laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תוכנית רוג'רס

תוכנית רוג'רס הוא שמן של שלוש תוכניות שלום בין ישראל למצרים וירדן שהציע מזכיר המדינה האמריקאי ויליאם רוג'רס בשנים 1969–1971. בספטמבר 1968, כאשר התחדשה הלחימה בין ישראל למצרים עם פרוץ מלחמת ההתשה, מינה נשיאה החדש של ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, את מזכיר המדינה ויליאם רוג'רס להיות מתווך בסכסוך הישראלי-ערבי מטעמו. ב-9 בדצמבר 1969 הציע רוג'רס את תוכנית השלום הראשונה שלו, לפיה תיסוג ישראל לגבול הבינלאומי עם מצרים ויובטח חופש השיט לכלי שיט ישראלים בתעלת סואץ. מעמדן של רצועת עזה ושארם א-שייח' יקבע במשא ומתן בין המדינות, וירושלים תישאר מאוחדת, אך תנוהל על ידי נציגי שלוש העדות הדתיות. הצעה זו נדחתה הן על ידי מצרים, שראתה בה ויתור גדול מדי לטובת ישראל, והן על ידי ישראל, שלא מצאה בה ערובות לביטחונה, קריאה למשא ומתן ישיר, או הבטחה לריבונות ישראלית בירושלים. האמריקאים לא אמרו נואש וב-18 בדצמבר שילב נציג ארצות הברית באו"ם, צ'ארלס וודראף יוסט (אנ'), את ירדן בתוכנית. הוא הוסיף לתוכנית נסיגה ישראלית לקווי 1949 (בתיקונים מזעריים), מעמד שווה לישראל וירדן בירושלים בתחומי הדת, הכלכלה והמינהל האזרחי, חופש שיט לישראל במפרץ אילת, ושתינתן לפליטים אפשרות הבחירה בין שיבה לישראל לבין קבלת פיצוי כספי. ירדן אומנם הסכימה לדון בהצעה זו, אך ישראל דחתה אותה ב-22 בדצמבר. לאחר כישלון התוכנית הראשונה, פרס רוג'רס ביוני 1970 תוכנית שנייה בפני הצדדים. הייתה זו תוכנית למשא ומתן בין ישראל ומצרים בחסות שליח האו"ם השוודי גונאר יארינג (שכבר היה מעורב בניסיונות השכנת שלום בין ישראל למדינות ערב). תוכנית זו התבססה על נסיגת ישראל משטחים שכבשה במלחמת ששת הימים בהתאם להחלטה 242 של מועצת הביטחון, הכרה הדדית של כל הצדדים בריבונותן של המדינות, שלמותן הטריטוריאלית, ועצמאותן המדינית, והסכמי שלום. רוג'רס הציע שהשלב הראשון בתוכנית יהיה סיום מלחמת ההתשה וחידוש שביתת הנשק בין ישראל למצרים. ממשלת ישראל דחתה את ההצעה ב-21 ביוני, אולם הממשלה המצרית הודיעה שהיא מסכימה לדון ביוזמה. בעקבות ההסכמה המצרית החל נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ללחוץ על ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר להסכים להצעה. הוא הבטיח שארצות הברית תערוב לריבונותה, שלמותה וביטחונה של מדינת ישראל ותשמור על מאזן החימוש באזור, והבהיר למאיר כי הדרישה היא לנסיגה ישראלית לגבולות בטוחים ומוסכמים ולא לגבולות הקו הירוק ושלא תיכפה על ישראל נסיגה לפני שיחתם הסכם שלום חוזי מחייב. כמו כן סוגיית הפליטים תטופל באופן שלא יפגע בקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית. בעקבות ההבטחות וההבהרות האמריקאיות הסכימה גם ממשלת ישראל ב-31 ביולי לדון בתוכנית באופן עקרוני, אולם בשל כך פרשה גח"ל מממשלת הליכוד הלאומי. הסכם הפסקת האש בין ישראל למצרים שסיים את מלחמת ההתשה נכנס לתוקף ב-7 באוגוסט. בו ביום הפרו המצרים את סעיף 3 בהסכם המחייב שימור הסטטוס קוו הצבאי כאשר קידמו טילי נ"מ לתוך תחום 50 הקילומטרים ממערב לתעלה וישראל, בתגובה, השעתה את השיחות בתיווכו של יארינג. השיחות חודשו חצי שנה מאוחר יותר בפברואר 1971. ב-4 באוקטובר 1971 הגיש רוג'רס תוכנית שלישית לעיון הצדדים, אולם זו נדחתה עוד באותו היום על ידי ישראל, כיוון שלא נכתב בה שלאחריה יבואו מהלכים להשכנת שלום בין ישראל ושכנותיה. ד"ר אמנון קפליוק, איוולת 8. דחיית יוזמת יארינג, 1971, באתר ynet, 21 באפריל 2002 "מפסיקים לירות ומתחילים לדבר" - 45 שנים לקבלת תוכנית רוג'רס ולסיום מלחמת ההתשה - חלק א', חלק ב', בבלוג ארכיון המדינה, 9 באוגוסט 2015
מקדש פורטונוס

מקדש פורטונוס (באיטלקית: Tempio di Portuno) או מקדש פורטונה ויריליס ("גורל גברי") הוא מקדש רומאי, אחד השמורים ביותר מכל מקדשי רומא ששרדו עד ימנו. שמו המקורי אינו ודאי והמקורות העתיקים מזכירים מספר מקדשים באזור זה של רומא בלי להוסיף מספיק פרטים שיאפשרו זיהוי מדויק. המקדש נקרא מקדש פורטונה ויריליס בתקופת הרנסאנס אך היום הוא מוכר יותר כמקדש על שם פּוֹרְטוּנוּס - אל המפתחות, הדלתות, משק-החי והאסמים. המקדש נמצא בפורום בואריום (פורום הבקר) קרוב לנהר הטיבר ובעת העתיקה צפה על נמל טיברינוס במקום בו הנהר מתעקל באופן חד. מכאן פורטונוס היה יכול לצפות על הדוברות נושאות הבקר עם הגיען לעיר מכוון נמל אוסטיה. מקדש הרקולס המנצח העגול עומד מעט דרומה למקדש פורטונוס, גם כן בפורום בואריום. המקדש נבנה במקור במאה השלישית או הרביעית לפנה"ס (כלומר בתקופת רומא הרפובליקאית) אך נבנה מחדש בין השנים 80-120 לפנה"ס. המקדש בנוי לפי הסדר האיוני של הארכיטקטורה היוונית. המבנה המלבני כולל פורטיקו (מבנה כניסה נישא על עמודים) טטרסטילי (כלומר בעל ארבעה עמודים) המוביל אל נאוס (או צ'לה (אנ') - ההיכל הפנימי המרכזי של המקדש בו נמצא פסל האל). המבנה הוגבה על פודיום והגישה לכניסה הייתה דרך גרם מדרגות ששרד. לרוחב חזית האכסדרה כאמור ארבעה עמודים מהמסדר האיוני ועומק האכסדרה הוא של 2 עמודים, בדומה לאכסדרה של המזון קארה שבנים בצרפת. ארבעת העמודים בחזית הם חופשיים בעוד חמשת העמודים הנותרים מכל צד טמונים בחציים בתוך הקיר. סגנון זה מכונה פסאודו-פריפטרוס, להבדיל ממקדש פריפטרוס כמו הפרתנון באתונה המוקף כולו בעמודים העומדים חופשי. העמודים האיונים שבצדדים שונים במקצת מעמודי החזית, ומכותרות העמודים האיוניות (בעלות זוג ספירלות) של העמודים הפינתיים בולטת הספירלה החיצונית בזווית של 45 מעלות החוצה. זהו פרט נפוץ בארכיטקטורה הרומית. המקדש בנוי מאבני טוף וטרוורטין וצופה בעבר בסטוקו (מעין חומר מליטה לחיפוי ועיצוב קירות) שאבד מאז. המקדש שרד בצורה מרשימה יחסית מכיוון שהוסב לשימוש ככנסייה נוצרית ("מריה הקדושה ממצרים") בשנת 872. המסדר האינוי של המקדש עורר הערצה, צויר והועתק רבות מאז המאה ה-16 (ראו איור משמאל). הפולי (מבנה "הבל" למטרות קישוט) "מקדש להרמוניה" מהמאה ה-18 בסאמרסט שבאנגליה מבוסס על מקדש פורטונוס. מקדש פורטונוס "מקדש פורטונה ויריליס" מתרגומו של אייזק וור ל"ארבעת הכרכים של ארכיטקטורה של אנדריאה פלדיו", לונדון, 1738. מבט אחורי עם גרם המדרגות אדריכלות רומית אדריכלות קלאסית - מונחים הסדר האיוני ויטרוביוס, על אודות האדריכלות. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, דביר, 1997. מדיה וקבצים בנושא מקדש פורטונוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקדש פורטונוס (באיטלקית)
סלקציה נציונלה

סלקציה נציונלה (ברומנית: Selecția Națională; תרגום: הבחירה הלאומית) היא תחרות שירים שנתית הנערכת ברומניה, בה נבחר נציג המדינה לאירוויזיון. התחרות נערכה לראשונה ב-1993, וזכה בה הזמרת דידה דרגאן. עד שנת 2005 נקבע ניקוד השירים בתחרות על פי החלטת צוות שיפוט בלבד. ב-2006 הוחלט על מתכונת חדשה, בה משלבים יחד את תוצאות הצבעת קהל הצופים באמצעות מסרונים ואת תוצאות חבר השופטים, וקולותיהם שווים בהשפעתם. מרב הנקודות ששיר בתחרות יכול לקבל הוא עשרים וארבע, אם הן השופטים והן הקהל יעניקו לו שתים עשרה נקודות. במשך השנים נערכה התחרות במקומות שונים, בהם אולפני טלוויזיה ואולמות קונצרטים. הטלוויזיה הרומנית רצתה להצטרף לאירוויזיון, ולשלוח אליו נציגות עוד בשנות השבעים, אך עקב היותה של רומניה מדינה בגוש הקומוניסטי, נבצר ממנה להשתתף באירוויזיון, למרות היותה חברה באיגוד השידור האירופאי. ערך מורחב – רומניה באירוויזיון
נמסטה (שיר)

"נמסטה" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור ב-1 בינואר 2018. השיר יצא לאור ביום הראשון של שנת 2018, כסינגל השמיני של הצמד. את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כחודשיים לאחר שהוציא את השיר "הכל לטובה". בשיר מוזיקת רגאיי בשילוב עם מוזיקה הודית. מקור שם השיר הוא המילה "נמסטה", המקובלת לברכת שלום בהודו ובנפאל. הזמרת ליאורה יצחק השתתפה בביצוע בשיר בקולותיה. המשפט "לא רואה, לא שומע, לא מגיב, אם זה לא בחיוך אז אני לא מקשיב, לא מבין מה הקשר, גם כשמדובר ב.. (לא מגניב)" כשלאחריו נשמע קול של נשר, נתפס כמשפט שנועד להקניט את הראפר רון נשר, לאור הסכסוך בין הצמד לנשר. נשר פרסם בתגובה את השיר "לירזובתאל". הווידאו קליפ צולם בתוך אולפן צילומים בחולון המדמה יער טרופי שנוצר על ידי צמחייה ועצים שהובאו במיוחד ממשתלה. את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי. בקליפ השתתף כתב התרבות של חדשות 2 יונתן ריגר, כחוקר תרבות המגלה את בקבוק הנמסטה, כאשר סטטיק מקדים אותו וחוטף אותו ממנו. סטטיק מוביל את הבקבוק אל השבט שלו. סטטיק ובן אל לבושים בבגדים צבעוניים ולידם עשרות רקדנים הלבושים אף הם בבגדים צבעוניים. ברקע נזיר המגולם על ידי ג'ורדי. בסוף השיר מקבל חוקר התרבות מן השבט ארגז של "בקבוקי נמסטה". נכון לדצמבר 2021, קליפ השיר צבר 24.6 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של סטטיק ובן-אל. מילות השיר באתר שירונט mako מוזיקה, ‏נמסטה: סטטיק ובן אל פותחים שנה, באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2018 משה אבוטבול מהודו ועד ג'מייקה: סטטיק ובן אל משחררים את "נמסטה" באתר פרוגי, 1 בינואר 2018 מאיה כהן, שנה טובה: קבלו את הלהיט החדש של סטטיק ובן-אל, באתר ישראל היום, 1 בינואר 2018 איריס קול, "הוכחנו שאנחנו לא דבר חולף ושנמשיך לשתות לכם את הזמן" באתר רדיו ללא הפסקה, 3 בינואר 2018 לדף השיר באתר הספרייה הלאומית ליהי עטר בכר‏, זמן התחשבנות: סטטיק ובן אל מסתלבטים על זמר אחר, באתר וואלה, 1 בינואר 2018
ג'עפר אבן יחיא אלברמכי

ג'עפר אבן יחיא אלברמכי (בערבית: جعفر بن يحيى פרסית: جعفر بن یحیی برمکی‏; 767–803) היה אציל ערבי ממוצא פרסי בן למשפחת הברמכים הידועה. הוא היה גיסו של הח'ליפה הארון א-רשיד מהשושלת העבאסית, ושימש כווזיר בתקופתו. ג'עפר נולד בערך בשנת 767. הוא היה בנו של יחיא אבן ח'אלד, אשר שימש כווזיר בתקופתו של הח'ליפה העבאסי אל-מהדי. הוא היה בן למשפחת הברמכים רבת ההשפעה. היה לו אח בשם אל-פצ'ל אבן יחיא ואח בשם מוסא אבן יחיא. לאחר מותו של אביו, הפך ג'עפר לווזיר של בנו של אל-מהדי - הארון א-רשיד. ג'עפר היה פטרון המדע והאמנויות וסייע להפצת המדעים ההודיים ומאקדמיית גונדישפור הפרסית ברחבי העולם הערבי. הוא היה פטרון של מלומדים כמו גביר (Gebir) וג'בריל אבן בוח'טישו. הוא ייסד את מפעל הנייר הראשון בבגדאד. הוא עודד בעיקר תרגום של ספרות רפואית ובכך טמן את הזרעים למפעל "בית החוכמה" שהוקם בימי אל-מאמון. נפילתו של ג'עפר אירעה בשנת 803. על פי המסופר, הארון א-רשיד היה קשור מאוד לאחותו עבאסה, וכדי שיוכל לבלות יותר זמן במחיצתה, הוא החליט להשיא אותה לג'עפר. הוסכם שהנישואים יהיו פורמליים בלבד, ולפיכך נאסר על ג'עפר ועבאסה להתראות שלא במחיצת הח'ליף. עם זאת, על פי המסופר, עבאסה התאהבה בג'עפר, והייתה נחושה לממש את נישואיהם. מדי לילה הייתה נשלחת שפחה לחדר המיטות של ג'עפר, אולם לילה אחד מילאה עבאסה את מקומה של השפחה. ג'עפר הופתע, אך לא התנגד. עבאסה נכנסה להריון וילדה תאומים. אחיה זעם כשנודע לו על כך, והוציא את ג'עפר להורג. משפחת הברמכים איבדה את כל כוחה. בני המשפחה נאסרו ורכושם הוחרם. עבאסה הוצאה להורג או הוגלתה, והתאומים שילדה הועברו למכה וגדלו שם. עם זאת, ישנן גם גרסאות אחרות על נפילת הברמכים. כוחו של ג'עפר מתבטא היטב ב"סיפורי אלף לילה ולילה" בהם הוא מוזכר לצדו של הארון א-רשיד. סיפורים אלו הקנו לו פרסום בעולם המערבי המודרני, אולם בהדרגה הוא הפך מדמות חיובית לדמות שלילית של מכשף אפל. בסרט "הגנב מבגדאד" משנת 1940, הוא מוצג כמכשף המדיח את הח'ליפה ומפתה את בתו של הסולטאן. בסרט "להב הזהב" מ-1952 מוצג ג'עפר כנבל ערמומי המנסה לגזול את כסאו של הח'ליפה. ג'עפר ממלא תפקיד דומה גם במשחק הווידאו "הנסיך הפרסי". בסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני, הנבל הראשי נקרא אף הוא ג'עפר (תועתק כ"ג'אפר" בתרגומים לעברית). הוא מהווה שילוב בין ג'עפר ההיסטורי לבין דמותו של המכשף הרשע מהסיפור המקורי "אלאדין ומנורת הקסמים". בעקבות הצלחת הסרט הוציאה דיסני סרט המשך הנקרא "שובו של ג'אפר". מדיה וקבצים בנושא ג'עפר אבן יחיא אלברמכי בוויקישיתוף הערך ברמכים מתוך המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
זאב אברמוביץ

האם התכוונתם ל... זאב אברמוביץ (ראשון לציון) (1843–1911) - מאנשי העלייה הראשונה וממייסדי המושבה ראשון לציון זאב אברמוביץ (פועלי ציון) (1891–1970) - פעיל ציוני-סוציאליסט וממנהיגי התנועות הציוניות פועלי ציון ופועלי ציון שמאל
גרנד פריירי (טקסס)

גרנד פריירי (באנגלית: Grand Prairie) היא עיר בטקסס, ארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-175,396 תושבים, מה שהופך את גרנד פריירי לעיר ה-15 בגודלה בטקסס, וה-127 בארצות הברית. גרנד פריירי שוכנת דרומית לאירווינג, 6 מיילים מערבית לארלינגטון ומזרחית לדאלאס. מבחינה כלכלית, מקורות התעסוקה המרכזיים הם מערכת החינוך המקומית, לוקהיד מרטין, בל הליקופטר וסימנס. העיר נוסדה כחווה חקלאית בשנת 1863 ונקראה בתחילה דכמן. בשנת 1877 נפתחה תחנת דואר במקום. בשנת 1909 ההתיישבות הוכרזה כעיר. מאז ימי מלחמת העולם הראשונה התפתחה בסביבת גרנד פריירי תעשייה ביטחונית ענפה עם פתיחת מפעלי נורת' אמריקן אוויאיישן. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-175,396 תושבים בכ-43,791 משקי בית. ההרכב הגזעי של האוכלוסייה היה 52.6% לבנים, 20.0% אפרו-אמריקאים, 0.8% אינדיאנים, 6.5% אסייתים, 0.2% מגזעים אחרים, ו-3.2% משני גזעים או יותר. ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 46,816$. כ-8.7% מהמשפחות ו-11.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני. אוקראינה קאלוש, אוקראינה מדיה וקבצים בנושא גרנד פריירי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרנד פריירי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באפוסם

באפוסם (באנגלית: Bafoussam) היא עיר גדולה במערב קמרון ובירתו של אזור המערב. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2008, מתגוררים בעיר כ-347,517 תושבים. באפוסם נחשבת למרכז סחר חשוב באזור זה של קמרון. החקלאים באזור מגדלים תירס, קפה ותפוחי אדמה. האזור יושב במאה ה-14. העיר עצמה התבססה במאה ה-20. בעיר משחקת קבוצת הכדורגל ראסינג באפוסם. הכדורגלנים הידועים ז'רמי ופייר וובו נולדו בעיר. צרפת באייה, קלבדוס, צרפת מדיה וקבצים בנושא באפוסם בוויקישיתוף באפוסם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרדן גרוב

גרדן גרוב (באנגלית: Garden Grove) היא עיר בצפון מחוז אורנג', קליפורניה, ארצות הברית, הממוקמת כ-55 ק"מ דרום-מזרח ללוס אנג'לס. אוכלוסיית העיר בשנת 2016 הוערכה בכ-174,000 נפשות. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-170,883 תושבים בכ-46,037 משקי בית, כאשר הצפיפות היא כ-3,673.9 נפש לקמ"ר. הגיל החציוני הוא 35.6 שנים. 15.5% מהאוכלוסייה מתחת לקו העוני הפדרלי. ההרכב הגזעי של גרדן גרוב הוא: 68,149 תושבים (39.9%) לבנים 63,451 תושבים (37.1%) אסייתים 2,155 תושבים (1.3%) אפרו-אמריקאים 983 תושבים (0.6%) אינדיאנים 30,026 תושבים (16.9%) מגזעים אחרים 6,119 תושבים (3.6%) משני גזעים או יותר מדיה וקבצים בנושא גרדן גרוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרדן גרוב גרדן גרוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אביחי פרל

אביחי (אבי) פרל (נולד ב-10 באפריל 1957) הוא המדען הראשי לשעבר של משרד החקלאות החל משנת 2012 עד לשנת 2019. אביחי פרל נולד וגדל בחיפה. אמו הייתה מורה למדעים. בעל תואר ראשון בביולוגיה ותואר שני בחקלאות מטעם האוניברסיטה העברית. כמו כן, בעל תואר שלישי ופוסט דוקטורט מטעם מכון ויצמן. כיהן בתור סגן מנהל המכון למדעי הצמח וכמנהל המחלקה לפרחים במינהל המחקר החקלאי (מכון וולקני), במשרד החקלאות ופיתוח הכפר. כמו כן, הוא כיהן ומכהן בוועדות מגוונות, בהן ועדת יוג'ין קנדל, הוועדה לחסכון בידיים עובדות, ועדת ההיגוי לפרחים והוועדה הלאומית לביוטכנולוגיה. במהלך שנות עבודתו במינהל המחקר החקלאי, פרסם פרל עשרות פרסומים מדעיים בנושאים מגוונים, בהם פיתוח מוצרים בענף הגפן, ביוטכנולוגיה בתפוחי אדמה, פיתוחים בעגבניות ותחומי הנדסה גנטית בענפים שונים. כמו כן, תחת שמו רשומים מספר זני גפן למאכל ופטנטים באשר לפיתוח מוצרים וטכנולוגיות. בעבודתו המדעית התמקד בפיתוח שיטות ביוטכנולוגיות לשיפור זנים של עגבניות, תאנים, אגסים, אלוורה, וגולת הכותרת: שורת זנים של ענבים ללא חרצנים. על הישגיו אלה זכה בפרס מפעל חיים של מנהל המחקר החקלאי. הוא נשוי ללאה ואב לשלושה ילדים. מירב ארד, אבי פרל - המדען הראשי של משרד החקלאות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בינואר 2012 מדען ראשי חדש למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, באתר ממשל זמין, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, 4 בינואר 2012 משה ליכטמן, ‏מסמך חסוי שהגיע לידי "גלובס": התוכנית לייבוש מכון וולקני, באתר גלובס, 6 במרץ 2018 עידו באום, חשש לפגיעה בחקלאות ונזק למחקר המדעי? נתניהו מצפצף על הדרג המקצועי, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2018 דניאל רוט-אבנרי, החידושים החקלאיים שהוצגו לר"מ הודו, באתר ישראל היום, 4 ביולי 2017 אלון גונן, השבוע בענף היין 58: משרד החקלאות, המדען הראשי, כסף, מחקרים והמון סודיות, באתר foodis -אכול ושאטו, 17 בנובמבר 2016 מערכת הפורטל, פיתוח חדש של מכון וולקני: 3 זני ענבים חדשים, הפורטל הישראלי לחקלאות טבע וסביבה, 20 באוגוסט 2010 בציר טוב - אורח המדור: ד"ר אבי פרל, בוגר מכון ויצמן בשנת 1990, המדען הראשי של משרד החקלאות, באתר מכון ויצמן, 28 במאי 2012 שמעון וילנאי, ראיון עם ד"ר אבי פרל, חוקר ומשביח ענבים, לשעבר המדען הראשי במשרד החקלאות, באתר כנס מדיה ידיעון המינהל למחקר חקלאי, ‏6 יוני 2011
לין בילארד

לין בילארד (אנגלית: Lynne Billard; נולדה ב-1943) היא סטטיסטיקאית אוסטרלית המתגוררת בארצות הברית. בנוסף למצוינותה במחקר בסטטיסטיקה, היא ידועה בזכות פעילותה למען קידום נשים במדע. בילארד למדה באוניברסיטת ניו סאות וולס, שם קיבלה תואר ראשון במדעים בשנת 1966 ותואר דוקטור לסטטיסטיקה בשנת 1969. במהלך לימודיה שם זכתה במספר פרסי הצטיינות. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בבדיקת סדרתית של השערות דו כיווניות. בילארד החזיקה במספר משרות אקדמיות באוסטרליה, בריטניה, וארצות הברית. היא כיהנה כפרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, וכראש המחלקה לסטטיסטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת ג'ורג'יה. כן הייתה מרצה אורחת ועמיתת מחקר במספר רב של מוסדות אקדמיים, ביניהם אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, ואימפריאל קולג' בלונדון. עבודתה המדעית של בילארד הייתה גם תאורטית וגם יישומית. היא חקרה היבטים תאורטיים של תהליכים מקריים, ניתוח סדרתי של בדיקת השערות, אמידה, סדרות עיתיות וניתוח נתונים סימבולי. במקביל, הייתה מעורבת במחקרים יישומיים, בעיקר בתחום הביוסטטיסטיקה. בין היתר חקרה תהליכי התפתחות של מגפות, את ההשפעה של הופעת האיידס על מערכת הבריאות ועל תעריפי ביטוח הבריאות, וניתוח נתוני שרידות של אוטם שריר הלב בעזרת אנליזה סימבולית. בילארד כתבה עשרה ספרים ופרסמה מעל 100 מאמרים מדעיים. בילארד הייתה פעילה למען קידום נשים במדע, ובין השנים 1988 ל-2004 הדריכה בסדנה שנתית שאורגנה על ידי המוסד הלאומי למדעים (NSF) בה השתתפו נשים צעירות שזה עתה סיימו את הדוקטורט בסטטיסטיקה ועשו את צעדיהן הראשונים בעולם האקדמי. כן חקרה את התהליכים המשפיעים על התפתחות הקריירה של נשים באקדמיה בתחומים המתמטיים. המסקנות שלה מעודדות: הפערים בין גברים ונשים באקדמיה הולכים ומצטמצמים. בילארד כיהנה כנשיאת החברה הבינלאומית לביומטריקה בין 1994 ל-1995, וכנשיאת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה בין  1995 ל-1996. היא האדם השלישי שכיהן בשני תפקידים אלו. כמו כן נבחרה כעמיתה של האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ב-1980, והיא חברה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה ובמכון לסטטיסטיקה מתמטית. היא זכתה במספר פרסים, וביניהם המדליה על שם סם וילקס ופרס המייסדים של האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה. עבור פעילותה למען קידום נשים במדע זכתה בפרס על שם אליזבת סקוט ב-2008, בפרס על שם ג'אנט נורווד ב-2011, ובפרס על שם פלורנס נייטינגייל דייוויד ב-2013 לין בילארד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה לין בילארד, באתר dblp Lynne Billard - The Past, Present, and Future of Academic Women in the Mathematical Science. Reprinted from Notices, Vo. 38, No. 7, Sept 1991, pp. 707-714 Roads Traveled.pdf The roads traveled: our 50 year journey(הקישור אינו פעיל), Lynne Billard. Available at UGA website Billard Presidential Address.pdf A voyage of discovery(הקישור אינו פעיל)– Lynne Billard ASA Presidential Address  Lynne Billard (2012), of Statistics.pdf The Role of Statistics and the Statistician(הקישור אינו פעיל), The American Statistician, 52:4, 319-324. Available at UGA website Lynne Billard, 2008 Elizabeth L. Scott Award recipient – UGA Today, October 6, 2008 Tenth Annual Janet L. Norwood Award(הקישור אינו פעיל) – UAB School of Public Health Lynne Billard selected for Florence Nightingale David Award(הקישור אינו פעיל) – Franklin College of Arts and Sciences, UGA, October 14, 2013
פריפטרוס

פריפטרוס (ביוונית: Περίπτερος) סוג של מקדש יווני או רומאי בעל פורטיקו (מבנה כניסה נישא על עמודים) ומוקף באכסדרה של עמודים. האכסדרה מקיפה את המבנה המלבני המרכזי (הנאוס) מכל ארבעת צדדיו. המונח משמש לעיתים גם במובן הפשוט של היקף המבנה (בדרך כלל מבנה מקדש קלאסי) כאשר המבנה מוקף בעמודים ולרוב עבור מבנים מהסדר הדורי.  מקדשים יוונים היו כמעט בלי יוצאים מן הכלל מסוג פריפטרוס - כמו הפרתנון באתונה או מקדש אפולו בפסטום (עיר יוונית עתיקה בדרום איטליה). הרומאים העדיפו מקדשים מסוג פסאודו-פריפטרוס בהם העמודים ההיקפיים (מלבד בפורטיקו - מבנה הכניסה) טמונים בחלקם בתוך הקירות ולא עומדים חופשי כמו במבנה פריפטרוס. כך למשל במקדש פורטונוס ברומא. אדריכלות קלאסית - מונחים ויטרוביוס, על אודות האדריכלות. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, דביר, 1997. מדיה וקבצים בנושא פריפטרוס בוויקישיתוף
כנפתן ים-תיכוני

כנפתן ים-תיכוני או כנפתן שדי (שם מדעי: Mobula mobular; מכונה גם דג שטן ענק) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטחניים השייך לסוג כנפתן והוא המין הגדול ביותר בסוגו. זהו הגדול שבכנפתנים והוא מגיע לאורך 5.2 מטר ושוקל 1,000 ק"ג. הכנפתן בעל זוג אברות לצד עיניו, העוזרות לתעל את מזונו לפיו והוא בעל כנפיים גדולות הפונות אחורה וצבעם חום-שחור. הגוף חום עם עורף שחור ופס לבן מאחוריו והבטן לבנה. בקצה הגוף ישנו זנב דק וחד. דג זה שוחה לאורך הים התיכון וחופי האוקיינוס האטלנטי המזרחי ומגיע ממש עד חופי אירלנד ופורטוגל. הוא חי באוקיינוס הפתוח רוב זמנו ושם הוא מחפש פלנקטון ולהקות דגים וסרטנים למאכל. דג זה נמצא בירידה בשנים האחרונות ונמצא בסכנת הכחדה. הסיבות העיקריות הם זיהום הימים והסתבכות ברשתות ציד. מדיה וקבצים בנושא כנפתן ים-תיכוני בוויקישיתוף כנפתן ים-תיכוני, באתר ITIS (באנגלית) כנפתן ים-תיכוני, באתר NCBI (באנגלית) כנפתן ים-תיכוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כנפתן ים-תיכוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כנפתן ים-תיכוני, באתר FishBase (באנגלית) כנפתן ים-תיכוני, באתר GBIF (באנגלית) מהו דג השטן?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה כנפתן ים-תיכוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוראקה מסמורה

אוראקה פרננדז (בספרדית: Urraca Fernández) הידועה יותר בכינוי אוראקה מסמורה (Urraca de Zamora‏; 1033–1101) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה, גרסיה השני, מלך גליסיה, ואלפונסו השישי, מלך לאון. אוראקה נולדה על פי הידוע בשנת 1033 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. היא הייתה בתם הבכורה. היו לה שלושה אחים צעירים: סנצ'ו, גרסיה ואלפונסו, ואחות בשם אלווירה. ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורו, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. הוא התקיף גם את אוראקה, אשר נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סנצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-6 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר. אלפונסו חזר כמעט לאלתר מהגלות בטולדו ותפס את מקום אחיו כמלך לאון וקסטיליה. היה זה האיחוד השני בין קסטיליה ללאון, אם כי שתי הממלכות נשארו עדיין שתי ישויות נפרדות המאוחדות רק באיחוד פרסונלי. בקסטיליה נחשד אלפונסו בידי רבים, כנראה בצדק, במעורבות ברצח סנצ'ו. האגדה מספרת כי האצילים הקסטיליאנים, בראשות אל סיד ותריסר "עוזרים לשבועה", הכריחו את אלפונסו להישבע בפומבי, מול כנסיית גדיאה הקדושה בבורגוס, שלא היה מעורב בקנוניה לרצח סנצ'ו. הכרוניקות העוסקות באל סיד מראות שבשנים הראשונות לשלטונו של אלפונסו, הוא נשלט כליל בידי אוראקה, ששמרה בידה כוח רב. היו אף שמועות על יחסי גילוי עריות המתקיימים בין השניים. אולם בהדרגה ויתרה אוראקה על מרבית התפקידים והכוח ששמרה במסגרת שלטונו של אלפונסו, ופרשה למנזר בו נפטרה ב-1101. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אלווירה ואחיה גרסיה. תודות לקשר שלה ושל משפחתה עם אל סיד, זכתה אוראקה בפרסום בתרבות המערב. כך לדוגמה בסרט "אל סיד" מ-1961 היא מגולמת בידי השחקנית הצרפתייה ז'נבייב פייג'. מדיה וקבצים בנושא אוראקה מסמורה בוויקישיתוף אוראקה מסמורה (אורכב 02.05.2019 בארכיון Wayback Machine) (בספרדית) PALACIO DE DOÑA URRACA Cantar del cerco de Zamora
נראינגנג'

נראינגנג' (בבנגלית: নারায়ণগঞ্জ) היא עיר במרכז בנגלדש, בסמוך לבירת המדינה דאקה. בעיר מתגוררים (נכון לשנת 2012) כ-1.572 מיליון איש. נראינגנג' נחשבת למרכז חשוב של תעשייה (במיוחד טקסטיל), עסקים וסחר הימי. נראינגנג' נקראת על שמו של מנהיג הינדי מקומי. סביבת העיר נחכרה מידי חברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1766. משרדי הדואר הראשונים הוקמו באזור בשנת 1866. שירות הטלגרף החל משנת 1877. הבנק של בנגל הציג את שירות הטלפון הראשון בשנת 1882. ההתיישבות הוכרזה כעיר ב-8 בספטמבר 1876. בית החולים האזורי הראשון הוקם בשנת 1885. מדיה וקבצים בנושא נראינגנג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נראינגנג' נראינגנג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בנגלדש ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.