laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וייל אדנוגה

ווייל אדנוגה (באנגלית: Wale Adenuga; נולד ב-24 בספטמבר 1960 באיפה (אנ') שבניגריה) הוא קריקטוריסט ומוציא לאור ניגרי לשעבר, כיום הוא מפיק תוכנית טלוויזיה וסרטים. בין הסדרות והסרטים שהוא הפיק: Papa Ajasco (בתרגום חופשי לעברית: פאפא אג'סקו) ו-"Super Story" (בתרגום חופשי לעברית: סופר סיפור). ווייל אדנוגה נולד ב-24 בספטמבר 1960 באיפה שבניגריה לאבא שסוחר טבק (אנ'). הוא למד בפנימיית "Ibadan City Academy". לפני שהוא עבר לקינגס קולג' (אנ'), אדנוגה הקים להקת פופ אשר התפרקה מאוחר יותר. אדנוגה למד מנהל עסקים באוניברסיטת לאגוס (אנ') בשנת 1971, ועבד במגזין האוניברסיטה בתור קריקטוריסט, שם נעשה במהרה לקריקטוריסט ראשי. בשנת 1975, לאחר סיום הלימודים ושירות ב-"National Youth Service Corps", אדנוגה השיק את הקומיקס "Ikebe Super". הקומיקס הציג דמויות כמו: פאפא אג'סקו (אנ'), אנאלפביתים, נער הפלייבוי ועוד. מאוחר יותר הצטרפה דמות נשית מובילה בשם "Miss Pepeiye", אשר עוסקת בחפירות זהב. המגזינים האחרים של אדנוגה היו "Super Story", אשר התמקדו בסוגיות סאטיריות לילדים. בסוף שנות השמונים, אדנוגה פרש מתחום האיור עקב דיכאון ומחסור כלכלי. לפני צמחית התעשייה בניגריה, אדנוגה פרסם את הסרט "Papa Ajasco", אשר התבסס על דמותו מהקומיקס "Ikebe Super" שיצא בשנת 1983. אדנוגה עשה היסטוריה בכך שעשה סרט באנגלית בתעשייה שבה שלטה שפת היורובה. בשנת 1995, אדנוגה הוציא את הסרט "Binta My Daughter". כשהפך הסרט לתוכנית טלוויזיה, נוספה הדמות "פא ג'יימס" הנוצרי, כדי למנוע פגיעה במוסלמים במעלליו של גיבור הסרט. ב-24 בספטמבר, אדנוגה ואשתו הקימו את "Binta International School" (בתרגום חופשי לעברית: בית הספר הבינלאומי בינטה) אשר הוקדש לחינוך יותר טוב בניגריה. בשנת 2004, אדנוגה הקים את "Pencil Film and Television Institute" (בתרגום חופשי לעברית: מכון סרטים טלוויזיה) אשר כולל קורסים להפקות, בימוי תסריטאות ליצירת סרטי קולנוע. הסרט האחרון שהקרין בית הספר היה על תעשיית הקולנוע הניגרי, והוא הוקרן בדנמרק. 2002: המפיק הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה. 2002: התסריטאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה. 2002: הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה. 2002: דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה. 2002: הפקת הטלוויזיה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בניגריה. 2009: חבר בצו הרפובליקה הפדרלית (אנ'). נשוי לאייוונמה אדנוגה מאז שנת 1975. הוא הכיר את אשתו בתור סטודנט באוניברסיטת לאגוס. יש להם ילדים משותפים. מדיה וקבצים בנושא וייל אדנוגה בוויקישיתוף וייל אדנוגה, ברשת החברתית פייסבוק וייל אדנוגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וייל אדנוגה, ברשת החברתית אינסטגרם WALE ADENUGA, באתר "nigerian heroes"‏, 23 באוגוסט 2011 THE INTIMATE SECRETS OF WALE ADENUGA, באתר "Modern Ghana"‏, 16 ביוני 2007 A third eye for stories,‏ Akintayo Abodunrin, באתר "Next"‏, 6 ביוני 2009 Nigeria: Bad Casting Bane of Nollywood, Says Wale Adenuga, באתר "allAfrica.com"‏, 5 בדצמבר 2009 I have the third eye —Wale Adenuga, creator of Papa Ajasco, באתר "Modern Ghana"‏, 21 בדצמבר 2008 The PM News - Singapore Breaking News Headlines and Articles, באתר "P.M. News"‏, 2 בנובמבר 2017 My hubby not a womaniser –Mrs. Wale Adenuga, באתר "Modern Ghana"‏, 3 באוקטובר 2009
המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי

המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי (ברוסית: Центр специа́льного назначе́ния ФСБ Росси́и בראשי תיבות ЦСН ФСБ России) הוא יחידה למבצעים מיוחדים של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, שנוסדה ב-8 באוקטובר 1998 כגוף עצמאי בשירות הביטחון הפדרלי, המדווח ישירות לסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה. משימות היחידה כוללות עצירת חמושים, אירועים עם בני ערובה, התמודדות עם פיגועי מיקוח, לוחמה בטרור, טיפול באירועי חטיפת מטוסים וטיפול בהתפרעויות בבתי סוהר כסיוע ליחידת ההשתלטות של שירות בתי הסוהר הפדרלי. מפקדת המרכז ממוקמת בעיר מוסקבה. המשימה העיקרית של המרכז — מאבק בטרור בשטחי הפדרציה הרוסית ומניעת פעולות טרור באמצעות שימוש בטקטיקות ואמצעים מיוחדים. המרכז הוקם ב-8 באוקטובר 1998, ביוזמת מנהל שירות הביטחון הפדרלי דאז ולדימיר פוטין תוך מיזוג ושילוב כל גופי הכוחות המיוחדים של סוכנויות הביטחון לכדי גוף אחד. ההחלטה להקים את המרכז נולדה בשל האיום המתגבר של התפשטות הטרור והקיצוניות. יצירת המרכז מאפשרת לשירות הביטחון לאגד תחת קורת גג אחת את היחידות המיוחדות של סוכנויות הביטחון ולהתנהל טוב יותר בניהול מבצעים מיוחדים ותיאום פעולות צבאיות לצורך מלחמה בטרור ומתן תמיכה מבצעית בעת פעילות נגד הפשע המאורגן. בכל שנות קיומו של המרכז, אנשיו החרימו כמות משמעותית של כלי נשק, תחמושת, חומרי נפץ, שחררו מאות בני ערובה, נטרלו מחבלים פעילים של קבוצות חמושות, לרבות מחבלים ידועים לשמצה כמו סלמן ראדוייב, ארבי בראייב, אסלן מסחאדוב, ראפאני חלילוב, אנזור אסטמירוב, אנשי ארגון הטרור אל-קאעידה בצפון הקווקז כמו אבו עומר, אבו חאפז, סייף אסלאם, שאמיל בסאייב, דוקה אומארוב ואחרים. במהלך השנים, הוענקו לאנשי המרכז יותר מאלפיים פרסי מדינה ויותר מעשרים חיילים זכו בתואר הכבוד גיבור הפדרציה הרוסית (עשרה מהם — לאחר מותם). להלן רשימת ראשי המרכז: מייג'ור גנרל ולרי אנדרייב (8 באוקטובר - 21 באוקטובר 1998); קולונל-גנרל אלכסנדר טיחונוב (מ-22 באוקטובר 1998 ואילך) המרכז מורכב מהיחידות הבאות: מינהל A (יחידת אלפא); מינהל B (יחידת וימפל); מינהל  C (המינהל למבצעים מיוחדים; בסיס: מוסקבה); מינהל K (בעבר השירות למטרות מיוחדות של העיר יסנטוקי); שירות 2 (קרים); השירות לשימוש קרבי בנשק. יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI אתר האינטרנט הרשמי של המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי מבנה שירות הביטחון הפדרלי. המרכז למטרות מיוחדות // אתר agentura.ru "Структура ФСБ России. Служба по защите конституционного строя и борьбе с терроризмом ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2015-03-25. נבדק ב-2018-03-25. "Структура ФСБ России. Центр специального назначения ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2009-06-11. נבדק ב-2018-03-25. "Федеральный закон «О федеральной службе безопасности»". Официальный сайт ФСБ России. "«Это мы освобождали людей в Беслане и «Норд-Осте»". קומסומולסקאיה פראבדה. "Структура ФСБ России. Руководящий состав органов ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2013-02-03. נבדק ב-2018-11-23.
מלטה באירוויזיון 2019

מלטה השתתפה באירוויזיון 2019 שהתקיים במאי 2019 בישראל בתל אביב. את מלטה בתחרות ייצגה מיקלה פאצ'ה עם השיר "Chameleon". מלטה בחרה את הנציג שלה בעזרת התוכנית "X Factor מלטה". התוכנית החלה ב-7 באוקטובר 2018. נציגת מלטה באירוויזיון 2019, מיקלה פאצ'ה, נבחרה ב-26 בינואר 2019. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מלטה באירוויזיון אירוויזיון 2019 מדיה וקבצים בנושא מלטה באירוויזיון 2019 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם סטנפיל

ויליאם אבנר סטנפיל (באנגלית: William Abner Stanfill‏; 16 בינואר 1892 - 12 ביוני 1971) היה איש ציבור אמריקאי, אשר ייצג במשך תקופה קצרה את מדינת קנטקי בסנאט של ארצות הברית. סטנפיל נולד בברבורוויל שבקנטקי, ולאחר שרכש את השכלתו התיכונית בבתי ספר ציבוריים, למד לימודים גבוהים במכללה המאוחדת שבקנטקי. ב-1912 היה לבוגר אוניברסיטת קנטקי במשפטים. לאחר מכן החל להתמחות בחוק ומשפט בעיר הולדתו ברבורוויל ואחר כך בעיר הזארד. הוא שירת כחבר במועצת המנהלים מכללת המורים של מורהד בשנים 1927-1931. ב-1 בנובמבר 1945, האפי צ'נדלר, נציגה של קנטקי בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, התפטר מתפקידו ונתמנה לנציב הבייסבול האמריקאי. מושל קנטקי, סימאון ויליס ההרפובליקני מינה ב-19 בנובמבר 1945 את סטנפיל למלא את מקומו של צ'נדלר בסנאט. סטנפיל בחר שלא להתמודד מחדש לסנאט. סטנפיל כיהן בסנאט מ-19 בנובמבר 1945 עד 5 בנובמבר 1946, כאשר יורשו, ג'ון שרמן קופר, נטל ממנו את מושבו בקונגרס של ארצות הברית. סטנפיל שב להתמחות בחוק ומשפט ולאחר מכן פרש לגמלאות בלקסינגטון, בירת קנטקי. מדיה וקבצים בנושא ויליאם סטנפיל בוויקישיתוף ויליאם סטנפיל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם סטנפיל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם סטנפיל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
קיסר פריז (סרט)

קיסר פריז (בצרפתית: L'Empereur de Paris) הוא סרט מותחן היסטורי צרפתי משנת 2018 בכיכובו של ונסן קאסל כאז'ן פרנסואה וידוק. בוים על ידי ז'אן-פרנסואה רישה. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים באראס ב-3 בנובמבר 2018 ובו קאסל זכה לתשבחות על משחקו. הסרט יצא לאקרנים בהפצה מסחרית בצרפת ב-19 בדצמבר 2018 והיה מועמד לפרס סזאר 2019 בקטגוריית התלבושות ועיצוב ההפקה. בתקופת הקיסרות הראשונה, אז'ן-פרנסואה וידוק, הוא עבריין שהפך לאגדה בעולם התחתון של פריז והיה לאסיר נמלט ומהפושעים הגדולים ביותר במדינה, כשנמלט מהכלא והסתתר במסווה של סוחר פשוט, אך העבר המשיך לרדוף אותו ולאחר שהואשם ברצח שלא ביצע, הוא מציע עסקה למפקד המשטרה: להצטרף למשטרה ולהילחם בפשיעה בתמורה לחירותו. הוא ממונה לראש "גדוד הביטחון", מחלק הבילוש של משטרת פריז, שעל חבריה נמנו אסירים לשעבר ותפקידם לחדור לארגוני הפשיעה הגדולים וזוכה להצלחה רבה. בשל התוצאות היוצאות מן הכלל שלו, הוא מושך את זעמם לא רק של שוטרים מהשורה, אלא גם של אנשי העולם התחתון של פריז. ונסן קאסל - פרנסואה וידוק פריה מאבור דני מנושה אוגוסט דיהל ג'יימס תיירה פטריק צ'סניי אולגה קורילנקו "זה סיפור אמיתי. הוא דמות חשובה בתרבות הצרפתית גם אם הוא לא מוכר במיוחד. הוא מספר את סיפורה של צרפת באותה תקופה, האימפריה הראשונה, לאחר המהפכה... כיצד אנו עוצרים את פריז... נפוליאון היה קיסר האימפריה שלו אך הוא לא היה קיסר פריז. זו גם הסיבה שהסרט נקרא כך, לייחד את וידוק." — ונסן קאסל בריאיון מספטמבר 2017 קאסל חבר לבמאי ז'אן פרנסואה ריצ'ה, לאחר שהשניים שיתפו פעולה בסרטים "אויב הציבור מספר 1" (2008) ובסרט "רגע של תמיהה" (2015). עם זאת, שניהם שקלו, בשנת 2011, להפיק 2 סרטים על המרקיז דה לה פאייט, אך הפרויקט לא יצא לדרך. הצילומים התחילו ב-25 בספטמבר 2017. לצורך הסרט, קאסל העלה 15 קילו למשקלו במהלך קיץ 2017. והושלמו בנובמבר אותה שנה. הצילומים נערכו בוו-לה-ויקונט, טירת פונטנבלו שהייתה אתר צילומים עיקרי ובמקומות נוספים כקתדרלת סן מקלו ואחרים. הסרט מכיל כ-450 צילומים הכוללים אפקטים חזותיים ואפקטים מיוחדים דיגיטליים ששימשו במיוחד להוסיף את הקומות העליונות של הבניינים ורחובות הסטים שנבנו בבסיס האווירי 217 בו צולמו כמה סצנות. הסרט מציג שחזורים של פריז מתחילת המאה ה-19, ומסתיים בארמון טווילרי, שער הניצחון וגדות הסיין 12. אתר האינטרנט הרשמי של קיסר פריז "קיסר פריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קיסר פריז", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קיסר פריז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון הסרט באתר יוטיוב [1] Arras Vincent Cassel rend « honneur au fils d’Arras » en dévoilant la rue Vidocq Après Mesrine, Vincent Cassel devient Vidocq pour Jean-François Richet, Le Figaro La Base accueille le tournage de L'empereur de Paris (Vidocq), le nouveau film de Jean-François Richet Fontainebleau : Jean-François Richet tourne « Vidocq », au château, Le Parisien Pontoise : Vincent Cassel se cache dans la Cathédrale Saint-Maclou קיסר פריז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פונשו אדאולו

פונשו אדאולו (באנגלית: Funsho Adeolu; נולד ב-9 במאי 1968) הוא שחקן קולנוע, במאי קולנוע ומפיק קולנוע ניגרי. אדאולו נולד באונדו שבמערב ניגריה. הוא השתתף בסרט הדרמה "Countdown at Kusini" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: ספירה לאחור בקוסיני), בו הוא שיחק את מנהל הכפר. בשנת 2012, אדאולו השתתף בסרט הדרמה "Heroes & Zeros" (אנ') (בתרגום חופשי לעברית: גיבורים ואפסים) עם השחקנים אקין לואיס (אנ'), אולו ג'קובס (אנ') ובימבו אקינטולה (אנ'). The Cobweb‏ (1955) Cool Red‏ (1976) Heroes & Zeros‏ (2012) The Antique‏ (2014) The Tribunal‏ (2017) Alangba‏ (2017) Last Days‏ (2018) אדאולו נשוי לוויקטוריה אדאולו משנת 2005 ולהם שני בנים. פונשו אדאולו, ברשת החברתית אינסטגרם פונשו אדאולו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) My wife is simple, homely... and I love it that way---Funsho Adeolu,‏ RONKE KEHINDE, באתר "Nigeria Films" Funsho Adeolu Biography, Profile, Movies, Latest News & Life History,‏ naija gists, באתר "NaijaGists.com"‏, 21 באוקטובר 2012 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פונשו אדאולו".
סויוז T-4

סויוז T-4 (ברוסית: Союз Т-4) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-12 במרץ 1981 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה להגיע לתחנת חלל סאליוט 6 עם משלחת קבועה חדשה. המשלחת פעלה כ-70 ימים. זו הייתה המשלחת האחרונה לתחנת החלל זו. ולדימיר קובליונוק - מפקד צוות ויקטור סביניך - מהנדס טיסה ויאצ'סלב זודוב - מפקד צוות בוריס אנדרייב - מהנדס טיסה "סויוז T-4" שוגרה ב-12 במרץ 1981 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. התוכנית כללה עגינה בתחנת חלל סאליוט 6 עם צוות קבוע חדש. העגינה בוצעה ב-13 במאי תוך דחייה קטנה עקב תקלות במערכת המחשוב. לאחר מעבר לתחנת החלל משלחת קבועה מס' 5 החלה לפעול. מכיוון שחללית מדגם "סויוז T" הייתה עם משך פעילות מתוכננת מוגדלת לא היה צורך בהחלפת בזמן פעילות משלחת קבועה. ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ תוך נחיתה מוצלחת באזור קזחסטן של כיום. המשלחת החלה לפעול לאחר עגינת חללית "סויוז T-4" בתחנת החלל. באותה עת לצא עגינה אחרוי של תחנת החלל כבר הייתה מעוגנת חללית מטען חלל פרוגרס 12 שהגיע לתחנת החלל בינואר . הצוות החל בהעברת מטען לתחנת החלל. ב-19 במרץ "פרוגרס-12" התנתקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-23 במרץ חללית סויוז 39 התחברה לתחנת החלל (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). מאז בתחנה שהו 4 אנשים. אחרי מספר ימים צוות סויוז 39 חזר לכדור הארץ. ב-14 במאי, לתחנת החלל התחברה חללית סויוז 40 (לאוניד פופוב היה מפקד צוות). מאז בתחנה שהו 4 אנשים. אחרי מספר ימים צוות סויוז 40 חזר לכדור הארץ. במהלך שהותם בתחנת החלל ולדימיר קובליונוק וויקטור סביניך ביצעו מחקרים שונים. ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. תחנת החלל סאליוט 6 נותרה בלתי מאוישת ואף צוות לא ביקר בה. מדיה וקבצים בנושא סויוז T-4 בוויקישיתוף נתונים מאנציקלופדיית החלל נתוני המשימה פעילות משלחת מס' 5 חללית מטען פרוגרס 12
האדאג'ו לכלי מיתר (אופוס 11)

האדאג'ו לכלי מיתר (אופוס 11) מאת המלחין האמריקאי סמואל בארבר נכתב במקור כפרק שני ברביעייה לכלי קשת, אך תוך זמן קצר עובד על ידי בארבר לתזמורת כלי קשת רחבה, וזו גם גרסתו המוכרת. מאוחר יותר עיבד את היצירה למקהלה מעורבת בת שמונה קולות כקטע "Agnus Dei". המבנה הכללי של היצירה ואופן התפתחותה כמוהו כקשת רחבה: פתיחה חרישית, התפתחות הדרגתית עד לשיא במרכזה לערך, ודעיכה איטית עד לסיום חרישי כמו בפתיחה. בארבר בנה את נושא היצירה המתמשך כולו בטכניקת הסקוונצות, שבה קבוצת תווים או רעיון מלודי קצר חוזר על עצמו מעט גבוה או נמוך יותר בכל פעם. בהיותה טכניקה בסיסית ונפוצה, נמנעים מלחינים מלעשות בה שימוש מופרז, בעוד בארבר בחר לבסס יצירה שלמה עליה, תוך שהוא מצליח לשמור על מתח וריגוש לכל אורכה (9-10 דקות). בהיותה יצירה בעלת מבנה פשוט, נעדרת טכניקה חדשנית או מורכבת, וחסרת כל תפנית מפתיעה בהרמוניה או בקו המלודי, קשה להצביע על סוד קסמה. למרות זאת נחשב האדאג'ו לכלי מיתר לאחת היצירות המוכרות והאהובות לביצוע בקונצרטים (גם בגרסתו הקולית) ובקולנוע. בין השאר הוא מושמע בפסקול הסרטים "פלאטון", "איש הפיל", "אל נורטה" ו"השמן של לורנצו". האדג'ו הפך להמנון הבלתי רשמי של ארצות הברית לימי אבל, והושמע עם מותם של הנשיאים רוזוולט וקנדי. מידע על היצירה "האדאג'ו לכלי מיתר" באתר מיוזיק בריינז ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כפפות (סרט)

כפפות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986 בבימויו של רפי אדר עם איקה זהר, שרון הכהן ועזרא כפרי בתפקידים הראשיים. את הסרט יזם וביים המפיק רפי אדר. התסריט נכתב על ידי רפי אדר ואשתו יהודית סולה והוא מבוסס על ספרו של דן צלקה "כפפות" משנת 1982. העלילה מתרחשת בתל אביב בשנת 1937 ומתרכזת בעולים חדשים מפולין ובקבוצת האיגרוף של מכבי תל אביב. הפקת הסרט התעכבה כשנה, עקב קשיים בגיוס התקציב הדרוש, לאחר שצילומי הסרט החלו ונפסקו. חברת אולפני ג.ג. של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס נכנסה להשקעה בסרט, וסיפקה כמחצית מתקציב ההפקה שעמד על 350 אלף דולר. צילומי הסרט החלו בפברואר 1986. צילומי החוץ נערכו ברחוב ליליינבלום בתל אביב, שעוצב כפי שהיה בשנות ה-30. הסרט יצאה לאקרנים בספטמבר 1986. הסרט ספג ביקורות שליליות, גם כשל בקופות וירד מהאקרנים לאחר שבועיים בלבד. מר ברויין (ניסן נתיב), פרשן איגרוף ידוע מוורשה, עולה עם משפחתו לתל אביב ונפגש עם מר פאלאנט (שמואל שילה) מנהל מכבי תל אביב. הוא מציע פרס כספי גבוה למתאגרף שיזכה במקום ראשון. לקבוצה חסר מתאגרף במשקל בינוני והמאמן צ'אמארקו (עזרא כפרי) יוצא לחפש את טולק שפרן (איקה זהר) בעזרת חברו של טולק, מיטייה (שלמה תרשיש). טולק היה בזמנו שומר ראש של גנגסטר יהודי בוורשה שכונה "העכביש" והיה מתאגרף. בפלסטינה איננו רוצה לעסוק באיגרוף ולקבל מכות אך צ'אמארקו משכנע אותו. הוא מתחיל באימונים מפרכים ומנצח במספר תחרויות. הוא לומד עברית ומתאהב במורה נאוה (שרון הכהן). מתחיל ביניהם רומן אהבה עם מעלות ומורדות. סוכן איגרוף מניו יורק בשם רוזמרין (אמנון מסקין) מציע לו חוזה שמן בארצות הברית כדי שיתאגרף מול המתאגרף הנודע ג'ו בונאטי (אנטוניו מרסינה). טולק מסכים למורת רוחו של צ'אמארקו. הוא עושה זאת כדי להתגבר על הפחד הטבוע בנפשו. אחד המתאגרפים, לובארט, (דני מוג'ה) מעודד אותו ועורך לו אימונים מפרכים לקראת התחרות שבתוכם הוא מנצח חייל בריטי מתאגרף שהגיע במקרה לחזות באימוניו. נאוה רוצה שיעזוב את האיגרוף ומתנתקת ממנו. לבסוף מתאגרף טולק עם ג'ו בונאטי בתחרות סגורה ומנצח אותו לאחר קרב קשה. רוזמרין נותן לו כסף וכרטיס לארצות הברית אך טולק מחליט לאחר שהתגבר על הפחד, לעזוב את האיגרוף ולהישאר בארץ עם נאוה. "כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כפפות", באתר ספר הקולנוע הישראלי "כפפות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כפפות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דוד לביא, בשבועות הקרובים ייצא לאקרנים הסרט כפפות, מעריב, 28 באוגוסט 1986 ירון פריד, מצלמים, לא מצלמים, מצלמים, חדשות, 6 בפברואר 1986 עירית שמגר, תל אביב הקטנה כזירת איגרוף, מעריב, 6 בפברואר 1986 ביקורות: רחל נאמן, קולנוע תוצרת הארץ - 'כפפות', כותרת ראשית, 17 בספטמבר 1986 מאיר שניצר, אגרוף של וזלין, חדשות, 15 בספטמבר 1986 רן גפן, "כפפות" נופל, חדשות, 23 בספטמבר 1986
איו אדסניה

איו אדסניה (באנגלית: Ayo Adesanya; נולדה ב-11 באוגוסט 1969) היא שחקנית קולנוע, במאית קולנוע ומפיקת קולנוע ניגרית. רוב הסרטים בהן היא הופיעה הם בשפות אנגלית ויורובה. אדסניה נולדה ב-11 באוגוסט 1969 במדינת אוגון (אנ') שבמערב ניגריה. היא למדה בבית ספר בעיר הבירה של מדינת אויו, איבדאן. לאחר מכן, אדסניה המשיכה ללמוד באוניברסיטת איבאדן (אנ'), שם היא קיבלה תואר ראשון בתקשורת המונים. אדסניה התחילה את הקריירה שלה בשנת 1996, לאחר שסיימה את שירות הנוער הלאומי (אנ'). הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה באופרת הסבון של טונג'י במשיגבין, ששמה "Palace" (בתרגום חופשי לעברית: ארמון). מאוחר יותר, אדסניה הצטרפה לתעשיית הקולנוע בשפת היורבה, שם הציגה, הפיקה וביימה כמה סרטים. היא הופיעה גם במספר סרטים באנגלית. בשנת 2012 היא זכתה בפרס של הקולנוע הניגרי "שחקנית השנה". בשנת 2015 היא זכתה בפרס האקדמיה הניגרית לקולנוע כ"שחקנית משנה השנה". נכון לשנת 2021 היא הצטלמה כשחקנית ב-58 סרטים. אדסניה הייתה נשואה לגוריולה חסן, אך היא נפרדה ממנו. יש להם ילד משותף. מוסכניק (2019) Tears in My Heart 2 ‏(2006) Otelemuye ‏(2005) Otelemuye 2 ‏(2005) Otelemuye 3 ‏(2005) Dark Secret ‏(2004) Dark Secret 2 ‏(2004) Dangerous Babe ‏(2003) Contractors ‏(2003) Contractors 2 ‏(2003) Gbokogboko ‏(2003) Mother's Help ‏(2003) Throwing Stones ‏(2003) What I Want ‏(2003) Saving Alero ‏(2001) Expensive Plot ‏(2001) Fire Dancer ‏(2001) Fire Dancer 2 ‏(2001) On Holiday ‏(2001) Oduduwa ‏(2000) Oduduwa 2 ‏(2000) Camouflage ‏(1999) Hooligans ‏(1999) מדיה וקבצים בנושא איו אדסניה בוויקישיתוף איו אדסניה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Ayo Adesanya Finds Love Again, באתר "THISDAY LIVE"‏, 12 בנובמבר 2011 I would have married Ayo Adesanya - Pasuma,‏ Ruth Olurounbi, באתר "Tribune Online"‏, 18 בינואר 2013 My eyes are blessings from God – Ayo Adesanya My eyes are blessings from God – Ayo Adesanya,באתר "Vanguard News Nigeria"‏, 13 באפריל 2012 I was never married to Goriola Hassan –Ayo Adesanya,‏ KEMI ASHEFON, באתר "The Punch"‏, 8 בספטמבר 2013 Simplicity gives my life balance –Ayo Adesanya,‏ ADEMOLA OLONILUA, באתר "The Punch"‏, 20 בספטמבר 2014 I can never go back to my ex-husband –Ayo Adesanya, actress, באתר "The Sun News"‏, 10 ביוני 2016 My ex-husband and I were never legally marriedAyo Adesanya,‏ Vanguard, באתר "Latest Nigerian News"‏, 13 במרץ 2002 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איו אדסניה".
טן חברה לדלק

טן חברה לדלק (ממותגת בשם Ten) היא חברת אנרגיה ישראלית העוסקת בייזום הקמה ותפעול של תחנות דלק ובשיווק של מוצרי דלק ללקוחות עסקיים. היא חברת שיווק הדלק החמישית בגודלה בישראל. החברה הוקמה בשנת 1991 בשם "מאור חברה לדלק" על ידי החברה לפיתוח גוש עציון בעקבות רפורמה בשוק הדלק שאפשרה מתן רישיונות לחברות דלק חדשות בישראל. שמה הנוכחי ניתן לה בשנת 1994. בשנת 1993 נרכשה החברה על ידי אליעזר פישמן. בתחילת דרכה עסקה החברה בשיווק והפצת סולר לתעשייה ולחימום ביתי באזור ירושלים. ב-1995 החלה החברה בהקמה ותפעול של מרכזי תדלוק סולר (מת"סים) ברחבי הארץ. בשנת 1997 החלה החברה להפעיל תחנות דלק לשימוש הציבור. ב-2007 הנפיקה לראשונה החברה איגרות חוב לציבור, וב-2008 החלה להפעיל בתחנות הדלק שלה חנויות נוחות. ב-2017 רכשה קרן אייפקס את חברת טן תמורת 140 מיליון שקלים בעקבות קריסתו העסקית של אליעזר פישמן. ב-2018 רכשה טן את חברת "תדלוקים" שמתמחה בתדלוק ישיר לכלים הנדסיים ורכבי עבודה באתרי בנייה ותשתיות, באמצעות צי מכליות ייעודי. נכון ל-2021 מונה החברה 68 תחנות תדלוק ו-23 חנויות נוחות בכל רחבי הארץ. החברה שותפה בחברת I4U הפועלת בברזיל, ומחזיקה בזיכיון לייצור חשמל במדינה באמצעות תחנות הידרו־אלקטריות. אתר האינטרנט הרשמי של טן חברה לדלק רון שטיינבלט, ‏מנכ"ל חברת הדלק טן: "אנחנו הרמי לוי של שוק הדלק", באתר גלובס, 15 ביולי 2010 מיכל רז-חיימוביץ' וסוניה גורודיסקי, ‏"הכוונה להוריד את מרווחי השיווק בדלק שגויה ותפגע בצרכן", באתר גלובס, 6 בדצמבר 2017 טן חברה לדלק: נתונים כספיים באתר מאי"ה. טן חברה לדלק בע"מ דוח תקופתי לשנת 2010, באתר הרשות לניירות ערך, 29 במרץ 2010 יוחאי רפאלי, נאמן העניק רשיון חברת דלק לחברה לפיתוח גוש עציון, מעריב, 12 בדצמבר 1990 גולן חזני, אייפקס חולמת על שווי של עד 700 מיליון שקל בהנפקת זאפ, באתר כלכליסט, 26 ביוני 2018 אורה קורן, גיל שפר מוכר את השליטה בחברת תדלוקים לטן של קרן אייפקס, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2018
אלבניה באירוויזיון 2019

אלבניה השתתפה באירוויזיון 2019 שהתקיים במאי 2019 בישראל בתל אביב, עם השיר "Ktheju Tokës" והמבצעת יונידה מאליצ'י. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ב-16 במאי 2018 הודיעה רשות השידור הממלכתית של אלבניה (RTSH) כי נציג אלבניה לאירוויזיון 2019 ייבחר במסגרת פסטיבל השירים האלבני ("Festivali i Këngës") ה-57. הגשת המועמדויות לפסטיבל נסגרה ב-30 ביוני 2018. ב-17 באוקטובר 2018 נחשפה רשימת האומנים והשירים שהתחרו במסגרת הפסטיבל: פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. במהלך הצבעות המדינות, הוענקו 12 נקודות על ידי אלבניה לצפון מקדוניה. אלבניה באירוויזיון אירוויזיון 2019 מדיה וקבצים בנושא אלבניה באירוויזיון 2019 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כביש 6953

כביש 6953 (מכונה גם "כביש ג'וערה", על שם הבסיס ההיסטורי שנמצא במסלולו) הוא כביש מקומי באזור רמות מנשה המחבר את כביש 66 (בסמוך לקיבוץ משמר העמק) לכביש 672, בסמוך לקיבוץ דליה. הכביש נמצא כולו בתחום השיפוט של מועצה אזורית מגידו, והיישוב היחידי שנמצא בסמוך אליו הוא קיבוץ עין השופט וכן המוסד החינוכי חברת הנעורים רעות שלידו. לאורך הכביש ישנן יציאות למסלולי טיולים באזור המרחב הביוספרי שבפארק רמות מנשה. כבישי ישראל אריאל אלסיבוני, אוברדרייב בדרכים: כביש עין השופט ורמת מנשה, באתר "OVER-DRIVE", 23 בנובמבר 2017 כבישים 6953 ו 6954 ממשמר העמק לצומת רמת השופט - Roads 6953 & 6954, סרטון באתר יוטיוב
מוסולה קתרין קסקטי

מוסולה קתרין קסקטי (באנגלית: Musola Cathrine Kaseketi; נולדה באוקטובר 1968) היא יוצרת קולנוע ופעילת זכויות אדם מזמביה. היא האישה הראשונה מזמביה לביים סרטים כמקצוע. קסקטי נולדה ב-1968 בסולווזי, אך גדלה בשנותיה הראשונות בקאבווה, בעקבות מדיניות ממשלתית של רילוקיישן. בתור ילדה קטנה, טעות רפואית של סטודנטית לסיעוד גרמה לה לשיתוק באחת מרגליה; יש לה כתוצאה קשיי התניידות. היא הוכשרה בתור חייטת מעצבת בגדים לפני שעברה לזימבבואה ללמוד תיאטרון. לאחר מכן היא סיימה בהצטיינות תואר מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ניוטון בדרום אפריקה. בהמשך חייה היא הרחיבה את השכלתה בארצות הברית ובאירופה, כולל קורסים בחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה והכשרה בתור מנחה לשוויון לנכים בארגון העבודה הבינלאומי. הסרט הראשון שלה, Suwi ("אמונה"), אותו כתבה, ביימה והפיקה, יצא ב-2009, והוקרן במספר מדינות באירופה, ובדרום אפריקה. היא ביימה פרקים של אופרת הסבון הזמבית Kabanana, כמו גם מספר רב של סרטים דוקומנטריים. היא המייסדת של העמותה Vilole Images, קרן ללא מטרות רווח אשר מספקת הדרכה ליוצרי סרטים צעירים בזמביה. עד כה, היא ביימה שלושה סרטים באורך מלא: Suwi, ‏Dreams of Forgotten Youth ‏(2012) ו-Broken Hill Man ‏(2013), כמו גם סרט סטודנטים, Making a Difference in Life ‏(1999). היא גם הקימה את פסטיבל הסרטים הבינלאומי הראשון של זמביה, Shungu Namutitima ("עשן מרעים"). קסקטי היא רכזת זמביה ודרום אפריקה של ArtWatch International, ויו"ר אגודת צלמי הסרטים של זמביה. זמן קצר לאחר שיצא סרטה Suwi, פנתה אל קסקטי קבוצה של נשים נכות אשר שאבו השראה מהסרט. יחד איתן, היא הקימה את Pachibwanse Corner, או מקום מפגש נשים, פרויקט לפיתוח קהילה כפרית ולמען שיפור חייהן של נשים עם מוגבלויות. רבים מסרטיה התיעודיים עוסקים בנושאים חברתיים המשפיעים על נשים נכות. מוסולה קתרין קסקטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Edine, Nicole. "9 Women Who Are Taking The Lead In Places Where Men Rule". Huffington Post. Warnke, Melissa Bachelor. "A Lifetime of Art: Musola Cathrine Kaseketi". The Daily Beast. Mwizabe, Gethsemane (4 בספטמבר 2014). "Catherine Musola Kaseketi: Agile Filmmaker, Human Rights Activist". Times of Zambia. {{cite news}}: (עזרה)