laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ורג'ו פרלסקה

ג'ורג'ו פרלסקה (באיטלקית: Giorgio Perlasca‏; 31 בינואר 1910 – 15 באוגוסט 1992), היה חסיד אומות העולם איטלקי שסייע ללאסלו סמושי בעבודתו בשגרירות הספרדית אשר התחזה למיופה הכוח של ספרד בהונגריה בחורף 1944, ובכך סייע לסמושי בהצלת חייהם של אלפי יהודים מגרמניה הנאצית והשואה. פרלסקה נולד בקומו וגדל במזרה די פאדובה, שבמחוז ונטו. במהלך שנות ה-20 הוא הפך לתומך בפשיזם, ולחם במזרח אפריקה במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ובמלחמת האזרחים בספרד, וכהכרת תודה הוא קיבל מפרנסיסקו פרנקו רישיון מעבר לשגרירויות הספרדיות. בהדרגה הוא התאכזב מהפאשיזם - במיוחד לאור הברית בין איטליה לגרמניה הנאצית, ובעקבותיה החלת החוקים האנטישמיים ב-1938. במהלך מלחמת העולם השנייה, פרלסקה עבד ברכישת אספקה לצבא איטליה בחבל הבלקן. כאשר הנאצים כבשו את הונגריה ב-1944, במקום להסתלק יחד עם יתר הצוות הדיפלומטי (איטליה באותה עת נכנעה לבעלות הברית), הוא נמלט לשגרירות הספרדית בבודפשט, ומיד הפך לאזרח ספרדי תחת השם חורחה פרלסקה, בשל מעמדו כתומך במהפכה שהתחוללה במלחמת האזרחים בספרד. הוא עבד יחד עם הדיפלומט הספרדי אנחל סאנס בריס, ודיפלומטים אחרים ממדינות נייטרליות למען הברחת יהודים מהונגריה. כשסאנס בריס סולק מהונגריה לשווייץ בנובמבר 1944, ממשלת הונגריה הורתה לפנות את מבנה השגרירות הספרדית ומבנים אקסטרה-טריטוריאליים נוספים בהם יהודים מצאו מפלט. פרלסקה מיד מסר הצהרת שקר, כי סאנס בריס נסע לשווייץ לביקור קצר, ומלבד זאת הוא מינה ממלא מקום במקומו. במשך החורף, פרלסקה פעל לשם החבאתם, הגנתם, והאכלתם של אלפי יהודים בבודפשט, וכן ניסה להשיג להם אישורי מעבר בטוחים, על בסיס החוק הספרדי המעניק אזרחות ליהודים ממוצא ספרדי. מיד לאחר המלחמה שב פרלסקה לאיטליה וחי בצניעות לאחר שהשקיע כמעט את כל רכושו בתשלומי שוחד לבכירים גרמניים והונגריים בבודפשט. הוא התגלה בתחילת שנות ה-90 על ידי העיתונאי האיטלקי אנריקו דאליו (Enrico Deaglio). בתחילה סירב להתראיין בטענה שאין שום דבר מיוחד במעשיו וכי "כל אדם הגון היה נוהג כך". דאליו פרסם את סיפורו של פרלסקה בספר שיצא בשנת 1991 תחת הכותרת "La Banalità del Bene: Storia di Giorgio Perlasca" ("הבנאליות של הטוב: סיפורו של ג'ורג'ו פרלסקה". כותרת הספר היא פרפרזה על שם ספרה הידוע של חנה ארנדט "אייכמן בירושלים: דוח על הבנאליות של הרוע"). הספר היווה מקור השראה לסרט איטלקי "Perlasca, Un Eroe Italiano" ("פרלסקה, גיבור איטלקי"). ג'ורג'ו פרלסקה נפטר מהתקף לב ב־1992, וקיבל אות כבוד מממשלות איטליה, הונגריה וספרד. בישראל, העניק לו יד ושם את התואר חסיד אומות העולם. ב־1998 הנפיק השרות הבולאי בישראל, בשיתוף יד ושם, בול ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, הנושא את דיוקנותיהם של חמישה דיפלומטים חסידי אומות העולם, ביניהם פרלסקה. בשנת 2010, השרות הבולאי באיטליה הנפיק בול עם דיוקנו של ג'ורג'ו פרלסקה. היה נשוי עם ילדים ונכדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג'ו פרלסקה בוויקישיתוף על ג'ורג'ו פרלסקה ביד ושם בול "דיפלומטים חסידי אומות העולם" באתר "התאחדות בולאי ישראל". ג'ורג'ו פרלסקה - פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) ג'ורג'ו פרלסקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יחסי גרמניה – כורדיסטן העיראקית

יחסי גרמניה–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין כורדיסטן העיראקית. לגרמניה קונסוליה כללית בארביל, ולכורדיסטן העיראקית נציגות בברלין. נציגים מן האומות ביקרו זה אצל זה כמה פעמים. ב-2014 נשיא כורדיסטן העיראקית, מסעוד בארזאני, כינה את גרמניה "אחת מבעלות הברית הנאמנות ביותר לנו במלחמתנו עם המדינה האסלאמית". בשנת 1992, הכורדים בעיראק הקימו נציגות בברלין, מה שהביא לכינון קשרים עם הממשלה הגרמנית. כדי לעזור להם להילחם במדינה האסלאמית, ממשלת גרמניה סיפקה לפשמרגה ציוד צבאי. פרנק-ואלטר שטיינמאייר אמר ש"אנחנו לא יכולים מצד אחד לשבח את הכורדים, לטפוח להם על השכם על הלחימה במדינה האסלאמית בשם כולנו, ואז, כאשר הם מבקשים עזרה בחזרה, נענה 'נראה איך תסתדרו'". הסיוע הראשון שנשלח מגרמניה היה באוגוסט 2014. בספטמבר, גרמניה החלה לשלוח לכורדיסטן העיראקית כלי נשק כגון מכונות ירייה, אקדחים, נשק נ"ט ועוד. ב-28 בספטמבר 2014 נסעה שרת ההגנה הגרמנית אורסולה פון דר ליין לארביל והצהירה כי גרמניה תמשיך לתמוך בחיילים הכורדים. גרמניה המשיכה לספק ציוד צבאי לכורדיסטן העיראקית מאז ספטמבר 2014. בינואר 2015, שרת ההגנה הגרמנית אורסולה פון דר ליין ביקרה בכורדיסטן העיראקית. ב-2009, נשיא כורדיסטן העיראקית, מסעוד בארזאני, ביקר בברלין ונפגש עם הקנצלרית אנגלה מרקל ועם שר החוץ פרנק-ואלטר שטיינמאייר. לגרמניה קונסוליה כללית בארביל. לכורדיסטן העיראקית נציגות בברלין. יחסי החוץ של גרמניה יחסי גרמניה–עיראק הקונסוליה הגרמנית בארביל הנציגות הכורדית ברפובליקה הפדרלית של גרמניה "גרמניה מצטרפת למדינות המסייעות לפשמרגה הכורדי", באתר Rudaw
תאונת הדרכים בצומת פצאל

תאונת הדרכים בצומת פצאל היא תאונת דרכים שהתרחשה ב-6 בינואר 2022, ובה מכונית שהסיעה עובדים בחזרה לביתם סטתה מהנתיב והתנגשה במשאית. בתאונה נהרגו תשעה אנשים ושניים אחרים נפצעו באורח אנוש. התאונה אירעה בכביש 90 בבקעת הירדן, סמוך לצומת פצאל, שבה כביש 90 מתחבר עם כביש 505. מכונית מסחרית שהסיעה פועלים סטתה ממסלולה והתנגשה חזיתית במשאית שנסעה בנתיב הנגדי. המכונית הייתה עם תפוסת יתר של נוסעים. שמונה מנוסעי המכונית נהרגו. ההרוגים הם נערים פלסטינים בני 14–17 שהועסקו בחקלאות ביישובי האזור, כולם מהעיירה עקרבה שבנפת שכם. שניים מהפצועים בתאונה פונו במסוק של מגן דוד אדום לבית החולים הדסה עין כרם. פצוע נוסף פונה במסוק של צה"ל לבית החולים שיבא. נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, הכריז על יום אבל לאומי והורדת דגלים לחצי התורן. שר הביטחון, בני גנץ פרסם בטוויטר תנחומים בעברית ובערבית. ב-7 בינואר 2022, יום לאחר התאונה, פלסטינים רבים התכנסו בתוך עקרבה, עיירה פלסטינית בשומרון, להלווייתם של תשעת ההרוגים מהתאונה. אלישע בן קימון, עינב חלבי, אליאור לוי, שמונה הרוגים בתאונת דרכים בין משאית לרכב בבקעת הירדן, באתר ynet, 6 בינואר 2022 שלומי הלר‏, תאונת דרכים קטלנית בבקעת הירדן: 8 הרוגים, כמה פצועים קשה, באתר וואלה, 6 בינואר 2022 אליאור לוי, יואב זיתון, יום אבל ברשות הפלסטינית: 8 הרוגי התאונה - נערים שעבדו בחקלאות בבקעת הירדן, באתר ynet, 7 בינואר 2022 ציוץ של בני גנץ בטוויטר, 6 בינואר 2022 عرب ٤٨, عقربا: تشييع حاشد لضحايا حادث السير الثمانية, موقع عرب 48, ‏2022-01-07 (בערבית)
קורדיירה דל פיינה

קורדיירה דל פַּיְנֵה (בספרדית: Cordillera Paine) הוא רכס הרים בפארק הלאומי טורס דל פיינה בפטגוניה הצ'יליאנית. שרשרת ההרים ממוקמת כ-280 ק"מ צפונית לפונטה ארנס, וכ-1,960 ק"מ דרומית לבירה סנטיאגו. מבחינה מנהלתית, קורדיירה דל פיינה שייכת לקומונת טורס דל פיינה בפרובינציית אולטימה אספרנסה במחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. לא פורסמו סקרים מדויקים, ונטען כי הגבהים שפורסמו מנופחים מהמציאות, כך שרוב הגבהים הניתנים בערך זה הם משוערים. המילה פיינה פירושה "כחול" בשפת הילידים טוולצ'ה. הפסגה הגבוהה ביותר של שרשרת ההרים היא סרו פיינה גרנדה (בספרדית: Cerro Paine Grande). במשך זמן רב נטען שגובה הוא 3,050 מטר או 3,251 מטר, אך באוגוסט 2011 הנושא עלה בפעם השלישית, וכדי לשים סוף לוויכוח ההר נמדד באמצעות GPS ונמצא שגובהה האמיתי של הפסגה הוא רק 2,884 מטר. שלושת המגדלים של פיינה (בספרדית: Torres del Paine) מהווים את החלק המרכזי של הפארק הלאומי טורס דל פיינה. המגדל הדרומי מהשלושה (בגובה של כ-2,500 מטר), נחשב כיום לגבוה מבין השלושה, אם כי זה לא הוכח בוודאות. המגדל נכבש לראשונה בשנת 1963 על ידי ארמנדו אסטה (באיטלקית: Armando Aste) האיטלקי. המגדל המרכזי (בגובה של כ-2,460 מטר), נכבש לראשונה בשנת 1963 על ידי כריס בונינגטון (באנגלית: Chris Bonington) ודון וילאנס (באנגלית: Don Whillans) הבריטים. המגדל הצפוני (בגובה של כ-2,260 מטר) נכבש לראשונה בשנת 1958 על ידי גואידו מונצינו (באיטלקית: Guido Monzino) האיטלקי. פסגות אחרות כוללות את קוארנו פרינסיפל (בספרדית: Cuerno Principal), בגובה של כ-2,100 מטר, ואת סרו פיינה צ'יקו (בספרדית: Cerro Paine Chico), שמוערך בדרך כלל שגובהו הוא כ-2,650 מטר. שרשרת ההרים מורכבת מגרניט צהבהב. המצוקים התלולים והבהירים עשויים מסלעי גרניט קשים יותר, המחוברים במאונך. הפארק הלאומי טורס דל פיינה, שטח של כ-2,400 קמ"ר הוכרז כשמורת ביוספרית על ידי אונסק"ו בשנת 1978 וזוכה לביקורם של כ-250,000 מבקרים מדי שנה. כמה שבילים ואתרי קמפינג מתוחזקים על ידי תאגיד היערות הלאומי של צ'ילה, ובקתות הרים מספקות אמצעי לינה ושירותים בסיסיים נוספים. פיץ רוי הפארק הלאומי לוס גלסיירס מדיה וקבצים בנושא קורדיירה דל פיינה בוויקישיתוף Expedición Paine Grande RELOADED, באתר ExpeNews 1962 - Torri del Paine, באתר armandoaste Torre Norte, באתר erratic-rock
ציפור נמלים שחורה-לבנה

ציפור נמלים שחורה-לבנה (שם מדעי: Myrmochanes hemileucus) היא מין של ציפור שיר ממשפחת ציפורי נמלים החיה באמריקה הדרומית. ציפור זו היא מין יחיד בסוגה ותוארה בידי בידי החוקרים האנגליים פיליפ סלייטר ואוסברט סאלווין בשנת 1866. אורכה של ציפור זו עד 11.5 סנטימטרים ומשקלה 11 עד 13 גרמים. הנוצות של ציפור זו בצבע שחור ולבן וזה מקור שמה של הציפור. הרגליים של הציפור בצבע אפור. הציפור חיה על הקרקע של יערות הגשם של אמריקה הדרומית במדינות בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור ופרו וניזונה בעיקר מחרקים כמו נמלי גדוד ופרוקי-רגליים אחרים אך גם מחוליתניים כמו צפרדעים ולטאות קטנות. הציפור כמו שאר קרובי משפחתה ניזונה בעיקר מחרקים שבורחים מנמלי הגדוד. ציפור זו נמצאת על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב טווח תפוצה רחב ונוכחות באזורים מוגנים רבים אך הציפור עלולה להיות מאוימת בעתיד מבירוא יערות. מדיה וקבצים בנושא ציפור נמלים שחורה-לבנה בוויקישיתוף ציפור נמלים שחורה-לבנה, באתר ITIS (באנגלית) ציפור נמלים שחורה-לבנה, באתר NCBI (באנגלית) ציפור נמלים שחורה-לבנה, באתר GBIF (באנגלית) ציפור נמלים שחורה-לבנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
לשפוך את התינוק עם המים

לִשְׁפֹּךְ אֶת הַתִּינוֹק עִם הַמַּיִם הוא ניב שמקורו בפתגם גרמני, ומשמעותו כֶּשֶׁל בהתנהלות המוביל לביטול של דבר טוב בעקבות רצון להיפטר מהחלק הרע שבו. מקור הביטוי נובע מנוהג שרווח בעבר, שכל בני הבית התרחצו בזה אחר זה באמבטיה עם אותם המים. כאשר הגיע תורו של התינוק היו המים כבר עכורים באופן שללא שימת לב ניתן היה לטעות ולשפוך אותו ביחד עם המים. התיעוד הראשון הידוע של הביטוי הוא בספר פתגמים של המשורר הגרמני תומאס מורנר (אנ') משנת 1512, בספר הופיע איור של אישה הזורקת תינוק ביחד עם מי שפכים. הביטוי נפוץ בגרמנית והוא מופיע בין השאר בכתביהם של יוהאנס קפלר, מרטין לותר, יוהאן וולפגנג פון גתה, אוטו פון ביסמרק, תומאס מאן וגינטר גראס. במאה ה-19 הופיע הביטוי באנגלית בכתביו של ההיסטוריון תומאס קרלייל. ערך מילוני בנושא לשפוך את התינוק עם המים, בוויקימילון Baby and bath water באתר The Phrase Finder "What Does "Throwing the Baby out with the Bath Water" Mean Don’t throw the baby out with the bathwater. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס גרסיה

לואיס חאבייר גרסיה סאנס (בספרדית: Luis Javier García Sanz‏; נולד ב-24 ביוני 1978 בבדלונה (אנ')) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. גרסיה התחיל את דרכו בתור שחקן בברצלונה, בה גדל. לאחר מכן עבר לריאל ואיאדוליד, ממנה הושאל לקבוצת דפורטיבו טולדו(אנ'), לאחר מכן לטנריפה (שם התאמן תחת רפאל בניטס) – איתה עלה לליגה העליונה בספרד, ואז חזר לוויאדוליד. לאחר מכן, עבר לאתלטיקו מדריד וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו – ברצלונה. בשנת 2004 עבר לואיס גרסיה לליברפול – להתאמן תחת שרביטו של בניטס בפעם השנייה בקריירה. העונה הראשונה שלו בליברפול הייתה מוצלחת, ובעזרת השערים שלו בטורניר ליגת האלופות, זכתה ליברפול בגביע זה בפעם החמישית בתולדותיה. לאורך הטורניר הוא הבקיע שער נגד יובנטוס בוולה מ-30 מטרים לחיבור. בנוסף, הבקיע גרסיה את השער שהעלה את ליברפול לגמר – במשחק הגומלין מול צ'לסי. בעונה הראשונה שלו באנפילד הוא הבקיע 13 שערים וסיים כמלך השערים יחד עם סטיבן ג'רארד – קפטן הקבוצה. בעונתו השנייה בליברפול הוא הבקיע 11 שערים. לאחר שעזב את ליברפול חזר לאתלטיקו מדריד, ולאחר מכן שיחק גם בראסינג סנטנדר. בשנת 2010 עבר לפנאתינאיקוס היוונית, וכעבור שנה עבר לשחק בליגת העל המקסיקנית. בשנת 2013 פרש ממשחק פעיל. בספטמבר 2014 חזר גרסיה מפרישה וחתם בקבוצת אתלטיקו קולקטה מליגת ה-ISL ההודית עמה זכה באליפות הליגה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל. ב-16 בינואר 2016 חזר לשחק כדורגל כשאר חתם בסנטרל קואסט מארינרס(אנ') מליגת העל האוסטרלית. לואיס גרסיה שיחק גם בנבחרת ספרד, כולל במשחקי מונדיאל 2006, ובסך הכל לזכותו 20 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש ארבעה שערים. גרסיה וכוכבי כדורגל נוספים שפרשו ממשחק פעיל חתמו בשנת 2018 על חוזה פרסומי עם חברת MyHeritage שבמסגרתו נדגמו ומופה הדנ"א שלהם לצורך הרחבת החשיפה של הציבור הכללי לגנטיקה ושירותי החברה. לפי תוצאות הבדיקה שלו גרסיה הוא 84.7% איברי, 11.3% יהודי-ספרדי ו-4% ממקור של עמי האי הבריטי, את תוצאת הבדיקה שלו פרסם עם חולצה שעל גבה נכתב במקום מספר השחקן כי הוא "11.3% יהודי-ספרדי", כשהוא עצמו מביע כי "לא היה לו מושג מעולם שהוא ממוצא יהודי". מדיה וקבצים בנושא לואיס גרסיה בוויקישיתוף לואיס גרסיה, ברשת החברתית פייסבוק לואיס גרסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואיס גרסיה, ברשת החברתית אינסטגרם לואיס גרסיה, באתר Transfermarkt לואיס גרסיה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) לואיס גרסיה, באתר Soccerway לואיס גרסיה, באתר BDFutbol לואיס גרסיה, באתר WorldFootball.net לואיס גרסיה, באתר National Football Teams לואיס גרסיה, באתר FootballDatabase.eu Luis Garcia discovers his roots with MyHeritage DNA, MyHeritage - Football DNA (באנגלית) Luis Garcia, Spanish, I knew. But Jewish? Never saw that coming! Watch me get my @MyHeritage DNA results and discuss football rivalries at https://footballdna.myheritage.com/  #MyHeritageDNA #FootballDNApic.twitter.com/kyXjrhpjys, @luchogarcia14, ‏2018T11:50 (באנגלית)
ספר משפטים

ספר משפטים הוא הספר השלוש עשרה בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם משנה תורה. בספר זה ממשיך הרמב"ם לעסוק במצוות שבין אדם לחברו, אך בדינים שאין בתחילת עשייתם נזק. כגון: דיני שומרים. הרמב"ם מגדיר את תוכן הספר: "ספר שלושה עשר – אכלול בו מצוות שבין אדם לחברו, בשאר דינין שאין בתחילתן היזק כגון שומרין, ובעלי חובות, וטענות וכפירות. וקראתי שם ספר זה ספר משפטים". כדרכו בספרי משנה תורה פותח הרמב"ם גם את ספר משפטים בפסוק. הפסוק איתו בוחר הרמב"ם לפתוח את ספר משפטים הוא פסוק מספר תהילים: "אוֹדְךָ בְּיֹשֶׁר לֵבָב, בְּלָמְדִי מִשְׁפְּטֵי צִדְקֶךָ". הלכות שכירות. הלכות שאלה ופיקדון. הלכות מלווה ולווה. הלכות טוען ונטען. הלכות נחלות. בספר שופטים כלולים 23 מצוות, מתוכם: 11 מצוות עשה ו-12 מצוות לא תעשה. חלוקת המצוות על פי סדר ההלכות: הלכות שכירות – נכללו בו 7 מצוות, מתוכם: 3 מצוות עשה ו-4 מצוות לא תעשה: (א) דין שכיר ושומר שכר. (ב) ליתן שכר שכיר ביומו. (ג) שלא יאחר שכר שכיר אחר זמנו. (ד) שיאכל השכיר מן המחובר שיעשה בו. (ה) שלא יאכל השכיר מן המחובר שלא בשעת גמר מלאכה. (ו) שלא יוליך השכיר בידו יתר על מה שאכל. (ז) שלא יחסום שור בדישו, וכן שאר הבהמה. הלכות שאלה ופיקדון – נכללו בו 2 מצוות עשה: (א) דין השואל. (ב) דין שומר חינם. הלכות מלווה ולווה – נכללו בו 12 מצוות, מתוכם: 4 מצוות עשה ו-8 מצוות לא תעשה: (א) להלוות לעני ומך. (ב) שלא ייגוש אותו. (ג) לנגוש את הנוכרי. (ד) שלא ימשכן בעל חוב בזרוע. (ה) להחזיר המשכון לבעליו, בזמן שהוא צריך לו. (ו) שלא יאחר המשכון מבעליו העני, בעת שהוא צריך לו. (ז) שלא יחבול אלמנה. (ח) שלא יחבול כלים שעושים בהן אוכל נפש. (ט) שלא ייתן המלווה בריבית. (י) שלא ילווה הלווה בריבית. (יא) שלא יתעסק אדם בין מלווה ולווה בריבית, ולא יעיד ביניהן ולא יכתוב שטר ולא יערוב. (יב) ללוות מן הנוכרי ולהלוותו בריבית. הלכות טוען ונטען – מצות עשה אחת, והיא דין טוען ומודה או כופר. הלכות נחלות – מצות עשה אחת, והוא דין סדר נחלות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נושאי כליו של הרמב"ם: מגיד משנה כסף משנה לחם משנה משנה למלך מגדל עוז הגהות מיימוניות אחרונים: אור שמח – הרב מאיר שמחה הכהן. אבן האזל – הרב איסר זלמן מלצר. מהדורות מבוארות: משנה תורה המבואר להרמב"ם – מפעל משנה תורה. משנה תורה להרמב"ם המבואר – הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ). רמב"ם המבואר – עוז והדר. רמב"ם הערוך – הרב יעקב פרץ בלומינג. משנה תורה, ספר משפטים באתר HebrewBooks. ספר משפטים באתר מפעל משנה תורה. בהקדמה למשנה תורה. כיוון שבדיני היזק עסק כבר בספר נזיקין. תהילים קי"ט פסוק ז.
גאורגה חאג'י

גאורגה חאג'י (ברומנית: ‏Gheorghe Hagi‏Ⓘ‏; נולד ב-5 בפברואר 1965 בסצ'לה, מחוז קונסטנצה, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת פארול קונסטנצה מליגת העל הרומנית. הוא בן למשפחה של ארומנים והוא פעיל בחיי קהילות הארומנים ברומניה. חאג'י הוא מלך השערים של נבחרת רומניה בכדורגל, והוא נחשב בעיני רבים ככדורגלן הרומני הטוב אי פעם; כמו גם כאחד הקשרים ההתקפיים הטובים ביותר בדורו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עד אוגוסט 1983 חאג'י שיחק במסגרת הנבחרת עד גיל 16, ארבעה משחקים, במסגרת הנבחרת עד גיל 17, 13 משחקים והבקעה אחת ובמסגרת הנבחרת עד גיל 18, 32 משחקים ותשעה שערים. ב-10 באוגוסט 1983 הופיע במסגרת הנבחרת הבוגרת במשחק ידידותי, באוסלו, נורווגיה. ב-16 באוקטובר 1985 נבחר לתפקיד קפטן נבחרת רומניה במשחק נגד צפון אירלנד בשלבים המוקדמים של גביע העולם בכדורגל. בהמשך שימש חאג'י כקפטן נבחרת רומניה ב-65 משחקים, משחקו האחרון היה הפסד 0:2 לאיטליה ברבע גמר יורו 2000, כשקיבל כרטיס אדום על התחזות[דרושה הבהרה] ברחבה. עד פרישתו מהנבחרת הלאומית ב-24 באפריל 2001. במהלך 19 שנות פעילותו בנבחרת לקח חלק בשני טורנירים של גמר הגביע העולמי, בשנת 1994 בארצות הברית ובשנת 1998 בצרפת. בנובמבר 2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א, נבחר חאג'י לכדורגלן הזהב של רומניה. בשנת 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא גאורגה חאג'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאורגה חאג'י (באנגלית) גאורגה חאג'י, ברשת החברתית פייסבוק גאורגה חאג'י, באתר Transfermarkt גאורגה חאג'י, באתר Soccerway גאורגה חאג'י, באתר BDFutbol גאורגה חאג'י, באתר WorldFootball.net גאורגה חאג'י, באתר National Football Teams גאורגה חאג'י, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מיכאל יוכין‏, קרן אור בתוך החושך: גאורגה חאג'י חוגג אליפות היסטורית כמאמן בליגה הרומנית, באתר וואלה, 16 במאי 2017 אתר החברה התרבותית הארומנית ברומניה ערך זה הוא קצרמר בנושא מאמני כדורגל ובנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי טסמן

אלי טסמן (נולד בשנת 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, דיפלומט ומנהל ישראלי. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מטה יחידה 8200, ולאחר שחרורו שירת כשגריר ישראל בקזחסטן ובקירגיזסטן. טסמן נולד בעיר מינסק ועלה לארץ ישראל דרך פולין יחד עם הוריו, בוריס והינדה, בשנת 1957. הוא בוגר בית הספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל בשנת 1968 לקורס טיס (צה"ל). בשנת 1969 עבר ליחידה 8200, בה עבר מסלול מקצועי ופיקודי, במהלכו פיקד על בסיסים ומרחבים, בצפון, המרכז ובסיני. בשנת 1988 מונה לראש מטה היחידה בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו יצא לשליחות מטעם ארגון נתיב (לשכת הקשר) והסוכנות היהודית במדינות ברית המועצות לשעבר, והיה שותף למבצעי הגדולים של העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. בשנות האלפיים עבד במטה "נתיב" בתפקידי ראש חטיבה. בין השנים 2012–2015 שימש כשגריר ישראל בקזחסטן וכשגריר לא תושב בקירגיזסטן. בתפקידו זה חיזק את הקשרים בין המדינות ויזם פרויקטים משותפים בין הממשלות. טסמן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר קורס מנהלים בכירים מטעם הטכניון. אימו, הינדה נחמצ'יק-טסמן, הייתה בתקופת מלחמת העולם השנייה לוחמת בגדוד הפרטיזנים היהודי של שלום זורין, "יחידת זורין (קבוצת התנגדות)", שפעל ביערות ובביצות בלארוס, והצילה עשרות רבות של בני עירה ממוות. הרומן הביוגרפי "מרק עורב" נכתב על פי יומניה הכתובים של הינדה טסמן ועל פי סיפורו של בוריס טסמן. בוריס זיידמן, "מרק עורב", בהוצאת: נהרייה: האדם הכותב, תשע"ב 2012, (330 עמודים). יוסי מלמן, מועמד לא פוליטי לנתיב, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2005 עדותה של הינדה טסמן, חברת יחידת הפרטיזנים של זורין, באתר יד ושם. יד ושם: מדליקי המשואות תשע"ד (2014): הינדה טסמן הינדה-טסמן, באתר יד ושם הינדה-טסמן, באתר "הלוחם היהודי"
בריאנצה

בריאנצה (באיטלקית: Brianza, נהגה: briˈantsa, בלומברדית: Brianza, נהגה: briˈãː(t)sa) הוא אזור גאוגרפי, היסטורי ותרבותי באיטליה, למרגלות הרי האלפים, בצפון-מערב לומברדיה, בין מילאנו לאגם קומו. באיטלקית, בריאנצה תחתית מכונה בסה בריאנצה (bassa Brianza) ובריאנצה עילית מכונה אלטה בריאנצה (alta Brianza). המילה בריאנצה עשויה להיות נגזרת מהמילה הקלטית brig (גבעה), או מהמילה הלטינית Brigantia שמקורה בכמה מושבות של בריגנטס, או Brigantii, תת-שבט קלטי מהאלפים שעבר רומניזציה אחרי שפלישות הברברים נדדו למקומות אחרים. על פי מסורת אחרת, כאשר המנהיג הקלטי בלובסוס ייסד את מילאנו, סגנו בריאנטיאו כבש את האזור הגאוגרפי מסביב, שנקרא על שמו בריאנטיה או בריאנצה. בריאנצה משתרעת מאזור קאנצו, צפונית למונצה (כ-14 ק"מ ממילאנו), עד נהר סבסו במערב ונהר אדה במזרח. החלקים הדרומיים והמערביים של חבל הארץ מישוריים ברובם, בעוד שהחלקים הצפוניים והמזרחיים הרריים. בריאנצה מקיפה חלק מהאזור המנהלי של נפת מונצה-בריאנצה, חלק מהאזור המנהלי של נפת לקו, חלק מהאזור המנהלי של נפת קומו וחלק מנפת מצילאנו. השפה העיקרית המדוברת באזור זה היא איטלקית ובמידה פחותה ניב של השפה הלומברדית. בריאנצה מאוכלסת בצפיפות, עם כ-1,372 תושבים לקמ"ר, אך בכל זאת נותרה פורייה להפליא למטרות חקלאיות. בשל אופיה ההררי, בריאנצה נחשבת כאתר נופש מועדף על תושבי מילאנו. כלכלת האזור כוללת ייצור רהיטים וכלי עבודה. סביב האזור התפתחה תעשייה טכנולוגית ענפה בשנים האחרונות. בצפון-מזרח: גבעות ועמקים באזור אגם גרלייט, עד תחילתו של נהר למברו באזור ההר מונטה סן פרימו. בצפון-מערב: גבעות המקיפות את מקור נהר הלמברו עד לקומונת טברנריו (שממוקמת בסמיכות לאגם מונטורפונו), הגבול הדמיוני נמשך לאורך הקומונות ליפומו-קפיאגו אינטימיאנו-סנה קומסקו-קזנטה קון ברנאטה ומסתיים במקורות נהר הסבסו. בדרום: הגבול הדמיוני מתחיל בקומונת לימביאטה, ממשיך דרך העיריות שלאורך תעלת וילורסי עד למפגש של התעלה עם נהר האדה. במזרח: הגבול הדמיוני מתחיל בנהר האדה, ממשיך באגמים של גרלטה ואולגינטה, ומסתיים במימי תעלת וילורסי. במערב: הגבול הדמיוני מתחיל בנהר הסבסו שם הוא חוצה את תעלת וילורסי. אזור בריאנצה המודרני יושב לראשונה באלף ה-2 לפנה"ס לפני הספירה או אפילו קודם לכן. בריאנצה ממוקמת בלומברדיה, האזור שנקרא על שם הלומברדים, שהגיעו בסביבות שנת 570 לספירה, לאחר התפשטות הקלטים ורומא. התפשטות הנצרות בבריאנצה מתוארכת למאה ה-3 לספירה, הרבה בזכות פועלו של אמברוזיוס. אוגוסטינוס מהיפו (כפי שהעיד על עצמו בחיבורי הווידויים שלו) התגורר ברוס קאסיאקום (כיום קאסאגו), בתקופה שלאחר המרתו ורגע לפני הטבלתו על ידי אמברוזיוס. בימי הביניים שלטו באזור הקתרים, ההומיליאטים והתנועה הדתית פטריה במספר עיירות בבריאנצה. הפרנציסקנים פרחו במקום ונשארו עד היום. רוב האזור דבֵק בטקס האמברוזיאני של הכנסייה הקתולית עם האפיפיור ברומא. בריאנצה הייתה ביתם של דמויות מכובדות רבות בדת, בשירה, בפילוסופיה ובהיסטוריה של הרפואה, ביניהן: ג'וזפה פאריני - משורר פיוס האחד עשר - אפיפיור צ'זארה קאנטו - היסטוריון פיירו קורטי - רופא לואיג'י ג'וסאני - תאולוג ג'ובאני בטיסטה סקאלבריני - בישוף אלברטו דה ג'וסאנו - מצביא אריברט, הארכיבישוף של מילאנו - ארכיבישוף פיליפו טוראטי - סוציולוג סימונה ברמבילה - נזירה קתולית סרג'יו סלה - כדורגלן מדיה וקבצים בנושא בריאנצה בוויקישיתוף Canale Villoresi Adda park
יצחק ברקת

יצחק ברקת (איז'ו; 10 בדצמבר 1923 – 30 ביוני 2018) היה שחקן תיאטרון ובמאי ישראלי יליד רומניה. מזכיר אגוד השחקנים והבמאים בהסתדרות. נולד בשם איזק ברוקמאייר בעיר בקאו שבמולדובה. היה חניך "השומר הצעיר". למד משחק אצל ביאטה פרדנוב, מתלמידותיו של מקס ריינהרדט, באקדמיה לאמנויות התיאטרון בבוקרשט (1942–1944). שיחק על במת התיאטרון היהודי באראשאום, בבוקרשט (1942–1946). עלה לארץ-ישראל ב-1946, באניית המעפילים אנצו סרני. עם עלותו ארצה, הצטרף לקיבוץ גת. את שרותו הצבאי התחיל בצ'יזבטרון – הלהקה הצבאית של הפלמ"ח, בהמשך הצטרף ללהקת הכרמל (1947–1950). בשנת 1951 הצטרף לתיאטרון "הבימה". את עיקר פעולתו האמנותית עשה, במשך כעשרים שנה, בתיאטרון הלאומי הבימה. בנוסף שיחק גם בהפקות בתאטרונים המטאטא, זווית, השדרה, גיורא גודיק, תיאטרון חיפה, אורנה פורת לילדים ולנוער, שמונה וחצי, צוותא, המרתף. כשחקן הופיע בהצגות "בדרך לאילת", "אגדת שלושה וארבעה", "אדון בידרמן", "אופרה בגרוש", "מירל'ה אפרת", "ברווז הפרא", "חתולה על גג פח לוהט", "המצודה", "זעקי ארץ אהובה", חנה סנש, "הסוחר מוונציה", "אירמה לה דוס", "השושנה המקועקעת", "ביקור הגברת הזקנה", ממלא המקום, המצוד המלכותי של השמש, המרפסת, תרדמת השבויים, "מותו של סוכן", "שנים עשר המושבעים", "יוליוס קיסר", "חדוה ואני", מלחמה ושלום, המכתב האבוד, "צוואתו של כלב", השפן לשלטון, משפטה של מרי דוגן. ב-1970 העלה הצגת יחיד - "יצחק ברקת שמח בחלקו". ברקת השתתף במספר סרטים, ביניהם "הם היו עשרה" (1960), "999... עליזה מזרחי" (1967), "לנה" (1982) ובסדרת הטלוויזיה עברית בסימן טוב. ביים את ההצגות "מר בטטה" (באמצע שנות ה-60 במסגרת תיאטרון "שמונה וחצי" (בית הספר לאמנויות הבמה של "סמינר הקיבוצים") ו"יוצאי דופן" – ערב מערכונים ופזמונים, בתיאטרון. בשנת 1962 ביים עבור להקת פיקוד מרכז את התוכנית "חיילים יצאו לדרך". ביים עשרות הצגות בחוגים דרמטיים לנוער. כתב את המחזה "בעוד שבועיים בכנרת", והעלה אותו בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שבה גם ניהל את החוג הדרמטי. שימש כמזכיר אגוד השחקנים והבמאים של הסתדרות העובדים הכללית במשך 14 שנה. עם פרישתו נבחר ליושב-ראש האגוד. כאשר הוקמה "אשכולות" בשנת 1983, התבקש על ידי המנכ"ל, אילי גורליצקי, להצטרף להנהלתה, תפקיד בו שימש במשך כעשרים שנה. הוציא לאור שני ספרי שירה דו-לשוניים (עברית-רומנית) וספר שירה ברומנית. יצחק ברקת נפטר ב-2018 ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. דו-לשוניים: עברית-רומנית נפשי-ישובב, 1984 קניות ‏, (poezii) Târguieli ‏; 1988 ברומנית יד-ביד, 1992 יצחק ברקת, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב יצחק ברקת, באתר זמרשת יצחק ברקת, באתר MusicBrainz (באנגלית) יצחק ברקת, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב פרטים, בארכיון תיאטרון הבימה יצחק ברקת, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" האזנה לשירי יצחק ברקת, באתר זמרשת יצחק ברקת (1923-2018), דף שער בספרייה הלאומית