laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ונו טמפל

ג'ונו ויולט טמפל (באנגלית: Juno Violet Temple; ‏נולדה ב-21 ביולי 1989) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס באפט"א לכוכב העולה לשנת 2013. ג'ונו טמפל נולדה בלונדון ובתם של הבמאי ג'וליאן טמפל והמפיקה אמנדה טמפל. גדלה בסאמרסט ולה שני אחים צעירים, ליאו ופליקס. דודתה היא הפוליטיקאית נינה טמפל שהייתה המזכירה הכללית האחרונה של המפלגה הקומוניסטית של בריטניה. טמפל למדה ב"קינגס קולג'" שבעיירה טונטון, דרום מערב אנגליה. בשנת 2000 טמפל החלה את דרכה בקולנוע הבריטי בגיל צעיר בסרטו של אביה "מהומה". בשנת 2006, פרצה לראשונה בשני תפקידי נערות קטנים שעשתה בדרמות "רמז לסקנדל" בתור פולי בתה של המורה בת שבע ארט (קייט בלאנשט) ו"כפרה" בתור לולה קווינסי בת דודתם של האחיות טאליס. בשנת 2008, שיחקה בהפקה ההוליוודית הראשונה שלה "בת בולין האחרת" את ג'יין בוליין (פארקר) גיסתן הבוגדנית והתככנית של אן בולין (נטלי פורטמן) ומרי בוליין (סקרלט ג'והנסון). בשנת 2008 שיחקה בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס. ב-2009 הופיעה טמפל בסרטים: "39 המהוללת", "סדקים", בקומדיה "פרה היסטרי" בתפקיד אמה משבטם של או (מייקל סרה) וזד (ג'ק בלאק) ובדרמה "מר אף אחד" בתור דמותה הצעירה של אנה (דיאן קרוגר). בשנת 2010, כיכבה בסרטים "נערה מלוכלכת" ו"קאבום" ובדרמה הקומית "גרינברג" לצד בן סטילר וגרטה גרוויג. בשנת 2011 השתתפה בסרט ההרפתקאות התלת־ממדי "שלושת המוסקטרים" בתפקיד המלכה אן מאוסטריה. בשנת 2012 שיחקה ב"עלייתו של האביר האפל", "קומקום הנחושת", "קילר ג'ו". בשנת 2013 שיחקה בסרט "קרניים" ו"לאבלייס". באותה שנה זכתה בפרס באפט"א לכוכב העולה. בשנת 2014 הופיעה בסרטים "מליפיסנט" וב"עיר החטאים: עלמה להרוג". בשנת 2016 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "ויניל". בשנת 2018 שיחקה בתפקיד ורוניקה בסדרת הטלוויזיה "ג'ון הנבל". החל משנת 2020, משחקת את קילי ג'ונס בסדרה "טד לאסו", עליו הייתה מועמדת 3 פעמים לפרס אמי לשחקנית משנה. בשנת 2024 הופיעה בעונה החמישית של הסדרה "פארגו" כשחקנית ראשית, בתפקיד "דורותי" (דוט), עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה. בשנת 2014 התגוררה בשכונת לוס פליז בלוס אנג'לס עם בן זוגה דאז השחקן מייקל אנגרנו, אותו הכירה ב-2012 על סט הסרט "קומקום הנחושת". בשנת 2016 השניים נפרדו. מדיה וקבצים בנושא ג'ונו טמפל בוויקישיתוף ג'ונו טמפל, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ונו טמפל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ונו טמפל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ונו טמפל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ונו טמפל, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'ונו טמפל, באתר Metacritic (באנגלית) ג'ונו טמפל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ונו טמפל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אלי מאור

אלי מאור (נולד ב-4 באוקטובר 1937) הוא היסטוריון של המתמטיקה ישראלי, מלמד באוניברסיטת לויולה בשיקגו. הוא סיים את הדוקטורט שלו בטכניון בנושא "שימוש בשיטות מתמטיות לפתרון בעיות באקוסטיקה" (1969). שימש כעורך לנושאי הטריגונומטריה באנציקלופדיה בריטניקה. הוא אסטרונום חובב וכתב מאמרים בעבור Sky & Telescope ו-Science. כתב מספר ספרים בנושא ההיסטוריה של המתמטיקה, כולם בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון. To Infinity and Beyond (1991) e: The Story of a Number (1994) Trigonometric Delights (1998) Venus in Transit (2000) The Facts on File Calculus Handbook (Facts on File, 2003) The Pythagorean Theorem: A 4,000-Year History (2007) אלי מאור, ברשת החברתית Goodreads פרטים אישיים (אורכב 26.07.2009 בארכיון Wayback Machine) באתר הוצאת פרינסטון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחיעבר

אֲחִיעֶבֶר הייתה תנועת נוער ציונית וחוג רעיוני ותרבותי שהתקיימו בבגדאד, עיראק בין השנים 1930–1947. מאחר שפעילות ציונית הייתה אסורה אז, פעלה תנועת אחיעבר באופן מחתרתי. את התנועה הקימו נערים תלמידי תיכון "שָמָש" ותיכון "אליאנס", בהם יעקב לוי, ג'ורג' אליאס, אברהם עזרה, עובדיה סחייק, רחמים גלבוע, אברהם שרוני, עזרא מני ואליהו הלל (אחיו של יו"ר הכנסת לשעבר, שלמה הלל). התנועה קמה בעידודו של שליח הסוכנות, אברהם רוזן שהגיע מא"י ושימש כמורה בבית הספר "שמש". אברהם כמו השליחים האחרים הלהיבו את הצעירים היהודים בסיפורים על ארץ ישראל והציתו את דמיונם. כמו כן נשאו השליחים דרשות בבתי הכנסת הגדולים בבגדאד בהם סיפרו על הארץ והקריאו קטעים מן העיתונים שיצאו בארץ בעברית בעת ההיא. קבוצת הצעירים הזמינה ספרים בעברית מהארץ והקימה ספרייה. בתחילת הדרך שכנה הספרייה בבית משפחת עזרה ואולם בהמשך כשהתרחבה וגדלה עברה לשכון במדרש תלמוד תורה של הקהילה היהודית בבגדאד. התנועה קיימה קשרים עם תנועת החלוץ בארץ ישראל, השיגה חומרי קריאה ציוניים למען הבוגרים והנוער היהודי בקהילה וארגנה פעולות להגברת המודעות הציונית וללימוד עברית לנוער. התנועה דאגה להפצת ספרים ועיתונים עבריים, גיוס תרומות לקק"ל ולקרן היסוד. הקבוצה גבתה דמי הקריאה ששימשו לצורך רכישה של ספרים נוספים. בהמשך, ארגנה קבוצות נוער חלוציות למטרת עלייה ועבודה בחקלאות בארץ ישראל. ראשון העולים ארצה מחברי הקבוצה, היה יעקב לוי שעלה באוגוסט 1932 והוא בן 18. בעקבותיו עלו חבריו. בשנת 1933 ביקר בבגדאד בן ציון ישראלי מקבוצת כנרת והתרשם מהפעילות ומהלהט הציוני של חבריה וחיזק את קשרי המוסדות הלאומיים עמה. כמו כן ביקש להעלותם לארץ ישראל ובשנת 1934 עלתה קבוצת מייסדי התנועה לארץ ישראל. רבים מחברי הגרעין המייסד נקלטו במקווה ישראל. בהמשך עלו גרעינים מבוגרי התנועה באופן לגלי ובלתי לגלי. עד שנת 1933 פעלה התנועה בגלוי. אולם לאחר שנה זו, עקב עלייתו לשלטון של המלך ראזי, מלך עיראק, התגברות הלאומנות וחדירת סממנים נאציים ואנטישמיים לציבוריות העיראקית, ירדה חלק מפעילות התנועה למחתרת. בשנת 1941 הפכו חברי אחיעבר לזרוע החינוכית של המחתרת הציונית בעיראק. עם עליית חבריה לארץ ישראל במסגרת מבצע מייקלברג ב-1947 התחסלה התנועה למעשה. תוינה אברהם, גולים וגאולים, תנועת אחיעבר הציונית בבגדד, רמלה: תשל"ג. יוסי גולדשטיין, תולדות הציונות בארצות המזרח תיק ג' בבל - עיראק, ירושלים: תש"מ. נחם אילן, תיווך תרבותי: אברהם שרוני מן המודעין הצבאי אל המילון הערבי - עברי, פעמים, 122–123, עמ' 193–211
ורנה פלטון

ורנה פלטון (באנגלית: Verna Felton; ‏20 ביולי 1890 - 14 בדצמבר 1966) הייתה שחקנית ומדבבת אמריקנית המוכרת בעיקר מדיבוב בסרטי חברת וולט דיסני. פלטון נולדה בקליפורניה. עבדה רבות ברדיו והייתה ידועה בזכות השתתפותה בתוכניות הרדיו של רד סקלטון, אבוט וקוסטלו ובתוכנית של ג'ק בני. מאוחר יותר הופיעה בתפקידי אורח חוזרים בתוכנית של ריי בולג'ר ובתוכנית אני אוהב את לוסי. לאחר שגילמה את דמותה של הילה קרוקר בתסכית רדיו, בשנים 1954–1959 המשיכה לגלם תפקיד זה בסדרת הטלוויזיה "כלת דצמבר", עליו הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי, ולאחר מכן בספין אוף לסדרה "פיט וגלדיס". בשנות הארבעים השתתפה במספר סרטי קולנוע. פלטון דיבבה דמויות רבות עבור חברת וולט דיסני ונתנה את קולה לסרטים "דמבו הפיל המעופף" (בתפקיד הפילה המנהיגה ומרת ג'מבו), "סינדרלה" (בתפקיד הפיה), "עליסה בארץ הפלאות" (בתפקיד מלכת הלבבות), "היפהפייה והיחפן" (בתפקיד דודה שרה), "היפהפייה הנרדמת" (בתפקיד פלורה) ו"ספר הג'ונגל" (בתפקיד הפילה ויניפרד). בין השנים 1960 ו-1964 תרמה את קולה לסדרת הטלוויזיה המצוירת "משפחת קדמוני" בדמות פרל סלאגהופל, אמה של וילמה קדמוני. ב-1955 שיחקה בסרט "פיקניק" לצד ויליאם הולדן וקים נובאק. פלטון הייתה נשואה משנת 1923 לשחקן והמדבב לי מילאר עד מותו בשנת 1941, ונולד להם בן אחד. היא נפטרה בשנת 1966 לאחר שבץ והונצחה בשדרת הכוכבים של הוליווד. מדיה וקבצים בנושא ורנה פלטון בוויקישיתוף ורנה פלטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ורנה פלטון, באתר AllMovie (באנגלית) ורנה פלטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ורנה פלטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ורנה פלטון, באתר Discogs (באנגלית) ורנה פלטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דניאל וקסמן

דניאל וקסמן (נולד ב-1946 בשאנגחאי, סין) הוא תסריטאי, שחקן, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי. וקסמן נולד בסין בשנת 1946 להורים שנמלטו מאימת הנאצים. בשנת 1948 הגיעה המשפחה לישראל. וקסמן למד תיאטרון בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" וסיים לימודי קולנוע בלונדון. סרט הביכורים שלו, "טרנזיט", השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-30. הסרט עוסק בעולה ותיק מגרמניה שלא נקלט בישראל. וקסמן מתגורר בתל אביב-יפו. 2018: עכו חלומות 2004: מכתבים מרישיקש (דרמה ב-HOT) 2000: בר מצווה 2000: מול היערות 1999: מנליק נסיך יהודי שחור 1998: תקומה (סדרה תיעודית) - פרק 21 1996: שירת הגליל 1989: המיועד 1986: פרה אדומה (קצר) 1982: חמסין 1980: טרנזיט 1976: אלוירה (קצר) 1974: אבי (קצר) דניאל וקסמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דניאל וקסמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל וקסמן, באתר AllMovie (באנגלית) דניאל וקסמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דניאל וקסמן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים מידע על דניאל וקסמן בקטלוג הספרייה הלאומית דניאל וקסמן, ב"מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי" תלמה אדמון, במאי מחפש שורשים, מעריב, 8 במאי 1980 המשך הסרט המלא זמין לצפייה ישירה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בואבום

בואבום Boabom היא שיטה של מדיטציה בתנועה, הרפיה פעילה והגנה עצמית. מורי השיטה מדגישים כי למרות שהתנועות הנלמדות באומנות זו יכולות לשמש ללחימה, המטרה המרכזית של התרגול היא להעיר את המודעות הגופנית ולעזור לתלמיד להגיע לרמה אופטימלית של בריאות, אנרגיה וחיוניות. שורשי השיטה והמקורות עליה מבוססת אמנות הבואבום מזוהות עם מסורת עתיקה שצמחה בטיבט בתקופה שלפני הבודהיזם. למרות שטיבט אינה ידועה באמנויות לחימה, אלא יותר משויכת לבודהיזם, לאזור זה יש היסטוריה ארוכה בסוג זה של לימוד, הכולל שיטות ההיאבקות כגון דוב-דוב (Dob-dob) וקהמבה (Khamba). ישנם כותבים המכירים בהשפעות הטיבטיות על אמנויות הלחימה הסיניות וכמו כן על היוגה. לימוד זה מתואר גם כמדע של התפתחות פיזית ומנטלית, טכניקה של ריפוי עצמי דרך תנועה, הרפיה, מדיטציה וצורות שונות של הגנה עצמית פיזית ופסיכולוגית. ישנם מספר היבטים ייחודיים לבואבום המייחדים אותה משיטות אחרות הנהוגות כיום כתרגול פופולרי. ראשית כל, בואבום היא שיטת לימוד מדורגת, מאופיינת בתבניות של תנועות העולות במורכבותן, בהן התלמיד לומד לשלוט צעד אחד בכל פעם. כדי שהתלמידים יוכלו להבין ולהטמיע את הנלמד, השיטה נלמדת בהדרגה, לאט ובשיטתיות, ללא התקדמות מהירה ומסובכות מדי וללא חזרה הגורמת לשעמום יתר. בית הספר לבואבום דוגל בפילוסופיה של הימנעות מגרימת נזק פיסי לגוף, דבר הדורש שלא יהיה כל מגע, לפיכך אין במהלך השיעור כל מגע בין התלמידים. וכן מגע יוצר פחד, בעוד שהמטרה של התרגול היא לחזק את הביטחון העצמי של כל אחד מהתלמידים. בסופו של דבר, אין בבואבום כל תחרות או היררכיה, למעשה, השיעור מתוכנן כך שיעודד את ההפך בדיוק: מהנה, נעים ומקום כיפי ללמוד כיצד להניע את הגוף ולמקד את המחשבה. הבואבום כולל שלושה ענפי אמנות נפרדים: בואבום או אוסאוס בואבום (Osseous Boabom ) היא שיטה של תנועות מהירות המתמקדת בקצב, זריזות וקלילות. היא לעיתים נקראת "אמנות הריפוי העצמי דרך הגנה עצמית". ענף זה מוקדש ללימוד ותרגול של תנועות המפתחות תגובות מהירות, קלילות, שליטה עצמית, איזון, זריזות, רפלקסים מדויקים, ספונטניות, נשימה, וריכוז. בנוסף, הלימוד שונה משיטות אחרות בכך שהתנועות נלמדות באופן מדורג, המדמים שרשרת בה כל תנועה חדשה הנלמדת מקושרת לתנועה הקודמת. סאאם הסאני (Seamm-Jasani) או בואבום עדין (Gentle Boabom) היא שיטה איטית ורגועה הכוללת תרגילים איטיים וזורמים המשפרים קואורדינציה, שיווי משקל ויצירת איזון בין גוף ונפש דרך טכניקות שונות של נשימה ותנועה. יאאנבאו (Yaanbao) היא תרגול בואבום הכולל שימוש באלמנטים שונים כחלק מאומנות זו, לומדים למשול בשלמות התנועה באופן יציב, תוך שימוש במקלות מסוגים שונים (הן באורכם והן בצורתם) כהארכה של הגוף. a b c d Asanaro; The Secret Art of Boabom. Penguin/Tarcher (2006) Adventures of a Tibetan Fighting Monk by Khedrup, Tashi. Orchid Press הנזיר הלוחם הטיבטי, "[tibetan fighting monk]" ב 2006 Art of Shaolin Kung Fu, by Wong Kiew Kit Tuttle Publishing (2002) שאולין קונגפו, "[shaolin]" ב 2002 Asanaro, bamso the art of dreams אומנות החלימה, "[bamso]" ב 2007 Kundalini Yoga, by Satya Singh. Robin Book קונדליני יוגה, "[kundalini]" ב 1996 Asanaro, The Secret Art of Seamm-Jasani],. אומנות סאם-הסאני, "[Seamm-jasani]" ב 2003 Asanaro, The Legend of the Mmulmmat, lulu.com],. האגדה של הממולמת, "[mmulmmat]" ב 2007
כלל השלושה

כלל השלושה (באנגלית: Rule of three) הוא מודל בעסקים וכלכלה אשר גובש על ידי ג'גדיש שֵת' (Jagdish Sheth) ורג'נדרה סיסודיה (Rajendra Sisodia). כלל השלושה הוא למעשה מודל לתיאור שוק בוגר. המודל טוען כי עם התבגרות השוק והתייצבותו על ידי כוחות השוק הטבעיים – כאשר לא מתרחשים אירועים חריגים – יובילו את השוק למבנה של "איזון כוחות", שבו ישנם שלושה מתחרים מובילים, אשר מחזיקים ביחד ביותר מ-70% נתח שוק, ומציעים מגוון רחב של מוצרים ושירותים לכל פלחי השוק (Full-line Generalists). שלושת המובילים מכונים בסדר יורד: מוביל, עוקב, נגרר. ליד המובילים יש "שחקני גומחה", שכל אחד מחזיק בנתח שוק של 1% עד 5%, ואשר מתמחים בקבוצת מוצרים מצומצמת או בפלח שוק מוגדר (Specialists niche players). מתחרים, אשר נמצאים בין המובילים לבין שחקני הגומחה, שכל אחד מהם מחזיק בנתח שוק של 5% עד 10%, הם "שחקני ביניים", אשר נמצאים בסכנה של נפילה ל"שלולית" (ditch). המודל אף מציג את היחס בין נתח השוק של השחקנים לבין התשואה לנכסים (רווחיות לאורך זמן). כלל השלושה מהווה כלל אצבע אשר מתאים לשוק במאפיינים אוליגופוליים (תחרות בין מעטים - לדוגמה שוק החלב בישראל), אולם בשווקים קלאסיים של תחרות משוכללת מרובת מתחרים ובעיקר בשוק של עסקים קטנים וזעירים (כגון אינסטלטורים, שיפוצניקים, קוסמטיקאית, וכדומה) - תחולת יישומו של המודל פחותה. בישראל, בשל זערוריותו היחסית של השוק, הנטייה לקיומו של מונופול טבעי או קרטל טבעי במקום כלל השלושה עולה. מאמר המתאר בהרחבה את כלל השלושה
הטוב, הרע והלא נורא

הטוב הרע והלא נורא הוא סרט בבימויו ובכיכובו של אסי דיין שיצא לאקרנים בשנת 1986, סרט זה מסוג ז'אנר סרטי הבורקס. בוכמן (משה איש כסית) הוא אסיר שנידון לתקופת מאסר ארוכה. הוא יוצא לחופשה קצרה להתייחדות עם אשתו (סיגל כהן). מפקד הכלא (גבי עמרני) מנצל את ההזדמנות ושולח עמו סוהר צמוד בשם חנוכה (יוסף שילוח) על מנת שיתלווה אליו, ויצליח לאתר את שותפו של בוכמן לפשע, עבריין מתוחכם המכונה "צוציק" (אסי דיין) ואת מקום המחבוא של הכסף אותו שדד בוכמן. מה שחנוכה אינו יודע הוא ש"צוציק" מסתובב לידו כל הזמן, מחופש לבחורה שאחריה הוא מחזר כאשר צוציק מבין שבוכמן יצא להתייחדות, והוא הגיע לראותו. מפקד הכלא (גבי עמרני) נשוי עם ילדים, מנהל רומן עם הרופאה בבית הסוהר (שולה רווח), מה שמוסיף לאנדרלמוסיה המאפיינת את הז'אנר של סרטי הבורקס. סרט זה, הוא סרטו האחרון של משה איש כסית, השחקן הראשי בסרט, שנפטר מדום לב פתאומי מספר חודשים לאחר יציאת הסרט לאקרנים. "הטוב, הרע והלא נורא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הטוב, הרע והלא נורא", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הטוב, הרע והלא נורא", באתר אידיבי "הטוב, הרע והלא נורא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הטוב, הרע והלא נורא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטיו

פטיו (מספרדית: Patio) הוא חצר פנימית מרוצפת, המהווה חלק מובנה ואינטגרלי מהמבנה המקיף אותה. מקור המושג פטיו באדריכלות הספרדית (אנ') של ימי הביניים, אך דוגמאות מוקדמות יותר לצורה אדריכלית זו ניתן למצוא בפרס של המאה הראשונה לספירה. הפטיו הקלאסי צורתו רבועה, כאשר המבנה מקיף אותו מכל ארבעת עבריו, רצפתו מרוצפת והוא פתוח כלפי כיפת השמים. חדרי הבית מקושרים אל הפטיו בדלתות ובחלונות, ובכך מעניק הפטיו חלל מגורים ואירוח נוסף לשימוש בעלי הבית בעת מזג אוויר נאה. לעיתים קרובות כולל הפטיו צמחייה השתולה בערוגות ברצפתו – פרחים, שיחי נוי ואף עצים ענפים, ואלמנטים של מים – באר, מזרקה, תעלת מים או בריכת נוי. הפטיו נפוץ בבתי מגורים קלאסיים בספרד, במנזרים ובארמונות. במיוחד הוא רווח במחוזות אנדלוסיה שבדרום ספרד, שהיו נתונים תחת הכיבוש המוסלמי. הפטיו האנדלוסי נודע בפארו הרב, בסימטריה מוקפדת ובאלמנטים עיטוריים בהשפעת האדריכלות האסלאמית. הקולוניאליזם הספרדי הביא את מושג הפטיו לקולוניות הספרדיות שמעבר לים, ועל כן הפטיו הוא אלמנט אדריכלי רווח גם ברבות ממדינות אמריקה הלטינית. באדריכלות בת-זמננו עשוי הפטיו להיות מתוחם במבנה רק משלושה או אף משניים מעבריו, ולהתחבר לחצר חיצונית או למדשאה. לעיתים יחופה בפרגולה או סוכך כלשהו, ויכלול קירות זכוכית קבועים או נפתחים. קלויסטר פטיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ירחמיאל ירון

ירחמיאל רם ירון (10 בינואר 1909 - 21 בדצמבר 1983, י"ד בטבת תשמ"ד) היה פעיל ציוני, מראשוני משטרת ישראל ודיפלומט ישראלי. ירון נולד בשם רוברט ("בובי") לוסטיג בווינה שבאוסטרו-הונגריה. בסיום לימודיו בבית ספר ריאלי בבודפשט למד בבית ספר גבוה למסחר בווינה ולימודים בתחום מדעי המדינה באוניברסיטת וינה. בתקופת הלימודים היה יושב ראש ארגון אגודות נוער ציוניות, ובשנים 1931–1932 היה חבר ההסתדרות הציונית באוסטריה. הגיע בשנת 1932 לארץ ישראל למשחקי המכביה כנציג "מכבי" אוסטריה. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. ירון שירת משנת 1933 ועד הקמת מדינת ישראל בשורות משטרת המנדט, משנת 1936 כקצין. בשנים 1940–1942 הוצב במרכז הבולשת ביפו, ומשם הועבר למרכז הבולשת בירושלים. בתקופת שירותו במשטרת המנדט שיתף פעולה עם מטה ההגנה והעביר לו ידיעות באמצעות אנשי קשר. במהלך השנים צבר מוניטין כמומחה לענייני קומוניסטים. לאחר קום המדינה והקמת משטרת ישראל היה חבר המטה הארצי ושירת בדרגת מפקח מחוזי בתפקיד ראש אגף החקירות הפליליות. בשנת 1950 הצטרף לשירות החוץ ושירת בתפקיד הקונסול הראשון של ישראל לקפריסין (1950–1952), קונסול בשיקגו ומזכיר ראשון בשגרירות במקסיקו (עד 1956). הוא חזר לישראל ועמד בראש מחלקת המנגנון במשרד החוץ. בשנים 1957–1958 היה מנכ"ל חברת "ים סוף" (אינקודה) ולאחר מכן מונה לציר ישראל בהונגריה (דצמבר 1958 - אוקטובר 1960) ולשגריר ישראל בקונגו-ברזוויל ושגריר לא תושב בגאבון (נובמבר 1960 - פברואר 1964). ביולי 1964 מונה למנהל לשכת המסחר ישראל-אמריקה, ולאחר מכן, ביולי 1965, נשלח לטורונטו, קנדה, כנציג המחלקה הכלכלית של הסוכנות היהודית. ב-1968 שב לישראל. היה נשוי ואב לשניים. דוד תדהר (עורך), "ירחמיאל רם ירון (רוברט לוסטיג)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2288 יעקב (יואל) עמרמי, הדברים גדולים הם מאתנו: פרקי עבר], תל אביב: הדר, תשנ"ד-1994, עמ' 141. ירחמיאל ירון - קונסול ישראל בקפריסין, חרות, 24 באוגוסט 1950 היום הראשון בקונסלית ישראל בקפריסין, מעריב, 17 בספטמבר 1950 קונסולית ישראל תפתח בשיקאגו, הצופה, 20 במאי 1952 ד"ר קיסרי ציר ברוב ארצות דרום אמריקה, חרות, 15 ביוני 1954 י. רם ירון ציר ישראל בבודפשט, דבר, 22 בדצמבר 1958 ציר ישראל הגיש את כתב האמנתו בבודפשט, דבר, 17 בפברואר 1959
גזיבו

גזיבו (ובעברית: סוֹכֵכָה) הוא מבנה מסוג ביתן, לעיתים בצורת מתומן, המצוי בדרך כלל בפארקים, גנים, ושטחים ציבוריים מרווחים. גזיבו הוא מבנה בודד ומקורה המצוי בגינה ופתוח לכל הצדדים. תפקידו לספק צל ומקום מחסה, לעיתים משמש גם בתור מבנה נוי ואף מקום לנוח. ישנם מבני גזיבו בגנים ציבוריים גדולים דיים כדי לשמש בימת הופעות או כמחסה מפני הגשם וחלקם כולל בריכה. המונח "גזיבו" כולל מבנים נוספים כגון: פגודה, ביתן (פביליון), קיוסק, בלוודרה (ביתן תצפית), מבנה שטות, אלמבראס, פרגולה, רוטונדה. מבנים כאלה הם פופולריים באקלים חם ושטוף שמש. מאמרים רבים על גזיבו מצויים בספרות של ארצות רבות כגון סין, פרס העתיקה, ובתרבויות עתיקות נוספות. ג'ורג' וושינגטון הקים מבנה קטן בגינתו עם שמונה צדדים במאונט ורנון. תומאס ג'פרסון כתב ספר על גזיבו בשם: "בתי קיץ - או ביתנים". ברוב המקרים המונח גזיבו משתלב עם המונח "נגרו". בבריטניה או במדינות צפון אמריקה גזיבו בנויים בדרך כלל מעץ מכוסה חומרי קירוי סטנדרטיים, כגון רעפים. מבני גזיבו מוקמים לעיתים בסגנון של אוהל הכולל בד מתוח. ייתכן כי וילונות גזיבו משמשים כנגד חרקים מעופפים. פביליון בלוודרה (ביתן תצפית) גזיבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוֹכֵכָה במילון שימוש כללי (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית ״ ברוב המקרים המונח גזיבו משתלב עם המונח ׳נגרו׳ ״חסר מקור.
חבילת נתונים

חבילת נתונים, חבילה או חבילת מידע (באנגלית – Packet, מכונה בעברית פקטה) היא קבוצה בסיסית של נתונים המועברים ברשת מחשבים. חבילת נתונים מורכבת משלושה חלקים – תקורה (header) שמכיל את המידע הנחוץ על מנת להעביר את החבילה מהמקור אל היעד, בהתאם לפרוטוקול המשמש להעברת החבילה, נתונים (נקראים data או payload), וסוגר (trailer) אופציונלי, שמסמן את סוף החבילה, ולעיתים מכיל מידע שנועד להבטיח את הגעת הנתונים ללא שגיאות. ניתן להמשיל חבילת נתונים למכתב – הפתיח והסוגר הם המעטפה, והכתובת שנכתבת עליה, והנתונים הם המכתב שהוכנס אל תוך המעטפה. חבילות מאפשרות לרשת המחשבים להעביר נתונים בצורה אמינה ויעילה יותר. החבילות, מהיותן יחידות בעלות גודל מוגבל, מאפשרות איתור מהיר של שגיאות ומפשטות את התכנון של נתבים ומתגים, ומאפשרות ביצוע של מיתוג מנות. המושג "חבילת נתונים" התפתח בשנות ה-60 עם העלייה של תקשורת מחשבים והצורך בשיטה יעילה להעברת מידע ברשתות. התפתחות ה-ARPANET, הקדם לאינטרנט, הדגימה את חשיבות החבילת נתונים כאמצעי לתקשורת דיגיטלית. במודל ה-OSI של תקשורת נתונים, חבילת מידע (או Packet) מתייחס ליחידת מידע בשכבה השלישית, שכבת הרשת. בשכבות אחרות נעשה שימוש בשמות שונים עבור יחידות מידע מתאימים. כך בשכבה השנייה, שכבת הקו, יחידת מידע תיקרא "מסגרת", ובשכבה הרביעית, שכבת התעבורה, תיקרא "דטא-גרם" (Datagram). תקשורת מחשבים – מונחים מיתוג מנות ARPANET Definition, History & Significance ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלוודרה (אדריכלות)

בלוודרה (באיטלקית: Belvedere - "יפה נוף") הוא מבנה אדריכלי המשמש לתצפית, ומנצל את הנוף הנשקף ממיקומו. בלוודרה יכול להיות ממוקם בחלקו העליון של מבנה, וצורתה יכולה להיות צריח, כיפה או גלריה פתוחה (באיטלקית "אלטנה"). המבנים הראשונים מסוג זה הוקמו ברומא שבאיטליה: על צלע ההר מעל ארמון הוותיקן הקים הצייר האיטלקי אנטוניו דל פולאיולו קזינו קטן בשם "פלצטו" או "בלוודרה" עבור האפיפיור אינוקנטיוס השמיני. מבנה זה החל את האופנה של הקמת מבני תצפית שזכו לכינוי זה באיטליה. סוג מבנה זה היווה השראה לציור בלוודיר מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר. גזיבו פביליון מבנה שטות מדיה וקבצים בנושא בלוודרה בוויקישיתוף בלוודרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ביתן

ביתן (בלעז: פביליון) הוא מבנה המצורף למתחם עיקרי כגון ארמון, פארק או קמפוס, ומהווה מבנה משני במתחם, לרוב שלא למטרה העיקרית של המתחם. הביתן יכול להיות מחובר פיזית למבנה העיקרי כאגף נפרד, או להיות מנותק לחלוטין מהמבנה העיקרי. בין השימושים השונים הנעשים בביתנים ניתן למצוא ביתני מגורים, מלתחות, שמירה, ממכר, חניה, אכילה, ועוד. בהקשר של תערוכה (כגון תערוכה עולמית וכדומה) הביתן הוא אזור מתוחם ומוגדר, בעל אופי עצמאי, המייצג את הגוף המציג ובו מוצגת תערוכת מוצגים ונערכות הדגמות או הרצאות. לעיתים עיצוב הביתן חופשי ועצם הארכיטקטורה שלו מהווה מוצג ולעיתים מחויבים הגופים להקים ביתנים זהים (עד כדי סימני זיהוי) או בעלי מאפיינים משותפים. קיוסק גזיבו בלוודרה (ביתן תצפית) ביתן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רשת בתי המדרש

רשת בתי המדרש היא התאגדות של בתי המדרש הפלורליסטיים הוותיקים והמרכזיים בישראל. הרשת הוקמה בשנת 2004 וכיום היא מאגדת כשלושים ארגונים. הרשת פעילה בתחום ההתחדשות היהודית כדי לתת ליחיד ולחברה בישראל כלים בתחום לימוד היהדות בגישה פלורליסטית, וזאת על מנת לבסס את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ובמטרה לחזק את הקשר בין חלקים של העם היהודי בישראל ובתפוצות. רשת בתי המדרש הוקמה בשנת 2004 על ידי כשישה בתי מדרש. הארגונים המתאגדים ראו לנכון להעמיק את שיתוף הפעולה הבין ארגוני בקידום המטרות המשותפות ובהן: העמקת החיבור בין הציבור הישראלי למורשתו היהודית, עידוד לימוד מקורות יהודיים ברוח פלורליסטית והעמקת תחושת השייכות והקהילתיות בין פלגים שונים בחברה הישראלית על ידי יצירת שפה יהודית משותפת. לאחר כשנה וחצי כבר היו חברים ברשת 11 ארגונים, וכיום מספר בתי המדרש החברים ברשת מתקרב ל-30. תפקיד היו"ר מאויש ברוטציה על ידי בתי המדרש השונים החברים ברשת, לפרק זמן של כשנתיים. על מנת לקדם את יעדי הרשת, היא מקיימת את הפעילויות הבאות: ביוני 2010 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק בתי המדרש היהודיים דמוקרטיים, אשר יזמה רשת בתי המדרש ומקודמת על ידי חבר הכנסת זבולון אורלב. מהות החוק היא כי משרד התרבות והספורט יכיר בבתי המדרש לצורכי תקצוב על מנת לקדם את לימוד היהדות בישראל מתוך מגמה של גישור בין השקפות העולם השונות וגיבוש זהות יהודית. אתר האינטרנט "מדרשת" הוקם על מנת לאפשר לכלל הגולשים ליצור דפי לימוד בית מדרשיים ולשתף בדפי לימוד קיימים בנוחות ובקלות. כיום האתר כולל כ-500 דפי לימוד אשר נתרמו לטובת הציבור הרחב על ידי מנחי בית המדרש המובילים ברשת. כמו כן האתר כולל כלים טכנולוגיים המאפשרים לכלל הגולשים להתאים דפי לימוד קיימים לצורכי הלימוד שלהם, וכן לבנות דפי לימוד חדשים מתוך מאגר המקורות ביעילות. האתר הוקם ביוזמה ובמימון של קרן אבי חי על ידי רשת בתי המדרש, ובביצוע ותמיכה טכנולוגית של מט"ח. הרשת מקיימת שני ימי עיון מרוכזים מדי שנה למנחי לימוד בית מדרש. מטרת ימי העיון לשתף בידע ובניסיון אשר נצבר בבתי המדרש השונים על מנת לקדם את הכשרתם ולהעמיק את המיומנויות של מנחי בית המדרש בישראל. החל מחודש מאי 2010 עולה מדי יום חמישי סרטון באתר האינטרנט mako, ובו שניים ממנהלי בתי המדרש בישראל משוחחים על נושא מפרשת השבוע מזווית אקטואלית. בשיחתם הם יוצרים חיבור בין התנ"ך למציאות העדכנית של החברה הישראלית. אלול אסכולות בארי - מכון שלום הרטמן בינה גשר - מפעלים חינוכיים החברה למתנ"סים הלל ישראל המדרשה באורנים זית טבע עברי יובלים - מרכז פלורליזם וזהות יהודית במכללת תל חי מדרשיות שכטר מדרשת עיון מכון גנדל ממזרח שמש מעגל טוב מרכז יעקב הרצוג מכון גנדל מרכזי דניאל עלמא עתיד במדבר קהילות שרות קולות קולות בנגב תא שמע - מליץ תמורה - יהדות ישראלית אתר האינטרנט הרשמי של רשת בתי המדרש אתר מדרשת רשת בתי מדרש בפייסבוק פרשה בשניים, באתר mako שלומית נאור, רשתות של יהדות - תפקידם ההיסטורי של בתי המדרש המתחדשים, באתר נאמני תורה ועבודה, ‏21 בדצמבר 2010 הצעת חוק בתי מדרש יהודיים דמוקרטיים התש"ע, מתוך אתר הכנסת