אוטופיה (ספר)

אודות משטר המדינה המשובח באי החדש אוּטוֹפּיה (בלטינית: De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia; מוכר בקיצור כ"אוּטוֹפּיה") הוא ספר אוטופי שנכתב על ידי המלומד והמדינאי הבריטי תומאס מור בשנת 1516. הספר הולך בעקבות "הפוליטאה" של אפלטון ו"עיר האלוהים" של אוגוסטינוס ומציע גרסה של המשטר הטוב והתקין של חברה המיוסדת על עקרונות של רציונליות ושוויון. בספר מנגיד מור בין החיים החברתיים הבעייתיים של המדינות הנוצריות באירופה של המאה ה-16 לבין הסדר החברתי המושלם וההגיוני של מדינת אוטופיה, שאינה נוצרית. רבים העירו שהמדינה הקומוניסטית האידיאלית של קרל מרקס דומה במידה רבה לאוטופיה של תומאס מור. היחס של מור עצמו כלפי השיטה הפוליטית שהוא מתאר שנוי במחלוקת. לספר שני חלקים. המספר נשלח על ידי הנרי השמיני לפלנדריה בשליחות דיפלומטית ומתארח אצל ידידו תושב אנטוורפן פטרוס אגידיוס שמפגיש אותו עם ספן בשם רפאל היתלודיאוס. היתלודיאוס, שהכיר במסעותיו בעולם החדש עמים וחברות שונות ומגוונות, מנהל בחלק הראשון של הספר רב שיח עם המספר, אגידיוס ואחרים, בו הוא מנגיד את המידות הטובות שמצא בניכר לניהולה של החברה האירופית, המלאה עוולות הגורמות סבל רב לבני האדם. חלקו השני והעיקרי של הספר הוא רובו ככולו מונולוג של היתלודיאוס, בו הוא מספר על אי אחד אידיאלי בעולם החדש ששמו אוטופיה. מור עצמו ביאר את השם אוטופיה, וכתב שגזר אותו משורשים יווניים באופן שאפשר יהיה לפרשו בשני אופנים: Eutopia – "מקום טוב", או "Outopia" – "שום-מקום" ("מקום שאינו קיים"). במדינה שעל האי מתקיימת חברה בה נפתרו בעיותיה של החברה האירופית. היסוד המארגן הבסיסי של החברה הוא הרציונליזם. באוטופיה כל הרכוש מוחזק במשותף. בנוסף, יש לה מעט חוקים, אין שם עורכי דין וכמעט שאין היא שולחת את אזרחיה להילחם, אך היא שוכרת שכירי חרב מאזרחי המדינות הקרובות. "אוטופיה" היא מונח שנטבע על ידי תומאס מור בספר זה, ומתאר "חברה מושלמת". מקור המילה מיוונית והיא הלחם בסיסים של המילה "οὐ" שפירושה "אינו" ומהמילה "τόπος" שפירושה "מקום", כלומר משמעות המילה היא "לא מקום". סגנונו הספרותי של הספר מרבה במשחקי מילים וכפלי משמעות וכולל שילוב מתעתע בין הרקע ההיסטורי הממשי של חייו של תומאס מור לבין סיפורו הבדיוני של היתלודיאוס. הסגנון מקשה על ההבנה הבסיסית האם ניסה מור אכן לתאר "אוטופיה" שתפקידה לכונן תוכנית-אב למהפכה חברתית או שהסתכלותו היא סרקסטית וצינית וכל תפקידה להטיל ספק. האם הספר הוא "מדריך למלך הנבון", כמו הנסיך של מקיאוולי או שהוא סאטירה על החברה האנגלית, שנועדה להאיר את פגמיה ותחלואיה? במאה התשע עשרה היללו הוגים מרקסיסטיים את תומאס מור כאחד ממבשרי הסוציאליזם המוקדם, עם קריאתו לביטול הקניין הפרטי. במקביל זכה מור לביקורת מצד מבקרים ליברליים, כגון קרל פופר (החברה הפתוחה ואויביה), כאחד מאבות המחשבה הטוטליטרית. תומאס מורוס, אוטופיה; תרגום, מבואות והערות מאת אפרים שמואלי, מרחביה, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1946. (מהדורה חדשה: תל אביב: ספרית פועלים, 1974.) תומאס מור, אוטופיה; תרגום מלטינית: איילת אבן-עזרא; עריכה מדעית והקדמה: רז חן מוריס, תל אביב: רסלינג, תשס"ח 2008. קרל קאוטסקי, פול לפראג ומ' הילקווית, מבשרי הסוציאליזם בזמן החדש: קמפנלה, מורוס, אואן, פורייה, מרחביה: ספריית פועלים, 1951. דניאל רוזנברג, "תומאס מור בברלין: התקבלותה של "אוטופיה" בגרמניה המודרנית", מוזה – כתב עת לתלמידי מחקר במדעי הרוח, גיליון 1, 2017. מדיה וקבצים בנושא אוטופיה בוויקישיתוף על הספר באתר "טקסט" ליאור ארז, תומאס מור/אוטופיה – תפיסת המרחב קרל קאוטסקי, על האוטופיה של תומאס מור, 1888 (באנגלית) טקסט מלא (בלטינית) Stephen Duncombe and Silas Harrebye, Political Imagination, The Palgrave Encyclopedia of the Possible, Palgrave Macmillan, Cham., 2022, עמ' 3