laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ich hatte viel Bekümmernis, רי"ב 21

Ich hatte viel Bekümmernis (בעברית: היה לי צער רב) רי"ב 21, היא קנטטה בשני פרקים שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. תאריך ההלחנה המדויק אינו ידוע והיא מסומנת על ידו כיצירה לכל עת (באיטלקית: e per ogni tempo). ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי לאחר חג השילוש הקדוש, שחל ב-17 ביוני 1714. מלבד הערכת התקופה שבה הלחין באך את הקנטטה לא ידועים עוד פרטים על כך. אלפרד דירר משער שהוא לא חיבר אותה בבת אחת, אלא צירף בהזדמנויות שונות כמה חלקים שהלחין בנפרד במועדים שונים. ג'ון אליוט גרדינר סבור שביצועה הראשון המלא היה בדצמבר 1713 בהאלה, ואילו ב-1714 ביצע באך גרסה מקוצרת. לאחר מכן השתמש בה באך שוב בהזדמנויות שונות, באופנים ובהרכבים שונים. הטקסט נכתב כנראה על ידי משורר החצר סלומון פרנק (Salomon Franck) שכתב עוד קנטטות של באך מאותה תקופה. הוא כולל מספר פסוקים מספר תהלים ומחזון יוחנן ופסוק ממזמור של המשורר הגרמני גאורג נוימרק (Georg Neumark). הקנטטה נכתבה בשני פרקים, הראשון נועד לביצוע לפני הטקס בכנסייה והשני אחריו. צורת ביצוע זו אינה חריגה בקנטטות שלו, אך לא בכולן ידוע כיצד התחלקו, בניגוד לזו. היא מבוצעת על ידי שלושה סולנים, סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם שני כינורות, ויולה, אבוב, בסון, ארבעה טרומבונים, שלוש חצוצרות, טימפאני (שניהם מופיעים רק בחלק האחרון) ובאסו קונטינואו עם עוגב. בקנטטה אחד עשר חלקים: פרק ראשון סינפוניה בדו מינור מקהלה: Ich hatte viel Bekümmernis in meinem Herzen (ברב שרעפי בקרבי תנחומיך ישעשעו נפשי) אריה לסופרן: Seufzer, Tränen, Kummer, Not (אנחות, דמעה, צער, מצוקה) רצ'יטטיב לטנור: Wie hast du dich, mein Gott (איך הסבת פניך ממני אלי, בצר לי) אריה לטנור: Bäche von gesalznen Zähren (פלגי דמעות מלוחות מציפים אותי מסביב) מקהלה: Was betrübst du dich (מה תשתוחחי נפשי ותהמי עלי) פרק שני רצ'יטטיב בדיאלוג לסופרן ולבס: Ach Jesu, meine Ruh (ישוע, שלוות נפשי) אריה בדואט לסופרן ולבס: Komm, mein Jesu, und erquicke (בוא ישוע, השב נפשי) כורל למקהלה: Sei nun wieder zufrieden, meine Seele (שובי נפשי למנוחייכי) אריה לטנור: Erfreue dich, Seele, erfreue dich, Herze (לבי, נפשי, שמחו ועורו) מקהלה: Das Lamm, das erwürget ist (השה הטבוח) היצירה הוקלטה מעל ל-40 פעמים על ידי מנצחים רבים, בהם ניקולאוס הרנונקור (ב-1972), סיגיסוולד קאוקן (ב-1988), פיליפ הרווחה (ב-1990), טון קופמן (ב-1994), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) Mincham, Julian The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, By Alfred Dürr, Richard D. P. Jones גרדינר, עמודים 9-14 ספר תהלים, פרק צ"ד, פסוק י"ט ספר תהלים, פרק מ"ב, פסוק ו' ספר תהלים, פרק קט"ז, פסוק ז' חזון יוחנן, פרק ה, 12-13 רשימת הקלטות באתר קנטטות באך
דובאי פסטיבל סיטי

דובאי פסטיבל סיטי (בערבית: دبي فستيفال سيتي) היא אזור נרחב בעיר דובאי, איחוד האמירויות הערביות, המיועד לעסקים, מגורים ובידור. דובאי פסטיבל סיטי, המשווקת "כעיר-בתוך-עיר", היא האזור הגדול ביותר במזרח התיכון, המשלב עסקים, מגורים ובידור: כל הדרוש על מנת לקיים חיי עבודה, מגורים ופנאי נועד להיות כלול בפרויקט. פסטיבל סיטי מכילה מספר קהילות מגורים, מלונות רבים, קניונים, מגרש גולף ואתרי בידור אחרים, וכן שירותים ציבוריים, כולל בתי ספר. בניית האזור, שנערכה על ידי אל-פוטים קריליאון, החלה ב-2003 ותמשך עד לשנת 2020. הפרויקט משתרע על פני 3.8 ק"מ של חזית מים על הגדה המזרחית של דובאי קריק, ומרחקו מנמל התעופה הבינלאומי דובאי הוא 2 ק"מ. נכון לאמצע 2006, עלות ההשקעות בפרויקט עברה את 11 מיליארד דירהם איחוד האמירויות הערביות (11.6 מיליארד שקלים). בשנת 2007 נפתח החנות מרקס אנד ספנסר הגדולה מוץ לבריטניה. האזור כולל שני מלונות וגם מלון דירות, לשהייה לטווח ארוך, המנוהלים על ידי קבוצת אינטרקונטיננטל. ביולי 2009, אינטרקונטיננטל החלה לנהל גם את "מגרש הגולף אל בדיה". בנוסף לכך, באזור ממוקם גם מלון "ארבע העונות" שבו 400 חדרים. ב-2009 בניית המלונות הללו הופסקה למשך שנה בגלל המשבר הכלכלי העולמי של 2008.  קניון דובאי פסטיבל סיטי הוא קניון המשתרע על שטח של 258 דונמים. הקניון ממוקם על הגדה המזרחית של דובאי קריק ומכיל מסעדות, בתי קפה, וחנויות ברמה עולמית. בקניון גם קולנוע שבו 12 אולמות. חניון הקניון מכיל 7,000 חניות למכוניות. אתר האינטרנט הרשמי של דובאי פסטיבל סיטי מדיה וקבצים בנושא דובאי פסטיבל סיטי בוויקישיתוף אתר דובאי פסטיבל סיטי (באנגלית) אתר קניון דובאי פסטיבל סיטי (באנגלית) רונן לב, ‏3 פרויקטים של בנייה ב"דובאי ספורטס סיטי" יוצאים לדרך, באתר גלובס, 8 במאי 2005 Dubai Festival City - FAQ (ארכיון) Christopher Sell Design & build the way forward, Arabian Business, 22 September 2007 Investments in Dubai Festival City exceed Dh11b Gulf News: 5 April 2006 "Two five-star hotels at Festival City shelved". Emirates Business 24/7. אורכב מ-המקור ב-2009-07-04. נבדק ב-2009-07-01. Dubai Festival City Mall – Exploring Festival City Mall in Dubai Festival City, www.dubaifestivalcity.com (ארכיון)
מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי

מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי הוא מוזיאון להנצחת הפליטים היהודים שחיו בשאנגחאי במהלך מלחמת העולם השנייה אחרי שברחו מאירופה כדי להינצל מהשואה. הוא ממוקם באתר שבו ממוקם בית הכנסת אוהל משה, באזור ההיסטורי של Tilanqiao באזור Hongkou, שאנגחאי, שבסין.  במוזיאון מוצגים מסמכים, תמונות, סרטים וחפצים אישיים המתארים את חייהם של יותר מ-20,000 יהודים שהתגוררו בגטו שאנגחאי. בית הכנסת אוהל מושה נוסד על ידי קהילת המהגרים היהודית-רוסית שהגיעה לשאנגחאי לאחר פתיחת הרכבת הטרנס-סיבירית. בית הכנסת הוקם בשנת 1907, ונקרא על שם משה גרינברג, חבר בקהילה הרוסית יהודית והתקיים לראשונה במקום שכור. מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי כולל את מבנה בית הכנסת אוהל מושה, שני אולמות תצוגה וחצר. התצוגה בבית הכנסת כולל אוסף קטן של חפצים המתאים את חיי הפליטים היהודים אשר מצאו מחסה בשאנגחאי במהלך השואה. תצוגה אחת בקומה השנייה של בית הכנסת מוקדשת לחיי הרב הראשי של שאנגחאי רבי מאיר אשכנזי. בעוד שבית הכנסת עדיין מכיל את ארון קודש, פרוכת ובמה, אין בו ספר תורה או סידור, כך שלא ניתן להשתמש בו לצורכי תפילה. אולם התצוגה מספר 2, אשר הושלם בשנת 2007, מציג יותר מ-140 תמונות היסטוריות ומוצגים אחרים הכוללים עבודות אמנות, דרכונים של פליטים, עותקים של ג'ואיש שאנגחאי כרוניקל ולוח אבן שבו מגולפים דבריו של יצחק רבין במהלך ביקורו בשאנגחאי. בעולם מוצג גם סרט תיעודי על הפליטים.  אולם התצוגות מספר 3 הושלם במאי 2008 ומשמש לתצוגות מתחלפות.  בספטמבר 2014 קיר זיכרון באורך 34 מטרים נחנך באתר, בו חרותים שמותיהם של 13,732 פליטים יהודיים שמצאו מחסה בסין במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2016 הוצב במוזיאון פסלו של הרופא היהודי יעקב רוזנפלד, שפעל בקרב הפליטים היהודים בסין, הצטרף לצבאו של מאו ועלה בו לדרגת גנרל. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי אתר המוזיאון (באנגלית) "An Introduction to Shanghai Jewish Refugees Museum". Hongkou Shanghai. 2006. אורכב מ-המקור ב-2014-12-10. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Shanghai remembers its Jewish past". JewishGen. 12 ביוני 2008. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Keinon, Herb (7 במאי 2013). "PM tours Shanghai Jewish refugee museum". The Jerusalem Post. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Jewish refugee list unveils bond with Shanghai 'safe haven'". Daily Times. 3 בספטמבר 2014. נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Jewish Telegraphic Agency (3 בספטמבר 2014). "Shanghai museum unveils memorial to Jewish refugees". נבדק ב-7 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) טקס הסרת הלוט מפסלו של יעקב רוזנפלד במוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי, 9 במרץ 2016
עקומת השטן

עקומת השטן או עקומת קרמר היא עקומה שטוחה אשר נלמדה לראשונה על ידי המתמטיקאי השווייצרי גבריאל קרמר ב-1750 ואחר-כך ב-1810 על ידי המתמטיקאי הצרפתי סילבסטר-פרנסוא לקרואה (Sylvestre-François Lacroix). מקור שמה הוא באביזר להטוטנות בשם דיאבולו אשר צורתו מזכירה את חלקה הסגור של העקומה. הצעצוע היה פופולרי בסוף המאה השמונה-עשרה. אף שהעקומה מכונה עקומת השטן, מוצא השם דיאבלו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם של הצעצוע הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבלו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר". המשוואה למערכת צירים קוטבית היא: r 2 = b 2 + a 2 cos ⁡ 2 θ {\displaystyle r^{2}=b^{2}+{\frac {a^{2}}{\cos 2\theta }}\,} ρ ( θ ) = a 2 s i n ( θ ) 2 − b 2 c o s ( θ ) 2 s i n ( θ ) 2 − c o s ( θ ) 2 {\displaystyle \rho (\theta )\,=\,{\frac {a^{2}\,sin(\theta )^{2}\,-\,b^{2}\,cos(\theta )^{2}}{sin(\theta )^{2}\,-\,cos(\theta )^{2}}}} במערכת צירים קרטזית ניתנת העקומה כפונקציה סתומה עם משוואה ממעלה רביעית: y 2 ( y 2 − a 2 ) = x 2 ( x 2 − b 2 ) {\displaystyle y^{2}(y^{2}-a^{2})=x^{2}(x^{2}-b^{2})\,} צורה אחרת שלה תהיה: x 4 − y 4 − ( a 2 + b 2 ) ⋅ x 2 − ( a 2 − b 2 ) ⋅ y 2 = 0 {\displaystyle x^{4}-y^{4}-(a^{2}+b^{2})\cdot x^{2}-(a^{2}-b^{2})\cdot y^{2}=0\,} ה-X וה-Y השונים מופיעים בתבנית ריבועית. העקומה סימטרית לאורך ציר X וציר Y ולכן גם יחסית לראשית הצירים. העקומה מתוארת על ידי שני פרמטרים חופשיים a ו-b. ניתן לצמצם באופן משמעותי את מספר הצירופים ביניהם בלי לאבד ממגוון הצורות הניראות בגרף. מכיוון שהפרמטרים מופיעים רק בצורתם הריבועית, ניתן להצטמצם לבדיקת המקרים בהם a ו-b הם מספרים חיוביים. הצורה נקבעת על ידי היחס בין שני הפרמטרים וגדלה ביחס לריבועיהם מבלי שצורת העקומה תשתנה. לכן ניתן לבחור a קבוע ו b משתנה מ-0 ל-1. ניתוח שלוש העקומות המופיעות בדוגמה שמשמאל: לערכים a=1 ו-b=1 מורכבת העקומה ממעגל ושני ישרים מצטלבים (בגרף הקודם). החל מ-b קטן מ-1 נוצר הדיאבולו המרכזי. הדיאבולו מצטמצם ככל ש-b מתרחק מהערך הגבולי 1. בנוסף קיימים שני מקטעים שהם תמיד אסימפטוטיים בזווית 45° עם מערכת הצירים. המשוואה למערכת צירים קרטזית: y 4 − x 4 − 96 a 2 y 2 + 100 a 2 x 2 = 0 {\displaystyle y^{4}-x^{4}-96a^{2}y^{2}+100a^{2}x^{2}=0} המשוואה למערכת צירים קוטבית: ρ 2 = 90 a 2 + 4 a 2 c o s 2 ω c o s ( 2 ω ) {\displaystyle \rho ^{2}=90a^{2}+4a^{2}{\frac {cos^{2}\omega }{cos(2\omega )}}} האסימפטוטות מופיעות באדום וכיוונן ω = ± π 4 {\displaystyle \omega =\pm {\frac {\pi }{4}}} אינו תלוי ב-a. פונקציית קנטור או מדרגות השטן למניסקטה (אנ') מדיה וקבצים בנושא עקומת השטן בוויקישיתוף עקומת השטן, באתר MathWorld (באנגלית) עקומת השטן באתר MacTutor (באנגלית) עקומת השטן, באתר MathWorld (באנגלית)
הפיגוע באולם ארמון דוד

הפיגוע באולם ארמון דוד הוא פיגוע ירי שאירע ב-17 בינואר 2002 באולם האירועים "ארמון דוד" בחדרה במהלך חגיגת בת מצווה. בפיגוע נרצחו שישה ונפצעו 33. הפיגוע התרחש בתקופת האינתיפדה השנייה שתחילתה בספטמבר 2000. מאפיינה העיקרי היה הצלחת ארגוני הטרור הפלסטיניים להביא לגל פיגועים חסר תקדים בהיקפו ובחומרתו, שבוצעו בידי כל ארגוני הטרור הפלסטינים. פיגועי ההתאבדות גרמו למאות הרוגים ואלפי פצועים בישראל. באינתיפאדה נרצחו למעלה מ-1,000 ישראלים (רובם הגדול אזרחים) ונפצעו כ־6,000. החל מאמצע ינואר 2002 הטרור שוב גבר והגיע לשיאו בחודש "מרץ השחור", שבו נרצחו למעלה מ־135 ישראלים בפיגועי התאבדות שהתרחשו בתדירות יומיומית. ב-17 בינואר 2002 התקיימה באולם "ארמון דוד" שבחדרה חגיגת בת המצווה של נינה קרדשוב, משפחת עולים חדשים מהקווקז, שעלו לישראל ארבע שנים קודם לכן. סמוך לשעה 22:45 נכנס המחבל הפלסטיני עבד א-סלאם חסונה, פעיל פת"ח משכם, לאולם השמחות. לאחר שירה במאבטח, החל לירות לכל עבר בנשק אוטומטי, ורצח שישה אנשים. המחבל הספיק לרוקן מחסנית שלמה. כאשר הבחין אביה של נינה שהמחבל הפסיק לרגע לירות כדי להחליף מחסנית, הוא הסתער עליו יחד עם אחיו וצלם שהיה במקום. האב הכה אותו עד ששתי ידיו נשברו מעוצמת המכות. עד לבוא המשטרה, הכו האורחים את המחבל נמרצות ואף עקרו את עיניו. למרות זאת, המחבל נותר בחיים, ונהרג מיריית שוטר שהגיע למקום, מחשש כי נשא על גופו חגורת נפץ. מפקד החוליה שעמדה מאחורי תכנון הפיגוע היה זיאד מחמד דעאס. יגאל מוסקו ואורית אופיר-רונאל, ‏אחרי עשור: האסונות של נינה עדיין נמשכים, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2012 שרון רופא ורענן בן צור, שישה הרוגים בפיגוע בבת-מצווה בחדרה, באתר ynet, 18 בינואר 2002 פיגוע "ארמון דוד" בחדרה(הקישור אינו פעיל), אתר ארגון נפגעי פעולות איבה
מנוע בעירה

מנוע בעירה הוא מנוע שיוצר כוח מכני על ידי בעירה של דלק. מנועי בעירה נחלקים לשני סוגים כלליים: בעירה פנימית ובעירה חיצונית. האם התכוונתם ל... מנוע בעירה פנימית מנוע בעירה חיצונית
קרחון אקסל הייברג

קרחון אקסל הייברג (בנורווגית: Axel Heiberg Glacier) באנטארקטיקה הוא קרחון עמק, היורד ממרומי רמת הקוטב אל תוך מדף הקרח רוס (כמעט בגובה פני הים) בין רכס הרברט להר דון פדרו כריסטופרסן בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 48 קילומטרים. שלא כקרחוני המוצא הגדולים, כמו בירדמור, שקלטון וליב, אקסל הייברג הוא למעשה קרחון אלפיני, ששפת דיאוריט מפרידה בינו לבין הרמה והוא ניזון אך ורק ממפל השלגים, הכבד במידה שאינה אופיינית, שיורד באזור הניקוז של הקרחון עצמו. הקרחון נופל מגובה של למעלה מ-2,700 מ' בשטח של 32 ק"מ, רובו על פני כ-11 ק"מ בלבד. את הקרחון הענק גילה בנובמבר 1911 חוקר הקטבים הנורווגי רואלד אמונדסן. הקרחון שימש את אמונדסן כנתיב אל רמת הקוטב במשלחת הקוטב הדרומי בהנהגתו, שהצליחה לכבוש בפעם הראשונה את היעד. אמונדסן נתן לקרחון את שמו. אמונדסן קרא לקרחון על שם איש העסקים הנורווגי אקסל הייברג, שפרש את חסותו על המדע ותרם למספר רב של משלחות נורווגיות אל הקטבים. השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1958. מדיה וקבצים בנושא קרחון אקסל הייברג בוויקישיתוף קרחון אקסל הייברג באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון אקסל הייברג באתר הגאזט הגאוגרפי של ממשלת ניו זילנד קרחון אקסל הייברג באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
ריינר צובל

ריינר צובל (בגרמנית: Rainer Zobel, נולד ב-3 בנובמבר 1948 בורשטט שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה בעמדת הקשר, ומאמן בקבוצת אל גונה מהליגה המצרית השנייה בהווה. צובל שיחק כנער במועדון הספורט אולצן, ובגיל 20 עבר להנובר 96, בה שיחק 66 משחקים וכבש ארבעה שערים בשתי עונות. בשנת 1970 עבר צובל לבאיירן מינכן, והיה חלק מהקבוצה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974-1976. צובל זכה עם באיירן מינכן בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976 לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו, ובנוסף, זכה בשלוש אליפויות בבונדסליגה ובגביע אחד. צובל שיחק 180 משחקים במשך שש עונות בבאיירן מינכן, והבקיע 19 שערים. בסוף שנת 1976 פרש מכדורגל והחל בקריירת אימון ענפה. צובל לא שיחק בנבחרת מערב גרמניה הבוגרת, אך היה חלק מהנבחרות הצעירות. צובל החל לאמן בשנת 1982 בטאוטוניה אולצן, ובהמשך אימן קבוצות רבות בכל רחבי הגלובוס, מוכרות יותר ופחות, כשטוטגרטר קיקרס, קייזרסלאוטרן, נירנברג, אל-אהלי, דינמו טביליסי ועוד. החל משנת 2013 מאמן צובל באל גונה מהליגה המצרית השנייה, עמה ירד ליגה בתום עונת 2014. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (3): 1971/72, 1972/73, 1973/74 גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76 הגביע הביניבשתי: 1976 הגביע הגרמני: 1970/71 מדיה וקבצים בנושא ריינר צובל בוויקישיתוף ריינר צובל, באתר Transfermarkt ריינר צובל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ריינר צובל, באתר WorldFootball.net ריינר צובל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרון רבין-מרגליות

שרון רבין-מרגליות (נולדה ב-1967) היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן, כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים כאשר האוניברסיטה נקראה המרכז הבינתחומי הרצליה. שרון רבין נולדה בשנת 1967 בניו יורק, בעת שהוריה, רות ומיכאל רבין, שהו שם בשבתון. גדלה בשכונת רחביה בירושלים. התגייסה לצה"ל בשנת 1985, ושירתה בחיל המשטרה הצבאית ואחר כך בלשכת אלוף פיקוד המרכז. בשנת 1991 קיבלה תואר ראשון במשפטים ובשנת 1994 קיבלה תואר שני במשפטים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופט גבריאל בך. חברה בלשכת עורכי הדין בישראל מאז 1992. בשנים 1993–1994 הייתה יועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1997 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1997 הצטרפה בדרגת מרצה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2011 מונתה לפרופסור. בשנים 2012–2016 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים. מחקרה מתמקד בשוק העבודה, אפליה תעסוקתית, זכויות נשים בעבודה והגנה על זכויות עובדים. בשנים 2001–2003 הייתה חוקרת אורחת בבתי הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק. בשנים 2008–2009 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, שם לימדה דיני עבודה וזכויות נשים. בשנים 2004–2005 הייתה עורכת (עם גיא מונדלק) של כתב העת עבודה, חברה ומשפט. אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, הוא בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, ד"ר טל רבין, היא חוקרת בתחום ההצפנה. במהלך לימודיה לתואר ראשון נישאה ליורם מרגליות, כיום פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בני הזוג מתגוררים ברעננה ולהם שלושה בנים. שרון רבין-מרגליות, באתר ResearchGate שרון רבין-מרגליות, באתר גוגל סקולר פרופ' שרון רבין-מרגליות, באתר אוניברסיטת רייכמן אבישי מתיה, ‏"אנחנו על סף מהפכה עולמית: הנשים הופכות לכוח כלכלי דומיננטי במשקי הבית", באתר גלובס, 10 במאי 2012 חן מענית, ‏"הארכת הסטאז' לעו"ד לשנתיים תיצור הרבה מאוד בעיות", באתר גלובס, 16 בינואר 2016 חן מענית, ‏פרופ' שרון רבין-מרגליות מונתה לדיקנית ביה"ס למשפטים בבינתחומי, באתר גלובס, 2 במאי 2012
מרחצאות הרקולאנה

מרחצאות הרקולאנה (ברומנית: Băile Herculane) היא עיר קטנה בחבל באנאט, בדרום מערב רומניה. היישוב מבוסס על מרחצאות המרפא המקומיים, ששמם נודע כבר בתקופת האימפריה הרומית. חיילים רומיים נהגו לרחוץ במקום כבר במאה השנייה. על פי האגדה, הרקולס, פטרון המעיינות החמים במיתולוגיה הרומית והיוונית עצר במקום כדי לנוח ועל שמו קרוי היישוב. היישוב שוכן בגובה 168 מטרים, מוקף הרים ובמרחק 25 קילומטרים מהגבול עם סרביה. במקום יש נביעה הידרותרמית ולמים יש הרכבים כימיים מגוונים. המרחצאות והמים המינרליים משמשים לטיפול בסובלים מבעיות שונות. נכון ל-2011 חיו במקום כחמשת אלפי תושבים, אלף פחות מהמפקד של 2002. במקום יש תחנת רכבת שמקשרת עם בוקרשט וטימישוארה. מדיה וקבצים בנושא מרחצאות הרקולאנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרחצאות הרקולאנה באילה הרקולנה - Baile Herculane Dupa doua imperii (ברומנית)
כיכר מרדקה

כיכר מרדקה (באינדונזית: Medan Merdeka או Lapangan Merdeka) היא מרחב ציבורי פתוח המהווה את מרכזה הטקסי של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה. במרכזה של הכיכר ניצבת האנדרטה הלאומית של המדינה, וסביבה מבני ציבור רבים. שטחה קילומטר רבוע, וככזו היא אחת הכיכרות הגדולות בעולם. משמעות המילה "מרדקה" באינדונזית היא "עצמאות" או "חופש". מרחב הכיכר החל להתהוות בשלהי המאה ה-18. אז העביר ממשל איי הודו המזרחית ההולנדית את מרכזו מעיירת החוף בטאוויה אל האזור המהווה כיום את מרכז ג'קרטה. היה זה מרחב פתוח שבו רעו תואי מים, ובהתאם לכך הוא נקרא "בופלספלד" (Buffelsveld). בראשית המאה ה-19 קיבל המרחב את השם "שאן דה מארס", בהשפעה צרפתית, ושימש כשטח לאימונים צבאיים. ב-1818, מעט לאחר הקמת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שונה שם הכיכר ל"קונינגספליין" (Koningsplein, "כיכר המלך"). באותה עת הועבר משכן מושל איי הודו המערבית למבנה בשולי הכיכר (כיום ארמון מרדקה). בהמשך נבנו בכיכר מתקני ספורט, והיא שימשה ליריד (הנערך בקביעות מאז 1921 ומוכר כיום כיריד ג'קרטה) ובהמשך לפסטיבל לציון יום הולדת המלכה וילהלמינה ב-1906. בימי הכיבוש היפני של איי אינדונזיה נקראה הכיכר "לפנגאן איקדה" ( Lapangan Ikada, קיצור של Ikatan Atletik Djakarta ‏(Jakarta Athletic Bond)). ב-1949, לאחר תום המאבק האינדונזי לעצמאות, נתן נשיא אינדונזיה סוקרנו לכיכר את שמה הנוכחי. באותה עת הייתה הכיכר מתוחמת מכל צדדיה במבנים. סוקרנו יזם את הקמת האנדרטה הלאומית במרכז הכיכר, ולצורך כך נהרסו מספר מבנים שניצבו בה. בניית האנדרטה (המכונה מונאס (Monas)) החלה בשנת 1961 והסתיימה ב-1975. בעקבות הקמתה התבסס כינוי נוסף לכיכר - לפנגאן מונאס (Lapangan Monas). ב-1993 הוכנה תוכנית-אב לכיכר, שנועדה להשיב אותה לשימוש של מרחב ציבורי פתוח וירוק. מימוש התוכנית הקנה לכיכר את המראה הנוכחי שלה. בשנת 2002 הוקמה גדר סביב מתחם הכיכר כדי להרחיק ממנה רוכלים וקבצנים, אך היא נותרה פתוחה לציבור הרחב. היא מהווה יעד פופולרי לתושבי העיר לפעילות נופש וספורט. צורת הכיכר היא כשל טרפז שבסיסו פונה למערב. במרכזו ניצב המרחב המתומן המקיף את מבנה האנדרטה הלאומית, שבחלקו הוא מרוצף ובחלקו נטוע בצמחייה וכולל בריכות נוי ומזרקות. שני צירים אלכסוניים הנפגשים במרחב שסביב האנדרטה מחלקים את שטח הכיכר הנותר לארבעה מתחמים. במתחם הדרומי ניבנו עם השנים מבנים שונים, אך בהתאם לתוכנית האב כולם נהרסו. רוב השטח שסביב מתחם האנדרטה הוא שטח פתוח וירוק המיועד להולכי רגל, ותנועת כלי רכב בתוך הכיכר נאסרה. בשטח הפתוח ניצבים מספר פסלי אישים אינדונזים. במתחם הכיכר הדרומי מצויה מכלאת צבאים. סביב הכיכר ניצבים מבנים המשמשים מספר רב של משרדי ממשלה ומוסדות ציבור שונים, ובהם: ארמון מרדקה - ארמון הנשיאות של אינדונזיה בית המשפט העליון בית המשפט לחוקה המטה הכללי של צבא אינדונזיה מסגד איסתיקלאל (ולצדו קתדרלת ג'קרטה) תחנת הרכבת גמביר הגלריה הלאומית בית עיריית ג'קרטה המוזיאון הלאומי מטה רדיו אינדונזיה הבנק המרכזי ארמון מרדקה פסל בכיכר תחנת גמביר ומאחוריה כנסיית עמנואל מדיה וקבצים בנושא כיכר מרדקה בוויקישיתוף לפני שנים פורסמה בעיתון ישראלי ידיעה שלפיה אסר מושל ג'קרטה את הקבצנות בתחומי העיר.
יונה ירוקה מנוקדת

יונה ירוקה מנוקדת או יונת ליברפול (שם מדעי: Caloenas maculata) היא מין יונה שנכחדה אשר ידועה מדגימה אחת בלבד, המוצגת באוסף של מוזיאון העולם בליברפול. החוקרים מניחים כי הדגימה הובאה מפולינזיה הצרפתית (אולי מטהיטי) בין השנים 1783–1823. היונה הירוקה המנוקדת הוזכרה לראשונה בספר הנקרא "תקציר כללי על ציפורים" (A General Synopsis of Birds) שנכתב בשנת 1873 על ידי ג'ון לאת'אם (John Latham). שמה המדעי ניתן לה על ידי גמלין (Johann Friedrich Gmelin) בשנת 1789. בהתבסס על נוצות הצוואר הארוכות של היונה הירוקה המנוקדת, הניח לאטמן כי יש קשר משפחתי בינה לבין יונת ניקובר ואילו וולטר רוטשילד, שבבעלותו היה האוסף הזואולוגי הגדול ביותר שבו החזיק אדם יחיד באותה עת, התייחס אליה כאל יונה חריגה. מדיה וקבצים בנושא יונה ירוקה מנוקדת בוויקישיתוף יונה ירוקה מנוקדת, באתר ITIS (באנגלית) יונה ירוקה מנוקדת, באתר NCBI (באנגלית) יונה ירוקה מנוקדת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יונה ירוקה מנוקדת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יונה ירוקה מנוקדת, באתר GBIF (באנגלית) יונה ירוקה מנוקדת באתר הרשימה האדומה של IUCN
אבי

האם התכוונתם ל... תיאטרון אבי – התיאטרון הלאומי בדבלין מנופי אבי – חברה ישראלית המספקת שירותי הרמה אבי (שיר) – שיר מאת יהודה עמיחי אישים: אדוארד אבי – סופר ומסאי אמריקני אדווין אוסטין אבי – צייר ומאייר אמריקאי ד"ר אבי רובינשטיין, עו"ד – רופא מומחה לנוירוכירורגיה ועורך דין המתמחה ברשלנות רפואית. אחיו של אליקים רובינשטיין. אב אברהם אישים ששמם הפרטי הוא אבי
החבובות

האם התכוונתם ל... החבובות (זיכיון) – זיכיון של דמויות-בובות שנוצר בשנת 1955 על ידי ג'ים הנסון החבובות (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בת 5 עונות שנוצרה בשנים 1976-1981 החבובות - הסרט – סרט קולנוע משנת 1979 החבובות (סרט, 2011) – סרט קולנוע משנת 2011 החבובות (סדרת טלוויזיה, 2015) – סדרת טלוויזיה שנוצרה בשנים 2015-2016
מישל סרדו

מישל סַרדוּ (בצרפתית: Michel Sardou, ‏האזנה‏Ⓘ‏; ‏ 26 בינואר 1947, פריז, צרפת) הוא זמר ופזמונאי צרפתי, שהחל את הקריירה שלו ב-1965 ולאורכה כתב והלחין כ-350 שירים והקליט 25 אלבומי אולפן ו-18 אלבומי הופעות, אשר נמכרו בקרוב ל-90 מיליון עותקים. מישל סרדו נולד בפריז למשפחה של אמני במה שנודעה בצרפת בתחום הקברט עוד מאמצע המאה ה-19. אביו פרננד (1910 – 1976) היה שחקן וזמר ואימו ז'אקי (1919 – 1998) הייתה שחקנית. הוא החל את הקריירה ב-1965 עת פרסם את שירו "Le Madra" אשר נכתב במשותף עם מישל פוגאן. עד לשלהי שנות ה-60 לא זכו יצירותיו להצלחה רבה. ב-1970 הוציא לאור את אלבומו הראשון "J'habite en France" (מצרפתית: אני חי בצרפת) אשר זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום השני ברשימת האלבומים הנמכרים בצרפת. במהלך שנות ה-70 פרסם סרדו שורה ארוכה של להיטים אשר זכו להצלחה בצרפת ודורגו במקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. סרדו הפך לאחד מבולטי האמנים הצרפתיים. חלק משיריו הביעו מחאה נגד הממסד השלטוני הצרפתי. במהלך שנות ה-80 התמסד סרדו ויצירתו מוצבה בזרם המרכזי של המוזיקה בצרפת. הוא זכה להכרה ממסדית ב-1990 ו-1999 זכה לפרס "Victoires de la Musique" מטעם משרד התרבות של צרפת על הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה בצרפת. ב-2001 הודיע סרדו על פרישתו משירה והחל לעסוק במשחק. ב-2004 שב מישל סרדו לתחום המוזיקה והוציא לאור את אלבומו "Du Plaisir". הוא המשיך בהופעות ברחבי אירופה. ב-2012 הוציא לאור אלבום אוסף משיריו. ב-2005 שודרה בערוץ France 2 בצרפת התוכנית הצרפתים הדגולים ביותר ובה נשאלו אזרחי צרפת מיהם 100 הצרפתים הדגולים בהיסטוריה. מישל סרדו מוקם במקום ה-45 ברשימה. בשנים 1965 – 1977 היה סרדו נשוי לרקדנית פרנסואז פטרה ולזוג נולדו שתי בנות סנדרין (1970) וסינתיה (1973). בשנים 1977 - 1999 היה סרדו נשוי לאליזבת האס ולזוג נולדו שני בנים. הסופר רומאן סרדו (1974), והשחקן דייוי סרדו (1978). ב-1999 נישא סרדו לאן-מארי פריה שהייתה העורכת של המגזין Elle. מדיה וקבצים בנושא מישל סרדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מישל סרדו (בצרפתית) מישל סרדו, סרטונים בערוץ היוטיוב מישל סרדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישל סרדו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מישל סרדו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מישל סרדו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מישל סרדו, באתר ספוטיפיי מישל סרדו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מישל סרדו, באתר Last.fm (באנגלית) מישל סרדו, באתר AllMusic (באנגלית) מישל סרדו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישל סרדו, באתר דיזר מישל סרדו, באתר Yandex.Music (ברוסית) מישל סרדו, באתר Discogs (באנגלית) מישל סרדו, באתר Songkick (באנגלית) מישל סרדו, באתר Genius מישל סרדו, באתר SecondHandSongs מישל סרדו, באתר טיידל (באנגלית) מישל סרדו, באתר אמזון מיוזיק דיסקוגרפיה של מישל סרדו, באתר encyclopedisque.fr מישל סרדו – תקציר ביוגרפי, באתר staragora.com, אוחזר ב-28 בנובמבר 2015 (בצרפתית).