laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Be Prepared

Be Prepared (בעברית: נתכונן) הוא שיר מתוך הסרט המצליח של דיסני, מלך האריות משנת 1994, שהולחן על ידי אלטון ג'ון ונכתב על ידי טים רייס. שיר זה מבוצע באמצע הסרט בידי השחקן ג'רמי איירונס המדבב את האריה סקאר בליווי של וופי גולדברג, צ'יץ' מארין וג'ים קאמינגס בתפקידם כשלושת הצבועים שנזי, בנזאי ואד (בסדר כרונולוגי). אף על פי שהצבוע אד לא מדבר כלל אלא רק צוחק בשיר זה הוא אומר שורה. בנוסף המדבב של סקאר, ג'רמי איירונס, לא הצליח להשלים את התפקיד שלו בשיר, ולכן המדבב ג'ים קאמינגס, שדיבב את אד, השלים בשביל איירונס את השירה של סקאר. בגרסתו העברית של הסרט, השיר בוצע על ידי אלי גורנשטיין. השיר יצא מחדש (בנוסח שונה מעט) בגרסת הלייב אקשן של מלך האריות. השיר נפתח לאחר שסימבה ונלה נמלטים לבית הקברות של הפילים בהם מבלים הצבועים, בעזרתו של מופאסה. סקאר שארגן את הגעתם למאורת הצבועים מתעצבן מחוסר הצלחתם אך הצבועים מזכירים לו שמופסה חזק מהם בהרבה. כאשר בנזאי שואל את סקאר אם הוא התכוון להרוג את מופסה, סקאר מתלהב מהמחשבה על נטילת הכס בכוח מבלי לחכות לסוף הטבעי של מופסה וסימבה. בתחילה סקאר קורא לשלושת הצבועים ולעוד צבועים המצטרפים לברית איתו בשביל להרוג יחד את מופסה ואת סימבה ולחזור לצוק התקווה ממנו הוגלו. הצבועים מתלהבים אך חושבים על מצב של אנרכיה ללא מלך וסקאר מודיע להם שהוא ימלוך עליכם ובתמורה יגרום שלא יהיו רעבים לעולם. בקטע זה סקאר נואם מעל צוק סלע דמוי-במה בצורה המזכירה את אדולף היטלר נואם בקתדרלת האור (אנ') בנירנברג כשתחתיו להקות הצבועים מסתדרים לריקוד בצעדת מסוג "Goose step", בה הלכו בצבא הורמאכט. דבר זה מבליט את אכזריותו של סקאר והצבועים ואת התוכניות הרעות שהם יביאו לשלטון. בסוף השיר סקאר עולה מעל צריחי אבן מזדקרים למעלה לצד הצבועים המנגנים ורוקדים לאור הירח. בשלב זה הם מאורגנים יחדיו לפעולה שיוצאת לדרך בהמשך עם תוכנית להבהלת גנואים בעמק אליו סימבה מובא שבסופו סקאר רוצח את אחיו ומבריח את אחיינו בתחושת אשמה. תמונת הסיום של השיר מציגה את סקאר על רקע הירח. התוצאה המתקבלת היא של סמל הפטיש והמגל, כשסקאר בתפקיד הפטיש והירח מדמה את המגל. במלך האריות 3 נראים טימון ופומבה בבית הקברות אפוף האדים ושם הם נקלעים לתהלוכת הצבועים הנעים בצבא. הצבועים נראים רק כצלליות ועם מוזיקה ללא מלל. טימון אומר לפומבה שנראה לו שאלו לא רקדני הריברדאנס האירים והם נעים על קצות האצבעות ונמלטים החוצה. השיר מוצג גם במחזמר של ברודוויי אך שם השיר פחות בולט ובעל מילים אחרות אף שריקוד הצבועים הגנרלי נשאר. בחלק מהגרסאות לא מופיע שיר זה כלל. במרץ 2020, לאור התפשטות הקורונה בישראל, אלי גורנשטיין (המדבב של סקאר) הוציא פרודיה לשיר זה. השיר שנקרא "מלך ההנחיות", בו הביע ביקורת כלפי המצב. מידע על היצירה "Be Prepared" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Be Prepared" באתר יוטיוב מלך ההנחיות – אלי גורנשטיין, סרטון בערוץ "אלי גורנשטיין", באתר יוטיוב (אורך: 03:18) "מלך ההנחיות" – המנון של תקופה, בעמוד הפייסבוק של אלי גורנשטיין
פי האמת

פי האמת (באיטלקית: La Bocca della Verità, תעתיק: לה בוקה דלה וריטה) הוא פסל הנמצא ברומא. ככל הנראה הפסל היווה חלק ממזרקה מהתקופה הרומית או מכסה ביוב. החל מימי הביניים ייחסו לפסל יכולת לגלות את האמת - ולהוות למעשה "פוליגרף". על פי האמונה אם אדם היה משקר בעת שהיה מכניס את ידו לתוך פי האמת, הפה היה נושך את ידו של השקרן. הפה הוצב בכניסה לכנסיית סנטה מריה קוסמדין במאה ה-17. האזכור המפורסם ביותר של פי האמת בקולנוע היה השימוש שנעשה בו בסרט "חופשה ברומא" משנת 1953 בהשתתפות אודרי הפבורן וגרגורי פק. בסרט, הפבורן המשחקת את הנסיכה אן, נלקחת על ידי פק, המגלם את דמותו של כתב עיתון, לסיור בעיר. במסגרת הסיור מגיעים השניים לפי האמת ופק מספר לה על האמונה. הפבורן מכניסה ידה בחשש לפה אולם לא קורה לה דבר. כאשר פק מכניס את ידו לפסל הוא צורח וכשהוא מוציא את ידו, כף ידו חסרה. האירוע לא היה בתסריט של הסרט ועל כן הפבורן צרחה באימה אמיתית עד שהוא הוציא את כף ידו משרוולו. מדיה וקבצים בנושא פי האמת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פי האמת
ויליאם באטלר

ויליאם מורגן באטלר (באנגלית: William Morgan Butler;‏ 29 בינואר 1861 — 29 במרץ 1937) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית מסצ'וסטס בשנים 1924–1926. באטלר נולד בניו בדפורד, שם למד בבית הספר הציבורי ולמד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מסצ'וסטס ב-1883. לאחר שסיים את לימודיו במחלקת המשפטים של אוניברסיטת בוסטון ב-1884, הוא עסק בעריכת דין בניו בדפורד עד 1895. הוא היה חבר בית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1890–1891, ואחר כך כיהן כחבר בסנאט של מסצ'וסטס מ-1892 עד 1895. בשנים 1894–1895 היה נשיא הסנאט. באטלר עבר לבוסטון ב-1895, והמשיך לעסוק במשטים עד 1912, עת עבר לעסוק בייצור מוצרי כותנה. הוא היה חבר הוועדה לעדכון חוקי מסצ'וסטס מ-1896 עד 1900, והיה יו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1924–1928. ב-13 בנובמבר 1924 מונה באטלר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את שארית תקופת כהונתו של הסנאטור הנרי קבוט לודג'. הוא כיהן בסנאט עד דצמבר 1926, עת נבחר יורשו החוקי בבחירות מיוחדות. באטלר לא הצליח להעמיד את עצמו לתקופת כהונה מלאה בסנאט. בטלר כיהן כיו"ר ועדת הפטנטים בקונגרס ה-69, ולאחר שעזב את הסנאט שב לענייני עסקים. ב-1932 ביקש באטלר לחזור לראשות הוועדה הרפובליקנית הלאומית, אך הובס על ידי ג'ון ריצ'רדסון ברוב של 18 לעומת 15. באטלר הלך לעולמו בשלהי מרץ 1937 ונטמן בבית העלמין פורסט הילס. מדיה וקבצים בנושא ויליאם באטלר בוויקישיתוף ויליאם באטלר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם באטלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יקוב שפורנברג

יקוב שפורנברג (בגרמנית: Jakob Sporrenberg; ‏16 בספטמבר 1902 – 6 בדצמבר 1952) היה קצין אס-אס בדרגת גרופנפיהרר וגנרל-לוטננט של המשטרה במינסק (כיום בבלארוס) ובלובלין (כיום בפולין). לאחר מלחמת העולם השנייה שפורנברג הועמד למשפט בפולין בשנת 1950 בגין פשעי מלחמה, הוא נמצא אשם ונידון למוות. יקוב שפורנברג נולד ב-16 בספטמבר 1902 בדיסלדורף, גרמניה. הצטרף לשורות המפלגה הנאצית בשנת 1925. בשנת 1929 מונה לתפקיד קצונה באס אה, ובשנה שלאחר מכן הצטרף לאס אס וכבר בשנת 1933 הגיע לדרגת בריגדפיהרר. בינואר 1940 הועלה לדרגת גרופנפיהרר. בין השנים 1941 עד 1943 היה מפקד האס אס והמשטרה במינסק. משנת 1943 דיכא התנגדויות פרטיזנים תחת פיקודו של אריך פון דם באך-צלבסקי. באוגוסט 1943 החליף שפורנברג את אודילו גלובוצניק כמפקד האס אס והמשטרה בלובלין, כאשר לובלין הייתה תחת הגנרלגוברנמן בפולין הכבושה. שפורנברג פיקד והיה אחראי על הטבח ההמוני ביהודים, טבח שנודע בפי הגרמנים כאקציית ארנטפסט (אקציית "חג הקציר"). בנובמבר 1944 נשלחו שפורנברג ופקודיו לפעילות בנורווגיה, שם היה מפקד האס אס והמשטרה של צפון נורווגיה. במאי 1945 שבו הבריטים אותו ואת חייליו. חקירתם סייעה לגלות רבות על פועלו של גלובוצניק בלובלין. שפורנברג תוחקר תחילה במרתף-מעצר באוסלו, ולאחר מכן נלקח על ידי יחידת MI19 למתקן חקירות בלונדון שנודע בשם "כלוב לונדון", שם נחקר עמוקות על פועלו במשך המלחמה כולה במחלקת לחקירת פשעי מלחמה. מהחקירות במתקנים השונים הבריטים ליקטו מידע על פשעיו בפולין והן בשטחי ברית המועצות הכבושים. שפורנברג הוסגר לפולין באוקטובר 1946, הוא נידון למוות לאחר משפט שנערך בוורשה בשנת 1950. גזר הדין בוצע ב-6 בדצמבר 1952 והוא הוצא להורג בתלייה. שמו של שפורנברג נקשר בפרויקט נאצי סודי ביותר לכאורה בשם הפעמון (Die Glocke). לטענת העיתונאי הפולני איגור וויטקווסקי שמו על המכשיר עלה בתמלילי חקירה שונים בהם נכח שפורנברג, והוא סבור שמדובר במכשיר עינוי וחקירות שאצר בתוכו אנרגיה רבה או אף סייע לבטל את כוח הכבידה. לדעת חוקרים ועיתונאים רבים מדובר במתיחה שאין לה שום ביסוס במציאות. מדיה וקבצים בנושא יקוב שפורנברג בוויקישיתוף יקוב שפורנברג - מידע מהספרייה הלאומית הגרמנית עדותו של יקוב שפורנברג על אקציית ארנטפסט
Goodbyes

Goodbyes הוא שיר שבוצע על ידי הראפר האמריקאי פוסט מאלון בהשתתפות יאנג ת'אג, השיר יצא כסינגל דרך ריפבליק רקורדס ב-5 ביולי 2019. השיר נכתב על ידי אוסטין פוסט, ג'פרי ויליאמס, בריאן לי, לואי בל, בילי וואלש, ואל בלואטניק וג'סי פוץ והופק על ידי לי ובל. מידע על הסינגל "Goodbyes" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Goodbyes" באתר Discogs מילות השיר "Goodbyes" באתר Genius סרטון השיר "Goodbyes" באתר יוטיוב אוסטין פוסט, ג'פרי ויליאמס, בריאן לי, לואי בל, בילי וואלש, ואל בלואטניק, ג'סי פוץ Post Malone Confirms “Goodbyes” Single With Young Thug Drops Friday, HotNewHipHop Post Malone Announces New Single 'Goodbyes,' Feat. Young Thug, Billboard Top 40 Rhythmic Future Releases | R&B Song and Hip-Hop Music Release Dates | ..., All Access (באנגלית) GOODBYES 7" Vinyl Single + Digital Single – Post Malone | Official Shop, web.archive.org, ‏2019-07-09 GOODBYES 12" Vinyl Single + Digital Single – Post Malone | Official Shop, web.archive.org, ‏2019-07-09 GOODBYES CD Single + Digital Single – Post Malone | Official Shop, web.archive.org, ‏2019-07-09 GOODBYES Cassette Single + Digital Single – Post Malone | Official Shop, web.archive.org, ‏2019-07-09
אניקה ינקל

אניקה ינקל (בשוודית: Annika Jankell; נולדה ב-28 בדצמבר 1961) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית. ינקל נולדה בסטוקהולם ובנעוריה הייתה רקדנית בלט. היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה כשהגישה בין 1987–1990 את תוכנית המוזיקה "Listan" ב-SVT. ב-1990 עברה לעבוד ב-TV4, שם הגישה מספר תוכניות וביניהן "Direkt från Berns" לצד אנדרס לונדין. בין 1996–1999 הגישה את התוכנית "TV4 Weekend" שם ראיינה אישים בולטים בתחום התרבות והבידור. בין 2000–2001 הייתה העורכת האחראית של מגזין. מ-2002 ועד 2009 הייתה כתבת ועורכת בעיתון "Kupé". מ-2003 ועד 2007 הגישה את "Svensktoppen", תוכנית דירוג מצעד פזמונים של הרדיו של שוודיה (Sveriges Radio). היא הגישה תקופה מסוימת את תוכנית הבוקר "Nyhetsmorgon". היא הנחתה את שלב גלגל ההצלה של מלודיפסטיבלן 2005. באירוויזיון 2005 הגישה הניקוד של שוודיה. מדיה וקבצים בנושא אניקה ינקל בוויקישיתוף Annika Jankell: Jag valde att bli ensam mamma, MåBra, ‏2012-04-07 (ב־) Annika Jankell talar ut om relationen med Thorsten Flinck, www.expressen.se (בשוודית) אניקה ינקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסן קרופסקי

ניסן קרופסקי (נולד ב-14 במרץ 1946) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש המועצה המקומית נס ציונה וכראש עיריית נס ציונה הראשון. שימש כשגריר ישראל בניו זילנד. ניסן קרופסקי נולד בקרגנדה, שהייתה חלק מברית המועצות, לרפאל ובלה קרופסקי, שברחו מפולין לפני פלישת גרמניה הנאצית אליה. הוריו עלו לישראל איתו, ב-1947, כשהיה כבן שנה, והוא גדל והתחנך בנס ציונה. לו אח ואחות למחצה הן מצד אמו והן מצד אביו. שירת בצה"ל כאיש טכני בחיל האוויר. בוגר תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1983–1992 כיהן כראש מועצת נס ציונה, ועם הכרזתה כעיר הפך לראש העירייה הראשון שלה. כיהן בתפקיד זה עד 1993. בשנים 1993–1998 שימש כשגריר ישראל בניו זילנד. ב-2009 מונה לקונסול הכבוד של סמואה בישראל. היה נשוי לרוזי, שנפטרה ב-2010. נולדו להם שני ילדים. בנו, ספי קרופסקי, היה עיתונאי ונפטר ב-2022. בתו, הילה, היא דוברת עיריית נס ציונה והייתה יועצת פוליטית בכנסת. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספי קרופסקי

ספי קרופסקי (15 בפברואר 1980 – 30 ביולי 2022) היה עיתונאי ישראלי. ראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר דבר ראשון. נולד בנס ציונה לרוזי, עובדת אל על, ולניסן קרופסקי, ראש עיריית נס ציונה הראשון. אחותו, הילה, הייתה יועצת פוליטית בכנסת ומשנת 2021 דוברת עיריית נס ציונה, תחת ראש העיר, שמואל בוקסר. בין השנים 1993–1998 שהה בבירת ניו זילנד, ולינגטון, במסגרת שליחותו של אביו כשגריר ישראל בניו זילנד. שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון. למד באוניברסיטה הפתוחה. בתחילת דרכו שימש ככתב פוליטי וכעורך בדסק החדשות של וואלה! NEWS. מ-2008 עד 2016 ביצע מגוון תפקידים בעיתון "הארץ", בהם בעל טור במדור הספורט שעסק בקבוצת הפועל תל אביב, וכן כתב על התרבות הדיגיטלית במוסף הארץ ובמוסף התרבות "גלריה". מתחילת 2016 ועד יולי 2018 שימש ככתב החינוך והבריאות ב"כלכליסט". בין יולי 2018 לאפריל 2019 שימש כראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר "דבר ראשון". כמו כן, סיקר את תחומי הבריאות, הרווחה והחינוך באתר העיתון. לאחר מכן, עבר לכתוב במגזין Time Out תל אביב. קרופסקי נפטר ב-30 ביולי 2022 בגיל 42. מדיה וקבצים בנושא ספי קרופסקי בוויקישיתוף ספי קרופסקי, ברשת החברתית פייסבוק ספי קרופסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספי קרופסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב מאמרי ספי קרופסקי, באתר "הארץ" ספי קרופסקי, עיתונאי טיים אאוט והארץ, הלך לעולמו, באתר אייס, 31 ביולי 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קו W של הרכבת התחתית של ניו יורק

קו W, או בשמו המלא "קו מאסף ברודוויי" (באנגלית: Broadway Local), הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע צהוב ופועלות בו 23 תחנות. הקו נקרא קו מאסף שכן הוא עוצר בכל התחנות שבמסלולו ומשלים את השירות של קווים אחרים במנהטן ברוקלין וקווינס אותם הוא חוצה במסלולו. הקו מתחיל את מסלולו מצפון מערב קווינס. בתחילה הוא יורד לכיוון דרום אך לאחר מכן הוא פונה מערבה ונכנס למנהטן דרך גשר ויליאמסבורג. במנהטן נוסע הקו שוב דרומה במסלול משותף עם קווים רבים נוספים. מסלול הקו מסתיים אומנם בקצה מנהטן תחתית אך בימי שבת וראשון ממשיך הקו את מסלולו, נכנס לברוקלין, ומגיע עד לקוני איילנד שבדרום מערב ברוקלין. מדיה וקבצים בנושא קו W של הרכבת התחתית של ניו יורק בוויקישיתוף
Nevermind (שיר)

"Nevermind" הוא שיר של הזמר הישראלי דניס לויד. נכון לדצמבר 2023 הוא השיר הישראלי המושמע ביותר בספוטיפיי, תוך שצבר 902 מיליון השמעות בפלטפורמה. במגזין "טיים" הופיע השיר כאחד מ"שירי הקיץ". סרטון השיר "Nevermind" באתר יוטיוב Here Are Our Predictions for the Song of Summer 2018, Time (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבאקן (נהר)

האבאקן (ברוסית: Абакан), (דם דובים בחקסית), הוא נהר ברפובליקת חקסיה, רוסיה, שנוצר ממפגש הנהרות בולשוי אבאקן ומלי אבאקן, הנהר יוצא מהרי סייאן וזורם צפונה ומשתלב עם נהר יניסיי, הוא באורך של כ-514 ק"מ ומנקז שטח של 32,000 קמ"ר. הנהר משמש להובלת עצים ולהשקיה. העיר אבאקן שוכנת במפגש הנהר עם נהר יניסיי. Dash, Mike (29 בינואר 2013). "For 40 Years, This Russian Family Was Cut Off From All Human Contact, Unaware of World War II". Smithsonian Magazine. נבדק ב-3 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא אבאקן בוויקישיתוף אבאקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.britannica.com/place/Abakan-River ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גונבים את הבשורה

גונבים את הבשורה הוא ספר המאגד את יצירותיו הבולטות ביותר של מרדכי שלו. מסה מרכזית בספר היא "גונבים את הבשורה", שפורסמה לראשונה בכתב העת אלפיים ומכאן שם הספר. במשך חייו סירב שלו להוציא ספר שיכנס את יצירותיו. רק סמוך למותו הביע שלו את הסכמתו, וילדיו הוציאו את הספר כ-4 שנים לאחר מותו. הספר יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת דביר. במסה המרכזית, "גונבים את הבשורה", ניגש מרדכי שלו לפרשנות "מחכים לגודו" של סמואל בקט. במסה מציג מרדכי שלו את שיטתו הגורסת "פתרון" ל"חידות" ספרותיות ותרבותיות מרכזיות, ומציב את בעיית היהודים אחרי אושוויץ במוקד התרבות האירופית. עיקרי "פתרונו" של שלו הם שה"חידה" עוסקת בתגובת בני התרבות האירופאית להשתלטות היהדות (בדמות הנצרות) על עולמם האלילי, תגובה הנעה בין זעם רצחני לבין ניסיון לרשת את היהודים ולגנוב את הבשורה שנועדה להם (כפי שמרמז שם המאמר), שכן: ככל שגוברת המשיכה הסמויה אל היהדות - כן גוברים גם רגשות התיעוב והשנאה כלפיה, המשמשים מנגנוני הגנה רבי-עוצמה מפני הצורך והדחף להשלים מה שרק החלו בו הנצרות והאיסלם. ניתן לומר, מתוך קריאה לעומק במחכים לגודו וביוליסס, כי מנקודת מבט מסוימת הממלאת תפקיד חשוב ביצירות אלה, דברי ימי האנושות הם דברי ימי התייהדות האנושות שטרם נשלמו בפרשנות לקטע מפורסם מתוך 'סיפור על אהבה וחושך', שבו מנסה עוז הצעיר, בימים לפני החלטת החלוקה, לשכנע צעירות ערביות שיש די מקום לשני עמים בארץ ישראל, כותב שלו: אוסלו לא היה ייעוד, אוסלו היה זיוף של ייעוד. וכל התעסקותו של עמוס עוז בפוליטיקה הייתה אסון אחד גדול, לו ולנו. ייעודו של עמוס עוז היה לכתוב את 'סיפור על אהבה וחושך' ולכלול בו וידויים לא רק על מחדליו כימני אלא גם על מחדליו כשמאלני, שהם חמורים פי כמה, ושלהם נתן ביטוי, שלא מדעת כמובן, בחיזוריו הכושלים אחרי הערביוּת, המבשרים באורח גרוטסקי הן את אוסלו ואת ז'נבה, והן את הפורענויות האיומות שהביאו בעקבותיהם. עמוס עוז אינו נרגע וממשיך לעשות בכל פעם את אותן הטעויות, אותם הזיופים, אותן המעידות, בהפכו את המוזיקה, כלומר את היצירה האמנותית, שהיא ייעודו האמיתי, לטרגדיה, שהיא זיוף הייעוד, ייעוד שהפך לסיוט, סיוט הגובל בהתאבדות. — עמוד 365 . למסות אחרות יש אופי בלשי מובהק. "שלו בוחר יצירות, חלקן הגדול חידתיות (ואת חלקן האחר הוא הופך בעצמו לחידה), ואז, כמעין הרקול פוארו טקסטואלי, חושף את זהותן האמיתית, כלומר את פרשנותן". בביקורת על הספק נאמר: ”הקריאה בספר מרתקת. כל טקסט של שלו מכיל רבדים רבים ושוזר בין קריאה צמודה של הטקסט, תגובה למאורעות היסטוריים ומדיניים, עיונים מטפיזיים, פרשנות פסיכולוגית של הסופר ועוד. כתיבתו של שלו ברורה, קולחת וסוחפת. עם זאת, היא דורשת מהקורא תשומת לב מרבית למהלך הדיון, וגם זמן.” יפתח אופק, ‏סקירת הספר, השילוח, גיליון 15, יוני 2019 סקירת הספר בידיעות אחרונות מידע על גונבים את הבשורה בקטלוג הספרייה הלאומית אריק גלסנר, סקירת הספר בעמוד "מבקר חופשי". מרדכי שלו, ביטול מושג הגורל ב"המשפט" לקפקא, קטע מתוך הספר, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 12.12.2018 הפרק הראשון בספר באתר "עברית". הספר "גונבים את הבשורה", באתר "סימניה" מרדכי שלו, "גונבים את הבשורה", אלפיים 1, 1989, עמודים 59–165, קטעים נבחרים מתוך ראשיתה של המסה הופיעו עוד קודם בהארץ, 8/06/1989 מאמר תגובה של דניאל שליט התפרסם בכתב העת "דימוי". התייחסות למסה מופיעה גם בנאומה של טובה אילן, "לחיות ביחד" "אלוהי הדברים הקטנים"
נתן רועי

נתן רועי (נולד ב-22 באוגוסט 1957) הוא עיתונאי, עורך, סופר, מורה ומדריך להיסטוריה, ספרות וארץ ישראל. נולד ביפו כנתן שוורץ - זומפף. שירת בצה"ל בחיל התותחנים. לחם במבצע ליטני כרב-סמל סוללת תותחים. הדריך תותחנות שדה בבית הספר לתותחנות שדה והוכתר כמדריך מצטיין. רועי הוא בוגר האוניברסיטה הפתוחה במדעי הרוח והחברה, מוסמך בהצטיינות במחשבת ישראל במכון שכטר בירושלים ובעל תואר LLB במשפטים ממכללת שערי משפט בהוד השרון. רועי החל את דרכו כעיתונאי בשנת 1979 במקביל ללימודיו האקדמיים. היה ממייסדי המגזינים "יומן השבוע" "רחוב ראשי" (רשת מקומונים) ו"עולם האישה" ובמקביל עבד בעיתונים בישראל ומחוצה לה. בשנים 1991 - 1993 היה דובר ההסתדרות הכללית. היה מרצה אורח בחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית בקורסים של משה נגבי ואבי ווינברג. היה חבר במשלחות של עיתונאים לקהילות יהודיות בצפון אמריקה מטעם איחוד הקהילות היהודיות בצפון אמריקה והוועד היהודי אמריקני וליווה משלחות יהודיות מצפון אמריקה. היה עורך יומנים בגלי צה"ל כפרילנסר. במלחמת לבנון הראשונה (יוני 1982) ביחד עם הצלם צביקי עשת, נלכד בווילה שבה נהרגו האלוף יקותיאל אדם ואל"ם חיים סלע, בדוחא שליד ביירות. הכתבה שלו על האירוע, ביחד עם הצילום של צביקי עשת פורסמו ב"ידיעות אחרונות" וב"במחנה". כתבתו ב"דבר השבוע" על "הפולני הטוב", סטפן רצ'ינסקי (נובמבר 1985), וסדרת הכתבות בעקבותיו הוביל לחשיפת מצבם העגום של חסידי אומות העולם שהצילו יהודים וחיו במצב כלכלי קשה וללא זכויות ותיקון חוק הביטוח הלאומי. סייעה לחשיפה זו כתבה חשובה ב"כלבוטק" בעריכתו של רפי גינת. ערך ושידר סדרה של כתבות הן ביומן גלי צה"ל והן ב"דבר השבוע" מאתיופיה, לשם יצא עם צעירים וצעירות שעלו לישראל במבצע משה. הסדרה פורסמה ב"דבר" ושודרה בגלי צה"ל בשנת 1995. שידר וכתב בעת המלחמה בגאורגיה, בסיועו של השליח הראשון של הסוכנות היהודית בגאורגיה, איציק משה (אנ'). בשנים 2002–2019 ניהל את אתר האינטרנט של הסוכנות היהודית בשפה העברית. ב-1996 כתב רועי את המסמך הבסיסי של תוכנית "תגלית" ביוזמתו של ד"ר יוסי ביילין וסיועו של דן אברמס. רועי כתב, השתתף וערך 5 מהכרכים של האנציקלופדיה לצבא ולביטחון "צה"ל בחילו" (רביבים – הוצאה לאור, מהדורת ספרית "מעריב") כמו כן, חיבר את הספרים: עולם תחתון ופשע מאורגן בישראל (הוצאת אביבים) לקסיקון שוטרים וגנבים (הוצאת משכל, ידיעות אחרונות) ביחד עם ראובן שפירא פעם תותחן תמיד תותחן, הוצאת אביבים בנוסף, כתב רועי ביוגרפיות כסופר צללים והשתתף בכתיבה לאלבומים: ספר המופת, בעריכת מיכאל בר-זוהר (פרופיל של מאיר מרדור, מייסד רפא"ל) שיקום למופת, בעריכת יהודה חשאי סיפורו הקצר "לגיון הזרים של מאליק" זכה לציון מיוחד (מומלץ) של תחרות הסיפור העברי הקצר של עיתון "הארץ". פרס יד ושם על כתיבת עבודה שנתית, 1975 פרס תנועת סובלנות (ציון מיוחד) לשנת 1987, על פעלו למען חסידי אומות העולם מדיה וקבצים בנושא נתן רועי בוויקישיתוף נתן רועי מדריך בבית הכנסת פדובה בירושלים נתן רועי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נתן רועי".
מיס אוקראינה

מיס אוקראינה (באוקראינית: Міс Україна) היא תחרות יופי באוקראינה. התחרות נערכה לראשונה ב-1988. בתחרות מדי שנה משתתפות 26 מתמודדות מרחבי אוקראינה ומכל האזורים במדינה וביניהם מיס קייב ומיס אודסה. הזוכה תייצג את אוקראינה בתחרות מיס עולם, עד 2005 הזוכה במקום השני הייתה מייצגת את המדינה במיס תבל, ב-2006 עבר הזיכיון לפורמט אחר של תחרות "מיס אוקראינה תבל" בניהולה של אולכסנדרה ניקולאיינקו. בנוסף התחרות גם שולחת נציגות לתחרות מיס אינטרנשיונל. מ-2005 התחרות משודרת בערוץ הטלוויזיה אינטר ערוץ טלוויזיה. בין הפרסים הניתנים לזוכה הם פרס כספי ומגוון מוצרי טיפוח היופי. ב-2012 נערכה התחרות בבית האופרה הלאומי של אוקראינה. מדיה וקבצים בנושא מיס אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיס אוקראינה ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייל קורן

אייל קורן (נולד ב-7 באוגוסט 1963) הוא אמן לחימה ישראלי, מורה וראש השיטה של אמנות הלחימה - התנועה הספונטנית - וו ווי גונג פו (באנגלית: Wu Wei Gung Fu) בעולם. קורן, גדל בשכונת גאולה שבירושלים. החל את אימוניו בגיל 12 בשיטת קראטה גוג'ו ריו, תחת הדרכתם של אלי כהן ואיתן פרחי. בגיל 14 החל להתאמן בשיטת קונג פו שאולין חמש החיות תחת הדרכתו של מייק גלר. בעל חגורה שחורה בשיטה זו. את שירותו הצבאי בצה"ל עשה ביחידת עורב. הוא אב לשניים ומתגורר ברמת גן. קורן התוודע לאמנות הלחימה וו ווי גונג פו הודות למתאמן אמריקאי בשיטה שפגש בישראל לפני שירותו הצבאי. בשנת 1985, לאחר שחרורו מצה"ל, נסע לדאלאס, טקסס, כדי ללמוד את האומנות תחת מייסדה, פרופ' ג'וזף קאולס, שהיה תלמידו של ברוס לי. בשלהי שנת 1985, לאחר כשנתיים של אימונים בארצות הברית, קורן שב לישראל ופתח כיתה ראשונה לוו ווי גונג פו. בעשור שלאחר מכן נהג לטוס לטקסס לכמה חודשים בכל שנה, שם המשיך באימונים תחת פרופ' קאולס. את תלמידיו הראשונים בישראל אימן קורן במרתף בבית הוריו, בשכונת רמות אשכול בירושלים. לאחר מכן עבר ללמד ביד-המורה, ומאוחר יותר העביר את האימונים לאולם בית הספר רנה קאסן בירושלים. בשנת 2004 פתח קורן בית ספר גם בתל אביב. בשנת 2006 פרש פרופ' קאולס מתפקידו כראש השיטה, והעניק את התואר לקורן, שהיה אז בעל חגורה שחורה סאג' 9. עם ראשות השיטה קיבל קורן גם את החגורה האדומה ואת התואר סי-ג'ו, השמורים לראש השיטה. בשנת 1986 קיבל קורן מפרופ' ג'וזף קאולס תואר צ'אנג-סי (אחראי על אזור או מדינה מטעם ראש השיטה), ומונה לנציגה של השיטה בישראל ובאירופה. חבר בהתאחדות החגורות השחורות של ארצות הברית. חבר בארגון ג'יט קון דו העולמי. בוגר בית הספר למאמנים של מכון וינגייט. אייל קורן באתר התנועה הספונטית אייל קורן בכתבה בחדשות ערוץ 10 אייל קורן באתר העולמי של התנועה הספונטנית כתבה בעיתון הארץ משנת 2004 איתי שור‏, ווי ווי ווי, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2008 כתבה בעיתון ירושלים משנת 2000 Paul Bax, Descendents of the dragon: The second generation of Jeet Kund Do and beyond, Denver, Colorado: Outskirts Press inc, 2007, עמ' 129-135 Paul Bax, Disciples of the dragon: Reflections from the students of Bruce Lee, Denver, Colorado: Outskirts Press inc, 2008, עמ' 63-74 האתר של מייסד השיטה פרופ' ג'וזף קאולס ז"ל, Si-Jo Eyal Koren
קארל כריסטופר גאורג אנדרה

קארל כריסטופר גאורג אנדרה (בדנית: Carl Christopher Georg Andræ;‏ 14 באוקטובר 1812 – 2 בפברואר 1893) היה פוליטיקאי ומתמטיקאי דני. בין השנים 1842–1854 הוא שימש כפרופסור למתמטיקה ולמכניקה בקולג' הצבאי הלאומי. ב-1853 נבחר אנדרה לאקדמיה המדעית הדנית המלכותית למדעים. בשנה לאחר מכן הוא מונה לשר האוצר בממשלתו של פטר גאורג בנג, ולאחר מכן הוא נבחר לתפקיד נשיא המועצה (תוארו של ראש ממשלת דנמרק) וכיהן בתפקיד בין השנים 1856–1857. לאחר שהוחלף בתפקיד נשיא המועצה על ידי קארל כריסטיאן האל, המשיך אנדרה לכהן כשר האוצר בממשלתו עד 1858. בהיותו אינדיבידואליסט, לאחר תבוסת המפלגה הליברלית הלאומית, הוא מעולם לא הצטרף כחבר לאף מפלגה פוליטית, אך עד יומו האחרון נותר משקיף שמרן סקפטי במאבק החוקתי בדנמרק. אנדרה נולד בכפר ירטברג שבאי מון (Møn). אביו, יוהאן גאורג אנדרה, היה קפטן ברגימנט חיל הרגלים השלישי של יוטלנד ושם אמו היה ניקולין כריסטין הולם. ב-1825 הוא החל את לימודיו באקדמיה הצבאית הדנית המלכותית וב-1829 הוענקה לו דרגת לוטננט משנה. הוא למד מתמטיקה מפי הנס כריסטיאן ארסטד בקולג' למדע שימושי וב-1830 החל את לימודיו בבית ספר צבאי. בדצמבר 1834 הוא סיים את לימודיו בהצטיינות ואז הועלה לדרגת לוטננט בחיל ההנדסה. בשנים 1835–1838 הוא השתתף בשתי נסיעות לימודיות לפריז. אנדרה פיתח את שיטת הבחירות הקרויה הקול היחיד הנייד, שלראשונה נעשה בה שימוש בבחירות שנערכו בדנמרק ב-1855. היה זה שנתיים לפני שמדען המדינה האנגלי, תומאס הייר, פרסם לראשונה את תיאור השיטה מבלי לאזכר את אנדרה. אף על פי שהוא היה משוכנע בנכונותה של שיטת בחירות זו והגן עליה בממשלה ובפרלמנט, הוא לא עשה שום מאמץ להביא אותה לידיעתם של אנשי מדע ומדינאים בארצות אחרות ולהגן על זכותו כמי שהמציא אותה. ב-1842 נשא אנדרה לאישה את הנסין פאולין שק, מראשונות הפמיניסטיות, שכתבה הערות על דעותיו הפוליטיות של בן זוגה ביומניה שפורסמו בין השנים 1914–1920. מדיה וקבצים בנושא קארל כריסטופר גאורג אנדרה בוויקישיתוף Zachariæ, G. (1887–1905). "Andræ, Carl Christopher Georg". In Carl Frederik Bricka (ed.). Dansk biografisk Lexikon (in Danish). Vol.I (Aaberg–Beaumelle). Runeberg. pp. 258–264. (בדנית) "C.G. Andræ". Dansk Biografisk Leksikon (בדנית) Homeshaw, Judith (2001). "Inventing Hare-Clark: The model arithmetocracy". In Marian Sawer (ed.). Elections: Full, Free & Fair Editor. Federation Press. pp. 97–98. Vammen, Tinne. "Hansine Andræ (1817–1898)". Kvinfo. (בדנית)