laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי טרנסניסטריה–רומניה

יחסי רומניה–טרנסניסטריה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית, המוכרת בינלאומית כחלק ממולדובה, לרומניה. רומניה אינה מכירה בעצמאותה של טרנסניסטריה. במהלך שנות התשעים תמכו כמה ממשלות ברומניה ברעיון של איחוד עם מולדובה. רבות מההצעות לא היו כוללות את טרנסניסטריה. במהלך מלחמת טרנסניסטריה (1992), סיפקה רומניה למולדובה תמיכה צבאית נגד טרנסניסטריה. בנוסף, משרד החוץ הרומני עסק בפעולות דיפלומטיות לסיום פעולות האיבה. בשנת 2010 הסכימה ממשלת רומניה להשתתף במערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו. כתגובה הציעה ממשלת טרנסניסטריה פריסה של טילי איסקנדר לטווח בינוני בטרנסניסטריה. שלוש שנים לאחר מכן, מומחים ראו כי תרחיש זה אינו סביר. בשנת 2016, משרד העיתונות של משרד החוץ של טרנסניסטריה מחה על חדירתם לכאורה של חדירת מטוסים רומניים למרחב האווירי הטרנסניסטרי. בשנת 2017 ביקרו עיתונאים מכמה אמצעי תקשורת רומניים בטירספול וראיינו את שר החוץ הטרנסניסטרי. רומניה היא שותפת הייצוא השלישית בגודלה בטרנסניסטריה. בשנת 2019 אמר נשיא טרנסניסטריה ואדים קרסנוסלסקי כי מבחינתו "אוקראינה, רוסיה ומולדובה רלוונטיות יותר מרומניה". בטרנסניסטריה, רומניה נתפסת באופן מסורתי כאויבת. יחסי מולדובה–רומניה
אירן באנו

אירן באנו (במקור עד 1905 ביכלר, בהונגרית: Bánó Irén; בודפשט, 28 במאי 1884 – בודפשט, 27 באוקטובר 1965) הייתה זמרת אופרה ואופרטה (סופרן) יהודייה-הונגרייה. אשתו של פאל שאנדור, פוליטיקאי וחברה האספה הלאומית (חבר פרלמנט) יהודי-הונגרי, גיסתה של אמה שנדור אשתו של המלחין זולטאן קודאי. אירן ביכלר נולדה במשפחה יהודית. אביה היה "פעיל בבורסה". בגיל חמש עשרה הפכה לתלמידה של המחלקה לשירה ולאחר מכן לשירה אופראית באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנת הלימודים האחרונה שלה, בשנת 1903, חתמה חוזה עם תיאטרון קיראי שזה עתה נפתח, שם הופיעה כהופעת בכורה באופרטה של ינה הוסקה "פרח הזהב" (Aranyvirág). בשנת 1904 קיבלה את התפקיד של "הנסיכה הצרפתייה" באופרטה "יאנוש ויטז" (János vitéz) מאלזה סמושי, שהושאלה תחילה מבית האופרה של בודפשט לתפקיד זה. המחבר פונגראץ קאצ'ו התכוון כבר במקור שהיא תשיר תפקיד זה. מתוך מאתיים ההופעות הראשונות של המחזמר המצליח, באנו שיחקה בתפקיד זה ב-153 מופעים. בינואר 1910 שיחקה בתפקיד הראשי של אאידה (כאאידה) וכשולמית (במלכת שבא של קרל גולדמארק) בבית האופרה, שם הייתה חברת צוות קבועה בעונת 1911–1912. בשנת 1923 נישאה לפאל שאנדור, חבר פרלמנט, וקריירת הבמה שלה הסתיימה. היא באה בקשר הדוק עם משפחת קודאי. לאחר שבר מפרק הירך של אמה (אשתו של קודאי) הפכה לאורחת ומטפלת קבועה אצלה ביחד עם קטלין פוראי בכל יום רביעי. Goldmark Károly: Sába királynője – Szulamit Hegyi Béla: Borisz király – Jelena Kacsóh Pongrác: János vitéz – A francia királykisasszony Giacomo Meyerbeer: A hugenották – Valentine Jacques Offenbach: Szép mosóné – Lurette Johann Strauss jun.: A denevér – Rosalinda Claude Terrasse: Én, te, ő! – Yolande Giuseppe Verdi: Aida – címszerep Richard Wagner: Lohengrin – Brabanti Elza Ermanno Wolff-Ferrari: Susanne titka – Susanne חדשות ספורט מחו"ל ומקומיים = המאה העשרים בינואר 1904 אירן באנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אירן באנו, באתר האופרה אירן באנו, במאגר המידע של בית האופרה הממלכתי ההונגרי אירן באנו, בלקסיקון ההונגרי לאמנות הבמה תמונת אירן באנו, באתר hungaricana Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 67711/1905 A hivatalos hírlapban közhírré tétetett: igen. Szabó Ferenc János: Szamosi Elza és a korai magyar Puccini-stílus jellegzetességei –Y.–: 200. A „János vitéz” mai, kátszázadik előadásához. = Magyar Színpad 1905. június 10.
יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה

יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה הם מערכת היחסים הבילטרלית בין אוקראינה לרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית. אוקראינה אינה מכירה רשמית בעצמאות טרנסניסטריה. אף על פי כן, היא מקיימת עימה מגעים במישור הפוליטי, התרבותי והכלכלי. בשנת 1924 הוקמה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, עד 1940, שטח שכיום נקרא טרנסניסטריה. היחסים בין טרנסניסטריה לאוקראינה השתנו מספר פעמים, בהתאם למדיניות החוץ של הממשלה בקייב. באופן כללי, אוקראינה מתיימרת לשמש כ"חלון הראשי של טרנסניסטריה לעולם החיצון". נכון להיום, כ-29% מאוכלוסיית טרנסניסטריה היא אוקראינית מבחינה אתנית. ביוני 1992, נשיא אוקראינה דאז, ליאוניד קרבצ'וק, אמר כי אוקראינה תבטיח את עצמאותה של טרנסניסטריה למקרה של איחוד מולדבני-רומני. בחשאי ניהלו השלטונות האוקראינים משא ומתן עם ממשלת טרנסניסטריה במטרה לאיחוד בין שתי המדינות. ב-2001 ביקשו נציגי האיחוד האירופי ממשלת אוקראינה לסגור את הגבול שלה עם טרנסניסטריה. ממשלת אוקראינה התעלמה מבקשות אלה. בקיץ 2006 ביקר שר החוץ האוקראיני בוריס טרסיוק בטרנסניסטריה, אך לא נפגש עם פקידי ממשלה מקומיים. ביקור זה הופרע על ידי מפגינים אנטי-מערביים. במהלך כהונתו של ויקטור ינוקוביץ' בשנים 2010–2014, אוקראינה תמכה בעמדה הרוסית כלפי טרנסניסטריה. היא תמכה בטקטיקה של צעדים קטנים ליישוב הסכסוך בטרנסניסטריה. היברומאידאן בשנת 2014, השפיע כלכלית על טרנסניסטריה, ולאחר עליית פטרו פורושנקו לשלטון, השתנתה לרעה העמדה האוקראינית כלפי טרנסניסטריה. פורושנקו אמר כי טרנסניסטריה אינה מדינה ריבונית, אלא שמו של אזור לאורך גבול אוקראינה-מולדובה. בשנת 2017 אמר נשיא טרנסניסטריה, ואדים קרסנוסלבקי, כי על אוקראינה וטרנסניסטריה לשקם את היחסים ביניהם. יחסי אוקראינה–מולדובה מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה בוויקישיתוף
מיי בייבי

מיי בייבי הוא מתחם קניות למוצרי ילדים הכולל פארק שעשועים בירכא. בשנת 1996 הקים ג'ס כנעאן חנות בגודל 90 מ"ר למוצרי תינוקות. שלוש שנים לאחר מכן נכנס לעסק גם אחיו וויסאם כנעאן. כעבור שנה וחצי עבר העסק עבר למיקומו הנוכחי וגדל ל-300 מ"ר וביחד קידמו את ההתפתחות וההרחבה שלה עד לגודלה כיום. גודל של הקומפלקס כיום הוא 20,000 מ"ר. המתחם כולל חנויות במתכונת של חנות בתוך חנות. בקומה העליונה פארק שעשועים גדול ומקורה, המשתרע על 5000 מ"ר. בשנת 2019 נפתח האתר לקניות אונליין של המתחם. אתר האינטרנט הרשמי של מיי בייבי מיי בייבי, ברשת החברתית פייסבוק רותי לוי, מה גורם להורים צעירים להרחיק לכת עד כפר ירכא כדי לעשות קניות?, באתר TheMarker‏, 9 בספטמבר 2011 אורנה יפת, עוד ניסיון בדיסקאונט: שילב עולה לירכא, באתר כלכליסט, 14 בדצמבר 2016 יעל לרנר, לונה פארק בממלכת הילדים, באתר ישראל היום, 27 באוגוסט 2016 אפרת נומברג יונגר, ‏בשורה להורים: "My Baby ירכא" הגיע לאינטרנט, באתר ‏מאקו‏, 12 ביוני 2019
יחסי טרנסניסטריה–רוסיה

יחסי טרנסניסטריה–רוסיה (ברוסית: Российско-приднестровские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית לבין הפדרציה הרוסית. רוסיה אינה מכירה רשמית בעצמאותה של טרנסניסטריה; עם זאת, רוסיה מקיימת מגעים עם טרנסניסטריה בתחום המדיני, הצבאי, התרבותי והכלכלי. מדינת טרנסניסטריה נוצרה על ידי אליטות כלכליות מקומיות עם יחסים מיוחדים עם המרכז הפוליטי הסובייטי ואחר כך הרוסי. בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב (1991–2011) שימור יחסים טובים עם רוסיה היה בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ הטרנסניסטרית. רוסיה חברה במתכונת 5+2 (יחד עם טרנסניסטריה, מולדובה, אוקראינה והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ועם ארצות הברית והאיחוד האירופי כמשקיפות) לניהול משא ומתן על הסדר הסכסוך בטרנסניסטריה שהוקם בתקופת שלטונו של סמירנוב. אולם בתום כהונתו של סמירנוב דחקה טרנסניסטריה את החשיבות לרוסיה. במהלך ביקורו בקייב בשנת 2010 אמר הנשיא דמיטרי מדבדב כי הוא תומך ב"מעמד מיוחד "לטרנסניסטריה ומכיר בתפקידו החשוב והמייצב של הצבא הרוסי". בתחילת העשור השני של המאה ה-21 העריכו מומחים כי רוסיה מכוונת ל"טייוואניזציה" של טרנסניסטריה. בשנת 2021 ביקר שר החוץ הטרנסניסטרי ויטאלי איגנטיב ברוסיה ונפגש עם נציג מטעם משרד החוץ הרוסי. במהלך שיחתם דנו שני הנציגים בתחומים שונים של יחסי רוסיה-טרנסניסטריה, כולל מגפת COVID-19 בטרנסניסטריה. בשנת 2012, רוסיה פתחה קונסוליה בטרנסניסטריה, למרות מחאות ממשלת מולדובה. למרות זאת, רוסיה לא הכירה בטרנסניסטריה כמדינה עצמאית. בשנת 2017 פתחה טרנסניסטריה לשכה זמנית במוסקבה. אלכסנדרו קרמן, סגן נשיא לשעבר בטרנסניסטריה (1990–2001) ושר החוץ לשעבר של הרפובליקה העממית של דונצק (2014), הוביל את הלשכה, שנסגרה זמן קצר לאחר מכן. שנתיים לאחר מכן נפתחה בלשכה דיפלומטית רשמית של טרנסניסטריה במוסקבה. מאוחר יותר באותה שנה, ממשלת טרנסניסטריה ביקשה מהרשויות הרוסיות אם הן יכולות להוציא דרכונים ומסמכים אחרים בלשכה הדיפלומטית. הלשכה ממוקמת ברחוב פוברסקאיה ומבלת כיום על ידי ליאוניד מנקוב, סגן נשיא איגוד עורכי הדין של הפדרציה הרוסית. יחסי מולדובה–רוסיה מדיה וקבצים בנושא יחסי טרנסניסטריה–רוסיה בוויקישיתוף
יחסי דרום אוסטיה – טרנסניסטריה

יחסי דרום אוסטיה-טרנסניסטריה (ברוסית: Приднестровско-югоосетинские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין דרום אוסטיה והרפובליקה המולדובנית הפרדנסטרובית (טרנסניסטריה). דרום אוסטיה מוכרת על ידי חמש מדינות חברות באו"ם וטרנסניסטריה על ידי אף אחת. היחסים הדו-צדדיים הם בעיקר סמליים. במהלך שנות התשעים, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב בטרנסניסטריה (1991–2011) שתי המדינות פיתחו יחסים הדוקים. בשנת 2006 חתמו נציגי שתי המדינות על אמנת ידידות, שיתוף פעולה ותמיכה הדדית וכן הצהרה על הקמת קהילה לדמוקרטיה וזכויות אומות. בשנת 2012, נציגים של הכוחות המזוינים של דרום אוסטיה חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם נציגי הכוחות המזוינים של טרנסניסטריה והכוחות המזוינים האבחזים בסוחומי. ההסכם נועד לחזק את הביטחון הצבאי, אספקת מידע הדדי על האתגרים והאיומים על הביטחון הלאומי, היושרה הטריטוריאלית והריבונות. באופן קבוע, נציגי שתי המדינות מבקרים במדינות האחרות. לדרום אוסטיה יש שגרירות בטירספול ולטרנסניסטריה משרד ייצוג בצחינוואלי. באופן קבוע, שתי מדינות משרדי החוץ מחליפות פתקים דיפלומטיים. יחסי טרנסניסטריה–רוסיה יחסי אבחזיה–דרום אוסטיה
יחסי אבחזיה–נאורו

יחסי אבחזיה–נאורו מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין אבחזיה לנאורו. בין המדינות נוצרו יחסים ב-14 בדצמבר 2009, לאחר מלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008, שגרמה לאבחזיה לקבל הכרה בינלאומית חלקית. נאורו הפכה לחברת האו"ם הרביעית שמכירה ומקים יחסים דיפלומטיים עם אבחזיה כמדינה עצמאית ב-15 בדצמבר 2009. באותו יום, נחמם הסכם הכרה בין שר החוץ של אבחזיה, סרגיי שמבה, ושר המסחר והחוץ של נאורו, קירן קאקה. נציגי נאורו נכחו כמשקיפים בבחירות לנשיאות באבחזיה ב-26 באוגוסט 2011. ב-18 בספטמבר 2012, שגריר אבחזיה ברוסיה איגור אחבה נפגש עם נשיא נאורו, ספנט דאבידו במוסקבה ודן עימו בשיתוף פעולה עתידי. ב-7 בנובמבר 2013 נפגש אחבה במוסקבה עם יורשו של דאבידו בארון ואקה ודן בהסכמים שייחתמו בין אבחזיה לנאורו. בין התאריכים 18 ל-20 באפריל 2015 ביקרה משלחת מנאורו באבחזיה בראשות סגן הנשיא דייוויד אדאנג. הוא דן בחתימת שלושה הסכמים על שיתוף פעולה ומינויו של קונסול כבוד של נאורו באבחזיה. בין התאריכים 27–29 בספטמבר 2015, לודוויג סקוטי, יו"ר הפרלמנט של נאור, ביקר באבחזיה ביום השנה ה-23 ליום הניצחון במלחמת אבחזיה בשנים 1992–1993 בסוחומי שבאבחזיה. ב-29 בספטמבר 2016, במהלך ביקור באבחזיה של משלחת בראשות יו"ר הפרלמנט של נאור סיריל בורמן, חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות ושיתוף פעולה. לאחר ביקור תדיר ופגישה עם שר החוץ של הפדרציה הרוסית, סרגיי לברוב בסוצ'י ב-22 בנובמבר 2017, ביקר בארון ואקה,אז נשיא נאורו, באבחזיה עד 23 בנובמבר. הוא היה ראש הממשלה הלא-רוסי הראשון שביקר באבחזיה. שתי המדינות הסכימו להגדיל את הקשר ההדדי ברמה הגבוהה יותר הן ברפובליקה של נאורו והן ברפובליקה של אבחזיה. לרגל חמישים שנות עצמאות נאורו ב-31 בינואר 2018, משלחת מאבחזיה שהצטרפה עם משלחת מדרום אוסטיה ביקרה בהזמנה מממשלת נאורו בהזדמנות זו ב-27 בינואר עד 4 בפברואר 2018. שר החוץ האבחזי, דאור קוב נפגש עם הנשיא ואקה. כמה מסמכים דו-צדדיים נחתמו בין שר החוץ והממשלה של אבחזיה לפרלמנט נאורו ב-1 בפברואר 2018 בין סעיד חראזיה וסיריל בורמן במשרד הפרלמנט של נאורו.
יוהאן נפומוק בק

יוהאן נפומוק בק (בהונגרית: Beck János Nepomuk;‏ 5 במאי 1827 – 9 באפריל 1904) היה זמר אופרה (בריטון) יהודי-הונגרי. אביו של זמר האופרה יוזף בק. יוהאן נפומוק בק נולד בעיר פשט במשפחה יהודית ממוצא גרמני. הוא עסק בפיתוח קול לצד לימודי משפטים. בשנת 1846 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הגרמני של העיר פשט. בשנה שלאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בחו"ל בווינה ולאחר מכן הופיע בהמבורג, ויסבאדן ופרנקפורט. בשנת 1853 חזר לבירת אוסטריה. הוא שר לראשונה שם את תפקיד וילהלם טל באופרה בשם זהה של רוסיני. במהלך שהות נוספת בווינה הוא הופיע באופרה המלכותית דאז, ה-Theatre am Kärntnertor או Kärntnertortheater (תיאטרון שער הקרינתיים) שהיה תיאטרון יוקרתי בווינה במהלך המאות השמונה עשרה והתשע עשרה. התואר הרשמי שלה היה Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien (תיאטרון הקיסר והמלוכה המלכותי של וינה). בשנת 1862 זכה בתואר "זמר חצר". בשנת 1869 הופיע בפתיחת האופרה החדשה של וינה. בשנת 1885 "נטרפה עליו דעתו" ובכך הסתיימה הקריירה שלו. תחילה אושפז במוסד רפואי ולאחר מכן עבר לגור בברטיסלאבה עד סוף ימיו. בנו ויתר על הקריירה שלו כדי לטפל באביו, אך מת ב-1903 שנה לפני אביו שנפטר בברטיסלאבה ב-1904. בטהובן: פידליו – דון פיזארו בליני: הפוריטנים של סקוטלנד – סר ריצ'רד פורת קרוביני: חבית המים – מיכאלי דוניצטי: לוצ'יה די למרמור – הלורד הנרי אשטון דוניצטי: לוקרציה בורג'ה – אלפונסו דוניצטי: בליסריו – תפקיד כותרת גולדמארק: מלכת שבא – שלמה המלך מאיירבר: האישה האפריקאית – נלוסקו מאיירבר: כוכב הצפון – פיטר הגדול מוצרט: דון ג'ובאני – תפקיד ראשי מוצרט: חליל הקסם – כומר זקן רוסיני: וילהלם טל – תפקיד ראשי ורדי: ריגולטו – תפקיד ראשי וגנר: לוהנגרין – טלרמונד Operissimo.com Oesterreichisches Musiklexikon Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יוהאן נפומוק בק פטר וארנאי. לקסיקון האופרה מוזיאון הספרותי פטפי מדיה וקבצים בנושא יוהאן נפומוק בק בוויקישיתוף
בסיס ליפצק

בסיס ליפצק, רשמית מרכז התעופה ליפצק (ברוסית: Ли́пецкий а́виаце́нтр) הוא בסיס של כוחות האוויר והחלל הרוסיים, אשר משמש כבסיס צבאי וכולל בית ספר לתעופה שמכשיר מחדש את אנשי הטיסה וההנדסה של יחידות הקרב האוויריות, כמו גם פיתוח ויישום של שיטות לשימוש קרבי במערכות תעופה. יחידה 62632 ממוקמת בבסיס זה. השם המלא הרשמי הוא המרכז להכשרת אנשי תעופה ויחידות מבדק צבאיות של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית על שם צ'קלוב (ברוסית: центр подготовки авиационного персонала и войсковых испытаний Министерства обороны РФ имени В. П. Чкалова). מספר יחידות חיל האוויר הרוסי ממוקמות בשדה התעופה ליפצק-2, הממוקם במרחק 8 קילומטרים מערבית למרכז העיר ליפצק. בבסיס חונים מספר רב של מטוסי קרב שהושבתו המיועדים לחריטה: Su-24, Su-27, MiG-23, MiG-27, MiG-29, MiG-31. נוסף למסלול טיסה פעיל מבטון, בבסיס ישנו מסלול בטון ישן המשמש כאזור חניה ומסלול הסעה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 במקום פעל בית ספר לטייסים גרמנים אותה סיימו מעל ל-100 גרמנים שבהמשך נקלטו בלופטוואפה. מפציצי Fokker D.XIII בליפצק, שבזמן מלחמת העולם השנייה היה תחת כיבוש נאצי ושימש כבית הספר לתעופה של הלופטוואפה. סמל מרכז התעופה ליפצק מרכז ליפצק הכשיר את הצוות האווירובטי "בזי רוסיה", שמטוסיהם טסו מעל מוסקבה בסלון האווירי של מוסקבה, 2009. מדיה וקבצים בנושא בסיס ליפצק בוויקישיתוף מרכז התעופה ליפצק באתר משרד ההגנה הרוסי בית ספר סודי לטיסה בליפצק עקבות רוסיים בהולדת הלופטוואפה, על ההיסטוריה של הבסיס בימי מלחמת העולם השנייה История Липецкого авиацентра : Министерство обороны Российской Федерации яндекс карты 39.450411,52.637743 google earth 52°38’05.27" С 39°27’08.59" В "Энциклопедия. Л.... Липецкий авиационный центр". Липецкий-край.РФ (ברוסית). נבדק ב-2020-08-07.
פרס המוזיקה של MTV אירופה ללהקה הטובה ביותר

פרס המוזיקה של MTV אירופה ללהקה הטובה ביותר הוא אחד הפרסים הכלליים המקוריים שמחולקים מדי שנה מאז הטקס הראשון בשנת 1994. ספייס גירלז, בקסטריט בויז, לינקין פארק ו-BTS זכו כולם בפרס פעמיים. הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות. בשנת 2023, הפרס בוטל. Pride, Dominic (5 בנובמבר 1994). MTV Sets First European Awards Show. Billboard. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite book}}: (עזרה) Atwood, Brett (28 באוקטובר 1995). November Awards Abound: Billboard Vid, MTV Europe. Billboard. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite book}}: (עזרה) "Puffy, Radiohead Lead MTV Europe Nominees". MTV News. 19 בספטמבר 1997. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Brits, U.S. top MTV Euro noms". Variety. 2 באוקטובר 1998. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Britney, BSB Top Nominations For MTV Europe Awards; Spears, Mariah, Puffy, Manson To Perform". MTV News. 5 באוקטובר 1999. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Tadeusiak, Aneta. "MTV Europe Music Awards 2000". ukmix.org. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2010. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe: Award nominations 2001". BBC News. 25 בספטמבר 2001. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Mancini, Robert (30 בספטמבר 2002). "Eminem, Pink, Shakira Nab Most Noms For MTV Europe Music Awards". MTV News. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe Music Awards: The winners". BBC News. 6 בנובמבר 2003. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe Awards 2004: The winners". BBC News. 18 בנובמבר 2004. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "COLDPLAY, GORILLAZ LEAD MTV EUROPE MUSIC AWARDS NOMINATIONS". MTV Networks. 28 בספטמבר 2005. נבדק ב-7 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Rawson-Jones, Ben (20 בספטמבר 2006). "MTV Europe Awards 2006: The Nominees". דיגיטל ספיי. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Levine, Nick (1 בנובמבר 2007). "In full: MTV Europe Music Awards winners". דיגיטל ספיי. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "US artists lead MTV Europe awards". BBC News. 21 בספטמבר 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Camila Cabello, Ariana Grande, Post Malone Lead 2018 MTV EMA Nominees". Billboard. 4 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "ARIANA GRANDE, BILLIE EILISH, LIL NAS X, AND MORE: THE 2019 EMA NOMINATIONS ARE HERE". MTV. נבדק ב-3 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "READY, SET, VOTE! THE 2020 MTV EMA NOMINEES ARE HERE!". MTV Networks Europe. 6 באוקטובר 2020. נבדק ב-6 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
Rīgas Modes

Rīgas Modes היא להקת פופ מלטביה שהוקמה בשנת 2008. הלהקה כוללת חמישה חברים. בתחילת דרכה שם הלהקה היה "Komjaunatne" והחל משנת 2014 היא מופיע תחת השם הנוכחי. זמן קצר לאחר הקמתה בעיירה אוגרה, הלהקה עברה לריגה. בשנת 2012 הם לראשונה הופיעו בציבור בהופעה גדולה. בשנת 2014 הם הוציאו מיני-אלבום שכלל חמש שירים. בשנת 2016 הלהקה הוציא את האלבום הראשון שלה. אלבום זה זכה להצלחה והוענקו לו מספר פרסים לטבים בתחום המוזיקה. בשנת 2016 הלהקה הוציאה את מיני אלבום השני שלה. בשנת 2018 הלהקה השתתפה באלבום לזכרו של מרטינש פריימאניס. ברעיונות להתקשרות חברי הלהקה צינו שסגנון הלהקה הושפע ממספר אמנים ידועים מאירופה וארצות הברית אך גם מלהקות לטביות דוגמת A-Eiropa. מדיה וקבצים בנושא Rīgas Modes בוויקישיתוף Rīgas Modes, באתר ספוטיפיי Rīgas Modes, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Rīgas Modes, באתר Discogs (באנגלית) Rīgas modes. Vidējais pirksts manai pagātnei, www.diena.lv Intervija lielveikalā. «Rīgas Modes», TVNET, ‏25 באפריל 2016 (בלטבית)
אלן אישאם שאט

אלן אישאם שאט (באנגלית: Ellen Isham Schutt ‏: 1873 – 1955) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית בתחילת המאה ה-20 של משרד החקלאות האמריקאי. עבודתה מהווה חלק מאוסף צבעי המים של הספרייה החקלאית הלאומית. אלן אישאם שאט נולדה ב-15 באפריל 1873 באחוזת אוק גרוב בארלינגטון, וירג'יניה, לפרנסיס גריינג'ר שאט ולאמילי אליזבת תומאס שאט לבית ואליס. היא הייתה אחת משבעה ילדים, עם שני אחים וארבע אחיות. הם גדלו במה שהיא כעת צ'רידייל, וירג'יניה, שם קנה אביה אדמה לאחר מלחמת האזרחים. אביה של אלן רכש בסופו של דבר כמעט 300 דונם באזור וכיום נחשב לאחד ממייסדי צ'רידייל המודרנית. בשנת 1906, אלן בנתה בית נאו-קלאסי גדול בצ'רידייל שהיה ידוע בשם "אלנווד". הוא נבנה כולו מבטון כהגנה מפני שריפה, ומספרים שהוא היה הבית הראשון באזור שחובר להזנת חשמל. אלן ואמה התעניינו בגנאלוגיה ויצרו יחד עצי משפחה רבים שלא פורסמו ורישומים אחרים הנוגעים למשפחת ואליס שהועברו לאחר מכן לאגודה ההיסטורית של מרילנד. ב-1914, השנה שבה נפטר אביה, היא נישאה לוולטר דייוויד בלקברן בפלורידה. נישואים אלה לא החזיקו מעמד, ובשנת 1917 היא נישאה לבן דודה הראשון, תומאס סמית' ואליס (1876–1949), בווירג'יניה. אלן מתה ב-5 בדצמבר 1955 בווירג'יניה, והיא קבורה בבית הקברות של גני קולומביה בארלינגטון. שאט עבדה עבור משרד החקלאות של ארצות הברית בין השנים 1904 ו-1914, חלק מקבוצת מאיירים שכללו את דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, רויאל צ'ארלס סטדמן, ג'יי מריון שול ואלזי לואר פומרוי. במהלך תקופה זו, היא ציירה למעלה מ-700 צבעי מים של פירות ואגוזים. הנושאים שלה נעו בין פירות נפוצים (תפוחים, אגוזי היקורי) לאקזוטיים (אגוזי קשיו), וציורים לא מעטים מראים נזקי פירות מעובשים, חרקים ומסיבות אחרות. סגנונה המדויק והיבש למדי הביא לצבעי מים שלעיתים נראים יותר כמו רישומים מאשר ציורים. היא גם עיצבה כמה פירות כתפוחים ואגסים בשעווה כדי להדגים את ההשפעות של אחסון ואריזה ארוכים על פירות. היא תרמה כמה רישומים של דגימות צמחים שנאספו במקסיקו לעבודה של בריטון ורוז על הקקטוסים. החל משנת 1911 הזמינה אוניברסיטת קליפורניה את שאט לצייר בצבעי מים את התפוחים המקומיים שמראים נזקים כתוצאה ממצבים הנעים בין מחלות ופגיעות חרקים ועד פגיעה מאחסון. חוקר אחד טוען שסדרה זו של דימויים "היפר-ריאליים" מסתכמת בייצוג מרומז של הרעיון שאין תפוח מושלם או נורמלי - זהו חזון המתאים לשאיפות של עידן מתקדם של שליטה על כוחות טבעיים כמו הריקבון. הסדרה המלאה של 286 ציורי צבעי מים שצוירו בין השנים 1911 ל-1915 מוחזקת על ידי אוניברסיטת קליפורניה, דייוויס. מדיה וקבצים בנושא אלן אישאם שאט בוויקישיתוף אלן אישאם שאט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Wallis, Guy. The Wallis Family of Kent County, Maryland. "National Register of Historic Places: Cherrydale Historic District, Arlington County, VA NATIONAL (VDHR 000-7821)" "Schutt, Ellen Isham. Pomological Watercolors", www.library.ucdavis.edu Rockwell, J.E. Visitors' Guide to the Exhibits of the Bureau of Plant Industry at the Louisiana Purchase Exposition, St. Louis, 1904. Washington, D.C.: Government Printing Office, 1904. Britton, N.L., and J.N. Rose. The Cactaecae. Vols. III and IV. Washington, D.C.: Carnegie Institute, 1920. The Esopus and the Anthracanose, www.academia.edu
נבחרת ליבריה בכדורגל

נבחרת ליבריה בכדורגל, הידועה בכינוייה "הכוכב היחיד", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ליבריה. הדירוג הנוכחי של נבחרת ליבריה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-143 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,064.97 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 66 נמדד לראשונה ביולי 2001, והדירוג הנמוך ביותר 164 נמדד לראשונה באוקטובר 2010. אף על פי שהנבחרת הוציאה מתוכה את כדורגלן השנה בעולם של שנת 1995, ג'ורג' ואה (הראשון, ועד כה גם היחיד, שזכה בפרס מבין כדורגלני יבשת אפריקה) הנבחרת נכשלה לנצל את הכישרון הגלום בשחקן זה על מנת להגיע להשגים עם הנבחרת הלאומית. הנבחרת מעולם לא הגיעה למעמד של גביע העולם בכדורגל ובגביע אפריקה לאומות לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון. וואה נחשב ל"קדוש" של נבחרת ליבריה לאחר שלא רק ששיחק בנבחרת הלאומית ואף אימן אותה בתקופה מסוימת, הוא אף תרם מכיסו לקופת הנבחרת על מנת לנסות לרומם אותה. 1930 עד 1962 - לא נכנסה 1966 - פרשה 1970 עד 1978 - לא נכנסה 1982 עד 1990 - לא העפילה 1994 - פרשה תוך כדי המוקדמות 1998 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה ג'ורג' ואה ג'יימס דבה כריס גבאנדי זיזי רוברטס כריסטופר וורה דולי ג'ונסון גיזי דורבור מדיה וקבצים בנושא נבחרת ליבריה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ליבריה בכדורגל האתר הרשמי של הנבחרת דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
2020 בקמרון

אירועים בשנת 2020 בקמרון. נשיא: פול בייה ראש הממשלה: ג'וזף נאוט מתמשך – מגפת הקורונה בקמרון. 9 בפברואר – בחירות לפרלמנט הקמרוני. מפלגת העם הדמוקרטי זכתה ב-139 מ-167 מקומות. 14 בפברואר – כחלק של משבר אנגלופון נהרגו 21 אזרחים באחד הכפרים. 6 במרץ – גילוי ראשון של חולה נגיף הקורונה. 24 באוקטובר – כחלק של משבר אנגלופון בוצע התקפה על בית הספר. 27 בדצמבר – 37 הרוגים בתאונת אוטובוס. 31 בדצמבר – מספר חולי קורונה במידה הגיע ל-26,277 מהם 448 נפטרו. מדיה וקבצים בנושא 2020 בקמרון בוויקישיתוף