laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרי וולך

שרי וולך (נולדה בשנת ה'תשמ"ב 1982) אשר מוכרת גם בשם העט יהודית ילין היא סופרת ישראלית חרדית, ומורה לכתיבה יוצרת. וולך החלה את דרכה בכתיבת סיפורים קצרים בשבועון זרקור לילדים ונוער. בשנת 2008 יצא לאור ספרה הראשון "אצלנו בחצר" שיצא בהוצאת מייזליק. מאז ועד 2018 הוציאה לאור כעשרים ספרים, רובם ספרי ילדים ונוער. חלקם ראו אור כסיפורים בהמשכים בעיתונים שונים. ביניהם: המבשר, מרווה לצמא, ובקהילה. כיום מלמדת וולך כתיבה יוצרת בבית הספר לקולנוע יהודי, ובמגוון סמינרים חרדים, ומפרסמת סיפור בהמשכים למבוגרים באתר "שבי רגע". ספרה "מסתורין בחצר" נבחר להשתתף במצעד הספרים תשע"ז של משרד החינוך, וספרה "אוהבים אותך מאד ילד" נבחר להשתתף במצעד הספרים תשע"ח. וולך נשואה ואם לעשרה ילדים. רבים מסיפוריה נכתבים במטרה לתת תמיכה רגשית לילדים המתמודדים עם קשיים שונים. חלקם הומלצו על ידי אנשי מקצוע. וולך מרבה לכתוב סיפורים המבוססים על רקע היסטורי, ובמיוחד על רקע ההיסטורי של העיר ירושלים. כך בסדרת הספרים "סמטה וחצר", ובסדרת ההמשך שלה: "עלילות ירושלים" אשר ראתה אור בהוצאת דני ספרים. סדרת "החוקרים" המתפרסמת בשבועון "זרקור", מתבססת גם היא על רקע היסטורי. כל אחד מספרי הסדרה מספר על תקופה אחרת בתולדות העם היהודי בתפוצות בתור עלילה של מסע בזמן, הסדרה פופולרית מאוד בקרב ילדים חרדים. וולך גם הוציאה סרט (לילדים), בשם החוקרים בתעלומת ירושלים אצלנו בחצר אוהבים אותך ילד אוהבים אותך מאד ילד יסכה הייתי פעם ילד מכתבים מאנקונה משפחה אחרי ילד בסמטה (התפרסם תחת שם העט: יהודית ילין.) ילד חדש בסמטה (התפרסם תחת שם העט: יהודית ילין.) לבד בסמטה (התפרסם תחת שם העט: יהודית ילין.) שתי חצרות מסתורין בחצר פחד בהרים החוקרים בתעלומת האיש בתרבוש החוקרים בתעלומת המרתף בפורטוגל החוקרים בתעלומת הפתקים בברלין החוקרים בתעלומת אי השודדים החוקרים בתעלומת משפט בייליס החוקרים בתעלומת הילד מכפר שפורד החוקרים בתעלומת הפליטים מקזבלנקה רשימת הפרסומים של שרי וולך באתר הספרייה הלאומית שרי וולך במדור משותף עם לאה פריד באתר הידברות משפחה אחרי - הסיפור שלא סופר באתר שבי רגע שרי וולך, דף שער בספרייה הלאומית "מצעד הספרים לילדים ולנוער" תשע"ז ע"ש מרים רות, באתר משרד החינוך "מצעד הספרים לילדים ולנוער" תשע"ח ע"ש מרים רות, באתר משרד החינוך המלצות, באתר גב הספר "אוהבים אותך מאד ילד"
אלפין סוג 600

אלפין סוג 600 (באנגלית: Elfin Type 600) היא מכונית מרוץ מתוצרת "Elfin Sports Cars" (אנ') האוסטרלית אשר יוצרה בין השנים 1968–1971. סך הכול יוצרו 26 יחידות. דגם ה"אלפין סוג 600" פותח כדי להשתתף במירוץ "Australian 1½ Litre Formula" (אנ') (עד נפח מנוע 1,500 סמ"ק), אבל מאוחר יותר עבר שינויים מכניים כדי להשתתף בקטגוריות נוספות כגון: "Australian Formula 2" (אנ'), "Australian National Formula" (אנ'), "Australian Formula 1" (אנ'), "Australian Formula 3" (אנ'), ו-"Formula Ford" (אנ'). דגם "אלפין סוג 600" השתתף במרוצים: "1968 Australian One and a Half Litre Championship" (אנ'), "1971 Australian Formula 2 Championship" (אנ'), "1972 Australian Formula 2 Championship" (אנ'), "Australian Formula Ford Championship" (אנ') (של השנים 1970–1971), "New Zealand Formula Ford Championship" (אנ'), (של השנים 1970–1971), "Singapore Grand Prix" (אנ') (בשנת 1968), "Malaysian Grand Prix" (אנ') (של השנים 1968–1969), ו-"Australian Hillclimb Championship" (אנ') (בשנת 1968). "Elfin 600B" "Elfin 600C" "Elfin 600D" "Elfin 600E" "Elfin 600FF" "אלפין סוג 600" שנת 1971 "אלפין סוג 600" "אלפין סוג 600" שנת 1971 דגם "FF" "אלפין סוג 600" דגם "E" "אלפין סוג 600" דגם "c" מרוץ מכוניות אלפין MR5 אלפין סוג 100 מונו אלפין סוג 3 קלאבמן אלפין 622/623 מדיה וקבצים בנושא אלפין סוג 600 בוויקישיתוף אלפין סוג 600, סרטון באתר יוטיוב אלפין סוג 600, סרטון באתר יוטיוב דגמי אלפין (ראו אלפין 600) oldracingcars.com/f5000/elfin אלפין מכוניות ספורט shannons.com.au/library/events/ELFIN.PDF "אלפין סוג 600" revolvy.com/main/index
סבא שלי היה רב

"סבא שלי היה רב – לקסיקון דתי חילוני", הוא ספר מאת העיתונאי אורי אורבך. הספר, שיצא בשנת 2002 בהוצאת "כתר", הוא מעין מילון-לקסיקון לענייני דתיים, חילונים ומה שביניהם. בסוף הספר ישנו נספח – לקסיקון לחרדים, שנכתב בשיתוף עם העיתונאי החרדי קובי אריאלי. הספר מלווה באיוריו של נעם נדב. נושאי הערכים בספר מחולקים לשישה: משפטים ששגורים בשיח הדתי-לאומי היום-יומי: "איפה זה ירושלים?", שאלה הנשאלת במטרה למצוא את הכיוון לירושלים שאליו יש להתפלל; "יש בטלוויזיה גם דברים טובים"; "באיזה שבט אתה?"; "כמה היה אתמול לעומר". משפטים של חילונים כלפי דתיים: "איפה הסופרים שלכם"; "למה אסור להדליק אור בשבת?"; "תפסיקו להטריד אותו" (את אלוהים). מושגי יסוד דתיים: "עלייה לתורה"; "ספירת העומר"; "עזרת נשים"; מושגים דתיים-חברתיים: "מזרוחניק"; "חפיפניק"; "מניין קרליבך"; "מרכזניק"; "בני עקיבא"; "מכינה קדם צבאית". תרבות ותקשורת ציונית-דתית: "מעלה" (בית ספר דתי לקולנוע); "ערוץ 7"; "רינת ישראל"; "שטיינזלץ"; "חידון התנ"ך"; "יום ירושלים"; "הסדר"; "חולצה עם משבצות". ביטויים של דתיים כלפי חילונים: "שני ילדים וכלב"; "קיבוצניקים"; "עגיל באוזן"; "לא חשוד בדתיות". הספר כתוב בנימה סאטירית והומוריסטית ומשרטט תמונה של תת-המגזרים בתוך הציונות הדתית, של השיח הדתי היום-יומי ושל התמודדות הדתיים מול החילונים. רענן שקד, מעניין את סבתא שלי, באתר ynet, 30 במאי 2002 עירית המאירי, בקרוב: סבא שלי היה רב, באתר ynet, 12 במאי 2002
1900 (סרט)

1900 הוא סרט אפי איטלקי משנת 1976 בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י ובכיכובם של רוברט דה נירו, ז'ראר דפארדיה, דומיניק סנדה, דונלד סאת'רלנד, ברט לנקסטר, לאורה בטי ואנה מריה ג'רארדי, סטפניה סנדרלי. זהו סרט אפי וגרנדיוזי נוסח הסרטים ההוליוודיים הגדולים, בו יוצר הבמאי חזון מרקסיסטי של החברה האיטלקית המודרנית. הסרט פונה במכוון לקהל הרחב, ולצורך הגשמת חזונו זה נעזר ברטולוצ'י באופן פרדוקסלי דווקא במימון אמריקאי, ובשחקנים הוליוודיים מפורסמים. 1900 נחשב בזמנו לסרט היקר ביותר שהופק באיטליה. הגרסה האיטלקית ארכה למעלה מ-5 שעות, וקוצרה בכשליש לצורכי הפצה מחוץ לאיטליה. למרות הקיצור הסרט עדיין מחולק ל-2 מערכות, והופץ בבתי הקולנוע בזמנו כשני סרטים נפרדים. הסרט מציג ומנתח את ההיסטוריה של איטליה המודרנית דרך כרוניקה משפחתית. הסרט לא מתיימר להיות נאמן לעובדות ההיסטוריות, אלא מהווה מעין אוטופיה – חזון לגבי מה שאיטליה צריכה להיות. עלילת הסרט מתרחשת באחוזת ברליניירי ומציגה 2 משפחות. האדונים, ומשפחת דאלקו הכפריים העובדים את אדמותיהם של משפחת ברלינגיירי. ב-27 בינואר 1900 נולדים שני בנים. אלפרדו (רוברט דה נירו) נכדו של בעל האדמות ברלינגיירי (ברט לנקסטר), ואולמו (ז'ראר דפארדיה) נכדו הממזר של הכפרי לאו דאלקו (סטרלינג היידן). שני הילדים גדלים ביחד אך בשני עולמות שונים לחלוטין. הסרט עוקב אחר שניהם, כשגורלותיהם חוזרים ומצטלבים מרגע הולדתם ועד זקנתם תוך נגיעה באירועים חשובים בהיסטוריה האיטלקית המודרנית: עליית הקואופרטיבים, השביתות הגדולות, מלחמת העולם הראשונה, עליית הפאשיזם, מלחמת העולם השנייה, המחתרת האיטלקית, ונפילת הפאשיזם. אולמו ואלפרדו הופכים חברים אך למרות זאת תמיד קיימים ביניהם מתחים הנובעים מהפער המעמדי שאינו ניתן לגישור. מדיה וקבצים בנושא 1900 בוויקישיתוף "1900", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "1900", באתר נטפליקס "1900", באתר AllMovie (באנגלית) "1900", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "1900", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "1900", באתר אידיבי "1900", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ברונו טש

ברונו אמיל טש (14 באוגוסט 1890 - 16 במאי 1946) היה כימאי וממציא גרמני, אשר יחד עם גרהרד פיטרס ווולטר הירט, גילה את גז הציקלון בה שנועד במקור להשמיד מזיקים, ושימש את גרמניה הנאצית ברצח היהודים בשואה. טש היה הבעלים של Tesch & Stabenow, חברת הדברה שייסד בשנת 1924 יחד עם פול סטבנוב בהמבורג, שהייתה הספק העיקרי של גז הציקלון בה למחנות ההשמדה הנאציים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נעצר טש על ידי הבריטים באשמת פשע מלחמה, נשפט והוצא להורג. טש נולד ב-14 באוגוסט 1890 בברלין. הוא למד מתמטיקה ופיזיקה במשך סמסטר אחד בשנת 1910 באוניברסיטת גטינגן בטרם עבר ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין וקיבל תואר בשנת 1914. לאחר מכן החל לעבוד במכון קייזר וילהלם. טש, יחד עם כמה כימאים אחרים, במימון אי גה פארבן החלו במחקר אודות מימן ציאנידי. במהלך מחקרם הם גילו כי מימן ציאנידי יכול להפוך למוצק. בשל העובדה כי הפטנט על הגילוי נרשם רק על שמו של אחד הממציאים, חברת Tesch & Stabenow לא ייצרה ציקלון בה ולא כל כימיקל אחר, והחברה עסקה בעיקר בחיטוי. בשנת 1925, קיבלה החברה את זכויות השיווק הבלעדיות להפיץ את קוטל החרקים בכל רחבי השטח שממזרח לנהר האלבה. בשנת 1927 עזב סטבנוב את החברה, ולאחר מכן התחלקה הבעלות על החברה כך: 45% לטש ו-55% לדגש. בשנת 1942 טש עתיד לקבל את כל הבעלות על החברה. טש נחקר לראשונה בהמבורג על ידי הכימאי והקפטן הבריטי וולטר פרויד. פרויד לווה באמיל סאהם, מנהל החשבונות לשעבר של טש. סאם טען כי ראה תזכיר בדבר התכתבות בין טש לקצין ורמאכט אודות השימוש בציקלון בה על בני אדם. טש נעצר על ידי השלטונות הבריטיים ב-3 בספטמבר 1945 ושוחרר ב-1 באוקטובר, אם כי זמן קצר לאחר מכן נעצר שוב, ב-6 באוקטובר 1945. טש נשפט בפני בית המשפט הצבאי הבריטי בהמבורג בין ה-1-8 במרץ. שני הנאשמים הנוספים שהיו עמו היו קרל וויינבכר ויואכים דרוסין, טכנאי הגזים הראשון של החברה. התביעה טענה כי הציקלון בה שימש "להשמדה שיטתית של בני אדם אשר בסה"כ מספרם עומד על 6 מיליון, אשר 4.5 מיליון מהם הושמדו על ידי ציקלון בה במחנה ריכוז אחד בלבד, המכונה אושוויץ/בירקנאו". (הנתון של 4.5 מיליון קורבנות התבסס על הערכות סובייטיות שפורסמו מיד לאחר המלחמה). הטענה הייתה כי טש סיפק גז רעיל ששימש להשמדתם של בני אדם רבים, ובראשם היהודים, והפר את דין המלחמה, וכי "בניגוד לסעיף 46 לאמנת האג משנת 1907. בתום המשפט הרשיע בית המשפט את טש ווויינבכר וגזר עליהם עונש מוות; דרוסין זוכה. טש הוצא להורג ב-16 במאי 1946 בתלייה בכלא המלין. ציקלון בה אי גה פארבן משפט אי גה פארבן מדיה וקבצים בנושא ברונו טש בוויקישיתוף "סעיף 46", באתר פרויקט אבאלון, ‏18 באוקטובר 1907 בית המשפט הצבאי הבריטי, המבורג, ציקלון בה, משפטו של ברונו טש ושניים נוספים, באתר ארכיון האינטרנט
ארם אנדוניאן

ארם אנדוניאן (בארמנית: Արամ Անտոնեան;‏ 1875 – 23 בדצמבר 1951) היה עיתונאי, היסטוריון וסופר ארמני. אנדוניאן נולד בקונסטנטינופול, שם ערך את העיתונים "Luys" (אור), "Dzaghik" (פרח) ו-"Surhandak" (מבשר). לאחר מכן שירת במחלקת הצנזורה הצבאית של האימפריה העות'מאנית. הוא נעצר בהוראת שר הפנים טלעת פאשה בערבו של ה-24 באפריל 1915 ובכך הצטרף למספר הרב של האינטלקטואלים הארמנים שגורשו מהבירה קונסטנטינופול. אנדוניאן גורש לצ'נקירי (אנ'), אולם במחצית הדרך הוחזר לאנקרה וגורש שוב למחנות בראס אל-עין ומסקנה (Meskene). אך אנדוניאן שרד במחתרת בעיר חלב שבסוריה. כאשר כוחות בריטיים כבשו את העיר, בכיר טורקי נמוך-דרג, נעים ביי, שיתף פעולה עם ארם אנדוניאן בפרסום זיכרונותיו – תיאור גירושם של הארמנים. "זיכרונות נעים ביי" פורסמו בשנת 1920, ולפעמים מכונים "מברקי אנדוניאן" או "מברקי טלעת פאשה". המברקים מתיימרים להוות הוכחה ישירה שרצח העם הארמני בשנים 1915–1917 היה מדיניות של הממשלה העות'מאנית. הם הוצגו כהוכחה במשפט של סוגומון טהליריאן. על פי הפרופסור רוברט מלסון (אנ'), המתמחה ברצח עם, דיווחו של אנדוניאן על הגירושים ורציחות הארמנים שלאחר 1915 הוא מכריע לגבי המחקר של תקופה זו. בין השנים 1928–1951 ניהל אנדוניאן את ספריית נובאר (Nubarian Library) בפריז, והצליח להחביא ולהציל את רוב האוסף במהלך הכיבוש הגרמני של פריז. אנדוניאן נפטר בפריז ב-23 בדצמבר 1951. ביוגרפיה של אלכסנדר שירוואנזאדה (אנ') (Շիրվանզադէ), קונסטנטינופול, 1911. "ההיסטוריה המאוירת השלמה של המלחמה הבלקנית" (5 כרכים, 1912–1913), יצאה לאור במקור בארמנית (Պատկերազարդ ընդարձակ պատմութիւն Պալքանեան պատերազմին), לאחרונה יצאה לאור מהדורה בטורקית. "באותם ימים חשוכים" (Այն սեւ օրերուն), בוסטון, 1919. "הפשע הגדול" (Մեծ Ոճիրը), בוסטון, 1921. "זיכרונות נעים ביי", לונדון, 1920. Soulahian-Kuyumjian, Rita. The Survivor: Biography of Aram Andonian. London: Gomidas Institute, June 9, 2010 מדיה וקבצים בנושא ארם אנדוניאן בוויקישיתוף
לוקומוטיבה זאגרב

מועדון הכדורגל לוקומוטיבה זאגרב (בקרואטית: Nogometni klub Lokomotiva Zagreb) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר זאגרב. המתחרה בליגת העל הקרואטית, הליגה הבכירה ביותר במדינה. המועדון נוסד בשנת 1914 כמועדון ויקטוריה (Željezničarski športski klub "Victoria"). תקופת ההצלחה היחידה שלה עד כה הייתה בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים ותחילת שנות החמישים של המאה העשרים כשמאז המועדון התמודד ברוב העשורים מאז בליגות הנמוכות. בשנת 1945 המועדון אומץ על ידי חברת הרכבות ומאז נושא את השם "לוקומוטיבה" על שם קטר רכבת, "לוקומוטיב". באמצע שנות האלפיים לוקומוטיבה הפכה לקבוצת המילואים של דינמו זאגרב. בין 2007 ו-2009 העפילה במשך שלוש שנים רצופות מהליגה הרביעית לליגה הבכירה ביותר במדינה. המועדון נשאר קבוצת המילואים של דינמו באופן לא רשמי גם כששיחק נגד דינמו, דבר שעורר מחלוקות רבות. עונת 2012/2013 הייתה אחת המוצלחות בתולדות המועדון מאז 1990, כשלוקומוטיבה העפילה עד לשלב גמר הגביע הקרואטי וסיימה במקום השני בטבלת אליפות ליגת העל הקרואטית. 1914: ויקטוריה 1919: ז'לזניצ'ר 1941: ה.ג'.ש.ק 1945: לוקומוטיבה 1946: כוכב לוקומוטיבה 1947: לוקומוטיבה      העפלה לליגה בכירה יותר     זכייה     גמר או סגנות      הפסד     ניצחון     שוויון הקבוצה אירחה את משחקי הבית באצטדיון של דינמו, אצטדיון מקסימיר, במשך כמה שנים לפני המעבר לאצטדיון זאגרב, שממוקמת בשכונת קראניצ'ביסה, לאחר שהאצטדיון בנובי זאגרב, ששימש אותו בעבר, לא עמד בתקני הליגה. מדיה וקבצים בנושא לוקומוטיבה זאגרב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוקומוטיבה זאגרב (בקרואטית) (בקרואטית) לוקומוטיבה זאגרב, ברשת החברתית פייסבוק לוקומוטיבה זאגרב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוקומוטיבה זאגרב, ברשת החברתית אינסטגרם לוקומוטיבה זאגרב, ברשת החברתית טיקטוק לוקומוטיבה זאגרב, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל באתר UEFA.com פרופיל באתר Sportnet.hr (בקרואטית)
ABC (שיר)

ABC הוא שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השני של חמישיית הג'קסונים. השיר יצא כסינגל ב-20 בפברואר 1970 ונכנס ישירות למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, כשהוא תופס את מקומו של השיר "Let It Be" של להקת הביטלס. השיר נכנס למקום הראשון גם במצעד שירי הנשמה, מקום בו שהה 4 שבועות רצופים. מבנה השיר והקצב דומים מאוד ללהיט הקודם של הלהקה "I Want You Back". הלהקה ביצעה את "ABC" בתוכנית הטלוויזיה "American Bandstand" (21 בפברואר 1970), המופע של אד סאליבן (10 במאי 1970), המופע של פליפ וילסון (4 בנובמבר 1971). השיר נחשב לאחד מסמליה הבולטים של הלהקה. יש הרואים בו את אחד משירי הדיסקו הראשונים. במהלך השנים נכלל השיר במספר אלבומי אוסף שהוציאה חברת מוטאון: "Greatest Hits" ‏ (1971), "Anthology" ‏ (1976), "Boogie" ‏ (1979), "Soulsation!" ‏ (1995), "Jackson 5: The Ultimate Collection" ‏ (1995), "The Very Best of The Jacksons" ‏ (2004). בשנת 2017 נכנס השיר להיכל התהילה של הגראמי יחד עם 24 שירים נוספים. מידע על היצירה "ABC" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "ABC" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "ABC" באתר Discogs סקירת השיר כולל גלריית עטיפות שונות באתר jackson5abc.com. Nirvana, Bowie, R.E.M. Songs Among Grammy Hall of Fame’s 2017 Inductees, Rolling Stone, 26 November 2016 The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
דילן אוודראוגו

דילן אוודראוגו (בצרפתית: Dylan Ouédraogo; נולד ב-22 ביולי 1998) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בלוון בעמדת הבלם. אוודראוגו הגיע למחלקת הנוער של מונקו בשנת 2015 ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת המילואים שלה. ב-4 באוגוסט 2018 אוודראוגו חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית. ב-28 בספטמבר אוודראוגו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-5 נגד אנוסיס נאון פראלימני. אוודראוגו שנולד בצרפת להורים מהגרים מבורקינה פאסו, החליט לנצל את שורשיו ולייצג את בורקינה פאסו בזירה הבינלאומית. ב-24 במרץ 2017, אווראוגו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 למרוקו. דילן אוודראוגו, באתר Transfermarkt דילן אוודראוגו, באתר Soccerway דילן אוודראוגו, באתר National Football Teams דילן אוודראוגו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דילן אוודראוגו".
יחסי פקיסטן–צ'כיה

יחסי פקיסטן–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה הצ'כית. היחסים הדיפלומטיים של פקיסטן עם צ'כוסלובקיה כוננו ב-27 בספטמבר 1950 ונותקו עם התפרקות המדינה. פקיסטן כוננה מחדש את היחסים עם צ'כיה עצמה בשנת 1991. הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות נע מדי שנה באזור 100 מיליון דולר אמריקאי ללא שינויים משמעותיים. הייצוא הצ'כי המשמעותי ביותר לפקיסטן הוא טקסטיל ובפער לא גדול ממנו נמצא עור בעלי החיים. לעומת זאת, הייצוא הפקיסטני המשמעותי ביותר לצ'כיה הוא הנייר, לאחריו נמצא הציוד החשמלי והאלקטרוני דוגמת מחשבים ונורות. פקיסטן מיוצגת בצ'כיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפראג, בירת המדינה. צ'כיה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה. צ'כיה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: קראצ'י, ולאהור. פקיסטן וצ'כיה חתמו על מזכר הבנות על מנת להעלות את רמת שיתוף הפעולה הביטחוני שבין שתי המדינות. שר הביטחון הפקיסטני, עבדול קאיום ג'טוי, ביקר בצ'כיה ונפגש עם סגן ראש ממשלת צ'כיה ושר ההגנה מרטין בארטאק על מנת לחתום על המזכר בטקס רשמי. בשנת 2016 ערכו צבא צ'כיה וצבא פקיסטן אימונים משותפים בפיקודו של הצבא הפקיסטני. בשנת 2017 חתמה החברה הממשלתית Česká zbrojovka על הסכם שיתוף פעולה עם Pakistan Ordnance Factories, מקבילתה בפקיסטן. מדיה וקבצים בנושא יחסי פקיסטן–צ'כיה בוויקישיתוף שגרירות פקיסטן בפראג, צ'כיה (ארכיון) EMBASSY OF PAKISTAN IN PRAGUE, CZECH REPUBLIC EMBASSY OF THE CZECH REPUBLIC IN ISLAMABAD, PAKISTAN CONSULATE OF THE CZECH REPUBLIC IN KARACHI, PAKISTAN CONSULATE OF THE CZECH REPUBLIC IN LAHORE, PAKISTAN Pakistan & Czech Republic sign MoU to boost defence cooperation, APP Pakistan, 24 Mar, 2010 Czech Republic Wants Pakistan Army To Train Troops, ווליו ווק, 23 ביוני 2016 Czech Republic wants training of troops by Pakistan Army: ISPR, טריבון: דה אקספרס, 22 ביוני 2016 בילאל ח'אן, CZ OFFICIAL CONFIRMS NEGOTIATION AGREEMENT WITH PAKISTAN קווה, 3 באפריל 2017
Third Album

Third Album הוא אלבום האולפן השלישי של "חמישיית הג'קסונים" שיצא לאור בשנת 1970 בחברת מוטאון. הסינגל "I'll Be There" היה השיר הרביעי של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד באותה השנה. "Mama's Pearl", הסינגל השני מתוך האלבום הגיע בשיאו למקום השני. בנוסף נכללו באלבום שירים עם נגיעות אוטוביוגרפיות כגון "Goin' Back to Indiana" ו-"Darling Dear". האלבובם הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד שירי הרית'ם אנד בלוז. האלבום מכר למעלה מ-6 מיליון עותקים ונחשב לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר של הלהקה. לינדזי פלנר מהאתר Allmusic כתבה כי האלבום מספק את "הצליל של מוטאון שלא ניתן לטעות בו ומרחיב אותו בדיוק במידה כדי לכלול גם השפעות ממקורות אחרים". חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "ABC" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "Maybe Tomorrow" בו נכללו שני שירים כבונוס: "Sugar Daddy", שיר שנוסף לאלבום האוסף של הלהקה שיצא בשנת 1971 והשיר "I'm So Happy" שיצא כבי סייד שלא אותו השיר. מידע על האלבום Third Album באתר MusicBrainz האלבום Third Album באתר Discogs Third Album Review, AllMusic
יחסי אוזבקיסטן – הממלכה המאוחדת

יחסי אוזבקיסטן–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. הממלכה המאוחדת מחזיקה שגרירות בטשקנט, ושגרירה הנוכחי באוזבקיסטן הוא כריסטופר אלן. אוזבקיסטן מחזיקה שגרירות בלונדון, ושגרירה הנוכחי בממלכה המאוחדת הוא אוטאקוב אכברוב. בשנת 1402, אב האומה הגדול של האוזבקים, טימור לנג, ובנו מירשנה, שלחו למלך הנרי הרביעי באנגליה, מכתבים המציעים לשני העמים לכונן יחסי ידידות ולפתח ענייני סחר. לנג שלח את הארכיבישוף הנוצרי, ג'ון מסולטניה, כשליח העם האוזבקי לאנגליה ולצרפת. כעבור זמן מה, הנרי הרביעי הביע נכונות לשיתוף פעולה עם האימפריה הטימורית. מכתבים אלו היוו את הקשר הדיפלומטי הראשון הרשמי בין העמים, אם כי יחסי הסחר בין המדינות החלו עוד לפני כן, עקב מעבר הבריטים בנתיבי הסחר בדרך המשי. הממלכה המאוחדת הכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-18 בפברואר 1992. בנובמבר 1993, אסלאם קרימוב ביקר בממלכה המאוחדת, ביקור זה היווה צעד חשוב בפיתוח דו השיח הפוליטי שבין המדינות. במהלך הביקור נחתמו ארבעה הסכמים דו צדדיים, יחד עם שלושה מזכרי הבנות שנחתמו בטשקנט על ידי דאגלס הארד. מספר רב של משלחות בדרגות שונות מבקרות בקביעות בשתי המדינות, מעל 40 משלחות בריטיות ביקרו באוזבקיסטן. כמו כן, משרדי החוץ מנהלים דיאלוגים פוליטיים בסוגיות הנוגעות לאפגניסטן. ב-19 עד 22 בנובמבר 2013, משלחה אוזבקית ביקרה בממלכה המאוחדת, משלחה זו היוותה צעד חשוב בחיזוק היחסים בין המדינות. בשנת 2016, אוזבקיסטן ייצאה לממלכה המאוחדת סחורה בשווי 2.64 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם גרוטאות מתכת יקרות, עתיקות, פסלים, ציורים, בעלי חיים, מנועי הצתה, ירקות ומוצרי כותנה. לעומתה, הממלכה המאוחדת ייצאה לאוזבקיסטן סחורה בשווי 43.8 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי חשמל, מכשירים, כלי תחבורה, מוצרי גומי ופלסטיק ומוצרי מזון. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן – הממלכה המאוחדת בוויקישיתוף יחסי המדינות, באתר uzbek יחסי המדינות, באתר השגרירות האוזבקיסטן בממלכה המאוחדת (אורכב 26.07.2018 בארכיון Wayback Machine) אתר השגרירות הבריטית באוזבקיסטן Products that Uzbekistan exports to the United Kingdom (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Uzbekistan imports from the United Kingdom (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
הדיוויזיה ה-164 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-164 (בגרמנית: 164. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בבלקן ובכרתים, ולאחר מכן לחמה במערכה בצפון אפריקה. הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1939, והועמדה תחת פיקוד קונרד האסה, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה כחלק מהארמייה התשיעית. בינואר 1941 הועברה הדיוויזיה לרומניה, וב-9 באפריל 1941 היא נטלה חלק במערכה על יוון, כחלק מהארמייה ה-12 בפיקודו של וילהלם ליסט. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש סלוניקי, ולאחר מכן נשארה שם כחיל כיבוש. בספטמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה ליוגוסלביה, ובנובמבר 1941 היא הועברה לכרתים, שם שונה שמה ב-10 בינואר 1942 לדיוויזיית הביצורים כרתים. ב-15 באוגוסט 1942 נשלחה הדיוויזיה לטוברוק, ושמה שונה להדיוויזיה הקלה אפריקה ה-164. הדיוויזיה לחמה בגבורה בקרב אל עלמיין, ולאחר מכן נסוגה לתוניסיה. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה, וב-12 במאי 1943 נכנעו כוחות הדיוויזיה לבעלות הברית, יחד עם שאר כוחות קבוצת ארמיות אפריקה. קונרד האסה (27 בנובמבר 1939 - 10 בינואר 1940) יוזף פולטמן (10 בינואר 1940 - 10 באוגוסט 1942) קרל-הנס לונגרסהאוזן (10 באוגוסט 1942 - 31 באוגוסט 1942) הרמן הנס הקר (31 באוגוסט 1942 - 9 בספטמבר 1942) קרל-הנס לונגרסהאוזן (9 בספטמבר 1942 - 6 בדצמבר 1942) זיגפריד וסטפאל (6 בדצמבר 1942 - 1 בינואר 1943) קורט פון ליברשטיין (1 בינואר 1943 - 16 בינואר 1943) בקר (16 בינואר 1943 - 17 בפברואר 1943) פריץ קראוזה (17 בפברואר 1943 - 13 במרץ 1943) קורט פון ליברשטיין (13 במרץ 1943 - 12 במאי 1943) הדיוויזיה ה-164 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הביצורים כרתים באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה הקלה אפריקה ה-164 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
כפר שחליים

כפר שחליים (גם כפר שיחלים וכפר שיחלייא) הייתה עיירה יהודית גדולה בשפלת יהודה, אשר נזכרת מספר פעמים בספרות חז"ל, וכן במקורות מאוחרים יותר. נראה כי שכנה באזור קריית גת של ימינו. העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה מאוד ביהודה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא, לצד כפר ביש וכפר דיכרין: ”אמר רב אסי ששים רבוא עיירות היו לו לינאי המלך בהר המלך וכל אחת ואחת היו בה כיוצאי מצרים, חוץ משלש שהיו בהן כפלים כיוצאי מצרים, אלו הן כפר ביש, כפר שיחליים וכפר דכריא. כפר ביש דלא יהבי ביתא לאושפיזא, כפר שיחליים שהיתה פרנסתן מן שחליים, כפר דכריא אמר רבי יוחנן שהיו נשותיהן יולדות זכרים”. מקור שם היישוב, הנעוץ בצמח השחליים שגודל באותה התקופה בארץ ישראל, מוסבר גם בתלמוד הירושלמי כך: ”ולמה הוא קרי לון כפר שיחלייא דהוון מרביין ביניהון כאילין תחלייא” (ולמה הוא נקרא כפר שחליים, כיוון שבניהם רבו כמו צמח השחליים). באונומסטיקון של אוסביוס מראשית המאה הרביעית לספירה הוזכר יישוב בשם SAALEIM כשבעה מיל ממערב לבית גוברין. הגאוגרף בן ימי הביניים יאקות אל-חמאווי הזכיר באזור שפלת יהודה יישוב בן זמנו בשם סחלין. יישוב בשם זה נזכר גם במכתב צלבני משנת 1136 לספירה. הרמז המאוחר ביותר להשתמרות השם הוא שם היישוב מנשיית א-סחלין שתועד במפקד העות'מאני משנת 1596, ואשר מתייחס ככל הנראה לעראק אלמנשיה שבאזור קריית גת של ימינו. בסמוך ממזרח לאזור זה מצויות גם ח'רבת ד'כרין וחורבת בורגין, המזוהות בהתאמה עם כפר דיכרין ועם כפר ביש הנזכרות לצד כפר שחליים במקורות חז"ל. יואל אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת האקדמיה ללשון העברית ויד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשע"ב, עמ' 433. בועז זיסו, היישוב הכפרי בהרי ושפלת יהודה משלהי תקופת הבית השני עד לדיכוי מרד בר-כוכבא, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית ירושלים. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א', ומקבילות תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ה', איכה רבה פרשה ב, ד. תוספתא שבת טו י"ג, תוספתא שביעית ד י"ב, תלמוד ירושלמי, מסכת עבודה זרה, פרק ה', הלכה ג', תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף כ"ט, עמוד א'. תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ה'. R. Rohricht, Regesta Regni Hierosolymitani 1097-1291, New York 1960, מכתב מס' 164, עמ' 40