laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספרות אלג'יראית

המונח ספרות אלג'יראית מתייחס הן לספרות שנכתבה על ידי סופרים אלג'יראים (שחיים או חיו באלג'יריה של ימינו), אך בהרחבה, גם לספרות שנכתבה בשטח שמשתייך לאלג'יריה ובעבר השתייך למדינות אחרות. חלק מן הספרות האלג'יראית אחרי מלחמת העצמאות של אלג'יריה נכתבה בערבית, אך בשל ההשפעה הניכרת של ההקולוניאליזם הצרפתי, קיימת גם ספרות אלג'יראית ענפה בשפה הצרפתית, וקיימת גם ספרות שנכתבה על ידי סופרים בברברית. כמה מהסופרים האלג'יראים הראשונים לכתוב בצרפתית היו יהודים, שכן יהודי אלג'יריה נחשפו לתרבות הצרפתית במהירות ואינטנסיביות גבוהים יותר מאלג'יראים אחרים לאחר כיבוש אלג'יריה בידי צרפת. בין הסופרים היהודים האלג'יראים הראשונים בלטו הסופרות, בהן אליסה ראיס, ברת בנישו-אבולקר, מרים בן ובלאנש בן-דהאן, שפעלו במחצית הראשונה של המאה העשרים. הסופר הידוע ביותר שנולד באלג'יריה הוא אלבר קאמי, צרפתי, שזכה בפרס נובל לספרות ב-1957. סיפוריו (ובהם הנובלה "הזר" שתורגמה גם לעברית) מתארים את החיים באלג'יריה הקולוניאלית, ומביעים מחאה על זכויותיהם המוגבלות של הילידים הלא-צרפתים במושבה. עם זאת, קאמי התנגד לדרישת העצמאות של הלאומנים האלג'יראים, ולכן נחשב כמוקצה במולדתו. המצב הפוליטי השפיע גם על אינטלקטואלים וסופרים אלג'יראים לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האלג'יראית ב-1991 והיו שנרצחו על ידי פעילי אסלאם קיצוני, או שברחו לצרפת מפני גורל זה. בין הסופרים האלג'יראים האחרים ניתן למנות את: כאתב יאסין (כולל "נג'מה" שנכתב בזמן המאבק לעצמאות ותורגם לעברית) רשיד מימוני (כתב בצרפתית) מולוד מעמרי (היה פעיל למען שפת הקבאיליה) מולוד פרעון (נרצח על ידי פעילי ה-OAS) אסיה ג'באר (כותבת בצרפתית) מחמד דיב (כותב בצרפתית) רשיד בוג'דרה יאסמינה ח'צ'ראא (שם עט של מחמד מולסהול) אחלאם מוסטג'נמי הסופר היהודי (שהתגורר גם בישראל) נתן אנדריי שוראקי המחזאי היהודי בן המאה ה-19 אברהם דנינוס בנוסף, קיימים סופרים שחיו באלג'יריה לפחות חלק מן התקופה המעצבת שלהם, למשל פרנץ פנון (שנולד באיים הקריביים אך היה מהפעילים לעצמאות אלג'יריה) ולילה סבר (שנולדה כבת לאב אלג'יראי ולאם צרפתייה בצרפת, גדלה באלג'יריה אך חיה כיום בצרפת). הפילוסוף היהודי ז'אק דרידה וחוקרת הספרות היהודייה הלן סיקסו נולדו באלג'יריה. מדיה וקבצים בנושא ספרות אלג'יראית בוויקישיתוף ספרות ערבית - אלג'יריה, דף שער בספרייה הלאומית
שידורי יהדות איראן

שידורי יהדות איראן, הטלוויזיה הפרסית בשפה העברית והפרסית הוא מיזם הפעיל בערוץ הקהילתי. אחרי שנסגר הערוץ הקהילתי באור יהודה, החליט דוד מוטאי במרץ 1996 לפתוח ערוץ שיוקדש למורשת והתרבות של יהדות איראן. הערוץ האיראני בכבלים נפתח בסיוע הערוץ הקהילתי. עד 2010 הופקו למעלה מ-900 תוכניות העוסקות בנושאים שונים הנוגעים ליהדות איראן בישראל. אחת לשבועיים יוצא מגזין חדש לשידור המשודר בערוץ 98. ערוץ מכאן. השידורים הועלו גם ליוטיוב ולפייסבוק. בסלנג האיראני שמו של הערוץ "טלוויזיוני מא" מתפרש כטלוויזיה שלי אישית, שלך, שלנו, של כל אחד ואחד מיוצאי איראן. הפעילים בערוץ הם דוד מוטאי, העורך הראשי של הערוץ, עיתונאי, מגשר בבית דין לעבודה, דובר יוצאי איראן בישראל ומנחה בהתנדבות את הערוץ האיראני בטלוויזיה. יפה דני היא סגנית העורך הראשי, מורה במקצועה, ציירת וראש צוות. מאז 1998 מלווה את דוד מוטאי בהתנדבות ומשמשת כסגנית העורך, מפיקה ראשית וקריינית בשפה העברית. שידורי יהדות איראן מובילים ומתעדים את התרבות הפרסית בישראל בכל התחומים. שידורי יהדות איראן, ברשת החברתית פייסבוק שידורי יהדות איראן, סרטונים בערוץ היוטיוב
רודריג בובואה

רודריג בובואה (בצרפתית: Rodrigue Beaubois; נולד ב-24 בפברואר 1988) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג. גובהו 1.88 מטר. בובואה נולד בעיר פואנט-א-פיטר שבגוואדלופ, שם גם התגלה על ידי השחקן מיקאל פיאטרוס. בשנת 2006 החל לשחק במדי קבוצת שולה באסקט בליגת העל הצרפתית. בעונת 2008/9, עונתו השלישית במדי שולה, הוא קלע 10 נקודות, קלט 2.5 ריבאונדים ומסר 2.3 אסיסטים ב-22 דקות למשחק. בעקבות יכולתו הטובה, נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 2009 במקום ה-25 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר. מיד לאחר היבחרו, הועבר בטרייד לקבוצת דאלאס מאבריקס. ב-27 במרץ 2010, בובואה קלע 40 נקודות במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס. משחק זה היה משחק השיא שלו בעונת 2009/10. בעונתו הראשונה ב-NBA, הוא שותף ב-56 משחקים וקלע 7.1 נקודות ב-12.5 דקות למשחק. בעונת 2010/2011 הוא זכה באליפות ה-NBA ביחד עם המאבריקס בגמר נגד מיאמי היט. מדיה וקבצים בנושא רודריג בובואה בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר ה-NBA דף השחקן באתר draft ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטרוסקסואליות

המונח "סטרייט" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו סטרייט (פירושונים). הטֶרוסקסואליות (הלחם בסיסים של המילים έτερος (בתעתיק: הטרוס, מיוונית: שונה) ו-sex (תעתיק: "סקס"; מלטינית: מין); כלומר, "מין שונה") היא נטייה מינית המאופיינת במשיכה של אדם לבני המין השני. מי שזו נטייתו קרוי בסלנג "סטרייט". זו הנטייה המינית הרווחת, המאפיינת כ-90% מהאוכלוסייה.[דרוש מקור] עם זאת, לאורך חייו של האדם, כ-46% מהגברים יגיבו מינית גם או רק למין הזהה להם, וכך גם כ-16% מהנשים.[דרוש מקור] בדתות שונות, ובהן יהדות אורתודוקסית, זו הנטייה המינית היחידה שהדת מתירה לממש ביחסי מין. המושג נכנס לשימוש בסוף המאה ה-19, לאחר שהעיתונאי האוסטרו-הונגרי קרל מריה קרטבני טבע את המונח "הומוסקסואליות" בפמפלט בשנת 1868. למרות זאת, בשנת 1901 המונח "הטרוסקסואליות" הוגדר במילון דורלנד למונחי הרפואה שפורסם בפילדלפיה, כ”תשוקה לא תקינה או סוטה למין הנגדי”. [דרוש מקור] גם במהדורת 1923 של מילון ובסטר נותר נוסח דומה. [דרוש מקור] בתחילת המאה ה-20, המונח חדר לאנגלית בעקבות השתרשות המושג בתרבות.[דרוש מקור] כך בשנת 1934, מילון ובסטר, הגדיר "הטרוסקסואליות" כ”ייצוג של מיניות תקינה בין בני המינים ההפוכים, כמושג נגדי למושג ההומוסקסואליות”. בסלנג שכיח לכנות אדם הטרוסקסואל כסטרייט (באנגלית: Straight, מילולית "ישר"), כנראה כפועל יוצא של הביטוי "to go straight" (מילולית "ללכת ישר"). בין הספרים הראשונים בהם הופיע הסלנג היה ספרו של ג'ורג' ווילאם הנרי משנת 1941. הסלנג הופיע בשיחה של גברים הומוסקסואלים שדנו על הומוסקסואל אשר שינה את העדפתו המינית, חזרה להטרוסקסואלי (כלומר "ex-gay", גיי לשעבר). מאוחר יותר, השימוש הפך לציין הטרוסקסואל פשוטו כמשמעו. בימנו, נותר סלנג, לא דווקא כדי לציין העדפה מינית ש"חורגת מהנורמה", אלא תוצר של שיח-חברתי. מאחר שמשמעות המילה סטרייט היא "ישר", יש הרואים במונח זה מבזה, שכן הוא מרמז שהטרוסקסואליות היא "ישרה", דהיינו נכונה, ואילו נטיות מיניות אחרות הן "עקומות", דהיינו לא נכונות. על פי אלפרד קינסי נטיותיו של האדם ניתנות למיון על פי ציר, לו קרא סולם קינסי. לטענתו, ההטרוסקסואליות ממוקמת על ציר נטיות המיניות בקצהו האחד, ואילו ההומוסקסואליות, משיכה לבני אותו המין, נמצאת בקצהו השני. במרכז הציר ממוקם הביסקסואליות. מטרוסקסואליות הטרוסקסואליות, דף שער בספרייה הלאומית Katz, Jonathan Ned, The Invention of Heterosexuality, p.92 Henry, G. W. (1941). Sex Variants: A Study of Homosexual Patterns. New York: Paul B. Hoebe Encyclopedia Of School Psychology - Page 298, T. Steuart Watson, Christopher H. Skinner - 2004
תומר אופנר

תומר אופנר (נולד ב-13 באוגוסט 1980) הוא שחקן ישראלי. אופנר למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. ב-1997 קיבל את תפקידו הראשון בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "ירוק", שם שיחק בתפקיד אורח. ב-2003 שיחק בסרט הקולנוע "תיאום כוונות" (בבימוים של אייל שיראי ואייל חלפון), לצדם של אלון אבוטבול ודן שפירא. ב-2005 שיחק בסרט הצרפתי "תחיה ותהיה". באותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה "איציק" של פרויקט סרטים מכאן של הוט. ב-2007 שיחק בתפקיד ראשי בסרט העצמאי "רופוס", שזכה בפסטיבל הסרטים העצמאיים באנגליה. ב-2008 גילם את אלכס בסדרת הטלוויזיה "לשם שינוי", ששודרה בערוץ חינוכית 23. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "פרשת השבוע". באותה שנה גילם את שחר לוין בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה "ראש גדול", ששודרה ביס, וגילם את מיקי בסדרה "בילי", ששודרה בערוץ ג'טיקס ולאחר מכן עונה נוספת של בילי ב-2009. ב-2009 השתתף במקבץ פרסומות בערוץ ג'טיקס של חכם בשמש כשהוא מגלם את מיקי מ"בילי". ב-2010 גילם את איגי בסדרה "חסמבה דור 3", המשודרת בהוט. ב-2011 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "סימני שאלה", וכן בתפקיד אורח בסדרה הקומית "השועלים" (בתפקיד אביתר), והשתתף בתפקיד אורח בסדרה "פולישוק" (בתפקיד תום כהן, כתב גלי צה"ל). באוגוסט 2013 שב לשחק את איגי (יגאל) בעונה השנייה של "חסמבה דור 3". במקביל למשחק בסדרות טלוויזיה וקולנוע, אופנר מופיע על במות תיאטרון שונות, ובעיקר בהצגות נוער ופרינג', כגון המחזמר "מרקו", ההצגה "מלך ההר", ו"האנשים הקטנים של צ'כוב", אותה ביים אלברט כהן, לצדם של אלברט כהן ועירית גידרון. הצגה זו מתקיימת גם בקפה תיאטרון הקאמרי. הוא מופיע גם בפרסומות. בנובמבר 2013 הופיע אופנר בקליפ לשיר חדש בכיכובו עם זמר הראפ איתי לוקץ' בשיר "אחותך עושה לי את זה". ב-2014 השתתף בפרק השלישי של סדרת הדרמה "איש חשוב מאוד", העוקבת אחר חייו של יהודה לוי. בספטמבר 2014 נודע כי תומר אופנר עתיד להשתתף במחזמר "גריז" יחד עם בן רביד ויהונתן בשן. ב-2015 שיחק בהצגה "העולם על פי אלון", בתפקיד רועי. בשנת 2017 שב לגלם את דמותו של שחר בסדרה "ראש גדול". בשנת 2022 הופיע אופנר בהצגה ״לא התכוונתי״. מדיה וקבצים בנושא תומר אופנר בוויקישיתוף תומר אופנר, ברשת החברתית אינסטגרם תומר אופנר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תומר אופנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תומר אופנר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי תומר אופנר, באתר AllMovie (באנגלית) תומר אופנר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תומר אופנר(הקישור אינו פעיל), באתר סוכנות השחקנים "פרי כפרי" תומר אופנר, באתר "הבמה" משה אבוטבול, חסמבאי בהילוך גבוה-ריאיון עם תומר אופנר, בבלוג הבידור "משה בתיבה הצהובה", 9 בינואר 2011 הדס בשן, סמדר שילוני, חגית גינזבורג, רוי רגב, רומן ביכורים, באתר ynet, 17 במאי 2010 כ"נ ליאת קציר ודניאל שירין, ימי התומר, באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2010
אמא אווזה (ראוול)

אמא אווזה (בצרפתית: Ma mère l'oye) היא יצירה מוזיקלית מאת המלחין הצרפתי מוריס ראוול. ראוול כתב במקור את "אמא אווזה" כדואו פסנתר, לילדי משפחת גודבסקי, מימי וז'אן, בני 6 ו-7. ראוול הקדיש את היצירה בארבע ידיים לילדים (כשם שהקדיש סונאטינה מוקדמת יותר להוריהם). ז'אן ללו (לפי מקורות אחרים - כריסטיאן ורז'ה) וז'נבייב דורוני ניגנו אותה בביצוע בכורה. היצירה עובדה לפסנתר סולו בידי ידידו של ראוול, ז'אק שארלו, בשנת פרסומה (1910). הפרק הראשון בסוויטה קברו של קופרן מאת ראוול מוקדש לשארלו. שתי הגרסאות לפסנתר נושאות את כותרת המשנה "cinq pièces enfantines" (חמישה קטעים לילדים). ואלה שמותיהם של חמשת הקטעים: Pavane de la belle au bois dormant (פאוואן ליפהפייה הנמה), איטי Petit Poucet (אצבעוני הקט), בקצב הליכה מתון Laideronnette, impératrice des pagodes ("כיעורונת, קיסרית הפגודות"), בקצב מארש Les entretiens de la belle et de la bête (שיחת היפה והחיה) בקצב ואלס מתון מאוד Le jardin féerique (גן הפיות), איטי ורציני בכמה מן הפרטיטורות כלל ראוול ציטטות לשם הבהרת הדברים שביקש להציג. לדוגמה, ל"קטע" השני: "Il croyait trouver aisément son chemin par le moyen de son pain qu'il avait semé partout où il avait passé; mais il fut bien surpris lorsqu'il ne put retrouver une seule miette: les oiseaux étaient venus qui avaient tout mangé. (Ch. Perrault " הוא האמין, שימצא את דרכו בנקל הודות לפירורי הלחם שפיזר לאורך נתיבו; אך הוא הופתע מאוד כשלא מצא אפילו פירור אחד;: הציפורים באו ואכלו את כל הפירורים. (שארל פרו) "היפהפייה הנמה" ו"אצבעוני" התבססו על סיפורי שארל פרו, ואילו "כיעורונת, קיסרית הפגודות" נכתב בהשראת הסיפור "הנחש הירוק" שכתבה המתחרה של פרו, מאדאם ד'אולנוי. בפרק זה עושה ראוול שימוש בסולם פנטטוני. "היפה והחיה" מבוסס על גרסה של ז'אן-מארי נסיך בומון. המקור ל"גן הפיות" איננו ברור. בשנת 1911 תזמר ראוול את היצירה. כעבור שנה הרחיב אותה לבלט בהוספת פרקים חדשים ("פרלוד" ו"מחול הכישור וסצנה") ופרקי-ביניים (אינטרלודים). פרלוד - איטי מאוד תמונה ראשונה - "מחול הכישור וסצנה" תמונה שנייה - "פאוואן ליפהפייה הנמה" אינטרלוד תמונה שלישית - "שיחת היפה והחיה" אינטרלוד תמונה רביעית - "אצבעוני" אינטרלוד תמונה חמישית - "כיעורונת, קיסרית הפגודות" אינטרלוד תמונה שישית - "גן הפיות" הצגת הבכורה של הבלט הייתה ב-29 בינואר 1912 בתיאטרון האמנויות בפריז. היצירה התזמורתית כתובה לכלים הבאים: 2 חלילים (אחד משמש גם כפיקולו 2 אבובים (אחד משמש גם כקרן אנגלית 2 קלרינטים 2 בסונים (אחד משמש גם כקונטרבסון) 2 קרנות טימפני תוף גדול מצלתיים משולש גונג גלוקנשפיל קסילופון צ'לסטה כלי קשת נבל (ללא חצוצרות, טרומבונים או טובה) אמא אווזה Madeleine Goss _ Bolero - The Life of Maurice Ravel, Henry Holt, 1940 מידע על היצירה "אמא אווזה" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "אמא אווזה" באתר AllMusic באתר הפילרמוניה של פריז M.Goss
משה דנקנר

משה דנקנר (8 במרץ 1898 – 17 ביוני 1984) היה מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל. בנם של מאיר מתתיהו דנקנר ושושנה לבית צלליכין. בשנות ה-30 היה יבואן של קמח וסוכר. במהלך מלחמת העולם השנייה פתח, יחד עם אחיו עובד בן עמי, בית חרושת לליטוש יהלומים בנתניה בשם "אלמז'", שבו העסיק כ-100 פועלים. משה דנקנר היה בין הראשונים שקיבלו סייט ישירות מסינדיקט היהלומים "דה בירס" בלונדון, בזכות הקשרים שפיתחו הוא ואחיו עובד בן עמי עם הארי אופנהיימר, בעליו של התאגיד. לדנקנר היו 11 ילדים – שישה מאשתו הראשונה רחל, וחמישה מאשתו השנייה, אינס. ילדיה של אינס ירשו את עסקי היהלומים של אביהם, בעוד ילדיה של רחל ירשו את הקרקעות ושאר הנכסים שהיו בבעלותו. נכסים אלו היוו בסיס להקמת דנקנר השקעות ב-1957 כאשר רכשו ממדינת ישראל את מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית. שניים מנכדיו הם נוחי דנקנר ודני דנקנר. אתר "Billiongraves" יש צורך בפוליטיקה מסחרית, כמו בשעת חירום באנגליה על מנת לדאוג למלאי המזונות שלא יופחת, הַבֹּקֶר, 19 בספטמבר 1939 סייט (Sight) פירושו זכות לרכוש יהלומים גולמיים במחיר מופחת ישירות מהמפיק. ניתן לרשימה מצומצמת של יהלומנים. התאחדות תעשייני היהלומים, יקירי תעשייה 1994, משה דנקנר ז"ל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקרים קשים יוצרים דין רע

מקרים קשים יוצרים דין רע (מאנגלית: Hard Cases Make Bad Law) היא אמרת כנף הגורסת כי חוקים שנחקקים או הלכות שנפסקות כדי לתקן מקרי קיצון קשים, חלים בסופו של דבר על קשת רחבה יותר של מקרים מאשר אלה שהתכוונו לתקן, ולכן נוצר בסופו של דבר דין רע. גרסה ראשונה של האמרה נטבעה בידי השופט האנגלי רוברט רולף בפסק הדין בעניין וינטרבוטום נ' רייט מ-1842 שעסק בזכותו של נהג כרכרת דואר שנפצע בתאונת דרכים עקב תקלה בכרכרה לתבוע את מי שהתחייב לדאוג לאחזקתה, אף שהחוזה לא נכרת ביניהם באופן ישיר, אלא בין כל אחד מהם לבין חברת הדואר. באותה העת, לפי הדין בממלכה, ניתן היה לתבוע בעילה של רשלנות רק עקב הפרת חוזה. השופט רולף, שדחה את התביעה, קבע בפסק דינו כי על אף הקושי שבהותרת התובע ללא פיצוי, המשמעות של הפיכת ההלכה וקבלת התביעה קשה הרבה יותר: This is one of those unfortunate cases...in which, it is, no doubt, a hardship upon the plaintiff to be without a remedy but by that consideration we ought not to be influenced. Hard cases, it has frequently been observed, are apt to introduce bad law. — Winterbottom v. Wright את גרסתו המוכרת של הביטוי טבע השופט האמריקאי אוליבר הולמס בפסק הדין נורת'רן סקיוריטיז נ' ארצות הברית מ-1904, בו נפסק כי חברת נורת'רן סקיוריטיז היא מונופול בתחום הרכבות: Great cases like hard cases make bad law. For great cases are called great, not by reason of their importance...but because of some accident of immediate overwhelming interest which appeals to the feelings and distorts the judgement — Northern Securities Co. v. United States גם בתי המשפט בישראל עושים שימוש בביטוי בפסיקותיהם. כך, למשל בפרשת פלונית מ-1964, שעסקה בסמכותו של בית הדין הרבני לדון בתביעה של אדם נגד אשתו שאינה תושבת ישראל. דעת הרוב קבעה כי אין לבית הדין סמכות, בהסתמך על הלכה שנקבעה בפסק דין קודם, אך השופט משה זילברג, שהיה בדעת מיעוט, השתמש בביטוי כדי לקבוע כי לדעתו אין להרחיב את הפסיקה, שהתאימה לעובדות המקרה הספציפי ההוא, לכדי הלכה גורפת, וכי החלתה גם על המקרה הנדון תפגע בבני הזוג. במקרה אחר השתמשה השופטת דליה דורנר בביטוי בפסק דין שעסק בהתיישנות עבירות חניה, בקובעה כי "הכרעתנו בתחולת דיני ההתיישנות חייבת להיות מנותקת מן המקרה הקונקרטי. שכן, כדברי האימרה הידועה, Hard cases make bad law"‏. גם חברי הכנסת משתמשים לעיתים בביטוי, כדי להביע את התנגדותם להצעת חוק מסוימת. כך, למשל, פתח חבר הכנסת דב חנין את התנגדותו להארכת תוקפו של חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע), במילים "החוק שמובא בפנינו היום הוא עוד דוגמה לאותה אמירה ידועה ומוכרת hard cases make bad law – מקרים קשים מייצרים חוקים רעים". (1842) 10 M&W 109 193 U.S. 197 (1904) בג"ץ 228/64 פלונית נ' בית הדין הרבני האזורי, ירושלים ואח', פ"ד יח(4), 141. בג"ץ 1618/97 יצחק סצ'י נ' עיריית תל אביב-יפו, פ"ד נב(2), 542. פרוטוקול מליאת הכנסת מיום 2 בפברואר 2010, עמ' 112
בן הלל

האם התכוונתם ל... מרדכי בן הלל – פוסק הלכה אשכנזי בן המאה ה-13 מרדכי בן הלל הכהן – פעיל ציוני, עיתונאי וסופר עברי עבדון בן הלל הפרעתוני - השופט האחד עשר בספר שופטים שמעון בן הלל – נשיא הסנהדרין, כחמישים שנה לפני חורבן בית המקדש השני הלל בר-הלל בית הלל (פירושונים)
Pawn (שפת תכנות)

Pawn (בעבר Small C) היא שפת תכנות המפותחת כקוד פתוח ומיועדת לשימוש כשפת תסריט להתאמה אישית של תוכניות. זו שפה חסרת טיפוסים שפותחה על בסיס שפת Small-C, ולה תחביר דומה לשל שפת C. קוד בשפה מהודר ל P-Code, בדומה לשפת Java, ומורץ על ידי מכונה וירטואלית. ניתן להשתמש גם במפרש לצורך כך. שפה זו היא השפה העיקרית, יחד עם C++ בשרתי Grand Theft Auto: San Andreas, ומשמשת בשרתי משחקים רבי-משתתפים נוספים כגון Counter-Strike. השפה פותחה על בסיס שפת Small C, שבפני עצמה הייתה דומה מאוד לשפת C. עם זאת, השינויים שבוצעו בשפה, ובהם הסרת הטיפוסים והפיכת המצביעים להתייחסויות (references), היו מהותיים כל כך שלא היה טעם להשאיר את האות C בשם השפה, ולכן החליטו לקרוא לה פשוט Small. שכיחותה של המילה Small באינטרנט הפריעה לחפש מידע אודותיה, ולכן הוחלט לשנות את שמה, ולקרוא לה Pawn. השפה תוכננה במטרה להקל על התאמה אישית של תוכניות (על ידי סקריפטים), ולא במטרה לכתוב תוכנות. בפרט, תמיכה במבני נתונים היא אחד מצדדיה החלשים של השפה. זאת כיוון שתוכניות בשפה אמורות לבצע מניפולציות על עצמים דרך התוכנה המארחת, ונמנעת מהן (במכוון) גישה ישירה למידע כלשהו. הדרך היחידה בה יכולות תוכניות בשפה לפעול על עצמים היא דרך קריאה לשגרות "ילידות", כלומר שגרות אותן מספקת התוכנה המארחת. עיקר התכנון בשפה כיוון להעניק לה גמישות בתחום הקריאה לשגרות ופונקציות. השפה מאפשרת הגדרת ערך ברירת מחדל לכל ארגומנט, העברת משתני ערך ומשתני התייחסות, והעברת ארגומנטים על פי שמם או על פי מיקומם. השפה איננה תומכת בבדיקת טיפוסים, כי היא נטולת טיפוסים, אך יש לה מאפיין חלופי - "תיוג", המאפשר להגדיר רשימת תיוגים קבילים עבור ארגומנט. השפה מאפשרת מספר תחבירים שונים, וכל מתכנת המשתמש בשפה יכול לבחור ביניהם תחביר לפי טעמו. השפה משמשת גם כשפת תכנות עבור תוספת למשחק קאונטר סטרייק וכן לתוספת עבור משחקי סורס. הקוד המשתמש להדפיס "Hello World" בשפת הPAWN ובשפת C דומה מאוד: #include <a_samp> main() { print("Hello World"); } מדיה וקבצים בנושא Pawn בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Pawn שפת Pawn, מסמך (באנגלית)
ים קארה

ים קארה (ברוסית Ка́рское мо́ре) הוא ים שולי של אוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר. הוא מופרד מים ברנץ במערב על ידי מצר קארה ונוביה זמליה, ומים לפטב במזרח על ידי הארכיפלג סברניה זמליה. הגבול הצפוני של ים קארה מוגדר גאוגרפית על ידי קו הנפרס מקייפ קוהלסאט שבגרהם בל, ארץ פרנץ יוזף לקייפ מולוטוב, הנקודה הצפונית ביותר בקומסומולטס, סברניה זמליה. ים קארה קפוא במשך למעלה מתשעה חודשים בשנה, והנהרות הגדולים הנשפכים אליו הם האוב, היניסיי וטימיר. מרבצי נפט וגז טבעי התגלו בים קארה, אך עוד לא נעשו בו קידוחים נרחבים. מדיה וקבצים בנושא ים קארה בוויקישיתוף ים קארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אניבל קבאקו סילבה

אניבל אנטוניו קבאקו סילבה (בפורטוגזית: Aníbal António Cavaco Silva; נולד ב-15 ביולי 1939) הוא פוליטיקאי פורטוגלי. כיהן כנשיא פורטוגל בשנים 2006 עד 2016 וכראש ממשלת פורטוגל בשנים 1985–1995. קבאקו סילבה נולד בכפר באלגארבה שבדרום פורטוגל. ב-1964 סיים לימודי כלכלה באוניברסיטה הטכנית של ליסבון, וב-1973 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת יורק. אחרי מהפכת הצפורנים ב-1974 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (שלמרות שמה היא מפלגת המרכז-ימין העיקרית בפורטוגל). ב-1980 מונה לשר האוצר בממשלתו של פרנסישקו סה קרניירו. הוא התנגד להשתתפות מפלגתו בממשלת האחדות עם המפלגה הסוציאליסטית שכיהנה בשנים 1983–1985, והיבחרו לראשות המפלגה ביוני 1985 סימנה את סוף הקואליציה. קבאקו סילבה הוביל את מפלגתו לניצחון בבחירות שנערכו ב-6 באוקטובר, אולם התוצאות הספיקו רק לממשלת מיעוט שהוקמה ב-6 בנובמבר. הממשלה נפלה בהצבעת אי אמון ב-1987. בבחירות שהתקיימו בעקבות כך הוביל קבאקו סילבה את מפלגתו לניצחון סוחף עם רוב מוחלט של קולות המצביעים ורוב מוחלט בפרלמנט. בבחירות הבאות ב-1991 רוב זה אף גדל. אולם משבר כלכלי שפגע במדינה ב-1993 הוביל לדעיכה בפופולריות שלו והוא החליט שלא לרוץ בבחירות של 1995, שבהן הפסידה מפלגתו את השלטון. בשנת 1996 התמודד בבחירות לנשיאות פורטוגל, אך הפסיד לז'ורז'ה סמפאיו. בשנת 2006 התמודד שוב על הנשיאות, הביס את מתחריו מנואל אלגרה ומריו סוארש ונבחר לנשיא פורטוגל. ב-2011 נבחר לכהונה שנייה וכיהן בתפקיד עד מרץ 2016. מדיה וקבצים בנושא אניבל קבאקו סילבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אניבל קבאקו סילבה אניבל קבאקו סילבה, ברשת החברתית פייסבוק אניבל קבאקו סילבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלפקוס קלירידיס

גְלַפְקוֹס יוֹאָנוּ קְלִירִידִיס (ביוונית: Γλαύκος Ιωάννου Κληρίδης‏; 1919 – 15 בנובמבר 2013) היה פוליטיקאי קפריסאי יווני, נשיאה השישי של קפריסין בין השנים 1993–2003. קלירידיס נולד בניקוסיה ב-1919. הוא היה בנו הבכור של עורך הדין יואניס קלירידיס (אנ'), שהיה מועמד המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד לנשיאות קפריסין. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר המלכותי הבריטי. בשנת 1942 הופל מטוסו בגרמניה, והוא נפל בשבי. הוא נותר כלוא בגרמניה עד תום המלחמה. עם תום המלחמה למד משפטים בקינגס קולג' לונדון וסיים את התואר הראשון ב-1948. בין השנים 1951–1960 עבד כעורך דין בקפריסין. במהלך השנים 1955–1959 נמנה עם חברי מחתרת אאוקה בקפריסין, שלחמו למען שחרור קפריסין מהשלטון הבריטי. תחת שמו המחתרתי "Hypereides"[דרוש תעתוק] הגן על לוחמי מחתרת רבים שנתפסו על ידי הבריטים ופעל רבות לחשיפה ותיעוד מקרים של הפרת זכויות אדם על ידי הבריטים. קלירידיס לקח חלק בוועידת לונדון בשנת 1959, בה הוחלט על עצמאותה של קפריסין. הוא כיהן בתפקיד שר המשפטים בתקופת המעבר בין השלטון הקולוניאלי לבין קבלת העצמאות (1959–1960), ובמקביל עמד באותה תקופה בראש המשלחת היוונית-קפריסאית לוועדה המשותפת לניסוח החוקה. כשקיבלה קפריסין עצמאות ביולי 1960, נבחר כחבר ולאחר מכן ליו"ר הראשון של בית הנבחרים של הרפובליקה, תפקיד אותו מילא עד יולי 1976. קלירידיס החל לצבור כוח במסגרת המפלגה הדמוקרטית המאוחדת. ב-23 ביולי 1974, בעקבות הפלישה הטורקית לאי ובהתאם להוראות החוקה, נאלץ להחליף את נשיא הרפובליקה הקפריסאית, הארכיבישוף מקריוס, שעזב את האי. עם שובו של הנשיא מקריוס לקפריסין ב-7 בדצמבר זכה קלירידיס להכרת תודה מבית הנבחרים ומהנשיא, על התפקיד החשוב שנטל בתקופת המשבר. בין השנים 1961 ל-1963 שימש כנשיא הצלב האדום בקפריסין. מתוך הכרה בשירות יוצא מהכלל הוענקה לו הצטיינות וחברות כבוד לכל החיים. ב-1976 ייסד את האגף הימני של המפלגה הדמוקרטית. הוא השתתף בבחירות לנשיאות שש פעמים, ובשתיים מתוכן נבחר לנשיאות: ב-1993 ושוב ב-1998 (כהונת נשיא קפריסין היא בת חמש שנים). בבחירות לנשיאות ב-2003 ניסה להיבחר לקדנציה שלישית אך הובס בהפרש של 13% על ידי טסוס פפדופולוס. במהלך כהונתו שגשגה קפריסין באופן משמעותי. כלכלתה היציבה הפכה את קפריסין למדינה העשירה ביותר מבין עשר המדינות שהצטרפו לאיחוד האירופי ב-2004. הודות לאישיותו ולהישגיו במהלך שנות כהונתו זכה להערכה רבה הן ממנהיגי העולם והן מאזרחי הרפובליקה. קלירידיס איבד במידת-מה מהפופולריות שלו בשל תמיכתו הבלתי-מסויגת בתוכנית אנאן (אנ') לאיחוד קפריסין; בעוד ש-65% מבין הטורקים-קפריסאים הצביעו בעד התוכנית במסגרת משאל עם, הקהילה היוונית-קפריסאית דחתה זאת ברוב של מעל 75%. קלירידיס היה נשוי לליילה אירן אברהם אירולקר (נפטרה ב-6 ביוני 2007 בבית המשפחה במנאו), יהודייה מקהילת בני ישראל מבומביי. אביה היה הרופא אברהם סולומון אירולקר, והיה רופאו האישי של המהטמה גנדי. בתם, קתרין, היא חברה במפלגה הדמוקרטית, ובמשך שנים שימשה כחברת פרלמנט. מדיה וקבצים בנושא גלפקוס קלירידיס בוויקישיתוף
רג'פ מיידני

רג'פ מיידני (באלבנית: Rexhep Qemal Meidani, נולד ב-17 באוגוסט 1944) הוא פוליטיקאי אלבני, שכיהן כנשיא אלבניה בשנים 1997–2002. מיידני נולד בטירנה, למד באוניברסיטת טירנה והשלים את לימודיו לדוקטורט במדעי הטבע באוניברסיטת קאן שבצרפת (1974). תחילת פעילותו הפוליטית הייתה כאשר ניצב בראש וועדת הבחירות המרכזית בבחירות הרב־מפלגתיות הראשונות באלבניה. בשנת 1996 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית של אלבניה ונבחר למזכירה הכללי, ובשנת 1997, אחרי ניצחונה של המפלגה בבחירות, נבחר לנשיא אלבניה, תפקיד בו שירת עד שנת 2002, אז בא על מקומו אלפרד מויסיו. מדיה וקבצים בנושא רג'פ מיידני בוויקישיתוף