laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אס (מטבע רומי)

אס (בלטינית: "as") הוא מטבע רומאי עתיק שהיה בשימוש בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית. לפי פרופ' יעקב משורר זהו המטבע המכונה במשנה "איסר" או "איסר איטלקי". האס הוטבע לראשונה בתקופת מלחמת פירוס, בסביבות שנת 280 לפנה"ס והיה למעשה המטבע הראשון שהוטבע על ידי המדינה הרומית. הרומים השתמשו עד אז כאמצעי תשלום במטבעות זרים ובמטילי נחושת יצוקה, ה"אס סיגנטום" (aes signatum), שעליהם היו חרוטים דמויות שונות. בימי הרפובליקה הרומית הוטבע האס בברונזה. משקלו היה במקור ליברה רומאית אחת (בערך 327.25 גרם), אולם במהלך השנים משקלו הלך ופחת, אם כי ערכו הנומינלי נשמר. בשנת 217 לפנה"ס הופחת משקלו למחצית ליברה, בשנת 214 לפנה"ס לשליש ליברה ולבסוף, בסביבות 211 לפנה"ס, נקבע משקל לאחד חלקי שנים עשר הליברה, או אונקיה אחת (בערך 27.27 גרם). לפי ההיסטוריון ישראל שצמן, פיחות זה הוביל ליצירתם של שני מטבעות כסף חדשים, הססטרטיוס והדנאריוס, בשל הצורך בתיאום עם ערכו החדש של מטבע האס. ערכם הנומינלי של הססטרטיוס והדאנריוס בזמן יצירתם היה, בהתאמה, שנים וחצי אסים, ועשרה אסים. האסים הראשונים נוצקו, ולא הוטבעו, בשל גודלם. הדמויות הראשונות שהיו חרוטות בפניהם היו של דמויות אלים רומאים: בין השאר דמותו של יופיטר במרכבה, ודמותו הדו פרצופית של יאנוס. במהלך תקופת שלטונו של אוגוסטוס, כחלק מהרפורמות הרחבות שנערכו במשטר הרומי בכלל, ובמטבע הרומי בפרט, הפך האס למטבע נחושת, שמשקלו 10.92 גרם. בניגוד למטבעות הכסף והזהב, שהטבעתם הפכה, כחלק מהרפורמה, לחלק מסמכותיו של הקיסר, הטבעת האס, ככל שאר המטבעות בעלי הערך הנמוך, נשארה בהשגחתו של הסנאט. על מנת לציין זאת הוספו האותיות הלטיניות "SC" למטבע (האותיות היו ראשי תיבות של "Senatus Consulto", "בעצת הסנאט"). לפי ההיסטוריון משה עמית בתקופה זו שימש האס בעיקר למסחר קמעונאי בעיר רומא ובאיטליה, בשל משקלו וערכו הנמוך. מדיה וקבצים בנושא אס בוויקישיתוף יעקב משורר, הצד השלישי של המטבע, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2006, עמ' 63. ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1989, עמ' 279–280. שצמן מבסס את דבריו על מחקרם של רודי תומסן ומייקל קורפורד. משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשס"ב, עמ' 204. בעוד שצמן מוסר את משקלה של הליברה בקירוב, עמית מוסר את משקלה ומשקל האונקיה בדיוק מפורט יותר. עמית, שם.
טריטוריית אריזונה

האם התכוונתם ל... טריטוריית אריזונה (ארצות הברית) – טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה בין 1863 ל-1912 טריטוריית אריזונה (קונפדרציה) – טריטוריה מאורגנת בשליטת הקונפדרציה שהתקיימה בין 1861 ל-1865
דרגות הצבא הרומי

דרגות הצבא הרומי היו מערכת היררכית של בעלי תפקידים צבאיים בכוחותיה המזוינים של רומא העתיקה. מקורן של דרגות הצבא הרומי נעוץ עוד בתקופת הרפובליקה הרומית. עם הזמן נוספו תפקידים נוספים וההירכיה הצבאית קיבלה תבנית שהשתמרה ללא שינויים גדולים עד הזמן המודרני. התפקידים הקבועים התקבעו סופית בתקופת הפרינקיפאט עם ביסוסו של צבא הקבע שנוצר כתוצאה מהרפורמות הצבאיות שיושמו על ידי הקיסר אוגוסטוס לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים.
גוגוש

גוּגוּש (בפרסית: گوگوش; נולדה ב-1950 בטהראן, איראן) היא זמרת פופ ושחקנית איראנית. גוגוש נחשבה לזמרת ההקלטות הידועה ביותר בשנות ה-70 של המאה ה-20 באיראן. בנוסף לעיסוקה במוזיקה, הופיעה בסרטים פרסיים רבים בשנות השישים והשבעים. לאחר המהפכה באיראן בשנת 1979, ועד שנת 2000, הפסיקה להקליט ולהופיע עקב האיסור על הופעת יחיד של זמרות באיראן. אולם חוג מעריציה גדל. צעירים גילו אותה מחדש בזכות הקלטות במחתרת (בוטלג) של שיריה גם בארצות שמחוץ לאיראן, במזרח התיכון ומרכז אסיה. לאחר שעזבה את איראן, היא הופיעה במדיסון סקוור גארדן ובאולמות קונצרטים נוספים ברחבי העולם. כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבארצות הברית וממשיכה באופן חלקי את הקריירה שלה. יש לה בן יחיד מנישואים קודמים. מדיה וקבצים בנושא גוגוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוגוש (באנגלית) גוגוש, ברשת החברתית פייסבוק גוגוש, ביישום טלגרם גוגוש, ברשת החברתית אינסטגרם גוגוש, סרטונים בערוץ היוטיוב גוגוש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גוגוש, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גוגוש, באתר ספוטיפיי גוגוש, באתר AllMusic (באנגלית) גוגוש, באתר MusicBrainz (באנגלית) גוגוש, באתר Yandex.Music (ברוסית) גוגוש, באתר Discogs (באנגלית) גוגוש, באתר Songkick (באנגלית) גוגוש, באתר Genius גוגוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Googoosh website; Retrieved on 2007-12-22 Googoosh Returns Azerbaijan International; Retrieved on 2007-12-22 Suh, Joanne (2000-10-09). "Iran's pop diva Googoosh returns to the world stage after two decades". CNN. נבדק ב-2007-04-10.
אבולעפיה

אַבּוּלְעַפְיַה הוא שם משפחה יהודי ספרדי מימי הביניים (במקור: أبو العافية, אבו (א)ל־עאפיה) שפירושו בערבית: "אב־הבריאות". האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם אבולעפיה: אברהם אבולעפיה – רב ומקובל. נחשב לרוב כנציג הבולט של זרם הקבלה האקסטטית. אמיר אבולעפיה – אלוף בצה"ל, היה מפקד חטיבת הנח"ל. אנה ספיר אבולעפיה (אנ') - חוקרת יהודיה בריטית של יחסי יהודים-נוצרים בימי הביניים (אשתו של דייוויד אבולעפיה) בוסתנאי אבולעפיה (1899–1971) - מהנדס ישראלי, בנם של שלמה ורבקה אבולעפיה. דוד אבולעפיה (1893–1953) - נשיא ועד העדה הספרדית בירושלים וחבר הנהלת הוועד הלאומי. דייוויד אבולעפיה – היסטוריון יהודי בריטי. פרופסור להיסטוריה של הים התיכון באוניברסיטת קיימברידג'. חיים אבולעפיה (הראשון) – אבי שושלת משפחת אבולעפיה בארץ ישראל. חיים אבולעפיה (השני) – רב, שד"ר ומדינאי ארץ ישראלי מחדש היישוב היהודי בטבריה. חיים אבולעפיה (השלישי) – רב ודיין בצפת, לריסה ואיזמיר חיים נסים אבולעפיה – הראשון לציון חמיס אבולעפיה – איש עסקים, עיתונאי ופרשן מדיני ערבי-ישראלי ומבעלי מאפיית אבולעפיה טודרוס בן יוסף אבולעפיה – ראש רבני קסטיליה במאה ה-13 טודרוס בן יהודה אבולעפיה (1247 - 1306) - משורר עברי מספרד הנוצרית בימי הביניים ידידיה רפאל אבולעפיה – ראש ישיבת המקובלים בית אל. יוסי אבולעפיה – סופר ומאייר של ספרי ילדים, וכן גרפיקאי, קריקטוריסט, במאי ותסריטאי סרטי אנימציה. יצחק בן חיים אבולעפיה – בנו וממלא מקומו של רבי חיים אבולעפיה (השני) מחדש היישוב היהודי בטבריה, מחבר "פחד יצחק" על ספר יראים יצחק (בן יששכר) אבולעפיה – נכדו של רבי חיים אבולעפיה (השני), פקיד וממונה על קהילות האשכנזים והספרדים ורבן של צפת וטבריה, אביו של חיים נסים אבולעפיה יצחק בן משה אבולעפיה (1824–1910) - רב בטבריה ובדמשק מחבר "פני יצחק" יששכר אבולעפיה – רב ושד"ר, רבה של קהילת יהדות סופיה משה בן יוסף אבולעפיה – סופר ומוזיקאי בן המאה ה-13 צפורה אבולעפיה (1903–1991) - פעילה חברתית ישראלית, אשתו של בוסתנאי אבולעפיה. שלמה אבולעפיה – ממייסדי תל אביב רבקה אבולעפיה – ממייסדות תל אביב, אשתו של שלמה אבולעפיה רפאל חיים אבולעפיה – בנם של שלמה ורבקה אבולעפיה. לוחם בגדוד נהגי הפרדות ושותף במחתרת ניל"י רומי אבולעפיה – שחקנית ישראלית רמ"ה (מאיר בן טודרוס הלוי אבולעפיה) - מקובל, חוקר המסורה, מפרשני התלמוד ופוסק מן הראשונים מיכאל אבולעפיה – רב וד"ר, פסיכיאטר ילדים ונוער פירושים נוספים: מאפיית אבולעפיה – מאפייה מפורסמת הנמצאת ביפו העתיקה, תל אביב-יפו
אהרן רבינוביץ (משורר)

אהרן רבינוביץ (13 בפברואר 1911 - 15 בספטמבר 2000) היה משורר ישראלי. רבינוביץ נולד בעיר סלונים שבפולין. ב-1930 עלה לארץ ישראל ושיחק בתיאטרון האהל. בהמשך ייסד את חברת "ססגון" לייצור שלטים. חיבר את המנון בני ברית שבה היה אח. רבינוביץ החל לכתוב שירים ופזמונים שפורסמו והולחנו על ידי טובי המלחינים בארץ באותם ימים. ב-1999 קיבל את התואר יקיר העיר תל אביב. שומע קולות: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תש"ן 1990), כולל שירים בלווי תווים; המוזיקה של מלחינים ישראלים שונים כגון: אברהם מינדלין, נחום נרדי, עדן פרטוש ארוכה הדרך מבעד לחלוני: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תשנ"ו 1996) אופק בכף היד: שירים ושירי זמר (תל אביב: תחשים, תשנ"ט 1998) כבוד השירה העליונה: נאום לכבוד המשורר הדגול רבי מרדכי גוטפריד לרגל שישים שנות יצירותיו (תל אביב: דפוס לוריא, תשכ"ב 1962) מדיה וקבצים בנושא אהרן רבינוביץ בוויקישיתוף אהרן רבינוביץ, באתר זמרשת אהרן רבינוביץ, דף שער בספרייה הלאומית אהרן רבינוביץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה השיר "לארצי" בביצוע הזמר מרדכי בן-שחר אחרי הקטע של יפה ירקוני ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי אלעזרא (שחקן פוקר)

אלי אלעזרא (נולד בירושלים ב-24 בנובמבר 1960) הוא שחקן פוקר מקצועני ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי המתגורר בלאס וגאס שבארצות הברית. אלעזרא נמנה עם הצמרת העולמית של שחקני הפוקר ואף זכה בחמישה צמידים באליפות העולם בפוקר ובתואר אחד של ה-World Poker Tour. בשנת 2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר. צולם בתוכניות רבות המשדרות משחקי פוקר בטלוויזיה האמריקנית. אלעזרא נולד וגדל בירושלים. בהגיעו לגיל גיוס עשה מאמצים מרובים להתגייס לשירות קרבי על אף שרצו לשבצו בתחילה לשירות טכני בחיל האוויר, סירב בתוקף וריצה בשל כך עונש מחבוש אך לבסוף שובץ בחטיבת גולני, בסיירת גולני ואף שימש שם כקצין. בסוף שירותו הצבאי נפצע במלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה ובעוד הוא מתאושש מהפציעה שמע על הזדמנות לעבודה בסירות דיג באלסקה ושם נחשף לעולם הפוקר. הוא היה נוסע ללאס ווגאס בסופי שבוע להתחכך בשחקני הפוקר הגדולים בעולם, ולדבריו בדרך כלל הפסיד להם אולם עם הזמן התמקצע ונכנס לחבורה מצומצמת של מומחי פוקר שלעיתים שיחקו על סכומים גדולים במיוחד. על אף הצלחתו הרבה בטורנירים, אלעזרא מתמקד בעיקר במשחקי מזומן (Cash Games) בסכומים גבוהים. הוא שחקן קבוע ב"משחק הגדול" (The Big Game) במלון בלאג'יו בלאס וגאס, בו משחקים השחקנים על מאות אלפי דולרים ואף יותר מכך. בראיונות שנערכו עמו העיד אלעזרא כי פעם הפסיד מיליון ושלוש מאות אלף דולר בלילה אחד של פוקר במרתון משחקים שנמשך שלושים שעות. בראיון נוסף ב-2016 סיפר כי הרווח הגדול ביותר שעשה הוא כמיליון ושמונה מאות אלף דולר במרתון משחקים שנמשך שמונה שעות. תרם כ-50,000 דולר מזכיותיו בפוקר לטובת הקמת חדר כושר ליחידה הצבאית שבה שירת. נכון לשנת 2008, הסכום הכולל של זכיותיו בטורנירים חיים עולה על 1.8 מיליון דולר ובנוסף לכך זכה אלעזרא במיליוני דולרים נוספים במשחקי מזומן. הוא הופיע בתוכניות פוקר רבות בטלוויזיה האמריקאית ובהן High Stakes Poker של רשת GSN ו-National Heads-Up Poker Championship של רשת NBC. ב-2017 יצא בהוצאת כנרת ספר אוטוביוגרפי על אלעזרא בעריכתם של מתן קרקוב ויואב רונאל; הספר נקרא "אגדת פוקר - סיפור חייו של אלוף עולם בפוקר". ב-2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר. מלבד עיסוקיו כשחקן פוקר, אלעזרא מחזיק בבעלותו רשת חנויות בעיר לאס וגאס, והוא אב לחמישה ילדים. נכון ליולי 2022, אלעזרא זכה בסך של כ-5.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.7 מיליון דולר בסבב אליפות העולם (WSOP) וכ-1.2 מיליון דולר ב-WPT. מדיה וקבצים בנושא אלי אלעזרא בוויקישיתוף אלי אלעזרא, באתר The Hendon Mob אלי אלעזרא, באתר אליפות העולם בפוקר אלי אלעזרא, באתר סבב הפוקר העולמי רענן וייס, פוקר פייס: מי יכול לנצח את אלי אלעזרא?, באתר ynet, 7 ביוני 2011 הלל פוסק, אלעזרא מציון, באתר ynet, 9 בפברואר 2010 יואב רוזנטל‏, פליפ פלופ: אלי מלך, באתר וואלה, 11 ביולי 2013 אורן יוסיפוביץ‏, "הרווחתי 1.8 מיליון דולר בלילה אחד וחשבתי 'אני השחקן הטוב בעולם'": "הפודיום" עם אלי אלעזרא, באתר וואלה, 3 במרץ 2017 עירד צפריר, אלי אלעזרא, אלוף העולם בפעם הרביעית: "אני רוצה להיות שר הפוקר של ישראל", באתר הארץ, 24 ביוני 2019 ריאיון עם צח יוקד, "המגזין" של מעריב, 30 ביוני 2008 מאיה נחום שחל, אלי אלעזרא: "אני רוצה למות על שולחן הפוקר", באתר כלכליסט, 2 במרץ 2017 Jon Sofen,‏ Eli Elezra Selected as 2021 Poker Hall of Fame Inductee, באתר PokerNews,‏ 17 בנובמבר 2021 (באנגלית)
אלי אלעזרא

האם התכוונתם ל... אלי אלעזרא (איש עסקים) – איש עסקים ישראלי אלי אלעזרא (שחקן פוקר) – שחקן פוקר
אישור הסוגר

אישור הסוגר הוא כשל לוגי מסוג נון סקוויטור הבא בצורת טענה היפותטית. הכשל של אישור הסוגר מתרחש כאשר טענה היפותטית הכוללת פותח וסוגר טוענת שנכונות הפותח משתמעת מנכונות הסוגר. יחס זה אינו יכול להתקיים בשני הכיוונים. הסילוגיזם ההיפותטי הבא מדגים את הכשל של אישור הסוגר: אם א', אז ב'. ב'. לכן, א'. השגיאה הלוגית נובעת מכך שמסיקים באופן שגוי מההנחה השנייה שאישור הסוגר משמעותו אמיתות הפותח. ניתן להדגים את אי התקפות של הטיעון באמצעות דוגמה: אם לסבתא היו גלגלים (א'), היא הייתה שרה באמבטיה (ב'). סבתא שרה באמבטיה (ב'). לכן, לסבתא יש גלגלים (א'). או: אם סטיבן קינג כתב את התנ"ך (א'), אז סטיבן קינג הוא סופר טוב (ב'). סטיבן קינג הוא סופר טוב (ב'). לכן, סטיבן קינג כתב את התנ"ך (א'). אבל, אם נהפוך את הסדר ונקיים סדר נכון: אם לסבתא היו גלגלים (א'), היא הייתה שרה באמבטיה (ב'). לסבתא יש גלגלים (א'). לכן, סבתא שרה באמבטיה (ב'). קיימת צורה שבה אישור הסוגר תקף, והיא כאשר משתמשים במקום ב"אם" ב"אם ורק אם" (זאת, משום ש"אם ורק אם א' אז ב' שקול לאם א' אז ב' ואם ב' אז א'): אם ורק אם לסבתא היו גלגלים (א'), היא הייתה שרה באמבטיה (ב'). סבתא שרה באמבטיה (ב'). לכן, לסבתא יש גלגלים (א'). הכחשת הפותח נון סקוויטור מודוס פוננס מודוס טולנס
בסריון גוגושווילי

בֶּסָריוֹן גוּגוּשווילי (בגאורגית: ბესარიონ გუგუშვილი; נולד ב-1945) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה לשעבר. כמי שהיה מקורב לנשיא גאורגיה באותם ימים זוויאד גמסחורדיה הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה לאחר התפטרותו של תנגיז סיגואה ב-23 באוגוסט 1991. וכיהן בתפקיד עד להדחתו של גמסחורדיה בהפיכת 1991–1992. הוא הלך בעקבותיו לגלות בצ'צ'ניה. הוא השתתף גם בניסיון ההפיכה של גמסחורדיה בספטמבר 1993, לאחר שגמסחורדיה ניצל את ההזדמנות של המאבק באבחזיה, חזר לזוגדידי והקים בה ממשלה גולה. אולם ההפיכה נכשלה ולאחר מותו של גמסחורדיה, קיבל גוגושווילי מקלט מדיני בפינלנד, שם הוא מתגורר עד היום. מדיה וקבצים בנושא בסריון גוגושווילי בוויקישיתוף בסריון גוגושווילי, קורפורטיזם על פי מינוח על לאומי, 3.7.1993, באתר "שאוולגו" (ბესარიონ გუგუშვილი), פורסם ב"סובייטי אנליסט" כרך 22, עמ' 4–12, (באנגלית) בסריון גוגושווילי, ראיון באימדי, 2006, (בגאורגית) בסריון גוגושווילי(הקישור אינו פעיל), (בגאורגית)
ג'ואן וולך סקוט

ג'ואן וולך סקוט (באנגלית: Joan Wallach Scott; נולדה ב-18 בדצמבר 1941) היא היסטוריונית יהודיה אמריקאית, העוסקת בהיסטוריה אינטלקטואלית של צרפת, ובייחוד בהיבטים המגדריים שלה. היא משמשת כיום כמופקדת הקתדרה על שם הרולד פ. לינדר במכון למחקר מתקדם, בפרינסטון, ניו ג'רזי. ג'ואן וולך נולדה ב-1941 למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. אביה, סם וולך, היה מורה בבית ספר תיכון ואחיו הבכור של שחקן הקולנוע היהודי האמריקאי אלי וולך. כשסם וולך היה תינוק היגרה המשפחה מפולין לארצות הברית ואלי וולך נולד כבר בברוקלין. אימה של ג'ואן וולך, לוטי (לבית טננבאום) הייתה גם היא מורה בבית ספר תיכון, כמו האב. וולך סיימה את חוק לימודיה באוניברסיטת ברנדייס ב-1962 וקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ב-1969. לפני הגיעה למכון למחקר מתקדם היא הורתה באוניברסיטאות אילינוי, נורת'ווסטרן, קרוליינה הצפונית, ראטגרס וג'ונס הופקינס. היא הייתה המייסדת והמנהלת של מרכז פמברוק להוראת ומחקר הנשים, מופקדת הקתדרה על שם ננסי דיוק לואיס להיסטוריה ופרופסור להיסטוריה באוניברסיטת בראון. היא חברת מערכת בכתבי העת Signs, differences והחל מינואר 2006 Journal of Modern History. וולך סקוט עמדה בראש הוועדה לחופש אקדמי וקביעות באיגוד האמריקאי של הפרופסורים של האוניברסיטאות American Association of University Professors (AAUP). בין תלמידיה הבולטים ניתן למנות את לאורה אוסלנדר מאוניברסיטת שיקגו, מארי לואיז רוברטס מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ודגמר הרצוג מאוניברסיטת העיר ניו יורק. היא הייתה נשואה לדונלד סקוט, פרופסור להיסטוריה אמריקאית באוניברסיטת העיר ניו יורק, היא אימו של אנתוני או. (טוני) סקוט מבקר סרטים בניו יורק טיימס. סקוט במחקריה מנסה לבחון מחדש את אושיות הפרקטיקה ההיסטורית הקונבנציונלית, בכלל זה גם את טבעה של ההוכחה ההיסטורית והחוויה ההיסטורית ותפקיד הנראטיב בכתיבת ההיסטוריה. מחקרה מושתת על הגות פילוסופית מעמיקה, כמו גם על חשיבה מחודשת של תפקידה כהיסטוריונית, היא תרמה להתמרת שדה ההיסטוריה האינטלקטואלית. מאמרה "מגדר: קטגוריה שימושית של ניתוח היסטורי", שפורסם ב-1986 ב-American Historical Review היה מהבולטים בפרסומיה והוא ממנביטי היסטורית המגדר במחקר ההיסטוריה האנגלו-אמריקאי. כיום היא חוקרת את היחסים המגדריים ככוח אוניברסלי המשפיע על הפוליטיקות הדמוקרטיות. פרסומיה של סקוט תורגמו למספר שפות, בכללן צרפתית, יפנית, פורטוגזית וקוריאנית. בין הפרסים ותואר הכבוד הרבים בהם זכתה היו פרס הרברט בקסטר אדמס מהאיגוד ההיסטורי האמריקאי, פרס לזכר ג'ואן קלי, פרס הנס זיגריסט עבור מחקר יוצא דופן בלימודי מגדר, ופרס ננסי לימן רוקלר מהאיגוד ההיסטורי האמריקאי. היא בעלת תוארי כבוד מאוניברסיטת בראון, סוני סטוני ברוק, אוניברסיטת ברגן בנורווגיה ואוניברסיטת הרווארד. The Glassworkers of Carmaux: French Craftsmen and Political Action in a Nineteenth Century City (Harvard University Press, 1974) Women, Work and Family (coauthored with Louise Tilly) (Holt, Rinehart and Winston, 1978) Gender and the Politics of History (Columbia University Press, 1988) Only Paradoxes to Offer: French Feminists and the Rights of Man (Harvard University Press, 1996) Parité: Sexual Difference and the Crisis of French Universalism (University of Chicago Press, 2005) The Politics of the Veil (Princeton University Press, 2007). מדיה וקבצים בנושא ג'ואן וולך סקוט בוויקישיתוף עמוד הבית של ג'ואן וולך סקוט, המכון למחקר מתקדם, פרינסטון ג'ואן וולך סקוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צמודה

בבולאות צמודה היא קבוצה של בולי דואר מחוברים. צמודות מעניינות משום שהן נדירות יותר מבולים בודדים. בנוסף, צמודה משמרת את המיקום היחסי של הבולים כפי שהודפסו במקור. מידע זה חיוני במטרה להבין כיצד יוצרו הבולים. צמודות מקצה הגיליון המקורי מכילים בדרך כלל אזורים של שולי הגיליון, אשר בתוכם אצור מידע מגוון. למשל צמודות חץ משמרות את קווי העזר ששימשו על מנת לישר את הגליונות למטרות חירור או שלבי יצור אחרים. צמודות קו אמצע כוללים קווים מודפסים באמצע הדף. צמודות אחרות כוללות את שם המדפסת. בצמודות של בולי ארצות הברית, שכיח למצוא מידע לגבי מיקוד. הצמודה החביבה על האספנים היא לרוב צמודת גלופה המכילה חלק משולי הגיליון שם ניתן למצוא את המספר הסידורי של הגלופת ההדפסה. בישראל שכיח למצוא את מספר הגלופה ממנה הוכנו הגליונות בשורה ב' של שולי הגיליון. למרות שצמודות של בולים נדירים הן בעלות שווי רב, הרי שערך הצמודה עשוי להיות כה גבוה שלא ניתן יהיה לאתר קונים. כך יוותר בעל הבולים עם תחושה מרה שעליו להפריד את הצמודה במטרה למכור את הבולים בנפרד. במספר מקרים, הסוחרים הכריזו בפומבי על כוונותיהם להפריד צמודה ידועה מתוך תקווה למצוא קונה ולהציל את הצמודה מהשמדה.
חומרים גולמיים

חומרים גולמיים (באנגלית: Raw Materials) הם יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל ברוס נאומן שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור. היצירה הייתה יצירה קולית הבאה לבחון את דרכי התקשורת בין בני האדם ואת האופנים בהם בני האדם מתקשרים או נכשלים בניסיונות התקשורת שלהם. היצירה כללה 22 מקטעי שמע במטרה ליצור קולאז' של קטעי שמע באולם הטורבינה רחב הידיים של המוזיאון, ולדברי האמן: "לאחר זמן מה הבנתי שבמקום להמציא צלילים חדשים אני רוצה להשתמש בטקסט שנאמר ואשר הקלטתי לפני 30 או 40 שנה וליצור ממנו קולז' — רוברט סטור, גלי קול – ריאיון עם ברוס נאומן, מגזין טייט אונליין, סתיו 2004. המבקרים שומעים את מקטעי הטקסט בעוברם ברחבי אולם הטורבינה אולם פרט למקטעים הקוליים לא הוצג באולם דבר. הצלילים הושמעו בעוצמות שונות, כאשר חלקם ברורים וחלקם עמומים, והמבקרים יכלו לשמוע בבירור את הצלילים רק בעומדם בחלקים שונים של אולם הטורבינה. היצירה נועדה להוות מטפורה לעולם האנושי ולתרבות האנושית. אתר האינטרנט הרשמי של חומרים גולמיים רוברט סטור, ריאיון עם ברוס נאומן, מגזין טייט אונליין, סתיו 2004 תיאור היצירה, כתבה של רותי דירקטור
ברוס נאומן

ברוס נאומן (באנגלית: Bruce Nauman; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא פסל אמריקאי. עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות ניאון והקלטות קול. נאומן נולד בפורט ויין במדינת אינדיאנה שבארצות הברית, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ואמנות בקמפוס אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. ברוס עבד כעוזרו של ויין תייבוד. בשנת 1966 החל ללמד במכון האמנות סן פרנסיסקו (San Francisco Art Institute). בראשית שנות ה-80 עבר להתגורר בניו מקסיקו. עבודותיו של נאומן עוסקות בעיקר בחומרים יוצאי דופן כגון הקלטות ומנורות ניאון. עבודות אלה בוחנות את דרכי השימוש בשפה ככלי תקשורות ואת הבעיות המתעוררות כאשר השפה אינה מובנת. בשנת 1993 זכה נאומן בפרס וולף בגין תרומתו יוצאת הדופן לאמנות המאה ה-20. בשנת 1999 זכה בפרס אריה הזהב בביאנלה של ונציה. בשנת 2004 הוצגה עבודתו של נאומן "חומרים גולמיים" באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימונה של חברת יוניליוור. נאומן דורג על ידי אתר Artfacts.net כאמן המוביל בעולם בשנת 2006. בינואר 2008 הכריזה מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית כי נאומן ייצג את ארצות הברית בביאלה בוונציה בשנת 2009. בשנת 1989, נאומן התחתן עם האמנית והציירת סוזן רוטנברג ומאז בני הזוג חיים ויוצרים יחדיו. מדיה וקבצים בנושא ברוס נאומן בוויקישיתוף ריאיון עם נאומן ברשת PBS ריאיון עם נאומן באתר frieze משנת 2004 קורות חיים באתר מוזיאון טייט תיאור היצירה "חומרים גולמיים" באתר מוזיאון טייט מודרן ברוס נאומן, כתבתה של רותי דירקטור באתר "הצופה" ברוס נאומן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברוס נאומן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברוס נאומן, באתר Discogs (באנגלית) דירוג אמנים באתר Artfacts.net החלטת מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית מיום 25 בינואר 2008.
מארק קארו

מארק קארו (בצרפתית: Marc Caro; נולד ב-2 באפריל 1956) הוא במאי סרטים צרפתי. ידוע בזכות שיתוף הפעולה עם הבמאי ז'אן פייר ז'נה, שאותו פגש לראשונה בפסטיבל סרטים בשנת 1974. ביחד ביימו שלושה סרטים קצרים, ושני סרטים באורך מלא שזכו להצלחה יחסית, Delicatessen בשנת 1991, ו"עיר הילדים האבודים" בשנת 1995. בשנת 2008 יצא סרטו הראשון כבמאי יחיד, "דנטה 01". באותה שנה הגיע לארץ כאורח כבוד בפסטיבל אייקון למדע בדיוני ופנטזיה. מדיה וקבצים בנושא מארק קארו בוויקישיתוף מארק קארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק קארו, באתר AllMovie (באנגלית) מארק קארו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מארק קארו, באתר MusicBrainz (באנגלית) דרור עמיר, במאי צללים, באתר ynet, 16 באוקטובר 2008, ריאיון לרגל הגעתו לארץ ביוגרפיה קצרה, באתר פסטיבל אייקון ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ימי קינון

ג'יימס פטריק קינון (באנגלית: James Patrick Kinnon;‏ 5 באפריל 1911 - 9 ביולי 1985) הידוע בכינוי ג'ימי קינון או "ג'ימי ק.", היה המייסד העיקרי של מכורים אנונימיים (NA), ארגון בעולמם של מכורים בתהליך החלמה (נרקוטי). במהלך חייו, הוא בדרך כלל כונה "ג'ימי ק." בשל העיקרון של NA של אנונימיות אישית ברמה הציבורית. הוא מעולם לא התייחס לעצמו כמייסד של NA, אם כי התיעוד מראה בבירור שהוא היה חוליה מייסדת של הארגון בתהליך ההקמה. קינון נולד ב-5 באפריל 1911 לג'יימס פטריק קינון ואליזבת קאריק בפייזלי, סקוטלנד. ב-8 באוגוסט 1923 הוא הגיע עם משפחתו מסקוטלנד לאליס איילנד, ניו יורק. במשך תקופה עבד בתור גנן ונאבק בהתמכרות לסמים, עד שהצליח להחלים באמצעות הימנעות מוחלטת מכל סוגי הסמים בעזרת מכורים אנונימיים ב-2 בפברואר 1950. קינון ועוד כמה מכורים נקיים שנפגשו באלכוהוליסטים אנונימיים התחילו סדרה של מפגשים עצמאיים למכורים לסמים, מ-17 באוגוסט 1953. המפגש הראשון של "מכורים אנונימיים", כפי שהוא מוכר כיום, התקיים ב-5 באוקטובר 1953 בדרום קליפורניה. כיום, "מכורים אנונימיים" מקיים יותר מ-30,000 מפגשים שבועיים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. שלא כמו רבים אחרים שניסו ליצור קבוצות לעזרה עצמית עבור מכורים לסמים, "מכורים אנונימיים" התבסס כבר מהתחלה על תוכנית שנים עשר הצעדים ו-12 המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים. קינון הוא דמות מפתח בהיסטוריה של "מכורים אנונימיים". הוא כתב מספר חלקים בחוברת הלבנה, אשר היוותה את הבסיס לספר "מכורים אנונימיים", שנקרא גם "הטקסט הבסיסי". הוא פורסם בשנת 1983 תחת הכותרת "Narcotics Anonymous"‏ (ISBN 0-912075-02-3). ספר זה מכיל גם את הביוגרפיה האנונימית, שכותרתה "אנחנו כן מחלימים". קינון גם תכנן ועיצב את הלוגו של מכורים אנונימיים וגם שימש מנהל של משרד השירות העולמי מזמן ההקמה ב-1983. הוא מעולם לא הציג את עצמו בתור מייסד "מכורים אנונימיים", אם כי הרשומות מוכיחות בבירור כי הוא מילא את תפקיד המייסד של "מכורים אנונימיים" כפי שהוא קיים כיום. קינון מת מסרטן ריאות ב-9 ביולי 1985 בקליפורניה. לפני מותו הוא ביקש, שאם תהיה לו אי פעם מצבה, שיהיה רשום בכותרת המצבה: "כל מה שעשינו היה לזרוע זרעים ועבודה והיינו מחושלים לעשות את העבודה הזאת, כך שאנו ואחרים נוכל לחיות בשלום בחופש ובאהבה". הוא היה נקי במשך שלושים וחמש שנים בעת מותו. ג'ימי ק., הרצאה של ג'ימי ק. ביום השנה ה-20 ליסוד מכורים אנונימיים(הקישור אינו פעיל), na12.org
קארמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קארמה – מושג פילוסופי שמתאר מחזור מלא של יחסי סיבה-תוצאה קארמה (נפה) – נפה במחוז סארה באסטוניה קארמה (קבוצת ירחים) – אחת מקבוצות הירחים של כוכב הלכת צדק קארמה (ירח) – אחד מירחי צדק קארמה קאג'יו – אחת מארבע השושלות העיקריות באסכולת הקאג'יו של הבודהיזם הטיבטי קארמה (קומיקס) – דמות קומיקס של גיבורת-על מחוברות מארוול קומיקס Karma
אולאפור אליאסון

אולאפור אליאסון (באיסלנדית: Olafur Eliasson; נולד בשנת 1967) הוא אמן דני-איסלנדי הידוע בשל יצירתו "פרויקט מזג האוויר" שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מסדרת יוניליוור בשנת 2003. באותה שנה ייצג את דנמרק בביאנלה בוונציה. יצירתו מפלי העיר ניו יורק מוצגת כיום על גדות איסט ריבר. ב-2014 זכה בפרס וולף באמנויות. אליאסון נולד בקופנהגן, בירת דנמרק. אביו היה טבח וצייר חובב, ואימו תופרת. בצעירותו היה אליאסון אלוף ריקודי הברייקדנס של סקנדינביה. בין השנים 1989–1995 למד אליאסון באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות. לאחר תום לימודיו עבד בסטודיו של כריסטיאן אקהרט בויליאמסבורג בברוקלין שבניו יורק, ועבודותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים בהם מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית ומוזיאון לוס אנג'לס לאמנות מודרנית. כיום אליאסון מתגורר בברלין בירת גרמניה. מדיה וקבצים בנושא אולאפור אליאסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולאפור אליאסון קורות חיים באתר המומה דף תערוכת 2019 באתר טייט מודרן היצירה "מפלי העיר ניו יורק" אלי ערמון אזולאי, עכבר העיר אונליין, מוזיאון ישראל בירושלים בכל צבעי הקשת, באתר הארץ, 18 במאי 2010 הגרדיאן, האמן אולפור אליאסון יצר מנורה סולרית לארצות מתפתחות, באתר הארץ, 15 ביולי 2012 שירות הידען, ‏אולאפור אליאסון מדנמרק זכה בפרס וולף לאמנות בזכות שילוב בין האמנות למדע, באתר "הידען", 19 בינואר 2014 הודעת קרן וולף (אורכב 05.08.2014 בארכיון Wayback Machine) על הזכייה בשנת 2014 אולאפור אליאסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אולאפור אליאסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אולאפור אליאסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אולאפור אליאסון זוכה פרס וולף באמנויות - 2014, אתר קרן וולף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.