laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ו באדן

ג'וסף אנטוני באדן השני (באנגלית: Joseph Anthony Budden II) אשר ידוע בשם הבמה שלו ג'ו באדן הוא ראפר אמריקאי. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בשנת 1997 אך לא הוציא אף אלבום עד 2003 ולא זכה לפרסום רב. הפריצה הגדולה באה בעקבות הסינגל "Pump It Up" ב-2003 מתוך אלבום הבכורה שלו "Joe Budden". הסינגל נכלל גם בפסקול של הסרט "2 מהיר 2 עצבני". בשנת 2004 החל באדן לעבוד על אלבומו השני "The Growth". אולם, האלבום נגנז על ידי חברת התקליטים שלו דאף ג'אם. בעקבות זאת עזב באדן את דאף ג'אם וחתם ב"אמלגם דיגיטל". על מנת לא לאכזב את המעריצים ולא להיעלם ממפת ההיפ הופ, באדן השתתף והוציא מספר מיקסטייפים. בשנת 2008 הוציא שני אלבומי אינדי: האלבום "Mood Muzik 3: The Album" ו-"Halfway House". אלבום אולפן שני שלו יצא בפברואר 2009 ונקרא: "Padded Room". האלבום לא הצליח והגיע רק למקום ה-42 במצעד הבילבורד. 2003 - Joe Budden (הוצאה: אמלגם דיגיטל) 2009 - Padded Room (הוצאה: אמלגם דיגיטל) 2008 - Mood Muzik 3: The Album 2008 - Halfway House 2003 - Mood Muzik: The Worst Of Joe Budden 2006 - Mood Muzik 2: Can It Get Any Worse?‎ 2007 - Mood Muzik 3: For Better or for Worse מדיה וקבצים בנושא ג'ו באדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ו באדן ג'ו באדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ו באדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ו באדן, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ו באדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ו באדן, באתר דיזר ג'ו באדן, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ו באדן, באתר Discogs (באנגלית) ג'ו באדן, באתר Songkick (באנגלית) ג'ו באדן, באתר Genius ג'ו באדן, באתר בילבורד (באנגלית)
אסכולת שיקגו (ספרות)

אסכולת שיקגו בחקר הספרות, הידועה גם כנאו-אריסטוטליות, התפתחה בשנות העשרים – שנות הארבעים באוניברסיטת שיקגו. לעיתים מתייחסים אליה כסוג של פורמליזם, אולם לרוב היא מתוארת כתגובת נגד לאסכולת הביקורת החדשה. בעוד שאנשי הביקורת החדשה שמו דגש על ה"צורה" בספרות, ובמה שאריסטו כינה "דיקציה", הלשון, אסכולת שיקגו נטתה לגישה הוליסטית יותר, המסתמכת על הרשימה ההיררכית האריסטוטלית שב"פואטיקה" של האלמנטים בסיפור. לפי אריסטו ואסכולת שיקגו, הדבר ההכרחי ביותר בסיפור הוא העלילה, לאחריו הדמויות, המחשבה, ולאחר מכן הלשון. אנשי האסכולה התייחסו פחות לשני המרכיבים האחרונים ברשימה האריסטוטלית, הנעימה והחיזיון, משום שאלה אינם על-מדיומליים (הם מתייחסים בבירור למחזה, ולא לכל יצירה). מלבד ההתייחסויות המפורשות של חוקרי האסכולה ל"פואטיקה" של אריסטו, גישתה האריסטוטלית של האסכולה באה לידי ביטוי בעיקר בדגש שהיא שמה על התכלית. האסכולה יוצאת מתוך גישה פונקציונליסטית. כלומר, לא די בגילויו של מבנה מסוים ביצירה, יש להבין מה תכליתו באותה יצירה. עיקר ההבדל, אם כן, בין אסכולה זו לבין הפורמליזם הרוסי או הסטרוקטורליזם הוא מתודולוגי. כמו כן, אסכולת שיקגו ניסתה להרחיב את המונח האריסטוטלי קתרזיס, וטענה כי הוא מתייחס לאפקט שהיצירה הדרמטית מייצרת, ולהשתמעויות המוסריות של אפקט זה. הפרשנויות שלהן היו לרוב הומניסטיות. כתוצאה, האסכולה ספגה ביקורת לפיה היא הסתמכה יותר מדי על הכללות רחבות על טבע האדם, והתעלמה מהשוני שבין תרבויות. מאוחר יותר ניסו אנשי האסכולה לאמץ פלורליזם במקום הומניזם, אולם עדיין ביקרו אותם על גישה אירופוצנטרית ברובה. חוקרים חשובים מהאסכולה הם רונלד ס. קריין ואלדר אולסון. כמו כן, ויין בות' וג'יימס פלאן המשיכו במסורת האסכולה. Tragedy and the Theory of Drama (אולסון) Critics and Criticism – אוסף מאמרים שנערך על ידי קריין The Rhetoric of Fiction (בות') תורת הספרות אריסטו הפואטיקה (ספר) נרטולוגיה דובר (ספרות), מחבר מובלע קומדיה, טרגדיה אסכולת שיקגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסכולת שיקגו באתר אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית)
אהרן מרדכי כהן

אהרן מרדכי הכהן (1914–1997), היה פרופסור לרפואה וחוקר מחלת הסוכרת. כהן נולד בירושלים בשכונת זיכרון טוביה, לבוליסה ורפאל חיים הכהן. הוא היה הבכור מבין שבעה אחים ואחיות. אביו היה מראשי העדה הפרסית בירושלים, חבר הוועד הלאומי וממייסדי בית הכנסת אוהבי ציון. כהן למד בבית הספר אליאנס בירושלים, ואחר כך בגימנסיה העברית רחביה. הוא נסע ללמוד רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות שבלבנון. עם סיום לימודי הרפואה, חזר לירושלים והחל לעבור בבית החולים הדסה הר הצופים. הוא היה מראשוני הרופאים ילידי הארץ שעבדו במוסד. בראשית שנות ה-40, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי ושירת בגדוד הסקוטי במצרים, סודאן ואריתריאה. לאחר מכן עבר לשרת בבריגדה היהודית כרופא קרבי ביחידה בלוב, באיטליה, בגרמניה ובהולנד. עם שובו ארצה חזר לעבוד בבית החולים הדסה. עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ושימש כקצין הרפואה הפיקודי של מחוז ירושלים בתקופת המצור. עם שחרורו מצה"ל, מונה למנהל מרפאות החוץ של בית החולים הדסה. בשנת 1955, נשלח לאוניברסיטת הרווארד בבוסטון, שם התמחה בנושא התזונה, מתוך מטרה להקים יחידה לסוכרת בבית החולים הדסה. בשנת 1956 שב לארץ, הקים את מעבדת האיזוטופים למחקר אנדוקריני והחל בסדרת מחקרים בעניין הרקע התזונתי של מחלת הסוכרת. במחקריו, שזכו לתהודה בינלאומית רחבה, מצא כי בקרב אוכלוסיית העולים החדשים מתימן נמצאה שכיחות נמוכה מאוד של המחלה לעומת האוכלוסייה הוותיקה של עולי תימן, אצלם שיעור הסוכרת היה דומה לשיעורה אצל האוכלוסייה האשכנזית. המחקר ייחס את הפער לגורם התזונתי, משום שבתימן צריכת הפחמימות, השומנים והסוכרים של היהודים הייתה נמוכה ביותר, ואילו לאחר עלייתם ארצה השתנו הרגלי התזונה שלהם ונעשו דומים לאלו של האוכלוסייה הוותיקה. ב-1956 נישא לד"ר בינה לבית שפילמן, שהייתה תלמידתו בבית הספר לרפואה, ועזרה לו במחקרים. שנה לאחר מכן נולד בנו, עו"ד משה הכהן, ממייסדי הסנגוריה הציבורית בישראל ושופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. כהן היה ממייסדי האגודה הישראלית לסוכרת ועורכו הראשון של ביטאונה "אי"ל". במהלך השנים פיתח כהן את זן החולדות "Cohen Diabetic Rat", שמפתחות באופן ספונטני את מחלת הסוכרת ומשמשות פלטפורמה חשובה במחקר המחלה. על משנתו המדעית הרצה בעשרות כנסים ברחבי העולם, ובין היתר הוזמן להרצות בוועדת התזונה של הסנאט האמריקני בוושינגטון. הוא זכה בתארים רבים מטעם ארגונים מדעיים ברחבי העולם. בארץ ייסד כהן את היחידה לסוכרת במרכזים הרפואיים של הדסה בירושלים, שימש כחבר הסנאט של האוניברסיטה העברית והעמיד דורות רבים של תלמידים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה. הוא היה ממייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל, פעל לשיפור זכויותיהם המקצועיות של הרופאים וכן היה ממייסדי קרן הפנסיה של בית החולים הדסה. בין היתר חיבר כהן את הערך "סוכרת" באנציקלופדיה העברית. במשך השנים נשאר נאמן לדת ולמסורת ושימש כגבאי בבית הכנסת אוהבי ציון, שאותו הקים אביו. ספרו של כהן על זן החולדות שפיתח(הקישור אינו פעיל) (באנגלית) מאמר על מחקרים חדשים ב"חולדות כהן" (באנגלית) אהרן מ. כהן (1914-1997), דף שער בספרייה הלאומית אהרן מרדכי כהן, באתר הרשות השופטת
טכנה

המושג "טכנה" (ביוונית: technē) מבטא את המושג "אמנות", כפי שנתפס בעת העתיקה, ומשמעותו: "כושר שכלול המיומנות האנושית ביצירה". תפיסה זו של האמנות איפשרה למיומנויות רבות, להיכנס תחת הגדרת ה"טכנה" כאמנויות ובתמורה, נדרשו ה"אמנים" להוכיח ביצוע איכותי של מלאכתם בהתאם לחוקיות שכלית-מתמטית מקובלת. את ה"טכנה" במשמעותה זו ניתן למצוא בדיונים על אמנות, של מייסדי ההגות המערבית, כגון; אפלטון על השראת המשוררים: "הם מפיקים מילים אלה, לא בזכות "טכנה" (מיומנות) כלשהי, אלא בזכות כח אלוהי". ואריסטו שרשימת האמנים בכתביו כורכת מפורשות את הפסל עם הסנדלר, קובע כי להיות אמן טוב ומיומן פירושו לבצע את "תפקידו הייחודי" וכי "אמנות היא כושר יצירה מתוך שיקול דעת". [הבהרה ל"סוגיית המלאכות" נמצאת ב"שמונה פרקים" לרמב"ם, בדיונו על "השכל המעשי"]. ה"טכנה" כהגדרת האמנות, לא היטיבה עם המוניטין של "עולם האמנות" דאז, וזאת, בשל הפקעת ההישג האנושי-אישי מפרמטרים בלתי- מדידים כ"השראה", "יחודיות" ו"רגשות", קבורתם כ"אלמנט שגעוני" או כ"אינטרוונציה אלוהית" והקרבתם על מזבח הטכניקה והאימונים הסזיפיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית השייח מוראד

בית השייח מוראד או הבית האדום הוא בית באר ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא בתל אביב, המשמש כמרכז תרבות ואמנות. הבית הוקם בסוף המאה ה-19 בראש גבעה ממערב לנחל איילון, בסמוך לדרך שחיברה בין דרך סלמה לדרך לוד. בתחילה הוקמו הבאר, הבריכה, בית האריזה, בית המגורים, האורוות והסביל שפנה לדרך, ובראשית המאה ה-20 נוספה קומת המגורים השנייה. בתחילה פעלה הבאר באמצעות אנטיליה. המים נשאבו לבריכה, וממנה הושקו הפרדסים שסביב הבית באמצעו תעלות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הותקנו בבאר משאבות המופעלות במנוע דיזל, אך אלה לא הספיקו לפעול במשך זמן רב, שכן הירידה ביצוא פרי ההדר בעקבות מלחמת העולם השנייה הביאה להפסקת פעילות הפרדס. ארבעה מבנים היסטוריים בתל אביב-יפו כונו בשם "הבית האדום". בית נוסף שכונה בשם זה היה "בית יצקר" ביפו שבו נרצחו בידי פורעים ערבים בפרעות תרפ"א ב-2 במאי 1921 יוסף חיים ברנר וחבריו. לא ידוע מי היו בעליו המקוריים של הבית, אך ידוע כי ב-1943 היה רובו בבעלות מוסטפא איוב אל עסאווי, ומקצתו בבעלות סעיד אבו ג'ולה. בשלהי תקופת המנדט הבריטי שימש הבניין את המשטרה הבריטית לחקירות. במלחמת העצמאות ננטש הבית מדייריו, ושוכנו בו עולים חדשים. הפרדסים שסביבו נעקרו, ובמקומם נבנו בשנות ה-50 שיכונים כחלק מהרחבתה של שכונת שפירא. בהמשך שכנו בבית גם בתי מלאכה שונים, בהם מפעל לבורסקאות, וחלקים ממנו שימשו ועודם משמשים למגורים. לאורך השנים סבל הבניין מהזנחה רבה, חלקים ממנו קרסו או נהרסו, ובריכת המים שלו התמלאה בפסולת. מאז 1964 הוצאו צווי הריסה לחלקים ממנו, אך כיום הוא מיועד לשימור. המבנה מחולק לשני מתחמים. המתחם הדרומי כלל את בית האריזה וחצר ששימשה בהמות. בכניסה לחצר זו שער גבוה שאפשר כניסתם של גמלים. המתחם הצפוני, שבו גם הייתה הבריכה, שימש למגורי המשפחה. הקומה התחתונה פשוטה יחסית, והיא מאופיינת בקמרונות. הקומה השנייה, המאוחרת, מפוארת מהקומה התחתונה, והיא כוללת ציורי קיר, מרצפות מעוטרות ומעקות מפורזלים. הציורים נוספו בין השנים 1910 ל-1912. חלקם כוסו בצבע עם השנים ואחרים נהרסו בדליקה שפרצה בבית, אך המרצפות שרדו. קירות המבנה נבנו מסלעי כורכר, שכוסו בטיח. הקומה השנייה כוסתה בטיח אדום, והיא שהעניקה למבנה את כינויו. קומה זו נבנתה בחלקה מבטון. בחומה הפונה לרחוב הוקם סביל מפואר לשימוש העוברים והשבים, וסביל נוסף, קטן יותר, פנה לחצר הפנימית. סביב הפרדס ננטעו עצי שיטה מלבינה. בשנת 2016 נחנך במקום מרכז תרבות ואמנות. קיר כורכר מכוסה חלקית בטיח בחצר הדרומית החצר הדרומית פתח הכניסה של מתחם המגורים בקומה השנייה. בסמוך לקשתות ניתן להבחין בשרידי ציורי הקיר המקוריים פתח הבאר ששימשה את דיירי הבית מרצפות בבית בריכת המים שמולאה בפסולת מדיה וקבצים בנושא בית השייח מוראד בוויקישיתוף בית השייח מוראד, ברשת החברתית פייסבוק עודד ביתן, הילה רון ותמר נתיב, בית השיח מוראד באתר בתי הבאר News1 | "הבית האדום" בשכונת שפירא בתל אביב, באתר www.news1.co.il
הבית האדום (פירושונים)

המונח "בית אדום" מפנה לכאן. לערך העוסק בציור מאת הצייר הישראלי אריה ארוך, ראו בית אדום (מה נשמע בבית). האם התכוונתם ל... הבית האדום – בניין שעמד בסמוך לחוף גורדון בתל אביב, ושימש את מועצת הפועלים, את הנוער העובד ואת ההגנה הבית האדום (נס ציונה) – מרכז מסחרי בנס ציונה הבית האדום (טרינידד וטובגו) – בניין הפרלמנט של טרינידד וטובגו הבית האדום (מוצא) – מפעל לבנים אדומות במוצא שהוסב בשנות השמונים למקום בילויי בניהולו של יוסי גיל הבית החום (חברון) – בניין בשכונת א-ראס בחברון המצוי במחלוקת בין יהודים לערבים, ומכונה גם "הבית האדום" בית אגודת חסידי חב"ד בישראל מכונה בישראל לעיתים "הבית האדום" בית השייח מוראד – בית באר בשכונת שפירא בתל אביב, המכונה גם "הבית האדום" בית יצקר – בית שעמד בסמוך לאבו כביר, ושישה מיושביו נרצחו בפרעות תרפ"א, וכונה גם "הבית האדום" בית לודז'יה – מבנה תלת-קומתי לשימור הממוקם ברחוב נחמני בתל אביב, אשר שימש בעבר כבית חרושת לטקסטיל של חברת "לודז'יה"; מכונה גם "הבית האדום" בית אדום (מה נשמע בבית) – ציור מאת אריה ארוך
1805

שנת 1805 היא השנה החמישית במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1805 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 23 במאי – נפוליאון בונפרטה מוכתר בקתדרלת מילאנו כמלך איטליה 3 ביוני – הסכם שלום בין הביי של טריפולי לארצות הברית מסיים את המלחמה הברברית הראשונה 22 ביולי – קרב כף פיניסטרה 21 באוקטובר – הצי של נפוליאון ביחד עם הצי הספרדי מובסים על ידי הצי הבריטי בקרב טרפלגר 28 בנובמבר – בווינה נערכת הופעת הבכורה של האופרה "פידליו" מאת בטהובן 2 בדצמבר – הצבא הצרפתי בראשות נפוליאון מנצח כוח רוסי-אוסטרי בקרב אוסטרליץ 26 בדצמבר – בעקבות קרב אוסטרליץ חותמות אוסטריה וצרפת על חוזה פרסבורג 13 בפברואר – יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, מתמטיקאי גרמניה (נפטר ב-1859) 21 בפברואר – אנג'לינה גרימקה, מתנגדת עבדות, סופרג'יסטית ופעילה פוליטית (נפטרה ב-1879) 2 באפריל – הנס כריסטיאן אנדרסן, סופר ומשורר דני (נפטר ב-1875) 15 ביוני – בטי סלומון דה רוטשילד, פטרונית אמנות ופילנתרופית (נפטרה ב-1886) 22 ביוני – ג'וזפה מציני, מנהיג בתנועה לאיחוד איטליה (נפטר ב-1872) 29 ביולי – אלכסיס דה טוקוויל, היסטוריון, איש מדע המדינה (נפטר ב-1859) 4 באוגוסט – ויליאם רואן המילטון, מתמטיקאי ואסטרונום בריטי (נפטר ב-1865) 14 בנובמבר – פאני מנדלסון, מלחינה ופסנתרנית גרמניה ממוצא יהודי (נפטרה ב-1847) 19 בנובמבר – פרדיננד דה לספס, בונה תעלת סואץ (נפטר ב-1894) 23 בדצמבר – ג'וזף סמית' הבן, איש דת אמריקאי, מייסד "כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים" הידועה ככנסייה המורמונית (נרצח ב-1844) 28 בפברואר – נפתלי הרץ וייזל, בלשן ומשורר עברי, מאבות תנועת ההשכלה היהודית (נולד ב-1725) 9 במאי – פרידריך שילר, משורר וסופר גרמני (נולד ב-1769) 25 במאי – ויליאם פיילי, פילוסוף אנגלי (נולד ב-1743) 10 ביולי – תומאס וג'ווד, צלם אנגלי, מחלוצי הצילום (נולד ב-1771) 21 באוקטובר – הוריישו נלסון, אדמירל בריטי (נולד ב-1758) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1805 התחילה ביום י"ג בשבט ה'תקס"ה (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-א' בשבט). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1805 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1805 במדע‎ ילידי 1805‎ נפטרים ב-1805‎ מדיה וקבצים בנושא 1805 בוויקישיתוף
אבי טיירי

אבי טיירי (נולד ב-25 באוקטובר 1973) הוא אתלט עבר ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל בקפיצה משולשת. הוא ייצג את ישראל בשתי אליפויות עולם (אתונה 1997 ואדמונטון 2001), שתי אליפויות אירופה (בודפשט 1998 ומינכן 2002), באוניברסיאדה אחת (פלמה דה מיורקה 1999) ובגביעי אירופה ותחרויות בינלאומיות רבות. טיירי שיחק בילדותו כדורעף ובתיכון שיחק כדורסל. הוא החל להתאמן ולהתחרות באתלטיקה ב-1990 כשהיה בן 16. מאמנו מתקופת ילדותו היה מקסים דימנשטיין. הוא קבע שיא נוער בקפיצה משולשת בתוצרה של 15.42 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בסלוניקי יוון בשנת 1991 סיים טיירי במקום 10 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.14 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בסיאול קוריאה הדרומית הוא סיים במקום 22 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.14 מטר. באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 סיים טיירי בקפיצה משולשת במקום 23 בתוצאה של 16.45 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט הונגריה הוא סיים במקום 18 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.26 מטר ובשנת 1999 באוניברסיאדה שנערכה בפלמה דה מיורקה ספרד בשנת הוא סיים במקום 11 בקפיצה משלושת בתוצאה של 15.79 מטר. באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 2001 זכה טיירי במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.42 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה באדמונטון קנדה באוגוסט הוא סיים במקום 22 בתוצאה של 16.06 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן גרמניה הוא סיים במקום 20 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.94 מטר. טיירי נאלץ לפרוש עקב פציעות חוזרות ונשנות. טיירי מתגורר בצור הדסה, נשוי לטטיאנה ואב לשלושה. קפיצה משולשת: 16.94 מטר קפיצה לרוחק: 7.35 מטר קפיצה לגובה: 2.05 מטר מדיה וקבצים בנושא אבי טיירי בוויקישיתוף אבי טיירי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) אבי טיירי (אורכב 07.01.2020 בארכיון Wayback Machine), איגוד האתלטיקה בישראל
ג'נביב נאג'י

ג'נביב נאג'י (באנגלית: Genevieve Nnaji; נולדה ב-3 במאי 1979) היא שחקנית ובמאית ניגרית. נאג'י נולדה בעיר לאגוס שבניגריה. אביה מהנדס ואמהּ מורה. היא הרביעית מבין שמונה ילדים. היא למדה בקולג' המתודיסטי לנערות בעיר ואחר כך באוניברסיטת לאגוס. היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל שמונה, באופרת הסבון "Ripples", כמו כן השתתפה במספר פרסומות בהן פרסומות לחברות משקאות. בשנת 1998, כשהייתה בת 19, הופיעה בסרט הניגרי "Most Wanted". זכתה במספר פרסים וביניהם בפרס האקדמיה האפריקנית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר, כמו כן הוכתרה כשחקנית הטובה ביותר לשנת 2001. בשנת 2004 הוציאה אלבום בשם "Logologo Line", בשיתוף עם חברת התקליטים "EKB Records". בשנת 2008 השיקה קולקציית ביגוד בשם "St. Genevieve" אשר חלק מהכנסותיה נתרמות לצדקה. מדיה וקבצים בנושא ג'נביב נאג'י בוויקישיתוף ג'נביב נאג'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'נביב נאג'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'נביב נאג'י, באתר AllMovie (באנגלית) ג'נביב נאג'י, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "List of Nominees for AMAA 2008". ScreenAfrica.com. אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "AMAA Nominees and Winners 2009". African Movie Academy Award. אורכב מ-המקור ב-5 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Silent Scandals hits movie shelves soon". Vintage Press Limited. אורכב מ-המקור ב-26 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Felicima: The cripple who loves Genevieve". אורכב מ-המקור ב-10 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Odalys García's first feature film: Ijé -The Journey". Olukole, Tope (7 באוגוסט 2010). "Nadia Bouari Visits Nigeria". Nigerian Tribune. Ibadan, Nigeria. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Genevieve, Majid Michale sparkle in Bursting Out". Vanguard. Lagos, Nigeria. 23 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Richest Nollywood Actresses". AllAfrica.com. AllAfrica Global Media. 26 בספטמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) Adedayo, Odulaja (11 במרץ 2011). "Nigeria: Plate of Sacred Lies Dotted Only by Star Factor". AllAfrica.com. AllAfrica Global Media. {{cite news}}: (עזרה)
בית הסראייה (נצרת)

בית הסראייה בעיר נצרת, הוא מבנה שהקים דאהר אל-עומר, שליט הגליל באמצע המאה ה-18, ואשר שימש כמרכז השלטוני בעיר. הבניין בן שתי הקומות הוקם בסביבות שנת 1740. הוא כלל את דירתו של אל-עומאר, אורוות ובית מעצר, ומאחר שבעת הקמתו טרם היה בעיר מסגד, שימש חלק ממנו כמקום תפילה מוסלמי עד הקמת המסגד הלבן בנצרת. לאחר דאהר אל-עומר ועד תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, המשיך המבנה ושימש את השליט המחוזי העות'מאני (הקאימקאם). בתחילת המאה ה-20 הוקם מעל המבנה מגדל שעון, אשר היה אחד משבעה מגדלי שעון שהוקמו ברחבי הארץ לציון 25 שנות שלטונו של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני. לאחר הקמת מדינת ישראל שימש המבנה את עיריית נצרת עד שנת 1991. לאחר מכן נפתחה במבנה מסעדה, ובעתיד הוא מתוכנן להפוך למוזיאון עירוני. מגדל השעון בנצרת היה אחד משבעה מגדלי שעון, שהוקמו בארץ ישראל לציון יובל 25 שנות שלטונו של עבדול חמיד השני, אם כי יש החולקים על כך. ששת המגדלים האחרים הוקמו בצפת, בחאן אל-עומדאן בעכו, בחיפה, ביפו, מעל שער יפו בירושלים ובשכם. סך הכל נבנו כמאה מגדלים כאלה ברחבי האימפריה העות'מאנית כולה. המגדל בנצרת נמוך באופן משמעותי מיתר המגדלים שנבנו בארץ, ובו קומה בודדת, אם כי גבוהה באופן יחסי. הוא בנוי בסגנון המזכיר את אדריכלות הרנסאנס, הוא רבוע ועשוי אבן גיר. בכל אחד מצדדיו קבוע חלון ביפורי שמעליו פתח עגול, ואשר בו ככל הנראה היה קבוע השעון בעבר. מבט אל חצר הסראייה מגג בניין סמוך מגדל השעון שער הכניסה שלט הסבר בכניסה למבנה מדיה וקבצים בנושא בית הסראייה בוויקישיתוף בית הסראייה באתר התיירות של נצרת
המסגד הלבן

האם התכוונתם ל... המסגד הלבן (רמלה) – מסגד בעיר רמלה, הידוע בעיקר בזכות "המגדל הלבן" הצמוד לו המסגד הלבן (נצרת) – מסגד בשוק בנצרת מסגד אל-ג'זאר בעכו - המכונה גם המסגד הלבן
המסגד הלבן (נצרת)

המסגד הלבן (ערבית: المسجد الأبيض, "אלמסג'ד אלאביד") הוא מסגד השוכן בלב השוק העירוני בנצרת. המסגד הוא המסגד העתיק בעיר וקודם להקמתו נהגו תושביה המוסלמים של נצרת להתפלל בבית הסראייה שהוקם על ידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18. חלקו הראשון של המבנה הוקם בשנת 1785 בידי מושל עכו, אחמד אל-ג'זאר. מלאכת הבנייה נמסרה בידיו של שייח עבדאללה אניני, אשר זכה בכינוי "אל-פאהום", ואשר נקבר בחצר, בצידו המערבי של המבנה. הבנייה נשלמה ב-1812 ואל-פאהום ניהל אותו עד מותו ב-1815. הוא העניק לו את הכינוי "המסגד הלבן" כסמל לתקופה חדשה של טוהרה, אור ושלום בין הדתות. המסגד מנוהל מאז על ידי צאצאיו של אל-פאהום במתכונת של וקף-דרי (הקדש משפחתי). בעבר פעלו במקום גם בית ספר ובית דין שרעי. בחזיתו של המסגד חצר קטנה, המובילה אל חללו העיקרי שבו שני אולמות תפילה. האולם המרכזי ערוך לאורך הקיר הדרומי שבו קבוע המחראב. הוא נחצה לאורכו על ידי שורה של עמודי אבן הנושאים חמש קשתות. על רצפתו שטיח בגווני ירוק ואפור החוזר על מוטיב של שורות קשתות, והקירות מסוידים בלבן, וחלקם מצופים בעץ. האולם מואר על ידי שתי שורות של נברשות. ממערב לאולם המרכזי שוכן אולם תפילה נוסף ובו שטיח דומה, ובצידו המזרחי קבוע פתח המוביל אל החצר הפנימית. החצר מקורה ברובה בלוחות פח, ולאורך קירותיה דוגמה של קשתות בצבעי לבן וירוק. בפינה הדרום-מערבית של החצר, ניצב אגן הטהרות מתומן. האגן מצופה בשיש ומעליו גג עץ. כיום שוכן במסגד מוזיאון קטן ובו מסמכים שונים, אולם תפילה נוסף לנשים וחדר מתים. המסגד מעורה בחיי הקהילה, תומך בתנועת הצופים המקומית, ומקיים פעילות לימודית ותרבותית. אולם התפילה המרכזי חצר הכניסה למסגד האולם המשני מראה בחצר הפנימית אגן ההטהרות המינבר המינבר והעיטורים שבתוכו חלל תפילה באולם הכניסה מדיה וקבצים בנושא המסגד הלבן בוויקישיתוף המסגד באתר לשכת התיירות העירונית לשכת התיירות העירונית אודות בית הסראייה בעיר
ברירה

האם התכוונתם ל... ברִירה - בחירה מלאכת בורר – אחת מל"ט מלאכות שבת כללי ברירה – כללים בפיזיקה ובכימיה באבולוציה קיימים תהליכי ברירה של ניפוי גנים ותכונות: ברירה טבעית ברירה מלאכותית ברירה זוויגית ברירת שארים ברירה (ברֵרה) - אפשרות לבחור ברירת מחדל – בחירה "אוטומטית" באין הנחיה מפורשת ברירה (הלכה) – מונח תלמודי להתבררות רטרואקטיבית ברירה כוזבת – כשל לוגי הברירה הטבעית – להקה ישראלית בורר
תסמונת דובין ג'ונסון

תסמונת דובין ג'ונסון (באנגלית: Dubin Johnson syndrome) היא תסמונת אוטוזומלית רצסיבית אשר גורמת לעליה של בילירובין מצומד (ללא עליה של אנזימי כבד- ALT, AST). תסמונת זו קשורה לבעיה ביכולת של הפטוציטים (תאי כבד) להפריש בילירובין מצומד אל המרה. לרוב, לתסמונת אין סימנים קליניים (אסימפטומטית), אולם לעיתים היא מתגלה אצל התינוק במהלך בדיקות דם. מחלה זו שכיחה אצל יהודים ממוצא פרסי (1:1,300) ומאופיינת במראה מאקרוסקופי שחור של הכבד, כתוצאה מהצטברות של פיגמנט. במחלה זו רוב הבילירובין אשר מוצאים הוא בילירובין מצומד, ערכי הבילירובין הם לרוב עד 7 מ"ג לד"ל. באופן כללי, הבילירובין הלא מצומד, (אשר נקרא גם בילירובין לא ישיר) נישא על ידי אלבומין לכבד, נפרד מהאלבומין, ונכנס לתא ההפטוציט על ידי דיפוזיה או על ידי חלבון נשא. לאחר הגיעו של הבילירובין לרשתית האנדופלסמטית של התא (ה-ER) עובר הבילירובין קוניוגציה כדי להפוך למסיס במים ולהתפנות מהגוף. הקוניוגציה היא תהליך בו הבילירובין הופך להיות מצומד לחומצה גלוקורונית על ידי האנזים UDP (שמחסור בו יוביל למחלה אחרת, תסמונת קריגלר נג'ר). לאחר הפיכתו של הבילירובין לבילירובין המצומד לחומצה גלוקורונית, הוא עובר אל מערכת המרה על ידי טרנספורטר אקטיבי הנקרא MRP2) multiple drug resistance protein 2). פגיעה בטרנספורטר זה תביא להצטברות של הבילירובין המצומד בתוך הכבד. ניתן לאבחן מחלה זו באמצעות מספר דרכים. ראשית, מחלה זו אינה מחלה חסימתית של דרכי המרה. מלחי המרה המופרשים מהכבד אינם תלויים ככל הנראה בפעילותו של הטרנספורטר הפגוע, ולכן אין כולסטאזיס, ולכן אין גרד, תופעה הנפוצה אצל חולי כולסטאזיס ואשר אינה מתרחשת במחלה זו. כמו כן, ניתן לאבחן באמצעות היחס הבלתי רגיל של קופרופורפירינים (מרכיבים בבניה של מולקולת ה- heme). במצב נורמלי, הקופרופורפירינים הדומיננטיים הם 1 ו-3, ואילו בתסמונת זו כמותו של קופרופורפירין 1 עולה מעבר ל-80%. יצוין כי על אף האמור, רמתם הכללית של הקופרופורפירינים בשתן נשמרת בתסמונת זו. למעשה, תסמונת דובין ג'ונסון היא המצב היחיד שבו עלייה בבילירובין הישיר מלווה ברמת קופרופורפירין תקינה בשתן כשמעל 80% ממנו הוא קופרופורפירין 1. בעבר אבחנו מחלה זו על ידי שימוש בברומו סולפו פטלאין-BSP, אשר עובר בדומה לבילירובין קוניוגציה ומופרש על ידי אותו הטרנספורטר-MRP2. במתן חומר זה לאדם החולה בתסמונת דובין ג'ונסון, נראה כי ההיעלמות של החומר היא כמעט כמו של האדם הבריא, אחרי 45 דקות יש מינימום של החומר בסרום, ואילו אחרי 90 דקות רמת החומר עולה בחזרה. למעשה, BSP לא מצליח להיות מופרש על ידי MRP2, וחוזר לסרום, מעיד על הבעיה הקיימת בטרנספורטר. בתסמונת רוטור (Rotor syndrome), אשר דומה קלינית לתסמונת זו, הבעיה העיקרית היא צבירה של בילירובין מצומד בתוך התא. כאשר מזריקים BSP יש היעלמות מאוד איטית ואין עלייה נוספת ברמתו, מאחר שהוא נצבר בתוך ההפטוציט. תבנית הקופרופורפירין שונה בהקשר של תסמונת רוטור. רמתו של קופרופורפירין 1 קטנה מ-80%, אולם עדיין רמתו גבוהה יותר מקופרופורפירין 3 (בנורמה אמור להיות הפוך). בנוסף בתסמונת רוטור אין פיגמנט הפטי, הכבד לא משנה את צבעו. לרוב, מדובר בפרוגנוזה טובה, ואין צורך בטיפול היות שרוב החולים הם אסימפטומטיים. מאמר אקדמי - אוניברסיטת ת"א, הפקולטה לרפואה(הקישור אינו פעיל) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.