laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרדת

גרדת או סקביאס (Scabies) היא מחלת עור הנגרמת על ידי אקרית טפילית קטנה (אינה נראית בעין בלתי מזוינת) בשם Sarcoptes scabiei (אנ'), המתבטאת בגרד חריף. המחלה שכיחה במיוחד אצל אנשים החיים בתנאי תברואה לקויה, אך מאחר שהיא מאוד מידבקת, גם אנשים ששומרים על היגיינה עלולים להידבק בה. מקומות טיפוסיים שבהם קיימות בעיות של הדבקה חוזרת ונשנית הם בתי אבות, בתי חולים ומחנות צבא. הצוות המטפל באנשים מבוגרים בבתי אבות, או בני משפחה של חולים, הם בעלי סיכוי גבוה להידבק במחלה. גרדת יכולה לפגוע בכל אדם ובכל גיל. המחלה נגרמת על ידי Sarcoptes scabiei, קרדית החודרת לתוך העור ומטילה שם ביצים רבות. נוכחות הטפיל והביצים במחילות הדקות שהוא חופר בעור גורמת לגרד עז המתגבר בלילה. במקום החדירה לעור ניתן לראות קשריות אדומות קטנות הדומות לעקיצת יתוש. אורך הקרדית הבוגרת ממין נקבה הוא 0.3 עד 0.45 מילימטר ורוחבה 0.25 עד 0.35, ואילו הזכרים קטנים בכמחצית. הטפילים הגורמים לגרדת מעדיפים לחדור לאזורי הקפלים בעור ולמקומות שבהם העור דק, לכן נגעי הגרדת מצויים בעיקר בין אצבעות הידיים, בקפלי המותניים, בשורשי כפות הידיים, בקפלי בתי השחי, סביב הפטמות ועל ראש איבר המין של הגבר. אצל תינוקות ניתן לראות נגעים גם בעור הפנים ובכפות הידיים והרגליים. סימני החדירה של הטפילים אינם בולטים, ולכן עוברים בדרך כלל מספר שבועות עד שניתן לאבחן את הגרדת. אוכלוסיית הקיפודים בישראל נגועה קשות בטפיל כתוצאה מהקשר בינם לחתולים. האכלת חתולים משוטטים גורמת לגידול באוכלוסיית הקיפודים. אלה, ניזונים ממזון שהותירו אחריהם חתולים, וכאשר חתולים מותירים בסביבות המזון את הטפיל שהם נושאים, נדבקים בו הקיפודים. הטיפול בגרדת חייב להיות קפדני ולכלול גם את בני המשפחה שאינם מתגרדים. בשלבים הראשונים להדבקה בגרדת אין עדיין תחושת גרד, ולכן בני המשפחה שנדבקו ואינם מתגרדים עלולים בכל זאת להיות חולים בהמשך ולהדביק חזרה את בני המשפחה שכבר קיבלו טיפול. הטיפול כולל מריחת משחה (ובה גופרית או מינון נמוך של חומר קוטל חרקים) על הגוף כולו, מכף הרגל ועד הסנטר, וחזרה על הטיפול מדי כמה ימים, כדי לוודא שהטפילים הבוקעים מהביצים מומתים אף הם. כדי למנוע הדבקה מביצים שהתפזרו, יש לכבס את כלי המיטה במים בטמפרטורה גבוהה, עד כדי הרתחה. ישנם דיווחים על טיפולים המתאפשרים בים המלח או בכל אזור שבו קיים בקרקע מצבור של גופרית. אם מושחים את הגוף כולו בבוץ גופריתי (הבוץ הקיים על חוף ים המלח) במשך שלושה ימים או יותר ניתן לטפל באופן אפקטיבי במחלה. הערך "גרדת", באתר ויקירפואה ד"ר איתי גל, איך תדעו שנדבקתם בסקביאס - ומה הטיפול היעיל?, באתר ynet, 29 ביולי 2015 גרדת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גָּרֶדֶת במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית ראו באתר במעבדה לזיהוי טפילים של החברה לבריאות הציבור באטלנטה משה גלעד, זה לא אסון טבע — זה אסון אנושי לחלוטין, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2021 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גרייס מטאליוס

גרייס מטאליוס (באנגלית: Grace Metalious‏; 8 בספטמבר 1924 - 25 בפברואר 1964) הייתה סופרת אמריקאית שנודעה בעיקר בזכות רב המכר שכתבה, "פייטון פלייס". נולדה בעיר מנצ'סטר (ניו המפשייר) בשם Marie Grace DeRepentigny להורים ממוצא קנדי-צרפתי. אמה אמרה לה שאם ברצונה להצליח עליה להסתיר את מוצאה בחברה דוברת אנגלית. צביעות כזאת הזינה את רצונה לכתיבה. ב-1943 נישאה לחברה מהתיכון, ג'ורג' מטאליוס, והם התיישבו בעיירה קטנה בשם Gilmanton בניו המפשייר, עיירה שלווה שכל הסכסוכים נשארים בפנים וכלפי חוץ נראתה העיירה שלווה והאנשים חביבים. נולד להם בן, ג'ורג' השלים את לימודיו והחל לעבוד כמנהל בית ספר בגילמנטון. גרייס החלה לכתוב ב-1954 בהיותה בת 30 על עיירה בניו אינגלנד השומרת בתוכה סודות אפלים. בתחילה קראה לספרה "העץ והפריחה" (The Tree and the Blossom) אך ביחד עם בעלה סברה שהשם אינו מתאים. הם חפשו לתת לספר שם של מקום שאינו קיים. הם מצאו במפה עיירה בטקסס בשם Payton, החליפו את ה-a ב-e, הוסיפו Place וקבלו Peyton Place שיכול להתאים לכל עיירה השומרת את ה"שלדים" שלה בבתים. כתב היד נדחה על ידי מספר הוצאות גדולות עד שהתקבל. הפצת הספר החלה במסע פרסום ב-ספטמבר 1956. המבקרים קטלו אותו אבל הקהל חשב ההפך. תוך זמן קצר הוא הפך לרב-מכר, היה במשך 59 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ונמכר ב-20 מיליון עותקים בכריכה קשה ו-12 מיליון עותקים בכריכה דקה, כן תורגם ללשונות רבים (כולל עברית) והופץ בכל העולם. מטאליוס כונתה תיבת פנדורה בג'ינס כחולים. השם "פייטון פלייס" הפך למושג של מקום בו יש רכילות וסודות אפלים. הוליווד קפצה על המציאה וכבר ב-1957 הופק הסרט המצליח "פייטון פלייס" בכיכובה של לנה טרנר. חברת הטלוויזיה ABC הפיקה אופרת סבון "פייטון פלייס" בשנים 1964 -1969. להצלחה הענקית של פייטון פלייס היה אפקט הרסני על מטאליוס. היא לא ידעה איך להתמודד עם ההצלחה. ספריה האחרים כמו "בחזרה לפייטון פלייס" (1961) נכשלו. היחסים בין שני בני הזוג הורעו והם התגרשו. מטאליוס נישאה מחדש, התגרשה, נישאה שוב לג'ורג' והתגרשה. היא החלה לשתות והפכה לאלכוהוליסטית בזבזה כספים והחליפה גברים. השתייה גרמה להתפתחות שחמת הכבד ממנה מתה בגיל 39. מדיה וקבצים בנושא גרייס מטאליוס בוויקישיתוף גרייס מטאליוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרייס מטאליוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גריס מטליוס (1924-1964), דף שער בספרייה הלאומית
עונת 1973/1974 בליגה א'

עונת 1973/1974 בליגה א' הייתה העונה ה-18 של ליגה א' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 32 קבוצות, 16 קבוצות בכל בית. בתום העונה סיימו הפועל מרמורק ושמשון תל אביב במקום הראשון. בניגוד לשנים קודמות, בתום עונה זו הוחלט לארגן משחקי מבחן בין שתי קבוצות בכל בית של ליגה א' ושתי קבוצות אחרונות בעונה הסדירה של ליגה לאומית. בהתאם לתוצאות טורניר זה עלתה שמשון תל אביב לעונת 1974/1975 בליגה הלאומית. גם בהקשר לירידה מליגה א' אורגן טורניר מבחן. כתוצאה מכך, הפועל רמלה נותרה בליגה א' ומכבי חולון ירדה ליגה. טבלת התחרות
גת רימון (נחלת דן)

גת רימון הייתה עיר לויים בנחלת שבט דן. גת רימון מוזכרת בנחלת דן על פי הפסוקים בספר יהושע: ”לְמַטֵּה בְנֵי-דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם יָצָא הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי. וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל וְעִיר שָׁמֶשׁ. וְשַׁעֲלַבִּין וְאַיָּלוֹן וְיִתְלָה. וְאֵילוֹן וְתִמְנָתָה וְעֶקְרוֹן. וְאֶלְתְּקֵה וְגִבְּתוֹן וּבַעֲלָת. וִיהֻד וּבְנֵי-בְרַק וְגַת-רִמּוֹן”. בהמשך, מוזכרת גת רימון ברשימת ערי הלויים: ”וממטה-דן--את-אלתקא, ואת-מגרשיה; את-גיבתון, ואת-מגרשיה. את-איילון, ואת-מגרשיה, את-גת-רימון ואת-מגרשיה: ערים, ארבע.”. יש המזהים את גת רימון עם העיר גת (במצרית: כנת) המוזכרת ברשימת תחותמס השלישי בסמיכות ליפו, לוד, אונו ואפק. יש הסוברים שהיא מוזכרת בשם Gamteti במכתבי אל-עמרנה. באונומסטיקון של אוסביוס מצוין שגת רימון היא כפר גדול, 12 מיל בדרך מלוד לבית גוברין. המהדיר כתב שייתכן שהכוונה היא לגת וזיהויו בתל צפית הנמצא 8 מיל צפונה מבית גוברין, וטוען שגת רימון נמצא בנחלת דן הנמצא הרבה יותר צפונה. יצחק גולדהאר זיהה את גת רימון עם רנתיה מזרחית ליהוד. החוקר הקתולי, האב פליקס-מארי אבל, זיהה את גת רימון בתל אבו זיתון שבפרדס כץ. בנימין מזר שלל זיהוי זה בגלל שתל אבו זיתון הוא קטן מידי, לטענתו, ועל כן הציע לזהות את גת רימון בתל נפוליאון. בייאר הציע לזהות את גת רימון באזור סלמה בעקבות זיהוי של גת רימון עם גיתתם המוזכרת באונומסטיקון. החופרים בתל אבו זיתון בסוף 1957, אשר מצאו בו ממצאים מימי שבי ציון המעידים על התיישבות במקום, הביעו תמיכה בזיהוי תל אבו זיתון כגת רימון. אולם שאלת מיקומו של גת רימון לא הוכרעה. ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים מ'–מ"ה. ספר יהושע, פרק כ"א, פסוקים כ"ג–כ"ד. בנימין מזר, גת רימון, אנציקלופדיה מקראית, כרך ב', עמ' 572-574 Gethremmōn, THE ONOMASTICON OF EUSEBIUS PAMPHILI, page 56 יצחק גולדהאר, אדמת קודש, ירושלים תרע"ג, עמוד 206, באתר היברובוקס ש. פינס, תל אבו־זיתון שבפרדס כץ - הוא גת־רימון העתיקה, דבר, 29 בנובמבר 1957 אוסטרקון מגת רימון, דבר, 7 בפברואר 1958. Geththa, THE ONOMASTICON OF EUSEBIUS PAMPHILI, page 56 ראו למשל פירוש דעת מקרא על הפסוק ביהושע יט.
משה סמט

משה שרגא סמט (נולד ב-23 בספטמבר 1934) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר יהדות העת החדשה, איש חינוך ומרצה. סמט נולד במאטסלקה, עיירה במזרח הונגריה, לרחל, איריין בת יוסף (לפנים מרמושטיין) ויקותיאל קלמן, שנספה בשואה. בהיותו כבן 10, נלקח עם משפחתו מדברצן, למחנה ההונגרים (Ungarnlager) בברגן-בלזן. ב-6 באפריל 1945, נלקח עם אמו ושלושת אחיו ל"רכבת המוות" לטרזיינשטט. אולם הרכבת שוחררה ב-13 באפריל 1945 על ידי האמריקאים בעיר הילרסלבן (אנ'). משם הועבר עם משפחתו לצרפת, דרך בוכנוואלד ומשם דרך מרסיי לישראל. בישראל למד בישיבת פוניבז', במדרשית נעם, ובישיבת חברון. את שלושת תאריו בחינוך וסוציולוגיה למד באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית, עד פרישתו לגמלאות, ב־1986. במהלך שנים אלו שימש גם כמורה בכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, היה מנהל בית ספר תיכון ערב גב"ע בירושלים ומפקח ארצי על השתלמות מורים. בשנים 1979- 1980 שימש כקונסול מיוחד לענייני חינוך בניו יורק. ב-1991 לימד בבית המדרש הנאולוגי לרבנים בבודפשט. חידושי סמט מתמקדים באופני התמודדות היהדות עם המודרנה, תוך שהוא מנסה להוכיח כי האורתודוקסיה איננה המשכה הישיר של היהדות המסורתית, אלא מהווה חידוש של ראשית המאה ה-19, שבא כתגובת נגד לתהליכי המודרניזציה – מצד אחד, ותנועת הרפורמה הדתית, מצד שני. פרופסור יעקב כ"ץ, שהיה מורו המובהק של סמט, אימץ, לבסוף, כרבים אחרים, דעה חדשנית זו. בנוסף, סמט חקר וכתב על תנועת ההשכלה היהודית הברלינאית, כתופעה שאגפיה המתונים, לפחות, היו מקובלים על הרבנות ועל האדוקים בזמנו; על שאול ברלין; על משה מונטיפיורי וכן עסק בסוגיות יסוד: ביחסי דת ומדינה, מיהו יהודי, וגרות, אותה הוא רואה כתופעה פוליטית במאבק בין האורתודוקסיה לבין הציונות. חדש אסור מן התורה - פרקים בתולדות האורתודוקסיה, הוצאת מרכז דינור והוצאת כרמל, 2005. משה מונטיפיורי - מציאות ואגדה, הוצאת כרמל, 1989. רשימת המאמרים של משה סמט באתר רמב"י דוד אסף, משה סמט נגד משה מונטיפיורי, כותרת ראשית, 14 בנובמבר 1984 משה סמט, תגובת ההלכה על המודרניזציה, באתר דעת קימי קפלן. מגמות ומאפיינים בחקר האורתודוקסיה. בתוך: ישראל ברטל ושמואל פיינר. היסטוריוגרפיה במבחן: עיון מחודש במשנתו של יעקב כ"ץ. ירושלים: מרכז שזר, תשס"ח 2007. עמוד 73.
גיבץ'

גיבץ' הוא תבשיל או נזיד ירקות בולגרי, רומני מולדובני המכיל ירקות כגון בצל, תפוח אדמה, גזר, כרוב הבר, עגבנייה, פלפל, חציל, קישוא, ועשבי תיבול כגון שמיר, פטרוזיליה או קורנית.  גיבץ' מוגש בדרך כלל כתוספת למנה עיקרית, כמנה צדדית או כארוחה בפני עצמה עם לחם או ממליגה. רטטוי מדיה וקבצים בנושא גיבץ' בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אור (אלבום של אליעד נחום)

אור הוא אלבומו השני של הזמר אליעד, שיצא לאור ב-13 במרץ 2016. האלבום כולל עשרה שירים בהפקת נועם עקרבי. רוב השירים נכתבו והולחנו על ידי אליעד. ביולי אותה השנה, זכה האלבום ל"אלבום פלטינה" על מכירת 40,000 אלבומים. הסינגל הראשון באלבום, "אור", יצא לאור בקיץ 2015 יחד עם קליפ וזכה להצלחה רבה ברשתות החברתיות. לאחר מכן, ב-2016 יצא סינגל נוסף, "רוחות". ב-13 במרץ אותה השנה יצא האלבום המלא. אחד מהשירים באלבום הוא "אם ניגע", השיר הוא דואט של אליעד ושל הזמרת ריטה שאחראית גם לכתיבת המילים. מידע על האלבום "אור", באתר הiTunes (באנגלית) תוצאות דירוג המצעד לשבוע 27/07/2015 חפשו את המצעד השבועי 08.10.2015 המצעד השבועי 15.10.2015 השירים הכי מושמעים ישראלי 2015 המצעד השבועי, שבוע 41, 2015, באתר מדיה פורסט ישראל תוצאות דירוג המצעד לשבוע 28/12/2015 חפשו את המצעד השבועי 21.01.2016 המצעד השבועי, 7.1.2016 המצעד השבועי, שבוע 53, 2015, באתר מדיה פורסט ישראל
רוברטו סביאנו

רוברטו סביאנו (באיטלקית: Roberto Saviano; נהגה [roˈbɛrto saˈvjano]; נולד בנאפולי, 22 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי חוקר וסופר המתמחה בכתיבה על עולם הפשע המאורגן והסחר בסמים. רב-המכר הבינלאומי הראשון שלו, גומורה, שם שעשה שימוש בדמיון הפונטי של המילים "עמורה" ו"קאמורה", עסק בקאמורה - המאפיה של נאפולי, היקף פעילותה הכלכלית ואכזריותה. הספר תורגם ללמעלה מ-50 שפות, ובעברית קיבל את השם "קאמורה - המאפיה של נאפולי". על הספר מבוססים הסרט וסדרת הטלוויזיה "גומורה" שיצר סטפאנו סולימה. רב המכר הבינלאומי השני שלו הוא הספר "אפסאפסאפס" העוסק בתעשיית ייצור ושיווק הקוקאין בעולם וארגוני הפשע סביבה, גם על ספר זה מבוססת סדרת טלוויזיה של סולימה, "זירו זירו זירו". מאז 2006 חי סביאנו תחת אבטחה של משטרת איטליה, לאחר שהתקבלו איומים על חייו מצד אנשי קבוצת (קלאן) קאמורה שחשף בספרו. נכון ל-2020 סביאנו עודנו מסתובב עם 7 מאבטחים, 2 מכוניות משוריינות וחי בעיקר בתחנות משטרה ובבתי מלון אותם הוא מחליף כל כמה ימים. הוא כותב עבור עיתונים נחשבים רבים ברחבי העולם, בהם בארצות הברית: הוושינגטון פוסט, הניו יורק טיימס, ניוזוויק וטיים. בספרד: "אל פאיס". בגרמניה: די צייט ודר שפיגל. ובבריטניה עבור הטיימס והגארדיאן. קאמורה - המאפיה של נאפולי, ראה אור בעברית בהוצאת אריה ניר-מודן, עמורה היופי והתופת: רשימות 2004–2009, ראה אור בעברית בתרגומה של דליה עמית, בהוצאת אריה ניר (2011) אפס אפס אפס: איך הקוקאין מנהל את העולם, ראה אור בעברית בתרגומו של מונה גודאר, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר (2014) כנופיית הילדים: על עבריינות הנוער ובליטתו בפעילות המאפיה בתפקידים זוטרים ואף כמנהלי שכונות. הוצאת מודן (2020) ותרגום של יערית טאובר. מדיה וקבצים בנושא רוברטו סביאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברטו סביאנו (באיטלקית) רוברטו סביאנו, ברשת החברתית פייסבוק רוברטו סביאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוברטו סביאנו, סרטונים בערוץ היוטיוב רוברטו סביאנו, ברשת החברתית Goodreads רוברטו סביאנו (1979-), דף שער בספרייה הלאומית ארכיון כתבות שפרסם (באיטלקית) הרצאה של סביאנו על הקאמורה מיגל מורה, אל פאיס, הסופר רוברטו סביאנו, שכתב את רב המכר "גומורה", מסתתר מפני המאפיה האיטלקית, באתר הארץ, 20 בפברואר 2009 דוד ברון, סופר, צללים, באתר ישראל היום, 11 ביוני 2020 נירית אנדרמן, "לא היה לי מושג שזה מה שיקרה": ראיון עם מחבר "גומורה", באתר הארץ, 30 ביוני 2022
ארינומה

ארינומה (נקרא גם Jupiter XXV) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. ארינומה התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד. קוטרו של ארינומה 3.2 קילומטרים ומהירות הקפתו את צדק היא 2.32 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו סביב צדק הוא 22,986,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 711.965 ימים. ארינומה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.266. את שמו קיבל ארינומה על שם ארינומה שהייתה בתו של קלס אשר התאהבה בזאוס על ידי פקודה של אפרודיטה על פי המיתולוגיה היוונית. ארינומה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°. מדיה וקבצים בנושא ארינומה בוויקישיתוף
עיט קטן (סוג)

עיט קטן (שם מדעי: Hieraaetus) הוא סוג של עיט ממשפחת הנציים המכיל שלושה מינים והוא קרוב לסוג עיט וכן לסוג היחידי עיט-נצי אדום-בטן. שלושת המינים שוכנים באוסטרליה, גינאה החדשה ואפריקה. הם קטנים יותר משאר העיטים, מה שנתן להם את שמם. עיט קטן (Hieraaetus morphnoides) – נפוץ באוסטרליה Hieraaetus weiskei – נפוץ בגינאה החדשה עיט ארייס (Hieraaetus ayresii) – נפוץ בדרומה של אפריקה בעבר שויכו לסוג גם המינים: עיט וולדברג, עיט המגף, עיט ניצי ועיט אפריקני שעברו לסוג עיט והמין עיט-נצי אדום-בטן, שעבר לסוג יחידי. מספר חוקרים גם משייכים לפה את המין הנכחד עיט האסטי. מדיה וקבצים בנושא עיט קטן בוויקישיתוף עיט קטן, באתר ITIS (באנגלית) עיט קטן, באתר NCBI (באנגלית) עיט קטן, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאוידה (ירח)

אָאוֹיְדֶה, הנקרא גם Jupiter XLI, הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק. הוא נקרא על שם המוזה אאוידה, שהייתה אחת משלוש המוזות המקוריות במיתולוגיה היוונית, בתם של זאוס ומנמוסינה. אאוידה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכת סקוט שפרד. קוטרו הוא 4 קילומטרים, ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.18 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו סביב צדק הוא 23,044,000 ק"מ, ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 714.657 ימים. הוא בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.4311. אאוידה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, הקרויה על שמו של הירח פסיפאה. ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, ואליה משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, מגאקליטה, אוטונואה, יורידמה וספונדה.
פיתון איריאן

פיתון איריאן (שם מדעי: Apodora papuana) הוא מין נחש גדול ממשפחת הפיתוניים והוא אחד מהנחשים הגדולים בעולם. הוא חי בגינאה החדשה ובכמה איים סמוכים השייכים לאינדונזיה. נחש זה הוא המין היחיד בסוגו ואין לו תת-מינים. בעבר שויך לסוג פיתון עצים ולסוג פיתון מים. נחש זה מגיע לאורך של 5 מטרים ושוקל מעט יותר מ-20 ק"ג והוא בין הנחשים הגדולים ביותר בגינאה החדשה. בנוסף על גינאה החדשה הוא חי באיים הסמוכים Misool ו-Fergusson. הנחש חי ביערות גשם והוא צייד לילי הניזון בעיקר מיונקים קטנים ובינוניים, אם כי יצוד גם נחשים אחרים. הוא רגוע ואינו תוקף בני אדם. מדיה וקבצים בנושא פיתון איריאן בוויקישיתוף פיתון איריאן, באתר ITIS (באנגלית) פיתון איריאן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיתון איריאן, באתר GBIF (באנגלית) פיתון איריאן באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחש ים צהוב-בטן

נחש ים צהוב-בטן או פֵּלָמִיס (שם מדעי: Pelamis platura) הוא נחש ים גדול החי לחופים הטרופיים של האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי והוא המין היחיד בסוגו. כמרבית נחשי הים הוא ארסי ביותר ויכול להרוג אדם תוך שעות ספורות. הוא נפוץ ברחבי החופים מדרום ומזרח אפריקה ולאורך המזרח התיכון (אך לא בים סוף), הודו וסרי לנקה, דרום-מזרח אסיה וצפונה עד סין, רוסיה ויפן, אוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט וכך מזרחה עד לחופי אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית כולל מקסיקו. באזורים מסוימים (כמו בפנמה) הם אף עולים לנהרות לזמנים קצרים. עם זאת ליבשה הם עולים רק לעיתים נדירות והם חסרי אונים עליה. הנחש יכול להגיע ל-100 ס"מ באורכו והוא בעל קשקשים גדולים בצבע צהוב מלמטה וכחול כהה מלמעלה, עם ראש רחב והזנב עבה ולבן. נחש הים יכול לשהות מתחת לפני המים עד חצי שעה ברצף, לאחר מכן הוא חייב לחזור לפני המים בשביל אוויר. הם משריצים בימים רדודים וחמימים. הם משתמשים בארס הקטלני שלהם כדי להרוג דגים המתחבאים בין האלמוגים. לא ידוע על מקרה שבו הנחש הרג אדם. מדיה וקבצים בנושא נחש ים צהוב-בטן בוויקישיתוף נחש ים צהוב-בטן, באתר ITIS (באנגלית) נחש ים צהוב-בטן, באתר NCBI (באנגלית) נחש ים צהוב-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש ים צהוב-בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש ים צהוב-בטן, באתר GBIF (באנגלית) נחש ים צהוב-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
פתן המוות

פתן המוות (שם מדעי: Acanthophis) הוא סוג של נחש ארסי אוסטרלי היכול להרוג בקלות אדם. הוא מכונה באנגלית: "death adders", שיבוש של הכינוי המקורי: "deaf adders", שפירושו: "נחש (צפע) חירש", זאת כיוון שנחש זה לא בורח כמו רוב הנחשים מהאדם ומעדיף להסתמך על הסוואתו עד שמתקרבים אליו לטווח תקיפה. ואולם הנחש יכול לחוש ברעידות באדמה בדומה לנחשים אחרים. פתניים אלה חיים בטבע באוסטרליה וגינאה החדשה ונפוצים מאוד במדבריות היבשים האוסטרליים. הם מזכירים במראם צפע גדול בעל קשקשים גדולים ומפוספסים בחום כהה ובצבעים בולטים. החלק העליון של העין מתרומם כמו אצל השפיפון. עם זאת אין הם קרובי משפחה, והדמיון נובע מתהליך של אבולוציה מתכנסת. זנבם של פתני המוות מסתיים בקצה דמוי תולעת ובעל יכולת תנועה, מה שעוזר להם למשוך טרף, בעיקר יונקים, לטאות ועופות לשיני הארס שלהם. ארסם קטלני ביותר, והם מסוגלים להכיש במהירות של 0.15 שניות - המהירים ביותר מבין הנחשים. הם גם הורגים אנשים שלא שומרים מרחק מהם כשמעל 50% מהמוכשים מתים. פתן מוות מצוי (Acanthophis antarcticus) Acanthophis ceramensis Acanthophis cryptamydros Acanthophis hawkei Acanthophis laevis פתן מוות צפוני (Acanthophis praelongus) פתן מוות מדברי (Acanthophis pyrrhus) Acanthophis rugosus Acanthophis wellsi פתן מוות מצוי פתן מוות מצוי Acanthophis laevis פתן מוות מדברי מדיה וקבצים בנושא פתן המוות בוויקישיתוף פתן המוות, באתר ITIS (באנגלית) פתן המוות, באתר NCBI (באנגלית) פתן המוות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פתן המוות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פתן המוות, באתר GBIF (באנגלית)
סטנקיל, מלך שוודיה

סטנקיל (בנורדית עתיקה: Steinkell, בשוודית: Stenkil ;‏ 1030 – 1066) היה מלך שוודיה משנת 1060 לערך ועד מותו. הוא ירש על כס המלכות את אמונד הזקן והיה לראשון מלכי בית סטנקיל. מוצאו של סטנקיל ככל הנראה מוסטרייטלנד וקשר המשפחה שלו לשושלת המלכים הקודמת הייתה באמצעות נישואיו לבתו של אמונד הזקן. סטנקיל תמך בתהליך התנצרותה של שוודיה ושיתף פעולה עם הארכיבישופות של המבורג-ברמן. אף על פי כן, כאשר רצה הבישוף אדלוורד הצעיר להרוס את המקדש הנורדי באופסלה, מנע סטנקיל בעדו, שכן הוא חשש ממרידה של הפגנים. החששות היו מוצדקות ככל הנראה. על פי הסאגה של הרוורר, בנו של סטנקיל, אינגה הזקן, הודח והוגלה על רצונו לבטל את פולחן הקרבת הקורבנות במקדש. סטנקיל התגורר בעיקר בוסטרייטלנד, שם זכרו אותו במשך שנים כמלך "שאהבתו לתושבי המחוז עלתה על אהבתו לשאר נתיניו", והוא זכה לשבחים כקשת מעולה. המסורת שעל פיה נערץ סטנקיל על ידי הגותים קיבלה חיזוק במחזור העולם של סנורי סטורלוסון. בנאום שנשא תורביד "שומר החוק" מוסטרייטלנד לפני הקרב נגד האראלד השלישי, מלך נורווגיה, הוא ביטא את נאמנותם של הגותים לסטנקיל: השופט של העם הגותי, תורביד, ישב על סוס, והרסן היה מהודק ליתד שהייתה נעוצה בבוץ. הוא פתח בדברים האלה: "האל יודע שיש לו ברנשים אמיצים ונחמדים פה, ועלינו לגרום למלך סטנקיל לשמוע שעמדנו לצדו של הרוזן הטוב בגבורה. אני בטוח בדבר אחד: עלינו לנהוג באבירות כנגד האנשים הללו מהצפון, אם הם יתקפו אותנו. אך אם אנשינו הצעירים יכנעו, אנו לא נתקדם מעבר לזרם. אך אם הם יכנעו, דבר שאני בטוח שהם לא יעשו, לא נתקדם יותר מאשר מעבר לגבעה הזאת" על פי האגדה, נקבר סטנקיל בגבעה המלכותית ליד לוודן שוסטרייטלנד. שני בניו, אלסטן ואינגה הזקן, מלכו אחריו. King Stenkil Ragnvaldsson of Sweden - Obrock-Larson (הקישור אינו פעיל)
המאפיה הסיציליאנית

המאפיה הסיציליאנית, או בשמה המקומי ה"קוזה נוסטרה" (Cosa Nostra, מילולית: "הדבר שלנו"), היא סינדיקט פשע מאורגן שמקורו ובסיסו בסיציליה שבאיטליה. תחת שמה של המאפיה הסיציליאנית מאוגדות קבוצות פשע רבות החולקות מבנה ארגוני משותף, פירמידלי בעיקרו, וכללי התנהגות. כל קבוצה, בדרך כלל משפחה-חמולה הנקראת בסיציליאנית "קוסקה", טוענת לריבונות על שטח גאוגרפי מסוים, בדרך כלל כפר או עיירה או שכונה של עיר גדולה, עליהם היא פורשת את חסותה. בראשית דרכה הנחה את פעילות המאפיה העיקרון של לקיחת החוק לידיים, כחלופה למערכת אכיפת החוק הממוסדת, שנתפסה בעיני רבים מן האזרחים כמושחתת או לא יעילה. פעילויות הליבה של המאפיה הן גביית דמי חסות, בוררות בסכסוכים בין עבריינים, וארגון עסקאות והסכמים בלתי חוקיים ופיקוח על ביצועם. לאחר עליית מוסוליני לשלטון, הוא ראה בחומרה את קיומה של המאפיה הסיציליאנית כמדינה בתוך מדינה. כדי להילחם בתופעה מינה את צ'זארה מורי למושל סיציליה, כשהוא מורה לו לשים קץ לתופעה בכל אמצעי אפשרי. הצלחה בולטת של מורי במאבק ב"קוזה נוסטרה" הייתה לכידתו של ויטו קשופרו והצלחתו להוציא מפיו הודאה כי עמד בראש המאפיה הסיציליאנית. הלחץ שהפעיל מורי על ראשי המאפיה גרם להגירתם של רבים מהם, בהם בכירים, אל מחוץ למדינה. בעקבות גלי ההגירה מאיטליה, התפשטה ה"קוזה נוסטרה" למדינות אחרות, ובהן ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. פושעים יוצאי סיציליה היו גורם חשוב ביצירת המאפיה האמריקנית, שחבריה מתייחסים אליה לעיתים כ"קוזה נוסטרה". מקור חשוב להיסטוריה של ראשית המאפיה הסיציליאנית הוא מחקרם של הסנטור והברון היהודי-איטלקי ליאופולדו פרנקטי, והמדינאי והסוציולוג האיטלקי ממוצא יהודי, שכיהן גם כראש ממשלת איטליה, סידני סונינו בשם "סיציליה בשנת 1876" (La Sicilia nel 1876), שראה אור בשנת 1877. אברהם פסקא, בכי סיציליה, בכי: קורותיו של ישראלי במאפיה הסיציליאנית. תל אביב: משכל, 1996 Diego Gambetta‏ The Sicilian Mafia: The Business of Private Protection.‏ Harvard University Press מדיה וקבצים בנושא המאפיה הסיציליאנית בוויקישיתוף גילי חסקין, המאפיה הסיציליאנית, באתר GoTravel מקורות המאפיה הסיציליאנית, סרטון באתר יוטיוב, 9 באפריל 2020 מן העיתונות איי.פי, "הבוס הגדול" של המאפיה הסיציליאנית נעצר, באתר ynet, 11 באפריל 2006 שירות גלובס, ‏המאפיה הסיציליאנית זייפה אג"ח של ממשלת ונצואלה כדי לקבל מהבנקים אשראי של 2.2 מיליארד דולר, באתר גלובס, 24 במאי 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Unique Alpine TPG-1

Unique Alpine TPG-1 הוא רובה צלפים מודולרי גרמני התומך במספר קליברים הניתנים להחלפה. פירוש השם TPG הוא "Taktisches Präzisionsgewehr" ("רובה מדויק טקטי" בגרמנית). הרובה נועד למשימות טקטיות מיוחדות, כגון לוחמה בטרור. עם זאת, בשל היותו כבד ומסורבל הוא מתאים יותר לצליפה לטווח ארוך. הרובה מדויק ביותר: הוא מקבץ באופן עקבי מתחת ל-0.5 דקת קשת ומגיע פעמים רבות אף למקבצים של 0.25 דקת קשת. היצרן עצמו מתחייב לדיוק של 1 דקת קשת ומטה. הרובה נמצא בשימוש הכוחות המיוחדים של משטרת גרמניה ומשטרת הונגריה. הרובה יוצר בשנים 2000–2014 ויוצרו ממנו כ-4500 יחידות. הוא הוחלף בידי שני דגמים מתקדמים יותר: ה-Unique Alpine TPG-1 A2 שתומך רק בקליברים 0.308 וינצ'סטר ו-0.300 וינצ'סטר מגנום, וה-Unique Alpine TPG-3 A4 שתומך בנוסף לקליברים הללו גם בקליבר 0.338 לפואה מגנום ובעל דיוק של 1 דקת קשת ומטה. Unique Alpine TPG-3 בארט MRAD, רובה צלפים מודולרי מתחרה רמינגטון MSR, רובה צלפים מודולרי מתחרה האתר הרשמי של Unique Alpine TPG-1 A2 (אורכב 04.04.2016 בארכיון Wayback Machine) (קובץ PDF) TPG-3 A4 (קובץ PDF) סקירה על הרובה באתר Sniper Central מידע על הרובה באתר guns.ru דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד). ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.