laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנטי קאסביו

אנטי אלכסנדר קאסביו (בפינית: Antti Alexander Kasvio; נולד ב-20 בדצמבר 1973). הוא שחיין עבר מפינלנד. הוא אלוף עולם, אלוף אירופה ובעל מדליית ארד אולימפית. קאסביו נולד באספו. הוריו אולה פטריקה ומאטי קאסביו השתתפו במשחקים האולימפיים כשחיינים, אמו דורגה במקום 16 במשחה ל-100 מטר גב באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) ואביו דורג במקום 33 במשחה ל-100 מטר חופשי באולימפיאדת טוקיו (1964). באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה קאסביו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.63 דקות, אחרי ייבגני סאדוביי מהמשלחת המאוחדת שקבע שיא אולימפי חדש של 1:46.70 דקות ואנדרס הולמרץ משוודיה (1:46.86 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.06 דקות, במקום 12 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:28.71 דקות ובמקום 20 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:06.18 דקות, הוא שחה את סגנון החופשי בתוצאה של 50.90 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 זכה קאסביו בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.11 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.81 דקות. נוסף לכך, הוא סיים 3 פעמים במקום שישי, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.80 דקות, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:30.63 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.73 דקות. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה קאסביו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.32 דקות, לפני הולמרץ (1:48.24 דקות) ודניון לואדר מניו זילנד (1:48.49 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.55 דקות, אחרי קירן פרקינס מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 3:43.80 דקות ולפני לואדר (3:48.62 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 זכה קאסביו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.24 דקות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) קבע קאסביו במשחה ל-200 מטר חופשי תוצאה של 1:50.55 דקות, התוצאה ה-15 בטיבה אך לאחר שלא השתתף בגמר ב' דורג בסיום התחרות במקום 18. הוא סיים במקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:22.99 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.42 דקות. אנטי קאסביו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנטי קאסביו, באתר olympedia.org אנטי קאסביו, באתר Swimrankings אנטי קאסביו (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית)
אסקוט (ויסקי)

אסקוט היה מותג הוויסקי הישראלי הראשון. בתחילת שנות השבעים, הקימה בכרמיאל חברת נשיונל דיסטילרס בע"מ את מזקקת הויסקי. ויסקי "אסקוט" נמכר בעיקר בישראל ובתוויתו נכתב ויסקי סקוטי מעולה. מלבד ממכר מקומי, אסקוט גם יוצאה בצורה מוגבלת. לאחר שנה של פעילות מסחרית הוגשה תביעת גנבת עין של ארבע חברות: ג'וני ווקר, ג'ון דובר, היל תומפסון ושות' ואגודת הויסקי הסקוטי כנגד נשיונל דיסטילרס בע"מ. בכתב התביעה נטען כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" מטעה את צרכניה לחשוב כאילו הוויסקי שהיא משווקת מיוצר בסקוטלנד ובכך קוצרת רווחים, על חשבון שמו הטוב של הוויסקי הסקוטי אותו היא מנצלת לרעה. התביעה נדונה בבית המשפט בירושלים, שם נקבע כי היא תידון בחיפה, אולם התובעים ערערו לבית המשפט העליון. ראש השופטים היה ממלא מקום נשיא בית המשפט העליון יואל זוסמן שביטל את העברת התביעה לחיפה. בדיון בירושלים נפסק כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" אשמה וכי עליה לשלם פיצויים לתובעים, וכן כי ייצור הוויסקי תחת השם סקוטי חייב להיפסק. החברה לא עמדה בנזקים שנגרמו לה מן התביעה, ובשנת 1973 היא נסגרה. גיא גיסר‏, משקאות הניצחון, באתר וואלה, 18 ביוני 1967 על אסקוט ויסקי (אורכב 06.05.2011 בארכיון Wayback Machine), בעמותת הוויסקי הישראלית מנחם רהט, נמוג חלום הוויסקי הישראלי, מעריב, 6 בנובמבר 1974 לחיים עם וויסקי אסקוט המיוצר בישראל, מעריב, 3 בפברואר 1972 - מודעה של ויסקי אסקוט בר"ע 253/72 ג'והן ווקר ובניו בע"מ ואחרים נ' נשיונל דיסטילרס בע"מ, ניתן ב-25 בינואר 1973
אפולון לימסול (כדורסל)

פיצה אקספרס אפולון לימסול (ביוונית: Μπάσκετ σύλλογος Απόλλων Λεμεσού), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לימסול, המשחקת בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה הוקמה בשנת 1967, כאחד מצוות המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. לעומת יריבתה העירונית א.א.ל. לימסול, לאפולון אין אפילו אליפות אחת בכל שנותיה בליגה. לעומת זאת, משנת 1999 החלה הקבוצה לפרוח ולהאבק על תארים. הגיעה 4 פעמים לגמר הפלייאוף ו-6 פעמים הגיעה לחצי גמר הפלייאוף, פעמיים זכייה בגביע הקפריסאי ועוד גמר גביע. וזכייה בסופרקאפ הקפריסאי. מאז 2007 הספונסר הראשי של הקבוצה הוא רשת המזון "פיצה אקספרס". החל מעונת 1999/00 משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בעונת 2000/01 הודחה על ידי קבוצת המופארם ורשאץ' בשלב המוקדמות. בעונת 2005/06 הודחה על ידי חימיק יוז'ני בשלב שמינית הגמר של היורוקאפ צ'לנג'. ובעונת 2006/07 הודחה בשלב חצי גמר היורוקאפ צ'לנג' על ידי צסק"א סמרה שלבסוף זכתה בגביע. בעונת 2012/13 ניצחה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' את קבוצת "דוקס קלוסטנויבורג" מאוסטריה, בסיכום שני מפגשים, והגיעה לשלב הבתים. הליגה הקפריסאית: מקום שני: 1999, 2000, 2001, 2005 חצי גמר: 2003, 2004, 2006, 2009, 2012, 2014 הגביע הקפריסאי: זכייה (2): 2002, 2014 גמר: 2004 חצי גמר: 2005, 2012 הסופרקאפ הקפריסאי: זכייה (1): 2005 יורוקאפ צ'לנג': חצי גמר: 2007 קפריסין תאודורוס חרלמבוס קפריסין חריסתודולוס קסקיריס קפריסין פטרוס קונטוגיאניס מקדוניה סיניסה אברמובסקי ארצות הברית קורי קאר ארצות הברית טוני אקינס ארצות הברית סמואל ג'ונס סלובניה מארק אנדרוסקה סרביה ולדימיר זוגוביץ' צ'כיה פאבל איגליסקי צ'כיה לוקאס תילצ'רט קרואטיה פטר מאלס יוון פניוטיס נאניס לטביה מאריס לקסה מדיה וקבצים בנושא אפולון לימסול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפולון לימסול ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופטיקאי מדופלם

"אופטיקאי מדופלם" הוא הסינגל הראשון של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, שיצא לרדיו מהאלבום משינה. השיר יצא לרדיו ביוני 1985 והפך ללהיט. ב-27 באוגוסט 1985 הגיע השיר למקום הראשון במצעד הפזמונים של רשת ג'. השיר נכתב על ידי שלומי ברכה בעת שירותו הצבאי, ונקרא במקור "קשיים בחקלאות". השיר נכתב בעקבות שלט בחלון ראווה שבו נתקל ברכה עם הכיתוב "אופטיקאי מדופלם", שנועד לפרסם אופטיקאי. השורה "אין שמש, גשם, יש רק צל" נועדה לתאר את החורף של שנת הבצורת שהייתה אז. שורה זו תופיע לימים בשיר נוסף של משינה, "היא התווכחה איתו שעות". השורה "רוצה לכבוש את העולם" נכתבה עקב תסכולו של ברכה לנוכח חוסר התקדמותו לעומת נסיעת חברו הטוב לחו"ל. לאחר צאתו לרדיו, הוא כבש את מצעדי הפזמונים, והביא לפרסומה של משינה. סרטון השיר "אופטיקאי מדופלם" באתר יוטיוב מילות השיר "אופטיקאי מדופלם" באתר שירונט אופטיקאי מדופלם, באתר אקו"ם אופטיקאי מדופלם, באוסף המוזיקה הישראלית 27.8.1985 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il ביוגרפיה, באתר משינה - האתר הרשמי אופטיקאי מדופלם, באתר מימה ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיזור חום

פיזור חום הוא הליך לזירוז מעבר החום מגוף מסוים אל סביבתו והפיכת הטמפרטורה שלו לדומה יותר לזו של סביבתו. מערכות קירור רבות הן, למעשה, מערכות פיזור חום, משום שהן אינן הופכות עצם לקר יותר מסביבתו אלא רק מצמצמות את השוני בינו לבינה. מנגנונים ייעודיים לפיזור חום מעוצבים בידי מהנדסי מכונות ועוצבו במהלך האבולוציה בעולם החי. פעילותם של מנגנונים אלה ולעיתיים רבות, גם היכולת להפסיק את הפעלתם בעת הצורך, עשויים להיות קריטיים לפעילות המערכת ולמניעת נזקים בה. יצירת מגע ושיפור מגע בין מוצקים – יצירת מגע בין הגוף שיש לצנן לבין גוף מוצק בעל מוליכות חום גבוהה. באופן זה מתחלק החום בין שני הגופים. על פי רוב, שיטה זו משמשת להעברת חום מהגוף שמתחמם כתופעת לוואי לא רצויה לפעולתו, אל גוף שעוצב בכוונה כך שקל יהיה לצננו בשיטות מגוונות. שיטה זו מקובלת בצינון שבבים חמים במחשב בהצמדתם לגוף קירור. גופי הקירור האלו קולטים חום מהשבבים במגע מוצק-מוצק ומפזרים אותו, הלאה, בדרכים אחרות. מניעת מגע או השמת בידוד תרמי בין שני גופים מוצקים שיש לצננם. למשל, פיצול ליבת המעבד במחשב לליבות אחדות. יצירת מגע בין מוצק שיש לצנן לבין לנוזל או גז חסרי תנועה. לדוגמה: כניסה לאמבט קר ביום קיץ. יצירת מגע בין מוצק שיש לצנן לבין לנוזל או גז בתנועה. כך הנוזל או הגז שהתחממו מפונים מהמקום ואת מקומם תופס טווח חדש. דוגמאות: צלעות קירור של מנוע אופנוע מצננות אוויר, שבשל נסיעתו של האופנוע הוא מתחלף, צלעות הקירור של גוף הקירור של מעבד מחשב צמודות למאוורר, חום מנוע המכונית עובר אל שמן המנוע שמוזרם במשאבה אל מקרן המכונית ובו הוא מצטנן חזרה, בדרכים אחדות בו זמנית. חריצי אוורור המאפשרים החלפת האוויר שהתחמם בלי לוותר על מרבית השכבה הפיזית העוטפת את הגוף שיש לצנן. קירור באידוי – הרטבה של הגוף שיש לצנן כך שאנרגיית החום תהפוך לאנרגיית תנועה של חלקיקי הנוזל ותגרום לאידוי הנוזל וסילוק האדים החמים. דוגמאות: הזעה, שרבוב לשון רטובה החוצה מהפה אצל כלבים (כלבים אינם מזיעים). הקרנה תת אדומה – עצמים שהטמפרטורה שלהם מעל כ-30 מעלות צלזיוס פולטים קרינה תת-אדומה (קרינה בתחום האור הנראה אפשרית גם היא אך דורשת חום רב בהרבה, כמו בחוט להט). כאשר מאפשרים לקרינה זו להתפזר, העצם מאבד חום. לצורך כך יש לחשוף את העצם משכבות בידוד תרמי ושכבות בידוד של קרינה תת-אדומה.
יחזקאל קמחי

יחזקאל קמחי (17 בדצמבר 1918 – 9 במאי 1994) היה צייר ישראלי, חתן פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול לשנת 1964. חבר קיבוץ יקום משנת 1949. קמחי נולד בשם יחזקאל מוצ'ניק בסטולין שבפולין בשנת 1918. למד בסמינר למורים בוורשה ובמכון הגבוה ללימודי אמנות וציור בעיר בשנים 1935–1939, והציג לראשונה בתערוכת ציירים יהודים צעירים ב-1937. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת גרמניה הנאצית לפולין, חזר לעיירת מולדתו, ובמשך שנתיים (1939–1941) היה מורה בבית הספר של רשת רשת "תרבות". קמחי נמלט אל השטח הסובייטי, וב-1941 גויס לצבא האדום, ובמקביל עבד כצייר בבית חולים צבאי. בתום המלחמה חזר לפולין, והצטרף לקבוצת הכשרה של תנועת "השומר הצעיר" בלודז' במטרה להגיע לארץ ישראל. ב-1946 ארגן בלודז', יחד עם אחיו התאום צבי, תערוכה בנושא "השואה והתקומה", והשתתף בתערוכת אמנים יהודים. ב-1947 עלה לארץ במסגרת עלייה ב', באונייה "עליה", שפרצה את ההסגר הבריטי, והצטרף לקיבוץ מסילות בעמק בית שאן. ב-1949 עבר לקיבוץ יקום, ובו היה חבר עד יום מותו. בשנים 1949–1950 השתלם בקורסים אצל מרסל ינקו, יוחנן סימון ויוסף זריצקי. בשנת 1950 התחיל לעבוד כצייר בהוצאת "ספריית פועלים". במסגרת עבודתו ב"ספריית פועלים" אייר ספרים רבים, בהם "אני וטלי בארץ הלמה" לאברהם שלונסקי, "ניסים ונפלאות" ללאה גולדברג, "כולם ביחד" למשה שמיר, וכן ציורים לאלבום "אילת", איורים וכתב היד "למגילת רות", כתב היד ל"מגילת אסתר", ספרי שירה של נתן יונתן, עלי אלון, משה דור, ספרות מתורגמת ואחרים. יחזקאל קמחי עיצב את הלוגו של מועדון התרבות צוותא. השתתף בתערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד החל משנת 1950. בשנת 1964 זכה בפרס דיזנגוף לציור ופיסול על ציור השמן שלו "דממה וקול". נפטר בקיבוץ יקום ב-9 במאי 1994 לאחר מחלה קשה. מאז מותו נמצאות עבודותיו במשכן לאמנות בעין חרוד, בארכיון הקיבוץ, ובארכיון יד יערי בגבעת חביבה גלריה צ'מרינסקי, תל אביב (1962) מוזיאון אילת (1965) מוזיאון פתח תקווה (1966) גלריה הקיבוץ – לים (1968) גלריה של קרן התרבות אמריקה–ישראל, ניו יורק (1971) גלריה אלון, ירושלים (1986) תבליטי בטון בבניינים ציבוריים בקיבוץ יקום (1964-1982) תבליטי בטון בנמל התעופה בן-גוריון תבליטי בטון בבית הקיבוץ הארצי בתל אביב (1968) תבליטי בטון במועצה האזורית חוף השרון ובמוסד החינוכי בקיבוץ שפיים (1968) תבליט בטון בחזית אולם הספורט בקיבוץ רמת הכובש תבליט עץ במלון פלאז'ה בירושלים (1974) תבליט בטון בחזית בית הכנסת של יהודי סלוניקי, בתל אביב (1979)https://youtu.be/7xsueSNQfkw 3 קירות – רישומים על בד - האלגוריה שלו על נצחיותו של העם היהודי ותקומת מדינת ישראל בחדר הישראלי במרכז קנדי בוושינגטון, ארצות הברית (1971) תבליט בטון, בית הקיבוץ הארצי, תל אביב-יפו קטע מתבליט בטון בחזית אולם ספורט בקיבוץ רמת הכובש קיר הבטון בחזית אולם הספורט ברמת הכובש חגים / ציורים מאת יחזקאל קמחי, מרחביה: ספרית פועלים, תשי"ט. נוף הנגב / רישומים מאת יחזקאל קמחי, מרחביה: ספרית פועלים, תשי"ט. צבי זהר, יחזקאל קמחי: דרכו באמנות ומבחר יצירותיו, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ו–1966. מדיה וקבצים בנושא יחזקאל קמחי בוויקישיתוף יחזקאל קמחי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל דוד תדהר (עורך), "יחזקאל קמחי (מוצ'ניק)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4769 יובל דניאלי: בין להבות סטולין למגילת רות מיכאל יעקובסון: סיבוב באולם הספורט ברמת הכובש עם קיר האמנות של יחזקאל קמחי, באתר 'חלון אחורי', 11 בינואר 2020 יחזקאל קמחי (1918-1994), דף שער בספרייה הלאומית מתוך אתר קיבוץ יקום יובל סער, העיצוב אין לו סוף: נועם רז: יחזקאל קמחי - תערוכה אלטרנטיבית, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2011.
קרק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרק – האי השני בגודלו בקרואטיה קאראק (או נאו) - ספינה חוצת-אוקיינוסים בעלת שלושה או ארבעה תרנים מהמאה ה-15 אישים ששמם קרק: ישראל ניסן קרק – רב ליטאי סידני קרק – רופא יהודי-דרום אפריקאי רות קרק – פרופ' לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית ג'רמי דוד קרק – פרופ' לרפואה ואפידמיולוגיה באוניברסיטה העברית ובמרכז הרפואי הדסה בעין כרם קראק קירק כרכ (פירושונים)
תוכנית האווקואציה

תוכנית האווקואציה (תוכנית הפינוי; הידועה גם בשם תוכנית העשור) הייתה תוכניתו של זאב ז'בוטינסקי, שהגה וניסה להוציאה לפועל בשנת 1936. מטרתה הייתה ליישב מיליון וחצי יהודים מיהודי אירופה בארץ ישראל משני עברי הירדן, בתקופה של 10 שנים. בחודש יוני 1936 התקבל זאב ז'בוטינסקי, ראש בית"ר ונשיא הצה"ר, בוורשה אצל קולונל יוּזף בֵּק, שר החוץ הפולני, לאחר שהשמיע את הקריאה לפינוי בעצרת המונים בעיר. ז'בוטינסקי העלה בפניו את תוכנית האווקואציה לפיה ייושבו מיליון יהודים וחצי מיהודי אירופה בארץ ישראל בתקופה של 10 שנים. מחצית ממספר זה יבואו מפולין. ז'בוטינסקי הדגיש כי העלייה לארץ ישראל תהיה מרצונם של המהגרים, ואין כל כוונה לכפותה על איש. עלייה כזו עשויה הייתה לקדם את הקמתה של המדינה היהודית בארץ ישראל. הרעיון נתקבל על ידי קולונל בק, מאחר שבהגשמתה ראה דרך ליציאתם של היהודים מפולין, כאשר מדינה יהודית ריבונית תפתח את שעריה בפניהם. ראשיתה של התוכנית בתוכנית העשור, אותה הציג ז'בוטינסקי בקונגרס הציוני ה-18 כבר בשנת 1933, התוכנית עדיין לא הייתה מגובשת, אולם אחת המשימות שנולדו בעקבותיה היא ההחלטה לגייס את "מצפון העולם" באמצעות "תנועת פטיציה" (עצומה) אותה יזמה הצה"ר, ובמרכזה עצומה המופנית אל ראשי המדינות והפרלמנטים באירופה. מטרתה להסב את תשומת לבם לבעיית היהדות בגולה ולקיום ההבטחה לסיוע להקמת בית לאומי בארץ ישראל. את תנועת הפטיציה החרימה בתוקף ההסתדרות הציונית והחליטה כי כל חבריה מחויבים שלא לפעול תחת עצמאות פוליטית ("סעיף המשמעת"), החלטה זו הובילה את הנהלת הצה"ר להודיע על פרישתה באפריל 1935, בוועידת פריז, ולהקמת ההסתדרות הציונית החדשה ב-25 באותו חודש. קריאתו זו של ז'בוטינסקי ונסיונותיו לגייס את נציגי הממשל הפולני ונציגים של ממשלות מזרח אירופיות נוספות גרמו לביקורת נגדו ונגד תומכיו. זאת גם בשל מגעיו עם הממשלה הפולנית, שנחשבה בעיני רבים לאנטישמית ופשיסטית. בנוסף, ארגון הפועלים היהודי "הבונד" התנגד להצעתו של ז'בוטינסקי, מפני שהייתה מנוגדת ליעדו - השתלבות יהודית בפולין סוציאליסטית עתידית. תוכניתו של ז'בוטינסקי לא יצאה אל הפועל, בשל התנגדות פנימית ובעיקר מכיוון שפולין הייתה תלויה בממשלת בריטניה, אשר התנגדה לתוכנית בשטחי המנדט שבשליטתה. זאב ז’בוטינסקי, כתבים, כרך י"ב: בסער, ירושלים: הוצאת ערי ז’בוטנסקי, תש"ז-תשי"ט-1947–1959. יעקב שביט, המיתולוגיות של הימין: עיונים בהיסטוריה פוליטית ואינטלקטואלית של הימין, בית ברל, 1986. זאב ז'בוטינסקי תרגום: יהושע השל ייבין (מאנגלית) ' של עם ישראל', 1940. דוד סיון, מדיניות העלייה בשנות ה-30 והשואה - חלק שני, באתר כתב העת האינטרנטי E-Mago משה ארנס, קטע מהספר"דגלים מעל הגטו", באתר ידיעות ספרים
France 2

France 2 (קרי: פראנס דֶה) הוא ערוץ טלוויזיה צרפתי, וחלק מקבוצת הטלוויזיה הצרפתית, הכוללת גם את France 3 ,France 5 ו-France 4. הצבע המזוהה עם הערוץ הוא אדום. כיום הערוץ משדר תוכניות דרמה, קומדיה וחדשות. בישראל, הערוץ משודר ב-HOT באיכות HD וב-YES באיכות SD. ב-21 בדצמבר 1963 הושק הערוץ בשם RTF 2 (חברת RTF היא חברה ממשלתית שקדמה ל-ORTF, שמתעסקת בטלוויזיה ורדיו), אחרי שנה הערוץ עבר לשליטת ORTF, החברה עברה מיתוג מחדש והוחלף לה השם ל La Chaîne 2. ב-1 באוקטובר 1967 בשנה 14:15 (שעון צרפת) הערוץ החל לשדר בצבע. בשנת 1975 הערוץ עבר מיתוג מחדש ושינה את שמו ל-Antenne 2. ב-1992 הערוץ שינה את שמו ל-France 2 וכך נקרא הערוץ עד היום (2011). ב-30 בספטמבר 2000 היה מעורב צוות חדשות של הערוץ שכלל את השדרן הצרפתי שארל אנדרלן ואת הצלם הפלסטיני טאלאל אבו ראחמה בפרשת מוחמד א-דורה בה הם תיעודו את מותו לכאורה של נער פלסטיני מאש צה"ל. התמונות הקשות שלהבו את ההמון הערבי בישראל וברשות הפלסטינית והגבירו את המהומות באזור. מאוחר יותר קבע תחקיר של צה"ל כי א-דורה לא נהרג מאש צה"ל אלא מאש פלסטינית. אחרים האשימו את צוות France 2 שצילם את התקרית בביומה ואף בזיופה. France 2 הגיש תביעה משפטית על הוצאת דיבה כנגד פיליפ קרסנטי, פוליטיקאי ואיש עסקים יהודי-צרפתי, שטען שהקלטת מזויפת. עד היום נושא זה שנוי במחלוקת. מדיה וקבצים בנושא France 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של France 2 France 2, ברשת החברתית פייסבוק France 2, ברשת החברתית אקס (טוויטר) France 2, ברשת החברתית אינסטגרם
זאבז'ה

זאבז'ה (בפולנית: Zabrze) היא עיר בדרום פולין, בחבל שלזיה ליד קטוביץ. בעיר מתגוררים כ-190,000 נפש. היא ממוקמת בגבעות שלזיה, על הנהר ביטומקה, יובל של נהר האודר. זאבז'ה ממוקמת בפרובינציית שלזיה שהוקמה מחדש בשנת 1999, קודם לכן העיר הייתה שייכת לפרובינציית קטוביץ. זוהי אחת הערים בתוך אגד ערים של 4,620,624 תושבים. כלל המטרופולין של קטוביץ במחוז שלזיה מאוכלס ב-5,294,000 תושבים. בימי השלטון הנאצי שונה שם העיר ל"הינדנבורג", ובהמשך הוקם בה מחנה ריכוז. לאחר מלחמת העולם השנייה, העיר הוחזרה לפולין בשנת 1945 ושמה הושב ל"זאבז'ה". ב-19 במאי 1945 גורשו רוב התושבים הגרמנים מהעיר. כמו כל הערים האחרות באזור, היא עיר תעשייה המאוכלסת בצפיפות, היא מרכז חשוב של מכרות פחם וברזל וכן תעשיית מתכת, זכוכית, כימיקלים, נפט, מבשלות, ועוד. בית הכנסת של העיר, אשר היה קיים מאז 1872, נהרס בפרעות ליל הבדולח בחודש נובמבר 1938. לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה. לעיר יש מספר רב של מועדוני ספורט בכל הענפים. הבולט שבהם הוא גורניק זאבז'ה בכדורגל. ישנו מועדון כדורגל נשים בשם KKS - Kobiecy Klub Sportowy Zabrze. קבוצת כדוריד בשם "KS NMC POWEN". ומועדון שמפעיל קבוצת כדורעף בשם "ספרטקוס זאבז'ה". וקבוצת כדורסל בשם MKKS (Miejski Koszykarski Klub Sportowy -מועדון ספורט כדורסל עירוני), ששיחק בליגת העל עד 2002. תמונות מהעיר מרכז החינוך בזאבז'ה תיכון ללימודי רפואה המוזיאון העירוני כנסיית סנט ג'וזף בעיר התחנה המרכזית ביום מושלג הבנק הפולני גרמניה זנגרהאוזן, גרמניה צרפת סקלן, צרפת שוודיה לונד, שוודיה דנמרק סונרבורג, דנמרק לבנון זחלה, לבנון סלובקיה תרנבה, סלובקיה צ'כיה אופבה, צ'כיה רוסיה קלינינגרד, רוסיה אוקראינה רובנו, אוקראינה מדיה וקבצים בנושא זאבז'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאבז'ה זאבז'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זאבז'ה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית תערוכה על בתי ילדים לאחר השואה, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאטרון אוהל יוסף

אוהל יוסף הוא תיאטרון קהילתי שהוקם בירושלים ב־1972 על ידי אריה יצחק בשכונת קטמון ט. המורשת ההתחלתית שהועברה לשחקנים הייתה של תיאטרון אלטרנטיבי ואנטי־ריאליסטי: שימוש מקסימלי בחלל, הפעלת הקהל, הזדהות בשם האמיתי ותהליך כתיבה של כל שחקן בנפרד וביחד. בעקבות מחאת הפנתרים השחורים נושא הקיפוח ושכונות העוני עלה לכותרות. אריה יצחק עלה לירושלים לאחר שביים הצגה עם נוער משכונת התקווה שבתל אביב. ההצגה "יוסף יורד קטמונה" בבימויו שעלה בתיאטרון החאן גם קבעה את שם התיאטרון. המחזה עסק ברצון של ימין מסיקה החולם לעזוב את השכונה ובמשפט שנערך לו עקב כך. ההשראה התבססה על כתיבה עצמאית מתוך סיפור יוסף והאחים מבראשית. עוד בשלב ההכנות זוהתה התכונה התרפויטית של התיאטרון הקהילתי בשכונה ובהמלצת הפסיכיאטר הראשי במשרד הבריאות, לואיס מילר, אישרה העירייה תקציב וקבעה לו מטרות. בעקבות ביקורות על התכנים הקשים בנושאי ההומוסקסואליות והאונס ועל המופע עצמו, עזב הבמאי והנערים המשיכו בניהול התיאטרון. בזמן מלחמת יום הכיפורים הוקמה עמותה תחת אותו שם לשינוי חברתי והתמקדות ביצירתיות ובאמנות. עמותות נוספות העתיקו את ההצלחה: אוהל נחלאות, אוהל בקעה, אוהל שטרן, אוהל שמעון – לימים תנועת האוהלים – המרכז לקידום שכונות וקהילות בישראל שהוקמה במאי 1979 ונרשמה בתור עמותה ב־1986. שלמה וזאנה ביים בתיאטרון שלוש הצגות: "הנושר" (1975–1976), "גורל או תוכנית" (1976 - 1977) ו"פגישת מחזור" (1979–1980). תיאטרון המדוכאים התיאטרון הקהילתי בקריית יובל - "גוננים" תנועת האוהלים התיאטרון הקהילתי שולמית לב־אלג'ם, ‏תיאטרון נגד: מחאה סמלית ופעולה חברתית בירושלים, תיאוריה וביקורת 30, אביב 2007, עמ' 111–134 רשם העמותות
ארנסט הופנברג

ארנסט הופנברג (בגרמנית: Ernst Hoppenberg;‏ 26 ביולי 1878 – 29 בספטמבר 1937) היה שחיין ושחקן כדורמים גרמני, היה האלוף האולימפי הראשון במשחקים האולימפיים במשחה הגב, בעל 2 מדליות זהב. הופנברג נולד בברמן. אביו היה המנהל של בריכת השחייה המכורה היחידה בברמן וכך החל לשחות ולהתאמן בגיל צעיר. באולימפיאדת פריז (1900) זכה הופנברג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:47.0 דקות, לפני קארל רוברל מאוסטריה (2:56.0 דקות) ויוהנס דרוסט מהולנד (3:01.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר קבוצתי לפני שתי קבוצות מצרפת. הופנברג היה השחיין המהיר בתחרות וקבע תוצאה של 2:35.4 דקות. נוסף לכך, היה חבר בנבחרת הכדורמים של ארצו אך לא שיחק בשום משחק. הופנברג שירת בצבא בקיל. כמזכיר בנייה הוא ייסד מועדון שחייה בצ'ינגדאו, שבסין (הייתה מושבה גרמנית). בשנת 1928 החל לנהל הופנברג את הבריכה המקורה בברמן, אותה ניהל אביו. תשע שנים מאוחר יותר, בשנת 1937 היה מעורב בתאונת דרכים בעיר קירן ומת מפקקת (תרומבוזיס) למחרת. בשנת 1988 זכה הופנברג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא ארנסט הופנברג בוויקישיתוף ארנסט הופנברג, באתר olympedia.org sports123.com (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine) בכל קבוצה היו 5 שחיינים, כל אחד מהם שחה 200 מטר חופשי. כל שחיין קיבל ניקוד, לפי מיקומו. ככל שהמיקום היה גבוה יותר כך הניקוד היה נמוך יותר. ERNST HOPPENBERG (GER) – 1988 Honor Pioneer Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
קרמיקה אפורה ממורקת

קרמיקה אפורה ממורקת (באנגלית: Gray Burnished Ware - GBW), הוגדרה על ידי קתלין קניון קדם-עירוני ג' (Proto-Urban C - PUC), היא קבוצה של משפחות קרמיות מהבולטות בתקופת הברונזה הקדומה א' (EB I) בצפון הארץ. הן זוהו לראשונה על ידי ג'ורג' ארנסט רייט (Wright) בשנות ה-30 באזור עמק יזרעאל, ולכן נתן להן את שמם "כלי יזרעאל" - "Esdraelon Ware". רייט זיהה 4 משפחות שונות ע"פ טיפוסים ותפוצה. מקורם של הכלים היווה נושא למחקרים רבים. יש הטענו, כגון רייט, שמקור הכלים בצפון הלבאנט ויובאו ארצה. לעומתו סבורים רבים שכלים אלה יוצרו בארץ, כאשר חלק מציינים את ההשפעות האנטוליות על צורות הכלים, חלק טוענים שכלים אלה מחקים מסורות וצורות כלי בזלת כלקוליתים, במיוחד הדמיון הרב של המעמד החלול. ישנם חוקרים הטוענים שצורות הכלים מחקים קערות כסף. כלים מהמשפחות נתגלו בעיקר בצפון הארץ, אזור עמק יזרעאל, הגליל התחתון, עמק החולה, עמק הירדן, הגליל המערבי, ואף דרומה עד יריחו ואשקלון. רייט חילק את הכלים לארבע קבוצות, I עד IV, כאשר לכולם אופייניות קערות רדודות ועמוקות, חלקן מזוותות או עם מעמד. חלק מהקערות עוטרו בעיטור פלסטי של זיזים או חרוטים בקו הזיווי, וחלקן עוטרו בדגם חבל, וחלק היו ללא עיטור כלל. רב הקערות היו מחופות בחיפוי אפור כהה וממורקות, אך ישנם מספר פריטים בעלי גוון בהיר אשר הושפעו מאיכות הצריפה. אבחנתו המקורית של רייט בדבר 4 קבוצות בעלות מאפיינים שונים וכרונולוגיה שונה אומתו לאחרונה במחקר פטרוגרפי של יובל גורן ושרון צוקרמן, ובה בוצעה חלוקה לארבע משפחות קרמיות הנבדלות מבחינה פטרוגרפית וטיפולוגית. משפחה I - מורכבת מקערות מזוותות רדודות עם בליטות וזיזים שטוחים, כאשר ישנה תת-חלוקה פשוטה בין קערות עם בסיס שטוח וקערות עם מעמד. מקור הכלים בעמק יזרעאל וייתכן שאף בגליל המערבי ועמק החולה. בסך הכל אובחנו 5 תתי קבוצות במשפחה, כאשר החלוקה בוצעה ע"פ הרכב ומינרולוגיה של החסמים. משפחה II - מורכבת מכלים שנמצאו בקברים בתל אל-פארעה (צפון) ואתרים אחרים קרובים בהרי השומרון. למשפחה זו תת-חלוקה כמו במשפחה I, לפי בסיס הקערה. משפחה זו בדרך כלל מחופה אך לא ממורקת, הטין בעל גוון כהה יותר ומקורו במזרח השומרון. משפחה III - משפחה זו כוללת קערות צרות ועמוקות בעלות זיווי בקרבת השפה. לחלקן מעמד חלול אך מכולם נעדר עיטור פלסטי. מקור הטין של הכלים בגליל התחתון, אך החסמים הם מסוגים שונים ומצביעים על 4 מקורות אפשריים: עמק יזרעאל, עמק החולה, הגליל המערבי ובקעת הירדן. משפחה IV - מורכבת מקערות המיספריות עמוקות עם זיזים בולטים מתחת לשפה. חיפוין כהה ונמצא רק על צדן החיצוני. המירוק פחות מודגש ואף נעדר כליל מחלק מהכלים. הרכבם המינרלוגי זהה לזה של משפחה III. בנוסף לארבע המשפחות לעיל, ישנם מספר פריטים שאינם נכללים עם אף אחת מהן, הרכבם שונה ומעיד על מקור צפוני יותר ובחלקן דורמי יותר. כלים אלה נמצאו בכל רחבי הארץ, מעפולה ועד אשקלון. לאור החפירות בתל אל-פארעה (צפון) ויריחו, שייך רייט את המשפחות לתקופתן, כאשר משפחות I ו-II שויכו לברונזה הקדומה א' 1 (EB Ia) ואת משפחות III ו-IV לברונזה הקדומה א' 2 (EB Ib). חלוקה זו אומתה בחפירות מאוחרות יותר. רות עמירן, הקיראמיקה הקדומה של ארץ ישראל, הוצאת מסדה, ירושלים, 1963. שבר קערה אפורה ממורקת, במקור מאתר רשות העתיקות, עותק מארכיון האינטרנט. קערה עם מעמד חלול, באתר הקרן לחקר ארכאולוגי של ארץ ישראל. Yuval Goren and Sharon Zuckerman, An Overview of the Typology, Provenance and Technology of the Early Bronze Age I 'Gray Burnished Ware'. in Ceramics and Change in the Early Bronze Age of the Southern Levant, Sheffield, Sheffield Academic Press, 2000, pp. 165-182
מיכאי אנטונסקו

מיכאי אנטונסקו (18 בנובמבר 1904 – 1 ביוני 1946) היה עורך דין, פרופסור למשפטים, סגן ראש ממשלה ושר החוץ של רומניה במלחמת העולם השנייה, נשפט והוצא להורג כפושע מלחמה. לפני המלחמה התפרנס מעריכת דין. כאשר הועלו ב-1938 נגד יון אנטונסקו ורעייתו חשדות לביגמיה, ייצג אותם בהצלחה. עם מינויו של יון אנטונסקו (אין קשרי משפחה בין השניים) לראש ממשלה מונה לשר התעמולה ב-1940 לאחר מכן מונה לשר החוץ. ב-1941 התמקד יון אנטונסקו במערכה הצבאית והשאיר למיכאי אנטונסקו שליטה מלאה על ענייניה הפנימיים של רומניה. מיכאי אנטונסקו היה שותף לפשעי המלחמה אשר בוצעו ברומניה ובאזורים הכבושים על ידיה. בעקבות הפיכת 23 באוגוסט 1944 נעצר ונשפט לאחר מלחמת העולם השנייה בבית הדין העממי בבוקרשט כפושע מלחמה והוצא להורג ביחד עם יון אנטונסקו ועוד שני גנרלים ב-1 ביוני 1946. מדיה וקבצים בנושא מיכאי אנטונסקו בוויקישיתוף "Procesul Marii Trădări Naţionale" (ברומנית) INTEROGATORIILE LUI MIHAI ANTONESCU FĂCUTE LA MOSCOVA (ברומנית) Mihai Antonescu (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא רומנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.