laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קולרגול

קולרגול (בצרפתית: Colargol) הוא דמות בדיונית של דובון צעצוע, שכיכבה בסדרת טלוויזיה לילדים באנימציית סטופ מושן בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20. דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם. בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של קולרגול" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy". בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie,‏ 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu,‏ 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka,‏ 1979). חברת "פרוסידיס" הייתה בעלת הזכויות על הפצת הסדרה, אך לקראת סוף שנות ה-80 התגלעו חילוקי דעות בין "פרוסידיס" לבין ויקטור ויליאן (Victor Villien), בעל הזכויות על התקליטים המקוריים, שהמוזיקה מתוכם שימשה את "פרוסידיס" כמוזיקת ליווי לסדרת הטלוויזיה. חילוקי הדעות הובילו את הצדדים לבית המשפט, אשר פסק לזכותו של ויליאן ושלל מ"פרוסידיס" את זכויות ההפצה. כיוון שרשתות טלוויזיה רבות שידרו את הסדרה תחת רישיון שניתן להם מחברת "פרוסידיס", בעקבות תוצאת המשפט הן איבדו את הרישיון לשידור הסדרה ושידורה הופסק במדינות רבות. זכויות השידור בפולין נשמרו, כיוון שאולפני ההפקה Se-ma-for שמרו לעצמם את זכויות השידור, ולא היו זקוקים לרישיון מחברת "פרוסידיס". עם זאת, בעקבות נפילת הגוש המזרחי נסגרו האולפנים, שהיו בבעלות המדינה, וזכויות השידור של הסדרה קולרגול עברו לידי ספריית הסרטים הלאומית של פולין. לאור זאת, מספר פרקים של הסדרה קולרגול עדיין זמינים לקנייה בפולין, בפורמט VHS או DVD. בכתוביות הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - האדם", גם היא מבית היוצר של "פרוסידיס", מופיעה דמותו המצוירת של קולרגול כחלק מהסמל של חברת "פרוסידיס". בישראל שודרה הסדרה באוקטובר 1977 במסגרת שידורי הטלוויזיה הלימודית. מדבבי הסדרה לעברית היו ישראל גוריון, אלי גורנשטיין, נירה רבינוביץ' וציפי שביט בתפקיד קולרגול, שגם שרה את נעימת הפתיחה (”זה אני, שמי קולרגול, דוב השר בדו וסול, בפה דיאז, במי במול, יש לי צווארון עגול...”). על הנוסח העברי היה אחראי אהוד מנור. מדיה וקבצים בנושא קולרגול בוויקישיתוף "קולרגול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתר נוסטלגי אודות קולרגול (באנגלית)
המנון בלארוס

אנו, בלארוסים (בלארוסית Мы, беларусы) הוא ההמנון הלאומי של בלארוס. את המילים להמנון כתב מיחאס קלימקוביץ' ואת המוזיקה הלחין נסטור סקאלובסקי (Niescier Sakałoŭski) ב-1944. ב-1955 הוא אומץ לראשונה כהמנון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, שהייתה לפני 1991 חלק מברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות המוזיקה נשמרה, אולם המילים נכתבו מחדש על ידי ולדימיר קריזני. מ-1991 ועד 2002 לא אומצו מילים אלה באופן רשמי, ולכן בתקופה זו הושר ההמנון עם המנגינה בלבד וללא מילים. מצב זה השתנה ב-2002 כאשר אלכסנדר לוקשנקו, נשיא בלארוס, נתן הוראה רשמית הקוראת לאמץ את המילים של קריזני וקלימקוביץ'. דגל בלארוס סמל בלארוס מידע על היצירה "המנון בלארוס" באתר מיוזיק בריינז
הסכם מדריד (1670)

הסכם מדריד (באנגלית: Treaty of Madrid; בספרדית: Tratado de Madrid) המכונה גם הסכם גודולפין (Godolphin Treaty) היה הסכם שלום שנחתם במדריד בין ממלכת אנגליה וספרד בשנת 1670. במסגרת הסכם זה הסכימו אנגליה וספרד על חלוקת תחומי ההשפעה שלהם בים הקריבי. על פי ההסכם הכירה ספרד בשליטת אנגליה באיי הודו המערבית, ובעקבותיו קיבלה אנגליה רשמית את השליטה בג'מייקה ובאיי קיימן. ההסכם קבע כי כל מדינה תוכל להפליג בתחומי ההשפעה של המדינה השנייה בים הקריבי, וכן כי כל מדינה לא תסחר בשטחי ומושבות המדינה השנייה. תיאור ההסכם, באתר ממשלת איי קיימן ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרך חכמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרך חכמה – ישיבה בירושלים המשתייכת לזרם הליטאי לספר שחיבר הרמח"ל באותו השם, ראו בפסקה אודות ספרי הרמח"ל לספר שחיבר הרב חיים קנייבסקי באותו השם, ראו בפסקה אודות חיבורי הרב חיים קנייבסקי
הסכם מדריד

האם התכוונתם ל... הסכם מדריד (1526) – הסכם בין צרפת לבין ספרד במסגרתו ויתרה צרפת על השליטה באיטליה והעבירה לספרד את בורגונדיה הסכם מדריד (1621) – הסכם המסדיר את השליטה בואל טאלין שבאיטליה הסכם מדריד (1670) – הסכם בין ממלכת אנגליה וספרד בדבר השליטה במושבות באיי הודו המערבית והסחר בים הקריבי הסכם מדריד (1750) (אנ') – הסכם בין ספרד לפורטוגל בדבר גבולות המושבות של מדינות אלה בדרום אמריקה הסכם פיקני המכונה גם הסכם מדריד – הסכם משנת 1795 המסדיר את הגבולות בין ארצות הברית לבין ספרד הסכם מדריד (1801) – הסכם בין פורטוגל לצרפת הסכם מדריד (1891) – הסכם המסדיר את השימוש בסימני מסחר בינלאומיים חוזה מדריד (1953) – חוזה בין ספרד וארצות הברית הסכמי מדריד – הכרזת עקרונות מוסכמת בין ספרד, מרוקו ומאוריטניה משנת 1975 ועידת השלום במדריד (1991)
הפה והטלפיים בחלל

הפה והטלפיים בחלל הוא אלבומה השני של להקת הפה והטלפיים, אשר יצא בשנת 1995. האלבום הוקלט ברובו, כמו קודמו, ביום אחד, 3 בדצמבר 1994, בלונדון. אהד פישוף סיפר: [...] כולנו היינו בלונדון. לא היו לנו אורגנים. היתה אופציה, שאסף גילה כמובן, ברשת מוצרי החשמל 'דיקסון', לקבל החזר מלא של כסף אם אתה מחזיר תוך פחות [מ]שבוע. אז לקחנו אורגן, הקלטנו אלבום. והחזרנו בזמן. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום – ורוד (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה). לאלבום היה צליל רציני ובוגר יחסית לקודמו. הדבר התבטא בעיקר בשיר "בין הים והביצות" (שנכלל באלבום בהתאם לקוד הלהקה, שעל־פיו בכל אלבום יהיה שיר ששמו כשם האלבום הקודם) שמילותיו יצאו נגד האלימות, לכאורה, של כיבוש יהודה, שומרון ועזה: "נחזור לעיר / ונראה צעיר / ונשמח לירות / בין הים והביצות // אנחנו חכמים על הטובים / ולא מוצאים את הרעים / וחייבים לצחוק / בין הים והביצות." גם שני השירים האחרונים היו בהתאם לקוד הלהקה: ה"שיר הסופני" היה "שיר סיום", שנכתב על ידי רוגל אלפר ובוצע לפני זה על ידי להקת "הדה בושס". השיר האחרון וה"פטריוטי" היה "הנה בא השלום" (מילים: אהוד מנור, לחן: נורית הירש) בעיבוד אלקטרוני ארוך (תשע דקות) עם רעשים אוונגרדיים. האלבום הניב שני להיטים קטנים שגם בוימו להם קליפים: "שיר סיום" ו"קנדה". "קנדה", ומספר שירים נוספים באלבום, התאפיינו בקצב דאנס אלקטרוני עדכני, אך הסגנון, המילים והשירה הכאילו־אינפנטילית היו חורגים מאוד בנוף המוזיקה האלקטרונית הפופולרית. את האלבום הפיצה חברת קסבה רקורדס. הודפסו 1,000 עותקים של האלבום, ורובם נמכרו. האלבום הופץ בהוצאה מחודשת בשנת 2002 במארז שכלל את כל אלבומי הלהקה עד אז. ילד לא מתוכנן חלק II (מילים: דייוויד קרוסני) (3:43) נסורת ליבי (3:04) התחבטות (3:49) בין הים והביצות (3:46) קנדה (4:10) ילד לא מתוכנן חלק I‏ (3:04) עם האקדח ביד (2:41) שיר סיום (מילים ולחן: רוגל אלפר) (4:07) הנה בא השלום (מילים: אהוד מנור, לחן: נורית הירש) (9:10) הפה והטלפיים – רם אוריון, אסף גברון, אהד פישוף – שירה, קלידים, תכנותים, גיטרות, הפקה, טכנאות ומיקס גילה טרמר – עיצוב עטיפה בן ברנפלד – עריכה דיגיטלית מידע על האלבום הפה והטלפיים בחלל באתר MusicBrainz יהודה נוריאל, "פה גדול", ידיעות אחרונות, המוסף "7 לילות", 24 בינואר 2020
בין הים והביצות

בין הים והביצות הוא שמו של אלבום הבכורה של להקת הפה והטלפיים. האלבום הוקלט ברובו ביום אחד, 29 ביוני 1989 באולפן הפרטי של הלהקה בירושלים, ויצא על קלטת באורך של כ-22 דקות ו-58 שניות בלבד. האופי של האלבום שטותי ומגוחך והצליל משופע בגיטרות רועשות, לעיתים לא מכוונות, ושימוש במכונות תופים וקלידים פשוטים וזולים. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום - צהוב (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה). אסף גברון עדיין שירת בצה"ל ואחד מהשירים, "דוד אשכנזי" נכתב והוקלט יחד עם חברי "פלוגה ח'", הפלוגה שגברון היה בה. השיר הסוגר את האלבום היה ביצוע פאנקיסטי כאוטי לשיר "גבעת התחמושת" של להקת פיקוד מרכז (מילים: יורם טהר-לב, לחן: יאיר רוזנבלום). הקלטת הופצה על ידי האוזן השלישית ונמכרה בכ-300 עותקים. האלבום הופץ בהוצאה מחודשת בשנת 2002 במארז הכולל את כל אלבומי הלהקה עד אז. חדווה (3:43) בג'ונגל בבנגקוק (1:04) את רוצה אותי בפח (3:46) דוד אשכנזי (2:50) אש וחשמל (3:43) שיר פרידה (3:12) גבעת התחמושת (4:46) הפה והטלפיים - רם אוריון, אסף גברון, אהד פישוף דני פישוף - טכנאי הקלטות ומיקס רוצוביצי, נומי ק. - עיצוב עטיפה מנהל - מרדכי (מוטי) שהרבני מידע על האלבום בין הים והביצות באתר MusicBrainz האלבום בין הים והביצות באתר Discogs
הבנות ביילין–אבו מאזן

הבנות ביילין אבו מאזן (או הסכם ביילין אבו מאזן) הוא מסמך שנוסח בסוף חודש אוקטובר 1995 על ידי נציגיהם של יוסי ביילין ומחמוד עבאס (אבו מאזן), באשר להסדר קבע כולל עתידי בין ישראל למדינה הפלסטינית. ביילין שימש בתקופה זו שר בממשלתו השנייה של יצחק רבין, ועבאס שימש כסגנו של יאסר ערפאת, יושב ראש הרשות הפלסטינית. השיחות נערכו בחסות שוודית החל מאוקטובר 1993 ונוהלו בפועל בעיקר בין יאיר הירשפלד ורון פונדק לבין חוסיין א-ע'רא ואחמד ח'אלידי. כמו כן, גם חסן עספור ונמרוד נוביק השתתפו בחלק מהפגישות. ההבנות התבססו על ההחלטות האו"ם 242 ו-338 והציעו תוואי גבול חדש בין ישראל לבין המדינה הפלסטינית, המתבסס על קווי 67 תוך חילופי שטחים. המדינה הפלסטינית על פי ההסכם תקום ב-90% משטחי יו"ש. 10% הנותרים - שטחים המאכלסים אז כ-70% מהמתנחלים, יועברו לישראל בתמורה לשטחים בצפון הנגב - שיסופחו למדינה הפלסטינית. ההסכם קבע גם שבקעת הירדן ושטחים בצפון ים המלח יועברו בסוף שנת 2007 לידי הפלסטינים. בנוגע לירושלים, ההסכם קובע חלוקה מנהלית בעיר. חלוקת הריבונות בירושלים תתרחש רק עם קביעתו של פתרון הקבע, אך נקבע שירושלים תישאר מאוחדת כשדגל פלסטין מונף מעל הר הבית. בירת המדינה הפלסטינית, שתקרא אלקודס, תהיה שכונת אבו דיס. המדינה הפלסטינית תהיה מפורזת, ויוסכם בעתיד על דרכים לאפשר מעבר בטוח בין רצועת עזה ליהודה ושומרון. ההסכם לא כולל הכרה מצד ישראל בזכות השיבה הפלסטינית, ומציע פתרון אלטרנטיבי לבעיית הפליטים הפלסטיניים. הפליטים יוכלו לממש את זכות השיבה בגבולות המדינה הפלסטינית. ההתנחלויות יוכלו להישאר בתנאי שלא יוגדרו כישובים ליהודים בלבד. כך תוכל ישראל להימנע מן הצורך לפנותם בכח. ההסכם לא כולל באופן מפורש (אם כי בוודאי באופן משתמע) את סוף הסכסוך בין ישראל והפלסטינים, אך הוא כולל הסדרי ביטחון למשך 12 שנה. מעמדן של ההבנות אינו מחייב מכיוון שלא נחתמו באופן רשמי על ידי אף אחד מהצדדים. ההסכם היה אמור להיות מוצג לראש ממשלת ישראל תוך מספר ימים מחתימתו הראשונית ולהוות בסיס להסדר קבע עתידי. אולם, ימים בודדים אחרי השגת ההבנות נרצח רבין והמהלך נקטע. שמעון פרס אשר החליף את רבין בתפקידו לאחר הרצח דחה את מסמך ההבנות. מאוחר יותר, במהלך השיחות על הסדר הקבע לקראת ועידת קמפ דייוויד, דחה אותן גם אהוד ברק. ביילין התבטא מאוחר יותר כמתחרט על שהשלים עם החלטתו של פרס ולא נאבק לניצול ההזדמנות. ההסכם נחשף בתקשורת בחודש מרץ 1996, כאשר זאב שיף כתב אודותיו בעיתון הארץ. יוזמת ז'נבה הסכמי אוסלו ועידת קמפ דייוויד (2000) הסכם ביילין אבו מאזן באתר של ביילין הנוסח המלא של ההסכם באתר של יוסי ביילין יוסי ביילין, ביילין אבו מאזן במלוא האחריות, הארץ, נובמבר 2001 - באתר של יוסי ביילין ynet, מסמך ביילין-אבו מאזן: בירה פלסטינית באבו דיס, באתר ynet, 9 באוקטובר 2003 אלוף בן, אבי יששכרוף וברק רביד, ראש הממשלה מתעניין במסמך ביילין - אבו מאזן מ- 1995, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2007 [1] מתוך אתר מכון ראות ביילין-אבו מאזן, לקסיקון ביילין, באתר יוסי ביילין ראות אלוף בן, אבי יששכרוף וברק רביד, רה"מ מתעניין במסמך ביילין-אבו מאזן מ-1995, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2007 מסמך ביילין-אבו מאזן: בירה פלסטינית באבו דיס, באתר ynet, 9 באוקטובר 2003
ירושלים (אלבום)

ירושלים הוא האלבום השלישי של להקת הפה והטלפיים, אשר יצא בשנת 2001. האלבום הוקלט באולפני "עננה" ויצא בחברת התקליטים של קובי אוז "לבנטיני". הדיסק יצא מלווה בדיסק בונוס שעליו שני האלבומים הראשונים שאזלו מהחנויות. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום - כסוף (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה). זהו האלבום הבוגר ביותר של הלהקה מבחינת הטקסטים. השיר "יהלום" עוסק בצורה רצינית בהתמכרות לסמים: "באוטובוס בלילה בכיוון הלא נכון / קניתי לי כרטיס ישיר אקספרס לגיהנום / יורד בסוף הקו הוא מחכה לי עם שקית / אני לא רוצה להיות פה אני הגעתי לתחתית". בשיר "סטארט-אפ" מוטחת ביקורת נוקבת על חיי עובדי ההיי טק: "יומי צפוף / כמו זנב הסוס / ורק נוזלים מחממים ... / במהירות חיי עוברים ... / יומי מתיש / כמו גוש קטיף / ורק מטוס מנהלים" (בתקופת ההקלטה גברון עבד בעצמו כמנהל תוכן בחברת טלפונים ניידים). מילות השיר "הד" תורגמו משיר של אלכסנדר פושקין ואילו "אנונימי" חובר על ידי אתגר קרת. למרות הרצינות היחסית של האלבום הפה והטלפיים הפגינו את רוח השטות שלהם בשיר הפטריוטי הסוגר - "מוכרחים להמשיך לנגן" (מילים: עודד פלדמן, לחן: יאיר רוזנבלום) שאורכו באלבום - 12 דקות והוא נשמע קקופוני; גם המילים שונו: "מוכרחים להפסיק לנגן / כי את המנגינה הזאת אי-אפשר להמשיך." כמו כן, האלבום עומד בכללים האחרים שנקבעו בקוד - שם האלבום הוא שם של מקום, השיר הסופני הוא "שיר סגירה/פיל" ויש בו רצועה הנושאת את שם האלבום הקודם "הפה והטלפיים בחלל" (רצועה אלקטרונית ללא מילים). פצע ומלח (2:24) הפה והטלפיים בחלל (1:55) יהלום (4:08) אנונימי (מילים: אתגר קרת) (3:56) מנגל מוני (2:00) כוכב הלכת כן (התעוזה לחלום על אפשרות קיומו ומחקר ראשוני: פסיכופת צעיר) (4:07) הד (מילים: אלכסנדר פושקין) (2:44) חיוך קטן (2:24) סטארט-אפ (5:51) שיר סגירה/פיל (5:32) מוכרחים להמשיך לנגן (מילים: עודד פלדמן, לחן: יאיר רוזנבלום) (12:07) הפה והטלפיים - רם אוריון, אסף גברון, אהד פישוף - שירה, קולות, קלידים, אורגנים, צעצועים, תכנותים, גיטרות, הפקה, טכנאות ומיקס אנדרושה סדיך - טכנאות ומיקס גיא בר-אמוץ - מפוחית ב"סטארט-אפ" ביג M - עריכה דיגיטלית גיל מנור - עיצוב עטיפה קובי אוז - ניהול אמנותי ביקורת על ירושלים, באתר השרת העיוור (עותק שמור)
אליט

אליט הוא מרכיב מינרלי עיקרי בקלינקר של צמנט פורטלנד. נוסחתו הכימית: 3CaO·SiO2, שמו המקוצר לפי הכימיה של חומרים צמנטים: C3S. אליט הוא אחד מארבעת המינרלים: אליט, בליט, טריקלציום וצליט המרכיבים את הקלינקר (ישנם עוד 5 מינרלים הנמצאים בקלינקר, אך הם לא מופיעים בצורה קבועה). תכולתו בקלינקר נעה בין 45 ל-50 אחוזים. האליט התגלה בשנת 1897 על ידי טרנבום (Törneborn) בעת שעסק בחקר מבנה המינרל טריקלציום סיליקט. ב-1977 גילתה הגאולוגית שולמית גרוס את המינרל בתצורת חתרורים שבנגב, ולצורה הטבעית של המינרל (בניגוד לאליט שנוצר באופן מלאכותי) ניתן השם חתרוריט על שם המקום בו נתגלה. רחל שלון, חמרי מליטה, ספרים טכניים "מידות", אוגוסט 1964. סורוקה, יצחק. חומרי מליטה, מלט ובטון. הטכניון - התחנה לחקר הבנייה, 1989, תשמ"ט. עמ' 79-80. צמנט ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד

הנסיך ג'ורג' מדנמרק ונורווגיה, דוכס קמברלנד (באנגלית: Prince George of Denmark and Norway, Duke of Cumberland, בדנית: Prins Jørgen, hertug af Cumberland;‏ 2 באפריל 1653 – 28 באוקטובר 1708) היה בעלה של המלכה אן מבריטניה הגדולה. נולד כנסיך יורגן בקופנהגן, בנם השלישי והילד השישי של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג. ב-1674 הוא היה מועמד לכתר האיחוד הפולני-ליטאי, בתמיכתו של המלך לואי ה-14 מצרפת. אולם, הוא היה ידוע כלותרני אדוק, וקבלת הכתר הפולני הייתה דורשת ממנו להמיר את דתו לקתוליות. הוא הוצע כשידוך מתאים לנסיכה הבריטית אן, כיוון שדנמרק הייתה מדינה פרוטסטנטית בדומה לאנגליה; באותה תקופה לא היה סביר שאן תהפוך למלכת בריטניה. דודה של אן, המלך צ'ארלס השני, החליט כי היא תינשא לג'ורג', ואביה, הדוכס מיורק ג'יימס, הביע את הסכמתו לכך. חתונתם של ג'ורג' ואן נערכה ב-28 ביולי 1683 בארמון סנט ג'יימס שבלונדון. לאחר מכן הוא הפך לנתין אנגלי ולאביר במסדר הבירית, והוענקו לו תוארי דוכס קמברלנד, רוזן קנדאל וברון ווקינגהאם. הוא קיבל הכנסה שנתית בגובה 10,000 לירות שטרלינג, בעוד שהפרלמנט הבריטי החליט להעניק לאן הכנסה בגובה 20,000 לירות שטרלינג. למרות שהיה פרוטסטנטי לאורך כל חייו הוא לא הפך לחבר בכנסייה האנגליקנית, שבראשה עמדה אשתו בתקופת כהונתה כמלכה - הוא היה לותרני גם לאחר הכתרתה והתפלל בקפלה אישית. נישואיו לאן היו מוצלחים, למרות שמתוך הריונות אחדים בין 1684 ל-1700 נולד רק בן אחד, ויליאם, דוכס גלוסטר, ששרד את ינקותו אך מת מאבעבועות שחורות ב-1700. הקבוצה הפוליטית והחברתית שהתקבצה סביב הנסיך ג'ורג' והנסיכה אן נודעה בכינוי "קוקפיט סירקל", על שם מקום מגוריהם בלונדון בו שוכן כיום רחוב דאונינג. אחותה הגדולה של אן, מרי, היגרה לארצות השפלה לאחר נישואיה לוויליאם השלישי מאוראנז'; ההתנגדות הפרוטסטנטית לג'יימס התמקדה באן ובג'ורג' במקום במרי, שהייתה היורשת. ב-1688 החליטו ויליאם, מרי, ג'ורג' ואן לנטוש את ג'יימס השני, והדבר ערער את הלגיטימיות של המלך וסלל את הדרך למהפכה המהוללת של 1689, שהובלה על ידי ויליאם ונתמכה על ידי ג'ורג', שהחזיק בתואר הנומינלי של מפקד רגימנט הלורד האדמירל הגבוה, שפורק בשנה שלאחר מכן. רגימנט ארצות השפלה הפך לרגימנט הרגלים השלישי, והנסיך ג'ורג' שימש כקולונל שלו לשם כבוד. ככל הנראה סירב ויליאם להשתתף בהכתרת ג'יימס השני ב-1685 כיוון שג'ורג', שהיה חבר בכיר ממנו באריסטוקרטיה האירופית, יקבל מקום חשוב יותר בטקס; חוסר האמון הזה פחת במידה מסוימת במהלך המהפכה של 1688 עד 1689, אך היחסים העכורים בין ויליאם וג'ורג' נמשכו בתקופת שלטונו של הראשון; לאחר מותה הפתאומי של המלכה מרי משפעת ב-1694 התחממו היחסים במקצת, אך ג'ורג' לא מילא תפקיד משמעותי בממשלה עד שאן ירשה את ויליאם ב-1702. ג'ורג' היה בעל כישורים בתחום הניהול והאסטרטגיה הצבאית, ובין 1702 ל-1708 כיהן בתפקיד הלורד האדמירל הגבוה ובאופן רשמי עמד בראש הצי המלכותי שתמך בפעילויות הצבאיות של מקורבה של אן, הקפטן-גנרל לורד ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו. לאחר מותו של ג'ורג' ב-1708 התאבלה עליו אן רבות, ולמרות שבתחילה סירבה להעביר את סמכויותיו כלורד אדמירל לוועדה, היא נאלצה לעשות זאת כשהתברר לה כי היא אינה מסוגלת למלא את התפקיד במקום ג'ורג'. ג'ורג' נקבר במנזר וסטמינסטר. הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד באתר הספרייה המלכותית של דנמרק (בדנית) הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד באתר geneall.net (באנגלית)
GOCE

GOCE (ראשי תיבות של Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer) היה לוויין מחקר שנועד למפות את שדה הכבידה והגיאואיד של כדור הארץ. הלוויין שוגר במסגרת Living Planet Programme. לאחר דחיות של קרוב לחצי שנה שנבעו מתקלות, שוגר הלווין על ידי סוכנות החלל האירופית ב-17 במרץ 2009 מקוסמודרום פלסצק שברוסיה באמצעות משגר רוקוט. הלווין נשא עליו גרדיומטר המאבחן שינויים קלים בכבידת היבשות והימים, במטרה להכין מפות גרוויטציה מדויקות של כדור הארץ. תוצאות המדידות ישמשו, בין היתר, למעקב אחר זרמי מים באוקיינוסים, מדידות של גובה המים והטמפרטורה, ומכאן - למעקב אחר השפעתם על האקלים הנוכחי ולחיזוי. משקל הלווין כ-1,100 ק"ג, והוא שייט בגובה כ-270 ק"מ. הלווין ביצע תמרון יציאה משירות בצורה לא מבוקרת וכניסה לאטמוספירת כדור הארץ ב- 11 בנובמבר 2013 (כך שמקום נפילת חלק ממרכיביו לא היה מתוכנן מראש). אתר האינטרנט הרשמי של GOCE (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא GOCE בוויקישיתוף דף הבית של החללית AP, תפסו מחסה: לוויין ייפול היום לכדור הארץ, באתר ynet, 10 בנובמבר 2013 אסף גולן, כוננות ספיגה: לוויין אירופי עומד להתרסק על כדור הארץ, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2013 סוכנויות הידיעות, ‏לוויין המחקר נשרף כליל בכניסה לאטמוספירה, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2013 אבי בליזובסקי, ‏הלוויין האירופי GOCE התרסק, עדיין לא ידוע היכן בדיוק אך קרוב לוודאי באוקיאנוס, באתר "הידען", 11 בנובמבר 2013 קנת צ'אנג, ניו יורק טיימס, לוויין ייפול בימים הקרובים בכדור הארץ, איש לא בטוח היכן, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוטר פושע והענק הלוחש

שוטר פושע והענק הלוחש הוא אלבומו הרביעי של המוזיקאי רמי פורטיס. לקראת יציאתו של האלבום הקים פורטיס את ההרכב האחים פורטיס, שכלל מלבד פורטיס שלושה מוזיקאי רוק צעירים, עמיר "ג'נגו" רוסיאנו (גיטרה בס, קולות רקע, קלידים), אורן קפלן (גיטרות, קולות רקע) ויובל שפריר (תופים, קלידים וקולות רקע). האלבום יצא בשנת 1994 ונחשב לאלבום המצליח ביותר של פורטיס מבחינה מסחרית ולאחד מאלבומי הרוק הישראליים הבולטים של שנות התשעים. כל השירים הולחנו על ידי ההרכב ואת המילים כתב פורטיס. באלבום ניכרת השפעת הגראנג' והוא רועש ורוקיסטי יותר מאלבומיו הקודמים של פורטיס. שני הלהיטים הגדולים מתוכו הם צמד השירים הפותחים, "תלוי על הצלב" ו"את לא". את השיר "כחול אדמדם" הקדיש פורטיס לאביו. בקופסה אוספורטיס מיוחסים שירי האלבום להרכב האחים פורטיס. תלוי על הצלב (04:41) את לא (03:26) הירושימה מון אמור (05:07) כחול אדמדם (06:34) פריז בלהבות (04:37) לטאה (05:11) בואי אליי (04:53) הענק הלוחש (03:58) האחות ויקטוריה (04:12) עצים צועקים (06:16) דניאל ג'וק (03:55) יש (05:21) רמי פורטיס - גיטרות, שירה, סינטי יובל שפריר - תופים, קלידים, קולות עמיר "ג'נגו" רוסיאנו - בס, קולות, קלידים אורן קפלן - גיטרות, קולות, קלידים, מפוחית טכנאי הקלטה ומיקס - יובל שפריר מפיק - ניצן זעירא מפיק בפועל - אילן (טרומפטה) טל מנהל אומנותי - יעקב גלעד עריכה דיגיטלית - טלי כץ (S.D.L) עיצוב עטיפה - עופר כהן יחסי ציבור - מאיה קרבט, יעל לוי צילום להקה - רן גולני הוקלט ובושל בפאפא ויקטוריה, שוק הכרמל תל אביב ״פריז בלהבות״ הוקלט ע״י בני בז׳רנו באולפני DB ומוקסס בDB ע״י דדי טל ״בואי אלי״, ״את לא״, ו״ויקטוריה״ הוקלטו ע״י אייל מדין בפאפא מידע על האלבום שוטר פושע והענק הלוחש באתר MusicBrainz ביקורת על שוטר פושע והענק הלוחש, באתר השרת העיוור (עותק שמור)
אסטרונום

אסטרונום (נקרא בעבר גם: תוכן) הוא מדען החוקר את מיקומם ואת תכונותיהם של גרמי השמיים. כמו כן, הוא מודד את תנועתם של גרמי השמיים ואת תפוצתם ביקום. מקצוע האסטרונומיה נחשב למדע העתיק בעולם. ישנה חפיפה מסוימת בין עבודתם של אסטרונומים לעבודתם של אסטרופיזיקאים ומתקיים ביניהם שיתוף פעולה. במסגרת זו, מנסים האסטרונומים למצוא עדויות לתהליכי ההיווצרות וההתפתחות של גרמי השמיים, ושל היקום בכלל. ערך מורחב – אסטרונומיה יש עדויות ארכאולוגיות ברורות לאסטרונומים בתרבויות העתיקות ביותר, החל מתקופת הפריחה של שומר (כ-6,000 שנה לפני זמננו). האסטרונומים המצרים הקדמונים עסקו בתצפיות שסייעו לקבוע את לוח השנה. נמצאו גם כתבים אסטרונומיים מימיה האחרונים של ממלכת בבל, מן המאה השלישית או השנייה לפני הספירה. בעולם ההלניסטי, התפתח מקצוע האסטרונום. אסטרונומים צפו באירועים כגון ליקויי חמה ולבנה והפיקו לוחות שנה למיפוי כיפת השמיים ויצירת קטלוגים ותאוריות. כתבים המיוחסים לאסטרונום אוודוקסוס מקנידוס (Eudoxus of Cnidus), מן המאה הרביעית לפני הספירה, כוללים מודל גאוצנטרי. ברבע השני של המאה השנייה לפני הספירה ערך היפרכוס (Hipparchus) קטלוג שכלל כ-1,000 כוכבים, והצביע על אי-דיוקים במודלים האסטרונומיים של מערכת השמש שהיו מקובלים בתקופתו. במאה השנייה לספירה גיבש תלמי את המודל הגאוצנטרי, שמשל בכיפה עד לימי גלילאו. עם עליית האסלאם עלתה קרנם של האסטרונומים הערבים שהחלו בתקופה זו במחקר אסטרונומי רב, ועד היום מקובל לרוב הכוכבים שם ערבי. תקופת הרנסאנס הביאה עמה את האסטרונומים האיטלקים הגדולים, ואחריהם אסטרונומים נוספים באירופה. תגליותיהם של גלילאו גליליי וניקולאוס קופרניקוס, ויותר מכל – של יוהאנס קפלר פתחו את הצוהר לתאוריה החדשה של האסטרונומיה, התאוריה ההליוצנטרית שלפיה השמש היא במרכז היקום וכדור הארץ ושאר גרמי השמיים סובבים אותה. באותה תקופה הומצא גם הטלסקופ שעד ימינו הוא הכלי החשוב ביותר באסטרונומיה. בעזרת הטלסקופ התגלו כוכבים רבים בשמיים, כוכבי לכת חדשים ואף גלקסיות. במאה ה-19 החלו האסטרונומים בספקטרוסקופיה שאפשרה לגלות את הרכבם הכימי של הכוכבים. במאה ה-20 החלו האסטרונומים לחקור גם תחומים שאינם בתחום האור הנראה בספקטרום האלקטרומגנטי, כמו גלי רדיו וקרני X. מדיה וקבצים בנושא אסטרונום בוויקישיתוף אסטרונומים, דף שער בספרייה הלאומית הערך תוכן, באתר מילון אבניאון.
דרכי הורוס

דרכי הורוס היו דרכים בצפון סיני, שקשרו בין ארץ ישראל ומצרים העתיקה. דרכי הורוס נזכרו לראשונה בטקסט המצרי "סיפורו של שנהאת". הטקסט כנראה מתוארך לשלטונו של ססוסתריס הראשון (1943-1898 לפנה"ס). שנהאת היה פקיד מצרי שברח ממצרים לארץ רצ'נו (שמה של ארץ כנען במצרית קלאסית). בערוב ימיו הוא חזר למצרים ונעצר בדרכי הורוס, שם מפקד המשמר מבקש אישור מהמלך להכניס אותו למצרים. ישנם חוקרים שסבורים שבממלכה המצרית התיכונה התייחס המושג דרכי הורוס לנקודה על הגבול בין מצרים לסיני, שבה התבצע הרישום והאישור של הנכנסים והיוצאים ממצרים. אותה נקודה מזוהה עם מצודת הגבול בעיר סילה (סמוך לקנטרה של ימינו). בתקופת הממלכה המצרית החדשה ציין המושג דרכי הורוס את כל מערך הגבול בצפון סיני. בתקופה זו עברו בדרכי הורוס מלכי מצרים בדרכם לכיבושים באסיה. תחותימס השלישי עבר בדרכי הורוס בעשרה ימים והגיע לעזה, ומשם הוא המשיך וכבש את מגידו. בפפירוס אנסטאזי 1 מימיו של סתי הראשון, ובתבליט מקדש אמון בכרנך מימיו של רעמסס השני נזכרים יותר מעשרים תחנות- מצודות, ערים בצורות ובארות, שנבנו בצפון סיני בין סילה לעזה. חלק מהאתרים נחפרו ונסקרו כמו תל הבואה, חרובית ודיר אל בלח.