laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורה דיימונד

קורה דיימונד (באנגלית: Cora Diamond ; נולדה ב-30 באוקטובר 1937) היא פילוסופית אמריקאית. מחקריה מתמקדים בפילוסופיה של לודוויג ויטגנשטיין ושל גוטלוב פרגה, ובענפי הפילוסופיה של המוסר, הפילוסופיה פוליטית, הפילוסופיה של שפה ובזיקות שבין פילוסופיה וספרות. כיום היא משמשת פרופסור אמריטה לפילוסופיה באוניברסיטת וירג'יניה. דיימונד קיבלה תואר הראשון באומנויות ממכללת סווארת'מור בשנת 1957 ותואר ראשון בפילוסופיה ממכללת סנט יו באוקספורד בשנת 1961. אחד המאמרים המפורסמים ביותר של דיימונד "What Nonsense Might Be" ("מה שנונסנס עשוי להיות") מבקר את האופן בו הפוזיטיביסטים הלוגיים חשבו על נונסנס. מאמר ידוע נוסף, "אכילת בשר ואכילת אנשים" ("Eating Meat and Eating People") בוחן את טבען הרטורי והפילוסופי של עמדות עכשוויות כלפי זכויות בעלי חיים. כתביה של דיימונד על ויטגנשטיין "המוקדם" (בתקופת הטרקטוס) ועל ויטגנשטיין "המאוחר" (בתקופת חקירות פילוסופיות) הפכו אותה לחוקרת מובילה של גישת הויטגנשטייניאיות החדשה, לצד אליס קרי, ג'יימס פ. קוננט ואחרים, שהדגישו את האופי התרפוייטי שבהגות ויטגנשטיין. דיימונד פרסה קובץ מאמרים שכותרתו "The Realistic Spirit: Wittgenstein, Philosophy, and the Mind" (בתרגום חופשי: "הרוח המציאותית: ויטגנשטיין, פילוסופיה ותודעה"). בנוסף, היא ערכה את אוסף הרצאותיו של ויטגנשטיין בקיימברידג בשנת 1939 על יסודות המתמטיקה, שהורכב מרשימות תלמידיו (נורמן מלקולם, רוש רייז, יוריק סמית'יס ור'. ג'י בוסנקט). הספר "ויטגנשטיין והחיים המוסריים: מאמרים לכבוד קורה דיימונד" ("Wittgenstein and the Moral Life: Essays in Honor of Cora Diamond") מציג בין היתר מאמרים מאת אליס קרי (שערכה את הספר), ג'ון מקדואל, מרתה נוסבאום, סטנלי קאבל וג'יימס פ. קוננט. דיימונד נבחרה לחברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 2007. http://mitpress.mit.edu/books/wittgenstein-and-moral-life "APS Member History". search.amphilsoc.org. נבדק ב-2021-05-17.
דיאן פולינגסטאד

דיאן ר. פולינגסטאד (נולדה ביולי 1948) היא פסיכולוגית וסופרת אמריקאית, המהכנת כפרופסור לפסיכולוגיה ומנהלת המרכז לחקר אלימות נגד נשים באוניברסיטת קנטקי. פולינגסטאד היא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת דרום קרוליינה. דיאן פולינגסטאד, באתר גוגל סקולר קורות חיים ופרסומים של דיאן ר. פולינגסטאד "Diane Follingstad". נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Endowed Chairs". uky.edu. אורכב מ-המקור ב-14 באוקטובר 2016. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Follingstad". uky.edu. אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2016. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Diane Follingstad". sc.edu. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "CV" (PDF). uky.edu. אורכב מ-המקור (PDF) ב-14 באוקטובר 2016. נבדק ב-30 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דיאן פולינגסטאד".
שבוע האופנה בלונדון

שבוע האופנה בלונדון הוא אירוע אופנה המתקיים בלונדון פעמיים בשנה, בפברואר ובספטמבר. במסגרתו מוצגים מעל 250 מעצבים לקהל עולמי של אנשי תקשורת משפיעי וקמעונאים. הוא אחד מרביעיית שבועות האופנה הגדולים והמרכזיים לצד שבוע האופנה בניו יורק, מילאנו ופריז. השבוע מאורגן על ידי מועצת האופנה הבריטית ונערך לראשונה ב-1983, האירוע מסוקר רבות בכלי התקשורת השונים, חלק מהתצוגות הנערכות בו משודרות בשידור ישיר באינטרנט. בפברואר 2018, התארחה לראשונה המלכה אליזבת השנייה בשבוע האופנה, כדי להעניק פרס חדש על שמה לעיצוב בריטי, וישבה בתצוגת אופנה לצדה של עורכת ווג אנה ווינטור. אתר האינטרנט הרשמי של שבוע האופנה בלונדון אתר האינטרנט הרשמי של שבוע האופנה בלונדון (באנגלית) שבוע האופנה בלונדון, ברשת החברתית פייסבוק שבוע האופנה בלונדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שבוע האופנה בלונדון, ברשת החברתית אינסטגרם סוזי מנקס, ניו יורק טיימס, שבוע האופנה בלונדון: שמלות מספרות, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2012 אלכסנדרה ג'ייקובס, ניו יורק טיימס, שבוע האופנה בלונדון: מבוקש איבר חדש שאפשר לחשוף, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2014 יעל בן ישראל, ‏מסביב לעולם: הצצה לשבועות האופנה לאביב-קיץ 2015, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2014 סוזי מנקס, ניו יורק טיימס, שבוע האופנה בלונדון: בין עבר לעתיד, באתר הארץ, 2 במרץ 2012 איתי יעקב, שבוע האופנה בלונדון: המלכה אליזבת מגיעה לראשונה לתצוגה, באתר Xnet‏, 21 בפברואר 2018
סופיה גנדריאס

סופיה גנדריאס (בספרדית: Sofía Gandarias‏; 1957 – 23 בינואר 2016) הייתה ציירת ספרדייה. גנדאריאס נולדה בגרניקה שבחבל הבסקים וסיימה את לימודיה באמנויות באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד. המוזיקה השפיעה רבות על חייה. בשנת 1978 ציירה את "קוקושקה-אלמה ומאהלר" שלוש דמויות שגורלן קשורות זו בזו ומייצגות תקופתן. זו הייתה תחילתה של פעילות אמנותית אינטנסיבית בסדרות כמו "מחאת השקט" (1980) או "נוכחים" (Precensias). היא התחתנה עם אנריקה ברון קרספו, פוליטיקאי ספרדי וחבר הפרלמנט האירופי בשנת 1987. בנה אלחנדרו נולד בשנה שלאחר מכן. היא חידשה את עבודתה עם תערוכה רטרוספקטיבית גדולה בשנת 1990 בוונציה, העיר שמהווה עבורה השראה. המחויבות שלה לשלום ולסובלנות תרבותית התבטאה בתערוכתה "Pour la tolerance" בגרנד ארצ'ה דה לה פרטרניטה, פריז. היא ציירה את דיוקנו של הכנר יהודי מנוחין אותו הגדירה "האיש החכם ביותר שפגשתי" והחלה לשתף פעולה עם הקרן שלו. בשנת 2000 עסקה בציור סדרת הציורים "פרימו לוי – זיכרון" המבוססות על זכרונותיו של פרימו לוי מאושוויץ עליהם כתה בספרו הזהו אדם. לאחר הפיגועים בניו יורק היא ציירה סדרת ציורים בנושא. מתוכם הציור "Miserere Julianna" מוצג במוזיאון הזיכרון 9/11. הסדרה "קפקא, בעל החזון", סדרה של 64 ציורים הוצגה בהאוס אם קלייסטפארק (ברלין) ומקומות נוספים. ז'וזה סאראמאגו כתב על הסדרה - "אלוהים לא קרא את קפקא". גנדריאס עסקה בעיקר בציור דיוקנאות וכן בציורים של אירועים כואבים שאירעו בהיסטוריה. על אירועים אלו היא אמרה –"איננו יכולים לתקן את העבר, אך אנו יכולים וחייבים להתוות את העתיד". בין האמנים שהשפיעו הכי הרבה על חייה, גנדריה זיהתה את דייגו ולאסקס, גויה ופרנסיס בייקון, זאת לצד המורה והמנטור שלה מנואל וילאסניור(ספ'). בשנת 2005 צורפה למסדר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי. את סדרת ציוריה על פרימו לוי, תרמה משפחתה לאחר מותה לאוסף התמונות של האוניברסיטה העברית בירושלים. מדיה וקבצים בנושא סופיה גנדריאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סופיה גנדריאס
STS-8

STS-8 היא המשימה השמינית בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השלישית של מעבורת החלל צ'לנג'ר. משימה זו הייתה הראשונה שהמריאה ונחתה בלילה. מפקד המשימה: ריצ'רד טרולי (Richard H. Truly) טייס: דניאל ברנדנסטיין (Daniel C. Brandenstein) מומחה למשימה: דייל גרנדר (Dale A. Gardner) מומחה למשימה: גיון בלופורד (Guion S. Bluford) מומחה למשימה: ויליאם טורונטון (William E. Thornton) המשימה יצאה לדרכה ב-30 באוגוסט 1983 בשעה 2:32:00 בלילה ממרכז החלל קנדי שבפלורידה, כשעל סיפונה של המעבורת 5 אסטרונאוטים: מפקד המשימה, ריצ'רד טרולי, שהיה הטייס במשימת STS-2; שלושה מומחי משימה - בלופורד, שהיה האמריקאי-אפריקאי הראשון שטס לחלל, דלה גרנדר, ויליאם טורונטון; וטייס המשימה דניאל ברנדנשטיין. במשימה זו היו מספר רב של ניסויים, ונפרס הלוויין הרב תכליתי, INSAT-1B של הודו בחלל. בנוסף, הוסט סיפון הטיסה מהשמש למשך 14 שעות, כדי לבדוק את עמידותו לתנאי קור קיצוניים. הצוות גם ערך ניסוי ובו צילם צינור חוֹם שהותקן בתא המטען של המעבורת. ניסוי נוסף התבצע בגובה 250 ק"מ כדי לבדוק את הזוהר המקיף את המעבורת בזמן חשכה, שנגרם מאטומי חמצן. המפרקים של הזרוע הרובוטית נבדקו בעומסים גבוהים. שש חולדות שהוטסו במעבורת נבדקו, כדי לבדוק את תגובתן לתנאי החלל. גם תגובתם של אנשי הצוות לתנאי חוסר המשקל נבדקה במספר ניסויים קוגניטיביים. ניסויים נוספים כללו ניסוי נוסף באלקטרופורוזה, ניסוי של תלמידים, וניסויים אחרים. בנוסף, שמונה פחיות עם 250,000 מעטפות היום הראשון מטעם שירות הדואר של ארצות הברית הוטסו במעבורת. ניסויי תקשורת בין המעבורת ולוויין מעקב וממסר נתונים, ששוגר במשימה STS-6, בוצעו בעזרת אנטנת ערוץ ה-Ku של המעבורת. נחיתת הצ'לנג'ר התבצעה בבסיס חיל האוויר אדוארדס, בקליפורניה, במסלול נחיתה 22, בשעה 12:40:43 בלילה לפי השעון הפסיפי. המעבורת חזרה למרכז החלל קנדי ב-9 בספטמבר 1983. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-8 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של STS-8 סיכום המשימה באתר נאס"א סרטון על המשימה תיאור המשימה
כנסיית רובע (ברלין)

כנסיית רובע (בגרמנית: Parochialkirche) היא כנסייה רפורמית במיטה שבמרכז ברלין בירת גרמניה. המבנה נבנה בשנים 1695–1703 ונחשב כיום כבניין רשום. כאשר משפחת הוהנצולרן השולטת עברה לקלוויניזם רוב כנסיות העיר נותרו כנסיות לותרניות ורק קתדרלת ברלין עברה לזרם החדש. עם הזמן גדל מספר התושבים שהיו מעוניינים להתפלל בכנסייה קלוויניסטית. בהתאם לכך, השלטון החליט להעביר לקלוויניזם את הכנסייה שהייתה ממוקמת בשטח השייך לנסיך ולא היה תחת המועצה הדתית של ברלין. כמקובל בכנסיות רפורמיות, לכנסייה זו אין קדוש מגן. במהלך ההפצצות של שנת 1944 (אנ') מגדל הכנסייה והשטחים הפנימיים שלו נהרסו. בשנת 1961 הוקם במבנה הכנסייה צלב משרידי הברזל שהיו באזור. תוך זמן קצר, באוגוסט 1961, המבנה הפסיק לשמש מקום פולחן ובמקום זאת נערכו בו הופעות ותערוכות. החל משנת 1970 המבנה היה מחסן רהיטים. לאחר איחוד גרמניה החלו בהדרגה עבודות לשיקום הבניין. בשנת 1988 נבנה גג חדש, ובהמשך המגדל נבנה מחדש. בקיץ 2016 הוכנסו למגדל 52 פעמונים והחל מ-23 באוקטובר 2016 הם פעילים. בית העלמין שלייד הכנסייה עודו פעיל, והוא בין הישנים בברלין. מדיה וקבצים בנושא כנסיית רובע בוויקישיתוף תיאור המבנה
SonicWall

סוניקוול (באנגלית: SonicWall) היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, העוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע, אבטחת רשתות ומחשבים, מכשירים ניידים וענן וידועה בעיקר בפיתוח תוכנות חומת אש ואבטחה מפני איומי סייבר. מטה החברה ממוקם במילפיטאס, קליפורניה, ארצות הברית והיא מעסיקה כ-1,600 עובדים. בין השנים 2012–2016, הייתה סוניקוול חברת בת של דל. חברת סוניקוול הוקמה בשנת 1991, על ידי סריקנט ראווי (Sreekanth Ravi) וסודהקר ראווי (Sudhakar Ravi) במטרה לפתח כרטיסי רשת ורכזות למוצרי אפל. בסוף שנות התשעים, השיקה החברה חומת אש שנקראה תחילה Interpol ולאחר מכן מותגה מחדש בשם SonicWall. בחודש מרץ 2003, מונה מתיו טי מדירוס (Matthew T. Medeiros) למנכ"ל החברה. בשנת 2005, רכשה את חברת אנקו (enKoo) בסכום שלא פורסם. בשנת 2007, רכשה את חברת אבנטייל (Aventail) תמורת כ-25 מיליון דולר. במאי 2012, נרכשה החברה והזכויות על כ-130 פטנטים שלה על ידי חברת דל (Dell). ביוני 2016, נרכשה סוניקוול על ידי חברת אליוט (Elliott Management) וחברת ההשקעות פרנסיסקו פרטנרס (Francisco Partners). בנובמבר 2019 הובילה החברה גיוס של 10 מיליון דולר לחברת אבטחת מידע הישראלית פרימיטר 81. בינואר 2021, הודיעה סוניקוול כי מערכותיה הושפעו מתקיפת סייבר שנערכה כנגד החברה. אתר האינטרנט הרשמי של SonicWall (באנגלית) SonicWall, ברשת החברתית אקס (טוויטר) SonicWall, ברשת החברתית אינסטגרם גתית פנקס, סוניקוול, מתחרתה של צ'ק פוינט, פירסמה אזהרת רווח על רקע ירידה בהכנסות מארגונים בינוניים, באתר TheMarker‏, 26 בספטמבר 2002 ממשיכה להיפטר מנכסים: דל מוכרת את עסקי התוכנה שלה בשני מיליארד דולר, אתר אנשים ומחשבים (בעברית) SONICWALL INC - FORM 10-K - March 5, 2010, getfilings.com 523449 (SNWL) Company Profile & Facts - Yahoo Finance, finance.yahoo.com (באנגלית אמריקאית) Tim Greene, Analysis of SonicWall’s acquisition of enKoo, Network World, ‏2005-11-29 (באנגלית) Kevin McLaughlin, SonicWall To Acquire Aventail, CRN, ‏2007-06-12 Dell Completes Acquisition of IT Security Leader SonicWALL, www.businesswire.com, ‏2012-05-09 (באנגלית) Francisco Partners and Elliott Management to Acquire the Dell Software Group, web.archive.org, ‏2016-06-23 יסמין יבלונקו, ‏SonicWall הובילה השקעה של 10 מיליון דולר בחברת הסייבר פרימטר 81, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2019 מוצרי חברת סוניקוול נפרצו באמצעות חולשה בקוד, באתר Israel Defense, ‏2021-01-24 יוסי הטוני, עוד חברת סייבר הותקפה; והפעם: סוניק-וול, באתר אנשים ומחשבים, ‏2021-01-25
ארתור אילש

ארתור אילש (בהונגרית: Illés Artúr;‏ 27 בינואר 1878, בודפשט – 1960, פריז; שמות עט בדויים: "סקורפיו" (עקרב), "ארתור", בשם קודם עד 1903 בראון) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי. חבר בקואופרטיב הצרכנים הכללי בהונגריה. הוא היה חבר מייסד של התאחדות הלאומית של הפקידים. ארתור אילש נולד במשפחה יהודית. הוא למד בצרפת לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה. חזר להונגריה בסתיו 1918 והיה מעורב בהקמת ובעבודת מפלגת הקומוניסטים בהונגריה ה-KMP. במועצת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (ממשלה) מונה תחילה לסגן קומיסר העם ואחר כך קומיסר העם (שר) לאספקה ציבורית. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לצרפת והפך לאחד ממנהיגי ההגירה ההונגרית שם. ב-1924 וב-1927 הוא היה העורך הראשי "העובד של פריז". הוא הפך לחבר במפלגה הקומוניסטית של צרפת. כתביו הופיעו בעיתונים הצרפתיים בפריז תחת שם בדוי "סקורפיו". כתוצאה מפעילותו גורש מצרפת, אולם בסופו של דבר חזר לפריז בשנת 1933. בתום מלחמת העולם השנייה בסוף שנת 1945 בקר בהונגריה למשך זמן קצר. הוא נפטר בצרפת. יוזף בלני: ממשלות הונגריה. 1887-1992. פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים צ'אבה נאג': לקסיקון ספרות המהגרים ההונגרית. מוזיאון ספרותי פטפי ומרכז לספרות עכשווית, 2000. לקסיקון ההיסטוריה של תנועת העבודה. 1972 לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי. איסטוואן קולגה טרשוי. סקסארד, 1996 לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון ספרים הונגרי אנה פצ'י: הונגרים בתנועת העובדים המהפכנית בצרפת, 1920-1945. (1982) לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967 "ארתור אילש". המוזיאון הספרותי פטפי. A Belügyminisztérium 1903. évi 50347. sz. rendelete. MNL-OL 30796. mikrofilm 292. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1903. év 5. oldal 1. sor.
מגושליגט

מגושליגט (בהונגרית: Magosliget) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-15. ספרו של ז'יגמונד מוריץ A boldog ember (בעברית: "האדם המאושר) משנת 1935 מספר את סיפור חייו של איכר ממגוסליגט בשם ג'יורי ג'ו. יהודים חיו במגושליגט בתקופות זמן שונות. בשדה ישן בכפר טוענים תושבים מקומיים כי היה בית קברות יהודי. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא מגושליגט בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום בית הקברות היהודי במגושליגט תיעוד יהודי מגושליגט שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
מאנד

מאנד (בהונגרית: Mánd) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-14. יהודים חיו במאנד בתקופות זמן שונות. ביער בכפר היה בית קברות יהודי. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא מאנד בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום בית הקברות היהודי במאנד תיעוד יהודי מאנד שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
עמיחי שוהם

עמיחי שוהם (31 בינואר 1922 – 25 במאי 2021) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ. שוהם זוהה עם קבוצת הפועל פתח תקווה, והיה מהשחקנים המייסדים של הקבוצה הבוגרת, בה שיחק בשנים הראשונות להקמתה. שוהם נולד וגדל בעין גנים, ושיחק בתחילת דרכו ככדורגלן בקבוצת הפועל פתח תקווה בשנים הראשונות להקמתה – החל משנת 1941. בשנים אלו שיחקה הקבוצה בליגה ב' (הליגה השנייה דאז), ושוהם לקח חלק במשחק העלייה לליגה הראשונה. בעונה זו הנהלת מכבי פתח תקווה לא רצתה שיריבתה העירונית תעלה, כיוון שלטענתם הייתה קבוצה טובה יותר והיא זו שצריכה לעלות - קבוצה מיפו בשם נשיונל קלוב ספורט. כדי להכריע בסוגיה נקבעו שני משחקים מכריעים נגדם לעלייה, והמשחק הראשון שנערך בפ"ת הסתיים בתיקו. לקראת משחק החוץ ביפו, הכינו המקומיים מסיבת ניצחון עוד לפני המשחק, אבל הפועל הצליחה להפתיע ולנצח, ניצחון אשר העלה אותה לליגת ארץ ישראל בכדורגל (הליגה הראשונה). ב-7 בדצמבר 1944 כבש שוהם 7 שערים במשחק אחד נגד מכבי נתניה במסגרת מחוז צפון של הליגה החדשה לכדורגל, שיא שערים לשחקן יחיד במשחק ליגה אחד. בשלב מסוים בקריירה נפצע שוהם ברגל ולא היה יכול לשחק או לעבוד במשך כשנה שלמה. בקבוצה רצו לשלם לו "דמי אבטלה" בתקופה זו (אף על פי שלא היה מקובל כך), אבל הוא לא הסכים מטעמי כבוד. בינתיים, אנשי צוות מהיריבה העירונית מכבי פתח תקווה הציעו לעזור לו להחלים בתמורה להצטרפותו, והרופא שלהם אכן סייע לו. הוא שיחק חצי משחק במדי מכבי פתח תקווה מול מכבי תל אביב והבקיע שער, ולאחר מכן שיחק משחק נוסף נגד הפועל רחובות והבקיע גם בו, אולם אז החליט שמקומו בהפועל פתח תקווה, ומכיוון שלא חתם על חוזה רשמי חזר אליה. באותה תקופה הוא עבד במקביל כמכונאי ב"מוסך גולדברג" בעיר, ומכיוון שהמנהל שם היה גם נשיא של אגודת ספורט מכבי ישראל הוא דרש ממנו לדבריו לחזור למכבי, או שהוא יפוטר. שוהם לא הסכים לעבור, והוא אכן פוטר ועבר לעבוד בחברת סולל בונה. ב-1949 הוא נסע עם נבחרת ישראל למשחקי ראווה בטורקיה, ובמקביל הצטיין במדי הפועל כשכבש 11 שערים בעונה המסודרת הראשונה אחרי קום המדינה, 1949/1950. הוא כבש כמות דומה גם בשתי העונות שלאחר מכן, כשב-1951/1952 הוביל את טבלת הכובשים של הקבוצה וב-1953/1954 היה שני רק לנחום סטלמך, אחד מכוכבי הקבוצה לאורך ההיסטוריה. בעונות אלה נחשבה הפועל פתח תקווה כקבוצת צמרת, ודורגה במקומות 3–4. הוא סייע רבות לצעירים נחום סטלמך ובועז קופמן, שהתפתחו לשחקנים בולטים בתולדות הקבוצה תחת הדרכתו, ובסיום עונה זו החליט לפרוש ממשחק. סך הכל השתתף ב-66 משחקי ליגה בהם כבש 60 שערים (מתוך סך הכל 74 שערים במדי המועדון), והוא נמצא במקום השביעי בטבלת הכובשים בכל הזמנים של מועדון הפועל פתח תקווה. לאחר פרישה מכדורגל מקצועני חינך ואימן שוהם מספר שנים במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. במקביל המשיך לעבוד בסולל בונה, ולקח קורסים מקצועיים כדוגמת חשמלאות, ניהול ועוד. התקדם בתפקידיו המקצועיים ואייש את תפקיד המנכ"ל בחברת "החופר (ישראל)", תפקיד בו החזיק עד שפרש לגמלאות. עמיחי שוהם נפטר ב-25 במאי 2021, בגיל 99. פרופיל השחקן, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה עמיחי שוהם, באתר FootballDatabase.eu סיקור משחקי הליגה בעיתון ספורט הבוקר, 1945, מתוך אתר מוזיאון הפועל פתח תקווה אשר גולדברג, ‏‏אבל בהפועל פ"ת: הלך לעולמו עמיחי שהם, באתר ספורט1, 25 במאי 2021
פרנסיס אלכסנדר

פרנסיס אלכסנדר (באנגלית: Francis Alexander‏: 3 בפברואר 1800 – 27 במרץ 1880) היה צייר פורטרטים אמריקאי. אלכסנדר נולד במחוז ווינדהאם בקונטיקט בפברואר 1800. גדל בחווה, ולימד את עצמו להשתמש בצבעים. בשנת 1820 נסע לעיר ניו יורק ולמד ציור אצל אלכסנדר רוברטסון. את חורפי 1831 ו-1832 הוא בילה ברומא, ולאחר מכן התגורר קרוב לעשור בבוסטון, מסצ'וסטס. שם הצליח כצייר דיוקנאות. מסופר עליו שכשצ'ארלס דיקנס הגיע לבוסטון - הקדים והגיע בסירה לספינתו של דיקנס כדי להיות הראשון לציירו. ב-1840 נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר כבוד. אחד הדיוקנאות המפורסמים שצייר הוא זה של גברת פלטשר ובסטר, דיוקן שהוצג במוזיאון בוסטון לאמנויות יפות. הדיוקן הרומנטי הזה ניתן למוזיאון בתחילת המאה העשרים וחזר לצאצאים ממשפחת סרג'נט. אלכסנדר התחתן עם לוסיה גריי סווט בשנת 1836, ובתם פרנצ'סקה אלכסנדר הייתה מאיירת, סופרת ומתרגמת פופולרית. נפטר בשנת 1880 בפירנצה. צארלס דיקנס דניאל וובסטר האנה אדמס אליזבת וילינג מדיה וקבצים בנושא פרנסיס אלכסנדר בוויקישיתוף "Alexander, Francis", www.nga.gov Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Alexander, Francis". Encyclopædia Britannica. 1 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 564.
מהטלק

מֵהְטֶלֵק (בהונגרית: Méhtelek) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית מהטלק קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-766 תושבים בשנת 1990 עד 687 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מתקופת האבן. יהודים חיו במהטלק בתקופות זמן שונות. בכפר היה בית קברות יהודי, אשר איננו קיים עוד. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא מהטלק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מהטלק עדות כתובה של ניצול שואה יליד מהטלק נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום בית הקברות היהודי במהטלק מיקום בית הקברות היהודי במהטלק תיעוד יהודי מהטלק שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
עבדו דאע'ר

עבדו דאע'ר (בערבית: عبده داغر; 1936 – 10 במאי 2021) היה כנר מצרי, חלוצי בסגנונו. הוא זכה לפרסום עולמי כשפיתח תוכנית לימודים להוראת מוזיקה מזרחית באוניברסיטאות. דאע'ר נולד למשפחה של יצרני עוד, אך בגיל עשר נחשף לנגינתו של הכנר היהודי-סובייטי דוד אויסטרך ובחר להתמחות בנגינה בכלי זה. יחד עם עבד אל-חלים נואירה (ער') ואחמד שפיק אבו עוף (ער') הקים ב-1967 את אנסמבל המוזיקה הערבית (ער'). הוא מת ב-10 במאי 2021, בבית החולים הליופוליס ברובע הליופוליס בקהיר, בגיל 85. עבדו דאע'ר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) עבדו דאע'ר, באתר ספוטיפיי עבדו דאע'ר, באתר MusicBrainz (באנגלית) עבדו דאע'ר, באתר דיזר עבדו דאע'ר, באתר Discogs (באנגלית) עבדו דאע'ר, באתר טיידל (באנגלית) ידיעה על מותו ופרטים ביוגרפיים, 05/10/2021 - פורסמה בערוץ RT בשפה הערבית, ובמקור באתר היומון אל-יום א-סאבע (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדו דאע'ר".
קלאוס יונגה

קלאוס יונגה (בגרמנית: Klaus Junge;‏ 24 בינואר 1924 - 17 באפריל 1945), היה שחמטאי גרמני. אביו של קלאוס יונגה, אוטו יונגה היה שחמטאי בולט בצ'ילה ובשנת 1922 זכה באליפות המדינה. בשנת 1928 המשפחה שכללה הורים וחמישה בנים חזרה לגרמניה. קלאוס יונגה החל לשחק שחמט בגיל צעיר והתאמן אצל וילי שלגה. בשנת 1941 בהיותו בן 17 בלבד הוא נכלל בין השחמטאים החזקים בגרמניה. באוגוסט 1941 הוא חילק זכייה באליפות גרמניה, אך הפסיד בפלייאוף. באוקטובר 1941 הוא זכה במקום הרביעי התחרות בקרקוב, אחרי אלכסנדר אלכין ויפים בוגוליובוב. בינואר 1942 קלאוס יונגה זכה בתחרות בדרזדן. בדצמבר 1942 קלאוס יונגה זכה ביחד עם אלכין בתחרות שנערכה בפראג. בהמשך הוא גויס לורמאכט והתקדם לדרגת קצונה. במהלך הקרבות בסקסוניה התחתית קלאוס יונגה נהרג ב-17 באפריל 1945. בשנת 1946 נערכה תחרות שחמט לזכרו בה ניצח פדור בוגאטירצ'וק. קלאוס יונגה, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
אוסימה

אוסימה (בפינית: Uudenmaan maakunta, בשוודית: landskapet Nyland) הוא אזור בדרום פינלנד. אוסימה גובל באזורים קימנלקסו, פּאייט-המה, קאנטה-המה ודרום-מערב פינלנד. האזור כולל את הבירה, הלסינקי, והוא המאוכלס ביותר בפינלנד, ובו 1,703,649 תושבים, כ-30 אחוזים מאוכלוסיית המדינה כולה. שם המקום, הן בפינית והן בשוודית, הוא "ארץ חדשה". ההתיישבות השוודית באוסימה החלה לאחר מסע הצלב השני לפינלנד במאה ה-13. הסמל כולל סירה זהובה, המסמלת את אזור החוף בו ממוקם האזור, ושני פסים גליים כסופים, המסמלים את הנהרות במקום. הסמל קיים מאז המאה ה-16. מבצר הים של סואומנלינה - בנייתו החלה בשנת 1748, כמבצר ימי ובסיס לצי. טירת רסבורג - נבנתה בשנת 1370 ושימשה כבסיס צבאי. Sjundbyn Linna - טירת אבן מימי הביניים, הידועה כבניין המיושב העתיק ביותר בפינלנד. Suitian kartano - בית אחוזה משנת 1540. Malmgård - בית אחוזה מתחילת המאה ה-17. באזור זורמים נחלים רבים, בין היתר Byabäcken, Fiskarsinjoki, Gumbölenjärvenoja, Keravanjoki, Mätäjoki, Porvoonjoki, Rekolanoja ו-Vantaanjoki. רשויות מקומיות באזור הלסינקי: אספו (Esbo) אוכלוסייה: 293,576 הלסינקי (Helsingfors) אוכלוסייה: 656,250 הייוינקה (Hyvinge) אוכלוסייה: 46,684 יארבנפה (Träskända) אוכלוסייה: 44,722 קרקילה (Högfors) אוכלוסייה: 8,696 קאוניאנן (Grankulla) אוכלוסייה: 10,148 קראווה (Kervo) אוכלוסייה: 37,193 קירקונומי (Kyrkslätt) אוכלוסייה: 40,158 לויה (Lojo) אוכלוסייה: 45,913 מנטסלה (Mäntsälä) אוכלוסייה: 20,808 נורמיארווי (Nurmijärvi) אוכלוסייה: 43,895 פורנאינן (Borgnäs) אוכלוסייה: 5,083 סיפו (Sibbo) אוכלוסייה: 21,913 סיונטיו (Sjundeå) אוכלוסייה: 6,174 טוסולה (Tusby) אוכלוסייה: 38,957 ונטה (Vanda) אוכלוסייה: 238,033 ויטי (Vichtis) אוכלוסייה: 29,274 רשויות מקומיות באזור רסבורג: האנקו (Hangö) אוכלוסייה: 8,064 אינגה (Inkoo) אוכלוסייה: 5,346 רסבורג (Raasepori) אוכלוסייה: 27,590 רשויות מקומיות באזור לוויסה: לפיניארווי (Lappträsk) אוכלוסייה: 2,626 לוויסה (Lovisa) אוכלוסייה: 14,741 רשויות מקומיות באזור פורבו: אסקולה אוכלוסייה: 4,881 מירסקילה (Mörskom) אוכלוסייה: 1,870 פורבו (Borgå) אוכלוסייה: 50,711 פוקילה אוכלוסייה: 1,839 מדיה וקבצים בנושא אוסימה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסימה (בפינית) אתר האינטרנט הרשמי של אוסימה (בשוודית) אוסימה, ברשת החברתית פייסבוק אוסימה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסימה, ברשת החברתית אינסטגרם אוסימה, סרטונים בערוץ היוטיוב עובדות - אוסימה, באתר Helsinki-Uusimaa Regional Council Region:Uusimaa, https://www.nordicnames.de/ V.-P. Suhonen and Janne Heinonen (2011). "Helsingin keskiaikaiset ja uuden ajan alun kylänpaikat 2011, Inventointiraportti 2011. Museovirasto" דגל אוסימה Fortress and history Suomenlinna, https://www.suomenlinna.fi/ Raseborg Castle Ruins Sjundbyn Linna suitiankartano.fi Malmgård היסטוריה, באתר http://kartano.malmgard.fi/