laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אין עוד יום

אין עוד יום הוא אלבומו החמישי של הזמר הישראלי גידי גוב. האלבום יצא לאור ביוני 1991, מכר 10,000 עותקים תוך יומיים והגיע למעמד של אלבום זהב, עם מכירת 20,000 עותקים תוך שבוע. עד סוף השנה מכר 70,000 עותקים, חצה עם השנים את קו ה־100,000 עותקים והפך לאלבום הנמכר ביותר של גידי גוב. האלבום כולל את הלהיטים "נאחז באוויר" (חנה גולדברג, עובד אפרת), "אין עוד יום" (צוף פילוסוף), "למה ליבך כמו קרח?" (חיים חפר, אלון אולארצ'יק), "אני שוב מתאהב" (יונה וולך, צוף פילוסוף) ו"נערה במשקפיים" (יהונתן גפן, אלון אולארצ'יק), שהתפרסם גם בביצועו של אולארצ'יק. השיר "אני שוב מתאהב" (מילים: יונה וולך) בוצע במקור ב־1990 על ידי ורדינה כהן באלבומה "דרך עצמי" (1990). ב־2020 ערכה תחנת הרדיו גלגלצ מצעד משיריו של גוב לרגל יום הולדתו ה־70 והשיר "אני שוב מתאהב" זכה במקום הראשון. את השיר "נאחז באוויר" כתבה חנה גולדברג בשנות ה-80 והוא נקרא במקור "נאחזת באוויר". שני השירים שהלחין דני סנדרסון לאלבום ("בשדה ירוק" ו"בקצה המערב") למילים של מאיר אריאל נועדו במקור לאלבומה השני של להקת "דודה", בה היו חברים גוב וסנדרסון, אולם זו התפרקה במהלך ההקלטות ב־1980. גידי גוב - שירה, קולות, שריקה ("אין עוד יום"). אלון אולארצ'יק - בס, גיטרות, פסנתר, פסנתר חשמלי וקלידים, עיבודים והפקה מוזיקלית. אלון הלל – תופים וכלי הקשה. בנצי גפני – גיטרה בס. נאור דיין – גיטרות. משה לוי – פסנתר, האמונד וסינטיסייזרים. קובי אייזנמן - סולו גיטרה ("עדיין מחכה לך"). אריק דווידוב וממלו – חצוצרה. אבי לייבוביץ' ומיכה דייוויס – טרומבון. אתי אנקרי אלי לוזון ("למה ליבך כמו קרח?"). דני בסן, יזהר אשדות ואלון אולארצ'יק ("אין עוד יום", "נאחז באוויר"). עיבוד והפקה מוזיקלית: אלון אולארצ'יק טכנאי הקלטה ומיקס: יועד נבו (באולפני המון) עוזרי טכנאי: עדי פלטינוב, עמי איילי מאסטרינג: אולפני The Town House בלונדון מפיקים: מיכאל תפוח ואתי אנטה - "המון הפקות" מפיקה בפועל: רותי טוייל צילום ועיצוב עטיפה: תמיר להב את התחריט ועיצוב עטיפת האלבום יצר האמן והמעצב תמיר להב-רדלמסר. מידע על האלבום אין עוד יום באתר MusicBrainz ביקורות דורון כהן, שני חלקים בתוך השלם - למה "אין עוד יום" הוא התקליט השלם ביותו של גידי גוב?, חדשות, 9 ביוני 1991 עמית שהם, 'עדיף מפלצת' -"אין עוד יום" הוא תקליט בינוני, למרות שהוא היצירה שהכי קרובה לגוב עצמו, חדשות, 12 ביוני 1991 עמית שהם, את, אני, חפר ולוזון, חדשות, 30 במאי 1991 עמית שהם, גוב מתקרב במהירות לזהב, חדשות, 6 ביוני 1991 שי אברהמי חקוק על שמו בטאבו /// שי אברהמי עם 10 דברים ש(כנראה) לא ידעתם על האלבום "אין עוד יום" של גידי גוב, באתר columbusmusicmagazine.com, ‏9 ביוני 2021 "אין עוד יום", באתר פזמונט
ג'ין מארש

ג'ין לינדזי טורן מארש (באנגלית: Jean Lyndsey Torren Marsh; נולדה ב-1 ביולי 1934) היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה. היוצרת בשיתוף עם איילין אטקינס של סדרות הדרמה "על אדונים ומשרתים" ו"בית אליוט". ב-1975 זכתה בפרס אמי על תפקידה כרוז באק בסדרה "על אדונים ומשרתים". מארש נולדה בסטוק ניואינגטון שבלונדון. אמה, אמלין סוזאנה ניינטינגל פופי, הייתה ברמנית ומלבישה בתיאטרון. אביה, הנרי צ'ארלס ג'ון מארש היה איש תחזוקה. במהלך שנות החמישים והשישים הופיעה מארש פעמים רבות בתוכניות טלוויזיה בריטיות ואמריקאיות. ביניהן "אזור הדמדומים", בה שיחקה בת-לוויה רובוטית בפרק "The Lonely". היא שיחקה בסדרות "העולם המופלא של וולט דיסני" (1961), "Gideon's Way" ‏ (1965), "אני מרגל" (1967), "המלאך" (ארבעה פרקים), ובסדרת המדע בדיוני הבריטית UFO (1970) היא הופיעה פעמים אחדות בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו". בשנת 1965 שיחקה לצידו של ויליאם הרטנל, בתור העלמה ג'ואנה, אחותו של ריצ'רד לב-הארי בסדרה "The Crusade" שבעונה 2. בהמשך חזרה לסדרה כשרה קינגדום, המלווה של הדוקטור בסדרה "The Daleks' Master Plan" בעונה 3. מארש חזרה וגילמה את דמותה של שרה קינגדום בתסכיתי אודיו של "דוקטור הו" בשנים 2007–2009. כמו כן השתתפה בסדרה "Battlefield" משנת 1989, ובתסכית "The Wishing Beast". מארש גילמה את דמותה של ברטה מייסון, אשתו המטורפת של רוצ'סטר, בעיבוד לרומן "ג'יין אייר" בסרט שיצא ב-1970 בכיכובם של ג'ורג' סי סקוט וסוזאנה יורק, ובבימויו של דלברט מאן. מארש יצרה את סדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" יחד עם השחקנית איילין אטקינס, היא גילמה את דמות המשרתת רוז באק לאורך כל הפרקים בסדרה, שנמשכה משנת 1971 עד 1975. הסדרה הייתה פופולרית בארצות רבות כולל ארצות הברית. בשנת 1975 זכתה מארש בפרס אמי על תפקידה בסדרה, והייתה מועמדת לפרס גם בשנים 1974 ו-1976. כמו כן הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב על אותו תפקיד. עוד הופיעה בטלוויזיה מארש בתפקידי אורח שונים, ובתפקיד משנה בסדרה "9 עד 5", שלא זכתה להצלחה רבה. בקולנוע היא הופיעה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "פרנזי" ובסרט "הנשר נחת" בתפקיד גברת גריי. בסרטי הפנטזיה "בחזרה לארץ עוץ" ו"וילו והנסיכה" גילמה את דמות המלכה בברמודה המרושעת. מארש ואטקינס יצרו סדרת דרמה תקופתית נוספת בשם "בית אליוט" שהופקה בשנים 1991 ו-1992. הפעם היא לא שיחקה בסדרה, אך כתבה את התסריט לפרקים אחדים. ב-1994 כיכבה בהפקה מחודשת של סדרת המדע בדיוני לילדים " The Tomorrow People" של ערוץ ניקלודאון. בין 2000 ל-2002 הופיעה בסדרה "The Ghost Hunter". ב-2007 בתיאטרון הווסט אנד בחידוש למחזה בואינג בואינג. ב-2007 השתתפה בעיבוד מחודש של תבונה ורגישות מאת ג'יין אוסטן של ה-BBC. כמו כן הופיעה בסדרה "עור רגיש" לצידה של ג'ואנה לאמלי. בדצמבר 2008 הופיעה במיני סדרה "Crooked House". מארש הייתה נשואה לשחקן ג'ון פרטווי (שהיה הדוקטור השלישי בסדרה דוקטור הו) מ-1955 עד לגירושיהם ב-1960. היא התגוררה בבוקספורד בברקשייר עד ל-2006 ואחר כך עברה לברמונדסיי שבדרום לונדון. ביוני 2012 קיבלה תואר אבירות, בדרגת "קצינת מסדר האימפריה הבריטית" (OBE). מדיה וקבצים בנושא ג'ין מארש בוויקישיתוף ג'ין מארש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ין מארש, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ין מארש, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ין מארש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ין מארש, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ין מארש, באתר Discogs (באנגלית) Jean Marsh Biography (1934-)
מיכאל שמרקין

מיכאל שמרקין (נולד ב-5 בפברואר 1970) הוא מחליק אמנותי על קרח. שמרקין היה הנציג הישראלי הראשון שהשתתף באולימפיאדת חורף. הוא השתתף בשתי אולימפיאדות חורף. שמרקין נולד באודסה, שהייתה חלק מברית המועצות. הוא החל להחליק על קרח בגיל צעיר. ב-1990 ייצג את ברית המועצות באליפות העולם לנוער, ולאחריה עלה לישראל והחל להתאמן במרכז קנדה במטולה. האליפות המרכזית הראשונה בה ייצג שמרקין את ישראל הייתה אליפות העולם ב-1993 בפראג. שמרקין סיים במקום ה-19. ב-1994 השתתף שמרקין באולימפיאדת החורף בלילהאמר, נורווגיה, ובכך הפך לישראלי הראשון שהשתתף באולימפיאדת החורף. הוא היה הנציג הישראלי היחיד באולימפיאדה זו, וסיים במקום ה-16. ב-1998 השתתף באולימפיאדת החורף בנאגנו, יפן, וסיים אותה במקום ה-18. בנוסף לשתי האולימפיאדות, ייצג שמרקין את ישראל ב-8 אליפויות עולם וב-5 אליפויות אירופה. מיקום השיא שלו בתחרויות אלה היה 11 (פעמיים, באליפויות העולם ב-1995 וב-1996). ב-2002, משלא התאפשר לו להשתתף באולימפיאדת סולט לייק סיטי, פרש שמרקין מהחלקה וכיום הוא מאמן החלקה על קרח בניו יורק. 1993 – אליפות העולם, פראג. מקום 19. 1994 – אולימפיאדת החורף, לילהאמר. מקום 16. 1994 – אליפות העולם, צ'יבה, יפן. מקום 14. 1995 – אליפות העולם, ברמינגהאם, בריטניה. מקום 11. 1996 – אליפות העולם, אדמונטון, קנדה. מקום 11. 1997 – אליפות אירופה, פריז. מקום 14. 1997 – אליפות העולם, לוזאן, שווייץ. מקום 15. 1998 – אליפות אירופה, מילאנו. מקום 13. 1998 – אולימפיאדת החורף, נאגנו. מקום 18. 1998 – אליפות העולם, מיניאפוליס. מקום 15. 2000 – אליפות אירופה, וינה. מקום 19. 2000 – אליפות העולם, ניס, צרפת. מקום 35. 2001 – אליפות אירופה, ברטיסלאבה, סלובקיה. מקום 20. 2001 – אליפות העולם, ונקובר. מקום 33. 2002 – אליפות אירופה, לוזאן. מקום 25. מיכאל שמרקין, באתר olympedia.org איתמר קציר, השבוע לפני 24 שנה/ כשמישה שמרקין היה משלחת אולימפית של ספורטאי אחד, באתר הארץ, 22 בפברואר 2018 הבלתי חשובים | משלחת של איש אחד – פרק 10, סרטון בערוץ "כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:54)
חומסקי

חומסקי הוא שם משפחה אשכנזי שפירושו "יוצא חומסק" (בפולנית: Chomsk, בלארוסית: Хомск), כפר הסמוך לברסט בבלארוס. האם התכוונתם ל... ההיררכיה של חומסקי – היא שיטה למיון משפחות של דקדוקים, נקראת על שמו של נועם חומסקי אייל חומסקי – פרסומאי ישראלי גילית חומסקי – משוררת, סופרת ועיתונאית ישראלית דב חומסקי – משורר עברי, מתרגם, מורה ונשיא אגודת הסופרים העבריים בישראל זאב חומסקי – סופר עברי ובלשן נועם חומסקי – פרופסור לבלשנות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), בנו של זאב חומסקי
סימנים של חולשה

סימנים של חולשה הוא אלבום הסולו השני של ברי סחרוף. האלבום התאפיין בצליל חדשני – גם רוק גיטרות כבד יותר יחסית לאלבומים הקודמים של סחרוף, וגם שימוש נרחב במוזיקה אלקטרונית. במידה רבה, האלבום הוא יצירה משותפת של סחרוף ושל רע מוכיח, אשר היה שותף להלחנה ולנגינה של כל השירים. הוא הכניס לאלבום שימוש רב בסמפולים, למשל סמפול מתוך השיר "Thousands Are Sailing" של The Pogues ב"רעש לבן", וסמפול של ריי צ'ארלס בשיר "כמה יוסי". באלבום ביצע סחרוף לראשונה שירים שמרבית המילים שלהם נכתבו על ידו. בארבעה שירים השתתף דן תורן בכתיבת המילים ושיר אחד נכתב על ידי רע מוכיח. בניגוד לרוב היצירות הקודמות של סחרוף, רמי פורטיס לא השתתף באלבום זה. האלבום נחשב לאחד מאלבומי הרוק הישראלי הטובים ביותר, בזכות המקוריות, החדשנות ואיכות ההפקה יוצאת-הדופן[דרוש מקור]. לאלבום הוקדש פרק בסדרה התיעודית "האלבומים", אשר שודרה בשנת 2012 בערוץ 8 ועוסקת באלבומי בכורה ישראלים בולטים. זאת על אף היותו אלבום הסולו השני של סחרוף, אולם הראשון כיוצר עצמאי ושלא כחלק מהצמד פורטיסחרוף. מכירות האלבום היו חלשות בשנים הראשונות ליציאתו, אך הוא הניב מספר להיטים, בהם "כמה יוסי" ו"רעש לבן", ועם הזמן החל להיחשב לאלבומו הטוב ביותר של סחרוף ולאחד מאלבומי הרוק הישראלי הטובים בכל הזמנים ונחשב בעיני רבים לגדול ביותר וכן, גם לאחד החשובים והמשפיעים ביותר.[דרוש מקור] ההערכה הרבה לאלבום באה לידי ביטוי בדירוגים השונים לאורך השנים: האלבום דורג במקום הראשון בפרויקט "שומעים 60" של נענע 10 האלבום הגיע למקום הגבוה ביותר (11) מבין האלבומים העבריים במצעד "100 האלבומים הגדולים" באתר ynet האלבום הגיע למקום ה-13 בדירוג "100 האלבומים הישראלים הטובים" האלבום דורג במקום הראשון ב"מצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראלים הגדולים של כאן 88" ברי סחרוף - שירה, גיטרה, קלידים, מילים ולחן רע מוכיח - תופים, סמפלים, תכנות מחשב, קלידים, גיטרה, גיטרה בס, שירה, מילים ולחן עודד שכטר - גיטרה בס גידי רז - גיטרה ג'וני שועלי - גיטרה בס, קלידים, קולות ותכנות מחשב. מידע על האלבום סימנים של חולשה באתר MusicBrainz סימנים של חולשה במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88 האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף אסף נבו, סימנים של עוצמה, באתר ynet, 5 בינואר 2004 ביקורת על סימנים של חולשה, באתר השרת העיוור (עותק שמור) אורי זר אביב, האלבום "סימנים של חולשה" של ברי סחרוף חוגג 20 שנה, באתר הארץ, 2 בינואר 2013 נועה הרשקוביץ‏, 20 שנה ל"סימנים של חולשה": הופעה מרגשת ונאמנה למקור, באתר וואלה, 14 בפברואר 2013 יואב קוטנר, היה יוסי? היה יופי!, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2013 ברי סחרוף, "כמה יוסי" בהופעה חיה מתוך סיבוב הופעות מיוחד לרגל 20 שנה לאלבום "סימנים של חולשה" 13 בפברואר 2013, סרטון באתר יוטיוב
חם על הירח

חם על הירח הוא אלבומו השלישי של ברי סחרוף. האלבום יצא ב-7 בדצמבר 1995 על ידי חברת התקליטים נענע דיסק בהפקת ניצן זעירא. האלבום היה פחות חדשני מאלבומו הקודם של סחרוף, "סימנים של חולשה", אך הוא הכיל להיטים רבים ומיקם את סחרוף במרכז המיינסטרים הישראלי. השיר "יומולדת" מתוך האלבום התפרסם במיוחד, לאחר שבשנת 2002 עובד לגרסת דאנס על ידי סחרוף וההרכב אינפקטד מאשרום, יחד עם שני שירים נוספים של מינימל קומפקט, שבה היה סחרוף חבר בשנות ה-80. האלבום כולל גם גרסת כיסוי לשירו של אלביס פרסלי "Can't Help Falling in Love", הנמצאת באלבום כשיר נסתר אחרי השיר "מפנה מקום". כמו כן, האלבום כמו קודמו יצא ביום הראשון של השנה האזרחית. ברי סחרוף - שירה, גיטרות, סימפולים דן תורן - קולות אורן לוטנברג - גיטרה וקולות עודד פרח - תופים, קולות, מפיק מוזיקלי סימון מן - כלי הקשה שרון רוטר - קולות רקע זוהר פרסקו - כלי הקשה חיים לרוז - בס, קלידים, סמפלר, גיטרה אקוסטית מידע על האלבום חם על הירח באתר MusicBrainz האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 121: עשרים שנה ל"חם על הירח" של ברי סחרוף, באתר וואלה, 5 בינואר 2016
אילורין

אילורין (באנגלית: Ilorin) היא בירת מדינת קוארה במערב ניגריה. העיר משתרעת על פני 765 קמ"ר בדרום-מזרח מדינת קווארה כ-330 ק"מ מדרום-מערב לבירת הפדרציה אבוג'ה וכ-260 ק"מ מצפון-מזרח לעיר לאגוס. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסיית העיר מונה כ-1.08 מיליון תושבים. אילורין נוסדה בשנת 1450 על ידי היורובה, אחת משלוש הקבוצות האתניות הגדולות בניגריה. היא שימשה כמפקדה הצבאית המחוזית של האימפריה העתיקה של אויו, ונעשתה לאחר מכן למדינת חסות של ניגריה הצפונית כאשר שאו עלימי השתלט על העיר במהלך הפצת דת האסלאם. העיר היא כעת בירת מדינת קוארה, אחת מתשע עשרה המדינות הצפוניות של ניגריה. בעיר יש אוסף גדול של תרבויות, הכולל את תרבויות היורובה, האוסה, פולאני, נופה, ברובה, ועוד עמים ניגרים וזרים רבים. רוב התרבויות קשורות אל האסלאם, וחגיו נחגגים בעיר במידה רבה יותר מאשר בשאר המדינה. יוזמות עסקיות רבות הקשורות אל דת האסלאם מושקות במהלך השנה. אילורין קנתה לעצמה מוניטין של עיר שוחרת שלום, והמוטו שלה הוא "בית השלום". לצד מכללה ללימודי האסלאם והערבים, נמצאות בעיר גם המכללה התאולוגית של המסיון המאוחד וכנסיות רבות, ובעיר חיים מורים ותאולוגים מכל זרמי הדתות. העיר מציעה גם אטרקציות תיירותיות, כגון גבעת סובי המרשימה, שלפי המסופר מצאו בה זרים מפלט מהמלחמות הבין-שבטיות שפקדו את האזור בעבר. בעיר נמצא גם סלע מרשים, שלפי המסורת המקומית אחד משליטי המקום נהג להשחיז עליו את כלי המתכת שלו. בשפה המקומית שם האבן הוא "אוקוטה אילו אירין", שפירושו "סלע להשחזת מתכות", וההשערה היא כי שם זה הוא המקור לשם העיר - אילורין. האבן הייתה מקודשת בעבר והייתה מושא לעבודת אלילים ומקור להקרבת קורבנות. המסגד הבולט בעיר הוא מסגד אלפה עלימי, שנבנה בשנת 1831. בעיר נמצא אחד המרכזים של הוועדה הלאומית למוזיאונים ומונומנטים, בו יש ממצאים תרבותיים ואתנוגרפיים מהתרבויות הניגריות השונות. חפצי האומנות המקומיים הם עבודות קדרות, והעיר היא מרכז הקדרות של ניגריה. עיסוק מסורתי נוסף הנפוץ באילורין הוא ייצור טקסטיל. ברחבי העיר מיוצרים ונמכרים עבודות יד של טקסטיל ורקמה בכמויות גדולות, והעיר מושכת אליה מעצבי אופנה וסוחרים מכל רחבי מדינת קוארה ואף ממדינות אחרות בניגריה. המרכז התרבותי של העיר הוא ביתה של מועצת התרבות והאומנות של מדינת קוארה, של ההרכב האומנותי של המדינה ושל גלריית אומנות ועתיקות. בעיר זמינות מזכרות המנציחות את התרבות וההיסטוריה של העיר. בעיר יש פארק מרכזי, פארק מטרופוליטן שמו, וכן מרכז ספורט ובו אצטדיון ובריכת שחייה אולימפית המשמשת גם לצלילת ספורט. בעיר גם נמצא מגרש הבייסבול היחיד בניגריה. המיקום המרכזי של אילורין הופך אותה לעיר נוחה לגישה מכל חלקי ניגריה, באוויר, בכבישים או ברכבת. אף על פי ששדה התעופה של אילורין עוצב מחדש וצויד כנמל תעופה בינלאומי לטיסות מטען, יש טיסות נוסעים סדירות בין אילורין ובין לאגוס, אבוג'ה וג'וס. אילורין מציעה גם שירותי רכבות לערים רבות ברחבי המדינה. הדרכים הראשיות בעיר הם במצב טוב למדי, והתחבורה בתוך העיר טובה, יחסית. דרכים ראשיות פחות זקוקות לתיקון, אך עם הזמן החשיבות של שיקום תשתיות התחבורה תופסת מקום מרכזי יותר בעיני רשויות התחבורה של מדינת קוארה. דרך מהירה אל העיר איבדאן נסללת בימים אלו. בהשוואה לערים אחרות בניגריה, התחבורה הציבורית באילורין זולה למדי. פרט לאוטובוסים ולמוניות רגילים, יש שירות מוניות של תלתי-אופן ושל אופנועים. מדיה וקבצים בנושא אילורין בוויקישיתוף אילורין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nigeria: States & Agglomerations - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
נגיעות

נגיעות הוא אלבומו הרביעי במספר של ברי סחרוף. הוא יצא ב-3 בדצמבר 1998 בחברת התקליטים "קדמא", בהפקת ניצן זעירא. האלבום הוא הנמכר ביותר בין אלבומיו של סחרוף, והוא אף זכה בארבעה פרסי "תמוז". האלבום שילב בין רוק, מוזיקה אלקטרונית ואלמנטים של מוזיקה מזרחית, והניב להיטים רבים כמו "ככה זה (לאהוב אותך)", שהתפרסם גם כשיר הפתיחה של סדרת הדרמה הישראלית "שבתות וחגים" ונכתב והוקלט במקור עבור הסדרה, "עבדים", "לב שלם", "עיר של קיץ" וגרסת כיסוי לשירו של נתן אלתרמן "עוד חוזר הניגון" שהוקלטה במקור עבור פרויקט "עבודה עברית". ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים רבים. ביניהם, חיים לרוז, גידי רז, יזהר אשדות, אורן לוטנברג, פליקס מזרחי, דני מקוב, טל שגב, פיטר רוט, שרון רוטר, אסף אמדורסקי, קרני פוסטל, עודד פרח, ג'וני שועלי, דן תורן, מיכה שטרית וגדי פוגטש. בנוסף, בשיר "זה לא יכול להיות שאף פעם אין יריות" מסומפל קולו של סטיבן הוקינג. מידע על האלבום נגיעות באתר MusicBrainz האלבום נגיעות באתר ספוטיפיי האלבום נגיעות באתר דיזר האלבום נגיעות באתר אפל מיוזיק האלבום נגיעות באתר טיידל האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף דויד פרץ, ניתוח השיר 'עבדים', באתר "תרבות•il" ביקורת על נגיעות, באתר השרת העיוור (עותק שמור)
1900?

1900? הוא אלבום רוק של הצמד ברי סחרוף ורמי פורטיס, שכונה בתקשורת "פורטיסחרוף". האלבום שיצא לאור ב-25 במאי 1990, נחשב לקלאסיקה של רוק ישראלי. הוא הפך לתקליט זהב לאחר שש שנים מיציאתו. האלבום יצא שנתיים לאחר האלבום סיפורים מהקופסא שעליו היה חתום פורטיס בלבד. את המילים לשירי האלבום כתב רמי פורטיס ועל הלחנים אחראים בשיתוף פורטיס וסחרוף (מופיעים בחוברת המצורפת כ"סחרופורטיס"). הלהיטים הגדולים מתוך האלבום היו "ניצוצות", "אמריקה", "אין קץ לילדות", "אגם ענקית", "שמיים של שומקום" ו"חלום כחול". האלבום הודפס כתקליטור, קלטת שמע ותקליט ויניל. שלושת השירים האחרונים נכללו רק בגרסת התקליטור. בינואר 2020, במלאת 30 שנה לצאת האלבום הודיעו רמי פורטיס וברי סחרוף על שתי הופעות חיות אשר היו אמורות להתקיים באמפיפארק רעננה בחודש מאי 2020. עקב מגפת הקורונה בישראל סיבוב ההופעות התקיים בסופו של דבר במאי 2021. השיר "נעליים" הוא גרסת אולפן לשיר מאולתר-למחצה שבוצע במסגרת הופעה (הביצוע המקורי מופיע באוסף אוספורטיס) והיווה השראה לשמה של להקת הרוק נעליים. סולנה של להקת נעליים, אייל אבן-צור, עבד עם פורטיס מאוחר יותר על האלבום חצי אוטומטי. שם השיר "אגם ענקית" נולד במהלך אחת הנסיעות הרבות של מינימל קומפקט באירופה, לאחר שמנהל הלהקה שלא שלט היטב בעברית הביט בנוף ואמר "תראו איזה יופי, אגם ענקית!". האגם המדובר הוא אגם קונסטץ בגבול גרמניה, שווייץ ואוסטריה. "ג'ק סגור בחדר, ומחפש ארנבות, פרנקי ומקס מלקטים פטריות" - ג'ק - המנהל האנגלי, פרנקי ליווארט - איש הסאונד של מינימל קומפקט, מקס פרנקן - המתופף. הגרסה לשיר "חלום כחול" היא שקטה וכוללת נגינת קלידים ופסנתר בלבד, לעומת הגרסה הראשונית שיצאה כסינגל לרדיו באוגוסט 1989, ונכללה באלבום אוסף של חברת "נענע דיסק". השירים לא הופיע במקור במהדורה הראשונה של התקליט. בשנת 2020 הודפס מחדש האלבום ע״ג תקליט כפול ברי סחרוף – שירה, גיטרות, קלידים, פסנתר (4,6), בס (7,11) רמי פורטיס – שירה, גיטרות, קלידים (5,7), ברזלים (8), כותב מילים, מלחין יובל שפריר – כלי הקשה, קלידים (3) גיל סמטנה – בס, קונטרבס חשמלי (4), קלידים (8), קולות ז'אן ז'ק גולדברג – תופים מיקיאגי – קולות רקע ב״שמיים של שומקום״ הפקה מוזיקלית - ברי סחרוף טכנאי סאונד ומיקס - אורי ('מומו') ברק עוזרי טכנאי: דדי טל, וישי טיף (באולפני "העוגן") הוקלט באולפני DB ואולפני "העוגן" - ינואר 1990 מיקס באולפני DB - פברואר 1990, מלבד "שמים של שומקום" באולפני "טריטון" עריכה דיגיטלית: בן ברנפלד H.M אקוסטיקה חיתוך: אולפני Abbey Road לונדון מפיק ניצן זעירא ('נענע דיסק') מנהלת הפקה: הדס ירושלמי צילומים: רון עמרם, חגית שטרנשוס עיצוב עטיפה: איילת אביב מידע על האלבום 1900? באתר MusicBrainz דויד פרץ, על השיר 'נעליים', באתר "תרבות•il" בן שלו, 30 שנה לאלבום "1900?": האלבום שהפך את פורטיס וסחרוף לישראלים, באתר הארץ, 4 בינואר 2020 תומר קריב, הסיפור של פורטיס – פרק 10: כן אנחנו שניים, באתר רדיו הקצה, 10 במרץ 2021, בדיקה אחרונה ב־22 בספטמבר 2022
שרגא פייבל פרנקל

ד"ר שרגא פייבל פרנקל (בכתיב יידי: פרענקעל; כ"ז בכסלו תרל"ו, 25 בדצמבר 1875‏ וסיליקוב (אנ'), האימפריה הרוסית – י"ט באדר ה'תרצ"ג, 17 במרץ 1933, ניס, צרפת), שנודע בשם העט בַּר־טוֹבִיָּה, היה מורה, מתרגם, ומבקר עברי. נולד בעיירה וַסִילִיקוֹב (אנ') (וסילקיב; כיום Василькiв) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום במחוז קייב באוקראינה). אביו היה למדן, ואצלו למד פרנקל הצעיר לימודי קודש וכן ספרות חול עברית. מגיל צעיר נמשך פרנקל לרעיונות סוציאליסטיים, ולאחר שחי שנים מספר בערים שונות באוקראינה, נמלט מפני הבולשת הרוסית בשנת 1901, ועקר לשווייץ. הוא השתקע בז'נבה ולמד פילוסופיה ומדעי החברה עד 1906. התקיים בדוחק מהוראה והרצאות פומביות, התקרב אל הסופר היהודי-רוסי מרדכי בן עמי (רבינוביץ'), ותרגם מכּתביו לעברית. מטעמי בריאות עקר משווייץ לצרפת בשנת 1912, ובשנת 1917 השתקע בעיר ניס עד מותו, בודד ועני, בשנת 1933. פרנקל השתתף במשך עשרות שנים ברבים מכתבי העת והעיתונים העבריים של זמנו – "הדור", "השילוח", "המעורר", "העולם", "רביבים", "העתיד", "העומר", "רשפים" ו"העברי" – בכתיבה פובליציסטית ועיונית, תחילה בכינוי "בר דרומא" ולאחר שסופר אחר החל לפרסם בכינוי זה בכינוי "בר טוֹביה". נושאיו היו ענייני השעה, חקרי יהדות וסוציאליזם. פרנקל היה בין הראשונים שכתבו חיבורים עיוניים בעברית על סוציאליזם, בין היתר בסדרת מאמרים, בהם "להשתלשלות התורה הסוציאליסטית" ו"לתולדות דת המהפכה". בחייו הוציא ספר אחד, אף הוא לא שלם, ושמו "ספר הנזירים: תולדות הנזירות בישראל" (ורשה, תר"ע). לאחר מותו כונס "כתבים נבחרים" שלו (תשכ"ד, 1964), בשני כרכים עם מבוא מאת גדליה אלקושי. פרט לעברית, פרסם גם בגרמנית וביידיש. תרגומיו: אדוארד בֶּלַאמִי, בעוד מאה שנה, ברדיטשב: תרנ"ט. יהודה לייב פינסקר, אבטואמנציפציה ברדיטשב: תר"ס. פרידריך אלברט לַנְגֶה, תולדות המטריאליסמוס וביקורת ערכו בזמננו מאת כרך א', ניו יורק-ורשה-מוסקבה: תרפ"ב. תיאודור גוֹמְפֶּרְץ, חכמי יוון מאת כרך א', תל אביב: תרצ"א. כתבים נבחרים: בר-טוביה, כתבים נבחרים / סידר והוסיף מבוא, הערות וביבליאוגרפיה: גדליה אלקושי, תל אביב: אגודת הסופרים העברים על ידי הוצאת מחברות לספרות, תשכ"ד. עמ' 727–808: ביבליוגרפיה של בר-טוביה, מאת גדליה אלקושי. מדיה וקבצים בנושא שרגא פייבל פרנקל בוויקישיתוף בר-טוביה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של שרגא פייבל פרנקל, בקטלוג הספרייה הלאומית כתבי בר טוביה בפרויקט בן-יהודה "בַּר־טוֹבִיָּה": צמד מאמרי ביקורת מאת מיכה יוסף ברדיצ'בסקי בר־טוביה, דבר, 6 באפריל 1933 (נקרולוג) צבי וויסלבסקי, בר־טוביה (גורלו של סוציולוגן עברי), דבר, 30 במאי 1933 אגרות מבר טוביה אל הרב צבי יהודה הכהן קוק [1] בר טוביה (1875-1933), דף שער בספרייה הלאומית שרגא פייבל פרנקל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ייתכן שנולד שנה קודם או שנה מאוחר יותר, ומעיד על כך ידידו של פרנקל, משה לייטר, ומסביר שפרנקל עצמו לא היה בטוח, ואף התעודות שהיו בידו לא הועילו, כיוון שנקבו בתאריכים סותרים. דברי לייטר מופיעים ב"הירדן", שנה ג', חוברת ג'/ד', תרפ"א. כך לפי ח"נ ביאליק, בנאום הפתיחה בוועידת הסופרים בת"א, סיון תרצ"ג, בפרויקט בן-יהודה. הכוונה לחיים זאב בר דרומא (שרמייסטר) ביקורת: י. א. זיידמן, השבת אבידה לספרות העברית, דבר, 2 באוקטובר 1964. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איפה הסוסים

איפה הסוסים הוא אלבום של הרכב הרוק האחים פורטיס. רמי פורטיס כתב את מילות כל השירים והאחים פורטיס כתבו את הלחנים ועיבדו, פרט ל"איש השיש" שעובד בשיתוף עם אלי לוזון, שגם שר ומנגן בשיר. מילות השירים עוסקות ברובן במבט מפוכח ופסימי על זוגיות ואהבה. שירים בולטים בסגנון זה הם "איפה הסוסים", "איך שניצחת", "אשמה", ו"איש השיש". באלבום יש גם שיר פוליטי בוטה אחד – "מצעד האיוולת" ושירים עם אופי שונה – "בודהה פרטי" הקליל וכן שירים עם מילים סתומות כגון "לילה משומר" ושיר הסיום הארוך "ונוס על קרטון". מבחינת הסגנון המוזיקלי מדובר באלבום רוק כבד ואחיד בסגנון, אך בו בזמן כולל מספר שירים שבולטים בעיבוד שונה. שיר הנושא "איפה הסוסים" הוא שיר פתיחה יוצא דופן – על רקע ליווי כלי שקט פורטיס מספר בדיבור ללא מנגינה סיפור על איש תמהוני, "איש ההוקוס-פוקוס המופלא… אמרו שהיה עשיר, אך נשאר ללא פרוטה" ורומז גם את הסיבה לשגעונו: "אמרו שזה מקרה אישה". שיר זה נכלל גם בחלק "שלנו" של אוספורטיס, שבו פורטיס קיבץ שירים שחביבים עליו אך לאו דווקא היו להיטים. השיר "איש השיש" הוא שיר רוק קצבי, שמשלב מוזיקה מזרחית ושירה של אלי לוזון בסגנון זה בפזמון – "את שברת לו את הגוף ואת הנשמה / את גנבת ממנו את האמון שיש באהבה". "אולי" הוא שיר שקט בקצב שמושפע מבוסה נובה; בשנים שלאחר יציאת האלבום הוא הפך ללהיט, הושמע רבות ברדיו ואף נכלל באוסף הלהיטים "בוסה נובה ישראלית", אך לא הצליח לקדם באופן משמעותי את "איפה הסוסים". האלבום לא הצליח מסחרית והיה האחרון שיצא תחת השם האחים פורטיס וגם האחרון שפורטיס הוציא בחברת נענע דיסק עד 2006 ("על המשמרת"), שמונה שנים לאחר שאלבומו השני והמצליח סיפורים מהקופסא היה האלבום הראשון אי פעם שיצא בחברה זו. לשירים "תטרוף אותך" ו"איך שניצחת" צולמו קליפים. "איך שניצחת" בלט בפרובוקטיביות שלו – פורטיס נראה בו מציץ בנערה צעירה בהתקף בולימיה (שגילמה טינקרבל). עם זאת, שיר זה לא הפך ללהיט. האלבום תחילה היה אמור להקרא "קולקציית קיץ 96", וההרכב הוציא לקראתו בשנת 1995 את הסינגל "הפסיכולוג אמר". לשיר זה אף צולם וידאו קליפ, אולם לבסוף נגנזו השיר ושם האלבום. השיר נכלל לאחר שנים אחדות באוסף "אוספורטיס". כל השירים נכתבו ע״י רמי פורטיס והולחנו ועובדו ע״י יובל שפריר, עמיר ״ג׳נגו״ רוסיאנו, אורן קפלן ורמי פורטיס איפה הסוסים (04:35) איך שניצחת (04:25) אוקיינוס הדמעות (04:49) בודהה פרטי (05:41) איש השיש (03:45) (עובד ע״י האחים פורטיס ואלי לוזון) אשמה (06:19) האיש שהמציא עולם (03:50) תטרוף אותך (03:19) לילה משומר (04:36) אולי (03:45) מצעד האיוולת (04:01) ונוס על קרטון (07:30) רמי פורטיס – גיטרות, שירה, קולות יובל שפריר – תופים, קולות עמיר "ג'נגו" רוסיאנו – בס, קולות אורן קפלן – גיטרות, קולות אלי לוזון – קלידים, קולות ("איש השיש") גיל סמטנה – קונטרבס ("אשמה") הוקלט באולפני פאפא מיקס באולפני המון עוזר טכנאי בהמון - גל נבון עריכה - מוזיקה פלוס טכנאי הקלטה ב״איש השיש״ - דדי טל וגל נבון ומיקס ע״י דדי טל באולפני גל קול יחסי ציבור - תמר בן יהודה, ואלינור קנטור עטיפה - יעל יעקבי, נענע עיצוב והפקה צילום להקה ומכונית - רונן ללנה עוזר הפקה - איל משה מפיק - ניצן זעירא מידע על האלבום איפה הסוסים באתר MusicBrainz