laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיאטרון הסימטה

תיאטרון הסימטה הוא תיאטרון שוליים ("פרינג'") השוכן ביפו העתיקה, ונחשב לוותיק מסוגו בישראל. יוצרים רבים החלו את דרכם בתיאטרון אשר שם לו למטרה לשמש גם כמרכז וכבית לאמנים שאינם נהנים מתקצוב ממסדי. התיאטרון מנסה לעודד חופש יצירה אמנותי, גם על חשבון התאמתה לקהל הרחב. מייסד התיאטרון הוא השחקן והבמאי ניקו ניתאי, ששימש כמנהלו האמנותי במשך שנים רבות. הוא ייסד את התיאטרון בשנת 1982, בחסות עיריית תל אביב-יפו. קודם לכן פעל במקום גלריה, בשם גלריית הסימטה. בשנה הראשונה הופיע במקום באופן קבוע הזמר מאיר אריאל. בתיאטרון הסמטה מוצגות 54 הפקות שונות בלמעלה מ-200 הצגות בשנה, ופעילים בו כ-135 שחקנים ו-96 יוצרים. עוד משמש המקום מתמחה בהצגות אינטימיות אלטרנטיביות, ומשמש כמשכן לתערוכות אמנות, ומעניק במה למופעי ג׳אז, פלייבק. הוא מפעיל בר, במקום פועל "בר הסמטה". המנהלת האמנותית והמנכ"לית כיום היא עירית פרנק. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון הסימטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון הסימטה תמרה שרייבר, ‏נער שוליים, באתר גלובס, 23 במרץ 2009 קפה תיאטרון הסימטה, מעריב, 23 בדצמבר 1982 מחזה על פי פסבינדר בתיאטרון הסימטה, דבר, 16 ביוני 1983 תל אביב, דבר, 2 באוקטובר 1981 תיאטרון הסימטה - אודות, באתר תיאטרון הסימטה ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרני חיטין

קרני חיטין הוא שמו של הר געש כבוי בגליל התחתון בקרבת הר ארבל; גובהו המרבי 326 מטר, והוא כ-5 ק"מ ממערב לטבריה, ומעליה. ההר זכה לשמו בשל שתי פסגותיו, שצורתן כשל קרניים. קיימת סברה כי שתי פסגותיו – הידועות כ"קרניים" – הן פקקים געשיים שנחשפו באמצעות סחיפה. בשנת 2007 הוכרזה סביבת ההר כגן לאומי. מקרני חיטין ניתן לראות את הכנרת, הגלעד, הגולן והגליל. הר הגעש היה פעיל לפני כ-3–4 מיליוני שנה, בתקופת הפליוקן. בבסיס ההר מצויה שכבה של גיר ימי, בדומה לזו הנמצאת בארבל. מעליו שכבה של טוף ירקרק, ומעליה שכבה של אגלומרט הכולל פצצות געשיות וגושי בזלת. דבר זה מעיד כי ההר התחיל את חייו בהתפרצויות מתונות שעוצמתן הלכה וגברה בהמשך. מעל האגלומרט ניתן לראות שכבות בזלת. בקרני חיטין התקיימו יישובים בכמה תקופות, וב-1976 נערכו במקום חפירות מטעם רשות העתיקות. השליטה מן ההר על הדרך העולה מהכנרת הקנתה לו חשיבות מיוחדת. דרך זו עברה בנחל רקת, ומשני צדיה חולשים עליה הרי געש: בקצה התחתון תל רקת ובקצה העליון קרני חיטין. קבר נבי שועייב, המקודש לדרוזים, נמצא בסמוך לקרני חיטין. שמו של קרני חיטין מוכר וידוע דווקא מן התקופה שבה לא הייתה מיושבת כלל. בתקופה הצלבנית לא נודעה לאתר חשיבות מיוחדת, והוא היה שומם. ב-4 ביולי 1187 התחולל למרגלות ההר הקרב בין צבאות הצלבנים, שהגיעו מכיוון ציפורי, ובין צבאו של צלאח א-דין, שבא מכיוון מעברות הירדן, מדרום לצמח. בקרב זה נחלו הצלבנים מפלה ניצחת, ושרידי לוחמיהם נמלטו אל פסגת ההר ושם נכנעו. קרב קרני חיטין, או "קרב חטין", מסמל את ראשית חורבנה של ממלכת הצלבנים בארץ ישראל. במורד הצפוני של ההר שכן בתקופה העות'מאנית הכפר חיטין, אשר שימר את שמה של העיירה היהודית הגדולה מתקופת התלמוד כפר חיטיא ששכנה במקום, ואשר נזכרת רבות במקורות חז"ל. במהלך מלחמת העצמאות נמלטו ממנו תושביו, והכפר חרב. ב־1936 הוקם באזור המושב השיתופי כפר חיטים, לאחר מספר ניסיונות התיישבות שלא צלחו. מדיה וקבצים בנושא קרני חיטין בוויקישיתוף גן לאומי קרני חיטים - באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל". מסלול טיול מפורט בקרני חיטין באתר "נלך". מסע אל צפונותיו של הר הגעש קרני חיטין, בשביל הארץ, גיליון 35, מרץ 2010 (ארכיון האינטרנט). משה גלעד, קרני חיטין: המקום שבו השתנה מהלך ההיסטוריה, באתר הארץ, 5 ביולי 2023 שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2006, עמ' 293, מסת"ב 965-06-0872-9 תלמוד ירושלמי, מסכת הוריות, פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק א', הלכה א'; תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ה', עמוד ב', ויקרא רבה, צו, ז, בראשית רבה, תולדות, ס"ה, ועוד.
Cream tea

Cream tea (תעתיק מאנגלית: "קרים טי"; תרגום מילולי: "תה שמנת") וכן "תה דבונשייר" ו"תה שמנת מקורנוול" הוא סוג של ארוחת תה בריטית הכוללת תה, סקונס, שמנת עשירה וריבה. ארוחות תה כאלו מוצעות בבתי תה באנגליה (בפרט בדרום-מערב אנגליה), ברחבי חבר העמים הבריטי, ובהזדמנויות בהן מעוניינים להשרות אווירה אנגלית. בארצות הברית ארוחה זו מוצגת כארוחת ביניים אנגלית אופיינית לשעות אחר-הצהריים. מקורה של הארוחה בדרום-מערב אנגליה והיא נחשבת למומחיות מקומית במחוזות דבון וקורנוול. קיימות עדויות ממנזר בדבון מהמאה ה-11 אודות המנהג לאכול לחם עם שמנת עשירה וריבה. השם "תה דבונשייר" מתייחס לשמו העתיק, "דבונשייר", של מחוז דבון. שם זה משמש לתיאור הארוחה במדינות חבר העמים הבריטי ולא במחוז דבון עצמו. ישנן גרסאות שונות באשר לאופן ההגשה הרצוי של Cream tea. בדבון נוהגים לחצות סקונס לשניים, למרוח כל מחצית בשמנת עשירה ולהוסיף ריבת תות שדה מעל. מקובל להגיש את הסקונס חמים, רצוי מיד לאחר שנאפו. הריבה המועדפת היא ריבת תות ולעיתים רחוקות היא מוחלפת בריבת פטל. אין מגישים חמאה והתה מוגש עם חלב . בקורנוול ההגשה המסורתית של Cream tea כוללת סוג של לחמנייה לבנה מתוקה המכונה "Cornish split". הלחמנייה החמה נמרחת בחמאה, מעליה ריבת תות ומעל - שמנת עשירה. גרסה נוספת של הארוחה, המכונה "רעם וברק", כוללת פרוסת לחם מרוחה בשמנת עשירה שמעליה דבש או סירופ סוכר זהוב או חום. מדיה וקבצים בנושא Cream tea בוויקישיתוף BRITAIN'S BEST AT TEATIME, באתר הניו יורק טיימס ?Were cream teas "invented" in Tavistock, באתר ה-BBC Cream Teas Devonshire Cream Teas Cornwall: A clean break, באתר האינדיפנדנט
מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות

מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות שוכן על גדות נחל הירקון, סמוך ל"גן הבנים" בחלקו המערבי של פארק הירקון. המקום משמש כמרכז לחתירה אקדמית ולחתירה בקיאק ימי, לחינוך ולפעילויות ספורטיביות אחרות. במקום פועלים בית הספר לחינוך ימי תל אביב-יפו ומועדון הפועל תל אביב לקיאק אולימפי. עוד פועלים במקום סימולטור חתירה, חדר כושר וסאונה. המבנה עוצב בדמות סירה הפוכה על הגדה הצפונית של הנחל, וחרטומה פונה אל עבר מימיו. שטחו של הבניין הוא 1,600 מ"ר ולו שני מפלסים. הוא בנוי כהאנגר גדול המקיף בריכה מלבנית המחוברת אל הירקון. מספר מזחים נשלחים מהמבנה אל תוך הבריכה, ומעל לחיבורה אל הנחל הוקם גשר להולכי רגל ולרוכבי אופניים. הקמת המרכז החלה בשנת 2001, בתכנונם של האדריכלים אולריק פלסנר ורותי פקר, והוא נחנך בשנת 2003. המרכז קרוי על שמו של דניאל עמיחי מרכוס שנהרג ב-1993 עם שלושה מחבריו בתאונת דרכים בכביש הערבה. דניאל הצטיין בחתירה כאשר למד בפנימייה היהודית כרמל קולג' באנגליה, והיה בעל פוטנציאל להשתתף באולימפיאדה עיריית תל אביב-יפו הקצתה את השטח להקמת המרכז ומשפחתו של דניאל מרכוס תרמה את הכספים הדרושים לשם כך. מדיה וקבצים בנושא מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות אסתר זנדברג, לפני שמחסלים גינות, באתר הארץ, 22 ביולי 2001 נעמה ריבה, האדריכל אולריק פלסנר מת בגיל 85, באתר הארץ, 2 ביוני 2016 דינה חלוץ, איבדה את בנה בתאונה שזעזעה את המדינה, והקימה לזכרו מרכז שיט, באתר Xnet‏, 1 בנובמבר 2018
אברהם סילברט

הרב אברהם סילברט (כ"ו בכסלו ה'תרצ"ד, 14 בדצמבר 1933, ניו יורק – כ"ט בחשוון ה'תשמ"א, 8 בנובמבר 1980) היה ראש ישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע סמוך להקמתה ועד למותו. אברהם סילברט נולד בניו יורק לנחמיה והניה, מהגרים מרוסיה. בשנת 1938 עברה המשפחה לעיר וושינגטון די. סי., שבה פתח האב אטליז. סילברט למד בבית ספר ממלכתי, מכיוון שבאותה תקופה לא היו ישיבות בעיר. בגיל 9 נשלח ללמוד בניו יורק בישיבת תורה ודעת בהנהגתו של הרב יעקב קמינצקי. בישיבה החל הרב להתעניין בבני עקיבא. הוא הפך "ראש סניף" בתנועה בגיל 15. עם סיום לימודיו בישיבה לצעירים עבר לישיבת מיר, שם למד בחברותא עם הרב מאיר כהנא, שנעשה לידידו הקרוב. השניים הוסמכו לרבנות על ידי ראש הישיבה, הרב אברהם קלמנוביץ'. לאחר נישואיו לשושנה לבית טלנסקי, (אחותו של משה טלנסקי), הקים בוושינגטון סניף חדש של בני עקיבא, בעזרתו של הרב חיים דרוקמן (אז שליח התנועה בארצות הברית). בשנת תשט"ז (1956), חודשים מספר לאחר נישואיהם, עלו אברהם ורעייתו שושנה לישראל והשתקעו בכפר הרא"ה. כאן החל לעבוד בהקמת מוסדות חינוך ברשת מרכז ישיבות בני עקיבא, ושימש כמנהל התיכון בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. לאחר מכן נשלח על ידי הרב נריה לשקם את ה-ישיבה התיכונית בבאר שבע. בנוסף הקים את אולפנת בני-עקיבא בערד. היה גם ממייסדי ישיבת ימית וכיהן בה כר"מ. התנדב לשירות ביחידת הקבורה הפיקודית (יק"פ) של פיקוד הדרום. אברהם סילברט נפטר מלוקמיה בגיל 47, ונקבר בבית העלמין הישן בבאר שבע. על שמו קרוי רחוב בסמוך לישיבת בני עקיבא בעיר. כמו כן, והאולפנה שייסד בערד קרויה על שמו "נאות אברהם". הרב סילברט היה נשוי לשושנה לבית טלנסקי, מורה לאנגלית ויקירת באר שבע לשנת ה'תשנ"ה. אביה הרב דוד טלנסקי שימש רב קהילה בניו יורק ולימים עלה לישראל והתגורר בבני ברק. גיסיו היו איש העסקים משה טלנסקי והרב יעקב בוברובסקי, ראש "ישיבת חפץ חיים" בבולטימור ו"ישיבת היי סקול" בקווינס, מחבר ספר "חידושי רבי יעקב מקמניץ". לרב סילברט ולרעייתו נולדו שש בנות. חתניו הם הרב משה ביגל – רב היישוב מיתר, הרב עמנואל נשר – מרבני הקהילה החרדית באופקים, הרב אורי מנחם אומן – ראש כולל "תפארת אשר" בירוחם וראש ארגון הקירוב "מקצה הארץ", הרב חנוך זונדל כהנא (בנו של הרב נחמן כהנא), ר"מ בישיבה תיכונית קריית ארבע (יתק"א), משה מיזל, מהנדס אווירונאוטיקה בהכשרתו והרב עמיאל נאומבורג – ר"מ בישיבת נצר מטעי באריאל. נכדו הרב נחמיה נשר נבחר באלול ה'תשע"ח לשמש כדיין בבית הדין הרבני האזורי בפתח תקווה. אלישיב רייכנר, ‏החלוץ שנשכח: הרב שהחיה את הנגב, בעיתון מקור ראשון, 13 בנובמבר 2020 הרב אברהם סילברט זצ"ל חוברת זיכרון במלאת שנה לפטירתו, במאגר "אוצר החכמה" (הצפייה מעמ' 42 למנויים בלבד) מייסדי האולפנה באתר אולפנת ערד. זוכרים את הרב סילברט זצ"ל, עיתון שבע. מאיר אביטן, ארבעת מורי ההוראה שלי 40 לפטירת הרב סילברט אתר "באר שבע נט" שלט רחוב אברהם סילברט שלט הנצחה לרב סילברט המוצב בפתח בית המדרש של ישיבת בני עקיבא אהל שלמה אותה ניהל ליבי כהנא, הרב מאיר כהנא: חייו ומשנתו חלק א, ה'תש"ע, עמ' 25. אלישעב רייכנר, הנני: סיפורו של הרב חיים דרוקמן, עמ' 65 יוסי אלי, למרות הקורונה: שושנה סילברט בת ה-83 פתחה את שנת הלימודים, באתר חדשות 13, 1 בספטמבר 2020 משה ויסברג, אבל בקהילה: אשת ראש הכולל נפטרה בפתאומיות, באתר בחדרי חרדים, 10 בינואר 2023 ראו כאן
גן השקמים

"גן השקמים" הוא שיר מ-1954 שכתב יצחק יצחקי והלחין יוחנן זראי. השיר עוסק בראשית ימיה של העיר תל אביב באופן נוסטלגי, ומתאר את הגעגועים לתקופה שבה היא הייתה יישוב קטן עם בתים בודדים בחולות, ואת הפיכתה לכרך סואן, שבו גורדי שחקים, כבישים וחנויות. השיר נכתב ללהקת פיקוד מרכז במסגרת העלאת מחזמר שהוגדר הומוריסטי בעל מוסר השכל, ונכתב על ידי הסופר משה שמיר. השיר עצמו, נכתב על ידי יצחק יצחקי שהיה קצין חינוך של הפיקוד, ומתאר את השקמים שבין גן מאיר לבית ז'בוטינסקי ברח' קינג ג'ורג' בתל אביב. השקמים בשיר מהווים משל לשינוי שחל בתל אביב: בתחילה, "היה היו כאן פעם שקמים... ויש לפעמים נערכו ישיבות מתחת שקמים אז בצל", אחר כך "נשכחו השקמים והלבין אז ראשם מאבק", ולבסוף "השקמים נעלמו ואינם, רק שלט את שמם עוד מזכיר". את השיר ביצעה לראשונה להקת פיקוד המרכז בתוכניתה "כ"ף קו"ף אחד" שהועלתה ב-1954, בעת שיצחקי היה קצין החינוך הפיקודי וזראי היה המנהל המוזיקלי שלה. הלהקה לא הקליטה את השיר. רק לאחר 4 שנים הוקלט השיר בביצועה של רעייתו דאז, ריקה זראי, והוא המזוהה עמו ביותר. מאוחר יותר חידשו את השיר אמנים רבים נוספים, ובאקו"ם רשומים 104 ביצועים שונים ובהם של אריק סיני, ירדנה ארזי, הכל עובר חביבי, יזהר כהן,וביצוע משותף של מיקי קם ונתן דטנר. עצי שקמה בתל אביב מידע על היצירה "גן השקמים" באתר מיוזיק בריינז "גן השקמים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "גן השקמים" באתר שירונט צחית טנא, על השיר "גן השקמים", המרכז לטכנולוגיה חינוכית. עפר גביש-אירועי זמר, גן השקמים, סיפורי שיר, באתר עפר גביש - אירועי זמר היו כמה ריכוזי שקמים בתל אביב. האישור שכוונת המחבר הייתה לשקמים שבמקום הזה, נאמר על ידי יצחקי ליואל רפל, שהיה בתקופה ההיא עוזרו של איצ'ה גולן, קצין החינוך של הנח"ל.
פול ון הימסט

פול ון הימסט (בהולנדית: Paul Van Himst; נולד ב-2 באוקטובר 1943 בסינט פיטרס-לאוו בבלגיה) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל בלגי. ון הימסט, ששיחק כקשר, נחשב אחד מהכדורגלנים הבולטים בבלגיה בכל הזמנים. הוא היה שחקן פעיל בין השנים 1959 ו-1977 וברוב שנותיו היה שחקן קבוצת אנדרלכט, במדיה שיחק 457 משחקים. במדי נבחרתה הלאומית של בלגיה הוא הופיע ב-81 משחקים בין ארציים, מהם 37 כקפטן. כמו כן, עד היום מחזיק ון הימסט בתואר מלך השערים של הנבחרת הבלגית בכל הזמנים, כשלזכותו 30 כיבושים (במשותף עם ברנרד וורהוף, שכבש גם הוא 30 שערים). ב-2003 נבחר על ידי התאחדות הכדורגל הבלגית, במסגרת פרסי היובל של אופ"א, ככדורגלן הזהב של בלגיה – הכדורגלן הבולט בארצו בשנים 1954–2003. ון הימסט ניחן במשחק טכני ואלגנטי והיה בעל יכולת כדרור וכיבוש שערים. הוא זכה למספר כינויים: פופול, פלה הלבן, פול סלאלום ופול גאזון (Gazon, "דשא" בצרפתית, בשל מספרן הרב של העבירות שנעברו עליו במשחקים). הוא היה בהרכבה הייחודי של נבחרת בלגיה בעת שהתמודדה ב-1964 מול הולנד כשבחלקו השני של המשחק נמנו כל 11 השחקנים הבלגים שעל המגרש עם סגל קבוצת אנדרלכט. כבר בגיל צעיר ביותר החל לשחק בעיר הולדתו הסמוכה לבריסל. בגיל 8 כבר הצטרף לקבוצת הילדים של אנדרלכט והתקדם במהירות. בעונת 1959/1960, בגיל 16 וחצי, לבש לראשונה את מדי הקבוצה הבוגרת ובאוקטובר 1960, כשהיה בן 17, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה במשחק נגד שוודיה. ב-1960 החל פייר סיניבלדי (אנ') לאמן את אנדרלכט והביא לקבוצה סגנון התקפי שהזניח את ההגנה. אנדרלכט, שגם קודם הייתה קבוצת צמרת, רשמה שורת הישגים מרשימה בכדורגל הבלגי והפכה לקבוצה השלטת בו. יחד עם קבוצתו, זכה ון הימסט בשמונה אליפויות הליגה הבלגית ובארבעה גביעי בלגיה. הוא זכה ארבע פעמים בתואר "נעל הזהב הבלגית" שהוא תואר "שחקן השנה" בבלגיה ושלוש פעמים בתואר מלך השערים של הליגה הבלגית. במסגרות הבינלאומיות, הן בגביעי אירופה השונים לקבוצות והן עם הנבחרת הלאומית, לא נחל ון הימסט הצלחה מרובה. אנדרלכט כמעט ולא הצליחה להעפיל לשלבים הגבוהים של הגביעים השונים בשנים 1960–1975 בהן שיחק בשורותיה. היא הגיעה פעמיים לרבע הגמר בגביע אירופה לאלופות והודחה. ב-1970 היא העפילה לשלב הגמר של גביע ערי הירידים ונוצחה על ידי ארסנל לאחר משחק כפול. הנבחרת הבלגית כשלה בנסיונותיה להעפיל לטורנירי הגביע העולמי ב-1962 וב-1966 (אז ניצחה פעמיים את נבחרת ישראל כולל שלושער של ון הימסט באצטדיון רמת גן). לגביע העולמי ב-1970 העפילה בלגיה אך נשרה בשלב הבתים וב-1974 שוב כשלה בניסיונה להעפיל לטורניר הגביע העולמי שנערך בגרמניה. הישגה הבולט בתקופת ון הימסט, היה המקום השלישי באליפות אירופה בכדורגל ב-1972. הקריירה שלו כשחקן פעיל הסתיימה ב-1977 כתוצאה מפציעה בברך. ב-1983 נתמנה ון הימסט כמאמנה של אנדרלכט. הוא היה מאמן הקבוצה עד 1986. בתקופה זו זכתה אנדרלכט פעמיים באליפות בלגיה וב-1983 אף זכתה בגביע אופ"א לאחר ניצחון במשחק כפול על בנפיקה ליסבון. ב-1984 שוב העפילה אנדרלכט למשחק הגמר בגביע אופ"א אולם נוצחה על ידי טוטנהאם הוטספר לאחר משחק כפול ובעיטות הכרעה מ-11 מטרים. ב-1991 החליף ון הימסט את גי תיס כמאמן נבחרתה הלאומית של בלגיה. בהדרכתו העפילה הנבחרת למונדיאל 1994. הוא המשיך לאמן את נבחרת בלגיה עד 1996, אז הוחלף על ידי וילפריד ון מור ופרש מאימון. מדיה וקבצים בנושא פול ון הימסט בוויקישיתוף פול ון הימסט, באתר Transfermarkt פול ון הימסט, באתר National Football Teams פול ון הימסט, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פול ון הימסט באתר אנדרלכט (באנגלית)
גאנז (חברה)

גאנז (באנגלית: Ganz Midwest-CBK LLC או בקיצור: Ganz) היא חברה צעצועים קנדית להפצה של בובות של חיות ופרטי אספנות, יצרנית המותג ובקינז. ההצלחה של חיות המחמד של ובקינז ופריטים אחרים, אפשרו לחברת גאנז להפעיל את קרן Webkinz, אשר מתמקדת בתמיכה של תוכניות ילדים ברחבי העולם. החברה נוסדה בשנת 1950 על ידי ניצול שואה בשם שמואל גאנז ובניו סאם גאנז וג'ק גאנז, שנקראו האחים גאנז. אתר האינטרנט הרשמי של גאנז Ganz Webkinz ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומצה פלמיטית

חומצה פלמיטית, CH3(CH2)14COOH או חומצה הקסאדקנואית, היא אחת מחומצות השומן הרוויות הנפוצות בגופם של בעלי חיים וצמחים. כפי ששמה מעיד עליה, חומצה פלמיטית מהווה מרכיב מרכזי בשמן דקלים (פאלם הוא שמו של עץ הדקל בשפות רבות), אך היא קיימת גם בחמאה, חלב ובשר. התגלתה על ידי אדמונד פרמי (Edmond Frémy) בשנת 1840. חומר הבערה הצבאי נפלם הוא שילוב של חומצה פלמיטית וחומצה נפתנית. חומצה פלמיטית היא חומצת השומן הראשונה המיוצרת בתהליך הסינתזה של חומצות שומן (ליפוגנזה) וממנה מיוצרות חומצות השומן הארוכות יותר. רמה גבוהה של חומצה פלמיטית בתאים אדומים קשורה בתזונה עשירה בפחמימות (עודף פחמימות הופך בכבד לשומן), בתסמונת המטבולית ובסוכרת סוג 2. מדיה וקבצים בנושא חומצה פלמיטית בוויקישיתוף Brittanie M. Volk, Laura J. Kunces, Daniel J. Freidenreich, Brian R. Kupchak, Effects of Step-Wise Increases in Dietary Carbohydrate on Circulating Saturated Fatty Acids and Palmitoleic Acid in Adults with Metabolic Syndrome, PLoS ONE 9, 2014-11-21 doi: 10.1371/journal.pone.0113605 Akiko Nanri, Tetsuya Mizoue, Kayo Kurotani, Atsushi Goto, Low-Carbohydrate Diet and Type 2 Diabetes Risk in Japanese Men and Women: The Japan Public Health Center-Based Prospective Study, PLoS ONE 10, 2015-02-19 doi: 10.1371/journal.pone.0118377 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויג'יאוואדה

ויג'יוואדה היא העיר השנייה בגודלה במדינת אנדרה פרדש, שבדרום הודו. העיר, הנמצאת בדרום מזרח הודו, שוכנת על גדות הנהר קרישנה ומשמשת כעיר נמל. לפי מפקד אוכלוסין של 2011, אוכלוסיית ויג'יוואדה נאמדת ב-1,048,240 נפש. העיר שוכנת בהצטלבות שתי מסילות רכבת מרכזיות ובמפגש שתי אוטוסטרדות ומיקום זה תורם לכלכלתה. בעיר יש מספר מקדשים בעלי חשיבות, אולם עיקר חשיבותה הדתית הם מקדשי המערות ההינדים באונדאוואלי, הנמצאים לצד העיר. המקדשים נחצבו החל מהמאה ה-6 ויש בהם ייצוג לשלושת האלים המרכזיים (וישנו, שיווה וברהמה). מדיה וקבצים בנושא ויג'יאוואדה בוויקישיתוף ויג'יאוואדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד קשדן

דוד קשדן (נולד ב-20 ביוני 1946) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת הרווארד. קשדן זכה, בין היתר, בפרס ישראל במתמטיקה ומדעי המחשב (2012) ובפרס שאו במתמטיקה (2020). קשדן נולד במוסקבה בשם דימיטרי אלכסנדרוביץ' קשדן. קיבל תואר דוקטור בשנת 1969 באוניברסיטת מוסקבה בהנחיית אלכסנדר קירילוב. לאחר מכן השתתף בסמינר של ישראל גלפנד ובשנת 1975 היגר לארצות הברית ומונה לפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2002 עלה קשדן לישראל, ומאז כיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית עד פרישתו בשנת 2014. ב-6 באוקטובר 2013 נפצע קשה בתאונת פגע וברח. לאחר אשפוז של כתשעה חודשים, שוחרר לביתו. קשדן נודע בעיקר בעקבות תכונת T של קשדן שפיתח בשנת 1967, הקשורה לתורת ההצגות של חבורות ומהווה תחום מחקר פורה עד היום. קשדן נודע בשיתופי הפעולה שלו במחקריו עם מתמטיקאים אחרים, בעיקר עם ישראל גלפנד, ג'ורג' לוסטיג וגריגורי מרגוליס. תלמידו, ולדימיר וויבודסקי קיבל את מדליית פילדס בשנת 2002. 1990: עמית מקארתור 1990: חברות באקדמיה האמריקאית למדעים 2006: חברות באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. 2008 חברות באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. 2009: פרס רוטשילד 2012: פרס ישראל במתמטיקה ומדעי המחשב "על תרומתו לתורת החבורות ותרומתו לגאומטריזציה של תורת ההצגות". 2016: פרס א.מ.ת. 2020: פרס שאו (יחד עם אלכסנדר ביילינסון (אנ')) מדיה וקבצים בנושא דוד קשדן בוויקישיתוף דף הבית של דוד קשדן פרופ' דוד קשדן, באתר פרס ישראל דוד קשדן באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים המתמטיקאי חיפש שורשים, שיחה עמו בגיליון שיחת השבוע, 24 בפברואר 2012 ריקי רט, "אף רופא לא האמין שאחיה לאחר התאונה", באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2014 דוד קשדן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דוד קשדן, באתר dblp דוד קשדן, באתר ResearchGate אלכסנדר לובוצקי, On property (τ ) אלכסנדר לובוצקי, What is property (τ), Notices of the AMS 52 (6), 2005, pp. 626–627 דוד קשדן, על מתמטיקה ופילוסופיה, איגרת 29, דצמבר 2007, עמ' 23–24 נועם דביר, הפצוע בפגע וברח: חתן פרס ישראל דוד קשדן, באתר ynet, 6 באוקטובר 2013 פרופ' דוד קשדן באתר פרס ישראל פרופ' דוד קשדן, באתר פרס א.מ.ת. Alexander Beilinson, David Kazhdan, The Shaw Prize.
חורבת מנים

חוּרְבַּת מִנִים, הידועה גם בשמה הערבי חִ'רְבַּת אל-מִנְיָה, היא אתר ארכאולוגי השוכן בבקעת גינוסר, דרומית לעין שבע וצפונית לקיבוץ גינוסר, בצפון מערב הכנרת. האתר מכיל ממצאים ממספר תקופות, שהחשוב שבהם הוא ארמון אומיי. האתר והשטח סביבו (39.7 דונם סה"כ) הוכרז גן לאומי ב-28 בפברואר 2002, אך אינו מוסדר לקבלת מבקרים. בסמוך לארמונות נמצאים שרידי מרחצאות ביזנטיים, וכ-400 מטרים צפונה לארמונות שוכן ח'אן אל-מניה, שתקופתו מאוחרת לארמונות. ארמון מיניה מתקופת בית אומיה והחורבות שלידו היו ידועים כבר לראשוני חוקרי ארץ ישראל. אדוארד רובינסון זיהה את המקום ככפר נחום. כ-30 שנה מאוחר יותר ביקרו חברי הקרן לחקר ארץ ישראל במהלך הסקר של ארץ ישראל המערבית. הם ערכו חפירות קלות במקום ולא הצליחו למצוא שום מבנה רב ממדים. חלקם הסכימו עם הערכתו של רובינסון כי מדובר באתרו של כפר נחום, וכך נותר הדבר עד סוף המאה ה-19, עת התגלה כפר נחום האמיתי במקום אחר. בין השנים 1932–1939 חפרו באתר שלוש משלחות גרמניות. משלחת מעורבת, ישראלית-אמריקאית-צרפתית במימון אוניברסיטת מישיגן ובניהול ז'אן פרו, נערכה ב-1959. ב-2005 הגיעה למקום משלחת חדשה מטעם האוניברסיטה העברית. עם תחילת החפירות הארכאולוגיות, התגלה מבנה מפואר, שבתחילה הייתה נטייה לסווגו כמבנה רומאי, אולם עם הזמן התברר כי למעשה מדובר בארמון אומיי, אחד מתוך שרשרת של ארמונות כאלו במרחב הישראלי-סורי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מרים רוזן-איילון, "ח'רבת אל־מיניה", בתוך: חיים זאב הירשברג (עורך), כל ארץ נפתלי, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ירושלים, תשכ"ח המכון לארכאולוגיה חידש את החפירה בחִ'רבת אל-מיניה (huji) הנס-פטר קונן, מרים פינס ואורן טל, "חורבת מינים", חדשות ארכיאולוגיות 130, פברואר 2018 משה גלעד, סיור בחורבת מינים, באתר הארץ, 31 בינואר 2024 Edward Robinson and Eli Smith, Biblical researches in Palestine, Mount Sinai, and Arabia Petraea, John Murray, London, 1841, pp. 288-295 Claude R. Condor & Horatio H. Kitchener, The Survey of Western Palestine Vol I, Palestine Exploration Fund, London, 1881, pg. 403 יואש ידידיה, ארמון נשכח על חוף הכנרת, על המשמר, 21 באוגוסט 1959 עזריה אלון, "על שפת ים כנרת", למרחב, 2 באוקטובר 1959 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערות סמך

מערות סמך הוא גן לאומי באזור דרום השפלה, הממוקם כשני קילומטרים מזרחית לנועם ושלושה קילומטרים מערבית ללכיש, בסמוך לכביש 6. בגן שלוחה קירטונית עם מערות פעמון וחורבת סמך שהיה מאוכלס מהתקופה הרומית עד סיום התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. כמו כן, נמצא בו קבר שייח, עבדאללה. הגן בשטח 723.35 דונם הוכרז ב-16 ביולי 2003. המקום באתר iNature שמעון תמיר, בארץ המערות, באתר ynet, 10 במרץ 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
UniPaaS

uniPaaS הוא פלטפורמת יישומים של מג'יק תעשיות תוכנה ומהווה את גרסת ההמשך ל- eDeveloper v10. uniPaaS תומך בשתי סביבות: RIA (יישומי אינטרנט עשירים) ו-SaaS (תוכנה כשירות). פלטפורמת היישומים uniPaaS מורכבת מהמודולים הבאים: 1. uniPaaS full client מודול זה הוא ממשיכו הישיר של eDeveloper v10 התומך בדיוק באותן סביבות ריצה בהן תמכה גרסה 10. מודול זה מוסיף יכולות פיתוח חדשות ותמיכה מורחבת בפורמטים וטכנולוגיות נוספות. גרסה זו תומכת במתכונות הריצה הבאות: Client Server Internet output merge Internet Browser client 2. uniPaaS RIA מתכונת ריצה זו משתמשת בתווך האינטרנט ומאפשרת ריצה על כל מחשב של משתמש הקצה, ללא התקנה מפורשת של רכיבים במחשב המשתמש. היישום פועל כיישום NET. עצמאי, חופשי ממגבלות הדפדפן, המספק למשתמש הקצה חוויית שימוש עשירה כמו זו הנהוגה ביישומי שרת-לקוח רגילים (הן במגוון הפקדים, הן בעיצוב והן בחוויית המשתמש של סביבת שרת לקוח). 3. uniPaaS SaaS מודל הטמעה זה, המבוסס על uniPaaS RIA, מאפשר לפתח יישומי SaaS מלאים בלי הצורך לפתח את מנגנון ניהול הרישום וניטור המשתמשים בעצמם. בכלי מוטמע רכיב של Management and Monitoring, המאפשר את ניהול "הדיירים" (tenants) המאפשר לתוכניתן להפוך לשחקן SaaS המציע שירותים באמצעות האינטרנט כאשר חלק ניכר מהרכיבים הדרושים מוגדר לו מראש בכלי. מג'יק (מחולל יישומים) אתר האינטרנט הרשמי של UniPaaS uniPaaS, באתר של Magic Software