laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הטיית הצופה המשתתף

הטיית הצופה המשתתף (Actor-observer bias) הוא מונח בפסיכולוגיה חברתית המתאר נטייה של אנשים לייחס את פעולותיהם שלהם לנסיבות החיצוניות, אך לייחס פעולות של אחרים לעולמם הפנימי. את הטיית הצופה המשתתף הציגו אדוארד ג'ונס וריצ'רד ניסבט במאמר משנת 1971. הנחתם היא שההטיה נובעת מהנטייה הקיימת בבני אדם לסבור שאישיותם שלהם מורכבת ורבת פנים, ואילו אישיותם של אנשים אחרים פשוטה יותר. על פי ג'ונס וניסבט ההטיה מתקיימת בהתייחס להתנהגויות חיוביות ושליליות גם יחד, אך נחשבת חזקה יותר בהתייחס להתנהגויות שליליות, ובמקרים אלו ניתן להציגה באופן פשטני כ"כישלונות של אחרים הם באשמתם, כישלונות שלי הם מתוקף הנסיבות". ההשערה היא שההטיה חלה על כל מגוון ההתנהגויות, מכוונות ובלתי מכוונות, גלויות וסמויות. ההטיה מתייחסת לעיתים לכלל ההסברים הנוגעים לעולם הפנימי של האדם, אך לרוב נדון בהתייחס לתכונות קבועות של האדם ולא למצבי רוח. ההטיה נחשבת על ידי רוב הפסיכולוגים החברתיים כמבוססת ביותר, אולם פרופ' ברטרם מאלה מאוניברסיטת מישיגן, טוען בהסתמך על סקירת מאמרים שהראיות לקיומה קלושות. על פי בדיקתו, ההטיה קיימת במידה קלה בהתייחס להסברים של התנהגויות שליליות, אך הפוכה בהתייחס להתנהגויות חיוביות. נהוג לחשוב על ההטיה כנובעת משתי סיבות: 1. בולטות שונה – העובדה שעבור מבצע ההתנהגות הסביבה בולטת יותר ממנו עצמו ומתכונות אישיותו, ואילו עבור הצופה בולט דווקא מבצע ההתנהגות עצמו ואישיותו ולא מה שמסביבו. 2. ידע שונה – המשתתף מכיר את עצמו, ומודע לכך שהוא מתנהג אחרת במצבים שונים, ואילו הצופה אינו מודע לכך שמבצע ההתנהגות יכול להתנהג אחרת בנסיבות ובמצבים שונים, ולכן קל לו יותר לייחס את ההתנהגות לגורמים קבועים באישיות. מונחים בפסיכולוגיה חברתית אפקט האדם השלישי Kenneth S. Bordens, Irwin A. Horowitz, Social psychology, Lawrence Erlbaum Associates, 2001, pages 85-86 Bertram F. Malle, Self-other Asymmetries in Behaviour explanations, Myth and Reality, in Mark D. Alicke, David A. Dunning, Joachim I. Krueger, The self in social judgment, CRC Press, 2005, page 157 Bertram F. Malle, Self-other Asymmetries in Behaviour explanations, Myth and Reality, in Mark D. Alicke, David A. Dunning, Joachim I. Krueger, The self in social judgment, CRC Press, 2005, pages 157-158 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טל סנונית

טל סנונית (נולד ב-27 ביולי 1962 בעין החורש) הוא שחקן כדורמים לשעבר, הישראלי המקצועני הראשון בענף, קפטן נבחרת ישראל בכדורמים במשך שמונה שנים, שיאן התארים (18 אליפויות ו-7 גביעים) ומלך השערים של הליגה הישראלית. סנונית, בן קיבוץ עין החורש ובנה של המשוררת מיכל סנונית, הגיע לענף הכדורמים בילדותו בזכות הקרבה הגאוגרפית למעצמת הכדורמים הישראלית שבקיבוץ השכן גבעת חיים. קודם שהחל לשחק כדורמים בגיל 14, התחרה בשחייה והיה אלוף ישראל לנוער ב-100 מטר חופשי. בגיל 16 כבר שיחק בנבחרת הלאומית. את שירותו בצה"ל עשה כמדריך ספורט בשייטת ולאחר מכן עבד בעבודות שונות במקביל לאימוני ומשחקי הכדורמים. בבריכה היה שחקן התקפה מהיר ובעל כושר גופני גבוה. יחד עם הפועל גבעת חיים זכה ב-13 אליפויות ו-7 גביעים וכן להצלחה באירופה ובמסגרות בינלאומיות עם הנבחרת. ב-1986 הצטרף למועדון סורי (איט') מהליגה האיטלקית והיה השחקן הזר הראשון שהחתים המועדון. בשתי העונות (1987-1986), בהן שיחק כמקצוען בסורי (אנ'), בסמוך לג'נובה, היה מלך השערים של הקבוצה ונבחר לאחד מעשרת השחקנים הזרים הטובים בליגה. לאחר מכן חזר לישראל ולגבעת חיים והיה לשחקנה הראשון שקיבל שכר. מקץ שנתיים נוספות עבר לקבוצת מכבי קריית אונו, יריבתה הגדולה של גבעת חיים, והוביל אותה לארבע אליפויות. לאחר שפרש ממשחק הכדורמים ב-1995 עבר לעסוק בביטוח וכמרצה למצוינות בעסקים ובספורט. מתגורר במושב חניאל ומתחרה בתחרויות למאסטרס במשחי מים פתוחים. איתי גודר, שגרירי הספורט האלמונים, "שם המשחק" גיליון 139, מרץ 2008, עורך: אורי שרצקי, עמ' 96–97. ברוריה ביגמן, סנונית ראשונה, מעריב, 12 ביוני 1986 טל סנונית - ספורטאי השבוע, אתר שוונג, יוני 2012 טל סנונית אמר לא לאיטלקים, מעריב, 24 בינואר 1988
רובין הוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רובין הוד – גיבור עממי אנגלי, אשר על פי הגרסאות בנות ימינו של סיפור עם זה, נהג לגנוב מהעשירים ולתת לעניים הרפתקאות רובין הוד – סרט בכיכובו של ארול פלין מ-1938 רובין הוד (סרט, 1973) – סרט קולנוע של דיסני מ-1973 רובין הוד: נסיך הגנבים – סרט קולנוע בכיכובו של קווין קוסטנר שיצא לאקרנים בשנת 1991 רובין הוד: גברים בגטקעס – סרט פרודיה משנת 1993 שבוים על ידי מל ברוקס רובין הוד (סרט, 2010) – סרט קולנוע אמריקני של הבמאי רידלי סקוט בכיכובו של ראסל קרואו רובין הוד (סרט, 2018) – סרט קולנוע אמריקני שיצא לאקרנים ב-2018 רובין הוד (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בריטית משנת 2006 בכיכובו של ג'ונאס ארמסטרונג רובין הוד (חברה) – חברת שירותים פיננסיים אמריקאית
דוצ'ו

דוּצ'וֹ דִּי בּוּאוֹנִינְסֶנְיָה (באיטלקית: Duccio di Buoninsegna,‏ 1255–סביבות 1319) היה צייר איטלקי יליד העיר סיינה, ממבשרי ציור הרנסאנס באיטליה. גדול ציירי אסכולת סיינה (Siena). פעל בין השנים 1278–1318. על פי עדות משנת 1278, הסיקו חוקרי תולדות האמנות כי דוצ'ו נולד בעיר סיינה, בין השנים 1255-1260. מסמך זה אף מציג את העדות הראשונה לעבודתו האמנותית של האמן, כשהוא מציין תשלום שכר של 40 סלוטי על עיטור לוחות עץ ששימשו ככריכות לספרי ניהול החשבונות של העיר. בשנת 1285 הוזמנה אצל דוצ'ו תמונה גדולה של "המדונה" בעבור כנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה. ציור זה מזוהה כיום עם "המדונה של רוצ'ליי" הנמצאת בגלריית אופיצי בפירנצה. יצירותיו של דוצ'ו, העשויות בטכניקה של ציור טמפרה, הן יצירות בעלות נושאים דתיים. עבודתו היוותה את הבסיס להתפתחות אסכולת ציור בעיר סיינה, בה פעלו אמנים כגון סימונה מרטיני (Simone Martini) ושל האחים אומברטו ופייטרו לורנצטי (Ambrogio and Pietro Lorenzetti). היצירה המתועדת ביותר של דוצ'ו, היא יצירת המופת שלו, היא ה"המאסטה של דוצ'ו" (ההכתרה). זוהי יצירה דו-צדדית המורכבת מפאנל מרכזי, 7 צריחים ופרדלה (Predella)(מעין דוכן מצויר או מפוסל עליו מונח המזבח). היצירה נעשתה בין השנים 1308-1311 והיא נועדה לפאר את המזבח בקתדרלת סיינה. כיום מפוזרים חלקי היצירה במוזיאונים שונים בעולם. בחזית הפנימית מתוארת מריה אוחזת בישו בנה כאשר היא מוקפת במלאכים ובקדושים הפטרונים של העיר סיינה. על גב היצירה מתוארות עשרים ושש סצנות קטנות המציגות את הפסיון של ישו ואת קימתו לתחייה. "המאסטה" היא אחד מציורי הלוח הגדולים והמרהיבים ביותר שצוירו באיטליה. חשיבותו של דוצ'ו כאמן "מבשר רנסאנס" היא יכולתו ליצור חיים ותחושה לירית בציור, "למרוד" במסורות ציור ביזנטיות, תוך כדי שמירה על חוקי האיקונוגרפיה הנוצרית והכרה במעמדו כאמן. לא בכדי חתם דוצ'ו את שמו על כסאה של המדונה במאסטה. תיאורי החלל שיצר דוצ'ו מהווים את ראשית העיסוק בבעיית האשליה החזותית של "חלון למציאות". זו גם הסיבה מדוע הוא מושווה לבן דורו הדגול מאסכולת פירנצה, ג'וטו די בונדונה, שהביא למהפך בציור האיטלקי בפרט ובציור אשלייתי בכלל. ביוגרפיה של דוצ'ו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר. מדיה וקבצים בנושא דוצ'ו בוויקישיתוף דוצ'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גוגול בורדלו

גוגול בורדלו (באנגלית: Gogol Bordello) הוא שמה של להקת פאנק אתנית המשלבת פאנק עם פולק צועני וסלאבי ודאב. הלהקה הוקמה בשנת 1999 בעיר ניו יורק על ידי השחקן והמוזיקאי וה-DJ יוג'ין הוץ (Eugene Hütz), העומד בראשה ואחראי לרוב הטקסט והלחנים של שירי הלהקה. שמה מגיע משמו של הסופר האוקראיני ניקולאי גוגול, המהווה מקור השראה ללהקה. שיריהם עוסקים רבות בקבוצות שוליים, כגון פליטים, מהגרים, עובדי ועובדות מין וקבוצות אתניות נרדפות כמו יהודים וצוענים, אך גם ברומנטיקה של חיי הנוודות ואורח החיים הצועני. בלהקה חברים: יוג'ין הוץ - קולות, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, דלי כיבוי-אש) - אוקראינה סרגיי ריאבטסיב - ויולה, קולות רקע - רוסיה תומאס גובינה - באס, קולות רקע - אתיופיה אליזבת' סאן - כלי הקשה, קולות רקע - הונג קונג-סקוטלנד פאשה ניומר - אקורדיון - בלארוס מייקל וורד - גיטרה אוליבר צ'ארלס - תופים פדרו ארזו - קולות חברים לשעבר: יורי למישב - אקורדיון, קולות רקע - רוסיה אורן קפלן (לשעבר גיטריסט להקת האחים פורטיס) - גיטרה חשמלית, קולות רקע - ישראל פמלה גינטאנא ראסיין - כלי הקשה, קולות רקע - אמריקה הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בדצמבר 2009 ב"האנגר 11" בתל אביב ולמחרת במועדון הבארבי. בשנת 2011 חזרה הלהקה לישראל לשלוש הופעות, שהתקיימו במועדון הבארבי בפברואר-מרץ. ביוני 2014 הופיעה הלהקה באצטדיון בלומפילד, במסגרת פסטיבל רוקנרולר, ולמחרת הופיעה שוב במועדון הבארבי. ביוני 2017 חזרה הלהקה לישראל להופעה במועדון הבארבי. Voi-La Intruder (יצא ב-1999) Multi Kontra Culti vs. Irony (יצא ב-2002) Gypsy Punks: Underdog World Strike (יצא ב-2005) Super Taranta! (יצא ב-2007) Live from Axis Mundi (יצא ב-2009) Trans-Continental Hustle (יצא ב-2010) Моя Цыганиада [My Tsyganiada] (יצא ב-2011) Pura Vida Conspiracy (יצא ב-2013) Seekers and Finders (יצא ב-2017) When The Trickster Starts A-Poking Start Wearing Purple Not a Crime Wonderlust King מדיה וקבצים בנושא גוגול בורדלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוגול בורדלו (באנגלית) גוגול בורדלו, ברשת החברתית פייסבוק גוגול בורדלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גוגול בורדלו, ברשת החברתית אינסטגרם גוגול בורדלו, סרטונים בערוץ היוטיוב גוגול בורדלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר ספוטיפיי גוגול בורדלו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר Last.fm (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר AllMusic (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר Discogs (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר Songkick (באנגלית) גוגול בורדלו, באתר SecondHandSongs גוגול בורדלו, באתר בילבורד (באנגלית) נמרוד צוק, הקוסם מארץ הוץ, nana10 ‏ 1.3.2011 עמי פרידמן, תורת הכאוס, באתר ynet, 20 בדצמבר 2009 עינב שיף‏, גוגול בייבי: על ההופעה של גוגול בורדלו, באתר וואלה, 1 במרץ 2011 ברק יפת, גוגול בורדלו: מונדיאל של להקה אחת, באתר nrg‏, 18 ביוני 2014 The band profiles [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסטבורן (נהר)

וסטבורן (למפת לונדון מוגדלת)   קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקס וסטבורן (למפת לונדון רגילה)   קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקס וסטבורן (למפת קנזינגטון וצ'לסי רגילה)   וסטבורן (למפת קנזינגטון וצ'לסי מוגדלת)   וסטבורן נהר וסטבורן (באנגלית: River Westbourne), הוא אחד הנהרות התת-קרקעיים הזורמים מתחת העיר לונדון באנגליה. הנהר דומה בגודלו לנהר הפליט ובדומה לפליט זורם גם הוא מהמפסטד דרומה, דרך הייד פארק, מתחת כיכר סלואון ונשפך אל התמזה באזור צ'לסי. הנהר נקרא במקורו קילבורן - ופירוש השם "Cye Bourne" - "הנהר המלכותי". לנהר היו שמות נוספים בעבר, ביניהם: נהר הקילבורן נהר הקלבורן נהר ביסווטר נהר הסרפנטין נהר הבורן פלג וסטברוק נהר רנלך נתיב הנהר כיום שנוי במחלוקת. לפי אחת הגרסאות מוצאו בהמפסטד. לפי גרסה אחרת מוצאו בקנסינגטון ליד נוטינג היל משם הנהר זורם דרך גני קנזינגטון שם הוא מזין את הבריכה העגולה, ודרך הייד פארק שם הוא מזין את אגם הסרפנטיין. בהמשך זורם הנהר מתחת לאדמה עד ארמון בקינגהאם שם הנהר מזין את בריכת הארמון, ואת האגם בפארק סנט ג'יימס. הנהר זורם בצינור מעל תחנת הרכבת התחתית "כיכר סלואן", עד שפכו אל התמזה. לפי גרסה אחרת, נהר טייברן הוא שזורם מתחת לארמון בקינגהאם. הנהר בתחנת הרכבת התחתית בכיכר סלואן. הנהר זורם בצינור האפור שמעל הרכבת (קרונות קו סירקל של הרכבת התחתית של לונדון). הנהר בתחנת הרכבת התחתית בכיכר סלואן. הנהר זורם בצינור הירוק שמעל הרכבת. הנהרות התת-קרקעיים של לונדון מדיה וקבצים בנושא וסטבורן בוויקישיתוף
וילם ואן מורבקה

וילם ואן מורבקה (בהולנדית: Willem van Moerbeke;‏ בערך 1215 – 1286), מלומד פלמי שנודע בשל תרגומיו לכתבי אריסטו מיוונית ללטינית. הוא נולד כנראה במורבקה (כיום בפרובינציה פלנדריה המזרחית שבבלגיה). היה חבר המסדר הדומיניקני ושימש מטעמו בתפקידים שונים בניקיאה (כיום העיר איזניק שבטורקיה) ובתבאי בחבל בויאוטיה שביוון. ב-1260 פגש בחצר האפיפיור בוויטרבו (כיום במחוז לאציו שבאיטליה) את תומאס אקווינס, שביקש ממנו לתרגם את אריסטו ללטינית. הסיבה לבקשה זו: תרגומים של אריסטו ללטינית היו קיימים בספרד בלבד ונעשו מערבית (ראו ג'רארדו דה קרמונה), והפירושים לכתבי אריסטו שנעשו בידי אבן סינא, בן המאה האחת עשרה, ובידי אבן רושד, בן המאה השתים עשרה, לא היו מקובלים על הכנסייה הקתולית. ב-1260, כנראה בסיוע של מספר עוזרים, וילם ואן מורבקה החל לתרגם ישירות מן המקור היווני את כתבי אריסטו "היסטוריה של החיות", "פוליטיקה", ו"רטוריקה", והשלים או ערך מחדש תרגומים קודמים של "מטאפיזיקה", של "מטאורולוגיה" ושל "על הנפש". כמו כן תרגם מיוונית פירושים לכתביהם של אריסטו ושל אפלטון (מאוחר יותר השתמש תומאס אקווינס בתרגומים אלה כדי לכתוב את חיבורו "מכלול התאולוגיה"). וילם ואן מורבקה המשיך ותרגם גם את "יסודות התאולוגיה" של פרוקלוס (1268), חיבורים שונים במתמטיקה של ארכימדס (1269), "תסמינים רפואיים" של היפוקרטס, "על אודות המזון" של גאלנוס, וחיבורים בפיזיקה של הרון מאלכסנדריה. ב-1274 השתתף בוועידת ליון השנייה של הכנסייה הקתולית. ב-1277 התמנה לבישוף הלטיני של העיר קורינתוס שביוון (משרה ששימש בה עד מותו), וב-1283 נשלח לפרוג'ה שבאיטליה על ידי האפיפיור מרינוס הרביעי. הכפר היווני הקטן מרבקה שבין העיר ארגוס לבין חורבות מיקנה נושא את שמו של וילם ואן מורבקה. התרגום של ארכימדס בכתב ידו של וילם ואן מורבקה נמצא כיום באוסף הספרים של קריית הוותיקן. וילם ואן מורבקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טייברן (נהר)

נהר הטייברן (אנגלית: Tyburn) הוא אחד הנהרות התת-קרקעיים של לונדון, אנגליה, הזורם אל התמזה. מוצא הנהר בדרום המפסטד בצפונה של לונדון, משם הוא זורם דרומה, עובר דרך פארק סנט ג'יימס, נשפך אל האגם המצוי בפארק, ומשם זורם אל התמזה. אין להתבלבל בינו לבין פלג הטייברן - אחד מיובלי הווסטבורן. הנהרות התת-קרקעיים של לונדון מערכת הביוב של לונדון מדיה וקבצים בנושא טייברן בוויקישיתוף טייברן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביסטרו

ביסטרו (בצרפתית: Bistro) הוא סוג של מסעדה צרפתית שייחודו בעיצוב המסעדה, בתפריט האוכל המוגש בו ובתמחור בהשוואה למסעדות יוקרה. מסעדות מסוג זה הופיעו לראשונה בפריז, צרפת. הביסטרו מוגדר בעיקר על ידי סוג המזון שהוא מגיש: תבשילים בבישול איטי כעוף ביין, ביף בורגיניון ותבשיל שקדי עגל, כמו גם בשרים צלויים – אנטרקוט, באווט (Bavette) ונתח קצבים הם הפופולריים שבהם. בהשוואה למסעדות עילית, בביסטרו סידור הישיבה צפוף יותר והשולחנות קרובים אחד לשני. העיצוב עתיר צבעים כהים בשילוב גוני אדום וזמן הישיבה קצר משמעותית בהשוואה למסעדות עילית, שם נמשכות ארוחות שלוש וארבע שעות גם בצהרי היום. מקור המילה "ביסטרו" אינו ברור. יש הטוענים שמקורו במילה הרוסית быстро (ביסטרו) שתרגומה "מהר" ונכנסה לשפה הצרפתית כאשר כוחות הברית שנלחמה נגד נפוליאון השתלטו על פריז בשנת 1815 וחיילים רוסים שנמצאו בעיר ודרשו לזרז את המלצרים הצרפתים בהגשת המזון. מקור אפשרי נוסף הוא המושג הצרפתי bistrouille שמתאר ברנדי מעורבב בקפה. בראסרי מדיה וקבצים בנושא ביסטרו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקרומולקולה

מקרומולקולה היא מולקולה גדולה מאוד, שנוצרה לרוב כתוצאה מפלמור של תת-יחידות קטנות יותר. בביוכימיה, המושג מתייחס לארבעת הביופולימרים העיקריים, חומצות גרעין, חלבונים, פחמימות, וליפידים. היחידות הבסיסיות של מקרומולקולות הנוצרו מפלמור הן מונומרים. מקרומולקולות הן בעלות תכונות פיזיקליות ייחודיות. לדוגמה, מולקולות ה-DNA יכולות להישבר בקלות, וזאת בניגוד לאופיין של מולקולות קטנות יותר. דוגמה נוספת היא אי-המסיסות היחסית שלהן במים וממיסים דומים. רבות מהמקרומולקולות דורשות מלחים או יונים על-מנת להתמוסס במים. בדומה לכך, חלבונים רבים יעברו דנטורציה כאשר ריכוז המֵמֵס שלהם גבוה מדי או נמוך מדי. חלבונים – המורכבים מרצפים ארוכים של חומצות אמינו. DNA ו-RNA – מולקולות ארוכות המורכבות מרצף של נוקלאוטידים. עמילן – המורכב מרצף ארוך של מולקולות גלוקוז. פלסטיק – משפחה של פולימרים המורכבים מפחמן, מימן ויסודות נוספים. גומי מדיה וקבצים בנושא מקרומולקולה בוויקישיתוף מקרומולקולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקרומולקולות, דף שער בספרייה הלאומית
גודפרי הרולד הארדי

גוֹדפרִי הרוֹלד הַארדִי (באנגלית: Godfrey Harold Hardy;‏ 7 בפברואר 1877 – 1 בדצמבר 1947) היה מתמטיקאי בריטי חשוב, ידוע בהישגיו בתורת המספרים ובתחום של אנליזה מתמטית. הארדי נולד בקראנליי (אנ') שבמחוז סארי שבדרום-מזרח אנגליה להורים שעסקו בהוראה. נטייתו למתמטיקה ניכרה כבר בילדותו. בשנת 1886 החל ללמוד בטריניטי קולג' של אוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1906 מונה למרצה למתמטיקה בטריניטי קולג'. בשנת 1918 עבר לאוניברסיטת אוקספורד. בשנת הלימודים 1928–1929 שהה באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1931 חזר לטריניטי קולג' והיה שם פרופסור עד 1942. הארדי גילה יחד עם ג'ון אדנזור ליטלווד את המתמטיקאי ההודי סריניוואסה רמנוג'אן, שאת גאונותו יוצאת הדופן אך הלא מלומדת הוא זיהה מיד, והוא דרבן אותו לעבור לאנגליה כדי לקדם את התפתחותו האקדמית. כשנשאל על ידי פאול ארדש מה הייתה תרומתו החשובה ביותר למתמטיקה, ענה הארדי ללא היסוס "גילויו של רמנוג'אן". עם זאת הוביל הארדי את המתמטיקה באנגליה במשך שנות דור. את רוב עבודותיו כתב עם ג'ון אדנזור ליטלווד, והיו אומרים עליהם שבאנגליה יש שלושה מתמטיקאים דגולים: הארדי, ליטלווד, והארדי-ליטלווד. בשנת 1940 כתב את החיבור "התנצלותו של מתמטיקאי", על האסתטיקה של המתמטיקה מנקודת מבט אישית, ואף אוטוביוגרפית. הניסיון להנגיש לקהל רחב את דרך מחשבתו של מתמטיקאי היה חדשני, והספר נחל הצלחה. כיום נחשב הספר לקלאסיקה, אף על פי שאינו מייצג את אופן המחשבה של מתמטיקאי על פי רוב. הארדי, שהיה פציפיסט, כתב על תורת המספרים ש"ריחוקה מכל פעילות אנושית ישמור אותה אלגנטית ונקייה" מכל יישום. שנים לא רבות אחר-כך נוסדה ההצפנה המודרנית, העושה שימוש נרחב בתחומים אחדים של תורת המספרים. הוא גם תרם תרומה גדולה להבנת חשיבותה של השערת רימן, וגם תרם באופן משמעותי לתחום הביולוגיה, באשר עקרון הארדי-ויינברג, שהוא היה שותף לפיתוחו, היווה את הבסיס להתפתחות תחום הגנטיקה של אוכלוסיות. הארדי נודע באימרתו "ארכימדס עדיין ייזכר כאשר אייסכילוס יישכח, כיוון ששפות נעלמות אך רעיונות מתמטיים נשארים לנצח". הארדי הוא חתן מדליית קופלי של החברה המלכותית לשנת 1947. הרומן הפקיד ההודי (אנ'), מאת דייוויד לוויט (2007, יצא לאור בעברית בהוצאת ידיעות ספרים, 2008) עוסק בחייו של הארדי ובעבודתו, ובמיוחד בקשריו עם ליטלווד ובפרשת ידידותו עם רמנוג'אן. הארדי הוא דמות מרכזית בסרט "האיש שידע אינסוף" משנת 2015, שמבוסס על הספר בעל אותו שם מאת רוברט קניגל (אנ'), ומספר על חייו של רמנוג'אן, ובפרט על המפגש שלו עם הארדי. הארדי הוא דמות משנית ברומן "הדוד פטרוס והשערת גולדבך" משנת 1992, מאת אפוסטולוס דוקסיאדיס (אנ'). גודפרי הרולד הארדי, ברשת החברתית Goodreads גודפרי הרולד הארדי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גודפרי הרולד הארדי, באתר MacTutor (באנגלית) גודפרי הרולד הארדי, באתר dblp גודפרי הרולד הארדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גודפרי הרולד הארדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גודפרי הרולד הארדי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גודפרי הרולד הרדי (1877-1947), דף שער בספרייה הלאומית מספריו: A Course of Pure Mathematics, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) The Integration of Functions of a Single Variable, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Orders of Infinity: The 'Infinitärcalcül' of Paul Du Bois-Reymond, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Some Famous Problems of the Theory of Numbers and in Particular Waring's Problem, בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
הרובע התשעה-עשר של פריז

הרובע התשעה-עשר של פריז (בצרפתית: XIXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע עוברות שתי תעלות, תעלת סאן-דני ותעלת אורק (Canal de l'Ourcq), המתחברות בפארק לה וילט. ברובע התשעה-עשר נמצאים בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז, פארק בוט שומון ופארק דה לה וילט המקיף את מוזיאון המדעים והתעשייה (צרפתית: Cité des Sciences et de l'Industrie) ואת מוזיאון המוזיקה (צרפתית: Cité de la Musique), בו נמצא הקונסרבטוריון של פריז, אחד מבתי הספר למוזיקה המפורסמים באירופה. שטחו של הרובע התשעה-עשר הוא 6.786 קילומטרים רבועים. האוכלוסייה ברובע התשעה-עשר נמצאת עדיין במגמת צמיחה. במפקד האוכלוסין האחרון, שנערך בשנת 1999, נמנו ברובע 172,730 תושבים. באותו מפקד אוכלוסין נמנו 68,101 מקומות עבודה. כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע התשעה-עשר הם: רובע לה וילט (Quartier de la Villette) רובע פּוֹן-דה-פְלַנְדְר (Quartier du Pont-de-Flandres) רובע דְ'אָמֶרִיק (Quartier d'Amérique) רובע קוֹמְבָּה (Quartier du Combat) פארק בוט שומון פארק דה לה וילט מוזיאון המוזיקה מוזיאון המדעים והתעשייה הקונסרבטוריון של פריז בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז אתר האינטרנט הרשמי של הרובע התשעה-עשר של פריז (בצרפתית) הרובע התשעה-עשר של פריז, ברשת החברתית פייסבוק הרובע התשעה-עשר של פריז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לה וילט: פעילות ברובע התשעה-עשר (בצרפתית) סטיוון ארלנגר, כנופיות פאריס 2008: עוטי הכאפיות מול חובשי הכיפות, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2008
בית גלעין

בית גלעין (באנגלית: Drupe) הוא מונח בוטני המתאר תצורה מסוימת של פרי, המורכב מגלעין בולט וקשה, וסביבו ציפת הפרי הכולל את הקליפה. בתי גלעין מתפתחים מתוך שחלה אחת, לרוב מפרחים בעלי שחלה עלית. בבתי גלעין הזרע הבודד של הפרי מוכל בתוך מעטפת נפרדת (הגלעין, באנגלית Endocarp), סביבה המעטפת העסיסית של הפרי (Mesocarp) וסביבה הקליפה (Exocarp). פירות בהן הזרע עצמו בעל קליפה קשיחה ואינו עטוף גלעין אינם עונים על ההגדרה. דוגמאות בולטות לבתי גלעין הן פירות מסוג פרונוס - אפרסק, שזיף, שקד (בו בשר הפרי אינו עסיסי, אך קיימות כל שכבות בית הגלעין), דובדבן וקרוביהם. סוגי צמחים רבים אחרים גם כן מניבים בתי גלעין, כגון קפה, מנגו, זית ועוד. קיימים פירות מורכבים, אשר כל אחד מהפירות הזעירים המרכיבים אותם הוא בית גלעין בזעיר אנפין (Drupelet). דוגמה לפרי המורכב בתי גלעין הוא פטל. מרבית הצמחים המניבים בתי גלעין מסתמכים על בעלי חיים להפצת זרעיהם. בתי הגלעין מושכים חיות האוכלות את הפרי בשלמותו, כולל הגלעין, וזה עובר ונשחק במערכת העיכול שלהן. לאחר מחזור עיכול מופרש הזרע ללא מעטפתו שנשחקה, בתוך דשן זמין. מספר בתי גלעין משתמשים בשיטות הפצה אחרות, כגון אגוז הקוקוס, שאינו מסתמך על חיה שתבלע אותו בשלמותו. בתי גלעין רבים מכילים סורביטול, שעשוי להחמיר מספר תסמונות עיכול באדם, כגון תסמונת המעי הרגיז. פרי (אנטומיה) בית גלעין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הלוח הצפון-אמריקאי

הלוח הצפון-אמריקאי הוא לוח טקטוני אשר מתמשך מהרכס המרכז אטלנטי במזרח עד הלוח האירו-אסיאתי במערב. הלוח מכסה את מרבית שטחה של צפון אמריקה, גרינלנד וקובה, כמו גם את החלק המזרחי של סיביר וחלקים מאיסלנד ומהאיים האזוריים. בנוסף לשטחים היבשתיים כולל הלוח שטחים רבים של ימים ואוקיינוסים: החלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי, אוקיינוס הקרח הצפוני וים ברינג. הלוח הצפון אמריקאי נע לכיון דרום-מערב בקצב של 15–25 סנטימטר בשנה. השטח הפנימי יותר של הלוח בקרום היבשתי כולל שטח נרחב של גרניט הנקרא קראטון. לאורך גבול הקראטון ישנם חלקי קרום אשר אוחו עם הקראטון במהלך הזמן הגאולוגי. חלקים אלה נקראים פיסות קרום, ומניחים כי מרבית השטח היבשתי ממערב להרי הרוקי נוצר על ידי איחוי של פיסות קרום כאלו. מתחת ללוח הצפון אמריקאי קיימות מספר נקודות חמות, ביניהן: הנקודה החמה של ילוסטון אשר יצרה תופעות געשיות באזור מישור הנהר סנייק באיידהו ונמצאת כיום מתחת לקלדרת ילוסטון, אנהיים בקולומביה הבריטית, ורטון בניו מקסיקו. הנקודות החמות בילוסטון ואנהיים עדיין פעילות. מדיה וקבצים בנושא הלוח הצפון-אמריקאי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אכסדרה

אַכְסַדְרָה (מכונה בעברית גם "סְטָיו" או בלועזית: "קוֹלוֹנָדָה") היא שדרת עמודים מקורה. שדרות עמודים קיימות בצורות ובשימושים שונים בחזיתות מבנים, בסמוך לחצרות ובשימושים אדריכליים שונים נוספים. כאשר האכסדרה מקושתת, כלומר בין העמודים מצויים קשתות ולעיתים גם קמרונות, היא נקראת "מקשת" או "ארקדה". שימוש באכסדרות נפוץ מאוד באדריכלות בסגנונות ובמקומות שונים. האכסדרה משמשת לרוב כחלל תווך בין המבנה וחלקו החיצוני המטשטש את הגבול בין הפנים והחוץ. שהייה בחלל האכסדרה נותנת מצד אחד תחושה של חוץ ומצד שני שייכות למרחב המבנה. לחלופין, מאפשרת אכסדרה מעבר מקורה לאורך בניין, סביב חצר ואף לאורך רחוב. אחת האכסדראות הידועות מהעולם העתיק היא האכסדרה הגדולה בתדמור, סוריה, שנבנתה בשלושה שלבים במאות ה-2 וה-3 לפנה"ס. אורכה הכולל הוא מעל ק"מ. הן המילה העברית "אכסדרה" והן המילה הנרדפת "סטיו", מקורן ביוונית. המונח היווני המקורי "אֶכְּסֶדְרָה" (ἐξέδρα) התייחס למרפסת המקורה המופרדת מהחצר או מן החוץ על ידי שורת עמודים. המילה "סטיו" מקורה במושג "סטואה" (στοά) – מבנה טיפוסי לאדריכלות יוון העתיקה בעל אכסדרה. קטע מהאכסדרה הגדולה בתדמור אכסדרה באוסטנדה, בלגיה אכסדרה בבית המשפט העליון, ירושלים ארקדה – אכסדרה מקושתת. קלויסטר – חצר אופיינית למבני מנזר, המוקפת אכסדראות. אכסדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "אכסדרה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה
הינדו-כוש

הינדו-כוש (בפשטו: هندوکش) הוא רכס הרים שמשתרע מאפגניסטן עד האזורים הצפוניים של פקיסטן. ישנן מספר גרסאות לגבי מקור השם. שתיים מן הנפוצות שמביניהן הן: שיבוש השם היווני של השם Kaukasos Indikos. בפרסית מודרנית המילה "כוש" לקוחה מהפועל "כושטן" – להרוג או להביס; נטען כי הפירוש המילולי, "להרוג את ההודים" (הינדו – הודי) בא להזכיר את העבדים ההודים הרבים שמתו בהרים אלו במהלך העברתם למרכז אסיה.[דרוש מקור] בחלק המזרחי של הרכס ההרים מגיעים לגובה של יותר מ-6,000 מטרים. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא תירץ'-מיר שבפקיסטן וגובהה הוא כ-7,690 מטרים. ככל שמתקדמים מערבה הגובה הממוצע יורד, כאשר במרכז הרכס, באזור קאבול, גובה ההרים בין 4,000 ל-6,000 מטרים, ובחלק המערבי 3,500 עד 4,000 מטרים. אורך הרכס הוא כ-800 ק"מ. שלג עד מכסה את רוב הרכס. בשנת 327 לפני הספירה הוביל אלכסנדר מוקדון את צבאותיו דרך אחד המעברים ברכס כשפלש להודו מצפון. במשך שנים היווה הרכס חומה בצורה המונעת מעבר בין ברית המועצות לאפגניסטן ולפקיסטן, אך ב-1964 מהנדסים סובייטים כרו בהרים מנהרה וסללו כביש המחבר בין ברית המועצות לבין פקיסטן. החגורה האלפידית מדיה וקבצים בנושא הינדו-כוש בוויקישיתוף הינדו-כוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא אפגניסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.