אירית בצרי

אירית בצרי (באנגלית: Irit Batsry; נולדה ברמת גן ב-1957) היא אמנית חזותית ומיצב ישראלית-אמריקאית. חיה ויוצרת בניו-יורק ובפריז. בצרי בוגרת בצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב ב-1982. בשנת 1983 היא עברה לחיות ולעבוד בניו יורק, והפכה למדריכה ועורכת מגזין האמנות Film / Video Arts. במהלך הקריירה שלה היא הפיקה סרטונים ומייצבים שהוצגו בעשרות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, ברחבי העולם כולל בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, ארצות הברית, הביוספירה במונטריאול, מוזיאון האמנות בריו דה ז'ניירו והמוזיאון הלאומי לאמנות ריינה סופיה ב- מדריד. עבודתה נמצאת בין היתר באוספים של המוזיאון לאמנות מודרנית, במנהטן ניו-יורק ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית. בצרי זכתה בפרסים רבים, הפרס החשוב לה ביותר היה פרס בקסבאום (אנ') על עבודתה שהוצגה בתערוכה הדו-שנתית של מוזיאון וויטני ב-2002. גובה הפרס עמד על 100,000 דולר אמריקאי. עבודותיה של בצרי מציגות תמונות ארעיות, מתחלפות, שקשה לעבד ולתפוס אותן בצורה רציונלית. העניין שלה ברעיון "התפיסה" שהפך בולט יותר בתחילת שנות ה-90 כאשר חקרה את עבודתו של באקמינסטר פולר, במיוחד הפרעת הראייה שלו שגרמה לטשטוש כמעט קבוע של התמונות. היא הפיקה מספר יצירות בהשראת פולר כולל "מקרה פשוט של חזון" ו"התמדה של היעדרות". כל אחד יכול לבחון את רעיון העיוות והתפיסה באמצעות וידאו והמרחב. 1982-1978, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, המחלקה לקרמיקה, BA, בהצטיינות. 1983-1981, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, התמחות בווידאו ארט. בין השנים 1983–2002 אירית בצרי זכתה להורה וב-24 פרסים בינלאומיים. פרס בקסבאום לשנת 2002 מלגת גוגנהיים לשנת 1992 1996, 2001 Grand Prix Video de Création של Société Civile des Auteurs Multimedia, פריז עמית של קרן האמנויות היפות של ניו יורק עמית קרן ג'רום גרנד פרי 1990, 1995 בלוקרנו, שווייץ 1994, 2001 פרס ראשון בפסטיבל הווידאו הבינלאומי של ויגו, ספרד 1991 התרומה האמנותית הבינלאומית הטובה ביותר בקדיס, ספרד 1989 פרס ראשון בפסטיבל הווידאו האוסטרלי 1989 פרס ראשון בפסטיבל הסרטים לשירה בסן פרנסיסקו "קצת פחות מקדוש" (1982) טרילוגיית "מעבר לאוטופיה" "סיפורים מהחורבה הישנה" (1986), VHS. "לעזוב את החורבה הישנה" (1989) "עקבות של נוכחות שתבוא" (1993), VHS. "של התמדה של היעדרות" (1991) "מקרה פשוט של חזון" (1991) "אלה לא התמונות שלי (לא שם ולא כאן)" (2000), VHS. "חוף עם רדת הלילה", 2009   אתר האינטרנט הרשמי של אירית בצרי (באנגלית) אירית בצרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירית בצרי: לראות את מה שנשאר - יוני 2016 - אוסף קופפרמן, באתר אוסף קופפרמן, ‏1 באוגוסט 2018 קורות חיים אמנותיים של אירית בצרי (באנגלית) צילומי העבודות של אירית בצרי בגלריית Shoshana Wayne, סנטה מוניקה (באנגלית) "אירית בצרי", באתר ארטנט (באנגלית) אירית בצרי, באתר arthistoricum (באנגלית) האמנית אירית בצרי במוזיאון הרצליה זהירות/כאן רחוב מסוכן לחיות בו אירית בצרי, באתר www.herzliyamuseum.co.il "Irit Batsry". Media Art Net. מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il "Irit Batsry". Friends of Bezalel. אורכב מ-המקור ב-21 בינואר 2010. נבדק ב-7 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Irit Batsry". Daniel Langlois Foundation. קורות חיים אמנותיים של אירית בצרי "These Are Not My Images (neither there nor here)". MoMA. 2000. מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il האמנית אירית בצרי זכתה בפרס של מוזיאון ויטני, באתר הארץ, 26 באפריל 2002 Roberta Smith (9 בינואר 2004). "ART REVIEW; Getting Caravaggio From Video, With Several Hearts of Darkness". NEw York Times. נבדק ב-9 במרץ 2012. {{cite news}}: (עזרה) Batsry, Irit. "Slightly Less Than a Saint. 20min. Israel, 1982. Videotape". Batsry Irit (official site). נבדק ב-26 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "These artworks can be found in the Experimental Television Center Archive". Cornell University Library. Knight, Christopher (19 במרץ 2009). "All the Arts, All the Time". Los Angeles Times. No. Review. נבדק ב-26 ביוני 2015. {{cite news}}: (עזרה)