laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שיעור כללי

שיעור כללי הוא שיעור המיועד לכלל תלמידי הישיבה ונמסר לרוב על ידי ראש הישיבה, להבדיל משיעור יומי אותו מוסר הר"מ לתלמידיו. השיעור הכללי מועבר לרוב פעם בשבוע, והוא נועד להעניק ראייה כוללת ומקיפה על הסוגיה הנלמדת, יותר מאשר השיעור היומי. חשיבותו של השיעור הכללי ביחס לשיעור היומי משתנה מישיבה לישיבה. כך למשל, קיימות ישיבות (בעבר היה נהוג כך בישיבת חברון כנסת ישראל ובישיבת מרכז הרב, לדוגמה) שבהן ראש הישיבה מוסר רק שיעורים כלליים, ולעומתן קיימות ישיבות שבהן ראש הישיבה מוסר גם שיעור יומי, אף שבחלקן (כמו ישיבת פוניבז' ובנותיה) הוא מוסר את השיעור היומי רק במשך חלק מהשנה. דוגמה נוספת ניתן לראות בפער בין הרב אלעזר מנחם מן שך לבין רבי נחום פרצוביץ: בעוד הרב שך היה מסתגר ביום שהיה אומר את השיעור כללי ולא היה מדבר עם איש בשעת הכנת השיעור הכללי,[דרוש מקור] הרב פרצוביץ היה מייחס חשיבות יתר לשיעור היומי על פני השיעור הכללי, מכיוון שלפי שיטתו המיוחדת עיקר הלימוד הוא ההיצמדות לדברי הגמרא והראשונים, ולא סיכום הסוגיה. בישיבות רבות נהוג שבתחילת כל זמן, מוסר ראש הישיבה שיעור כללי המכונה "שיעור פתיחה", על הנושאים העיקריים במסכת אותה עומדים ללמוד או על הסוגיה הראשונה במסכת. הקדמה לחידושי רבי נחום על מסכת יבמות.
התערוכה העולמית של שיקגו

האם התכוונתם ל... התערוכה העולמית של שיקגו (1893) התערוכה העולמית של שיקגו (1933) – "מאה של קדמה"
גלריית בן אורי והמוזיאון

גלריית בן אורי (באנגלית: Ben Uri Gallery) או בשמה השני המוזיאון היהודי לאמנות בלונדון הוא מוסד תרבות שהוקם בשנת 1915 בלונדון במטרה להציג ולטפח אמנות יהודית. הגלריה הוקמה בראשון ביולי 1915 על ידי האמן היהודי לזר ברסון, מהגר לאנגליה מרוסיה, אשר הקים את הגלריה באיסט אנד לונדון בשם ‏ “The Jewish National Decorative Art Association (London), Ben Ouri”. השם "בן אורי" לקוח מהמקרא, שם מסופר על בצלאל בן אורי שבנה את המשכן וכן מתוך כבוד למוסד בצלאל שנפתח בעשור כעשור קודם לכן. מטרת הארגון הייתה לתת במה לציירים יהודים מהגרים לבריטניה. בשנת 1926 לאופולד פיליכובסקי מונה לנשיא הארגון והוא כיהן בתפקיד עד לשנת 1933. גלריה גם רכשה ציורים לתצוגה הקבועה. בשנת 1935 נרכז ציור של קלרה אסתר קלינגהופר שהפך להיות חלק של התצוגה הקבועה. במוזיאון מוצגות בין השאר יצירות של מארק גרטלר, אברהם גיימס, מארק שאגאל ויעקב אפשטיין. מדיה וקבצים בנושא גלריית בן אורי והמוזיאון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית בן אורי והמוזיאון אודות הגלריה, באתר culture24 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טריו ג'ובראן

טריו ג'ובראן (בערבית: الثلاثي جبران) היא שלישית עוד ערבית ישראלית המורכבת משלישיית האחים הנגנים סמיר, ויסאם ועדנאן ג'ובראן, ילידי נצרת. האחים ג'ובראן הם בני משפחה בעלת מסורת מוזיקלית ארוכה. כיום מתגוררים האחים ברמאללה ופועלים מפריז. בנגינת הטריו ישנו שילוב של מסורות נגינה עתיקים, לצד שילוב של השפעות מג'אז, בלוז ופלמנקו. הטריו הופיע בארץ בחיפה ובמרכז תרבות מחמוד דרויש בנצרת. Tamaas (2003) Randana (2005) Majâz (2007) À l'ombre des mots (2009) AsFâr (2011) The Long March (2018) מדיה וקבצים בנושא טריו ג'ובראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טריו ג'ובראן (באנגלית) טריו ג'ובראן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טריו ג'ובראן, באתר AllMusic (באנגלית) טריו ג'ובראן, באתר MusicBrainz (באנגלית) טריו ג'ובראן, באתר Discogs (באנגלית) טריו ג'ובראן, באתר Songkick (באנגלית) בצילן של המילים, באתר 106fm טריו ג'ובראן, מאגא'ז, באתר yosmusic האלבום של שלישיית האחים ג'ובראן הוא ניצול מבריק של כל קשת הביטויים שמאפשר העוד, באתר 106fm ראיון עם סמיר ג'ובראן, באתר יוטיוב "We are defending our culture": an interview with Samir Joubran, ראיון באתר THE ELECTRONIC INTIFADA (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיינשטיין

פינשטיין (Feinstein; באנגלית נהגה פיינסטיין או פיינסטין) הוא שם משפחה יהודי ממקור גרמני שמשמעותו אבן חן. האם התכוונתם ל... משה פיינשטיין – פוסק וראש ישיבה הרב דוד פיינשטיין - בנו של הרב משה פיינשטיין יחיאל מיכל פיינשטיין – ראש ישיבה בארץ ישראל מאיר פיינשטיין – מעולי הגרדום רחביה אדיבי (פיינשטיין) - תעשיין ישראלי וראש עיריית אשקלון דיאן פיינסטיין – פוליטיקאית אמריקאית, ממוצא יהודי, שכיהנה כראש עיריית סן פרנסיסקו איליין פיינסטיין – משוררת, סופרת ומחזאית בריטית יהודייה אבן חן (פירושונים)
פרקולטור

פרקולטור (מאנגלית: percolator - "חלחולן") הוא כלי להכנת קפה. הקפה נחלט בצורת חלחול דרך מסנן הממצה את השמנים הארומטיים שבפולי הקפה ולבסוף מתקבל קפה ללא שאריות אבקת קפה. קנקן הפרקולטור הומצא על ידי מדען אמריקני ומלח בשם בנג'מין ת'ומפסון (1753–1814). בנג'מין המציא את קנקן הפרקולטור בעקבות עבודתו בצבא בוואריה שם שיפר את תזונת החיילים ואת המדים שלהם. בעקבות סלידתו מאלכוהול וחוסר חיבתו לתה הוא קידם את הקפה בשל יתרונותיו. בעקבות מאמציו זכה בשנת 1791 לתואר אצולה - רוזן האימפריה הרומית הקדושה ושמו נקרא פון רומפורד. הפטנט הראשון לפרקולטור הונפק לג'יימס מייסון מפרנקלין, מסצ'וסטס בשנת 1865. הקרדיט להמצאת קנקן הפרקולטור שפועל על תנור מוענק בדרך כלל לחוואי מאילינוי בשם הנסון גודריך. הפטנט של גודריך יכול היה להפוך כל קנקן לקנקן פרקולטור. ישנם שני סוגים של קנקן פרקולטור: סוג ראשון בו המים מחלחלים דרך אבקת הקפה אל תא נפרד. סוג שני בו מתרחשת סירקולציה של החליטה דרך אבקת הקפה עד שהעוצמה הדרושה של הקפה מושגת. בסוג החליטה הזה טחינת הקפה גסה יותר מאספרסו או ממקינטה. כיום בעיקר משתמשים בקנקן פרקולטור חשמלי בו יש תא ייעודי למים שם הם מורתחים ועולים כשהם רותחים בצינורית שמערה אותם על מסננת הקפה לתוך קנקן ייעודי. מסננת הקפה בקנקן החשמלי בדרך כלל היא רב פעמית ועשויה מפלסטיק או מתכת. Inventor Goodrich Was In Our Town, Times-Leader, McLeansboro, Illinois Thursday, March 21, 1968, p. 9
שיעור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שיעור – זמן קצוב שבו מוקנה ידע במסגרת חינוכית שיעור תורה (אנ') מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה – קיצוב כמותי בהלכה באשר לקיום מצוות או עבירות שיעור כללי הנאמר בישיבות שׂיעור - ראו שיער שיעור - לקח שנלמד או מוסר השכל שיעור - שכיחות הימצאות של תופעה ביחס לאוכלוסייה הכללית שיעורים השערה (מדע) – במדע: הסבר כלשהו לתופעה בטבע או בחברה, שטרם ניתן לו אישוש
מאיר בן מיכאל

מאיר בן מיכאל (נולד ב-19 במאי 1967) הוא גיטריסט ונגן ג'אז ישראלי. מאיר בן מיכאל נולד בקזבלנקה, מרוקו וכשהיה בן שנה משפחתו עלתה לישראל והוא התגורר בהרצליה. בגיל 14 החל ללמוד לנגן בגיטרה בעין חרוד[דרושה הבהרה]. הוא שירת כנגן בלהקת פיקוד מרכז ובמהלך שירותו החל להתעניין בג'אז. בשנת 1985 נסע ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ועם סיום הלימודים התגורר בניו יורק. שם חי במשך עשר שנים והתפרנס כנגן ג'אז. בשנת 1995 יצא אלבומו של בן-מיכאל, Relief. באותה שנה חזר לישראל. בשנת 1997 השתתף בפסטיבל הגיטרה הבינלאומי והגיש מחווה מוזיקלית לג'ורג' בנסון ששודרה בטלוויזיה. בשנת 1998 יזם פרויקט בשם "פיוטי בופ", בו שילב בין פיוטים מרוקאיים ובי-בופ, אשר הוצג בפסטיבל "ג'אז בים האדום". בשנת 2001 השתתף שוב בפסטיבל הגיטרה הבינלאומי המופע משותף עם באלדי אולייר. בשנת 2006, השתתף במופע של מזי כהן מבצעת ג'אז. ב-2016 הקליט עם כהן גרסה חדשה לשיר "נפגשנו" של קלפטר. בשנת 2010 יצא אלבומו "לעולם". זהו אלבום ראשון שבו בן מיכאל שר ומנגן שירים מקוריים, ויש בו גם עיבודים לשירים ישראלים מוכרים. בין המשתתפים באלבום: יצחק קלפטר, מזי כהן, שירן פרסקו, דפנה ארמוני ופטר ורטהיימר. בשנים 2010 עד 2013 הופיע עם יצחק קלפטר וגם הקליט גרסאות חדשות לשיריו, ביניהן לשיר "דמיון חופשי". בשנת 2017, הלחין את השיר אהבה למילים שכתב צחי איטח, לוחם בפלוגת ההנדסה של חטיבת גבעתי שנפל במוצב הבופור בשנת 2000. מאיר בן מיכאל, סרטונים בערוץ היוטיוב מאיר בן מיכאל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאיר בן מיכאל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) יצחק קלפטר & מאיר בן מיכאל בתכנית "בחברה טובה עם פררה", סרטון באתר יוטיוב שוש גבאי, מרוקאי בהארלם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2000 פסטיבל הגיטרה הבינלאומי בסוף החודש, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001 גידי אביבי, בלי סווינג ייחודי, באתר הארץ, 18 בפברואר 2006 רן בוקר, כשגזוז וכוורת נפגשים: מזי כהן שרה קלפטר, באתר ynet, 1 בינואר 2017 דורון גל, ‏העולם של מאיר בן מיכאל, באתר ‏מאקו‏, 10 באוגוסט 2010 ynet, קליפ: יצחק קלפטר מחדש את "דמיון חופשי", באתר ynet, 11 ביולי 2012 חלום קטן, לקראת הופעה: יצחק לוקח ת'זמן בצוותא, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2013 (מאורכב בוייבאק מאשין) יאיר בריל, הסיפורים מאחורי שירי יום הזיכרון 2017, באתר הארץ, 30 באפריל 2017
ג'זווה

ג'זווה (בערבית: جذوة, תעתיק מדויק: ג'ד'וה; בטורקית: Cezve) הוא כלי בישול להכנת קפה טורקי. בעברית קיים בלבול בין ג'זווה לבין פינג'אן, שהיא כוס לקפה. את הג'זווה מייצרים באופן מסורתי מנחושת, והוא מיועד להרתחת תמצית קפה, תבלינים ומים. מקור השם בערבית, ופירושו "גחלת". שמות נוספים בערבית הם ע'לאי (غلّاي) או באקרג'. שם טורקי נוסף הוא איבריק (ibrik). שם זה נפוץ ברומניה, ובגרסתו היוונית "בריקי" (μπρίκι) ביוון ובארצות הברית. השם "איבריק" מקורו בפרסית במילה "אבריז" (آبریز), ומשמעה "למזוג מים". בטורקיה משמשת המילה "איבריק" לתיאור מיכל לשמן או ליין. בערבית إبريق פירושו "קומקום". על פי הנטען, הטעות מקורה בתקופה שלפני קום מדינת ישראל: כשהיו זקני היישוב הערבי מזמינים את שכניהם היהודים לשתות קפה, היו אומרים להם "תעאל תשרב פינג'אן קהווה", כלומר, בוא תשתה כוס קפה. היהודים חשבו בטעות שפינג'אן הוא שם הכלי בו מבשלים את הקפה ואימצו את המילה. הפינג'אן קפה טורקי מירי צל דונטי, על כוס קפה, באתר ynet, 10 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פינג'אן

פִינְגָ'אן (בטורקית: Fincan) היא כוס המיועדת לשתיית קפה. בעברית קיים בלבול בין ג'זווה, שהוא כלי להכנת קפה לבין פינג'אן. כבר במאה החמש עשרה ישנן עדויות לכך שהפינג'אן שימש במצרים ככוס לשתיית קפה. נהגו לפזר את אבקת הקפה הטחון על גבי המים שניצוקו לכוס. נטען כי מקור הטעות המשייכת את הפינג'אן עם הכלי שבו נהוג להכין קפה, הוא מלפני קום מדינת ישראל, כשהיו זקני היישוב הערבי מזמינים את שכניהם היהודים לשתות קפה, היו אומרים להם "תעאל תשרב פינג'אן קהווה", כלומר: בוא תשתה כוס קפה. היהודים חשבו בטעות שפינג'אן הוא שם הכלי בו מבשלים את הקפה ואימצו את המילה. הפינג'אן נזכר בשיר "הפינג'אן" שנכתב על ידי חיים חפר בשנת 1945 ומתאר את הווי הפלמ"ח. דוד אסף, גלגולו של ניגון: סיפורו של הפינג'אן שנדד מהרי ארמניה לאוהלי הפלמ"ח, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, מאי 2020 Uzi Baram, 'Clay Tobacco and Coffee Cup Sherds in the Archaeology of the Middle East: Artifacts of Social Tensions from the Ottoman Past', International Journal of Historical Archaeology, Vol.3, (1999), pp. 137 -151. שי והבה, עישון, נגינה ומשחק בילוי בבתי הקפה בערי ארץ ישראל בתקופה העות’מאנית, עת-מול 279, יד יצחק בן צבי, עמ' 13-9 בשו"ת גינת ורדים אורח חיים כלל ג' סימנים ג', ז', וח', מובא שהפינג'אן הוא כלי שני, כלומר כוס לשתייה ולא קנקן לבישול. מירי צל דונטי, על כוס קפה, באתר ynet, 10 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קפה ואקום

קפה הוואקום הומצא בגרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-19 על ידי לואף מברלין. שיטה זו נקראת גם קפה סיפון. שני המכלים המהווים את הקנקן עשויים מפיירקס. בשיטה זו שמים גרגירי קפה טחון בחלק העליון, מים בחלק התחתון ושמים בחימום. המים שמתאדים יוצרים לחץ רב ודוחפים את שאריות המים דרך צינורית אל החלק העליון. לאחר הקירור נוצר ואקום ששואב את הקפה החלוט חזרה אל החלק התחתון. לאחר מכן מפרקים את החלק העליון, וניתן למזוג את הקפה שיש לו טעם חלק ורך. מדיה וקבצים בנושא קפה ואקום בוויקישיתוף מירי צל דונטי, על כוס קפה, באתר ynet, 10 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכתבים אל משורר צעיר

מכתבים למשורר צעיר (בגרמנית: Briefe an einen jungen Dichter) הוא אסופה של עשרה מכתבים שכתב המשורר הגרמני ריינר מריה רילקה למשורר בן 19 שביקש ממנו ביקורת על שיריו, ועצות בנוגע לחיים. הצעיר, פראנץ קאפוס, תלמיד בן תשע עשרה באקדמיה הצבאית של וינה, שבה למד גם רילקה, שלח למשורר בן ה-27 מכתב בפברואר 1902, שהתחיל שרשרת של מכתבים בין השניים, שדעכה בשנת 1908. באסופה מפורסמים עשרה מכתבים של רילקה אל קאפוס העוסקים בתפיסת החיים שלו ובצורה שבה יש לכתוב שירה ולעסוק באמנות. אף על פי שהמכתב הראשון של קאפוס נכתב מתוך חיפוש אחר ביקורת ספרותית, רילקה סירב לתת לו ביקורת שכזו, וביקש ממנו להתעלם בכלל מביקורות ולסמוך על השיפוט הפנימי שלו. במקום זה הם עסקו במכתביהם הרבה בחייו הפרטיים של קאפוס ובמגוון היבטים פילוסופיים של נושאים כמו הדת, המיניות ובחירת מקצוע. שלוש שנים לאחר מותו של רילקה, בשנת 1929, פרסם קאפוס את האסופה. הספר פורסם בעברית בשנת 2004, בתרגומה של עדה ברודסקי, בהוצאת כרמל. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוריה

הקוריה (curia) ברומא העתיקה הייתה סמל לחלוקת העם הרומאי ומקום המפגש של האספה של חטיבות אלו. שורש המילה הוא ככל הנראה המילה הסאבינית curis או quiris. בהמשך המושג נכנס לכנסייה ובתחילת המאה ה-20 לתחום האימפריאלי-פרלמנטרי. כל אחד משלושת השבטים הרומוליאניים העתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס חולק לעשר קוריות, כך שגוף העם (populus) כולו, שהורכב מפטריקים בלבד, חולק לשלושים קוריות. כל החברים בגנטס (קלאנים) השונים השייכים לקוריה נקראו "קוריאלים". החלוקה לקוריות הייתה בעלת חשיבות פוליטית ניכרת בתקופות המוקדמות ברומא, כי רק החברים בקוריות נחשבו אזרחים ורק הם יכלו לבחור ולהיבחר למשרות השונות. לקוריות הייתה גם חשיבות דתית, כיוון שלכל קוריה היה מקום פולחן ופולחנים משלה (שנקרא קוריה), שהתפתח בהדרגה למקום בו נפגשו הקוריאלים לדון בענייני מדינה, כספים, דת ועניינים אחרים. הטקסים הדתיים נוהלו על ידי כהן, curio, שלו סייעו פלאמן קוריאלים. לכל אחת מהקוריות היה שם ייחודי משלה, שנטען שהוא מבוסס על שמן של הנשים הסביניות שחטפו הרומים, אף כי ברור כי חלק מהקוריות שאבו את שמן משם רבעים או גיבורים עתיקים כמו קוריה טיטיה, פאוקיה, קלברה, פוריאנסיס, רפטה, וליאנסיס, טיפאטה, ועוד. חשיבות הקוריות דעכה בהדרגה עם עליית חשיבות הפלבאים והאצולה (הנובילטס) אך הן המשיכו במילוי התפקידים הדתיים, עד שגם חשיבותם של אלו דעכה. קוריה היה גם שמו של המקום שבו נפגש הסנאט הרומי ובמקומות אחרים לדון בחוקים ולהחליט בענייני הרפובליקה. במקומות שונים, אף כי לא ברומי, החלו עם הזמן לכנות את הסנאט הקוריה. בניין הקוריה המקורי נבנה, על–פי האגדה, על ידי המלך טולוס הוסטיליוס בפורום רומאנום לרגלי גבעת הקפיטולין. הבניין נהרס אחרי כן כדי לפנות לבניין מרשים יותר. מבנה הקוריה היה תמיד בעל מידות מוגדרות. הוא היה רבוע או סגלגל. אם היה רבוע, גובהו היה פעם וחצי אורכו. אם סגלגל, גובהו היה חצי סכום אורכו ורוחבו, דבר שהכתיב פרופורציות חריגות במקצת. באמצעו של כל קיר, היה מדף (קורניס) שמטרתו הייתה למנוע הבלעות של הקול בתוך הבניין. ערך מורחב – הקוריה הרומאית בכנסייה הקתולית לכל דיוקסיה יש קוריה, הכוללת את הפקידים הראשיים של הדיוקסיה. פקידים אלו מסיעים לבישוף הדיוקסיה בשליטה בכנסייה במקום. לפטריארכים וארכיאפיסקופלים של הכנסייה המזרחית אורתודוקסית ישנה אספה המכונה הקוריה הפטריארכלית, המסייעת לפטריארך או לארכיבישוף בניהול הסוי יוריס של הכנסייה. הכס הקדוש של האפיפיור משמר אספה המכונה הקוריה הרומאית, המסייעת לאפיפיור בשליטה בפטריארכיה הלטינית ובכנסייה הקתולית. לקוריות אלו תפקידים שונים מאלו של הקוריה הרומאית במאה הראשונה לפני הספירה. באימפריה הרוסית כך נקראו קבוצות אוכלוסייה בהתאם לכוח הבחירה שלהם לדומה (הפרלמנט הצארי). לפי מנשר הבחירה הראשון מ-6 באוגוסט 1905 הבוחרים חולקו לשלוש קוריות:בעלי אדמות, איכרים וקוריה עירונית. במנשר מ-11 בדצמבר אותה השנה נוספה קוריית פועלים. בהמשך, בחוק הבחירות לאחר פיזור הדומה מ-3 ביוני 1907 הקוריה העירונית חולקה לקוריית עירוניים בעלי נכסים גדולים וקוריית עירוניים בעלי נכסים בינוניים וקטנים. באימפריה האוסטרו-הונגרית חלוקה לקוריות הייתה לפי לאום. דהקוריה מדיה וקבצים בנושא קוריה בוויקישיתוף topic/curia-ancient-Roman-government קוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קיי אף טירנה

קיי אף טירנה (באלבנית: Klubi i Futbollit Tirana) הוא מועדון ספורט מהעיר טירנה בירת אלבניה הכולל את מועדון הכדורגל לגברים הגדול במדינה SK Tirana ומועדני ספורט של ענפים נוספים. המועדון נוסד בשנת 1920 ונחשב למועדון הטוב באלבניה לאחר שזכה במרוצת השנים ב-26 תוארי אליפות. אצטדיונה הביתי של הקבוצה נקרא "סלמן סטרמאסי" (Selman Stermasi) והוא מכיל 10,000 מקומות. אס קיי טירנה שיחקה מספר רב יחסית של עונות במפעלים השונים באירופה. הופעת הבכורה שלה הייתה בגביע אירופה לקבוצות (ליגת האלופות של ימינו), בעונת 1965/66, אז הפסידה לקבוצת קילמרנוק הסקוטית. הקבוצה שיחקה גם נגד הקבוצה הישראלית הפועל באר שבע, בגביע אופ"א בעונת 1995/96, אז הפסידה במשחקי הבית והחוץ והודחה מהמפעל. בשנת 2017 הוגרלה טיראנה במוקדמות הליגה האירופית נגד מכבי תל אביב והפסידה 0–5 בסיכום שני המשחקים. אלופת אלבניה (26*): 1930, 1931, 1932, 1934, 1936, 1937, 1939, 1942, 1964/1965, 1965/1966, 1968, 1969/1970, 1981/1982, 1984/1985, 1987/1988, 1988/1989, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2008/2009, 2019/2020, 2021/2022 (*ללא האליפויות בשנים 1939 - 1942 שאינן מוכרות על ידי ההתאחדות האלבנית) הגביע האלבני (16): 1938/1939, 1962/1963, 1975/1976, 1976/1977, 1982/1983, 1983/1984, 1985/1986, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2010/2011, 2011/2012, 2016/2017 הסופר-קאפ האלבני (11): 1994, 2000, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007 ,2009, 2011, 2012, 2017 מדיה וקבצים בנושא קיי אף טירנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיי אף טירנה (באלבנית) קיי אף טירנה, ברשת החברתית פייסבוק קיי אף טירנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיי אף טירנה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu תחרות האליפות בתקופת מלחמת העולם השנייה – לא מוכרת על ידי ההתאחדות האלבנית כיום
מסטיקוחוריה

מסטיקוחוריה/מסטיכוחוריה (ביוונית: Μαστιχοχώρια "כפרי המסטיק") הוא אזור בדרום-מערב האי כיוס הנמצא ביוון באזור הים האגאי קרוב לגבול טורקיה. אזור מסטיקוחוריה הוא המחוז הגדול ביותר באי כיוס ושטחו הוא כ-212 קמ"ר. במפקד 2001 נמנו באזור 3,672 תושבים. במסטיקוחוריה נמצאים הכפרים פירגי, קלמוטי, ארמוליה, מסטה וליטיו. ערך מורחב – מסטיקא האזור קרוי על שם הכפרים בהם מגדלים את שרף עץ אלת המסטיק הנקרא מסטיקא המשמש כיום בעיקר לצורכי תעשייה ומזון ובעבר שימש לצורכי רפואה. בעבר כונה האי כיוס בשם "אי המסטיק" וחקלאות עצי אלת המסטיק תפסה את רוב שטחו, אך במאה האחרונה הוחלפו גידולי עץ אלת המסטיק באי בכרמים, וגידול עצי אלת המסטיק נדחק לדרום האי בו האקלים מעט יותר חם ומתאים יותר להפקת השרף. בכפר הגדול ביותר - פירגי - מצוי מוזיאון קטן המספר על המסטיקא ותהליך גידול עצי אלת המסטיק לצורך עיבוד השרף. כיום מהווה אזור מסטיקוחוריה את המרכז הכלכלי והתיירותי של האי ומפורסם גם בזכות בתיו העתיקים המצופים בעיטורי סגרפיטו. כיוס מסטיקא אלת המסטיק מדיה וקבצים בנושא מסטיקוחוריה בוויקישיתוף
עטיפה

האם התכוונתם ל... עטיפה (ספר) – חלקו הגלוי לעין כאשר ספר סגור. בספר בכריכה דקה, מתלכדת העטיפה עם הכריכה וכך גם בכריכת עוקדן ובכריכה ספירלית. בספר בכריכה קשה קיימות שתי אפשרויות: עטיפת נייר נפרדת, או עטיפה המהווה חלק בלתי נפרד מהכריכה. עטיפה (תקליט) – עטיפה עשויה נייר או קרטון דק, שגדולה אך במעט מקוטרו של התקליט. עטיפה – מהלך התקפי בהוקי קרח. עטיפה (בולאות) (אנ') – כינוי לפריט דואר, לרוב מעטפה עם בול, חותמת דואר וכתובת רשומה, בעל ערך לאספנים (לדוגמה מעטפת היום הראשון) אריזה כימוס
רפאל קייטאנו דה אראוז'ו

רפאל קייטאנו דה אראוז'ו (בפורטוגזית: Raffael Caetano de Araújo; נולד ב-28 במרץ 1985), המוכר כרפאל, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי. בין השנים 1997–2001 שיחק רפאל כדורגל אולמות. במקביל שיחק גם בקבוצת ויטוריה באהיה. החל משנת 2001 התמקד רפאל בכדורגל בלבד והצטרף לאתלטיקו יובנטוס, בה הספיק לשחק גם בקבוצה הבוגרת. לקראת סיום תקופת נעוריו העתיק רפאל את מגוריו לשווייץ והצטרף לפ.צ. צ'יאסו, אז בליגה השווייצרית השנייה. עם תום חוזהו הדו-שנתי עבר לפ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית. בעונתו הראשונה שיחק רפאל אך ורק במשחקי הבית של הקבוצה מאחר שלוסיאן פאברה, מאמן הקבוצה, נקט בטקטיקה הגנתית במשחקי החוץ בה לא נמצא לקשר ההתקפי מקום בהרכב. בסיבוב השני של עונת 2007/2008 עבר רפאל להרטה ברלין הגרמנית והתאחד עם פאברה, שמונה למאמן הקבוצה. משחקו הראשון בבונדסליגה נערך ב-2 בפברואר 2008, בהפסד 3-0 לאיינטרכט פרנקפורט. במחזור הבא הבקיע רפאל את שערו הראשון בבונדסליגה, בניצחון 1-3 על שטוטגרט. עם ירידת הקבוצה לבונדסליגה השנייה בעונת 2009/2010, ולמרות דיווחים על עזיבה, נשאר רפאל בקבוצה. בעונת 2010/2011 התאחד רפאל עם אחיו הצעיר רוני, שחתם בהרטה ברלין. ביולי 2012 עבר לדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. בינואר 2013 חזר לגרמניה והושאל לשאלקה 04. ב-20 ביוני 2013 חתם בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, ובעונתו הראשונה במועדון כבש 15 שערי ליגה. ב-25 ביוני 2020 עזב את רפאל את מנשנגלדבך לאחר 7 עונות. מדיה וקבצים בנושא רפאל קייטאנו דה אראוז'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רפאל קייטאנו דה אראוז'ו רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר Transfermarkt רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר Soccerway רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר BDFutbol רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר WorldFootball.net רפאל קייטאנו דה אראוז'ו, באתר FootballDatabase.eu
רויאל ויליאם (אונייה, 1831)

אוניית הקיטור רויאל ויליאם (באנגלית: SS Royal William) הייתה אוניית משוטה מן הפרובינציות הבריטיות של קנדה (The Canadas) (לימים קנדה) שהושקה ב-1831. בשנת 1833 חצתה את האוקיינוס האטלנטי ממערב למזרח ב-28 ימים, והיא נחשבת לאחת מאוניות המשוטה הראשונות שחצו את האוקיינוס בעיקר בכוח הקיטור, כשהיא משתמשת במפרשיה אחת לארבעה ימים לשם תחזוקת דוד הקיטור. האונייה, שהחזיקה בתואר האונייה הגדולה ביותר בעולם בשנים 1831–1837, הייתה בעלת הדחק של 1,370 טון, אורכה כ-49 מטרים ורוחבה כ-13 מטר. היא נקראה על שם המלך ויליאם הרביעי. את בניית האונייה הזמינו ג'ון מולסון וקבוצה של משקיעים מכמה מושבות באמריקה הצפונית הבריטית. האונייה נבנתה בעיירה קייפ בלנק שבקוויבק על ידי ג'ון סקסטון קמפבל וג'ורג' בלק, שנחשבו לבוני ספינות חשובים באותה תקופה. האונייה הושקה ב-27 באפריל 1831 על ידי הקולונל הבריטי לורד איילמר בקייפ קוב, קוויבק. מנועי הקיטור נבנו והותקנו במונטריאול. האונייה ביצעה מספר מסעות בין קוויבק למושבות האטלנטיות ב-1831, אולם לאחר מכן הוגבלו מסעותיה בשל מגפת הכולרה של 1832. הפסדי הבעלים הסתכמו בכ-16,000 ליש"ט. בעלי האונייה החליטו להשיטה לאירופה כדי למכור אותה. האונייה יצאה מעיירה בנובה סקוטיה ב-18 באוגוסט 1833 עם שבעה נוסעים, כמות קטנה של מטען ופחם, והגיעה אל גרייבסנד על גדות נהר התמזה שבאנגליה. היא נמכרה לחיל הים הספרדי, שמה הוחלף ל"איסאבל 2" (ספ') ובו שירתה שנים רבות, עד 1860. דגם בקנה מידה גדול של "רויאל ויליאם" מוצג כיום במוזיאון הימי של האוקיינוס האטלנטי בהליפקס, נובה סקוטיה. .Boileau, John (2006).Samuel Cunard: Nova Scotia's Master of the North Atlantic. Formac Publishing Company מדיה וקבצים בנושא רויאל ויליאם בוויקישיתוף Boileau (2006), p. 44. PHyllis Blakely in: Dictionary of Canadian Biography Online. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבנר כתבן

אבנר אברהם כתבן (ברומנית: Avner Abraham Cassvan‏; 1831 – 1898) היה רב ברומניה, ציר בקונגרס פוקשאן מטעם יהודי רמניקו סראט, לוחם נגד שבועת היהודים ברומניה, פובליציסט, חבר בחברה ההיסטורית על-שם ד"ר יוליו באראש ומחברם של ספרים שונים. נולד בה' בכסלו תקצ"א בסניאטין שבגליציה. היה נכד של הרב יצחק שור מגוויזדץ ("גוואזדיץ") ה"כח שור". בתחילת הקריירה שלו היה הרב של העיירה פנצ'ו(אנ') (Panciu) ולאחר מכן כיהן בקראיובה בשנים 1860 עד 1864, בבראילה בשנים 1864 עד 1874 ואחר כך רב ואב בית דין ברמניקו סראט מ-1874 ועד ליום מותו. לפני הזמנתו לבראילה נחצתה הקהילה בעיר זו לשני מחנות - המבקשים להכניס רפורמות ולבנות בית כנסת מודרני, והמתנגדים לכך ובראשם הרב יעקב (ינקל) מרגוליס. בעלי הנטייה הרפורמיסטית נפרדו מהשמרנים, הקימו את בית הכנסת הכוראלי של בראילה והזמינו את הרב כתבן לכהן בו. בכל תקופת כהונתו בבראילה לא היה לו שום קשר עם הרב מרגוליס. הרב כתבן עזר באיסוף תרומות ("החלוקה") לישוב הישן בארץ ישראל, למשל לכוללים של יוצאי מולדובה וולאכיה בצפת. במקביל, הרב כתבן היה חבר נכבד בתנועת חיבת ציון ברומניה והשתתף כציר בקונגרס פוקשאן, שם נשא נאום שהרשים מאוד את מאזיניו. הוא פרסם מאמרים ספרותיים והלכתיים בכתבי עת יהודים ברומניה ומחוצה לה - ב"המגיד", ב"השחר", ב"העברי", ב"חבצלת" וב"הלבנון". בכתב העת "האחווה" (Fraternitatea, ברומנית), בשנים 1880–1888, פרסם ביוגרפיות של הרבנים שכיהנו ברומניה. הוא היה חבר ב"חברה ההיסטורית ע"ש ד"ר יוליו באראש" ופרסם מסמכים היסטוריים, בין היתר על השבתאות, וספרי שאלות ותשובות. לאחר מותו של משה מונטפיורי ב-1885, פרסם חוברת המוקדשת לו: "קונטרס אבל משה", שכל ההכנסות ממכירתה הוקדשו לחברה ליישוב ארץ ישראל. הרב כתבן היה אדם בעל השכלה רחבה, כשבנוסף להשכלתו ההלכתית היה בקיא בספרות היוונית-לטינית, גרמנית וצרפתית ולמד מכתבי לייבניץ, שפינוזה, קאנט ודקארט. כתבן נאבק יחד עם הרב יצחק איזיק טאובס נגד שבועת היהודים ברומניה. נפטר בי"ד באלול תרנ"ח. קונטרס אבל משה - הספד על משה מונטיפיורי ערך את שו"ת של סבו ה"כח שור" שו"ת שלו נמצאות בספרים של הרב שלמה קלוגר מברודי, של הרב יוסף שאול נתנזון מלמברג ואחרים Baruch Tercatin şi Lucian-Zeev Herşcovici, „Prezenţe rabinice în perimetrul românesc”, Editura HASEFER, Bucureşti, 2008 - ברוך טרקטין ולוסיאן-זאב הרשקוביץ', "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008. (ברומנית) יעקב גלר - כולל מולדביה וולכיה וארץ ישראל ב"קתדרה" לתולדות ארץ ישראל וישובה, מס.59, ניסן תשנ"א, מארס 1991, עמ' 58. מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ו, עמ' 800. התכתבות בין אשה עגונה ובין הרב כתבן תמונה ממצבתו: https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=2321. יעקב גלר - ב"קתדרה" - 1991