laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שטר אירוסין

בהלכה היהודית, שטר אירוסין הוא אחת מהדרכים שבהן ניתן לבצע קידושין, במהותו ודיניו הוא דומה לשטר במשפט העברי ולגט, אך קיימים שינויים רבים בין שטר זה לשאר השטרות. הקניין הנפוץ יותר לקדש בו אשה כיום, הוא כסף, אך ייתכן כי בעבר, השטר היה נפוץ ביותר. כך למשל, על פי המדרש יוסף הצדיק הראה לאביו יעקב אבינו, את שטר האירוסין שלו, כדי להראות שקידש את אשתו כדת וכדין. באופן רגיל, שטר הוא מסמך אותו כותב המקנה לקונה, וחלותו היא מעשה קניין הנעשית על ידי ראייה משפטית. לעומת זאת, שטר אירוסין נכתב על ידי הקונה למקנה, שכן הבעל הוא הקונה ולמרות זאת הוא כותב את השטר לאשה. שוני זה בין שטר זה לשאר השטרות, מתפרש בתלמוד בשני אופנים שונים: האחד נוטה להסביר זאת בהלכה שנמסרה למשה מסיני, והשנייה - בשוני הלשון בפסוקים: בעוד שהכתוב המדבר בשטרות כותב ”ואקח את ספר המקנה מידו” שמכך משמע שהקונה לקח את השטר מהמוכר, הרי שבמעשה קידושין הבעל הוא זה שעושה את מעשה הקניינים, כאמור בפסוק ”כי יקח איש אשה”. מכיוון ששטר זה שונה במהותו משאר השטרות, עלו מחלוקות בין חכמי האמוראים, האם על השטר להכתב מדעת המקנה - שהיא האשה שמקנה את גופה לבעל לשם אישות, ככל שטר שצריך להכתב מדעת המקנה שהוא המוכר, ואם לא - אין לו תוקף משפט, או שמא די בכך שהשטר נכתב מדעת הבעל, שהוא זה שמוסר את השטר לאשה, כמו כל שטר שהמקנה מוסר את השטר לקונה, ולכן על השטר להכתב מדעתו. רבא ורבינא, פסקו שאין השטר צריך להכתב מדעתה, ורב פפא ורב שרביא פסקו שכמו כל שטר, על השטר אירוסין להכתב מדעתה של האשה. בשולחן ערוך נפסק שצריך להיכתב מדעתה, ואם כתב שלא מדעתה, הרי היא ספק מקודשת. ריש לקיש, מראשוני אמוראי ארץ ישראל, פסק שכשם שהגט צריך להכתב לשם גירושין, כך על שטר האירוסין להכתב לשם קידושין, שכן התורה הקישה את הגירושין לנישואין - ” וכתב לה ספר כריתות, ויצאה והייתה לאיש אחר”, וכך פסק השולחן ערוך. שטר תנאים כתובה מובא ברשי על התורה "בני הם אשר נתן לי אלוקים בזה". תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ט', עמוד ב'. שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ל"ב, סעיף א' ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק ב'. שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ל"ב, סעיף א'.
I'm Glad

I'm Glad (בעברית: אני שמחה) הוא הסינגל השלישי מתוך אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז This Is Me... Then. השיר הוא בין השירים הפחות מוצלחים ביותר של הזמרת כיוון שלא גרף את הצלחת הסינגלים הקודמים לו מהאלבום גם מבחינת מצעדים שלא נכנס לצמרות המצעדים כמו קודמיו, וגם מבחינה מסחרית כאשר לא מכר עותקים רבים באף מדינה. השיר נכתב על ידי טרוי אוליבר, מר דאיו, ג'ניפר לופז והופק על ידי רוני קורי, ואוליבר טרויה. הווידאו קליפ נוהל, צולם ובוים על ידי דוד לה צ'אפל. הכוריאוגרפיה נוהלה על ידי ג'פרי הורנדי והיא הותאמה אישית, מעבודתו על הסרט פלאשדאנס בכיכובם של ג'ניפר בילס. בקליפ ניתן לראות תחילה את לופז, רוקדת על כיסא ובנוסף מזמרת בתוך בית. רוב השיר כעטיפת הסינגל, מראה את לופז כשהיא מלאת שמחת חיים רוקדת ושרה. השראת קליפ השיר נלקחת מן קליפ השיר "Flashdance... What a Feeling" של איירין קארה. בדומה לכך, גם עטיפת הסינגל "Flashdance... What a Feeling" היא ההשראה לעטיפת סינגל זה. השיר לא זכה לכמות צפיות נכבדות כמו שיריו הקודמים. השיר הועלה שנים רבות לאחר יציאתו המקורית לערוצה של הזמרת, דבר אשר פגע בצבירת הצפיות. הווידאו קליפ נחשב כבין הקליפים הטובים של הזמרת כאשר הקליפ זכה לביקורות טובות ולארבע מועמדויות בטקס פרסי הווידאו קליפים של ערוץ ה-MTV. (ביניהן "הקליפ הנשי הטוב ביותר") הקליפ היה גם בעייתי כיוון שבעקבות הדימוי הרב בין הקליפ לסרט ב-2003 תבעו את לופז על אי זכויות יוצרים אך, התביעה נדחתה ב-2006. CD SINGLE I'm Glad – 3:42 I'm Glad (Paul Oakenfold Perfecto Remix) – 5:49 במצעדים השיר לא הגיע לאף צמרת של אף מצעד, אך בכל זאת זכה להצלחה בינונית כאשר נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 למקום ה-30, ובנוסף נכנס למצעדים רבים אחרים. מידע על היצירה "I'm Glad" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I'm Glad" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I'm Glad" באתר יוטיוב JenniferLopezVEVO (2011-03-26), Jennifer Lopez - I'm Glad, נבדק ב-2018-01-25 Suzanne Herel, SAN FRANCISCO / Inspiration for 'Flashdance' loses appeal for more money, SFGATE, ‏2006-06-13 (באנגלית אמריקאית) I'm Glad - EP by Jennifer Lopez on Apple Music (באנגלית בריטית), 2003-03-26, נבדק ב-2018-01-25 ARIA Charts - Accreditations - 2003 Singles, www.aria.com.au (באנגלית) ifpi.nl, www.ifpi.nl (באנגלית) (ארכיון) Stats: Jennifer Lopez | The Receipts - Classic ATRL, classic.atrl.net (באנגלית) (ארכיון)
קאראצ'אי-צ'רקסיה

רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה (ברוסית: Карачаево-Черкесская Республика; תעתיק: קאראצ'ייבו-צ'רקסקאיה רפובליקה, בקאראצ'אי בלקר: Къарачай-Черкес Республика, בקברדינית: Къэрэшей-Шэрджэс Республикэ) היא רפובליקה השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית. נכון לשנת 2024 ברפובליקה מתגוררים 468 אלף תושבים. שטח הרפובליקה נכלל בתחומי האימפריה הרוסית מאז שנת 1828 בהתאם להסכם אדריאנופול. האזור היה חלק של אובלסט קובאן עם מרכזה ביקטרינודר. המחוז האוטונומי קאראצ'אי-צ'רקסיה נוסד לראשונה ב-12 בינואר 1922 במחוז הדרום-מזרחי (מ-1924 נקרא צפון-קווקזי). היא פורקה לשני מחוזות אוטונומיים נפרדים ב-26 באפריל 1926. ב-30 באפריל 1928. בשנת 1943 הוגלו בני העם הקאראצ'אי לקזחסטן לאחר שהואשמו בעזרה לנאצים, האזור של גלוחורסק צורף לגאורגיה, ושאר השטח למחוז סטוורופול, כולל המחוז האוטונומי של צ'רקסיה. בשנות ה-50 הקרצ'אי הותרו לחזור, אזור גלוחורסק הוחזר מגאורגיה והמחוז המאוחד שוב נקרא בשם קאראצ'אי-צ'רקסיה בינואר 1957. ב-3 ביולי 1991 הופרד המחוז ממחוז סטוורופול והשם "אוטונומי" בוטל. היו ניסיונות להקים מספר יחידות מנהליות אוטונומיות לאומיות שיהיו כפופות ישירות לשלטון הרוסי במוסקבה. לאחר דיונים רבים, בדצמבר 1992 הוכרזה כ"רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה" אחידה בפדרציה הרוסית. ברפובליקה התקיים משאל עם על פירוקה ל-4 ישויות, הקרצ'אי, הצ'רקסי, האבזי והקוזאקי שזכה לרוב, אך נשיא רוסיה בוריס ילצין ערך משאל נוסף על שמירת האיחוד שבסופו של דבר זכה לרוב ואחדות הרפובליקה נשמרה. קאראצ'אי-צ'רקסיה נמצאת בדרום רוסיה באזור הקווקז. רפובליקה זו גובלת בתחום רוסיה ברפובליקת קברדינו-בלקריה, במחוז סטוורופול ובמחוז קרסנודאר וכמו כן היא גובלת בגאורגיה ובמחוז אבחזיה שבשטחה של גאורגיה. אוצרות טבע: זהב פחם חרסית בהתאם לממצאי מפקד אוכלוסין של שנת 2021 כ-44 אחוזים מהתושבים הם קארצ'ים (אנ'), כ-27 אחוזים רוסים, כ-13 אחוזים צ'רקסים ושאר האוכלוסייה היא אבזים (כ-8%) ועמים אחרים. ניתן להבחין בהגירה שלילית של אוכלוסיה רוסית שבנת 1979 הגיע ל-175 אלף (כ-45%) ובשנת 2021 היו רק 128 אלף (כ-28%). לעומת זאת מספר תושבים בני עמי הקווקז גודל בהתמדה. רוב תושבי קאראצ'אי-צ'רקסיה הם מוסלמים (64%). ברפובליקה פועל פרלמנט הכולל 50 חברים שנבחרים ל-4 שנים. הפרלמנט מהווה את המחוקק המקומי. בראש הזרוע הביצועית עומד ראש הרפובליקה. מועמד לתפקיד נבחר על ידי הפרלמנט על בסיס מועמדים שהומלצו על ידי נשיא רוסיה. בבחירות בפרלמנט שנערכו בשנת 2021 רשיד טמרזוב נבחר לכהונה שנייה של 5 שנים. מדיה וקבצים בנושא קאראצ'אי-צ'רקסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאראצ'אי-צ'רקסיה (ברוסית) קאראצ'אי-צ'רקסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Arena: Atlas of Religions and Nationalities in Russia". Sreda, 2012. 2012 Arena Atlas Religion Maps. "Ogonek", № 34 (5243), 27/08/2012. Retrieved 21/04/2017. Archived.
הורים וילדים

המגזין "הורים וילדים" היה ירחון ישראלי בנושא הורות וילדים, המיועד להורים לתינוקות, ילדים ונוער ומספק להם מידע וכתבות בתחומי ההריון והלידה, דיכאון אחרי לידה, הנקה, גידול תינוקות, חינוך ילדים, בריאות ותזונת המשפחה, יחסים בין הורים לילדיהם, זוגיות ועוד. בשנים האחרונות לפעילותו המגזין (החל מסוף 2014), המגזין היה מאוחד עם ירחון "להיות הורים". המגזין נסגר ביולי 2018. הוצאתו לאור החלה בינואר 1988, עם לידתה של המוציאה לאור והעורכת הראשונה שלו, נריה בר. כאם צעירה, היא חיפשה מידע בנושאי הריון, לידה וגידול תינוקות בעיתונות דאז, ומשלא מצאה בהם את מבוקשה, החליטה להוציא לאור בעצמה מגזין שיעסוק בתחומים הללו. באוגוסט 2004 נמכר המגזין לחברת SBC, שהתמחתה בהוצאה לאור של ירחוני נישה. בשנת 2009, עם פירוקה של SBC עקב קשיים כלכליים, עבר "הורים וילדים" לידיו של אילן ציוני, בעל חברת מוטומדיה. לאחר הרכישה, איחד אילן ציוני את מוטומדיה עם SBC והקים את "מוטו תקשורת", קבוצה המנהלת את כל המגזינים שבבעלות אילן ציוני, וביניהם "הורים וילדים". במאי 2010 אוחד "הורים וילדים" עם ירחון הורות נוסף של "מוטו תקשורת" - "להיות משפחה". בספטמבר 2013 "מוטו תקשורת" פשטה רגל והמגזין הועבר לבעלות "תכלת תקשורת". באוגוסט 2014, תחת "תכלת תקשורת" אוחד המגזין עם המגזין "להיות הורים". המגזין המאוחד הוקדש לתכנים בנושאי הורות, הריון וגידול ילדים. ביולי 2015 איתן זינגר, גל קריינר ואורן ציבלין רכשו מידי תכלת תקשורת 50% מהמגזינים, ובדצמבר 2015 נרכש המגזין במלואו על ידי קבוצת ציבלין תקשורת צעירים. כשנתיים לאחר מכן, ביולי 2018, הוחלט להפסיק את הדפסת המגזין ולהעביר את כלל פעילותו לדיגיטל בלבד. "הורים וילדים" מיצב את עצמו כירחון מקצועי וככזה, נרתמו לכתוב בו במשך השנים אנשי מקצוע מתחומי רפואת המשפחה, גינקולוגיה, פסיכולוגיה וחינוך. בין היועצים המומחים שכתבו למגזין במשך השנים נמנו, בין היתר: הגינקולוגים פרופ' משה הוד וד"ר יואב פלד מבית החולים בילינסון, ד"ר נאוה וולפסון – מומחית להתפתחות הגיל הרך, אביטל יעקבי – פסיכולוגית מומחית לילדים ולמשפחה, ענבל קרקו – הדיאטנית הראשית של "שומרי משקל", הפסיכולוג ד"ר אלי שגיא ופרופ' שי אשכנזי, מנהל מח' ילדים במרכז הרפואי שניידר. כיום נמנים בין המומחים הכותבים למגזין: הפסיכולוג דני עמית, רופא השיניים ד"ר איתי נודל, הפסיכיאטר ד"ר אילן טל, רופאת המשפחה ד"ר נטלי הנסון, רופאת הנשים ד"ר רונית אלמוג, עורכת הדין שרון אפרתי איינהורן ועוד. בין כותבי המגזין במשך השנים נמנו: גליה אלוני-דגן, תמר מור-סלע, דנה פלג, תמר שליט-אבני, נירית צוק, בתיה שולמן, יעל-שחר שריד, סמדר פרגר וסמדר סולומון. כיום כותבים בעיתון מרב מילר, מיכל ינאי, גאיה קורן ועוד. נריה בר, שימשה כמו"ל וכעורכת ראשית עד אוגוסט 2004. בשנת 2016 מונתה גייל זאבי-ציבלין לעורכת העיתון, כאשר המו"ל והעורך הראשי הוא אורן ציבלין. "הורים וילדים" - האתר הרשמי אורי הולנדר, אילן ציוני זכה במכרז לרכישת קבוצת המגזינים SBC, באתר nrg‏, 30 במרץ 2009 ענת קם‏, המוטו של SBC, באתר וואלה, 19 באפריל 2009 משה בנימין, תא משפחתי חדש: המגזינים "הורים וילדים" ו"להיות הורים" מתאחדים, באתר אייס, 3 באוגוסט 2014 לי-אור אברבך, ‏תכלת תקשורת מכניסה שותפים ל"הורים וילדים" ו"דרך האוכל", באתר גלובס, 19 ביולי 2015 לי-אור אברבך, ‏אורן ציבלין רכש את מלוא המניות במגזין "הורים וילדים", באתר גלובס, 14 בדצמבר 2015 אלכסנדר כץ, הדפסתו של מגזין 'הורים וילדים' תופסק; תכניו יעברו לדיגיטל, באתר אייס, 18 ביולי 2018
PC

האם התכוונתם ל... IBM PC – המחשב האישי מדגם IBM PC ותואמיו מחשב אישי – Personal Computer תקינות פוליטית – political correctness, politically correct פארסק – יחידת אורך המשמשת באסטרונומיה וסימנה הוא pc
תבנית

האם התכוונתם ל... תבנית (טכנולוגיה) – מופע או צורה מקורית, ארכיטיפית, שעל-פיהם מעוצבים שאר הפרטים מאותה סדרה, בצורת מופעים שחוזרים על עצמם במטבח: תבנית אפייה תבנית ביצים תבנית קוביות קרח בטכנולוגיה: תבנית עיצוב – פתרון כללי לבעיה שכיחה בעיצוב תוכנה תבנית בדיקה – אות שידור בטלוויזיה, שמשודר כאשר המַשדר פועל אך לא משודרת תוכנית פונקציות מתמטיות: תבנית (אלגברה ליניארית) תבנית ביליניארית תבנית מודולרית תבנית דיפרנציאלית מודל גשטלט פרדיגמה
צהרון

בישראל, צַהֲרוֹן הוא מסגרת מיוחדת לילדים המופעלת בשעות הצָהֳרָיִם, שמטרתה העיקרית להשגיח על ילדים כדי להקל על הורים העובדים בשעה זו, כשהילדים כבר סיימו את יום הלימודים. צהרונים רבים פעילים גם בזמן החופשות של מערכת החינוך כקייטנה משך כל יום העבודה. קיומם של צהרונים בישראל נובע מאי מימושו של יום לימודים ארוך ברוב מוסדות חינוך החובה, ומאי תיאום בין חופשות מערכת החינוך להקצבת ימי החופשה לעובדים בשוק העבודה בישראל. אוכלוסיית היעד של הצהרונים הם ילדים בגילאי גן (אשר אינם שוהים במעון יום בו מתקיים יום לימודים ארוך) וילדי הכיתות הנמוכות של בית הספר היסודי אשר הם צעירים מכדי לחזור מבית הספר ללא השגחה ולשהות בבית ללא השגחת מבוגר. חלק מהצהרונים מתקיימים בתוך מבני גני ילדים ובתי ספר. אחרים מתקיימים במוסדות ציבור כגון מתנ"סים ובמבנים פרטיים, לרבות דירות מגורים. ישנם צהרונים הדואגים להבאת הילד ממקום הלימודים לצהרון. הצהרונים נותנים לילדים ארוחת צהריים חמה ולעיתים ארוחות נוספות (ארוחת ארבע, ארוחת בוקר בימי הפעלה ארוכים). הצהרונים מספקים לילדים זמן מנוחה משולב לרוב בפעילויות שונות, בין השאר חוגים, משחקים, יצירה, פעילויות ספורט, צפייה בתוכניות טלוויזיה/סרטים והכנת שיעורי בית. בחלק מהערים ובפרט בעיירות פיתוח בישראל מסבסד משרד התעשייה והמסחר את הצהרונים עבור ילדים ששני הוריהם עובדים במשרה מלאה, כדי לעודד את המשך העבודה עד שעה מאוחרת יותר. בשנת 2010, ביוזמת המועצה לשלום הילד, הוגשה הצעת חוק לחייב פיקוח על כל צהרון המונה מעל עשרה תלמידים. החל משנת הלימודים תשע"ח (כלומר החל מספטמבר 2017) מוסדרת איכות המזון בצהרונים באמצעות חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, והפעלת צהרונים ציבוריים (כאלה הפועלים בשטח מוסד חינוך מתוקצב או מופעלים על ידי רשות מקומית או חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי) מוסדרת באמצעות חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017. אתי וייסבלאי, ‏הפיקוח הממשלתי על צהרונים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 27 בספטמבר 2016 צהרוני ניצנים, באתר פורטל הורים במשרד החינוך משרד החינוך מסבסד צהרונים בשעות אחר הצהריים, באתר משרד החינוך סבסוד צהרונים לילדים במערכת החינוך, באתר כל זכות הצעת חוק פיקוח על צהרונים, התש"ע–2010, אתר הכנסת ספי קרופסקי, אושרו תקנות פיקוח על המזון בצהרונים: חזה עוף ולא פיצה ובלי משקאות ממותקים, באתר כלכליסט, 11 ביולי 2017 שני מוזס, ‏ליצמן וכחלון חתמו על התקנות להגשת אוכל בריא בצהרונים, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסים בכר (מאמן כדורגל)

ניסים בכר (נולד ב-13 באוקטובר 1943) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי. ניסים בכר הוא בנו של שמואל בכר, כדורגלן מכבי תל אביב בשנות ה-20. בכר הצטרף למכבי תל אביב בגיל 9. בקבוצות הנערים של מכבי שיחק כחלוץ, וכשעלה לקבוצת הנוער עבר לשחק כקשר, עמדה בה שחק גם בבוגרים. בגיל 18 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של מכבי תל אביב. במשחק הבכורה נגד מכבי נתניה כבש בכר שני שערים והוביל את הקבוצה לניצחון 2:4. בעונת 1968/1969 שיחק בכר בקבוצת בני יהודה, ועונה לאחר מכן חזר למכבי תל אביב. לזכותו 5 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן ב-1964, בטורניר הקדם אולימפי נגד נבחרת דרום וייטנאם. ב-1973 החל בכר לאמן את הפועל רמת-גן. בעונת 1975/1976 אימן את בית"ר ירושלים והוביל אותה לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע המדינה. בעונת 1978/1979 הוביל את מכבי תל אביב לאליפות, האחרונה של הקבוצה עד לעונת 1991/1992. ב-1985 הוביל את נבחרת הנוער באליפות אירופה לנוער שהתקיימה בשווייץ. בעונת 1992/1993 אימן את מכבי עירוני אשדוד והעפיל עימה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך עד חודש ינואר ופוטר עקב אי הצלחה. בעונת 1999/2000 (עונת האיחוד עם הפועל אשדוד), חזר לאשדוד ואימן את מועדון ספורט אשדוד אך הוחלף בהמשך העונה על ידי עוזרו מירו בן שמעון. לאחר מכן באותה עונה אימן גם את מכבי הרצליה, אך עזב כשמונה למנהל מחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. באמצע עונת 2000/2001 מונה למאמן זמני של הקבוצה הבוגרת לאחר שמאמן הקבוצה אלי גוטמן אושפז בבית חולים. מאוחר יותר הפך המינוי קבוע ובכר נשאר בתפקיד עד לסיום העונה. בעונת 2015/2016 שימש בכר בתור המנהל המקצועי במועדון הפועל חדרה. בכר הוא אחד מהמדריכים בקורס תעודת פרו של ההתאחדות לכדורגל. כשחקן מכבי תל אביב: אליפויות (2): 1966/1968, 1969/1970 גביעי מדינה (4): 1963/1964, 1964/1965, 1966/1967, 1969/1970 אליפות אסיה לקבוצות (1): 1970/1971 כמאמן: אליפויות: 1 עם מכבי תל אביב (1): 1978/1979 גביעי מדינה: 1 עם בית"ר ירושלים (1): 1975/1976 אלוף האלופים: 2 עם בית"ר ירושלים (1): 1976 עם מכבי תל אביב (1): 1979 אשר גולדברג, דני דבורין, מכבי תל אביב – מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006, עמ' 154. ניסים בכר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ניסים בכר, באתר Transfermarkt ניסים בכר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן של ניסים בכר באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ניסים בכר: "הדור הצעיר מצוין", באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
גוף שני (ספר)

גוף שני הוא רומן הביכורים של עפר שלח, המגולל את סיפורו האישי כלוחם וקצין בצנחנים בסדיר ובמילואים בשנים 1977–1981, בטרם פרצה מלחמת לבנון הראשונה, בהן שירת כלוחם וקצין בגדוד 202 של הצנחנים וכסמ"פ פלחה"ן צנחנים, ובמהלכה, הפעם כקצין מילואים. הספר מסתיים בשירות מילואים נוסף שעושה שלח ב-1983 בלבנון, כמפקד פלוגה בחטיבת צנחנים מובחרת במילואים, בו נפצע קשה ממטען צד ואיבד את עינו. את הספר כתב שלח כאשר למד בשנים 1986–1988 באוניברסיטת ניו יורק תואר שני בספרות אנגלית וכתיבה. לימים סיפר שלח כי כתב את הספר משום ש"רציתי להיות אדם שכותב". יוסי קליין. צילומים: עדי מזן, צה"ל? לא מה שחשבתם, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2003. גוף שני, דף הספר באתר זמורה ביתן. ענת ג'ורג'י, עפר שלח: "במערכת היחסים הון-שלטון-תקשורת יש אינטרסים סמויים", באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2009 יאיר לפיד, גוף בתוך גוף, מעריב, 10 בדצמבר 1989. עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמוד 107. עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמוד 118. עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמוד 132. עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמודים 160–161. ענת ג'ורג'י, עפר שלח: "במערכת היחסים הון-שלטון-תקשורת יש אינטרסים סמויים", באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2009 יוסי קליין. צילומים: עדי מזן, צה"ל? לא מה שחשבתם, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2003.
קברדינו-בלקריה

רפובליקת קברדינו-בלקריה (ברוסית: Кабарди́но-Балка́рская Респу́блика, קברדינית: Къэбэрдей-Балъкъэр Республикэ, בלקרית: Къабарты-Малкъар Республика) היא רפובליקה השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית, באזור הקווקז. רוב אוכלוסיית קברדינו-בלקריה הם מוסלמים. נכון לשנת 2024 מתגוררים ברפובליקה 905 אלף תושבים. במהלך ההיסטוריה, אזור הרפובליקה היה נתון תחת השפעתן של: שליטה מונגולית 1242–1295. שליטה גאורגית 1295–1387 שליטה של האימפריה הטימורית 1387–1405 שליטה גאורגית 1405–1505 שליטה פרסית ספווית 1502–1516 שליטה עות'מאנית 1516–1557 קברדיה נשלטה במהלך ההיסטוריה בעיקר על ידי הנסיכים הקרברדינים. קברדיה הייתה נתונה להשפעה רוסית מאז שנת 1557 אחרי נישואיו של איוואן האיום עם נסיכה קברדינית. במסגרת השפעתה של רוסיה, נבנו מספר מבצרים בגבולה של קברדיה שיושבו על ידי כוחות רוסיים. חלק מהשטח סופח לרוסיה במסגרת הסכם קוצ'וק קאינרג'ה ויתרת קברדיה נכבשה ב-1827 במהלך המלחמה הרוסית-צ'רקסית, בין הגורמים שהביאו לכיבוש האזור היו יחסיהם של הנסיכים הקברדינים עם הצארים הרוסיים. בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה חלק של יחידה מנהלית שכללה רוב השטח של קווקז הצפוני. ב־1 בספטמבר 1921, שטחה של קברדיה הפך למחוז האוטונומי הקברדיני, השם שונה לאחר צירוף בלקריה למחוז האוטונומי הקברדינו-בלקרי בהמשך אותה השנה. ב־5 בדצמבר 1936, היא הפכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית קברדינו-בלקריה. בשנת 1944 חשד סטלין בשיתוף פעולה של הבלקרים עם הנאצים, ולכן גירש אותם לסיביר. השם שונה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הקברדינית עד שנת 1957, שבה הורשו הבלקרים לחזור לשטחם. לאחר התפרקות ברית המועצות הוקמה הרפובליקה הנוכחית כחלק של רוסיה וכנשיא שלה נבחר ולרי קוקוב שהיה לפני זה ראש המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות באזור. הוא היה ראש הרפובליקה עד לשנת 2005 כאשר במקומו נבחר ארסן קנוקוב. בשנת 2019 לראש הרפובליקה מונה קזבק קוקוב, בנו של הנשיא הראשון. הממשל המקומי פועל לפי חוקה שאושרה בשנת 1997. בהתאם לחוקה ברפובליקה נבחר פרלמנט שבוחר את ראש הרפובליקה לכהינה של 5 שנים. הפרלמנט כולל 70 חברים. קברדינו-בלקריה נמצאת בדרום רוסיה, באזור הקווקז, וגובלת ממזרח, מדרום-מזרח ומדרום בצפון אוסטיה - אלניה, ממערב ומצפון-מערב ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה, ומצפון ומצפון-מזרח במחוז סטברופול. כמו כן, גובלת קברדינו-בלקריה מדרום בגאורגיה. הגבול משמש גם גבול בין רוסיה לגאורגיה. בתחום הרפובליקה נמצא הר אלברוס, שהוא ההר הגבוה ביותר באירופה ובקווקז, והוא משתייך לאירופה משום שרפובליקה זו נמצאת בצד האירופי של רוסיה. ברפובליקה נכללים גם מדרונותיו הצפוניים של הר שחארה. בין הנהרות העוברים ברפובליקה נהר טרק ונהר מלקה. אוצרות טבע: מוליבדן טונגסטן פחם הרפובליקה מאוכלסת על ידי שני עמים שונים בעלי שפות שונות, הבלקרים הדוברים בלקרית (שפה טורקית) והקברדינים הדוברים קברדינית (שפה קווקזית שמוצאה צ'רקסי). בהתאם לנתוני מפקד שנערך בשנת 2021 הקברדינים מהווים 56% מכלל האוכלוסייה, הבלקרים מהווים 13% והרוסים מהווים 19%, והיתר מיעוטים אחרים. נכון ל-2012, תושביה המוסלמים מהווים רוב של כ-70% מאוכלוסיית הרפובליקה. מדיה וקבצים בנושא קברדינו-בלקריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קברדינו-בלקריה (ברוסית) יהודי ההרים בקברדינו-בלקריה באתר יהודי ההרים (ברוסית) קברדינו-בלקריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קלאודיה הייל

קלאודיה הייל (בגרמנית: Claudia Heill; ‏ 24 בינואר 1982 - 31 במרץ 2011) הייתה ג'ודוקא אוסטרית. בעלת מדליית כסף אולימפית. הייל, אשר נחשבה בעבר לאחת מן הג'ודוקות הטובות ביותר באירופה, זכתה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) ובחמש מדליות נוספות באליפויות אירופה במשקל עד 63 ק"ג. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הייל במקום החמישי, וכשנה לאחר מכן פרשה מתחרות מקצוענית. במרץ 2011 התאבדה הייל בעיר וינה. מדיה וקבצים בנושא קלאודיה הייל בוויקישיתוף קלאודיה הייל, באתר olympedia.org קלאודיה הייל, באתר איגוד הג'ודו העולמי קלאודיה הייל, באתר JudoInside.com דניאל רוט, ‏הג'ודאית האוסטרית קלאודיה הייל התאבדה, באתר ערוץ הספורט, 1 באפריל 2011 ג'ודו: המדליסטית האולימפית קלאודיה הייל התאבדה, באתר וואלה, 31 במרץ 2011 קלאודיה הייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בכיף

בכיף הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית "אינפקציה", שיצא בשנת 2005. האלבום הופק מוזיקלית על ידי הלהקה במשותף עם טל מטמור, והוא משלב בין מוזיקת פופ, מוזיקה אלקטרונית ומטאל. בדומה לקודמו, גם אלבום זה מתאפיין באווירה ההומוריסטית והנונסיקלית המזוהה עם סגנונה הייחודי של הלהקה. מבין שירי האלבום יצאו כסינגלים "אם הדרך" ו"סרט של סקס", שלווה בקליפ בו רואים את חברי להקת "מוניקה סקס" מנגנים במקום חברי "אינפקציה". בנוסף, ניתן למצוא באלבום את "עין הנמר", גרסת כיסוי בעברית ל-"Eye of the Tiger" של Survivor ואת "זה היה ביתי", גרסה פארודית לשירו של מני בגר. הקטע הפותח את האלבום מכיל סימפול של השיר "פתח תקווה", שנכתב על ידי רימונה דינור והולחן על ידי דוד קריבושי שבוצע על ידי צוות הווי הנח"ל מתוך התוכנית "כמה טוב". ניר טרטר – קלידים ושירה גיא שמי – גיטרה גיא בן שטרית – גיטרה עמרי הנגבי – תופים ירון שראל – בס טל מטמור – גיטרה ומחשב פיטר רוט – גיטרה אקוסטית וקולות ב"סרט של סקס" מידע על האלבום בכיף באתר MusicBrainz ביקורת על בכיף, באתר השרת העיוור (עותק שמור) קליפ לשיר שתיל באתר YouTube
קופסת גפרורים

קופסת גפרורים היא קופסה המיועדת לאחסון גפרורים. רוב הקופסאות המיוצרות היום הן קופסאות קטנות בהן יש בממוצע כ-40 גפרורים. בנוסף, יש קופסאות גדולות יותר המכילות מספר רב יותר של גפרורים או גפרורים ארוכים יותר, למשל כאלו המשמשים להבערת אח. יש אמצעים נוספים לאחסון גפרורים כמו מאגדות גפרורים. ישנם סוגים רבים ושונים של קופסאות גפרורים, מתקופות שונות ושל חברות שונות, וישנם אספנים האוספים אותן. קופסת הגפרורים מיוצרת כיום לרוב מקרטון, אך לעיתים מעץ או מפלסטיק. לרוב יש בצדי קופסת הגפרורים קטע צר ומחוספס המיועד לחיכוך הגפרור בו לשם הצתתו. בישראל קופסאות הגפרורים עשויות לרוב מקרטון ומעוצבות כמעין מגירה שנשלפת משני צדדים. עד שנות השמונים היו נפוצות בארץ קופסאות גפרורים מעץ דקיק בשתי שכבות. גפרור חידת גפרורים ההיסטוריה של הגפרור, באתר מט"ח
1919 ברוסיה

1919 ברוסיה הייתה שנה בה השלטון הסובייטי במוסקבה חגג את השנה השנייה למהפכת אוקטובר. ראש הממשלה - ולדימיר לנין יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - יעקב סברדלוב (עד 15 במרץ) יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - מיכאיל ולדימירסקי (עד 30 במרץ) יושב ראש הוועד הפועל המרכזי הרוסי - מיכאיל קלינין (מ-30 במרץ) 11 בינואר – פרסום צו על חיוב העברת מזון למדינה. העברה בוצע למעשה ללא תמורה. מדיניות זו גרמה להתקוממויות רבות בקרב האיכרים 19 בינואר – 25 בינואר - הצבא האדום במסגרת מתקפת נגד מצליח למנוע מכוחות הצבא הלבן בצפון להתחבר לכוחותיהם שנעים מכיוון אורל. 26 בפברואר תחילת מתקפת צבא פולין נגד הצבא האדום. הפולנים מצליחים לכבוש את שטחי בלארוס. הקרבות הופסקו במהלך הקיץ והתחילו שיחות שלום. סגירת עיתון המנשביקים "וסגדה ופריוד" (Всегда Вперед) 2 במרץ – הקמת הקומינטרן במוסקבה 10 במרץ – הכרזה על רפובליקה סובייטית באוקראינה עם בירתה בחרקוב 18 במרץ – הוועדה ה-8 של הבולשביקים 19 באפריל – התקוממות של הימאים הצרפתים בצי העוגן באודסה 6 באפריל – תחילת מתקפת נגד של הצבא האדום בחזית המזרחית. המתקפה נמשכת עד למאי ומסתיימת בנסיגה כללית של הצבא הלבן מזרחה. 13 במאי תחילת מתקפה של הצבא הלבן וצבא אסטוני לכיוון פטרוגרד. המתקפה הייתה מוצלחת אך נעצרה במהלך הקיץ. יולי - לאחר נסיגה מוולגוגרד הצבא האדום ממשיך להתבצר באסטרחן 17 ביולי – 4 באוגוסט - הצבא האדום ממשיך במתקפה נגד הצבא הלבן בחזית המזרחית ומתקדם באזור הרי אורל. אוגוסט - הלאמת כל תעשיית הצילום והקולנוע. סגירת בתי דפוס פרטיות. 10 באוגוסט – תחילת מתקפה גדולה של הצבא הלבן בדרום תוך התקדמותו הרבה לכיוון מוסקבה 14 באוגוסט – תחילה פעילות אקטיבית של הצבא האדום בחזית באזור מרכז אסיה 19 בספטמבר – הצבא הלבן נכנס לקורסק. התקרבות הגדולה ביותר של הצבא הלבן לכיוון מוסקבה 28 בספטמבר – חידוש מתקפת הצבא הלבן לכיוון פטרוגרד. לאור חוסר תאום פנימי ועם צבא של אסטוניה המתקפה נכשלה ובסופו של דבר הכוחות נסוגו בחזרה לשטח אסטוניה ופורקו מנשקם על ידי השלטונות. 14 בנובמבר – הצבא האדום נכנס לאומסק 19 בנובמבר – הקמת ארמיית פרשים הראשונה בפיקוד סמיון בודיוני. יחידה בעלת חשיבות מכרעת במלחמה. 19 בנובמבר – תחילת מתקפה של הצבא האדום באזור חרקוב 24 בנובמבר – שרפה באוניית מערכה "פולטבה". כתוצאה משרפה היא יצאה משרות מבצעי ולא חזרה. 30 בנובמבר – 20 בדצמבר במסגרת התקדמות של הצבא האדום הוא נכנס לנובוסיבירסק 1 בינואר – איגור ולדימירוב שחקן ובמאי סובייטי (נפטר ב-1999) 18 ביוני – יורי יארבט שחקן סובייטי-אסטוני (נפטר ב-1995) 17 באוקטובר – יצחק חלטניקוב פיזיקאי סובייטי-יהודי (נפטר ב-1995) 17 בפברואר – ורה חולודנאיה, שחקנית קולנוע (נולדה ב-1896) 16 במרץ – יעקב סברדלוב מהפכן סובייטי-יהודי, (נולד ב-1885) 5 בספטמבר – וסילי איבנוביץ' צ'פאייב מפקד צבא סובייטי, נהרג במהלך הקרב (נולד ב-1887)