ארצות התן

ארצות התן הוא ספרו הראשון של עמוס עוז, שיצא בהוצאת מסדה בשנת 1965, וכולל סיפורים, שחלקם התפרסמו כבר בכתבי העת השונים. הסיפורים נסובים ברובם על חברי קיבוץ, אך שונים בגישתם הצורנית והתוכנית משאר גיבורי הקיבוץ הספרותיים שנידונו בעשורים הקודמים. 1. ארצות התן 2. נוודים וצפע 3. דרך הרוח 4. קודם זמנו 5. מנזר השתקנים 6. אש זרה 7. כל הנהרות 8. תיקון העולם 9. אבן חלולה 10. על האדמה הרעה הזאת שם הספר נגזר משמו של הסיפור הראשון שבאסופה: "ארצות התן", אך לא זו הסיבה היחידה לכותר הספר; התנים נוכחים כמעט בכל אחד מהסיפורים, ותיאורם, התנהגותם ויללותיהם מסמרות השיער הנשמעות היטב בלילה, משדרות ביתר שאת את היצרים והתשוקות האפלות, שהאדם כולא בתוכו. המספר כאילו מצביע על המימד החייתי שבאדם, החבוי בתוכם של אנשים, שבהם הקורא נפגש מדי יום ביומו, מבלי לנחש מה מתרחש בנפשם פנימה. וכך מתאר המספר את נפילתו של תן צעיר במלכודת: הוא זקף את אזניו בחרדה סתומה ולא שמע שום קול. הריחות טרפו את עשתונותיו. האומנם מקרה הוא? אנחנו תולים במקרים עיורון, והמקרים ניבטים אלינו באלף עיניים. עדיין רך הוא הגור הזה, ואם חש באלף העיניים הננעצות בו, לא יכול היה להבין מה הן אומרות. חומה של ברושים זקנים מאובקים מקיפה את הבוסתן. מה הוא החוט הסמוי ההולך מן הדומם אל החי? אנחנו מחפשים את קצה החוט הזה ביאוש, בחרון, בעוית, נושכים שפתיים עד דם, מצמצמים את עינינו בשגעון. התנים יודעים את החוט. זרמים ענוגים מרטיטים אותו, הולכים מגוף אל גוף, מיש אל יש, מרוטט אל רוטט. ושם מנוחה ושלום. — ארצות התן, (כתר, 2009), עמ' 14 - 15 דרך התיאור של עוז בספרו הראשון שונה מדרכי התיאור הריאליים שלו בספריו הבאים, שם הוא לא מרבה בסמלים ומבנים מטפוריים, בעוד שכאן הוא משתדל לדבר על מציאות חדשה של קיבוץ, מציאות של התמוטטות הערכים שהיו בדור הפלמ"ח. ומציאות חדשה כאילו נזקקת למבנים תמטיים שונים, כמו למשל המבנה הפארודי, שמעמיד באור מגוחך את הערכים של הדור הקודם, או מטפורות ותיאורים שמשדרים מאבק, אלימות ואימה. המאבקים הנרמזים במטפורות הפזורות בסיפורים הם בין עונות השנה, בין הרוח לשרב, בין העולם הפראי לעולם התרבות, בין הקיבוץ לתנים, בין החי לדומם. החברה הקיבוצית מספקת פלטפורמה למאבקים וארוטיקה, לעיתים דחוקה, ולעיתים מתפרצת, כאשר התרבותי והפראי שולטים בה לסירוגין, הדחייה נלחמת במשיכה והאהבה נדחקת מול המוות. התחושה הכללית ששוררת בכלל הסיפורים איננה אופטימית. הם לא רק משדרים התפרצויות של אימה ויצרים שונים, אלא מסתיימים, בדרך כלל, בחוסר תקווה ותוחלת, יאוש וחידלון. תשומת הלב של הביקורת הופנתה מיידית לספרו הראשון של עמוס עוז. "מאורע שאין למעט בחשיבותו" כינה את הופעת הספר יהודה פרידלנדר, וציין את כשרונותיו האפיים של המחבר וסגנונו. מכיוון שרוב הסיפורים דנים באנשים מהקיבוץ, הביע פרידלנדר את חששו, שעוז יהיה סופר של נושא אחד, אך ספריו הבאים הפיגו את חששו. גרשון שקד התרשם מהניגוד הקסום לדבריו בין העולם האפל והאירציונלי שמקיף את האדם מכל צד ועבר, כשהוא עצמו שייך לחברה אנושית מסודרת שבה אנשים חיים בשלווה מדומה חיים מלאי אידיאלים. התנים מייללים בייצריות גועשת ומאיימת על חיי הקיבוץ השלווים והמסודרים, למראית עין. זה מכבר לא זכינו להופעת בכורה כה מרשימה של מספר צעיר. סיפורי עמוס עוז עומדים בסימן הבגרות והרצינות, עיצובם הסגנוני בשל וראיית העולם שבתשתיתם כבדת משמעות היא משבח א.ב. יפה את הספר, ומזכיר את מיכה יוסף ברדיצ'בסקי כמי שהיווה מקור השראה מרוחק למלחמות הגורל והייצרים אצל הגיבורים. ת. גולובסקי התייחס לספר ברגשות מעורבים; כישרונו של עוז בולט אמנם, הסכים גולובסקי, אך הוא טרם מצא את התמהיל הנכון בין הספרות המודרנית והספרות הריאלית וכחלק מגישתו המודרנית עיוות עד כיעור את הדמויות ואת העלילה. גבריאל מוקד מכביר בשבחו של המספר עמוס עוז וכושר התיאור שלו. גם הוא מזכיר את ברדיצ'בסקי, ומוסיף את יוסף חיים ברנר כמקורות השראה של הסופר בראשית דרכו. תנים וערבים האוניברסיטה הפתוחה, הסיפורת הישראלית בשנות השישים, 1983-1982, יחידות 3-2: ארצות התן / עמוס עוז גבריאל מוקד, ארצות התן, עכשיו, 1966 יוסף אורן, 'ארצות התן'; מקץ עשרים שנה", הארץ, 20 בדצמבר 1985 אברהם בלבן, "על מפתח אחד לסיפורי 'ארצות התן' מאת עמוס עוז", מעריב, 4 במאי 1984 אריאלה בריפמן, ארצות התן – עיון משווה בשני נוסחים על פי חמישה סיפורים - עבודת גמר, אוניברסיטת חיפה, 1979 ארצות התן / עמוס עוז, הוצאת כתר גבריאל מוקד, "על קובץ הסיפורים "ארצות התן" יוסף אבן, "ארצות התן", מאזנים כ"א, יולי 1965. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) סיגלית רוזמרין, "מגמת הפישוט בספר "ארצות התן" (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine), הפתיליה - מגזין ספרותי "אש זרה", מאזנים י"ח/א-ב, דצמבר 1963 ינואר 1964 - אחד מהסיפורים שבקובץ "ארצות התן". (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) מנחם מ. פאלק, עמוס עוז: הצצה לסדנת הסופר באמצעות הסיפור דרך הרוח חלק א, חלק ב, אימגו אהובה כהן, סיפור קין והבל כתשתית להבנת הסיפור "דרך הרוח" של עמוס עוז, מעוף ומעשה 10, 2004 ארצות התן, באתר OCLC (באנגלית) א. ב. יפה, "על סיפורי עמוס עוז", על המשמר, 4 ביוני 1965 יהודה פרידלנדר, "בין סיפור לרפורטאז'ה", דבר, 27 באוגוסט 1971 עדיה מנדלסון-מעוז ונורית גרץ, עמוס עוז, א"ב יהושע - התחלות, האוניברסיטה הפתוחה, 2010, עמ' 13 - 78 נורית גרץ ואחרים, הסיפורת הישראלית בשנות הששים, האוניברסיטה הפתוחה, 1982 - 1983, יחידות 2 - 3, עמ' 1 - 83 גיטה אבינור, "למי מייללים התנים? בשולי סיפוריו של עמוס עוז", מעריב, 31 בדצמבר 1965 גרשון שקד, "האורב יושב בחדר" גל חדש בסיפורת העברית, ספרית פועלים, תשל"א, עמ' 181 (אצל: אבנר הולצמן, עין בעין; על עשרים חוקרי ספרות, כרמל, 2018, עמ' 312) ת. גולובסקי, "סדקים מוארים (עם הופעת 'ארצות התן' לעמוס עוז), חרות, 9 ביולי 1965 גבריאל מוקד, על קובץ הסיפורים "ארצות התן", ראו לעיל בקישורים חיצוניים