laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'אנלוקה באזילה

ג'אנלוקה באזילה (באיטלקית: Gianluca Basile; נולד ב-24 בינואר 1975) הוא כדורסלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקלעי. באזילה בעבר היה קפטן נבחרת איטליה, עימה זכה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה ב-2004. באזילה החל לשחק בפלקנסטרו רג'אנה בגיל 16 ואחרי כשנתיים החל את הקריירה המקצוענית שלו כשעלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. לאחר מכן עבר לשחק בפורטיטודו בולוניה וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות איטליה. ב-2004 הגיע עם בולוניה לגמר הפיינל פור של היורוליג שנערך אז בתל אביב, משחק בו הפסידה בולוניה 118-74 למכבי תל אביב. בעונה שלאחר מכן, השביעית שלו במדי בולוניה, זכה עם קבוצתו באליפות שנייה אך בסיום העונה עזב באזילה לברצלונה. גם בעת ששיחק בברצלונה הוא הצליח לסייע לקבוצתו להעפיל לפיינל פור האירופי, ב-2006 וב-2009, כאשר בשתי הפעמים הפסידה ברצלונה לצסק"א מוסקבה בחצי הגמר. בעונת 2006/07 זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי וב-2008/09 באליפות ספרד. עונה לאחר מכן, 2009/10, זכתה ברצלונה בגביע נוסף וכן הוכתרה כאלופת אירופה לאחר שגברה בגמר היורוליג על אולימפיאקוס 86:68. בעונת 2010/11 זכתה ברצלונה בדאבל, אך באזילה לא שיחק משום שהיה פצוע לאורך העונה. בסוף עונה זו שוחרר מברצלונה וחתם בקאנטו מארץ מולדתו. בקיץ 2012 עבר לשחק בשורות אולימפיה מילאנו ובתום עונת 2012/13 חתם באורלנדיה בסקט. באזילה נחשב לאחד השחקנים האיטלקים הטובים ביותר של שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21. מלבד המקום השני באולימפיאדת אתונה, הוביל באזילה את נבחרת איטליה לזכייה באליפות אירופה ב-1999 ובמקום השלישי ב-2003. באזילה ידוע גם בשל סגנון הזריקות המיוחד שסיגל לעצמו וכינה בשם "איגנורנט שוט" - זריקות ממצבים קשים כאשר היריב לא מצפה להן. מדיה וקבצים בנושא ג'אנלוקה באזילה בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) אוהד גרינוולד‏, ההזדמנות האחרונה של באזילה, באתר וואלה, 9 באפריל 2008
מערכת לומדת

מערכת לומדת היא מערכת אשר משפרת את ביצועיה בביצוע משימה נתונה ככל שהיא מבצעת משימה זו. עקרון הפעולה של מערכות אלו בנוי משני שלבים עיקריים, למידת המידע ובדיקת מידע חדש. בשלב הלמידה, הידוע גם כשלב אימון המערכת, המערכת מקבלת מידע מוכר ובונה מודל סטטיסטי באמצעותו תאפיין מידע חדש. בשלב הבדיקה, המערכת מקבלת מידע חדש ובהתאם למודל שנבנה מסווגת אותו. מערכת כזו מכילה: בסיס נתונים ללימוד המערכת ולבדיקת הביצועים שלה. כללים לאפיון מידע. כללים להחלטה על נכונות המידע. ניקוד להחלטה על אפיון מידע חדש: שייך למופע ישן או מופע חדש. שימוש במערכות כאלו מקובל במערכות זיהוי כתב, זיהוי דיבור, זיהוי דובר, גילוי ספאם, תוכנות ללמידת משחק ועוד. בשנים האחרונות הופך תחום המערכות הלומדות לאחד מהתחומים המובילים במסגרת מחקרים בביואינפורמטיקה, בעיקר בכל האמור בזיהוי דפוסים חוזרים במסדי נתונים ביולוגים (מבנה חלבונים, אתרי קישור של פקטורי שעתוק ו-gene expression). מונחים בתוכנה למידה חישובית
ארנון ארז

ארנון ארז (נולד ב-1965) הוא פסנתרן ישראלי, מומחה למוזיקה קאמרית, פרופסור וראש המחלקה למוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב. ארז, בוגר תיכון תלמה ילין והקונסרבטוריון העירוני בגבעתיים, למד נגינה על פסנתר אצל חנה שלגי, מיכאל בוגוסלבסקי ואריה ורדי. בתום לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, הוא השתלם במוזיקה קאמרית עם רביעיית גוארנרי בארצות הברית. ארז קיבל על כך אות הצטיינות מהקרן אמריקה-ישראל לתרבות. ב-1989, זכה ארז בפרס הראשון בתחרות ע"ש פרנסואה שפירא למוזיקאים צעירים ישראלים המצטיינים במוזיקה קלאסית, בתחרות של האקדמיה למוזיקה בתל אביב, וכן בפרס קלרמונט. בשנת 1990 זכה ארז, יחד עם הכנר חגי שחם, בפרס ראשון בתחרות הבינלאומית למוזיקה של תחנות הרדיו הציבוריות הגרמניות ARD, בעיר מינכן. הם זכו בקטגוריית דואו כינור ופסנתר (שלא הוענק בה פרס מאז 1971). בפעילותו המקצועית של עוסק ארז בנגינה באולמות קונצרטים וכן בהקלטות. ארז הופיע באולמות רבים, ביניהם קרנגי הול בניו יורק, בטהובן האלה בבון, אלטה אופר בפרנקפורט, הקרולסזאל במינכן, מוזיקפריין בווינה, האודיטוריום החדש בלובר שבפריז, וכן וויגמור הול בלונדון. כמו כן הוא השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם וניגן כסולן בהופעות משותפות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית SWF מבאדן-באדן ותזמורת הפסטיבל "באנף" בקנדה. ארז הקליט עבור תחנות רדיו וטלוויזיה ברחבי העולם (בגרמניה, אוסטריה, הולנד, ישראל, טורקיה, מקסיקו וצרפת). הוא הוציא דיסקים מטעם חברות התקליטים נימבוס, היפריון, בידולף רקורדינגס, טאלנט, ו-CRI מארצות הברית. בין השאר הוא הקליט מוזיקה לפסנתר של ארנסט בלוך ויחד עם חגי שחם ביצע יצירות של יוסף אחרון וינה הובאי. הוא ביצע גם מוזיקה לפסנתר ולכינור של ברהמס ומוזיקה של מלחינים בני זמננו. אתר האינטרנט הרשמי של ארנון ארז ארנון ארז, באתר ספוטיפיי ארנון ארז, באתר AllMusic (באנגלית) ארנון ארז, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארנון ארז, באתר Discogs (באנגלית) ארנון ארז, באתר Songkick (באנגלית) ארנון ארז, דף שער בספרייה הלאומית Arnon Erez, The Buchmann-Mehta School of Music Arnon Erez's web page with Hyperion Records
ג'וזפה סמרטיני

ג'וזפה באלדסארה סמרטיני (באיטלקית: Giuseppe Baldassare Sammartini,‏ 6 בינואר 1695 - 23 בנובמבר 1750) היה מלחין ואבובן איטלקי. ג'וזפה, שנולד במילאנו, עבר ללונדון. הוא החל לנגן באבוב במילאנו ובלונדון התמנה בשנת 1727 לאבובן בתזמורת האופרה. בהמשך עזב את האופרה ועבד בשירותם של פרדריק, הנסיך מוולס, ואשתו. הוא שירת בחצרם כמנהל מוזיקלי של הקונצרטים הקאמריים ונמנה עם משק ביתם. יצירותיו של סמרטיני כללו סונאטות לחליל וכינור, סונאטות לשני חלילים עם בסו קונטינואו, סונאטות לכינור (מוקדשות לנסיך מוולס), 6 קונצ'רטי לכינור, קונצ'רטי גרוסי, קונצ'רטי לצ'מבלו, 6 קטעי סולו לחליל ו-6 סונאטות לשני חלילים או כינורות. כמו כן חיבר מספר קטעים מהירים לצ'לו, כגון "פרק סרנדה". אחיו הצעיר של ג'וזפה, ג'ובאני בטיסטה סמרטיני היה מלחין, מנצח, נגן עוגב ומורה למוזיקה. ג'וזפה סמרטיני מת בלונדון בשנת 1750. ג'וזפה סמרטיני, באתר AllMusic (באנגלית) ג'וזפה סמרטיני, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וזפה סמרטיני, באתר Discogs (באנגלית) ג'וזפה סמרטיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Guild Music entry to Giuseppe Sammartini (1695 - 1750) MusicWeb entry on Giuseppe Sammartini
טורה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טורה – חתימתו של שליט האימפריה העות'מאנית טורה אנונציאטה – עיירה לחופו המזרחי של מפרץ נאפולי במחוז קמפניה באיטליה טורה (מצרים) – אתר ארכאולוגי במצרים התחתונה מדרום לקהיר טורה אגבר – גורד שחקים בברצלונה צריח (שחמט) – כלי שחמט המכונה בלועזית גם "טורה" טורה (נהר) – נהר בסיביר, רוסיה כלא טורה – כלא בקהיר טורה! טורה! טורה! – סיסמת המתקפה על פרל הארבור במלחמת העולם השנייה אישים: אלמאמי טורה – כדורגלן מאלי אמדו טומני טורה – נשיא מדינת מאלי ג'ו טורה – שחקן ומאמן בייסבול אמריקאי יאיא טורה – כדורגלן מחוף השנהב סאמורי טורה – מנהיג אפריקאי-מוסלמי, מייסד אימפריית ואסולו קולו טורה – כדורגלן מחוף השנהב, אחיו של יאיא טורה קרלוס טורה רפטו – שחמטאי מקסיקני טור תורה (פירושונים)
תיקנחול אפריקני

תיקנחול אפריקני (שם מדעי: Hemelytroblatta africana שם נרדף: Arenivaga africana) הוא מין של תיקן הנפוץ בכל ארץ ישראל בכל השנה. אורכו כשני ס"מ, וצבעו חום בהיר. הנקבות חסרות כנפיים ומעוגלות יותר, ומבלות את חייהן מתחת לאבנים ולפני הקרקע. התיקן שייך לקבוצה של תיקנים הנוהגים להתחפר מתחת לחול לכן מכונים גם תִּיקַנְחוֹל. תת-מינים: H. a. africana H. a. unicolor תיקנחול אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תיקנחול אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.), Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist., ITIS, ‏24 בספטמבר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסגת גבול

האם התכוונתם ל... הסגת גבול (פלילי) – עבירה פלילית הסגת גבול (אזרחי) (נזיקין) – עוולה אזרחית הסגת גבול (יהדות) – איסור הלכתי ואחת מתרי"ג המצוות הסגת גבול (סרט, 2006) (Breaking and Entering) – סרט קולנוע בריטי משנת 2006 הסגת גבול (סרט, 2011) (אנ') – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2011 הסגת גבול המקצוע – עיסוק בפעילות שנקבעה בחוק לבעלי מקצוע מסוים, בלי להשתייך למקצוע זה פלישה (מקרקעין)
פורטו צ'רבו

פורטו צ'רבו (Porto Cervo) היא עיירה השייכת לעיריית ארזח'ינה (Arzachena) בנפת אולביה טמפיו בסרדיניה. העיירה היא מרכזו של חבל קוסטה זמראלדה (Costa Smeralda). אוכלוסייתה הקבועה אינה עולה על 400 תושבים, אך בעונת הקיץ, כאשר מגיעים אליה תיירים מארצות אירופה ומהמזרח התיכון, המחזיקים בה בתי מגורים, עולה מספר תושביה לאלפים אחדים. אטרקציה מיוחדת הקיימת בעיירה היא רכבת הנעה בכבישים על גלגלי גומי, באמצעותה ניתן לבקר בין הווילות ודירות הקייט של תושבי המקום. במהלך הנסיעה שומעים הנוסעים הקלטה על תולדות המקום, על הווילות ועל תושבי העיירה המפורסמים. העיירה נחשבת לאתר נופש יוקרתי, ובנויה מסביב למפרץ עמוק, המשמש נמל ליאכטות. שמו של המקום צ'רבו שפירושו הוא צבי אדום. מקור השם נעוץ בעובדה, שהעיירה בנויה משני הצדדים של המפרץ, צדדים הנראים כצלעות של צבי. הגבעות עליהן בנויה העיירה נראים כמו רגליים אחוריות של צבי, המונחות בבסיסן על פני הים. מרכז העיירה נבנה על פני מישור המשקיף על הים וכולל ככר קטנה, בוטיקים, חנויות ומקומות בידור ליליים. במקום שני נמלים: הנמל הישן והנמל החדש. בנמל החדש קיימת מספנה לתיקון ספינות קלות. מדיה וקבצים בנושא פורטו צ'רבו בוויקישיתוף מדריך למקום מצלמה מבית מלון מדריך מסחרי באנגלית ובאיטלקית
הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים

הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים או סיסאק (בצרפתית: Confédération Internationale des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs - CISAC) היא אגודת העל המאגדת ומפקחת על האגודות לגביית זכויות יוצרים בעולם. סיסאק נוסדה ב-1926 בצרפת כארגון ללא מטרות רווח שאינו פוליטי. רשומות בסיסאק 229 אגודות לזכויות יוצרים מ-121 מדינות שונות. סיסאק שוקדת על טיפוח יחסי הגומלין בין האגודות השונות, לרבות פיתוח סטנדרטים בין-לאומיים לזיהוי יצירות, האחדת מזהים במאגר מידע מרכזי, עזרה טכנית לוגיסטית ומשפטית למדינות העולם השלישי ומדינות הגוש הקומוניסטי לצורך הקמת אגודות חדשות והעמקת הגבייה. סיסאק מפרסמת הסכם דו-צדדי לשיתוף פעולה בין אגודות, שתוכנו הוא הנוסח הסטנדרטי לשיתוף פעולה והתחשבנויות בין האגודות מהמדינות השונות. החל מיוני 2007 המועצה הכללית אשררה כללים מקצועיים מחייבים לאגודות החברות, שמטרתם להעמיק את השקיפות, חובת דיווח, אי אפליה בין אמנים זרים ואמנים מקומיים וביטול חסמים לניוד בין אגודות שונות. נשיא אגודת סיסאק כיום הוא המלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר, קדם לו רובין גיב מהבי ג'יז ששימש בתפקיד זה עד מותו ב-2012. אתר האינטרנט הרשמי של הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים (באנגלית, בצרפתית ובספרדית) הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים, ברשת החברתית פייסבוק הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים, ברשת החברתית LinkedIn
Bittersweet World

Bittersweet World (עברית: עולם מר-מתוק) הוא אלבום האולפן השלישי של זמרת הפופ/רוק האמריקאית, אשלי סימפסון. בנובמבר 2006, לאחר שהשלימה את סדרת ההופעות של המחזמר שיקגו בו שיחקה, הודיעה כי תתחיל לעבוד בקרוב על אלבום אולפן, שלישי במספר. בדצמבר אותה שנה, הודיעה חברת התקליטים גפן רקורדס כי הם עובדים על האלבום הבא של סימפסון. בתחילת 2007 הודיעה מנהלה האישי שאשלי עובדת על כתיבת השירים, בין השאר עם המוזיקאי והמפיק המוזיקלי צ'אד הוגו, ובנוסף התחילה לעבוד על הפקת האלבום עם המוזיקאי והמפיק המוזיקלי טימבלנד. בהמשך אמרה סימפסון כי לאלבום יהיה צליל בוגר יותר ורוקיסטי יותר וסיפרה על חששה לאכזב את מעריצה, הממתינים לאלבום נוסף מאז אלבומה הקודם, בשנת 2005. מועד היציאה המקורי של האלבום היה בנובמבר 2007, אך הוא נדחה לינואר 2008 ומאוחר יותר לתחילת מרץ. לאחר מכן נקבע כי ישוחרר ב-22 באפריל 2008, כפי שאכן קרה בסוף. בתחילת 2008 יצא לאור השיר Outta My Head (Ay Ya Ya)‎ כסינגל הראשון מהאלבום. השיר זכה לביקורות חיוביות באופן כללי מהמבקרים והתקבל בידי המעריצים היטב. בכורת הקליפ הייתה ב-19 בדצמבר באותה שנה. סימפסון ציינה שהקליפ מושפע מאוד מסלבדור דאלי ויכיל התייחסויות לאישים ויצירות ידועים. לדוגמה, הפסיכולוג של סימפסון דומה מאוד לזיגמונד פרויד. עוד התייחסות בקליפ: קובייה הונגרית ענקית, שעונים נוזלים (כמחווה ליצירתו המפורסמת ביותר של דאלי, התמדתו של זיכרון) ומגוון התייחסויות למסעות גוליבר. הקליפ זכה להצלחה רבה באינטרנט וצבר מיליוני צפיות בחודשים הראשונים, נתון שנחשב להצלחה באותה תקופה. כיום יש לקליפ קרוב ל-10 מיליון צפיות בקליפ הרשמי באתר יוטיוב למרות הצלחתו באינטרנט והביקורות הטובות, הסינגל לא הצליח לכבוש את פסגות מצעדי המוזיקה, וכך לא זכה לחשיפה הרצויה, שאמורה לקדם מאוד את האלבום. Little Miss Obsessive שוחרר בארצות הברית ב-11 במרץ 2008. השיר, דואט של סימפסון עם סולן להקת פליין וייט טיז, כלל אלמנטים רוקייסטים יותר ממרבית השירים באלבום. השיר נכשל לחלוטין במצעדים, ונכנס רק למקום 96 במצעד הסינגלים האמריקאי, ולמקום 72 במצעד הסינגלים הקנדי. למרות דיווחים על תכנון לצלם קליפ לשיר, לא הופץ אחד כזה, וככל הידוע גם לא צולם בסופו של דבר, ככל הנראה בגלל הכישלון שנחל השיר. האלבום נכנס למקום ה-4 במצעד מכירות האלבומים בארצות הברית עם מכירות של 47,000 עותקים בשבוע הראשון. הייתה זאת ירידה קשה מנתוני המכירות של אלבומה הראשון והשני, שמכרו 398,000 עותקים ו-220,000 עותקים (בהתאמה). בנוסף, היה זה אלבומה הראשון שלא הגיע למקום הראשון בדירוג מכירות האלבומים בארצות הברית. מידע על האלבום Bittersweet World באתר MusicBrainz מידע על האלבום Bittersweet World באתר AllMusic האלבום Bittersweet World באתר Discogs האלבום Bittersweet World באתר ספוטיפיי האתר הרשמי של אשלי סימפסון
האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה

האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה (בגאורגית: ილიას სახელმწიფო უნივერსიტეტი) היא אוניברסיטה הנמצאת בבירת גאורגיה, טביליסי. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2006 כמיזוג של שתי אוניברסיטאות שאליהן צורפות מכוני מחקר שונים. "האוניברסיטה הממלכתית לתרבות ושפות ע"ש איליה צ'בצ'בדזה התמזגה עם "אוניברסיטת סולחן סבא-אורבליאני" (במקור "המכון הפדגוגי ע"ש סולחן סבא-אורבליאני"). אליהן צורפו "האקדמיה לספורט וחינוך גופני, "הקולג' הפדגוגי ע"ש דוד גורמישווילי", "מכון המחקר לחינוך ע"ש יעקב גוגבשווילי" ו-"מצפה הכוכבים האסטרופיזי אבסתומני ע"ש ייבגני חַרַדזֶה" - מרכז למעקב סייסמולוגי ומכון זואולוגי. בסך הכל שישה מוסדות. סמל המוסד כולל שישה ספרים (בריבוע השמאלי העליון) המייצגים את ששת מוסדות החינוך שהתמזגו. לאוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה שבע פקולטות, בהן הפקולטה לחינוך, בלשנות, ושפות חוץ (לימודי השפה האנגלית הגרמנית והסלאבית, שירה לירית, לימודי המזרח התיכון וספרות השוואתית), הפקולטה לפילוסופיה ולמדעי החברה (פילוסופיה, סוציולוגיה, פוליטיקה ועיתונאות), הפקולטה למדעי החיים (ביולוגיה, ביוכימיה, גנטיקה, בוטניקה וזואולוגיה) והפקולטה לפיזיקה ולמתמטיקה. באוניברסיטה ניתן לרכוש תארים ראשון ושני. מדיה וקבצים בנושא האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה (בגאורגית ובאנגלית) האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה, ברשת החברתית פייסבוק האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבות עם

האם התכוונתם ל... מכון שבות עם – מכון לזהות יהודית בראשות הרב מנחם ולדמן מעברת שבות עם – מעברת בית ליד
פילון (כתב עת)

פִּילוֹן היה כתב עת לילדים. העיתון יצא לראשונה ב-1976 כדו-שבועון בהוצאת מסדה. בצוות המייסד היו העורכת נירה הראל, המעצב עמרם פרת והמאיירת הייתה אורה איתן. הדפסת כתב העת הופסקה לאחר 75 גילינות, וכעבור חצי שנה, באפריל 1979, יצא לאור מחדש בסיוע בנק דיסקונט. לוגו העיתון עוצב על ידי המעצב הגרפי עמרם פורת בשנת 1975. הבנק שיווק את העיתון כחלק מתוכנית חסכון לילדים. בגיליון מספר 76 הוחלף הצוות: הראל הוחלפה בעורך ראובן וימר, ואשר ציזר הפך למעצב והמאייר. כותבים חדשים הצטרפו לעיתון והוא נעשה מסחרי יותר. בשל משבר המניות באמצע שנות ה-80 הפסיק בנק דיסקונט את תמיכתו ב"פילון" והוא נקלע למצוקה כלכלית, אך הצליח לשרוד עד אמצע שנות ה-90 בבעלות חברת "צ.צ. הפקות". בדצמבר 1991 החברה גם רכשה את העיתון המתחרה "כולנו". ב-1996 הופסקה הדפסתו פעם נוספת. בדצמבר 2007 חידשה הוצאת "ציבלין" את הוצאת כתב העת. העורך האחראי והמו"ל היה אורן ציבלין והעורך בפועל היה איטו אבירם. הגיליון הראשון בגרסה החדשה של "פילון" הודפס בכ-60 אלף עותקים. בגלגול זה שמר "פילון" על רוח העיתון המקורי משנות ה-70: העיתון הודפס בצבע מלא על נייר נטול עץ, אשר אפיין את שנות ה-70, רבים מכותביו ומאייריו המקוריים הוחזרו ומדורים פופולריים במיוחד זכו לפרסום מחודש. פילון במתכונתו החדשה פעל כשלוש שנים. לציון 40 שנה להופעת הגיליון הראשון יצאה ב-2016 מהדורה מיוחדת אשר כללה טקסטים ואיורים נבחרים מתוך הגיליונות שיצאו לאור במהלך השנים. אהוד בן-עזר, חבל על פילון בן שנתיים, דבר, 12 בינואר 1979 1980 בדיסקונט - שנה של פעילות, דבר, 31 בדצמבר 1980 אפי לנדאו, "כולנו" ו״כולנו לילדים,׳ נמכרו לבעלי "פילון", חדשות, 25 בדצמבר 1991 עכבר העיר, "פילון" המיתולוגי חוזר למדפים, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2007 יאיר קדר, ‏זו ילדותי השנייה, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2007 יעל דר, עכבר העיר, "פוד-קיפוד": עיתון מצויר חדש לילדים קטנים, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2010 "פילון" – גיליון חגיגי. הפנקס, 16 בספטמבר 2016
קומדי פראנסז

קומדי פראנסז (בצרפתית: Comédie-Française) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת והיחיד מביניהם שיש לו להקת שחקנים קבועה. הקומדי פראנסז הוא התיאטרון הפעיל העתיק ביותר מסוגו בתבל, ונוסד כתוצאה ממיזוג של שתי להקות תיאטרון שהתקיימו בפריז: להקת גואנגו ולהקת בורגון. שתי הלהקות הופיעו לראשונה בהצגה משותפת ב-25 באוגוסט 1680, עם המחזות "פדרה" מאת ז'אן רסין ו"מרכבות אורליאן" מאת ז'אן דה לה שאפל. ב-21 באוקטובר אותה שנה הוציא המלך לואי הארבעה-עשר צו שהעניק ללהקה המשותפת מונופול על הצגות תיאטרון בפריז, כדי להגן על התיאטרון הצרפתי מפני תחרות מצדן של להקות זרות, בעיקר אלה שהציגו קומדיות איטלקיות. ב-5 בינואר 1681 התארגנו השחקנים באגודה שיתופית בבעלות חבריה, שדאגה לזכויות הפנסיה שלהם. רשימת ההצגות כללה מחזות מאת מולייר, ז'אן רסין, פייר קורניי, פול סקארון וז'אן דה רוטרו. ב-3 בספטמבר 1793, בתקופת המהפכה הצרפתית, נסגר קומדי פראנסז בפקודת הוועדה לביטחון הציבור, והשחקנים נכלאו. ב-31 במאי 1799 התירה הממשלה החדשה את פתיחתו מחדש של התיאטרון, והעמידה לרשותו את בית רישלייה (בסמוך לפאלה רויאל בפריז). ב-1803 חנך נפוליאון בונפרטה מחדש את התיאטרון. ב-15 באוקטובר 1812 שלח נפוליאון, בהיותו במערכה על מוסקבה, צו בן 87 סעיפים, שהסדיר את ארגונו מחדש ואת מעמדו של קומדי פראנסז - הסדרים שמתקיימים בשינויים קלים עד היום. בשנת 1938 מריה ונטורה הייתה האישה הראשונה שביימה מחזה על במת הקומדי פראנסז, שם המחזה "איפיגניה באולידה", מאת ז'אן רסין. הרפרטואר של קומדי פראנסז כולל כיום כ-3,000 מחזות. ההצגות מתקיימות בשלושה תיאטראות בפריז: תיאטרון רישלייה, תיאטרון וייה-קולומבייה ותיאטרון סטודיו. בקומדי פראנסז שמור לזיכרון מוחו של הסופר והפילוסוף וולטר. סיסמתו של קומדי פראנסז היא: "להיות יחדיו ולהיות אנו עצמנו." מדיה וקבצים בנושא קומדי פראנסז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומדי פראנסז (בצרפתית) קומדי פראנסז, ברשת החברתית פייסבוק קומדי פראנסז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קומדי פראנסז, ברשת החברתית אינסטגרם קומדי פראנסז, ברשת החברתית LinkedIn קומדי פראנסז, סרטונים בערוץ היוטיוב קומדי פראנסז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גומרוס

גומרוס (717–774) הוא קדוש נוצרי הידוע גם בשם גומר (בצרפתית: Gommaire ; באנגלית: Gommer). הוא לא ידע לקרוא ולכתוב ולא קיבל חינוך פורמלי. גומרוס שירת בחצרו של פפין הגוץ, ואחר כך שירת בצבאו של הלה בלומברדיה, סקסוניה וחבל אקיטן. הוא נחשב למקימה של העיר ליר בבלגיה של ימינו. פפין שידך בין גומרוס לאשתו, אצילה בשם גוינמארי. השניים סבלו מקשיים בנישואין ולא היו להם ילדים. בהיעדרו, טפלה אשתו על משרתיו טענות שווא, ומנעה מהם את שכרם. בשובו הוא ניסה להתפייס עם אשתו ולפייס בינה לבין משרתיה, אך בסופו של דבר השניים נפרדו וגומרוס בחר בחיים של נזיר מתבודד בכפר קטן שנקרא ניבנסדונק. מאוחר יותר, הקים עם רומולדוס את המנזר בלייר, שיהפוך מאוחר יותר לחלק מן העיר. מדיה וקבצים בנושא גומרוס בוויקישיתוף Catholic online
רייקסמוזיאום

הרייקסמוזיאום (בהולנדית: Rijksmuseum) הוא המוזיאון הלאומי של הולנד, ואחד המוזיאונים החשובים בעולם. המוזיאון שוכן במוזאומפליין (כיכר המוזיאון) של אמסטרדם. המוזיאון נוסד בשנת 1800 בהאג במטרה להציג את האמנות ההולנדית ונקרא לאחר היווסדו "הגלריה הלאומית לאמנות" (Nationale Kunst-Gallerij). בשנת 1808 עבר המוזיאון לאמסטרדם במצוות המלך לואי בונפרטה, אחיו של נפולאון בונפרטה. לאחר העברתו לאמסטרדם נוספו למוזיאון הציורים שהיו בבעלות העיר, ובהם משמר הלילה וירמיהו מבכה את חורבן ירושלים של רמברנדט. בשנת 1885 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי, אשר תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי פייר קויפרס. סגנון הבנייה של המוזיאון הוא שילוב בין הסגנון הגותי לסגנון רנסאנס. במוזיאון מוצגות בין השאר עבודות של יאקוב ואן רויסדאל, פרנס האלס, יוהנס ורמיר ורמברנדט. ב-13 באפריל 2013 נפתח המוזיאון מחדש לאחר שיפוץ שארך 10 שנים. משמר הלילה מאת רמברנדט - 1642 ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים מאת רמברנדט - 1630 מוזגת החלב מאת יוהנס ורמיר - 1658 - 1660 מדיה וקבצים בנושא רייקסמוזיאום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רייקסמוזיאום רייקסמוזיאום, ברשת החברתית פייסבוק רייקסמוזיאום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייקסמוזיאום, ברשת החברתית אינסטגרם רייקסמוזיאום, ברשת החברתית טיקטוק רייקסמוזיאום, ברשת החברתית LinkedIn רייקסמוזיאום, סרטונים בערוץ היוטיוב רייקסמוזיאום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שיקום מוזיאון הרייקסמוזיאום(הקישור אינו פעיל) מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על הבניין והספרייה שבו, באתר 'חלון אחורי', 12 במרץ 2014 שני ליטמן, להדפיס את רמברנדט על נייר טואלט באישור הרייקסמוזיאום, באתר הארץ, 2 במאי 2016 לילי רונן, ההולנדי המתעורר: הצצה ראשונה לרייקסמיוזיאום באמסטרדם, באתר Xnet‏, 22 באפריל 2013
ניפוץ

נִפּוּץ, או קֵרוּד, הוא תהליך מכני בתעשיית הטקסטיל שבו מופרדות קבוצות לא מסודרות של סיבים המעורבבים זה בזה, ומסודרות לגליל או לסרט או סרטים של קבוצות סיבים המקבילים זה לזה. הסיבים המסודרים יכולים עתה לעבור לתהליך העיבוד הבא שהוא ייחודי לסוג המוצר הסופי: יצירת שכבת חומר מילוי, טוויית חוטים, או ייצור לבד. תהליך הניפוץ מאפשר גם ערבוב סוגי סיבים שונים וערבוב סיבים בעלי צבעים שונים בתהליך הייצור. בעת הערבוב, יוצר תהליך הניפוץ תערובת הומוגנית של הסיבים והצבעים השונים. ניפוץ היא אחת מל"ט מלאכות שבת המכונה מלאכת מנפץ. במיכון המודרני המיועד לניפוץ כותנה (בהבדל מניפוט כותנה אשר מפריד את גרעין הכותנה מהסיבים שעוטפים אותו) או צמר קיימות מערכות המתוכננות לפלוט חלקים אורגניים המזהמים את הסיבים אל מחוץ לתהליך הייצור. המשותף לכל כלי הקירוד, ידניים ומכניים, הוא משטח הקירוד. בסיסו של משטח הקירוד עשוי מגומי מוצק ובו מסודרות ומקובעות סיכות או מסרקות ברזל. צורת הסיכות, אורכן, הזווית בהן הן מקובעות והמרווחים ביניהן נקבעים על ידי מתכנן כלי הקירוד בהתאם לסוג החומר המעובד ובהתאם למיקום משטח הקירוד במערך הקירוד הכללי. עד המצאת מכונות הניפוץ כמו המבטשה במאה ה-18, התבצעה מלאכה זו באופן ידני על ידי מסרקות ברזל. בדרך כלל נחשב סוג עיסוק זה כמלאכה שעוסקות בה נשים. בדרך כלל מסרקות הברזל הן בעלות צורה ריבועית או מלבנית ומוחזקות באמצעות ידית. גודל משטח הקירוד במסרקות הברזל הוא מ-5X5 ס"מ ועד 10X20 ס"מ. משטח הקירוד יכול להיות שטוח או קמור. ניפוץ קבוצות סיבי הצמר, או הכותנה, מתבצע על ידי עבודה עם שני מסרקות ברזל שמשטחי הקירוד שלהם פונים זה מול זה, כשכל פעם מועברים הסיבים למסרקה השנייה, עד אשר הם ישרים ומקבילים אחד לשני. בסיום תהליך הניפוץ מוסרים הסיבים מהמסרקה ומגולגלים לגליל אוורירי של סיבים המשמש לטוויית החוט. מסרקות ברזל, ששימשו בעבודת הניפוץ, היו ידועות גם ככלים ששימשו לעינויים בדרך של העברת המסרקות על גופו של הקורבן. בין היתר, ידוע כי הרוגי מלכות כמו רבי עקיבא נאלצו לעבור סוג עינויים זה. לעיתים משמש הביטוי "חקירה במסרקות ברזל" בעברית לתיאור חקירה צולבת או פוגענית במיוחד.[דרוש מקור] בתהליך הניפוץ הממוכן קיים תוף מרכזי מסתובב, המשמש כמשטח קירוד, וסביבו מסתובבים גלילים בעלי משטח קירוד המעלים את הסיבים מהתוף ומחזירים אותו אליו. גלילים אלו הם בעלי קטרים שונים ובעלי תפקידים שונים. משטח הקירוד גם בתוף הגדול וגם בגלילים שסביבו עשוי מסרט דק ארוך ומשונן (בדמיון מסוים לסרט של משור מכני בנגריות). ציפוי הגלילים בסרט זה (הנקרא גרניטורה בלעז) נעשה על ידי ליפוף הגליל. מדיה וקבצים בנושא ניפוץ בוויקישיתוף technology/carding-machine ניפוץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מתוך מילון האקדמיה ללשון העברית, טקסטילים: אריגה (תשס"ב), 2002; כמו כן, ניתן לחפש את המונחים באתר המונחים של האקדמיה ללשון העברית
שער פורטואנסיס

שער פורטואנסיס (בלטינית: Porta Portuensis - פורטה פורטואנסיס) היה שער בחומת אורליאנוס שהיה ממוקם בצפון אזור טרסטוורה של רומא העתיקה, לגדתו המערבית (השמאלית) של נהר הטיבר. בפתח השער החלה הויה פורטואנסה שהגיע מרומא לעיר הנמל פורטוס. השער נבנה על ידי הקיסר אורליאנוס ושופץ על ידי הקיסר הונוריוס בשנת 403. השער כלל שני מגדלים שמירה בצורת מחצית העיגול משני צדדי השער, ושני קשתות. השער הנוכחי הניצב במקום זה נקרא בשם פורטה פורטזה (באיטלקית: Porta Portese). שער זה נבנה בשנת 1644 כחלק מחומות גבעת ג'יאניקולו שנבנו על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני. אורבנוס בנה את השער במרחק 453 מטרים מהשער המקורי. שער זה היה שער עיקרי בחומת טרסטברה עד אמצע המאה ה-19, ובסמוך לשער הקים האפיפיור קלמנס האחד עשר מבנה משמר ומחסן תחמושת בשנת 1714. כיום מתקיים בפתח השער שוק פשפשים מדי יום ראשון. מדיה וקבצים בנושא שער פורטואנסיס בוויקישיתוף סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929