laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כלל אלן

בזואולוגיה, כלל אלן הוא כלל הקושר בין גודל גפיים ואיברי גוף בולטים אחרים (כמו זנב ואוזניים) של בעלי חיים אנדותרמיים (בעלי "דם חם"), לבין טמפרטורת הסביבה הממוצעת. אצל בעלי חיים החיים במקומות קרים יהיו איברים אלה קטנים יותר, לעומת גודלם אצל בעלי חיים החיים במקומות חמים. הכלל קרוי על שמו של ג'ואל אלן. הכלל מתבסס על העובדה שקצב איבוד החום רב יותר ככל ששטח הגוף גדול יותר ולהפך. לדוגמה: לפנק המצוי באזורי מדבריות חמים יש זוג אוזניים הגדולות מאוד יחסית לגופו הזעיר, וזאת כדי שיוכל לצנן את גופו ביעילות ו"לסלק" את החום מגופו בזריזות כדי לשרוד כשטמפרטורת הסביבה בה הוא חי גבוהה. לעומת זאת, לדוב קוטב יש אוזניים זעירות יחסית לגופו העצום, ובאמצעותן הוא שומר על חום גופו כדי לשרוד באזורים הקרים בהם הוא חי. כלל ברגמן כלל גלוגר מדיה וקבצים בנושא כלל אלן בוויקישיתוף
אפלול מצוי

אפלול מצוי (שם מדעי: Eptesicus serotinus) מין של עטלף בסוג אפלול. אורך הגוף: 6.2-8.2 ס"מ אורך הזנב: 4.6-5.4 ס"מ מוטת כנפיים: 31-38 ס"מ משקל: 14-33 גרם משך ההיריון: כ-45 יום מספר הולדות: 1 עונת הרבייה: מרץ-אפריל מזון: עשים וחיפושיות תפוצה: אירופה, אסיה ואפריקה. גם בישראל. גופו מכוסה פרווה שמצד הגב היא חומה-אפרפרה כהה ובאזור הגחון בהירה. צבע אוזניו וקרומי התעופה שחרחרים. אוזניו קצרות ומעוגלות ולהן תוספת קרומית המקנה לו שמיעה מעולה. הכנפיים ארוכות וחדות וזנבו בולט מחוץ לקרום התעופה. מעופו איטי, משק הכנפיים נשמע היטב. תנועתו באוויר לעבר טרפו משנה כיוונים בהתאם לשלבי איתורו. כשהוא יוצא לצוד, הוא משמיע קולות בחלל, כדי לאתר את החרק, שממנו חוזר הד לאוזני העטלף. הוא מסוגל לאתר את טרפו במדויק ואז צולל לעברו ותופס אותו. פועל בשעות החשכה המאוחרות, כשהוא צד כיחידאי, אך חי בלהקות קטנות בחורשות, שטחי שיחים, עצים חלולים, חורבות, בתים ומערות. האפלול המצוי נמצא על סף היעלמות מארץ ישראל, ואילו באירופה סובלת אוכלוסייתו מנגע הכלבת. מדיה וקבצים בנושא אפלול מצוי בוויקישיתוף אפלול מצוי, באתר ITIS (באנגלית) אפלול מצוי, באתר NCBI (באנגלית) אפלול מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אפלול מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אפלול מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפלול מצוי, באתר GBIF (באנגלית) אפלול מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN אפלול מצוי באתר עמותת מן השדה אפלול מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
סלימאן ששון

סלימאן דוד ששון (1841 - 1894) היה בן למשפחת ששון שמוצאה מבגדאד, תושב הודו, איש עסקים ופילנתרופ. סלימאן ששון נולד בבומביי, שבהודו בשנת 1841 סלימאן נסע לסין על מנת לעזור לאביו דוד ששון. לאחר שהות ארוכה בסין לצורכי עסקים, הוא חזר בשנת 1875 על מנת לקבל על עצמו את השליטה על עסקי משפחת ששון. הוא עמד בראש חברת דוד ששון ושות' (David Sassoon & Co), חברת המסחר הבינלאומית הגדולה של המשפחה, עד לפטירתו. כמו כן כיהן כיו"ר חברת 'ששון לטוויה ואריגה', וחברת 'ששון ואליאנס משי'. שנה לאחר חזרתו מסין, בשנת 1876 נישא לפרחה ששון. כן כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת שימור ושיפור הקרקע בנמל, וחברת ביטוח חיים אוריינטלי, חברות שנסחרו בבורסה. סלימאן לקח חלק במועצת המנהלים של בנק בומביי וקרן נמל מומבאי. סר ג'יימס פרגוסון הברונט השישי (1832–1907) מינה אותו פעמיים למועצת מושל בומביי. היה נשיא האגודה ההתאחדות האנגלו-יהודית בסניף בומביי החל משנת 1894 סלימאן ניהל אורח חיים דתי, והיה לו בית כנסת פרטי בביתו. הוא נישא לפלורה ששון (1859–1936), לזוג נולדו שלושה ילדים: דוד סלימאן ששון (1880–1942; בנו הוא סולומון דוד ששון (1915–1985), ונכדו, יצחק ס.ד. ששון) רחל ששון (עזרא) - 1877–1952, לימים ראש ההסתדרות הציונית בהודו, נישאה לסר דוד עזרא מוזל (מזל-טוב) - 1884–1921) הוא מת בבומביי בשנת 1894, כשבנו דוד היה בן 13. אשתו פלורה, קיבלה לידיה את ניהול חלק ניכר מעסקי משפחת ששון לאחר פטירתו. לאחר פטירתו היא עברה לאנגליה יחד עם ילדיה. סלימאן בן דויד ששון (1841-1894), דף שער בספרייה הלאומית Jewish Encyclopedia Isaac Landman, The Universal Jewish Encyclopedia ...: An Authoritative and Popular Presentation of Jews and Judaism Since the Earliest Times, 1943, Volume 9, p. 375 אנציקלופדיה היהודית Jewish Women's Archive: Flora Sassoon
גרגראט

גרגראט (בערבית מרוקאית: گرگرات, שפות ברבריות: Gargaren) הוא כפר קטן בדרום סהרה המערבית, 11 ק"מ מן הגבול עם מאוריטניה ו-5 ק"מ מהאוקיינוס האטלנטי. הכפר בשליטת מרוקו. חותמת ביקורת הדרכונים המרוקאית נושאת את שמו של ביר גנדוז, כפר סמוך. בינואר 2015, הקימה חזית הפוליסריו נוכחות צבאית בגרגראט על שפת הים, אך ככל הנראה עדיין לא החלה לשלוט בדרכונים של אנשים המגיעים למאוריטניה. חשיבותה של גרגראט למרוקו טמונה בשני היבטים: ייצוא ירקות מרוקאי למאוריטניה עובר דרך תחנת גבול זו וזו הדרך היחידה למרוקאים לעזוב את ארצם ביבשה ללא ויזה למדינה אחרת. חשיבותו של גרגראט לרפובליקת סהרה המערבית הדמוקרטית טמונה בעובדה שזהו המקום היחיד שבו היא יכולה להפעיל לחץ על מרוקו על ידי בידודו ממאוריטניה. מרוקו נקטה פעולה צבאית באזור ב-13 בנובמבר 2020, בניסיון לאכוף תנועה חופשית של סחורות ואנשים בין שטח בשליטת מרוקו ומאוריטניה. חזית פוליסריו התומכת בעצמאות סהרה המערבית הכריזה על סיום הפסקת האש בשנת 1991, בעוד שמרוקו הכחישה כי היו עימותים מזוינים בין הצדדים ואמרה כי הפסקת האש נותרה במקום. מדיה וקבצים בנושא גרגראט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זניט-2008. שיר הניצחון

זניט-2008. שיר הניצחון (ברוסית: «Зенит»-2008. Победная песня») הוא סרט תיעודי רוסי בהפקת פורטל Sports.ru, המגולל את סיפורו של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, אך מתמקד בעונת 2008 והזכייה בגביע אופ"א ובסופרקאפ האירופי. בשנת 2008, זניט סנקט פטרבורג הפכה למועדון בכיר באירופה. הכחולים-לבנים-תכולים לא רק זכו בגביע אופ"א ובסופר קאפ האירופי, אלא גם גברו על באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד בדרך לזכייה בגביעים. ההמנון של זניט דאז הכיל את השורות "זניט שלנו תיקח את גביע אופ"א ותשיר את שיר הניצחון". שחקני העבר אנדריי ארשבין, אנטולי טימושצ'וק, פאבל פוגרבניאק, אוהד זניט מיכאיל שץ ואחרים יספרו הכל על גיבוש הקבוצה ההיא, על המאמן דיק אדבוקט ועל הדרך הקשה ביותר לניצחונות שנרשמו לנצח בהיסטוריה של הספורט הרוסי. דיק אדבוקאט, המאמן ויאצ'סלב מלאפייב, שוער הקבוצה קונסטנטין זיריאנוב, קשר אנטולי טימושצ'וק, קשר דני מיגל אלבס, חלוץ ולדיסלב רדימוב, קשר אנדריי ארשבין, חלוץ פאבל פוגרבניאק, חלוץ ויקטור פייזולין, בלם אלחנדרו דומינגס, קשר ראדק שירל, קשר ויאצ'סלב יבדוקימוב, צלם המועדון מיכאיל ביריוקוב, מאמן שוערים מיכאיל שץ, אוהד הקבוצה פיודור לונוב קונסטנטין אניסימוב טיסה מעל החלום קרסנודאר: ממשחק למשחק אתר האינטרנט הרשמי של זניט-2008. שיר הניצחון (ברוסית) Sports.ru выпустил документальный фильм «Зенит»-2008. Победная песня». Он уже эксклюзивно доступен на видеосервисе Wink Sports.ru совместно с «Зенитом» выпустил фильм «Зенит»-2008. Победная песня»
סיפורים מהכורסה

סיפורים מהכורסה היא תוכנית ראיונות קומית ישראלית שבמסגרתה קומיקאים וסטנדאפיסטים מספרים על חוויותיהם האישיות על פי נושאים מתחלפים בכל פרק. התוכנית משודרת החל מ-15 בנובמבר 2020 בכאן 11. נעימת הפתיחה של הסדרה היא Razz my Berries, של המלחין הגרמני ורנר טאוטץ. כל פרק, קומיקאים וסטנדאפיסטים מספרים על על חוויותיהם האישיות בהתאם לנושא המסוים בו עוסק הפרק. הסיפורים בתוכנית הם בעלי אופי קומי. את התוכנית מלווים קטעי ארכיון רשות השידור, אליהם מתייחסים המשתתפים. עמוס תמם משמש כקריין בתוכנית. שם התוכנית מהווה פרפרזה על שמו של האלבום סיפורים מהקופסא, של הזמר רמי פורטיס. אתר האינטרנט הרשמי של סיפורים מהכורסה סיפורים מהכורסה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מתוך דו"חות אתר הוועדה הישראלית למדרוג רייטינג: רוקדים עם כוכבים הצילה את קשת 12 מול האח גדול?, באתר אייס, 19 באוגוסט 2024 רייטינג: רוקדים עם כוכבים מזנקת, האח הגדול הצליחה לאיים?, באתר אייס, 26 באוגוסט 2024 רייטינג: משחקי השף הצליחה להפתיע לראשונה את קשת 12?, באתר אייס, 10 בספטמבר 2024 רייטינג: הכרישים שוברים שיא בקשת 12, לרר בורח לגיא פינס, באתר אייס, 17 בספטמבר 2024 רייטינג: אילנה דיין ועובדה בנתון חריג, הפטריוטים וערוץ 14 חוגגים, באתר אייס, 27 בספטמבר 2024 ביאורים המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה במגזר היהודי באוכלוסייה הכללית
מחנה מונופול

מחנה מונופול היה מחנה ריכוז שהוקם בעיר סקופיה על ידי בולגריה, כדי לשמש תחנת מעבר בגירושם להשמדה של יהודי מקדוניה ותארקיה. המחנה הוקם בעיר סקופיה, בבית חרושת לייצור טבק ששמו "מונופול". המפעל הכיל מספר מבנים שהוסבו למחנה מעבר. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש "הקומיסריון לשאלות יהודיות" הסכם עם תיאודור דנקר על מסירת יהודי תראקיה ומקדוניה לגרמנים, כשלב ראשון לקראת גירוש כל יהודי בולגריה. הרכוש הפרטי והקהילתי היהודי יועד להחרמה על ידי השלטונות. ב 11 במרץ 1943 ערכו הבולגרים אקציות ברחבי מקדוניה. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי נעצרו במקדוניה 7,826 יהודים מתוכם: 3,290 בסקופיה, 3,296 בביטולה, ו-546 בשטיפ. בסטרומיצה, ולס וגבגליה נעצרו 26 יהודים. לקבוצה זו צורפו בהמשך 27 יהודים מהעיר פירוט ו-42 יהודים מתראקיה היוונית שלא נעצרו באקציה הראשונית. מרביתם – 7,215, גורשו למחנה מונופול. שם הוחזקו במשך שבועות בתנאים קשים, צפיפות ורעב, תוך התעללות מתמדת מצד הבולגרים. 11 יהודים הצליחו להימלט מהמעצר ו-76 שוחררו בשל היותם בעלי אזרחות זרה. בשלושה טרנספורטים, ב-22, 25 ו-29 במרץ גורשו יושבי המחנה לטרבלינקה. סטיבן סייג', סקופיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 31–33), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) יהודים במחנה מונופול, באתר מוזיאון השואה האמריקאי שואת יהודי מקדוניה, באתר דור ההמשך של יוצאי מקדוניה בישראל במחנה המעצר מונופול, מקדוניה - עדויות של ניצולי שואה, סרטון באתר יוטיוב מתוך הסרט התיעודי "אני רוצה לזכור, הוא רוצה לשכוח" אודות יצחק אדיג'ס ואביו, 2010
יחסי מונגוליה–תאילנד

יחסי מונגוליה–תאילנד הם יחסי החוץ בין מונגוליה לתאילנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 במרץ 1974, ובפברואר 2000 פתחה מונגוליה את שגרירותה בבנגקוק. יינגלאק צ'ינוואט, ראש ממשלת תאילנד, ביקרה רשמית במונגוליה בין התאריכים 27–29 באפריל 2013 והשתתפה כאורחת הכבוד בפתיחת מושב ישיבת השרים השביעית של מונגוליה בהזמנת צחיאגיין אלבגדורג', נשיא מונגוליה. מונגוליה היא שותפת הסחר השישית בגודלה של תאילנד במזרח אסיה וה-126 בגודלה בעולם. שווי הסחר הממוצע השנתי בין תאילנד למונגוליה בחמש השנים האחרונות הוא 49.8 מיליון דולר. בשנת 2020, המסחר הכולל של תאילנד עם מונגוליה היה 36.8 מיליון דולר, כאשר מונגוליה ייצאה לתאילנד בעיקר נייר, מוצרי רכב וגומי, ואילו תאילנד ייצאה למונגוליה בעיקר עפרות מתכת, פסולת מתכת ומוצרים, בעלי חיים ומוצרים מן החי וטקסטיל. תאילנד מיוצגת במונגוליה באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין. מונגוליה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק. מדיה וקבצים בנושא יחסי מונגוליה–תאילנד בוויקישיתוף שגרירות מונגוליה בתאילנד Joint Statement Between Mongolia and Thailand 29 April 2013, Ulaanbaatar, Mongolia באתר mfa‏, 30 באפריל 2013 Thailand vows closer ties with Mongolia באתר bangkokpost‏, 21 במאי 201 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הפופ הטוב ביותר

פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הפופ הטוב ביותר מוענק מאז 199. ואן דיירקשן הם כרגע שיאני הפרס עם שלוש זכיות. הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות. "Brits, U.S. top MTV Euro noms". Variety. 2 באוקטובר 1998. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Britney, BSB Top Nominations For MTV Europe Awards; Spears, Mariah, Puffy, Manson To Perform". MTV News. 5 באוקטובר 1999. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Tadeusiak, Aneta. "MTV Europe Music Awards 2000". ukmix.org. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe: Award nominations 2001". BBC News. 25 בספטמבר 2001. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Mancini, Robert (30 בספטמבר 2002). "Eminem, Pink, Shakira Nab Most Noms For MTV Europe Music Awards". MTV News. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe Music Awards: The winners". BBC News. 6 בנובמבר 2003. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe Awards 2004: The winners". BBC News. 18 בנובמבר 2004. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "COLDPLAY, GORILLAZ LEAD MTV EUROPE MUSIC AWARDS NOMINATIONS". MTV Network. 28 באוקטובר 2005. נבדק ב-7 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Rawson-Jones, Ben (20 בספטמבר 2006). "MTV Europe Awards 2006: The Nominees". דיגיטל ספיי. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "We Announce Our First Two Performers: Katy Perry & Linkin Park!". MTV Networks Europe. 20 בספטמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2010. נבדק ב-21 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Lady GaGa Leads 2011 MTV EMA Nominations". MTV UK. 19 בספטמבר 2011. נבדק ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Hardie, Beth (17 בספטמבר 2012). "A total sex pot (Rihanna) and a sweet innocent lass (Taylor Swift) are going to have a fight". Daily Mirror. Trinity Mirror. נבדק ב-17 בספטמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "JUSTIN TIMBERLAKE, MACKLEMORE LEAD 2013 MTV EMA NOMINATIONS". MTV News. 17 בספטמבר 2013. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Ehrlich, Brenna (16 בספטמבר 2016). "2014 MTV EMA NOMINATIONS: GET THE FULL LIST". MTV News. נבדק ב-12 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Szalai, George (15 בספטמבר 2015). "Taylor Swift Leads MTV EMAs With 9 Nominations". Billboard. נבדק ב-12 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "justin bieber & beyoncé lead the 2016 mtv ema nominations – see the full list!". MTV UK. נבדק ב-27 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here Are All the Winners From the 2017 MTV EMAs". Billboard. נבדק ב-12 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2018 MTV EMA WINNERS: SEE THE FULL LIST". MTV. נבדק ב-5 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "ARIANA GRANDE, BILLIE EILISH, LIL NAS X, AND MORE: THE 2019 EMA NOMINATIONS ARE HERE". MTV. נבדק ב-3 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "READY, SET, VOTE! THE 2020 MTV EMA NOMINEES ARE HERE!". MTV Networks Europe. 6 באוקטובר 2020. נבדק ב-6 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלקטרוני הטוב ביותר

פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלקטרוני הטוב ביותר נקרא במקור הדאנס הטוב ביותר והוענק לראשונה בשנת 1994 עד שנת 2003. זו הייתה אחת משתי קטגוריות הז'אנר המקוריות שנוספו לטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה באותה שנה. הזוכים הגדולים בקטגוריה זו היו הפרודיג'י עם ארבעה פרסים. הקטגוריה חזרה בשנת 2012, בה שונה שמה לתוארה הנוכחי. הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות. Pride, Dominic (5 בנובמבר 1994). MTV Sets First European Awards Show. Billboard. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite book}}: (עזרה) Atwood, Brett (28 באוקטובר 1995). November Awards Abound: Billboard Vid, MTV Europe. Billboard. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite book}}: (עזרה) http://www.gminfopage.com/YM/ym041.htm "Puffy, Radiohead Lead MTV Europe Nominees". MTV News. 19 בספטמבר 1997. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Brits, U.S. top MTV Euro noms". Variety. 2 באוקטובר 1998. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Britney, BSB Top Nominations For MTV Europe Awards; Spears, Mariah, Puffy, Manson To Perform". MTV News. 5 באוקטובר 1999. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Tadeusiak, Aneta. "MTV Europe Music Awards 2000". ukmix.org. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe: Award nominations 2001". BBC News. 25 בספטמבר 2001. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Mancini, Robert (30 בספטמבר 2002). "Eminem, Pink, Shakira Nab Most Noms For MTV Europe Music Awards". MTV News. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "MTV Europe Music Awards: The winners". BBC News. 6 בנובמבר 2003. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Hardie, Beth (17 בספטמבר 2012). "A total sex pot (Rihanna) and a sweet innocent lass (Taylor Swift) are going to have a fight". Daily Mirror. Trinity Mirror. נבדק ב-17 בספטמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "JUSTIN TIMBERLAKE, MACKLEMORE LEAD 2013 MTV EMA NOMINATIONS". MTV News. 17 בספטמבר 2013. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Ehrlich, Brenna (16 בספטמבר 2014). "2014 MTV EMA Nominations: Get The Full List". MTV. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) Szalai, George (15 בספטמבר 2015). "Taylor Swift Leads MTV EMAs With 9 Nominations". Billboard. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "justin bieber & beyoncé lead the 2016 mtv ema nominations – see the full list!". MTV UK. נבדק ב-27 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here Are All the Winners From the 2017 MTV EMAs". Billboard. נבדק ב-12 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2018 MTV EMA WINNERS: SEE THE FULL LIST". MTV. נבדק ב-4 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "ARIANA GRANDE, BILLIE EILISH, LIL NAS X, AND MORE: THE 2019 EMA NOMINATIONS ARE HERE". MTV. נבדק ב-3 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "READY, SET, VOTE! THE 2020 MTV EMA NOMINEES ARE HERE!". MTV Networks Europe. 6 באוקטובר 2020. נבדק ב-6 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
אלן רובינס

אלן רובינס (באנגלית: Ellen Robbins;‏ 1828 – 1905) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית מהמאה ה-19 הידועה בציורי פרחי בר ועלי סתיו. היא הייתה אחת התורמות לתערוכה השנתית הראשונה של האגודה האמריקאית לצבעי מים ב-1867/1868. אלן רובינס, ילידת 1828 במסצ'וסטס, הייתה הילדה הצעירה ביותר של בעל מפעל שמת כשהייתה עוד קטנה. המפעל שלו נשרף לאחר מכן, ושילוב האירועים הותיר את המשפחה במצוקה. רובינס החלה לנסות לעזור לכלכלת המשפחה על ידי קבלת עבודה עוד כשהיה צעירה מאוד. לאחר שניסתה אומנויות ביתיות שונות, היא פנתה לציור בצבעי מים. אף שהיא קיבלה הכשרה מסוימת מאמן בשם סטיבן סולסברי טאקרמן, היא הייתה במידה רבה אוטודידקטית. בשנות העשרים לחייה, רובינס החלה לייצר ספרים של איורי פרחים ולמכור אותם בסכום נכבד של 25 דולר כל אחד. הצלחתה עם אלה הביאה אותה להתרחב מפרחים לעלי הסתיו. היא הייתה ידועה בעבודה מדויקת. באופן דומה, ציורי העלים שלה עדיין נתפסים לפעמים בטעות כעלים אמיתיים על ידי הצופים. היסטוריון האמנות סמואל בנג'מין ראה בה "אחד מציירי הטבע הדומם המשובחים באמריקה." בנוסף לפרסום ספרים, רובינס מכרה ציורים מקוריים דרך חנות בבוסטון. עבודתה הפכה לאופנתית גם באמריקה וגם באנגליה, והיא החלה לצייר עיצובים בוטניים על קרמיקה ואפילו רהיטים עבור לקוחותיה. בשנות הארבעים של המאה ה-19 היא החלה ליצור עיצובי טקסטיל, וכן עיצובים לאריחים ולעבודות רקמה. בשנות ה-40 של המאה ה-19 החלה גם ללמד ציור בצבעי מים. בסוף שנות ה-60, לאחר המצאת הכרומוליטוגרפיה, שכר אותה הליטוגרף לואיס פראנג ליצור סדרה של פרחים ועלי סתיו במיוחד כדי להימכר כהדפסים. באמצעות קשרים בין תושבי בוסטון חשובים כמו הנרי וורד ביצ'ר, היא הוזמנה ליצור אפריז בוולסלי קולג' מחוץ לבוסטון. עם הצלחה הולכת וגוברת, הצליחה רובינס לנסוע לאירופה בקיץ, ואף בילתה לעיתים קרובות במיין עם הסופרת סיליה ת'אקסטר. היא הפכה לאחת הנשים הראשונות מתוך סדרה של אמנים בולטים שהתארחו במלון אפלדור האוס שם ציירה את הפרחים בגינה המפורסמת שלו. כתובת על אחד מציוריה מעידה שהיא נישאה ב-1858, אך שמו של בעלה אינו מתועד. ב-1896 היא פרסמה סדרת מאמרים במגזין ניו אינגלנד המשקפת את חייה, בשם "זכרונות של ציירת פרחים". מדיה וקבצים בנושא אלן רובינס בוויקישיתוף Foster, Kathleen A. (2017). American Watercolor in the Age of Homer and Sargent. Yale University Press. p. 55 Ellen Robbins, New England's extraordinary watercolorist and floral artist | Chicago Botanic Garden, www.chicagobotanic.org Avery, Kevin J. American Drawings and Watercolors in the Metropolitan Museum of Art, vol. 1. New York: Metropolitan Museum of Art, 2002. Southgate, M. Therese. The Art of JAMA: Covers and Essays from The Journal of the American Medical Association. Vol. 3. Oxford University Press, 2011. Bland, Bartholomew F., Laura L. Vookles, William H. Gerdts, and Michael Botwinick. Paintbox Leaves: Autumnal Inspiration from Cole to Wyeth. Hudson River Museum, 2010.
פועה שטיינר

פועה שטיינר (נולדה בשנת תש"א - 1941) היא סופרת ישראלית. רעייתו של הרב חיים שטיינר. שטיינר נולדה בירושלים העתיקה בשנת תש"א (1941) לרב שלמה זלמן מן ההר ומטילדה לבית אגסי. עקב עבודתו של אביה התגוררה בילדותה במושב שדה יעקב. בגיל ארבע משפחתה חזרה לירושלים העתיקה עקב פטירת סבה. בסוף תקופת המנדט הבריטי חוותה את המצור ואת נפילת העיר העתיקה. אביה נפל בשבי הירדני ועבר עם השבויים הישראלים של העיר העתיקה למחנה אום אל ג'מאל (כ־15 ק"מ מהעיירה מפרק). סבתה, אימה וחמשת ילדיה יצאו דרך שער ציון עם כל פליטי העיר העתיקה לשכונת קטמון בעיר החדשה. בשנת תש"ך עברה פועה עם משפחתה לבית וגן שם התמנה אביה לכהן כרב השכונה. למדה בסמינר 'בית יעקב' ואחר כך עבדה כפקידה במשרד החינוך. בעלת תואר ראשון בלשון עברית ובאנגלית מהאוניברסיטה העברית. זכתה בפרס ירושלים לספרות לשנת ה'תשפ"ד. מתוך ההפיכה - הוצאת 'רשת צביה', 1983 תשמ"ג. הספר תורגם לרוסית ולאנגלית ההר הטוב הזה - הוצאת 'רשת צביה', 2008 תשס"ח למלכה אין כתר - הוצאת 'קולמוס', 2021 תשפ"א במהלך מגפת הקורונה הועלה לאתר מוזיאון חצר היישוב הישן סרטון ובו מספרת שטיינר את סיפורה, כפי שהופיע בספר "מתוך ההפיכה" שליווה את תערוכת "ממשבר לתקומה - סיפורם של מפוני העיר העתיקה". בשנת תשכ"ד נישאה לרב חיים שטיינר. בשנת תשל"ח - 1977 חזרו להתגורר בעיר העתיקה בירושלים. לזוג שמונה ילדים. הספרים של פועה שטיינר, באתר "סימניה" פועה שטיינר, בביצוע ראיון עם הרבנית שטיינר - מוזיאון חצר היישוב הישן, סרטון באתר יוטיוב. פועה שטיינר, בביצוע ראיון עם הרבנית שטיינר - ארגון חותם, סרטון באתר יוטיוב. ליל שבת בחורבה - פועה שטיינר, מאמר באתר ערוץ 7. ביקורת ספרים: "ההר הטוב הזה" - חייו ופועלו של הרב שלמה ז. מן-ההר. "כל חייו ציפה והתכונן לבניין המקדש", ראיון בערוץ 7 על הספר 'ההר הטוב הזה'. "ערבים עם סכינים, תברחו!": פועה שטיינר, על כיבוש ירושלים - תמר שניידר כ"ח אייר התשע"ט  02.06.19, אתר "הידברות" אפרת ברזל, מהי הזקנה?, באתר הידברות, אפרת ברזל משוחחת עם פועה שטיינר, על ספרה "למלכה אין כתר", ‏01.11.21 פועה שטיינר, דף שער בספרייה הלאומית פרס ירושלים לספרות הוענק לרבנית פועה שטיינר, באתר ערוץ 7, 26 בפברואר 2024 תירגום לרוסית, באתר מצוי בספריה הלאומית Forever My Jerusalem - הוצאת פלדהיים, תרגום: ברכה סליי - ינואר 1987 מתוך ההפיכה סיפורה של פועה שטיינר (בתוך מפוני העיר העתיקה בתש"ח) במוזיאון חצר היישוב הישן., ‏2021
ג'יימס מריון שול

ג'יימס מריון שול (באנגלית: James Marion Shull‏; 1872–1948) היה בוטנאי אמריקאי הידוע באיורים הבוטניים שלו. ג'יימס מריון שול החל את דרכו כמאייר עבור ממשלת ארצות הברית, שירות היערות (1907–1909). הוא המשיך לעבוד במשך יותר משלושה עשורים כבוטנאי ומאייר בוטני עבור הלשכה לתעשיית הצמחים במשרד החקלאות האמריקאי, תחילה כאמן בוטני (1909–1925) ולאחר מכן כבוטנאי עמית (1925–1942). הוא צייר מעל 750 ציורים בצבעי מים של אגוזים, פירות ודוגמאות בוטניות אחרות, כולל אגוזי מלך, אננס, תאנים, ובעיקר הדרים ותפוחים עבור משרד החקלאות. הוא היה חוקר מחלות פירות במחלקה, ורבים מהאיורים שלו מראים דגימות שנפגעו ממחלה. הוא היווה חלק מקבוצה נבחרת של מאיירים - כולל דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, רויאל צ'ארלס סטדמן, אלן אישאם שאט ואלזי לואר פומרוי - שציוריהם מהווים את הליבה של אוסף צבעי המים הפומולוגיים של משרד החקלאות. שול גם צייר מספר זנים מוקדמים של איריס שפותח על ידי המגדל ברוס ויליאמסון, התנסות שגרמה לו להפוך למגדל צמחים בעצמו כמו אחיו הצעיר ג'ורג' הריסון שול. לאחר מכן זכה להכרה כמגדל ומפתח זני אירוסים שונים בין השנים 1920 ו-1937. זן האירוס הצהוב והגבוה שלו שנקרא וירג'יניה מור קיבל ציון כבוד ראשון מאגודת האירוסים האמריקאית עם הצגתו בשנת 1920, ואוסף של אירוסים כולל Morning Splendor, הנסיכה המאורית ונימבוס קיבלו פרס הצטיינות בתערוכה אחרת. אירוס מורנינג ספלנדר שלו, המשיך לזכות במדליות הזהב והכסף של מועדון הגננות של אמריקה בשנת 1926 והפך לאב קדמון של זנים אחרים מוצלחים. שול שימש גם שופט מוסמך בתערוכות וזכה במדליית השירות המצטיין של החברה. ספרו של שול על אירוסים משנת 1931 Rainbow Fragments: A Garden Book of the Iris עוסק בהיסטוריה של גידול אירוס, עצות טיפוח וטכניקות הכלאה זהו אחד הספרים המוקדמים ביותר שכלל לוחות צבעוניים של אירוסים (יחד עם תמונות בשחור-לבן המציגות היבטים שונים של גידול אירוסים), ושול עצמו צייר את שמונת הלוחות הצבעוניים. לוחות אלה מציגים בסך הכל 18 זני איריס שונים של מגדלים שונים רובם מונחים על רקע שחור או חיוור רגיל. אף על פי שהספר אינו מודפס יותר, הוא ממשיך להיות בעל ערך למגדלים בשל תיאוריו המדויקים של אירוסים שגדלו בשליש הראשון של המאה ה-20, והוא מבוקש גם עבור איורי הצבע האלגנטיים של שול. שול גם הפיק כמה איורים לפרסומים כגון Country Life ו-Ladies' Home Journal. לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעל שול להנצחת המלחמה באנדרטה בעיר וושינגטון. הוא מת בבית בשברולט צ'ייס, מרילנד, ב-1 בספטמבר 1948. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס מריון שול בוויקישיתוף White, James J., and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 106-107. NALDC, naldc.nal.usda.gov Shull, J. Marion. "Yellow Iris—Virginia Moore". Natural Gardening, November 1920, p. 178. "The Iris Show". The Flower Grower, vol. 9, 1922, p. 263. En blogg om leiebil og bilutleie, www.worldiris.com, ‏2016-06-05 (באנגלית אמריקאית) Mike Unser, World of Irises: Exploring Iris History with Books, World of Irises, ‏2011-08-19