laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מייקל סיטון

מייקל סיטון (באנגלית: Michael Seaton; נולד ב-1 במאי 1996) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ. סיטון נולד בג'מייקה ובגיל צעיר עבר לארצות הברית. הוא החל לשחק כדורגל "פרייסטייט סוקר אליאנס" ממרילנד, וכשהיה בן 14 הצטרף לאקדמיית הנוער של די.סי. יונייטד. בינואר 2013 חתם על חוזה מקצועני בקבוצה הבוגרת של המועדון, וחודשיים לאחר מכן הושאל לריצ'מונד קיקרס. ב-3 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק נגד וילמינגטון בו גם כבש את שער הבכורה שלו. ב-12 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור די.סי. יונייטד, במשחק ידידות נגד גוודלחרה. בינואר 2014 החל להתאמן עם אינטר מילאנו מהסרייה א', אך בסופו של דבר לא חתם בקבוצה. ב-31 במרץ 2015 חתם סיטון בארברו מליגת העל השוודית, אך ב-4 ביוני עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט 2015 חזר לארצות הברית וחתם בפורטלנד טימברס. ב-1 ביולי 2016 הגיע סיטון לישראל וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-5 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2-3 נגד בית"ר תל אביב רמלה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, משחק בו כבש סיטון צמד שערים. סיטון שיחק חצי עונה בהפועל רמת גן, וב-23 הופעות בכל המסגרות כבש שמונה שערים. ב-26 בינואר 2017 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל. כעבור שלושה ימים ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-17 והוחלף בדקה ה-73 במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 0-0. לאחר מכן לא שותף סיטון במשחקי הקבוצה, ובתום עונת 2016/2017 ירד עמה לליגה הלאומית. בקיץ 2017 חתם סיטון בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה ערך 18 הופעות בכל המסגרות וכבש שער אחד בגביע המדינה. ב-13 במרץ 2018 חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת אורנג' קאונטי. בינואר 2020 חתם בויקטוריה קלן. סיטון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה כשהיה בן 17, במשחק נגד טרינידד וטובגו שנערך ב-15 בנובמבר 2013. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע ב-5 במרץ 2014, בניצחון 0-5 נגד סנט לוסיה. סיטון זכה עם הנבחרת בגביע הקריביים 2014. נבחרת ג'מייקה גביע הקריביים: 2014 פורטלנד טימברס גביע ה-MLS:‏ 2015 מדיה וקבצים בנושא מייקל סיטון בוויקישיתוף מייקל סיטון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מייקל סיטון, באתר Transfermarkt מייקל סיטון, באתר Soccerway מייקל סיטון, באתר WorldFootball.net מייקל סיטון, באתר National Football Teams מייקל סיטון, באתר FootballDatabase.eu הרשים אותם: מייקל סיטון חתם בהפועל ר"ג, באתר ONE‏, 1 ביולי 2016 שירי אלג'ם, ‏הרכש ה-9: מייקל סיטון חתם בהפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 26 בינואר 2017 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מייקל סיטון".
אנה מריה אורוסקו

אנה מריה אורוסקו אריסטיזאבל (בספרדית: Ana María Orozco Aristizábal; נולדה ב-4 ביולי 1973) היא שחקנית קולומביאנית שמוכרת בעיקר בשל תפקידה הראשי בטלנובלה המצליחה "אני בטי המכוערת". אנה מריה נולדה ב-4 ביולי 1973 בבוגוטה שבקולומביה; בתם של השחקן לואיס פרננדו אורוסקו (ספ'), ושל מגישת הרדיו לשעבר כרמנזה אריסטיזאבל. יש לה שתי אחיות צעירות, השחקנית ורוניקה אורוסקו (אנ') וחוליאנה אורוסקו. את הופעת הבכורה שלה כשחקנית היא עשתה בין השנים 1973 ל-1974, שנים בהן השתתפה בצילומים של אופרת הסבון "La envidia". בשנת 1998, היא הייתה חלק מאופרת הסבון "Perro amor" בגילום ורוניקה מוריליו, תפקיד בעבורו זכתה בפרסים מקומיים. בשנת 1999 היא התפרסמה ברחבי העולם כשגילמה את התפקיד הראשי של בטי בטלנובלה "אני בטי המכוערת", תפקיד אותו שיחקה עד 2001 וגרפה פרסים רבים עליו. בשנת 2006 גילמה את פילאר בסרט הספרדי-ארגנטינאי "הרפתקאות פרז ופניני השיניים". בשנת 2007 היא שיחקה את סוזנה מרטינז בסדרה "Amas de casa desesperadas", הגרסה הקולומביאנית של הסדרה "עקרות בית נואשות". באותה שנה ביצעה הופעת אורח בפרק של הסדרה "Mujeres asesinas"; המבוססת על סדרה ארגנטינאית באותו שם. בשנת 2014 שיחקה את התפקיד הראשי של מנואלה פז בטלנובלה הארגנטינאית "Somos familia" של ערוץ טלפה. בשנת 2020 שיחקה את דמותה של מילנה חימנז מנדוזה בסדרת הפשע הספרדית "בעקבותיה" בנטפליקס. בשנת 2023 גילמה את רומינה בסרט הקומדיה הפרואני "איך להתגבר על שברון לב" בו גם שיחק כריסטופר אוקרמן. באפריל 1999 נישאה אורוסקו לשחקן חוליאן אראנגו (אנ') אך הנישואים נמשכו רק 10 חודשים. מ-2005 עד 2012, היא הייתה נשואה למוזיקאי הארגנטינאי מרטין קוגליה. לקוגליה ולאורוסקו יש שתי בנות, לוקרסיה (נולדה ב-11 ביוני 2004 בבוגוטה, קולומביה) ומיה (ילידת אוקטובר 2009 בבואנוס איירס, ארגנטינה). מדיה וקבצים בנושא אנה מריה אורוסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה מריה אורוסקו אנה מריה אורוסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנה מריה אורוסקו, ברשת החברתית אינסטגרם אנה מריה אורוסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה מריה אורוסקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנה מריה אורוסקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סלינה קאדל

סלינה ג'יין קאדל (באנגלית: Selina Jane Cadell; נולדה ב-12 באוגוסט 1953) היא שחקנית אנגלייה. קאדל נולדה בלונדון. היא אחותו של השחקן סיימון קאדל ונכדתה של השחקנית ג'ין קאדל (אנ'). היא מופיעה בטלוויזיה הבריטית, בקולנוע ובתיאטרון יותר משלושים שנה. קאדל שיחקה במגוון רחב של תפקידי משנה ותפקידים ראשיים. ב-1989 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ויקטוריה ווד", וב-2006 השתתפה בתוכנית "המופע של קתרין טייט". היא גילמה את דורותי קראות'ר בסדרה "The Amazing Mrs Pritchard" בכיכובה של ג'יין הורוקס. בסדרה "דוק מרטין" שיחקה בתפקיד גברת טישל, ובסיטקום "Lab Rats" הופיעה בתפקיד הדיקן מייקה מיידמה. בתיאטרון שיחקה במחזה "גן הדובדבנים" מאת אנטון צ'כוב בהפקה של סם מנדס בברודוויי. היא הופיעה בהפקה עטורת שבחים של המחזה "הלילה השנים עשר" בתיאטרון דונמאר ורהאוס שהוצג בלונדון ובניו יורק. קאדל דיבבה את רבקה פאדל דאק בסדרת האנימציה לילדים "The World of Peter Rabbit and Friends" של ה-BBC ורשת טלוויזיית פוג'י. בשנת 2008 שיחקה בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס. ב-2012 שיחקה בתפקיד קטן בגרסה מחודשת של הסרט "גמביט". ב-2013 הופיעה בתפקיד נזירה קתולית, האחות גרגורי, בפרק "The Bride of Christ" בסדרה "האב בראון". היא גילמה את דמות "הגברת נעלמת", מיס פרוי, בסרט טלוויזיה באותו שם משנת 2013. בגרסאות קודמות של אותו סרט שיחקו בתפקיד מיס פרוי דיים מיי ויטי (אנ') ואנג'לה לאנסברי. את הסרט ביים של דיארמוד לורנס ואת התסריט כתבה פיונה סיריס. קאדל נשואה לשחקן מייקל תומאס. להם שני ילדים בן אדווין ובת לטי. סלינה קאדל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלינה קאדל, באתר AllMovie (באנגלית) סלינה קאדל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סלינה קאדל, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Index entry". FreeBMD. ONS. נבדק ב-11 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Cast and crew of Gambit". IMDb. נבדק ב-2 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Patrick McLennan, Doc Martin’s Selina Cadell: ‘Mrs Tishell isn’t having any of Sigourney Weaver’s Cornish roots!’, www.whatsontv.co.uk
מריה פילאר איסקיירדו אלברו

מריה פילאר איסקיירדו אלברו (בספרדית: María Pilar Izquierdo Albero;‏ 27 באוגוסט 1906, סרגוסה ספרד - 27 באוגוסט 1945, סן סבסטיאן ספרד), נזירה ספרדיה, קדושה של הכנסייה הקתולית. מריה פילאר איסקיירדו אלברו נולדה בסרגוסה ב-27 באוגוסט 1906. צאצא שלישי מבין חמישה, במשפחה דלת אמצעים. מריה לא הלכה לבית ספר וכך לא למדה בילדותה קרוא וכתוב. בגיל 12 חלתה במחלה קשה והייתה רתוקה למיטתה במשך שנתיים. לאחר שהבריאה נאלצה לעבוד כפועלת במפעל יצור נעליים על מנת לתמוך במשפחתה. בגיל 21 התעוורה והפכה למשותקת. במהלך מלחמת האזרחים בספרד פתחה את ביתה לנרדפים נוצריים. ב-8 בדצמבר 1939 בחג העיבור ללא חטא היא נרפאה באופן פתאומי מהעיוורון והשיתוק. מריה ראתה בכך אות ממרים, אם ישו שבעקבותיו הקימה את "מסדר ישוע ומרים לפעילות מיסיונרית" (בספרדית Obra Misionera de Jesús y María). המסדר, שהנהלתו נמצאת בלוגרוניו שבספרד, פועל בספרד, איטליה, אקוודור, ונצואלה, מוזמביק וקולומביה. מריה נפטרה ממחלת הסרטן ב-27 באוגוסט 1945. הקדשתה החלה בתהליך שנערך בבישופות מדריד, שהחל ב-1983 והסתיים כעבור 5 שנים, ב-1988, בשלב זה הוכרזה כמשרתת האל. כקדושה הוכרזה ב-4 בנובמבר 2001, בכיכר פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן, על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. היא הקדושה הפטרונית של משותקי הגפיים התחתונות, יום החג שלה הוא ה-27 באוגוסט. ביוגרפיה רשמית באתר של הוותיקן (באנגלית) ביוגרפיה באתר santiebeati, כולל צילום (באיטלקית) האתר של המסדר (בספרדית)
תוכנת פרסום

תוכנת פרסום (באנגלית: Adware - קיצור של Advertising Software) היא תוכנה המביאה תכנים פרסומיים מרשת האינטרנט למחשב הלקוח, לרוב בצורה של חלונות קופצים. בדומה לרוגלה, תוכנת הפרסות מותקנת פעמים רבות בניגוד לרצונו ובלא ידיעתו של המשתמש, וגוזלת משאבים מהמערכת. תוכנות מסוימות מכילות בתוכן תוכנות פרסום, כתמורה לשימוש בתוכנה או לדבר אחר (כמו גלישה חינם באינטרנט), ואינן עובדות כאשר אלו מוסרות. וירוס מחשב אבטחת מחשב אישי ברשת חומת אש האקר נוזקה ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היפהפייה הנרדמת (סרט, 1987)

היפהפייה הנרדמת הוא סרט שיצא בשנת 1987 בקופרודוקציה משותפת אמריקאית-ישראלית, כחלק מסדרת סרטים של אולפני גלובוס גרופ המבוססים על אגדות האחים גרים. סרט זה, כפי שניתן להבין משמו, מבוסס על האגדה "היפהפייה הנרדמת". מלכה ומלך חשוכי ילדים מקבלים שיקוי קסום על ידי שדון כך שיעזור להם להוליד ילדים. לאחר שהנסיכה היפהפייה נולדת כל הפיות בממלכה מוזמנות למסיבת טבילה על מנת להעניק מתנות לנסיכה. הפייה האדומה המרשעת (סילביה מיילס) לא מוזמנת למסיבה מכיוון שיש תשעה פיות בממלכה ושמונה צלחות מוזהבות למשתה, כועסת מכך, היא מקללת את הנסיכה, ולפיכך הפיה האחרונה שעוד לא הספיקה להעניק את מתנתה משנה את הקללה בכך שהנסיכה תשכב לישון במשך מאה שנה ורק נשיקת אהבה אמיתית על ידי נסיך תעיר אותה משנתה. "היפהפייה הנרדמת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היפהפייה הנרדמת", באתר AllMovie (באנגלית) "היפהפייה הנרדמת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "היפהפייה הנרדמת", באתר אידיבי "היפהפייה הנרדמת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) היפהפייה הנרדמת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאון גלרטר

דוקטור לאון (ליטמן) גלרטר (Litman Leon Ghelerter‏; 27 בינואר 1873 - 28 ביולי 1945) היה רופא, מנהיג סוציאליסטי ופובליציסט יהודי רומני. גלרטר היה מייסדם של מוסדות ציבוריים בתחום הרפואה והעזרה לשכבות החלשות. גלרטר נולד ביאשי להוריו, זלמן ודבורה גרלטר. הוא סיים בהצלחה לימודי בית ספר גבוה למסחר ועבר ללימודי רפואה. תוך כדי לימודי הרפואה לקח גם קורסים של משפטנות. בשנת 1899 קיבל באוניברסיטת יאשי תואר דוקטור לרפואה על עבודה בנושא "כוהל ואלכוהוליזם". עד שנת 1920 חי ופעל ביאשי ולאחר 1920 חי ופעל בבוקרשט עד מותו. ב-1895 כונן חוג סוציאליסטי בשם Lumina (האור) סביב כתב עת שנשא אותו שם. הוא נאבק למען מתן זכויות פוליטיות ליהודים חסרי האזרחות ועל כן נכנס לעימות עם הרשויות. ב-1896 ערך כתב עת ביידיש בשם Der Veker. לפני מלחמת העולם הראשונה ייסד ביאשי בית חולים לילדים ויזם שורה של מפעלים קואופרטיביים ומוסדות סעד למען השכבות החלשות. ב-1923 ייסד בבוקרשט את החברה למתן סיוע רפואי וסוציאלי "Iubirea de oameni" (אהבת הבריות) שפעלה בצורת מערך רפואי רב תחומי וב-1926 נפתח בית החולים בשם זה באת5ר זמני. ב-1931 נגמרה בניית מבנה בית החולים, בית חולים, שהופעל על ידי רופאים, רוקחים ויתר העובדים, שבאו מקרב יהדות בוקרשט. בית החולים פעל למען כל התושבים וב-1937, בין 832 המאושפזים בו היו 587 יהודים, 210 נוצרים אורתודוקסים, 35 קתוליים ו-20 פרוטסטנטים. לצורכי הקמת בתי החולים והמרפאות היה עובר בערי רומניה ומקבץ תרומות מהקהילות היהודיות השונות. המוסד האחרון שייסד, הסנטוריום "Mira" נפתח ב-1946, שנה לאחר מותו. גלרטר ייסד את "האגודה הסוציאליסטית של הפועלים" ועל כן הורחק משורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית לאחר משפט, שבמהלכו הואשם בין היתר בהקמת מוסדות בעלות אופי לאומי (קרי: יהודים). ב-15 ביולי 1928 קבוצתם של גלרטר ושטפאן וויטק ייסדה את המפלגה הסוציאליסטית של העובדים מרומניה (Partidului Socialist al Muncitorilor din România) ששינתה את שמה בספטמבר 1931 להמפלגה הסוציאליסטית מרומניה (Partidul Socialist din România). ב-1933 התאחדה המפלגה עם סיעה נוספת, שהתפצלה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה המאוחדת נקראה המפלגה הסוציאליסטית האחידה (Partidul Socialist Unitar) ובראשו ניצב גלרטר. בחוג המשפחה ובין ידידיו כונה גלרטר בשם Moșu'Lu (מושולו) ובמהלך פעילותו הפובליציסטית השתמש בשמות העט Mihai Văleanu (מיכאי ולאנו) ו-Păcurar (פקוראר). גלרטר הוא אביו של הרופא יוליו גלרטר שלימד תולדות הרפואה בבית הספר לרפואה בבוקרשט והיה נשוי לשחקנית והמורה למשחק ביאטה פרדנוב, ודודו של הבמאי מוני גלרטר. Breviar biobibliografic Evrei din România, București: Hasefer, 2008 (ברומנית) Ghelerter, Litman (באנגלית) Leon Ghelerter, unul dintre fruntasii miscarii socialiste din Romania (ברומנית) עד לאחר מלחמת העולם הראשונה רוב גדול של יהודי רומניה היו במעמד של תושבים חסרי אזרחות, אפילו אם יכלו להוכיח שהם, הוריהם וסביהם נולדו ברומניה האנטישמיות והסוציאל-דמוקרטיה ברומניה PARTIDUL SOCIAL-DEMOCRAT DIN ROMÂNIA (P.S.D.R) (ברומנית) Leon Ghelerter, unul dintre fruntasii miscarii socialiste din Romania (ברומנית)
נריה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נריה – התנחלות באזור הרי בנימין אישים: יובל נריה – פסיכולוג ישראלי, בנה של צפורה נריה משה צבי נריה – רב ומנהיג רוחני ישראלי נחום נריה – איש חינוך ישראלי רחל נריה – רבנית ואשת ציבור, אשתו של משה צבי נריה צפורה נריה – לוחמת פלמ"ח ואשת צבא ישראלית
ז'יל קפל

ז'יל קפל (בצרפתית: Gilles Kepel; נולד ב־30 ביוני 1955) הוא חוקר מדע המדינה צרפתי העוסק בעולם האסלאם ובעולם הערבי בן־זמננו. פרופסור במכון למדע המדינה פריז ועמית בכיר במכון האוניברסיטאי של צרפת (אנ'). חבר המועצה הגבוהה של מכון העולם הערבי (אנ'). נחשב לאחד מחוקרי האסלאם הפוליטי והאיסלאמיזם הרדיקלי הבולטים בעולם, אך אינו עוסק רק בנושאים אלו, אלא גם בזרמים פונדמטליסטיים ואנטי-חילוניים ביהדות ובנצרות (ספרו "נקמת האלוהים", "La Revanche de Dieu" מ-1991). נולד ב-1955 בפריז בירת צרפת. למד באוניברסיטה ערבית, אנגלית ופילוסופיה, וקיבל שני תוארי דוקטורט: על מחקר בסוציולוגיה, ועל מחקר במדע המדינה. לימד באוניברסיטת ניו יורק ב־1994 ובאוניברסיטת קולומביה ב־1995–1996. היה פרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון, וראש תחום ההיסטוריה והקשרים הבינלאומיים במרכז LSE IDEAS לדיפלומטיה ואסטרטגיה בשנים 2009–2010. ב־2010 מונה למכון האוניברסיטאי של צרפת, וב־2015 לקח חלק בכנס בילדרברג. תורם ממאמריו ל"לה מונד", ל"ניו יורק טיימס", ל"לה רפובליקה", ל"אל פאיס", ולמספר כלי תקשורת ערבים. Les banlieues de l'islam. Naissance d'une religion en France. Le Seuil, Paris 1987 La Revanche de Dieu. Chrétiens, juifs et musulmans à la reconquête du monde. Le Seuil, Paris 1991 Le Prophète et le Pharaon. Aux sources des mouvements islamistes. Le Seuil, Paris 1984, éd. rév. 1993 A l'ouest d'Allah. Le Seuil, Paris 1994 Jihad. Expansion et déclin de l'islamisme. Gallimard, Paris 2000, éd. rév. 2003 Chronique d'une guerre d'Orient, automne 2001. Brève chronique d'Israël et de Palestine, avril-mai 2001. Gallimard, Paris 2002 Fitna. Guerre au cœur de l'islam. Essai. Gallimard, Paris 2004 Du jihad à la fitna. Bayard, Paris 2005 Terreur et martyre. Relever le défi de civilisation. Flammarion, Paris 2008 Banlieue de la République. Gallimard, Paris 2012 Quatre-vingt-treize. Essai. Gallimard, Paris 2012 Passion arabe. Gallimard, Paris, 2013 Passion française. La voix des cités. Gallimard, Paris 2014 Terreur dans l'Hexagone, Gallimard, Paris 2015 מדיה וקבצים בנושא ז'יל קפל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'יל קפל ביוגרפיה והרצאות באתר בית הספר לכלכלה של לונדון ז'יל קפל, מעבר להתנגשות הציוויליזציות, באתר nrg‏, 17 במרץ 2011 ג'ואן סמית, ‏יומנו של מתעד ג'יאהד, באתר גלובס, 31 במרץ 2003 אסף רונאל, האביב האלטרנטיבי: למה המהפכות בעולם הערבי נידונו מראש לכישלון, באתר הארץ, 25 ביוני 2014 Gilles Kepel : "La 'razzia' du Hamas marque une victoire pour l’islamisme fréro-chiite משתתפי כנס בילדרברג לשנת 2015
עונת 1956/1957 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1956/1957 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה השנייה של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-1 באוגוסט 1956 ותחרות הסתיימה ב-30 במאי 1957. בתחרות השתתפו 22 קבוצות. לאור הצלחת העונה הקודמת לתחרות נרשמו בנוסף למדינות שכבר השתתפו בעונה הקודמת, בולגריה, צ'כוסלובקיה, אנגליה, לוקסמבורג, רומניה וטורקיה. משחק הגמר נערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, מדריד. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השנייה ברציפות. בתחרות השתתפו 22 קבוצות. כמו בשנה הקודמת, ההתאחדות הכדורגל האנגלית הייתה נגד השתתפות קבוצות מאנגליה בתחרות. למרות זאת מנצ'סטר יונייטד נרשמה. ריאל מדריד כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. 21 קבוצות הנותרות חולקו ל-3 בתים: מזרח אירופה, צפון מערב אירופה וצפון-מרכז אירופה. ההגרלה התקיימה במשרדי אופ"א, פריז ב-29 ביוני 1956. בהתאם לתוצאות ההגרלה, 3 קבוצות מכל בית העפילו ישירות לשמינית הגמר ו-4 קבוצות הנותרות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. נערך משחק שלישי בו ריאל ניצחו 2:0 נערך משחק שלישי בו ניס ניצחו 3:1 גמר גביע אירופה לאלופות 1957 מדיה וקבצים בנושא עונת 1956/1957 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1956/1957 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
אלוף ללא עוררין 3

אלוף ללא עוררין 3 גאולה, בלתי מנוצח הוא סרט אמנויות לחימה בכיכובו של סקוט אדקינס, מיקאל שאנון, מייקל שאנון ג'נקינס ובבימיו של יצחק פלורנטין. זהו הסרט השלישי בסדרה אחרי אלוף ללא עוררין מ-2002 ואלוף ללא עוררין 2 מ-2006. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. הסיבה היא סגנון. זהו המשך של חלק השני כאשר בסוף החלק השני אסיר רוסי בשם בויקה נפגע בברך ובעקבות כך צולע. מאז הוא סירב להשתתף בקרבות אלא העדיף לנקות שירותים. בבית הסוהר החדש מפתים את האסירים להילחם בתמורה לחופש, ובויקה דורש את כבודו. הם מעבירים אותו לבית סוהר אחר ושם הוא פוגש שבעה לוחמים ממדינות שונות (ביניהם אמריקאי שאיתו הוא מתיידד עם הזמן וקולומביאני שהוא לוחם חזק). בבוקר שולחים אותם לעבוד במחצבה, מתברר שמנהל הכלא והאמרגן של הקולומביאני משתפים פעולה ומעבירים לקולומביאני סמים ממריצים ובנוסף הוא לא עובד, והם מטיסים את גאגה (האמרגן של בויקה) להמר עליו, בינתיים מפקדי הכלא פוצעים את האמריקאי כדי שלא ישרוד את הקרב עם הקולומביאני, בעבודה בויקה עוזר לו לברוח ואחר כך מגלה שגאגה לא מהמר עליו ואומר שזה מכעיס אותו, באותו ערב הוא נלחם בקולומביאני ואחרי קרב קשה הוא שובר את רגלו של הקולומביאני ומנצח, מנהל הכלא לוקח אותו כדי לרצוח אותו ואז מגיע האמריקאי, יורה במנהל הכלא ובשומרים ולוקח אותו לרכב של גאגה, שם גאגה מביא לו מזוודת כסף ואומר לו שהימר עליו אלא שניסה לגרום לו לכעוס (אתה הלוחם הכי טוב בעולם במיוחד כשאתה כועס). "אלוף ללא עוררין 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלוף ללא עוררין 3", באתר נטפליקס "אלוף ללא עוררין 3", באתר AllMovie (באנגלית) "אלוף ללא עוררין 3", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלוף ללא עוררין 3", באתר אידיבי "אלוף ללא עוררין 3", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רקוויאם (סליירי)

הרקוויאם של סליירי בדו מינור, או בשם שניתן לו על ידי המלחין "רקוויאם קטן" (באיטלקית: Piccolo Requiem) היא יצירה פרי עטו של המלחין אנטוניו סליירי למילות הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם הולחן בשנת 1804, 21 שנים לפני מותו של המלחין, לטובת הלוויה שלו עצמו. הרקוויאם נחשב לאחת מיצירות הקודש החשובות ביותר של המלחין ומושמע לעיתים גם בימינו. למלחין אנטוניו סליירי היה עניין בלוויה של עצמו והוא נהג לתכנן אותה. באוגוסט 1804 ביצע את הפרויקט הרציני ביותר למען הלווית עצמו והלחין מיסת רקוויאם שנועדה להיות מושמעת לראשונה בהלווייתו. הוא כינה את היצירה "רקוויאם קטן" מתוך צניעות, שכן הרקוויאם יועד לעצמו - הרקוויאם איננו קטן משמעותית יותר, באורך או בהרכב, מרקוויאמים אחרים שהולחנו בתקופה הקלאסית (הרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן לדוגמה). סליירי האריך ימים לאחר כתיבת הרקוויאם ונפטר רק ב-1825 בווינה. בשנים האחרונות לחייו החל לכתוב רקוויאם נוסף בסי מינור, אך הוא לא סיים את כתיבתו ונותרו ממנו רק טיוטות. הלווייתו של סליירי נערכה ב-22 ביוני ובה הרקוויאם שלו הושמע בבכורה. מאז מושמע הרקוויאם מדי פעם ואף הוקלט כמה פעמים. היצירה נכתבה בתפר בין התקופה הקלאסית להתקופה הרומנטית, וברקוויאם יש ביטויים של רומנטיקה מוקדמת. הדבר מתבטא בשימוש משמעותי בכלים שלא אפיינו את התקופה הקלאסית, כמו טרומבונים ובעצמה רגשית המובעת ברקוויאם. ההרכב הנדרש לביצוע היצירה הוא: ארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה מעורבת של ארבעה קולות, תזמורת ועוגב. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות. Introitus / Kyrie (Sequenz (Dies Irae Offertorium Sanctus Benedictus Agnus Dei Libera me, Domine הפרטיטורה המלאה של היצירה. הרקוויאם באתר המוקדש למיסות רקוויאם. היצירה באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (IMSLP).
פיליס גלזר

פִילִיס גְלזר (נולדה ב-8 במאי 1953) היא עיתונאית אוכל ומחברת ספרי בישול. גלזר נולדה בברוקלין, ניו יורק, ולה שלוש אחיות מבוגרות ממנה. למדה בבית הספר ישיבה דפלטבוש, ואחר כך למדה משחק באוניברסיטת ברנדייס. בשנת 1977 עלתה לישראל. עבדה תחילה כשחקנית ועוזרת במאי בתיאטרון הקאמרי. בהמשך עבדה בירחון "את", שם יצרה כתבות אוכל, עם דגש על בישול מהיר וצמחונות. בהמשך כתבה גם ב"חדשות", "ידיעות אחרונות", מגזין "מנטה", ב"ג'רוזלם פוסט", ב־ynet וב"וואלה!". כתבה גם ב־Bon Appétit Magazine ,Associated Press, ולוס אנג'לס טיימס. ספרה הראשון, "חגיגה צמחונית", הוא ספר הבישול הצמחוני הראשון בישראל. הספר הפך לקלאסיקה של המטבח הצמחוני ולרב-מכר. בהמשך חיברה ספרי בישול נוספים: "המטבח של פיליס" (הוצאת כתר), "פשוט בריא" (הוצאת מודן), "בישול בריא בקלי קלות" (קוראים), "אפיה בריאה בקלי קלות" (קוראים), ו"ללא גלוטן ללא סוכר" (קוראים), ספר בישול תנ״כי שיצא לאור בגרמניה ובאיטליה, וספר בישול לחגים "Essential Book of Jewish Festival Cooking" שיצא לאור באנגלית בהוצאת הרפר קולינס. פתחה בית ספר לבישול בחסות חברת תלמה, שבו לימדו ישראל אהרוני, ארז קומרובסקי ואיתמר דוידוב. הפיקה, ביחד עם מלונות דן, פרויקט קולינרי ישראלי-ירדני ברבת עמון, האירוע הישראלי הראשון בירדן. מאז הופיעה בתוכניות טלוויזיה בערוץ 2, ולמשך שנתיים השתתפה בתוכנית הבוקר עם אברי גלעד. השתתפה גם בתוכניות רדיו רבות. גלזר מרצה ומעבירה סדנאות לחברות, לקהל העסקי והפרטי. היא מעבירה סדנאות בישול ב"סטודיו לבישול" בתל אביב, וסדנאות בישול פרטיות בביתה. בגיל 28 נישאה ליוני פרס, בנו של שמעון פרס, ולאחר שנה התגרשו. בשנת 1989 התחתנה עם רן אורון, שהגיע אף הוא מתחום האוכל, ונולדו להם שתי בנות. בשנת 1995 התגרשו. ב-1997 פגשה את ניסן בלבן, ולאחר 21 שנים של זוגיות, התחתנו. כשמונה חודשים לאחר מכן, בדצמבר 2018, בלבן נפטר. בסוף 2006 אובחנה כחולה בסרטן השד. פיליס גלזר, ברשת החברתית פייסבוק פיליס גלזר, ברשת החברתית אינסטגרם פיליס גלזר, דף שער בספרייה הלאומית המטבח של פיליס פיליס גלזר - אוכל טוב, באתר mako רשימת הפרסומים של פיליס גלזר, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של פיליס גלזר, באתר "סימניה" סמדר שיר, אצל פיליס במטבח, מעריב, 3 בנובמבר 1980 דוגמאות: פיליס גלזר, פונץ' חורפי, חדשות, 23 בנובמבר 1987 פיליס גלזר, שסק, חדשות, 28 במאי 1990 גילה מצא, המטבח של פיליס, מעריב, 16 באוגוסט 1987 מודעה, המטבח של פיליס, חדשות, 23 באוקטובר 1989 דינה חלוץ, אהבה בימי קינואה: בגיל 65, פיליס גלזר התחתנה בפעם השלישית, באתר Xnet‏, 12 באוגוסט 2018 משה דיין, ניסן בלבן, חבר ועמית מוערך הלך לעולמו, פייסבוק, 16 בדצמבר 2018 אריאלה איילון, איך תקף הסרטן דווקא את כוהנת הבריאות פיליס גלזר, באתר ynet, 8 בפברואר 2007
צ'אק (סדרת אנימציה)

צ'אק צ'יקן (באנגלית: Chuck Chicken) היא סדרת אנימציה מלזית. היא שודרה בארצות דרום-מזרח אסיה בערוצי דיסני. Animasia Studio, היוצרת המלזית, חתמה ב-2016 עם חברת האנימציה הסינית, Zero One Animation, על שיתוף פעולה להפקת סרט המבוסס על הסדרה, שמתוכננת לצאת ב-2017. לפני מאה שנים הטיל מאסטר זקן ביצת זהב קסומה אשר יכולה לשנות אותו לכוחות של חיות רבות (כמו ברדלס, קרנף, נחש, ארמדיל או חפרפרת) ואז הוא הלך למדבר כדי לשעות את שארית חייו, צ'אק - תרנגול לוחם יהיר ולא יוצלח מוצא עם חבריו את ביצת הזהב של המאסטר ומשתמש בה נגד אויביו שרוצים לגנוב את הביצה. צ'אק: תרנגול לוחם יהיר ולא יוצלח אשר מצא בהר הגעש ביצת זהב קסומה אשר יכולה לשנות אותו לכל חיה. פליק: יונה לוחמת, חברה של צ'אק, רבה איתו לפעמים. וינג: חבר של צ'אק, ממציא לא יוצלח. ד"ר מינגו: פלמינגו בעל מוח גדול הרוצה להשתלט על העולם ולגנוב את הביצה. מאוהב בפליק. די הברווז: ברווז ירוק רובוטי אשר רוצה להשתלט על העולם ולגנוב את הביצה. דון ודקס: העוזרים של די הברווז. דקס שמן ושניהם תמיד מפשלים הפינגוונים: עוזריו של ד"ר מינגו. מצוידים בחליפה מקפיאה מכיוון שהם פינגווינים והם מאנטארקטיקה. הקיסר המרושע: שלד של נשר והקיסר של שלדי הנינג'ה, מצא את הביצה השחורה. אין לו נוצות שלדי הנינג'ה: עוזריו של הקיסר המרושע, מתפרקים בקלות. ראש העיר: אחראי על העיר שבה צ'אק מתגורר. מוציא סכום כסף גבוה כדי להרוס את האיומים שעל העיר כתבת החדשות: כתבת שמודיעה את חדשות העיר. ינשוף מנהל מוזיאון: ינשוף אשר מנהל את המוזיאון. חפרפר: חולד אשר שונא את צ'אק. אתר האינטרנט הרשמי של צ'אק
הפיראט המהיר

הפיראט המהיר היא סדרת הנפשה קנדית/אוסטרלית. היא הופקה על ידי החברות Atomic Cartoons ו-Sticky Pictures, ושודרה בקנסה בערוץ Teletoon, ובאוסטרליה ב-Nine Network. בישראל, הסדרה דובבה ושודרה בערוץ ג'וניור. הסדרה מתמקדת בנוט - בנו של פוסידון אשר שחרר חבורה של פיראטים לא יוצלחים שהציקה לאביו שכלא אותם בתוך הבקבוק כבר 300 שנה, במהלך כל פרק יוצא נוט עם הפיראטים (שמכנה את הספינה שלהם "הפיראט המהיר") לצרות משונות בים ומתגבר על קשיים. נוט: בנו של פוסידון, מנהיג הפיראט המהיר. לאפוטין: מנהיג שודדי הים לשעבר. ארמנדו: שודד ים ספרדי מאהב. בורט: שודד ים נמוך קומה אשר אוהב להציט ולירוט בתותחים. בולי: הטבח של שודדי הים אשר אוהב לאכול ולבשל. סטוויק: פינגווין אשר משמש כיד ימינו של לאפוטין. פוסידון: אל האוקיינוס, אביו של נוט, כלא את הפיראטים בבקבוק במשך 300 שנה כי הם משכו את התחתונים שלו, אבל נוט שחרר אותם וכל פרק הוא שם עיין על הפיראט המהיר ועל נוט וכועס עליהם. גורדון: תמנון, עוזרו של פוסידון. טד: קיקלופ ענק בעל שתי בנות. "הפיראט המהיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הפיראט המהיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית