laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אושר (מחזה)

אושר הוא מחזה מאת מיכאל גורביץ' ובבימויו, שעלה לראשונה בתיאטרון החאן ב-30 בדצמבר 2004. העלילה מתרחשת בבית בן שלוש קומות: בקומה העליונה גרים זוג נשוי, ויוי ואושר; בקומה האמצעית גר אביו של אושר; ובקומת המרתף משחקים ארבעה גברים בקלפים. ויוי היא בחורה משועממת, כי אושר בעלה אינו שם לב אליה, היא צופה בתוכנית בטלוויזיה בה נראים שלושת הגברים מהמרתף משחקים בקלפים. אושר מוצא נעל של בחורה, מכניס אותה לתיקו, וויוי אשתו מגלה זאת ומזמינה את הקלפנים מהמרתף להרוג את בעלה. מנחה הערב שמספר על ההצגה, מזמין שני פרשנים מלומדים להסביר את ההצגה לקהל והם מוצאים עצמם בתוך העלילה. אדם היושב בקהל מקבל צלצול טלפון והוא עולה לבמה ומצטרף למשחק הקלפים. אשתו צופה בו ומנסה לעלות על הבמה ולהצטרף אליו. אושר רוצה להכניס את אביו לבית אבות. לבית אביו של אושר מגיע מלאך, שעוזר להם לשקם את היחסים ביניהם. בהמשך העלילה הקלפנים מנסים להרוג את אושר ואושר מנסה להשיב אליו את אשתו ולזכות מחדש באהבתה. מחזה ובימוי: מיכאל גורביץ' עיצוב תפאורה: סבטלנה ברגר עיצוב תלבושות: ילנה קלרייך הלחנת מוזיקה: ערן דינור עיצוב תאורה: רוני כהן עיצוב תנועה: רננה רז טכנאי ומנחה: ניר רון ד"ר עיני וגבר שלוש: יוסי עיני ד"ר דלתותקין ופלוטניק: יואב היימן ויוי: שרון שטרק שמואל: יהויכין פרידלנדר אלישבע: פלורנס בלוך אושר: לירון ברנס האב: אבינעם מור-חיים הנער: אודי רוטשילד המפקד: אריה צ'רנר אושר: קומדיה מאת מיכאל גורביץ', מפעל הוצאה לאור של מחזאות מקור. ההצגה "אושר", בערוץ תיאטרון החאן ביו טיוב תוכניה, תמונות, טקסט ווידאו של ההצגה, באתר של מיכאל גורביץ' צבי גורן, "אושר" - אולי שם, למעלה, באתר הבמה, 13 בפברואר 2005 צבי גורן, המרדף הכוזב אחרי האושר - ריאיון עם מיכאל גורביץ', באתר הבמה, 16 בינואר 2005 ציפי שוחט, אושר עם אבקת כביסה, באתר הארץ, 10 בפברואר 2005 מרב יודילוביץ', בדרך אל האושר, באתר ynet, 31 בינואר 2005 בועז טרינקר, ריאיון עם הבמאי ותמונות ראשונות מההצגה החדשה 'אושר', באתר תיאטרון החאן
ארגמן (אלבום)

"ארגמן" הוא האלבום השני של הזמר היוצר, המלחין והמוזיקאי ארז לב ארי שיצא ב-17 במאי 2010. רק תאמין בסוף היום בוקר טוב פרימיטיבים שירי האלבום באתר יוטיוב אקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט ביקורת על האלבום באתר מאקו ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערפילית הטבעת

ערפילית הטבעת (נקראת גם M57 מ-Messier 57 וכן NGC 6720) היא ערפילית פלנטרית הנחשבת לדוגמה קלאסית של ערפילית כזו. מרחקה כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש, בקבוצת הכוכבים נבל. הערפילית, אשר ייחודית ביופייה ובסימטריות שלה, מוארת על ידי כוכב מרכזי מסוג ננס לבן. הערפילית התגלתה על ידי אנטואן דרקר בינואר 1779 ומאוחר יותר באותו חודש, באופן עצמאי, גם על ידי שארל מסיה, בשעה שצפה בשביט שחלף בסמוך. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כעצם מס' 57 ושיער כי היא מורכבת ממספר כוכבים פחות בהירים שלא יכול היה לראות בטלסקופ שברשותו. בשנת 1800, פרידריך וון האן גילה כוכב מרכזי עמום במרכז הערפילית. ב-1864, בחן ויליאם האגינס את הספקטרום של מספר ערפיליות וגילה שלחלק מעצמים אלה, כולל M57, ספקטרום בעל קווי פליטה חזקים, המאפיין גז בטמפרטורה גבוהה. האגינס הסיק מכך שערפיליות אלה לא מורכבות מכוכבים, כפי ששיערו קודם. ניתן לצפות בערפילית בצורה מיטבית באמצעות טלסקופ בקוטר 20 ס"מ, למרות שאת הטבעת עצמה ניתן לראות גם בטלסקופים קטנים יותר ואת הערפילית ניתן גם לראות באמצעות משקפת איכותית בתנאי תצפית טובים, אך היא נראית רק ככתם אליפטי ולא כטבעת. את צבעי הערפילית ניתן לראות רק בצילום ארוך חשיפה. קל לאתר את הערפילית הנמצאת על הקו המחבר את שליאק (β בנבל) עם סולפאה (γ בנבל) כ-0.8 מעלות משליאק וכ-1.2 מעלות מסולפאה. לערפילית צורת אליפסואיד והיא מתרחבת בשיעור של כשניית קשת למאה שנה, קצב המתאים למהירות של 20-30 ק"מ/שנייה, ואשר הוערך על-פי תמונות שצולמו במרווחי 50 שנה. בהתבסס על נתון זה, גילה המשוער הוא כ-1610 (±240) שנה. הערפילית מוארת על ידי ננס לבן העומד במרכזה וקרינתו העל-סגולה מייננת את אטומיה. מסת הערפילית כ-0.2 מסות שמש וצפיפותה כ-10,000 יונים לסמ"ק. היא מורכבת בעיקר ממימן (יותר מ-92%), הליום (יותר מ-7%), ממעט חמצן (כ-0.05%), חנקן (כ-0.03%) וניאון (פחות מ-0.01%) וניתן למצוא בה כמויות זעירות של גופרית, ארגון, כלור ופלואור. לחלקי הערפילית הפנימיים גוון ירוק הנובע מקווי פליטה של חמצן בעל יינון כפול, ב-495.7 ו-500.7 ננומטר. קווים 'אסורים' אלה נצפים רק בתנאי צפיפות נמוכה מאוד, שבהינתן צפיפותה של הערפילית ואחוז החמצן שבה מוערך ביונים אחדים לסמ"ק בלבד. בחלקי הטבעת החיצוניים, הגון האדמדם הוא תוצאה של מימן וחנקן מיוננים, כאשר גם החנקן מציג קווי פליטה אסורים, ב-654.8 ו-658.3 ננומטר. עוצמת ההארה הכוללת של הערפילית היא פי 50-100 מעוצמת ההארה של השמש. אורכי הגל הירוקים נמצאים קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית ולכן היא נראית בהירה יותר בעין (דרגת בהירות 8.8) מאשר בצילום (דרגת בהירות 9.7). במהלך 2,000 השנים האחרונות, עזב הכוכב במרכז הערפילית את ענף הענקים בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, לאחר שמיצה את מלאי המימן שלו. משמעות הדבר היא שהוא אינו מייצר יותר אנרגיה בתהליך היתוך גרעיני ומתקרב כעת לשלב האחרון בחייו, בו הוא מתחיל להתקרר בהדרגה כננס לבן. הכוכב מורכב בשלב זה בעיקר מפחמן וחמצן, עם מעטפת חיצונית דקה של יסודות קלים יותר. הוא בעל מסה של כ-0.6 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-125,000 מעלות קלווין ובהירות מעט נמוכה מבהירות השמש באור נראה, אך פי 200 מהשמש בצירוף הקרינה העל-סגולה. מדיה וקבצים בנושא ערפילית הטבעת בוויקישיתוף ערפילית הטבעת בקטלוג מסיה באתר SEDS ערפילית הטבעת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערפילית הטבעת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
דרך (אלבום)

דרך הוא האלבום השני של הזמר היוצר, המלחין והמוזיקאי מוש בן ארי שיצא לאור ב-2 באוגוסט 2004. האלבום זכה תוך חודשים ספורים מרגע יציאתו למעמד אלבום זהב. האלבום יצא מיד לאחר סיבוב הופעות של בן ארי באוסטרליה בדצמבר 2003, והוא הופק על ידי מרק סמוליאן (מפיק אנגלי שחי בישראל, בעל אולפן הקלטות, עבד עם "שבע" ואמנים אחרים בתחום) ואת כל השירים באלבום כתב והלחין מוש בן ארי. האלבום מגוון בסגנונות מוזיקליים ובטקסטים אישיים, הנוגעים לחיי היומיום ולמצב בישראל. במהלך שנת 2004 יצאו שלושה שירים מהאלבום כסינגלים: "דרך", "את" ו-"יה". שלושתם דורגו במצעד השנתי של גלגלצ במקומות ה-22, ה-25, וה-27 בהתאמה. "יה" דורג גם במצעד השנתי של רשת ג' במקום ה-35. אקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר shironet
המחט של בופון

במתמטיקה, בעיית המחט של בופון היא שאלה שהוצגה לראשונה על ידי ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון ב-1733: נניח שיש לנו רצפה עשויה רצועות מקבילות של עץ, כל אחת ברוחב זהה, ונפיל מחט על הרצפה. מה ההסתברות כי המחט תנוח על הקטע שבין שתי רצועות? בעיה זו הייתה הדוגמה הראשונה בגאומטריה הסתברותית. באמצעות הפתרון לבעיה ניתן לחשב את פאי בשיטת מונטה קרלו, אם כי ברור למדי שבופון עצמו לא ערך ניסויים מעין זה. נתונה מחט באורך l {\displaystyle l} , אשר נופלת על משטח בעל קווים מקבילים במרחק l ≤ d {\displaystyle l\leq d} , מהי ההסתברות כי המחט תחצה את הקו? יהי x {\displaystyle x} המרחק בין מרכז המחט לקו הקרוב ביותר, תהי θ {\displaystyle \theta } הזווית החדה שבין המחט לקו. המחט תעבור את הקו אם יתקיים: x ≤ l 2 s i n θ {\displaystyle x\leq {\frac {l}{2}}sin\theta } למחט קטנה, כאשר d > l {\displaystyle d>l} יתקיים: P = ∫ 0 2 π l | c o s θ | d d θ 2 π {\displaystyle P=\int _{0}^{2\pi }{\frac {l\left|cos\theta \right|}{d}}{\frac {d\theta }{2\pi }}} ובחישוב האינטגרל נקבל: P = 2 l π d {\displaystyle P={\frac {2l}{\pi d}}} במקרה ש d = l {\displaystyle d=l} : P = 2 π = 0.636619... {\displaystyle P={\frac {2}{\pi }}=0.636619...} נסמן ב-X את המשתנה המקרי שסופר את מספר הקוים שמחט באורך 1 תחתוך. נשים לב ש-X תמיד (למעט מקרים בהסתברות אפס) שווה ל-1 כשהמחט חותכת קו, ו-0 אחרת. לכן אנחנו רוצים לחשב את [E[X (נסמן ב-e). נשים לב שמלינאריות התוחלת, אם נזרוק מחט באורך l, אז מספר הקווים שהיא תחתוך בתוחלת הוא le, ואם נזרוק כמה מחטים (אפילו אם הן מחוברות, שכן התוחלת ליניארית גם כאשר המשתנים תלויים) תוחלת מספר הפעמים שהן יחתכו קווים היא סכום התוחלות שלהם. מכך נובע שלכל קו המורכב ממספר קטעים שאורכו הכולל l, תוחלת מספר הקווים שיחתכו הוא le. כעת נקח סדרה של מצולעים משוכללים שהיקפם שווה ל-2π, ומספר צלעותיהם שואף לאינסוף. אז הם שואפים למעגל שהיקפו 2π, ומרציפות גם תוחלת מספר הקווים שהמעגל יחתוך היא 2π. מצד שני, זה מעגל שקוטרו 1, ולכן הוא תמיד יחתוך את הקווים בדיוק פעמיים. מכאן נובע π=2e, ולכן e=2/π. מדיה וקבצים בנושא המחט של בופון בוויקישיתוף גדי אלכסנדרוביץ', המחט של בופון, באתר "לא מדויק", 14 במרץ 2014 Buffon: did he actually throw sticks? E. Behrends and J. Buescu, EMS Newsletter, June 2014. המחט של בופון, באתר MathWorld (באנגלית) Buffon's Needle Problem באתר וולפרם אלפא Math World.
אברהם אלשטיין

אברהם (אייב) אלשטיין (באנגלית: Abe Ellstein, נולד ונפטר בניו יורק, 7 ביולי 1907 – 22 במרץ 1963) היה מלחין, מעבד ומנצח יהודי-אמריקאי, שעסק בתחום תיאטרון היידיש ובתחום החזנות בארצות הברית, בתקופת השיא של תיאטרון היידיש בארצות הברית. אלשטיין נולד וגדל בלואר איסט סייד, למד מוזיקה בבית הספר למוזיקה במנהטן (Third Street Music School Settlement). בהמשך קיבל מלגה לבית הספר ג'וליארד שם למד 4 שנים. בין השנים 1916–1920 היה חבר במקהלת הילדים של המטרופוליטן אופרה. את דרכו כמלחין לתיאטרון החל במוזיקה שכתב למחזה "מאבק" (געראנגעל) והועלה על ידי הלהקה הווילנאית. זה היה הראשון מבין 33 מחזות ביידיש להם כתב מוזיקה. יחד עם אלכסנדר אולשנצקי שלום סקונדה ויוסף רומשינסקי היה מבכירי המלחינים למוזיקת תיאטרון יידיש בשדרה השנייה. אלשטיין הלחין אופרטות ומחזות זמר רבים, וגם את פסקול הסרט "אידל מיטן פידל" שהיה אחד הלהיטים הגדולים של התקופה. אלשטיין הועסק כמלחין הבית בכמה תיאטראות, ועבד עם גדולי התיאטרון היידי של התקופה, בין היתר כתב מוזיקה עבור מולי פיקון. כמו מלחינים אחרים בתיאטרון היידי, שאף אלשטיין להיות מוכר כמלחין של מוזיקה קלאסית "רצינית". בין יצירותיו ניתן למצוא 2 אורטוריות, "אודה למלך המלכים" ששר יאן פירס ושודרה ברשת CBS, ו"גאולה" המבוסס על סיפור החנוכה. עוד מיצירותיו: "הנגב" קונצ'רטו לפסנתר, סוויטה לפסנתר, ו"הפטרה", יצירה לכינור ופסנתר. בשנת 1958 הלחין אלשטיין אופרה בת מערכה אחת "הגנב והתליין", ללברית של מורטון ויז'נגרד. האופרה צולמה לטלוויזיה ושודרה ברשת ABC, ואף הוקרנה בפסטיבל זלצבורג. אלשטיין זכה במלגה מטעם קרן פורד על מנת שילחין אופרה חדשה באורך מלא, בעבורה כתב את האופרה "הגולם" המבוסס על סיפור הגולם מפראג. האופרה הוצגה באופרה של ניו יורק סיטי. אלשטיין, כשאר מלחיני התיאטרון היידי באותה תקופה, עסק אף בתחום החזנות. אלשטיין ליווה חזנים בפסנתר ובאורגן ועיבד יצירות לתזמורת ולמקהלה. עבד עם גדולי החזנים באותה תקופה בארצות הברית, ביניהם החזן יוסף רוזנבלט אותו ליווה במסעות הקונצרטים שלו ברחבי העולם, החזנים מרדכי הרשמן, לייבלה וולדמן, משפחת מלבסקי, משה גנטשוף, דוד קוסביצקי, יאן פירס ומוישה אוישר, איתו שיתף פעולה גם בתחום התיאטרון והקולנוע. אלשטיין אף הלחין יצירות חזנות, אם לתיאטרון ואם לשימוש ליטורגי. ביוגרפיה והקלטות באתר naxos.com שירים להאזנה(הקישור אינו פעיל) בלחניו/עיבודיו של אלשטיין באתר savethemusic.com השיר אבינו מלכנו בביצוע מודרני, באתר יוטיוב אברהם אלשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אברהם אלשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) אברהם אלשטיין, דף שער בספרייה הלאומית
רנקו מטסוביץ'

רנקו מטסוביץ' (בקרואטית: Ranko Matasović;‏ 14 במאי 1968, זאגרב) הוא בלשן קרואטי המתמחה בשפות הודו-אירופיות, שפות בלטו-סלאביות, שפות קלטיות ושפות באזור הקווקז. הוא בן דוד של דליבור ברוזוביץ'. הוא סיים לימודי תואר באוניברסיטת זאגרב שנת 1992, ובשנת 1995 הוענק לו תואר שלישי. Harfa sa sjevera. Iz irske književnosti (Antibarbarus, Zagreb 1995) ISBN 953-6160-25-0 A Theory of Textual Reconstruction in Indo-European Linguistics (Frankfurt a/M & New York 1996) ISBN 3-631-49751-2 Kratka poredbenopovijesna gramatika latinskoga jezika (Matica hrvatska, Zagreb 1997) ISBN 953-150-105-X Kultura i književnost Hetita (Matica hrvatska, Zagreb 2000) ISBN 954-15-0548-9 Uvod u poredbenu lingvistiku (Matica hrvatska, Zagreb 2001) ISBN 953-150-612-4 Kamen kraljeva. Srednjovjekovne irske sage (Ex Libris, Zagreb 2004) ISBN 953-6310-35-X Gender in Indo-European (Universitätsverlag Winter, Heidelberg 2004) ISBN 3-8253-1666-1 Jezična raznolikost svijeta (Algoritam, Zagreb 2005) ISBN 953-220-355-9 Poredbenopovijesna gramatika hrvatskoga jezika, (Matica hrvatska, Zagreb, 2008.) ISBN 978-953-150-840-7 Etymological Dictionary of Proto-Celtic, (Brill, Leiden & Boston, 2009) ISBN 978-90-04-17336-1 Slavic Nominal Word-Formation. Proto-Indo-European Origins and Historical Development, (Universitätsverlag Winter, Heidelberg 2014) ISBN 978-3-8253-6335-2 דף הבית של רנקו מטסוביץ'
הליכון שולחני

הליכון שולחני הוא שולחן עבודה הבנוי מעל הליכון כושר. אדם המשתמש בהליכון שולחני הולך באיטיות על הליכון כושר תוך כדי ביצוען של עבודות משרדיות על שולחן העבודה. המטרה של הליכון שולחני היא שילוב תנועה ותרגול עדין במשימות משרדיות שגרתיות. בכך, מאפשר ההליכון השולחני להחליף את תנוחת הישיבה המקובלת בעבודות משרדיות בהליכה איטית. במהירויות הליכה נמוכות, מרבית האנשים הבריאים מסוגלים לבצע משימות האופייניות לשולחן עבודה כגון הקלדה או שיחה בטלפון. העיתון הניו יורק טיימס מייחס לד"ר ג'יימס לוין, אנדוקרינולוג מהמרכז הרפואי מאיו קליניק, את ההשראה להליכון השולחני. ד"ר לוין פיתח את הרעיון כחלק מעבודתו בנושא מניעת השמנת יתר, באמצעות הרכבת מדף של מיטת בית-חולים מעל מסילת כושר פשוטה. ד"ר סת' רוברטס, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת ברקלי, תכנן הליכון שולחני בשנת 1996, וככל הנראה היה המשתמש הראשון במערכת זו. ישנם מספר סוגים מסחריים של הליכונים שולחניים. חלקם בנויים ממסילות כושר מסורתיות עם שולחן עבודה ייעודי בנוי סביבן, בעוד שאחרים נבנו לשימוש ייעודי כזה מלכתחילה. הליכון שולחני לא משמש בדרך כלל לשיפור סיבולת לב-ריאה, שכן מרבית המשתמשים בו מוצאים שקצב ההליכה הנוח ביותר הוא בטווח של 1–3 קמ"ש. מחקר שערך ג'יימס לוין במאיו קליניק מגלה כי משתמשים שורפים כ-100 עד 130 קלוריות לשעה במהירויות הנמוכות מ-3 קמ"ש. מחקר שנערך במאיו קליניק בשנת 2007 ועסק בעובדי משרד הסובלים מעודף משקל, קבע כי "אילו זמן הישיבה מול מחשב היה מוחלף בעבודה-תוך-הליכה, שריפת האנרגיה הייתה עולה ב-100 קלוריות לשעה. לכן, אם עובדים הסובלים מעודף משקל היו מחליפים בין שעתיים לשלוש שעות ביום את הישיבה בהליכה, ואם שאר המרכיבים היו ללא שינוי, הדבר היה מביא לירידה במשקל של 20–30 ק"ג בשנה. הליכון (מכשיר כושר) סיבולת לב-ריאה צאלה קוטלר, ‏עובדים בקצב, באתר גלובס, 13 ביולי 2011 זאב גלילי, פתאום קם אדם בבוקר מן המחשב ומתחיל ללכת על שולחן, מהאתר של טל גלילי(הקישור אינו פעיל) הולכים לעבוד: האם המשרדים העתידיים יראו יותר כמו חדרי כושר? באתר פורבס CNN's Edge of Discovery: Treadmill Desk Good Morning America: Walking While You Work USA Today: Researcher sees future where people walk at work Gelf Magazine: Could a treadmill/desk mashup be the solution to America's obesity problem? Forbes: Take Up Thy Desk And Walk Can sitting too much kill you?, commentary invited by editors of Scientific American Katz, Mandy (2008-09-16). "Fitness - I Put In 5 Miles at the Office". The New York Times. נבדק ב-2011-11-24. James A. Levine, Get Up!: Why Your Chair is Killing You and What You Can Do About It, Palgrave Macmillan Trade, 2014 "Treadmill workstation brings exercise to office, slowly". Tehran Times. Agence France-Presse. נבדק ב-2009-02-28. "Future workplaces will function best with Stone Age features, UC Berkeley professors suggest". UC Berkeley. 29 אוג' 2000. נבדק ב-2011-11-24. {{cite news}}: (עזרה) Roberts, Seth (17 בספטמבר 2008). "Treadmill Desks". Seth's Blog: Personal Science, Self-Experimentation, Scientific Method. אורכב מ-המקור ב-2012-02-04. נבדק ב-24 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Levine, James A; Miller, Jennifer M (בספטמבר 2007). "The energy expenditure of using a "walk-and-work" desk for office workers with obesity". British Journal of Sports Medicine. 41 (9): 558–61. doi:10.1136/bjsm.2006.032755. PMC 2465387. PMID 17504789. {{cite journal}}: (עזרה)
יוסף פנחסי

יוסף פנחסי (י"ח באייר -ל"ג בעומר, ה'תשכ"א, 4 במאי 1961) הוא פרופסור להנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת אריאל. מגיל צעיר מאוד אהב לעסוק במדע החשמל והאלקטרוניקה, ובנערותו השתתף בקורסים לנוער שוחר מדע בפיזיקה, במתמטיקה ובאלקטרוניקה. למד הנדסת החשמל ואלקטרוניקה במסגרת העתודה האקדמית של צה"ל, באוניברסיטת תל אביב. בשרותו הצבאי כקצין, עסק במחקר ובפיתוח בתחום התקשורת. במהלך שרותו, סיים תואר שני והשלישי בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט עוסקת בתחום של מקורות קרינה אלקטרומגנטית רבי עוצמה. בסוף שנת 1995 הצטרף למחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה במכללה האקדמית יהודה ושומרון, ועמד בראשה בשנים 2004 ועד 2007. שימש כדיקן הפקולטה להנדסה בשנים 2010–2017. . פרופ' פנחסי הוא מהמובילים את המחקר והפתוח לייזר אלקטרונים חופשיים בישראל במתקן מאיץ ייחודי המצוי באריאל. היה מהפעילים להכרה באוניברסיטת אריאל כאוניברסיטה השמינית במדינת ישראל . פרופ' פנחסי הוא חובב רדיו פעיל בעל אות קריאה 4Z1VC. בתחנת הרדיו שלו הוא עושה שימוש במכשירי קשר אותם בנה בילדותו. כמו כן, מנגן בפסנתר ובקלידים. פרופסור פנחסי נשוי לשלומית ואבא לשנים. אחותו ד"ר יוכבד פנחסי-אדיב היא מנהלת המכללה הטכנולוגית הנדסאים באריאל ואחיו וד"ר גדי פנחסי הוא מרצה להנדסה באוניברסיטת אריאל. תחום התמחותו של פרופ' יוסף פנחסי הוא בנושאים של עירור קרינה אלקטרומגנטית ושימושיה לתקשורת אלחוטית, חישה מרחוק והדמיה. מחקריו עוסקים בפיתוח תאוריות במרחב התדר לניתוח אינטראקציות רחבות סרט ומפולגות בין שדה אלקטרומגנטי ותווך, כפי שהן מתבטאות במקורות קרינה רבי עוצמה, לייזרים ומייזרים ובהתפשטות קרינה בחומרים דיאלקטריים, במוליכי גלים, בקווי תמסורת ובאטמוספירה. במסגרת זו, הוא בוחן את השפעות התווך על הביצועים של מערכות תקשורת ומכ"ם אלחוטיות הפועלות בתחום תדרים רחב, כולל גלים מילימטרים ותת-מילימטרים (Tera-Hertz) ופיתח טכניקות פאסיביות ואקטיביות לגילוי מרחוק של עצמים מוסתרים . הוא כתב שלושה ספרים בהם מוצגים היסודות התאורטיים וההיבטים הפיזיקליים הקשורים בעיבוד והעברה של אותות במערכות תקשורת. יוסף פנחסי, "היסודות הפיזיקליים של התקשורת האלקטרונית", המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2008 (ISBN 978-965-7376-08-9) יוסף פנחסי, "תקשורת ספרתית ומודמים", המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2008 (ISBN 978-965-7376-15-7) יוסף פנחסי, "תקשורת אלחוטית בגלי רדיו", אוניברסיטת אריאל, 2013 (ISBN 978-965-7376-29-4) יוסף פנחסי באתר אוניברסיטת אריאל. סרטון המתאר את המערכת לחישה מרחוק והדמיה של עצמים מוסתרים שפיתח. יוסף פנחסי (1961-), דף שער בספרייה הלאומית מתוך אתר אוניברסיטת אריאל פרופ' פנחסי - דיקן הפקולטה להנדסה באריאל, באתר ערוץ 7, 9 בפברואר 2010 דיון בהשתתפותו בערוץ הכנסת 7.7.2012 תומר ולמר, נשיאי האוניברסיטאות לנתניהו: אל תכיר באריאל, באתר ynet, 27 ביוני 2012 "כן, אוניברסיטה באריאל" מאמר דעה בעיתון "מקור ראשון" החובב הצעיר * זרקור על יוכבד פנחסי אדיב אוניברסיטת אריאל בשומרון המרכז האוניברסיטאי אריאל, ‏תדרי הטרה-הרץ הבלתי מנוצלים עד כה יאפשרו זיהוי מרחוק של חומרי נפץ ואמצעי לחימה מוסווים, באתר "הידען", 31 במאי 2010 אלכס דורון, בקרוב: מכשיר שמאתר אמל"ח גם דרך קירות, באתר nrg‏, 25 במאי 2010
עד אלי

"עד אלי" הוא אלבום הבכורה של הזמר היוצר, המלחין והמוזיקאי מוש בן ארי שיצא לאור ב-1 בינואר 2002. האלבום הוא אלבום סולו ראשון לחבר להקת "שבע" המצליחה. באלבום זה אירח בן ארי אמנים רבים לביצוע משותף של השירים, ביניהם אהוד בנאי, שוטי הנבואה, יוסי פיין וחברים מלהקתו "שבע". כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי בן ארי - דבר שיחזור על עצמו גם באלבומיו הבאים, כגון - האלבום דרך (2004). שירים רבים מאלבום זה (כגון - "ואיך שלא", "Jah Is One", "הנה זה בא"), בוצעו בגרסאות הופעה ביחד עם אמנים שונים ונכנסו לאלבום ההופעה שהוציא - מוש בן ארי - Live (2007). מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר shironet
קופסה

קופסה או תיבה היא מכולה וכלי קיבול המשמשת לאחסון או להעברת תוכן. קופסות בנויות בדרך כלל מחומרים עמידים, כגון עץ, מתכת, קרטון, פלסטיק, כתלות בשימוש לו הן מיועדות. גודל הקופסה יכול להשתנות, ממספר סנטימטרים (למשל קופסת גפרורים) עד מטרים בודדים (למשל מכולות). לקופסות בדרך כלל צורת תיבה גאומטרית - פאותיה הן מלבנים, אך ישנן קופסות במגוון צורות, כגון קובייה, גליל מעגלי או אליפטי. לתיבות דקורטיביות או תיבות לאחסון יש לעיתים מכסה, אשר ניתן לפתוח בעזרת משיכה, הזזה, הברגה או הרמה. המכסה עשוי להיות מאובזר בצירים, אבזם או מנעול. ארכיונים מאחסנים תיקי מסמכים בקופסות קרטון, הנושאות סימני זיהוי ותיוג. פריטים אשר נמצאים בקופסות מחומרים קשיחים עשויים להישמר זמן רב יותר מאשר בקרטון, לכן נהוג להשתמש בקופסות אלו למטרת אחסון לתקופות ארוכות כמו במקרים מסוימים של קפסולת זמן. קופסות קרטון הן אמצעי אריזה מקובל לאריזת תכולת דירה לצורך מעבר דירה. מוצרי מזון ומוצרי צריכה רבים נמכרים כשהם ארוזים בקופסות ממותגות, ביניהם ממתקים, דגני בוקר, פסטה, אבקת כביסה, רדיד אלומיניום הארוזים בקופסאות קרטון, גבינות, ארוחות מנה חמה בקופסאות פלסטיק. בקבוקי יין יוקרתיים נמכרים בתיבות עץ, לעיתים בריפוד קש. תכשיטים נארזים בקופסות מרופדות, לעיתים עשויות עץ או מצופות קטיפה. מגירה היא קופסה המורכבת על מסילות בתוך רהיט. ארגז משחק קופסה קופסה שחורה קלפי תיבה להחזרת ספרים מדיה וקבצים בנושא קופסה בוויקישיתוף
צה"ל במלחמת סיני

מלחמת סיני הייתה עבור צה"ל המלחמה הראשונה מאז מלחמת העצמאות אז הוקם, ובו הפעיל לראשונה מערך מילואים וכלי נשק חדישים שנקלטו בו בשנים שלאחר מלחמת העצמאות. מלחמת סיני הייתה עבור צה"ל מבחן ראשון באשר ליכולתה במלחמה טריטוריאלית לאחר שנים של אימונים ובניית מבנה קבוע חדש ומערך מילואים לצה"ל שהתבססו כולם על לקחים ממלחמת העצמאות אז הוקם צה"ל ופעילותו התאפיינה בשינויים ארגוניים תוך כדי המלחמה, במלחמת סיני הופעלו כל תורות הלחימה והידע שהתאמנו עליהם והופעלו לראשונה בהיקף רחב כלי נשק חדשים שנקלטו בצה"ל בשנים שטרם המלחמה ושלא היו ברשותו במלחמת העצמאות, הופעל גם לראשונה מערך מילואים נרחב לאחר שכמה שנים קודם לכן החליט המטה הכללי של צה"ל על צמצום החטיבות הסדירות בצבא מ-12 ל-3 בלבד בהם שתי חטיבות רגלים וחטיבת שריון אחת בלבד. בשנים שלאחר מלחמת העצמאות הושקע מאמץ רב בפיתוחו של צה"ל ובהתעצמותו, למלחמת סיני הגיע צה"ל מאורגן ומצויד כצבא מקצועי, כולל רובה עוזי האחיד לכל חיילי החי"ר, מטוסי קרב חדשים וטנקים תקניים, ספקית הנשק העיקרית של ישראל הייתה צרפת שערב המלחמה מכרה לישראל נשק רב בהם כ-60 מטוסים ועוד מאות טנקים מסוגים שונים. מיד בתחילת מלחמת סיני הטיל חיל האוויר את מלוא כוחו למערכה, תחילת המבצע התאפשרה לאחר שמטוסי P-51 מוסטנג של חיל האוויר השמידו את קווי הקשר והטלפון של הצבא המצרי, נוסף על כך ביצעו טיסות סיור וצילום מעל שמי סיני, בגיחות הללו ובקרבות אוויר שהתפתחו בעקבותיה הופלו שבעה מטוסים של צה"ל ועוד שמונה ניזוקו בצורה קשה, היה זה המבצע האחרון בה השתמש צה"ל במטוסים הללו, מיד לאחר מכן ביצע חיל האוויר את מבצע מכבש בה הצניחו 16 מטוסי דקוטה גדוד של חטיבת הצנחנים בפיקודו של רפאל איתן על יד מעבר המיתלה, מספר ימים לאחר מכן ב-2 בנובמבר הצניח חיל האוויר גדוד נוסף של החטיבה בא-טור שבדרום סיני, אלה היו שתי הצניחות המבצעיות היחידות בתולדות צה"ל. בנוסף פעלו מטוסים נוספים של החיל בהם מיסטר, אוראגן ומטאור בתקיפת שיירות צבאיות מצריות, הגנה על שמי הארץ, יירוט מטוסים מצרים, סיור וצילום. בנוסף פעלו מטוסים קלים לחלץ טייסים שמטוסם נפגע, באחד המפורסמים שבהם חולץ הטייס בני פלד שהיה לימים מפקד חיל האוויר. בסך הכל הפעיל חיל האוויר כמאה מטוסים במלחמת סיני שביצעו מאות גיחות תקיפה, סיור וחילוץ והפילו שבעה מטוסים של חיל האוויר המצרי ו-3 מטוסי מיג 15. במלחמת סיני היה חיל השריון פעיל ביותר והפעיל 3 חטיבות שריון, חטיבה 7 שהייתה חטיבת השריון הסדירה היחידה בצה"ל ועוד 2 חטיבות מילואים. לראשונה הפעיל צה"ל טנקים מסוג AMX-13 ושרמן שנרכשו מצרפת זמן קצר לפני כן. חטיבות השריון השתתפו בכל הצירים בהם נעו כוחות צה"ל בכיבוש סיני ובחלק מהמקרים אף עמדו בראש הכוח והכריעו את המערכה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך מורחב – חיל הים הישראלי במלחמת סיני במהלך המלחמה הפעיל חיל הים ספינות הנחתה, לאורך כיבוש סיני, ליוו ספינות חיל הים את חטיבה 9 שנעה על קו החוף בסיני ושייטת 11 סייעה לה בהנחתת טנקים וציוד, משימה נוספת של החיל הייתה לאבטח את חופי הארץ מפני ספינות מלחמה מצריות שינסו לפגוע בעורף הישראלי וב-31 באוקטובר לכד בסיוע של חיל האוויר את המשחתת המצרית אבראהים אל-אוול שהפגיזה את חופי חיפה, ספינות חיל הים אף היו אחראיות לחילוץ מטוס מיג מצרי שהופל על ימת ברדוויל בסיני והעברתו לחיל האוויר. בסיום המלחמה העביר חיל הים שתי פריגטות, אח"י מבטח ואח"י מזנק במצרי טיראן לכיוון אילת. מבצע קדש באתר צה"ל על פי אתר חיל האוויר
שמואל גלינקא

שמואל גלינקא (4 ביולי 1927 - 11 בנובמבר 1956) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שנפל במלחמת סיני בה פיקד על חטיבה 37 המשוריינת. שמואל גלינקא נולד ב-4 ביולי 1927 בעיירה אוסטרוב-מזוביצקי שבפולין. אביו, חיים, היה פעיל ציוני ואמו, לאה, הייתה מחנכת עברית. בילדותו התחנך גלינקא בגן ילדים ובבית ספר עברי ציוני. בגיל 11 עלה עם משפחתו לארץ, שהתיישבה בכפר יהושע. למד בבית ספר החקלאי הראשון בארץ, מקוה ישראל. לאחר לימודיו במקווה ישראל הצטרף להגנה ובמסגרתה הדריך ילדים צעירים. בשנת 1946 התנדב לפלמ"ח בפלוגה הימית ולמד קורס ימאות שנועד להכשירו כימאי על מנת לסייע בהעפלה ארצה. בשבת השחורה, 29 ביוני 1946, נעצר גלינקא יחד עם רבים מחברי ההגנה והועבר למחנה המעצר בעתלית ולאחר מכן לרפיח ולאחר שישה שבועות שוחרר ושב לפעילות. במלחמת העצמאות שירת כמ"פ בגדוד החמישי של חטיבת הראל, ובקרב על הראדאר נפגע קל אך המשיך בלחימה. לאחר המלחמה הצטרף לשירות קבע ונשלח לקורס מג"דים ומיד לאחר מכן מונה למפקד ענף-נשק בבית הספר לחיל הרגלים. בשנת 1950 קודם לדרגת סגן-אלוף ופיקד על גדוד בחטיבת גבעתי. בשנת 1955 שימש כקצין האג"ם של פיקוד הדרום ובשנת 1956 שימש כראש ענף המבצעים במטכ"ל. בשנת 1956 הקים את חטיבה 37 המשוריינת וכמה חדשים לאחר מכן הוביל אותה למלחמת סיני, בקרב על משלטי אבו עגילה בליל ה-31 באוקטובר נפצע קשה ותוך שהוא קורא קריאות עידוד לפקודיו פונה לבית חולים שדה שם נפטר מפצעיו, הוא נקבר בבית קברות לשעת חירום וב-7 בנובמבר 1957 הובא למנוחות ביישובו כפר יהושע. היה נשוי לשרה ואב לשלושה ילדים. אחד מילדיו הוא תת-אלוף רן גלינקא שהיה מפקד שייטת 13 וקצין חינוך ראשי. בר יוסף, אחרי! שמואל גלינקא: חייו ומותו, הוצאת דבר, 1960 שמואל גלינקא באתר יזכור שמואל גלינקא, באתר BillionGraves