיבת Iveco Bus הוקמה באמצעות מיזוג חטיבות האוטובוסים של "Fiat Industrial", איווקו ורנו בינואר 1999, כאשר איקרוס אוטובוס (אנ') נוספה בסוף 1999. חטיבת האוטובוסים של איקרוס נמכרה בשנת 2006 לקבוצת Műszertechnika group בהונגריה. בין השנים 2003–2010, איריסבוס הייתה בבעלות של 100% על ידי חברת "איווקו" של קבוצת פיאט, והחברה נקראה "איריסבוס איווקו" (Irisbus Iveco). מאז 2013, איריסבוס נמצאת בבעלות 100% של חברת CNH Industrial (אנ') אוטובוס חד-סיפוני. 2 דלתות כניסה-יציאה באמצעות מדרגות. 55 מושבים + נהג, 30 מקומות עמידה (דגם "איווקו מיוואי" שנת 1998). "Iveco 393 MyWay"‏ (1998–2001). "Irisbus 399 MyWay"‏ (2001–2007). "איווקו מיוואי" "איווקו מיוואי" "איווקו מיוואי" איווקו איווקו 380 יורוקלאס מדיה וקבצים בנושא איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי בוויקישיתוף מנועי איווקו kmotorshop.com/device/motor-list מנוע cursor-8 iveco.com/uk/products/pages/new-trakker-cursor-8 "איווקו מיוואי" web.archive.org/web/20100123170919 מפרט טכני gruppo/veicoli / ראו איווקו-איריסבוס gtt.to.it/cms/risorse/gruppo/veicoli
טינה בלאו

טינה בלאו (בגרמנית: Tina Blau;‏ 15 בנובמבר 1845 - 31 באוקטובר 1916) הייתה ציירת נוף אוסטרית חשובה. טינה בלאו הייתה ממוצא יהודי. היא הייתה בתו של הרופא הצבאי סיימון בלאו, שתמך בנטייתה לציור. טינה בלאו הייתה תלמידתם של אוגוסט שפר פון וינוולד, אנטון הנלי, וילהלם לינדנשמיט במינכן (1869–1873) ואמיל יקוב שינדלר איתו חלקה אולפן במשך שנתיים. בשנת 1883 עברה המרה לכנסייה האוונגליסטית והתחתנה באותה שנה עם צייר הסוסים והקרבות היינריך לאנג (1838-1891) וקראה לעצמה טינה בלאו-לאנג. בני הזוג עברו למינכן, שם לימדה אמנות נוף וטבע דומם באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן משנת 1889. אידה גרהרדי הייתה בין התלמידות של טינה בלאו באותה תקופה. בשנת 1890 הייתה לה תערוכה במינכן קונסטוורין, שם הצליחה להציג 60 עבודות. לאחר מות בעלה נסעה להולנד ולאיטליה ואז חזרה לוינה לאחר היעדרות של עשר שנים. בשנת 1897 הקימה את בית הספר לאמנות לנשים ונערות בווינה יחד עם אולגה פראגר, רוזה מאידרדר וקרל פדרן, שם לימדה נוף ודומם בשנים 1898 עד 1915. טינה בלאו-לנג בילתה את הקיץ האחרון שלה ואת חלק מהסתיו בעבודה בגסטין, משם נסעה לסנטוריום וינאי לבדיקה - ומתה מדום לב. היא קיבלה חלקת כבוד בבית העלמין האוונגליסטי המרכזי של וינה. קונסטלרהאוס בווינה הקדיש לה תערוכת זיכרון בספטמבר 1917, שקדמה לה מכירה פומבית של רכושה האמנותי במרץ אותה שנה. בשנת 1930 נקרא על שמה כיכר טינה-בלאו-ווג, ברובע באומגרטן. בתקופה הנאצית שונה שמה של הכיכר מסיבות אנטישמיות. טינה בלאו היא אחת הציירות האוסטריות החשובות במאה ה-19. כמו אמיל יקוב שינדלר, קרל מול, תיאודור פון הורמן, הוגו דרנוט, מארי אגנר ואולגה ויסינגר-פלוריאן, היא שייכת לסגנון האימפרסיוניזם של אוסטריה ויצרה בעיקר נופים ודומם. אך היא גם נודעה בדיוקנאות שציירה בתקופת היצירה האחרונה שלה. האמנית יצאה לנסיעות לימוד רבות, אשר לקחו אותה גם לבוהמיה, מורביה וטרנסילבניה, שם צוירו תמונותיה הגדולות הראשונות. אולם רבים מהמוטיבים שלה מגיעים מווינה וסביבתה. טינה בלאו השתתפה בתערוכות במינכן, ברלין, דרזדן, לייפציג, המבורג, פריז ושיקגו. גם בגיל מבוגר היא נשארה עם סגנון הציור שלה ולא התעניינה בארט נובו שהתפשט בעולם הציור. נהר וינה אמסטרדם סימטה בוינציה טחנת רוח בדוכנדכט נוף בדורכנדכט נוף בהיילינגשטאט קשת טיטוס מפרש צהוב מדיה וקבצים בנושא טינה בלאו בוויקישיתוף טינה בלאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Tina Blau, Jewish Women's Archive (באנגלית) † Tina Blau-Lang, anno.onb.ac.at Ein letzter Besuch, anno.onb.ac.at
שימון פולמן

שימון פולמן (בפולנית: Szymon Pullman; ‏15 בפברואר 1890, ורשה – אוגוסט 1942, טרבלינקה) היה כנר, מנצח ומורה למוזיקה יהודי פולני. מייסד ומנהל אנסמבל ותזמורת פולמן. פולמן נולד בוורשה. הוא היה אחיינה של השחקנית היידישאית המפורסמת אסתר רחל קמינסקה ובן דודם של אידה קמינסקה ויוסף קמינסקי. הוא למד אצל לאופולד אאואר בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג בין השנים 1905–1909, שם קיבל את תעודת גמר. בשנת 1913 המשיך את לימודיו אצל מרטין פייר מרסיק בקונסרבטוריון בפריז. הוא חזר לוורשה, והקים וניצח על תזמורת קאמרית שהתמחתה במוזיקה של הקלאסיקה של וינה בין השנים 1915–1920. בשנות העשרים והשלושים לימד כינור, ויולה ומוזיקה קאמרית בקונסרבטוריון החדש של וינה. (Neues Wiener Konservatorium) שם אימן כמה קבוצות ובהן רביעיית המיתרים של גלימיר (בהנהגתו של פליקס גלימיר). בשנת 1930 הקים את אנסמבל פולמן, המורכב מ-17 נגני מיתר (ארבע רביעיות מיתרים עם קונטרבס), שההתמחות שלהם הייתה ביצועם לפוגה הגדולה אופ' של לודוויג ואן בטהובן מס' 133 ורביעיית מיתרים בסי-מינור אופ. 131. מאוחר יותר נוספו עשרה נגני כלי נשיפה במטרה להקים את תזמורת פולמן, שהופיעה בקביעות בווינה וברחבי אירופה עד שנת 1938, אז הצליח פולמן לברוח לפריז. הוא השפיע על הכשרתם של דורות של מבצעי מוזיקה קאמרית בארצות הברית, אוסטרליה (Musica Viva Australia) ובמקומות אחרים. באוגוסט 1939 ביקר בוורשה שבפולין בניסיון למכור בית השייך לאשתו ונלכד שם על יד הנאצים. הוא נכלא בגטו ורשה, ניהל את התזמורת הסימפונית של גטו ורשה, שבין המוזיקאים הבולטים של התזמורת היה לודוויק הולקמן. הלהקה הופיעה לעיתים קרובות בין השנים 1940–1942. פולמן גורש למחנה ההשמדה טרבלינקה בתחילת אוגוסט 1942, שם נרצח. אף אחד מנגני התזמורת לא שרד. מדיה וקבצים בנושא שימון פולמן בוויקישיתוף Blaszczyk, Tadeusz (1964). Dyrygenci polscy i obcy w Polsce dzialajacy w XIX i XX wieku. Polskie Wydawnictwo Muzyczne, Kraków. Fuks, Marian (1989). Muzyka ocalona. Judaica polskie, Warszawa. Reitler, Josef (1934). 25 Jahre Neues Wiener Konservatorium 1909-1934. Neues Wiener Konservatorium, Wien. Blum, David (3 נוב' 1996). A Violinist already a Legend but still a Dynamo. New York Times, New York. {{cite book}}: (עזרה) Shmith, Michael (1996). Musica Viva Australia. The First Fifty Years. Playbill Pty. Ltd., Sydney. Eisenberg, Azriel Louis (1981). Witness to the Holocaust. Pilgrim Press. ISBN 0-8298-0432-3. Reich-Ranicki, Marcel (1999). Mein Leben. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart. Gilbert, Shirli (2005). Music in the Holocaust: confronting life in the Nazi ghettos and camps. Clarendon Press, Oxford.
קלונימוס בן שבתי

רבי קלונימוס בן שבתי מרומי (נולד ברומא, סביבות 1030 - נפטר בד'תתנ"ו, 1096) היה רב מן הראשונים, בן רומא שהיגר לאשכנז וכיהן כראש הישיבה בוורמייזא בסביבות 1070. ככל הנראה אביו הוא שבתי בן משה, פייטן בן רומא, שהיה ככל הנראה גם בין חכמי הישיבה בה. בתחילה כיהן רבי קלונימוס כרב ברומא. לאחר פטירתו של יעקב בן יקר, שהיה ראש ישיבת וורמייזא, הגיע רבי קלונימוס למלא את מקומו שם כראש ישיבה. רש"י בפירושו למסכת ביצה מספר בשבחו ״עתה בא אלי מכתב מגרמיי"ש שבא לשם אדם גדול זקן ויושב בישיבה מן רומא ושמו ר' קלונימוס ובקי בכל הש"ס...". הוא היה חוליה חשובה בהעברת המסורת הישיבתית מישיבת רומא לישיבת וורמייזא, שהיו בין המרכזים הישיבתיים החשובים בימיו. בישיבת וורמייזא השפיע על רבים מבני הדור הצעיר, ואחד מתלמידיו היה רבי יוסף קרא. הוא נחשב לסמכות בתלמוד ובהלכה. שאלות ותשובות שהתקבלו על ידו הובאו במספר ספרים. כמו כן הגיעו לידינו סליחות, בו הוא מתאר את סבלם של היהודים בזמנו. נודע כמחבר הפיוט "אֶזְעַק אֵלֶיךָ מַלְכִּי וּקְרוֹבִי", שגם בו מתנה את צרות עמו. עסק גם בפרשנות המקרא, ופירושים משמו מצוטטים בפירושי תלמידו רבי יוסף קרא ובפירוש רש"י. על פי פירוש שהובא בשמו בסמ"ג הסיק יעקב נחום אפשטיין כי כתב בעצמו פירוש לספר זכריה, אך אברהם גרוסמן חולק עליו. ידוע כי כתב פירוש על בראשית רבה. יש ששיערו שהפירוש המיוחס לרש"י הוא פירושו של רבי קלונימוס, אך כנראה מדובר בפירוש מאוחר יותר, ששאב מפירושו של רבי קלונימוס ומפירושו של תלמידו רבי יוסף קרא. לדעת אלבוגן, נפטר רבי קלונימוס לפני רדיפת היהודים בזמן מסע הצלב הראשון בשנת 1096, מכיוון שהיה כבר זקן בשנת 1070 ושמו אינו מוזכר ברשימות החללים של הפוגרום. מאידך, בכתב יד אחד, שהועתק בידי שזח"ה, מפורש שרבי קלונימוס נהרג בידי הצלבנים בגזירות תתנ"ו. אברהם גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשס"א, עמ' 348–354, מסת"ב 965-223-380-3 חיים שירמן, מבחר השירה העברית באיטליה, ברלין: שוקן, תרצ"ד/ 1934 כתבי קלונימוס בן שבתי בפרויקט בן-יהודה רשימת הפרסומים של קלונימוס בן שבתי, בקטלוג הספרייה הלאומית קָלוֹנִימוֹס בַּר-שַׁבְּתַי, "אֶזְעַק אֵלֶיךָ מַלְכִּי וּקְרוֹבִי" בפרויקט בן-יהודה יום-טוב ליפמן צונץ, Literaturgeschichte der synagogalen Poesie, ברלין: L. Gerschel Verlagsbuchhandlung, 1865, עמ' 250 (בגרמנית) לפי ד"ר אהרן ארנד, "ר' קלונימוס בר' שבתי הגיע מרומא לוורמייזא סמוך לשנת 1080". ראו אהרן ארנד, פירוש רש"י למסכת סוכה: מהדורה ביקורתית, ירושלים: מוסד ביאליק, תשפ"א / 2021 דף כ"ד, עמוד ב', ד"ה ולערב אסורין בכדי שיעשו אשר פרישמן, האשכנזים הראשונים: תולדות היהודים באירופה הצפונית מראשית התיישבותם עד פרעות תתנ"ו, בני ברק: הקבוץ המאוחד, תשס"ח /2008, ספריית הילל בן חיים, עמ' 533 ומקורות נוספים שם רש"י, מסכת ביצה, דף כ"ד, עמוד ב', ד"ה ולערב אסורין כדי שיעשו. חיים שירמן, קָלוֹנִימוֹס בַּר-שַׁבְּתַי, מבחר השירה העברית באיטליה, ברלין: שוקן, תרצ"ד/ 1934 יעקב נחום אפשטיין, "פירושי הריב"ן ופירושי מגנצא", תרביץ ד [ב/ג] (טבת–ניסן תרצ"ג), עמ' 168. ספר מצות גדול, עשין דרבנן, הלכות תשעה באב. גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 353. א' גרוסמן, בספרו: "חכמי צרפת הראשונים", תשנ"ה, עמ’ 339, כתב: "מחבר הפירוש היה איטלקי, והוא כולל חלקים מפירושיהם של ר' קלונימוס ב"ר שבתי מרומא ור’ יוסף קרא". חנוך יהודה קאהוט, מבוא לערוך השלם, וויען תרל"ח, עמ' XXXVIII, באתר היברובוקס; גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 350.
שוחה בקהיר

שוחה בקהיר (אנגלית: Foxhole in Cairo) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1960, בבימויו של ג'ון לוואלין מוקסי מבוסס על רומן מאת לאונרד מוסלי, המבוסס על מבצע סלאם. בו כיכבו ג'יימס רוברטסון ג'סטיס, אדריאן הובן, פנלה פילדינג והנרי אוסקר . מייקל קיין מופיע בהופעה קצרה כחייל גרמני, באחד מתפקידי המסך הראשונים שלו. במהלך מלחמת העולם השנייה רומל שולח שני מרגלים לקהיר, למפקדה של הצבא השמיני הבריטי. הם מרגלים אחרי מהלכי הבריטים. המודיעין הבריטי מחפש את המרגלים לפני שהם מזיקים למאמץ המלחמתי. ג'יימס רוברטסון גסטס כקפטן רוברטסון אדריאן הובן בתפקיד ג'ון אפלר ניאל מקגיני בתפקיד ראדק פיטר ואן אייק בתפקיד לַאסְלוֹ אֶדֶה אֹלְמַאשִי (שיחק את אותה דמות גם בסרט "רומל מתקשר לקהיר") רוברט אורקהרט בתפקיד מייג'ור וילסון ניל מקאלום בתפקיד סנדי פנלה פילדינג בתפקיד איווט גלוריה מסטרה בתפקיד אמינה אלברט ליבן בתפקיד ארווין רומל ג'ון ווסטברוק בתפקיד רוג'ר לי מונטג בתפקיד אברל מייקל קיין בתפקיד וובר הנרי אוסקר כאלופ משנה זלינגר הווארד מריון-קרופורד כמיג'ור הבריטי אנתוני ניולנדס כקולונל האס אס ריצ'רד ורנון כגנרל הבריטי ננסי נווינסון בתפקיד סיניורינה סיגנורלי ג'רום ויליס כסמל האותות הבריטי הראשון פיליפ בונד כסמל גרמני מסמל וולטר רנדל בתפקיד הברמן השני הניו יורק טיימס כתב ב-1961 שזהו סרט ריגול בריטי שגרתי והעלילה רפויה וצפויה. למרות זאת שיבחו את ביצועיו המקצועיים של השחקן ג'יימס רוברטסון ג'סטיס. רומל מתקשר לקהיר (1959) "שוחה בקהיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שוחה בקהיר", באתר AllMovie (באנגלית) "שוחה בקהיר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Gifford, Denis (1 באפריל 2016). British Film Catalogue: Two Volume Set - The Fiction Film/The Non-Fiction Film. Routledge. ISBN 9781317740629 – via Google Books. {{cite book}}: (עזרה) "Foxhole in Cairo (1960)". "Foxhole in Cairo". 28 באוקטובר 1960. {{cite web}}: (עזרה) "Foxhole in Cairo (1960) - John Llewellyn Moxey - Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related - AllMovie". AllMovie. "Screen: Wartime Spying; Foxhole in Cairo' Is British Import". ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזבלה קסיאס גוזמן

איזבלה קסיאס גוזמן (באנגלית: Isabella Casillas Guzman) היא עובדת מדינה וסנגורית אמריקאית, המכהנת כמנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית. גוזמן נולדה בברבנק שבקליפורניה, היא קיבלה את התואר ראשון שלה במדעים מבית הספר וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה . מאז אפריל 2019 שימשה כמנהלת לשכת עורכי הדין לעסקים קטנים בקליפורניה, היא הייתה גם יועצת בכירה בסוכנות לעסקים קטנים בממשלו של הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה. בינואר 2021 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן כי גוזמן תהיה המנהלת של הסוכנות לעסקים קטנים בממשלו העתידי ובמרץ 2021 היא נכנסה לתפקידה כמנהלת הסוכנות. מדיה וקבצים בנושא איזבלה קסיאס גוזמן בוויקישיתוף איזבלה קסיאס גוזמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איזבלה קסיאס גוזמן, ברשת החברתית LinkedIn Cheek, Laura (2018-10-15). "Larta Celebrates Diversity Through Latinx Heritage Month". Larta Institute (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-07. "How Business Incubators Help Hispanic Small Businesses Get Off the Ground". www.legalzoom.com (באנגלית). נבדק ב-2021-01-07. "Biden picks Isabel Casillas Guzman to lead the SBA - Negocios Now %". Negocios Now (באנגלית אמריקאית). 2021-01-07. נבדק ב-2021-01-07.
פרת' ויילדקטס

פרת' ויילדקטס (באנגלית: Perth Wildcats) היא קבוצת כדורסל אוסטרלית מה-NBL. היא הקבוצה היחידה בליגה המייצגת מדינת אוסטרליה המערבית וממוקמת בבירת המדינה פרת'. המועדון נקרא במקור "וסטייט ויילדקטס" כשהצטרף ל-NBL בשנת 1982, אך שינה את שמו לפרת' ויילדקטס בשנה שלאחר מכן. משחקי הבית של הויילדקטס נערכים ב-RAC ארנה בפרת', המכונה על ידי האוהדים "הג'ונגל". צבעי הקבוצה הם שחור ואדום. לוויילדקטס 10 אליפויות NBL, והם הקבוצה המעוטרת בליגה. הקבוצה הוקמה בשנת 1982, 3 שנים לאחר הקמת ה-NBL, כווסטייט ויילדקטס (Westate Wildcats, חתולי הבר של המדינה המערבית) אחרי זמן רב של לחץ מקהילת הכדורסל של פרת'. כעבור שנתיים שונה שמה לפרת' ויילדקטס. עד 1987 הקבוצה אפילו לא העפילה לפלייאוף, אך בעונתה הראשונה בו הגיעה לגמר והפסידה לבריזביין בולטס 2-0 בסדרה. בכל 33 העונות הבאות העפילה הקבוצה לפלייאוף (כלומר העפילה ל-34 הופעות רצופות בפלייאוף, הישג שלא עשתה אף קבוצת ספורט באף ענף באוסטרליה), העפילה לגמר 14 פעמים, מתוכן ניצחה 10 פעמים (1990, 1991, 1995, 1999–2000, 2009/10, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2018/19, 2019/20) והפסידה 4 (1993, 2002/03, 2011/12, 2012/13). אתר האינטרנט הרשמי של פרת' ויילדקטס מדיה וקבצים בנושא פרת' ויילדקטס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמחה טרכטר

שמחה טרכטר, שמו המלא שמעון שמחה בונם טרכטר (בפולנית: Symche Trachter;‏ נולד ב־1890 או 1894 – נספה בשנת 1942 במחנה ההשמדה טרבלינקה) היה צייר יהודי-פולני. אביו של טרכטר היה סיטונאי אמיד. בצעירותו היה תלמידו של יאצק מלצ'בסקי בקרקוב, אחד הציירים המפורסמים ביותר של הסגנון הסימבוליטי הפולני. לאחר מכן המשיך את לימודיו בווינה בשנת 1918 ובפריז בשנת 1927. הוא הציג את יצירותיו בפריז בשנת 1930. טרכטר היה פעיל בקרקוב, והשתתף גם בתערוכות שארגנה החברה היהודית להפצת האמנויות (אנ'). במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נכלא בגטו ורשה, אך המשיך בפעילותו האמנותית בגטו, ועיטר בציורי קיר – יחד עם צייר אחר ועצור אחר, פליקס פרידמן – עיטרו את קירות אולם הקבלה הראשי במשרדי היודנראט. בשנת 1942 גורש על ידי הנאצים מגטו ורשה באחד המשלוחים הראשונים למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח. מדיה וקבצים בנושא שמחה טרכטר בוויקישיתוף הצייר שמחה טרכטר, חוברת 42 שנת 2006 עמוד 31–39, אתר קול לובלין - שנתון ארגוני הלובלינאים בארץ ובחו"ל. Artur Tanikowski, Malarze żydowscy w Polsce, vol. 1, Warsaw, Edipresse Polska, 2006. ISBN 8374771607. Roczniki Humanistyczne, vol. 24, No. 5, Lublin, Towarzystwo Naukowe of the Catholic University of Lublin, 1976, p. 9. ISSN 0035-7707.
שורת מקהלה

שורת מקהלה היא קבוצה גדולה של רקדניות שמבצעות יחד תנועות מסונכרנות, בדרך כלל במחזמר. לפעמים, מבוצעת גם שירה. רקדני שורת מקהלה בתיאטראות ברודוויי וברביואים זכו לכינוי מונחי סלנג כמו ponies, gypsies ו-twirlies. נערת מקהלה (באנגלית: chorus girl או chorine) היא פרפורמרית בשורת מקהלה (כלומר המקהלה של הפקה תיאטרלית, בניגוד למקהלה). שורת המקהלה (1975) - מחזמר שמתרכז באודישן של שורת מקהלה בברודוויי שורת המקהלה (1985) - סרט שמבוסס על המחזמר באותו השם בנות גייטי (התחילה באנגליה בשנות ה-90 של המאה ה-19) The Rockettes (מעשה ארצות הברית נוסד בשנת 1925) בנות טילר (הופעה בינלאומית החל משנות ה-90 של המאה ה-19) בנות זיגפלד רקדניות שהתחילו לרקוד בשורות מקהלה כוללות: ג'וזפין בייקר לוסיל בול טלהולה באנקהד ג'ואן בלונדל בטי בות'רויד לואיז ברוקס עדה "בריקטופ" סמית' קארין בות' פטרישיה בארי קונסטנס בנט קרול בייקר וירג'יניה ברוס ג'ין קריין רות' צ'אטרטון ג'ון קלייד אלן קורבי אימוגן קוקה ג'ואן קרופורד בטי דייוויס קונסטנס דאולינג דוריס דאולינג מריון דייוויס מרלן דיטריך מירנה דל ג'אנט דובואה פרנסס די מירנה לוי איבון דה קרלו רות' דונלי אליס פיי רונדה פלמינג פולט גודארד בטי גרייבל ריטה הייוורת' ג'ון הייבר ג'ון האבוק אודרי הפבורן פטרישיה היטון אוולין קייז דורותי מקאייל אן מילר איב מילר ג'נט מקדונלד מרשה מייסון מרים הופקינס לנה הורן אדל ג'רגנס דורותי ג'ורדן רובי קילר פיליס קנדי דורותי לאמור דורותי מלון דורותי מוריס קארן מארש דול שירלי מקליין ג'סי מת'יוס וירג'יניה מאיו פלורנס מילס מרילין מונרו ורה מיילס ניטה נאלדי אוולין נסביט ג'ולי ניומאר איידה פירס ג'ין פורטר מרג'ורי ריינולדס ג'ינג'ר רוג'רס ג'ין רוג'רס רות רונן אמזי סטריקלנד ברברה סטנוויק אינגר סטיבנס ג'ואן שואלי גוון ורדון טיירה ווהן ג'יין ויימן מארי וינדזור שלי וינטרס בסי לאב אניטה פייג' רוטה לי ג'ון אליסון אן שרידן קאן קאן פרידריכשטאדט-פאלאסט קור דה בלט מדיה וקבצים בנושא שורת מקהלה בוויקישיתוף Cantu, Maya. American Cinderellas on the Broadway Musical Stage: Imagining the Working Girl from Irene to Gypsy, p. 49 (Palgrave Macmillan 2015). "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2017-11-07. נבדק ב-2017-10-30. {{cite web}}: (עזרה) "Profile: 'Call me Madam'". BBC News. 2000-10-23. נבדק ב-2012-09-09. Cantu, Maya. American Cinderellas on the Broadway Musical Stage: Imagining the Working Girl from Irene to Gypsy, p. 18 (Palgrave Macmillan 2015).