laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מברטה השמנה עד רוזה האדומה

"מברטה השמנה עד רוזה האדומה" (בגרמנית: Von der Dicken Berta zur Roten Rosa) היא סדרת פסלים מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין. הפסלים מציגים דימוי של קרונית הנעה על פסים ועליה מותקן פגז המסמל את "ברטה השמנה" - כינויו של תותח גרמני וגם שם אמו של תומרקין - המכוון אל דמותה של רוזה לוקסמבורג. ראשיתה של הסדרה במחצית שנות השמונים של המאה ה-20. בשנת 1985 יצר תומרקין מיצב המשלב קרונית מסע, הנעה על פסי רכבת, המחוברת בכבל אל דמות מטרה אנונימית שבמרכזה עיגול דמוי מטרה. בנקודת החיבור קשר תומרקין סרטי בד בצבעים שונים, אלמנט האופייני לעבודותיו הסביבתיות במהלך תקופה זו. בגרסאות מאוחרות יותר המיר תומרקין את הדמות השלמה בצדודית אישה בדמותה של רוזה לוקסמבורג ואת המבנה המפוזר בקומפוזיציה פשוטה יותר של הקרונית ופסי הרכבת, המאוחדים בצבע יסוד אדום. מבנה זה אופייני לסגנונו של תומרקין במהלך שנות השמונים והתשעים. תומרקין הגדיר את הדימוי כ"מסמל את הקשת של האידיאלים הפוליטיים בעידן המכונה הראשון". גרסאות של פסל נמצאות במקומות שונים כגון בברלין, גרמניה (1991), באוסף המוזיאון הפתח תפן (1988) ובגן הפסלים של תומרקין שהוקם בשנת 1994 בכוכב הירדן. מִבֶּרְטָה (השמנה) עד רוזה (לוקסמבורג האדומה) באתר המוזיאון הפתוח, תפן ראו: Bauermeist, Volker, Tumarkin, In the Center of the Margins, Massada, Tel Aviv, 1984, P. 211 תומרקין, יגאל, "ציוני דרך אוטוביוגרפיים", בתוך: גינתון, אלן, תומרקין, פסלים 1957-1992, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992.
איסמאל בוליאלדוס

איסמאל בוליאלדוס (בלטינית: Ismaël Bullialdus; בצרפתית: Ismaël Boulliau;‏ 28 בספטמבר 1605 - 25 בנובמבר 1694) היה אסטרונום צרפתי. איסמאל בוליו נולד בלודון שבצרפת, והיה בנם של איסמאל בוליו (Ismaël Boulliau) וסוזנה מוטה (Susanna Motet). בוליו היה בכור הבנים שלא נפטר בצעירותו (ילדיהם הקודמים של הזוג נפטרו בצעירותם ולא הגיעו לבגרות). המשפחה הייתה קלוויניסטית אולם בהיותו בן 21 המיר בוליו את דתו לנצרות קתולית, ובהגיעו לגיל 26 הוסמך ככומר נוצרי קתולי. בשנת 1632 עבור בוליו לפריז והחל לעבוד כספרן בספרייה המלכותית (Bibliothèque du Roi). במסגרת עבודתו בספרייה נסע לאיטליה, הולנד וגרמניה פעמים רבות במטרה לרכוש ספרים עבור הספרייה. בשנת 1657 מונה לתפקיד מזכיר שגריר צרפת בהולנד, ולאחר מכן שב להיות ספרן. בזקנתו התגורר במנזר סן ויקטור שבפריז, בו נפטר. בוליו היה אחד החברים הראשונים בחברה המלכותית בלונדון, אליה נבחר ב-4 באפריל 1667. בוליו היה חברם של פייר גסנדי, כריסטיאן הויגנס, מרן מרסן ובלז פסקל, ותמך בעמדותיהם של גלילאו גלילי וניקולאוס קופרניקוס. בוליו פרסם מספר ספרים אסטרונומיים, הידוע בהם הוא ה"אסטרונומיקה פילולאיקה" (Astronomia philolaica) שיצא לאור בשנת 1645 ובו תמך בתאוריה של יוהאנס קפלר כי כוכבי הלכת נעים במסלולים אליפטיים סביב השמש, אולם התנגד לתאוריה הפיזיקלית של קפלר בדבר הכוחות הפועלים על כוכבי הלכת בתנועתם סביב השמש. סר אייזק ניוטון, בספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", ציין כי חישוביו של בוליו בדבר גודל מסלולי כוכבי הלכת הוא המדויק ביותר (לצד החישוב המצוי בספריו של יוהאנס קפלר. De natura lucis‏ (1638) Philolaus ‏(1639) Expositio rerum mathematicarum ad legendum Platonem utilium ‏(1644) Astronomia philolaica ‏(1645) De lineis spiralibus ‏(1657) Opus novum ad arithmeticam infinitorum ‏(1682) Ad astronomos monita duo ‏(1667) על שמו של בוליו נקרא מכתש בוליאלדוס שעל פני הירח. מדיה וקבצים בנושא איסמאל בוליאלדוס בוויקישיתוף איסמאל בוליאלדוס, באתר MacTutor (באנגלית) קורות חייו
לוביניצקי (מכתש)

לוביניצקי הוא מכתש פגיעה הממוקם בצד הקרוב של הירח, בקצה הצפון מערבי של ים העננים. המכתש ממוקם בקרבת מכתש בוליאלדוס הגדול ממנו. המכתש ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 17.8° דרום 23.8° מערב. קוטרו של המכתש 44 ק"מ ועומקו 800 מטרים. המכתש נקרא על שם האסטרונום וההיסטוריון הפולני סטניסלו לוביניצקי. רצפת המכתש מכוסה זרמי בזלת, אשר ככל הנראה חדרו למכתש מן הימה הסמוכה, באמצעות פרצה בקיר המכתש הדרומי. צפונית למכתש לוביניצקי ממוקם מכתש דארני. המכתשים הקטנים הממוקמים סביב מכתש לוביניצקי נקראים בשמו ומסומנים באותיות: מדיה וקבצים בנושא לוביניצקי בוויקישיתוף נתוני מכתשי לוביניצקי באתר USGS
לוביניצקי

האם התכוונתם ל... לוביניצקי (מכתש) – מכתש פגיעה על פני הירח אישים ששמם לוּבּיניצקי: סטניסלאב לוביניצקי – אסטרונום והיסטוריון פולני קשישטוף לוביניצקי – צייר וחרט פולני שפעל באמסטרדם בתור הזהב של הולנד
בית החולים המשפחה הקדושה

בית החולים המשפחה הקדושה (באיטלקית: Ospedale Sacra Famiglia; בערבית: مستشفى العائلة المقدسة) או בית החולים האיטלקי, הוא בית חולים השוכן בשכונת נמסאווי בצפון-מזרחה של נצרת. בית החולים נוסד ב-1882 על ידי הפלג האוסטרי של מסדר האחים ההוספיטלרים של יוחנן הקדוש של האל, מסדר קתולי בינלאומי, המפעיל כיום כ-250 בתי חולים ב-52 מדינות. בשל כך זכתה שכונת נמסאווי שבה שוכן בית החולים בשמה ("נמסה" היא אוסטריה בערבית). בתחילה פעלה במקום מרפאה, וב-1884 נחנכה מחלקת אשפוז שבה ארבע מיטות, והוקמו במקום מנזר וכנסייה. ב-1893 נסגר בית-החולים בשל מחסור במשאבים ועקב מחלת הנזירים, אך הוא שב ונפתח מחדש, וב-1899 כבר היו בו שלושים מיטות אשפוז. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שימש המקום כבית חולים צבאי גרמני, וכחמישים חיילים גרמנים שנפטרו בו נקברו בקרבתו, דבר שהיווה את תחילתו של בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת הנמצא בחצר בית החולים. המקום שב לתפקד כמוסד אזרחי ב-1918, אך ללא מחלקת אשפוז. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעצרו הנזירים האוסטרים בידי שלטונות המנדט הבריטי, ובית החולים נתפס על ידי כוחות צבא. הנזירים שבו אל בית החולים רק ב-1952 ושיקמו את המבנה, וב-1963 היו בו חמישים מיטות אשפוז. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נבנו במקום מבנים חדשים ונחנך חדר מיון חדש, והמבנים הישנים נהרסו. בשנת 2000 הסתיים פרויקט הרחבה נוסף, ובבית החולים ישנן כיום 120 מיטות אשפוז. המנזר נמצא כיום ברשות נזירות איטלקיות המשרתות בבית החולים, לצד הנזירים. פסל המדונה והילד בבית החולים מראה העיר נצרת מבית החולים דגלים ועליהם לוגו בית החולים חדר המיון בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת מדיה וקבצים בנושא בית החולים המשפחה הקדושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים המשפחה הקדושה בית החולים המשפחה הקדושה, ברשת החברתית פייסבוק בית החולים המשפחה הקדושה, ברשת החברתית אינסטגרם בית החולים באתר התיירות של העיר נצרת אודות בית החולים באתר משמורת ארץ הקודש לפי מספר מקורות ב-1881. האתר הרשמי
דארני (מכתש)

מכתש דארני הוא מכתש פגיעה על פני הירח. המכתש ממוקם בצד הקרוב של הירח בין ים העננים לאוקיינוס הסערות. המכתש ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 14.5° דרום 23.5° מערב. דרומית למכתש מצוי מכתש לוביניצקי. קוטרו של המכתש 15 ק"מ ועומקו 2.6 ק"מ. המכתש נקרא על שם מוריס דארני, אסטרונום צרפתי (1882–1958). המכתשים הסובבים את מכתש דארני נקראים על שמו, ומסומנים באותיות: מדיה וקבצים בנושא דארני בוויקישיתוף נתוני מכתשי דארני באתר USGS
דארני

האם התכוונתם ל... תמאש דארני – שחיין עבר הונגרי, אלוף אולימפי, אלוף עולם, אלוף אירופה ושיאן עולם בסגנון מעורב אישי. צ'ארלס דארני - דמות בספרו של צ'ארלס דיקנס "בין שתי ערים" דארני (צרפת) – עיירה במזרח צרפת דארני (מכתש) – מכתש פגיעה על פני הירח
פיטאטוס (מכתש)

פיטאטוס הוא מכתש פגיעה הממוקם בצד הקרוב של הירח, בקצהו הדרומי של ים העננים. המכתש ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 29.8° דרום 13.5° מערב. מצפון מערב למכתש מצוי מכתש הסודיוס המחובר אל מכתש פיטאטיוס. מדרום למכתש פיטאטיוס מצויים המכתשים וורצלבאוור וגאריוס. קוטרו של המכתש 97 ק"מ ועומקו 900 מטרים. בתוך המכתש (בכיוון צפון מערב ממרכזו) גבעה בגובה 500 מטרים. המכתש קרוי על שם האסטרונום פייטרו פיטאטי (Pietro Pitati) המכתשים הסובבים את מכתש פיטאטוס נקראים על שמו, ומסומנים באותיות: מדיה וקבצים בנושא פיטאטוס בוויקישיתוף נתוני מכתשי פיטאטוס באתר USGS ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטאטוס

האם התכוונתם ל... פטרוס פיטאטוס – אסטרונום איטלקי פיטאטוס (מכתש) – מכתש פגיעה על פני הירח
ים האיים

ים האיים (בלטינית: Mare Insularum - "מארה אינסולארום") הוא ים ירחי הממוקם באגן האיים, דרומית לים הממטרים בצד הקרוב של הירח, בקואורדינטות סלנוגרפיות 7.5° צפון 30.9° מערב. קוטרו של ים האיים 512 ק"מ. בדומה ליתר ימות הירח, אין מדובר בים אלא בעמק המכוסה בזלת. העמק בו מצוי ים האיים נוצר בעידן האימבריאני התחתון, וכוסה בזלת בעידן האימבריאני העליון. הים גובל במכתש קופרניקוס ממזרח ובמכתש קפלר ממערב. ים האיים גובל באוקיינוס הסערות בדרום מערב, ובמפרץ המפעפע מצפון מזרח. מדיה וקבצים בנושא ים האיים בוויקישיתוף נתוני ים האיים באתר USGS
ים מוסקבה

ים מוסקבה או הים המוסקובי (בלטינית: Mare Moscoviense - "מארה מוסקוביאנסה") הוא ים ירחי המצוי באגן מוסקבה בצד הרחוק של הירח. הים הוא אחד הימות הירחיות הבודדות המצויות בצד הרחוק. הים ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 27.3° צפון 147.9° מזרח. קוטרו של ים מוסקבה - 275 ק"מ. בדומה ליתר ימות הירח, אין מדובר בים אלא בעמק המכוסה בזלת. העמק בו מצוי ים מוסקבה נוצר בעידן הנקטריאני והלבה שיצרה את הבזלת כיסתה את העמק בתקופה האימבריאנית העליונה. מדרום מזרח לימה מצוי מכתש קומארוב ומצפון לימה מצוי מכתש טיטוב. שמו של ים מוסקבה ניתן לו לאחר צילומו על ידי לונה 3 (בתחילה נקרא Mare Moscovrae- "מארה מוסקובראה" ולאחר מכן שונה השם ל -Mare Moscoviense), והוא קרוי על שם נסיכות מוסקבה. מדיה וקבצים בנושא ים מוסקבה בוויקישיתוף נתוני ים מוסקבה באתר USGS
תותח מרדף

תותח מרדף (באנגלית: chase gun או chaser) הוא תותח ימי שהוצב בחרטומה או בירכתיה של אוניית מפרשים מלחמתית ושימש לירי היישר לפנים על כלי שיט נרדף או לירי היישר לאחור על כלי שיט רודף. הירי נעשה בדרך כלל אל עבר החיבל של כלי השיט (התרנים, המפרשים והחבלים) על מנת להאט את מהירותו ולחבל בכושר התמרון שלו. בהתאם למיקומם באונייה הבחינו בין תותח מרדף קדמי (bow chaser) ותותח מרדף אחורי (stern chaser). תותחי מרדף קדמיים יכלו להיות תותחים רגילים, שהועלו מסיפון התותחים והוצבו כשקניהם מזדקרים החוצה דרך אשנבי-תותחים מיוחדים לדבר או משני צדי מוט החרטום, או תותחים ייעודיים, ארוכי-קנה וקלים יחסית, שהוצבו בחרטום. תותחי מרדף אחוריים יכלו גם הם להיות תותחים מאולתרים או תותחים ייעודיים, שניצבו דרך קבע, מכוסים, בקבינות הקצינים בירכתיים והיוו חלק מן הריהוט והציוד בתא. מרדפים בתקופת אוניות המפרשים יכלו להימשך שעות ולפעמים ימים, כשכל צוות מכוונן בעדינות את מפרשי האונייה כדי לנצל לתועלתו את השינוי הקל ביותר בעוצמת הרוח וכיוונה. כדור תותח אחד שכוון היטב יכול היה לפגוע בחבל חשוב או לקרוע מפרש אם נשבה רוח חזקה. בשעת מרדף או התחמקות מאונייה רודפת הפקידו בדרך כלל את הירי בידיהם של טובי הקלעים מבין תותחני האונייה. מדיה וקבצים בנושא תותח מרדף בוויקישיתוף
הכצעקתה (יוזמה חברתית)

הכצעקתה (באנגלית: Hollaback)[דרושה הבהרה] היא יוזמה חברתית עולמית, שמטרתה להעלות את המודעות ולעצור במידת האפשר הטרדות רחוב, שהם על רקע מיני ומגדרי. פעילות זו מתבטאת בעיקר באמצעות העלאת סיפורים אישיים ותמונות לאתר התנועה. אתר "הכצעקתה" הישראלי הוקם ב-2010 כשלוחה של תנועת Hollaback העולמית. נכון ל-2013, התנועה פעילה ב-62 ערים, ב-25 מדינות וב-12 שפות. את התנועה העולמית הקימה קבוצה של שבעה תושבי העיר ניו-יורק, ארבע נשים ושלושה גברים, ב-2005. הקבוצה קיבלה השראה להקמת התנועה לאחר פרסום מקרה של הטרדה מינית. הם החליטו לנסות ליישם מודל של העלאת תמונות ומקרים לבלוג. ב-2010, מועצת העיר ניו יורק קיימה את הדיון הראשון מסוגו לגבי הטרדה מינית ברחוב ונקבעו צעדים עתידיים ליישום על מנת לצמצם את התופעה. לדברי אחת ממייסדות השלוחה בישראל, היא הקימה את השלוחה הישראלית לאחר שקבוצת נערים הפילה אותה ברחוב. מדיניות האתר בישראל שונה במעט ממדיניות אתרי Hollaback בעולם, מאחר שבאתר הישראלי לא מפרסמים תמונות וסרטוני וידאו. הסיבה לכך היא רצון להימנע ממסעי נקמה פרטיים והחשש מתביעה משפטית שעלולה לגרום להורדת האתר. הטרדה מינית אתר האינטרנט הרשמי של הכצעקתה אתר הכצעקתה בישראל אתר Hollaback העולמי (באנגלית) כך על פי האתר העולמי, נכון לתאריך 20 באפריל 2013 אישה התקוממה לאחר שבעלים של מסעדה אונן מולה. היא פנתה למשטרה עם תצלום ולאחר שזו לא עשתה דבר, היא העלתה את התצלום לאינטרנט. המקרה קיבל תהודה ופורסם בעיתון הניו-יורק טיימס. ראו אתר Hollaback העולמי אתר הכצעקתה, היסטוריה אתר הכצעקתה, שאלות נפוצות
מוסקבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מוסקבה – בירת רוסיה (ובעבר בירת ברית המועצות) מוסקבה (מחוז) – מחוז ברוסיה נסיכות מוסקבה – ישות פוליטית רוסית בימי הביניים אשר מרכזה במוסקבה מוסקבה (נהר) – נהר החוצה את העיר מוסקבה מועדון הכדורגל מוסקבה – מועדון כדורגל ממוסקבה מוסקבה (כדורסל נשים) – מועדון כדורסל נשים ממוסקבה מוסקבה (סוכנות ידיעות) – סוכנות ידיעות עירונית ים מוסקבה – ים ירחי מוסקו (איידהו) – עיר באיידהו מוסקו (פנסילבניה) – עיר בפנסילבניה "מוסקבה" – כינוי למרכז שלטון המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ביחס למפלגות ומדינות קומוניסטיות אחרות מוסקבה (להקה) – להקת רוק ישראלית שפעלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 מוסקבה (אונייה) – ספינת טילים רוסית שהושקה ב-1979 וטבעה ב-2022 מוסקבה (שיר) – שיר של להקת ג'ינגיס חאן מוסקוביה
משה פלמן

משה פלמן (אריאלי) (30 באפריל 1907, ט"ז באייר תרס"ז – 11 במאי 1945, כ"ח באייר תש"ה) היה ממייסדי הנוער העובד וממייסדי קיבוץ נען. נולד בנווה שלום לחייקל ואסתר פלמן, ממייסדי תל אביב. למד בבית ספר לבנים בתל אביב ולאחר סיום לימודיו יצא לעבוד. ייסד יחד עם חבריו, ביניהם דוד זהבי וישראל גלילי, את ה"נוער העובד" כיוון שהגיעו למסקנה שהם חייבים להתארגן על מנת לשמור על זכויות הוגנות לבני הנוער העובדים. בחצר ביתו בתל אביב התקיימו מפגשי חברי התנועה. יחדיו הקימו גרעין הכשרה שהתמקם ברחובות והיווה בסיס לגרעין ההתיישבות בקיבוץ נען. שימש בתפקידים ציבוריים שונים בקיבוץ. נשא לאשה את שרה לבית כהן ולהם שני בנים - שאול ומשה (נקרא על שם אביו). נפטר בשנת 1945 והוא בן 38 בלבד. קבוצת הנוער העובד נען, משה פלמן – ראשון לנוער העובד ולבוני נען, דפוס הקיבוץ המאוחד, עין חרוד, תש"ו 1946.
אוניברסיטת בואנוס איירס

אוניברסיטת בואנוס איירס (בספרדית: Universidad de Buenos Aires, או UBA) היא אוניברסיטה ציבורית בבואנוס איירס והגדולה ביותר בארגנטינה. לומדים בה למעלה מ-300,000 תלמידים והיא האוניברסיטה הגדולה ביותר באמריקה הלטינית. יש בה 13 פקולטות, 6 בתי חולים, 10 מוזיאונים. היא נחשבת לאוניברסיטה המובילה בארגנטינה, והיא מדורגת בין 200 האוניברסיטאות הגדולות בעולם. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1821 על ידי הנהלת מחוז בואנוס איירס. בשנת 1939 מריה תרזה פרארי מונתה לדרגת פרופסור ונהפכה לאישה הראשונה שהגיע לדרגה זו באוניברסיטה באמריקה הלטינית. ביולי 1966 פרץ באוניברסיטה מרד כנגד המשטר הצבאי בראשותו של חואן קרלוס אונגאנייה, שחודש קודם לכן החליט להכניס שוטרים לקמפוסים ובכך לבטל את העצמאות הלימודית שהונהגה באוניברסיטאות במדינה. מאות סטודנטים, בוגרי האוניברסיטה ומרצים הפגינו נגד הממשלה והשביתו את פעילות האוניברסיטה. ב-29 ביולי פשטה המשטרה על האוניברסיטה בכוחות גדולים במטרה לדכא את המוחים. מפגינים רבים, ובהם אנשי סגל בכירים, הוכו מכות קשות, רבים אחרים נעצרו, וספריות ומעבדות של האוניברסיטה נהרסו. האירוע התפרסם ברחבי העולם וזכה לכינוי "ליל המקלות הארוכים". בחודשים שלאחר מכן עזבו מאות מרצים, בהם אקדמאים בכירים בעלי שם עולמי, את האוניברסיטה והיגרו למדינות אחרות. מכונים ופקולטות שלמות פורקו וכתוצאה מכך צומצמה פעילות האוניברסיטה במספר תחומים . פסיכולוגיה הנדסה רפואת שיניים רוקחות וביוכימיה פילוסופיה וספרות בית הספר למשפטים בית הספר לרפואה מדעי החברה רפואה וטרינרית אגרונומיה כלכלה מדע מדויק ומדעי הטבע אדריכלות ועיצוב חואן מרטין מלדסנה, מבכירי הפיזיקאים התאורטיים. פרנציסקוס, האפיפיור ה-266. ארנסטו צ'ה גווארה, מהפכן קומוניסטי ארגנטינאי. סזר מילשטיין, ביוכמאי יהודי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1984. קרלוס לאמאס, עורך דין, זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1936. ברנרדו אלברטו הוסיי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1947. לואיס פדריקו ללואר, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1970. אדולפו פרס אסקיבל, זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1980. קרלוס פלגריני, נשיא ארגנטינה בין השנים 1890–1892. לואיס סאנס פניה, נשיא ארגנטינה בין השנים 1892–1895. מנואל קינטנה, נשיא ארגנטינה בין השנים 1904–1906. רוקה סאנס פניה, נשיא ארגנטינה בין השנים 1910–1914. ויקטורינו דה לה פלאסה, נשיא ארגנטינה בין השנים 1914-1914. מרסלו טורקואטו דה אלבאר, נשיא ארגנטינה בין השנים 1922–1928. איפוליטו איריגוז'ן, נשיא ארגנטינה בין השנים 1928–1930. אגוסטין פדרו חוסטו, נשיא ארגנטינה בין השנים 1932–1938. רוברטו מריה אורטיס, נשיא ארגנטינה בין השנים 1938–1942. רמון קסטיז'ו, נשיא ארגנטינה בין השנים 1942–1943. ארתורו פרונדיסי, נשיא ארגנטינה בין השנים 1958–1962. ארתורו איליה, נשיא ארגנטינה בין השנים 1963–1966. ראול אלפונסין, נשיא ארגנטינה בין השנים 1989 1983. אדולפו רודריגס סאה, נשיא ארגנטינה בשנת 2001. אדוארדו דואלדה, נשיא ארגנטינה בין השנים 2002–2003. חוסה לואיס מורטורה, שר החוץ של ארגנטינה בין השנים 1914–1916. לואיס מורנו אוקמפו, עורך דין ותובע בבית הדין הפלילי הבינלאומי. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת בואנוס איירס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת בואנוס איירס (בספרדית) אוניברסיטת בואנוס איירס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
גריינר

האם התכוונתם ל... בריטני גריינר – כדורסלנית אמריקאית רון גריינר – מלחין אוסטרלי סטפן-פטר גריינר – בונה כינורות גרמני גרינר
פוטורו

פוטורו (בספרדית: עתיד) היא ספינת החכמים מספרו האוטופי של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד", ומופיעה בפרק ה' של חלקו הרביעי. לספינת החכמים, ספינת פאר איטלקית, הוזמנו היוצרים, ההוגים, הממציאים ואנשי התרבות הבולטים בעולם למסע תענוגות מחופיו האירופאיים של הים התיכון, ועד לארץ ישראל, בה שוטטו זמן מה. שנת מסעה של ה"פוטורו" אינה מצוינת במפורש, אולם על-פי המסופר ברומן ניתן לתארכה לסביבות 1920. למסע מספר מטרות מוצהרות ברומן: להוות סמל למהפכה הציונית: עצם הופעתה במימי הים התיכון צריך היה לסמל את בואה של תקופה חדשה חשיפתם של אנשי הרוח לרעיון הציוני ולמימושו הראשוני, לצורך פרסומו בעולם ולצורכי יחסי-ציבור. בית-יוצר להגות מקורית, מתוך כינוסם הייחודי של אנשי המעלה. מתן השראה למפעל הציוני: כי דימיתי בנפשי שמעל סיפונה של "פוטורו" דיברה רוח האנושות באוזני העם היהודי... ביטוי לאופיו האוניברסלי והקוסמופוליטי של העם היהודי. החוויות וההגות הודפסו על סיפון האניה בעיתון יומי, וזכו להד עצום בעולם. המסע שזכה להצלחה עצומה, היה עתיד לחזור על עצמו כל 25 שנים. ספינת החכמים מסמלת את האוריינטציה האוניברסלית של החברה היהודית החדשה בארץ ישראל, על-פי חזונו של המחבר. מיטיב לתאר זאת אחד הסופרים שנותר על הספינה ולא ירד ממנה כלל: "האניה הזאת היא ציון!" כמובן ששמה הסמלי, שמשמעותו בספרדית "עתיד", מייעד לה תפקיד של אידיאה ציונית, המביטה בעיקר אל העתיד, ופחות אל העבר. ברומן "נוילנד", מאת אשכול נבו, מופיעה הספינה ההרצליאנית "פוטורו" מספר פעמים, הן בגלגולה במציאות הבדויה של הרומן והן כסמל. הספינה מופיעה לראשונה כספינת מעפילים האחרונה טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לדברי אשכול נבו ההשראה לתיאור היה קורותיה של ספינת המעפילים "טייגר היל". בניגוד לאוריינטציה האוניברסלית ב"אלטנוילנד", מופיע כאן שמה של הספינה דווקא בתיאור ויתור העולים על דרכוניהם הזרים, על-מנת שלא ייתפסו ויוגלו שוב לארצות מוצאם. מאוחר יותר, יוצא לאור עיתון על הספינה, ממש כב"אלטנוילנד", ומודפסים בו קטעים קצרים מתוך "אלטנוילנד". הראשון שבהם הוא כמובן סיפורה של ספינת החכמים "פוטורו". הניגוד בין שיט התענוגות של ההוגים המובחרים, ובין המסע הקשה בתנאים לא-תנאים של הפליטים היהודיים, מסייע לניגוד המובנה ברומן בין החזון הציוני ומימושו בפועל. ספינת החכמים מופיעה ב"נוילנד" גם כמשל. אחת הדמויות, מני, מייסדת בארגנטינה כפר יהודי ברוח חזונו של הרצל. הכפר מהווה דוגמה לאופן בו ישראל הייתה אמורה להתממש. אחד הדימויים בהם בוחר מני להסברת הפרויקט הוא זה: "... אתה יכול לחשוב עלינו גם כעל 'פוטורו', ספינת החכמים החזונית של הרצל..." השימוש שעושה נבו בסמל, חותר תחת הסמל המקורי, כיוון ש"פוטורו" של "נוילנד" עושה את הדרך ההפוכה מספינת החכמים (ואף מספינת המעפילים שב"נוילנד") - במקום מן הגולה לארץ ישראל, ממנה החוצה. "הפוטורו" של הרצל מצטרפת לשלל כלי שיט - בדויים והיסטוריים שהפכו לסמלים מיתיים, אוניברסליים, לאומיים ופוליטיים: תיבת נח ארגו מייפלאואר באונטי לה אמיסטאד פוטיומקין טיטאניק אקסודוס סטרומה אלטלנה מאווי מרמרה "תל אביב" ("אלטנוילנד") בתרגומו של נחום סוקולוב, באתר (פרויקט בן-יהודה). תיאודור הרצל, "אלטנוילנד: ארץ עתיקה-חדשה", תרגום: שמואל שניצר, חיפה - חברה להוצאת ספרים, 1961, עמ' 172-179. שם, עמ' 172. ראו במאמרו של מרדכי נאור, "הרצל כיחצ"ן" שם, עמ' 173. ראו אבי שגיא וידידיה שטרן, "מולדת יחפה: מחשבות ישראליות", עם עובד, 2011, עמ' 49. אלטנוילנד, עמ' 173. שגיא ושטרן, שם. נוילנד, עמ' 215. נוילנד, עמ' 548. נוילנד, עמ' 288. נוילנד, עמ' 488.
ויליאם מוליקן

ויליאם דנפורת' "ביל" מוליקן (באנגלית: William Danforth "Bill" Mulliken; ‏27 באוגוסט 1939 – 17 ביולי 2014) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי במשחה ל-200 מטר חזה. מוליקן נולד באורבנה, שבאילינוי. התאמן בהדרכת ריימונד ריי. הוא בוגר אוניברסיטת מיאמי שבאוהיו משנת 1961. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו שבאילינוי בשנת 1959 זכה מוליקן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:43.1 דקות. באולימפיאדת רומא (1960) זכה מוליקן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.4 דקות, לפני יושיהיקו אוסקי מיפן (2:38.0 דקות) וויחר מנסונידס מהולנד (2:39.7 דקות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:37.2 דקות. לאחר סיום קריירת השחייה שלו ולימודיו במיאמי, השלים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן עבד מוליקן כעורך דין בשיקגו. בשנת 1984 זכה מוליקן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. ויליאם מוליקן, באתר olympedia.org Bill Mulliken Passes Away, אתר אוניברסיטת מיאמי, 18 ביולי 2014 ויליאם מוליקן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics ויליאם מוליקן באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
אהרן פפויפר

הרב אהרן פפויפר (ההגיה - פוֹיפֶר) (באנגלית: Aharon Pfeuffer;‏ י"ח בטבת תש"ט, 1949 – י"א באייר תשנ"ג, 1993) היה מייסד ורב קהילת מהרש"א וראש ישיבת מהרש"א ביוהנסבורג, ולפני כן מראשי ישיבת עץ חיים בלונדון. נולד בבני ברק, בנם של יעקב פפויפר ויהודית לבית מאיר. למד בישיבה הקטנה קול תורה ולאחר מכן בישיבת הנגב בנתיבות, אצל דודו, אחי אמו, הרב יששכר מאיר. כעבור מספר שנים עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים, ומשם עבר לישיבת לייקווד בניו ג'רזי. בתחילת שנות השבעים נישא לרחל לבית פרומר. לאחר נישואיו התגורר במשך תקופה בבני ברק והתקרב לרב שמואל רוזובסקי, עמו למד בחברותא והחשיבו לרבו. לאחר מכן עבר לחדרה ונמנה עם צוות "ישיבת חדרה". במשך כמה חודשים שימש כר"מ ממלא מקום בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. בתקופה זו הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת חדרה, הרב צבי קושלבסקי. כעבור תקופה עבר ללונדון ושימש כראש ישיבה בישיבת עץ חיים שבעיר, לצדו של ראש הישיבה הרב נתן אורדמן. במקביל עסק בקירוב רחוקים, בעיקר בקרב סטודנטים יהודים בלונדון. חלק מהם עברו בהשפעתו ללמוד אצלו בישיבת עץ חיים. בשנת תש"מ (1980) עבר ליוהנסבורג וייסד בה את קהילת מהרש"א ובמשך שלוש עשרה שנים שימש רבה ומנהיגה. כמו כן הקים את ישיבת מהרש"א ועמד בראשה. בהיותו ביוהנסבורג עסק רבות בקירוב רחוקים. כמו כן עמד בראש מערכת סיוע לחולים שבאו מישראל לקבל טיפול רפואי ביוהנסבורג וביתו שימש להם אכסניה. בתקופת רבנותו ביוהנסבורג עמד בקשר הדוק עם רבנים ופוסקי הלכה בולטים בארץ ישראל וניהל עמם חליפת מכתבים ענפה בנושאי הלכה והשקפה. הרבה להתכתב עם תלמידיו בישראל ובאירופה והדריך אותם בתחומי הלכה והשקפה. כמו כן הרבה להעלות על הכתב רעיונות השקפתיים ותורניים, שפורסמו לאחר מותו. חיבר סדרת ספרי הלכה על הלכות בשר וחלב, הגעלת כלים, מליחה וצלייה. כמו כן חיבר את סדרת ספרי "אור אהרן" על כמה ממסכתות הש"ס. בתחילת שנות התשעים יזם את העתקת קהילתו לישראל ויישובה בקריה חדשה שנבנתה אז בבית שמש על ידי תלמידי הרב שמואל אוירבך. לשם כך ביקר מספר פעמים בישראל וקיבל את הסכמתו ותמיכתו של הרב אוירבך. לאחר שהחל ביישום תוכניתו וזמן קצר מאוד לפני מועד עלייתו ארצה, נהרג בתאונת דרכים ביוהנסבורג, והוא בן ארבעים וארבע. היה נשוי לרחל בתו של הרב יהודה הלוי ממייסדי תלמוד תורה חוג חתם סופר בבני ברק. גיסו הוא ד"ר מנחם חיים ברייר. בנו, הרב יהודה פפויפר, משמש כרב בדרום אפריקה. מתלמידיו: הרב ברוך פז, יו"ר מכון פסקים, לשעבר ראש כולל הדיינות בישיבת בית אל. קצור שולחן ערוך על הלכות בשר בחלב קצור שולחן ערוך על הלכות הגעלת כלים קצור שולחן ערוך על הלכות דם צלייה ומליחה קצור שולחן ערוך על הלכות נדה אור אהרן – על מסכתות פסחים, סוכה מגילה דרך כוכב – פרקים במסכת חייו של רבי אהרן פפויפר אהרן בן יעקב פפויפר (1949-1993), דף שער בספרייה הלאומית מפי הרב מאיר צוקרמן.
סוד אוויאסיון

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] סוד אוויאסיון (בצרפתית: Sud Aviation, "תעופה דרומית") הייתה חברה צרפתית בבעלות ממשלתית לייצור כלי טיס, שנוצרה ממיזוגן של שתי החברות SNCASE (אנ') ו- SNCASO (אנ'), ב-1 במרץ 1957. החברה החדשה החלה בפיתוח גרסת "תובלה על־קולית" של המטוס קרוול, גרסה שנודעה בשם סופר קרוול. אולם עלותו הצפויה של הפרויקט הייתה כל כך גבוהה, שהחברה, בהנחייתן של ממשלות צרפת ובריטניה, יצרה מַאֲגָד עם BAC (אנ') הבריטית בנובמבר 1962, כדי למזג את דגמיהן ומאמצי הייצור שלהן, כדי ליצור את מטוס הקונקורד. בשנת 1970, התמזגה החברה יחד עם החברות הצרפתיות הממשלתיות נורד אוויאסיון ו- SÉREB לכדי חברה חדשה בשם Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS)‎ ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), שלאחר מכן שונה שמה לאיירוספסיאל. המסוק גאזל - נתפס כשלל סורי במלחמת של"ג, בשנת 1982. המסוק סופר פרלון - בשנים 1966–1991. המטוס ווטור - בשנים 1958–1972. המסוק אלואט II - בשנים 1957–1983. מדיה וקבצים בנושא סוד אוויאסיון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.