פרפראים

פרפראים (שם מדעי: Lepidoptera) הם סדרה של חרקים בעלי גלגול מלא. בעולם מעל 180,000 מיני פרפראים, מתוכם כ-20,000 פרפרים והשאר עשים. כמעט 10% מכל האורגניזמים החיים על כדור הארץ הם פרפראים. נטען כי הגנום שלהם כמעט לא השתנה יותר מ–250 מיליון שנה. הזחלים בסדרה זו הם מטיפוס זחל אמיתי, ומתקיימים על-פי רוב מאכילת חלקי צמחים. לזחלים צורה גלילית. בראשם מספר עיניות, לסתות חזקות, שלושה זוגות רגליים (בכל פרק חזה זוג רגליים) ובנוסף כחמישה זוגות רגליים מדומות, לאורך הבטן. הגולם בדרך כלל מטיפוס חנוט. הבוגרים מתאפיינים בשני זוגות של כנפי תעופה המכוסות בקשקשים, וכן בגפי-פה מוצצים, והם ניזונים מצוף פרחים ומהפרשות שונות של בעלי חיים. צבעיהם המגוונים של הכנפיים מיועדים להסוואה, לאזהרה או למשיכת בן זוג, והם יכולים לנבוע ממספר גורמים: מבנה מיוחד של קשקשים בגדלים שונים, סידור מיוחד של הקשקשים, או חומרים כימיים שונים בקשקשים. הזכרים הבוגרים נמשכים לנקבות, בעיקר בעקבות הפרומונים המופרשים מגופן. במינים מסוימים הבוגרים נודדים למרחקים של אלפי קילומטרים. שמה המדעי של סדרה זו, Lepidoptera, ניתן על ידי קארולוס ליניאוס ב-1746 בספרו "Fauna Svecica" (משוודית: העולם החי בשוודיה). המילה נגזרת מיוונית, lepídos ‏ (λεπίδος) - קשקש ו-pterov ‏ (πτερόν) - כנף. לעיתים השם המדעי Rhopalocera המתאר את הענף פרפרים משמש לתיאור של כלל מיני הפרפרים, שמקורו ביוונית עתיקה, rhopalon ‏ (ῥόπαλον) - נַבּוּט ו-keras ‏ (κέρας) - קרן, שם זה מושפע מצורתן של מחושיי הפרפרים. השם העברי פרפר היא מילה מחידושי אליעזר בן-יהודה, ע"פ הפועל פִּרְפֵּר והמילה האיטלקית 'farfalla'. בתוך סדרת הפרפראים, מבחינים בין פרפרים (באנגלית butterflies) לבין עשים (באנגלית moths). קיימים הבדלים מורפולוגיים והתנהגותיים ברורים בין הפרפרים והעשים. עם זאת, לכל אחד מההבדלים קיימים מקרים יוצאים מן הכלל. הפרפרים מהווים קבוצה מונופילטית, ואילו העשים קבוצה פאראפילטית. צורת המחושים - לפרפרים יש מחושים בצורת מקל המעובה בקצהו. לעשים יש מחושים מנוצים, בצורה המזכירה מסרק או נוצה, או מחושים בצורת מקל, ללא התעבות בקצה. לכלל זה קיימים יוצאים מן הכלל לשני הכיוונים. מעטפת הגולם - לרוב הפרפרים יש גלמים חשופים, בעוד שרוב העשים מתגלמים בתוך פקעות משי. צבע הכנפיים - לרוב הפרפרים כנפיים ססגוניות, ואילו לרוב העשים כנפיים בצבעים בלתי בולטים, עם תצורות המשמשות להסוואה. עם זאת, לעשים רבים הפעילים ביום, בייחוד הרעילים שמביניהם, יש דווקא כנפיים ססגוניות. מבנה הגוף - גופם של הפרפרים נוטה להיות מוארך וחלק יותר, בעוד שגופם של העשים נוטה להיות מכווץ יותר ושעיר. קשקשי הכנף של העשים גדולים יותר מאלה של הפרפרים. זמן הפעילות - רוב העשים פעילים בלילה ("פרפרי לילה") או בשעות הדמדומים, ואילו רוב הפרפרים הם פעילי יום. תנוחה בזמן מנוחה - העשים נחים בדרך כלל כשכנפיהם פרושות לצדדים. הפרפרים לעיתים קרובות מקפלים את כנפיהם מעל גבם בזמן מנוחה, או שפורשים אותן לפרקי זמן קצרים בלבד. רוב המינים מוכנים להזדווג זמן קצר לאחר שהגיחו מהגלמים. גינוני הטקס שונים ממין האחד למשנהו, אך שלבי התנהגות דומים מתקיימים אצל רוב המינים. את הטקס מתחיל בדרך כלל הזכר, ולו שתי טקטיקות: המתנה באתרים שבהם עפות נקבות. סריקת אזור המחיה בחיפוש אחר נקבה. שתי צורות התנהגות אלו עשויות להימצא באותו מין ואף באותו פרט בזמנים שונים. לאחר שנראתה הנקבה, החיזור תלוי מאוד בתגובתה. במינים שנחקרו עד כה מתברר כי איתותי ריח שמסר הזכר נדרשים להמשך חיזור מוצלח. לרוב מפרישים גם הפרפרים חומר כימי המכונה פרומון או אקסהורמון, הורמון חיצוני שמועבר מגוף אחד לשני ומשמש למשיכת בן הזוג מאותו המין. פרומונים מופרשים על ידי הנקבה ועל ידי הזכר. פרומונים נוצרים בתאים בולטים אקטודרמליים, הקשורים לבסיס הקשקשים, והשונים בצורתם מיתר הקשקשים- קשקשי ריח, ונקראים אנדרוקוניה (Androconia). לרוב הם נמצאים על הצד העליון של הכנפיים. ברוב המקרים הפרומון מופרש על ידי הנקבה שמושכת את הזכרים ב-Hipparchia semele (סטירית) מגרה הבושם שמופרש מהאנדרוקוניה של הזכר ונוגעת בקצה מחושיה באנדרוקוניה, המעוררת בה את תאוות החיזור וההזדווגות. האנדרוקוניה יכולה להופיע גם אצל הזכרים, בבסיס הבטן. את ההפרשה מהבלוטה הנמצאת בכיס, בתוך כתר שחור אחורי, שבצדן העליון של הכתפיים האחוריות. על ידי התכווצות שרירי הבטן והגדלת הלחץ של ההמולימפה, מעביר הזכר, בעזרת זוג מכחולי שערות שבקצה הבטן, את ההפרשה מהבלוטה בקצה הבטן, כתוצאה מכך הפרומון מתנדף באוויר או שהזכר מרפרף סביב הנקבה בעיקר מעל ראשה ומחושיה, או שהוא עומד מהצד ומנפנף בכנפיו כדי לגרותה. במקורות רבים יש האומרים כי הריח של הפרומון נקלט על ידי עצבי הריח שבמחושים במרחק של כעשרה מטרים אצל פרפרי יום, לעומת הזכרים של פרפרי לילה מסוימים, שהם בעלי תאים המסוגלים, בעזרת תאי חישה מרובים, הנמצאים במחושיהם המסועפים, בהשוואה לנקבות, לקלוט את הריח ממרחק של כ־3.5 – 4.5 ק"מ, כשעוצמת הרוח היא 100 ס"מ לשנייה. לכל מין ריח אופייני של הפרומון, אך לא תמיד בהשפעות הפרומון של מין מסוים אופיינית אך לאותו המין בלבד. סוגים השונים זה מזה אינם נמשכים לפרומון של מין אחד. משיכה קבוצתית קיימת גם במשפחות אחרות. עד כמה שידוע, אין ריח הפרומון משפיע על חוש הריח של האדם, אך אחדים מהריחות די חריפים, ויש אנשים שחשים בהם. מכך ניתן לגלות ולראות כי הפרפרים משתמשים בצורת החיזור באמצעות פיזור ריח. הנקבה מזדווגת על פי רוב פעם או פעמיים, ורק לעיתים רחוקות יותר מזה. רוב הנקבות המתגלות על ידי הזכרים כבר הזדווגו, ולפיכך תגובתן על פי רוב שלילית. המינים נפגשים במהלך טיסתם באוויר או בעת הזנה על הפרחים. באוויר מרפרפים שני בני הזוג, אחד מסביב לשני. לאחר שהנקבה מגורה במידה מספקת על ידי הריח של הזכר, יכולה להתקיים הזדווגות, אך היא תבוצע כשהנקבה במצב של מנוחה. הזכר עף אחריה, מרחף מעליה ומשתדל להורידה. אם הנקבה "בתולה" היא תיעתר לזכר, תוך עמידה על אחד הצמחים או מסעד מסוים, מרימה את קצה בטנה, ותוך ריטוט כנפיה ופרישתן לצדדים מאפשרת גישה נוחה לזכר. הזכר עט על הנקבה, תופס בצבתות המין את קצה בטנה ומטה את עצמו ל-180 מעלות, כך שראשיהם מופנים לכיוונים נגדיים, וחלקי גופיהם האחוריים קשורים היטב על ידי הקרסים של איבר ההזדווגות. שניהם סוגרים את כנפיהם, כך שכנפי הזכר מונחות בדרך כלל בין כנפי הנקבה. ההזדווגות נעשית בעמידה. אם הם מוטרדים בשעת ההזדווגות, יעופו ביחד מבלי להיפרד ויעצרו בקרבת מקום. משפחת הצבעוניים Papilionidae משפחת הלבניניים Pieridae משפחת הנימפיתיים Nymphalidae משפחת הכחליליים Lycaenidae משפחת ההספריתיים Hesperiidae משפחת הרפרפיים Sphingidae משפחת השבתאיים Saturniidae משפחת התנשמיתיים Noctuidae פרפראים, באתר ITIS (באנגלית) פרפראים, באתר NCBI (באנגלית) פרפראים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרפראים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרפראים, באתר GBIF (באנגלית) פרפראים, דף שער בספרייה הלאומית פרפראים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מגדיר הפרפרים והעשים של ישראל - האתר של עוז ריטנר פרפרי ארץ ישראל, באתר עמותת מן השדה גרדיאן, הגנום של הפרפרים לא השתנה כ–250 מיליון שנים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2024 Patrick Greenfield, Butterfly genomes have barely changed for 250m years, study reveals, The Guardian, Feb 21, 2024 מאמר מדעי פתוח: Charlotte J. Wright et al., Comperative genomics reveals the dynamics of chromosome evolution in Lepidoptera, Nature, Feb 21, 2024 lepidoptera | Etymology, origin and meaning of lepidoptera by etymonline, www.etymonline.com (באנגלית) Michael S. Engel, Niels P. Kristensen, A history of entomological classification, Annual Review of Entomology 58, 2013, עמ' 585–607 doi: 10.1146/annurev-ento-120811-153536 ראובן סיון, "התפתחותה של העברית המדעית והטכנית". מוסד ויצמן, "מדע" - עיתון מדעי לכל, כרך כה, מספר 5–6. העתק דיגיטלי באתר hebreunet.fr אילון גלעד, מה בין תנועת ההשכלה למילה פַּרְפַּר?, באתר הארץ, 30 במרץ 2016