מיהאי ראדאי

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא Ráday. מיהאי ראדאי (בהונגרית: Ráday Mihály;‏ נולד ב-11 ביוני 1942 בבודפשט) הוא צלם קולנוע ופוליטיקאי יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל), במאי, עורך טלוויזיה, נשיא "האגודה מגן העיר" של בודפשט, זוכה פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה). אביו של מיהאי ראדאי היה השחקן אימרה ראדאי ואמו מאני פרדה, שניהלה סלון אופנה בבודפשט. הוא למד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, ולאחר מכן במחלקה לתולדות האמנות של אוניברסיטת אטווש לוראנד. משנת 1968 עובד ברציפות בטלוויזיה ההונגרית ובשנת 1979 יזם את "תוכנית מגן העיר" המפורסמת שלו "גם נכדינו לא יראו... (זו הייתה תוכנית לשימור ולהגנה על המורשת הבנויה של הונגריה. הרעיון, הייזום, הצילום והעריכה היו שלו). הוא ועמיתיו הקימו את "האגודה מגן העיר" בודפשט בחורף 1982–1983. בשנת 2010, הטלוויזיה ההונגרית הפסיקה את התוכנית. בין השנים 1990–1994 היה חבר האספה הלאומית של הונגריה מטעם "ברית הדמוקרטים החופשיים" (SZDSZ), היה חבר במועצת העיר בודפשט במשך שבע עשרה שנים ומילא תפקיד מכריע בהקמת "קרן האנדרטאות" בעיר ובחקיקת "תקנות הגנת הערכים המקומיים", שלוותה במערכת מכרזים תומכי שיקום. הוא ארגן את חילופי מנורות הנברשת של שדרת אנדראשי, את החלפת סמלי הנשק של גשר השלשלאות, את המנהרה מתחת לגבעת ארמון בודה, את שחזור סמל הפסיפס של כיכר קלארק אדם והחל את הפיכת ביתו הקודם של מיקשה רוט למוזיאון הנצחה. בין השאר יזם את שיפוץ קרוסלת הלונה פארק העירוני, את שחזור "קפה צנטרל", את ארמון גרשם. 1990 – העולם למחר 1988 – יוהאן שטראוס: העטלף 1987 – אלמאשי או הרוצח האחר 1987 – באנק באן 1987 – דאדה 1984–1993 – קווי המטרו של העולם 1983 – המועדף 1983 – כלב משותף 1983 – בועות 1982 – גלוריה 1982 – דודה בורש 1981 – סיפור על איגריק שבור 1981 – משחק קרואטי 1980 – התמהוני 1979 – החוק של מי? 1978 – מדניאנסקי 1978 – כובע קשה ואף תפוחי אדמה (סדרת טלוויזיה) 1977 – השכל בא עם בעיה 1977 – שלום, אמן! 1975 – צ'ונטווארי 1975 – רקפת 1975 – מדעניות 1975 – שינוי כוכבים 1975 – המשימה 1974 – קפיצת נמר 1972 – טלוויזיה של גן ילדים גם נכדינו לא יראו, או שהחנית נגנבת מדי פעם מידי מגן העיר פאלאס אתנה; 1982 תוספות להיסטוריה של ליפוטווארוש, 1-2; עורך ארז'בת פרקשלאקי, מיהאי ראדאי; איגוד שיפור פני העיר בודפשט, 1988 תוספות להיסטוריה של דרך הרפובליקה העממית; עורך אישטוואן ברטה, מיהאי ראדאי; איגוד שיפור פני העיר בודפשט, 1988 נאומי המגן העיר, 1-2; 1989 האדם בסביבה הבנויה; אוניברסיטת אטווש לוראנד, הפקולטה למדעים, 1993 סצינות ברחובות פשט. קארינתי, 1998 נאומי מגן העיר החדש, 2001 לקסיקון שמות הרחוב השלם של בודפשט; סיפורי שמות רחוב פטר בוזה, אישטוואן פרוסינסקי; 2004 שמות הרחובות בבודפשט. אטלס בודפשט המלא, שמות ישנים וחדשים, סיפורי שמות רחובות; עורך מיהאי ראדאי. טמאש קטונה – מיהאי ראדאי: אנדרטאות המהפכה ומלחמת העצמאות בשנים 1848–1849; קורווינה, 2013 1. אירועים ומקומות; עורך לאסלו סורבה; 2013 2. בעקבות הגולים; עורך לאסלו סורבה; 2016 יש לו יותר מתריסר פרסים, הוקרה והצטיינות, חלקם משמעותיים יותר: 1969 – אוברהאוזן, גרנד פרי 1979 – פרס בלה באלאז' 1982 – פרס מבקרי הקולנוע והטלוויזיה 1985 – פרס SZOT 1988 – פרס פודמניצקי 1990 – פרס פרו אורבה בודפשט 1994 – מדליות הכבוד, פרס מורשת אירופה נוסטרה. 1996 – פרס קושוט 2005 – פרס מיהאי טאנצ'יץ' 2005 – פרס פרימה 2005 – פרס מבקרי הקולנוע ההונגרי 2009 – הצלב האמצעי של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה 2012 – פרס גונדל לאמנות 2018 – פרס-מולדתי מדיה וקבצים בנושא מיהאי ראדאי בוויקישיתוף מיהאי ראדאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיהאי ראדאי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אודות מיהאי ראדאי, באתר PORT.hu מאמר, באתר Sulineten כתבה, באתר MTV גם הנכדים שלנו לא יראו חלקים מסוימים בספריית הווידאו של MTV Díjaztak a filmkritikusok moziplussz.hu, 2005. február 1.