laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסטיבל הזמר והפזמון 1972

פסטיבל הזמר והפזמון 1972 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון. התחרות התקיימה ביום רביעי, במוצאי יום העצמאות, ה' באייר תשל"ב, 19 באפריל 1972, בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי ויוסי בנאי. המנצח על התזמורת היה יצחק גרציאני והמפיקים היו חנוך חסון וגיל אלדמע. התחרות לא נפתחה לקהל הרחב וכל שנים עשר השירים הוזמנו אצל מחברים מקצועיים. בעז שרעבי התבלבל בשידור החי והתחיל עם הבית השני, לאחר שהתעשת ביקש להפסיק את הנגינה ולהתחיל מחדש. בסיום האירוע קיבלה אילנה רובינא את הבשורה כי אביה, המשורר אלכסנדר פן, נפטר. השיר שזכה בתחרות הוא "טוב לי לשיר" בביצוע של הטוב הרע והנערה. בחלק האמנותי של התחרות הופיעו הגשש החיוור עם השיר "יש לי חג" למילים וללחן של נעמי שמר ולעיבוד של יצחק גרציאני. פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים פסטיבל הזמר והפזמון 1972 באתר סטריאו ומונו פסטיבל הזמר והפזמון 1972, סרטון באתר יוטיוב
פלמינג: האיש שרצה להיות בונד

פלמינג: האיש שרצה להיות בונד (באנגלית: Fleming: The Man Who Would Be Bond) היא מיני-סדרה בריטית משנת 2014, המפרטת את הקריירה הצבאית של הסופר יוצר סדרת ג'יימס בונד, איאן פלמינג. הביוגרפיה, שהיא בדיונית בחלקה ומתרחשת בין 1938 ל-1952, מתארת את הרפתקאותיו הרומנטיות של פלמינג וכן את תפקידי הריגול שלו עבור הצי המלכותי הבריטי. השחקן דומיניק קופר מגלם את פלמינג, ולארה פולבר מגלמת את דמותה של אהובתו, אן או'ניל. דומיניק קופר – איאן פלמינג לארה פולבר – אן או'ניל סמואל וסט – האדמירל ג'ון גודפרי אנה צ'נסלור – מאנדיי רופרט אוונס – פיטר פלמינג לזלי מנוויל – אוולין פלמינג פיפ טורנס – אזמונד רות'רמיר אנאבל ווליס – מיוריאל וייט קמילה רת'רפורד – לואלה לינדזי טים וודוורד – בומבר האריס סטנלי טאונסנד – ויליאם ג'יי. דונובן מייקל מלוני – אדמונד ראשברוק אורליאן רקונג (Aurélien Recoing) – ז'אן פרנסואה דרלאן השידור הראשון של המיני-סדרה בארצות הברית היה ב-29 בינואר 2014, ובממלכה המאוחדת שודר החל מ-12 בפברואר 2014. "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד", באתר AllMovie (באנגלית) "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד", באתר Metacritic (באנגלית) "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Mark Monahan, ‏Ian Fleming: the man who would be Bond, The Telegraph, 11 February 2014 Dowell, Ben (17 בספטמבר 2013). "Dominic Cooper: playing Ian Fleming could make me the next James Bond". Radio Times. נבדק ב-1 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Fleming: The Man Who Would Be Bond premieres January 29 on BBC America's Dramaville" (הודעה לעיתונות). BBC Worldwide. 19 בדצמבר 2013. נבדק ב-1 בינואר 2014. {{cite press release}}: (עזרה)
Jennifer Lopez: Let's Get Loud

Jennifer Lopez: Let's Get Loud (בעברית: ג'ניפר לופז: בואו נעשה רעש) הוא אלבום ההופעה החיה הראשון של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז. האלבום יצא לאור ב-11 בפברואר 2003. ההופעה צולמה באולם Roberto Clemente Coliseum שבפוארטו ריקו. באולם זה קיימה לופז שתי הופעות יום אחר יום על מנת לקדם את אלבומה השני, J.Lo. קטע פתיחה: Frankie Cutlass "Puerto Rico" Big Pun "Still Not a Player "Let's Get Loud" "Ain't It Funny" "Cariño" "Play" "Feelin' So Good" "I'm Real" "Dancer Introductions" מחרוזת: "(Secretly" / "Theme from Mahogany (Do You Know Where You're Going To" "I Could Fall in Love" (גרסת כיסוי לשירה של סלינה) "Si Ya Se Acabó" "Band Introductions" מחרוזת: "Waiting for Tonight" / "Walking on Sunshine" "If You Had My Love" "Love Don't Cost a Thing" "Plenarriqueña" "Welcome to Puerto Rico" Jennifer Lopez: Let's Get Loud, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Gold-/Platin-Datenbank". Bundesverband Musikindustrie. אורכב מ-המקור ב-2015-11-24. נבדק ב-2015-06-07. "RIAA – Gold & Platinum: Jennifer Lopez". Recording Industry Association of America. אורכב מ-המקור ב-2016-01-01. נבדק ב-2011-08-10.
ברנדה דה בנזי

ברנדה דה בנזי (באנגלית: Brenda de Banzie; ‏29 ביולי 1909 - 5 במרץ 1981) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגלייה. דה בנזי החלה להופיע על הבמה ב-1942. היא הופיעה עם לורנס אוליבייה בתיאטראות וסט אנד. בקולנוע הופיע לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Long Dark Hall ב-1951. ההצלחה הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של דייוויד לין בחירתו של הובסון בשנת 1954 לצידם של צ'ארלס לוטון וג'ון מילס. היא שיחקה את מגי הובסון, בתו הבכורה של יצרן המגפיים הנרי הובסון המתעמר בבנותיו. ב-1955 שיחקה לצדו של דירק בוגרד בסרט רופא בלב ים. ב-1956 שיחקה בסרטו של אלפרד היצ'קוק האיש שידע יותר מדי בתפקיד לוסי דרייטון שביחד עם בעלה חוטפת את בנה של "ג'ו" (דוריס דיי). ב-1957 הופיעה על הבמה במחזה הבדרן של ג'ון אוסבורן בתפקיד פיבי רייס, אשתו העדינה של הבדרן ארצ'י רייס (לורנס אוליבייה). שניהם הופיעו גם בעיבוד לקולנוע של המחזה ב-1960. דה בנזי הופיעה בתפקיד זה עם אוליבייה גם בברודוויי והייתה מועמדת לפרס טוני. ב-1961 הופיעה בסרט בבוא ספטמבר בתור אליסון, המשגיחה על סנדי (סנדרה די) וחברותיה שלא תצאנה לתרבות רעה. ב-1963 הופיעה בסרט הפנתר הורוד בבימויו של בלייק אדוארדס. ב-1967 הופיעה בסרט פולי היפה לצידה של היילי מילס. היא מתה בשנת 1981 בגיל 71 כתוצאה של ניתוח להוצאת גידול שפיר במוח שהסתבך. The Long Dark Hall (1951) - בתפקיד גברת רוג'רס I Believe in You (1952) - בתפקיד גברת הוקר Private Information (1952) - בתפקיד דולי Never Look Back (1952) - בתפקיד מולי ווילר The Yellow Balloon (1953) - בתפקיד לקוחה בדוכן פירות A Day to Remember (1953) - בתפקיד גברת קולינס Don't Blame the Stork (1954) - בתפקיד אבלין סטיל בחירתו של הובסון (1954) - בתפקיד מגי הובסון What Every Woman Wants (1954) - בתפקיד שרה The Purple Plain (1954) - בתפקיד גברת מק-נאב The Happiness of Three Women (1954) - בתפקיד ג'יין פרייס As Long as They're Happy (1955) - בתפקיד סטלה בנטלי A Kid for Two Farthings (1955) - בתפקיד ליידי רובי רופא בלב ים (1955) - בתפקיד מיוריאל מאלט האיש שידע יותר מידי (1956) - בתפקיד לוסי דרייטון House of Secrets (1956) - בתפקיד אמא איזבלה באלו Passport to Shame (1958) - בתפקיד אגי Too Many Crooks (1959) - בתפקיד לוסי The 39 Steps (1959) - בתפקיד נלי לומסדן הבדרן (1960) - בתפקיד פיבי רייס The Mark (1961) - בתפקיד גרטרוד קרטרייט Flame in the Streets (1961) - בתפקיד נל פאלמר בבוא ספטמבר (1961) - בתפקיד מרגרט אליסון A Pair of Briefs (1962) - בתפקיד גלדיס וורטינג I Thank a Fool (1962) - בתפקיד האחות דרו הפנתר הורוד (1963) - בתפקיד אנג'לה דאנינג Pretty Polly (1967) - בתפקיד גברת אינס-הוק ברנדה דה בנזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנדה דה בנזי, באתר AllMovie (באנגלית) ברנדה דה בנזי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברנדה דה בנזי, באתר Discogs (באנגלית) ברנדה דה בנזי, באתר find a grave מחווה לברנדה דה בנזי, באתר יוטיוב ברנדה דה בנזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הרמוניזציה

הרמוניזציה היא תהליך במשפט הבינלאומי שבו מדינות שונות מאמצות חקיקה משותפת, כך שההבדלים בין מערכות המשפט השונות מצטמצמים וכל שיטת משפט הופכת לדומה יותר לחברתה. אמנת וינה, שמדינות רבות בעולם קיבלו, היא דוגמה לתהליך הרמוניזציה. דוגמה נוספת היא מהתחום האקדמי ובו נכתבים טקסטים של משפט משותף, לדוגמה עקרונות ועדת לאנדו – הדרך להגיע למשפט אחיד. המשפט המשווה וההרמוניזציה הם אירוצנטרים (אירופה במרכז), ולכן שניהם משפיעים בעיקר על אירופה. המשפט המשווה וההרמוניזציה מתמקדים שניהם במשפט הפרטי, אם כי כיום יש מגמה להרחיב את המשפט המשווה למשפט הציבורי. המשפט המשווה לא נועד לתת פתרון לבעיה משפטית, אלא בא ככלי חשיבה, וכך גם ההרמוניזציה. שניהם מתמודדים עם שפות: במשפט המשווה, ההתמודדות היא עם התוכן של השפה הזרה. בהרמוניזציה הבעיה קשה יותר, כי יש להבין גם משמעות אך בעיקר הקשר. היחס בין התמחות לבין חובבנות: כתוצאה מתהליכי ההרמוניזציה, מתרחש תהליך שכל משפטן עוסק במשפט משווה. האם החיפוש הוא אחרי הדמיון או השוני: בעבר המשפט המשווה בדק בעיקר את השוני, כיום הוא נוטה לדמיון, וזאת עקב תהליך ההרמוניזציה. מטרות: מטרת המשפט המשווה דסקריפטיבית (כלומר תיאור השווה והשונה) ולא נורמטיבית (יצירת נורמות אחידות). מאידך, הליך ההרמוניזציה הוא נורמטיבי, מטרתו להגיע למשפט אחיד בעולם. הליך החקיקה לאיחוד אירופה התחיל מאמנת רומא ב-1957, בה נמצאים עקרונות, בדגש על חקלאות. מנגנון האמנות מאפשר מסגרת המתיימרת ליצור איחוד המשפט. המנגנון מבוסס על חלוקת עבודה בין נציבות הקהילה האירופית (גוף טכני), לבין המועצה האירופית (גוף פוליטי), על-פי מפתח הקובע חלוקת קולות. הפרלמנט האירופי בשטרסבורג הוא גוף ייצוגי בעיקרו, למעט זכות וטו והשתתפות בתקציב, אין הוא גוף מחוקק. תקנות (Regulations) – ההרמוניזציה אוטומטית, התקנות חלות על כל הקהילה האירופית ומחייבות. הנחיות (Directives) – רוב החקיקה ברמה זו, שק"ד למדינה בישום, האיחוד אינו מושלם. החלטות (Decisions) – סמכות לחייב גופים ללא קשר לחקיקה המקומית. שיפוט – ביה"ד אינו מחליט במקרים קונקרטיים, אלה באמצעות חוות דעת טרומית Preliminary Rulling. במצב של סתירה, חייב השופט המקומי לפנות לביה"ד של הקהילה האירופית, וחוות הדעת היא הבסיס העיוני למשפט האירופי. בכך השופט תורם להרמוניזציה. הפרופסורים והאקדמיה – הצעות לקודקס, עקרונות של לאנדו, בעיקר במשפט הפרטי משפט אזרחי. Unidroit – מוסד הממוקם ברומא, בו נקבעים עקרונות בחוזים מסחריים בינלאומיים. עקרונות כריתת חוזה, קיומו, ומתיימר לשמש בסיס למסחר הבינלאומי. בסיס האימוץ של העקרונות הוא וולונטרי, בין הצדדים. והוא מהווה כלי עזר לשופטים המחפשים את ה– Lex Mercatoria, המתיימר לשקף את המשפט המסחרי המקובל.
אנטון פון ארקו ואליי

אנטון פון ארקו ואלי (בגרמנית: Anton Graf von Arco auf Valley;‏ 5 בפברואר 1897 - 29 ביוני 1945) היה אציל גרמני ממוצא יהודי, רוצחו של קורט אייזנר. נולד במחוז ריד אים אינקראיס באוסטריה עילית. אביו, מקס מקסימיליאן היה איש עסקים ובעל אחוזה ואמו, Emily Freiin Von Oppenheim הייתה בת למשפחת בנקאים יהודית עשירה. אחרי שירות ברגימנט בוארי בשנה האחרונה למלחמת העולם הראשונה, חזר ואליי מהחזית לאומן גרמני זועם ומאוכזב. למרות היותו אוסטרי במוצאו ובאזרחותו, הזדהה ואליי כגרמני שורשי. הוא למד באוניברסיטת מינכן והזדהה בתור לאומן גרמני ובשל מוצאו היה אריסטוקרט, כמו כן אמץ ערכים מלוכנים והכריז על עצמו כאנטישמי למרות היות אמו ממוצא יהודי. בשל כל הנסיבות האלו, תעב ואליי את קורט אייזנר, מנהיגה היהודי של Independent Social Democratic Party of Germany ולבסוף התנקש בו. ההתנקשות באה על רקע רצונו של ואליי להראות כי למרות היותו יהודי יש לו ערך אחרי שנדחה מלהצטרף לאגודת תולה. ב-21 בפברואר 1919 ברחוב במינכן, ירה ואלי בפעולת יחיד באייזנר למוות. בעיני בוארים רבים נתפס כעת כגיבור וסטודנטים הכריזו עליו כגיבור. פעולתו גרמה לפעולות תגמול של אנרכיסטים ושל קומוניסטים אשר גרמה להרג של אנשי אצולה. הרצח גרם לבסוף לייסודה של רפובליקה סוציאליסטית בוארית. מדיה וקבצים בנושא אנטון פון ארקו ואליי בוויקישיתוף Nicholas Goodrick-Clarke,(1985)The Occult Roots of Nazism, p. 148 "clublet.com". clublet.com. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2013. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Rudolf von Sebottendorff (1933). Bevor Hitler Kam: Urkundliches aus der Frühzeit der nationalsozialistischen Bewegung (בגרמנית). p. 82. Peter Padfield (2014). Hess, Hitler & Churchill, The Real Turning Point of the Second World War. p. 25.
פסטיבל הזמר והפזמון 1973

פסטיבל הזמר והפזמון 1973 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון. התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי. המנצחים על התזמורת היו יצחק גרציאני ולסלו רוט והמפיקים היו חנוך חסון וגיל אלדמע. בשנה זו המחברים נקראו לכתוב שירים ברוח חצי יובל למדינת ישראל. הזמרת רותי נבון נחבלה בתאונת דרכים זמן קצר לפני הפסטיבל ולכן, לא עלתה לבימה לשיר. במקומה, ביצעה את השיר "נצח ישראל לא ישקר" מי שהייתה אמורה להיות להקת הלווי שלה, "שוקולד מנטה מסטיק", בליווי שלישיית "אף אוזן גרון". השיר שזכה בתחרות הוא "את ואני נולדנו בתש"ח" בביצוע של עדנה לב. לאחר הזכייה הצטרף יגאל בשן, כותב השיר, ללב והם ביצעו אותו ביחד. יצחק גרציאני ניצח על התזמורת בחלק הראשון (שירים 1-6) ולסלו רוט ניצח עליה בחלק השני (שירים 7-12). פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים פסטיבל הזמר והפזמון 1973 באתר סטריאו ומונו פסטיבל הזמר והפזמון 1973, סרטון באתר יוטיוב בועז כהן, חמישים שנה לפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ג, הפסטיבל הגדול מכולם, באתר זמן ישראל, 26 באפריל 2023 יונתן ריגר, ‏רגע לפני המלחמה: האירוע ששינה לגידי גוב, שלמה ארצי ומירי אלוני את החיים, באתר ‏מאקו‏, 28 באפריל 2023; במקור, מתוך "אולפן שישי" בליווי בנות חווה ושלישיית אף אוזן גרון. בליווי שלישיית "אף אוזן גרון" בליווי בנות חווה ושלישיית אף אוזן גרון.
מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו

מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו (בספרדית: Margarita Rosa de Francisco; נולדה ב-8 באוגוסט 1965) היא שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה קולומביאנית. מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו נולדה בקאלי, ואיה דל קאוקה, קולומביה ב-8 באוגוסט 1965. היא בתו של ג'ררדו דה פרנסיסקו - מוזיקאי ושחקן ושל מעצבת האופנה מרסדס באקרו. היא גם אחותו הגדולה של מנחה הטלוויזיה מרטין דה פרנסיסקו (ספ'). בילדותה למדה מרגריטה שיעורי בלט בקונסרבטוריון של אנטוניו מריה ולנסיה בעיר מולדתה, שממנו נאלצה לפרוש במהירות עקב בעיות בעמוד השדרה. את הופעת הבכורה שלה בסרט היא עשתה בשנת 1982 עם כיכובה בסרט "Tacones". לאחר מכן עברה לניו יורק כדי ללמוד אנגלית ובשנת 1984 נבחרה לדוגמנית השנה. היא הוכתרה כסגנית ראשונה בתחרות מיס קולומביה (אנ') ב-1984, מאוחר יותר ייצגה את קולומביה בתחרות מיס עולם ב-1985, שם לא הצליחה באותה מידה. ב-1986 החלה לשחק בטלנובלה "Gallito Ramirez" עליה זכתה בפרס, לאחר מכן הגישה גם תוכנית מהדורת חדשות בטלוויזיה. בשנת 1992 גילמה את מרינה ואלדז בעונה השנייה של סדרת המשטרה הספרדית "Brigada Central" לצדה של רודי רודריגס. בשנים 1994–1995 שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלה המצליחה "קפה בניחוח אישה", את דמותה של תרזה סוארז. בשנת 2000 החלה לשמש שגרירה של רצון טוב עבור ארגון UNICEF. מ-2001 ועד 2002 הנחתה את שתי עונותיה של הגרסה הקולומביאנית לתוכנית המציאות "הישרדות". בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה המקסיקני "פידל", סרט ביוגרפי אודות שליט קובה פידל קסטרו, לצד גאל גרסיה ברנאל. בשנים 2007–2008 שיחקה בתפקיד הראשי של מריה רובלס בטלנובלה המקסיקנית "Mientras haya vida"לצדן של רומינה גאטני ופאולה נונייס. בשנת 2009 שיחקה בסרט "על אהבה ושדים אחרים" (אנ') המבוסס על רומן מאת גבריאל גארסיה מארקס ומהווה קופרודוקציה קוסטה ריקאית-קולומביאנית, הסרט נשלח לייצג את קוסטה ריקה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. באותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה הקולומביאנית "Kdabra" בתור אנה, אימו האגוצנטרית של לוקה, אותו מגלם כריסטופר אוקרמן. שבה לשחק גם בעוד שתי עונות של הסדרה. בשנת 2019 שיחקה לצדם של קרלוס פאנס וגבי אספינו בטלנובלה האמריקאית "לשחק באש", בתפקיד של מרטינה. 1997 - Margarita Rosa 2011 - A Solas (En Vivo) 2012 - Bailarina מדיה וקבצים בנושא מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית פייסבוק מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, ברשת החברתית אינסטגרם מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו, באתר בילבורד (באנגלית)
פסטיבל הזמר והפזמון 1974

פסטיבל הזמר והפזמון 1974 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון ב-25 באפריל. התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי. המנצח על התזמורת היה יצחק גרציאני והמפיקים היו חנוך חסון וגיל אלדמע. השיר שזכה בתחרות הוא "הבלדה על ברוך ג'מילי" בביצוע של שלמה ארצי ולהקת גברת תפוח. במהלך חלוקת הפרס קם ג'מילי ונופף בגאווה ולמחרת רעשה הארץ על עידוד לונדליזם. בחלק האמנותי הופיעו הגשש החיוור עם השיר "אף אחד לא קם", שכתב יוסי בנאי ללחן ולעיבוד של יצחק גרציאני. עוד הופיעה להקת כוורת עם השירים "יו יה", "נתתי לה חיי" ו"הורה היאחזות". פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים פסטיבל הזמר והפזמון 1974 באתר סטריאו ומונו פסטיבל הזמר והפזמון 1974, סרטון באתר יוטיוב ברוך ג'מילי היה לוחם שביסס את מעמדו ככותב הגרפיטי הציוני הראשון והותיר את חותמו בשער הגיא. להקת גברת תפוח הם דדי שלזינגר, שלמה חממי, אצ'י שטרו ויאיר שרגאי. עם יגאל חרד ועוזי חיטמן. ההרכב בפסטיבל: סוזי מילר, נעמי רותם, מוני ארנון ושאבי קציר. יחד עם שוקולד מנטה מסטיק.
סן חוזה

האם התכוונתם ל... סן חוזה (קליפורניה) – עיר בקליפורניה. סן חוסה – בירת קוסטה ריקה. סן חוסה (פירושונים)
גביע הפדרציה 2018

גביע הפדרציה 2018 היא התחרות ה-56 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2018 והגמר נערך בנובמבר 2018. מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת. כל המפגשים כללו 5 משחקים. בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'. יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה). לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2018. בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב': בלארוס ובלגיה נותרו בבית עולמי א' רומניה ואוסטרליה עלו לבית העולמי א' שווייץ והולנד ירדה לבית העולמי ב' בנבחרת ישראל השתתפו ולדה אקשיברובה, לינה גלושקו ויוליה גלושקו. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ג' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו באתונה. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני. כתוצאה מכך הנבחרת נותרה באזור אירופה/אפריקה ב'. מדיה וקבצים בנושא גביע הפדרציה 2018 בוויקישיתוף נתוני משחק הגמר
שון אופריי

שון אופריי (באנגלית: Sean O'Pry; נולד ב-5 ביולי 1989) הוא דוגמן אמריקאי. אופריי נולד בג'ורג'יה, והתגלה ב-2006 באמצעות תמונה מנשף בבית ספרו שפורסמה במייספייס. לאחר מכן כיכב בקמפיינים של ג'ורג'ו ארמני, ורסצ'ה, דולצ'ה וגבאנה ו-H&M, הופיע בתצוגות אופנה בין היתר של ז'יבנשי ואיב סן-לורן. ב-2007 נבחר ל"גבר העונה" (Man of the Season) של המגזין "GQ". ב-2009 הוא דורג כאחד הדוגמנים המצילחים בעולם על ידי המגזין "פורבס". השתתף בקליפ של מדונה לשיר Girl Gone Wild ובקליפ של טיילור סוויפט לשיר Blank Space. מדיה וקבצים בנושא שון אופריי בוויקישיתוף שון אופריי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שון אופריי, ברשת החברתית אינסטגרם "Sean O'Pry Named Most Successful Male Model". Seventeen.com. July 28, 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסטיבל הזמר והפזמון 1977

פסטיבל הזמר והפזמון 1977 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון. התחרות התקיימה במוצאי שבת, ט"ו באדר, 5 במרץ 1977, בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי. המנצח על התזמורת היה יצחק גרציאני והמפיק היה חנוך חסון. השיר שזכה בתחרות הוא "רקפת" בביצוע רוחמה רז. באותו ערב ירד שלג בירושלים והדרכים לבירה נחסמו. רק תושבי העיר הצליחו להגיע לפסטיבל והם גילו לוקאל פטריוטיזם ובחרו בשיר אותו פיזמה הזמרת המקומית רוחמה. בתחרות בלטה הזמרת אילנה אביטל, שהייתה אז בגיל 17, וזכתה במקום השלישי עם השיר "אותך", שזכה לאחר מכן להצלחה. פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים פסטיבל הזמר והפזמון 1977 באתר סטריאו ומונו פסטיבל הזמר והפזמון 1977, סרטון באתר יוטיוב יוסף פריאל, בוועד המנהל ביקרו פסטיבל הזמר והפזמון, באתר דבר, ‏7 במרץ 1977 סולנית: דפנה ארמוני. ההרכב בפסטיבל: תמי גל, ויקי תבור, ורדה שגיא ומוני ארנון. מקום ראשון במצעד השנתי של רשת גימל תשל'ז.
גספר אוליאל

גספר אוליאל (בצרפתית: Gaspard Ulliel;‏ 25 בנובמבר 1984 – 19 בינואר 2022) היה שחקן ודוגמן צרפתי. מוכר בשל תפקידו כחניבעל לקטר הצעיר בסרט האמריקאי "חניבעל: מקור הרוע", בשל תפקידו בתור מעצב האופנה איב סן-לורן בסרט הצרפתי "סן לורן" ובתור היותו הפנים של מותג הבשמים "Bleu de Chanel" מבית שאנל. אוליאל נולד בשכונת הפרוורים בולון-ביאנקור שבפריז, צרפת לכריסטין, מפיקת תצוגות אופנה, וסרז', סטייליסט. הוא היה בן יחיד. במהלך שנות התשעים החל להופיע במספר סרטי טלוויזיה, לאחר התיכון הוא למד קולנוע באוניברסיטת סיינט דניס (University of Saint-Denis), אב סבו ראול ג'וזף אוליאל (1889-1943) עוטר כגיבור במלחמת העולם הראשונה ומצד סבתו היה גם ממוצא ספרדי ואיטלקי. בצעירותו הותקף על ידי כלב רוטוויילר וכך קיבל את צלקתו בלחי שמאל, דבר אשר הקנה לו עומק במשחק אופי לדבריו. ב-2004, הופיע בסרטו של ז'אן-פייר ז'נה "שנים של אירוסין" ועל משחקו זכה בפרס סזאר בקטגוריית "השחקן המבטיח". ב-2007, שיחק בתפקיד הראשי במותחן "חניבעל: מקור הרוע", באותה שנה הופיע על שער מגזין ווג הצרפתי[1] לצד הדוגמנית ההולנדית דאוצן קרוס, לאחר מכן נבחר לשמש כפנים של בושם הגברים של שאנל "Bleu de Chanel"[2][3], סרטון הפרסום של הבושם בוים על ידי מרטין סקורסזה. ב-2009, גילם מלאך בסרט "A Heavenly Vintage" לצד ז'רמי רנייה. בשנה זו הגיע לישראל, ושיחק בסרט הצרפתי-ישראלי "החזקים שורדים" של הבמאית אלן טסמה לצדם של מישל בוז'נה, חנה לסלאו וליאור אשכנזי, אורי פפר ומשה איבגי ב-2010, שיחק את אנרי הראשון, דוכס גיז בסרט "הנסיכה ממוֹנפֶּסיֶיה" המבוסס על הרומן מאת מאדאם דה לה פאייט. בשנת 2011 שיחק בקומדיה "אמנות האהבה" לצד פרדריק בל. בשנת 2016, גילם את התפקיד הראשי של לואיס בסרט הדרמה שביים וכתב קסבייה דולן; "זה רק סוף העולם" לצדם של לאה סדו, ונסן קאסל ומריון קוטיאר, עליו זכה אוליאל בפרס סזאר השני שלו. באותה שנה שיחק בסרט "הרקדנית" בכיכובה של סוקו. בשנת 2018, כיכב במיני-סדרת הדרמה "פעמיים בחיים", על גבר שמקבל חבילה מסתורית שפותחת שער אל העבר, ומעניקה לו הזדמנות לזכות שוב באקסית שלו. בשנת 2019, שיחק בסרט הדרמה "סיביל", את דמותו של איגור. בשנת 2021, לוהק לגלם את הדמות אנטון מוגרט במיני-סדרה של דיסני+ "מון נייט"; המבוססת על דמותו של גיבור-העל מון נייט מבית מארוול קומיקס. המיני-סדרה עלתה לשידור ב-30 במרץ 2022. דמותו של אנטון מורגט הופיעה בפרק השלישי במיני-סדרה. פרס סזאר בקטגוריית "השחקן המבטיח" אוליאל יצא עם השחקנית והזמרת הצרפתייה ססיל קאסל מ-2005 עד 2007. הייתה לו מערכת יחסים קצרה עם בת המלוכה והדוגמנית שארלוט קסיראגי. הוא יצא עם ג'ורדיין קרנטל בין השנים 2008 ל-2013. מ-2013 היה במערכת יחסים עם הדוגמנית-זמרת הצרפתייה גאל פייטרי. ב-9 בפברואר 2016 פורסם כי בנם הראשון נולד. אוליאל נהרג ב-19 בינואר 2022, בגיל 37, בתאונת סקי בצרפת. הותיר אחריו בת זוג ובן. גספר אוליאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גספר אוליאל, באתר AllMovie (באנגלית) גספר אוליאל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גספר אוליאל, באתר Metacritic (באנגלית) גספר אוליאל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השחקן גספר אוליאל, זוכה פרס סזאר, נהרג בתאונת סקי בגיל 37, באתר ynet, 20 בינואר 2022 השחקן ג'פר אוליאל, זוכה פרס סזאר, נהרג בתאונת סקי בגיל 37, באתר ynet, 19 בינואר 2022 Wiseman, Andreas (January 19, 2022). French Actor Gaspard Ulliel, Star Of Marvel’s ‘Moon Knight’ Series, Dies Aged 37 After Ski Accident. Deadline Hollywood. Retrieved January 19, 2022
DUKW

DUKW (מכונה באנגלית: Duck, בעברית: ברווז) הוא כלי רכב אמפיבי, הנעה 6x4, מתוצרת יצרנית הרכב הכבד האמריקאית "Yellow/GMC Truck and Coach Chevrolet" (משנת 1943 לאחר השתלטות ג'נרל מוטורס על החברה, החברה הייתה קרויה "GM Truck & Coach Division") אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1942–1945. דגם ה-"DUKW" היא גרסה אמפיבית של המשאית GMC CCKW 2½-ton 6x6 truck (אנ'). דגמי "DUKW" שירתו בצבא ארצות הברית ובצבאות בעלי בריתה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. במלחמת העולם השנייה תרמו דגמי ה-"DUKW" למאמץ המלחמתי בקרבות: הפלישה לנורמנדי, קרב שפך הסכלדה, "Operation Veritable" (אנ'), ו-"Operation Plunder" (אנ'). הנעה 6x4 6 צמיגים : 4 אחוריים 2-3 אנשי צוות כולל נהג מטען: נוסעים - 2 (כולל אנשי צוות) או 2,300 ק"ג טווח נסיעה ביבשה: 640 ק"מ יחס משקל / כוח - 14 חימוש: מקלע כבד M2 בראונינג או לחלופין תותח 105 מ"מ מסוג "HM2" (נקבע על ידי היצרן "ג'נרל מוטורס") D" - Designed in 1942" U" - Utility" K" - All-wheel drive" W" - Dual-tandem rear axles" ארצות הברית ארצות הברית אוסטרליה אוסטרליה - 535 יחידות ברזיל ברזיל קנדה קנדה - 800 יחידות צרפת צרפת הפיליפינים הפיליפינים הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית עיראק עיראק ברית המועצות ברית המועצות - 586 יחידות בריטניה בריטניה - 2,000 יחידות 1942 - יוצרו 2,000 יחידות 1943 - יוצרו 4,053 יחידות 1944 - יוצרו 11,316 יחידות 1945 - יוצרו 21,247 יחידות דגם "DUKW" דגם "DUKW" דגם "DUKW" דגם "DUKW" דגם "DUKW" דגם "DUKW" בגרסה אזרחית בלונדון, בריטניה דגם "DUKW" בגרסה אזרחית בליברפול, בריטניה דגם "DUKW" בגרסה אזרחית בבוסטון, ארצות הברית כלי רכב אמפיבי M520 Goer מדיה וקבצים בנושא DUKW בוויקישיתוף DUKW, סרטון באתר יוטיוב DUKW, סרטון באתר יוטיוב DUKW, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דגם "DUKW" מפרט והיסטוריה britannica.com/technology/DUKW דגם "DUKW" militaryfactory.com/armor/detail.asp דגם "DUKW" Bishop, Chris (2002). The Encyclopedia of Weapons of WWII. Sterling Publishing Company. p. 67. ISBN 1-58663-762-2. Retrieved 2010-03-24. הפלישה לנורמנדי Richard Collier (1 November 2002). D-Day: June 6, 1944: The Normandy Landings. Orion Books Limited. ISBN 978-0-297-84346-7. דגם "DUKW" מפרט והוראות הפעלה של מחלקת המלחמה צבא ארצות הברית scribd.com/document/156960441/TM-9-802-GMC-DUKW-353 Fitzsimons, Bernard, general editor. The Illustrated Encyclopedia of 20th Century Weapons and Warfare (London: Phoebus, 1978), Vol. 8, p.802, "DUKW".