laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מירי איזין

מירי איזין (לעיתים: אייזן, נולדה בנובמבר 1962) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהנה כיועצת ראש הממשלה לתקשורת זרה. מרצה, דירקטורית ומומחית להסברה. מכהנת כמנכ"לית המכון למדיניות נגד טרור באוניברסיטת רייכמן ויושבת ראש דירקטוריון מרכז טאוב. איזין נולדה בשם מרים בודי במארין, קליפורניה לאנט ומוריס בודי, ולה שתי אחיות. בשנת 1971 עלתה המשפחה לישראל. את בת המצווה שלה, ערכה בבית כנסת רפורמי בתל אביב. באירוע לא הייתה הפרדה מגדרית בין בני ובנות המצווה, דבר חריג לאותה תקופה, ועל כך שודרה כתבה במסגרת התוכנית "מבט שני" בערוץ הראשון. במהלך שנתה האחרונה בבית הספר התיכון, יצאה לארצות הברית, לשליחות הסברה בת חודשיים מטעם המדינה. איזין התגייסה לצה"ל בשנת 1981 והוצבה ביחידה 8200 של אגף המודיעין. היא המשיכה לשרת באגף במגוון תפקידים במהלך למעלה משני עשורים. היא עסקה הן בתחום המחקר המודיעיני כראש ענף מחקרי-צבאי, ושירתה כראש ענף סוריה, וכן בתפקידי שדה, כגון קצינת מודיעין חטיבתית ואוגדתית בעוצבת האש. כמו כן, שימשה עוזרת ראש לשכת הרמטכ"ל, מפקדת הקורס הבין-שירותי (קב"ש) ועוזרת לענייני מודיעין של הרמטכ"ל משה יעלון. במהלך האינתיפאדה השנייה צורפה למאמץ ההסברה של מדינת ישראל לקראת מבצע חומת מגן. היא השתחררה מצה"ל בשנת 2005 בדרגת אלוף-משנה.. במהלך מלחמת לבנון השנייה, מונתה לתפקיד "דוברת הממשלה לתקשורת הזרה", ולאחר מכן, ליועצת ראש הממשלה לתחום זה. בנובמבר 2007 לקחה מירי חלק בצוות שליווה את ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט לוועידת אנאפוליס. כחודש לאחר מכן, פרשה מתפקידה והוחלפה על ידי מארק רגב. מאז שחרורה, מרצה איזין בנושאי אקטואליה, ביטחון, תקשורת והסברה, בין היתר באוניברסיטת רייכמן. היא סגנית יושב ראש דירקטוריון מרכז טאוב בתחום ממשל תאגידי ומנהלה, חברה בוועד המנהל של פורום דבורה ושל הסניף הישראלי של WIIS, ארגון נשים בביטחון הבינלאומי. ב-2021 השתתפה בעונתה הראשונה של סדרה "אויבים" של תאגיד השידור הישראלי. החל מספטמבר 2023, משמשת כמנכ"לית המכון למדיניות נגד טרור באוניברסיטת רייכמן. בפרק 4 של הסדרה דו"ח רולניק היא מסבירה את הקושי בניתוח מידע, הסיבות לכשל המודיעיני ב-7 באוקטובר 23 ואיך ניתן למזער נזקים דומים בעתיד. ביולי 2024 מונתה ליושבת ראש דירקטוריון מרכז טאוב. לאיזין תואר ראשון במדעי המדינה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בלימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה, וכן היא בוגרת המכללה לביטחון לאומי. איזין נשואה לגלעד, אף הוא קצין מודיעין במילואים בדרגת אלוף-משנה. הם הורים לשלושה ומתגוררים ברמת השרון. "אמרו לי 'IT'S SHOW TIME', את המסמך הזה תציגי היום לעולם", אתר צה"ל, 22 במאי 2022 Stacey Palevsky, The voice of Israel, ‏24 בנובמבר 2006 (באנגלית) Laura Goldman, Israel’s new PR face, ynet news, ‏9 בנובמבר 2006 (באנגלית) אל"מ (במיל') מירי איזין, באתר מרכז טאוב צוות פורום דבורה המכון למדיניות נגד טרור, הכנס השנתי ה-22 של המכון למדיניות נגד טרור (ICT), באתר אוניברסיטת רייכמן, ‏14/09/2023 מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל מודיע על כניסתה של אל"מ (במיל') מירי איזין לתפקיד יו"ר הדירקטוריון, באתר מרכז טאוב
שרכנים

המונח "שרך" מפנה לכאן. לערך העוסק בנחל, ראו שמורת נחל שרך. שׁרכנים (Moniliformopses או pteridophytes) היא קבוצה של צמחים וסקולריים חסרי קשקשים וחסרי זרע, צמחים פרימיטיביים המתרבים ללא הפצת זרעים אלא באמצעות נבגים זעירים. שרכים הם הצמחים הגדולים ביותר מבין חסרי הזרע והגבוהים שבשרכים (מבני משפחת Cyatheaceae) מגיעים עד גובה של 20 מ'. מחזור חייהם של השרכים מורכב משני דורות עצמאיים: הדור הדיפלואידי, שנקרא גם הדור הגדול, הוא ספורופיט (אַל-מיני) החי למשך זמן רב ומייצר נבגים; הדור ההפלואידי, שנקרא גם הדור הקטן, הוא גמטופיט (מיני) החי למשך זמן מועט ומייצר את תאי הרבייה. תא הרבייה הזכרי מצויד בשוטונים וזקוק למים כדי להגיע אל תא הרבייה הנקבי ולהפרותו. מאובנים של שרכנים נמצאו החל מן הדבון. צמחים מקבוצת השרכים נמצאו מעידן הקרבון ואילך וכן במזוזואיקון, אבל לא לפני כן. ב- 2023 גילה צוות מדענים באי גרנדה טרה השוכן ממזרח לאוסטרליה, שרך המכונה Tmesipteris oblanceolata שיש לו את הגנום הגדול ביותר הידוע בעולם. על פי ממצאי החוקרים, בתאי השרך הזה יש חומר גנטי בכמות גדולה פי 50 מהכמות שנמצאת בתאי אנוש. קבוצת שרכנים (Moniliformopses) מערכה שרכאים (Polypodiopsida) מערכה מארטידים (Marattiopsida) מערכה שבטבטים (Equisetophyta) מחלקת בעלי פרקים (Sphenopsida) מערכה חשוכי עלים (Psilotophyta) מחלקת פסילופיטאים (Psilotopsida). השרך וייכסליה מרושתת (Weichselia reticulata) הוא השרך המאובן השכיח ביותר המצוי בארץ ישראל. השרך מרסיליה זוחלת (Marsilea minuta) נעלם מארץ ישראל לאחר ייבוש החולה. בינואר 2023 דווחה "הבריכה האדומה" בנחל אל על שברמת הגולן, שנוצרה מהתפשטות הצמח הפולש האזולה השרכית שמוצאו מיבשת אמריקה, הגיע לישראל ואף פלש לטבע. הדאגה, שלא יעבור באמצעות המבקרים במקום למקומות נוספים ואף לכנרת. שרכנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שרכים, דף שער בספרייה הלאומית טיימס, ניו יורק (2024-06-04). "חוקרים גילו שהגנום הגדול ביותר בעולם שייך לשרך קטן באי באוקיינוס השקט". הארץ. נבדק ב-2024-06-04. גלעד כרמלי, ברשויות מבקשים לא להגיע ל"בריכה האדומה" בגולן: "חשש מפגיעה בטבע", באתר ynet, 11 בינואר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודולף השני, דוכס אוסטריה

רודולף השני, דוכס אוסטריה (1270 – 10 במאי 1290), חבר בבית הבסבורג, היה דוכס אוסטריה ושטיריה בשנים 1282–1283, יחד עם אחיו הבכור אלברכט הראשון, מלך גרמניה, שירש אותו. רודולף השני נולד בריינפלדן, שוואביה, בנו הצעיר של הרוזן רודולף מהבסבורג ואשתו הראשונה גרטרוד מהוהנברג. בשנת 1273 אביו נבחר למלך גרמניה, הראשון מהשושלת ההבסבורגית, ולאחר מכן הוא תפס את דוכסויות אוסטריה, שטיריה וקרינתיה מאוטוקאר השני, מלך בוהמיה לאחר שהמלך אוטוקאר הובס ונהרג בקרב מרכפלד בשנת 1278, המלך רודולף בדצמבר 1282 מסר לבניו אלברכט ורודולף את הדוכסויות האוסטרית והשטירית. עם זאת, בחוזה ריינפלדן ב-1 ביוני 1283 רודולף נאלץ לוותר על חלקו לטובת אחיו הבכור אלברכט. כפיצוי רודולף הוגדר כמלך לעתיד ואביו מינה אותו ל"דוכס שוואביה" - תואר פחות מכובד, שכן דוכסות הגזע לשעבר נקלעה לאי סדר לאורך זמן לאחר שהדוכס האחרון מבית הוהנשטאופן, קונדרין, נהרג בשנת 1268. בשוואביה החזיקו הרוזנים לבית הבסבורג רק שטחים ביתיים קטנים יותר, שהוגדרו מאוחר יותר כאוסטריה הנוספת, בהם רודולף מעולם לא תפס אחיזה. במהלך תהליך ההתפייסות עם שושלת פשמישל הבוהמית, רודולף בשנת 1289 התחתן עם אגנס (1269–1296), בתו של המלך אוטוקאר השני. רודולף מת בפתאומיות בגיל 20 בפראג, שם שהה בחצרו של גיסו המלך ואצלב השני. באותה שנה נולד בנו, יוהאן רוצח האב. כישלון אחיו להבטיח כי רודולף יפוצה כראוי על ויתור על טענתו על כס המלכות גרם למריבות בשושלת הבסבורג, מה שהוביל לרצח אלברכט על ידי בנו של רודולף, יוהאן, ב-1308. מדיה וקבצים בנושא רודולף השני, דוכס אוסטריה בוויקישיתוף
רודולף הראשון, מלך בוהמיה

רודולף הראשון, מלך בוהמיה (1282 – 3/4 ביולי 1307), רודולף מהבסבורג, היה חבר בבית הבסבורג, מלך בוהמיה ומלך פולין בתואר משנת 1306 עד מותו. הוא היה גם דוכס אוסטריה ושטיריה משנת 1298. רודולף היה בנם הבכור של אלברכט הראשון, דוכס אוסטריה ואשתו אליזבת מגוריציה-טירול, ובכך נכדו של רודולף הראשון, מלך גרמניה. לאחר מאבקים ממושכים עם אדולף מנסאו, אביו נבחר למלך גרמניה בשנת 1298 והכתיר את רודולף בן השש עשרה כשליט משותף באדמות התורשה האוסטריות של שושלת הבסבורג. על פי הסכם ריינפלדן, רודולף פעל כעוצר מטעם אחיו הצעירים פרידריך הראשון ולאופולד הראשון. ב-25 במאי 1300 ארגן המלך אלברכט הראשון את נישואיו עם בלאנש, בתו של פיליפ השלישי, מלך צרפת. האיחוד המיועד נכשל מכיוון שבנם ובתם של בני הזוג מתו צעירים ובלאנש עצמה מתה, כנראה לאחר הפלה, בשנת 1305. רודולף ליווה את אביו במשלחתו בשנת 1304 נגד ואצלב השני, מלך בוהמיה, שהציב את בנו ואצלב השלישי על כס המלוכה ההונגרי לאחר ששושלת אראפד נכחדה בשנת 1301 עם מותו של אנדראש השלישי, מלך הונגריה. הזדמנות נוספת להשגת שלטון לבית הבסבורג נפתחה כאשר בשנת 1306 נהרג המלך ואצלב השלישי, השליט הבוהמי האחרון של שושלת פשמישל, ואלברכט הראשון הצליח לתפוס את ממלכתו. רודולף קיבל אז את כס המלוכה הבוהמי. על כך טען דודו מצד אמו הדוכס היינריך מקרינתיה, בעלה של אחותו של וצלאב, אנה מבוהמיה. כאשר כמה אצילים בוהמיים בחרו בהיינריך כמלך בוהמיה, אלברכט הראשון הטיל על גיסו חרם קיסרי וצעד נגד פראג. היינריך ברח, תחילה לבוואריה, ולאחר מכן חזרה לארצות מולדתו בקרינתיה. כדי לקבל לגיטימציה נוספת של התביעות ההבסבורגיות על כס המלוכה הבוהמי והפולני, השיא אלברכט את רודולף לאליזבת ריצ'זה הפולנית, אלמנתו של המלך ואצלב השני. רודולף נדחה על ידי כמה אצילים בוהמיים, שהמשיכו להחזיק מעמד עבור היינריך. מטרותיו להשתלט על מצבורי הכסף בקוטנה הורה (קוטנברג) עוררו מרד שהוביל בית האציל שטרקוניצה. המלך צר על מבצר המורדים בהוראז'וביצה, אך מת במחנה בלילה שבין ה-3 ל-4 ביולי 1307, ככל הנראה כתוצאה מנקב במערכת העיכול. מכיוון שרודולף לא הותיר ילדים, התפיסה הראשונה של ההבסבורגים לכתר בוהמיה נכשלה כאשר האצילים הבוהמיים החזירו את היינריך כמלך בתמורה לאמנת זכויות, אשר בתורו נאלץ לוותר על כס המלוכה לטובת הרוזן יוהאן מלוקסמבורג. שלוש שנים מאוחר יותר. במקום זאת מותו של רודולף העצימה את סכסוך הירושה ההבסבורגי הפנימי, והגיעה לשיאה ברצח המלך אלברכט הראשון על ידי אחיינו יוהאן רוצח האב בשנת 1308. רודולף קבור בקתדרלת ויטוס הקדוש בפראג. מדיה וקבצים בנושא רודולף הראשון, מלך בוהמיה בוויקישיתוף רודולף הראשון, מלך בוהמיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Morrison & Hedeman 2010, p. 4.
לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה

לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה (4 באוגוסט 1290 – 28 בפברואר 1326) מבית הבסבורג היה דוכס אוסטריה ושטיריה כשליט משותף עם אחיו הבכור פרידריך הראשון משנת 1308 ועד מותו. לאופולד נולד בווינה, והיה בנם השלישי של אלברכט הראשון, מלך גרמניה ואליזבת מגוריציה-טירול, נצר משושלת מיינהרדינר. לאחר מותו של אחיו הבכור הדוכס רודולף השלישי בשנת 1307 ורצח המלך אלברכט בשנת 1308, הפך לאופולד לראש השושלת ההבסבורגית ומנהל שטחי הבית בשוואביה, שם פתח במסע נקמה נגד רוצחי אביו. האיש הנמרץ התכנס עם בית לוקסמבורג וליווה את המלך היינריך השביעי במסעו האיטלקי. בשנת 1311 הוא עזר לדכא את מרד הגואלפים במילאנו תחת גווידו דלה טורה והטיל מצור על העיר ברשיה. עם מותו של היינריך, הוא תמך מאוד באחיו פרידריך בבחירות בשנת 1314 כמלך הרומאים. למרות כל המאמצים (ושוחד), ההבסבורגים זכו רק לקולותיהם של ארבעה נסיכים בוחרם, בעוד שלודוויג הרביעי, דוכס בוואריה, בתמיכת הלוקסמבורגים, נבחר על ידי חמישה. בעימות המזוין בין היריבים, כוחותיו של לאופולד תמכו בטענות אחיו. אולם במולדת אבותיו הוא ספג תבוסה מכרעת על ידי הקונפדרציה השווייצרית בקרב מורגרטן בשנת 1315. כאשר פרידריך ואחיהם הצעיר היינריך נלכדו בקרב מולדורף בשנת 1322, נאבק לאופולד בשחרורם. הוא נכנס למשא ומתן עם המלך לודוויג הרביעי ואף מסר את הנחלה הקיסרית שהחזיק בטירת קיבורג. המאמצים נכשלו ולאופולד המשיך לתקוף את כוחותיו הבווארים של לודוויג, שהציב מצור על העיירה בורגאו השוואבית בשנת 1324. לאחר שהמלך לא קיבל אישור על בחירתו מהאפיפיור יוחנן ה -23 ואף הוטל עליו חרם, הוא שחרר את פרידריך בשנת 1325. אולם השבוי היה חייב להבטיח להישבע שאחיו יכיר בלודוויג כמלך, דבר שסירב אליו לאופולד. פרידריך כאיש כבוד חזר מרצונו לבית המלוכה בבוואריה, שם הסכימו לבסוף הוא ולודוויג על פשרה משותפת. לאופולד נפטר בשטרסבורג זמן קצר לאחר מכן, בהיותו בן 35. שרידיו נקברו במנזר קוניגספלדן בעיירה ווינדיש בארגאו, שווייץ. בשנת 1315 נישא התחתן לאופורד עם קטרינה מסבויה (1284–1336), בתו של אמדאו החמישי, רוזן סבויה ואשתו השנייה, מארי מבראבנט. נולדו להם שתי בנות: קתרינה מאוסטריה (1320–1349), התחתנה עם אנגוארנד השישי, אדון קושי. אגנס מאוסטריה (1322–1392), התחתנה עם בולקו השני, דוכס שווידניצה. מדיה וקבצים בנושא לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה בוויקישיתוף
לאופולד השני, דוכס אוסטריה

לאופולד השני, דוכס אוסטריה (1328 – 10 באוגוסט 1344), חבר בבית הבסבורג, היה בנו הצעיר של הדוכס אוטו העליז. אשתו הראשונה של אוטו הייתה אליזבת מבוואריה, בתו של שטפן הראשון, דוכס בוואריה מנישואיו ליוטה משווידניץ. נולדו להם שני בנים, לאופולד ואחיו פרידריך השני (1327–1344), ולאחר מות אביהם בשנת 1339 שניהם היו דוכסי אוסטריה בתואר, אך שניהם מתו לפני התבגרותם. ב-10 באוגוסט 1344, בגיל שש עשרה, מת לאופולד בפתאומיות. ב-11 בדצמבר 1344, ארבעה חודשים לאחר מכן, מת גם אחיו פרידריך באופן פתאומי. בשני המקרים היו חשדות להרעלה. המרוויח ממותם היה דודם אלברכט השני, דוכס אוסטריה, אחיו של אוטו, שהמשיך לשלוט באוסטריה עד מותו בשנת 1358. מדיה וקבצים בנושא לאופולד השני, דוכס אוסטריה בוויקישיתוף Constantin von Wurzbach, 'Habsburg, Leopold II (Herzog von Oesterreich)' in Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich, vol. 6 (Vienna: L. C. Zamarski, 1860), p. 411
מריה מבאדן-שפונהיים

מריה יאקובאה מבאדן-שפונהיים (בגרמנית: Maria Jakobäa von Baden‏; 25 ביוני 1507 – 16 בנובמבר 1580) הייתה אשת אצולה גרמנית ודוכסית בוואריה. מריה נולדה ב-25 ביוני 1507 והייתה בתם של פיליפ הראשון, מרקיז באדן (1479–1533) ואליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן (1483–1522), בתם של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ. סבה וסבתה מצד אביה היו כריסטופר הראשון, מרקיז באדן-באדן ואוטילי מקצנלנבוגן. ב-5 באוקטובר 1522 התחתנה מריה עם וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (1493–1550), בנם הבכור של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה. ב-16 בנובמבר 1580 מתה מריה במינכן. ב-5 באוקטובר 1522 התחתנה מריה עם וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה ילדים: תאודור (1526–1534) אלברכט החמישי, דוכס בוואריה (1528–1579) וילהלם (1529–1530) מכטהילד מבוואריה (1532–1565) מדיה וקבצים בנושא מריה מבאדן-שפונהיים בוויקישיתוף מריה מבאדן-שפונהיים, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קוניגונדה מאוסטריה

קוניגונדה מאוסטריה (16 במרץ 1465 - 6 באוגוסט 1520), חברה בבית הבסבורג, הייתה דוכסית בוואריה בשנים 1487–1508, על ידי נישואיה לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה. קוניגונדה נולדה בווינר נוישטאדט, הרביעית מתוך חמישה ילדים לקיסר פרידריך השלישי ואשתו לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה, בתו של דוארטה, מלך פורטוגל. עם זאת, רק היא ואחיה הבכור מקסימיליאן שרדו עד לבגרות. היא גדלה בווינר נוישטאדט ובחצר אוסטריה הפנימית בגראץ שבשטיריה, שם גדלה באווירה לא פורמלית ופתוחה, ללא נימוסי חצר נוקשים. בניגוד לפרקטיקה הקודמת, היא למדה לא רק לקרוא, לכתוב ולרקום, אלא גם קיבלה הדרכה ברכיבה וציד, אסטרונומיה ומתמטיקה. משפחתו של קוניגונדה עזבה את המעון הקיסרי בהופבורג בווינה לאחר ריבים ממושכים עם אחיו הצעיר של פרידריך, אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה. אף על פי שאלברכט מת באופן בלתי צפוי בשנת 1463 והקיסר הכריז על שלום כללי בלנדפרידן, נמשכו פעולות איבה חמושות בארצות אוסטריה. כמו רוב בנות משפחות המלוכה, מאז שנותיה הראשונות קוניגונדה הייתה מעורבת בתככים הפוליטיים של תקופתה. בשנת 1470 ביקש המלך ההונגרי מתיאס קורווינוס את ידה; אולם הקיסר פרידריך, יריב על כתר אישטוואן הקדוש וגם על ארצות הכתר הבוהמי, סירב לו. כאשר אמה נפטרה בשנת 1467, הוצגה קוניגונדה לצידו של אביה בגיל חמש עשרה, בשנת 1480, במהלך ביקורו של הדוכס גאורג, דוכס בוואריה, המכונה "העשיר", בבית המלוכה של פרידריך בווינה. גאורג חונך בדוכסות בוואריה-לנדסהוט ולאחר החגיגות נשלחה קוניגונדה לרוזן אולריך השלישי פון גראבן לגראץ למען ביטחונה; אולם לאחר שהתגלתה מזימה נגד הקיסר, הוא עבר ללינץ ושלח את קוניגונדה לחצר רוזנות טירול באינסברוק עם הארכידוכס זיגיסמונד מאוסטריה, בן דודו הראשון של פרידריך. באינסברוק פגשה קוניגונדה את בן דודו של הדוכס גאורג, אלברכט הרביעי, אז שליט בוואריה-מינכן ומבוגר ממנה בכ-18 שנים, והיא נישאה לו ב-2 בינואר 1487. אביה נתן תחילה את הסכמתו, אולם כאשר כוחותיו של אלברכט כבשו את העיר הקיסרית רגנסבורג, הוא שינה את דעתו. בני הזוג נישאו במעון אינסברוק הופבורג, בניגוד לרצונו של אביו של קוניגונדה. אחיה מקסימיליאן תיווך בינה לבין הקיסר פרידריך; הוא הצליח למנוע חרם קיסרי. קוניגונדה הלכה אחרי בעלה לבוואריה ושימשה כעוצר משותף לבנם הבכור וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה. למרות התפטרותה מבית המשפט הקיסרי, היא ניסתה להשפיע על הפוליטיקה של המדינה כאשר פעלה לטובת זכויות בניה הצעירים. היא נשארה בקשר הדוק עם אחיה, הקיסר מקסימיליאן הראשון, ועם שליטים וקרובי משפחה אחרים באירופה. לאחר מותו של אלברכט בשנת 1508 הצטרפה מאוחר יותר למנזר פוטריך שאותו העדיפה והתגוררה בו עד מותה בשנת 1520. ב-2 בינואר 1487 התחתנה קוניגונדה עם אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה 8 ילדים: זידוניה מבוואריה (1488–1505) זיבילה מבוואריה (1489–1519), התחתנה עם לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ סבינה מבוואריה (1492–1564), התחתנה עם אולריך הראשון, דוכס וירטמברג וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (1493–1550) לודוויג העשירי, דוכס בוואריה (1495–1545) סוזנה (1499–1500) ארנסט, ארכיבישוף זלצבורג (1500–1560) סוזנה מבוואריה (1502–1543), התחתנה עם קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית, ולאחריו עם אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ מדיה וקבצים בנושא קוניגונדה מאוסטריה בוויקישיתוף קוניגונדה מאוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Sigrid-Maria Größing: Um Krone und Liebe. Amalthea Verlag.
זרם פוקלנד

זרם פוקלנד (נקרא גם זרם מלווינס) הוא זרם מים קרים, הזורם צפונה לאורך החוף האטלנטי של פטגוניה עד לצפון השפך של ריו דה לה פלטה. זרם זה נובע מתנועת המים מ"סחף הרוח המערבי" (אנ') כשהוא מקיף את כף הורן. שמו לקוח מאיי פוקלנד. זרם קר זה מתערבב עם זרם ברזיל הטרופי בים ארגנטינה, ומעניק לו את האקלים הממוזג שלו. הזרם הוא זרם קו המשווה, הנושא מים תת-אנטארקטיים קרים וטריים יחסית. זרם פוקלנד הוא ענף של הזרם המעגלי האנטארקטי. הוא מוביל בין 60 ל-90 סרודרפות מים במהירויות שנעו בין חצי מטר למטר לשנייה. הנתונים ההידרוגרפיים באזור זה נדירים מאוד ולכן למשתנים הידרוגרפיים שונים יש שגיאה רבה. זרם פוקלנד אינו זרם פני השטח כמו זרם ברזיל והוא משתרע עד לקרקעית הים. הטמפרטורות האופייניות לזרם הן בסביבות 6°C, עם מליחות של 33.5–34.5 psu. זרם פוקלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Vivier, F. and C. Provost, 1999b: Volume transport of the Falkland Current: Can the flow be monitored by TOPEX/POSEIDON ? Journal of Geophysical Research, 104, 21105-21122. Vigan, X., C. Provost, and G. Podesta, 2000: Sea surface velocities from sea surface temperature image sequences 2. Application to the Brazil-Malvinas Confluence area. Journal of Geophysical Research, 105, 19515-19534. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זרם פוקלנד".
ג'יימס מקשרי

ג'יימס מקשרי (באנגלית: James McSherry‏; 29 ביולי 1776 - 3 בפברואר 1849 ) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הפדרליסטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת פנסילבניה. ג'יימס מקשרי נולד בליטלסטאון, פנסילבניה למשפחה של מהגרים אירים. במהלך מלחמת 1812 הוא התגייס והשתתף בקרבות ליד בולטימור. לאחר סיום הלחימה, מקשרי פנה לעסקים והיה בין מייסדי בנק ויזם הקמת מסילת ברזל לעירו. בשנת 1807 הוא נבחר לבית המחוקקים של פנסילבניה והחל משנת 1813 היה חבר הסנאט. ג'יימס מקשרי היה סנאטור קתולי הראשון במדינה. בשנת 1821 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית במקום אנדרו בודן ושירת בו עד לשנת 1823. הוא לא הצליח להיבחר מחדש וחזר לפנסילבניה בה היה חבר בית הנבחרים תקופות נוספות 1824-1830 ו-1834-1835. ג'יימס מקשרי נפטר בעירו בשנת 1849. בנו ג'יימס כתב ספר "היסטוריה של מרילנד". העיירה מקשריטאון נקראת על שם משפחתו. ג'יימס מקשרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) קורות חיים באתר בנית הנבחרים של פנסילבניה ג'יימס מקשרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) https://bioguide.congress.gov/search/bio/M000602 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמר (סוג)

תמר (שם מדעי: Phoenix) הוא סוג של 14 מיני דקלים, סוג עצים זה מתפרס על פני האיים הקנריים במערב, על פני צפון ומרכז אפריקה, עד דרום מזרח ודרום מערב אירופה (כרתים וספרד), ובכל דרום אסיה, מטורקיה מזרחה לדרום סין ומלזיה. בתי הגידול המגוונים של התמר כוללים ביצות, מדבריות וחופי ים של מנגרובים. רוב מיני התמר מקורם באזורים צחיחים למחצה, והם נפוצים ליד מי תהום שמפלסם גבוה, נהרות או מעיינות. תפוצת התמר הטבעית פחתה לאורך השנים. מיני תמר היו נפוצים בעיקר במזרח התיכון, ועם גידול התמר המצוי, הגיע סוג העץ גם לארצות אחרות בעולם. מקור השם העברי של העץ מיוחס לשורש ת־מ־ר, שמשמעותו גוֹבה (למשל, תמיר). מקביל לפיניקית 𐤕𐤌𐤓 (תמר). רבים מהמינים הגזעיים אינם יוצרים גבעולים מעל פני הקרקע במשך מספר שנים. העלים העליונים, שאורכם 1–6 מ', חולקים מאפיין שכיח של קטעי עלים תחתונים העוברים מטמורפוזה לכדי קוצים ארוכים (אקנתופילים). העלים בעלי פטוטים קצרים. עצי התמר מתחלקים לזכרים ונקבות ומתרבים בעזרת אבק וחרקים. הפרחים אינם בולטים בצבע צהבהב-חום ורוחבם כסנטימטר, אך הם מקובצים על לוחות גדולים מרובי גוונים באורך 30–90 ס"מ. לתפרחת צורת סירה, היוצרת אשכולות גדולים. פרי התמר מתפתח מגרגר באורך 1–7 ס"מ. צבעו צהוב עד חום אדום או סגול כהה עם הגעתו לבגרות, ובתוכו זרע מוארך יחיד בעל חריץ עמוק. רוב התמרים צומחים בצל עצי יערות לאורך מדרונות, גבעות שבירים, מסלולים ונחלים בתנאים חמימים ולחים. התמרים גדלים על מגוון רחב של קרקעות, שלעיתים קרובות משתרעות עד שולי יערות במחצבי דשא. באזורים הטרופיים, רובם נמצאים מתחת לגובה 1250 מטר. הפירות קבועים ושנתיים. פרי התמר נאכל לח או יבש. טעמו מתוק, צורתו מאורכת, והוא פופולרי בתרבות המזרח תיכונית. הסירופ המופק מפרי התמר קרוי סילאן, המשמש מרכיב במגוון מאכלים וקינוחים. בארצות ערב נהוג לטחון את זרע פרי התמר ולהכין ממנו תבלין. איסוף הפירות מהעצים נקרא "גדיד תמרים". להלן, רשימת חלקית של מיני תמרים: מדיה וקבצים בנושא תמר בוויקישיתוף תמר, באתר ITIS (באנגלית) תמר, באתר NCBI (באנגלית) תמר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תמר, באתר Tropicos (באנגלית) תמר, באתר GBIF (באנגלית) תמר, באתר IPNI (באנגלית) Robert Lee Riffle, Paul Craft, An Encyclopedia of Cultivated Palms, Timber Press, 2003, ISBN 978-0-88192-558-6. (באנגלית) World Checklist of Selected Plant Families: Royal Botanic Gardens, Kew, wcsp.science.kew.org תמר - ויקימילון, באתר he.wiktionary.org משתלת פרידלנדר דקלים וציקסים - עמוד הבית, באתר palms.co.il
טיאר

האם התכוונתם ל... אברהם טיאר – פוליטיקאי ישראלי שבתי טיאר – דיין בקהילת טריפולי שבלוב שמוליק טיאר – שדרן רדיו ישראלי תייר טיארה
מוכרת הפרחים

מוכרת הפרחים (בספרדית: La Violetera) הוא סרט קולנוע בהפקה ספרדית - איטלקית משנת 1958, עם שרה מונטייל וראף ואלונה בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בהשפעת השיר "מוכרת הסיגליות" ("La Violetera") משנת 1914. הסרט זכה להצלחה גדולה בעולם ובעיקר בספרד והזניק את הקריירה וההערצה לשרה מונטייל. העלילה היא על מוכרת סיגליות ממעמד חברתי נמוך שמתאהבת בגבר ממעמד חברתי גבוה והופכת לזמרת נערצת. 31 בדצמבר 1899, על סף המאה ה-20. ליד בית האופרה של מדריד עומדות מוכרות סיגליות. רק סולדאד (שרה מונטייל) מצליחה למכור וזה מעלה את חמתן של המוכרות שמתחילות להתקוטט אתה. במהלך הקטטה היא זורקת עליהן סיגליות שפוגעות בפניו של פרננדו (ראף ואלונה), גבר נאה ממשפחה מיוחסת שמגיע למקום עם חברו קרלוס (פסטור סרדור). סולדאד מושכת את תשומת ליבו של פרננדו והוא הולך עם חברו לסלון "בולרו" שם עובדת סולדאד כעוזרת ומנקה. הזמרת שצריכה להופיע שם מסרבת ובמקומה מתנדבת סולדאד ששרה עם בובה על חוט את השיר "פולצ'ינלה" והקהל ובתוכם פרננדו מתלהבים. פרננדו מאורס למגדלנה (אנה מריסקל) שהיא ממשפחה מיוחסת כמוהו ואחיו אלפונסו (תומאס בלאנקו) מצפה שיודיע על חתונתו אך פרננדו מתאהב בסולדאד וזונח את מגדלנה. פרננדו מתכוון להתחתן עם סולדאד. הוא מביא אותה להופעת בלט שם נמצאת החברה הגבוהה של מדריד. כולם מתלחשים ומרכלים על סולדאד שהיא ממעמד נמוך ובזוי בעיניהם. אחד מהם מעיר לאלפונסו וזה סוטר לו וכתוצאה מזה הוא מוזמן לדו-קרב. לפני כן כותב אלפונסו צוואה לפרננדו ומבקש עליו להיות ראש המשפחה במקומו ולהגן על כבודה. אלפונסו נהרג בדו-קרב ופרננדו בעקבות זה מנתק את קשריו עם סולדאד ומתחתן עם מגדלנה שאינו אוהב. הוא מתמנה לשגריר בברזיל והקשר בינו לסולדאד מנותק. סולדאד השבורה ממשיכה לעבוד ב"בולרו" ושם שומע אותה האמרגן אנרי גרנל (פרנק וילארד) מתאהב בה, לוקח אותה לפריז שם היא מתחילה להופיע ומתפרסמת בצרפת ובכל אירופה. הקהל מקבל אותו בתשואות כשהיא שרה את "מוכרת הסיגליות". השנים עוברות וגרנל משיג לסולדאד מסע הופעות בארצות הברית. הם שטים בספינה טיטניק. גרנל טובע וסולדאד נמשית במצב קשה ומתאוששת לאחר טיפול אך אינה מסוגלת לשיר. היא חוזרת לפריז ומגיעה לפת לחם. מחוסר ברירה היא מגיעה שוב לסלון "בולרו". פרננדו פוגש אותה, הוא כעת אלמן ורוצה לחדש את היחסים אתה אך היא נרתעת. סולדאד רוצה לחדש את הופעותיה בסלון "בולרו". היא רוצה לשיר את "מוכרת הסיגליות" בעל המקום מפעיל תקליט כדי שתשיר בשפתיה אבל גם זה לא עוזר. הקהל מכין חפצים לזרוק עליה. היא מבחינה בפרננדו ולפתע חוזר אליה הביטחון והקול והיא שרה את "מוכרת הסיגליות" לכל תשואות הקהל ופרננדו מחבק אותה בהתלהבות. "מוכרת הפרחים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מוכרת הפרחים", באתר AllMovie (באנגלית) "מוכרת הפרחים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מוכרת הפרחים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה מונטייל שרה "מוכרת הסיגליות" וסצנת הסיום של הסרט, באתר יוטיוב שרה מונטייל שרה "פוליצ'ינלה", באתר יוטיוב שרה מונטייל שרה "שושנת מדריד", באתר יוטיוב