laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תעלת מוסקבה

תעלת מוסקבה (ברוסית: Канал имени Москвы) היא תעלה באורך 128 ק"מ שמקשרת את נהר מוסקבה עם הוולגה. התעלה נבנתה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. היא עוברת בשטח מחוז טבר, מחוז מוסקבה ומסתיימת בשטח העיר מוסקבה. רוחב התעלה הוא 85 מטר והיא מסוגלת להעביר אוניות עד 5,000 טון. המטרה העיקרית של התעלה היא לספק מים לעיר מוסקבה, לספק נתיב תחבורה והסדרת מקומות נופש לאורך מאגרי מים של התעלה. בשנת 1931 הנהר מוסקבה כמעט התייבש וכבר לא יכול היה להמשיך ולספק מים לעיר הגדולה. בהתאם לכך נבדקו אפשרויות לקשר אותו עם נהר הוולגה ועל ידי כך לספק לו מקורות מים נוספים. בניית התעלה החלה בשנת 1932 ובמהלכה השתתפו אסירי גולאג. לצורך כך הוקם מחנה מיוחד שהיה קיים במשך 5 שנים. הכוח העיקרי להקמת התעלה היו אסירי גולאג שעבדו כ-12 שעות ביום. חלק מהאסירים שוחררו עם סיום הקמת התעלה כפרס עבור העבודה. מאטביי ברמן וראשי נ.ק.וו.ד נוספים שהיו בראש מנהלת ההקמה הוצאו להורג במהלך הטיהורים הגדולים באשמת הכנת הפיכה שלטונית בעזרת האסירים. ב-15 ביולי 1937 נפתחה התעלה תחת השם "תעלת מוסקבה-וולגה". לאורך התעלה נבנו שבע תחנות כוח הידרואלקטריות לתגבור אספקת החשמל למוסקבה. בסך הכול נבנו מעל 240 מתקנים הנדסיים. במקום חיבור התעלה לוולגה הוקמו פסלי ענק של ולדימיר לנין ויוסיף סטלין בגובה של 25 מטר. בשנת 1963 פורק הפסל של סטלין. במהלך מלחמת העולם השנייה נוצלו מתקני התעלה להצפת שטחים בקרבת מוסקבה והדבר עצר את התקדמות הצבא הגרמני. בשנת 1947, לכבוד שנת 800 לייסוד העיר, שונה שמה של התעלה ל"תעלת מוסקבה". במהלך שנות ה-70 וה-80 בוצעו עבודות שיקום נרחבות במתקני התעלה. על שפת מאגרי מים בקרבת מוסקבה נבנו בתי הבראה. כמו כן שופצו והורחבו מתקני תיירות לאורך החוף. האורך הכולל של התעלה הוא 128 ק"מ. התעלה מתחילה במאגר המים "איוונקובו" בקרבת העיר דובנה. במהלך 74 ק"מ התעלה עולה ב-38 מטר ולצורך כך נבנו 6 תאי שיט. בהמשך באורך 30 ק"מ ממוקמים מספר מאגרי מים. בקטע האחרון באורך של כ-3 ק"מ נבנו עוד 2 תאי שיט והתעלה יורדת ב-36 מטר. בעקבות הקמת התעלה, הוקם הנמל הנהר הצפוני במוסקבה. באמצעות מערכת תעלות בלומורקנל, תעלת הוולגה-דון ותעלת מוסקבה, נמל זה קשור עם הים הבלטי, הים הלבן, הים השחור, ים אזוב והים הכספי. בעקבות כך נקראת העיר לפעמים "נמל חמישה ימים". התעלה מנוצלת עד היום להעברת סחורות שונות. בתקופה הסובייטית עברו בתעלה גם אוניות נוסעים ששטו במסלול מוסקבה-ניז'ני נובגורוד ומוסקבה-אסטרחן. הם נסגרו בשנת 2005 כי לא הייתה הצדקה כלכלית להמשך הפעלתם. היום משייטות בתעלה אוניות תיירים רבות. משך השייט הוא 3 - 4 ימים. מדיה וקבצים בנושא תעלת מוסקבה בוויקישיתוף תעלת מוסקבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סלאמה

האם התכוונתם ל... אישים חסן סלאמה – מראשי כנופיות הטרור במרד הערבי הגדול עלי חסן סלאמה – ראש ארגון "ספטמבר השחור" חסן סלאמה (חמאס) – מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בגדה המערבית קונסטנטין סלאמה – מייסד שכונת טלביה וילה קונסטנטין סלאמה – ביתו של מייסד טלביה, בירושלים מקומות יישוב סלאמה (הגליל) – כפר בדואי בגליל סלמה (יפו) – כפר ערבי בנפת יפו עד 1948 כפר שלם – שכונה בתל אביב, נודעה בעבר גם בשם "סלמה" סֶלְמה – עיר במדינת אלבמה אחרים דרך שלמה (שדרות סלמה) - דרך מרכזית המחברת את תל אביב עם יפו; משמרת בשמה את שם הכפר הערבי סלמה, וכן את שם הכפר הקדום שַׁלְמָה וילה חנא סלאמה ווילה קונסטנטין סלאמה - בניינים בשכונת טלביה, בירושלים שלמה (פירושונים) סלמה
זרם קירוב

זרם קירוב (ברוסית: Кировский поток) היה מערכת רדיפות פוליטיות בברית המועצות שהופעלה לאחר רצח סרגיי קירוב. למרות שבאופן רשמי הרצח היה הסיבה לתחילת הרדיפות, מעשית במסגרת המערכה יוסיף סטלין פעל לחיסול התנגדות למשטרו. סרגיי קירוב נרצח ב-1 בדצמבר 1934. כבר באותו יום פורסם צו משותף של מועצת הקומיסרים העממיים וועד הפועל המרכזי של ברית המועצות בהקשר לשינויים בחוק הפלילי. מסמך זה היה אבן יסוד לפעילות ארגונים ממשלתיים. בראש המערכה בלנינגרד עמד לאוניד זקובסקי וממוסקבה בראש עמד גאורגי מולצ'נוב. הם פעלו בשיתוף פעולה עד לשנת 1937, כאשר הוצאו להורג באשמת בגידה. בניגוד לרוב קורבנות הטיהורים הגדולים הם לא נוקו מאשמה עד היום. ב-18 בינואר 1935 סטלין שלח מכתב לוועד המרכזי של המפלגה בו ציין: "לנינגרד היא עיר בה מרוכזת כמות גדולה של פקידי הממשל הישן, שוטרים וקצינים לשעבר. הם גורמים לקשיים בתפקוד של המנגנונים הסובייטיים ולא נותנים לעיר להתפתח. יש לפעול נמרצות לשינוי המצב". במהלך המערכת הוגלו מלנינגרד והסביבה 39,660 אנשים, ו-24,374 אנשים נשפטו לתקופות מאסר שונות. בתחילת המערכת נולד חותם "קבוצת טרוריסטים של טרוצקי וזינובייב" והשתייכות לקבוצה זו הייתה אשמה הנפוצה ביותר. חלק מהנאשמים במשפטי 1935, ובהמשך במהלך השנים 1937–1938, הואשמו בפעילות נגד השלטון והוצאו להורג. כמעט כולם נוקו מכל אשמה לאחר פטירת יוסיף סטלין. כבר בימים הראשונים לאחר הרצח, דרש יוסיף סטלין למצוא עקבות של זינובייב בארגון הרצח. לאחר מספר ימים החלו מאסרים של תומכיו וב-16 בדצמבר נאסרו גריגורי זינובייב ולב קמנייב. המשפט הראשון נערך כבר ב-28 בדצמבר 1934. נשפטו בו 14 אנשים, בעיקר ראשי הקומסומול של העיר. הם הואשמו בארגון הרצח והוצאו להורג. ב-9 בינואר החלה ישיבה של המועצה המיוחדת של נ.ק.וו.ד בהקשר לקבוצת תומכי זינובייב. הקבוצה כללה 77 אנשים וכולם נשפטו לתקופות מאסר שונות. במקביל, במוסקבה נערך משפט נגד גריגורי זינובייב ולב קמנייב והם נשפטו ל-10 שנות מאסר. במשפט זה הואשמו 18 אנשים נוספים. ב-26 בינואר 1935 סטלין חתם על צו לפיו הוגלו מלנינגרד לצפון סיביר 663 תומכי זינובייב. במקביל, 325 מתומכיו הועברו לעבודה אחרת. במהלך פברואר 1935 נעצרו עוד 843 "תומכי זינובייב". במקביל לפעולה זו החלה הגליה מלנינגרד של עובדי הממשל הישן, אצילים, שוטרים וקצינים לשעבר. במרץ בעיתון פראבדה פורסם על הגליה של 1,074 אנשים. הפעולות נמשכו במשך כל שנת 1935. היסטוריונים מעריכים שבמהלך המערכה הוגלו מהעיר נציגי תרבות ומדע בולטים בעיר והיא נחשבת לאסון הומניטארי בקנה מידה עירוני. המערכה תוארה בפרוטרוט בספר של אלכסנדר סולז'ניצין ארכיפלג גולאג. מכתב של סטלין לחברי הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית
נוק (קורא ספרים אלקטרוני)

נוק (באנגלית: NOOK) הוא קורא ספרים אלקטרוני - מכשיר נייד לקריאת ספרים אלקטרוניים, שהושק על ידי בארנס אנד נובל ב־2009. הוא עושה שימוש בטכנולוגיית תצוגה נייר אלקטרוני אך ישנם גם דגמים שמשתמשים בתצוגת LCD. קורא ספרים בפורמט PDF וכן בפורמט הפתוח EPUB. למרות תמיכת המכשיר ב-EPUB, הוא אינו תומך בעברית באופן רשמי. משנת 2009 יצאו מספר דגמים שונים של נוק בשני מסלולים: מכשירים מבוססי דיו אלקטרוני - נוק (Nook Classic), נוק סימפל טאצ' (Nook Simple Touch) ולאחרונה גם נוק סימפל טאצ' עם תאורת קריאה (Nook Simple Touch with GlowLight) שמאפשר קריאה בחשיכה באמצעות תאורה מיוחדת שמאירה את המסך. מכשירים מבוססי LCD - נוק קולור (Nook Color), נוק טאבלט ונוק HD (Nook HD) בין התכונות המעניינות של המכשיר קיימת גם יכולת השאלה למשתמשים אחרים (במגבלות מסוימות). כמו כן, ניתן לקרוא באמצעות המכשיר באופן חופשי בחנויות של בארנס אנד נובל. בשנת 2014 יצאה גרסה של נוק מתוצרת חברת סמסונג, "Galaxy Tab 4 NOOK", הזהה מבחינת חומרה ל-Samsung Galaxy Tab‏ 4 7.0. מדיה וקבצים בנושא נוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוק נוק באתר חברת בארנס אנד נובל (באנגלית) רפי קאהאן, מיקרוסופט משקיעה ב"נוק" של בארנס אנד נובל, באתר כלכליסט, 30 באפריל 2012 תשובה לקינדל של אמזון: מסך מגע לקורא ספרים אלקטרוני, באתר גלובס, 26 במאי 2011 רועי לטקה, נוק - הדור הבא, כתבה בניוזגיק, 27 באוקטובר 2010 עומר כביר, Nook, הדור הבא: בארנס אנד נובל חוזרת לשוק הטאבלטים, באתר כלכליסט, 21 באוגוסט 2014
אוהלו

אוהלו הוא מתחם בדרום הכנרת, ליד המושבה כנרת. הוקם במקור כמרכז חינוכי אזורי בשם "אוהלו של ברל". המוסד הוקם בשנת 1945 כמרכז חינוכי של ההסתדרות לזכרו של ברל כצנלסון, אשר במקום זה קבע את אוהלו בזמן שעבד בחצר כנרת. המבנים הראשונים במקום הושלמו במהלך השנים 1946 עד 1947, עת נפתח במתחם תיכון בית ירח. בנוסף נבנה במקום אולם כנסים אזורי. בעת הקמת המתחם נערכה חפירה ארכאולוגית בה נתגלה "מבנה המעגלים", מבנה גדול מתקופת הברונזה בארץ ישראל, שלא ידוע למה שימש. בשנת 1965 נפתחה במתחם מכללה להכשרת עובדי הוראה - מכללת אוהלו. בעקבות החלטת ממשלה לחזק את ההתיישבות ברמת הגולן, הסמינר עבר בסוף שנת 1997 לקצרין. כדי להסיר את התנגדות של המרצים והסטודנטים להעברת המכללה, הסכימה הממשלה לשלם עבור טיסות של מרצים ממרכז הארץ לקצרין ולסבסד כמעט באופן מלא את התשלום למעונות עבור הסטודנטים. במקום פועל כפר נופש השייך לקיבוץ כנרת, וסניף של מכללת רידמן לרפואה משלימה. מדיה וקבצים בנושא אוהלו בוויקישיתוף סמינר למנהלים בכירים במכללת "אוהלו", באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1957 רן שפירא, כוחם של 1,500 טונות גרעיני תבואה, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003 ידיעות אחרונות, ‏משרד החינוך יטיס מרצים מהמרכז לגולן, באתר גלובס, 7 באוקטובר 1997
כרי דשא

כרי דשא היא אכסניית נוער בחופה הצפון-מערבי של הכנרת. היא שוכנת ליד "מתקן ספיר" בתחילתו של המוביל הארצי וליד הקיבוצים גינוסר וחוקוק. האכסניה שכנה במשך עשרות שנים במבנה ההיסטורי של אכסניית עולי רגל גרמנית כ-700 מטרים צפונית-מזרחית ממיקומה הנוכחי. כיום היא שוכנת במבנה חדש, והאכסניה הגרמנית שופצה ונפתחה מחדש כאכסניית עולי רגל. האזור שבו נמצאת האכסניה, נקרא בעברית עין שבע ובערבית טבח'ה. באזור זה התכנסו ישו ותלמידיו ושם התרחשו כמה מהאירועים החשובים המוזכרים בברית החדשה. לפיכך הפך המקום למוקד עלייה לרגל חשוב לעולי רגל נוצריים. בעקבות זאת נוסדה במקום חווה חקלאית קתולית-גרמנית ב-1889. בשל התנאים הקשים, המלריה וחוסר ההצלחה בעיבוד הקרקע, עבר המקום לידי הלזריסטים. אלה העסיקו אריסים מקומיים, ובמקום החקלאות פנו לעיסוק בתיירות. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימש המקום כבית מרגוע לחיילי הצבא הגרמני. במלחמת העולם השנייה, גורשו הנתינים הגרמנים, המקום הוחרם כנכס השייך לנתיני אויב, והיה לבית מרגוע לחיילי הצבא הבריטי. הבעלות על האזור הוחזרה לכנסייה לאחר הקמת המדינה, אבל האזור הוחכר מחדש לגורמים ישראלים במשך עשרות שנים. בשנת 1953 פתח שם משרד החקלאות בית ספר לבוקרים ובו גם גידלו בעלי חיים לבשר. ב-1955 נקבע באופן רשמי ששם המקום יהיה "כרי דשא". החל משנת 1961 שימש המקום אכסניית נוער. בשנת 1990 חזר המקום לבעלות הכנסייה הגרמנית. הכנסייה מימנה את בניית האתר החדש של אכסניית הנוער, הנמצא כקילומטר דרומה מהאתר המקורי. במקביל, שיפצה הכנסייה את האתר המקורי, והוא נפתח מחדש בשנת 2001 כאכסניית צליינים. על שיפוץ האכסניה הישנה זכה בשנת 2006 בתעודת הוקרה מטעם המועצה לשימור אתרים. אכסניית הצליינים הישנה פתוחה לאורחים מכל הדתות. חופה של האכסניה הישנה הוא חוף פרטי, הפתוח רק למתאכסנים בה. עם זאת, לפי ההסדר עם הכנסייה, המטיילים בשביל סובב כנרת זכאים לעבור בשטחה של האכסניה. כפר נחום עין שבע כנסיית הלחם והדגים כנסיית הבכורה של פטרוס אתר האינטרנט הרשמי של כרי דשא מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על אכסניית כרי דשא, באתר 'חלון אחורי', 12.5.2014 שמות חדשים, חרות, 27 בספטמבר 1955
ד'הרה

חוג'ייראת (ד'הרה) (בערבית: الحجيرات (ظهرة); נקרא לעיתם גם רק ד'הרה או חוג'יירת) הוא שבט בדואי בגליל, בתחומי מועצה אזורית משגב, כקילומטר וחצי מזרחית ליודפת שהוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב בשם חוג'ייראת (ד'הרה), אך חסר מעמד מוניציפלי. רשימת שמות היישובים בישראל, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏27 ביוני 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסד (יישוב קהילתי)

מסד הוא יישוב קהילתי ישראלי הממוקם על אחת משלוחותיו של הר קוץ ושייך למועצה האזורית הגליל התחתון, שבה הוא מהווה את היישוב הצפוני ביותר. היישוב הוקם בשנת 1983 בשם "הר קוץ" על שם ההר שעליו הוא נמצא וכן על שם משפחת קוץ – אחת מ-24 משמרות הכהנים אשר גלתה מירושלים לגליל לאחר חורבן בית שני והתיישבה בכפר עיילבו, המזוהה עם היישוב בן זמננו עיילבון, הנמצא בסמוך. שם היישוב לקוח מפסוק בספר מלכים: ”כָּל אֵלֶּה אֲבָנִים יְקָרֹת כְּמִדֹּת גָּזִית מְגֹרָרוֹת בַּמְּגֵרָה מִבַּיִת וּמִחוּץ וּמִמַּסָּד עַד הַטְּפָחוֹת וּמִחוּץ עַד הֶחָצֵר הַגְּדוֹלָה”; היישוב היהודי הסמוך לו נקרא טפחות. אם כי בניגוד לכוונת הפסוק המקורי, מסד גבוה יותר מאשר טפחות. היישוב הוקם בזכות יעקב ולידיה צבי, שפעלו בהתנדבות פילנתרופית, לאחר שקיבלו מנדט ומינוי מהסוכנות היהודית, מההסתדרות הציונית ומהמרכז החקלאי, לפעול ולרכז מעין ועדת קליטה למתיישבים ומתעניינים. לקשר ולהפעיל בכל הקשור ללוגיסטיקה בשינוע והעמדת קרוואנים למגורים כולל תשתית חשמל מים וביוב. מתוך שתים עשרה המשפחות שנבחרו לקליטה, שבע עלו על הקרקע, רובן מכוחות הביטחון (משטרה וצבא). ב-1 בספטמבר 1983, נכנסו ילדי מסד לבית הספר החקלאי כדורי, וביישוב עצמו נפתח הפעוטון. הייעוד הבסיסי של היישוב, היה הקניית שטח לדור המשך של בני מושבים מהגליל, ייעוד זה גרם ללא מעט דיונים תוך-מוסדיים, כאשר בסוף הוגדר היישוב בקונספט של יישוב קהילתי. כשני קילומטרים מצפון מזרח ליישוב נמצא האתר הארכאולוגי חורבת ממלח, שבו שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד. מדיה וקבצים בנושא מסד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מסד מסד באתר הרשות לפיתוח הגליל מסד (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מלכים א' ז'/ט' זיכרון ליהודה זיו: מצוקי דרגות, עין קובי, מגדלי עשן, קוצים וכוהנים בבלוג עונג שבת, 11 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי

הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי (באנגלית: The International Fund for Agricultural Development; בראשי תיבות: IFAD) היא סוכנות בין-לאומית הכפופה לאומות המאוחדות. תפקידה לעזור למדינות מתפתחות שמתבססות על חקלאות, לפתח ענף חקלאי רווחי ואיכותי. הסוכנות הוקמה ב-1977 בעקבות מחקר שפורסם באותה שנה על ידי האו"ם וקבע ש-75% מתושבי המדינות המתפתחות גרים באזורים חקלאים לא מפותחים, שעשויים להניב תוצרת טובה. תוצרת זו תביא לצמיחת אותן מדינות ולהוזלת מחירי המזון ברחבי העולם. הארגון הוא חלק מקבוצת הפיתוח של האו"ם. מטה הארגון ממוקם ברומא, איטליה. החל משנת 2017, נשיא הקרן הוא גילברט הונגבו (Gilbert Houngbo) מטוגו. מדיה וקבצים בנושא הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי (באנגלית) הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, ברשת החברתית פייסבוק הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, ברשת החברתית אינסטגרם הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, ברשת החברתית טיקטוק הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, ברשת החברתית LinkedIn הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, סרטונים בערוץ היוטיוב הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא חקלאות ובנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גת שמנים

גת שמנים (ביוונית: Γεθσημανή, גֶתְסֵמַנֵה; בסורית: ܓ݁ܶܕ݁ܣܺܡܰܢ, גֶּדּ־סִמַן) הוא הגן בו, על פי המסורת הנוצרית והמתואר בברית החדשה, התפלל ישו בלילה שלפני צליבתו את תפילתו האחרונה והתייסר, קודם להסגרתו לידי הרומאים על ידי יהודה איש קריות. הגן נמצא במורדות הר הזיתים בירושלים, ומשקיף על נחל קדרון שלמרגלותיו ועל הר הבית שלמולו. במקורות המקראיים היהודיים מזוהה המקום כעמק יהושפט. שם האתר מוכר מהברית החדשה: וַיָּבֹאוּ [ישו ותלמידיו] אֶל־חָצֵר אַחַת, וּשְׁמָהּ גַּת־שְׁמָנֵי, וַיֹּאמֶר [ישו] אֶל־תַּלְמִידָיו: "שְׁבוּ־לָכֶם פֹּה, עַד אֲשֶׁר אֶתְפַּלָּל." המקור ביוונית קוינה Καὶ ἔρχονται εἰς χωρίον οὗ τὸ ὄνομα Γεθσημανῆ· καὶ λέγει τοῖς μαθηταῖς αὐτοῦ, Καθίσατε ὧδε, ἕως προσεύξωμαι. — הבשורה על פי מרקוס, פרק י"ד, פסוק ל"ב השם גת שמנים רומז על האפשרות שבתקופת בית שני פעלה במקום גת לייצור יין ובעיקר בית בד לייצור שמן זית. גם היום עתיר הגן וסביבתו עצי זית. על פי הסבר אחר, השם גת שמנים הוא שיבוש של השם "גד שמני" שמשמעו הוא מדרון, והכוונה היא למדרונו של נחל קדרון או לעליותיו של הר הזיתים. בגת שמנים שוכנת כנסיית כל העמים (הידועה גם ככנסיית היגון או ככנסיית הייסורים), פרי תכנונו של האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי אשר בנה כנסיות רבות בירושלים וארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20. בסמוך לכנסייה נמצא קבר מרים ובו מזהה אחת המסורת הנוצריות את מערת הקבורה של מרים, אם ישו. ליד קבר מרים נמצאת מערת הבגידה הנקראת גם מערת השליחים או מערת היגון, והנמצאת בחזקת המסדר הפרנציסקני. האתר מקודש לנצרות, ופוקדים אותו מדי שנה מאות אלפי צליינים נוצרים מרחבי העולם. בעקבות פיתוח תיירותי באזור, החלה חפירה ארכאולוגית שבמסגרתה נמצאו מקווה טהרה מתקופת בית שני ושרידי כנסיות מהתקופות הביזנטית והצלבנית. עמית ראם, ארכאולוג רשות העתיקות, טוען שהימצאות מקווה הטהרה בשטח פתוח ולא בסמוך למבני ציבור, מעידה בסבירות גבוהה על קיום תעשייה חקלאית במקום לפני כאלפיים שנה, ובכך מאששת את שם המקום העתיק, גת שמנים. דיני הטהרה ביהדות חייבו את העוסקים במלאכת ייצור השמן והיין להטהר. מיכל ביטון, "הגן כטבע מקודש וככנסייה: שינויי עיצוב ותפקוד בגן של גת שמנים 1959-1800", קתדרה 146, תשע"ג. מדיה וקבצים בנושא גת שמנים בוויקישיתוף גת שמנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוד רוזנטל, ‏גת שמנים, גד שמנים; גד יון, קתדרה 67, מרץ 1993, 11-3 גת שמנים, גינה (ירושלים, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית פסוק מקביל, זהה כמעט, קיים גם בבשורה על פי מתי (פרק כ"ו, פסוק ל"ו). על פי הגישה המקובלת כיום בחקר הברית החדשה, בשורה זו היא מאוחרת יותר, ונחשבת "סינופטית" למרקוס, כלומר שפסוקים רבים בה (לרבות פסוק זה) נלקחו ממרקוס. מקווה טהרה בן 2,000 שנה נחשף מתחת לכנסייה בירושלים, באתר ynet, 21 בדצמבר 2020 אתר "הידען": בגת שמנים נחשפה עדות ארכיאולוגית לתקופת הבית השני וימיו של ישו לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
לאפנראנטה

לאפנראנטה (בפינית: Lappeenranta, בשוודית: Villmanstrand), היא עיר השוכנת לחוף אגם סאימה, בדרום מזרח פינלנד. לאפנראנטה היא בירת מחוז דרום קרליה, ומרוחקת כ-19 ק"מ מהגבול הרוסי. לפי מספר תושביה, מדורגת העיר במקום ה-13 במדינה. העיר נוסדה רשמית בשנת 1649 על ידי הרוזן פייר ברה הצעיר, שליחה של מלכת שוודיה, כריסטינה. בשנת 1721 החלה שוודיה בבניית המבצר בעיר, בנייתו הושלמה בשנת 1730. בשנת 1741, במהלך מלחמת רוסיה-שוודיה (1741-1743), כבשה רוסיה את העיר מיידי שוודיה, לאחר ניצחונם בזזו ושרפו הרוסים את העיירה. בשנת 1989 עם נפילת מסך הברזל החלה העיר לשגשג, הודות לקשרי מסחר הדוקים עם רוסיה. בשנת 1967 סופחה ללאפראנטה העיירה לאפה (Lappee), בשנת 1989 סופחה נואיאמה (Nuijamaa), בשנת 2009 סופחה יוטסנו (Joutseno), ובשנת 2010 סופחה גם העיירה ילאמה (Ylämaa). הכבישים המהירים 6 ו-13 עוברים בעיר; כביש 6 מקשר את העיר לצפון ודרום, כביש 13 מקשר את העיר לכיוון צפון מערב. מסילת הברזל עוברת בלאפנראנטה, עליה חולפות רכבות לצפון ולדרום. נמל התעופה של לאפנראנטה ממוקם בסמוך לעיר, ממנו יוצאות טיסות סדירות למספר ערים באירופה. בעונת הקיץ כשהאגם והתעלה מפשירים, מופעל קו מעבורת מלאפנראנטה לויבורג שברוסיה השכנה. ללאפנראנטה 10 ערים תאומות: אסטוניה רקוורה, אסטוניה (מ־1994) איסלנד סטיקיהולמר, איסלנד (מ־1980) נורווגיה דראמן, נורווגיה (מ־1948) שוודיה ארברו, שוודיה (מ־1940) דנמרק קולדינג, דנמרק (מ־1948) רוסיה קלין, רוסיה (מ־1966) רוסיה ויבורג, רוסיה (מ־1987) גרמניה שוובישה האל, גרמניה (מ־1985) הונגריה סומבטהי, הונגריה (מ־1983) ארצות הברית לייק וורת', פלורידה, ארצות הברית (מ־1976) מדיה וקבצים בנושא לאפנראנטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאפנראנטה (בפינית ובאנגלית) לאפנראנטה, ברשת החברתית פייסבוק לאפנראנטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאפנראנטה, ברשת החברתית אינסטגרם לאפנראנטה, ברשת החברתית VK לאפנראנטה, ברשת החברתית LinkedIn לאפנראנטה, סרטונים בערוץ היוטיוב לאפנראנטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מטוסים (סרט)

המונח "מטוסים" מפנה לכאן. לערך העוסק בכלי התחבורה, ראו מטוס. מטוסים (באנגלית: Planes) הוא סרט ספין אוף לסרט "מכוניות" מאת אולפני דיסניטון, שעלה לאקרנים ב-9 באוגוסט 2013 על ידי חברת וולט דיסני ובישראל ב-15 באוגוסט. כמו בסרט "מכוניות" המטוסים והמכוניות מאכלסים את העולם ומדברים, גם בסרט זה מופיעות מכוניות. דאסטי הוא מטוס שחולם להתחרות בתחרות טיסות מסביב לעולם. אבל דאסטי הוא מטוס ריסוס אווירי שלא בדיוק בנוי לתחרויות וגם במקרה יש לו פחד גבהים, ולכן הוא פונה למטוס בחיל האוויר בשם סקיפר שעוזר לו להיות כשיר להתמודד בתחרות. האומץ של דאסטי עומד למבחן אחרון כשהוא מתכוון להגיע גבוה יותר משדמיין אי פעם שיוכל, ולהתחרות בתחרות טיסה. דיין קוק/גיא רושיניאק - דאסטי קרופהופר סטייסי קיץ'/יורם יוספסברג - סקיפר ריילי דני מאן/אורי זלצמן - ספארקי פריאנקה צ'ופרה/מיכאלה אלקין - אישאני, אלופה אסייתית בראד גארט/יואב הייט - צ'אג טרי האטצ'ר/אילנית גרשון - דוטי ג'וליה לואי-דרייפוס/תמי ברק - רוצ'ל, מטוסת מרוצים ג'ון קליז/אלברט כהן - בולדוג ואל קילמר/גיל וסרמן - בראבו אנתוני אדוארדס/רובי מוסקוביץ - אקו רוג'ר קרייג סמית'/עודד מנסטר - ריפסלינגר, מטוס שהיה אלוף לאחר שדאסטי לקח את מקומו הראשון בתחרות. יריבו של דאסטי והנבל הראשי של הסרט. "מטוסים" קיבל ביקורות שליליות רבות מצד מבקרים. אתר Rotten Tomatoes נתן לו 27% עם דירוג ממוצע של 4.6/10 המבוסס על 109 חוות דעת והקונצנזוס של האתר כתב "יש מספיק מטוסים בצבעים בהירים, קולות דביליים, והנפשה חלקלקה כדי להסיח את הדעת של כמה צופים צעירים ל-92 דקות וכנראה גם למכור שפע של צעצועים במחיר מציאה - אבל כמעט בכל רמה אחרת, זאת אכזבה מדיסני". אתר Metacritic נתן לסרט 39 מתוך 100. הסרט מבוסס על רעיון מקורי של ג'ון לסטר. למרות שפיקסאר לא הפיקו את הסרט המפיקים של "מכוניות" ו"מכוניות 2" שימשו באותו תפקיד גם בסרט זה. דיסני הודיעו בתחילה שזהו הסרט הראשון שמתחיל טרילוגיית סרטים, כאשר סרט חדש אמור היה לצאת בכל שנה. ב-18 ביולי 2014 יצא לאקרנים סרט ההמשך "מטוסים 2: לוחמי האש", אך נכון לשנת 2024 לא ידוע על סרט שלישי שנמצא בפיתוח. מכוניות (זיכיון) מדיה וקבצים בנושא מטוסים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מטוסים מטוסים, ברשת החברתית פייסבוק "מטוסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מטוסים", באתר נטפליקס "מטוסים", באתר AllMovie (באנגלית) "מטוסים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מטוסים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מטוסים", באתר Metacritic (באנגלית) "מטוסים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "מטוסים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מטוסים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א

מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א הייתה תחרות נושאת פרסים בין מכוניות רובוטיות, שנוסדה על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הקונגרס האמריקני פנה למשרד ההגנה וביקש ממנו לפתח צי של מכוניות קרקעיות אוטונומיות עד שנת 2015. הקונגרס התיר למשרד להציע פרס כספי, כדי להאיץ את החדשנות ואת התחרות. בתגובה, הכריז מנהל הסוכנות לפרויקטים מחקריים מתקדמים בתחום ההגנה (DARPA) כי ייתן חסות לתחרות פתוחה, שתאיץ את המחקר והפיתוח בתחום זה. בתחרות הראשונה, שהתקיימה ב־13 במרץ 2004, ניסו 15 כלי רכב רובוטיים את כוחם במרוץ במדבר מוהאבי בקליפורניה - מברסטו, קליפורניה לפרים, נבדה, בתחרות על פרס בסך מיליון דולרים. בתחרות זו לא הצליח אף כלי-רכב לעבור יותר ממספר קילומטרים. באותו זמן הכריז המשרד כי בשנה שלאחר מכן, הפרס יוכפל ל־2 מיליון דולרים. התחרות השנייה התקיימה ב־8 באוקטובר 2005 במדבר ובהרים ליד פרים, נבדה במסלול שאורכו 212 ק"מ. 23 קבוצות ניסו לנווט את רכבם במסלול הקשה, הכולל קרקעית אגם מיובש, מסלולים הרריים ומדבריות מלאות סלעים ומהמורות. כל הקבוצות פרט לאחת עברו מרחק גדול יותר מזה שעבר כלי הרכב המנצח בשנה הקודמת; אולם רק חמש קבוצות הצליחו לסיים את המרוץ. המנצחת הייתה הקבוצה של אוניברסיטת סטנפורד, שכלי-הרכב שלה גמא את המרחק בשש שעות ו־53 דקות. תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א מדיה וקבצים בנושא מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א
ג'וליה פירסון

ג'וליה פירסון (באנגלית: Julia Pierson, נולדה ב-21 ביולי 1959) הייתה ראש השירות החשאי של ארצות הברית. היא האישה הראשונה אי פעם לעמוד בראשות המוסד, הנחשב לארגון ה"נשלט על ידי גברים". פירסון מונתה לתפקיד על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2013, וכיהנה כמנהלת ה-23 של השירות עד להתפטרותה ב-1 באוקטובר 2014 לאחר חשיפתם של מספר מחדלים. פירסון היא ילידת אורלנדו, פלורידה. בזמן לימודיה בתיכון, פירסון עבדה באתר הנופש דיסניוורלד כעובדת במגרש החנייה של האתר, עובדת בספינת האתר וגם כמשתתפת ב"תהלוכת דיסני" של המקום. היא השתתפה בתוכנית "מגלים" של תנועת הצופים בארצות הברית, במהלכה התמחתה באכיפת חוק במשטרת אורלנדו. היא הייתה הנציגה בתחום אכיפת החוק של פרויקט "מגלים" בשנת 1978. היא למדה באוניברסיטת מרכז פלורידה, ובשנת 1981 קיבלה תואר ראשון במשפט פלילי. פירסון עבדה במשך שלוש שנים במשטרת אורלנדו ועסקה בפיטרולים בחלקה הצפוני של העיר. בשנת 1983 החלה לעבוד במטה השירות החשאי במיאמי, כסוכנת מיוחדת. בשנת 1985 עברה למטה באורלנדו. לאחר חמש שנים מתחילת עבודתה בשירות החשאי, עברה למחלקה לאבטחת הנשיא ושימשה בתפקיד זה במשך ארבע שנים. בהמשך הקריירה שלה שימשה כסגנית עוזר המנהל למשימות הגנה (2005-2006), סגנית עוזר המנהל במשרד האדמיניסטרציה (2001–2005) וסוכנת מיוחד אחראית במשרד למשימות הגנה (2000–2001). כמו כן עבדה פיטרסון בצוות האבטחה הנשיאותי של ג'ורג' בוש האב, ביל קלינטון וג'ורג' בוש הבן. משנת 2008 שימשה בתפקידי ראש צוות ועוזרת מנהל המשרד למשאבי אנוש ואימונים של השירות החשאי. עוד לפני קידומה לתפקיד ראש השירות החשאי היא הייתה האישה הבכירה ביותר בארגון. פירסון מונתה לתפקיד בידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, לאחר תקרית הזונות בקולומביה ב-2012, בה נחשף כי אנשי השירות החשאי האמריקאי שנשלחו לקולומביה על מנת לאבטח את ביקורו של הנשיא בילו עם זונות שעות לפני הגעת הנשיא לקולומביה. לפחות אחד מאנשי השירות החשאי השתמש בתג שלו על מנת לאפשר לזונות להישאר עמו. מינויה של פירסון הובא בפרסומים רבים כדרכו של אובמה להביא לשינוי באופן התנהלות הדברים בשירות החשאי, לאור התקרית. לאחר ההודעה על מינויה לתפקיד, הובעה תמיכה רבה בפירסון. ראש השירות החשאי היוצא סאליבן הביע בה אמון ואמר כי "אני יודע שג'ולי תעשה עבודה יוצאת מן כלל". גם סנאטורים בולטים הביעו בה תמיכה. ב-1 באוקטובר 2014 התפטרה פירסון לאחר חשיפתם של מספר מחדלים, בהם שהיית מאבטח חמוש שאינו סוכן במעלית משותפת עם הנשיא אובמה וחדירת אדם לבית הלבן. מדיה וקבצים בנושא ג'וליה פירסון בוויקישיתוף ג'וליה פירסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ידידיה בן אור, ארה"ב: אישה ראשונה בראש השירות החשאי, באתר ערוץ 7, 26 במרץ 2013 אי-פי, רויטרס, בעקבות סקנדל הזונות בקולומביה || לראשונה: אשה תמונה לראשת השירות החשאי בארצות הברית, באתר הארץ, 26 במרץ 2013 ענת סרגוסטי, הגיע הזמן לשרת הביטחון של ישראל, באתר סלונה, 2 באפריל 2013 בריאן, Our own background check on the new Secret Service director turns up …, הבלוג "בריאן על הצופים", 5 באפריל 2013 לראשונה: אישה בראש השירות החשאי בארצות הברית, באתר וואלה, 27 במרץ 2013 קולומביה עמלה על תדמיתה - ומאבטחי אובמה הסתבכו בשערוריית מין, באתר TheMarker‏, 16 באפריל 2012 לראשונה: אישה בראש השירות החשאי בארצות הברית, באתר וואלה, 27 במרץ 2013 בעקבות המחדלים: ראש השירות החשאי של ארצות הברית התפטרה, וואלה, 2 באוקטובר 2014 בעקבות המחדלים בהגנה על אובמה, ראשת השירות החשאי התפטרה, הארץ, 1 באוקטובר 2014