laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים ליב טיקטינסקי

רבי חיים ליב טיקטינסקי (ח' בחשוון ה'תקפ"ד, 13 באוקטובר 1823 – י"ט בניסן ה'תרנ"ט, 30 במרץ 1899) היה ראש ישיבה ליטאי, ראש ישיבת מיר במשך כחמישים שנה. נולד בעיר מיר הסמוכה למינסק לרב שמואל טיקטינסקי, ראש הישיבה המקומית ומייסדה. בילדותו למד אצל אביו ואחריו אצל אחיו רבי אברהם טיקטינסקי עד פטירתם בשנת ה'תקצ"ה. בשנות העשרים לחייו למד ונסמך להוראה בעיר דרצ'ין שבפלך גרודנה, בדרצ'ין היה מקורבו של הרב המקומי רבי אליהו שיק (לימים רבה של לידא), ומילא את מקומו ברבנות בזמנים שבהם נעדר מן העיר. בהיותו בן עשרים ושבע, בשנת ה'תר"י (1850), נקרא בידי הרב משה אברהם אייזנשטט שכיהן אז כרבה של מיר וכראש הישיבה, לכהן כראש הישיבה על מקומם של אביו ואחיו. הוא כיהן לצדו של הרב אייזנשטט עד לפטירת האחרון בח' בכסלו ה'תרכ"ז (סוף 1866) ומאז הנהיג את הישיבה עד פטירתו. שיטת לימודו הייתה בדרך הפשט, בעיקר בדברי הראשונים כמו התוספות והרא"ש, מסוגיית התלמוד לפסיקת ההלכה. רבים מכתביו נשרפו בשתי שרפות גדולות שפקדו את העיר מיר, האחת בכ' באב ה'תרל"ח (קיץ 1878) והשנייה בכ"ח באב ה'תרנ"ב (קיץ 1892), בשתיהן נשרפה גם הישיבה. בשנת ה'תרל"ו (1876) מינה לצדו את בנו הרב שמואל טיקטינסקי להרצות בישיבה, בנו זה נפטר בצעירותו לאחר מחלה ממושכת בי"ח בשבט ה'תרמ"ג. שנה לאחר מכן מינה במקומו את בנו השני, הרב אברהם טיקטינסקי לכהן כראש ישיבה בישיבת מיר. רבי חיים ליב טיקטינסקי חלה במחלה קשה בחורף תרנ"ט, הוא הספיק לפקח על בניית בנינה החדש של הישיבה במיר שהחליף את המבנה שנשרף בשרפה של שנת תרנ"ב. נפטר בוורשה, אליה בא לשם טיפולים רפואיים, בחול המועד פסח, י"ט בניסן ה'תרנ"ט, 30 במרץ 1899. הוא הובא לקבורה למחרת בהלוויה המונית, ונטמן בבית הקברות היהודי בוורשה. על מצבתו נכתב: חבל! זיו התבונה זיו החכמה פנה יום בו אסף נגהו עטרת ראשנו ישיבת מיר בה הרביץ תורה יובל שנה מר תבכה על אבדן כלי חמדתה מחמד עינינו יהודה וישראל במועד צאתם ממצרים לא נתנו עליו דמי וכעל חורבן ירושלים יחד זקנים ונערים ספקו כפים בכי רב בכו וכנחל הורידו דמעה כל עיניים על פטירת אדמו"ר הגאון האמיתי המפורסם בכל קצוי תבל ציס"ע חו"ע ע"ה פ"ה הטוב ומטיב לאחריני כקש"ת מרן חיים יהודה ליב זצללה"ה בהרב הג' חו"ע מוה' שמואל זצללה"ה אשר עמל בתורה וגדל בתורה למד ולמדה והרביץ תורה בישראל בהיותו ראש ישיבת מיר יצ"ו תשע וארבעים שנה והעמיד תלמידים לאלפים אשר הרבה מהם הם גדולי ישראל נפטר בשם טוב בשנת השבעים ושש לימי חייו ביום ה' ג' דחוהמ"פ י"ט ניסן שנת תרנ"ט לפ"ק ולמחר ביום ו' עש"ק הובל לקבורה בכבוד גדול. תנצב"ה בניו ר' שמואל ור' אברהם טיקטינסקי כיהנו לצדו בראשות ישיבת מיר. בתו מינה, נישאה לרב שמואל שפירא (נפטר תרל"ד) ובנם הרב יהודה יודל שפירא מונה בידי סבו למשגיח בישיבת מיר בשנת תרמ"ז בהיותו בן 24. לאחר פטירת בעלה נישאה מינה בשנית לרבי אלכסנדר משה לפידות רבה של ראסיין (היא הייתה אשתו השלישית). משה יהודה ליב גולדברג, תולדות הגאון ר' חיים יהודה ליב, ורשה, תרס"ב, באתר אוצר החכמה 'טיקטינסקי, ר' חיים־יהודה־לייב ב"ר שמואל', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 52 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1250). ווארשא. אתמול בשעה 5 לפנות ערב... (ידיעה על פטירתו), הצפירה, 31 במרץ 1899
הארמייה השלישית (האימפריה הרוסית)

הארמייה השלישית (ברוסית: 3-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה ניקולאי רוזקי. הארמייה נעה מאוקראינה, ופלש לגליציה שנשלטה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-29 באוגוסט נלחמה הארמייה נגד האוסטרו-הונגרים בקרב גנילה ליפה, וב-3 בספטמבר כבשה את למברג. בשל הכיבוש הועברה לאזור הארמייה הרביעית האוסטרו-הונגרית, אולם הארמייה השלישית הביסה אותה בקרב רווה. ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים ובעלי בריתם הגרמנים במתקפת גורליצה-טרנוב. עיקר כובד המתקפה נפל על הארמייה השלישית, שאיבדה למעלה מ-200,000 איש ו-140 תותחים. ב-10 במאי קיבלה הארמייה אישור לסגת משטחי פולין וגליציה אל נהר סן. הארמייה המשיכה להילחם, ובסוף 1917 הועברה לפולאצק. היא פורקה בתחילת שנת 1918. גנרל חיל הרגלים ניקולאי רוזקי (19 ביולי 1914 - 3 בספטמבר 1914) גנרל חיל הרגלים רדקו דימיטרייב (3 בספטמבר 1914 - 20 במאי 1915) גנרל חיל הרגלים לאוניד לש (20 במאי 1915 - 3 באוגוסט 1917) לוטננט גנרל מיכאיל קבאצ'ינסקי (3 באוגוסט 1917 - 11 באוגוסט 1917) לוטננט גנרל איליה אודישילידזה (11 באוגוסט 1917 - 9 באוקטובר 1917) לוטננט גנרל דמיטרי פארסקי (9 באוקטובר 1917 - 8 בנובמבר 1917) לוטננט גנרל סרגיי אנושין (8 בנובמבר 1917 - תחילת 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
דמטריאס

דמטריאס (ביוונית עתיקה: Δημητριάς) הייתה עיר יוונית בתסליה, אשר נוסדה בידי דמטריוס פוליורקטס ונקראה על שמו. בתקופה ההלניסטית נודעה לעיר חשיבות רבה, והיא הייתה העיר השנייה בחשיבותה בממלכת מוקדון אחרי פלה. העיר נוסדה בשנת 290 לפנה"ס על ידי מלך מוקדון דמטריוס פוליורקטס שקרא לה על שמו. העיר ממוקמת לחוף הים האגאי במפרץ לולקוס (Lolkos) בחלק המרכזי של מזרח יוון, ליד העיר היוונית וולוס של ימינו. דמטריאס ניצבה על גבעה כ-7.5 ק"מ מדרום לוולו (Volo). במקור, היקף חומותיה היה 7.8 ק"מ והיא הקיפה שטח בן 262.5 הקטארים (הקטאר = עשרה דונמים). בתצורתה הסופית הייתה העיר מוקפת חומה מסיבית, מחוזקת במגדלי שמירה וירי לאורך שמונה ק"מ. דמטריאס הוקמה במקום זה בשל מיקומו האסטרטגי במרכז הים האגאי ובשל היותו נוח להגנה מכל צדדיו. העיר תוכננה להיות בירת הממלכה של דמטריוס, בסיס ימי ומרכז מסחרי. בשל מיקומה האסטרטגי, שימשה דמטריאס כבסיס להתפשטות אימפריאליסטית של דמטריוס ושל מלכי מוקדון הבאים אחריו. בעיר עצמה נבנו שלושה מבצרים: אחד על יד ארמון המלך ושניים במערב העיר על האקרופוליס. דמטריאס אוכלסה באמצעות איחוד (Synoecism) של כמעט כל העיירות במחוז מגנסיה. יסוד דמטריאס נועד לחסום תחרות מסחרית של ערי נמל מרכזיות אחרות כגון תבאי (Thebes) ופגאסאיי (Pagasae), על ידי מיקום אסטרטגי עדיף ונמל נוח יותר לעגינת אניות. לדמטריאס היו שני נמלים, שאחד מהם שימש כבסיס ימי לצי האנטיגונידי. בשלהי המאה השלישית ובראשית המאה השנייה לפנה"ס התפתחה דמטריאס לכדי עיר הנמל המרכזית במוקדון, והיוותה מקור משיכה למהגרים רבים מהמזרח ומהעולם היווני. למהגרים אליה הוענקו הטבות כלכליות. במאה ה-3 לפנה"ס מנתה דמטריאס כעשרים וחמישה אלף תושבים. לאורך התקופה ההלניסטית התקיימה בעיר מושבות מסחר פיניקית משגשגת שמשכה סוחרים מצור, צידון, אשקלון, ארוד וכתיון, כפי שמעידות כתובות קבורה שנמצאו בעיר. לאחר נפילתו של דמטריוס, שימשה העיר לזמן קצר כעיר הבירה של ממלכת בנו, אנטיגונוס גונאטס. בעיר נטמן אפרו של דמטריוס, לאחר מותו בשבי בשנת 283 לפנה"ס. העיר הופקעה מידי מוקדון לאחר המלחמה המוקדונית השנייה, והוענקה לה עצמאות. הליגה האיטולית כבשה את העיר במהלך מלחמת אנטיוכוס, ולזמן קצר הפכה העיר למרכז ההתפשטות האימפריאליסטית של אנטיוכוס הגדול. לאחר המלחמה, הוחזרה העיר למוקדון כפיצוי על סיועה לרפובליקה הרומית במהלכה. פיליפוס החמישי, מלך מוקדון, הפך את העיר לאחד ממרכזי הסחר החשובים ביותר ביוון כולה. לאחר קרב פידנה בשנת 169 לפנה"ס, הופקעה העיר סופית ממוקדון וסופחה לרומא. בעיני הרומאים הייתה דמטריאס "urbs valida et ad omnia opportuna" - עיר חזקה עם הזדמנויות רבות. עם זאת, עד מהרה היא שקעה ואיבדה את חשיבותה. מדיה וקבצים בנושא דמטריאס בוויקישיתוף היסטוריה של דמטריאס (באנגלית) הגיית השם ביוונית: דמטריאס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה). טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ותשעה, 23. Olivier Masson, Recherches sur les Phéniciens dans le monde hellénistique, Bulletin de Correspondance Hellénique 93, 1969, עמ' 679–700 doi: 10.3406/bch.1969.4892 אחת מהן היא KAI 293 Rudolf,Strootman. "The Hellenistic Royal Court", 2007. pp.61-63 פלוטרכוס, "חיי דמטריוס", 53. דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה). עמ' 525.
דאגמאר ורל

דאגמאר ורל (בגרמנית: Dagmar Wöhrl; נולדה ב-5 במאי 1954) היא פוליטיקאית גרמנייה. ורל נולדה בנירנברג כדאגמאר וינקלר. בצעירותה נבחרה למיס גרמניה וייצגה את גרמניה במספר תחרויות יופי בינלאומיות: מיס תבל 1973, מיס עולם 1977 שם זכתה כסגנית שנייה, מיס אינטרנשיונל 1977 שם סיימה כסגנית ראשונה, ובמיס אירופה 1977. בשנים 1994, 1998, 2002, 2005, 2009 ו-2013 נבחרה לחברת הבונדסטאג, שם ייצגה את צפון נירנברג. בכהונה הראשונה של אנגלה מרקל כקנצלרית גרמניה שימשה כמזכירת המדינה הפרלמנטרית במשרד הכלכלה והטכנולוגיה. משנת 2009 היא חברה בוועדה לענייני תרבות ומדיה של הממשלה. ורל היא בוגרת תואר במשפטים מאוניברסיטת נירנברג. נשואה להאנס רודולף ווהלל, מנכ"ל חברה, ולהם שני בנים. אתר האינטרנט הרשמי של דאגמאר ורל דאגמאר ורל, ברשת החברתית פייסבוק דאגמאר ורל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאגמאר ורל, ברשת החברתית אינסטגרם דאגמאר ורל, סרטונים בערוץ היוטיוב דאגמאר ורל, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו רפאל היישריק

הרב אליהו רפאל היישריק (נולד ב-5 בינואר 1950) הוא רב ודיין ישראלי, מהדיר תורת הראשונים. כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול עד פרישתו לגמלאות. קודם לכן כיהן כדיין וכאב"ד בבית הדין הרבני בבאר שבע ובתל אביב. נולד בתל אביב לקלמן אריה ובטי היישריק, חסידי גור. למד בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. נישא לעדנה, בתו של הרב משה הרשלר, חיבר במשותף עם חותנו את הספר "תורת ריבית" העוסק באיסור ריבית ובהיתר עסקה. בתקופה זו כיהן כראש כולל מכון רגנשברג להלכה והוראה. לאחר פטירת חמיו הקים את "מכון הרב הרשלר" ועומד בראשו, במסגרת המכון ההדיר מכתבי-יד והוסיף הערות לכרכים אחדים מסדרת חידושי הרמב"ן על הש"ס שבהוצאת המכון. פרסם מאמרים רבים בתחום רפואה והלכה, במסגרת כתב העת "הלכה ורפואה" שבהוצאת מכון רגנשברג, ובכתבי עת תורניים-רפואיים אחרים; ומאמרים בדיני ממונות בכתב העת "הלכה וכספים" שבהוצאת המכון ובכתבי עת תורניים אחרים. הרב היישריק מתגורר בשכונת בית וגן בירושלים וחבר מכון אריאל בשכונה. ב-2 במאי 1995 נבחר לכהן כדיין ובהמשך כאב"ד בבית הדין הרבני בבאר שבע ומאוחר יותר בתל אביב. כדיין פרסם מאמרים הלכתיים בדיני ממונות ובדיני אישות לצד פסקי דין רבים. משנת 2014 שימש כדיין זמני בבית הדין הרבני הגדול, וביולי 2016 מונה לדיין קבוע בבית הדין, שם כיהן עד פרישתו לגמלאות בשנת 2020. תורת רבית (ירושלים תשמ"ט), במשותף עם חמיו, הרב משה הרשלר חידושי הרמב"ן - גיטין, נדרים, בכורות. (ירושלים תשנ"ה) חידושי הרמב"ן - בבא מציעא. (ירושלים תשס"ב) פסקי דין של הרב היישריק מבית הדין בבאר שבע פסקי דין של הרב היישריק מבית הדין בתל אביב פסקי דין של הרב היישריק מבית הדין הגדול בירושלים אליהו רפאל הישריק, דף שער בספרייה הלאומית ראו: מדינת ישראל / המשרד לענייני דת, ילקוט חידושים - ג, לקט בענייני הלכה מעבודות תלמידי הישיבות שזכו בפרסים מטעם המשרד... ירושלים תשל"ד, עמ' כח משנת תשכ"ח. מינוי דיין לכהונה בפועל בבית הדין הרבני הגדול, ילקוט הפרסומים 6804, 2014, עמ' 5568
סקסון שרבינו

סַקסוֹן פּייג' שָרבּינוֹ (באנגלית: Saxon Paige Sharbino; נולדה ב-11 ביוני 1999) היא שחקנית אמריקאית, אשר ידועה בשל תפקידה בתור אמיליה רובינס בסדרת הדרמה של רשת פוקס; "טאצ'" (2013) ובשל הופעתה בתור קנדרה בוואן בחידוש לסרט "פולטרגייסט" (2015). שרבינו נולדה בלואיסוויל, טקסס (אנ'), לרון ואנג'לה שרבינו. היא החלה לשחק בגיל תשע. אחותה הצעירה, ברייטון שרבינו (אנ'), גם היא שחקנית. לסקסון ולברייטון, יש אח נוסף בשם סוייר שרבינו . ב-2011 עברה עם משפחה ללוס אנג'לס, קליפורניה. תפקידיה הידועים ביותר הם של אמיליה רובינס בסדרה של פוקס "טאצ'" (אנ'), ושל צ'סטיטי סטורץ' בסרט האימה "אני יורקת על הקבר שלך" (אנ') משנת 2010. בשנת 2015 היא שיחקה את תפקיד קנדרה בוון בחידוש לסרט "פולטרגייסט" (אנ'). בשנת 2014 יצאה במשך תקופה קצרה עם המתאגרף ואושיית הרשת ג'ייק פול. בשנת 2020 החלה לצאת עם השחקן פירסון פודה. מדיה וקבצים בנושא סקסון שרבינו בוויקישיתוף סקסון שרבינו, ברשת החברתית פייסבוק סקסון שרבינו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סקסון שרבינו, ברשת החברתית אינסטגרם סקסון שרבינו, סרטונים בערוץ היוטיוב סקסון שרבינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סקסון שרבינו, באתר AllMovie (באנגלית) סקסון שרבינו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Saxon Sharbino, באתר TV Guide
אוליבר טוויסט (סרט, 1922)

אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט אילם משנת 1922, עיבוד לרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס, בכיכובם של לון צ'ייני בתפקיד פייגין וג'קי קוגן בתפקיד אוליבר. את הסרט ביים פרנק לויד. אמו של אוליבר, מנודה וחסרת כול, מתה בזמן הלידה. כילד קטן אוליבר גדל בבית מחסה לעניים, ואחר כך עבד כשוליה אצל קברן, ולבסוף הוא מצורף לכנופיית גנבים המתיידדים איתו כדי לנצל אותו למטרותיהם. בכל הזמן הזה, נסתרים מאוליבר סודות אודות קורות משפחתו ומחכים להתגלות. ג'יימס א. מרקוס – מר באמבל אגי הרינג – גברת קורני ג'קי קוגן – אוליבר טוויסט נלסון מקדואל – סוארברי לואיס סרג'נט – נוח קלייפול ג'ואן סטנדינג – שארלוט קארל סטוקדייל – מונקס אדוארד טרבאול – ארטפול דודג'ר לון צ'ייני – פייגין טיילור גרייבס – צ'ארלי בייטס ג'ורג' סיגמן – ביל סייקס גלאדיס ברוקוול – ננסי סייקס ליונל בלבור – מר בראונלו פלורנס הייל – גברת בדווין ג'וזף הייזלטון – מר גרימוויג גרטרוד קלייר – גברת מיילי אסתר ראלסטון – רוז מיילי אדי בולנד – טובי קרקיט הסרט נחשב לאבוד עד שהתגלה עותק שלו ביוגוסלביה בשנות השבעים של המאה העשרים. בסרט היו חסרות כתוביות ששוחזרו בהמשך ב-Blackhawk Films בעזרתם של ג'קי קוגן וסול לסר. בזמן צילומי הסרט היה קוגן בשיא הקריירה שלו, אחרי הופעתו בתפקיד הראשי בסרט "הנער" של צ'ארלי צ'פלין בשנה שלפני כן. ב-30 ביוני 2009 יצא הסרט ב-DVD בחברת "Alpha Video". מדיה וקבצים בנושא אוליבר טוויסט בוויקישיתוף "אוליבר טוויסט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אוליבר טוויסט", באתר נטפליקס "אוליבר טוויסט", באתר AllMovie (באנגלית) "אוליבר טוויסט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Dickens on Film ON TOUR literature.britishcouncil.org [1] Napolitano, Marc (2014). Oliver! A Dickensian Musical. Oxford University Press. p. 15. Oliver Twist (Silent) DVD info, Oldies.com
ברברה דלינסקי

ברברה רות גרינברג דלינסקי (באנגלית: Barbara Ruth Greenberg Delinsky; נולדה ב-9 באוגוסט 1945) היא סופרת אמריקאית. נולדה וגדלה בפרבר של בוסטון כברברה רות גרינברג. מות אמה, כשהייתה בת שמונה, היה ציון הדרך שייחד את ילדותה של דלינסקי, אשר הייתה רגילה בכל מובן אחר. ברברה למדה לנגן בפסנתר ובחליל צד, הלכה לשיעורי ריקוד ויצאה למחנות קיץ עד גיל חמש-עשרה. אחרי שסיימה את תיכון ניוטון, המשיכה ללימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת טאפטס ולתואר שני בסוציולוגיה בבוסטון קולג'. המניע שלה ללימודי התואר השני לא היה קריירה, שלא הייתה מקובלת אותן שנים בשביל נשים, אלא הרצון להשיג עבודה טובה יותר במשכורת גבוהה יותר. בעלה החל אז בלימודי משפטים והכסף היה נחוץ להם. ברברה לא תכננה כלל להיות לסופרת. דמיונה הפורה שירת אותה בעניינים פרטיים, כמו למשל כאשר המציאה בילדותה תסריטים מורכבים להסביר את מות אמה וחזרתה הממשמשת ובאה לחיים. היא באה ממשפחה של עורכי דין, מורים ועקרות בית ולא חשבה לנצל את כישרון הכתיבה, שידעה כי היא מחוננת בו, למטרות מקצועיות. לאחר סיום לימודיה הגבוהים עבדה כתחקירנית בחברה למניעת התאכזרות לילדים של מסצ'וסטס. עבודה נוספת הייתה לה כצלמת וכתבת בעיתון בלמונט הראלד. צילום, משום שהרבתה לצלם את בנה התינוק ורצתה לממן את תחביבה, וכתיבה לעיתון כרקע לתמונות שצילמה. עם הזמן הבינה, שהיא מצליחה בכתיבה יותר מאשר בצילום. שני הכישורים האלה שימשו אותה בעבודתה כמתנדבת בקבוצות בית חולים, שם ישבה במועצת המנהלים של מרכז הסרטן בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס. הקריירה הספרותית של ברברה דלינסקי החלה במקרה, כאשר ראתה בעיתון מאמר על שלוש סופרות. התאומים שלה היו אז בני ארבע, והיא החליטה לנסות את כוחה בכתיבה, גם היא. במשך שלושה חודשים עסקה בתחקיר, יצירת עלילה וכתיבת ספר משלה - והספר נמכר. זה קרה בשנת 1980. מאז כתבה ופרסמה מעל שבעים רומנים. ההתחלה הייתה בתחום הרומן הרומנטי, אך בהמשך פיתחה את כתיבתה, העמיקה והעשירה אותה ביחסי אנוש מורכבים, דרמות משפחתיות ומצבים חריגים, שאנשים רגילים מן היישוב מתנסים בהם ללא הכנה מוקדמת. קוראיה מרותקים לעלילות הספרים ונשבים בקסמן, והם יכולים להזדהות עם הדמויות שהיא מקימה לתחיה בספריה, משום שאלה אנשים של יום-יום, כמוה עצמה, לדבריה. יחד לבד, הוצאת אור-עם מקומה של אישה, הוצאת אור-עם, 1998, תרגמה יעל שינפלד שלוש משאלות, הוצאת אור-עם, 1999, יעל שינפלד דרך החוף, הוצאת אור-עם, 2000, תרגמה ליאורה כרמלי חדשות האגם, הוצאת אור-עם, 2001, תרגמה שלומית קדם מחויבויות, הוצאת אור-עם הכרם, הוצאת אור-עם, 2002, תרגמה יעל שינפלד האישה מהבית ליד, הוצאת אור-עם, 2002, תרגמה יעל שינפלד אישה בלתי צפויה, הוצאת אור-עם, 2003, תרגמה אורלי אגרנט וריאציות, הוצאת שלגי 1997, תרגמה עלינא ארנשטיין קיץ של תעוזה, הוצאת אור-עם, 2006, תרגמה אורלי אגרנט אתר האינטרנט הרשמי של ברברה דלינסקי ביוגרפיה של ברברה דלינסקי, באתר הרשמי ברברה דלינסקי (1945-), דף שער בספרייה הלאומית ברברה דלינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אוברדוירו

מועדון הכדורסל אוברדוירו (Obradoiro Clube de Amigos do Baloncesto) הוא מועדון כדורסל ספרדי המשחק בליגת העל הספרדית. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים בעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה, עיר הבירה של הקהילה האוטונומית גליסיה, בספרד. מועדון הכדורסל אוברדוירו נוסד ב-1970 והחל לשחק בליגה השלישית בספרד. בסוף עונת 1981/1982 עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הראשונה במדינה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השנייה. בעונה הבאה, הראשונה שלה בליגה הבכירה, ניצחה הקבוצה שני משחקים בלבד, סיימה במקם האחרון ושבה לליגת המשנה. בסוף עונת 2008/2009, כמעט 30 שנה לאחר-מכן, שבה הקבוצה לליגה הבכירה, אולם שוב סיימה בתחתית הטבלה (מקום 17 מתוך 18) וירדה לליגה השנייה. עונה אחת אחר-כך חזר המועדון לליגת העל ומאז לא ירד ליגה. בעונת 2012/2013 אף נכנסה הקבוצה לפלייאוף, כאשר סיימה במקום השמיני, אולם הפסידה כבר ברבע הגמר, 2-0 לריאל מדריד, שאף זכתה בעונה זו באליפות. 2010-2011 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 מדיה וקבצים בנושא אוברדוירו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוברדוירו
החדשות בעירום

החדשות בעירום, "התוכנית שאין בה שום דבר להסתיר", הוא אתר מנויים הכולל מהדורת חדשות טלוויזיונית אמיתית. המופע מופק בטורונטו ומשודר מדי יום, עם פרקים באורך 25 דקות, 6 ימים בשבוע. מגישות התוכנית קוראות את החדשות בעירום מלא או מתפשטות תוך כדי הצגת מדורי החדשות. טלוויזיית החדשות בעירום היא שלוחה שלה המשודרת בתשלום או עבור מנוייה. החדשות בעירום גם שודרה לזמן קצר כתוכנית לילה מאוחרת בערוץ Citytv Toronto. לצד הגרסה בשפה האנגלית, קיימת גם תוכנית החדשות בעירום יפן. גרסה איטלקית התקיימה למשך כמה שנים אך נסגרה. החדשות בעירום בספרדית התקיימה למשך זמן קצר בלבד. גרסה של מגישים זכרים באנגלית הושקה אך חדלה להתקיים ב-31 באוקטובר 2007. רוב מגישות התוכנית גויסו באמצעות מודעות בעיתונים אלטרנטיביים בטורונטו. כאמור, רוב צוות התוכנית מגיע מאזור טורונטו. המופע כולל מדי פעם ראיונות רחוב המתבצעים על ידי שדרניות חדשות טופלס. ראיונות אלו מתאפשרים בזכות חוקי אונטריו לשוויון בנושא חשיפת החזה. מאז הקמת התוכנית בשנת 1999, התקיימה תחלופה רבה בין מגישי החדשות. שדרניות התוכנית כבר מופיעות כמעט בכל מדיום טלוויזיוני, עיתון ומגזין, (TV Guide, פלייבוי) וכן זכו בהופעות אורח רבות ברדיו, כולל בתוכניתו של הווארד סטרן. קתרין קרטיס (2008-היום) איילה אדמס (2009-נוכחית) נטשה אולנסקי (2010-נוכחית) קרלי ביי (2014-נוכחית) איזבלה רוזיני (2014-נוכחית) אנג'י הייוורד (2014-נוכחית) מדיסון ביינס (2015-נוכחית) אליס לורן (2016-נוכחית) מדיה וקבצים בנושא החדשות בעירום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החדשות בעירום (באנגלית) החדשות בעירום, ברשת החברתית פייסבוק החדשות בעירום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) החדשות בעירום, ברשת החברתית אינסטגרם החדשות בעירום, ברשת החברתית טיקטוק החדשות בעירום, סרטונים בערוץ היוטיוב Naked News - Blog Notizie, Naked Girls, Donne Nude, web.archive.org, ‏2010-03-01 Naked News ~ Noticias Deportes Entretenimiento Juegos Películas Viajes, web.archive.org, ‏2008-12-16
ג'רום דייסון

ג'רום קליפטון דייסון (באנגלית: Jerome Clifton Dyson; נולד ב-1 במאי 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית. אחרי שלא נבחר בדראפט 2010 דייסון חתם בטלסה 66' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-47 משחקים בהם שיחק קלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק והיה למוביל הנקודות בקבוצה. דייסון היה חלק מנבחרת ארצות הברית במשחקים הפאן-אמריקאיים באוקטובר 2011. עקב שביתת ה-NBA ב-2011 לא שיחקו בנבחרת שחקנים מה-NBA. דייסון קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק ונבחרתו זכתה במדליית הארד. לאחר עונה טובה בליגת הפיתוח ניסה דייסון את מזלו ב-NBA הוא היה חלק מסגל מחנה האימונים של ניו אורלינס פליקנס עד שנופה מהסגל וחזר לטלסה 66'. לאחר מכן ב-10 באפריל 2012 דייסון חתם לחוזה של 10 ימים בניו אורלינס פליקנס. ב-9 משחקים בהם שיחק קלע 7.4 נקודות, לקח 2.1 ריבאונדים ומסר 2 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-19 בספטמבר 2012 חתם דייסון בהפועל חולון מליגת ווינר סל. ב-12 בינואר 2013 קלע דייסון 40 נקודות בניצחון 103-107 על מכבי אשדוד. סיים את העונה הסדירה כשהוא מוביל ברשימת הקלעים בליגה עם 20.4 נקודות בממוצע למשחק אך קבוצתו לא העפילה לפלייאוף. ב-2013 חתם דייסון בברינדיזי האיטלקית. ב-2014 חתם בדינמו סאסארי וזכה איתה באליפות איטליה, בגביע האיטלקי ובסופר קאפ האיטלקי. ב-2015 חתם דייסון בטורינו. ב-12 ביולי 2016 חתם דייסון בהפועל ירושלים לעונה, עם אופציה לעונה נוספת. ב-15 ביוני 2017, במשחק הגמר בליגת העל בין הפועל ירושלים למכבי חיפה דייסון קלע 30 נקודות (כולל 6 מ-9 מהשלוש), מסר 5 אסיסטים ולקח 6 ריבאונדים. דבר זה הוביל את קבוצתו הפועל ירושלים לניצחון 76-83 ולזכייתה באליפות השנייה בתולדותיה. לאחר המשחק נבחר ל-MVP של משחק הגמר. ב-4 ביולי 2017 הודיעה הפועל ירושלים על מימוש האופציה לעונה נוספת של דייסון. ב-8 ביולי 2018 חתם דייסון לעונה אחת בקבוצת ג'יאנגסו דרגונס מליגת ה-CBA הסינית. לאחר פציעה שחררה אותו הקבוצה הסינית, והוא חתם בבני הרצליה. ב-26 ביולי 2019 חתם דייסון לעונה אחת בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג ערן גולן, ג'רום דייסון: "הרצליה לא תרד ליגה", באתר mynet‏ הרצליה, 7 במרץ 2019 מניו אורלינס לאולם הפחים: ג'רום דייסון חתם במדי חולון, באתר ערוץ הספורט, 19 בספטמבר 2012 ג'רום דייסון חתם בהפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 12 ביולי 2016 מערכת וואלה ספורט‏, שומרת על המשכיות: ג'רום דייסון נשאר בהפועל ירושלים, באתר וואלה, 4 ביולי 2017 【官宣】杰罗姆-戴森正式加盟江苏肯帝亚.‏ 9.7.18 .sohu.com אור שקדי‏, בני הרצליה: ג'רום דייסון ודיאור פישר חתמו עד לסיום העונה, באתר וואלה, 10 בפברואר 2019 Jerome Dyson signs in Italy with Virtus Roma. Sportando. July 26, 2019
עימאד ח'מיס

עימאד מוחמד דיב ח'מיס (בערבית: عماد محمد ديب خميس; נולד ב-1 באוגוסט 1961) הוא ראש ממשלת סוריה לשעבר. נולד בקרבת דמשק. בשנת 1981 קיבל תואר בהנדסת חשמל מאוניברסיטת דמשק. מ-14 באפריל 2011 ועד מינויו לראש ממשלה כיהן ח'מיס כשר החשמל בממשלת סוריה. ב-3 ביולי 2016 התמנה ח'מיס לראש הממשלה ה-67 של סוריה והחליף את ואיל אל-חלקי, שכיהן בתפקיד משנת 2012. ב-11 ביוני 2020 הנשיא, בשאר אל-אסד פיטר את ח'מיס בעקבות המשבר הכלכלי במדינה ומינה במקומו את חוסיין ערנוס. ח'מיס נשוי ואב לשלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא עימאד ח'מיס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המדונה מסטלינגרד

המדונה מסטלינגרד (בגרמנית: Stalingradmadonna) הוא רישום פחם של מרים, אם ישו, שרשם רופא צבאי גרמני בתקופת קרב סטלינגרד ב-1942. הרישום המקורי נמצא בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין. העתקים שלו נמצאים בקתדרלה של קובנטרי בבריטניה ובקתדרלת קאזאן בוולגוגרד ברוסיה כאות פיוס בין המדינות שנלחמו זו בזו במלחמת העולם השנייה ובין הערים שסבלו מהרס רב במלחמה זו. קורט רויבר (Kurt Reuber) נולד בקאסל ב-26 במאי 1908. הוא למד תאולוגיה והוסמך ככומר פרוטסטנטי. כאשר חשב על הקשר בין הנפש והגוף החל ללמוד רפואה. בנוסף לכך פיתח את תחביב הציור והתמחה בעיקר ברישומים. הוא גויס לורמכט עם פרוץ המלחה ככירורג צבאי, תחילה בבלקן ולאחר מכן בחזית הרוסית, שם מצא את עצמו לכוד ב"כיס" עם לוחמי הארמייה השישית בסטלינגרד. בכל תקופת שירותו בצבא המשיך לצייר. בתנאים קשים הוא נטל עפרון פחם וצייר את "המדונה מסטליגרד". זמן קצר לפני הכניעה הצליח להעביר ציורים ומכתבים למשפחתו בעזרת מפקדו שנפצע ופונה במטוס האחרון שהמריא מה"כיס". ב-2 בפברואר 1943 נכנעו הגרמנים בסטלינגרד ורויבר הלך לשבי ביחד עם 90.000 חיילים מהם שרדו רק 6.000. הוא מת מטיפוס במחנה שבויים ב-20 בינואר 1944. הרישום מראה את מרים, אם ישו, עטופה בגלימה המכסה את ראשה ואת ראשו של ישו בנה. בצד ימין כתוב: Licht (אור), Leben (חיים), Liebe (אהבה). בצד שמאל כתוב: Weihnachten im Kessel 1942 (חג המולד ב"כיס" 1942). למטה כתוב: Festung Stalingrad (מבצר סטלינגרד). נשיא גרמניה קרל קרסטנס שכנע את משפחתו של רויבר לתרום את הרישום לכנסיית הזיכרון על שם קייזר וילהלם והוא נקבע שם בטקס ב-אוגוסט 1983 ומהווה סמל מפורסם המדגים את נוראות המלחמות וקורא לפיוס ולשלום. מדיה וקבצים בנושא המדונה מסטלינגרד בוויקישיתוף המדונה מסטלינגרד, באתר יוטיוב