laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאיר מדן

מאיר מדן (30 ביוני 1915 – 14 בספטמבר 1989) היה בלשן, חוקר השפה העברית והמסורה, מראשי תנועת ברית החשמונאים. נולד בקרקוב. למד בבית הספר העברי בעיר. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל ועבד לפרנסתו בבניין ובפרדס. בשנת 1939 התמנה למזכיר המערכת של מילון בן-יהודה. במקביל שימש כמפקד מחוז ירושלים של תנועת הנוער הדתית ברית החשמונאים, וכמפקד בכיר באצ"ל תחת הנהגתו של דוד רזיאל. השכלתו הרחבה וידיעותיו הלשוניות סייעו לו בתרגום חומרי הדרכה צבאיים עבור האצ"ל, ובניסוח עקרונותיה האידאולוגיים של ברית החשמונאים. ב-1943 השתתף בפגישה בין ראשי ברית החשמונאים לבין יצחק שמיר לאחר בריחתו מהכלא, בה התקבלה ההחלטה על הצטרפות אנשי התנועה ללח"י. מדן עצמו התמנה למפקד הלח"י בירושלים וכינויו המחתרתי היה גד. בשנת 1945 נישא ללאה, בתו של ישכר דב וייס. בתקופה זו היה פעיל בתנועת המרי העברי. ב-1947 נאסר על ידי הבריטים ונחקר בקישלה. בהמשך הועבר למחנה המעצר בלטרון, ושהה שם חודש עד לשחרורו. בין הפעילים לשחרורו היה גם נשיא האוניברסיטה העברית ד"ר יהודה מגנס, מראשי ברית שלום, וכן הרב אריה לוין. בתקופת המצור על ירושלים במלחמת העצמאות שימש כאחראי על מתן רישיונות יציאה מירושלים מטעם המושל הצבאי של העיר דב יוסף. ב-1948 התמנה למזכיר ועד הלשון בירושלים, ועם ייסודה של האקדמיה ללשון העברית היה למזכירה המדעי. היה ממתקיני הנוסח של תנ"ך קורן וחבר מערכת דעת מקרא. מילונו "מאלף עד תו – מלון עברי שמושי" יצא לאור בשתי מהדורות. היה נחשב כבעל ידע רב בנוסחאות התפילות ובתולדותיהן, ורבים נועצו בו בעניינים אלו. ב-1980 פרש לגמלאות. נפטר בי"ד באלול תשמ"ט לאחר מחלה, ונטמן בבית הקברות סנהדריה. בניו הם הרב יעקב מדן ראש ישיבת הר עציון והרב ברוך מדן המשמש כרב בישיבת עזתה. שאול אבישי, ברית החשמונאים – במאבק לחירות ישראל, הוצאת מס, תשס"ז (הספר בקטלוג ULI) מאיר מדן, זה היום – אנא ה', אגודת בית הכנסת הרמב"ן 1977 (קובץ דרשות) שרגא אברמסון, דברים לזכרו של מאיר מדן, בתוך: לשוננו לעם (שפט–שצ), אב, ה'תשמ"ח. מאיר מדן, אתר האקדמיה ללשון העברית אלידע בר שאול, מאיר עיני חכמים(הקישור אינו פעיל), אתר מעייני הישועה אלידע בר שאול, ר' שמעון 'החשמונאי', מעייני הישועה מאיר מדן (1915-1989), דף שער בספרייה הלאומית ממאמרות לדיברות (עיון בדבריהם של שני מאורות גדולים)(הקישור אינו פעיל), אתר מכללת הרצוג תפילת החסידים, אתר דעת אחידות התפילה א', אחידות התפילה ב', ישיבת הר עציון רשימת המאמרים של מאיר מדן באתר רמב"י על הצורות מועצה, מפלגה ומחלקה, מתוך: "על הוועדה לדקדוק של ועד הלשון", לשוננו לעם, כרך ג חוברת ז (תשי"ב), עמ' 13–16, באתר האקדמיה ללשון העברית ערים וחלקיהן: "פרקי לשון לנוער", לשוננו לעם, כרך ה (תשי"ד), עמ' 14–18, באתר האקדמיה ללשון העברית אתר "Billiongraves" Call It English, Princeton: Princeton University Press, 2009-12-31, עמ' 127–148, ISBN 978-1-4008-2953-8 בית הספר העברי בקראקוב, אתר מט"ח מקור השם מדן הוא מקרקוב. Median הוא חוף ים. מאיר עברת את שמו בארץ ל'מדן', שהיה אחד מבני אברהם וקטורה. ראו לדוגמה פנייתו של הרב מאיר מאזוז(הקישור אינו פעיל, י"ב באלול ה'תשפ"ב)
קורסיקה הדרומית

קורסיקה הדרומית (צרפתית: Corse-du-Sud) הוא מחוז צרפתי התופס את חלקו הדרומי של האי קורסיקה. בירתו היא בירת קורסיקה, אז'אקסיו. קורסיקה, המהווה אחד מחבלי צרפת, חולקה לשני מחוזות בשנת 1976, תוך יישום של חוק משנה קודמת; וכך נוצרו קורסיקה עילית וקורסיקה הדרומית. גבולות המחוז החדש חופפים את אלו של המחוז ההיסטורי ליאמון (Liamone) שהתקיים בין 1793 ו-1811. ב-6 בפברואר 1998 נרצח באז'אקסיו ניצב-המדינה בחבל, קלוד אריניאק, בידי לאומנים קורסיקנים תומכי עצמאות. מבחינה גאוגרפית מהווה מחוז קורסיקה הדרומית את מחציתו הדרומית של האי קורסיקה. הוא גובל במחוז קורסיקה עילית מצפון, בים התיכון ממערב ובים הטירני ממזרח, כשמדרום מפריד מצר בוניפאצ'יו בין המחוז לבין האי האיטלקי סרדיניה. אקלימו של המחוז הוא אקלים ים-תיכוני, עם חום ויובש בקיץ וטמפרטורות מתונות וגשם בחורף. עם זאת לא נדיר לראות את פסגות ההרים מושלגות עד סוף מרץ. הצמחייה האופיינית היא שיחים נמוכים של קרקע חומצית, אורנים, וחורש של אלון, ערמון ואקליפטוס. לפי מפקד שנערך ב-2006, 36.7% מהדירות שבמחוז שימשו למגורי-משנה, כלומר, לא כמגורי קבע כי אם בתים למטרת נופש או מטרות אחרות. מדיה וקבצים בנושא קורסיקה הדרומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קורסיקה הדרומית מדריך תיירותי לקורסיקה הדרומית (אורכב 30.09.2020 בארכיון Wayback Machine)
דייב סקוט

דייב סקוט (באנגלית: Dave Scott; נולד ב-4 בינואר 1954) הוא טריאתלט אמריקאי. דייב סקוט גדל בדייוויס, קליפורניה, שם הוא היה שחקן כדור מים בבית הספר התיכון דייוויס, ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. דייב סקוט זכה שש פעמים באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 1980, 1982, 1983, 1984, 1986 ו-1987. רק יריבו, מרק אלן, הצליח להשוות את שיאו ולזכות שש פעמים בתואר, שמונה שנים מאוחר יותר. סקוט ידוע בכינוי "האיש" (The Man). דייב סקוט שב מ'פרישה' ב-1994, בהיותו בן 40 והגיע למקום השני באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בהוואי. ב-1996, בגיל 42, הוא חזר לתחרות והגיע למקום החמישי. הוא רץ את מקטע המרתון ב-2.45 שעות. סקוט החל ברצף הניצחונות שלו רק שנתיים אחרי תחרות איש הברזל הראשונה שלו. במהלך התקופה בה היה אלוף העולם באיש הברזל הוא שמר על תזונה טבעונית קפדנית. אולם, מאז 1992, הוא איננו עוד טבעוני. סקוט עובד כמאמן טריאתלון, יועץ כושר, נואם בנושא מוטיבציה, פרשן ויועץ לתאגידים. סקוט נשוי בשנית ולו שלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בבולדר, קולורדו. מדיה וקבצים בנושא דייב סקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דייב סקוט דייב סקוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
מרק אלן

מרק אלן (באנגלית: Mark Allen; נולד ב-12 בינואר 1958) הוא טריאתלט אמריקאי. מרק אלן נולד בגלנדייל, קליפורניה, הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם הוא זכה ב-All-American בשחייה, וסיים תואר ראשון בביולוגיה. לאחר שזכה אלן במדליית ארד בשנת 1983 ובשתי מדליות כסף בשנים 1986 ו-1987 באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל, הוא זכה במדליית זהב באליפות ב-1989. הייתה זו הפעם הראשונה מבין שישה ניצחונות באליפות העולם של אלן, האחרונה הייתה ב-1995, בהיותו בן 37, ובכך היה האלוף המבוגר ביותר אי-פעם. הוא גם הצטיין במרחק האולימפי, השתתף באליפות העולם הראשונה בטריאתלון שנערכה באביניון, צרפת, ב-1989, וזכה במדליית זהב. הוא ניצח עשר פעמים, בטריאתלון ניס (אליפות העולם הבלתי רשמית בטריאתלון), ובשנים 1988 - 1990 עמד לזכותו מאזן ניצחונות ב-20 תחרויות. במהלך הקריירה שלו, שהסתיימה ב-1996 הוא שמר על ממוצע של 90% בהגעה לאחד מבין שלושת המקומות הראשונים בתחרויות בהן השתתף. הוא הוכתר שש פעמים כטריאתלט השנה בידי Triathlete magazine, וב-1997 כינה אותו Outside magazine כאדם בעל הכושר הטוב ביותר בעולם. אלן נבחר להיכל התהילה של טריאתלון איש הברזל ב-1997. אלן נשוי לטריאתלטית ג'ולי מוס. אתר האינטרנט הרשמי של מרק אלן מרק אלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דון נורקרוס, "מרק אלן נהנה בפרישתו", San Diego Union - Tribune.‏ 6 במרץ 1997 אלן זוכה באליפות העולם בטריאתלון, New Straits Times,‏ 8 באוגוסט 1989 פיטר גיבס, "בהצלחה = אל תשכח את הקסדה", New Zealand: Nelson Mail.‏ 28 במאי 2010 דון נורקרוס, "מרק אלן נהנה בפרישתו", San Diego Union - Tribune.‏ 6 במרץ 1997
ישיבת סלוצק - קלצק

המונח "ישיבת קלצק" מפנה לכאן. לערך העוסק בישיבה ברחובות שנקראה על שם ישיבה זו, ראו ישיבת קלצק (ארץ ישראל). ישיבת עץ חיים - סלוצק נוסדה בעיר סלוצק בשנת תרנ"ז (1897) על ידי הרב איסר זלמן מלצר, עברה לעיר קלצק בשנת תרפ"א (1921) עד שחדלה להתקיים בעת מלחמת העולם השנייה. בשנת תרנ"ז נעתר הסבא מסלבודקה רבי נתן צבי פינקל להפצרותיו של רב העיר סלוצק רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז), ושלח לסלוצק חבורה של 14 מבחירי תלמידיו בישיבת סלובודקה, על מנת לפתוח את ישיבת סלוצק. יחד עמם שלח את רבי איסר זלמן מלצר שבאותה עת כיהן כאחד מראשי ישיבת סלבודקה. תוך זמן קצר רכשה הישיבה שם ומעמד כאחת מישיבות העילית של ליטא. רבים מתלמידי הישיבה התפרסמו אחרי שנים ובהם גדולי הדור שלאחר מלחמת העולם השנייה הרב אלעזר מנחם שך והרב משה פיינשטיין. לאחר נשואי בתו של הרב מלצר עם רבי אהרן קוטלר התמנה גם הוא לכהן כר"מ הישיבה, והרב שך התמנה ללמד קבוצות תלמידים בישיבה. הניהול הרוחני של הישיבה הופקד בתחילה על ידי הרב שבתי שעפטיל קרמר חתנו של שרגא פייבל פרנק וגיסו של ראש הישיבה הרב מלצר, ואחר כך כיהן בתפקיד זה הרב אשר סנדומירסקי. ארבעה עשר בכירי ישיבת סלבודקה שנבחרו על ידי הסבא ונשלחו עם הרב מלצר לפתיחת ישיבת סלוצק, היו ידועים באותו הזמן כבכירי עולם הישיבות בכללותו, וגם לאחר מכן התפרסמו ברובם כמנהיגי ישיבות ידועים. בעולם התורני היה ידוע כינויים בשם הי"ד החזקה כעין שם ספרו של הרמב"ם. בישיבה למדו, בין השאר, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב אריה לוין, דוד באזוב, הרב יוסף אליהו הנקין, הרב משה פיינשטיין והרב אהרון קוטלר. עקב רדיפות השלטון הקומוניסטי, הוצרכה הישיבה לגלות בשנת 1921 מתחומי רוסיה לתחומי פולין, וכך עקרה הישיבה בראשות הרב קוטלר לעיר קלצק הסמוכה לגבול הרוסי. הרב מלצר נשאר עוד כשנתיים בסלוצק עד שעקר גם הוא לקלצק. בשנת 1925 עלה הרב מלצר לארץ ישראל ומאז הוכר הרב קוטלר כראש ישיבת קלצק. במשך כמה שנים כיהן הרב שך כר"מ הישיבה והניהול הרוחני של הישיבה הופקד במשך כמה שנים בידיו של הרב יחזקאל לוינשטיין. בפרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנין תלמידי קלצק כ-260 תלמידים. עד ר"ח חשוון ת"ש 1940 נשארה הישיבה בקלצק שהייתה תחת השלטון הרוסי, בר"ח חשוון עברה יחד עם אלפי בני ישיבות לעיר וילנה שעמדה תחת שלטון ליטאי. כאשר סופחה וילנה לברית המועצות פוזרה הישיבה ל-3 סניפים, סאלוק שעל יד לטביה, דושאט ודוקשט. רבי אהרן קוטלר התגורר בסאלוק והיה מבקר תכופות בשני המקומות האחרים עד לחודש שבט תש"א 1941. אז נסגרה הישיבה. בשנת 1943 הקים רבי אהרן קוטלר ישיבה חדשה בארצות הברית בשם בית מדרש גבוה היא ישיבת לייקווד עם תלמידים אחרים. ערך מורחב – ישיבת קלצק (ארץ ישראל) הרב צבי יהודה מלצר בנו של רבי איסר זלמן מלצר פתח את ישיבת קלצק בפרדס חנה ובהמשך ברחובות. בשנת 1956 התמזגה עם ישיבת הדרום. הלל זיידמן, ישיבת „עץ חיים” דקלצק, בתוך: שמואל קלמן מירסקי (עורך) מוסדות תורה באירופה: בבנינם ובחורבנם, ניו יורק, תשט"ז, עמ' 229–242, באתר היברובוקס ישיבת "עץ החיים" דקלצק, ד"ר הלל זיידמן רבני ערים, פינסק תער"ב הרב אריה לוין קיצור תולדות מרן הגאון ר' יוסף אליהו הענקין זצוק"ל, נכדו מביא בספר שו"ת בני בנים, ירושלים, תשנ"ב, עמוד רח, עדות שהרב הנקין לא היה בין 14 המייסדים של הישיבה, למרות שהיו שכתבו אחרת
אורלה איירליינס

אורלה איירליינס (בליטאית: Aurela airlines) הייתה חברת תעופה שהפעילה טיסות צ'רטר מנמל התעופה הראשי בווילנה בווילנה שבליטא. החברה הפעילה טיסות לכ-53 יעדים באירופה, באסיה ובאפריקה. החברה נוסדה בשנת 1996 והחלה לפעול בשנה זו בשימוש מטוסי טופולב Tu-134. באותה שנה רכשה החברה מטוס נוסף בעל תצורת VIP, דגם TU-134A עבור טיסות שכר. בשנת 2001 נרכש מטוס עם שמונה מושבים, Hawker HS-125 -700, לטיסות VIP. ביקוש נוסף בשוק לטיסות שכר איפשר לחברה ליטול הלוואה ולרכוש YAK-42 D חדש וחסכוני יותר המכיל 120 מושבים. בשנת 2003 עם עלייה במספר טיסות השכר, שכרה החברה YAK-42D נוסף. בשנת 2004 הוחלף YAK-42D אחד, במטוס בואינג 737-300 מתקדם יותר ובנפח גבוה יותר. הטיסה הראשונה של מטוס זה בוצעה במקביל להצטרפותה של ליטא לאיחוד האירופי. אורלה הטיסה גם את ולדאס אדמקוס, נשיא ליטא. בשנים 2004–2005 הנשיא הוטס לקייב במהלך המהפכה הכתומה וכדי להשתתף בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ב-2005 ברגע שהאיחוד האירופי הידק את עמדתו בכל הנוגע לשימוש במטוסים רוסיים, החברה עדכנה את הצי שלה על ידי רכישת מטוסים מתוצרת מערבית. בחודש דצמבר, עם פקיעת הסכם השכירות, הוחזרו למשכיר יתרת מטוסי ה-YAK-42D. ביולי 2006 הושכר בואינג 737-300 שני. בדצמבר רכשו בעלי המניות של החברה מטוס חדש עם תשעה מושבים, Hawker 850XP לטיסות שכר VIP. באותה שנה הלקוח המרכזי של טיסות שכר הפך לחברת הנסיעות של נובאטוראס (Novaturas Travel Company). באביב 2009 הודיעה אורלה על תוכניות להרחיב את צי המטוסים שלה על ידי רכישת בואינג 767-200. אורלה חתמה על חוזה לשלוש שנים עם חברת התעופה תומאס קוק (Thomas Cook airlines), לספק להן מטוסי בואינג 757-200 לחודשי הקיץ בבסיסיה בבריטניה, וכמו כן סיפקה שירות שכר לחברת Small Planet Airlines אשר טסה לאיים סאמוס ולימנוס. בשנת 2012, Aurela החלה להפעיל מספר קווים עבור מונארך קווי תעופה (Monarch Airlines) משום שמונארך פתחה קווים חדשים אף על פי שלא היה לה צי מטוסים מספיק. מונרך הפסיקה את השותפות שלה עם Aurela בספטמבר 2012 עקב עיכובים נרחבים, תלונות לקוחות ומטוס Aurela שהחליק מהמסלול בנמל התעופה של ברמינגהאם. ב-18 בפברואר 2013, התקבלה ההחלטה על ידי CAA הליטאית להשעות את רישיונה של Aurela. פעילויות הליבה של החברה היו: טיסות שכר סדירות - אחת הפעילויות התפעוליות המרכזיות של אורלה הייתה השכרת מטוסיה לסוכנויות נסיעות עבור טיסות לאתרי נופש שונים באירופה, אסיה ואפריקה טיסות שכר בודדות - אורלה ארגנה טיסות שכר בודדות או מה שנקרא טיסות שכר בלעדיות. חכירת - ACMI - אורלה סיפקה למטוסים את כל התחזוקה והצוות כולל מהנדסים לשוכר. בשנת 2006 היה לאורלה שיתוף פעולה מוצלח עם אסטוניה אייר. אחד מהמטוסים הוחכר לחברה האסטונית לשלושה וחצי חודשים. חברות תעופה כמו airBaltic, Small Planet Airlines ו-Star1 Airlines שכרו גם הן את השירות, בעת הצורך. טיסות VIP - אורלה הייתה חברת התעופה היחידה בליטא שהפעילה קטגוריה מסחרית, מטוסים בדרגת VIP. לאורלה היו סוגי מטוסים שונים, כולל: 1 הוקר 850XP 1 הוקר 900XP 2 בואינג 757-200 1 Tupolev Tu-134 2 Yakovlev Yak-42D 1 British Aerospace BAe 125 2 בואינג 737 מדיה וקבצים בנושא אורלה איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורלה איירליינס Lithuanian charter carrier Aurela stops flights, en.15min.lt (באנגלית)
פתיחת בירד

פתיחת בירד היא פתיחת שחמט המתחילה במסע 1.ו4. הפתיחה הוזכרה לראשונה על ידי לואיס רמירז דה לוסינה בספרו "Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con ci Iuegos de Partido", שפורסם בסביבות 1497. באמצע המאה ה-19 השתמשו בפתיחה בין השאר לואי שארל דה לה בורדונה ואלייז'ה ויליאמס. האמן הבריטי הנרי בירד השתמש בה לראשונה ב-1855 והמשיך להשתמש בה ב-40 השנים הבאות. ב-1885 קרא את הפתיחה על שמו העיתון הרפורד טיימס. במאה ה-20 השתמשו לעיתים אהרון נימצוביץ' וסבלי טרטקובר ב-1.ו4. בעשורים האחרונים, בין רבי האמנים שהשתמשו בפתיחה באורח קבע היו בנט לארסן, אנדרו סולטיס, לארס קרלסון ומיכאיל גורביץ'. מתוך 20 מהלכים ראשונים אפשריים, המסע 1.ו4 מדורג במקום השישי במסד הנתונים של האתר ChessGames.com, אחרי 1.ה4, 1.ד4, 1.פו3, 1.ג4 ו-1.ז3. המסע ו4 מעט מחליש את עמדת המלך הלבן. הסטטיסטיקה באתר ChessGames.com מראה, כי המסע 1.ו4 לא משמר את יתרון המסע הראשון של הלבן. נכון לשישי בפברואר 2009, מתוך 1,685 משחקים שהתחילו במסע 1.ו4, הלבן זכה ב-32.8%, הפסיד ב-41.9%, ו-25.3% מהמשחקים הסתיימו בתיקו, ובסה"כ ניקוד של 45.45%. ניקוד יותר טוב קבלו הפתיחות הפופולריות 1.ה4(54.25%), 1.ד4(55.95%), 1.פו3(55.8), 1.ג4(56.3%) ו-1.ז3(55.8%). המסע השכיח ביותר של השחור הוא 1...ד5, שמוביל להגנה הולנדית (1.ד4 ו5) בצבעים הפוכים. הלבן בדרך כלל יפתח את רץ המלך שלו דרך ז2 על ידי ז3, פו3, רז2 ו- 0-0, או יפתח את רץ המלכה דרך ב2 ויפעיל לחץ על ה5. המענה החריף ביותר של השחור הוא 1...ה5, גמביט פרום על שם שחקן השחמט הדני מרטין סוורין פרום (1828-1895). הלבן יכול לעבור לגמביט המלך באמצעות המסע 2.ה4. אם הלבן מכה את הרגלי, השחור צריך לבחור בין האפשרות הרגילה, 2...ד6, לבין 2...פג6. מענה פופולרי אחר הוא 1...ז6, שבעקבותיו המשחק יכול לעבור לסיציליאנית עם המסעים 2.ה4 ג5, או להולנדית בחילופי צבעים, אם השחור משחק ד5 ו-ג5. אפשרות אגרסיבית ונדירה היא 1...ז5, גמביט הובס, עם המשך אפשרי 2.ו:ז5 ח6. במקרה כזה, הלבן יכול להחזיר את הרגלי עם 3.ז6, ולהשאיר את השחור עם אגף מלך חלש אחרי 3...ו:ז6.
אצטדיון אטאטורק (בורסה)

אצטדיון אטאטורק בבורסה (בטורקית: Bursa Atatürk Stadyumu) היה אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בורסה שבטורקיה, אשר שימש את קבוצת הכדורגל הטורקית בורסאספור במשחקיה הביתיים. האצטדיון נחנך בשנת 1930, והיה מסוגל להכיל 300 צופים בלבד. בשנת 1979 נבנה האצטדיון מחדש לתכולה של 18,517 צופים. בעקבות העפלת הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות ב-2010, שודרג האצטדיון על מנת שיוכל לעמוד בתקן של אופ"א. השדרוג כלל בין היתר, הגדלת קיבולת האצטדיון ל-25,213. האצטדיון נכלל ברשימת האצטדיונים בהצעת טורקיה לאירוח משחקי יורו 2016, אולם הצעתה של צרפת זכתה לרוב קולות. בדצמבר 2015 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון חדש, תמסה ארנה, אשר נבנה בצורה תנין. בשנת 2016 נהרס אצטדיון אטאטורק. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אטאטורק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן ויטץ'

דניאל "דן" הייוורד ויטץ' (באנגלית: Daniel "Dan" Hayward Veatch; נולד ב-18 באפריל 1965). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף עולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ופעמים ברציפות אלוף הפאן פסיפיק (בריזביין 1987 וטוקיו 1989) במשחה ל-200 מטר גב. ויטץ' בוגר תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ותואר שני (MBA) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ויטץ' במקום שלישי במשחה ל-200 מטר גב ולא הצליח להתקבל לנבחרת האמריקאית. המנצחים שהצטרפו לנבחרת היו ריק קארי שקבע שיא עולם חדש של 1:58.86 דקות וג'סי ואסאלו (2:02.15 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם דייוויד לאנדברג, פאבלו מוראלס ומאט ביונדי בתוצאה של 3:41.25 דקות, לפני מערב גרמניה (3:42.26 דקות) וברית המועצות (3:42.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.82 דקות. המנצח במשחה זה היה איגור פוליאנסקי מברית המועצות (1:58.78 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.23 שניות, המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (55.58 שניות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה ויטץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.38 דקות לפני מארק טוקסברי מקנדה (2:01.56 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.73 דקות. באולימפיאדת סיאול (1988) סיים ויטץ' במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.26 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.73 דקות. המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (1:59.37 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.27 דקות והגן על תוארו. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה, בשנת 1991 זכה ויטץ' במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.14 דקות, אחרי רוג'ריו רומרו מברזיל (2:01.07 דקות). כחודש לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) מתח ויטץ' גיד בברכו ובכך נמנע ממנו להשתתף בתחרות. ויטץ' מתגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומשמש כמנכ"ל בחברת ההשקעות GCA Savvian. הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא השתתף וזכה במספר תחרויות של הגיי גיימס. כמו כן הוא מחזיק בשיאי התחרות. דן ויטץ', באתר olympedia.org sports123.com (אורכב 27.05.2020 בארכיון Wayback Machine) sports123.com (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine) Pan American Games - Swimming and Diving, באתר gbrathletics
תומאס קוק איירליינס

תומאס קוק איירליינס (באנגלית: Thomas Cook Airlines) הייתה חברת תעופה בריטית שהפעילה טיסות שכר ליעדי נופש ופנאי בכל העולם מערים שונות בבריטניה. בסיסיה הראשיים של החברה נמצאו בנמלי התעופה מנצ'סטר ולונדון גטוויק, שבאנגליה. החברה היוותה חלק מקבוצת תומאס קוק, קבוצה לשירותי נסיעות ותיירות שהחזיקה מספר חברות תעופה נוספות באירופה. בלפסט בירמינגהאם בריסטול גלאזגו נמל התעופה לונדון גטוויק (בסיס מרכזי) נמל התעופה לונדון סטנסטד מזרח המידלנדס נמל התעופה מנצ'סטר (בסיס מרכזי) ניוקאסל קארדיף צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא תומאס קוק איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאס קוק איירליינס תומאס קוק איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק תומאס קוק איירליינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תומאס קוק איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם תומאס קוק איירליינס, סרטונים בערוץ היוטיוב פרטי צי המטוסים של תומאס קוק איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
שבתות וחגים (שיר)

שבתות וחגים הוא שיר שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן ובוצע לראשונה על ידי יהודית רביץ ומזוהה עמה עד היום. פרסומו הראשון של השיר היה באלבום "באה מאהבה" בשנת 1987. השיר דורג במקום 29 במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988. השיר בנוי כמונולוג של אישה המספרת על מערכת יחסים סודית שלה עם גבר נשוי, בעודו מקיים במקביל מערכת יחסים אחרת, פורמלית וגלויה, עם אשתו. השיר מתאר את הכמיהה של הדוברת אל הגבר, המתואר כבעל וכאָב מושלם, ואת קשייה ובדידותה בצל הסוד. בראיונות מאוחרים תיארה רביץ את כתיבת השיר, וסיפרה שהגיעה אל המשורר רוטבליט עם שלד הסיפור, המדבר על אישה הנמצאת במערכת יחסים סמויה, בקשר "שאין בו כניסה בשבתות וחגים", ולפי הרעיון שהביאה נכתב השיר. בבית הראשון מתארת הדוברת את געגועיה אל אהובה, איש משפחה ואב למופת, שילדיו קופצים עליו והוא מספר להם סיפור. רק מילה אחת מקשה על תמונת המשפחה הנהדרת: הבית נפתח במילים "עכשיו אתה בבית, עכשיו אתה שם". המילה "שם" מעמידה את הקורא בתחושת אי בהירות ופליאה: מדוע המשמעות של להיות בבית זה להיות שם? למה הבית נמצא שם? עדיין לא ניתן לדעת לפי הכתוב מי הדובר ומדוע הבית אינו שייך אליו. בבית השני מבנה הפוך. בתחילתו חוזרת הדוברת על תיאור הגבר המושלם, משכמו ומעלה, ועל אהבתו למשפחתו. אולם אז חוזרת הדוברת על המילים "עכשיו אתה בבית - עכשיו אתה שם", המפרידות בין המשפחה הנהדרת לבינה, והפעם מרחיבה: ”ואני שותפה סמויה אני בצל כשעולה האור אני ילדה עדה אילמת שנשארת מאחור.” במילים אלה מתחיל להתבהר לקורא כי בסיפורו של איש המשפחה למופת שני חלקים: החלק המואר, בו נמצאת המשפחה המושלמת; ובניגוד אליו החלק הסמוי, הנמצא בצל, מאחור, בו נמצאת הדוברת. בהמשך השיר מתואר הסבל העובר על הדוברת, לא רק בשבתות וחגים, אלא גם במהלך היומיום, בו היא נדרשת להסתיר את זהותה ולהתכחש לה בפומבי: ”אתה יודע איך הרגשתי כשראיתי אתכם ברחוב לא מזמן הייתי בסדר, לא הראיתי שום סימן. אבל בלילה איך בכיתי, איך הרטבתי את הכר, למה אני מתאהבת תמיד במה שאי אפשר?” השיר מתייחס לחוויית בדידות בשבתות ובחגים של הדוברת. לכאורה, של אישה המנהלת רומן עם גבר נשוי ונותרת לבד במשך רוב הזמן. אולם התקבלותו של השיר מיוחסת לאוניברסליות שלו ולהתאמתו לציבור נרחב שמסיבות שונות חש בודד. בחברה האנושית המוכוונת למשפחתיות וקבוצתיות, מהווה הבדידות מועקה כבדה הנופלת בחלקם של אנשים שמסיבות שונות אין להם בני זוג או משפחה, או שאינם יכולים להיראות עמם מסיבות חברתיות שונות. חוויית הבדידות המתוארת והזדהותה של רביץ כלסבית, שנים לאחר יצירת השיר, תרמה להתקבלותו בספרות להט"ב. בשנת 2004 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד. Saving All My Love for You - שיר של וויטני יוסטון מילות השיר "שבתות וחגים", מתוך אתר lifemusic.co.il ראיון עם יהודית רביץ בתוכנית "האלבומים הגדולים - באה מאהבה" ערוץ 24, 30 בנובמבר 2007, ב-יוטיוב (ראו החל מדקה 1:23 בקטע). ד"ר גידי רובינשטיין,"לבד על הגג שבתות וחגים" - על הקלות הבלתי נסבלת של הבדידות. אתר "DOCTORS",‏ 5 באוקטובר 2004 ספרות להט"ב היא חלק מספרות זכויות האדם, ועוסקת בלהט"ב. במסגרת ספרות להט"ב נמצאות יצירות שלגיבוריהם נגיעה לשלילת זכויות האדם מלהט"בים. לדוגמאות, ראו קטגוריה:ספרות להט"ב בוויקיפדיה בעברית, ו-Category:LGBT literature בוויקיפדיה באנגלית.
הפלישה להודו-סין

הפלישה להודו-סין, שנמשכה מ-22 בספטמבר עד 26 בספטמבר 1940, הייתה חלק מניסיונה של האימפריה היפנית להטיל מצור על סין, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. מטרת הפלישה הייתה למנוע העברת אלפי טון ציוד אמריקאי מדי חודש מהודו-סין לסין, ובנוסף, כיבוש הודו-סין היווה קרש קפיצה לכיבוש שאר דרום-מזרח אסיה. ב-22 בספטמבר 1940, חתמה צרפת על הסכם הפסקת אש עם גרמניה הנאצית, ובכך נסללה הדרך להקמת ממשלת וישי. ממשלת וישי ירשה את כל הקולוניות הצרפתיות, ובכללן את הודו-סין, שהייתה נקודת הגישה האחרונה מסין אל שאר העולם. לאחר נפילת העיר לונגג'ואו (במחוז גואנגשי) לידי היפנים במהלך קרב דרום גואנגשי, נסגר הכביש המקשר בין הודו-סין לדרום סין. אולם, מסילת הברזל שקישרה בין עיר הנמל האי פונג (היום בווייטנאם) למחוז יונאן נותרה פעילה ואיפשרה מעבר סחורות מהודו-סין לעיר קונמינג, שהייתה מרכז צבאי סיני בעל חשיבות. יפן החלה ללחוץ על ממשלת וישי שתפעל לסגירת קו הרכבת, אשר איפשר לסינים להמשיך להילחם. ב-5 בספטמבר, הוקם מתוך "ארמיית דרום סין" "חיל המשלוח של הודו-סין," שתוכנן להיות חיל המצב באזור לאחר כיבושו. חיל המשלוח היה תחת פיקוד מייג'ור-ג'נרל טקומה נישימורה, וזכה לסיוע הצי הקיסרי היפני בדמות שייטת ספינות מלחמה ונושאות מטוסים, וסיוע אווירי מבסיסים על האי האינאן. ב-22 בספטמבר, חתמו יפן וממשלת וישי על הסכם המתיר ליפנים זכות לנוע בתוך הודו-סין ולהקים בה בסיסים. עם זאת, מספר החיילים היפנים שיוצבו באזור הוגבל ל-6,000 חיילים, כאשר ההסכם קובע כי לא ישהו בהודו-סין יותר מ-25,000 חיילים בכל רגע נתון. כל תוספת של כוחות צבא יפניים לאזור נאסרה על פי ההסכם. מספר שעות לאחר החתימה על ההסכם, הפרו היפנים את תנאיו. הדיוויזיה החמישית היפנית, תחת פיקודו של לוטננט-ג'נרל אקיהיטו נקמורה, חצתה את הגבול בשלושה מקומות, וסגרה על העיר לאנג סון, משם התחילה מסילת הרכבת צפונה. הכוחות היפנים נתקלו בהתנגדות מצד חטיבה צרפתית אחת וכוחות של לגיון הזרים הצרפתי שהוצבו באזור, אשר החזיקו מעמד עד 25 בספטמבר. כיבוש לאנג סון פתח בשביל היפנים את הדרך להאנוי, אולם בדרכם ניצבו מספר גדודים צרפתים שהיו מוכנים להגן על הדרך לעיר. ב-24 בספטמבר, תקפו מטוסים מנושאות מטוסים שהוצבו במפרץ טונקין את העיר האי פונג, ויומיים לאחר מכן, החלו נוחתים חיילים יפנים על החופים בסביבות העיר. נחיתה נוספת נערכה זמן קצר לאחר מכן, והוסיפה טנקים לכוחות היפנים הנוחתים. בצהרי היום היו מסביב להאי פונג כ-4,500 חיילים יפניים ותריסר טנקים. בערב 26 בספטמבר הסתיימה הלחימה. יפן השתלטה על שדה התעופה ג'יה לאם שמחוץ להאנוי, מסוף רכבות על גבול יונאן ושטחים הצופים על מסילת הרכבת בגבול גואנגשי. יפן אף הציבה כ-900 חיילים בעיר האי פונג ו-600 בהאנוי. כך התחילה תקופת הכיבוש היפני בהודו-סין, שתימשך עד סוף המלחמה. Hammer, Ellen J. Struggle for Indochina, 1940-1955, Stanford University Press, 1955. ISBN 0804704589. מדיה וקבצים בנושא הפלישה להודו-סין בוויקישיתוף Hammer (1955), p. 14
פוטוקינה

פוטוקינה (באנגלית: photokina) הוא יריד הסחר הגדול ביותר בתחום תעשיית הצילום. האירוע מתרחש בספטמבר כל שנתיים, בעיר קלן שבגרמניה. תערוכת פוטוקינה הראשונה התקיימה ב-1950. האירוע הוא בעל חשיבות רבה בתחום הטכנולוגיה בכלל ובתחום הצילום בפרט, עד כדי כך שבפוטוקינה 1964 שלח נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר מברק ברכה לרגל הפתיחה. חברות צילום רבות מנצלות את הבמה של התערוכה להכרזה על מוצרים ועל פיתוחים חדשים. פוטוקינה 2008, שנערכה מ-26 בספטמבר עד 1 באוקטובר 2008, הייתה התערוכה הגדולה ביותר עד כה. השתתפו בה 1,579 ספקים שונים מ-46 מדינות, ויותר מ-169,000 מבקרים מ-61 מדינות שונות. לאחר 70 שנות פעילות, בנובמבר 2020 הודיעה החברה כי התערוכה נסגרה ולא תתקיים עד להודעה חדשה. מדיה וקבצים בנושא פוטוקינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוטוקינה פוטוקינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פוטוקינה, ברשת החברתית אינסטגרם סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2010 באתר הצילום הישראלי MegaPixel סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2012 באתר הצילום הישראלי MegaPixel ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.