laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריך טייך

אריך טייך (1908 – 6 במאי 1983) היה מוזיקאי ומנצח ישראלי, מייסד תזמורת חיל האוויר ומנצחה במשך 34 שנים. טייך נולד ב-1908 בהמבורג שבגרמניה. מגיל ארבע הראה כישרון מוזיקלי וניגן על כינור, פסנתר, אקורדיון ומספר כלי נשיפה. הוא למד בקונסרבטוריון ע"ש יוהנס ברהמס ובגיל 17 הקים תזמורת בשם "טייך אורקסטרה", שהופיעה ברחבי גרמניה. התמנה ליו"ר המנגנים היהודים בהמבורג. באוקטובר 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, קיבל מכתב מרוברט ליי, ראש חזית העבודה הגרמנית, שבו נאסר עליו להופיע עם תזמורתו. בעקבות זאת, הוא פנה לסוכנות היהודית בבקשה לסרטיפיקט, בו הוא נרשם כ"חלוץ מוזיקאי". טייך עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם הקים תזמורת שנגנה בבית הקפה אור עד שעלה בלהבות בדצמבר 1937, ובקזינו בת גלים. הוא הקים את ארגון המנגנים בארץ ישראל ועמד בראשו. ב-1941 עבר לתל אביב והופיע עם תזמורתו בצריף "The Ark", המועדון לחיילי בנות הברית שלאחר קום המדינה היה ל"תיבת נח". ב-29 במאי 1948 ייסד טייך את תזמורת חיל האוויר. בתחילה קיבל דרגת פקד אוויר (מקבילה לסגן-משנה), ועלה בדרגות עד שהיה לסגן-אלוף. התזמורת הופיעה בבסיסי חיל האוויר, במסדרי כנפיים, במועדון לחיילים "תיבת נח" ובתוכנית הרדיו תיבת נח ועוד. טובי הנגנים השתתפו בה בקטעי ג'אז ושירים ישראלים. טייך התאים את הרפרטואר לקהל. בין הנגנים והמבצעים היו דוד קריבושי, דני גוטפריד, אהרון קמינסקי, פרדי דורה, עדנה גורן, אודי שפילמן ואיתן מסורי. מפקדי חיל האוויר נהגו לומר על עצמם כי הם מתחלפים כל ארבע שנים ואילו אריך טייך נשאר לעד. באפריל 1982, בעת שנסע עם אשתו אלזה לנפוש בפסח, איבד את השליטה על רכבו ליד צומת בית קמה ופגע באוטובוס. אשתו נהרגה במקום ואילו הוא נפצע קשה. הוא אושפז זמן ממושך בבית לוינשטיין אך לא התאושש, ונפטר לאחר כשנה. נטמן לצד אשתו בבית הקברות קריית שאול. במותו הותיר שלושה ילדים - בת ושני בנים. מדיה וקבצים בנושא אריך טייך בוויקישיתוף אריך טייך(הקישור אינו פעיל), באתר "שרים במדים" דורון רוזנבלום, ‏קונצ'רטו לטייך ותזמורת, בטאון חיל האוויר 78, מרץ 1969, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר טל בר-אל, למנצח שיר מזמור(הקישור אינו פעיל), בטאון חיל האוויר, 159 (260) (25 באוקטובר 2004), באתר חיל האוויר (במאמר מובאים גם דברי בתו נעמי טרומן ובנו אלי טייך) מפקד התזמורת הקשיש בצה"ל, מעריב, 10 במאי 1983 ש. אלבך, לא להכרית את פת לחמם של המנגנים העברים!, דבר, 17 בפברואר 1937 דליקה בחיפה, הצופה, 20 בדצמבר 1937 עיתון חי מס' 1 של חיל האוויר, הצופה, 25 בנובמבר 1948 טל בר-אל, למנצח שיר מזמור, בטאון חיל האוויר, 159 (260) (25 באוקטובר 2004), באתר חיל האוויר. אריך טייך באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
נבלי הדור

נִבְלִי הָדוּר (שם מדעי: Menura novaehollandiae) הוא מין של ציפור שיר אוסטרלית בגודל פסיון ממשפחת הנבליים, החיה באזורים מיוערים וביערות לחים. הנבלי ניזון בעיקר מתולעים, חרקים, עכבישים, ולעיתים זרעים. את מזונו הוא מוצא על קרקע יער הגשם. הנבלי ההדור כמעט ולא עף, ורק "דואה" לעיתים בין ענפים נמוכים. אורכו של זכר נבלי 80-90 ס"מ, ואורך הנקבה 74-84 ס"מ. משקלו של הנבלי כ-1 ק"ג. זוהי אחת מציפורי השיר הגדולות ביותר. נבליים צעירים דומים במראם לנקבה. גופם של הזכר הנקבה חום-אפור, בעוד בטנם וראשם אפורים. הזכר ידוע בזנבו המפואר (אורכו כ-50 ס"מ), אותו הוא מניף בתצוגת החיזור שלו. הזנב מכיל 16 נוצות, שתיים מהן כתומות-לבנות ומזכירות בצורתן לירה (מכאן שמו האנגלי והעברי של העוף: Lyrebird, נבלי) ותריסר נוצות אחרות דמויות תחרה. במהלך תצוגת החיזור המרהיבה שלו הוא מרים את זנבו הארוך בצורה אופקית, ומחקה באופן יוצא מן הכלל קולות של עופות יער וצלילים שונים. בסדרה "חיי הציפורים", דייוויד אטנבורו הציג תיעוד של זכר נבלי מחקה, מלבד קולות של כ-20 מינים של עופות-יער שונים, גם צלילים של צילום, מסור חשמלי ואזעקת מכונית. הנבלי גם תועד מחקה צלילים של ירייה במשחקי וידאו ובנייה על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק. עונת החיזור והקינון מתחילה באמצע החורף. הזכר מתחיל לשיר כחצי שעה לפני הזריחה. הנקבה בונה לבדה את הקן ומטפלת בגוזלים. הקן נבנה בצורה של כיפה, ומוסווה לעיתים קרובות בעזרת שרכים וטחב. הנקבה מטילה ביצה אחת. כתשעה חודשים לאחר הבקיעה, הגוזל עוזב את הקן ונהיה עצמאי. מדיה וקבצים בנושא נבלי הדור בוויקישיתוף נבלי הדור, באתר ITIS (באנגלית) נבלי הדור, באתר NCBI (באנגלית) נבלי הדור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נבלי הדור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נבלי הדור, באתר GBIF (באנגלית) נבלי הדור, באתר אויסואקס-בירדס נבלי הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN http://www.nfsa.gov.au/collection/sound/sounds-australia/2013-registry/#lyrebird
רוב מינקוף

רוברט ראלף "רוב" מינקוף (באנגלית: Robert Ralph "Rob" Minkoff; נולד ב-11 באוגוסט 1962) הוא במאי, מפיק, תסריטאי ואנימטור אמריקאי-יהודי. מינקוף ידוע בשל מלך האריות, סרט עטור שבחים שביים יחד עם רוג'ר אלרס. מינקוף נישא לחברתו קריסטל קונג ב-29 בספטמבר 2007, השניים נפגשו ב-2003 במסיבה אשר נערכה במשרדו של מינקוף. להם בן ובת.. בוגר מכון קליפורניה לאומנויות (CalArts). מלך האריות (1994) סטיוארט ליטל (1999) סטיוארט ליטל 2 (2002) הטירה המכושפת (2003) הממלכה האסורה (2008) שוד משותף (2011) מר פיבודי ושרמן (2014) סמוראי על ארבע (2022) מדיה וקבצים בנושא רוב מינקוף בוויקישיתוף רוב מינקוף, ברשת החברתית פייסבוק רוב מינקוף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוב מינקוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוב מינקוף, באתר AllMovie (באנגלית) רוב מינקוף, באתר Box Office Mojo (באנגלית) רוב מינקוף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוב מינקוף, באתר MusicBrainz (באנגלית) Kim Knox Beckius, ‏A Leading Lady - Crystal Kung and Rob Minkoff, באתר Grace Ormonde Wedding Style Magazine, ‏2007 Bill Desowitz, ‏Immersed in Movies: 'How to Train Your Dragon 2' Wows Comic-Con, באתר Animation Scoop, ‏19 ביולי 2013
Never Say Die!

Never Say Die! (באנגלית: לעולם אל תגיד מות!) הוא אלבומה השמיני של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת' שיצא לאור בספטמבר 1978. זהו האלבום האחרון בהשתתפותו של הסולן המקורי והחבר המייסד אוזי אוסבורן שפרש ב-1979, עד לחזרתו באלבום האיחוד 13 שיצא ב-2013, והאלבום האחרון שהוקלט על ידי ההרכב המקורי והמלא של הלהקה. האלבום הוקלט באולפני "Sound Interchange" שבטורונטו. במהלך תקופת ההקלטות, היו חברי הלהקה מצויים בהתמכרות קשה לסמים ואלכוהול. מעט לפני תחילת ההקלטות, פרש אוזי אוסבורן לזמן קצר, ואת מקומו תפס דייב ווקר, סולנה לשעבר של להקת פליטווד מק, שגם השתתף בכתיבת החומרים לאלבום. לאחר שחזר אוסבורן לאולפן ההקלטות, סירב בתוקף לבצע אף שיר שכתב ווקר. אי לכך, נאלץ מתופף הלהקה ביל וורד לשיר את הרצועה "Swinging The Chain". ב-1979 פוטר אוסבורן מהלהקה, ופנה לקריית סולו מצליחה. עטיפת האלבום נוצרה על ידי קבוצת העיצוב הבריטית היפנוסיס, ובה נראים שני טייסי T-6 Texan. חוסר העקביות שאפיין את עבודתה של הלהקה באותו הזמן, כמו גם המתח ששרר בין חברי הלהקה, גרמו בסופו של דבר לאלבום להישמע מבולבל ולא אחיד, ועל כן ספג ביקורות שליליות ממבקרי המוזיקה. מבקר המוזיקה של אתר Allmusic אדוארדו ריבדביה כינה את האלבום "לא ממוקד" ("unfocused"), וציין כי האלבום לא יהווה עניין רב אצל אוהד המטאל הממוצע, והעניק לאלבום 1.5 כוכבים מתוך 5. מגזין הרולינג סטון כתב בביקורתו כי "האלבום הוא לא תהילה גדולה עבור רביעיית החברים המקוריים", אולם הוסיף "הוא כנראה יהיה טוב יותר ממה שאנשים ייזכרו". למרות הביקורות השליליות, מספר אמנים מהתחום שיבחו את תוכן האלבום: גיטריסט להקת סאונדגארדן קים ת'איל טען כי השיר "Never Say Die" הוא אחד האהובים עליו משירי הלהקה. להקת הת'ראש מטאל מגאדת' ביצעה קאבר לשיר. בהקשר לאלבום, שיבח הגיטריסט וסולנה של "מגאדת'" דייב מאסטיין את סגנון הנגינה של טוני איומי, וטען כי סגנון הנגינה הפשוט והמהיר שלו הוא הסגנון האהוב עליו ביותר. אנדי לה-רוק, גיטריסט להקת King Diamond, טען כי האלבום השפיע עליו בכתיבת אלבומה של הלהקה "Conspiracy". על אף כישלונו בקרב המבקרים, נחל האלבום הצלחה מבחינה מסחרית. הסינגל "Never Say Die" זכה להצלחה רבה, בעיקר בבריטניה, והגיע למקום ה-21 במצעד הבריטי. האלבום עצמו הגיע למקום ה-12 במצעד. בארצות הברית הגיע למקום ה-69 במצעד אלבומי הפופ של הבילבורד. הסיגנל "A Hard Road" זכה גם הוא להצלחה מרובה. בארצות הברית בלבד, נמכר האלבום ב-633,000 עותקים. כל השירים נכתבו על ידי להקת בלאק סבאת'; (סייע בכתיבה: דייב ווקר) חברי להקת בלאק סבאת' אוזי אוסבורן - שירה טוני איומי - גיטרה, קולות רקע ב-"A Hard Road" גיזר באטלר - גיטרה בס, קולות רקע ב-"A Hard Road" ביל וורד - תופים, שירה ב-"Swinging the Chain", קולות רקע ב-"A Hard Road" משתתפים נוספים דון איירי - קלידים ג'ון אלסטאר - מפוחית פה ב-"Swinging the Chain" מידע על האלבום Never Say Die! באתר MusicBrainz מידע על האלבום Never Say Die! באתר AllMusic האלבום Never Say Die! באתר Discogs האלבום Never Say Die! באתר ספוטיפיי ביקורת על האלבום, בבלוג "הבוטיק של ליהיא" ביקורת וסיקור על האלבום, באתר Allmusic רשימת הדירוג של אלבומי "בלאק סאבאת'", באתר הרולינג סטון ביקורת על האלבום, באתר ה־Sputnikmusic ביקורת על האלבום, באתר AllMusic ביקורת על האלבום, באתר הרולינג סטון בראיון שהעניק למגזין "Metal Hammer", ‏29 באוקטובר 2012
דומיניק פורמן

דומיניק פורמן (נולד ב-6 ביולי 1992) הוא כדורגלן פולני-יהודי המשחק בעמדת הקשר. פורמן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של שידלוביאנקה שידלובייץ, ובגיל 14 עבר לזו שללגיה ורשה. בעונת 2011/2012 לקבוצה הבוגרת. ב-16 בינואר 2014 עבר לטולוז. לאחר שלא זכה לדקות משחק בטולוז, בינואר 2015 חזר ללגיה ורשה כשחקן מושאל. ב-14 בדצמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית בניצחון 1-4 נגד מקדוניה. ב-6 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בכדורגל עד גיל 21 נגד מלטה. דומיניק פורמן, באתר Transfermarkt דומיניק פורמן, באתר Soccerway דומיניק פורמן, באתר WorldFootball.net דומיניק פורמן, באתר National Football Teams דומיניק פורמן, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דומיניק פורמן".
אורג שתפן

אורג שתפן (שם מדעי: Philetairus socius) הוא מין של אורג יחיד בסוגו, הידוע בעיקר בבניית קינים עצומים מקש המאפשרים קינון לאורך כל השנה לעד כ-מאה פרטים. המין תואר לראשונה על ידי האורניתולוג ג'ון לייתם בשנת 1790. תחום תפוצתם של האורגים השתפנים מתפרש על פני דרום אפריקה, נמיביה ובוטסוואנה, למרות שרוב אוכלוסיית האורג השתפן נמצאת בכף הצפוני של דרום אפריקה. בית הגידול המועדף על האורג השתפן הוא סוואנה. האורג השתפן, כשמו כן הוא, אורג קינים גדולים בדרך כלל על עצים וגם על עמודי חשמל יחד עם אורגים נוספים מאותו מין, מהעשבים הארוכים של הסוואנות האפריקניות. גובה הקן עד ארבעה מטרים, ויכול להכיל כמאה זוגות אורגים. לכל זוג ציפורים יש פתח משלו בקן הגדול המוביל לחדר קינון משלו. הקינים עוברים מדור לדור, וחיזוק חדרי הקינון מחזק את הקן כולו. האורגים מתחזקים את הקן הגדול לאורך כל השנה. בתוך קיני העשבים נשמרות טמפרטורות נוחות הן בימים החמים והן בלילות הקרים, המאפשרות לאורגים להטיל ביצים כמה פעמים בשנה. ההטלה מתקיימת כאשר יורד מספיק גשם, המביא בעקבותיו חרקים המשמשים למזון. ההורים נעזרים בציפורים צעירות בגידול הגוזלים, לעיתים גם ציפורים שאינם מבני המשפחה. הבַּזון הגמדי (Polihierax semitorquatus), מקנן כמעט אך ורק בקיני אורגים שתפנים, גם כשהקן מאוכלס באורגים, ולרוב מוצא לו חדר קרוב לקצה. אורכו של אורג שתפן הוא כ-14 ס"מ, ומשקלו כ-22 עד 32 גרם. רוב גופו לבן צהבהב, בעוד סנטרו שחור, וחלק קטן מבטנו מעוטר בפסים שחורים על רקע לבן צהבהב. גבו, עורפו, זנבו וכנפיו של האורג השתפן מכוסים בנקודות בצבע חום, וראשו חום בהיר. האורג השתפן מאופיין בחד-צורתיות זוויגית. ישנם ארבעה תת-מינים של האורג השתפן: Philetairus socius socius - נפוץ באזור הכף הצפוני של דרום אפריקה. Philetairus socius eremnus - נפוץ באזור נהר אורנג'. Philetairus socius xericus - נפוץ בנמיביה. Philetairus socius geminus - נפוץ בנמיביה, בעיקר באובמבולנד ובפארק הלאומי אטושה. מדיה וקבצים בנושא אורג שתפן בוויקישיתוף אורג שתפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורג שתפן, באתר ITIS (באנגלית) אורג שתפן, באתר NCBI (באנגלית) אורג שתפן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אורג שתפן, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) אורג שתפן, באתר GBIF (באנגלית) אורג שתפן באתר הרשימה האדומה של IUCN אשחר, ד"ר יונת; מדעי, מכון דוידסון לחינוך (2022-10-09). "סוכות (ומבנים אחרים) בעולם החי". Ynet. נבדק ב-2022-10-10. ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלהקה (פסקול)

הלהקה הוא פסקול מאת יאיר רוזנבלום לסרט ישראלי בשם זהה. רוב השירים בפסקול אינם שירים מקוריים והם עובדו לגרסת הסרט על ידי רוזנבלום, שהלחין את מרביתם. הסרט, בבימויו של אבי נשר, עוסק בקורותיה של להקה צבאית ועוקב אחרי החזרות להופעות הלהקה וכן אחר הופעותיה בפני חיילים. לשירים בסרט תפקיד חשוב בהנעת העלילה, הן בשל התחרות בין החיילים על תפקידי הסולו ותשומת הלב הציבורית והן בשל המתח שבין במאֵי הלהקה לפקודיהם. מרבית השירים התפרסמו במקור בביצועה של להקת הנח"ל, ויאיר רוזנבלום, שהיה המנהל המוזיקלי של הלהקה, עיבד אותם מחדש לצורך הסרט. דני ליטאי, במאי הלהקות הצבאיות שעבד אף הוא רבות עם להקת הנח"ל, יצר את הכוריאוגרפיה המלווה. בעיבודי השירים לסרט נשמר אופי הביצועים המוכר של הלהקות הצבאיות, שכלל שימוש נרחב בשירת קולות רקע לצד מספר סולנים וכן ליווי מוזיקלי מצומצם יחסית, בשל הצורך בניידות המופע והעלאתו בתנאי שטח. מרבית השירים מבוצעים בסרט במלואם על ידי השחקנים המשתתפים בו, ביניהם בוגרים ידועים של הלהקות הצבאיות כדוגמת גידי גוב וששי קשת. פסקול הסרט מורכב משירים ידועים של הלהקות הצבאיות, כדוגמת "בשמלה אדומה" ו-"הבן יקיר לי". השיר המקורי היחיד בסרט הוא שיר הנושא "שיר הלהקה", המתאר את תחושות החיילים המשרתים בלהקה צבאית. אחדים מהשירים בסרט הם שירי הווי קלילים כדוגמת "שלווה", "ישנן בנות" ו"קרנבל בנח"ל", ואילו אחרים עוסקים בנושאים כבדי ראש, כדוגמת השיר "הייתי נער" המתאר את תגובות החיילים לאבדות הקרב והשיר "גבעת התחמושת" מספר על קרב ממלחמת ששת הימים. שירים אחרים מבטאים מסר אנטי-מלחמתי על רקע תקופת מלחמת ההתשה בה מתרחש הסרט: את השיר האופטימי "אילו ציפורים" מבצעת הלהקה במוצב המאכלס רק חיילים ספורים על רקע קולות הפגזה, ואילו סצנת הסיום של הסרט היא ביצוע דרמטי של "שיר לשלום" מול קהל רב ומצלמות הטלוויזיה. שיר זה התקבל במקור בתגובות מעורבות ואף נאסר לביצוע בפני חיילות מסוימים, אך בסרט מצטרף הקהל לשירת החיילים בסצנה שמהווה קתרזיס והתרה של עלילת הסרט. צאת הסרט, שהיה להצלחה גדולה בקופות, לוותה בהוצאת הפסקול שנמכר בכ-15,000 עותקים. האלבום יצא בגרסת תקליטור בשנת 1993 ושוב בשנת 2004. הסרט עובד שלוש פעמים למחזמר בו הופיעו השירים המקוריים, בתיאטרון הבימה בשנת 2006, בבית הספר למשחק בית צבי בשנת 2013 ובתיאטרון הארצי בשנת 2022. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יאיר רוזנבלום למעט "אילו ציפורים", לחן: Jean Pierre Calvet, "הבן יקיר לי", לחן: שמואל מלבסקי. הסרט מייצג נקודת מפנה חשובה בתרבות הישראלית. ניתן לזהות בפס הקול מעבר מהשירה המקהלתית־הקיבוצית והזמר העברי המגויס לטובת סדר יום לאומי-צבאי, אל מוזיקת הרוק חתרנית ומרדנית. הדגשת שירת הסולו, אף היא, משקפת את האתגר שהציבו מה שנהוג לכנות "השוליים החברתיים" או ה"פריפריה" לסדר היום החברתי-תרבותי של ההגמוניה הישנה בישראל. חוקרת התרבות מירי טלמון טוענת שהסרט "מייצר חיווי פרשני על המעבר מתרבות ה'פרוטקציה' המפא"ניקית לתרבות תחרותית ברוח הקפיטליזם והליברליזם הכלכלי האנטי-סוציאליסטי שביטאו את המהפך הפוליטי של 1977 עם עליית הליכוד". על פי ניתוח זה ניתן לראות בסיפורה של הלהקה את סיפור "חילופי הנורמות התרבותיות מקולקטיביזם לאינדיבידואליזם תחרותי, ומיוקרה של המרכז הוותיק לאתגורו על ידי החדשים והפריפריה". מילים לשירים של פסקול הלהקה, באתר "שירונט" שיר הלהקה, בביצוע משתתפי "הלהקה", סרטון באתר יוטיוב מירי טלמון, הפסקול של המדינה: היסטוריה תרבותית ופסקול מוזיקלי בקולנוע הישראלי, מוזיקה בישראל, אוניברסיטת בן גוריון בנגב: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2014, עמ' 857
ביחוב

ביחוב (בלארוסית: Бы́хаў, Bychaŭ; רוסית: Бы́хов; פולנית: Bychów; יידיש: ביחאָוו; ליטאית: Bychavas) היא עיר במחוז מוהילב שבבלארוס. לשעבר עיירה יהודית בתחום המושב. העיר ממוקמת על גדות הדנייפר, 44 ק"מ דרומית למוהילב. העיר נוסדה במאה ה-15 על גדתו הימנית של הדנייפר (אזור זה כונה בעברית רבנית "ביחוב-ישן"). בתחילת המאה ה-16 בנה ההטמאן של הדוכסות הגדולה של ליטא מבצר במקום ובית חרושת לייצור תותחים ותחמושת. העיר הוקפה בחומה ועמדה במצור פעמים רבות במסגרת מלחמות רוסיה-פולין והמלחמה הצפונית הגדולה. ב-1630 הוקם בעיירה בית כנסת בתבנית של מבצר ובימה מונומנטלית, שהיה בית האבן היחיד בעיירה, שהייתה בנויה כולה בתי עץ. זהו בית הכנסת הוותיק ביותר בבלארוס העומד על תילו ונכון ל-2013 בכוונת ממשלת בלארוס לשקם אותו ולהפוך אותו למוזיאון. ב-1659 נמנו בעיירה 300 יהודים. בעת מרד חמלניצקי (פרעות ת"ח ת"ט; 1648-1649), אילצו אנשיו של בוגדן חמלניצקי את יהודי העיר להתנצר. יהודים שסירבו להתנצר נרצחו. מדיווחים שנמסרו ליאן השני קז'ימייז', מלך פולין, גם יהודים שהתנצרו כביכול חיו כאנוסים. בשנות ה-60 של המאה ה-17 הייתה העיר לנחלת הנסיכים לבית רדזיוויל, שנטו חסד ליהודים. ב-1671 העניק המלך מיכל הראשון כתב זכויות לקהילת יהודי ביחוב-ישן. במפקד אוכלוסין שנערך ב-1898 נמנו בעיר 6,536 תושבים, מהם 3,172 יהודים. רוב יהודי העיר חיו בעוני מרוד, 127 משפחות נזקקו לכספי קמחא דפסחא. בעת פרשת קורנילוב נאסרו הגנרל לאוור קורנילוב ו-7,000 מתומכיו בביחוב. בזמן המאסר נוסחה "תוכנית ביחוב" לחיסול הבולשביזם, שהיוותה את הבסיס הרעיוני של "התנועה הלבנה". בשנת 1939, ערב השואה, עמדה אוכלוסיית העיירה על כ-11,000 איש, מתוכם כחמישית (2,295) יהודים. יהודי העיר נרצחו בשני מעשי טבח בספטמבר ונובמבר 1941. מדיה וקבצים בנושא ביחוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביחוב ביחוב באתר JewishGen נתונים גאוגרפיים-היסטוריים, אתר JewishGen "ביחוב", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ביחוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) דוח על מצב בית הקברות היהודי בביחוב (לא שרד) ותמונות מהמקום (אורכב 11.08.2014 בארכיון Wayback Machine) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, ביחוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1656–1657), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ביחוב (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית Historic Belarus Synagogue to Become Jewish Museum‏, 2 באפריל 2014 Belarus Plans $1M Restoration of Old Synagogue, JTA אוכלוסייה יהודית בפלך מוהילב ביחוב באתר JewishGen
תמר אלמוג

תמר אלמוג (נולדה ב-12 בנובמבר 1978) היא עיתונאית, ראש תחום המשפט ופרשנית בכאן חדשות וכאן רשת ב'. מגישת תוכניות ומשדרי חדשות ואקטואליה. הגישה את "יומן" לצדו של יאיר ויינרב מספטמבר 2016 עד לסגירת רשות השידור במאי 2017, ולאחר מכן הגישה את חדשות השבוע של כאן 11. אלמוג היא עורכת דין במקצועה ומרצה בתחומי תקשורת ומשפט. את דרכה העיתונאית החלה ככתבת ב"מעריב לנוער", ובעזרה לתחקירים במוסף "סופשבוע" ב"מעריב". את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל, שם עבדה במשך שבע שנים, ומילאה שם תפקידים שונים: הגשת חדשות והכנת כתבות שטח, עריכה והגשה של תוכניות בעיקר בתחום החיילים והצבא, יוזמת התוכנית "גל ירוק בשטח", אותה גם ערכה והגישה, ועריכה בפועל של משדרים מיוחדים. בשנים 1996–2001 הגישה בגלי צה"ל את התוכניות "קולה של אמא", "לא על הלוף לבדו" ומהדורות חדשות. בגלגלצ שימשה מגישה ועורכת מוזיקלית. בשנת 2002 החלה להגיש את התוכנית "דרישת שלום" בימי שישי בערוץ 10. בשנת 2006 כתבה טורי פרשנות בנושאי משפט באתר nrg. בשנת 2007 הנחתה בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "שוונג". משנת 2008 משמשת כתבת לענייני משפט בערוץ הראשון ובתאגיד השידור הציבורי שהחליפו. היא סיקרה ושימשה פרשנית משפטית בפרשיות ובמשפטים חשובים של משה קצב, אברהם הירשזון, אהוד אולמרט, פרשת הולילנד ועוד. היא השתתפה באופן קבוע בתוכנית "סדר דין" בערוץ הראשון, שעסקה בנושאי משפט אקטואליים, ולאחר מכן החלה להגיש ולערוך אותה אלמוג מגישה משדרי אקטואליה, מהדורות ומשדרים מיוחדים ושדרנית שטח. ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, הגישה משדרי חדשות ואקטואליה רבים בשידור חי בערוץ הראשון. הגישה את "יומן" לצידו של יאיר ויינרב מספטמבר 2016 עד לסגירת רשות השידור במאי 2017, ואת "חדשות השבוע" של כאן 11. היא הגישה את מהדורת יום חמישי של תוכנית הבוקר בכאן ב עם מרדכי גילת. בשנת 2017 הגישה עם הפרשן הפוליטי חנן קריסטל את התוכנית "סוגרת שבוע" בכאן ב'. מאז 2017 משמשת כתבת ופרשנית לענייני משפט בכאן תאגיד השידור. מגישת תוכניות ומשדרים מיוחדים בכאן 11 וכאן רשת ב'. מנחה סדנאות ומרצה בתחום התקשורת. בעלת תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. זכתה בתעודת הצטיינות מנשיא האוניברסיטה על פעילות חברתית. התמחתה בלשכת היועץ המשפטי למערכת הביטחון. החל מ-2004 מרצה על סדר הדין הפלילי ועל דיני ראיות. ניהלה במשך ארבע שנים את מחלקת ההדרכה של חברת "מחשבות". אלמוג נשואה ואם לבן ולבת. מדיה וקבצים בנושא תמר אלמוג בוויקישיתוף תמר אלמוג, ברשת החברתית פייסבוק תמר אלמוג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תמר אלמוג, ברשת החברתית אינסטגרם תמר אלמוג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמר אלמוג, באתר מאיר קוטלר מולי שש - יצוג וניהול אומנים ויוצרים כתבות של תמר אלמוג, בערוץ של רשות השידור באתר יוטיוב נועם שגב, ערוץ 10: מה הבטיחו, מה קיימו, באתר ynet, 24 בינואר 2002 עו"ד תמר אלמוג, לא סיכל את הבעיה, באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2006 נסים דואק, "שוונג" חוזרת בעונה שלישית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 במאי 2007 מירב קריסטל, ערוץ 1, כן, ערוץ 1, באתר ynet, 3 בפברואר 2008 תמר אלמוג בכתבה על פרשת הולילנד והכרעת הדין ביומן בערוץ הראשון בערוץ של רשות השידור באתר יוטיוב הודעה לעיתונות, באתר רשות השידור תמר אלמוג, לא מהפכה, התחלה, באתר nrg‏, 9 באוקטובר 2006
בן ברוך

האם התכוונתם ל... אורי בן ברוך – מחשובי מנהיגי ביתא ישראל במאה ה-20 דוד בן ברוך – רב ומקובל מרוקאי מהר"ם בן ברוך – המהר"ם מרוטנבורג, מגדולי רבני ישראל הראשונים בתקופת ימי הביניים ומאחרוני בעלי התוספות מישל בן ברוך – תת-אלוף במילואים בצה"ל, ששירת כקצין תותחנים ראשי וכמזכיר הצבאי של שר הביטחון סוזי בן ברוך – ד"ר במדעי ההתנהגות, קצינת נוער ארצית במשטרת ישראל בגמלאות, מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללת בית ברל שבי בן ברוך – כדורגלן עבר ישראלי בן בן ברוך – סטנדאפיסט ישראלי
מחוזות דלאוור

במדינת דלאוור שבארצות הברית שלושה מחוזות: ניו קאסל, קנט, וסאסקס. זהו המספר הקטן ביותר של מחוזות למדינה בארצות הברית. הגדול שבמחוזות דלאוור הוא מחוז סאסקס (3,098 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז ניו קאסל (1,279 קמ"ר). זהו גם המחוז המאוכלס מביניהם (כ-538,479 תושבים נכון ל-2010). עיר הבירה, דובר, נמצאת במחוז קנט. הטבלה שלהלן מכילה את נתוני מחלקת העבודה של ארצות הברית בדבר שיעור האבטלה במחוזות דלאוור במהלך 2013 (ממוצעים שנתיים). הטבלה ממוינת לפי שיעור האבטלה במחוזות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות דלאוור בוויקישיתוף מחוז קנט (באנגלית) מחוז ניו קאסל (באנגלית) מחוז סאסקס (באנגלית) [1] [2]
מילה ידינאק

מייקל ג'ון ידינאק (באנגלית: Michael John Jedinak; נולד ב-3 באוגוסט 1984), מוכר בשם מילה ידינאק, הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי באסטון וילה ועוד קבוצות בקריירה שלו, ובנבחרת אוסטרליה, שם הוא שימש מספר שנים כקפטן הנבחרת. ידינאק התחיל את הקריירה המקצועית שלו בסידני יונייטד. בתחילת עונת 2003/2004 הוא הושאל לתקופה קצרה לואראז'דין מקרואטיה, שם שיחק משחק אחד בלבד, במוקדמות גביע אופ"א, נגד לבדיה טאלין. בשנת 2006 הוא היה חלק משמעותי בחוליית הקישור של סידני, שזכתה באליפות ניו סאות' ויילס. בעקבות הופעותיו המרשימות הוא הוחתם בסנטרל קואסט מארינרס. עם המארינס הוא זכה בליגת העל האוסטרלית בעונת 2007/2008. בשלוש עונות במועדון הוא ערך 49 הופעות, בהן כבש חמישה שערים. ב-25 בדצמבר 2008 ידינאק חתם על חוזה לשנתיים וחצי בקבוצת גנצ'לרבירליגי הטורקית. ב-24 בינואר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1-3 על קייסריספור. הוא כבש את שערו הראשון בטורקיה ב-22 בפברואר אותה שנה, בניצחון 0-1 על פנרבחצ'ה. בעונת 2009/2010 הוא שיחק כמושאל בקבוצת אנטליהספור. לאחר עונת 2010/2011 ידינאק שוחרר מגנצ'לרבירליגי. ביולי 2011 ידינאק חתם בקריסטל פאלאס מהצ'מפיונשיפ. בעונתו השנייה בקריסטל פאלאס, הקבוצה הגיעה למקום החמישי בליגה, מה שהקנה לה מקום הפלייאוף העלייה. במשחקי הפלייאוף הוא שימש כקפטן הקבוצה, וסייע לה לעלות לפרמייר ליג. ידינאק נבחר לשחקן המצטיין של קריסטל פאלאס לעונת 2012/2013. את שערו הראשון בפרמיר ליג כבש ידינאק באפריל 2014, נגד וסטהאם יונייטד, מבעיטת עונשין. ידינאק היה קרוב לשחק 90 דקות בכל משחקי הליגה של קריסטל פאלאס בעונת 2013/2014, אך בעקבות פציעה במשחק נגד פולהאם הוחלף בדקה ה-30 על ידי קגישו דיגקאשווה. הודיע על פרישה ממשחק פעיל ביולי 2020. בשנת 2003 ידינאק השתתף עם נבחרת אוסטרליה עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20, בו הגיעה אוסטרליה עד לשמינית הגמר. ידינאק ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטרליה הבוגרת במשחק נגד סינגפור ב-2008. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2010, ושיחק משחק אחד בלבד בטורניר, משחק הפתיחה מול גרמניה. בגביע אסיה 2011, בו אוסטרליה הגיעה לגמר, ידינאק כבש במשחקי שלב הבתים שני שערים, נגד קוריאה הדרומית ונגד בחריין. במשחק הידידות נגד אקוודור שיחק ידינאק לראשונה כקפטן אוסטרליה, בעקבות העדרו של לוקאס ניל. ידינאק זומן לסגל אוסטרליה למונדיאל 2014. בהפסד בשלב הבתים 3-2 להולנד ידינאק כבש מבעיטת עונשין את שער היתרון של אוסטרליה. פרש מהנבחרת באוקטובר 2018 סידני יונייטד אליפות ניו סאות' ויילס: 2006 סנטרל קואסט מארינרס אליפות אוסטרליה: 2007/2008 נבחרת אוסטרליה גביע אסיה בכדורגל: 2015 קבוצת העונה בליגת העל האוסטרלית: 2008/2009 שחקן העונה של קריסטל פאלאס: 2012/2013 השחקן האוסטרלי של השנה: 2013 מילה ידינאק, ברשת החברתית אינסטגרם מילה ידינאק, באתר Transfermarkt מילה ידינאק, באתר Soccerway מילה ידינאק, באתר BDFutbol מילה ידינאק, באתר WorldFootball.net מילה ידינאק, באתר National Football Teams מילה ידינאק, באתר FootballDatabase.eu מילה ידינאק, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל השחקן באתר הרשמי של קריסטל פאלאס
שחטרסקי (מחוז משנה)

מחוז משנה שחטרסקי (באוקראינית: Шахтарський район) הוא אחד מ-33 מחוזות משנה במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה. בתקופת האימפריה הרוסית היה האזור חלק של התיישבות הקוזאקים, וגם כיום אוכלוסיית האזור כולה מתגוררת בכפרים. מרכזו המנהלי של מחוז המשנה הוא העיר שחטרסק, שהיא עצמה לא נכללת בשטח מחוזות המשנה ונחשבת לעיר בכפיפות מחוזית (מחוז דונצק), בעלת מעמד מנהלי מקביל לזה של מחוזות המשנה. ב-17 ביולי 2014 התרסקה בתחומו טיסה 17 של מלזיה איירליינס, שהייתה בדרכה מאמסטרדם לקואלה לומפור, באסון נהרגו 298 נוסעים ואנשי צוות המטוס. מדיה וקבצים בנושא שחטרסקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.