laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טירת אשפורד

טירת אשפורד (באנגלית: Ashford Castle) היא טירה מבוצרת מתקופת ימי הביניים בקרבת העיר קונג, במחוז גולוויי שבאירלנד. הטירה ממוקמת על שפכו של נהר קונג לאגם (לוך) קוריב. המקום מהווה עתה בית מלון. הטירה נבנתה בשנת 1228 בידי בית ברק האנגלו-נורמני, לאחר תבוסתם למשפחת אוקונר, מבית קונכט המלכותי. אנשי בית ברק בנו עוד מספר טירות ברחבי אירלנד, ואף אחת קרובה לשפכו של נהר קוריב לים והעיר גולוויי, אך טירת אשפורד היא הגדולה שבהן והיא היוותה את מעוזם העיקרי. לאחר יותר משלוש מאות וחמישים שנים, עברה הטירה לבעלות לורד בינגהם, מושל קונכט, לאחר קרבות קשים בשנת 1589. בשנת 1852 רכש את הטירה בנג'מין לי גינס, בן למשפחת גינס, יצרנית הבירה האירית המפורסמת גינס. גינס שיפץ את הטירה: הרחיב את שטחה עד לשטח של 110 קילומטרים רבועים[דרוש מקור], בנה תוספת בסגנון ויקטוריאני ונטע אלפי עצים. בנו של גינס, ארתור, שהיה גנן חובב, המשיך את פיתוח האזור, עיצב את הגנים ועודד את השיט באגם ובתעלה. עידוד השיט תרם לפיתוח המסחר באזור. בשנת 1939 נמכרה הטירה, ונואל האגרד, הבעלים החדש, הפך אותה למלון יוקרתי. בשנת 1970 נמכרה הטירה שוב, לידי ג'ון מולכני, שהכפיל את שטחה, בנה את מסלול הגולף ופיתח את אדמותיה וגניה של הטירה. בשנת 1952 צולם בטירה ובסביבתה סרט קולנוע, האדם השקט, בכיכובו של ג'ון ויין. בשנת 1985 קבוצה של משקיעים אירים - אמריקנים רכשה את הטירה ומכרה אותה לאיש עסקים אירי מקומי בשנת 2007 בסכום של 50 מיליון אירו. הטירה נחשבת לאתר נופש איכותי במיוחד, ואירחה במהלך השנים שועי עולם ואמנים רבים כדוגמת רונלד רייגן בעת כהונתו כנשיא ארצות הברית, ג'ורג' החמישי, מרי מטק, הנסיך אדוארד, טד קנדי, רנייה השלישי, נסיך מונקו ואשתו גרייס קלי, ג'ון לנון, רינגו סטאר, הארי בלפונטה, בראד פיט, פירס ברוסנן (ששכר את הטירה על מנת להתחתן בה) ועוד רבים אחרים. בטירה נמצא כיום בית הספר של אירלנד לאילוף בזים ויש בה בית ספר לרכיבה על סוסים ובית ספר לדיג. רונלד רייגן בטירת אשפורד שער הכניסה לשטחי הטירה מדיה וקבצים בנושא טירת אשפורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת אשפורד טירת אשפורד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיני איתן, שנת מלכים באירלנד, באתר ynet, 13 בדצמבר 2006 אתר הטירה סיור בטירה (אורכב 20.06.2010 בארכיון Wayback Machine)
ארטמיס פאול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארטמיס פאול – סדרת ספרי פנטזיה לנוער ארטמיס פאול (ספר) – הספר הראשון בסדרה ארטמיס פאול (סרט) – העיבוד הקולנועי הראשון לספר באותו שם
תומאס פוסטלסויט

תומאס פוסטלסויט (באנגלית: Thomas Postlethwaite,‏ 1731 - 4 במאי 1798) היה איש כמורה אנגלי וחבר אוניברסיטת קיימברידג', ששירת כמאסטר של טריניטי קולג' בקיימברידג' משנת 1789 עד מותו. פוסטלסויט היה בנו של ריצ'רד פוסטלסויט מהכפר קרוקלנדס, סמוך ללנקסטר שבלנקשייר. למד בכפר סנט ביז הסמוך לעיירה ויטהבן, והתקבל לקולג' טריניטי בקיימברידג' כסיזאר (מעמד המקנה מלגה חלקית תמורת עבודה), ב-1749. הוא סיים את לימודי התואר הראשון ב-1753, ונעשה עמית של הקולג' ב-1755; ב-1756 סיים את לימודיו במתמטיקה בהנחייתו של סטפן ויסון, ושנתיים אחר-כך נתן את ההרצאה על שם בארנביי במתמטיקה. ב-1782 הנחה (עם ג'ון קרנק) את עבודת המאסטר של תומאס ג'ונס. פוסטלסויט הוסמך לכמורה ב-1756, ומ-1774 היה הרקטור של הכפר המרטון שליד עיר-השוק הנטינגדון. נעשה המאסטר של טריניטי ב-1789, וב-1791 התמנה לסגן הנשיא של קיימברידג'. נפטר ב-1798 בבאת', ונקבר במנזר באת'. תומאס פוסטלסויט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
שילוש דלוני

בגאומטריה חישובית, שילוש דלוני או "תילות דלוני" של קבוצת נקודות במישור הוא שילוש של קבוצת הנקודות (כלומר, חלוקה של הקמור של קבוצת הנקודות למשולשים כך שכל הנקודות בקבוצה הן קודקודים של המשולשים) כך שאף נקודה אינה נמצאת בתוך המעגל החוסם אחד מהמשולשים. תכונה זו של השילוש הופכת אותו לאופטימלי, מבחינות מסוימות, משום שהיא מבטיחה שהמשולשים שירכיבו את השילוש יהיו עבים ושמנים, ולא ארוכים ודקים. ישנן מספר דרכים שקולות להגדיר שילוש דלוני עבור קבוצת נקודות במישור: זהו שילוש בו עבור כל משולש, המעגל החוסם אותו אינו מכיל אף נקודה מקבוצת הנקודות. זהו שילוש שלכל צלע שלו יש מעגל העובר דרך קצות הצלע ואינו מכיל אף נקודה אחרת. זהו שילוש שהוא מקסימלי ביחס לשילושים האחרים מבחינת גודל הזווית הקטנה ביותר שבו. כלומר, כל המשולשים שבו קרובים ככל הניתן להיות שווי צלעות. מבחינה פורמלית, אם נתאים לכל שילוש וקטור   ( α 1 , α 2 , … , α n ) {\displaystyle \ \left(\alpha _{1},\alpha _{2},\dots ,\alpha _{n}\right)} בו מסודרת לפי סדר עולה הזוויות של המשולשים בשילוש, שילוש דלוני יהיה זה שהוא מקסימלי על פי יחס הסדר הלקסיקוגרפי הנקבע על הווקטורים. זהו שילוש המתקבל מדיאגרמת וורונוי של קבוצת הנקודות על ידי חיבור בקו של כל שתי נקודות שתאי וורונוי שלהן סמוכים. ההגדרה האחרונה מספקת שיטה למציאת שילוש דלוני של קבוצת נקודות בזמן   O ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(n\log n)} על ידי מציאת דיאגרמת וורונוי של קבוצת הנקודות. אם הנקודות נמצאות "במצב כללי" (כלומר, אין שלוש נקודות על אותו ישר, ואין ארבע נקודות על אותו מעגל), אז קיים שילוש דלוני יחיד. לעומת זאת, אם יש בקבוצה שלוש נקודות על אותו קו, לא קיים שילוש שאינו מנוון, ואם יש ארבע נקודות על אותו מעגל, השילוש אינו יחיד. מדיה וקבצים בנושא שילוש דלוני בוויקישיתוף מצגת של הרצאה על שילוש דלוני מ-MIT שילוש דלוני, באתר MathWorld (באנגלית)
שיטת גביע

שיטת גביע היא פורמט לארגון תחרויות ספורט, בה המנצח עולה לשלב הבא בתחרות, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי. שיטת גביע מכונה גם שיטת "נוקאאוט". שיטה זו נקראת כך, משום שזו השיטה שבה נערך הגביע האנגלי (FA Cup), שהיה תחרות הכדורגל הראשונה בהיסטוריה. במרבית ענפי הכדור הקבוצתיים, נערכת תחרות גביע במקביל לאליפות המדינה, המתקיימת בדרך-כלל בשיטת ליגה. המשחק האחרון בשיטה הוא גמר הגביע, ומנצחו זוכה בגביע. קודם לגמר הגביע מתקיימים שני משחקי חצי הגמר, שהמנצחים בהם עולים לגמר. קודם לחצי הגמר מתקיימים משחקי רבע הגמר, וקודם להם משחקי שמינית הגמר. בכל התקדמות של שלב בתחרות מספר המתחרים מצטמצם לחצי מאשר היה בשלב הקודם. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SCSI

SCSI, ראשי תיבות - Small Computer System Interface (מבטאים "סקאזי") הוא תקן להעברת נתונים בצורה מקבילית שמאפשר קצבי העברת נתונים גבוהים בהרבה מאלה של היציאות הטוריות והמקביליות הקיימות במחשב. עוד יתרון ל-SCSI - ניתן לחבר יותר מהתקן אחד לאותה היציאה. טכנולוגיית SCSI נחשבת ליקרה יחסית, ולכן נשארה בעיקר נחלתם של מי שהיו זקוקים למהירות ולאמינות שהיא מציעה. משמשת היום בעיקר בשרתים. טכנולוגיה זו כמעט ואינה בשימוש כיום במחשבים אישיים, ובמקומה נמצאת לרוב טכנולוגיית ה-SATA הטורית (או בטכנולוגיה המקבילה הישנה יותר, PATA). חומרה - מונחים מדיה וקבצים בנושא SCSI בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואר (מחוז)

לואר (בצרפתית: Loire, באוקסיטנית: Léger) הוא מחוז בצרפת בחבל אוברן-רון-אלפ, הנמצא באזור המרכז מזרחי של צרפת המטרופוליטנית. בירתו משנת 1885 היא העיר סנט אטיין. מדיה וקבצים בנושא לואר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לואר (בצרפתית) אתר הנציבות הרשמי (בצרפתית) אתר המועצה הכללית (בצרפתית) עד תום 2015 השתייך המחוז לחבל רון-אלפ. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. 7
פול פרוספר אנרי

פול פרוספר אנרי (בצרפתית: Paul Prosper Henrys; 13 בספטמבר 1862, צרפת – 6 בנובמבר 1943, פריז, צרפת) היה גנרל צרפתי, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. אנרי כיהן גם כמפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית תחת פיקודם הכולל של הגנרלים אדולף גיומא ולואי פראנשה ד'אספרה. אנרי הוביל את הגיס הצרפתי בקרב דוברו פולה אשר הכריע למעשה את החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה. אנרי מילא שורת תפקידים בלגיון הזרים הצרפתי וב-1903 הועלה לדרגת מייג'ור ומונה לראש המטה של הגנרל אובר ליאוטי (אנ') בעין ספרה אשר בצפון מערב אלג'יריה. הגנרל הזמין את אנרי לשרת תחתיו גם במרוקו וב-28 בספטמבר 1912 מונה למפקד גדוד הוסרים. ב-4 ביולי 1913 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חטיבת פרשים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אנרי אחד מהקצינים הבכירים היחידים שלא חזרו לצרפת. ב-24 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת מייג'ור-ג'נרל ומונה למפקד אוגדה. ב-27 ביולי 1916 סיים את שירותו במרוקו וקיבל פיקוד על אוגדת הרגלים ה-59 של צבא צרפת. אנרי הוצב בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה וב-20 במאי 1917 קיבל פיקוד על הגיס ה-17 הצרפתי. בראשית 1918 חלה פול פרנסואה גרוסטי מפקד הגיס הצרפתי בחזית המקדונית בטיפוס הבטן, הוחש לטיפול בסנטוריום בפריז ובמקומו מונה אנרי. פול אנרי פעל תחת פיקודו של אדולף גיומה מפקד הזירה ובהמשך של לואי פראנשה ד'אספרה. בספטמבר 1918 פיקד אנרי על הכוחות הצרפתיים במהלך המתקפה לאורך עמק הווארדאר ובמסגרתה על קרב דוברו פולה, שהוביל לקריסת צבאה של ממלכת בולגריה ולהכרעת החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה. בנובמבר, לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל וסיים את תפקידו כמפקד הגיס הצרפתי בסלוניקי. ב-1 באפריל 1919 מונה הגנרל אנרי לעמוד בראש המשלחת הצבאית הצרפתית לפולין אשר פעלה לסייע לכוחות הרפובליקה הפולנית במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית. אנרי הוביל משלחת של 400 קציני צבא שעסקו בתפקידי הדרכה, פיקוד וארגון הצבא הפולני. ב-30 בספטמבר 1920 סיים את תפקידו בפולין והועבר לתפקידי מטה בפריז ובמקומו מונה הגנרל מקסים וייגאן. ב-28 ביוני 1922 מונה למפקד הגיס ה-33, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-13 במרץ 1924. אנרי הלך לעולמו בפריז ב-1943 והוא בן 81 שנים. מדיה וקבצים בנושא הגנרל פול פרוספר אנרי בוויקישיתוף "רחובות פריז", באתר v2asp.paris.fr (בצרפתית). משה גרשוביץ', תפקידה הצבאי של צרפת במרוקו, באתר גוגל ספרים (באנגלית). אינצקלופדיה לתולדות מלחמת העולם הראשונה, "חזית סלוניקי במלחמת העולם הראשונה", באתר גוגל ספרים (באנגלית). השלכות חוזי השלום שלאחר מלחמת העולם הראשונה על מזרח אירופה והבלקן, אתר גוגל ספרים (בצרפתית).
אלופי ההפלות (סרט)

המונח "Aces High" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיר של להקת איירון מיידן, ראו Aces High (שיר). אלופי ההפלות (באנגלית: Aces High) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1976. הסרט עוסק בקורותיה של טייסת קרב בריטית במלחמת העולם הראשונה, וכולל סצנות מרשימות של קרבות אוויר. הסרט בכיכובו של מלקולם מקדואל בוים בידי ג'ק גולד על פי תסריט של הווארד ברקר. הסרט נפתח בהרצאתו של אלוף ההפלות, רב-סרן גרשהם, בפני כיתת תלמידים בבית הספר היסודי שבו למד בילדותו. בסצנה הבאה, המתרחשת בבסיס הטיסה שלו מקבל גרשהם קבוצת מגויסים חדשה ובהם סגן קרופט, אחיה של ארוסתו. גרשהם מתקשה להתמודד עם לחצי המלחמה והתפקיד ומנסה להתגבר עליהם באמצעות שתיית אלכוהול. הקושי מתגבר משמתברר לו כי כעת מוטלת עליו אחריות גם לקרובו הצעיר. הסרט עוקב אחרי תהליך ההתבגרות המהיר של קרופט הצעיר, מנער שאך סיים בית ספר תיכון ועד להפיכתו לטייס קרב. הסרט מסתיים באופן טרגי עם מותו בקרב של קרופט הצעיר. בצילומי הסרט נעשה שימוש בציוד, ביגוד ומתקנים הנראים זהים לחלוטין לאלה שהיו בשימוש בתקופת מלחמת העולם הראשונה. צילומי האווירה והיחסים בין הטייסים משקפים נאמנה את הלך הרוח של התקופה כולל הסצנות שבה העדיפו טייסים לקפוץ ממטוסים שנפגעו (ללא מצנח) ולא להישרף בהם חיים. למרות זאת ניתן להבחין בטעות היסטורית-מקצועית אחת כאשר בסרט מופיע מטוס דו מושבי אשר בתקופה זו לא היה בשימוש חיל האוויר הבריטי. "אלופי ההפלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלופי ההפלות", באתר AllMovie (באנגלית) "אלופי ההפלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלופי ההפלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רווח למניה

רווח למניה (גם הפסד למניה) הוא יחס פיננסי נפוץ המשמש בעיקר לצורך הערכת שווי חברות. היחס מחושב על ידי חלוקת הרווח (או הפסד) של החברה במספר מניותיה. הרווח למניה דרוש לצורך חישוב המכפיל שמאפשר להשוות בין ביצועים של חברות שונות הפועלות באותו ענף. חשיבותו הביאה לכך שרשויות לניירות ערך מחייבות את החברות הציבוריות לפרסם יחס פיננסי זה בדוחותיהן הכספיים. זהו, למעשה, היחס הפיננסי היחיד המוצג בדוחות הכספיים, בעוד יתר הנתונים הם נתונים "חשבונאיים" גרידא. ליחס לבדו אין משמעות משום שלא ניתן להשוות בין שתי חברות המחזיקות מספר שונה של מניות. המכפיל נותן ליחס משמעות באמצעות מחיר המניה. הדוחות הכספיים של החברות הציבוריות נדרשים לעמוד בהוראות תקן חשבונאות בינלאומי (IAS) מספר 33 בדבר רווח למניה. התקן נדרש לשאלות אופן החישוב ודרך ההצגה של הרווח למניה, וקובע כללים אחידים לטיפול במניות פוטנציאליות ומכשירים פיננסיים אחרים המשפיעים על מספר המניות והרווח של החברה. על פי התקן, נדרשות החברות להציג שני חישובים של הרווח למניה: רווח בסיסי למניה: רווח חלקי מספר המניות המונפקות בפועל. רווח מדולל למניה: יחס זה מתבסס על רווח בסיסי למניה, כאשר הן הרווח והן מספר המניות כוללים את השפעתן של מכשירים פיננסיים שעשויים להיות מומרים (כגון אופציות ואיגרות חוב להמרה) ובכך להקטין את הרווח הבסיסי למניה. כפועל יוצא, הרווח המדולל למניה לעולם יהיה קטן או שווה לרווח הבסיסי למניה. שלומי שוב וגיל כץ, חשבונאות פיננסית חדשה: IFRS 2010, ‏2009
פסיכופט צעיר

פסיכופת צעיר הוא כינוי של העיתונאי רוגל אלפר שתחתיו הוציא אלבום אחד. מילות האלבום מבודחות ועוסקות בצורה ביקורתית בטלוויזיה, תרבות הצריכה, חיי זוגיות משעממים, בורגנות וריקנות של חיים בגוש דן. הצליל הוא שילוב של רוק-גיטרות עם מקצבים מתוכנתים, בסגנון דומה לזה של להקת "הפה והטלפיים", ששניים מחבריה, אסף גברון ורם אוריון, אף השתתפו בהקלטה. טלוויזיה (04:05) מאנצ'יז (02:55) פסיכופת צעיר (04:15) ויזה (03:54) ערוץ הילדים (01:51) לאן נעלמו כל החבר'ה (02:43) תגיד גבינה (04:05) יששכר (05:18) אייטיז (03:38) לאן נעלמו כל החבר'ה (תלפיות רמיקס) (03:12) שורף את הריפוד (16:15) Eternal Flame (רצועה נסתרת) רכב עצור (רצועה נסתרת) רוגל אלפר – שירה, גיטרות, קלידים, הפקה מוזיקלית אסף גברון – תכנותים, קולות רקע, שירה, הפקה מוזיקלית רם אוריון – גיטרות, בס, הפקה מוזיקלית סטיב מאריוט – תופים רן שריג – עוזר הפקה דני פישוף – הפקה, סאונד ומיקס דוד חוג'ה – עוזר טכנאי רונית שקד – עיצוב עטיפה מידע על האלבום פסיכופט צעיר באתר MusicBrainz פסיכופת צעיר באתר "סטריאו ומונו"
סם טראמל

סם טראמל (באנגלית: Sam Trammell; נולד ב-29 בינואר 1969) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו בתור סם מרלוט (אנ') בסדרה "דם אמיתי" (2014-2008) ברשת HBO. בנוסף שיחק במחזות "השושנה המקועקעת" (1995) ו"Ah, Wilderness!"‏ (1998); עבורו קיבל מועמדות לפרס טוני. סם טראמל נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה. בילדותו, עבר עם משפחתו להתגורר בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית, שם הוא למד בתיכון ג'ורג' וושינגטון (אנ'). בהמשך למד לתואר ראשון בחוג לדרמה של אוניברסיטת בראון; שם סיים את לימודיו ב-1991. בשנת 1995 שיחק במחזה "השושנה המקועקעת" מאת טנסי ויליאמס. בשנת 1998 שיחק בתיאטרון ברודוויי במחזה "Ah, Wilderness!" מאת יוג'ין או'ניל; עבור תפקידו בתור ריצ'רד מילר, היה טראמל מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה. פריצתו הגדולה הייתה בשנת 2008 כאשר החל לגלם את דמותו של סם מרלוט (אנ') בסדרת הערפדים המצליחה של HBO, "דם אמיתי"'; אותו גילם במשך שבע עונות עד שנת 2014 בשנת 2013 שיחק בסרט הדרמה הפסיכולוגי "ארנב לבן" לצד ניק קראוזה. הוא זכה לתשבחות על משחקו. בשנת 2014 שיחק בסרט "אשמת הכוכבים" שבוים על ידי ג'וש בון (אנ'), ומבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'ון גרין; בסרט הוא שיחק בתור מייקל לנקסטר, אביה של הייזל, אותה גילמה שיילין וודלי. בשנת 2019 שיחק בדרמה האימה של נטפליקס "המסדר" בתור אריק קלארק. בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד מרכזי בעונה השמינית והאחרונה של סדרת הדרמה עטורת השבחים "הומלנד" ברשת שואוטיים; בדמותו של בנג'מין הייז, סגן נשיא ארצות הברית האימפולסיבי וחסר הניסיון ולאחר מכן נשיא ארצות הברית. בשנת 2003 הכיר לראשונה את השחקנית מיסי יאגר, בזמן שהשניים הופיעו בתיאטרון בניו יורק. הם החלו לצאת רק ב-2006 ובשנת 2011 נולדו לזוג תאומים, וינסטון וגאס. מדיה וקבצים בנושא סם טראמל בוויקישיתוף סם טראמל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סם טראמל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סם טראמל, באתר AllMovie (באנגלית) סם טראמל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סם טראמל,tv.com Jeff Sneider, Sam Trammell Thriller ‘All Mistakes Buried’ Sells to Breaking Glass Pictures, TheWrap, ‏3 בספטמבר 2015
היינריך לנץ

היינריך לנץ (בגרמנית: Heinrich Friedrich Emil Lenz, ברוסית: Эмилий Христианович Ленц; ‏12 בפברואר 1804 - 10 בפברואר 1865), פיזיקאי רוסי ממוצא גרמני. לנץ נולד בטרטו שבאימפריה הרוסית (כיום באסטוניה), למשפחה של גרמנים-בלטים. הוא רכש את השכלתו באוניברסיטת דרפט בטרטו. בשנים 1823–1826 השתתף במסע סביב העולם בתור פיזיקאי-חוקר ורשמיו בהקשר לתכונות הפיזיקליות של מי ים פורסמו בשנת 1831. בשנת 1829 השתתף במשלחת שעלתה לראשונה על הר אלברוס. בשנת 1834 נבחר לאקדמיה הרוסית למדעים. הוא לימד באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובמשך 3 שנים אף היה רקטור האוניברסיטה. לימד גם בבית הספר הגבוה להנדסה צבאית. לנץ השקיע רבות בתחום חקר החשמל. הגילוי העיקרי שלו בתחום זה הוא חוק לנץ. בשנת 1844, במקביל לג'יימס ג'ול גילה את חוק ג'ול לגבי כמות החום הנוצר בזמן העברת זרם חשמלי במוליך. יחד עם מוריץ הרמן יעקובי עשה מחקרים בתחום כיסוי מתכות בעזרת חשמל. נפטר ברומא מהתקף לב. מדיה וקבצים בנושא היינריך לנץ בוויקישיתוף
הקץ לנשק (סרט, 1957)

הקץ לנשק (באנגלית: A Farewell to Arms) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1957 בכיכובו של רוק הדסון ובבימויו של צ'ארלס וידור על פי תסריט של בן הכט. הסרט מבוסס בחלקו על עיבוד למחזה משנת 1930, שאותו כתב לורנס סטולינגס, עבור הרומן האוטוביוגרפי למחצה "הקץ לנשק" של ארנסט המינגוויי משנת 1929. פרדריק הנרי הוא אמריקאי המשרת כנהג אמבולנס בצבא האיטלקי במלחמת העולם הראשונה. במהלך תקופת החלמתו מפציעה בבית חולים הוא פוגש באחות קתרין בארקלי ומתאהב בה. חברו של הנרי, הרופא, משכנע את שלטונות הצבא כי פציעתו חמורה, ולאחר זמן קצר הוא מתחתן עם האחות בארקלי ולא חוזר לחזית. האחות הראשית מגלה כי בארקלי הבריחה אלכוהול לבית החולים עבור הנרי, ובתגובה מפרידה ביניהם ומדווחת לממונים כי הנרי כשיר לחזור לשירות פעיל. בארקלי משוכנעת כי הנרי נטש אותה כשהיא בהריון. הנרי משתתף בקרב קפורטו ומסייע לאזרחים להימלט מפני הצבא הגרמני הפולש. מפקדיו חושבים שערק ביחד עם חברו האיטלקי, אשר מוצא להורג, בעוד הוא בורח ונעלם. הנרי נמלט, מסתתר מן האיטלקים המחפשים אחריו ומגיע לשווייץ, שם הוא נפגש עם האחות בארקלי. השניים מתחזים לתיירים וזוכים למקלט במדינה. התנאים הקשים והמתח הנפשי שבו היא נתונה פוגעים בהריונה של בארקלי והיא מפילה את עוברה ומתה זמן קצר לאחר מכן. הנרי, המום ומוכה, הופך לנווד אומלל. הסרט צולם באתרים שונים באיטליה ובהרי האלפים בתקציב של כ-4.3 מיליון דולר והכניס כ-11 מיליון דולר מהקרנות בארצות הברית ו-14 מיליון דולר נוספים מהקרנות נוספות ברחבי העולם. עם יציאתו ספג הסרט ביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע, נחשב לכישלון כלכלי גם בקופות,[דרוש מקור] ונשכח לחלוטין בשנים שלאחר מכן. עיקר הביקורת נמתחה על ההתמקדות של הבמאי בסיפור האהבה תוך ניתוק ההקשר שלו מן הזמן והמקום שבו הוא מתרחש כלומר הסביבה המלחמתית. ביקורת נמתחה גם על השחקנים אשר לא התאימו לתפקידם ו"שיחקו" אותו, במקום לחוות את התפקיד וכך להעבירו אל הצופים. "הקץ לנשק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקץ לנשק", באתר נטפליקס "הקץ לנשק", באתר AllMovie (באנגלית) "הקץ לנשק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקץ לנשק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקץ לנשק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מיכאיל אוסטרוגרדסקי

מיכאיל אוסטרוגרדסקי (ברוסית: Михаил Васильевич Остроградский; ‏24 בספטמבר 1801 - 1 בינואר 1862) היה מתמטיקאי רוסי ממוצא אוקראיני, בין המתמטיקאים הבולטים במחצית הראשונה של המאה ה-19. אוסטרוגרדסקי נולד בכפר בגוברניית פולטבה למשפחה אמידה. ב-1816 החל ללמוד באוניברסיטת חרקוב, אך לימודיו שם הופסקו בעקבות סילוק המנחה שלו מהאוניברסיטה. ב-1823 המשיך לימודיו בצרפת. בתקופה זו פרסם מספר מחקרים שקיבלו ביקורות חיוביות[דרוש מקור]. ב-1828 חזר לרוסיה עם מוניטין של מתמטיקאי נודע, והחל ללמד בבית הספר הגבוה למהנדסי תחבורה. בשנת 1830 נבחר לכהן באקדמיה הרוסית למדעים. הוא קיבל לידיו עבודות של ניקולאי לובצ'בסקי, אך לא הבין את חשיבותן ומשום כך פסל אותן. מחקריו של אוסטרוגרדסקי עוסקים באנליזה מתמטית, מכניקה, מכניקת המוצק, מגנטיות, תורת ההסתברות, אלגברה ותורת המספרים. הוא פיתח את שיטת אוסטרוגרדסקי למציאת אינטגרל של פונקציה רציונלית. אוסטרוגרדסקי היה הראשון שהוכיח את משפט גאוס, אחד המשפטים החשובים באנליזה הווקטורית. במסגרת תפקידו כמורה בבית הספר הגבוה להנדסה צבאית ברוסיה, פיתח שיטות מתמטיות לבדיקת מוצרים המסופקים לצבא רוסיה. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל אוסטרוגרדסקי בוויקישיתוף מיכאיל אוסטרוגרדסקי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מיכאיל אוסטרוגרדסקי, באתר MacTutor (באנגלית) קורות חיים
אוהד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אוהד – יישוב ישראלי בחבל אשכול אוהד (ספורט) – מעריץ של מועדון ספורט, נבחרת לאומית, קבוצה או ספורטאי אוהד (רובה) – השם הראשוני שנתן צה"ל לרובה הצלפים H-S Precision Pro Series 2000 HTR, שנקרא היום "ברק" אוהד (דמות מקראית) – דמות מקראית, מבניו של שמעון מיכאל אוהד – עיתונאי ואיש אשכולות ישראלי
The B-52's

The B-52’s (נכתב גם The B-52s) היא להקת גל חדש אמריקאית. הלהקה נוסדה באת'נס, ג'ורג'יה שבארצות הברית בשנת 1976 על ידי פרד שניידר (כלי הקשה, שירה), סינדי וילסון (שירה), קייט פירסון (קלידים, שירה), ריקי וילסון (גיטרה) וקית' סטריקלנד (כלי הקשה). אף שהלהקה הייתה ביסודה להקת גל חדש היא ביצעה מאוחר יותר גם סגנונות אחרים כגון פוסט-פאנק ופופ רוק בשילוב יסודות קאמפיים. דו-שיח בין שניידר לבין פירסון ווילסון במסגרת השיר הוא סימן היכר של הלהקה. הכתיב המקורי של שם הלהקה הוא The B-52’s אולם בשנת 2008 הושמט הגרש: שם הלהקה נכתב בלעדיו הן באתר הרשמי של הלהקה והן על גבי אלבומה האחרון Funflex. 1979: The B-52’s 1980: Wild Planet 1983: Whammy! 1986: Bouncing off the Satellites 1989: Cosmic Thing 1992: Good Stuff 2008: Funflex 1981: Party Mix! 1990: The Best of the B-52’s 1995: Planet Claire 1998: Time Capsule 2002: Nude on the Moon: The B-52’s Anthology אתר האינטרנט הרשמי של The B-52's The B-52's, ברשת החברתית פייסבוק The B-52's, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The B-52's, ברשת החברתית אינסטגרם The B-52's, סרטונים בערוץ היוטיוב The B-52's, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The B-52's, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The B-52's, באתר ספוטיפיי The B-52's, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) The B-52's, באתר Last.fm (באנגלית) The B-52's, באתר AllMusic (באנגלית) The B-52's, באתר MusicBrainz (באנגלית) The B-52's, באתר דיזר The B-52's, באתר Discogs (באנגלית) The B-52's, באתר Songkick (באנגלית) The B-52's, באתר Genius The B-52's, באתר בילבורד (באנגלית) The B-52's, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נטע פורת

נטע פורת (נולדה ב-9 בדצמבר 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית לשעבר. גדלה בתל אביב, בת לעורך דין. למדה בבית הספר התיכון תלמה ילין, ובסוף כיתה י"א עזבה אותו ועברה ל"אנקורי", כדי שתוכל להיעדר מהלימודים בעת צילום הסדרה נשות הטייסים. השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תמרות עשן" שהוקרנה בשנת 2009 בערוץ הוט 3, בתפקיד שלהבת בשן, נערה מרדנית המיודדת עם רומי, אחד מבני הקיבוץ שנעלמו ועם אלישע - בנו של איש משטרה המעורב בפרשה. השתתפה בסדרת דרמה יומית בשם "נשות הטייסים" ששודרה בשנת 2010 בערוץ 10, בתפקיד הילי תבורי, בתו של מפקד הטייסת. השתתפה בשנת 2010 בסרטו של אבי נשר, "פעם הייתי", בתפקיד תמרה, נערה מרדנית ופרובוקטיבית. בעקבות שלושה תפקידים אלה ציינה: "עד עכשיו תמיד הייתי על משבצת הטייפ קאסט של הנערה המורדת. זה יהיה אתגר ענק בשבילי אם יתנו לי דמות קומית או דמות סופר דרמטית, כל מה שהוא לא נערה מרדנית או לוליטה". שירתה בצה"ל בתפקיד מ"כית של חיל השלישות בצריפין. לאחר השירות הצבאי החליטה לוותר על קריירה אמנותית ולמדה במכללה האקדמית ספיר. נטע פורת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נטע פורת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הדס בשן, סמדר שילוני, חגית גינזבורג, רוי רגב, רומן ביכורים, באתר ynet, 17 במאי 2010 מיה בנגל, נטע זר: ריאיון עם נטע פורת, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2010 ליהי אלבז, נטע פורת אוהבת להיות חיילת, באתר Xnet‏, 3 בנובמבר 2011 גיל זהר, "כל החיים לפניה", BelleMode, אוגוסט 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיל שופאני

האב אמיל שופאני (בערבית: أميل شوفاني; 24 במאי 1947 – 18 בפברואר 2024) היה איש ציבור, מחנך, פעיל שלום ואיש דת ערבי-נוצרי בדרגת ארכימנדריט בכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית שפעל למען סובלנות, דו-קיום ושיח יהודי-נוצרי-מוסלמי. עסק בהנחלת מורשת השואה לערביי ישראל כאמצעי להבנה ופיוס בין העמים, ובמסגרת זו הוביל מסע משותף של ערבים ויהודים למחנות ההשמדה בפולין. אמיל שופאני נולד בנצרת בשנת 1947. עם סיום לימודיו התיכוניים בסמינר סנט ג'וזף בנצרת, עשה שנים אחדות כפרח כמורה בפריז, שם למד פילוסופיה ותאולוגיה. בפריז גיבש את ההכרה כי הכנסייה הקתולית היא אוניברסלית ותפקידה לגשר בין מערב למזרח, ובין מסורת למודרניות. שם גם התוודע לראשונה לנושא השואה ומקומה המרכזי בחיי העם היהודי, והחל לעסוק בדיאלוג נוצרי-יהודי. בשנת 1971 חזר שופאני לישראל ושימש ככומר בכפרי הגליל. ב-1976 מונה למנהל קולג' סנט ג'וזף בנצרת, השייך לכנסייה היוונית-קתולית. בית הספר, הידוע גם כתיכון אל מוטראן, מחנך בני נוער ערבים בערכים של סובלנות ודו-קיום. בשנת 1988 השיק את תוכנית "חינוך לשלום, דמוקרטיה ודו-קיום", במסגרתה ארגן חילופי משלחות בין תלמידי בית ספרו לבין תלמידים יהודים מבית ספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. אירועי אוקטובר 2000 חיזקו בלב האב שופאני את התחושה כי ביסוד העוינות בין יהודים לערבים בישראל עומדת בורות הדדית של שני הצדדים באשר להיסטוריה של הסבל ושל המצוקה בצד השני. לשיטתו, האמצעי להפחתת העוינות וקרוב הלבבות טמון בהתוודעות הדדית של שני הצדדים אל מוקדי הכאב של כל אחד מהם. בשנת 2003, יחד עם הפעילה הישראלית, רות בר שלו (גור), יהודית פסטרנק, המנהלת הלוגיסטית והאדמיניסטרטיבית של המסע, ועמותת "נאס", ארגן שופאני והוביל משלחת משותפת של ישראלים, ערבים ויהודים, לביקור בפולין ובמחנות ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. המשלחת מנתה כ-260 איש, כולל אישי ציבור משני המגזרים. אליהם הצטרפה קבוצה גדולה של צרפתים שכללה מוסלמים, נוצרים ויהודים, וכן ניצולי השואה. ארגון המשלחת והמסע והוצאתם המוצלחת לפועל זכו לתגובות חמות בציבור הישראלי-יהודי, ולתגובות מעורבות במגזר הערבי. האב שופאני זכה בפרס אונסק"ו לחינוך לשלום לשנת 2003. הוועדה ציינה בנימוקיה כי "גישתו האישית ומעשיו התאפיינו תמיד בדיאלוג, שלום וסובלנות, ובשאיפתו המתמדת לקירוב ערבים ויהודים". בינואר 2004 קיבל האב שופאני מידי נשיא המדינה, משה קצב, את עיטור הסובלנות לשנת 2003 של תנועת "סובלנות", יחד עם רות בר שלו. ביוני 2004 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2007 זכה לאות לגיון הכבוד שהעניק לו שגריר צרפת בישראל. באוגוסט 2008 היה בין מקבלי אות הגלבוע לדו-קיום. בדצמבר 2008 היה בין מקבלי מגן הנגיד לסובלנות מטעם מועדון רוטרי, במסגרת הכנס האזורי השנתי להבנה בינעדתית שהתקיים בחיפה. ריאיון עם האב שופאני מאתר מכללת אורנים אמיל שופאני | ראיון, עמיר פריימן, באתר e-mago קו פנים יוני 2004 רועי נחמיאס, אות לגיון כבוד לראש הקהילה הקתולית בנצרת, באתר ynet, 14 במרץ 2007 כאן נעים 11.8.08 רוטרי ישראל