laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דורה ברגי

דורה ברגי-דווני (בהונגרית: Beregi Dóra נולדה בשם דורותיה ברגר, באנגלית: Dora (Dorothea Berger) Beregi Devenney;‏ 8 באוגוסט 1915 - 8 בפברואר 2011) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודיה-הונגריה ובריטית, בעלת 6 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 2 זהב, 1 בזוגות ו-1 קבוצתית. היא זכתה ב-6 תארים מאליפות אנגליה הפתוחה (אנ'), 2 ביחידות (1938 ו-1946), 2 בזוגות נשים ו-2 בזוגות מעורבים. ברגי נולדה וגדלה בבודפשט במשפחה יהודית. באליפות העולם שנערכה בומבלי (אנ'), לונדון בשנת 1938 זכתה ברגי במדליית כסף בזוגות נשים ביחד עם אידה פרנצזי. (אנ') לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה היא עזבה את הונגריה ועברה להתגורר בבריטניה ושם נישאה לדווניאן דווני. באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 1948 זכתה ברגי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות הקבוצתית לנשים, מדליית כסף, בתחרות לזוגות נשים עם הלן אליוט (אנ') ומדליית ארד, בזוגות מעורבים עם ריצ'רד ברגמן. באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1950 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם הלן אליוט ומדליית ארד, בתחרות הקבוצתית לנשים. לברגי ולבעלה נולד בן אחד, ג'ון, בערב חג המולד ב-24 בדצמבר 1948. בשנת 1950 היא היגרה לאוסטרליה. נפטרה ב-8 בפברואר 2011. דורה ברגי, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן דורה ברגי, באתר Table Tennis Guide (באנגלית) By Jakov Sobovitz, The History of Sport and Physical Education among the Jewish People in Hungary in the Last 120 Years, באתר ISOH (באנגלית) Table Tennis England, January 1950 (באנגלית) Table Tennis England, November 1951 (באנגלית) Meet The Champion, The Courier-Mail (Brisbane, Qld. : 1933 - 1954) 12 September 1959, Page 1 (באנגלית) Dora Beregi, TABLE TENNIS AUSTRALIA HALL OF FAME INDUCTEE ATHLETES - OPEN (באנגלית) Dora Beregi, TABLE TENNIS AUSTRALIA HALL OF FAME INDUCTEE ATHLETES - OPEN (באנגלית) Table Tennis England, January 1949 (באנגלית)
הדומה הרביעית

הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית הרביעית במספר הוא המושב הרביעי של בית המחוקקים והבית התחתון באספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית, שנבחר ב-7 בדצמבר 2003. שם רשמי מלא: המושב הרביעי של דומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית (Государственная Дума Федерального Собрания Российской Федерации четвёртого созыва). הדומה כיהנה מ-29 בדצמבר 2003 ועד ל-16 בנובמבר 2007. במשך כל המושב כיהן בוריס גריזלוב ממפלגת רוסיה המאוחדת כיושב ראש הדומה הממלכתית. מרבית הישיבות נערכו בבניין הדומה במוסקבה, אך ב-27 באפריל 2006 נערכה גם ישיבה מיוחדת במושבה ההיסטורי של הדומה הממלכתית, בארמון טבריצ'סקי שבסנקט פטרבורג, לציון מאה שנה לישיבה הראשונה של הדומה. הרכב הדומה נקבע בהתאם לתוצאות הבחירות לדומה שנערכו בדצמבר 2003. מתוך 24 מפלגות שהתמודדו רק ארבעה הצליחו להיכנס לפרלמנט, בשל אחוז החסימה שעמד על 5%. ברם בשל היצמדות לשיטת בחירות מעורבת, שבה נספרה גם תוצאות הבחירות במחוזות נכנסו גם מועמדים עצמאיים ונציגי המפלגה הסוציאליסטית. מדיה וקבצים בנושא הדומה הרביעית בוויקישיתוף א. מלניקוב, הדומה הרביעית לא הייתה פרלמנט // טור דעה (ברוסית) Борис Грызлов — новый спикер Государственной думы В Таврическом дворце Санкт-Петербурга проходит выездное заседание Госдумы
יחסי אוזבקיסטן–מלזיה

יחסי אוזבקיסטן–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לפדרציית מלזיה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו בשנת 1992. שנה לאחר מכן, ב-1993, מלזיה פתחה את שגרירותה בטשקנט. מאז 1992, נשיא אוזבקיסטן ביקר כמה וכמה פעמים במלזיה כחלק ממסעותיו בחו"ל. המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי נרחב: בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצא ממלזיה לאוזבקיסטן הגיעה לסך 103 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות חימום, שמן דקלים, ערכות קפה ותה, סבון ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאוזבקיסטן למלזיה הגיעה לסך 1.19 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר דשנים, כותנה גולמית ופירות טרופים. בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאוזבקיסטן הגיעה לסך 95.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות חימום, שמן דקלים, שמן קוקוס, סבון, מרגרינה ועוד. באותה שנה שווי הסחורה שיוצאה מאוזבקיסטן למלזיה הגיעה לסך 6.23 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר קטניות מיובשות וכותנה גולמית. מלזיה מיוצגת באוזבקיסטן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטשקנט, בירת אוזבקיסטן. אוזבקיסטן מיוצגת במלזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת מלזיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן–מלזיה בוויקישיתוף The Governmental portal of the Republic of Uzbekistan - Interview of Ambassador of Malaysia to Uzbekistan, ‏2014-01-06 The Legacy of History in Russia and the New States of Eurasia, M.E. Sharpe, 2001. (באנגלית) Products that Malaysia exports to Uzbekistan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from Uzbekistan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia exports to Uzbekistan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from Uzbekistan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) "Embassy of Malaysia in Tashkent, Uzbekistan - Embassy WorldWide". Embassy WorldWide (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-04-28. "Embassy of Uzbekistan in Malaysia - Embassy WorldWide". Embassy WorldWide (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-04-28.
שרה שרה (שיר)

"שרה שרה" (מעוצב: "שׂרה שׁרה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן ה-23 שלה, שרה שרה, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. השיר הגיע למקום השלישי במצעד של מדיה פורסט, והיה צריך להיכנס למצעד של רשת ג', אך זו נסגרה קודם לכן. השיר נכתב על ידי מאור אדרי, שגם היה זה שהלחין אותו, והוא הופק על ידי יעקב למאי. שיר זה הוא שיר הנושא מתוך האלבום הקרוי על שמו, והוא משלב בתוכו את הסגנון המזרחי, ביחד עם סגנון הפופ. כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, ביניהן יוסי חרסונסקי אמר עליו כי: "חג לתעשיית מוזיקת השמח הים-תיכונית. שרה שרה שיר שמח וכולם עפים". הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי עוזי ג'ורג' שגם ביים את הקליפ ללהיט "לא תודה", והוא מעין הופעה. תחילה, ניתן לראות את חדד עם צוות הנגנים שלה נכנסת אל תוך מיניבוס. לאחר מכן, ניתן לראותם מנגנים בתוכו. בהמשך, חדד עוצרת את המיניבוס ומקיימת הופעת רחוב. מיד לאחר מכן המיניבוס מגיח אל עבר הופעה באולם, שאליה הייתה צריכה חדד להגיע מלכתחילה. סרטון השיר "שרה שרה" באתר יוטיוב שרית חדד - שרה שרה, באתר יוסמיוסיק אבי גואטה הפקות בע"מ, באתר www.facebook.com Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון) 6.4.2017 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מילים לשיר שרה שרה - שרית חדד, באתר שירונט SaritHadadOfficial (2017-04-03), שרית חדד - שרה שרה (קליפ), נבדק ב-2018-04-28 "שרית חדד - שרה שרה". יוסמיוסיק. 2017-04-05. נבדק ב-2018-04-28.
טויוטה היילקס

טויוטה היילקס (Toyota Hilux) הוא טנדר מתוצרת טויוטה הנמכר החל משנת 1968. הרכב פופולרי מאוד בשימוש צבא, מיליציות וארגוני טרור בשל עמידותו הגבוהה. הרכב יוצר לראשונה בשנת 1968 כדגם בעל 2 דלתות וכלל מנוע בנזין בגדלים 1.5, 1.6, 1.9 ו-2.0 ליטר עם תיבת הילוכים ידנית של 4 הילוכים. הדגם הבא של היילקס, ה-N20, יוצר עם מנוע בנזין בנפחים 1.6, 2.0 ו-2.2 ליטר שהיו מעט גדולים מן הדגם הקודם, בדגם זה התווסף הילוך חמישי. הדור שלישי של ההיילקס שווק לשוק האמריקאי ולראשונה יוצר כרכב בעל 4 דלתות וחמישה מושבים. הדגם יוצר לראשונה בנוסף למנועי הבנזין בנפח 1.6, 1.8, 2.0, 2.2 ו-2.4 ליטר גם עם מנוע דיזל בנפח 2.2 עם 3 הילוכים אוטומטים. בדגם זה שווק גם דגם בעל אפשרות להלבשת ארגז על החלק האחורי של הרכב ובכך ליצור תא מטען סגור. מספר הדגמים והאפשרויות הורחבו והרכב נמכר בגרסאות של 2 ו-4 דלתות, בנפחי מנוע 1.6, 2.0, 2.4, 3.0 בנזין, 2.4 עם מנוע טורבו בנזין ו-2.2, 2.4 עם מנוע דיזל ו-2.4 מנוע טורבו דיזל. כמו כן נוסף דגם אוטומטי בעל 4 הילוכים בנוסף לדגמים הידניים בעלי 4 ו-5 הילוכים. הדור החמישי של הרכב הוסב מרכב עבודה בלבד לרכב אשר מסוגל לנסוע בשטח. יוצרו מספר דגמים ארוכים וגבוהים ומספר דגמים עם 2 דלתות ו-5 מושבים בשיטת כיסא מתקפל. הרכב יוצר עם מנועי בנזין בנפח 1.6, 2.4 ו-3.0 ומנועי דיזל 2.4 ו-2.8 בתיבות הילוכים ידניות עם 5 הילוכים ובתיבה אוטומטית עם 4 הילוכים. זהו הדור האחרון שיוצר ביפן ולשוק היפני, הדור השישי התאפיין במתיחת פנים של הרכב והגדלתו, הרכב שווק עם מנועי בנזין 2.0, 2.4, 2.7 ו-3.4 מנועי טורבו דיזל 2.4 ו-2.5 ומנועי דיזל 2.8 ו-3.0 בדגמים אלה שווקו גם רכבי מעט ספורטיביים עם התאמה לנסיעה מהירה. לאחר סיום היצור ביפן הועבר מרכז היצור של ההיילקס לתאילנד שם הוסב לשימוש נוסף כמונית וכרכב מנהלה עקב יכולת הסחיבה הרבה שלו. בדור השביעי יוצר הרכב במספר דגמים בהם רכב בעל 2 או 4 מושבים בעל הנעה כפולה 4*4, רכב בעל הנעה קדמית 2*4, כלי רכב בעלי תיבת הילוכים ידנית עם 5 הילוכים או תיבות אוטומטיות עם 4 ו-5 הילוכים, נפחי המנוע בדגמים אלו הם: בנזין 2.0, 2.7 ו-4.0 ודיזל 2.5 ו-3.0. בדור השמיני עבר הרכב מתיחת פנים נוספת אשר העניקה לו מראה עגול יותר ומודרני בניגוד לדגמים הקודמים בהם היה ההיילקס בנוי בצורה דמוית קופסה. בדגם זה שונתה תיבת ההילוכים, כאשר התיבה הידנית הועברה ל-6 הילוכים במקום חמש והתיבה האוטומטית נמכרה בדגמים עם 5 ו-6 הילוכים. כמו קודמיו, גם הדור השמיני נמכר בגרסאות שונות ונפחים שונים, מנועי בנזין: 2.0, 2.7 ו-4.0 ודיזל 2.4, 2.5, 2.8 ו-3.0 . מדיה וקבצים בנושא טויוטה היילקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היילקס - טויוטה ישראל אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה היילקס (ביפנית) דני פרומצ'נקו וגיא גיאור, ‏כלי עבודה קשוח ואמין: טויוטה היילקס במבחן דרכים, באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2017
הולנד באירוויזיון 1958

הולנד ערכה תחרות קדם רבת משתתפים מתוכה נבחר הזוכה שייצג את הולנד באירוויזיון 1958. התחרות נערכה ב-11 בפברואר 1958 באולפני AVRO TV, אותו אולם בו אירחה הולנד את האירוויזיון באותה השנה. התחרות נערכה בעיר הילברסום והנחתה אותה טניה כהן. 11 שירים ו-6 זמרים לקחו חלק בתחרות, כאשר כל הזמרים, מלבד אנק ואן דר גרף, מבצעים שני שירים. השיר הזוכה נבחר באמצעות שליחת גלויות לשיר המועדף כמו בשנים הקודמות. קורי ברוקן נבחרה ברוב קולות לייצג את המדינה בפעם השלישית ברציפות. כמו כן, כמו ב-1957, גם בשנה זו תפסה ברוקן את 2 המקומות הראשונים. הדירוג המלא של השירים ידוע, אולם המידע לגבי מספר הקולות שקיבל כל שיר ידוע רק לגבי 5 השירים שהגיעו הכי גבוה.
איטליה באירוויזיון 1958

איטליה באירוויזיון 1958 השתתפה עם השיר "Nel blu dipinto di blu", שבוצע על ידי הזמר האיטלקי, דומניקו מודוניו. אף על פי שהשיר לא ניצח בתחרות, הוא התפרסם תחת השם "Volare" והפך ללהיט ברחבי ברחבי העולם. השיר זכה חמש בפעמים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. בנוסף, השיר זכה בפרס גראמי להקלטת השנה ולשיר השנה. השיר נחשב לשיר המפורסם ביותר שיצא מתחרות האירוויזיון בנוסף לשיר "Waterloo" של אבבא ו-"Ding-a-dong" של טיץ'-אין. רשת השידור של איטליה, RAI, בחרה את השיר שייצג אותה באירוויזיון 1958 באמצעות פסטיבל סן רמו. התחרות נערכה במתכונת של שני שלבים - חצי גמר וגמר. בחצי בגמר התמודדו 40 שירים ומתוכם נבחרו 20 שעברו שלב לערב הגמר. עשרים השירים שהעפילו לגמר בוצעו פעמיים בפסטיבל על ידי שני זמרים שונים. דומניקו מודוניו נבחר לבצע את השיר באירוויזיון על פני ג'ינו לטילה. ב-12 במרץ 1958, מודוניו הופיע על בימת האירוויזיון. על פי סדר ההופעות, מודוניו עלה ראשון, לפני הולנד. מודוניו ביצע פעם נוספת את השיר בתום כל עשרת הביצועים עקב תקלה טכנית בשידור במהלך הביצוע שלו. בתום ההצבעה, איטליה זכתה במקום השלישי עם עשר נקודות. לכבוד יובל שנים לתחרות, בשנת 2005, איגוד השידור האירופי שידר משדר מיוחד בשם "שיר היובל באירוויזיון", בו נבחר שיר היובל של האירוויזיון. השיר "Nel blu dipinto di blu" הוכרז כאחד מ-14 השירים המתחרים ולאחר מכן הוכרז כי עלה לשלב השני של התחרות. השיר היה השיר היחידי משנות ה-50 והשיר היחידי של איטליה בתחרות הזו. איטליה הייתה אחת משלוש המדינות שבחרו לא לשדר את האירוע (יחד עם הממלכה המאוחדת וצרפת). בסיבוב הראשון השיר בוצע שישי בסדר ההופעות, לפני אבבא עם "Waterloo" (שוודיה) ואחרי ניקול עם "Ein bisschen Frieden" (גרמניה). בניגוד לשאר ההופעות שבוצעו על ידי הזמרים, השיר האיטלקי הוקרן על מסך ענק היות שמודוניו נפטר 9 שנים לפני התחרות ב-1994. השיר הגיע למקום השני עם 200 נקודות והצליח להעפיל לסיבוב הגמר. השיר זכה במקום השני עם 267 נקודות. The Billboard Hot 100 Songs of the Year (1958–1969), אתר הבילבורד Weekly Billboard Hot 100 No. 1 Songs from the First 50 Year, אתר הבילבורד International Pull of Grammys Veries In Key Markets – Grammy Facts, מגזין הבילבורד Eurovision Song Contest 1958 EUROVISION Best of ALL TIME Eurovision 1958 Results: Voting & Points
דנמרק באירוויזיון 1958

דנמרק בחרה את השיר שלה לאירוויזיון 1958 באמצעות קדם לאומי עם מספר משתתפים. התחרות נערכה ב-16 בפברואר 1958 באולם רדיוהאוס שבקופנהגן. השיר הזוכה נבחר על ידי צוות שיפוט שהורכב מ-10 אנשים ורק השיר הזוכה הוכרז.
צרפת באירוויזיון 1958

צרפת באירוויזיון 1958 השתתפה עם השיר "Dors, mon amour" שבוצע על ידי אנדרה קלאבו. השיר סיים במקום הראשון עם 27 נקודות. רשת השידור של צרפת RTF בחרה באמצעות ועדה פנימית בזמר אנדרה קלאבו שייצג אותה באירוויזיון. קלאבה ביצע 4 שירים מתוכם נבחר השיר הזוכה איתו הוא התמודד באירוויזיון. התחרות נערכה ב-2 בפברואר 1958 באולפני גומונט פילם שבניי-סיר-סן, והנחתה אותה מריאן לסין. השיר הזוכה בגמר נבחר על ידי הצבעתם של השופטים שהורכבו מ-14 מוזיקאים. צרפת הופיעה בסדר ה-3 על הבמה, אחרי הולנד ולפני לוקסמבורג. צרפת סיימה במקום ה-1 עם 27 נקודות. צרפת באירוויזיון אירוויזיון 1958
דלכורד

מועדון הכדורגל דלכורד (בשוודית: Dalkurd Fotbollsförening), ידוע גם כ-Dalkurd FF או בקיצור Dalkurd, הוא מועדון כדורגל בשוודיה המשחק בעיר אופסלה שבמרכז שוודיה. המועדון נוסד בשנת 2004 על ידי קבוצת מהגרים כורדים בעיר ברלינגה שמצפון לסטוקהולם. קבוצת הכדורגל, שהתחילה כניסיון לתת מענה לנוער הכורדי בעיר, משחקת נכון להיום (אפריל 2018) באלסוונסקאן – ליגת העל במדינה. הקבוצה נוסדה ב-26 בספטמבר 2004 בידי קבוצה של כורדים ובראשם ראמאזאן קיזיל (היום נשיא המועדון) במטרה ליצור פעילות חברתית לנוער הקהילה. באותה שנה ארגון הפשע השוודי "לה פמיליה" הפיץ סמים בקרב הנוער, הרעיון היה לספק תעסוקה לנוער במקום שידרדרו לפשע ולסמים. בתחילה עזרה במימון הפרויקט קבוצת הכדורגל IK Brage, שנמצאת באותה העיר. בעונה הראשונה התעקשו חברי ההנהלה על ממוצע של 17 שנים. לראמאזאן הייתה מטרה: להביא את הקבוצה לשחק בליגות הגבוהות של הכדורגל השוודי. מהעונה הראשונה שלה ב-2005 ועד 2009, עלתה הקבוצה ליגה בכל עונה, מה שגרם לתשומת לב תקשורתית רבה, בשוודיה ומחוצה לה. במרץ 2015 נמנעה הקבוצה מאסון בדרך חזרה הביתה מספרד. המועדון תכנן לטוס מברצלונה לדיסלדורף בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס אבל ברגע האחרון החליט שהעצירה בגרמניה ארוכה מדי. ב-24 במרץ התרסק המטוס באלפים הצרפתיים יחד עם 150 האנשים שבתוכו. אף אחד מהנוסעים או אנשי הצוות נשאר בחיים. ב-24 בנובמבר 2017 הוחלט שהקבוצה תשחק באופסלה אחרי פתיחתו של אצטדיון חדש בעיר בשנת 2020. לעומת זאת, ב-2018 הקבוצה שיחקה באצטדיון גאבלוואלן שבעיר יבלה. לא ידוע איפה תשחק הקבוצה בעונת 2019. ב-2010 נוסד בווסטרוס ארגון אוהדים של דלכורד בשם "Roj Fans", ארגון עצמאי ללא רווח. במשחקי בית המועדון משחק בחולצה, מכנסיים וגרביים לבנים ובמשחקי החוץ במדים שחורים. סמל הקבוצה הוא עיגול המורכב מדגל כורדיסטן ושני סוסים דאלקארליאנים (סוסים שוודים מסורתיים). "Dal" כתוב באותיות לבנות בראש הסמל, "Kurd FF" ושנת 2004 בתחתיתו. נכון ל-29 במרץ 2018 שוודיה אלוואן סיסן שוודיה תומאס בלומברג שוודיה ברנרד ברסיק שוודיה לאסה אריקסון שוודיה אנדרס סג'וו שוודיה יוהאן סאנדאהל שוודיה יונאס ביורקגרן קניה רוברט מאמבו מומבא שוודיה אנדריאס בראנסטרום שוודיה פויא אסבאגהי שוודיה אנדריאס בראנסטרום בוסניה והרצגובינהאזרודין ואלנטיק ליגת העל השוודית נבחרת שוודיה בכדורגל התאחדות הכדורגל השוודית אתר האינטרנט הרשמי של דלכורד (בשוודית, בכורדית ובאנגלית) דלכורד, ברשת החברתית פייסבוק דלכורד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר המועדון הרשמי רוג' פאנס רוג' פאנס בפייסבוק דלכורד באתר הכדורגל באבאגול (באנגלית) כתבה על דלכורד בעיתון הגרדיאן (אנג') BESLUT TAGET VID EXTRAÅRSMÖTE, https://dalkurd.se, ‏24 November 2017 (ארכיון) מיכאל יוכין‏, דלכורד היתוך: הסיפור המופלא של "נבחרת כורדית" שעלתה לליגה השבדית הבכירה, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2017 Dalkurd vinner mest, https://www.dn.se, ‏26 September 2008 Målet: Nå allsvenskan, https://www.aftonbladet.se, ‏27 April 2009 ARKIV: Seriekometen Dalkurd vill upp i allsvenskan, ‏28 oktober 2017 Yossi Medina, The Dream of Kizil: Dalkurd's Run for Glory, BabaGol, ‏27 August 2016 Michael Walsh, Germanwings crash: Dalkurd FF goalkeeper on last-minute, life-saving flight change, www.yahoo.com, ‏25 March 2015 Nu är det klart att Dalkurd kan spela 15 matcher på Gavlevallen 2018, Gävle kommun, ‏20 November 2017 (ארכיון) FIRST TEAM, https://dalkurd.se/, ‏29 March 2018 (ארכיון)
פייבוריט קו

פייבוריט קו בע"מ (באנגלית: Favorite Co., Ltd) היא חברה יפנית המייצרת מיניאטורות וצעצועים, בעיקר של דינוזאורים ובעלי חיים אחרים. את הדגמים יוצרת החברה ממגוון חומרים: פולירייזן, מתכת, פלסטיק וויניל. קו המוצרים שלה נע מצעצועים פשוטים ועמידים לילדים ועד לדגמי אספנות ("פסלי שולחן") הנמכרים גם בחנויות של מוזיאוני טבע. החברה הוקמה בשנת 2004 ומעסיקה פסלים ואמנים פלאונטולוגים (בהם מייקל טרצ'יץ' (אנ'), שהשתתף בהכנת דגמי הדינוזאורים בסרט "פארק היורה") שיוצרים דגמים ומיניאטורות לפי הנחיות של פלאונטולוגים מוסמכים. אתר האינטרנט הרשמי של פייבוריט קו ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן ובנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיסר ים-סופי

קיסר ים-סופי (שם מדעי: Pomacanthus asfur), או קיסר ים-סוף, הוא מין של דג ממשפחת הקיסריים, ששוכן בשוניות אלמוגים. כפי ששמו מרמז, תפוצתו מצומצמת יחסית לזו של דגי הקיסר האחרים, ומוגבלת לים האדום, המפרץ הפרסי וחופי אפריקה המזרחית, כשגבול תפוצתו הדרומי הוא זנזיבר. הקיסר הים-סופי מגיע לאורך של עד 40 סנטימטר, ומתאפיין בעיקר בצבעיו העזים כבוגר, שהם גוף כחול כהה, ראש כהה יותר מהגוף, ופס צהוב בולט באמצע הגוף. זנבו אף הוא צהוב בולט. הקיסר הים סופי דומה מאוד לקרובו קיסר הכתם, וההבדל הבולט ביותר בין השניים הוא שלקיסר הים-סופי יש זנב צהוב, בעוד שלקיסר הכתם יש זנב כחול. הבדלים נוספים שנראים לעין הם שקיסר הכתם נוטה להיות גדול יותר, וצבעו כחול בהיר יותר משל קיסר ים-סוף. הקיסר חי בעיקר בשוניות אלמוגים, בעומקים של עד 15 מטר. הקיסר מעדיף תחומי מחייה מוגנים וצפופים, ולכן ישכון בדרך כלל בשוניות צפופות, או ליד מערות אלמוגים. כמו קיסרים אחרים, הוא ניזון בעיקר מספוגיים וחסרי חוליות קטנים. הוא חי אורך חיים יחידני, והנקבות מטילות את ביציהן על קרקע הים החולית. הקיסר הים-סופי ביישן יותר מדגי קיסר אחרים, ועל כן נדיר יותר לראותו בטבע מאשר את קרוביו החולקים איתו את תחום תפוצתו. מזגו הביישן והנוח וצבעיו המרשימים הפכו אותו לפופולרי מאוד בקרב מגדלי דגים באקווריומים ובתור דג בתצוגות באקווריומים ציבוריים. בישראל חי הקיסר הים-סופי במפרץ אילת בשמורת חוף האלמוגים ובמעט השוניות האחרות שנותרו במפרץ, בו חיים גם הקיסר ההדור וקיסר הכתם. מדיה וקבצים בנושא קיסר ים-סופי בוויקישיתוף קיסר ים-סופי, באתר ITIS (באנגלית) קיסר ים-סופי, באתר NCBI (באנגלית) קיסר ים-סופי, באתר FishBase (באנגלית) קיסר ים-סופי, באתר GBIF (באנגלית) קיסר ים-סופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
כביש 6400

כביש 6400 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את המועצות המקומיות ריינה ומשהד לנוף הגליל. וכן בין נוף הגליל לבין מערכת הדרכים הבינעירונית ובפרט לכביש 79 המגיע עד לקריות שבמפרץ חיפה. הכביש הוא דו-מסלולי (שני נתיבים בכל צד). העבודות לסלילת הכביש החלו במרץ 1998, ונערכו בין היתר כהכנה גם לקראת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל בשנת 2000. כביש 6400 מתחיל בסמוך לבתי העלמין החדש והישן של נוף הגליל. הכביש חוצץ בין המועצה המקומית ריינה, לבין שכונות נוף הגליל שעל רכס הר יונה. בספטמבר 2001 נחנך גשר הר יונה המחבר את שכונות הר יונה עם כביש 6400. בקצה הכביש במקטע הנפגש עם כביש 79 וכביש 754 בצומת ריינה, נערך בימים אלה פרויקט תשתיתי גדול לבניית שני גשרי רכבת באורך של כ-ק"מ, העוברים בין היתר מעל הצומת. העבודה עליהם ועל הכבישים הסמוכים להם צפויה להימשך כ-3 שנים. על תוואי חלקו הצפוני של הכביש צפויה לקום מסילת הרכבת הקלה חיפה–נצרת, כמו כן במקטע באורך 0.1 קילומטרים מצומת משהד תוקם תחנת הרכבת הקלה "ריינה". כחלק מהפרויקט מתבצעות חפירות ארכאולוגיות מקדימות במקום. העבודה להשלמת כל פרויקט הרכבת הקלה בקו חיפה-נצרת אמורה להסתיים עד לשנת 2027. כבישי ישראל רק"ל חיפה נצרת, התנעת תכנון לרשויות מחוזות חיפה והצפון ,05.03.20, חברת דנה הנדסה. יצא לדרך פרויקט הענק לשדרוג כביש 79 נצרת - ריינה - סוללים | עמקניוז - חדשות העמק, באתר עמקניוז - חדשות העמק, ‏במאי 2016 דוד חיון, ‏נפתחה חלקית דרך 6400 באיזור נצרת עילית, באתר גלובס, 21 בפברואר 2000 רחל הניג, ‏נצרת: נחנך גשר הר יונה, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2001 חוצה ישראל מתקדמת בתכנון הגישור והתחנות בתוואי הרכבת הקלה 'נופית' | עמקניוז - חדשות העמק, באתר עמקניוז - חדשות העמק, ‏1 בנובמבר 2021 מכרז פומבי מס' 621400 לתכנון וביצוע (Build Design) של מקטע ריינה-ואדי סלינה שלב "אינפרא 1 - "פרויקט רק"ל "נופית", כרך ב' – הכרך ההנדסי, חלק א' – מבוא להנדסה ופרשה טכנית פרשה טכנית - מרץ 2022, מאת חברת חוצה ישראל עדכון מפרויקט רק"ל חיפה־נצרת של חוצה ישראל - TransIsrael, 24 בינואר 2022, בדף של חברת שבתשתיות-ביצוע פרויקטים ברשת החברתית פייסבוק. הדמיית תחנת ריינה, במרכז צומת ללא שם 0.2 הכניסה להר יונה, בקצה ריינה וצומת משהד
יום מחייו של אופריצ'ניק

"יום מחייו של אופְּריצְ'ניק" הוא רומן רוסי שנכתב על ידי הסופר ולדימיר סורוקין ופורסם בשנת 2006. הספר שייך לז'אנר הדיסטופיה והסאטירה הפוליטית ומטרתו להזהיר על הגורל הצפוי לרוסיה במקרה של המשך ההתפתחות הפוליטית הנוכחית. משפתו המקורית, רוסית, הספר תורגם לעשר שפות. בשנת 2008 יצא המשכו של הסיפור — אוסף של סיפורים קצרים בשם "קרמלין הסוכר". הספר תורגם לעברית בהוצאת מחברות לספרות, בשנת 2010, על ידי פיודור מקרוב. הספר זכה לשבחי המבקרים ותואר על ידי ה"ניו יורק אובזרוור" כ"ספר אקטואלי ביותר - ללא ספק, זהו עלבון לחונטה של פוטין." בשנת 2013 הספר היה מועמד לפרס מאן בוקר. השנה היא 2027, רוסיה מופרדת מהעולם ושולטת בה אוטוקרטיה, שנאת זרים, פרוטקציוניזם, פטריוטיות ואומניפוטנטיות של המשטרה החשאית (האופריצ'נינה), שיוצרת דיכוי קבוע ובעצמה שטופה בשחיתות. מקורות ההכנסה היחידים של המדינה הם מכירת הגז הטבעי ומעבר של סחורות סיניות לאירופה. אנדריי קוֹמיאָגָה, מנאמני השליט, שכמו שאר אחיו האופריצ'ניקים, נשבע לוותר על משפחתו לטובת שירות הצאר. הוא מתעורר עם הנגאובר קשה בעקבות צלצול הטלפון הנייד, שהרינגטון שלו הוא הקלטה של הצלפת שוט, אנקה, גניחה וחרחור של הקורבן, אך יומו נמשך, כמובן, לפי התוכנית: לשרוף עד יסוד את ביתו של בוגד במולדת, לטפל בלצים ובמוקיונים, לטוס בענייני עבודה לאוֹרֶנבּוּרג ולטוֹבּוֹלסק, לחזור למוסקבה, לסעוד בחברת השליט ולעת ערב להזיע בבית מרחץ בחברת בעלי בריתו האופריצ'ניקים. ב-30 בנובמבר 2016 עלתה במוסקבה הצגה בשם "יום מחייו של אופריצ'ניק", עיבוד ראשון לספר. הבכורה נערכה בתיאטרון "לנקום" הממלכתי שבמוסקבה בבימויו של מארק זכרוב. את הדמות הראשית גילם ויקטור ראקוב ובה נטלו חלק גם אנטון שאגין, ויקטור ורז'ביצקי, דמיטרי פבצוב ואלכסנדרה זכרובה.. מאשה צור-גלוזמן, "יום מחייו של אופריצ'ניק" מאת ולדימיר סורוקין | מבצע כיבוי כוכב, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2010 ביקורת ספרות, בלוג "בלי פאניקה", יום מחייו של אופריצ'ניק / ולדימיר סורוקין יְקוּם תַּרְבּוּת, פורנוגרפיה, סדיזם ונבואה - "יום מחייו של אופריצ'ניק" Библиография В. Сорокина на его официальном сайте "«Третья империя» — настольная книга Путина?". 2014-04-26. «День опричника» и «Теллурия» в постановке Марка Захарова в Ленкоме — 30 ноября и 3 декабря 2016 года Татьяна Филиппова. "Любовь опричника: как политическая сатира превратилась в сказку". РБК Стиль. ЗАО «РОСБИЗНЕСКОНСАЛТИНГ». ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איי מרשל – מלזיה

יחסי איי מרשל–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת איי מרשל לבין פדרציית מלזיה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-4 ביוני 1993. היחסים בין המדינות מבוססים על שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיי מרשל הגיעה לסך 1.02 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מים, עץ לביד, מוצרי ניקוי וסחורה לא ידועה. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיי מרשל למלזיה הגיעה לסך 5.23 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק ושמן קוקוס. בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיי מרשל הגיעה לסך 310 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכשירים, מים, נפט מזוקק, מוצרי ניקוי ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיי מרשל למלזיה הגיעה לסך 9.85 מיליון דולר אמריקאי וכמעט רובה (99%) כללה נפט מזוקק. איי מרשל אינה מיוצגת במלזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מלזיה אינה מיוצגת באיי מרשל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. IRI, www.register-iri.com Products that Malaysia exports to the Marshall Islands (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from the Marshall Islands (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia exports to the Marshall Islands (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from the Marshall Islands (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
יחסי ונואטו–מלזיה

יחסי ונואטו–מלזיה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת ונואטו לבין פדרציית מלזיה. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לוונואטו הגיעה לסך 11.8 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, שמן דקלים, פירות טרופים, מחשבים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונואטו למלזיה הגיעה לסך 4.09 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס ופולי קקאו. בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לוונואטו הגיעה לסך 9.26 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, מיץ פירות, ברזל ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונואטו למלזיה הגיעה לסך 4.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס, פולי קקאו, חלק מטוסים ועוד. מלזיה אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ונואטו מיוצגת במלזיה על ידי קונסוליה כללית שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת מלזיה. Products that Malaysia exports to Vanuatu (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from Vanuatu (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia exports to Vanuatu (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Malaysia imports from Vanuatu (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Consulate of the Republic of Vanuatu in Malaysia, www.vanuatu-consulate.org.my (באנגלית)