laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יאיר חזן

יאיר חזן (נולד ב-23 במאי 1957) הוא עורך דין ופוליטיקאי ישראלי, שכיהן, לא ברציפות, בקדנציה אחת כראש המועצה המקומית אופקים ובקדנציה אחרת כראש עיריית אופקים. חזן נולד בבאר שבע. למד בבית הספר התיכון מקוה ישראל. שירת בצה"ל כקצין ביחידות שדה, ובמילואים הגיע לדרגת סרן. בוגר תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת בן-גוריון (1985). חזן הוא חבר מרכז מפלגת "הליכוד". ב-1986 החל לעבוד כמפקח הארצי על הקרינה במשרד העבודה והרווחה בירושלים, וב-1987 היה יועצו לענייני ערבים של השר במשרד ראש הממשלה משה ארנס. ב-1989 ניצח בהתמודדות על ראשות עיריית אופקים, וכיהן כראש העיר עד 1993. בתקופה זו שימש גם כחבר הנהלת מכללת ספיר, וחבר דירקטוריון "בנק אוצר השלטון המקומי" וחברת "אפרידר" הממשלתית לבינוי ושיכון. ב-1990 ייסד את "החממה הטכנולוגית" באופקים ושימש כחבר דירקטוריון בה עד 2005. מ-1993 כיהן כמנכ"ל בחברת "כ.א.מ" לכוח אדם וביטחון, ומ-1994 היה מנכ"ל חברה פרטית שהקים, "ישרא-קאר", לשירותי מימון וייעוץ. בשנים 1997–2000 שימש כחבר דירקטוריון ב"תע"ש" וכחבר במספר ועדות בה. ב-1997 מונה ליו"ר דירקטוריון "בזק זהב אחזקות". ב-1998 שב להתמודד על ראשות עיריית אופקים וניצח בבחירות. כיהן כראש העיר חמש שנים, במהלך שימש גם כראש פורום ראשי ערי הפיתוח בישראל. היה גם יו"ר האגודה למען הזקן באופקים. במקביל למד לתואר במשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן, בשנים 2000–2003. לאחר סיום תפקידו כראש עיריית אופקים, עבד כמתמחה במשרד עורכי דין בבאר שבע (2004–2005). במקביל שימש כיו"ר הצוות הבין-משרדי לאיחוד פעילות החברות לדיור ציבורי במשרד האוצר והשיכון. בתקופה זו גם ניסה להתמודד במסגרת הפריימריז בליכוד לקראת הבחירות לכנסת, אך לא הגיע למקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת. ב-2005 מונה ליו"ר דירקטוריון נמל אילת וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2013; כיום הוא ממשיך בפעילות פוליטית במפלגת הליכוד ובאופקים. חזן נשוי ואב לארבעה ילדים. יאיר חזן - קורות חיים (אורכב 14.06.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר "פוליטיקה" יאיר חזן, אנחנו תושבי אופקים אשמים במצבה, מאמר דעה בפורטל העיר אופקים, 26 בנובמבר 2009 יעקב לוי, עו"ד יאיר חזן יהיה ראש עיריית אופקים הבא?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 11 באוקטובר 2010 עומר כרמון, מבקר המדינה: ליקויים בהתנהלותו של יאיר חזן, באתר "ערב ערב באילת", 26 במאי 2011 גדי גולן, ‏דירקטוריון חב' נמל אילת אישר את מינויו של יאיר חזן ליו"ר, באתר גלובס, 23 בינואר 2005
Super Monkey's

Super Monkey's או סופר מאנקיס (ביפנית: スーパー・モンキーズ) היא להקת בנות, שירה וריקודים יפנית שבה החלה הקריירה של נמיאה אמורו ושל כמה מחברי להקת מקס. במקור, הלהקה הייתה בת 15 חברים, הכוללים את הזמרת הראשית של סופר מאנקיס, נמיאה אמורו. שמם שונה לסופר מאנקיס לפני הופעת הבכורה שלהם שהייתה ב-16 בספטמבר 1992. [דרוש מקור] בריאיון למגזין, גילתה אמורו כי סופר מאנקיס היו אמורים לעשות את בכורתם כקבוצה של חמש נשים ושני גברים. לבסוף ההופעה התקיימה כך שהשתתפו בה רק נשים. ביום הופעתם הראשונה, ה-16 בספטמבר 1992, סופר מאנקיס הוציאו לראשונה את הסינגל הראשון שלהם "ארצות הברית גיבורה של אהבה/מר ארצות הברית" באולפני אמי מיוזיק יפן. הלהקה הפכה לדמות חיקוי והערצה עבור בני נוער עם חיבה למוזיקת פופ אמריקאית. אחד מהסינגלים שלהם היה להיט שדורג במקום הראשון במצעד הלהיטים היפני החשוב, אוריקון. אנה מקינו, שנחשבה מנהיגתם, עזבה את הקבוצה בחודש דצמבר באותה שנה. היא הוחלפה על ידי רינו נקסון. לפני שמקינו עזבה היא הודיעה כי חברה חדשה תצטרף לקבוצה והיא הייתה צריכה להופיע איתם בפסטיבל השלג של סאפפורו בשנת 1992 אך היא לא הופיעה בשל דלקת התוספתן. נקסון עזבה את הלהקה בלא שביצעה שיר. היא לא הוחלפה בעקבות עזיבתה. הקבוצה הוציאה לאור הסינגל השני שלהם, "ריקודי זבל" במאי 1993 תחת שם חדש, סופר מאנקיס 4. הסינגל החדש שלהם זכה לפחות הצלחה מקודמו. בעקבות הוצאת הסינגל, קידמה הלהקה את הסינגל בהופעות רבות ובמופעים בNHK, עם פופ ג'אם וכמה זמרי פופ הפונים לקהל צעיר נוספים. ריקודי מסלולים ול.1 (Dance Tracks Vol.1, 1995) שירים מקוריים ול.1 (Original Tracks Vol.1, 1996) ארצות הברית גיבורה של אהבה / מר ארצות הברית" (1992) ריקוד זבל (1993) אהבת מוסקט (1993) רכבת גן עדן (1994) נסה אותי (תאמין לי) (1995) עונת השמש (1995) עצור את המוזיקה! (1995) Super Monkey's, באתר MusicBrainz (באנגלית)
סוויז'ן

סְווֵיְזֶ'ן (סינית: 燧人, פיניין: suì rén) הוא גיבור תרבות במיתולוגיה הסינית, עליו מסופר שלימד את בני האדם כיצד להבעיר אש וכיצד להשתמש בה לבישול. הוא נחשב לאחד משלושת המלכים שפעלו בשחר ההיסטוריה, עוד לפני זמנם של קיסרים כמו הקיסר הצהוב, יאו ושון. על פי המסורת שלטונו נמשך 110 שנים. סְווֵיְזֶ'ן מופיע בספרים ממגוון אסכולות עוד מתקופת האן וטרום האן: קונפוציאניזם: "שׂוּ'ן דְזְה", "מאמרות האדון הנחבא", "מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן", "מאמרות האמצע", "צידוקי המנהגים". לגאליזם: "הָאן פֵיי דְזְה", "גְווָאן דְזְה". דאואיזם: "ג'ואנג דזה" (הפרקים החיצוניים). ניחוש: "שלושה קברים עתיקים". בלשנות: "שְׁווֹ וֶן גְ'יֵה דְזְה". הספרים לא רק מציינים את קיומו וחשיבותו של סְווֵיְזֶ'ן, אלא גם מתארים את הטכניקה בה הבעיר אש: בפירות, ירקות וצדפות ניזון העם, אך בקיבתו פגע, והאנשים הרבו מחלה. אז קם איש קדוש, ובקדח בערה יביא אש, יעלה הריח החריף, ויתרצה העם ויעשהו מלך על הארץ ויקראוהו אדון סְווֵיְזֶ'ן. — "הָאן פֵיי דְזְה" בפרק "חמשת המזיקים" השם או הפועל "קדח בערה" המופיע בציטוט יכול להתייחס למקלות איתם קודחים זה בזה להבערת אש, או לכלי צור להבערת אש. מדוע אמרו סְווֵיְזֶ'ן? שקדח בבערת העץ והוציא אש, לימד את האנשים לבשל מזון, היטיב את רווחתו וטבעו של העם, ומנע מן הריח להזיק, וייקרא סְווֵיְזֶ'ן. — "מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן", גיליון 1, בפרק "ספירה" סְווֵיְזֶ'ן החל להעלות אש על ידי קדיחה בעץ. צלה את הנא, עשאו מבושל והסיר מן האנשים את מיחושי הבטן, ברחקו מדרך החיות והעופות יישב את רצון השמיים, ולכן נקרא סְווֵיְזֶ'ן. — "צידוקי המנהגים", בחלק "מלכים והגמונים", בפרק "שלושת המלכים" משמעותם המילולית של הסימניות בשם סְווֵיְזֶ'ן היא "איש בערה". במקראות הקיסריות של עידן טאיפינג מצוטט מתוך "רשומות איסוף האבידות" סיפור מיתי על סְווֵיְזֶ'ן כמי שמוצא את האש פורצת מחור שעשתה ציפור ב"עץ הבערה" הענק, ולאחר מכן קודח בעץ ובעזרת ענף מוציא את האש. נראה כי מדובר בדמות שהשתייכה לשבט מטריארכלי מתחילת התקופה הנאוליתית שחי באזור עיקול הנהר הצהוב, התקיים מציד, והצליח להבעיר אש באמצעות האבנים בהן הכה את החיות או באמצעות אבנים ממפולות בהרים. הברקה של אדון סְווֵיְזֶ'ן איפשרה לו להמציא את מקלות הבערת האש. במאמר "ביוגרפיות של שלושת המלכים" של סה-מה ג'ן נטען שסוויז'ן היה המלך שקדם לפֿוּשִׂי. מאמינים כי סְווֵיְזֶ'ן גילה את הדלקת האש בשָׁאנְגְצְ'יוֹ, ולכן המקום זכה בכינוי "ארץ תרבות האש". באזור מוצג גם מתחם גן-קבר בן יותר מ-40,000 קמ"ר הקרוי "קבר קיסר הבערה". איורים של סְווֵיְזֶ'ן מציגים אותו כבעל שלוש עיניים. מדיה וקבצים בנושא סוויז'ן בוויקישיתוף Christie, Anthony (1968). Chinese Mythology. Feltham: Hamlyn Publishing. ISBN 0600006379, p.84 Wu, K. C. (1982). The Chinese Heritage. New York: Crown Publishers. ISBN 0-517-54475X. p.51 潛夫論 中論 古三墳 说文解字 《韩非子·五蠹》, תרגום ישיר. 《白虎通義·卷一·號》, תרגום ישיר מהמקור. 《風俗通義·皇霸·三皇》, תרגום ישיר מהמקור. 拾遺記, ראה ב太平御覽, מגילה 869. 司马贞《三皇本纪》 商丘 "燧人氏陵風景區". 新華網. 2010-10-14. נבדק ב-2011-10-30.(הקישור אינו פעיל)
בית המלמדים

בית המלמדים הוא מכון לפיתוח מערכות דידקטיות יהודיות מתקדמות, ושמה של עמותה ללא כוונת רווח (מלכ"ר), ששמה לה למטרה להנחיל תורה ודרך ארץ לילדי ישראל באמצעות שימוש בכלים חווייתיים. בעמותה עוסקים בפיתוח שיטות הוראה חווייתיות, כתיבת חומרי למידה, המצאת משחקים, הוצאת ספרים ובניית אתר אינטראקטיבי-חינוכי. את המכון מנהל הרב אהרן פאלק שעסק בחינוך למעלה משלושים שנה. לימוד חווייתי של פרקי אבות (שת"ף ר"ת שירה, תנועה, פעלתנות) באמצעות לחנים קליטים למשניות, תנועה דרמה ויצירה. תוכנית טיפוח תקשורת ערכית בין הורים לילדים, הכוללת: משחק "ונשמרתם" על זהירות בדרכים, משחק "ודברת בם" העוסק במצוות כיבוד אב ואם ובטיפוח יחסים חמים בין הורים וילדיהם גם במצבי קונפליקט, הכולל דף מקורות להלכות כיבוד הורים, "הסידור" - משחק רביעיות על תוכן הסידור וקדושתו, על הברכות והתפילות השונות, משחק זיכרון "דרכי נעם" בנושא מידות טובות, "אני יצאתי ממצרים" - פירוש אישי להגדה של פסח הנכתב בשיתוף עם ההורים, "פיקניק ושננתם לבניך" - הוראות ל"הפנינג" משפחתי בחיק הטבע להעצמת הקשר הבין-דורי בין הורים לילדים, "אהבת ישראל" - משחק וסיפור חסידי למען טיפוח "אמפתיה" בין הורים וילדיהם. תוכנית ללימוד מסכת אבות לילדי החינוך הממלכתי, בדגש על תכנים של פלורליזם ואהבת האדם. במסגרת הוצאת הספרים של המכון יצאו לאור ספרים לימוד וספרי קומיקס לילדים: "דפתעות לפרשיות השבוע": נושאים מפרשות השבוע, מעובדים לילדים. תורגם לאנגלית, רוסית, צרפתית, איטלקית וגרמנית. יצא לאור בשתי מהדורות. "משחגי תורה": משחגי תורה על חודשי ישראל והחגים, המפעילים את הלומד ומקנים לו את חדוות התגלית. "הפרחים של דסי": ספר קריאה שמח על נערה שמחה. דסי רבינוביץ' שמחה במיוחד כאשר הצליחה לשמח אנשים עצובים. "אורות בשביל הארץ": ציון ואחותו חמדה יוצאים למסע בעקבות תעלומת הספר הנעלם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. החקירה מובילה אותם לסיור ביפו, בכנרת ובירושלים. הם פוגשים אנשים שונים, וגם חברים שמצטרפים לחיפושים. דרך פגישות מרתקות אלו, הם לומדים על דמותו של הרב קוק, ומגלים פרק היסטורי שמאחד את הגוונים השונים שבעם. מאויר בידי עדי דוד. "אריה ברחובות ירושלים": הטיול של ציון לירושלים הופך למסע בלתי צפוי בעקבות הרב אריה לוין, רב האסירים, המצורעים, הילדים והעניים. אנשים טובים מספרים לו אודות הרב אריה לוין, וציון מגלה תלמיד חכם שחס על כבודם של אחרים ומוותר על שלו, שממלא את יומו בעשיית חסד מתוך אהבת ישראל. הילד שהחל את המסע פגוע ועצוב, למד לאהוב ולהיות נאהב. מאויר בידי עדי דוד. "עקבות בסמטאות צפת": ציון נוסע עם משפחתו לצפת לרגל בר המצוה של דוד, בן דודו. אך שם הדברים מסתבכים. ספר תורה עתיק נעלם... תפילין נעלמות... ציון ודוד במאמציהם לפתור את התעלומה נפגשים עם אנשי החסד של צפת, עם אנשים "פשוטים "הפועלים למען עם ישראל בענוה ובמסירות. הם מתוודעים גם לדמותו של רבי שמעון בר יוחאי איש הסוד, ולומדים מעט על ההיסטוריה רבת התהפוכות של העיר צפת. האם יצליחו ציון ודוד לאתר את ספר התורה ולפתור את תעלומת התפילין לפני העלייה לתורה של דוד? מאויר בידי עדי דוד. שמעון כהן, להכיר את הרב קוק מקרוב, ובקומיקס, באתר ערוץ 7, 29 באוגוסט 2011 עדי אהרן, הולכת לאורו, אתר מים, אוגוסט 2011 צופיה הירשפלד, הרב קוק חי בבועה, באתר ynet, 2 בספטמבר 2011 דפתעות לפרשת השבוע, אתר כיפה, 14 ביוני 2011 אתר המכון אפיקומן - אתר משחקים לילדים בית המלמדים, באתר "גיידסטאר ישראל"
מבצע ארי-הים

מבצע ארי-הים (בגרמנית: Unternehmen Seelöwe) היה תוכניתה של גרמניה הנאצית לפלוש לבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. המבצע מעולם לא יצא אל הפועל (וחוץ מהכיבוש הגרמני באיי התעלה גרמניה לא כבשה שום שטח בריטי באירופה במשך מלחמה זו). ההכנות למבצע החלו לאחר המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, כשהגרמנים חשו שהם כבר ניצחו במלחמה במערב. הואיל ובריטניה לא הייתה מוכנה לפתוח בשיחות שלום עם גרמניה, הגרמנים חיפשו דרכים להפחית את ההתנגדות הבריטית לשלום בין המדינות. האדמירל אריך רדר, מפקד הצי הגרמני, הקריגסמרין, היה אחראי לביצוע מספר רב של מחקרים אשר בדקו את הסבירות למתקפה גרמנית ימית לאורך תעלת למאנש. המחקרים הראשונים אשר נערכו בסביבות נובמבר 1939 קבעו מספר תנאים מוקדמים להצלחת התקיפה: יש להשמיד את הכוח הימי של האויב או למנוע ממנו להתערב. יש להשמיד את חיל האוויר המלכותי. הכרחי להרוס את ההגנות (ביצורים) בחוף. יש למנוע מהבריטים לתקוף את הכח הפולש. מטה פיקוד כוחות היבשה תכנן פלישה של תשע דיוויזיות מהים ועוד שתיים דרך האוויר. אתר הפלישה הנבחר היה החוף בין דובר לפורטסמות'. הפלישה נדחתה למועד מאוחר יותר ב־17 בספטמבר 1940, ולבסוף בוטלה. אדולף היטלר היה משוכנע שבריטניה תיכנע לאחר המפלה של ברית המועצות עקב תחילתו של מבצע ברברוסה ביוני 1941. בריטניה הייתה אמורה להישאר מבודדת באירופה ללא בעלות ברית ולהיכנע במהירות. כניסתה של ארצות הברית למלחמה, והמהפך בסטלינגרד גרמו לסגירת חלון ההזדמנויות שבו מבצע ארי-הים היה יכול להצליח. הכישלון לסיים את המלחמה במערב יגרום להתממשות האזהרות בדבר מלחמה גרמנית בשתי החזיתות. הקרב על בריטניה היה חלק מ"מבצע נשר" שנועד במקור לאפשר ללופטוואפה להשיג עליונות אווירית (על פני חיל האוויר המלכותי) וכך לאפשר לצי לחצות את התעלה. יותר מאוחר התרכז הלופטוואפה בעיקר בהפצצה אסטרטגית של בריטניה שנודעה בשם הבליץ על בריטניה. הסירות שיועדו למבצע הפכו לסירות על הריין. רובם של האנליסטים הצבאיים בימינו אינם מאמינים כי למבצע ארי-הים היה סיכוי להצליח אם אכן היה מתבצע. הקושי העיקרי היה חולשת הצי הגרמני ביחס לצי המלכותי. יתר על כן, האבדות בכח אדם ובחומרי גלם שספגו הצנחנים הגרמנים בארצות השפלה במאי היו רבות, ולא ניתן היה להשלים את מצבת כוח האדם בעת שהמבצע היה אמור לצאת לפועל. עם זאת יש לזכור שהעליונות הבריטית בים לא הייתה כה גדולה. רוב הצי המלכותי הגן על שיירות האספקה באוקיינוס האטלנטי, וכמו כן היו לבריטים כוחות בים התיכון. למרות כל זאת לבריטים הייתה עדיין עליונות מספרית על פני הגרמנים בימים שליד בריטניה. במשחקי מלחמה (אנ') שנערכו ב-1974 באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, תוך הנחה שהלופטוואפה עדיין לא השיג עליונות אווירית מוחלטת, הגרמנים היו מסוגלים להקים ראש חוף באנגליה, אך לאחר מספר ימים חיל הים המלכותי היה מסוגל לנתק את האספקה של הגרמנים לחיילים בחוף, דבר אשר היה מוביל לבידודם ובסופו של דבר לכניעתם. מבצע הרקולס - הפלישה הגרמנית המתוכננת למלטה. מבצע גרין - הפלישה הגרמנית המתוכננת לאירלנד מבצע טננבאום - הפלישה הגרמנית המתוכננת לשווייץ וליכטנשטיין. מבצע פליקס - הפלישה הגרמנית המתוכננת לגיברלטר. מדיה וקבצים בנושא מבצע ארי-הים בוויקישיתוף ההגנות הבריטיות בחופים הנחיות מבצע ארי-הים
זואי קולדוול

זואי קולדוול (באנגלית: Zoe Caldwell;‏ 14 בספטמבר 1933 – 16 בפברואר 2020) הייתה שחקנית אוסטרלית זוכת ארבעה פרסי טוני. התפרסמה כשחקנית קולנוע בסרטו של וודי אלן "שושנת קהיר הסגולה" ובסרט "קרוב להפליא ורועש להחריד". דיבבה בסרט ההנפשה "לילו וסטיץ'" את המושלת הגדולה. קולדוול נולדה במלבורן וגדלה ברוור בלוויין, אוסטרליה. בתם של זואי ואדגר קולדוול. החלה לשחק בגיל 9 ובגיל 15 עזבה את הלימודים כדי לשדר בתוכנית רדיו לילדים. הייתה לאחת מחברי הצוות הראשונים של חברת תיאטרון מלבורן. זכתה בפרס התיאטרון העולמי ובפרס טוני ראשון בקריירה בשנת 1966 על הופעתה במחזהו של טנסי ויליאמס "טרגדיית סלפסטיק". ב-1968 זכתה בפרס טוני שני על הופעתה המרשימה בתפקיד ג'ין ברודי במחזה "אביבה של מיס ברודי". ב-1982 הופיעה קולדוול בטרגדיה המיתולוגית "מדיאה" בתפקיד הראשי וזכתה בפרס טוני שלישי לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 1985 השתתפה בסרטו של וודי אלן "שושנת קהיר הסגולה" בתפקיד הרוזנת. בשנת 1996 זכתה קלדוול בפרס שולחן הזהב ובפעם הרביעית בפרס טוני על תפקידה בתור זמרת האופרה היוונייה מריה קאלאס במחזה "מאסטר קלאס". ב-2002 שיחקה בדרמה "רק נשיקה" ודיבבה בסרט ההנפשה "לילו וסטיץ'" את המושלת הגדולה, כאשר היא ביצעה את תפקיד זה במדיות נוספות – "סטיץ': הסרט", "לילו וסטיץ': הסדרה", "הבריחה הגדולה של סטיץ'" ו"לירוי וסטיץ'". ב-2011 השתתפה בעיבוד הקולנועי לספר "קרוב להפליא ורועש להחריד" בתפקיד סבתו של הילד אוסקר שאל. קיבלה תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1970 על תרומתה לתחום התיאטרון. הייתה נשואה לבמאי התיאטרון הקנדי המצליח זוכה חמישה פרסי טוני רוברט וייטהאד עד לפטירתו בשנת 2002. בנם הוא שחקן התיאטרון צ'ארלס וייטהאד. קולדוול מתה ב-16 בפברואר 2020 בגיל 86 מסיבוכים של מחלת פרקינסון. זואי קולדוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זואי קולדוול, באתר Discogs (באנגלית) Neil Genzlinger, Zoe Caldwell, Winner of Four Tony Awards, Is Dead at 86, The New York Times, ‏19 בפברואר 2020
משפט פונסלה-שטיינר

בגאומטריה, משפט פונסלה-שטיינר על בנייה בסרגל ובמחוגה קובע כי כל הבניות שניתנות לביצוע באמצעות סרגל ומחוגה ניתנות לביצוע גם באמצעות סרגל בלבד, זאת כל עוד נתון מעגל אחד ומרכזו במישור הסרטוט. תוצאה זו היא הטובה ביותר האפשרית; אם מרכז המעגל אינו נתון הבניות אינן ניתנות עוד להתבצע באמצעות סרגל בלבד. בנוסף, אין זה הכרחי שהמעגל כולו יהיה נתון, קשת קטנה כלשהי מספיקה. ז'אן-ויקטור פונסלה (Jean-Victor Poncelet‏; 1867–1788) שיער לראשונה תוצאה זו ב-1822, והיא הוכחה בידי יאקוב שטיינר ב-1833. משפט פונסלה-שטיינר, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחניודה

מחניודה היא מסעדה הנמצאת ברחוב בית יעקב 10 בירושלים, בצמוד לשוק מחנה יהודה. האוכל במסעדה מבוסס על מטבח ישראלי עכשווי, המקבל השראה מהיצע השוק בהתאם לעונות השנה. המסעדה היא חלק מקבוצת מחניודה שמפעילה מספר מסעדות נוספות בירושלים, טבריה, פריז ולונדון. המסעדה נפתחה ביולי 2009 על ידי שלושת השפים אסף גרניט, יוסי אלעד ואורי נבון. בספטמבר 2016 השף יוסי אלעד פרש מהשותפות, ומכר את חלקו בקבוצה, שבע שנים אחרי שהקימו יחד את מסעדת מחניודה. מנות הדגל של המסעדה כוללות סשימי אורי סטייל, שיקשוקית ופולנטה. ביולי 2010 פתחה קבוצת מחניודה את הבר "יודל'ה", מצדו השני של הרחוב, ושם מוגש אוכל בסגנון מטבח ירושלמי חדש. בפברואר 2012 היא הוכרזה כמסעדת השנה של אתר וואלה, המסעדה היצירתית ביותר והמסעדה הטובה בירושלים. ב-2013 זכתה המסעדה בתעודת מצוינות מאתר התיירות TripAdvisor ונכנסה לרשימת 10 המסעדות הטובות במזרח התיכון. ב-2014 נבחרה מחניודה לאחת מ­-100 המסעדות ששוות "עליה לרגל" באפריקה ובמזרח התיכון על ידי מגזין Food & Wine. בנובמבר 2016 זכתה מסעדה מחניודה ב-2 פרסים שונים מטעם טיים אאוט ישראל: המסעדה "הטובה ביותר מחוץ לתל אביב" ו"חביבת הקהל". אתר האינטרנט הרשמי של מחניודה אתר האינטרנט הרשמי של מחניודה (באנגלית) שגיא כהן, המבקר מאוהב: שגיא כהן חושב שמחניודה היא המסעדה של השנה, באתר nrg‏, 6 באוגוסט 2009 שרי אנסקי, אני צנצנת: שרי אנסקי מתרגשת ממסעדת מחניהודה, באתר nrg‏, 1 במאי 2010 הילה אלפרט, מחנה יהודה בשוק, באתר ישראל היום, 13 באוקטובר 2009 גלי וולוצקי, הפסקה לעסקית: השוק בעלייה, באתר כלכליסט, 19 באוקטובר 2009 רותם דרוב‏, שפריץ של עגבניה על חולצת השבת - וואלה אוכל, באתר וואלה, 26 ביולי 2009 שני ליטמן וענת ג'ורג'י, עסקית במחניודה: הכל עממי, חוץ מהחשבון, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2011 לין אורמן, מחניודה – הירושלמית הנועזת, באתר סלונה, 7 ביוני 2010 אסף גרניט, מחניודה יא יהודה: מתכוני ראש השנה, באתר ynet, 20 בספטמבר 2011 חגית אברון, פרופסור קרסו ממליץ על מסעדת 'מחניודה' ועל מנת ה-'קראנצ'י קראנצ'י קראנצ'י'..., בראיון בתוכנית "יוצאים מהבית", ברדיו 103FM‏ 9 בדצמבר 2011 מרתה סטיוארט מצייצת ממסעדת מחניודה, באתר נענע 10‏, 2 בספטמבר 2011 גרדה גלזר‏, המלצות: לאילו מסעדות ישראליות תקחו אורחים מחו"ל ? - וואלה אוכל, באתר וואלה, 20 במאי 2011 גלי וולוצקי, גידלנו, קטפנו, בישלנו: ארבעה שפים מוצאים השראה מקומית, באתר כלכליסט, 25 באוגוסט 2010 First Clean-Meat Dish to Debut in Israeli Eatery in 2018 - כתבה באתר VegNews על האפשרות שמסעדת מחניודה תגיש בשר מתורבת ריטה גולדשטיין, ‏קרב הקרבות: מה יותר טעים במחניודה, שיקשוקית או פולנטה?, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2018
שמעון גנס

שמעון גנס (גן) (כ"ה בכסלו תרס"ח, 1 בדצמבר 1907, וילנה – י"ג באב תשכ"ז, 19 באוגוסט 1967, תל אביב) היה סופר ועיתונאי ישראלי יליד ליטא. שמעון גנס נולד בשנת 1907 בעיר וילנה, בן לשמואל וחנה גנס. קיבל חינוך יהודי מסורתי, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בנערותו, עבר לקובנה. שם סיים את לימודיו בסמינר למורים עבריים של "תרבות", והמשיך ללמוד באוניברסיטת קובנה. בקובנה היה גנס חבר בחבורת המשוררים העבריים "פֶּתַח", שייסדו דו-שבועון ספרותי בשם זה, יחד עם לאה גולדברג, א. ד. שפירא (לימים שפיר), ארי גלזמן (שנספה בשואה), ישראל קפלן ונתן גרינבלאט (לימים גורן). בשנת 1935 (תרצ"ה), בטרם סיים את לימודיו האקדמיים, עלה גנס לארץ ישראל. אליו התלוותה לאה גולדברג, שלשם קבלת סרטיפיקט נישאה לו נישואים פיקטיביים. לימים הציגה עצמה לאה גולדברג כמה וכמה פעמים כגרושתו. בארץ המשיך בחבורת "יחדיו" ובכתב העת שלה, "טורים", השתתף בבמות ספרותיות נוספות כמו "כתובים". ואולם, בארץ לא עלה בידו של גנס, שהיה טיפוס נוגה ונחבא אל הכלים, למצוא את מקומו מבחינה ספרותית ולממש את כישוריו. גנס התפרנס כעיתונאי בעיתונים "הארץ", "על המשמר" ו"האמץ", ובעשר השנים האחרונות לחייו ב"דבר" ו"אומר". כתב ביקורות קולנוע ותיאטרון ופיליטונים על התרחשויות בשדה התרבות. בשנת 1940 פרסם ספר סאטירי קצר בשם "היטלר קורא בתנ"ך" (תל אביב: קו מג'ינו, ת"ש). כן תרגם מרוסית ספר לבני הנעורים מאת טייס חיל האוויר הסובייטי גיבור ברית המועצות גנרל מיכאיל וודופיאנוב (Водопьянов) בשם "טייסי הקוטב" (מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1942). במשך ארבע השנים האחרונות לחייו סבל גנס ממחלה ממושכת, ולא היה פעיל כלל. נפטר בתל אביב בגיל 60. נקבר בבית העלמין הדרום בחולון. עורך העיתון דבר, יהודה גוטהלף, שהיה מקורב לו, ספד לו. היה נשוי לאריקה חייבי ואב לנעמי. דוד תדהר (עורך), "שמעון גן (גנס)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5149 א. ד. שפיר, שמעון גנס (גן), דבר, 20 באוגוסט 1967 שמעון גן למנוחות, דבר, 21 באוגוסט 1967 גרשון אלימור, לזכר נעדרים: שמעון גנס (גן), דבר, 18 בספטמבר 1967 תאריך לידה ע"פ מצבתו. [1]
הרטמוט בריזניק

הרטמוט בריזניק (בגרמנית: Hartmut Briesenick; ‏7 במרץ 1949 - 8 במרץ 2013), היה אתלט עבר מזרח גרמני. הוא בעל מדליית ארד אולימפית, פעמיים ברציפות אלוף אירופה (1971 ו-1974) ו-3 פעמים ברציפות אלוף אירופה באולם (1970, 1971 ו-1972) בהדיפת כדור ברזל. בריזניק נולד בלוקנוולדה, ברנדנבורג. הוא התאמן במועדון הספורט של דינמו ברלין, בהדרכתו של וילי קולינג. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה במרץ 1969 זכה בריזניק במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.19 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה במרץ 1970 זכה בריזניק במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.22 מטר. באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה באוגוסט אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.97 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסופיה, בולגריה במרץ 1971 זכה בריזניק במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.19 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.08 מטר, לפני בן ארצו היינץ יואכים רוטנבורג (20.47 מטר) וולדיסלב קומר מפולין (20.04 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגרנובל, צרפת במרץ 1972 זכה בריזניק במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא תחרות חדש של 20.67 מטר. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה בריזניק במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.14 מטר, אחרי ולדיסלב קומר שקבע שיא אולימפי חדש של 21.18 מטר וג'ורג' וודס מארצות הברית (21.17 מטר). בתחרות שנערכה בפוטסדאם, אותה שנה הוא קבע את הישג השנה בעולם, 21.54 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה 1974 זכה בריזניק במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.50 מטר, לפני ראלף רייכנבאך ממערב גרמניה (20.38 מטר) וג'ף קייפס מבריטניה (20.21 מטר). בשנת 1978 פרש בריזניק מספורט תחרותי והחל לאמן נוער בקבוצתו. בשנת 1984 נישא בריזניק לאילונה סלופיאנק, אלופה אולימפית (מוסקבה 1980) ושיאנית העולם בהדיפת כדור ברזל. הדיפת כדור ברזל: 21.67 מטר (1973) הרטמוט בריזניק, באתר olympedia.org הרטמוט בריזניק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הרטמוט בריזניק, באתר Track and Field (גברים) European Championships (Men), www.gbrathletics.com
סרי לנקה במשחקים הפאראלימפיים

סרי לנקה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז היא משתתפת במשחקים בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה סרי לנקה חלק מעולם. באטלנטה בשנת 1996, השתתפה סרי לנקה עם ספורטאי אחד (קליקה פטרינה) בענף האתלטיקה קלה. במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכתה המדינה במדליה הפאראלימפית הראשונה כשהאתלט פראדיפ סנג'איגה אוגל דנה פתירנהלג (Pradeep Sanjaya Uggl Dena Pathirannehelag) זכה במדליית הארד במרוץ ל-400 מטר (קטגוריה T46) עם תוצאה של 49.28 שניות. סרי לנקה במשחקים האולימפיים סרי לנקה במשחקים האולימפיים לנוער Men's 400m - T46 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדיסלב קומר

ולדיסלב קומר (בפולנית: Władysław Komar; ‏11 באפריל 1940 - 17 באוגוסט 1998), היה אתלט, שחקן קולנוע ופוליטיקאי פולני. היה אלוף אולימפי בהדיפת כדור ברזל. קומר נולד בקובנה. הוא החל את הקריירה שלו באגרוף והיה חבר בנבחרת הנוער של פולין. בשנת 1959 עבר להתאמן באתלטיקה במועדון פולוניה ורשה בהדרכתו של סלאבומיר ז'לנייבסקי. בשנת 1963 קבע בקרב עשר שיא פולין. באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קומר במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.20 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה 1966 זכה קומר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.68 מטר, אחרי וילמוש וריו מהונגריה (19.43 מטר) וניקולאי קרסב מברית המועצות (18.82 מטר). באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קומר במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.28 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד 1971 זכה קומר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.04 מטר, אחרי הרטמוט בריזניק (21.08 מטר) והיינץ יואכים רוטנבורג (20.47 מטר) שניהם ממזרח גרמניה. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה קומר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 21.18 מטר, כבר בהדיפה הראשונה, לפני ג'ורג' וודס מארצות הברית (21.17 מטר) והרטמוט בריזניק (21.14 מטר). לאחר שפרש מספורט תחרות היה קומר שחקן קולנוע. בין השאר שיחק בסרטו של רומן פולנסקי משנת 1986 הפירטים. בשנת 1993 התמודד קומר לפרלמנט הפולני במסגרת מפלגת אוהבי הבירה הפולנית אך ללא הצלחה. ב-17 באוגוסט 1998, נהרג קומר בתאונת דרכים על כביש E65 (רשת הכבישים האירופית) בצפון פולין, יחד עם תדיאוש שלוסרסקי, אף הוא אלוף אולימפי בקפיצה במוט (מונטריאול 1976). הדיפת כדור ברזל: 21.19 מטר (1974) הדיפת כדור ברזל (באולם): 20.32 מטר קרב עשר: 6597 נק' מדיה וקבצים בנושא ולדיסלב קומר בוויקישיתוף ולדיסלב קומר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ולדיסלב קומר, באתר olympedia.org ולדיסלב קומר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ולדיסלב קומר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולדיסלב קומר, באתר AllMovie (באנגלית)
גביע אסיה בכדורגל 2000

גביע אסיה בכדורגל 2000 של AFC נערך בלבנון בין ה-12 באוקטובר ל-29 באוקטובר. יפן ניצחה את ערב הסעודית במשחק הגמר שהתקיים בביירות וזכתה בגביע. בשלב מוקדמות הטורניר לקחו חלק 42 נבחרות, שהתחרו ביניהן בעשרה בתים על הזכות להשתתף בטורניר. נבחרת לבנון העפילה אוטומטית כמארחת, וערב הסעודית העפילה אוטומטית אף היא מתוקף זכייתה בטורניר הקודם. בתום השלב הראשון, עלו אל רבע הגמר, בנוסף לקבוצות שסיימו במקום השני בכל בית, גם שתי הקבוצות שהשיגו את התוצאות הטובות ביותר מבין אלו שסיימו במקום השלישי (קוריאה הדרומית וקטאר). יפן הירושי ננמי קוריאה הדרומית לי דונג-גוק יפן ריאוז'ו מוריוקה הרפובליקה העממית של סין ג'יאנג ג'ין ערב הסעודית ערב הסעודית