laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פפה

האם התכוונתם ל... אישים פפה (כדורגלן ברזילאי) (Pepe‏; יליד 1935) – כינויו של ז'וזה מאסיה, לשעבר כדורגלן ומאמן כדורגל ברזילאי פפה (כדורגלן פורטוגלי) (Pepe‏; יליד 1983) – כינויו של קפלר לבראן לימה פריירה, כדורגלן ברזילאי-פורטוגלי אילן פַּפֶּה (יליד 1954) – היסטוריון ואיש מדע המדינה ישראלי-בריטי בטלוויזיה ובקולנוע פפה מלך החסילונים (Pepe) – דמות בסדרת הטלוויזיה "החבובות", ראו החבובות - דמויות#פפה מלך החסילונים פפה פיג (Peppa) – סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המשודרת בבריטניה משנת 2004 (בישראל מ-2007) פפה (סרט) (Pepe) – קומדיה מוזיקלית משנת 1960 בכיכובו של קנטינפלס
אקרומיופלסטיה

אקרומיופלסטיה הוא טיפול ניתוחי לשינוי צורת שיא הכתף של עצם השכם (אקרומיון בלעז) הנערך לחולים עם קרע במסובבי הכתף. סיכויי הצלחת הניתוח עולים ככל שמועד הניתוח קרוב למועד החבלה, גיל צעיר, קרע קטן וללא מחלות רקע כמו סוכרת ומחלות כלי דם או עישון. ניתוח זה מטרתו לשפר את איכות החיים מבחינת כאבים ופעילות ביד מעל גובה הכתף, בעיקר כוח. באדם פעיל וצעיר הניתוח יכול לתרום לפעילות הכתף. ככל שהחולה מתרחק מזמן הקרע יורדים סיכויי התפירה. כל עוד אין רטרקציה של הגיד (התרחקותו מאזור האחיזה בראש עצם הזרוע עקב משיכתו על ידי השריר) סיכויי הניתוח עולים. ללא ניתוח הקרע עלול לגדול. וזוהי אחת ממטרות הניתוח, למנוע את גדילתו מקרע קטן לקרע גדול. ניתוח משייפים את שיא הכתף של עצם השכם כדי להקטין את הסיכוי לקרע נוסף בעתיד. החלטה לגבי ניתוח תלויה במידת ההפרעה התפקודית והכאבים . ההחלטה מתבצעת בין המטופל לבין האורתופד המנתח תוך התבססות על בדיקה גופנית, מצב בריאותי, מחלות רקע ובדיקות ההדמיה. אין חיבור של הגיד ללא ניתוח. לאחר הניתוח נערך שיקום הנמשך בין שלושה לשישה חודשים. החזרה לפעילות יום יומית היא סביב 6 שבועות ולפעילות ספורטיבית כ-6 חודשים עד שנה. הצלחת הניתוח תלויה בגורמים שצוינו למעלה. כשבתנאים האופטימליים יש בין 80 ל-90% הצלחה. לאחר הניתוח מופיעים כאבים למשך מספר שבועות עד מספר חודשים. יש סיכונים בניתוח אך שכיחותם נמוכה, הסיכונים הם: פגיעה בכלי דם, בעצבים סיבוכים בהרדמה, כתף קפואה, וכישלון בהצלחת הניתוח. נחיצות ההליך מוטלת בספק שכן נמצא שלניתוח לתיקון קרעים במסובבי הכתף ללא ביצוע של אקרומיופלסטיה תוצאות טובות מבחינת תפקוד והרגשה גם שנים לאחר הניתוח. מסובבי הכתף מידע וקישורים נוספים באתר אינפומד McCallister WV, Parsons IM, Titelman RM, Matsen FA 3rd. Open rotator cuff repair without acromioplasty. The Journal of bone and joint surgery. American volume. 2005 Jun;87(6):1278-83. PMID 15930537 Goldberg BA, Lippitt SB, Matsen FA 3rd. Improvement in comfort and function after cuff repair without acromioplasty. Clinical orthopaedics and related research. 2001 Sep;(390):142-50. PMID 11550860 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מולי קצורין

מולי (שמואל) קצורין (נולד ב-30 בנובמבר 1954) הוא מאמן כדורסל ישראלי. בעונת 1977/78 היה עוזר המאמן במכבי רמת גן. בעונת 1980/81 שימש כעוזר מאמן בקבוצת בית"ר תל אביב. זכה עם הפועל גליל עליון בשני גביע המדינה בעונות 1987/1988 ו-1991/1992. בעבר אימן קצורין גם את נבחרת ישראל במשך כ-7 שנים, הוביל אותה באליפויות אירופה בשנים 1999, 2001 ו-2003, אז סיימה הנבחרת במקום השביעי והטוב ביותר שלה מאז 1983. בנוסף לכך אימן גם את מכבי תל אביב ואת קבוצת ורוצלב הפולנית. משנת 2008 עד 2010, אימן קצורין את נבחרת פולין. כמו כן אימן קצורין בין השנים 2006 ל-2010 את אלופת צ'כיה, נימבורק, עמה זכה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע). ב-24 בינואר 2011 חתם קצורין בקבוצה הגרמנית אלבה ברלין ואימן אותה עד סוף עונת 2010/2011. בתחילת עונת 2011/12 חתם לשנתיים בקבוצת סקיליינרס פרנקפורט. ב-5 במרץ 2014 חתם בבני הרצליה במקום אפי בירנבוים. ב-5 בפברואר 2015 חתם בקבוצה הגרמנית ברמרהבן לשנתיים. בעונתו הראשונה הצליחה הקבוצה להנצל מירידה. בעונה השנייה בקבוצה לאחר רצף הפסדים הוא הוחלף. מדיה וקבצים בנושא מולי קצורין בוויקישיתוף פרופיל, באתר היורוליג דותן מלאך, ושוב אתכם: מולי קצורין חוזר ומדבר על הכול, באתר nrg‏, 21 במרץ 2014 מולי קצורין פוטר מאימון ברמרהאבן הגרמנית, באתר ערוץ הספורט, 12 בנובמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיליפו ליפי

פְרָה (האח) פיליפו ליפי (באיטלקית: Filippo Lippi; סביבות 1406? – 8 באוקטובר 1469), מגדולי הציירים של איטליה במאה ה-15. ליפי נולד בפירנצה. בילדותו מתו הוריו, ובגיל 14 נשלח למנזר כרמליתי, אך, בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר כתב הביוגרף ג'ורג'ו וזארי, במקום ללמוד את עיקרי הנצרות, הקדיש את זמנו למלאכת הציור וכישרונו האמנותי נתגלה עד מהרה. בשנת 1456 הוזמן ליפי לצייר במנזר סנטה מרגריטה שבפראטו, שם התאהב בנזירה צעירה בשם לוקרציה בוטי. הוא הצליח להשיג את הסכמת אם המנזר, להרשות לה לשמש לפניו כדגם של "הבתולה הקדושה". השניים ברחו מן המנזר והיא הפכה לפילגשו ונולד להם בן, הצייר הנודע פיליפינו ליפי. עד שהותרו נדרי נזירותם בשנת 1461, הספיקה לוקרציה לשמש עבור ליפי דוגמנית לציורים רבים של "הבתולה הקדושה" (Madonna), שהנודע שבהם, "המדונה עם הילד ומלאכים" (1465 בקירוב), נמנה עם היצירות המפורסמות ביותר של גלריית אופיצי. ליפי נתמך על ידי ראש משפחת מדיצ'י, קוזימו דה מדיצ'י. תלמידו המפורסם ביותר היה סנדרו בוטיצ'לי. עבודתו המרשימה ביותר של פיליפו ליפי הם ציורי הפרסקו בקתדרלת פראטו ובהם דמויותיהם של יוחנן המטביל וסטפן הקדוש. בעבודה זו סייעו בידו בוטיצ'לי ובנו הקטן, פיליפינו, אשר הושפעו בעבודתם מציורי פרסקו אלה. ליפי מת תוך כדי עבודתו על "סצנות מחיי מריה הבתולה" בקתדרלת ספולטו. הוא נקבר בספולטו, ולפי הוראותיו של שליט פירנצה, לורנצו דה מדיצ'י, הוקמה מצבת שיש הדורה על קברו. אמנותו מצטיינת בקו אנושי, גם בסצנות דתיות. דבר זה היה חידוש בזמנו והשתלב עם רוח ההומניזם של פירנצה באותה תקופה. כמו כן ניתן לציין את גישתו לצבעוניות רבה הבאה לבטא את יפי הצבעים במציאות. הערך באנציקלופדיה הקתולית פיליפו ליפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פליפו ליפי (1406-1469), דף שער בספרייה הלאומית פיליפו ליפי, באתר Discogs (באנגלית) פיליפו ליפי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אחמד אבן פדלאן

אחמד אבן פדלאן (בערבית: أحمد بن فضلان بن العباس بن راشد بن حماد) היה נוסע ערבי, מזכיר השגריר ששלח הח'ליף העבאסי אל-מקתדר אל האלטבר הבולגרי, אלמיש, ב-21 ביוני 921. מטרת המשלחת אינה ברורה באופן חד משמעי. ייתכן כי נשלחה על מנת לבסס ולחזק את הקשרים של החליף הסוני עם השליטים המוסלמיים בבולגריה. אפשרות אחרת היא כי המטרה הייתה כלכלית בעיקרה ונועדה לאפשר מעבר סחורות ומשלחות באופן בטוח. במהלך המסע הממושך (שארך כמעט שנה) מבגדאד עד בולגריה של הוולגה רשם אבן פדלאן את אירועי המסע, מנהגי העמים שפגש בדרכו והתרשמויות ששמע על עמים אחרים. המסע התארך גם משום שנועד לעקוף את ממלכת הכוזרים, אולם, למרות שלא עבר דרך כוזריה, רשם פדלאן ידיעות, מפי השמועה, על הכוזרים ומנהגיהם. העתק של רישומי אבן פדלאן נמצא ותורגם על ידי המזרחן הטורקי זקי ולידי טוגאן (1939), ותוכנו מספק ידיעות רבות על מנהגי התקופה ועל העמים שחיו באזור ממלכת הכוזרים. אבן פדלאן ומשלחתו אינם מוזכרים על ידי היסטוריונים אחרים. המקור היחיד אודות מסעו זה הוא חיבורו שלו, הנקרא "רסאלה" (כך אצל יאקות) או "כתאב" (כך בכותרת החיבור עצמו). בשנת 1999, יצא לאקרנים סרט על מסעו של אבן פדלאן, בשם "הלוחם ה-13" (אנטוניו בנדרס בתפקיד אבן פדלאן). הסרט אמנם מציג את מסעו עד לבולגריה של הוולגה אך שם העלילה משתנה כאשר הוא מפליג עם קבוצת ויקינגים לארץ מולדתם. לאחר ההגעה הוא נקלע למלחמה בין הוויקינגים לשבט עוין המאיים על עמם. הוא נבחר להיות הלוחם ה-13 מבין ה-12 האחרים שעתידים להנהיג הלחימה. הסרט אינו היסטורי, שהרי אבן-פדלאן חוזר למזרח התיכון לאחר סיום תפקידו בבולגריה של הוולגה. הסרט מבוסס על הספר "אוכלי המתים" של מייקל קרייטון החיבור בערבית אחמד אבן פדלאן - מבגדאד אל גדות הוולגה, מסע אבן פדלאן אל ארץ הבולגארים (תרגמה מערבית והוסיפה מבוא והערות: אלה אלמגור). הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תש"ף, 2019 אחמד אבן פדלאן – מסע אבן פדלאן (תרגם מערבית, הוסיף מבוא והעיר: יהונתן הרשקוביץ), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך יא', 2019. Ibn Fadlan’s journey to Russia: a tenth-century traveler from Baghad to the Volga River, translated with commentary by Richard N. Frye. Princeton: Markus Wiener Publishers, 2006 אחמד אבן פדלאן (פעל ב-922), דף שער בספרייה הלאומית M. A. Shaban, Islamic History, a New Interpretation. 2. A.D. 750-1055 [A.H. 132-448], Cambridge, 1976, pp. 148-51
אסטודיאנטס

האם התכוונתם ל... אסטודיאנטס לה פלאטה – קבוצת כדורגל ארגנטינאית אסטודיאנטס באיה בלנקה – קבוצת כדורסל ארגנטינאית אסטודיאנטס מדריד – קבוצת כדורסל ספרדית
עיט דו-ראשי

עיט דו-ראשי הוא סמל קדום של עיט בעל שני ראשים הפונים לכיוונים מנוגדים, המופיע בסמלי מדינות רבות בעבר וגם בהווה. העדות המוקדמת ביותר לסמל זה התגלתה בחפירות ארכאולוגיות של התרבות החתית באסיה הקטנה (המאה ה-20 לפנה"ס – המאה ה-13 לפנה"ס). כעבור שנים אומץ סמל זה על ידי אימפריות ומדינות שונות באירופה ובאסיה בתקופות שונות: העיט הדו-ראשי נותר עד היום בסמליהן של חמש מדינות (מופיע גם בדגלן הלאומי של שלוש מהן), ועד 2007 הופיע בסמל של ישות מדינית נוספת: רוסיה אלבניה (מופיע גם בדגלה הלאומי) סרביה (מופיע גם בדגלה הלאומי) מונטנגרו (מופיע גם בדגלה הלאומי) ארמניה – בנוסף לעיט בעל ראש אחד, מופיע סמל מוקטן של עיט דו-ראשי רפובליקה סרפסקה (ישות מדינית בתוך בוסניה והרצגובינה החל מ-1992) – בסמל שהיה נהוג בשנים 1992–2007 הוא גם הסמל של הנצרות היוונית-האורתודוקסית ושל הישות האוטונומית הר אתוס, וכן של ערים וחבלי ארץ שונים באירופה. "עוף" זה לא נחשב בעבר, וגם לא נחשב כיום לעוף לאומי באף מדינה. בארבע מדינות נוספות, הנמצאות בשטחים של אותן אימפריות קדומות, הסמל כיום הוא עיט בעל ראש אחד (עיט הרייך): גרמניה, אוסטריה, פולין, צ'כיה. בשלוש הראשונות, העיט נחשב כיום לציפור לאומית. מדיה וקבצים בנושא עיט דו-ראשי בוויקישיתוף
The Man Who Sold the World

האם התכוונתם ל... The Man Who Sold the World (אלבום) – אלבום של דייוויד בואי The Man Who Sold the World (שיר) – שיר הנושא של האלבום הנ"ל. בוצע גם על ידי נירוונה.
אלמיש

אלמיש (סוף המאה ה-9 – תחילת המאה ה-10) היה השליט המוסלמי הראשון של בולגריה של הוולגה. תוארו היה אלטבר, שליט מקומי הכפוף לממלכת הכוזרים שנהנה מאוטונומיה מסוימת. על מנת להשיג עצמאות לבולגריה של הוולגה מהכוזרים, אלמיש שלח מכתב לח'ליפה העבאסי אל-מקתדר מבגדאד ובו ביקש לקבל הדרכה כדי לעבור לדת האסלאם ועזרה בבניית מבצר, כדי שיוכל להתגונן מפני אויביו. בתגובה שלח הח'ליפה שגריר (מזכירו של השגריר היה אחמד אבן פדלאן שתיעד את המסע) ומורים על מנת להושיט את העזרה הדרושה לבניית המבצר. על פי אבן פדלאן, אלמיש פנה לעזרת הח'ליפה בגלל שכגן הכוזרים שמע שלאלמיש יש בת יפה ותבע אותה לאישה. לאחר שאלמיש השתהה, שלח הכגן שליח שלקח אותה בכוח. לאחר מות הבת ביקש הכגן בת נוספת, אך אלמיש מיהר לחתן אותה עם אחד מאציליו כדי למנוע את לקיחתה. בנוסף, הבולגרים היו חייבים במס של 50,000 פרוות צובל, אחת מכל משק בית. לאחר בניית המבצר, עמד אלמיש בהבטחתו, וב־11 במאי 922 הכריזו שבטי הבולגרים על הפיכת האסלאם לדת המדינה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורח

האם התכוונתם ל... הכנסת אורחים – ארוח אדם שהזדמן למקום זר מודוס (מוזיקה) – בעברית "אורח" - סולם מוזיקלי שעליו הושתתה המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס אורח נשים – וסת
Video Killed the Radio Star

Video Killed the Radio Star הוא שיר של הלהקה הבריטית הבאגלז שיצא ב-1979. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי 16 מדינות, ביניהן: בריטניה, אוסטרליה ויפן. כמו כן, הוא הגיע לעשירייה הראשונה במצעדים נוספים, כמו: קנדה, גרמניה וניו זילנד, אך בארצות הברית הגיע רק למקום הארבעים. השיר מדבר על שדרן רדיו שהופעת הטלוויזיה הרסה לו את הקריירה. הקליפ לשיר הוא הקליפ הראשון ששודר אי פעם ב-MTV ב-1 באוגוסט 1981. לעיתים נעשות פרפזות על שם השיר, ולעיתים בצורת פרודיה.‏‏ מידע על הקומפוזיציה "Video Killed the Radio Star" באתר AllMusic מילות השיר "Video Killed the Radio Star" באתר Genius גרסאות נוספות ל"Video Killed the Radio Star" באתר SecondHandSongs The Internet Killed The Adult Movie Star?, באתר מגזין Filmmaker MTV: how internet killed the video star, באתר העיתון The Independent Internet Killed The Video Star (Parody of "Video Killed the Radio Star" by The Buggles) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל (מחשבים)

בתכנות מחשבים, דגל הוא משתנה, אשר משמש לאחסון ערך בוליאני (0 או 1), או קוד בעל משמעות מוגדרת מראש. מתכנת ישתמש בדגל כאשר ירצה לגרום להליך בתוכנה לזהות ולאותת כי התקיים מצב כלשהו בעל חשיבות להמשך הרצת התוכנה. אוגר הדגלים Explanation from a book Description from another wiki Use case in a C++ guide C++ libbit bit library (alternative URL) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תצורת הבזלת התיכונה

תצורת הבזלת התחתונה (Intermediate Basalt Fm) - סימון במפה הגאולוגית - Mβi - כלולה בחבורת טבריה, מצויה בעמק יזרעאל ובגליל. הסלעים של התצורה נוצרו מלבה שהחלה להצטבר בעמק בתקופת המיוקן התיכון, לפני 16 מיליון שנה. בעמק יזרעאל היא התצורה העתיקה ביותר מבין היחידות הבונות את העמק. העובי המרבי של התצורה, 450 מטר, אשר נמצא חשוף, נמצא במתלול כוכב הירדן במזרח. בעומק האדמה. בקידוח סמוך נמצא כי עובי התצורה הוא 650 מטר. לפי קידוחים נוספים נמצא כי העובי המשוער של התצורה הוא 1,100 מטר. בשולי עמק יזרעאל נחשפים קונגלומרטים, הבנויים מחלוקים של אבן גיר מחבורת עבדת וחבורת יהודה. הם החלו להצטבר לאחר תחילת התפרצות הבזלת התחתונה. שכבות הביניים של החלוקים בתוך חתך עבה של הבזלת התחתונה מעידות על כך שבמהלך ההתפרצויות הגעשיות היו תקופות ממושכות של הפסקה. מקורות ההזנה של הבזלת הם דייקים, צינורות הזנה, סילים והרי געש. בשולי עמק יזרעאל ניתן לאתר מקורות אלה במקומות הבאים: גבעת המורה, הר הגלבוע ושולי רמות מנשה וכן באזור התעשייה שמצפון-מערב למגדל העמק. הדייקים בגבעת המורה ובגוש עינדור מופו ונמצא כי אורכם הוא בין 100 מטר עד 1,400 מטר. מכאן ההערכה כי המקור העיקרי להתפרצויות הוולקניות בשולי עמק יזרעאל הוא בגבעת המורה. בגבעה נמצאו ארבעה מחדרים (Pipes) וצינורות הזנה (Stocks). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גבי שליב, עין כרם, ירושלים - עמיר סנדלר, המכון הגאולוגי, ירושלים - יהודית הרלבן, המכון הגאולוגי, ירושלים, תחנות להכרת ההיסטוריה הוולקנית והסדימנטרית של עמק יזרעאל (הקישור אינו פעיל) - תיאור מלא של מסלול הסיור. מפות גאולוגית: בית שאן https://www.gov.il/he/Departments/General/mapping-main-subject/?OfficeId=e9d11dea-f737-496c-83fe-a7748ac8448d
GPGPU

GPGPU (ראשי תיבות באנגלית: General Purpose computation using GPU), הוא תחום בעולם המחשבים, שבו יש שימוש במעבדים גרפיים לצורכי עיבוד/חישוב כלליים. השימוש ב-GPGPU התפתח תחילה לצורך חישובים מדעיים. השפות העיקריות המשמשות לתכנות העושה שימוש ב-GPU הן הסטנדרט הפתוח OpenCV ו-CUDA של חברת NVIDIA. מעבדים גרפיים, הנמצאים בכרטיס המסך, משמשים בין היתר להרצת משחקים, או תצוגה ויזואלית בתלת-מימד של סרטים ואחרים. המושג GPU הוא ראשי תיבות באנגלית של Graphics Processing Unit, בדומה למעבד הרגיל - CPU (Central Processing Unit). בין המעבדים הגרפיים המוכרים ביותר הם אנבידיה טסלה אשר מיוצרים במסגרת Nvidia DGX, מעבדי AMD מסדרת AMD Instinct ומעבדי Intel Gaudi. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. למעבדים הגרפיים יכולות עיבוד חזקות ביותר. בין היתר, הם מסוגלים לבצע חישובים על וקטורים, מטריצות ואריתמטיקה בסיסית על מספרים שלמים ונקודה צפה. ביצועיהם יכולים להגיע עד לפי 1000 ואפילו יותר משל מעבד רגיל בביצוע חישובים מתמטיים מכל סוג. הכרטיסים מתוצרת שתי החברות הגדולות בתחום, NVIDIA ו-AMD, מסוגלים לספק ביצועים של עד 9.67 TFlops (‏9.67 טריליון חישובים בשנייה) לעומת מעבד רגיל המסוגל להגיע לביצועים של עד 10 GFlops (10 מיליארד חישובים בשנייה). גם קצב הגישה לזיכרון זוכה לטיפול מיוחד. מעבד גרפי מסוגל לגשת לזיכרון הפנימי שלו (הזיכרון המובנה בו) בקצבים של עד 512 GB לשנייה, וזאת לעומת 10.8 GB לשנייה בקצב הגישה של מעבד רגיל ל-RAM. אתר בינלאומי, המספק גישה לחומרים בתחום GPGPU אתר חברת gass הישראלית, העוסקת בתחום GPGPU
מסדר ההצטיינות

מסדר ההצטיינות (באנגלית: Order of Merit) הוא אות כבוד בבריטניה ובחבר העמים הבריטי המוענק על ידי המונרך. התואר נוצר ב-1902 על ידי המלך אדוארד השביעי והתבסס על העיטור הצבאי הפרוסי "פור לה מריט". העיטור הוענק כהוקרה על שירות בהצטיינות בצבא, במדע, באמנות, בספרות או עבור קידום התרבות. מינויים למסדר הם מתנה אישית של המלך ולא נדרש ייעוץ מיניסטריאלי. מסדר ההצטיינות מדורג מתחת לאביר הצלב המפואר (Knight Grand Cross) של מסדר האמבט, ואף על פי שהוא אינו מעניק לשותפים בו זכות לתואר אצולה, זכאים המקבלים אותו להוסיף את הסיומת O.M (קיצור של Order of Merit) לשמם. העיטור מעוצב כצלב אדום שמעליו כתר מוזהב. העיטורים לאנשי צבא, שהם נדירים יותר, שונים מאלה הניתנים לאזרחים בשל תוספת של זוג חרבות מוצלבות מאחורי המדליה המרכזית. צבעי הסרט הם כחול ואדום. המסדר מוגבל למלך ולעשרים וארבעה חברים, אך ניתן לצרף אזרחים זרים כ"חברים של כבוד", כך למשל נלסון מנדלה היה חבר של כבוד במסדר ההצטיינות. המסדר היה פתוח לנשים מאז ייסודו, פלורנס נייטינגייל הייתה האישה הראשונה שזכתה לכבוד ב-1907. לרשימה הנוכחית והעדכנית של חברי מסדר ההצטיינות ראו בערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית. Stanley, Martin.; The Order of Merit I. B. Tauris, 2007 ISBN 1-86064-848-7 מדיה וקבצים בנושא מסדר ההצטיינות בוויקישיתוף היסטוריה של המסדר ורשימת חברים מלאה 2002-1902 מסדר ההצטיינות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זמן סוכר

זמן סוכר הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?". האלבום יצא בשנת 1993. הפיק אותו יובל שפריר והוא הוקלט באולפני שפריר באוגוסט–ספטמבר 1992. "זמן סוכר" מושפע רבות ממוזיקה פסיכדלית, השפעה שניתן לשמוע בבירור בשיר "מסיבת התה של עליזה". את השיר "כנפיים, אינך שומע" הלחין אסף שריג למילותיו של יוסף שריג, אביו, אשר נהרג בעת שירותו בחיל השריון. פרט לשירים "מסיבת התה של עליזה" ו"כנפיים, אינך שומע", כל שירי האלבום נכתבו בידי חמי רודנר. בשנת 2012 היה האלבום חלק מהסדרה הדוקומנטרית האלבומים. מילים ולחנים: חמי רודנר (פרט להיכן שמצוין אחרת). אמריקה קרובה (לחן: אסף שריג) נפלת חזק השמים הגבול מסיבת התה של עליזה (מילים: איריס רצאבי, לחן: אסף שריג) איפה הרוח (לחן: אסף שריג וחמי רודנר) זמן סוכר העצב שלה (מילים: איריס רצאבי וחמי רודנר) מה שעובר עלי אחד אלוהים ציפור גן עדן קראתי את מכתבך יושב בכורסא (לחן: אסף שריג וחמי רודנר) כנפיים, אינך שומע (מילים: יוסף שריג, לחן: אסף שריג) חמי רודנר - בס, שירה. אופיר בר-עמי - גיטרה, קולות. אסף מרוז - תופים. אסף שריג - גיטרה, שירה, קולות. מידע על האלבום זמן סוכר באתר MusicBrainz האלבום זמן סוכר באתר Discogs ביקורת על זמן סוכר, באתר השרת העיוור (עותק שמור) השמיים הגבול, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube איפה הרוח, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube דודי פטימר, ‏25 שנה ל"איפה הילד": התהילה, הרומן עם הרוקרית וההקלטות בעירום, באתר מעריב אונליין, 11 במאי 2018 זמן סוכר האלבומים, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב (אורך: 51:10)
היסטוריה (כתב עת)

היסטוריה, כתב עת מדעי בנושא היסטוריה כללית בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית היוצא לאור מדי חצי שנה, החל משנת 1998 (ה'תשנ"ח). כתב העת מפרסם בעיקר את מאמריהם של חוקרים ישראלים העוסקים בתולדות העמים, החברות והתרבויות הזרות. כל גיליון של כתב העת מכיל שלושה עד חמישה מאמרים מרכזיים וכן מספר ביקורות ספרים. מאמרי כל גיליון נוטים לדון בצדדים שונים של נושא משותף. גיליונות "היסטוריה" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם) דף כתב העת "היסטוריה" באתר החברה ההיסטורית הישראלית פירוט תוכן העניינים בגיליונות העבר של כתב העת "היסטוריה" באתר החברה ההיסטורית הישראלית היסטוריה, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פכיצפלוזאורים

פכיצפלוזאורים (שם מדעי: Pachycephalosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף בתוכה משפחה יחידה: פכיצפלוזאוריים (Pachycephalosauridae). כמה חוקרים רואים בשלושה סוגים במשפחה חברים במשפחה נפרדת - הומלוצפליים (Homalocephalidae). פכיצפלוזאורים היו מאופיינים בראשים מעוגלים ובמצחיהם המעובים. הם החלו להופיע באמצע הקרטיקון והתקיימו עד סופו. מאובנים מעטים מהם נמצאו. אפשר שמעולם לא שגשגו כקבוצה או שמא חיו במקומות שבהם לא היו התנאים הדרושים להתאבנות שרידיהם. כאמור, המאפיין הבולט ביותר שלהם הוא גולגולתיהם המעובות, שאף נתן להם את שמם: "לטאות ראש עבה" ("פכי" = עבה, "צפלו" = ראש, "זאור" = לטאה). הפכיצפלוזאורים הפרימיטיביים היו בעלי גולגולת מועבה אך שטוחה אך הפכיצפלוזאורים המתקדמים יותר היו בעלי גולגולת מעובות שהתסיימו בכיפת עצם עבה במיוחד וסביבה קישוטים שונים, בליטות וקרניים קטנות. קיימת מחלוקת בין פלאונטולוגים למה שימשו גולגולות מוזרות אלה: אין ספק שהם שימשו לצורכי ראווה וחיזור אחרי נקבות, אך לא ברור האם שימשו כ"אייל ניגוח" שבו פכיצפלוזאורים הסתערו אחד על השני והטיחו ראשם זה בזה (כשם שכבשי בר או עזי בר עושות). מדיה וקבצים בנושא פכיצפלוזאורים בוויקישיתוף פכיצפלוזאורים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום ה-H (שוודיה)

יום ה-H (בשוודית: Dagen H, מבוטא דַאגֶן-הוֹ) הוא כינויו של יום ה-3 בספטמבר 1967 בשוודיה. בשעה 5 בבוקר ביום זה שונה כיוון התנועה בכבישי שוודיה מנהיגה בצד שמאל לנהיגה בצד ימין. האות H היא האות הראשונה של המלה השוודית Högertrafik - תנועה בצד ימין. הטיעונים בעד ההחלפה היו: בכל המדינות השכנות לשוודיה נהגו בצד ימין (כולל בנורווגיה, איתה חולקת שוודיה גבול יבשתי ארוך). רוב השוודים נהגו במכוניות בהן ההגה נמצא בצד שמאל, מה שגרם לתאונות דרכים רבות בעקיפות בכבישים דו-סטריים, הנפוצים מאוד בשוודיה בשל צפיפויות האוכלוסין והרכב הנמוכות. עם זאת, השינוי לא זכה לתמיכה גדולה בקרב השוודים. ההצעה נדחתה פעם אחר פעם במהלך 40 השנים שקדמו לכך. במשאל עם בשנת 1955 הצביעו 85 אחוזים מהמצביעים בעד המשך הנהיגה בצד שמאל. בשנת 1963 אושרה ההחלפה בפרלמנט השוודי - הריקסדאג. בעקבות ההחלטה על ההחלפה הוקמה ה־Statens Högertrafikkomission‏ (HTK) - "הוועדה הלאומית לנהיגה בצד ימין" כדי שתפקח על ביצוע ההחלטה. הוחל בביצועה של תוכנית חינוכית ארבע-שנתית בעזרתם של פסיכולוגים. עם התקרב יום ה-H, הוצבה בכל צומת קבוצה נוספת של תמרורים ורמזורים, עטופים בפלסטיק שחור. ביום ה-H פשטו עובדים על הרחובות כדי להסיר את הפלסטיק. כמו כן, נצבעו סימני דרך מקבילים על הכבישים בעזרת צבע לבן, שכוסו בסרט הדבקה שחור. לפני יום ה-H השתמשו בשוודיה בסימני דרך בצבע צהוב. רחובות חד־סטריים גרמו לבעיות מיוחדות. תחנות אוטובוס נבנו בצד השני של הכביש. צמתים עוצבו מחדש כדי לאפשר לתנועה להתמזג. שירות החשמליות הופסק, והוחלף באוטובוסים. נרכשו מעל אלף אוטובוסים חדשים שדלתותיהם נפתחו בצד ימין וכ־8,000 אוטובוסים ישנים יותר שופצו והותקנו בהם דלתות גם בצד השני. כל מכונית שוודית עברה שינוי, גם דגמים בעלי הגה בצד שמאל, כיוון שהיה צורך לכוון מחדש את אורות הדרך שלהם, שכן כאשר אורות הדרך מופעלים הם פונים מעט לצד הדרך כדי למנוע סינוור של הנהגים הבאים ממול, ועל כן היה צריך לכוונן את כל הפנסים שייטו ימינה במקום שמאלה. בין השעות 1 אחר חצות ל-6 בבוקר ביום ה-H נאסרה כל תנועה שאינה חיונית. בסטוקהולם הוארך האיסור כדי לאפשר לצוותי עבודה לסדר מחדש את הצמתים והוא נמשך מ-10 בבוקר יום שבת עד 3 אחר הצהריים ביום ראשון. כל כלי רכב שנסע באותן שעות היה חייב לציית לכללי נהיגה מיוחדים. כל כלי הרכב היו חייבים לעצור בשעה 4:50 לפנות בוקר ולעבור לצד ימין של הכביש. בשעה 5:00 מותר היה להמשיך ולנסוע. ביום שני שלאחר יום ה-H דווח על 125 תאונות דרכים, בהשוואה ל-130 עד 198 בימי שני קודמים. אף תאונת דרכים קטלנית לא יוחסה להחלפה. עם זאת, קשישים רבים ויתרו על נהיגה בשל הצורך להתרגל לחוקי הדרך החדשים. מומחים טענו ששינוי נתיב הנהיגה לנתיב הימני יקטין את מספר תאונות הדרכים, כיוון שנהגים יזכו לשדה ראייה טוב יותר של הדרך שלפניהם. בנוסף, הנהגים היו מודעים לסיכון המוגבר ולכן נהגו בזהירות רבה יותר בשבועות הראשונים לאחר שינוי צד הנסיעה ואכן נצפתה ירידה בתביעות הביטוח של כ-40 אחוז. אך מספרים אלו לא החזיקו לאורך זמן ומספר תביעות הביטוח חזר לערך ה'נורמלי' לאחר 6 שבועות, וב-1969, מספר התאונות חזר להיות דומה למספר התאונות שלפני יום ה-H. יום ה-H (איסלנד) מדיה וקבצים בנושא יום ה-H בוויקישיתוף A thrilling mission to get the swedish to change overnight מאתר ה-BBC למה נוסעים בצד ימין?, באתר רשת עושים היסטוריה. דורון פישלר מדבר ב"התשובה" על דַאגֶן-הוֹ החל מ-16:40 בפרק. Dagen H: The day Sweden switched sides of the road מאתר ה-וושינגטון פוסט
סמל סוריה

סמל סוריה (בערבית: شعار سوريا) הוא הנץ הסורי, או "הנץ של קורייש", צבוע זהב, המחזיק על גביו את דגלה של סוריה במאונך. מתחתיו פרוסה מגילה ועליה כתוב: "הרפובליקה הערבית הסורית" (בערבית: الجمهورية العربية السورية). סמל זה נמצא בשימוש משנת 1961, שנת פירוק הרפובליקה הערבית המאוחדת (רע"מ). עד שנת 1958 היה בשימוש סמל דומה אלא שהנץ היה אפור (אך זהה במראהו), המגן היה לבן היקף ירוק, ושלושה כוכבים אדומים במאונך. העלים היו זהובים, וכן המגילה עליה היה כיתוב שונה, הרפובליקה הסורית. במהלך השנים 1958-1961 סמלה של הרפובליקה היה "הנץ של צלאח א-דין". בסמלה של הרפובליקה הערבית המאוחדת היה מגן שונה מעט בצורתו אך שדגלו זהה. במהלך קיומה של פדרציית הרפובליקות הערביות, בין השנים 1972-1977 באופן רשמי היה סמל הפדרציה (שסוריה הייתה חברה בה) נשר שכולו זהוב ולבן, המגן היה זהה בצורתו למגן המודרני אך כולו היה זהוב, והיקפו לבן. עם פירוק הפדרציה חזרה סוריה לסמל שהיה בשימוש קודם לכן, משנת 1961. מדיה וקבצים בנושא סמל סוריה בוויקישיתוף
סמל סומליה

סמל סומליה אומץ ב-10 באוקטובר 1956, יותר משלוש וחצי שנים לפני קבלת העצמאות הרשמית מהממלכה המאוחדת ומאיטליה. הנמרים התומכים במגן משני צידיו והכוכב הלבן במרכזו היו בשימוש גם בימי השלטון האיטלקי. הסמל הקודם שלה שהיה בשימוש החל מה- 8 ביוני 1919 היה בצורת מגן המחולק באמצעו על ידי קו לבן גלי. חלקו העליון כלל נמר בצבעים טבעיים וכוכב לבן בעל חמישה קנים. בחלקו התחתון היו שני כוכבים לבנים בעלי שישה קנים הממוקמים על רקע אדום באופן סימטרי. בעשר השנים שלפני קבלת העצמאות סומליה הבריטית השתמשה בסמל יוצא דופן, שאינו דומה לסמל הסומלי אף לא במאפיין אחד. צורתו הייתה עיגול לבן והוא נשא את הכתר הבריטי בחלקו העליון. תחת הכתר היה איל ותחתיו מגן בעל שלושה חלקים. העליון מוקדש למלחמה בדמות שתי חרבות ומגן, הימני לימאות עם סירה השטה בים ועוגן והשלישי לארכיטקטורה עם מגדל במרכזו. דגל סומליה המנון סומליה מדיה וקבצים בנושא סמל סומליה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.