laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לותר רנדוליץ

גנרל-אוברסט לותר רנדוליץ (בגרמנית: Lothar Rendulic;‏ 23 באוקטובר 1887 – 17 בינואר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ואחד משלושת האוסטרים היחידים שהועלו לדרגת גנרל-אוברסט. היה ידוע באכזריותו הרבה כלפי פקודיו. רנדוליץ נולד ב-23 באוקטובר 1887 בוינר נוישטאדט למשפחה ממוצא קרואטי. אביו לוקאס היה אוברסט בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1910 התגייס רנדוליץ לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, שאותה סיים בדרגת האופטמן. לאחר המלחמה נשאר רנדוליץ בצבא האוסטרי כקצין מטה, תוך שבמקביל השלים לימודי משפטים באוניברסיטת וינה. בהמשך שימש כנספח צבאי בצרפת ובבריטניה, והועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הצטרף למפלגה הנאצית, אך בעקבות זאת נבלמה התקדמותו בצבא. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הצטרף רנדוליץ לוורמאכט, ובפלישה לפולין שימש כראש מטה הקורפוס ה-17. ב-15 ביוני 1940 באמצע המערכה על צרפת, מונה רנדוליץ למפקד הדיוויזיה ה-14, שהייתה בעתודת הOKH, וב-6 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ובמהלך הקרב על מוסקבה פיקד עליה כחלק מהקורפוסים ה-12, ה-43, וה-13 לסירוגין במסגרת הארמייה הרביעית. ב-1 בנובמבר 1942 מונה רנדוליץ למפקד הקורפוס ה-35, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ופיקד עליו עד ה-15 באפריל 1943. ב-14 באוגוסט 1943 מונה רנדוליץ למפקד ארמיית הפאנצר השנייה שפעלה כנגד הפרטיזנים בבלקן. ב-25 במאי 1944 פיקד רנדוליץ על מבצע מוטס שיועד ללכוד את טיטו, וכמעט הצליח במשימתו. ב-25 ביוני 1944 הועבר רנדוליץ לסקנדינביה ומונה למפקד הארמייה ההררית ה-20 במקום גנרל אדוארד דיטל שמת, ופיקד עליה במלחמה כנגד הפינים שעברו לצד בעלות הברית, תוך שהוא משאיר אדמה חרוכה מאחוריו. ב-15 בינואר 1945 מונה למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, וב-27 בינואר מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון. ב-12 במרץ מונה שוב למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, וב-5 באפריל מונה למפקד קבוצת ארמיות דרום, שהפכה לקבוצת ארמיות אוסטמארק ב-30 באפריל, והשתתף עימה בקרב על פראג. ב-7 במאי 1945 נכנע רנדוליץ בראש חייליו לכוח מהקורפוס ה-20 האמריקני שהיה חלק הארמייה השלישית. לאחר המלחמה נשפט רנדוליץ במשפט בני הערובה על פשעי מלחמה ביוגוסלביה ובפינלנד, וב-19 בפברואר 1948 נדון ל-20 שנות מאסר. בהמשך קוצר מאסרו לעשר שנים, וב-1 בפברואר 1951 הוא שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר רנדוליץ באוסטריה, שם התעסק בפוליטיקה המקומית, וחיבר ספרים. ב-17 בינואר 1971 מת בעיר פראהאם שבאוסטריה, והוא בן 83. מדיה וקבצים בנושא לותר רנדוליץ בוויקישיתוף לותר רנדוליץ באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קרפדה ירוקה

קרפדה ירוקה (שם מדעי: Bufotes viridis) היא מין של קרפדה החיה במספר אזורי אקלים ברחבי אירופה ואסיה וזוהי הקרפדה היחידה החיה בישראל. אורך הקרפדה מגיע ל-7 ס"מ ומשקלה ל-25 גרם בקירוב. קיימים הבדלי צבעים בין הזכר לנקבה: לנקבות כתמים ירוקים ברורים ובולטים על רקע אפור בהיר ולזכר צבע אחיד כמעט - אפור-ירוק או חום-ירוק. נוסף להבדלי הצבעים בין הזכר לנקבה, קיימים גם הבדלים בגודל: הנקבה גדולה מהזכר ובעונת הרבייה היא עשויה אף להיות גדולה ממנו עד פי שניים. העור בגב מכוסה גבשושיות. באצבעות הרגליים האחוריות קיים קרום שחיה. ליד האצבע הראשונה יש יבלת חפירה. הגפיים האחוריות גדולות וחזקות יותר מהגפיים הקדמיות. הקרפדה פחות זריזה מהצפרדע ומתקדמת בהליכה או בניתורים קטנים. פיה חסר שיניים, והיא בולעת את מזונה בשלמותו. לצורכי הגנה, היא מפרישה ריר רעיל מבלוטות על העור ומשתי בלוטות מרכזיות באזור האזניים. הקרפדה הירוקה ניזונה בעיקר מפרוקי-רגליים יבשתיים, אותם היא תופסת בלשונה. הראשנים ניזונים גם מצמחייה ומחרקי מים. אויביהן העיקריים של הקרפדות הירוקות הם הנחשים. האויב העיקרי בישראל הוא נחש מים משובץ. קרפדות צעירות עם הפרשה מעטה של רעל נאכלות גם על ידי אנפיות בקר וקרפדות בוגרות קניבליות. הקרפדות מתגוננות מפני איומים אלו באמצעות הפרשת נוזל חלבי רעיל שנקרא בופינין שמדיף ריח חריף מכל שטח העור ומבלוטות בעורף וכן באמצעות הפרשת שתן פתאומית. בתקופות יובש מתחפרת בקרקע, בחורים ובמחילות. בעונת הגשמים אוגרת הקרפדה מים בשלפוחית השתן, המשמשים אותה בתקופות היובש. מסיבה זו, בארצות בהן היא נפוצה ניצלו אותן הילידים על ידי הוצאת המים מהן. הקרפדה הירוקה היא בעל חיים סוליטרי (מתבודד) והיא יוצרת קשרים חברתיים רק בעונת הרבייה. עונת רבייה היא לרוב בחורף, בעיקר במקומות חיות מדבריים. בתקופת הרבייה, הנקבות נמשכות לקרקורי הזכרים, אותם הם משמיעים כאשר הם על גדת מקווה המים או בתוכו, טבולים חצי גוף כשראשם מורם מעל המים. כשהנקבה מגיעה למקווה המים, הזכר מתקרב אליה, עולה על גבה ונאחז בה בבית השחי. מנהג רבייה זה נקרא חיבוק כלולות. באצבעותיו מתפתחות יבלות אחיזה סמוך לעונת הרבייה. הנקבה מטילה שרוכי ביצים והזכר שעליה מפריש את זרעו ומפרה את הביצים. אורך השרוכים עד 12 מטרים. מספר הביצים עד 7000. כעבור 5 ימים יש בקיעה של ראשנים שחורים. התפתחותם ובקיעתם תלויה בטמפרטורה ובכמות מזון זמין. קרפדות צעירות מתפתחות במהירות ומגיעות תוך שנה לגודל כמעט סופי ולבגרות מינית. נקבה צעירה זכר מקרקר קרפדה ירוקה במועצה אזורית ברנר קרפדה ירוקה קטנה הנכנסת בכף היד בישוב יד בנימין אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 251-254 פנחס אמיתי ועמוס בוסקילה, מדריך לזוחלים ודו-חיים בישראל אנציקלופדיה החי והצומח בישראל, כרך 5, זוחלים ודוחיים מדיה וקבצים בנושא קרפדה ירוקה בוויקישיתוף קרפדה ירוקה, באתר ITIS (באנגלית) קרפדה ירוקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפדה ירוקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפדה ירוקה, באתר GBIF (באנגלית) לאן נעלמה הקרפדה הירוקה: ירידה באוכלוסייה או אזעקת שווא
סמל ליכטנשטיין

בסמל בית הנסיכות של ליכטנשטיין משתמשות משפחת המלוכה והרשויות הממשלתיות. אזרחים רשאיים להשתמש בסמל הגדול רק כאשר השימוש הוא לטובת המדינה. על הסמל ניתן לראות השפעות מאזורים באירופה שליכטנשטיין הייתה מעורבת בהן, אם בכיבוש ואם בנישואין. רבע אחד מייצג את שלזיה, מחוז בגבול גרמניה-צ'כיה-פולין, השני את מזרח פריזיה, מחוז בצפון מערב גרמניה, השלישי את מחוז אופבה בצ'כיה והרביעי את מחוז קונרינגה. מתחת לסמלים מופיע השופר המייצג את מחוז קרנוב שבצ'כיה. במרכז חמשת הסמלים מופיע מגן זהוב-אדום. הסמל מוצג כאילו לבוש בגלימת ארגמן וכתר נסיך ליכטנשטיין. בסמל הקטן, המייצג את משפחת המלוכה לעיתים, הכתר מופיע ישירות מעל המגן שבמרכז הסמל הגדול. דגל ליכטנשטיין המנון ליכטנשטיין מדיה וקבצים בנושא סמל ליכטנשטיין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם יוסף אש

רבי אברהם יוסף אש (ה'תקע"ג, 1813 - כ"ה באייר ה'תרמ"ח, 6 במאי 1888) היה רב אורתודוקסי-אמריקאי ממוצא פולני. נולד בסמיאטיץ', פולין. היגר לארצות הברית בשנת 1852 וייסד עם קבוצת חברים בניו יורק את בית המדרש האורתודוקסי הראשון של יוצאי פולין (ברחוב פרל פינת סנטר) שנקרא מאוחר יותר "בית המדרש הגדול". שנים ספורות לאחר מכן (1860) בחרו בני הקהילה רב, הוא התמודד למשרה ונבחר, אף שלא הייתה לו סמיכה לרבנות והיתר הוראה. פרש לזמן קצר בניסיון להתפרנס כסוחר, אך נכשל וחזר לשמש כרב. עם השנים צבר ניסיון כרב, וידע הלכתי סביר שאפשר לו לפסוק בשאלות הלכתיות פשוטות, ובהיעדר סמכות הלכתית גבוהה יותר, הוא קנה לו מעמד של רב ראשי. למרות מעמדו בקהילה, גופים עתירי כח כמו שוחטי וקצבי העיר לא ראו בו סמכות ופסקו לעצמם דרך קבע בשאלות הלכתיות שהתעוררו. בשנות ה-70 של המאה ה-19 ניהלו נגדו הרבנים יוסף משה אהרנסון ויודל מיטלמן מחלוקת גדולה, מחלוקת זו לא צלחה והם נאלצו לעזוב את הקהילה. למרות זאת לא הייתה הרבנות יציבה בידיו, חוגים אורתודוקסיים ראו בו רב בלתי מספק, והוא לא הצליח להשליט משמעת כוללת על הקהילה ההולכת וגדלה. תנאים אלו הובילו מיד לאחר פטירתו לחיפוש ומינוי "רב כולל" לניו יורק, הרב יעקב יוסף. בזמנו נוצרו מסילות הרכבת בעיר ניו יורק והגיע רב חדש לארצות הברית וטען שמותר לקנות כרטיסים מערב שבת ולעלות לרכבת בשבת וזאת לפי מה ששמע מרבי יצחק אלחנן ספקטור הרב מקובנא שברוסיה להתיר ופרסם כן בעיתונים, אך הרב אש דחה את הדברים משום מראית העין של חילול שבת בפני ההמון, ולאחר מכן חזר בו הרב מקובנא והורה להחמיר. הוביל מחאה כנגד הנוהג שרווח אז לאפשר לרבנים רפורמים לנאום גם בקהילות האורתודוקסיות, מחאה זו החלה בעקבות נאומו של הרב הרפורמי קאופמן קוהלר בבית המדרש החרדי של יוצאי סובאלק ביום שבת 12 ביולי 1884. הרב אש נפטר בניו יורק בכ"ה באייר ה'תרמ"ח, 6 במאי 1888. מיד לאחר פטירתו הוקמה "אגודת הקהלות באמריקא" והחל תהליך החיפוש אחר רב כולל לניו יורק. "אש, אברהם יוסף", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ב, עמודים 246–247, באתר היברובוקס יהודה דוד אייזנשטיין וכורש אדלר, ‏"אש, אברהם יוסף", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) בן ציון אייזנשטט, דורות האחרונים - ספר ראשון (א-ו), ניו יורק תרע"ג, עמ' 44, באתר היברובוקס יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר זכרונותי, ניו יורק תר"צ, עמ' 20 ואילך (ולאורך כל הספר), באתר היברובוקס תאריך זה 6 במאי 1888, מופיע כן בספר דורות האחרונים (עמ' 44) וכן באוצר ישראל (עמ' 246), אך תאריך זה אינו עולה יפה אם תאריך הקמת אגודת הקהלות באמריקא שהוקמה לאחר פטירתו מאוחר יותר ברחוב מאט מס. 83. הקהילה נפרדה כעבור שנים ספורות, והרב אש המשיך לכהן כרבו של הפלג שהמשיך ב"בית המדרש הגדול". ברחוב פורסיית' פינת גרנד, בשנים מאוחרות יותר עבר בית המדרש לרחוב קלינטון ואחר כך למשכנו ברחוב לודלוב 69. אוצר ישראל (אייזנשטיין) עמ' 246 וישנם שאומרין בי"ב באייר התרמ"ז
ארנב כותנה מזרחי

ארנב כותנה מזרחי (שם מדעי: Sylvilagus floridanus) הוא מין של ארנב החי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית. הוא בין הארנביים הנפוצים ביבשות אלה וכמו ששמו מציין הוא חי במזרח אמריקה, אף על פי שנמצא גם באורגון, וושינגטון וקולומביה הבריטית ודרומה משם בניו מקסיקו ובאריזונה המערביים. הוא נפוץ באיים הקריביים ובצפונה של דרום אמריקה בקולומביה וונצואלה. בשל תפוצתו הגדולה הוא מסתגל למגוון של בתי גידול שונים מהרים מושלגים, מדבריות חול, ביצות ויערות גשם. אזורי הגידול העיקריים שלו הם ערבות עשבים או שיחים נמוכים ולעיתים גם ביצות, אבל באופן כללי הוא נמנע מחיים במעבה היערות, שם קשה למצוא מזון וקשה לאתר טורפים ולברוח מהם במהירות כמו באחו ובערבה. בערבה גם יש הרבה עשבים ושיחים שונים שהם עיקרי מזונם של הארנבים. אלו מינים טריטוריאליים והם חיים בנחלות שמשתנות לפי בית הגידול וכמות המזון מחצי דונם ל-4 דונמים. בדרום-מערב השטחים גדולים יותר ויש חפיפות של זכרים בטריטוריות של נקבות ולהפך. גודל הארנבים הוא גודל בינוני לארנב של 36–48 ס"מ ומשקלם 800–2,000 גרם ואף יותר. צבע הפרווה חום-אדמדם או חום-אפור ולפרטים הצפוניים הפרווה משנה צבע קצת לאפור יותר בחורף. הפנים חומות עם כתם לבן על המצח ובעלי עיניים ואוזניים גדולות שעוזרות בזיהוי טורפים. הם ניזונים בעיקר מצמחים אך נמצא שהם אוכלים גם פרוקי רגליים. מסוגי העשבים שהם נוהגים לאכול: Digitaria, הפרח Stellaria media, תלתן, איטן, לחך, סיסנית האחו (Poa pratensis) והעשבים Poa compressa‏, Elymus repens‏, Agrostis‏, Ambrosia psilostachya‏, Solidago ו-Taraxacum. כמו רוב הארנביים הם אוכלים בשדה, מפרישים את הצואה, ואוכלים אותה כדי להפיק יותר חומרים מזינים מהמזון. אורח החיים של הארנבים הוא דריכות מתמדת לכל סכנה ובריחה מהירה כשהם רואים אותה, ויש להם הרבה סכנות. יש להם מגוון טורפים כמו: פומה, שונר צפוני, זאב אפור, זאב ערבות, דובים, שועלים, סמורים, גיריות, כלבים וחתולים מבויתים, וכן עופות דורסים כמו עיט זהוב, נץ גדול ואוח וירג'יניה. את הקטנים יכולים לטרוף גם אופוסומים, ינשופים ונחשים. בנוסף הם קורבן להתקפות של חרקים וטפילים שונים ותולעים נמטודות שמעבירים להם מחלות בגופם. הם נהרגים גם מטולרמיה והרבה פרטים גם נדרסים בכבישים. למעשה אחוז הארנבים שמגיעים לבגרות בשנה ראשונה הוא רק 20%. למרות כל אלה הם אינם נמצאים בסכנת הכחדה בטבע. מדיה וקבצים בנושא ארנב כותנה מזרחי בוויקישיתוף ארנב כותנה מזרחי, באתר ITIS (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) ארנב כותנה מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לוטרה נאוטרופית

לוטרה נאוטרופית (שם מדעי: Lontra longicaudis) היא מין של לוטרה החיה בטבע בביצות ונהרות באמריקה הדרומית והמרכזית וגם בטרינידד והיא קרובת משפחתה של הלוטרה הצפון האמריקאית. לוטרה נאוטרופית חיה במגוון בתי גידול - מנהרות זורמים, לביצות, יערות נשירים וטרופיים ואף לאזורי מליחה ובאופן כללי מקיפות את האזור הנאוטרופי - מקור שמה. אורכה נע בין 90 ל-150 ס"מ ומשקלה 5-15 ק"ג. כרוב הלוטרות הם בעלת פרווה קצרה, אפרפרה-חומה וכן רגליים ארוכות בעלות קרומי שחייה וזנב גדול וארוך העוזר לה לנוע במים. יש להם אוזניים קטנות ולסת קצרה עם שיניים חדות. הזכרים גדולים מהנקבות במעט ושני הזוויגים חיים יחד רוב הזמן. הם טורפים מיומנים הצדים טרף מיימי ובעיקר דגים (המהווים 67% מהתזונה) וסרטנים (28% מהתזונה) ולעיתים הם תופסים את השלל שציידים דגו. הם יצודו גם יונקים קטנים, רכיכות, צפרדעים וזוחלים קטנים שהם ימצאו ובעונה היבשה שהדגים מועטים הם מתבססים על חיות יבשתיות. הפרטים שחיים ליד הים צדים יותר סרטנים מדגים. Lontra longicaudis annectens Lontra longicaudis colombiana Lontra longicaudis enudris Lontra longicaudis incarum Lontra longicaudis longicaudis Lontra longicaudis raferrous מדיה וקבצים בנושא לוטרה נאוטרופית בוויקישיתוף לוטרה נאוטרופית, באתר ITIS (באנגלית) לוטרה נאוטרופית, באתר NCBI (באנגלית) לוטרה נאוטרופית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוטרה נאוטרופית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לוטרה נאוטרופית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוטרה נאוטרופית, באתר GBIF (באנגלית) לוטרה נאוטרופית באתר הרשימה האדומה של IUCN
לוטרה דרום-אמריקנית

לוטרה דרום-אמריקנית (שם מדעי: Lontra provocax) היא מין של לוטרה החיה באמריקה הדרומית והיא נמצאת בסכנת הכחדה בטבע. תפוצתה בטבע בצ'ילה וארגנטינה והיא חיה במים מתוקים כמו גם בתוך הים בחופי אמריקה הדרומית. בתי הגידול שלה הם נהרות, אגמים, חופי ים ויערות לא צפופים. אורכה של הלוטרה עד 70 ס"מ והזנב באורך של 40 ס"מ. משקלה מגיע ל-5–10 ק"ג ופרוותה חומה כהה בחלק העליון וכתומה מעט מלמטה. היא מאוד נדירה בטבע כתוצאה מציד, פגיעה בבית הגידול וזיהום. בנוסף האוכלוסיות מבודדות זו מזו כתוצאה מבניית כבישים מהירים בתחומי מחיתן. ציד הלוטרה היה חוקי בעבר אך כיום הוא אסור בארגנטינה וצ'ילה. הנקבות והצעירים חיים במשפחה של כמה לוטרות. הזכרים נוהגים לחיות בבדידות ומגיעים רק בעונת הרבייה למפגש עם הנקבות. הנקבה ממליטה 1–4 גורים ומטפלת בהם עד לבגרותם. כמו רוב הלוטרות, לוטרה זו ניזונה בעיקר מדגים, וכן סרטנים, צפרדעים, עופות ויונקים קטנים. מדיה וקבצים בנושא לוטרה דרום-אמריקנית בוויקישיתוף לוטרה דרום-אמריקנית, באתר ITIS (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית, באתר NCBI (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית, באתר GBIF (באנגלית) לוטרה דרום-אמריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
חתולים קטנים

חתולים קטנים (שם מדעי: Felinae) היא תת-משפחה של משפחת החתוליים. למעשה קבוצה זו אינה מובחנת וכוללת את רוב החתולים שאינם שייכים לחתולים הגדולים - הסוגים פנתר, נמר ערפילי ולעיתים גם הברדלס. חתולים אלה הם קטנים בהרבה מקרוביהם ואינם מסוגלים לשאוג אלא רק לגרגר או לרטון. למרות שמם הם אינם דווקא יצורים קטנים - הגדולים מכל חברי הקבוצה הם מינים בסוג פומה היכולים להגיע למשקל 120 קילוגרם - גדולים גם ממינים של חתולים גדולים מסוימים. סוג חתול (Felis) מין חתול בר אפריקני (Felis lybica) מין חתול הבית (Felis catus) מין חתול בר אירופי (Felis silvestris) מין חתול חולות (Felis margarita) מין חתול ביצות (Felis chaus) מין חתול שחור-רגל (Felis nigripes) מין חתול מדבר סיני (Felis bieti) סוג ומין יחיד חתול פאלאס (Otocolobus manul) סוג חתול זהוב (Catopuma) מין חתול זהוב אסייתי (Catopuma temmincki) מין חתול זהוב בורנאי (Catopuma badia) סוג חתול נמרי (Prionailurus) מין חתול נמרי בנגלי (Prionailurus bengalensis) מין חתול דגים נמרי (Prionailurus viverrinus) מין חתול נמרי שטוח-ראש (Prionailurus planiceps) מין חתול נמרי כהה (Prionailurus rubiginosus) מין חתול נמרי סונדי (Prionailurus javanensis) סוג שונר (Lynx) מין שונר צפוני (Lynx lynx) מין שונר קנדי (Lynx canadensis) מין שונר איברי (Lynx pardinus) מין שונר מצוי (Lynx rufus) סוג קרקל (Caracal) מין קרקל (Caracal caracal) מין חתול זהוב אפריקני (Caracal aurata) סוג ומין יחיד סרוול (Leptailurus serval) סוג נמרון (Leopardus) מין אוצלוט (Leopardus pardalis) מין נמרון מרגיי (Leopardus wiedii) מין נמרון מנוקד (Leopardus tigrinus) מין נמרון קולוקולו (Leopardus colocolo) מין נמרון פנטנל (Leopardus braccatus) מין נמרון הפמפס (Leopardus pajeros) מין נמרון ג'ופרי (Leopardus geoffroyi) מין חתול קודקוד (Leopardus guigna) מין נמרון האנדים (Leopardus jacobita) מין נמרון דרומי (Leopardus guttulus) סוג פומה מין פומת ההרים (Puma concolor) מין יגוארונדי (Puma yaguaroundi) סוג ברדלס (Acinonyx) סוג ומין יחיד חתול שיש (Pardofelis marmorata) סוגים נכחדים: אסיליפליס (Asilifelis) דיאמנטופליס (Diamantofelis) קאטפליס (Katifelis) לפטופליס (Leptofelis) ברדלס אמריקני (Miracinonyx) נאמפליס (Namafelis) פרטיופליס (Pratifelis) פריסטיפליס (Pristifelis) סיבפנתר (Sivapanthera) מדיה וקבצים בנושא חתולים קטנים בוויקישיתוף חתולים קטנים, באתר ITIS (באנגלית) חתולים קטנים, באתר NCBI (באנגלית) חתולים קטנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
פלאפל אטומי

פלאפל אטומי הוא סרט קומדיה ישראלי של הבמאי והתסריטאי דרור שאול שצולם בשנת 2015. הסרט עוסק בשתי נערות, ישראלית ואיראנית שמנסות למנוע שואה גרעינית ומלחמה במזרח התיכון. את הסרט הפיקו דרור שאול, משה אדרי ולאון אדרי. הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-10 בספטמבר 2015. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית-ניו זילנדית. במקור התכנון היה לבצע את הסרט גם בהשתתפות איראנית ואף לגייס כסף איראני ולצלם באיראן חלקים מהסרט. מפיקי הסרט יצרו קשר עם מפיקים איראנים שהיו מעוניינים בשיתוף הפעולה, אך הדבר נודע למשמרות המהפכה, והתוכנית לא יצאה לפועל. ישראל משיגה מודיעין שמשמרות המהפכה מתכננים לשגר פצצת אטום לעבר למדינת ישראל. ובתגובה לכך ישראל מתכננת מכה ראשונה באמצעות טילי יריחו משולבים בראשי קרב גרעיני. המבצע מוקפא בעקבות משלחת פתע של האו"ם אשר מגיעה לישראל לבקר בכור הגרעיני בדימונה. במשלחת נמצא "אולי" (אוליבר) - פקח גרמני בעל אלרגיה ייחודית לאורניום. הצבא מנסה להסתיר את המבצע הקרב מהמשלחת ולהטיסם חזרה. העלילה מסתבכת כאשר אולי מתאהב במימי, בעלת דוכן פלאפל הפועלת בסמוך לכור, ונשאר בישראל. במקביל נופר, בתה של מימי, בעקבות עבודת שורשים, מתחילה להתכתב עם שארארה - ראפרית איראנית מתחילה ובתו של עובד הכור בנתנז. לאחר שנופר נחשפת למבצע הישראלי - הן משתפות פעולה אחת עם השנייה במטרה למנוע מלחמה גרעינית בין איראן לישראל. הסרט נגמר כאשר במהלך שידור חי בטלוויזיה שר הביטחון של ישראל משוחח עם מפקד משמר המהפכה בפרסית ואלו מסכמים על הודנה. מיד עם סיום השידור שני הצדדים מעידים כי אינם סומכים על הצד השני, לוחצים על כפתור השיגור, אך זה אינו פועל. שי אביבי יוסי מרשק זהר שטראוס מלי לוי מיכל טרבס עידן כרמלי אלכסנדר פהלינג טארה מלטר אראש סרהאדי עמי סמולרצ'יק נמרוד הוכנברג יונתן צ'רצ'י אייל רוזלס נפתלי אלטר במסגרת קידום המכירות שבוצע לסרט, הוצב שלט על מבנה בסמוך לכיכר רבין בתל אביב עם הכיתוב: "כאן תיפתח בקרוב שגרירות איראן בישראל", בתחילה היו כאלה שסברו כי מדובר במחאה על הסכם הגרעין עם איראן. הדבר סוקר בעיתונות הבינלאומית, כולל באתר החדשות אל-ערביה. "פלאפל אטומי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פלאפל אטומי", באתר נטפליקס "פלאפל אטומי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פלאפל אטומי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "פלאפל אטומי", באתר אידיבי "פלאפל אטומי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "פלאפל אטומי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורות: איילת קליין כהן, איום איראני בפיתה: דרור שאול מתפוצץ מצחוק, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2015 איילת קליין כהן, "פלאפל אטומי": דרמה, קומדיה וקאלט מיידי, באתר nrg‏, 10 בספטמבר 2015 אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, פלאפל אטומי: האם נמצא המחליף ל"מבצע סבתא"?, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2015 דורון פישלר‏, יותר מדי טחינה: ל"פלאפל אטומי" יש כוונות טובות וביצוע לא מושלם, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2015 שמוליק דובדבני, "פלאפל אטומי": סאטירה בפיתה, באתר ynet, 11 בספטמבר 2015 יעל שוב, "פלאפל אטומי": סרט בעל הומור וולגרי, לעיתים רחוקות קולע, באתר Time Out תל אביב, 10 בספטמבר 2015 על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק". פלאפל אטומי, באתר Seret.co.il | אתר סרט אדווה כהן, איראן בישראל: הסרט שמאחורי השלט, באתר ynet, 27 באוגוסט 2015 נירית אנדרמן, מפיקי הסרט "פלאפל אטומי" של דרור שאול רוצים להקרין אותו באיראן, באתר הארץ, 6 ביולי 2015 אילן לוקאץ', ‏הקומדיה החדשה של יוצר "מבצע סבתא", באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2015 אבי קורניק, ‏מהבמאי של "מבצע סבתא": קבלו את סרט הפולחן הבא שלכם, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2015
ברברה מיקולסקי

ברברה אן מיקולסקי (באנגלית: Barbara Ann Mikulski; נולדה ב-20 ביולי 1936) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כסנאטורית המייצגת את מדינת מרילנד מ-1987 עד 2017, עת הוחלפה בכריס ואן הולן. מיקולסקי נולדה בבולטימור שבמרילנד למשפחה ממוצא פולני. את תחילת דרכה בפוליטיקה התחילה בשנת 1971 כחברת מועצת העיר של בולטימור. לפני כהונתה בסנאט שירתה במשך 10 שנים בבית הנבחרים, וייצגה את המחוז השלישי של מרילנד. היא הודיעה על כוונתה לפרוש מן הסנאט בינואר 2017 עם התפזרות הקונגרס ה-114. לאחר פטירתו של הסנאטור דניאל אינווי בדצמבר 2012, ישבה מיקולסקי עד ינואר 2015 בראשות ועדת ההקצבות של הסנאט של ארצות הברית, הוועדה הגדולה ביותר בסנאט. היא חברת הסנאט הראשונה ממרילנד והאישה הראשונה שעמדה בראש הוועדה. ב-2015 עוטרה במדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה. מדיה וקבצים בנושא ברברה מיקולסקי בוויקישיתוף ברברה מיקולסקי, ברשת החברתית פייסבוק ברברה מיקולסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברברה מיקולסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב ברברה מיקולסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברברה מיקולסקי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) President Obama Names Recipients of the Presidential Medal of Freedom, אתר הבית הלבן, 16 בנובמבר 2015 אי-פי, אובמה העניק את מדליית החרות ל-17 מגדולי האומה, בהם יצחק פרלמן, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל לודוויג ד'אלזה

קרל לודוויג ד'אלזה (בגרמנית: Karl Ludwig d'Elsa;‏ 1 בנובמבר 1849 – 20 ביולי 1922), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המערבית. ד'אלזה נולד ב-1 בנובמבר 1849 ללודוויג פרדיננד שהיה אוברסט לוטננט בצבא הסקסוני ולהוברטה לואיזה לבית פון ברנדנשטיין, בדרזדן שהשתייכה לממלכת סקסוניה. ב-1870 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1904 מונה למפקד הדיוויזיה ה-24 (הסקסונית ה-2), ובשנת 1910 מונה למפקד הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה ד'אלזה מפקד הקורפוס ה-12 שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית. ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. ב-17 באפריל 1916 מונה ד'אלזה למפקד פלגת הארמייה A - פלקנהאוזן במקום גנרל לודוויג פון פלקנהאוזן שעבר לפקד על מפקדת הגנת החופים. על הצלחתו בקרבות קיבל ד'אלזה ב-1 בספטמבר 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-4 בינואר 1917 פרש ד'אלזה משירות פעיל, והוחזק ברשימת קציני המילואים. לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918, רצו בעלות הברית להעמיד את ד'אלזה לדין על פשעי מלחמה שביצעו כוחותיו באוגוסט 1914. ב-21 בינואר 1920 פרש ד'אלזה מהצבא, וכיהן כנשיא אגודת ותיקי המלחמה הסקסונית. ד'אלזה נפטר בלביכאו ב-20 ביולי 1922 והוא בן 72 שנים. הצלב הגדול של מסדר הצטיינות של סקסוניה הצלב הגדול של מסדר אלברט עם חרבות על טבעות צלב השירות הסקסוני המלכותי מסדר ההצטיינות הצבאית של בוואריה דרגה ראשונה קצין בכיר במסדר ליאופולד הבלגי מפקד במסדר השמש העולה מפקד של מסדר האוצר הקדוש מסדר הכתר דרגה שנייה הצלב הגדול של מסדר פרנץ יוזף הצלב הגדול של מסדר העיט האדום מסדר הכתר הפרוסי דרגה ראשונה צלב הברזל (1870) דרגה שנייה צלב הכבוד (נסיכות רויס הצעירה) הצלב הגדול של מסדר בית הבז הלבן הצלב הגדול של מסדר בית סקסה-ארנסטין מסדר הכתר של תאילנד דרגה שנייה צלב ההצטיינות הצבאית הספרדי דרגה רביעית מפקד מסדר הכתר של וירטמברג עם כוכבים מפקד המסדר הצבאי של סנט היינריך דרגה שנייה פור לה מריט הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא קרל לודוויג ד'אלזה בוויקישיתוף
דון קוהלר

דונלד א. קוהלר (1 בספטמבר 1925 - 26 בפברואר 1981) היה אחד מבין 17 איש שהוכרו בהיסטוריה הרפואית כבעלי גובה של מעל 2.44 מטר. החזיק בתואר "האיש הגבוה ביותר בעולם" משנת 1969 ועד למותו בשנת 1981. בשיאו, גובהו עמד על קרוב ל-2.5 מטרים עקב מחלת האקרומגליה ממנה סבל. נולד בדנטון במדינת מונטנה, ארצות הברית. לקוהלר הייתה אחות תאומה והם היו ילדים להורים בעלי גובה בתחום הנורמה, גובהה של אימם היה 1.78 מטר ושל אביהם 1.88 מטר. קצב גדילתו החל להאיץ כאשר היה בגיל עשר. ספר השיאים של גינס אישר ששיא גובהו היה 2.49 מטר בעמידה. אחותו התאומה הייתה בגובה של 1.75 מטר בלבד, כלומר היה הפרש של 74 סנטימטרים שהפריד ביניהם ועל כן הם "התאומים בעלי הפרש הגבהים הגדול ביותר" על פי ספר גינס. בצעירותו, קוהלר חי עם משפחתו בעיירה המכונה "צפון שיקגו" ולמד בבית ספר תיכון רגיל. אייב ספרסטיין, מאמנה של קבוצת הכדורסל הארלם גלובטרוטרס הציע לו להצטרף לקבוצתו אך הוא דחה את ההצעה. במקום להפוך לשחקן כדורסל, התפרנס כאיש מכירות עבור חברת מכשירי הרמה. משרה זו הצילה אותו "מלהצטרף למופע מוזרויות". בשנות חייו האחרונות החל לסבול מעקשת, מחלה הגורמת לעמוד השדרה להתעקם ולהתעקל. קוהלר נפטר בשנת 1981 בשיקגו מדום לב. במותו היה בן 55 וגובהו 2.39 מטר.