laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גולדין

האם התכוונתם ל... הדר גולדין – קצין בפלס"ר גבעתי, נשבה על ידי החמאס במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוכרז כחלל לאה גולדין – ראש המחלקה להנדסת תוכנה בפקולטה להנדסה במכללת שנקר, אשתו של שמחה גולדין ואמו של הדר גולדין שמחה גולדין – היסטוריון ישראלי, בעלה של לאה גולדין ואביו של הדר גולדין אריה גולדין – איש עסקים ומנכ"ל ישראלי, הואשם במעילת ענק של 12 מיליון דולר דניאל גולדין – המנהל התשיעי של סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית היימן אליאס (חיים יהודה) גולדין – חוקר יהדות יהודי אמריקאי מיטי גולדן (נהגה גם: גולדין) - אמרגן, מפיק, מלחין ופזמונאי צרפתי יהודי נאן גולדין – צלמת אמריקאית עזרא גולדין – סופר עברי יהודי רוסי עמרי גולדין – מוזיקאי ישראלי צבי גולדין – מעצב אמנותי ישראלי קלודיה גולדין – פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד, כלת פרס נובל לכלכלה ריקי פול גולדין (אנ') – שחקן, במאי, ומפיק אמריקאי
דוארטה דה מנזש

דום דוארטה דה מנזש (פורטוגזית: Duarte de Meneses‏; נולד לפני 1488 ומת אחרי 1539) היה אציל פורטוגזי, שירת בצבא ומילא תפקידי ממשל שונים. מנזש, בנם של ג'ואנה וז'ואאו דה מנזש, הרוזן הראשון מטרוקה, נקרא על שם סבו, דוארטה דה מנזש, הרוזן ה-14 מויאנה. ב-1508 ירש את אביו בתפקיד מושל טנג'יר ומשל שם בשנים 1508–1521 בתקופה זו הוביל בהצלחה מספר מסעות צבאיים באזור טנג'יר ואף נפצע. ב-1521 מינה אותו מנואל הראשון, כמושל השישי של המושבות הפורטוגזיות בהודו (Estado da Índia). להודו הוא הפליג באפריל 1521 בראש ארמדה של 11 קאראקים שלוו על ידי פלגה של ארבע ספינות, מטרת הצי הייתה חופי סין. מנזש ופמלייתו נחתו בחוף גואה באוגוסט 1521 והוא משל על המושבות הפורטוגזיות בהודו בשנים 1522–1524. תקופת שלטונו נחשבה הרת אסון, עם תבוסות והפסד של שטחים צבאיים כולל בהורמוז, ולכן ב-1524 הגיע ואסקו דה גאמה לגואה, הדיח את מנזש ושלח אותו כאסיר לפורטוגל. מנזש היה אסור קרוב ל-7 שנים ושוחרר לבסוף בהתערבותם של ידידים בעלי השפעה. ב-1536 טוהר שמו והוא מונה בשנית להיות מושל טנג'יר, מילא את התפקיד בשנים 1536–1539 והוחלף על ידי בנו, ז'ואאו דה מנזש. נישא לפיליפה דה נורוניה, ממנה היו לו לפחות שני בנים (ז'ואאו ופדרו שהיו שניהם מושלי טנג'יר), בנוסף, גם בנו הלא חוקי פרננדו דה מנזס משל על טנג'יר. נכדו, שנשא אותו שם, היה המשנה למלך בהודו והמושל ה-14 של הודו הפורטוגזית. מדיה וקבצים בנושא דוארטה דה מנזש בוויקישיתוף
וולרנגה (כדורגל)

מועדון הכדורגל וולרנגה (בנורווגית: Vålerenga Fotball) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר אוסלו, שהוקם ב-29 ביולי 1913 ולזכותו חמש אליפויות וארבעה גביעים. מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אינטיליטי ארנה (אצטדיון אולבאל שימש כמגרשה הביתי בשנים 1999–2017). ב-2001 זכתה באליפות ליגת המשנה הנורווגית ומאז 2002 מתמודדת ברציפות בליגת העל הנורווגית. הקבוצה טרם העפילה לשלב הבתים של מפעל אירופאי כלשהו. אליפות ליגת העל הנורווגית (5): 1965, 1981, 1983, 1984, 2005 מחזיקת הגביע הנורווגי (4): 1980, 1997, 2002, 2008 מדיה וקבצים בנושא וולרנגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולרנגה (בנורווגית) וולרנגה, ברשת החברתית פייסבוק וולרנגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולרנגה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לילסטרום (כדורגל)

מועדון הכדורגל לילסטרום (בנורווגית: Lillestrøm SK) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר לילסטרום, שהוקם ב-2 באפריל 1917 ולזכותו חמש אליפויות שישה גביעים. מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אצטדיון אראסן, המשמש כמגרשה הביתי מאז 1950. ב-14 בספטמבר 1977 רשם המועדון את משחקו הראשון אי פעם במסגרת אירופית בניצחון המפתיע 0-2 נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה 4-0 בגומלין שנערך בהולנד. אליפות ליגת העל הנורווגית (5): 1959, 1976, 1977, 1986, 1989 מחזיקת הגביע הנורווגי (6): 1977, 1978, 1981, 1985, 2007, 2017 מדיה וקבצים בנושא לילסטרום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לילסטרום (בנורווגית) לילסטרום, ברשת החברתית פייסבוק לילסטרום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילסטרום, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טים מטאבז'

טים מטאבז' (סלובנית: Tim Matavž; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובני המשחק בה.נ.ק. גוריצה בעמדת החלוץ. מטאבז' החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ביליה, בשנת 2004 הוא עבר למחלקת הנוער של גוריצה. בעונת 2006/2007 עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 11 שערים ב-30 משחקים. ב-30 באוגוסט 2007 חתם ל-5 שנים בחרונינגן. ב-26 בספטמבר 2007 הוא הבקיע ארבעה שערים בגביע במשחק נגד איסמירבוגלס. בקיץ 2008 הושאל לאמן. ב-13 במרץ 2009 מטאבז' הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד רודה. ב-24 בפברואר 2010 מטאבז' האריך את החוזה שלו עם מועדון עד 2013. ב-6 בפברואר 2011 מטאבז' הבקיע את השלושער הראשון שלו נגד ווילם II. ב-31 באוגוסט 2011 חתם בפ.ס.ו. איינדהובן. ב-4 ביולי 2014 חתם באאוגסבורג תמורת 4 מיליון אירו, ממנה הושאל לגנואה האיטלקית בפגרת החורף של עונת 2015/16. לאחר שסיים את ההשאלה בגנואה, מטאבז' הושאל שוב, והפעם לנירנברג מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת והבקיע חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. בקיץ 2017 חתם מטאבז' בויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית על חוזה לשלוש עונות. ב-19 ביולי 2020, מטאבז' חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. ב-14 באוגוסט 2021 חתם מטאבז' בבורסאספור הטורקית. ב-30 בינואר 2022 חתם מטבאז' לשנה וחצי באומוניה ניקוסיה הקפריסאית. ב-4 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות שנגמר בניצחון 1-3 נגד ניו זילנד. ב-13 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד אלג'יריה במסגרת מונדיאל 2010. ב-8 באוקטובר 2010 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 1-5 נגד איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2012 כאשר מטאבז' חתום על שלושת השערים הראשונים, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בנבחרת כאשר הוא בן 21. פ.ס.ו. איינדהובן הגביע ההולנדי: 2011/2012 הסופר קאפ ההולנדי: 2012 מדיה וקבצים בנושא טים מטאבז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טים מטאבז' טים מטאבז', באתר Transfermarkt טים מטאבז', באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) טים מטאבז', באתר Soccerway טים מטאבז', באתר WorldFootball.net טים מטאבז', באתר National Football Teams טים מטאבז', באתר FootballDatabase.eu
בנדיקט

בֶּנֶדִּיקְט (Benedict, Benedikt) הוא שם פרטי ושם משפחה מקביל במשמעותו לשם העברי ברוך האם התכוונתם ל... ביצים בנוסח בנדיקט – מאכל אמריקאי אישים: בנדיקטוס מנורסיה – נזיר, מייסד מסדר הבנדיקטינים בנדיקט ניזה (1849–1910) - חוקר גרמני של התקופה הקלאסית בנימין זאב בנדיקט – רב וחוקר יהדות ישראלי יוליוס בנדיקט – מלחין ומנצח גרמני-בריטי יונה חיה בנדיקט – אשת חינוך ישראלית מוריץ בנדיקט – עיתונאי יהודי וינאי רות בנדיקט – אנתרופולוגית אמריקנית קלייר בנדיקט – סופרת ופטרונית שחמט אמריקאית-שווייצרית בנדיקט קמברבאץ' – שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אנגלי. הפתרון של בנדיקט – על שמו של הכימאי סטנלי רוסיטר בנדיקט בנדיקט ארנולד – גנרל אמריקני אישים ששמם הפרטי הוא בנדיקט בנדיקטוס בנט
אדולף שטיינברגר

אדולף שטיינברגר (בסרבו-קרואטית: Adolf Štajnberger; ‏15 בפברואר 1916, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 3 במרץ 1942, פלאשקי, מדינת קרואטיה העצמאית) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1943 זכה לעיטור גיבור יוגוסלביה. אדולף שטיינברגר נולד ב-1916 בזאגרב ולמד הנדסה באוניברסיטת זאגרב. ב-1938 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ולחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, נעצר שטיינברגר ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה. ביולי 1941, הצליח שטיינברגר להימלט ולשוב לגבולות יוגוסלביה הכבושה. הוא הצטרף לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו וארגן מספר יחידות באזור קוֹרְדוּן. בהמשך, מונה לקומיסר של גדוד פרטיזנים. במרץ 1942 נפל למארב של צ'טניקים כתוצאה מהלשנה ונהרג ביחד עם שלושה לוחמים ובהם רוברט דומאני. גופתו הושלכה לבור מים בעומק רב ושרידיה נמצאו רק ב-1966. ב-27 ביולי 1943 העניק לו מפקד כוחות הפרטיזנים יוסיפ ברוז טיטו את עיטור "גיבור יוגוסלביה" ושטיינברגר היה אחד מראשוני מקבלי העיטור. יהודים - "גיבורים לאומיים של עמי יוגוסלביה", באתר "ההתנגדות היהודית בשואה", אוחזר ב-1 באוגוסט 2014. אדולף שטיינברגר, באתר deseti-korpus.com, אוחזר ב-4 באוגוסט (בקרואטית).
חואניטה מור

חואניטה מור (באנגלית: Juanita Moore; ‏19 באוקטובר 1914 - 1 בינואר 2014) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר, בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1959 על משחקה בסרט "חיקוי לחיים". מור נולדה בעיר גרינווד שבמיסיסיפי וגדלה בלוס אנג'לס. בצעירותה הייתה רקדנית ב"מועדון הכותנה" הנודע לפני שהופיעה כניצבת בהצגות תיאטרון. מור נחשפה לראשונה בשנות ה-50 בסרטים "פינקי" של איליה קאזאן, "רומן בתאילנד", " The Girl Can't Help It ", "עדה לרצח", "רנסום!" ו"כלאה של אישה". בשנת 1959 פרצה מור לתודעה בזכות הופעתה בדרמה של דאגלס סירק "חיקוי לחיים" בתפקיד עוזרת הבית אני ג'ונסון. על תפקידה הועמדה מור לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בצוותא עם חברתה לסרט סוזן קוהנר ולפרס גלובוס הזהב. מור הייתה לשחקנית האפרו אמריקאית הרביעית בהיסטוריה שהועמדה לפרס אוסקר אחרי זוכת האוסקר האטי מקדניאל, את'ל ווטרס ודורותי דנדרידג'. בעקבות משחקה האמין שהציגה בסרט לוהקה מור בשנות ה-60 לדרמה הקומית של הנרי קוסטר "הנזירה המזמרת" בתפקיד האחות מרי ולקומדיה "המצב העדין של אבא". מור הופיעה כמו כן גם בסרטי הבלאקספורטיישן "המאק", "אבבי" ובסרטו של זלמן קינג "משיכה ארוטית" . את הופעתה האחרונה כשחקנית קולנוע עשתה מור בשנת 2000 בהפקת וולט דיסני "הילד" בתפקיד סבתו של קני. מור הייתה נשואה לשחקן נייס בארי במשך 12 שנים, משנת 1941 עד למותו ב-1953. היא הייתה נשואה במשך כ-50 שנה לבעלה השני צ'ארס בוריס. נכדה של מור הוא השחקן והמפיק קירק קלי קהאן. מור הלכה לעולמה ב-1 בינואר 2014 בנסיבות טבעיות בביתה שבלוס אנג'לס, בת 99 הייתה במותה. היא נקברה בבית העלמין "אינגלווד פארק". פינקי (1949) רומן בתאילנד (1952) עדה לרצח (1954) כלאה של אישה (1955) רנסום! (1956) חיקוי לחיים (1959) תמי ספרי לי את האמת (1961) המצב העדין של אבא (1963) ללכת על הצד הפרוע (1962) במערבולת האהבה (1964) הנזירה המזמרת (1966) רוזי! (1967) משחק צבע (1973) המאק (1973) תומאסיין ובושהורד (1973) אבי (1974) אבהות (1981) משיכה ארוטית (1988) הילד (2000) 8 מייל (2002) מדיה וקבצים בנושא חואניטה מור בוויקישיתוף חואניטה מור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חואניטה מור, באתר AllMovie (באנגלית) חואניטה מור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חואניטה מור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רומן ביוגרפי

רומן ביוגרפי הוא סוג מובחן של רומן בעל מאפיינים ביוגרפיים. רומן ביוגרפי מלווה את סיפור חייה של אישיות אמיתית, אך בשונה מביוגרפיה של ממש, מספק לדמות רקע ופעילות בדיוניים כדי לשוות לסיפור מראה של רומן. במקרים רבים הרומן הביוגרפי אינו מזכיר את שמם האמיתי של נשואי הרומן, אף כי בדרך כלל דואג הסופר שהדבר יהיה ברור מתוך העלילה. ישנם גם רומנים ביוגרפיים פיקטיביים, שנטוו על חייה של דמות ידועה, אבל אינם מבוססים על מידע אמיתי מחיי אותה דמות. דוגמה לרומן כזה הוא הרומן "Süsskind von Trimberg" (זיסקינד מטרימברג). כעין תת-ז'אנר של הרומן הביוגרפי, מהווים רומנים ביוגרפיים שנכתבו על רקע חייהם של אישים ידועי-שם. ניתן למנות כדוגמה את האישים הללו: חיים אבן עטר - יצחק גורמזאנו גורן, שמש ממערב: אגדת חייו של ר' חיים בן עטר. רמת גן: מסדה, 1985. אנטון צ'כוב - אירן נמירובסקי, חיי צ'כוב: רומן ביוגרפי, מצרפתית: עמנואל פינטו, הוצאת כתר, 2011. לאה גולדברג - עמיה ליבליך, אל לאה, רומן ביוגרפי, 1996. רשימה של אישים נוספים שנכתבו רומנים על-פי חייהם ראו כאן. רומן היסטורי סרט ביוגרפי ש. צמח, הרומן הביאוגרפי, מאזנים, כרך א, גליון ו', ניסן תרפ"ט, עמ' 11–12, באתר JSTOR Süsskind von Trimberg. Roman. Fischer, Frankfurt am Main 1972, ISBN 3-10-079002-2. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל סיבאקוב

מיכאיל סרגייביץ' סיבאקוב (בבלארוסית: Міхаі́л Сярге́евіч Сівако́ў; נולד ב-16 בינואר 1988) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק באורנבורג מליגת העל הרוסית. סיבאקוב החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סמנה מינסק, בינואר 2013 הצטרף לבאטה בוריסוב בה הוא הבקיע 14 שערים ב-83 משחקים. ב-31 בינואר 2009, הוא חתם בקליארי ל-4 שנים. ב-8 בנובמבר 2009, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד סמפדוריה. ב-27 בינואר 2010, הוא הושאל לפיאצ'נזה כחלק מעסקת העברתו של ראג'ה נאיינגולאן שעשה את הדרך ההפוכה. ב-28 בינואר 2011 הושאל סיבאקוב לויסלה קרקוב. ב-8 במאי 2011 הוא הבקיע שער מ-51.1 מ' בניצחון 0-3 נגד לכיה גדנסק. בסיום העונה זכה באליפות עם המועדון. ב-25 באוגוסט 2011, סיבאקוב חתם בזולטה ורכם לארבע שנים. בקיץ 2012 חזר סיבאקוב לבאטה בוריסוב. בתחילת עונת 2013 איבד את מקומו בהרכב ושימש כמחליף. במרץ 2014 חתם סיבאקוב בהומל. ב-27 ביוני 2014 עבר סיבאקוב לצ'רנומורץ אודסה. ב-28 בינואר 2015 חתם סיבאקוב לשישה חודשים בגבאלה. ביוני 2015 עבר לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית. ב-19 בינואר 2017 חתם באורנבורג. בצעירותו סיבאקוב שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בלארוס. סיבאקוב השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. שנתיים לאחר מכן היה שותף להישג השיא של הנבחרת הצעירה כאשר הגיע עימה למקום השלישי באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2011, ואף נכלל בנבחרת הטורניר. המקום השלישי באליפות אירופה נתן לנבחרת השתתפות באולימפיאדת לונדון שנה לאחר מכן. בשני הטורנירים הוא שימש כקפטן. ב-18 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס בתיקו 0-0 נגד איראן. באטה בוריסוב אליפות בלארוס: 2006, 2007, 2008, 2012, 2013 הגביע הבלארוסי: 2006 הסופר קאפ הבלארוסי: 2013 ויסלה קרקוב אליפות פולין: 2010/2011 מדיה וקבצים בנושא מיכאיל סיבאקוב בוויקישיתוף מיכאיל סיבאקוב, באתר Transfermarkt מיכאיל סיבאקוב, באתר Soccerway מיכאיל סיבאקוב, באתר WorldFootball.net מיכאיל סיבאקוב, באתר National Football Teams מיכאיל סיבאקוב, באתר FootballDatabase.eu
גאורגי מילאנוב

גאורגי ונטסיסלאבוב מילאנוב (בבולגרית: Георги Венциславов Миланов, נולד ב-19 בפברואר 1992) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בפהרוואר בעמדת הקשר. מילאנוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליטקס לובץ' ביחד עם אחיו איליה. בעונתו האחרונה במחלקת הנוער הוא זכה עם המועדון באליפות בולגריה לנוער. ב-1 באוגוסט 2009 מילאנוב ערך את הופעת הבכורה בבוגרים, בהפסד 1-0 נגד לבסקי סופיה במסגרת הסופר קאפ הבולגרי. שבוע לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד לוקומוטיב מזדרה, ואף כבש את השער הראשון במשחק שנגמר בניצחון 0-5. ב-3 בדצמבר, הוא הבקיע את שערו הראשון בגביע, בניצחון 0-4 נגד פירין גוטסה דלצ'ב בשלב האחרון לפני שמינית הגמר. בעונתו הראשונה זכה מילאנוב עם המועדון באליפות. ב-14 באוגוסט 2010, מילאנוב הבקיע את שער הבכורה שלו לעונת 2010/2011 בניצחון 1-2 נגד פירין בלגואבגרד. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות שנייה ברציפות ב-24 במאי 2012, זכה בתואר השחקן הצעיר של העונה בבולגריה. ב-27 באוקטובר 2012, הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד מונטנה. ב-27 בדצמבר 2012, הוא הפך לשחקן הצעיר אי פעם שזוכה בתואר "שחקן השנה בליגה הבולגרית". ב-30 במרץ 2013, מילאנוב קיבל לראשונה בקריירה שלו את סרט הקפטן בניצחון 1-5 נגד בוטב וראטסה. ב-14 באפריל 2013, ערך את הופעתו ה-100 בליגה במדי ליטקס בהפסד 2-1 נגד סלביה סופיה. ב-5 ביולי 2013, מילאנוב חתם בצסק"א מוסקבה לחמש שנים תמורת 5.4 מיליון לב. ב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קובאן קארסנודאר. עד מהרה הפך מילאנוב לשחקן מוביל במועדון. ב-16 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד זניט סנקט פטרבורג והוא נבחרת לשחקן המחזור ברוסיה. ב-16 בפברואר 2016 מילאנוב הושאל לגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית עד לסיום העונה. ב-3 בספטמבר 2018 מילאנוב חתם ב-MOL וידי מליגת העל ההונגרית. ב-15 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פושקש אקדמיה. בפברואר 2010 זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה בכדורגל עד גיל 21, ב-3 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד מונטנגרו. בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד אוקראינה. ב-7 בספטמבר 2012, מילאנוב הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו בתיקו 2-2 נגד איטליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. נכון ל-5 באוגוסט 2014 לבסקי סופיה אליפות בולגריה (2): 2009/2010, 2010/2011 הסופר קאפ הבולגרי (1): 2010 צסק"א מוסקבה אליפות רוסיה (1): 2013/2014 הסופר קאפ הרוסי (2):2013, 2014 אישיים השחקן הבולגרי הצעיר של השנה (1): 2012 שחקן השנה בליגה הבולגרית (1): 2012 מדיה וקבצים בנושא גאורגי מילאנוב בוויקישיתוף גאורגי מילאנוב, באתר Transfermarkt גאורגי מילאנוב, באתר Soccerway גאורגי מילאנוב, באתר WorldFootball.net גאורגי מילאנוב, באתר National Football Teams גאורגי מילאנוב, באתר FootballDatabase.eu
ניקולאי מיכאילוב

ניקולאי בוריסלאבוב מיכאילוב (נולד ב-28 ביוני 1988) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית בעמדת השוער. אביו של מיכאילוב הוא בוריסלאב מיכאילוב, שיאן ההופעות בנבחרת בולגריה אחרי סטיליאן פטרוב, וסבו הוא ביסר מיכאילוב ששימש בעבר כיו"ר ההתאחדות לכדורגל בבולגריה. מיכאילוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לבסקי סופיה. ב-15 בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר הוא בן 17 בלבד בהפסד 1–2 נגד אוקזר במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. בקיץ 2006 עלה עם המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון. למרות זאת, מיכאילוב עשה שגיאות רבות במשחקים והוא לא היה כל כך פופולרי בקרב האוהדים, שטענו כי הוא משחק בגלל הקשרים של אביו. ביוני 2007, היה סגור כבר בפיורנטינה אך בסופו של דבר חתם בליברפול ל-3 שנים עם אופציה ל-3 שנים נוספות. ב-14 ביולי 2007 התברר כי מיכאילוב לא הצליח להשיג אישור עבודה בפרמייר ליג, לכן הוא הושאל לטוונטה אנסחדה לעונה אחת. אף על פי שלא שיחק במדי טוונטה, החליטה הקבוצה בקיץ 2008 להאריך את תקופת ההשאלה שלו עד אוגוסט 2009. ב-27 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–4 נגד ארסנל במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, 3 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד רודה. ב-5 בפברואר 2010 חתם רשמית במועדון. בעונת 2010/2011 הוא ביסס את מקומו בהרכב הפותח של המועדון. הוא היה שותף לעונת השיא של המועדון באירופה מקום 3 בשלב הבתים של ליגת האלופות, שהוביל את המועדון לשלב ההצלבה של הליגה האירופית והמועדון הודח ברבע הגמר על ידי ויאריאל. ב-23 בדצמבר 2011 זכה בפרס "השחקן הבולגרי של השנה". בקיץ 2013 חתם בהלאס ורונה. לאחר עונה לא מוצלחת, בה לא זכה להופיע בליגה אף לא פעם אחת, חתם מיכאילוב במרסין אידמניורדו מליגת העל הטורקית בה שיחק שלוש עונות. בקיץ 2017 חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בנובמבר 2018 חזר לקבוצת נעוריו לבסקי סופיה. במאי 2006 מיכאילוב ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית הבכירה שלו בהפסד 1–5 נגד סקוטלנד במסגרת גביע קירין. אף על פי שהציג יכולת טובה במועדונים בהם שיחק, הוא שימש לרוב כשוער שני בנבחרת, אך בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014 הוא הצליח לבסס את מעמדו כשוער ראשון בנבחרת. לבסקי סופיה ליגת העל הבולגרית: 2005/2006, 2006/2007 הגביע הבולגרי: 2004/2005 הסופר קאפ הבולגרי: 2005 טוונטה ליגת העל ההולנדית: 2009/2010 מגן יוהאן קרויף: 2010, 2011 הגביע ההולנדי: 2010/2011 אישיים השחקן הבולגרי של השנה: 2011 שוער השנה בהולנד: 2011 מדיה וקבצים בנושא ניקולאי מיכאילוב בוויקישיתוף ניקולאי מיכאילוב, באתר Transfermarkt ניקולאי מיכאילוב, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ניקולאי מיכאילוב, באתר Soccerway ניקולאי מיכאילוב, באתר WorldFootball.net ניקולאי מיכאילוב, באתר National Football Teams ניקולאי מיכאילוב, באתר FootballDatabase.eu
המאסטר ממסקירך

המאסטר ממסקירך (בגרמנית: Meister von Meßkirch) היה אמן גרמני אנונימי שפעל בתקופת הרנסאנס, בשנים 1515 – 1540. הכינוי ניתן לאמן שיצר אחד-עשר קישוטי מזבח בכנסיית מרטין הקדוש בעיר מסקירך (אנ') שבבאדן-וירטמברג, גרמניה. הקישוטים נוצרו בערך בשנים 1536-1540 והם מורכבים מציור אחד גדול ועשרה קטנים נוספים. סגנון הציורים מראה השפעה של מורה או אמן שפעל בסמוך או בדומה לאלברכט דירר. כמו כן ניכר סגנונה של אסכולת אולם וייתכן שהוא למד גם בה. מ-1530 ואילך, ניכרת היכרותו של הצייר עם הסגנון הצפון-איטלקי של אותה תקופה. ציורים מוקדמים שלו הם פורטרטים של הרוזן פרידריך השלישי מבית הוהנצולרן ושל הרוזן גוטפריד ורנר פון זימרן. כמו כן יצר פרסקו בכנסיות שונות בבאדן-וירטמברג. עם התקדמות הקריירה שלו, ניכרת תנועה לכיוון המנייריזם ובעוד ציוריו המוקדמים בהירים וססגוניים, ציוריו המאוחרים נעשים שקטים ומתונים יותר. מספר אמנים גרמנים בני התקופה הוצעו על ידי חוקרים ככאלה שניתן לזהותם כמאסטר ממסקירך, אולם אין ודאות באף אחד מהמקרים. כמו כן, כיוון שלא כל היצירות השתמרו באותו מצב, לא תמיד ניתן לקבוע אם היצירות נעשו על ידי אותו אדם או על ידי תלמידיו ואמנים שהושפעו ממנו. עבודות המיוחסות לו מוצגות במוזיאונים שונים בעולם, בהם מוזיאון פושקין וגמאלד-גאלרי. השילוש הקדוש עם מלאכים, קדושים ובני משפחת האצולה "באבנהופן" הפאנל המרכזי של קישוט מזבח בפלקנשטיין מדיה וקבצים בנושא המאסטר ממסקירך בוויקישיתוף המאסטר ממסקירך במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה (בגרמנית)
אלכסנדר טונב

אלכסנדר אנטונוב טונב (בבולגרית: Александър Антонов Тонев; נולד ב-3 בפברואר 1990) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת הקיצוני בבוטב פלובדיב. טונב גדל בקבוצות הנוער של צסק"א סופיה. ב-8 במרץ 2008, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-3 בלאסיטסה פטריץ'. בקיץ 2008 עזבו שחקנים רבים את המועדון וטונב קיבל את המקום בהרכב. ב-3 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2008/2009 נגד ליטקס לובץ', במסגרת הסופר קאפ הבולגרי אותו ניצחה צסק"א וזכתה בתואר פעם שלישית בתולדות המועדון. ב-22 באפריל 2009 טונב הבקיע את 2 השערים הראשונים שלו בקריירה בניצחון 1-4 נגד ויהראן סנדנסקי. בעונת 2009/2010 הושאל לסילבן 2000 על מנת לצבור דקות משחק, ובסיום העונה חזר לצסק"א. ב-16 ביוני 2011 טונב חתם בלך פוזנן הפולנית. ב-29 ביולי 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-5 נגד ל.ק.ס. לודז'. ב-26 ביולי 2012, טונב את שערו הראשון שלו בקריירה במסגרת אירופאית בניצחון 0-1 נגד חזר לנצ'ראן במסגרת הסיבוב המוקדם השני של מוקדמות הליגה האירופית. ב-7 ביוני 2013 חתם באסטון וילה האנגלית. ב-11 באוגוסט 2014 הושאל לסלטיק עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו. ב-27 באוגוסט 2015 חתם בפרוזינונה האיטלקית, שבאותה שנה עלתה לראשונה בתולדותיה לסרייה א'. לאחר שלא הצליח לסייע לקבוצתו להישאר בליגה הבכירה ולא כבש ולו שער אחד, עזב טונב את פרוזינונה וחתם בעולה החדשה לסרייה א' - קרוטונה. בפברואר 2018 עזב את הקבוצה. בצעירותו, טונב שיחק בנבחרת הצעירה של בולגריה. ב-4 בספטמבר 2009 טונב הבקיע את השער הראשון שלו בנבחרת הצעירה בניצחון 0-3 נגד קזחסטן במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. ב-9 בספטמבר 2009, הורחק בדקות הסיום של המשחק נגד שוודיה אותו הפסידה נבחרתו 2-1. ב-11 באוקטובר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1-0 נגד ויילס. ב-22 במרץ 2013 הוא כבש את שעריו הראשונים בזירה הבינלאומית, ואף את השלושער הראשון בקריירה שלו בניצחון 0-6 נגד מלטה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. צסק"א סופיה אליפות בולגריה: 2007/2008 הגביע הבולגרי: 2010/2011 הסופר קאפ הבולגרי: 2008 סלטיק גביע הליגה הסקוטית: 2014/2015 אליפות סקוטלנד: 2014/2015 אישיים הכדורגלן הבולגרי הצעיר של העונה: 2010/2011 נכון ל-7 בספטמבר 2017 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר טונב בוויקישיתוף אלכסנדר טונב, באתר Transfermarkt אלכסנדר טונב, באתר Soccerway אלכסנדר טונב, באתר BDFutbol אלכסנדר טונב, באתר WorldFootball.net אלכסנדר טונב, באתר National Football Teams אלכסנדר טונב, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדר טונב".
גביע אפריקה לאומות 1962

גביע אפריקה לאומות 1962 היה הטורניר השלישי של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך באתיופיה בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו ארבע נבחרות' לאחר שהעפילו אליו מטורניר המוקדמות, והוא התקיים בשיטת נוקאאוט. כל המשחקים נערכו באצטדיון אדיס אבבה המכיל 30,000 מקומות ישיבה. נבחרת אתיופיה זכתה בטורניר לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת בתצאה 4-2. מנגיסטו וורקו מנבחרת אתיופיה מוחמד ובדוואי אבדל פת'ח מנבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת זכו בתואר מלכי השערים של הטורניר עם שלושה כיבושים לכל אחד. מדיה וקבצים בנושא גביע אפריקה לאומות 1962 בוויקישיתוף
עזריאל הורוויץ

רבי עזריאל הלוי איש הורוויץ (תקי"ז, 1757 - כ"ב בחשוון תקע"ט, 21 בנובמבר 1818) היה רבה של לובלין. נודע בכינויו "ראש הברזל". נולד בזמושץ' לרב דוב מזאמושץ'. נשא את בתו של הרב בנימין בושקא מזמושץ', אביו של הרב צבי הירש בושקא. שימש ברבנות העיירה קרשניק ובשנת ה'תקס"ו התמנה כרב העיר לובלין. הוא נודע בכינויו "ראש הברזל" (ביידיש: "דער אייזערנער קָאפ"), וכך גם נקרא ספר החידושים לתלמוד והשו"ת שלו שנדפס שנים רבות לאחר מותו מכתב יד. רבי עזריאל הורוויץ נודע בהתנגדותו לחסידות, ויחסיו עם חסידי עירו לובלין, ובפרט עם "החוזה מלובלין", משמשים רקע לסיפורים עממיים שונים. למרות יחסיו המתוחים עם החוזה מלובלין, ניהל מערכת יחסים ידידותית עם אדמו"רי בית פשיסחה הראשונים, רבי יעקב יצחק ורבי שמחה בונים. כשפרסם פעם המגיד מקוז'ניץ היתר עגונה, שהתבסס על נימוקים שלא עמדו בקריטריונים הנדרשים לפי דעתו של רבי עזריאל, פרסם קונטרס שבו תקף את יסודות ההיתר. במהדורות המודפסות של ההיתר, "עגונת ישראל", נדפסו השגותיו של רבי עזריאל הורוויץ כנספח תחת השם "דברי ריבות" עם תגובתם של תומכי ההיתר, בהקדמת הנספח מייחסים המדפיסים החסידיים את הדברים ל”איש אחד ורצונו להשבית שמחתינו, בשלחו מכתב עמל חפשי בארמנותינו. דברי ריב ומצה, לפורעם לשמצה...”, זאת בלי לנקוב בשמו של רבי עזריאל. רבי עזריאל הורוויץ נפטר בלובלין בשבת, כ"ב בחשוון ה'תקע"ט, 21 בנובמבר 1818. לרב עזריאל הורוויץ היו שני בנים: דוד ואפרים פישל, ובת אחת שנישאה לרב משה ליב בן ישראל איסר מריצוויל. הוא היה מחותנו של רבי אפרים זלמן מרגליות ואף התכתב עמו בענייני הלכה. דוד הלחמי, רבי עזריאל ברבי דוב הלוי הורביץ אב"ד לובלין („ראש הברזל”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רכ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) מכתביו תשובות וחידושי ראש ברזל, ירושלים תשכ"ט, באתר היברובוקס דברי ריבות, נספח לספר עגונת ישראל, ורשה תר"מ, באתר היברובוקס ראו למשל: ב. יאושזון, מאוצרנו הישן, בראשית כב, א; עמ' 97. יהודה מנחם בוים, הרבי רבי בונם מפשיסחא חלק א, בני ברק, תשנ"ז. עמ' קט. ראו בפרק "קישורים חיצוניים" את הספר "עגונת ישראל" עם הנספח "דברי ריבות". יחוס הקונטרס לרבי עזריאל הורוויץ, ראו: ח. צבי הלברשטאם, תולדות המגיד מקאז'ניץ, בני ברק, תשכ"ו. עמ' כד. וראו שם הערה כא, רשימת הרבנים שתמכו בהיתרו של המגיד מקוז'ניץ. ראו למשל: אפרים זלמן מרגליות, שו"ת בית אפרים, אורח חיים, שאלה ה, באתר היברובוקס.