laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרש אדום

פרש אדום (שם מדעי: Erythrocebus patas) הוא קוף שוכן קרקע שנפוץ במערב ובמזרח אפריקה. פרש אדום הוא המין היחיד בסוג פרש. אורכו מגיע עד 85 ס"מ, לא כולל הזנב, שאורכו 75 ס"מ, כאשר הזכרים כבדים באופן ניכר מהנקבות. הפרש האדום מגיע למהירויות של 55 קמ"ש, עובדה שהופכת אותו לרץ המהיר ביותר בין הפרימטים. קוף זה חי בקבוצות גדולות ומרובות נקבות של כ-15 פרטים, בשטח מחיה של כ-52,000 דונם. הקבוצה מכילה ברוב השנה זכר אחד, אשר שומר על הקבוצה באמצעות הסחת דעתם של הטורפים תוך התרחקות מהקבוצה. בעונת ההזדווגות, מגיעים זכרים נוספים לקבוצות. כשהזכרים הצעירים מגיעים לבגרות מינית (בסביבות גיל ארבע שנים), הם עוזבים את הקבוצה, ובדרך-כלל מצטרפים לקבוצות המונות זכרים בלבד. קופים אלה נמנעים מלהיכנס מיערות סבוכים ומצוי יותר באזורים סלעיים ובסוואנות פתוחות ומלאות שיחים ותת-מדבריות. ההתרבות של הפרש האדום נחשבת גבוהה יחסית, ונובעת כנראה מהתמותה הגדולה שקיימת באוכלוסייה הבוגרת הנובעת ככל הנראה מתנאי השטח הקשים בהם חיים הקופים. קופי פרש אדום ניזונים מזרעים, מחרקים ומפקעות, דיאטה המאפיינת יותר פרימטים קטנים יותר. יש אי הסכמות בנושא מספר תת-המינים, יש שמחשיבים ארבעה, ויש שמחשיבים שתיים; תת-המין המערבי Erythrocebus patas patas (פרש מצוי; עם אף שחור) והמזרחי Erythrocebus patas pyrrhonotus (פרש ניסנה; עם אף לבן). אחרים הציעו שלפחות כמה מהמאפיינים הם וריאציות של דפוס הפנים של הנקבה בזמן ההיריון, ולכן זהו מין יחיד בסוגו. מדיה וקבצים בנושא פרש אדום בוויקישיתוף פרש אדום, באתר ITIS (באנגלית) פרש אדום, באתר NCBI (באנגלית) פרש אדום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרש אדום, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פרש אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרש אדום, באתר GBIF (באנגלית) פרש אדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על הפרש האדום במקלט הקופים הישראלי מידע על פרימטים (באנגלית) מאמר על התנהגות הפרש האדום (באנגלית) על תזונתו של הפרש האדום (באנגלית) פרש אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו

מאג'ו מוזיקלי פיורנטינו (באיטלקית: Maggio Musicale Fiorentino) הוא פסטיבל אופרה שנתי, שהמנצח ויטוריו גואי ייסד בפירנצה באפריל 1933 במטרה להציג אופרות מודרניות ונשכחות בהפקות מרשימות חזותית. היה זה פסטיבל המוזיקה הראשון באיטליה. האופרה הראשונה שהוצגה בפסטיבל הייתה נאבוקו של ורדי, שהאופרות המוקדמות שלו כמעט לא הוצגו בשנים ההן. כיום מתקיים בפסטיבל מסוף אפריל עד תחילת יוני, בתוכנית טיפוסית של ארבע אופרות. הצלחת הפסטיבל הראשון הביאה להמשכו כאירוע דו-שנתי הכולל תשע אופרות בשנת 1937, אבל אחרי 1937 היה לפסטיבל שנתי, מלבד בתקופת מלחמת העולם השנייה. ההופעות מתקיימות בתאטרו קומונאלה די פירנצה ובתיאטרון פיקולו (המשמש, כמסתבר משמו, לאופרות בקנה מידה קטן), וכן בתיאטרו דלה פרגולה ההיסטורי. המנהל האמנותי הנוכחי הוא פאולו ארקה והמנצח הראשי הוא, מאז 1985, זובין מהטה. Lynn, Karyl Charna, Italian Opera Houses and Festivals, Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 2005. ISBN 0-8108-5359-0 מדיה וקבצים בנושא מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו
ויטוריו גואי

ויטוריו גואי (באיטלקית: Vittorio Gui, ‏14 בספטמבר 1885, רומא - 16 באוקטובר 1975, פירנצה) היה מנצח ומלחין איטלקי. בשנת 1933 הזמין ברונו ולטר את גואי לפסטיבל זלצבורג כמנצח אורח. באותה שנה ייסד גואי בפירנצה את מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו, פסטיבל אופרות שנתי, שהיה פסטיבל המוזיקה הראשון באיטליה. הקלטת האופרה נשף המסכות של ג'וזפה ורדי בניצוחו, משנת 1949, שוחזרה על גבי תקליטור וכך גם הביצוע של פרסיפאל מאת ריכרד וגנר עם מריה קאלאס משנת 1950. הקלטת סטריאו מעולה שלו בחברת אבי רואד משנת 1962 של הספר מסביליה מאת רוסיני, עם הפילהרמונית המלכותית, נכללת בקובץ של EMI "ההקלטות הגדולות של המאה" (5 67765 2). בחברת EMI קלאסיקס יצאה גם הקלטה ססגונית ומבריקה של נישואי פיגארו מפסטיבל גליינדבורן, עם הזמרת זנה יורינאק בתפקיד הרוזנת. מדיה וקבצים בנושא ויטוריו גואי בוויקישיתוף ויטוריו גואי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויטוריו גואי, באתר AllMusic (באנגלית) ויטוריו גואי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויטוריו גואי, באתר Discogs (באנגלית) Biography ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיאזמה

מיאזמה (ביוונית: μίασμα; באנגלית: Miasma; באופן מילולי: זיהום) היא כינוי לתאוריה שגויה שגרסה כי אוויר מזוהם (למשל אדים רעילים) גורם למחלות מידבקות רבות. תאוריה זו שלטה בכיפה עד אמצע המאה ה-19. במהלך המאה זו, מספר מדענים כמו לואי פסטר ורוברט קוך ביססו את התאוריה המדעית של תאוריית החיידקים כגורמי מחלות, כלומר ההסבר המקובל עד היום לפיו פתוגנים כמו חיידקים ווירוסים הם הגורם המרכזי למחלות מידבקות, וכי מיקרואורגניזמים עוברים מאדם לאדם ותורמים להתפשטות המחלות. הרעיון של "מיאזמה", שמקורו עוד ביוון העתיקה, היה פופולרית במהלך ימי הביניים ובראשית העת החדשה, באירופה ובסין ובמיוחד בכל הקשור להתפרצויות המוות השחור או דבר הבלוטות ומגפות כולרה. מיאזמה נחשבה לאדים רעילים או לערפל מלא בחלקיקים מחומר מפורק שגרמו למחלות. העריכו כי מחלות מידבקות הן תוצר של גורמים סביבתיים כמו מים מזוהמים, אוויר מזוהם ותנאים היגייניים ירודים. אחד המדענים שהשפיעו על נטישת תאוריית המיאזמה היה רוברט קוך, אשר הצליח להראות שהחיידק ויבריו כולרה אחראי למחלת הכולרה. מדיה וקבצים בנושא מיאזמה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרסא מטרוח

מרסא מטרוח (בערבית: مرسى مطروح) היא עיר נמל בצפון-מערב מצרים ובירת מחוז מטרוח. העיר שוכנת על חוף הים התיכון, לצד הדרך המובילה מהדלתא של הנילוס ללוב, כ-260 ק"מ מערבית לאלכסנדריה. דרך נוספת יוצאת מהעיר דרומה, לעבר מדבר לוב. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בעיר 193,293 בני אדם. בתקופה התלמאית ובתקופה הביזנטית נודע המקום בשם פראיתוניון (Παραιτόνιον), ובתקופה הרומית נודע בשם פראתוניום (Paraetonium). בעיר חורבות מקדש המיוחס לרעמסס השני (בערך שנת 1200 לפני הספירה), וכן כנסייה קופטית ובה מספר מערות. בתקופה הרומית הייתה העיר נמל־סחר חשוב. בתי קברות גרמני ואיטלקי בנויים על גבעה הצופה לים. במלחמת העולם השנייה היו ליד העיר בסיסי צבא בריטי. בהמשך היה הנמל אחד מבסיסי הצי הסובייטי בים התיכון. העיר נהנית מתיירות פנימית וחיצונית בחודשי הקיץ בשל אתריה ההיסטוריים, חוף ימה ועוד. את העיר משרת נמל התעופה מרסא מטרוח (אנ'). תחנת אוטובוס במרסא מטרוח חופי מרסא מטרוח מרסא מטרוח חוף אג'יבה במרסא מטרוח מדיה וקבצים בנושא מרסא מטרוח בוויקישיתוף מידע גאוגרפי, אקלים ותמונות של מרסא מטרוח, באתר Falling Rain Genomics על לחימתם של חיילים יהודים בשורות הצבא הבריטי במרסא מטרוח במלחמת העולם השנייה, באתר יד ושם מרסא מטרוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אומאיוס

אומאיוס (יוונית עתיקה: Εύμαιος, "מחפש היטב") הוא דמות במיתולוגיה היוונית, רועה החזירים של אודיסאוס ומשרתו הנאמן. אומאיוס גודל כנער יחד עם אודיסאוס ואחותו, אף על פי שהיה בן למשפחת משרתים. כשהיה ילד צעיר מלח פיניקי פיתה את האחות שלו, שפחה, שהסכימה להביא אותו בין אוצרות אחרים בתמורה לעזרתו בבריחה. האחות נהרגה על ידי ארטמיס במסע בים, אך המלחים המשיכו לאיתקה שם אביו של אודיסאוס, לארטס, קנה אותו כעבד. לאחר מכן הוא חונך עם אודיסאוס ואחותו קטימנה והתייחסו אליו על ידי אנטיקליאה, אמם, כמעט כשווה לקטימנה. לפי המסופר באודיסיאה, עם הגיעו לאיתקה, שינתה האלה אתנה את צורתו של אודיסאוס והפכה אותו לקבצן זקן, לבוש בבלויי סחבות. בתחפושתו זו הגיע אודיסאוס לבקתתו של אומאיוס, שלא זיהה אותו, אך אירח אותו כיד המלך ודאג לכל מחסורו. נאמר שלאומאיוס היה ארבעה כלבים, 'פראים כמו חיות בר', שמגנים על החזירים שלו. אודיסאוס ניחם את אומאיוס ובישר לו שאדונו עתיד לחזור. בתגובה אמר לו אומאיוס שהוא מטפל בו מרחמים ומיראת האלים, ואין הוא מצפה מאודיסאוס שישמיע לו דברים שינעמו לאוזניו בתמורה. אומאיוס סיפר לו על המחזרים השוהים בביתו, המצערים את פנלופה אשתו והמאיימים להרוג את בנו טלמאכוס. לאחר מכן הגיע טלמאכוס לבקתת הרועה, ואודיסאוס התוודה לפניו כי הוא אביו. מאוחר יותר סייע בידם אומאיוס לחסל את מחזרי פנלופה. עקב הכנסת האורחים שלו ונאמנותו, נקרא אומאיוס במיתולוגיה "רועה החזירים האציל". התנהגותו בולטת במיוחד על רקע התנהגותו הבוגדנית של מלנתיוס, רועה הצאן בבית אודיסאוס, שמשתף פעולה עם המחזרים ומגניב להם נשק מנשקיית הבית, אשר לועג לאודיסאוס הלבוש כקבצן זקן. מדיה וקבצים בנושא אומאיוס בוויקישיתוף Graves, Robert (2017). The Greek Myths - The Complete and Definitive Edition. Penguin Books Limited. p. 94. ISBN 9780241983386.
סמל פלאו

סמל פלאו הוא הסמל הרשמי של הקונגרס של פלאו ושל משרד הנשיא של פלאו. על הסמל של הקונגרס כתוב בחלקו העליון בפלאואנית: "Olbiil Era Kelulau" (שפירושו בעברית, "הקונגרס הלאומי של פלאו") ובחלקו התחתון באנגלית: "Republic of Palau" ("הרפובליקה של פלאו") ובסמל של משרד הנשיא כתוב באנגלית בחלק העליון "Office of the President" שמשמעותו "משרד הנשיא" ובחלק התחתון באנגלית: "Republic of Palau". דגל פלאו המנון פלאו מדיה וקבצים בנושא סמל פלאו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגוולה ציון, קיסר אתיופיה

אגוולה ציון (געז: እጓለ ጽዮን) היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. ציון היה בנו של הקיסר לשעבר חאזקאיס, הוכרז כקיסר על ידי הראסים גוגסה ווולדה סלאסי ביולי 1801 תחת השם "ניואיה סגד" במנגוס שבגונדר. ציון נישא בזאת לאחותו של ראס גוגסה, וולטה ייאסוס ולזוג היו חמישה ילדים, וכן אחיו של ציון קאגנזמץ' ייאסו קיבל את התואר ראס. בתקופתו לא היו מינויים חדשים והקיסר לא עזב את בירתו בגלל חשש שימרדו וידיחו אותו, מלכותו לאחר 1803 התאפיינה במלחמת אזרחים שהייתה משולשת בין סגן הקיסר ומושל באגמדיר גוגסה מושל גוג'אם גושו זאוודה ומושל תיגראי וולדה סלאסי. בנוסף למלחמת האזרחים עיר הבירה גונדר הותקפה פעמיים (1804 ו-1808) על ידי צבא שבטי האורומו שמדרום לנילוס הכחול. חמש שנים לאחר מכן ראס זאוודה החל למרוד בקיסר ותכנן להחליפו בקיסר לשעבר תקלה גיורגיס הראשון צבאו של זאוודה נפגש עם צבאו של סגן הקיסר ראס גוגסה ב-24 בפברואר 1809, למרות רוחו של זאודה קרב זה הסתיים בהפסדו לאחר שצבאו סירב להילחם, וזאוודה חזר לכפרו. ציון נפטר ב-12 במאי 1818 ונקבר בכנסיית מריאם ג'יגר שבבעטה. Salt, Henry. A Voyage to Abyssinia and Travels into the Interior of that Country H. Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia: 1769-1840, p. 479 Weld Blundell, Royal chronicle, pp. 474f ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוח לוגריתמים

לוח לוגריתמים הוא טבלה המכילה את הלוגריתמים, בדרך כלל לפי בסיס 10, של סדרה של מספרים. לוח לוגריתמים היה כלי עזר עיקרי לביצוע פעולות כפל, העלאה בחזקה, ופעולות דומות, במספרים מרובי ספרות, קודם להמצאתם של המחשב והמחשבון, המאפשרים עריכת פעולות אלה בקלות רבה. הרעיון הבסיסי מאחורי השימוש בלוח לוגריתמים הוא הכלל לפיו לוגריתם של מכפלה שווה לסכום הלוגריתמים של כל אחד מאיברי המכפלה (בנוסחה:   log c ⁡ ( a ⋅ b ) = log c ⁡ ( a ) + log c ⁡ ( b ) {\displaystyle \ \log _{c}(a\cdot b)=\log _{c}(a)+\log _{c}(b)} ). כלל זה מאפשר להחליף פעולת כפל, שהיא פעולה מורכבת יחסית, בפעולת החיבור הפשוטה יותר. סרגל חישוב פועל על פי עיקרון זהה, ולמעשה מבצע באופן מכני פעולה המקבילה לכפל באמצעות לוח לוגריתמים. כפל שני מספרים, a ו-b, באמצעות לוח לוגריתמים נעשה בצעדים הבאים: מציאת הלוגריתם של a בלוח הלוגריתמים. מציאת הלוגריתם של b בלוח הלוגריתמים. חיבור שני הלוגריתמים, לקבלת התוצאה, d. מציאה, בלוח הלוגריתמים, של האנטילוגריתם של d, כלומר מציאת המספר r ש-d הוא הלוגריתם שלו. r הוא המכפלה המבוקשת. כפל באמצעות לוח לוגריתמים אינו נותן תוצאה מדויקת, אך הוא נותן קירוב סביר בעת שימוש בתחומי הנדסה, פיזיקה וכימיה. דוגמה: באמצעות העמוד הימני שבתצלום נחשב את המכפלה   798 ⋅ 799 {\displaystyle \ 798\cdot 799} הלוגריתם של 798 הוא 2.9020028914 (ה-2 לפני הנקודה נובע מכך ש-798 הוא מספר בן 3 ספרות - עשר הספרות הבאות מהטבלה) הלוגריתם של 799 הוא 2.9025467793 סכום שני הלוגריתמים הוא 5.8045496707 האנטילוגריתם של 8045496707 הוא מעט פחות מ-638. הספרה 5 שמשמאל לנקודה העשרונית מרמזת שעלינו לקבל תוצאה בת 6 ספרות, כלומר המכפלה היא מעט פחות מ-638,000. חישוב מדויק מראה שהמכפלה היא 637,602, כלומר התוצאה שקיבלנו סוטה מהאמת ב-0.6 פרומיל בלבד. שימוש בלוח אנטילוגריתמים (שאינו מוצג בדף שלפנינו), או באינטרפולציה ליניארית, היה נותן תוצאה בקירוב טוב בהרבה. בשנת 1614 פרסם הסקוטי ג'ון נפייר את ספרו "Mirifici Logarithmorum Canonis Descriptio" ("תיאור החוקיות המופלאה של הלוגריתמים"), שבו הציג לראשונה את רעיון הלוגריתם ושימושיו לביצוע מהיר של כפל. הספר כלל 57 עמודים של הסברים ו-90 עמודים של לוח לוגריתמים, שחישב במשך שנים רבות. בשנת 1615 המתמטיקאי הנרי בריגס (אנ') מגרשם קולג' בלונדון הגיע לביקור אצל נפייר ושיכנע אותו לשנות את לוח הלוגריתמים שפרסם לבסיס 10, המקובל מאז. בשנת 1624 פרסם בריגס את הספר Arithmetica Logarithmica, ובו לוגריתמים בבסיס 10, בדיוק של 14 ספרות, למספרים הטבעיים 20,000-1, 100,000-90,000. בשנת 1628 פרסם אדריאן פלאק (Adriaan Vlacq) מהדורה שנייה לספרו של בריגס, ובה לוגריתמים, בדיוק של 10 ספרות, למספרים הטבעיים 100,000-1. בשנת 1924 החל באנגליה חישוב של לוח לוגריתמים בדיוק של 20 ספרות, ומשימה זו הושלמה בשנת 1949. סרגל חישוב מדיה וקבצים בנושא לוח לוגריתמים בוויקישיתוף
יואס השני, קיסר אתיופיה

יואס השני (געז: ኢዮዋስ) היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. יואס היה בנו של הקיסר לשעבר חאזקאיס ואחיו של הקיסר אגוולה ציון, יואס לא היה מעוניין בפוליטיקה הפנימית ובין השנים 1812–1818 היה נזיר במנזר וולדבה אך לאחר מות אחיו הוא הוכרז כקיסר אתיופיה ב-14 ביוני 1818 למורת רוחם של אחייניו הסוררים זרובבל ומאריט על ידי סגן הקיסר ראס גוגסה והקאגנזמץ' אקלי מארו, יואס הוכתר כקיסר במנגוסה שבגונדר תחת שם המלכות "אדים סגד השלישי". במהלך כהונתו הוא היה מרותק למרותו של סגנו ראס גוגסה. יואס נפטר בגונדר ב-3 ביוני 1821. Pearce, Nathaniel, The Life and Adventures of Nathaniel Pearce, p. 225 Samuel Gobat, Journal of Three years' Residence in Abyssinia ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמי פלנט

אֶמִי פָּלַנְט (אברהם כוכב) (16 במאי 1951 – 15 באוגוסט 2022) היה איש צבא ישראלי ששירת כקצין שריון ראשי וכמפקד אוגדה בדרגת תת-אלוף, ולאחר שחרורו היה איש עסקים. קיבל את עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים. אמי פלנט נולד במושב מגשימים. הוא התגייס לצה"ל בנובמבר 1969 ושובץ בחיל השריון. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 77 בסיני וכסגן מפקד פלוגת חרמ"ש בגדוד 75. במלחמת יום הכיפורים היה פלנט מפקד פלוגה ח' בגדוד 77 בחטיבה 7, שבלמה את התקפות השריון הסורי כחלק מקרב עמק הבכא, תחת פיקודו של אביגדור קהלני. בהמשך נפצע פלנט במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית. על חלקו במלחמת יום הכיפורים עוטר בעיטור העוז. לאחר המלחמה שימש סגן מפקד גדוד 77. ב-1974 השתחרר מצה"ל ושירת במילואים כסגן מפקד גדוד. חזר לשירות הקבע ב-1977 ולמד בפו"ם. בשנת 1979 מונה כמג"ד 53 בחטיבה 188. בשנת 1980 מונה למג"ד גדוד 82, שקלט בצה"ל את טנק המרכבה. לאחר מכן יצא ללימודים מחוץ לישראל. במלחמת לבנון הראשונה שימש סמח"ט ומח"ט חטיבת קרייתי. כמח"ט הקים את חטיבת המילואים הראשונה שהורכבה מטנקי מרכבה, עוצבת מרכבות האש (חטיבה 263) ופיקד עלייה בשנים 1983 עד 1986. פלנט פיקד על חטיבה 7, בזמן שקלטה את טנקי מרכבה סימן 2, ולאחר מכן על חטיבה 460. בשנת 1990 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת המפץ, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד צפון. ב-1993 מונה למפקד באלי"ש ובמקביל קיבל מינוי בחירום כמפקד אוגדה בפיקוד הדרום. כיהן כקצין שריון ראשי מאוגוסט 1993 עד יולי 1995. לאחר שירותו הצבאי, כיהן פלנט במספר תפקידים: מנכ"ל מפלגת הדרך השלישית והמשרד לביטחון פנים (1996–1999), יו"ר מועצת המנהלים של חברת אוצר מפעלי ים ומנכ"ל חברת מאיקה אחזקות. נפטר ב-15 באוגוסט 2022 ונקבר ביישוב מגשימים. מדיה וקבצים בנושא אמי פלנט בוויקישיתוף בן כספית, סיוט בעמק: 96 השעות הגורליות ברמת הגולן של אוקטובר 73', סופהשבוע,‏ 13 בספטמבר 2013 אמי פלנט, באתר יד לשריון עיטור העוז שהוענק לאמי פלנט, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל עמירם לוין, אמי פלנט - גיבור שלא זכה לכבוד, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2022 אורי מילשטיין, עמק הבכא; מן האש מי הוציא את הערמונים, דבר, 23 בספטמבר 1983 בן כספית, ‏כיכר מלאה נגד מכונת התעמולה: קמפיין של פייק ניוז "בוזבז" על עצרת המחאה, באתר מעריב אונליין, 5 באוגוסט 2018 אריאלה רינגל־הופמן, נא להכיר: האנשים שיובילו את צה"ל ביובל ה־75 למדינה, ידיעות אחרונות המוסף לחג,‏ 24 באפריל 1998, עמ' 17 עיקר החדשות, ביטחון, חדשות, 18 באוגוסט 1993 רענן בן צור, המ"פ שבלם את הסורים: נפטר אמי פלנט, גיבור ישראל במלחמת יום הכיפורים, באתר ynet, 16 באוגוסט 2022
תיאטרו דלה פרגולה

תיאטרו דלה פרגולה (באיטלקית: Teatro della Pergola) הוא בית אופרה בפירנצה שבאיטליה. הבניין נמצא במרכז העיר, בוויה דלה פרגולה. התיאטרון נבנה בשנת 1656 בפיקוחו של האדריכל פרדיננדו טאקה וההפקה שחנכה אותו הייתה האופרה בופה Il podestà di Colognole מאת יאקופו מלאני. בית האופרה נחשב לעתיק ביותר באיטליה, מאחר שהוא ניצב באותו אתר עצמו זה למעלה מ-350 שנה. בבית האופרה שני אולמות, ה"סאלה גראנדה", האולם הגדול, המכיל 1,500 מושבים, וה"סאלונצ'ינו", ה"אולמון", לשעבר אולם הנשפים שבקומה העליונה, המשמש כאולם רסיטלים מאז 1804 ובו 400 מושבים. במקור שימש הבניין כתיאטרון החצר של הדוכסים רמי המעלה באותם ימים, ורק משנת 1718 ואילך נפתח לציבור. באולם זה הוצגו האופרות של מוצרט לראשונה באיטליה, והאופרות של דוניצטי, Parisina ו-Rosmonda d'Inghilterra, מקבת' של ורדי (1847) ו-Rantzau של מסקאני הועלו שם בהצגות בכורה. במאה ה-19 הוצגו שם אופרות של המלחינים הנודעים ביותר בתקופתם, בהם בליני ודוניצטי. בשנת 1857 עוצב התיאטרון מחדש לדמותו הנוכחית; האולם בנוי בצורה המסורתית של פרסה עם שלושה מעגלי תאים ומעליהם יציע ויש בו 1,000 מושבים. הוא הוכרז אתר לאומי בשנת 1925 ושופץ תוך שמירה על מראיהו הקודם לפחות פעמיים. כיום מציג התיאטרון קשת רחבה של כ-250 הפקות דרמה בשנה, החל במולייר וכלה בניל סיימון. אופרות מוצגות בו רק במסגרת פסטיבל האופרה השנתי מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו. Lynn, Karyl Charna, Italian Opera Houses and Festivals, Lanham, Maryland: The Scarecrow Press, Inc., 2005. ISBN 0-8108-5359-0 Plantamura, Carol, The Opera Lover's Guide to Europe, New York: Citadel Press, 1996. ISBN 0806518421 לין, קריל צ'ארנה, "בתי אופרה ופסטיבלים באיטליה", לאנהם, מרילנד 2005 פלנטאמורה, קרול, "מדריך לאוהבי אופרה באירופה", ניו יורק 1995 מדיה וקבצים בנושא תיאטרו דלה פרגולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרו דלה פרגולה אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרו דלה פרגולה Includes interior photgraph Interior photograph Interior photo looking towards the stage Great Opera Houses by Spike Hughes London 1956
שמורת תנוריה

שְׁמוּרַת תַנּוּרִיֶּה היא שמורת טבע קטנה הנמצאת במרכז רמת הגולן ומתפרסת על פני כ-444 דונם. השמורה ממוקמת על גדות נחל תנוריה שהוא נחל איתן, כשני קילומטר צפונית למושב יונתן ברום של כ-600 מטר. בשמורה גדל אירוס הגולן, שהוא מין נדיר ממשפחת האירוסיים. השמורה נפרשת לאורך שתי גדות הנחל ורוחבה המרבי הוא כ-300 מטרים. בנוסף לאירוס הגולן, גדלה על גדת הנחל צמחייה ענפה המיוחסת להיותו נחל איתן. השמורה הוקמה בתחילת שנות השמונים, במטרה לשמר את אירוס הגולן. באזור שמורת תנוריה יש שמורה נוספת לאירוס הגולן - שמורת חושניה. בנוסף, קיימת פריחת אירוסים באזור רכס חזקה. מושב יונתן הסמוך משתמש בשטח השמורה לרעיית בקר, שעוזרת לשימור הפרח. שמורת אירוס תנוריה באתר inature שמורת אירוס גולן תנוריה(הקישור אינו פעיל), באתר רשות הטבע והגנים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיקה שחורה

מוזיקה שחורה (באנגלית: African-American music) היא שם-על המכיל בתוכו את כל הסוגות המוזיקליות שנוצרו, או הושפעו עמוקות מהתרבות האפרו אמריקאית בארצות הברית. ראשית המוזיקה השחורה בשירים עממיים אשר הביאו עמם העבדים השחורים לאמריקה. המגוון הרחב של הקבוצות האתניות, יחד עם השפעות מוזיקליות "לבנות" דוגמת הפולק והוואלס התפתחו במשך השנים לסוגות כגון רגטיים ובלוז בסוף המאה ה-19, ובמאה העשרים לג'אז, רית'ם אנד בלוז, היפ-הופ וסגנונות רבים נוספים. מאז שנות החמישים רוב המוזיקה הפופולרית, שלא נכללת בקטגוריית מוזיקה שחורה, הושפעה עמוקות מהמוזיקה השחורה. קשה להגדיר את המאפיינים של המוזיקה השחורה בדיוק, כיוון שהיא התפתחה לכיוונים מגוונים כל כך. עם זאת, להלן רשימה חלקית של מאפיינים: מילים: רוב השירים במוזיקה שחורה כתובים בשפה עממית ופשוטה ומלאים בסלנג. רבים מהשירים עוסקים בזוגיות, או במצב הקשה של הדובר, כלכלית או נפשית. אחד המוטיבים המרכזיים במוזיקה שחורה, בעיקר המוקדמת יותר, הוא קריאה ותגובה. קצב: הקצב במוזיקה שחורה הוא מוטיב מרכזי ובולט. הוא מתאפיין בסינקופות רבות ובפוליריתמיקה, בין היתר. אפרוביט קיזומבה בלוז רוק אנד רול ספיריטואלז דיסקו אלקטרו פאנק ג'אז מוזיקת היפ הופ (מוזיקת ראפ) רית'ם אנד בלוז מוזיקת נשמה דאנסהול דאב סקא סוקה רגאיי בוסה נובה שורו ביילה פאנק סמבה מדיה וקבצים בנושא מוזיקה שחורה בוויקישיתוף אבי קליין, ‏ממוזיקת פאנק למוזיקת ראפ: השינוי הגדול במוזיקה השחורה בשנות ה-80, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בינואר 2017 בן שלו, תנו ללהקות הגברים השחורות את הכבוד המגיע להן, באתר הארץ, 22 בפברואר 2018 אפרו-אמריקנים - מוזיקה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאקופו מלאני

יאקופו מלאני (באיטלקית: Jacopo Melani; ‏6 ביולי 1623, פיסטויה - 18 באוגוסט 1676, פיסטויה) היה מלחין איטלקי וכנר מתקופת הבארוק. מלאני כיהן כנגן עוגב בקתדרלה של פיסטויה והמשיך שם כמנצח המקהלה. בשנת 1667 עבר לרומא. מלאני נודע כמלחין חשוב של אופרות קומיות במאה ה-17. את כל האופרות שלו פרט לאחת כתב בשנים 1644–1667. ייתכן שגם האופרה האנונימית Helena rapita da Thessa משנת 1652 נכתבה על ידו. מבין כעשר האופרות שכתב, המצליחה ביותר הייתה האופרה הסאטירית "איל ג'ירלו" (Il Girello), שהוצגה לראשונה ברומא בשנת 1668 ופתחה תקופה של תחיית האופרה הרומאית. את שאר יצירותיו כתב בשביל פירנצה. אחת האופרות שלו חנכה את בית האופרה תיאטרו דלה פרגולה בפירנצה ובסך הכל הוצגו שם בין השנים 1657 ל-1661 ובשנת 1680 חמש מן האופרות שלו, כולן ללברית של מוניליה. מלאני השתייך לאקדמיה דה סורג'נטו בפירנצה וכתב בשבילה אינטרמדי שונים. בחגיגות כלולותיהם של קוזימו השלישי דה מדיצ'י עם מרגריט לואיז ד'אורליאן הוצגה אופרה שלו, שהשפעתה ניכרה באופרות של פרנצ'סקו קאוואלי ושל אנטוניו צ'סטי. ליאקופו מלאני היו שישה אחים מוזיקאים, ביניהם אטו ואלסנדרו מלאני. J.A. Sadie & Christopher Hogwood, Companion to Baroque Muzic ג'ולי אן סיידי וכריסטופר הוגווד: "מדריך למוזיקת בארוק" יאקופו מלאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) Operone biography page
מחוזות צ'כיה

מבחינה אדמיניסטרטיבית צ'כיה מחולקת ל-13 מחוזות (kraj, קראי) ועיר הבירה. כל מחוז מחולק למספר נפות. חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2000. המחוזות מהווים גם מחוזות בחירה בבחירות לבית התחתון של הפרלמנט הצ'כי. מדיה וקבצים בנושא מחוזות צ'כיה בוויקישיתוף חוק השלטון המקומי, 2000 נתוני אוכלוסייה, ינואר 2022
מחוזות דנמרק

מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת דנמרק ל-5 מחוזות, וכל מחוז מחולק למספר נפות. חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2007. מדיה וקבצים בנושא מחוזות דנמרק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דנמרק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמטונה

נמטונה (Nemetona) היא אלה במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בגאליה ובבריטניה הרומית. כתובות לכבוד נמטונה התגלו בטריר (במערב גרמניה של היום) ובבאת' (באנגליה של היום). בתרבות הקלטית חלק מהפולחן התבצע ביערות. משמעות שמה היא "פולחן" וזה מלמד שהיא הייתה האלה שלה הוקדשו היערות הקדושים ושתפקידה היה לשמור על היערות ועל האתרים הקדושים. נמטונה היא זוגתו של מרס לוקטיוס. כך נכתב באחת הכתובות שנמצאו בבאת'.
אינפלציה כרונית

אינפלציה כרונית מוגדרת כעליית מחירים המתמשכת זמן רב יותר מאשר אינפלציה רגילה. אינפלציה כרונית מתרחשת כאשר: צרכנים קונים מוצרים ושירותים כדי להימנע מלשלם עליהם מחיר גבוה יותר בעתיד. עסקים מתרכזים בהשקעות לטווח הקרוב ופחות לטווח הרחוק. ישנה העדפה לקצץ בחסכונות לטווח הרחוק כגון קרנות פנסיה, ביטוחים, איגרות חוב ארוכות, וזאת בשל אינפלציה שמורידה את ערך אותם חסכונות לטווח ארוך. ממשלות מגדילות את ההוצאה הכספית בציפייה להכנסה גבוהה יותר בעתיד. אינפלציה כרונית מגיעה ל-10% ועד 30% לשנה במדינות מתועשות ועד 100% ויותר במדינות מתפתחות. אינפלציה כרונית נוטה להיות אינפלציה קבועה וכן לעלות יותר ויותר מאחר שנוצרים עיוותים כלכליים וישנו צפי שלילי ביחס לכלכלה. במקרים חמורים, אינפלציה כרונית מתפתחת להיפר-אינפלציה, הגורמת לקריסת כל המערכת הכלכלית. Bruno, Michael. Crisis, Stabilization, and Economic Reform: Therapy by Consensus. 1993. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.