laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חאטף-8

חאטף-8 רעד (באורדו: رعد, בעברית: "רעם") הוא טיל שיוט אוויר-קרקע מתוצרת פקיסטן. הוא בעל טווח של כ-350 קילומטרים וניתן לחמשו בכל סוגי ראשי הנפץ, כולל ראשי נפץ גרעיניים. זהו טיל השיוט השני מתוצרת פקיסטן (הראשון הוא טיל הבאבור שלפי מקורות שונים מדובר בגרסה פקיסטנית עצמאית של טיל הטומהוק האמריקאי) והניסוי הראשון בו נערך ב-27 באוגוסט 2007. פקיסטן מנסה להתאים את הטיל כך שיהיה ניתן לנשיאה על ידי מטוסי קרב וספינות מלחמה. מדיה וקבצים בנושא חאטף-8 בוויקישיתוף עמית דרנגר, ‏רעם ביום בהיר, באתר חיל האוויר הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השפעה חברתית

השפעה חברתית היא תהליך המתרחש על רגשותיו, דעותיו או מעשיו של אדם המושפע מאנשים אחרים. אמצעיה של ההשפעה החברתית מגוונים והיא מתנהלת על ידי מתן דוגמה אישית, על ידי שכנוע והנמקה בדרך ההיגיון והמדע, על ידי תעמולה והצגת דברים מגמתית, על ידי איום בשימוש בכוח ובנקיטת אמצעי תגמול. ההשפעה החברתית מופעלת באמצעות צינורות שונים, החל ממגע אישי בלתי פורמלי (באינטרנט) ועד אמצעי תקשורת המוניים (עיתונים, רדיו, טלוויזיה). בחברה התעשייתית פועלים בדרך כלל שני צינורות אלה ביחד: אמצעי התקשורת ההמוניים משפיעים על "מנהיגי דעת הקהל" המקומיים, ועל ידי מגע אישי מועברת השפעה חברתית זו אל חברי קבוצותיהם הראשוניות. מצב ההשפעה הוא איפה בעל מבנה אסימטרי: למשפיע נודע בדרך כלל מעמד חברתי עדיף על זה של המושפע, מעמד זה מקנה לו את הסמכות הנחוצה כדי שהשפעתו תהיה יעילה. הסיכויים להצליח טובים יותר במצבי מעבר, בהם חסרה לפרט אוריינטציה ברורה והכוונה עצמית לגבי הפעולות וההתייחסויות הצפויות ממנו, והוא צופה לקבלן מידי אליטות משניות שונות שעימן הוא בא במגע. לחץ חברתי קבוצה חברתית ניסוי הקונפורמיות של אש הניסוי של מילגרם ניסוי הכלא של זימברדו ניסוי MUSIC LAB אינדוקטרינציה תעמולה השפעה חברתית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתר הנצחה

אתר הנצחה הוא אתר או מקום שמיועד להנצחת אירוע או קבוצת אנשים. באתרי הנצחה ניתן למצוא בדרך כלל אחד או יותר מהאלמנטים הבאים: אנדרטה, מרכז מידע, מוזיאון, משרדים של עמותה המנהלת את האתר, אודיטוריום, אמפיתיאטרון, רחבה לעריכת טקסים, ועוד סממנים הקשורים למושא ההנצחה. אתרי הנצחה רבים נבחרים בשל הקשר שלהם לנושא המונצח. כך קיימים אתרי הנצחה לקרבות במקום בו התרחש הקרב או מקום משמעותי לקרב, ואתרי הנצחה לקבוצות אנשים במקום הקשור אליהם. אתרי הנצחה יכולים להיות לאומיים ומורכבים מאוד (למשל, יד ושם), יכולים להיות אתרים שבאחריות עמותה (למשל יד לשריון). קיימים אתרי הנצחה, בדרך כלל קטנים יותר, להנצחת יחידים - אתרים כאלו מוקמים על פי רוב ביוזמת משפחת המונצח (למשל מצפה רן). בישראל, אתרי הנצחה ממלכתיים נקבעים על פי חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה. פינת הנצחה מדיה וקבצים בנושא אתר הנצחה בוויקישיתוף אנדרטאות, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריימונד גייטה

ריימונד גֶייטה (באנגלית: Raimond Gaita) (נולד ב-1946) הוא פילוסוף וסופר אוסטרלי. עד 2011 כיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה ופרופסור לפילוסופיה של המוסר בקינגס קולג' לונדון. כיום הוא עמית מחקר בכיר (professorial fellow) בבית הספר למשפטים ובפקולטה לאמנות של אוניברסיטת מלבורן ופרופסור אמריטוס לפילוסופיה של המוסר בקינגס קולג' לונדון. גייטה נולד בדורטמונד שבגרמניה, בן יחיד לאם ממוצא גרמני, כריסטיה אננה דר, ואב ממוצא רומני, רומולוס גאיצה (Gaiță), שהיגרו יחד לאוסטרליה עם תום מלחמת העולם השנייה. את השכלתו התיכונית ואת ראשית השכלתו האקדמית רכש בוויקטוריה שבאוסטרליה. הוא סיים תואר ראשון ושני (בהצטיינות) באוניברסיטה של מלבורן. את עבודת הדוקטורט שלו כתב באוניברסיטה של לידס, בהנחייתו של הפילוסוף ר"פ הולנד. עד 2011 כיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה ופרופסור לפילוסופיה של המוסר בקינגס קולג' לונדון. כיום הוא עמית מחקר בכיר (professorial fellow) בבית הספר למשפטים ובפקולטה לאמנות של אוניברסיטת מלבורן ופרופסור אמריטוס לפילוסופיה של המוסר בקינגס קולג' לונדון. ספרו "אבי, רומולוס", המגולל את סיפור חייו של אביו, זיכה את גייטה בפרס ויקטוריה לספרות והופק על פיו סרט קולנוע. ב-2009 ראה אור בתרגום לעברית כרמל. ספרו "הכלב של הפילוסוף" ראה אור בתרגום לעברית בהוצאת ספריי עליית הגג בשנת 2010. מחקריו וכתביו העיקריים של גייטה עוסקים בסוגיות מן הפילוסופיה של המוסר. תחומי עניין אחרים שכתב עליהם הם ספקנות (ספקנות מוסרית, ספקנות בנוגע לקיומן של תודעות אחרות, ספקנות לגבי קיומו של העולם החיצון), הפילוסופיה של הרוח ושל הפסיכולוגיה, היבטים בפילוסופיה הפוליטית (אחריות קיבוצית, תפקידם של שיקולים מוסריים בפוליטיקה, רצח עם והייחודיות המיוחסת לשואה), חינוך (טבע ההוראה כשליחות, תפקיד האהבה בלמידת מחויבותן של האוניברסיטאות) ופילוסופיית הרוח והשפה של ויטגנשטיין. Good and Evil: An Absolute Conception (London: Macmillan, 1991); Reprinted (New York: St. Martins Press, 1994, 1996); 2nd. ed., (London and New York: Routledge, 2004). Romulus, My Father (Melbourne: Text Publishing, 1988); (London: Review, 2000). A Common Humanity; Thinking about Love & Truth & Justice (Melbourne: Text Publishing 1999); (London and New York: Routledge, 2000). The Philosopher's Dog (Melbourne: Text Publishing, 2002); (London: Routledge, 2003); (New York: Random House, 2003). Breach of Trust: Truth, Morality and Politics (Melbourne: Black Inc 2004). אבי, רומולוס; מאנגלית: תרצה גור-אריה, ירושלים: כרמל, תשס"ט 2009. הכלב של הפילוסוף; מאנגלית: דפי אגם-סגל, תל אביב: ספרי עליית הגג, 2010. ("סיפורים על אנשים ובעלי חיים על מה שיש ומה שאין ביניהם") ריימונד גייטה, ברשת החברתית Goodreads הדף של גייטה בקינגס קולג' לונדון אתר הסרט "רומולוס, אבי" אודות הספר "רומולוס, אבי" ראיון בנושא "עזה: מוסר, חוק ופוליטיקה" ריימונד גייטה, פותחים ספר: הכלב של הפילוסוף, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2010 ריימונד גייטה (1946-), דף שער בספרייה הלאומית
האזור הטרופי

האזור הטרופי הוא אזור גאוגרפי מוגדר בין חוג הסרטן (23.5° צפון) וחוג הגדי (23.5° דרום). באזור זה שורר אקלים טרופי, אקלים חם ורטוב, בעל טמפרטורה גבוהה וכמות המשקעים הרבה ביותר על פני כדור הארץ. על פי שיטת קפן, קיימים שלושה סוגי אקלים טרופי: אקלים משווני טרופי (יער גשם) (Af) אקלים מונסון טרופי (Am) אקלים סוואנה טרופי, רטוב ויבש (Aw/As) האזור הטרופי מאופיין בכמות משקעים גדולה במיוחד ואין עונת חורף, גשמים הנקראים "גשמי עלייה", טמפרטורה ממוצעת של לפחות 18°c בכל חודשי השנה, אם לא יותר, קרינת השמש גבוהה (בצהרים השמש נמצאת בזווית של 90°, אז היא קופחת בעוצמה מרבית) ולכן קיימת התאדות רבה היוצרת לחות סופות גשם קונבקטיביות יומיות. לחץ האוויר באזור זה נמוך במשך רוב השנה והוא נתון תחת שקע משווני כתוצאה מאזור ההתכנסות הבין-טרופי (Inter tropical convergence zone, או ITCZ). בכל אזור טרופי יש סוג שונה של צמחייה: באזור הטרופי המשווני והלח הצמחייה האופיינית היא יערות עד נפוצים. באזור הטרופי המונסוני קיימת צמחייה טבעית: היערות באזור פחות צפופים בהשוואה ליערות העד. באזור הטרופי עם העונה הקרירה והשחונה קיימת צמחייה הנקראת בשם "סוואנה" - צמחייה המורכבת מעצים ועשב גבוה וצפוף לרוב בגווני קש, חום כתום וחול. דגים בביצה מוצפת בברזיל נוף של טפואי בוונצואלה עץ שיטה בסרנגטי נוף מיער האמזונאס
Lose Control (שיר של מיסי אליוט)

"Lose Control" הוא סינגל שיצא בשנת 2005 והוא מבוצע על ידי מיסי אליוט, סיארה ופאטמן סקופ. השיר מסמפל דוגמאות וקטעים מהשירים "Music Makes You Lose Control", "Clear" ו-"Body Work". זהו הסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי של מיסי, "The Cookbook". הסינגל התמקם במקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והיה לסינגל התשיעי של מיסי שנכנס לעשירייה הראשונה במצעד, הרביעי של סיארה והראשון של פאטמן סקופ. הסינגל הגיע לעשירייה הראשונה במצעדים שבעשר מדינות שונות. "Lose Control" נהפך ללהיט ענק, קיבל ארבע פעמים את התואר "סינגל פלטינה" (על מכירות של למעלה מארבעה מיליון עותקים) ונהפך ללהיט המצליח ביותר של מיסי עד היום (הוא עבר את מכירות הסינגל "Work It"). השיר זכה בשנת 2006 בפרס גראמי עבור "סרטון הווידאו הקצר הטוב ביותר". כמו כן זכה גם השיר בשני פרסי VMA עבור "וידאו קליפ במוזיקת היפ הופ" ו-"וידאו קליפ במוזיקת דאנס" [דרוש מקור]. הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי טומי לי והוא מחולק לחלקים שונים. בחלקו הראשון מוצגים הזמרים בלווית רקדנים, כשהם עוטים סוודרים כחולים ורקע שחור מעמעם את דמותם. החלק השני צולם במדבר כבהתחלתו מוצגת מיסי שכובה על האדמה שגרגירי חול בלבד מכסים את גופה. לאחר מכן היא יוצאת מתוך בור באדמה ורוקדת בליווי רקדנים. בחלק השלישי מוצגת מיסי כשהיא בלבוש החלק הראשון בזמן שהיא משתמשת בנגן מוזיקה וסרטים כדי לצפות בקליפ. בחלק הרביעי בקליפ, קטע הסולו של סיארה. סיארה, מיסי ופאטמן נמצאים במועדון ישן בבגדים לבנים כשרקדנים רוקדים מסביבם. כשנגמר קטע הסולו של סיארה, מיסי תולה אותה על הקיר והן רוקדות לצד רקדנים. בחלק החמישי, סיארה ומיסי רוקדות בשורה עם הרקדנים על כביש עפר. בחלק השישי של הקליפ נשמעת גרסה קצרה של הרצועה "On & On" מהאלבום "The Cookbook" של מיסי. בזמן שהרצועה נשמעת מוצגים בקליפ קטעים מכל אורך הקליפ בתוספת קטעים של מיסי שרה את הגרסה הקצרה בצינור מעלה עשן שנמצא במדבר. מידע על היצירה "Lose Control" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Lose Control" באתר יוטיוב רשימת המועמדים והזוכים לפרסי גראמי לשנת 2006, מתוך אתר BBC
סקילה וכריבדיס

סקילה וכריבדיס (ביוונית: Σκύλλα, Χάρυβδις) היו מפלצות ימיות מיתיות, שישבו במצר מסינה, ומנעו מספינות לעבור. סקילה, בצדו האיטלקי של המצר, הייתה מפלצת שתוארה כנחש בעל שישה ראשים שחוטף מלחים וגורר אותם אל מצולות הים. כריבדיס, בצידה של סיציליה, תוארה כמערבולת אימתנית המטביעה ספינות על יושביהן. כל העובר במצר נאלץ לעבור ליד אחת מהמפלצות. סקילה חטפה ובלעה בני אדם (כך עשתה גם לשישה מעמיתי אודיסאוס, ר' בהמשך) וכריבדיס גמעה וירקה מים ויצרה מערבולות שטיבעו אוניות. על נסיבות הפיכתן מנשים למפלצות רווחו אגדות שונות. סקילה הייתה ידועה כנערה יפהפייה, שהתאהב בה גלאוקוס, אך היא דחתה את חיזוריו. גלאוקוס שנעלב מאוד, ביקש מהמכשפה קירקה לעזור לו. קירקה שהייתה מאוהבת בגלאוקוס בעצמה, כעסה על סקילה מאוד. באזור בו סקילה נהגה להתרחץ, הרעילה קירקה את המים, מה שהפך את סקילה למפלצת הים המוכרת. רק שנים אחר כך, התאהבה קירקה באודיסאוס, וכנקמה בקירקה, סקילה אכלה שישה מלחים מהספינה שלו. המפלצות מוזכרות ב"אודיסאה" של הומרוס. כאשר אודיסאוס יוצא לדרכו לאיתקה, מדריכה אותו קירקה כי עליו לבחור בין המעבר על פני הסלעים הנודדים, שאיש, למעט הארגונאוטים, לא הצליח לעבור, לבין מעבר בין סקילה וכריבדיס. אודיסאוס בוחר באפשרות השנייה, ובין שתי המפלצות הוא מעדיף לעבור ליד סקילה, המפלצת בעלת ששת הראשים, ולא להיקלע למלתעותיה של כריבדיס. אודיסיאוס עובר עם אנשיו במצר, כריבדיס מקיאה את המים השוצפים, וכשאנשיו של אודיסיאוס נאבקים במים, סקילה מגיחה וחוטפת שישה מלחים. בהשאלה, משמשות המפלצות לתיאור שתי חלופות קשות. כך למשל, ישעיה ברלין מתאר שתי סכנות מיידיות משחרות לפתחו של כל סדר חברתי הנוצר בדרך מהפכנית: האחת כי המהפכה תלך רחוק מדי, והלהט המהפכני יפנה כנגד עצמו (כדוגמת המשטר היעקוביני במהלך המהפכה הצרפתית), והשני הוא הסיכון ההפוך - גוויעת הלהט המהפכני והותרת חלל המאפשר למשטר הישן לשוב, כדוגמת שלטון הדירקטואר שסימן את סוף השלב המהפכני במהפכה הצרפתית. ברלין מתאר זאת במילותיו כי על המהפכן לנווט בין "סקילה של הפנאטיות היעקובינית, וכריבדיס של העייפות והציניות הפוסט מהפכנית". בצידו האיטלקי של מצר מסינה שוכנת העיר שילה (Scilla) ששמה ביוונית סקילה (Skylla). בספרו "יוליסס" קרא ג'יימס ג'ויס לפרק התשיעי "סקילה וכריבדיס". על שמה של סקילה נקרא האסטרואיד סקילה 155 (אנ') בחגורת האסטרואידים שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה. בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות, סקילה וכריבדיס הן המפלצות השומרות על הכניסה לים המפלצות. "בין סקילה וכריבדיס" משמש כביטוי בשפות שונות, לרבות העברית, ומשמעו דילמה שבה יש לבחור בין שתי חלופות גרועות. דוגמה מפורסמת היא שירו של סטינג, "wrapped around your finger", בו שתי המפלצות מוזכרות בתחילת השיר. אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית. ספרי תל אביב, 2000. (עמ' 219-218: סקילה וכריבדיס.) אהרן שבתאי, שיבת אודיסאוס (אודיסאה) : סקילה וכריבדיס, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח נחמיה דב הופמן, ידיעות העולם והטבע - גלגלי מים. "הצפירה", שנה רביעית, גליונות 41-43, אוקטובר-נובמבר 1877. העתקה באתר "שפת הים" - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856. סקילה וכריבדיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקילה וכריבדיס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) האנציקלופדיה העברית, כרך כרך 26, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ד, עמ' 470 O. Utis, Generalissimo Stalin and the Art of Government, 30 Foreign Aff. 197 (1952) בעמ' 203 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיה ליובליאנה (כדורגל, 1945)

מועדון הכדורגל אולימפיה ליובליאנה (סלובנית: Športno društvo Nogometni klub Olimpija Ljubljana) היה מועדון כדורגל סלובני מליובליאנה ונחשב לאחד ממועדוני הפאר במדינה לאחר שגם שיחק מספר עונות בליגה היוגוסלבית הבכירה כשסלובניה הייתה חלק מיוגוסלביה. אולימפיה ליובליאנה שיחקה 20 עונות בליגה היוגוסלבית הבכירה, מתוכן 19 ברצף בין השנים 1966-1984 ועוד עונה אחת ב-1989 לאחר שירדה לליגת המשנה בעונת 1984 ועלתה חזרה ב-1988. אולימפיה העפילה לגמר הגביע היוגוסלבי בעונת 1970 אך הפסידה להכוכב האדום בלגרד בתוצאה 1-0 לאחר שהמשחק הראשון בין השתיים נגמר בתיקו 2-2. כמו כן, הקבוצה הגיעה פעמיים נוספות לחצי-גמר הגביע, בעונות 1972 ו-1982. הקבוצה העפילה פעמיים לגביע ערי הירידים, בעונת 1966/67, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת פרנצווארוש ההונגרית ובעונת 1968/69, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת היברניאן הסקוטית. בליגה הסלובנית הבכירה, אולימפיה זכתה באליפות ארבע פעמים, בעונות 1992, 1993, 1994 ו-1995 והופיעה בגביע אופ"א בעונת 1994/95, אז עברה בסיבוב המוקדם את קבוצת לבסקי סופיה מבולגריה אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. בשנת 2005 הורדה הקבוצה לליגה השלישית בסלובניה-מערב בשל קשיים כלכליים אליהם נקלעה הקבוצה ואי-יכולת להשיג רישיון מתאים מאופ"א להשתתפות בליגה הבכירה. בשל כך, פורקה הקבוצה ובמקומה הוקמה קבוצת NK בז'יגרד. השם בז'יגרד הוא על שם שכונת המגורים ממנה קמה אולימפיה ליובליאנה. בשנת 2008 קיבלה הקבוצה החדשה אישור להיקרא אולימפיה לובליאנה (2005) אך ההיסטוריות של שני המועדונים נשמרות בנפרד. אליפות סלובניה: 4 1992, 1993, 1994, 1995 הגביע הסלובני: 4 1992/93, 1995/96, 1999/00, 2002/03 מדיה וקבצים בנושא אולימפיה ליובליאנה בוויקישיתוף
גהנה

גהנה (באנגלית: Gehenna, שיבוש של המילה גיהנום) היא להקת בלאק מטאל נורווגית. גהנה נמנית עם להקות הגל השני של הבלאק מטאל הנורווגי. הלהקה הוקמה בינואר 1993 בעיר סטבנגר על ידי שלושה מוזיקאים: סטפן סימסטאד (מכונה Dolgar) שפעל כסולן הלהקה, סנרב מורטן (Sanrabb) כגיטריסט ו-Sir Vereda כמתופף. מאוחר יותר הצטרף אליה קנת' סבארטאלב (Kenneth Svartalv) כבסיסט. את השם "גהנה" הלהקה קיבלה מאוחר יותר, היות שחברי הלהקה לא קראו להרכב בשם עד אשר הם שחררו את החומר הראשוני שלהם. קלטת הדמו הראשונה שלהם שוחררה ביוני של שנת הקמתה ושמה היה Black Seared Heart. לאחר שחרור קלטת הדמו, עזב את הלהקה המתופף Sir Vereda והלהקה חיפשה אחר מוזיקאי אחר שייאיש את עמדת המתופף ובסופו של דבר קלטה אליה את פר הוסבאו (Dirge Rep הוא כינויו). שנת 1994 הייתה גדושה באירועים מבחינת הלהקה - תחילה הוחתמה הלהקה תחת הלייבל No Fashion Records ובעוד הלהקה תכננה להיכנס לאולפן ההקלטות ולהקליט אלבום מלא ראשון, ההקלטות הופסקו טרם החלו עקב חוסר התקציב של הלייבל, ובסופו של דבר ההסכם בין הלהקה ללייבל בוטל. במהלך השנה הוציאה הלהקה את ה־EP הראשון שלה Ancestor of the Darkly Sky שהכיל שני שירים ותקופה קצרה לאחר מכן צירפה הלהקה לשורותיה קלידן המכונה Sarcana. בהמשך השנה הופיעה הלהקה בפסטיבל בלאק מטאל באוסלו לצידן של להקות כמו דארק פיונרל, דייסקשן ואינסלייבד. בסופו של דבר, הלהקה הוחתמה תחת שתי חברות התקליטים: Head Not Found ו־Cacophonous Records. עם החתמתה תחת חברות תקליטים ומימון הוצאות ההקלטה, החלה הלהקה להקליט את אלבומה הראשון ביוני והוא יצא מאוחר יותר באותה שנה וקיבל את השם The First Spell. בשנת 1995 המשיכה הלהקה את הקונספט האפל שהחלה באלבום The First Spell ושחררה את אלבומה השני Seen Through The Veils Of Darkness (The Second Spell). האלבום גרר ביקורות משבחות בקרב חובבי הבלאק מטאל, והסגנון הסימפוני בעל הנגיעות הגותיות של הלהקה זכה לשבחים בקרב מבקרי הז'אנר. בשיר Vinterriket שהופיע באלבום, השתתף סולנה המפורסם של אולבר, גארם, כסולן אורח. בשנת 1996, זמן קצר לפני שהחלו בהקלטות לאלבום השלישי, עזב סברטלאב את הלהקה והוחלף על ידי Noctifer, אשר בסופו של דבר לא היה יכול לעמוד בהתחייבויות הלהקה וגם הוא מצא את דרכו החוצה. פרוד סיברטסן, מוזיקאי שהיה חבר במספר להקות בלאק מטאל והיה מקורב ללהקה הצטרף ללהקה כבסיסט המחליף ונותר בעמדה זו עד אשר עזב את הלהקה בשנת 2000. Dolgar (סטפן סימסטאד) - סולן, באס Sanrabb (מורטן) - גיטרה Kine - סינטיסייזר Amok - גיטרה Dirge Rep (פר הוסבאו) - תופים E.N. Death (פרוד סיברטסן) - באס (1996–2000) קנת' סברטלאב - באס (1993–1996) Noctifer - באס (1996) Sir Vereda - תופים (1993) Blod - תופים (1998–2001) Sarcana - קלידן (1994–1997) Ancestor Of The Darkly Sky 7 - 1993 Black Seared Heart - 1993 Deadlights - 1998 First Spell - 1994 Seen Through The Veils of Darkness (The Second Spell) - 1995 Malice (Our Third Spell) - 1996 Adimiron Black - 1998 Murder - 2000 WW - 2005 מדיה וקבצים בנושא גהנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גהנה גהנה, באתר ספוטיפיי גהנה, באתר AllMusic (באנגלית) גהנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גהנה, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) גהנה, באתר דיזר גהנה, באתר Discogs (באנגלית) גהנה, באתר Songkick (באנגלית) גהנה, באתר בנדקמפ עמוד הלהקה בלייבל MoonFog
מוספילם

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] מוֹסְפילם (ברוסית: Мосфильм) הוא שמם של אולפני קולנוע רוסיים הנמצאים במוסקבה. מתוארים לעיתים רבות כוותיקים ביותר ברוסיה ובאירופה לאחר שנוסדו ב-30 בינואר 1924. זהו תאגיד הקולנוע הגדול ביותר ברוסיה. ראשיתם של אולפני מוספילם בשתי חברות הפקת סרטים שהוקמו במוסקבה בתחילת המאה ה-20 - האולפנים של אלכסנדר חנז'ונקוב (Александр Ханжонков) והאולפנים של יוסיף ירמולייב (Иосиф Ермольев). במסגרת הלאמת כל העסקים הפרטיים לאחר מהפכת אוקטובר עברו שני האולפנים האלה לאחריות הרשות הממלכתית לקולנוע של רוסיה הסובייטית (גוסקינו, Госкино) וקיבלו את השמות "מפעל הסרטים הממלכתי מס' 1" ו"מס' 3". בשנת 1926 אוחדו מפעלים אלה ובשנת 1927 החלה הקמת הבניינים החדשים באזור הרי הדרורים במוסקבה. במשך השנים שלאחר מכן החליפו האולפנים את שמם עוד מספר פעמים עד שבשנת 1936 נקבע סופית השם "מוספילם" - "מוס'" מלשון "מוסקבה" ו"פילם" - "סרט". בסמל אולפני מוספילם מופיעים שני סימני היכר ידועים של העיר מוסקבה - פסל הפועל ואשת הקולחוז של ורה מוחינה ומגדל השעון של הקרמלין - מגדל ספאסקאיה. הסמל הזה הופיע לראשונה בסרט "אביב" (Весна‏, 1947) ומלווה את כל סרטי מוספילם, לעיתים בשינויים קלים. במסגרת אולפני מוספילם בגלגוליהם השונים פעלו כמה מהיוצרים הידועים ביותר בקולנוע הרוסי - סרגיי אייזנשטיין, גריגורי אלכסנדרוב, מיכאל קאלאטוזוב, אנדריי טרקובסקי, אלדר ריאזנוב, סרגיי בונדרצ'וק, לאוניד גאידאי, גיאורגי דאנליה, ניקיטה מיכלקוב ואחיו אנדריי קונצ'לובסקי. כיום פועלת החברה כחברה ממשלתית שמשכירה את שטחי האולפנים והמשרדים שברשותה. אוניית הקרב פוטיומקין (1925) העגורים עפים (1957; זוכה פרס פסטיבל קאן) בלדה לחייל (1959 ; זוכה פרס פסטיבל קאן) נעורי איבן (1962; זוכה פרס פסטיבל וונציה) מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק (1965) אנדרי רובליוב (1966) מלחמה ושלום (1968; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר) יד היהלום (1968) השמש הלבנה של המדבר (1969) סולאריס (1972) דרסו אוזאלה (1974; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר) המראה (1975) מימינו (1977) סטאלקר (1979) מוסקבה לא מאמינה בדמעות (1979; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר) צא וראה (1985) קין-דזה-דזה! (1986) אדמירל (2008) הנמר הלבן (2012) אגדה מספר 17 (2013) שלושת המוסקטרים (2013) הוויקינג (2016) אנה קארנינה (2017) פקודת חיסול (2018) ברית ההצלה (2019) ולדיווסטוק (2021) שנים עשר כיסאות (2022) מדיה וקבצים בנושא מוספילם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוספילם מוספילם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוספילם, ביישום טלגרם מוספילם, ברשת החברתית VK מוספילם, סרטונים בערוץ היוטיוב "מוספילם", בסינמטק ירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפטון קורט

המפטון קורט (באנגלית: Hampton Court Palace) הוא ארמון על הגדה הצפונית של נהר התמזה בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא ברובע ריצ'מונד שעל התמזה, במרחק 19 קילומטר ממרכז לונדון, במעלה נהר התמזה. במקום שבו נמצא הארמון הייתה מ-1236 חווה של המסדר ההוספיטלרי. ב-1505 חכר את השטח סר גילד דובני, שהשתמש בחווה לארוח אצילים אחרים וכן את הנרי השביעי מלך אנגליה. ב-1514 חכר את השטח תומאס וולזי, ההארכיבישוף מיורק וראש הממשלה דאז, ובנה שם בית אחוזה חדש בין 1515–1521. וולזי ביקש לבנות את בית האחוזה כארמון קרדינל בסגנון הרנסאנס האיטלקי. אחד החידושים במבנה היו הארובות: קודם לכן נהגו פשוט להדליק מדורות במרכז החדר, והעשן יצא מהחלונות. ב-1525 הלאים המלך הנרי השמיני את הארמון, אף שהקרדינל וולזי המשיך להתגורר בו עד 1529. הנרי השמיני הוסיף למבנה את האולם הגדול ואת מגרש הטניס. ב-1537 ילדה המלכה ג'יין סימור, אשתו השלישית של הנרי השמיני, את אדוארד השישי בארמון. בעקבות סיבוכים בלידה היא נפטרה כ-12 יום לאחר הלידה. ב-1542 נאסרה בארמון המלכה קתרין הווארד, רעייה נוספת של הנרי השמיני, בעוון בגידה במלך. מסופר כי היא רצה לאורך הגלריה הגדולה תוך שהיא קוראת בשם המלך על מנת שיציל אותה. ב-1604 נפגש בארמון המלך ג'יימס הראשון עם הפוריטנים האנגלים. פגישה זוכונתה לאחר מכן מועצת המפטון קורט. תוצאת מפגש זה הייתה תרגום התנ"ך לאנגלית, תרגום שידוע עד היום כ"תנ"ך המלך ג'יימס. בתקופת שלטונם של ויליאם השלישי ומרי השנייה נהרסו חלקים מארמונו של הנרי השמיני, ואגף חדש (שבנייתו נמשכה בין 1689–1694) נוסף לארמון, בתכנונו של האדריכל סר כריסטופר רן. הארמון חדל מלשמש את מלכי אנגליה ב-1760, אז העדיף המלך ג'ורג' השלישי להתגורר בלונדון. ב-1838 פתחה המלכה ויקטוריה את הארמון לציבור הרחב. הארמון שופץ לאחר שפרצה בו שרפה ב-1986. השיפוצים הסתיימו ב-1995. בגינת ארמון המפטון קורט נמצא מבוך גן, שנשתל ב-1689. במבוך שבילים באורך 800 מטרים. מדיה וקבצים בנושא המפטון קורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפטון קורט (באנגלית) המפטון קורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפטון קורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חמר

האם התכוונתם ל... חַמָּר – האדם הנוהג בחמור. קמר או קמרים – קבוצה אתנית המהווה את רובה של אוכלוסיית קמבודיה. קמר רוז' או חמר רוז' ("קמרים אדומים") – כינוי לתנועה הקומוניסטית ששלטה בקמבודיה בין 1975 ל-1979 ואחראית לרצח העם בקמבודיה. חימר (פירושונים) חומר (פירושונים)
אוויטה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אווה פרון – רעייתו של נשיא ארגנטינה, חואן פרון. ידועה בכינוי "אוויטה". Evita (אלבום) – אלבום קונספט משנת 1976 שהיווה בסיס למחזמר באותו השם. אוויטה (מחזמר) – מחזמר מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס המבוסס על סיפור חייה של אווה פרון. אוויטה (סרט) – עיבוד קולנועי משנת 1996 למחזמר מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס. Evita (פסקול) – פסקול סרט הקולנוע. אוויטה (יפן) – מחוז ביפן. אוויטה (פאב) – בר המזוהה עם קהילת הלהט"ב.
חואן סנטמריה

חואן סנטמריה (בספרדית: Juan Santamaría‏; 29 באוגוסט 1831 – 11 באפריל 1856) היה מתופף בצבא קוסטה ריקה שהפך לגיבור הלאומי שלה. סנטמריה נולד מחוץ לנישואין באלחואלה, וגדל במשפחה חד-הורית. לאחר כיבוש ניקרגואה בידי ויליאם ווקר ב-1855, הוא פנה דרומה, לכיוון קוסטה ריקה. לקוסטה ריקה לא היה צבא סדיר, והנשיא, חואן רפאל מורה פוראס, קרא לבני עמו להתגייס ולצעוד צפונה, כדי להדוף את ווקר ואנשיו. כ-9,000 קוסטה ריקנים נענו לקריאה, ובהם סנטמריה, שהצטרף כמתופף. בקרבות שנערכו על אדמת קוסטה ריקה, בסמוך לחוות סנטה רוסה, הובסו אנשיו של ווקר, והקוסטה ריקנים דלקו בעקבותיהם לתוך ניקרגואה. ב-8 באפריל נערך קרב בעיירה ריבאס. חייליו של ווקר התבצרו במלון מקומי, והקוסטה ריקנים לא הצליחו להכניעם. לפי המסורת המקובלת, מפקד הכוחות, הגנרל חוסה מאריה קניאס, הציע שאחד החיילים יתקרב למלון עם לפיד, ויעלה אותו באש. לאחר שכמה מהחיילים כשלו במשימה זו, התנדב סנטמריה, בתנאי שמישהו שיטפל באמו במקרה שלא ישוב. הוא נורה למוות בזמן ביצוע המשימה, אך הצליח להצית את המלון. ווקר נסוג מהעיר, והאיום על קוסטה ריקה הוסר סופית. היסטוריונים שונים הטילו ספק באמיתות הסיפור, ובדיוק פרטיו, וטוענים כי נופח על ידי פוליטיקאים ואינטלקטואלים קוסטה ריקנים מטעמים לאומניים. עם זאת, יש לסיפור עדות בבקשה שהגישה אמו של סנטמריה לפנסיה בנובמבר 1857, ובמסמכים הממשלתיים שאישרו את בקשתה. פסל בדמותו של סנטמריה מוצב מול בניין האספה המחוקקת בסן חוסה ובכיכר המרכזית של עיר הולדתו, אלחואלה. נמל התעופה הבינלאומי של סן חוסה קרוי על שמו. מדיה וקבצים בנושא חואן סנטמריה בוויקישיתוף