laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליהו התשואל

אליהו התשואל (18 ביולי 1890 – אוקטובר 1959) היה צייר, מורה ואיש ציבור, התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי וממייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים. נולד בחיפה לשרה ולרב מסעוד התשואל ב-18 ביולי 1890 (א' באב ה'תר"ן). מוצא משפחת אביו ממרוקו, ומשפחת אמו מסוריה. בילדותו למד אצל אביו, ובהמשך בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בשל כישרונו, נשלח ללמוד בסמינר למורים של כל ישראל חברים בפריז שבצרפת. בסיום לימודיו עבר לקהיר שבמצרים, שם מונה לשמש כמורה. בתקופת שהותו בקהיר ייסד בה את האגודה היהודית-לאומית "הנוער הישראלי". בשנת 1907 (ה'תרס"ז) חזר לארץ ישראל, והחל לשמש כמורה לעברית, ערבית וצרפתית בבית הספר פקידות הברון רוטשילד וחברת יק"א בפתח תקווה. כן שימש בבית הספר כמורה לציור, זמרה והתעמלות, והיה הראשון שהנהיג את ההתעמלות כמקצוע קבוע. במקצועו כמורה שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ח) לערך, ורבים מתלמידיו בשנים אלו שימשו בהמשך כחברי כנסת וכאלופים בצה"ל. בשנת 1918 (ה'תרע"ח) החל לשמש כפקיד במנגנון המשפטי של ממשלת המנדט ביפו ובירושלים. במקביל לעבודתו למד את שיעורי המשפט הממשלתיים והוסמך בסיומם לעורך דין. לאחר הסמכתו מונה לשמש כתובע הכללי מטעם היועץ המשפטי של ממשלת המנדט במשך כשנתיים, בבית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) נישא למינה בת מאיר אקרמן. בשנה זו התפטר מתפקידו בעקבות התנכלותם של הבריטים למפעל הציוני, והחל לשמש כעורך דין פרטי בתל אביב. כעורך דין, סייע בין היתר במשך כחמש שנים בהכרת המצאתו של אלכסנדר זרחין להתפלת מים, ונפגש לשם כך עם ראשי המדינה ושרים שונים. נמנה עם ראשוני בוני הבתים ברמת גן, ובהמשך בקריית מטלון. כן נמנה עם מייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים, וחבר הוועד של התנועה החל משנת 1930. בחודש נובמבר 1948 נבחר לשמש כחבר המועצה של הליגה להצלת יהודי ערב. בשעות הפנאי עסק בציור אמנותי, וקיים מספר תערוכות בתל אביב, בהן הציג את ציוריו שהציגו לרוב את נופי ארץ ישראל, דיוקנים שונים, וכן מחוות לאירועי מלחמת העצמאות. כן עסק בפילוסופיה וחקר התנ"ך, ונודע כמומחה לשפות שמיות. הלך לעולמו בחודש אוקטובר 1959 (אלול ה'תשי"ט) ונטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. בחודש נובמבר 1960 התקיימה בבית הפרקליט בתל אביב תערוכת ציירים עורכי דין, שהציגה חלק מציורי הנוף שלו. צבי דרזנר, התשואל הצייר, עיתון חרות, 24 ביוני 1955, באתר Jpress דוד תדהר (עורך), "אליהו התשואל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1048 לעיתים "חטואל" או "חתוויל" אליהו התשואל באתר GRAVEZ
מאיר שור

מאיר שור (בגרמנית: Mayer Schorr,‏ 11 באוקטובר 1856 פלטיצ'ן, מולדובה – 24 בדצמבר 1913 וינה) היה חזן יהודי-אוסטרי יליד חבל מולדובה, בעל קול בריטון, נודע גם כמלחין מוזיקת חזנות אשכנזית. מאיר שור התחנך אצל אביו, החזן אברהם שור. בשנת 1877 התמנה כחזן בצאנז בגליציה, ובו בזמן השתלם שם בלימודי גמרא. בשנת 1881 התיישב בממלכת הונגריה, ולמשך עשור חי ופעל כחזן בקהילה האורתודוקסית בעיר נאג'ווארד, (ברומנית:אוראדיה) שבמערב טרנסילבניה, אז בחבל פרטיום. שם נולד בנו, זמר האופרה האוסטרי והאמריקאי פרידריך שור (1953-1889) בשנת 1893 נבחר כחזן ראשי של בית הכנסת הפולני "בית ישראל" ("די פולנישע שול") שזה עתה קם בלאופולדגאסה בווינה ברובע II של העיר. בשנת 1897 משרתו הפכה לקבועה והוא שימש בתפקיד זה עד מותו בשנת 1913. בגלל איכות קול הבריטון שלו (ייתכן כי עשה שיעורי פיתוח קול אצל יוזף גנזבאכר) קיבל הצעה לזמרה בימתית חילונית אך דחה אותה. מאיר שור שימש כסגן יושב ראש איגוד החזנים של אוסטרו-הונגריה ותרם רבות לתחיית החזנות ה"מזרח-אירופית" בווינה. 1868 - קובץ ראשון של לחנים 1902 - קובץ חזנות פרי עיטו - "הלל וזמרה" 1905 - בהקלטות של חברת "קולומביה" הוא שר בליווי מקהלת מעורבת בית הכנסת הפולני בניצוחו של אהרן טרנר. ביוגרפיה קצרה באתר ההוצאה לאור Lotz Wien Geschichte wiki Wien Geschichte wiki 2016, Wien Michaela Feurstein-Prasser, Gerhard Milchram Jüdisches Wien, Mandelbaum Verlag ע' 99
עונת 1968/1969 בפוטבול ליג

עונת 1968/1969 הייתה העונה ה-70 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-10 באוגוסט 1968 והסתיימה ב-17 במאי 1969. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות.איפסוויץ' טאון וקווינס פארק ריינג'רס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. לידס יונייטד זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו לסטר סיטי וקווינס פארק ריינג'רס. במקומן לליגה הבכירה עלו דרבי קאונטי וקריסטל פאלאס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון). ג'ימי גריבס (טוטנהאם הוטספר כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השישית בקריירה. טוני בוק ממנצ'סטר סיטי ודייב מקאי מדרבי קאונטי זכו בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
עונת 1969/1970 בפוטבול ליג

עונת 1969/1970 הייתה העונה ה-71 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 1969 והסתיימה ב-2 במאי 1970. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. דרבי קאונטי וקריסטל פאלאס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. אברטון זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו סנדרלנד ושפילד וונסדי. במקומן לליגה הבכירה עלו האדרספילד טאון ובלקפול. אסל מוסט ברומיץ' אלביון כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים. בילי ברמנר מלידס יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
סמדר רייספלד

סמדר רייספלד היא סופרת, עיתונאית ב"הארץ" ומנחת סדנאות כתיבה. רייספלד נולדה בתל אביב לאב ניצול שואה ולאם שעלתה לישראל מפולין כתינוקת לפני מלחמת העולם השנייה. למדה בתיכון אליאנס, שירתה ב-צה"ל ב-8200, עשתה דוקטורט בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתפקיד המגע הבין-תאי בבקרת ביטוי גנים במהלך ההתפתחות העוברית. לאחר סיום התואר התגוררה במשך שנתיים בצרפת, שם החלה לעסוק בספרות. ב-2009 החלה לכתוב ביקורות ספרים למוסף "ספרים" ואחר כך כתבות למוסף סוף השבוע של "הארץ". מראיינת מדענים עבור "הקרן הלאומית למדע" ומנחת סדנאות כתיבה. מגישה בגלי צה"ל את ההסכת "אנושי, אנושי מדי". נשואה ואם לבת ובן. קבלו אותי במחיאות כפיים, כתר, 1999 - ספר ילדים גלגל החיים: תופעות, מבנים ותהליכים בעולם החי - רבייה והתפתחות, המרכז הישראלי לחינוך מדעי וטכנולוגי ע"ש עמוס דה-שליט, 1998 (בשיתוף ליאת טיבר בן-דוד). הספר תורגם גם לערבית. שתיים, כתר, 2001 – מיועד לבני נוער. זכה בציון לשבח על ידי ועדת "פרס זאב לספרות ילדים". רמת הנדיב - הדברים הנסתרים מן העין: על יחסי הגומלין בפארק הטבע, מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 2004 (בשיתוף גידי זנד ונורית קינן) היה היה פעם סוס ננסי: כיצד משתנים יצורים חיים, משרד החינוך, 2006 (בשיתוף לולי שטרן) דרווין באיילון דרום, כתר, 2007 – רומן. על הספר "דרווין באיילון דרום" אריק גלסנר, בשבחה של החמלה, מעריב, 18 באוגוסט 2007 אבנר שץ, אחות לנו יפה, ידיעות אחרונות, 31 באוגוסט 2007 צבי עצמון, דרווין בפגייה, גליליאו 111, 2007 על הספר "שתיים" יעל דר, כל אחת לחוד, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2001 על הספר "קבלו אותי במחיאות כפיים" יעל דר, שניים שהם אחד, הארץ, 27 באוקטובר 1999 מדיה וקבצים בנושא סמדר רייספלד בוויקישיתוף מאמרי סמדר רייספלד, באתר "הארץ" פרק ראשון מתוך הספר "דרווין באיילון דרום" באתר "טקסט" תקציר ותגובות קוראים על הספר "שתיים" באתר כנפיים רשימת הפרסומים של סמדר רייספלד, בקטלוג הספרייה הלאומית סמדר רייספלד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" סמדר רייספלד, דף שער בספרייה הלאומית סמדר רייספלד, בלקסיקון הספרות העברית החדשה נטע הלפרין, סמדר רייספלד: "למה שאחשוב שמישהו רוצה להקדיש לי שעה מהחיים שלו?", באתר הארץ, 18 ביולי 2024 דע מאין באת על "מוצא המינים של דרווין" מאת ג’נט בראון, באתר הארץ, 22 ביולי 2009 שובן של הביצה והתרנגולת על "האב, הבן והגן" מאת מאט רידלי , באתר הארץ, 10 במרץ 2010 בשם האב הקדמון על "ההצגה הגדולה בתבל" מאת ריצ'רד דוקינס , באתר הארץ, 25 בנובמבר 2010 מה קורה למוח שלנו כשאנחנו רואים ציור של אגון שילה, באתר הארץ, 3 במאי 2012 לצאת למסע היפנוטי בשבילי התת מודע, באתר הארץ, 21 ביולי 2012 ללכוד את ציפור הנפש, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2012 איך הזיכרון שלנו עובד, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2012 כשצריך להחליט אם להיות בן, בת או אינטרסקס, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2012 תורת האבולוציה, הגרסה המיליטנטית, באתר הארץ, 20 במרץ 2013 החברה השוויונית בעולם: שבט האקא באפריקה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2013 התיאוריה החדשה שמנסה לפצח את חידת התודעה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2013 בוק סרפינג: טקסטים ספרותיים מקרבים בין זרים גמורים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2014 מה הקשר בין פרקינסון לאמונה דתית, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2014 האופטימיות של אבא שלי ניצחה את השואה, באתר הארץ, 15 באפריל 2015 מה גורם לאדם רגיל להפוך לרוצח המונים? על סינדרום E, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2015 סמדר רייספלד, האופטימיות של אבא שלי ניצחה את השואה, באתר הארץ, 15 באפריל 2015
פרידריך שור

פרידריך שור (בגרמנית: Friedrich Schorr, ‏ 2 בספטמבר 1888 נאג'ווארד, חבל פרטיום - טרנסילבניה, אז ממלכת הונגריה אוסטרו-הונגריה, כיום אוראדיה (רומניה) - 14 באוגוסט 1953) היה זמר אופרה בס-בריטון יהודי אוסטרי, יליד טרנסילבניה. אחרי 1931 היגר לארצות הברית והתאזרח בהן. שור נודע כאחד מגדולי הבאס-בריטונים של דורו, יש סבורים שהגדול מכולם, והתפרסם בעיקר בגילום התפקידים ווטאן ב"טבעת הניבלונגים" מאת וגנר, והנס זאכס באמני השירה מנירנברג. כמו כן נשארו בזיכרון הקהל הופעותיו כדון פיסארו ב"פידליו של בטהובן. קולו היה חזק, יציב ועתיר-גוונים, עם מצה-ווצ'ה מרשים ביופיו. בזמרתו הדגיש שור על שמירת קו חלק, לגאטו, בלי זכר של שירה דיבורית. לקראת סוף הקריירה שלו, התווים הגבוהים מאוד נעשו אצלו "עיציים" במקצת, כתוצאה משנים רבות של שימוש מאומץ. פרידריך שור נולד בשנת 1888 בנאג'ווארד שבמערב טרנסילבניה (בזמנו אזור פרטיום בממלכת הונגריה וכיום אוראדיה, ברומניה), עיר שבה שימש אביו, מאיר שור כחזן למשך עשר שנים. אביו ששימש כחזן בזאנץ ובווינה הצטיין בקול בריטון מעודן. הסב מצד האב, אברהם שור היה חזן בפלטיצ'ן. שור למד בברנו ובווינה אצל אדולף רובינזון. הופיע בבכורה בבית האופרה בגראץ והמשיך להופיע בו בשנים 1916-1912. אחר כך שר בבתי האופרה בפראג (1918-1916), בקלן (1933-1923) ובאופרה הממלכתית "אונטר דן לינדן" בברלין בשנים 1931 -1924. זכה בהצלחה רבה גם בהופעותיו בקובנט גרדן בלונדון (1931-1924) ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק (1943-1924 ובפסטיבל ביירוית (1933-1925). שור התיישב ב-1931 בארצות הברית ואחרי 1933 בגלל עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה נאלץ להפסיק את הופעותיו בארץ זו. אתץ שאר חייו חי בניו יורק ושר במטרופוליטן אופרה עד שנת 1943. במהלך הקריירה שלו הופיע רבות באופרות של וגנר לצדם של זמרים שהטיינו בביצוען, כמו פרידה ליידר, לוטה להמן, אליזבת רתברג, לאוריץ מלכיור, קירסטן פלגסטד והלן טראובל. אחרי פרישתו מן הזמרה פעל כמנצח. כמו כן נודע כמורה לפיתוח קול. עם תלמידיו נמנתה זמרת המצוסופרן נל טנגמן. פרידריך שור נפטר בפארמינגטון, קונטיקט. שור הקליט מספר הקלטות באירופה ובאמריקה באמצעות שיטות אקוסטיות ואלקטרוניות. על אף שכמה מהן, במיוחד אלו שנערכו בארצות הברית, נעשו אחרי שעבר את שיאו האומנותי, עדיין הן מוכיחות את עוצמת קולו ואת מוצקותו, את הדיקציה הברורה שלו, את טכניקות הנשימה המצוינות ואת האקספרסיביות הרגשית הגדולה של ביצועיו. רוב הקלטותיו זמינות על תקליטורים, לרבות מספר ביצועים חיים משנות ה-1930. מדיה וקבצים בנושא פרידריך שור בוויקישיתוף פרידריך שור, באתר AllMusic (באנגלית) פרידריך שור, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרידריך שור, באתר Discogs (באנגלית) פרידריך שור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה קצרה באתר cantabile subito
הקורפוס השמיני (ארצות הברית)

הקורפוס השמיני היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והתפרסם עקב לחימתו בקרב על הבליטה. בסוף נובמבר 1918 הוקם הקורפוס ה-8 כחלק מחיל המשלוח האמריקני בצרפת, אולם פורק במהלך שנת 1919. בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מהיערכות צבא ארצות הברית לכניסה למלחמת העולם השנייה. ב-12 ביוני 1944 הונחת הקורפוס בנורמנדי והשתתף בלחימה בחצי האי קוטנטן, ולאחר מכן השתתף במבצע קוברה וכבש את ברטאן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בקרב על ברסט שנמשך עד ה-19 בספטמבר, ובסיומו נפלו בשבי האמריקני 36,000 שבויים גרמנים. לאחר מכן הוצב הקורפוס בארדנים, בגזרה שנחשבה לשקטה ושימשה להתארגנות ולריענון הכוחות. ערך מורחב – הקרב על הבליטה ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים בקרב הארדנים, אולם על אף האבדות הכבדות שספג הקורפוס, הצליחו לבסוף כוחות הקורפוס שתוגברו בכוחות נוספים להדוף את המתקפה הגרמנית, ולהחזיק מעמד במצור על בסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה השלישית, והיה הקורפוס האמריקני הראשון שהגיע לנהר הריין. לאחר מכן נלקחו מהקורפוס כל יחידותיו והועברו לקורפוס ה-12, ותחת פיקודו נשארה רק הדיוויזיה ה-87. מפקד הקורפוס טרוי מידלטון פנה לג'ורג' פטון מפקד הארמייה, וביקש אישור לכבוש את קובלנץ. פאטון סירב בתחילה לאפשר לו לעשות זאת כשלרשותו רק דיוויזיה אחת, אולם לאחר שמידלטון לחץ עליו אישר זאת, ואכן הקורפוס כבש במהירות את העיר, שעליה הגנו רק 500 חיילים גרמנים. באמצע מרץ 1945 תוגבר הקורפוס בדיוויזיות ה-76 וה-89, ולאחר מכן צלח הקורפוס את הריין באזור פולדה. בהמשך התקדם הקורפוס בגרמניה, ואף גילה את מחנה הריכוז אוהרדרוף. המחנה שוחרר ב-4 באפריל על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-4 והדיוויזיה ה-89. כשחיילי הדיוויזה המשוריינת נכנסו למחנה הם גילו ערימות של גופות, חלקן מכוסה בסיד, וחלק אחר של הגופות נשרפו באופן חלקי במדורות. הגילוי המחריד של הגופות הביא את גנרל דווייט אייזנהאואר, המפקד עליון של כוחות בעלות הברית באירופה, לבקר במחנה ב-12 באפריל. אליו נלוו גם הגנרלים ג'ורג' פטון ועומר בראדלי. לאחר ביקורו, שלח אייזנהאואר מברק לגנרל ג'ורג' מרשל, ראש המטות המשולבים בוושינגטון, בו תיאר את מה שראה בביקורו במחנה הוא כתב שהאכזריות והבהמיות היו כל כך חזקים שהותירו אותו חולה. לדבריו גנרל פטון לא רצה להיכנס לראות, אבל הוא נכנס כדי שיוכל להעיד בעתיד מיד ראשונה מה ראה, וכדי למנוע מאנשים לכנות את מה שאירע כתעמולה. השפעת המראות במחנה הייתה כה חזקה עד שב-19 באפריל 1945 שלח אייזנהאואר בקשה למרשל שישלח משלחת של חברי קונגרס ועיתונאים שיבואו לראות ולהביא את מעשי הזוועה של הנאצים לידיעת הציבור האמריקאי. המשלחת אושרה באותו יום על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן. לאחר מכן התקדם הקורפוס לעבר צ'כוסלובקיה ויצר קשר עם הצבא האדום, ונאלץ להתמודד עם זרם בלתי פוסק של שבויים גרמנים שרצו להיכנע לצבא האמריקני. עם תום המלחמה הוחל בשחרור חיילי הקורפוס, וב-15 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס. במהלך השנים שלאחר מכן הופעל הקורפוס כמה פעמים, ובשנת 1968 פורק באופן סופי. אדוארד מן לוויס (דצמבר 1922 - ינואר 1924) הרברט בריס (1 באוקטובר 1936 - 30 בספטמבר 1940) וולטר קרוגר (1 באוקטובר 1940 - מאי 1941) ג'ורג' ויזיי סטרונג (מאי 1941–1942) דניאל איזום סולטאן (1942 - דצמבר 1943) אמיל ריינהרדט (דצמבר 1943 - 15 במרץ 1944) טרוי מידלטון (15 במרץ 1944 - 10 באוגוסט 1945) אירה וייץ' (10 באוגוסט 1945 - 15 בדצמבר 1945) הקורפוס ה-8
עונת 1970/1971 בפוטבול ליג

עונת 1970/1971 הייתה העונה ה-72 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-15 באוגוסט 1970 והסתיימה ב-5 במאי 1971. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. האדרספילד טאון ובלקפול היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. ארסנל זכתה באליפות בפעם השמינית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו ברנלי ובלקפול. במקומן לליגה הבכירה עלו לסטר סיטי ושפילד יונייטד. טוני בראון מוסט ברומיץ' אלביון כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים. פרנק מקלינטוק מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
לי און-סיל

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא לי. לי און-סיל (בקוריאנית: 이은실, נהגה כ"אִי אוּן-שִיל", IPA:‏ [i ɯn.ɕil]; ‏נולדה ב־25 בדצמבר 1976) היא שחקנית טניס שולחן דרום קוריאנית. דירוג השיא שלה הוא 21 בעולם וזהו גם דירוגה הנוכחי. שותפתה למשחקי הזוגות היא סוק און-מי. אולימפיאדה 2000 - זוגות: מדליית כסף [1] אליפות העולם 1999 - זוגות: שמינית גמר. 2001 - זוגות: רבע גמר, זוגות מעורבים: שמינית גמר. 2003 - יחידות: שמינית גמר, זוגות: חצי גמר, זוגות מעורבים: רבע גמר. אליפות אסיה 1994 - זוגות: רבע גמר. 1996 - זוגות: רבע גמר, זוגות מעורבים: רבע גמר. 1998 - זוגות: מקום ראשון, זוגות מעורבים: רבע גמר. 2000 - יחידות: שמינית גמר, זוגות: מקום ראשון, זוגות מעורבים: מקום שני. 2003 - יחידות: שמינית גמר, זוגות: חצי גמר. משחקי אסיה 1998 - זוגות: חצי גמר. 2002 - זוגות: מקום ראשון. לי און-סיל, באתר olympedia.org ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא קוריאה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט 12 HP

פיאט 12 HP (באיטלקית: Fiat 12 HP) היא מכונית משפחתית מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1901–1902. בנוסף יוצר הדגם בתצורות קבריולה. דגם ה"פיאט 12 HP" היה הדגם הראשון של חברת פיאט אשר יוצר עם מנוע 4 צילינדרים) מורכב משני בלוקים, ואחד הדגמים הראשונים בעולם אשר צויד במנוע מהסוג הנ"ל. סך הכול יוצרו 106 יחידות. 4 מושבים – טורפדו 2 מושבים – טורפדו 4 מושבים – קבריולה פיאט 12 HP פיאט 12 HP, שנת 1901 פיאט פיאט 4 HP פיאט 10 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 70 פיאט 2B פיאט 507 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 12 HP בוויקישיתוף "פיאט 12 HP" – מפרט טכני
כזאת הייתה אמא

כזאת הייתה אימא (באנגלית: I Remember Mama) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948 בבימויו של ג'ורג' סטיבנס. התסריט הוא עיבוד של מחזה בשם זה מאת ג'ון ואן דרוטן (1944) שהוא עצמו מבוסס על הרומן "חשבון הבנק של אמא" מאת קתרין פורבס (1943) ומתאר חיי משפחת מהגרים מנורווגיה בסן פרנסיסקו בתחילת המאה ה-20. בתפקיד הראשי משחקת איירין דאן בתור אם המשפחה והדמות הדומיננטית בה. סטיבנס הציע את התפקיד לגרטה גרבו אבל היא סירבה להופיע בתפקיד אם משפחה. ברברה בל גדס משחקת את בתה קתרין, סופרת שמסיימת לכתוב רומן אוטוביוגרפי. העלילה מובאת באמצעות פלשבקים מחייה עם משפחתה. המחזה הועלה בהצלחה בברודוויי ב־1944. פרט לעיבוד לקולנוע הופקה ב-CBS סדרת טלוויזיה בשם Mama בשנים 1949–1957. ב-1979 הופק עיבוד למחזמר, שהיה המחזמר האחרון עם מוזיקה של ריצ'רד רוג'רס. המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי ב-1948 בתרגומו של יאיר בורלא, שנתן לו את שמו העברי. אורנה פורת הופיעה בו בתפקיד קתרין וזה היה תפקידה הראשון בישראל. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (איירין דאן), פרס אוסקר לשחקני משנה:(אוסקר הומולקה, אלן קורבי, ברברה בל גדס) ופרס אוסקר על הצילום. אלן קורבי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. הסרט מתחיל כאשר קתרין הנסון (ברברה בל גדס) משלימה את השורות האחרונות באוטוביוגרפיה שכתבה על משפחתה, משפחת הנסון. בעודה מהרהרת על עברה, מציג הסרט פלשבק לחיי משפחתה בשנת 1910 בסן פרנסיסקו. ההורים מרתה (איירין דאן) ולארס (פיליפ דורן) היגרו לארצות הברית מנורווגיה. ילדיהם, נילס קתרין, כריסטין ודאגמר, נולדו בארצות הברית. המשפחה חיה בדחק ומדי שבוע יושבת האם ומחלקת את התקציב לצורכי היום-יום. היא מקציבה את הכספים בצמצום מתוך חשש שיזדקקו להלוואה. למרתה שלוש אחיות, יני וסיגריד התוקפניות וטרינה (אלן קורבי) הביישנית, שרוצה להתחתן בגיל 42 עם פיטר תורקלסון הקברן ומפחדת מאחיותיה. בראש המשפחה עומד הדוד כריס (אוסקר הומולקה), שכולם מפחדים ממנו בגלל התנהגותו הרועשת והבוטה, על אף שהוא אדם טוב התומך במשפחתו. כשהוא מת מגלה מרתה שאת כל כספו חילק לנזקקים, כמו לניתוח של דאגמר והאחיין ארנה. מרתה היא הדמות החזקה במשפחה ועושה הכל למען ילדיה. כאשר דאגמר עוברת ניתוח בבית החולים ולא מרשים לה להיכנס, היא מצליחה לחדור לחדר האשפוז כמנקה. כאשר קתרין עומדת לפני סיום לימודיה היא קונה לה ערכת איפור על ידי מכירת סיכה יקרה שירשה מאימה. כאשר קתרין מגלה זאת היא דורשת להחזיר את הסיכה ומוותרת על המתנה. מרתה מעניקה לה את הסיכה כמתנה להתבגרותה. טרינה המבוגרת מתחתנת לבסוף עם הקברן ונולד להם לשמחתם תינוק. קתרין כותבת סיפורים, אבל הם נדחים על ידי הוצאות הספרים, והיא מיואשת ומתכוונת לחדול מכתיבה. מרתה נפגשת עם סופרת מצליחה וחובבת בישול ומשכנעת אותה, על ידי שיתופה במתכונים, לעיין במספר סיפורים. הסופרת ממליצה לבסוף שקתרין תכתוב על דברים שהיא מכירה היטב. קתרין כותבת על סיפור על משפחתה, והוא מתקבל להדפסה. לראשונה, קתרין מקבלת תמורה עבור כתיבתה, המחאה על סך 500 דולר, והיא מחליטה להשתמש בו כדי לקנות מעיל חם למרתה. "כזאת הייתה אמא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כזאת הייתה אמא", באתר נטפליקס "כזאת הייתה אמא", באתר AllMovie (באנגלית) "כזאת הייתה אמא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כזאת הייתה אמא", באתר אידיבי "כזאת הייתה אמא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט כזאת הייתה אמא, באתר יוטיוב כזאת הייתה אמא בתיאטרון בית צבי 2009, באתר "הבמה"
אורל איירליינס

אוּרל איירליינס (ברוסית: Ура́льские авиали́нии, באנגלית: Ural Airlines) היא חברת תעופה רוסית מהעיר יקטרינבורג. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה קולצובו. החברה הוקמה ב-1943 בשם Sverdlovsk State Air Enterprise, ובהמשך הפכה לחלק מאירופלוט. ב-1993 הפכה לחברה עצמאית. באוגוסט 2019 ביצעה טיסה U6-178 של אורל איירליינס נחיתת אונס בשדה תירס במחוז מוסקבה לאחר התנגשות עם להקת שחפים במהלך ההמראה, שגרמה להשבתת המנועים. כל 226 הנוסעים יצאו בחיים. ב-12 לספטמבר 2023 מטוס מדגם איירבוס A320 בטיסה U6-1383 של אורל איירליינס עם מספר רישום RA-73805 ביצע נחיתת אונס על שדה חיטה במחוז נובוסיבירסק. המטוס היה בדרכו מסוצ'י והיה אמור לנחות באומסק, ובעקבות מזג אוויר סוער באזור הונחה להמשיך לכיוון נובוסיבירסק על מנת לנחות בנמל תעופה המקומי. במהלך הדרך מחסור בדלק אילץ את הטייסים להנחית את המטוס בשדה חיטה. כל 159 הנוסעים, ובכללם 23 ילדים, יצאו בחיים. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: החברה מפעילה לישראל טיסות ישירות ממוסקבה, סנקט פטרבורג, יקטרינבורג, סמארה, סוצ'י, מינרלנייה וודי וקרסנודאר. לנמל התעופה בן-גוריון מפעילה החברה 2 טיסות שבועיות מנמל התעופה ז'וקובסקי הסמוך למוסקבה, 2 טיסות שבועיות מנמל התעופה הבין-לאומי פולקובו בסנקט פטרבורג, 3 טיסות שבועיות מיקטרינבורג, טיסה שבועית אחת מסמארה, טיסה שבועית אחת ממינרלנייה-וודי, 2 טיסות שבועיות מסוצ'י וטיסה שבועית אחת מקרסנודאר. במהלך עונת הקיץ מפעילה החברה טיסות בין נמל התעופה רמון לנמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו במוסקבה, ולנמל התעופה הבין-לאומי פולקובו בסנקט פטרבורג. בשנת 2022 החברה השעתה את הטיסות לישראל בעקבות חששות שישראל תחרים את המטוסים, עקב סנקציות בינלאומיות על רוסיה. מדיה וקבצים בנושא אורל איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורל איירליינס חברת התעופה URAL איירליינס מרחיבה את פעילותה בישראל (אורכב 24.03.2017 בארכיון Wayback Machine) אורל איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק פרטי צי המטוסים של אורל איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
ג'אווניסים

הג'אווניסים (Javanese) הם קבוצה אתנית החיים באי ג'אווה באינדונזיה ודוברים את שפת הג'אווה. הג'אווניסים מונים כ-100 מיליון אנשים, ונחשבים לקבוצה האתנית הגדולה ביותר באינדונזיה. הם ממוקמים בעיקר במרכז ובמזרח האי. אנשים ממוצא ג'אווניסי חיים גם במלזיה, סינגפור, סורינאם, ערב הסעודית, מצרים, מרוקו והולנד. מרבית הג'אווניסים מזדהים כמוסלמים, ומיעוט מהם מזדהים כנוצרים והינדים. אולם הציוויליזציה הג'אווניסית הושפעה במשך יותר מאלף שנים מהתרביות ההינדו-בודהיסטית והקאג'וונית, אשר את תוצאותיה ניתן לראות גם היום בהיסטוריה, בתרבות, במנהגים ובאמנות הג'אווניסית. מדיה וקבצים בנושא ג'אווניסים בוויקישיתוף ג'אווניסים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Javanese - Introduction, Location, Language, Folklore, Religion, Major holidays, Rites of passage, www.everyculture.com Project, Joshua. "Javanese in Indonesia" (באנגלית). נבדק ב-2017-05-02. Post, The Jakarta. "'Undhuh-Undhuh' Malang's Javanese Christian Tradition". The Jakarta Post (באנגלית). נבדק ב-2017-05-02. Himalayan Academy, Special Feature: Meet The Hindus of Java - Magazine Web Edition > October/November/December 2014 - Publications - Hinduism Today Magazine, www.hinduismtoday.com (באנגלית) Kejawen, www.kpsnusantara.com
פיאט 10 HP

פיאט 10 HP (באיטלקית: Fiat 10 HP) היא מכונית משפחתית, בתצורת קבריולה, 4 מושבים, מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1900–1901. עקב אורכו, מוגדר הדגם "פיאט 10 HP" כ מכונית מיקרו. יוצרו 3 יחידות בלבד. פיאט פיאט 4 HP פיאט 12 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 70 פיאט 2B פיאט 507 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 10 HP בוויקישיתוף "פיאט 10 HP" - מפרט טכני fiat.modeles.free.fr/modeles/gammes_annees/planches
הדיוויזיה ה-69 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-69 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והייתה הדיוויזיה הראשונה שנפגשה עם כוחות הצבא האדום. במאי 1943 החלה הקמת הדיוויזיה, ולמפקדה מונה צ'ארלס בולטה. ב-4 בספטמבר 1944 מונה אמיל ריינהרדט למפקד הדיוויזיה, וב-12 בדצמבר נשלחה הדיוויזיה לבריטניה שם המשיכה באימוניה. ב-24 בינואר 1945 נחתה הדיוויזיה בצרפת, וב-12 בפברואר החליפה את הדיוויזיה ה-99 בזירת הקרבות כנגד הוורמאכט בבלגיה. הדיוויזיה השתתפה בשחרור שארית הארץ, וב-27 במרץ חצתה את הריין ופלשה לגרמניה. היא כבשה את לייפציג באמצע אפריל. ב-25 באפריל הגיעה הדיוויזיה אל האלבה, ונפגשה עם כוחות של ארמיית המשמר החמישית, ובכך הייתה לדיוויזיה הראשונה שנפגשה עם כוחות הצבא האדום. באוגוסט 1945 מונה רוברט מארסייט למפקד הדיוויזיה, ובספטמבר חזרה הדיוויזיה לארצות הברית ופורקה. בשנת 1954 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית אימונים, במקום הדיוויזיה ה-9 שנשלחה לאירופה, אולם במרץ 1956 פורקה שוב הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-69
פיאט 4 HP

פיאט 4 HP (באיטלקית: Fiat 4 HP) היא מכונית משפחתית, בתצורת קבריולה, 2 מושבים, מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1899–1900. דגם ה"פיאט 4 HP" היה הדגם הראשון של מכונית אשר יוצר על ידי חברת פיאט. עקב אורכה, מוגדרת "פיאט 4 HP" כמכונית מיקרו. סך הכול יוצרו 24 יחידות. פיאט 4 HP, שנת 1899 מנוע פיאט 4 HP פיאט 4 HP, שנת 1899 פיאט 4 HP, שנת 1899 פיאט פיאט 8 HP פיאט 10 HP פיאט 12 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 70 פיאט 2B פיאט 507 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 4 HP בוויקישיתוף פיאט 4 HP, סרטון באתר יוטיוב "פיאט 4 HP" – מפרט טכני