laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיירת כבדה

סיירת כבדה היא סוג של סיירת או אוניית מלחמה, שהייתה בשימוש במחצית הראשונה של המאה ה-20. באמנת לונדון, שנחתמה ב-1930 ונועדה להוות המשך למהלך צמצום החימוש הימי, הוגדרו מחדש טיפוסי הסיירות. סיירת קלה הוגדרה כאוניית הנושאת תותחים בקוטר שאינו עולה על 6.1 אינץ' (155 מ"מ) ואילו סיירת כבדה הוגדרה כנושאת תותחים כבדים יותר, עד קוטר 8 אינץ' (203 מ"מ). שני טיפוסי האוניות היו אמורים להיות בהדחק של 10,000 טון, לכל היותר. למרות החימוש הכבד יותר של הסיירת הכבדה, נחשבו תותחי 6 אינץ' עדיפים: מהירות הירי שלהם הייתה גדולה יותר, וניתן היה לשאת יותר תותחים באותו משקל. משקלם הגדול יותר של פגזי 8 אינץ' לא נחשב ליתרון, משום שרוב האוניות שהיו בנויות לספוג פגזי 6 אינץ' היו מסוגלות לספוג גם פגיעת פגזי 8 אינץ'. ככל שהתברר שהמלחמה בלתי נמנעת, החלו המדינות השונות לפרוש מהאמנה ולבנות כלי שיט בעלי הדחק רב יותר, ותותחים בעלי קוטר גדול יותר. יפן בנתה את סדרת הסיירות הכבדות מוגאמי, שהיו בעלי הדחק של למעלה מ-13,000 טון, ותותחים בקוטר 6.1 אינץ', שהוחלפו בתחילת המלחמה (כפי שתוכנן מראש) לתותחים בקוטר 8 אינץ'. הצי הגרמני בנה את סדרת הסיירות הכבדות אדמירל היפר, שההדחק שלהן הגיע ל-18,000 טון, ונשאו תותחי 8 אינץ'. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה נוצר למעשה מדרג של אוניות שטח עיקריות, שהחל בסיירת הקלה, עבור בסיירת כבדה, המשך באוניית מערכה זוטא, סיירת מערכה וכלה באוניית המערכה. עיקר המדרג היה קיים בצי הגרמני; לאחר סדרת אדמירל היפר, נבנו שלוש סיירות כבדות, שנקראו בפי הגרמנים panzerschiffe, "אוניות משוריינות". הסדרה נקראה "דויטשלנד", על שם האונייה הראשונה בסדרה, מתוך שלוש. אוניות אלה היו קטנות מאוניות מערכה ומסיירות מערכה, ולמעשה היו קרובות במידותיהן לסיירות כבדות, אך הייתה להן עוצמת אש גדולה בהרבה משלהן. בשל כך הגדירו אותן הבריטים כ"אוניות מערכה זוטא" (pocket battelship). בהמשך בנו הגרמנים עוד שתי אוניות גדולות עוד יותר - שרנהורסט וגנייזנאו - שאותן הגדירו הבריטים כ"סיירת מערכה", בשל גודלן, ואילו הגרמנים ראו בהן כבר אוניות מערכה, ללמדך על הגבול הדק שבין טיפוסי אוניות אלו. סיירות היו חלק פעיל ומהותי מציי העולם במלחמת העולם השנייה. בפלישה הגרמנית לנורווגיה, באפריל 1940, נתקלו סיירות המערכה הגרמניות שרנהורסט וגנייזנאו בסיירת המערכה הבריטית Renown, ללא הכרעה; מספר שבועות לאחר מכן הפתיעו האוניות הגרמניות את נושאת המטוסים הבריטית אה"מ גלוריוס וטיבעו אותה ואת המשחתות המלוות. סיירת המערכה הבריטית אה"מ הוד נלחמה באוניית המערכה הגרמנית ביסמרק בקרב מצר דנמרק, ב-24 במאי 1941; הוד הוטבעה על כל צוותה בקרב. סיירות גרמניות ובריטיות השתתפו במערכה על האוקיינוס האטלנטי, כמו גם בזירות אחרות. מדיה וקבצים בנושא סיירת כבדה בוויקישיתוף לא כולל, כמובן, משחתות ואוניות קטנות מהן, כמו פריגטות, קורבטות, ספינות טורפדו, ועוד, ולא כולל נושאות מטוסים. שמה של "דויטשלנד" שונה בתחילת המלחמה ל"ליצו" (Lützow), מחשש לפגיעה מורלית במקרה שהאונייה תוטבע. שתי האוניות האחרות היו אדמירל שר ואדמירל גרף שפיי.
הווידויים

הווידויים (בצרפתית: Les Confessions) הוא אוטוביוגרפיה מאת ז'אן-ז'אק רוסו. (לרוב הוא יוצא לאור תחת הכותרת "הווידויים של ז'אן-ז'אק רוסו", כדי להבדיל בינו לבין "וידויים" מאת אוגוסטינוס, הספר ששימש השראה לכותרת שבחר רוסו.) רוחב יריעתו של הספר מכסה את חמישים ושלוש שנותיו הראשונות של רוסו, עד 1765. הוא הושלם ב-1770, אבל פורסם רק ארבע שנים אחרי מותו, ב-1782. הספר מחולק לשני חלקים שבכל אחד שישה פרקים. רוסו רומז לכתיבת חלק שלישי, שמעולם לא הושלם. למרות אופיו האוטוביוגרפי, התאריכים בספר אינם מדויקים, וכמה אירועים אינם על פי הסדר הנכון. רוסו מציג את ההתנסויות שעיצבו את הפילוסופיה שלו. למשל, התנסויותיו בתחום החינוך שימשו לעיצוב התורה הפילוסופית שלו בתחום זה, במיוחד בספר אמיל. עבודתו של רוסו היא אחת מהיצירות האוטוביוגרפיות הגדולות הראשונות. לפני כתיבת "הווידויים", שני האוטוביוגרפים הגדולים היו אוגוסטינוס ותרזה הקדושה שהתמקדו בחוויותיהם הדתיות האישיות. רוסו היה הראשון שכתב על חייו במונחי התנסויות ורגשות אישיים. רוסו זיהה את יחידאיותה של יצירתו; הוא פותח את היצירה במילים מפורסמות אלו: החלטתי על מיזם חסר תקדים, שכאשר יושלם לא יהיה מי שיחקה אותו. מטרתי להציג פורטרט נאמן לטבע, והאדם שאציג הוא אני עצמי. המקור בצרפתית Je forme une entreprise qui n'eut jamais d'exemple, et dont l'exécution n'aura point d'imitateur. Je veux montrer à mes semblables un homme dans toute la vérité de la nature ; et cet homme, ce sera moi. Moi seul. סגנון "הווידויים" השפיע על כותבים רבים, ביניהם גתה וטולסטוי. בספר גם דיווח מפורט על חוויותיו היותר משפילות של רוסו. למשל, רוסו מתאר אירוע שבו, בזמן היותו משרת, האשים נערה בגנבה שביצע. רוסו גם מתאר את האופן שבו התכחש לחמשת ילדיו הבלתי חוקיים, שילדה לו בת זוגו תרזה. ז'אן-ז'אק רוסו, הווידויים, תרגמה מצרפתית והוסיפה הערות אירית עקרבי; כתבו מאמרים יעקב גולומב, נדין קופרטי-צור, דוד אוחנה, ירושלים: כרמל; המועצה הציבורית לתרבות ואמנות – המפעל לתרגום ספרי מופת, תש"ס 1999. מדיה וקבצים בנושא הווידויים בוויקישיתוף הווידויים, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרהרד פון שרנהורסט

גרהרד יוהאן דויד פון שרנהורסט (בגרמנית: Gerhard Johann David von Scharnhorst; ‏12 בנובמבר 1755 – 28 ביוני 1813) היה גנרל פרוסי וראש המטה הכללי של הצבא. נודע בשל הרפורמות שהנהיג בצבא פרוסיה ומנהיגותו בעת המלחמות הנפוליוניות. כגנרל הנהיג מספר הנהגות חדשות בצבא הפרוסי: הגביל את השימוש בענישה גופנית, קידום על פי יכולות (במקום קשרים), ייסד את צבא המילואים, הצליח לפשט את המבנה האדמיניסטרטיבי של הצבא, והקים את קורפוס המטה הכללי שהיה זרוע אינטלקטואלית של הצבא. שרנהורסט נולד ב-12 בנובמבר 1755 בבורדנאו ליד הנובר למשפחת חקלאים. הצטרף לאקדמיה הצבאית בוילהלמשטיין וב-1778 קיבל הסמכה בצבא נסיכות הבוחר מהנובר. ב-1783 עבר לחיל התותחנים ושירת בבית הספר לתותחנות שהוקם בהנובר באותו זמן. שרנהורסט נחשב לאינטלקטואל צבאי בולט ופרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ביקש ממנו להצטרף לצבאו. שרנהורסט נענה והקים בפרוסיה חוג לחשיבה צבאית שהכשיר את רוב המדינאים והמפקדים של פרוסיה וגרמניה במאה ה-19. לאחר שנפוליאון הביס את פרוסיה בקרב ינה ב-1806 מינה אותו המלך לראש הוועדה שחקרה את התבוסה. הייתה זו ועדת החקירה הצבאית מהחשובות בהיסטוריה. מזכיר הוועדה היה קרל פון קלאוזביץ, מגדולי הוגי הדעות הצבאיים, אבל את רוב רעיונותיו קבל קלאוזביץ משרנהורסט. הקביעה העיקרית של הוועדה הייתה שכדי לשמור על עצמאות מול אויב חזק עם מפקד גאון כנפוליאון יש לגייס את האינטלקט הלאומי. בעקבות המלצה זאת מונה שרנהורסט לראש המטה הכללי של הצבא הפרוסי, שעליו פיקד גבהרד פון בליכר, והוא הקים את קורפוס המטה הכללי שהיה זרוע אינטלקטואלית של הצבא. הרפורמות שהוביל שרנהורסט, יחד עם קצינים אחרים, בהם גנייזנאו וקלאוזביץ, חידשו מהבסיס את הצבא הפרוסי, שהתנוון מאז ימי פרידריך הגדול, והפכו אותו ואת יורשו, הצבא הגרמני, לאחד המקצועיים והיעילים בעולם. שרנהורסט נפצע פצעי מוות בקרב ליצן, ב-1813, ומת ב-28 ביוני בפראג. עד היום שרנהורסט נחשב לאחד מגדולי האינטלקטואלים הצבאיים בהיסטוריה. מספר ספינות נקראו על שמו, ובולטת בהן הסיירת "שרנהורסט", שהתפרסמה במהלך שירותה במלחמת העולם השנייה. כמו כן, נקראים על שמו גם רובע של העיר דורטמונד ובית ספר בעיר הילדסהיים. הגנרל הנס פון סקטקט, שאחראי להישגים הגרמניים במלחמת העולם הראשונה הושווה לשרנהורסט, בעיקר על חלקו בהכנת הצבא הגרמני של רפובליקת ויימאר אשר הוגבלה בחומרה על ידי חוזה ורסאי, ועל בנייתו מחדש, התאמת תורות סודיות והכנת מטה כללי. הוא זכה להצלחה חסרת תקדים בעימותים של השנים 1939–1940. לאחר עלייתם של הנאצים בגרמניה, השווה פילדמרשל פון מקנסן את פון סקטקט לשרנהורסט ואמר: "האש הישנה עדיין בוערת, והבקרה של בעלות-הברית לא הרסה אף אחד מן היסודות המתמשכים של הכוח הגרמני". גם וינסטון צ'רצ'יל היה שותף לתאוריה זו, והאמין כי לפון סיקט היה תפקיד חיוני בהחזרת גרמניה למקומה בעולם הצבאי. בשנת 1966 נוסד בגרמניה המזרחית עיטור על שמו. מדיה וקבצים בנושא גרהרד פון שרנהורסט בוויקישיתוף גרהרד פון שרנהורסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרהרד פון שרנהורסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה במהלך מלחמת יום הכיפורים, ב־23 באוקטובר 1973, ונועדה לעזור לשים קץ למלחמה. החלטה זו הסתמכה בעיקרה על החלטה 338 יום לפני כן (אשר היא בעצמה התבססה על החלטה 242). עיקרי ההחלטה היו אישור ההחלטה הקודמת, החזרת כוחות שני הצדדים לעמדות שהיו ברגע שנכנסה הפסקת האש לתוקף ובקשה ממזכ"ל האו"ם לנקוט אמצעים למען הצבה של משקיפי או"ם על מנת לפקח על הפסקת האש. הצורך בהחלטה זו נבע מהתחדשות הלחימה אחרי הפסקת האש שבאה בעקבות החלטה 338. החלטה 338 הופרה על ידי מצרים. ישראל ניצלה הפרות אלה כצידוק לשורה של הפרות בולטות וזאת בהוראת הממשלה ובאישור שבשתיקה שניתן על ידי ארצות הברית: צה"ל תקף את מוצב בוצר, ניסה לכבוש את העיר סואץ ולכתר את אסמאעיליה, ובעיקר ריכז כוחות על מנת לסיים את כיתור הארמייה השלישית המצרית, ניסיון שנכשל עד אז. הארמייה השלישית כותרה בסופו של דבר לאחר יומיים נוספים של לחימה, דבר שהוביל את מצרים להסכים להפסקת אש. הפסקת האש בשתי החזיתות נכנסה סופית לתוקפה ב-24 באוקטובר, בצל איום סובייטי להתערבות קונבנציונלית של ברית ורשה, וגרעינית באמצעות שתי חטיבות טילי סקאד גרעיניים באזור הדלתא של הנילוס, דבר שגרם לכוננות גרעינית בישראל, ולהעמדת הצבא האמריקני בכוננות שכללה כוננות גרעינית, שהביאה להסרת האיום הסובייטי. הנוסח האנגלי של החלטה 339, באתר האו"ם. רונן ברגמן וגיל מלצר, הסוד הגרעיני של מלחמת יום כיפור, באתר ynet, 2 בספטמבר 2004 זמן אמת, עמ' 354 יובל נאמן, ‏קישור אופרטיבי בין ישראל לבין ארצות הברית במלחמת יום הכיפורים, נתיב 104, יוני 2005, עמ' 53
טושיקאזו קוואסקי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קווסאקי. טושיקאזו קוואסקי (ביפנית: 川崎敏和; נולד ב-26 בנובמבר 1955 בקורומה, קיושו) הוא מתמטיקאי ואמן אוריגמי יפני שהתפרסם בעיקר בשל דגם הוורד שלו והווריאציות על דגם זה. דגם הוורד של קוואסקי מבוסס על פיתול של מרכז הנייר השובר את סימטריות המראה של ריבוע הנייר וגורם לעלים לצאת ממרכז הדף בסימטריה סיבובית בלבד, דבר המקנה מראה כמעט אמיתי לדגם המוגמר. תאוריה מוכרת של קוואסקי היא דרך ליצירת קיפול שווה שטח. שיטתו של קוואסקי מתחילה מתרשים קפלים הנבנה תוך שמירה על סימטרית מראה, ואז סגירת הקפלים לדגם שבו שני צידי הנייר נראים במידה שווה. קיפול שווה שטח מופיע גם בדגמים של ג'רמי שייפר ואחרים. קוניהיקו קאסאהארה וטושי טקאהמה, אוריגמי למבינים (Origami for the Connoiseur). דגמי אוריגמי של טושיקאזו קוואסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון וייט (שחקן קנדי)

ג'ון מייקל "ג'וני" וייט (באנגלית: John Michael "Johnny" White; נולד ב-10 ביוני 1981) הוא שחקן קנדי. וייט נולד בטורונטו שבקנדה. לו אח, קווין, ושתי אחיות, אנדראה וסטפני. בשנים 2006-2007 שיחק בתפקידו אריק סטיפלר, בן דודו של סטיבן סטיפלר, בסרטי הספין-אוף "אמריקן פאי מציגים": "המייל העירום" ו"בית בטא". בשנת 2009 שיחק לצד רוב שניידר בסרט קומדיית הנעורים האמריקאי "דובדבן פרוע" בבימויה של המפיקה הישראלית דנה לוסטיג. בשנת 2011 שיחק בסרט האמריקאי "צעצוע של ילד". בשנת 2017 שיחק בסרט האמריקאי-קנדי "בדסוויל". ג'ון וייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון וייט, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון וייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון וייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד חי אבוחצירא

הרב דוד חי אבוחצירא (מכונה: רבי דוד; נולד ב-16 בספטמבר 1952, כ"ו באלול ה'תשי"ב) הוא הרב הראשי של נהריה לשעבר, מאדמו"רי משפחת אבוחצירא שחצרו מהווה מוקד משיכה למבקרים רבים. נולד בתאפילאלת שבמרוקו לשמחה ולרבי מאיר אבוחצירא, בנו של הבאבא סאלי. למד במרוקו במוסדות חב"ד, בשנת 1966 עלה עם משפחתו לישראל, ולמד בישיבת פורת יוסף בירושלים אצל הרב שלום כהן. בגיל צעיר התייתם מאמו. בגיל 24 הוסמך לכהן כרב עיר, ובשנת ה'תשל"ז, בגיל 25, מונה לרבה הראשי הספרדי של נהריה והיה רב העיר הצעיר ביותר שמונה עד אז. בנהריה ייסד את ישיבת "אביר יעקב", ישיבה תיכונית על שם סב סבו, רבי יעקב אבוחצירא. כיום קיימות שתי ישיבות בשם זה, אחת במסגרת ישיבה תיכונית ששייכת לרשת מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא והשנייה כישיבה קטנה, ומוסדות אביר יעקב בעיר הפועלים תחת חסותו כוללים גם בית ספר יסודי וכולל אברכים, הנכללים כולם יחד תחת מוסדות "אור מאיר שמחה", על שם שני הוריו. לאחר פטירת סבו הבבא סאלי בשנת ה'תשמ"ד, התפטר מרבנות העיר והחל לכהן כאדמו"ר. חצרו מהווה מוקד משיכה למבקרים רבים. בשנת ה'תש"ע הקים את מכון אור לישרים, להוצאת כתבי רבני משפחת אבוחצירא. בשנת ה'תשע"ד השלים המכון את הוצאת עשרים וחמישה ספרי רבי יעקב אבוחצירא, והמשיך בהוצאת ספרים נוספים. עד היום המכון הוציא לאור מאות ספרים. הקים את בית הכנסת קול שמחה ברכסים, על שם אמו. במוצאי שבת כ"א באלול ה'תשע"ט עצרה המשטרה חשוד שניסה לתקוף את הרב אבוחצירא, בבדיקה על גופו נמצאה סכין. אחיו, הרב אלעזר אבוחצירא נרצח 8 שנים קודם לכן בנסיבות דומות. באופן תדיר הוא תומך במפלגת ש"ס, וגם בבחירות לכנסת העשרים לאחר הפיצול של מפלגת יחד, קרא לתלמידיו לתמוך במפלגת ש"ס. נשוי לרוחמה אבלין לבית תורג'מן, להם תשעה בנים ושתי בנות. יוסי צלניקר, הנסתר במנהרה מבאר שבע ופועל הישועות מנהריה, י״ז בניסן ה'תשע״ו, 25.04.2016, באתר קול חי אבי קלמן, קרוב אליך, ר’ דוד אבוחצירא בראיון נדיר: כיצד התבטא הבבא-סאלי בערוב ימיו?, באתר הידברות, ח' בשבט ה'תשע"ח, 24 בינואר 2018 יחיאל צולמן, ‏מזעזע: תושב עכו ניסה לדקור את רבי דוד אבוחצירא – נעצר לחקירה, באתר JDN‏, 21 בספטמבר 2019 ישראל כהן, ‏רבי דוד אבוחצירא: "לשמוע למועצת חכמי התורה", באתר כיכר השבת
הלנת שכר

הלנת שכר היא מצב שבו עובד אינו מקבל את מלוא שכרו במועד המתחייב על-פי החוק. בישראל עוסק בכך חוק הגנת השכר. מקור קדום לגישה הרואה חשיבות מוסרית בהקפדה על תשלום השכר במועד הוא במקרא, בו נכתב: "לא תלין (כלומר לא תשהה למשך הלילה, מלשון "לינה") פעולת שכיר אתך עד בוקר" (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ג), וכן "ביומו תתן שכרו" (ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק ט"ו). על פי חוק הגנת השכר מועד תשלום השכר לשכר המשולם על בסיס חודשי, הוא בתום החודש. שכר שלא שולם עד היום התשיעי ממועד זה, נחשב ל"שכר מולן". הלנת שכר מתרחשת כאשר מעוכב כל שכרו של העובד לחודש מסוים, אך גם כאשר מעוכב רק חלק מהשכר. יחד עם זאת, ההגנה אינה ניתנת לכל רכיבי השכר, אלא רק לאלה הנכללים בשכר המוגן כהגדרתו בחוק הגנת השכר. תשלומי החזר הוצאות, למשל, שלא שולמו במועד, אינם בגדר שכר מולן. לעובד ששכרו הולן קובע החוק פיצוי כספי, לפי הערך הגבוה מבין שני התחשיבים הבאים: בעד השבוע הראשון שלאחר המועד לתשלום שכר העבודה - פיצוי בסך 5% מהשכר המולן, ובעד כל שבוע או חלק משבוע שלאחריו - פיצוי בסך 10% מהשכר המולן. הפרשי הצמדה לתקופה שמן המועד לתשלום שכר העבודה עד יום תשלומו, בתוספת 20% על הסכום הכולל של השכר המולן והפרשי ההצמדה כאמור בעד כל חודש שבתקופה האמורה. בשתי החלופות מדובר בפיצוי גבוה מאוד יחסית לנזק הכספי שנגרם לעובד. מטרתו של הפיצוי איננה רק לפצות את העובד על הנזק הכספי, אלא להוות גורם מרתיע כלפי המעסיקים. בית הדין לעבודה רשאי להפחית פיצוי הלנת שכר או לבטלו, אם נוכח כי שכר העבודה לא שולם במועדו בטעות כנה, או בגלל נסיבה שלמעביד לא הייתה שליטה עליה או עקב חילוקי דעות בדבר עצם החוב, שיש בהם ממש, ובלבד שהסכום שלא היה שנוי במחלוקת שולם במועדו. חוקי מגן חוק הגנת השכר, באתר של משרד התמ"ת תני גולדשטיין, מכת המדינה החדשה - הלנות שכר, באתר ynet, 29 באפריל 2005 פיצויי הלנת שכר, באתר כל זכות בנימין בראון, 'הלנת שכר בפסיקת החפץ חיים: לקראת מודרניזציה של דיני העבודה ההלכתיים?' פיצוי על הלנת שכר, בית דין לממונות,ישיבת מצפה יריחו. כשהמעסיק לא משלם: מה לעשות במקרה של הלנת שכר?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 ביולי 2018 הלנת שכר חברה בפירוק: איך ניתן לתבוע שכר ופיצויי פיטורין?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, 31 בדצמבר 2017 שאלות ותשובות בנושא הלנת שכר, באתר ההסתדרות, 13 באוקטובר 2019
שרנהורסט

האם התכוונתם ל... גרהרד פון שרנהורסט – 1755–1813, גנרל בצבא פרוסיה שרנהורסט (סיירת, 1906) – סיירת משוריינת של הצי הקיסרי הגרמני. הוטבעה במלחמת העולם הראשונה בקרב איי פוקלנד שרנהורסט (סיירת מערכה, 1936) – סיירת מערכה של הצי הגרמני במלחמת העולם השנייה
שתי שערות

שתי שערות הוא מושג בהלכה היהודית - הופעתן של שתי שערות בשער הערווה של אדם מסמנת את הגעתו לבגרות, ובכך את היכנסו לעול דיני ההלכה היהודית. אם הופיעו שתי השערות לפני גיל 13, אין זה סימן בגרות, ומעריכים שסיבת הופעתן היא על ידי שומה. לפי חזקה שקבע רבא הנקראת חזקה דרבא, מניחים שסימן זה מופיע בנקבה בגיל 12 ובזכר בגיל 13, ועל כן נקבעת הבגרות על בסיס גילאים אלו. קביעה זו אינה מועילה בדינים מסוימים, למשל בעניין חיוב מיתה ולעניין קידושין, גרושין חליצה מיאון שם צריך לדעת בוודאות את בגרותו של האדם. אם לא הביא שתי שערות, גם אם עבר את גיל 13, אינו נחשב בוגר. אם אין באדם סימני סריסות, אינו נחשב בוגר עד גיל 35, אז נקבעת בגרותו גם ללא שתי שערות, והוא נחשב סריס או איילונית (בהתאם למינו). אם ישנם סימני סריסות, בגרותם נקבעת בגיל 20. בגרות מינית נערה (הלכה) הלכות אישות, פרק ב', מתוך ספר נשים במשנה תורה, באתר "מכון ממרא" מאמרים בנושא שתי שערות, באתר ספריית אסיף ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת טהראן

אוניברסיטת טהראן (בפרסית: دانشگاه تهران) היא האוניברסיטה הגדולה והוותיקה באיראן. ספריית האוניברסיטה נחשבת כספרייה הגדולה ביותר באיראן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1934. מיקומה של האוניברסיטה בטהראן, המהווה את המרכז הפוליטי, הכלכלי והחברתי של המדינה, מעלה את חשיבותה ויוקרתה. האוניברסיטה מארחת סמינרים ומפגשים יוקרתיים רבים. האוניברסיטה, שנוסדה באופן פורמלי בשנת 1934, מבוססת על מוסדות לימוד איראניים ותיקים יותר, העיקרי בהם היה "דאר אל-פונון" (Dar al-Funun), שנוסד בשנת 1851 על ידי האמיר קאביר. ב-1925 הכריז על עצמו רזא ח'אן כשאה, ובתקופת שלטונו התבצעו רפורמות רבות, ביניהן מינוי שר חינוך ותרבות בממשלתו, ותחילת בנייתו של הקמפוס החדש לאוניברסיטת טהראן. האוניברסיטה נוסדה בתחילה כמקום לימוד לגברים בלבד, כפי שהיה מקובל במוסדות הלימודים העתיקים באיראן. הדבר שונה ב-1937, כאשר בהחלטת השלטונות הורשו נשים ללמוד בה. בשנת 1986 הופרד מאוניברסיטת טהראן "בית הספר למדעי הבריאות", על 13,000 תלמידיו, והוקם כמוסד אקדמי נפרד, אך עדיין קיים קשר קרוב בין שני המוסדות. הרפובליקה האסלאמית של איראן מתהדרת באוניברסיטת טהראן כאחד המקומות החשובים שבהם נעשה שילוב בין אסלאם ומדע, ותמונתה של אוניברסיטת טהראן אף מופיעה על גבי שטר של 500 ריאל. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת טהראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת טהראן (בפרסית) אוניברסיטת טהראן, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת טהראן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת טהראן, ביישום טלגרם אוניברסיטת טהראן, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת טהראן, ברשת החברתית LinkedIn אתר אוניברסיטת טהראן (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומאנצ'י (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קומאנצ'י – שבט של אינדיאנים באמריקה הצפונית RAH-66 קומאנצ'י – מסוק קרב/סיור חמוש אמריקני נדיה קומנץ' – מתעמלת רומנייה ששם משפחתה שובש בעבר לקומנצ'י
1210

שנת 1210 היא השנה העשירית במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 3 באוקטובר – ז'אן דה בריין מוכתר למלך ירושלים 1 בנובמבר – מלך אנגליה ג'ון החל לאסור יהודים רבי יונה גירונדי, מחבר שערי תשובה (נפטר ב-1263) גרגוריוס העשירי, אפיפיור (נפטר ב-1276) 22 ביולי – ג'ואן מאנגליה, המלכה הרעיה של סקוטלנד (נפטרה ב-1238) 17 ביולי – סוורקר השני, מלך שוודיה (נולד לפני 1167) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1210‎ נפטרים ב-1210‎ מדיה וקבצים בנושא 1210 בוויקישיתוף
1213

שנת 1213 היא השנה ה-13 במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. הכרזת הכנות למסע הצלב החמישי. 1213 - תמר, מלכת הממלכה הגאורגית המאוחדת (נולדה ב-1184) 18 בינואר – תמר, מלכת גאורגיה, המולכת הגאורגית הראשונה, תקופת מלוכתה נחשבת לתור הזהב של גאורגיה (נולדה ב-1160) 12 בספטמבר – פרו השני, מלך אראגון (נולד ב-1178) 28 בספטמבר – גרטרוד ממראניה, נסיכה ממוצא גרמני בווארי (נולדה ב-1185) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1213‎ נפטרים ב-1213‎ מדיה וקבצים בנושא 1213 בוויקישיתוף
סיגל מגן

סיגל מגן (נולדה ב-1964) היא סופרת, משוררת, ציירת ומלחינה ישראלית. מגן נולדה בחיפה וגדלה בקריית חיים. כיום היא תושבת שוהם. כבר בגיל צעיר זכתה בפרסים על כתיבתה. עם זאת, את לימודיה לתואר אקדמי עשתה בתחום המתמטיקה, מדעי המחשב ופסיכולוגיה, ומסלולה המקצועי היה בתחום המחשבים. בשנת 2004 עזבה את משרתה בעולם ההיי-טק, למדה ביבליותרפיה והחלה בכתיבת ספרים בשילוב ילדים ונוער. הוציאה לאור למעלה מ-900 ספרים שיריה וסיפוריה תורגמו לשפות רבות: ערבית אנגלית, גרמנית, צרפתית, יפנית, רוסית, ליטאית, ספרדית.,הונגרית, רומנית, יידיש, הולנדית, טורקית, פורטוגזית, איטלקית, פולנית, לדינו, יוונית ובנגלית. רוב ציוריה מאוירים בשיטה דיגיטלית. ציוריה מופיעים בספריה וכן הוצגו בתערוכות רבות בישראל ומחוצה לה. "לעוף" (הוצאת "סער"): סיפור על שחף שרצה לעוף בדרך שלו. מעודד קבלת הייחוד בכל אחד מאיתנו. "חלומות שבלב" (רימונים הוצאה לאור): שירים העוסקים בחלומות ובפחדים, באופן מחויך והומוריסטי. אויר על ידי ילדים. "חיוך של חבר" (רימונים הוצאה לאור): שירים המעודדים סבלנות, סובלנות, הקשבה וקבלת הזולת. "הצלליות של הדר" (רימונים הוצאה לאור): סיפור המעודד יצירה ודמיון. "הגן הירוק" (הוצאת "לדורי"): סיפור בנושא איכות הסביבה ומיחזור. "עף על פי חן" (רימונים הוצאה לאור): ספר שירים בנושאי אהבה, שייכות וחופש. נכתב בשיתוף עם בני נוער. "ציפורים, סיגל, ובכלל" (רימונים הוצאה לאור): סיפור שנכתב בשיתוף פעולה עם ילדים מרמלה. נוצר בתמיכת חברת מל"מ כתרומה לקהילה. "ציפור קטנה" (רימונים הוצאה לאור): מתאר התמודדות עם משבר. "דרך אהבה" (רימונים הוצאה לאור): ספר שירים למבוגרים המשקף תהליכים שמתרחשים בגיל ארבעים. "גיא, חוקר עד בלי די" (הוצאה עצמית): ספר חייכני המעודד סקרנות ושאילת שאלות. אויר על ידי ילד בן 9, תושב הקריות (פרויקט העצמה לאחר מלחמת לבנון השנייה). "ארוחת מלכים" (רימונים הוצאה לאור): סיפור לגיל הרך המעודד אכילת אוכל בריא ועיסוק בספורט. "היומן של גל" (הוצאה עצמית): יומנה של נערה המתאקלמת בארץ חדשה. "סביון קטנטן" (הוצאה עצמית): סיפור בגישה ביבליותרפית המאפשר לקוראים להשתתף באיור. "יום נהדר" (הוצאה עצמית): משמעותו של יום נהדר, כפי שאויר על ידי ילדי עפולה. "דני הכבאי הגבור" (הוצאה עצמית): לזכרו של דני חייט, כבאי בן עפולה, שמסר את נפשו במלחמה בשרפה הגדולה בכרמל. מאויר על ידי ילדי עפולה. אתר הבית של הסופרת דף אמן בפייסבוק סיגל מגן בפייסבוק רשימת הפרסומים של סיגל מגן, בקטלוג הספרייה הלאומית ספרים של סיגל מגן בשפות זרות סיגל מגן, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל סיגל מגן, דף שער בספרייה הלאומית
1230

שנת 1230 היא השנה ה-30 במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. אלפונסו התשיעי, מלך לאון כבש את מרידה הקמת מדינת המסדר הטווטוני 1232 - רמון לול, סופר, מדען, מיסטיקן, פילוסוף ומיסיונר נוצרי מן האיים הבלאריים (נפטר ב-1315) 1235 - בוניפקיוס השמיני, אפיפיור (נפטר ב-1303) 1239 - אדוארד הראשון, מלך אנגליה, מלך אנגליה (נפטר ב-1307) 1235 - רד"ק (נולד ב-1160) 1238 - אל כאמל סולטאן מצרים מהשושלת האיובית. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1230‎ נפטרים ב-1230‎ מדיה וקבצים בנושא 1230 בוויקישיתוף
קוסמודרום בייקונור

קוסמודרום בַּייקוֹנוּר (קזחית: Байқоңыр ғарыш айлағы; רוסית: Космодром Байконур), הקרוי גם טיוּרה־טאם, הוא נמל החלל הגדול והוותיק בעולם. הקוסמודרום נבנה על ידי ברית המועצות בשנות ה־50, ומאז 1996 הוא מופעל תחת פיקוח רוסיה, אף על פי שהוא נמצא בשטח קזחסטן, אך גם סוכנות החלל הלאומית של קזחסטן מעורבת בהפעלתו. חוזה החכירה הנוכחי של רוסיה בתוקף עד שנת 2050. בייקונור נמצא כ־200 קילומטר ממזרח לימת אראל, על גדתו הצפונית של נהר הסיר דריה, ליד העיר טיורה־טאם בדרום קזחסטן. השם "בייקונור" נועד ליצור רושם מוטעה במערב כאילו האתר ליד העיר בייקונור, יישוב כורים הנמצא כ־320 ק"מ צפונית מזרחית לנמל החלל, באזור מדברי סמוך לג'זקזגאן. בייקונור היה מרכז תוכנית החלל השאפתנית של ברית המועצות מסוף שנות ה־50 ועד שנות ה־80 של המאה ה־20. היו בו מתקנים לשיגור חלליות מאוישות ובלתי־מאוישות, וניתן היה לשגר ממנו מגוון רחב של טילי שיגור: סויוז, פרוטון, ציקלון, דנייפר וזניט. שיגורים מבסיס זה מהווים חלק חשוב בפריסתה ובתחזוקתה של תחנת החלל הבינלאומית. הבסיס נבנה במקור בשנות ה־50 כאתר לשיגור וניסוי של טילים ארוכי טווח, ומאוחר יותר הוסב לבסיס שיגורים לחלל. ליד הקוסמודרום נבנה יישוב שתפקידו לשרת את צורכי הקוסמודרום. בשנת 1966 הוא קיבל מעמד של עיר ונקרא לנינסק, אך שמו שונה לבייקונור ב־1995. טיסות היסטוריות רבות לחלל שוגרו מבייקונור: הלוויין הראשון ב־4 באוקטובר 1957, האדם הראשון בחלל ב־1961, והאישה הראשונה בחלל ב־1963. השיגורים לחלל נמשכו גם לאחר התפרקות ברית המועצות ב־1991, תחת חבר המדינות. במרץ 1996 חכרה רוסיה את הבסיס ל־20 שנה, תמורת תשלום שנתי של 115 מיליון דולר ואפשרות להארכת החכירה בעשר שנים נוספות. בשנת 2004 סוכם על הארכת ההסכם עד לשנת 2050 ללא שינוי דמי התשלום השנתיים. בשל חילוקי דעות בין רוסיה לקזחסטן על גובה דמי החכירה, החלה רוסיה להרחיב את קוסמודרום פּלֶסֶצק שבשטחה, במחוז ארכנגלסק שבצפון־מערב רוסיה, וכן בנתה את קוסמודרום ווסטוצ'ני במזרח הרחוק במחוז אמור. מאז סיום תוכנית מעבורות החלל של נאס"א ועד השיגור המאויש של חללית דרגון של חברת ספייס איקס בשנת 2020, המקום היחיד ממנו מתבצעים שיגורים מאוישים, היה נמל חלל זה. עלות שיגור והחזרה לפי ההסכם עם נאס"א היה 82 מיליון דולר עבור כל אסטרונאוט, כאשר יכולים להיות בחללית הסויוז עד שלושה אנשים. במהלך תפקוד האתר במתחם נבנו כני שיגור רבים. רובם לא בשימוש כיום. להלן כני שיגור פעילים: 31 - שיגור משגרים ממשפחת סויוז 81 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון 200 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון 175 - שיגור משגרים מדגם רוקוט וסטרלה מדיה וקבצים בנושא קוסמודרום בייקונור בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, ביקור בנמל היציאה של האדם לחלל, באתר הארץ, 13 במרץ 2019 Humanity's unlikely gateway to space - מאתר ה-BBC קוסמודרום בייקונור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לסין יכולת שיגור עצמאית של טייקונאוטים