laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרשרון

פרשרון (בצרפתית: Percheron) הוא גזע סוס עבודה כבד, אשר מקורו מעמק הואיסן (Huisne), בפרובינציית פרש (Perche) לשעבר, בצפון צרפת. זהו סוס המיועד למשיכת עגלות משא וציוד חקלאי ומכאן שיוכו לקבוצת סוסי ה"דראפט" (draught horse בבריטניה, draft horse בארצות הברית). הפרשרון הוא אחד מגזעי הסוסים החזקים והכבדים ביותר. צבעי הסוס הם בדרך כלל אפור או שחור. סוסים אלה שריריים מאוד וידועים כסוסים נבונים המוכנים לעבודה קשה. אף שמקורם המדויק אינו ברור, אבותיו של הפרשרון היו כבר בעמק פרש במאה ה-17. גזע סוס זה הושבח במקור לשימוש כסוס מלחמה. עם הזמן החלו משתמשים בו אף למשיכת עגלות נוסעים, ומאוחר יותר הפך לסוס עבודה בחקלאות ולגרירת משאות כבדים. בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 הורבעו סוסות מגזע זה עם סוס ערבי. בשלהי המאה ה-19 יוצא הפרשרון מצרפת לארצות הברית ולמדינות אחרות, ובשנת 1883 נוסד ספר הגזע של הפרשרון בצרפת. לאחר שינויים שונים, מאז 1934 מנוהל בארצות הברית ספר גזע לפרשרון. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימשו סוסי פרשרון רבים בשרות הצבא הבריטי. בשנות ה-30 סוסי פרשרון היוו 70% מכלל סוסי ה"דראפט" בארצות הברית, אולם מספרם פחת באופן ניכר לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר שנים של שפל, החל מספר סוסי הפרשרון בארצות הברית לעלות, ובשנת 2009 נרשמו כ-2,500 סייחים בספר הגזע האמריקאי של הפרשרון. סוס זה משמש אף בתחילת המאה ה-21 כסוס עבודה, בעיקר בחוות חקלאיות קטנות ופחות ממוכנות, ובצרפת חלק מענף סוסי הפרשרון מיועד לבשר. סוסי פרשרון גזעיים משמשים בעבודות יערנות, לגרירת עגלות נוסעים, לגרירת ציוד חקלאי, ואף לתחרויות רכיבה וקפיצות. דיסנילנד פריז הוא בעליו של המספר הגדול ביותר של סוסי עבודה מגזע פרשרון באירופה, והם משמשים לגרירת קרוניות נוסעים ברחוב הראשי של ארצות הברית. בצרפת קיימת העדפה לסוסי פרשרון גדולים, בגובה הנע בין 155 ל-185 ס"מ, ומשקלם בין 500 ל-1200 ק"ג. בארצות הברית קיימת העדפה לסוסי פרשרון קטנים יותר, גובהם נע בין 168 ל-180 ס"מ בשיא הגב, אף שלסוסי הגזע טווח גבהים הנע בין 152 ל-193 ס"מ. משקלו הממוצע של הפרשרון בארצות הברית הוא 860 ק"ג, אף שהמשקל המקסימלי הוא 1200 ק"ג. הסוסים אפורים או שחורים בצבעם, אף שבספר הגזע האמריקאי מותר גם רישומם של סוסים בצבעי מפרץ (גוף בצבע חום-אדמוני, בעוד הרעמה, הזנב, שולי האוזניים וחציין התחתון של הרגליים שחור), Roan (שער לבן וצבעוני בתערובת שווה על הגוף, בעוד הראש, הרעמה וחלקן התחתון של הרגלים (מכונה "גרביים") בצבע אחיד), וערמוני. בצרפת ובריטניה ניתן לרשום בספר הגזע רק סוסים אפורים או שחורים. לסוסים רבים כתמים לבנים על ראשם ורגליהם, אולם יש סוסים עם כתמים לבנים רבים, אינם רצויים. לראש הפרשרון פרופיל ישר, מצחו רחב, עיניו גדולות ואוזניו קטנות. חזהו עמוק ורחב, אחוריו ארוכות וישרות. רגליו נקיות משיער ארוך ושריריות. הפרשרון מתואר כסוס גאה, עירני, נבון ומוכן לעבודה. סוסים אלה נחשבים כמסתפקים במועט ומזגם נוח. גזע זה מסתגל היטב לתנאי חיים ומזג אוויר שונים. במאה ה-19 סוסים אלה היו ידועים כמי שמסוגלים לדהור עד 60 ק"מ ביום בקצב טרוט. Société hippique Percheronne de France - החברה לגזע הפרשרון בצרפת (בצרפתית) Percheron Horse Association of America - האגודה לסוס הפרשרון בארצות הברית (באנגלית) British Percheron Horse Society - החברה הבריטית לסוס הפרשרון (באנגלית) פרשרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוגיב

אוגיב הוא הקצה המעוגל של אובייקט דו-ממדי או תלת-ממדי. המושג אוגיב משמש לרוב לתיאור הצורה של קשתות גותיות או של מעטפת פגז, טיל וכדומה. בסטטיסטיקה, המונח אוגיב, או בשמו השני גרף שכיחות מצטברת, הוא עקומה המדגימה הצטברות בהתפלגות שכיחה, וצורתה היא בדרך כלל בצורת האות S. מדיה וקבצים בנושא אוגיב בוויקישיתוף אוגיב באתר "מעות" ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שימור וניקוז קרקע

שימור וניקוז קרקע הם אוסף של שיטות לשימור משאבים חקלאיים. אחת השיטות הראשונות לשימור הקרקע שהתפתחו, יושמו לשם מניעת סחיפת קרקע. היו אלו טרסות העפר שמטרתן הייתה קטיעת מדרונות וניתוב מים. שיטה זו, אשר התבססה על בניית קירות אבנים לרוחב השיפוע מנעה את סחיפת הקרקע מצד אחד לשני ואפשרה למים להמשיך לחלחל בין המרווחים הקטנים. לקראת סוף המאה ה-20 החלו ארגונים בינלאומיים וממשלות ליזום מחקרים בנושאי שימור קרקע. דו"חות מחקר הצביעו על תהליכי סחף ודילול קרקע מוגברים בשטחים חקלאיים ובאזורי פיתוח ועל השפעתם על שינוי האקלים ברמה העולמית. ארגונים אלו החלו ליזום מיזמים משותפים להפחתת ההשפעות השליליות של תופעות אלו. ישנן שיטות רבות לשימור הקרקע. ביניהן: עיבוד על פי קווי גובה ומשבי רוח - טרסות. צמחי כיסוי בין השורות המשמשים כחוצצים בין חלקות. מחזור זרעים עיבוד שטח על ידי מזרעות או פליחה ייצוב באמצעות פולימרים ניקוז מים תת-קרקעי מילון למונחי ניקוז (1966), באתר האקדמיה ללשון העברית
אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים

אתר ההנצחה לחללי אסון המסוקים הוא אנדרטה לזכר 73 הנופלים באסון המסוקים ב-4 בפברואר 1997 אשר נמצאת בקרבת המקום בו אירע האסון, סמוך לקיבוץ דפנה. האתר מורכב מאנדרטה שהוקמה לצד נחל דן במקום הנפילה עם 73 אבנים אשר נתלו מענפי העצים לצד הנחל, כל אבן עם שם אחד הנופלים. לצד האנדרטה הראשונית, הקצה קיבוץ דפנה בשנת 2001 שטח של 12 דונם. בשנת 2003 אשרה הוועדה המחוזית צפון את תוכנית האתר. האנדרטה החדשה נחנכה בשנת 2008. היא עוצבה בצורת מסוק, במרכזה בריכת מים עגולה שבתוכה שמות הנופלים ומימיה נשפכים בדופנותיה. מבריכת המים יוצאים שבילים המובילים לשביל מעגלי חיצוני המקיף את הבריכה, בין השבילים מוצבים 73 אבני גיר בגובה אדם. שביל ראשי יוצא לכיוון דרום ובמרכזו תעלת מים היוצאת מהבריכה ומובילה לבור מים בכניסה לאתר. בקצה השביל מוצב סלע גיר בצורת זנב המסוק, מצידו האחד מצוינים שמות הנופלים על גבי לוח זכוכית, מצידו השני מתואר סיפור האסון. האתר עוצב בשיתוף האדריכלית שלומית שלמה, מעצבי הגינות חיים כהן וגלעד שרון והפסלים רמי פלדשטיין סידור כהן וגרשון היימן, בסיוע הפסל דני קרוון. מספר גופים סייעו להקמת האתר ביניהם משרד הביטחון, קק"ל ואיש העסקים ארקדי גאידמק, שתרם כמחצית מעלות הקמתה. מלבד כל אלה האתר נשמר ומתוחזק על ידי "העמותה להנצחת חללי אסון המסוקים" בראשותה של רעיה אפנר, שבנה אבי נפל באסון. במהלך השנים הושחתה האנדרטה מספר פעמים. אתר ההנצחה נמצא לצד בית העלמין של קיבוץ דפנה (דרומית לקיבוץ עצמו) וליד גבולו המערבי של שאר ישוב. כביש הגישה לאנדרטה מתחיל בצמוד לצומת חורשת טל ויוצא מספר מטרים דרומית לצומת על כביש 918, ממשיך במקביל לכביש 99 ואחרי מספר דקות נסיעה, מתבצעת בו פנייה ימינה, המלווה בשילוט לכיוון אתר ההנצחה. 73 הסלעים הנמצאים באתר ההנצחה בשאר ישוב בריכת המים במרכז האנדרטה עם שמות הנופלים בתוך המים, מסביב ל-73 הסלעים לזכר הנופלים תיאור האנדרטה באתר 'יזכור' מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על אתר ההנצחה, בבלוג "חלון אחורי", 3 באוגוסט 2014 מיכאל פייגה (2010). תש"ע. "האנדרטה לאסון המסוקים ופרדוקס הפרטת ההנצחה של חללי הלאום" (PDF). עיונים בתקומת ישראל. מכון בן גוריון ואוניברסיטת בן גוריון. 20: 122–143. ISSN 0792-7169. אבי שמול, אתר הנצחה לחללי אסון המסוקים יוקם במקום נפילת המסוק הראשון, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2001 רחל הניג, ‏קיבוץ דפנה יקצה 12 דונם לאתר הנצחה לחללי אסון המסוקים, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2001 דוד חיון, ‏המחוזית צפון אישרה הקמת אתר הנצחה לחללי אסון המסוקים, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2003 אהוד אשרי, ארקדי בחנות חרסינה, באתר TheMarker‏, 28 באוקטובר 2007 כתובות גזעניות רוססו על אנדרטה לזכר אסון המסוקים, באתר הארץ, 13 ביוני 2002 אלי אשכנזי, אלמונים השחיתו אנדרטת חללי אסון המסוקים, באתר הארץ, 21 במרץ 2011 אלי אשכנזי, המשטרה תחקור את חילול אנדרטת חללי אסון המסוקים, באתר הארץ, 31 ביולי 2013
בורומיר

בורומיר הוא דמות משנה בספר שר הטבעות מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין. הוא מופיע בספר הראשון של הסדרה, אחוות הטבעת ובתחילת הספר השני שני הצריחים. בורומיר היה בנו ויורשו של דנתור, העוצר של גונדור. בורומיר היה אדם אמיץ ומכובד. הוא האמין בלהט בגדולת ארצו ועשה רבות להגנתה מכוחות האופל. כוחו הרב יחד עם כושר מנהיגות מעולה הפכו אותו למפקד נערץ על אנשיו. תפקידו העיקרי בספר הוא השתתפותו במסעם של ההוביטים וחברים נוספים באחוות הטבעת מריוונדל, ארצם של האלפים, לעבר הר הגזירה במטרה להשמיד את הטבעת האחת. בעת המסע בגד בחבריו וביקש לגזול את הטבעת באיומי נשק, אך התעשת ובעת התקפת אורקים על החבורה הגן על חבריו במחיר חייו. בורומיר מופיע לראשונה בכינוס המועצה הלבנה שדנים בה בבעיה שמציבה הטבעת האחת. הוא מספר לחברי המועצה את קורותיו ואת ניסיונותיה של ארצו להדוף את צבאותיו של סאורון. הוא ניסה לשכנע את המועצה שכדאי לה להפקיד את הטבעת בידיו כדי שהיא תסייע לארצו להילחם ברוע. המועצה סירבה לכבד את בקשתו נוכח הסכנה שהציבה הטבעת והחליטה שיש להשמידה. בורומיר קיבל את הדין ונשבע להגן על פרודו בגינס, נושא הטבעת. במהלך המסע מריוונדל דרומה לעבר גונדור, הטיל בורומיר, לעיתים קרובות, ספק בעצותיו של גנדלף, אך פיצה על כך באומץ ליבו ונחישותו. ידיעתו את הטבע הצילה את החבורה הקטנה בעת המעבר בהרים כשהציע לחבריו לאסוף עצים להסקה וכך המדורה שהבעירו הצילה אותם ממוות בטוח. למרות שהסכים, לכאורה, שאין להשתמש בטבעת, לא זנח את רצונו לקחת אותה וניסה כמה וכמה פעמים להשתלט עליה. הוא אף ניסה לשכנע את פרודו שהם ייטיבו לעשות אם לא ישמידו את הטבעת, אלא ישתמשו בה נגד סאורון. בסופו של דבר, נכנע למזגו וניסה לקחת את הטבעת בכוח. פרודו שלא היה לו סיכוי בקרב גלוי נגד בורומיר ענד את הטבעת וברח ואילו בורומיר הבין שעשה מעשה איום וקונן רבות על כך. הוא ניסה לחפש את פרודו, אך לא מצא אותו. הוא סיפר לחבריו על בריחתו של פרודו. הוביטים החלו לחפש אחריו בעוד שבורומיר בפקודתו של אראגורן נשאר להגן על מרי ועל פיפין בעוד היתר מחפשים אחר פרודו. זמן קצר לאחר מכן חבורה גדולה של אורקים תקפה את בורומיר ואת שני ההוביטים. בורומיר האמיץ הגן על שני חבריו במחיר חייו. בורומיר הופיע בסרט המצויר של ראלף בקשי והוא דובב על ידי מייקל גרהם קוקס. בטרילוגיית הסרטים הנודעת של פיטר ג'קסון גילם את דמותו של בורומיר השחקן הבריטי שון בין. בשונה מספרו של טולקין, מותו של בורומיר מתרחש בסוף הסרט הראשון (שר הטבעות: אחוות הטבעת) ולא בסרט השני, כפי שזה קורה בספר. כמו כן, גם הופעתו החיצונית של בורומיר שונתה מעט מהתיאור שנתן לו טולקין בספר. מדיה וקבצים בנושא בורומיר בוויקישיתוף
ג'בל יעלק

ג'בל יעלק (בערבית: جبل يعلق) הוא רכס הרים בצפון סיני. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא ראס אבו קרון (תרגום: ראש אבי קרניים, בשל צורתה המסועפת). ומתנשאת לגובה של 1,094 מטר מעל פני הים. זוהי הפסגה הגבוהה ביותר בצפון סיני. מקור השם אינו ידוע והבדואים מבטאים אותו יעלג. ההר הוא חלקה המערבי של מערכת הקימוט בצפון סיני שכיוונה הכללי הוא: דרום־מערב – צפון־מזרח. בדומה לרכסי מרכז הנגב, בנוי ההר מסלעי גיר. בהר מצוי מכתש הדומה במבנהו למכתשי הנגב. רכס ג'בל יעלק תחום מצפון בכביש אבו עגילה - ביר גפגפה. ממזרח בכביש ג'בל לבני - ביר חסנה. מדרום בכביש ביר חסנה - ביר תמדה וממערב, בכביש ביר תמדה - ביר גפגפה. בזמן השלטון הישראלי בסיני, בשנים 1967–1980, היה ממוקם על ההר ממסר תקשורת (שהותקף במלחמת יום הכיפורים) ובסיס של חיל המודיעין הישראלי. בסיס המודיעין נקרא "אפרת" והיווה בסיס למערך מרחף באמצעות בלון איסוף נתונים. אבי שמואלביץ, טכנאי קשר במרחבי סיני ובמעוזים מקנטרה ועד המזח בפורט תאופיק במלחמת ההתשה 1970-1967, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, 2014, עמ' 81–87 זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969, עמ' 157 מכתש רמון: המיטב, באתר למטייל מורשת חיל הקשר והתקשוב(עמ, 6, 16) באתר עמותת חיל הקשר והתקשוב מורשת מרחב סיני, באתר עמותת בוגרי 8200 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין

אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין שוכן בקרבת הכניסה למחנה בית הספר למודיעין שבאגד מחנות גלילות, ממערב לרמת השרון. האתר מנציח את שמות חללי אגף המודיעין, חיל האיסוף הקרבי, שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כיום (2019) מונצחים בו שמותיהם של 704 חללים. אתר ההנצחה ניצב בשכנות למרכז למורשת המודיעין. הוא כולל שני מרכיבים – אנדרטה ואוהל שם. האנדרטה היא מבוך של כתלים הגבוהים מקומת אדם, כך שלא ניתן להשקיף מעבר להם. תכנון זה מכוון לדמות את המורכבות של מוח האדם, שהוא המפתח לעבודת המודיעין, וכן את פסיפס המודיעין שקהילת המודיעין עסוקה כל העת בהרכבתו. במבוך מספר חצרות. כל חצר מתייחסת לאחת התקופות בתולדות קהילת המודיעין. כותלי החצרות מחופים באבן חול ועליהם נחרתו שמות הנופלים ותאריכי נפילתם. על כותל בכניסה למבוך נחרתו מספר שורות מתוך השיר ראי אדמה מאת שאול טשרניחובסקי: ראי, אדמה, כי היינו בזבזנים עד מאוד: פרחי פרחים בך טמנו רעננים ובהוד הא לך הטובים בבנינו, נער טהר-חלומות ברי לב, נקיי כפים, טרם חלאת אדמות אין לנו טובים מכל אלה. את הראית? ואיפה? ואת תכסי על כל אלה. יעל הצמח בעתו! מאה שערים הוד וכח, קדש לעם מכורתו! ברוך קרבנם בסוד מות, כפר חיינו בהוד... על גבי כותל אחר נרשמו שורות מאת חיים חפר: בסתר בסתר הם עשו את מלאכתם לפעמים אין אנו יודעים את חייהם לפעמים אין יודעים את מותם מתחתיהן נרשם: לזכר כל אלה שעוד לא ניתן להסיר את הלוט ואת שמם לגלות המבוך נבנה בתוך חורשת עצי אקליפטוס ובשוליו הותקנה רחבה שבה ניצבים עדיין כמה מהעצים. מבנה אוהל השם ממוקם בשולי האנדרטה. ליד פתחו נטוע עץ זית . המבנה מכיל חדר תיקים אישיים של החללים ששמותיהם נחרתו על גבי האנדרטה, כולל צילומים, קטעי עיתונות וספרים עליהם, ובצדו מאגר מידע דיגיטלי אודותיהם. עוד נמצאים בו חדר יזכור, בית כנסת וחדר לזכר חברי עמותת המרכז למורשת המודיעין שנפטרו. בצד האנדרטה ניצבת רחבת טקס שבצדיה יציעי ישיבה גבוהים. האתר תוכנן על ידי האדריכלים ברוך ברוך ויוסף סלומון. הוא נחנך ב-6 ביוני 1985. אוהל השם הוקם בשנת 1988. אהל שם במל"ם חדר יזכור באהל שם כותל הזיכרון של סוכנות הביון המרכזית אתר ההנצחה, כולל שמות הנופלים, באתר "יזכור" סרטון על האנדרטה, בדף הבית של אתר המרכז למורשת המודיעין אוהל שם, באתר המרכז למורשת המודיעין אבני דרך בתולדות אתר ההנצחה והמרכז למורשת המודיעין, באתר המרכז למורשת המודיעין מקור: דף האנדרטה באתר יזכור. תאריך כניסה: 30 ביוני 2019. מקור: דברי ההסבר הקוליים המושמעים בעמדת המידע בכניסה לאנדרטה. נוסח דברי ההסבר - נכון ל-28 ביוני 2019. האדריכלים זכו בתחרות להקמת האתר, והצעתם בה זכתה בהמשך בפרס אלחנני לאדריכלות.
תיאטרון זיגפלד

תיאטרון זיגפלד (באנגלית: Ziegfeld Theatre) היה מבנה תיאטרון שפתח בשנת 1927 האמרגן והמפיק פלורנץ זיגפלד, בפינת רחוב 54 והשדרה השישית במנהטן, על מנת לשמש בימה להעלאת הפקותיו. המבנה נהרס ב-1966, לאחר מחאה ציבורית. המבנה, בן 1,600 המושבים, הוקם בסיועו של ויליאם רנדולף הרסט ועוצב בידי האדריכלים ג'וזף אורבן ותומס לם כהיכל אר דקו, עם חזית מרשימה עשויה אבן כלפי חוץ וחלל פנימי בצורת ביצה חלקה מעוטרת בציורים צבעוניים. התיאטרון נחנך ב-2 בפברואר 1927 עם המחזמר "Rio rita" מאת גאי בולטון. מיד לאחר מכן, החל מה-27 בדצמבר, הועלה על במתו המחזמר המפורסם והחשוב בתולדותיו, "ספינת השעשועים" מאת ג'רום קרן ואוסקר המרשטיין. עוד הופיע על במת התיאטרון המחזמר "Show Girl" של ג'ורג' ואיירה גרשווין (1929). ב-1931 הופיעה בתיאטרון העונה האחרונה של מופע הרביו "שיגיונות זיגפלד" בהפקתו. זיגפלד עצמו נפטר שנה לאחר מכן. השפל הגדול גרם להפיכת התיאטרון לקולנוע בשנת 1933, עד לרכישתו ושיקומו על ידי האמרגן בילי רוז ב-1944, שהעלה בו את מחזות הזמר "גברים מעדיפים בלונדיניות" (1949), העלאה מחודשת של "Of Thee I Sing" של האחים גרשווין (1951), "אנטוניוס וקלאופטרה" (עם לורנס אוליבייה וויוויאן לי, 1952), פורגי ובס (עם לאונטין פרייס, 1953) ו"אניה" (1965). בין השנים 1955 ל-1963 פעל המקום כאולפן טלוויזיה של CBS ובין השאר שודרו ממנו תוכניתו של פרי קומו וטקסי פרסי האמי בשנים 1959–1961. בשנת 1966 נהרס המבנה לשם הקמת גורד שחקים בן 50 קומות, ‏Alliance Bernstein building. שריד יחיד למבנה המקורי הוא פסל שהיה חלק מהאפריז המוצב ברחוב 80 מזרח, מספר 52 (ולא היה מיועד מעולם לתפקד כפסל בגובה העיניים, אלא כעיטור בגובה). סמוך למקום נפתח ב-1969 קולנוע הנושא את אותו השם. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון זיגפלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון זיגפלד (באנגלית) היסטוריה קצרה של תיאטרון זיגפלד(הקישור אינו פעיל) על המבנה ב"תזאורוס בתי הקולנוע" תיאטרון זיגפלד במסד הנתונים IBDB (באנגלית) ״בואו אל הקברט״ - פרק בפודקאסט ״מינהרת הזמן״, תאגיד השידור הישראלי ״כאן״ מסורת של פנטזיה ודרמה, הניו יורק טיימס, 12 בנובמבר 2004 כתבה בניו יורק טיימס מסורת של פנטזיה ודרמה, הניו יורק טיימס, 12 בנובמבר 2004, עמוד 2
כנסיית קתרינה הקדושה

כנסיית קתרינה הקדושה היא כנסייה קתולית פרנציסקנית, השוכנת בצמוד מצפון לכנסיית המולד בבית לחם. הכנסייה מוקדשת לקדושה קתרינה מאלכסנדריה. בגלל הסטטוס קוו המסדיר את יחסי העדות הנוצריות במקומות הקדושים בארץ הקודש מאז 1852, שותפים הפרנציסקנים רק למערת המולד בכנסיית המולד הסמוכה, ולכן למעט אירועים מיוחדים נערך פולחנם בכנסייה קתרינה הקדושה. במאה ה-12 הוקם באתר מנזר הצלבני, ובשלב כלשהו, לפני המאה ה-15, נבנתה קפלה קטנה במקום בו שכן אולם המפגשים של המנזר. ב-1882 הוחלפה הקפלה בכנסייה הנוכחית, שנבנתה בסגנון ההתחייה הגותית. הקמת המבנה מומנה בכספי תרומות שנתנו לשם כך על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית. בד בבד עם בניית הכנסייה הוקמה לצידה אכסניית צליינים (Casa Nova), שבה שוכנים, בין היתר, גם משרדי הרובע הלטיני בבית לחם. הקלויסטר של המנזר הקדום לא נהרס, והכניסה אל הכנסייה נעשית דרכו. בשנת 1949 שופץ הקלויסטר בידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי. עד שנת 1999 עוטר פנים הכנסייה בגלגלים שסימלו את גלגל השבירה עליו התייסרה קתרינה הקדושה. לקראת שנת 2000 וביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, שופצה הכנסייה והגלגלים הוסרו. בנוסף, המבנה הורחב מזרחה, מעבר למזבח המרכזי. בשנת 2002 הותקן בכנסייה אורגן חדש שנפגע מפגיעת פגז צה"לי במהלך האינתיפדה השנייה. הכניסה אל הכנסייה היא דרך הקלויסטר שבצידה המערבי. במרכזו של הקלויסטר ניצב פסלו של הירונימוס הניצב על-גבי עמוד. מעל דלת הכניסה לכנסייה מופיעה כתובת בלטינית לאמור: "SANCTAE CATHERINAE VIRGINI ET MARTIRI DICATUM" ("מוקדש לקתרינה הקדושה, הבתולה והמרטירית"), ומעליה ניצב פסל מרים. הכנסייה מלבנית ובנויה בצורת בזיליקה, ולה שלוש ספינות. תקרתה מעוצבת בדמות קמרון צולב, וקשתותיו המוזהבות נישאות על-גבי פילסטרים עטורי כותרות קורינתיות. בכותל המזרחי של הכנסייה, מעל האורגן, קבוע ויטראז' גדול, המתאר את לידת ישו. מעבר המשמש רק בעת אירועים דתיים מיוחדים, דוגמת חג המולד, מקשר בין הכנסייה למערת המולד, וגרם מדרגות מוביל מהכנסייה אל מערות הקבורה התת-קרקעיות שמתחת למתחם. במזבח הצד הימני מוצג פסל ישו התינוק עשוי עץ, כשהוא נח על מצע קש. פסל זה מועבר בחג המולד אל המזבח המרכזי. מדיה וקבצים בנושא כנסיית קתרינה הקדושה בוויקישיתוף הכנסייה באתר Sacred destination אודות מבני הדת הנוצריים בבית לחם באתר משמורת ארץ הקודש אתר נוסף של משמורת ארץ הקודש אודות בית לחם
המדריך למהפכה

המדריך למהפכה הוא סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי, עלילתי, ישראלי מ-2010 שיצרו הבמאי דורון צברי והמפיק אורי ענבר. הסרט מתמקד במאבקם של יוצריו למען הבראת הערוץ הראשון באמצעות שינוי בחקיקה שיפריד את השידור הציבורי מהמערכת הפוליטית. הסרט גולש אל חייהם הפרטיים של דורון צברי ואורי ענבר ומעלה את השאלה, האם אדם אחד יכול לחולל שינוי? בין השאר, הסרט מנסה ללמד כיצד לעשות שינוי ומנגיש כלים כדי להצליח לחולל את השינוי. הסרט זכה בשני פרסי אופיר עבור "המלחין הטוב ביותר" (אבי בללי) ו"העריכה הטובה ביותר" (עמי טיר ומאור קשת) והיה מועמד לחמישה פרסי אופיר. "המדריך למהפכה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המדריך למהפכה", באתר AllMovie (באנגלית) "המדריך למהפכה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המדריך למהפכה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "המדריך למהפכה", באתר אידיבי "המדריך למהפכה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "המדריך למהפכה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי קליין, "המדריך למהפכה": גיבורים על חזקים, באתר הארץ, 19 ביולי 2010 אורי קליין, "המדריך למהפכה": יצירה מעוררת הערכה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2010 יאיר רוה, "המדריך למהפכה", ביקורת, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 29 באוקטובר 2010 מאיר שניצר, שיטת הסביח: ביקורת על "המדריך למהפכה", באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2010 רחל טל-שיר, המדריך למהפכה הירוקה, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2010 יונתן גת, מהפכת מחמד: דעה על "המדריך למהפכה", באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2010 עידו רוזן, המדריך למהפכה: גרסת הבמאי, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעלול קטלני

תעלול קטלני (במקור: F/X) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1986 בבימויו של רוברט מנדל ובכיכובם של בריאן בראון, בריאן דנהי, דיאן ונורה, קליף דה יאנג, מייסון אדמס וג'רי אורבך. כמו כן, משתתפת בסרט אנג'לה באסט, בתפקידה הקולנועי הראשון. רולי טיילר (בריאן בראון), מומחה לאפקטים מיוחדים עם מוניטין שנבנה על ידי עבודתו הרבה על סרטים רבים בתקציב נמוך (סרטי אימה, בעיקר), נשכר על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית במטרה לביים את הירצחו של הגנגסטר הנודע ניקולאס דה-פרנקו (ג'רי אורבך), על מנת שיוכל להיכנס אל התוכנית להגנת עדים. רולי מסכים, אולם העניינים מסתבכים. במקביל, בלש משטרת ניו יורק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) חוקר את מעשה הרצח (מבלי לדעת שהוא מזויף), כאשר רולי הוא החשוד המרכזי, ולא מבין מדוע משרד המשפטים אינו משתף פעולה עם חקירתו - עד אשר האמת במלואה נחשפת. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 85% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 20 ביקורות. "תעלול קטלני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תעלול קטלני", באתר נטפליקס "תעלול קטלני", באתר AllMovie (באנגלית) "תעלול קטלני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תעלול קטלני", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תעלול קטלני", באתר Metacritic (באנגלית) "תעלול קטלני", באתר אידיבי "תעלול קטלני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תעלול קטלני, קדימון הסרט באתר יוטיוב "F/X‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
סולם פריגיש

סולם פריגיש הוא סולם מוזיקלי פופולרי במוזיקה היהודית, היוונית, הטורקית, הערבית ובפלמנקו. שמו המקובל של הסולם בתאוריית המוזיקה הוא "Harmonic Minor 5th Below", או "דומיננט פריגי". בחזנות ובחסידויות מזרח אירופה מוכר המודוס כ"אהבה רבה שטייגער" או "פריגיש שטייגער", על שם נעימה חזנית ישנה על תפילת אהבה רבה. במוזיקה המזרחית שמו הוא "מקאם חיג'אז", על שם חג'אז שבערב הסעודית. במוזיקת הג'אז נהוג לכנותו ספאניש ("סולם ספרדי") או ג'יואיש סקייל ("סולם יהודי"). הסולם הוא למעשה סולם מינור הרמוני המבוסס על הדרגה החמישית של הסולם. שמו ניתן לו בשל היותו מבוסס על מודוס פריגי, שגם בו ההפרש בין הדרגה הראשונה לשנייה הוא חצי טון אך בפריגיש הדרגה השלישית מוגבהת בחצי טון. מבנה זה של הסולם יוצר כאמור מרווח של טון וחצי (סקונדה מוגדלת/טרצה קטנה) בין הצליל השני לצליל השלישי, שהוא מרווח שנשמע זר וחריף לאוזן, במיוחד כשהוא מופיע עם פתיחת הסולם. הסולם נחשב לסוער, ומבטא רגשות שמחה ועצב מהולים יחד. מבנה הסולם הוא חצי טון, טון וחצי, חצי טון, טון, חצי טון, טון, טון. למשל: לה, סי במול, דו דיאז, רה, מי, פה, סול, לה. שירים רבים בעולם היהודי ובמוזיקת הכליזמר מבוססים על סולם זה, בין המפורסמים שבהם נמנה הניגון הבה נגילה (המילה "נגילה" בפתיחת השיר מורכבת מצלילים בהפרש של טון וחצי, המאפיין ה"מזרחי" של הסולם), שיר השיירה, וכן ניגונים חסידיים רבים, ובהם "ני'ה זשטורצ'י חלפצי", "צמאה", "ארבע בבות" והרבה מניגוני חסידות חב"ד. סולם מי שברך עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ), הסדור והתפלה ב': מילון מושגים ונספחים, ידיעות ספרים 1994 מדיה וקבצים בנושא סולם פריגיש בוויקישיתוף אבי בר-איתן, השטייגער אהבה רבה בהופעתו במוסיקה הכליזמרית במחצית הראשונה של המאה העשרים בארץ ישראל ובארה"ב (עבודת מ"א), ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, 2002 כרמלה גולדמן, שטייגר אהבה רבה בנוסחי תפילות, בחזנות, בשירי חסידים ובזמר עם אצל יהודי מזרח אירופה (עבודת מ"א), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 1991
Either/Or

Either/Or הוא שמו של אלבומו השלישי של אליוט סמית'. האלבום יצא לאור ב-25 בפברואר 1997. שם האלבום נובע משמו של ספר בעל אותו שם של הפילוסוף סרן קירקגור, מה שמשקף את עניינו של סמית' בפילוסופיה, מקצוע אותו למד בקולג' המפשייר שבמסצ'וסטס. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-216 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. כל השירים באלבום נכתבו על ידי אליוט סמית'. 1. Speed Trials" - 3:01" 2. Alameda" - 3:43" 3. Ballad Of Big Nothing" - 2:48" 4. Between The Bars" - 2:21" 5. Pictures Of Me" - 3:46" 6. No Name No. 5" - 3:43" 7. Rose Parade" - 3:28" 8. Punch And Judy" - 2:25" 9. Angeles" - 2:56" 10. Cupid's Trick" - 3:04" 11. 3:18 - ""2:45 AM 12. Say Yes" - 2:19" כל הכלים באלבום מנוגנים על ידי אליוט סמית'. השירים Angeles, Between The Bars ו-Say Yes הופיע בפסקול הסרט של גאס ואן סנט, "סיפורו של ויל האנטינג", יחד עם השירים No Name No. 3 מהאלבום Roman Candle, וגרסת תזמורת של השיר Between The Bars. הסרט כלל גם את שירו של סמית' "Miss Misery" שהיה מועמד לאוסקר. השיר Say Yes הופיע בסרט "אמריקן פאי 7: ספר האהבה". השיר Between The Bars הופיע בסרט "כותבים סיפור אהבה". מידע על האלבום Either/Or באתר MusicBrainz מידע על האלבום Either/Or באתר AllMusic האלבום Either/Or באתר Discogs האלבום Either/Or באתר ספוטיפיי