laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'אמפאולו פאציני

ג'אמפאולו פאציני (מאיטלקית: Giampaolo Pazzini; נולד ב-2 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. בינואר 2005 עבר פאציני לקבוצת פיורנטינה מאטאלנטה תמורת סכום משוער של כ-6.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה לדקות משחק רבות, מאחר שמאמן הקבוצה בעדיף על פניו את לוקה טוני, והותיר אותו להילחם על תפקיד החלוץ השני עם ואלרי בוז'ינוב. לאחר עזיבתו של טוני, הפך פאציני לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 2007/2008 כבש 9 שערים במסגרת הליגה. לאחר הצטרפותו לקבוצה של אלברטו ג'ילארדינו, העדיף מאמן הקבוצה לפתוח בהרכב עם ג'ילארגינו ואדריאן מוטו, ומשום שהפך לשחקן ספסל בשנית, עבר פאציני לסמפדוריה. פאציני הצטרף לקבוצת סמפדוריה בינואר 2009. משחק הבכורה שלו היה נגד פלרמו. שערו הראשון במדי הקבוצה היה במשחקו השני במדיה נגד אודינזה במסגרת הקופה איטליה. ב-28 בינואר 2011 עבר פאציני רשמית לאינטר מילאנו תמורת סכום המוערך ב-12 מיליון אירו ותמורת העברתו של ג'ונתן ביאביאני לסמפדוריה. במשחק הבכורה שלו נגד פלרמו, הוא כבש צמד וסחט פנדל. ב-22 באוגוסט 2012 עבר פאציני ליריבה העירונית מילאן בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל אנטוניו קסאנו עבר לאינטר. בקיץ 2015 חתם בהלאס ורונה. ב-31 בינואר 2018 הושאל פאציני ללבאנטה עד לסוף העונה. ב--22 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. פאציני קיבל את זימונו הראשון לנבחרת איטליה ב-28 במרץ 2009, לקראת משחקה של הנבחרת מול מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואף כבש באותו משחק. לאחר ארבעה ימים פאציני כבר פתח בהרכב הנבחרת במשחקה מול אירלנד, אך הורחק כעבור שתי דקות בלבד לאחר שפגע בג'ון אושיי. אינטר מילאנו קופה איטליה: 2010/2011 נבחרת איטליה אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2003 מדיה וקבצים בנושא ג'אמפאולו פאציני בוויקישיתוף ג'אמפאולו פאציני, באתר Transfermarkt ג'אמפאולו פאציני, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ג'אמפאולו פאציני, באתר Soccerway ג'אמפאולו פאציני, באתר WorldFootball.net ג'אמפאולו פאציני, באתר National Football Teams ג'אמפאולו פאציני, באתר FootballDatabase.eu ג'אמפאולו פאציני, באתר ESPN יעקב זיו, משוגעים בלי קבלות: מילאן ואינטר מחליפים, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2012
האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'

האקדמיה הצבאית המלכותית (באנגלית: Royal Military Academy המוכרת גם בראשי התיבות RMA) בווליץ', בדרום-מזרח לונדון הייתה אקדמיה צבאית של הצבא הבריטי שנועדה להכשיר קצינים עבור חיל התותחנים המלכותי וחיל ההנדסה המלכותי. בשלב מאוחר יותר הכשירה האקדמיה קצינים עבור חיל הקשר המלכותי וחילות טכניים אחרים. האקדמיה נוסדה ב-1741. מטרתה הייתה לספק השכלה ולייצר "קצינים טובים עבור הארטילריה ומהנדסים צבאיים מושלמים". בין המורים הידועים שלימדו במוסד פרדריק אייבל, פיטר בארלו (Peter Barlow), סמואל הנטר כריסטי (Samuel Hunter Christie), אדאיר קראופורד (Adair Crawford), ג'ורג' גרינהיל (George Greenhill), פרסי אלכסנדר מקמהון (Percy Alexander MacMahon), פול סנדביי, (Paul Sandby) וג'יימס ג'וזף סילבסטר. האקדמיה הייתה ידועה בכינוי "בית המלאכה" משום שהמבנה הראשון שלה היה בית מלאכה של הרויאל ארסנל שעבר הסבה. אקדמיה צבאית נוספת, הידועה כקולג' הצבאי המלכותי (Royal Military College או RMC) הוקמה בסנדהרסט שבברקשייר ב-1799 על מנת להכשיר קצינים עבור חיל הרגלים וחיל הפרשים. שתי האקדמיות נסגרו בתחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נפתחה ב-1947 כאיחוד בין שני המוסדות. נכון ל-2008 עברו המבנים הישנים של האקדמיה הסבה והרחבה לבנייני מגורים יוקרתיים. אוסף האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט מכיל תצוגות של ההיסטוריה של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', הקולג' הצבאי המלכותי והאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. האוסף כולל את יומני הרישום של הסטודנטים, ארכיונים היסטוריים, מדים, ציורים, תצלומים וחפצים נוספים. מדיה וקבצים בנושא האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' "Royal Engineers Museum - Articles - Royal Military Academy, Woolwich". נבדק ב-2010-05-19. "Royal Military Academy in Woolwich is turned into luxury apartments - Times Online". נבדק ב-2010-05-19. The RMAS archives
דימה לייפמן

דימה לייפמן (נולד ב-12 באפריל 1985) הוא שופט טניס בינלאומי, בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ובעל שני תארים שניים ב-Sport Management ו-Global Management באוניברסיטת IE Business School שבמדריד (אחד ממוסדות החינוך המובילים בעולם בתחום בניהול והפיננסיים). הוא שופט הטניס הבכיר בישראל בעל תג זהב (התג הגבוה ביותר לשופט בינלאומי) דימה נכלל גם בין השופטים הבכירים בעולם[דרוש מקור] . לייפמן יליד קורוסטן, עלה לישראל מברית המועצות בשנת 1991 עם משפחתו וגדל והתחנך באשקלון. עוד מגיל צעיר החל לשחק טניס בעידוד הוריו והתאמן במרכז הטניס אשקלון. בשנת 1997 בגיל 12, עבר לייפמן קורס קוונים לאומי והחל לעבוד כקוון[דרוש מקור] בתחרויות בינלאומיות שהתקיימו אז ברחבי הארץ. בשנת 2003 נבחר לייפמן על ידי וועדת שיפוט לייצג[דרוש מקור] את ישראל במסגרת קורס שופטים בינלאומי שהתקיים בווילניוס שבליטא, בסיומו של קורס מוצלח קיבל דימה תג לבן בינלאומי (תג בינלאומי בסיסי), והפך לאחד התגים הלבנים הצעירים בעולם (כשהוא עוד לא בן 18), בשנת 2008 לאחר שצבר ניסיון רב במסגרת הבינלאומית, כולל השתתפות בשלוש תחרויות ווימבלדון 2006-2008 נבחר דימה לקורס המתקדם של איגוד הטניס הבינלאומי שהתקיים בפריז. את הקורס סיים בהצלחה והוענק לו תג ארד בינלאומי בכיר. במהלך 2008–2012 שפט לייפמן חמש פעמים ברציפות בגמר אליפות ישראל בוגרים לעיני למעלה מ-2000 צופים נלהבים במועדון הטניס שברעננה. כמו כן יצג לייפמן את ישראל במפגשי גביע הדייוויס בקפריסין, יוון ומונקו בהם שימש כשופט כיסא נייטרלי. במהלך השנים הללו שפט לייפמן וייצג את מדינת ישראל במספר בלתי מבוטל של תחרויות טניס בינלאומיות ברחבי העולם: בפינלנד, רומניה, הולנד, יוון, קפריסין, סרביה, שווייץ, איטליה, אוקראינה, רוסיה, ליטא, לטביה, מקסיקו, אנגליה, גאורגיה, ארמניה ועוד. בנובמבר 2010 נבחר לייפמן לייצג את ישראל בקורס בינלאומי נוסף, הפעם לשופטים הראשיים שהתקיים בווימבלדון שבלונדון, את הקורס סיים לייפמן בהצלחה והפך לשופט ראשי בעל תג כסף הצעיר ביותר בעולם. בנובמבר 2011 נבחר לייפמן לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים שבלונדון (קיץ 2012), לייפמן היה השופט הישראלי היחיד בתחרות יוקרתית זו. ב-2013 ייצג לייפמן את ישראל בתחרות Mone Carlo מסדרת מסטרס 1000. משנת 2013- 2018 התמקד לייפמן בעבודת השופט הראשי וייצג את ישראל באין ספור תחרויות גדולות ברחבי העולם (סין, תאילנד, סלובניה, דרום אפריקה, אירלנד, פורטוגל, שוודיה, טורקיה, בולגריה, קזחסטן, רוסיה, אוקראינה, בלרוס, לטביה). בשנת 2015 נכנס לייפמן לקבוצת פיתוח של גביע דייוויס / גביע פדרציה (מועדון שמשתייכים אליו מספר מצומצם של שופטים). בדצמבר 2018 קודם לייפמן על ידי איגוד הטניס הבינלאומי לתג זהב היוקרתי (התג הגבוה ביותר לשופט טניס) והפך לשופט הטניס הבכיר ביותר בתולדות מדינת ישראל (בעידן המודרני). בתחילת 2019 שובץ לייפמן לשמש כאחד מתוך צוות מצומצם של שופטים ראשיים שינהלו את המשחקים הפארלימפיים - Tokyo 2020 - התפקיד הבכיר ביותר לשופט טניס ישראלי אי פעם. לייפמן משתייך גם למספר וועדות: יור' וועדת שיפוט - תחת איגוד הטניס בישראל חבר וועדת הטניס - ההתאחדות הישראלית לספורט נכים חבר וועדת טניס לכיסאות גלגלים - איגוד הטניס בישראל. חבר וועדת נוער - TennisEurope (איגוד הטניס האירופאי) מגזין המרכז לטניס בישראל השופט הראשי הצעיר בעולם: דימה לייפמן עבר את מבחני ה-ITF וקיבל תג כסף(הקישור אינו פעיל, 17.6.2021) המערך הארגוני של שיפוט הטניס בישראל(הקישור אינו פעיל, 17.6.2021) אנחנו על המפה: דימה לייפמן הוא השופט הראשי בטניס הצעיר ביותר בעולם באתר המרכז לטניס בישראל(הקישור אינו פעיל, 17.6.2021)
מכניקה

מֵכָנִיקָה (מיוונית: μηχανική) היא ענף מדעי העוסק בהתנהגות גוף פיזי כאשר מופעל עליו כוח או העתק, וההשלכות מכך על סביבת הגוף. ניתן להגדיר את המכניקה כתורה העוסקת בתנועה של גופים ובכוחות המופעלים עליהם. המכניקה מתחלקת לשני ענפים מרכזיים, סטטיקה ודינמיקה. בהתאם לכך, ניתן לחלק כל תת-תחום שלה לשני הענפים האלה. בתחומים מסוימים המכניקה תקבע שאין הבדל בין גוף בתנועה לגוף סטטי, ובחלק מהתחומים זה הבדל מהותי לניתוח המכני של הגוף. המכניקה היא תחום בסיסי ביותר בפיזיקה, במספר מובנים; גם מבחינת ההתפתחות ההיסטורית של הפיזיקה שעברה הרבה דרך המכניקה, גם מבחינת המושגים המוגדרים בה שיתר התחומים משתמשים בהם תדיר, וגם מהבחינה האינטואיטיבית, שכן המכניקה עוסקת בעולמנו היומיומי. בשל כך, הוראת הפיזיקה ברוב המסגרות מתחילה במכניקה. בין המושגים שמוגדרים ומנותחים במכניקה: העתק, מהירות ותאוצה; מסה ומשקל; כוח ומומנט כוח; חוקי שימור; עבודה ואנרגיה; תנע קווי ותנע זוויתי; כוחות מדומים ומערכות ייחוס; כבידה; תנועה הרמונית. תחילתו של הענף ביוון העתיקה בכתבי אריסטו וארכימדס. בתקופה זו הייתה מקובלת הפיזיקה של אריסטו כאמת מדעית. בתחילת העת החדשה, מדענים כמו גלילאו גליליי, יוהאנס קפלר ובמיוחד אייזק ניוטון הניחו את היסודות למה שכיום מוכר כמכניקה קלאסית - ענף של הפיזיקה העוסק בגופים העומדים או נעים במהירות הנמוכה בהרבה ממהירות האור. בהתאם לעקרונות של המכניקה הקלאסית, נוסחו תורות נוספות הבוחנות תנועה של גופים מורכבים יותר, כמו מכניקה של גוף קשיח, מכניקת הזורמים ומכניקת הרצף. כמו כן נבנו לאורך המאות ה-18 וה-19 ניסוחים מופשטים יותר ומתמטיים יותר של המכניקה, הנכללים תחת הקטגוריה של מכניקה אנליטית. בראשית המאה העשרים, נוסחו תורת היחסות הכללית והפרטית בידי אלברט איינשטיין העוסקות בגופים הנעים במהירות האור או במהירויות קרובות אליה וסותרות את התחזיות של המכניקה הקלאסית במהירויות כאלה. במקביל התגבשה תורה מדעית נוספת בתחום - מכניקת הקוונטים, זו העוסקת בדינמיקה של חלקיקים בסקאלות קטנות (מסדר גודל אטומי). בעוד שהמכניקה הקלאסית היא מערכת שלמה ומסודרת, שהמחקר בה - בהכללה כמובן - הגיע לתומו, הרי שמכניקת הקוונטים עדיין סובלת מסתירות בסיסיות וחוסר הבנה שלמה של חוקיה. לשם השלמתה של מכניקת הקוונטים, חסרה התאוריה של הכול שהמדע מתקשה להגדירה. מדיה וקבצים בנושא מכניקה בוויקישיתוף מכניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מכניקה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריו קמפס

מריו אלברטו קמפס (בספרדית: Mario Alberto Kempes; נולד ב-15 ביולי 1954 בבל ויז'ה שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. קמפס, שכונה אל מטאדור, נחשב לאחד מגדולי שחקני נבחרת ארגנטינה. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. קמפס החל לשחק בקבוצת אינסטיטוטו דה קורדובה, אחת המועדונים של העיר קורדובה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-5 באוקטובר 1973 ושיחק בה עונה אחת בה כבש 11 שערים ב-13 משחקים. לאחר מכן עבר לשחק ברוסאריו סנטרל במדיה המשיך להצטיין והפך לאחד החלוצים הטובים בליגה כשהוא כובש 86 שערים ב-107 משחקי ליגה, הוא זכה פעמיים בתואר מלך השערים (נסיונל 1974, מטרופוליטנו 1976). היכולת הגבוהה של החלוץ התמיר לא נעלמה גם מעיני ציידי הכישרונות האירופאים. ב-1976 עבר קמפס לולנסיה מהליגה הספרדית. בספרד הוא זכה לכינוי אל מטאדור. הוא שיחק בקבוצה עד 1984 למעט בין השנים 1981 עד 1982 בה חזר לשחק בארגנטינה במדי ריבר פלייט, איתה זכה באליפות. בסך הכל ערך 185 משחקי ליגה במדי ולנסיה בהם כבש 116 שערים. הוא סיים כמלך שערי הליגה שנתיים רצופות (כבש 24 שערים בעונת 1976/1977 ו-28 שערים בעונת 1977/1978), זכה פעם אחת בגביע המלך הספרדי, גביע המחזיקות ובסופר קאפ האירופאי. קמפס נחשב לאחד מגדולי השחקנים בהיסטוריה של המועדון. לאחר מכן עבר קמפס לשחק בהרקולס אליקנטה למשך שנתיים. ב-1986 עבר לשחק באוסטריה עד שנת 1991 במהלכן שיחק באוסטריה וינה, סנקט פולטן וקרמסר. ב-1995 חזר מפרישה ושיחק עונה אחת בצ'ילה ועונה אחת באינדונזיה בטרם פרש סופית. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עשה מול בוליביה. במשך הקריירה שלו הוא הופיע 43 פעמים במדי נבחרת ארגנטינה וכבש עבורה 20 שערים. הוא ייצג את מדינתו במונדיאל 1974, מונדיאל 1978 ומונדיאל 1982. רגע השיא מבחינתו של קמפס היה ב-1978 אז אירחה ארגנטינה את המונדיאל וגם זכתה בו. קמפס קיבל את החולצה מספר 10, רמז לתפקיד המרכזי אותו מילא בנבחרת והוביל את ארגנטינה לזכייה היסטורית בגביע העולמי. הוא סיים את הטורניר כמלך השערים עם 6 שערים, שניים מהם במשחק הגמר מול נבחרת הולנד, וזכה גם בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. לאחר פרישתו ממשחק ניסה קמפס קריירת אימון קצרה. הוא הוביל את דה סטרונגסט הבוליביאנית לזכייה באליפות ב-1999, התואר היחיד בו זכה כמאמן. כיום משמש קמפס כפרשן כדורגל עבור רשת ESPN. לקראת קופה אמריקה 2011 שופץ האצטדיון האולימפי של קורדובה, שנקרא בעבר אצטדיון שאטו קררס, ושמו הוחלף לאצטדיון מריו אלברטו קמפס. קמפס היה הראשון שהבקיע שער באצטדיון זה, במשחק הכנה של נבחרת ארגנטינה לקראת מונדיאל 1978. ולנסיה הגביע הספרדי: 1979 גביע המחזיקות: 1980 הסופר קאפ האירופי: 1980 ריבר פלייט אליפות ארגנטינה: 1981 נבחרת ארגנטינה גביע העולם: 1978 אישיים תואר הפיצ'יצ'י (2): 1976/77, 1977/78 כדור הזהב של המונדיאל: 1978 נעל הזהב של המונדיאל: 1978 (6 שערים) הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1978 כדורגלן השנה באמריקה הדרומית: 1978 כדורגלן השנה בארגנטינה: 1978 מדיה וקבצים בנושא מריו קמפס בוויקישיתוף מריו קמפס, באתר Transfermarkt מריו קמפס, באתר BDFutbol מריו קמפס, באתר WorldFootball.net מריו קמפס, באתר National Football Teams מריו קמפס, באתר FootballDatabase.eu מריו קמפס, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מידע נוסף על השחקן ריאיון עם מריו קמפס באתר סוקרנט כתבה מהגרדיאן הבריטי
הוגו אלמיידה

הוגו מיגל פריירה דה אלמיידה (בפורטוגזית: Hugo Miguel Pereira de Almeida; נולד ב-23 במאי 1984 בפיגיירה-דה-פוז, פורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ. אלמיידה הצטרף לקבוצת הנוער של פורטו בשנת 2000, את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ב-21 בספטמבר 2003 בניצחון הבייתי על בנפיקה ליסבון, כאשר שותף בשלוש הדקות האחרונות. אך לאחר שלא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, יצא אלמיידה לשחק בהשאלה באוניאו דשפורטיבה דה לייריה ובקבוצת בואבישטה. בעונת 2005/2006 חזר אלמיידה לפורטו והפך לבורג חשוב בקבוצה, ואף זכה איתה באליפות פורטוגל. באותה העונה הוא אף כבש במסגרת ליגת האלופות שער מרהיב בבעיטה חופשית מטווח של 35 מטרים, בהפסד קבוצתו לאינטר מילאנו באצטדיון הסן סירו. בעונת 2006/2007 עבר אלמיידה בהשאלה לקבוצת ורדר ברמן, וכבש 10 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות באותה העונה. באוגוסט 2007, עם הצטרפות החלוצים אדגר ברונו דה סילבה וארנסטו פאריאס לפורטו, החליט אלמיידה לקבל את הצעתה של ורדר ברמן להצטרף לשורותיה באופן קבוע, וחתם על חוזה לארבע שנים תמורת כ-4 מיליון אירו. עם עזיבתו של מירוסלב קלוזה, קיבל אלמיידה את הזדמנותו להפוך לשחקן הרכב. ב-12 המשחקים הראשונים של העונה הוא כבש 7 שערים, ואת העונה הוא סיים עם 16 שערים. שני בקבוצתו רק לדייגו אשר כבש באותה העונה 17 שערים. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ערך אלמיידה נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2008 ואף כבש באותו המשחק. גם במשחקו השני בנבחרת כבש, בניצחון 1-0 על ארמניה. מאוחר יותר התברר כי שערים אלו היו חיוניים להעפלתה של פורטוגל לטורניר. בדצמבר 2010 חתם על חוזה לשחק 3 שנים בקבוצת בשיקטש הטורקית. ב-7 באוקטובר 2014 חתם בצ'זנה האיטלקית, לאחר מאבקים עם הקבוצה חתם בינואר 2015 בקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-9 ביולי 2015 חתם באנז'י מחצ'קלה העולה החדשה לליגת הרוסית. ב-13 בינואר עזב את אנז'י כשחקן חופשי. ב-16 בינואר חתם לשנה וחצי בהנובר 96. ב-18 ביולי 2016 חתם בא.א.ק. אתונה. ב-30 באוגוסט 2017 חתם אלמיידה בהיידוק ספליט שם שיחק עד תום העונה. לאחר מכן חתם באקדמיקה דה קוימברה שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בפברואר 2020. מדיה וקבצים בנושא הוגו אלמיידה בוויקישיתוף הוגו אלמיידה, באתר Transfermarkt הוגו אלמיידה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הוגו אלמיידה, באתר Soccerway הוגו אלמיידה, באתר WorldFootball.net הוגו אלמיידה, באתר National Football Teams הוגו אלמיידה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קאלו

האם התכוונתם ל... אוג'ניו קאלו – פרטיזן יהודי-איטלקי ז'אק קאלו – אמן חריטה צרפתי חזי כאלו – מנכ"ל בנק ישראל ובכיר בשב"כ סיימון קאלו – שחקן, מוזיקאי, סופר ובמאי תיאטרון אנגלי סלומון קאלו (Kalou) – כדורגלן מחוף השנהב פרידה קאלו – ציירת מקסיקנית שלמה קאלו – הוגה דעות ישראלי קאלו (Caló) – שפת הצוענים בחצי האי האיברי, המבוססת על ספרדית ורומאני קלו
פארואזית

פארואזית (Føroyskt) היא שפה צפון-גרמאנית אינסולרית מקבוצת השפות הגרמאניות של משפחת השפות ההודו-אירופאיות המדוברת באיי פארו, וגם במדינות נוספות כגון דנמרק ונורווגיה. השפה התפתחה מן הניב המערבי של השפה הנורדית העתיקה יחד עם הנורווגית, האיסלנדית והשפה הנכחדת הנקראת נורן. השפה החיה הקרובה אליה ביותר היא האיסלנדית. מדיה וקבצים בנושא פארואזית בוויקישיתוף פארואזית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רב ירמיה בר אבא

רב ירמיה בר אבא היה אמורא מהדור השני לאמוראי בבל (אמצע המאה ה-3 לערך). היה מתלמידיו של האמורא המפורסם רב. מופיע פעמים רבות גם בתלמוד הירושלמי, ושם הוא נקרא רב ירמיה סתם, בלא שם אביו. יש אומרים שנקרא גם רבי ירמיה רבה (הגדול). כאמור, היה רב ירמיה בר אבא בעיקר תלמידו של רב, והיה נוהג בדרך כלל על פי פסקיו. עם זאת, נחשב כתלמיד חבר שלו, והיה פונה אליו בגוף שני, ולא בגוף שלישי כמקובל בין תלמיד לרבו. רב ירמיה נושא ונותן עם חכמי דורו הידועים: רב הונא, רב יהודה, ועוד. רב נחמן, שהיה דיין מפורסם, הפנה אליו פעם דין תורה. רוב אזכוריו בתלמוד הם הלכות שמסר בשם חכמי הדור הבולטים: רב, שמואל ורבי יוחנן. מספר פעמים מסר על שאלות שנשלחו מבית מדרשו של רב לשמואל ("שלחו ליה מבי רב לשמואל"), המשויכות לתקופה שאחרי פטירתו של רב. על משפחתו ידוע מעט: אביו היה שמו "אבא", והיה בעל תשובה מפורסם בדורו. (לגרסה אחרת: אחי אביו, ושמו "אחא" הוא היה הבעל תשובה) רב הונא בר חייא היה חתנו, וגם בנו רב הונא בריה דרב ירמיה בר אבא ונכדו מרי מוזכרים כחכמים.. לפי דעת היימן, בנו הוא רבה בר ירמיה. זמן מסוים התגורר במקום בשם "שום טמיא", שאינו ידוע ממקורות אחרים. כאמור, יש מזהים את רב ירמיה בר אבא עם "רבי ירמיה רבה" שמוזכר פעם אחת בלבד. כחכם בעיר בצרה. על פי זה גר גם בבצרה. העוסק בצרכי ציבור - נחשב כעוסק בתורה. עבד רשאי לעלות לתורה כאחד משבעת העולים בשבת. קובץ מאמרותיו באגדה מסר רב חסדא, ביניהן: ”ארבע כיתות אין מקבלות פני שכינה: כת ליצים, כת חניפים, כת שקרים, כת מספרי לשון הרע.” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ג, עמוד א') יש אומרים שהיו שני חכמים בשם 'ירמיה בר אבא'; האחד בדור השני, והשני בדור השלישי, וזאת על סמך דברי עולא, שרב ירמיה בר אבא הוא תלמידו של רב הונא, תלמיד רב. על פי דעה זו, דבריו של רבי ירמיה בר אבא בשם רבי יוחנן שייכים למאוחר שבהם. הרב אהרן הימן, "רב ירמיה בר אבא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 813-811, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "רב ירמיה בר אבא ב)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 813, באתר היברובוקס ירמיה בר אבא באנציקלופדיה יהודית דעת זהות האישים מוכחת מהשוואה בין תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ב, עמוד ב', והמקבילה בתלמוד ירושלמי, מסכת שבת, פרק א', הלכה ג'. ספר יוחסין. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ב, עמוד ב'; מסכת פסחים, דף ק"ו, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ז, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קנ"ג, עמוד א'. רבי יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים, ח"ב ימי האמוראים פרק מ"ג. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ו, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ו, עמוד א'; מסכת חולין, דף צ"ג, עמוד א'. רב ירמיה בר אבא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הרב אהרן הימן, "רב ירמיה בר אבא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 353-354, באתר היברובוקס. תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף כ"א, עמוד א'; מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד א'; מסכת ברכות, דף ל"א, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ט, עמוד ב'. תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פ"ה, ה"א. לפירוש הדברים ראו בטור חלק אורח חיים, סימן צ"ג. תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק ד', הלכה ג'. תוספות בפירושם על מסכת פסחים, דף ק"ו, ב', בפסקה שבקיה; דורות הראשונים, חלק ה', עמ' 229; היימן, תולדות תנאים ואמוראים, בערך "ירמיה בר אבא". תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ו, עמוד א'.
פומפיוס לונגינוס

פומפיוס לונגינוס (שמו המלא: גנאיוס פינריוס אמיליוס קיקטריקולה פומפיוס לונגינוס, לטינית: Gnaius Pompeius Longinus) היה איש צבא רומאי, ומשנת 86 עד 90 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 90 נתמנה לתפקיד של קונסול. אביו הביולוגי של לונגינוס נשא את השם פומפיוס לונגינוס ושימש טריבון אצל הפריטורינים בשנת 69, ואילו אביו המאמץ היה גנאיוס פינריוס אמליוס קיקטריקולה, אשר שימש כקונסול בשנת 79 או 80. פומפיוס לונגינוס מוזכר בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות מהפרובינקיה יהודה מהתאריך 13 במאי 86, וכן בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות משנת 87. באוקטובר 90 הוא כבר שימש כקונסול מוסף. לאחר הקונסולוט היה לונגינוס נציב קונסולרי של הפרובינקיה מואסיה העליונה בשנת 94, ושל פאנוניה בשנת 98. ייתכן כי "לונגינוס" שהנהיג את הצבא הרומאי בדאקיה בשנת 105, נפל בשבי והתאבד, הוא גנאיוס פומפיוס לונגינוס. E. Dabrowa, Gnaius Pompeius Longinus, in: Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.), Stuttgart, 1993, pp. 32–33 E. Mary Smallwood Gnaius Pompeius Longinus, in: The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian, 1976, p. 547 AE 2005, 1731 = Eck W. and Pangerl A., Neue Militardiplome für die Provinzen Syria und Iudaea/Syria Palaestina, SCI 24, 2005, pp. 106–108 W. Eck, Senatoren von Vespasian bis Hadrian, München 1970, p. 243 W. Eck and P. Weiß, Eine Konstitution für die Truppen Iudaeas aus dem Jahr 87, ZPE 170, 2009, pp. 201–206. W. Eck ,A Second Constitution for the Auxiliary Troops in Judaea in 86 AD, SCI 29, 2010, pp. 21–32 Werner Eck, Andread Pangerl, Ein Diplom für die Truppen Judäas aus dem Jahr 87und die Frage nach der Gleichförmigkeit römischer Militäradministration, SCI 31, 2012, pp. 53–64 טקיטוס, דברי הימים א' 31 CIL XVI 25 CIL XVI 33 וכן: Eck W. and Pangerl A., Neue Militardiplome für die Provinzen Syria und Iudaea/Syria Palaestina, SCI 24, 2005, pp. 106-108 ; W. Eck ,A Second Constitution for the Auxiliary Troops in Judaea in 86 AD, SCI 29, 2010, pp. 21-32 * W. Eck and P. Weiß, Eine Konstitution für die Truppen Iudaeas aus dem Jahr 87, ZPE 170, 2009, pp. 201-206. CIL XVI 36 CIL XVI 39 CIL XVI 42
נורן

נוֹרְן (Norn) היא שפה נכחדת מקבוצת השפות הגרמאניות של משפחת השפות ההודו-אירופיות, אשר הייתה מדוברת באיי שטלנד, באיי אורקני ובקייטנס שבסקוטלנד. לאחר שנורווגיה העבירה את השליטה על האיים לידי סקוטלנד במאה ה-15, הוחלפה הנורן בהדרגה על ידי הסקוטית. התיישבות נורדית באיים החלה כנראה בתחילת המאה התשיעית לספירה. הסברה היא שאותם מתיישבים הגיעו בכמויות גדולות מאוד, ככל הנראה מהחוף המערבי של נורווגיה. השם "שטלנד" מגיע מנורדית עתיקה ומזכיר בצורתו שמות של מקומות בצפון-מערב נורווגיה. לעומת זאת, מרמז אוצר המילים הנורני על קשרים עם המחוזות הדרומיים יותר של נורווגיה. אורקני ושטלנד נשבעו אמונים למלך ג'יימס השלישי בשנים 1468 ו-1469, בהתאמה, וההחלפה של נורן בסקוטית מיוחסת בעיקר לשבועות האמונים הללו. עם זאת, שקיעתה של הנורן באורקני החלה ככל הנראה ב-1379, כשרוזנות אורקני הועברה לידיו של שבט סינקלייר. בשטלנד השינוי החל מאוחר יותר, אבל עד סוף המאה ה-15 היו שני האיים דו-לשוניים. עם זאת, התהליך שבו עקפה הסקוטית את הנורן בתור השפה המדוברת הראשית באיים לא היה מהיר, ורוב הילידים באורקני ושטלנד דיברו כנראה נורן כשפה ראשונה עד סוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17, בהתאמה. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בארט ואן מרוויק

למברטוס "בארט" ואן מרוויק (בהולנדית: Bert van Marwijk; נולד ב-19 במאי 1952, בדוונטר, אוברייסל) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי. כשחקן ואן מרוויק שיחק 393 משחקים במסגרת ליגת העל ההולנדית, ואף הופיע פעם אחת במדי נבחרת הולנד. כמאמן הצליח ואן מרוויק להביא את פורטונה סיטארד עד לגמר הגביע ההולנדי בשנת 1999. בשנת 2002 הוליך את פיינורד לזכייה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר, 3-2 על בורוסיה דורטמונד. ביולי 2004 התמנה למאמנה של דורטמונד, והוחלף בפיינורד על ידי רוד חוליט. בדצמבר 2006 לאחר דשדוש של שנתיים במרכז טבלת הבונדסליגה פוטר ואן מרוויק מאימון הקבוצה. ביוני 2007 חזר ואן מרוויק לפיינורד במטרה להחזיר אותה לצמרת הליגה. לצורך כך החזיר לקבוצה את ג'ובאני ואן ברונקהורסט ורכש את רוי מקאיי וטים דה קלר. חזרתו לקבוצה הייתה מוצלחת, מכיוון שעוד באותה העונה זכה ואן מרוויק עם פיינורד בגביע ההולנדי, אך קצרה. עוד לפני שתמה עונת 2007/2008 הוכרז כי ואן מרוויק יירש את מקומו של מרקו ואן באסטן כמאמן נבחרת הולנד בתום טורניר יורו 2008. ואן מרוויק הדריך את נבחרת הולנד בטורניר גביע העולם 2010, בו הפסידה לנבחרת ספרד בגמר, 1-0 בהארכה משער של אנדרס אינייסטה. הוביל את הנבחרת לטורניר מוקדמות יורו 2012 מוצלח, בו ניצחה הנבחרת ההולנדית את כל משחקיה והעפילה ליורו 2012 בפולין ואוקראינה. ביורו עצמו הנבחרת נכשלה והפסידה את כל שלושת משחקיה, לגרמניה, דנמרק ופורטוגל, מה שהוביל את ואן מרוויק ב-28 ביוני 2012, להתפטר. ב-24 בספטמבר 2013 מונה ואן מרוייק למאמן המבורג הגרמנית. הוא אימן במועדון ב-17 משחקים בלבד, ובפברואר 2014 פוטר לאחר רצף של שבעה הפסדי ליגה. באוגוסט 2015 מונה למאמן ערב הסעודית כמאמן נבחרת ערב הסעודית הצליח ואן מרוויק להוביל את הנבחרת למונדיאל. הוא עזב את הנבחרת אחרי קמפיין מוקדמות המונדיאל .ב-25 בינואר 2018 מונה למאמן נבחרת אוסטרליה. בארט ואן מרוויק, באתר Transfermarkt בארט ואן מרוויק, באתר WorldFootball.net בארט ואן מרוויק, באתר National Football Teams בארט ואן מרוויק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ברט ואן מרוויק התפטר מאימון נבחרת הולנד, באתר ערוץ הספורט, 28 ביוני 2012 Hamburg sack Bert van Marwijk after seventh straight league loss באתר ה-BBC ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.