laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטול רימונים

מטול רימונים הוא נשק המאפשר לשגר רימונים לטווח רחוק. מטולי רימונים באים ככלי עצמאי (לדוגמה: מטול רימונים M-79) או כתוסף לרובה סער (לדוגמה: מטול ה-M-203). מטול הרימונים הסטנדרטי בצבאות ישראל, ארצות הברית ונאט"ו הוא ה-M-203, שיורה רימונים נפיצים בקוטר 40 מ"מ לטווח של כ-50–150 מטר. את ה-M-203 אפשר להתקין על מגוון רב של רובים, בייחוד ממשפחת ה-M-16. ה-M-203 מתחבר לרובה באמצעות התקנת המטול על החלק התחתון של מתפס הקנה. למטול הדק וכוונות משלו. בצבאות רבים יש גם מטולי רימונים אוטומטיים הנקראים "מקלעי רימונים", המשתמשים בשרשיר של רימונים. מדובר בכלי ירייה כבדים (יותר ממכונת ירייה) המסוגלים לשגר בקצב מהיר עשרות רימונים לטווחים ארוכים, בדיוק רב. מקלע הרימונים הסטנדרטי בצה"ל וצבא ארצות הברית הוא הסאקו דיפנס Mk-19 שנקרא בצה"ל מקל"ר (ראשי תיבות של מקלע רימונים). צבאות וכוחות משטרה רבים נושאים מטולי רימונים 37 מ"מ המיועדים לשגר רימוני גז מדמיע לפיזור הפגנות. מטולים אלה באים בקוטר שונה מ-40 מ"מ הצבאי ולא כתוסף לרובה סער, על מנת למנוע תאונות קטלניות כתוצאה מבלבול בין רימון גז לרימון רסס. מטולי הרימונים המשטרתיים הנפוצים הם נטעני לוע ("פדרל") או בעלי מחסנית תוף המסוגלת להכיל 5–7 רימוני גז. M-203 סאקו דיפנס Mk-19 XM25 רימון יד רומה רימונים (ררנ"ט) מטול רקטות חידת מקל"רים - מטולי רימונים בצבאות העולם, פורום צבא וביטחון, פרש מקל"ר Mk-19 מטול M-79 מטולון M-203
אסטרונאוטיקה

אסטרונאוטיקה היא ענף מדעי העוסק בתאוריה ובהנדסה של הגעה לחלל ומסעות בו. משמעות השם אסטרונאוטיקה הוא "הפלגה בחלל", בדומה לשמו של התחום המקביל, אווירונאוטיקה שמשמעותו "הפלגה באוויר". האסטרונאוטיקה היא ענף רב תחומי הכולל בתוכו יישומים של פיזיקה, אסטרונומיה, מתמטיקה וכימיה ומשלבם בהנדסת מכונות, הנדסת חשמל, הנדסת חומרים ועוד, במטרה לפתח את הכלים והאמצעים שיאפשרו מסעות בחלל. עצם מלאכותי הנע בין הכוכבים נתון לשדות כבידה ושדות מגנטיים משתנים, טמפרטורות קיצוניות, צריך לעמוד בריק ובקרינה, לנווט את דרכו בין גופים הנעים בכיוונים שונים במרחב ועם כל זאת להיות קל משקל ככל שניתן על שיתאפשר לשגרו. עקב מורכבות הדרישות הרבות והסותרות לעיתים, נדרש שילוב של דיסציפלינות שונות ומחקר ופיתוח מתקדמים ויקרים. מקורות האסטרונאוטיקה הם במחקר תאורטי שהתבצע כבר במאה ה-17 על ידי אייזק ניוטון, שבספרו היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע הניח את היסודות לפיזיקה של תנועה בחלל. אחריו המשיכו מדענים כאוילר ולגראנז' לחקור את תנועת הגופים בחלל והכוחות הפועלים עליהם. בראשית המאה ה-20 החלה האסטרונאוטיקה לצעוד בכיוון מעשי עם מחקריו של קונסטנטין ציולקובסקי, שהגדיר את הנוסחאות הראשונות של הנעה רקטית, ואחריו רוברט גודרד והרמן אוברת שבנוסף למחקרים תאורטיים רב תחומיים ערכו בשנות ה-20 ניסויים מעשיים בשיגור רקטות. האסטרונאוטיקה הגיעה לבשלות בסוף שנות ה-50, עם שיגורו של ספוטניק, הלוויין הראשון בחלל ואחריו השיגורים הראשונים של בני אדם לחלל ושל גשושיות לכוכבי הלכת. ערך מורחב – המירוץ לחלל בתקופת המלחמה הקרה, מאבק יוקרה בין ארצות הברית וברית המועצות הביא להשקעות אדירות והתפתחות מואצת של תחום האסטרונאוטיקה. האסטרונאוטיקה מתחלקת למספר תחומים החופפים זה לזה וביניהם: אסטרודינמיקה: חקר מסלולי הכוכבים ופיתוח מסלולים יעילים למסעות ביניהם. הנעה רקטית: חקר שיטות הנעה רקטית שונות בחלל המבוססות על דלקים כימיים נוזליים ומוצקים, אנרגיה חשמלית או אנרגיית חום גרעינית. בקרה: אחד מענפי האלקטרוניקה העוסק בשיטות לייצוב אוטומטי של תהליכים ומאפשר לחללית כושר תפקוד עצמי בחלק ממשימותיה. רובוטיקה: מאפשרת לגשושות לבצע משימות מורכבות כגון סיורים על פני כוכבי לכת וירחים, נטילת דגימות וכדומה. פיזיולוגיה ורפואת חלל: חוקרת את יכולות גוף האדם לעמוד בתנאי החלל, את צרכיו ואת מגבלותיו. אדם בחלל הנדסת אווירונאוטיקה סוכנות חלל אגודת החלל הישראלית אסטרונאוטיקה, דף שער בספרייה הלאומית
שפות אנגליות

שפות אנגליות (באנגלית: Anglic languages) היא קבוצה של שפות שהתפתחו באי הבריטי. השפה העיקרית בהן היא אנגלית. הקבוצה משתייכת לשפות הגרמאניות המערביות. שפה גרמאנית מערבית מודרנית אחרת שאינה משתייכת לקבוצה האנגלית היא פריזית (Frysk), אשר מדוברת בהולנד וצפון גרמניה. האנגלית העתיקה היא השפה העתיקה בקבוצה הזו. בימי הביניים היא התפצלה לניבים שונים. הניב הדרומי של אזור לונדון התפתח לאנגלית של היום. הניבים הצפוניים יותר התפתחו לסקוטית, אם כי שפה זו נשארה שפה מדוברת מקומית בסקוטלנד. עד היום אין לה תקן אחיד של כתיב ספרותי וישנה מחלוקת ביחס לשאלה האם היא שפה נפרדת או ניב של אנגלית. ניבים אחרים של האנגלית העתיקה שהתפתחו באנגליה בימי הביניים, כגון נורתומברית (Northumbrian), יולה (Yola) ומרקית (Mercian) נכחדו או התמזגו עם אנגלית או סקוטית. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעוף

האם התכוונתם ל... מעוף - תנועתם של העופות מעוף נתיבי אויר – חברת תעופה ישראלית שפעלה בשנות ה-80 מעו"ף - מכשירים עתידיים ופיננסיים, מונח בכלכלה מדד תל אביב 35 – מדד שוק המעו"ף שוק המעו"ף מעוף המשאב האנושי – קבוצת חברות המתמחה בתחום המשאב האנושי מעוף - גוף במשרד הכלכלה והתעשייה בישראל האמון על קידום וחיזוק עסקים קטנים ובינוניים מעוף (יישוב) - התאחד עם היישוב כורזים מחלקת מעוף – מחלקת טכנולוגית ביחידת לוט"ם בצה"ל מעוף הדבורה – יצירה מוזיקלית של המלחין ניקולאי רימסקי-קורסקוב מעוף החלום של דלתא מתקן לשעבר בדיסניוורלד
Rue des Cascades

Rue des Cascades (רחוב מפלי המים) הוא אלבום האולפן השני של המלחין יאן טירסן. J'y Suis Jamais Allé " "Rue Des Cascades " "Pas Si Simple " "Comptine d'été No2 " "Comptine d'été No3 " "Comptine d'été n° 17" "Déjà Loin " "La Chambre " "Mouvement Introductif " "La Muette" "Naomi " "Soir De Fête" "Le Vieux En Veut Encore " "Toujours Là " "C'était Ici " "Prière No2 " "Comptine d'été No1 " "La Fenêtre " "Prière No3 " "La Pièce Vide " "La Vie Quotidienne" מידע על האלבום Rue des Cascades באתר MusicBrainz האלבום Rue des Cascades באתר Discogs האלבום Rue des Cascades באתר ספוטיפיי האלבום Rue des Cascades באתר דיזר האלבום Rue des Cascades באתר יוטיוב
טבח עישייה

טבח עַישייה (בערבית: عيشية) בוצע על ידי חברי מיליציות א-סאעקה ואש"ף במשך יומיים באוקטובר 1976 בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון בנוצרים תושבי הכפר עַישייה בלבנון. בטבח נרצחו יותר מ-70 נוצרים מרונים לא חמושים. הכפר עישייה שוכן בנפת ג'זין שבמחוז דרום לבנון, והוא כפר מרוני בודד באזור בו רוב מוסלמי. החל מתחילת שנות ה-70 נשלט האזור על ידי מיליציות פלסטיניות בעוד שמובלעת ג'זין הנוצרית נשלטה על ידי המיליציה המרונית שומרי הארזים של אטיין סאקר. בעישייה התפתחו תקריות אלימות בין התושבים הנוצרים לבין שכניהם המוסלמים וצה"ל סיפק לנוצרים נשק להגנה על הכפר. ב-16 באוקטובר 1976 נערכה בריאד ועידה ערבית שנועדה להביא להפסקת אש בלבנון. בליל ה-19 באוקטובר 1976 בעקבות ניסיונות של לוחמים נוצרים לכבוש את מרג' עיון, תקפו לוחמים מארגוני הטרור א-סאעקה ואש"ף את הכפר וכבשו אותו. בעיתונות דווח שללוחמים שכבשו את עישייה סייעו מוסלמים שברחו ממרג' עיון. הלוחמים המוסלמים שהו בכפר יומיים, מ-19 באוקטובר 1976 עד ה-21 באוקטובר 1976. בעקבות כיבוש עישייה עלו טענות לטבח שבוצע בתושביו. על פי הטענות, נרצחו תושבים רבים, רובם הגדול נשים, קשישים, וילדים ונשות ונערות הכפר נאנסו ולאחר מכן נשחטו על ידי המחבלים בכנסייה המקומית. תינוקות וילדים נרצחו בדרכים אכזריות, וגופות הנרצחים עברו התעללות. כמו כן, שרפו והרסו המחבלים את בתי הכפר והשחיתו את הכנסייה המקומית. בסמוך לאירוע דווח על 200, 400 ואף 500 נטבחים. דיווחים מאוחרים יותר טענו למעל 70 נטבחים. נדיל חסן, תושבת הכפר שניצלה מהטבח, מתארת את האירוע: "טבחו בנו כצאן. אנסו נשים, רוצצו גולגולות ושחטו ילדים בזרועות אמם. נשים וילדים שהתחבאו במטעים ובמערות בסביבת הכפר התגלו ונרצחו, זה אחר זה, בסכינים ובפגיונות." חסן מסרה כי ראתה גם כיצד כפתו אישה כבת שלושים וחמש ובנה בן השבע לעץ וערפו את ראשיהם. אביו של פרנסיס אלפרד נסר, תיאר כיצד המחבלים שרפו את בנו בעודו בחיים. הטענות לטבח הוכחשו על ידי דוברי אש"ף. ב-31 באוקטובר 1976 פרסם יעקב ארז במעריב: "בסוף השבוע שעבר הובהר, כי בכפר הנוצרי עישייה, מצפון למארג' עיון, לא נערך טבח, כפי שסיפרו לוחמים מרוניים. בהתקפה של פלסטינים ויחידות מחבלים על הכפר נהרגו כמה עשרות מתושביו, ולא היו ביניהם נשים וילדים. הכפר ננטש לאחר מכן על ידי המוסלמים, והנוצרים שבו ותפסוהו ללא קרב." בעקבות הטבח נמלטו מהכפר תושבים רבים למובלעות הנוצריות באזור, אך רובם שבו לאחר פלישת ישראל ללבנון בשנת 1982. בישראל אספו סיוע עבור פליטי הכפר. יו. פ. מתל אביב: ישראל סיפקה לנוצרים נשק אוטומטי, דבר, 22 באוקטובר 1976 Antoine J. Abraham, The Lebanon War, page 94 עודד גרנות, אל אהראם: סאדאת הסכים לבקר בדמשק, מעריב, 20 באוקטובר 1976 עודד גרנות, הנוצרים בלבנון עושים מאמץ להשלים כיבוש מרג' עיון, מעריב, 22 באוקטובר 1976; המשך נמשכות ההפגזות הארטילריות, מעריב, 21 באוקטובר 1976 המחבלים כבשו את עאישיה במרחק 15 ק"מ מגבול ישראל, דבר, 21 באוקטובר 1976 מאיר עוזיאל, עישייה, מעריב, 29 באוקטובר 1976 יעקב ארז, גורמים ישראליים: גדודי צבא השחרור הפלשתיני, מעריב, 31 באוקטובר 1976 מאיר הראובני, מצרכי מזון לפליטי עיישייה, מעריב, 29 באוקטובר 1976
Hurt

Hurt הוא שיר שנכתב על ידי טרנט רזנור, ושיצא לראשונה ב-1994 כסינגל של להקת "Nine Inch Nails". ב-2002 הוציא ג'וני קאש גרסת כיסוי לשיר, שזכתה לביקורות מהללות. לחן השיר היווה את ההשראה לפזמון השיר "עולה ויורד" של נעם רותם, שיצא ב-2007. כמו כן, פזמון השיר מצוטט בעמודיו הראשונים של ספרו של סטיבן קינג, "המגדל האפל". השיר הגיע למקום השמיני במצעד של נורווגיה. השיר הוא הקינה המסיימת את אלבום הקונספט "The Downward Spiral" של "Nine Inch Nails". זהו השיר השקט ביותר באלבום, לצד "A Warm Place". השירה השקטה מלווה בפריטת ארפג'ו, אליה מצטרפים במהלך הפזמון גם פסנתר ותופים. מילות השיר עוסקות בתובנה אליה מגיע המספר כי לו הייתה ניתנת לו הזדמנות נוספת, היה עולה בידו לתקן את דרכיו ולהימנע מהסבל אותו עבר. למרבה הטרגדיה, תובנה זו מגיעה מאוחר מדי - לאחר שהשיר הקודם, הנושא את שם האלבום, מתאר את התאבדותו של המספר. הפזמון השני נקטע בפתאומיות על ידי רעש אלקטרוני חזק הדועך לאיטו במשך יותר מדקה, וכך מסיים את השיר והאלבום. הביצוע של קאש לשיר היה הלהיט האחרון שלו לפני מותו ב-2003. הוא נכלל באלבום "American IV" מ-2002, ונחשב לביצוע מרגש במיוחד. הביצוע זכה בפרס "סינגל השנה" מטעם פרס מוזיקת הקאנטרי. הרעיון לביצוע השיר הגיע מריק רובין, מפיק האלבום וחברו של רזנור. בביצוע של קאש שונתה השורה "Crown of shit" (כתר מחורבן) ל-"Crown of thorns" (כתר קוצים), ובכך לא רק שאיבדה את גסותה, אלא גם הוסיפה אזכור מרומז ליסוריו של ישו - אזכור שגם מופיע באופן ויזואלי בקליפ לשיר. הקליפ צולם בביתו של קאש, ושילב בתוכו צילומים ממהלך חייו, עד לימיו האחרונים. הקליפ זכה בפרס גראמי ובפרס מוזיקת הקאנטרי כקליפ הטוב ביותר של אותה שנה. בגלגלצ שודר השיר כל שבוע ביום שישי כמה דקות לפני השעה 18:00, ב-11 בספטמבר 2020 הופסק השיר להתנגן כמסורת. בריאיון למגזין Alternative Press סיפר רזנור כי כשרובין פנה אליו בבקשה להתיר את חידוש השיר הוא הוחמא, אך חשש כי מדובר בלא יותר מגימיק שיווקי. עוצמתו המלאה של ביצועו של קאש הכתה בו רק כשראה את הקליפ. לדבריו, בזמן הצפייה הוא נתקף אלם, קיבל "עור ברווז", ודמעות נקוו בעיניו. כמו כן החוויה גרמה לו להרהר בכוחה של המוזיקה כמדיום אמנותי. זה כאילו איבדתי את החברה שלי, כי השיר הזה כבר לא שלי... כתבתי את השיר על המצב הנואש וחסר התקווה שהייתי בו, לחלוטין מבודד ובודד, כדרך לשמור על השפיות... איכשהו, הפירוש המחודש שנעשה על ידי אגדת רוק מתקופה וז'אנר שונים לחלוטין עדיין משמרת בתוכה את הכנות והמשמעות של השיר, באופן שונה אמנם, אך טהור לחלוטין. מידע על היצירה "Hurt" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Hurt" באתר יוטיוב norwegiancharts.com - Johnny Cash - Hurt, norwegiancharts.com Alternative Press #194. September, 2004
Secret (אלבום של איומי האמאסאקי)

Secret הוא האלבום השמיני של זמרת הפופ היפנית איומי האמאסאקי. האלבום יצא ב-29 בנובמבר 2006, וזיכה את הזמרת במספר פרסים נחשבים, ביניהם "אלבום השנה" לשנת 2006 ביפן. לפני יציאתו, תוכנן האלבום להיות מיני אלבום בעל 7 רצועות, אך בסופו של דבר השלימה האמאסאקי את האלבום לאלבום באורך מלא. האמאסאקי סיפרה שהשיר Until that Day...‎ תוכנן להיות קטע אינסטרומנטלי (רצועה ללא מילים) שהולחן על ידי CMJK. היא אהבה את צליל הגיטרה ולכן ביקשה מהמלחין להלחין מחדש את השיר לשיר באורך מלא. מההתחלה האמאסאקי ידעה על מה בדיוק היא עומדת לכתוב, היא הודתה בקשיים שהיו לה בהתאמת רגשותיה עם הלחן של השיר ולכן ישבה בביתה וערכה לקט של מילות מפתח עד להשלמת השיר. למרות שנסיתה לשמור על השיר חיובי, השיר הציג ניצוצות של שברון לב על הסגל שלה. הרצועה השלישית,Startin', צולמה בניו יורק. לפי האמאסאקי, הסאונד של הסטודיו, הקל עליה את השירה, למרות האתגר שהיא נתנה לעצמה בבחירה לשיר בסגנון מסוים. האמאסאקי נהנתה מישיבות ההפקה שלה, תוך כדי ציון שמה שהביא את סגנון הקול החדש הייתה העובדה שההקלטות נערכו בניו יורק בגלל האווירה השונה. האמאסאקי הקליטה את הרצועה השמינית, Momentum, במשך 4 ימים. זה הזמן הארוך ביותר שלקח לה להקליט שיר בכל הקריירה שלה. בדרך כלל היא נכנסת לתוך התא ומקליטה את השיר מאוד מהר, אבל עם Momentum היא בילתה כל-כך הרבה זמן בהקלטות שהיא הרגישה שהיא ישנה שם. האמאסאקי אמרה שכשהיא שומעת עכשיו את השיר היא נזכרת בהקלטות בתא והעובדה שהיא בכתה במהלך ההקלטה. רצועת הנושא של האלבום, Secret, הייתה הרצועה האחרונה שהוקלטה מהאלבום. מכיוון שהיא השקיעה מאמצים רבים בהקלטת Momentum, איומי הבטיחה לסיים את ההקלטות של השיר בפעם אחת. אבל על ידי כך היא הפעילה על עצמה לחץ רב ובכך הלחיצה את עצמה. היא שקלה לשכוח מהשיר ולעזוב את הסטודיו בגלל הלחץ שבו הייתה נתונה מפני הגבלת הזמן להקלטת השיר, אבל היא החליטה לתת את כל-כולה. בסיום השיר היא סיימה את ההקלטות. האמאסאקי הודתה שהיא כמעט בכתה עם הסגל שלה כי היא בעצם הצליחה להרחיב את האלבום ממיני-אלבום בעל 7 רצועות לאלבום סטודיו באורך מלא בעל 14 רצועות תוך מספר שבועות. Secret הוא האלבום הראשון של איומי האמאסאקי שנמכר במלזיה. CD Not yet – 2:01 .1 until that Day... – 4:47 .2 Startin' – 4:19 .3 1LOVE – 4:30 .4 It was – 4:09 .5 LABYRINTH – 1:43 .6 JEWEL – 4:16 .7 momentum – 4:12 .8 taskinst – 1:36 .9 Born To Be... – 4:52 .10 Beautiful Fighters – 5:12 .11 BLUE BIRD – 4:11 .12 kiss o' kill – 4:39 .13 Secret – 4:58 .14 DVD 1. (Startin' (PV 2. (Born To Be... (PV 3. (BLUE BIRD (PV 4. (Beautiful Fighters (PV 5. (JEWEL (PV 6. (1LOVE (PV 7. (momentum (PV 8. (Startin' (Making Of 9. (Born To Be... (Making Of 10. (BLUE BIRD (Making Of 11. (Beautiful Fighters (Making Of 12. (JEWEL (Making Of 13. (1LOVE (Making Of 14. (momentum (Making Of ביפן נמכרו 666,393 עותקים, והאלבום נמכר במשך 18 שבועות. בשנת 2007 דיווח Avex Trax כי האלבום מכר 804,000 עותקים ביפן[דרוש מקור]. מידע על האלבום Secret באתר MusicBrainz מידע על האלבום Secret באתר AllMusic האלבום Secret באתר Discogs האלבום Secret באתר ספוטיפיי טקס פרסי דיסק הזהב ביפן 2006 (יפנית)
הסכם קארס

הסכם קארס (בטורקית: Kars Antlaşması, ברוסית: Карсский договор, בגאורגית: ყარსის ხელშეკრულება, באזרית: Qars müqaviləsi) היה הסכם ידידות שנחתם ב-13 באוקטובר 1921 בעיר קארס בטורקיה בידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן ורוסיה הבולשביקית. ההסכם החליף את הסכם מוסקבה וירש את הסכם אלכסנדרופול אשר סיים את מלחמת טורקיה–ארמניה. החל בקונגרס ברלין ב-1878 ועד לחתימת הסכם ברסט-ליטובסק ב-1918 שלטה רוסיה בקווקז הקטן ובצפון-מזרחה של אסיה הקטנה. מכוחו של הסכם זה ויתרה רוסיה על קארס, ארדהאן ובתומי (כיום בגאורגיה) ואלה נמסרו לאימפריה העות'מאנית. עם תום מלחמת העולם הראשונה ב-1918 נאלצו העות'מאנים לסגת משטחים אלה והסכם סוור מ-10 באוגוסט 1918 מסר אותם לרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה שקמה ב-1918. סכסוכי גבול בין האוכלוסייה ומיליציות טורקיות לבין צבא ארמניה הביאו להתלקחותה של מלחמת טורקיה–ארמניה בסוף שנת 1920, וזו הסתיימה לאחר כחודשיים, ב-2 בדצמבר 1920, עם חתימת הסכם אלכסנדרופול שחייב את הארמנים לוותר על כל השטחים שניתנו להם מכוח הסכם סוור. יומיים לאחר מכן, ב-4 בדצמבר 1920, כבש הצבא האדום את ירוואן ובכך באה עצמאותה של המדינה אל קיצה. ב-16 במרץ 1921 נחתם הסכם ידידות בין האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לבין רוסיה אשר נודע כהסכם מוסקבה (טורקית Moskova Antlaşması, רוסית Московский договор). יחסי הידידות בין הטורקים והרוסים שבמסגרתם סייעו הרוסים לטורקים בנשק ובתחמושת בעת מלחמתם של האחרונים עם היוונים, הביאו לחתימתו של הסכם קארס שביסס סדרים חדשים באזור הקווקז כולו. לפי ההסכם נמסרה אג'ריה והעיר בתומי לרוסים תוך הסכמה כי תהיה לאזור אוטונומי ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, ואילו נפת ארטווין שמדרום לה עברה לחזקת הטורקים. עוד הובטחה לטורקים זכות מעבר חופשית פטורה ממכס בנמל בתומי. ההסכם קבע את קו הגבול בין טורקיה לארמניה והעניק לטורקיה את הר אררט ואזור העיר אדיר שהיה לנפת אדיר וכן את נפות קארס וארדהאן, כולל הבירה העתיקה הארמנית אני. בתמורה נסוגו הטורקים משטחי ארמניה של ימינו אותם כבשו במהלך מלחמת טורקיה–ארמניה. הסכם קארס הקים את חבל נחיצ'יבאן האוטונומי ומסרו לשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן למרות שהיה כלוא בין ארמניה לאיראן ונעדר רצף טרטוריאלי עם אזרבייג'ן. לאחר מלחמת העולם השנייה דרשה ברית המועצות את ביטולו של הסכם קארס ואת השבת השטחים עליהם ויתרה במסגרתו מטורקיה. הסובייטים אף החלו מרכזים כוחות צבא לאורך הגבול עם טורקיה, אך לחץ בינלאומי, במיוחד מצד וינסטון צ'רצ'יל הביא את הסובייטים לזנוח את דרישתם. לאחר התפרקות ברית המועצות הכירו כל המדינות הנוגעות בדבר בתוקפו של הסכם קארס. מדיה וקבצים בנושא הסכם קארס בוויקישיתוף
מסלול הוהמן

מסלול הוֹהְמן (באנגלית: Hohmann transfer orbit) הוא תמרון אסטרונאוטי שנועד להעביר לוויין למסלול גבוה יותר, בטיסה בין כוכבי לכת או בין כל שני מסלולים מעגליים המקיפים מרכז משותף. מסלול הוהמן הוא אחת הדרכים החסכוניות והיעילות להגעה מכוכב לכת אחד למשנהו מאחר שהוא דורש הפעלת דחף רק בתחילתו ובסופו. בתמרון הוהמן אידיאלי המסלול הנמוך והמסלול הגבוה נמצאים על אותו מישור, אך במציאות המסלולים לא תמיד נמצאים על אותו מישור. המסלול נקרא על שמו של וולטר הוהמן (Walter Hohmann), מהנדס ומדען גרמני שפיתח אותו בשנת 1916 ופרסם אותו ב-1925 בספרו "נגישותם של הגופים השמימיים" (The Attainability of the Celestial Bodies). בשנות ה-20 פיתח במקביל המדען הרוסי ולדימיר וטצ'ינקין (Влади́мир Ветчи́нкин) את עקרונות המסלול, ולכן כינויו ברוסיה הוא מסלול הוהמן-וטצ'ינקין. מסלול הוהמן הוא אליפסה שהפריגיאה שלה (הקצה הקרוב לגוף המרכזי) נמצא על המסלול הנמוך, והאפוגיאה שלה (הקצה הרחוק) נמצא על המסלול הגבוה. ביצוע טיסה במסלול הוהמן בין כוכבי לכת מתחיל בהפעלת דחף ( Δ V {\displaystyle \Delta V} ) המשנה את תנועת החללית ממסלולה המעגלי סביב השמש של כוכב המוצא למסלול אליפטי העתיד להפגש עם כוכב היעד עם השלמתה של מחצית הקפה סביב השמש, ומסתיים בהפעלת דחף נוסף המשנה את המסלול האליפטי בחזרה למעגלי. מסלול הוהמן טהור מבוסס על הפעלת דחף קצר ובעל עוצמה בתחילתו ובסיומו. מאחר שחלליות לרוב נושאות מנועים בעלי דחף נמוך מכדי לבצע את התמרון, השימוש הנפוץ הוא במסלול מקורב למסלול הוהמן המתבסס על מספר הפעלות דחף המביאות את החללית בהדרגה למסלול אליפטי. המסלול המקורב הוא בזבזני ואיטי ממסלול הוהמן טהור אך עדיין נחשב ליעיל. את החללית יש לשגר במועד מדויק ומחושב מראש על מנת שבעת הגעתה למסלול היעד, הכוכב אכן יימצא בו, לכן מסלול הוהמן ניתן לביצוע רק בתאריכים מסוימים – "חלונות שיגור". מסלול הוהמן נחשב למסלול החסכוני ביותר למעבר בין מסלולי הקפה שיחס הגדלים ביניהם הוא בערך עד 1:15. מסלול הוהמן משמש להעברת לוויינים ממסלול נמוך (LEO - Low Earth Orbit) למסלול גאוסטציונרי תוך שימוש מינימלי בדלק. בתוכנית אפולו עשתה נחתת הירח שימוש במסלול הוהמן לתנועה בין מסלול הקפה ירחי לפני השטח. חלליות בין-פלנטריות עושות שימוש במסלול הוהמן. כך למשל, משימת MRO למאדים עשתה שימוש במסלול זה. החללית נכנסה למסלול הוהמן לאחר בעירה רקטית של טיל השיגור שארכה 56 דקות, שלאחריהן שייטה החללית במשך שבעה וחצי חודשים במסלול חצי אליפטי תוך ביצוע ארבעה תיקוני כיוון קלים שבהם הופעלו המנועים למספר עשרות שניות. בסיום המסלול הופעלו ששת מנועי החללית במלוא העוצמה למשך 27 דקות על מנת להכניסה למסלול מאדים. מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים סביב השמש מאפשרים שימוש במסלול הוהמן אחת ל-25 חודשים. בתוכנית סויוז ויורשתה - סויוז-TMA נעשה שימוש במסלול הוהמן בשלבי החזרה מהחלל לכדור הארץ. החללית נעה במסלול הוהמן עד לחדירה לאטמוספירה. מקלעת כבידתית הסבר באתר נאס"א מדיה וקבצים בנושא מסלול הוהמן בוויקישיתוף מסלול הוהמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בולגרים (שבטים טורקים)

הבולגרים היו פדרציה של שבטים טורקיים שהיוו חלק מהקבוצה המערבית של משפחת העמים דוברי השפות הטורקיות. הבולגרים הגיעו במאה השנייה ממרכז אסיה והתיישבו בצפון מזרח הים השחור, בטריטוריה שבין הדון ובין הוולגה. הבולגרים התחלקו לשתי קבוצות, האוטריגורים והקוטריגורים, לפי שמות מנהיגיהם. הקוטריגורים התיישבו במאה החמישית, לאחר מות אטילה, בצפון הים השחור ובחצי האי קרים. מכאן פשטו הבולגרים על האימפריה הביזנטית ושבו עם שלל ועבדים. כדי להתמודד עם פלישות השוד הקימו נגדם הביזנטים את האווארים ואת הענף הבולגרי השני, האוטריגורים. במאבק זה הפסידו הקוטריגורים ונשלטו על ידי האווארים עד תקופתו של קובראט. קובראט, שהתחנך והוטבל לנצרות בקונסטנטינופול, קיבל סיוע של הביזנטים נגד האווארים, שהתחזקו יתר על המידה לדעת הביזנטים. ב-628 שב קובראט מביזנטיון לאזור בו חיו שבטי הבולגרים, איחד אותם תחת הנהגתו למדינה (בולגריה הישנה) והביס את האווארים בשנת 632. בסביבות שנת 660 הוביל, עם בניו, את שבטי הבולגרים להתיישבות בבולגריה של הוולגה. אחרי מותו של קובראט התפצלו הבולגרים לחמש חטיבות בהנהגת חמשת בניו. הבן הבכור, בתבאיאן, המשיך להנהיג את בולגריה הישנה, קוטראג, את בולגריה של הוולגה, קובר הוביל את אנשיו להתיישבות במקדוניה ומזרח אלבניה, אלטזק נדד על פני מרכז אירופה עד ששארית אנשיו בפיקודו של אמנצור התיישבו באיטליה, מצפון מזרח לנאפולי והצעיר בבניו, אספרוך, הוביל את הבולגרים שהתיישבו מעבר לדנובה, בבולגריה הבלקנית. הבולגרים שהובלו על ידי אספרוך יצרו ברית עם שבטי הסלאבים המקומיים נגד האימפריה הביזנטית. הבולגרים היו חיל הפרשים והסלאבים, שמספרם היה גדול בהרבה, היו חיל הרגלים. עם הזמן נקלטו הבולגרים לתוך הסלאבים המקומיים וקיבלו את שפתם, אך שם העם נשאר בולגרים. על מנהגי הבולגרים שחיו בבולגריה שעל הוולגה כתב הנוסע אחמד אבן פדלאן ברשמי המסע שלו. אבן פדלאן מספר שאם היה בין הבולגרים מישהו שבלט בפיקחותו, היו תולים אותו על עץ ומשאירים אותו שם עד שיירקב. לדעת המזרחן הטורקי זקי ולידי טוגאן, המנהג היה דרך ההתגוננות של אנשים ממוצעים בפני "גאונים" שעלולים להוביל את עמם להרפתקאות מסוכנות. מדיה וקבצים בנושא בולגרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טושירו מיפונה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Mifune. טושירו מיפונה (ביפנית: 三船 敏郎;‏ 1 באפריל 1920 – 24 בדצמבר 1997) היה שחקן קולנוע יפני. היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר לשנת 1956 על משחקו בסרט "שבעת הסמוראים", ומועמד פרס אמי לשחקן ראשי מצטיין במיני-סדרה האמריקאית "שוגון" בתפקיד של הלורד יושי טוראנאגה לשנת 1980. מיפונה נולד בצ'ינגדאו שבסין להורים יפנים. הוא גדל בעיר הסינית דאליין. בנעוריו עבד בחנות הצילום של אביו, שהיה מתודיסט שהיגר מצפון יפן. למרות שמיפונה גדל בסין הוא גויס לצבא היפני, ושירת ביחידת הצילום האווירי במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 מיפונה התקבל לעבודה באולפני טוהו בתור עוזר צלם. אולם, איגוד העובדים היה מורכב מאנשי המפלגה הקומוניסטית שגרמו למיפונה, שהיה שמרן מבחינה דתית, להרגיש שלא בנוח. באותו זמן, התאגדו חלק גדול מהשחקנים של אולפני טוהו ועזבו אותה על מנת להקים חברת הפקה עצמאית. האולפנים ארגנו תחרות כדי למצוא כוכב חדש. חבריו של מיפונה הגישו מועמדות ותמונה בשמו וללא ידיעתו. הוא עבר את הסינון הראשון, יחד עם 48 אנשים אחרים, מתוך כ-4,000 מועמדים ונבחן בפני קג'ירו יאמאמוטו. מאחר שהורו לו לדמות הלך רוח כועס, מיפונה שאב מניסיונו הצבאי וביצע את הדבר באופן כה משכנע עד שהבוחנים חששו כי יהיה יהיר ובעייתי מכדי שיוכל להשתלב בסרט. מיפונה נשא חן בעיני יאמאמוטו, אשר המליץ עליו לבמאי סנקיצ'י טאניגוצ'י, ומיפונה התקבל לתפקידו הראשון בסרט שין באקה ג'ידאי. הופעתו המרשימה, סגנון המשחק המגוון שלו, יכולתו לשחק בשפות זרות ושיתוף הפעולה הארוך שלו עם הבמאי היפני אקירה קורוסאווה הפכו אותו לשחקן היפני הידוע ביותר של זמנו, ולשחקן היפני המוכר ביותר במערב. הוא הרבה לגלם דמויות של סמוראי או רונין גס ומחוספס, ובכך שינה את הסטריאוטיפ האצילי של הסמוראי. בתחילת שנות ה-80 ייסד מיפונה בית ספר למשחק, "מוסד ללימודי אומנות של מיפונה" (三船芸術学院). בית הספר נסגר אחרי שלוש שנים, עקב ניהול פיננסי לקוי. מיפונה הפך מוכר ומוערך מאוד בעולם המערבי אחרי ששיחק את טורנגה במיני-סדרה מ-1980, שוגון, המבוססת על הספר שוגון של ג'יימס קלאוול. המלאך השתוי (1948) כלב חוצות (1949) סקנדל (1950) רשומון (1950) האידיוט (1951) שבעת הסמוראים (1954) כס הדמים (1957) המבצר הנסתר (1958) הרעים ישנים היטב (1960) יוג'ימבו (1961) סנג'ורו (1962) אדום הזקן (1965) הפרס הגדול (1966) נמר של נייר (1975) שוגון (1980) מדיה וקבצים בנושא טושירו מיפונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טושירו מיפונה טושירו מיפונה, ברשת החברתית פייסבוק טושירו מיפונה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טושירו מיפונה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טושירו מיפונה, באתר AllMovie (באנגלית) טושירו מיפונה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טושירו מיפונה, באתר Metacritic (באנגלית) טושירו מיפונה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טושירו מיפונה, באתר Last.fm (באנגלית) טושירו מיפונה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טושירו מיפונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בולגרים

האם התכוונתם ל... עמים בולגרים (עם סלאבי) – זהו העם שחי בעיקר בבולגריה של ימינו (קיימים ריכוזים מחוץ לבולגריה הנזכרים בערך זה). הוא מורכב ברובו מצאצאי שבטי סלאבים בלקנים מקומיים (דרום-מזרח אירופה), בהם נטמע מיעוט של בולגרים (שבטים טורקים) (להלן) שפלש אליהם מצפון-מזרח במחצית השנייה של המאה ה-7. השם ״בולגרים״ מקורו בפולשים. השפה מקומית (הבולגרית היא שפה סלאבית). בולגרים (שבטים טורקים) – פדרציה של שבטים דוברי השפות הטורקיות. מבחינה היסטורית, היו אלה תושביהן של בולגריה הישנה (״הגדולה״, כיום באזור דרום אוקראינה ודרום-מערב רוסיה) ובולגריה של הוולגה (כיום בתחום רוסיה), אשר פלשו לחבל הבלקן במאה ה-7 ונטמעו בקרב הסלאבים המקומיים. בימינו, תושבי הרפובליקות הרוסיות טַטַרְסְטַן וצ׳וּבָשְׁיָה רואים עצמם כצאצאיהם וממשיכיהם, טריטוריאלית ואתנית. אחר בולגארי – בית אופנה איטלקי וחברה לייצור תכשיטים, שעונים ובשמים. קטגוריה:בולגרים