סויוז 7K-OK

הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה המאוישת הראשונה של חלליות הסויוז והיא שימשה בין השנים 1966–1971 להבאת אסטרונאוטים לתחנות החלל במשימות הראשונות בתוכנית סאליוט והגרסאות המשופרות שלה עדיין משמשות להבאת אסטרונאוטים לתחנת החלל הבינלאומית. הסויוז 7K-OK הייתה הגרסה היחידה בתוכנית סויוז שבה נהרגו אסטרונאוטים נכון לשנת 2015. בסויוז 1 נהרג איש צוות אחד כתוצאה מאי פתיחת המצנח ובסויוז 11 נהרגו כל שלושת חברי הצוות מפתיחה מוקדמת מדי של אחד משסתומי האוויר בחדירה לאטמוספירה. שיאים שנשברו על ידי הסויוז 7K-OK: הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי עם החלליות קוסמוס 186 וקוסמוס 188 בשנת 1967. העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות (סויוז 4 וסויוז 5). משך הזמן הממושך ביותר בחלל עם חללית אחת (18 ימים בחלל עם החללית סויוז 9 בשנת 1970). האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל (סויוז 11 עם תחנת החלל סאליוט 1 בשנת 1971). הסויוז 7K-OK יכלה לשאת צוות של שלושה קוסמונאוטים ללא חליפות חלל למסלול לווייני נמוך. הסויוז 7K-OK מובדלת מהגרסאות הבאות של חלליות הסויוז בלוחות הסולאריים העקומים שלה ובשימוש שלה במערכת העגינה והניווט - "איגלה" - שדרשה שימוש במשושות מכ"ם מיוחדות. בעיקרון, גרסת הסויוז 7K-OK הייתה אמורה להיות גרסת מבחן של הסויוז 7K-LOK (גרסת הסויוז שהייתה אמורה לשמש את הסובייטים במשימות לירח). תפקידה של הסויוז 7K-OK היה לבדוק את מערכות הסויוז 7K-LOK במסלול לווייני נמוך. הסויוז 7K-OK הייתה דומה בעיצובה לסויוז 7K-LOK אולם לא היה לה את האנטנה הגדולה שנדרשה במשימות לירח. לדגמים הראשונים של חלליות הסויוז היה מכל דלק חיצוני סביב המנועים שנועד לאחסון דלק נוסף בטיסות לירח ובמשימות סויוז 1-9 הוא נותר ריק. רק לאחר שתפקידה של החללית הוסב לאיוש תחנות חלל מכל הדלק החיצוני הוסר. לסויוז 7K-OK היה מנגנון עגינה - "(Soyuz "probe and drogue" (original type" - אשר אפשר לה לעגון בחלליות אחרות. הסויוז 7K-OK צוידה במנגנון העגינה הזה כדי לבדוק את היתרונות ההנדסיים שבו כהכנה לתוכנית החלל הסובייטית. לסויוז 7K-OK היו שתי גרסאות: גרסת הסויוז 7K-OK‏(A) שהיה לה "גשש" (probe) בחלק הקדמי. גרסת הסויוז 7K-OK‏(P) שהיה לה חרוט (drogue) בחלק הקדמי, אשר ה"גשש" מגרסת הסויוז 7K-OK‏(A) התחבר אליו וכך החלליות נצמדו. מסיבות בלתי ברורות בגרסאות הסויוז 7K-OK וה־7K-LOK לא היה פתח במנגנוני העגינה שאפשר מעבר פנימי של הקוסמונאוטים בין החלליות ולכן מעבר בין החלליות היה אפשרי רק באמצעות הליכת חלל. מעבר בין חלליות באמצעות הליכת החלל יושם בהצלחה במשימות סויוז 4 וסויוז 5 שבהן עברו אלכסי יליסייב ויבגני חרונוב מסויוז 5 לסויוז 4. השיגור הראשון של הסויוז 7K-OK היה שיגור מבחן בלתי מאויש ב־28 בנובמבר 1966. לגרסת שתי החלליות האחרונות שיוצרו מסדרת הסויוז 7K-OK קראו סויוז 7K-OKS. לגרסה זאת היה מנגנון עגינה חדש (‏"probe and drogue" ‏Soyuz) שאפשר העברה של קוסמונאוטים מחללית לחללית ללא צורך בהליכת חלל. מנגנון זה היה חיוני בעיקר עבור איוש תחנת החלל סאליוט 1 (משימת סויוז 11) כיוון שהיה לה רק פתח כניסה ויציאה אחד. מנגנון עגינה זה משמש עד היום את חלליות הסויוז בתחנת החלל הבינלאומית. קוסמוס 133 קוסמוס 140 קוסמוס 186 וקוסמוס 188 - הפגישה הבלתי מאוישת הראשונה בחלל ללא טייס אוטומטי. קוסמוס 212 וקוסמוס 213 קוסמוס 238 סויוז 2 - יועדה להיפגש עם החללית המאוישת סויוז 3. סויוז 1 - הטיסה המאוישת הראשונה של חללית סויוז. הקוסמנאוט ששהה בחללית, ולדימיר קומרוב, נהרג בחדירה לאטמוספירה עקב כשלים בתכנון החללית. סויוז 3 סויוז 4 וסויוז 5 - העגינה הראשונה בחלל בין שתי חלליות מאוישות. סויוז 6 סויוז 7 וסויוז 8 - העגינה צולמה על ידי סויוז 6 אך היא נכשלה. סויוז 9 סויוז 10 (סויוז 7K-OKS) סויוז 11 (סויוז 7K-OKS) - האיוש המוצלח הראשון של תחנת חלל בהיסטורית החלל. אפולו-סויוז מדיה וקבצים בנושא סויוז 7K-OK בוויקישיתוף סויוז 7K-OK באתר Encyclopedia Astronautica חללית רוסית חדשה תהייה מסוגלת לטוס לירח תחנת החלל מיר [1] Mir Hardware Heritage מידע על החללית סויוז נאס"א - מידע על הסויוז TMA