laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמון השלום

ארמון השלום בעיר האג שבהולנד הוא מקום מושבו של בית הדין הבינלאומי לצדק של האו"ם. בארמון השלום נמצאים מספר מוסדות נוספים הקשורים למשפט בינלאומי. בניית הארמון החלה ב-1907, והוא נוסד במטרה לשמש עבור בית המשפט לבוררות, שהועבר אל המבנה ב-1913. באותה שנה הועברה אליו גם הספרייה לצדק בינלאומי, הכוללת אוסף של כתבים ומסמכים רבים הקשורים למשפט בינלאומי; בספרייה מאוחסנים גם כתבים מקוריים רבים, כגון עבודות של הוגו גרוטיוס וארסמוס מרוטרדם מתקופת הרנסאנס. ב-1922 הוזזה הספרייה לאגף צידי של המבנה, כדי לפנות מקום לבית המשפט לצדק בינלאומי, שמושבו נקבע באותה שנה בחלק הקדמי של הארמון. ב-1923 הועברה לארמון גם האקדמיה למשפט בינלאומי של האג (שנוסדה ב-1914). משרדי קרן קרנגי, שנוסדה ב-1903 כדי לנהל את תרומותיו של אנדרו קרנגי לבניית הארמון, ממוקמים גם הם בארמון; הקרן נחשבת לבעליו הרשמיים של הארמון, והיא מנהלת ומשמרת אותו. ב-2014 הוכנס הארמון לרשימת אתרי המורשת האירופיים של האיחוד האירופי. בית המשפט לבוררות (מאז 1913) ספריית ארמון השלום לצדק בינלאומי (מאז 1913) בית הדין הקבוע לצדק (מאז 1922), ששמו הוחלף בהמשך לבית הדין הבינלאומי לצדק (מאז 1946) האקדמיה למשפט בינלאומי (מאז 1923) מדיה וקבצים בנושא ארמון השלום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון השלום ארמון השלום, ברשת החברתית פייסבוק ארמון השלום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארמון השלום, ברשת החברתית אינסטגרם ארמון השלום, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שבות – שמן של פעולות האסורות בשבת מדברי חכמים חוק השבות – מעניק לכל יהודי זכות להתאזרח במדינת ישראל שבות (כתב עת) – כתב עת העוסק בהיסטוריה ובתרבות של יהדות מזרח אירופה עלון שבות – כתב עת תורני היוצא לאור פעם בחצי שנה אלון שבות התנחלות בגוש עציון שבות רחל – התנחלות בהרי בנימין ישיבת שבות ישראל – ישיבת הסדר באפרת שבות עם (פירושונים) שוות
הד ירושלים

הד ירושלים היה שבועון אשר ראה אור בירושלים בשנים תרצ"ט 1939 – תש"ו 1946. נוסד ונערך על ידי העיתונאי שלום בן-ברוך (שווארץ), אשר היה עורכו עד שנת 1944 והסופר יהושע טן-פי. בשנת תש"ו, מגיליון 26, ראה אור בשם: "השבועון הארצישראלי והד ירושלים". העיתון ביטא את תפיסות העולם והלך הרוח אופייני בקרב תומכי מפלגת "הציונים הכלליים" וארגוני הרוויזיוניסטים, בדומה לעיתון "הבוקר". הד ירושלים, באתר הספריה הלאומית של ישראל הד ירושלים, באתר הספריה הלאומית של ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטוויי בלנטר

מטוויי איזאקוביץ' בלנטר (ברוסית: Матвей Исаакович Блантер;‏ 10 בפברואר 1903 – 27 בספטמבר 1990) היה מלחין סובייטי-יהודי. הלחין מספר רב של שירים כולל קטיושה. בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1975), חתן פרס סטלין (1946) ובעל עיטור לנין (1973, 1983), עיטור אות הכבוד (1967) ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1983). מטוויי (מוטי) בלנטר נולד בעיירה הקטנה פוצ'פ בקרבת בריאנסק, אז בתחומי האימפריה הרוסית (כיום ברוסיה). אימו הייתה קרובת משפחה של שלמה מיכואלס. לאחר מהפכת אוקטובר המשפחה עברה למוסקבה. בלנטר למד נגינת כינור, פסנתר והלחנה. לאחר סיום הלימודים, במהלך שנות ה-20 הוא היה מנהל מוזיקלי של מספר תיאטראות. בתקופה זו הוא גם כתב מספר מנגינות ואחת מהם - הפוקסטרוט "ג'ון גריי" זכתה לפופולריות רבה. בשנות ה-30 הוא שינה את סגנון הכתיבה והחל לכתוב שירים לנושאים פטריוטיים-פוליטיים. בתקופה זו הוא החל שיתוף פעולה עם המשורר מיכאיל איסאקובסקי שביחד הם כתבו כ-20 שירים. אחד מהם נכתבה בשנת 1945 על אירועי מלחמת העולם השנייה אך קיבלה פופולריות רק בשנת 1960 לאחר שבוצע על ידי מארק ברנס. בשנת 1938 חיבר בלנטר את הלחן המפורסם שלו לשיר קטיושה. באותה שנה בלנטר גם כתב "מארש כדורגל", מארש זה מושמע לפני תחילת כול משחק כדורגל ברוסיה עד היום. בסך הכל הוא כתב מוזיקה לכ-2000 שירים. בנוסף לשירים הוא כתב מוזיקה למספר סרטים, הצגות תיאטרון ואופרטות. בלנטר היה פעיל עד לשנת 1975. בשנת 1983, בהיותו בן 80 הוא נעשה חבר בוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי. באותה שנה הוא קיבל מספר עיטורי ברית המועצות לכבוד יובל של 80. מטוויי בלנטר נפטר ב-27 בספטמבר 1990 במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. מדיה וקבצים בנושא מטוויי בלנטר בוויקישיתוף מטוויי בלנטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מטוויי בלנטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מטוויי בלנטר, באתר Discogs (באנגלית) מטוויי בלנטר, דף שער בספרייה הלאומית אתר לזכרו כולל קובצי שירים מטוויי בלנטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קישקע

קישקע (יידיש: "מעיים") הוא מאכל מזרח-אירופאי יהודי, העשוי ממעיים של בקר הממולא בתערובת של בצל מטוגן, קמח או מחית תפוחי אדמה, שמאלץ ותבלינים. הקישקע המבושל יכול להיות בכל צבע החל מלבן-אפרפר ועד לחום-כתום, בתלות בכמות התבלינים (ובעיקר הפפריקה) שבו. כיום משתמשים גם במעטפת סינתטית למילוי במקום במעיים, ובבישול הביתי משתמשים לעיתים בעור מגרון של עוף או תרנגול הודו (צוואר ממולא). בגרסה נוספת, מכינים את התערובת מבלי להכניסה אל תוך המעי, מה שגורם לה לספוח את הנוזלים בסיר ולהתנפח. את הקישקע נהוג להכין ביום שישי ולהניחו בסיר החמין מעל קו הנוזלים, לבישול ארוך עד לאכילתו בסעודת יום שבת. לפני הנחתו ובישולו מנוקב הקישקע קלות (על ידי מזלג או סיכה) על מנת למנוע התנפחות והתפוצצות. עסבנה מדיה וקבצים בנושא קישקע בוויקישיתוף רותי קינן, חמין וטעים: צ'ולנט פולני מסורתי, באתר ynet, 29 בינואר 2009 דובי גוסטקוסבקי, הקישקע המושלם: מדריך וטיפים, באתר ynet, 2 בדצמבר 2011 מאיר בולקה, קווים לדמותו של הקישקע האשכנזי והמזרחי, באתר ynet, 2 בנובמבר 2017. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאן זווארטנדיק

יאן זווארטנדיק (בהולנדית: Jan Zwartendijk; ‏27 ביולי 1896 – 1976) היה איש עסקים ודיפלומט הולנדי שסייע ליהודים להימלט מליטא בתחילת מלחמת העולם השנייה והוכר בזכות פעילותו כחסיד אומות העולם. זווארטנדיק, יליד רוטרדם, היה נציג חברת "פיליפס" בליטא. בשנות ה-30 עבד בהמבורג, שם חווה את ההגבלות שהטילו הנאצים על היהודים. במאי 1940 פלשה גרמניה הנאצית להולנד וכבשה אותה. ליטא נכבשה על ידי ברית המועצות ביוני 1940. ביולי 1940 התבקש זווארטנדיק על ידי השגריר ההולנדי (ליתר דיוק, ממשלת הולנד הגולה) בווילנה, ל. פ. י. דה-דקר, להחליף את הקונסול ההולנדי בקובנה, והוא הסכים לקחת על עצמו את תפקיד הקונסול ההולנדי בפועל. באותם ימים שבו במדינות הבלטיות הכבושות בידי הסובייטים פליטים יהודים רבים, שחיפשו נואשות דרך לקבל ויזת יציאה מהארץ. פסלה לוין, שהייתה ממוצא הולנדי, הגיעה לשגרירות הולנד בריגה והשגריר ההולנדי הסכים לכתוב בדרכונה: "קונסוליית הולנד בריגה מצהירה בזאת שאין צורך בוויזה לשם כניסה לסורינאם, קורסאו ושטחים אחרים של הולנד ביבשות אמריקה." בעקבות הצלחה ראשונית זו, פנו ב-22 ביולי 1940 פליטים אחרים ממצוא הולנדי לזווארטנדיק שבקובנה וביקשו ממנו לכתוב טקסט דומה במסמכים ששימשו בתור תעודת זהות, ובכך לאפשר להם לקבל ויזת מעבר למדינה אחרת, על סמך היעד הסופי שבמסמכי הזהות. זווארטנדיק נענה להם, ולאחר שהם סיפרו על הצלחתם, צבאו ביום המחרת מאות פליטים יהודים שאינם ממוצא הולנדי על פתחי הקונסוליה ההולנדית. הקונסול החליט לספק להם אישורים, והנפיק החל מה-23 ביולי 1940 ועד ה-3 באוגוסט 1940 בין 1,200 ל-1,400 אישורי מעבר כאלה. בהסתמך על האישורים האלו הוציאה הקונסוליה היפנית, באמצעותו של צ'יאונה סוגיהארה, יותר מ-2,000 ויזות שנועדו לאפשר מעבר של בעלי האישורים דרך יפן ועד לקורסאו. מי שקיבל את הויזה, היה צריך לחצות את ברית המועצות ברכבת הטרנס-סיבירית עד לנמל וולדיווסטוק ומשם ליפן. הוויזות איפשרו צירוף של ילדים לבעל הויזה, ובחלק מהוויזות נעשה שימוש חוזר, כאשר נשלחו בחזרה מיפן לקרובים בליטא. בסיכום הגיעו ליפן עם ויזות אלו כ-2,200 פליטים יהודים, ומספר לא ידוע ניצלו אותה כדי לברוח לתוך ברית המועצות עצמה. הפליטים נשארו ביפן בין שלושה לשמונה חודשים. איש מהם לא הגיע לקורסאו, אך כולם ניצלו מהשמדה. כאלף מהם הועברו על ידי היפנים לגטו שאנגחאי שבסין, שם שרדו את המלחמה והאחרים המשיכו למדינות חופשיות. בין הפליטים שהגיעו לשנגחאי היו גם תלמידי ישיבת מיר, שהמשיכה להתקיים גם בזמן המלחמה במזרח הרחוק. ב-3 באוגוסט 1940 אולץ זווארטנדיק לסגור את הקונסוליה בקובנה. לפני עזיבתו בסוף החודש, שרף את כל המסמכים הרשמיים וסילק כל רמז לפעילות בלתי חוקית שיזם למען היהודים. את יתר שנות המלחמה עבר בהולנד, בעבודה בחברת "פיליפס". זווארטנדיק לא חשף את פעולותיו בתקופת המלחמה. ממשלת הולנד גילתה פרטים על פעילותו בשנת 1963. בספר שיצא על דמותו בשנת 2018, בשם "הצדיק" (De rechtvaardigen), נחשף כי לאחר המלחמה ננזף בידי אנשי משרד החוץ ההולנדי על כך ש"הפר את הנהלים", כולל בידי שר החוץ עצמו (ובעתיד מנכ"ל נאט"ו) יוזף לונס. זווארטנדיק נפטר באיינדהובן ב-1976 והותיר אחריו שלושה ילדים. ב-6 באוקטובר 1997 הכיר יד ושם בזווארטנדיק בתור חסיד אומות העולם. ברוטרדם ובווילנה הוקמו אנדרטאות לזכרו ובקובנה הוצב שלט לזכרו במבנה בו פעלה הקונסוליה ההולנדית. ב-10 בספטמבר 2012 העניקה רפובליקת ליטא לזווארטנדיק את אות צלב הצלת החיים, אשר מוענק לאנשים שסיכנו את חייהם כדי להציל אחרים. היקאווה מארו מדיה וקבצים בנושא יאן זווארטנדיק בוויקישיתוף סיפורו של יאן זווארטנדיק באתר יד ושם הערך "ליטא" באנציקלופדיה של השואה, באתר יד ושם, ע' 2.
קיד אורי

אדוארד "קיד" אורי (באנגלית: Edward "Kid" Ory ; ‏ 25 בדצמבר 1886 - 23 בינואר 1973) היה נגן טרומבון ומוביל הרכב אמריקאי, מחלוצי הג'אז. אורי נולד בחוות מטעים בדרום לואיזיאנה וניגן על בנג'ו. בגיל 21 עבר לניו אורלינס והיה לאחד מהנגנים הבולטים בג'אז המוקדם שהתפתח בעיר (עוד לפני שבאדי בולדן גיבש את הסוגה). הוא שילב את יכולתו הקצבית שצבר בנגינה על הבנג'ו לנגינה ייחודית בטרומבון. מ-1911 הנהיג הרכב שמשך את הנגנים הטובים ביותר בעיר, בהם ג'ו "קינג" אוליבר ולואי ארמסטרונג, תוך יצירת "הרכב משולש" ובו מנגן טרומבון את תפקיד הבס הקצבי מאחורי חצוצרה (או קורנית) וקלרינט. ב-1919 עבר ללוס אנג'לס וב-1921 הקליט את הקטעים "Ory's Creole Trombone" ו-"Society Blues", הקלטות הג'אז הראשונות שנערכו בחוף המערבי. הוא הופיע בעיר בהצלחה עם להקתו "Kid Ory's Sunshine Orchestra". ב-1925 עבר לשיקגו והשתלב בסצנת הג'אז המקומית בה שיתף פעולה עם ארמסטרונג, "קינג" אוליבר, ג'לי רול מורטון, בסי סמית, מא רייני ועוד. בין הנגנים הצעירים שטיפח בשיקגו נמנים בני גודמן וצ'ארלי מינגוס. במהלך השפל הגדול לא הופיע אורי ולא הקליט. ב-1942 החל להנהיג את אחת מתזמורות הג'אז-ניו-אורלינס הבולטות ותרם להחייאת הסגנון. ב-1966 פרש להונולולו, הוואי, שם נפטר ב-1973. מדיה וקבצים בנושא קיד אורי בוויקישיתוף קיד אורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיד אורי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קיד אורי, באתר ספוטיפיי קיד אורי, באתר Last.fm (באנגלית) קיד אורי, באתר AllMusic (באנגלית) קיד אורי, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיד אורי, באתר דיזר קיד אורי, באתר Discogs (באנגלית) קיד אורי באתר redhotjazz קיד אורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קיד אורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היסטוריה של מינגוס
מסלול הליוצנטרי

מסלול הליוצנטרי (באנגלית: Heliocentric orbit) הוא מסלול סביב השמש (הליו - helios, ביוונית עתיקה: השמש; צנטרי - centric, ביוונית עתיקה: מרכז). כל כוכבי הלכת, השביטים והאסטרואידים במערכת השמש שלנו נמצאים במסלולים הליוצנטריים, כמו גם לא מעט גשושיות ופסולת חלל. ירחי כוכבי הלכת לעומת זאת אינם נמצאים במסלולים הליוצנטריים אלא במסלולים סביב כוכב הלכת שלהם. החריג היחיד במקרה זה הוא הירח של כדור הארץ, שהוא הירח היחיד במערכת השמש שמהירותו סביב השמש (קרוב ל-30 ק"מ בשנייה) גדולה ממהירותו סביב כוכב הלכת שלו (כדור הארץ, מעט יותר מק"מ אחד בשנייה),' כך שניתן לטעון כי מסלולו של הירח הוא קודם כל הליוצנטרי. נקודות האפסיד במסלול הליוצנטרי נקראות אפהליון ופריהליון. מסלול הליוצנטרי פנימי הוא מסלול הליוצנטרי הנמצא בתוך מסלולו ההליוצנטרי של כדור הארץ, לדוגמה מסלול של נוגה. מסלול הליוצנטרי חיצוני הוא מסלול הליוצנטרי הנמצא מחוץ למסלולו ההליוצנטרי של כדור הארץ, לדוגמה מסלולו של מאדים. אף על פי שנוח לחשוב על מסלול סביב השמש, למעשה הגופים במערכת השמש, כולל השמש עצמה, מקיפים למעשה את מרכז המסה של מערכת השמש. תופעה דומה במערכות שמש רחוקות מאפשרת את זיהויים של כוכבי לכת חוץ-שמשיים על ידי שיטת המהירות הרדיאלית (Radial velocity method), דהיינו השפעת כוכב הלכת על מהירותו של כוכב האם. מערכת השמש מסלול גאוצנטרי How Fast is the Earth Moving? Moon Facts
יונה מרצבך

הרב יונה (יוליוס) מרצבך (גרמנית: Julius Merzbach; כ"ב בתשרי תרס"א, אוקטובר 1900 – י"ח בתשרי תשמ"א, ספטמבר 1980) היה רב העיר דרמשטאדט בגרמניה, ולאחר עלייתו ארצה מראשי ישיבת קול תורה ומעורכי האנציקלופדיה התלמודית. בהשכלתו היה גם ד"ר למתמטיקה. נולד בברלין למשה וקיילא מרצבך. למד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל הרב דוד צבי הופמן, הרב אברהם אליהו קפלן והרב משה אוירבך. לצד הלימודים התורניים למד גם באוניברסיטת מרבורג, שם השלים דוקטורט במתמטיקה בהנחייתו של אברהם הלוי פרנקל, בשנת תרפ"ה (1925). באותה שנה, החל לכהן כרבה של הקהילה האורתודוקסית הנפרדת בעיר דרמשטאדט, שאליה היו כפופות עשרות קהילות כפריות במדינה העממית הסן. בשנת תרפ"ו (1926) נישא לעלא קובר (אחיינית רבו הרב משה אוירבך). הצטרף למועצת גדולי התורה. בט"ו באדר תרצ"ט (1939) עלה לארץ ישראל. התגורר בשכונת בית וגן בירושלים. היה מראשי ישיבת קול תורה ומסר שיעורים לשיעור ב' בישיבה הקטנה. כמו כן היה מעורכיה של האנציקלופדיה התלמודית. בנו הבכור, הרב אהרן שמואל, הוא חתנו של השופט יצחק קיסטר. בנו, הרב דוד צבי (נפטר בכ"ב בכסלו ה'תשפ"ג), הוא חתנו של הרב רפאל ברוך טולדנו ואביו של הרב משה מרצבך ששימש כר"מ בישיבת קול תורה לצעירים. בתו שרה (נפטרה בא' באדר ה'תשע"ח, 16 בפברואר 2018) נישאה לרב חיים פרידלנדר. בתו השנייה יהודית (נפטרה בו' בשבט ה'תשפ"ג 28 ינואר 2023). נשואה לרב יעקב יהודה גלוסקינוס, בתו שושנה נישאה לרב חיים מצגר. בנימין שלמה המבורגר, הרב יונה מרצבך, פרקי חיים – דרכו ופעליו, מכון מורשת אשכנז, בני ברק תשס"ד. הרב יונה מרצבך, עלה יונה, בני ברק ה'תשמ"ט. הספר על הרב יונה מרצבך, באתר מכון מורשת אשכנז ר' יונה מרצבך, '"והארץ לעולם עומדת": כפשוטו של מקרא או רק לפנים', אור ישראל, נט (תשע) עמ' י-יח (המאמר פורסם לראשונה בדגלנו, חשון-כסלו תשל"ו). - על אימוץ מודל היקום לפי קופרניקוס ביהדות משה ויסברג, בתו של ראש הישיבה ואשת המחנך נפטרה בשבת, באתר בחדרי חרדים, 28 בינואר 2023.
ענבי זעם (סרט)

ענבי זעם (כותר מקורי בארץ ישראל: פרי הזעם) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1940 המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'ון סטיינבק. את הסרט ביים ג'ון פורד (שזכה עבורו בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר) והפיק דריל זאנוק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בשנת 1989 נכלל הסרט בין 25 הסרטים הראשונים שנבחרו לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית כבעלי תרומה תרבותית, היסטורית או סרטים משמעותיים מבחינה אסתטית. בשנת 1998 דורג הסרט במקום ה-21 ברשימת מאה שנים... מאה סרטים של מכון הסרטים האמריקאי, בשנת 2007 ירד למקום ה-23. ערך מורחב – ענבי זעם עלילת הסרט מספרת על מסעה של משפחת ג'ואד המורחבת בימי השפל הגדול מן החווה החקלאית אותה עיבדו ובה התגוררו כאריסים באוקלהומה ואותה נאלצו לנטוש עקב סופות "קערת האבק" אל חיים חדשים בקליפורניה. בעוד חלקו הראשון של הסרט הכולל את יציאתם של בני המשפחה מאוקלהומה, מסעם והשתכנותם במחנה-מעבר ("הוברוויל") נאמן לספר, חלקו השני של הסרט משנה את עלילת הספר ואת אווירתו. בעוד הספר מדגיש את אווירת הייאוש וחוסר היכולת של המשפחה להתמודד עם הקפיטליזם הדורסני ומסתיים באבדון, סופו של הסרט פתוח ואופטימי יותר. יצירת הסרט, שהתבסס על רומאן שנחשב בארצות הברית לכמעט קומוניסטי, על ידי זאנוק ופורד שנחשבו ליוצרים שמרנים וימניים היה מפתיע. גם ההטפה השמאלית והדתית הקיימת בספר רוככה בסרט ומספר מונולוגים ודיאלוגים פוליטיים ומוסריים מרכזיים נעדרים ממנו. הסרט צולם במהלך אוקטובר ונובמבר 1939 באתרי התרחשות כגון כביש 66, עיירות באוקלהומה, ניו מקסיקו, עמק סן פרננדו בקליפורניה והפארק הלאומי פטריפייד פורסט באריזונה. הפסקול נכתב על ידי אלפרד ניומן ונעימת השיר "Red River Valley" חוזרת ומלווה אותו. הנרי פונדה - טום ג'ואד ג'יין דארוול - אמא ג'ואד ראסל סימפסון - אבא ג'ואד ג'ון קארדין - ג'ים קייסי, מטיף צ'רלי גרפווין - סבא זפי טיבורי - סבתא דוריס בודאון - חבצלת השרון או. זי. וויטהד - אל ג'ואד שירלי מיילס - רותי ג'ואד ג'ון פורד - פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ג'יין דארוול - פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כאמא ג'ואד הנרי פונדה - מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כטום ג'ואד דריל זאנוק ונאנאלי ג'ונסון - מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר נאנאלי ג'ונסון - מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר מועמדויות לפרסי אוסקר לעריכה ולהקלטת קול "ענבי זעם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ענבי זעם", באתר נטפליקס "ענבי זעם", באתר AllMovie (באנגלית) "ענבי זעם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ענבי זעם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ענבי זעם", באתר Metacritic (באנגלית) "ענבי זעם", באתר אידיבי "ענבי זעם", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "ענבי זעם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ענבי זעם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ממוצ"ש 8.3.41: פרי הזעם, דבר, 7 במרץ 1941
יונאגוני

יוֹנָאגוּנִי (ביפנית: 与那国島; באוקינאווית: ユナグニ), או דוֹנָאן (ביונאגונית: どぅなん), הוא אי בשוליו הדרומיים של ים סין המזרחי מקבוצת איי יָאאֶיָאמָה. זהו האי המערבי ביותר ביפן, 108 ק"מ מחופי טאיוואן, ובו מתגוררים 1,700 תושבים. בעידן הקרח האחרון היה יונאגוני חלק מיבשת אסיה גופא. במאה ה-12 נכלל האי בשטחי ממלכת ריוקיו. עם הפלישה היפנית במאה ה-17 עבר האי לתחומי האן סצומה, ובתקופת מייג'י, בשנת 1879, הוא שולב רשמית תחת שלטון האימפריה היפנית. לאחר מלחמת העולם השנייה היה יונאגוני תחת כיבוש אמריקאי, ובשנת 1972 הוא הוחזר ליפן, מאז הוא משתייך מנהלית למחוז אוקינאווה. ב-4 במאי 1998 פקדה את האי רעידת אדמה תת-ימית שזרעה בו הרס שטחו של יונאגוני הוא 28.91 קמ"ר, ובתחומו שוכנת העיירה יונאגוני, שנחלקת לשלושה אזורים: סונאי, קובורה והיגאווה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת באי היא 23.9°C וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 3,000 מ"מ. אורכו של קו החוף באי הוא 27.5 ק"מ. כף איריזאקי בקצהו המערבי היא הנקודה המערבית ביותר ביפן. בנקודה זו ניצב מגדלור ושלט המורה על היותה של הנקודה מערבית ביותר. מנקודה זו ניתן לראות את חופי טאיוואן ביום בהיר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 גילו צוללנים מבנה סלעי מרשים מתחת למים לאורך חופו הדרומי של האי – מדרגות אבן בעלות פנים שטוחות ופינות חדות אשר נחשבות בקרב רוב החוקרים למישק טבעי. האי הוא בית הגידול הטבעי היחיד בעולם של גזע הסוס יונאגוני. כמו כן, האי הוא מקור משיכה לצוללנים בשל דגי הפטיש המתקבצים באזור בחורף. המשקה הנזאקה, אוואמורי (משקה אלכוהולי המזוקק מאורז) המכיל 60% אלכוהול בנפח, מיוצר באופן בלעדי באי. מדיה וקבצים בנושא יונאגוני בוויקישיתוף
קרישטוף באטורי

קרישטוף באטורי "שומיואי" (בהונגרית: Somlyói Báthory Kristóf, ‏ 1530 סילאג' שומיו – 27 במרץ 1581 אלבה יוליה) היה שליט (ווייבוד) טרנסילבניה, אחיו של סטפאן באטורי, נסיך טרנסילבניה ומלך פולין. קרישטוף באטורי נולד בשנת 1530 בסילאג' שומיו, כיום - שימלאו סילבאניי ברומניה, כבן הבכור מבין שמונת ילדיהם של אישטוואן באטורי (1534-1477), בעבר שליט טרנסילבניה, ושל אשתו, קטלין טלגדי (1492–1547). קרישטוף באטורי נשלח על ידי מלכת איזבלה של הונגריה לכמה שליחויות בחו"ל. בין השאר ביקר בשנת 1557 בחצר המלך צרפת, אנרי השני, בפריז, במטרה להשיג הסכמה ועזרה לשחרור הערים ליפה, טמשוואר ונאג'בצ'קרק משליטת האימפריה העות'מאנית. שירת כאחד ממפקדיו של המלך הצעיר יאנוש ז'יגמונד. ב-1565 הצליח לגרש את כוחותיו של לזרוס פון שוונדי מחוסט. בשנת 1571 התחתן עם ארז'בט בוצ'קאי, אחותו הקטנה של אישטוואן בוצ'קאי. בשנים 1571–1576 כיהן כקפטן של העיר נאג'ווארד. בשנת 1576 כשאחיו הקטן, שליט טרנסילבניה, אישטוואן באטורי, עלה על כס המלכות של פולין בשם סטפאן, קרישטוף נתבקש על ידו לכהן כשליט של טרנסילבניה, בשמו. סטפאן שמר לעצמו את התואר של נסיך טרנסילבניה. בימי שלטונו של קרישטוף באטורי נעשו עבודות בנייה רבות בהשפעת אמנות הרנסאנס, אחת המפורסמות שבהן - ביצור המצודה של חוסט בשנת 1577. כפי שנרשם על שערי המצודה "Hoc opus inssit fieri Magnificus dominus Christophorus Bathory de Somlyo, Vayvoda Transilvaniae, comes Sicolarum, anno Domini millesimo quingentesimo septnagesimo septimo-" ("עבודות אלה בוצעו בפקודת השליט המפואר, כריסטופור באטורי שומיאי, ווייבוד של טרנסילבניה ורוזן הסקלרים, בשנת האדון, 1577"). בדומה לאחיו סטפאן באטורי, קרישטוף תמך במוסדות הישועים והפקיד את חינוך בנו ז'יגמנד באטורי בידיהם. קרישטוף באטורי נפטר באלבה יוליה כשלושה שבועות אחרי שאשתו מתה תוך כדי לידה. במקומו הועלה על כס שליטי טרנסילבניה אחיו הקטין, ז'יגמונד באטורי. השלטון הרשמי בטרנסילבניה נשאר בידי האח, מלך פולין, סטפאן באטורי, עד מותו שלו בשנת 1586. כאפוטרופוס של ז'יגמונד, יאנוש גיצי ניהל בפועל את ענייני הנסיכות האוטונומית. אנדרטה של קרישטוף באטורי מעל מצבתו בכנסייה באלבה יוליה עוצבה על ידי הפסל והאדריכל הפלמי וילם ואן דן בלוקה, שהגיע בשנת 1584 לעיר הטרנסילבנית במטרה זו. אולם האנדרטה לא שרדה. ייתכן כי נהרסה על ידי הטורקים. קרישטוף באטורי היה נשוי לארז'בט (אליזבט) באטורי (נפטרה ב-15 בפברואר 1581), בתו של ג'יירג' בוצ'קאי ו לזוג היו 4 ילדים: ז'יגמונד באטורי, (1613 - 1572) יורש הכתר של קרישטוף וסטפאן באטורי בראש נסיכות טרנסילבניה מיקלוש (1567 - 30 בינואר 1576) בולדיז'ר (בלטזר) (נפטר ב-19 במאי 1577) גריזלדה באטורי (נפטרה ב-1590), החל מ-12 ביוני 1583, אשתו השלישית של קנצלר של פולין, יאן זמויסקי יש סבורים שנולד להם עוד בן, שבלידתו נפטרה ארז'בט באטורי בפברואר 1581. אולם גורל אותו בן אינו ידוע. בית באטורי Markó László: A magyar állam főméltóságai Szent Istvántól napjainkig. 2., bőv., jav. kiadás. Bp. 2006.(בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא קרישטוף באטורי בוויקישיתוף לקסיקון ביוגרפי הונגרי "מטבעות ברומניה" באתר אפריסיטי, ראה מטבעות של קרישטוף באטורי ושל אשתו, ארז'בט באטורי קרישטוף באטורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כדורגל באולימפיאדת בייג'ינג (2008)

אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערכה בבייג'ינג, סין. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-7 באוגוסט ל-23 באוגוסט 2008. בטורניר הגברים השתתפו 16 נבחרות, ובטורניר הנשים השתתפו 12 נבחרות לאומיות. ארבעה שערים איטליה ג'וזפה רוסי שלושה שערים בלגיה מוסא דמבלה ניגריה ויקטור אובינה חמישה שערים ברזיל כריסטיאן רוזריה ארבעה שערים ארצות הברית אנג'לה האקלס שלושה שערים ברזיל מרטה ויירה דה סילבה יפן הומארה סאווה שוודיה לוטה שלין מדיה וקבצים בנושא כדורגל באולימפיאדת בייג'ינג בוויקישיתוף
פדינגטון (שכונה)

פדינגטון (באנגלית: Paddington) היא שכונה בצפון-מערב רובע הסיטי של וסטמינסטר, בלונדון. האזכור הראשון לשם פדינגטון (Padington) הוא משנת 1056, אז הוא נזכר ככפר במידלסקס. בתנופת ההתפתחות של העיר לונדון במאות האחרונות, נבלעה פדינגטון בתחומי העיר והפכה לשכונה בה. עדות לכך ניתן למצוא בדברי היסטוריון משנת 1773 שקבע כי לונדון התפשטה לכדי הכלה של שתי ערים, ישוב עירוני אחד ו-46 כפרים, כאשר פדינגטון ושכונת מרילבון הסמוכה הם שניים מכפרים אלו. פדינגטון שוכנת מצפון להייד פארק, כשגבולה התחתון הוא רחוב בייזווטר ושכונת בייזווטר. מכיוון מזרח היא מתוחמת על ידי הדרך הרומית העתיקה אשר חיברה את לונדון ממרבל ארץ' למערב אנגליה וצפון ויילס, לימים כביש A5, רחוב אג'וור (Edgware). גבולה המערבי של השכונה הוא רחוב לדברוק גרוב (Ladbroke Grove), או כביש B450, גבולותיה הצפוניים הם רחוב ווסטווי (Westway) כביש A40 ושדרת סת'רלאנד (Sutherland). תחנת הרכבת פדינגטון בית החולים סנט מרי כנסיית סנט ג'יימס תחנת המשטרה פדינגטון גרין - תחנת משטרה ברמת אבטחה גבוהה מהחשובות בבריטניה, זאת משום שאסירים ביטחוניים מוחזקים ונחקרים בה. פרויקט פדינגטון ווטרסייד - פרויקט פיתוח למגורים ועסקים באזור תחנת הרכבת. רחוב אג'וור (Edgware), כביש ה-A5. כביש ווסטווי (Westway), כביש ה-A40. רחוב הארו (Harrow), כביש ה-A404. רחוב ווסטבורן (Westbourne) ורחוב בישופס ברידג' (Bishop's Bridge), כביש ה-A4206. רחוב פרייד (Pread), כביש ה-A4205. רחוב סאסקס גרדנס (Sussex Gardens), כביש ה-A4209. מפת השכונה
מנאף טלאס

מנאף טלאס (בערבית: مناف طلاس; נולד 1964) היה מפקד בכיר במשמר הרפובליקה של סוריה ומקורב לנשיא בשאר אל-אסד, עד שערק משורות הצבא הסורי ב-3 ביולי 2012 וככל הנראה חבר לכוחות צבא סוריה החופשית. טלאס הוא בנו של מוסטפא טלאס, שר ההגנה, מבכירי המשטר הסורי והיה חבר קרוב של באסל אל-אסד בנו הבכור של הנשיא לשעבר חאפז אל-אסד, עד שבאסל נהרג בתאונת דרכים בשנת 1994, לאחר מכן התחבר גם עם בשאר אל-אסד שהיה חברו ללימודים במכללה הצבאית. לאורך שירותו בצבא הסורי, נחשב טלאס לחבר נאמן ושירת בעמדות מפתח חשובות והוא אף היה חבר במועצה המרכזית של מפלגת הבעת'. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה והמהומות שהחלו בשנת 2011, שירת טלאס בתור מפקד חטיבה 104 של משמר הרפובליקה. ביולי 2012 ערק טלאס משורות הצבא וברח לטורקיה, ישנן עדויות לכך שהצטרף לכוחות המורדים. חדשות 2, ‏גנרל בכיר וחבר הילדות של אסד ערק מצבא סוריה, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2011 הקצין שערק מסוריה: "בואו נפיל את אסד", באתר nrg‏, 25 ביולי 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדיירה (פירושונים)

מָדֵירָה (Madeira) היא מילה פורטוגזית שפירושה עץ או יער. האם התכוונתם ל... מדיירה – ארכיפלג באוקיינוס האטלנטי השייך לפורטוגל מדיירה (אי) (אנ') – האי הגדול והמאוכלס ביותר בארכיפלג מדיירה יין מדיירה (אנ') – יין מחוזק שמקורו באיי מדיירה מדיירה (נהר) – נהר באגן האמזונס, היובל הארוך ביותר של נהר האמזונאס