laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליטל גבאי

ליטל גבאי (נולדה ב-18 באוקטובר 1981) היא זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית. גבאי החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בתזמורת חיל האוויר. בשנת 2002 השתתפה במחזמר "מרי לו". ב-2004 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "כוכב נולד". ב-2007 עלתה תוכנית הטלוויזיה "הישרדות", בה מבצעת גבאי את קריאת הפתיחה, המשמשת בתוכנית לאורך כל שנות שידורה. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הצטרפה גבאי להרכב "הפרויקט של עידן רייכל". במהלך ההופעות של הפרויקט, הכירה את בן זוגה, הגיטריסט מרק קקון. בשנת 2012 יצא אלבום הבכורה של גבאי, "רוצי מהר" בחברת התו השמיני, שהופק על ידי קקון ואורי זך. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, ביניהם השיר "אנא וויאק", גרסה במרוקאית לשיר "אני ואתה" של אריק איינשטיין. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה. ב-10 ביוני השיקה גבאי את האלבום בהופעה במועדון זאפה בתל אביב, באירוח בית הבובות וצחי הלוי. בשנת 2017 דיבבה בסרט "משפחה בהחלפה". ב 23 ביוני 2021 ביצעה גבאי תוספת מוזיקלית קולית בשפה הפרסית בשיר "אלוהים שישמור" [1] מתוך האלבום "שובי" של המוזיקאי והסופר חנן יה (חנן-יה ישראל בוהדנה). 2012: רוצי מהר ליטל גבאי, ברשת החברתית פייסבוק ליטל גבאי, בארכיון הבימה אסף נבו, ‏ליטל גבאי מוציאה אלבום בכורה: "הצעקה של 'הישרדות' ממשיכה לרדוף אותי", באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2012 ליטל גבאי, הקול מ"הישרדות", בשיר ראשון, באתר ‏מאקו‏, 28 בנובמבר 2011 ynet, צפו: ליטל גבאי שרה "אני ואתה" במרוקאית, באתר ynet, 12 במרץ 2012 ליטל גבאי - רוצי מהר, באתר יוסמיוסיק, ‏2012-07-07 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלבלי אותו

"בלבלי אותו" הוא פזמון שכתב והלחין גילי מסמי וביצע קובי פרץ. השיר יצא לאור בשנת 2002 בעיבודו של שי ראובני. השיר נכלל באלבום השישי של פרץ שנקרא על שמו. השיר הפך ללהיט ופתח דרך חדשה בפני פרץ שהתמקד עד אז במוזיקה טורקית ודיכאונית. השיר גרם למסמי להיות מזוהה ככותב והביא לפריצתו ככזה. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ג (2003) דורג השיר במקום השמיני. השיר היה לרינגטון הפופולרי ביותר בשנת 2003. מילות השיר "בלבלי אותו", באתר שירונט קובי פרץ-בלבלי אותו, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:19) לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מידע על הסינגל "בלבלי אותו" באתר מיוזיק בריינז אורי קידר, יוצר "תזיזי ת'ישבן" חזר בתשובה "לא נעלמתי, אני עדיין במשחק", באתר mynet‏ ראש העין, 17 ביולי 2016 ynet, הרינגטון הכי פופולרי ב-2003: בלבלי אותו, באתר ynet, 11 במאי 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאומבורג

נאומבורג (בגרמנית: Naumburg) היא עיר במחוז בורגלנד, במדינת סקסוניה-אנהלט שבמרכז גרמניה. נכון ל-2019, אוכלוסיית העיר מונה כ-33,000 תושבים. קתדרלת נאומבורג הוכרה על ידי אונסק"ו בשנת 2018, כאתר מורשת עולמית. התיעוד הראשון שנכתב על נאומבורג הוא משנת 1012, אז הוזכרה כטירה החדשה של האקקהרדינגר, שדרת מרייסן. היא הוקמה במעבר שני נתיבי סחר, דרך רג'יה וכביש רג'נבורג. בשנת 1028 נתן האפיפיור יוחנן התשעה-עשר את אישורו להעברת הבישוף מצייץ לנאומבורג. עד 1568, במהלך הרפורמציה, הייתה נאומבורג מקום מושבם של הבישופים. הבישוף הקתולי האחרון שישב בעיר, היה יוליוס פון פלוג. נאומבורג הוכרה כעיר מאז שנת 1144. נאומבורג הייתה מרכז סחר משמעותי בימי הביניים, בעיקר בגלל ירידי הסחר, שנודעו כי התרחשו החל משנת 1278. הופעתה של לייפציג הסמוכה כמרכז יריד סחר משנת 1500, ומלחמת שלושים השנים השפיעו לרעה על כלכלת נאומבורג. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, נאומבורג שויכה לממלכת פרוסיה והפכה לחלק מפרובינציית סקסוניה. בשנת 1846 נבנה בעיר לראשונה קו רכבת אשר חיבר את העיר עם האלה וארפורט, בהמשך, הורחב הקו לערים סמוכות נוספות. ב-15 בספטמבר 1892 החלה להיבנות החשמלית בנאומבורג, והחל מ-2 בינואר 1907, היא החלה לפעול. אף על פי שהתעשייה בעיר התפתחה בקצב איטי, הוקם מועדון סוציאליסטי בעיר בשנת 1848. במהלך הפוטש של קאפ בשנת 1920 נהרגו חמישה עובדים מהמועדון. לאחר מכן, בדצמבר 1920, הוקמה המפלגה הקומוניסטית המקומית. תחת שליטת גרמניה המזרחית הייתה נאומבורג מרכז להנדסת מכונות, תרופות, עבודות מתכת וייצור הנעלה. העיר הייתה גם עיירת חיל האוויר הסובייטי. הערכות לא רשמיות הן שמספר אנשי הצבא הסובייטי היה שווה בערך למספר האוכלוסייה המקומית. נפילת הקומוניזם בשנת 1989 לוותה בהפגנות והתכנסויות בכנסיות העיר. הקתדרלה של נאומבורג היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הקתדרלה נבנתה בסגנון אדריכלות רומנסקית ובאדריכלות גותית. קתדרלת נאומבורג הייתה אחת הקתדרלות הגדולות אשר נבנו בשני סגנונות אדריכלות אלו. אף על פי שחלקים מהקומות העליונות והכיפות מתוארכים לתקופות סגנון עדכניות יותר. הקתדרלה היא בזיליקה, מצולבת, עם מעבר מפוזר. המבנה הרומנסקי המאוחר של קתדרלת נאומבורג החליף את הקתדרלה הראשונה, הרומנסקית הקדומה, שנחנכה בסביבות שנת 1042. הבנייה המחודשת של המקום החלה בשנת 1242. המקום קיבל מאונסק"ו את התואר אתר מורשת עולמית מכיוון שהמקום מכיר את התהליכים שעיצבו את יבשת אירופה במהלך שיא ימי הביניים, בין 1000 ל-1300, התנצרותה של אירופה ואת הדינמיקה של חילופי התרבויות והעברת המאפיין עד לתקופה זו. מדיה וקבצים בנושא נאומבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאומבורג (בגרמנית) נאומבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Straßenbahn Naumburg feiert 127jähriges Bestehen - Betrieb bis 2035 gesichert, Urban Transport Magazine, ‏3 בנובמבר 2019 (בגרמנית) The making of Europe : conquest, colonization and cultural change, 950-1350 : Bartlett, Robert : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
תאודור פון טאוסיג

תאודור ריטר פון טאוסיג (בגרמנית: Theodor Ritter von Taussig; ‏22 ביולי 1849, פראג – 24 בנובמבר 1909, וינה) היה בנקאי יהודי-אוסטרי, ומנהל בכיר בתחום התחבורה באימפריה האוסטרו-הונגרית. נשיא חברת הרכבות האוסטרו-הונגרית (אנ') וחבר דירקטוריון הרכבת האוסטרית הצפון-מערבית (אנ'). פון טאוסיג היה מתבולל קיצוני, ובשל כך נשלל בידי הציוניים והדתיים בקהילה היהודית בווינה שהיה חבר בהנהלתה, ולבסוף אולץ ב-1906 להתפטר מן ההנהלה לאחר שהציע הלוואה לממשלה הרוסית בתקופת הפוגרומים של 1905. ביתו בווינה עוצב בידי הארכיטקט הנודע קרל קניג (גר'), וחדר האוכל שבו קושט בידי הפסל והצייר האוסטרי הבולט יוזף אנגלהארט (גר'). הוא נקבר בבית הקברות היהודי הישן שבבית הקברות המרכזי בווינה. לתאודור פון טאוסיג ואשתו סידוני לבית שיף (1855–1936) מברסלאו, היו שלושה בנים ותשע בנות, מהם התפרסמו: בנו קרל (1878–1944) היה תעשיין, אשתו השנייה הדוויג (1889–1960) הייתה בתו של המשפטן והעיתונאי היהודי-אוסטרי מרסל פרידמן (גר'). בתו אליס (1874–1943) נישאה לרופא והמיקרוביולוג הגרמני-יהודי אוגוסט פון וסרמן, נרצחה בשואה. בתו הלן פון טאוסיג (1879–1942) הייתה ציירת ידועה, נרצחה בשואה. מדיה וקבצים בנושא תאודור פון טאוסיג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא האימפריה האוסטרו-הונגרית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיליפ פרנסיס תומאס

פיליפ פרנסיס תומאס (באנגלית: Philip Francis Thomas;‏ 12 בספטמבר 1810 – 2 באוקטובר 1890) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. פיליפ פרנסיס תומאס נולד באיסטון, מרילנד. ב-1830 הוא סיים את לימודיו בקולג' דיקינסון שבפנסילבניה. הוא למד משפטים ועסק בעריכת דין בעירו. ב-1836 הוא היה נציג לוועידה החוקתית של מרילנד. בשנים 1838, 1843 ו-1845 הוא היה נציג בבית הנבחרים של מרילנד. ב-1838 הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך ויתר על בחירה מחדש ב-1840. הוא שב לעסוק בעריכת דין, אך שמונה שנים לאחר מכן הוא שב לפוליטיקה וב-1848 נבחר כמושל מרילנד ה-28, תפקיד בו הוא כיהן עד 1851. בעת כהונתו כמושל, ב-1849, הוא דאג לתרומתה של מרילנד לאנדרטת וושינגטון, מבנה שיש שעליו הוטבע סמל מרילנד מהתקופה הקולוניאלית. בשנים 1851–1853 שימש תומאס כמבקר של מרילנד ולאחר מכן ועד 1860 הוא היה גובה המס של נמל בולטימור. באותה שנה, מפברואר ועד דצמבר, הוא היה נציב משרד הפטנטים של ארצות הברית. בסוף 1860 מונה תומאס כמזכיר האוצר של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן וכיהן בתפקיד עד ינואר 1861. תומאס מונה לתפקיד זה בעקבות התפטרותו של מזכיר האוצר הקודם האוול קוב, והוא קיבל על עצמו את התפקיד באי-רצון. מיד עם כניסתו לתפקיד היה עליו לשווק איגרות חוב לתשלום הריבית על החוב הציבורי. האמון ביציבותה של ארצות הברית היה בשפל בשל איום הפרישה של מדינות הדרום ונראה היה שהמלחמה בלתי נמנעת. הבנקאים מהמדינות הצפון סירבו להשקיע באיגרות חוב אלו, מתוך חשש שהכספים יגיעו אל הדרום. לאחר התפטרותו של מזכיר הפנים ג'ייקוב תומפסון, התפטר תומאס חודש בלבד לאחר מינויו כמזכיר האוצר, זאת עקב כישלונו בהשגת ההלוואה. ב-1863 נבחר תומאס שוב לבית הנבחרים של מרילנד. הוא הציג המלצות להיבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית לתקופת הכהונה שהייתה אמורה להתחיל במרץ 1867, אך לא הורשה להיכנס לתפקידו כאדם "שהעניק סיוע ועזרה" למטרתה של הקונפדרציה, בשל העובדה שהוא נתן כסף לבנו "כדי לסייע לו להצטרף לצבא המורדים". ההאשמות נגדו היו במחלוקת במאמר בניו יורק טיימס בו הן הוגדרו כ"חוסר סובלנות חד-צדדית" ובעיתון שיקגו טיימס הן הוגדרו כ"עריצות מופקרת". לאחר מכן נבחר תומאס שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם הוא כיהן בשנים 1875–1877. ב-1878 הוא התמודד ללא הצלחה על מושב בסנאט. הוא שב לבית הנבחרים של מרילנד פעמיים, ב-1878 וב-1883, ולאחר מכן חידש את עיסוקו בעריכת דין באיסטון. פיליפ פרנסיס תומאס נפטר בבולטימור ב-2 באוקטובר 1890 ונקבר בבית הקברות ספרינג היל שבאיסטון. מדיה וקבצים בנושא פיליפ פרנסיס תומאס בוויקישיתוף פיליפ פרנסיס תומאס באתר מחלקת האוצר של ארצות הברית (באנגלית) פיליפ פרנסיס תומאס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פיליפ פרנסיס תומאס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Sparrow Seal, Maryland State Archives". msa.maryland.gov. "Photo Gallery (U.S. National Park Service)". www.nps.gov. Russ, William (1933). "Disenfranchisement In Maryland (1861- 1867)". Maryland Historical Magazine. 28: p. 323.
טאוסיג

טאוסיג (בגרמנית: Tausig, Taussig) הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אבישי טאוסיג - שמו המקורי של אבישי עברי, מבקר תקשורת, מגיש, תסריטאי ויוצר סאטירה ישראלי אימרה טאוסיג – כדורגלן נבחרת הונגריה בכדורגל בלה טאוסיג – אדריכל יהודי-הונגרי ג'וזף טאוסיג – תת-אדמירל יהודי בצי האמריקאי הלן טאוסיג – קרדיולוגית אמריקאית יירקה טאוסיג – שוער כדורגל והוקי קרח יהודי מחונן ששיחק בתקופת השואה בתור שוער בגטו טרזינשטט פריץ טאוסיג – שם העט של בדז'יך פריטה, קריקטוריסט יהודי-צ'כי קארל טאוסיג – פסנתרן יהודי פולני, מלחין ומורה למוזיקה שוקי טאוסיג – עורך העין השביעית, אחיו של אבישי עברי תאודור פון טאוסיג – בנקאי יהודי אוסטרי ישראל טויסיג – רב ופוסק בירושלים, רבה של שכונת בתי אונגרין
פיאט דאון טאון

פיאט דאון טאון (באיטלקית: Fiat Downtown) היא מכונית קונספט, עירונית בתצורת מכונית מיקרו, האצ'בק אשר הוצגה על ידי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט בשנת 1993. בממדיה קטנה יותר מדגם פיאט 500. "פיאט דאון טאון" הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של טורינו) בשנת 1993. גוף הפיאט דאון טאון בנוי מפלסטיק, השלדה בנויה מאלומיניום. 3 מושבים, 2 מושבי הנוסעים הורכבו חלקית מאחורי מושב הנהג. 2 דלתות. 2 מנועים חשמליים. סוג הנעה: הנעה אחורית. הסוללה המורכבת מגופרית ונתרן ממוקמת בחלק האחורי של הרכב. טווח הטעינה - 300 ק"מ (במהירות 50 קמ"ש). מערכת היגוי - במרכז הדשבורד (הנהג מפעיל את מערכת ההיגוי לא בצד שמאל או ימין (בארצות הממלכה המאוחדת, הודו, קפריסין ועוד של הדשבורד, שזאת צורת הנהיגה הקונבנציונלית). (ראו תמונה) בסוללה זו אנו מוצאים גופרית נוזלית באלקטרודה החיובית, בעוד שבשלילית נתרן נוזלי אחד, מופרד על ידי אלקטרוליט קרמי β - אלומינה במצב המוצק, אשר מאפשר רק ליוני Na + לעבור דרכו, לחבר את הגופרית ויוצרים פוליסולפידים של נתרן. שלב פריקה 2Na + 4S = Na2S4 תהליך זה הפיך מאחר שיישום אנרגיה חשמלית משחרר את היונים החיוביים של הפוליסולפיד נתרן דרך האלקטרוליט לרפורמה בנתרן היסודי. לכל תא יש מתח של 2 וולט ולמרות שהוא פועל בטמפרטורות בסדר גודל של 300 מעלות צלזיוס, הוא בעל יעילות מרבית של 89%. "פיאט דאון טאון" "פיאט דאון טאון" "פיאט דאון טאון" "פיאט דאון טאון" מכונית קונספט רכב חשמלי מונע מצבר מכונית מיקרו פיאט טרה-פי-אונו מדיה וקבצים בנושא פיאט דאון טאון בוויקישיתוף פיאט דאון טאון, סרטון באתר יוטיוב "פיאט דאון טאון" web.archive.org/web/20150214165931 "פיאט דאון טאון" כולל תמונות carstyling.ru/en/car/1993_fiat_downtown/images "פיאט דאון טאון" carsfromitaly.net/fiat/concepts/downtown "פיאט דאון טאון"קונספט diseno-art.com/encyclopedia/concept_cars/fiat_downtown נתרן גופרתי (Na2 (Sx)), נתרן פוליסולפיד, נתרן פוליסולפידים
האווי

האווי (Howey, Howe) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אנתוני האווי (Howe) - פסל אמריקאי בריאן האווי (Howey) - שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית יו האווי (Howey) - סופר אמריקאי סטיב האווי (Howey) - שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
אסטס

אסטס (Estés, Estes) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ג'ון קרטיס אסטס – שמו המקורי של ג'ון הולמס (שחקן פורנוגרפיה) קלריסה פינקולה אסטס – משוררת, סופרת ופסיכואנליטיקאית יונגיאנית אמריקאית רוב אסטס – שחקן אמריקאי
קריירה פלילית

קריירה פלילית היא רצף עבירות או היסטוריה של אירועים פליליים המתקיימים בתקופה כלשהי בחיי עבריין, וכוללת מספר מרכיבים מרכזיים, בהם שכיחות, תדירות (קצב הפעילות העבריינית), חומרת העבירות, ומשך הקריירה. קרימינולוגים ומעצבי מדיניות מתחבטים מזה שנים בנוגע לקיומם של שלבים בהתפתחות קריירה עבריינית. הנדבך המרכזי הראשון בגישה היא תאוריה "שער הכניסה" (Gateway Theory), אשר מתמודדת עם הצורך לנבא הידרדרות אפשרית של קטינים וצעירים, המתחילים לצרוך חומרים פסיכואקטיביים ברצף מהקלים לכבדים. הנדבך השני נוגע לקשר האפשרי שבין סמים לבין פשיעה. שכן, שימוש בסמים "קלים" עלול להוביל לא רק לשימוש בסמים "קשים", אלא גם להעמקת המעורבות בעולם הפלילי. הנדבך השלישי שכמעט ולא זוכה לבחינה אמפירית, נוגע לשאלת קיומן של עבירות ספציפיות שנוטות, יותר מאחרות, לשמש "שער כניסה" לפשיעה, כלומר, עבירות המגבירות את סיכוייו של העבריין, המתחיל לפתח קריירה עבריינית ולבצעי עבירות בחומרה הולכת וגדלה. למרות הקונצנזוס המדעי הנרחב, לאורך השנים התגבשו מחלוקות רבות בתחום המחקר על קריירה פלילית. למשל, האם עברייני נוער / עבריינים צעירים מהויים פלח ייחודי של האוכלוסייה, או שמא עבריינות היא "שלב טיפוסי" בתהליך ההתבגרות שממנו רוב האנשים חודלים? האם נטיות פליליות הן קבועות יחסית לאורך תוחלת החיים, או האם הן משתנות עם הגיל? סחרור עברייני פסיכופתיה הפרעת אישיות אנטיסוציאלית ארנון אדלשטיין, קריירה פלילית ועבריינות סדרתית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ו 2006, מסת"ב 965-342-908-6 Christopher J. Sullivan, Alex R. Piquero, The Criminal Career Concept, Journal of Research in Crime and Delinquency 53, 2016-04-13, עמ' 420–442 doi: 10.1177/0022427815627313 Andrew Golub, Bruce D Johnson, The misuse of the ‘Gateway Theory’ in US policy on drug abuse control: A secondary analysis of the muddled deduction, International Journal of Drug Policy 13, 2002-05, עמ' 5–19 doi: 10.1016/S0955-3959(01)00111-6 Elizabeth R. Taylor, Janet Kelly, Smaranda Valescu, G. Shawn Reynolds, Is Stealing a Gateway Crime?, Community Mental Health Journal 37, 2001, עמ' 347–358 doi: 10.1023/A:1017504725355 Brian E. Burtch, Alfred Blumstein, Jacqueline Cohen, Jeffrey A. Roth, Criminal Careers and "Career Criminals": Vol. 1., Contemporary Sociology 17, 1988-05, עמ' 360 doi: 10.2307/2069654 Michael R. Gottfredson, Travis Hirschi, A General Theory of Crime, 1990, ISBN 0804717745 Robert A. Silverman, Robert J. Sampson, John H. Laub, Crime in the Making: Pathways and Turning Points through Life, Canadian Journal of Sociology / Cahiers canadiens de sociologie 19, 22/1994, עמ' 430 doi: 10.2307/3340743 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רייכל - פסנתר - שירים (אלבום)

רייכל - פסנתר - שירים: הקלטות נבחרות מאמפי שוני הוא אלבום ההופעה הראשון של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל. האלבום יצא לאור ב-7 בספטמבר 2017, על ידי חברת התקליטים הישראלית הליקון בישראל וחברת התקליטים האמריקאית קומבנצ'ה ברחבי העולם. האלבום מתעד את ההופעות מתוך סיבוב ההופעות "רייכל - פסנתר - שירים" שהתקיימו באמפי שוני בין יוני 2016 ואוקטובר 2017. האלבום מתחלק לשני דיסקים אשר כוללים בתוכם קטע אינסטרומנטלי בשם "להישאר" אשר פותח את האלבום, הופעות חיות של שירי הפרויקט של עידן רייכל ושירי הסולו של רייכל, גרסה של רייכל לשירו של יהורם גאון, "סימני דרך" ושיר נוסף אשר הוקלט במיוחד לאלבום בשם "לסלוח ולשכוח". ביוני 2018, האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב עבור מכירותיו בישראל. האלבום רייכל - פסנתר - שירים באתר ספוטיפיי האלבום רייכל - פסנתר - שירים באתר דיזר האלבום רייכל - פסנתר - שירים באתר אפל מיוזיק לינוי משעלי, ‏שגריר של כבוד: עידן רייכל קיבל מחווה מרגשת ממשרד החוץ, באתר "סרוגים", 22 בינואר 2018 רז שכניק, האזינו לשיר החדש של עידן רייכל, באתר ynet, 1 בספטמבר 2017 אודות, באתר The Idan Raichel Project
Revenge of the Dreamers

Revenge of the Dreamers (בעברית: נקמת החולמים) הוא אלבום האוסף הראשון של חברת התקליטים האמריקאית דרימוויל רקורדס. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2014, על ידי חברת התקליטים. האלבום יצא ביום הולדתו של מייסד החברה, הראפר ג'יי קול. מידע על האלבום Revenge of the Dreamers באתר AllMusic J. Cole - Revenge Of The Dreamers Feat. Dreamville, HotNewHipHop (באנגלית) J. Cole Talks Dreamville Label Deal & Interscope's Joie Manda: Exclusive, Billboard, ‏2014-02-10
So It Goes...

"So It Goes..." הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השישי, Reputation. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, מקס מרטין, שלבאק ואוסקר יירס והופק על ידי סוויפט, יירס והמפיק המוזיקלי שלבאק, שהפיק עבורה שירים כמו "Look What You Made Me Do",‏ "I Did Something Bad", ו-"Getaway Car". השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ והסינת'פופ. פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-76 מיליון השמעות. הביקורות שהופנו כלפי השיר מטעם מבקרי המוזיקה היו חיוביות ברובן. ב-Medium נכתב כי "לשיר יש פוטנציאל להיות מעניין, אך במתכונתו הנוכחית, הוא מעייף". באתר המוזיקה abitofpopmusic השוו את "So It Goes..." וטענו כי הוא ו-"I Did Something Bad", דומים מאוד ומזכירים אחד את השני. סרטון השיר "So It Goes..." באתר יוטיוב טיילור סוויפט, מקס מרטין, שלבאק, אוסקר יירס Release group “reputation” by Taylor Swift - MusicBrainz, musicbrainz.org reputation, נבדק ב-2020-07-24 reputation - Taylor Swift | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-24 Taylor Swift – So It Goes... (באנגלית), נבדק ב-2020-07-25 Taylor Swift – Look What You Made Me Do (באנגלית), נבדק ב-2020-07-24 Taylor Swift – I Did Something Bad (באנגלית), נבדק ב-2020-07-24 Taylor Swift – Getaway Car (באנגלית), נבדק ב-2020-07-24 Taylor Swift – Don't Blame Me (באנגלית), נבדק ב-2020-07-24 So It Goes..., נבדק ב-2020-07-25 Vu Huy Chu-Le, Taylor Swift’s reputation: Revisited | Track-by-Track Review, Medium, ‏2019-05-14 (באנגלית) michielvmusic, Album Review: Taylor Swift – reputation (track by track), A Bit Of Pop Music, ‏2017-11-10 (באנגלית) Taylor Swift's 100 album tracks – ranked, The Independent, ‏2020-07-23 (באנגלית) Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית) Samantha Wieder, Ryan Schocket, Here Are All Taylor Swift’s Songs— From Debut To Evermore — Ranked, BuzzFeed (באנגלית) Every Taylor Swift song ranked in order of greatness, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2020-09-08 (באנגלית בריטית) All 158 Taylor Swift Songs, Ranked, pastemagazine.com, ‏2020-02-05 (באנגלית) Nate Jones, All 179 Taylor Swift Songs, Ranked, Vulture, ‏2021-01-11 (באנגלית אמריקאית)
סבינה באבאייבה

סבינה אלדר גיזי באבאייבה (באזרית: Səbinə Eldar qızı Babayeva; באנגלית: Sabina Babayeva; נולדה ב-2 בדצמבר 1979) היא זמרת אזרית. ייצגה את מדינתה באירוויזיון 2012, אשר נערך במדינתה. סבינה באבאייבה נולדה ב-2 בדצמבר 1979 בבאקו, אזרבייג'ן. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה ללמוד פיתוח קול במכללה למוזיקה בקונסרבטוריון הלאומי של אזרבייג'ן. היא בעלת תואר באמנויות ווקאליות, והשתתפה במספר תחרויות שירה במדינתה ומחוצה לה. בשנת 2003, שרה באבאייבה את "כמו חלום" בסדרה האזרית המצליחה "חיים לבנים" ובכך התפרסמה ברחבי המדינה. בשנים שלאחר מכן, שרה שירי ג'אז והחלה לעבוד במרכז הג'אז של באקו. באבאייבה הגישה בקשה לייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון בכל שנה מאז הופעת הבכורה של המדינה בתחרות בשנת 2008. באירוויזיון 2012 נבחרה סוף סוף לייצג את מדינתה לאחר שניצחה בגמר הבחירה הלאומית שהתקיים בארמון היידר אליאב ב-12 בפברואר. השיר שנבחר עבורה נחשף ב-17 במרץ והוא נקרא "כשהמוזיקה מתה"- "When the Music Dies". בסבב ההופעות שלפני התחרות, הגיעה באבאייבה למקום הרביעי בסוכנויות ההימורים לקראת התחרות, זהו המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה מדינה מארחת מאז קיום חצאי הגמר בתחרות. כמו כן, זכתה בפרסי מרסל בזנסון בקטוגרית פרס התקשורת על ידי העיתונאים. ב-26 במאי, בגמר התחרות שנערך בבאקו, עיר הולדתה של באבאייבה, התמודדה באבאייבה ישירות בגמר ללא צורך לעבור את שלב חצי הגמר עקב היותה מהמדינה המארחת, היא הופיעה בשיר מספר 13 וסיימה את הערב במקום ה-4 מתוך 26 מדינות, כשלרשותה 150 נקודות. היא מחשיבה את אחד מיריביה לתחרות אירוויזיון 2012, אנגלברט המפרדינק, אשר ייצג את בריטניה, לאחד הזמרים האהובים עליה והביעה עניין לשיר איתו דואט. ב-2012 הקליטה דואט עם אנרי ג'וחדזה אשר ייצג את גאורגיה גם כן באירוויזיון 2012. בשנת 2014, הגישה את הניקוד עבור אזרבייג'ן באירוויזיון 2014. באבאייבה נשואה לבמאי ג'ווידן שריפוב ואם לבן. אתר האינטרנט הרשמי של סבינה באבאייבה מדיה וקבצים בנושא סבינה באבאייבה בוויקישיתוף סבינה באבאייבה, ברשת החברתית פייסבוק סבינה באבאייבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סבינה באבאייבה, ברשת החברתית אינסטגרם סבינה באבאייבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סבינה באבאייבה, באתר ספוטיפיי סבינה באבאייבה, באתר AllMusic (באנגלית) סבינה באבאייבה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סבינה באבאייבה, באתר דיזר סבינה באבאייבה, באתר Discogs (באנגלית) סבינה באבאייבה, באתר Genius Сабина Бабаева о подготовке к "Евровидению", числе 13 и конкурентах - ОБНОВЛЕНО - ВИДЕО, Day.Az, ‏30 במרץ 2012 (ברוסית) 1news, Результат Сабины Бабаевой на «Евровидении - 2012» является беспрецедентным в истории конкурса – ФОТО - ВИДЕО, 1news.az (ברוסית) Eurovision Song Contest, eurovision.tv (באנגלית) Baku 2012, eurovision.tv (באנגלית)
יחסי גמביה–יפן

יחסי גמביה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין יפן. בין הרפובליקה של גמביה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין יפן כוננו ב-18 בפברואר 1965, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של גמביה. יחיא ג'אמה, נשיא גמביה (2013) יפן אינה מיוצגת בגמביה בדרג השגרירות. יפן מיוצגת בגמביה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בבנג'ול, בירת המדינה. גמביה אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יחסי גמביה–יפן, באתר משרד החוץ של יפן CONSULATE GENERAL OF JAPAN IN BANJUL, GAMBIA
האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה

האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה (במקדונית: Социјалдемократски сојуз на Македонија) הוא אחת משתי המפלגות הפוליטיות העיקריות בצפון מקדוניה (השנייה היא VMRO-DPMNE). המפלגה מחשיבה את עצמה כיורשת המפלגה הקומוניסטית המקדונית, שהפסיקה להתקיים עם קריסת יוגוסלביה. כבר בשנת 1989 הוחלף שם איחוד הקומוניסטים של מקדוניה ל"איחוד הקומוניסטים של מקדוניה - המפלגה למען שינויים דמוקרטיים" ובמסווה זה לקחה חלק בבחירות הרב-מפלגתיות ברפובליקה בשנת 1990. בקונגרס XI של המפלגה (שנערך ב-21 באפריל 1991) הוחלט לשנות את שם התנועה ל"איחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה". מספר חברי מפלגה נפרדו ממנה בשנת 1992 והקימו את "איחוד הקומוניסטים של מקדוניה - התנועה לחופש". אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה, ברשת החברתית פייסבוק האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה, ברשת החברתית אינסטגרם Митревска Я., Сельцер Д. Г. Партийная номенклатуры Социалистической Республики Македония в эпоху постсоциализма: личные судьбы и карьерный анализ // Pro nunc. Современные политические процессы. — 2014. — № 1 (13). — С. 198—199 Митревска Я., Сельцер Д. Г. Партийная номенклатуры Социалистической Республики Македония в эпоху постсоциализма: личные судьбы и карьерный анализ // Pro nunc. Современные политические процессы. — 2014. — № 1 (13). — С. 199
יחסי גבון–יפן

יחסי גבון–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין יפן. בין הרפובליקה הגבונית לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. הרפובליקה הגבונית ויפן כוננו את יחסיהן ב-17 באוגוסט 1960, עם הכרת יפן בעצמאותה של גבון מצרפת. גבון כוננה את שגרירותה בטוקיו בשנת 1968. עומאר בונגו, נשיא גבון (2008) עלי בונגו, נשיא גבון (2010, 2013) יפן מיוצגת בגבון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליברוויל, בירת המדינה. גבון מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גבון–יפן בוויקישיתוף יחסי גבון–יפן, באתר משרד החוץ של יפן EMBASSY OF JAPAN IN LIBREVILLE, GABON EMBASSY OF GABON IN TOKYO, JAPAN