laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המנגליסטים

המנגליסטים הוא סרטם של יוסי מדמוני ודוד אופק, צלם שי גולדמן ותמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט יצא לבתי הקולנוע בשנת 2003. "המנגליסטים" מספר את סיפורה של משפחה ישראלית ממוצא עיראקי שאינה מצליחה להכות שורש אמיתי בישראל. הסרט זכה בפרס התסריט בפסטיבל מר דל פלאטה (ארגנטינה), פרס הסרט הזר בפסטיבל יוסטון, פסטיבל וושינגטון ובפסטיבלים רבים נוספים, והשתתף בעשרות רבות של פסטיבלים. בנוסף היה מועמד לפרס אופיר. הסרט נפתח בחגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל, שמשפחת עידה מתכוננת לחגיגה. בעוד הבשר נצלה על האש, חוזר הסרט אחורה בזמן, לסיפורים של כל אחד מבני המשפחה, שמשתלבים אלה באלה. הוא כולל ארבעה סיפורים של כל אחד מבני המשפחה, כשכל סיפור מאיר את שאר הסיפורים באור חדש. אבי המשפחה חיים, יוצא לניו יורק על מנת למצוא ידיד נעורים מתקופת המחתרת הציונית בעיראק, בעוד אשתו נעימה, מחדשת קשר עם אהוב נעוריה מבגדאד. גם בני הדור השני, הילדים תקווה ואלי מייצגים הוויה של תלישות כשהכמיהה לצאת מישראל ו"לעשות את זה" בחוץ לארץ היא שמפעילה אותם. הסרט מציג את החברה הישראלית-מזרחית כחברת מהגרים שעברה מול ארץ המוצא אינו פתור, ולכן אינה יכולה להכות שורש אמיתי בישראל. "המנגליסטים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המנגליסטים", באתר AllMovie (באנגלית) "המנגליסטים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "המנגליסטים", באתר אידיבי "המנגליסטים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, מנגל סטרילי, באתר הארץ, 8 במאי 2003 דוד שליט, ‏עוקף קהל, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2002 המנגליסטים, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2002
דגל סמואה

דגל סמואה הוא הדגל הרשמי של סמואה מאז 24 בפברואר 1949. הדגל מורכב ממלבן אדום ומחמישה כוכבים בגדלים שונים הנמצאים במלבן כחול המשמש כקנטון. אלו הם כוכבי קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי. סמל סמואה המנון סמואה מדיה וקבצים בנושא דגל סמואה בוויקישיתוף סמואה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל סמואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הולרכיה

הולרכיה, על פי הטרמינולוגיה של ארתור קסטלר, היא היררכיה של הולונים - כאשר הולון הוא חלק ושלם במקביל. המונח נטבע לראשונה בספרו של קסטלר משנת 1967, "The Ghost in the Machine". המונח נמצא בשימוש רב גם אצל הפילוסוף האמריקאי, קן וילבר. היקום, כשלם, הוא דוגמה להולרכיה, או מערכת הולרכית, וכל הולרכיה ידועה אחרת, היא חלק מאותה הולרכיה גדולה. בעוד היררכיה יוצרת מבנה מלאכותי בו הישויות הנמצאות תחת הישות שמעליהם בהיררכיה כפופות לה באופן מלא, בהולרכיה הישויות אינן באמת נמצאות "תחת" או "מעל", אלא מהוות חלק, או כוללות, ויחד עם זאת בעלות קיום עצמאי. מולקולה היא דוגמה להולון שנמצא שלב אחד מעל אטום. בטרמינולוגיה היררכית התיאור "מולקולה נמצאת מעל אטום" היה מתאר מצב רחוק מזה המתקיים במציאות, בו מולקולה שולטת באוסף האטומים אותו היא "מנהלת", בעוד טרמינולוגיה הולרכית קרובה יותר לתיאור מציאות זו, בכך שהיא רואה הן באטומים והן במולקולות הולונים, אשר מהווים חלק ושלם בו זמנית, ובעלי קשרי גומלין הדדיים. דפנה ברמלי-גולן, ‏הכירו את המבנה הארגוני שמבטל לגמרי את המנהלים, באתר גלובס, 3 ביוני 2015 מאמר על הולרכיות ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הולון

הולון (מהמילה היוונית ὅλος, "שלם") הוא חלק ושלם בו-זמנית. המונח נטבע לראשונה על ידי ארתור קסטלר בספרו "The Ghost in the Machine". הולון הוא מערכת (או תופעה) ששלמה בפני עצמה ויחד עם זאת חלק ממערכת גדולה יותר. כל מערכת יכולה להיחשב כהולון, החל בחלקיקים תת-אטומים וכלה ביקום כולו. מכיוון שהולון מכיל גם תת-מערכות או חלקים, הוא משפיע ומושפע באופן שווה. מידע זורם באופן דו-כיווני בין מערכות גדולות לקטנות מהן. כאשר מסיבה כלשהי אותה זרימה דו-כיוונית מופרת, המערכת משתבשת. שלמים לא מכירים בתלות שלהם בחלקים המרכיבים אותם, וחלקים לא מכירים בקיום של השלמים המאחדים אותם. סרטן הוא דוגמה טובה לשיבוש שכזה המתרחש במערכת ביולוגית. הולרכיה היא היררכיה של הולונים. אם הולון מסוג מסוים מושמד, כל ההולונים בהיררכיה מעליו חייבים להיעלם גם כן. כך שאטום עומד ברמה נמוכה יותר בהיררכיה לעומת מולקולה, מכיוון שאם יושמדו כל המולקולות, אטומים עדיין ימשיכו להתקיים. לעומת זאת, אם כל האטומים יושמדו, מולקולות לא יוכלו להתקיים. קן וילבר, קיצור תולדות הכל, הוצאת כנרת Prigogine, I. Stengers, E. 1984. Order out of Chaos. New York: Bantam Books Koestler, Arthur, 1967. The Ghost in the Machine. London: Hutchinson. 1990 reprint edition, Penguin Group. קיצור תולדות הכל - אתר בעברית על הפילוסופיה היסטוריה של המושג הולון
פרפרזה

פרפרזה (מיוונית: Παράφρασις) הוא ניסוח מחודש של משפט במילים אחרות מבלי לשנות את משמעותו. לעיתים פרפרזה מתייחסת גם להבאת משפט בצורה מלאה, ברורה ופשוטה יותר או לתרגום חופשי שלו לשפה אחרת. התרגום המילולי של המונח ביוונית הוא "להתייחס למשהו במילים אחרות". במקור פירוש המושג פרפרזה, הוא כתיבת המשפט במשמעותו המקורית אך בניסוח שונה לפישוט המשפט, לעידונו או במקרה שאין גישה למשפט המקורי. בעגה העברית נוטים להשתמש במושג פרפרזה לגבי משפט הנכתב או נאמר בעל-פה ודומה למשפט או ביטוי מוכרים באמצעות יצירת אסוציאציה להבהרה או להענקת דגש מיוחד. לעיתים עושה הפרפרזה שימוש בציטוט כמעט מדויק של משפט מקורי, תוך הכנסת שינויים מכוונים המדגישים את כוונת הדובר. כמו למשל "כל העולם מגרש כדורגל, וכל האנשים צופים" בפרפרזה על כתבי שייקספיר. ההבדלים בין המשפט המקורי לבין המשפט החדש יוצרים פעמים רבות אפקט קומי. במחקר הספרותי קיימת מחלוקת האם פרפרזה למטפורה אפשרית מבלי לשנות את משמעותה. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (16 ביוני 2024) השימוש בפרפרזה נעשה בדרך כלל כדי לפשט את המשפט המקורי ולעשותו נוח לקריאה ולהבנה אם כי בדרך כלל הניסוח החדש חסר מעומקו של המשפט המקורי. שימושים נוספים נעשים כדי לעדן ביטוי חריף או פוגעני לביטוי עדין יותר, וכן במקרה שאין גישה לחומר המקורי כיוון שהוא לא בנמצא או שהוא מוגן על ידי זכויות יוצרים. דוגמאות: את הפסוק "אשא עיני אל ההרים" ניתן יהיה לכתוב כפרפרזה "אסתכל אל ההרים" לצורך פישוט. הביטוי "דיור מוגן" הוא פרפרזה למושג "מושב זקנים" כדי לעדן את הביטוי. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (16 ביוני 2024) הפרפרזה מסכמת את המשפט המקורי. פרפרזה לא תכלול את רוב המילים של המשפט המקורי ותהיה קלה יותר להבנה. פרפרזה תכלול את הפרטים המשמעותיים של המשפט המקורי. בדרך כלל הפרפרזה תהיה יותר ארוכה מהמשפט המקורי. Frank J. D'Angelo, The Art of Paraphrase, College Composition and Communication 30, 1979, עמ' 255–259 doi: 10.2307/356389 Mark E. Eberle, Paraphrasing, plagiarism, and misrepresentation in scientific writing, Transactions of the Kansas Academy of Science 116, 2013, עמ' 157–167 "Paraphrase", in: Encyclopædia Britannica 1911,vol. 20 Donald Stewart, Metaphor and Paraphrase, Philosophy & Rhetoric 4, 1971, עמ' 111–123 Christopher M. Bache, Paraphrase and Paraphrasing Metaphors, Dialectica 35, 1981, עמ' 307–326 Philip Turetzky, Metaphor and Paraphrase, Philosophy & Rhetoric 21, 1988, עמ' 205–219
דגל מונטריאול

דגל מונטריאול הוצג לראשונה במאי 1935, ומבוסס על סמל העיר. הדגל הונף לראשונה לרגל ביקורו של מלך אנגליה ג'ורג' השישי בעיר. דגל מונטריאול מורכב מצלב המסמל את הדת הנוצרית של מייסדי העיר. הצלב הוא צלב ג'ורג' הקדוש המסמל את מלך אנגליה שלכבודו הונף הדגל לראשונה. בכל רביע של הדגל מופיע סמל המייצג את אחת מהקבוצות האתניות הגרות בעיר: פרח החבצלת מסמל את התושבים שמוצאם מצרפת. שושנת לנקסטר מסמל את התושבים שמוצאם מאנגליה. תלתן ירוק מסמל את התושבים שמוצאם מאירלנד. דרדר מסמל את התושבים שמוצאם מסקוטלנד. סמל מונטריאול תיאור דגל מונטריאול מונטריאול, באתר דגלי העולם (באנגלית)
מרדכי כספי

מרדכי כספי (זילברמן) (י"א בניסן תרמ"ה, מרץ 1885 – ו' באלול תש"ז, אוגוסט 1947) היה פעיל ציוני ששימש כמזכירו האישי של חיים ויצמן. הוא היה מעורב ברכישת קרקעות בארץ ישראל וביישובן ביהודים, והיה ממקימי שכונת תלפיות בירושלים וחבר אספת הנבחרים הראשונה. כן התגורר כספי בשכונה במשך שנים ארוכות, ואף שימש כיושב ראש הוועד השכונתי. נולד בירושלים בשנת תרמ"ה (1885). אביו אברהם חיים כספי (זילברמן) היה סוחר, מראשוני המדפיסים ועסקן בעיר, ואמו נחמה רבקה בת ר' משה יהושע יאנובר (דיסקין) הייתה ממשפחת בעל "משכיל לאיתן", ממייסדי שכונת מאה שערים. בשנות ה-30 שימש כספי כקונסול מדינת לטביה בממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, אף על פי שלא דיבר כלל את השפה הלטבית. הוא היה חבר במסדר הבונים החופשיים, ובין השנים 1942–1944 אף עמד בראש הלשכה הירושלמית של הארגון. כן היה חבר בארגון "בני ברית" היהודי, שמטרתו סיוע לנזקקים. היה נשוי לרבקה, נכדתו של מיכל הכהן, ממייסדי "הלבנון". הותיר שני בנים ושלוש בנות. בנו הוא עורך הדין מיכאל כספי. על שמו של מרדכי כספי רחוב הנושא את שמו בצפון תלפיות. דוד תדהר (עורך), "מרדכי כספי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 472 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק לוי (פעיל ציוני)

יצחק לוי (1866 – אפריל 1950) היה אגרונום ופעיל ציוני, ממנהיגי יהדות ספרד ומנהיגם באספת הנבחרים הראשונה, מראשי יק"א, שניהל את מושבות יק"א בארץ ישראל עד המאה ה-20 ועסק ברכישת קרקעות וביישובן. ב-1903 היה מעורב ברכישת קרקעות באל עריש ויישובן ביהודים, על פי תוכנית אל עריש שהגה הרצל, אך נגנזה עם מותו בשנת 1904. ממייסדי שכונת תלפיות בירושלים וממייסדי רמת הדר. נולד באיסטנבול, האימפריה העות'מאנית. למד חקלאות בגרמניה, וקיבל תואר דוקטור. בראשית המאה ה-20 מונה למנהל הסניף הירושלמי של בנק אפ"ק, ושימש כנשיא ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים בין השנים 1913–1917. כן היה חבר באגודת "בני ברית". פעל עם אהרן אייזנברג בניסיון לרכוש קרקעות בארץ ישראל וסייע לו בייסוד אגודת נטעים. לוי היה מיוזמיה וממקימיה של שכונת תלפיות בירושלים, ואף הקים בה את הבית הראשון, השוכן כיום ברחוב עין גדי 4. שולמית לסקוב (לאין), מתושבות השכונה, סיפרה כי: "לוי היה מן הבולטים שבמנהיגי העדה הספרדית. הוא יזם את הקמתה של תלפיות ושימש כראש הוועד. הופעתו הייתה מרשימה מאד, דומה מעט לנהרו ההודי בפניו השחומים והסגופים, המעוטרים שיער לבן כשלג. ככל אנשי השכונה, שימש האוטובוס גם לו כרכב, וכאן היה מרבה לשוחח עם הנוסעים בלשונות רבות, כולל ערבית." — "עת-מול", גיליון 57, ירושלים 1982 לוי התגורר בשכונת תלפיות עד 1938, אז עבר להתגורר במשק שהקים במושבה רמת הדר (כיום שכונה בהוד השרון), שהיה בין מייסדיה ביחד עם משפחתו. אשתו מוד (מטילדה) לבית הארשר הייתה שנים רבות מנהלת בית הספר לבנות "אליאנס" בירושלים. לזוג הייתה בת, אמילי, שנולדה ב-1905 ונהרגה ב-1916 בצרפת, ושני בנים: אברהם-לאופולד, נולד ב-1908, למד חקלאות במונפליה שבצרפת והיה לפרדסן בשרון. הוא התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, הוצב כנהג בחיל האוויר ונהרג בקרב בטוברוק ב-1941. הוא נקבר במצרים. ריצ'רד-סימון לוי הארשר נולד ב-1917, סיים את בית הספר מקוה ישראל ולמד חקלאות ברדינג-אנגליה. התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה והיה הארץ ישראלי הראשון שסיים קורס טיס. שירת בטייסת 230 כטייס וכמפקד בדרום-מזרח אסיה. ריצ'רד נהרג באוקטובר 1945 בשעה שמטוס הסנדרלנד (אנ') שהטיס התרסק לצלע הר בדרום מלאיה וכל 7 אנשי הצוות ו-15 שבויים משוחררים שהיו על המטוס, נהרגו. הוא נקבר בסינגפור. יצחק לוי נפטר ב-1950, ומטילדה אשתו ב-1956, והם קבורים בקריית שאול כששמות ילדיהם נחקקו על מצבותיהם. יק"א בנק אפ"ק יצחק לוי, ד"ר יצחק לוי - האיש ופועלו: מראשית עלייתו ארצה עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, ירושלים: המכון ליהדות זמננו – האוניברסיטה העברית, 1984. מדיה וקבצים בנושא יצחק לוי בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "ד"ר יצחק לוי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 926 ד"ר יצחק לוי איננו, הד-המזרח, 21 באפריל 1950 (נקרולוג) אברהם אלמאליח, אישיות רבת זכויות (ליום השלשים לפטירתו של ד"ר יצחק לוי ז"ל), הד-המזרח, 2 ביוני 1950 מפרי עטו: תזכיר שחיבר לוי(הקישור אינו פעיל) לקונגרס הציוני ה-17 ולמועצת הסוכנות היהודית השנייה בבזל ב-1931, בדבר חידוש היישוב היהודי בחברון לאחר מאורעות תרפ"ט יצחק לוי באתר GRAVEZ
בנימין צ'ייקין

בנימין צ'ייקין או חייקין (באנגלית: Benjamin Chaikin;‏ 1883, סנקט פטרבורג – 23 באפריל 1950, ירושלים) היה אדריכל ישראלי (יהודי בריטי לשעבר), ממתכנני האוניברסיטה העברית בירושלים ומתכננם של מבנים רבים בירושלים ובתל אביב. בנימין נולד לדיין הרב משה אביגדור ולטאנה רבקה חייקין. סיים לימודי אדריכלות באנגליה, שם הספיק לתכנן כמה מבנים לפני מלחמת העולם הראשונה, ושירת כקצין בחיל ההנדסה המלכותי במהלכה. עם שחרורו באביב 1920 השתקע בירושלים ופתח בה משרד אדריכלים. הוא נישא לאולגה מירל סלוצקין, בתו של אלעזר משה סלוצקין, איש עסקים אוסטרלי שמוצאו מקריצ'ב, ונולדו להם שני בנים. ב-1926 התאלמן, ילדיו עקרו לאוסטרליה והוא נשאר לבדו בארץ. תחילה גר ברחוב הנביאים בירושלים, לאחר מכן עבר למושבה הגרמנית, בה חי כל ימיו בקרב ידידים בריטיים. עם פינוי הנתינים הבריטים בתקופת המרי העברי סירב לעזוב את הארץ. סגנונו היה אקלקטי אך מינימליסטי יחסית, והא שילב גישות וצורות של האדריכלות המודרנית והסגנון הבינלאומי עם מאפיינים אדריכליים מזרחיים, שהבולט בהם הוא הקשת. צ'ייקין היה בין המתכננים הראשונים של מבני האוניברסיטה העברית ובתוכם תיאטרון המעלות. כן היה שותף לתכנון מלון המלך דוד, ובנה את שני בתי הבריאות על שם נתן שטראוס בירושלים ובתל אביב. לזכותו נזקפת גם בניית תחנת הכוח ירושלים בדרך בית לחם (ליד המושבה הגרמנית). חייקין אף תכנן בתים פרטיים בירושלים בתלפיות וברחביה. בחיפה תכנן את בניין העירייה, את בית יורדי הים, את בית-החלוצות ואת בית מושל מחוז ירושלים, אדוארד קית'-רוץ'. על גדת הכנרת תכנן ביחד עם זליג אקסלרוד את בית הלורד מלצ'ט, אלפרד מונד. ביחד עם זליג אקסלרוד תכנן בטבריה את בית החולים על שם שוויצר. צ'ייקין תכנן בניינים נוספים ברחבי הארץ. נפטר בביתו בירושלים, ונקבר בבית הקברות בשייח' באדר. בית הבריאות שטראוס בירושלים תיאטרון המעלות בהר הצופים מלון המלך דוד תחנת הכוח בירושלים עיריית חיפה וילה מלצ'ט על שפת הכנרת ערכים על מבנים ואתרים שתכנן בנימין צ'ייקין מדיה וקבצים בנושא בנימין צ'ייקין בוויקישיתוף אדריכל בנימין חייקין, דבר, 24 באפריל 1950 מיכאל יעקובסון, ראש הממשלה השלישי זוכה לכבוד מאוחר: ביתו של לוי אשכול ברחביה, באתר Xnet‏, 15 בדצמבר 2016 הוא נולד כ'חייקין' אבל בשל השתקעותו באנגליה הפך את שמו כמקובל באנגלית ל"צ'ייקין". נדבה הגונה (ידיעה על נישואיהם), דואר היום, 26 באוגוסט 1923. טבריה אדריכלים רבים לה - ד"ר אסתי ינקלביץ, החוג ללימודי ארץ-ישראל, אוניברסיטת חיפה "ארץ הכנרת", ביטאון רשות ניקוז ונחלים כנרת - בשיתוף איגוד ערי כנרת, גיליון מספר 15, סיון תשע"ו, יוני 2016, עמוד 20
גיר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גיר – אמצעי סימון אבן גיר – סלע משקע המורכב מהמינרל קלציט (סידן פחמתי) תיבת הילוכים – רכיב בכלי רכב אישים: אלן גיר (אנ') – שחקנית, מרצה ובמאית תיאטרון אמריקאית ג'ון גיר – פוליטיקאי אמריקאי כריס גיר – שחקן אנגלי ויל גיר (אנ') – שחקן, מוזיקאי ופעיל חברתי אמריקאי לטישה ממפורד גיר – אחות וממציאת המזרק לשימוש ביד אחת ריצ'רד גיר – שחקן אמריקאי תאודור ת'רסטון גיר – פוליטיקאי אמריקאי גר
איי מריאנה

איי מריאנה (באנגלית: Mariana Islands) ולעיתים המריאנה (עד תחילת המאה ה-20 כונו גם "איי הגנבים", בספרדית: Islas de los Ladrones) הם קבוצת האיים הצפוניים ביותר שבאיי מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט, הנמצאים בשליטת ארצות הברית, מטעם האו"ם. שטח האיים הוא 1,007 קמ"ר, מגואם עד קרוב ליפן. מבחינה פוליטית נחלקים האיים לשתי יחידות נפרדות: גואם (האי הדרומי ביותר) ואיי מריאנה הצפוניים. רוב התושבים הם בני תערובת (אינדונזים, ספרדים, פיליפינים ויפנים) שעוסקים בחקלאות, ומגדלים בעיקר קוקוס, אורז, טבק, סוכר וכותנה. מלבד אלו, במספר איים יש מחצבים שונים, כגון מנגן. האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה פרדיננד מגלן, אשר בשנת 1521 הגיע לגואם והכריז עליה כשטח בשליטת ספרדית. הספרדים התקבלו בהכנסת אורחים על ידי הילידים בני הצ'אמורו, אולם הבדלי התרבויות הביאו להתפרצות אלימה כאשר נעשה שימוש על ידי הילידים בסירה ספרדית ללא קבלת רשותם, כמקובל אצלם, דבר שנתפס על ידי הספרדים כגנבה. במעשי האלימות נהרגו שישה ילידים, וכפר בן 40 בתים נשרף לחלוטין. שלושה ימים לאחר מכן נמלט מגלן מהאיים. בשנת 1667 התיישבו באיים מיסיונרים ספרדים, שנשלחו מטעם מריאנה, מלכת ספרד. ספרד דרשה רשמית את השליטה באיים וכי ייקראו על שם המלכה מריאנה, כפי שאכן קרה. האיים הוכרזו כשטח חסות ספרדי ונשלטו מן הפיליפינים כחלק מאיי הודו המזרחית הספרדיים. גואם נחשבה כתחנת עצירה חשובה בדרך ממקסיקו עבור ספינות הסוחר הספרדיות בדרכן אל הפיליפינים. בשנת 1668 נקבע שמם של האיים על שם המלכה מריאנה מאוסטריה, אלמנתו של המלך הספרדי פיליפה הרביעי. רובה המוחלט של אוכלוסיית הילידים באיים מת או נישא בנישואי תערובת לכובשים האירופאים, בהתאם לחוק הספרדי. החוק דרש בין היתר שהייה בגואם לצורך חיזוק תהליך ההיטמעות בתרבות הספרדית על חשבון המקומית. הספרדים העבירו מתיישבים חדשים לאיים בעיקר מן הפיליפינים ומאיי קרוליין. על אף את נשמרה השפה הילידית של בני הצ'אמורו, ובנוסף להבדלים אתניים אחרים, מובחנים בני איי מאריאנה כקבוצה אתנית משלהם. ביוני 1898, במסגרת מלחמת ארצות הברית–ספרד, כבשו כוחות של ארצות הברית את איי מריאנה. ביולי 1898 הציגה ארצות הברית לספרד, בין תנאיה לסיום המלחמה, את הדרישה להעברת השליטה באחד מאיי מריאנה לידי ארצות הברית, כדי שתוכל לשמש כתחנת אספקה לאוניות של ארצות הברית. ממשלת ארצות הברית בחרה באי גואם ואילו איי מריאנה הצפוניים ואתם איי מרשל ואיי קרוליין נשארו בידי ספרד. ביוני 1899 מכרה ספרד את איי מריאנה הצפוניים לגרמניה תוך שניתנה לספרד האפשרות להחזיק באיים תחנת אספקה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נלקחו שטחים אלו מגרמניה, וחבר הלאומים החליט להשאיר אותם בחזקת האימפריה היפנית, מלבד גואם, שנשאר בידי ארצות הברית. לאחר מלחמת העולם השנייה ניתנה לארצות הברית מנדט גם על איי מריאנה הצפוניים ובשנות ה-70 הוכרזו איי מריאנה הצפוניים כחלק מארצות הברית. בימינו נכללים כל איי מריאנה בטריטוריות ארצות הברית. מאיים אלו יצא במלחמת העולם השנייה המפציץ "אנולה גיי" להפיל על יפן את פצצת האטום הראשונה בהיסטוריה. איי מריאנה הצפוניים מדיה וקבצים בנושא איי מריאנה בוויקישיתוף סאן פרנציסקה, המליץ, 13 ביוני 1898 האנגקאנג, המליץ, 6 ביולי 1898 וואשינגטאן, המליץ, 1 באוגוסט 1898 וואשינגטאן, המליץ, 2 באוגוסט 1898 מדריד, המליץ, 5 ביוני 1899 ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגרט וייס

מרגרט אדית וייס (באנגלית: Margaret Edith Weis; נולדה ב-16 במרץ 1948) היא סופרת פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאית שיצרה, בשיתוף עם טרייסי היקמן, את סדרת רומח הדרקון ופיתחה את עולם קרין הבדיוני שבו מתרחשת עלילת הסדרה. בנוסף לכך, כתבה עשרות ספרים נוספים. נולדה באינדפנדס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית. למדה באוניברסיטת מיזורי. בנוסף להיות סופרת, וייס היא בעלת שתי חברות הוצאה לאור שאחת מהן מייצרת משחקי ואביזרי פנטזיה. וייס חלתה בסרטן השד והחלימה בעזרת כימותרפיה. וייס התגרשה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדו לה בן ובת. כיום היא מתגוררת בדרום ויסקונסין. מדיה וקבצים בנושא מרגרט וייס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרגרט וייס מרגרט וייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרגרט וייס (1948-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוי אלדרידג'

רוי אלדרידג' (באנגלית: Roy Eldridge; ‏30 בינואר 1911 – 26 בפברואר 1989) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי, בעל יכולת טכנית מרשימה ואלתור חדשני. אלדרידג', שכונה גם הג'אז הקטן (Little Jazz) השפיע עמוקות על דיזי גילספי והיה מהמוזיקאים שיצירתם הייתה הבסיס ליצירת הבי בופ. על כן יש הרואים בו את אחד החצוצרנים החשובים בעידן הסווינג, יחד עם לואי ארמסטרונג ואחרים. אלדרידג' נולד בפנסילבניה והחל לנגן בתופים, בטובה ובחצוצרה, אך במהרה נטש את שני הראשונים לטובת החצוצרה. הוא הושפע מאוד מקולמן הוקינס ואף ניסה ללמוד לנגן את האלתורים של הוקינס, שהיה גם הוא הרפתקני למדי. בשנות השלושים ניגן במגוון הרכבים, והקליט גם בתור מוביל. סגנונו הקצבי ויכולות האלתור שלו התפרסמו עד מהרה, והוא נהיה לאחד מסמלי הג'אז של התקופה. נאמר אפילו כי "מאמצע שנות השלושים והלאה, הוא הדיח את לואי ארמסטרונג והיה לחצוצרן המוביל בג'אז ה"חם"". זריזות ודיוק בכל הסקלה של התווים הם מהמאפיינים הבולטים בנגינתו של אלדרידג', כאשר לפניו מעטים השתמשו בתוים הגבוהים ביותר של החצוצרה. מאפיין נוסף של נגינתו הוא שימוש בזמן כפול, הוא היה עובר לזמן כפול, לעיתים יחד עם כל הלהקה, ולעיתים כששאר ההרכב נשאר בקצב הרגיל. הטכניקה ההרפתקנית הזו השפיעה מאוד על החצוצרן דיזי גילספי שלימים יחד עם צ'ארלי פארקר ייסד את הביבופ. כאשר מקשיבים לסטנדרטים של הבופ, כולל הסטנדרט ביבופ ניתן לשמוע בבירור את השפעתו של אלדריג' על הסוגה. אלדרידג' עבד בימי חייו עם מוזיקאים רבים, תקופה ארוכה הוא בילה בתזמורת של ג'ין קרופה, שם גם ניגן מספר קטעים עם הזמרת אניטה אודיי. המפורסם שבקטעים הללו הוא "Let Me Off Uptown" יצירה הבנויה כדיאלוג בין אודיי לאלדרידג', היצירה מסתיימת בסולו חצוצרה שנחשב ליוצא מן הכלל, הן מבחינת היכולת והן מבחינת המקוריות. בשנותיו המאוחרות עבד אלדריג' גם עם הוקינס, גיבור ילדותו, ועם אלה פיצג'ראלד. אניטה אודיי וג'ורג' אלס High Times, Hard Times, New York, Limelight, 1981, p. 102-123 ג'ון קולטריין Roy Eldridge, Little Jazz Giant (Continuum: 2002) ISBN 0-8264-5692-8 מדיה וקבצים בנושא רוי אלדרידג' בוויקישיתוף רוי אלדרידג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוי אלדרידג', באתר AllMusic (באנגלית) רוי אלדרידג', באתר MusicBrainz (באנגלית) רוי אלדרידג', באתר דיזר רוי אלדרידג', באתר Discogs (באנגלית) רוי אלדרידג', באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוי אלדרידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Lyttelton, p414
תגובת שחלוף

שחלוף (באנגלית: Rearrangement) הוא סוג של תגובה כימית האופיינית בעיקר לתרכובות אורגניות. בתגובת שחלוף נודדים אטומים או קבוצות פונקציונליות למקום אחר באותה המולקולה. תגובת שחלוף מביאה אם כן לקבלת איזומר מבני של התרכובת המקורית. מספר תגובות שחלוף מתרחשות בתרכובות בעלות איזומריות ציס-טראנס. איזומר טראנס, שבו שני מתמירים נמצאים בשני עברים שונים של קשר קוולנטי כפול, עשוי להפוך לאיזומר ציס, שבו שני המתמירים נמצאים מאותו העבר של הקשר—ולהפך. מדיה וקבצים בנושא תגובת שחלוף בוויקישיתוף שחלופים (כימיה), דף שער בספרייה הלאומית
משה וולמן

משה וולמן (19 באוקטובר 1914 - 5 בספטמבר 2009) היה רופא, פתולוג, פרופסור לפתולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המכון לפתולוגיה בבית החולים שיבא, אבי ההיסטוכימיה במדינת ישראל. וולמן עסק רבות בנוירופתולוגיה. משה וולמן נולד בוורשה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין). בשנת 1925 עלה וולמן לארץ ישראל, והתגורר עם משפחתו בתל אביב, שם סיים את הגימנסיה העברית "הרצליה". בכדי ללמוד רפואה הגיע בשנת 1932 לפירנצה באיטליה. שם פגש את אשתו לעתיד, ביגי (בריגיטה), ילידת גרמניה, אף היא סטודנטית לרפואה. וולמן למד באוניברסיטאות של פירנצה ורומא, ממנה קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1938. את עבודת הדוקטור הגיש לפרופ' אנריקו פרמי, חתן פרס נובל לפיזיקה. בשנת 1939 הוא נישא לביגי, ולהם ארבעה ילדים: דן וולמן (במאי קולנוע), רות (פילוסופית) (1944-2005), נעמי (פסיכיאטרית) והפרופ' אמנון וולמן (מלחין). בשנת 1940 התגייס לצבא הבריטי, תחילה כרופא אזרח. בשנת 1941 נשלח כחלק מקבוצת רופאים מארץ ישראל, וביניהם אריה זסלני, לסייע לכוחותיו של צ'ארלס אורד וינגייט במסגרת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. שם פגש בקיסר היילה סלאסי והיה לרופאו האישי. וולמן נתמנה לאחראי על המחלקה הפנימית והמעבדה הקלינית של בית החולים "מגליק" באדיס אבבה, בדרגת קפטן. בין השנים 1945-1946 היה מנהל המעבדה הפתולוגית של "בית חולים 27" בתל אל-כביר במצרים. בשנת 1946 שב לארץ ישראל. בין השנים 1946–1956 היה וולמן הפתולוג היחיד שעסק בארץ בהיסטוכימיה.[דרוש מקור] בשנת 1951 קיבל וולמן את "הפרס על שם מגנס". בעקבות קבלת הפרס יצא להשתלמות בהיסטוכימיה במספר מרכזים עולמיים מובילים בתחום.[דרושה הבהרה] בשנת 1959 התמנה וולמן למנהל המכון הפתולוגי בבית החולים שיבא. בשנת 1964 וולמן התמנה לפרופסור וראש המחלקה לפתולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1965 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. וולמן נחשב לחלוץ בתחום ההיסטוכימיה, מחלת וולמן שהוא גילה, נקראת על שמו. וולמן פרסם כ-200 עבודות מחקר. וולמן היה החתן הראשון של פרס "Pearse" מטעם החברה המיקרוסקופית המלכותית. וולמן נפטר בספטמבר 2009 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ כפר מנחם. Pigments in Pathology דמגוגיה ורטוריקה העוקץ והדבש של שגיאות ברפואה, ספרון אתר "Billiongraves" ניסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948", הוצאת איתי בחור, זכרון יעקב, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: וולמן, משה פרופ', עמוד 192 "אחד מ-100 המשפיעים ביותר פרופ' משה וולמן, פתולוג, חלוץ בכימיה של הרקמות, 1914-2009" הארץ, אורי דרומי, 18 בספטמבר 2009 כמסופר בסרט "מדובר באהבה" שנעשה על ידי דן וולמן בשנת 2007 אברהם עקביה, עם וינגיט בחבש, עם עובד – שחרות, תש"ד, עמ' 159. העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, דבר, 11 באוגוסט 1965 אורי דרומי, אחד ממאה המשפיעים ביותר, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009 מחלת וולמן - קיימת הצטברות של כולסטרול וטריגליצרידים (lysosomal-acid-lipase-deficiency) בתאים והיא שונה ממחלת נימן-פיק נזכר בסרט "מדובר באהבה" (דן וולמן, 2007) דמגוגיה ורטוריקה - משה וולמן הוצאת פפירוס, בית ההוצאה באוניברסיטת תל אביב, אתר סימניה
מחלף שער הגיא

מחלף שער הגיא הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 38, ונמצא צפונית לבית שמש. באזור המחלף היה בעבר צומת, אך לאור הגידול בעומס התנועה הוחלט למחלף את הצומת. המחלף נבנה בהדרגה ונפתח לתנועה במלואו באוגוסט 1994‏. מחלף שער הגיא מפריד את כביש 1 לשני חלקים שונים באופיים. ממערב, זהו כביש מהיר עם הגבלת מהירות של 110 קילומטר לשעה, וממזרח זהו כביש בין עירוני עם הגבלת מהירות של 80 קילומטר לשעה. השוני בהגבלות המהירות נובע ממאפייני הכביש השונים. ממערב, הכביש הוא מישורי ובעל שוליים רחבים. לעומת זאת, ממזרח, תוואי השטח ההררי מכתיב שיפועים חדים ושוליים צרים. מחלף שער הגיא מדרך בורמה שילוט לפני מחלף שער הגיא מכיוון כביש 38 מבט אל מחלף שער הגיא ממשלט 21 מחלף שער הגיא, ינואר 2023 שער הגיא מדיה וקבצים בנושא מחלף שער הגיא בוויקישיתוף אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.