laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ונתן ברנדיס

ג'ונתן גרגורי ברנדיס (באנגלית: Jonathan Gregory Brandis;‏ 13 באפריל 1976 – 12 בנובמבר 2003) היה שחקן אמריקאי. לאחר החל את הקריירה שלו כדוגמן ילד, ברנדיס עבר לשחק בפרסומות ולאחר מכן זכה בתפקידי טלוויזיה וקולנוע. ברנדיס ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן ב-1982, כשגילם את קווין ביוקנן באופרת הסבון "לחיות את החיים". ג'ונתן ברנדיס נולד בדנברי, קונטיקט. בגיל שנתיים, הוא החל את הקריירה שלו כדוגמן עבור נעלי באסטר בראון. בגיל ארבע החל ברנדיס לשחק בפרסומות בטלוויזיה. הוא למד בבית הספר המקצועי בעמק סן פרננדו, וסיים את לימודיו ב-1993. בגיל שש השתתף ברנדיס בתפקיד קווין ביוקנן באופרת הסבון "לחיות את החיים". הוא עבר ללוס אנג'לס עם משפחתו בגיל תשע ושיחק בהופעות אורח בתוכניות בלוסום, פרקליטי אל איי, מי הבוס?, רצח במשיכת קולמוס, שנות הקסם, צער גידול בנות וקייט ואלי. בגיל 14 לוהק ברנדיס לתפקידו הראשון בכיכובו בתור בסטיאן בוקס בסרט הסיפור שאינו נגמר 2. באותה שנה, ברנדיס גילם את "גמגום ביל" דנברו הצעיר במיני-סדרה זה משנת 1990, לצד טים קארי, המבוססת על רומן האימה האפי בעל אותו השם. ההופעה של ברנדיס בסרט זכתה לשבחים מצד המבקרים והקהל. לאחר מכן הופיע ברנדיס ב-צמד בלתי מנוצח, בכיכובו של צ'אק נוריס, וב- Ladybugs, עם השחקן וקומיקאי רודני דיינג'רפילד. בסביבות גיל 17, ברנדיס קיבל את אחד מתפקידיו הידועים ביותר, בתור ילד הפלא המדעי לוקאס וולנצ'ק בסדרת המדע הבדיוני העתידני של סטיבן ספילברג, seaQuest DSV. התפקיד זיכה אותו במעמד של אליל נוער. בשיא הפופולריות שלו, ברנדיס קיבל כ-4,000 מכתבי מעריצים בשבוע ונאלץ להגיע לסט של seaQuest DSV כשהוא מלווה על ידי שלושה מאבטחים, בגלל מעריצות רבות שנכחו במקום. הוא דיבב את מוזנרט, מכשף צעיר ומרושע, בסדרת האנימציה של דיסני אלאדין. לאחר ש-seaQuest DSV בוטל ב-1996, ברנדיס הופיעה בסרט הטלוויזיה Her Last Chance, בכיכובה של קלי מרטין. תפקידו הבא היה בסרט הטלוויזיה Born Free: A New Adventure. סרט שצולם בדרום אפריקה, בו כיכב גם כריס נות' כאביו של דמותו של ברנדיס. הוא המשיך את הקריירה שלו בתפקידי משנה בסרטים ללא השגחה (1999), וב-לרכוב עם השטן (1999). בשנת 2000, הוא שיחק בסרט Bad Girls from Valley High, אשר בגלל בעיות הפצה לא שוחרר עד 2005. לברנדיס היה תפקיד קטן בבחירתו של הארט (2002). בשנה שלאחר מכן, הוא לוהק ל -111 Gramercy Park, פיילוט שלא נקלט על ידי הרשת. תפקידו האחרון על המסך היה בדרמת הפעולה Puerto Vallarta Squeeze, בכיכובם של הארווי קייטל וסקוט גלן. סרט זה יצא לאחר מותו. מ-1995 עד 1998, ברנדיס יצא עם השחקנית והזמרת טטיאנה עלי. בני הזוג הופיעו במאמר במגזין "פיפל" ביולי 1995. ב-11 בנובמבר 2003, ברנדיס נמצא תלוי במסדרון דירתו בלוס אנג'לס. הוא הועבר למרכז הרפואי סידרס-סיני, ומת למחרת מפציעתו. הוא היה בן 27. מדיה וקבצים בנושא ג'ונתן ברנדיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונתן ברנדיס ג'ונתן ברנדיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ונתן ברנדיס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ונתן ברנדיס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ונתן ברנדיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ונתן ברנדיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ונתן ברנדיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חיים משה הכהן

הרב חיים משה מורינו הכהן היה רב ודיין באזמיר במאה ה-19. מחבר ספר פני חמה. כיהן כדיין בבית דינו של הרב רפאל אשכנזי, יחד עם רבי דוד אמאדו, רבי נסים אריה ארייאש ורבי שלמה חכים. תורתו מופיעה בספרי חכמי דורו, כמו בספר "נחמד למראה". על מידותיו מעיד רבי חיים פאלאג'י, בעודו משבח את הבדחנות המותרת: שבח אני להרב השלם החשקן בתורה ונז"י אהוב למעלה ונחמד למטה כמוה"ר חיים משה הכהן זלה"ה שמלבד מידותיו הטובות שהיה לו כידוע לכל באי שער עירנו יע"א [יגן עליה אלהים] היה לו גם כן שהיה בדחן גדול משמח אלקים ואנשים בלי שום נגיעת כבוד לשום אדם כלל אלא בכשרות וענוה צדק זיע"א וכך כמוהו היו אחיו הגם כי לא היו ת"ח — נפש כל חי, מערכת ב' אות ג' נפטר במיתת נשיקה בז' בשבט ה'ת"ר באזמיר, שם נטמן. רבי נסים אברהם אשכנזי סידר וכתב דרוש להספדו, המופיע בספרו דרש אברהם שם הוא מכנה אותו ”צדיק יסוד עולם” אך לא נשא אותו ברבים משום שרבי חיים משה ציווה שלא יספידוהו בפטירתו. בתו, שולטאנה נישאה לרבי אברהם קורקידי בעל ספר "וייקח אברהם". נכדו, הנקרא על שמו, היה רבי חיים משה קורקידי, שהוציא לאור את חיבורו של סבו יחד עם ספרו שלו, משה עבד. פני חמה (אזמיר תרמ"ב, כרוך עם ספר משה עבד לנכדו) - דינים וכללים בסדר א-ב, וכולל מאה ושלושים סימנים שנותרו מהחיבור שנשרף. את החיבור הוציא לאור נכדו, הרב חיים משה קורקידי. מזכרת גיטין ונוסחי שטרות (כת"י) - מצויים באוצר כתי"ו של האדמו"ר מקרלין מירושלים מס' 33. ביכורים פ"א דף קפז, עמוד א', שם כותב הג"ר נסים אברהם אשכנזי זלה"ה: ”ומעלת רב רחומאי הרב ועצום ונז"י במהר"ח משה הכהן המ' מורינו נר"ו הקשה....” וכן במסכת שביעית פ"א דף קיב, עמוד א, ובפ"ד דף קבד, עמוד א, ובפ"ו דף קלב, עמוד א, ושם במסכת נזיר דף קעט, ע"ב. דרש אברהם חלק ב' סדר נשא דרוש ב' (דף נב עמוד א')
מרכז המתות החסד בגרפנק

מרכז המתות החסד בגרפנק (בגרמנית: NS-Tötungsanstalt Grafeneck) היה אחד ממרכזי המתות החסד של גרמניה הנאצית כחלק מתוכנית המתת החסד הכפויה של הממשל הנאצי. המרכז פעל בשטח טירת גראפנק וכיום משמש כאתר הנצחה המוקדש לקורבנות התוכנית המכונה תוכנית T4 - אותנסיה. כ-10,500 אנשים עם מוגבלויות נפשיות ופיזיות הומתו במקום באופן שיטתי במהלך שנת 1940, בעיקר משטחי בוואריה ובאדן-וירטמברג. מרכז המתות החסד בגרפנק היה אחד המקומות הראשונים בגרמניה הנאצית בו הומתו אנשים בכמויות גדולות בעזרת תא גזים שעשה שימוש בפחמן חד-חמצני. טירת גראפנק, שנבנתה בסביבות 1560, שימשה כבית ציד עבור הדוכסים מוירטמברג. במאה ה-19 בשנת 1928 נרכז האתר, והוקם בו בית מקלט לנכים. ב-13 באוקטובר 1939, פונו גרפנק תוך יממה. ארבעה אוטובוסים פינו כ-100 גברים נכים וכמה נשים. כל החולים שפונו שרדו את תוכנית T4. מאוקטובר 1939 עד ינואר 1940 הוסב בית החולים לשעבר למתקן המתות חסד. בטירה הותקנו חדרי מגורים וניהול וכן משרד רישום ומשטרה. בשטח הטירה נבנתה צריף עץ עם כ-100 מיטות, מקום חניה לאוטובוסים, תא קרמטוריום וסככה עם מתקנים ששימשו כתאי גזים. בנוסף, גויסו צוותים משטוטגרט ומברלין שכללו רופאים, שוטרים, פקידים, אנשי תחזוקה ותחבורה, צוות כלכלי וביתי, שומרים וצוות הבאה לקבורה. עד 1940, גדל מספר העובדים במקום מ-10 לכ-100 עובדים. רצח שיטתי במסגרת תוכנית T4, החל ב-18 בינואר 1940 בגרפנק בתא גזים שהוסווה כמקלחת. רופא הכלא הפעיל שסתום שהזרים פחמן חד-חמצני לתא הגזים. הגז יוצר על ידי אי גה פארבן בלודוויגסהאפן. החולים הראשונים שנרצחו היו מבית חולים לחולי נפש בבוואריה. קורבנות האתר הגיעו מ-48 מוסדות שונים לנכים ולחולי נפש. הרג בגז בוצע בין החודשים ינואר עד דצמבר של שנת 1940. ב-13 בדצמבר 1940, נשרפו אחרוני הקורבנות במשרפה. לאחר מכן, שימש גרפנק לשיכון ילדים ואמהות עם תינוקות שנמלטו מהפצצות בעלות הברית. 10,654 נכים וחולים הומתו בסך הכל בטירת גראפנק באמצעות זריקות קטלניות וגז. לאחר המלחמה, הסבו הצרפתים את האתר מחדש כמרכז לנכים וחולי נפש, שעדיין פועל גם כיום. בשנות החמישים החלו עבודות פיתוח לבית העלמין במקום שישמש כאנדרטת זיכרון. בשנת 2005 נבנה מרכז הנצחה באתר. תוכנית T4 - אותנסיה משפטי האותנסיה מדיה וקבצים בנושא מרכז המתות החסד בגרפנק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז המתות החסד בגרפנק אתר ההנצחה (באנגלית) תוכנית אותנסיה באתר מט"ח
קרחון יורון

קרחון יורון (באנגלית: Huron Glacier) הוא קרחון רחב באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 8.9 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 4.1 קילומטרים. קרחון יורון ממוקם מזרחית לקרחון פרוניקה; קרחון יורון ממוקם דרומית-מזרחית לקרחון קאליאקרה; קרחון יורון ממוקם דרומית לקרחון סטרומה; קרחון יורון ממוקם מערבית - צפון-מערבית לקרחון איסקר; קרחון יורון ממוקם צפונית-מזרחית לקרחון האנטרס. רכס בוולז שמצפון לקרחון יורון, גובל בקרחון יורון ותוחם אותו; בקע וורנר שממערב לקרחון יורון, גובל בקרחון יורון ותוחם אותו; הרי טנגרה שמדרום לקרחון יורון, גובלים בקרחון יורון ותוחמים אותו. כמה קרחונים יובליים, המנקזים את המורדות הצפוניים של הרי טנגרה, שבין הר פריזלנד ופסגת הלמט, נשפכים אל קרחון יורון. קרחון יורון זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח ונשפך אל מפרץ מון, צפונית לנקודת יאנה. מחנה אקדמיה ממוקם על חלקו העליון של קרחון יורון, לרגלי פסגת זוגרף. הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מנוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים במסגרת סקר Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף בשנת 2005 ובשנת 2009. שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1958, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שם הספינה האמריקאית יורון (Huron), שהפליגה מניו הייבן שבמדינת קונטיקט, בארצות הברית, לאיי שטלנד הדרומיים, בפיקודו של רב החובל ג'ון דייוויס (John Davis) בעונות הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1820 -1821 ושנים 1821–1822. תצלום לוויין של אזור המפרצון, תוך סימון אתרים נוספים באזור, באתר copernix
צ'קמרקס

צ'קמרקס בע"מ (באנגלית: Checkmarx) היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת אפליקציות ולזיהוי ותיקון חולשות אבטחה. נכון לשנת 2021 מעסיקה החברה כ-800 עובדים, בעלת 1,400 לקוחות ב-27 מדינות ברחבי העולם. מטה החברה נמצא ברמת גן. צ'קמרקס הוקמה בשנת 2006 על ידי מתי סימן ועמנואל בן זקן. בשנת 2011 גייסה כ-15 מיליון דולר בסבב גיוס ראשוני בהובלת חברת Sales Force וחברת DNP‏. בשנת 2015 נרכשה החברה על ידי קרן אינסייט פרטנרס, תמורת כ-84 מיליון דולר. בשנת 2017 רכשה צ'קמרקס את חברת ההדרכה הבריטית קודבשינג (Codebashing) תמורת כ-10 מיליון דולר. בשנת 2018 רכשה את חברת קסטודלה (Custodela). בחודש נובמבר 2019 חשפה החברה מספר פגיעויות המשפיעות על מכשירי הטלפון החכם של חברות גוגל וסמסונג ואיפשרו לתוקף להשתלט מרחוק על המכשירים, לצלם תמונות, להקליט שיחות ולזהות את מיקום הטלפון. בשנת 2020 נרכשה צ'קמרקס על ידי קרן הלמן פרידמן תמורת כ-1.1 מיליארד דולר. בחודש ינואר 2020 חשפה החברה מספר פגיעויות בתוכנת שואב האבק הרובוטי Trifo Ironpie. בשנת 2021 רכשה את חברת דסטיקו (Dustico) שמזהה איומים פוטנציאליים על שרשרת האספקה של ארגונים בקוד פתוח. מדיה וקבצים בנושא צ'קמרקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'קמרקס צ'קמרקס, ברשת החברתית פייסבוק צ'קמרקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'קמרקס, ברשת החברתית אינסטגרם צ'קמרקס, באתר פינטרסט לי סיביליה‏, צ'קמרקס, חד-קרן הסייבר הישראלית, מגייסת כ-200 עובדים, באתר וואלה, 11 במאי 2021 ראיון: המשכורת הראשונה של מנכ"ל חברת הסייבר צ'קמרקס, אתר מקור ראשון חברת צ'קמרקס מצטרפת למאגד הסייבר הלאומי (IC3), אתר Israel Defense 10 חברות הסייבר המובילות בישראל 2021- צ'קמרקס, אתר סלב ליאת רון‏, בין אבטחה להבטחה: הפי האוור במשרדי צ'קמרקס, באתר וואלה, 16 ביוני 2022 Insight Partners sells security firm Checkmarx to Hellman & Friedman for $1.15B, TechCrunch (באנגלית אמריקאית) Dark Reading StaffDark ReadingMarch 16, 2020, Hellman & Friedman Acquires Checkmarx for $1.15B, Dark Reading, ‏2020-03-16 (באנגלית) ענבל אורפז, קרן אינסייט ונצ'ר פרטנרס משקיעה 84 מיליון דולר בצ'קמרקס הישראלית, באתר TheMarker‏, 25 ביוני 2015 Insight Venture Partners to buy Israeli co Checkmarx - Globes, en.globes.co.il, ‏2015-06-17 (באנגלית) רפאל קאהאן, Checkmarx הישראלית רוכשת סטארט-אפ בריטי, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2017 Checkmarx Acquires Codebashing, Checkmarx.com, ‏2017-07-25 (באנגלית אמריקאית) Checkmarx Acquires Custodela, Checkmarx.com, ‏2018-11-06 (באנגלית אמריקאית) Security software provider Checkmarx acquires Custodela, DevOps Online, ‏2018-11-08 (באנגלית אמריקאית) Davey Winder, Google Confirms Android Camera Security Threat: ‘Hundreds Of Millions’ Of Users Affected, Forbes (באנגלית) יסמין יבלונקו, ‏הלמן פרידמן האמריקאית רכשה את חברת הסייבר הישראלית צ'קמרקס תמורת למעלה ממיליארד דולר, באתר גלובס, 16 במרץ 2020 3 Israeli cybersecurity firms win Black Unicorn Awards, ISRAEL21c, ‏2019-08-22 (באנגלית אמריקאית) Michael Novinson, The Biggest 10 Cybersecurity Acquisitions Of 2020 (So Far), CRN, ‏2020-06-24 (באנגלית) Laura Hautala, Hackers can peep through this smart vacuum's camera, research shows, CNET (באנגלית) אושרי אלקסלסי, ‏צ'קמרקס רוכשת סטארטאפ ישראלי שמוודא שהקוד הפתוח שלכם נקי, באתר Geektime‏, 5 באוגוסט 2021
גיטה ליללון בק

גיטה ליללון בק (בדנית: Gitte Lillelund Bech נולדה ב-28 ביוני 1970) היא פוליטיקאית דנית ממפלגת ונסטרה אשר שימשה כשרת ההגנה של דנמרק בין 23 בפברואר 2010 ל-3 באוקטובר 2011. בק נולדה בארהוס ב-28 ביוני 1970. בתם של יורגן והלה ליללון בק. ב-1987 היא החלה ללמוד כלכלה עסקית ומתמטיקה בגימנסיה פאבורג, וב-1990 השלימה תואר ראשון. לאחר מכן למדה בבית הספר למנהל עסקים בקופנהגן. בין 1991–1994 שימשה כאנליסטית בדנסקה בנק לאחר מכן שימה כיועצת בקבוצת COWI A/S עד 1998. בין 1998–1999 עבדה ככלכלנית בחברת Nykredit. בין 2013–2014 עבדה בחברת התקשורת Advice. לאחר מכן שימשה כמנהלת בחברת Danske Havne עד פברואר 2016 אז חזרה ל-Advice. במקביל לקריירה העסקית, פיתחה בק גם קריירה פוליטית במפלגת ונסטרה (הליברלים). בשנים 1991–1996 שימשה כמזכירת המפלגה במחוז הבחירה ה-10. ב-1996 נבחרה כמועמדת המפלגה בבחירות לפולקטינג (הפרלמנט הדני) במחוז בחירה זה. ב-1999 נבחרה לפולקטינג ובאותה שנה הייתה מועמדת המפלגה גם בבחירות לפרלמנט האירופי. ב-23 בפברואר 2010 מונתה לשרת ההגנה של דנמרק בממשלתו של לארס לקה ראסמוסן. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה בדנמרק. בתקופתה המשיכה דנמרק את מעורבותה במלחמת אפגניסטן, והשתתפה גם במבצע שחר האודיסיאה בלוב. בק כיהנה בתפקיד עד סיומה של ממשלת ראסמוסן ב-3 באוקטובר 2011. בבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה היא נבחרה שוב לפולקטינג, אולם מפלגת ונסטרה נותרה הפעם באופוזיציה. באוגוסט 2013 הודיעה בק כי היא עוזבת את הפולקטינג, והחלה לעבוד כלוביסטית. מדיה וקבצים בנושא גיטה ליללון בק בוויקישיתוף גיטה ליללון בק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גיטה ליללון בק באתר הפולקטינג
לילית (סרט)

לילית (באנגלית: Lillith) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור לבן משנת 1964 בבימויו של רוברט רוסן (סרטו האחרון), עם וורן ביטי וג'ין סיברג בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב אף הוא על ידי רוברט רוסן והוא מבוסס על הרומן "לילית" של ג'. ר. סלמנקה (אנ') משנת 1961. העלילה היא על המתרחש בכותלי מוסד פסיכיאטרי ובעיקר על קשר אסור בין עובד המוסד ומאושפזת. ג'ין סיברג הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. וינסנט ברוס (וורן ביטי) חוזר לעירו רוקוויל לאחר שירות צבאי במלחמת קוריאה שהשפיע עליו נפשית. הוא מתקבל לעבודה במוסד פסיכיאטרי יוקרתי כמרפא בעיסוק. מקבלת אותו הפסיכיאטרית ד"ר ברייס (קים האנטר) שעורכת לו סיור במוסד. וינסנט מתקשר במיוחד לשני מאושפזים, לילית ארתור (ג'ין סיברג) וסטיבן אבשבסקי (פיטר פונדה). לילית היא אישה יפה ומושכת ווינסנט נמשך אליה מינית אף על פי שזה אסור. גם סטיבן נמשך אליה. וינסנט מציג את יחסו ללילית בפני מנהל המוסד ד"ר לברייר (ג'יימס פטרסון) ואומר שמצבה של לילית משתפר הודות לקשריו אתה. המנהל מאשר לו לצאת איתה ליריד סמוך בו מנצח וינסנט בתחרות רכיבה על סוסים. לילית מעריצה אותו והוא לוקח אותה על הסוס למקום מבודד שם הם מקיימים יחסים. וינסנט נפגש במקרה בעיר בחברתו הקודמת לורה (ג'סיקה וולטר) שמזמינה אותו לביתה ומכירה לו את בעלה נורמן (ג'ין הקמן). לאחר שנורמן יוצא היא מציעה לו לקיים יחסים אך וינסנט עוזב. וינסנט מגלה שלילית מקיימת יחסים לסביים עם המאושפזת מיס מיהן (אן מיצ'ם) והוא מפסיק את הקשר ביניהן באלימות. סטיבן מגלף קופסת עץ כמתנה ללילית והיא מדמה זאת כמתנה מאחיה שהתאבד. וינסנט לוקח את הקופסה וכשסטיבן שואל אותו איך הגיבה לילית על המתנה הוא מוסר לו את הקופסה. זה משפיע רע על סטיבן והוא מתאבד. לילית נכנסת למצב קטטוני ווינסנט חושב שהוא אחראי לכל זה. הוא מחליט לעזוב את המוסד אבל בדרכו הוא רואה את ד"ר ברייס וד"ר לברייר. הוא נעצר, ניגש אליה ומבקש מהם טיפול. "לילית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לילית", באתר נטפליקס "לילית", באתר AllMovie (באנגלית) "לילית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לילית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ללילית, באתר יוטיוב הסצנה הלסבית בלילית, באתר יוטיוב סיברג וביטי בלילית, באתר יוטיוב לילית, באתר TCM
מוזיאון האשליות בתל אביב

מוזיאון האשליות בתל אביב הוא מוזיאון פרטי בנמל תל אביב המציג מגוון רחב של אשליות אופטיות. המוזיאון הוקם בשנת 2021. במוזיאון קליידוסקופ ענק, חדר אינסוף, "חדר הפוך" חדר איימס, ועוד מוצגים היוצרים אשליות גובה, אשליות היפוך ואשליות עיוות, אשליית אינסוף, אשליה פרדוקסלית, אשליית מרחב ואשליית צבע, הולוגרמות, אשליית ריחוף ועוד. המוזיאון שוכן בהאנגר 26 בצפון מתחם נמל תל אביב ובסמוך לגשר ווקופ על שפך הירקון. במוזיאון חנות המוכרת משחקי דילמה, פאזלים מעץ, לבני בנייה, משחקים לגירוי המוח, צעצועים חינוכיים ומזכרות. המוזיאון הוקם על ידי שני יזמים קרואטים כחלק מרשת עולמית של מוזיאונים פרטיים דומים. המוזיאון הראשון של הרשת הוקם בשנת 2015 בזאגרב קרואטיה. הרשת התרחבה במהירות וכיום היא מחזיקה 40 מוזיאונים דומים בערים רבות בעולם, ומהווה הרשת הגדולה בעולם של מוזיאונים פרטיים. אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האשליות בתל אביב מוזיאון האשליות בתל אביב, ברשת החברתית אינסטגרם Exhibits, מוזיאון האשליות - תל אביב כניסה למוזיאון האשליות בנמל תל אביב, באתר עיריית תל-אביב-יפו Midsyoc2, Hello, Museum of Illusions (באנגלית אמריקאית)
אריחי יחזקאל

אריחי יחזקאל הם עשרות אריחים בעלי חזות עתיקה, הנושאים עליהם בכתב בולט את כל ספר יחזקאל. מרבית האריחים (מעל ל-60 מתוך כ-95 לפחות שנוצרו), ואיתם גם כתבי-יד, הוברחו לארץ מסוריה דרך לבנון בשנת 1954 ביוזמת איש סולל-בונה, ולימים חבר הכנסת, דוד הכהן. מרביתם הכמעט מוחלט של האריחים עשוי שיש וצורתם מרובעת, ובודדים מהם הידועים, עשויים אבן ביטומנית שחורה, וצורתם מלבנית. האריחים הוצגו ביד יצחק בן-צבי ב-3 תצוגות קבע שונות. בשנת 1958, הוצגו האריחים לראשונה בתצוגה שהוכנה במיוחד עבורם במבואת צריף נשיאי ישראל לצד העתק האריות מפסיפס מעון שיצרה האמנית נעמי הנריק, ובשנת 1985 הוקמה להם ביד בן-צבי תצוגה שנייה. ההשערה הרווחת, שאף צוטטה בשתי התצוגות שהוקדשו לאריחים, הייתה שהאריחים העתיקים הגיעו מקבר יחזקאל בעיראק, ואולם סימן שאלה ריחף מעל סברה זו, ועם השנים, אף החלו להתעורר ספקות באשר לעתיקותם. לאורך השנים תהו דמויות שונות וחוקרים על מהותם ומקורם של האריחים (העמיקו בכך – ארכיונאי יד בן-צבי שמעון רובינשטיין, אזרח בשם יהושע רבינוביץ, ד"ר נירית שלו-כליפא וד"ר אדולפו רויטמן), ובשנת 2022, נכתב, לראשונה, מחקר מדעי שריכז את המידע והדו"חות שנאספו על האריחים, ובדקו אותם בכלים מעולם המדע המדויק, וזאת במטרה לעמוד על טיבם, גילם ומוצאם. מחקר זה, נכתב על ידי יולי שוורץ, במסגרת עבודת גמר לתואר מוסמך במסלול אוצרות בחוג לאמנות חזותית באוניברסיטת בן-גוריון, בהנחיית ד"ר נירית שלו-כליפא ופרופ'יובל גורן. מהמחקר עולה, כי מקור האריחים וכתבי היד שהגיעו עמם, אינו בקבר יחזקאל בעיראק, וכן נראה, בסבירות גבוהה, שהאריחים אינם עתיקים. תיארוך יצירת האריחים הוא לסוף המאה ה-19- תחילת המאה ה-20, והבלטת האותיות נעשתה באמצעות חומר חומצי שצרב את האבן. המחקר מראה, כי האריחים הנושאים עליהם את ספר יחזקאל אינם יצירה יחידה אשר ניתנת לפרשנות לבדה, אלא הם חלק ממכלול של אריחים שנראה כי נצרבו עליהם נושאים נוספים (לא רק ספר יחזקאל), וכתבי-יד, שנוצרו בידי מספר יוצרים שעבדו יחד. בהמשך לכך, במחקר נדונה אפשרות לקשר בין יצירת האריחים לתופעת חיפוש אוצרות בית המקדש, המוכרת מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. המחקר טוען, כי גם אם האריחים מודרניים, הרי שה"פטינה ההיסטורית" שהם צברו מאז גילויים, מקנה להם חשיבות וערך.[דרושה הבהרה] על-סמך תוצאות המחקר, צפוי יד בן-צבי לחדש את תצוגת האריחים.
ז'ול לאוטייה

ז'ול לאוטייה (בצרפתית: Joël Lautier; שנולד ב-12 באפריל 1973) הוא שחמטאי צרפתי, אלוף העולם בשחמט לנוער עד גיל 14 ב-1986, אלוף העולם בשחמט לנוער ב-1988, אלוף צרפת בשחמט כמה בשנים 2004 ו-2005, עסקן שחמט ואיש עסקים בינלאומי. לאוטייה נולד בקנדה לאם יפנית ואב קנדי ובקנדה עשה את צעדיו הראשונים בתחום השחמט. בגיל תשע הגיע לצרפת ושם התגלה כישרונו. ב-1986 זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 14, שהתנהלה בפוארטו ריקו, שם ניצח בין היתר את יהודית פולגר. ב-1988 זכה באליפות העולם לנוער, שהתנהלה באדלייד. ב-1990 קיבל תואר רב-אמן בשחמט. מדיה וקבצים בנושא ז'ול לאוטייה בוויקישיתוף ז'ול לאוטייה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ז'ול לאוטייה, באתר פיד"ה (באנגלית)
גי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גי – חליפת לבוש אמנויות לחימה מסורתית ברנרדו גי – אינקוויזיטור צרפתי ניקולאי גי – צייר רוסי ג'י גיי
נבחרת גואם בכדורסל

נבחרת גואם בכדורסל (באנגלית: Guam national basketball team) היא נבחרת כדורסל המייצגת את גואם בתחרויות בינלאומיות. היא מנוהלת על ידי קונפדרציית הכדורסל של גואם. גואם היא הנבחרת היחידה מלבד אוסטרליה וניו זילנד שזכתה במדליית כסף באליפות אוקיאניה בכדורסל. 1981: 1985-1993: לא השתתפה 1997: 2001: לא השתתפה 2005: 2009: גואם היא נבחרת השנייה הכי מצליחה במשחקי האוקיינוס השקט, זכתה בגביע שלוש פעמים, אחת פחות מטהיטי. הנבחרת זכתה בפעם האחרונה ב-2015 וב-2019. 1966: 1969: 4 1971: 4 1975: 1979: 1983: 1987: 1991: 1995: 4 1999: 2003: 2007: 2011: 2015: 2019: כדורסל בגואם שיאי כדורסל בגואם בארכיון פיב"א Australiabasket - נבחרת גואם בגברים בפייסבוק Sport: FIBA Asia Cup qualifiers a matter of 'survival' for Guam RNZ News, 30 January 2020. FIBA National Federations – Guam, fiba.com, accessed 3 June 2014. "Guam Break Pacific Games Hoodoo to Win Men's Basketball Gold". EMTV. 11 ביולי 2015. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2015. נבדק ב-12 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה)
אקראר

אקראר (בפארואזית: Akrar; בדנית: Øgrum) הוא כפר הממוקם בצד המזרחי של האי סאנדוי באיי פארו. הכפר ממוקם באיון לופראנספיירד'ור בתוך הפיורד ואקספיירד'ור. הכפר הוקם בשנת 1817. מדיה וקבצים בנושא אקראר בוויקישיתוף תמונות מהכפר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאלור

דאלור (בפארואזית: Dalur; בדנית: Dal) הוא כפר הממוקם בצד המזרחי של האי סוד'ורוי באיי פארו. הכפר שוכן בקרקעיתו של עמק גדול ועל כן שמו "Dalur" - עמק בפארואזית. דרך קטנה מובילה מדאלור לקצהו הדרומי של האי. משם אפשר ללכת ברגל אל צוק הציפורים סקורין. בדאלור כנסייה אחת שנבנתה בשנת 1957. מדיה וקבצים בנושא דאלור בוויקישיתוף דאלור, במדריך למטייל לאי סאנדוי (באנגלית) דאלור, במדריך למטייל לאי סאנדוי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה בן סעדיה

רבי יהודה בן סעדיה היה רב ורופא ששימש כנגיד יהודי מצרים. לפי חלק מהחוקרים, הוא היה הנגיד הראשון של יהודי מצרים. רבי יהודה נולד בעיר פוסטאט שבמצרים (אז חלק מהאימפריה הפאטמית) לאביו רבי סעדיה בן מבורך ששימש כדיין בבית הדין של הקהילה. ככל הנראה למד רבי יהודה אצל אביו ואצל חכמים נוספים בקהילה. כשגדל נהיה רבי יהודה עצמו לחכם חשוב והוא מונה לשמש כחבר מטעם הישיבה הארץ ישראלית, ובמקביל קבל מאחת מישיבות בבל את התואר ריש כלה. בנוסף לעיסוקיו התורניים, עסק רבי יהודה ברפואה ושימש כרופא החצר של השלטונות הפאטמים בקהיר. בעקבות עיסוקו כרופא יצר קשרים אם אנשי הממשל, וקשרים אלו הובילו למינויו ל"ראיס אל-יהוד" (ראש היהודים) ובמקביל העניק לו הגאון את התואר העברי נגיד. לפי השערתה של ההיסטוריונית אלינער ברקת מינויו של רבי יהודה לנגידות התרחש בסביבות שנת 1064. רבי יהודה הוא האדם הראשון שמוזכר במסמכי הגניזה בתואר "נגיד" בשל כך, יש חוקרים (למשל מרק ר כהן) שסבורים שרבי יהודה הוא הנגיד הראשון. לעומת זאת חוקרים אחרים (למשל אלינער ברקת) סבורים שהנגידות הייתה קיימת כמשרה מנהלית החל מהכיבוש הפאטימי של מצרים, אך עם החלשותה של ישיבת ארץ ישראל, (שהחלה בתקופתו של רבי יהודה, בעקבות הכיבוש הסלג'וקי של ארץ ישראל) התחזק מעמדו של הנגיד והוא החל לשמש גם כסמכות רוחנית. החוקר מרק ר כהן מציין, שלמרות הסמכויותי שהיו בידיו של רבי יהודה, הוא השתדל לא לנכס לעצמו סמכויות שעל פי המסורת היו בסמכותו של הגאון, כגון שיפוט ומינוי דיינים ומנהיגים בקהילות האימפריה. כהן מציע שתי סיבות למדיניותו זו של רבי יהודה. הראשונה – רבי יהודה היה חלק בלתי נפרד ממערכת ההנהגה של הישיבה הארץ ישראלית ושימש כחבר מטעמה ולכן העדיף לא ליטול לעצמו סמכויות השייכות לגאון הישיבה. השנייה – המצב הביטחוני והמדיני במצרים היה רעוע והזמן לא היה מתאים לשינויים מפליגים בצורת הנהגת הקהילות. כחלק מתפקידו כנגיד, הופנו לרבי יהודה אגרות מרחבי האימפריה הפאטמית בבקשה שיסייע ליהודים שנקלעו למצוקה. בגניזה הקהירית נמצא מכתב שבו מתבקש רבי יהודה לסייע בפדיונם של קבוצת יהודים שנפלו בשבי, והיה חשש שהם ימכרו לעבדות ביוון אם לא יאסף הסכום הדרוש לשחרורם. רבי יהודה היה ידידו של המשורר רבי עלי בן עמרם, מנהיג קהל הירושלמים בפוסטאט, שאף כתב שיר לכבודו של רבי יהודה. בשנת 1078 נפטר רבי יהודה, ואחיו רבי מבורך בן סעדיה ירש אותו בתפקידיו כנגיד וכרופא החצר. משפחתו של רבי יהודה, הייתה מהמשפחות המיוחסות בקרב יהודי מצרים. כבר סבו של רבי יהודה, מופיע במסמכי הגניזה כ"מורינו ורבינו מבורך צורבא מרבנן". אביו של רבי יהודה, רבי סעדיה בן מבורך, שימש כדיין בבית הדין בפוסטאט ובנוסף לכך עסק ברפואה ומתואר במסמכי הגניזה כתלמיד חכם וחסיד. אחיו של רבי יהודה, רבי מבורך, ואחיינו רבי משה, היו תלמידי חכמים ומראשי הקהילה ושימשו כנגידים וכרופאי החצר. גם בנו של רבי יהודה, רבי סעדיה, היה מחכמי ומנהיגי הקהילה, אף שלא ירש מאביו את הנגידות, ובמסמכי הגניזה הוא מופיע כ"מורנו סעדיה סגן הישיבה ומשושה". מרק ר. כהן, ‏המקורות לראשית מישרת ראש־היהודים (הנגידות) במצרים, פעמים 2 (קיץ תשל"ט), עמ' 5–14 הרב יהודה לייב מימון, הנגידות בישראל, ירושלים תרפ"ג, עמודים כב–כה, באתר היברובוקס. אלינער ברקת, הנגידות אלינער ברקת, "ראש היהודים במצרים תחת השלטון הפאטימי", זמנים 64 (1998), עמ' 34–44. איגרת אל יהודה הנגיד בן סעדיה, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. שיר תהילה לכבוד יהודה בן סעדיה, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. ספריית בית המדרש לרבנים באמריקה, אוסף אלקן נתן אדלר, 2592.6