laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קוסט פלוס

קוסט פלוס היא שיטה לקביעת מחיר של מוצר או שירות בהתאם לעלותו לספק בתוספת רווח מסוים. בניגוד לשיטה הנפוצה, שבה הספק קובע את מחיר המוצר מראש, ועלול לצאת בהפסד בסיומה של העסקה, בשיטת קוסט פלוס מובטח לספק רווח מסוים, שבדרך כלל אינו גבוה, משום שזהו רווח נטול סיכון. שיטה זו משמשת, למשל, בפרויקטים שבהם קשה לאמוד מראש את העלות, ולכן קשה לקבל מהספק התחייבות למחיר קבוע. הרווח המוסכם בשיטה זו נקבע בדרכים אחדות: הרווח יהיה סכום קבוע (Cost plus fixed-fee). בדרך זו יש לתת לספק תמריץ להקטין את העלות, משום שהקטנת העלות לא תפגע ברווח המובטח לו. הרווח יהיה אחוז מסוים מהעלות (Cost plus percentage of cost). בדרך זו אין לתת לספק תמריץ לצמצם את העלות. להפך, יש בה תמריץ להגדלת העלות, ולכן השימוש בה מקובל בעיקר במצבים שבהם השליטה בגובה העלות אינה בידי הספק. דוגמה: קבלן כוח אדם מספק עובדים בקוסט פלוס, תוך קביעת מחיר לשעת עבודה לפי עלות שכרו של העובד בתוספת אחוז מסוים, שהוא הרווח של הספק. מספר שעות העבודה שינוצלו נקבע רק על ידי הלקוח, ולכן אין חשש שהספק יגדיל את מספרן כדי להגדיל את רווחיו. הנהגת שיטת קוסט פלוס יוחסה בעיתונות הישראלית לממשלת המנדט, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בראשית ימיה של מדינת ישראל, בהתאם למדיניות הקיצוב קבעו משרדי הממשלה את המחירים על פי שיטת "קוסט פלוס", על פיה המחיר של תוצרת נקבעה על פי ההוצאות של היצרן הפחות יעיל של התוצרת. התוכנית הכלכלית של תחילת 1952 הצהירה על ביטול השימוש בשיטה. ראש הממשלה הסביר: "שיטה זו מביאה להנמכת התפוקה ובמקרים רבים לרווחים מופרזים, ומחבלת בכושר ההתחרות של תוצרתנו". הוסיף על דבריו דוד צבי פנקס שקבע: "הייתה התחברות של מעבידים ופועלים לעבוד פחות ולהרוויח יותר". בפועל, המשיכו פקידי הממשלה לקבוע את המחירים על פי שיטת קוסט פלוס והמועצה הכלכלית המליצה שוב לבטלה. בתחילת יוני 1952 הצהיר דב יוסף שהוחל בשינוי השיטה והוצאו מכרזים לייצור מוצרים ספציפיים. בחלק מהמכרזים הציעו היצרנים מחירים נמוכים משמעותית מאלו שאושרו בשיטת "קוסט פלוס" ובעיתונות דרשו חקירה כדי להעניש את האחראים לרמאות שבניפוח הוצאות. ביטול שיטת קוסט פלוס הביאה את היצרנים להתמקחות נוקשה יותר על שכר העובדים, בגלל שלא יכלו לגלגל עלויות של תוספות שכר למחירי התוצרת. בפועל, חלקים נרחבים של המשק המשיכו לפעול בשיטת קוסט פלוס וניסיונות לבטל את השיטה בשוק מסוים נתקלו בטענות שפוגעים במגזר ספציפי. עלות ועוד, באתר "מעות" י. גור אריה, ביצוע שיטת המכרזים - ללא רתיעה, הצופה, 27 באוגוסט 1952 מ. פרלמוטר, לקח שיטת המכרזים, קול העם, 25 בספטמבר 1952 י. שדמי, ומה בדבר יתר הסעיפים?, מעריב, 23 במרץ 1952 ברוב של 53 נגד 44 קול אושרה בכנסת "התוכנית הכלכלית החדשה", על המשמר, 21 בפברואר 1952 המועצה הכלכלית ממליצה על ביטול "קוסט פלוס" על התחרות והכרזות, הצופה, 6 במאי 1952 הפיקוח והקיצוב הכרח לא יגונה, דבר, 3 ביוני 1952 המיכרזים ומתח הרווחים, על המשמר, 30 ביולי 1952 בעיות תוספת היוקר, הצופה, 18 בנובמבר 1953 יוסף כנען, החשבון האומלל של קוסט פלוס, דבר, 4 ביולי 1956
כביש חוצה הקוטב הדרומי

כביש חוצה הקוטב הדרומי הוא דרך על קרח מהודק באנטארקטיקה. הדרך, שאורכה 1,601 קילומטרים, מקשרת בין תחנת מקמרדו, השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, והתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הדרך נסללה במשך 4 שנים, בקיץ האנטארקטי בלבד, בין 2002/03 ל-2005/06. תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון, הדלק ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. היה צורך לתת מענה זול וחסין מפגעי מזג האוויר לכמויות הציוד הגדלות והולכות שנדרשו בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט. לשם כך נסלל הכביש חוצה הקוטב הדרומי. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק. צידי הכביש מסומנים בדגלים כדי שהטרקטורים לא יסטו מהדרך בתנאי ראות לקויה. הציוד בין התחנות משונע בקיץ (דצמבר - פברואר) בלבד בידי טרקטורים זחליליים הגוררים מזחלות ענקיות. התנועה נעשית בשיירות ומשך המסע בין התחנות כ-40 ימים. בדרך חזרה, כשהטרקטורים לא טעונים, המסע מהיר בהרבה. ב-27 בדצמבר 2013 הגיעה מריה לייג'רסטם לראשונה אל הקוטב הדרומי באופניים לאחר מסע אופניים שנמשך 10 ימים, 14 שעות ו-56 דקות על כביש חוצה הקוטב הדרומי. היא הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי באופניים. מדיה וקבצים בנושא כביש חוצה הקוטב הדרומי בוויקישיתוף יוטיוב - סרטונים על החיים בתחנות המחקר באנטארקטיקה
היכל הספורט לב המושבה

היכל הספורט לב המושבה הוא אולם הספורט של בית הספר המקיף ע"ש אליעזר בן יהודה בשכונת "לב המושבה" בנס ציונה. האולם נבנה בעלות של כ-12 מיליון ש"ח ונפתח ב-2009. האולם מכיל 800 מקומות ישיבה ביציע אחד והוא ממוזג וכולל תשתית לשידורי משחקים בטלוויזיה. באולם הותקנו 2 שערים למשחקי כדוריד ו-6 סלים תלויים (2 למשחקי כדורסל על כל המגרש ו-4 לאימונים על חצי מגרש). האולם נבנה בתחילה עבור קבוצת הכדוריד א.כ. נס ציונה, אך בסופו של דבר עבר לשמש כאולם הבית של קבוצת הכדורסל עירוני נס ציונה. קבוצת הכדוריד העירונית שיחקה באולם הספורט "צימרמן" בעיר (נפתח ב-1987) שהכיל 500 מקומות עד שנהרס בדצמבר 2013. רק אז עברה לשחק בהיכל "לב המושבה" למשך כשלוש שנים עד שבאוקטובר 2016 עברה ל"היכל צימרמן החדש", שנבנה בעלות של 17 מיליון שקלים ומכיל כ-420 מקומות. לרגל העפלת הקבוצה לליגת העל בכדורסל, (בעונת 2014/2013), הדורשת תנאים משופרים מהיכלי הספורט, עבר האולם הרחבה ל-1,200 מקומות באמצעות שימוש ביציעים ניידים שהורכבו למשחקי כדורסל וניתן לפרקם לצורך משחקי כדוריד. כמו כן הותקנו בו 2 סלים חדשים על עמודים שניתנים לניוד במקום הסלים התלויים שהיו בו ונבנו חדרי הלבשה חדשים. לקראת עונת 2022/23 עבר האולם שיפוץ נוסף בו הוחלפו משטח הפרקט והתאורה באולם, וכן שופץ חדר האירוח באולם עבור אורחי ה-VIP במשחקי עירוני נס ציונה. מדיה וקבצים בנושא היכל הספורט לב המושבה בוויקישיתוף
סטניסלב קוסיאור

סטניסלב קוסיאור (בפולנית: Stanisław Kosior;‏ (6 בנובמבר (18 בנובמבר) 1889 - 26 בפברואר 1939), היה מהפכן רוסי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית באוקראינה בשנות ה-30. נחשב לאחד האחראים הראשים להולודומור, נהרג במהלך הטיהורים הגדולים. סטניסלב קוסיואר נולד בעיירה ונגרוב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחת פועלים. למשפחה היו 5 בנים ולפחות ארבעה מהם היו פעילים מהפכניים. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר בעיירה בקרבת רוסטוב על דון. בשנת 1902 קוסיאור סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והחל לעבוד במפעל המקומי. במהלך מהפכת 1905 הוא השתתף בשביתות ובשנת 1907 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בשנת 1910 ארגן קבוצת כדורגל שלמעשה הייתה כיסוי לפגישות מהפכנים. נעצר מספר פעמים לתקופות קצרות ובשנת 1911 הוגלה לאזור דנייפרופטרובסק. ירד למחתרת והמשיך בפעילות מפלגתית בשטח אוקראינה ובשנת 1915 עבר למוסקבה. בהיותו במוסקבה נעצר ונשלח למחוז אירקוטסק. לאחר מהפכת פברואר חזר לסנקט פטרבורג והיה פעיל במנגנון המפלגתי. במהלך דיונים על חוזה ברסט-ליטובסק הוא התנגד לחתימה על ההסכם. קוסיאור היה בין מנהיגי הקומוניסטים באוקראינה החל משנת 1918. במרץ 1918 הוא היה קומיסר העם לענייני האוצר בממשל המקומי. לאחר שהצבא הגרמני השתלט על השטח הוא ירד למחתרת. ממאי 1919 ועד לדצמבר 1920 קוסיאור היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית באוקראינה. לאחר סיום הכהונה הוא עבר לתפקיד במנגנון המפלגתי בסיביר. בשנים 1925–1928 פעל במוסקבה. בשנת 1928 חזר לקייב והיה מנהיג המפלגה הקומוניסטית במשך 10 שנים. במציאות הסובייטית זה היה התפקיד הבכיר באוקראינה. בשנת 1930 הוא נכלל בפוליטביורו. בהיותו מזכיר המפלגה הוא פעל לקידום הקמת הקולחוזים באוקראינה ויישום מדיניות חיסול מעמד הקולאקים. לאחר יישום מדיניותו בתחום הכלכלי התרחש באוקראינה הולודומור שבמהלכו נפטרו מרעב מיליוני אנשים. בשנת 1935 הוענק לקוסיאור עיטור לנין על תרומתו לקידום החקלאות הסובייטית. במהלך הטיהורים הגדולים קוסיאור היה חבר ב"שלישייה" שאישרה עשרות אלפי הוצאות להורג. במאי 1937 הוא דיווח על מציאת אויבי עם רבים במנגנון המפלגתי בקייב. בתקופת כהונתו כראש המפלגה נקראו על שמו עיירה ותחנת רדיו מרכזית של קייב. בינואר 1938 קוסיאור הועבר למוסקבה וקודם לסגן הראשון של יושר ראש מועצות הקומיסרים העממיים (סגן ראש הממשלה). ב-3 במאי 1938 הוא פוטר מכל תפקידיו, הואשם בחברות בארגון צבאי פולני ונעצר. בהתאם לעדויות של אשתו, עינויים לא גרמו לכך שקוסיאור יחתום על הודאה בבגידה במדינה. עובדי נ.ק.וו.ד אנסו לנגד עיניו את בתו בת ה-16 כצעד לחץ נוסף. קוסיאור חתם על ההודאה הנדרשת אך בתו התאבדה. ב-26 בפברואר 1939 הוא נשפט להוצאה להורג שבוצעה באותו יום. ב-14 במרץ 1956 הוא זוכה מכל אשמה. ב-13 בינואר 2010 בית המשפט בקייב הכריז שקוסיאור היה בין מארגני הולודומור באוקראינה. מדיה וקבצים בנושא סטניסלב קוסיאור בוויקישיתוף
סטניסלב סרוקובסקי

סטניסלב סרוקובסקי (בפולנית: Stanislaw Srokowski; נולד ב-29 ביוני 1936) הוא סופר, משורר, מחזאי, מבקר ספרות, מתרגם ופעיל חברתי–תרבותי פולני. נולד להורים חקלאים בכפר הנליץ (Hnilcze) ליד פודאיאץ (Podhajec), כיום אוקראינה, בספר המזרחי של פולין. ב- 1945 הוגלתה המשפחה למיאסקוביצ'ה (Mieszkowice) עיירה במחוז שצ'צ'ין. בתיכון למד בעיירה דֶמְבְּנוֹ (Dębno) ולאחר מכן - פילולוגיה פולנית באוניברסיטה הפדגוגית של אופולה. בין השנים 1960-1968 עבד כמורה בלגניצה. לאחר אירועי מרץ 1968 (אנ'), בהם היה מעורב במחאה נגד הממשל הקומוניסטי, נעצר וסולק מעבודתו. בשנה שלאחר מכן ניהל מועדון קשישים בורוצלב. בין השנים 1970–1981 עבד כעיתונאי בעיתון "חדשות" (wiadomości). לאחר שהוכרז ממשל צבאי הוא פוטר והיה מובטל כשנתיים. בין השנים 1983-1989 שהה בגלות באזור לובלין. בין השנים 1990-1993 הרצה באוניברסיטת ורוצלב. מ-1995 משמש כעורך העיתון "פנים חדשות" (Nowe Twarze) לילדים ובני נוער. היה מעורב בסולידריות (תנועה) גם בעת שפעלה במחתרת. היה חבר שנים רבות באיגוד הסופרים הפולני (Związek Literatów Polskich) ובאיגוד לשמירת זכויות סופרים ויוצרים (Association ZAiKS). לאחר סגירת ארגונים אלה על ידי הממשל הקומוניסטי נשאר חבר בארגון המתרגמים הפולנים (Polish Translators Association). היה מעורב בהקמת האגודה הבין תרבותית פולין – אוקראינה, מייסד והנשיא הראשון של אגודה בין תרבותית יוון–פולין, נשיא החברה לידידי תרבות הספר, ועוד. כתב כארבעים ספרים למבוגרים, בני נוער וילדים וספרי שירה רבים. תרגם יצירות מיוונית, מאוקראינית ומרוסית לפולנית. יצירותיו תורגמו לשפות רבות כמו: אנגלית, יפנית, הודית ושפות אירופה השונות. זכה במספר פרסים מקומיים ובינלאומיים. בשנת 2009 יצא לראשונה לאור תרגום לעברית של ספרו "שנאה" בתרגומו של שמואל רוטברד. הספר עוסק בתיאור החיים המשותפים בין עמים שונים בכפרי הספר המזרחי ובאכזריותם של כנופיות אוקראינים ופולנים כלפי היהודים וכלפי זרים אחרים בתקופת השואה. סטניסלב סרוקובסקי, שנאה, בהוצאת אוריון, 2009. מדיה וקבצים בנושא סטניסלב סרוקובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטניסלב סרוקובסקי סטניסלב סרוקובסקי באתר Encyklopedii Solidarności הרצאות של סטניסלב סרוקובסקי, סרטון באתר יוטיוב סטניסלב סרוקובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ליפסון

האם התכוונתם ל... אישים: הוד ליפסון – מהנדס מכונות ישראלי הנרי ליפסון – פיזיקאי יהודי-בריטי; על שמו נקראות רצועות ביוורס-ליפסון מיכל ליפסון – פיזיקאית ישראלית-אמריקאית מרדכי ליפסון – סופר ומתרגם עברי שניאור ליפסון – איש אקדמיה ישראלי אחר: רצועות ביוורס-ליפסון – כלי עזר בקריסטלוגרפיה לחישוב מידות תא היחידה של גבישים ליפטון
צבי שפילמן

צבי שפילמן (5 ביוני 1925 – 11 במאי 2013) היה מפיק סרטים ישראלי. שפילמן נולד בפולין בשנת 1925, ובגיל 8 עלה לארץ ישראל. את הכשרתו המקצועית קיבל כמורה לביולוגיה, אך עם נישואיו למרים רוזנר, בתה של מייסדת אולפני הרצליה מרגוט קלאוזנר, הצטרף בשנת 1952 להנהלת האולפנים. תחת ניהולו הוקם והופעל "אולפן 1" - האולפן הגדול והמרכזי. ב-1961 ניהל את צילומי משפט אייכמן. ב-1965 פרש שפילמן מהעסק המשפחתי והקים את חברת ההפקות "ישראפילם", שהתמחתה במתן שירותי הפקה לסרטים זרים, אותו ניהל יחד עם אלכס מסיס. תוך זמן קצר הצטרף כשותף לחברה שלמה מוגרבי. במקביל הפיקה החברה סרטים ישראלים. בשנת 2000, האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה העניקה למפיק צבי שפילמן, פרס על מפעל חיים. בתם של בני הזוג שפילמן, מולי (נולדה ב-1970), היא במאית ותסריטאית. שפילמן נפטר ב-2013. נקבר בקיבוץ חורשים. בין הסרטים שהפיק שפילמן ניתן למצוא את "מותו של יהודי" (1969), "השמלה" של ג'אד נאמן, אורח בעונה מתה (1970), "אחד משלנו" של אורי ובני ברבש ו"אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי. ב-2008 הפיקה החברה את הסרט "סוף שבוע בתל אביב" וב-2011 את הסרט "סלסה תל אביב" ואף שיחק בו בתור שופט. שפילמן לקח חלק בצילומי סצנת הסיום של הסרט "רשימת שינדלר" זוכה האוסקר, בה הניצולים והשחקנים שמגלמים אותם בסרט, מגיעים יחד אל קברו של אוסקר שינדלר בירושלים. ישראפילם של צבי שפילמן לקחה חלק גם חלק בהפקת צילומי סצנת הפתיחה של "אל תתעסקו עם הזוהן" של אדם סנדלר שצולמה בישראל. שפילמן הפיק סרט בשם "בן-גוריון זוכר", המלווה את דוד בן-גוריון בתחנות שונות בחייו. הקרנת הבכורה הייתה ב-6 באוקטובר 1973, היום בו פרצה מלחמת יום הכיפורים, ובעקבות כך הסרט נגנז. שפילמן ניסה להפיץ את הסרט אך ללא הצלחה. ב-2011 שודרו חלקים מהסרט בתוכנית צינור לילה בערוץ 10. וב 2015 שודר הסרט לראשונה בערוץ 1 את התסריט לסרט "סוף שבוע בתל אביב", בחר צבי שפילמן, אחרי שהיה נוכח בפיצ'ינג השנתי של סטודנטים לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, גם בגיל 80, הוא היה מחובר ליוצרים צעירים, הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל מוסקבה 2008 והתמודד בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים בירושלים והיה מועמד לשישה פרסי אופיר. צבי שפילמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צבי שפילמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית צבי שפילמן, ב"מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי" מרט פרחומובסקי, ‏זקנים חסרי מנוח – ריאיון עם צבי שפילמן ושלמה מוגרבי, מפיקי “סוף שבוע בתל אביב”, באתר "במחשבה שנייה", 8 באוקטובר 2008 יונת נחמני, המפיק צבי שפילמן הלך לעולמו, "קולנוען", 12 במאי 2013 מיכאל יעקובסון, ביקור בביתו של צבי שפילמן בהרצליה באתר 'חלון אחורי', 4 ביוני 2013 פרסום הרשומים לנישואין, הצופה, 23 באפריל 1952 אולפן ענק בהרצליה, חרות, 9 בדצמבר 1962 אולפן הסרטה חדש בשלבי סיום, מעריב, 12 ביולי 1964 רן אדליסט, דני יפה, מי שלח פרא חפשי: אברהם יפה – "זורבה הציוני" – האיש ושמירת הטבע, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ח 2008, עמ' 205. חברת ישראפילם מחפשת שטח להקמת אולפני הסרטה באילת, מעריב, 4 בדצמבר 1966 חברה לשירותי הפקה, על המשמר, 30 בספטמבר 1965 המלחמה נמשכה 6 ימים הסרטים יותר, מעריב, 23 באפריל 1968 אקים, אתה עושה דבר גדול, מעריב, 23 בינואר 1969 יעקב העליון, אורח נטה ללון, מעריב, 26 באוגוסט 1969 הנשיקות של דינה, מעריב, 15 בדצמבר 1980 [1] גיא לרר, חדשות הרשת: תיעוד נדיר של בן גוריון, באתר nana10‏, 27 ביוני 2011 הישראלים, ישראל היום הסרט האבוד על בן-גוריון
סוון בנדר

סוון בנדר (בגרמנית: Sven Bender, נהגה זוון; נולד ב-27 באפריל 1989; רוזנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי. אחיו התאום לארס בנדר, כדורגלן עבר גם הוא. בשנת 2003 הצטרף בנדר למחלקת הנוער של מינכן 1860. בשנת 2006 עלה לבוגרים כאשר הוא רק בן 17. בשנת 2009 עבר לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2010/2011 הפך לבורג מרכזי בקבוצה וזכה עימה באליפות גרמניה, לראשונה מזה 9 שנים. ב-6 בינואר 2013 האריך את חוזהו בדורטמונד עד 2017. ב-13 ביולי 2017 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן. בצעירותו, היה בנדר חלק מהנבחרות הצעירות של גרמניה. בפברואר 2011 זומן ראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק נגד איטליה ובמרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד אוסטרליה. בורוסיה דורטמונד אליפויות גרמניה: 2011, 2012 הגביע הגרמני: 2012, 2017 הסופר קאפ הגרמני: 2013, 2014 נבחרת גרמניה אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2008 מדיה וקבצים בנושא סוון בנדר בוויקישיתוף סוון בנדר, באתר Transfermarkt סוון בנדר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סוון בנדר, באתר Soccerway סוון בנדר, באתר WorldFootball.net סוון בנדר, באתר National Football Teams סוון בנדר, באתר FootballDatabase.eu סוון בנדר, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל השחקן(הקישור אינו פעיל) BVB.de – Die offizielle Webseite von Borussia Dortmund | Borussia Dortmund
אינטרגרף

אינטרגרף (באנגלית: Intergraph) היא חברה אמריקאית לפיתוח תוכנה המספקת פתרונות הנדסיים ומרחביים (GIS) למגוון תחומים, בהם תקשורת, תחבורה, ספנות, מפעלים פטרוכימיים. החברה הוקמה בשנת 1969 ונרכשה על ידי חברת הקסגון (באנגלית: HEXAGON) בשנת 2010. אינטרגרף פועלת באמצעות שתי חטיבות  Process, Power & Marine) PP&M) ו- Security, Government & Infrastructure) SG&I) משרדי החברה בישראל (Intergraph Israel Software Development Center) הוקמו בשנת 1999 ושוכנים ביישוב נשר. החטיבה אשר אחראית על מרכז הפיתוח בישראל, (Process, Power and Marine) אחראית על פיתוח תוכנות למהנדסים וטכנאים שמתכננים ומתחזקים אתרים ומפעלים בתעשיות כגון: כימיה, זיקוק, תרופות ופרפומריה, מזון, יצור חשמל, בניית אניות ועוד. החטיבה מחלקת את עצמה לשלוש תתי-מחלקות: תלת מימד (3D), דו מימד (2D) וניהול מידע (Information management). הראשונה והשנייה עוסקות במודל תלת/דו־ממדי של המפעל, השלישית עוסקת בניהול המידע של המפעל, כולל העברת מידע בין האפליקציות השונות. כל מוצרי החטיבה משתייכים למשפחת מוצרי SmartPlant. הנהלת החטיבה ממוקמת בארצות הברית, בעיר האנטסוויל באלבמה. לחברה כ-70 סניפים בעולם. חטיבת Security, Government & Infrastructure מספקת פתרונות מבוססי גאוגרפיה עבור גופי ממשל, צבא ומודיעין, ביטחון פנים ואבטחה, תשתיות רשת (תקשורת, חשמל, גז ותשתיות רטובות) . הפורטפוליו כולל מוצרי מדף לתחום ה-GIS, חישה מרחוק ופוטוגרמטריה, מוצרי שרת, מוצרים שולחניים ופתרונות ניידים עבור טאבלטים וטלפונים חכמים. SmartPlant Electrical- חברות ההנדסה משתמשות בתוכנה לצורך תכנון רשת החשמל במפעל, החל מנקודת האספקה הראשית של המפעל ועד לצרכני החשמל כגון מנועים חשמליים, מחממים, ותאורה. לאחר גמר התכנון, מערכת המידע החשמלית שתוכננה באמצעות התכנה ונשמרה בבסיסי נתונים, נמסרת לקבלנים לצורך הקמת החשמל במפעל ולאחר מכן נמסרת למפעלים להמשך תחזוקה ועדכונים. SmartPlant P&ID-הוא כלי המשמש ליצירת תזרימי תהליך "אינטליגנטיים" על ידי הזנת בסיסי המידע בנתוני המתקן. תזרים התהליך מרכז את המידע החיוני על המתקן ומבוסס על כללי תכנון וקווים מנחים, על ידי כך מסייע בשיפור איכות התכנון, עקביות המידע וציות לסטנדרטים. בעזרת העבודה בתוכנה מתקצר זמן התכנון על ידי ריכוזיות של המידע, ציות לכללי תכנון, ובדיקות אוטומטיות אונליין. SmartPlant Instrumentation- היא תוכנה שנועדה לסייע למשתמש בתכנון ותחזוקה של כל שלב במחזור החיים של הנדסת מערכות מפעל כגון בנייה אחזקה ומודרניזציה בהתמקדות על המכשור והחיווט החשמלי מהשדה וחדר הבקרה וחזרה. SPI הוא הכלי המוביל בשוק לפתרונות מיכשור המסייע במניעת כשלים במפעל על ידי ניהול ושמירת מידע בנושאי מכשור ובקרה. SmartPlant Explorer- הוא פתרון לתצוגת דוחות וחיפוש מידע.בנוסף, הוא מאפשר ניהול הרשאות לצפייה בנתונים. המוצר מאפשר ניתוח והצגת מידע בזמן אמיתי ובצורה קלה ומהירה ומאפשר ניווט בין התוכנות השונות. Geomedia- פלטפורמת GIS חזקה וגמישה המאפשרת איגוד נתונים ממקורות שונים ובפורמטים שונים, הצגתם במפה אחידה וביצוע ניתוח מרחבי משותף וחילוץ מידע חדש ושיתופו עם מקבלי ההחלטות. היכולות המיוחדות של Geomedia ליצור ניתוחים ושאילתות דינמיות הופכות אותה לכלי אידיאלי למעקב אחרי השפעות ותופעות הנגרמות כתוצאה משינויים במידעים השונים. מדיה וקבצים בנושא אינטרגרף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינטרגרף אתר חטיבת PPM אתר חטיבת SG&I אתר אקסגון אתר מוצרי Geospatial תחרות שרטוטי לקוחות אינטרגרף
עמדת ירי

עמדת ירי היא על פי רוב מחפורת או חלק ממערכת חפירות בגודל המתאים לפחות ללוחם אחד על כלי נשקו, אשר נועדה לספק ללוחם הגנה משופרת ושדה אש יעיל. עמדות ירי מבודדות נקראות גם "שוחת שועל" (foxhole). עמדות ירי מבודדות נבנות בעיקר כאשר יש צורך בבניה מהירה של מערך הגנה בשטח פתוח אשר עני במכשולים טבעיים. השימוש הנרחב הראשון בהיסטוריה בעמדות ירי כאלו נעשה במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. העמדה, החפורה ברובה מתחת לפני הקרקע או מוגבהת מעט מעליה מעניקה הגנה ללוחמים הנמצאים בתוכה מפני רסיסים ומקטינה את חשיפת הלוחמים לאש נגדית. שדה האש המשופר נגזר מבחירת מיקום העמדה, ובדרך כלל מבנה העמדה יוצר תנאים נוחים להפעלת הנשק, כגון מיקום נסתר לחצובה, משטח נוח להשענת רובה או כל נשק אחר, מקום מסודר ונגיש לתחמושת נוספת. עמדת ירי ניתנת להכנה על ידי חיילים לא מיומנים בתנאי שטח: ההתחפרות בקרקע מתבצעת על ידי את חפירה, והגבהת העמדה מתבצעת במקרים רבים על ידי שקי חול, מיגון הזמין גם בתנאי שטח וללא צורך בשימוש בציוד מכני הנדסי. בשימוש בציוד הנדסי, נבנות עמדות ירי שיכולות לשמש גם לנשק כבד יותר כגון תותח ללא רתע, ואף לטנקים. סוג מיוחד של עמדת ירי נקרא "טוברוק", היא עמדה מבוטנת עליה הורכב צריח של רק"מ הכולל נשק כבד יחסית, לעיתים אף תותח. עמדות אלו בולטות מעל פני הקרקע אך מספקות למפעיליהן הגנה מצוינת מפני אש קלה ורסיסי פגזים. עמדות אלו פותחו לראשונה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה, וזוהו לראשונה על ידי חיילי בעלות הברית בעת המצור על טוברוק, ומכאן הכינוי. מדיה וקבצים בנושא עמדת ירי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוקסודון

טוקסודון (שם מדעי: Toxodon; משמעות השם: "שן מעוקלת") הוא סוג של יונק קדום דמוי קרנף שהיה הגדול בסדרת הנוטונגולאטויים הנכחדת ובמיני אמריקה הדרומית בין סוף המיוקן עד סוף הפליסטוקן ואולי גם עד תחילת ההולוקן. יונק זה חי בעדרים בערבות אמריקה הדרומית (כולל בארגנטינה וברזיל) ואף חלק מאמריקה המרכזית, אליה חדר לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה. סוג זה הוגדר ב-1837 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד אוון. הטוקסודון הגיע לאורך 2.7 מטרים ולגובה 170 ס"מ, ושקל 1,500 ק"ג. רגליו האחוריות היו מעט ארוכות מהקדמיות ולכן נטה גופו קדימה. גולגולתו מזכירה מעט גולגולת היפופוטם והייתה בעלת לסתות רחבות ושיניים מתאימות לתזונה המתבססת על עשבים קשים. מאובנים השייכים לטוקסודון ראה במסעו לדרום אמריקה צ'ארלס דרווין, אולם הוא העריך שהיצור היה דמוי-תחש או עצלן או אפילו מין פיל קדום. הטוקסודון שונה מכל יונק שליה קיים והוא קרוב בעיקר למקרוקניה מאותו אזור. הטוקסודון נכחד בסוף הפליסטוקן, ככל הנראה על ידי האדם (לעיתים נמצאו ראשי חצים סמוך למאובנים), וייתכן שגם כתוצאה מתחרות עם חיות מותאמות יותר לאכילת עשבים. עדר של טוקסודונים מופיע בסדרה פארק פרהיסטורי. מדיה וקבצים בנושא טוקסודון בוויקישיתוף טוקסודון, באתר NCBI (באנגלית) טוקסודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טוקסודון, באתר GBIF (באנגלית) טוקסודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין על הבוקר

מרטין על הבוקר (בצרפתית: Martin Matin) היא סדרת הנפשה צרפתית לילדים, אשר עוקבת אחר ילד שבכל בוקר מתעורר בגוף של דמות בדיונית. הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ France 3 החל מ-23 באוגוסט 2003. בישראל שתי העונות הראשונות של הסדרה דובבו לעברית באולפני וידאופילם אינטרנשיונל, ושודרו בערוץ הילדים החל מ-12 באוגוסט 2007 עד שנת 2008. ב-7 באפריל 2020 החל שידור העונה הרביעית של הסדרה בערוץ הופ! ולאחר מכן בערוץ WIZ! עם צוות מדבבים חדש, כאשר את דמותו של מרטין מדבב עמית מטלון. העונה הרביעית בעלת מראה חדש, בזכות טכניקת ההנפשה התלת־ממדית. הסדרה שאלה את שמה העברי מגרסתה האנגלית, כאשר משמעות שם המשפחה של הגיבור מרטין מורנינג בעברית היא בוקר. מרטין מורנינג, ילד ממוצע כבן תשע, מתעורר בכל בוקר בתור דמות אחרת; אסטרונאוט, מאלף אריות או גם אביר או ערפד. אף על פי שהוא קם לתוך דמות שונה עם סיפור שונה, הוא מתמיד ללכת לבית הספר ובכך עובר בכל יום הרפתקה מסוג אחר, על-פי הדמות אליה הוא קם. הוא נוהג לצבור חוויות משונות ביחד עם חברו הטוב גרומו (gros mot), וחברתו רוקסן( Roxan). מרטין מורנינג (עמית מטלון) - הדמות הראשית, ילד בן תשע עם שיער ג'ינג'י ועיניים כחולות ומשקפיים. קם בכל בוקר לתוך דמות שונה עם סיפור שונה, מאוהב ברוקסן אך מסתיר זאת.וחברו הכי טוב של גרומו. גרומו (תומר פרי) - חברו הטוב ביותר של מרטין. בניגוד לחששותיו של מרטין מדמויותיו השונות, הוא לרוב אוהב אותן עד כדי הערצה. רוקסן (נעמה אוזן) - חברתו של מרטין. לוקחת חלק בהרפתקאותיו של מרטין אף על פי שלעיתים אינה מחבבת את הדמויות אליהן הוא הופך. גברת ויניגר (אורלי קטן) - האישה מעבר לשכונה, השכנה של מרטין ולה יש כלב קטן ושמו סולטאן. מר גרינזל (עפרון אטקין/ניר רון) - סגן המנהל של בית הספר. מאמין שמרטין מהווה איום על בית הספר ועל חינוך התלמידים, ומנסה לסלק אותו מבית הספר בכל הזדמנות. כמו כן, הוא מתכנן להיות מנהל בית הספר החדש במקומו של מר פיקל. גברת בזבי (יפעת זנדני צפריר) - המורה של מרטין וחבריו. מר פיקל (גיורא קנת\אבי חדש) - מנהל בית הספר. אבא (יורם יוספסברג) - אביו של מרטין, שמו לא מוזכר בסדרה כלל. אמא (טליה ברקאי) - אימו של מרטין, שמה לא מוזכר בסדרה כלל. סולטאן - הכלב של גברת ויניגר. שיר הפתיחה הוקלט בשנת 2007 באולפני הדיבוב וידאופילם אינטרנשיונל ובוצע על ידי טליה ברקאי ואיתי ג'רופי. מרטין מורנינג בכל בוקר שהוא מתעורר מרטין מורנינג מגלה שהוא דבר אחר יום אחד דרקון ארוך זנב (ארוך זנב) הוא קוסם או איש מערות קדמון שובב גרומו חבר לעת צרה (נו יהיה כיף) וגם רוקסן בחבורה (איזה דרקון מוצלח אתה) מרטין מורנינג היום סוכן, ערפד מחר מרטין מורנינג תמיד קורה דבר מוזר מרטין מורנינג לרגע לא משעמם מרטין מורנינג זה בטח לא יקרה לכם (זה תמיד קורה רק לי) אתר האינטרנט הרשמי של מרטין על הבוקר "מרטין על הבוקר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין על הבוקר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערוץ יוטיוב יעל תאנה-שפריר, חודש של הפתעות בערוץ הילדים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 ביולי 2007