מיכה חריש

מיכאל (מיכה) חריש (נולד ב-28 בנובמבר 1936) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי, לשעבר חבר הכנסת, שר ומזכ"ל מפלגת העבודה. בשנים 1992–1996 כיהן כשר המסחר והתעשייה. חריש נולד בשנת 1936 בעיר טימישוארה שברומניה, בשם מיכאל הירש. שני הוריו גדלו במשפחות דתיות. האם איבדה בשואת יהדות צפון טרנסילבניה את כל משפחתה. האב היה בתפקיד מנהיגות בתנועה הציונית הסוציאליסטית "איחוד". ב-28 בנובמבר 1938, כשהיה חריש בן שנתיים, אח של אביו, שמעון הירש ואשתו טרי, נרצחו בפיגוע עם פצצה שאורגן על ידי אנשי משמר הברזל בעת הצגה של סידי טל ולהקת תיאטרון יידיש בטימישוארה. חריש היה בנעוריו חניך של תנועת בני עקיבא ולמד בתיכון היהודי בעיר. עלה לישראל ב-1950. התגורר בקריית חיים ולמד בכפר הנוער בן שמן, שירת בצה"ל כקצין בגדוד 12 בחטיבת גולני ולחם במבצע סיני ב-1956. בוגר כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית. במסגרת לימודיו באוניברסיטה העברית נבחר לכהן כיו"ר הסטודנטים מטעם מפא"י ונשלח במסגרת חילופי סטודנטים לכלכלה לצרפת, שם מונה כראש המחלקה לקשרי חוץ של מפלגת העבודה. בשנת 1974 נבחר לכנסת השמינית מטעם המערך וכיהן ברציפות עד 1996. שימש חבר בוועדות כנסת שונות ויו"ר הוועדות הבאות: יו"ר ועדת המשנה לאנרגיה (בכנסת ה-9 וה-10), יו"ר ועדה משותפת בנושא תעלת הימים (בכנסת ה-10), יו"ר ועדה משותפת בנושא שכר משרתי הקבע, יו"ר ועדת המשנה בנושא בחירת נשיא אוסטריה קורט ולדהיים, יו"ר ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות דרכים ויו"ר ועדה מיוחדת לקידום הייצוא (בכנסת ה-11) ויו"ר ועדת הכספים (בכנסת ה-12). היה חבר ועדת החוץ והביטחון. יזם את הקמת משרד האנרגיה בשנת 1976. בשנות ה-90 כיהן כמזכ"ל מפלגת העבודה. בכנסת ה-13 בממשלת יצחק רבין השנייה וממשלת פרס (1992–1996) מונה חריש לשר התעשייה והמסחר. בתפקיד זה, לחץ חריש לקדם את הקמת תחנת הממסר "קול אמריקה" בערבה, חרף אי השלמת הבדיקות הנדרשות על ידי בג"ץ. לאחר מכן לא הצליח להיבחר בפריימריז במפלגה. פרש לעסקים ועסק בייעוץ לחברות במסגרת החברה שהקים, חריש יזמות. במקביל הוא המשיך בפעילות במפלגת העבודה. חריש כיהן כיו"ר החוג לשילוב במפלגת העבודה, חבר נשיאות במועצה הציבורית למען יהודי ברית המועצות, יו"ר האגודה למען החייל בגבעתיים וחבר מרכז "הפועל". שימש כראש מועצת הקולנוע בישראל בין השנים 2007 ל-2011. לאחר פרישתו של יו"ר מפלגת העבודה אהוד ברק בינואר 2011 ועזיבתו למפלגת העצמאות, החליטה ההנהלה הזמנית של המפלגה למנות את חריש ליו"ר הזמני שלה. חריש כיהן בתפקיד זה עד ספטמבר 2011, אז נבחרה לתפקיד יו"ר המפלגה ח"כ שלי יחימוביץ'. עומד כיום בראש העמותה להנצחת יהדות רומניה - א.מ.י.ר., שימש יו"ר "החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה בע"מ" עד 2017. בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום ה-119 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת. חריש נשוי לאדית ולהם ארבעה ילדים. מיכה חריש, נגעתי בהיסטוריה - אוטוביוגרפיה, ידיעות ספרים, 2023. מיכה חריש, באתר הכנסת מיכה חריש, באתר כנסת פתוחה מאמרי מיכה חריש, באתר "הארץ" מזל מועלם, שיחת היום - "מיכה חריש, מה פתאום חזרת למפלגת העבודה?", באתר הארץ, 25 בינואר 2011 החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה בע"מ מנחם רהט, מיכה חריש יליד טימישוארה: צער על אבדן הנפש, מעריב, 22 בדצמבר 1989 נציג ה-"עבודה" יצא לפעולת הסברה בשוודיה, דבר, 30 באוקטובר 1970 מ. חריש מציע כינוס מרכז "העבודה" להחליט על המשך כהונת גולדה מאיר, דבר, 25 במאי 1973 חריש יצא ללשכת האינטרנציונל, דבר, 29 באוגוסט 1973 טל שחף, בייגה שוחט במקום חריש, מעריב, 5 באפריל 1989 מיכה חריש נבחר לוועדת חוץ ובטחון, דבר, 6 ביוני 1978 להקים משרד לאנרגיה, מעריב, 18 ביוני 1976 רשות לאומית להסמכת מעבדות תקני שיווק, באתר גלובס, 9 בדצמבר 1996 פרויקט קול אמריקה, חדשות, 27 בדצמבר 1992 מאת איתמר לוין, ‏מיכה חריש - יו"ר חברת הניהול במשרד רו"ח ברייטמן, באתר גלובס, 12 בדצמבר 1996 שמואל דקלו, ‏מיכה חריש תובע 2.5 מיליון שקל בעבור תיווך בעסקאות, באתר גלובס, 18 במרץ 2007 נירית אנדרמן, מיכה חריש יחליף את רוני מילוא בתפקיד יו"ר מועצת הקולנוע, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2007 נירית אנדרמן, מיכה חריש צפוי להודיע הבוקר על התפטרותו ממועצת הקולנוע, באתר הארץ, 25 בינואר 2011 מזל מועלם, בעבודה החליטו פה אחד: מיכה חריש יכהן כיו"ר זמני, באתר הארץ, 24 בינואר 2011 חגי עמית, במקום לעזור לניצולי השואה - המדינה דוגרת על 800 מיליון שקל, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2013