laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סברינה דה ריטה

סברינה דה ריטה (הולדשטיין) (נולדה ב-1 ביוני 1969) היא אמנית רב-תחומית: משוררת, צלמת, ציירת, ומוזיקאית. סברינה דה ריטה נולדה בקנדה, עלתה לישראל בגיל חמש עם אמה וגדלה בקיבוץ עמיעד שבגליל העליון. בגיל 12 עברו לחיפה. בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת חיפה. דה ריטה החלה לכתוב שירה בהיותה בת 13. כיום היא חברה באגודת הסופרים העבריים בישראל. שיריה פורסמו בבמות שונות, בהן אתר ynet, אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, כתב העת ביטאון שירה, ואתר שירה חברתית. נכון למאי 2016 יצאו לאור שבעה ספרי שירה שלה. סגנון כתיבתה וידויי. היא פעילה בתחום השירה בחיפה, מארגנת ומנחה אירועי שירה. בתום שירותה הצבאי למדה מוזיקה באקדמיה למוסיקה בירושלים, במחלקת זמרה. חלק משיריה זוכים ללחן ולביצוע מוזיקלי על ידה. בנוסף, למדה ציור בבית האמנים על-שם שאגאל בחיפה, והשתתפה בתערוכת אמנים אורחים במקום. חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון. כיום לומדת צילום ומרבה לצלם את נופי חיפה. צילומיה מתפרסמים לעיתים קרובות בגיליונות כתב העת ביטאון שירה. מתגוררת בחיפה. שד ופיה (תל אביב: גוונים, 2005) בשוט אחד (תל אביב: גוונים, 2006) ינשופים (מבשרת ציון: צבעונים, 2008) שירים על הסף (חיפה: אחוזה-חיפה, 2011) החטא השמיני (חיפה: אחוזה-חיפה, 2012) שתיקות (חיפה: אחוזה-חיפה, 2013) האם כנף יכולה לעוף (תל אביב: חבר לעט, 2015) נצנוצי חופש ( חיפה: אחוזה-חיפה, 2019) האסופים - נובלה אלגורית (חיפה: ספרים קטנים, 2023) הערך "סברינה דה-ריטה" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 120, 2018, חיפה. יובל גלעד, העדינות הפוצעת של סברינה דה ריטה, יקום תרבות, 21 בספטמבר 2013. אתר האינטרנט הרשמי של סברינה דה ריטה הבלוג של סברינה דה ריטה סברינה דה ריטה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" שירים באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית סברינה דה-ריטה, שירה: "אחת מכל ארבע נשים", באתר ynet, 8 בינואר 2013 שיר באתר שירה חברתית, ספטמבר 2013 סברינה דה ריטה שרה את שירה "פרפרים", יולי 2011 סברינה דה ריטה שרה את שירה "את חלמת", יולי 2013 סברינה דה ריטה מקריאה את שירה "דרכון לירח", אפריל 2015 סברינה דה ריטה, דף שער בספרייה הלאומית סברינה דה ריטה, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
ואסאבי

ואסאבי (שם מדעי: Wasabia japonica) הוא מין יחיד בסוגו של צמח רב שנתי ממשפחת המצליבים המכונה גם "חזרת יפנית" ומקורו ביפן. הוא משמש בעיקר כתבלין ומגדלים אותו בשל גבעולו המיוחד אשר מעניק לו טעם חריף, פיקנטי ומעט מתקתק. הצמח דורש תנאים מיוחדים לגידולו ולכן הוא מהווה מוצר יקר ומבוקש בשוק. הוואסאבי מוערך במיוחד בשל טעמו החריף ומשמש במידה רבה להכנת רטבים ותבלינים במטבח היפני. השורש מכיל את רוב הטעם והוא החלק הנפוץ ביותר לשימוש, אם כי העלים והקנה מכילים גם כן חלק מהטעם. טעם הוואסאבי דומה לטעמו של צמח החזרת (Armoracia rusticana), שהוא צמח רב-שנתי נוסף ממשפחת הברסיקאים. ישנו הבדל עדין בטעם בין הצמחים, לעומת טעמה העוצמתי של החזרת, טעמו של הוואסאבי נעלם במהירות בפה, אך משאיר טעם מתוק שנשאר ללא תחושת צריבה. צמח הוואסאבי גדל באדמות רטובות באזורים גבוהים וכן באדמות שטוחות עם סלעים וחול שמוצפים במים (באזורי נחלים ומעיינות). תהליך גידולו משלב בין טכניקות מסורתיות וחדשניות ודורש תנאים אקולוגיים מיוחדים על מנת להשיג גידול איכותי ויעיל. תנאי הגידול של הוואסבי דורשים תשומת לב מיוחדת וטיפוח קפדני. גידול הצמח מצריך צל חלקי, וטמפרטורות קרות יחסית, בטווח של 10-20 מעלות צלזיוס. יש להקפיד על הזנת הצמח בחומרים מזינים מתאימים ולשמור על רמות לחות תקינות. בשל הדרישות המיוחדות הללו, גידול הוואסבי עשוי להיות מאתגר ודורש ידע מתמיד וטיפוח מקצועי. במטבח היפני מכינים משורש הצמח ממרח ירוק חריף, שמקובל להגישו בצד סושי, כאשר הוא מפוסל כפלסטלינה. במדינות המערב משתמשים בדרך כלל בחיקוי ואסאבי, שהוא אבקה צבועה ירוק המיוצרת מחזרת. ביפן נהוג לומר כי הוואסאבי המוגש יחד עם הסושי מחסן את הגוף כנגד הרעלת דגים. הוא מהווה בסיס לאפונת ואסאבי, מאכל יפני פופולרי. הוואסאבי נמכר כשורש המצריך טחינה, כאבקה או כמשחה המגיעה בשפופרות. בשורש הוואסאבי נעשה גם שימוש רפואי, הצמח מציע פוטנציאל רב במניעת מחלות ושיפור הבריאות. הוא מכיל תרכובות העשויות לשמש ככלי למניעת מחלות לב, זיהומים והפחתת דלקות בגוף. מדיה וקבצים בנושא ואסאבי בוויקישיתוף רעות סהר‏, המשוגעים שמגדלים וואסבי ישראלי, באתר וואלה, 27 ביוני 2020 ריטה גולדשטיין, ‏חשבתם שטעמתם ווסאבי? אז לא, התשובה היא לא, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2022 לאחר 3 חודשים של אכילת ווסאבי, זה הדבר המדהים שקרה, באתר וואלה, 10 בדצמבר 2023 ואסאבי, באתר ITIS (באנגלית) ואסאבי, באתר NCBI (באנגלית) ואסאבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ואסאבי, באתר Tropicos (באנגלית) ואסאבי, באתר GBIF (באנגלית) ואסאבי, באתר The Plant List (באנגלית) ואסאבי, באתר IPNI (באנגלית) J. A. Depree, T. M. Howard, G. P. Savage, Flavour and pharmaceutical properties of the volatile sulphur compounds of Wasabi (Wasabia japonica), Food Research International 31, 1998-06-01, עמ' 329–337 doi: 10.1016/S0963-9969(98)00105-7 Catherine I. Chadwick, Thomas A. Lumpkin, Leslie R. Elberson, The botany, uses and production ofWasabia japonica (Miq.) (Cruciferae) Matsum, Economic Botany 47, 1993-04-01, עמ' 113–135 doi: 10.1007/BF02862015 Carol A,Miles, Growing Wasabi in the Pacific Northwest, Washington State University, 2008 Tamanna Sultana, Geoffrey P. Savage, Wasabi - Japanese Horseradish, Bangladesh Journal of Scientific and Industrial Research 43, 2008, עמ' 433–448 doi: 10.3329/bjsir.v43i4.2234 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צחנן מבאיש

צחנן מבאיש (שם מדעי: Anagyris foetida) הוא שיח נשיר קיץ ממשפחת הקטניות הנפוץ בארצות אגן הים התיכון ומערב האזור האירנו-טורני. כל חלקי השיח, חוץ מהפרי, מדיפים ריח בלתי נעים, ומכאן שמו העברי. השיח בעל מספר גזעים, נופו כדורי, וגובהו 1–2 מטר. העלה תלתני, אורך העלעל 2-3 סנטימטרים, צידו התחתון מכוסה שערות כסופות, וצידו העליון חלק וקירח. הפרחים יושבים על הענפים בקבוצות של 2–8, אורכם 2-2.5 סנטימטר, נטויים לרוב כלפי מטה. מבנה הפרח ייחודי. הוא בנוי כפרח פרפרני, אך המשוטים והסירה ארוכים בהרבה מהמפרש. גם כן, שלא כמו רוב פרחי הפרפרניים, כל זירי האבקנים מפורדים. צבע הפרח צהוב ירקרק, עם כתם כהה במרכז המפרש. הפרי הוא תרמיל ארוך שאינו נפתח, משונץ בין הזרעים. הזרע גדול וצבעו סגול. הצמח מואבק על ידי דבורים מהסוג מדרונית, ועל ידי צופית בוהקת. צחנן מבאיש, באתר NCBI (באנגלית) צחנן מבאיש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צחנן מבאיש, באתר צמח השדה צחנן מבאיש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה צחנן מבאיש, באתר Tropicos (באנגלית) צחנן מבאיש, באתר GBIF (באנגלית) צחנן מבאיש, באתר The Plant List (באנגלית) צחנן מבאיש, באתר IPNI (באנגלית) צחנן מבאיש באתר הרשימה האדומה של IUCN
צומת בר-אילן (ירושלים)

צומת בר-אילן (נקראת גם כיכר בית החיים נקרא גם בשם צומת מרן או צומת הרב עובדיה יוסף לזכרו ושמו של הראשון לציון הרב עובדיה יוסף) הוא צומת במפגש השכונות נווה צבי, שמואל הנביא, סנהדריה ומחניים בירושלים. הצומת נמצא במפגש הרחובות בר-אילן ושמואל הנביא. סמוך לצומת נמצא בית הקברות סנהדריה שבית הלוויות שלו נראה מהצומת עצמו. הצומת היא מוקד מסחר מקומי ער: מול בית הקברות, בקצה הצפון-מערבי של הכיכר נמצא המרכז המסחרי של שכונת גבעת משה, בקצה הדרום-מזרחי של הכיכר נמצא המרכז המסחרי של שכונת שמואל הנביא. הצומת נוצר עוד בתקופת היציאה מהחומות, עת הוקמו שכונות יהודיות שונות באזור וסביב הצומת, ביניהן שכונת הבוכרים, סנהדריה ושכונת מחניים. מהקמת מדינת ישראל ועד למלחמת ששת הימים בשנת 1967 ניצב הצומת קרוב לקו העירוני, ולא הייתה לו חשיבות רבה. לאחר המלחמה הוקמו בצידו המזרחי שכונות הבריח ובכיכר עברה אחת הדרכים להר הצופים. האזור התפתח והצומת הפך למוקד תחבורתי ומסחרי. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ידעו הצומת ורחוב בר-אילן הסמוך מהומות והפגנות של חרדים תושבי האזור. פעמים רבות נחסם הצומת עקב לוויות רבנים מפורסמים שנקברו בבית הקברות הסמוך. בשנת 2013 עברה בכיכר הלווייתו של הרב עובדיה יוסף, שגרמה לחסימות כבישים בכל האזור ונודעה בתור ההלוויה הגדולה ביותר שנערכה בישראל. ב-24 בדצמבר 2017 החליטה עיריית ירושלים, לקרוא את הצומת על שמו של הרב עובדיה יוסף. החל משנת 2022 ולמשך שנתיים עובר הצומת עבודות תשתית נרחבות כחלק מבניית הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים ובניית תחנה תת-קרקעית לצורך הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים. בהמשך אמורה לעבור מתחת לצומת מנהרה שהיא חלק מהקו הכחול. בית הלוויות - סנהדריה קברי הסנהדרין הנמצאים בגן הסנהדרין, לא רחוק מהצומת צומת בר-אילן במבט אל רחוב בר-אילן צומת בר-אילן ירושלים בלילה צומת בר-אילן ירושלים, לידו רחוב ישראל אהרן פישל בשכונת הבוכרים-שכונת נוה צבי פינת רחוב שמואל הנביא ופינת רחוב בר-אילן ירושלים מדיה וקבצים בנושא צומת בר-אילן בוויקישיתוף צומת בר-אילן יקרא צומת מרן לזכר הראשון לציון הרב עובדיה יוסף ירושלים מציגה: צומת הרב עובדיה באתר ערוץ 7 כל מה שרציתם לדעת על העבודות בצומת בר-אילן, באתר תוכנית אב לתחבורה ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדריאנה בהר

אדריאנה ברנדאו בהר (בפורטוגזית: Adriana Brandão Behar; נולדה ב-14 בפברואר 1969 בריו דה ז'ניירו) היא שחקנית כדורעף ברזילאית לשעבר, הנחשבת לאחת משחקניות הכדורעף הטובות בדורה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בהר נולדה ב-1969 בריו דה ז'ניירו, ברזיל. בהר היא יהודיה ממוצא לבנוני. היא עברה לשחק כדורעף חופים ב-1993 לאחר ששיחקה בנבחרת ברזיל בכדורעף נשים. בשיתוף עם שלדה בדה, היא זכתה ביותר מ-30 טורנירים בינלאומיים של כדורעף חופים וזכתה גם בשתי מדליות אולימפיות. אדריאנה בהר שיחקה בשיתוף עם שלדה בדה מאז 1995. בהר, שהחלה לשחק בכדורעף כנערה, זכתה מאז 1993 ב-29 מתוך 81 טורנירים בינלאומיים בכדורעף חופים. היא גם סיימה מקום שני או שלישי בעוד 28 טורנירים בינלאומיים. היא סיימה מקום שלישי בתחרות הגביע העולמית ב-1997 יחד עם בדה וזכתה במדליית הברונזה. בהר ובדה ניצחו בתחרות ה-Goodwill ב-1998, והן זכו גם בתחרות הגביע העולמי בכדורעף חופים ב-1999. הן זכו במדליית זהב במשחקים של התחרות הפאן-אמריקאית שהתקיימה בוויניפג שבקנדה בשנת 1999. הן היו בעקביות מקום ראשון או שני בכל טורניר שהם השתתפו בו. ב-2001, בהר ובדה ניצחו בתחרות הגביע העולמי, וסיימו גם מקום ראשון בתחרות שנערכה בשווייץ, ובתחרות שנערכה בספרד. ב-2002, הן דורגו מספר 2 בעולם וזכו בתואר אלופות יפן בשנה החמישית ברציפות. בהר ובדה זכו באליפות הפדרציה הבינלאומית לכדורעף במשך 5 פעמים בין השנים 1997–2001 ועוד פעם אחת בשנת 2004. באולימפיאדת סידני 2000, בהר הייתה חברה בנבחרת הבנות של ברזיל בכדורעף חופים והן זכו במדליית כסף. באולימפיאדת אתונה 2004, בהר שיחקה בשיתוף עם בדה בתחרות הכדורעף חופים. צמד הברזילאיות הביס את המשתתפות של נבחרת דרום אפריקה, ליי-אן ניידו וג'וליה ווילנד, בתוצאה 17–21 במערכה הראשונה, 21-10 במערכה השנייה, וסכום של 17–42 לאחר שתי מערכות. לאחר מכן, הן הביסו את לוצ'ילה פרוֹטה ודניאלה גאטלי מנבחרת איטליה בתוצאה 34–42, לאחר שתי מערכות קשות וממושכות. בהר ובדה המשיכו את הניצחונות הרצופים שלהן במערכות נגד לריאה פרצה ופרננדז גרסט מנבחרת קובה, כשניצחו 33–42. הן דורגו בשלב המקדים של התחרות pool B בלי להפסיד בשום מערכה. בהר ושלדה לבסוף הפסידו במערכה בסיבוב ה-16 במשחק נגד לינה ינצ'ולובה ופטיה לנצ'ולובה מנבחרת בולגריה, שניצחו אותן 48–54 (מערכה ראשונה 18–21, מערכה שנייה 16–21, מערכה שלישית 11–15). הצמד שיחק נגד בנות ארצן, אנה פאולה וסנדרה פיירס, ברבע הגמר וניצחו אותן 47–51 (מערכה ראשונה 15–21, מערכה שנייה 13–21, מערכה שלישית 13–15). בהר ושלדה קיבלו מדליה כאשר ניצחו את האוסטרליות נטלי קוק וניקול סנדרסון בחצי הגמר 33–42 (מערכה ראשונה 17–21, מערכה שנייה 16–21). צמד הברזילאיות הפסיד בקרב על מדליית הזהב לצמד האמריקאיות קארי וולש ומיסטי מאי בתוצאה 28–42 (מערכה ראשונה 17–21, מערכה שנייה 11–21). הן קיבלו מדליית כסף, שהייתה מדליית הכסף השנייה שלהם (את הראשונה הם קיבלו באולימפיאדה של שנת 2000 שהתקיימה באוסטרליה). מדיה וקבצים בנושא אדריאנה בהר בוויקישיתוף אדריאנה בהר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אדריאנה בהר, באתר olympedia.org
תחנת אבא הלל

תחנת אבא הלל היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית מתחת לצומת עלית ברמת גן במפגש של ציר ז'בוטינסקי, רחוב ארלוזורוב (ברמת גן) ורחוב אבא הלל (כביש 482). התחנה נבנתה כחלק מהקו האדום של הדנקל. התחנה נבנתה בעומק של 29 מטר ומשתרעת לאורך של כ-150 מטר מתחת לציר ז'בוטינסקי, מצומת עלית מערבה. רוחב רציפי התחנה הוא 10 מטר. הכניסה הראשית לתחנה ממוקמת ברחבה שלפני בית אבגד במתחם בורסת היהלומים ברמת גן. לצורך הקמת התחנה החלו הסדרי תנועה חדשים באזור העבודות. במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת אבא הלל. ב-27 באוגוסט 2015 החלו העבודות. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. מדיה וקבצים בנושא תחנת אבא הלל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת אבא הלל אתר נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים אור רביד‏, 50 מטר בבטן האדמה: תחנת הבורסה של הרכבת הקלה נחשפת, באתר וואלה, 23 בדצמבר 2017 הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015 אילן ליאור, החלו העבודות על תחנת הרכבת הקלה בצומת הרחובות אבא הלל וז'בוטינסקי ברמת גן, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2015
טונר

טונר היא תערובת אבקתית המשמשת להטבעת הטקסט והתמונות על הנייר במכונות צילום ובמדפסות לייזר. במקורה הייתה האבקה מורכבת מתערובת של פחם ותחמוצת ברזל. כיום מכילה התערובת גם פולימר נמס בחום המשפר את איכות הצמדת האבקה לדף. במכונות הצילום הראשונות הייתה האבקה ממוקמת במכל בתוך המכונה, אותו ניתן היה למלא מחדש. בשנת 1984 הוציאה חברת היולט פקארד את מדפסת הלייזר הראשונה שהוטענה באמצעות מחסנית טונר. כיום רוב מדפסות הלייזר ומכונות הצילום פועלות בדרך זו. להדפסות צבעוניות נעשה שימוש באבקות טונר בצבעים ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור. בישראל, את מיכלי הטונר ניתן להשליך למכלי האיסוף של הפסולת האלקטרונית בתום השימוש לצורכי מיחזור. אפשרות אחרת היא מילוי מחדש של הטונר בחנויות שמאפשרות זאת. מדיה וקבצים בנושא טונר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוסנייה

חוסנייה (בערבית: حسينية) הוא כפר בדואי בגליל בתחומי המועצה האזורית משגב. הכפר הוכר בשנת 1996. הכפר מצוי דרום מזרחית לכרמיאל. תושבי הכפר נמנים עם שבט סואעד. לפי "תקנות מרשם האוכלוסין (רישום מען), תשל"ד-1974" חוסנייה היא מקום הכלול במועצה האזורית משגב והודעה על מען תכלול את שם המועצה האזורית לצד שם המקום. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 באתר נבו ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבת הארץ

שבת הארץ הוא ספר של הראי"ה קוק העוסק בשמיטה. הספר, שיצא לאור לראשונה בתחילת שנת ה'תר"ע (שלהי 1909), עוסק בשמיטה מן ההיבטים המחשבתיים וההלכתיים ובולט בו הדיון בהיתר המכירה, שהרב קוק התיר את השימוש בו. הקדמה - חלק מחשבתי העוסק בשנות השמיטה והיובל, מתוך מבט לאומי של עם ישראל, ובסגולתו הרוחנית של העם שמתבטאת באופן מיוחד במצוות התלויות בארץ. מבוא - חמישה עשר פרקים העוסקים באריכות ביסודות דין השמיטה בזמן הזה ובביסוס היתר המכירה. הרב עובדיה יוסף הסתמך על יסודות אלה בפסיקתו ובשיעורים שמסר בעניין התר המכירה. שבת הארץ על הרמב"ם - החלק המרכזי של הספר הוא הערות וסקירת השיטות השונות בהלכות שמיטה שערך הראי"ה על סדר הלכות שמיטה ויובל שבספר זרעים של הרמב"ם. בחלק זה מובאות מדברי הראשונים על התלמוד כולו, וכן אחרונים רבים, על סדר הלכות הרמב"ם, בדומה לדרכו של הספר בית יוסף. חיבור דומה ערך הראי"ה על חמשת הפרקים הראשונים בהלכות כלאים לרמב"ם, בשם חוקות הארץ. המהדורה שנדפסה בחיי הראי"ה, והמהדורות שבאו בעקבותיה כוללות רק את הפרקים העוסקים בשמיטת קרקע, וחלק מהפרק העוסק בשמיטת כספים, והפרקים העוסקים בדיני יובל ובתי ערי חומה וערי הלויים לא נכללו בה. שני ספרים אלה יצאו בשלמותם, במהדורות עם הוספות רבות על ידי מכון התורה והארץ. קונטרס אחרון - בו ליקוטי פסיקות הראי"ה בהלכות שמיטה ממקורות שונים. אף שהראי"ה הקל בעניין היתר המכירה, הוא החמיר בכמה פרטים בהלכות שמיטה: אוקומי פירא - בשונה מפסיקת החזון איש, לדעת הראי"ה אסור לעשות בשמיטה מלאכות לאוקומי פירא. שפיכת יין הבדלה - כתב הראי"ה ”ראוי לעורר שאין למלא כוס ההבדלה מיין של שביעית יותר ממדתו לסימן ברכה, שנשפך ומאבד פירות שביעית”. הספר יצא לאור לראשונה בירושלים בחיי הראי"ה בשנת ה'תר"ע (1909). על פרסום מהדורה זו היו טענות בין היתר מהרב חיים ברלין. מהדורה שנייה עם תיקונים והוספות יצאה לאור על ידי האגודה להוצאת ספרי הראי"ה קוק בשנת תרצ"ז (1937). במהדורה זו ציין הרב צבי יהודה את מקורות השיטות שאותן מבאר הראיה. לאחר מכן יצא במספר מהדורות בהוצאת מוסד הרב קוק. בשנים תשנ"ג - תשס"ח יצא הספר במהדורה מחודשת ונרחבת (בשלשה כרכים) בהוצאת מכון התורה והארץ, עם הוספות של דברים מכתביו, הערות הרצי"ה מכתביו, וכן הערות, ומקורות ו"תוספת שבת" מחברי המכון. מהדורה זו כוללת גם את שבת הארץ על הפרקים ברמב"ם שעוסקים בדיני יובל, ולא נכללו במהדורות הקודמות. בשנת תשע"ד הוציא הרב יהושע מגנס את ספרו 'תורת שבת הארץ', ביאור על המבוא ההלכתי לספר שבת הארץ, הכולל ביאורים ועיונים. בשנת תשמ"ז הוציא הרב עוזי קלכהיים את ספרו 'שירת האומה לארצה', בו הוא מבאר את ההקדמה ההגותית של הראי"ה לספרו. בשנת תשפ"ב הוציא המכון התורני אור עציון ביאור נרחב להקדמת ספר שבת הארץ, מאת הרב חיים דרוקמן. בראש הספר מובאת ההקדמה עצמה מתוקנת, מפוסקת מחדש ומלווה בציוני מקורות. שבת הארץ, באתר ויקיטקסט מידע על שבת הארץ בקטלוג הספרייה הלאומית שבת הארץ, באתר OCLC (באנגלית) קונטרס אחרון, יב קונטרס אחרון, כב ראו כאן שבת הארץ, באתר היברובוקס הרצי"ה עשה זאת לפי בקשתו של הרב איסר זלמן מלצר שבת הארץ עם תוספת שבת, מהדורה אינטרנטית, באתר מכון התורה והארץ
כיכר הולנד

כיכר הולנד היא כיכר בירושלים, הקרויה על שם ממלכת הולנד ולזכר הצלתם של יהודים בהולנד על ידי הולנדים בתקופת השואה. הכיכר נמצאת בקצה שדרות הרצל בין שכונת בית וגן ושכונת קריית היובל לבין הר הרצל, בצומת הרחובות הפסגה, קריית היובל, עין כרם והזיכרון. בצידה המערבי של הכיכר נמצאים הכניסה הראשית אל מתחם הר הרצל, מוזיאון הרצל, רחבת יד ושם, הפסל מחווה לירושלים ונקודת תצפית אל עבר יער ירושלים ושכונת עין כרם. בצידה המזרחי של הכיכר נמצאים אכסניית בית וגן, מכון מדעי טכנולוגי להלכה, מכון התלמוד הישראלי השלם, ו"גן הר הרצל הקטן", ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר וישיבת שפע מקור חיים. בחלקה הדרומי של הכיכר נמצאת תחנת הרכבת הקלה הר הרצל, תחנת הקצה המערבית של הקו האדום, ולצידה מסוף אוטובוסים וחניון "חנה וסע" תת-קרקעי. מוזיאון הרצל הפסל מחווה לירושלים ונקודת תצפית אל יער ירושלים ועין כרם "תחנת הרכבת הקלה - הר הרצל" ואכסניית בית וגן מכון התלמוד הישראלי השלם מדיה וקבצים בנושא כיכר הולנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חברה חדשה לקניית ומכירת קרקעות

חברה חדשה לקניית ומכירת קרקעות הייתה חברה ציונית שנועדה לקנות, למכור ולהכשיר קרקעות בארץ ישראל, הן קרקעות עירוניות והן קרקעות חקלאיות. החברה הוקמה ב-1912 בארץ ישראל כחברת מניות ובראשה הועמדו מנחם שינקין, יהושע גולדפרב, צבי פוגלסון ויוסף אליהו שלוש. בין רוכשי המניות היו יהודה לייב פישמן מימון (שהצטרף להנהלה), דוד ילין ומלכיאל מני. בשל ניגוד אינטרסים נדרש שינקין לפרוש מהנהלת החברה, כי זו התחרתה בהכשרת הישוב, ששינקין, כאחד מנציגי הוועד האודסאי של "חובבי ציון" היה מהאחראים על המשרד הארצישראלי ועל חברת הכשרת היישוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה צברה החברה חובות ולכן אחרי המלחמה המעיטה בפעילות ובמהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 התפרקה. הרכישה הראשונה שביצעה החברה היו כ-2,000 דונם מאדמות סלמה, כרבע מהאדמות נמכרו לאיכרים מפתח תקווה, היתרה הוצעה לאחוזת קורסק אולם אנשיה החליטו לא לרכוש את האדמה. החברה רכשה אדמות נוספות בתל אביב (כרם התימנים, כרם רמדן, (מזרחית מציר יהודה הלוי, עליה נבנה ביהח"ר לודז'יה) אדמות משהראוי, אדמות בדרני), ואת רובן פיתח ועד תל אביב שהחתים את הקונים על התחייבות לקיים את תקנות העיר. המקומות נוספים בארץ התחרתה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות בהכשרת היישוב ולעיתים הציע מחיר גבוה מזה שציעה הכשרת היישוב, אולם עסקאות אלו לא הבשילו לביצוע. על פי בקשת הוועד האודסאי, איתרה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, אדמות מתאימות בירושלים, אותן רכשה עבור הוועד האודסאי מידי סוחר הקרקעות חכמשווילי, השכונה שהייתה אמורה לקום שם לא קמה בשל פרוץ המלחמה. למעשה נרכש שטח אדמה גדול יותר מאשר ביקש הוועד האודסאי ואת היתרה מכרה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, ברווח, לקונים פרטיים. נחתמו גם חוזים לרכישת שטחים נוספים בהר הצופים. בהר כנען רכשה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, כ-14,000 דונם מידי קלווריסקי, נציג יק"א, כמחצית מהאדמה נמכרה ברווח לקבוצת האחוזה מאונגני, והיתרה נמכרה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. בחיפה רכשה החברה שטחים ליד הטכניון ועל הכרמל ומכרה אותם ברווח. בקונגרס הציוני ה-11 (1913) הוחלט על הקמת האוניברסיטה העברית בירושלים אוסישקין פנה לחברה בבקשה להתחיל במגעים לרכישת שטח אדמה מתאים. התחילו במגעים אלו עורכי הדין מלכיאל מני ודוד ילין ששמעו שסר ג'ון גריי היל מעוניין למכור את מעון הקיץ שלו שבראס אבו חרוב על הר הצופים. סר היל היה מיודד עם רוכש הקרקעות וסוחר-הספרים בנימין בן-ישראל ברשטיין (בנימין עברי) ולכן ערבו את עברי במשא והמתן. אבל הוועדה שהוקמה לצורך הקמת האוניברסיטה החליטה לא לערב חברות פרטיות בתהליך הקמת האוניברסיטה ולכן העבירה החברה את המשך המשא ומתן לרופין ולמשרד הארץ-ישראלי. יוסף כץ, ‏תחרות פנים-ציונית על רכישת קרקעות בארץ ישראל: הקמתה ופעולותיה של "חברה חדשה לקניית ומכירת קרקעות", 1914-1912, הציונות י"א, 1986 גדעון שילה, "שיעור בציונות - חידת העלמו של 'חואג'ה עברי'" באתר סנונית, מתוך קתדרה 58, 1990 שינקין, קורי עכביש החרות ירושלים, יום חמישי, מאי 28, 1914, עמ' 1–2
התאבדויות בדרום קוריאה

בעיית ההתאבדות בקוריאה הדרומית נרחבת וקשה במיוחד. קוריאה הדרומית בעלת שעור ההתאבדויות השני בגובהו בעולם על פי WHO, והגבוה ביותר בין חברות ה-OECD. אחד הגורמים המעלים את שעור ההתאבדויות הכללי בקוריאה הדרומית ביחס לשאר מדינות העולם המפותח, הוא שעור גבוה של התאבדויות בקרב קשישים. על פי הערכות, השכיחות בקרב קשישים דרום קוריאנים מושפעת מעוני, עם כמעט חצי מאוכלוסיית הקשישים אשר חיים מתחת לקו העוני. בשילוב עם רשת ביטחון כלכלית-חברתית לקויה לקשישים, התוצאה היא שרבים מעדיפים להרוג את עצמם כדי לא להיות עול כלכלי על משפחותיהם, שכן המבנה החברתי הישן שבו ילדים דואגים להוריהם, דעך באופן משמעותי במאה ה-21. בהתאמה לאמור, אנשים המתגוררים באזורים כפריים נוטים להיות בעלי שיעורי ההתאבדות גבוהים יותר. עם זאת, מאמץ הממשלה להקטין את שיעור ההתאבדויות הראה יעילות ב-2014, כאשר היו 27.3 התאבדויות ל-100,000 אנשים, ירידה של 4.1% מהשנה הקודמת (28.5) והוא השעור הנמוך ביותר ב-6 השנים שמאז 2008 (שבו נרשם שעור של 26.0). http://www.koreaherald.com/view.php?ud=20150830000310 Evans, Stephen (5 בנובמבר 2015). "Korea's hidden problem: Suicidal defectors". BBC News. United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland: British Broadcasting Corporation. נבדק ב-17 במאי 2016. South Korea consistently has the highest suicide rate of all the 34 industrialized countries in the OECD. {{cite web}}: (עזרה) Se-woong Koo, "No Country For Old People" (24 September 2014), Korea Exposé. http://edition.cnn.com/2015/10/23/asia/s-korea-elderly-poverty/ http://news1.kr/articles/?2436793 Kim, Kristen (12 ביוני 2015). International Journal of Mental Health Systems. 2014, Vol. 8 Issue 1, preceding p1-8. 9p. DOI: 10.1186/1752-4458-8-17. KIM KRISTEN. {{cite book}}: (עזרה)
תולענים אפריקניים

תולענים אפריקניים (שם מדעי: Scolecomorphidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. תולענים אלה חיים באפריקה בקמרון, מלאווי וטנזניה. התולענים חסרי רגליים ובעלי עיניים קטנות ופרימיטיביות ויש להם חריצים קטנים לאורך הגוף, יותר מלשאר התולענים. חלק ממיני המשפחה משריצים צאצאים חיים והם עוברים ללא הפיכה לראשנים. הגדולים בבני המשפחה מגיעים לאורך 45 ס"מ. משפחת תולענים אפריקניים (Scolecomorphidae) סוג Crotaphatrema מין Crotaphatrema bornmuelleri מין Crotaphatrema lamottei מין Crotaphatrema tchabalmbaboensis סוג Scolecomorphus מין Scolecomorphus kirkii מין Scolecomorphus uluguruensis מין Scolecomorphus vittatus מדיה וקבצים בנושא תולענים אפריקניים בוויקישיתוף תולענים אפריקניים, באתר ITIS (באנגלית) תולענים אפריקניים, באתר NCBI (באנגלית) תולענים אפריקניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולענים אפריקניים, באתר GBIF (באנגלית)
סאאב 340

סדרת מטוסי סאאב 340 (באנגלית: Saab 340) הם מטוסים צרי גוף מתוצרת חברת Saab השוודית. המטוסים בעלי שני מנועי מדחף-טורבו מתוצרת חברת ג'נרל אלקטריק. ייצור המטוס החל בשנת 1983 בשם SF340 ויוצרו כ-40 מטוסים מדגם זה. בשנת 1985 החליפה החברה את שם המטוס לשמו הנוכחי. לאורך השנים יוצרו דגמים שונים של המטוס. Saab 340A: הדגם הראשון של המטוס משנת 1985, בעל שני מנועי מדחף-טורבו מסוג 1,735shp (1215kW) General-Electric CT7-5A2, המטוס מכיל בין 30–36 מושבים ויוצרו כ-159 יחידות בשלוש תצורות: נוסעים, מטען ו-VIP. Saab 340B: דגם משופר של המטוס בעל שני מנועי מדחף-טורבו מסוג 1,870shp (1394kW) General-Electric CT7-9B, המטוס מכיל בין 33–36 מושבים. Saab Tp 100 תצורת VIP לדגם B של המטוס. בנוסף תצורה זו נמכרה לחיל האוויר השוודי. Saab Tp 100A: תצורת VIP נוספת לדגם B. Saab OS 100: דגם שיוצר לטובת אמנה בדבר שמים פתוחים ונועד למתן תצפיות. יוצר מטוס אחד מדגם זה. Saab 340B Plus: שיפור לדגם B של המטוס. השיפור נראה בעיקר בצורת הכנפיים. Saab 340B plus SAR-200: מטוס חיפוש והצלה שיוצר לטובת משמר החופים היפני. הדגם מתבסס על שיפורי הדגם הקודם של המטוס. בין השנים 1983 ל-2020 התרחשו 22 תאונות ותקריות במטוסים מדגמי ה-Sabb 340, שבהן נספו בסך הכל 48 איש. אחת מהן היא טיסה KLM 433 בשנת 1994 שבה נהרגו הקברניט ושני נוסעים. מדיה וקבצים בנושא סאאב 340 בוויקישיתוף Harro Ranter, Aviation Safety Network > ASN Aviation Safety Database > Aircraft type index > SAAB 340, aviation-safety.net