laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'רמי אלן וייט

ג'רמי אלן וייט (באנגלית: Jeremy Allen White; נולד ב-17 בפברואר 1991) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה 2 פרס גלובוס הזהב, 2 פרסי גילדת שחקני המסך ופרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה עבור משחקו בסדרה "הדוב". הוא מוכר גם עקב משחקו בתור פיליפ "ליפ" גלאגר בסדרת הטלוויזיה "חסרי בושה". לפני שנפגשו זה עם זה, הוריו של וייט עברו שניהם לניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלהם. אמו במקור מצפון קרוליינה. לאחר שהכירו, הופיעו יחד על הבמה במשך מספר שנים והתחתנו, בני הזוג סיימו את קריירת המשחק שלהם והשיגו עבודות שיעזרו להם לפרנס את משפחתם החדשה. לאורך כל בית הספר היסודי היה וייט רקדן, כשרקד בעיקר סטפס, מחול ג'אז ובלט. בגיל 13 עם כניסתו לתוכנית ריקודים בחטיבת הביניים, החליט וייט לפרוש מריקוד ווהחל ללמוד משחק. בשנת 2006 קיבל את תפקידו הראשון לצד ויליאם הרט וג'וליאנה מרגוליס בסרט הדרמה העצמאי "Beautiful Ohio" של הבמאי צ'אד לאו, אחיו של השחקן רוב לאו. בשנת 2011 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "חסרי בושה" ברשת שואוטיים, כשהוא משחק בתפקיד פיליפ "ליפ" גלאגר. את תפקידו בסדרה סיים לאחר 11 עונות מצליחות ועד לביטולה של הסדרה בשנת 2021. בשנת 2022 גילם דמות ראשית בדרמה "הדוב" את השף כרמי ברזאטו, עליו זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה, בשני פרס גילדת שחקני המסך ובשני פרסי גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית. בשנת 2022 הצטלם לסרט הקולנוע "The Iron Claw" בו גילם את דמותו של המתאבק קרי פון אריק (אנ'); הסרט עתיד לצאת לאקרנים במהלך שנת 2023. בשנת 2008 החל לנהל מערכת יחסים עם השחקנית אדיסון טימלין, אותה הכיר על סט הסרט "אחרי בית הספר". השניים התארסו ב-12 באפריל 2019, ונישאו ב-18 באוקטובר 2019. לשניים נולדה בת ב-20 באוקטובר 2018, ובת נוספת בדצמבר 2020. ב-2023 הוא ואשתו החלו בהליך גירושין. בדצמבר 2023 פורסם כי החל לצאת עם הזמרת רוסליה. מדיה וקבצים בנושא ג'רמי אלן וייט בוויקישיתוף ג'רמי אלן וייט, ברשת החברתית פייסבוק ג'רמי אלן וייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רמי אלן וייט, באתר פינטרסט ג'רמי אלן וייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רמי אלן וייט, באתר AllMovie (באנגלית) ג'רמי אלן וייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'רמי אלן וייט, באתר Metacritic (באנגלית) ג'רמי אלן וייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דודי כספי, ‏"זה מכביד על הנפש שהרבה אנשים מדברים עליך", באתר ‏מאקו‏, 17 ביולי 2024 Scharmett, Samantha (28 במרץ 2012). "Shameless: CM Interviews Jeremy Allen White". Collegemagazine.com. אורכב מ-המקור ב-2013-11-17. נבדק ב-23 באפריל 2013. {{cite journal}}: (עזרה) Phelan, Hayley (5 ביוני 2016). Mcdean, Craig (ed.). "Jeremy Allen White". Interview Magazine. נבדק ב-14 בינואר 2019. {{cite journal}}: (עזרה) Shameless' Jeremy Allen White Is Engaged to Addison Timlin, E! Online, ‏Mon Apr 15 09:12:06 PDT 2019 (באנגלית) Shameless Star Jeremy Allen White and Addison Timlin Are Married — See Their Matching Jackets!, PEOPLE.com (באנגלית) Juneau, Jen; Gugliemi, Jodi (21 באוקטובר 2018). "Shameless Star Jeremy Allen White and Addison Timlin Welcome First Child, a Daughter". PEOPLE.com. Meredith Corporation. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Nominees / Winners, Television Academy (באנגלית)
תומאס בראג

תומאס בראג (באנגלית: Thomas Bragg;‏ 9 בנובמבר 1810 – 21 בינואר 1872) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית בין השנים 1855 – 1859. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הוא שימש כתובע הכללי בקבינט של קונפדרציית המדינות של אמריקה ("הקונפדרציה"). בראג היה אחיו הבכור של הגנרל ברקסטון בראג. בראג נולד בוורנטון, שבקרוליינה הצפונית, למד בבית הספר התיכון המקומי ומאוחר יותר למד באקדמיה הצבאית של ורמונט, כיום אוניברסיטת נוריץ'. ב-1833 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצועו בג'קסון שבקרוליינה הצפונית. בין השנים 1842 – 1843 הוא כיהן כחבר באספה הכללית של המדינה ושימש כתובע של מחוז נורת'האמפטון. בין השנים 1855 – 1859 הוא כיהן בתפקיד מושל קרוליינה הצפונית. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט ארצות הברית וכיהן בו עד פרוץ מלחמת האזרחים. עם פרישת מדינות הדרום מן האיחוד הוא התפטר והורחק מהסנאט. ב-1861 הוא מונה על ידי נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס לתובע הכללי של הקונפדרציה, תפקיד בו הוא כיהן עד התפטרותו ב-1862. הוא המשיך בעיסוקו בעריכת דין עד מותו ב-1872 והיה גם יושב הראש של הוועד המנהל המרכזי של המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית (אז נקראה המפלגה הדמוקרטית-שמרנית). הוא נטמן בבית הקברות אוקווד שבראלי, קרוליינה הצפונית. תומאס בראג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) תומאס בראג באתר Find a Grave תומאס בראג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אמה גרינוול

אמה גרינוול (באנגלית: Emma Greenwell; נולדה ב-14 בינואר 1989) היא שחקנית אמריקאית-אנגלייה. מוכרת בעיקר עקב משחקה כמנדי מילקוביץ' בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "חסרי בושה". גרינוול נולדה בעיר גריניץ' שבקונטיקט לאב אנגלי ואם צרפתייה. משפחתה חזרה ללונדון כשהייתה בת פחות משנתיים. היא למדה במשך שנה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון, ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "חסרי בושה" של רשת שואוטיים, בה שיחקה בשנים 2012–2016, במהלך 36 פרקים. בשנת 2012 שיחקה ב-3 פרקים של סדרת הטלוויזיה "דם אמיתי". בשנת 2013 שיחקה בסרט "אנשי רוח הרפאים". בשנת 2016 שיחקה בתפקידים מרכזיים בסרטים "גאווה ודעה קדומה וזומבים" ו"אהבה וידידות". בשנים 2016–2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "הנתיב". בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "הגשר". באותה שנה שיחקה גם בתפקיד מרכזי בסרט "Rattlesnake". אמה גרינוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמה גרינוול, באתר AllMovie (באנגלית) אמה גרינוול, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמה גרינוול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Emma Greenwell (Actress-shameless) Age, Height, boyfriend, Biography". Celebrity XYZ. נבדק ב-2018-09-03. Film-Addict - A Conversation With Emma Greenwell, web.archive.org, ‏2014-05-07 "A Conversation With Emma Greenwell". Film Addict. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2014. נבדק ב-14 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Emma Greenwell - Interview Magazine". Interview Magazine (באנגלית אמריקאית). 2016-03-26. נבדק ב-2018-09-03. Nordstrom, Leigh (2016-03-30). "Emma Greenwell Talks Hulu's 'The Path'". WWD (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-03. "Mandy Milkovich Played by Emma Greenwell - Shameless | SHOWTIME". SHO.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-03. ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולוו סנאבה

וולוו סנאבה (בשוודית: Volvo Snabbe) היא משאית קלה מתוצרת וולוו משאיות, בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו, אשר יוצרה בין השנים 1956–1975 בשוודיה. יוצרו כ-25,000 יחידות. "L420-430" – בדגמים "L420-430" הורכבו מנועי בנזין V8 צילינדרים, מנוע "וולוו" מסוג "B36" (אנ'). דגמי "L420" היו בעלי כושר מטען מקסימלי של 3.0 טון, דגמי "L430 Trygge" היו בעלי כושר מטען מקסימלי של 5.0 טון. דגמי "L420-430" יוצרו בין השנים 1956–1966. "L425-435" – בדגמים "L425-435 הורכבו מנועי דיזל 4 צילינדרים, מסוג "D36", יוצר בין השנים 1963–1966. "F82-83" – בדגמים "F82-83" הורכבו מנועי דיזל 4 צילינדרים, מסוג "D39", מתוצרת פרקינס (אנ') מסוג "Perkins 4.236" (אנ') יוצר בין השנים 1967–1975. משאית קלה אוטובוס מנוע בנזין מנוע דיזל "וולוו סנאבה" דגם "L43012 Trygge" "וולוו סנאבה" – אוטובוס וולוו וולוו LV4 וולוו שארפנוז וולוו סדרה LV60 וולוו סדרה LV66 וולוו סדרה LV76 וולוו סדרה LV81 וולוו בראג' מדיה וקבצים בנושא וולוו סנאבה בוויקישיתוף וולוו סנאבה, סרטון באתר יוטיוב וולוו סנאבה, סרטון באתר יוטיוב משאיות וולוו - היסטוריה volvotrucks.com/en-en/about "וולוו סנאבה" דגמי L420 Snabbe / L430 Trygge trucknetuk.com/phpBB/viewtopic "וולוו סנאבה" - תמונה flickr.com/photos "וולוו סנאבה" - תמונה digitaltmuseum.se/011014703221/flakbil-volvo-snabbe
סקדה

סקדה (בלטבית: Šķēde) הוא יישוב פרברי ליד לייפאיה שבלטביה, בקהילת מדזה (Medze) שבמחוז גרובינה (Grobiņa). סקדה שוכנת בגבול הצפוני של העיר לייפאיה. סקדה הייתה הקואופרטיב הגדול ביותר בלטביה בתקופת לטביה הקומוניסטית. אחד המאפיינים הבולטים שלה הוא שמות רחובותיה, המכונים "קווים" וממוספרים בין 1 ל-18. כתובות טיפוסיות בסקדה עשויות להופיע כך: "סקדה 1-15-2". עד שנת 2005, המטמנה העיקרית של לייפאיה שכנה ליד סקדה. סקדה ידועה גם עקב מעשי הטבח הנאצים בלייפאיה בשנת 1941. מבצעי הרציחות העיקריות היו יחידות של האיינזצגרופן, האס דה, משטרת הסדר ומשטרת העזר הלטבית. אלפים מיהודי לייפאיה הועברו לסקדה ושם, על חוף הים, נורו למוות. כוחות ורמאכט וכוחות חיל הים הגרמנים השתתפו גם הם בירי. בנוסף ליהודים, רצחו הנאצים ומשתפי הפעולה הלטביים שלהם גם צוענים, קומוניסטים, חולי נפש ובני ערובה אחרים. לזכר הטבח הוצבה מצבת זיכרון מאבן בדיונות הסמוכות לסקדה. עדותו של ריינהרד וינר (Wiener), אשר צילם את ההוצאות להורג של יהודי לייפאיה בסקדה, באתר יד ושם (חלק ראשון, חלק שני) מצילי יהודים ניצולי הטבח בסקדה: רוברט ויוהנה סדול (Roberts and Johanna Sedul) ואוטיליה שימלפפנינג (Otilija Schimelpfening), באתר יד ושם הצלת עדות מצולמת לרצח יהודי לייפאיה בסקדה, באתר "יד ושם" Kurzemes Vārds, 03.02.2005 (אורכב 24.02.2005 בארכיון Wayback Machine) (בלטבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחת זיו כוכבי שמים

תחת זיו כוכבי שמיים (במקור ביידיש: אונטער דײַנע ווײַסע שטערן) הוא שיר שנכתב על ידי משורר היידיש אברהם סוצקבר בגטו וילנה. על פי עדות המחבר ביומנו השיר נכתב בשנת 1943 כאשר התחבא בעליית גג בגטו בעודו שוכב כששה שבועות ופניו כלפי מעלה, כשאמו ואשתו מביאות לו אוכל מפעם לפעם. שם גם חלה וקדח בחום גבוה ופחד לרדת שמא יתגלה. כך חיבר את השיר המתאר את הימלטותו ממקום למקום ולבסוף את מנחו בעליית הגג ופניו לנוכח הכוכבים. השיר התפרסם עוד בתקופת הגטו והוּשר במועדון הנוער. לאחר השואה נפוץ במחנות העקורים והיום הוא אחד השירים המזוהים עם טקסי יום השואה. השיר הוא מעין דו-שיח בין המשורר המדבר בגוף ראשון לבין האל. המחבר מביט בלילה אל הכוכבים ומבקש " שִׂים עָלַי אֶת כַּף יָדְךָ!". הכוכבים אכן שולחים את אורם אל המחבר אך לו אין דבר כדי להחזיר לאלהים. לדבריו רק על אלהים הוא משליך את יהבו, ומנגד הוא שואל "אַיֶּךָּ, אֵל?". בשיר מופיעים המילים "מרתפים", "סמטאות", "עליות", "גגות" – המרמזים על מנוסת המחבר מפני המרצחים. רק במקום אחד כתוב במפורש – "דְּמִי הָרֶצַח מְחַלְחֵל", עדותו של המחבר למעשי הרצח המקיפים אותו. השיר הולחן עוד בגטו וילנא על ידי אברהם ברודנו (אברהמל ברודנאָ), פועל פשוט מהגטו. ברודנו נרצח במחנה הריכוז קלוגה ב-1944. לשיר מספר תרגומים בעברית. המפורסם הוא של יצחק כפכפי. תרגומים נוספים הם משל שלמה אבן-שושן אוריאל אופק ויורם טהר-לב. להלן הטקסט המקורי והתרגום של שני הבתים הראשונים: עופרה עופר אורן, מה ראה אברהם סוצקבר תחת זיו כוכבי שמיים, והאם תפילתו נענתה, באתר Xnet‏, 30 באפריל 2016 מילות השיר "לו מבין צחור כוכביך" והאזנה לו, באתר זמרשת – ביצוע של חמדה לוי על פי תרגומו של שלמה אבן-שושן מילות השיר "תחת זיו כוכבי שמיים" והאזנה לו, באתר זמרשת – בביצועים שונים תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע מקהלת מורן, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב – בטקס יום השואה ביד ושם (עברית ויידיש) תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע יהורם גאון, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע אסתר עופרים, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב - ביידיש תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע אסנת פז, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע רוני ימנר וקובי פז, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע נחמה הנדל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב - ביידיש תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע עדנה גורן, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב תחת זיו כוכבי שמיים, בביצוע אסתר רדא, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב – בטקס יום השואה ביד ושם הציטוטים מתוכן השיר הם על פי תרגומו של יצחק כפכפי
ג'יימס דונלדסון

ג'יימס לי דונלדסון השלישי (באנגלית: James Lee Donaldson III; נולד ב-17 באוגוסט 1957) הוא כדורסלן עבר בריטי-אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1979–1999. בין העונות 1980/1981–1994/1995 שיחק בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 8.6 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק. דונלדסון נולד להורים אמריקאים בכפר היצ'ם אשר בצפון-מערב מחוז נורפוק באנגליה, בזמן שאביו הוצב באזור מטעם חיל האוויר של ארצות הברית. בילדותו עברה משפחתו להתגורר בסקרמנטו שבקליפורניה, ארצות הברית, ובשנת 1975 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של וושינגטון. ב-2 עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 12.0 נקודות ואסף 11.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1979 נלקח דונלדסון בבחירה ה-73 (סיבוב רביעי), על ידי סיאטל סופרסוניקס. מכיוון שלא זכה לחוזה מהסופרסוניקס, חתם על חוזה בקבוצת מונטפסקי סיינה אשר השתתפה בליגת העל האיטלקית. לקראת עונת 1980/1981 הצטרף לסיאטל, וב-3 עונותיו בקבוצה קלע 7.5 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של ג'ק סיקמה. באוגוסט 1983 הועבר לסן דייגו קליפרס, במסגרת טרייד בו נשלח טום צ'יימברס לסופרסוניקס, וב-2 וחצי עונותיו עם הקליפרס רשם ממוצעים של 11.5 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק כסנטר הפותח של הקבוצה. בעונת 1984/1985 הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה, עם 63.7%. בנובמבר 1985 נשלח בטרייד לדאלאס מאבריקס, במדיה שיחק עד פברואר 1992. בתקופתו בדאלאס היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד מארק אגוויר, רולנדו בלאקמן, סם פרקינס, דרק הרפר ורוי טארפלי, כשקלע 8.8 נקודות והוריד 9.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. דווקא בעונת 1987/1988, בה הציג ממוצעים צנועים יחסית של 7.0 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, הודות לתרומתו ההגנתית. באותה עונה העפילה דאלאס לראשונה בתולדותיה לגמר האזור המערבי, לאחר שגברה על יוסטון רוקטס (3–1) ודנוור נאגטס (4–2) בשתי הסדרות הראשונות. בסדרת גמר המערב הפסידו המאבריקס מול האלופה שבדרך, לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 3–4. בפברואר 1992 נשלח דונלדסון בטרייד לניו יורק ניקס, לאחר כ-6 שנים בדאלאס. עד סיום העונה העוקבת, 1992/1993, השתתף ב-20 משחקים בסך הכול במדי הניקס ויוטה ג'אז. בעונת 1993/1994 עבר לשחק עבור הירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית, ובעונתו היחידה עמה קלע 12.1 נקודות והוריד 12.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 1994/1995 חזר לשחק עבור הג'אז, וב-40 המשחקים בהם שותף עד לסיום העונה קלע 2.6 נקודות למשחק בלבד. בעת פרישתו מה-NBA בשנת 1995 ניצב במקום השישי בתולדות הליגה באחוזי קליעה מהשדה (57.1%), ובמקום ה-23 בחסימות בקריירה (1,267). בין השנים 1996–1999 שיחק דונלדסון בקבוצות קחאסול סביליה ו"ברוגאן" הספרדיות, "מונטקטיניטרמה" האיטלקית ו"איפייסטוס לימנו" היוונית, בטרם פרש ממשחק, בגיל 41. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דונלדסון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סטטיסטיקות הקריירה של דונלדסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com המירוץ לראשות עיריית סיאטל, באתר seattletimes.com,‏ 22 ביוני 2009 סטטיסטיקות המכללות של דונלדסון, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1979, באתר basketball-reference.com דונלדסון נשלח בטרייד לקליפרס, באתר upi.com,‏ 30 באוגוסט 1983 Memory Bank: Trade for James Donaldson, באתר ESPN,‏ 23 בנובמבר 2011 דונלדסון נשלח בטרייד לניקס, באתר deseret.com,‏ 21 בפברואר 1992
סטארקייד (2019)

סטארקייד (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-1 בדצמבר 2019, באינפיניט אנרג'י ארנה שבדולות', ג'ורג'יה. האירוע היה האירוע השלישי בסדרת אירועי סטארקייד (תחת הפקתם של ה-WWE). אחד עשר קרבות התנהלו באירוע, כשמתוכם ארבע קרבות שודרו בספיישל של שעה בערוץ של ה-WWE Network. בקרב המרכזי המשודר, בובי לאשלי ניצח את קווין אואנס בפסילה. במהלך השידור, ה-WWE החלו לשדר את שארית הספיישל בעמוד הרשמי שלהם ביוטיוב; לאחר מכן, שה-WWE ביצעו צעד זה בעקבות כשלים טכניים בצד המזרחי של ארצות הברית. סטארקייד, אירוע במעגל סגור חי, הומצא בשנת 1983 על ידי המתאבק המנוח, דאסטי רודס. האירוע הופק במקור תחת ארגון ה-National Wrestling Alliance (או בראשי התיבות: NWA) והארגונים של ג'ים קרוקט (או בראשי התיבות: JCP). ארגונים אלו הכירו בסטארקייד כאירוע הדגל שלהם בשנה, כשבאותה נשימה שנתיים לאחר מכן, גם יריבתה, ארגון ה-WWF, התחיל להכיר באירוע רסלמניה כאירוע הדגל שלהם בשנה. בשנת 1988, ארגונו של ג'ים קרוקט נמכר לטד טרנר, ובכך האירוע הפך להיות בבעלות של ארגון ה-WCW, כשהאירוע עצמו התקיים תחת ה-WCW עד שנת 2000, השנה שבה התקיים אירוע הסטארקייד האחרון ולאחריו הופסקו קיומי אירועי סטארקייד. לאחר הפסקה של 17 שנים, ה-WWE הקימה לתחייה את סטארקייד כאירוע חי של המותג סמאקדאון ב-25 בנובמבר 2017. שנה לאחר מכן, ב-16 בנובמבר 2018, ה-WWE הכריזו שאירוע שני במסגרת אירועי סטארקייד יתקיים ב-25 בנובמבר 2018 וחלקו ישודר בערוץ של ה-WWE Network. ב-17 בספטמבר 2019, ה-WWE הודיעו שהאירוע השלישי בסדרת אירועי סטארקייד ישודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון. סטארקייד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטארקייד מגיע לג'ורג'יה ב-1 בדצמבר ה-WWE מעבירים את האירוע סטארקייד במהלך שידורו החי לרשת היוטיוב עקב תקלות ברשת הנטוורק ה-WWE משדרים את הספיישל של סטארקייד ביוטיוב לאחר כשלים ברשת הנטוורק שלה אירוע הסטארקייד חוזר לגרינסבורו; ריק פלייר ייקח חלק באירוע אירוע הסטארקייד ישודר בערוץ הנטוורק של ה-WWE רשימת הקרבות המלאה לסטארקייד
איתי ברין

איתי ברין הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים אשר שימש כנספח צה"ל בפולין בתפקידו האחרון . בעבר פיקד על עוצבת ראם. ברין התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. לאחר הקורס שימש מפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה. בהמשך מונה לרמ"ד לחימה ולקצין אג"ם של חטיבה 401. היה מפקד הבסיס האחרון של בסיס נבי מוסא בו התקיימו אימוני הצמ"פ של החטיבה ואשר סגר את הבסיס בסוף שנת 2005. בשנים 2012–2013 פיקד על גדוד 9. בזמן קליטת מערכת מעיל רוח על טנקי מרכבה 4 ישב בטנק בזמן שנורה עליו טיל נ"ט על מנת להעביר לחייליו שהמערכת טובה ואמינה. בשנים 2015–2017 פיקד על עוצבת ראם. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בפולין. כיום עובד כמנכ"ל חברת ליפסקר השייכת לקבוצת שפיר תעשיות ומשמש כסגן מפקד עוצבת הפלדה במילואים. ברין נשוי ואב לארבעה.[דרוש מקור] ניסוי בבני אדם בטנק: טיל חי ישוגר לעבר מרכבה, באתר ynet, 19 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולוו F88

וולוו F88 (בשוודית: Volvo F88) היא סדרת משאיות כבדות מתוצרת וולוו משאיות, בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1965–1977. דגמי "וולוו F88" כוללים דגמי משאית סמי-טריילר כבדה (ראו תמונה), כאשר החלק העיקרי בה הוא הגורר אליו ניתן לחבר נגרר. עם ציר נגרר המשקל הגולמי יכול להגיע ל-52.5 טון. יוצרו 61,200 יחידות. "F88" – הורכב מנוע דיזל, בין השנים 1965–1977. "F88" – הורכב מנוע טורבו-דיזל, בין השנים 1965–1977. "F89" – הורכב מנוע טורבו-דיזל, בין השנים 1970–1977. 4x2. 6x4. "וולוו F88", שנת 1968 "וולוו F88", שנת 1968 "וולוו F88", שנת 1970 "וולוו F88", שנת 1970 "וולוו F88" "וולוו F88", שנת 1970 "וולוו F88" "וולוו F88", שנת 1966 "וולוו F88" – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים וולוו וולוו ויקינג וולוו טיטאן וולוו F10, F12, F16 מדיה וקבצים בנושא וולוו F88 בוויקישיתוף וולוו F88, סרטון באתר יוטיוב וולוו F88, סרטון באתר יוטיוב וולוו F88, בביצוע דגם וולוו F89, סרטון באתר יוטיוב "וולוו F88" - תמונה (flickr.com/photos) סדרת "וולוו F88" (כולל תמונות) favcars.com/volvo/volvo-f88 Olsson, Christer (1987). Volvo - Lastbilarna igår och idag. Malmö, Sweden: Förlagshuset Norden AB. ISBN 91-86442-76-7. Knebel, Fritz, ed. (December 2015). "Magazin: Schweden-Kippsattelzug" [Magazine: Tipper semi-trailer from Sweden]. Last & Kraft (in German). Vol. 24 no. 1 (December/Januar 2016). Mainz, Germany: Vereinigte Fachverlage. p. 7. ISSN 1613-1606. "וולוו F88" - תמונות swedishbrasscar.com/volindex
ניסיון ההתנקשות בגולדה מאיר

ניסיון ההתנקשות בגולדה מאיר היה ניסיון התנקשות שהתרחש ב-4 במרץ 1973, בעת ביקורה של מאיר בארצות הברית, בידי ארגון ספטמבר השחור, באמצעות ניסיון לפוצץ מכוניות תופת שהוצבו בסמוך למוקדים ישראלים בהם עברה במהלך הביקור. ניסיון ההתנקשות בוצע כנקמה על מבצע זעם האל שבו חוסלו אנשי הארגון. בחודש ספטמבר 1972, במהלך אולימפיאדת מינכן, רצח ארגון הטרור "ספטמבר השחור" אחד עשר ספורטאים מהמשלחת הישראלית לאולימפיאדה. כתגובה פתחה ישראל במסע חיסולים כנגד ראשי הארגון וחברי ארגון הטרור, וכן ב"מבצע זעם האל", שתכליתו הייתה חיסול כל האחראים לטבח הספורטאים. ארגון "ספטמבר השחור", מנגד, נקם את נקמתו באמצעות התנקשויות בנציגים ישראלים, דוגמת הריגת איש המוסד ברוך כהן במדריד, וניסיון ההתנקשות באיש המוסד צדוק אופיר באמצעות סוכן כפול. יש הטוענים שגם רצח ג'ו אלון בוצע על ידי ספטמבר השחור. בחודש מרץ 1973 החליט הארגון לפגוע בדמות הישראלית הבכירה ביותר - ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר. לקראת ביקורה הצפוי של מאיר בארצות הברית, הוטמנו שלוש מכוניות תופת עמוסות במאות ק"ג חומר נפץ במספר מוקדים ישראלים בניו יורק - שתי מכוניות הוצבו בשדרה החמישית במנהטן בסמוך לבנקים ישראלים, ומכונית תופת נוספת הוצבה בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בסמוך לטרמינל של חברת התעופה אל על. ב-4 במרץ בעת ביקורה של מאיר בעיר, התבצע ניסיון להפעיל מרחוק את מכוניות התופת בעת שעברה מאיר בסמוך אליהן, אולם המכוניות לא התפוצצו בשל כשל טכני במטעני החבלה שהוטמנו בהן. ב-6 במרץ, לאחר שהסוכנות לביטחון לאומי ירטה התקשרות של ח'אלד אל-ג'ווארי, איש "ספטמבר השחור" שתכנן את ההתנקשות, החלו משטרת ארצות הברית וה-FBI בחיפוש אחר מכוניות התופת. שתי מכוניות התגלו במגרש מכוניות אליו נגררו ב-5 במרץ, והמכונית שהוצבה בסמוך לטרמינל אל על בנמל התעופה אותרה ב-7 במרץ ונוטרלה על ידי חבלני המשטרה. ב-3 בפברואר 2009, לאחר שהיו חסויים במשך השנים, הותרו לפרסום המסמכים אודות ניסיון ההתנקשות במאיר. אל-ג'ווארי, שהיה אזרח עיראקי, ברח מארצות הברית ונתפס לבסוף בשנת 1991, כשהגיע לתוניסיה על-מנת להשתתף בהלוויה. הוא נידון ל-30 שנות מאסר, אך השתחרר בחודש פברואר 2009 לאחר שריצה מחצית מעונשו. טרור בארצות הברית מערכת וואלה! חדשות‏, מי חשף את ניסיון ההתנקשות בגולדה מאיר?, באתר וואלה, 3 בפברואר 2009 ראו בערך ג'ו אלון AP, נחשף: כך סיכלה ארה"ב נסיון התנקשות בגולדה, באתר ynet, 3 בפברואר 2009
ז'נאן בסול

ז'נאן בסול (נולדה ב-16 באוגוסט 1990) היא עיתונאית עצמאית, עורכת ספרותית, מבקרת ספרות ומתרגמת ערביה ישראלית. חברה בחוג המתרגמים של מכתוב – סדרת תרגומי פרוזה ושירה מערבית בהוצאת מכון ון ליר בירושלים. לשעבר עמיתת מחקר בפורום לחשיבה אזורית. הייתה הכתבת הכלכלית הערביה הראשונה ב"דה-מרקר". נולדה בריינה. בוגרת תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטה העברית. הייתה כתבת ב"המקום הכי חם בגיהנום" וב-i24NEWS. סיקרה עבור "Time Out תל אביב" את העולם הערבי והמגזר הערבי בישראל, וכן פרסמה כתבות בתחום האמנות. מ-2015 עד 2017 שימשה ככתבת לענייני עבודה ב"דה-מרקר" וכתבת לענייני ספרות במוסף "גלריה" של "הארץ". במסגרת העבודה העיתונאית עסקה בקשר בין כלכלה ופוליטיקה לתרבות בכלל וספרות בפרט, ובתרבות מהעולם הערבי, וכן בענייני השכבות המוחלשות בישראל, בדגש על נשים (לדוגמה: אבטלה בקרב נשים בדואיות, נשים ממזרח ירושלים ותנאי העבודה והמגורים של מהגרות עבודה בישראל). נכון ל-2019 היא עיתונאית עצמאית. כתבה באתר הפורום לחשיבה אזורית, ובמסגרת זו התמקדה בתרבות ובכלכלה בעולם הערבי שלאחר האביב הערבי, ובסוגיות כלכליות הנוגעות למיעוט הערבי בישראל. בשנת 2022 השתתפה בהקמת הוצאת סשת לתרגום מקביל של ספרי ילדים לעברית וערבית. בשנת 2024 תרגמה לערבית את הקטלוג של התערוכה 'על תקוות וחלופות אחרות' امال محاطمة وفرص ضاعيية של נטע ליבר שפר במוזיאון תל אביב לאמנות. בסול מתגוררת בתל אביב. ז'נאן בסול, ברשת החברתית פייסבוק ז'נאן בסול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'נאן בסול, ברשת החברתית LinkedIn הפרופיל של ז'נאן בסול, באתר A-List מאיה נחום שחל, "תפסיקו להתעצל, נסו להכיר אותנו", באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2018 הסכסוך והחברה הערבית בישראל, מרכז אדוה, באתר יוטיוב, 2 ביוני 2019 מאמרי ז'נאן בסול, באתר "הארץ" ז'נאן בסול, ז'נאן בסול, Author at המקום הכי חם, באתר "המקום הכי חם בגיהנום" כתבות של ז'נאן בסול, באתר טיים-אאוט כתבות של ז'נאן בסול, באתר הפורום לחשיבה אזורית ז'נאן בסול, החיג'אב הפמיניסטי, באתר ynet, 10 באוקטובר 2018 הכירו את עמיתי המחקר: ז'נאן בסול, באתר הפורום לחשיבה אזורית, 27 בדצמבר 2017 מיה מנע‏, כתבת כלכלית ערביה ראשונה בדה מרקר, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2015 אתר הוצאת סשת לתרגום מקביל לעברית וערבית נועה לימונה, לאסף אזולאי אין ילדים, אבל הוא יודע מה שלכם צריכים: ספרות איכותית, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2022 נטע ליבר שפר: על תקוות וחלופות אחרות / מוזיאון תל אביב לאמנות, באתר www.tamuseum.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.