laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוחנן של האלוהים

יוחנן של האלוהים (בפורטוגזית: São João de Deus; בספרדית: San Juan de Dios; ‏8 במרץ 1495 - 8 במרץ 1550) היה קדוש נוצרי שנולד במונטמור או נובו, פורטוגל בתור ז'ואאו סידאדה דוארטה (João Cidade Duarte). יוחנן של האלוהים היה נזיר אשר הפך לאחת הדמויות החשובות בתולדות הדת בספרד והקים מסדר דתי, האחים ההוספיטלרים של יוחנן של האלוהים. משפחתו של ז'ואאו דוארטה הייתה משפחה שירדה מנכסיה, אימו מתה בצעירותו ואביו הצטרף למסדר דתי בספרד. יוחנן עצמו לא ניהל אורח חיים דתי במיוחד עד ששמע בגיל 40 דרשה של היהודי המומר יוחנן מאבילה, ששינתה את חייו, והוא החליט להקדיש את חייו לטיפול בחולים. יוחנן של האלוהים נפטר בגרנדה שבספרד. ב-1690 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור אלכסנדר השמיני. הוא נחשב לקדוש המגן על גרנדה, בתי חולים, החולים והעוסקים בסיעוד וברפואה, וכן כמגינם של סוחרי הספרים והעוסקים בדפוס. מדיה וקבצים בנושא יוחנן של האלוהים בוויקישיתוף יוחנן של האלוהים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קלורוזאוריה

קלורוזאוריה (שם מדעי: Coelurosauria, מבוטא באנגלית: צלורוזאוריה) היא קבוצה של דינוזאורים מתת-סדרת התרופודה אשר ממנה התפתחו העופות. זוהי הקבוצה הגדולה ביותר של התרופודים. בני קבוצה זו היו דו-רגליים בעלי לסתות גדולות והם נפוצו בכל רחבי העולם. חלקם היו קטנים מאוד כמו הקומפסוגנתוס ואחרים היו גדולים מאוד כשהגדול מכולם היה הטירנוזאורוס רקס שהגיע לאורך 12 מטר. הם התפתחו לראשונה בתור היורה לפני 165 מיליון שנה ונכחדו עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. ככל הנראה חלק ממיני קבוצה זו פיתחו מעטה נוצות והחלו לפתח מאפיינים המתאימים לתעופה. דינוזאורים אלה התפתחו לעופות הראשונים. קבוצה קלורוזאוריה (Coelurosauria) סוג ללא מקור Aniksosaurus? סוג Bicentenaria סוג Gualicho? סוג לורינינוזאורוס (Lourinhanosaurus)? סוג Phaedrolosaurus סוג ריצ'רדואסטסיה (Richardoestesia) סוג סקווירומימוס (Sciurumimus) סוג Teinurosaurus סוג Vayuraptor סוג Xinjiangovenator קבוצה טירנורפטורה (Tyrannoraptora) משפחה קומפסוגנתוסיים (Compsognathidae)? על-משפחה טירנוזאורים (Tyrannosauroidea) קבוצה מנירפטורומורפה (Maniraptoromorpha) קבוצה דמויי-מנירפטורים (Maniraptoriformes) קבוצה דמויי-אורניתומימיים (Ornithomimosauria) קבוצה מנירפטורים (Maniraptora) משפחה מגרפטוריים (Megaraptora)? מדיה וקבצים בנושא קלורוזאוריה בוויקישיתוף קלורוזאוריה, באתר NCBI (באנגלית) קלורוזאוריה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 23 Theropoda II Coelurosauria: Tyrant Kings and Lesser Royals, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 23 Theropoda II Coelurosauria (concl.): Ostrich Dinosaurs, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 24 Theropoda III Maniraptora: The Feathered Dinosaurs, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 25 Theropoda IV Avialae: The Flying Dinosaurs, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 26 Dinosaurs Take Flight!, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריטאס וילנה

לייטובוס ריטאס וילנה הוא מועדון כדורסל ליטאי מעיר הבירה וילנה, המתמודד בליגת העל הליטאית, בליגת האלופות בכדורסל. ריטאס וילנה נוסד בשנת 1964 בשם סטאטיבה וילנה. המועדון החל לשחק בליגה המחוזית השנייה של ברית המועצות, תוך מספר שנים עלה לליגה הבכירה של ברית המועצות. מאז, נדד המועדון בין הליגה הראשונה לליגה השנייה. לאחר התפרקות ברית המועצות המועדון החל לשחק בליגה הליטאית הראשונה, המועדון השני בחשיבותו בליטא אחרי ז'לגיריס קובנה. בשנת 1997 הקבוצה התפרקה ובמקומה הוקם מועדון חדש בשם לייטובוס ריטאס וילנה (על שמו של היומון הליטאי Lietuvos Rytas שרכש אותה). החל משנת 2000, המועדון נחשב לאחד המועדונים הבכירים בליטא ובאירופה. בעונת 2001/02 הודחה ברבע גמר גביע ספורטה על ידי קבוצת הפועל ירושלים. ובעונת 2003/04 הודחה שוב ברבע הגמר גביע יול"ב על ידי הפועל ירושלים. המועדון הגיע פעמיים לגמר גביע יול"ב. ב-2005, כשניצח את מקדוניקוס היוונית, הפך המועדון למחזיק גביע יול"ב הליטאי הראשון. לאחר שתי עונות המועדון העפיל פעם נוספת לגמר, אך הפסיד לריאל מדריד הספרדית. בראשית עונת 2006/2007, אימן את המועדון המאמן הישראלי שרון דרוקר, שפוטר כעבור חודשים בודדים בעקבות סכסוך עם הבעלים. בשנת 2009 זכה המועדון ביורוקאפ לאחר שניצח את חימקי מוסקבה בגמר ובכך הפך למועדון הראשון שזכה בטורניר זה פעמיים. בנוסף להישגיו באירופה המועדון זכה בשש אליפויות ליטא ושלושה גביעים. כמו כן, זכה המועדון שלוש פעמים בליגה הבלטית. במאי 2020 הקבוצה עברה לשחק בליגת האלופות בכדורסל של פיב"א וסיימה במקום אחרון בבית המוקדם. בשנת 2022 זכתה הקבוצה באליפות ליטא אחרי 11 שנים. במשחקי הליגה הליטאית הקבוצה מארחת בלייטובוס ריטאס ארנה המכיל 1,700 מקומות ישיבה (2,000 כולל עמידה). ובצמוד אליו ניצב סימנס ארנה, המשמש את הקבוצה למשחקים בינלאומיים ומכיל 11,000 מקומות. הליגה הליטאית: אליפות (7): 2000, 2002, 2006, 2009, 2010, 2022, 2024 מקום שני: 1999, 2001, 2003, 2004, 2005, 2007 ,2008, 2012 הגביע הליטאי: זכייה (5): 1998, 2009, 2010, 2016, 2019 גמר: 2007, 2008, 2018, 2020 הליגה הבלטית: אליפות (3): 2006, 2007, 2009 גמר: 2005, 2008, 2012 הליגה המאוחדת של VTB: חצי גמר: 2012 גביע יול"ב/יורוקאפ: זכייה (2): 2005, 2009 גמר: 2007 חצי גמר: 2012 רבע גמר: 2004 גביע ספורטה: רבע גמר: 2002 מדיה וקבצים בנושא ריטאס וילנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריטאס וילנה ריטאס וילנה, ברשת החברתית פייסבוק ריטאס וילנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריטאס וילנה, ברשת החברתית אינסטגרם lrytas.lt - אתר המועדון הרשמי (ליטאית, אנגלית)
מאיר מלובלין

רבי מאיר מלובלין (מכונה מהר"ם לובלין) (1558 ה'שי"ח, לובלין - ט"ז באייר ה'שע"ו 1616, לובלין) היה רב, פוסק, וממפרשי התלמוד. רבי מאיר נולד בלובלין שבפולין בשנת ה'שי"ח (1558). אביו רבי גדליה היה בנו של המקובל רבי אשר מקראקא. כבר בילדותו נודע כעילוי. הלך ללמוד בישיבה בקראקא, שם נשא את אסתר, בתו של ראש הישיבה ואב בית הדין, רבי יצחק הכהן שפירא. ב-1582 עבר ללובלין בכוונה לייסד בה ישיבה. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1587 חזר לקראקא למלא את מקום חותנו שנפטר והתמנה לראש ישיבה ולאב"ד. ב-1595 נתמנה לרב בלבוב, שם כיהן עד שנת 1613 אז נאלץ לעזוב את כס הרבנות בעקבות הסכסוך על הגט מווינה. חזר ללובלין, שם כיהן כרב העיר עד לפטירתו, בט"ז באייר ה'שע"ו (1616). המהר"ם היה פלפלן, ודן רבות בדברי רש"י והתוספות, דייק בכל מילה מדבריהם וברוח זו כתב את חיבורו הגדול "מאיר עיני חכמים" שנדפס לאחר מכן בסוף כרכי התלמוד בבלי, בשם "מהר"ם", בצמוד לפירושי מהרש"א ומהרש"ל החל ממהדורת אמסטרדם ה'תקט"ו. פעמים רבות הוא מתווכח עמם על הבנת פירושי הראשונים. בפסיקה, נראה שהמהר"ם היה מאסכולת המתנגדים לקודיפיקציה שנכנסה בעקבות כתיבת השולחן ערוך, והוא מציין בספר הפסקים שלו "שו"ת מהר"ם" כי אין לסמוך בעיניים עצומות על פסקי המחבר והרמ"א (ראו למשל סוף סימן יא). מאידך, וכנראה דווקא בגלל זאת, חש כבוד עמוק כלפי המהרש"ל, כפי שמתבטא רבות בפירושיו על הש"ס, וגם נכתב מפורשות בתשובותיו. הוא צידד ב"כחא דהיתרא" והשתדל להקל במקום הצורך. ערך מורחב – הגט מווינה בשנת 1612 סידרו רבי מנוח הענדל ורבי יהושע פלק כץ (בעל "הסמ"ע"), גט בווינה, לאשה שבעלה היה חולה, ולאחר שהבריא הבעל, הורו פוסקים רבים שהגט תקף. המהר"ם חלק על כך ובתשובה ארוכה שכתב בעניין, פסק שהאישה עדיין נשואה לבעלה, משום שתנאי הגט לא התקיימו. אומנם רבנים חשובים כבעל ה"לבוש" תמכו בעמדתו, אך מכיוון שהמהרש"א ובעל הסמ"ע התנגדו לפסקו, התעוררה מחלוקת עזה, ואחד מהרבנים החשובים בלבוב מחה נגדו בחריפות, ובשל כך נאלץ המהר"ם לעזוב את לבוב. בהיותו יושב על כס הרבנות בלובלין מסר שיעור על תוספות קשה ותירץ אותו בפילפול ארוך ואילו הרב שמעון וולף אוירבך (הרז"א) תירץ את התוספות על ידי הוספת אות וא"ו אחת, כאן התעוררה שאלה בין שתי קבוצות התלמידים מה עדיף, לכן פרנסי העיר החליטו לעשות הצבעה והרז"א ניצח. בהיות כך הרז"א הפך לרב העיר ואילו המהר"ם חזר לביתו. לאחר כמה זמן הביאו את המהרש"א שיפסוק מה הדין באמת, והמהרש"א בא ואמר שידרוש בליל שבת. בליל שבת כל העיר התאספה בין כותלי בית הכנסת כדי לשמוע את המהרש"א, המהרש"א פתח ואמר שאינו יודע מדוע בא אם יש שני גדולי עולם המהר"ם והרז"א, ואמר, שעליו יש לו תירוץ שלכן בא כי זכות לו לשכון בינם, אבל על הקהל אני שואל מדוע קראו לי כששני גדולי עולם נמצאים בין כותלי העיר. ובסופו של דבר פסק המהרש"א, שכל אחד יחזור למצבו הקודם וכך היה. השל"ה, רבי ישעיה הלוי הורביץ. רבי מאיר כ"ץ, אביו של הש"ך. רבי אפרים זלמן שור, מחבר "תבואות שור". הרב יהושע העשיל חריף, מחבר "מגיני שלמה" ושו"ת "פני יהושע". "מאיר בן גדליה מלובלין", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמודים 76–78, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר׳ מאיר (בר׳ גדליה) מלובלין (מהר"ם)", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1018-1016, באתר היברובוקס מאיר מלובלין, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" ד"ר יהודה רוזנטל, תולדות המהר"ם וקוים לאישיותו, באתר "דעת" ספר מאיר עיני חכמים, שנת ה'שע"ט, ונציה, מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית – ישראל מאיר בן גדליה (1558-1616), מלובלין, דף שער בספרייה הלאומית
גבעת הקיבוצים

גבעת הקיבוצים היא אתר התיישבות ארעי, שפעל בשנים 1932–1948. האתר נמצא מדרום-מזרח לנס ציונה, בין נס ציונה לבין רחובות, ליד תחנת הרכבת של רחובות ופארק המדע. גבעת הקיבוצים הייתה "גבעת המתנה". גרעינים, בוגרי מפעל ההכשרות לקיבוצים, בטרם עלו על הקרקע במקום הקבע שהוקצה להם, או הצטרפו ליישובים קיימים אחרים, "המתינו" על קרקע שהקצתה להם הסוכנות היהודית. למרות הדמיון בייעוד המקום, אין מדובר בגבעת הקיבוצים שישבה כארבעה ק"מ צפונית מערבית לה, בצפון מערב נס ציונה, ונקראה גבעת מיכאל. תחילה ישבו על הגבעה קבוצת גורדוניה ג' מפולין, שהצטרפה לדגניה ב' וקבוצה אחרת שהצטרפה לרמת דוד. כן שהו במקום חברי קבוצת "ניר חיים" גורדוניה מבסרביה שעברו לקריית ביאליק כדי להאבק על עבודה עברית בנמל חיפה וב-1943 הקימו את ניר עם. בשנת 1936 שכנו בגבעה שלושה קיבוצים: גורדוניה במעלה שחבריו עלו לנחלת יצחק בהרי ירושלים וב-1938 הקימו את מעלה החמישה, קבוצת אחוה מגליציה וקיבוץ השומר הצעיר "לשחרור" שהקים בסוף 1941 את רמת השופט. בשנת 1940 נותרו במקום שני קיבוצים: קיבוץ לשחרור של השומר הצעיר ו"שרשים" של הציונים הכלליים. בשנים 1948-1945 שהו בגבעה חברי קיבוץ הצופים א' שעבדו במכון איילון ולאחר מכן הקימו את מעגן מיכאל. בין היתר ישבו באתר זה הגרעינים שהקימו או הצטרפו לקיבוצים רמת יוחנן, עין השופט, בית אלפא, תל יצחק ויד מרדכי. בשנים 1948-1945 פעל באתר זה מכון איילון, מפעל לייצור תחמושת של תעש וארגון ההגנה. מפעל סודי זה פעל מתחת לאדמה, בתקופת השלטון הבריטי. את מכון איילון הפעילו חברי קבוצת הצופים א', הכשרת רגבים של הנוער העובד והלומד ואנשי תעש, בהנהלתו של פסח איילון. ב-29 בפברואר 1948 פוצץ הלח"י רכבת חיילים בריטית ליד הגבעה וחברי הקיבוץ במקום יצאו לסייע בטיפול בפצועים. במקום קיים מוזיאון המספר את סיפור מורשת מכון איילון, מתקיימות פעילויות חינוכיות ערכיות לילדים, בני נוער, חילים ומחנכים. קיבוץ מעגן מיכאל קיבוץ המחנכים-גבעת הקיבוצים בפייסבוק סוד כמוס: מה הסתתר מתחת לגבעת הקיבוצים?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, נובמבר 2021 מקורות העליה של ישובנו, דבר, 12 באוקטובר 1945 עוד יישוב בדרום, דבר, 2 בפברואר 1943 הכנוס המחוזי של חבר הקבוצות, דבר, 24 בינואר 1936 חבר הקבוצות ואיגוד גורדוני, דבר, 28 בפברואר 1937 גבעת הקיבוצים משוועת לעזרה, דבר, 19 ביוני 1936 רחובות, דבר, 2 במאי 1940 הצופים לים, על המשמר, 23 בספטמבר 1949 26 חיילים בריטים נהרגו ו-35 נפתצעו בפיצוץ, המשקיף, 1 במרץ 1948
שרייה

שְרַיָיה (באנגלית: Steeping) היא השריית מוצק אורגני, כמו עלים, בנוזל (בדרך כלל מים) כדי לחלץ טעמים או לרכך אותו. התהליך הספציפי של הכנת תה לשתייה על ידי השארת העלים במים מחוממים, כדי לשחרר את הטעם והחומרים התזונתיים, ידוע בשם שרייה. ניתן להכין חליטת צמחים על ידי מִרְתַח, אינפוזיה (מזון) או תשרית (מזון) (פעולה כדי לגרום לריכוך או להפרדה ליסודות, מרכיבים על ידי טבילה בנוזל). חלק מהמוצקים מושרים על מנת להסיר מרכיב, כגון מלח, כאשר המומס אינו המוצר הרצוי. דוגמה אחת היא השרייה של תירס, חלק מתהליך הטחינה. כפי שתואר על ידי "איגוד מזקקי התירס" בארצות הברית, גרעיני תירס בקלחים שנקטפו מנוקים ולאחר מכן שוהים בשרייה במים בטמפרטורה של 50 מעלות צלזיוס למשך 30 עד 40 שעות. בתהליך הזה תכולת הלחות שלהם עולה מ-15% ל-45% ונפחם הופך ליותר מכפול. קשרי הגלוטן בתירס נחלשים ועמילן משתחרר. לאחר מכן טוחנים את התירס, כדי לשחרר את הנבט ורכיבים אחרים והמים, שספגו חומרים מזינים שונים, ממוחזרים לשימוש במזון לבעלי חיים. בלוטים הם אגוז אכיל שאסורים לאכילה על ידי בני אדם בשל רמות רעילות של טאנינים. ניתן לשטוף את הטאנינים החוצה על ידי טבילת הבלוטים במים חמים (או במים קרים, במשך מספר חודשים). תה מיובש כמו עלי תה או תיונים של עלי תה חתוכים ומוכנים לשתייה. כך על ידי שריית העלים רק במים רתוחים או מחוממים כמשחררים העלים את הטעם והחומרים התזונתיים שבתה המיובש. זה נעשה לעיתים קרובות בכוס, ספל, קומקום, כד. ניתן להשתמש במחלט תה או במסננת תה כדי לסייע בתהליך זה. קיים מגוון עצום של סוגי תה זמינים בשוק עם קטגוריות מבוססות רחבות כמו אולונג, ירוק, שחור, לבן וכו' ועוד סוגי תה מיוחדים מאזורים מסוימים כגון אסאם, דרג'ילינג וכו'. יש להכין כל תה כראוי על פי הייצור והאיכות שלהם. כאשר עצמות מושרות בתמיסה של מים רותחים, הסידן עשוי להיות מופק מהן. הנוזל שנוצר מכונה ציר עצמות. העצמות עצמן הרבה יותר רכות לאחר תהליך זה. השריית תבואה היא חלק מהכנת בירה. בישול (בירה) ISO 3103 לִיתוּת "Corn steeping". Corn.org. אורכב מ-המקור ב-13 ביוני 2005. נבדק ב-20 ביוני 2005. {{cite web}}: (עזרה) "Guide to Drinking Darjeeling Tea". thunderbolttea.com. 13 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
מיכאלי

האם התכוונתם ל... מיכאלי, מלך אימרתי – מלך הממלכה המערב גאורגית, ממלכת אימרתי אברהם מיכאלי – חבר הכנסת מטעם ש"ס אורי מיכאלי – ממייסדי תחום התעופה בישראל. על שמו נקרא נמל התעופה חיפה אלישבע מיכאלי – שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית אנסטסיה מיכאלי – חברת כנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו אפרים מיכאלי – אלוף-משנה בצה"ל, פרשן פוליטי וצבאי בן ציון מיכאלי – ראש מועצת הרצליה בשנים 1943‏-1959 ויושב ראש מרכז השלטון המקומי פרופ' דן מיכאלי – מומחה לרפואה פנימית ומחלות זיהומיות, כיהן כקצין רפואה ראשי, מנהל בית החולים איכילוב ומנכ"ל משרד הבריאות, אחיה של רבקה מיכאלי דניאלה מיכאלי – כוריאוגרפית, במאית תיאטרון ושחקנית ישראלית ללי ציפי מיכאלי – משוררת ישראלית מיטל מיכאלי – שחקנית, זמרת ומדבבת ישראלית מיכה מיכאלי – פרופסור לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים מרב מיכאלי – מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו, עיתונאית ופוליטיקאית ישראלית מרדכי מיכאלי – איש רוח, מחנך, פדגוג וסופר עברי רבקה מיכאלי – שחקנית, בדרנית, שדרנית רדיו ומנחת טלוויזיה ישראלית, אחותו של דן מיכאלי שמואל מיכאלי – מורה ומחנך ירושלמי. המנהל השישי של הגימנסיה העברית רחביה
סכרתוולוס רקיניגזה

סָכַּרתווֶלוֹס רקיניגזָה (בגאורגית: საქართველოს რკინიგზა, מילולית: רכבת גאורגיה) היא חברת הרכבות הלאומית של גאורגיה, המחברת את הים השחור לים הכספי. חברת הרכבות נוסדה לראשונה בשם הרכבת הטרנסקווקזית. בשנת 1918 החליטה הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה לשנות את שמה לשמה הנוכחי רכבת גאורגיה. בניית הרכבת החלה בשנת 1865, בתקופת מלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית). בשנת 1871 נסתיימה בניית קטע הרכבת פותי-זסטפוני, וב-10 באוקטובר 1872, נסע הקרון הראשון בקטע המסילה הראשון שהיה בין פותי שלחוף הים השחור לטביליסי, מרחק 310 ק"מ כאשר הנסיעה ארכה 15 שעות. תוך זמן קצר נוספו מקטעי רכבת נוספים: ריוני-כותאיסי (1877), ריוני-טקיבולי (1887), זסטפוני-צ'יאתורה (1895). בשנת 1883 נבנה קטע המסילה השני בין טביליסי לבאקו (אזרבייג'ן) שלחוף הים הכספי. בשנת 1894 נוסף קטע נוסף מיכאילובו (חאשורי)-בורג'ומי ובשנת 1902 נוסף לו הקטע בורג'ומי-בקוריאני. בשנת 1899 התווסף קטע מסילה נוסף לארמניה. משנת 1946 חוברה הרכבת לרשת הרכבות הרוסי מפותי לסוחומי. אורך מסילת הרכבת הוא 1,612 ק"מ. המסילה המרכזית עוברת ממזרח גאורגיה למערבה. היא מתחילה בבאקו שבאזרבייג'ן, עוברת דרך טביליסי-סמטרדיה וממשיכה לערי חוף הים השחור בתומי, פותי וסוחומי. עד שנת 2010 צפוי להתווסף קטע נוסף לקארס שבטורקיה במסילת הברזל קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו. חברת הרכבות היא חברה בע"מ בבעלות המדינה. בשנת 2007 החליטה ממשלת גאורגיה להפריט את הרכבת כאשר מסילת הרכבת עצמה תישאר בבעלות המדינה. המשא ומתן עם החברה הבריטית, פרקפילד אינווסטמנט, שנערך באוקטובר 2007, נכשל. במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, באוגוסט 2008, הופצץ גשר הרכבות מערבית לטביליסי והוחרב לחלוטין. הפצצת הגשר, המהווה עורק תחבורה עיקרי בין מזרח גאורגיה למערבה, שיתקה את תנועת הרכבות בין שני חלקי המדינה. מדיה וקבצים בנושא סכרתוולוס רקיניגזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סכרתוולוס רקיניגזה (בגאורגית, ברוסית ובאנגלית) סכרתוולוס רקיניגזה, ברשת החברתית פייסבוק סכרתוולוס רקיניגזה, ברשת החברתית LinkedIn צוות צילום: הגשר שהפציצה רוסיה בגאורגיה הוחרב כליל, באתר ynet, 16 באוגוסט 2008
קארל מאיה

קארל מאיה (בגרמנית: Carl (Karl) Mayet;‏ 11 באוגוסט 1810, ברלין - 18 במאי 1868, שצ'צ'ין) היה עורך דין ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים המקוריים ביותר של הפליאדות של ברלין. בשנת 1839 ניצח מאיה את יוז'ף סן בדו-קרב +3 -2 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1845 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם אוגוסטוס מונגרדיין +3 -3. בשנת 1847 ניצח את אלכסנדר פון דר גולץ +14 -9 =1 ולאחר מכן הפסיד דו-קרב לווילהלם הנשטיין +5 -12 =1. בשנת 1848 הפסיד דו-קרב מול דניאל הארוויץ +2 -5 =2. בתחרות הבינלאומית בלונדון, בשנת 1851 הפסיד בסיבוב הראשון פעמיים ליוז קנדי. בשנת 1851 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן בברלין עם ארבעה הפסדים. בשנת 1852 הפסיד דו-קרב לפרדריק דיקון 2-5. בשנת 1853 הגיע מאיה למקום השלישי באליפות ברלין הראשונה (הבלתי רשמית), אחרי ז'אן דיפרן ומקס לנגה. בשנת 1853 הפסיד מאיה דו-קרב לז'אן דיפרן +5 -7. בשנת 1855 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן +6 -14 =1. בשנת 1856 הפסיד לויגלמן +2 -4 בתחרות נוק-אאוט בברלין. בשנת 1859 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +1 -7. בשנת 1865 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +2 -5 =1. בשנת 1866 הפסיד בדו-קרב לגוסטב נוימן +0 -6 =1. מאיה תרם תרומות חשובות לתיאורית הפתיחות, ובמיוחד לפתיחה הספרדית. מדיה וקבצים בנושא קארל מאיה בוויקישיתוף קארל מאיה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי Thassilo v Heydebrand und der Lasa, Berliner Schach-Erinnerungen: Nebst d. Spielen d. Greco u. Lucena, Veit, 1859. (בגרמנית)
שואה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שואה (מונח) – מילה מקראית שפירושה חורבן, כיליון, שבחצי השני של המאה העשרים נוצקה משמעות מיוחדת לצורה המיודעת, השואה השואה – מונחים השואה – רצח העם היהודי שביצעו הנאצים שואת יהודי פולין – רצח עם בו טבח השלטון הנאצי במיליוני יהודים פולנים כחלק מהשואה שהתרחשה בזמן מלחמת העולם השנייה. רצח עם – שואה (רצח עם) כהגדרה כללית שואה: סיפורה של משפחת וייס (אנ') – סדרת דרמה אמריקאית בת ארבעה פרקים ששודרה ב-1978 שואה (סרט) – סרט תיעודי משנת 1985 בבימויו של קלוד לנצמן
יוז'ף סן

יוז'ף סן (בהונגרית: József Szén;‏ 9 ביולי 1805, בודפשט - 13 בינואר 1857), היה שחמטאי הונגרי. סן סיים לימודי משפטים ולאחר מכן היה לארכיבאי של העיר פשט. כינויו היה פילידור ההונגרי. בשנת 1836 ניצח את לואי שארל דה לה בורדונה בתוצאה 12–13 ללא תיקו אם כי לה בורדונה נתן לו בכל המשחקים יתרון של רגלי ושני מסעים. בשנת 1839 ייסד סן את מועדון השחמט של בודפשט Pesti Sakk-kör. באותה שנה הפסיד בדו-קרב לקארל מאיה +2 -3 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין השנים 1842 ו-1846 הוביל סן קבוצת שחקני שחמט בהתכתבות שניצחה קבוצה מקבילה מפריז בתוצאה 0–2. הקבוצה ההונגרית הציגה חידוש תאורטי שמאז נקרא ההגנה ההונגרית 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רה7. דיכוי המהפכה ההונגרית בשנת 1848 הביא לאיסור מוחלט של פעילות במועדונים כלשהם, כולל מועדוני שחמט. האיסור היה בתוקף עד לשנת 1864. סן הגיע למקום החמישי בתחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון, בשנת 1851. בשנת 1852 סיים בתיקו דו-קרב מול ארנסט פלקבר +9 -9 =2 בווינה. בשנת 1853 הפסיד דו-קרב לדניאל הארוויץ +1 -3 =1 בלונדון. מדיה וקבצים בנושא יוז'ף סן בוויקישיתוף יוז'ף סן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) יצירות שחיבר סן (בהונגרית) מידע כללי
מצודת קוויבק

מצודת קוויבק (בצרפתית: Citadelle de Québec) היא מצודה צבאית הממוקמת בראש קפ-או-דיאמן בעיר העתיקה של קוויבק סיטי בפרובינציית קוויבק שבקנדה. המצודה משמשת בית מגורים רשמי של בית המלוכה הקנדי ושל המושל הכללי של קנדה. בסמוך למצודה נמצא בניין הפרלמנט. המצודה הראשונה באתר נבנתה בסמוך למישורי אברהם במהלך המאה ה-17 בהוראת לואי דה בוד (Louis de Buade). תוכנית מפורטת יותר לביצורים הוכנה על ידי המהנדס הצבאי ז'אק לאבאס דה נרה באישור סבסטיין לה פרסטרה דה וובאן בשנת 1701. לאחר כיבוש לואיסבורג בשנת 1745 נערכו במצודה שיפוצים והורחבו ביצוריה על פי תוכניות של המהנדס הצבאי גספאר-ז'וזה שוסרגו דה לרי. צורתה הנוכחית של המצודה (צורת הכוכב) נבנתה על ידי השלטונות הבריטיים בין השנים 1820–1831 על פי תוכניות של המהנדס הצבאי המלכותי אליאס ווקר דרנפורד. תוכנית זו שילבה בתוכה חלקים מהמצודה הצרפתית של 1745. מטרת הביצורים שנבנו הייתה לנצל את הגובה האסטרטגי של כף דיאמונד למקרה של מתקפה אמריקאית, או מרד של התושבים הצרפתית של קוויבק. פרדריק המילטון-טמפל-בלקווד אשר כיהן כמושל הכללי של קנדה בשנים 1872–1878 קבע במצודה את מגורי המושל הכללי, ומדי שנה מתגורר בה מאז המושל הכללי מספר שבועות בשנה (יתרת הזמן המושל מתגורר באחוזת רידו). בשנת 1943 נערכה במצודה ועידת קוויבק, וועידה נוספת בשנת 1944, בהן נכחו וינסטון צ'רצ'יל, פרנקלין דלאנו רוזוולט וויליאם ליון מקנזי קינג ונדונה האסטרטגיה של הממלכה המאוחדת, קנדה וארצות הברית במלחמת העולם השנייה. המבצר הוא בסיס האם של הרגימנט המלכותי ה-22 של הכוחות המזוינים של קנדה מאז 1920. אחוזת רידו המושל הכללי של קנדה מדיה וקבצים בנושא מצודת קוויבק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצודת קוויבק המצודה, באתר המושל הכללי של קנדה
לינדזי קמפ

לינדזי קית' קמפ (באנגלית: Lindsay Keith Kemp;‏ 3 במאי 1938 – 25 באוגוסט 2018) היה רקדן, שחקן, מורה, אומן פנטומימה וכוראוגרף בריטי. קמפ נולד בדרום שילדס שבאנגליה. את ילדותו בילה ביורקשיר ולמד בבית הספר לאומנות של ברדפורד, לפני שהתחיל ללמוד ריקוד עם הילדה הולגר ופנטומימה עם מרסל מרסו. בשנות השישים המוקדמות ייסד לינדזי קמפ להקת רקדנים משלו, הלהקה משכה לראשונה את תשומת הלב הציבורית בהופעתה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1968. למרות סיבובי ההופעות שעשה עם להקתו בכל העולם במשך כשלושים שנה והופעותיו המזדמנות בסרטים ובתוכניות טלוויזיה, קמפ ידוע ביותר דווקא בזכות תמיכתם והערכתם של קייט בוש ודייוויד בואי, שהיו שניהם תלמידיו ולזמן קצר אף חברים בלהקת המחול שהקים (בואי כרקדן ובוש כעוזרת מלתחה). בקיץ 1984 הופיע בירושלים במסגרת פסטיבל ישראל. סגנון יצירתו של קמפ היה שילוב ייחודי בין בוטו, פנטומימה, בורלסק, דראג ומיוזיק הול (ז'אנר בריטי של הופעות תיאטרון) ותואר בהזדמנויות שונות כמרתק, צבעוני, פיתויי ומתמכר לתאוות. לרוב השיג ביקורות אוהדות ובסיס מעריצים נאמן. קמפ הופיע לצד דייוויד בואי וביים את ההופעה של זיגי סטארדאסט שנערכה בריינבו ת'יאטר בלונדון באוגוסט 1972, ואף הופיע בקליפ של אחד משיריו של בואי. בתחילת שנות השבעים, קמפ היה מורה פופולרי לריקוד ופנטומימה ונתן שיעורים קבועים במרכז לריקוד בקובנט גארדן. ג'ק בירקט, חברו העיוור של קמפ, לימד בחלק מהשיעורים. נאמר שמיומנותו וראוותנותו היו כה בולטות שתלמידים חדשים לא שמו לב כלל שמורם עיוור. קמפ נפטר ב-25 באוגוסט 2018 בליבורנו שבאיטליה בגיל 80. מדיה וקבצים בנושא לינדזי קמפ בוויקישיתוף לינדזי קמפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לינדזי קמפ, באתר AllMovie (באנגלית) לינדזי קמפ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איתמר זהר, הכוריאוגרף והרקדן הבריטי לינדזי קמפ מת בגיל 80, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2018 שוש אביגל, פרחים לליצן עצוב - לינדסי קנפ ולהקתו בתיאטרון ירושלים, כותרת ראשית, 13 ביוני 1984
מסגד עומר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מסגד עומר – מסגד שנמצא בסמוך לכנסיית הקבר ברובע הנוצרי בירושלים מסגד עומר (בית לחם) – מסגד בעיר בית לחם (ראו ערך באנגלית) מסגד סידנא עומר – מסגד ברובע היהודי בירושלים אחד האגפים במסגד אל-אקצא כיפת הסלע המצויה על הר הבית וקרויה על ידי רבים בטעות "מסגד עומר"
וילהלם הנשטיין

וילהלם הנשטיין (בגרמנית: Wilhelm Hanstein;‏ 3 באוגוסט 1811, ברלין – 14 באוקטובר 1850, מגדבורג) היה עובד ציבור ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים של הפליאדות של ברלין. הנשטיין סייע בייסוד הביטאון Berliner Schachzeitung שלימים הפך ל-Deutsche Schachzeitung. בשנת 1842 ניצח בדו-קרב את קארל יאניש +4 -1 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1847 ניצח בדו-קרב את בן דודו קארל מאיה +12 -5 =1. הנשטיין נחשב למומחה בשלב הפתיחה והקדיש חלק מזמנו לעבודה על מדריך הפתיחות של פול בילגר. על שמו נקראת הסתעפות של גמביט המלך 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 ז5 4. רג4 רז7 5. ח4. מדיה וקבצים בנושא וילהלם הנשטיין בוויקישיתוף וילהלם הנשטיין, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
איסר פן

איסֶר פן (1913 – 1992) היה היועץ הכספי לרמטכ"ל השלישי (1 באוקטובר 1950 – 1 במאי 1953). פן נולד בליטא ועלה לארץ ישראל בשנת 1924. בוגר בית הספר הריאלי בחיפה, ולאחר מכן סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה האמריקנית בביירות. במסגרת שירותו בארגון ההגנה היה פן שליש במטה מחוז חיפה. בצה"ל הוא כיהן כראש מִנהל התשלומים, טרם מינויו לתפקיד היועץ הכספי לרמטכ"ל. כיועץ כספי, פעל פן לביסוס מערך כוחות ארוך ימים של כוחות מילואים. בתקופת כהונתו הוטלה כלל האחריות התקציבית של צה"ל בידי היועץ הכספי ועסקאות הרכש בוצעו על ידו, לאחר אישורן במועצת החימוש העליונה בראשות מנכ"ל משרד הביטחון. בתום שלוש שנים בתפקיד השתחרר משירותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה והתמנה לראש אגף האספקה במשרד הביטחון. לאחר מכן כיהן כראש משלחת משרד הביטחון בבריטניה ומשנת 1959 כראש המשלחת בצרפת. באפריל 1974 נבחר כיו"ר עמותת האגודה לשיקום נפגעי סמים. לאחר פרישתו ממשרד הביטחון נכנס פן לעולם העסקים. תחילה ייצג את התעשייה האווירית הצרפתית בישראל ואחר כך הקים יחד עם יצחק אלמוג את אינטרגאמא ואת חברת "דלתא פילם". פן נפטר בשנת 1992 לאחר מחלה ממושכת ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את רעייתו, אסתר (1924-2018) וילדים. [1] מינויים במשרד הבטחון, דבר, 15 במאי 1956 אישים ומוסדות, דבר, 24 בפברואר 1958 אישים ומוסדות, דבר, 18 ביוני 1964 סעדתי על שולחנו של בונה המיראז', מעריב, 25 במאי 1964