אקלים צחיח

אקלים צחיח, המכונה גם אקלים מדברי או אקלים יבש הוא אקלים השורר בחלקיו הפנימיים של המדבר והוא אקלים קיצוני בדרגת היובש שלו. אקלים זה מכסה 14.2% משטח הקרקע של כדור הארץ. אחת ההגדרות לאקלים צחיח היא, שכמות המים המתאדים בו מדי שנה גדולה מכמות המשקעים היורדים בו. אזור שבו הטמפרטורה היא מעל C°‏ 14 בממוצע שנתי והמשקעים יורדים בו בעונת החורף בכמות של עד 200 מילימטר הוא אזור מדברי הנמצא באזור "האקלים הצחיח". הצמחייה נמוכה ומעטה מאוד. גידולי החקלאות מושפעים מן האקלים השורר באזור. כמות הגשמים מועטה עד מאוד ואחוזי הקרינה רבים. יצורים חיים בעלי התאמות מסוגלים להתקיים בסביבה זו, לדוגמה, גמל ושיטה סלילנית. גם האדם מתקשה לחיות באקלים זה ואזורים אלה על־פני כדור הארץ דלילי אוכלוסין. חלק מהתושבים הם נוודים וחלקם יושבי קבע בנאות מדבר, באזורים בהם ישנם משאבי טבע או נופים מיוחדים המהווים מוקדי משיכה לתיירים. סוג אקלים זה מתהווה במקומות המרוחקים מהשפעה ימית, במקומות הנמצאים בהשפעת אנטיציקלונים חמים ובמקומות הנמצאים סמוך לזרמים אוקיאניים קרים. לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, ישנן שתי וריאציות של אקלים צחיח: אקלים צחיח חם (BWh) ואקלים צחיח קר (BWk). האקלים צחיח חם (BWh) שהוא בעצם הצורה הנפוצה של אקלים צחיח, נמצאים בדרך כלל מתחת לאזור האקלים הסובטרופי בקווי הרוחב האמצעיים הנמוכים בין 20° ל־33° בשני חלקי כדור הארץ. אקלים צחיח חם נמצאים על פני שטחים נרחבים של צפון אפריקה, המזרח התיכון, חלקים צפון מערביים של תת־היבשת ההודית, מרכז אוסטרליה, ואזורים קטנים יותר בדרום-מערב ארצות הברית ובצ'ילה. בקיץ חם מאוד, טמפרטורות החודש החם הממוצעת הן בדרך כלל בין C°‏ 29 ל־C°‏ 35, ובצהריים טמפרטורה של C°‏ 45 מצויה. המקומות החמים בעולם, מעל C°‏ 50, הן בדרך כלל באקלים צחיח חם, שם פוטנציאל החום הוא הגבוה ביותר על פני כדור הארץ. כמה מקומות במדבר בעקביות חווים טמפרטורות גבוהות מאוד לאורך כל השנה, אפילו בחורף. מיקומים אלה מהווים חלק מהטמפרטורות השנתיות הממוצעות הגבוהות ביותר שנרשמו על כדור הארץ, ממוצעים העולים על C°‏ 30. באקלים צחיח חם יש משרע טמפרטורות גדול, כלומר הבדל רב בין הטמפרטורה ביום והטמפרטורה בלילה. בדרך כלל באקלים צחיח יש סופות חול ואבק. 'אקלים צחיח חם' ניתן למצוא במדבריות של צפון אפריקה כגון מדבר סהרה, מדבר לוב או במדבר נוביאן; מדבריות של קרן אפריקה כגון מדבר דנקיל או במדבר גראנד בארה; מדבריות של אפריקה הדרומית כגון במדבר נמיב או במדבר קלהארי; מדבריות של המזרח התיכון כמו המדבר הערבי, המדבר הסורי או מדבר לוט; מדבריות של דרום אסיה כגון או במדבר טהאר של הודו ופקיסטן; מדבריות של ארצות הברית ומקסיקו כמו במדבר מוהאבי (בקצהו הצפון-מערבי משתרע "עמק המוות", שבו נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר באמריקה הצפונית - 86 מטר מתחת לגובה פני הים, ואף נמדדו בו ב־10 ביולי 1913 הטמפרטורות הגבוהות ביותר בחצי הכדור המערבי, C°‏ 56.7) או במדבר סונורה; מדבריות של אוסטרליה כגון במדבר סימפסון או במדבר ויקטוריה הגדולה ובאזורים רבים אחרים. אקלים צחיח קר (BWk) הם מאפיינים בדרך כלל אקלים חם (או חמים בכמה מקרים), קיץ יבש, עם זאת אפילו בקיץ לא חם כמו באקלים צחיח חם. בניגוד לאקלים צחיח חם, האקלים צחיח קר נוטה לייצג חורפים קרים ויבשים. שלג נדיר באזורים עם האקלים הזה. מדבר גובי במונגוליה היא דוגמה קלאסית לאקלים זה. אקלים צחיח קר נמצאים בדרך כלל בגבהים גבוהים יותר מאשר באקלים צחיח חם, והם בדרך כלל יבשים יותר מאקלים צחיח חם. האקלים צחיח קר ממוקמים בדרך כלל באזורים ממוזגים, בדרך כלל בצל הגשם של הרים גבוהים, אשר מגבילים את המשקעים מן רוחות המערב. דוגמאות לכך הם המדבר הפטגוני בארגנטינה, אשר מוקף בהרי האנדים ממערב. מדבר קיזילקום, מדבר טקלה מקאן ומדבר קאטפאנה של מרכז אסיה וחלקים יבשים של המדבר הגדול באגן של מערב ארצות הברית הם דוגמאות אחרות של האקלים הזה. בחבל לדאק, ובו העיר לה בהודו, יש גם אקלים צחיח קר. אקלים זה נמצא גם באירופה, בעיקר בברדנאס ריאלס ליד טודלה, ובאזורים הגבוהים של מדבר טברנס באלמריה, ספרד. אזורי הקוטב והאנטארקטיקה גם מקבלים מעט מאוד משקעים במהלך השנה, בגלל האוויר היבש הקר במיוחד; עם זאת, שניהם מסווגים בדרך כלל באקלים קוטבי מכיוון שטמפרטורת הקיץ הממוצעת אינה עולה על C°‏ 10. מדיה וקבצים בנושא אקלים צחיח בוויקישיתוף אלישע אפרת, חיים מסינג, "מילון לגאוגרפיה ולידיעת הארץ",הוצאת "מסדה" בע"מ, תשכ"א, עמוד 45