laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לי באי

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא לי. לִי בּאי, לִי בּוֹ או לִי טי פּוֹ (סינית: 李白; ‏701 – 762) משורר סיני שחי בימי שושלת טאנג ונחשב לאחד מגדולי השירה בכל הזמנים. משירתו של לי באי נותרו כ־1100 שירים. היכרות המערב עם לי באי החלה בזכות התרגומים החופשיים של המשורר עזרא פאונד מהתרגומים ליפנית לשירתו של לי באי. בתרגום לגרמנית נתפרסמו כמה משיריו בזכות השיר על הארץ מאת מאהלר. לי באי היה בנו של סוחר עשיר. מקום הולדתו לוט בערפל, אך רבים גורסים כי נולד בעיר סויאב שבקירגיזסטן (בקרבת טוקמוק). משפחתו עקרה למחוז סצ'ואן כשהיה בן 5, שם הושפע לי באי מהטאואיזם ומקונפוציוס. מגיל 25 נדד ברחבי סין, מה שהשפיע על אישיותו, ועל השפה השירית החופשית שזכתה לעניין רב עוד בחייו. בשנת 742 פגש לי באי את הקיסר ובמשך שנתיים שירת כמשורר בחצרו. בהמשך, נדד ברחבי סין, ופגש את המשורר הנודע דו פו בסתיו 744 ושנה אחר כך. השירים שכתבו השניים זה לזה נחשבים לקלאסיקה. מאוחר יותר תמך לי באי במרד נגד הקיסר ועל כך הוגלה ליֵלַאנג. הוא זכה לחנינה ומת בדַאנְגטוּ. האגדה מספרת כי טבע כשניסה לתפוס את בבואת הלבנה. אחרים טוענים כי מת מהרעלת כספית בעת ניסיון כימי להמציא משקה מרפא-כל, ואחרים גורסים כי מת משתיית יתר. רבים משיריו עסקו בהנאות היין. שיריו תורגמו לעברית בעיקר על ידי דן דאור. דן דאור (מתרגם), שביעי: לי בּאי, 108 שירים מן הקלאסיקה הסינית, הוצאת חרגול, 2001 כתבי לי באי בפרויקט בן-יהודה ארבעה שירים של לי באי, דבר, בתרגום איתמר אבן-זהר, 3 ביולי 1959 המשורר הנודד, לי באי, אתר הרדיו הסיני הבינלאומי לי באי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי לי באי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פו לי (701-762), דף שער בספרייה הלאומית לי באי, באתר MusicBrainz (באנגלית) לי באי, באתר Discogs (באנגלית)
פיליפ עירון

האנדרטה לזכר רב החובל פיליפ עירון (למפת דרום הנגב מוגדלת)   האנדרטה לזכר רב החובל פיליפ עירון (למפת דרום הנגב רגילה)   האנדרטה לזכר רב החובל פיליפ עירון (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה לזכר רב החובל פיליפ עירון (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האנדרטה לזכר רב החובל פיליפ עירון פיליפ עירון (22 במאי 1942 בלגיה - 1995), היה רב חובל, נתב ומנהל מחלקת תפעול בנמל אילת. הוא היה חבר מועצת עיריית אילת ובשנים 1988–1993 היה סגן ראש עיריית אילת. עירון נולד ב-1942 בבלגיה כפיליפ הופשטטר לפריץ ומלכה הופשטטר. היה נתב בנמל אילת, ובמקביל לעבודתו זו הקים, יחד עם רב חובל הנמל, חברה פרטית לשירותי ים בשם "מרין". עירון מונה לרב חובל של אניית הצובר "מינרל דמפייר" של צי הסוחר הישראלי. ב-22 ביוני 1995 התנגשה האנייה באנייה קוריאנית, וטבעה. כל אנשי צוותה, 9 ישראלים ו-21 זרים, טבעו. בערכאת הערעור של בית המשפט לאדמירליות בבריטניה נקבע כי האונייה הקוריאנית הייתה אחראית לתאונה ביחס של 4:1 לעומת המינרל דמפייר. גופותיהם של עירון ועוד ארבעה ישראלים אותרו והובאו לקבורה בישראל. עירון נישא לחיה ולזוג נולדו 3 בנות ובן. המרינה העירונית באילת קרויה על שמו של עירון. אנדרטה לזכרו נמצאת במרינה. האנדרטה היא מעשה ידיו של האמן האילתי אמיר אלקיים. היא בנויה ממבנה אבן ועליו עוגן צבוע בכחול. בצד האחורי יש פסוק מספר יונה, פרק ב', פסוק ד': ”כל משבריך וגליך עלי עברו”. בבסיס האנדרטה יש פרטים על קורות חייו של עירון. פרטים על פיליפ עירון בבסיס האנדרטה מבט מהצד על האנדרטה אנדרטת פיליפ עירון באילת פיליפ עירון, באתר "אילת עירי" מינרל דמפייר, באתר המוזיאון הימי הלאומי אלי דנון, רב חובל ונתב ניהלו חברה פרטית בעת עבודתם, מעריב, 27 ביולי 1980 The Hanjin Madras vs. The Mineral Dampier מרינה עירונית, באתר החברה הכלכלית לאילת האמן אמיר אלקיים, במגזין של אילת
תיבת דו-שיח

בממשק משתמש גרפי של מחשבים, תיבת דו-שיח (באנגלית: Dialog box) היא חלון המאפשר הדדיות או דיאלוג בין המשתמש האנושי לבין התוכנה. תיבת דו-שיח עשויה למסור מידע או לבקש מהמשתמש לבצע פעולה. תיבת דו-שיח מספקת למשתמש אמצעי להורות כיצד לבצע פקודה או להגיב לשאלה או התרעה. תיבת דו-שיח עשויה להיות חלון מודאלי (המחייב את המשתמש להגיב לפני שתוחזר השליטה אל התוכנה שיזמה את הופעת התיבה) או בלתי-מודאלי, בתלות באינטראקטיביות הנדרשת. הסוג הפשוט ביותר של תיבת דו-שיח הוא התרעה, המציגה מסר ודורשת שהמשתמש יאשר שהבחין במסר (לרוב באמצעות כפתור אוקיי) או יקבל החלטה אם לאשר פעולה או לבטלה. התרעות משמשות גם לחיווי על סיום מכוון או קריסה בלתי מכוונת של תוכנה או מערכת הפעלה (כמו למשל מסך המוות הכחול). מומחי שימושיות מבקרים התרעות כאלו, משום שאינן תורמות מידע שימושי למשתמש, אינן משיגות את המטרה המצופה - הגנה מפני שגיאות שנגרמו עקב פעולות הרסניות, וקיימות להן חלופות טובות יותר. מדיה וקבצים בנושא תיבת דו-שיח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כורש הראשון

כורש הראשון (בפרסית עתיקה: Kuruš; בפרסית: کوروش; ביוונית: Κῦρος) היה מלך אנשאן בין השנים 600-580 לפני הספירה (חלק מהחוקרים טוענים כי מלך בין 652-600 לפני הספירה). נכדו המפורסם היה כורש הגדול, הידוע גם ככורש השני. כורש היה בן השושלת האחמנית. ככל הנראה היה נכדו של האחמניש ובנו של צ'ישפיש. לפי אחת הסברות, בניו של צ'ישפיש חילקו את הממלכה ביניהם לאחר מותו. כורש מלך על אנשאן, ואחיו ארירמנס מלך על פרס. תיארוך תקופת המלוכה אינו ודאי. יש חוקרים המציעים לזהותו עם מלך בשם "Kuras of Parsumas", המוזכר לראשונה בסביבות שנת 652 לפני הספירה. באותה שנה שמש-שום-אוכין, מלך בבל (668-648 לפנה"ס) התמרד נגד אחיו הגדול אשורבניפל, מלך אשור (668-627 לפנה"ס). Kuras מוזכר כשותף לברית צבאית עם הבבלי. המלחמה בין שני האחים הסתיימה ב-648 לפנה"ס בתבוסה והתאבדות של שמש-שום-אוכין. Kuras מוזכר שוב בשנת 639. באותה שנה אשורבניפל הצליח להביס את עילם והפך לאדונם של בעלי בריתו לשעבר. Kuras היה כנראה ביניהם. בנו הבכור ארוקו (Arukku) נשלח לאשור כדי לחלוק כבוד למלכו. Kuras נעלם מהתיעוד היסטורי, אך הצעת הזיהוי שלו עם כורש מסיית לחבר את השושלת האחמנית לאירועים החשובים של המאה ה-7 לפנה"ס. אשורבניפל מת ב-627 לפנה"ס. כורש כנראה המשיך לחלוק כבוד לבניו ויורשיו אשור-אתיל-אילני (מלך בין 627-623 לפנה"ס) וסין-שר-אישכון (מלך בין 623 ל-612 לפנה"ס). שניהם התנגדו לברית בראשות Cyaxares מלך מדי (633-584 לפנה"ס) ונבופלאסר מלך בבל (626-605 לפנה"ס). בשנת 612 לפני הספירה, הצליחו בעלי הברית ללכוד את הבירה האשורית נינוה, ולמעשה סימנו את סוף האימפריה האשורית. שרידי הצבא האשורי תחת אשור-אובליט השני (מלך בין 612-609 לפנה"ס) המשיכו להתנגד מחרן. מדי ובבל חילקו ביניהן את אדמות האימפריה אשורית, ונראה שאנשאן נפלה בידי הבבלים. כורש סיים את חייו, כנראה, תחת שלטונו של Cyaxares או של Astyages בנו (584-550 לפנה"ס). כורש הוחלף על ידי בנו כנבוזי הראשון, ונכדו היה כורש הגדול, מייסד האימפריה הפרסית. לפיכך, תיארוך חייו ושלטונו ממקמים את כורש הראשון יותר ממאה שנה לפני נכדו. ייתכן שהוליד את כנבוזי בגיל מבוגר ושמת בגיל מתקדם. יש הטוענים שכורש ו-Kuras היו דמויות נפרדות ושאין קשר ברור ביניהם. נראה שכורש שלט בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס ושלטונו היה חסר אירועים. בשל מחסור בתיעוד מספק לתקופה היסטורית זו, אין לדעת איזו תאוריה נכונה יותר. מדיה וקבצים בנושא כורש הראשון בוויקישיתוף כורש הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) A. Shapur Shahbazi, "Cyrus I". In Ehsan Yarshater (ed.), Encyclopædia Iranica, ‏vol. 6, Routledge & Kegan Paul.
הלם תרמי

הלם תרמי הוא מצב שבו חומר נשבר או נסדק עקב חימום או קירור מהיר מדי. כאשר חומר מחומם או מקורר באופן לא אחיד, החום עובר מאזור חם יותר לאזור קר יותר, בקצב שנקבע על פי המוליכות התרמית שלו. אזורים חמים וקרים מתפשטים באופן שונה, על פי הפרש הטמפרטורות ומקדם המוליכות התרמית של החומר. הבדלים של התפשטות בחומר גורמים למאמצים בחומר. כאשר מאמצים אלו יותר גדולים מהחוזק של החומר, הוא נשבר. ככלל, הלם תרמי ייגרם עקב שילוב של התנאים הבאים: הפרש טמפרטורות גדול, מוליכות תרמית נמוכה, חוזק נמוך של החומר, ותנאים נוספים אשר מפורטים בהמשך. כאשר זורקים קובית קרח לתוך מים חמים (או אפילו פושרים), החוזק הנמוך של קרח ביתי, מקדם ההולכה הנמוך והפרש הטמפרטורות הגדול גורמים לקרח להסדק או להתנפץ. התופעה נובעת מכך שהצד החיצוני של הקרח מתחמם מהר מאוד ומתכווץ, והצד הפנימי נשאר כפי שהיה, וזה גורם למאמצים בתוך הקרח אשר גורמים לשבירתו. יש לציין שקרח (בטמפרטורה הקרובה ל-0 מעלות צלזיוס), בניגוד למרבית החומרים, מתכווץ עם עליית הטמפרטורה (ראו האנומליה של המים). בחישול של מתכות מקררים במהירות מתכת חמה על מנת לקבל חוזק גבוה ותכונות רצויות אחרות. עם זאת, ישנם תקנים אשר מגדירים במדויק כיצד יש לקרר את המתכת, שכן קירור מהיר מדי יביא לסדיקה. הלם תרמי ניתן להפחית באמצעות שינוי התנאים: הפרש טמפרטורות קטן יותר, או חימום וקירור איטיים יותר הכנסת מאמצים מכוונים בתוך החומר (כמו בזכוכית מחוסמת), אשר יתקזזו עם המאמצים הנגרמים במהלך החימום שינוי תכונות החומר או שימוש בחומר אחר, בעל: מוליכות תרמית גבוהה יותר מקדם התפשטות תרמית קטן יותר חוזק גדול יותר מודול יאנג קטן יותר - גורם למאמצים קטנים יותר עבור אותה התפשטות קשיחות (toughness) גדולה יותר - גורמת לחומר לספוג מאמצים באופן פלסטי
אנרי ון דה ולדה

אנרי קלמנס ון דה ולדה (בהולנדית/פלמית: Henry Clemens Van de Velde;‏ 3 באפריל 1863 – 3 באוקטובר 1957) היה אדריכל, צייר ומעצב פנים בלגי-פלמי איש זרם האמנויות והאומנויות, יחד עם ויקטור הורטה הניח את היסודות לתנועת האר נובו בבלגיה. מראשית המאה ה-20 ועד עליית הנאצים לשלטון פעל בגרמניה. ון דה ולדה נולד באנטוורפן ולמד ציור באקדמיה המלכותית לאמנות באנטוורפן ובפריז אצל קרלו-דוראן (Carolus-Duran). לאחר שהכיר את יצירותיהם של פול סיניאק וז'ורז' סרה היה לחבר בתנועה הנאו-אימפרסיוניסטית. בבריסל היה חבר בתנועת האמנים, "העשרים" (Les XX) יחד עם קאמי פיסארו, פול סזאן, פול גוגן, קלוד מונה, זורז' סרה ווינסנט ואן גוך. ון דה ולדה קיים קשר ידידות עם ווינסנט ואן גוך ועם אחיו, תאו ואן גוך. ב-1892 נטש את הציור לטובת עיצוב פריטי עיצוב פנים, רהיטים ואדריכלות ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות. ב-1895 הציג בגלריה של זיגפריד בינג, הגלריה המובילה של האר נובו בפריז. במפנה המאה העשרים עיצב מספר וילות פרטיות בבלגיה, הולנד וגרמניה. ב-1905 הוזמן על ידי הדוכס הגדול של ויימאר לפתוח בית ספר לאמנות בעיר. ון דה ולדה הקים את בית הספר לאומנות ומלאכה, שהפך ב-1919 לבית הספר באוהאוס. כמו כן היה ון דה ולדה כח מניע בתנועת האמנויות והאומנויות, עיצוב תעשייתי ועיצוב המוצר הגרמנית, הוורקבונד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את ויימר בהיותו נתין מדינת אויב. ב-1926 השתתף בייסוד בית הספר העליון לעיצוב בבריסל (Institut supérieur des Arts décoratifs), כן היה מרצה באוניברסיטת גנט, בה תכנן אף מגדל הספרייה ה-Boekentoren. ב-1935 תכנן בהולנד את מוזיאון קרולר-מילר בפארק הלאומי הוכה פלוהה, אחד מאוספי ואן גוך החשובים. בשנותיו האחרונות חי בשווייץ. נפטר בציריך בגיל 94. כיסא למעונו הפרטי, 1895 דלתות הכניסה לארכיון ניטשה בווימאר, 1903 מגדל ספריית אוניברסיטת גנט 1933-1938 דף באתר senses-artnouveau דף באתר היסטוריה של העיצוב ביוגרפיה וילה אשה אנרי ון דה ולדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אנרי ון דה ולדה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
חובנטוד

האם התכוונתם ל... איסלה דה לה חובנטוד – אי במדינת קובה חובנטוד בדאלונה – קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר בדאלונה חובנטוד (לאס פיידראס) – קבוצת כדורגל אורוגוואית מהעיר לאס פיידראס
וולקן (קומיקס)

וולקן (באנגלית: Vulcan) היה דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men: Deadly Genesis #1 מינואר 2006, ונוצרה על ידי הכותב אד ברובייקר והמאייר טרוור היירסין. וולקן הוא האלטר אגו של גבריאל "גייב" סאמרס, אחיהם הצעיר של סקוט ואלכס סאמרס, שידועים בזהויותיהם סייקלופס והאבוק, בהתאמה. סאמרס הצעיר הוא בנם שטרם נולד של כריסטופר וקתרין סאמרס, שנחטפו בידי ד'קאן, שליט האימפריום של השי'אר. השליט המטורף דקר את קתרין ההרה לאחר שכריסטופר ניסה להימלט, היא עצמה נהרגה והתינוק נחשב למת. אולם, העובר הזעיר הוצא מגופה והוכנס למאיץ אינקובטור, בו השתמשו כדי לגדל עבדים מינקות. כתוצאה מכך, הרך הנולד גדל בקצב מואץ עד לבגרותו. הוא נשלח לכדור הארץ כעבדו של אריק האדום, עושה דברו של ד'קאן, אך נמלט ממנו ונמצא בידי מוירה מק'טאגרט ללא כל זיכרון מעברו. היא לקחה אותו תחת חסותה ועזרה לו לפתח את כוחותיו. זאת ועוד, צ'ארלס אקסבייר זיהה בו את החותם הגנטי השייך למשפחתו, ולמשך זמן מה סאמרס הצעיר הצטרף לקבוצת אקס-מן חדשה שנשלחה להציל את הקבוצה המקורית מהאי התבונתי קרקואה. אולם, הוא נשכח מאחור ונחשב למת. המום וכאוב ממות אחיו, סקוט פנה בחוסר אונים לאקסבייר, שהחליט למחוק את זיכרונותיהם של כולם מאירועים אלו על מנת לחסוך את הצער. בימים מודרניים, וולקן התעורר כתוצאה מהאנרגיות המוטאנטיות ששוחררו בעקבות אירועי בית אם. הוא חזר משהותו הארוכה בחלל כדי לנקום באקסבייר, הרג את באנשי תוך כדי, וכמו כן ניסה להרוג את וולברין וחטף את רייצ'ל סאמרס - אחייניתו מיקום מקביל - ואת סקוט אחיו. בהמשך, הוא שב למקום בו גדל, אימפריית השי'אר, ונקלע למלחמה בין-גלקטית שבמהלכה נבחר לשמש כקיסר. בסוף אירועי "מלחמת המלכים", חזיז שחור מתעמת עם וולקן ומפעיל פצצה אימתנית הגורמת לחור במרקן הזמן והחלל, והורגת את וולקן. מאוחר יותר התגלה כי הוא לא נהרג, והצטרף לאומת המוטאנטים של צ'ארלס אקסבייר על האי קרקואה. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס X-Men: Deadly Genesis #4 X-Men: Deadly Genesis #4-6 X-Men: Deadly Genesis #6 Giant-Size X-Men #1 X-Men: Deadly Genesis #1 X-Men: Deadly Genesis #1-3 Uncanny X-Men #477 War of Kings #6 X-Men Vol.5 #8 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסמוראי הכסוף

הסמוראי הכסוף (באנגלית: Silver Samurai) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט שמופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #111 מיולי 1974, ונוצרה על ידי הכותב סטיב גרבר והמאייר בוב בראון. הסמוראי הכסוף הוא האלטר אגו של קניוצ'יו הראדה, מוטאנט יפני בעל הכוח להטעין כמעט כל דבר באנרגיית טכיונים, אשר גם מסוגלת לחתוך כל חומר מלבד אדמנטיום. עוטה חליפה המבוססת על תלבושת הסמוראי המסורתית. הראדה היה שומר ראשה של הטרוריסטית הנודעת וייפר, וגם שכיר חרב לעת מצוא. כאשר עבד עבור וייפר, הוא נלחם נגד אויבים כמו ספיידרמן, האלמנה השחורה וקבוצות המוטנטים החדשים והאקס-מן. הראדה הפך למנהיג שבט ישידה לאחר מותה של מאריקו ישידה, אחותו למחצה. יריבו המושבע של וולברין. נהרג בחוברת Wolverine Vol.4 #1 מנובמבר 2010. לאחר מותו, בנו שינג'ן הראדה השני נטל את זהות הסמוראי הכסוף והצטרף לאחוות המוטאנטים של מיסטיק. דמותו של הסמוראי הכסוף מופיעה בסרט הלייב אקשן "וולברין". דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ונוס מברכת רם

ונוס מברכת רם הוא השם שניתן לאבן חרוטה, ככל הנראה פסלון, מהקדומים שידועים בעולם. האבן נמצאה בשנת 1981 על ידי פרופ' נעמה גורן-ענבר מהאוניברסיטה העברית באתר הארכאולוגי בבריכת רם שברמת הגולן. יש המשייכים את האתר בו נמצאה לתרבות האשלו-יברודית. הצלמית גולפה מאבן סקוריה אדומה, אורכה 3.5 ס"מ וייתכן ששימשה למטרות סמליות או דתיות. היו חוקרים שערערו על היותה של צלמית זאת מעשה ידי אדם (ולא אבן טבעית בעלת צורה זו), אך ”מבדיקה מיקרוסקופית עולה שהיא עוצבה ביד אדם, ולפיכך זוהי יצירת האמנות הקדומה ביותר שנמצאה עד כה”, כפי שמוגדר באתר מוזיאון ישראל. השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית תוארכה לתקופה שבין 800,000 ל-233,000 שנים לפני זמננו, לפי גילים בשיטת אשלגן-ארגון שנמדדו בשתי שכבות הבזלת התוחמות אותה (מלמעלה ומלמטה). עם זאת, נראה כי התחתונה משתי השכבות קדומה בהרבה לממצאי האתר והתיארוך ההגיוני הוא זה הקרוב לשכבת הבזלת העליונה המכונה "בזלת כרמים". הצלמית נוצרה כנראה בידי הציידים-לקטים מהמין הומו ארקטוס. צלמית זאת נחשבת לממצא העתיק ביותר של דמות אנושית הקיים בתיעוד הארכאולוגי. היא מזכירה את קבוצת הצלמיות הפרהיסטוריות המכונות צלמיות ונוס, מהתקופה הפלאוליתית העליונה של אירופה, ומכאן כינויה. קיימים סימנים לכך שהאמן או האמנית הקדומים חרצו חריצים על הצלמית בכלי צור שבעזרתו עוצב הראש, ובאופן זה גם עוצבו הזרועות והחזה השופע של הדמות. אין הסכמה בין החוקרים אם הפסלון הוא אכן צלמית. פרופ' עופר בר-יוסף ופרופ' יוסף גרפינקל כתבו בספרם: באתר התגלה חלוק מאבן בזלת נקבובית הנקראת סקוריה. הוא משויף בחלקו ועליו חריתה של קו היקפי, שהחופרת הציעה לראות בו צלמית אישה. יש הרואים בו את הממצא האמנותי הקדום בעולם. — עופר בר יוסף ויוסף גרפינקל Goren-Inbar, N and Peltz, S, 1995, "Additional remarks on the Berekhat Ram figure," Rock Art Research 12, 131-132, quoted in Scarre, C (ed.) (2005). The Human Past, (London: Thames and Hudson) Nowell, April. "A New Look at the Berekhat Ram Figurine: Implications for the Origins of Symbolism", 2001. Academia.edu מדיה וקבצים בנושא ונוס מברכת רם בוויקישיתוף צלמית מברכת רם, באתר מוזיאון ישראל סרטון ריאיון עם הארכאולוגית פרופ נעמה גורן עינבר "The Venus of Berekhat Ram" עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפריהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב, ירושלים: אריאל, 2008, עמ' 83 צלמית מברכת רם, באתר מוזיאון ישראל אתר הסקר הארכאולוגי של ישראל, באתר רשות העתיקות ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר האוניברסיטה

כיכר האוניברסיטה (ברומנית: Piaţa Universităţii) היא כיכר מרכזית בבוקרשט, בירת רומניה. הכיכר היא קילומטר אפס של בוקרשט והייתה מוקד של הפגנות בתקופה שלאחר המהפכה הרומנית. בכיכר האוניברסיטה שוכנים מבנים של אוניברסיטת בוקרשט, התיאטרון הלאומי על שם יון לוקה קאראג'אלה וגרנד הוטל בוקרשט. מדיה וקבצים בנושא כיכר האוניברסיטה בוויקישיתוף מפת בוקרשט ועליה ניתן למצוא את כיכר האוניברסיטה (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צלמית ונוס

צלמית ונוס הוא כינוי קבוצתי למספר חפצים פרהיסטוריים רובם בצורת פסלון של אישה שמנה או בהריון מתקדם מהתקופה הפלאוליתית העליונה שנמצאו באירופה ובצפון אסיה. צלמיות אלו נמנות עם החרסים העתיקים ביותר הידועים כיום ומהווות דוגמה עתיקה של היריון באמנות. משמעותן התרבותית אינה ידועה. עם זאת, בהתחשב בכך שייתכן כי בתקופה בה נוצרו היחס להשמנה בחברה האנושית היה שונה מהיום (שכן מזון, בייחוד מזון משמין היה מצוי בצמצום כיוון שהחקלאות טרם התפתחה), צלמיות אלו יכלו להיות סמל להצלחה ואיקונין של פוריות, או אף מייצגות באופן ישיר את האלות השונות בעצמן. נוהגים לשייך לקטגוריה זו שני ממצאים ארכאולוגיים עתיקים בהרבה - ונוס מברכת רם, שגילה בין 233,000 ל-800,000 לפנה"ס וונוס מטן-טן, שגילה בין 300,000 ל-500,000 לפנה"ס, השייכים לתרבות האשלית התיכונה. צלמיות אלו שנמצאו באסיה ובאפריקה עשויות אבן ולא חרס. שתי הצלמיות עשויות בצורה גסה, וייתכן כי קבלו את צורת הדמות האנושית כתוצאה מתהליכים גאולוגיים טבעיים. עם זאת, קווקווים החרוטים על ונוס מברכת רם מרמזים על שימוש אנושי בכלי עבודה מאבן, ועל ונוס מטן-טן יש סימנים כי נצבעה - "שכבה שומנית" על פני האבן נבדקה והיא מכילה ברזל ומנגן, עדות לכך שהצלמית עוטרה בידי מישהו שעשה בה שימוש כצלמית, בלא קשר לדרך בה נוצרה. דוגמאות לצלמיות ונוס: ונוס מברכת רם ונוס מטן-טן ונוס מהולה פלס (Venus of Hohle Fels) ונוס מברסמפוי ונוס מווילנדורף ונוס מלספוגו ונוס מדולני וייסטוניצה ונוס מלוסל דמויות ונוס מתקופת האבן דמויות נשים באמנות הקדומה The Venus פסל בן 400,000 שנה ממרוקו אתר הבי.בי.סי German 'Venus' may be oldest yet מאתר ה-BBC צלמית ונוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Reading the body: representations and remains in the archaeological record By Alison E. Rautman
וילם ואן הוגסטראטן

וילם ואן הוגסטראטן (בהולנדית: Willem van Hoogstraten ‏ 18 במרץ 1884 – 11 בספטמבר 1965) היה כנר ומנצח הולנדי. ואן הוגסטראטן נולד באוטרכט שבהולנד. בגיל שמונה החל ללמוד נגינה בכינור, ובין מוריו היה אלכסנדר שמולר. בגיל שש-עשרה נסע לגרמניה לקונסרבטוריון של קלן, שם למד אצל בראם אלדרינג. הוא המשיך את לימודי הכינור בפראג. את הקריירה שלו כמנצח החל באתר מרפא ובהמשך ניצח על התזמורת בקלפלד, בשנים 1914–1918. הוגסטראטן היה נשוי במשך שש-עשרה שנים, מ-1911 עד 1927, לפסנתרנית אלי ניי (Elly Ney). השניים נפגשו ב-1907 בקונסרבטוריון בקלן, שניי נמנתה עם סגל מוריו. הם סיירו ברחבי אירופה בנגינת מוזיקה קאמרית, לאחר שצירפו אליהם את הצ'לן פריץ רייטץ ליצירת שלישייה. הזוג התגורר בטוצינג על ימת שטארנברגר. הם הקליטו שלושה מן הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן, מס' 3, 4 ו-5. בתם, אלאונורה ואן הוגסטראטן, הייתה לשחקנית. הם התגרשו בשנת 1927. ואן הוגסטראטן ניצח על פסטיבל ברהמס בווינה ועל פסטיבל מוצרט בזלצבורג. כמו כן הופיע כמנצח אורח ברחבי אירופה. הוא ניצח על הפילהרמונית של ניו יורק בסדרת הקונצרטים הקיצית באצטדיון לואיסון בשנים 1922–1939, ואף כיהן שם כמנצח-משנה מ-1923 עד 1925. בלואיסון ניצח ב-1927 על הפילהרמונית של ניו יורק בביצוע "הרפסודיה בכחול" והקונצ'רטו בפה מז'ור עם ג'ורג' גרשווין כסולן. האגודה הפילהרמונית מינתה את ואן הוגסטראטן למנהל מוזיקלי של התזמורת בין יוזף סטרנסקי ווילם מנגלברג, למשך חצי עונה עד שמנגלברג התפנה לקחת עליו את המשרה. ואן הוגסטראטן התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אורגון אחרי מותו הפתאומי של תאודור שפירינג בשנת 1925. במשרתו זו התמיד שלוש-עשרה עונות. מ-1939 עד 1945 כיהן כמנצח קבוע של אוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. ואן הוגסטראטן מת 1965 בטוטצינג, גרמניה, ונקבר שם לצד אשתו לשעבר, אלי ניי. מדיה וקבצים בנושא וילם ואן הוגסטראטן בוויקישיתוף וילם ואן הוגסטראטן, באתר AllMusic (באנגלית) וילם ואן הוגסטראטן, באתר MusicBrainz (באנגלית) וילם ואן הוגסטראטן, באתר Discogs (באנגלית)
שש מצוות תמידיות

שש מצוות תמידיות הן מצוות בתורה שניתן לקיימן בכל זמן ובכל רגע והן אינן דורשות עשיית מעשה בפועל, אלא מספיקה לקיומן רק מחשבתו של האדם. ספר החינוך הוא המקור לסידור מצוות אלו, ורבים מספרי ההגות וההלכה המאוחרים יותר הזכירו דבריו. בהקדמה לספר החינוך נכתב: שש מצוות חיובן תמידי לא יפסקו מעל האדם אפילו רגע אחד כל ימיו. מפורסם ביותר הוא בעל המשנה ברורה שהעתיק ב'ביאור הלכה' בתחילת הסימן הראשון בשולחן ערוך, שם מדובר על דרך הצדיקים לקיים "שויתי השם לנגדי תמיד", וכותב: הרוצה לקיים "שויתי" כראוי יזדרז לקיים מה שנכתוב בשם ספר החינוך, ומפני גודל חביבותם העתיקום כמה גדולים בספריהם. ערך מורחב – אמונה בה' להאמין שיש אלוה אחד בעולם שהמציא כל הנמצאות ומחפצו ורצונו הוא כל מה שהוא עכשיו ושהיה ושיהיה לעדי עד ושהוא הוציאנו ממצרים ונתן לנו התורה וזהו מצוות עשה דכתיב אנכי ה' אלהיך אשר הוצאתיך וגו' ופירושו תדעו ותאמינו שיש לעולם אלוה המשגיח שהרי הוצאתיך מארץ מצרים. ערך מורחב – עבודה זרה שלא נאמין בשום אלהים זולתו שנאמר: לא יהיה לך אלהים אחרים על פני. ואפילו מודה שהקב"ה שולט על הכל, רק שידמה בדעתו שמסר הנהגת העולם למלאך או לכוכב, הרי זה מודה בעבודה זרה ועובר על לא יהיה לך אלהים אחרים על פני. אלא יאמין שהקב"ה בעצמו ובכבודו משגיח בכל העולמות, ואין לשום נברא כוח לעשות דבר בלתי רצונו, ולכן נקרא הקב"ה אלקי האלהים. ערך מורחב – ייחוד ה' לייחדו שנאמר שמע ישראל ה' אלהינו ה' אחד. ופירושו שמע ישראל ודע כי ה' שהווה את הכל ברצונו והוא אלהינו המשגיח בכל העולמות הוא ה' אחד בלי שום שיתוף. ערך מורחב – אהבת ה' לאהוב המקום ברוך הוא שנאמר ואהבת את ה' אלהיך וגו' וכיצד יגיע האדם לאהבה הוא על ידי התורה וכדאיתא בספרי לפי שנאמר ואהבת איני יודע כיצד לאהוב את המקום ת"ל והיו הדברים האלה אשר אנכי מצוך היום על לבבך שמתוך כך אתה מכיר את מי שאמר והיה העולם כלומר שע"י ההתבוננות בתורה יכיר את גדולתו של הקב"ה שאין לו ערך ולא קץ ותתיישב האהבה בלבו בהכרח. ועניין המצוה שיראה האדם להשים כל מגמתו וכל מחשבתו אחר אהבת השם יתברך ויעריך בלבו כי כל מה שיש בעולם מעושר ובנים וכבוד הכל הוא כאין נגד אהבתו יתברך וייגע תמיד בבקשת חכמת התורה למען ישיג ידיעה בה'. והקובע את מחשבתו בעניינים הגשמיים ובהבלי העולם שלא לשם שמים רק להתענג ולהשיג כבוד ביטל עשה זו ועונשו גדול. ערך מורחב – יראת ה' להיות יראת השם יתברך על פניו תמיד לבלתי יחטא ועל זה נאמר את ה' אלהיך תירא ומי שבא דבר עבירה לידו חייב להעיר רוחו ולתת אל לבו באותו הפרק שהקב"ה משגיח בכל מעשי בני אדם אף אם יהיו במחשך מעשיהם וישיב להם נקם לפי רוע המעשה וכדכתיב אם יסתר איש במסתרים ואני לא אראנו נאום ה' וגו'. ערך מורחב – לא תתורו שלא נתור אחר מחשבת הלב וראיית העיניים שנאמר ולא תתורו אחרי לבבכם וגו' ואמרו חכמים אחרי לבבכם זו אפיקורסות ואחרי עיניכם זו זנות ובכלל אפיקורסות הוא כל מחשבות זרות שהם היפך דעת התורה ובכלל זנות הוא מי שהוא רודף אחר תאות העולם מבלי שיכוין בהם כלל לכוונה טובה כלומר שלא יעשה אותם כדי שיעמוד בריא ויוכל להשתדל בעבודת בוראו רק כוונתו תמיד להרבות תענוגים גדולים לנפשו. לחיות במרחב האלוקי, הרב יצחק גינזבורג, הוצאת גל עיני (ה'תשס"ז). ערך שש מצוות תמידיות באנציקלופדיה לפנימיות התורה בהקדמת הספר ובסימן כ"ה, כ"ו, תי"ז, תי"ח, תל"ב, שפ"ז
צלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צלה (גרמניה) – עיר בגרמניה במדינת סקסוניה התחתונה צילה (ספר) – ספרה של יהודית קציר אישים: צלה (דמות מקראית) – אשתו השנייה של למך בן מתושאל אלכס צילה – רוכב אופניים שווייצרי היינריך צילה – מאייר וצלם גרמני צלע צליה (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא צילה