laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עודד בארי

עודד בארי (נולד בי"ד באייר תש"ח, 23 במאי 1948) הוא סופר, עורך, במאי, מורה למשחק ומחזאי ישראלי. בארי נולד וגדל בירושלים. כתב ספרים למבוגרים ולילדים ונוער. בארי כתב עיבד וביים מחזות למבוגרים ולילדים הקים וניהל את תיאטרון הקומה השלישית ביפו. המקום פעל בקומה העליונה בבית משפחת בוסט במתחם הרובע ביפו (רחוב יפת 13) משנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80. ביתו, יולה בארי, היא מוזיקאית, זמרת ובמאית המתגוררת בניו יורק שם הובילה ב"הייב" (Hive), גראז' תיאטרון בבושוויק שבברוקלין, קבוצה של אמנים בתחומים שונים. אחת שתים שלוש דג מלוח, הוצאת ספרית פועלים, 1971. איורים: גד אולמן ציפורנוגרפיה, הוצאת ירון גולן, 1990. איורים: פפי מרזל (על פי מקס קיסלינגר) החצר הגדולה : סיפור לבני הנעורים על אהבה והרפתקאות בירושלים, הוצאת מסדה, 1992. איורים: פפי מרזל מה נאמר לאבא מעשן, הוצאת באובב, 1993. איורים: פפי מרזל ("ספר מתנה לאנשים שאנחנו אוהבים מאד ושאנחנו לא אוהבים שהם מעשנים") הגמד מכיס המעיל, הוצאת דני ספרים, 1993. איורים: פפי מרזל ציפורים, חיות, פירות ושאר ירקות, הוצאת דני ספרים, 1993 השמש על השביל, הוצאת דני ספרים, 1993. איורים: פפי מרזל חבר חדש, הוצאת דני ספרים, 1993. איורים: פפי מרזל סיפורי הקופיופים, הוצאת דני ספרים, 1994. איורים: פפי מרזל אב'שלי בת'שלי, הוצאת באובב, 1993. בשיתוף יעל בארי. איורים: פפי מרזל רואה ואינה נראית, הוצאת דני ספרים, 1994. איורים: פפי מרזל הצבעים מתחלפים, הוצאת דני ספרים, 1995. איורים: פפי מרזל הקוסם, הוצאת מימוזה, 1995, איורים: יניב שמעוני ספר תהילת הגבירה, הוצאת מימוזה, 1995 המסעדה של בלה, הוצאת דני ספרים, 1996. איורים: פפי מרזל זמן הריון, ד' די-נור, 2003, ייעוץ: קובי זר ; איורים: ג'ודית אשר המלט השמן, הוצאת ספרית פועלים, 2003. סיפור חייו ומותו של במאי התיאטרון הנודע ארם מנוקאין ספר הסבאים, ד' די-נור, 2003, איורים: ליעד שמיר על דעת המקום: רומן, הוצאת באובב, 2009, עריכה: זהבה כנען. רומן היסטורי על ירושלים שבין השנים 1882–1948 המציב את ירושלים כמראה לנפש גיבוריו פעמוני ירושלים; החצר הגדולה: שני סיפורים על נעורים בירושלים החצויה, הוצאת דני ספרים, 2011 המלך אדיפוס של סופוקלס: ורסיה לבמה מודרנית, מאת ייטס, רמת גן : בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע בית צבי, 1981 קרקס הבננות, מרגרט פישר, הוצאת ספרית פועלים, 1982. צילומים: הנרי רוקס היער הגדול והירוק, פול גרטי, הוצאת דני ספרים, 1994 שמעתי פעם על --- / יעל גלאון-דאמן, הוצאת מימוזה, 1995, איורים: ליאת בנימיני-אריאל מגרות : מקראה חדשה לקטנים, הוצאת דני ספרים, 1998, איורים: פפי מרזל, נתן הלפרן, וולף בולבה רותם והפיל, או, למה כדאי ללטף אזניים? ליבי דאון, הוצאת טוביבה - תכנים שמכבדים ילדים, 2006, איורים: פפי מרזל על רוח וחומר : אנציקלופדיה על תזונה ורוחניות בעידן החדש, אילנה רוגל, הוצאת מגדלור, 2007 רשימת הפרסומים של עודד בארי, בקטלוג הספרייה הלאומית עודד בארי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה הספרים של עודד בארי באתר הסימניה מיכל אהרוני, לאוהבי תיאטרון אמיתיים, באתר הארץ, 23 בפברואר 2004 עודד בארי, מדף הספרים של עודד בארי, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2009 עודד בארי (1948-), דף שער בספרייה הלאומית עודד בארי, באתר library.osu.edu בית משפחת בוסט, באתר sites.google.com חיים הנדוורקר, השוליים של ברוקלין מגיעים לתל אביב, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017 חיים הנדוורקר, סופו של בית האמנים המדליק בבושוויק, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2018 קנו לעצמכם ספרים לחג, באתר ynet, 22 בספטמבר 2003
דוד יוסף בורנשטיין

דוד יוסף בורנשטיין (נולד בחמיאלניק, פולין, 25 בדצמבר 1884 או 1885; נספה בשואה) היה, מדקדק, מורה לעברית ומחבר ספרי לימוד. למד בבית המדרש ללשון העברית בברלין בו הוכשרו מורים צעירים וותיקים ללימוד השפה העברית ברחבי יהודי גרמניה. לאחר השלמת לימודיו לקח חלק חשוב בהנחלת השפה העברית והתרבות העברית בעם היהודי. חלק חשוב ביצירתו עסק בניתוח יצירותיו של הסופר והמשורר חיים נחמן ביאליק, והוא פרסם בנושא זה מאמרים רבים. עבודתו זו זכתה לשבחים מצדו של ביאליק עצמו, שכתב כי בעבודה של בורשטיין נגלו לו עצמו רבדים שלא היה מודע להן. בשנת 1936 הוציא לאור בגרמניה חוברת בעברית שהכילה לקט מבואר ומפורש של סיפורי אגדות מלוקטים מן המקורות. החוברת הייתה מיועדת לתלמידים בבתי ספר לעברית, והיא הודפסה על ידי הוצאה ראובן מס בברלין כחלק מסדרה חדשה של פרסומים שנקראה בשם "גליונות". "הספר הראשון של התינוקות", ספר לימוד לעברית, יצא בווינה בשנות העשרה של המאה העשרים. חובר יחד עם עקיבא רוזנבוים. "מבוא לשפה העברית של היום הזה", יצא בברלין בשנות העשרים של המאה העשרים. "גליונות לתלמידים", ספר לימוד לעברית, יצא בברלין בהוצאת שטינברג את זלס, 1938. "למקורות שירי ביאליק - על אילת השחר", מסה שפורסמה בעיתון דבר כ' תמוז תרצ"ו, 10 ביולי 1936. דברים שכתב על ביאליק הופיעו בכרך התשיעי (תש"ה) של "כנסת - דברי סופרים לזכר ח. נ. ביאליק" בהוצאת מוסד ביאליק. כתב ערכים על תלמוד באנציקלופדיה יודאיקה (אשכול). אחד המורים, ספרות - חינוך עברית בגרמניה, העולם, 16 במאי 1935 ברוך קרופניק, אהבה לביאליק, הארץ, 22 בנובמבר 1935 ישראל זמורה, "כנסת" ספר תשיעי, הארץ, 25 במאי 1945 ע.ב.ג., לזכרו של דוד יוסף בורנשטיין. דבר, 26 בספטמבר 1947 גצל קרסל: אלה אזכרה.דבר, 23 בספטמבר 1947 גצל קרסל: לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, כרך א (1965), עמ' 193–194. אברהם מאיר הברמן, לחקר שירת ביאליק, הארץ, 29 באוגוסט 1952 דוד יוסף בורנשטיין, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 334–340 פרופ' אהרן מירסקי, יוסי בן יוסי וביאליק, מעריב, 24 בפברואר 1978 קיימת הסכמה לגבי תאריך הלידה אך אי-בהירות לגבי פרט השנה. ראו על כך בהערותיו של נפתלי בן-מנחם על גיליון 81 של 'ידיעות גנזים', נדפסו בספרו 'פתחי שערים', ירושלים תשל"ו, עמ' 290. התאריך העברי הוא: ז' בטבת ה'תרמ"ה או י"ז בטבת ה'תרמ"ו. תולדות החנוך בישראל בדורות האחרונים: כרך שלישי: בין שתי מלחמות העולם, צבי שרפשטיין, באתר פרויקט בן יהודה. גצל קרסל, אלה אזכרה, דבר, 23 בספטמבר 1947 הוצאות לילדים, העולם, 30/01/1936 ברל כצנלסון, בספרות ובאמנות, דבר, 1 בנובמבר 1935
וולוו טיטאן

וולוו טיטאן (בשוודית: Volvo Titan) היא סדרת משאיות כבדות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1951–1973 בשוודיה. יוצרו 39,700 יחידות. דגם "L395", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo VDF", יוצר בין השנים 1951–1952 דגמי "L395-495", יוצרו בין השנים 1953–1965, בדגמים שיוצרו בין השנים 1953–1965 הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo D96" (מנוע דיזל), בדגמים שיוצרו בין השנים 1954–1965 הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo TD96" (מנוע טורבו-דיזל) דגמי "N88", יוצרו בין השנים 1965–1973, בדגמים שיוצרו בין השנים 1965–1973 הורכבו 2 סוגי מנועים: מנוע "וולוו" מסוג "Volvo D100" (מנוע דיזל), ומנוע "וולוו" מסוג "Volvo TD100" (מנוע טורבו-דיזל). בין דגמי "N88" יוצר דגם שהוגדר כמשאית סמי-טריילר כבדה, והחלק העיקרי בה הוא הגורר אליו ניתן לחבר נגררים שונים דגם "L39" – יוצר משנת 1951, דגם שנבנה למשימות תובלה למרחקים ארוכים דגם "L49" – יוצר משנת 1951, דגם שנבנה למשימות תובלה למרחקים ארוכים דגמי "וולוו טיטאן" אשר נבנו עבור צבא שוודיה נרכשו על ידי הכוחות המזוינים של שוודיה. הדגמים נבנו בשתי גרסאות שונות, התבססו על גרסאות הבסיס האזרחיות של "וולוו". "L495 4x2 Titan", דגם "L49506 S 1", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "TD67C" (טורבו-דיזל), סוג הנעה: 4x2, יוצר בין השנים 1959–1965 "N88 6x4", דגם "NB88-52T-S", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "TD100A" (טורבו-דיזל), סוג הנעה: 6x4, יוצר בין השנים 1965–1973 "וולוו טיטאן" (צולם בעיראק) "וולוו טיטאן" דגם "L 495", שנת 1960 "וולוו טיטאן", דגם N88, שנת 1973 "וולוו טיטאן" דגם "L495", שנת 1965 "וולוו טיטאן" דגם "L495", שנת 1965 "וולוו טיטאן", שנת 1960 "וולוו טיטאן" "וולוו טיטאן" "וולוו טיטאן" דגם "L4951 Titan Tiptop", שנת 1965 "וולוו טיטאן" דגם "Tiptop" וולוו וולוו F88 וולוו ויקינג וולוו F10, F12, F16 היסטורית משאיות וולוו (volvotrucks) מדיה וקבצים בנושא וולוו טיטאן בוויקישיתוף וולוו טיטאן, סרטון באתר יוטיוב "וולוו טיטאן" - תמונה (flickr.com/photos) סדרות וולוו (ראו תמונות וולוו )favcars.com/volvo/volvo-lv-series היסטורית משאיות וולוו בשנות החמישים / ראו וולוו טיטאן volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1950s "וולוו טיטאן", שנת 1962 כולל תמונות psauction.com/item/view/602303/volvo-titan-1962 "וולוו טיטאן" דגם "N88" bigtruckmagazine.com/news/item/volvo-n88 Volvo i uniform: Terrängfordon och militär materiel genom tiderna, s. 80-85
הפיתול המצחי העליון

הפיתול המצחי העליון (באנגלית: Superior frontal gyrus) או בקיצור ה-SFG הוא פיתול בקליפת המוח, העליון מבין ארבעת הפיתולים שבאונה המצחית וחלק מן האונה הקדם מצחית. הפיתול תחום צידית (לטרלית) על ידי החריץ המצחי העליון, מרכזית (מדיאלי) על ידי החריץ האורכי (אנ') ואחורית על ידי החריץ הקדם-מרכזי. צידית לו נמצאהפיתול המצחי האמצעי ואחורית לו נמצא הפיתול הקדם-מרכזי המהווה את מקום משכנו של האזור המוטורי העיקרי. הפיתול מעורב בתפקודים קוגניטיביים גבוהים, אשר ככל הנראה ייחודיים למוח האנושי כמו דיבור וצחוק, ממחקר אשר השתמש בשיטת PET על מנת לחקור את המעגלים המוחיים המעורבים בגמגום נמצא כי הפיתול פעיל ביתר שאת בעת גמגום, עובדה אשר מעמדה אותו כרכיב בהנעת דיבור רצוני, עם זאת מחקרים מאוחרים יותר לא הצליחו לשחזר את פעילות זו. כמו כן החוקר הישראלי יצחק פריד מצא כי גרייה של אזורים ב-SFG גוררת פרץ צחוק בלתי נשלט, כאשר העוצמה של הצחוק ומשך הזמן שלו תלויים ביחס ישר לעוצמת הגריה. נוסף לתפקידים אלו לפיתול תפקיד מרכזי בתהליכים מטא קוגניטיביים של מודעות עצמית. מדיה וקבצים בנושא הפיתול המצחי העליון בוויקישיתוף Fried, I., Wilson, C. L., MacDonald, K. A., & Behnke, E. J. (1998). Electric current stimulates laughter. Nature, 391(6668), 650. Fox, P. T., Ingham, R. J., Ingham, J. C., Hirsch, T. B., Downs, J. H., Martin, C., ... & Lancaster, J. L. (1996). A PET study of the neural systems of stuttering. Nature, 382(6587), 158. Goldberg I, Harel M, Malach R (2006). "When the brain loses its self: prefrontal inactivation during sensorimotor processing". Neuron. 50 (2): 329–39. doi:10.1016/j.neuron.2006.03.015. PMID 16630842.
טרפרגליים

טרפרגליים (שם מדעי: Mantispidae) היא משפחה של חרקים מסדרת הארינמלאים המונה ארבע תת-משפחות וכ-400 מינים, ששלושה מהם נפוצים בארץ ישראל. דומים במראם לגמלי שלמה, אך בעלי רגליים קדמיות המופנות אחורה ואז כלפי מעלה. בני משפחה זו נפוצים באזורים חמים טרופיים וסובטרופיים והם מתפתחים בעל גלגול שדרגות הזחלים שונות זו מזו. הם טפילים של פרוקי-רגליים אחרים. בדרגה הראשונה הזחל פעיל וזריז. הזחל בדרגה השנייה דומה לזחל של זבליות. בדרגה האחורנה מתפחל דמוי איבר טוויה המשמש לטווית הפקעת בה הזחל יתגלם. חלק מהמינים פעילים בלילה וחלקם פעילים ביום (כולל מינים שמחקים צרעות). הרגליים הקדמיות משמשות לאחיזת הטרף הכולל חרקים אחרים והחרק הולך רק על הרגליים האחוריות. מדיה וקבצים בנושא טרפרגליים בוויקישיתוף טרפרגליים, באתר ITIS (באנגלית) טרפרגליים, באתר NCBI (באנגלית) טרפרגליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרפרגליים, באתר GBIF (באנגלית) טרפרגליים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחכה לך

"נחכה לך" הוא סינגל שהקליטו המוזיקאים הישראלים נתן גושן וישי ריבו. השיר יצא לאור ב-24 בנובמבר 2019 כסינגל הרביעי מתוך אלבומו החמישי של נתן גושן, באתי לחלום, על ידי חברות התקליטים יוניסל וטדי הפקות. שיר זה יצא כחלק מקידום הופעתם של גושן וריבו בהיכל מנורה מבטחים. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי גלעד שמואלי. השיר הוא בסגנון הרוק אשר משלב בתוכו את סגנון המוזיקה היהודית. באוקטובר 2019 הושמע השיר בבכורה בהופעתם המשותפת של גושן וריבו באמפי לייב פארק בראשון לציון. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הרביעי במצעד השבועי של Noise Chart, ואל המקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל למיליון השמעות. טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של גושן ב-24 בנובמבר 2019, בסמוך לצאת הסינגל. נכון לאפריל 2023 מונה הצפיות של הקליפ ביוטיוב עומד על כ-27 מיליון. גל אוחובסקי סקר את השיר במאקו וטען שזהו שיר הדתה. כנגד סקירה זו נמתחה ביקורת רבה. יוסי חרסונסקי נתן לשיר ביקורת מעורבת תוך שהעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה. לשיר יצאו גרסאות כיסוי רבות בהם של יעקב שוואקי ודובי מייזעלס וגרסה ווקאלית של אודי דמארי. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית "ישי ריבו ונתן גושן בהופעה". הארץ. נבדק ב-2020-02-12. "נחכה לך": ישי ריבו ונתן גושן משיקים את הדואט החדש. צפו, באתר "סרוגים", 24 בנובמבר 2019 - Home -, Noise Chart (באנגלית) niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group, ‏1 בדצמבר 2019 נחכה לך, נבדק ב-2019-11-28 נתן גושן וישי ריבו - נחכה לך Nathan Goshen & Ishay Ribo, נבדק ב-2013-09-20 גל אוחובסקי, ‏אוי אלוהים, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2019 אברהם בלוך, ‏החוצפה של גל אוחובסקי, באתר "סרוגים", 14 בדצמבר 2019 נתן גושן: לקרוא לשיר שלי הדתה? זה משהו שהוא לא ליברלי בעליל, באתר כיפה, ‏2020-01-12 דודו כהן, גל אוחובסקי, למה ישי ריבו ונתן גושן מפחידים אותך כל כך?, באתר Hidabroot, ‏15 בנובמבר 2019 נתן גושן וישי ריבו, נחכה לך, באתר יוסמיוסיק, ‏2019-11-24 מחרוזת קומזיץ, בביצוע יעקב שוואקי, דובי מייזעלס, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 12:06)
מרשה אייווינס

מרשה סו אייבינס (באנגלית: Marsha Su Ivins;‏ 15 באפריל 1951; נולדה בבולטימור, שבמרילנד) היא אסטרונאוטית בנאס"א. השתתפה בחמש משימות חלל. מרשה סו אייבינס היא יהודייה-אמריקאית. אביה דר' ג'וזף ל. אייבינס (באנגלית: Dr Joseph L. Ivins) היה רופא, ואמה הגב' הרייט גלייזר אייבינס (באנגלית: Harriet Glasser Ivins) גדלו בוולינגפורד, פנסילבניה . אייבינס סיימה את תיכון נתר – פרובידנס שבפנסילבניה ”Nether Providence High school” בשנת 1969. כשהייתה בת עשר, אייבינס הבינה שבהמשך חייה היא שואפת להיות אסטרונאוטית בנאס"א. אייבינס היא בוגרת תואר במדעי הנדסת תעופה וחלל (BSC) באוניברסיטת קולורדו משנת 1973. ביולי 1974, החלה לעבוד בנאס"א במרכז החלל ע"ש ג'ונסון (Johnson space center). תחילה, עבדה בנאס"א במחלקת תכנון רכבי חלל. לאחר מכן, בשנת 1980 היא מונתה תחילה למהנדסת טיסה בתוכנית האימונים של מעבורת החלל, ובהמשך, בשל יכולותיה כטייסת במגוון נרחב של מטוסים, מונתה לתפקיד טייסת משנה במטוס גאלפסטרים 1, בטיסות מנהלתיות של נאס"א. בשנת 1984 אייבינס סיימה את הכשרתה כאסטרונאוטית מומחית. משימותיה כללו תמיכה בצוות במשימות ההמראה והנחיתה של רכב החלל, בחינת הבטיחות והאמינות של רכב החלל, ומשימות נוספות שכללו - שיפור תא הטייס, בניית תוכנת אימות, אחריות על התקשורת עם ספינת החלל, ותפקידי קרקע אחרים. במהלך הקריירה שלה כאסטרונאוטית בנאס"א, השתתפה אייבינס בחמש משימות חלל. אייבינס השתייכה לקבוצת אסטרונאוטים בנאס"א מספר 10 במחלקת מומחי המשימות. אייבינס פרשה מנאס"א בשנת 2010 לאחר 37 שנות עבודה. אייבינס השתתפה בחמש משימות חלל: STS-32 המשימה מספר 33 של נאס"א בתוכנית מעבורות החלל, שוגרה ממרכז החלל קנדי. בנוסף, היא המשימה התשיעית של מעבורת החלל קולומביה. המשימה נמשכה כעשרה ימים, בין 9–20 בינואר בשנת 1990. באותה התקופה משך זמן שכזה נחשב לארוך במיוחד. STS-46 המשימה מספר 49 של נאס"א בתוכנית מעבורות החלל, שוגרה ממרכז החלל קנדי. בנוסף, היא המשימה ה-12 של מעבורת החלל אטלנטיס. המשימה נמשכה כשמונה ימים, מ-31 ביולי עד 8 באוגוסט בשנת 1992. בטיסה זו נערכה הבדיקה הראשונית על מכשיר ה- TSS. STS-62 המשימה מספר 16 על מעבורת החלל קולומביה, שוגרה ממרכז החלל קנדי. המשימה התמקדה במחקר של מיקרו-גרביטציה, ונמשכה כשבועיים, מ-4 במרץ עד 18 במרץ, בשנת 1994. STS-81 המשימה מספר 18 של מעבורת החלל אטלנטיס, שוגרה ממרכז החלל קנדי. המשימה נמשכה כעשרה ימים, מ-4 במרץ עד 18 במרץ 1994. STS-98 המשימה השביעית לתחנת החלל הבינלאומית, במשימה זו המשיך הצוות בבניית תחנת החלל הבינלאומית. המשימה נמשכה כ-12 ימים, מ-7 בפברואר עד 20 בפברואר בשנת 2001. בסך הכל בילתה אייבינס בחלל 55 ימים, 21 שעות ו-46 דקות (1300 שעות). בסוף שנת 2010, אייבינס פרשה מנאס"א. מדיה וקבצים בנושא מרשה אייווינס בוויקישיתוף ריאיון, באתר ביוטיוב, צולם בבודפשט, 6 בדצמבר 2012. WATCH: What It’s Like to Spend 55 Days in Space, מאת כריס מוני ב אם ג'ונס, פורסם ב-7 במאי 2014. An Astronaut Reveals What Life in Space Is Really Like, מאת: מרשה אייבינס, כמו שנאמר לקייטלין רופר במגזין מוזר ב-19 בנובמבר 2014, פורסם ב-23 בנובמבר 2014. ריאיון, באתר יוטיוב, 2 בדצמבר 2018. מרשה אייווינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) . Biographies of U.S. Astronauts, spacefacts Dr Joseph L. Ivins, findagrave Ivins, Marsha Sue, astronautix International Flight No. 165, STS-62, Columbia (16), spacefacts
ג'יל פרנט

ג'יל פרנט (באנגלית - Jill Farrant; נולדה ב-1961) היא פרופסור לביולוגיה מולקולרית ותאית באוניברסיטת קייפטאון (UCT), שבדרום אפריקה, המתמחה בצמחי תחייה - צמחים שחוזרים לחיים לאחר שהם מתייבשים. פרנט נולדה ב-1961 בחווה פרטית בדרום אפריקה (כיום נקראת קולמפין). בילדותה הורשתה לחקור את החווה הפרטית, מה שהוביל לאהבתה לטבע. כבר בגיל 9, החלה פרנט להתעניין בצמחי תחייה. היא שיחקה בנחל כשכל הצמחייה מסביב הייתה יבשה וכמה ימים לאחר מכן, לאחר שירד קצת גשם היא חזרה לאותו המקום ושמה לב שכל הצמחים שהיו יבשים פתאום "חזרו לחיים". ביומנה כתבה על שיחה עם אביה בה סיפרה לו על התופעה שגילתה, אך הוא לא האמין לה. בילדותה, פרנט רצתה להיות רופאת ילדים כמו אחיה, אולם לאחר חשיפתה לנושא צמחי תחייה היא החלה להתעניין בתחום זה. במהלך לימודיה היא פגשה את המנטור שלה, דרבן, שלימים יהיה בעלה. בשנות לימודיה באוניברסיטה התמכרה פרנט לאלכוהול. היא פיתחה מערכת תגמולים עצמית - ככל שלמדה יותר טוב, כך הרשתה לעצמה לשתות יותר. בהמשך חייה עברה גמילה מאלכוהול. פרנט כמעט מתה שלוש פעמים: פעם אחת בגלל אבנים בכליות, פעם בגלל אירוע שנגרם כתוצאה מאלכוהול ופעם אחרת היא החליקה על משטח רטוב בחדר האמבטיה, נפגעה בראשה בחומרה וגרמה לדימום מוח תת-עורי מה שסופו של דבר הותיר אותה ללא חושי הטעם והריח. פרנט פרסמה למעלה מ-110 מאמרים בכתבי העת הנחשבים ביותר בעולם וכתבה או השתתפה בכתיבת 14 ספרים, ביצעה עריכות אקדמאיות וביקורת עמיתים (Peer Reviews) רבות. פרנט יושבת בחבר המושבעים של וועדות בינלאומיות והיא בעצמה משמשת כנשיאת חבר השופטים של תוכנית "נשים אפריקאיות-ערביות למען מדע בלוריאל-אונסק"ו". המחקר של פרנט עוסק ביישום גנטי של תכונות האופייניות לצמחי תחייה על צמחים רגילים תוך כדי שימוש בהנדסה גנטית כיום, האיום העיקרי לחקלאות הוא בצורת. כתוצאה מההתחממות הגלובלית, צפויות להיות יותר בצורות שיקשו על אספקת המזון לכלל האוכלוסייה הגדלה ובעיקר לאפריקה. בדרך כלל, צמחים מתים כשהם מאבדים כ-60% מהמים בהם. כשפרנט ראתה והוכיחה בפעם הראשונה שיש צמחי תחייה שיכולים לאבד את כל המים שלהם, ועדיין להישאר בחיים, היא הופתעה ואף נלחצה מהמחזה ה"לא טבעי" שראתה. לדבריה: "כל הדברים בעולם מורכבים בעיקר ממים, כל פעולות החיים קורות במים, ואיבוד מים גורם למוות תמיד- חוץ מבצמחי תחייה". כשפרנט החלה להרצות בנושא בוטניקה באוניברסיטת קייפ-טאון ב-1993, היא חקרה זרעים ששורדים יובש וקיפאון וכעבור שנים אחדות, השתמשה פרנט במסקנות המחקר שקיימה על הזרעים לצורך הבנת צמחי התחייה. כיום מוכרים רק 135 זנים של צמחי תחייה. בעבודתה, פרנט בודקת האם יש מכנה משותף בין כל הצמחים הללו, מכנה משותף זה, יאפשר להצביע על הקשר הגנטי בין הצמחים ובעתיד ליישם אותו במינים נפוצים כמו אורז או תירס וכך לגרום להם להמשיך לחיות גם בתנאים של יובש ולעיתים רחוקות גם קיפאון. במהלך חייה זכתה פרנט בפרסים רבים: פרס "לוראל אונסקו לנשים במדע" (פרס תמיכה וקידום נשים במדע בזכות תרומתן היוצאת דופן למדע) לשנת 2012 כנציגת מדינות אפריקה/ערב אחת מחמש מדעניות בעולם שנבחרו על ידי שופטים בינלאומיים ב-"חוקרים שישפיעו על החברה ועזרה לאור הדרך לעתיד" זכייה בדירוג A על ידי הקרן הלאומית למחקרים (בדרום אפריקה) הרצאת טד - ג'יל פרנט - How we can make crops survive without water JILL FARRANT | 21 Icons, 21 Icons אנגלה דובנג', סיפור חייה של פרנט מהילדות למחקר, באתר Scibraai, ‏14.8.18 פרס לוראל לנשים במדע, נציגות מדינות ערב/אפריקה., באתר חדשות האיחוד האירופאי, ‏8.11.2011 Jill Farrant, University of Cape Town
מינה ביסל

מינה ביסל (בפרסית: مینا بیسل; באנגלית: Mina Bissell; נולדה בשנת 1940) היא ביולוגית איראנית-אמריקנית הידועה במחקריה בתחום הסרטן, בעיקר בסרטן השד. מחקרה המשמעותי והחדשני ביותר הוכיח כי קצב התפתחות הגידול הסרטני לא תלוי רק בתאי הסרטן אלא גם באינטראקציה בין התאים הסרטניים ובין התאים שבאזור הגידול (מיקרו-סביבה). בעקבות מחקרה, ד"ר ביסל זכתה בשלל פרסים חשובים בתחום חקר הסרטן והפכה לחברה בארגונים מדעיים חשובים. מינה ביסל נולדה בשנת 1940 בטהראן, שבאיראן, למשפחה עשירה ומלומדת. בעקבות חבר משפחתי שעודד אותה לעבור לארצות הברית היא למדה במכללת רדקליף, בקיימברידג' שם קיבלה תואר ראשון בכימיה. היא המשיכה את לימודיה באוניברסיטת הרווארד שם למדה לדוקטורט בבקטריולוגיה, אותו קיבלה בשנת 1969. מחקרה של ד"ר ביסל הראה כי סביבת התא הסרטני (מטריצה חוץ-תאית ECM) משפיעה על קצב גדילתו של גידול ברמת חשיבות דומה לזו של פגמים גנטים הגורמים לתא להפוך לסרטני. קבוצת המחקר של ד"ר ביסל הראתה, באמצעות תרביות תאים אנושיים ובאמצעות מודלים בבעלי חיים כי ההתנהגות של תאים עם מוטציות המעודדות גידול סרטני יכולה לחזור לקדמותה אם המיקרו-סביבה תקינה ומתפקדת. כאשר המיקרו-סביבה תקינה, הגוף יכול לדכא את התפתחות הסרטן, אך כאשר המיקרו-סביבה משתנה, למשל, בעקבות פציעה, המצב המאוזן יכול להיפגע וגידול יכול להתפתח. בעקבות מחקרה המקיף שגילה את הגורמים הביולוגיים לסרטן התאפשרו מספר גילויים הקשורים להשפעת הסביבה התאית על התפשטות הגידול וגדילתו. כדי להבדיל אילו מהתאים בריאים ואילו מהתאים ממאירים, ד"ר ביסל פיתחה את השיטה התלת-ממדית. שיטה זו משתמשת בג'ל תלת־ממדי מיוחד כדי ליצור מבנים הניתנים להבדלה באופן ויזואלי. כעת, חוקרים בוחנים האם ניתן ליישם את הגילויים לטיפול בסרטן בבני אדם. ביסל לא תמיד הייתה מדענית מוערכת בתחום חקר הסרטן. בעבר, בניגוד למחקריה של ד"ר ביסל, סברו כי גידול סרטני יכול להיווצר מתא סרטני בודד וכי התא הסרטני הוא הגורם המשפיע היחידי שיקבע את מידת הממאירות. לפיכך הרעיון שהציעו מינה וצוותה היה קיצוני ולא מקובל באותה התקופה. כתוצאה מכך, התקשו ד"ר ביסל וצוותה לקבל הכרה ולרוב חוקרים התעלמו מהרעיון המהפכני. בריאיון עם הניו יורק טיימס, ביסל סיפרה שלפני עשרים שנה, מדען משפיע הגיע אל המעבדה שלה. כאשר הראתה לו את המחקר שביצעה הוא הרים את המסמך מעל לפח, זלזל בה וזרק את המסמך לפח. He took the paper and held it over the wastebasket and said, ‘What do you want do with it?’ Then he dropped it in” החל משנת 1972, כאשר ד"ר ביסל החלה לעבוד ב"מעבדה הלאומית לורנס ברקלי(אנ')" היא שימשה כחלק מצוות מחלקת הביוכימיה. כיום היא מדענית בכירה אשר מנהלת את מחלקת הביולוגיה התאית והמולקולרית ומחלקת מדעי החיים. ד"ר ביסל היא מדענית מוערכת שהגיעה להישגים רבים ומשמעותיים. בשנת 1997 מונתה לנשיאת ה”חברה האמריקאית לביולוגיה של התא“. בשנת 2007 זכתה בפרס לחקר הסרטן של ”הארגון האמריקאי לחקר הסרטן“ (AACR). בשנת 2008 זכתה במדליית כבוד מ”החברה האמריקאית לסרטן“. בשנת 2010 הפכה לחברה ב”חברה המלכותית לכימיה“ ולחברה ב”אקדמיה הלאומית למדע“ בוושינגטון. בשנת 2012 זכתה בפרס נוסף בחקר הסרטן של ”הארגון האמריקאי לחקר הסרטן“. Mina Bissell Bio, WaybackMachine Minna Bissell Speaker TED, TED Old Ideas Spur New Approaches in Cancer Fight, The New York Times Mina Bissell, American Association For Cancer Reaserch
ססיליה בואוסאט

ססיליה בואוסאט (באנגלית: Cecilia Bouzat;‏ נולדה ב-10 בדצמבר 1961) היא ביוכימאית ארגנטינאית, העוסקת בתחום הפרעות נוירוביולוגיות. בשנת 2007 מונתה כעמיתה לאומית, על ידי חבר השופטים למדעי הנשים במדע, בארגנטינה. בשנת 2014 זכתה בואוסאט בפרס לאוריאל אונסקו לנשים במדע (אנ'). ב-2015 הופיעה ברשימת 100 הנשים של רשת החדשות BBC. בואוסאט היא חברת המועצה הלאומית למחקר מדעי וטכני בבואנוס איירס, עובדת כסגנית מנהלת של המכון למחקר ביוכימי של באיה בלאנקה בארגנטינה והיא חוקרת בעלת שם בתחום הפרמקולוגיה של עצבי העברה. בואוסאט מתגוררת כיום בעיר מולדתה, באיה בלנקה, שבפרובינציית בואנוס איירס. בואוסאט נולדה ב-10 בדצמבר 1961 בבאיה בלנקה, שבארגנטינה, כבת שלישית מבין שישה ילדים. היא גדלה בבית משכיל - שני הוריה היו אקדמאים, וכך גם שני סביה. הסביבה האקדמית שבה גדלה עודדה את בואוסאט להתעניין במדע. בגיל צעיר החלה להתעניין במקצועות הריאלים, כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה וביולוגיה. בואוסאט אומרת[דרוש מקור] שבמהלך שנתה השנייה או השלישית באוניברסיטה החליטה שהיא רוצה לעסוק במדעים. בזמן לימודיה באוניברסיטה, היא גילתה שהיא יכולה להשתתף במחקר שעסק בקולטנים מוסקריניים, מה שהפך לנושא הדוקטורט שלה. היא סיימה את הדוקטורט שלה במדעים ביוכימיים מהאוניברסיטה הלאומית של הדרום (אנ') שבבאיה בלנקה, בואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1985. ב-1985 ביקרה בואוסאט 5 חודשים בארצות הברית באוניברסיטת ייל והשתתפה במחקר בתחום האלקטרופיזיולוגיה. לאחר סיום הדוקטורט, היא עברה עם משפחתה, לשנה למינסוטה. היא פרסמה חמישה מאמרים באותה השנה. את הפוסט-דוקטורט השלימה בואוסאט במאיו קליניק שברוצ'סטר בשנת 1994. בואוסאט התמקדה בתקשורת בין מערכת העצבים לשרירים: כיצד תאי מוח מתקשרים בינם לבין עצמם, ובינם לבין השרירים. מחקריה המוקדמים התמקדו ברצפטור ציס-לופ (אנ') (Cys-Loop), כיצד הוא קשור לסינפסות, איך הוא מאיץ את תהליך התקשורת בין נוירונים, ואיך חומרים כימיים (כמו תרופות או סמים) יכולים להשפיע על חלבוני הממברנות הספציפיים במערכת העצבים. בהמשך מחקרה בדקה את הקשר בין רצפטורים ניקוטיניים להפרעות נוירולוגיות. המחקר של בואוסאט פתח אפשרויות יישומיות לטיפולים בבעיות בתקשורת שבין המוח לשרירים, אשר גורמות לבעיות נוריולוגיות בבני אדם, כגון אלצהיימר, דיכאון והתמכרויות.[דרוש מקור] בשנת 2005 זכתה בואוסאט במלגת גוגנהיים (אנ') במדעי הטבע. בשנת 2007 קיבלה מלגת מחקר מאגודת לוריאל-אונס"קו לנשים במדע התומכת בנשים העוסקות במדע. בשנת 2014 קיבלה בואוסאט פרס מאותו הגוף ממנו קיבלה את המלגה "על תרומתה להבנתנו של תקשורת תאי מוח ושרירים". פרס זה מציין חמש נשים מופרדות גאוגרפית (כל אחת מיבשת שונה - אמריקה הלטינית, אמריקה הצפונית, אירופה, אסיה, ואפריקה ומדינות ערב), שמחקרן תרם משמעותית למדע. בואוסאט היא הארגנטינאית השלישית שזכתה בפרס. בעקבות קבלת הפרס היא זכתה לשבחים מהשר הארגנטינאי למדעים ומנשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר. בשנת 2015 צוינה בואוסאט ברשימת מאה הנשים של ה-BBC, ("BBC's 100 Women"). בואוסאט נשואה ואם לבן ובת. מדיה וקבצים בנושא ססיליה בואוסאט בוויקישיתוף ססיליה בואוסאט, ברשת החברתית פייסבוק ססיליה בואוסאט, באתר גוגל סקולר Awards and winners - Cecilia Bouzat BBC 100 Women 2015: Who is on the list?, BBC News, November 17 2015 Mayo Clinic (ארכיון) 16th Annual L’ORÉAL-UNESCO Awards for Women in Science - 2014, UNESCO