laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שער אדמר

בתורת האינפורמציה הקוונטית שער אדמר(לעיתים נקרא גם שער אדממה) הוא שער קוונטי המממש טרנספורמציה על קיוביט יחיד, הקרויה על שם המתמטיקאי הצרפתי-יהודי ז'אק אדמר. השער מעביר מבסיס | 0 ⟩ , | 1 ⟩ {\displaystyle |0\rangle ,|1\rangle } לבסיס אדמר | + ⟩ , | − ⟩ {\displaystyle |+\rangle ,|-\rangle } הטרנספורמציה ניתנת לרישום בתור המטריצה H = 1 2 ( 1 1 1 − 1 ) {\displaystyle H={\frac {1}{\sqrt {2}}}{\begin{pmatrix}1&1\\1&-1\end{pmatrix}}} . הפעלת שער אדמר על אוגר קוונטי של קיוביט בודד במצב | x ⟩ = ( α β ) {\displaystyle |x\rangle ={\alpha \choose \beta }} יגרום לשינוי מצב האוגר ל H | x ⟩ = 1 2 ( 1 1 1 − 1 ) ( α β ) = 1 2 [ ( α + β ) | 0 ⟩ + ( α − β ) | 1 ⟩ ] {\displaystyle H|x\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}{\begin{pmatrix}1&1\\1&-1\end{pmatrix}}{\alpha \choose \beta }={\frac {1}{\sqrt {2}}}\left[\left(\alpha +\beta \right)|0\rangle +\left(\alpha -\beta \right)|1\rangle \right]} . לפיכך H | 0 ⟩ = 1 2 ( | 0 ⟩ + | 1 ⟩ ) := | + ⟩ {\displaystyle H|0\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}(|0\rangle +|1\rangle ):=|+\rangle } H | 1 ⟩ = 1 2 ( | 0 ⟩ − | 1 ⟩ ) := | − ⟩ {\displaystyle H|1\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2}}}(|0\rangle -|1\rangle ):=|-\rangle } הפעלת השער על אוגר בעל n קיוביטים, שקולה להפעלת H על כל אחד מהקיוביטים בנפרד. נסמן ב H ⊗ n {\displaystyle H^{\otimes n}} את השער עבור n קיוביטים. H ⊗ n ≡ H ⊗ H ⊗ … ⊗ H {\displaystyle H^{\otimes n}\equiv H\otimes H\otimes \ldots \otimes H} . הפעלת השער על אוגר קוונטי במצב | x ⟩ {\displaystyle |x\rangle } כאשר x ∈ { 0 , 1 } n {\displaystyle x\in \{0,1\}^{n}} משנה את ערך האוגר לפי הנוסחא שלהלן H ⊗ n | x ⟩ = 1 2 n ( ∑ i = 0 2 n − 1 ( − 1 ) x ⋅ i | i ⟩ ) {\displaystyle H^{\otimes n}|x\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2^{n}}}}\left(\sum _{i=0}^{2^{n}-1}(-1)^{x\cdot i}|i\rangle \right)} כאשר x ⋅ i {\displaystyle x\cdot i} היא המכפלה הסקאלרית של ייצוג x ו i כמחרוזות בינאריות. במילים אחרות, אם נייצג את x כמחרוזת באורך n, x ≡ x 0 , x 1 , … , x n − 1 {\displaystyle x\equiv x_{0},x_{1},\ldots ,x_{n-1}} וכנ"ל לגבי i, אזי x ⋅ i = ⊕ k = 0 n − 1 x k ⋅ i k {\displaystyle x\cdot i=\oplus _{k=0}^{n-1}x_{k}\cdot i_{k}} שער אדמר, באתר MathWorld (באנגלית)
מרקו

מרקו הוא שם פרטי איטלקי, המשמש כיום גם כשם משפחה. האם התכוונתם ל... מרקו רוסי - גיבור סדרת האנימה "הלב", המבוססת על סיפור קצר מתוך ספר בשם זה סן מרקו – כינויו של מרקוס הקדוש אוריאל מרקו – כדורסלן ישראלי גאורג מרקו – שחמטאי רומני שמוליק מרקו – גאולוג ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא מרקו מרקוס
בארלו

בארלו (Barlow) הוא שם משפחה אנגלו-סכסי שמקורו בעיקר בצפון-מערב אנגליה ומשמעותו היא "(איש) מהגבעה הריקה" (bare hill). הוא נפוץ במיוחד באזור צ'שייר. בארלו יכול להיות גם שם של מקומות. האם התכוונתם ל... אישים מדענים ויליאם בארלו – גאולוג אנגלי פיטר בארלו – מתמטיקאי ופיזיקאי אנגלי דייוויד בארלו – פסיכולוג אמריקאי סופרים ומשוררים ג'ואל בארלו – משורר ודיפלומט אמריקאי מוזיקאים גרי בארלו – זמר קלרנס בארלו מלחין אנגלי יליד הודו שחקנים תלמה בארלו – שחקנית אנגלייה ספורטאים קני בארלו – כדורסלן פוליטיקאים סטיבן בארלו – פוליטיקאי אמריקאי גאוגרפיה האי בארלו – איים בשם זה המצאה טכנית הגלגל של בארלו – מהסוגים הראשונים של מנוע חשמלי, לפי שמו של פיטר בארלו תסמונת רפואית או מחלה תסמונת בארלו – שתוארה על ידי הרופא ג'ון ברירטון בארלו בשנת 1966. מחלת בארלו – שם אחר למחלת הצפדינה, לפי שם הרופא תומאס בארלו
טרפז (אקרובטיקה)

הטְרָפֶּז הוא מכשיר המשמש לוליינים לביצוע מופעי אקרובטיקה. הוא בנוי כנדנדה עם חבלים תלויים ממתקן גבוה וביניהם מקל עץ שנקרא "בר". יש שלושה סוגים שונים של מופעי טרפז: טרפז רגיל, שעומד במקום ועליו מבצעים תרגילים. סווינג טרפז יחיד, שבו מבצעים תרגילים על טרפז יחיד המתנדנד באוויר. טרפז מעופף (flying trapeze), שבו מספר אמנים המתנדנדים על שני טרפזים ומבצעים עזיבות וסלטות והוא נפוץ במופעי קרקס. בעבודה עם פליינג טרפז, יש תופס (Catcher), ומעופפים (Fliers). המעופפים מתנדנדים על הטרפז שלהם ומבצעים סלטות ומיני אקרובטיקה שונים. התופס תלוי על הטרפז שלו ברגליו, והוא תופס את המעופפים, ושב ומשחרר אותם בחזרה אל הטרפז שלהם. קרקס חבל (אקרובטיקה) טרפז מעופף נדנדה תלויה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לחכיים

לחכיים (שם מדעי: Plantaginaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הצינוראים. זוהי משפחה קטנה באופן יחסי, שכלולים בה שלושה סוגים בלבד. היא נקראת לפי שם הסוג לחך, שהוא הסוג הגדול במשפחה. מחקרים גנטיים עדכניים, שינו את המעמד הסיסטמטי של משפחה זו ומשפחות קרובות, כשהשינוי העיקרי הוא העברת סוגים ממשפחת הלועניתיים למשפחה זו. ערך זה נכתב על-פי החלוקה המסורתית, כפי שהיא מקובלת ומוצגת במרבית המקורות בתחום. אין לראות בכך קביעה מדעית, אלא קביעה לצורכי עריכה בלבד. כאמור, מדובר במשפחה קטנה, ובה בולט הסוג לחך, על שמו נקראת המשפחה, גם בשמה העברי וגם בשמה הלטיני. השם 'לחך' בעברית רומז לכך שמיני משפחה זו הם עשבים טובים למאכל צאן. השם הלטיני הוא הלחם של המילה Planta שפירושה 'כף הרגל', ו- agere שפירושו 'להוביל'. שם זה מצביע על דמיון בין טביעות כפות הרגליים על האדמה לעלה הצמח. המשפחה מיוצגת בכל יבשות העולם, אך אין היא מיוצגת באזורי הקטבים. מיני משפחה זו מאכלסים בתי גידול מגוונים, כאשר העדפה מספרית מסוימת קיימת למעונות לחים כדוגמת שולי נחלים, וכן מינים ממנה מעדיפים מדבריות, צידי דרכים, בתות ועוד. במשפחה זו, על-פי החלוקה המסורתית, 3 סוגים ו-274 מינים, מהם 2 אנדמיים לארץ ישראל. לפי חלוקה אחרת, זוהי משפחה מונוגנית (כלומר, בעלת סוג אחד) ולפיכך גם הסוגים הקטנים בה כלולים בסוג הגדול, לחך. התכונה יוצאת-הדופן של המשפחה, היא היות הפרחים מואבקי רוח. בתכונה זו, המשפחה שונה מהקרובות לה. היות שאין צורך בצבעי ראווה למשיכת חרקים, צבע הכותרת אינו בולט- לדוגמה ירוק או אפור. תכונה זו, יחד עם תכונות חיצוניות נוספות כדוגמת עלים סרגליים במינים רבים, מקנה לבני משפחה זו דמיון פיזי לבני משפחת הדגניים, אך מדובר בדמיון פיזי בלבד, שכן על פי תכונות פילוגנטיות ואנטומיות רבות, מדובר במשפחות רחוקות זו מזו. תכונה בולטת נוספת של המשפחה, היא מנגנון הקשור בהפצת הזרעים. בעת הרטבה, סוכרים בשם מוצילגים תופחים, והזרע נעטף בריר צמיגי. תכונה זו מקלה על הזרע להיצמד לקרקע ו'לתפוס' לעצמו מקום ראוי לנביטה. לאחדים מבני משפחה זו חשיבות ברפואה העממית. כמו כן ישנם מינים שלהם שימושים למאכל, אם כי שימוש זה הוא אינו בהיקף כלכלי. מינים אחדים נחשבים למינים פולשים המשבשים חלקות חקלאיות. בני משפחה זו נם עשבוניים רב-שנתיים או חד-שנתיים. מיעוטם בני-שיח. העלים של בני משפחה זו מסודרים באופן מסורג על הגבעול, אך לעיתים קרובות תכונה זו אינה באה לידי ביטוי, משום שמינים רבים מאופיינים בשושנת עלים צפופה. העלים לרוב פשוטים ותמימים. פרחי משפחה זו הם דו-מיניים- כלומר, כוללים איברי רבייה זכריים כדוגמת אבקנים לצד נקביים כדוגמת שחלה ועמוד עלי. הפרחים בעלי סימטריה מלאה, וערוכים בקבוצות צפופות, מטיפוס שיבולת או קרקפת. הפרח מואבק רוח (ראו 'תיאור המשפחה'). גביע וכותרת הפרח מחולקים ל-4 אונות. האבקנים בולטים מתוך הכותרת. השחלה עילית. הפרי האופייני למשפחה הוא מטיפוס הלקט או אגוזית. הזרע לרוב שטוח, צבעו חום בהיר, וניכר בו גם בעין בלתי-מזוינת העובר. לחך Littorella Bougueria יעקב מתתיה. (1983). לחכיים. החי והצומח של ארץ ישראל (כרך 11, עמודים 111-109), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תל אביב. פינברון-דותן, נעמי ודנין, אבינעם. (1991). לחכיים. המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, (628-622). ירושלים, הוצאת כנה. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא לחכיים בוויקישיתוף לחכיים, באתר ITIS (באנגלית) לחכיים, באתר NCBI (באנגלית) לחכיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לחכיים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה לחכיים, באתר Tropicos (באנגלית) לחכיים, באתר GBIF (באנגלית) לחכיים, באתר IPNI (באנגלית) לחכיים באתר צמחיית פקיסטן (באנגלית)
מיה תעשיות מזון

מיה תעשיות מזון בע"מ היא חברת מזון ישראלית המתמחה בייצור, ייבוא ושיווק של מזון. בין המוצרים המיוצרים או משווקים על ידי החברה: ממתקים (במיוחד סוכריות) וחטיפים, קטניות ואורז, מוצרי עזר לאפייה, פיצוחים ומוצרי קלייה, פירות יבשים, תבלינים. החברה הוקמה בשנת 1982 בשם מיה תבליני החיים ירושלים על ידי שלושה שותפים: מויש, ישראל והודי, חברי-ילדות שגם שירתו יחד בנח"ל בגרעין "ישורון לעלומים", שהחליטו להקים מפעל קטן בגבעת שאול שבירושלים, כשברשותם מכונה אחת למילוי אבקות. הם החליטו לקרוא לחברה בשמה 'מיה' - ראשי תיבות של שמותיהם. בשנת 1998 עברה החברה לאזור התעשייה במישור אדומים, שם שוכנים מפעלי היצור, מחסני ההפצה והנהלת החברה. בשנת 2010 שינתה החברה את שמה הרשמי ל 'מיה תעשיות מזון בע"מ. המפעל גדל עם השנים וכיום יש בו עשרות קווי ייצור ואריזה ועשרות עובדים. החברה משווקת למעלה מ-300 מוצרי מזון במגוון תחומים. מוצריה משווקים בישראל ומיוצאים לקהילות היהודיות ברחבי העולם. בתהליכי הייצור עושה החברה שימוש בחומרים טבעיים בלבד ובכלל זה צבעי מאכל טבעיים (המופקים מצמחי מאכל). כמו כן, החברה הכשירה בשיתוף עם "עמותת צליאק בישראל" קווים בהם מיוצרים ונארזים מוצרי מזון ללא חשש לגלוטן, ובטוחים לצריכה על ידי חולי צליאק. כל מוצרי מיה מיוצרים תחת פיקוח הבד"ץ של העדה החרדית במהלך ימות השנה. עשרות מוצרים מיוצרים בכשרות לפסח עם הכשר הבד"ץ. חברת "מיה" מייצרת מוצרים גם עבור מותגים פרטיים של חברות שונות לרבות רמי לוי שיווק השקמה ושופרסל. אתר האינטרנט הרשמי של מיה תעשיות מזון חגית אברון, ‏אין מחיר לעסק, באתר גלובס, ראיון על "מיה" מיכל רז-חיימוביץ', ‏"אנחנו קיימים 32 שנה - ורק לאחרונה התחלנו למתג את עצמנו", באתר גלובס, 21 בפברואר 2017 .http://www.maya-foods.com/היסטוריה-על-קצה-המזלג/
צילום עיתונות

צילום עיתונות (פוֹטוֹג'ורנליזם) הוא אחד מענפי הצילום ואחת הפרקטיקות של עיתונאות (איסוף, עריכה והצגה של מידע אקטואלי לצורך פרסום באמצעי תקשורת או שידור), המייצרת דימויים חזותיים שונים על מנת לספר סיפור חדשותי. צילום עיתונות נבדל מתחומים דומים (כגון צילום תיעודי וצילום רחוב) במספר איכויות: תזמון – לתמונה יש משמעות נוספת לנוכח האירועים המפורסמים באותו הזמן. אובייקטיביות – התמונות מתארות את האירוע באופן מדויק והוגן הן בתוכן והן באווירה. נרטיב – התמונות מופיעות לצד אלמנטים חדשותיים אחרים שבונים אצל הקורא הקשרים על בסיס תרבותי. כמו כתב העיתונות, צלם העיתונות גם הוא עיתונאי, אך בשונה מהכתב עליו להגיע להחלטות מהירות, לשאת ציוד צילום ולהיתקל לעיתים במכשולים כגון סכנה פיזית, קהל ומזג אוויר. פרסומם של צילומים לצד הטקסט בעיתון התאפשר הודות להתפתחויות הטכנולוגיות שהתרחשו בין השנים 1880–1897. עד לאותו הזמן העיתונים אוירו בתחריטים שהועתקו מצילומים. ב-4 במרץ 1890 פרסם העיתון "דיילי גרפיק" (Daily Graphic) הניו יורקי את הצילומים הראשונים שהופיעו בעיתונות בטכניקה של הדפס רשת (במקום התחריט). ב-1907 הומצא הטלפרינטר, שאיפשר הפצת תצלומים של חדשות "חמות" כמעט במהירות הפצה של טקסטים כתובים. עם שכלול חומרי הצילום ניתן היה להרבות בתצלומי פעולה בסיוע נורות מבזק בתנאי תאורה גרועים. באותן שנים הונהג באירופה חוק חינוך חובה שהביא לגידול במספרם של יודעי קרוא וכתוב (אם כי ברמה נמוכה). יחד עם המשך הפיתוחים באמצעי הדפוס ובמצלמות נוצרו התנאים ליצירת השבועונים המצולמים ואיתם שנות הפריחה של צילום העיתונות. ראשיתם של השבועונים המצולמים הייתה במחצית שנות ה-20 של המאה ה-20 בגרמניה. המגזין המצולם הראשון היה ה"ברלינר אילוסטרירטה צייטונג" (Berliner Illustrirte Zeitung - "העיתון המאויר של ברלין"), שהחל להופיע ב-1928. במהלך שנות ה-30 כבשו השבועונים המצולמים גם את אירופה ואת ארצות הברית. המו"לים של השבועון "טיים" הוציאו את "לייף" ב-1936, המתחרים הוציאו לשוק את "לוק" שנה לאחר מכן. "פיקצ'ר פוסט" ו"אילוסטרייטד" הופיעו בבריטניה ב-1938 וב-1939 בהתאמה. ה"פארי מאץ'" (Paris Match) ראה אור לראשונה ב-1949. המצאות טכנולוגיות שפותחו החל משנות ה-60 כגון המבזק האלקטרוני, הפוקוס האוטומטי, עדשות טובות יותר ומצלמות קלות וקטנות יותר, חיזקו את תפקידו של צלם העיתונות והפכו את הצילום לקל יותר. המצאת המצלמות הדיגיטליות המאפשרות צילום של אלפי תמונות על כרטיס זיכרון יחיד שחררה את הצלמים מהמגבלות הכרוכות בהחלפת הסרט במצלמה. התוכן נותר האלמנט החשוב ביותר בצילום העיתונות, אך יכולות הצילום וההפצה התרחבו בצורה משמעותית. משנות ה-70 המאוחרות, צילום עיתונות וצילום תיעודי קיבלו מקום בגלריות ובמוזיאונים לצד צילום אמנותי. מייקל לנגפורד, תולדות הצילום, הוצאת פוקוס, 1994 מדיה וקבצים בנושא צילום עיתונות בוויקישיתוף שחר סמוחה, הפחדים והחרדות של צלמי המלחמות, באתר הארץ, 26 בינואר 2011 A Brief History of Photojournalism Photojournalists Shaping Memory and History גם תמונה צריך "לקרוא" איילת כהן, ‏מלעג מר דרך חיוך קטן ועד לצחוק גדול: הומור כאמצעי ביקורתי בצילום עיתונות בישראל, מסגרות מדיה 7, קיץ 2011 עיתונות מצולמת, דף שער בספרייה הלאומית מייקל לנגפורד, תולדות הצילום, הוצאת פוקוס, 1994, עמ' 161-162. מייקל לנגפורד, תולדות הצילום, הוצאת פוקוס, 1994, עמ' 163.
בולע אש

בולע אש או אוכל אש הוא בדרן המופיע לרוב בקרקס או במופעי רחוב. במסגרת המופע מכניס הבדרן לפיו לפידי אש בוערים, ומכבה אותם בפיו. מקורה של אכילת או בליעת האש בטקסים דתיים הינדואיסטים. הפאקירים בהודו נהגו לבצע את הטקס כטקס דתי, המעיד על עוצמת אמונתם (יחד עם פעולות אחרות שנועדו להראות את עוצמת הרוח של הפאקיר והתגברותו על הטבע - כגון הליכה על גחלים או שינה על מיטת מסמרים). בהשפעת אוכלי האש הדתיים, החלו להגיע לאירופה מופעים של אוכלי אש כבר בשלהי ימי הביניים. אחד האזכורים הראשונים לבליעת אש היה מעשיו של אנגלי בשם ריצ'רדסון אשר הופיע בצרפת בשנת 1667. בין בולעי האש הידועים היה רוברט פאול אשר בלע לפידים, גחלים לוחשות, שעווה נמסה וגופרית בפני אצילים ובתי מלוכה בשלהי המאה ה-18. רק עם הפיכתה של הודו לחלק מהאימפריה הבריטית, בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הפכה אכילת או בליעת האש למופע בידורי פופולרי ולמופעי רחוב.
וילג' ונגארד

וילג' ונגארד (באנגלית: Village Vanguard, מילולית: "חיל החלוץ של הווילג'") הוא מועדון ג'אז בגריניץ' וילג' בניו יורק, ותיק מועדוני הג'אז בארצות הברית הפעיל באופן רצוף. המועדון נוסד על ידי מקס גורדון בשדרה השביעית במנהטן ב-15 בפברואר 1935. בשנותיו הראשונות אירח אמנים מסגנונות שונים ובין היתר הופיעו בו פיט סיגר והארי בלפונטה. משנת 1957 מנוגנת בו אך ורק מוזיקת ג'אז. המועדון אירח ומארח את מיטב אמני הג'אז ומוקלטים בו תקליטים בהופעה חיה במסגרת קו ההקלטות "Live at the Village Vanguard". מאז מותו של מקס גורדון ב-1989 מנוהל המועדון על ידי אלמנתו, לוריין גורדון. ה"ונגארד", כפי שהוא נקרא, הפך למועדון אהוב על אמני ג'אז בשל מבנהו האינטימי (123 מושבים בזווית מול הבמה), האווירה שבו והעובדה שבניגוד למועדונים אחרים, בשעת הופעה נכפה שקט על הקהל. עקב היותו מקום חביב על אמנים הפך למבוקש על ידי הקהל ומקום שהופעה בו היא "תו איכות" לכל אמן ג'אז. במסגרת קו ההקלטות הוקלטו למעלה ממאה תקליטים מאז תקליטו של סאני רולינס (Night at the Village Vanguard), שהיה הראשון בסדרה. בין התקליטים הנודעים ניתן למנות את תקליטיהם של ביל אוונס ושל ג'ון קולטריין שהוקלטו ב-1961 במועדון (ב-1967 יצא עוד תקליט של קולטריין בשם Live at the Village Vanguard Again!). כמו כן הקליטו בקו ההקלטות של המועדון דקסטר גורדון, קית' ג'ארט, מישל פטרוצ'יאני, ג'ו הנדרסון, בראד מלדאו ועוד. ההקלטות לא יוצאות בחברת תקליטים אחת אלא בחברת התקליטים עמה יש לאמן חוזה. Max Gordon, Live at the Village Vanguard. There Capo, 1988. ISBN 0-306-80160-4 Lorraine Gordon, Alive at the Village Vanguard: My Life in and Out Of jazz time. Hal Leonard, 2006. ISBN 0-634-07399-0 מדיה וקבצים בנושא וילג' ונגארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילג' ונגארד (באנגלית) וילג' ונגארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס ב' קלהר, רויטרס, אקורד סיום, באתר הארץ, 6 בינואר 2007
אלן אנדרסון

אלן ג'פרי אנדרסון (באנגלית: Alan Jeffery Anderson; נולד ב-16 באוקטובר 1982 במיניאפוליס שבמינסוטה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.98 מטר. אנדרסון החל את קריירת המכללות שלו במדי מישיגן סטייט, בה שיחק במשך ארבע עונות. בעונתו השנייה הוא קלע 13.2 נקודות, קלט 5.5 כדורים חוזרים ומסר 1.5 אסיסטים למשחק, ובשל יכולת זו נבחר לחמישיית העונה של ה-NCAA. בנוסף להישג האישי הוא הוביל את קבוצתו לפיינל פור של אליפות ליגת ה-NCAA, בו סיימה הקבוצה במקום השלישי. אנדרסון סיים את קריירת המכללות שלו כעבור ארבע עונות שבסיומן דורג שמיני בהיסטוריית האוניברסיטה בזריקות עונשין (81.3%, 265 זריקות מוצלחות מתוך 326 ניסיונות). אנדרסון החל את הקריירה המקצוענית שלו כשחתם במדי שארלוט בובקאטס מה-NBA בשלהי אוגוסט 2005. ב-28 בנובמבר 2006, שחררו הבובקאטס את אנדרסון מהקבוצה, והוא חתם שם בשנית ב-17 במרץ 2007 למשך השנה בלבד. בחוזה שעליו חתם הוסכם כי הוא ישחק בטולסה סיקסרס, קבוצת הבת של הבובקאטס המשחקת ב-NBDL. אנדרסון השתתף ב-19 משחקים במדי הבובקאטס, בהם קלע 15.8 נקודות בממוצע. ב-13 בספטמבר 2007 חתם אנדרסון בוודויצ'י בולוניה מליגת העל האיטלקית, ולאחר עונה אחת בלבד עזב והצטרף לטריומף ליוברצי. ב-31 בדצמבר 2008 הוא עזב את ליוברצי, ועבר לציבונה זאגרב, לה סייע לזכות באליפות ובגביע המקומיים, לאחר שבגמר הגביע נבחר כשחקן המצטיין כיוון שקלע 24 נקודות וקלט 11 ריבאונדים. כמו כן, הוא הוביל את ציבונה להעפלה לשלב הבתים השני של היורוליג. ב-25 ביולי 2009 חתם אנדרסון במכבי תל אביב. הוא זכה בתואר ה-MVP של החודש ביורוליג בפברואר 2010, וסייע למכבי להעפיל לשלב רבע הגמר של הטורניר, לאחר שקלע פעמיים מהעונשין וניצח את משחק החוץ מול ריאל מדריד. בינואר 2011 חתם אנדרסון בברצלונה, ועזר לקבוצה לזכות בדאבל-אליפות וגביע, ואף נבחר לMVP של הגביע הספרדי. בסיום העונה עזב את הקבוצה ועבר לשחק בקבוצה מליגת הכדורסל הסינית. ב-26 במרץ חתם אנדרסון על חוזה זמני עם המועדון הקנדי טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, ולאחר שהרשים במשחקי הקבוצה הוארך החוזה עד תום העונה. ב-30 ביולי 2013, חתם אנדרסון על חוזה לשנתיים בקבוצת ברוקלין נטס. נכון לסוף עונת 2016/2017.‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא אלן אנדרסון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) הבובקאטס שחררו את אלן אנדרסון אנדרסון חתם בשנית אצל הבובקאטס וישחק בשורותיה של קבוצת הבת שלה, טלסה סיקסרס מערכת וואלה! ספורט‏, טורונטו החתימה את אלן אנדרסון עד תום העונה, באתר וואלה, 16 באפריל 2012 anderson/career_stats.html Alan Anderson career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
No One Cares

No One Cares הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה שיצא לאור בשנת 1959. זהו אלבום האולפן ה-22 שהוציא הזמר וה-15 בחברת ההקלטות קפיטול רקורדס. מבקרי מוזיקה רבים רואים את האלבום כהמשכו של האלבום Where Are You?, שכמו אלבום זה גם בו השתתף גורדון ג'קינס כמארגן ומנצח. פרנק סינטרה - קולות גורדון ג'קינס - מארגן, מנצח When No One Cares A Cottage for Sale Stormy Weather Where Do You Go? I Don't Stand a Ghost of a Chance with You Here's That Rainy Day I Can't Get Started Why Try to Change Me Now? Just Friends I'll Never Smile Again None But the Lonely Heart מידע על האלבום No One Cares באתר MusicBrainz מידע על האלבום No One Cares באתר AllMusic האלבום No One Cares באתר Discogs האלבום No One Cares באתר ספוטיפיי האלבום No One Cares באתר דיזר האלבום No One Cares באתר אפל מיוזיק האלבום No One Cares באתר Last.fm
השערת צ'רני

בתורת האוטומטים הסופיים, השערת צ'רני (באנגלית: Černý conjecture; על שם יאן צ'רני) היא השערה על האורך המקסימלי של מילה מסנכרנת, באוטומט שיש בו מילה כזו. ההשערה קובעת שאם X היא משפחה של פונקציות מקבוצה בת n נקודות לעצמה, ואפשר ליצור מ-X באמצעות הרכבה פונקציה קבועה, אז יש הרכבה כזו באורך שאינו עולה על   ( n − 1 ) 2 {\displaystyle \ (n-1)^{2}} . את החסם שההשערה מציעה אי-אפשר לשפר. לדוגמה, מן התמורה   a = ( 12 ⋯ n ) {\displaystyle \ a=(12\cdots n)} והפונקציה b המעבירה כל נקודה לעצמה, פרט לכך ש-   b ( 1 ) = 2 {\displaystyle \ b(1)=2} , אפשר להגיע לערך קבוע באמצעות הסדרה   b ( a n − 1 b ) n − 2 {\displaystyle \ b(a^{n-1}b)^{n-2}} , ולא בשום דרך קצרה יותר. ידוע שההשערה נכונה אם הקבוצה X כוללת מחזור באורך n. החסם העליון הטוב ביותר הידוע כיום הוא   ( n 3 − n ) / 6 {\displaystyle \ (n^{3}-n)/6} . בעיית צביעת המסלולים J. Černý, Poznámka k homogénnym eksperimentom s konecnými automatami, Mat.-Fyz. Cas. Slovensk. Akad. Vied., Vol. 14, 208--216, (1964). (בסלובקית)
אל-ח'ומס

אל-ח'ומס (נכתב גם אל-כומס; בערבית: ألخمس – החומש) היא עיר בצפון-מערב לוב ובירת מחוז אל-מורקוב. העיר היא אחת מהערים המרכזיות בחלק ההיסטורי של טריפוליטניה, והיא מחוברת אל הערים המרכזיות של לוב, בנגזי וטריפולי ואל בירת מצרים, קהיר, באמצעות כביש החוף. אל-ח'ומס הוקמה בידי הטורקים בתקופה בה שלטו על האזור (1911-1553). בין השנים 1983-1995 הייתה העיר בירת מחוז אל-ח'ומס. ישנה סברה שלפיה מקור שמה של העיר אל-ח'ומס נובע מהיותה המפיקה של חמישית מכמות שמן הזית במדינה.[דרוש מקור] אל-ח'ומס היא אחת מהערים המייצאות את צמח הגומא הספרדי, צמח חזק וקשוח שמצוי בעיקר בדרום ספרד ובצפון אפריקה ושמשמש להכנת נייר וחבלים. בין היתר אל-ח'ומס מייצאת תמרים ושמן זית שמיוצרים בעיר או באזורה. אל-ח'ומס ידועה בעיבוד דגי הטונה ויצואם לכל העולם. אל-ח'ומס היא בין הערים התיירותיות בלוב. מזרחית לעיר נמצאת העיר הרומית העתיקה לפטיס מגנה. מדיה וקבצים בנושא אל-ח'ומס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אל-ח'ומס אל-ח'ומס, ברשת החברתית פייסבוק אל-ח'ומס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ספרד בכדורסל נשים

נבחרת ספרד בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל נשים הלאומית של ספרד. הנבחרת מתחרה באליפות העולם בכדורסל נשים משנת 1994. הדירוג הנוכחי של נבחרת ספרד ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-5 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. נבחרת ספרד בכדורסל נשים השתתפה בשלוש אולימפיאדות אך לא זכתה במדליה. באולימפיאדת ברצלונה (1992), היא השתתפה בזכות היותה מארחת המשחקים. היא שיחקה 3 משחקים בסיבוב הבתים, ניצחה אחד והפסידה בשניים וסיימה במקום השלישי בבית. במשחקי הדרוג היא ניצחה בשני משחקיה וסיימה במקום חמישי בטורניר. באולימפיאדת אתונה (2004), היא שיחקה 5 משחקים בסיבוב הבתים, ניצחה ב-4 משחקים והפסידה משחק אחד, לארצות הברית שזכתה במדליית הזהב. היא סיימה את שלב הבתים במקום השני. במשחק רבע הגמר היא הפסידה לברזיל שסיימה במקום רביעי וסיימה את הטורניר במקום השישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008), היא שיחקה 5 משחקים בסיבוב הבתים, ניצחה ב-3 משחקים והפסידה שני משחקים, לארצות הברית שזכתה במדליית הזהב וסין שסיימה רביעית. היא סיימה את שלב הבתים במקום השלישי. במשחק רבע הגמר היא הפסידה לרוסיה שזכתה במדליית ארד וסיימה את הטורניר במקום החמישי. הנבחרת השתתפה ב-7 אליפויות עולם, בהן זכתה במדליית כסף (2014) ופעמיים במדליית ארד (2010, 2018). הנבחרת השתתפה ב-18 אליפויות אירופה, בהן זכתה שלוש פעמים במדליית זהב (1993, 2013, 2017 ו-2019), במדליית כסף אחת (2007) ו-4 פעמים במדליית ארד (2001, 2003, 2005 ו-2009). מדיה וקבצים בנושא נבחרת ספרד בכדורסל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ספרד בכדורסל נשים נתונים מאתר פיב"א דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Home (סרט, 2009)

Home (מאנגלית "בית") הוא סרט תיעודי בבימויו של יאן ארטוס ברטראן שהוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ובטלוויזיה ב-5 ביוני 2009 ב-181 מדינות במקביל. באותו יום הוא גם הוצע למכירה ב-DVD ויצא לשידור חופשי לפרק זמן מוגבל באתר יוטיוב - דבר ללא תקדים. הסרט עשוי מצילומים אוויריים של מקומות שונים ב-54 מדינות ברחבי כדור הארץ, הממחישים את יופיו של כוכב הלכת ושל החיים המתקיימים בו כמו גם את רב-גוניותם; וכל זאת לצד הנזק שמסב להם האדם. הסרט מדגיש את המאזן שבין הסביבה לצמחייה ולבעלי החיים, ומעביר מסר לפיו קיימים קשר ואיזון עדינים אך חיוניים בין כל צורות החיים על פני הפלנטה, וכי אף לא אחת מהן יכולה להתקיים בגפה. הסרט מתאר את היווצרות החיים על פני כדור הארץ, החל באצות ועד ליונקים הגדולים. הוא עומד על הופעתו של האדם, ועל השינוי הכביר שחל עם המהפכה החקלאית. לאחר מכן הוא מתמקד במהפכת האנרגיה שהחלה עם ניצול הנפט, ובתהליכים ההרסניים שהתרגשו ובאו על כדור הארץ בחמישים השנים האחרונות. הסרט מתייחס, בין היתר, לעיור המואץ, להתפתחות התעשייתית ולסכנת הזיהום, לדלדול במשאבי האנרגיה והמחצבים, לבעיית המחסור במים ובמזון, לביעור היערות, ואל חוסר השוויון הקיצוני אליו נקלע המין האנושי. עוד עומד הסרט על הנזק לכיפות הקרח בקטבים, על הסכנה הנשקפת לביצות ועל נזק שגורמים ענפי החקלאות המודרניים - חוות הבקר, ומטעי הדקלים והאקליפטוס. Home מתייחס להתחממות העולמית, לעליית פני הים ולשינויים הדרמטיים במזג האוויר. הסרט מסיים במאמצים שעושה המין האנושי כדי לתקן את הנזק לו גרם. Home צולם ממסוק במקומות רבים ב-54 מדינות ברחבי העולם. הצילום ארך 18 חודשים ונעשה באמצעות מצלמות "סינפלקס" (Cineplex) בעלות רזולוציה גבוהה שנתלו מתחת לגחונו של המסוק. המצלמות הוצבו באופן שיפחית רעידות, והצילומים נבדקו כמעט לאחר כל טיסה. לרשות יוצרי הסרט עמדו בסופו של דבר 488 שעות צילום איכותי ומרהיב ביופיו, ממנו ערכו את הסרט. קטעי הקריינות לסרט הוקלטו ב-14 שפות. עמותת אקולנוע, בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, המועצה לישראל יפה והקרן לסביבה ירוקה, הפיקה גרסה עברית מקוצרת של הסרט בקריינותו של השחקן משה איבגי. אתר האינטרנט הרשמי של Home "Home", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Home", באתר נטפליקס "Home", באתר AllMovie (באנגלית) "Home", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "Home", באתר Metacritic (באנגלית) "Home", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערוץ לצפייה חופשית ב-YouTube YouTube
דגמי טנקים עיקריים

טנק הוא רכב קרבי משוריין החמוש בדרך כלל בתותח ובמקלעים. הטנק מוגן בשריון עבה, העוזר לו לשרוד את האש של האויב בשדה הקרב. הטבלה הבאה מסדרת את דגמי הטנקים העיקריים לפי מדינות המייצרות אותן. בתוך המדינות, הדגמים מסודרים לפי סדר כרונולוגי, מהמוקדם אל המאוחר. הרשימה לא נועדה להכיל את כל דגמי הטנקים שיוצרו, אלא רק את הדגמים העיקריים והמייצגים. דגמים אחרים ניתן לראות כאן. לחלק מהטנקים לא נתון עובי במ"מ של השריון, אלא מצוין רק סוג השריון. הסיבה לכך היא שברוב הטנקים החדשים הנתון המדויק של עובי השריון מסווג. טנקים של צה"ל