laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tagged Image File Format

Tagged Image File Format (בראשי תיבות TIF או TIFF, לפעמים מתורגם כקובץ "טיף") הוא פורמט אחסון (container) לקובצי תמונות מפת סיביות. שיטת המיפוי של TIFF מבוססת על פיקסלים והיא כוללת תמיכה בריבוי שכבות. TIFF הוא פורמט גמיש יחסית, אשר יכול להכיל קבצים באיכות גבוהה, תומך בצבעים מ־1 ועד 24 ביט, תומך ברקע שקוף, שומר את המידע על התמונות, תומך בכמה אלגוריתמים של דחיסה ללא איבוד מידע וניתן לשימוש במכשירי ובתכנות פקס, סורקים, מדפסות ותכונות לזיהוי כתב או לפרוק ועיבוד תמונה. לכן הוא פופולרי בקרב גרפיקאים, בדפוס, צלמים ובתעשיית ההוצאה לאור. הפורמט נוצר ופותח במקור בשנות השמונים על ידי חברת אלדוס (Aldus) לשימוש בתוכנת הוצאה לאור שולחנית מתוצרתה וכיום הוא בבעלות חברת אדובי מערכות (Adobe Systems). קובץ תמונה מדיה וקבצים בנושא Tagged Image File Format בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Tagged Image File Format (באנגלית) מפרט ומשאבים באתר אדובי אוסף קובצי TIFF בוויקישיתוף. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוי אמיתי

לוי אמיתי הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב, שירת כראש חטיבת האבטחה באגף שיטור וביטחון. אמיתי החל את שירותו במשטרת ישראל כשהתגייס לימ"מ ושירת ביחידה כלוחם וכקצין. שימש מפקד מחלקה וסמ"פ של פלוגה כ"ג במג"ב, פלוגה ארצית שהייתה אחראית על הפרות סדר. ב-1993 מונה למפקד גזרת השפלה וב-1995 למ"פ מג"ב קלקיליה ומפקד מג"ב שכם. ב-1998 מונה לקצין אג"ם של מג"ב ירושלים, ב-2004 מונה למפקד מג"ב עוטף ירושלים. ב-2006 מונה למפקד מרחב מג"ב מרכז וב-2009 למפקד מרחב מג"ב איו"ש. ב-2012 מונה לראש חטיבת האבטחה באגף שיטור וקהילה. לוי פרש מהשירות ב-2016. בתקופת כהונתו של אמיר אוחנה כשר לביטחון הפנים כיהן כיועצו לענייני משטרה. ריאיון עם תנ"צ לוי אמיתי באתר פורטל המצודה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוי אמיתי".
ויליאם הנרי ודינגטון

ויליאם הנרי ודינגטון (William Henry Waddington)‏, 11 בדצמבר 1826 - 13 בינואר 1896, היה ארכאולוג, דיפלומט ומדינאי צרפתי. וילאם הנרי ודינגטון נולד במחוז אר ולואר, בצרפת, כבנו של אנגלי עשיר שהתאזרח בצרפת ואם סקוטית, אן לבית צ'ישולם,. לאחר לימודים בפריז נשלח ודינגטון ללמוד בבית הספר "רוגבי", באנגליה והמשיך לטריניטי קולג' (קיימברידג'), שם הצטיין בלימודיו וגם במרוצי חתירה. הוא שב לפריז ונשא לאישה את הסופרת האמריקאית מרי אלסופ קינג. לזוג היה בן אחד, פראנסיס ריצ'רד. ודינגטון הקדיש את עצמו למחקר ארכאולוגי ולשם כך נסע לאסיה הקטנה, ליוון ולסוריה ואת חוויותיו כתב בשני ספרי זכרונות. מ-1870 היה פעיל בפוליטיקה הצרפתית, ב-1871 נבחר לפרלמנט הצרפתי, בשנת 1873 היה שר החינוך של צרפת ובפעם נוספת שר חינוך בשנים 1876-1877. בין השנים 1877-1879 היה שר חוץ ונציג צרפת בקונגרס ברלין וב-1879 הגיע למשרת ראש ממשלת צרפת והחזיק בה מ-5 בפברואר עד 28 בדצמבר. ב-1883 הסכים להתמנות שגריר בלונדון ושימש בתפקיד זה עד 1893. מדיה וקבצים בנושא ויליאם הנרי ודינגטון בוויקישיתוף ויליאם הנרי ודינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם הנרי ודינגטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קנגורו אפור מזרחי

קנגורו אפור מזרחי (שם מדעי: Macropus giganteus) הוא יונק כיס אשר מצוי בדרום ומזרח אוסטרליה. גובהו כ-2 מטר; הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות: משקלם כ-50 עד 66 ק"ג, בעוד משקלן של הנקבות הוא כ-17 עד 40 ק"ג. שמו המדעי של המין, Macropus giganteus ("גדל-רגל ענק"), מטעה: הקנגורו האדום, גדול ממנו. זהו מין היונק האוסטרלי הכבד ביותר, והשני בגודלו. כמו שאר מיני הקנגורו, מין זה פעיל בעיקר בלילה ובשקיעה. בתי הגידול המועדפים עליו הן ערבות עם שיחים, שמספקים מחסה מפני השמש. הקנגורו חברותי, והקבוצות כוללות בדרך כלל 2–3 נקבות ומספר דומה של זכרים, כאשר אחד מהזכרים דומיננטי יותר. פרטים דומיננטיים מקבלים גישה למקורות מזון טובים יותר ואזורים מוצלים יותר מאשר הפרטים המשניים. למרות זאת, הקנגורואים אינם טריטוריאליים, ומאבקים מתרחשים רק כאשר הנקבות מיוחמות. לקנגורו האפור המזרחי יש עונת רבייה מוגדרת, באביב ובקיץ המוקדם, בשונה משאר מיני הקנגורו. נולד בדרך כלל גור אחד בכל היריון (אם כי עשויים להיוולד תאומים), ההיריון נמשך כ-34 עד 38 ימים, והלידה מתרחשת בדרך כלל בקיץ. הנקבה יכולה לייצר שני סוגי חלב - לגור הצעיר יותר ולבוגר יותר - בו זמנית; היא אף יכולה לייצר כמויות חלב לפי הכמות שלה הגור זקוק. הגור תלוי באמו כ-550 ימים לאחר לידתו, לאחריהם הוא נגמל. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 17–28 חודשים; הזכרים בוגרים בגיל כ-25 חודשים.מצב המין הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא קנגורו אפור מזרחי בוויקישיתוף קנגורו אפור מזרחי, באתר ITIS (באנגלית) קנגורו אפור מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) קנגורו אפור מזרחי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קנגורו אפור מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) קנגורו אפור מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשיקת הבושה

נשיקת הבושה (בלטינית: Osculum infame) הוא שמו של טקס ברכה, שלפי אמונה שרווחה בתקופת ציד המכשפות, נערך על ידי המכשפה כאשר היא נפגשת עם השטן. במהלך הטקס, המכשפה נושקת לפי הטבעת של השטן, המתפקד כפה נוסף שלו. נשיקה זו מאפשרת לשטן לפתות נשים, ומסמלת כניעה וסגידה אליו. הטקס היווה בסיס להאשמת נשים בכישוף והעדפת השטן על פני האל. על בסיס האשמה זו, נשים רבות הוצאו להורג על ידי הכנסייה הקתולית במאות ה-16 וה-17. לאורך ההיסטוריה, המכשפות לא היו היחידות שהואשמו בכישוף מסוג זה: קיימים תיאורים של טקסים פגאניים ויהודיים בתקופת האימפריה הרומית, הסוגדים לראש של חיה ויוצרים מגע עם איבר מגונה של מנהיגם. נשיקה כאות סגידה מתוארת אף בסיפורי הנצרות, בהם מריה מגדלנה שוטפת את רגליו של ישו עם דמעותיה, ונושקת להן. לעומת זאת, המכשפות נשקו לאחוריו של השטן כאות השפלה והפגנת נאמנות אליו, ונטישת דרכי האל. בעיני החברה האירופאית בתקופה זו, מגע אוראלי עם ישבן נחשב לאקט לא נקי, בדומה ליחסים מיניים עם בעלי חיים. אנשים אשר נחשבו ל'סוטים' נודו מחייהם המשפחתיים והחברתיים. יחס החברה כלפי פעילות זו יכול לספק הסבר להאשמת המכשפות בטקס, ולכך שכמעט ולא קיימים וידויים של השתתפות בטקס, גם מפי נשים שהודו בפעילותן כמכשפות. תעודות מהעיר אייכשטאט בגרמניה בין השנים 1617–1631, מתארות את חברותיהן של הנאשמות מבקרות אותן בבניין העירייה, שם נכלאו, ואף שותות איתן בירה. ביקורי החברות וניסיונותיהם של בעלי הנאשמות לשחרר אותן, מעידים על כך שהאוכלוסייה לא האמינה כי הנשים אכן השתתפו בטקסים אלו. בתחקורים עצמם, המכשפות הודו לפעמים על קיום מפגשים מסוימים, אשר זוהו עם מפגש ה'שטן'. אך המפגשים תוארו כמאורגנים ונורמטיביים למדי, ואף כללו אוכל ושתייה. ציד המכשפות התרחש בהיקפו הרחב ביותר בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית, בה התערערה הנצרות הקתולית מן היסוד. דעת המחקר היא כי הנשים אשר הואשמו בכישוף היו כאלו שמרדו בכנסייה הקתולית, כחלק מן ההתנגדות אליה. הטקס הבזוי בעיני כל, בו המכשפה מדביקה עצמה בחוסר ניקיון ובהמיות, הופץ על ידי הכנסייה על מנת לספק סיבה לנידוי, ולגיטימציה להוצאתן להורג. ציד מכשפות פטיש המכשפות פרידריך שפה אנאלינגוס שק לי בתחת Durrant, Jonathan (2005), "The osculum infame", in Harvey, Karen (ed.), The Kiss in History, Manchester University Press, ISBN 978-0-7190-6595-8 Karen Harvey, The Kiss in History, Manchester University Press, 2005, עמ' 37-44 Karen Harvey, The Kiss in History, Manchester University Press, 2005, עמ' 45-53 Norman Cohn, Europe’s Inner Demons, Basic Books, .INC., Publishers, 1975, עמ' 101-164
הנס באואר

הנס באואר (בגרמנית: Hans Bauer;‏ 16 בינואר 1878 - 6 במרץ 1937) היה בלשן גרמני שעסק בחקר השפות השמיות. נולד בגרסמנסדורף(גר') שבבוואריה לאדם באואר, שהיה חוואי בגרסמנסדורף, ולברברה וגנר. ב-4 באוגוסט 1920 נישא לאויגניה קרשבאומר. למד תאולוגיה ושפות שמיות באוניברסיטת האלה, ובשנת 1922 מונה שם לפרופסור לשפות השמיות. בשנת 1910 יצא לאור ספרו של באואר Die Tempora im Semitischen, שעסק במערכת הזמנים בשפות השמיות. בספר זה העלה באואר את ההשערה שבפרוטושמית הייתה צורת פועל אחת ויחידה, שמקבילה לאימפרפקטום בעברית המקראית (יִקְטֹל). צורת הפרפקט השמית-מערבית (קָטַל) התפתחה מצורה שמנית. בספרו Zur Frage der Sprachmischung im Hebräischen, שיצא לאור ב-1924, עסק באואר בבעיית מוצאה של השפה העברית. לפי שיטתו, העברית היא שפת כלאיים המורכבת משני רבדים: רובד כנעני קדום, הקרוב לאכדית, ורובד מאוחר. יחד עם פונטוס ליאנדר כתב באואר את הספר Historische Grammatik der hebräeischen Sprache des Alten Testaments, דקדוק היסטורי של העברית המקראית. חיבור זה, שיצא לאור ב-1922, מהווה עד היום ספר יסוד בתחום. באואר וליאנדר כתבו יחדיו גם את הספר Grammatik des Biblisch-Aramaeischen, דקדוק הארמית המקראית, שיצא לאור בשנת 1927. בשנת 1930 הרים באואר תרומה חשובה לפענוח הכתב האוגריתי. ‎ Hans Jacob Polotsky, "Bauer, Hans", Encyclopaedia Judaica, 2007. Gale Virtual Reference Library . Hans Wehr, "Hans Bauer", Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft 91 (1937), 175–184 (בגרמנית) Hans Wehr, "Bauer, Hans", Deutsche Biographie (בגרמנית) Holger Gzella: "Hans Bauer und die historisch-vergleichende Semitistik," in: Otto Jastrow et al. (eds.), Studien zur Semitistik und Arabistik. Festschrift für Hartmut Bobzin zum 60. Geburtstag. Wiesbaden: Harrassowitz 2008, pp. 141–182. (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
AutoPlay

AutoPlay היא תכונה שהתקבלה לראשונה בווינדוס 98, הבוחנת במדיה נתיקה שהתגלה שחוברה מחשב את התוכן שבה, ומכינה ומציגה את התוכניות המתאימות להפעלה התוכן. הרעיון שב-AutoPlay קרוב לרעיון של תכונת מערכת ההפעלה AutoRun.‏ AutoPlay נוצרה כדי להקל על שימוש בציוד הקפי כדוגמת נגני MP3, כרטיסי זיכרון, התקני אחסון מבוססי USB, ואחרים, על ידי הפעלה אוטומטית של התוכנות הדרושות לגשת ולהציג את תוכן ההתקנים. AutoPlay יכול לפעול באופן מתקדם יותר על ידי חומרה ותוכנה תואמים. AutoRun AutoPlay in Windows XP, MSDN Magazine, November 2001 Implement an Autoplay Handler, CodeProject Using Hardware AutoPlay, Microsoft, MSDN ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
WIN.INI

WIN.INI הוא קובץ INI בסיסי שהיה בשימוש במערכות הפעלה שונות של Microsoft Windows החל מחלונות גרסה 3.11, ואחסנה הגדרות בסיסיות השייכות לזמן האתחול. כברירת מחדל, הגדרות הגופנים, מנהלי התקני התקשורת, רקע שולחן העבודה, שומר המסך, והשפה, מאוחסנים ב-WIN.INI על ידי חלונות 3.x. הרבה מהגדרות אלו נשארו גם בחלונות 9x, למרות שהתחילה מגמה להעביר את ההגדרות אל ה-Registry של חלונות. חלונות XP עדיין הכירה ברשומות ה-WIN.INI, וזאת כדי לספק תאימות לאחור עם יישומים ישנים הפועלים על ארכיטקטורת 16 ביט, ובעת התקנתה, התווסף הקובץ אוטומטית כשהוא ריק מתוכן. בחלונות ויסטה וב-7 קובץ ה-WIN.INI הוסר לחלוטין. לפני חלונות 3.x, לא היה מקובל לאחסן הגדרות יישומים בקובצי ".INI", וביציאת חלונות 3.0 לשוק ב-1990, מיקרוסופט קידמה את הרעיון של קובצי ".INI" פרטיים, ותוכנות יכלו לאחסן הגדרות, בקבצים שבתיקיות התוכנה שלהם. כיום מיקרוסופט ממליצה לאחסן הגדרות בשיטות אחרות שהיא מציעה. WIN.INI ו-SYSTEM.INI נכללים בגרסאות מודרניות של חלונות המבוססות על יישומים של 16 ביט. יישום של 16 ביט עשוי שלא לפעול כשורה עם אחד מהקבצים לא נמצא בנתיב "C:\Windows". מיקרוסופט ארזה שני עורכי טקסט מיוחדים לקובצי הגדרות ליבה (כדוגמת WIN.INI,‏ SYSTEM.INI,‏ CONFIG.SYS, ו-AUTOEXEC.BAT) עם מערכות ההפעלה שלה. Sysedit הוא עורך טקסט מסוג MDI, הפותח את כל הקבצים שהוזכרו בו זמנית, וזמין בכל גרסאות חלונות, החל מחלונות 3.x.‏ MSConfig היא תוכנה פשוטה יותר, המאפשרת למשתמש לגרום לקריאה או אי קריאה, של מנהלי התקנים, ותוכניות בעליית המערכת, על ידי הקבצים שנזכרו, וכן על ידי מפתחות ה-Registry,‏ "Run", "RunEx", ו-"RunOnce". ‏MSConfig נכללה מחלונות 98 והלאה, חוץ מחלונות 2000. MSConfig Vista and win.ini?‎ INFO: When to Use WIN.INI or a Private INI File ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Xorg.conf

xorg.conf הוא קובץ המשמש להגדרת שרת X.Org. בדרך כלל הוא ממוקם בנתיב /etc/X11/xorg.conf, אך המיקום עשוי להשתנות. זמן רב הייתה עריכת xorg.conf הכרחית לפעילות תקינה להתקנים בעלי קלט מתקדם, ותצוגת צגים מרובה. דבר זה היווה מכשול משמעותי לשימושיות הקובץ. במערכות מודרניות העריכה נחוצה לעיתים רחוקות, בשל יכול ההחלפה חמה של קלט, והרחבת XRandR ששולבה בשחרור החדש של X.org. התקנים מסוימים עדיין דורשים עריכה ידנית, ובכללם רכיבים המשתמשים במנהלי התקנים קניינים, עשויים לדרוש תצורה מפורשת, על מנת ש-Xorg יטען אותם. X11 דף ה-MAN של Xorg.conf ניתן לראות באמצעות הפקודה "man xorg.conf" את המיקומים האפשריים לקובץ ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובץ INF

קובץ INF הוא קובץ להתקנת תוכנה או מנהל התקן, שבשימוש מערכות ההפעלה של חלונות. הקובץ שכיח בהתקנת מנהלי התקנים לרכיבי חומרה. לחלונות יש את התוכנה IExpress, המשמשת ליצירת התקנה הנעזרת בקובצי INF. קובץ ה-INF מהווה חלק מה-Setup API של חלונות, ומ-Windows Installer היורשת שלה. בנתיב ב-C:\windows\inf מאוחסנים קובצי INF שונים. הקובץ בנוי כקובץ טקסט פשוט. המבנה של קובץ INF דומה למדי למבנה קובץ INI. הוא מכיל מקטעים המגדירים את אופן העתקת הקבצים, רישום מפתחות ב-Registry, וכדומה. כל קובצי ה-INF מכילים מקטע המציין את גרסת החלונות לה מיועד הקובץ ([Version]), וכן חתימה שבחלונות 9x היא $CHICAGO$ ובחלונות NT, 2000, וXP‏ היא$WINDOWS NT$. רוב שאר הקובץ מותאם באופן מיוחד לרכיב המותקן. קובץ INF יכול לדוגמה להכיל את השורות הבאות: [autorun] open=example.exe או [autorun] open=example.bat icon=cd.ico [1] ספריית MSDN הורדת רכיבים מהרשת עם קובץ INF ספריית MSDN] ‏*Standard Modem Command Sets and INFs אנגלית: "INF file" או "Setup Information file" -קובץ מידע התקנה ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובץ INI

קובץ INI הוא פורמט קובץ המהווה את התקן הרשמי לקובצי הגדרות, בפלטפורמות ותוכנות מסוימות. קובץ ה-INI מורכב ממבנה בסיסי המורכב מ"סעיפים" ו"מאפיינים". מ-MS-DOS ומערכות החלונות מבוססות ה-16 ביטים ומעלה, עד חלונות ME ו-2000 שימשו קובצי ה-INI כמנגנון המרכזי להגדרת מערכות הפעלה, ותכונות של יישומים מותקנים, כמו גופנים, מנהלי התקנים, הוספת קובצי הפעלה לתוכניות על שולחן העבודה, והפעלת תוכניות נדרשות בזמן עליית מערכת ההפעלה. קובצי INI גם משמשים תוכניות באופן כללי לאחסון הגדרות ייחודיות להן. בחלונות NT, קידמה מיקרוסופט את ה-Registry, והרחיקה את המפתחים משימוש בקובצי ה-INI. החל מגרסה זו השתמשו כל הגרסאות הבאות אף הן ברישום להגדרות מערכתיות, ויישומים שנבנו על שלד התוכנה .NET משתמשים בקובצי הגדרה מיוחדים הכתובים ב-XML. על אף השינויים שנעשו במרוצת השנים באופן הרישום, עדיין ניתן להשתמש בקבצים אלו בחלונות. השם קובץ INI מגיע מסיומת קובץ נפוצה .INI המהווה קיצור של המילה האנגלית "initialization" שמשמעותה אתחול. סיומות קובצי אתחול נוספות הן .CFG, ‏.conf ו- .TXT (במיוחד מופעים של הקובץ 'config.txt'). לינוקס ויוניקס משתמשות גם הן באותו פורמט קובץ. WIN.INI SYSTEM.INI קובץ INF ‏INI parser written in C++ ‏INI parser written in Objective-C. ‏INI parser written in Python. ‏INI parser/generator written in Common Lisp. ‏INI parser tutorial in Java. ‏The particular syntax allowed by a parser implementation called Cloanto ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת וולאס

אנדרטת וולאס הלאומית או האנדרטה הלאומית לזכר וולאס (באנגלית: National Wallace Monument), המכונה בקיצור אנדרטת וולאס (Wallace Monument), היא מגדל הניצב בראש גבעת אבי קרייג, בסמוך לסטירלינג שבסקוטלנד, המהווה אנדרטה לזכרו של ויליאם וולאס, הגיבור הלאומי הסקוטי בן המאה ה-13. המגדל הוקם במהלך המאה ה-19 מתרומות שנאספו, במטרה לעורר את המודעות הלאומית הסקוטית בתקופה זו. בין התורמים היו גם בני לאומים שונים ובהם מנהיג איטליה ג'וזפה גריבלדי. תחרות האדריכלים לתכנון האנדרטה החלה בשנת 1859, ואבן הפינה למבנה הונחה ב-24 ביוני 1861. המגדל הושלם בשנת 1869 על פי תוכניותיו של האדריכל ג'ון תומאס רוצ'יד, בעלות של 18,000 ליש"ט. גובהו של המגדל 67 מטרים והוא בנוי מאבן חול בסגנון ויקטוריאני נאו-גותי. 246 מדרגות מוליכות למרפסת התצפית בראש המגדל. המגדל ניצב בראש גבעת אבי קרייג, בסמוך למנזר קמבוסקנת', ממנו צפה ויליאם וולאס על צבאו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה המתקרב, לקראת קרב גשר סטירלינג. באנדרטה מוזיאון ובו מוצגים הקשורים לוולאס ובהם חרב וולאס, וכן במגדל "חדר גיבורים" בו מוצגים פסליהם של גיבורים לאומיים של סקוטלנד. בשנת 1996 הפסל טום צ'רץ' פיסל פסל המכונה "חירות" המבוסס על הסרט "לב אמיץ" המבוסס על סיפור חייו של וולאס. דמותו של וולאס בפסל התבססה על מראהו של מל גיבסון המככב בסרט. הפסל הוצב בכניסה לאתר בשנת 1997, הושחת פעמים רבות על ידי תושבי המקום והוסר בשנת 2008. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת וולאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת וולאס אנדרטת וולאס, ברשת החברתית פייסבוק אנדרטת וולאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרטת וולאס, ברשת החברתית אינסטגרם תיאור המבנה
Autorun.inf

Autorun.inf הוא קובץ, המיועד לשימוש על ידי רכיבי ה-AutoRun ו-AutoPlay, במערכות ההפעלה חלונות של מיקרוסופט. כדי שהקובץ יתגלה על ידי רכיבים אלו, עליו להיות ממוקם בתיקיית השורש של ההתקן. מכיוון שלחלונות אין רגישות לכתיבה בכתב קטן וגדול, ניתן לקרוא לקובץ AutoRun.inf,‏ Autorun.INF, או כל שילוב אחר. רכיב ה-AutoRun התקבל בחלונות 95 כדרך להפחתת עלויות התמיכה. AutoRun מאפשרת להריץ באפן אוטומטי מתוך CD-ROM, תוכנית העשויה להדריך את המשתמש על אופן ההתקנה. הוספת קובץ ה-autorun.inf מאפשרת ליצרנים להחליט, איזה פעולה הם רוצים שתינקט בעת הכנסת ה-CD-ROM. קובץ ה-Autorun.inf הפשוט ביותר מורכב מ-2 חלקים; הראשון מציין את הסמליל שייצג את התוכנה בסייר הקבצים (או "המחשב שלי") והשני מציין איזה תוכנית תופעל. תוספות מיוחדות לקובץ הוספו בגרסאות היורשות של חלונות כדי לתמוך ב-AutoPlay ובתכונות נוספות. "Creating an AutoRun-Enabled Application" כיצד לבדוק קובץ Autorun.inf רשומות ה-Autorun.inf בספריית MSDN "Improvements to AutoPlay". Engineering Windows 7 blog. Microsoft.
בית ביוט

בית ביוט (באנגלית: Bute House; בגאלית סקוטית: Taigh Bhòid) הוא בית המגורים הרשמי של השר הראשון של סקוטלנד (בפועל, מושל סקוטלנד), העומד בראש ממשלת סקוטלנד מאז ייסוד תפקיד זה בשנת 1999. קודם לכן שימש הבית כבית מגוריו הרשמי של מזכיר המדינה של סקוטלנד. המבנה ממוקם בכיכר שארלוט, בבית מספר 6, באדינבורו בירת סקוטלנד, בצידה הצפוני של הכיכר. האדמה עליה נבנה המבנה נרכשה במכירה פומבית בשנת 1792 על ידי אורלנדו הארט (Orlando Hart), יצרן נעליים, בעלות של 290 ליש"ט. בשנת 1806 רכש סר ג'ון סינקליר את הבית בעלות של 2,950 ליש"ט. הבית נמכר על ידו בשנת 1816 והחליף ידיים מספר פעמים עד שנרכש בראשית המאה ה-20 על ידי ג'ון קריצ'טון סטוארט, מרקיז ביוט הרביעי. בשנת 1966 הבית, ושני בתי המגורים הסמוכים לו הועברו לידי מס ההכנסה של הממלכה המאוחדת, כתשלומי מס ירושה, בעקבות מותו של ג'ון קריצ'טון סטוארט בשנת 1956, וזה העביר את המבנה לידי הקרן הלאומית הסקוטית המחזיקה בבעלות במבנה גם כיום. מאז שנת 1970 משמש המבנה כמבנה ממשלה, וכמגורי מזכיר המדינה של סקוטלנד בעת שהוא נמצא בסקוטלנד מטעם ממשלת הממלכה המאוחדת. בשנת 1999 הפך המבנה לבית המגורים הרשמי של השר הראשון של סקוטלנד, מושל המדינה בפועל. במבנה נערכים הדיונים השבועיים של ממשלת סקוטלנד, וכן במבנה נערכות קבלות הפנים הרשמיות שנערכות אצל השר הראשון. מדיה וקבצים בנושא בית ביוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ביוט ממשלת סקוטלנד(הקישור אינו פעיל) ההיסטוריה של המבנה
קונקורדיה (ארגנטינה)

סן אנטוניו דה פדואה דה לה קונקורדיה (בספרדית: San Antonio de Padua de la Concordia), או בקיצור קונקורדיה, היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. קונקורדיה שוכנת על הגדה המערבית של נהר אורוגוואי, מול העיר האורוגוואית סלטו, במרחק של 260 קילומטרים מפרנה, בירת אנטרה ריוס, ובמרחק של 431 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2010) כ-150,000 תושבים. עוד לפני בואם של הספרדים לאזור במאה ה-16, היו באזור מספר התיישבויות ילידיות. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו פרדיננד מגלן והמשלחת שלו ב-1520, כששטו בנהר אורוגוואי וחיפשו מעבר לאוקיינוס השקט. בהמשך הוקמו באזור מספר מיסיונים. ב-1722 הוקמה באזור סלטו של היום כנסיית סן אנטוניו דה פדואה (מילולית: "אנטוניוס הקדוש מפדובה") על ידי ישועים. ב-1756 הספרדים הקימו ליד הכנסייה מוצב צבאי בשן סן אנטוניו דה פדואה דל סלטו צ'יקו, שהפך לאחר מכן למבצר. ב-1769 שיטפון הרס את הכנסייה וההתיישבות בקרבת המבצר, והוחלט להעביר אותן לצד השני של הנהר, במקום בו נמצאת כיום קונקורדיה. עם זאת, בסביבות 1820 ההתיישבות ננטשה, וניסיונות הממשל לחדש את ההתיישבות בשנים שלאחר מכן לא צלחו בהתחלה. לבסוף ב-29 בנובמבר 1831 החליטו אנשי השלטון של פרובינציית אנטרה ריוס להקים עיירה חדשה במקום בו שכנה סן אנטוניו דה פדואה דל סלטו צ'יקו לפני שננטשה בשם "סן אנטוניו דה פדואה דה לה קונקורדיה". העיירה החדשה יושבה ונבנתה בשנים שלאחר מכן. חלקים מהעיירה הוחרבו בניסיון מרידה של אנשים מפרובינציית קוריינטס ב-1843, אך המרידה דוכאה במהירות והעיירה יושבה מחדש על ידי התושבים שנמלטו תוך זמן קצר. קונקורדיה שימשה גם כבסיס צבאי של ארגנטינה וברזיל במלחמת הברית המשולשת בשנות ה-60 של המאה ה-19. בשנים שלאחר מכן האוכלוסייה גדלה הודות להגירה אירופאית עד שב-1882 קונקורדיה קיבלה מעמד של עיר. בשנים שלאחר מכן נבנתה מסילת רכבת שקישרה את קונקורדיה לשאר ארגנטינה, מה שגרם לגדילה נוספת באוכלוסייה. כלכלת העיר מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול הדרים, אורז ואוכמניות, גידול מקנה ותיירות. על סכר סלטו גראנדה, שנמצא על נהר אורוגוואי, עובר גשר סלטו גראנדה, המקשר את קונקורדיה לסלטו. הגשר כולל כביש ומסילת רכבת. את קונקורדיה משרת נמל התעופה קומודורו חואן חוסה פיירסטגי, הנמצא במרחק של כ-10 קילומטרים מהעיר. העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 14 המקשר את קונקורדיה לצפון פרובינציית מיסיונס. בנוסף, העיר נמצאת על מסילת הרכבת המקשרת את בואנוס איירס למיסיונס. מדיה וקבצים בנושא קונקורדיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונקורדיה (בספרדית) קונקורדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1] Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2010 - Dirección General de Estadística y Censos". Dirección General de Estadística y Censos (בספרדית). בדיקה אחרונה ב-30 באוגוסט 2018
תחנת הכוח דליה

דליה היא תחנת כוח פרטית לייצור חשמל שהוקמה בצמוד לתחנת הכוח צפית של חברת החשמל (ליד כפר מנחם), שפועלת בטכנולוגיית מחזור משולב. התחנה בעלת הספק מקסימלי של כ-900 מגה-ואט, ומופעלת בגז טבעי (ובסולר בשימוש משני). הקמת התחנה החלה בסוף 2010 על ידי תאגיד אלסטום, לאחר שזכה במכרז להקמתו. התחנה שהוקמה על שטח של 64 דונם, החלה לספק חשמל ביוני 2015. התחנה כוללת שתי יחידות ייצור בטכנולוגיית טורבינות גז במחזור משולב, בהספק של כ-450 מגה-ואט כל אחת, ובסך הכל 912 מגה-ואט. היעילות האנרגטית של התחנה הוא כ-58%. התחנה היא תחנת הכוח הפרטית הגדולה בישראל וסיפקה ב-2019 8.4% מתצרוכת החשמל בישראל. התחנה היא בבעלות של חברת "דליה אנרגיות כח בע"מ", שהיא חברה בת של דליה חברות אנרגיה. חברת אלסטום סיפקה לדליה שירותי EPC (קבלנות תכנון והקמה) מלאים, וכן שירותי תפעול ותחזוקה (O&M). במסגרת זו תוכנן הפרויקט, סופקו טורבינת הגז, בוצעו פעולות הקמה והחל תפעול למשך 20 שנה. היקף הפרויקט למעלה ממיליארד דולר. אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הכוח דליה אבי בר-אלי, אלסטום תקים עבור דליה את תחנת הכוח בצפית תמורת כ-800 מיליון דולר, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2010 יורם גביזון, המחיר קוצץ ב-30%, השוק נותר אדיש - והנפקת דליה אנרגיה עלולה להתבטל, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2021 מיכאל רוכוורגר, דליה אנרגיות מתקרבת לסגירת מימון מחדש של 3.2 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2015
רשימת מגלי ארצות

מגלה ארצות הוא חוקר או מטייל שערך מסעות חקר ותגלית בחבלי ארץ ובתרבויות שלא היו מוכרים לאנושות, או שלא היו מוכרים בקרב בני תקופתו ותרבותו. המושג מגלה ארצות הוא מושג אתנוצנטרי ביסודו והוא יוצא מנקודת הנחה שדבר שאינו ידוע אינו קיים. המניעים הדוחפים את מגלה הארצות למסעותיו הם רבים ומגוונים והם נעים בין סיבות רבות, כגון מציאת נתיבי מסחר חדשים, חיפוש אחר משאבים ואוצרות, השגת יוקרה לאומית ואישית, או ניסיון לספק את שאיפת האדם לחקר הלא נודע. אף על פי שמגלי ארצות היו קיימים משחר ההיסטוריה האנושית ובקרב כל התרבויות, המושג מתייחס בעיקר בתרבות המערב לחוקרים האירופים בני המאות ה-15, ה-16 וה-17, שחשפו בפני ממלכות אירופה את ארצות אפריקה, אמריקה, אוסטרליה והמזרח הרחוק. משה גלעד (עורך), נוסעים גדולים - 28 מסעות בעקבות מגלי עולם, ספריית מסע אחר, 2005 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא רשימת מגלי ארצות בוויקישיתוף אורי קציר, מגלים את אמריקה פירוט הגילויים האנגלים במאה ה-18, ספר מ-1785, באתר הספרייה הדיגיטלית העולמית
דב לוצקי

דב לוצקי (1952 – 23 בדצמבר 2016) היה שוטר בדרגת תת-ניצב, וגונדר בשירות בתי הסוהר. כיהן כסגן מפקד מחוז הצפון במשטרת ישראל וראש אגף מבצעים וסגן ראש נציב בתי הסוהר. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים. בשנים 2012–2015 כיהן כמנכ"ל עיריית נצרת עילית. לוצקי שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון, במלחמת יום הכיפורים לחם עם כוח שריון בחזית רמת הגולן. ב-21 באוקטובר 1973 נשלח על ידי מפקד גדוד השריון בו הוצב (אביגדור קהלני) לתל מרעי על מנת לתצפת על הכוחות הסורים שתקפו את כוחות צה"ל במובלעת. לוצקי דיווח על תנועות הסורים תחת אש כבדה וסייע בתכנון והצלחת הקרב. על פועלו עוטר על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור בעיטור המופת. ב-1979 התגייס למשטרת ישראל וסיים בהצטיינות קורס קצינים. פיקד על יחידת סיור ושימש דובר משטרת חיפה, פיקד על תחנת המשטרה בזכרון יעקב ופיקד על ימ"ר חיפה. ב-1998 השלים לימודי תואר שני בניהול בשלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. שימש קצין אג"ם של מחוז הצפון בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל ובמהלך מהומות אוקטובר 2000. כיהן כמפקד מרחב העמקים ומפקד מרחב הגליל. ב-2005 מונה לראש מפקדת הדרכה וקצין חינוך ראשי באגף משאבי אנוש ושימש בתפקיד זה במהלך ההכנות וביצוע תוכנית ההתנתקות. בתפקידו הבא כיהן כסגן מפקד מחוז הצפון. ב-2008 עבר לשירות בתי הסוהר ומונה לראש אגף מבצעים וסגן ראש השירות בדרגת גונדר. הוא כיהן בתפקיד זה במהלך השרפה בכרמל (2010), בה נספו 37 מאנשי השב"ס. בדו"ח מבקר המדינה על אירועי השריפה צוין כי לוצקי "אישר את הפעלת כוח התגבור הארצי, בלי שנמצא כי הוא שקל את היקף הכוחות והאמצעים הנחוצים ואת היקפם של אלה שהופעלו, בלי לקיים הערכת מצב מתועדת המתחשבת באיומים שנשקפו בתחילת האירוע או בהמשכו, אף שהיה עליו לעשות כך מתוקף אחריותו להפעלת כוחות סיוע בדרג הארצי". לאחר פרישתו מונה ב-2012 למנכ"ל עיריית נצרת עילית, בתפקיד זה שימש עד לשנת 2015. עיטור המופת שהוענק לדב לוצקי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל מוטי אקסמיט, מינויים ודרגות ניצבים חדשים במשטרת ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 במאי 2007 סגן דב לוצקי, באתר הגבורה שרון רופא, "לא פשוט להיות מפקד במשטרה כשוועדת אור ברקע", באתר ynet, 11 במרץ 2002 השרפה בכרמל דצמבר 2010 מחדלים, כשלים ומסקנות, הפרק טיפול שירות בתי הסוהר בפינוי אסירים מבית הסוהר דמון באירוע השרפה בכרמל, באתר מבקר המדינה