laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יושר פוני

יושר פּוּנִי (בלטינית: Punica fides) היה ביטוי נפוץ ברפובליקה הרומית לתיאור אי-אמינות של אדם או קבוצה. מקור הביטוי במלחמות הפוניות: הרומאים כינו את בני קרתגו (שמוצאם מהפיניקים) "פונים", ובמהלך המלחמות הפוניות נתפסו בעיניהם הפונים כרמאים ונוכלים. הביטוי היה פופולרי במיוחד אצל היסטוריונים וסופרים כגון טיטוס ליוויוס, פוליביוס, סלוסטיוס, קיקרו, ופלוטרכוס. שורשי הביטוי נעוצים במצביא הקרתגי חניבעל. במהלך המלחמה הפונית השנייה חצה חניבעל את האלפים והנחיל לרומאים תבוסות בסדרה של קרבות. חניבעל נתפס איפוא בעיני הרומאים כסמל לשחיתות ולצביעות. טיטוס ליוויוס כותב בספרו: אכזריות לא אנוש הייתה בו, וכחש גדול מן הכחש הפוני. לא יראה מפני האמת, ולא מפני קדושה, ולא מפני האלים. לא שבועה ולא חובה. — טיטוס ליוויוס, "מיום ייסודה של עיר" חוקרים מודרניים שבדקו את דמותו של חניבעל הגיעו למסקנה שליוויוס הגזים בתיאורו את חניבעל. תיאודור מומזן כותב: בני דורו ניסו להטיל כמה כתמים בתכונתו, בעיני הרומאים נראה כאכזר, ובעיני בני קרת חדשה- כרודף בצע, ואף על פי כן אם כי נכתבו תולדותיו מתוך שנאה, קנאה ושפלות- אי אפשר היה להן להעכיר את דמותו הגדולה והטהורה — תיאודור מומזן, "דברי ימי רומא" למרות זאת חניבעל אכן פעל בעורמה לעיתים קרובות. הוא נהג לזייף מכתבים שנשלחו כביכול בידי מפקדים או בוגדים, וכך לטמון מלכודות לאויביו. כאשר שהה בכרתים, חשד שאנשי האי מנסים לגזול ממנו את כספו. לכן הטמין אותו כביכול בתוך כדים והניח לאנשי האי לגזול אותם, בעוד שלמעשה החביא את הכסף בתוך פסלונים. השימוש בביטוי היה נפוץ מאוד. ליוויוס מתייחס אל "היושר הפוני" כאל מובן מאליו. גם פלוטרכוס ופוליביוס היוונים משתמשים מדי פעם בביטוי. גאיוס סאלוסטיוס קריספוס משתמש בביטוי גם כלפי לא-קרתגים, לדוגמה: דעתי שלי היא, כי בשל ישרות פונית (Punica fides) יותר מבשל הטעמים שהגיד, השלה בוככוס את הרומאי.... — גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה" שלום קרתגו Prandi, L. (1979) "La 'fides punica' e il Pregiudizio Anticartaginese". CISA 6, 90-97. ליוויוס, 21.4, בתרגומה של שרה דבורצקי. הביטוי "כחש פוני" נקרא בלטינית perfidia Punica. משה ליפשיץ (טיטוס ליוויוס, מלחמות חניבעל) מתרגם: "בוגדנות פונית". פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 19. קורנליוס נפוס "חניבעל", 9 סאלוסטיוס, מלחמת יוגורתא, 108.3, בתרגומה של שרה דבורצקי. בלשון ימינו - יושר פוני.
מבחן Z

בהסקה סטטיסטית, מבחן Z הוא כל מבחן לבדיקת השערות שבו סטטיסטי המבחן מתפלגת נורמלית תחת השערת האפס, בקירוב או במדויק. בזכות משפט הגבול המרכזי הרבה מבחנים סטטיסטיים הם בקירוב בעלי התפלגות נורמלית, עבור גודלי מדגם גדולים. לכן, כאשר שונות האוכלוסייה ידועה או שגודל המדגם גדול מספיק, ניתן לחשב מבחנים סטטיסטיים רבים כמבחני-Z בקירוב. אם, לעומת זאת, שונות האוכלוסייה איננה ידועה (וצריך לאמוד אותה מהמדגם עצמו), גודל המדגם איננו גדול ( n ≤ 30 {\displaystyle n\leq 30} ), והנתונים מהם מחושב הממוצע מגיעים מהתפלגות נורמלית, אזי מבחן t יתאים יותר. אם T הוא סטטיסטי אשר מתפלג בקירוב נורמלי תחת השערת האפס, השלב הבא בביצוע מבחן Z הוא לחשב את התוחלת μ ואת סטיית התקן σ של T תחת השערת האפס. לאחר מכן מחושב ציון התקן Z = ( T − μ ) / σ {\displaystyle Z=(T-\mu )/\sigma } , ממנו ניתן לחשב את ערך-p, אשר מחושב אחרת עבור מבחן חד-צדדי או דו-צדדי: Φ ( − Z ) {\displaystyle \Phi (-Z)} עבור השערה חד-צדדית עליונה ("ימנית") Φ ( Z ) {\displaystyle \Phi (Z)} עבור השערה חד-צדדית תחתונה ("שמאלית") 2 Φ ( − | Z | ) {\displaystyle 2\Phi (-|Z|)} עבור השערה דו-צדדית כאשר Φ {\displaystyle \Phi } היא פונקציית ההסתברות המצטברת של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית. שימוש נפוץ במבחן Z מצוי בבדיקת השערות פשוטות, כלומר, כאשר ההשערות קובעות במפורש את התוחלת של התפלגות מסוימת לקבוע כלשהו. אם אוסף התצפיות X1,...,Xn הן (i) בלתי תלויות, (ii) בעלות תוחלת זהה μ {\displaystyle \mu } ו-(iii) בעלות שונות זהה σ 2 {\displaystyle \sigma ^{2}} , אזי ממוצע המדגם X מתפלג נורמלית (בקירוב או במדויק, כתלות בהתפלגות הנתונים) עם תוחלת μ {\displaystyle \mu } ושונות σ 2 / n {\displaystyle \sigma ^{2}/n} . על מנת לחשב את הסטטיסטי המתוקנן Z = ( X ¯ − μ 0 ) / σ 2 {\displaystyle Z=\left({\bar {X}}-\mu _{0}\right)/\sigma ^{2}} , צריך לדעת את השונות. אם השונות איננה ידועה, וגודל המדגם מספיק גדול, ניתן להחליף את השונות בשונות המדגם. המבחן לא יהיה בדיוק מבחן Z, מאחר שאנו לא מתחשבים באי-הוודאות כתוצאה משונות המדגם, אך הוא יהיה קירוב טוב, אלא אם כן גודל המדגם הוא קטן. נניח שבמדינה מסוימת התוחלת של ציוני מבחנים בלשון היא 90 נקודות, וסטיית התקן שלהם היא 12 נקודות. המדגם שלנו מורכב מ-55 תלמידים בבית ספר מסוים שקיבלו ציון ממוצע של 86. האם ממוצע זה נמוך משמעותית מממוצע הציונים במדינה? השערת האפס שלנו היא כי 55 התלמידים ניתנים להשוואה לאוכלוסיית כל תלמידי המדינה (כלומר, ממוצע זה אינו נמוך משמעותית מממוצע הציונים במדינה). נתחיל על ידי חישוב שגיאת התקן של הממוצע: S E = σ n = 12 55 = 12 7.42 = 1.62 {\displaystyle \mathrm {SE} ={\frac {\sigma }{\sqrt {n}}}={\frac {12}{\sqrt {55}}}={\frac {12}{7.42}}=1.62\,\!} כאשר σ {\displaystyle \sigma } היא סטיית התקן של האוכלוסייה. לאחר מכן נחשב את ציון התקן Z: z = M − μ S E = 86 − 90 1.62 = − 2.47 {\displaystyle z={\frac {M-\mu }{\mathrm {SE} }}={\frac {86-90}{1.62}}=-2.47\,\!} בדוגמה זו, אנו מתייחסים לתוחלת ושונות האוכלוסייה כאל ידועים, דבר שהיה יכול להתרחש אם כל התלמידים במדינה היו נבדקים. כאשר פרמטרי האוכלוסייה אינם ידועים, ניתן לבצע מבחן t במקום. כאשר בודקים את התוצאה של ציון התקן Z בטבלה של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית, אנו מוצאים כי ההסתברות למצוא ערך מתחת ל-2.47- היא בערך 0.0068=0.5-0.4932. זוהי תוצאה עבור ערך-p חד-צדדי. ערך-p דו-צדדי הוא בערך 0.014 (פי שניים מהערך החד-צדדי). מבחן t
דייוויד רוב

דייוויד רוב (באנגלית: David Robb; נולד ב-23 באוגוסט 1947) הוא שחקן סקוטי. רוב נולד בלונדון גדל באדינבורו והתחנך ב-"Royal High School" בעיר. רוב שיחק בסרטי קולנוע ובטלוויזיה כגון "נערי הסווינג" ו-"Hellbound". הוא מוכר מתפקידו כגרמניקוס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "אני, קלאודיוס" משנת 1976. כמו כן שיחק בשנת 1981 בתפקיד ראשי בסדרה "The Flame Trees of Thika" של ת'יימז טלוויז'ן. הוא תרם את קולו למשחקי הווידאו של "מלחמת הכוכבים". הופיע בסדרת הפנטזיה "Highlander: The Series". עוד השתתף בתסכיתי רדיו של ה-BBC בין השאר בסדרה "Up the Garden Path" ובתפקיד קפטן ג' אוברי בעיבודים לספריו של פטריק או'בריאן. בתיאטרון הופיע רוב בשניים ממחזותיו של ריצ'רד נורטון-טיילור, "The Colour of Justice" וב-"Half the Picture". ניקולס קנט ביים את שתי ההצגות והן הועלו בתיאטרון "טריסייקל". החל מ-2010 מגלם רוב את דמות הרופא ד"ר קלרקסון בסדרת הדרמה "אחוזת דאונטון". רוב ואשתו, השחקנית בריוני מקרוברטס, נהגו לרוץ מדי שנה במרתון אדינבורו כדי לגייס כספים עבור מחקר מחלת הלוקמיה. מקרוברטס התאבדה ב-17 ביולי 2013, בהיותה בת 56, אחרי שנים של מאבק באנורקסיה. דייוויד רוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד רוב, באתר AllMovie (באנגלית) דייוויד רוב, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דייוויד רוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Actor David Robb: 'Anorexia kills women like my wife'". BBC News. 14 ביולי 2014. {{cite news}}: (עזרה)
מוצב נבי

מוצב נבי, שנקרא גם נבי אל עואדי, היה מוצב של צה"ל ברצועת הביטחון. המוצב עוד שימש כנקודת תצפית של צבא צרפת, במלחמת העולם הראשונה. דרומית לו שכן המושב משגב עם, מצפון לו שכן מוצב גלגלית שכונה גם גבעון, ומערבית לו שכן מוצב טייבה. משימתו של מוצב נבי הייתה לשמור על הציר בין גבול ישראל למוצב גלגלית פתוח, שבהמשך הגיע עד מוצב הבופור, את נבי תפסה מחלקת חי"ר, שהייתה גיבוי למחלקה שתפסה את מוצב גלגלית. ב-24 במאי 2000, בעקבות התמוטטות צד"ל ונסיגת צה"ל מרצועת הביטחון ננטש המוצב ופוצץ. צבא דרום לבנון הלחימה בדרום לבנון (1985–2000) אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824 משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969 יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), איש צבא, תל אביב: ספרית מעריב, 1993 עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
הרברט בראון

הרברט צ'ארלס בראון (22 במאי 1912 – 19 בדצמבר 2004) היה כימאי בריטי-אמריקאי יהודי, שזכה בפרס נובל לכימיה ב-1979, יחד עם גאורג ויטיג על פיתוח השימוש בתרכובות מבוססות בור וזרחן כמגיבים בסינתזה אורגנית. בראון נולד בלונדון כהרברט ברוברניק, למשפחת מהגרים יהודים מאוקראינה. היגר עם משפחתו לארצות הברית ביוני 1914. בשנת 1936 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו ובשנת 1938 תואר דוקטור. בשנת 1937 נשא לאישה את שרה ביילין. ב-1939 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת ווין. ב-1947 החל לחקור כימיה אי-אורגנית באוניברסיטת פרדו. בין היתר חקר אננטיומרים. בשנת 1969 קיבל את המדליה הלאומית למדעים ובשנת 1982 את מדליית פרקין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא הרברט בראון בוויקישיתוף הרברט בראון, באתר פרס נובל (באנגלית) הרברט בראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לילך סלע, הידרובורציה בשרות האדם, פוסטר באתר מכון ויצמן למדע הרברט בראון, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. הרברט בראון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן קצנלנבוגן

הרב אהרן שלמה הלוי קצנלנבוגן (נפטר בי"ג בכסלו ה'תשל"ט, 1978) היה ראש ישיבת תורה ויראה ממייסדי נטורי קרתא ומנהיגם בארץ ישראל. בנם של רבקה והרב אברהם משה, מרבני ישיבת תורת חיים וראש ישיבת ציון-אפריון של מוסדות פקוא"ם ומרכז לענייני ארץ ישראל בפפד"מ. אביו עלה לארץ ישראל מליטא. בילדותו נודע כמתמיד ועילוי, והרב יצחק ירוחם דיסקין ציין בעלותו לארץ ישראל, כי שלושת האחים קצנלנבוגן עתידים להיות תלמידי חכמים גדולים. היה תלמידו של הרב יוסף חיים זוננפלד. למד בישיבת ציון-אפריון. נישא לאסתר רבקה בת הרב מרדכי יהושע קרויזר (נפטרה י"ח אלול ה'תשנ"ה). לפני אירוסיו נבחן על שולחן ערוך חושן משפט ויורה דעה. חמיו תמך בו לאחר נישואיו בשביל שיוכל להמשיך ללמוד. הקים ארגון "חנוך לנער", ומדי ליל שישי היה מוסר שיחות השקפה לבני נוער. בין תלמידיו היו הרב דוד משה טעפ, הרב מאיר דוד הלפרין והרב משה סלנט. גם הרב שלום שבדרון למד ממנו, והושפע מדרך דיבורו. בשנת ה'תרצ"ה פרש יחד עם עמרם בלוי מאגודת ישראל, שהייתה לדעתם מתונה יותר, והקימו את "חברת החיים". לימים כונתה הקבוצה "נטורי קרתא". הוא הקים את ישיבת ומוסדות "תורה ויראה" ועמד בראשם. הוא סירב לקבל משכורת מהישיבה. היה בעל דעות תקיפות נגד הציונות, והיה האידאולוג של קבוצת נטורי קרתא, כשבכל כינוס או מאורע, מסר את דבר הקבוצה. לפני קום המדינה, שלח יחד עם עמרם בלוי מזכר לאו"ם בו ביקשו שירושלים תהיה עיר בינלאומית, ותושביה החרדים יקבלו דרכונים של האו"ם. עם זאת התנגד לחתנו, משה הירש, שהתיידד עם הפלסטינים. בניו היו הרב אברהם משה, ר"מ בישיבת תורה ויראה. הרב חיים בנימין, חתנו של עמרם בלוי, ממלא מקום אביו בראשות הישיבה ועורך ביטאון החומה. טויבא לאה אשת הרב משה הירש. דבורה חיה אשת הרב אברהם יעקב אפשטיין, ראש ישיבת תורה ויראה ומנהיג הקהילה עד לפטירתו. בין נכדיו: הרב זליג ראובן קצנלנבוגן, מנהל מוסדות תורה ויראה. הרב דב (בערל) טרבלו, ממנהיגי פלג "אוהל שרה" של נטורי קרתא. האחים הרב ישראל מאיר ומרדכי הירש, פעילים בנטורי קרתא ומהקיצוניים בה. הרב שמואל לובצקי (חתן חתנו הירש) ראש רשת כוללים ועסקן, יואל קרויס, חתן חתנו הרב אפשטיין. אחיו היו הרב רפאל קצנלנבוגן ממנהיגי תנועת פאג"י והרב יעקב ירוחם קצנלנבוגן, מעסקני אגודת ישראל. בין גיסיו היו הרב אליהו צבי קרויזר והרב חיים יוסף קרויזר. מרדכי ברנשטיין, למשפחותם, מוסף "קהילות", המבשר 279, ט' בטבת ה'תשע"ה שלהבת א"ש, לקט ממאמריו, אתר היברובוקס אוצר החכמה תולדות חיי הרב אהרן שלמה הלוי קצנלבויגן באתר; אוצר החכמה שיעורי רבי אהרן קצנלנבוגן, רשימת השמעה, באתר יוטיוב במוסדות החינוך של הפקוא"מ באמ"ד ומרכז א"י בפפד"מ. קול ישראל, היברובוקס ברכת מזל טוב לאירוסיו, עיתון קול ישראל "קול חוצב", עמוד 508 ר"ע בית-לחם, שה"ח של נטורי קרתא ועורך "אל-פג'ר" נועדו בעניין בינאום ירושלים, באתר רנ"ז טבק של ערפאת, באתר רנ"ז
התאחדות בולאי ישראל

התאחדות בולאי ישראל היא עמותה, ששמה לה למטרה לטפח ולקדם את הבולאות בישראל. "איגוד הפדרציות הפילטליות בארץ ישראל", שצורף בהמשך לאיגוד הבינלאומי לבולאות, הוקם בתל אביב ב-11 באפריל 1945. זאת בעקבות תערוכת הבולים ארצית "פילא 1945" שאורגנה על ידי בולאי תל אביב. באותו זמן אורגנה תחרות לעיצוב בולים חדשים שבסופו של דבר לא הונפקו. להתאחדות בולאי ישראל שיתוף פעולה הדוק עם השירות הבולאי, והיא זוכה לתמיכת חברת דואר ישראל. במישור המקומי, התאחדות בולאי ישראל משתתפת בתהליכי תכנון ועיצוב הבולים החדשים של ישראל, לוקחת חלק בהנפקת בולים מיוחדים, מפיקה מגזין בולאי רבעוני בשם "שׂבֶל", מקיימת חוגי נוער בבתי הספר ומתחזקת ספרייה בולאית. ההתאחדות תומכת ומסייעת לאגודות בולאיות מקומיות ומקצועיות, מעבירה הרצאות נושא, מקיימת יריד בולים חודשי וכנס שנתי. במישור הבינלאומי, התאחדות בולאי ישראל מארגנת תערוכות בולים בינלאומיות, מעודדת את השתתפותם של בולאים ישראלים בתערוכות בחוץ לארץ ומייצגת את ישראל בוועדות מקצועיות בינלאומיות. אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות בולאי ישראל אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות בולאי ישראל (באנגלית) התאחדות בולאי ישראל, ברשת החברתית פייסבוק האתר הרשמי של איל"ת – אגודה ישראלית לבולאות תימאטית איל"ת בוויקיפדיה התאחדות בולאי ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל" השירות הבולאי באתר של דואר ישראל
שיש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שיש – סלע משקע ימי שעבר התמרה דלפק – משטח העבודה במטבח עוגת שיש – עוגה בעלת מראה מפוספס או מנומר אישים: גל שיש – כדורגלן ישראלי חן שיש – אמנית ישראלית שלמה ישראל שיריזלי המכונה שי"ש - מו"ל, מתרגם, סופר ועיתונאי ביישוב שש
נעם בוכמן

נעם בוכמן הוא חלילן ישראלי, לשעבר החלילן הראשי בתזמורת הסימפונית ירושלים. הופיע כסולן במספר רב של קונצרטים והקלטות בישראל ובמרכזי מוזיקה באירופה, בארצות הברית ובדרום-אמריקה. הוא משתתף ומקליט בהרכבים קאמריים שונים ומוזמן לפסטיבלים בינלאומיים. בוכמן הוא חבר מייסד של אנסמבל המאה ה-21 ונמנה עם סולניו. בנגינתו יצאו 10 תקליטורים בישראל ובחו"ל, ובהם הקונצ'רטי לחליל מאת איבר, נילסן, גרוניך, פרטוש ובלוך, ומוזיקה קאמרית מאת באך, שוברט, ריכרד שטראוס, בן חיים, פרטוש, מעייני, צור, ינעם ליף, דוד זהבי, שולמית רן ונעם שריף. הוא מבצע רפרטואר מגוון של מוזיקה מתקופת הבארוק, מוזיקה קלאסית ומוזיקה בת-זמננו. הוא מקדיש חלק ניכר מפעילותו לביצוע ולקידום של יצירות ישראליות, ומלחינים שונים הקדישו לו את יצירותיהם. ביולי 2019 התקיים קונצרט פרידה מבוכמן בהשתפות בוכמן עצמו והתזמורת הסימפונית ירושלים בניצוחו של דורון סלומון. על תרומתו למוזיקה הישראלית זכה בוכמן בפרס "מבצע מצטיין של יצירות ישראליות" מטעם המועצה לתרבות ואמנות ובפרס "עדן פרטוש" מטעם משרד החינוך והתרבות. בד בבד עם פעילותו האמנותית מלמד בוכמן חליל באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. אתר האינטרנט הרשמי של נעם בוכמן נעם בוכמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) נעם בוכמן באתר האקדמיה למוסיקה נעם בוכמן, באתר "הבמה" נעם בן זאב, כשכשוך הפלגים, כמו שיר ילדים, באתר הארץ, 23 במאי 2007
ז'רום פנוליו

ז'רום פנוליו (בצרפתית: Jérôme Fenoglio; נולד ב-2 ביוני 1966) הוא עיתונאי צרפתי המכהן החל ממאי 2014 כעורך הראשי של העיתון הצרפתי "לה מונד". פנוליו החל לעבוד בעיתון בשנת 1991, ככתב ספורט. בשנת 2005 החל לכתוב במדור המדע, ובשנת 2007 מונה לשמש כעורך של המוסף Monde 2. בספטמבר 2009 קודם לדרגת "כתב בכיר" בעיתון, ובשנת 2011 מונה לשמש כעורך הראשי של אתר האינטרנט של העיתון, Monde.fr. במאי 2014 מונה לעורך הראשי של העיתון, והחליף בתפקיד את נטלי נוגאירד, שמונתה במרץ 2013. ז'רום פנוליו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף כותב, באתר העיתון לה מונד ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקוטגאווה ריונוסוקה

אַקוּטָגָאוּוָה ריונוסקה (ביפנית: 芥川 龍之介‏; 1 במרץ 1892 – 24 ביולי 1927) היה מגדולי אמני הסיפור הקצר היפני. הוא כתב למעלה מ-150 סיפורים קצרים, בניהם "רשומון" ו"בתוך חורשה". נולד בטוקיו, יפן, ב-1 במרץ 1892. זמן קצר לאחר לידתו אימו לקתה במחלת נפש והתאבדה. אביו, שהתקשה לגדלו, העביר את הילד לטיפולו של גיסו. אקוטגווה התחנך על ברכי התרבות היפנית בבית דודו, שמשפחתו עסקה באמנות טקס התה. בבית הספר למד לימודי סינית קלאסית וקלאסיקות יפניות. באוניברסיטה למד ספרות אנגלית. אקוטגאווה הושפע רבות מאדגר אלן פו, וביקש לחקור את החריג והמסתורי. בניגוד למקובל באותה תקופה הוא כתב על החיים הפנימיים של האדם, ולא סיפורים אוטוביוגרפים שהיו פופולריים. הוא האמין שספרות צריכה להיות אוניברסלית, ורצה לקרב דרך עבודותיו בין תרבויות המערב ויפן. סיפוריו התבססו על סיפורים עתיקים מסין ומיפן, אך סגנונו הושפע מעבודתו כמתרגם מאנגלית ליפנית. תמה מרכזית בכתיבתו הייתה זהות תרבותית ודרכי היווצרותה. גיבורי סיפוריו היו נזירים בודהיסטים, סמוראים, וגם נוצרים מיסיונרים מתקופות היסטוריות ביפן. ב-1915 כתב את סיפורו המפורסם ביותר, "רשומון", ואחריו את "ביער", שעל פיהם יצר הבמאי אקירה קורוסאווה את סרטו הידוע. לאחר שסייר בדרום סין חזר חולה. מצבו הבריאותי ודרישות העולם הספרותי גרמו להידרדרות במצבו הנפשי. הוא התחיל לכתוב סיפורים המבוססים על חייו, אך הם לא זכו להצלחה רבה. אקוטגאווה הגדיר את העולם כאולימפיאדה של משוגעים. ב-1927, כאשר החל לסבול מהזיות, חש כי הוא עצמו עומד להשתגע, והתאבד בנטילת מנת יתר של כדורי הרגעה כשהוא בן 35, והותיר אחריו יותר ממאה וחמישים סיפורים קצרים, אישה ושלושה ילדים. במכתב שהותיר כתב כי שם קץ לחייו בגלל "חרדה סתומה": "נשים שונות היו מוכנות למות אתי, אך לא הצלחתי להגיע אתן להסכמה לגבי הפרטים. לבסוף החלטתי למות לבד. היה עלי גם להתחשב באשתי... את הלילה האחרון ביליתי עם זונה ושוחחנו על שכרה הזעום. השיחה אתה המחישה לי פעם נוספת את עליבותם של בני האדם הנאבקים אך ורק כדי לשרוד". ב-1935 יסד קיקוצ'י קאן (Kikuchi Kan), עורך המגזין Bungei Shunjū, את פרס אקוטגווה, על שמו של אקוטגאווה ריונוסוקה. זהו הפרס הספרותי החשוב ביפן לספרי ביכורים של כותבים יפנים. בשנת 2024 זכתה הסופרת ראי קודאן בפרס ,על ספר הביכורים שלה "מגדל הסימפתיה של טוקיו" "רשומון", כשם סיפורו הראשון, הפך למושג המציין תיאור של אירוע מנקודות מבט שונות, כאשר האמת היא יחסית ומשתנה ממְסַפֵּר לִמְסַפֵּר. מדיה וקבצים בנושא אקוטגאווה ריונוסוקה בוויקישיתוף אקוטגאווה ריונוסוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רִיוּנוֹסוּקֶה אָקוּטָגָאווה, תרגמו אירית עקרבי ואיתי פרל, הַמּוּסָךְ מוסף לספרות, קוּר העכביש, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 07.07.2021 כתבי אקוטגאווה ריונוסוקה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אקוטגאווה ריונוסוקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריונוסוקה אקוטגווה (1892-1927), דף שער בספרייה הלאומית אקוטגאווה ריונוסוקה, ברשת החברתית Goodreads Ryūnosuke Akutagawa | The Short Story Project, shortstoryproject.com, ‏2021-10-06 (באנגלית אמריקאית) בן-עמי שילוני, לבסוף החלטתי למות לבד, באתר הארץ, 22 בינואר 2007 About Japan: A Teacher's Resource | Akutagawa Ryunosuke and the Taisho Modernists | Japan Society, aboutjapan.japansociety.org ‏Ryunosuke Akutagawa in focus ‏Times of Japan, ‏2012, ‏March 18 Jlit Net, web.archive.org, ‏2015-04-02 עמי פרידמן, הפרק האחרון? ה־AI משתלטת על ענף הספרות, באתר ישראל היום, 27 ביוני 2024 עירית קופפרברג (עורכת), חקר הטקסט והשיח: ראשומון של שיטות מחקר, אוניברסיטת בן גוריון בנגב, תש"ע
סטנלי (עיר)

סטנלי (באנגלית: Stanley, בארגנטינה נקראת: פוארטו ארחנטינו) היא עיר הבירה והעיר היחידה באיי פוקלנד (בארצות הדוברות ספרדית: איי מלווינס). העיר ממוקמת באי פוקלנד המזרחי. מלבדה נמצאים על אי זה מספר יישובים כפריים נוספים. סטנלי משתרעת על מדרון הררי בין מפרץ סטנלי (מפרץ ארחנטינו) לבין פנים האי. למרות היותה העיר היחידה המוכרת באיי פוקלנד, מדובר למעשה בעיירה קטנה שאוכלוסייתה מונה 2,115 נפשות, מתוך כ-2,500 תושבים באי כולו (להוציא חיילים בריטיים). זהו המרכז המנהלי הדרומי ביותר בחצי הכדור הדרומי, אולם עקב מיעוט האוכלוסין בה אינה נחשבת כעיר הבירה הדרומית ביותר על פני כדור הארץ, תואר השמור לעיר וולינגטון בניו זילנד. לנמל הייתה במשך השנים חשיבות אסטרטגית, בהיותו הנמל הדרומי ביותר של האימפריה הבריטית. ההתיישבות במקום החלה בשנת 1843, והעיר הוכרזה כבירת איי פוקלנד בשנת 1845. היא נקראת על שם הלורד סטנלי, שהיה השר הממונה על הקולוניות החיצוניות בממשלה הבריטית. בעיר ממוקם בית הממשלה אשר נבנה בשנת 1845 ואשר משמש את מושל איי פוקלנד. בשנת 1979 נחנך סמוך לעיר נמל התעופה פורט סטנלי (Port Stanley Airport), שאפשר הגעה לאי במטוסים קטנים. עד לחניכתו ניתן היה להגיע לאי במעבורות וברחפות בלבד. שדה התעופה היה בפעילות עד להקמת בסיס חיל האוויר המלכותי מאונט פלזנט, בשנת 1985. בשנת 1982 נתפסה העיר על ידי כוחות הצבא הארגנטינאי, דבר שהחל בפועל את מלחמת פוקלנד. הנוכחות הארגנטינאית בעיר נמשכה 10 שבועות, שבמהלכם נערכו קרבות על העיר. בתחילה הופגזה העיר בירי ארטילרי מצד הצי הבריטי, נגרם לעיר נזק רב, ושלושה תושבים נהרגו. על שלב המתקפה היבשתי פיקד בריגדיר ג'וליאן תומפסון הכוח כלל את חטיבת הקומנדו השלישית של חיל הנחתים המלכותי, אשר כללה בתוכה את גדודי הקומנדו (40, 42 ,45) של החיל, ויחידות נוספות ובהן שני גדודים מן הרגימנט המוצנח וכן אלמנטים מן הכוחות מיוחדים ובהם צוותים משירות הסירות המיוחד וה-SAS. כוחות הנחתים והצנחנים נחתו באיי פוקלנד עצמם, כבשו אותם מידי חיילי ארגנטינה בסדרה של קרבות חי"ר קשים ובמסע רגלי מפרך, הגיעו לעיר ולחמו על כיבושה. במהלך הקרב הביא לנסיגת הצבא הארגנטינאי אל תוך העיר עצמה, עד לכניעה. במהלך הקרבות מוקשו סביבות העיר, ועוד כיום מסומנים אזורים מסוימים מחוץ לעיר כשדות מוקשים. בהמשך השלימו הכוחות הבריטים את ההשתלטות מחדש על האיים. לאחר המלחמה שוקמה העיר במהירות. כיום יש בה מרכז קניות, מרכז ספורט, בית חולים, ושוכנים בה משרדי הממשל של האי. בסטנלי גם נמצאת כנסייה שנבנתה בשנת 1845. בשנת 1984 נחנכה בה אנדרטה למלחמה. למרות הכניעה במלחמה, ממשלת ארגנטינה לא חזרה בה מתביעתה הטריטוריאלית על איי פוקלנד, ועל העיר סטנלי - פוארטו ארחנטינו בפרט, ברמה ההצהרתית. מדיה וקבצים בנושא סטנלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטנלי מדריך לתיירים בסטנלי בויקימסע האנגלי (באנגלית) ynet - חופש - כתבות בנושא נופש וטיולים בארץ ובחו"ל, טיסות, מלונות, באתר ynet סטנלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'וליאן תומפסון, לא פיקניק, הוצאת מערכות, 1992, עמוד 15, "כשנתתי את הפקודה לנחיתה, אמרתי בין שאר הדברים, שהמבצע שאנו עומדים לפתוח בו לא יהיה פיקניק. גמרתי אומר ששום אדם בחטיבתי לא יחיה באשליות, אלא יבין שנצטרך להילחם כדי לנצח". ג'וליאן תומפסון, לא פיקניק, הוצאת מערכות, 1992, עמוד 17, "אנשי חטיבתי היו יחידים ומיוחדים. חטיבת הקומנדו 3 הייתה זו שנחתה באי פוקלנד המזרחי ביום הע', צעדה ולחמה לבדה בתריסר הימים הראשונים של המערכה הקרקעית, ואחרי שחצתה את אי פוקלנד המזרחי- בעיקר ברגל וגם במסוקים- נכנסה לפורט סטנלי בארבע עשר ביוני 1982, עשרים ושמונה ימים אחרי הנחיתה הראשונה".
לשון הים דריגאלסקי

לשון הים דריגאלסקי הוא מפרץ ברוחב 1.6 ק"מ, הנסוג פנימה 11.2 ק"מ לכיוון צפון ונמצא ממש צפונית לצוק נאטריס לאורך החוף הדרום-מזרחי של ג'ורג'יה הדרומית. את לשון הים מיפתה המשלחת הגרמנית השנייה לאנטארקטיקה, 1912-1911, בפיקודו של וילהלם פילכנר, והיא קרויה על שם פרופסור אריך פון דריגאלסקי, מנהיג משלחת גאוס לאנטארקטיקה. לדברי ל. הריסון מתיוס, ייתכן שלשון הים דריגאלסקי היא המקום שם עשה אנתוני דה לה רושה שבועיים ימים במהלך שהותו באי באפריל 1675. מדיה וקבצים בנושא לשון הים דריגאלסקי בוויקישיתוף
לאסינה טראורה

לאסינה טראורה (בצרפתית: Lacina Traoré; נולד ב-20 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת החלוץ בוארזים. בשל גובהו (2.03 מטר) זכה טראורה לכינוי 'הענק העדין', והוא בין הכדורגלנים המקצוענים הגבוהים בעולם. כמי שנולד באביג'אן בירתה הפוליטית של חוף השנהב, החל טראורה את קריירת שלו ככדורגלן, תחת הדרכתו של המאמן הצרפתי ז'אן מרק גיו, בבית הספר לכדורגל של המועדון אסק מימוזה. בשנת 2006, הצטרף למועדון הכדורגל סטאד ד'אבידג'אן, שם שיחק כשנתיים, עד לינואר 2008, עת עזב את חוף השנהב, והצטרף למועדון הכדורגל הרומני צ'.פ.ר. קלוז'. הופעת הבכורה של טראורה במדי צ'.פ.ר. התקיימה במשחק מול מועדון פ.צ. קופנהגן, במסגרת משחקי הליגה האירופית למועדונים 2009–10. במשחק זה הבקיע את השער השני. הוא הבקיע שער נוסף במסגרת ההפסד הביתי 2–3 לספרטה פראג. במהלך העונה טראורה פתח בכל המשחקים ושיחק 90 דקות. הוא הבקיע את שער הליגה הראשון שלו כשקם מהספסל במהלך משחק נגד אסטרה ג'יורג'יו ב 13 באוגוסט 2010.טראורה קיבל את האדום הראשון שלו לאחר עבירה אכזרית במהלך המחצית השנייה בהפסד 0–3 ליאשי ב-20 באוגוסט 2010. ב-15 בנובמבר הבקיע את הצמד הראשון שלו בקריירה במהלך ניצחון 0–3 על גלוריה ביסטריטה. בשלב הבתים של ליגת האלופות 11–2010 טראורה הבקיע שער אחד בניצחון 1–2 על בזל ושער אחד בתיקו 1-1 מול רומא. בפברואר 2011, טראורה עבר לקובאן קרסנודאר מליגת העל הרוסית תמורת 6 מיליון €. במשחק הראשון של העונה ב 13 במרץ 2011, טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו כשקם מהספסל בהפסד 0–2 לרובין קאזאן. ב-2 באפריל, טראורה הבקיע את שער הליגה הראשון שלו לאחר שקם מהספסל בניצחון 1–3 על ספרטק מוסקבה.את עונתו הראשונה בליגה סיים עם שלושים ושמונה הופעות ושמונה עשר שערים. במהלך הקריירה שלו בקבוצה טראורה הושווה רבות לבן ארצו החלוץ סיידו דומבייה. ב-29 ביוני 2012,אנז'י מחצ'קלה דיווחו כי הם החתימו את טראורה תמורת סכום שלא פורסם. דיווחים בתקשורת העריכו את דמי ההעברה סביב 18 מיליון €. עם הצטרפותו למועדון, טראורה קיבל את המספר 19 ושם לעצמו מטרה להפוך את המועדון למצליח יותר לעתיד הקרוב. לאסינה טראורה, באתר Transfermarkt לאסינה טראורה, באתר Soccerway לאסינה טראורה, באתר BDFutbol לאסינה טראורה, באתר WorldFootball.net לאסינה טראורה, באתר National Football Teams לאסינה טראורה, באתר FootballDatabase.eu לאסינה טראורה, באתר ESPN מהעוני באפריקה לכסף הרוסי: על לאסינה טראורה, באתר ONE‏, 2 במרץ 2012
צלע

האם התכוונתם ל... צלע (גאומטריה) – קטע המהווה חלק ממצולע צלעות – רכיב מרכזי של השלד באדם ובבעלי חיים נוספים צלע – חלק ממבנה האונייה או הספינה צלע (שירה) – בסיס הטור השירי