laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקלטי הסלע בבהימבטקה

מקלטי הסלע בבהימבטקה (בהינדית: भीमबेटका शैलाश्रय) הן מקבץ מערות המהוות אתרים ארכאולוגים במרכז הודו. האתר מציג עדויות לקיומם של חיי אדם בהודו בתקופת האבן החל מהתקופה האשלית. רוב העדויות לחיי אדם באתר הם מהתקופה הפלאוליתית ומהתקופה המזוליתית. המערות נמצאות במחוז רייזן (אנ'), מאדהיה פרדש, הודו (כ-45 קילומטרים דרום-מזרחית לבופאל). על פי אנציקלופדיית בריטניקה, המערות מספקות "הצצה נדירה" להתיישבות אנושית ולהתפתחות תרבותית של בני האדם בתקופת האבן מציידים לחקלאים. האתר, הכולל למעלה מ-750 מערות, הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003. בחלק ממערות בהימבטקה מופיעים ציורי מערות פרהיסטוריים. העתיקים שבציורים הם בני 10,000 שנה ונוצרו בתקופה המזוליתית. מערות בהימבטקה מכילות את ציורי המערות העתיקים ביותר בהודו, והן אחד המתחמים הפרהיסטוריים הגדולים והעתיקים ביותר. מערות בהימבטקה נמצאות כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית מבופאל ו-9 ק"מ דרומית-מזרחית מ"Obedullaganj", אחת הערים המרכזיות במאדהיה פרדש. מדרום למערות נמצא רצף גבעות. פקיד בריטי הזכיר לראשונה את מערות בהימבטקה במאמר שכתב בשנת 1888. הוא הסתמך על המידע שאסף משבט האדיוואסי, אחד השבטים המקומיים באזור. הארכאולוג הראשון שביקר במערות באתר וגילה את החשיבות הפרהיסטורית שלהן היה ו.ס. וואקנקר, אשר ביקר באזור עם צוות ארכאולוגים ודיווח על כמה מערות סלעים פרהיסטוריות בשנת 1957. רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 התגלה הגודל האמיתי של המערות. מאז אותרו יותר מ-750 מערות סלעים באתר. על פי חפירות ארכאולוגיות שנעשו במקום עולה כי ההתיישבות האנושית במערות רצופה מתקופת האבן ועד המאה ה-2 לפנה"ס. מערות בהימבטקה הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2003. ערך מורחב – ציורי מערות במערות יש מספר גדול של ציורים. הציורים העתיקים ביותר הם בני 10,000 שנה, ואילו הסרטוטים הגאומטריים שבמערות שורטטו רק בימי הביניים. הצבעים שבהם השתמשו ליצירת הציורים הוכנו מירקות. ניתן לסווג את הציורים לפי שבע תקופות זמן שונות, ובכל תקופה סוג שונה של ציורים. תקופה I - (התקופה הפלאוליתית העליונה): ייצוגים ליניאריים בצבעי ירוק ואדום כהה של בעלי חיים כמו ביזונים, נמרים וקרנפים. תקופה II - (התקופה המזוליתית): ציורים קטנים יותר של בעלי חיים וכן דמויות אנושיות. הדמויות האנושיות ציורו גם בתור ציידים וסיפקו בכך מידע על כלי הנשק שבהם השתמשו באותה התקופה (חניתות, מקלות חדים וקשתות וחצים. ציורים מסוימים פורשו כמלחמות בין שבטים שחיו באזור. תקופה III - (התקופה הכלקוליתית): מזכירים מאוד את הציורים שצוירו בתקופה המזוליתית. ניתן להבחין כי בתקופה זו היו יותר ציורים של בני אדם שעוסקים בחקלאות ופחות בציורי ציד. תקופות IV ו-V - (היסטוריה מוקדמת): הציורים שורטטו בסגנון סכמטי וקישוטי, ונצבעו בעיקר באדום, לבן וצהוב. בתקופה זו צוירו גם סמלים דתיים וכן שמלות דמויות טוניקה. תקופה VI ו-VII - (ימי הביניים): בתקופה זו שורטטו בעיקר שרטוטים גאומטריים. לצורך שרטוט שרטוטים אלה השתמשו אנשי המערות בפחם. מיקום המערות על גבי מפה אחת ממערות בהימבטקה ציור המתאר צייד ציור של רקדנים מהתקופה המזוליתית מדיה וקבצים בנושא מקלטי הסלע בבהימבטקה בוויקישיתוף מקלטי הסלע בבהימבטקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Bhimbetka rock shelters, Encyclopaedia Britannica
יוסף פרגר

יוסף פרגר (1983 – 1885) היה נוירולוג ופסיכיאטר, הפסיכיאטר הראשון בבית החולים מעיין חרוד, הפסיכיאטר הראשון בצפון ארץ ישראל. פרגר נולד ב-1885 בהנובר, גרמניה. אביו היה הרב של קאסל. פרגר למד רפואה בברלין, ברסלאו, המבורג והוסמך כרופא במרבורג בשנת 1910. במהלך לימודי הרפואה הצטרף להתנועה הציונית יחד עם שמריהו לוין. ב-1906 ו-1908 השתתף בקונגרסים הציוניים. עבד בבתי חולים בהמבורג, מינכן ומיינץ. התמחה בניורולוגיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1917–1915 שירת כרופא צבאי בחזית המזרחית. בשנת 1918 מונה לרופא מטה ראשי בקומפלקס של בתי חולים צבאיים, שם התמחה בעיקר בנפגעי הלם קרב ומחלות פסיכיאטריות. לאחר מכן עבד כפסיכיאטר בקליניקה הפסיכיאטרית בלייפציג. בשנת 1924 ביקר בארץ ישראל ובדק את האפשרות להקים בית חולים פסיכיאטרי במוצא. בסופו של דבר, בית החולים הוקם בבית לחם. פרגר עבד כפסיכיאטר בבית החולים במעיין חרוד עקב ריבוי מקרי ההתאבדות בין החלוצים באותם ימים, ושב לגרמניה. בשנת 1930 ערך פרגר סיור שני בארץ ישראל. בשנת 1934 עלה לארץ מלווה ברעייתו וארבעת ילדיו, והתיישב בחיפה. עבד כפסיכיאטר בקופת חולים כללית. לאחר קום המדינה היה יועץ פסיכיאטרי בוועדות של משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי. נפטר בשנת 1983. ארכיון ובו מכתביו שמור בספרייה הלאומית בשנת 1914 נישא לד"ר שולמית פרגר (לבית בדט) (1891–1957). התמחתה בפסיכותרפיה (מקצוע שלא היה מוכר בארץ). מספר רישיון רופא: 1113. ב 25 בנובמבר 1940 לאחר שההגנה פוצצה את אניית המעפילים פאטריה ומאות מעפילים טבעו, התנדבה לטהר את הגופות ולהביאן לקבורה. לזוג נולדו ארבעה ילדים. בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר פרגר (חיפה): השקפות חדשות על גזע המוח (ישיבה ה', 1 ביוני) ילקוט הפרסומים, י' בשבט תשכ"ג, 4 בפברואר 1963, רשימת הרופאים בעלי תואר מומחה: יוסף פרגר חיפה, הר הכרמל, רחוב היינה 21, מס' רישיון מומחה: 747 בנוירולוגיה ופסיכיאטריה: 886, עמוד 747 נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור – הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 342, ערך: פרגר, יוסף "הפסכיאטר הראשון בצפון ארץ ישראל" ארכיון אוסף יוסף פרגר, בספרייה הלאומית נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור – הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 342, ערך: פרגר שולמית לבית בדט תוכנית הכינוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס תוכנית הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס רחוב צ'נסלור, ירושלים. בין המשתתפים (לפי א'-ב'): הנרי אונגר, יצחק איצקוביטש, מקס בוכמן, יחיאל קרל גוגנהיים, אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בנו גרינפלדר, אברהם דרוקמן, פריץ דרייפוס, פנחס וייל, חיים ארנסט ורטהיימר, פליכס זולמן, יעקב זס, רפאל משה חפץ, לודוויג פרדיננד מאייר, פליקס מנדל, דוד מרגלית, מכס מרכוס, אריה סדובסקי, רוברט פישר, יוסף פרגר, ברנרד צונדק, גאורג צונדק, הרמן צונדק, יוליוס קליברג, שמעון רוזנבאום, יהודה לייב רוקח, משה רחמילביץ'
דייבי רוף

דייבי רוף (בהולנדית: Davy Roef; נולד ב-6 בפברואר 1994) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בגנט. רוף גדל במחלקות הנוער של בירסחוט ואנדרלכט, כשבאחרונה הוא המשיך לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-19 בינואר 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בהפסד 2–1 למכלן. הוא נכנס לאחר 39 דקות כמחליף לסילביו פרוטו הפצוע. בינואר 2017, הוא הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. לעומת זאת, הוא התקשה להסתגל לקבוצה, ומה שהקשה עליו עוד יותר זאת הפציעה בקרסול שספג באחד האימונים. ב-20 במאי 2017, הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה בקבוצה במסגרת ניצחון הליגה 0–3 על לאס פאלמאס. לאחר תום עונת ההשאלה בדפורטיבו, הוא חזר לבלגיה והושאל פעם נוספת, הפעם לואסלנד-בוורן. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה הגיעה ב-26 באוגוסט 2017 בהפסד 1–0 לסנט טרוידן. לאחר שמונה שנים באנדרלכט, הוא נפרד מהמועדון ועבר ב-1 ביולי 2020 לגנט בהעברה חופשית. רוף זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת לצמד המשחקים מול נבחרת דנמרק ונבחרת איסלנד במסגרת ליגת האומות בספטמבר 2020. אנדרלכט ליגת העל הבלגית (3): 2012/13, 2013/14, 2016/17 גנט הגביע הבלגי: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא דייבי רוף בוויקישיתוף דייבי רוף, באתר Transfermarkt דייבי רוף, באתר Soccerway דייבי רוף, באתר BDFutbol דייבי רוף, באתר WorldFootball.net דייבי רוף, באתר FootballDatabase.eu דייבי רוף, באתר ESPN התחלה רעה עבור דייבי רוף בדפורטיבו: השוער מחוץ לפעילות עקב פציעה בקרסול (בהולנדית) ברוך הבא דייבי רוף! (בהולנדית)
אדריאן מוארמן

אדריאן רנה מוארמן (בצרפתית: Adrien Rene Moerman; נולד ב-7 באוגוסט 1988) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בנבחרת צרפת. מוארמן החל לשחק כדורסל באופן מקצועי בשנת 2005, בקבוצת קוראל רואן הצרפתית. בעונת 2006/2007 זכתה הקבוצה באליפות ליגת העל הצרפתית בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על קבוצת נאנסי. מוארמן עצמו מיעט לשחק עבור רואן באותה עונה, וקלע 2.2 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2007 עבר לשחק בנאנטר, אשר השתתפה בליגת המשנה הצרפתית (LNB Pro B). בין השנים 2008–2011 שיחק בקבוצת אורליאן, עמה זכה בעונת 2009/2010 בגביע הצרפתי. לאורך 3 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק. בעונת 2011/2012 הצטרף למועדון הכדורסל נאנסי. באותה עונה היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, וקלע 11.6 נקודות למשחק בליגה הצרפתית וביורוליג. בקיץ 2012 עבר לשחק בבילבאו באסקט מליגת העל הספרדית. שנה לאחר מכן חזר לשחק בצרפת, כאשר חתם על חוזה בקבוצת לימוז'. בשתי עונותיו בקבוצה זכה עמה באליפות הליגה הצרפתית, ובעונת 2014/2015 אף זכה בתואר השחקן המצטיין של הליגה, לאחר שרשם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק. ביולי 2015 הצטרף לקבוצת באנוויט מליגת העל הטורקית. את עונתו היחידה בקבוצה סיים כ"מלך הסלים" של הליגה הטורקית, עם ממוצע של 18.0 נקודות למשחק. לקראת עונת 2016/2017 עבר לדרושפאקה הטורקית, אותה אימן דייוויד בלאט. באותה עונה הוביל את דרושפאקה, לצדם של סקוטי וילבקין, ויל קלייבורן ובראד וונאמייקר, לשלב רבע גמר היורוליג, בו הפסידה מול ריאל מדריד. לאורך העונה קלע מוארמן 8.1 נקודות למשחק ביורוליג, ו-10.8 נקודות למשחק בליגה הטורקית. בעונת 2017/2018 שיחק עבור קבוצת ברצלונה. הקבוצה הודחה מהיורוליג כבר בשלב הבתים, והפסידה מול סאסקי בסקוניה בסדרת חצי גמר הליגה הספרדית, אך זכתה בגביע הספרדי. ביולי 2018 הצטרף לאנאדולו אפס הטורקית. בעונתו הראשונה עם הקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הטורקית, עם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק בליגה הטורקית. כמו כן העפילה אנאדולו לגמר היורוליג, לראשונה בתולדותיה, אולם הפסידה מול צסק"א מוסקבה במשחק הגמר, בתוצאה 91–83. בקיץ 2016 שיחק עבור נבחרת צרפת בכדורסל בטורניר מוקדמות אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. צרפת ניצחה בכל ארבעת משחקיה בטורניר, והעפילה למשחקי האולימפיאדה, בעוד מוארמן עצמו מיעט לשחק ותרם 2 נקודות בסך הכול. מדיה וקבצים בנושא אדריאן מוארמן בוויקישיתוף אדריאן מוארמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סטטיסטיקות הקריירה של מוארמן, באתר היורוליג מוארמן חותם על חוזה בבאנוויט, באתר היורוקאפ, 20 ביולי 2015 מוארמן חותם על חוזה בדרושפאקה, באתר היורוליג, 14 ביולי 2016 מוארמן חותם על חוזה בברצלונה, באתר היורוליג, 12 ביולי 2017 מוארמן חותם על חוזה באנאדולו אפס, באתר היורוליג, 2 ביולי 2018 פרופיל של מוארמן במוקדמות אולימפיאדת 2016, באתר פיב"א
וילאייטסקי קונאק אוקומאט

וילאייטסקי קונאק אוקומאט (במקדונית: Вилаетски конак „Уќумат“) או סקופיה קונאק (במקדונית: Скопски конак) הוא בניין מנהלי לשעבר שמשמש כאנדרטת תרבות בבזאר הישן, סקופיה. הוא ממוקם ליד סניף הדואר הטורקי הישן וכנסיית סווטי ספאס (מק'). הבניין נבנה בסוף המאה ה-19 ושכן שומש כבניין של הוילאייט קוסובו (אנ'), לאחר שב-1888 הועבר המטה של הוילאייט קוסובו מסקופיה לפרישטינה ונשאר בעיר עד 1912. באותה תקופה הועבר בית הדפוס של מחוז קוסובו מבית הספר לאומנות ומלאכה "איסלנה", שהיה ממוקם בחדרים המיועדים במיוחד של המבנה. המבנה ספג נזקים קשים ברעידת האדמה של 1963, שלאחריה נבנה מחדש וכיום משרת למטרות עסקיות בלבד. הבניין בנוי ברוח האדריכלות האסלאמית. הבניין היה על בסיס מלבני והורכב מקומת קרקע וקומה ראשונה. הבזאר הישן (סקופיה) ВИЛАЕТСКИОТ КОНАК, www.kum.mk
אלברט שיקלוש

אלברט שיקלוש (במקור שנוואלד, בהונגרית: Siklós Albert; בודפשט, 26 ביוני 1878 – בודפשט, 3 באפריל 1942) היה מלחין יהודי-הונגרי, מורה באוניברסיטה, היסטוריון מוזיקה, צ'לן, עורך עיתון. אלברט שיקלוש נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ שיינוואלד ולַאוּרָה בק. הוא היה תלמידו של יאנוש קוסלר. בין 1901 ל־1904 היה חבר מיוחד בחברה הפילהרמונית של בודפשט. הוא ערך מספר סיורי לימודים לצרפת, איטליה וגרמניה בין השנים 1903–1907. בין השנים 1905–1919 לימד בבית הספר למוזיקה פודור. משנת 1910 לימד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנת 1919 מונה כחבר בוועדת הבדיקה של המוסד "מוזיקה לאומית", ובשנת 1926 הפך ל"נציב ממשלתי" למוזיקה. משנת 1920 עד 1922 היה חבר ב"מועצה לאמנות המוזיקה". בשנים 1928 עד 1937 ערך את כתב העת "המוזיקה". הוא פרסם כמה מאמרים על ההיסטוריה של המוזיקה, על ההיסטוריה של כלי הנגינה ועל אסתטיקה מוזיקלית. הוא כתב בשנת 1923 את רוב נושאי "לקסיקון המוזיקה" בן שני הכרכים. הוא נפטר מדלקת ריאות, ניוון שריר הלב, טרשת עורקים. אשתו הייתה אליס אדלמן. יצירות לתזמורות (סימפוניה, סוויטות, הבידור של פרקו, פתיחות, מפגשים, רשמי ריקודים, סימפוניטה; מוזיקה קמרית, יצירות לפסנתר, אופרה (הבית של החודשים, 1927); פנטומימה (המראה, 1923); יצירות למקהלה, שירים. בהרמוניה (בודפשט, 1907); תורת כיוון כלי הנגינה (בודפשט, 1908–1910); מדריך לקריאת הספר ראשי (בודפשט, 1911); פורמאטן (בודפשט, 1912); קונטרפונקט (בודפשט, 1913); תווים אסתטיים מוזיקליים (בודפשט, 1921); לקסיקון מוזיקלי של אלברט שיקלוש (בודפשט, 1922); ספר ההרמוניזציה (בודפשט, 1923); הערות להיסטוריה של המוזיקה ההונגרית (בודפשט, 1927); כלי נגינה, צלילים (בודפשט, 1941). לקסיקון ביוגרפי הונגרי. אלברט שיקלוש. אלברט שיקלוש (המוזיקה, מס '11, 1942) לקסיקון מוזיקלי ברוקהאוס-ריימן. המהדורה ההונגרית מהדורה. בורונקאי אנטל. בודפשט, 1983–1985. פרידייש פרידצקי: מלחינים הונגרים . (בודפשט), אתנאום 2000. מיהו מי? לקסיקון בני דורינו. (בודפשט), [1937]. ספר המוזיקה ההונגרית . 1936. הלרסיקון ההונגרי הגדול לקסיקון יהודי הונגרי. אלברט שיקלוש. 1929 הלקסיקון החדש של רוואי לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. מדיה וקבצים בנושא אלברט שיקלוש בוויקישיתוף אלברט שיקלוש, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלברט שיקלוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Halálesete bejegyezve a Bp. XIV. ker. állami halotti akv. 369/1942. folyószáma alatt.
Hair

האם התכוונתם ל... Hair – השם האנגלי למחזמר אמריקאי משנת 1967 מאת ג'יימס רדו וג'רום ראגני Hair (שיר של ליטל מיקס) Hair (שיר של ליידי גאגא) שיער (פירושונים)
למור במבוק מוזהב

למור במבוק מוזהב (שם מדעי: Hapalemur aureus) הוא מין של למור מהסוג למור עדין שבמשפחת הלמוריים החי בטבע ביערות הגשם של דרום-מזרח מדגסקר והוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה. למור הבמבוק המוזהב הוא יונק הפעיל בין הערביים. גודלו כשל חתול בית באורך 28 עד 45 סנטימטרים, אורך הזנב 24 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 קילוגרם בממוצע. הלמור ניזון בטבע כמעט אך ורק מנצרים של במבוק, בעיקר מהמין Cathariostachys madagascariensis הנפוץ במדגסקר, בתוספת של עלים טריים וזחלים, והוא בעל התמחות מיוחדת המאפשרת לו להיזון מהנצרים המכילים 0.015% של ציאניד קטלני, אך הלמור בעל יכולת עמידות לציאניד פי 12 מהכמות שיכולה להרוג בעל חיים בגודלו. בשל כך הוא יכול להתבסס על הבמבוק הרעיל ללא מתחרים כמעט. הלמורים חיים בקבוצות קטנות ביערות וסבכי הבמבוקים, לרוב בין שניים עד שישה פרטים. הנקבות מתרבות בתחילת עונת הגשמים שבאזור נובמבר או דצמבר. לאחר היריון של 138 ימים היא ממליטה גור או שניים בצמחייה הסבוכה, שם היא מסתירה אותם מטורפים למשך שבועיים עד התבגרותם. למור זה התגלה לראשונה בתוך הפארק הלאומי רנומפאנה (Ranomafana National Park) ב-1986 והפארק נפתח ב-1991 כדי לשמור על אוכלוסיית הלמורים הקטנה. הוא נפוץ בעיקר בתחומי הפארק, וכן ביערות הפארק הלאומי אנדרינגיטרה (Andringitra National Park). מחוץ לפארקים האוכלוסיות שלו קטנות מאוד והן פוחתות בהדרגה עקב ציד ועקב אובדן בתי גידולו המיוערים לצורכי חקלאות, תעשיית במבוק או כריית נהרות וסכרים. מדיה וקבצים בנושא למור במבוק מוזהב בוויקישיתוף למור במבוק מוזהב, באתר ITIS (באנגלית) למור במבוק מוזהב, באתר NCBI (באנגלית) למור במבוק מוזהב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למור במבוק מוזהב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) למור במבוק מוזהב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למור במבוק מוזהב, באתר GBIF (באנגלית) למור במבוק מוזהב באתר הרשימה האדומה של IUCN
יקב מקוה ישראל

יקב מקוה ישראל הוא יקב שפעל בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. הכרם נחשב במשך שנים רבות ל"אבי הכרמים בישראל". ראשיתו של היקב במרתף שנחצב בסלע הכורכר בשנת 1883 בידי קבוצת חוצבים מומחים שהובאו מאיטליה. הסלעים שנחצבו שימשו לבניית מבנים במקוה ישראל. בתקופת כהונתו של יוסף נייגו כמנהל בית הספר (1891–1902) הורחב ושופץ המבנה. בבית הספר נטעו כרם ענבים גדול, ובשנת 1893 החל ייצור היין. היקב במקוה הוקם בתפיסה של "חקלאות תעשייתית" הדוגלת בהעברת התוצרת החקלאית לתעשייה כדי להגדיל את הרווחים וליצור בסיס כלכלי רחב יותר למשק החקלאי. בשנות ה-40 של המאה ה-20 שימש מבנה היקב את ארגון "ההגנה" כמקום לפעילות וכסליק. תלמידי מקוה ישראל הושבעו אמונים לארגון באולמות הייצור. בניגוד ליקבים אחרים באזור, היקב של מקוה התקשה לעמוד בציפיות. היקב פעל לסירוגין עד שנת 1974 ואז נסגר באופן סופי. בשנת 2013 חודשה פעילות הכרם כחלק ממגמת מדעי החקלאות בבית הספר. במגמה לומדים התלמידים על שתילת וטיפוח הגפן, על תהליך הכנת היין ועל ביקבוק היין. בשנת 2020 קרס גג היקב. שלט המסביר על היקב ערימת בקבוקים ביקב פתח היקב פנים היקב מסדרון ביקב חדר הרצאות ביקב שורשי הפיקוס חודרים את תקרת היקב מדיה וקבצים בנושא יקב מקוה ישראל בוויקישיתוף גיא נרדי, ‏הגשמים הסתיימו: מי ייקח אחריות על הגג שקרס ביקב ההיסטורי של מקוה ישראל?, באתר גלובס, 29 בינואר 2020 שי בנימין-שמש, שעת אפס בכרם: היקב המיתולוגי במקוה ישראל שוב מפיק יין, באתר mynet‏ חולון, 25 במרץ 2018 ynet, סיור בביה"ס החקלאי היהודי הראשון בעולם, באתר ynet, 13 באפריל 2017
יחסי הממלכה המאוחדת – פרגוואי

יחסי הממלכה המאוחדת–פרגוואי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פרגוואי לבין הממלכה המאוחדת. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-4 במרץ 1853, עם חתימת אמנת ידידות, סחר וניווט. תפיסה דומיננטית בפרגוואי ומשמעותית בכל חצי הכדור הדרומי היא כי האינטרסים של האימפריה הבריטית מילאו תפקיד לא מבוטל במהלך מלחמת הברית המשולשת בין פרגוואי לברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי. פרגוואי מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון. בריטניה מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – פרגוואי בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סימפוניית השלום

סימפוניית השלום (במקדונית: Симфонија на мирот) היא אנדרטה לזכר גירוש יהודי סקופיה לטרבלינקה בזמן השואה, עשויה מארד, שבה 3 ציפורים – יונים ניצבות על האדמה. האנדרטה, שהוקמה לרגל יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ב-2005, ממוקמת בכיכר סלובודה, סקופיה, מקדוניה הצפונית. לדברי הפסל טומה סראפימובסקי (מק'), האנדרטה מהווה אנטיתזה לזוועות המלחמה והטירוף שהיא מביאה, רדיפות ופחד, עינויים ומוות, וכמו כן לכל אלה שאינם ראויים לאדם. התנאים מהתקופה שבה האנושות הובסה, וממנה, כמו הרחם הפתוח של העבר המדמם שלנו, עדיין מתפשט סירחון גס. בטקס נכחו נשיא מקדוניה הצפונית, ברנקו צרבנקובסקי, פרופסור ד"ר סמואל סדיקריו וראש עיריית סקופיה, ריסטו פנוב (מק'). המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה סקירה - פיסול "סימפוניה של שלום" מאת טומה סראפימובסקי(הקישור אינו פעיל), דנבניק פסל של שלום לזכר 7,200 יהודים מגורשים(הקישור אינו פעיל), דנבניק ""Симфонија на мирот" на плоштадот Слобода" (במקדונית). Дневник. 2005. ארכיון מ-2016-03-04. נבדק ב-2011-08-14.
יחסי גואטמלה–צ'ילה

יחסי גואטמלה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גואטמלה לבין הרפובליקה של צ'ילה. צ'ילה וגואטמלה חולקים קשרים היסטוריים מאחר ששתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית, בתור הקפיטניה חנרל של צ'ילה והקפיטניה חנרל של גואטמלה, בהתאמה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות לאחר קבלת העצמאות החלו שנת 1830, כאשר ממשלת צ'ילה מינתה את חואקין קמפינו כנציגה לממשלות מקסיקו וגואטמלה. הדיפלומט הראשון של גואטמלה בצ'ילה היה ניקולאס דה איריסרי. נראה כי במהלך מלחמת האוקיינוס השקט הודיעה ממשלת גואטמלה למשרד החוץ הצ'יליאני על "נייטרליות מוחלטת" בנוגע לסכסוך, בתגובה למידע הכלול במסמכים רשמיים שנמצאו על ידי צבא צ'ילה שכבש את לימה, שפגעה בנייטרליות גואטמלה. ההסכמים הראשונים שנרשמו בין שתי המדינות הם האמנה להפעלת מקצועות חופשיים (1907), האמנה ביחס להחלפת תכתובות רשמיות לחילופי דמי חילופי פרסומים רשמיים, מדעיים, ספרותיים ותעשייתיים (1909) והאמנה על דואר דיפלומטי שאומצה בשנת 1937. השגריר הצ'יליאני הראשון שהגיש רשמית את אמנתו בגואטמלה, היה אלברטו סראנו פיה, ב-21 ביוני 1943 לפני הנשיא חורחה אוביקו קסטניידה. ב-10 ביולי אותה שנה הופיע שגריר גואטמלה הראשון בצ'ילה, וירחיליו רודריגס, בפני ממשלת צ'ילה. במהלך עימות מקסיקו-גואטמלה (אנ') (בשנים 1958–1959), גואטמלה ביקשה מצ'ילה לייצג את האינטרסים שלה במקסיקו, עד לחידוש היחסים בין שתי המדינות. מאז שנות ה-80 שתי המדינות חתמו על הסכמי סחר, תרבות, דיפלומטיה וסביבה. בשנת 1997 נחתם הסכם ליצירת ועדה דו-לאומית לשיתוף פעולה דו-צדדי, שבעקבותיה באו הסכמים בנושא קידום והגנה הדדית על השקעות, הגנה לאומית, תיירות, כרייה ותובלה אווירית. בשנת 1998 החלו שיחות בין צ'ילה למדינות מרכז אמריקה לניהול משא ומתן על הסכם סחר חופשי (FTA), אשר לאחר חמישה סבבי משא ומתן נחתם ב-18 באוקטובר 1999 בגואטמלה סיטי. בשנת 2007 נחתם פרוטוקול נוסף בין צ'ילה לגואטמלה ל-FTA, שנכנס לתוקפו במלואו ב-23 במרץ 2010. בשנים האחרונות פותחו יוזמות שיתוף הפעולה העיקריות בין שתי המדינות בתחומי חיזוק ומודרניזציה מוסדיים, מדע, טכנולוגיה וחדשנות, ביטחון הציבור וצדק והכשרת משאבי אנוש. בשנת 2018 הציעה צ'ילה תמיכה בגואטמלה בתכנון רשת ניטור הר געש המופעלת על ידי שירות הגאולוגיה והכרייה הלאומי של צ'ילה. ב-30 בינואר 2015 ביקרה נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ביקור ממלכתי בגואטמלה, שם התקבלה על ידי הנשיא אוטו פרס מולינה. המגעים המסחריים הראשונים בין שתי המדינות מתוארכים לשנת 1899, כאשר ספינת הקיטור הראשונה תחת דגל צ'ילה הגיעה לגואטמלה. באותה שנה, גואטמלה החלה לייצא קפה לצ'ילה. כיום, היחסים הכלכליים והמסחריים בין שתי המדינות מעוגנים על ידי הסכם הסחר החופשי שנחתם בין צ'ילה ומרכז אמריקה, ועל ידי הפרוטוקול הדו-צדדי בין צ'ילה וגואטמלה של אזור סחר חופשי האמור, שנכנס לתוקף ב-23 במרץ 2010. המוצרים העיקריים שמייבאת גואטמלה מצ'ילה הם נייר, מזון מעובד, פירות, עץ, כימיקלים, שקיות, יינות ותרופות, ואילו גואטמלה מייצאת בעיקר סוכר קנים, גומי טבעי ומוצרי מזון לבעלי חיים. בשנת 2013 גואטמלה ייצגה 0.2% מהסחר בצ'ילה, עם סך של 238 מיליון דולר. לאחר חתימת הסכם הסחר החופשי, היצוא של גואטמלה לשוק הצ'יליאני גדל בכמעט 18%, בהתחשב בתקופה 2010–2013. גואטמלה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה. צ'ילה מחזיקה בגואטמלה שגרירות בגואטמלה סיטי. מדיה וקבצים בנושא יחסי גואטמלה–צ'ילה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
אאוץ'

אאוץ' (באנגלית: !Operation Ouch) היא סדרת טלוויזיה בריטית קומית לילדים. היא עוסקת בגוף האדם, מציגה את מה שקורה בחדר המיון, מראה בעיות ותאונות שלעיתים רופאים ואנשי צוותי החירום הרפואיים נאלצים להתמודד עימן וניסויים מגוונים. מנחים את הסדרה האחים התאומים הזהים והרופאים ד"ר כריס וד"ר זאנד ואן טוליקן, ומשנת 2019 מצטרפת אליהם להנחיה רופאה נוספת, ד"ר רונקס. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ CBBC בבריטניה באוקטובר 2012. הסדרה מדובבת לעברית ומשודרת בישראל בערוץ לוגי החל משנת 2014. כל הפרקים זמינה גם בביגי על מנת ללמד ילדים על נושאים במדע, רפואה וביולוגיה, מנחי הסדרה מבצעים ניסויים בגוף האדם כדי לגלות כיצד הוא פועל והם חוקרים טיפולים וטכנולוגיות רפואיות שונות. הרופאים גם מציעים ניסויים מסוג "נסו זאת בבית" לצופים כדי שיוכלו להתנסות ולהשתתף בהם. בחלק מהפעמים הם מבצעים ניסויים ומדגישים שלא לנסות את זה בבית. בנוסף, המנחים עוקבים אחר צוותי החירום ואחר המטופלים שנחבלו ונפצעו ומלוויהם, בעת שהותם בבתי חולים בליברפול ובמנצ'סטר. נעשה שימוש באנימציה כדי להציג לצופים את הסיטואציות שהובילו לחבלות בהן עוסקים בתוכנית ולהמחיש דברים בתוך גוף האדם. המנחים מצטרפים גם לשירותי האמבולנס במערב המידלנדס ולאמבולנס האווירי של המידלנדס, כשהם מסייעים לצוותי התגובה המהירים במצבי החירום הרפואיים בדרכים ובבתי המטופלים. המנחים מסבירים לצופים מה צוותי הרפואה עושים ואת מה הם בודקים בכל אחד מהמקרים, מציגים את אופן הפעולה שלהם ומנמקים את האבחנות שלהם. לסדרה קיימות 10 עונות ופרקים מיוחדים נוספים כדוגמת "נסו זאת בבית". המנחים, ד"ר כריס וד"ר זאנד ואן טוליקן, הוכשרו ברפואה באוניברסיטת אוקספורד, ושניהם סיימו את לימודיהם בשנת 2002. ד"ר כריס ואן טוליקן הוא רופא בפועל ואילו ד"ר זאנד ואן טוליקן מתמקד במחקר ובהוראה. הזמן הממוצע לכל פרק הוא 30 דקות. הסדרה מדובבת לעברית באולפני דאבי דאב בהפקתה של ענבר שטגר עזרא, כאשר בימוי הדיבוב נעשה על ידי אפי בן ישראל ובשנת 2017 על ידי עמרי לוי. את הקריינות לאורך הסדרה מבצע צביקה פורמן. ד"ר כריס (בדיבובו של גילן שחף) וד"ר זאנד (בדיבובו של סער בדישי) ד"ר רונקס (בדיבובה של מאיה מיטלפונקט) אתר האינטרנט הרשמי של אאוץ' (באנגלית) אאוץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אאוץ', סרטונים בערוץ היוטיוב "אאוץ'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אאוץ'", באתר נטפליקס "אאוץ'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אאוץ'", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אאוץ' באתר "ערוץ הילדים" "Operation Ouch: Brand new 13-part medical series for CBBC". BBC Media Centre. 25 בספטמבר 2012. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Operation Ouch". BBC iPlayer. BBC. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Interview with Dr Chris and Dr Xand van Tulleken". BBC Media Centre. 6 בספטמבר 2012. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה)