laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקדמיקה דה קוימברה

אקדמיקה דה קוימברה (בפורטוגזית: Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר קוימברה. המועדון אקדמיקה הוקם בשנת 1887 על ידי קבוצת סטודנטים ונחשב לאחד המועדונים הוותיקים בפורטוגל. בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע הפורטוגלי כשגברה בגמר על בנפיקה בתוצאה 4-3. המועדון זכה בגביע פעם נוספת בסוף עונת 2011/2012 כאשר הפעם ניצח בגמר את ספורטינג ליסבון 1-0. באותה עונה גם הגיע לגמר הסופר קאפ הפורטוגלי. בעקבות זכייתה בגביע, אקדמיקה השתתפה בליגה האירופית בעונת 2012/2013 כאשר הוגרלה בבית עם ויקטוריה פלזן, אתלטיקו מדריד והפועל תל אביב. היא סיימה את דרכה בטורניר לאחר שב-6 משחקים רשמה רק ניצחון אחד על אתלטיקו מדריד, וסיימה את הבית במקום השלישי. מיקום השיא של הקבוצה בליגה הפורטוגלית היה בסוף עונת 1966/1967 כאשר סיימה כסגנית של בנפיקה ליסבון האלופה. החל מעונת 1973/1974 המועדון שיחק בליגת העל הפורטוגלית לאחר שבסיום עונת 1972/1973 זכה באליפות הליגה השנייה. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הפורטוגלי והפסיד לקבוצת ריו אבה. בסיום עונת 2015/16 הקבוצה ירדה לליגת משנה ומאז לא חזרה לליגה העליונה. בסיום עונת 2021/2022 אף נשרה לליגה השלישית. הגביע הפורטוגלי: (2) 1938/1939, 2011/2012 ליגת העל הפורטוגלית: (1) מקום שני: 1966/1967 הסופר קאפ הפורטגזי: (1) סגנות: 2012 הליגה השנייה: (2) אלופה: 1948/1049, 1972/1973 מדיה וקבצים בנושא אקדמיקה דה קוימברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיקה דה קוימברה (בפורטוגזית) אקדמיקה דה קוימברה, ברשת החברתית פייסבוק אקדמיקה דה קוימברה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקדמיקה דה קוימברה, ברשת החברתית אינסטגרם אקדמיקה דה קוימברה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל פורטוגזי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקונגרס הציוני העולמי השלישי

הקונגרס הציוני העולמי השלישי, התקיים ב-15 - 18 באוגוסט 1899, בעיר בזל שבשווייץ. בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל. השתתפו בו, בין השאר, נחמן סירקין, חיים ויצמן ויהודה ליב מוצקין. נבחר "ועד פועל" שחבריו היו י' יאסינובסקי, זאב טיומקין, פרופ' עמנואל מנדלשטאם, ד"ר יחיאל צ'לנוב, מנחם אוסישקין, פרופ' צבי בלקובסקי, הרב שמואל יעקב רבינוביץ, ד"ר שלמה בנדרסקי, ד"ר צבי ברוק, אביגדור יעקובסון, ד"ר ישראל ילסקי וד"ר י' ברנשטיין-כהן. עד לקונגרס השלישי נפגשה משלחת ציונית ובראשה בנימין זאב הרצל, עם קיסר גרמניה וילהלם השני, ועם הסולטאן העות'מאני באיסטנבול. ונערך ביקור המשלחת הציונית בארץ ישראל. מאמצים אלו לא נשאו פרי מדיני מעשי, אבל היו בעלי משמעות רבה למעמדה הבינלאומי של התנועה הציונית. החל בקונגרס השלישי, הוענקה זכות בחירה לנשים לקונגרס הציוני העולמי. דיוני הקונגרס עסקו במוסדות וארגונים של התנועה הציונית, אשר הוחל בהקמתם בשני הקונגרסים הראשונים, בהם: הוכן תקנון ההסתדרות הציונית. אוצר התיישבות היהודים – הבנק של התנועה הציונית. הוחלט כי כספיו יושקעו אך ורק בארץ ישראל ובסוריה. הקמת אוניברסיטה עברית בארץ ישראל. הצירים דנו רבות על ענייני התרבות העברית החדשה ועל מקומה של הדת היהודית בחברה החדשה שתתכונן בארץ ישראל. אולם הרצל ביקש למקד את הדיונים של הקונגרס בהישגי התנועה הציונית בזירה המדינית בין הקונגרסים. ציוני רוסיה היו רוב הפעילים בקונגרס ומוסדותיו. הם הודיעו על היקף תרומתם הפיננסית לתנועה הציונית: "מ-300,000 מניות הבנק נאספו 200,000 אצלנו; אנו מונים 818 אגודות ב-617 ערים לעומת 373 אשתקד". אריה צנציפר (רפאלי), פעמי הגאולה, תל אביב: נ. טברסקי, 1951, עמ' 110. יוסף קלוזנר, הקונגרס הציוני השלישי, אודסה: אחיאסף, תר"ס-תרס"א. מיכאל היימן (עורך), מפתח השמות והעניינים לפרוטוקולים של הקונגרס הציוני השלישי, באזל, 18-15 באוגוסט 1899, (הוכן בידי מנפרד וינקלר ומשה שרף), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, המכון לחקר הציונות על שם חיים ויצמן, 1967. מדיה וקבצים בנושא הקונגרס הציוני העולמי השלישי בוויקישיתוף מידע על הקונגרס הציוני השלישי, באתר הארכיון הציוני דברי אחד העם בקונגרס הציוני השלישי, באתר פרויקט בן-יהודה הקונגרס הציוני השלישי – באזל, 1899, באתר מוזאון הרצל הקונגרס הציוני השלישי – פרוטוקול סטינוגרפי(הקישור אינו פעיל), באתר קדם תצלום הקונגרס הציוני השלישי(הקישור אינו פעיל), באתר עיריית הרצליה תום שגב, ימי הכלניות : ארץ ישראל בתקופת המנדט, עמ' 175-174. ציטטה אצל: אריה צנציפר (רפאלי), פעמי הגאולה, תל אביב: הוצאת נ. טברסקי, 1951, עמ' 110. ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוחלפו בלידתן

הוחלפו בלידתן (באנגלית: Switched at Birth) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שהועלתה לראשונה ב-ABC Family. זוהי סדרת דרמה העוסקת בשתי נערות ממעמדות חברתיים שונים. האחת גדלה בבית אמיד, ואילו השנייה שאיבדה את שמיעתה בילדותה, חיה עם אם חד הורית בשכונת עוני. הסדרה משלבת ברובה שפת סימנים אמריקאית לכן מתאימה גם לכבדי שמיעה ולחירשים. בישראל הסדרה שודרה בערוץ YES drama, בסלקום tv, וב-VOD של HOT. בארצות הברית, העונה הראשונה שודרה בהפסקות כשלושה חלקים, כשבכל חלק 10 פרקים. עונות 2–4 שודרו בהפסקות בשני חלקים כל אחת (10 פרקים בחלק בממוצע). בסוף העונה השלישית שודר פרק מיוחד לכבוד חג המולד שאינו המשך ישיר של עלילת פרק הסיום של אותה העונה. בישראל, העונה הראשונה פוצלה וקודמה כשתי עונות. העונה הראשונה בישראל כללה 10 פרקים והעונה השנייה כללה 20 פרקים. לכן, בישראל, הסדרה כוללת 6 עונות ולא 5 עונות כמו במקור. מדיה וקבצים בנושא הוחלפו בלידתן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוחלפו בלידתן (באנגלית) הוחלפו בלידתן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "הוחלפו בלידתן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הוחלפו בלידתן", באתר נטפליקס "הוחלפו בלידתן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הוחלפו בלידתן", באתר Metacritic (באנגלית) "הוחלפו בלידתן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הוחלפו בלידתן, באתר seret.co.il
Epilog

Epilog הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק המתקדם השוודית, אנגלגארד. האלבום כולו הוא יצירה אפלה קודרת ואינסטרומנטלית שלמה. אלבום זה סימל את תקופת הפעילות האחרונה של אנגלאגרד וניתן להבין זאת משם האלבום. לאחר האלבום הזה, הלהקה התפרקה, ורק לאחר 18 שנה הלהקה התאחדה ופועלת גם כיום. למרות ההוצאה המחודשת של האלבום ב-2003 על ידי חברת Exergy, האלבום מאז לא היה ניתן להשגה. רק ב-2010, הלהקה הוציאה את האלבום מחדש כאלבום כפול. כל הקטעים נכתבו על ידי אנגלאגרד "Prolog" – 2:00 "Höstsejd (הטקסים של הסתיו)" – 15:32 "Rösten (הקול)" – 0:14 "Skogsranden (מרזבי היער)" – 10:48 "Sista somrar (הקיץ האחרון)" – 13:10 "Saknadens fullhet (המלאות של געגוע)" – 2:00 טורד לינדמן: גיטרה יונאס אנדגארד: גיטרה תומאס ג'ונסון: מלוטרון, אורגן האמונד, קלידים אנה הולמגרן: חליל צד יוהאן הוגברג: גיטרת בס מטיאס אולסון: תופים, מצילות, כלי הקשה אסה אקלונד - קולות מרטין אולפסון - כינור קארין הנסון - ויולה ג'אן סי נורלנדר - צ'לו מידע על האלבום Epilog באתר MusicBrainz האלבום Epilog באתר Discogs ביקורת על האלבום באתר מתקדם, 23 בינואר 2003
Viljans Öga

Viljans Öga הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק המתקדם השוודית, אנגלגארד שיצא לאור ב-2012. זה אלבום האולפן הראשון של הלהקה אחרי 18 שנה שלא פעלו יחד. יונאס אנדגארד: גיטרות תומאס ג'ונסון: מלוטרון, אורגן האמונד, סינתיסייזר אנה הולמגרן: חליל צד, סקסופון יוהאן ברנד: גיטרת בס מטיאס אולסון: תופים, רעשים, כלי הקשה
סוללת מידל היל

סוללת מידל היל (באנגלית: Middle Hill Battery) היא סוללת ארטילריה בגיברלטר. היא ממוקמת במידל היל, בקצה הצפון-מזרחי של שמורת הטבע של הצוק העליון, דרומית לסוללת גרינס לודג' וסוללת רוק גאן. בשנת 1727 הוצב רובה בודד בסוללת מידל היל. מבנים נוספים בקרבת הסוללה היו חלק מהקומפלקס של סוללת מידל היל, בהם צריף האחיות (Nursery Hut; שימש כקסרקטין של החיילים) וכן קבוצת מידל היל - קבוצה של מבנים בקצה הצוק. במאה ה-18 היו מוצבים שומרים באופן שגרתי בסוללה, וזאת על מנת למנוע עריקה כיוון שבכמה מקרים ערקו משם חיילים ששילשלו עצמם במורד הצוק על ידי חבלים; אך דווח שהיה גם מקרה שהשומר עצמו ניסה לערוק משם. בינואר 1783 החלה שרפה בקופסאות תחמושת באחד מהמבנים שהרכיבו את הקומפלקס של סוללת מידל היל. הפיצוץ השמיד את בניין המפקדה וחלק מהחומה וכן פצע מספר שומרים, אך הנזק שנגרם תוקן במהירות. באמצע המאה ה-19, ב-1859, היה מוצב רק תותח אחד בסוללת מידל היל. בשנת 1900 הוצבו בסוללה 6 תותחים נטעני-לוע בקוטר 10 אינץ' במערך דומה לזה שבסוללת ספייגלס. השינויים בהצבות הנשק בסוללה בתחילת המאה ה-20 מוצגים במפה (בצד שמאל) משנת 1908; ניתן לראות שהוצבו בסוללה שלוש שורות של תותחים; הטווח של התותחים היה 8,200 מטר והם כוונו למטרות בספרד. המפה מוכיחה גם שהקסרקטין של החיילים במקום המכונה "צריף האחיות" היה קיים בשנת 1908.במלחמת העולם השנייה הוצב תותח בופורס 40 מ"מ בסוללה. לאחר המלחמה הפך המקום לחוות אנטנות של משרד ההגנה הבריטי ושופץ בשנת 1958 . סוללת מידל היל הייתה שטח אסור לכניסה במשך עשור, וכניסה בלתי מורשית לסוללה נחשבה לעבירה פלילית. בהסכם שנחתם ב-20 באפריל 2004, רוב השטח של הסוללה הועבר ממשרד ההגנה הבריטי לידיה של ממשלת גיברלטר בשנת 2005. הסגל של משרד ההגנה עזב את הסוללה ולקח איתו את רוב הציוד, אף על פי שסוללת גאן רוק נותרה בשליטת משרד ההגנה הבריטי. וכיום המקום מנוהל על ידי החברה לאורניתולוגיה וידיעת הטבע של גיברלטר. באתר המקורי של הסוללה עצמה נמצא כיום שנאי. מחסן התחמושת וחדרי האחסון עודם קיימים, אך אחד מהם הוסב למטרות שעשוע לסגל חיל האוויר הבריטי - "Aardvark Bar". צריף האחיות וקבוצת מידל היל גם הם נותרו, אם כי במצב גרוע. עמדת תצפית ממוקמת מדרום לסוללה, מדריגות מובילות לנקודה הגבוהה של הסוללה, עשויות מבטון מוצק. קבוצת מידל היל בקצה הצוק סוללת מידל היל צריף האחיות (הקסרקטין) מדיה וקבצים בנושא סוללת מידל היל בוויקישיתוף כל המקורות בשפה האנגלית. "Middle Hill Battery" באתר "discovergibraltar.com Cornwell, B (1782). B (1782). A description of Gibraltar: with an account of the blockade, siege, the attempt by nine sail of fire ships, the sally made from the garrison, and every thing remarkable or worthy notice that has occurred in that place since the commencement of the Spanish war Drinkwater Bethune, John (1786). A history of the late siege of Gibraltar, עמ' 68 Drinkwater Bethune, John (1786). A history of the late siege of Gibraltar, עמ' 338 "Restricted Areas Notice". gibraltarlaws.gov.gi "Details of the Lands Transfer Agreement". gibraltar.gov.gi.
שמואל שניצר (יהלומן)

שמואל שניצר (נולד ב-12 בספטמבר 1949, י"ח באלול ה'תש"ט) הוא יהלומן ישראלי יו"ר חברת "ש. שניצר יהלומים בע"מ", אשר כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית ולאחר סיום תפקידו הוענק לו תואר נשיא הכבוד של בורסת היהלומים הישראלית לכל ימי חייו. כיהן גם בתפקיד נשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB) ולאחר פרישתו הוענק לו תואר נשיא כבוד של הפדרציה לכל ימי חייו. בנוסף, שניצר מחזיק בפרס מפעל חיים מטעם בורסת היהלומים של ניו יורק (DDC), ובתואר נשיא כבוד של הבורסה הישראלית לאבני חן ויהלומים. שניצר הוא בנם של ורדה ומשה שניצר. למד משפטים בין 1972–1976 באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך אחר כך לעו"ד. בשנת 1975 הצטרף לבורסה ליהלומים כחבר מן המניין. בשנת 1988 החל בפעילות ציבורית כחבר הוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים, שם כיהן בתפקידים שונים: יו"ר הוועדה המשפטית, יו"ר ועדת כספים, יו"ר ועדת דור ההמשך ועוד. בשנת 1998 נבחר לכהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית, וכיהן שלוש קדנציות רצופות עד לשנת 2004. באוקטובר 2013 נבחר פעם נוספת לכהן כנשיא הבורסה וכיהן בתפקיד עד 2015 .עם פרישתו זכה לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לכל ימי חייו, בנוסף לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לאבני חן. בין השנים 2002–2006 כיהן כנשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB). במהלך תקופת כהונתו כנשיא הפדרציה כיהן שמואל שניצר כסגן יו"ר מועצת היהלומים העולמית (WDC) העוסקת בטיפול בסוגיית 'יהלומי הקונפליקט'. לאחר סיום כהונתו בפדרציה העולמית קיבל את תואר נשיא הכבוד של הפדרציה. שניצר מכהן כחבר נשיאות התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ויושב ראש הוועדה המשפטית שלה וכחבר בוועדה המייעצת של בורסת היהלומים של שאנגחאי, תפקיד אותו הוא ממלא החל מיום היווסדה. בינואר 2016 נבחר ליושב ראש דירקטוריון מכון היהלומים הישראלי, תפקיד אותו מילא עד 2018. קיבל פרס מפעל חיים מבורסת היהלומים של ניו יורק (DDC). במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-32 שהתקיים בישראל העניק לו ענף היהלומים את אות ההוקרה Israel Dignitary Award. משמש כחבר בהנהלת "קרן משה שניצר למחקרים בנושאי המשק והחברה בישראל" באוניברסיטת בר-אילן - קרן הדואגת למימון פעילות אקדמית לעידוד חקר המשק, הכלכלה והחברה בישראל, תוך עידוד למצוינות במחקר בתחומים אלו. כמו כן, שניצר חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ועמותת הידידים של המרכז הרפואי תל אביב. שניצר היה נשיא ויושב הראש של קבוצת הכדורגל בית"ר תל אביב רמלה בין השנים 2007–2012, כשבתקופתו הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 2008 כשהעפילה לחצי גמר גביע המדינה, למרות היותה בליגה השלישית. משנת 2009 ועד 2013 כיהן כחבר הנהלת ומזכירות ההתאחדות לכדורגל. כיום מכהן שניצר כחבר הנהלת מרכז בית"ר. שניצר מכהן כסגן נשיא לשכת המסחר ישראל-יפן החל משנת 2012. נשוי לשרונה שניצר ואב לשלושה, שני, שי ובן. בנו היהלומן שי שניצר מכהן כקונסול כבוד של מדינת ליטא בישראל. שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי.(הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017) הדר קנה, שמואל שניצר יתמודד לתפקיד נשיא בורסת היהלומים, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2013 הנשיא השישי - שמואל שניצר, בורסת היהלומים הישראלית שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי, (הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017)
הדרך הרומנטית

הדרך הרומנטית (בגרמנית: Romantische Straße) היא "דרך נוף" שהוכשרה על ידי סוכני נסיעות עם רצון למינוף בשנות ה-50. זהו כינוי ל-350 הקילומטרים של כביש מהיר בין וירצבורג לבין פיסן בדרום גרמניה, בייחוד בבוואריה ובבאדן-וירטמברג, המקשר מספר עיירות ציוריות וטירות. בימי הביניים היה זה נתיב סחר שחיבר את מרכז גרמניה לדרומה. היום אזור זה נחשב בעיני מטיילים בינלאומיים רבים כבעל נוף ותרבות "גרמניים במיטבם", בעיירות ובערים כגון נרדלינגן, דינקלסביל ורוטנבורג על הטאובר ובטירות כמו בורג הרבורג וטירת נוישוונשטיין המפורסמת. הדרך הרומנטית מסומנת לאורך הדרך בשלטים חומים. וירצבורג טאוברבישופסהיים לאודה-קניגסהופן באד מרגנטהיים וייקרסהיים רטינגן קרלינגן רוטנבורג אוב דר טאובר שילנגספירסט פויכטואנגן דינקלסביל ואלרשטיין נרדלינגן הרבורג דונאוורט אאוגסבורג פרידברג קאופרינג לאנדסברג אם לך הוהנפורך שונגאו פייטינג רוטנבוך וילדשטייג שטיינגאדן וכנסיית ויס הלבלך שוונגאו, נוישווינשטיין והוהנשוונגאו פיסן מדיה וקבצים בנושא הדרך הרומנטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הדרך הרומנטית
יונקי צוף

בזואולוגיה יונקי צוף הם בעלי חיים הנוהגים להיזון מצוף ואבקות פרחים שונים, בניגוד לאוכלי פרחים הניזונים מכל הפרח. הצמחים יוצרים צוף מתוק וריחני (שמכיל מעט מאוד חלבונים חיוניים) שמפתה את המאביקים להגיע לפרח ובזמן שהם שותים את הצוף, אבקת הצמח נדבקת אליהם וכשהמאביק מגיע לצמח הבא הם יכולים להגיע ל שחלות הצמח. לשם כך הצמח יעדיף לפתח יחסים אינטימיים עם מין אחד או שניים שיתמקדו רק בפרחים מהמין שלו והוא יחסום את הכניסה ליונקי צוף אחרים. הצמחים בעלי הפרחים הופיעו בערך בתקופת הקרטיקון ומשכו חרקים שגם ככה עפו ליד הצמחים, ורק בהמשך התפתחו חיות גדולות יותר כמו הקוליברי, הצופית, כמה חיות כיס קטנות, או העטלפים יונקי הצוף (ממשפחות הזיזפיים או עטלפי פרי קטנים), כשרוב המאביקים הם חיות קטנות אשר יוכלו לאכול מספיק צוף. אך הצמח מפיק צוף רק בכמויות קטנות והמאביק צריך לגוון את מזונותיו או להאביק פרחים רבים. בנוסף ישנם כמה טורפים כמו הסרטביש או כמה מינים של גמלי שלמה המוסווים היטב בפרח ויכולים לתקוף חרקים קטנים המגיעים לשם. לרוב המאביקים יש פה מוארך על ידי מקור או חדק למציצת צוף מתוך חורים מיוחדים בפרח ודבר זה הוביל לדמיון שאיננו בעל קשר ביולוגי בין כמה מאביקים כמו הצופית והקוליברי או כמה חרקים. חלק מהמאביקים גם צריכים לעופף באוויר בעודם לוגמים וזה הוביל ליצירת כנפי הקוליברי והרפרף המסוגלים לעוף במקום לפרקי זמן רבים. אוכל-כול אוכלי פרחים אוכלי-צמחים קרניבור ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוללת גרינס לודג'

סוללת גרינס לודג (אנגלית: Green's Lodge Battery) היא סוללת ארטילריה בגיברלטר. היא נמצאת בצד הצפוני של צוק גיברלטר בקצה הצפוני של שמורת הטבע הצוק העליון, מעל לסוללת פרינגדונס. ידועה גם בשם הסוללה העליונה. סוללת גרינס לודג' נקראת על שמו של הגנרל סר ויליאם גרין, ששירת בגיברלטר במשך 22 שנים, רובם כמהנדס הראשי של גיברלטר. בשנת 1776 הוצבו לראשונה תותחים בסוללה. הסוללה היא רכוש של משרד ההגנה הבריטי. הסוללה נבנתה בשנת 1776 ומוקמו בה חמישה תותחים שירו קליעים במשקל 24 פאונד. מספר התותחים ירד לאחר מכן לשניים. הסוללה הייתה בשימוש פעיל בעת המצור הגדול על גיברלטר (1779 – 1783). ההצלחה הניכרת של התקיפות מסוללת גרינס לודג' בעת המצור הגדול גרמו למהנדסים הבריטים לבנות סוללה נוספת במידל היל - סוללת רוק גאן, שכיום היא רכוש של משרד ההגנה הבריטי. בתחילת המאה ה-20 נבנתה עמדת תצפית במקום; מאוחר יותר במהלך מלחמת העולם השנייה נבנתה עמדת תצפית נוספת. הסוללה כיום היא ברובה במצב עלוב, והסוללה עצמה וכן המבנים שמסביבה נטושים ומוזנחים. כל המקום מכוסה בחצץ, ועיזים משוטטים בו. ניתן לצפות מהסוללה על בית הקברות של גיברלטר, על נמל התעופה גיברלטר ועל העיירה לה לינאה דה לה קונספסיון שבספרד. סוללת גרינס לודג' נקראת על שמו של הגנרל ויליאם גרין. גרין היה קצין בצבא הבריטי ששירת באירופה ובקנדה עד לשנת 1761, אז מונה למהנדס בכיר בגיברלטר. בשנה לאחר מכן הוא מונה לדרגת לוטננט קולונל. גרין תכנן והוציא לפועל מספר תוכניות צבאיות בצוק, ובשנת 1770 הוא מונה למהנדס הראשי של גיברלטר. הרעיון שלו להקמת יחידת טכנאים צבאיים שתחליף את הטכנאים האזרחים שעד כה בנו את המבנים הצבאיים, נשאה פרי והיחידה הוקמה בשנת 1772. גרין קיבל דרגת קולונל בשנת 1777, ועלה לדרגת מייג'ור גנרל לפני שעזב את גיברלטר. הוא שירת כמהנדס הראשי בזמן המצור הגדול על גיברלטר, כאשר הוא תכנן, הוציא לפועל ותיקן ביצורים במהלך המצור. גרין שירת בגיברלטר למשך 22 שנים, מ-1761 ועד ל-1783. לאחר מכן מונה גרין למהנדס הראשי של בריטניה הגדולה. בשנת 1798 הוא מונה לדרגת גנרל. עמדת תצפית בקצה של הסוללה שנבנתה במלחמת העולם השנייה מבט פנורמי מהסוללה מבט מבפנים על הסוללה המעבר לעמדת התצפית הראשונה מתחילת המאה ה-20 מבט מבפנים על הסוללה מדיה וקבצים בנושא סוללת גרינס לודג' בוויקישיתוף כל המקורות בשפה האנגלית. "Green's Lodge Battery (D)". discovergibraltar.com. . לחצו על "Gun Batteries" ולאחר מכן על "Green's Lodge Battery" Drinkwater Bethune, John (1786). ). A history of the late siege of Gibraltar Vetch, Robert Hamilton (1890). ). "Green, William (1725-1811)". en.wikisource.org. Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 23
מיקרוסטלייט

מיקרוסטלייט (באנגלית: Microsatellite) הוא אזור גנומי המורכב מחזרות רבות של רצף קצר בן 2–6 נוקלאוטידים. המיקרוסטלייטים משמשים כמרקרים גנטיים הודות לגיוון הרב הקיים בהם באוכלוסייה. הגיוון הזה נובע ממספר החזרות המשתנה של המיקרוסטלייטים באנשים שונים. דוגמה נפוצה למיקרוסטלייט היא (CA(n כש-n הוא מספר הפעמים שהרצף CA חוזר על עצמו והוא משתנה באללים שונים. מספר הנוקלאוטידים של הרצף החוזרני הוא לרוב 1 עד 4, אם כי גם 5 ו-6 קיימים ומספר הפעמים שהרצף חוזר על עצמו נע בין 3 ל-100 חזרות. החזרה CA נפוצה מאוד אצל בני אדם וביצורים אחרים והיא מופיעה כל כמה אלפי בסיסים. הסיבה לפולימורפיזם הרב במיקרוסטלייטים היא הקצב הגבוה של אירועי המוטציות (שינויים ב-DNA) באזורים אלו, שנובע מהנטייה של רצפים מסוג זה ליצור לולאה בזמן הכפלתם, המובילה לאירוע של הַחְדׇּרׇה (insertion – הוספת נוקלאוטיד או מספר נוקלאוטידים אל תוך רצף DNA קיים). מיקרוסטלייט יכול לעבור הגברה בתגובת PCR על ידי שימוש ברצפים הצדדיים של המיקרוסטלייט כתחלים. תהליך זה יכול ליצור מספיק DNA כדי לראותו לאחר הרצה בג'ל אלקטרופורזה וצביעתו בעזרת צבען DNA כגון אתידיום ברומיד. הודות לכך פותחה שיטת אבחון גנטי המשתמשת במיקרוסטלייטים כדי להבדיל בין פרטים שונים מאותו המין, תוך השוואת דגימות הDNA שלהם. דוגמאות לשימוש בשיטה: הפללת חשוד על פי דגימת דם, שיער, רוק, זרע שנמצאו בזירת האירוע. בדיקת אבהות. לאחר הרצה בג'ל מתקבלים 2 בנדים (פסים של DNA באורך מסוים המתקבלים לאחר הרצתו בג'ל) עבור כל אדם (לכל כרומוזום 2 עותקים – אחד מהאם ואחד מהאב ולכן מתקבלים 2 בנדים בסוף הבדיקה). על ידי השוואת תוצרי ההרצה בג'ל של בדיקה זו ניתן לאמת או להפריך קשר בין 2 דגימות, למשל – מציאת התאמה בין DNA של חשוד בפשע ובין DNA שנמצא בזירת הפשע: אם 2 הבנדים של ה-DNA מזירת הפשע ושל החשוד יוצאים זהים – יש התאמה. על אף שהסיכוי שלשני אנשים זרים יהיו אללים זהים במיקרוסטלייט מסוים הוא מאוד נמוך,[דרוש מקור] כדי לצמצם את האפשרות הזו למינימום האפשרי מבצעים את הבדיקה על מספר מיקרוסטלייטים במקביל. מדיה וקבצים בנושא מיקרוסטלייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיקרוסטלייט
אנה מולבוי טן

אנה מריה מולבוי טן (באנגלית: Ana Maria Mulvoy-Ten; נולדה ב-8 במאי 1992) היא שחקנית אנגליה. היא ידועה בזכות תפקידה כאמבר מילינגטון בסדרה "בית אנוביס" מבית ניקלודיאון. מולבוי טן נולדה בעיירה הקטנה קרוידון הנמצאת בלונדון, אנגליה, אך בילדותה גדלה גם שם וגם בספרד. תפקידה הראשון היה כניצבת בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות" משנת 2002. היא שיחקה את רוזי בתוכנית ספרדית קצרה בערוץ דיסני - Cosas de la Vida. מולבוי טן הופיעה הופעת אורח ב"מיתוסים" של ה-BBC. היה לה גם תפקיד בסרט הטלוויזיה של HBO "הבית שלי באומבריה" בכיכובם של מגי סמית' וכריס קופר. מדיה וקבצים בנושא אנה מולבוי טן בוויקישיתוף אנה מולבוי טן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנה מולבוי טן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה מולבוי טן, באתר AllMovie (באנגלית) אנה מולבוי טן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אלף (מערכת מידע)

אלף היא מערכת מידע לניהול קטלוגים של ספריות ומנוע חיפוש לחיפוש מסווג בהם, בעברית ובשפות לועזיות. מערכת המידע נמצאת בשימוש באלפי ספריות לאומיות, ספריות אקדמיות ואחרות בעולם. בישראל התוכנה נמצאת בשימוש כל האוניברסיטאות ומרבית המכללות האקדמיות וכן בכמה ספריות עירוניות ואחרות, כגון הספריות של עיריית תל אביב-יפו (בית אריאלה). כמו כן התוכנה בשימוש לניהול קטלוגים כגון הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, הקטלוג המאוחד לכתבי עת בישראל ועוד. עד 1987 נוהלו כרטסות הספרים בספריות האקדמיות בישראל באופן ידני, באמצעות כרטיסי נייר בארון מגירות. בראשית ימי האינטרנט היו כל האוניברסיטאות מחוברות זו לזו באמצעות הרשת הראשונית, שהייתה זמינה למוסדות אקדמיים בלבד, בגישה דרך מחשב מרכזי דוגמת המיינפריים והוואקס. תוכנת אלף פותחה בשנים הראשונות על ידי מרכז המחשבים של האוניברסיטה העברית בירושלים ועד 1986 כל הספריות באוניברסיטה, כולל הספרייה הלאומית (אז "בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי") שפעלה בחסותה ושכנה במתחם הקמפוס בגבעת רם, החלו להסב את הכרטסות הידניות למערכת זו. היתרון של התוכנה ביחס לתוכנות מקבילות באותם ימים הייתה היכולת להזין ולחפש נתונים בכמה שפות וצורות אלפבית במקביל. פיתוח התוכנה הופרד לחברה בשם "אלף יישום" בעוד שההפצה והשיווק נעשו על ידי חברת אקס ליבריס. לימים, בשנת 1995, מוזגה "אלף יישום" לתוך אקס ליבריס, שהפכה לחברה פרטית עצמאית מהאוניברסיטה. עד שנת 1991, כל המכונים המדעיים ומוסדות ההשכלה הגבוהה עברו להשתמש בתוכנה זו, וכרטסות רבות הועברו לארכיון. ממשק המשתמש, של התוכנה, שנקראה "אל"ף 300", פעל באמצעות ה-Telnet, היה קשה להבנה ופעל בעיקר על ידי מתן פקודות טקסט שונות, שאת שפתן היה על מבקרי הספרייה ללמוד. בשנת 1999 עם הנחלת האינטרנט ומהפכת המחשב האישי, הומרו ממשקי הקיטלוג והחיפוש הטקסטואליים מול מחשב מרכזי לממשק אל"ף 500, שעובד בתצורת שרת-לקוח שהפך נגיש באמצעות דפדפן האינטרנט. כך הפכה התוכנה לידידותית יותר למשתמש, ובשנים שלאחר מכן הפכה לקטלוג ציבורי מקוון הנגיש מהאינטרנט, ללא צורך בהגעה לספרייה. בשנים מאוחרות יותר החלו בתהליכי סריקה ופענוח מאורגנים וכיום קיימת גישה מקוונת רחבת היקף דרך תוכנה זו גם לקובצי מסמכים ומידע סרוקים, ואף לסרטים ולקובצי קול. בין השאר ארכיון עיתונות יהודית היסטורית מנוהל בתוכנה זו, וארכיבי עיתונים הועברו אליו מעיתונים מראשית הציונות ועד ימינו. כך גם ארכיונים ממשלתיים בחלקם חשופים לציבור כקטלוג ציבורי מקוון. אתר האינטרנט הרשמי של אלף (באנגלית) Aleph Integrated Library System, באתר האינטרנט של חברת אקס ליבריס (באנגלית) ההיסטוריה של הקטלוג בספריה הלאומית, באתר האינטרנט של הספרייה הלאומית
מאוזוליאום

מָאוּזוֹלֵאוֹם הוא מבנה קבורה מפואר, המשמש לעיתים כמקום סגידה לנפטר או לנפטרים הקבורים או חנוטים בתוכו. מקור המונח "מאוזולאום" באחוזת הקבר של מאוזולוס, סאטרפ (נציב; בפרסית: אחשדרפן) קאריה, שבנתה לזכרו אלמנתו ארטמיסיה השנייה. המבנה, הידוע בתור המאוזוליאום בהליקרנסוס, נבנה במאה הרביעית לפני הספירה בעיר הליקרנסוס, בירת ממלכת קאריה, הנמצאת כיום בבודרום (Bodrum) שבטורקיה. במקומו המקורי של המבנה נותרו כיום רק שרידים, אך כמה מן הפסלים שעיטרו אותו נמצאים במוזיאון הבריטי בלונדון. מאוזוליאום זה נמנה עם שבעת פלאי תבל. המאוזוליאום של לנין בכיכר האדומה במוסקבה, שם נמצאת גופתו החנוטה של לנין. הטאג' מהאל באגרה. המאוזוליאום של מוסטפא כמאל אטאטורק באנקרה, טורקיה. מאוזוליאום הו צ'י מין בהאנוי. מאוזוליאום "גורי אמיר" (קברו של האמיר), שנבנה בסמרקנד בשנת 1404 על ידי טימור לנג עבור נכדו האהוב, מוחמד סולטאן. המאוזולאום הפך לאתר הקבורה של שושלת טימור. קבר נפוליאון בבניין האינווליד בפריז. מאוזוליאום ניקו טוגשו, המאה ה-16, יפן. מאוזוליאום מזור. המאוזוליאום של סנטה קונסטנצה ברומא. המאוזוליאום של מייסד הדת הבהאית, עלי מוחמד, בהר הכרמל. המאוזוליאום של הורדוס, שבתוך ההרודיון. מזבח המולדת, המאוזוליאום של אבות האומה של הרפובליקה הדומיניקנית בסנטו דומינגו. מאוזוליאום מוחמד ה-5 ברבאט, מרוקו. המאוזוליאום למאו דזה-דונג. קריפטה קבר מדיה וקבצים בנושא מאוזוליאום בוויקישיתוף מאוזוליאום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)