laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דמדין סוחבאטאר

המונח "סוחבאטאר" מפנה לכאן. לערך העוסק במחוז, ראו סוחבאטאר (מחוז). דמדין סוחבאטאר (במונגולית: Дамдин Сүхбаатар. נקרא גם סוח) (2 בפברואר 1893 – 22 בפברואר 1923) היה מצביא מונגולי שהיה ידוע ביכולות הרכיבה שלו. "סוח" (במונגולית: גרזן) נולד באורגה (כיום אולן בטור) והצטרף לצבא הלאומי ב-1911, ממנו נאלץ לפרוש מאוחר יותר. ב-1917 הוא חזר לצבא ללחום בסינים, וזכה לתוספת לשמו: באטאר (גיבור). מונגוליה הייתה מחוז של סין עד 1911, אז הניעה קריסת שלטון השושלות בסין את המונגולים לפעול למען עצמאותם. ב-1919 ניסו הסינים לחסל את המרד על ידי פלישה למונגוליה, אך הובסו בידי הכוחות המונגוליים בראשותו של סוחבאטאר. ב-1921 כבר היה סוחבאטאר מפקד הצבא המהפכני המונגולי, ונלחם בסינים בסיוע הסובייטים. כיום סוחבאטאר הוא אחד הגיבורים הלאומיים החשובים במונגוליה. פסל רכוב על סוס, ניצב בכיכר מרכזית בבירה אולן בטור (אשר נקראת על שמו). דיוקנו מוטבע על מטבעות ושטרות המטבע הלאומי, הטוגרוג. מחוז סוחבאטאר נקרא על שמו, וכמו כן בירת מחוז סלנגה. מדיה וקבצים בנושא דמדין סוחבאטאר בוויקישיתוף דמדין סוחבאטאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דמדין סוחבאטאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף הכפר הירוק

מחלף הכפר הירוק הוא מחלף הנמצא מצפון לתל אביב-יפו בשטחה של רמת השרון ומחבר את כביש 5 וכביש 482. המחלף נקרא על שם כפר הנוער "הכפר הירוק" על שם לוי אשכול שנמצא בסמוך אליו. במקום היה קיים צומת מרומזר עד לפתיחת המחלף בנובמבר 1994‏ שנועד להקל על העומס הרב במקום. בפני המתכננים עמדו שתי אפשרויות. האחת, להעביר את כביש 5 בגשר מעל לכביש 482, והשנייה לשקע את כביש 5 ולהעבירו מתחת לגשר של 482. בסופו של דבר הוחלט לשקע את כביש 5 מתחת לכביש 482, כדי להפחית את רמות הרעש לסביבה ולמרות החסרונות הטמונים בכך, כגון שוליים צרים המהווים סכנה בטיחותית. סוגיה נוספת שמתכנני המחלף נאלצו להתמודד איתה היא צינור ביוב גדול העובר במקום במקביל לכביש 482 ואשר מזרים שפכים מצפון גוש דן לשפד"ן. כיוון שכביש 5 עובר מתחת לכביש 482, הוא גם עובר מתחת לצינור הביוב שנשאר חשוף. במקרה של פיצוץ או תקלה בצינור, הוא עלול להציף את כביש 5 ולסכן את הנוסעים במקום. מבנה המחלף כולל שני גשרים-מערבי ומזרחי-העוברים מעל כביש 5 המשוקע. צורת המחלף היא של מרובע, והוא פועל כמעגל תנועה מרומזר: המחלף מאפשר נסיעה ללא רמזורים בכביש 5, ובפנייה ימינה מהנסיעה מזרחה עליו, לכביש 482. שלוש הפניות הנותרות ימינה בין שני הכבישים, ארבע הפניות שמאלה, וכן הנסיעה ישר בכביש 482 נעשות בהכוונת רמזורים. בחודש דצמבר 2021 נפתח נת"צ לאורך כביש 482 לרבות מחלף הכפר הירוק שבוצע על ידי נתיבי ישראל, החברה הלאומית לדרכים בישראל, בין צומת בית העלמין לצומת הראשונים. לאחר כשנתיים, בחודש דצמבר 2023 הוחלפו גשרי השילוט הישנים במחלף לגשרי פלדה עם שילוט עילי חדש מותאם. אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים
פרנסואה גאסטון דה לוי

פרנסואה גאסטון דה לוי (בצרפתית: François Gaston de Lévis;‏ 20 באוגוסט 1719 - 20 בנובמבר 1787), איש צבא צרפתי. נודע באמרותיו השנונות שאותן כתב מתוך ניסיונו האישי כמפקד צבא וכאיש אצולה. דה לוי נולד ליד העיר לימו בחבל לנגדוק-רוסיון שבדרום צרפת, למשפחת אצולה עתיקה. כבר בהיותו בן 14 שנה התגייס לצבא הצרפתי. השתתף בקרבות מלחמת הירושה האוסטרית (1740–1748) שבהם לחמה צרפת לצד פרוסיה נגד אוסטריה. ב-1741 שירת בחיל המשלוח הצרפתי שפלש לבוהמיה, וב-1742 השתתף בהגנה על פראג. בין השנים 1743–1745 לחם באלזס העליונה באזור הנהר ריין. הוא הצטיין בגבורתו בכל הקרבות בהם לקח חלק. דה לוי לחם במלחמת שבע השנים (1756–1763) נגד הבריטים בקנדה. הוא הגיע לשם כסגנו של המרקיז דה מונקאלם שנתמנה על ידי המלך לואי החמישה עשר למפקד מבצר טיקונדרוגה שעל אגם שמפלן (כיום בצפון מדינת ניו יורק בארצות הברית). ב-1758 השתתף בקרב טיקונדרוגה וב-1759, אחרי שהמרקיז דה מונקאלם נהרג בקרב על קוויבק, נתמנה דה לוי למפקד הכוחות הצרפתים בצפון אמריקה. ב-28 באפריל 1760 נחל ניצחון על הבריטים בקרב סנט פואה, אך לא הצליח לכבוש מידיהם את קוויבק סיטי. הוא נסוג למונטריאול, אך בספטמבר של אותה שנה, משלא הגיעה עזרה נאלץ להיכנע. ב-1761 דה לוי שב לצרפת. ב-1766 נתמנה למושל הפרובינציה ארטואה שבצפון צרפת. הוא קיבל מידי המלך לואי החמישה עשר את התואר דוכס דה לוי, וזכה בקצבה שנתית גדולה. ב-1780 נתמנה למושל העיר אראס שהייתה בירת הפרובינציה ארטואה. פרנסואה גאסטון דה לוי נפטר באראס ב-1787. ב-1794, אלמנתו ושלוש בנותיו הוצאו להורג באמצעות גיליוטינה במהפכה הצרפתית. ב-1816 בנו, פייר מארק גאסטון דה לוי, נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.
קורי ברוקן

קורי ברוקן (בהולנדית: Corry Brokken; ‏3 בדצמבר 1932 – 31 במאי 2016) הייתה זמרת ושופטת הולנדית. זוכת אירוויזיון 1957. ברוקן נולדה בעיר ברדה, בהולנד. היא זכתה בתחרות האירוויזיון לשנת 1957, כשייצגה את הולנד מדינתה בשיר "Net als toen" ("בדיוק כמו אז"). השיר נכתב על ידי וילי ון המרט והולחן על ידי חוּס ינסן. כמו כן, השתתפה בשתי תחרויות אירוויזיון נוספות: אירוויזיון 1956 – האירוויזיון הראשון במספר בו השתתפה כנציגת הולנד, והופיעה עם השיר "Voorgoed voorbij" ("נגמר לתמיד"), אשר נכתב והולחן על ידי יֶלֶה דה פְרִיס. פרט לשיר הזוכה, לא דורגו השירים באירוויזיון הראשון, ולכן המיקום אליו הגיע השיר אינו ידוע. אירוויזיון 1958 – בתחרות זו ייצגה שוב את מדינתה, והפעם בשיר "Heel de Wereld" ("העולם כולו"), שנכתב והולחן על ידי בני פריידן. שיר זה הגיע למקום האחרון בתחרות. הסופר וההיסטוריון ג'ון קנדי או'קונור ציין בספרו "תחרות האירוויזיון – ההיסטוריה הרשמית", כי קורי ברוקן היא הזמרת היחידה בתולדות התחרות שסיימה גם במקום הראשון וגם במקום האחרון. בנוסף לכך, ברוקן הנחתה את אירוויזיון 1976 שנערך בהאג, ובאירוויזיון 1997 היא הגישה את תוצאות ההצבעה של הולנד. בשנת 1976 הפסיקה ברוקן את הקריירה המוזיקלית שלה כדי להתפנות ללימודי המשפטים, ובשנת 1988 הפכה לשופטת. החל משנת 1996 שוב הופיעה והקליטה כזמרת, עסקה במשחק וכתבה שתי אוטוביוגרפיות. היא נפטרה ב-31 במאי 2016 בגיל 83. מדיה וקבצים בנושא קורי ברוקן בוויקישיתוף קורי ברוקן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קורי ברוקן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קורי ברוקן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קורי ברוקן, באתר ספוטיפיי קורי ברוקן, באתר AllMusic (באנגלית) קורי ברוקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) קורי ברוקן, באתר דיזר קורי ברוקן, באתר Yandex.Music (ברוסית) קורי ברוקן, באתר Discogs (באנגלית) קורי ברוקן, באתר Genius קורי ברוקן, באתר SecondHandSongs קורי ברוקן, באתר טיידל (באנגלית) מילות השיר "Voorgoed voorbij", כולל תרגום לאנגלית מילות השיר "Net als toen", כולל תרגום לאנגלית מילות השיר "Heel de wereld", כולל תרגום לאנגלית Mr. Cornelia Maria Meijerink-Brokken
דיוקן תיאודור הרצל

דיוקן תיאודור הרצל (בגרמנית: Bildnis Theodor Herzls) הוא תחריט שנוצר בשנת 1903 בידי האמן הגרמני-יהודי הרמן שטרוק. בעקבות פגישתו עם הרצל בווינה במאי 1903, יצר שטרוק סדרה של רישומים בביתו של הרצל בווינה, אשר שימשו כבסיס להכנת היצירה. המניע ליצירת העבודה היה כנראה התרשמותו של שטרוק מאישיותו של הרצל ומאמונתו הציונית העמוקה. בזמן הקונגרס הציוני העולמי ה-6, אשר נערך בבזל, חתם הרצל על כמה מעותקי התחריט. התחריט מציג את ראשו של הרצל, המתואר בפרופיל על רקע כהה. פניו הבהירות מגיחות מבין הגוונים הכהים של התחריט. מבטו של הרצל מופנה קדימה ונדמה כי הוא מהרהר או שקוע במחשבות. שטרוק יצר את התחריט בטכניקה של קרומית רכה. טכניקה זו מאפשרת לאמן לשמור על בהירות וחדות קווי התחריט בעת ההדפסה. שטרוק תיאר את פניו של הרצל בדיוקן במונחים מיסטיים: "קלסתר פניו היפים של המנהיג נחרשו בו ברבות הימים חריצים, שכן היה מפעלו כבד אחריות עד ללא נשוא, ואף נוספו בו אותות עמוקים של כמה ניסיונות מרים. רק עיניו התעמקו וקיבלו אופי חדש: מבט של החוזה לאחרית הימים." גם ד"ר קרל שוורץ, חוקר אמנות ומנהלו הראשון של מוזיאון תל אביב, פירש תחריט זה במונחים מטאפיזיים: "כנראה, שאף האמן ליצור דמות אידיאלית של אחד מנביאי ישראל, ודבר זה הצליח בידו. תיאודור הרצל חי בלב כולנו באותו דיוקן שטבע האמן שטרוק; זו הייתה תמונתו של הרצל בה"א הידיעה: ההוזה השקוע במשאת-נפשו, שעיניו צופות אל העתיד". בשנת 2004 הוציאו ישראל, הונגריה ואוסטריה בול לציון 100 שנה למותו של הרצל, ועליו הופיע דיוקן נוסף של הרצל שיצר שטרוק בשנת 1915. ברנשטיין, מיקי, "שטרוק ויצירתו בשנת 1903", בתוך: אופק, רותי; שוץ, חנה (עורכות), הרמן שטרוק, 1876-1944, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, תפן, 2007, עמ' 83. מן, יצחק (עורך), הרמן שטרוק, האדם והאמן, דביר, תל אביב, 1954, עמ' 30-31.
מחוזות מונגוליה

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מונגוליה מחולקת ל-21 מחוזות, כל מחוז נקרא איימאג. מכיוון שמונגוליה החיצונית הייתה פרובינציה של סין, היא חולקה ל-21 נספחים, והדבר השתמר גם לאחר שהכריזה מונגוליה על עצמאותה. מעמדה של עיר הבירה אולן בטור מיוחד, והיא לא שייכת למחוז כלשהו. מדיה וקבצים בנושא מחוזות מונגוליה בוויקישיתוף מחוזות מונגוליה נתוני מפקד אוכלוסין, 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסטנטין דאדשכליאני

קונסטנטין (מורזקן) דאדשכליאני (בגאורגית: კონსტანტინე დადიშქელიანი) ‏(1826-1857) היה הנסיך האחרון (מתאווארי) של המחוז ההררי במערב גאורגיה, סוואנתי, משנת 1841 ועד לשנת 1857. דאדשכליאני היה בנו הבכור של הנסיך מיכאיל (ציוֹק) דאדשכליאני, והוא ירש את אביו עם מותו בשנת 1841. הוא שלט תחת שלטון העוצרת, סבתו דיגורחאן, שנפטרה בעת הסכסוך האלים בין שני ענפי דאדשכליאני מסוואנתי, בשנת 1843. קונסטנטין הגיע לכוח שלטוני מלא בשנת 1846. הוא נותר להלכה ואסל של האימפריה הרוסית, אבל בפועל הייתה נסיכותו עצמאית. בהמשך לסכסוך המשפחתי הממושך בין דאדשכליאנים, ההתנגדות שלהם לשלטון הרוסי, ופעולותיהם בתקופת מלחמת קרים (1854-1856), הובילה להתערבות ישירה של הרוסים. בשנת 1857, הנסיך אלכסנדר בריאטינסקי (1856-1862), הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הורה על הכנעת נסיכות סוואנתי בכוח צבאי. קונסטנטין מצידו ניסה לנהל משא ומתן, אבל הודח ב-11 בספטמבר 1857, ונצטווה לצאת לגלות בירוואן. בפגישת הפרידה, שהתקיימה בכותאיסי, ב-27 באוקטובר 1857, הוא התווכח עם האדמיניסטרטור הרוסי המקומי, אלכסנדר גגרין והרג אותו יחד עם שלושה מאנשיו. כאשר נתפס נשפט במשפט צבאי מהיר והוצא להורג ביריה. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין דאדשכליאני בוויקישיתוף דוד מרשל לנג (1962), ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, עמ' 96-97, (באנגלית)
סייסמולוגיה

סייסמולוגיה (מיוונית: סייסמוס (σεισμός) – "רעידת אדמה", לוגיה (λογία) – "תורה") הוא תחום מדעי החוקר רעידות אדמה והתפשטות של גלים אלסטיים (סייסמיים) בכדור הארץ ובכוכבי לכת אחרים. התחום כולל גם מחקרים על השפעות סביבתיות הנגרמות בעקבות רעידות אדמה כגון התפרצות גלי צונאמי, ואת המקורות של הרעשים, למשל גורמים געשיים, טקטוניים, אוקייניים, אטמוספיריים ומלאכותיים (כמו פיצוצים). רישום של רעשי אדמה במהלך זמן נקרא סייסמוגרמה והוא מבוצע באמצעות מכשיר הסייסמוגרף הממוקם בתחנה סייסמוגרפית. בתעשיית הנפט והגז משתמשים בסייסמולוגיה על מנת לזהות סוגי שכבות וסלעים בקרקעית כדור הארץ המעידים על הימצאות מאגרי פחמימנים. בכוכב הלכת מאדים מתבצעים מחקרים סייסמולוגיים באמצעות הגשושית InSight, החל מסוף נובמבר 2018. ערך מורחב – גלים סייסמיים גלי לחץ (או: גלי דחיסה; באנגלית: Pressure waves) הם גלי אורך העוברים באמצעות דחיסה והרחבה בכיוון בו הגל נע כך שכיוון תנודת החלקיק זהה לכיוון התקדמות הגל. אלה הם הגלים הסייסמיים המהירים יותר, והם מסוגלים לנוע הן דרך תווך מוצק והן דרך תווך נוזלי ומהירותם בסלע משתנה בין 4 ק"מ לשנייה בפני השטח ל־15 ק"מ לשנייה במרכז כדור הארץ. גלי גזירה (באנגלית: Shear waves) נעים בגוף כדור הארץ במסלול דומה לזה של גלי P, אלא שכיוון תנודת החלקיקים ניצב לכיוון התקדמות הגל (גלי רוחב). החשיבות בכיוון התנודה נובע מהעובדה שנוזל אינו יכול להעביר גלי רוחב, ומהירות גלי הגזירה בנוזל מתאפסת. עיקר הנזק לבניינים נגרם מגלי גזירה. גלים אלה איטיים יותר מגלי לחץ לכן הם מופיעים מאוחר יותר בסייסמוגרפה. גלי שטח הם גלים סייסמיים המוגבלים בתנועתם בקרבה לפני השטח של כדור הארץ. גלים אלה נעים לאט יותר מגלי לחץ וגלי גזירה. עם זאת, העובדה שהם עוברים על פני השטח והאנרגיה שלהם נשארת על פני כדור הארץ הופכת אותם לגלים ההרסניים ביותר ברעידות אדמה. סייסמולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סיסמולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופיה רוטרו

סופיה רוטרו (באוקראינית: Софія Михайлівна Ротару; ברוסית: София Михайловна Ротару; ברומנית Sofia Rotaru נולדה ב-7 באוגוסט 1947) היא זמרת אסטרדה פופולרית, ממוצא מולדובי, אשר שרה שירים ברוסית, באוקראינית וברומנית. היא קיבלה את התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1988. רוטרו נולדה בכפר מרישיינציף מחוז צ'רנוביץ, בברית המועצות (כיום באוקראינה, קרוב לגבול עם מולדובה). שיריה הפכו לקלאסיקה בברית המועצות ובחבר המדינות. היא שיחקה בשבעה סרטים מוזיקליים, והופיעה בארצות הברית, באירופה, באסיה ובאוסטרליה. סופיה זכתה במספר רב של פרסים ומדליות, וב-1986 זכתה בתואר היוקרתי "אומן ברית המועצות" (Народный артист СССР). ביום הולדתה ה-55 באוגוסט 2002, העניקו לה נשיאי אוקראינה ורוסיה, ליאוניד קוצ'מה וולדימיר פוטין את תואר הכבוד "גיבור אוקראינה", ותואר כבוד רוסי. בעלה נפטר בשנת 2002. היא אם לבן רוסלן, מפיק מוזיקלי, וסבתא לנכדים אנטולי (נולד בשנת 1994) וסופיה (נולדה בשנת 2001). מדיה וקבצים בנושא סופיה רוטרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סופיה רוטרו (ברוסית) סופיה רוטרו, ברשת החברתית פייסבוק סופיה רוטרו, ברשת החברתית אינסטגרם סופיה רוטרו, ברשת החברתית VK סופיה רוטרו, סרטונים בערוץ היוטיוב סופיה רוטרו, סרטונים באתר Vimeo סופיה רוטרו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר AllMovie (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סופיה רוטרו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סופיה רוטרו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר ספוטיפיי סופיה רוטרו, באתר Last.fm (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר AllMusic (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר MusicBrainz (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר דיזר סופיה רוטרו, באתר Yandex.Music (ברוסית) סופיה רוטרו, באתר Discogs (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר Songkick (באנגלית) סופיה רוטרו, באתר טיידל (באנגלית)
פגאני אוטומובילי

פגאני אוטומובילי (Pagani Automobili) היא יצרנית מכוניות-על וסיבי פחמן איטלקית. החברה נוסדה בשנת 1992 על ידי הורסיו פגאני וממוקמת בסן-צ'זריו, בקרבת מודנה שבאיטליה. הורסיו פגאני, ארגנטינאי אשר בעברו עמד בראש מחלקת חומרים מרוכבים (Special Composites) בלמבורגיני, הקים את פגאני כחברה למחקר ופיתוח של חומרים מיוחדים. החברה החדשה ייעצה ללמבורגיני במספר פרויקטים, כמו הלמבורגיני דיאבלו. בסוף שנות ה-80 החל פגאני בעיצוב מכונית ספורט משל עצמו, אשר נודעה בחברה בשם 'פרויקט C8'. בשנת 1992, לאחר ייסוד חברה עצמאית בשם 'מודנה דיזיין' (Modena Design) החלה החברה בייצור ה-C8 כרכב מבחן לצורך בדיקת יכולותיו של הרכב. הפרויקט קיבל דחיפה משמעותית בשנת 1994 כאשר מרצדס-בנץ ופגאני סיכמו על אספקת מנועי V12 של מרצדס עבור פגאני. למרות שבתחילה תכנן הורסיו פגאני לקרוא לרכב הראשון "Fangio F1" כאות הוקרה לנהג המרוצים חואן מנואל פנג'יו, הוחלט לבסוף לכנותו זונדה C12 מפאת כבוד לפנג'יו, אשר נפטר בשנת 1995. פנג'יו היה חבר קרוב של הורסיו פגאני ולימים נהפך גם ליועצו. לעיתים קרובות הורסיו מביע את הכרתו בפנג'יו כתורם משמעותי להצלחתה של החברה. ה-C12 הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 1999. בשנת 2005 הכריזה פגאני על כוונתה לשלש את יכולת הייצור במפעלה עד שנת 2008 ל-60 רכבים בשנה. כמו כן הכריז הורסיו פגאני על רצון החברה להיכנס לשוק הרכב האמריקני בשנת 2007, אך צעד זה לא מומש. ב-2007 הוציאה פגאני הצהרה מחודשת, לפיה הכניסה הרשמית לשוק האמריקאי תידחה לשנת 2009 עם השקת הדגם החדש, אשר נודע בשם הקוד ‏ 'C9'‏, אך חשיפת דגם זה התעכבה גם כן. לפגאני קשר חזק מאוד למרצדס-בנץ, ובפרט לחטיבת AMG המתמחה במנועים ומכללים ספורטיביים, אך מרצדס אינה מחזיקה בנתח כלשהו מהחברה. פגאני השתמשה במנוע ה-V12 של מרצדס-בנץ במכוניותיה, ובפרט במנוע ה-6 ליטר אשר AMG פיתחה עבור פגאני. בהמשך שודרג מנוע זה לנפח של 7.3 ליטר. חברת פגאני שימשה כיועצת לקרייזלר בפיתוח מכונית הרעיון (Concept) קרייזלר ME 412. הדגם הראשון אשר הציעה פגאני, הזונדה, מונע על ידי מנוע V12 מרכזי אשר פותח על ידי חטיבת AMG של מרצדס-בנץ בנפח 7.3 ל' שמספק 650 כוח סוס. בעיצוב הדגם ניכרת השראה ממטוסי קרב וממכוניות המרוץ של מרצדס-בנץ משנות ה-90 המוקדמות. בעיצוב ניכרים מספר אלמנטים ייחודיים, כגון ארבעת פתחי הפליטה אשר באחורי המכונית. במשך תקופה לא קצרה הובילה הפגאני זונדה את טבלת מרוצי הזמן של טופ גיר, עד שהודחה מהמקום הראשון בידי קוניגסג CCX עם ספוילר שהותקן במיוחד עבור המכונית. בשנת 2011 אחרי הצגת דגם ה-C9 עלתה ליצור הפגאני הואיירה. להואיירה יש מנוע V12 בנפח 6.0 ל' שנמצא גם במרצדס SL65 AMG שמספק 750 כוח סוס. ההואיירה מאיצה מ0-100 קמ"ש ב-2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 368 קמ"ש. בשנת 2017 חשפה פגאני את ההואיירה בגרסת הרודסטר. למבורגיני מכונית על מדיה וקבצים בנושא פגאני אוטומובילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פגאני אוטומובילי (באנגלית) פגאני אוטומובילי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פגאני אוטומובילי, ברשת החברתית אינסטגרם פגאני אוטומובילי, סרטונים בערוץ היוטיוב Pagani Automobili - האתר הרשמי של חברת פגאני What The Mind Thinks, The Hand Creates - ריאיון עם הורסיו פגאני The Land Where Blows El Zonda - כתבה על מקור השם זונדה https://www.topgear.com/car-news/supercars/all-hail-new-pagani-huayra-roadster "Pagani C9 Introduction Delayed". Harry Metcalfe. 2007-07-05.
סיליקה ג'ל

סיליקה ג'ל הוא חומר מלאכותי קשיח ונקבובי (מכיל חללים רבים) שמורכב צורן דו-חמצני (SiO2.), המיוצר מתמיסה של נתרן צורני, ומשמש בעיקר כחומר סופח לחות באריזות תעשייתיות. צורתו הבסיסית היא גרגירים שקופים חסרי ריח. הוא מופץ בתוך שקיות קטנות. בדרך כלל הוא נמכר בצורתו הבסיסית, או בתוספת חומר צובע שנותן מדד ויזואלי גס לגבי כמות הלחות הספוגה בחומר. החומר אינו פעיל כימית. בתצורות רבות בו הוא נמכר כדי לצבוע אותו או על מנת להעניק לו תכונות נוספות, הוא מעורב עם רעלים, ולעיתים רחוקות יותר עם חומרים מסרטנים. בצורתו השקופה, אינו רעיל ואינו מסרטן גם לא בהיותו תחת השפעת חום. החומר ידוע כבר משנת 1640, אז נחשב לקוריוז מדעי. הסיליקה שימשה במסכות גז במהלך מלחמת העולם הראשונה אך בייצור בכמות תעשייתית הוחל רק ב-1919, עם רישום פטנט על תהליך היצור, על ידי פרופסור וולטר א. פטריק מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור שבמרילנד. בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה לסיליקה ג'ל חשיבות רבה כחומר השומר על פניצילין מפני לחות. הסיליקה משמשת גם בתעשיית הדלק כזרז ליצור בנזין באוקטאן גבוה. כמו כן הסיליקה משמשת כסופח לחות בתעשיית האלקטרוניקה. במערכות שידור לווייני, שם לחות עלולה לגרום לשינויי תדר בתשדורת, משתמשים במערכת המעבירה אוויר דרך משטחי סיליקה ג'ל. הסיליקה ג'ל משמש גם במערכות קירור ודחיסה, שם לחות עלולה לגרום לפיצוצים וכשלים בצנרת. במעבדה לכימיה, הסיליקה ג'ל משמש בצורות שונות בשיטות הכרומטוגרפיה, שיטות להפרדה וזיהוי חומרים על ידי העברתם בתוך גרגרי סיליקה ג'ל, וגרימה להפרדתם באמצעים שונים במקומות שונים על פני המצע. בצירוף עם מתכות שונות, ניתן לייצר מסיליקה ג'ל את חומר החיזור M-SG, שבעזרתו מפיקים מימן באופן תעשייתי. שטח הפנים הגדול של הסיליקה ג'ל מאפשר לו לספוח כמות גדולה של מים, ובכך לשמש חומר סופח לחות. ניתן להחזיר לסיליקה את יכולת הספיחה על ידי חימום החומר ל־120 מעלות צלזיוס, ואידוי המים מתוכו. סיליקה ג'ל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרי טרודוס

הרי טרודוס (ביוונית Τρόοδος; בטורקית Troodos Dağları) הם רכס ההרים הגדול בקפריסין, והוא משתרע במרכז-מערב האי. על הרכס שוכנים כפרים רבים, מנזרים וכנסיות, שתשע מהן, וכן אחד המנזרים, הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. הרי טרודוס פופולריים מאוד בקרב תיירים, ובחורף פועל על מורדות ההר אולימפוס אתר סקי זעיר, ובו ארבע מעליות. בהרים אלה נמצא מנזר קיקוס בו קבור הארכיבישוף מקאריוס השלישי. הרי טרודוס מתחלקים לארבעה חלקים: טרודוס המרכזי - רובו מוכרז כפארק לאומי והוא משתרע על שטח עגול קטן למדי, שקוטרו כ-10 ק"מ בלבד. בטרודוס המרכזי שוכן שיאו של הרכס בהר אולימפוס, הנישא לגובה של 1,952 מטר. פסגתו של ההר אינה נגישה לקהל הרחב, ומאז 1974 ניצבת בה תחנת מכ"ם של חיל האוויר המלכותי המכונה "גולף בולז" ("golf balls"). אזור סולאה - משתרע מצפון לטרודוס המרכזי וחוצץ בינו לשפלת מסאוריה שבמרכזה יושבת ניקוסיה. אזור מרתאסה - נמצא צפונית-מערבית לטרודוס המרכזי ומשתפל צפונה לעבר מפרץ מורפו. בשוליו הדרומיים של אזור מרתאסה ניצב מנזר קיקוס, הנחשב לעשיר ולמפורסם בקפריסין, וסמוך לו שוכן קבר הארכיבישוף מקאריוס. אזור פיטסיליה - חלקו המזרחי של הרכס, שנמצא ממזרח לטרודוס המרכזי. ההרים מכוסים במחטניים, ובמיוחד באורן ירושלים, ויש בהם 127 מיני צמחים אנדמיים. בהרים שורר אקלים ים תיכוני מתון ושלג יורד בפסגותיו בחורף. בהרים שוכנים גם עכברים מסוג עכבר קפריסין. על ההרים פזורים כפרים שמהווים אטרקציה תיירותית. בכפר אומודוס מתקיים כל שנה פסטיבל יין. הרי טרודוס נוצרו בעקבות התנגשות שני לוחות טקטונים: הלוח האפריקאי והלוח האנטולי. הלוח האפריקאי נע צפונה ביחס ללוח האנטולי (וביחס ללוח האירואסייתי), וכתוצאה מההתנגשות התרומם האי קפריסין אל מעל גובה הים. תהליך ההתרוממות האיטי של רכס ההרים השאיר את תצורות הסלע האוקייניות כפי שהן וחשף אותן על פני השטח. כתוצאה מכך, בהרי טרודוס נמצאים מחשופים נרחבים של אופיוליט, קרום אוקייני הנחשף על פני השטח. אופיוליט זה ידוע בשם "אופיוליט טרודוס", ונחשפים בו, בין השאר, סלעי בזלת כרים הנוצרת מהתקררות בזלת מתחת לפני הים. ערך מורחב – כנסיות מצוירות באזור הטרודוס דברי ימיהם של הרי טרודוס שלובים בהיסטוריה של קפריסין כולה, אולם בשל בידודם היחסי של ההרים וחוסר נגישותם, הם הושפעו במידה פחותה מהתמורות הרבות שפקדו את האי. בשנת 965 שבה קפריסין לאימפריה הביזנטית (לאחר שלטון משותף עם האימפריות המוסלמיות), והחל במאה ה-11 הפכו ההרים למעוזם של נזירים שמצאו בהם מקום פרישה והתבודדות באי. הכנסיות מצטיינות בפרסקות ביזנטיים ופוסט-ביזנטיים. הן הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסקו. נוף בהרי טרודוס מנזר קיקוס קבר מקאריוס פסל מקאריוס אומודוס גשר ונציאני על נחל דיאריזוס נוף מושלג בהרים מדיה וקבצים בנושא הרי טרודוס בוויקישיתוף תמונות מהרי טרודוס מלרנקה להרי הטרודוס: טיול מרתק ברחבי קפריסין | אל על, באתר אל על, ‏23 בפברואר 2017 הרי טרודוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Painted Churches in the Troodos Region
ריצ'י הוטין

ריצ'רד (ריצ'י) הוטין (באנגלית: Richie Hawtin), (נולד ב-4 ביוני 1970 בבנבורי, אוקספורדשייר, אנגליה) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית וטכנו קנדי ו-DJ בינלאומי ובעל השפעה בגל השני של הדטרויט טכנו בתחילת שנות ה-90. יצירותיו של הוטין, אשר עד אמצע שנות ה-2000 שוחררו תחת הכינוי פלסטיקמן, ידועות באופיין המינימליסטי והעמוק. הוטין ידוע בסגנונות ה-IDM והמינימל טכנו תוך כדי שהוא משתמש בציוד אלקטרוני מתקדם כגון מכונות תופים וציוד ערבול דיגיטלי. הוטין אף הקים ומחזיק בשתי חברות תקליטים; "פלוס 8" שהוקמה במאי 1990 ביחד עם ג'ון אקואוויוה ו"מינוס" ב-1998. הוטין הוציא לאור את יצירותיו תחת הכינויים Plastikman, F.U.S.E, Concept 1, Circuit Breaker, The Hard Brothers, Hard Trax, Jack Master, ו-UP!. הוטין עבד גם עם פיט נמלוק ביחד על סדרת האלבומים From Within המשלבים מינימל טכנו ואמביינט, ועם סוון וואט' על האלבום "Sounds of the Third Season". אף על פי שנולד בבנבורי, אוקספורדשייר, אנגליה, את רוב חייו העביר הוטין בקנדה, בפרבר של וינדזור, אונטריו. בשנים 2002 ו-2003 חי לסירוגין בניו יורק ואחר כך בברלין, גרמניה. הוטין שיתף פעולה עם הכוריאוגרף אנזו קוסימי על מנת ליצור את מופע הפתיחה של אולימפיאדת החורף ב-2006. כיום הוטין נחשב אחד מחלוצי הטכנו והמוזיקה האלקטרונית. F.U.S.E.: Dimension Intrusion, 1993 Plastikman: Sheet One (album)|Sheet One, 1993 Plastikman: Musik, 1994 Plastikman: Recycled Plastik, 1994 Richie Hawtin: Concept 1 96 VR, 1998 Richie Hawtin: Concept 1 96 CD, 1998 Plastikman: Consumed, 1998 Plastikman: Artifakts, 1998 Richie Hawtin: Decks, EFX & 909, 1999 Richie Hawtin: DE9: Closer to the Edit, 2001 Richie Hawtin and Sven Väth: Sound of the Third Season, 2002 Plastikman: Closer, 2003 Richie Hawtin and Ricardo Villalobos Live at the Robert Johnson, Offenbach, Germany. 2004 Richie Hawtin: DE9 | Transitions, 2005 Richie Hawtin: DE9 lite: Electronic Adventures (Produced with MixMag), 2006 Richie Hawtin : Minus Orange 1 Decks, EFX & 909, 2007 מדיה וקבצים בנושא ריצ'י הוטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'י הוטין ריצ'י הוטין, ברשת החברתית פייסבוק ריצ'י הוטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריצ'י הוטין, ברשת החברתית אינסטגרם ריצ'י הוטין, סרטונים בערוץ היוטיוב ריצ'י הוטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר ספוטיפיי ריצ'י הוטין, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר Last.fm (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר AllMusic (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר דיזר ריצ'י הוטין, באתר Discogs (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר Songkick (באנגלית) ריצ'י הוטין, באתר Genius ריצ'י הוטין, באתר בנדקמפ מעורבותו באולימפיאדת החורף ראיון עם DJ Times, 2005 ראיון עם Resident Advisor (Part I), 2005 ראיון עם Resident Advisor (Part II), 2005 ראיון עם Club Planet, 2005 ראיון עם Higher Frequency (Part I), 2004 ראיון עם Higher Frequency (Part II), 2004 ראיון עם Furious, 2001 ראיון עם Garrett Shatzer עבור Onbeat, 2006
קן אישיי

קן אישיי (באנגלית: Ken Ishii, ביפנית: ケンイシイ; נולד ב-1970 בסאפורו) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית וטכנו מטוקיו. יצירותיו יוצאות לאור לעיתים בכינויים: FLR, Flare, UTU, Yoga, ו-Rising Sun. יצירתו הראשונה של אישיי, שהושפעה רבות מהז'אנר דטרויט טכנו, שוחררה בחברת התקליטים "פלוס 8" של ריצ'י הוטין. אישיי נחשב מחלוצי הג'יי טק (טכנו יפני), למרות שהצלחתו הראשונית ביפן הייתה מינורית, והתפתחה רק לאחר שהות בבלגיה. לפעמים יצירותיו מתוארות כ"טכנו מקסימליסטי". אישיי הלחין את טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בנאגנו ב-1998. אישיי כתב חלק מהמוזיקה עבור משחק המחשב Rez, ועבור משחקים נוספים. "Garden On The Palm" - 1993 "Innerelements" - 1994 "Jelly Tones" - 1995 "Green Times" - 1995 "Grip" - 1996 "Metal Blue America" - 1997 "Sleeping Madness" - 1999 "Flatspin" - 2000 "Millennium Spinnin at Reel up" - 2001 "FLR Easy Filters" - 2001 "Rebore Vol.2" - 2001 "Future In Light" - 2002 "Interpretations" - 2003 "Play, Pause and Play" - 2005 "Sunriser" - 2006 מדיה וקבצים בנושא קן אישיי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קן אישיי קן אישיי, ברשת החברתית פייסבוק קן אישיי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קן אישיי, באתר ספוטיפיי קן אישיי, באתר Last.fm (באנגלית) קן אישיי, באתר AllMusic (באנגלית) קן אישיי, באתר MusicBrainz (באנגלית) קן אישיי, באתר דיזר קן אישיי, באתר Discogs (באנגלית) קן אישיי, באתר Songkick (באנגלית) ביוגרפיה בסוני מיוזיק יפן קן אישיי פרופיל באתר ניפופ