laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלהבת (תזמורת)

שַׁלְהֶבֶת הייתה תזמורת חסידית שהוקמה בשנת 1994 על ידי גלעד פוטולסקי ויחיאל גרינברג. הרכבה הבסיסי מנה שבעה נגנים. משנת 2006 ליווה אותה בחלק מן ההופעות להקת "מיתרי שלהבת", שבה עשרה כנרים. בשנת 2005 עזב גרינברג המתופף את ההרכב והקים תזמורת משלו בשם "להבה". פוטולסקי הזמר המנהל המוזיקלי ונגן הקלידים נשאר עם השם המקורי "שלהבת". הלהקה פופולרית באירועים במגזר הדתי והחרדי. הלהקה הפיקה עד היום 15 דיסקים. תשעה דיסקים בשם "הנשמה לך", המכילים גם שירים מקוריים וגם קאברים לשירים חסידיים בהם גלעד פוטולסקי מארח זמרים חסידים ידועים. ארבעה דיסקים בשם "זמירות לשבת" ובהם אוסף שירי שבת. שני דיסקים בסדרת "פרחי שלהבת" שבהם שרים ילדים . גלעד פוטולסקי (שירה) וניהול מוזיקלי חיים קרישנבוים (סקסופון, קלרינט) אלי פישר (גיטרה) דובי אקשטיין (חצוצרה, חליל) מאיר כהן (תופים) יבגני לנדאו (טרומבון, ניצוח מוזיקלי) אדם מדר (כינור, מנדולינה) עודד מאיר (טרומבון) 'הנשמה לך 1' - (קרוב למחצית מהשירים בדיסק זה הם משירת קרליבך) 'הנשמה לך 2' 'הנשמה לך 3' 'הנשמה לך 4' (ו-5) - דיסק כפול 'הנשמה לך '6 (ו-7) - דיסק כפול 'הנשמה לך 8 הופעה חיה - שמחת בית השואבה 'הנשמה לך 9 - חנוכה 'זמירות לשבת' - דיסק כפול 'מזמור שיר ליום השבת' (אלבום המשך ל'זמירות לשבת') - דיסק כפול 'פרחי שלהבת 1' מעלת חברינו. 'פרחי שלהבת 2' אודה השם.
רינודרמטיים

רינודרמטיים או קרפדות חדק (שם מדעי: Rhinodermatidae) הם משפחה קטנה של חסרי זנב המצויה בחופים הדרום-מערביים של דרום אמריקה. במשפחת הרינודרמטיים נכלל סוג אחד בלבד - קרפדות החדק (Rhinoderma), ובו שני מינים: Rhinoderma darwinii Rhinoderma rufum - מצוי בסכנת הכחדה חמורה ועלול להכחד בקרוב. שני המינים ידועים בשיטה המיוחדת בה הם מטפלים בצאצאיהם, בה הראשנים נשמרים לזמן מה בפיהם של אביהם. בתחילה, מוטלות הביצים על הקרקע, ולאחר בקיעתם יכניס את הראשנים לתוך שק-הקול הגדול שלו. אצל המין Rhinoderma rufum, הזכר יעביר את הראשנים בשק הקול שלו למקור מים ושם ישחרר אותם כדי שיתפתחו; ואילו בקרב המין Rhinoderma darwinii, הראשנים ישהו בשק-הקול של אביהם עד לשלב שינוי הצורה (המעבר מראשן לחסר זנב כמעט בוגר). הנקבה מטילה בין 5 ל-15 ביצים בכל הטלה. בני משפחת הרינודרמטיים קטנים יחסית, ומגיעים עד לאורך של 3 סנטימטרים ולרוחב של כ-2-1.5 סנטימטרים. רוב הפרטים צהובים בהירים או ירוקים, כשעל גופם כתמים חומים גדולים. האף ארוך וצר, וזהו מקור כינויים של הרינודרמטיים, קרפדות החדק. הרינודרמטיים יבשתיים בעיקר, אך הם חיים, כרוב חסרי הזנב, בסביבה לחה. מדיה וקבצים בנושא רינודרמטיים בוויקישיתוף רינודרמטיים, באתר ITIS (באנגלית) רינודרמטיים, באתר NCBI (באנגלית) רינודרמטיים, באתר GBIF (באנגלית)
ג'וזף ל. מנקייביץ'

ג'וזף לאו מנקייביץ' (אנגלית: Joseph L. Mankiewicz‏; 11 בפברואר 1909 - 5 בפברואר 1993) היה תסריטאי, במאי ומפיק יהודי-אמריקאי, זוכה ארבעה פרסי אוסקר. נולד במזרח פנסילבניה לזוג מהגרים יהודים מגרמניה. כילד עבר עם משפחתו להתגורר בעיר ניו יורק. למד באוניברסיטת קולומביה. למשך תקופה עבד ככתב זר מטעם העיתון "Chicago Tribune", טרם כניסתו לתעשיית הקולנוע ההוליוודית. ב-1922 הוא החל לעבוד ככותב כותרות לסרטי ראינוע ואחר כך היה לתסריטאי מן המניין. במשך חמישה עשורים כתב תסריטים ל-47 סרטים, ובהם חמישה שהיו מועמדים לאוסקר. משנת 1936 החל גם להפיק סרטים הוליוודים נוסחתיים שהירבו להופיע בהם ג'ואן קרופורד וג'יימס סטיוארט. בין הסרטים הבולטים שהפיק נמנים: "זעם" של פריץ לאנג, "A Christmas Carol", "סיפור פילדלפיה", עליו היה מועמד לאוסקר כמפיק, ובנוסף כתב את התסריט, "אשת השנה" ו"מפתחות הממלכה", על פי הרומן של א. ג'. קרונין. משנת 1946 החל גם לביים סרטים. סרטו החשוב הראשון כבמאי היה "מכתב לשלוש נשים", עם קירק דאגלס, עליו זכה בשני פרסי אוסקר: בימוי ותסריט מעובד. בשנת 1950 ביים סרט אפל בשם "באין מוצא", בו כיכב סידני פואטייה בהופעה קולנועית ראשונה. באותה השנה ביים את סרטו הידוע מכל, "הכל אודות חוה", אשר כתב לו גם את התסריט. הסרט, בכיכובה של בטי דייוויס, זכה בשישה פרסי אוסקר לרבות פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר (וגם שניים למנקייביץ' עצמו : תסריט ובימוי), והיה זה גם הסרט היחידי עד ל"טיטניק" שקיבל 14 מועמדויות לפרס האוסקר, ביניהן חמש מועמדויות לקטגוריית המשחק. ב-1951 ביים את הסרט "יומנו של רופא" בכיכובם של קרי גרנט וג'ין קריין. לאחר מכן ביים את סרט הריגול "חמש אצבעות", בכיכובו של ג'יימס מייסון, את הדרמה ההיסטורית "יוליוס קיסר" על פי המחזה של ויליאם שייקספיר, בו גילם מרלון ברנדו את מרקוס אנטוניוס וקיבל מועמדות שלישית רצופה לפרס האוסקר. כמו כן ביים את הגרסה הקולנועית למחזמר "ברנשים וחתיכות", שקיבל פרס גלובוס הזהב לסרט הקומי\מוזיקלי, ואת הדרמה המלחמתית "האמריקני השקט", על פי ספרו של גרהם גרין. הוא המשיך לעבד לקולנוע יצירות קלאסיות כ"פתאום, בקיץ האחרון", על פי המחזה של טנסי ויליאמס והאפוס ההיסטורי "קלאופטרה", שהיה לסרט היקר ביותר בזמנו (44 מיליון דולרים) שהצליח רק במעט לכסות את כל הוצאותיו. סרטו האחרון כבמאי היה "Sleuth", שהתבסס על המחזה זוכה פרס הטוני. בסרט כיכבו לורנס אוליבייה ומייקל קיין. ב-1954 היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על הסרט הרוזנת היחפה. אחיו הרמן מנקייביץ' היה תסריטאי נודע. 5 מועמדויות לתסריט\תסריט מעובד: "סקיפי", "מכתב לשלוש נשים", "אין מוצא", "הכל אודות חווה" ו"הרוזנת היחפה". 4 מועמדויות לבימוי: "מכתב לשלוש נשים", "הכל אודות חווה", "חמש אצבעות" ו"Sleuth". מועמדות אחת לסרט הטוב ביותר: "סיפור פילדלפיה". סך הכל: 12 שחקנים קיבלו מועמדות לפרס האוסקר בסרטים בבימויו של מנקייביץ', מתוך 48 מועמדויות. ארבעה מסרטיו היו מועמדים לסרט הטוב ביותר: "מכתב לשלוש נשים", "הכל אודות חווה", "יוליוס קיסר" ו"קלאופטרה". מדיה וקבצים בנושא ג'וזף ל. מנקייביץ' בוויקישיתוף ג'וזף ל. מנקייביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וזף ל. מנקייביץ', באתר AllMovie (באנגלית) ג'וזף ל. מנקייביץ', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וזף ל. מנקייביץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וזף ל. מנקייביץ', באתר Discogs (באנגלית) ג'וזף ל. מנקייביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'וזף ל. מנקייביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוטו ניקולאי

אוטו ניקולאי (Carl Otto Ehrenfried Nicolai;‏ 9 ביוני 1810 – 11 במאי 1849) היה מנצח ומלחין גרמני. ניקולאי נולד בעיר קניגסברג בפרוסיה. בגיל צעיר החל ללמוד נגינה בפסנתר. בגיל 17 עבר לברלין לאחר מריבה עם אביו והמשיך את לימודי המוזיקה אצל המורה המפורסם דאז קרל פרידריך צלטר. בשנת 1833 עבר לרומא שם שימש כנגן אורגן בשגרירות הפרוסית. ב־1837 עבר לווינה שם התפרסם כמנצח ומלחין. ב־1847 עבר לברלין שם מונה למנצח המקהלה בקתדרלה של העיר. ב־9 במרץ 1849 ניצח בבית האופרה של ברלין על הצגת הבכורה של האופרה שהלחין - נשי וינדזור העליזות. האופרה זכתה להצלחה גדולה אולם ניקולאי לא זכה לקצור את פירותיה. הוא נפטר באופן פתאומי משבץ חודשיים לאחר מכן. ניקולאי כתב עוד חמש אופרות ויצירות למקהלה ותזמורת. רק האופרה "נשי וינדזור העליזות" שרדה ומועלית מדי פעם עד ימינו. בעיקר משמיעים את הפתיחה המפורסמת לאופרה זו. מדיה וקבצים בנושא אוטו ניקולאי בוויקישיתוף אוטו ניקולאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוטו ניקולאי, באתר AllMovie (באנגלית) אוטו ניקולאי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוטו ניקולאי, באתר AllMusic (באנגלית) אוטו ניקולאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוטו ניקולאי, באתר Discogs (באנגלית) אוטו ניקולאי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוטו ניקולאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מעוז אביב

מעוז אביב היא שכונה הממוקמת בעברו הצפוני של נחל הירקון, בצפון-מזרח תל אביב. בעבר השכונה שימשה למגורי שיכונים אך, בשנים האחרונות התפתחה השכונה, והפכה ליעד מבוקש עבור משפחות במעמד בינוני-גבוה הרוצות לחיות באווירה קיבוצית במקביל לקרבה למרכז תל אביב. השכונה נוסדה בשנת 1954, כשיכון לאנשי צבא וכוחות הביטחון, ויועד ל-742 משפחות. על תכנון השכונה קיבל זאב רכטר את פרס רוקח. בסוף 1956 נפתח סניף דואר בשכונה. שמה של השכונה ניתן לה על ידי דוד בן-גוריון. לרב השכונה התמנה הרב אהרן שויקה. כעבור זמן מה נבנו בניינים בסגנון דומה ממזרח לרחוב בני אפרים, והשכונה החדשה נקראה מעוז אביב ב'. שכונת מעוז אביב נמצאת בסמוך לשכונות תל ברוך, נאות אפקה א', שיכון דן והדר יוסף. גבולות השכונה הם: רחוב מבצע קדש בצפון, הרחובות הרב מרק ובני אפרים במזרח ובדרום ובמערב רחוב רפידים (מקביל לנתיבי איילון, בין השכונה לנתיבי איילון מתנשאת דיונה). בשכונה מרכז מסחרי, הכולל שני בתי קפה, מספרה, סופרמרקט "מגה קמעונאות" ומשרד תיווך. עוד בשכונה בית ספר יסודי ("מגן"), גני ילדים ('צב' ו"פיקוס"), בית הספר ונצואלה-קלישר לילדים בעלי ליקויים התפתחותיים ושבט הצופים "הנשיא" הצמוד לבית ונצואלה ונמצא על התפר שבין מעוז אביב ותל ברוך. כל הבתים בשכונה הם בניינים מוארכים בעלי 3 עד 4 קומות, למעט בניין אחד בעל 12 קומות. בשכונה 14 בתים השייכים לאגודה שיתופית ועוד 12 בתים שלא שייכים לה. לכל אחד מבתי האגודה יש מספר בית בנוסף לכתובת הרגילה. שכונת מעוז אביב מאופיינת בצמחייה רבה ומגוונת ובמרבדי דשא רחבים. הבנייה בשכונה מרווחת וככלל היא בעלת אופי שקט ונינוח. מאפיינים אלו גרמו לכינויה כ"קיבוץ" בפי תושבי האזור. האגודה השיתופית מאגדת כ-500 משפחות. האגודה מתארת את השכונה כ"שכונה שקטה ושלווה המוקפת חורשות יער וירק מכל עבריה ובה מנהלת [האגודה] את אורח חיי חבריה כמעט בלי צורך בהתערבות רשויות העירייה". בשכונה מתקיימים אירועים קהילתיים רבים: הקרנות סרטים, חגיגות משותפות, הפנינג שבועות, בזארים ו'פסטיבל בתים פתוחים'. בשנים האחרונות בוצעו הרחבות בנייה בחלק מדירות השכונה וכיום ניתן למצוא בה מבחר רב יחסית של דירות בגדלים שונים. מחירי הנדל"ן בשכונה נחשבים לגבוהים במיוחד ומבטאים את המיקום, איכות הסביבה הגבוהה, שירותי החינוך והקהילה שהשכונה מציעה. כיום מעמד האנשים בשכונה הוא בינוני-גבוה. התושבים מתנגדים לתוכניות בינוי בבנייני דירות ישנים בסביבות השכונה. רפידים מבצע קדש בני אפרים קדש ברנע ברחוב קדש ברנע יש אנדרטה ואתר זיכרון לנופלים במערכות ישראל. מדיה וקבצים בנושא מעוז אביב בוויקישיתוף אתר ועד אגודת מעוז אביב (אורכב 01.10.2008 בארכיון Wayback Machine) נתונים סטטיסטיים על רבעים ושכונות בתל אביב-יפו (2012), באתר עיריית תל אביב-יפו תל אביב-יפו הקמת הבנין הגדול ביותר בארץ - לפני סיומה, דבר, 20 במאי 1954 פרס רוקח למהנדסים יחולק בקרוב, דבר, 20 בדצמבר 1956 דואר בשכונות הצפון, דבר, 10 בדצמבר 1956 ה"פ (תל אביב) 2221/94 "מעוז אביב" – שיכון מיסודם של אנשי צבא קבע נגד הוועדה המקומית לתכנון ולבניה תל אביב, 20 בפברואר 1995
סוסון האצה

סוסון האַצָה (שם מדעי: Phycodurus eques), המוכר גם בשם דרקון ים עלי (תרגום של כינויו באנגלית, Leafy Sea Dragon) הוא מין דג ימי המשתייך למשפחת האבובוניים, משפחה בה חבר גם סוסון הים, והוא המין היחיד בסוג Phycodurus. יצורים אלה מצויים אך ורק במים הרדודים והקרירים שסביב דרום ומזרח אוסטרליה. לכל אורך גופם דבלולים וציציות דמויי עלי אצה. מטרת ציציות אלה היא הסוואה בלבד, והן אינן משמשות להנעה. סוסון האצה נע באמצעות סנפיר החזה שעל חזהו וסנפיר הגב המצוי קרוב לזנב. סנפירים קטנים אלה שקופים לחלוטין וקשה לראותם בשל תנועתם הגלית הזערורית הגורמת לתזוזה מתונה של היצור והמשלימה היטב את האשליה של עשב ים צף. בדומה למקור שמם של סוסוני הים נובע מקור שמם באנגלית, דרקון ים, מדמיון מקרי ליצור אחר (מיתולוגי במקרה זה). סוסוני האצה קטנים למדי בהשוואה למפלצות ים, אבל כסוג של סוסוני ים הם גדולים מאוד ומגיעים עד לגודל של 45 סנטימטר. סוסוני האצה ניזונים מפלנקטון, אצות וסחופת קטנה אחרת, ואין להם אויבים טבעיים מלבד האדם. הנקבות מטילות את הביצים המופרות לתוך כיס בזנב הזכר שנסגר ומשמש כמדגרה, וממנו יוצאים צעירים הדומים להוריהם. סוסוני האצה הם יצורים בסכנת הכחדה בשל זיהום הסביבה וסכנת שפכים תעשייתיים רעילים, וכן בשל איסוף בידי צוללים, המקבלים בעבורם מחיר גבוה מאספנים. בתגובה לסכנות אלה הכריזה ממשלת אוסטרליה על סוסון האצה בעל חיים מוגן. על פי גיליון נובמבר 2006 של "נשיונל ג'יאוגרפיק", ייתכן שסוסון האצה וסוסון עשב הם אותו מין באזורי תפוצה שונים. סוסון האצה הוא הסמל הימי הרשמי של מדינת דרום אוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא סוסון האצה בוויקישיתוף ניו יורק טיימס, "כאילו האבולוציה יצאה מדעתה". מה אחראי למראה הייחודי של דרקוני הים, באתר הארץ, 12 ביולי 2022 Small et al., Leafy and weedy seadragon genomes connect genic and repetitive DNA features to the extravagant biology of syngnathid fishes, PNAS 119, (26), June 22, 2022, סוסון האצה, באתר ITIS (באנגלית) סוסון האצה, באתר NCBI (באנגלית) סוסון האצה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוסון האצה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סוסון האצה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוסון האצה, באתר FishBase (באנגלית) סוסון האצה, באתר GBIF (באנגלית) סוסון האצה, באתר הארגון IUCN (באנגלית) הסמל הימי של ממשלת דרום אוסטרליה (האתר הרשמי) (באנגלית) גלריית צלילה, קישורים ומולטימדיה – באנגלית מידע נוסף (באנגלית) המוזיאון האוסטרלי ברשת – סוסון האצה וסוסון עשב (באנגלית) דף העוסק בשימור (באנגלית) אליוט – הגרסה הרטובה, כתבה של ד"ר שרון אלמן מורי על דרקון הים בעיתון חי גיליון 124, נובמבר 2004 סוסון האצה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אמפייר סטייט

אֵמְפַּייר סְטֵייט הוא התעתיק העברי לביטוי Empire State באנגלית, שפירושו הנפוץ הוא "מדינת האימפריה", ומתייחס בדרך כלל למדינת ניו יורק, אחת ממדינות ארצות הברית. האם התכוונתם ל... אמפייר סטייט (כינוי) (אנ') ("מדינת האימפריה") – כינוי למדינת ניו יורק בו נעשה שימוש מן המאה ה-19, ראו ניו יורק (מדינה) בניין אמפייר סטייט ("בניין מדינת האימפריה") – גורד שחקים בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק; שמו מתייחס לכינויה של המדינה אמפייר סטייט (סרט, 2013) (Empire State) – סרט שוד-דרמה אמריקאי בבימויו של דיטו מונטיאל Empire State of Mind – שיר של אומן ההיפ הופ ג'יי זי והזמרת אלישה קיז משנת 2009, המתייחס לעיר ניו יורק "מדינת האימפריה של הדרום" (Empire State of the South) – כינוי למדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית "מדינת האימפריה של פנים הארץ" (Inland Empire State) – כינוי עתיק למדינת אילינוי שבארצות הברית השם Empire State of Mind מהווה משחק-מילים, שכן המילה "State" פירושה "מדינה" וגם "מצב", השם משלב הן את הביטוי "Empire State" ("מדינת האימפריה") והן את הביטוי "State of Mind" ("מצב רוח", "הלך רוח"), וניתן להבינו הן כ"הלך רוח אימפריאלי" והן כ"הלך רוח ניו יורקי".
סוגלוסיים

סוגלוסיים (בלטינית: Sooglossidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. מרבית המינים הם קטנים יחסית, וחיים בעיקר ביבשה. הם מתחבאים מתחת לעלים שנשרו או בבקיעי סלעים. הם ייחודיים בקרב תת-הסדרה ניאובטרכיה בכך שחיבוק הכלולות שלהם פרימיטיבי יחסית. לא נמצאו מאובנים של המשפחה. שני הסוגים תחת המשפחה נוצרו מסוג אחד, שהתפצל בעקבות פיצולם של איי סיישל מהודו לפני 100 מיליון שנה לערך. בעבר הסוג כלל 2 סוגים: סוג ומין יחיד Nesomantis וSooglossus. מחקרים גנטיים שבוצעו ב-2006 הראו קשר בין המשפחה צפרדעים סגולות (Nasikabatrachidae) לבין הסוגלוסיים. מסיבה זו, הסוג Nesomantis אוחד לתוך הסוג Sooglossus, ומשפחת ה-Nasikabatrachidae הפכה לסוג תחת משפחת הסוגלוסיים. המיון המודרני למשפחה הוא: משפחת סוגלוסיים סוג Sooglossus מין S. gardineri מין S. pipilodryas מין S. sechellensis מין S. thomasseti (הוא בעצם המין שאוחד לתוך סוג זה.) סוג ומין יחיד צפרדע סגולה (Nasikabatrachus sahyadrensis)) מדיה וקבצים בנושא סוגלוסיים בוויקישיתוף סוגלוסיים, באתר ITIS (באנגלית) סוגלוסיים, באתר NCBI (באנגלית) סוגלוסיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוגלוסיים, באתר GBIF (באנגלית)
פרידריך פון פלוטו

פרידריך פון פלוטו (גרמנית: Friedrich von Flotow;‏ 27 באפריל 1812 – 24 בינואר 1883) היה מלחין גרמני. פלוטו נולד למשפחה אריסטוקרטית עשירה. בצעירותו חונך לקריירה דיפלומטית אך הראה נטייה למוזיקה. ב-1827 נסע לפריז והתקבל ללימודים בקונסרבטוריון, שם החל לחבר מוזיקה, בעיקר אופרות. הוא חיבר 29 אופרות שתורגמו לאנגלית, לצרפתית ולאיטלקית, והוצגו ברחבי אירופה. רק האופרה מרתה שחיבר, שרדה את מבחן הזמן. מרתה (המכונה גם "השוק של ריצ'מונד") הועלתה לראשונה בווינה ב-25 בנובמבר 1847. הגרסה האיטלקית של האופרה התקבלה בהתלהבות רבה יותר מהגרסה הגרמנית. שני הקטעים המפורסמים מהאופרה הם האריה של מרתה, המבוססת על השיר האירי העממי The last rose of summer וכן האריה "Ach, so fromme" הזכורה יותר בגרסתה האיטלקית M'appari, בביצועו של מריו לנצה. מדיה וקבצים בנושא פרידריך פון פלוטו בוויקישיתוף פרידריך פון פלוטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרידריך פון פלוטו, באתר AllMovie (באנגלית) פרידריך פון פלוטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרידריך פון פלוטו, באתר ספוטיפיי פרידריך פון פלוטו, באתר AllMusic (באנגלית) פרידריך פון פלוטו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרידריך פון פלוטו, באתר Discogs (באנגלית) פרידריך פון פלוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פרידריך פון פלוטו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
סעד מן הצדק

סעד מן הצדק הוא סיוע הניתן על ידי בית משפט שלא בהתאם לדין, מטעמי צדק. במשפט הישראלי ישנם מספר מקרים בהם יינתן סעד מן הצדק: בית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק אינו יכול לשבת כערכאת ערעור על החלטות של בתי הדין הרבניים והתערבותו בפסיקה שלהם מוגבלת למקרים בהם נפל בהחלטתם פגם ממשי כדוגמת חריגה מסמכות, פגיעה בכללי הצדק הטבעי, סטייה מהוראות חוק המכוונות לבית הדין הדתי. במקרה שאינו אחד מהמקרים האלה, הבג"ץ אינו יכול להתערב בהחלטה של בית הדין הרבני אלא אם נדרש סעד מן הצדק - במקרה בו העניין אינו בסמכותו של בית משפט או בית דין אחר. סמכות מיוחדת הוענקה לבית משפט השלום בתביעות פינוי נגד דיירים מוגנים, להושיט לדייר המפר את תנאי השכירות (ומאבד את זכאותו לשכירות מוגנת) "סעד מן הצדק", שמקורו בדיני היושר במשפט האנגלי. משמעות מתן סעד זה, היא כי בניגוד להוראות החוק, לא יפונה אותו שוכר מהמושכר על אף ההפרה של הסכם השכירות או של הדין שהוא ביצע. הסעד ימנע את פינויו של השוכר מהמושכר, חרף קיומה של עילת פינוי נגדו. "סעד מן הצדק" זה מעוגן בסעיף 132 לחוק הגנת הדייר "ניתן לדמותו למעין חנינה שלמה המוחקת את העבירה". סעיף 132 לחוק הגנת הדייר קובע: "(א) על אף קיומה של עילת פינוי רשאי בית המשפט לסרב לתת פסק דין של פינוי אם שוכנע שבנסיבות העניין לא יהיה זה צודק לתתו" . הושטת הסעד היא למעשה הליכה לפנים משורת הדין לקראת הדייר, במקרה בו שקילת האינטרסים של בעלי הדין במאזני צדק - מטה את הכף לטובת הדייר המפר. סעד מסוג זה ניתן רק לדיירי דירת מגורים, אשר בית המשפט אינו רוצה לגרשם מביתם על אף הפרת החוזה וניתן רק פעם אחת (לעיתים נדירות ביותר דייר שחוזר ומפר את החוזה מקבל את הסעד פעם שנייה, וכן ידוע מקרה בו הוענק הסעד בפעם השלישית; הבקשה הרביעית באותו מקרה נדחיתה בערעור אשר הוגש בבית המשפט העליון). הסעד אינו ניתן לבתי עסק השוכרים מושכר בשכירות מוגנת. סעד מן הצדק נחשב כתרופה יוצאת דופן, אשר איננו מופעל בדרך השגרה. סעד זה בא לאפשר התחשבות מיוחדת במצבים קשים, ופניו בעיקר אל הנסיבות האישיות של הדייר המוגן. "הקו המנחה את בית המשפט בבואו להעניק סעד מן הצדק בסוגיה זו של הגנת הדייר הוא איפוא שקילת חומרת התוצאה של הפינוי מחד גיסא, לעומת חומרת מצב הפרת החוק מאידך גיסא: שקילה זו נעשית על-פי כל הנסיבות, הן של תוצאת הפינוי והן של מידת ההפרה, והסעד מן הצדק יינתן, אם וכאשר בית המשפט שוכנע - ולא די בפחות מכך - שתוצאות הפינוי עולות בצורה ממשית בחומרתן על חומרת מידת ההפרה. בנוסף למידת חומרת ההפרה יש לבוא חשבון גם, כי עצם זכותו של הדייר המוגן להמשיך לגור במושכר אינה מכוח ההסכם שבינו לבין בעל הבית, שהרי מועד הסכם השכירות כבר בא לקצו, אלא מכוח ההגנה, שהעניק לו המחוקק, והמחוקק הקפיד וקבע, באילו תנאים מעניק הוא לדייר הגנה זו. ועוד מקובל הוא בפסיקתו של בית - משפט זה, מטעמים של מדיניות סוציאלית, שיש להקפיד עם דייר של בית עסק יותר מאשר עם דייר של דירה, באשר לעניין זה האחרון מדובר בקורת גג מעל לראשו. — פסק דין מרכוס לדוגמה: בג"ץ 10662/05, ישיבת משמרות כהונה נ' בית הדין הגדול לערעורים בירושלים ואח', בג"ץ 10386/05 פלוני נ' בית הדין הרבני הגדול לערעורים (ניתן ביום 11.11.05); בג"ץ 7914/05 חיימוביץ נ' בית הדין הרבני הגדול (ניתן ביום 25.8.05). השופט י' כהן בע"א 300/71, משה קטן נ' אברהם ארוילי, פ"ד כ"ו (2) 796, בעמ' 808). רע"א 3692/07, ניסים אביסריס נ' טובה אלברטל ואח' ע"א 417/79, יעקב מרכוס נ' צבי המר ואח', פ"ד ל"ז (2) 337 ,עמ' 353- 354. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
חוקי גרבסקי

"חוקי גרבסקי" הוא כינוים של חוקים אשר נחקקו בשנת 1924 בפולין. הם מכונים כך על שמו של שר האוצר הפולני, ולדיסלב גרבסקי. החוקים כללו הטלת מסים כבדים על מעמד הביניים, סוחרים ותעשיינים, במטרה להשתמש בכספי המיסים לשם עידוד צמיחתה של תעשייה מודרנית. החוקים כללו הטלת מס מכר שהיה 2.5% מכל מכירה, ונועד לא רק לאסוף הכנסות אלא גם לצמצם את מספר הסוחרים בשרשרת האספקה. בנוסף, ועדות ההערכה שקבעו את היקף המסחר הורכבו בעיקר מפולנים שנטו להעריך את מחזור המכירות של היהודים בעודף. החוקים הלאימו את תעשיות הטבק, היין השרוף והגפרורים, שהיו תחומים בהם היהודים היו דומיננטיים. ההלאמה הביאה לסגירת בתי חרושת רבים של יהודים. בנוסף, הרישיונות למסחר בסחורות אלו נמסרו לנפגעי מלחמת העולם הראשונה, ויהודים רבים שעסקו במסחר בתחום נותרו ללא מקור פרנסה. רבים מיהודי פולין השתייכו למגזרים אלה, והם נפגעו מכך. חלקם ניסה להגר לארצות הברית, אך בשל מכסות ההגירה שהונהגו בה, פנו רבים לארץ ישראל. עליית יהודים אלה במסגרת העלייה הרביעית מכונה "עליית גרבסקי". מ. זימלפרב, למצבם הכלכלי של היהודים בפולין, הפועל הצעיר, 20 בפברואר 1925 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיונית החולות

טַיּוּנִית הַחולוֹת (שם מדעי: Heterotheca subaxillaris; מכונה גם טיונית פולשנית או הטרותיקת החולות) היא עשבוני רב-שנתי ממשפחת המורכבים שמוצאו בדרום-מזרח ארצות הברית. לארץ הובא בשנת 1975 לצורך ייצוב חולות, אך בשנים האחרונות חלה התפשטות פולשנית שלו, ונכון ל-2007 הוא נמצא ברשימות צמחים פולשניים של המשרד להגנת הסביבה. הצמח גדל לגובה 30 עד 150 סנטימטרים. לצמח עלים פשוטים מסורגים, בעלי שפה תמימה. הפריחה צהובה; פורח בארץ בחודשים מרץ עד דצמבר. הצמח מוכרז כמין פולש, בנוסף לישראל, גם במערב ארצות הברית ובמרכז ארגנטינה. שם הסוג נקבע על ידי האקדמיה ללשון העברית על שום דמיון נוף הצמח ועליו לסוג טיון. טיונית החולות באשדוד תקריב על קרקפת של טיונית החולות מדיה וקבצים בנושא טיונית החולות בוויקישיתוף טיונית החולות, באתר ITIS (באנגלית) טיונית החולות, באתר NCBI (באנגלית) טיונית החולות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טיונית החולות, באתר צמח השדה טיונית החולות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה טיונית החולות, באתר Tropicos (באנגלית) טיונית החולות, באתר GBIF (באנגלית) טיונית החולות, באתר The Plant List (באנגלית) טיונית החולות, באתר IPNI (באנגלית) על הצמח באתר משרד החקלאות האמריקאי (באנגלית) על הצמח באתר GRIN של משרד החקלאות האמריקאי (באנגלית) קביעת סדר עדיפויות מרחבי לביעור הצמח הפולש טיונית החולות ויישומו בעזרת בני נוער, 'אקולוגיה וסביבה', דצמבר 2012. זווית – סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, ‏הפולש שמשתלט על רצועת החוף, באתר "הידען", 21 בדצמבר 2016 ד"ר ז'אן-מארק דופור-דרור, מסמך מדיניות בנושא: מיני צמחים פולשניים בשטחים מוגנים ופתוחים באזור המרכז, פברואר 2005, באתר המשרד להגנת הסביבה Camphorweed, באתר Connecticut Botanical Society Heterotheca subaxillaris – Camphorweed, באתר Firefly Forest טיונית החולות במילון בוטניקה: צמחי ארץ ישראל (תשס"ג), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית
לנטנה ססגונית

לַנְטָנָה סַסְגּוֹנִית (שם מדעי: Lantana camara) היא שיח ירוק עד ממשפחת הוורבניים שמוצאו במרכז ודרום אמריקה הטרופית. לארץ הובא כצמח נוי, כנראה באמצע המאה ה-20, אך הוא התפשט כפליט תרבות ונמצא כיום ברשימות צמחים פולשניים של המשרד להגנת הסביבה. לצמח עלים פשוטים מסורגים, בעלי שפה משוננת. הפריחה בתפרחת ססגונית, כשם המין, בגווני אדום-כתום-צהוב; פורח בארץ בחדשים אפריל עד אוקטובר. הפירות באשכול הדומה בצורתו לפירות הפטל, ירוקים בתחילה וסגולים בהבשלתם. הפירות הסגולים כשהם מתפוצצים פולטים רעל בשם לנטנין אשר מתפרק בעת הבשלת הפרי. הצמח מוכרז פולשני, בנוסף לארץ, גם באיים באוקיינוס השקט, אוסטרליה, ניו זילנד, סין, דרום-מזרח אסיה, מערב אפריקה, קניה, מדגסקר, איים באוקיינוס ההודי, הודו, דרום אפריקה, זמביה, זימבבווה וטורקיה. פלישת לנטנה ססגונית למטע אבוקדו נטוש בפרדס חנה מדיה וקבצים בנושא לנטנה ססגונית בוויקישיתוף לנטנה ססגונית, באתר ITIS (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר NCBI (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר צמח השדה לנטנה ססגונית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה לנטנה ססגונית, באתר Tropicos (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר GBIF (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר The Plant List (באנגלית) לנטנה ססגונית, באתר IPNI (באנגלית) ד"ר ז'אן-מארק דופור-דרור, מסמך מדיניות בנושא: מיני צמחים פולשניים בשטחים מוגנים ופתוחים באזור המרכז, פברואר 2005, באתר המשרד להגנת הסביבה ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסיפ גברילוביץ'

אוֹסיפּ סולומונוביץ' גַבּרילוביץ' (ברוסית: Осип Соломонович Габрилович;‏ 26 בינואר (לפי הלוח היוליאני) או 7 בפברואר (לפי הלוח הגריגוריאני) 1878 – 14 בספטמבר 1936) היה פסנתרן ומנצח אמריקאי ממוצא יהודי רוסי. גברילוביץ' נולד בסנקט פטרבורג ולמד נגינה בפסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של עיר זו. בין מוריו לפסנתר היו אנטון רובינשטיין, אנטולי ליאדוב, אלכסנדר גלאזונוב. אחרי שסיים את לימודיו בשנת 1894, המשיך להשתלם בפסנתר אצל תאודור לשטיצקי בווינה. משנת 1910 עד 1914 ניצח על הפילהרמונית של מינכן. הוא השתקע בארצות הברית ובשמת 1918 התמנה למנהל המייסד של התזמורת הסימפונית של דטרויט ובמקביל המשיך בקריירה של פסנתרן קונצרטים. לפני שנתן את הסכמתו למינוי, דרש שיוקם לתזמורת אולם חדש ודרישתו נענתה. בשנת 1906 נישא לבתו של מארק טוויין, קלרה קלמנס, זמרת שהופיעה עמו ברסיטל. גברילוביץ' חיבר כמה יצירות, בעיקר קטעים קצרים לפסנתר לשימושו האישי. הוא מת בדטרויט בשנת 1936 וקבור, לצד קלרה ואביה, באלמירה, ניו יורק. קטעי פסנתר, אופוס 1, מס' 5 ואלס איטי מס' 3 (בסביבות 1897) גבוט ברה מינור, אופוס 2 יצירות לפסנתר אופוס 3 קפריס בורלסק אופוס 3 מס' 1, (בסביבות 1901) מזורקה מלנכולית, אופוס 3 מס' 2 נושא מגוון לפסנתר, אופוס 4 מלודיה, אופוס 8, מס' 1 הצארינה, מזורקה רוסית שלושה שירים אופוס 11: 1. היה שלום (ק. רוסטי) 2. אהבתי את מצחה הענוג (ר. ו. גילדר) 3. היום החדש (ר. ו. גילדר) (בסביבות 1917) שני קטעים לפסנתר, אופוס 12: 1. אלגיה, 2. אטיוד ליד שמאל קרוב אלייך... (שיר למילים של יוהאן וולפגנג פון גתה, גרסה אנגלית מאת קלרה קלמנס (בסביבות 1924) Clara Clemens: My husband Gabrilowitsch. Reprint of the ed. published by Harper, New York. New York, NY: Da Capo Press, 1979. ISBN 0-306-79563-9 מדיה וקבצים בנושא אוסיפ גברילוביץ' בוויקישיתוף אוסיפ גברילוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) אוסיפ גברילוביץ', באתר Discogs (באנגלית) אוסיפ גברילוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוסיפ גברילוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריצ'רד אולדריץ'/ג'יימס מטיואן-קמבל, "אוסיפ גברילוביץ'" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב גרוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.