laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החולמים (סרט, 1987)

החולמים הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1987 בבימויו של אורי ברבש ותסריט של בני ברבש, עם קלי מקגיליס וארנון צדוק בתפקידים הראשיים. העלילה היא על קבוצת צעירים יהודים העוזבים את אירופה מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה והפוגרומים שקרו בעקבותיה, להגשים חלום ולפתוח דף חדש בחייהם ובחיי עמם. מדובר בחבורת אינדיבידואליסטים, חדורי-אמונה החולמים על חברה אוטופית, משוחררת מכבלי דת ושואפת לשיוון מוחלט. בהגיעם לארץ אבותיהם הם נוכחים לדעת שהארץ אינה ריקה ועליהם להיאבק כדי להתקיים ולוותר על חוקי האוטופיה הנוקשים. לאורך הסרט מוקראים חלקים מיומני החברים ובהם פרטים אישיים וקבוצתיים. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בטוקיו אך נכשל כשלון חרוץ בקופות עם זאת, הסרט זכה בשני פרסי מרכז הסרט הישראלי, משרד המסחר והתעשייה: על הצילום - אמנון סלומון, ועל העיצוב אמנותי - איתן לוי. בשנת 1919 מגיעה קבוצת צעירים להתיישב בנקודה נטושה בגליל. הם עזבו משפחות וקריירה כדי להקים במקום קומונה שיתופית עם עקרון ראשי של שוויון, הנזרות ממין, הסתפקות במועט ושיתופיות קבוצתית. האדמה נרכשה כחוק מקבוצת משפחות דתיות שהתיישבו ועזבו את המקום פרט להלפרין (שמואל שילה). בראש הקבוצה עומד זאב (אוהד שחר), בחור ישיבה שחזר בשאלה. הוא מקפיד על ההחלטה שכל הרכוש הפרטי יעבור למחסן קבוצתי. סימה (כריסטין בואסון) מסרבת למסור את שמלתה ונתקלה בעוינות. היא מחזרת אחרי זאב והוא דוחה אותה. יולק (רוברטו פולק) מחזר אחריה אך היא לא נמשכת אחריו. לבסוף נענית סימה ליולק והם שוכבים. היא אכולת רגשות אשם ומתאבדת בירייה. בלוויה מבקש הלפרין לקרוא קדיש, אך זאב עוצר בעדו. למקום נשלח השומר אמנון (ארנון צדוק) לעזור להם בהגנת המקום. הערבים ובראשם סלים (מוטי שירין), לא מקבלים את העובדה שיהודים התיישבו במקום ומתקיפים אותם בעת החריש. מתנהל ויכוח בין החברים כשחלק מהם מבינים את טענם הערבים שישבו שם מימים ימימה וחלק טוען שמבחינה חוקית השטח שלהם. בין החברים בולט מרקוס (ג'ון שי), איש ספר וכנר. כאשר הוא מתבקש להביא את הספרים למחסן הציבורי הוא מתפרע ושורף את הספרים והכינור. בראש הערבים עומד מוחמד (עמוס לביא). לילה אחד הוא מביא בחשאי את בתו החולה לקבוצה. אנדה (קלי מקגיליס) שהשלימה לימודי רפואה בווינה מתנדבת לטפל בה למרות התנגדות החברים. בין אמנון ואנדה מתחיל רומן אהבה חשאי. מוחמד מכנס את אנשי שבטו ומבקש מהם לקבל את היהודים כשכניהם. אמנון מודיע לחברים שאפשר לחרוש את האדמה. כולם שמחים ומנציחים את האירוע בתמונה קבוצתית. אנשי השבט לא מקבלים את בקשתו של מוחמד וטומנים לחורשים מארב ויולק וחברו נהרגים. אנשי השבט רוצחים את אשתו של מוחמד והוא נס על נפשו פצוע ליהודים שם מקבל אותו אמנון ומטפל בו. הערבים צרים על המקום ברצון להרוג את מוחמד. היהודים מבינים כי כל עוד מוחמד במקום חייהם בסכנה. מוחמד מחליט לעזוב ואמנון מחליט להצטרף אליו למרות מחאותיהם של אנדה וזאב. לבסוף שומעים החברים יריות ויודעים שזה סופם של השניים. "החולמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החולמים", באתר AllMovie (באנגלית) "החולמים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החולמים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "החולמים", באתר אידיבי "החולמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) החולמים 1987, באתר יוטיוב החולמים 1987, באתר TCM החולמים 1987, באתר אישים
בעל פרצים

בַּעַל פְּרָצִים היה מקום ליד עמק רפאים וירושלים. מסופר ששם הכה דוד את הפלשתים, כנאמר בספר שמואל ב', פרק ה', פסוק כ', ובשינויים קלים בספר דברי הימים א', פרק י"ד, פסוק י"א: "וַיַּעֲלוּ בְּבַעַל פְּרָצִים וַיַּכֵּם שָׁם דָּוִיד וַיֹּאמֶר דָּוִיד פָּרַץ הָאֱלֹהִים אֶת אוֹיְבַי בְּיָדִי כְּפֶרֶץ מָיִם עַל כֵּן קָרְאוּ שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא בַּעַל פְּרָצִים." מהכתובים נראה שמדובר במקום גבוה, ששימש כנראה לפולחן, לאור שמו הכולל את המילה "בעל". ייתכן כי אזכור "הַר פְּרָצִים" בספר ישעיהו, פרק כ"ח, פסוק כ"א רומז לאותו מקום ולמלחמה הנדונה: "כִּי כְהַר פְּרָצִים יָקוּם יְהוָה כְּעֵמֶק בְּגִבְעוֹן יִרְגָּז לַעֲשׂוֹת מַעֲשֵׂהוּ זָר מַעֲשֵׂהוּ וְלַעֲבֹד עֲבֹדָתוֹ נָכְרִיָּה עֲבֹדָתוֹ." מבחינת מיקום טופוגרפי, יש לבקש את בעל-פרצים בגבעה מעל עמק רפאים ('אל בקעה'), סמוך לאתרה של ירושלים בימי דוד. מההצעות שהועלו במחקר, נראית ביותר הצעתו של קלאי לאזור דיר אבו תור, רכס מעל עמק רפאים הנשקף אל עיר דוד. מאותם שיקולים ייתכן גם זיהוי על גבעת הכנסייה הסקוטית, בסמוך לאותו רכס (אך ללא תצפית לעיר דוד). במחקר הוצעו גם רכס שרפת, ורכס מר-אליאס. מהכתובים כולם לא עולה כי מדובר בהכרח במקום יישוב. עם זאת עמיחי מזר הציע לזהות את בעל-פרצים באתר אותו חפר בשכונת גילה, בסמוך לאיתור ברכס שרפת שהציעו אלט וכוכבי. באתר בשכונת גילה נחשפו יישוב ו'מגדל'(?) מתקופת הברזל 1, ומגדל שמירה מתקופת הברזל 2ג-ד. מבנהו של האתר, מיקומו ומבנה האבן (ה'מגדל') שנתקיים בו בתקופת הברזל 1 מעלים כמה תמיהות. קיימת אפשרות כי למיקום האתר ולמבנהו היה גם היבט פולחני. האתר מתאים אפוא לשיקוליו הטופוגרפיים של אלט ואולי גם לאספקט הפולחני הנרמז בשם 'בעל-פרצים'. אולם כאמור, נראה שיש להעדיף מיקום הסמוך יותר לעיר דוד ולעמק רפאים, כדעת קלאי. לפיכך יש להטיל ספק בזיהוי בעל פרצים עם האתר בגילה, אולם לא ניתן לשלול זיהוי זה לחלוטין. אנציקלופדיה מקראית ב: 291-290 אלברכט אלט 1927: 16 = Alt, A. 1927. Das Institut im Jahre 1926. PJb 23: 5-51, ובעקבותיו משה כוכבי, הסקר בארץ יהודה. יהודה, שומרון וגולן - סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח (עורך: משה כוכבי), תשל"ב, עמ' 28, מס' 1. פרוקש 70:1909 אתר סקר ישראל מס' 1/76/105{16-12} עמיחי מזר 32-31:1981 = Mazar, A. 1981. Giloh : An Early Isralite Settlement Site Near Jerusalem. IEJ 31: 1-36. עמיחי מזר 1990: 101 = Mazar, A. 1990. Iron Age I and II Towers at Giloh and the Israelite Settlement. IEJ 40: 77-101.
וילה בורגזה

וילה בורגזה (באיטלקית: Villa Borghese) היא גן בסגנון אנגלי המצוי ברומא שבאיטליה. בגן מצויים מספר מבנים המשמשים כיום כמוזיאונים, והוא הגן הציבורי השני בגודלו ברומא (אחרי וילה דוריה פמפילי). בשנת 1605 החשמן שיפיונה בורגזה, אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי והמממן של הפסל ברניני החליט להפוך כרם נרחב שהיה בבעלותו לגן הפרטי המפואר ביותר שנבנה ברומא מאז תקופת האימפריה הרומית. הכרם היה ממוקם במקום בו עמדו בעבר גני לוקולוס – גנים מתקופת שלהי הרפובליקה הרומית. הגנים נבנו בסגנון צרפתי פורמלי ונבנו בהם מספר מבנים ששימשו את הקרדינל לצורכי אירוח. בסוף המאה ה־19 שונה מבנה הגנים והם הפכו לסגנון האנגלי הפחות פורמלי. בשנת 1903 נרכשו הגנים על מבניהם על ידי העיר רומא, והפכו לשטח ציבורי. במרכז הפארק נמצאת וילה בורגזה פינצ'אנה שנבנתה על ידי האדריכל פלמיניו פונציו על פי תוכניות של שיפיונה בורגזה עצמו. וילה נוספת הנמצאת בגנים היא וילה ג'וליה שנבנתה בין השנים 1551–1555 כבית קיץ עבור האפיפיור יוליוס השלישי. כיום משמש המבנה כמוזיאון האטרוסקי. בגנים נמצאת גם וילה מדיצ'י בה נמצאת האקדמיה הצרפתית ברומא, ובקרבתה ה"פורטצואולה" (Fortezzuola) – גן פסלים גותי המכיל את פסליו של פייטרו קנוניקה. וילות נוספות שנבנו ברחבי הגנים נבנו עבור התערוכה העולמית שנערכה ברומא בשנת 1911, ובהם מבנה "הגלריה הלאומית לאומנות מודרנית", המציגה יצירות אומנים איטלקיים מהמאה ה־20. אחד המבנים הידועים שנבנו בפארק הוא הביתן האנגלי שנבנה עבור התערוכה של 1911, ותוכנן על ידי האדריכל סר אדווין לוטיינס, המשמש כיום משכנה של האקדמיה הבריטית ברומא. בפארק מצויים גם גן חיות ומוזיאון זואולוגי. שעון המים מדיה וקבצים בנושא וילה בורגזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילה בורגזה וילה בורגזה - ההיסטוריה של הגנים
רודי בוטום

רודי בוטום (באנגלית: Roswell Christopher Bottum III‏; נולד ב-1 ביולי 1963) הוא מוזיקאי אמריקאי, ממקימי להקת הרוק פיית' נו מור. רודי בוטום נולד בלוס אנג'לס. בגיל צעיר החל ללמוד לנגן על פסנתר. בגיל 18 עבר לסן פרנסיסקו ובגיל 20 עזר בהקמת פיית' נו מור. שימש כקלידן עד לפירוק הלהקה בשנת 1998. בשנת 1994 ניגן עם הרכב צד בשם "אימפרייל טין". בוטום נחשב להומוסקסואל הראשון במטאל כאשר יצא מהארון בשנת 1993 והיה למודל לאלפי צעירים שלא ראו עצמם משתלבים בנוף הקוויר. השיר הידוע של פיית' נו מור מהאלבום Angel Dust שנקרא "Be Aggressive" (היֵה אגרסיבי) שכתב בוטום, ובו הוא מספר על אהבתו למין אוראלי. מדיה וקבצים בנושא רודי בוטום בוויקישיתוף רודי בוטום, ברשת החברתית פייסבוק רודי בוטום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רודי בוטום, ברשת החברתית אינסטגרם רודי בוטום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודי בוטום, באתר ספוטיפיי רודי בוטום, באתר AllMusic (באנגלית) רודי בוטום, באתר MusicBrainz (באנגלית) רודי בוטום, באתר Yandex.Music (ברוסית) רודי בוטום, באתר Discogs (באנגלית) רודי בוטום, באתר SecondHandSongs רודי בוטום, באתר בנדקמפ ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטופר רו

כריסטופר רו (באנגלית: Christopher Rowe) המכונה כריס רו (באנגלית: Chris Rowe) הוא מפיק מוזיקלי, מהנדס הקלטה וגיטריסט אמריקאי המתמחה במוזיקת קאנטרי רוק. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. רו החל את הקריירה שלו כגיטריסט פולק וניו-אייג', לפני שעבר לעסוק במוזיקת קאנטרי כטכנאי קול ועורך. הוא היה חלק מצוות ההפקה של האלבום של דיקסי צ'יקס, Fly. בשנת 2021, עבד רו עם טיילור סוויפט על שני אלבומי ההוצאה החוזרת שלה, Fearless (Taylor's Version) ו-Red (Taylor's Version), אותם הפיק, הנדס וערך ביחד עמה. כמו כן, עבד רו עם סוויפט על שירים כדוגמת "State of Grace",‏ "Red",‏ "I Knew You Were Trouble",‏ "22" ו-"I Almost Do". כריסטופר רו, ברשת החברתית אינסטגרם Chris Rowe | Credits, AllMusic (באנגלית) Dixie Chicks - Fly, Discogs (באנגלית) Taylor Swift – Red (Taylor's Version) (2021, CD) (באנגלית), נבדק ב-2022-01-05 Taylor Swift - Fearless (Taylor's Version), Discogs (באנגלית)
יחסי יוגוסלביה–שוודיה

יחסי יוגוסלביה–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים לשעבר שבין יוגוסלביה (ממלכת יוגוסלביה והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) לבין ממלכת שוודיה. במהלך המלחמה הקרה, הן יוגוסלביה והן שוודיה לא הסכימו להצטרף לנאט"ו או לברית ורשה. למרות זאת, שתי המדינות קידמו את יחסיהן עם נאט"ו. שוודיה העדיפה להישאר מדינה נייטרלית, ויוגוסלביה, בעקבות הסכסוך שבין טיטו לסטלין, ניסתה להתקרב לנאט"ו. ביחד עם מדינות בלתי מזדהות ונייטרליות אחרות באירופה, יוגוסלביה ושוודיה פיתחו את יחסיהן. במהלך מלחמות יוגוסלביה, כ-100,000 פליטים יוגוסלבים מצאו מקלט בשוודיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנידונים לכל החיים

הנידונים לכל החיים (ברוסית: Приговорённые пожизненно) הוא מחזור של סרטים תיעודיים מאת וחטנג מיקלדזה (רו'), שיצאו ב-2008 בערוץ DTV (אנ'). הסרטים מבוססים על צילומים מבצעיים מארכיון משרד הפנים וה-שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה, משרד התובע ומשרד המשפטים של הפדרציה הרוסית, וכן עובדות של מקרים מתוקשרים שלא היו ידועים בעבר לקהל הרחב. הנושאים העיקריים של הסרטים הם פשעים שקרו בפועל בעבר, תיקים פליליים או אזרחיים. פרויקט הטלוויזיה הזה מבוסס על חומרים מתיקים פליליים של שנות ה-90. אז, במרדף על חם, היוצרים שוחחו עם אנשי החוק, חוקרים, שופטים ועם מי שביצעו פשעים אלימים. רבים מהפושעים נידונו למאסר עולם. 15-12 שנים מאוחר יותר, צוות קולנוע בראשות הבמאי וחטנג מיקלדזה ועיתונאי הטלוויזיה יורי קראוזה איתר כמה מהם במושבות העונשין הם ביקרו במתקני הכליאה "הברבור הלבן" ו"הדולפין השחור", במורדוביה ובאי האש. מוסדות תיקון אלה הופיעו ברוסיה לאחר 1996, כאשר הונהג מורטוריום על עונש מוות. פרקים של הנידונים לכל החיים באתר יוטיוב (ברוסית) ДТВ, Все документальные фильмы онлайн Приговорённые пожизненно (Миницикл документальных фильмов канала ДТВ) (DVD, MPEG4 - документальный фильм), www.divodvd.ru ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי נמיביה–שוודיה

יחסי נמיביה–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין רפובליקת נמיביה לבין ממלכת שוודיה. לנמיביה שגרירות בסטוקהולם, כאשר שוודיה סגרה את שגרירותה בווינדהוק בשנת 2008. שוודיה הייתה תומכת חזקה בעצמאותה של נמיביה מדרום אפריקה. עד 2007, שוודיה ונמיביה נהנו מיחסים ידידותיים, אך ב-2007 היחסים החלו להידרדר. היחסים הקרובים בין נמיביה לבין המדינות הנורדיות נובעים בעיקר בהיותן כולן מדינות פרוטסטנטיות לותרניות. עם זאת, הסחר בין נמיביה לשוודיה היה מצומצם עד מאוד, כך שרק 0.003% מהסחר הבינלאומי של שוודיה היה עם נמיביה. קשרים בין מפלגות פרו-עצמאות בדרום-מערב אפריקה לממשלה השוודית החלו בשנות ה-60 של המאה ה-20. בשנים אחר מכן, עד שנת 1990, המשיכה שוודיה לתמוך בעצמאותה של נמיביה. לנמיביה שגרירות בבירה סטוקהולם. לשוודיה שגרירות בבירה וינדהוק. מדיה וקבצים בנושא יחסי נמיביה–שוודיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיה ראכלין

מאיה ראכלין (נולדה ב-5 באוגוסט 1998) היא עיתונאית, שדרנית, עורכת ומגישת חדשות ישראלית. מגישה את תוכנית האקטואליה והראיונות היומית "מהדורת חמש" המשודרת בערוץ כאן 11. בנוסף, נמנית ראכלין בין מגישי מהדורת חדשות הערב. ב-2023 נבחרה על ידי פורבס ישראל לאחת מ-30 הצעירים הישראלים המבטיחים. ראכלין היא בתם של העיתונאי אלי ראכלין, מגיש ומבזקן בחדשות 13, ונעה מידן, עורכת דין. ראכלין גדלה בתל אביב. את לימודי בית הספר היסודי וחטיבת הביניים עשתה בבית הספר לאמנויות בתל אביב, ואת התיכון בעירוני א' לאמנויות ולמדה במגמת התיאטרון. בשירותה הצבאי שימשה שדרנית בגלי צה"ל. בסוף 2019, לאחר שחרורה מצה"ל, החלה לעבוד בתאגיד השידור הישראלי כעורכת התרבות של כאן חדשות בדיגיטל, וכן כמבזקנית וכתבת לענייני חוץ ב"כאן 11". היא הובילה מספר משדרים מיוחדים, והייתה חלק מצוות המגישים בפודקאסט "עוד יום". מ-2021 מגישה את "מהדורת חמש" לסירוגין עם שרון וכסלר ואורי לוי בערוץ כאן 11, במקום גאולה אבן-סער שעברה להגיש את "השבוע עם גאולה". בתחילת 2022 מונתה למגישה קבועה של התוכנית. בהמשך הפכה למגישת תוכנית האקטואליה הצעירה ביותר בישראל, בהיותה בת 23 בלבד. ב-27 בספטמבר 2022 הגישה לראשונה את המהדורה המרכזית של כאן חדשות "חדשות הערב", והפכה למגישה הצעירה ביותר של מהדורה מרכזית, ומאז היא מוגדרת כאחת המגישות שלה בנוסף למיכל רבינוביץ' וטלי מורנו, וכן כמגישה נוספת גם לחדשות שישי ולחדשות השבת. ראכלין לומדת באוניברסיטת תל אביב. בן זוגה הוא גל חן, כתב חדשות 12. מאיה ראכלין, ברשת החברתית פייסבוק מאיה ראכלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאיה ראכלין, ברשת החברתית אינסטגרם מאיה ראכלין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מאיה ראכלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאיה ראכלין, באתר Forbes Israel רק בת 23: מגישת החדשות הצעירה בישראל מונתה בתאגיד, באתר אייס, 5 בינואר 2022 כתב חדשות 12 מפרגן: "מותר להשוויץ בבת זוג?", באתר אייס, 30 בספטמבר 2022
סימפליפיי

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] סימפליפיי (באנגלית: Siemplify) היא חברת אבטחת מידע ישראלית-אמריקאית. החברה הוקמה בשנת 2015 על ידי עמוס שטרן (מנכ"ל), אלון כהן (סמנכ"ל פיתוח) וגרי פטחוב (סמנכ"ל תפעול). מטה החברה שוכן בניו יורק ומרכז הפיתוח שלה שוכן ברמת גן. התוכנה של החברה מנתחת מידע על סיכוני אבטחה שנאסף ממערכות שונות בארגון, ומתעדפת את האירועים לפי חומרתם, כך שעובדי מרכז הניטור, שליטה ובקרה לאירועי אבטחת מידע (SOC – Security Operating Center) יוכלו לטפל באירועים החמורים תחילה. שירות זה קרוי SOAR - Security Orchestration, Automation, and Response. שם החברה, "Siemplify", כולל מושג נוסף מתחום ניהול אבטחת מידע - SIEM. ביולי 2020 הצטרפה החברה למאגד הסייבר הישראלי (IC3) - קבוצת חברות סייבר ישראליות בהובלת התעשייה האווירית לישראל. בפברואר 2016 גייסה החברה ארבעה מיליון דולר. בנובמבר 2016 גייסה החברה עשרה מיליון דולר. ביולי 2018 גייסה החברה 14 מיליון דולר. במאי 2019 גייסה החברה 30 מיליון דולר. בינואר 2022 רכשה חברת גוגל את החברה תמורת כ-500 מיליון דולר, וצירפה אותה ל-Google Cloud. אתר האינטרנט הרשמי של סימפליפיי סימפליפיי, ברשת החברתית פייסבוק סימפליפיי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סימפליפיי, ברשת החברתית LinkedIn סימפליפיי, סרטונים בערוץ היוטיוב עמי רוחקס דומבה, ‏סימפליפיי תצטרף למאגד הסייבר הישראלי, באתר "IsraelDefense‏", 23 ביולי 2020 הילה חיימוביץ', ‏גיוס: חברת הסייבר הישראלי Siemplify יוצאת מ-Stealth ומגייסת 4 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 18 בפברואר 2016 יניב אביטל, ‏חברת Siemplify מגייסת 10 מיליון דולר כדי להקל על זיהוי תקיפות בארגון, באתר Geektime‏, 15 בנובמבר 2016 הילה חיימוביץ, ‏חברת Siemplify גייסה 14 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 24 ביולי 2018; הגר רבט, חברת הסייבר Siemplify גייסה 14 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2018 עידן בן טובים, ‏חברת Siemplify מגייסת 30 מיליון דולר כדי לעשות סדר באבטחה של הארגון, באתר Geektime‏, 20 במאי 2019 מאיר אורבך, ווייז לא לבד: חברת הסייבר הישראלית סימפליפיי נמכרת לגוגל באקזיט של חצי מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 4 בינואר 2022 Sunil Potti, aising the bar in Security Operations: Google Acquires Siemplify, Google Cloud Blog, January 4, 2022
ספר נזיקין

ספר נזיקין או לפי גרסאות אחרות ספר נזקים הוא הספר האחד-עשר בסדרת ספריו ההלכתיים של רמב"ם, משנה תורה. הספר עוסק בדינים שהם מצוות שבין אדם לחברו דיני נזיקים, דיני גנבה, דיני גזילה, דיני אבידה, דיני רוצח שמירת נפש ועוד. הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: "ספר אחד עשר - אכלול בו מצוות שבין אדם לחברו, ויש בהם היזק תחילה בממון או בגוף. וקראתי שם ספר זה ספר נזקים". כדרכו בספרי משנה תורה הרמב"ם פותח כל ספר בפסוק. את ספר נזיקין בוחר הרמב"ם לפתוח בפסוק העוסק בשנאת בצע. הפסוק אותו בוחר הרמב"ם הוא פסוק מספר תהילים: "הַט לִבִּי אֶל עֵדְו‍ֹתֶיךָ, וְאַל אֶל בָּצַע". בפסוק זה מתפלל דוד המלך לה' שיטה את ליבו לדברי תורה ולא אל בצע כסף. הלכות נזקי ממון. הלכות גניבה. הלכות גזילה ואבידה. הלכות חובל ומזיק. הלכות רוצח ושמירת נפש. בספר זה נכללו 36 מצוות, מתוכם 16 מצוות עשה ו20 מצוות לא תעשה. חלוקת המצוות לפי סדר ההלכות: הלכות נזקי ממון - נכללו בו 4 מצוות עשה: (א) דין השור; (ב) דין ההבער. (ג) דין הבור. (ד) דין הבעירה. הלכות גניבה - נכללו בו 7 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו5 מצוות לא תעשה: (א) שלא לגנוב ממון. (ב) דין הגנב. (ג) לצדק המאזניים עם המשקלות. (ד) שלא יעשה עוול במידות ובמשקלות. (ה) שלא יהיה לאדם אבן ואבן איפה ואיפה, אף על פי שאינו לוקח ונותן בהם. (ו) שלא יסיג גבול. (ז) שלא לגנוב נפשות. הלכות גזילה ואבידה - נכללו בו 7 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו5 מצוות לא תעשה: (א) שלא לגזול. (ב) שלא לעשוק. (ג) שלא לחמוד. (ד) שלא להתאוות. (ה) להשיב את הגזילה. (ו) שלא יתעלם מן האבדה. (ז) להשיב האבידה. הלכות חובל ומזיק - נכללה בו מצות עשה אחת, והיא דין חובל בחברו או מזיק ממון חברו. הלכות רוצח ושמירת נפש - נכללו בו 17 מצוות, מתוכם 7 מצוות עשה ו10 מצוות לא תעשה: (א) שלא לרצוח. (ב) שלא ליקח כופר לנפש רוצח, אלא יומת. (ג) להגלות הרוצח בשגגה. (ד) שלא ליקח כופר למחויב גלות. (ה) שלא יומת הרוצח כשירצח, קודם עמידה בדין. (ו) להציל הנרדף בנפשו של רודף. (ז) שלא לחוס על הרודף. (ח) שלא לעמוד על דם. (ט) להפריש ערי מקלט ולהכין להם הדרך. (י) לערוף את העגלה בנחל. (יא) שלא יעבוד באותה קרקע ולא תיזרע. (יב) שלא לשים דמים. (יג) לעשות מעקה. (יד) שלא יכשיל תמים בדבר. (טו) לפרוק עם מי שנכשל בדרך. (טז) לטעון עימו. (יז) שלא יניחנו בדרך נבהל במשאו וילך לו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הרמב"ם מביא מקרה מהתלמוד מסכת בבא קמא בדין כלב שלקח חררה (עוגה עם גחלים) בפיו והלך לגדיש (ערימת תבואה), אם הניח את החררה בגדיש ואכל אותה ובתוך כך שרף את כל הגדיש, והדין הוא שעל החררה ועל המקום בה הניח את החררה משלם נזק שלם, ועל הגדיש כולו משלם חצי נזק. ואם הכלב גרר את החררה על הגדיש ובתוך כך הולך ושורף - על החררה משלם נזק שלם, ועל מקום הגחלת משלם חצי נזק, ועל שאר הגדיש פטור. כיוון שזה שינוי של צרורות - ולכן הדין יהיה שפטור. הראב"ד חולק על הרמב"ם וכותב שחייב בתשלום רביע הנזק שכן בצרורות בשינוי משלם רבע נזק. נושאי כליו של הרמב"ם: כסף משנה מגיד משנה לחם משנה מגדל עוז (פירוש) הגהות מיימוניות אחרונים: אור שמח - הרב מאיר שמחה הכהן. אבן האזל - הרב איסר זלמן מלצר. מהדורות מבוארות: משנה תורה להרמב"ם המבואר - מפעל משנה תורה. משנה תורה לרמב"ם המבואר - הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ). משנה תורה, ספר נזיקין באתר HebrewBooks. משנה תורה, ספר נזקים באתר מפעל משנה תורה. חצי נזק (דף פירושונים) בהקדמה למשנה תורה. תהילים קי"ט פסוק לו.
אדיסון קרנדל גיבס

אדיסון קרנדל גיבס (באנגלית: Addison Crandall Gibbs, ידוע גם כ-A. C. Gibbs;‏ 9 ביולי 1825 – 29 בדצמבר 1886) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון השני בשנים 1862–1866. קודם לכן הוא היה חבר בבית המחוקקים של טריטוריית אורגון וחבר בית המחוקקים המדינתי של אורגון. אדיסון קרנדל גיבס נולד במחוז קאטאראוגוס שבמדינת ניו יורק. הוא למד בבתי ספר ציבוריים של המדינה ולאחר מכן היה למורה. בהמשך הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין, וב-1849 עבר לקליפורניה. ב-1850 עבר גיבס לטריטוריית אורגון. הוא התיישב בעיר גרדינר שעל שפך הנהר אומפקווה, שם ב-1852 הוא היה לחבר בבית המחוקקים של הטריטוריה. הוא גם מונה כגובה המכס בגרדינר. ב-1860 עבר גיבס לפורטלנד, שם הוא נבחר לבית המחוקקים של המדינה החדשה, אורגון. ב-1862 הוא נבחר כמושל אורגון. תקופת כהונתו החלה ב-10 בספטמבר 1862, וכך הוא כיהן במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. ב-1864, בתגובה להוראות מהקונגרס של ארצות הברית, גייס גיבס רגימנט רגלים, על אף התנגדות מצד תושבי אורגון. הוא גם עשה שימוש בכוחו הפוליטי באורגון כדי לחסל את תנועת תומכי הפרישה מהאיחוד. תקופת כהונתו כמושל הסתיימה ב-12 בספטמבר 1866. לאחר תום כהונתו התמודד גיבס ב-1866 ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן הוא כיהן תקופת כהונה אחת כתובע המחוזי הפדרלי של המחוז השיפוטי של אורגון וכנציב מטעם המדינה ליישוב תביעות מלחמה על רקע המלחמות נגד האינדיאנים. כתובע הפדרלי המחוזי, הוא הועבר מתפקידו באופן שנוי במחלוקת על ידי התובע הכללי בממשלו של הנשיא יוליסס ס. גרנט, ג'ורג' הנרי ויליאמס, לשעבר סנאטור מאורגון, כאשר גיבס ניהל תביעה על הונאת בחירות באורגון. לאחר מכן הוא שב למשרד עורכי הדין הפרטי שלו בפורטלנד. אדיסון קרנדל גיבס נפטר בלונדון ב-29 בדצמבר 1886. ארונו הועבר משם באמצעות החלטה של בית המחוקקים של אורגון והוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבפורטלנד. אדיסון קרנדל גיבס באתר Archives West (באנגלית) אדיסון קרנדל גיבס באתר The Political Graveyard (באנגלית) אדיסון קרנדל גיבס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Governor's Records Guides, Oregon State Archives (באנגלית)
IC3 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... IC3 – קרונוע דיזל בעל תמסורות הידראוליות שנבנה במקור על ידי חברת ABB Scandia IC3 (תעודה) – תעודה על רמת אוריינות מחשב Internet Crime Complaint Center – מוקד של ה-FBI לדיווח על פשעיה באינטרנט IC3 – מאגד הסייבר הישראלי - קבוצת חברות סייבר ישראליות בהובלת התעשייה האווירית לישראל
בורגאו

בורגאו (בגרמנית: Burgau) היא עיירה במחוז גונצבורג בשוואביה, בוואריה. העיירה בורגאו שוכנת על נהר מינדל, ואוכלוסייתה מונה קצת פחות מ-10,000 איש. בתחילת האלף השני, השטח שמסביב לבורגאו היה במקור חלק מדוכסות שוואביה. מותו של קונראד השלישי לבית הוהנשטאופן ב-1268 הביא להתמוטטות הדוכסות. ההתמוטטות התרחשה לאחר שהאצילים המקומיים התנגדו לניסיונותיו של רודולף הראשון, מייסד שושלת הבסבורג, לספח את הדוכסות. בשנת 1212 הועמד לראשונה מארקגראף בראשות בורגאו. עם מותו של הנרי השלישי, מארקגראף בורגאו, בשנת 1301, נפלה האצילות. לאחר הנפילה, העביר אלברט הראשון את זכויות הפיאודליזם לשני בניו, ובכך סיפח את השטח לשלטון ההבסבורגי. לאורך המאה ה-14 נאלצו ההבסבורגים למשכן את השטחים או חלקים מהם. המשכנתה האחרונה נחתמה מול הבישוף של אוגסבורג, והסתיימה בשנת 1559. האימפריה האוסטרית נפלה בידי הקיסר פרדיננד הראשון בשנת 1522, ועם מותו עברה לבנו, פרדיננד השני, ארכידוכס אוסטריה. יורשו של פרדיננד השני, אחיינו הקיסר רודולף השני, הפקיד את האצילות בידי קארל, מארקגראף בורגאו, בנו של פרדיננד השני. קארל היה השליט האחרון של האצילות, בין השנים 1609–1609. עם מותו חזרה האדמה לבית הבסבורג האוסטרי. כשפג תוקפו של הקו הארכי-דוכסי המדובר, עם מותו של הארכידוכס זיגמונד פרנסיס, ארכידוכס אוסטריה (אנ'), האחריות לשטח עברה לבית המשפט של וינה. בשנת 1978, הרשויות העצמאיות אוברקנורינגן, אונטרקנורינגן, גרוסנהאוזן, קליינהאוזן ולימבאך אוחדו לתוך בורגאו. בשנת 1997, העיר חגגה 850 שנה לאזכור הראשון שלה בתיעוד היסטורי. חגיגות נוספות צוינו ב-2001, לרגל 700 שנה להצטרפות לאוסטריה, וב-2005, לרגל 200 שנה להצטרפות לבוואריה. מאז מלחמת שלושים השנים, קיים בעיירה מנהג שנתי בשם Kinderbrotspeisung. בשנות החמישים, החיה אלברט ווגל את המנהג. בזמן פסטיבל Rosenmontag (אנ'), בנו המתופף של אלברט ווגל מתחפש לחייל, והולך ברחבי העיר עם הילדים תוך כדי נגינה בתוף. הילדים קוראים קריאות קרנבל מסורתיות מול חנויות העיר, ודורשים מהחנוונים לחלק להם מתנות. כך נפתח קרנבל רחוב שאורך יום אחד, ומושך אליו אלפי צופים מדי שנה. החל מראשית ימי הביניים ועד תחילת המאה ה-17, התקיימה בבורגאו קהילה יהודית גדולה, שהגיעה לשיאה במאה ה-16. בשנת 1617 גורשה הקהילה היהודית רשמית, לאחר שהואשמה ב"ניצול יתר בהלוואת בריבית". לקראת סוף מלחמת העולם השנייה הוקמו בבורגאו שני מחנות משנה של מחנה הריכוז דכאו - אחד לגברים ואחד לנשים. יותר מ-1,000 אסירות, כולל 500 נשים ונערות יהודיות מפולין והונגריה, הועברו למחנה מדכאו, מברגן בלזן ומראוונסבריק. האסירים אולצו לעבוד בתנאים קשים, בין היתר בהאנגר מטוסים. שמונה עשר אנשים מתו ונקברו בבית הקברות היהודי באיכנהאוזן. לאחר המלחמה, כ-1600 עקורים התיישבו מחדש בבורגאו. מדיה וקבצים בנושא בורגאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורגאו בורגאו (בוואריה, גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית קהילת יהודי בורגאו, באתר dbs.anumuseum.org.il Burgau concentration camp | Voices of the Holocaust, voices.library.iit.edu האכלת ילדים בלחם יום שישי של שושנים