laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה

הפארקים הלאומיים סִיבִּילוֹי, סנטרל איילנד וסאות' איילנד (Sibiloi, ‏Central island ו-South island) הם שלושה פארקים לאומיים באזור אגם טורקאנה שבצפון-מזרח קניה, שהוכרזו יחדיו כאתר מורשת עולמית. כשהוכרז האתר, ב-1997, הוא כלל רק את סיבילוי וסנטרל איילנד. סאות' איילנד נוסף ב-2001. הפארק הלאומי סיבילוי שוכן לחוף האגם, ושני האחרים הם איים געשיים באגם עצמו. הפארק הלאומי סיבילוי (04°00′00″N 36°20′00″E﻿ / ﻿4.00000°N 36.33333°E﻿ / 4.00000; 36.33333) הוקם בשנת 1973, והוא משתרע על פני 1,570 קמ"ר לחופו הצפון-מזרחי של אגם טורקאנה. בפארק חיות בר רבות, אך הוא ידוע בעיקר בשל המאובנים שנמצאו בשטחו, ובכלל זה מאובני אוסטרלופיתקוס ומינים קדומים של אדם. מאובני האדם נלקחו לניירובי, ובפארק נותרו יתר המאובנים, ובהם מאובנים של צבים ושל קרוקודיל ופיל קדומים. עולם החי של הפארק כולל בעלי חיים כגון זברות, ראמים וצבאים ג'ירפיים. בחוף האגם חיים קרוקודילים וצבים רכים. בידודו של הפארק וריחוקו מריכוזי אוכלוסייה מקשים על הנגישות אליו (אם כי יש בתחומו שני מסלולי נחיתה), והוא מתויר פחות מפארקים לאומיים אחרים בקניה. סנטרל איילנד ("האי המרכזי") (03°29′30″N 36°02′30″E﻿ / ﻿3.49167°N 36.04167°E﻿ / 3.49167; 36.04167) הוא, למעשה, הר געש פעיל במרכז אגם טורקאנה. באי 3 אגמים בתוך מכתשים שנוצרו כתוצאה מהתפרצויות וולקניות. בעלי החיים הנפוצים על האי כוללים קרוקודילים, היפופוטמים, זברות, טופים, ראמים, ג'ירפות וצבאים. הפארק הוכרז ב-1983, ושטחו 5 קמ"ר. סאות' איילנד (02°37′57″N 36°35′41″E﻿ / ﻿2.63250°N 36.59472°E﻿ / 2.63250; 36.59472) אף הוא הר געש, השוכן בקצהו הדרומי של האגם, אך אינו פעיל. אורכו 11 ק"מ ורוחבו 4.5 ק"מ. האי מהווה אתר מועדף לציפורים נודדות, ומדי שנה עוברות בו כ-220 אלף מהן, מ-34 מינים שונים, המצטרפות ל-84 מיני עופות המים החיים בו. עם העופות הנפוצים על האי נמנים שקנאים, פלמינגואים, סיקסקים, חופמים, חופיות, אנפות, לבניות, חסידות, עיטמים, בזים, נחליאלים, סבכים ודרורים. בדומה לסנטרל איילנד, גם הפארק הלאומי סאות' איילנד הוכרז ב-1983. שטחו הכולל כ-39 קמ"ר. סאות' איילנד הוא היחיד מבין הפארקים שבו מתגוררים בני אדם, כ-500 מבני שבט הדייגים אל מולו. אגם טורקאנה מדיה וקבצים בנושא הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה בוויקישיתוף האתר הרשמי של הפארק הלאומי סיבילוי האתר הרשמי של הפארק הלאומי סנטראל איילנד
תוודרוס הראשון, קיסר אתיופיה

תווֹדְרוֹס הראשון (געז: "ቴዎድሮስ", גרסה אתיופית של השם "תאודור") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. תוודרוס היה בנו של הקיסר דווית הראשון, ירש את אביו לאחר מותו ב-6 באוקטובר 1412 תחת השם "וולדה אנבסה" ("בן האריה"). חרף העובדה שמלכותו נמשכה רק 9 חודשים, תקופתו של תוודרוס הייתה השיא של תקופת הזוהר האתיופית. החוקר ג'יימס ברוס מסביר: כנראה שמשהוא מאוד מיוחד קרה בזמן זה, למרות שמלכותו הייתה כל כך קצרה, זאת הייתה התקופה הטובה ביותר בחבש. יש כאלו שמאמינים שתקופה כזו תחזור שוב, ותימשך אלף שנים, ובתקופה הזאת כל המלחמות תפסקנה וכולם יהנו מאושר והרבה שלום. — James Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile, vol. 3, p. 96. וואליס באדג' חוזר על מה שכתב בספרו הסינקסריום שהקיסר תוודרוס היה "איש דתי מאוד, וחובב גדול של ספרות דת". באדג' מוסיף שתוודרוס רצה לעלות לרגל לירושלים, אבל שוכנע שלא לעשות זאת בגלל האבונה "שחשש לביטחונו", למרות שעל פי באדג' תוודרוס ביטל את ההסכם של יקונו אמלק שהוריש לכנסייה שליש מאדמות הממלכה. תוודרוס נהרג על חופו של נהר האוואש בזמן שלחם בסולטונות אדאל ב-23 ביוני 1413, הקיסר נקבר במנזר סטפן הקדוש שבאי דגה שבאגם טאנה. מאוחר יותר הוא נקבר מחדש בידי הקיסר באדה מרים הפעם במנזר אתרוסנה אגזאתנה מריאם שבסאינת. E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 301 באדג' טוען בספר כי תוודרוס מלך שלוש שנים ולא תשעה חודשים. E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 301
יסחק הראשון, קיסר אתיופיה

יסחק (געז: "ይሥሓቅ", גרסה אתיופית של השם "יצחק") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב, יסחק היה בנו השני של הקיסר דווית הראשון ויירש את כס הקיסרות מידי אחיו הקיסר תוודרוס הראשון ב-23 ביוני 1413 תחת שם ההכתרה "גברה מסקל השני" ("עבד הצלב"). קיסר זה המשיך את המערכה הצבאית כנגד יהודי אתיופיה. הוא גזר כי: "הנטבל לדת הנוצרית, יירש את אדמת אבותיו, ולא, פאלאסי יהיה". המילה פאלאס פירושה אריס או מבקר, קרי אנשים חסרי זכויות על קרקע. מכאן והלאה דבק המונח "פאלשים" ביהודי אתיופיה, שנושלו מבעלות על קרקעותיהם בין המאה ה-15 למאה ה-17. הקיסר יסחק פלש גם לאזור השנקלה מעבר לאגאו מדר, ובחלק הדרומי של אתיופיה הוא נלחם כנגד ילדיו של סעאד א-דין השני מושל יפאט לשעבר שחזרו מגלותם בערביה. הקיסר יסחק עשה את הקשר הראשון בין האימפריה האתיופית לבין אירופה מאז ימי קיסרות אקסום. הוא שלח מכתב למלך אלפונסו החמישי מלכה של ממלכת אראגון, המכתב הגיע למלך בשנת 1428 והציע ברית כנגד המוסלמים. על מנת לבצע את הברית הוא הציע קשרי משפחה בין שני המלכים, יסחק הציע לשלוח קבוצת אומנים לקיסרותו ושאחד מהם יתחתן עם בתו. לא ברור אם אלפונסו ענה למכתב זה, אך במכתב שהגיע ליורשו של יסחק, הקיסר זרע יעקב בשנת 1450 כתב אלפונסו שהוא יהיה שמח לשלוח אומנים לאתיופיה אם הם יגיעו בשלום בניגוד למשלחת הקודמת שמנתה שלושה עשר איש ונהרגה במסעה. הקיסר נהרג במהלך לחימה כנגד סולטנות אדאל במועד שאינו ידוע אולם לפני ה-29 באוגוסט 1430 ונקבר בכנסיית מריאם שבטדבבה. חיים רוזן, פאלאשים, כאילא או ביתא ישראל? הערות אתנוגרפיות לכינויים של עדת יהודי אתיופיה, עמוד 54. O. G. S. Crawford, Ethiopian Itineraries, circa 1400 - 1524, p. 12
זבחאן

זבחאן (במונגולית: Завхан аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במערב המדינה, ובירתו היא אוליאסטאי. נשיא מונגוליה הקודם, נצגין באגאבנדי, הוא יליד הסום יארו. אלדרחן (Aldarhaan) אסגט (Asgat) ביינחאירחן (Bayanhayrhan) ביינטס (Bayantes) דורבולג'ין (Dörvöljin) ארדנחאירחן (Erdenehayrhan) אידר (Ider) איח-אול (Ih-Uul) נומרוג (Nömrög) אוטגון (Otgon) סנטמרגץ (Santmargats) שילוסטיי (Shilüüstey) סונגינו (Songino) טלמן (Telmen) טס (Tes) טוסונצנגל (Tosontsengel) צגנצ'ולוט (Tsagaanchuluut) צגנחאירחן (Tsagaanhayrhan) צצן-אול (Tsetsen-Uul) טודווטיי (Tüdevtey) אורגמל (Urgamal) ירו (Yaruu) זבחאנמנדל (Zavhanmandal) מדיה וקבצים בנושא זבחאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זבחאן ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדראיאס, קיסר אתיופיה

אנדראיאס (געז: "አንድሬያስ", גרסה אתיופית של השם "אנדרו") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. אנדראיאס היה בנו הבכור של הקיסר יסחק הראשון. אנדראיאס ירש את אביו ב-29 באוגוסט 1430 תחת שם ההכתרה "אסכנדר". אנדראיאס נפטר בפברואר 1431 ונקבר בכנסיית מריאם שבטדבבה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקלה מריאם, קיסר אתיופיה

תכלה מריאם (בגעז: "ተክለ ማርያም", בעברית: "צמח מרים") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. תקלה מריאם היה בנו השלישי של הקיסר ניואיה קראסטוס, מריאם יירש את אחיינו אנדראיאס לאחר שזה נפטר בפברואר 1431 תחת שם ההכתרה "ህዝበ ናኝ היזבה נאן". מנואל דה אלמיידה מזכיר שהצאצאים של תקלה מריאם נלקחו מאמבה גישן על ידי הקיסר זרע יעקב "וגרשו לאדמות חמות היכן שיש הרבה מחלות". כאשר בנו של הקיסר, באדה מריאם, עלה לשלטון הוא ניסה לתקן את הפגיעה הזאת ולאפשר להם לחזור, אך שליחיו לגולים נטבחו. באדה מריאם ציווה לערוף את ראשי 80 מהם, אך מנואל דה אלמיידה כותב שהם עדיין היו תחת השגחה צמודה. מריאם נפטר במאי 1433. F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, Some Records of Ethiopia, 1593-1646, p. 101 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סארוו ייאסוס, קיסר אתיופיה

סארוו ייאסוס (געז: "ሣርወ ኢየሱስ", עברית: "צבא ישו") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. ייאסוס היה בנו בכורו של הקיסר תקלה מריאם, יירש את אביו במאי 1433 תחת שם ההכתרה "מיחרקה נן". המסורת גורסת שמלך ארבעה חודשים ומת לאחר שהודח על ידי הצבא לטובת בנו. בנו זה נהרג על ידי דודו עמדה ייאסוס בספטמבר אותה השנה. ארנסט וואליס באדג' סבור שמת ממחלת הדבר. E.A. Wallis Budge. (1928). A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia. Reprinted: Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications, 1970. p.303. ISBN 978-0938818915. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמדה ייאסוס, קיסר אתיופיה

עמדה ייאסוס (בגעז: ዓምደ ኢየሱስ, עָמְדַ אִיַסֻס; בעברית: "עמוד ישו") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. ייאסוס היה בנו הצעיר של הקיסר תקלה מריאם, הוא ירש את אחיו סארוו ייאסוס לאחר שזה מת לאחר שהודח בהפיכה צבאית בראשות בנו. ייאסוס הרג את אחיינו המורד וירש את כתר הקיסרות תחת השם "בדלה נן" בספטמבר 1433. החוקר הבריטי ארנסט וואליס באדג', כתב כי הקיסר עמדה ייאסוס, שלט כשמונה חודשים, ולא השאיר אחריו בעיות. ההיסטוריה לא מספקת מידע על הפעולות שלו, "והרציפות המהירה של הקיסרים בילבלה אפילו את אל-מקריזי". E.A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 303 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טורקאנה

האם התכוונתם ל... טורקאנה (שבט) – שבט קנייתי אגם טורקאנה – אגם בצפון קניה הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה – 3 פארקים לאומיים באזור אגם טורקאנה
גלריית קורקורן לאמנות

גלריית קורקורן לאמנות (באנגלית: Corcoran Gallery of Art) הייתה המוזיאון הפרטי הגדול ביותר לאמנות בוושינגטון, ארצות הברית. מוזיאון קורקורן היה המוזיאון הוותיק ביותר לאמנות בוושינגטון. הוא נוסד בשנת 1869 על ידי ויליאם וילסון קורקורן, ממייסדי בנק ריגס. המוזיאון היה גלריית האמנות הראשונה בארצות הברית. בניין המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל ארנסט פלאג. ב-2014, לאחר עשורים של בעיות כלכליות, בחרו נאמניו של המוזיאון לסיים את פעילותו. המכללה, הבניין וההון הנותר ניתנו לאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. אוסף 17,000 יצירות אמנות בשווי 2 מיליארד דולר נתרם לגלריה הלאומית לאמנות. המוצגים הקבועים של המוזיאון כללו עבודות של אז'ן דלקרואה, אדגר דגה, קלוד מונה, רמברנדט, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנדי וורהול ואחרים. מדיה וקבצים בנושא גלריית קורקורן לאמנות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית קורקורן לאמנות (באנגלית) גלריית קורקורן לאמנות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרי טיודור

האם התכוונתם ל... מרי טיודור – בתו של הנרי השביעי, מלך אנגליה, אחותו של הנרי השמיני, אשתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת מרי הראשונה, מלכת אנגליה – בתו של הנרי השמיני מאשתו הראשונה, קתרין מאראגון מרי טיודור היה גם שמה של אחת מילדיו הלא-חוקיים של צ'ארלס השני, מלך אנגליה
נהואד, קיסר אתיופיה

המונח "נהואד" מפנה לכאן. לערך העוסק בקיסר אקסום בין השנים 918–928 , ראו דיל נהואד, קיסר אקסום. נאוד היה קיסר האימפריה האתיופית בסוף תקופת תור הזהב. ציון נולד בשם "הנסיך קלאיופה" והיה בנו הצעיר של הקיסר באדה מריאם הראשון מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. הוכרז כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 כאשר אחיו אסכנדר היה במערכה צבאית והוא היה היורש של אביו אך ויתר על כך. כאשר אחיו נפטר הוכרז כקיסר יריב לעמדה ציון השני על ידי זה סאלוס, יותר מאוחר הובס בקרב על ידי הקיסר וכאשר זה נפטר ירש אותו והוכרז כקיסר ב-1 בנובמבר 1494 תחת השם "אנבסה בצר" ("אויב האריה"). כמו הקיסר אסכנדר שלפניו, הוא סמך על העצה של אמו הקיסרית הלני. חרף עזרתה, שנות שלטונו צוינו על ידי אי הסכמה פנימית. נהואד התחיל בבניה של כנסייה באמהרה שקושטה עם עלי זהב, והייתה ידועה בשם מכנה סלאסי. אך הוא מת לפני שגמרו לבנותה, והנקבר בתוך הכנסייה, בנו הקיסר לבנה דנגל סיים את בנייתה בשנת 1530. המסיונר פרנסישקו אלואראש הלך לראות את הכנסייה כאשר הסתיימה בנייתה אך הורחק ולא הורשה להיכנס. לאחר שהושלמה הכנסייה האימאם אחמד גראן הצליח לחדור למחוז אמהרה, וב-3 בנובמבר 1531 הבעיר האימאם באופן אישי את הכנסייה. נהואד נהרג במשך המלחמה כנגד יפאט האסלאמית ב-13 ביולי 1507. Sihab ad-Din Ahmad bin 'Abd al-Qader, Futuh al-Habasa: The Conquest of Ethiopia, p. 231 C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, The Prester John of the Indies, p. 360, 582 Sihab ad-Din Ahmad bin 'Abd al-Qader, Futuh al-Habasa: The Conquest of Ethiopia, p. 245
תרבות מונגולית

רבים מתושבי מונגוליה חיים עדיין באופן מסורתי, לכן ניתן גם כיום לראות מאפיינים של תרבות הנוודים העתיקה במונגוליה המודרנית. מאפיינים מסורתיים אלו מתבטאים בכל תחומי התרבות - לדוגמה, כלי הנגינה מותאמים למסעות ארוכים. החוקרים חלוקים ביניהם האם התרבות הסינית השפיעה על המונגולית או להפך, אך ברור כי בין התרבויות הייתה קיימת אינטראקציה משמעותית. הלבוש המונגולי המסורתי נקרא דל (Deel), והוא גלימה ארוכה בעלת צווארון גבוה, המשמשת את המונגולים לעבודה היומיומית וגם לימי חג. לכל קבוצה אתנית במונגוליה דל משלה הנבדל בצבע, בחיתוך ובעיטורים. לפני המהפכה, היה לכל מעמד חברתי במונגוליה דל משלו. האיכרים לבשו דל פשוט ללא עיטורים, הכוהנים לבשו דל צהוב וארוך בעל ברדס, ואילו האצילים התהדרו בדלים עשויים משי. כיום, המונגולים העירוניים לבושים באופן מערבי, אך הדל עדיין נפוץ באזורים הכפריים. המוזיקה המונגולית המסורתית נקראת חומאי (Khoomei) שפירושה "שירה גרונית". כמשתמע משמה, שירת החומי מופקת מעומקי גרונו של האמן, וזמרי חומי מנוסים מסוגלים להשמיע מנעד רחב של קולות בו זמנית. סוג שירה אחר נקרא אורטין דו (Urtyn Duu) - כלומר, "שירים ארוכים". חלק משירים אלה מכילים למעלה מ-20,000 בתים, אותם צריכים הזמרים לשנן בעל פה. מרבית הנושאים לשירים נוגעים לאהבת המולדת ולנופיה של מונגוליה, או נושאי אהבה ומשפחה. כלי הנגינה המונגולי המסורתי נקרא "מורין חור" (Morin Khuur), כלומר "כינור בעל ראש סוס". זהו כלי מיתר עשוי עץ, שראשו מגולף בצורת סוס ושני מיתריו עשויים שערות סוס. כיום חשופים המונגולים יותר מבעבר לתרבות מערבית, בעיקר הצעירים באולן בטור. הרכבים מוזיקליים רבים במונגוליה מתאפיינים בהשפעה מערבית חזקה - זמרי סול, היפ הופ, רוק ולהקות בנים. כמו במדינות בודהיסטיות רבות, הדת היא מרכיב עיקרי בריקודים המסורתיים במונגוליה. למעט התקופה הקומוניסטית במדינה בה הוצא מחוץ לחוק, ריקוד הטסאם הוא החשוב ביותר. מטרת הטסאם, בו לובשים המשתתפים מסכות, היא לגרש רוחות רעות. תרבות הפנאי והספורט מתמקדת בענף ההיאבקות. כללי ההיאבקות המונגולית פשוטים, וקובעים כי מותר לעשות הכול, כל עוד שום חלק מהגוף פרט לרגליים או לידיים נגע באדמה. ב-11 ביולי בכל שנה נערך פסטיבל הנאדאם, בו נערכות תחרויות היאבקות וענפי ספורט אחרים. בנאדאם נערך גם מרוץ סוסים לילדים בגילאי 4–9, הנחשב לאחד הקשים בעולם. ערך מורחב – המטבח המונגולי האוכל הוא חלק משמעותי בתרבות המונגולית. באופן מסורתי אוכלים המונגולים רק מוצרי חלב - יוגורט, גבינות וכדומה. בחורף אוכלים המונגולים כמעט אך ורק בשר, שמקורו מגוון ויכול להיות של כבשים וגם של סוסים וגמלים. את בשר הסוס אוכלים המונגולים בתחילת החורף מכיוון שהוא רווי שומנים. שני המאכלים המסורתיים הבולטים במונגוליה הם ה"בוז" (כיסוני בשר כבש מאודים) וה"חושור" (בוז מטוגן). המשקה המסורתי של המונגולים הוא האיראג, העשוי מחלב סוסות מותסס ומכיל 4% אלכוהול. הגשת איראג לאורח היא סמל לכבוד. כמו כן, בהשפעת הרוסים, נפוצה מאוד הוודקה במונגוליה, במיוחד בטקסים דתיים. אמנות מונגולית שירת חומי
עמדה ציון השני, קיסר אתיופיה

עמדה ציון השני (נולד ב-1488) היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. הוא הוכתר כקיסר עם מות אביו, הקיסר אסכנדר, ב-7 במאי 1494. לאחר ההתנקשות באסכנדר באביב 1494, בטרם הגיעו לגיל 22, נמנו שלושה טוענים לכתר: בנו הפעוט אנדריאס ושני אחיו של אסכנדר, הנסיכים נהואד ואנקו ישראל. הביטווודאד (רוזן) עמדה מיכאל, שליטה בפועל של אתיופיה בתקופת אסכנדר הצעיר, הכתיר את הפעוט אנדריאס לקיסר אתיופיה בשם המלכותי "עמדה ציון" ("עמוד ציון"). הילד שימש פיון בידיו של עמדה מיכאל, שהוסיף לשלוט באתיופיה בפועל. אולם כעבור שבעה חודשים, בנובמבר 1494, מת הקיסר הצעיר בפתאומיות. דודו נהואד תפס את מקומו בשלטון. מלכותו של עמדה ציון נמשכה רק שישה חודשים, ואפילו כותב ההגיוגרפיה המתעדת אותו מסגיר תחושה של הקלה גדולה בהודיעו על מותו. — נהרג בקרב[דרוש מקור] על ידי וולדה סילוס ב-1 בנובמבר 1494 ונקבר בדברה וורק. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 293
אסכנדר, קיסר אתיופיה

אסכנדר (בגעז: "እስክንድር") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. אסכנדר נולד ב-15 ביולי 1471 כבנו בכורו של הקיסר באדה מריאם מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. יירש את אביו כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 הוכתר בילבסה תחת השם "קונסטנטין השני". משום שהוכתר בגיל צעיר לקיסר שלטונו דרש שליט בפועל, ולכן נוצרה מועצה מאמו הקיסרית רומנה וורק, טאספה גיורגיס ראש המנזר באגם חאיק, והביטווודאד עמדה מיכאל. אף על פי כן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר, טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול מיכאל, ועמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הסבתא החורגת של הקיסר אסכנדר, הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון. הקיסר אסכנדר נפטר לפני שהגיע לגיל 22 בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה. בזמן שבית המלוכה החזיק את הקיסר המת באופן סודי אצל האציל זאסילאס, שצעד באופן מידי לכלא אמבה גישן, ושחרר את נהואד. והכריז עליו קיסר. אציל נוסף תקלה קריסטוס, שנשאר בארמון הקיסרי, הכריז על בנו של אסכנדר עמדה ציון השני כקיסר. בזמן שתקלה קריסטוס הוכרח להביס את תומכיו של זאסילאס, ומכאן מלחמה החלה על הכתר. תחת שלטונו של קיסר זה הייתה השפעה אירופאית, בכתב יד שנכתב על ידי פרנקוס סאריאנו (מתוארך ל-1482 על ידי סומיגלי), סאריאנו מתאר שהיו 10 איטלקים ושהם גרו בארמונו של אסכנדר, הם חיו שם כ-25 שנים. סאריאנו מוסיף שמאז 1480 עוד שבעה באו לגור בארמון האתיופי. הם טיילו שם על מנת "לחפש תכשיטים ואבנים יקרות", אבל "מאז שהקיסר לא נתן להם לחזור, כולם היו מרוצים, כיוון שכולם פוצו, כל אחד בהתאם לדרגה שלו". כחובב ספרים אסכנדר היה זה שכתב את הספר "מלכה מריאם". לקראת סוף שלטונו של אסכנדר נחת פרו דה קוויליאן לחופי האימפריה האתיופית, כשליחו של מלך פורטוגל ז'ואו השני. דה קוויליאן נותר באתיופיה כיועץ לקיסרים ונטען כי לא הורשה לחזור לפורטוגל. אסכנדר נפטר ב-7 במאי 1494 ונקבר בדברה וורק. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 286 Richard Burton, First Footsteps in East Africa, p. 179 Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 292 O.G.S. Crawford, Ethiopian Itineraries, circa 1400-1524, p. 40-54
ליידספליין

ליידספליין (בהולנדית: Leidseplein, "כיכר ליידן") היא כיכר באזור הדרום-מערבי של מרכז אמסטרדם. זוהי אחת משלוש הכיכרות הגדולות של אמסטרדם. הכיכר עצמה היא אזור בילוי שמכיל פאבים, מסעדות, מועדוני לילה ו"קופי שופס". הכיכר קרובה לאתרי תיירות רבים, ביניהם הרייקסמוזיאום, מוזיאון ואן גוך, התיאטרון העירוני, הקזינו וגם פונדלפארק, הפארק העירוני הגדול של אמסטרדם. הכיכר נמצאת על הגבול שבין העיר העתיקה לעיר החדשה. הכיכר היא אחת המוכרות והמרכזיות בעיר, ומהווה אף מרכז משני לתחבורה ציבורית באמסטרדם. בנייתה של הליידספליין החלה במאה ה-17 ושימשה כחנייה לעגלות של חוואים ואיכרים לפני שהם נכנסים אל העיר. מדיה וקבצים בנושא ליידספליין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונגוליה החיצונה

מונגוליה החיצונה (במונגולית: Ар Монгол, ״אר מונגול״) היא חבל ארץ במזרח אסיה אשר כיום מהווה את שטחה של המדינה העצמאית מונגוליה ביחד עם רפובליקת טוּבָה שברוסיה, לעומת מונגוליה הפנימית שהיא מחוז אוטונומי ברפובליקה העממית של סין. השם משקף גישה סינוצנטרית, המתייחסת לאזור הצפוני של מונגוליה כאל "חיצוני", בזמן שהאזור הדרומי, הקרוב לסין, נקרא "פנימי". בעבר הייתה מונגוליה החיצונית אזור בסין תחת שלטון שושלת צ'ינג, וחולקה לארבעה מחוזות או "איימאגים" במונגולית. המחוזות, ממזרח למערב, היו: מחוז טסטסן חאן מחוז טושיט חאן מחוז סאיאן נויון מחוז ג'סגט חאן ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר בני רסן

הר בני רסן (או תל ע'סניה) הוא הר געש רדום ברכס בשנית שברמת הגולן, מדרום לקוניטרה, ממזרח לעין זיוון ומצפון לאלוני הבשן. גובהו 1,072 מטר מעל פני הים, והוא חלק מקו התלים הישראלי. השם "תל ע'סניה" משמר את שם השבטים הבדואים הפגאנים שהגיעו למקום מתימן בסוף המאה ה-3 לספירה, ושעם הגעתם לתחומי האימפריה הביזנטית קיבלו על עצמם את הנצרות והקימו יישובי קבע. בשלב מסוים ניסו הע'סנים להוריד מעליהם את עול הנצרות, אך הביזנטים ראו בכך מרד ודיכאו אותו במהירות. הביזנטים הכריחו את הע'סנים להילחם לצידם בקרב הירמוך בשנת 636 לספירה אל מול הפלישה המוסלמית וכנראה בשלב זה נכחדו הע'סנים.[דרוש מקור] למרגלות ההר שכן הכפר הצ'רקסי מומסיה. הכפר נוסד ב-1878 וחרב בעקבות מלחמת ששת הימים. על פסגת ההר שוכנת חוות רוח לייצור חשמל שהוקמה ב-1993 ומשמשת את יישובי הסביבה. מורדותיו של ההר ממזרח, מדרום וממערב הם חלק משמורת הטבע "רכס בשנית". חוות הרוח בהר בני רסן מדיה וקבצים בנושא הר בני רסן בוויקישיתוף דובי זכאי, "אנקת גבהים" באתר nrg ערך זה הוא קצרמר בנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינטרמצו

במוזיקה, אינטרמצו (מאיטלקית: Intermezzo, צורת רבים – Intermezzi, אינטרמצי) היא יצירה קצרה שמקומה בין יצירות אחרות, בדרך כלל ארוכות יותר. בהיסטוריה המוזיקלית היו שימושים שונים למושג, המתחלקים בין שתי קטגוריות עיקריות: אינטרמצו אופראי ואינטרמצו כלי. מקור המונח בהלחם המילים "INTER" בתוך או בין ו "MEZZO" אמצע, ומשמעותו המילולית מנת-ביניים. אינטרמצי משמשים להרכבת תוכניות בשל גמישות הזמנים שהם מאפשרים ביחס ליצירות ארוכות, ולכן גם שכיחים בתור הדרנים. האינטרמצו במאה ה-18 היה הפסקה קומית מוזיקלית, שהוכנסה בין מערכות או תמונות של אופרה. אלה יכלו להיות יצירות משמעותיות ומושלמות בזכות עצמן, אם כי קצרות מהאופרה שהכילה אותם. לרוב הן סיפקו שחרור קומי וניגוד דרמטי לאווירה של האופרה הכוללת, ולעיתים קרובות השתמשו באחד מגיבורי האופרה או מהקומדיה דל ארטה. בכמה מקרים יצירות האינטרמצו התפשטו מהר יותר מיצירות האופרה עצמן: הזמרים היו מפורסמים, האפקטים הקומיים משכו קהל, ויצירות האינטרמצו היו קלות יחסית להעמדה. בשנות ה-30 של המאה ה-18 הסגנון פשט באירופה, ובכמה ערים – למשל במוסקבה – היו ביקורים והופעות של קבוצות באינטרמצו שנים לפני שראו הופעת אופרה ראשונה. האינטרמצו היה ההשפעה היחידה החשובה ביותר בפריז באמצע המאה ה-18, ועזרה ליצירת הרפרטואר החדש של אופרה בצרפת. במאה ה-19 קיבל האינטרמצו משמעות נוספת: יצירה כלית שהיא פרק בין שניים אחרים ביצירה גדולה יותר, או קטע בעל אופי ייחודי העומד בפני עצמו. גם במאה ה-20 היה שימוש אקראי במושג: שוסטקוביץ' קרא כך לאחד מפרקי רביעיית המיתרים מס' 15 שלו, הפרק החמישי בסוויטה הארי יאנוש של קודאי נקרא גם באותו השם וכמו כן בארטוק קרא כך לפרק הרביעי (מתוך חמישה) בקונצ'רטו לתזמורת שלו. אינטרמצו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרכבת התחתית של וושינגטון

הרכבת התחתית של וושינגטון - ה"מטרו" של וושינגטון (באנגלית: Washington Metro), היא מערכת הסעת ההמונים העיקרית של וושינגטון ומחוז קולומביה בארצות הברית, והיא כוללת נכון להיום 98 תחנות ו-208 ק"מ של מסלולים פעילים. הרכבת התחתית מנוהלת על ידי רשות התחבורה המטרופולינית של וושינגטון (Washington Metropolitan Area Transit Authority, WMATA). מאז פתיחת הרכבת התחתית בשנת 1976, גדלה מערכת הרכבת התחתית ויש בה שישה קווים. ששת הקווים הם: הקו האדום - ממחוז מונטגומרי במדינת מרילנד דרך וושינגטון ושוב חזרה למונטגומרי. הקו הכתום - ממחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה, דרך מחוז ארלינגטון במדינת וירג'יניה, חותך את מרכז העיר, ועד מחוז הנסיך ג'ורג' במדינת מרילנד. הקו הכחול - ממחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה דרך ארלינגטון ומקביל לקו הכתום עד מחוז הנסיך ג'ורג' במדינת מרילנד. הקו הצהוב - זהה לקו הכחול למעט באזור הפנטגון - שם הוא חוצה את נהר הפוטומק. הקו הירוק - ממחוז הנסיך ג'ורג', דרך מזרח וושינגטון, ושוב למחוז הנסיך ג'ורג'. הקו הכסוף - ממחוז פיירפקס דרך מרכז העיר, מקביל לכתום והכחול, למחוז הנסיך ג'ורג. בשנת 2016 החל שיפוצו של הקו הצהוב שיושלם בשני שלבים. בשלב הראשון ימשיך מתחנת פורט טוטן עם הקו הירוק לגרינבלט, ובשלב השני יפצל מהקו הכחול שמתחנת קינג סטריט - אולד טאון שבאלכסנדריה להנטינגטון בכיוון דרום, וימשיך עם הקו הכחול לכיוון פרנקוסיה-ספרינגפילד בדרום מזרח, ויהיה מוכן בשנת 2017 עם שירות חלקי באזורים הללו, בעלות של כ-1.5 מיליארד דולר בערך. כמו כן החל שיפוצו של הקו הכתום, שכנראה ימשיך בעתיד ימשיך עם הקווים הכחול והכסוף למרכז העיר לארגו. בנוסף בשנת 2016 החל המשך בנייתו של הקו הכסוף, שימשיך עד שדה התעופה הבינלאומי דולס. בשנות ה־60 של המאה ה־20 היו מספר תוכניות להקמת מערכת כבישים מהירה באזור וושינגטון, אולם ההתנגדות לתוכניות אלה הייתה רבה. ב-1969 החלה בניית מערכת הרכבת התחתית. הקו הראשון - הקו האדום נפתח ב-27 במרץ 1976 עם מסילה באורך של 6.7 ק"מ ו-5 תחנות. כיום מערכת הרכבת התחתית מונה 165 ק"מ ו-83 תחנות. מספר הנוסעים היומי המקסימלי היה ב-9 ביוני 2004, כאשר 850,636 נוסעים הגיעו לוושינגטון לצפות בהלווייתו של רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית לשעבר. במערכת הרכבת התחתית של וושינגטון התרחשו ארבע תאונות עם נפגעים מאז פתיחתה: ב-13 בינואר 1982 נהרגו שלושה בני אדם בתאונה ליד תחנת הרכבת סמית'סוניאן כאשר רכבת ירדה מהפסים. ב-5 בינואר 1996 נהרג נהג רכבת תחתית כאשר התנגשה רכבת נוסעת ברכבת חונה. ב-3 בנובמבר 2004 נפצעו מספר אנשים אך איש לא נהרג, כאשר כשלו הבלמים של אחת הרכבות. ב-22 ביוני 2009 התנגשו שתי רכבות בקו האדום, סמוך לפארק טקומה במרילנד, כאשר רכבת אחת האטה והשנייה, שנסעה מאחוריה על אותה מסילה, המשיכה לנוע במהירות. ארבעה אנשים נהרגו, בהם הנהגת באחת הרכבות, ועשרות נפצעו. הרכבת התחתית של קפיטול ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של וושינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של וושינגטון (באנגלית) הרכבת התחתית של וושינגטון, ברשת החברתית פייסבוק הרכבת התחתית של וושינגטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הרכבת התחתית של וושינגטון, ברשת החברתית אינסטגרם מיקומי תחנות ומפות תחנות הרכבת התחתית מידע ותמונות של כל תחנה ותחנה History | WMATA, www.wmata.com