laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אישה בברלין

אישה בברלין (בגרמנית: Eine Frau in Berlin) הוא יומן שנכתב על ידי מרתה הילרס על התקופה שבין ה-20 באפריל ל-22 ביוני 1945 בברלין (הקרב על ברלין). לבקשת המחברת, היצירה פורסמה בעילום שם כדי להגן עליה. הספר מתיימר לפרט את חוויות הכותבת כקורבן אונס בתקופת הכיבוש של הצבא האדום את העיר. שנתיים לאחר מותה, בשנת 2003, המחברת האנונימית זוהתה כמרתה הילרס, כתבת העיתון סידוייטשה צייטונג. היא זוהתה על ידי עורכת הספרות הגרמנייה יינס בריסקי, אשר אמרה כי המחברת הייתה עיתונאית שעבדה במגזינים ועיתונים בתקופת הנאצים, ואשר עבדה גם כתעמולנית בזמן הרייך השלישי ועסקה בכתיבת חוברת גיוס לחיל הים, אך כנראה לא הייתה חברה במפלגה הנאצית. היומן מתאר חוויות אישיות של המחברת בתקופת הכיבוש של ברלין על ידי הסובייטים בתום מלחמת העולם השנייה, מסביר רבות את הזוועות ואת המאבק של התושבים כדי לשרוד. הסופר הגרמני קורט מארק (ק. וו. צראם) היה אחראי על הפרסום הראשוני של היצירה בארצות הברית ב-1954. בספטמבר 2003 (כאשר זהות האלמונית התגלה לראשונה), בקשות הגישה ליומנים המקוריים לא היו מובנים מאליהם, וכתב העיתון ברלינר צייטונג אימת את היומן כיומן אותנטי, בשל הביקורות על כך שהטקסט עצמו עבר שינויים, שנעשו בין היומן בכתב יד הראשוני לכתב היד מודפס שתורגם לאנגלית, כמו גם שהיומן פורסם כעשור לאחר האירועים המדוברים, וכי קיימים פערים קטנים בין המהדורות. לאחר שוולטר קמפובסקי בחן את ההערות ביומן, מטעם בית ההוצאה לאור הוא ציין כי היומן היה אמיתי אף שהספר שפורסם מכיל חומר שלא כתוב ביומן. אנטוני ביווֹר, היסטוריון בריטי שכתב היסטוריה מפורטת על הקרב על ברלין, אישר את אמיתות היומן על ידי השוואת התוכן עם הידע המפורט שלו של התקופה ומקורות ראשוניים אחרים שצבר. הסרט אנונימה - אישה בברלין (Anonyma - Eine Frau in Berlin) מ-2008, המבוסס על הספר, הוא סרטו של הבמאי מארק פרברבוק. לאחר שנאנסה על ידי מספר חיילים סובייטים, גיבורת הסרט, מרתה הילרס (בגילומה של השחקנית נינה הוס), מפתה את קצין הפיקוד הסובייטי, אנדריי, לצורכי הגנתה. לאחר סירובו הראשוני הקר, הקצין מתפתה ומחליט להגן עליה ולסייע לה, אלא שעד מהרה הוא מגלה שהסיוע לה הוא יקר בהרבה משחשב. הקרב על ברלין מבצע ברברוסה צא וראה יומן ברלין מאת רות אנדריאס-פרידריך אתר האינטרנט הרשמי של אישה בברלין "אישה בברלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יומנה של אישה לא יהודיה, ממתנגדי הנאציזם, שנותרה בברלין מתוך בחירה, אשר יחד עם עשרות בודדות של גרמנים אנטי-נאצים אחרים ניסתה לעזור ליהודי העיר. לא היה זה דבר של מה בכך לעבור גם את השלטון הרוסי, לאחר מפלת הנאצים. 350 עמודים. בספר נכלל שיר בגרמנית, שנכתב על ידי אחד מבני חבורתה של המחברת, שהוצא להורג.
שרה ראמוס

שרה אמילי ראמוס (באנגלית: Sarah Emily Ramos; נולדה ב-21 במאי 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה. התפרסמה בסדרות הטלוויזיה "חלום אמריקאי" ו"הורים במשרה מלאה". ראמוס נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה לאב פיליפיני ולאם אמריקאית ממוצא יהודי. החלה לפתח את כישורי משחק שלה כשהייתה בת 9, בסדנאות למשחק שבמרכז לוס אנג'לס והופיעה בפרסומות. היא סיימה בהצטיינות את לימודיה אוניברסיטת קולומביה במאי 2015. ראמוס החלה את הקריירה שלה בגיל צעיר מאוד וכיכבה בפרסומות טלוויזיה שונות, אך זכתה לתשומת לב רבה כאשר שיחקה בין התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "חלום אמריקאי" ברשת NBC, בה גילמה את אחותה הקטנה של הגיבורה הראשית מג פריור (בריטני סנואו). על תפקידה זה קיבלה מועמדות לפרס האמן הצעיר. בשנת 2006 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת The CW, "בורחים", בתפקיד של האנה רידר / קייט הולנד, בתם של דוני וולברג ולזלי הופ. בשנת 2010 החלה ראמוס לככב בקומדיית המצבים "הורים במשרה מלאה" של רשת הטלוויזיה NBC, בתור תלמידת התיכון האדי ברייבמן. היא שיחקה בסדרה לכל אורך הסדרה, עד לסיומה ב-2015 לאחר 6 עונות. בשנת 2016 שיחקה בקומדיה המצליחה "המדריך לסינגלס" לצידן של דקוטה ג'ונסון ורבל וילסון. ביולי 2016 הודיעה ראמוס באמצעות המדיה החברתית כי היא נמצאת במערכת יחסים עם הבמאי מאט ספייסר, אשר נמשכת מאז 2013. ביולי 2019 השניים התארסו.בדצמבר 2020, ראמוס הודיעה באמצעות אינסטגרם שהיא וספייסר נישאו ב-25 באוקטובר 2020. למה לעצור עכשיו (2012) המדריך לסינגלס (2016) סלאש (2016) אנחנו לא שייכים לכאן (2017) הילד למטה (2018) Ask for Jane‏ (2018) חלום אמריקאי (2005-2002) סקראבס (2005) קרוב לבית (2006) בורחים (2006) חוק וסדר (2007) המכשפים מווייברלי פלייס (2008) ללא עקבות (2008) שקר לי (2009) הלוחשת לרוחות (2009) הורים במשרה מלאה (אנ') (2012-2010, 2015-2014) איש משפחה (2011) - דיבוב רובוט צ'יקן (2012) - דיבוב מרפאה פרטית (2013) היסטוריה שתויה (2016) הרומן (2016) ארוכה הדרך הביתה (2017) מידנייט טקסס (2018-2017) לייקרס: קבוצה מנצחת (2022) שרה ראמוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרה ראמוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה ראמוס, באתר AllMovie (באנגלית) שרה ראמוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
When Love Takes Over

When Love Takes Over (בתרגום חופשי: כשאהבה משתלטת) הוא שיר של הדי.ג'יי הצרפתי, דייוויד גטה. השיר הופץ כסינגל הראשון מתוך אלבומו הרביעי, One Love, ב-21 באפריל, 2009 על ידי וירג'ין רקורדס. השיר נולד כאשר גטה השמיע את הגרסה האינסטרומנטלית שלו במהלך הופעה, בקיץ 2008. הזמרת האמריקאית, קלי רולנד, אהבה את השיר ושכנעה את גטה לתת לה להקליט לשיר גרסה קולית. מילות השיר עוסקות באופוריה שמרגיש מישהו שמתאהב באחר. השיר זכה לשבחי הביקורות אשר רובן ציינו את התוספת הקולית העוצמית והרגשית של רולנד אשר הפכו את השיר לזכור ביותר מהאלבום, One Love. השיר זכה להצלחה במצעדים ברחבי העולם. הוא הפך לסינגל המצליח ביותר של גטה בבילבורד האמריקאי, מכר תקליטי פלטינה ו-5 תקליטי זהב ברחבי העולם וזכה בפרס גראמי. מקור: מידע על הסינגל "When Love Takes Over" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "When Love Takes Over" באתר AllMusic מידע על היצירה "When Love Takes Over" באתר Discogs מילות השיר "When Love Takes Over" באתר Genius סרטון השיר "When Love Takes Over" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "When Love Takes Over" באתר ספוטיפיי מידע על When Love Takes Over, במצעד הבילבורד האמריקאי, allmusic.com מידע על When Love Takes Over, במצעד הבריטי הרשמי מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד הגרמני מידע על When Love Takes Over, באתר מצעד דנמרק מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד הנורווגי מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד הספרדי מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד הפיני מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על When Love Takes Over, באתר המצעד השוודי זוכי פרסי גראמי ה-52 - 2009, אתר גראמי הרשמי
Pumped Up Kicks

Pumped Up Kicks הוא שיר של להקת האינדי פופ האמריקנית Foster the People. השיר יצא במקור לשווקים בספטמבר 2010 בתור סינגל הבכורה של הלהקה ונכלל בהמשך באלבום הבכורה של הלהקה "Torches". השיר נכתב והוקלט על ידי סולן הלהקה מארק פוסטר. השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני ונשאר במקום זה במשך שמונה שבועות ברציפות, מה שהפך אותו לשיר הרוק האלטרנטיבי הראשון שהגיע לחמשת השירים בפסגת המצעד מאז שלהקת קינגס אוף ליאון הצליחו להביא את שירם "Use Somebody" לפסגת המצעד במהלך בשנת 2009. השיר מאופיין בשילוב של מוזיקה קצבית ועליזה עם טקסט קודר הכתוב מנקודת מבטו של נער מטורף אשר מתכנן לבצע מעשי רצח. הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ג'וזף גייגר וצולם במיקומים שונים ברחבי לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו כאשר לאורך הקליפ נכללו קטעי וידאו בהם הלהקה מופיעה בברים שונים. הקליפ מכיל גם קטעי וידאו שונים בהם חברי הלהקה צולמו בעת פעילויות אחרות, כגון משחק פריסבי, שתיית בירה, וגלישת גלים. הווידאו קליפ הגיע למקום ה-21 במצעד הווידאו קליפים הקנדי MuchMusic Countdown. אתר האינטרנט הרשמי של Pumped Up Kicks מידע על היצירה "Pumped Up Kicks" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Pumped Up Kicks" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Pumped Up Kicks" באתר Discogs סרטון השיר "Pumped Up Kicks" באתר יוטיוב הקליפ לשיר באתר יוטיוב. MuchMusic Countdown
ואדי חנין

ואדי חנין (בערבית: وادي حنين) היה כפר ערבי בנפת רמלה ששכן בצמוד למושבה נס ציונה (ממזרח לרחוב ויצמן). הכפר, שהוקם בשנות העשרים של המאה ה-20 ותושביו התפרנסו בעיקר ממסחר ושירותים, ננטש במהלך מלחמת העצמאות ורוב בתיו נהרסו. חלק מקרקעות "ואדי חנין" נרכשו על ידי מייסדי המושבה נס ציונה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. ראשיתו של הכפר בשנת 1926 כיוזמה פרטית של ערבי מחמולת אבו ג'בר מן הכפר הערבי הסמוך סרפנד אל-חראב (ער'). החמולה עסקה בגידול אבטיחים ולכן הוא הקים סוכת אבטיחים לצד הדרך הראשית יפו-עזה. העסק שגשג והפך תוך זמן קצר למבנה קבע שכלל חנות כלבו ובית קפה. עיסוקם של רבים מבני נס ציונה בפרדסנות הצריך כוח אדם עונתי רב ואפשר לערבים רבים מן הסביבה להשלים כך את הכנסותיהם. בנוסף, תנופת הפיתוח במושבות נס ציונה, ראשון לציון ורחובות הסמוכות, יצרה מקומות עבודה רבים נוספים לערביי הסביבה. מיקומה של נס ציונה על צומת דרכים (הדרך הראשית יפו-עזה והדרך מרמלה לנבי רובין), שימש גם הוא גורם להתיישבות הערבים במקום והם בנו את בתיהם בצמוד ליישוב העברי. במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1931 נמנו בוואדי חנין 280 תושבים ב-55 בתים. חברת האוטובוסים הערבית שהפעילה קו מיפו לעזה הקימה תחנה בכפר ומשרד בצמוד אליה. בשנת 1934 החל מוח'תאר הכפר, שוקרי אל-תאג'י, בבניית מסגד בכפר. בכפר לא היה בית ספר וילדי הכפר למדו בבית הספר בכפר הסמוך סרפנד אל-חראב. במהלך שנות ה-40 הכפר הפך למקור האספקה המרכזי של תושבי האזור בשל מיקומו האסטרטגי על הדרך הראשית מיפו דרומה.[דרוש מקור] בסקר הכפרים ב-1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר בכ-1,620 מוסלמים. שטח הכפר נאמד ב-5,401 דונם, מהם 3,211 דונם בבעלות יהודית. אוכלוסייתה של נס ציונה הסמוכה נאמדה ב-1,760 יהודים. עם פרוץ מלחמת העצמאות והתערערות המצב הביטחוני עזבו התושבים המבוססים והעשירים יותר (למעלה מ-1,000) את הכפר בחודש ינואר 1948, בתקווה שיוכלו לשוב מאוחר יותר, ונותרו בו כ-500 תושבים. יחידות סדירות של ההגנה נכנסו לכפר ב-17 באפריל ופינו מזרחה את מעט התושבים שנמצאו בו. רוב בתי הכפר ובעיקר המבנים שהיו סמוכים לדרך הראשית נהרסו וצריח המסגד נהרס, בעוד שגוף המסגד הוסב לשמש כבית כנסת על ידי תושבי נס ציונה הסמוכה, ונקרא כיום "גאולת ישראל". השם הערבי הונצח בשמו של רחוב "עמק השושנים" היוצא מרחוב ויצמן מערבה. כ-10 בתים שרדו מן הכפר, ומשמשים כיום את המכון למחקר ביולוגי ואת המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה. מדיה וקבצים בנושא ואדי חנין בוויקישיתוף דף הכפר באתר Palestine Remembered מיכאל יעקובסון: סיבוב במסגד שהפך לבית כנסת בנס ציונה, באתר 'חלון אחורי', 30 באוקטובר 2023 איתן קלינסקי, מקור ראשון, תחנונים היסטוריים על מגורשי ואדי חנין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 במאי 2010 אברהם שלמון, נס ציונה בת 75, דבר, 24 באפריל 1958 Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, Jerusalem, 1932, מתוך אתר ה- Internet Archives נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. ואדי חנין נכבש, דבר, 18 באפריל 1948
TomTom

Tomtom היא יצרנית הולנדית של מערכות איכון עולמיות (GPS) המתמחה במיוחד בייצור מערכות GPS לשימוש אזרחי כגון מערכות ניווט והתמצאות למכוניות פרטיות. בשנת 2008 רכשה החברה את יצרנית המפות הדיגיטליות "Tele Atlas" עבור 2.9 מיליארד יורו. מטה חברה ממוקם באמסטרדם שבהולנד. בשנת 1991 אנשי העסקים ההולנדים פיטר פרנס פאוולס ופיטר חילן ייסדו את חברת "Palmtop" בהולנד. בתחילת דרכה של החברה היא התמקדה בפיתוח של יישומים עבור הדור הראשון של מחשבי כף היד. באותה העת רוב היישומים שהחברה פיתחה היו מיועדים לשימוש עסקי, אך לאור הביקוש הרב של יישומים מסוג מארגנים אישיים, החברה החלה להתמקד בפיתוח של יישומים מסחריים כגון מילונים, יישומים פיננסיים שונים, משחקי וידאו ויישומי GPS לחישוב תוואי הדרך המהיר ביותר לבעלי מכוניות. יישומים אלה החלו להימכר ברחבי העולם. שוק היישומים של מחשבי כף היד התרחב במהירות, במיוחד לאחר ההצלחה הרבה לה זכה מכשיר הפאלם פיילוט בשנת 1996 ובעקבות כניסתה של חברת מיקרוסופט לשוק מכשירי כף היד אשר החלה לשווק מכשירי כף יד מבוססי מערכות ההפעלה חלונות. חברת Palmtop פיתחה באותה העת יישומים עבור כל המכשירים הללו. בשנת 2001 שינתה החברה את שמה ל"TomTom". באותה העת השיקה את יישום הניווט "TomTom Navigator" עבור מכשירי כף יד מבוססי מערכת ההפעלה Palm OS. היישום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. כאשר באביב 2003 יצאה לשווקים הגרסה הבאה של היישום – ה-"TomTom Navigator 2", כבר היה ברור כי יש ביקוש רב למכשירי GPS ייעודיים בקרב לקוחות אשר אינם מחזיקים במחשב כף יד. בעקבות כך, באביב 2004 יצא לשווקים מכשיר ה-GPS הייעודי " TomTom Go", מכשיר ה-GPS הייעודי הראשון של החברה שהכיל מערכת ניווט לרכב בלבד. בסתיו 2004 הכריזה החברה על שחרור היישום "TomTom Mobile" לשווקים – מערכת ניווט חדשה שניתן להפעילה מהטלפון הסלולרי. גרמין מדיה וקבצים בנושא TomTom בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של TomTom (באנגלית) TomTom, ברשת החברתית פייסבוק TomTom, ברשת החברתית אקס (טוויטר) TomTom, ברשת החברתית אינסטגרם TomTom, ברשת החברתית LinkedIn TomTom, סרטונים בערוץ היוטיוב
Gettin' Over You

Gettin' Over You הוא שיר של הדי.ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בהשתתפות הזמר כריס ויליס, פרגי והצמד LMFAO. השיר הופץ כסינגל החמישי מתוך אלבומו הרביעי של גטה, One Love, ב-12 באפריל 2010 על ידי וירג'ין רקורדס. השיר הוא רמיקס לשיר "Gettin' Over" אשר יצא כסינגל שיווקי לאלבום, One Love והשתתף בו, כריס וויליס. מאוחר יותר נוספו קולותיהם של יתר האמנים. בתחילה, הזמר וויל אי. אם. היה אמור להשתתף בשיר, לצדה של פרגי אך הוא הוחלף על ידי הצמד האמריקאי, LMFAO. גטה סיפר בריאיון למגזין "דיגיטל ספיי" כי סירב לתת ללהקת הבלאק אייד פיז להקליט את גרסתם לשיר לאלבומם, The E.N.D.. במקום זאת, גטה הציע לפרגי להשתתף בשיר והיא נענתה בחיוב . השיר הפך לשירו הראשון של גטה המגיע למקום הראשון במצעד הצרפתי, ובנוסף הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם. מידע על היצירה "Gettin' Over You" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Gettin' Over You" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Gettin' Over You" באתר Discogs סרטון השיר "Gettin' Over You" באתר יוטיוב Copsey, Robert (27 במאי 2010). "Music – Interview – David Guetta". Digital Spy. נבדק ב-31 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) מידע על Gettin' Over You, במצעד הבילבורד האמריקאי, allmusic מידע על Gettin' Over You, במצעד הבריטי הרשמי מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Gettin' Over You, באתר מצעד דנמרק מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד הנורווגי מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד הספרדי מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Gettin' Over You, באתר המצעד השוודי
פוליו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... "פּוליו" - כינויה הנפוץ של המחלה שיתוק ילדים נגיף הפּוליו – הנגיף הגורם למחלת שיתוק הילדים (הידועה בכינויה "פּוליו") ואחריה ללקות מסוג שיתוק פוסט-פּוליו פוליו (נייר) – גודל גיליון דפוס של 15 על 12 אינץ' (38.2 × 30.5 ס"מ) איל פוליו (Il Foglio) - יומון איטלקי מהדורת הפוליו הראשונה – ה"פוליו" - ההוצאה הראשונה של כל כתבי ויליאם שייקספיר, 1623 אישים ודיוס פּוליו – עבד משוחר ראוותן ורצחני בתקופת אוגוסטוס גאיוס אסיניוס פּוליו – מדינאי והיסטוריון רומאי מרקוס ויטרוביוס פּוליו – אדריכל רומאי (ויטרוביוס)
מיכל פרידמן

מיכל (רגינה) פרידמן היא חוקרת ופרופסור חבר בגמלאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. שימשה בעבר כראש החוג. פרידמן הייתה ממקימי החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, יחד עם יהודה ג'אד נאמן ואברהם הפנר. מחקריה עוסקים בקולנוע הישראלי, הקולנוע הנאצי, הקולנוע הגרמני החדש וראשית הקולנוע הגרמני, קולנוע צרפתי, אוטוביוגרפיה קולנועית וטראומה. פרידמן נשואה לזאב והיא אימם של השחקן טל פרידמן, התסריטאי יובל פרידמן והמרצה לתקשורת ד"ר אריאל פרידמן. נירית אנדרמן, כנס קולנוע לכבוד פרופ' מיכל פרידמן, באתר הארץ, 15 בינואר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגור סמולניקוב

איגור אלכסנדרוביץ' סמולניקוב (ברוסית: Игорь Александрович Смольников; נולד ב-8 באוגוסט 1988 בקאמנסק אוראלסק שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי. איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של קבוצת לוקומוטיב מוסקבה. הוא שיחק בשורות טורפדו מוסקבה לפני שהבחינו בו ציידי הכישרונות של הקבוצות הגדולות בליגת העל הרוסית. הוא שיחק בלוקומוטיב עד במרץ 2009 זו השאילה אותו לאורל מיקטרינבורג. במדיה שיחק 12 משחקים לפני שהושאל שוב, הפעם לצ'יטה. בנובמבר 2009 חזר להרכב לוקומוטיב והיה אמור תחילה להיות מושאל לקבוצת המילואים של לוקומוטיב, לפני שהועבר לבסוף לקבוצה העיקרית. הוא שיחק כמה משחקים במדי לוקומוטיב בליגת העל הרוסית, ובסוף יולי הוזמן לנבחרת הצעירה, אבל לבסוף ישב על הספסל במשחק הניצחון נגד לטביה. באוגוסט 2011 הושאל לרוסטוב וביוני 2012 עבר לקרסנודאר. ב-13 באוגוסט 2013 זניט סנקט פטרבורג וקרסנודאר הגיעו להסכמה לפיה סמולניקוב יעבור לזניט תמורת 6 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט ערך ב-17 באוגוסט 2013 במשחק נגד אנז'י, וב-9 באוגוסט 2014 הבקיע במדי זניט את שער הבכורה שלו והבקיע את שער הניצחון על דינמו מוסקבה ב-13 בספטמבר 2014, במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2 לזניט. ביולי 2020 עבר לקרסנודאר תמורת חוזה לשנתיים. הוא שיחק במדי קרסנודאר בליגת האלופות וערך את הופעת הבכורה במשחק הגומלין של סיבוב המוקדמות השלישי מול פאוק סלוניקי, ב-30 בספטמבר 2020, במשחק שבו הוא בישל את 2 שערי הניצחון של קרסנודאר שהבטיחה למועדון השתתפות ראשונה בהיסטוריה בשלב הבתים של המפעל. בתום עונת 2020/2021 שוחרר מהקבוצה לקראת עונת 2021/2022 חתם בארסנל טולה. סמולניקוב היה בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 ביורו 2007 עד גיל 19, הנבחרת הצליחה לגבור על אנגליה וצ'כיה במשחקי המוקדמות, אף שבטורניר עצמו כשלה להעפיל משלב הבתים. הוא שיחק במדי רוסיה במשחק הידידות נגד קוריאה הדרומית ב-19 בנובמבר 2013. הוא צורף להרכב הנבחרת ליורו 2016 בצרפת, לגביע הקונפדרציות 2017 ברוסיה ולמונדיאל 2018. במשחק נגד אורוגוואי צבר שני כרטיסים צהובים ונאלץ לרדת מהמגרש בעקבות כך, כבר במחצית הראשונה. איגור נשוי לעיתונאית יקטרינה סמולניקובה. לשניים 2 ילדים. מדיה וקבצים בנושא איגור סמולניקוב בוויקישיתוף איגור סמולניקוב, באתר Transfermarkt איגור סמולניקוב, באתר Soccerway איגור סמולניקוב, באתר WorldFootball.net איגור סמולניקוב, באתר National Football Teams איגור סמולניקוב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן (אורכב 14.10.2011 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית) Официальная заявка ФК «Чита» на сезон 2009 года Смольников опять тренируется с «Локомотивом» Евгений Харлачев: «Кадровые проблемы нас не останавливают» Игорь Смольников — «Локомотив» Смольников приглашен в молодёжную сборную России Текстовая трансляция матча молодёжных сборных России и Латвии на championat.ru Игорь Смольников перешёл в ФК «Краснодар» "Протокол матча Зенит - Анжи". "Протокол матча Зенит - Торпедо". "Россия победила Корею". rfs.ru. Российский Футбольный Союз. 2013-11-19. "Екатерина Смольникова: майку Криштиану Роналду продали за два миллиона. Месси — чуть больше, чем за один". Спорт-Экспресс. 2018-06-16.
אילנה בית אל

אילנה בית אל היא היסטוריונית, עיתונאית ופרשנית ממוצא ישראלי המתגוררת בבריטניה. למדה היסטוריה באוניברסיטת תל אביב וקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת לונדון. שימשה כעמיתת מחקר בקרן רוטר של גרין קולג' באוקספורד וכמרצה באוניברסיטת תל אביב. בית אל הייתה נציגת ישראל באו"ם בנושאי זכויות אדם ונשים. בין השנים 1995 ל-1997 שימשה כאנליסטית במשלחת האו"ם לבוסניה הרצגובינה ובין השנים 1999 ל-2000 שימשה כיועצת בכירה במחלקה המדינית של האו"ם בנושא בוסניה. בין השנים 2002 ל-2005 שימשה כעורכת של כתב העת European Voice מבית האקונומיסט. כיום היא בעלת טור בעיתון הגרדיאן. בשנת 1999 יצא ספרה הראשון, Conscripts: lost legions of the Great War, בהוצאת Sutton. הספר עסק במגויסים הבריטים במלחמת העולם הראשונה. בית אל חיברה יחד עם רופרט סמית (Rupert Smith), גנרל בריטי בכיר בדימוס, את הספר The Utility of Force: The Art of War in the Modern World. הספר יצא לאור בהוצאת Knopf בשנת 2007 והוא עוסק בלוחמה בעידן המודרני. בשנת 2011 חיברו השנים ספר נוסף בשם The Age of Insecurity, אשר יצא לאור בהוצאת HarperCollins. טוריה של בית אל באתר הגרדיאן
ליונל פיינינגר

ליונל צ'ארלס אדריאן פיינינגר (Lyonel Charles Adrian Feininger, ‏17 ביולי 1871 – 13 בינואר 1956) היה צייר גרמני-אמריקאי ממוצא יהודי, ממובילי התנועה האקספרסיוניסטית. פיינינגר נולד בניו יורק. אביו, קארל פיינינגר, היה כנר ממוצא יהודי גרמני, ואמו, אליזבת, הייתה פסנתרנית וזמרת. מגיל צעיר ניגן בפסנתר ובגיל 16 נסע עם משפחתו לברלין. תחילה חשב להשלים את לימודיו במוזיקה, אולם בגרמניה החליט לעסוק באמנות. פיינינגר התקבל לאקדמיה לאמנות בברלין, ובשנת 1891 החל לעבוד כקריקטוריסט ומאייר. בשנת 1901 הוא התחתן עם אחותו של מברו אדמונד פירסט. ב-1906 הם עברו לפריז. ב-1911 הציג ב"סלון האמנים העצמאים", שם הכיר את יצירותיהם של האמנים הקוביסטים והושפע מן התפיסה הגאומטרית הקוביסטית. ב-1912 פיתח פיינינגר קשרים עם חברי הקבוצה האמנותית "הגשר", ובפרט עם אריך הקל וקרל שמידט-רוטלוף. בשנים 1919–1932 לימד בבית הספר באוהאוס, עד 1925 בויימאר ובהמשך בדסאו. קרל גרוסברג היה בין תלמידיו. פיינינגר היה חבר בקבוצת "ארבעת הכחולים" (Die Blaue Vier), יחד עם פאול קלה, וסילי קנדינסקי ואלכסיי פון ז'אבלנסקי. הקבוצה הוקמה ב-1923, וקיימה הרצאות ותערוכות משותפות, ביניהן תערוכה בארצות הברית ב-1924. עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הקשתה על חייו של פיינינגר. יצירתו סווגה כאמנות מנוונת, בית הספר "באוהאוס" נסגר, והוא ואשתו היו ממוצא יהודי. בני הזוג הגרו לארצות הברית בשנת 1936. פיינינגר נפטר בניו יורק בשנת 1956, בגיל 84. ב-2011 הוצגה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית תערוכה רטרוספקטיבית מיצירותיו. ב-1901 נישא פיינינגר לקלרה פוּרסט, ביתו של הצייר גוסטב פורסט. נולדו להם שתי בנות. ב-1905 נפרד ממנה אחרי שפגש את יוליה ברג (1881–1970). פיינינגר וברג נישאו ב-1908. בניהם היו הצלם אנדראס פיינינגר (1906 - 1999)‏, לורנס פיינינגר (1909–1976), ותאודור לוקס פיינינגר (1910 - 2011), שנודע כצלם וצייר. מדיה וקבצים בנושא ליונל פיינינגר בוויקישיתוף מסמכי ליונל פיינינגר בספריית אוניברסיטת הרווארד ‏ Father and son at the Bauhaus, מאת ת. לוקס פיינינגר, The Christian Science Monitor, ‏ 12 בספטמבר 1983 ביוגרפיה מאת אלה טל באתר רשת עמל ביוגרפיה (באנגלית) באתר Art Directory ליונל פיינינגר כמאייר באתר toonopedia לאמנות האיור פרויקט ליונל פיינינגר לפרסום יצירותיו ליונל פיינינגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ליונל פיינינגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליונל פיינינגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליונל פיינינגר, באתר Discogs (באנגלית) ליונל פיינינגר באתר הספרייה והמוזיאון לקריקטורות באוניברסיטת מדינת אוהיו "הקתדרלה", תחריט של פיינינגר למניפסט היסוד של הבאוהאוס, אפריל 1919, באתר הניו יורק טיימס ‏ Lyonel Feininger: At the Edge of the World באתר מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית Andreas Feininger, 92, Dies; Portrayed New York in Photos, הניו יורק טיימס, 20 בפברואר 1999 ‏ T. Lux Feininger, Photographer and Painter, Dies at 101, הניו יורק טיימס, 13 ביולי 2011
סנטרם (ברזיל)

סנטרם (בפורטוגזית: Santarém; מבוטא "סַנְטָרֵיְין") היא עיר במדינת פארה שבצפון ברזיל, בסמוך לשפך נהר טפז'וס לאמזונאס. זוהי העיר החמישית בגודלה לאורך האמזונאס, אחרי מנאוס, בלם, איקיטוס (שבפרו) ומקאפה, ובשנת 2011 התגוררו בה כ-297 אלף תושבים. העיר נוסדה ב-22 ביוני 1661, והייתה העיר השנייה שהקימו הפורטוגלים בצפון ברזיל, אחרי בלם. היא נקראה בתחילה אלדיאה דוס טפז'וס (Aldeia dos Tapajós, "כפר טפז'וס"). בשנים הבאות הגיעו לאזור מיסיונרים ישועים, שהחלו לפעול בקרב התושבים האינדיאנים באזור. ב-1697 הושלמה בניית מבצר לשם הגנה על היישוב. מבצר זה אינו קיים עוד. ב-14 במרץ 1758 העניק לה מושל גראו פארה מעמד של עיירה, ושמה שונה לסנטרם, על שם העיר סנטרם שבפורטוגל. ב-24 באוקטובר 1948 הוכרזה כעיר. מיקומה של סנטרם, במפגשם של שני נהרות המהווים עורקי תחבורה חשובים, ובאמצע הדרך בין מנאוס לבלם, הפכו אותה למרכז כלכלי ותעבורתי חשוב. עיקר כלכלתה מבוססת על מסחר ושירותים, ואולם יש בה גם תעשייה (בעיקר עץ ומוצריו ומוצרי מזון המבוססים על תוצרת חקלאית ודגים). בסביבתה של העיר גידולים חקלאיים רבים כאורז, סויה ומניהוט מצוי. העיר מהווה גם יעד תיירותי, בשל מספר מוקדי משיכה לתיירים המצויים בסביבתה. בתחום שיפוטה נמצאת העיירה אלטר דו שאו הידועה בשל חוף הנהר שלה, המזכיר במראהו חוף ים. חופים נוספים מצויים הן לאורך נהר האמזונאס והן לאורך נהר טפז'וס. סנטרם היא גם שער הכניסה ליער הלאומי טפז'וס, המשתרע על פני כ-5,450 קמ"ר ולפארק הלאומי אמזוניה, המשתרע על פני 9,940 קמ"ר. במרחק הפלגה של שעות ספורות מהעיר מצויות העיירות מונטה אלגרה, שבסמוך לה ציורי הסלע הקדומים ביותר שנמצאו בברזיל, והם בני כ-11 אלף שנים, ואלנקר, שבסביבתה מפלים מרשימים ותצורות סלע נאות. פרט לנמל, משרת את סנטרם גם נמל התעופה סנטרם-מאסטרו וילסון פונסקו, בו פועלות חמש חברות תעופה המקיימות טיסות סדירות לערים שונות בברזיל. כבישים מחברים את סנטרם עם כמה מהערים הסמוכות לה, וכביש 163 מחבר אותה עם העיר קויאבה, 1,780 ק"מ דרומית ממנה. עם זאת, רק 44% מהכביש סלולים, ובעונה הגשומה הדרך בלתי עבירה עקב הבוץ. מדיה וקבצים בנושא סנטרם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטרם סנטרם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שמורת הדסים

שְׁמוּרַת הֲדַסִּים היא שמורת טבע מוכרזת הנמצאת בפאתי כפר הנוער הדסים שבשרון, בקרבת היישובים כפר נטר, אבן יהודה וקדימה. כיום השמורה סגורה לקהל למטרות שיקום, לאחר שהתחוללה בה שרפה. בשנת 1947, עם הקמת כפר הנוער הדסים, החל אבינועם קפלן, מורה בכפר לטפח חלקה בפתאי אדמות הכפר יחד עם התלמידים. בשנת 1965, לאחר שנחקק חוק שמורות הטבע והגנים הלאומיים, הייתה שמורה זו בין הראשונות שהוכרזו בישראל. בשמורה מיני צמחים המהווים דוגמה נדירה לצמחיית השרון, ביניהם אלון תבור לוטם מרווני, קורנית מקורקפת, גולנית ערבית וקידה שעירה. השמורה הייתה חלק מיער השרון שכיסה בעבר את מרביתו של השרון. בסמוך לשמורה נמצאת גבעה המכונה "גבעת ורה", על שם ד"ר ורה ויצמן, ממקימות ויצו, ובה בית עלמין קטן שבו טמונים מייסדי הכפר. אודות השמורה