laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יובל זוסמן

יוֹבֵל זוסמן (נולד ב-12 במאי 1998) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסווינגמן בקבוצת הפועל ירושלים בכדורסל מליגת ווינר סל וליגת האלופות, וכן בנבחרת ישראל. יובל זוסמן גדל והתחנך בעיר נתניה, בן לאביגל וליריב זוסמן. שמו של יובל נבחר מכיוון שנולד בתאריך סמוך ליום העצמאות ה-50 למדינת ישראל, ולכן הוא מקפיד לשחק בכל המסגרות עם חולצה מספר 50. התחנך ולמד בבית הספר היסודי "בארי" ע"ש ברל כצנלסון. אביו שימש כמאמן כדורסל וכמורה לחינוך גופני, ואימן את יובל באופן אישי לאורך השנים. בשנים 2015–2017 התאמן ושיחק זוסמן במסגרת האקדמיה של מכבי תל אביב. בעונת 2015/2016 הוא הוביל את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב לעונה מושלמת עם זכייה בדאבל, וכן הרשים מאוד בטורניר מוקדמות הנוער של היורוליג שנערך בברצלונה ונבחר לחמישייה המצטיינת של הטורניר עם ממוצעים של 18.0 נק', 7.5 ריב', 5.2 חט' ו-2.7 אס' למשחק. במקביל שיחק זוסמן גם בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב. בעונת 2016/2017 הושאל למכבי עירוני רעננה, שסיימה במקום הראשון בסיום העונה הסדירה בליגה הלאומית, וסיים עם ממוצעים של 11.7 נק' עם 41 אחוז ל-3, 3.6 ריב', 2.3 אס' ו-1.8 חטיפות. ב-27 ביולי 2017 חתם זוסמן על חוזה חדש במכבי תל אביב ל-4 עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לתגלית העונה בליגת העל בכדורסל. ב-11 בינואר 2019, במחזור ה-18 של עונת 2018/2019 ביורוליג, הוביל זוסמן את מכבי לניצחון חוץ ראשון על צסק"א מוסקבה לאחר 15 שנים כאשר סיים את המשחק עם 15 נקודות, שיא קריירה אישי ביורוליג, ונבחר ל-MVP של המשחק. בסיום העונה זכה עם מכבי באליפות המדינה כשחקן משמעותי, והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, אך לא נבחר לבסוף. בקיץ של אותה השנה שיחק במדי קליבלנד קאבלירס בליגת הקיץ של ה-NBA. במהלך חודש פברואר 2020 הוכרז כאחד המועמדים לתואר שחקן ההגנה של היורוליג לעונת 2019/2020. זוסמן חבר קבע בנבחרות הצעירות של ישראל. בקיץ 2014 עלה עם הקדטים לדרג א' ובקיץ 2015 חווה הישג זהה עם נבחרת הנוער. בקיץ 2016 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וסיפק ממוצעים של 15.5 נק' (תשיעי בטורניר), 8.8 ריב' (שמיני בטורניר), 3.8 חט' (שני בטורניר) ו-3.2 אס' למשחק. בקיץ 2017 היה אחד מכוכביה של נבחרת העתודה באליפות אירופה, כשסיים עם ממוצעים של 16.3 נק' (שישי בטורניר) ב-42.5% מחוץ לקשת, 5.7 ריב' ו-1.9 חט' (חמישי בטורניר). במשחק הגמר מול יוון, בו הפסידה ישראל 56:65, היה המצטיין בשורות ישראל עם 23 נק' (5 שלשות) ו-7 ריב'. בקיץ 2018 זוסמן הוביל את נבחרת העתודה לזכייה היסטורית באליפות אירופה לאחר ניצחון 66–80 בגמר על נבחרת קרואטיה. הוא סיים את האליפות עם ממוצע של 14.4 נק', 4.7 ריב' ו-3.6 אס' ב-28.3 דק' למשחק. זוסמן נבחר לחמישיית הטורניר ול-MVP של הטורניר. באותו הקיץ, הוא זומן לנבחרת הבוגרת על ידי עודד קטש. מכבי תל אביב אליפויות (4): 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021 גביע המדינה: (1): 2021 אלבה ברלין אליפות הבונדסליגה (1) 2022 הגביע הגרמני (1): 2022 הפועל ירושלים גביע המדינה: 2023/2024 מדיה וקבצים בנושא יובל זוסמן בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל השחקן באתר מנהלת הליגה נדב צנציפר, פעם ביובל, באתר "ידיעות אחרונות", 26 באוגוסט 2018 שלמה חסיד, אייל לוי, שנת היובל: יובל זוסמן מסביר למה עזב את מכבי ת"א לטובת אלבה ברלין, באתר ישראל היום, 23 בספטמבר 2021 דותן מלאך, ‏יוֹבֵל זוסמן פותח דף חדש דווקא בגרמניה, בעיתון מקור ראשון, 31 בינואר 2022 לראשונה מאז 2004: מכבי ת"א ניצחה את צסק"א במוסקבה, באתר ynet, 11 בינואר 2019 הסטטיסטיקות של יובל זוסמן באליפות אירופה לנבחרות עתודה 2018, יולי 2018, באתר FIBA.com
כיסא מסתובב

כיסא מסתובב הוא כיסא עם רגל אחת מרכזית המאפשרת למושב להסתובב 360 מעלות ימינה או שמאלה. הכיסא המסתובב הראשון הומצא על ידי תומאס ג'פרסון, והוא היה לכיסא שעליו ניסח את הכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776. לעיתים כולל הכיסא המסתובב גלגלים בבסיס המקלים והמאפשרים למשתמש להזיז אותו סביב אזור עבודתו ללא מאמץ. סוג זה נפוץ בעידן המודרני של המשרדים. לפיכך, לעיתים קרובות מכונה הכיסא המסתובב גם "כיסא משרדי". בדרך כלל, בכיסאות המשמשים במשרדים משולבת משאבת גז כדי להתאים את גובהו של המושב ליושב בו. כיסאו של שרטטן הוא כיסא מסתובב ללא גלגלים ובדרך כלל גבוה יותר מאשר הכיסא המשרדי, לשימוש מול לוח שרטוטים. לרוב, כיסאות מסוג זה כוללים גם טבעת רגל כדי לתמוך ברגליים כאשר לא ניתן להגיע לקרקע. כאשר הכיסא המסתובב מותקן בכלי טיס, כלי רכב או על מדרגות והוא לא יכול לזוז באופן עצמאי כיוון שמונח על בסיס קבוע, הוא נקרא מושב מסתובב. כיסא משרדי מדיה וקבצים בנושא כיסא מסתובב בוויקישיתוף
אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו

אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו (באיטלקית: Alberto Azzo I d'Este;‏ 970 – 1029), היה מרקיז מילאנו בין השנים 1017–1029. אלברטו אצו נולד בשנת 970 לאוברטו השני, מרקיז מילאנו ולריילנד. אלברטו אצו מופיע ברשומות ההיסטוריות לראשונה בשנת 1011, וב-10 במאי 1013 מונה אלברטו אצו למפקח מטעם הקיסר על נחלותיו באיטליה. אחותו ברטה, מלכת איטליה התחתנה עם ארדואינו מאיבראה, ואילו אחות נוספת ברטה ממילאנו התחתנה עם אולדריקו מנפרדי השני, רוזן טורינו. בתחילה סייעו אלברטו אצו ואחיו לגיסו ארדואינו מאיבראה, שהכריז על עצמו כמלך איטליה, אולם בשנת 1014 הם לא התנגדו להכתרתו של היינריך השני, מלך גרמניה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שעזב היינריך השני את איטליה שוב מרדו בו האחים, ואף תקפו ערים שהיו נאמנות לו. בשנת 1017 מת אביו אוברטו השני, מרקיז מילאנו, ואלברטו אצו עלה לשלטון במקומו יחד עם אחיו אוגו. בשנת 1019 השלים אלברטו אצו עם היינריך השני, אולם בשנת 1022 נלכדו אלברטו אצו ואחיו על ידי היינריך השני והועמדו לדין. בשנת 1026 סייע אלברטו אצו לגיסו אולדריקו מנפרדי השני, רוזן טורינו להגן על פאביה, נגד כוחותיו של קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1029 מת אלברטו אצו, ובנו אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו ירש את נחלותיו. אלברטו אצו היה נשוי לאדליידה, ממנה נולד לו בן אחד: אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו (1009–1097) אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו המילון הביוגרפי האיטלקי יש המזהים אותה כברטה, מלכת איטליה, ואלו היו נישואיה השניים
Joon (חברת תעופה)

JOON הייתה חברת תעופה צרפתית אשר בסיסה היה בנמל התעופה שארל דה גול בפריז. החברה הייתה חברת בת של אייר פראנס וקהל היעד של החברה היה בעיקרו אוכלוסייה צעירה. טיסותיה בוצעו במודל של טיסת חסך. חברת התעופה החלה את טיסותיה ב-1 בדצמבר 2017, לטווחים קצרים ובינוניים בשלל יעדים בתוך אירופה. טיסות ליעדים באמריקה והמפרץ הפרסי נוספו בקיץ 2018. בתחילת פעילותה עשתה JOON שימוש בשבעה מטוסי איירבוס A320s המיועדים לטיסות קצרות טווח. לאחר מכן החלה החברה להפעיל מטוסים רחבי-גוף מהדגמים איירבוס A340-300. בינואר 2019 הודיעה אייר פראנס על ביטול המותג JOON. החברה חדלה להתקיים ביוני 2019. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא Joon בוויקישיתוף Joon, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלומברג, כמו לואו קוסט - אבל מגניב: אייר פראנס-KLM השיקה חברת תעופה להיפסטרים, באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2017 איתן לשם, "חברת התעופה של המילניאלס" רצתה לכבוש את ליבם בעזרת קינואה ונסגרה כי "אף אחד לא הבין אותה", באתר הארץ, 23 בינואר 2019 Air France's New (Delusional?) Airline, Joon, One Mile at a Time, ‏2017-07-20 Jon Ostrower, Congratulations Millennials, you now have your own airline, CNNMoney, ‏2017-07-20 שירי הדר, בקרוב: חברת תעופה לצעירים בלבד, באתר ynet, 25 ביולי 2017 מיכל רז-חיימוביץ', ‏אייר פראנס מציגה חברת תעופה חדשה לצעירים: Joon, באתר גלובס, 20 ביולי 2017 Air France Joon Will End In June 2019, SimpleFlying, ‏פברואר 2019 (באנגלית) פרטי צי המטוסים של Joon, באתר airfleets.net (באנגלית)
אוברטו השני, מרקיז מילאנו

אוברטו השני, מרקיז מילאנו (באיטלקית: Oberto II d'Este;‏ 940 – 1017), היה מרקיז מילאנו בין השנים 975–1017. אוברטו נולד בשנת 940 לאוברטו הראשון, מרקיז מילאנו ולגוליה די בוניפאציו. בשנת 975 מת אביו אוברטו הראשון, ואוברטו ירש את נחלותיו, יחד עם אחיו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו. בשנת 997 מת אחיו אדלברט, ואוברטו נשאר כשליט יחיד בנחלות. בשנת 1002 תמך אוברטו בארדואינו מאיבראה, שהכריז על עצמו כמלך איטליה, והצטרף למרד נגד היינריך השני, מלך גרמניה. בשנת 1017 מת אוברטו, ובניו אוגו, מרקיז מילאנו ואלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו. אוברטו היה נשוי לריילנד, ממנה נולדו לו 6 ילדים: אוגו, מרקיז מילאנו אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו ברטה ממילאנו אדלברט הרביעי גואידו אוברטו השלישי, מרקיז ליגוריה המזרחית
מרים טל

מרים טל (כ"ב בסיון תר"ע, 29 ביוני 1910—י' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981) הייתה מבקרת אמנות ישראלית. מרים טל נולדה בשנת 1910 בסמולנסק, האימפריה הרוסית (כיום רוסיה), בתם של חנה (בת נחמן קרפילוב) וד"ר אברהם רוזנטל. בשנת 1920, אחרי לימודים במוסקבה, החלה ללמוד בגימנסיה בברלין ואחר כך בגימנסיה בבריסל. באותה תקופה הייתה פעילה בתנועת נוער ציונית. בין השנים 1930-1927 בקירוב למדה באוניברסיטה בברלין. הוריה עלו לארץ ישראל כבר בשנת 1924, אולם טל עלתה רק בשנת 1930, כנראה בשל לימודיה. לאחר עלייתה התגוררה בירושלים ולמדה ספרות עברית באוניברסיטה העברית. לפרנסתה עבדה בתור פקידה ומתרגמת. בשנת 1937 פרסמה רומן בשם "מזייפי החיים" בהוצאת יהושע צ'צ'יק. בשנת 1943 שירתה ב'חיל העזר לנשים' של הצבא הבריטי ובמלחמת העצמאות שירתה חלקית ב'ש"י'. בין השנים 1940–1950 הייתה נשואה לפסל דוד מלכין. בין השנים 1953–1955 שימשה מזכירה בשגרירות ישראל בבריסל. באותה עת למדה תולדות האמנות. בשנת 1964 פרסמה ספר שירים פרי עטה בשם "קו לקו". שימשה מבקרת אמנות בעיתונים כגון "הבוקר", "על המשמר" ו-"ידיעות אחרונות", וכן בכתבי עת כגון "אריאל" ו"גזית". בנוסף אצרה כמה תערוכות ובהן תערוכת היחיד הראשונה של פנחס בורשטיין- מריאן (צייר) בשנת 1950 ותערוכה למרדכי מורה בגלריה ספראי (1970). בשנת 1977 הייתה חברה בוועדת פרס ישראל לאמנות. בפברואר 1982 הוצגה בבית האמנים בירושלים בירושלים תערוכת זיכרון לכבודה. למרים הייתה בת בשם רמה מלכין. נפטרה בשנות ה-20 לחייה. מרים טל נפטרה בירושלים בי' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981 ונטמנה בהר המנוחות בירושלים. מרים טל, מזיפי החיים: רומן, מצפה, תל אביב, תרצ"ז מרים טל, קו לקו: שירים, מעוטרים במגזרות נייר מאת משה רייפר, עקד, תשכ"ד מרים טל, שני שירים, חרות, 15 בינואר 1965 יצחק רון, ממדף הספרים: "אבק" ו"שירים", חרות, 19 במרץ 1965 דוד תדהר (עורך), "מרים טל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3345 מרים טל, דף שער בספרייה הלאומית מרים טל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ראו: דני קרוון, יונה פישר ואלישבע כהן - חתני פרס ישראל תשל"ז, דבר, 31 במרץ 1977
אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו

אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו (באיטלקית: Oberto I d'Este;‏ 912 – 975) היה מרקיז מילאנו בין השנים 951–975 ופלטין של איטליה. אוברטו נולד בשנת 912 לאדלברטו, מרקיז איטליה. בשנת 951 מסר ברנגר השני, מלך איטליה, לאוברטו את השטחים מדרום לנהר הפו, ואוברטו חילק אותם לשלוש מרקיזויות. בשנת 960 הסתכסך אוברטו עם ברנגר השני, ובעקבות כך ברח לגרמניה. בשנת 962 פנה האפיפיור יוחנן השנים עשר לאוטו הראשון, מלך גרמניה, שיבוא לסייע לו כנגד ברנגר השני, ואכן אוטו פלש לאיטליה, והחזיר את אוברטו לשלטונו. בשנת 975 מת אוברטו, ובניו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו ואוברטו השני, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר. אוברטו התחתן עם גוליה די בוניפאציו, ממנה נולדו לו 7 ילדים: אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו אדלברטו אוברטו השני, מרקיז מילאנו אנסלמו ג'וליילמו, מרקיז קורטונה ברטה אוברטו אוביצו היסטוריה של בית אוברטנגי(הקישור אינו פעיל) (באיטלקית) (הקישור אינו פעיל, אוגוסט 2019) אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משה שטרנברג

הרב משה שלמה שטרנברג (נפטר בט"ו בשבט ה'תשי"ח, 5 בפברואר 1958) היה רב באוקראינה, ובסוף ימיו מרבני הציונות הדתית בארץ ישראל בתקופת הקמת המדינה וממניחי היסוד לרבנות במושבי העובדים הדתיים בישראל, רבו הראשון של כפר פינס. נולד באלכסנדריה שבמחוז רובנו באוקראינה לברכה ולרב חיים מרדכי שטרנברג שכיהן כרב העיירה והיה צאצא למשפחת רבנים ותיקה בפולין. למד ב'חדר' המקומי ואחר כך מפי אביו, ובמקביל למד לימודים כלליים אצל מורה פרטי, נסע ללמוד בישיבות הגדולות בפולין והצטיין בלימודיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נפטרו הוריו מטיפוס והותירו אותו עם אח ואחות צעירים, אנשי העיירה שהכירו בידיעותיו התורניות מינו אותו כרב במקום אביו אף על פי שלא הייתה לו סמיכה לרבנות רשמית. זמן קצר אחר כך נבחן וקיבל תעודת בגרות ובמקביל נסמך לרבנות לאחר שעמד בבחינות בפני קבוצת רבנים בראשות הרב שמחה מה יפית מרובנו. בהשקפתו היה נאמן לציונות הדתית, הצטרף לשורות החלוצים הדתיים ועסק בחינוך, הוא שוחרר משירות בצבא פולין כדי לאפשר לו ללמד תלמוד בכיתות הגבוהות בבית הספר היהודי באלכסנדריה. הוא השיא את אחותו רחל לבחור תורני והדריך את גיסו לקראת קבלת רבנות העיירה אלכסנדריה, לו עצמו הוצע להתמודד על רבנות בדנציג ובריגה, אך הוא נענה להצעת רבנות בקוסטופיל וכיהן כרב העיר עד עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935. בשנת ה'ת"ש, 1940, התמנה כרבו של היישוב המתהווה כפר פינס שבו שימש כרב (לצד אברהם הלל גולדברג) במשך שמונה עשרה שנה עד לפטירתו. במקביל לתפקידו הרבני בכפר פינס, ראה הרב שטרנברג בעצמו "חלוץ התורה בשדה העבודה", הוא סייר בהתיישבות העובדת ודאג למינוי רבנים ולפעילות תורנית ביישובי המזרחי והפועל המזרחי במסגרת תפקידו בחבר הרבנים של תנועות אלו. כן היה חבר בוועדת החינוך של הרבנות הראשית לישראל ובוועדה למען מצוות התלויות בארץ. לקראת שנת השמיטה ה'תש"ה (1944–1945) השתתף בוועדה הרבנית לענייני שמיטה שקבעה את נוהלי הרבנות הראשית לישראל ליישום מעשי של הלכות השמיטה, יחד עמו היו חברים בוועדה: הרב דוד סלומון מכפר אברהם והרב דוד אוקס, בראש הוועדה ישב הרב שאול ישראלי. חלק מחידושי תורתו ומחקריו בהלכה התפרסם בגיליונות כתב העת "התורה והמדינה", ורבים מכתביו לא נדפסו. הרב שטרנברג נפטר בפתאומיות ממחלה בט"ו בשבט ה'תשי"ח, 5 בפברואר 1958. והותיר אחריו את אלמנתו רבקה (נפטרה בתשע"ח) וארבעה ילדים. שנים מהם, תאומים שהיו בני תשע עם פטירתו, הם הרבנים מרדכי ועמיאל שטרנברג, ראשי ישיבת הר המור ומן הרבנים הבולטים בציונות הדתית בישראל בראשית המאה ה-21. שתי בנותיו, חווה וברכה, נשואות לרבנים עודד ולנסקי ויעקב לבנון, בהתאמה, גם הם ממקימי ישיבת הר המור. יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; הרב משה שטרנברג, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 501. הרב משה שטרנברג - לזכרו, פנקס אלכסנדריא, תל אביב תשל"ב, עמ' 105–126. הרב שאול ישראלי, הרב כתריאל פישל טכורש ואחרים, לקט אמרים לזכר הרב הגאון ר' משה שלמה שטרנברג זצ"ל, התורה והמדינה ט-י (תשי"ט) עמ' תרסט-תרפג יחזקאל לוי, הרב משה שטרנברג ז"ל: חמש שנים לפטירתו, הצופה, 10 בפברואר 1963, עמ' 3 פנקס אלכסנדריא, תל אביב תשל"ב, עמ' 66. ש. אבידור, חבר הרבנים של הפועל המזרחי, תפקידיו ופעלו, הצופה, 4 באפריל 1956. גאון בתורה ובמידות: פרקים לדרכו ולדמותו של ... הרב שאול ישראלי, ירושלים תשנ"ט, עמ' 49.
אדלברטו, מרקיז איטליה

אדלברטו, מרקיז איטליה (באיטלקית: Adalberto;‏ לא ידוע – 951) היה מרקיז טוסקנה בין השנים 915–929, ומרקיז איטליה עד בין השנים 940–951. לא ידועים על אדלברטו פרטים רבים. בשנת 915 הוא מונה למרקיז טוסקנה ולמושל לוקה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 929. בשנת 940 הוא קיבל את התואר מרקיז איטליה, ושלט בליגוריה, בלומברדיה ובמילאנו. בשנת 951 מת אדלברטו, ובנו אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו, ירש את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר. לאדלברטו היו שני ילדים: אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו אמברוזו, בישוף קורסיקה
שוקולד שווייצרי

שוקולד שווייצרי הוא שוקולד המיוצר בשווייץ. השוקולד השווייצרי הוא בעל מוניטין בינלאומי והוא נודע באיכותו הגבוהה ובמסורות הייצור המקומיות. המאה ה-17 הייתה תחילת דרכו של השוקולד השווייצרי המעובד. במאה ה-18, השוקולד יוצר רק במספר אזורים, למשל, בקנטון טיצ'ינו. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוקמו מפעלי השוקולד הבאים: 1819 - מפעל קיילר בווה (כיום נסטלה). 1826 - מפעל פברגר בורסואה, קנטון ז'נבה, 1826 - מפעל סושארד בסריירס (כיום קראפט). 1830 - מפעל קוהלר בלוזאן (כיום נסטלה). 1836 - מפעל שפרינגלי בציריך, החברה פוצלה ל"קונפיסרי שפרינגלי" ו"לינדט ושפרינגלי" ב-1892. 1852 - מיסטרני בלוצרן (כיום פלאוויל) 1862 - קלאוס בלה לוקל 1867 - מפעל פיטר בלוזאן (כיום נסטלה) 1879 - לינדט בברן (כיום לינדט ושפרינגלי) 1887 - פריי באראו (כיום מיגרוס) 1899 - טובלר בברן (כיום קראפט) 1901 - שוקולד דה ווילארס בווילאר סור גלאן 1908 - פלצ'לין בעיירה שווייץ 1928 - סטלה S.A בלוגאנו (ג'וביאסקו מאז 1987) 1929 - קמיל בלוך בקורטלארי 1932 - טאושר בעיירה קטנה באלפים השווייצרים. 1932 - מפעל ברנריין בקרויצלינגן 1933 - שוקולד חלבה (קופ) בווליסלן 1934 - מפעל קאגי  בטוגנברג במחצית השנייה של המאה ה-19 שוקולד שווייצרי החל להתפשט בחו"ל. קשר הדוק זה היה ההמצאה של שוקולד חלב על ידי דניאל פיטר בווה וההמצאה של קונץ' על ידי רודלף לינדט. הביטוי "שוקולד שווייצרי" מוגן בחוק. גם אם פולי קקאו וחומרי גלם אחרים עשויים להגיע מארצות אחרות, כדי להיחשב ולהימכר תחת התווית "שוקולד שווייצרי" חייב ייצור השוקולד בפועל להיות בשווייץ. מהמאה ה-19 עד מלחמת העולם הראשונה ולאורך מלחמת העולם השנייה תעשיית השוקולד השווייצרי הייתה מאוד ממוקדת ביצוא. לאחר מלחמת העולם השנייה בשווייץ החלו להשתמש במיקור חוץ בשל מגבלות מסחריות. כיום רוב השוקולד השווייצרי נצרך על ידי השווייצרים עצמם (54% בשנת 2000), בשווייץ ישנה צריכת שוקולד הגבוהה ביותר בעולם לנפש (11.6 ק"ג לנפש לשנה). בשנת 2004 148,270 טונות של שוקולד יוצרו בשווייץ. 53% מהם היו לייצוא (20% גרמניה, 11% צרפת, בריטניה ו-13% ל - צפון אמריקה). ההכנסות של תעשיית השוקולד השווייצרי בשנת 2004 היה 1.37 מיליארד פרנקים שווייצרים (814 מיליון מהשוק המקומי, 551 מיליון מייצוא). המטבח השווייצרי מדיה וקבצים בנושא שוקולד שווייצרי בוויקישיתוף
קראז

קְרָאז או β בעורב הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.64. מקור שמו לא ידוע והוא ככל הנראה ניתן לו רק במאה ה-20. כ-3.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M68. קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות. גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב. בשל מסתו, הוא צפוי בעתיד, כשיגמר המימן בשכבות המקיפות את הליבה, להתכווץ ולהתחמם יותר עד שיתחיל להתיך את ההליום שבליבתו לפחמן. כשגם ההליום בליבה ייגמר הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן. קראז באתר של ג'ים קלר קראז, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Kraz L. S. Lyubimkov, D. L. Lambert, S. I. Rostopchin, T. M. Rachkovskaya & D. B. Poklad: Accurate fundamental parameters for A-, F- and G-type Supergiants in the solar neighbourhood, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 402, Iss. 2, p. 4 (2010) A. Richichi, I. Percheron & M. Khristoforova: CHARM2: An updated Catalog of High Angular Resolution Measurements, Astronomy & Astrophysics, v.431, p.773 (2005) המרה לרדיוסי שמש מאלפיות שניית קשת על ידי מעבר לרדיאנים, הכפלה במרחק וחלוקה בפעמיים רדיוס השמש L. S. Lyubimkov, D. L. Lambert, S. I. Rostopchin, T. M. Rachkovskaya & D. B. Poklad: Accurate fundamental parameters for A-, F- and G-type Supergiants in the solar neighbourhood, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 402, Iss. 2, p. 9 (2010) E. F. Sawyer: On the variability of β Corvi, Astronomische Nachrichten, volume 111, p.271 (1885) General Catalogue of Variable Stars: β Corvi
קביעות

קביעוּת (באנגלית: Tenure) היא מעמד של שכיר שהעסקתו היא בחוזה שאינו מוגבל בזמן, ואשר ניתן לבטלו רק בהינתן תנאים יוצאי דופן כגון התנהגות שלילית במיוחד של העובד, מצב חירום כלכלי או הפסקת פעילות כוללת של המעסיק. מאז 1915 פיתחה האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות (אנ') (AAUP) סטנדרטים להדריך מוסדות להשכלה גבוהה "לטובת הכלל". מקור התפיסה המודרנית של קביעות בהשכלה הגבוהה בארצות הברית ב"הצהרת עקרונות על החופש האקדמי ועל קביעות" של ה-AAUP. שגובשו במשותף ואושר על ידי AAUP והאגודה האמריקאית למכללות ואוניברסיטאות (AAC&U), הצהרה זו אומצה על ידי יותר מ-250 מוסדות אקדמיים והוכנסה לתוך ספרי הדרכה והסכמי משא ומתן קיבוציים בכל רחבי ארצות הברית. הצהרה זו גורסת כי "טובת הכלל תלויה בחופש חיפוש האמת והצגתה". לעומת זאת, יש שיצאו בביקורת קשה על כך שהקביעות המודרנית לא רק שאינה משיגה מטרה זו, אלא שלפעמים אף מפחיתה את החופש האקדמי ומכריחה את אלו השואפים לקביעות להביע עמדות קונפורמיסטיות לאופנה האקדמית של אותו המוסד באותה העת. לדוגמה, הפיזיקאי לי סמולין טען כי "לפיזיקאי תאורטי צעיר תהיה זו התאבדות מבחינת הקריירה לא לעסוק בתחום של תורת המיתרים." בחלק ממדינות ארצות הברית קיים דיון ער בנוגע לאפשרות לבטל את הקביעות באוניברסיטאות ציבוריות. עם זאת, רבים טוענים, בין היתר, כי הביטחון התעסוקתי שניתן על ידי קביעות נדרש כדי לגייס אנשים מוכשרים ומבוקשים כמרצה, כי בתחומים רבים התעשייה הפרטית יכולה לשלם יותר באופן משמעותי. הכלכלן סטיבן לוויט הציע שאם תוסר הקביעות, אוניברסיטאות יצטרכו לשלם משכורות גבוהות יותר כדי לפצות על אובדן הביטחון התעסוקתי. אולם הוא גם קובע כי הדבר ימשוך את אלה אשר מלמדים מאהבת הלימוד על חשבון אלו המעוניינים לפרוש. בישראל נהוגה קביעות במגזר הציבורי, ובכלל זה שירות המדינה, הרשויות המקומיות, התעשייה האווירית, אוניברסיטאות, ולפעמים גם בארגונים ממשלתיים שהופרטו, כגון אל-על. קביעות מתקיימת גם במגזר הפרטי, במקומות עבודה שבהם פועל ועד עובדים חזק. מושג הקביעות אינו קיים בחוק הישראלי אלא מופיע רק בהסכמי עבודה מפעליים ובתקנות השירות של עובדי המדינה (תקשי"ר). קביעות ניתנת לעובד לאחר שעבר בהצלחה תקופת ניסיון. דרך מקובלת להימנעות ממתן קביעות במקומות עבודה שבהם היא נהוגה, היא העסקה דרך קבלן כוח אדם. גיא רולניק, מה השווי הכלכלי של קביעות בשוק העבודה הישראלי?, באתר TheMarker‏, 23 באוגוסט 2013 גיא דוידוב ועידו עשת, ‏ביטחון תעסוקתי במקום העבודה: לקראת הסדרי ביניים מאוזנים, משפטים ‏מג, 2013 1940 Statement of Principles on Academic Freedom and Tenure, באתר AAUP Tenure באתר AAUP Lee Smolin, The Trouble with Physics Flaherty, Colleen. "Killing Tenure". Inside Higher Ed. נבדק ב-9 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Levitt, Steven. "Let's Just Get Rid of Tenure (Including Mine)". Freakonomics. נבדק ב-9 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה)
וילהלם, הלורד של לינבורג

וילהלם, הלורד של לינבורג (בגרמנית: Wilhelm von Lüneburg, ‏11 באפריל 1184 - 12 בדצמבר 1213), היה בנו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ואבי השושלת של דוכסות בראונשווייג-לינבורג, שממנה יצא גם בית הנובר. וילהלם נולד ב-11 באפריל 1184 בוינצ'סטר שבאנגליה, להיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה ולמתילדה, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. וילהלם נולד במהלך גלותו של אביו, לאחר שהודח משלטונו על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף לאחר חזרתו של אביו לגרמניה נשאר וילהלם באנגליה בחצר דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה. בשנת 1193 נפל דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה בשבי אצל לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה והועבר לידי היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהסכים לשחררו תמורת כופר, ועד לתשלום הכופר נשלחו וילהלם ואחיו אוטו ללאופולד מאוסטריה כבני ערובה. בשנת 1195 מת אביו היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ווילהלם ירש אותו יחד עם אחיו היינריך ואוטו. לאחר מכן הגיעו האחים להסכם עם אדולף מאלטונה, ארכיבישוף קלן, ובשנת 1198 הכתיר אדולף את אוטו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1199 מת דודם ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ווילהלם והיינריך נסעו לאנגליה לדרוש את ירושתו, אולם דודם ג'ון ירש אותו. במאי 1202 חילקו ביניהם האחים את נחלות אביהם, ווילהלם קיבל את הנחלות באזור בראונשווייג ולינבורג. ב-12 בדצמבר 1213 מת וילהלם בלינבורג, ובנו אוטו ירש את נחלותיו. בשנת 1235 הפך בנו לדוכס בראונשווייג, ומצאציו יצא בית הנובר. בקיץ 1202 התחתן וילהלם עם הלנה מדנמרק, בתם של ולדמר הראשון, מלך דנמרק וסופיה ממינסק, ממנה נולד לו בן אחד: אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1204–1252) מדיה וקבצים בנושא וילהלם, הלורד של לינבורג בוויקישיתוף
הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים (1983)

הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים התרחש ב-6 בדצמבר 1983. מטען חבלה התפוצץ באוטובוס אגד שנסע בשדרות הרצל בעיר. בפיגוע זה נרצחו שישה אנשים ונפצעו 44. מחבל הטמין מטען חבלה בחלקו האחורי של האוטובוס לפני שיצא לדרכו, או במהלך הנסיעה. המשטרה הפריכה חשד ראשוני שהפיגוע היה פיגוע התאבדות. המטען התפוצץ בשעה 12:50, בעת שהאוטובוס נמצא בצומת שדרות הרצל ורחוב יפה נוף (בצד אתר בית יד שרה, שנבנה שם לאחר שנים), כשפניו אל הר הרצל. מעוצמת ההתפוצצות נפגע האוטובוס קשה. גגו הועף למרחק של עשרה מטרים. בור נפער בכביש שמתחתיו ורסיסי זכוכית מחלונותיו הועפו למרחק של עשרות מטרים. ארבעה מנוסעי האוטובוס - שני גברים ושתי נערות (שתי אחיותיו של פעיל כ"ך, טירן פולק) - נהרגו במקום. 46 נפצעו. כמה מהפצועים נפגעו בתוך אוטובוס בקו 21, שנסע מאחורי האוטובוס שבו הונח המטען. אשה ונערה נוספת שנפצעו בפיגוע נפטרו מפצעיהן לאחר מספר ימים. הפצועים הובלו במכוניות פרטיות ובאמבולנסים לבית החולים שערי צדק, שנמצא בסמוך למקום הפיגוע. כמה מהם הועברו משם לבית החולים הדסה עין כרם. הרופאים שטיפלו בפצועים מצאו עדויות לכך שהמטען היה עטוף במסמרים. ידיעות מעיתון דבר באתר עיתונות יהודית היסטורית: טובה צימוקי, דוד ארליך ואהרן גבע, ייתכן שמניח המטען עלה לאוטובוס במהלך נסיעתו, 7 בדצמבר 1983 טובה צימוקי, עד כה אין תמיכה לגרסה שהאוטובוס פוצץ בידי מתאבד, דבר, 8 בדצמבר 1983; המשך מתה עוד פצועה מהפיגוע באוטובוס, 20 בדצמבר 1983
אולד ניו המפשייר

אולד ניו המפשייר או ניו המפשייר הישנה (באנגלית: Old New Hampshire) הוא ההמנון (official state song) של מדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. מילותיו נכתבו על ידי דר' ג'ון אף. הולמס והולחנו על ידי מוריס הופמן ב-1926. אולד ניו המפשייר נבחר לשמש כשירה הרשמי של המדינה ב-1949, ולאחר מכן אושררה ההחלטה בנובמבר 1977 על ידי "וועדת בחירת השיר הלאומי". לניו המפשייר יש שמונה שירים נוספים "לשם-כבוד" ("honorary" state songs) אולם אולד ניו המפשייר הוא ההמנון היחיד. אתר האינטרנט הרשמי של מדינת ניו המפשייר (באנגלית)