laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקורד משולש

בתאוריית המוזיקה, המונח אקורד משולש (באנגלית, Triad) מציין אקורד בן שלושה תווים המורכב משתי טרצות עוקבות, כלומר הטרצה השנייה מתחילה באותו תו שבו מסתיימת הראשונה. האקורדים המשולשים מהווים בסיס לתורת ההרמוניה. אקורד משולש מסמנים 5/3 (חמש ושלוש מתחתיו), שם נוסף לאקורד משולש הוא טרצקווינט-אקורד. יש ארבעה סוגי אקורדים משולשים: מז'ור, מינור, מוקטן ומוגדל. אקורד מז'ורי - מורכב מטרצה גדולה (מרווח של שני טונים) וקווינטה זכה (מרווח של שלושה טונים וחצי מהצליל היסודי). לדוגמה, אקורד דו מז'ור – דו-מי-סול – המיוצג על ידי האות C. אקורד מינורי - מורכב מטרצה קטנה (מרווח טון וחצי) וקווינטה זכה. לדוגמה: אקורד דו מינור – דו-מי במול-סול – המיוצג על ידי Cm או C-. אקורד מוקטן - מורכב מטרצה קטנה וקווינטה מוקטנת. לדוגמה: אקורד דו מוקטן – דו-מי במול-סול במול – המיוצג על ידי Cdim או Co. אקורד מוגדל - מורכב מטרצה גדולה וקווינטה מוגדלת. לדוגמה: אקורד דו מוגדל – דו-מי-סול דיאז – המיוצג על ידי Caug או +C. לאקורד המשולש יש צורה נוספת, שנוצרת אם מעבירים את התו התחתון למעלה (הופכים את סדר האקורד), שנקראת היפוכי אקורדים. לכל אקורד משולש יש שני היפוכים. ההיפוך הראשון של אקורד משולש הוא סקסקסט-אקורד. למשל: האקורד דו מז'ור (דו-מי-סול). זהו אקורד משולש במצבו הטבעי, אך אם נהפוך אותו, התו הראשון (דו) יהפוך לתו האחרון (דו גבוה), ואז יתקבל אקורד: מי-סול-דו. אקורד כזה נקרא סקסט-אקורד בשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו של האקורד: מי-דו גבוה. סקסקסט-אקורד מסמנים 6/3 (שש ושלוש מתחתיו). אם הופכים סקסט-אקורד, מקבלים: סול-דו-מי. אקורד כזה נקרא קוורטסקסט-אקורד בשל הקוורטה שבבסיסו: סול-דו, ובשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו: סול-מי גבוה. קוורטסקסט-אקורד מסמנים 6/4 (שש ומתחתיו ארבע). בנוסף, קיימים סוגים מיוחדים של אקורדים משולשים הידועים כאקורדים מושהים, אשר מורכבים מסקונדה וקוורטה. אקורד הבנוי מסקונדה ואחריה קוורטה נקרא אקורד מושהה דרגה שנייה (לדוגמה דו-רה-סול – Csus2), ואילו אקורד הבנוי מקווארטה ואחריה סקונדה נקרא מושהה דרגה רביעית (לדוגמה דו-פה-סול – Csus4). אקורדים מושהים אינם מכילים את הדרגה השלישית של הטריאד, ולכן הם נחשבים נייטרליים מבחינה הרמונית, כאשר משתמשים בהם בדרגת הטוניקה ולא בתור היפוך. הדרגה הראשונה בהיפוך קוורט סקסט נקראת גם היא אקורד מושהה או אקורד קדנציאלי והיא נפוצה מאוד בעיקר במוזיקה קלאסית לקראת קדנצות. במוזיקה בת ימינו מרבים להשתמש באקורדים מושהים ללא קשר להולכת קולות. מדיה וקבצים בנושא אקורד משולש בוויקישיתוף אקורד משולש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוממות

יוֹמְמוּת היא תופעה חברתית המתקיימת כאשר אנשים המתגוררים ביישוב מסוים נוסעים מדי יום אל מקום עבודתם הנמצא ביישוב אחר, בדרך כלל בעיר הגדולה בהשוואה למקום מגוריהם. אנשים אלה מכונים יוֹמְמִים (ביחיד: יוֹמֵם), אם כי הכינוי אינו נפוץ מחוץ לספרות המקצועית. תופעת היוממות היא מסימניה של המהפכה התעשייתית, כאשר נגישות גבוהה לתחבורה יעילה מאפשרת לעובדים לעבוד במרחק רב מביתם, בניגוד למצב ששרר במדינות המערב עד המאה ה-19 כאשר רוב האנשים גרו במרחק הליכה ממקום עבודתם. בערים מרכזיות בישראל, כגון תל אביב, מרבית העובדים הם יוממים המגיעים לעבודה בעיר מערים אחרות במטרופולין תל אביב. מצב הפוך מתקיים בערים שבהן מקורות תעסוקה מעטים, שם מתגוררים בדרך כלל יוממים רבים. ערים כאלו מכונות לעיתים "ערי שינה". מקובלת הטענה לפיה זמן יוממות קצר יותר שקול לחיסכון רב יותר בהוצאות על אנרגיה כלכלית וסביבתית. פִּרְווּר משה ברור, "יוממות", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 9), הוצאת יבנה, תשס"א
אליפות רוסיה

האם התכוונתם ל... אליפות רוסיה בכדורגל לגברים – הליגה הבכירה בכדורגל הרוסי אליפות רוסיה בכדורגל נשים – טורניר הכדורגל הבכיר ביותר בכדורגל הנשים אליפות רוסיה בכדורגל לנוער – ליגת הנוער הבכירה של הכדורגל הרוסי עד גיל 21 ליגת הכדורגל לנוער – ליגת הנוער הבכירה של הכדורגל הרוסי עד גיל 17 אליפות רוסיה בכדורגל חופים – ליגת כדורגל חופים הבכירה ברוסיה אליפות רוסיה בכדורסל גברים – ליגת הכדורסל הבכירה ברוסיה אליפות רוסיה בבייסבול – הליגה הבכירה ברוסיה בבייסבול אליפות רוסיה בכדורמים – הליגה הבכירה ברוסיה בכדורמים אליפות רוסיה בכדורמים נשים – הליגה הבכירה ברוסיה בכדורמים לנשים אליפות רוסיה בכדוריד – הליגה הרוסית הבכירה בכדוריד אליפות רוסיה בכדוריד נשים – הליגה הרוסית לכדוריד נשים אליפות רוסיה בהוקי קרח – ליגת ההוקי קרח הרוסית, עד 2008 אליפות רוסיה הפתוחה בהוקי קרח – אליפות רוסיה בהוקי קרח מאז 2008 והליגה הבכירה ביותר במזרח אירופה אליפות רוסיה בכדורעף – טורניר הכדורעף הבכיר ברוסיה אליפות רוסיה ברוגבי – האליפות הלאומית ברוגבי אליפות רוסיה בפוטבול – ליגת הפוטבול הבכירה ברוסיה אליפות רוסיה בהוקי שדה – ליגת ההוקי שדה הבכירה במדינה אליפות רוסיה בבנדי – הליגה הבכירה בענף הבנדי אליפות רוסיה בהחלקה על הקרח – האליפות הלאומית בהחלקה על הקרח גביע רוסיה
פירקוי בן באבוי

פירקוי בן באבוי (סוף המאה ה-8 — תחילת המאה ה-9) היה חכם בבלי בתקופת הגאונים, ידוע בשל האיגרת הפולמוסית שחיבר נגד מנהגי ארץ ישראל של תקופתו, וכלפי תורתם של בני ארץ ישראל בכלל. על חכם זה נודע לראשונה משרידי האיגרת שנתגלו בגניזה הקהירית. פירקוי היה תלמידו של מר רבא שהיה תלמידו של רב יהודאי גאון (ראש ישיבת סורא בשנת 760), מראשוני הגאונים שפעלם ידוע לנו, ואחד מן המוערכים שבהם. על פי עדותו של פירקוי באיגרתו, כבר רב יהודאי גאון ניסה לתקוף את מנהג ארץ ישראל, על ידי שליחת איגרות לארץ ישראל גופה. נראה שניסיון זה לא צלח, ובדורו של פירקוי המאבק כבר אינו מופנה כלפי ארץ ישראל ישירות, אלא לקהילה מחוצה לה, המתלבטת בין שני מרכזי התורה המתחרים, שאליה נשלחה איגרתו של פירקוי - ככל הנראה קירואן שבצפון אפריקה. באיגרתו מאריך פירקוי בשבח התורה שבעל פה ומדגיש שתורה זו מצריכה רציפות של לימוד התורה, שהייתה לדבריו רק בבבל, עוד מימי גלות יהויכין ואילך. לפי פירקוי, מכיוון שבארץ ישראל היה "שמד" וגזרות נגד היהודים, רצף לימוד התורה שבעל פה נפסק, ומנהגי ארץ ישראל הם "מנהגי שמד", דהיינו מנהגים שהונהגו בלחץ המאורעות, ואסור לנהוג בהם לאחר שחלפו הגזרות. איגרת זו פתחה בפני החוקרים פתח ייחודי לפולמוס הסוער שהיה במאה ה-8 ובמאה ה-9 בין המרכז התורני שבבבל לבין זה שבארץ ישראל, פולמוס שנמשך גם בתקופה מאוחרת יותר, כגון במחלוקת על קידוש החודש בין הגאון הבבלי רב סעדיה גאון לבין גאון ארץ ישראל אהרן בן מאיר. אנציקלופדיה יודאיקה, Pirkoi ben Baboi באתר Jewish Virtual Library הרב מאיר אליהו ליכטנשטיין, רציפות מסירת תושבע"פ בהגות גאונים ורמב"ם, באתר ישיבת עתניאל לוי גינצבורג, פירקוי בן באבוי תלמידיה דראבא, גנזי שכטר עמ' 504 ואילך (הקישור אינו פעיל) משה וייס, מבוא לתורה שבעל פה, עמ' 180, האוניברסיטה הפתוחה נחמן דנציג, "בין ארץ ישראל לבבל: דפים חדשים מחיבור "פירקוי בן באבוי'", בתוך שלם: מחקרים בתולדות ארץ - ישראל ויישובה היהודי - ספר שמיני, יוסף הקר (עורך), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ט - 2008, עמ' 1–32 חננאל מאק, פירקוי בן בבוי, הפוסט-ציוני הראשון, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2010 תשובות פרקוי בן באבוי, באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית פירקוי בן בבוי, דף שער בספרייה הלאומית
הנרגנים

הנרגנים היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה "Grumpy Old Men" (אנ'), מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב yes דוקו. ב-2009 שודרה הגרסה הנשית של הסדרה "הנרגנות". כך מתוארת הסדרה על ידי יוצריה: גברים מעל גיל 40 הם היצורים הכי נרגנים בארץ. הם נרגנים יותר מההורים שלהם, שעדיין חושבים שישראל היא המקום הכי טוב ליהודים, ונרגנים הרבה יותר מהילדים שלהם, שלא אכפת להם מכלום כל עוד יש להם אינטרנט ו-mp3. למעשה, הנרגנים מקטרים על הכל. בכל פרק משתפים הנרגנים את הצופים במסע אסוציאטיבי, הסובב סביב נושא כללי ומגיע לפרטי הפרטים המעצבנים והמקוממים ביותר שמשגעים אותם על בסיס קבוע. בין הנושאים בהם עוסקת הסדרה: קריסת הגוף, ההבדלים המשונים בין גברים לנשים, הדרך הנלוזה שבה מתנהגים ומתלבשים הצעירים, טירוף החגים הישראלי והפחד מפני חידושים והמצאות טכנולוגים. פרק ראשון - מהר יותר. פרק שני - גברים חדשים, נשים ישנות. פרק שלישי - אבאל'ה. פרק רביעי - מהון להון. פרק חמישי - פולחנים. פרק שישי - יומן הפקיד. פרק שביעי - יום יום חג. פרק שמיני - טרנטה, אבל אחריך. הנרגנים באתר וואלה ביקורות חגי חיטרון, היי נפתלי, מה נשמע, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2007 אביגיל שושני, עכבר העיר, הבורגנים הנרגנים, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2007 ניר קיפניס, ‏הבט קדימה בזעם, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2007 מריאנה בננסון, עכבר העיר, מה שלומך? חרא!, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007 רותה קופפר, גרסה עברית ל"הנרגנות", באתר הארץ, 28 באפריל 2008 חגי חיטרון, הטלוויזיה החינוכית?, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2007
קלוד בשה

קלוד גַסְפָר בָּשֶׁה דה מזיריאק (בצרפתית: Claude-Gaspard Bachet dit de Méziriac;‏ 9 באוקטובר 1581 - 26 בפברואר 1638) היה מתמטיקאי וחידונאי צרפתי. קלוד בָּשה למד אצל הישועים בליון ובמילאנו. בשנת 1601 הצטרף למסדר הישועים, אך עזב כעבור שנה עקב מחלה. בָּשה כתב ספרים על חידות מתמטיות ושעשועים מתמטיים, ולמעשה הניח את היסוד לכל הספרות שנכתבה לאחר מכן בתחום זה. ספרו Problèmes plaisans et délectables יצא לאור בשנת 1612, ומהדורה מורחבת שלו יצאה לאור בשנת 1624. דוגמה לבעיה המופיעה בספר היא בעיית יוספוס. חידה מפורסמת אחרת מספר זה היא: מהו המספר המזערי של משקולות הנחוץ כדי לשקול במאזני כפות כל מספר שלם של קילוגרמים בין 1 ל-40? כמתמטיקאי, פרסומו העיקרי נובע מתרגום ספרו של דיופנטוס, "אריתמטיקה", מיוונית ללטינית בשנת 1621, צעד שהביא ספר זה לתרבות האירופית. על ספר זה כתב פייר דה פרמה בשוליו את הערתו המפורסמת, הידועה בשם "המשפט האחרון של פרמה". בשנת 1635 נבחר לאקדמיה הצרפתית. W.W. Rouse Ball and H.S.M Coxeter, Mathematical Recreations and Essays Schaaf, William (1970). "Bachet de Méziriac, Claude-Gaspar". Dictionary of Scientific Biography 1. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 367–368. ISBN 0-684-10114-9. מדיה וקבצים בנושא קלוד בשה בוויקישיתוף קלוד בשה, באתר MacTutor (באנגלית) קלוד בשה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Image 1 of Page view, Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA לפתרון החידה
הנרגנות

הנרגנות היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה, Grumpy Old Women, מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב-yes דוקו, ומהווה את סדרת ההמשך לסדרה הנרגנים. הסדרה נותנת פורקן לתסכולים שהצטברו אצל נשים בשנות ה-40 וה-50 לחייהן, נשים מנוסות, שעברו מספיק בחיים בשביל שיהיה להן על מה להתנרגן: משפחה, קריירה, המצב הכלכלי, מצב הצלוליטיס, גברים, ילדים ומשפחה. נשים עם תובנות שיודעות להסתכל על החיים ועל עצמן במבט ביקורתי, משועשע ומבלי לעשות הנחות לאף אחד, גם לא לעצמן. הנשים, נרגנות ישראליות, כולן בעלות כושר התבטאות יוצא דופן, דעות נחרצות על כל נושא בעולם, חוש הומור מפותח, וחוסר מודעות למושג "תקינות פוליטית". הנרגנות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ירון פריד, הנרגנות: לנשות ישראל יש סיבה טובה לקטר, באתר הארץ, 30 באפריל 2009 - ביקורת רותה קופפר, נעמה תורן תערוך את "הנרגנות", באתר הארץ, 26 בנובמבר 2008 רותה קופפר, גרסה עברית ל"הנרגנות", באתר הארץ, 28 באפריל 2008
איל-דה-פראנס

אִיל-דֶה-פְרָאנְס (בצרפתית: Île-de-France, בתרגום חופשי: האי של צרפת) הוא אחד מ-18 חבלי (Régions) צרפת. חבל זה מהווה את אזור המטרופולין של בירת צרפת, הכולל את העיר פריז והמחוזות הסובבים אותה. בימי הביניים החלה להתפתח באזור זה האדריכלות הגותית. באיל-דה-פראנס ממוקמים נמל התעופה שארל דה גול, שהוא נמל התעופה הראשי של צרפת, סמוך לקומונה רואסי (Roissy), כ-25 קילומטרים צפונית-מזרחית לפריז ונמל התעופה אורלי הממוקם דרומית לפריז ליד העיר אורלי, אשר היה השדה הראשי טרם הקמת נמל התעופה שארל דה גול. אזור פריז ואיל דה-פרנס מכיל את אחד הריכוזים הגדולים באירופה של מהגרים. נכון ל-2006 היו 35% מהאזור (כ-4 מיליון) מהגרים (17%) או שנולדו לפחות להורה מהגר אחד (18%). אתר האינטרנט הרשמי של איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איל דה פראנס (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית איל-דה-פראנס, ברשת החברתית פייסבוק איל-דה-פראנס, ברשת החברתית אינסטגרם איל-דה-פראנס, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'רטר

צ'רטר הוא מסמך המעניק סמכות או זכויות. מקור המונח יווני - χάρτης ‏(כָארְטִיס, שכבת פפירוס), מהיוונית עבר ללטינית ודרכה לשפות אחרות. כיום הוא משמש הן במשמעות המקורית של כתב זכויות והן במשמעות הרחבה של הרשאה כלשהי. האם התכוונתם ל... צ'ארטר חוקי – מסמך המעניק סמכויות וזכויות. להכרה זו תוקף משפטי, לעיתים ברמה הלאומית ולעיתים ברמה הבינלאומית צ'רטר מלכותי – הכרזה רשמית על עיר במונרכיה, כמו גם היתר של הכתר להקמת ישויות אחרות (למשל חברות וקולוניות, כפי שהיה נהוג באנגליה) חברה לטיסות שֶׂכֶר ("חברת שֶׂכֶר", "צַ'רְטֶר") – חברת תעופה המפעילה טיסות שכר במשמעות דומה או זהה מגילת האומות המאוחדות ("צ'רטר האומות המאוחדות") – המסמך המכונן של ארגון האומות המאוחדות שאף מהווה את חוקתו רכבות טיולים – בדומה לחברה לטיסות שכר, רכבת טיולים היא "רכבת צ'רטר" שרטר (פירושונים) זיכיון (ממשל) למשל זו שניסה הרצל להשיג כך שיוכרו זכויות העם היהודי על ארץ ישראל. מאנגלית: Charter airline.
קלונימוס הזקן

קָלוֹנִימוּס בן יצחק הזקן היה רב ומקובל, מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11, בן למשפחת קלונימוס. היה בן לאחת המשפחות המיוחסות באשכנז, מצאצאי רבי אבון הגדול. אביו רבי יצחק היה בנו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק בן יהושע בן רבי אבון הגדול. סבו, רבי אליעזר הגדול, התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, נכדו של רבי אבון, מגדולי פייטני אשכנז. רבי קלונימוס למד אצל אביו רבי יצחק, שהעביר לו מסורות ומנהגים שקיבל רב מפי רב. רוב חייו ישב במגנצא עד לגזירות תתנ"ו (1096), אז עבר לשפיירא, מקום מגורי בנו רבי יהודה, ושם נפטר בשנת ד'תתפ"ו (1126). רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח) מתאר את הצלתו מגזירות תתנ"ו: ”ושם [=מגנצא] פרו וישרצו וירבו במאד מאד. עד אשר פקד ה' שם חרון אפו על קהילות הקדש בשנת תתנ"ו, ושם גוענו אבדנו כולנו אבדנו, זולתי מתי מספר שנשארו מקרובינו עם רבינו קלונימוס הזקן” על פטירתו מסופר שהייתה העיר במצור ולא יכלו לקוברו, ועל כן הניחהו בארון ושמו אותו במקוה שבעיר, וכשהוסר המצור לקחו את ארונו לקברות אבותיו במגנצא. פסקיו ומנהגיו של רבי קלונימוס הובאו הובאו בפירושו של רש״י ב"ספר הפרדס" ובספרים נוספים מבית מדרשו של רש"י, וכן הוא מוזכר בתוספות וספרי פוסקים אחרים. תשובה אחת ממנו נדפסה בין תשובות המהר"ם מרוטנבורג. מלבד גדולתו בתורה היה בקי בתורת הנסתר, והרבה מתורת הקבלה של חכמי אשכנז נמסר בשמו. בנו היה רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד, מייסדי חסידות אשכנז. רבי אלעזר מגרמיזא, תלמידו של רבי יהודה החסיד וקרוב משפחתו, מתאר את השתלשלות "סוד תקון התפילה". על פי תיאורו רבנו קלונימוס לימד את סודות התפילה לרבי אלעזר החזן משפירא, כיון שבנו, רבי שמואל, היה עדיין צעיר בשעת פטירתו. לאחר שבגר רבי שמואל העביר לו רבי אלעזר החזן את מה שקיבל מרבי קלונימוס והוא העביר אותם לבנו רבי יהודה החסיד שמסר אותם לרבי אליעזר מגרמייזא. מתניה יוסף בן גדליה, חכמי שפייר בימי גזירות תתנ"ו ולאחריהן: קורותיהם, דרכם בהנהגת הציבור ויצירתם הרוחנית בשלהי המאה ה-11 ובראשית המאה ה-12, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, ניסן ה'תשס"ז, עמ' 193–255, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) יהודה אהרן הורוויץ, ושמו רבי קלונימוס, מכון מורשת אשכנז, בני ברק 2014 (באנגלית) מרדכי מרגליות (עורך כללי), "קלונימוס הזקן", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1225-1223, באתר היברובוקס יצחק ברוידא, ריצ'רד גוטהייל, ‏"Kalonymus ben Isaac the Elder", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) קלונימוס בן יצחק, דף שער בספרייה הלאומית ראו גם: שו"ת מהרש"ל, סימן כט. רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח), פירושו לסידור (המקורות מובאים במאמרו של ירמיהו מלחי, ראשוני משפחת קלונימוס (הסב, האב והנכד) והגירתם מלוקה - למגנצה, שנתון "שאנן", כרך יא, תשס"ו) רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח), פירושו לסידור הרא"ש הביא מקרה זה במסכת מועד קטן ולמד ממנו הלכה למעשה בהלכות אבלות. ראו גם: שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שע"ה, סעיף ג'. ראו בפירוש רש"י לתלמוד, במסכת ביצה, דף כ"ד, עמוד ב', שרש"י מזכירו בכבוד ראו למשל: תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ז, עמוד ב'
אוגוסט פושון

אוגוסט פליקס פושון (בצרפתית: Auguste Félix Fauchon; 4 בינואר 1856 – 3 ביולי 1945) היה שף, אופה-פטיסייה ואיש עסקים צרפתי ידוע בתחום המזון. אוגוסט פליקס פושון נולד באלון (Ellon), קלבדוס, הגיע לפריז ב-1885; החל את הקריירה שלו כשהסתובב בשווקים והציע פירות וירקות מביתו בנורמנדי ארבע עונות בשנה. בשנה שאחרי-כן הוא פתח בכיכר המדלן מעדנייה שהציעה מוצרי מזון בעלי איכות גבוהה (מכולת, עופות, בשר, גבינות, עוגות וממתקים, יינות ואלכוהול), כולם מצרפת בלבד; את הלקוחות שהתעניינו ברכישת מוצרים אקזוטיים הוא הפנה לחברו הדיאר (Hediard). נוכח הצלחת העסק שלו, הוא פתח מאפייה ב-1895 ושלוש שנים אחר-כך פתח את "חדר התה הגדול" בכיכר המדלן 24. ב-1900 השיק את המרתפים הגדולים של יינות-האיכות של חנויות פושון ברחוב רי דה לה קומט, ליד האינווליד. בין שתי מלחמות העולם פתח שירות קייטרינג. בזמן זה, פושון, גם נתן את שמו למיני קפה, שוקולדים, תה, וריבות; הללו נבחרו היטב ושוגרו ללקוחות בצרפת ומחוצה לה, בכך היה המותג הראשון של מזון יוקרה. לאחר מותו של מייסדה, החלה חנות פושון לרכוש מוצרי מזון יוקרתיים מארבעה קצוות תבל. פושון הלך לעולמו בפריז. Larouse Gastronomique, Clarkson Potter, New York, 2001, page 473. ישראל אהרוני, במטבח הצרפתי, הוצאת מודן, תל אביב, 1995, עמ' 18–21. אתר האינטרנט הרשמי של אוגוסט פושון האתר של פושון על פושון, בעכבר עולם רענן רוגל, מעדניית פושון בפריז חוגגת 120 שנות טעמים, "אכול ושאטו", 9.1.2006 ערן אלדר, הכי טעים באירופה: המעדניות של(הקישור אינו פעיל), "מגלים", 31/08/2003 על פושון, "טריפי" שאול מידן, מעדנייה מהאגדות בפריז(הקישור אינו פעיל), "גלובוסמן" תמי לויאב, עיר העוגות: 5 קונדיטוריות מומלצות בפריז, באתר ynet, 14 ביוני 2010
אליעזר הגדול בן יצחק

המונח "אליעזר הגדול" מפנה לכאן. לערך העוסק בתנא, תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי, ראו רבי אליעזר הגדול. רבי אליעזר הגדול בן יצחק (בערך 990 - 1060) היה מגדולי חכמי אשכנז בתחילת המאה ה-11. היה בן למשפחת רבנים מיוחסת. אבי סבו היה רבי אבון הגדול ממגנצא, ואחיו של סבו היה רבי שמעון ממגנצא. התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, מגדולי החכמים בדורו. כן למד אצל רבנו גרשום מאור הגולה, וראה בו כנראה את רבו המובהק. מקובל כי היה תלמידו של רבינו יהודה בן מאיר הכהן, אך לדעת אברהם גרוסמן סביר יותר שהיה חברו או תלמיד חבר שלו. עמד בראש הישיבה במגנצא יחד עם חברו רבי יעקב בן יקר, רבו של רש"י. על תלמידיו נמנו רבי יצחק בן יהודה ורבי יצחק הלוי, גם הם רבותיו של רש"י. רש"י עצמו מביא מדבריו בפירושו למקרא ולתלמוד,, אך נראה שלא למד אצלו. תלמידים אחרים שלו הם כנראה ר' יצחק בן מנחם (אחיו של ר' אליהו הזקן ומגדולי חכמי צרפת בסוף המאה ה-11), ואפשר שגם ר' משולם בן משה ממגנצא למד אצלו. בדור של תלמידי תלמידיו ניתנו לו התארים "הגדול" ו"הגאון". רבי מנחם די לונזאנו ייחס לו את החיבור "ארחות חיים", הנקרא גם "צוואת ר' אליעזר הגדול", ועמו הסכימו כמה מראשוני חכמת ישראל. יש שייחסו ספר זה לתנא ר' אליעזר הגדול, אך לדעת גרשם שלום וישעיהו תשבי לספר זה יש זיקה גדולה לספר הזוהר, ומכאן שייחוסו לר' אליעזר הגדול הוא מוטעה. שמחה אסף פרסם קטעים מפירושו למסכת חולין. נכדו הוא רבי קלונימוס בן יצחק הזקן, מחכמי אשכנז בסוף המאה ה-11, אביו של רבי שמואל החסיד, אביהם של רבי אברהם ראש ישיבת שפייר ורבי יהודה החסיד. אברהם גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, ירושלים תשס"א3, עמ' 211 - 233. מרדכי מרגליות (עורך כללי), "אליעזר הגדול בן יצחק", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 187, באתר היברובוקס "Eliezer Ben Isaac Ha-Gadol", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ‏ קטעים מפירושו למסכת חולין, תרביץ יט, תש"ח. כאצל רבים מחכמי אשכנז בשם זה, לא ברור אם שמו הוא אליעזר או אלעזר. ראו א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 211-212. על פי השערת א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 212-214. ראו גם: שו"ת מהרש"ל, סימן כט. רבי אלעזר מוורמייזא (בעל הרוקח), פירושו לסידור, אז ישיר. (המקורות מובאים במאמרו של ירמיהו מלחי, ראשוני משפחת קלונימוס (הסב, האב והנכד) והגירתם מלוקה - למגנצה, שנתון "שאנן", כרך יא, תשס"ו ) א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 216–217. א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 183, ועמ' 216. ההבנה שהיה תלמידו נסמכת על דברי ר' אלעזר מוורמייא ש"רבי' יהודה הכהן מסר לו לרבי' אלעזר הגדול". אך "מסר" משמעותו בלשונם של חסידי אשכנז מסירתה של תורת הסוד ולא בהכרח כפיפות של רב לתלמיד. גרוסמן תומך את השערתו בכך שהוא מתואר כ"בן גילו" של ר' יהודה, בכך שיצא נגד הוראה שלו בעניין אבלות, וכן בכך ששניהם השיבו יחד לקהל טרויש. הרב נפתלי יעקב הכהן (אוצר הגדולים, ערך "רבינו אליעזר הגדול", ח"ב אות תשכט) מבקש לקיים את המסורת על לימודיו אצל רבי יהודה הכהן, וסובר שרבי יהודה הכהן הנזכר הוא רבי יהודה הכהן ליאונטין (הזקן). תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ע"ו, עמוד ב' א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 220. א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 219–220. תואר שמוזכר לראשונה אצל בני מכיר. יש שכתבו שגם רש"י כינה אותו כך, אך אין לכך מקור. ראו א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 221, הערות 54 ו-55. רש"י, בפירושו לתהילים עו, יא: ”כך שמעתי משמו של רבי אלעזר הגאון ברבי יצחק, שהיה מביא המקרא הזה עדות לאותה משנה”. "שתי ידות", דף קכ"ב א' גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, עמ' 229 והספרות המובאת שם.
אלבניה באירוויזיון

אלבניה השתתפה באירוויזיון כ-19 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2004. רשות השידור האלבנית נוהגת לבחור את שיריה לתחרות באמצעות "פסטיבל השירים האלבני", תחרות לאומית אשר קיימת מ-1962. אלבניה תכננה תחילה להשתתף עוד באירוויזיון בשנת 2003, אולם שלוש מדינות נוספות נרשמו כבר לתחרות באותה שנה, ולכן עקב ריבוי המדינות המשתתפות, נאלצה אלבניה לחכות שנה נוספת לפני שהייתה יכולה להשתתף בתחרות. לאירוויזיון 2004 שלחה אלבניה את הזמרת אנייזה שהיני עם השיר "The Image of You" ("התמונה שלך"). השיר העפיל מהמקום הרביעי בשלב חצי הגמר אל הגמר, בו הוא סיים במקום ה-7 עם 106 נקודות. תחילה תכננה אלבניה לשיר את השיר בגרסתו בשפה האלבנית, אולם לבסוף היא בחרה להופיע עם השיר בשפה האנגלית. לאור המיקום הגבוה מ-2004, השתתפה אלבניה אוטומטית בשלב הגמר באירוויזיון 2005, אולם היא הגיעה רק למקום ה-16. באירוויזיון 2006 ובאירוויזיון 2007 כשלה אלבניה להעפיל לשלב הגמר והיא נותרה בשלב חצי הגמר. לאירוויזיון 2008 שלחה אלבניה את השיר "Zemrën e lamë peng" ("הימרנו על הלב") איתו היא הגיעה למקום ה-16. באירוויזיון 2012, לאחר שנה של היעדרות בגמר, צלחה אלבניה את שלב חצי הגמר עם השיר "Suus" בביצועה של רונה נישליו. בשלב הגמר סיימה אלבניה במקום החמישי וזהו הישגה הטוב ביותר עד כה. בשנת 2013 לא הצליחה אלבניה להעפיל לשלב הגמר כאשר סיימה רק במקום ה15 עם 31 נקודות בחצי הגמר בו השתתפה. הישגיה של אלבניה בתחרות ממוצעים, היא מדורגת במקום ה-43 מתוך 51 מדינות ברשימת המדינות המובילות באירוויזיון. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר אנייזה שהיני באיסטנבול (2004) פרדריק נדוצי בהלסינקי (2007) אולטה בוקה בבלגרד (2008) יוליאנה פאשה באוסלו (2010) רונה נישליו בבאקו (2012) אדריאן לולג'וראי ובלדאר סייקו במאלמה (2013) הרסי מטמויה בקופנהגן (2014) אלהאידה דני בווינה (2015) אנדה טריפה בסטוקהולם (2016) לינדיטה חלימי בקייב (2017) אאוגנט בושפפה בליסבון (2018) יונידה מאליצ'י בתל אביב-יפו (2019) אלבניה באירוויזיון לרוקדים צעירים אלבניה באירוויזיון למוזיקאים צעירים אתר האינטרנט הרשמי של אלבניה באירוויזיון (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אלבניה באירוויזיון בוויקישיתוף אלבניה באתר האירוויזיון (באנגלית) היסטוריית ההצבעות של אלבניה באירוויזיון (באנגלית) מילים לשירים שייצגו את אלבניה באירוויזיון "מדינות חדשות לא יוכלו להצטרף לאירוויזיון 2003", אתר האירוויזיון (באנגלית)
מיכאל קון

מיכאל קון (1913–1990) היה אדריכל ישראלי. קון נולד בעיר רוסטוב שברוסיה. בשנת 1919, בהיותו בן חמש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. אביו היה מהנדס אזרחי ובעקבות עבודותיו של האב נדדה המשפחה לחיפה ולאחר מכן לירושלים שם השלים את לימודי התיכון בגימנסיה רחביה. את הכשרתו כאדריכל ומתכנן ערים קיבל בבריסל שבבלגיה שם הושפע רבות מהאדריכל ההולנדי חריט ריטפלד. בשנת 1936 סיים את לימודיו ושב לארץ ישראל אך בשל המיתון הקשה בו הייתה נתונה הארץ באותה העת לא הצליח למצוא עבודה. בעקבות זאת נסע לפריז למשך שנה. בשנת 1939 שב לארץ ישראל והצטרף לאביו, נחמיה קון, שעבד באותה העת כמהנדס ראשי של חברת האשלג הארץ-ישראלית. קון שימש כאדריכל החברה ותכנן את מחנה סדום ובכלל זה את בתי המגורים שתוכננו בהתאם לתנאי האקלים הקשים במקום. עם קום מדינת ישראל הצטרף לאגף התכנון במשרד ראש הממשלה, שם עסק בתכנון יישובים, ובכלל זה ערי הפיתוח לאכלוס רבבות העולים ומימוש מדיניות פיזור האוכלוסייה. באמצע שנות החמישים פרש מתכנון ממשלתי ופתח משרד תכנון פרטי בו עבד עד למותו בשנת 1990. קון היה פעיל מרכזי באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, מרצה בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון וכן פרסם מאמרים רבים. בסוף ימיו פרסם את ספרו היחיד "אדם בונה ביתו – חופש או כפיה בשיכון" (הוצאת הקיבוץ המאוחד) בו הושפע מתפיסותיו של האדריכל ג'ון טרנר. החל משנות השבעים הירבה קון להרצות בחו"ל ובעיקר בארצות הברית. מבנים במחנה העובדים בסדום. תכנון יישובים ושכונות מגורים, במסגרת אגף התכנון במשרד ראש הממשלה. תוכנית מתאר ראשונה לאופקים. מרכז עירוני בקריית גת, תחילת שנות ה-60 (נהרס בחלקו). בית הספר החקלאי כנות (זכייה מקום ראשון בתחרות תכנון). אולם ספורט ואירועים, קיבוץ מסילות, 1981. שכונת מגורים, אשדוד. מועדון צוותא, תל אביב. מרכז השיקום, מרכז רפואי תל השומר. מרכז מרפאות מחוזי של קופת חולים כללית, ראשון לציון, שנות ה-80. אדם בונה ביתו - חופש או כפיה בשיכון, סדרת קו אדום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989. מנחה לדב כרמי, פורסם על פי כתב יד באתר 'חלון אחורי', 6 באפריל 2019 מיכאל קון, המימסד האדריכלי מונע קידמה, דבר, 14 באפריל 1969 נועם דביר, בולמוס ההריסה של קרית גת, באתר הארץ, 24 בפברואר 2010 מיכאל קון, דף שער בספרייה הלאומית