laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמני הציור בפה או ברגל

אמני הציור בפה או ברגל (באנגלית: Mouth and Foot Painting Artists או בקיצור: MFPA) הוא שמו של הארגון בעל מטרות הרווח הבינלאומי היחידי מסוגו, שנוסד בשנת 1956. למען אומנים אלה. הארגון מעודד אנשים בעלי נכויות לצייר ציורים בפה או ברגל. הנכים שציירו את הציורים מוותרים על זכויות הציורים ומוסרים אותם לארגון, שמוכר אותם לציבור הרחב. הארגון ממיר את הרווחים ממכירת היצירות, כדי לסייע ולהוביל אמנים חדשים בעולם וגם בישראל, ולאפשר להם ליצור ולהתפרנס בכבוד מהיצירות, ללא נדבה או תרומה. המדינה בה לראשונה הוקם סניף של הארגון היא מדינת ליכטנשטיין, שנבחרה לכך בשל היותה נייטרלית לפני מלחמת העולם השנייה ואחריה. המדינה הייתה מדינת המטה של הארגון, עד שלימים עבר המטה המרכזי לגרמניה, והוקם בה הסניף הראשון. כיום הארגון מונה כ-700 ציירים ברחבי העולם. הסניף הראשון של אמני הציור בפה או ברגל הוקם בשנת 1961 בבאפלו שבניו יורק. סניף נוסף הוקם באטלנטה שבפלורידה ביולי 2000. הארגון פעיל בישראל מאז שנת 1965 ומטהו ממוקם בפתח תקווה. מוטו הארגון הוא "עזרה עצמית ולא צדקה". המוצרים הנפוצים של הארגון הם לוחות שנה ואגרות ברכה, בפרט אגרות שנה טובה. בשנת 2021, יש בישראל כ-15 אמנים פעילים. בעבר, נמכרו היצירות ב-2 מועדים מרכזיים: ראש השנה ופסח, אך בזכות אתר האינטרנט של הארגון, המכירות נמשכות כל השנה, וניתן לרכוש את מוצריהם בכל עת עם משלוח עד הבית. הסניף הראשון בקנדה נפתח במקביל לפתיחת הסניף בארצות הברית בטורונטו, אונטריו. אתר האינטרנט הרשמי של אמני הציור בפה או ברגל האתר בארצות הברית האתר בעברית האתר בקנדה אומני הציור בפה או ברגל (פתח תקווה), דף שער בספרייה הלאומית אודות החברה באתרם הישראלי היסטוריית החברה באתר האמריקאי על אמני הציור בפה או ברגל בישראל באתר הישראלי מערכת בקיצור, אנשים רגילים אך יוצאי דופן, באתר בקיצור, ‏2021-11-08
דורו

דוֹרוּ (בפורטוגזית: Douro; בספרדית Duero; בלטינית: Durius) הוא אחד מהנהרות הגדולים בחצי האי האיברי, באורך 897 ק"מ. ראשיתו ליד סוֹריה שבקסטיליה ולאון שבספרד, לא הרחק מהגבול עם לה ריוחה. הוא זורם מערבה לאורך המסטה הספרדית, ועובר בין היתר דרך הערים סוֹריה, ארנדה דה דוארו וסמורה. המישור שבו זורם הנהר הוא בעל אקלים יבש, ויש בו בעיקר שדות חיטה. כמה עשרות קילומטרים ממערב לסמורה משנה הנהר את כיוונו וזורם דרום-מערבה. הוא מתווה את קו הגבול בין ספרד לפורטוגל לאורך כ-100 ק"מ, ואז חוזר לזרום מערבה בתוך פורטוגל. אז אפיקו נעשה צר ומשופע בקניונים, ואין לאורכו כמעט מקומות יישוב. הוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי בעיר פורטו. בחבל ארץ זה מגדלים גפנים שענביהם משמשים להכנת יין פורטו. לרוב אורכו אין אפשרות לשוט בו, למעט בחלקים מאפיקו בפורטוגל. מדיה וקבצים בנושא דורו בוויקישיתוף כרמית וייס, ‏עמק נהר דורו: שכרון נופים ויין, באתר GoTravel גילי מצא, ‏נוסעים לחו"ל: טיול יין רומנטי ומקסים בעמק הדוארו, באתר גלובס, 27 בפברואר 2015 דורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המעגל ההרמנויטי

המעגל ההרמנויטי או המעגל הפרשני (The Hermeneutic Circle) הוא מושג בתורת הפרשנות שמתאר פרדוקס שנוגע להבנה של מקור היסטורי, טקסטואלי או אחר. השאלה המרכזית היא: כיצד נודע לאדם משהו חדש וחיצוני שהוא לא ידע קודם בעצמו? המעגל מבקש לתאר את תהליך הבנתו הפרשנית של טקסט. מצד אחד, הבנה של טקסט שלם נשענת על הבנת החלקים השונים המרכיבים אותו. מצד שני, הבנה של כל חלק בטקסט נעזרת בהבנת כוונתו של הטקסט השלם. הנחת המוצא של הטיעון הזה היא שלא ניתן להבין טקסט שלם ללא הבנת חלקיו, אך גם להפך: לא ניתן להבין את חלקי הטקסט ללא הבנת הטקסט השלם. מצב זה בעייתי, שכן הוא מעגלי, שהרי כל שלב מניח את קיומו מראש של השלב האחר. אך אם כך, כיצד בכלל מתבצע תהליך ה'הבנה' של הטקסט? לחלופין, כוונת ה'מעגל הפרשני' היא להדגיש את הטענה ולפיה מובנו של הטקסט חייב להימצא מחוצה לו ולא בתוכו: אם בהקשרו הרחב יותר של הטקסט עצמו: ההקשר התרבותי, ההיסטורי והספרותי שבמסגרתו הוא נכתב או נקרא, או בהנחותיו או ידיעותיו המוקדמות של הפרשן המבין את הטקסט. על פי תפיסתו ההרמנויטית של פרידריך שליירמכר, חיונית כאן הבנתו הסובייקטיבית של הפרשן כדי לתאר ולאפיין מהו תהליך פרשני. לתפיסתו, רק 'הבנה' פנימית כזו מאפשרת לו לפרש את הטקסט החיצוני העומד מולו. במילים אחרות, ההבנה של הפרשן איננה תוצאה של הטקסט החיצוני לבדו, אלא חיבור בינו לבין רקע של ידע אישי מוקדם יותר: ידיעת ההקשר ההיסטורי והפסיכולוגי של כותב הטקסט היא זו המאפשרת לפרשן לפענח את הטקסט. הפילוסוף הגרמני מרטין היידיגר פיתח (בשנת 1927) את מושג המעגל ההרמנויטי כדי לתאר את המכלול כמציאות הנשענת על הניסיון היומיומי של קיום הפרטים בחווייתו של היחיד. וכך, עצם מושג ההבנה האנושית תואר כהישענות על מבנים-קודמים ו'פנימיים' יותר של הבנה, ורק אלה מאפשרים לאדם לפענח (באופן ראשוני) תופעות חיצוניות בהן הוא נתקל. אצל היידגר ההרמנויטיות מתבטאת בפרשנות הקיומית של העתיד מתוך העבר ושל העתיד את העבר. כך לדוגמה כאשר אני קורא טקסט אני כבר מגיע מראש עם פרשנות קיומית מסוימת אל הטקסט, אותה אני "משליך-קדימה" לעתיד ומבין את הטקסט לאור הציפייה הקיומית שלי ממנו. ועל אותו המשקל, כאשר קוראים את הטקסט, הטקסט פועל באופן כזה שאני נאלץ לשנות את הפרשנות הקיומית הראשונית. הטקסט, בתור מה "שכבר היה" משפיע על ההבנה את מה "שעוד לא" ובתור מה "שעוד לא" משפיע על הבנתי את "שכבר היה". הדיון ב'מעגל ההרמנויטי' זכה לפיתוח ודיון חדש אצל תלמידו של היידגר, הנס גאורג גדמר, והגיע לשיאו ב"תאוריה הביקורתית" של שנות ה-60. בשעה שהיידיגר תיאר את ההבנה כתהליך פנימי בנפשו של היחיד, כלומר כזה הנשען על ידע פנימי א-פריורי מוקדם מראש, בא גדמר והציג מודל חלופי, הטוען להיווצרותו של מידע חדש. לדברי גדמר אמנם המידע על המכלול מגיע אלי באמצעות איסוף הפרטים השונים המצטרפים לכדי מכלול שלם, אבל זוהי הבנה שיתופית בין אישים שונים המנהלים ביניהם שיח פרשני של חילופי מידע והשוואה. שיח שיתופי כזה יוצר הסכמות משותפות על מילים מוסכמות, ואלה מתארות 'מכלול' חדש. דונלד שון (אנ') דיבר על מעגל הרמנויטי שעיקרו 'שיחה' שכזו בין הפרשן לבין הסיטואציה, שיחה המולידה מידע חדש. זאב לוי, הרמנויטיקה, הוצאת ספריית פועלים והקיבוץ המאוחד, 1986 רות לורנד, על פרשנות והבנה, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2010
הגנה מודרנית

ההגנה המודרנית (ידועה גם כהגנת רובטס) היא פתיחת שחמט שבה השחור מאפשר ללבן לכבוש את המרכז עם הרגלים: ה4 ו-ד4 ואז מתחיל לתקוף ולערער את המרכז מבלי לנסות לכבוש אותו בעצמו. אנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO) מסמנת פתיחה זו בקודים A40 ו-B06. במהלך השנים השתמשו בפתיחה זו בעיקר רבי אמן בריטים כמו נייג'ל דייוויס וקולין מקנאב. אחד המשחקים המפורסמים ביותר שבו נעשה שימוש בהגנה המודרנית הוא לובומיר קבלק נגד דאנקן סאטלס במסגרת אולימפיאדת השחמט 1974 אשר נערכה בעיר ניס שבצרפת. המהלך האופייני להגנה מודרנית הוא: ה4 ז6 ד4 ר-ז7 כאשר 2 האפשרויות המרכזיות של מהלך זה הן: עבור אפשרות 2 - אם הלבן ממשיך עם 7. ז4, השחור יכול להגיב עם: 7. .. ו5 8. ז:ו5 ז:ו5 9. מה-ח5+ פ-ז6 10. ה:ו5 מה-ח4 11. מה:ח4 פ:ח4 12.פ-ב5 מ-ד8 וריאציות אלו עוסקות במקרים בהם המהלך השני של הלבן איננו 2. ד4: תגובות השחור הן: 2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית) 3. .. ר-ז7 תגובת השחור היא: 2. .. ר-ז7 תגובות השחור הן: 2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית) 3. .. ר-ז7 בובי פישר הציע את המהלך 3. ח4!? כניסיון לא שגרתי נגד 1. .. ז6 2. ד4 ר-ז7, כחלק מניתוח משחקו נגד פאל בנקו (בפועל במשחק עצמו, פישר שיחק 3. פ-ג3). הרעיון הוא לפתוח את צד המלך השחור על ידי ח4 או ח5 מלווה ב-ח:ז6 (...ז:ח5 יחליש מאוד את הכיסוי על המלך השחור). הגמישות והקשיחות של ההגנה המודרנית יכולה לעורר כמה תגובות אגרסיביות מאוד על ידי הלבן, אחת מהן היא ההתקפה בעלת השם הגס, ישבן הקוף. הרצף האופייני להתקפה זו הוא: ה4 ז6 ר-ג4 ר-ז7 מה-ו3 ה6 ד4 ר:ד4 פ-ה2 ר-ז7 פ-ג3 (גרסה מעודנת יותר היא ישבן הקוף הנדחה, שבו הלבן משחק את המהלכים ר-ג4 ו- מה-ו3 רק לאחר פיתוח פרש המלכה). תגובות לא שגרתיות נוספות יכולות להגיע לאחר 1. ה4 ז6. אחת מהן היא הגנת ההיפופוטם אשר מאופיינת במהלכים הבאים: ה4 ז6 ר-ג4 ר-ז7 ד4 ד6 פ-ו3 פ-ד7 פ-ג3 ה6 0-0 פ-ה7 הגנה נוספת היא ההגנה הנורווגית (הידועה גם כהגנת הים הצפוני), אשר מתחילה במהלכים: ה4 ז6 ד4 פ-ו6 ה5 פ-ח5 אם הלבן ממשיך ב-4. ז4, השחור מסיג את הפרש עם 4. .. פ-ז7. לחלופין, אם הלבן מגיב ב-4. ר-ה2, אזי השחור יכול להסיג את הפרש או להקריב חייל (גמביט) עם 4. .. ד6!?. אם הלבן משחק 3. פ-ג3 במקום 3. ה5, השחור יכול לעבור להגנת פירץ עם 3. .. ד6 או להמשיך בצורה לא אופנתית עם 3. ..ד5!?. שיטת אברבקה עבור הגנה מודרנית מאופיינת באחת מ-2 האפשרויות הבאות (המסתיימות בתוצאה זהה): מהלכים אפשריים עבור השחור בנקודה זו הם: 4. ..פ-ו6, 4. ..פ-ג6, 4. ..ה5 ו- 4. ..פ-ד7. המהלך 4. ..פ-ו6 מוביל להגנה הודית של המלך, כאשר הלבן יכול לשחק 5. פ-ו3, 5. ו3, 5. ר-ה2, 5. ו4 וכדומה. נייג'ל דייוויס, Starting Out: The Modern, Everyman Chess, 2008, ISBN 9781857445664 Lubomir Kavalek vs Duncan Suttles - Olympiad Nice (France) (1974) בובי פישר, 60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי, Faber and Faber, 2008, עמ' 268
נייג'ל דייוויס

נייג'ל רודני דייוויס (Nigel Rodney Davies; נולד ב-31 ביולי 1960) הוא רב-אמן, מאמן שחמט וסופר אנגלי. דייוויס זכה באליפות הבנים הבריטית (מתחת לגיל 21) ב-1979 ובפרס "British Rapidplay Chess Championships" ב-1987. בשנת 2009 הפסיק להיות פעיל בשחמט תחרותי. דייוויס, נייג'ל (2002), The Grünfeld Defence, הוצאת Everyman Chess. דייוויס, נייג'ל (2003), The Veresov, הוצאת Everyman Chess. דייוויס, נייג'ל (2004), The Dynamic Reti, הוצאת Everyman Chess. דייוויס, נייג'ל (2005), The Trompowsky, הוצאת Everyman Chess. דייוויס, נייג'ל (2008), King’s Indian Attack. Hamburg: ChessBase. דייוויס, נייג'ל (2008), Starting Out: The Modern, הוצאת Everyman Chess. 1982 - אמן בינלאומי 1993 - רב-אמן. מדיה וקבצים בנושא נייג'ל דייוויס בוויקישיתוף נייג'ל דייוויס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) נייג'ל דייוויס, באתר פיד"ה (באנגלית) אתרו של דייוויס (באנגלית) סאונדרס, ג'ון "אלופי השחמט האנגלי 1904-2008" (8 ביולי 2009) (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן גרונפלד

דן גרונפלד (נולד ב-7 בפברואר 1984) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. גרונפלד נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית שהיגרה מרומניה ב-1963. אביו הוא ארני גרונפלד, בעברו כדורסלן בליגת ה-NBA והג'נרל מנג'ר של הוושינגטון ויזארדס. גרונפלד שיחק ארבע שנים במכללת סטנפורד. הוא לא נבחר בדראפט ועבר ב-2006 לשחק בגרמניה בקבוצת אולדנבורג, בה שיתף פעולה עם דיאור פישר ודורון פרקינס. לאחר עונה אחת עבר גרונפלד לקבוצה הספרדית גראנדה ששיחקה בליגה השנייה, ושיחק בה בעונת 2007/08. בסיום עונה זו שבה קלע בממוצע 14.7 נקודות למשחק עזב גרונפלד את הקבוצה ונבחן בקבוצת ה-NBA ניו יורק ניקס שהחליטה לא לצרפו לעונת המשחקים 2008/09. הוא חזר לליגה הספרדית השנייה וחתם בוואיאדוליד. בעונה הראשונה שלו עלה עם הקבוצה לליגה הבכירה בספרד, ליגת ה-ACB. בקיץ 2009 השתתף גרונפלד במשחקי המכביה ה-18 עם נבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית הזהב. במשחק הגמר מול הנבחרת הישראלית קלע גרונפלד 25 נקודות. הוא שב לשחק עונה נוספת בוואיאדוליד וסיים עמה במקום ה-13 בליגה הבכירה. לקראת עונת 2010/11 חתם בקבוצת בני השרון מליגת העל בישראל. מתוקף חוק השבות זכה גרונפלד לאזרחות ישראלית ולפיכך נחשב כשחקן מקומי ולא כשחקן זר, עובדה שעזרה לקבוצתו להתמודד עם החוק הרוסי שהונהג באותה עונה. בני השרון סיימה את העונה הסדירה במקום ה-4 וגרונפלד קבע ממוצעים של 13.7 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. לאחר עונה זו חתם בקבוצת הפועל חולון יחד עם מאמנו מבני השרון, דן שמיר. בעקבות קשיים תקציביים לא הצליחה חולון להעביר את חוזהו של גרונפלד בבקרה התקציבית והוא לא שותף במשחקיה בליגה. בעקבות זאת עזב את חולון וחתם ב-2 בנובמבר 2011 על חוזה לשתי עונות בהפועל ירושלים. לקראת עונת 2013/2014 חתם בבני הרצליה ובתום עונה זו פרש ממשחק. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דן גרונפלד, בזכות הכדורסל הפכתי לישראלי, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2011 ברק חקלאי, היהודי הנודד, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, 15 בנובמבר 2010 גלעד שוברט, דן גרונפלד חתם בהפועל ירושלים, באתר ynet, 2 בנובמבר 2011
מוזיאון האוגוסטינים

מוזיאון האוגוסטין הוא מוזיאון הנמצא בפרייבורג בברייסגאו, באדן-וירטמברג שבגרמניה. המוזיאון נמצא כעת תחת שיפוץ נרחב והרחבה שחלקו הראשון הסתיים ב-2010 . המוזיאון ממוקם במנזר לשעבר אשר נבנה מחדש בין השנים 1914-1923. מלחמת העולם הראשונה לא רק קטעה את הבנייה המחודשת, אך גם הגבילה אותה מאוד יחסית לתוכניות המקוריות כתוצאה מחוסר במימון. השיפוץ השלם הנוכחי שאמור היה לכלול חדרי תצוגה חדשים החל בשנת 2004. האוסף של המוזיאון, שהחל על ידי העיר פרייבורג בשנות ה-80 של המאה ה-19, מוצג רק בחלקו כתוצאה מעבודות השיפוץ. אוספי האומנות החזותית והפיסול כוללים עבודות של לוקאס קראנאך האב, אנסלם פויירבאך, האנס בלדונג, מתיאס גרינוואלד, האנס טומה, פראנס קסאבר וינטרהאלטר, ואחרים. ישנו גם חדר פיסול שבו מוצגים ארבעה פסלי נביאים העשויים מאבן בגובה של ארבעה מטרים כל אחד, אשר הגיעו מקתדרלת פרייבורג. בנוסף ישנו גם אורגן כנסייה של וולט ובניו אשר חלקו החיצוני נבנה בשנת 1730, וספריית אומנות והיסטוריה תרבותית. המוזיאון להיסטוריה עירונית גם הוא חלק ממוזיאון האוגוסטין. האוספים שאינם מוצגים כעת, או מוצגים חלקית, כוללים אוסף גרפיקה גדול, אומנות קישוטית, חפצי אומנות מקומיים מאזור היער השחור, אוספי מטבעות ושעונים, ושטיח מהמאה ה-14. בשנת 2010, המוזיאון הגיע למקום השישי בתחרות לפיתוחים מקוריים בתחום התיירותי של האיגוד הבריטי לסופרי טיולים. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון האוגוסטינים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האוגוסטינים (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האוגוסטינים (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האוגוסטינים (בצרפתית) אתר מוזיאון האוגוסטין שיפוץ המוזיאון (אנגלית) עיתון באדין בפרייבורג (גרמנית) מאמר בעיתון העיר פרנקפורט (גרמנית) העיר פרייבורג (גרמנית) http://www.badische-zeitung.de/kultur-sonstige/laechelnd-lockt-die-venus-vom-muensterturm-x1x--28556448.html מאמר על היסטוריית ופתיחתו מחדש של המוזיאון (גרמנית) http://www.freiburg.de/servlet/PB/menu/1164028_l2/index.html פסלי הנביאים (גרמנית) על אוסף הגרפיקה (גרמנית) http://www.badische-seiten.de/freiburg/augustinermuseum-freiburg.php (גרמנית) תיאור המוזיאון על ידי פול ווייד (אנגלית)
מיני אנדן

סוזנה קלייר אליזבת' "מיני" אנדן (בשוודית: Susanna Clara Elisabeth "Mini" Andén; נולדה ב-7 ביוני 1978) היא דוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה שוודית. אנדן נולדה בסטוקהולם, שוודיה. "מִינִי" הוא הכינוי שהעניקו לה הוריה לפני שהחליטו לקרוא לה סוזנה. היא החלה לדגמן בגיל 10, לאחר שהתגלתה על ידי בת מורתה שעבדה בחברת פרסום. בגיל 15 הצטרפה לסוכנות הדוגמנות עלית, ולאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון עברה לפריז, וכשחזרה ממנה לאחר שנה העתיקה מקום מגוריה לניו יורק. היא עבדה עם רבים מצלמי האופנה הנודעים של תעשיית הדוגמנות, בין היתר עם פיטר לינדברג, מייקל ג'נסון, פטריק דמרשלייה, סטיבן קליין, פאולו רוברסי, מריו טסטינו, קרייג מק'דין, דייוויד סימס ועם מישל קומט. הופיעה בין היתר על שערי המגזינים "ווג", "Elle",‏ "קוסמופוליטן", מארי קלייר" ו"GQ", ודגמנה לחברות נודעות כמו "הוגו בוס", "גוצ'י", "לואי ויטון", "ארמני", "קלווין קליין", "מושינו" ו"Celine", ולקמפיינים של מעצבי אופנה מצליחים כמו דונה קארן, טומי הילפיגר, מקס עזריה ועמנואל אונגרו. בשנת 2001 היא הייתה שופטת בתחרות מיס תבל, בין היתר לצד הזמר מארק אנתוני. החל מ-16 בפברואר 2005 החלה להנחות את הגרסה השוודית של תוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה" בשתי עונותיה הראשונות. תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט "Point and Shoot", כשלאחריו החלה להופיע באופן קבוע בסדרות טלוויזיה ובסרטים, בין היתר בסדרות "הפמליה", ב"ניפ/טאק", ב"צ'אק", ב"בטי", ב"CSI: מיאמי", ובסרטי הקולנוע "המכונאי" ב"החברה של החבר הכי טוב שלי" ו"פשוט מאוהבת". בשנת 2001 נישאה לדוגמן טאבר שרודר. לזוג יש ילד אחד יחד והם מתגוררים בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא מיני אנדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיני אנדן מיני אנדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיני אנדן, ברשת החברתית אינסטגרם מיני אנדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיני אנדן, באתר AllMovie (באנגלית) מיני אנדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ברוש קרח

ברוש קרח (שם מדעי: Cupressus glabra) הוא עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת הברושיים. זהו עץ גדול ועמיד שמוצאו מהאזור ההררי באריזונה שבארצות הברית, ומכאן שמו המקובל באנגלית: "Arizona Smooth Bark Cypress". הברוש הקרח הוא עץ בינוני-גדול בעל צורה פירמידלית רחבה. הוא מגיע לגובה של 9-15 מ' ולרוחב של 3.7-4.6 מ'. העלים הם קשקשיים ובעלי גוון כחלחל. גזעו אדום וחלק, מכיוון שהגזע כל הזמן משיר את קליפתו. הפירות הם איצטרובלים בצבע אדמדם-חום, שעשויים להישאר תלויים על העץ עד כשנתיים לאחר שנוצרו. ברוש קרח גדל בכל סוגי הקרקעות, מחומציות ועד בסיסיות, כל עוד הן מנוקזות היטב. הוא זקוק לשמש מלאה, ועמיד לבצורת. שתילים צעירים של העץ זקוקים להשקיה בשנה הראשונה, עד להתאקלמות. הברוש הקרח משמש לעיתים כשובר רוח וכעץ קישוטי בגינה. מדיה וקבצים בנושא ברוש קרח בוויקישיתוף ברוש קרח, באתר ITIS (באנגלית) ברוש קרח, באתר Tropicos (באנגלית) ברוש קרח, באתר GBIF (באנגלית) ברוש קרח, באתר IPNI (באנגלית) ברוש קרח, באתר Floridata (באנגלית)
מאיר אטלס

הרב מאיר אטלס (תר"ח, 1848 - י"ב בשבט תרפ"ו, 1926) היה מגדולי רבני ליטא, כיהן כרבן של סלנט, ליבוי, קוברין ושאוולי. נולד לרב דוד אטלס (תקפ"ה-כ"ז באלול תרס"ח), בן הזקונים של הרב קרפל אטלס (תקמ"ג-י"א בסיוון תרכ"ו), תלמיד חכם גדול ועשיר שהיה מנכבדי קהילת בייסוגולה ממחוז שאוול בליטא. בתרל"ה היה ממייסדי ישיבת טלז עם הרב שלמה זלמן אבל והרב צבי יעקב אופנהיים, ושלושתם כיהנו כראשי ישיבה. בתרס"ה כתב מכתב נגד הציונות והמזרחי. עם זאת ניהל חליפת מכתבים עם הרב קוק, ובין השאר המליץ לרב קוק לקבל תלמידים שלו לישיבת מרכז הרב שהייתה בשנותיה הראשונות. היה בין המועמדים למשרת הרב האשכנזי של ירושלים, לצדו של הרב שמואל סלנט. היה חותנם של הרב אלחנן בונם וסרמן ושל הרב חיים עוזר גרודזינסקי בנישואיו השניים. בנו הרב בנימין ביינוש אטלס כיהן כרב בגלאזגו למעלה מ-30 שנה, נפטר בהושענא רבה ה'תשכ"ג והובא לקבורה בבית הקברות שומרי שבת בזיכרון מאיר, בני ברק. 'אטלס, ר' מאיר ב"ר דוד', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 25 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1223). תמונת הרב מאיר אטלס הרב מאיר אטלס, אשכול על ר' מאיר אטלס בפורום "אוצר החכמה" ראו כאן. לר' דוד היו שלושה אחים נוספים שהיו גם הם תלמידי חכמים מובהקים: הרב בנימין ביינוש הבכור - שהיה גם אמיד ונפטר בגיל 64, ר' מאיר - שנפטר לפני חתונתו, ועל שמו קרוי הרב מאיר אטלס, והרב יעקב - נפטר בגיל 85. כל האחים היו היו ילידי בייסוגולה (ראו כאן בהסכמת הרב מאיר אטלס ל"תולדות מנחם" על ר' מנחם נחום קפלן). זו השנה הנכונה כפי שמופיע כאן ולא תרס"א המופיעה במקור שבהערה 1. מחבר "בית שלמה : דינים ומוסר בהלכות בין אדם לחברו" ו"בית שלמה" על טור חושן משפט מהשולחן ערוך שנפטר בדמי ימיו. לבסוף נבחר הרב אליהו דוד רבינוביץ תאומים, שבסופו של דבר נפטר בתרס"ה בחייו של הרב סלנט, ומפטירת הרב סלנט עד מינויו של הרב קוק לרב האשכנזי של ירושלים, לא היה רב אשכנזי ראשי לעיר.
ישיבת ההסדר מעלה אפרים

ישיבת ההסדר במעלה אפרים (מיסודה של עמותת "מרכז רוחני וקהילתי-אוצרות אפרים") היא ישיבת הסדר הממוקמת במעלה אפרים שבבקעת הירדן. הישיבה פועלת לחינוך לתורה ולמנהיגות דתית-לאומית. הישיבה דוגלת בחיזוק ההתיישבות ברחבי ארץ ישראל בכלל ובבקעת הירדן בפרט, ולכן קבעה את משכנה באזור זה של בקעת הירדן. הישיבה הוקמה ב-1998 ביוזמת ראש המועצה דוד קופלוביץ' ובסיועו של מאיר ארביב במטרה לפתח את המקום כחלק מפיתוח בקעת הירדן כולה. כיום עומד בראשה הרב מיכאל אהרונוב (בוגר ישיבת כרם ביבנה) שכיהן בעברו כר"מ בישיבה ומשמש גם כרב הגרעין התורני. ראש הישיבה הנוכחי, הרב אהרונוב, החליף את הרב ברוך גנות. הישיבה נותנת מענה תורני לאנשי המקום והסביבה ושואפת לגדל תלמידים שעבודת ה' היא דרך חיים עבורם . תלמידים שיוכלו בעתיד לשאת בעול הציבור מתוך צניעות ופשטות,לקיחת אחריות וחיבור אמיתי לכלל עם ישראל - מסורתיים,חילונים,חרדים וכו' . לימוד התורה בישיבה נעשה מתוך שמחה אמיתית ומתוך חיבור טבעי בין התלמידים לראש הישיבה,הר"מים, אברכי הכולל,אנשי הצוות והבוגרים. בישיבה בונים את האחריות האישית אצל התלמידים,מעודדים לשירות משמעותי בצבא ומעצימים את הרצון לתרומה בכל המישורים בעזרת ההתנדבויות הרבות שעושים בישיבה (במועדוניות ילדי רווחה,הכנת ילדים לבר מצווה,ליווי אבלים ,סיוע לקשישים ועוד). ההכוונה האישית,המשפחתיות, השייכות ,הקשר והליווי לכל תלמיד הוא אבן יסוד בישיבה, והוא ממשיך גם בתקופת השירות הצבאי וגם לאחר סיום הלימודים בישיבה הישיבה הגבוהה וישיבת ההסדר מעלה אפרים, דף שער בספרייה הלאומית כתבות על ישיבת מעלה אפרים, באתר ערוץ 7 ראש הישיבה שגויס בשמחת תורה - וישתחרר אחרי פסח, באתר ערוץ 7, 28 בפברואר 2024
אנה אנקה

אנה אנקה (בשוודית: Anna Anka; נולדה ב-28 באפריל 1971) היא דוגמנית, שחקנית וסופרת אמריקאית-שוודית שהייתה נשואה לזמר הקנדי פול אנקה. היא השתתפה בריאליטי השוודי "Svenska Hollywoodfruar". אנקה נולדה בפולין כדנוטה אנה קולוג'ייסקה. אמה נפטרה כשהייתה ילדה צעירה, ובגיל שלוש היא אומצה על ידי זוג שוודי ושמה שונה לאנה אברג. ב-1993 היא עברה לארצות הברית לאחר שהגיעה למקום השמיני בתחרות היופי "מיס הוואי". בהמשך היא נשכרה כמאמנת האישית של הזמר פול אנקה. השניים נישאו ב-2008 והתגרשו ב-2010. היא ביצעה הופעה מינורית בסרט האמריקאי "טיפשים בלי הפסקה". בסרט היו לה שתי שורות בשוודית: Hej allihopa ("היי כולם") וHej då ("ביי"). היא הופיעה בסרטים "המומחה" ו"צניחה חופשית". אנקה הוציאה ספר הדרכה בשם "The 30-minute pregnancy workout book". ב-2009 היא פרצה לתודעה הציבורית בעקבות השתתפותה בתוכנית הריאליטי "Svenska Hollywoodfruar", כאחת משלוש נשים שוודיות שגרות בהוליווד. מדיה וקבצים בנושא אנה אנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה אנקה (באנגלית) אנה אנקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה אנקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מומינטרול

מומינטרול, או בקיצור מומין (בשוודית: Mumintrollet, בפינית: Muumipeikko) הוא דמות ספרותית, הגיבור בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסן. מומינטרול מופיע לראשונה בספר המומינים הראשון, "המומינים והשיטפון הגדול" ונמצא בכל ספרי המומינים. בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, המדבבים יובל סגל, ירון דגן ויהונתן השילוני דיבבו את קולו של מומינטרול. מומינטרול הוא בעל אופי נוח ומתפשר, ושוחר הרפתקאות וטבע, אף על פי שרק לעיתים רחוקות הוא מעז לצאת להרפתקאות לבדו. הוא סקרן ומתעניין בכל אשר רואות עיניו. לפי השקפתו, העולם מלא בדברים מרתקים. הוא גם מחונך ומנומס, אבל מעט נאיבי. מומינטרול נהנה לאסוף אבנים וצדפים, ואוהב את הים, כמו כל משפחתו. מומינטרול אוהב גם לחלום ולהרהר. מומינטרול בעל אופי רגיש מאוד, אבל אף פעם לא שומר טינה. הוא רואה את עמק המומינים כמקום הבטוח והמעניין ביותר בעולם, לכן הוא כה סקרן ואמיץ. תכונות אלה מאפשרות לו לממש את רצונו להבין ולגלות דברים מוזרים ויצורים משונים בלי לחשוש. הדבר היחיד שגורם למומינטרול לחוש ברע הוא הבדידות והפחד להישאר לבדו. בהרפתקנותו, מומין מזכיר מאוד את אביו. כאשר מומינאבא מוצא תירוץ טוב להרפתקה, מומינטרול תמיד מוכן להצטרף אליו. בסדרת ספרי המומינים ניתן להבין בהתפתחות האישית שלו מילד קטן ומפוחד שנצמד לאימו בספר "המומינים והשיטפון הגדול" לנער צעיר שמסוגל להתמודד פחדיו בספר "מומינאבא והים". מראהו החיצוני של מומינטרול דומה לזה של יתר המומינים בני משפחתו - דמותו כשל טרול לבן וקטן בעל אף גדול המזכיר היפופוטם. צורתו עדינה ועגלגלה, ומבט סקרן בעיניו. כמו אצל שאר המומינים - עיניו גדולות ואוזניו קטנות, וציצית בקצה זנבו. מומינטרול הוא בנם היחיד של מומינאמא ומומינאבא, אשר מתגוררים יחד בבית המומינים שבעמק המומינים. מומינטרול אוהב את מומינאמא ואת משפחתו מעל הכל. לפיו, אין בעיה שמומינאמא לא מסוגלת לפתור. בסדרת הספרים לא מוצגים קרובי משפחה של משפחת מומין. שני חבריו הקרובים ביותר של מומין הם סניף וסנופקין. יש לו אמון גדול בחבריו והוא תמיד דואג כאשר אחד מהם לא מאושר. בכל נובמבר, כאשר סנופקין נודד דרומה לתקופת החורף, הוא משאיר למומינטרול מכתב מיוחד. במכתב זה הוא מבטיח לשוב לעמק המומינים ביום הראשון של האביב. מומינטרול מחכה בקוצר רוח לשובו ותחושת הבדידות מעיקה עליו. כמו כן, מספר פעמים נרמז כי מומין מאוהב בסנורקה, אותה פגש לראשונה כאשר הציל אותה מצמח קטלני בספר "כוכב השביט". ניתן לראות בסנורקה בתור חברתו של מומין, אולם יחסיהם אינם מתוארים כך בסדרת הספרים. בסדרת האנימה לעומת זאת מומין מאוהב בסנורקה בסתר, ומפגין זאת בחשאי. כאשר סנורקה הופכת לחברתו, מומינטרול לומד שאהבה מסוגלת לגרום לאושר ולהתרגשות אך גם לתחושות עגמומיות ודכדוך. כאשר ינסן למדה בצעירותה אמנות בסטוקהולם והתגוררה אצל קרוביה השוודים, נהג דודה לעצור אותה מלסחוב מזון וסיפר לה על "מומינטרול" שמתגורר בארון ונושף אוויר קר במורד צווארם של אנשים. טרול הוא יצור נפוץ מאוד במיתולוגיה ובפולקלור הסקנדינבי בכלל והפיני (משם הגיעה הסופרת) בפרט. לטרולים חזות מאיימת לעיתים, אך טרולים רבים הם ידידותיים ובעלי ארשת חברותית וכוונות טובות. כזה הוא המומין, שנוצר כיצור מכוער והתפתח לדמות עגלגלה ושוחרת שלום. מדיה וקבצים בנושא מומינטרול בוויקישיתוף מומינטרול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מומינאבא

מומינאבא (בשוודית: Muminpappan, בפינית: Muumipappa) הוא דמות ספרותית בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסן. בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים" דיבב עמי טראוב את קולו של מומינאבא. מומינאבא מתגורר בעמק המומינים יחד עם אשתו (מומינאמא) ובנו (מומינטרול). מומינאבא הוא בעל רוח נעורים והרפתקנות, ויחד עם זאת- גאה להיות ראש המשפחה. הוא חולמני ונהנה מהרהורים פילוסופיים, ותמיד רוצה להיות במרכז העניינים כשמשהו מפתיע קורה בעמק המומינים. מומינאבא מחשיב את עצמו כבעל ידע וכמומחה בתחומים רבים, ותמיד משיא עצות לאחרים. מומינאבא מוכן לעשות הכל למען המשפחה. הוא נהנה לחיות בעמק המומינים, והוא סקרן ומוכן לנסות דברים חדשים. הוא תמיד פתוח להרפתקאות, ולמזלו הן אכן נקרות בדרכו. מומינאבא אוהב סודות, למרות שלא תמיד מצליח לשמור אותם לעצמו. הוא מאוד אוהב ים, ומאמין שהוא בעצמו מלח ודייג מוכשר. מומינאבא נרגע בעת עישון מקטרת. הוא אוהב לשתות ויסקי בחברתם של חברים מפוקפקים, ונהנה להתפלסף על נושאים משמעותיים בחיים. לעיתים קרובות הוא רושם את מסקנותיו. כתיבה מאוד חשובה למומינאבא. הוא ננטש על סף בית יתומים בילדותו, ובנעוריו החליט לברוח ועבר הרפתקאות מרתקות, עליהן אוהב לספר בכל הזדמנות. יום אחד נטל את עטו הנובע והחל בכתיבת זכרונותיו (המתוארים בספר "זכרונותיו של מומינאבא"). ניתן לזהות את מומינאבא לפי כובע הצילינדר השחור ומקל ההליכה. אנו פוגשים במומינאבא בספר המומינים הראשון "המומינים והשיטפון הגדול", ושם מספר לראשונה אודות האירועים המרגשים מתקופת נעוריו המתוארים בזיכרונותיו הכתובים. שמו של מומינאבא בגרסה השוודית המקורית הוא "Muminpappan". פירוש המילה "pappan" בשוודית הוא "אבא של". מומינאבא הוא אביו של מומין. בצעירותו נקרא "מומין" בלבד.