ריצ'רד דרייפוס

ריצ'רד סטיבן דרייפוס (באנגלית: Richard Stephen Dreyfuss; נולד ב-29 באוקטובר 1947) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וסופר יהודי-אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א על משחקו בסרט "דירה לשניים". דרייפוס נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית; לנורמן דרייפוס, משפטן ומסעדן במקצועו, ולג'רלדין (לבית רובינס), פעילת שלום. שם המשפחה עמו נולד דרייפוס אוית תחילה מעט שונה באנגלית (Dreyfus) והוא במקור גם מיידיש, וככל הנראה נגזר משם העיר טריר שבגרמניה, שם הייתה אוכלוסייה גדולה של יהודים-אשכנזים מאז שלהי העת העתיקה ובימי הביניים – השם הלטיני של העיר הוא "טרבירס" ו"דרייפוס" הוא גרסה גרמאנית לאותו השם. לדברי דרייפוס: "גדלתי בתחושה –שאני ואלפרד דרייפוס בני אותה המשפחה." הוא אחיו הצעיר של לורין דרייפוס, שהיה שחקן, מפיק ותסריטאי שנפטר בשנת 2021; כשאחייניתו דרך אחיו הבכור היא השחקנית ההוליוודית נטלי דרייפוס(אנ') ("ריטה רוק", "המקוריים", "הפלאש").. קריירת המשחק של דרייפוס החלה במהלך שנות נעוריו, במרכז קהילתי יהודי שבבוורלי הילס. הוא הופיע לראשונה בהפקת הטלוויזיה "In Mama's House" כשהיה בן 15. דרייפוס סירב להתגייס לצבא האמריקני למלחמת וייטנאם מטעמים מצפוניים, אך לחלופין עבד כפקיד בבית חולים בלוס אנג'לס. באותה התקופה הוא שיחק במספר סדרות טלוויזיה בתפקידים קטנים, כגון "פייטון פלייס"‏, "Gidget", מעשי כשפים ו"The Big Valley". במהלך סוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים, הופיע גם על במות ברודוויי, אוף ברודוויי ובמופעים מאולתרים. הסרט הראשון בו שיחק דרייפוס היה "הבוגר" בשנת 1967. הוא לא קיבל קרדיט על משחקו, ותפקידו היה בעל שורה אחת בלבד והיא: "שאקרא לשוטרים? אני אקרא לשוטרים." בנוסף הופיע גם בסרט "עמק הבובות" כעוזר במה, שם דקלם מספר שורות. ב-1973 הופיע בסרט "דילינג'ר", וגם בסרט שובר הקופות "אמריקן גרפיטי", לצד כוכבים לעתיד כגון האריסון פורד ורון הווארד. את התפקיד הראשי הראשון שלו, שיחק דרייפוס בסרט הקנדי "המרוץ לצמרת של דודי קרביץ". פריצתו הגדולה של דרייפוס הייתה כששיחק בסרטיו של הקולנוען סטיבן ספילברג, "מלתעות" ו"מפגשים מהסוג השלישי". בשנת 1977 זכה דרייפוס בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א הודות למשחקו בסרט "דירה לשניים". במהלך שנת 1978 החל דרייפוס להשתמש בקוקאין לעתים תכופות. ארבע שנים לאחר מכן, כשנעצר בעבור אחזקת הסם אחרי שהתנגש עם רכבו בעץ, הבין שהוא מכור לקוקאין. הוא נכנס לגמילה וכשיצא, חזר להוליווד עם הסרטים "היחפן מבוורלי הילס" ו"אני והחבר'ה" ב-1986. ב-1991 כיכב דרייפוס לצד ביל מארי בקומדיה "מה הסיפור שלך בוב?", וכן שיחק והיה שותף בהפקה של הסרט "Prisoner of Honor" המגולל את פרשת דרייפוס ההיסטורית, שם הוא גילם את קצין הצבא הצרפתי ז'ורז' פיקאר. ב-1994 השתתף דרייפוס בקונצרט ההיסטורי להנצחת השואה, שהתקיים בוותיקן בנוכחותם של האפיפיור ה-264 יוחנן פאולוס השני, של הרב האיטלקי אליהו טואף (רבה של רומא), וכמו-כן של נשיא איטליה דאז. דרייפוס קרא קַדִּישׁ כחלק מהופעתו של ליאונרד ברנשטיין עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית תחת ניצוחו של גילברט לוין. ב-1995 היה דרייפוס מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "סימפוניית החיים". ב-2004 הופיע בברודוויי בעיבוד מחודש ל-"Sly Fox". בנובמבר 2004 היה דרייפוס אמור להופיע במחזמר "המפיקים" בלונדון, אבל פרש מההפקה שבוע לפני הצגת הבכורה. התקשורת ציינה כי דרייפוס עדיין סובל מבעיות בנוגע לניתוח פריצת דיסק שעבר בינואר, וכי התפקיד במחזה זה עלול להיות תובעני פיזית. דרייפוס ועוזרו הצהירו כי הוא סובל ממספר פציעות, וכי הוא נדרש להשתמש במכשירים תומכים במהלך החזרות. דרייפוס הוחלף על ידי ניית'ן ליין בליל הבכורה בלונדון, ומאוחר יותר התברר כי הוא פוטר. בשנת 2006 הופיע בסרט האסונות "פוסידון" כאחד הניצולים. כשנתיים אחר כך גילם את דמותו של דיק צ'ייני בסרטו של הקולנוען אוליבר סטון משנת 2008 "W.‎". בתחילת 2009 הופיע במחזה "Complicit" בתיאטרון אולד ויק שבלונדון, אנגליה. השתתפותו במחזה הייתה נושא למחלוקת רבה, בעקבות כך שדרייפוס נראה כמשתמש באוזניה על הבמה, לפי דיווח, בשל אי היכולת שלו ללמוד שורות בזמן. בנוסף באותה השנה, הוא דיבב בהופעת אורח בה גילם את עצמו, בסדרת האנימציה הקומית "איש משפחה" ברשת FOX. בשנת 2015 שיחק בגרסתה האמריקאית לקומדיית המצבים הטלוויזיונית הישראלית "סברי מרנן" – ברשת TBS תחת שם הכותר "Your Family or Mine", עד לביטול הסדרה בתום עונתה הראשונה. לדרייפוס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד בשדרות הוליווד 7021. דרייפוס היה נשוי לג'רמין ריין, תסריטאית ומפיקה במקצועה, בין השנים 1983–1995. לזוג שלושה ילדים, אמילי (1983), בנג'מין (1986) והארי (1990). בנו, בנג'מין, נולד עם גידול סרטני ממאיר בעינו השמאלית, ומאז, דרייפוס וריין מגייסים כספים למרכזי אופתלמולוגיה (רפואת עיניים) ברחבי ארצות הברית. דרייפוס לוקה בהפרעה דו-קוטבית, וב-2006 אף הופיע בסרטו הדוקומנטרי של סטיבן פריי "Stephen Fry: The Secret Life of the Manic Depressive", שבו פריי (שגם כן לוקה בה) ראיין אותו על אודות חייו כבי-פולארי. ב-9 באוגוסט 2008 דווח שדרייפוס תובע את אביו ודודו, על הלוואה בת יותר מ-24 שנים, שטען שאף פעם לא שולמה. הוא סיפר שב-1984 נתן לקרוביו סכום בסך 870,000 דולרים, עת היו להם זכויות בבניין משרדים בלוס אנג'לס. התביעה הוגשה לבית המשפט ב-8 באוגוסט 2008, ודרייפוס טען שההלוואה עדיין לא נפרעה, ושדודו סירב למסור דו"חות פיננסים. הוא דיווח שהוא מבקש פירעון להלוואה בתוספת ריבית ופיצויי נזיקין. ב-1999 נישא דרייפוס לג'נאל לאסי, אך הוא התגרש ממנה, וב-2006 נישא לסבטלנה ארוקין, ילידת-רוסיה. כיום הם גרים בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית. דרייפוס ביטא את דעתו בפומבי בשנים האחרונות בנושא מדיניות דיווח החדשות בתקשורת ובנושאי חקיקה ודעת הקהל, תוך שהוא מדבר וכותב על תמיכתו בזכות לפרטיות, בחופש הביטוי, בדמוקרטיה ובאחריות אישית. הוא ארגן ותמך בקמפיינים שמטרתם הייתה ליידע את הציבור במה שהוא מגדיר כ"שחיקה פוטנציאלית של זכויות אדם, וזאת במסגרת יוזמה פרטית שהחל בשנת 2006 בתגובה להפרות זכויות האדם שבוצעו תחת ממשלו של ג'ורג' בוש, כדבריו. ב-16 בפברואר 2006 דיבר דרייפוס בפני אגודת העיתונאים הלאומית (National Press Club) בוושינגטון בתקווה לעורר דיון לאומי בנוגע להליכי הדחה כנגד הנשיא בוש. ב-17 בנובמבר באותה שנה הוא הופיע בתוכנית האירוח "זמן אמת עם ביל מאהר" (Real Time with Bill Maher) בחבר דיון שדן בנושא לימודי האזרחות בבתי הספר. בשנת 2007 הופיע בסרט התיעודי "18 in '08" העוסק בהצבעתם של בני נוער בבחירות. כיום דרייפוס חבר בחבר הנאמנים של המרכז הלאומי לחוקה (National Constitution Center) בפילדלפיה. דרייפוס פרש חלקית ממשחק, והחל להיות פעיל בפרויקט כלל ארצי לעידוד לימוד היסטוריה אמריקנית בבתי ספר יסודיים בארצות הברית. נכון להיום, הוא עמית בכיר במכללת סנט אנטוני השייכת לאוניברסיטת אוקספורד. ב-1995 כתב דרייפוס את הספר "The Two Georges" מסוגת ההיסטוריה חלופית/מסתורין, לצד סופר המדע בדיוני הארי טרטלדאב, על פי רעיון של דרייפוס. הספר היה מועמד לפרס סיידווייז להיסטוריה חלופית. ריצ'רד דרייפוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריצ'רד דרייפוס, ברשת החברתית Goodreads ריצ'רד דרייפוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד דרייפוס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ריצ'רד דרייפוס, באתר AllMovie (באנגלית) ריצ'רד דרייפוס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריצ'רד דרייפוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד דרייפוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריצ'רד דרייפוס, באתר Discogs (באנגלית) ריצ'רד דרייפוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ethnic, Richard Dreyfuss, Ethnicity of Celebs | EthniCelebs.com, ‏2017-11-26 (באנגלית אמריקאית) Film Reference.com biography Richard Dreyfuss at middle age: A rebellious Jew finds his own wisdom. פרקליט היהודים. מרץ 1995 "Academy Award Winning Actor Richard Dreyfuss Speaks at BHCC". Bunker Hill Community College. United Business Media. 1 בפברואר 2007. ארכיון מ-23 במאי 2008. נבדק ב-26 באפריל 2019 – via PR Newswire. {{cite web}}: (עזרה) Chronicle.ניו יורק טיימס. 20 בנובמבר 1991. Jacobs, Andrea (במרץ 1995). "Richard Dreyfuss at middle age: A rebellious Jew finds his own wisdom". The Jewish Advocate. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2007. נבדק ב-26 באפריל 2019 – via FindArticles. {{cite news}}: (עזרה) Natalie Dreyfuss | Actress, IMDb (באנגלית אמריקאית) Biography Adam, Karla; "My musical hell"; 21 בינואר 2005 "Dreyfuss in London stage return" חדשות BBC‏ 3 בנובמבר 2008 Bloomberg Politics - Bloomberg, Bloomberg.com (באנגלית) TLS - Times Literary Supplement, TLS (באנגלית בריטית) Hollywood Walk of Fame; Hollywood Chamber of Commerce Susan Schindehette. "Risen from the Ashes, Richard Dreyfuss Faces His Family's Pain with Strength, Not Self-Pity"‏ 4 במרץ 1991 Stephen Fry: The Secret Life of the Manic Depressive באתר BBC "Jaws star sues family over loan" בBBC‏ 9 באוגוסט 2008 Dreyfuss campaigns against "shaped news" ‏ 27 באפריל 2006 The Education of Richard Dreyfuss - הבוסטון גלוב Summary and video footage of speech Morris, Michele AARP Richard Dreyfuss's New 'Opus' YouTube - 18 in '08 Trailer National Constitution Center - Near Independence Hall in Historic Philadelphia The education of Richard Dreyfuss" הבוסטון גלוב, 24 בינואר 2009.