laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אתרי טוסה

אתרי טוסה (בסינית: 土司遗址; בפין-יין: Tǔsī Yízhǐ) הם אחד מאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ברפובליקה העממית של סין שנוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית ב-3 ביולי 2015. זהו אתר המורשת העולמית ה-48 בסין. אתר המורשת העולמית כולל שלושה אתרים ארכאולוגיים של מרכזים מנהליים של מערכת טוסה. מערכת טוסה (בסינית: 土司; בפין-יין: Tǔsī, מילולית המנהיג / מנהיג השבט) הייתה שיטת שלטון באימפריה של סין מאז המאה ה-13, מנהיגי השבטים או קבוצות האתניות באזורים עם מיעוטים לאומיים בדרום-מרכז ודרום-מערב סין מונו לפקידי ממשל סיניים. התואר טוסה עבר בירושה. לדוגמה, היו שליטי טוסה ביונאן, בגוויג'ואו, בסצ'ואן ובטיבט, ובמחוזות האוטונומיים של שְׂיָאנְגְשִׂי בחונאן ואֶנְשְׁה בחוביי. המערכת התנהלה באופן זה למשך 1,000 שנים, ולאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין היא בוטלה. ב-3 ביולי 2015, נוספו שלושת אתרי טוסה לרשימת אתרי מורשת התרבות העולמית, במפגש ה-39 של ועדת המורשת העולמית בבון, גרמניה. על פי הודעת הוועדה, מערכת טוסה נועדה לאחד את הממשל, ובו זמנית להרשות למיעוטים אתניים לשמור על מנהגיהם ודרך חייהם. שלושת אתרי טוסה שהוכרזו על שטח כולל של 7,813 דונם ושטח חיץ בן 31,253 דונם, כוללים חורבות של מבנים ששימשו את המערכת הפוליטית העתיקה של טוסה: בית מגורים, מקדש, בית קברות, מבצר, בית משפט, תעלת שפכים ועוד. מדיה וקבצים בנושא אתרי טוסה בוויקישיתוף "Now that's a sight Tusi: Remains of ancient Chinese tribal sites are latest to be added to World Heritage List". Daily Mail. 4 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "China: Ancient Tusi tribal sites added to World Heritage List". International Business Times. 4 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Resurrected From the Past". Beijing Review. Site of Laosicheng Tusi Domain Laosicheng becomes the First World Cultural Heritage in Hunan Site of Hailongtun Tusi Fortress
עבדות בסין

עבדות בסין היא תופעה רבת שנים שהשפיעה על מיליוני אנשים במדינה זו, וממשיכה להשפיע גם במאה ה-21. ב-2007 נודעה "שערוריית העבדים הסינים", בה תוארה עבדותם של אלפי סינים, ובהם ילדים, שנחטפו והוכרחו לעבוד במפעלי לבנים. עבדות בסין כוללת גם שעבוד מקומי וקיבוץ נדבות בכפייה,, וכן ניצול מיני של נשים וילדים. בזמן שושלת שאנג, כ-5% מהאוכלוסייה שועבדו. בזמן שושלת צ'ין, עבדים גברים הוכרחו לעבוד על פרויקטים כמו צבא הטרקוטה. חלק מהעבדים היו אנשים שהורשעו בפשעים כמו אונס ועונשם היו עיקור כפוי ושיעבוד. הקיסר ואנג מאנג אסר על עבדות, אבל איסור זה בוטל לאחר מותו. בזמן שושלת טאנג, היה מחסור בנשים באוכולוסייה, שגרם לסחר בנשים עם הקוריאנים. בזמן שושלת מינג נאסרה העבדות, אך למרות זאת היא המשיכה בפועל. בזמן שושלת צ'ינג גברה תחילה העבדות בסין, אך ננקטו צעדים למלחמה בעבדות. מדיה וקבצים בנושא עבדות בסין בוויקישיתוף "2.9 million trapped in modern-day slavery in China, 30 million worldwide". South China Morning Post. South China Morning Post Publishers Ltd. 17 באוקטובר 2013. נבדק ב-7 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "China's child slaves: 'It would be easier to escape if we were allowed shoes' – video". The Guardian. Guardian News and Media Limited. 19 בספטמבר 2013. נבדק ב-7 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Smith, Alexander (17 באוקטובר 2013). "30 million people still live in slavery, human rights group says". NBC News. נבדק ב-7 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Encyclopaedia Britannica, inc (2003). The New Encyclopaedia Britannica, Volume 27. Encyclopaedia Britannica. p. 289. ISBN 0-85229-961-3. נבדק ב-2011-01-11. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאוזוליאום למאו דזה-דונג

המאוזוליאום למאו דזה-דונג (סינית מפושטת: 毛主席纪念堂, סינית מסורתית: 毛主席紀念堂, פין-יין: Máo Zhǔxí Jìniàn Táng) - הוא מאוזוליאום לאחד המייסדים והמנהיגים של המפלגה הקומוניסטית של סין והרפובליקה העממית של סין מאו דזה-דונג. נבנה בין השנים 1976–1977, ממוקם במרכז כיכר טיין-אן-מן בבירת סין בייג'ינג. חוץ מהמאוזוליאום של מאו דזה-דונג קיימים שלושה מאוזוליאומים נוספים של מנהיגי מדינות סוציאליסטיות (המאוזוליאום של לנין, ארמון השמש קומסוסאן ומאוזוליאום הו צ'י מין). בנייתו של המאוזוליאום החלה זמן קצר לאחר מותו של מאו ב-9 בספטמבר 1976. אבן הפינה של המבנה הונחתה ב-24 בנובמבר 1976, הבניה הושלמה ב-24 במאי 1977. בבנייתו של המאוזוליאום השתתפו כ-700,000 איש, חלקם באופן התנדבותי. מדיה וקבצים בנושא המאוזוליאום למאו דזה-דונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המאוזוליאום למאו דזה-דונג (בסינית)
ג'אורג'ה מרזסקו

ג'אורג'ה ג. מרזסקו (ידוע גם כ"גאורגה ג. מרזסקו"; ברומנית: George G. Mârzescu);‏ 4 ביולי 1876 - 12 במאי 1926), היה משפטן ופוליטיקאי רומני, שכיהן כראש עיריית יאשי ומילא גם תפקידי שר בממשלת רומניה. מרזסקו נולד ביאשי כבנו של הפרופסור והפוליטיקאי גאורגה מרזסקו. ג'אורג'ה מרזסקו סיים לימודי תיכון ביאשי ולמד משפטים באוניברסיטת יאשי. את לימודי המשפטים השלים ללימודי מוסמך באוניברסיטת בוקרשט עם תזה בשם Condițiunea juridică a străinilor în România. המשיך ללימודי דוקטורט בפריז, אך לא השלים אותם. החל מ-1896 היה ראש לשכה במשרד הדתות וההדרכה, שבראשו עמד אביו. ב-1901 הצטרף למפלגה הלאומית ליברלית ומילא תפקידי ניהול נכבדים וגם היה פרופסור מחליף למשפט אזרחי באוניברסיטת יאשי. בשנים 1904–1906 היה מנהל העיתון "ליברלול" ביאשי. ב-1907 מונה לתפקיד סגן פרפקט של יאשי ונבחר לראשונה כחבר פרלמנט רומני. בספטמבר 1909 ייסד את כתב העת Mișcarea (התנועה), ביטאון המפלגה הליברלית ביאשי. במקביל לכל הפעילויות, הוא גם תפקד כעורך דין פעיל. בשנים 1914 - 1916 שימש ראש עיריית יאשי והצטיין בקליטת הממשל שעבר מבוקרשט ליאשי. מ-11 בדצמבר 1916 ועד 28 בינואר 1918 כיהן כשר החקלאות. מ-29 בנובמבר 1918 ועד 26 בספטמבר 1919 כיהן כשר הפנים. מ-19 בינואר 1922 ועד 26 באפריל 1922 כיהן כשר העבודה וההגנה הסוציאלית. מ-26 באפריל 1922 ועד 30 באוקטובר 1923 כיהן כשר הבריאות וההגנה הסוציאלית. מ-30 באוקטובר 1923 ועד 29 במרץ 1926 כיהן כשר המשפטים. בשל עמדותיו, הציבו אותו קורנליו זליה קודריאנו וחבריו בקשר של גבעת ספיריי בראש רשימת המיועדים לחיסול. George G Mârzescu (ברומנית)
גשר ארבעת האריות

גשר ארבעת האריות (ברוסית: Львиный мост, Мост о четырех львах) הוא גשר להולכי רגל שאורכו 28 מטרים. הוא נמצא מעל תעלת גריבוידוב שבסנקט פטרבורג שברוסיה, ומחבר את רחוב לויניי דרייב (L'vinyi Drive) לרחוב מלאיה פודיקסקאיה (Malaya Podyacheskaya). בפינותיו של הגשר ממוקמים ארבעה פסלי אריות העשויים מברזל יצוק, זאת הסיבה לשם הגשר. הגשר, שנתלה באמצעות כבלים היוצאים מתוך פיות האריות, נבנה בשנת 1825 על פי תכנון של שני בוני גשרים, שהיו ידועים באותה תקופה, וילהלם וון טרייטור ובזיל כריסטיאנוביץ. הגשר שוחזר מספר פעמים בהיסטוריה, הפעם האחרונה שהוא שוחזר הייתה בשנת 2018. מדיה וקבצים בנושא גשר ארבעת האריות בוויקישיתוף Lions Bridge, St. Petersburg, Russia, www.saint-petersburg.com Чугунных львов с канала Грибоедова отреставрировали
דיאויוטאי סטייט גסטהאוס

דיאויוטאי סטייט גסטהאוס (בסינית: 釣魚台國賓館 בפין-יין: Diàoyútái Guó Bīnguǎn) הוא מלון ובית הארחה היסטורי בבייג'ינג, סין. המלון כולל מספר בתים וגנים. שמו של המקום אינו קשור לאיי סנקאקו (אחד מהאיים נקרא דיאויוטאי). המלון הוא אחד ממספר אתרים שנבנו ב-1959 לכבוד יום ההולדת העשירי של סין. המלון מארח מכובדים ופקידי ממשל. במהלך מהפכת התרבות בסין שימש המלון כמעונו של מאו דזה-דונג, ג'יאנג קינג, חן בודהה וקאנג שהאנג. במלון מוצעים גם חדרים לקהל הרחב. מדיה וקבצים בנושא דיאויוטאי סטייט גסטהאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיאויוטאי סטייט גסטהאוס (באנגלית)
קנדיס פאטון

קנדיס כריסטינה פאטון (באנגלית: Candice Kristina Patton; נולדה ב-24 ביוני 1985) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור איריס ווסט-אלן (אנ') בסדרת הטלוויזיה "הפלאש" (2014–2023) ברשת The CW. פאטון נולדה ב-24 ביוני 1985 בג'קסון, מיסיסיפי אך גדלה בפלאנו, טקסס. לאחר התיכון, למדה תואר ראשון בתיאטרון מהאוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (אנ') שבדאלאס, אותם סיימה בשנת 2007. בשנת 2004, בשנתה הראשונה באוניברסיטה, פאטון לוהקה לאופרת הסבון המצליחה "היפים והאמיצים" ברשת CBS, למשך חמישה פרקים בתפקידה של רובין. בשנת 2008 פאטון קיבלה תפקיד כמרצדס בסדרת הרשת "Sorority Forever". במהלך השנים לוהקה לסדרות טלוויזיה רבות, ביניהם אופרות הסבון "היפים והאמיצים" ו-"ימי חיינו". החל משנת 2014 מגלמת פאטון את אייריס וסט בסדרת הטלוויזיה "הפלאש", אשר מבוססת על חוברות הקומיקס "פלאש" מבית DC קומיקס. תפקידה בסדרה הוביל להופעות בסדרות אחרות של יקום החץ, בין היתר "החץ", "סופרגירל", "אגדות המחר" ו-"באטוומן".  BuddyTV דירגו אותה במקום 5 ברשימת "100 הנשים הסקסיות ביותר בטלוויזיה לשנת 2014". במאי 2015, פאטון הגיעה למקום 61 ברשימת 100 הנשים הלוהטות של מקסים. מדיה וקבצים בנושא קנדיס פאטון בוויקישיתוף קנדיס פאטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קנדיס פאטון, ברשת החברתית אינסטגרם קנדיס פאטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קנדיס פאטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קנדיס פאטון, באתר AllMovie (באנגלית) קנדיס פאטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קנדיס פאטון, באתר Metacritic (באנגלית) קנדיס פאטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Patton Website". candicepatton.com. Andreeva, Nellie (14 במרץ 2014). "Candice Patton Cast In CW Pilot 'The Flash'". Deadline. נבדק ב-4 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) Cole, Megan (9 בדצמבר 2014). "TV's 100 Sexiest Women of 2014". {{cite web}}: (עזרה) Staff, Maxim (21 במאי 2015). "Maxim's Hot 100 List 2015". נבדק ב-22 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) WAVE 2 NOMINEES! פרסי בחירת הנוער 2016
גלוד

גלוֹד היה יישוב יהודי קדום בנפת עקרבת שמדרום לשכם, הנזכר באופן יחידאי בשטר מהתקופה הרומית שנמצא במערות המפלט במדבר יהודה. היישוב נזכר בשטר הכתוב יוונית שנמצא במערות מורבעת, ככפר מוצאו של בעל השטר, אליה בן שמעון. עוד מצוין בשטר כי היישוב נמצא במחוז עקרבת. בשל אזכור גלוֹד במחוז עקרבת, מזוהה היישוב הקדום עם הכפר הערבי ג'אלוד, כ-7 ק"מ דרומית-דרומית-מערבית לכפר הערבי עקרבה, המשמר את שמה של עקרבת הקדומה. ואדי מרבעאת, DJD 2, טקסט 115, שורות 3, 22. י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 62. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בניין סוני (טוקיו)

בניין סוני היה מבנה גבוה בשכונת גינזה שבטוקיו, יפן. הוא מוקם בצומת סוקיבאשי (Sukiyabashi) פינת ארומי-דורי (Harumi-dori), וכניסה אליו התאפשרה ישירות מיציאה B9 בתחנת הרכבת בגינזה. הבניין עוצב על ידי האדריכל היפני יושינובו אשיארה בסגנון פוסט-מודרני, ונפתח ב-29 באפריל 1966. אולם התצוגה הראשי חולק לקומות מעל לקומה 6, כאשר כל רבעון של אולם התצוגה גבוה ב-90 סנטימטרים מהקודם, זאת על מנת ליצור אולם תצוגה רציף. ב-1992 שופץ הבניין,[דרוש מקור] והחלק החיצוני שוחזר לאופן בו נראה במקור. רפפות ואריחים חיצוניים הוחלפו, דלתות כניסה חדשות הותקנו, והכיכר בפינת הצומת שופצה. החזית המקורית, תצוגת אור המורכבת ממספר רב של צינורות קרן קתודית 5 אינץ', הוחלפה עם 74 לוחות אלומיניום. גם פנים המבנה שופץ. ב-2017 הבניין נסגר, ובאותה שנה נהרס. בשטח הבניין הוקם באופן זמני פארק סוני, ובאותו השטח צפוי עד 2022 להיבנות בניין סוני החדש. בניין סוני, ניו יורק מדיה וקבצים בנושא בניין סוני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בניין סוני בניין סוני, ברשת החברתית פייסבוק בניין סוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בניין סוני, ברשת החברתית אינסטגרם "Sony Building: Access". sonybuilding.jp. Sony Enterprise Co., Ltd. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Sony Building: History". sonybuilding.jp. Sony Enterprise Co., Ltd. אורכב מ-המקור ב-2013-12-25. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
בוריס בוריסוביץ' רוטנברג

בוריס בוריסוביץ' רוטנברג (ברוסית: Бори́с Бори́сович Ротенбе́рг; נולד ב-19 במאי 1986 בסנקט פטרבורג שברוסיה) הוא כדורגלן יהודי-רוסי-פיני המשחק בעמדת המגן. בוריס רוטנברג נולד ב-19 במאי 1986 למשפחה יהודית בעיר לנינגרד שבברית המועצות. בגיל 4 עבר רוטנברג יחד עם משפחתו לפינלנד. ב-1994 התחיל לשחק כדורגל במסגרת קבוצת הילדים של פוניסטוס הלסינקי. הוא שיחק בקבוצת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי, בקבוצת ליגת העל הפינית יוקריט ובקלובי-04, ורשם 12 הופעות בנבחרת הצעירה של פינלנד. ב-2006 חזר לסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בוריס היה קרוב לחתום בזניט-2, אך בשל האיסור עבור זרים לשחק בליגה השנייה הוא עבר לקבוצת הנוער של זניט, שם בשנים 2006–2007 השתתף ב-46 משחקים. ב-2008 הושאל לשיניק. הוא שיחק בהרכב פעם אחת בלבד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-85 מול קריליה סובטוב. בקבוצת הנוער רשם 10 הופעות. ביולי 2008 רוטנברג ועוד שחקן יהודי-רוסי, יעקוב ארליך, עברו מבחנים בקבוצת הפועל פתח תקווה, שהתעניינה בשירותים. באותו חודש בוריס רוטנברג בהשאלה לסאטורן, וגם שם שיחק בהרכב הנוער בלבד. ב-16 בינואר 2009 הושאל לעונה לחימקי, שם רשם 13 הופעות בליגת העל, 1 בגביע ו-3 באליפות הנוער. בסוף ינואר 2010 הושאל למשך שנה למכבי תל אביב, אך כבר במרץ עבר לאלניה ולדיקווקז באותם תנאים. ב-4 בפברואר 2011 חתם חוזה בדינמו מוסקבה, קבוצה שהייתה בבעלות אביו בוריס רומנוביץ' רוטנברג. בינואר 2012 הושאל לקובאן וסיים את העונה ללא הופעות במדי הקבוצה. עונת 2014/15 הייתה מוצלחת יחסית עבור רוטנברג, אחרי שרשם 10 הופעות במדי הקבוצה וקיבל לראשונה זימון לנבחרת הבוגרת של פינלנד. ב-28 באוגוסט 2015 עבר בהשאלה שנתית לרוסטוב. לאחר עונה חתם בלוקומוטיב מוסקבה. רוטנברג רשם 12 הופעות בנבחרת הצעירה של פינלנד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-9 בינואר 2015 במשחק ידידות מול אסטוניה, כאשר פתח בהרכב והוחלף במחצית. אביו - בוריס רומנוביץ' רוטנברג - אזרח פינלנד, איש עסקים רוסי, סגן נשיא התאחדות הג'ודו הרוסית והבעלים של בנק ס.מ.פ. שב-2009 היה הספונסר של חימקי (באותה שנה בנו גם שיחק שם). כמו כן, על פי רשימת פורבס, ב-2010 הוא דורג במקום ה-100 בין האנשים העשירים ברוסיה. כמו כן הוא חבר של ולדימיר פוטין עוד משנות ה-60, כאשר הם התאמנו ביחד בשיעורי ג'ודו. אחיו, רומן בוריסוביץ' רוטנברג (גם מייקל אוליבר רוטנברג), חבר בצוות ניהולי (סגן נשיא) של גזפרום-אקספורט. דודו ,ארקדי רומנוביץ' רוטנברג, מיליארדר, סגן הנשיא הראשון של התאחדות הג'ודו הרוסית, הבעלים של בנק ס.מ.פ, מקום 60 ברשימת העשירים של רוסיה לשנת 2015. בן דודו, איגור ארקדייביץ' רוטנברג, מנהל מחלקת הנכס של רכבת רוסיה. מנהל הנכס לשעבר של מחלקת התעשייה, התחבורה והתקשורת של רוסיה. בתו לידיה נולדה ב-2013. לוקומוטיב מוסקבה אליפות רוסיה: 2017/2018 הגביע הרוסי: 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא בוריס בוריסוביץ' רוטנברג בוויקישיתוף בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, ברשת החברתית פייסבוק בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, באתר Transfermarkt בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, באתר Soccerway בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, באתר WorldFootball.net בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, באתר National Football Teams בוריס בוריסוביץ' רוטנברג, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
לאו חנין

לאו חנין (Leo Hanin;‏ 20 בנובמבר 1913 - 21 בספטמבר 2008) היה פעיל ציוני בסין וביפן, יליד וילנה. אריה לאו חנין נולד למשפחה יהודית בווילנה. בהיותו בן 3 (בשנת 1916), בתקופת האימפריה הרוסית, עזב עם משפחתו לחרבין שבמנצ'וריה (צפון סין). שם הצטרף חנין לקבוצה ציונית ולמד היסטוריה יהודית בבית ספר יסודי יהודי. לאחר מכן למד בבית ספר תיכון רוסי. כאשר יפן השתלטה על מנצ'וריה ב-1931, הוא עבר לשאנגחאי, שם למד בבית ספר בריטי, והתנדב בחיל שאנגחאי. הוא הנהיג את בית"ר שאנגחאי, ארגון הנוער הציוני הרוויזיוניסטי. ב-1937, הוא עבר לקובה שביפן, כדי לעבוד בחברת טקסטיל. הקהילה היהודית הקטנה שם בחרה בו למזכיר הכבוד שלהם. מאוגוסט 1940 עד נובמבר 1941 הגיעו לקובה אלפיים פליטים יהודים פולנים-ליטאים, שניצלו מהשואה על ידי סגן-הקונסול היפני בקובנה ובליטא, צ'יאונה סוגיהארה; הקהילה היהודית בראשות חנין עזרה להם במציאת מגורים, תרומת ציוד רפואי וביגוד, ובטיפול בוויזות שלהם כדי שיוכלו להישאר ביפן (בסיוע שגריר פולין ביפן, תדיאוש רומר). ב-1942 חזר חנין לשאנגחאי ועבד שם עד סיום מלחמת העולם השנייה. הוא היגר לישראל ב-1948, ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס שבארצות הברית ב-1972. הוא תיאר את הקהילה היהודית בקובה ואת פעילותיה בראיון מיוחד ב-1999. נפטר בלוס אנג'לס ב-21 בספטמבר 2008. לאו חנין, באתר מוזיאון השואה האמריקאי The Jews of China Leo Hanin, Fold3 Marvin Tokayer, Mary Swartz, The Fugu Plan: The Untold Story of the Japanese and the Jews During World War II, Gefen Publishing House Ltd, 2004-01-01 People with big heart Oral history interview with Leo Hanin, United States Holocaust Memorial Museum
היער הלאומי דשוטס

היער הלאומי דשוטס (באנגלית: Deschutes National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית המכסה שטח בן 6,462 קמ"ר על המורדות המזרחיים של רכס קסקייד במרכז מדינת אורגון במחוזות דשוטס, קלאמת, לייק וג'פרסון. היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היער שוכן בבנד. היער הלאומי דשוטס הוקם ביולי 1908 על חלקים מרכס ההרים הכחולים, רכס קסקייד והיער הלאומי פרימונט. ב-1911 הופרדו חלקים מהיער הלאומי דשוטס על מנת להקים את היער הלאומי אוצ'וקו (Ochoco National Forest), והיער הלאומי פאולינה (Paulina National Forest), וחלקים מהיערות הלאומיים קסקייד ואורגון נוספו לדשוטס. ב-1915 הושבו אדמות היער הלאומי פאולינה ליער הלאומי דשוטס. מחקר של שירות היערות מ-1993 העריך ש-1,409 קילומטרים רבועים משטח היער הם יערות ראשוניים. בתחומי היער שוכן המונומנט הגעשי הלאומי ניוברי (Newberry National Volcanic Monument), חרוטי אפר, קילוחי לבה וצינורות לבה. בסך הכול כלולים בתחומי היער הלאומי דשוטס כ-250 מערות. כמו כן כלולים בתוך שטח היער חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שישה נהרות מוגנים, אזור הנופש אורגון קסקייד, ואזור השימור מטוליוס (Metolius Conservation Area). היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היער שוכן בבנד, כשיש משרדים של שומרי היערות מקומיים בבנד, בנקודת היישוב קרסנט (Crescent) ובעיירה סיסטרס (Sisters). פעילויות נופש קיציות נפוצות ביער הלאומי דשוטס כוללות: הליכה, קמפינג, שיט, דיג, צפייה בחיות הבר, רכיבה על סוסים, אופני הרים שעבורם יש מערכת מפותח של שבילים. בחורף אפשר לעשות סקי על מורדות הר בצ'לור (Mount Bachelor), הר געש שכבתי ברכס קסקייד, שגובהו 2,764 מטרים מעל פני הים. על פי נתוני 2006 ביקרו ביער 3,162,000 מבקרים. בתוך היער הלאומי דשוטס חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי. כולם משותפים מנהלית עם יערות לאומיים שכנים: דיאמונד פיק (Diamond Peak Wilderness, מילולית "פסגת היהלום") – בשותפות עם היער הלאומי וילאמט (Willamette National Forest) מאונט ג'פרסון (Mount Jefferson Wilderness, מילולית "הר ג'פרסון") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט ובחלקו ביער הלאומי הר הוד (Mount Hood National Forest) מאונט תיאלסן (Mount Thielsen Wilderness, מילולית "הר תיאלסן") – מרביתו ביער הלאומי וינמה (46.99%), או ביער הלאומי אומפקווה (40.36%) מאונט וושינגטון (Mount Washington Wilderness, מילולית "הר וושינגטון") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט תרי סיסטרס (Three Sisters Wilderness, מילולית "שלוש אחיות") – שוכן בעיקר ביער הלאומי וילאמט מדיה וקבצים בנושא היער הלאומי דשוטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היער הלאומי דשוטס Land Areas of the National Forest System The National Forests of the United States "About the Forest" of old-growth forests in California, Oregon, and Washington Scott Maben, Guidelines Set to Save C.O. Caves Metolius Conservation Area USFS Ranger Districts by State Mount Thielsen Wilderness acreage breakdown
דלית להב-דורסט

דלית להב-דורסט (ילידת 1956) היא מתרגמת, עורכת, אוצרת והיסטוריונית ישראלית-צרפתייה. דורסט היא ילידת ריו דה ז'ניירו וגדלה בסאו פאולו, שם למדה ספרות השוואתית. לאחר מכן עברה לפריז, שם עסקה בהיסטוריה של האמנות, ביקורת אמנות, ושימור. מאז שנת 2008, דורסט היא האוצרת הראשית של קרן מ.ת. אברהם, ומאז שנת 2014 היא עומדת בראש המחלקה לחילופי תרבות בקרן מוזיאון ההרמיטז' בישראל. דורסט היא פוליגלוטית ולצד עיסוקה באמנות היא מתרגמת ספרים מפורטוגלית לעברית. דון קסמורו: אדון סר וזעף, מאשאדו די-אסיס, הוצאת גוונים, 1997 הברון; נהר קוצף, שתי נובלות פורטוגליות, הוצאת מבע, 2009 אלף, פאולו קואלו, ידיעות ספרים, 2012 המגילה מעכו, פאולו קואלו, ידיעות ספרים, 2013 זקן ספוג דם, דניאל גלרה, ידיעות ספרים, 2015 לתרגם את חנה, רונלדו ורובל, ידיעות ספרים, 2015 מדיה וקבצים בנושא דלית להב-דורסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דלית להב-דורסט דלית להב-דורסט, ברשת החברתית LinkedIn
אמילי בט ריקרדס

אמילי בט ריקרדס (באנגלית: Emily Bett Rickards; נולדה ב-24 ביולי 1991) היא שחקנית קנדית. ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור פליסיטי סמוק (אנ') בסדרה "החץ" (2012–2020). ריקרדס נולדה וגדלה בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה. אמה היא ד"ר דיאן גריג, פסיכותרפיסטית חלומות בוונקובר. כנערה השתתפה בהופעות מוזיקה וריקוד. לאחר שסיימה את לימודי התיכון עברה ללמוד בבית הספר לקולנוע של ונקובר, וסיימה את תוכנית יסודות המשחק. היא למדה ב-Alida Vocal Studio שבוונקובר. בפברואר 2019, בית הספר לקולנוע בוונקובר הודיע על "מלגת לימודים ע"ש אמילי בט ריקרדס", שותפות בין בית הספר לריקרדס, למימון מלגה מלאה לשתי תוכניות המשחק של בית הספר, וכן מימון חלקי נוסף של $250,000 לתלמידים אחרים. ריקרדס תבחר גם היא את הזוכים. ב-2009 ריקרדס הופיעה בקליפ של הסינגל "Never Gonna Be Alone" של להקת הרוק הקנדית ניקלבק. בשנת 2012, היא לוהקה לתפקיד של פליסיטי סמוק (אנ') בסדרת גיבורי העל "החץ" ברשת The CW (המבוססת על החץ הירוק של DC קומיקס). היא חתמה בתחילה על הופעה בפרק אחד, אבל הכימיה שלה עם סטיבן אמל יחד עם תגובות חיוביות של המעריצים הובילו אותה להופעה קבועה בעונה השנייה ואילך. דמותה הופיעה גם בסדרות-הבת "הפלאש", "אגדות המחר" ו"סופרגירל". בשנה לאחר מכן היא קיבלה את התפקיד של לורן פיליפס בסרט הטלוויזיה "Romeo Killer: The Chris Porco Story". בשנת 2015 הופיעה ריקרדס בתפקיד משני בסרט התקופתי "ברוקלין". בעבר יצאה למשך תקופה קצרה עם השחקן קולטון היינס, ששיחק לצדה בסדרה "החץ". מדיה וקבצים בנושא אמילי בט ריקרדס בוויקישיתוף אמילי בט ריקרדס, ברשת החברתית פייסבוק אמילי בט ריקרדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמילי בט ריקרדס, ברשת החברתית אינסטגרם אמילי בט ריקרדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי בט ריקרדס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אמילי בט ריקרדס, באתר AllMovie (באנגלית) אמילי בט ריקרדס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמילי בט ריקרדס, באתר Metacritic (באנגלית) אמילי בט ריקרדס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמילי בט ריקרדס, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Testimonials". Alida Vocal Studio. נבדק ב-23 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) Wieselman, Jarett (22 באפריל 2013). "10 Minutes with 'Arrow' Star Emily Bett Rickards". Entertainment Tonight. אורכב מ-המקור ב-2013-04-22. נבדק ב-12 באוגוסט 2013. {{cite news}}: (עזרה) Wieselman, Jarett (12 בפברואר 2013). "'Arrow' Locks In A Fan Favorite". Entertainment Tonight. אורכב מ-המקור ב-2013-06-28. נבדק ב-27 ביוני 2013. {{cite news}}: (עזרה) MacKenzie, Carina Adly (24 באפריל 2013). "The Smoak show: 'Arrow' star Emily Bett Rickards on Felicity, Oliver, and some big life changes". Zap2it. From Inside the Box (blog). אורכב מ-המקור ב-2013-08-21. נבדק ב-12 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (30 בנובמבר 2012). "Lifetime To Do Chris Porco Movie With Matt Barr, Eric McCormack & Lolita Davidovich". Deadline.com. נבדק ב-17 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Brent Lang, Darby Stanchfield, Emily Bett Rickards and Meaghan Rath Star in Sci-Fi Thriller ‘Slumber’ (EXCLUSIVE), ‏2016-04-25 (באנגלית) Leo Awards, All Winners 2014, www.leoawards.com Leo Awards, Winners by Name, www.leoawards.com פרסי בחירת הנוער 2014 פרסי בחירת הנוער 2015 MTV Fandom Awards: And the Nominees Are..., www.yahoo.com Your Guide to the 2015 MTV Fandom Awards Winners, J-14 (באנגלית)
הארי לוריין

הארי לוריין (באנגלית: Harry Lorayne; 4 במאי 1926 – 7 באפריל 2023) היה קוסם ואמן זיכרון אמריקאי. לוריין נודע בעיקר בזכות ההדגמות שלו של טכניקות מנמוניקה במספר תוכניות טלוויזיה. ספרו "ספר הזיכרון" היה ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. פרסם עשרות ספרים בנושא זיכרון, קסמים וטכניקות מנמוניקה. לוריין נודע ביכולת שלו לזכור שמות. כהדגמה ליכולת זו היו מציגים בפני לוריין מאות אנשים, כאשר לוריין התחייב לשלם 1,000 דולר לכל אדם, אשר לא יזכור את שמו, דבר שמעולם לא קרה. לוריין גדל בלואר איסט סייד שבניו יורק. בגיל 18 החל להופיע כקוסם במועדון מקומי. השחקן ויקטור ג'ורי (אנ') היה מבקר קבוע במועדון, ותגובותיו לקסמיו של לוריין, עזרו ללוריין לשפר הופעותיו. ב-1958 החל להופיע בטלוויזיה הארצית בתוכנית "I've Got a Secret", ובהמשך הופיע בתוכניות רבות נוספות. נפטר ב-7 באפריל 2023. מדריך למשתמש בזיכרון – הוצאת שפע סודות כוחו של המח – הוצאת אור עם אתר האינטרנט הרשמי של הארי לוריין הארי לוריין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמיית הבוג (האימפריה הגרמנית)

ארמיית הבוג הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית. ארמיית הבוג הוקמה ב-8 ביולי 1915 על ידי שינוי שמה של ארמיית הדרום, ולמפקדה מונה גנרל אלכסנדר פון לינסינגן. הארמייה פעלה בהמשך כחלק מקבוצת הארמיות פון לינסינגן, והשתתפה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ובכיבוש אוקראינה בידי מעצמות המרכז. בעת הקמתה ב-8 ביולי 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות: החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
נובה פרילוקה

נובה פרילוקה (באוקראינית: Нова Прилука; ברוסית: Новая Прилука, נובאיה פרילוקה) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-12. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו ביהודי העיירה מספר פוגרומים. באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה תוך זמן קצר כ-30 גברים יהודים, בסיוע האוכלוסייה המקומית. כעבור מספר שבועות נרצחה בסמוך לעיירה קבוצת נשים וילדים יהודים. בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן, בו נצטוו לשלם לשלטונות סכומי כופר. בנובמבר 1941 נורו כ-350 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה, ולאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים מהעיירה, ורצחו את מי שאיתרו. מדיה וקבצים בנושא נובה פרילוקה בוויקישיתוף נובאיה פרילוקה (Novaya Priluka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו'), נובאיה פרילוקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1551–1552), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)