laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קהילת בית אל בזכרון יעקב

קהילת בית אל היא קבוצה של נוצרים ציוניים המונה היום כ-800 חברים המתגוררים בעיקר בזכרון יעקב ובבנימינה וחיים חיי שיתוף במסגרת של קומונה. הסמליל של תעשיות בית אל הוא תיבת נח ומעליה קשת, בדומה לסיפור נח שבנה את התיבה להגן על יושביה, גם מערכות סינון האוויר המיוצרות על ידי תעשיות בית אל נועדו למגן את האוכלוסייה. לקהילה מפעלים לעיבוד שבבי, הזרקת פלסטיק, קווי ייצור ומזון. כמו כן, לקהילה חנות מפעל כשרה בזכרון יעקב ובה דברי מאפה, מוצרי שוקולד, מגוון שמיכות ועוד. הקהילה הגיעה לישראל בשנת 1963 בהנהגתה של האחות הגרמניה אמה ברגר. לאחר שנרפאה ממחלה קשה ראתה בכך נס ונדרה נדר להקדיש את חייה לעבוד את אלוהים. הדרך בה בחרה לעשות זאת הייתה על ידי עזרה בפועל לשיבת העם היהודי לארץ ישראל, כמובטח במקורות. ברגר ואחותה אלזה הצליחו לרכז אנשים שהסכימו לדרכה בשם קהילת בית אל. חברי הקהילה עזבו את הזרמים השונים בנצרות ויצאו מהכנסייה, הם מאמינם בתנ"ך ובברית החדשה כלשונם, ללא פרשנויות. ברגר שלחה שליחים לתור את ישראל ולמצוא מקום להתיישב בו. הם מצאו באקראי בזכרון יעקב את בית ההבראה של דורה שוורץ ליד אחוזת לנגה שהיה נטוש ועמד למכירה. התיישבות הגרמנים בזכרון יעקב העלתה התנגדות קשה מצד המועצה המקומית בזכרון יעקב וחוגים דתיים שחששו מפעילות מיסיונרית של הקהילה וכינו אותה בשם כת. רק לאחר דיון משפטי ממושך אישר בית המשפט העליון את הרכישה (ראו "משפט אמה ברגר"). בשנת 1977 חברי הקהילה החלו לייצר מערכות סינון אוויר ובשנת 1999 הוקמה חברת תעשיות בית אל זכרון יעקב בע"מ בבעלות קיבוץ בית אל. בתחילה הביקוש לתוצרתם היה מצומצם, אולם לאחר מלחמת המפרץ עלה הביקוש למוצרים, וכיום חברת תעשיות בית אל זכרון יעקב בע"מ מייצאת את מוצריה לכ-70 מדינות. לקהילה מפעלים בזכרון יעקב, אזור התעשייה שח"ק, אזור תעשייה בני יהודה, מושב מגן שאול ואזור התעשייה ספיר בערבה. בשנת 2004 קבלו חברי הקהילה מעמד של תושבי קבע בישראל. ילדי הקהילה בגיל גיוס משרתים בצה"ל בתפקידים טכניים. מתוך רצון לחיות חיים שוויוניים המבוססים על ערכי הצניעות, ההרמוניה והתנ"ך, התאגדו חברי הקהילה לקיבוץ עירוני, כאשר כל אחד תורם כפי יכולתו ומקבל לפי צרכיו. הקהילה מחזיקה בית הורים לזקני הקהילה הממוקם בבנין הראשי של פנסיון דורה שוורץ לשעבר, חדר אוכל משותף בו הם אוכלים בצהרים, משק חי לתוצרת העצמית ואולם תפילה. לקהילה אין כנסייה או כומר. ילדי הקהילה לומדים בבית ספר של הקהילה ובכיתה ט' עובדים במפעלי התעשייה ומקבלים הכשרה מקצועית - טכנולוגית, במקביל ללימודים בבית הספר. הקהילה קוברת את מתיה במתחם בתי הקברות בחיפה שם גם קבורה אמה ברגר. קבריהם אחידים ואין עליהם צלב. מדיה וקבצים בנושא קהילת בית אל בזכרון יעקב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קהילת בית אל בזכרון יעקב קהילת בית אל בזכרון יעקב, באתר מכון גתה. עדת הנוצרים של אמה ואלזה ברגר, באתר מלון דוד רטנר, עם אנשי הקהילה הגרמנית בית-אל, שנהפכו אחרי 40 שנה לתושבי קבע, באתר הארץ, 12 במאי 2004 ארי ליבסקר, האב, הבן ורווח הקודש: מעצמת התעשייה הנוצרית שמגיעה לערבה, באתר כלכליסט, 25 בינואר 2018 אתר חנות המפעל דודה ברטה של קהילת בית אל בזכרון יעקב ריטה גולדשטיין, ‏אנט ברטה: הקהילה המסתורית שמייצרת מאפים, ריבות וממרחים מופלאים בזיכרון יעקב, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2015 דוד רטנר, עם אנשי הקהילה הגרמנית בית-אל, שנהפכו אחרי 40 שנה לתושבי קבע, באתר הארץ, 12 במאי 2004
מקוב מזובייצקי

מקוב מזובייצקי (בפולנית: Maków Mazowiecki) היא עיר מחוז בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. למקוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1421. שריפות שפרצו בעיר בשנים 1620 ו-1787 החריבו אותה. בשנת 1815 נכללה העיר בתחום פולין הקונגרסאית. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,600 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית מגוונת. ב-5 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת גילוח פאות וזקנים, חובת השתחוות בפני גרמנים, החרמת רכוש וגיוס לביצוע עבודות כפייה. ב-23 באוקטובר 1939 חולל בית הכנסת בעיר. ב-12 בפברואר 1940 נרצחו ביער סמוך לעיר כ-500 חולים וקשישים יהודים מהעיר, וב-30 באוגוסט 1940 נורו 20 איש בסמוך לבית הכנסת המקומי. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי העיר וסביבתה, כ-5,500 איש, בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו באוקטובר 1941. רבים מיושבי הגטו מתו מרעב, מקור וממגפות. מעת לעת שולחו יהודים מהגטו שבעיר למחנות עבודה. ביולי 1942 הוצאו להורג בפומבי כמה עשרות יהודים מהגטו, חלקם בגין הברחת מזון. ב-18 בנובמבר 1942 נערכה בגטו שבעיר אקציה, במסגרתה נערכה ביהודי המקום סלקציה, וכ-5,000 איש גורשו לגטו מלאווה, ממנו שולחו תוך זמן קצר לאושוויץ. בעת האקציה רצחו הגרמנים כ-50 קשישים וילדים יהודים בשטח הגטו. מדיה וקבצים בנושא מקוב מזובייצקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקוב מזובייצקי ספר יזכור לקהילת מקוב מזובייצקי, בספריית העיר ניו יורק מקוב מזובייצקי (Maków Mazowiecki), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מקוב מזובייצקי", באתר השטעטל הווירטואלי קטרין רייכלט ומרטין דין, מקוב מזובייצקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 15–17), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מקוב מזוביצק (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
מתיאס אנאר

מתיאס אֶנאר (בצרפתית: Mathias Énard;‏ נולד ב-11 בינואר 1972) הוא סופר ומתרגם צרפתי זוכה פרס גונקור. אנאר הוא יליד ניור שבמערב צרפת, בוגר לימודי ערבית ופרסית ב-INALCO, המכון הלאומי הצרפתי ללימודי שפות ותרבויות המזרח. לאחר סיום לימודיו התיישב בברצלונה, שם הוא מלמד ערבית באוניברסיטה. אנאר תרגם שתי יצירות, אחת מערבית ואחת מפרסית, וחיבר עשרה ספרי פרוזה. בשנת 2010 זכה בפרס גונקור לספרות לגיל תיכון על הנובלה Parle-leur de batailles, de rois et d'éléphants (מילולית: "דבר איתם על קרבות, על מלכים ועל פילים"). ספרו האחרון, Boussole (מילולית: "מצפן"), זכה בפרס גונקור לשנת 2015. בנוסף לשני אלה זכה במספר פרסים נוספים בעולם הפרנקופוני, כגון פרס אדמה דה לה רושפוקו, פרס דצמבר, פרס קנדיד, ואחרים. האזור (Zone), תרגם משה רון, הוצאת חרגול בשיתוף עם עובד, 2013 רחוב הגנבים, תרגם משה רון, הספריה לעם, עם עובד, 2019 מצפן, תרגם משה רון, הוצאת חרגול, 2021 מדיה וקבצים בנושא מתיאס אנאר בוויקישיתוף מתיאס אנאר, ברשת החברתית Goodreads מוטי פוגל, ‏אכזריות בלתי נסבלת, באתר "Time Out ישראל", 1 בינואר 2014 יובל אלבשן, מסע בתחנות המדממות של המאה ה-20, באתר הארץ, 6 בינואר 2014 אריק גלסנר, על "האזור", של מתיאס אנאר, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 21 בפברואר 2014 משה גלעד, הסופר מתיאס אנאר: "יצאתי למסעות ורכשתי ידע כדי להילחם במלנכוליה", באתר הארץ, 20 ביולי 2021 גילי איזיקוביץ, פרס גונקור לספרות יוענק לסופר מתיאס אנאר, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2015 אלי אליהו, מתיאס אנאר עולה על הרכבת לגיהנום, באתר הארץ, 11 בינואר 2014 רות אלמוג, החיים האמיתיים עדיין לא התחילו, הם תמיד נדחים למועד מאוחר יותר, באתר הארץ, 8 במאי 2019 רות אלמוג, לקרוא, ללמוד, לחלום ובעיקר לנסוע, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרצ'ינקנץ

מרצ'ינקנץ (בליטאית: Marcinkonys, מרצינקוניס; בפולנית: Marcinkańce, מרצ'ינקנצה) הוא כפר במחוז אליטא שבדרום ליטא, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר משנת 1637, עת היה מתחם מבוצר. צמיחתו של היישוב החלה לאחר חיבורו לקו מסילת הברזל ורשה-סנקט פטרבורג בשנת 1864. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-270 יהודים, רוב תושביו, ופעלו בו בית ספר עברי ותנועות נוער יהודיות. בשנת 1935 פרעו ביהודי המקום תושביו הליטאים. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב. ב-24 ביוני 1941, זמן קצר לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום ביצעו ליטאים מעשי שוד, התעללות ורצח ביהודיו. בד בבד הוטלו על יהודי היישוב תשלומי כופר, והם נצטוו לענוד טלאי צהוב. יושב ראש היודנרט, אהרון קוברובסקי, תמך בקבוצת צעירים שהתכוונה להצטרף לפרטיזנים ואף תיקצב רכישה של 12 רובים. באפריל 1942 רוכזו כ-600 יהודי היישוב והפליטים היהודים שהגיעו אליו בגטו (אנ') מגודר בן 14 בתים שהוקם בו, בו התקיימה צפיפות רבה. ב-2 בנובמבר 1942, הוקף הגטו והיהודים נצטוו להתייצב למשלוח. יושב ראש היודנראט, קוברובסקי, צעק ליהודים להימלט והם אכן רצו לכיוון הגדרות. גרמנים וליטאים פשטו על הגטו שבכפר, ורצחו ביריות קרוב ל-130 יהודים שיצאו מבתיהם. לאחר מכן עברו מבית לבית, וחיפשו אחר יהודים מסתתרים. כאשר הגיעו לבונקר בו הסתתר ראש היודנרט, ירו עליהם היהודים המסתתרים, ואלו נרצחו בידי הגרמנים באמצעות רימונים. לאחר מכן הסגירו ליטאים מקומיים לגרמנים יהודים שתפסו בעת שבזזו את בתיהם. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהגטו יהודים רבים, ובמצוד שערכו אחריהם הגרמנים, מצאו ורצחו למעלה מ-100 מהם. מדיה וקבצים בנושא מרצ'ינקנץ בוויקישיתוף מרצ'ינקנץ (Marcinkańce), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם קטרין רייכלט, מרטין דין (אנ') ולאורה קרגו, מרצ'קנצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 922–924), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מאמר של כריסטופר בראונינג המתאר את גורל יהדות העיירה מרצ'ינקנץ לאור שני דוקומנטים חדשים
שיטה איטרטיבית

במתמטיקה חישובית, שיטה איטרטיבית היא שיטה מתמטית שמשתמשת בניחוש התחלתי כדי לייצר סדרת קירובים טובים יותר ויותר לפתרון בעיה נתונה, כאשר הקירוב ה-n-י מחושב על ידי הקירובים שלפניו. שיטה איטרטיבית נקראת מתכנסת אם סדרת הפתרונות שהיא מייצרת מתכנסת לפתרון מסוים עבור קירוב ראשוני (כלומר עבור קלט מסוים). בדרך כלל תועדף שיטה בעלת התכנסות מוכחת, למרות זאת נפוץ השימוש גם בשיטות איטרטיביות שמשתמשות ביוריסטיקה (שכן למרות שהן לא מספקות ביטחון להתכנסות, הן מהירות יותר בדרך כלל). דוגמה מוכרת לשיטה איטרטיבית היא אלגוריתם למציאת שורשים של פונקציה (או מערכת משוואות), כדוגמת שיטת ניוטון-רפסון, המשתמשת בניחוש ראשוני כדי לייצר סדרת קירובים לפתרון. שיטה איטרטיבית נבדלת משיטה ישירה, שבה הבעיה נפתרת באמצעות סדרת פעולות סופית. בהיעדר שגיאות עיגול, שיטות ישירות צפויות להחזיר את הפתרון המדויק (כדוגמת פתרון מערכת משוואות A x = b {\displaystyle A\mathbf {x} =\mathbf {b} } באמצעות שיטת החילוץ של גאוס). במקרים רבים שיטות איטרטיביות הן השיטות היחידות לפתרון לבעיה ובפרט במערכות משוואות לא ליניאריות. שיטות איטרטיביות שימושיות גם במערכות ליניאריות מרובות משתנים (לעיתים עם מיליוני משתנים) שבהן שיטות ישירות עשויות להיות יקרות לחישוב. מדיה וקבצים בנושא שיטה איטרטיבית בוויקישיתוף תהליכי חזרור (מתמטיקה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CDS

CDS (ראשי תיבות של Credit Default Swap, בתרגום חופשי: חוזה החלף לסיכוני אשראי) הוא נגזר אשראי נפוץ המאפשר העברת חשיפת אשראי בין צדדים בעסקה. ה-CDS הוא חוזה בין שני צדדים שמשמש כביטוח מחדלות פירעון של מנפיק פרטי או מדינה. גופים גדולים בשוק ההון הגלובלי כגון קרנות גידור, בנקי השקעות ומשקיעים מתוחכמים גדולים משתמשים בהם גם להימור על מצבן של חברות. החוזה הוא הסכם כי מוכר ה-CDS יפצה את הקונה בתשלום במקרה של פשיטת רגל של בעל החוב או בהתקיים אירוע אשראי מהותי אחר שעליו הוסכם, בתמורה קונה החוזה משלם סדרה של תשלומים (הנקראים מרווח או עלות) למוכר. ה-CDS הומצאו בשנת 1994 על ידי בליית' מאסטרס מבית ההשקעות JP Morgan Chase והשימוש בם הואץ מאז שנת 2003. בסוף שנת 2007 סך מכשירי ה-CDS שהונפקו היה 62.2 טריליון דולר כשבעקבות משבר הסאבפריים הסכום הכולל ירד ל-26.3 טריליון באמצע שנת 2010 ול-25.5 טריליון בראשית שנת 2012.[דרוש מקור] החוזים הללו אינם נסחרים בבורסה ואין דיווח הנדרש של עסקות לסוכנות ממשלתית. במהלך המשבר הפיננסי של 2008 חוסר השקיפות בשוק העצום הזה הפך לדאגה לרגולטורים מכיוון והוא היווה סיכון מערכתי לכל המערכת הפיננסית. טווח החוזים נע בין שנה ל-10 שנים כשהטווח הרווח ביותר הוא 5 שנים. המצב הרווח ל-"אירוע אשראי" הוא דיפולט אך יכול גם להיות אירועים כמו אי תשלום, ארגון חוב מחדש ופשיטת רגל כוללת, או אפילו ירידה בדירוג האשראי של הלווה. במקרים של חוזי CDS על חובות ריבוניים של מדינות אירועי אשראי יכולים לכלול ביטוח מפני התכחשות המדינה לחובה, הקפאת חוב. משקיע או ספקולנט יכול "לקנות הגנה" על מנת לגדר את הסיכון של דיפולט באג"ח או במכשיר חוב אחר, ללא קשר לשאלה אם המשקיע הנ"ל מחזיק או בעל עניין או נושא כל סיכון להפסד בגלל מכשיר החוב עליו הונפק חוזה ה-CDS. מרווח ה-CDS הוא הסכום השנתי אותו קונה ההגנה חייב לשלם למוכר ההגנה לאורכו של החוזה והוא מבוטא באחוזים של הסכום. לדוגמה, אם מרווח ה- CDS של איגרת חוב קונצרנית מסוכנת הוא 50 נקודות בסיס, או 0.5% (1 נקודת בסיס = 0.01%), והמשקיע קונה הגנה מבנק בדירוג AAA בשווי של $10,000,000 עליו יהיה לשלם לבנק 50,000$. תשלומים ישולמו בדרך כלל על בסיס רבעוני ויימשכו עד שחוזה CDS יפקע או עד לאירוע אשראי בנייר. חוזי ה-CDS מזכירים מאוד את מאפייני הביטוח, משום שהקונה משלם פרמיה ובתמורה מקבל סכום כסף אם אירוע חריג מתרחש. עם זאת יש גם הבדלים רבים, ההבדל החשוב ביותר הוא שפוליסת ביטוח מספקת שיפוי כנגד ההפסדים שנגרמו בפועל לבעל הפוליסה על נכס שבו הוא מחזיק עניין ביטוחי. לעומת זאת CDS מספק תשלום שווה לכל המחזיקים המחושב באמצעות שיטה נפוצה ומוסכמת. בעל החוזה לא צריך להיות בעלים של נכס הבסיס ואפילו לא צריך לסבול הפסד מאירוע האשראי, ולכן יכולים לשמש חוזי ההחלף הללו לביצוע ספקולציות על מכשירי חוב. כאשר שני צדדים נכנסים לחוזה CDS, הקונה והמוכר של חוזה ההגנה חשופים כל אחד לסיכון הנגדי של הצד השני. סיכון אשראי מדיה וקבצים בנושא CDS בוויקישיתוף הסבר ונתונים בנושא CDS, באתר בנק ישראל CBS '60 minutes' video on CDS, באתר CBS CDS, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קלוטרימאזול

קלוטרימאזול (באנגלית: Clotrimazole) הוא תכשיר אנטי-פטרייתי לטיפול מקומי של סוגים שונים של זיהומים פטרייתיים. התרופה יעילה לטיפול בזיהומים פטרייתיים של העור. ניתן למרוח אותה בכפות ואצבעות הרגליים, בתי שחי, מפשעה, קפלי עור ואזורים אחרים של העור ובזיהומי קאנדידה של הפה, הנרתיק או הפין. קלוטרימאזול התגלה ב-1969. התרופה קיימת בצורת קרם, תמיסה ותרסיס לטיפול בזיהומי עור, ובצורת פתילות וקרם המוחדרים לתוך הנרתיק. תופעות לוואי בעקבות שימוש בקלוטרימאזול הן נדירות ביותר, אם כי חלק מהמטופלים עלולים לחוש צריבה וגירוי בעור באזור המטופל. אופן נטילת התרופה הוא כפתילות לנרתיק, קרם ותמיסה לעור. המינון הנהוג לקלוטרימאזול הוא 1–2 פעמים ביום כקרם לנרתיק או פעם ביום לפני השינה כפתילות לנרתיק או 2–3 פעמים ביום כתמיסה וקרם לעור. זמן הטיפול הממוצע בזיהומי עור פטרייתיים נע בין 2–3 שבועות. על מנת למנוע הישנות הזיהומים הפטרייתיים, בעיקר ברגליים, יש להמשיך את הטיפול במשך שבועיים נוספים לאחר היעלמות סימני המחלה. אם אין הטבה לאחר 4 שבועות, יש לפנות לרופא. כמו בכל תרופה, השימוש בקרם קלוטרימאזול עלול לגרום לתופעות לוואי בחלק מהמשתמשים. בזמן השימוש בתרופה, עלולות להופיע השפעות לוואי כגון: גירוי קל, הרגשת חום ועקצוץ באזור המטופל. תופעות אלו חולפות בדרך כלל תוך זמן קצר לאחר תקופת ההסתגלות לתכשיר. יש להפסיק את השימוש ולפנות לרופא אם מופיעות תופעות הלוואי הבאות: רגישות יתר כמו גירוד, אדמומיות, נפיחות, קילופי עור (נדיר). מדיה וקבצים בנושא קלוטרימאזול בוויקישיתוף
צ'פלה (סופה טרופית)

צַ'פַּלַה (באנגלית: Chapala) היא סופה טרופית שגרמה נזק רב בתימן בנובמבר 2015. הסופה הנדירה היא היחידה מסוגה בהיסטוריה המתועדת של תימן. היא התפתחה כציקלון מעל האוקיינוס ההודי, אך בניגוד למרבית הסופות הטרופיות הנוצרות באוקיינוס ההודי, שמגיעות למפרץ בנגל, היא המשיכה לעבר הים הערבי. סופות הממשיכות לים הערבי, אם הן מגיעות ליבשה, פוגעות בדרך כלל בעומאן. צ'פלה, לעומת זאת, באופן חריג, המשיכה לכיוון תימן, עברה מעל האי התימני סוקוטרה ועלתה על היבשה ליד עיר הנמל אל-מוכלא, שבאותו הזמן הייתה בשליטת שלוחה של ארגון הטרור "אל-קאעידה". באזורי הפגיעה בתימן ירדה ביממה אחת כמות משקעים שיורדת באותו אזור במשך 2–3 שנים בממוצע. מדיה וקבצים בנושא צ'פלה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אסונות ובנושא תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וורטון

האם התכוונתם ל... בית ספר למנהל עסקים וורטון ג'ל וורטון – הרקמה הפנימית דמוית הג'לטין של חבל הטבור וורטון (נמל תעופה) (Warton Aerodrome) - נמל תעופה בלנקשייר, צפון אנגליה אישים אדית וורטון – סופרת אמריקאית
פאולו אוצ'לו

פאולו די דונו המכונה פאולו אוצ'לו (באיטלקית: Paolo Uccello) ‏ (1397, פרטווקיו, טוסקנה – 10 בדצמבר 1475, פירנצה, טוסקנה), צייר איטלקי, היה ידוע בזכות עבודתו החלוצית על פרספקטיבה ליניארית. ביוגרפיה של פאולו אוצ'לו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", כרך ראשון. פאולו אוצ'לו נולד בשנת 1397 בעיירה פרטווקיו שבקרבת ארצו שבטוסקנה. אביו דונו די פאולו היה גלב-רופא, אמו אנטוניה הייתה בת פירנצה. בשנת 1407, בהיותו בן 10 התקבל, כשוליה בסדנה של לורנצו גיברטי. בערך באותו זמן החלה ידידותו רבת השנים עם דונטלו. ב-1414 התקבל ל-Compagnia di San Luca (הגילדה של הציירים) שנה לאחר מכן קודם לקבוצה המכובדת יותר ה-Arte dei Medici e degli Speziali. בשנים 1425 עד 1430 עבד בוונציה כיוצר פסיפסים. פרט לכך עבד רוב חייו בפירנצה. מדי פעם ביצע גם עבודת בערים אחרות: בשנים 1444-5 בפדואה, בשנים 1465-9 באורבינו, יצירתו הידועה האחרונה היא "הצייד", מ-1470 בערך. אוצ'לו היה נשוי לטומסה מַליפיצ'י, לזוג היו בן ובת. לפי ג'ורג'ו וזארי, בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", הבת אנטוניה הייתה גם היא ציירת. פאולו אוצ'לו נפטר בפירנצה בשנת 1475, ונקבר בכנסיית סנטו ספיריטו. אוצ'לו הושפע מהסגנון הגותי המאוחר של גיברטי, המורה הראשון שלו. אבל אפשר לראות בו גם אחד מציירי הרנסאנס המוקדם. אוצ'לו עסק רבות בבעיית הפרספקטיבה הליניארית. ג'ורג'ו וזארי בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" ציטט את אשתו של אוצ'לו שסיפרה עליו שהיה כל כך אובססיבי בעניין הפרספקטיבה עד שהיה נשאר ער כל הלילה כדי למצוא את נקודת המגוז המדויקת ביצירה עליה עבד. טריפטיכון קרב סן רומאנו הפנל ממוזיאון הלובר, פריז הפנל מגלריית אופיצי, פירנצה הפנל מן הגלריה הלאומית. "סנט ג'ורג' והדרקון",טמפרה וזהב על עץ, כנראה 1423-5, הגלריה הלאומית ויקטוריה, מלבורן "הבריאה", פרסקו, 1424, בכנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה "סיר ג'ון הוקווד", פרסקו, 1438 הדואומו בפירנצה. שעון, 1443, הדואומו, פירנצה "המבול", פרסקו, בכנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה "הבשורה",שמן וזהב על עץ, מוזיאון אשמוליאן, אוקספורד "סנט ג'ורג' והדרקון",שמן על קנבס, 1456, הגלריה הלאומית, לונדון "סנט ג'ורג' והדרקון",טמפרה על עץ, כנראה 1456-60, מוזיאון Jacquemart-André, פריז "הצייד", בערך 1470, טמפרה על עץ. מוזיאון אשמוליאן, אוקספורד מדיה וקבצים בנושא פאולו אוצ'לו בוויקישיתוף אתר פאולו אוצ'לו (אנגלית) פאולו אוצ'לו ב"חיי אישים" של וזארי (תרגום אנגלי) אוצ'לו באתר Web Gallery of Art (אנגלית) אוצ'לו באתר The Florence Art Guide (אנגלית) פאולו אוצ'לו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאולו אוצ'לו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) פאולו אוצ'לו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאולו אוצ'לו, באתר Discogs (באנגלית) פאולו אוצ'לו באתר ה-National Gallery פאולו אוצ'לו בספרו של וזארי
עורק מתלה המעי העליון

עוֹרֵק מִתְלֵה הַמְּעִי הָעֶלְיוֹן (TA: arteria mesenterica superior), הידוע גם בראשי התיבות באנגלית SMA, הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק דם למעי הדק, למעי הגס וללבלב. ראשיתו של העורק בהיבט הקדמי של אבי העורקים בגובה גבולה התחתון של החוליה המותנית הראשונה. על פי רוב, נקודה זו נמוכה בכסנטימטר מנקודת יציאתו של גזע הבטן. לאחר צאתו העורק יורד לפנים, תוך שהוא עובר מאחורי ומתחת לצוואר הלבלב ווריד הטחול. מתחת לחלק זה של העורק נמצאים וריד הכליה השמאלי, החלק השלישי של התריסריון, והזיז האונקלי של הלבלב. העורק מתקדם באופן טיפוסי לשמאלו של וריד מתלה המעי העליון. לאחר שהוא עובר את צוואר הלבלב, מתחיל העורק להתפצל לענפיו. עורק הלבלב והתריסריון התחתון מספק דם לראש הלבלב ולחלקים העולה והתחתון של התריסריון. עורקי המעי הריק ועורקי המעי העקום מספקים דם לשני חלקים אלה של המעי הדק. עורק המעי העקום והמעי הגס מספק דם לחלקו האחרון של המעי העקום, למעי העיוור ולתוספתן. עורק המעי הגס הימני מספק דם למעי הגס העולה, ואילו עורק המעי הגס האמצעי מספק דם למעי הגס הרוחבי, למעט השליש המרוחק שלו. עורק המעי העקום והמעי הגס, עורק המעי הגס הימני ועורק המעי הגס האמצעי משיקים אחד עם השני ויוצרים את עורק המעי הגס השולי (arteria marginalis coli) העובר לאורך הגבול הפנימי של המעי הגס ומתחבר לסעיפים של עורק המעי הגס השמאלי, אשר יוצא מעורק מצע המעי התחתון. עורק מתלה המעי העליון מספק דם למבנים שמקורם במעי האמצעי (midgut). בהשוואה לכלי דם אחרים בגודל דומה, עורק מתלה המעי העליון נמצא מעורב פחות בטרשת עורקים, ככל הנראה בשל גורמים המודינמיים הקשורים בזרימה בו. חסימה חריפה של העורק מובילה לאיסכמיה של המעי, ולה השלכות קשות, עם תמותה של 80%. העורק יכול ללחוץ על וריד הכליה השמאלי, ובכך להביא לתסמונת מפצח האגוזים. הוא גם יכול ללחוץ על החלק השלישי האופקי של התריסריון, ובכך להביא לתסמונת עורק מתלה המעי העליון. מדיה וקבצים בנושא עורק מתלה המעי העליון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורק מתלה המעי התחתון

עוֹרֵק מִתְלֵה הַמְּעִי הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria mesenterica inferior), הנקרא גם בראשי התיבות באנגלית IMA, הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים הבטני ומספק דם לחלקו המרוחק של המעי הגס ולחלקה העליון של החלחולת. ראשיתו של העורק במוצאו מאבי העורקים הבטני בגובה החוליה המותנית השלישית, מתחת לנקודת ההסתעפות של עורק הכליה ומעל להתפצלות אבי העורקים לעורקי הכסל המשותפים. מעורק מתלה המעי התחתון מסתעפים עורק המעי הגס השמאלי, המספק את המעי הגס היורד ומתחבר עם עורק המעי הגס השולי, ענפי המעי העקול אל המעי העקול ועורק החלחולת העליון, שמספק את החלחולת והוא למעשה סופו של עורק מתלה המעי התחתון. כל אחד הסעיפים האלה מתפצל לקשתות המספקות דם למעי הגס במרווחים שווים. עורק מתלה המעי התחתון מלווה לאורך מהלכו בווריד מתלה המעי התחתון, המתנקז אל וריד הטחול. עורק מתלה המעי התחתון מספק דם למבנים שהתפתחו בעובר מהמעי האחורי. עורק מתלה המעי התחתון או סעיפיו נכרתים בעת כריתה של חצי המעי הגס השמאלי. כליית פרסה, מום נפוץ של הכליות, תהיה ממוקמת מתחת לעורק. עורק מתלה המעי העליון
מוקדמות יורו 1960

מוקדמות יורו 1960 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין ספטמבר 1958 ליוני 1960, ובמסגרתו התמודדו 17 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על ארבעה מקומות בטורניר הבכורה של אליפות אירופה בכדורגל, יורו 1960, שנערך בצרפת. טורניר המוקדמות כולו התנהל בשיטת בית-חוץ, ללא שימוש בחוק שערי חוץ. 17 נבחרות נרשמו לטורניר, ממנו נעדרו מספר נבחרות בולטות כגון איטליה, הולנד, אנגליה וגרמניה המערבית. על מנת להדיח נבחרת אחת ולהגיע ל-16 נבחרות שיתמודדו בשלב שמינית הגמר, נבחרו צ'כוסלובקיה ואירלנד להתמודד ביניהן בסיבוב מוקדם. אמנם, מספר משחקי שמינית גמר כבר שוחקו עוד בטרם שוחק הסיבוב המוקדם, כך שהמשחק הראשון אי פעם במסגרת מוקדמות אליפות אירופה התקיים ב-28 בספטמבר 1958, ובו אירחה ברית המועצות את הונגריה וגברה עליה 3-1. טורניר המוקדמות הסתיים לאחר שלב רבע הגמר, וארבע הנבחרות שצלחו את השלב העפילו לטורניר הגמר. מתוך הארבע, נבחרה צרפת לארח את הטורניר. ברית המועצות העפילה אוטומטית, לאחר שספרד סירבה להגיע לברית המועצות וספגה הפסד טכני. ספרד סירבה לנסוע לברית המועצות עבור המשחק, ולכן ברית המועצות זכתה בניצחון טכני. מדיה וקבצים בנושא מוקדמות יורו 1960 בוויקישיתוף מוקדמות יורו 1960 באתר RSSSF‏ "European Cup Committee – Meeting of May 28th, 1960, Francfort". Bulletin officiel de l'UEFA. Union of European Football Associations (15). בנובמבר 1960. In connection with the withdrawal of Spain (v. USSR) the Committee decided to apply Article 7 of the Regulations, namely, to qualify Russia for the Final Tournament. {{cite journal}}: (עזרה)
דרור מרמור

דרור מרמור (נולד ב-27 באוגוסט 1973) הוא עיתונאי ישראלי. החל מאוקטובר 2021 מכהן כסגן עורך העיתון הכלכלי גלובס. במרץ 2020 מונה לעורך הנדל"ן בקבוצת ידיעות אחרונות (כלכליסט, ממון, ynet כלכלה). בעבר היה עורך מוסף הנדל"ן של גלובס וכתב שוק ההון והנדל"ן במעריב. בקיץ 2018 מונה לעורך האתר המערכתי של "מרכז הנדל"ן" וכמו כן שימש פרשן כלכלי וכותב טור בעיתון מקור ראשון. דרור בעל תואר ראשון בכלכלה ובתקשורת מאוניברסיטת תל אביב ובית ספר כותרת, ותואר שני במינהל עסקים (MBA) עם התמחות במימון מאוניברסיטת בר-אילן. מרמור מרצה בהקריה האקדמית אונו בקורס סיכוני נדל"ן. בעבר לימד אסטרטגיות בשיווק נדל"ן במכון פישמן של האוניברסיטה העברית, בתוכנית להב - פיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב ועוד. דרור למד בישיבת הר עציון. נשוי ליעל מרמור, שופטת בבית משפט השלום ובתו של מנחם דומב. הם הורים לחמישה ילדים ומתגוררים בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא דרור מרמור בוויקישיתוף דרור מרמור, ברשת החברתית פייסבוק דרור מרמור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארכיון כתבות בנושא דרור מרמור, באתר גלובס ארכיון כתבות בנושא דרור מרמור, באתר מקור ראשון עמוד כותב של דרור מרמור, באתר מרכז הנדל"ן מוות במבואה, באתר העין השביעית, 22 באוגוסט 2016 דוד ורטהיים‏, שינויים בגלובס: שורת מינויים ועזיבות, באתר וואלה, 8 ביולי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.