הלן מק'ניקול

הלן מק'ניקול (באנגלית: Helen McNicoll‏;14 בדצמבר 1879 – 27 ביוני 1915) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית קנדית. היא הייתה אחת האמניות הבולטות בקנדה בראשית המאה העשרים וזכתה להצלחה ניכרת במהלך הקריירה שלה. מק'ניקול מילאה תפקיד חשוב בפופולריות של האימפרסיוניזם בקנדה, בתקופה בה הוא עדיין לא היה ידוע יחסית, עם ייצוגיה של נופים כפריים, נושאי ילדים אינטימיים ודמויות נשיות מודרניות. מק'ניקול נולדה בטורונטו למשפחה אמידה. הוריה היו דייוויד מק'ניקול ואמילי פאשלי שהיו מהגרים בריטים. למק'ניקול היו שישה אחים - שלוש אחיות ושלושה אחים. הוריה של מק'ניקול היו חברים בעלית הפרוטסטנטית האנגלופונית במונטריאול. אביה דייוויד עבד בתעשיית הרכבות בסקוטלנד ובאנגליה, ואיפשר להלן לבוא במגע קרוב עם משפחות בולטות במהלך תנופת הפיתוח. מק'ניקול, בתמיכתה הכספית של משפחתה באמצעות קשרים עם אספני אמנות ידועים, יכלה לצייר בחופשיות ללא חשש. ככל הנראה החשיפה הראשונה של מק'ניקול לאמנות נובעת מהתבוננות בהוריה - אביה עשה רישומים במהלך נסיעותיו ברכבת בזמן שאמה ציירה וכתבה שירה. מק'ניקול איבדה את השמיעה בגיל שנתיים בגלל מחלה, היא הסתדרה בצד החברתי באמצעות קריאת שפתיים וסיוע מחברים ובני משפחה. בשנת 1899 השתתפה בפעילויות במכון מקאי לאילמים חרשים פרוטסטנטים. עם זאת, היא לא הייתה רשומה ברשומות הרשמיות בבתי הספר ולא נרשמה כחרשת במפקד 1901 בגלל אי ההבנה של תרבות החירשים בצפון אמריקה בשלב זה. בין 1902 ל -1904 מק'ניקול עברה ללונדון ללמוד בבית הספר לאמנות של סלייד בהנהגתו של פיליפ וילסון סטיר. כאן פגשה מק'ניקול את בת זוגה לכל החיים דורותיאה שארפ. את התלמידים עודדו לצייר בגישה נטורליסטית תוך שימוש באוויר הפתוח. מק'ניקול עברה ללמוד בסנט אייבס בקורנוול. בשנת 1905 למדה בבית הספר לציור נוף של יוליוס אולסון. לאחר מכן החלה את לימודיה הרשמיים באמנות באגודת האמנות במונטריאול בשנת 1906, זה היה בית ספר עם גישה מתקדמת להוראת אמנות בכך שהוא אפשר לסטודנטיות ללמוד לצייר עירום. היא החלה ללמוד בהנהלת ויליאם ברימנר, אחד האמנים הקנדים הראשונים שלמד בפריז בין השנים 1878–1880. כמנהל, ברימנר עודד גם מגמות חדשות באמנות הצרפתית כמו נטורליזם ואימפרסיוניזם. מק'ניקול הושפעה מברומנר שכן הוא עודד אמניות נשים להמשיך בקריירה מקצועית. מק'ניקול הופיעה לראשונה והציגה שישה ציורים בתערוכה השנתית של בית הספר. היא הציגה גם עם האקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה ובחברת האמנים באונטריו בין השנים 1906–1914. מקניקול שמרה על סטודיו בלונדון בזמן שטיילה ברחבי אירופה משנת 1908 ועד מותה. מק'ניקול ושארפ עבדו בצרפת כשפרצה מלחמת העולם הראשונה. מק'ניקול כתבה לאביה ואמרה כי הם "מעדיפות להיות כאן מאשר בכל מקום", אולם בשל קשריה של מק'ניקול לחברת הרכבות הפסיפיק דרך אביה, היא נשלחה הביתה. במהלך לימודיה בבית הספר סלייד, פגשה מקניקול את הציירת הבריטית דורותיאה שארפ עמה יצרה קשר לכל החיים, וכינתה זו את זו "נלי" ו"דולי ". [2] שתי הנשים טיילו יחד, חלקו חללי סטודיו והצטלמו זו לצד זו. במקרה של מק'ניקול, לוויה של בת זוג היה מועיל במיוחד בגלל נכותה. מקניקול הסתמכה על כישוריה של שארפ במשא ומתן עם דוגמניות - במיוחד ילדים. מק'ניקול נפטרה בסוואנאג', דורסט, בגיל צעיר שלושים ושש עקב סיבוכים מסוכרת בשנת 1915. בהספד תיארו אותה "כאחת המקוריות והמבוססות ביותר מבחינה טכנית של אמנים קנדים." מקניקול תרמה יותר מ -70 עבודות לתערוכות בקנדה ובבריטניה. הגלריה לאמנות של אונטריו אירחה תערוכה מעבודותיו של מקניקול בשנת 1999. המבקרים שיבחו את עבודותיה של מק'ניקול על האיכויות שטופת השמש שבהם. נושאי הציורים כללו בדרך כלל נשים, ילדים ונופים כפריים. מדיה וקבצים בנושא הלן מק'ניקול בוויקישיתוף Canadian Women Artists History Initiative : Artist Database : Artists : MCNICOLL, Helen Galloway, cwahi.concordia.ca Helen McNicoll: Life & Work, Art Canada Institute - Institut de l’art canadien (באנגלית) Prakash, A.K. (2008). Independent Spirit: Early Canadian Women Artists. Buffalo, New York: Firefly Books. p. 267 Helen McNicoll: A Canadian Impressionist, Art Gallery of Ontario (באנגלית)