laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אייריס וג'ון

אייריס וג'ון (באנגלית: Iris) הוא סרט משנת 2001 המספר את סיפורה של הסופרת האירית אייריס מרדוק ויחסיה עם ג'ון ביילי. הסרט משווה בין התקופה של ראשית יחסיהם כשמרדוק (בגילומה של קייט וינסלט) בעלת האישיות הכריזמטית והדומיננטית, וביילי בן זוגה המלומד והביישן (יו בונוויל) ובין התקופה המאוחרת יותר בחייהם, כאשר מרדוק (כעת בגילומה של ג'ודי דנץ') חולה במחלת אלצהיימר וביילי (בגילומו של ג'ים ברודבנט) מטפל בה בביתם שבצ'ורלברי רואד בצפון אוקספורד. ריצ'רד אייר ביים את הסרט לפי ספר הזכרונות של ג'ון ביילי "קינה לאייריס". הסצנות על החוף צולמו בסאות'וולד שבסאפוק, מקום שהיה חביב על אייריס מרדוק. ברודבנט זכה על תפקידו בסרט בפרס האוסקר כשחקן משנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. ג'ודי דנץ' הייתה מועמדת לאוסקר בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, וקייט וינסלט הייתה מועמדת בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. כאשר אייריס מרדוק הצעירה פוגשת את ג'ון ביילי, חבר ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, היה הוא צעיר תמים העומד נבוך בפני האישה החופשייה בדעותיה, אישיותה הכובשת וכשרונה האמנותי הבולט. כמה עשורים אחר כך לא השתנה הרבה ביחסיהם, השניים חיים ביחד וג'ון מסור לאשתו המפורסמת. כאשר אייריס מתחילה לסבול מאמנזיה ומשטיון, ג'ון בחוסר תקווה ובתסכול רב מנסה לטפל בה. עם הזמן מצבה מדרדר עם התגברות מחלת אלצהיימר. ג'ודי דנץ' - אייריס מרדוק קייט וינסלט - אייריס מרדוק הצעירה ג'ים ברודבנט - ג'ון ביילי יו בונוויל - ג'ון ביילי הצעיר פנלופי וילטון - ג'נט סטון ג'ולייט אוברי - ג'נט סטון הצעירה טימותי וסט - מוריס סמואל וסט - מוריס הצעיר קריס מרשל - ד"ר גודג'ון אתר האינטרנט הרשמי של אייריס וג'ון "אייריס וג'ון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אייריס וג'ון", באתר נטפליקס "אייריס וג'ון", באתר AllMovie (באנגלית) "אייריס וג'ון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אייריס וג'ון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אייריס וג'ון", באתר Metacritic (באנגלית) "אייריס וג'ון", באתר אידיבי "אייריס וג'ון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות שירז גרד, איריס וג'ון, בכתב העת "שורה ראשונה", גיליון ראשון, 2003 אורי קליין, מגיע לה יותר, באתר הארץ, 8 ביולי 2002 נסים דיין, ‏הגרסה האנגלית של "נפלאות התבונה", באתר גלובס, 11 ביולי 2002 נילי ברקן, ‏זיקנה ללא מסכות, באתר גלובס, 21 ביולי 2002 בתיה גור, החי על המתה, באתר הארץ, 18 ביולי 2002 אורי קליין, דרך אגב, קוראים לו ג'ים ברודבנט, באתר הארץ, 28 ביוני 2002
קובה (יפן)

קוֹבֶּה (ביפנית: 神戸市) היא בירת מחוז היוגו, בחבל קנסאי, שעל האי הונשו ביפן, מערבית לאוסקה, היא אחת מערי הנמל המרכזיות של יפן, יחד עם יוקוהמה, נגויה, אוסקה וטוקיו. נכון ל-1 ביולי 2021, התגוררו בקובה מעל מיליון וחצי איש, העיר היא השנייה בגודלה בקנסאי, והשמינית ביפן כולה. האזור מוזכר לראשונה בספר "ניהון שוקי", בו מתואר ייסוד מקדש השינטו איקוטה על ידי הקיסרית ג'ינגו בשנת 201 לספירה. לאורך מרבית ההיסטוריה שלה, העיר לא נשלטה על ידי ישות פוליטית אחת, אף לא בתקופת אדו, בה שלטה שוגונות טוקוגאווה ישירות על הנמל בעיר. היא הייתה אחת הערים הראשונות שנפתחו לסחר עם המערב בשנת 1868. העיר נוסדה בצורתה הנוכחית ב-1889, ושמה נגזר מהמונח "kanbe", כינוי למגני מקדש איקוטה שבעיר. היא צורפה כאחת מ-17 "הערים המיועדות" של יפן ב-1956. בשנת 1923, תושבי נגסאקי רבים מצאו מפלט בקובה לאחר רעידת האדמה שאירעה בעירם. בשנת 1995 אירעה בעיר רעידת אדמה בעוצמה של 7.2 בסולם ריכטר, בה נהרגו כ-5500 אנשים; בעקבותיה נפגע מעמדה כאחת מערי הנמל הבולטות ביפן, אך היא נותרה הרביעית בחשיבותה מביניהן. בעיר שוכנים משרדיהן הראשיים של חברות יפניות ידועות רבות (כגון תעשיות כבדות קווסאקי), וגם מספר חברות בינלאומיות קבעו בה את מקום מושבן של הנהלות סניפי יפן או אסיה שלהן (כגון נסטלה ופרוקטר אנד גמבל). בין העיר לבין האי אוואג'י מחבר הגשר התלוי אקשי-קייקיו כחלק מן הכביש המהיר בין הונשו לשיקוקו. זהו הגשר התלוי הארוך בעולם נכון ל-2014. העיר ידועה בשל בשר בקר קובה שמוצאו בה והוא קרוי על שמה. בעיר מצוי אחד מאתרי המעיינות החמים הידועים ביפן, ארימה אונסן. ערך מורחב – יהדות קובה (יפן) בקובה הייתה קיימת קהילה יהודית קטנה שאורגנה בשנות ה-30 על ידי ניסים טאוויל שהגיע למקום בענייני מסחר והביא ספר תורה מירושלים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו לקובה אלפי יהודים מליטא ובהם המורים והתלמידים של ישיבת מיר, שקיבלו ויזות מידי צ'יאונה סוגיהארה. עם פרוץ המלחמה בין יפן לארצות הברית עזבו כל הפליטים, רובם לשאנגחאי. כיום יש בעיר מספר מועט של יהודים, אותם משרת בית כנסת פעיל. ארצות הברית סיאטל, ארצות הברית צרפת מרסיי, צרפת ברזיל ריו דה ז'ניירו, ברזיל לטביה ריגה, לטביה ספרד ברצלונה, ספרד פקיסטן פייסלאבאד, פקיסטן איראן בם, איראן דרום אפריקה יוהנסבורג, דרום אפריקה קוריאה הדרומית אינצ'ון, קוריאה הדרומית גשר קובה מלון מריקן פארק אוריינטל הרבורלנד, אזור מסחרי קובה במבט ממטוס גשר אקשי-קייקיו נמל קובה אתר האינטרנט הרשמי של קובה (ביפנית) קובה, ברשת החברתית פייסבוק קובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קובה, ברשת החברתית אינסטגרם קובה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר העיר קובה (באנגלית) יהודי קובה (באנגלית) קובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הציל שש מאות יהודים בחתימת ידו, מעריב, 5 בינואר 1970 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע שנונית

מבצע שנונית (3 באפריל 1954) היה מבצע צה"לי, משולב בכוחות אוויר וים לחילוץ חיילי צוות כוח ימי שספינתו נתקעה בחוף סעודיה. "בר גיורא" היה שמה של גוררת חיל הים שהוסוותה כספינת דיג 'אלמוגית' ופעלה קרוב לחוף הסעודי במשימת סיור מבצעי, של שבעה לוחמים בפיקודם של ישראל גרנית ויעקב ריטוב וחיילים משייטת 13. מטרת הסיור הייתה לאתר מפרצונים למטרות מסתור ומארב. ב-1 באפריל 1954 מנועה של האלמוגית חדל מלפעול, והיא נסחפה עד שנתקעה על שרטון במפרצון דאבה. מיד עם היוודע המצב בשעה אחת בצהריים (13:00), הוזנק מטוס קרב של חיל האוויר הישראלי לוודא את מיקומה המדויק של אלמוגית. עם מטוס הקרב (מדגם מוסקיטו) הוזנק גם מטוס תובלה (מדגם DC-3 דקוטה) כדי להוות תחנת ממסר אווירית בין הכוח הימי שהיה בספינה, לבין מטוס הקרב בסיור ומוצב הפיקוד הקדמי שהוקם בעיר אילת. אחרי שעתיים וחצי (בשעה 15:35) זוהתה הספינה בסעודיה במרחק 146 ק"מ מאילת. באגף המבצעים הוחלט לבצע פינוי אווירי. במקביל הוחלט לנסות גם פינוי ימי באמצעות אוניית חיל-הים שהפליגה לאזור השרטון ("ברזלית"). בידי המודיעין היו תצלומי אוויר ארכיוניים של רצועת החוף הסעודי, ואלה שימשו את מתכנני החילוץ בקביעת אתרי נחיתה אפשריים. סא"ל שלמה להט ריכז את הכנות חיל האוויר כראש ענף מבצעים במפקדת החיל. הייתה התלבטות באיזה דגם מטוס לבחור, שיהיה מסוגל לנחיתה והמראה בשטח מדברי בארץ אויב. ההתלבטות הייתה בין מטוסים ימיים מדגם PBY קטלינה, או מטוסים מדגם פייפר סופר-קאב או דקוטה. בלילה, שעה לפני חצות (23:00), המריא מטוס דקוטה לאזור השרטון הסעודי ממנו שודרה תוכנית החילוץ לחיל הים. בגלל דחיפות המבצע, הפקודות למבצע הועברו בקו טלפון רגיל (שאינו מאובטח) למפקדי כוחות האוויר אל"ם עזר ויצמן, מפקד בסיס חיל האוויר ברמת דוד ורס"ן "גרישה" בראון מפקד טייסת הפייפרים. זו נבחרה, כי מטוסי פייפר אמינים ומתאימים יותר לתנאי השטח באזור. לקראת חצות המריאו שבעה פייפרים בפיקוד סרן יצחק זוסמן-זמיר. ציוד רב הועמס על המטוס המוביל, שהוכן לנחיתה בתנאי קרקע קשים כמצופה. תנאי מזג האוויר היו קשים ואילצו את הטייסים לדחות ביום את המבצע כולו. בבוקר 3 באפריל (בשעה 07:30), בהפרש של חמש דקות בין מבנה למבנה, המריאה טייסת פייפרים מאילת בשלושה מבנים - שלישייה ושני זוגות. הם טסו דרומה בגובה נמוך במרכז מפרץ אילת, ולאחר כשעת טיסה פנו מזרחה לחוף סעודיה. מעליהם חג המוסקיטו כהגנה אווירית. מפקד הטייסת זיהה את הספינה התקועה על שרטון, ובמרחק לא רב ממנה נראתה ספינה גדולה נוספת עוגנת. מלבדה, ליד החוף נראתה סירת דייג. הטייסים ערכו הקפות לוודא שמדובר בספינת חיל הים בזיהוי מדויק, והמוביל התקשר עם הכוח הימי הלכוד על השרטון. יום קודם אילתרו אנשי חיל הים מסלול נחיתה. עם יעף טייסת הפייפרים פתחו נר עשן על המסלול לסמן למוביל שנחת וזה אותת לשאר לנחות אחריו. שבעת הפייפרים פינו את לוחמי הכוח הימי, ובתנאי מזג-אוויר קשים במיוחד שבו לארץ. על מנת שכלי השייט לא יפול בידי הסעודים הוחלט להשמידו מהאוויר. ארבעה מטוסי מוסטנג, בפיקוד רס"ן מרדכי הוד, פתחו בירי רקטות ותותחים על האלמוגית והעלו אותה באש. מבצע שנונית, אתר חיל האוויר מבצע סנונית באתר מורשת חיל הים. מייק אלדר, שייטת 13 - סיפורו של הקומנדו הימי. ספרית מעריב, תל אביב 1993 - "סופה של הספינה 'בר גיורא'", עמ' 206 - 208. אליעזר (צ'יטה) כהן, צבי לביא: השמים אינם הגבול - סיפורו של חיל האוויר הישראלי, ספריית מעריב, תל אביב 1999. מצוטט באתר מרקיע שחקים. בחיל הים מופיע שם המבצע סנונית מבצע סנונית באתר מורשת חיל הים.
הפארק הלאומי קהורנגי

הפארק הלאומי קהורנגי (באנגלית: Kahurangi National Park) הוא פארק לאומי בצפון-מערב האי הדרומי של ניו זילנד. הפארק משתרע על פני 4,515 קמ"ר, חוצץ בין חבל החוף המערבי למחוז טסמן ומהווה את הפארק הלאומי השני בשטחו בניו זילנד. שמו של הפארק נובע משמו המאורי של האזור, שמשמעותו "נכס יקר ערך". הפארק כולל מגוון גדול של נופים, צמחייה ובעלי חיים. הפעילויות העיקריות בו הן חקר מערות, רפטינג והליכה בטרקים, ביניהם גם טרק ההיפי (Heaphy Track), שנחשב לאחד משבעת הטרקים המובילים של ניו זילנד (ה-Great walks). מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי קהורנגי בוויקישיתוף הפארק הלאומי קהורנגי- באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאות'רן קומפורט

סאות'רן קומפורט (באנגלית: Southern Comfort) הוא ליקר פירות אמריקאי, העשוי מעשבים וויסקי המיוצר מאז 1874. הליקר מיוצר מתערובת של ויסקי, אפרסק, משמש, תפוז, וניל, סוכר וקינמון. תאגיד בראון-פורמן מחזיק במותג סאות'רן קומפורט. הליקר זמין ב-50%, 38%, 35% וב-21% אלכוהול לנפח. באוסטרליה וניו זילנד הוא זמין רק ב-30%. נהוג לחשוב שהסאות'רן קומפורט מבוסס על בורבון, אך למעשה הוא מבוסס על תזקיק דגנים טבעי והצבע החום בא מהוספת צבע מאכל קרמל. לעומת זאת סאות'רן קומפורט רזרב הוא תערובת של סאות'רן קומפורט ובורבון בן 6 וחוזקו 40%. סאות'רן קומפורט יוצר לראשונה על ידי ברמן אירי בשם מרטין וילקס הרון (Martin Wilkes Heron) (אנ') בשנת 1874. סאות'רן קומפורט משמש כבסיס למספר קוקטיילים. ביניהם, זיון איטי ונוח כנגד הקיר, "סאות'רן מיול, אלבמה סלאמר ועוד. מדיה וקבצים בנושא סאות'רן קומפורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאות'רן קומפורט סאות'רן קומפורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאות'רן קומפורט - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) Cut the fog with a well-balanced cocktail Southern Comfort Whisky Liqueur 70 proof, Cordials and Liqueurs, 750ml ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרומית שחורה

מרומית שחורה (שם מדעי: Chlidonias niger) היא מין עוף ימי מהסוג מרומית שבמשפחת השחפיתיים. אורך גופה כ-25 סנטימטרים, מוטת כנפיה כ-60 סנטימטרים ומשקלה כ-60 גרם. חלקי גופה האחוריים, הגב והזנב, אפורים, ואילו הראש, החזה והבטן שחורים בקיץ והופכים אפורים לקראת החורף, כשרק הכיפה נותרת שחורה. אזורי התפוצה של המרומית באירופה ואמריקה הצפונית, שם היא מקננת על גושי צומח צפים בביצות מים מתוקים. בחורף נודדות המרומיות מאירופה לאפריקה ומאמריקה הצפונית לחופים הצפוניים של אמריקה הדרומית. בארץ ישראל תועדו בעבר כעשרים זוגות של מרומית שחורה שקיננו על "איים" צפים של צמחי קרנן טבוע במים הרדודים של אגם החולה, אולם מאז ייבוש החולה המרומית השחורה היא חולפת הנצפית לעיתים נדירות למדי במקומות לחים בעמקים הצפוניים. מדיה וקבצים בנושא מרומית שחורה בוויקישיתוף מרומית שחורה, באתר ITIS (באנגלית) מרומית שחורה, באתר NCBI (באנגלית) מרומית שחורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מרומית שחורה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) מרומית שחורה, באתר GBIF (באנגלית) מרומית שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN עזי פז, "דיוקנה של שמורה: שמורת החולה", טבע וארץ י"א/ב', 1969, עמ' 60-65 ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בעיית הדוור הסיני

בעיית הדוור הסיני היא בעיה בתורת הגרפים, העוסקת בדוור, שבמסגרת תפקידו עליו לצאת מבית הדואר העירוני, לעבור על פני כל הרחובות בעיר, כדי לחלק מכתבים לדיירי רחובות אלה, ולחזור לבית הדואר העירוני. יש למצוא כיצד יעבור הדוור על כל הרחובות (הנפגשים בצמתים, שבהם אפשר לעבור לרחוב אחר) במסלול הקצר ביותר. במונחים של תורת הגרפים דורשת הבעיה למצוא את המסלול הסגור הקצר ביותר העובר על כל הקשתות של גרף ממושקל בלתי מכוון. בעיה מקבילה בתורת הגרפים היא בעיית הסוכן הנוסע, שבה נדרש מסלול העובר על כל הצמתים שבגרף. בעיית הדוור הסיני נוסחה על ידי המתמטיקאי הסיני מיי-קו קואן בשנת 1962, ושמה ניתן לה על ידי אלן גולדמן. כאשר בגרף יש מסלול אוילרי, שהוא מסלול בגרף העובר בכל קשת בו בדיוק פעם אחת, מסלול זה הוא כמובן הקצר ביותר. בגרף שבו יש מסלול אוילרי, כל הצמתים הם מסדר זוגי (כלומר בכל צומת עובר מספר זוגי של קשתות), ולכן כאשר בגרף אין מסלול אוילרי, יש בו צמתים מסדר אי-זוגי. על פי למת לחיצות הידיים, מספר הצמתים הללו הוא זוגי. כדי לעמוד בתנאי הבעיה, יש לעבור פעמיים על קשתות היוצאות מצמתים אלה. לשם כך נכפיל קשתות המחברות בין שני צמתים מסדר אי-זוגי (צעד השקול למעבר פעמיים על אותה קשת), ובכך נהפוך את המסלול לאוילרי. בעת הכפלת הקשתות נבחר את אלה שאורכן הכולל הוא הקצר ביותר, ונקבל מסלול אוילרי הפותר את הבעיה. נחקרו גם וריאציות אחדות של הבעיה, שנמצאו כבעיות NP-שלמות: בעיית הדוור הסיני בגרף מעורב: בווריאציה זו, חלק מהקשתות מכוונות, כלומר ניתן לנוע בהן רק בכיוון אחד. בעיית הדוור הסיני ב-k מסלולים: מציאת k מסלולים היוצאים כולם מצומת מסוימת, כך שכל קשת נכללת במסלול אחד לפחות. המטרה היא להוזיל את מחירו של המסלול היקר ביותר. בעיית הדוור הכפרי: נתונה גם תת-קבוצה של קשתות במשקל מינימלי. יש למצוא מסלול מעגלי שכולל לפחות מעבר אחד על כל אחת מקשתות אלו (בנוסף למעבר אפשרי על קשתות נוספות). הגשרים של קניגסברג מדיה וקבצים בנושא בעיית הדוור הסיני בוויקישיתוף בעיית הדוור הסיני, באתר MathWorld (באנגלית) Chinese Postman Problem Chinese Postman Problem Crescenzi, P.; Kann, V.; Halldórsson, M.; Karpinski, M.; Woeginger, G. "A compendium of NP optimization problems". KTH NADA, Stockholm.
משושה החורף

משושה החורף הוא מערך דמיוני של שישה כוכבים בהירים בשמי החורף היוצרים צורת משושה. קודקודי המשושה הם הכוכבים (מהקודקוד הצפון מערבי ועם כיוון השעון) קאפלה, אלדברן, ריג'ל, סיריוס, פרוקיון וקסטור או פולוקס, כולם עם בהירות נראית מדרגה מתחת ל-2 (מתחת ל-1.2 אם פולוקס משמש כקודקוד הצפון מזרחי). ששת הכוכבים ניתנים לצפייה כמעט מכל מקום על כדור הארץ, למעט דרום ניו זילנד, דרום צ'ילה וארגנטינה ואזורים מצפון לחוג הארקטי. צורת המשושה בולטת לעין בעיקר בחודשים דצמבר עד מרץ. בתוך המשושה בולט הכוכב ביטלג'וז שאינו מהווה חלק ממנו, אך יוצר עם סיריוס ופרוקיון צורת משולש כמעט שווה-צלעות שמכונה לעיתים משולש החורף. כל אחד מכוכבי המשושה שייך לקבוצת כוכבים אחרת והקבוצות הן (בהתאמה לסדר הכוכבים לעיל) עגלון, שור, אוריון, כלב גדול, כלב קטן ותאומים. משולש הקיץ משולש האביב מדיה וקבצים בנושא משושה החורף בוויקישיתוף מהו משושה החורף?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרחב גאודזי

בטופולוגיה, מרחב גאודזי הוא מרחב מטרי X {\displaystyle X} (עם מטריקה d {\displaystyle d} ), שבו כל המרחקים נמדדים על ידי מסילות מתאימות. הדרישה המקובלת היא שלכל שתי נקודות x , y {\displaystyle x,y} במרחב תהיה איזומטריה מן הקטע   [ 0 , d ( x , y ) ] {\displaystyle \ [0,d(x,y)]} ל- X {\displaystyle X} , המעבירה את נקודות הקצה ל- x {\displaystyle x} ול- y {\displaystyle y} . מרחב כזה הוא, כמובן, קשיר מסילתית. המסילה המתקבלת מ- x {\displaystyle x} ל- y {\displaystyle y} נקראת מסילה גאודזית, והיא מתארת את המרחק הקצר ביותר בין הנקודות. כל מרחב גאודזי הוא מרחב אורכים. מרחב אורכים שלם וקומפקטי מקומית הוא מרחב גאודזי. בין הדוגמאות החשובות למרחבים גאודזיים - יריעת רימן שלמה (ובפרט כל משטח רימן); וגרף שבו מקצים על כל קשת מטריקה של קטע ממשי. כל מרחב מטרי שלם שבו לכל x , y {\displaystyle x,y} יש נקודה z {\displaystyle z} ביניהן (נקודה z ≠ x , y {\displaystyle z\neq x,y} כך ש- d ( x , z ) + d ( z , y ) = d ( x , y ) {\displaystyle d(x,z)+d(z,y)=d(x,y)} ), הוא גאודזי. דוגמה למרחב מטרי שאיננו גאודזי היא R 2 ∖ { ( 0 , 0 ) } {\displaystyle \mathbb {R} ^{2}\setminus \{(0,0)\}} (המישור האוקלידי ללא ראשית הצירים) שכן המרחק בין הנקודות ( 1 , 0 ) , ( − 1 , 0 ) {\displaystyle (1,0),(-1,0)} הוא 2 {\displaystyle 2} , אך אין מסילה באורך 2 {\displaystyle 2} בין נקודות אלו. קיימות להגדרה גם וריאציות חזקות יותר, שבהן דורשים קיומה של איזומטריה מהישר הממשי, העוברת בכל זוג נקודות נתון. במרחבים כאלו אפשר להמשיך את הקטעים הגאודזים עד לאינסוף, לשני הכיוונים, ברוח האקסיומה השנייה של אוקלידס. במרחב גאודזי ממלאות המסילות הגאודזיות תפקיד דומה לזה של הקווים הישרים במרחב אוקלידי, ואכן, המרחב האוקלידי (ביחס למטריקה הנורמית) הוא מרחב גאודזי, שבו הגאודזים הם הקווים הישרים. מרחב אורכים Herbert Busemann, "The geometry of Geodesics", 1955 (Dover edition: 2005).
ריסן

ריסן (שם מדעי: .Blepharis Juss) הוא סוג צמחים עשבוניים רב-שנתיים מיעוטם חד-שנתיים ושיחים במשפחת הקוציציים ובו 128 מינים, מהם רק אחד גדל בר בישראל ריסן דק (Blepharis attenuata) - צמח קוצני רב-שנתי מדברי. רובם גדלים באזורים הטרופים שמשתרעים בכל אפריקה (מלבד צפון אפריקה) באזורים הטרופיים של אפריקה ואסיה ותפוצתו משתרעת מאפריקה עד אסיה הטרופית. בישראל נפוץ המין היחיד לאורך כל מזרחו של החבל המדברי, מאילת ועד רמת הגולן. זהו סוג גדול במשפחת הקוציציים, שרוב מיניו גדלים באזורים הטרופיים של העולם הישן (היבשות אסיה, אירופה ואפריקה). מיני סוג זה הם עשבים רב-שנתיים או בני שיח, שלהם עלים קוצניים. הפרחים ערוכים בשיבולת כלומר, מסודרים על ציר אחד בעמוד הפריחה, בצורה אופיינית למשפחה. הפרח אופייני למשפחה, ולו חפה קוצני גדול. צבע הפרח כחול. לפרח 'שפה' תחתונה בלבד, והיא מחולקת לאונות. הפרי הוא מטיפוס הלקט. מין אחד מסוג זה מצוי בארץ ישראל, ריסן דק (Blepharis attenuata). צורת חייו היא בן-שיח, והוא קוצני מאוד. פריחתו חלה במשך חודשים רבים בשנה, אך בעיקר בעונת הקיץ. מין זה מצוי בעיקר בחבלים המדבריים של הארץ, כדוגמת הנגב ומדבר יהודה, בערוצים יבשים ובבתות. בעבר, נחשבו שני מינים מסוג זה למיוצגים בצמחיית ארץ ישראל: המין ריסן נאכל, הגדל בעיקר במדבריות ותפוצתו רחבה; והמין ריסן דק שנחשב לאנדמי לארץ ישראל. המינים נבדלו בחפים שבאמצע התפרחת. במקורות מידע שונים עדיין קיימת חלוקה זו. לעומת זאת, מכליל מחקר עדכני את כל האוכלוסיות בישראל תחת המין ריסן דק. צמח זה המצוי בבתי גידול יובשניים מהווה דוגמה טובה למספר מנגנונים המאפשרים קיום חיים במצבי עקה, אשר התפתחו הודות לתהליכים אבולוציונים. כצמחי מדבר אחרים, הריסן הוא צמח קוצני מאוד, המונע ממנו להיאכל על ידי אוכלי עשב. כמו כן הקוצניות מצמצמת את שטח הפנים של העלה ובכך מפחיתה את אידוי המים ממנו. אך עם זאת, ההתאמה המופלאה ביותר היא מנגנון הפצת הזרע והנביטה של הצמח. מנגנון זה נחקר על ידי החוקר הישראלי יצחק גוטרמן. אחד האתגרים העומדים בפני צמחי מדבר, הוא לא רק היעדר מים אלא גם פיזור משקעים גדול- הן מבחינת עיתוי ירידת המשקעים והן מבחינת מיקומם. על צמחים אלו למצוא דרכים להפיץ את זרעיהם בצורה שתבטיח את נביטתם וקיום דור נוסף של צמחים. הריסן מתגבר על אתגר זה, על ידי הפצת הזרעים רק לאחר הרטבה ארוכה. עלי הגביע סוגרים על ההלקט היבש, אך נפתחים לאחר חשיפה ממושכת ללחות. לאחר הפתיחה, הזרעים 'מושלכים' למרחק של כמה מטרים, בעקבות לחץ שנוצר על ידי דפנות ההלקט. בעת הרטבת הזרע עצמו, מתפשקים השערות שעל פניו ונראים כריסים, ומכאן שם המין העברי, כמו גם השם הלטיני. כמו כן מראה הפרח בעל המבנה החד-שפתי דומה לריס. גוטרמן, יצחק. (1983). ריסן נאכל. החי והצומח של ארץ ישראל כרך 11, עמוד (107), הוצאת משרד הביטחון, תל אביב. פינברון-דותן, נעמי ודנין, אבינעם. (1991). ריסן. המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, (621). ירושלים, הוצאת כנה. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא ריסן בוויקישיתוף ריסן, באתר NCBI (באנגלית) ריסן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ריסן, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ריסן, באתר Tropicos (באנגלית) ריסן, באתר GBIF (באנגלית) ריסן, באתר IPNI (באנגלית) .Blepharis Juss, POWO plants of the World Online. Published on the Internet .Blepharis Juss, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023 ריסן דק, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
המפתח למאמרים בעברית

המפתח למאמרים בעברית (המוכר גם כ"מפתח חיפה" ובאנגלית: "IHP", ראשי התיבות של "Index to Hebrew Periodicals") הוא מאגר מידע ביבליוגרפי המנוהל בספריית יונס וסוראיה נזריאן באוניברסיטת חיפה, המכיל הפניות למאות אלפי מאמרים מתוך כתבי עת נבחרים, קבצים, ועיתונים יומיים בתחומים רבים: יהדות, ספרות, חינוך, היסטוריה וארכאולוגיה, אמנויות ואדריכלות, רפואה, משפטים, חקלאות, טבע, מדע וטכנולוגיה, חברה ומדינה. מאגר המפתח למאמרים בעברית מיוצר מאז שנת 1977, אך הוא כולל גם מאמרים מכתבי-עת משנים מוקדמות יותר. במהלך השנים הסתייע המפתח בעזרתם של מספר גורמים, כגון ספריית אוניברסיטת בר-אילן (שמפתחה מוספים ספרותיים בשנים 2005-1985 ואת כתבי העת "אורלוגין", "מלילה" ו"מולד"), מכללת תל-חי (שמפתחה עיתונות יומית בשנים 1997-1985) ויד יצחק בן-צבי. המפתח הופיע במשך שנים מספר בדפוס, כמיקרופיש וכתקליטור, ומאז שנת 2002 הוא נמצא באינטרנט, שם ממשק המשתמש שלו היה עד ינואר 2011 ממשק של תוכנת אל"ף המשמש בעיקר לקטלוגים של ספריות ולאחר מכן ממשק פרימו, הפועל בשיטת חיפוש אחד (One search), שניהם מתוצרת חברת אקס ליבריס. מדי שנה מתווספים למפתח כ-15,000 מאמרים. בראשית אוגוסט 2024, הגיע מספר הרשומות במאגר למיליון. המאגר כולל גם הפניות למאמרים שאינם בעברית, בעיקר בנושאים הקשורים לארץ ישראל. לחלק מהמאמרים קישור לטקסט המלא, הנמצא באינטרנט.[דרוש מקור] רשומה ביבליוגרפית טיפוסית במפתח המאמרים מכילה את שם המחבר או המחברים, את כותרת המאמר, את שם כתב העת או קובץ המאמרים שבו ראה אור, ואת פרטי הגיליון, תקציר המאמר, קישור לטקסט המלא של המאמר – אם זה נגיש באינטרנט, וכן קישור לרשימה המאוחדת של כתבי העת בישראל, ULS. המאמרים ממופתחים בעזרת תזאורוס (רשימת המונחים), המכיל מאות אלפי מונחי מפתוח ומספר רב של רמיזות. חלק ניכר מהנושאים הם שמות של אישים, תאגידים, הצגות וסרטים. מונחי המפתוח קשורים ביניהם בקשרים היררכיים - מונחים קשורים, מונחים צרים ומונחים רחבים ("פורים", למשל, הוא מונח צר של "חגי ישראל", ו"חגי ישראל" הוא מונח רחב של "פורים"). התזאורוס בשפה העברית פותח במיוחד לצורך המפתח במהלך השנים, והוא משמש גם פרויקטים נוספים וספריות אחרות[דרוש מקור]. כדי לענות על הצרכים של ספריות אקדמיות מחד, ושל ספריות ציבוריות ובתי ספר מאידך, מוצעות למשתמש מגוון אפשרויות חיפוש: במאגרים של כתבי-עת אקדמיים ומחקריים בלבד, במאגרים של כתבי-עת מחקריים ומקצועיים, במאגרי העיתונות היומית בלבד, במאגרים בטקסט מלא בלבד, או בכל המאגרים גם יחד. הגישה למפתח המאמרים מתאפשרת תמורת תשלום דמי מנוי. רכישת מינוי אפשרית לגופים מוסדיים בלבד. המינוי מבוסס כיום על שיטת זיהוי אוטומטית לפי IP של המוסד המנוי. על המפתח מנויים כיום כל המוסדות להשכלה גבוהה בישראל, ספריות ציבוריות ביישובים בישראל, עשרות ספריות בתי ספר, מכוני מחקר וארגונים שונים בישראל ומספר ספריות של אוניברסיטאות וגופים אחרים מחוץ לישראל. אלחנן אדלר, "המפעל לאיחזור מידע מכתבי-עת עבריים", קובץ ההרצאות, הכנס הארצי לעיבוד נתונים, 1979 אודות המפתח למאמרים בעברית, באתר ספריית אוניברסיטת חיפה רכישת מנוי למפתח חיפה באתר המפתח למאמרים בעברית.
אש רתק

אש רתק (או אש חיפוי) הוא מושג המתאר ירי של נשק כלפי כוחות אויב במטרה להפחית את יכולתם להגן על עצמם או להשיב אש על ידי אילוצם להישאר תחת מחסה. אש רתק נבדלת מירי על מנת להרוג בכך שמטרתה היא לגרום לאויב להוריד את ראשו ולהפחית את יכולתו לזוז, לירות ולהתבונן בשטח. אמנם אש שכזו מסוגלת לפצוע ולהרוג אך אין זו מטרתה העיקרית. אש רתק יעילה צריכה להיות רציפה דיה על מנת להותיר את האויב תחת מחסה. כך האויב יחשוש להשיב אש. אם יש על האויב אש כה רבה שהוא לא מסוגל לזוז מבלי להיחשף האויב מוגדר כמרותק. אש רתק עשויה להיות מכוונת ישירות כלפי כח מזוהה של חיילים או להיות מכוונת לאזור כללי (בניין או קו עצים המשמש הסוואה לחיילים). ריתוק אש האויב חיוני במהלך תנועת כוחות. בעיקר במהלך מצבים טקטיים שבהם מבוצעת הסתערות על מוצב אויב. כאשר מופעלת אש על היעדים לקראת מהלך התקפי, מפעילים גם ריכוך ארטילרי. השימוש באש רתק אינו מוגבל לנשק חי"ר. במהלך מבצעי נחיתה על חופים שהתרחשו במלחמת העולם השנייה, סיפקו אניות צי חיפוי אש כבדה לעבר אזורים שבהם היה חשד כי יש ארטילריה, מרגמות או עמדות מקלעים. הדבר נועד להגן על הכוחות הנוחתים על ידי ריתוק אש האויב. מצבים בהם נעשה שימוש באש רתק כוללים: אויב המחזיק בעמדה האויב חשוף או שלכוח התוקף מעט מאוד מקום להסתתר. על מנת להשתלט על מוצב האויב, התוקף חייב להיות מסוגל להגיע אליו. היכולת של האויב להשיב אש חייבת להיפגע לפני ההסתערות. מצב טיפוסי של רתק על מנת לקדם קבוצת תוקפים: הכוח התוקף מתפצל לשניים כוח א' יורה על האויב. האויב מסתתר. כוח ב' מתקדם לעבר עמדת האויב. התהליך נמשך כנדרש כאשר שני הכוחות המסתערים מחליפים תפקידים (התקדמות או המטרת אש רתק) עד אשר הם מגיעים לעמדה ומסוגלים לנהל קרב קרוב. רסס והתפלל (Spray & Pray) היא טקטיקה שבה משתמשים כשמיקום האויב אינו ידוע, התוקף אינו מנוסה, או המטרה רחוקה מדי או מהירה מדי. טקטיקה זו היא טקטיקת נגד אפשרית כנגד אש רתק. טקטיקת חיפוי יכולה להיעשות גם על ידי צלפים. במקום ירי צרורות אוטומטי אקראי, הצלפים יורים ופוגעים בכל אויב שחושף את עצמו כדי לבצע ירי. איום הצלפים מונע מהאויב להפעיל אש רציפה ומאפשר את תמרון הכוח. מאמץ האש
חיפוי

האם התכוונתם ל... אש חיפוי – מונח בטקטיקה צבאית חיפוי ארטילרי – מונח בטקטיקה צבאית חיפוי קירות – ראו אבן לבנייה חיפוי קרקע – שכבת חומר המפוזר על הקרקע כדי למנוע צמיחת עשביה ולהפחית באידוי המים. קונסילר – חומר איפור המשמש להסתרת פגמים בעור.
סולריזציה

סולריזציה (באנגלית: Solarisation) הוא תהליך צילומי היוצר עיוות קיצוני בניגודיות (קונטרסט) של התצלום. במסגרת התהליך, נחשף התשליל (נגטיב) או נייר הצילום לאור בצורה מקרית, תהליך אשר משנה את גוני התצלום ויוצר מעין "הילה" סביב העצמים בתשליל. בתהליך זה אין אפשרות לחזות מראש מה תהיה תוצאת החשיפה הנוספת של התצלום. את אפקט הסולריזציה ניתן ליצור על ידי חשיפת התצלום שהודפס ופותח במחצית מן הזמן הרצוי לפיתוח מלא במְפַתֵּחַ לאור נוסף במכונת ההדפסה (מַגְדֵּל). בדרך כלל חושפים את הנייר לאור המגדל בעוצמה זהה לזו של תהליך ההדפסה הרגיל, אולם ללא התשליל. את תהליך הסולריזציה ניתן לערוך גם ישירות על התשליל (נגטיב), אז מכונה תהליך זה אפקט "סאבאטיה" ("The Sabattier Effect"). באפקט זה אזורים שונים מתקבלים כדימוי נגטיבי על גבי התשליל. לנגפורד, מיכאל ג’ון, המדריך השלם לצילום, הוצאת כתר, ירושלים, 1988, עמ' 135. מדיה וקבצים בנושא סולריזציה בוויקישיתוף