laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארנסט פלקבר

ארנסט פלקבר (בגרמנית: Ernst Karl Falkbeer;‏ 27 ביוני 1819, ברנו - 14 בדצמבר 1885, וינה) היה שחמטאי ועיתונאי יהודי-אוסטרו-הונגרי. פלקבר עבר לווינה כדי ללמוד משפטים, אך לבסוף הפך לעיתונאי. במהלך המהפכות של שנת 1848 ברח מווינה לגרמניה. שם שיחק שחמט עם אמנים גרמנים כאדולף אנדרסן וז'אן דיפרן בלייפציג, ברלין, דרזדן וברמן. הפסיד לקארל המפה בדו-קרב 16-15 בשנת 1850. הנה מניצחונותיו בדו-קרב: וממשחקיו מול אדולף אנדרסן. בשנת 1853 הורשה פלקבר לחזור לווינה. שנתיים מאוחר יותר, בינואר 1855 החל בהוצאה לאור של הביטאון האוסטרי הראשון לשחמט Wiener Schachzeitung. הביטאון שרד חודשים ספורים בלבד עד שנסגר בהוראת הצנזור, ופלקבר נסע ללונדון, שם שיחק שני משחקי דו-קרבות מול הנרי בירד. בראשון, בשנת 1856, הפסיד 1–2 אך בשני, בשנת 1856/7, ניצח +5 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). הנה מניצחונותיו על בירד:, , , בתחרות בירמינגהם 1858 ניצח את פייר סט. אמאנד +2 -1 אך הפסיד בגמר ליוהאן לבנטל +1 -3 =4 וסיים במקום השני. הנה מניצחונותיו על יוהאן לבנטל:, פלקבר ערך את טור השחמט בעיתון The Sunday Times מאפריל 1857 ועד נובמבר 1859. הוא חזר לווינה בשנת 1864, והחל משנת 1877 ועד 1885 כתב טור שחמט בעיתון Neue Illustrierte Zeitung. פלקבר מפורסם יותר בזכות תרומותיו לתיאורית הפתיחות, מאשר על משחקיו. הוא פיתח את הגמביט הנגדי פלקבר, שעדיין נחשב לקו עיקרי בגמביט המלך הנדחה. זיגברט טאראש החזיק בדעה שהגמביט הנגדי פלקבר מפריך לחלוטין את גמביט המלך. Carl Hamppe vs Ernst Falkbeer (1849), www.chessgames.com Ernst Falkbeer vs Adolf Anderssen (1851), www.chessgames.com Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com Ernst Falkbeer vs Henry Edward Bird (1856), www.chessgames.com Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com Henry Edward Bird vs Ernst Falkbeer (1856), www.chessgames.com Ernst Falkbeer vs Johann Jacob Loewenthal (1858), www.chessgames.com Ernst Falkbeer vs Johann Jacob Loewenthal (1858), www.chessgames.com מדיה וקבצים בנושא ארנסט פלקבר בוויקישיתוף ארנסט פלקבר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מאמר על הגמביט הנגדי פלקבר אומדן מד כושר של פלקבר מידע כללי
רחוב 110

רחוב 110 (באנגלית: 110th Street) הוא רחוב בחלקו הצפוני של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב מהווה את הגבול הצפוני של סנטרל פארק ואת הגבול הדרומי של שכונת הארלם. במקטע הרחוב בו הוא חופף לפארק, נקרא הרחוב "סנטרל פארק צפון" (באנגלית: Central Park North - "סנטרל פארק נורת'"). בחלקו המערבי של הרחוב הוא מכונה "רחוב הקתדרלה" (Cathedral Parkway - "קת'דרל פארקווי") על שם קתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי הממוקמת בצידו הדרומי של הרחוב. בין השדרה הראשונה ושדרת מדיסון רחוב 110 הוא רחוב חד סטרי, בו התנועה נעה ממערב למזרח, במקטע הרחוב שבין שדרת מדיסון והשדרה החמישית בו התנועה חד סטרית ונעה ממזרח למערב, ומערבית לשדרה החמישית הרחוב דו סטרי. במפגש הרחוב עם השדרה החמישית - מפגש רחובות המהווה את הפינה הצפונית מזרחית של סנטרל פארק נמצאת כיכר דיוק אלינגטון. לכיכר זו צורת חצי סהר, ובמרכזה פסלו של דיוק אלינגטון. גובהו של הפסל, שהוקם בשנת 1997 על ידי הפסל רוברט גבהאם הוא כ-8.3 מטרים. הפסל מתאר את המוזות (9 דמויות נשיות) הנושאות את הפסנתר ואת דיוק אלינגטון המנגן עליו. במפגש הרחוב עם השדרה השמינית (המכונה שדרת פרדריק דאגלס במקטע זה), המהווה את הפינה הצפונית מערבית של סנטרל פארק, נמצאת כיכר פרדריק דאגלס. מערבית לכיכר זו נמצאים לצד הרחוב פארק מורנינגסייד וקתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי. בקצהו המרכזי של הרחוב, על גדת נהר ההדסון נמצא פארק ריוורסייד. בדירה הנמצאת במפגש הרחוב עם שדרת אמסטרדאם התגורר ג'ורג' גרשווין בעת שכתב את יצירתו "רפסודיה בכחול". רחוב 110 מהווה, באופן סמלי, קו ההפרדה בין האזורים העשירים של ניו יורק (באפר איסט סייד ובאפר וסט סייד) לבין השכונות האמידות פחות של אזור הארלם. שירו של בובי וומאק הנקרא "מעבר לרחוב 110" מתייחס לסמליות זו, כמו גם סרט הקולנוע משנת 1972 הנקרא אף הוא "מעבר לרחוב 110". שיר זה הושמע בסרט משנת 1997 "ג'קי בראון" וכן בסרט משנת 2007 "American Gangster". בשנת 1969 הוציאה הביג בנד של ת'אד ג'ונס ומל לואיס אלבום ג'אז בשם "סנטרל פארק צפון" (Central Park North). בסרט "מת לחיות 3" דמותו של זוס קארוור (דמות של אפרו אמריקאי) מציינת בפני הגיבור שלא מעניינת אותו התנהגות הפושע סיימון גרובר, אלא אם הוא יחצה את רחוב 110 (ויכנס לשכונת הארלם בה מתגוררת אוכלוסייה אפרו אמריקאית ובה חנותו של זוס). מדיה וקבצים בנושא רחוב 110 בוויקישיתוף חנוכת פסלו של דיוק אלינגטון
פארק ריוורסייד

פארק ריוורסייד (באנגלית: Riverside Park - "ריוורסייד פארק" - פארק גדת הנהר) הוא פארק ציבורי באזור האפר וסט סייד של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הפארק מתוחזק ומנוהל על ידי רשות הגנים והפנאי של עיריית ניו יורק. הקמת הפארק החלה בשנות ה-80 של המאה ה-19 על פי תכנונו של פרדריק לו אולמסטד (אשר תכנן את סנטרל פארק הסמוך). הקמת הפארק בהתאם לתכנונו של אולמסטד הסתיימה בשנת 1910. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שופץ הפארק על פי תכנונו של רוברט מוס. מצבו של הפארק היה קשה בשל מגורים של חסרי בית רבים בפארק. במסגרת תוכניתו של מוזס הורד קו הרכבת ניו יורק סנטרל אל מתחת לפני הקרקע - בטרם הורדה זו הפרידה מסילת הברזל בין הפארק ליתר חלקי העיר ואפשרה את התדרדרותו. במסגרת הפרויקט הוקמה גם דרך הנרי הדסון. עלות השיקום, הסתרת מסילת הברזל ובניית הדרך הגיעה ל-100 מיליון דולרים בשנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת תוכנית נדל"ן, הקים דונלד טראמפ ומשקיעים מהונג קונג שכונת מגורים הנקראת טרמפ פלייס בסמוך לפארק, שהורחב דרומה מרחוב 72 ועד רחוב 59. אזור זה מכונה "פארק ריוורסייד דרום" (Riverside Park South) והיה בעבר שייך לחברת הרכבות פן סנטרל. הרחבת הפארק איפשרה את קישורו לפארק נהר ההדסון שמדרום ולאזור הוסט סייד הייוויי מצפון, וכיום קיימת שדרת ירק לכל אורכה של גדת נהר ההדסון של האי מנהטן. הפארק ממוקם בין נהר ההדסון לבין דרך ריוורסייד, ובין רחוב 72 ורחוב 125. חלקו הדרומי של הפארק (המכונה "פארק ריוורסייד דרום") ממוקם בין רחוב 72 ורחוב 59, באזור בו היה בעבר מגרשי רכבת פן (וכיום מוצגים באתר קרונות ישנים). בפארק ממוקמות מספר אנדרטאות: אנדרטת אלינור רוזוולט ברחוב 72, מעשה ידי הפסלת פנלופי ג'נקס; אנדרטת החיילים והמלחים ברחוב 89. אנדרטת ז'אן ד'ארק ברחוב 93, מעשה ידי הפסלת אנה הייאט הנטינגטון אנדרטה ללוחמי מרד גטו ורשה ולשואה - אנדרטה זו נמצאת ברחוב 84, והוצבה ב-19 באוקטובר 1947. כמו כן ממוקם בפארק קבר גרנט - מאוזוליאום לנשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט. בפארק מגרשי ספורט רבים: טניס, כדורעף, כדורגל, כדורסל וכן מסלולי הליכה ומסלולי רכיבה על אופניים. בשנת 1995 הוקם בפארק, למול רחוב 108 מגרש החלקה על גלגיליות. כמו כן תוכננה הקמת גן שעשועים לילדים על ידי האדריכל לואי קאהן והפסל איסאמו נאגוצ'י. חמש תוכניות הוגשו בין השנים 1961–1966 אולם בשל התנגדות תושבי הסביבה לתוכניות לא נבנה גן השעשועים. בשנת 1974 צולמה בפארק סצנת קרב היריות מהסרט "Death Wish". כמו כן הפארק שימש רקע לסצנות בסרט "The Warriors" משנת 1979, ולסרטם של טום הנקס ומג ראיין משנת 1998 "יש לך הודעה". הפארק שימש רקע לפרק "The Frogger" מסדרת הטלוויזיה סיינפלד. תחזוקת הפארק ממומנת בחלקה על ידי קרן פארק ריוורדסייד - קרן שהוקמה בשנת 1970 בשל מצבו הקשה של הפארק. בקרן חברים כ-4,000 חברים האוספים כ-2 מיליון דולרים בשנייה לשיפור הפארק. מדיה וקבצים בנושא פארק ריוורסייד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק ריוורסייד קרן פארק ריוורסייד
מריוס ניקולאה

מריוס קונסטנטין ניקולאה (ברומנית: Marius Constantin Nicolae, מבטאים "ניקולאיה", נולד ב-16 במאי 1981 בבוקרשט, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני בינלאומי. ניקולאה שיחק במספר קבוצות, דינמו בוקרשט (1996-2001), סטנדרד ליאז' (2005-2007) ומיינץ (2007). ניקולאה בנוסף שיחק בנבחרת הרומנית. ב-17 ביולי 2007, בעקבות מבחנים קצרים הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון הסקוטי אינברנס. בקשתו של מריוס לאישור עבודה על האי הבריטי נדחתה כיוון שלא עמד בדרישות לכך, אבל אחרי קבוצתו החדשה דאגה לכך שאוהדיה יחתמו על עצומה שתדרוש הוצאת אישור עבודה לשחקן הרומני, הוענק לו אישור עבודה רשמי, וכך הפך להיות לשחקן חוקי באינברנס. הוא הבקיע את שערי הליגה הראשונים שלו במדי הקבוצה הסקוטית ב-8 בדצמבר 2007, כאשר כבש שער בכל מחצית, בניצחון 2-0 על היברניאן. ב-10 בינואר 2008, הוא זכה בתואר שחקן החודש מטעם בנק קליידסדייל על הופעותיו בליגת העל הסקוטית בדצמבר. ניקולאה הפך ליקיר האוהדים של קבוצתו, ב-28 במאי, ניקולאה התראיין לסאן הסקוטי, ואמר שהוא מעוניין לחזור למועדונו לשעבר מפורטוגל, ספורטינג ליסבון, בו בילה כבר 4 שנים. ניקולאה היה שחקן קבע בנבחרת רומניה. הוא צבר עד היום 44 הופעות במדיה, בהן כבש 15 שערים. אחרי היעדרות ארוכה מהנבחרת, הוא נקרא בשנת 2008 לשורות הנבחרת הרומנית למשחק ידידות ב-26 במרץ, בו כבש שער בניצחון רומניה על רוסיה 3-0. דינמו בוקרשט: ליגת העל הרומנית אליפות: 1999-2000. סגנות: 1998-1999, 2000-2001 הגביע הרומני: 1999-2000, 2000-2001 מלך השערים של הליגה הרומנית (20 שערים) ספורטינג ליסבון: ליגת העל הפורטוגזית: 2001-2002 הגביע הפורטוגלי: 2001-2002 הסופרקאפ הפורטוגלי: 2001-2002 גביע אופ"א, סגנות: 2004-2005 סטנדרד ליאז': ליגת העל הבלגית, סגנות: 2005-2006 מריוס ניקולאה, באתר Transfermarkt מריוס ניקולאה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מריוס ניקולאה, באתר Soccerway מריוס ניקולאה, באתר WorldFootball.net מריוס ניקולאה, באתר National Football Teams מריוס ניקולאה, באתר FootballDatabase.eu
ז'אן דיפרן

ז'אן דיפרן (בגרמנית: Jean Dufresne;‏ 14 בפברואר 1829, ברלין – 15 באפריל 1893, ברלין) היה שחמטאי יהודי-גרמני. דיפרן היה תלמידו של אדולף אנדרסן, והפסיד לו במשחק שנודע בכינוי "ירוק העד" בשנת 1852‏. דיפרן היה סופר עם שם העט שהורכב מאותיות שמו בשינוי סדר E. S. Freund , אך לא הצליח במכירת ספריו הספרותיים. לספרי השחמט שכתב הייתה הצלחה, ואחד מהם Kleines Lehrbuch des Schachspiels (ספר הלימוד הקטן של השחמט, נודע בגרמניה בתור- "דיפרן הקטן") היה להצלחה גדולה והניב מהדורות רבות. דורות של שחמטאים למדו מספר זה שבשנת 2004 יצאה המהדורה ה-31 שלו (ISBN 3-15-021407-6). כמו כן כתב ספר פופולרי על פול מורפי. דיפרן ניצח בתחרות ברלין בשנת 1853 וניצח בדו-קרב את קארל מאיה +7 -5 חבר הפליאדות של ברלין. לדיפרן הייתה תוצאה חיובית בסיכום משחקיו עם דניאל הארוויץ. קברו של דיפרן ממוקם בבית הקברות היהודי Berlin-Weißensee שבברלין. ספרו, ספרי גוגל מדיה וקבצים בנושא ז'אן דיפרן בוויקישיתוף ז'אן דיפרן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) הנה כמה מניצחונותיו של דיפרן על אנדרסן: Adolf Anderssen vs Jean Dufresne (1851), www.chessgames.com, Adolf Anderssen vs Jean Dufresne (1851), www.chessgames.com, Adolf Anderssen vs Jean Dufresne (1851), www.chessgames.com, Jean Dufresne vs Adolf Anderssen (1851), www.chessgames.com, ניצחון בתוך 13 מסעים בלבד, Adolf Anderssen vs Jean Dufresne (1861), www.chessgames.com, Jean Dufresne vs Adolf Anderssen (1868), www.chessgames.com תוצאות משחקיו של ז'אן דיפרן עם דניאל הארוויץ הקבר בבית הקברות ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטמיה

ארטמיה (שם מדעי: Artemia) היא סוג סרטן ירוד וזעיר. מיני הארטמיה נפוצים בימות ואגמים מלוחים (ולא באוקיינוסים), וניתן למצוא ארטמיה גם בבריכות המלח בעתלית ובמפרץ אילת, אולם איסופה המסחרי מתאפשר במספר מועט של מקומות. המוכרים הם באזור סיביר, ימת המלח הגדולה שביוטה בארצות הברית ובסין. כמו כן ניתן למצוא אותם בלגונות הסולר, במדבר אטקמה בדרום אמריקה. אורכה בעת בקיעתה הוא כ-0.25 מילימטר. בדומה למינים רבים אחרים של סרטנאים, בוקעת הארטמיה עם שלוש עיניים. עין אחת פשוטה במרכז הראש משמשת את פגית הארטמיה לזיהוי מקורות אור - הפגיות נוטות להתרחק ממקורות אור חזקים ולהתקרב למקורות אור קלושים. שתי עיניים מורכבות משני צדי הראש משמשות את הארטמיה הבוגרת לראייה ולהתמצאות. אחד ממיני הארטמיה, Artemia salina, מסוגל לחיות בתנאי מליחות שונים מאוד ממי ים ואף לשרוד בתמיסת מלח בישול כמעט רוויה ובתמיסות מלחים אחרים כגון כסף חנקתי ואשלגן על מנגנתי. ביצים מופרות של סרטן זה מסוגלות לשהות במצב תרדמה (קריפטוביוזה) בתנאי יובש קיצוניים ולאחר שיוטבלו בתמיסה מי מלח יתפתחו ויבקעו תוך כיממה. לאור זאת משתמשים בו כאורגניזם מודל בניסויים בביולוגיה התפתחותית בחלל ובניסויי רעילות. זן של Artemia salina, שטופח לאורך חיים ממושך יותר ואורך בוגר גדול יותר, משווק בארצות הברית תחת הכינוי המסחרי "קופי ים"(אנ'). ארטמיה משמשת מזון אידיאלי לדגיגים זעירים של דגי נוי מטילי ביצים. מדיה וקבצים בנושא ארטמיה בוויקישיתוף ארטמיה, באתר ITIS (באנגלית) ארטמיה, באתר NCBI (באנגלית) ארטמיה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארטמיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארטמיה, באתר GBIF (באנגלית) ארטמיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sara Emslie. "Artemia salina". Animal Diversity Web. University of Michigan. Eleanor Boone & L. G. M. Baas-Becking (1931). "Salt effects on eggs and nauplii of Artemia salina L." (PDF). Journal of General Physiology. 14 (6): 753–763. doi:10.1085/jgp.14.6.753. http://www.jstor.org/pss/3628023 D. R. Ruebhart, I. E. Cock & G. R. Shaw (באוגוסט 2008). "Brine shrimp bioassay: importance of correct taxonomic identification of Artemia (Anostraca) species". Environmental Toxicology. 23 (4): 555–560. doi:10.1002/tox.20358. PMID 18214884. {{cite journal}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת קנדה בכדורסל

נבחרת הגברים של קנדה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת קנדה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הקנדית. הדירוג הנוכחי של נבחרת קנדה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-5 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. ההישג הבולט של הנבחרת הוא זכייתה במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת ברלין (1936). הנבחרת סיימה פעמיים במקום השני באליפות אמריקה בכדורסל בשנים 1980 ו-1999. הישג השיא של הנבחרת בגביע העולם בכדורסל הוא המקום השלישי בשנת 2023. סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): מדיה וקבצים בנושא נבחרת קנדה בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת קנדה בכדורסל דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נעלי סירקה

נעלי סירקה, באנגלית C1rca, (הספרה 1 מחליפה את האות i), היא חברת נעליים לסקייטבורד ואביזרים נוספים. החברה החלה לפעול בשנת 1999 בארצות הברית, בסאן קלמנטה בקליפורניה. החברה הוקמה על ידי חברת ההפצה פור סטאר (Four Star Distribution) כדי להקל עליה בתחרות במכירת נעליים לגולשי סקיטבורד. חברת פור סטאר הייתה באותו זמן חברת סנובורד. גולש הסקיטבורד המפורסם צ'אד מוסקה (Chad Muska) עזב באותה עת את חברת הנעליים אי אס (e'S) והצטרף לסירקה להקמת המותג החדש. ב-15 ביולי 2004, מכרה חברת פור סטאר את עסקי הסנובורד שלה לחברת הסנובורד בארטון ועסקיה החלו מתרכזים בנעליים לסקייטבורד בלבד. הסיסמה שאימצה החברה הייתה: "מחויבים לסקייטבורדינג". צ'אד מוסקה עזב את חברת סירקה בשנת 2005 לחברת הנעלה אחרת בשם סופרה. כמקובל בחברות המספקות ציוד לגולשי סקייטבורד, גם לחברת סירקה קבוצת הדגמה מקצועית של גולשי סקייטבורד הכוללת את אדריאן לופז, ג'ון אליהת פיטר רמונדטה, טוני טייב, סיירה פלרס, וינדזור ז'ימס, דניס דורנט, דוד רייס ודני סרזיני. על צוות הגולשים של החברה נמנו בעבר ז'אמי תומאס, קריס קול ומארק אפליארד. גם הסוכן של נעלי סירקה בישראל מקדם את המוצר באמצעות קבוצה של גולשי סקייטבורד, המבצעת מעת לעת הדגמות של גלישת סקייטבורד ברחבי הארץ. חברת סירקה החלה להפיץ במאי 2006 סרט וידאו בשם "It's Time" שניתן ללא תוספת תשלום על ידי סוכניה המורשים לרוכשי הנעליים שלה וכן הופץ עם כתבי עת לסקייטבורד. אתר האינטרנט הרשמי של נעלי סירקה (באנגלית) סירקה ארצות הברית סירקה קנדה על שרשרת ההספקה של פור סטאר שמטרתה לתמוך בשווק נעלי סירקה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נעלי סירקה".
מחניים (כתב עת)

כתב העת מחניים היה במשך שנים רבות ביטאונה של הרבנות הצבאית הראשית. בביטאון תורני זה פורסמו מאמרים ומחקרים בתחומי היהדות וההיסטוריה היהודית. כתב העת יצא בשנים תש"ט-תשל"ב כחוברת עבה שיצאה בתדירות משתנה של שתיים עד כעשר חוברות בשנה, סך הכל יצאו כ-130 חוברות בצורה זו, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד. 18 החוברות הראשונות יצאו בשם "ילקוט הרבנות הצבאית". במקביל הוציאה הרבנות שבועון בשנים ה'תשי"ג עד ה'תש"ך. בכל שנה יצאו קרוב לחמישים חוברות, כשבכרך האחרון, כרך ז' ה'תש"ך, יצאו רק שבע חוברות. החל משנת ה'תשנ"ב החל מרכז ספיר לתרבות ולחינוך יהודי להוציא מחדש את מחניים במתכונת הדומה לזו של הירחון, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד, בעריכת הרב מנחם הכהן, שותף פעיל לכתיבה בכתב העת בהוצאה הראשונה. עד ה'תשנ"ו יצאו ברצף 13 חוברות, ובשנת ה'תשס"ג ו-ה'תשס"ד יצאו שתי חוברות נוספות: חוברת 14 שהוקדשה למאגיה וחוברת 15 שכותרתה "בין יהודים לנוצרים - היבטים עכשוויים". החל משנת תשס"ז מוציאה הרבנות הצבאית לאור ביטאון בשם דומה "מחניך", שמכיל בעיקר מאמרים תורניים של רבנים צבאיים. שלושת הגיליונות הראשונים נערכו על ידי הרב יהושע לביא. עד כה יצאו לאור תשעה גליונות. כתב העת מחניים - המאמרים מירחון הרבנות הצבאית (עד שנת תש"ל) ומפרסומי מרכז ספיר באתר דעת חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "מחניים", באתר עיתונות יהודית היסטורית ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורמולה 1 עונת 1986

במסגרת פורמולה 1 של שנת 1986 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הצרפתי אלן פרוסט ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-טאג. התחרות בעונה זו הייתה צמודה כאשר בתחילת המרוץ האחרון התחרו שלושה (נייג'ל מנסל, נלסון פיקה ואלן פרוסט) על אליפות העולם. מנסל זינק מהמקום הראשון למרוץ, אך נעקף מיד בהתחלה על ידי שלושה נהגים, ביניהם חברו לקבוצה ויריבו לאליפות - פיקה. פיקה היה המוביל במרוץ בשלב זה ולכן המוביל לאליפות העולם. קקה רוזברג עקף את פיקה אך פרש בגלל תקר, כך פיקה חזר להוביל במרוץ ומנסל במקום השני. הקפה אחת לאחר מכן, התפוצץ צמיג של מנסל והוא פרש. אז פיקה הוביל, אך התבקש על ידי קבוצתו להיכנס לביקורת ב'פיט' כדי לבדוק אם היו נזקים במכונית. פיקה חזר למרוץ בפיגור של 15 שניות יחסית לפרוסט, כאשר נותרו כ-19 הקפות לסיום המרוץ. פיקה צימצם את הפער אך פרוסט ניצח במרוץ בהפרש של 4.2 שניות וזכה באליפות העולם. עוד 12 נהגים התחרו לאורך העונה אך סיימו ללא נקודות אליפות ועוד נהג אחד השתתף במוקדמות אחד המרוצים אך לא הצליח להתברג לדירוג. הערה: התוצאה בסוגריים מציינת את סך הנקודות שצבר הנהג. התוצאה בלא סוגריים מציינת את הנקודות שנלקחו בחשבון עבור האליפות בהתאם לתקנון. חמש קבוצות נוספות השתתפו באליפות אך לא זכו באף נקודת אליפות. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1986 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.
פלזיוזאוריה

פלזיוזאוריה (שם מדעי: Plesiosauria) היא סדרה של זוחלים ימיים פראפסידים קדומים בני הקבוצה דיאפסידה. הם התקיימו מן הטריאס עד סוף הקרטיקון ונכחדו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה שלפני 66 מיליון שנה. חלק מן הסוגים היו ענקי ממדים. הגדול ביותר מביניהם היה הפליוזאורוס שהגיע לאורך של 15 מטרים ולמשקל של 45 טונות. לפלזיוזאורים היה צוואר ארוך או חרטום ארוך או שניהם גם יחד. הגוף היה קצר, רחב, ושטוח יחסית. בגלל גופם הקשוח וזנבם הקצר נמנעה מהם התפתחות של איברי תנועה דוגמת הדגים, ובמקום זה התפתחו גפיהם למבנים חזקים דמויי משוט, שבעזרתם חתרו במי הים כדרך שמשייטים הצבים במים. על פני היבשה היו מסוגלים לדדות ככלבי ים. הם ניזונו מדגים, אמוניטים ומבלמניטים. לפלסיוזאורודים (Plesiosauroidea) היה צוואר ארוך, זנב קצר ומבנה של כלבי ים שאיפשר להם לעלות על החוף, כגון האלאסמוזאורוס והפלסיוזאורוס, ואחרים שנקראו פליואוזאורודים (Pliosauroidea), שהיו בעלי צוואר קצר, פה מוארך מלא שיניים חדות וגוף גדול יחסית, כגון הקרונוזאורוס, הבראכאוכניוס והליופלרודון. סוג ללא מקור Anningasaura סוג ללא מקור Archaeonectrus סוג ללא מקור Bobosaurus סוג ללא מקור מקרופלטה (Macroplata) סדרה פלזיוזאוריים (Plesiosauria) תת-סדרה פלסיוזאורודים (Plesiosauroidea) סוג Leurospondylus סוג Eoplesiosaurus סוג Eretmosaurus סוג Westphaliasaurus משפחה פלסיוזאוריים (Plesiosauridae) משפחה Microcleididae משפחה קריפטולידיים (Cryptoclididae) משפחה אלאסמוזאוריים (Elasmosauridae) משפחה לפטוקלידיים (Leptocleididae) משפחה פוליקוטיליים (Polycotylidae) תת-סדרה פליואוזאורודים (Pliosauroidea) סוג Megalneusaurus סוג Pachycostasaurus סוג Sinopliosaurus משפחה רומלסוזאוריים (Rhomaleosauridae) משפחה פליוזאוריים (Pliosauridae) דוליצ'ורינצ'ופס Seeleyosaurus Thalassiodracon מגלנאוזאורוס פלזיוזאוריה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלזיוזאוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנחם מנדל הגר (קוסוב)

רבי מנחם מנדל הגר (ה'תקכ"ח 1768 – ה'תקפ"ו 1825) היה אבי שושלת חסידות קוסוב (שממנה יצאה חסידות ויז'ניץ) שאותה הנהיג כאדמו"ר בשנים 1825-1802. נודע גם בשם הספר שלו "אהבת שלום". רבי מנחם מנדל הגר נולד בקולומיאה לחיה ורבי יעקב קופיל חסיד. למד אצל רבי משה יהודה לייב מסאסוב, רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, רבי משולם פייבוש מזברז' ורבי צבי הירש מנדבורנה. רוב ימיו שקד על לימוד התורה ועסק במסחר רק כדי להתפרנס כדי הצורך ולא יותר. קיבל את משרת הרבנות בקוסוב ותוך זמן קצר היה למורה דרכם של אלפי חסידים. רבי מנחם מנדל ואשתו שיינה רחל הם יוצריה של שושלת האדמור"ים ממשפחת הגר, מהם יצאו אדמור"י חסידות ויז'ניץ, סערט ויז'ניץ ועוד. לאחר פטירת אשתו[דרושה הבהרה], מסר רבי משה יהודה לייב מסאסוב את שני ילדיו, בן ובת, לתלמידו רבי מנחם מנדל על מנת שידאג לגידולם ולחינוכם, ואכן נפטר כשלושה חודשים מאוחר יותר. צדיקי דורו הפליגו בגדלותו, החוזה מלובלין אמר שהוא בבחינת "מלך", רבי שמחה בונים מפשיסחא אמר שרגליו בוערות ללכת אליו ורבי יחזקאל משינאווא אמר שהרגיש בקברו קדושה שהרגיש בארץ ישראל. מתלמידיו היו רבי אליעזר זאב מבוטשעטש, רבי שמואל משינאווא, ורבי מנחם מנדל שטרן מסיגט. נפטר בי"ז בחשוון תקפ"ו ונקבר בבית הקברות בקוסוב. רבי חיים, מילא את מקומו בקוסוב. רבי דוד (תקנ"ז – כ"א באב תר"ח, 1848), נישא לפסיה לאה, בתו של רבי משה לייב מסאסוב, אשר הייתה בת ביתם, וכיהן כאדמו"ר בזבלטוב. שרה לאה אשת רבי יחיאל מיכל מזל בן רבי ישראל אברהם מצ'רני-אוסטראה ובשנית נישאה לר' גרשון אשכנזי מקולומיאה, רב בראזלא, טולמטש, הורודנקה וקולומיאה. חיבר את הספר "עבודת הגרשוני" על התורה. אהבת שלום, באתר היברובוקס אהבת שלום תנינא, סיגעט, תרס"ז 1907, באתר היברובוקס נתן אליהו רוט, כתר שבמלכות, נזר המלוכה, בני ברק, תשנ"ו יצחק אלפסי, תפארת שבמלכות: בית קוסוב - וויז’ניץ, תל אביב, תשכ"א בנימין בראון, 'Individualism, truth and the repudiation of magic as the tsadik's prerogative - Pshiskhe-like Elements in the Theology of Rabbi Menahem Mendel of Kosov' מחקר ופענוח מצבתו של בעל אהבת שלום מקוסוב, באתר "אהלי צדיקים" הרב מנחם מנדל פומרנץ - הילולות צדיקים - האהבת שלום מקאסוב - הצדקה והחסד, סרטון בערוץ "מתיבתא 'עוז והדר' - בהיכלי החסידות", באתר יוטיוב (אורך: 23:49) מנחם מנדל בן יעקב קופל (1768 בערך-1825 בערך), דף שער בספרייה הלאומית
יוחנן מדמשק

יוחנן מדמשק (נולד ב-676 לערך – 4 בדצמבר 749; בסורית: ܝܘܚܢܢ ܕܪܡܣܘܩܝܐ - יוחנן דרמסוקיא, ערבית: يوحنا الدمشقي; יוחנא א-דמשקי; יוונית: Ιωάννης ο Δαμασκηνός, יואניס או דמסקינוס) היה נזיר וכומר סורי נוצרי הנחשב לקדוש נוצרי. יוחנן נולד וגדל בדמשק ומת ככל הנראה במנזר מר סבא שבמדבר יהודה. הוא היה איש רחב אופקים, ובין תחומי העניין שלו ניתן למנות משפטים, פילוסופיה של הדת, פילוסופיה ומוזיקה. הוא כיהן כמנהלן ראשי של שליט דמשק (תחת שלטון בית אומיה) וכתב חיבורים בזכות האמונה הנוצרית. חלק מהמזמורים שכתב נמצאים עדיין בשימוש במנזרים אורתודוקסיים ברחבי העולם. יוחנן מדמשק נחשב לאחד מאבות הנצרות, לגדול התאולוגים בכנסייה היוונית-אורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית הוא נחשב מאז 1883 לאחד ממורי הכנסייה. נהוג לראותו כמייסד מסורת הפולמוס האנטי–אסלאמי בנצרות. במחלוקת האיקונוקלסטית נמנה יוחנן על האיקונופילים, שתמכו בציור דמות האלוהים. על אחד מעמודי מנזר המצלבה ציור של יוחנן מדמשק לצידו של המשורר הגאורגי שותא רוסתוולי, שייתכן וצויר על ידי זה האחרון. במנזר מר סבא כתב את חיבורו "מקור הדעת". חיבור זה כולל שלושה חלקים הדנים בפילוסופיה, בכפירה ובאמונה דתית. בחלק המוקדש לכפירה, מופיע דיון באסלאם, שייתכן כי לא נכתב בידי יוחנן עצמו והוא גם אינו תופס מקום מרכזי, אולם הוא בעל חשיבותו רבה, משום שהוא הניח מעין מתווה ראשוני לוויכוח הנוצרי עם המוסלמים ולמתקפה על מוחמד עצמו. בחיבור זה מועלית לראשונה הטענה כי מוחמד שאב את כל תורתו מהתנ"ך ומהברית החדשה על פי עצתו של מורהו הנוצרי, הנזיר "אריאנוס" – רעיון שנעשה יסוד חשוב בפולמוס הנוצרי מאוחר יותר. יוחס לו החיבור המפורסם "בן המלך והנזיר" (שתרגם לעברית ועיבד, כך שיהיה לו תוכן יהודי, אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי), אך למעשה זה האחרון נכתב על ידי נזיר גיאורגי בן המאה ה-10 (בהתבססו כנראה על סיפורי בודהא). בתחום המוזיקה הכנסייתית הביזנטית, יוחנן מדמשק נחשב ליוצר ה"אוקטואכוס", הסדרת השירה הכנסייתית (ובפרט שירי תחיית של ישו) ב-8 מודוסים או טונים מוזיקליים הקרויים "אכוס" (מקבילה של הטונים במוזיקה המערבית ולמקאמות במוזיקה של המזרח התיכון) ששורשיהם במודוסים המוזיקליים הידועים בפרובינקיות של האימפריה הביזנטית: 4 הנקראים "אותנטיים" ו-4 הנקראים "פלאגאלים". החוקרים סבורים שהאוקטואיכוס היה קיים לפניו ושיוחנן הנהיג אותו רשמית על מנת להגן על המוזיקה הכנסייתית מפני שינויים והשפעות זרות. כמלחין (מלודוס) הראשי של הנוצרים בירושלים, יוחנן מדמשק יחד עם נזירים "סבאים" (ממנזר מר סבא) אחרים (כגון קוסמס הקדוש ממיומה, תאודורוס הקדוש, תאופנס גראפטוס) הובילו את המסורת הירושלמית או "אגיופוליטית" שבישרה שלב חדש בהתפתחות המוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית והביזנטית. הוא הלחין, בין השאר, סוגה חדשה של המנונים הקרויים קאנונים. מיחסים לו תפקיד בהנהגת מערכת התווים הביזנטית האמצעית. Nicu Moldoveanu Istoria muzicii bisericeşti la români,curs, Facultatea de teologie ortodoxă, Universitatea din Bucureşti, 2007, (ברומנית) (ניקו מולדוביאנו - היסטוריה של המוזיקה הכנסייתית אצל הרומנים) מדיה וקבצים בנושא יוחנן מדמשק בוויקישיתוף יוחנן מדמשק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יוחנן מדמשק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יוחנן מדמשק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוחנן מדמשק, באתר Discogs (באנגלית) דפנה אפרת, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב, פרק ה, עמ' 102. דפנה אפרת, ראשיתה של אירופה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב, עמ' 103. Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 11 Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 18 Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 17