קרב מיקאטגהרה

הקרב על מיקאטאגהרה התרחש בתקופת סנגוקו ביפן בין טקדה שינגן לטוקוגאווה אייאסו במיקאטגהארה, מחוז טוטומי ב-25 בינואר 1573. שינגן תקף את אייאסו במישור מיקטאגהרה, צפונית להמאמטסו, במהלך המערכה שלו נגד אודה נובונאגה בזמן שחיפש נתיב ממקום האירוח. כוח טוקוגאווה-אודה הושמד כמעט לחלוטין על ידי הטקדה לאחר שהוכתר ורבים משומריו של אייאסו נהרגו בקרב. אייאסו ואנשיו שנותרו בחיים נאלצו לסגת לפני שהם פתחו במתקפת נגד קלה כדי לעכב את צעדתו של שינגן לעבר קיוטו. באוקטובר 1572, לאחר שכרת בריתות עם יריביו ממזרח (שבט הויו המאוחרים של אודווארה ושבט סאטומי של אווה), ולאחר שחיכה לשלג שיסגור את מעברי ההרים הצפוניים נגד יריבו הצפוני, אוסוגי קנשין, טקדה שינגן הוביל צבא של 30,000 איש דרומה מבירתו קופו אל מחוז טוטומי, בעוד יאמאגאטה מסקאג' הוביל כוח שני של 5,000 איש אל מחוז מיקאווה המזרחי. הם כבשו במהירות את טירת יושידה ואת טירת פוטאמטה. שינגן מנוגד על ידי טוקוגאווה איאיאסו, שבסיסו בטירת המאמאטסו עם 8,000 איש, בתוספת 3,000 איש תגבורת נוספת שהתקבלה מבעל בריתו, אודה נובונאגה. עם זאת, כוונתו של טאקאדה לא הייתה לתקוף את אייאסו ולא לתפוס את האמאמטסו; במקום זאת, הוא רצה להימנע מעימות במידת האפשר כדי להציל את כוחותיו כדי להשמיד את נובונאגה ולצעוד לקיוטו. בניגוד לעצות שסיפקו סאקומה נובומורי וטקיגאווה קזומאסו, שנשלחו על ידי נובונאגה, ועל ידי הגנרלים שלו, מטסודאירה קורטאדה (פוקוזו) ואישיקאווה קזומאסה, אייאסו סירב לאפשר לטאקאדה לעבור בשטחו באין מפריע, וערך את שלו. כוחות במישור גבוה בשם מיקאטאגהרה, שהיה בזמנו ממש צפונית להמאמטסו. על פי הקויו גונקאן, ההיסטוריה הצבאית העכשווית של טקדה, שינגן עלה במספר על אייאסו שלושה על אחד, וארגן את אנשיו במערך הג'ורין, ופיתה את יריבו לתקוף. אוימאדה נובושיגה היה בחיל החלוץ של שינגן, ואחריו נאיטו מאסאטויו ו- יאמאגטה מאסאקאגה. על הקו השלישי פיקד קאטסויורי ואובאטה מסמורי, בעוד באבא נובוהארו היה ברביעי. מולו, אייאסו אסף את כוחותיו הזמינים וערך אותם בתור. בסביבות ארבע אחר הצהריים, כשהחל לרדת שלג, פתחו בירי על תצורת טקדה, אנשי טוקגאווה בליווי מספר מיידי אבנים של איכרים. כלי נשק, שעדיין חדשים בלוחמה היפנית, היו גורם הרתעה ידוע מפני התקפות פרשים. אייאסו ציפה שהנשק העדיף שלו יתגבר על הכוחות והמבנה המכריע של שינגן, אבל הנחה זו התבטלה במהירות כאשר פרשי החלוץ של נאיטו מאסטויו תקפו ועקפו במהירות את הקטע של הונדה טדקאצו לימינו של טוקוגאווה. הפרשים של טקדה ניצלו את הפתח ותקפו במהירות את תגבורת אודה הנלוות לפני שהסתערו על הצד האחורי של טוקוגאווה. כוחות אודה הוכרעו במהירות והועברו, כשהקצינים היראט הירוהיד נהרגו וסאקומה נובומורי וטאקיגאווה קאזומאסו נמלטו מהקרב. התקפה דומה משמאל סוכלה כאשר יחידות טוקוגאווה סירבו להניב קרקע והתנערו מהתקדמות לימין של הטקדה, ומנעו כיתור של מרכז טוקוגאווה. לאחר מכן הוציא שינגן את החלוץ שלו והציע להם הזדמנות לנוח. הוא הביא קבוצה חדשה של פרשים מהגוף הראשי של הצבא, והורה לטקדה קאטסויורי, אובאטה מסמורי וסאגוסה מוריטומו להוביל מתקפת פרשים דו-שכבתית לקו הטוקוגאווה הנחלש. אחריהם עקבו מקרוב הגוף הראשי של צבא טקדה, חיל רגלים כבד, שמשקלו המשולב הוביל את צבא טוקוגאווה המוכה ממילא לנסיגה מסודרת. במאמץ לארגן מחדש את צבאו המתפרק במהירות, אייאסו הורה למפקדו אוקובו טדאיו לשתול את תקן המניפה המוזהבת שלו (אומה-ג'ירושי) על גבעה ולגבש את חייליו לעבר עיירת הטירה סאיגדאק. אייאסו ביקש אז להעסיק מחדש את צבא הטאקדה כדי לשחרר את הגנרל הלכוד שלו מיזונו טאדאשיג', אך שוכנע על ידי שומרו נאטסום יושינובו לסגת. משוכנע על ידי שומריו שכראש שבט טוקוגאווה חייו חשובים מדי, אייאסו ברח מהשדה. כדי לקנות זמן לנסיגת טוקוגאווה, נאטסומה יושינובו הוביל את החיילים המעטים שנותרו תחת פיקודו בהאשמת התאבדות נגד הטקדה המתקדמת, ונהרג. שומרי טוקוגאווה בולטים נוספים שנהרגו בקרבות היו מטסודאירה קורטאדה, נארוס מסאיושי, טויאמה קוסאקו ואנדו אוקון, שכולם נספו כאשר יחידותיהם הוקפו והובסו על ידי כוחות הטקדה. כשאייאסו חזר לטירת המאמאטסו, ליוו אותו רק חמישה גברים. העיירה הייתה על סף בהלה שכן כבר הגיעה השמועה להמאמטסו שהקרב התנהל בצורה גרועה. אף על פי כן, אייאסו ציווה ששערי הטירה יישארו פתוחים ושהלפידים יובערו כדי להנחות את צבאו הנסוג בחזרה למקום מבטחים. סאקאי טאדאטסוגו הכה בתוף מלחמה גדול, מנסה לשכנע את הגברים השבים לנסיגה האמיצה שלהם. כאשר חלוץ הטאקדה בראשות באבא נובוהארו ויאמאגאטה מסקאג' שמעו את התופים וראו את הלפידים והשערים הפתוחים, הם הניחו בטעות שאייאסו תכנן מלכודת ועצרו כדי לעשות מחנה ללילה בעמדה הנוכחית שלהם במרחק קצר מהמאמטסו. בלילה תקפה חבורה קטנה של כמאה חיילי טוקוגאווה ו-16 רובאים בראשות אוקובו טאדאיו ו-אמאנו יואסקאגה את מחנה טקדה, והכניסה את החלוץ של צבא טקדה לבלבול. לא בטוח לגבי הכוח שנותר של כוחות טוקוגאווה, ומודאג שתגבורת מאודה נובונאגה או אוסוגי קנשין בדרך, החליט טקדה שינגן להסיג את כוחותיו בחזרה לשטחיו שלו. על פי קנסי צ'ושו שוקאפו, הנינג'ה המפורסם של האיגה האטורי האנזו נתן שירות מכובד במהלך הקרב על מיקאטאגהרה. אילן היוחסין של הסמוראים הגדולים תואם לרישומי שוגונת טוקוגאווה המאוחרים יותר לפיהם האנזו לכד מרגל טקדה בשם "צ'יקואן" ועיכבה את התקדמות הטקדה בנהר טנריו עם התקפת נגד א-סימטרית של שלושים איש בלבד. טקדה שינגן ניצח בקרב אך הפסיד במהלכו 500 חיילים מתוך 35 אלף חיילים שהשתתפו בקרב. טוקוגאווה אאייאסו הפסיד בקרב וכמעט כל צבאו הושמד מתוך 11,000 חייליו שלקחו חלק בקרב. הקרב על מיקאטאגהרה היה אחד מהקרבות המפורסמים ביותר במסעותיו של טקדה שינגן ואחת מ"ההפגנות הבולטות ביותר של טקטיקת פרשים" בתקופת סנגוקו. הקרב היה גם התבוסה המכריעה ביותר של טוקוגאווה אייאסו, שהציג את ההשמדה האפקטיבית של צבאו של אייאסו והדאימיו עצמו נמלט רק בקושי ממוות באמצעות בלוף ומתקפת לילה מסוכנת. לפי הלוח היפני, הקרב נערך ביום ה-22 של החודש ה-12 בשנה ה-3 של גנקי. עבור שינגן, לא תהיה התקפה הבאה על המאמאטסו שכן הוא נפצע אנושות בפברואר 1573 במצור על טירת נודה ומת במאי 1573. מדיה וקבצים בנושא קרב מיקאטגהרה בוויקישיתוף Ben Hubbard, The Samurai Warrior: The Golden Age of Japan’s Elite Warriors 1560–1615, Amber Books Ltd, 2015-10-29, ISBN 978-1-78274-194-7. (באנגלית)