laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קיימברידג'

קיימברידג' (באנגלית: Cambridge, ‏האזנה‏Ⓘ‏, מילולית: הגשר על נהר קאם – Cam) היא עיר באנגליה, במחוז קיימברידג'שייר, 80 ק"מ צפונית ללונדון. בשנת 2003 מנתה אוכלוסייתה כ-110 אלף תושבים, כחמישית מהם סטודנטים. בעיר נשמרו מסורות רבות של מאות שנים. אחת מהן היא בתי ספר נפרדים לבנים ולבנות. בתי ספר עתיקים אלה קיימים שנים רבות ונודעים באיכותם וברמתם הגבוהה. קיימברידג' ידועה בכל העולם בשל אוניברסיטת קיימברידג' השוכנת בתחומיה. קיימברידג', שנוסדה ב-1209, היא האוניברסיטה השנייה העתיקה בעולם דובר האנגלית (אחרי אוניברסיטת אוקספורד). באוניברסיטת קיימברידג' למדו יותר זוכי פרס נובל מבכל אוניברסיטה אחרת בעולם וחלק נכבד מהאנשים החשובים ביותר בהיסטוריה של המדעים המדויקים. בשנים האחרונות התפתחה קיימברידג' למרכז ההיי-טק הראשי בבריטניה. ישנן עדויות להתיישבות באזור עוד לפני האימפריה הרומית הכוללות גרזנים, חרבות, וכלי ציד. חוקרים ארכאולוגים מעריכים כי עוד מימי המאה הראשונה לפני הספירה הייתה התיישבות בני אדם באזור. במרוצת השנים שלטו בעיר הרומאים, שהשתמשו בקיימברידג' בעיקר לשימושים צבאיים והוויקינגים שהפיקו תועלת מנתיבי המסחר באזור. בשנת 1209 עזבו מספר תלמידים את אוניברסיטת אוקספורד, והקימו את אוניברסיטת קיימברידג'. הבניין הראשון שנבנה באוניברסיטה, עוד בשנת 1284, עדיין עומד על תילו. במשך השנים התווספו בניינים רבים לאוניברסיטה, ביניהם הכנסייה שבנייתה החלה ב-1446 והושלמה רק ב-1515. בעקבות הצלחתה הרבה בשנים האחרונות הוקמו בסביבת האוניברסיטה תעשיות הייטק רבות עד כי לפעמים נוצרת השוואה בין קיימברידג' לבין עמק הסיליקון המפורסם בארצות הברית. בין החברות שמקמו את המטה בקיימברידג' נמצאות רדגייט, Sinclair ו-Acron Computers. הצלחת האוניברסיטה הובילה גופים אחרים לבסס עצמם בעיר, כמו האוניברסיטה הפתוחה של אנגליה. גרמניה היידלברג, גרמניה (מ־1957) הונגריה סגד, הונגריה (מ־1987) המרכז המסחרי והשוק קינגס קולג' כנסיית סנט ג'ון אתר האינטרנט הרשמי של קיימברידג' (באנגלית) Visit Cambridge (אורכב 10.11.2007 בארכיון Wayback Machine) - אתר התיירות הרשמי של קיימברידג' סטיב אלן, ‏טיול לאוקספורד וקיימברידג', באתר GoTravel קיימברידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קמברידג' (אנגליה), דף שער בספרייה הלאומית
חד-צלע חלק

חד-צלע חלק, (שם מדעי: Compsobuthus levyi, מכונה בטעות בשם הלא-רשמי "חד-צלע דרומי") הוא עקרב נפוץ וקטן יחסית, שגודלו עד כ-4 סנטימטרים (נקבות בוגרות), וצבעו הכללי צהוב. שם הסוג, "חד-צלע", נובע משלושה רכסים בולטים המסתיימים בחודים, מעין צלעות, על גבו של העקרב. את שמו המדעי קיבל ברוויזיה משנת 2012, על שמו של חוקר העכבישנים גרשם לוי. חד-צלע חלק נפוץ בישראל, בסיני, ובירדן. תפוצתו של חד-צלע חלק בישראל משתרעת בדרום הארץ ובמזרחה, באזורים מדבריים ולמעט שטחי חולות. בטבע שוכן תחת אבנים קטנות עד בינוניות ובקירות אבן. עקיצתו של עקרב זה אינה מסוכנת לאדם, עם זאת - ראוי שלא להקל בו ראש - וככל עקרב אחר, עקיצתו עשויה לגרום לתגובה אלרגית. מדובר בעקרב רגוע יחסית הממעט לעקוץ, אך תנועתו מהירה וכך גם עשויה להיות עקיצתו. ככלל, עקיצתו אינה מכאיבה בהרבה מעקיצת דבורת הדבש, ומסתכמת בדרך כלל בכאב מקומי, המותיר לאחריו עקצוץ שחולף בדרך כלל לאחר מספר שעות. עקרב זה אינו מרבה לחדור למגורי אדם. חד-צלע חלק, באתר NCBI (באנגלית) חד-צלע חלק, באתר GBIF (באנגלית)
ססתיק מרובע

סַסְתִיק מְרֻבַּע (שם מדעי: Amicta quadrangularis) הוא מין של עשים ממשפחת הססתיקיים. תיק הזחל מיוחד בצורתו התיבתית, עם ארבע דפנות הבנויות מגבעולים יבשים שהזחל חתך לאורכים שווים והדביק בזוויות ישרות. עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1989; כרך 3 - חרקים, הערך "ססתיק מרובע", עמ' 260 מדיה וקבצים בנושא ססתיק מרובע בוויקישיתוף ססתיק מרובע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ססתיק מרובע, באתר GBIF (באנגלית) תצלום של גיל וויזן תצלום מאתר ספרדי(הקישור אינו פעיל)
קרב באש-אפאראן

קרב באש אפאראן (בארמנית: Բաշ Աբարանի ճակատամարտ - באש אפאראן צ'ַקטַמַראט, בהיגוי ארמני מערבי באש אבאראן, בטורקית: Baş-Abaran Muharebesi) היה קרב, חלק מהמערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה שהתנהל ב-23 - 29 במאי 1918 בקרבת היישוב באש אפאראן, בימינו אפאראן בארמניה בין הצבא העות'מאני לכוחות הסדירים הארמנים. במהלך הקרב נהדפו הטורקים צפונה מבאש-אפאראן. ניצחונות הארמנים בקרבות סרדראפאט, קאראקיליסה ובאש אפאראן עצרו את הפלישה העות'מאנית לארמניה המזרחית וסללו את הדרך להקמת הרפובליקה הדמוקרטית הארמנית קצרת הימים. במהלך הקרבות בסרדראפאט החליטה המפקדה הטורקית לשלוח לבאש-אפאראן את הדיוויזיה ה-9 בפיקודו של אסד פאשה (במסגרת הארמייה השלישית העות'מאנית בראשות הגנרל והיפ פאשה) על מנת להתקיף את העיר ירוואן מצפון וליפול בעורף הכוחות הארמנים שיצאו למתקפת נגד על בצבא הטורקי בארמביר (סרדראפאט). על מנת לשבש תוכניות אלה האיצה המפקדה הארמנית מחזית סרדראפאט אל כיוון נפת באש-אפאראן כוח של 6000 לוחמים בפיקודו של דרסטמאט קאנאיאן (דרו). ב-17–21 במאי 1918, באווירת האימה שנוצרה מהציפייה להתקרבות הפולשים העות'מאנים, לפי הוראתו של ארם מנוקיאן, נציג המועצה הלאומית הארמנית בירוואן, ארסן טר-פוגוסיאן, סרדק ג'לליאן והכומר אובאנס טר-מינסיאן, גויסו ואומנו האיכרים המקומיים להגנה עצמית. ב-21 במאי 1918 10,000 חיילים עו'תמאנים בפיקודם של אסד פאשה וכזים פאשה, מלווים במיליציות כורדיות מוסלמיות ואחרות (3000 אנשים) תקפו בכיוון ירוואן. ביומיים וחצי הראשונים הם נתקלו בבאש אפאראן בהתנגדות יעילה של המקומיים. ב-22 במאי טר-פוגוסיאן הכין לחיילי האויב מארב מוצלח בגשר על יד הכפר מיראק. בינתיים הגיע לאזור הכוח הצבאי הסדיר של דרו. אחד משלושת המרכיבים של המתקפה העות'מאנית, הרגימנט 3 של הדיוויזיה הקווקזית 11 ירד מכיוון חמאמלו (ספיטאק של ימינו). בקניון באש-אפאראן, כשלוש שעות הליכה מירוואן, הוא פגש כוח ארמני נוסף של 1000 רובאים תחת פיקודו של מובסס סיליקיאן. אחרי שלושה ימי קרבות קשים, ב-25 במאי יצאו הארמנים בפיקודו של דרו, ובתמיכת סיליקיאן, למתקפת-נגד. ב-29 במאי נסוגו העות'מאנים צפונה אל חמאמלו. החיילים הארמנים קיבלו סיוע חשוב גם מאנשי מיליציה של כורדים יזידים בפיקודו של ג'נגיר-אגא. Yalçın Murgul, "Baku Expedition of 1917–1918: A Study of the Ottoman Policy towards the Caucasus", Master’s Thesis, 2007, Department of History Bilkent University, p. 55 א. סרגסיאן - הקרב באש-אראפאן באתר "רצח העם הארמני" ברוסית, המכון ללימודים ארמניים, אוניברסיטת ירוואן Yalçın Murgul עמוד 55
ענבל דרור

ענבל דרור (לשעבר ענבל קליין) (נולדה ב-2 באפריל 1977) היא סופרת, עיתונאית, עורכת ומומחית מדיה חברתית ישראלית. דרור נולדה בהרצליה בשם ענבל ביטרמן, גדלה בבאר שבע והיא בוגרת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. בין השנים 2002 ל-2005 שימשה דרור כעורכת הראשית של אתר הירחון על השולחן וכעורכת וכותבת בגרסה המודפסת שלו. במקביל לעבודתה בעל השולחן פרסמה דרור בין השנים 2002 ל-2004 טור שבועי בערוץ האוכל של האתר ynet תחת שם העט איילת בן יוסף. בטור פרסמה דרור בין השאר מתכונים שאוגדו בשנת 2007 לספר הבישול "גג חמישים שקל" שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות. ב-2004 החלה דרור לכתוב במגזין G של עיתון גלובס, וב-2006 הייתה מעורבת בהקמת מגזין המסעדנות Zed בו שימשה כעורכת ראשית, והמשיכה בתפקידה גם לאחר שהמגזין נמכר לקבוצת zap group ששינתה את שמו ל-Rest. בין השנים 2007 ל-2010 ערכה דרור את מדור האוכל של שבועון Time Out תל אביב ובמקביל (2006 עד 2011) שימשה כמנהלת התוכן של אתר "בישולים" של חברת אסם. בשנת 2010 הקימה דרור משרד יחסי ציבור בשם "קליין תקשורת", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל שהתמחו בפעילויות יחסי ציבור באמצעות שימוש במדיה החברתית באמצעות שיתוף פעולה עם בלוגרים. בשנת 2013 חברה דרור למיטל גלם-וולק והשתיים הקימו את "פטל תקשורת", משרד יחסי ציבור המתמחה בשימוש במדיה חברתית בתחום המזון. בשנת 2017 נסגר משרד "פטל תקשורת" ודרור מונתה כמנהלת המדיה החברתית בקבוצת שסטוביץ. דרור מתגוררת בתל אביב ולה שתי בנות. רשימת הפרסומים של ענבל דרור, בקטלוג הספרייה הלאומית איילת בן-יוסף: עכשיו הספר, באתר ynet, 21 באוגוסט 2007
שרוד בראון

שרוד קמפבל בראון (באנגלית: Sherrod Campbell Brown; נולד ב-9 בנובמבר 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת אוהיו מאז ינואר 2007. בראון נולד במנספילד, אוהיו, לאמילי לבית קמפבל ולד"ר צ'ארלס בראון, אשר היה רופא במקצועו. הוא נקרא על שם סבתו מצד אמו. הוא למד לתואר ראשון למחקרים רוסיים באוניברסיטת ייל בשנת 1974. לאחר מכן למדל תואר שני בממשל ציבורי וכן לתואר שני בחינוך באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בשנים 1979–1981. עוד לפני כן נבחר לשרת בבית הנבחרים של מדינת אוהיו, מ-1974 ועד 1982. בשנתו האחרונה שם נבחר למזכיר המדינה של אוהיו, כשהביס את יריבו הרפובליקני. ב-1986 נבחר מחדש, אך ב-1990 הפסיד ליריבו הרפובליקני בוב טאפט. בשנת 1992 עבר להתגורר בלוריין, עיר הנמצאת מערבית לקליבלנד, וזכה בפריימריז הדמוקרטים למושב פתוח עבור הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, על ייצוג של המחוז ה-13 של אוהיו, המייצג את הפרברים המערביים והדרומיים של קליבלנד. הוא הביס בקלות את יריבו הרפובליקני ונבחר שוב 6 פעמים, כאשר כיהן כחבר בית הנבחרים בשנים 1993–2007. ב-2005 החליט להתמודד לסנאט. בבחירות לסנאט בנובמבר 2006 הביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן זה שתי כהונות, מייק דה ויין. הוא נבחר מחדש בשנת 2012 לכהונה שנייה, כשהביס את ראש מחלקת האוצר של מדינת אוהיו, היהודי ג'וש מנדל, מקורבו של שלדון אדלסון. נבחר מחדש לכהונה שלישית בשנת 2018. בסנאט בראון כיהן כיו"ר תת-הוועדה החקלאית לרעב, תזונה ומשקים משפחתיים, וכן כיו"ר התת-וועדה הבנקאית למדיניות כלכלית. הוא היה גם חבר בוועדה למסחר, לענייני חיילים משוחררים ובוועדות הנבחרת לאתיקה. בשנת 2015 הפך לדמוקרט הבכיר ביותר בוועדה לבנקאות, דיור ועניינים עירוניים. עמדותיו הן ליברליות. כך למשל, הוא התנגד למלחמת עיראק ותומך בנישואים חד-מיניים. הוא נשוי לקוני שולץ ולזוג 4 ילדים. מדיה וקבצים בנושא שרוד בראון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שרוד בראון (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של שרוד בראון (באנגלית) שרוד בראון, ברשת החברתית פייסבוק שרוד בראון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרוד בראון, ברשת החברתית אינסטגרם שרוד בראון, ברשת החברתית טיקטוק שרוד בראון, סרטונים בערוץ היוטיוב שרוד בראון, ברשת החברתית Goodreads שרוד בראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שרוד בראון באתר הסנאט של ארצות הברית שרוד בראון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) הפלוג, הבלוג של טל שניידר, ההימורים הגרועים של שלדון אדלסון, אתר הארץ, 8 בנובמבר 2012
יסמין לוי (עיתונאית)

יסמין לוי (נולדה ב-25 במרץ 1975) היא אשת תקשורת העוסקת בתרבות האינטרנט, עיתונאית וסופרת ישראלית. לוי נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא בתם של דוד לוי, מהנדס שדות תעופה ואיש עסקים, והשחקנית ברכה נאמן. סיימה קורס קופירייטינג אצל תרצה גרנות ותואר בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למנהל. החלה את דרכה ככתבת בשבועון "רייטינג" בעריכת יובל נתן. השתתפה במספר תוכניות על סלבריטאים ב"ערוץ הבידור". בהמשך החלה לכתוב את המדור "שליחות קטלנית" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". כעבור זמן קצר הפכה למראיינת בתחום התרבות והבידור במוסף. במסגרת עבודתה ראיינה לוי מפורסמים בארץ וחלק מכתבותיה הופיעו על שער המוסף תחת עריכתו של ניר חפץ והעורך גדי בלום. לאחר שבע שנים במוסף "7 ימים", עברה לוי לפעול באינטרנט. היא בעלת האתר "מיס טומורו" ומפרסמת בו פוסטים אישיים המלווים בצילומים. ב-2014 פרסמה את הרומן העתידני "נטופיה" שכתבה עם בן זוגה דאז, גל מור, ויצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא רומן דיסטופי על רשת חברתית מתקדמת שמתנהלת באמצעות מחשבות. באותה שנה ערכו לוי ומור קמפיין מימון המוני לתרגום "נטופיה" לאנגלית שהסתיים בהצלחה. הספר הפך באמזון לרב-מכר בקטגוריית "סייבר פאנק". בשנים 2014–2016 כיהנה בתפקיד סגנית העורך הראשי באתר "חורים ברשת". העורך הראשי והבעלים הוא גל מור. ב-2016 החלה לוי לעבוד כמשנה לעורכת הראשית באתר "סלונה". ב-2020 פתחה לוי באתר "הארץ" את הבלוג "פוסט מורטם", שבו היא מפרסמת טור דעה שבועי. בשנת 2021 החלה לכתוב באתר ביקורות טלוויזיה, בעיקר של משדרי חדשות. מדיה וקבצים בנושא יסמין לוי בוויקישיתוף יסמין לוי, באתר "חורים ברשת" דוד אברהם‏, בורג במערכת, באתר וואלה, 9 במאי 2013 אורית נבון, ‏מחוברים פלוס, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2014
ילדי סנטר

ילדי סנטר הוא כינוי סלנג ישראלי אשר נמצא בשימוש מהעשור הראשון של שנות ה-2000, לתת-תרבות של נערים ונערות משלהי דור ה-Y ומדור ה-Z שנוהגים להסתובב בדיזנגוף סנטר בתל אביב. ילדי הסנטר נוהגים להסתובב לרוב בקבוצות של בני ובנות עשרה בקניון דיזנגוף סנטר, המשמש להם מקום למפגשים חברתיים, בו הם מתיישבים בפינות שונות ומבקרים בחנויות אופנה אלטרנטיבית הנמצאות בקניון. הם רואים בדיזנגוף סנטר כמקום מפגש ייחודי בו הם יכולים לפגוש ילדים בעלי תחומי עניין משותפים להם, ושמאופיין ברמת פתיחות וקבלת השונה גבוהה יותר. ילדי הסנטר מחולקים לשלושה סוגים עיקריים: הסוג הראשון נוהג לאמץ מאפיינים של תרבויות הדארק (בעיקר של תת-תרבות האימו). הם לרוב שומעים סגנונות מוזיקה המאופיינת עם תרבות הדארק, דוגמת הבי מטאל, הארד רוק או הארדקור פאנק, לובשים בגדים שחורים או/עם צבעים צעקניים, נוהגים להאריך שיער ולצבוע אותו לצבעים שאינם טבעיים, לענוד מספר רב של פירסינג ולהתאפר באיפור עמוס. קיימת סטיגמה על סוג זה המעניקה לו מאפיינים דיכאוניים. הסוג השני התפתח בתקופה מאוחרת יותר. קבוצה זאת לרוב מתלבשת בצורה צבעונית ועליזה, המושפעת מאפנת ההרג'וקו היפנית וצובעת את שיערה. רבים מהם משתייכים ו/או תומכים בקהילת הלהט"ב, ולוקחים חלק בפאנדומים של אנימה, מנגה ומשחקי מחשב המושפעים מהתרבות היפנית. רבים מהם נוהגים ליצור תחפושות לדמויות אנימה ומנגה שונות (קוספליי). הסוג השלישי מזוהה עם קהילת הגיקים והפאנפיפול, המתעניינת במדע בדיוני, פנטזיה ומשחקי תפקידים. בין הפאנדומים המצויים אצלם נמצאים סדרות הספרים הארי פוטר ופרסי ג'קסון, סרטי מלחמת הכוכבים והיקום הקולנועי של מארוול. רבים מילדי הסנטר מזדהים עם קהילת הלהט"ב ולובשים פרטי לבוש בעלי סמלים שונים של קהילה זו. קבוצות מסוימות של נערי סנטר נהגו בעבר להשחית רכוש בדיזנגוף סנטר, עד שבשנת 2009 הנהלת המקום הגבירה את האבטחה והחלה לנקוט צעדי מנע כנגדם. לאחר צעדים אלו, נערים רבים המזוהים כילדי סנטר התלוננו על כך שההנהלה לא מאפשרת להם להיכנס למקום בגלל לבושם ויוצרת אפליה על רקע אופנתי, דבר שההנהלה הכחישה. קיים מנהג להיפגש מדי שבוע בימי חמישי בקניון דיזנגוף סנטר. חלקם מגיעים גם לאירועים כמו פסטיבל אייקון וקומיקונים שונים. ילדי הסנטר נוהגים לקיים פגישות על הגג של הסנטר, ואף נוספה אבטחה על מנת למנוע אירועי התאבדות. פריק (סלנג) "אנחנו לא כאלה נוראיים": ילדי הסנטר - הדור הבא, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב קרין ספינגולד, נכנסו באם-אימו שלהם: חבורת האימו גורשה מדיזנגוף סנטר, באתר nrg‏, 19 באוקטובר 2009 רון פרסלר, אפליה על רקע אופנתי בדיזנגוף סנטר: אין כניסה לילדי "אימו", באתר הארץ, 2 בינואר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו לבן

האם התכוונתם ל... אחמד אבו לבן (יפו) – איש עסקים, חבר במועצת עיריית יפו וחבר הוועדה הלאומית שלה בתקופת המנדט אחמד אבו לבן – מנהיג ארגון החוג האסלאמי בדנמרק, יליד יפו יוסף אבו לבן – כדורגלן ישראלי
כיכר פרשרן

כיכר פרשרן (בסלובנית: Prešernov trg) היא הכיכר העירונית המרכזית בליובליאנה, בירת סלובניה. מיקומה של הכיכר בלב העיר העתיקה הופך אותה לנקודת מפגש חשובה, בה נערכים פסטיבלים, בהם הקרנבל של ליובליאנה, קונצרטים, אירועי ספורט ואירועי מחאה. הכיכר והאזור סביבה סגורים לתנועת כלי רכב. כיכר פרשרן, הממוקמת על גדת נהר הליובליאניצה, נקראת על שמו של המשורר הלאומי של סלובניה, פרנצה פרשרן, אשר מונצח גם על ידי פסל ארד גדול ממדים בדמותו, המוצב בתחומי הכיכר. צורתה של הכיכר היא כשל משפך, וממנה יוצאים מספר רחובות לכיוונים שונים. בדרומה של הכיכר, מחבר אותה הגשר המשולש, העובר מעל נהר הליובליאניצה, עם רחוב סטריטאר (Stritarjeva ulica) המוביל לכיוון בית העירייה, למרגלות טירת ליובליאנה. רחוב צ'ופ (Čopova ulica), בין הרחובות המסחריים העיקריים של העיר, יוצא מהכיכר לכיוון צפון-מערב. רחוב מיקלושיץ' (Miklošičeva cesta) יוצא מהכיכר צפונה לכיוון תחנת הרכבת המרכזית של ליובליאנה, ולאורכו מספר בניינים ידועים הבנויים בסגנון הזצסיון הווינאי. רחוב וולף (Wolfova ulica) מוביל מהכיכר מערבה ומתחבר לכיכר הקונגרס, כיכר מרכזית נוספת בעיר. מצדה המזרחי של הכיכר יוצא רחוב טרובאר (Trubarjeva ulica) הציורי, ומוביל לכיוון גשר הדרקון שהוקם לזכר קיסר אוסטרו-הונגריה פרנץ יוזף הראשון. בנוסף מתחברת לכיכר טיילת לאורך גדת נהר הליובליאניצה. הכיכר קיבלה את מראה הנוכחי במאה ה-17, עת הוקמה כנסיית הבשורה הפרנציסקנית, הבנויה בסגנון הבארוק והיא המבנה המוכר ביותר בתחומה. במאה ה-19 הפך צומת הדרכים שהיה במקום לכיכר סלולה. לאחר רעידת האדמה שהתרחשה בעיר בשנת 1895, חודשה הכיכר, ובניינים עתיקים רבים מימי הביניים אשר ניזוקו ברעידה, הוחלפו על ידי בתי פאר ברוח התקופה. מראה הכיכר ממרומי טירת ליובליאנה כיכר פרשרן כפי שנראתה ב-1856 כיכר פרשרן והגשר המשולש, כפי שנראים מכיוון רחוב סטריטאר מדיה וקבצים בנושא כיכר פרשרן בוויקישיתוף
אלישה סטולינגס

אלישה אלסבת' סטולינגס (באנגלית Alicia Elsbeth Stallings; נולדה 2 ביולי 1968, דקייטר, ג'ורג'יה, ארצות הברית) היא משוררת ומתרגמת אמריקאית. היא זכתה במלגת מקארתור בשנת 2011. סטולינגס נולדה וגדלה בדקייטר שבג'ורג'יה, והשלימה תואר ראשון בלימודים קלאסיים באוניברסיטת ג'ורג'יה בשנת 1990, תוך שבילתה סמסטר גם באוניברסיטת אוקספורד. באוקספורד אף השלימה תואר שני בספרות רומית. בשנת 1999, עקרה סטולינגס לאתונה, ושם חיה מאז. באתונה היא מכהנת כמנהלת תוכנית השירה במוסד התרבות Athens Centre ‏. סטולינגס מרבה לפרסם שירים ומסות בכתב העת Poetry‏. כמו כן, היא חברה בצוות העורכים בכתב העת Atlanta Review. שירתה של סטולינגס נשענת על צורות קלאסיות, והיא זוהתה עם זרם ה-New Formalism‏. היא פרסמה שלושה ספרי שירה: Archaic Smile‏ (1999), Hapax‏ (2006), ו-Olives‏ (2012). בשנת 2007 פרסמה תרגום שירי לאנגלית לפואמה הפילוסופית הלטינית של לוקרטיוס על טבע היקום. ברשימת ביקורת על ספרה Archaic Smile בכתב העת Able Muse, העוסק בשירה פורמליסטית, נכתב: על אף השליטה הווירטואוזית של סטולינגס בצורות, רוב שיריה אינם מצייתים באדיקות לסד המשקל. אכן, אחת ההפתעות הנעימות בספר היא כמות השירים המעולים בתחום האפור שבין שירת חרוז לבן לבין שירה חופשית. — כתב העת Able Muse, כרך 3. יצירתה זכתה גם להשוואות מחמיאות לשירתם של ריצ'רד ווילבר ועדנה סנט וינסנט מיליי. בביקורת על ספרה השני, Hapax, העלה פיטר קמפיון טענה שמופנית לא פעם נגד הזרם הפורמליסטי: "המשקל והחרוז נפרשים אלגנטית, אבל על חשבון טבעיות השפה". עם זאת, כתב קמפיון כי במיטבם, שיריה של סטולינגס "מחברים כישרון פרוסודי עם ביטוי רב עוצמה של רגשות". ברשימת ביקורת בכתב העת Publishers Weekly על ספרה השלישי של סטולינגס, Olives, חלק מבקר אלמוני שבחים לאותם שירים שאינם מתכתבים עם יצירות קלאסיות: כשהיא מפעילה את כשרונותיה הטכניים על שירים שבהם היא יוצרת סיפר מקורי ולא בונה על סיפר קיים, סטולינגס משיגה עמדה מאופקת, נכוחה, [...] אפילו בקנה המידה של הפורמליזם החדש. — רשימת ביקורת על הספר Olives (אנגלית), באתר Publishers Weekly ספר הבכורה של סטולינגס, Archaic Smile, זכה בפרס ריצ'רד ווילבר לשנת 1999. ספרה השני, Hapax, זכה בפרס המשוררים לשנת 2008. שיריה התפרסמו באנתולוגיות בסדרת ה-Best American Poetry בשנים 1994 ו-2000. סטולינגס זכתה בפרס פושקרט, בפרס יוניס טיג'נס, בפרס על שם הווארד נמרוב לסונטה לשנת 2004, ובפרס על שם ג'יימס דיקי. בשנת 2010 זכתה בפרס התרגום על שם וויליס בארנסטון. בשנת 2011 זכתה במלגת גוגנהיים וכן במלגת מקארתור, ונבחרה כעמיתת רוקפלר של הארגון United States Artists‏. סטולינגס נשואה לעיתונאי ג'ון פסארופולוס, לשעבר עורך העיתון היווני בשפה האנגלית Athens News. שירים מאת סטולינגס (אנגלית) באתר ה-Poetry Foundation ראיון עם סטולינגס (אנגלית) באתר כתב העת Valparaiso Poetry Review שיחה עם סטולינגס (אנגלית) באתר רשת PBS אלישה סטולינגס, תרגם מאנגלית: אסף ברטוב, ‏כיווצו את הכנפיים עד שנעשו לקעקוע, הו! 15, אוגוסט 2017, עמ' 298–300 ההודעה על הזוכים (אנגלית) באתר קרן מקארתור. נזכר במבוא מאת המחברת לספר שיריה Hapax (2006) (אנגלית), ISBN 9780810151710. כהונתה זו נזכרת בהודעת המרכז על הזכייה במלגת מקארתור (אנגלית) דף המחברת שלה (אנגלית) באתר כתב העת. ג'ינג'ר מרצ'סון, ראיון עם סטולינגס (אנגלית) בכתב העת Cortland Review,‏ פברואר 2002. [1] תיעוד הזכייה (אנגלית) באתר מלגות גוגנהיים. דיווח על הזוכים (אנגלית) באתר הניו יורק טיימס, 20 בספטמבר 2011. הדף של סטולינגס (אנגלית) באתר הארגון.
גביע דייוויס 2012

גביע דייוויס 2012 הייתה התחרות ה-101 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ספרד לבין נבחרת צ'כיה בפראג. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צ'כיה. בכך הם זכו בגביע בפעם השנייה. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: קזחסטן, גרמניה,קנדה, איטליה ושווייץ נותרו בבית העליון ישראל, בלגיה וברזיל עלו לבית העליון יפן, שוודיה ורוסיה ירדו לבתים האזוריים בתחרות שנת 2012, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת פורטוגל. לאור הניצחון הנבחרת עלתה למשחק התמודדות על העלייה לבית העליון נגד יפן. בעקבות הניצחון, נבחרת ישראל עלתה לבית העליון למשחקי 2013. מדיה וקבצים בנושא גביע דייוויס 2012 בוויקישיתוף אתר התחרות
בית הקברות של המושבה האמריקאית בהר הצופים

בית הקברות של המושבה האמריקאית בהר הצופים הוא בית קברות קטן הממוקם בגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק במורדותיו הדרומיים של הר הצופים, בשטח האוניברסיטה העברית בירושלים. בסמוך אליו נמצא בית הקברות של משפחת בנטוויץ'. בית הקברות בנוי בצורת שביל ישר שבשני צידיו שורות קברים, ועליהם מצבות קטנות הנושאות את שמות הנפטרים ובנויות בצורת עמודים קטועים. בית קברות נוסף של המושבה האמריקאית בירושלים נמצא בהר ציון. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות של המושבה האמריקאית בהר הצופים בוויקישיתוף בית הקברות של המושבה האמריקאית בהר הצופים באתר "אהבת ירושלים"
ראש ממשלת הודו

ראש ממשלת הודו עומד בראש הרשות המבצעת בהודו. בהתאם לחוקה, הוא מכהן כראש הממשלה, היועץ הראשי לנשיא הודו, ראש מועצת השרים ומנהיג הרוב בלוק סבהה. ראש הממשלה הנוכחי הוא נרנדרה מודי. ראש ממשלת הודו מופקד על מינוי שרי ממשלת הודו. הוא האחראי על תיאום בין משרדי הממשלה ובסמכותו להתערב בהחלטות המקובלות על ידי שריו. אחריות על: ועדת המינויים של הממשלה משרד התכנון המחלקה לאנרגיה אטומית מחלקת החלל דרישות לכהונת ראש הממשלה: אזרחות הודית חברות בלוק סבהה או ברג'יה סבהה גיל 25 ומעלה (אם הוא חבר הלוק סבהה) או 30 ומעלה (אם הוא חבר הרג'יה סבהה). ראש ממשלת הודו ממונה על ידי נשיא הודו בהתאם להמלצת חברי הבית, אך הוא זקוק לקבל את אימון הלוק סבהה לאחר השבעתו. שני ראשי ממשלה כשלו בניסיון לקבל את אימון הלוק סבהה: צ'אראן סינג ב-1979 ואטאל ביהארי ואג'פאיי בכהונתו הראשונה ב-1996. ערך מורחב – לוק קליאן מארג 7 מעונו הרשמי של ראש ממשלת הודו הוא לוק קליאן מארג 7. המתחם שימש לראשונה את רג'יב גנדי, ולאחר בחירת ו. פ. סינג לראש הממשלה בדצמבר 1989 הוחלט שהמתחם יהווה מעון קבוע לראשי הממשלה. בתיהם של שלושת ראשי ממשלת הודו שנפטרו במהלך כהונתם – ג'ווהרלל נהרו, לאל בהדור שסטרי ואינדירה גנדי – נקבעו כאתרי הנצחה. אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת הודו ראש ממשלת הודו, ברשת החברתית פייסבוק ראש ממשלת הודו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראש ממשלת הודו, סרטונים בערוץ היוטיוב פ. ר קומרסוואמי, מוסדות הממשל במרכז ובמדינות, הודו: דמוקרטיה בחברה משוסעת, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 68-75 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלבוקו

הר הגעש קלבוקו (בספרדית: volcán Calbuco, "מים כחולים" בשפת המפוצ'ה) הוא הר געש שכבתי בדרום צ'ילה, השוכן דרומית מזרחית לאגם יאנקיווה וצפונית מערבית לאגם צ'אפו (Lago Chapo), במחוז לוס לאגוס. הר הגעש והאזור סביבו הם חלק משמורת הטבע השמורה הלאומית יאנקיווה (Reserva nacional Llanquihue). הר הגעש קלבוקו שייך לחגורה הגעשית הדרומית של האנדים, ויחד עם הר הגעש השכן אוסורנו הם בין הרי הגעש הפעילים ביותר באנדים של דרום צ'ילה. ההר משתרע מצפון מערב לדרום מזרח, גובהו 2,003 מטרים. בפסגתו יש לוע ברוחב שבין 400 ל-500 מטרים. המדרון הדרומי של ההר הוא בתחומי העיר פוארטו מונט והמדרון הצפוני בתחומי פוארטו ורס (Puerto Varas). ההר שוכן כ-30 קילומטרים ממרכזי אוכלוסייה עיקריים. המבנה הטופוגרפי מגן על הערים פוארטו מונט ופוארטו ורס, והסכנה המוחשית מהתפרצות געשית היא לעיירה אנסנדה (Ensenada), בקצה המזרחי של אגם יאנקיווה, צפונית לקלבוקו. היווצרות הר הגעש מתוארכת בין שלהי הפליסטוקן להולוקן והייתה תהליך מורכב שכלל התמוטטות של ההר בסוף הפליסטוקן וגלישת סלעים בנפח של 3 קילומטרים מעוקבים שהגיעו עד האגם. הר הגעש הוא אנדזיטי המאופיין בהתפרצויות געשיות מתפוצצות שבהן הלבה מכילה בדרך כלל 55% עד 60% צורן דו-חמצני. קלבוקו התפרץ תכופות במהלך ההולוקן. מאז 1837 הוא התפרץ לפחות עשר פעמים. ההתפרצות האחרונה התרחשה ב-22 באפריל 2015, אחרי הפסקה של למעלה מ-40 שנים. ההתפרצות שקדמה לה הייתה ב-1972. אחת ההתפרצויות ההיסטוריות הגדולות ביותר התרחשה בשנים 1894-1893. התפרצויות עזות העיפו פצצות געשיות בקוטר של 30 סנטימטרים למרחק של 88 קילומטרים מהלוע, ויצרו להארים חמים גדולים. התפרצות זו יצרה כיפת לבה בלוע. התפרצויות עזות אירעו באפריל 1917, והן גרמו להרחבת מתחם כיפת הלבה בלוע שבפסגה וליצירת להארים חמים. התפרצות מתפוצצת קצרה נוספת התחוללה בינואר 1929 וכללה זרם פירוקלסטי וזרימת לבה. התפרצות גדולה של קלבוקו ב-1961 שילחה עמוד אפר לגובה שבין 12 ל-15 קילומטרים. ויצרה זרמים פירוקלסטיים שהתפזרו בעיקר לדרום מזרח וזרמי לבה. התפרצה קטנה קצרה במשך 4 שעות התחוללה ב-26 באוגוסט 1972. ב-12 באוגוסט 1996 אובחנה פעילות פומרולות משמעותית בלוע הראשי. התפרצות קלבוקו ב-22 באפריל 2015 גרמה ביטולים של טיסות ופינוי 1,500 תושבים בקוטר של 20 קילומטרים סביב ההר. דווח על זרימת לבה לאגם צ'אפו באותו יום, ועל אפר שנשר על העיר הסמוכה פוארטו מונט. מדיה וקבצים בנושא קלבוקו בוויקישיתוף Calbuco תמונות והסברים מאתר Global Volcanism Program התפרצות הר הגעש צובעת את צ'ילה באפור, באתר הארץ, 27 באפריל 2015 Calbuco כך על פי אתר GVP, מקורות אחרים נוקטים ב-2,015 Calbuco Volcano and minor eruptive centers distributed along the Liquiñe-Ofqui Fault Zone, Chile (41°–42° S): contrasting origin of andesitic and basaltic magma in the Southern Volcanic Zone of the Andes Evacuation as Calbuco volcano erupts in Chile