laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רולס-רויס זנב סירה

רולס-רויס זנב סירה (באנגלית: Rolls-Royce Boat Tail) היא מכונית יוקרה במרכב קבריולה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת, בייצור מוגבל (3 יחידות) על ידי רולס-רויס משנת 2021. היא נחשפה ב-27 במאי 2021 וב-20 במאי 2022 חשפה את הזנב סירה השני במספר. נכון ל-2021 הייתה זו המכונית היקרה ביותר בעולם, ומחירה 28 מיליון דולר. הצגת הדגם הייחודי נערכה יום אחד בלבד לאחר שרולס רויס הכריזה כי היא חוזרת להציע שירותי בניית מרכב אישית ללקוח (coachbuilt). הזנב סירה בנויה על פלטפורמת האלומיניום המודולרית של רולס רויס באורך של 5.8 מטר שמקורה ברולס-רויס פנטום 8 ושהותאמה במיוחד עבור הדגם, כך גם כל חלקי המרכב החיצוניים שיוצרו במיוחד עבור הדגם בעבודת יד. גם פנסי ה-LED הצרים מלפנים ומאחור יוצרו במיוחד עבור הדגם, חישוקי הגלגלים, ועוד. גג האריג המיוחד של הדגם לא מתקפל או נפתח חשמלית, אך הוא ניתן להסרה. כשנוסעים ברכב אין מקום לגג מכיוון שרולס רויס התקינה מאחור ערכת אירוח יוקרתית עם מקום לבקבוקי שמפניה, כוסות, צלחות, סכו"ם ועוד. בכדי לשמור על השמפניה קרה, על הקוויאר צונן ועל האוכל חם, הותקנה מערכת בקרת אקלים השומרת את הכל בטמפרטורה הנכונה. בנוסף קיימים מגשים מתקפלים, שרפרפים מתקפלים מסיבי פחמן ושמשייה. כל העזרים האלו יוצרו גם הם במיוחד עבור הדגם. כחלק מהאפיון האישי של הדגם נבנה עבורו שעון כיס ייחודי נשלף המותקן במרכז לוח המחוונים וכן עט עם קופסה ייעודית בתא הכפפות. השעון יוצר על ידי יצרנית השעונים השווייצרית Bovet והעט על ידי חברת Montblanc הגרמנית. בזנב סירה מותקן המנוע של הפנטום 8 - מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.75 ליטר טווין-טורבו המספק 570 כ"ס ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על כ-5.3 שניות והמהירות המרבית כ-250 קמ"ש. מבט קדמי מבט אחורי מבט למטבחון מאחור מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס זנב סירה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס זנב סירה (באנגלית) Rolls-Royce Boat Tail Revives The Art Of Coachbuilding, Motor1.com (באנגלית) Second Rolls-Royce Boat Tail Debuts In Italy With Pearl-Inspired Paint, Motor1.com (באנגלית) cartube, המכונית החדשה היקרה ביותר בעולם: רולס רויס זנב סירה, באתר cartube Exclusive: Rolls-Royce Boat Tail designer on coachbuilt car's key features, Autocar (באנגלית)
Oye Mi Canto (Hear My Voice)

"Oye Mi Canto (Hear My Voice)" (בעברית: "תשמע את השיר שלי (תשמע את קולי)") הוא שיר של הזמרת הקובנית-אמריקאית גלוריה אסטפן אשר יצא לראשונה ב-4 בספטמבר 1989 בריטניה כסינגל השני. מתוך אלבום הבכורה של סטפן, Cuts Both Ways. בארצות הברית השיר יצא כסינגל הרביעי מהאלבום באפריל 1990 ובשאר אירופה השיר יצא במהלך ספטמבר ואוקטובר של 1989. השיר הוא שיר דאנס-לטיני אשר שואב השראה מהשורשים המוזיקליים של אסטפן, בדומה למוזיקה אותה עשתה עם מיאמי סאונד משין כמו בשירים "Rhythm Is Gonna Get You" ו-"Conga". השיר לא זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום ה-48 בלבד בארצות הברית ולמקום ה-40 בלבד במצעד האירופאי הכללי, אם כי השיר זיכה את אסטפן בפרס ה-VMA הראשון שלה בקטגוריית הקליפ הלטיני של השנה. לשיר יצאו מספר רמיקסים וגרסאות ערוכות אשר הופקו על ידי פבלו פלורס אשר עבד בעבר עם אסטפן ועל ידי קית' כהן ודייוויד מורלס. הקליפ לשיר הופק ובוים על ידי פאולה וולקר. הקליפ לשיר הועלה לחשבון היוטיוב של אסטפן באוקטובר 2009 ונכון לספטמבר 2021 יש לו 11 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Oye Mi Canto (Hear My Voice)" באתר מיוזיק בריינז גלוריה אסטפן, חורחה קאסאס, קליי אוסטוולד אמיליו אסטפן, חורחה קאסאס, קליי אוסטוולד
פיודור צ'רנקוב

פיודור פיודורוביץ' צ'רנקוב (ברוסית: Фёдор Фёдорович Черенков;‏ 25 ביולי 1959 – 4 באוקטובר 2014) היה כדורגלן סובייטי-רוסי ששיחק בעמדת הקשר. צ'רנקוב בילה את רוב הקריירה שלו בספרטק מוסקבה, והוא שיאן ההופעות של המועדון. פעמיים נבחר לכדורגלן השנה בברית המועצות (1983,1989). ב-12 באוקטובר 2015, הוקמה אנדרטה לכבודו ליד אצטדיון אוטקריטיה ארנה . היציע הדרומי של האצטדיון נושא את שמו של פיודור צ'רנקוב. אלוף ברית המועצות (3): 1979, 1987, 1989 מדליסט ארד במשחקים האולימפיים: 1980 זוכה גביע הפדרציה הסובייטי: 1987 אלוף רוסיה: 1993 זוכה הגביע הרוסי: 1994/93 זוכה גביע חבר המדינות: 1993 מדיה וקבצים בנושא פיודור צ'רנקוב בוויקישיתוף פיודור צ'רנקוב, באתר Transfermarkt פיודור צ'רנקוב, באתר WorldFootball.net פיודור צ'רנקוב, באתר National Football Teams פיודור צ'רנקוב, באתר FootballDatabase.eu פיודור צ'רנקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) У стадиона "Спартака" открыли памятник Федору Черенкову ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוצאת אוניברסיטת שיקגו

הוצאת אוניברסיטת שיקגו (באנגלית: University of Chicago Press) היא בית ההוצאה לאור האקדמי הגדול ובין הוותיקים ביותר בארצות הברית. ההוצאה פועלת במסגרת אוניברסיטת שיקגו ומוציאה לאור מגוון רחב של פרסומים. בין הפרסומים מדריך הסגנון של שיקגו, מגוון כתבי עת מדעיים, ספרי יובל ומונוגרפיות מאת חוקרים. בניין מטה ההוצאה ממוקם במידוויי פלזנס, בקמפוס אוניברסיטת שיקגו. נכון ל-2022 הוציאה הספרייה לאור מעל 14,000 כותרים (ספרים) ומוציאה לאור כ-280 כותרים חדשים בשנה. חטיבת כתבי העת מוציאה לאור 84 כתבי עת מדעיים חלקם בדפוס וחלקם באופן אלקטרוני. מרכז ההפצה של ההוצאה משרת 150 הוצאות ובתי דפוס ברחבי העולם. ההוצאה נוסדה בשנת 1890, כאחת משלוש המחלקות המקוריות של אוניברסיטה. בשנתיים הראשונות שימשה כבית דפוס וב-1892 החלו לצאת במסגרתה ספרי מחקר, ספרי לימוד וכתבי עת. הגיליון הראשון של Journal of Political Economy, כתב העת הראשון של ההוצאה, ראה אור בדצמבר 1892. ב-1905 החלה ההוצאה להפיץ ספרים מחוץ לאוניברסיטה עצמה. ב-1906 ראתה אור המהדורה הראשונה של מדריך הסגנון של שיקגו, המשמש כתקן לכתיבה אקדמית בתחום מדעי הרוח ומדעי החברה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה ההוצאה להוציא לאור סדרות מקוריות ומתורגמות של הספרות וההיסטוריה של העולם. ביניהן תרגום כל הטרגדיות היווניות, והאיליאדה. כן ראה אור לקסיקון מלא יווני-אנגלי למונחי הברית החדשה והנצרות הקדומה. ההוצאה היא המתרגם והמו"ל הבלעדי של חלק מההוגים של הפילוסופיה הקונטיננטלית באנגלית בהם ז'אק דרידה, פול ריקר ולוק פרי. ב-2004 הוציאה ההוצאה את "האנציקלופדיה של שיקגו", מדריך אקדמי מקיף של העיר, כהכרזה על הזיקה העמוקה שבין האוניברסיטה לעיר. BiblioVault נוסד על ידי ההוצאה וקרן משפחה אנדרו ויליאם מלון בשנת 2001 על מנת לרכז ולשמר פרסומים אקדמיים במדיה דיגיטלית. המיזם מספק גישה דיגיטלית והדפסה לפי דרישה לעשרות אלפי פרסומים של ההוצאה ושל הוצאות אקדמיות אחרות. מדיה וקבצים בנושא הוצאת אוניברסיטת שיקגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת שיקגו אתר BiblioVault אודות ההוצאה ההיסטוריה של הוצאת אוניברסיטת שיקגו הוצאת אוניברסיטת שיקגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוצאת אוניברסיטת שיקגו, הבלוג הרשמי ההיסטוריה של הוצאת אוניברסיטת שיקגו Journal of Political Economy, גיליון ראשון, JSTOR The Complete Greek Tragedies A Greek-English Lexicon of the New Testament and Other Early Christian Literature The Encyclopedia of Chicago
שאדי בלאן

שאדי בלאן (בערבית: شادي بلان; נולד ב־5 באפריל 1974) הוא איש תקשורת ערבי-ישראלי, בין העורכים והמגישים הראשונים שטיפלו בנושאי תרבות ומוזיקה בתוכניות רדיו וטלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי בשפה הערבית. בלאן מגדיר עצמו כפלסטיני בלאן נולד בשכונת וואדי ג'מאל (עין הים) במערב חיפה. מגיל צעיר התעניין בעיתונות ובענייני בידור. בילדותו נחשף לתקשורת כתובה ומשודרת, בערבית ובעברית. מגיל 16 היה מנוי בכתב עת מעריב לנוער, ולדבריו: "אהבתי את הפלטפורמה והשתתפתי בתחרות כתיבה של המגזין שנערכה ב–1990. משם המשכתי ככתב נוער בעיתון זה; כתבתי על נושאים שמעניינים בני נוער ושמתרחשים בחברה הערבית". בתום לימודיו בתיכון ערבי-אורתודוקסי, החל את לימודיו ב"כותרת", בית ספר לעיתונאות ולתקשורת של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 החל לעבוד ברדיו הפיראטי "רדיו אל-בלד" בתוכניות שכללו מוזיקה, תרבות ובידור ובמקביל היה עורך התרבות והאמנות בעיתון "ליידי כל אל-ערבּ" במשך 15 שנה. בשנת 1999 עבר לערוך ולשדר ב"רדיו שאטיק". בשנת 2003 החל לעבוד בתחנת הרדיו המסחרית בשפה הערבית, רדיו א-שמס של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בשנת 2006 הצטרף לחטיבה הערבית של רשות השידור ולאחר מכן לתאגיד השידור הישראלי, שם הוא עדיין עובד, נכון לשנת 2019. בשנים 1999–2000 הנחה בערוץ 33 את התוכנית "קליפ שואו" (كليب شو), וב-2001–2003 הנחה את התוכנית "זוויות" (زوايا). בשנת 2006 הנחה בערוץ 2 את התוכנית "שירים ודיבורים", את טקס מלכת היופי הערבייה, ואת תחרות הערבזיון, וכן הנחה את התוכנית "צליל וטעם" בערוץ עשר. ב-2009 הנחה וערך את תוכנית הראיונות "פוקוס" (فوكوس) בערוץ 33. ב-2013 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33. בשנים 2015–2016 הנחה את המשדר המרכזי לחג הסילבסטר בערוץ 33. ב-2017 הנחה את "תיק סודי" בתאגיד השידור הישראלי. בשנים 2018–2019 הנחה את "פן" (فن) בתאגיד השידור הישראלי. ב-2020 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33. ב-2021 הנחה את התוכנית "שו בדרכים" (شو عالطريق) בערוץ 33. בשנת 1990 החל את עבודתו העיתונאית בתפקיד כתב נוער במעריב לנוער ובהמשך עבד כעורך תרבות בעיתון "א-סנארה". בשנת 2002 התמנה לעורך בשבועון "אל - נאס" (الناس) ולעורך התרבות במגזין "ליידי כל אל-ערב". בשנת 2019 כתב את הספר "סרט עלילתי פלסטיני" (فيلم فلسطيني طويل), בשפה הערבית. שאדי בלאן בחר לאגוד את כל הסרטים בספר אחד וליצור תשתית תרבותית-לאומית, שמדגישה את המשותף לפלסטינים באשר הם. שאדי בלאן, סרט עלילתי פלסטיני, הוצאת כל שאי, 2019 (בערבית) שאדי בלאן, ברשת החברתית פייסבוק שאדי בלאן, ברשת החברתית אינסטגרם שאדי בלאן, סרטונים בערוץ היוטיוב לינדה בר, קדם אירוויזיון 2009 גם בקול ישראל בערבית, באתר News1 מחלקה ראשונה שאדי בלאן, "סרט עלילתי פלסטיני", 2019, עמ' 216 (בערבית) ז'נאן בסול, שאדי בלאן הוא גיא פינס של הציבור הפלסטיני בישראל, באתר הארץ, 18 במאי 2017 שלומי דסקל, כיבוש הנפש, באתר העין השביעית, 6 בנובמבר 2019 ضيفة حلقة #ملف_سري الفنانة ميساء عبد الهادي, סרטון בערוץ "مكان - هيئة البث العامة", באתר יוטיוב (אורך: 27:55) (בערבית)
פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי

פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי (באנגלית: Kareem Abdul-Jabbar Social Justice Champion Award) הוא פרס שנתי של התאחדות הכדורסל הלאומית (NBA) המעניקה כבוד לשחקנים המקדמים נושאים במאבק למען צדק חברתי. הפרס נוסד בשנת 2021 ונקרא על שמו של כרים עבדול-ג'באר, אלוף NBA שש פעמים, שמעורבותו בנושאים חברתיים מתחילה עוד בהתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. כלאחת מהקבוצות מעמידה לבחירה את אחד משחקני הסגל שלה, ועדה המורכבת משחקני עבר, מנהלי קבוצות ופעילים חברתיים בוחרת את המועמד הזוכה. השחקן הנבחר בוחר ארגון אליו תועבר תרומה בסכום של 100,000 דולר בשמו של השחקן. השחקנים שהגיעו לארבעת המקומות הבאים ברשימה בוחרים, כל אחד, ארגון שלו תועבר תרומה על סך 25,000 דולר. כרמלו אנתוני הוכרז בסיום עונת 2020/2021 כזוכה הראשון בפרס. NBA creates new Kareem Abdul-Jabbar award honoring social justice efforts, OregonLive.com, 14 May 2021 Kareem Abdul-Jabbar is proud of NBA's new social justice champion award, but worries US still faces 'the same issues', CNN, 13 May 2021 Carmelo Anthony named Kareem Abdul-Jabbar Social Justice Champion, NBA.com, 30 June 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדיאקריה

אדיאקריה (שם מדעי: Ediacaria) הוא סוג פרהיסטורי של מדוזה שחיה בתקופת האדיקר שבסוף עידן העל פרקמבריון עד לתקופת הקמבריון שבתחילת עידן הפלאוזואיקון. המדוזה התגלתה על ידי רג'ינלד קלוד ספריג (Reginald Claude Sprigg) בשנת 1947 ושמה הוא על שם גבעות אדיקרה שבאוסטרליה הדרומית. מדוזה זו כללה 2 מינים: Ediacaria flindersi, שהתגלה על ידי ספריג וחי בתקופת האדיקר, ו־Ediacaria booleyi, שתואר בשנת 2007 וחי במחוז וקספורד באירלנד של תקופת הקמבריון. בניגוד לשאר המינים של הביוטה של אדיקר, היא שרדה את תקופת האדיקר וחיה גם בתקופת הקמבריון. מדוזה זו הגיעה לאורך של עד 70 סנטימטרים והייתה ניזונה בעיקר מפלנקטון וחיידקים. אדיאקריה, באתר GBIF (באנגלית) "Ediacara Fossil Site - Nilpena, Parachilna, SA Profile". 2008-08-04. Archived from the original on 2008-08-04. Retrieved 2017-10-27 K. E. Nagovitsin; D. V. Grazhdankin; B. B. Kochnev, Ediacaria in the Siberian Hypostratotype of the Riphean, Doklady Earth Sciences 419A (3), 2008, עמ' 423–427 doi: 10.1134/S1028334X0803015X ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס מקנייס

לואיס מקנייס (באנגלית: Frederick Louis MacNeice;‏ 12 בספטמבר 1907, בלפסט - 3 בספטמבר 1963) היה משורר ומחזאי אנגלי ממוצא אירי. לואיס מקנייס נולד בשנת 1907 בבלפסט למשפחה של כומר. כאשר מקנייס היה בן 6 אימו עזבה את הבית והוא לא ראה אותה יותר. היא נפטרה משחפת בשנת 1914. בשנת 1917 אביו התחתן בפעם השנייה ובשנת 1918 לואי מקנייס נשלח להמשך לימודים לאנגליה. בבית הספר באנגליה מקנייס התעמק בלימודים קלאסיים. בשנת 1925 הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. בהיותו באוקספורד מקנייס נכלל בקבוצת משוררים צעירים בראשות ויסטן יו אודן. סטיבן ספנדר היה חבר נוסף בקבוצה. באותה תקופה הוא הכיר מרי עזרה ממוצא יהודי. אביו התנגד לקשר זה. למרות זאת הזוג התחתן בשנת 1930. בשנת 1929 מקנייס פרסם את שיריו. בשנת 1930 הוא סיים את הלימודים וקיבל משרה באוניברסיטת ברמינגהאם. הזוג הצעיר עבר לברמינגהם. מקנייס התקשה לכתוב שירים באותה תקופה והוא פרסם ספר אוטוביוגרפי Roundabout Way שלא זכה להצלחה. בשנת 1933 מקנייס חזר לכתוב שירים. הוא שלח אותם לת"ס אליוט והם התפרסמו בירחונו. בשנת 1935 הוא פרסם ספר שירים נוסף Poems שזכה להצלחה. בנובמבר 1935 מרי עזבה את מקיינס עם בנם הצעיר. משפחה של מקנייס עזרה לו לטפל בבן הצעיר שנולד רק בשנת 1934. בקיץ 1936 מקנייס ואודן ביקרו באיסלנד ולאחר חזרתם פרסמו אוסף Letters from Iceland. בשנת 1936 שיריו של מקנייס נכללו באוסף של שירים בריטים מודרניים. מקנייס עבר להתגורר ללונדון. הוא פרסם תרגום של מחזה "אגממנון" של איסכילוס מיוונית ועל בסיס זה הועלתה הצגה בתיאטרון. זמן קצר לאחר מכך הוא התגרש רשמית. בשנת 1937 הוא ביקר באיים ההברידיים ופרסם את ספרו Crossed the Minch. בשנת 1938 מקנייס התחיל לעבוד על Autumn Journal בסוף שנה הוא ביקר בברצלונה, זמן קצר לפני נפילתה. הוא פרסם את היצירה שלו במאי 1939. ניתן לראות בה השפעת מלחמת האזרחים בספרד על מצב רוחו והששות ממלחמה קרבה. באביב 1939 מקנייס נסעה לארצות הברית. הוא פגש מרי ובנו. בהיותו בארצות הברית הוא פגש את הסופרת אלאנור קלרק, אך יחסים ביניהם לא הסתדרו. בשנת 1940 הוא חזר ללונדון. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה מקנייס החל לעבוד בBBC. באותה תקופה הוא פגש את הזמרת ושחקנים הדלי אנדרסון ובשנת 1942 הם תחתנו. באותה תקופה מקנייס כתב מספר מחזות ואת שיר Prayer Before Birth. בשנת 1950 מקנייס נסע ל-18 חודשים לאתונה בה הוא כיהן מנהל "המכון הבריטי". במהלך שנות ה-50 מקנייס המשיך בכתיבת שירים ומחזות לצד סיורים ברחבי העולם עם הרצאות. באותה תקופה הוא התחבר עם ג'ון ברימן. בשנת 1958 הוא התקבל למסדר האימפריה הבריטית. באוגוסט 1963 הוא נסע ליורקשיר במטרה לאסוף חומר למחזה רדיו חדש. הוא נקלע לסערה וחלה. למרות מאמצי בית חולים, הוא נפטר ב-3 בספטמבר 195 בגיל 55. ג'ון ברימן הקדיש לו את שירו Dream Song #267. ארכיון אל מקנייס שכולל ספרים, כתבי יד, מכתבים ומסמכים נוספים נשמרים באוניברסיטת אוסטין. מדיה וקבצים בנושא לואיס מקנייס בוויקישיתוף ארכיון של מקנייס ביוגרפיה של מקנייס תיאור יצירות של מקנייס לואיס מקנייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיס מקנייס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואיס מקנייס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיס מקנייס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
ולטר פונק

ולטר עמנואל פונק (גרמנית: Walther Funk‏; 18 באוגוסט 1890 – 31 במאי 1960), מראשי המשטר הנאצי בגרמניה. פונק נולד למשפחה של סוחרים בקניגסברג, פרוסיה המזרחית. הוא למד באוניברסיטה בברלין. במלחמת העולם הראשונה הצטרף לחיל הרגלים הגרמני, אך נמצא בלתי כשיר לשירות בשנת 1916. לאחר המלחמה עבד כעיתונאי ובשנת 1922 הפך לעורך של עיתון כלכלי בעל מגמה ימנית. בשנת 1931 התפטר מעריכת העיתון והצטרף למפלגה הנאצית. הוא נהיה למקורבו של גרגור שטראסר שהיה אז מפעיליה הבולטים של המפלגה (שטראסר היווה אף בן תחרות לאדולף היטלר ומסיבה זו גורש מן המפלגה, ונרצח בשנת 1934 בליל הסכינים הארוכות). פונק גילה עניין במדיניות הכלכלית, ונבחר לרייכסטאג בשנת 1932. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון התפטר מתפקידו ברייכסטאג, ועבד כמזכיר העיתונות של ממשלת ה"רייך". במרץ 1933 מונה למנכ"ל משרד התעמולה, שהיה בראשות יוזף גבלס. בפברואר 1938 מונה לשר הכלכלה, והחליף בתפקיד זה את היילמאר שאכט, וכן קיבל את משרת "הממונה בעל הסמכויות הבלתי מוגבלות לכלכלה". שאכט הודח מתפקידיו בעקבות סכסוך עם הרמן גרינג, שעמד בראש "תוכנית ארבע השנים" וביקש כי הנהגתו הכלכלית של הרייך תהיה כפופה למרותו. בינואר 1939 קיבל פונק את משרת נשיא ה"רייכסבנק", ושוב החליף את שאכט בתפקיד. הוא מונה לוועד התכנון המרכזי בשנת 1943. בתפקידים אלו הייתה לשאכט נגיעה מיוחדת בהשמדת היהודים, שכן בעקבות השמדת היהודים, הצטבר רכוש גדול, הן מהרכוש היהודי שהוחרם, הן מחפצי ערך שהביאו עמם המושמדים למחנות, ועד לסתימות שיניים מזהב. לפי הסכם סודי עם היינריך הימלר הופקד רכוש זה בחשבון על שם בדוי, ונעשו מאמצים למכור אותו, שכשלו מחמת ההיקף העצום של הרכוש שנבזז. עדויות של עובדי הרייכסבנק מאותה תקופה מצביעות על כך שפונק ידע היטב מהו מקורו של הרכוש שהגיע אל הבנק. למרות בריאותו הלקויה נשפט פונק עם מנהיגים נאצים אחרים במשפטי נירנברג. פונק הואשם בקשר לפשעים כנגד השלום, תכנון ייזום ועריכת מלחמה תוקפנית, פשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות. הוא טען כי למרות כל התארים בהם נשא, בפועל היו סמכויותיו מצומצמות. עדויות, מסמכים, ואף ציטוטים מהביוגרפיה שפרסם "ולטר פונק, חיים למען הכלכלה", הובאו לסתירת גרסתו. גרינג תיאר את פונק כ"עובד כפוף ובלתי משמעותי". הוא נמצא אשם בכל סעיפי האישום (פרט לראשון) ונדון למאסר עולם. הוא הוחזק בכלא שפנדאו בברלין עד שנת 1957, עת שוחרר מחמת בריאותו הלקויה. כעבור שלוש שנים מת. מדיה וקבצים בנושא ולטר פונק בוויקישיתוף ולטר פונק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולטר פונק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולטר פונק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
עונת 1957/1958 בליגת המשנה ההולנדית

עונת 1957/1958 הייתה העונה השנייה של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו וילם II וסכוונינגן העפילו לליגה הראשונה, דלפט הולנדיה וא.ד.או הארלם נשרו לליגה השלישית. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 32 קבוצות, 28 ששיחקו בעונה הקודמת אליהן הצטרפו היורדות מהליגה הראשונה וילם II ומועדון הכדורגל איינדהובן והעולות מהליגה השלישית קמבור וR.B.C רוסנדאל. הקבוצות חולקו לשני בתים ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה בכל בית זכתה באליפות והעפילה לליגה הראשונה והקבוצות במקום ה-16 בכל בית נשרו לליגה השלישית. בסיום העונה התאחדה עם BVC ויצרה את DWS אמסטרדם בליגת העל וילם II ודי אף סי סיימו בשוויון נק' והתמודדו במשחק אליפות ועל הזכות לעליית ליגה.
באד האוזר

למואל קלארנס "באד" האוזר (באנגלית: Lemuel Clarence "Bud" Houser;‏ 25 בספטמבר 1901 – 1 באוקטובר 1994) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בהדיפת כדור ברזל (פריז 1924) ובזריקת דיסקוס (פריז 1924 ואמסטרדם 1928) ושיאן עולם בזריקת דיסקוס (1926–1929). באד האוזר נולד ב-1901 בעיירה ויניגן (אנ') שבמיסורי, ארצות הברית. ב-1912 נפטרו שני הוריו והאוזר עבר לקליפורניה תחת חסותם של אחותו מרתה ובעלה וולטר קונקלין. בנעוריו למד בתיכון אוקסנרד (אנ') ובתקופה זו החל להתחרות במקצועות של הדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס. בתקופת התיכון פיתח האוזר טכניקת זריקה שהועתקה על ידי אתלטים רבים. עם סיום התיכון החל האוזר ללמוד רפואת שיניים באוניברסיטת דרום קליפורניה. לאחר סיום לימודיו עבר להוליווד שם פתח מרפאת שיניים שהייתה פופולרית בין ידועני לוס אנג'לס. בהמשך עבר לגור בעיר פאלם דזרט (אנ') שבקליפורניה. האוזר נישא לדאוון אוולין סמית' (Dawn Evelyn Smith) שלמדה אף היא באוניברסיטת דרום קליפורניה והייתה בתו של רופא שיניים. לזוג נולדו שני ילדים. האוזר נפטר ב-1994. באליפות ארצות הברית שנערכה בפסדינה, קליפורניה, זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.32 מטר. באולימפיאדת פריז זכה האוזר ב-2 מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 14.995 מטר, לפני גלן הארטרנפט (אנ') (14.895 מטר) וראלף הילז (אנ') (14.640 מטר), שניהם גם מארצות הברית ובזריקת דיסקוס בשיא אולימפי של 46.155 מטר, לפני וילהו ניטיאמה (אנ') מפינלנד (44.95 מטר) ותומאס לייב (אנ') מארצות הברית (44.83 מטר), הייתה זו הפעם האחרונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שאתלט זכה באותה אולימפיאדה במדליות זהב בהדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס. באליפות ארצות הברית שנערכה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, זכה ב-2 מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.26 מטר ובזריקת דיסקוס בשיא תחרות של 47.70 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה, זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 46.80 מטר. בתחרות שנערכה בין אוניברסיטת דרום קליפורניה ואוניברסיטת סטנפורד, בפאלו אלטו שבקליפורניה, קבע בזריקת דיסקוס שיא עולם חדש של 48.20 מטר, שיפור לשיא בן השנה של גלן הארטרנפט (47.89 מטר). שיא עולם זה נשבר לאחר 3 שנים על ידי אריק קרנץ (אנ') מארצות הברית (49.90 מטר). אליפות ארצות הברית, ששימשה למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928), שנערכה בפילדלפיה ובקיימברידג', מסצ'וסטס, זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 46.79 מטר, לפני פרד ויקר (Fred Wiecker) (45.81 מטר) וג'יימס קורסון (אנ') (45.08 מטר). באולימפיאדת אמסטרדם זכה לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 47.32 מטר, לפני אנטרו קיוי (אנ') מפינלנד (47.23 מטר) וג'יימס קורסון (47.10 מטר). ב-1979 התקבל להיכל התהילה של ספורטאי ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא באד האוזר בוויקישיתוף באד האוזר, באתר olympedia.org באד האוזר, באתר Track and Field (גברים) באד האוזר, באתר sports-reference.com באד האוזר, באתר trackfield.brinkster.net באד האוזר, באתר cifss.org באד האוזר, באתר legacy.usatf.org (אורכב)
אלכס קורנהאוזר

אלכס קורנהאוזר (1946–2020) היה מהנדס ומנהל ישראלי בענף ההייטק. כיהן כמנכ"ל אינטל ישראל בשנים 2000–2007. אלכס קורנהאוזר נולד ברומניה. הוא קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהאוניברסיטה הפוליטכנית בבוקרשט בשנת 1969. הוא עלה ארצה עם משפחתו בשנת 1977, ושנה לאחר מכן החל לעבוד באינטל ישראל, שמנתה אז כמה עשרות עובדים בחיפה. קורנהאוזר עבד בפיתוח שבבים, כולל המעבד המתמטי 8087. בשנת 1990 מונה למנהל מרכז הפיתוח בחיפה, ובשנת 1994 עבר למפעל ייצור השבבים פאב-8 בירושלים. שנתיים מאוחר יותר מונה למנהל ההקמה של פרויקט מפעל פאב 18 החדש בקריית גת. קורנהאוזר מונה בשנת 2000 לתפקיד מנכ"ל אינטל ישראל וסגן-נשיא לטכנולוגיה של אינטל העולמית. במסגרת תפקידו היה אחראי על עבודות הקמת מפעל פאב 28 שהחלו בשנת 2005 ועל פיתוח שבבי הסנטרינו ושבבי הליבה הכפולה (dual core). לאחר פרישתו מאינטל, בשנת 2008, שימש קורנהאוזר כדירקטור בחברת טאואר וכמנהל הפעילות הגלובלית של נומוניקס, יצרנית שבבי זיכרון שנמכרה ב-2020 לחברת מייקרון. בשנת 2017 הצטרף לדירקטוריון פריורטק. קורנהאוזר נפטר בנובמבר 2020 ונטמן בבית העלמין בנהריה. מנכ”ל השנה בהייטק, בקטגוריית חברות רב לאומיות הפעילות בישראל. פורום מנכ”לי ההייטק, 2006. פרס מוביל תעשיית השבבים הגלובלית בכנס התעשייה השנתי ChipEx2013. סבר פלוצקר, קורנהאוזר: "אנחנו מפרנסים 8,000 משפחות בארץ", באתר ynet, 23 באוגוסט 2002 ראיון עם אלכס קורנהאוזר בפרויקט 50 ישראלים מספרים על אינטל, דף הפייסבוק של אינטל ישראל עידו סולומון, חילופי מנכ"לים באינטל ישראל: מקסין פסברג מחליפה את אלכס קורנהאוזר, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2007 נפטר אלכס קורנהאוזר, ממקימי אינטל ישראל, באתר TechTime‏, 7 בנובמבר 2020 Chiportal מצדיע לאלכס קורנהאוזר, באתר Chiportal, ‏2010-09-21 TSEM Company Profile & Executives - Tower Semiconductor Ltd. - Wall Street Journal, www.wsj.com אלכס קורנהאוזר, מנכ”ל אינטל ישראל לשעבר, נפטר ממחלת הסרטן, באתר Chiportal, ‏2020-11-05
TMS (הרכב מוזיקלי)

TMS הוא הרכב מוזיקלי אנגלי המורכב מטום 'פרו' בארנס, בנג'מין קון ופיט 'מרף' קלהר. ההרכב המוזיקלי כתב והפיק מספר רב של שירים למספר אמנים, בין היתר ללואיס קפלדי, ג'יימס ארתור, סיגמא, לואיזה ג'ונסון, ג'ס גלין, דאפי, אלה הנדרסון, אמילי סאנדיי טום גרנן, ליטל מיקס, אן-מארי, נייל הורן, ליאם פיין, דיקסי ד'אמליו, דואה ליפה, דין לואיס, ג'ון לג'נד, The Vamps, מארון 5, ג'י-איזי וביבי רקסה. ב-2011, הם היו אחד מהכותבים של השיר "Read All About It, Pt. III" של אמילי סאנדיי. השיר הופיע בטקס הסיום של אולימפיאדת לונדון. ב-2012, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "DNA" של ליטל מיקס. ב-2013, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Little Me" של ליטל מיקס. ב-2014, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Salute" של ליטל מיקס, של השיר "Changing" של סיגמא ופאלומה פיית', ושל השיר "Walk" של קוואבס. ב-2015, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Higher" של סיגמא ולאברינת', של השיר "Me, Myself & I" של ג'י-איזי וביבי רקסה, ושל השיר "Coming Home" של סיגמא וריטה אורה. ב-2018, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Someone You Loved" של לואיס קפלדי, שהיה לסינגל הנמכר ביותר באותה שנה בבריטניה. ב-2019, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Before You Go" של לואיס קפלדי. ב-2020, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Naughty List" של ליאם פיין ודיקסי ד'אמליו. ב-2021, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Let's Go Home Together" של אלה הנדרסון וטום גרנן, של השיר "Confetti" של ליטל מיקס, של השיר "Our Song" של אן-מארי ונייל הורן, ושל השיר "Don't Break the Heart" של טום גרנן. TMS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) TMS, באתר AllMusic (באנגלית) TMS, באתר MusicBrainz (באנגלית) TMS, באתר Discogs (באנגלית) "Dua Lipa". GRAMMY.com (באנגלית). 2021-04-22. ארכיון מ-2020-11-25. נבדק ב-2021-06-15. "Hipgnosis buys music catalog from British songwriting team TMS". Music Business Worldwide (באנגלית אמריקאית). 2018-12-07. ארכיון מ-2020-09-25. נבדק ב-2020-10-29. "Official Charts Company". www.officialcharts.com. ארכיון מ-2020-03-08. נבדק ב-2021-01-15. Ormsby, Avril (2012-08-07). "London 2012 opening ceremony draws 900 million viewers". Reuters (באנגלית). ארכיון מ-2019-04-04. נבדק ב-2020-10-29. "Lewis Capaldi | full Official Chart History | Official Charts Company". www.officialcharts.com. ארכיון מ-2021-01-05. נבדק ב-2021-01-06. "Lewis Capaldi". GRAMMY.com (באנגלית). 2020-11-23. ארכיון מ-2020-11-16. נבדק ב-2021-01-06. "Brit awards 2020: Lewis Capaldi tops winners alongside rap triumphs". the Guardian (באנגלית). 2020-02-18. ארכיון מ-2021-01-09. נבדק ב-2021-01-06.