laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טיעון היקשי

טיעון היקשי הוא טיעון שבו מסקנה ביחס לכיתה של עצמים מבוססת על המאפיינים שנצפו במדגם של אותה כיתה. טיעונים כאלו עשויים להיות משכנעים כאשר המדגם מקושר באופן סיבתי לכיתה הרחבה יותר באופן שהמאפיינים של הכיתה הרחבה יותר ישתקפו במדגם. לדוגמה: "רוב הגולות שבידי שקופות. לקחתי אותן מהצנצנת וערבבתי אותן היטב לפני שלקחתי את הגולות. לכן, רוב הגולות בצנצנת הן שקופות." הטיעון ההיקשי מבוסס על הקשר הסיבתי שבין המדגם והקבוצה הרחבה יותר אליה הוא שייך, ולכן הוא מאפשר לנו להסיק מסקנות החורגות ממה שהוצהר בהנחות. ההיקש מצביע על התכונות של הקבוצה באשר היא, מעבר לכל הפרטים שניתן לצפות בהם. ואולם עובדה זו הופכת את הטיעון ההיקשי לפתוח לטעות, כלומר למצב שבו המסקנה שקרית הגם שכל הנחותיו אמיתיות. בהיקש ההנחה המשנית היא מקרה, כמו בטיעון היסקי, ומונח קיומה של קבוצה או כיתה הפועלת לפי כלל מסוים שאותו מבקשים לבחון. עם זאת, ההנחה הראשית היא התוצאה של התצפיות המבוצעות בכיתה זו. התצפיות, על כן, נוטות לאשר את הכלל, משום שהיקש עובר מהמקרה והתוצאה אל הכלל. דוגמה: כלב נובח - תוצאה; עובדה נצפית ביחס לכלב בולדוג הוא כלב - מקרה; בולדוג הוא מדגם של קבוצה רחבה יותר של כלבים לכן, כל הבולדוגים נובחים - כלל; הכללה החורגת מתחום המדגם אינדוקציה דדוקציה
רגל האסורה במקומה אוסרת שלא במקומה

רגל האסורה במקומה – אוסרת שלא במקומה הוא כלל הלכתי בהלכות עירובין. לפי הכלל, אם יש רשות היחיד פנימית ורשות היחיד חיצונית בשבת, לדוגמה חצר משותפת פנימית לפנים מחצר משותפת חיצונית, ודיירי החצר הפנימית אסורים בטלטול חפצים מבתיהם לחצר הפנימית מסיבות שונות (כגון שלא עירבו עירוב חצרות) – הרי הם אוסרים את טלטול החפצים גם על דיירי החצר החיצונה, היינו שהם אוסרים על דיירי החצר החיצונה את טלטול החפצים מבתיהם לחצר החיצונה, אף שדיירי החצר החיצונה עירבו עירוב חצרות, וזאת מכוח זכות המעבר ("דריסת הרגל") שיש לדיירי החצר הפנימית בחצר החיצונה. הדרך היחידה להתיר את טלטול החפצים בחצר החיצונה במקרה כזה היא באמצעות ביטול רשות, היינו שבני החצר הפנימית יבטלו ויסתלקו מזכות המעבר שיש להם בחצר החיצונה. כלל זה נאמר רק במקום שבו היציאה היחידה מרשות היחיד הפנימית למבוי או לרשות הרבים היא דרך רשות היחיד החיצונה. אם יש דרך יציאה נוספת – אין אומרים כלל זה. ניתן לערב עירוב חצרות נפרד לכל אחת מהחצרות, ובכל אחת מהחצרות תהיה מותרת הוצאת חפצים מבתי המגורים לחצר המשותפת שלה. אולם הוצאת חפצים מהבתים לחצר השנייה - תהיה אסורה, כל זמן שלא השתתפו שתי החצרות בעירוב אחד. במקרה זה אין דיירי החצר הפנימית פוגמים בעירוב החצרות של החצר החיצונה, היות שאז אומרים את הכלל ההפוך: רגל המותרת במקומה – אינה אוסרת שלא במקומה, דהיינו: היות שדיירי החצר הפנימית מותרים בטלטול חפצים בחצרם הפנימית – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה, אף שיש להם זכות מעבר בחצר, ושתי החצרות לא נשתתפו בעירוב אחד לשתיהן. בצורה דומה, אם בחצר הפנימית גר אדם בודד, או מספר אנשים שאינם צריכים לתקן עירוב חצרות מסיבות שונות (כגון שכולם אוכלים במקום אחד) – אין הם אוסרים את הטלטול על החצר החיצונה אף כשלא עירבו, היות שהם נחשבים "רגל המותרת במקומה", שאינה אוסרת מקומות אחרים בגלל זכות המעבר שיש לה בהם. אם החצר הפנימית עירבה לעצמה והחצר החיצונה לא עירבה כלל - אין בני החיצונה פוגמים בעירוב החצרות של החצר הפנימית, היות שאין להם זכות מעבר ודריסת רגל בחצר הפנימית. חצרות שלכל אחת מהן פתח למבוי או לרשות הרבים ופתח נוסף לחצר אחרת - יכולות לערב אחת עם השנייה על מנת להתיר את טלטול החפצים ביניהם, ואינם אוסרות את הטלטול זו על זו אם לא עירבו, היות שלכל אחת מהם פתח חיצוני נפרד. משנה, מסכת ערובין, פרק ו', משניות ט'–י'. כלל זה שנוי במחלוקת במשנה, שכן לפי רבי עקיבא (במשנה שם) גם רגל המותרת במקומה אוסרת שלא במקומה, ולפיכך גם אם עירבו דיירי שתי החצרות, כל אחת בפני עצמה, הרי דיירי החצר הפנימית אוסרים את טלטול החפצים על דיירי החצר החיצונית. הגמרא (תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ע"ה, עמוד א') מביאה דעה נוספת, לפיה גם רגל האסורה במקומה אינה אוסרת שלא במקומה, ואין דיירי החצר הפנימית אוסרים את הטלטול על בני החצר החיצונית, אפילו אם בני החצר הפנימית לא עירבו. להלכה נפסק שרק רגל האסורה במקומה אוסרת שלא במקומה ערוך השולחן אורח חיים שפא סעיף ה ערוך השולחן אורח חיים שעט סעיף ה ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ה, על פי משנה, מסכת עירובין, פרק ו', משנה ט' משנה, מסכת ערובין, פרק ו', משנה ט'. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ב', רבי הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ה' שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ד', ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ז משנה, מסכת ערובין, פרק ו', משנה ט'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ח, סעיף ב', ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף ה ערוך השולחן אורח חיים שעח סעיף א הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
HSG וצלאר

HSG ווצלאר היא קבוצת כדוריד מהעיר וצלר שבגרמניה ומשחקת בליגה הגרמנית בכדוריד. הקבוצה הוקמה ב-1992 ומגרשה הביתי שלה הוא ריטאל ארנה ומדי הקבוצה הם בצבע ירוק ולבן. בשנת 1997 שברה שיא כשהעפילה לגמר גביע המדינה הגרמני, שם הפסידה 28:23 ללמגו. ארבע שנים אחר כך שחזרה את ההישג. הפעם בגמר הפסידה 26:22 לשווארטאו. בקבוצה משחק מאז עונת 2007/08 הישראלי אבישי סמולר, שהגיע אליה היישר מהפועל ראשון לציון.הוא שיחק מספר עונות עד שעזב ללאמגו. בעונת 2008/09 הצטרף לקבוצה גם הישראלי חן פומרנץ שבא מקבוצתו בשווייץ. פומרנץ עזב לאחר עונה בלבד. הגביע הגרמני סגנית 2 (1997, 2001) גבע המחזיקות של אירופה סגנית 1 (1998) מדיה וקבצים בנושא HSG וצלאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של HSG וצלאר (בגרמנית) HSG וצלאר, ברשת החברתית פייסבוק HSG וצלאר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) HSG וצלאר, ברשת החברתית אינסטגרם HSG וצלאר, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולט רוסטו

וולט ויטמן רוֹסטוֹ (באנגלית: Walt Whitman Rostow, ידוע גם כוולט רוסטו או וו.וו. רוסטו; 7 באוקטובר 1916 – 13 בפברואר 2003) היה כלכלן ותאורטיקן פוליטי יהודי-אמריקאי אשר שימש כיועץ לביטחון לאומי ה-7 של ארצות הברית, והיהודי הראשון בתפקיד זה, תחת הנשיא לינדון ג'ונסון, בין השנים 1966–1969. רוסטו סיים תואר ראשון באוניברסיטת ייל בגיל 19, זכה למלגת רודז ללימודים בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד והשלים את הדוקטורט שלו בגיל 24. לאחר סיום לימודיו החל ללמד באוניברסיטת קולומביה. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת כעוזר במשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית (OSS) ובין השאר עסק בבחירת המטרות שהופצצו על ידי הכוחות האמריקאיים. על שירותו זכה באות לגיון ההצטיינות ב-1945. לאחר המלחמה עבר ללמד באוניברסיטת קיימברידג' וכיהן כחבר סגל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בין 1950 ל-1961. רוסטו החל את דרכו בממשל ג'ון פ. קנדי, כסגן היועץ לביטחון לאומי, הראשון במניין, ב-1961, ועבר באותה שנה לכהן כיועץ למשרד החוץ וראש אגף תכנון המדיניות במשרד זה. ב-1964 מינה אותו לינדון ג'ונסון כחבר ועדת CIAP וב-1966 מונה ל"עוזר מיוחד לנשיא לענייני ביטחון לאומי" (למה שקרוי היום כ-"יועץ לביטחון לאומי"). רוסטו בלט בתפקידו בעיצוב המדיניות האמריקאית בדרום-מזרח אסיה במהלך שנות ה-60, כמתנגד חריף לקומוניזם וכמעריץ מושבע של היעילות הקפיטליסטית והקפיטליזם בכללותו. לאורך שירותו בממשלי קנדי וג'ונסון בנושא ביטחון לאומי, תמך במעורבות האמריקנית במלחמת וייטנאם. לימים, הפך למרצה בבית ספר למדיניות ציבורית ע"ש לינדון ג'ונסון, באוניברסיטת טקסס באוסטין, יחד עם אשתו, אלספת' רוסטו, שמונתה מאוחר יותר גם לדיקן בית הספר. רוסטו חיבר למעלה מ-30 ספרים, בכתביו כתב נמרצות לטובת כלכלה חופשית, במיוחד בנוגע למדינות מתפתחות. הוא נודע בכך במיוחד על כתיבת ספרו: "שלבי ההתפתחות הכלכלית: גילוי דעת בלתי קומוניסטי" (1960), אשר הפך לקלאסיקה בכמה תחומי מחקר של מדעי החברה. ב-1969 העניק לו הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. אחיו הבוגר, יוג'ין רוסטו, גם כיהן בכמה תפקידים בכירים בממשל הנוגעים למדיניות חוץ. מדיה וקבצים בנושא וולט רוסטו בוויקישיתוף וולט רוסטו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה וולט רוסטו באתר מדליית החירות הנשיאותית וולט רוסטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליטריס פרייס

קליטריס פרייס (שם מדעי: Callitris preissii ו-Callitris gracilis שם משותף: Rottnest Island pine) הוא זן של עץ ממשפחת הברושיים, ותפוצתו באוסטרליה. צמח זה תואר ב-1845. מדיה וקבצים בנושא קליטריס פרייס בוויקישיתוף קליטריס פרייס, באתר ITIS (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר NCBI (באנגלית) קליטריס פרייס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר Tropicos (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר GBIF (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר The Plant List (באנגלית) קליטריס פרייס, באתר IPNI (באנגלית) קליטריס פרייס באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ימי לוג'י

ג'יימס טוליס "ג'ימי" לוג'י (באנגלית: James Tullis "Jimmy" Logie;‏ 23 בנובמבר 1919 - 30 באפריל 1984) היה כדורגלן סקוטי. לוג'י נולד וגדל באדינבורו, ושיחק לראשונה בקבוצת הנערים לוצ'וק וולפר., לפני שהוחתם על ידי ארסנל ביוני 1939. זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, ולוג'י נקרא לשרת בצי המלכותי. הוא שירת בצי לאורך כל המלחמה, וכשמפקדיו אפשרו לו הוא ערך הופעות אורח במועדונים סנט ברנארדס, דאנפרמלין אתלטיק וגרימסבי טאון. לאחר שחרורו מהצבא הוא הצטרף מחדש לארסנל, וערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק נגד וולבס שנערך ב-31 באוגוסט 1946. לוג'י היה שחקן מוכשר ויצירתי (מספר פעמים הוא הושווה לאלכס ג'יימס ששיחק בארסנל בשנות ה-30), ובמשך שמונה העונות הבאות הוא שיחק באופן קבוע בעמדת החלוץ של ארסנל. הוא נטל חלק בכל ההצלחות של ארסנל בתקופה המיידית שלאחר המלחמה; המועדון זכה בשתי אליפויות (1947/1948 ו-1952/1953) ופעם אחת בגביע ה-FA‏ (1949/1950), כאשר לוג'י מבקיע לוג'י את שני השערים של ארסנל בניצחון 2 - 0 על ליברפול במשחק גמר הגביע. לקראת סוף הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן. למרות הצלחתו בארסנל הוא הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד שנערך ב-5 בנובמבר 1952. בסך הכול הוא השתתף ב-328 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 76 שערים. הוא עזב את ארסנל בפברואר 1955, והצטרף כמאמן-שחקן למועדון גרייבסנד אנד נורת'פליט שלא שיחק בליגה כלשהי, ועזב אותו ב-1960. לאחר פרישתו הוא נקלע לתקופה קשה; כדורגל לא היה מקצוע יוקרתי ומכניס, ולוג'י סבל מהתמכרות להימורים. בסופו של דבר הוא החל לעבוד בדוכני עיתונים בכיכר פיקדילי. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 מדיה וקבצים בנושא ג'ימי לוג'י בוויקישיתוף ג'ימי לוג'י, באתר FootballDatabase.eu
קאוואס

קאוואס (בערבית: قواس; בטורקית: kavas; מילולית: קַשָּׁת, יורה בקשת) הוא שומר ראש טקסי לאישיות רמת מעלה באזורי השליטה של האימפריה העות'מאנית. הקאוואס מונה על ידי השלטון עבור קונסולים של מדינות זרות ששירתו בתחומי האימפריה, מנהיגי דת (כולל החכם באשי, הרב הראשי של יהודי האימפריה) ופקידים רמי מעלה. במקורו היסטורי היה תפקידו של הקאוואס תפקיד צבאי ממשי, והוא נועד לעקוף את האיסור שחל על לא-מוסלמים לשאת נשק במדינה המוסלמית. לימים איבד תפקיד הקאוואס את מאפייניו הצבאיים והפך לסדרן ולסמל מעמד. אנשי מעלה נוצרים שכרו קאוואסים ממשפחות מוסלמיות מכובדות, דבר שהאציל עליהם ממכובדותן של אותן משפחות ומנע התנכלות ברחובות. התופעה של קונסול או איש דת בכיר מלווה בקאוואס נמשכה בארץ ישראל גם לאחר תום השלטון העות'מאני. בימי המנדט הבריטי נלוו קאוואסים לקונסולים באירועים טקסיים, וקאוואסים מלווים אנשי דת בכירים בירושלים עד היום. לבוש הקאוואס היה צבעוני, בדגמים שונים, אך לראשו חבש תמיד תרבוש ובידו החזיק מקל. לרוב היה הקאוואס הולך לפני האישיות ברחוב ומכה בקרקע במטה גדול כדי להודיע על בואה. בשעת כינוסים מדיניים או דתיים היו הקאוואסים ממתינים מחוץ למבנה בו התקיים הכינוס. תופעה זו ניתן לראות עד היום, כאשר קאוואסים טקסיים מלווים את ראשי העדות הנוצריות בירושלים וממתינים להם ברחבה שלפני כנסיית הקבר. בירושלים לבושים הקאוואסים של העדה הקתולית והסורית בבגדים טקסיים מפוארים ונושאים חרב. לבני העדה הסורית יש גם קאוואס הלבוש במדים לבנים ובידו שוט במקום מטה קאוואסים. הקאוואסים של העדות היוונית-אורתודוקסית, הארמנית והקופטית לבושים בחליפה כחולה כהה וחובשים תרבוש. בשנת 1841 הוכר המיעוט היהודי בארץ ישראל כמילט ובראשו הועמד הראשון לציון חיים אברהם גאגין, שזכה בבגדים רשמיים (בגדי הראשון לציון עד היום) וזוג קאוואסים. בין הקאוואסים של הראשון לציון היו גם יהודים ואלו היו היהודים היחידים שהותר להם לשאת חרב. לבריה זו הלבושה בתלבושת מוזרה זאת, קוראים בארצות הקדם "קאוואס". משמשים בני אדם אלו אצל צירי הממלכות, אצל נשיאי הדתות ואצל כל הגדולים; כל מי שיש לו "קאוואס" ידוע הוא לגדול. — יהושע אייזנשטט (ברזילי), הַקַּוַס הַיְהוּדִי מדיה וקבצים בנושא קאוואס בוויקישיתוף ברוך גיאן, פנו דרך! על עולמם המופלא של הקאוואסים, בבלוג "עונג שבת", אוקטובר 2015
רג' לואיס

רג'ינלד (רג') לואיס (באנגלית: Reginald "Reg" Lewis;‏ 7 במרץ 1920–1997) היה כדורגלן אנגלי. לואיס נולד בבילסטון שבסטפורדשייר, ולאורך כל הקריירה שלו הוא שיחק בארסנל. הוא הצטרף למועדון ב-1935 בעודו נער, והבקיע בהופעת הבכורה שלו במשחק נגד אברטון שנערך ב-1 בינואר 1938. אולם, בעונת 1937/1938 הוא השתתף בארבעה משחקים בלבד, ולכן לא היה זכאי לקבל מדליה על האליפות של ארסנל באותה עונה. לואיס שיחק יותר בהרכב הראשון בעונת 1938/1939, והשתתף ב-16 משחקים שבהם הבקיע 7 שערים, אך נאלץ להפסיק את הקריירה שלו בגלל מלחמת העולם השנייה. לואיס שיחק במשחקים הלא רשמיים של ארסנל בזמן המלחמה, והתגלה כמבקיע מצטיין; למרות שהמשחקים והשערים בתקופת המלחמה לא נכללים בסטטיסטיקות הרשמיות, ההערכה היא שהוא הבקיע כ-143 שערים ב-130 משחקים, כולל רביעייה במשחק גמר גביע המלחמה הדרומי של 1943, שהסתיים בניצחון 7 - 1 על צ'רלטון אתלטיק. לקראת סוף המלחמה הוא נקרא לשרת ביחידות הצבא הבריטי שעל נהר הריין בגרמניה, אך חזר לשחק בארסנל כאשר משחקי הכדורגל הרשמיים חודשו ב-1946. למרות שרוב שחקני ארסנל הידועים משנות ה-30 היו מעבר לשיאם, לואיס היה רק בן 26 והמשיך להיות חלק קבוע מההרכב של המועדון לאורך שארית שנות ה-40. הוא היה מלך השערים של המועדון בעונת 1946/1947 עם 29 שערים, ובעונה שלאחר מכן (1947/1948) הוא שיתף פעולה עם רוני רוק, כאשר שני השחקנים מבקיעים 47 שערים המהווים חלק חשוב בזכיית המועדון באליפות. אחת העונות הטובות ביותר בקריירה של לואיס הייתה ב-1949/1950; הוא הבקיע 19 שערים ב-31 משחקי ליגה, שיחק פעמיים בנבחרת אנגליה ב', ולבסוף הבקיע שני שערים בניצחון על ליברפול בגמר גביע ה-FA של 1950. אולם, בתחילת שנות ה-50 לואיס סבל ממספר פציעות, כאשר בעונת 1951/1952 הוא משתתף ב-12 משחקים בלבד, ובעונת 1952/1953 אף לא במשחק אחד. בסיום עונת 1953 הוא פרש ממשחק פעיל והוא בן 33. לאורך עונותיו בארסנל הוא השתתף ב-176 משחקים, בהם הבקיע 116 שערים. לאחר פרישתו הוא ניהל פאב, ולאחר מכן עסק בתחום הביטוח. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 רג' לואיס, באתר Transfermarkt רג' לואיס, באתר FootballDatabase.eu
גיורא שביב

גיורא שביב (נולד ב-1937 בחיפה) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה בטכניון ובעבר שמש ראש מכון אשר לחקר החלל. יזם ובנה (ביחד עם פרופסור חיים אשד ומר משה שחר) את לוויין הטכניון טכסאט-גרווין. בשנת 1960 סיים שביב לימודי תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה בטכניון. את התואר השני קיבל גם כן בטכניון בשנת 1961, בהצטיינות יתרה, וכתב תזה בנושא פרדוקס קליין, פרדוקס מתחום הפיזיקה הקוואנטית. בשנת 1965 סיים את לימודיו לתואר דוקטור בטכניון, בנושא "אפקט דופלר בכורי נייטרון מהירים". בשנים 1960–1965 שירת בוועדה לאנרגיה אטומית. בהזמנת פרופסור יובל נאמן מאוניברסיטת תל אביב, הקים ועמד בראש קבוצת המחקר הישראלית הראשונה לאסטרופיזיקה, בה חקרו גם דרור שדה, בן־ציון קוזלובסקי, עתי קובץ' ואליה ליבוביץ. לימים הצטרפו לקבוצה אף חגי נצר וצבי מזא"ה. בין השנים 1973 ל-1976 עמד בראש מצפה הכוכבים על שם וייז ליד מכתש רמון. בין 1976 ל-1979 היה ראש המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1993 ל-1996 שימש כנשיא האגודה הישראלית לפיזיקה. בין השנים 1995 ל-1997 היה דיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון. היה יו"ר ארגון הסגל האקדמי בטכניון בסוף המאה ה-20 ותחילת הנוכחית. בשנת 1995 הוענק לו בגרמניה פרס אלכסנדר פון הומבולדט למדען בולט. בשנת 2008, בחר ה"פיזיקאל רוויו לטרז", כתב עת מרכזי בתחום הפיזיקה, במאמר שכתב שביב בשנת 1968, כאחד מעשרים המאמרים החשובים בפיזיקה שפורסמו בעיתון בחמישים השנים האחרונות. מדובר במאמר שנכתב עם פרופ' אמריקאי לאסטרופיזיקה ג'ון בקל בנושא חלקיק הנייטרינו. בשנת 2009 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר של מפעל הפיס. פרסם עשרות מאמרים בהם תרם לתאוריה של מבנה והתפתחות כוכבים ותהליכים פיזיקליים באסטרופיזיקה. כתב את הספרים הפופולריים בעברית: קוסמולוגיה וחיים מחוץ לכדור הארץ. הוא נשוי לעדנה שביב, פרופסור לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון ואב לשלושה בנים, דוקטור גיא שביב, דוקטור אילן שביב והפרופסור ניר שביב. The Life of Stars, The controversial Inception and Emergence of the Theory of Stellar structure. Publisher, Springer-Verlag Heidelberg and Magnes, Jerusalem, 2009. ISBN 978-3-642-02087-2 Cataclysmic Variables and Related Objects, (Mario Livio, Giora Shaviv eds.). Publisher, D. Reidel, Dordrecht, Holland, 1983. ISBN 90-277-1570-X The Quest for Chemical Element Genesis The Life of Stars. Publisher, Springer-Verlag Heidelberg and Magnes, Jerusalem, 2012. אסטרופיזיקה והחיים מחוץ לכדור-הארץ (ספריית "אוניברסיטה משודרת"). משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983. ISBN 9650501762 קוסמולוגיה: פרקים נבחרים במבנה היקום (ספריית "אוניברסיטה משודרת"). מטכ״ל/קצין חינוך ראשי/גלי צה״ל, משרד הביטחון, 1978. מדיה וקבצים בנושא גיורא שביב בוויקישיתוף דף הבית באתר הטכניון גיורא שביב, באתר ResearchGate מאמרים באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית שיחה עם גיורא שביב, ‏פתח ליקום, מחשבות 29, פברואר 1970, עמ' 1–24 גיורא שביב וג'ון ארצ'יבלד וילר, ‏הבריאה והצפייה, מחשבות 44, אוגוסט 1976, עמ' 29–39 תחילת המפץ הגדול, הרצאתו ביוטיוב יצירת היסודות הכימיים - האם יד האל, הרצאתו ביוטיוב גיורא שביב (1937-), דף שער בספרייה הלאומית תארים אקדמיים ל-613 בוגרי הטכניון, דבר, 7 במאי 1961 JN Bahcall, NA Bahcall, G Shaviv, Present Status of the Theoretical Predictions for the Solar-Neutrino Experiment, Physical Review Letters, 1968 "אבק כוכבים" קיומם של חיים על פלנטות אחרות הוא הכרח. מאמר מאת יצהר ורדי עורך ירחון הטכניון, עמ' 8–9 הוצאת מערך השיווק, 2012
אגם נאוול ואפי

אגם נאוול ואפי (ספרדית: Lago Nahuel Huapi) הוא אגם בצפון-מערב פטגוניה הארגנטינאית, בגבול הפרובינציות ריו נגרו ונאוקן. האגם ממוקם בהרי האנדים, בגובה של 765 מטר מעל פני הים. הוא נוצר כתוצאה מהמסת קרחונים קדומים וממורנה שסכרה אותו. שטחו של האגם 529 קמ"ר ועומקו המרבי הוא, ככל הידוע, 438 מטר. הוא כולל מפרצים וחצאי איים רבים, היוצרים מעין שלוחות נפרדות שלו: בְּלֶסְט, וֶמוּל, דה לה טְריסְטֶסָה, קָמְפָּנארְיוֹ, מָצֶ'טֶה, דֶל רינקוֹן ואוּלטימָה אֶסְפֶּרָנְסָה. בשל צורתו המפורצת חופו ארוך במיוחד - 357 ק"מ. נחלים מחברים את האגם לאגמים אחרים, ובהם גוטיירס וקורנטוסו. יש בו גם מספר איים, הגדול שבהם ויקטוריה, ששטחו 31 קמ"ר. יופיו של האגם מושך אליו תיירים רבים. הוא שוכן בתחומיו של הפארק הלאומי נאוול ואפי, ולחופיו שוכנות עיירות הקיט בארילוצ'ה וויז'ה לה אנגוסטורה. בחצי האי קֶטְריוֶוה שבסמוך לוויז'ה לה אנגוסטורה פארק לאומי נוסף, הפארק הלאומי לוס ארז'אנס. באגם מתקיימות פעילויות של ספורט ימי ושיט מעבורות, אך השחייה בו פחות פופולרית, שכן טמפרטורת המים הממוצעת היא 7°C. במימי האגם חיים מספר מיני טרוטה, ובהם טרוטת עין-הקשת וטרוטה חומה, מה שהופך את האגם למקום חביב גם על דייגים. בנוסף, חיים באגם עופות האופייניים דווקא לימים, כגון קורמורנים ושחפים. בתחילת המאה ה-20, ובעקבות אגדה ישנה, נוצרה השמועה שיצור ענק חי במעמקי האגם. היצור נודע בשם נאווליטו. נציגים של גן החיות של בואנוס איירס ביקרו באגם בשנת 1922 בניסיון למצוא הסבר לדיווחים של החיה הפרה-היסטורית, אך הם לא מצאו כל ראיה שתתמוך בתאוריה על יצור כזה. מדיה וקבצים בנושא אגם נאוול ואפי בוויקישיתוף
נבל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נבל – כלי נגינה השייך למשפחת כלי המיתר נבל פה (או "נבל לסת") – כלי נגינה עתיק נבל (קבוצת כוכבים) (בלועזית: "לירה") – קבוצת כוכבים בשמי הצפון; מקבוצות הכוכבים המקוריות של תלמי, וכיום מקבוצות הכוכבים המוכרות על ידי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי; כוללת את כוכב וגה נבל (דמות) – הדמות הרעה (בספרות בדיונית או בנראטיב היסטורי) נבל-על – דמות בדיונית המקבילה לגיבור-על בספרות, בעיקר בקומיקס נבל הכרמלי – דמות מקראית, בעלה של אביגיל נבל ברשות התורה – מונח הלכתי המתאר אדם המקפיד על קיום פורמלי של מצוות התורה, אך התנהלותו נוגדת את רוח התורה נול (פירושונים) נוול נאבל
אדוארד לוי

אדוארד הירש לוי (באנגלית: Edward Hirsch Levi;‏ 26 ביוני 1911 – 7 במרץ 2000), היה משפטן יהודי-אמריקאי, נשיא אוניברסיטת שיקגו, נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, והתובע הכללי של ארצות הברית, ה-71 במספר. היהודי הראשון שכיהן בתפקיד זה. מונה על ידי נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד. לוי נולד בשיקגו, אילינוי, למשפחת רבנים. הוא סיים לימודי תואר ראשון בקולג' של אוניברסיטת שיקגו ב-1932, ותואר ראשון במשפטים (J.D) בבית ספר למשפטים של אותה אוניברסיטה ב-1935. שנה לאחר מכן, הפך לפרופסור זוטר למשפטים בבית ספר למשפטים והיה לחבר באגודת עורכי הדין של אילינוי. הוא סיים דוקטורט במשפטים (J.S.D) באוניברסיטת ייל, היכן שגם כיהן כמרצה בכיר ב-1938. במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן כעוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית. ב-1945, חזר לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו ומונה לדיקן בית הספר ב-1950. באותה שנה עבד גם כיועץ ראשי לוועדת המשנה של ועדת המשפטים, לענייני מונופול. הוא התפטר מתפקידו כדיקן והתמנה לראש המכללה (provost) של האוניברסיטה ב-1962. ב-1964 היה לחבר ב"הצוות המרכזי של הבית הלבן לענייני פנים", בין 7–1966 ב"כוח המשימה של הבית הלבן לענייני חינוך" ובין 70–1969 "כוח המשימה של הנשיא לענייני עדיפויות בחינוך". ב-1968 מונה לנשיא אוניברסיטת שיקגו, עד שנת 1975. באותה שנה התמנה על ידי הנשיא ג'רלד פורד לתובע הכללי ה-71 של ארצות הברית. במהלך כהונתו כתובע הכללי, הוא הוציא סט הנחיות (1976) להגבלת הפעילות של סוכנות ה-FBI. הנחיות אלו דרשו מה-FBI להוכיח דבר ביצוע פשע לפני כל שימוש בטכניקות של משטרה סודית כגון ציתותים או חדירה לבית ללא צו בית משפט. הנחיות אלו הוחלפו בהנחיות חדשות, ב-1983, בידי התובע הכללי של הנשיא רונלד רייגן, ויליאם פרנץ' סמית'. הוא גם הצליח לשכנע את הנשיא פורד למנות את עמיתו משיקגו, ג'ון פול סטיבנס כשופט בבית המשפט העליון. לאחר כהונתו כתובע הכללי של ארצות הברית, הוא שב ללמד בבית ספר למשפטים של האוניברסיטה והקולג' של שיקגו ובמקביל כיהן גם כמרצה אורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד, בין השנים 8–1977. לוי גם חיבר ספר בשם "מבוא להנמקה משפטית", אשר התפרסם לראשונה ב-1949 ונאומיו קובצו ב"נקודת מבט: שיחות על חינוך". לוי גם היה לנאמן אוניברסיטת שיקגו ו"קרן מקארתור". כמו כן, היה ליושב ראש וחבר מועצה במועצה לחינוך משפטי למען אחריות מקצועית. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1986 – 1989). לוי נפטר בשיקגו, בגיל 88, עקב מחלת אלצהיימר, ב-7 במרץ 2000. ללוי שלושה בנים, דייוויד, מייקל וג'ון. דייוויד הוא שופט פדרלי לשעבר ומכהן כעת כדיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת דיוק. מדיה וקבצים בנושא אדוארד לוי בוויקישיתוף אדוארד לוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פולוקס

פולוקס (או β בתאומים) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים תאומים ואף אחד הכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. הכוכב מייצג את אחד משני התאומים המיתולוגיים קסטור ופולוקס, כשהוא הבהיר מבין השניים, אף על־פי שציון באייר שלו הוא β בתאומים ושל קסטור, הכוכב הפחות בהיר, המייצג את התאום השני, הוא α בתאומים. למרות ששני הכוכבים מייצגים זוג תאומים, הם שונים מאוד זה מזה כמעט בכל פרט: פולוקס הוא כוכב ענק יחיד בעוד שקסטור הוא מערכת בת שישה כוכבים של הסדרה הראשית. פולוקס הוא כוכב־התקן למחלקה הספקטרלית K0III. הכוכב נמצא (יחד עם קסטור) בקדקוד הצפון מזרחי של משושה החורף. פולוקס הוא ענק כתום בעל מסה של כ-1.8 מסות שמש, שעזב את הסדרה הראשית לאחר תום המימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן. רדיוס הכוכב גדול פי 8-9 מרדיוס השמש ועוצמת הארתו היא פי 32 ממנה בתחום הנראה ופי 46 במידה וכוללים אף את התחום התת־האדום. הכוכב צפוי לסיים את חייו כננס לבן בעוד מספר מאות מיליוני שנים. את פולוקס מקיף כוכב לכת ענק גזים דמוי צדק (פולוקס b) עם מסה של כ-2.3 מסות צדק, במרחק של כ-1.7 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-590 יום. קיומו של כוכב הלכת הוסק כבר ב-1993 מתצפיות שהראו תזוזה מחזורית של פולוקס, אך קיומו אושר בוודאות רק ב-2006. פולוקס הוא הכוכב הבהיר ביותר ואחד מהכוכבים הבודדים הנראים בעין וידוע שלהם כוכבי לכת. כוכב לכת ארצי יוכל לקיים חיים סביב פולוקס רק במסלול המרוחק כ-6 יחידות אסטרונומיות, ובטכנולוגיה הנוכחית קשה להבחין בו. מדיה וקבצים בנושא פולוקס בוויקישיתוף פולוקס ב Solstation פולוקס באתר של ג'ים קלר פולוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פולוקס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 1945, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)