laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנדלי מוכר ספרים ברשת

מנדלי מוכר ספרים ברשת היא חנות מקוונת למכירת ספרים אלקטרוניים. החנות מציעה ספרים בפורמטים EPUB-3 ,EPUB ו-MOBI (למכשירי קינדל ואפליקציות קינדל) המאפשרים שימוש ברוב מכשירי הקריאה, מחשבים, טאבלטים וטלפונים סלולריים חכמים. מנדלי מוכר ספרים מציעה לסופרים הוצאה לאור עצמית של ספרים אלקטרוניים ומודפסים, ולהוצאות לאור אחרות המסתייעות בעיקר בשירותיה להפקת ספרים אלקטרוניים. המיזם הוא הוצאת הספרים הגדולה בישראל, אשר ספריה אינם נמכרים על ידי רשת חנויות ספרים מסחרית. החנות נוסדה ב-7 בינואר 2010 על ידי ארבעה יזמים שבאו מתחומי ההיי-טק וההוצאה לאור: ירון גולדשטיין, הנרי הראל, כרמל רביד וישראל וינטה. אתר החנות היה הראשון מסוג מכירת הספרים האלקטרוניים ברשת בישראל. בעקבותיו קמו חנויות נוספות לספרים אלקטרוניים ברשת, כגון מיזם עברית ובוקסילה. מנדלי מוכר ספרים ברשת מציעים כיום למכירה כ-1,300 ספרים - חלקם יצאו לאור בעבר, הופצו ונמכרו בחנויות והומרו לפורמט אלקטרוני, וחלקם כתבי יד שיוצאים לאור כספר אלקטרוני ולא מופצים בחנויות בצורה מסורתית. הספרים נקראים על ידי קוראי ספרים אלקטרוניים מסוגים שונים המותאמים לעבודה עם הקבצים בפורמטים השונים, כגון האייפד והמכשירים מבוססי מערכת ההפעלה אנדרואיד, כמו גם על מכשירי קינדל ותוכנות קינדל ועל מחשבי חלונות, מקינטוש ולינוקס. החנות האינטרנטית של מנדלי מוכר ספרים ברשת משתפת פעולה עם הוצאות לאור המשווקות את ספריהן דרך האתר. בין ההוצאות המשתפות פעולה עם האתר: הוצאת כרמל, גרף, הקבוץ המאוחד, הוצאת נהר, הוצאת חדקרן, הוצאת אוריון, הוצאת רימונים, הוצאת קדמת עדן ועוד. מנדלי מוכר ספרים ברשת עובדים עם סופרים וכותבים המפרסמים את ספריהם באתר באופן ישיר, בהם יצחק בן נר, סמי מיכאל, נאוה סמל, עידן רבי, מואיז בן הראש, רוני גלבפיש, ציפי שחרור ועוד. מנדלי מוכר ספרים ברשת מפיקים ומציעים למכירה גם ספרים מודפסים בדפוס דיגיטלי בכמויות קטנות, וכן גם בהדפסה לפי דרישה (POD). שירות נוסף מאפשר להפיק ספרים באנגלית, בספרדית, ברוסית, ובשפות אחרות, מכירתם וקידומם באמזון כספרים לקינדל וכספרים מודפסים על פי דרישה (POD) ובאתרים נוספים בעולם, כגון האייבוקסטור (iBooks) של אפל. האתר הרשמי אמיתי זיו, רוצים להוציא ספר? דלגו ישר לאינטרנט, באתר TheMarker‏, 20 במאי 2013 עומר כביר, הושקה חנות לספרים דיגיטליים בעברית, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2010 אמיתי זיו, רוצים להוציא ספר? דלגו ישר לאינטרנט, באתר TheMarker‏, 20 במאי 2013 עומר כביר, הושקה חנות לספרים דיגיטליים בעברית, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2010 ירון גולדשטיין, למה עברתי מניהול בהיי-טק למכירת ספרים?, באתר ynet, 9 בינואר 2014 מהפיכת הספרים בעיצומה
דגל חזבאללה

דגל חזבאללה הוא דגלו של חזבאללה - מיליציה שיעית אסלאמיסטית פוליטית בלבנון. לדגל רקע צהוב בדרך כלל והוא מורכב מלוגו הארגון בצבע ירוק, וטקסט בצבע אדום או ירוק. הלוגו עצמו הוא ייצוג מסוגנן בכתב כופי של שם הארגון حزب الله (חזבאללה) שפירושו "מפלגת האל" כאשר האות הראשונה של המילה "אללה" גבוהה ומצוירת כיד האוחזת רובה סער. הלוגו משלב חפצים אחרים: ספר קוראן, חרב, גלובוס וענף בעל שבעה עלים. הטקסט מעל הלוגו הוא ציטוט מהקוראן: فإن حزب الله هم الغالبون שפירושו: "רק עדת אללה הם המנצחים". מתחת ללוגו נכתב المقاومة الإسلامية في لبنان שפירושו: "ההתנגדות האסלאמית בלבנון". לדגל דמיון רב לדגל משמרות המהפכה האסלאמית ומעיד על הקשר האידאולוגי בין הארגון לאיראן. באופן דומה, תנועת צאברין בעזה אימצה דגל כמעט זהה לדגל חזבאללה, המעיד על אותה קרבה. צאברין מדיה וקבצים בנושא דגל חזבאללה בוויקישיתוף סורה 5 (סורת אל-מאאידה), פסוק 56 ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואדי מוסא

ואדי מוסא (בערבית: وادي موسى - "ואדי משה") היא עיירה במחוז מעאן שבדרום ירדן, הידועה בעיקר כיישוב הסמוך ביותר לפטרה וכשער הביקור אליה. העיירה שנודעה בעבר בשם "אלג'י", שוכנת בעמק הנהר שאת שמו היא נושאת כיום, ואורכה הוא כחמישה קילומטרים ממזרח למערב, החל במעיין "עין מוסא" בצידה המזרחי ועד לשער הכניסה אל פטרה במערבה. משמעות שמה של העיירה הוא "ואדי משה", ולפי המסורת[דרושה הבהרה], במעיין "עין מוסא" הכה משה בסלע והוציא ממנו מים. הנבטים הקימו מפעל מים אשר הוביל את מי המעיין אל פטרה, וכיום ניצב מעליו מבנה פשוט הנושא שלוש כיפות. עד שנת 1994 שכן בוואדי מוסא יישוב כפרי בדואי חסר חשיבות מיוחדת, אך עם חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן והתגברות תנועת התיירים אל פטרה, החל היישוב להתפתח במהירות ושינה את אופיו לחלוטין. בשנת 2004 התגוררו בנפת פטרה שלה משמש ואדי מוסא כמרכז מנהלי, 23,840 איש, ולפי הערכה חיו בה בשנת 2009 כ-26,100 איש. כלכלת העיירה נסמכת כמעט לחלוטין על התיירות, ושוכנים בה עשרות בתי מלון, מסעדות ושירותים אחרים לתיירים. בוואדי מוסא שוכן בית הספר "פטרה" לארכאולוגיה, תיירות ומלונאות של אוניברסיטת אל-חוסיין בין טלאל במעאן, אשר נוסד בשנת 2004 והיה הראשון מסוגו בירדן. רוב תושבי העיירה הם בני שבט אל-ליאת'נה (اللياثنة), המתייחסים לשבט כנאנה. שבט זה נחשב לאחד השבטים הדומיננטיים ביותר באזור מבחינה פוליטית וכלכלית, וכן הם שולטים בתעשיית התיירות המקומית מאז המאה ה-20. רוב אוכלוסיית ואדי מוסא היא מוסלמית. משפחות שמוצאן מואדי מוסא התיישבו בארץ ישראל לאורך השנים. לפי המסורת המקומית של העיר בית סאחור, היא נוסדה בידי משפחות נוצריות ומוסלמיות מואדי מוסא שהתיישבו בה במאה ה-14 ובמאה ה-17. חמולת נג'ג'רה, אחת החמולות הנוצריות הגדולות בבית לחם, מתייחסת אף היא למהגרים מואדי מוסא בני שבט ע'סאן. ישראל ביתר עילית, ישראל (מ־נובמבר 1994) בנובמבר 1994, ברוח הסכם השלום בין ישראל וירדן, נחתם הסכם ערים תאומות עם העיר החרדית ביתר עילית. מדיה וקבצים בנושא ואדי מוסא בוויקישיתוף עין מוסא אתר אוניברסיטת אל-חוסיין בין טלאל "Beit Sahour Residents". Forefathers Orthodox Church, Beit Sahour. Kårtveit, Bård (4 בספטמבר 2014). Dilemmas of Attachment: Identity and Belonging among Palestinian Christians (באנגלית). BRILL. p. 39-40. ISBN 978-90-04-27639-0. נבדק ב-23 ביוני 2022. {{cite book}}: (עזרה) Bethlehem, The Holy Land's Collective Cultural National Identity: A Palestinian Arab Historical Perspective Musallam, Adnan. Bethlehem University. (אורכב 19.10.2013 בארכיון Wayback Machine) דב אלביום, כתבה בידיעות אחרונות על ההסכם., ‏6 בנובמבר 1994
מייפלאואר

מייפלאואר (באנגלית: Mayflower) הייתה אוניית סוחר אנגלית מסוג פלויט (Fluyt), אשר נשאה את "האבות העולים" מפלימות', אנגליה אל "העולם החדש" בשנת 1620. באונייה היו 102 נוסעים, ביניהם 19 נשים ו-33 ילדים. מסעם הפך לסיפור אייקוני באנלים מוקדמים של היסטוריה אמריקאית על מוות והישרדות בתנאים החורפיים הקשים של ניו אינגלנד. לפני ההפלגה, הבדלנים ביקשו אישור מחברת ווירג'יניה להקים מושבה חדשה והוקצו חלקת אדמה דרומית לקו רוחב 41-צפון, קרוב לנהר ההדסון. בגלל רוחות חלשות ומקרה של כמעט-טביעה על שרטונים ליד קייפ קוד, הם נאלצו לעגון בנקודה צפונית בהרבה מיעדם המתוכנן והיה חשש שנוסעים שהיו פחות מחויבים להסכם, יעזבו את הקבוצה. ב-11 בנובמבר, 41 מהנוסעים הגברים על הספינה חתמו על אמנה ליצור מערכת של ממשל-עצמי. מסמך זה הנקרא אמנת המייפלאואר, מהווה דוגמה מתמשכת לשלטון-עצמי ושימשה השראה לחוקת ארצות הברית ולחוקות מדינותיה השונות. ערך מורחב – מסע המייפלאואר המייפלאואר הייתה ספינת מסע שהעבירה סחורות בין אנגליה, צרפת ומדינות אירופאיות נוספות. משערים שאורכה היה בין 27 ל-33 מטרים, רוחבה כ-7.5 מטרים, וקיבולתה למטען הייתה של 180 טון. ב-6 בספטמבר 1620 יצאה המייפלאואר למסעה מנמל פלימות' שבאנגליה לעבר חופי אמריקה, לאזור נהר הדסון. ברם, הספינה סטתה ממסלולה, וכעבור 65 ימים, ב-11 בנובמבר עגנה ליד קייפ קוד שבמסצ'וסטס. לאחר שנוסעי הספינה חתמו על "אמנת המייפלאואר", הם ירדו לחוף וייסדו את מושבת פלימות', שהייתה למושבה הקבועה הראשונה באזור ניו אינגלנד. בגלל מעמדה הסמלי הזה, בארצות הברית דהיום מנסים אנשים רבים למצוא את אבותיהם ביניהם.[דרוש מקור] ב-5 באפריל 1621 יצאה הספינה לדרכה חזרה, ובשנת 1623 היא פורקה. יש הטוענים[דרוש מקור] כי "אסם המייפלאואר" שבבקינגהאמשיר בנוי מעצי הספינה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המייפלאואר הפכה לשם דבר בתרבות האמריקאית ולסמל של חלוציות ונכונות לעזוב הכול למען התחלה חדשה. מקומות ומוסדות[דרושה הבהרה] רבים בארצות הברית נקראים על שמה של המייפלאואר. בשנת 1956 הורדה לים ספינת-העתק של המייפלאואר, "מייפלאואר II", אשר חזרה על המסע ההיסטורי מאנגליה לארצות הברית. הספינה היא העתק מדויק של המייפלאואר המקורית, אם כי היא הייתה מצוידת בטכנולוגיה מודרנית, לדוגמה, תאורה חשמלית. כיום, המייפלאואר II מוצגת לקהל הרחב בפלימות', מסצ'וסטס. נתניאל פילבריק, מייפלאואר: הסיפור האמיתי שמאחורי המיתוס, הוצאת אריה ניר, 2007. מדיה וקבצים בנושא מייפלאואר בוויקישיתוף תוכנית מהערוץ האקדמי(הקישור אינו פעיל) צאצאים מפורסמים של מתיישבי המייפלאואר topic/Mayflower-yacht מייפלאואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מייפלאואר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
גלוגוב

גלוגוב (בפולנית: Głogów; בגרמנית: גלוגאו, Glogau או: Groß-Glogau; בספרות העברית והיידיש: גלוגא), היא עיר במחוז גלוגוב שבחבל שלזיה תחתית, פולין. אוכלוסיית העיר עצמה (נכון ל-2011) מונה כ-70,000 נפש. שמה של העיר לקוח מהמילה "głóg", שמו הפולני של עץ (גם שיח) העוזרר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. גלוגוב היא אחת מהעתיקות שבערי פולין. היא נוסדה בידי בני שבט מערב סלאבי בשם דזיאדושאני. התיעוד ההיסטורי הקדום ביותר על ההתיישבות בגלוגוב, הוא משנת 1010, בכרוניקה של תיטמר ממרסבורג. בשנת 1017, במהלך המלחמה בין חילותיו של היינריך השני לכוחותיו של בולסלב הראשון "האמיץ", הטילו הראשונים מצור על גלוגוב. בשנה שאחריה חתמו היינריך (הנרי) השני ובולסלב הראשון על חוזה שלום, במה שנקרא "שלום באוצן". בשנת 1253 הוענקו זכויות עיר לגלוגוב. מדיה וקבצים בנושא גלוגוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלוגוב (בפולנית) גלוגוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גלוגוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין גלוגאו (שלזיה תחתית, פולין), דף שער בספרייה הלאומית כרך VI עמ' 38.[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק] ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרץ אריאל

הרב פרץ אריאל (א' באדר תרע"ג, 1913 – כ"ב בתמוז תשנ"ב, יולי 1992) היה רבה של מגדיאל-הוד השרון במשך כארבעים שנה. נולד בעיירה לזדיי ליעקב אריה ודינה גטקר. בשנת 1927 עלה לארץ ישראל עם הוריו והמשפחה התיישבה בכפר חיטים ליד טבריה. למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, בשנת ה'ת"ש הוסמך לרבנות בידי הרב איסר זלמן מלצר[דרוש מקור]. בתמוז תש"ב נישא למרים, בת הרב אברהם נשר. למד בבית המדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה בחבורתא עם הרב שלמה וולבה. כמה שנים לאחר חתונתו התמנה לרב בשכונת שייח' מוניס בתל אביב, ושימש מורה בתלמוד תורה 'יסודי התורה'. בשנת ה'תשי"ג (1953), לאחר פטירת הרב דב מעייני, התמנה על ידי ה"חזון איש" לרבה של מגדיאל. בטקס ההכתרה השתתף הרב הראשי יצחק הלוי הרצוג. בעקבות מינויו עברת את שמו ל"אריאל". בשנת 1964 אוחדה מגדיאל עם שלוש המושבות הגובלות בה למועצה המקומית הוד השרון והוא כיהן כמרא דאתרא. נפטר בשנת 1992. לאחר פטירתו מונה כמחליפו הרב בצלאל מעייני, בנו של הרב הקודם של מגדיאל. בנו משה הוא חתנו של הרב שלום שבדרון. נכדו, יעקב אריה אריאל, הוא סופר ועיתונאי בעיתון יתד נאמן. יעקב הייזלר, הוד קדומים, עיתון המבשר - תורני, כ' בתמוז תשע"ז מידע על פרץ, אריאל, 1913-1992 בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בצלאל מעייני

בצלאל מעייני (תש"ה, 1945 – י"ח באלול תשס"ט, 7 בספטמבר 2009) היה רבה של מגדיאל-הוד השרון. נולד במגדיאל, בנו של הרב המקומי דב מעייני. אמו, פרידה, הייתה בת הרב יואל ברנצ'יק, שהיה ראש ישיבת נובהרדוק בריגה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה אביו בארצות הברית בשליחות ציבורית ובעקבות המצב הביטחוני במגדיאל עזבו בני המשפחה את המושבה למשך תקופה ושהו בבני ברק בביתו של השופט ד"ר יצחק קיסטר. לאחר שוך הקרבות שבה המשפחה למגדיאל והוא למד בתלמוד תורה המקומי שהקים אביו. בשנת 1952, בהיותו בן שבע, התייתם מאביו. למד בישיבת תפארת ציון ובישיבת פוניבז'. בתחילת שנות ה-70 נישא לרבקה, בת למשפחת בלוי מירושלים. בשנת 1992, לאחר פטירת הרב פרץ אריאל, התמנה לרבה של הוד השרון וכיהן בתפקידו שבע עשרה שנה. היה מראשי מכון רש"י השלם. עסק בשירה יהודית וישיבתית, והוציא דיסק ובו שר מלחני אביו. כמה שנים לפני מותו חלה בסרטן, ונוסף לו השם "חזקיהו". נפטר בשנת 2009 ונקבר באוהל של אביו במגדיאל. אחותו היא המחזאית והבמאית רבקה מנוביץ. אחיינו הוא הרב יואל מנוביץ, ראש ישיבת הגולן. מספרים הזקנים בשבט (אורכב 03.02.2014 בארכיון Wayback Machine), ירוק, המקומון של הוד השרון [hhttps://www.nli.org.il/he/piyut/Piyut1media_010032200114005171/NLI הנרות הללו] בביצועו של בצלאל מעייני, מתוך הדיסק "אל תירא", באתר הפיוט והתפילה. נפטר הרב בצלאל מעייני, באתר בחדרי חרדים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלמנקה (צ'ילה)

סלמנקה (בספרדית: Salamanca) היא עיר וקומונה בפרובינציית צ'ואפה במחוז קוקימבו בצ'ילה. סלמנקה השוכנת 316 קילומטרים צפונית לבירה סנטיאגו, על הגדה הצפונית של הנהר צ'ואפה. העיר נקראת על שם מתילד סלמנקה שהייתה בעלת הקרקע בראשית המאה ה-19. לאחר מותה של מתילד סלמנקה נוהל עזבונה על ידי הכנסייה, בהמשך הועבר לרווחת הציבור הכללי וב-1844 הוקם במקום כפר אשר התפתח והפך לעיר. ב-2002 התגוררו בקומונה 24,494 תושבים ומתוכם 12,689 תושבים בעיר עצמה. 53.2 אחוזים מתושבי הקומונה היו גברים ו-46.8 אחוזים נשים. בין 1992 ל-2002 נרשם גידול במספר התושבים בשיעור של 5.9 אחוזים. מדיה וקבצים בנושא סלמנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלמנקה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטה קרוש דאש פלורש

סנטה קרוש דאש פלורש (בפורטוגזית: Santa Cruz das Flores) היא פרגזיה (פרֶגֶזִיאָש – Freguesias) באי פלורש שבחבל האוטונומי של האיים האזוריים שבפורטוגל. זהו היישוב הגדול ביותר בחלק המערבי של קבוצת האיים, ובו מרוכזים השירותים הממשלתיים והמשפטיים של האי. בנוסף פועל באי בית הספר התיכון היחיד, שדה תעופה, מרכז רפואי ומרכז מסחרי. הניסיונות הראשונים ליישב את האי פלורש נעשו במקום בו נמצאת כיום קביירה (Caveira), כאשר האציל הפלמי וילם ון דר הכן (Willem van der Haegen) הגיע לאי בראש קבוצת התומכים שלו בחיפושם אחר איי הבדיל (Ilhas Cassitérides). לאחר שמתיישבים אלה נטשו את המקום, הגיעו מתיישבים חדשים ב-1508 וב-1510 לאזור שכיום הוא סנטה קרוש. היישוב קיבל סיוע על ידי הקמתו של מנזר פרנציסקני, סאו בואבנטורה (São Boaventura), שכיום משמש מוזיאון. בנייתו החלה בשנת 1642, שנתיים לאחר שפורטוגל קיבלה מחדש את עצמאותה. המנזר היה ידוע בשל המזבח שלו שהיה מעוצבב בסגנון הבארוק ובשל הגג המקושט שלו. לפרנציסקנים הייתה השפעה חזקה על האוכלוסייה המקומית. הם מיסדו את החגיגות השנתיות של פולחן רוח הקודש (Culto do Divino Espírito Santo) וקיבלו על עצמם את האחריות לניהול מערכת החינוך המקומית. עד אמצע המאה ה-19 היה המנזר הציר המרכזי של מערכת החינוך בפלורש, וילדים מכל החלק המערבי של האיים האזוריים התחנכו בבית הספר של המנזר. גם כיום, מרכזה של מערכת החינוך החילונית באי נמצא במנזר. בשנת 1878 הוקם במנזר בית חולים מקומי, כיום מרכז רפואי, שפעל בבניין המנזר עד לשנת 1945. במחצית השנייה של המאה ה-19 היה ציד הלווייתנים חלק חשוב מכלכלת האי. באי הוקם בית חרושת לעיבוד המוצרים שהופקו מבשר ושומן הלווייתנים, שפעל בין השנים 1943 עד 1981. כיום מבנה המפעל הוא חלק מהמוזיאון המקומי. מדיה וקבצים בנושא סנטה קרוש דאש פלורש בוויקישיתוף מפקד 2011 (יש להקיש בתיבת החיפוש את שם העיר)
יצחק פרידמן (בויאן)

רבי יצחק פרידמן (פחד יצחק, ב' בתשרי תר"י, 18 בספטמבר 1849 – י"ז באדר תרע"ז, 11 במרץ 1917) היה אבי שושלת בויאן, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. נולד בסדיגורה לרבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה, ומרים, בתו של רבי אהרן פרלוב מקרלין. אביו קראו יצחק, על שם יצחק אבינו וכן על שם שנולד בראש השנה שהוא יום הדין. בשנת תרי"ט התארס עם מלכה בת רבי יוחנן טברסקי מראחמסטריווקא. בשנת תרכ"ה נישא בחאטין. על פי המסופר, בחתונתו היו 250 אדמו"רים, וכ-50,000 חסידים. היו שכינו אותה "החתונה הגדולה השנייה", לאחר החתונה הגדולה באוסטילה. לאחר נישואיו התגורר ליד חמיו, ולאחר מספר שנים חזר לסדיגורה. לאחר פטירת אביו בשנת תרמ"ג, החל לכהן באדמו"רות לצד אחיו הצעיר רבי ישראל. בשנת תרמ"ו, במסגרת חלוקת הירושה בה קיבל את נשיאות כולל ווהלין ואחיו קיבל את החצר בסדיגורה, פתח את חצרו בבויאן הסמוכה לצ'רנוביץ. הוא נודע בקדושתו ובפרישותו מענייני העולם הזה. השפעת חצרו הייתה מרוסיה ועד גליציה ופולין. חסידיו שנמנו באלפים, בלטו בדבקותם העזה באדמו"רם. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, נמלט לצ'רנוביץ וממנה יצא ברכבת האחרונה לווינה, ככל אדמו"רי רוז'ין, עקב פחדם מהשלטון הרוסי. בשנת תרע"ו חלה קשות אך החלים מחוליו. במוצאי שבת, י"ז באדר תרע"ז, לאחר הבדלה, החל לחוש ברע, וקרא לאשתו ולילדיו, ולאחר מכן נכנסו כל החסידים. הוא שר את ניגון הדביקות של רבי ישראל מרוז'ין ונפטר. נקבר בווינה. את קברו פוקדות עגונות ומסורבות גט המאמינות כי יעתיר עבורן בשמים. לאחר פטירתו החלו לכהן ארבעת ילדיו. בנו הגדול, רבי מנחם נחום, היה ממלא מקומו, וכיהן בצ'רנוביץ. בניו האחרים, היו רבי ישראל מלייפציג, רבי אברהם יעקב מלמברג ורבי מרדכי שלמה מניו יורק. בתו מרים נישאה לרבי דב בער פרידמן, בנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב. שכל שתי בנות בילדותן, חוה ושרה. מדיה וקבצים בנושא יצחק פרידמן בוויקישיתוף הרב יצחק פרידמן, באתר "ארגון יהודי בוקובינה" יצחק בן אברהם יעקב פרידמן (1849-1917), מבויאן, דף שער בספרייה הלאומית בעגה החסידית, 250 שטריימלאך אדמו"ריים, "רעבישע שטריימלאך".
לגואה

לגואה (בפורטוגזית: Lagoa; מילולית, אגם) היא עיר השוכנת על חופו הדרום-מערבי של האי סאו מיגל בחבל האוטונומי של האיים האזוריים בפורטוגל. העיר שוכנת ממזרח לעיר פונטה דלגדה. היישוב הוקם זמן קצר לאחר הגעתם של המתיישבים הראשונים לאי סאו מיגל. נראה שמקום נבחר בשל המפרץ המוגן שבו. הבתים הראשונים נבנו סביב לכנסייה. במאה ה-15 המשיך האי לקלוט מתיישבים, לגואה התפתחה לכיוון מערב וענף הדיג החל להיות חלק חשוב בכלכלתה. ממזרח לעיירה הוקמו חוות חקלאיות. ב-1515 קיבלה לגואה מעמד של עיר. היא נחשבה למרכזו של אחד האזורים באי שבהם הייתה החקלאות מפותחת מאוד. הגידולים במקום כללו חיטה, גפנים ואיסטיס הצבעים. נמלה של לגואה היה פעיל מאוד ביבוא וביצוא של סחורות ומרכז של פעילות הדיג. שגשוגן של היישובים בסביבה המשיך במאה ה-19 כאשר היישוב היה מרכזה של תעשיית קרמיקה מצליחה ושל תעשיית זיקוק משקאות אלכוהוליים. במאה ה-20 התפתחו בנוסף מפעלי ייצור לשמן צמחי, סבון ומזון לבעלי חיים, בעוד שענפי החקלאות והדיג המשיכו לשגשג. בסוף המאה ה-20 חלה בעיר התפתחות של מגזר השירותים שמעסיק כיום כמעט 60% של כוח העבודה. כמו כן מהווים לגואה והאזור סביבה כמוקד משיכה לתיירים, בעיקר עקב החופים שלה. ארצות הברית טאונטון (אנ'), מסצ'וסטס, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא לגואה בוויקישיתוף מפקד 2011 (יש להקיש בתיבת החיפוש את שם העיר)
אנדריאה דוידוביץ'

אנדריאה דוידוביץ' ידועה גם כאניה דוידוביץ' (נולדה ב-24 במרץ 1997) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית המתחרה בהחלקה על הקרח בתחרויות לזוגות. ייצגה את ישראל באולימפיאדת החורף (סוצ'י 2014). נולדה במדינת ורמונט, בארצות הברית. בשנת 2013 החלה להתחרות ביחד עם יבגני קרסנופולסקי. הם מתאמנים ב'בית הקרח' בניו ג'רזי בהדרכתו של גנאדי קרסיניצקי, שהיה בעברו פעמיים אלוף העולם לנוער. הכוריאוגרפית שלהם היא גלית חייט, שאף היא ייצגה את ישראל במספר אולימפיאדות בתחרות גביע העולם שנערכה באוברסדורף שבגרמניה ב-27 באוקטובר 2013 סיימו הצמד בתרגיל הזוגות במקום העשירי, בתרגיל הקצר הם קיבלו 40.83 נקודות ודורגו במקום 15 ובתרגיל החופשי הם קיבלו 93.03 נקודות ובסך הכל 133.86 נקודות. בכך הם קבעו את הקריטריון הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת סוצ'י (2014), ארבעת הזוגות הראשונים מהמדינות שלא זכו בכרטיס באליפות העולם. בפברואר 2014 התחרו קרסנופולסקי ודוידוביץ' באולימפיאדת סוצ'י (2014). הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית. זמן מה לאחר האולימפיאדה הזוג נפרד, אנדריאה המשיכה להחליק עבור ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא אנדריאה דוידוביץ' בוויקישיתוף אנדריאה דוידוביץ', באתר olympedia.org אורן אהרוני, "רוצים לעלות לגמר באולימפיאדת החורף", באתר ynet, 28 בספטמבר 2013 אורן אהרוני, נציגים ראשונים לישראל באולימפיאדת החורף, באתר ynet, 27 בספטמבר 2013 ניר שועלי, סוצ'י: קרסנופולסקי ודוידוביץ' סיימו במקום ה-15, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2014
פרדוקס הגלגל של אריסטו

פרדוקס הגלגל של אריסטו הוא פרדוקס מהתקופה היוונית והוא מיוחס באופן מסורתי לאריסטו. הציור הקלאסי של הפרדוקס מתאר שני גלגלים בעלי מרכז מעגל משותף ובעלי קטרים שונים. כלומר, נמצאים אחד בתוך השני. כל גלגל עושה דרך על קו ישר באורך היקף הגלגל (כמו באיור- קו אדום וקו כחול). בפועל מתקבלת סתירה היות שמתקבלים שני קווים באותו אורך (ראו איור) מה שמעיד על כך שהיקף הגלגל הקטן צריך להיות זהה להיקף הגלגל הגדול, בניגוד להנחה שיש להם היקפים בגדלים שונים. הכשל הלוגי הוא ההנחה שהגלגל הקטן אינו תלוי בגלגל הגדול יותר ובהנחה שהגלגל הקטן אכן עושה דרך כמו היקפו, מבלי להבטיח שהוא מתגלגל ללא "החלקה" על משטח קבוע. למעשה, זה בלתי אפשרי עבור שני הגלגלים לבצע תנועה כזו. מבחינה פיזית, אם שני גלגלים עם רדיוס שונה מגולגלים ביחד לאורך קווים מקבילים אז לפחות אחד חייב "להחליק". אפשר להמחיש את הפתרון באמצעות צמיג מכונית שההיקף החיצוני שלו מהווה הגלגל הגדול, וואילו ההיקף הפנימי שלו מהווה את הגלגל הקטן יותר. התנועה של המעגל הפנימי תלויה בתנועה של המעגל החיצוני הגדול, ולמעשה במהלך פנייה סיבובית המעגל הפנימי "מחליק" ביחס לקרקע. פרדוקס הגלגל של אריסטו, באתר MathWorld (באנגלית)
שמואל אלבז (רב)

רבי שמואל אלבז (19 באוקטובר 1597 – 8 במרץ 1677)[דרוש מקור] היה אבי משפחת אביחצירא, בן המאה ה-17, תלמידו של רבי חיים ויטאל. רבי שמואל נולד וגדל בירושלים. עקב גזירות קשות על יהודי טורקיה הפליג לפי האגדה על ספינת מפרש מיפו לאיסטנבול (קושטא) שבטורקיה לביטול הגזירות. לאחר מכן העתיק את מקום מגוריו לעיר צפת והיה תלמידו של רבי חיים ויטאל (תלמידו של האר"י). לאחר מכן רבי שמואל יחד עם רבו, רבי חיים ויטאל, עברו לדמשק שבסוריה לבית הכנסת ג'ובר. החיד"א (שנולד כמה עשרות שנים לאחר מותו) כותב עליו בספרו "שם הגדולים" שהיה יושב ומתבודד כל השבוע בבית הכנסת. הוא נקבר לפי המסורת המשפחתית בחצר בית הכנסת ג'ובר אשר בדמשק. ערך מורחב – משפחת אבוחצירא רבי יוסף אבוחצירא (הראשון) בנו של רבי שמואל בנו, רבי מכלוף אבוחצירא (הראשון) בנו, רבי יחייא אבוחצירא (הראשון) בנו, רבי עיוש אבוחצירא (הראשון) בנו, רבי יעקב אבוחצירא (הראשון) בנו, רבי יחייא אבוחצירא (השני) בנו, רבי אברהם אבוחצירא (הראשון) בנו, רבי מסעוד אבוחצירא (הראשון) נכדו, רבי יעקב אבוחצירא (השני) רוני שיר, מאגיה ומיסטיקה ביהדות: קבלה, כישוף, יכולות על־טבעיות, Keter Publishing House Ltd, 1997, עמ' 297, מסת"ב 978-965-07-0592-3 יוסי בר מוחא, 'קדושים בע"מ: משפחת אבו חצירא - אגדה ומציאות', ספרית מעריב, 1995, עמ' 33 ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לותר, מלך צרפת

לותר (בצרפתית: Lothaire; ‏941 – 2 במרץ 986), היה בן לשושלת הקארולינגים, מלך על פרנקיה המערבית מ-954 עד מותו. לותר נולד בעיר לאן שבצפון צרפת, ללואי הרביעי מלך פרנקיה המערבית, מאשתו גרברג מסקסוניה. אחרי מות אביו הוכתר למלך פרנקיה המערבית בכנסיית סנט רמי שבעיר ריימס (12 בנובמבר 954). היות שהיה בן שלוש עשרה שנה בלבד, איג הגדול דוכס הפרנקים ורוזן פריז, שהיה מתנגדו של לואי הרביעי, התמנה לשמש כאפוטרופוס לנחלותיו של המלך הצעיר. לותר נשא לאישה את אמה, בתו של לותאר השני, מלך איטליה, שילדה לו בן בשם לואי שירש את כתרו אחרי מותו. בתחילת מלכותו היה עסוק במלחמות בווסאלים שלו, ובמיוחד בדוכס נורמנדיה. ב-955 לותר ואיג הגדול כבשו את פואטייה אחרי שהטילו עליה מצור. ב-956 מת איג הגדול, והיות שלותר היה בן חמש עשרה שנה בלבד, דודו מצד אמו, ברונו ארכיבישוף קלן שימש לו כאפוטרופוס. לותר, ששימש כמתווך בין בניו של איג הגדול, איג קאפה ואנרי, העניק לאיג קאפה את התואר רוזן פריז ודוכס הפרנקים, ולאנרי את דוכסות בורגונדיה. ב-962 מת בלדווין השלישי שהיה רוזן פלנדריה בשיתוף עם אביו ארנולף הראשון. ב-965 עם מות ארנולף הראשון, לותר פלש לפלנדריה וכבש ערים רבות, אבל לבסוף נאלץ לסגת בגלל התנגדות מצד תומכיו של ארנולף השני, דוכס פלנדריה (שהיה נכדו של ארנולף הראשון). אולם, הערים אראס ודואה נשארו בידיו של לותר. באביב 978 ניסה את כוחו בהתקפת פתע על חבל לורן, וכמעט לקח בשבי את אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בסתיו של אותה שנה פלש אוטו השני לצרפת, התקדם לעבר פריז והחריב את כל מה שנקרה על דרכו, אך לא הצליח לכבוש את העיר ונסוג תוך אבדות כבדות. ב-980 נחתם הסכם שלום בין הצדדים. המלך לותר ניסה את כוחו נגד איג קאפה, אך ללא הצלחה. ב-986 נפטר המלך לותר, ובנו לואי ירש את כתר פרנקיה המערבית בשם לואי החמישי. מדיה וקבצים בנושא לותר, מלך צרפת בוויקישיתוף לותר, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לותר, מלך צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית)