בת ים (מיתולוגיה)

בת ים או בתולת ים היא יצור אגדי, שחציו העליון דמוי אישה וחציו התחתון דמוי דג. לאורך ההיסטוריה רבים דיווחו כי חזו בפלא, ובהם כריסטופר קולומבוס, שהתעקש כי ראה שלוש בתולות ים במסעו הראשון לאמריקה. סופר כי אחותו של אלכסנדר הגדול הפכה לבתולת ים לאחר מותה (כמו שביקשה מהאלים), וכאשר פגשה במלחים בים האגאי ושאלה אותם אם אחיה עדיין חי, כל תשובה מלבד האישור כי אלכסנדר עדיין חי ושולט באימפריה, הייתה מכניסה אותה להתקף זעם אלים שבסופו היו מוצאים הנוכחים על הסיפון את מותם בייסורים. לפי המיתולוגיה בנות הים נפוצות בעיקר בחופי הפרא, שם רואים בהן הדייגים סימן לסערה מתקרבת. בנות הים הן נשים בעלות זנבות דגים וקרומי-שחייה קטנים בין אצבעותיהן. יש להן קול יפה ומיוחד והן נוהגות להתקשט באצות, קונכיות וכוכבי ים. בנות הים נוהגות לצאת מן האוקיינוס ולשבת על הסלעים. בחלק מן הסיפורים (בהם יש בלבול בין בנות ים לסירנות) בנות הים מפתות מלחים ודייגים כדי להובילם למותם, בעודן מתנהגות תחילה כתמימות. הגרסאות טוענות כי בנות הים ידועות ביכולתן להפנט ולפתות דייגים וימאים ולהוציאם מדעתם, כך שיעקבו אחריהן לקרקעית הים שם ימצאו את מותם. האגדות מספרות כי לעיתים מובילות הבתולות את הגברים לממלכתן התת-ימית ושוכחות שאלו אינם יכולים לנשום מתחת למים, מה שמוביל למותם של הגברים בייסורים. אחרים סבורים כי בתולות הים מטביעות את הגברים בכוונה תחילה. בתולת ים או סירנה אפשר לאתר בחופי פרא. לשיריהן של בתולות הים והסירנות אין גרסה אחת, על פי הסיפורים רק אודיסאוס שקשר את עצמו לעמוד עץ כבד באמצע ספינתו זכה לשמוע את שירתן ולהישאר בחיים. על פי הסיפורים לשיר יש גרסאות רבות. גרסה אחת גורסת כי השיר מדבר על אהבתן למלחים, גרסה אחרת גורסת כי השיר מספר על כך שהן מנסות להביא את המלחים למותם במעמקי הים אך קולן מצליח לבלבל את המלחים כך שלא ישימו לב למילים ולסכנה שהם נמצאים בה. לפי סיפורו של אודיסאוס (שכנראה עבר שינויים במשך דורות) השירה מתחילה בצליל הדומה לפעמון, ולאחר מכן מתחיל השיר שאותו איש אינו זוכה לשמוע ולספר. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח לא אנציקלופדי. בכמה מן המקורות היהודיים מוזכרת ברייה שחציה אדם וחציה דג והיא מוזכרת בשמות שונים: "שריינ"א", "סירינ"ה", "סילונית" "סירונית" ו"דולפין". בפרשת ויקרא, פרק י"א פסוק י' מופיע: "וכל אשר אין-לו סנפיר וקשקשת בימים ובנחלים מכל שרץ המים ומכל נפש החיה אשר במים שקץ הם לכם". בספרא מוסבר שהמילים "נפש החיה" באו לרבות את הסילונית. רמב"ן פירש שנפש החיה הן החיות שחיות במים אך יש להם רגליים והן הולכות כחיות בשדה: "חיה, זו חית הים, נפש, בן הסירני". המלבי"ם אף הוסיף שסירונית (או סילונית) היא חיה שחציה אדם וחציה דג. מובא בגמרא, מסכת בכורות, פרק ראשון דף ח' עמ' א': "הדולפנין פרין ורבין כבני אדם מאי דולפנין אמר רב יהודה בני ימא...". בפירוש רש"י לדברי הגמרא נכתב: "הדולפנין פרים ורבים מבני אדם, שאם בא אדם עליהם מתעברות הימנו. בני ימא - דגים שיש בים שחציין צורת אדם וחציין צורת דג ובלע"ז שריינ"א" (סירינ"ה). באותו מקום מפרש פירוש התוספות: "הדולפינין פרים ורבים מבני אדם... יולדין ומגדלין מבני אדם". כלומר, בניגוד לשאר החיות, בני אדם ודולפינים מסוגלים להתרבות. יש לציין שישנם פרשנים שעמדו על הבדלי הגרסאות בין לשון הגמרא שלפנינו ("כבני אדם") ללשון גרסת רש"י ובתוספות ("מבני אדם"), ולפיכך ביארו את הגמרא באופן אחר. גם החיד"א מזכיר בספרו "מדבר קדימות" את בת הים (מערכת ד'): "דג יש בים שקורין סירינ"ה מחציו ולמעלה כדמות אשה בתולה ומחציו ולמטה כתבנית דג ומקום משכנה בסלעים ומקומות מסוכנים בים ומדי עבור איזה ספינה תתחיל לשורר ולזמר בקול נעים הרבה עד כי תפיל חבלי שינה על כל אנשי האניה, ואחר כך נכנסת לתוכה והורגת ואוכלת יושביה" (ס' קטן נקרא צמח צדיק פרק י"ז). בספר הערוך ערך "סרני" הביא מאי דאמרו וכתב שהיא מין חית הים מחציה ולמעלה אשה מחצי' ולמטה דג ושבזמנו ראוה שר וספנים בים מלכות נורוויגא כחום היום יושבת על שרטון ובשומעה קול צללה מיד בתוך הים. בספר "צל עולם" חלק ב' שער י' מובא: "ויש דגים אשר ראשם גופם פניהם ושדיהם כדמות בתולה ומשוררים בנעימות ונקרא שריינ"א". סירנה בת הים הקטנה בת הים של ורשה נועה מנהיים, המיתוסים והסיפורים שנקשרו לבתולות הים, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2014 בת ים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בתולות ים, דף שער בספרייה הלאומית ציורי בנות ים במפות עתיקות באתר הספרייה הלאומית, מאוסף המפות ע"ש ערן לאור