laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טימותי לו-טוטאלה

טימותי ז'אק אורסל לו-טוטאלה (בצרפתית: Thimothée Jacques Orcel Lo-Tutala; נולד ב-13 בפברואר 2003 בגונס שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בקבוצת האל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. לו-טוטאלה גדל במחלקות הנוער של וסטהאם יונייטד, ברנטפורד וטוטנהאם הוטספר. ב-9 באוגוסט 2022 חתם בהאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-6 באפריל 2023 הושאל לסטיבנייג' מהפוטבול ליג השנייה, ובסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, ולאחריה חזר להאל סיטי. לו-טוטאלה היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר. טימותי לו-טוטאלה, באתר Transfermarkt טימותי לו-טוטאלה, באתר Soccerway טימותי לו-טוטאלה, באתר WorldFootball.net טימותי לו-טוטאלה, באתר FootballDatabase.eu Hull City sign goalkeeper Lo-Tutala באתר BBC, ‏ 9 באוגוסט 2022 (באנגלית) LO-TUTALA JOINS STEVENAGE ON EMERGENCY LOAN באתר הרשמי של האל סיטי, 6 באפריל 2023 (באנגלית) Thimothee Lo-Tutala: Stevenage sign Hull City goalkeeper on emergency loan באתר BBC, ‏ 6 באפריל 2023 (באנגלית) Le groupe pour la Coupe du monde באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצרפתית, 10 במאי 2023 (בצרפתית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טימותי לו-טוטאלה".
קאט דליה

קטרינה סנדרה יוגואט (באנגלית: Katriana Sandra Huguet; נולדה ב-29 ביולי 1990), המוכרת יותר בשם הבמה שלה קאט דליה (Kat Dahlia), וכן קאט יו (Kat Hue), היא זמרת-יוצרת וראפרית אמריקאית ממוצא קובני-לבנוני. קאט דליה נולדה ב-29 ביולי 1990 במיאמי, פלורידה. ב-29 בפברואר 2012, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Shades of Gray. ב-1 במרץ 2013, היא הוציאה את הסינגל "Gangsta". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-12 במצעד השירים מתחת להוט 100, למקום ה-48 במצעד ה-R&B/היפ-הופ איירפליי, למקום ה-25 במצעד השירים הקצביים, למקום ה-40 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ, למקום ה-45 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ הדיגיטליים, למקום ה-28 במצעד המיינסטרים R&B/היפ הופ איירפליי, למקום ה-13 במצעד שירי ה-R&B, למקום ה-21 במצעד הסטרימינג של שירי R&B, למקום ה-25 במצעד השירים הקצביים איירפליי, למקום ה-15 במצעד סינגלי ה-R&B הדיגיטליים, למקום ה-13 במצעד ה-Heatseekers ולמקום התשיעי במצעד סינגלי R&B/היפ הופ. ב-21 בנובמבר 2013, היא הוציאה את המיקסטייפ הראשון שלה, Seeds. ב-2014, היא הוציאה את הסינגל "Crazy". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-45 במצעד השירים הלטיניים, למקום ה-26 במצעד השירים הקצביים איירפליי. ב-2014, היא דורגה במקום השמיני ברשימת "Next Big Sound" של בילבורד. ב-13 בינואר 2015, היא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלה, My Garden. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-54 בבילבורד 200, למקום ה-38 במצעד האלבומים המסחריים, למקום ה-38 במצעד האלבומים העכשוויים. ב-2015, היא הוציאה את הסינגל "I Think I'm in Love". השיר הופיע (ללא קרדיט) בפרק "The Bed's Too Big Without You" של האנטומיה של גריי. ב-9 במאי 2016, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, 20s, 50s, 100s. ב-2016, היא הופיעה בשיר "La Negra Tiene Tumbao" של איימה ניבולה (אנ'). השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-14 במצעד המוזיקה הטרופית איירפליי. ב-4 במאי 2018, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם סאלאם רמי (אנ'), את המיני-אלבום השלישי שלה, South Beach Social Club. ב-30 באוקטובר 2020, היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Seven. ב-2021, היא הייתה אחת מהכותבים של השיר "Selfish Love" של די ג'יי סנייק וסלינה גומז ושל השיר "Pa' Mis Muchachas" של כריסטינה אגילרה, בקי ג'י וניקי ניקול בהשתתפות נטי פלוסו. ב-2022, היא הייתה אחת מהכותבים של השיר "Suéltame" של כריסטינה אגילרה וטיני ושל השיר "Cuando Me Dé la Gana" של כריסטינה אגילרה. אתר האינטרנט הרשמי של קאט דליה קאט דליה, ברשת החברתית פייסבוק קאט דליה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאט דליה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קאט דליה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קאט דליה, באתר ספוטיפיי קאט דליה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) קאט דליה, באתר Last.fm (באנגלית) קאט דליה, באתר AllMusic (באנגלית) קאט דליה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קאט דליה, באתר דיזר קאט דליה, באתר Yandex.Music (ברוסית) קאט דליה, באתר Discogs (באנגלית) קאט דליה, באתר Songkick (באנגלית) קאט דליה, באתר Genius קאט דליה, באתר SecondHandSongs קאט דליה, באתר בילבורד (באנגלית)
This Town

"This Town" הוא סינגל של הזמר-יוצר האירי נייל הורן המופיע כסינגל המוביל באלבום האולפן הראשון שלו, Flicker. השיר יצא ב-29 בספטמבר 2016 בהוצאת חברת התקליטים קפיטול רקורדס. השיר נכתב על ידי נייל הורן, ג'יימי סקוט, מייק נידל ודן בייר, והופק על ידי גרג קורסטין. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-78 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-817 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על היצירה "This Town" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "This Town" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "This Town" באתר Discogs מילות השיר "This Town" באתר Genius סרטון השיר "This Town" באתר יוטיוב מידע על השיר "This Town" באתר ספוטיפיי "One Direction's Niall Horan Surprises With First Solo Single 'This Town': Listen". Billboard. 29 בספטמבר 2016. ארכיון מ-2021-06-25. נבדק ב-2 באוקטובר 2016. {{cite journal}}: (עזרה) Niall Horan - This Town (Official Lyric Video), ארכיון מ-2023-06-23, נבדק ב-2023-09-24 This Town, 2016-09-29, ארכיון מ-2023-04-25, נבדק ב-2023-09-24 Talking Heads, True Stories, Album, BPI (באנגלית) "This Town - Single by Niall Horan". iTunes Store (US). Apple Inc. 29 בספטמבר 2016. ארכיון מ-2018-09-30. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "This Town - Single by Niall Horan". iTunes Store (UK). Apple Inc. 29 בספטמבר 2016. ארכיון מ-2018-09-30. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Top 40/M Future Releases". All Access Media Group. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2016. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "This Town (Live, 1 Mic 1 Take) - Single by Niall Horan". iTunes Store US. Apple Inc. 18 בנובמבר 2016. ארכיון מ-2018-09-30. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "This Town (Remixes) - EP by Niall Horan". iTunes Store US. Apple Inc. 12 בדצמבר 2016. ארכיון מ-2019-04-04. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
פרנסיס סרור

פרנסיס סרור (נולד ב-12 באוגוסט 1951) הוא רופא ילדים ישראלי, מנהל מחלקת כירורגיית ילדים בבית החולים וולפסון ופרופסור בחוג לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. סרור נולד באלג'יר. בשנת 1978 סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ליון ובשנת 1982 סיים התמחות בכירורגיה במרכז הרפואי רואן בצרפת. עם סיום ההתמחות עלה לישראל והחל התמחות בכירורגיית ילדים במרכז הרפואי וולפסון ובבית החולים אסף הרופא. החל משנת 1989 מכהן כרופא בכיר ביחידה לכירוגיית ילדים בבית החולים וולפסון, ובשנת 2008 מונה למנהל המחלקה. סרור הוא חבר באגודה הכירורגית הישראלית, באגודה הישראלית לכירורגיית ילדים, באגודה הישראלית לכירורגיה אנדוסקופית, ובאגודה האירופאית לכירורגיה אנדוסקופית. החל משנת 1999 הוא ומרצה בחוג לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. תחומי העיסוק הקלני של פרופסור סרור כוללים: כירורגית מערכת העיכול בילדים, כירורגיה של מפשעות בילדים, כירורגיה של מחלות בית חזה בילדים, כירורגיה של ילודים, טיפול כירורגי בהשמנת יתר בילדים, ניתוחים זעירים בשיטות לפרוסקופיות (חלל הבטן) וטורקוסקופיות (חלל בית החזה) תחומי המחקר של פרוספור סרור הם: הפרעות תנועתיות של מערכת העיכול ומגוון נושאים הקשורים לכירורגית ילדים, כגון: הרדמה, ברית מילה, כוויות, מחלות זיהמיות ועוד. פרופסור סרור באתר בית החולים וולפסון. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנסיס סרור".
El Chavo Animado

Chavo Del 8 Serie Animada El (עמ' Slate.com), ‏2008-09-07 (בפורטוגזית) El Chavo Animado היא סדרת טלוויזיה מונפשת מקסיקנית שנוצרה על ידי רוברטו גומז בולנוס, שמבוססת על קומדיית מצבים El Chavo del Ocho שיצא לאור ב־1972. היא הופקה על ידי Ánima Estudios ושודרה לראשונה ב-21 באוקטובר 2006 בערוץ Canal 5, [[Las El Chavo Del 8 Serie Animada Estrellas]] וCartoon Network. ז'סוס גוזמן – אל צ'אבו, גודינז סבסטיאן לאפור – קיקו, סניור באריגה (עונות 5–7) מריו קסטניידה – דון רמון, נהונהו אריקה אדוארדס – דוניה פלורינדה, פופיס חואן קרלוס טינוקו (עונות 1–2) ומואיז סוארס אלדנה (עונות 3–7) – פרופסור ג'ירפאלס אריקה מירלס – דוניה קלוטילדה "לה ברוחה דל 71" ויקטור דלגדו – סניור באריגה (עונות 1–5) מגי ורה – פאטי לאונרדו גרסיה (עונות 1–5) והקטור מירנדה (עונות 6–7) – חיימיטו, אל קרטרו ג'ולייטה ריברה – גלוריה As Aventuras de Gui & Estopa בוא, כלב, בוא! בלואי "El Chavo Animado", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "El Chavo Animado", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Chavo Del 8 Serie Animada El (עמ' Slate.com), ‏2008-09-07 (בפורטוגזית)
ריסה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריסה – סוג ציפור ריסה – אתר מקראי אישים: ג'ון ארנה ריסה – כדורגלן נורווגי מריה רסה – עיתונאית אמריקאית-פיליפינית ריס ריזה
אוריון (סדרת לוויינים)

Orion (ידוע גם כ-" Mentor" ו-"Advanced Orion") הוא סדרת לווייני ריגול בתחום מודיעין אותות. הסדרה מופעלת על ידי משרד הסיור הלאומי ופותחה בשיתוף פעולה עם סוכנות הביון המרכזית. השיגור הראשון בוצע בשנת 1995. עד לשנת 2023 ידוע על 8 שיגורים. הלוויינים פועלים במסלול גאוסטציונרי. לפי השערות משקל הלוויינים כ-5,200 ק"ג והם בעלי אנטנה בקוטר של כ-100 מטר. יכולות של לווייני הסדרה לא פורסמו אך משערים שהם מסוגלים לקבל מידע על השידורים השונים לרבות הזנה לטלפון סלולרי. עלות של שיגור בשנת 2009 הייתה כארבעה מיליארד $. תיאור הלוויינים, באתר Encyclopedia Astronautica נתוני שיגורים, באתר Gunter's Space Page מידע על לווייני הסדרה Les satellites espions de la NSA, reseau.echelon.free.fr https://web.archive.org/web/20120322015507/http://www.aviationweek.com/aw/generic/story_channel.jsp?channel=space&id=news%2FNRODSP12108.xml
קרייג פרגוסון

קרייג פרגוסון (באנגלית: Craig Ferguson‏; נולד ב-17 במאי 1962) הוא קומיקאי, שחקן, סופר ומנחה טלוויזיה סקוטי-אמריקאי. הנחה את תוכנית האירוח המרכזית והמצליחה של רשת NBC‏, "The Late Late Show with Craig Ferguson"(אנ'), ברציפות מאז מ-2005 עד 2014. במהלך אותה התקופה זכה פרגוסון בפרס פיבודי עבור הראיון שלו משנת 2009 עם הארכיבישוף הדרום-אפריקאי דזמונד טוטו. בין השנים 2014 עד 2017 פרגוסון הנחה גם את השעשועון "Celebrity Name Game", תפקיד אשר זיכה אותו בשני פרסי אמי לבידור בשעות היום, וכמו כן בשנת 2016 הנחה את התוכנית "Join or Die with Craig Ferguson" בערוץ ההיסטוריה. בשנת 2017 פרגוסון הפיק והפיץ באינטרנט תוכנית בת שישה פרקים בשם "Couple Thinkers" בה כיכב לצד אשתו, מייגן וואלאס קנינגהם. פרגוסון החל את קריירת הבידור כמתופף של להקות פאנק בגלאזגו כאשר היה בשנות העשרה. לאורך השנים לקח חלק בתוכניות שונות בטלוויזיה הבריטית וזכה גם להצלחה בהצגות תיאטרון בריטיות שונות. בהמשך עבר פרגוסון לארצות הברית, שם כיכב בין השנים 1996 עד 2004 בתפקיד נייג'ל וויק בסיטקום של ABC "המופע של דרו קארי". לאורך השנים פרגוסון כתב שלושה ספרים - "Between the Bridge and the River" (רומן), "American on Purpose" (ספר זיכרונות), והספר "Riding the Elephant: A Memoir of Altercations, Humiliations, Hallucinations & Observations". פרגוסון מחזיק הן באזרחות בריטית והן באזרחות אמריקאית. פרגוסון כתב ושיחק בשלושה סרטים, ביים אחד מהם, והופיע בעוד מספר סרטים. לאורך השנים פרגוסון לקח גם חלק בדיבוב של דמויות שונות בסרטי וסדרות אנימציה בהן סדרת סרטי האנימציה הדרקון הראשון שלי (2010–2019) והסרטים פו הדוב (2011) ואמיצה (2012). אתר האינטרנט הרשמי של קרייג פרגוסון קרייג פרגוסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרייג פרגוסון, ברשת החברתית Goodreads קרייג פרגוסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרייג פרגוסון, באתר AllMovie (באנגלית) קרייג פרגוסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קרייג פרגוסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרייג פרגוסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרייג פרגוסון, באתר Discogs (באנגלית) קרייג פרגוסון, באתר Songkick (באנגלית) Carras, Christi (5 בינואר 2022). "Disney sets 'Alice in Wonderland' series with Craig Ferguson". Los Angeles Times. {{cite web}}: (עזרה)
Like I Do (שיר של דייוויד גטה, מרטין גריקס וברוקס)

"Like I Do" הוא סינגל של המפיקים המוזיקליים דייוויד גטה, מרטין גריקס וברוקס (אנ'). השיר יצא ב-22 בפברואר 2018 בהוצאת חברת התקליטים What a Music, כסינגל השלישי של אלבום האולפן השביעי של גטה, 7. בהוצאת חברת התקליטים השיר נכתב על ידי טאליי ריילי, שון דאגלס, ניק סילי, רוברט ברגין, דייוויד גטה, מרטין גריקס, ברוקס וג'ורג'יו טינפור, והופק על ידי דייוויד גטה, מרטין גריקס, ברוקס וג'ורג'יו טינפור. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-453 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-127 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על היצירה "Like I Do" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Like I Do" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Like I Do" באתר יוטיוב מידע על השיר "Like I Do" באתר iTunes מידע על השיר "Like I Do" באתר ספוטיפיי Like I Do, 2018-02-22, ארכיון מ-2022-10-15, נבדק ב-2023-09-25 David Guetta, Martin Garrix & Brooks - Like I Do (Lyric Video), ארכיון מ-2023-03-14, נבדק ב-2023-09-25 "Like I Do / David Guetta TIDAL". Tidal. ארכיון מ-2018-03-24. נבדק ב-24 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Like I Do (Remixes) [Soonvibes Contest] - EP by David Guetta, Martin Garrix & Brooks on Apple Music". iTunes Store. ארכיון מ-2018-06-15. נבדק ב-15 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
Like I Do

האם התכוונתם ל... Like I Do (שיר של כריסטינה אגילרה) Like I Do (שיר של דייוויד גטה, מרטין גריקס וברוקס)
Milstar

Milstar (ידוע גם כ-"Military Strategic and Tactical Relay") הוא סדרת לווייני תקשורת שמופעלת על ידי חיל החלל של ארצות הברית. מטרת מערכת לוויינים זו היא לספק תקשורת מוצפנת ואמינה לצורכי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. השיגורים החלו בשנת 1994 והסתיימו בשנת 2003. בסך הכל בוצעו 6 שיגורים, לוויין אחד נאבד כתוצאה מתקלה במשגר. הלוויינים מעבירים מידע בקצבים שונים מ-75 ביט לשנייה ועד ל-1,544 מגביט בשנייה. משקל הלוויין הוא כ-4,500 ק"ג. על הלוויין הותקן פאנל סולארי שמפסק 8 קו"ט לצורכי ציוד שידור. הלוויינים נבנו על ידי לוקהיד מרטין בעלות של כ-800 מיליון $ ללוויין. הלוויינים פועלים במסלול גאו סינכרוני. כול הלוויינים שוגרו מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר מדגם טיטן 4. המערכת כוללת לוויינים, טרמינלים לתקשורת ותחנות בקרה בקרקע. לווייני המערכת יכולים ליצור קשר עם לווייני מערכת UFO. המערכת מוחלפת הדרגה על ידי לוויני מסדרה AEHF. תיאור הלוויינים, באתר Encyclopedia Astronautica נתוני שיגורים, באתר Gunter's Space Page מידע על לווייני הסדרה מידע מאתר רשמי
הר עוזרר

הר עוזרר מתנשא לגובה של 538 מ', שהוא חלק משרשרת הררית היורדת מגבעון שבהר בית אל, צפונית לירושלים, ומאזור בית אענאן אל עמק איילון. להר עוזרר ניתן להגיע דרך הפטרולים הישנה, המגיעה מנטף. במסגרת מבצע דני לאחר שהניסיונות לכבוש את משטרת לטרון נכשלו הוחלט לנסות את חירבת אבו לאחם. פלוגה מחטיבת יפתח כבשה את חירבת כוריכור אך נאלצה לסגת באבידות כבדות. ממזרח כבשו כוחות מחטיבת הראל את הכפר בית ת'ול ואת פסגת ההר ועמדו בהצלחה בהתקפות קשות של הלגיון הערבי. במסגרת זו הוחלט לשלוח מחלקה מפלוגה א' מגדוד מוריה שהיה אז תחת פיקוד חטיבת הראל, לכבוש את פסגת חירבת אבו לאחם כדי לאבטח ולחזק את כוחות הפלמ"ח המחזיקים בפסגת הר עוזרר (משלטי בית נובה) לקראת כניסת ההפוגה השנייה לתקפה. הר עוזרר נמצא בין הכפר הערבי קטנה ובין מבוא חורון ובתחום שמורת נחל כפירה. עין נטף ונחל כפירה - שבילים – המאגר הישראלי למסלולי 4X4, באתר שבילים – המאגר הישראלי למסלולי 4X4, ‏4 בספטמבר 2008 ספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש - כרך 11 : הרי יהודה, כתר, ירושלים, 2001, עמ' 124 https://deshe.org.il/wp-content/uploads/2019/01/jerusalem_small.pdf
Run (שיר של ואן ריפאבליק)

"Run" הוא סינגל של הלהקה האמריקאית ואן ריפאבליק, המופיע כסינגל החמישי של אלבום האולפן החמישי של הלהקה, Human. השיר יצא ב-5 במאי 2021 בהוצאת חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ומוזלי מיוזיק גרופ. השיר נכתב והופק על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל, ג'ון נתנאל וטיילר ספרי. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-51 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-478 מיליון פעמים בספוטיפיי. גרסה לטינית של השיר, בשיתוף פעולה עם מריה אנג'ליק, יצאה ב-23 ביולי 2021. ב-30 ביולי 2021, יצאה גרסת הרמיקס של Jacaranda לשיר. ב-13 באוגוסט 2021, יצאה גרסת הרמיקס של קולינס לשיר. מידע על הסינגל "Run" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Run" באתר Genius סרטון השיר "Run" באתר יוטיוב OneRepublic - Run (Official Music Video), ארכיון מ-2023-04-15, נבדק ב-2023-09-25 Run, 2021-08-27, ארכיון מ-2023-09-24, נבדק ב-2023-09-25 "OneRepublic Singles & EPs". music.apple.com. Apple Music. ארכיון מ-2023-01-08. נבדק ב-8 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
ז'ראר באואר

ז'ראר באואר (בצרפתית: Gérard Bauër;‏ 7 באוקטובר 1888 - 4 בספטמבר 1967) היה סופר, עיתונאי ומבקר ספרות ותיאטרון צרפתי, בנו של אנרי באואר ונכדו של אלכסנדר דיומא. ז'ראר באואר התחיל לעבוד בגיל צעיר, בגלל חיסרון כיס. הוא עבד בעיתון ל'אוראור⁨ של קלמנסו והגיע לביקורת הספרות. במהרה היה לבעל טור בל'אקו דה פריז ומ-1934 גם בעל טור בלה פיגארו. את ספריו כתב תחת שם העט Guermantes (גרמנט). ז'ראר באואר היה הבן השני של אנרי באואר ושל רעיתו פולין למריה. ב-23 במאי 1932 נשא לאישה את אלנה מרגרטה ון דר זאה וב-29 במרץ 1950 הם התגרשו. בתקופת מלחמת העולם השנייה נדרש באואר על ידי שלטונות וישי להגיש אילן יוחסין. באואר, שאם אביו הייתה יהודיה, מצא מקלט בשווייץ, שם היו לו כמה חברים ובני משפחה והתגורר בבית שהיה בבעלות הורי אשתו. הוא המשיך משם לשלוח מאמרים לעיתונו עד שזה נסגר. על קורותיו באותה תקופה ועל רשמיו הוא כתב את Carnets d'un voyageur traqué (1942-1944) (יומניו של נוסע נרדף (1942-1944). באואר היה נשיא כבוד של Société des gens de lettres אגודת אנשי הספרות, אגודה שסבו, אלכסנדר דיומא האב, היה בין מייסדיה. היה מנהל העיתונות של פריז בשנת 1945 וחבר באקדמיה גונקור בשנת 1948. בשנת 1959 זכה בפרס הגדול של פריז על המפגש שלו בפריז. 1919, Sous les mers () רומן 1922, Recensement de l'amour à Paris (מפקד אהבה בפריז) 1924, Il faut parler le premier 1926, Éloge du désordre (בשבח אי הסדר) 1928, Les Métamorphoses du romantisme (המתמורפוזה של הרומנטיות) 1929, La Parisienne 1937, Les boulevards 1937, Les Billets de Guermantes I (כרטיסים מגרמן 1) 1947, Les Billets de Guermantes II (כרטיסים מגרמן 2) 1951, Instants et visages de Paris 1953, Histoire d'un palais de Paris : l'Élysée (ההיסטוריה של ארמון פריזאי:האליזה) 1954, L'Europe sentimentale (אירופה הסנטימנטלית) 1955, Dix rendez-vous avec Paris (‏10 מפגשים עם פריז) 1959, Rendez-vous avec Paris (מפגש עם פריז) 1961, Rien ne sert d'aimer et 3 autres pièces 1963, Quelqu'un d'autre 1964, Chroniques I, 1934-1953 1965, Chroniques II, 1954-1964 1967, Chroniques III, 1965-1967 מדיה וקבצים בנושא ז'ראר באואר בוויקישיתוף GÉRARD BAUËR EST MORT (בצרפתית) גרמנט הוא ישוב קטן ועל שמו קרויה דמות חשובה בספר בעקבות הזמן האבוד של מרסל פרוסט Gérard Bauër (בצרפתית) G. Bauër, Carnets d'un voyageur traqué (1942-1944) (בצרפתית)
אתר הנצחה לחללי מערכות ישראל ופעולות איבה (באר שבע)

אתר הנצחה לחללי מערכות ישראל ופעולות איבה בבאר שבע, אתר הנצחה עירוני לזכר תושבות ותושבי באר שבע שנפלו במערכות ישראל, בפעולות האיבה וחללים שנפטרו עקב נכותם. האתר נחנך ב-26 ביוני 2023. האתר נבנה על ידי אדריכל נוף, אריאל סדרה. האתר משתרע על שטח של 9.5 דונם. לאתר 3 כניסות. במרכז האתר רחבה גדולה וחשופה שבקצה הדרומי שלה קיר הנצחה ארוך, המחולק לשלושה חלקים ועליו חקוקים שמות הנופלים. על הקיר הגדול אלמנט הקרנה והוא מיועד לזכר חללי מערכות ישראל, החלק המרכזי לחללי פעולות האיבה והחלק השלישי הוא לחללי מערכות ישראל שנפלו עקב נכותם. בקצה הצפוני של הרחבה, טרסות ישיבה המיועדות לכ-180 אנשים. באתר, פארק עם שבילי הליכה וספסלים שבו מפוזרים סלעים גדולים, שכל אחד מהם מייצג חיל אחר של צה"ל. אתר ההנצחה נמצא בשכונה ט' בדרום מערב באר שבע, בסמוך לבית הקברות הצבאי העירוני. הפארק תחום ברחוב מגידו בצפון, דרך ג'ו אלון בדרום, רחוב בית אל במערב וארבעת מאגרי המים של חברת מקורות במזרח. מדיה וקבצים בנושא אתר הנצחה לחללי מערכות ישראל ופעולות איבה בוויקישיתוף פיתוח פארק הנופלים באר שבע – ציבורי בתכנון, באתר ARIEL SADRA נחנך "אתר ההנצחה העירוני", באתר באר שבע בירת ההזדמנויות של ישראל, 26 ביוני 2023
Didn't I

"Didn't I" הוא סינגל של הלהקה האמריקאית ואן ריפאבליק, המופיע כסינגל השלישי של אלבום האולפן החמישי של הלהקה, Human. השיר יצא ב-12 במרץ בהוצאת חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ומוזלי מיוזיק גרופ. השיר נכתב על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל, זאק סקלטון, ג'יימס אברהרט וקייגו, והופק על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל וג'ון נתנאל. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-98 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-39 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על הסינגל "Didn't I" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Didn't I" באתר יוטיוב מידע על השיר "Didn't I" באתר ספוטיפיי Didn't I, 2020-03-13, ארכיון מ-2022-08-16, נבדק ב-2023-09-25 OneRepublic - Didn’t I (Official Music Video), ארכיון מ-2023-05-28, נבדק ב-2023-09-25 "Didn't I". ארכיון מ-2023-04-08. נבדק ב-2023-09-25. "ONEREPUBLIC "Didn't I" | (Radio Date: 13/03/2020)". ארכיון מ-2023-04-08. נבדק ב-2023-09-25.
If I Lose Myself

"If I Lose Myself" הוא סינגל של להקת הפופ רוק האמריקאית ואן ריפאבליק. השיר יצא ב-8 בינואר 2013 בהוצאת חברות התקליטים מוזלי מיוזיק גרופ ואינטרסקופ רקורדס. השיר מופיע כסינגל השני של אלבום השלישי של הלהקה, Native. השיר נכתב על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל, בני בלנקו וזאק פילקינס, והופק על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל ובני בלנקו. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-160 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-114 מיליון פעמים ביוטיוב. המפיק המוזיקלי השוודי אלסו הוציא גרסת רמיקס לשיר ב-30 במרץ 2013. גרסת רמיקס זו הופיעה במהדורה המחודשת של האלבום Native, וכן באלבום האולפן הראשון של אלסו, Forever. גרסת רמיקס זו הייתה מועמדת לפרס גראמי בקטגוריית הקלטת הרמיקס הלא קלאסית הטובה ביותר. נכון לספטמבר 2023, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה מ-332 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-32 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על היצירה "If I Lose Myself" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "If I Lose Myself" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "If I Lose Myself" באתר Discogs סרטון השיר "If I Lose Myself" באתר יוטיוב If I Lose Myself, 2013-01-01, ארכיון מ-2022-06-26, נבדק ב-2023-09-25 OneRepublic - If I Lose Myself, ארכיון מ-2013-12-27, נבדק ב-2023-09-25 "EarOne | Radio Date, le novità musicali della settimana". ארכיון מ-2023-02-10. נבדק ב-2023-09-25. "If I Lose Myself". Amazon Germany. ארכיון מ-2023-02-10. נבדק ב-2023-09-25. "56th Annual GRAMMY Awards Nominees". Grammy Awards. ארכיון מ-2013-12-12. נבדק ב-7 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) If I Lose Myself - Alesso vs OneRepublic, 2014-01-01, ארכיון מ-2023-02-28, נבדק ב-2023-09-25 OneRepublic - Alesso Vs. OneRepublic - If I Lose Myself ft. Alesso (Remix), ארכיון מ-2023-09-21, נבדק ב-2023-09-25
פאבל קוזנצוב (אמן)

פאבל קוזנצוב (1878–1968) היה צייר וגרפיקאי רוסי. קוזנצוב היה בנו של צייר איקונות ונכד של גנן. הוא למד בסראטוב בבית הספר לאמנות בוגוליובוב (1891–1896), אחר כך בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (1897–1904) וכן למד במשך שנה בפריז (1905). ציוריו המוקדמים הוצגו על ידי קבוצת מיר איסקוסטבה, והוא היה קשור קשר הדוק עם הסימבוליסטים הרוסים. הוא עזר בארגון תערוכת "ורד הארגמן" (1904) והיה מייסד ומנהיג "הוורד הכחול" ב-1907. לימד במכון סטרוגנוב (1917–1918; 1945–1948) ובמכון לאמנויות יפות במוסקבה (1918–1918). 37). הוא עמד בראש מדור הציור של נרקומפרוס עד 1921, אך ירד ממעמדו הרשמי עם כניסתו של הריאליזם הסוציאליסטי. לאחר מהפכת אוקטובר לקח קוזנצוב חלק בפרסום כתב העת Put Osvobozhdenija (נתיב השחרור) ולקח על עצמו פעילויות הוראה. בשנים 1919 עד 1924 עמד בראש מדור הציור במחלקה לאמנות של הקומיסריאט העממי לחינוך של ה-RSFSR (Narkompros). הוא צייר דיוקנאות מרהיבות של אשתו ילנה בבוטובה (1921–1922) ועיצב את סדרות הליטוגרפיה טורקסטאן ובוכרה ההררית (1922–1923). בשנת 1923 ציוריו המוקדמים של קוזנצוב אופייניים לחקירה הפואטית של קבוצת הוורד הכחול של עולם פנימי ודמיון באמצעות סמלים ארכיטיפיים. לאחר 1910 הוא התחבר יותר אל התרבות העממית, המשיך להסתמך על הצבעים העשירים והמקצבים ההרמוניים של הסימבוליסטים, אך פישט את יצירותיו. לאחר טיול בערבות הוולגה (1911–1912) ולמרכז אסיה (1912–1913), החלה תקופת יצירה חדשה עבור קוזנצוב. נוצרו יצירותיו הקירגיזיות והסדרה הבוכרה. קוזנצוב לימד מ-1917 עד 1937 ולאחר מלחמת העולם השנייה, לימד במכון לאמנות במוסקבה ובמכונים אחרים. חלק מיצירותיו נמצאות במוזיאון לאמנות סרטוב רדישצ'וב. קוזנצוב נפטר במוסקבה ונקבר בבית הקברות בוודנסקויה. מדיה וקבצים בנושא פאבל קוזנצוב בוויקישיתוף Stupples, P., Pavel Kuznetsov: His Life and Art, Cambridge, 1989 M. W. Alpatow: П. В. Кузнецов. Moskau 1972 Павел Кузнецов. Туркестан.Литографии. 1923 г., Частная коллекция, ‏2017-02-22 (ב־) Большая российская энциклопедия: КУЗНЕЦО́В Павел Варфоломеевич Мир искусства: Павел Кузнецов