laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאוול וויצ'כובסקי

פאוול וויצ'כובסקי (בפולנית: Paweł Wojciechowski; נולד ב-6 ביוני 1989 בבידגושץ') הוא אתלט פולני, הוא אלוף עולם (טגו 2011) בקפיצה במוט. הישגו המשמעותי הראשון של וויצ'כובסקי היה באליפות העולם באתלטיקה לנוער, שנערכה בעיר הולדתו בידגושץ' ב-2008. לעיני הקהל הביתי, זכה וויצ'כובסקי במדליית הכסף. עם זאת, הישגיו באותה העת היו נמוכים מכדי שיוכל להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) או באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009. הפריצה הגדולה של וויצ'כובסקי התרחשה במהלך שנת 2011. במרץ אותה שנה סיים במקום הרביעי באליפות אירופה באתלטיקה באולם, כאשר רק פסילה מוקדמת באחת מהקפיצות הראשונות היא שהפרידה בינו לבין מדליית הארד. ביולי אותה שנה זכה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באוסטרבה, לאחר שקפץ לגובה של 5.70 מטר, שהיה לשיאו האישי. בתחרות שנערכה בשצ'צ'ין כחודש לאחר מכן, לקראת אליפות העולם, שיפר וויצ'כובסקי את שיאו בלא פחות מ-21 ס"מ, והעמידו על 5.91 מ'. תוצאה זו הייתה גם התוצאה הטובה ביותר שהשיג קופץ כלשהו במהלך אותה שנה. באליפות העולם שנערכה זמן קצר לאחר מכן בטגו, קפץ וויצ'כובסקי לגובה של 5.90 מ', זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם. באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2019 בגלאזגו, הוא זכה במדליית הזהב בשיא אישי של 5.90 מטר, לפני בן ארצו פיוטר ליסק שקבע תוצאה של 5.85 מטר. מדיה וקבצים בנושא פאוול וויצ'כובסקי בוויקישיתוף פאוול וויצ'כובסקי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פאוול וויצ'כובסקי, באתר olympedia.org פאוול וויצ'כובסקי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פאוול וויצ'כובסקי, באתר ליגת היהלום פאוול וויצ'כובסקי, באתר Track and Field (גברים)
הארי

האם התכוונתם ל... הארי המזוהם – סרט קולנוע אמריקאי הארי פוטר – דמות בדיונית מאת ג'יי קיי רולינג אישים בשם זה: הנסיך הארי, דוכס סאסקס – הנסיך הנרי צ'ארלס אלברט דייוויד מאונטבאטן-וינדזור מוויילס בנו השני של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ארמין הארי – אתלט גרמני דבי הארי – זמרת אמריקאית מאטה הארי – רקדנית ומרגלת הולנדית האר"י – גדול מקובלי צפת במאה ה-16 והוגה שיטה חדשה בקבלה הרי האריס
אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה בטניס

אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה (ברוסית: Открытый Санкт-Петербург) היא טורניר טניס בינלאומי לגברים ולנשים. אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה היא טורניר טניס בינלאומי, כחלק מסבב המאסטרס העולמי 250 בסבב העולמי לגברים (ATP). האליפות מתקיימת מאז 1995 במרכז הקונגרסים והספורט בסנקט פטרבורג, רוסיה והיא נערכת באוקטובר מדי שנה. תומאס יוהנסון, מאראט סאפין ואנדי מארי הם שחקני הטניס היחידים שזכו בקטגוריית היחידים יותר מפעם אחת, כאשר אנדי מארי ומאראט סאפין הם היחידים שזכו פעמיים רצופות. נכון לשנת 2008, שלושה שחקנים רוסיים שונים זכו בתואר ליחידים: יבגני קאפלניקוב בשנת 1995, מאראט סאפין בשנים 2000 ו-2001, ומיכאיל יוז'ני בשנת 2004. בשנת 2014 אומר היה הטורניר להיערך בישראל, במרכז הטניס ברמת השרון. הטורניר בוטל ברגע האחרון בעקבות המצב הביטחוני עקב מבצע צוק איתן בעזה. הטורניר חודש בשנת 2015 וחזר לסנקט פטרבורג. קרמלין קאפ אתר האינטרנט הרשמי של אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה בטניס ספורט הארץ, רשמית: טורניר ATP ייערך בספטמבר ברמת השרון, באתר הארץ, 21 באפריל 2014 שירות כלכליסט, בשל המצב הביטחוני: טורניר ה-ATP בישראל בוטל, באתר כלכליסט, 5 באוגוסט 2014
בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט

בזיליקת אישטוון הקדוש (הונגרית Szent István-bazilika) היא קתדרלה קתולית בבודפשט הבנויה בסגנון נאו-קלאסי. למרות שמה היא לא בנויה בתבנית בזיליקה. הבזיליקה מוקדשת לאישטוון הקדוש, המלך הנוצרי ההונגרי הראשון (הוכתר בשנת 1001). המבנה תוכנן על ידי יוסף הילד כאשר הרצפה היא בתבנית של צלב יווני. הבניה החלה בשנת 1851, ובשנת 1867 עבר ניהול הפרויקט לאדריכל מיקלוש יבל שצרף את הכיפה בסגנון נאו-רנסאנס לאחר שהכיפה המקורית קרסה בשנת 1868. יוסף קאוסר השלים את הבניה בשנת 1905 ואת התואר בזיליקה קיבל המבנה בשנת 1938, בשנת ה-900 למותו של אישטוון הקדוש. באותה עת הוכרה הכנסייה כקתדרלה ומושב משותף של הארכיבישוף של בודפשט ואסטרגום. הבזיליקה יכולה לאכלס 8,500 מתפללים, ושטחה 4,147 מטרים רבועים. גובהה המרבי של הכיפה 96 מטרים, בדיוק כגובהו של בניין הפרלמנט. בצריח הכנסייה ממוקם פעמון שמשקלו 9,144 ק"ג שמומן על ידי קתולים גרמנים כפיצוי על הפעמון המקורי שנשדד על ידי קבוצת נאצים בשנת 1944. בכנסייה מצוי השריד הקדוש העתיק ביותר בהונגריה, ידו הימנית החנוטה של אישטוון הראשון. כמו כן קבור בה גדול כדורגלני המדינה, פרנץ פושקש. הרחבה הגדולה שלפני הבזיליקה מהווה כיכר עירונית שוקקת בתי קפה ופעילות נגני רחוב. אחד הצריחים של בזיליקת אישטוון הקדוש כיפת הבזיליקה המגיעה לגובה 96 מטר, ונראית מכל מקום בעיר לוקאס הקדוש, אחד מארבעה פסלים הממוקמים מתחת לכיפה. פנים הכיפה, מקושט במוזאיקה שעוצבה על ידי קארולי לוץ המזבח הראשי ובאמצעו פסל של אישטוון הקדוש. סצנות מחיי המלך מתוארות מסביב למזבח מדיה וקבצים בנושא בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט
חיים בזרם

חיים בזרם (באנגלית: Flushed Away) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי משנת 2006 של חברת דרימוורקס אנימציות וארדמן אנימציות. הסרט הופק בהנפשה ממוחשבת, והוא הסרט הראשון שבו אולפני ארדמן עברו מהנפשה מסורתית (כגון דמויות פלסטלינה) להנפשת מחשב. באותה שנה יצא גם משחק וידאו בעל אותו שם. רודי הוא עכבר, חיית המחמד המפונקת של המשפחה שאצלה הוא מתגורר. כאשר המשפחה נוסעת לחופשה ומשאירה את רודי בבית, הוא מנצל זאת כדי לעשות מסיבה בבית השומם עם בובות, משום שאין לו חברים אמיתיים. בשלב מסוים חודר לבית סיד - עכבר שמן וגס רוח, שמשתלט על הבית. רודי המפונק אינו מרוצה מכך ומנסה לסלק את סיד מהבית ולהדיח אותו באסלה. המזימה שלו נכשלת - וסיד הוא זה שדוחף את רודי לאסלה ומוריד את המים. רודי נשטף לביוב ונסחף לעיר תת-קרקעית המאוכלסת בעכברים. בעיר העכברים רודי מברר איך יוכל לחזור למעלה, לבני האדם. נאמר לו שרק ריטה, עכברית אמיצה שנרדפת על ידי עכברושים וקרפדים מרושעים, תוכל לעזור לו. רודי מוצא את ריטה ומתברר שהיא נרדפת על ידי העכברים והקרפדים כי סירבה לתת לקרפד אבן אודם יקרה שקיבלה מאביה. רודי רואה איפה ריטה מחביאה את האודם. עוזריו של הקרפד חוטפים את רודי וריטה, ורודי מגלה להם איפה האודם. הקרפד משנה את יחסו לרודי ומראה לו את אוסף האמנות שלו, שכולל מזכרות שונות של בית המלוכה הבריטי. רודי שובר בטעות את האוסף, והקרפד מחליט להקפיא למוות את רודי וריטה כעונש. רודי משתף פעולה עם ריטה כדי לברוח. ריטה גונבת את הכבל הראשי של הקרפד. רודי וריטה סוגרים עסקה - היא תעזור לו לחזור לעולם בני האדם שמעל הביוב, והוא יביא לה אבן אודם ששייכת לבעליו. בן דודו של הקרפד מנסה להחזיר את הכבל. ריטה ורודי מגלים שהקרפד צריך את הכבל הראשי כדי להגשים את המזימה שלו: להרוס את עיר העכברים. רודי וריטה מנסים למנוע את המזימה - ומצליחים. יו ג'קמן - רודי קייט וינסלט - ריטה איאן מקלן - הקרפד ז'אן רנו - לה פרוג אנדי סירקיס - ספייק ביל ניי - וייטי שיין ריצ'י - סיד יחזקאל לזרוב - רודי שירי גדני - ריטה אלי גורנשטיין - הקרפד אלברט אילוז - לה פרוג גלעד קלטר - ספייק יגאל שדה - וייטי דביר בנדק - סיד מדיה וקבצים בנושא חיים בזרם בוויקישיתוף "חיים בזרם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חיים בזרם", באתר נטפליקס "חיים בזרם", באתר AllMovie (באנגלית) "חיים בזרם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חיים בזרם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חיים בזרם", באתר Metacritic (באנגלית) "חיים בזרם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פיליפ ביי

פיליפ ביי (באנגלית: Phillip Bay) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick). פיליפ ביי הוא מהפרוורים הדרומיים ביותר באזור הפרוורים המזרחיים, וגובל מדרומו בלה פרוז, במערב במפרצון יארה (Yara Bay), בצפון במטרוויל ופורט בוטאני ובמזרח בליטל ביי ובצ'יפלי. דרך בנרונג תוחמת את הפרוור ממזרח, ופארק בייסנטניאל תוחם את הפרוור ממערב. בפרוור מספר רחובות בודדים ופחות מאלף תושבים. קפטן ארתור פיליפ הגיע עם המשלחת האירופאית לאוסטרליה ב-1788, ועגן לראשונה באזור מפרץ בוטאני. המעגן הראשון נקרא על שמו, מפרצון פיליפ (כיום, מפרצון יארה). אחרי הגעת האנייה השנייה בפיקודו של ג'ון האנטר, עקרה המשלחת האירופאית ממפרץ בוטאני ועברה למפרץ ג'קסון, באזור שלימים ייקרא נמל סידני. הפרוור פיליפ ביי נקרא על שם המעגן הראשון, וגם לאחר שהמפרצון הסמוך נקרא מחדש בשם יארה (על בסיס מקורות אבוריג'ינים) שמר הפרוור על השם האירופאי. בית יארה ביי נבנה לראשונה ב-1907, כמעון למתפעלי תחנת טלגרף מקומית. לאחר הפסקת שירות הטלגרף, שימש המעון למספר משרדים ממשלתיים, ולבסוף הועבר לידי מועצת הקרקע האבוריג'ינית, שמחזיקה בו עד היום. בית יארה ביי משמש כיום כמרכז שיקום אקולוגי, המתרכז בהחזרת מיני הדו-חיים המקומיים למפרץ. מדיה וקבצים בנושא פיליפ ביי בוויקישיתוף פיליפ ביי באתר "Dictionary of Sydney" פיליפ ביי באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)
עבד מלך הכושי

עֶבֶד מֶלֶךְ הַכּוּשִׁי הוא דמות מקראית; אחד מעבדי המלך צדקיהו (לפי כמה מהפירושים), שהציל ממוות את ירמיהו הנביא. בעקבות נבואות הפורענות שניבא ירמיהו הנביא על עם ישראל, ובפרט על יושבי ירושלים וממלכת יהודה, ניסה המלך יהויקים לאסור גם אותו, אך לא הצליח לתפסו. לאחר שמת יהויקים, החליף אותו במלכות צדקיהו, אשר ביקש מירמיהו שיתפלל לה' שיציל את הממלכה מהכשדים, הצרים על העיר. אולם ירמיהו ניבא שירושלים תיפול בידי הכשדים, אף שכרגע הם נטשו את המצור על מנת להילחם במצרים. ירמיהו ניסה לצאת מירושלים לכיוון צפון אל ערי בנימין, ונתפש בידי שומרי העיר אשר חשדו כי הוא מרגל לטובת הכשדים. בתחילה הוא הושם במאסר ב"בית יהונתן הסופר", והמלך צדקיהו נענה לבקשתו להעבירו משם לחצר המטרה. כאשר שרי ממלכת יהודה שמעו על נבואתו הקשה של ירמיהו, הם התלוננו לפני צדקיהו המלך, כי ירמיהו מרפה את ידי הלוחמים; ועל כן, המלך התיר להם לנהוג בירמיהו לפי רצונם. השרים החליטו להשליך את ירמיהו אל בור טיט שנמצא בחצר המטרה. כאשר שמע זאת עבד מלך הכושי, הוא רץ אל המלך לומר לו שירמיהו הולך למות בשל היותו בבור. בתגובה צדקיהו אמר לעבד מלך למצוא 30 אנשים ולהעלות את ירמיהו מהבור. כגמול על פעלו מתנבא ירמיהו על עבד-מלך הכושי: ”וְהִצַּלְתִּיךָ בַיּוֹם הַהוּא נְאֻם ה' וְלֹא תִנָּתֵן בְּיַד הָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר אַתָּה יָגוֹר מִפְּנֵיהֶם. כִּי מַלֵּט אֲמַלֶּטְךָ וּבַחֶרֶב לֹא תִפֹּל, וְהָיְתָה לְךָ נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל כִּי בָטַחְתָּ בִּי נְאֻם ה'”. נחלקו הפרשנים באשר לזהותו של עבד מלך הכושי, עקב השאלה הבסיסית כיצד יש לפסק את הביטוי עבד מלך הכושי. ישנן שתי אפשרויות: 1.עבד, מלך הכושי (הכושי תואר למלך). 2.עבד-מלך, הכושי (הכושי תואר לעבד). לשתי האפשרויות ניתן למצוא תימוכין בשפה הערבית: עבד (عابد) וגם עבד-(ה)מלך (عبد الملك) הם שמות נפוצים למדי בקרב הערבים. רש"י על פי חז"ל, זיהה את עבד כסופרו של ירמיהו, ברוך בן נריה, ואת מלך הכושי כתואר לצדקיהו. בדומה לפרשנותו על אודות האישה הכושית. לעומת זאת הרד"ק סובר לפי האפשרות השנייה ומקשה על פירוש רש"י : הנכון בעיני עוד כי זה הכושי, "עבד מלך" היה שמו. כי לולי זה, למה אמר בכל מקום עבד מלך ולא אמר המלך באחד מהם? כי אם רוצה לומר "מלך" על צדקיהו, היה לו לומר עבד המלך. ועוד: למה לא זכר שם האיש הזה באחד המקומות? אלא שמו היה "עבד מלך", כי מצאנו אחימלך ואבימלך: פרשנים אחרים, כמצודת דוד, סוברים גם הם שהיה זה אחד מעבדי המלך הסריסים-"וַיִּשְׁמַ֡ע עֶבֶד־מֶ֨לֶךְ הַכּוּשִׁ֜י אִ֣ישׁ סָרִ֗יס וְהוּא֙ בְּבֵ֣ית הַמֶּ֔לֶךְ" (ירמיהו לח' ז'), ונקרא כושי על שם צבע עורו הכהה, או משום שאכן היה כושי. קושי נוסף על פירוש רש"י הוא שזמן מה אחרי/לפני שירמיהו מתנבא על עבד מלך הכושי :"וְהָיְתָה לְךָ נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל" (ירמיהו לט יח), ירמיהו מתנבא על ברוך בן נריה :"וְנָתַתִּי לְךָ אֶת נַפְשְׁךָ לְשָׁלָל" (ירמיהו מה ה). במסכת דרך ארץ זוטא מובא שעבד מלך הכושי הוא אחד מעשרת הצדיקים שנכנסו בחייהם לגן עדן וכפי הנראה פירוש רש"י מתבסס על הנחת יסוד זו. מדיה וקבצים בנושא עבד מלך הכושי בוויקישיתוף יהודה איזנברג, ‏שיחות בספר ירמיהו, פרק לט: עבד מלך הכושי, באתר "דעת" פרק 17 – דברי הימים: ימשיך כבודו – על עשרת הצדיקים שנכנסו לגן עדן. חלק ב' בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס ספר ירמיהו, פרק ל"ח, פסוקים ד'–ה'. ספר ירמיהו, פרק ל"ח, פסוקים ו'–י'. ספר ירמיהו, פרק ל"ט, פסוקים י"ז–י"ח. ספרי במדבר פיסקא צט פירוש רש"י על ירמיהו לח בוויקיטקסט מצודות על ירמיהו לח בוויקיטקסט
סיריוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סיריוס – הכוכב הבהיר ביותר בשמי כדור הארץ סיריוס בלק – דמות בדיונית בספרי הארי פוטר מפת סיריוס – מפת קוד חירום ששימשה את צה"ל בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים לוטק סיריוס – היא מכונית-על, בתצורת מכונית ספורט, אשר יוצרה על ידי יצרן מכוניות הספורט הגרמני "Lotec" בין השנים 2009–2004 בגרמניה
עיר קדושה

עיר קדושה הוא כינוי לעיר בעלת ערך מרכזי באמונה של דת כלשהי. הקדושה המיוחסת לעיר יכולה לנבוע מסיבות שונות: אירועים מרכזיים שהתרחשו בעיר, היותה מקום הולדתו או פעילותו של מנהיג רוחני, משאבי טבע המחזיקים על פי האמונה בסגולות כלשהן ועוד. בעיר כזו קיים בדרך כלל מרכז רוחני המהווה מוקד משיכה למאמינים רבים, המגיעים אליה בעיקר בחגים ואירועים דתיים. בין המרכזים הרוחניים בערי הקודש ניתן למצוא מבני תפילה, מרכזים חינוכיים, קברים קדושים, מקומות מגורים של מנהיגי הדת, ומשרדי ההנהלה של ארגונים דתיים. ערים קדושות התקיימו גם בעת העתיקה, למשל העיר ניפור במסופוטמיה, שהייתה מרכז פולחן לאל אנליל - אל הרוח, האוויר והסער במיתולוגיה השומרית. העיר כותה במסופוטמיה, שהייתה מרכז פולחן לאל נרגל, העיר ארינה באנטוליה עיר קדושה של החתים שהייתה מרכז הפולחן לאלת השמש של ארינה. להלן רשימת חלקית של ערים קדושות מרכזיות, על פי אזורים גאוגרפיים: רומא (נצרות קתולית) קלן (נצרות קתולית, בתקופת ימי הביניים) קונסטנטינופול (נצרות אורתודוקסית) סנטיאגו דה קומפוסטלה (פריסיליאניזם, בנצרות הקתולית) קראוואקה דה לה קרוז (נצרות קתולית) סנטו טוריביו דה ליאבאנה (Santo Toribio de Liébana) (נצרות קתולית) ירושלים (יהדות, נצרות, אסלאם) חברון (יהדות, אסלאם) בית לחם (נצרות, אסלאם) נצרת (נצרות) קירואן (אסלאם סופי) כרבלא (אסלאם שיעי) חיפה (הדת הבהאית) עכו (הדת הבהאית) משהד (אסלאם שיעי) מכה (אסלאם) אל-מדינה (אסלאם) נג'ף (אסלאם שיעי) ניפור (דתות מסופוטמיות עתיקות) קום (אסלאם שיעי) צפת (יהדות) טבריה (יהדות) לאלש (יזידים) אבידוס (בדת המצרית העתיקה) און, הקרויה גם הליופוליס (בדת המצרית העתיקה) נקמבה (קימבנגואיזם) איפָה (דת היורובה) מולאי אידריס (אסלאם) ציון מוריה סיטי (כנסיית ציון הנוצרית) איוו, המטה הרוחני של דת האֶסָן טובה (סנגל) (דת המורידיזם) קוסקו (דת האינקה העתיקה) אינדיפנדנס, מיזורי (תנועת נביא אחרית הימים) קלירווטר, פלורידה (סיינטולוגיה) סולט לייק סיטי (מורמונים) הר אבו (ג'ייניזם) Ranakpur (ג'ייניזם) בארמר (רג'אסטן) (ג'ייניזם) ג'איפור (ג'ייניזם) Falna (ג'ייניזם) אמריטסר (סיקיזם) Anandpur סאהיב (סיקיזם) Ayodhya (הינדואיזם) Nathdwara (הינדואיזם) Salasar (הינדואיזם) Badrinath (הינדואיזם) Kurukshetra (הינדואיזם) Dwarka (הינדואיזם) אודאיפור (הינדואיזם) גאיה (בודהיזם, הינדואיזם) Kanchipuram (הינדואיזם) לומביני (בודהיזם) מטהורא (הינדואיזם) Nanded (סיקיזם) אג'מר (אסלאם) Rajgir (בודהיזם, ג'ייניזם) Palitana (ג'ייניזם) פושקר (הינדואיזם) פו Pathi (הינדואיזם) פורי (הינדואיזם) Rameswaram (הינדואיזם) אוג'אין (הינדואיזם) ורנאסי (הינדואיזם, וכן בודהיזם, ג'ייניזם) Vrindavan (הינדואיזם) צ'ופו (קונפוציאניזם) להסה (בודהיזם טיבטי) איסֵה (שינטו) יאוואטה (שינטו) הר קויה (שינגון, זרם של בודהיזם וג'ריאנה שמקורו ביפן) קיוטו (שינטו) טאי נין (קאו דאי) תנרי (דת התנריקיו) עלייה לרגל ארבע ערי הקודש מדיה וקבצים בנושא עיר קדושה בוויקישיתוף
טורול

טורול (בהונגרית: Turul) היא ציפור מיתולוגית אגדית, המהווה את הסמל המובהק ביותר של הקשר בין העם ההונגרי לשורשיו בשבטים המדיארים וההקשרים שלהם עם ההונים בתקופה שלפני קבלת הנצרות. לפי האגדות הטורול מקנן בראש עץ החיים יחד עם נשמות התינוקות שלא נולדו (המופיעים גם הם כציפורים) ומהווה את הקשר בין הארץ לרקיע. הוא מסמל גם את רצון האל (או האלים) ואת גורל העם. בייצוגיו האמנותיים נושא הטורול בין טפריו חרב, היא "חרב אטילה". מקור השם מכינוי לעופות דורסים ממין הנציים בשפות טורקיות: togrıl או turgul, בפרט נץ גדול. הטורול מופיע בשתי אגדות במיתוס ההונגרי. באחת הוא מופיע בחלומה של אֵמָשֶה, אמו של אָלמוֹש (לימים מנהיג השבטים המדיארים ואב-שושלתם) ורעייתו של אוּדֵ'ק (נצר לאטילה ההוני). בחלומה עיבר אותה הטורול ומגופה יצא נהר שזרם מערבה והפך לנהר גדול, סמל לשושלת המנהיגים. באגדה אחרת מופיע הטורול כאשר הוא מציל את השבטים המדיארים, הדוהרים על סוסיהם מערבה, מהתקפת עיטים. לאחר מכן מורה להם הטורול את הדרך אל הארץ אותה יכבשו לבסוף ושתהפוך להונגריה. המיתוס מקשר באמצעות הטורול את המדיארים עם ההונים וקובע, לפיכך, שהונגריה, ארצם של ההונים היא ירושתם החוקית של המדיארים. בית ארפאד, מנהיג המדיארים, בנו של אלמוש, נקרא "בית טורול" ושבטו, השבט המדיארי המרכזי, "שבט טורול". לאחר קבלת הנצרות על ידי אישטוון הראשון, מלך הונגריה החליף במידה מסוימת המלאך גבריאל את הטורול כנושא בשורת האל למלך ההונגרי ולעמו. קיימים מספר פסלים גדולים של טורול בהונגריה. אחד מהם בשער גבעת הטירה בבודפשט. ציפורי טורול מופיעות גם על גשר החירות בבודפשט. בולי הונגריה הראשונים הופיעו עם דמות טורול. הטורול הופיע גם על סמלים ממלכתיים כגון סמל המשרד לביטחון לאומי (Nemzetbiztonsági Hivatal). מדיה וקבצים בנושא טורול בוויקישיתוף הטורול במיתוס ההונגרי (באנגלית) הטורול והגריפון, החיות המקודשות של אבותינו (בהונגרית)
שלמה זלמן חיים הלברשטאם

שלמה זלמן חיים הלברשטאם, ידוע כשזח"ה או כש"ז חיים הלברשטאם (1832, קרקוב, פולין - כ"ג באדר ב' תר"ס / 1900, בּיֶליץ, פולין), היה רב, חוקר ואספן ספרים. ממייסדי וראשי חברת מקיצי נרדמים. שזח"ה נולד בשנת 1832 בעיר קרקוב. אביו, רבי יצחק הלברשטאם, שהיה תלמיד חכם (חיבר ספר חידושים על פרשות השבוע בשם שיח יצחק), לימד אותו תורה. שזח"ה, שעסק במסחר, הצליח בעסקיו והתעשר. חלק ניכר מכספו השקיע בתחביבו שהיה אספנות ספרים. במשך שנים קנה ספרים נדירים ויקרים, וכן כתבי יד. שזח"ה עשה שימוש בספרים ובכתבי היד שקנה במחקריו, ואף השאיל אותם לחוקרים אחרים, לצורך מחקריהם. שזח"ה ניהל חליפת מכתבים ענפה עם חוקרים (כגון: שד"ל, רמש"ש ושמואל אבא הורודצקי) לגבי כתבי היד שהיו בבעלותו, עליהם ביקש לקבל חוות דעת בנוגע לאמינותם ומקוריותם. הוא ההדיר רבים מכתבי היד, בלוויית הערותיו המדעיות. מאמרי המחקר שלו פורסמו בעיתונות היהודית ובכתבי עת שונים. שזח"ה נפטר בשנת 1900, ולאחר מותו נמכר אוסף כתבי היד לקולג' ע"ש יהודית מונטפיורי בראמזגייט (Ramsgate), ואילו הספרים המודפסים נמכרו לבית המדרש לרבנים באמריקה ולאוצר הספרים של קהילת וינה. בקטלוג שפרסם שזח"ה, בשם "קהלת שלמה", מופיעה רשימה של 411 כתבי יד. מהם, הוהדרו על ידו בלוויית מבואות והערות: ריטב"א, חידושים על מסכת נידה, וינה, ה'תרכ"ח אברהם אבן עזרא, ספר העבור, הוצאת חברת מקיצי נרדמים, ליק, ה'תרל"ד, באתר היברובוקס רבי הלל מווירונה, תגמולי הנפש, הוצאת חברת מקיצי נרדמים, ליק, ה'תרל"ד, באתר היברובוקס רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני, פירוש ספר יצירה, דפוס איטצקאווסקי, ברלין, ה'תרמ"ה, באתר היברובוקס משה ריינעס, דור וחכמיו : לחקר תולדות ספרות ישראל וגדולי סופריה בדור הזה. חלק א. קראקא, תר"ן. עמ' 86–92. אברהם מאיר הברמן, האנציקלופדיה העברית, הערך: "שלמה זלמן חיים הלברשטאם", כרך י"ד, עמ' 445–446. מדיה וקבצים בנושא שלמה זלמן חיים הלברשטאם בוויקישיתוף מאיר בוסאק, קהילת קרקוב, אתר ספריית מט"ח שלמה זלמן חיים בן יצחק הלברשטם (1832-1900), דף שער בספרייה הלאומית הלברשטאם, שלמה זלמן חיים בן יצחק, אגרת בקורת, ליק, תרל"ח, באתר היברובוקס התאריך העברי ע"פ דברי מוקירו מרדכי בראנן (גר') כאן יצחק הלברשטאם, שיח יצחק, מהדורת לבוב, תרמ"ב, באתר היברובוקס גבריאל חיים כהן, דעות-ביטאון האקדמאים הדתיים, מהדורת גיליון ל"א, עמוד 53, באתר היברובוקס מכון גנזים, ארכיון ש.א. הורודצקי (35), סימול 152
ששי גז

שׂשׂי גֵז (נולד ב-18 ביוני 1954) הוא עורך דין ישראלי. המייסד והבעלים של משרד עורכי הדין "ששי גז - משרד עורכי דין". נמנה עם עורכי הדין הבולטים בישראל בתחום הפלילי. גז נולד וגדל בפרדס כץ למשפחה קשת יום, מסורתית, יוצאת לוב, כילד השלישי מתוך שבעה ילדים. בילדותו למד בבית ספר דתי ובהמשך למד בתיכון הגבעה. גז מייחס את בחירתו בקריירה של עורך דין להימנעותו כילד מקטטות פיזיות בשכונתו האלימה, ופיתוח כישורי שכנוע מילוליים כדרך לכך. סיים את לימודיו בתיכון בליך, מחזור י' (1972). בשירותו הצבאי שירת כמש"ק משמעת בקריה. בשנת 1976, בגיל 22, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיים את התמחותו פתח ב-1981 את משרד עורכי הדין "ששי גז". אחרי שזכה ב-12 זיכויים ברצף זכה לכינוי, "ששי זיכויים". עם המקרים הבולטים שבהם טיפל נמנים ייצוג שי אביטל, חנן גולדבלט, ריקי גל, גדי סבן, יצחק אברג'יל, אלי פלח (פסיכולוג שהורשע בביצוע עבירות מין ובעבודה כפסיכולוג ללא רישיון), שוקי בסו (שהורשע בירי באביו), משה בן-איבגי (רוצחו של נהג המונית דרק רוט) ומרגלית צנעני בתיק שבו היא הואשמה בסחיטה באיומים. ב-1995 סירב לייצג את יגאל עמיר במשפט רצח רבין. גז מתמחה בייצוג בתיקי רצח, גרימת מוות ברשלנות, עבירות סמים, עבירות מין, עבירות מרמה, עבירות רכוש ועבירות צווארון לבן. גז טבע את המשפט "המצפון שלי נקי כי אני לא משתמש בו". חיבר יחד עם משה רונן את הספר "המשפט הפלילי: מדריך לדיני העונשין בישראל", שיצא בהוצאת בורסי ב-1990 במהדורה ראשונה וב-2001 במהדורה שנייה בהוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד. בשנת 1983 הגיש יחד עם ציון אמיר תלונה נגד פרופ' ישעיהו ליבוביץ בטענה של הסתה למרי אזרחי. ב-2010 הופיע בתור עורך דין בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד". ב-1984 התחתן עם דניאלה, לשעבר היועצת המשפטית של עיריית גבעתיים וכיום עו"ד ומגשרת, ולזוג שתי בנות, אף הן עורכות דין. מתגורר כיום ברמת אביב. מדיה וקבצים בנושא ששי גז בוויקישיתוף ביוגרפיה קצרה (הקישור אינו פעיל), באתר דן אנד ברדסטריט אבישי מתיה, ‏עו"ד ששי גז: "לנו, הפליליסטים, אין זמן להתעסק באכזבות. המקצוע הזה הוא מאניה-דפרסיה", באתר גלובס, 28 ביוני 2013 עו"ד ששי גז: "מי שאין לו פיצול אישיות, לא יכול להיות סניגור", באתר גלובס, 24 באוקטובר 2008 "אנשים", תוכנית 3, באתר mako - תוכנית הכוללת קטע על ששי גז יורם יובל, שיחת נפש עם ששי גז, הטלוויזיה החינוכית, 31 במרס 2015 רשימת הפרסומים של ששי גז, בקטלוג הספרייה הלאומית פגישה עם רוני קובן עונה 5| ששי גז - פרק 19, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 29:32) עו"ד ששי גז: "מי שאין לו פיצול אישיות, לא יכול להיות סניגור", באתר גלובס, 24 באוקטובר 2008 "אנשים", תוכנית 3, באתר mako איה אורנשטיין, מאסר שנה וחצי לסוחר סמים, מעריב, 8 בדצמבר 1982 נתפסו על הגג עם שביבי זהב על בגדיהם, מעריב, 6 במאי 1984 ביוגרפיה קצרה, באתר דן אנד ברדסטריט תלונה נגד פרופ' לייבוביץ, דבר, 14 בפברואר 1983
חלפנות כספים

חלפנות כספים היא מסחר במטבעות של מדינות שונות. העוסק במקצוע זה נקרא חלפן כספים. מקום החלפנות נקרא "חַלְפָנִיָּה". כאשר שער החליפין שבו קונה חלפן כספים מטבע מסוים נמוך מהשער שבו הוא מוכר מטבע זה, נעשה ההפרש בין השערים להכנסתו של חלפן הכספים מעסקת החליפין. מעבר לכך, חלפן הכספים מרוויח גם מעמלה שהוא גובה על פעולת החלפנות עצמה. מאז המצאת הכסף בעת העתיקה, עסקו סוחרים בחלפנות כספים. מאז ימי הביניים, עסקו בחלפנות כספים גם בנקאים, כחלק מפעילותם העסקית, שעיקרה הלוואת כספים. הבנקים המודרניים כוללים גם החלפת כספים כאחד משירותיהם וממכלול פעילותם הכספית. בעשרות השנים הראשונות לקיום המדינה, עקב המצב הכלכלי הקשה הטיל בנק ישראל הגבלות חמורות על החזקת מטבע זר, במטרה לחזק את הלירה הישראלית, ולכן חלפנות כספים נעשתה רק בבנקים, לאחר הצגת מטרה נאותה. במקביל פעלו חלפנים לא חוקיים, שבדרך כלל המשטרה לא פעלה נגדם. בסוף שנת 1997 הותרה רכישת מטבע זר מעסקים פרטיים ("צ'יינג'ים") בסכום מוגבל והחלו קמים עסקים פרטיים המספקים שירות זה בכל רחבי המדינה. חוק איסור הלבנת הון משנת 2002 מחייב חלפן כספים לדווח לרשות המיסים על כל המרת מטבע בשווי של 50,000 ש"ח ומעלה, כולל פרטי הזהות של הלקוח שביצע עסקה זו. בנוסף לעיסוק בהמרת מטבעות, עוסקים חלפני כספים גם במתן הלוואות בריבית בשוק האפור ובנכיון שיקים (תשלום במזומן עבור המחאה עתידית תמורת עמלה, העולה בהתאם לאורך הזמן עד התאריך הנקוב בהמחאה). שימוש נוסף בחלפנות הכספים נעשה לצורכי הלבנת הון או העלמת מס בסכומים נמוכים (בסכומים גבוהים ישנה חובת רישום לחלפן), לדוגמה פרעון שיק למזומן לאדם המעוניין למנוע רישום של ההכנסה אותה קיבל באמצעות שיק. ערך מילוני בנושא שלחני, בוויקימילון איגוד נותני שירותי המטבע בישראל אורן חייקין "סובייקטיביות חובת הדיווח של נותני שירותי מטבע" אתר משפט ועסקים (2015). רשת מכבסות, באתר גלובס, 11 ביולי 2002 צבי לביא, המבקר: חלפני כספים או מכשיר להלבנת הון?, באתר ynet, 11 במאי 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבד א-סתאר קאסם

עבד א-סתאר קאסם (בערבית: عبد الستار توفيق قاسم الخضر خليلية; 21 בספטמבר 1948 – 1 בפברואר 2021) היה פרופסור פלסטיני למדעי המדינה באוניברסיטת א-נג'אח בשכם ופעיל פוליטי. קאסם נולד בכפר דיר אל-ע'וסון, הסמוך לטול-כרם. היה בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה האמריקאית בקהיר (1972), תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת המדינה של קנזס (1974), ותואר דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת מיזורי (1977). בשנים 79–1978 לימד באוניברסיטת ירדן. משנת 1980 מלמד באוניברסיטת א-נג'אח בשכם. קאסם היה כלוא שנתיים בבתי כלא בישראל בשל פעילותו הפוליטית, בשנים 1981 ו-1988. במשך 22 שנה נאסר עליו לצאת לחו"ל. הוא גם נכלא מספר חודשים בבית הכלא של הרשות הפלסטינית לאחר שביקר את יו"ר הרשות ושלטונו. בשנת 1995 נעשה ניסיון להתנקש בחייו. בשנת 2002 הודיע כי יתמודד נגד יאסר ערפאת בבחירות לראשות הרשות הפלסטינית והבטיח לפעול נגד השחיתות ברשות וכן חשב להתמודד בשנת 2005, אולם לבסוף משך את מועמדותו. באוגוסט 2011 נעצר ל-15 ימים לפי הוראת בית משפט הפלסטיני. נפטר ב-1 בפברואר 2021 לאחר שחלה במחלת נגיף קורונה 2019 בתקופת מגפת הקורונה שתקפה את הרשות הפלסטינית. הותיר אחריו אישה, שני בנים ושתי בנות. עבד א-סתאר קאסם, ברשת החברתית פייסבוק סוכנויות הידיעות, פרופ' משכם: אתמודד מול ערפאת בבחירות, באתר הארץ, 18 במאי 2002 אודות ראיון עמו Professor Abdul-Sattar Qasem detained by PA MEE staff (2020-02-02). "Palestinian political activist and analyst Abdel Sattar Qassem dies of Covid-19". Middle East Eye (באנגלית). נבדק ב-2020-02-16.