laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנהרת האהבה

מנהרת האהבה (באנגלית: The Tunnel of Love) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של ג'ין קלי, עם דוריס דיי וריצ'רד וידמרק בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת פיטר דה פריז וג'וזף פילדס שהועלה בהצלחה בברודוויי. זה היה הסרט הראשון של ג'ין קלי אותו ביים ולא השתתף כשחקן. זה היה גם סרטו האחרון במטרו גולדווין מאייר. העלילה היא על זוג מבוגר יחסית המתקשה להוליד ילדים ועל הקשיים שלהם באימוץ המשפיעים על הזוגיות שלהם. דוריס דיי הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. שיר הנושא של הסרט הפך לאחד מלהיטיה היותר מוכרים של דוריס דיי. אוגוסט "אגי" (ריצ'רד וידמרק) פול ואשתו איסולדה (דוריס דיי) הם זוג מבוגר יחסית שמנסים להוליד ילד ללא הצלחה. אגי הוא צייר קריקטורות מתוסכל שאינו מסוגל להתפרנס והם חיים מקצבה של הסבתא. לדיק פפר (גיג יאנג) ואשתו אליס (אליזבת פרייזר) שגרים לידם יש כבר שלושה ילדים ואחד בדרך. דיק הוא רודף נשים ומטיף כל הזמן לאגי שיעשה כמוהו ואולי אז יוכל להוליד. לאחר שכל הניסיונות להביא להריון לא הצליחו, הם נרשמים לעמותת אימוץ בשם "Rock-a-Bye". אגי מטביע את יגונו בשתייה וכאשר מגיעה אליו נציגה מצודדת מהעמותה, הוא חושב שהיא באה להתרים ומתנהג בהתאם. רק לאחר שהיא מציגה את עצמה בשם אסטל נובק (גיה סקלה) מעמותת האימוץ, הוא מבין את טעותו אבל זה מאוחר מידי. אסטל עוזבת ואיסולדה כועסת עליו מאוד. לאחר זמן מגיעה אסטל לאגי ומתנצלת על הפגישה. אגי המושפע מדיק מחליט לחזר אחריה, מזמין אותה למסעדה ובדרך לוקח תרופות להרגעת עצביו. לבסוף הוא נרדם והיא לוקחת אותו למוטל. בבוקר הוא מתעורר במוטל לבד ומניח ששכב עם אסטל. הוא מספר לדיק על חששותיו. אסטל מודיעה לו שהיא בהריון והוא בטוח שזה ממנו. כעבור שלושה חודשים מגיעה מנהלת העמותה, גב' מקרקן (אליזבת וילסון) ומודיעה כי עוד שלושה חודשים יהיה להם ילד לאימוץ. איסולדה שמחה ואגי מלא חששות. מסתבר שהילד דומה דמיון מפתיע לאגי כשהיה תינוק ואיסולדה מניחה שאגי הוא אבי הילד ומודיעה על רצונה להיפרד וכבר אורזת את חפציה. ברגע האחרון מגיעה אסטל ומודיעה להם כי היא נוסעת לבעלה באוסטרליה וכי נולדה להם בת. כעת סולחת איסולדה לאגי וגם מודיעה לו כי כעת היא בהריון. מדיה וקבצים בנושא מנהרת האהבה בוויקישיתוף "מנהרת האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מנהרת האהבה", באתר נטפליקס "מנהרת האהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "מנהרת האהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מנהרת האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למנהת האהבה, באתר יוטיוב דוריס דיי שרה מנהרת האהבה, באתר יוטיוב
צפון אורחובו-בוריסובו

צפון אורחובו-בוריסובו (ברוסית: Орехово-Борисово Северное) היא נפה של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 7.6716 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 132,307 תושבים (2020). בשנת 1960 נכללה שטחו של הראיון המודרני בעיר מוסקבה, תחילה בראיון פרולטרסקי, ומאז 1969 – בקרסנוגווארדייסקי. בשנות השבעים היה זה חלק מאזור הדיור ההמוני אורחובו-בוריסובו. רק בית העלמין אורחובו שרד מהכפר אורחובו. שמות הראיונים צפון אורוחובו-בוריסובו ודרום אורחובו-בוריסובו ותחנת המטרו אורחובו מזכירים את שם הכפר. ארגון הפשע אורחובסקאיה ביסס את שמו על שכונת המגורים אורוחובו-בוריסובו (רו') שעל שטחו ממוקמת נפת צפון אורחובו-בוריסובו. שמורה ומוזיאון צאריצינו כנסיית השילוש הקדוש באורחובו-בוריסובו (אנ') מלון מילאן מכללה מוסקבאית למנהל וטכנולוגיות חדשות המכללה הטכנית המוסקבאית קניון "קשירסקאיה פלאזה" מרכז קניות "גלריה וודוליי" קניון מכוניות "מוסקבה", הגדול ביותר באירופה תחנות המטרו אורחובו, דומדדובסקאיה, צאריצינו מדיה וקבצים בנושא צפון אורחובו-בוריסובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צפון אורחובו-בוריסובו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דודג' שאדו

דודג' שאדו (באנגלית : Dodge Shadow) היא מכונית משפחתית קומפקטית אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1994–1986 בארצות הברית ובמקסיקו מנוע קדמי - רוחבי / מנוע בנזין. מנוע הנעה קדמית. מנוע קירור מים. תאוצה בין 100 - 0 היא 7.0 שניות (דגם 2.2 מגדש טורבו) 5 דלתות - האצ'בק 3 דלתות - האצ'בק 2 דלתות - קבריולה בסיסי (בין השנים 1987–1990, 1994-1993) "America/S" (בין השנים 1991–1992) "Highline" (בין השנים 1991–1992) "ES" (בין השנים 1987–1994) "RS" (בין השנים 1988–1991) "Duster" (בין השנים 1992–1994) "ES" (בין השנים 1991–1993) "Highline" (בין השנים 1991–1993) "דודג' שאדו" "דודג' שאדו" "דודג' שאדו", 3 דלתות "דודג' שאדו", 3 דלתות "דודג' שאדו", שנת 1988, 3 דלתות "דודג' שאדו", שנת 1991 - קבריולה "דודג' שאדו", דגם "ES", שנת 1991 - קבריולה "דודג' שאדו" - קבריולה דודג' דודג' 880 מדיה וקבצים בנושא דודג' שאדו בוויקישיתוף דודג' שאדו, סרטון באתר יוטיוב דודג' שאדו, סרטון באתר יוטיוב "דודג' שאדו", 2.2 ליטר שנת 1987 automobile-catalog.com/car/1987/682085/dodge_shadow מנועי דודג' ופלימות' 2.2 ליטר, 2.5 ליטר allpar.com/mopar/22 דודג' שאדו 1994 - 1990 consumerguide.com/used/1990-94-dodge-shadow "דודג' שאדו" - תמונות cargurus.com/Cars/Dodge-Shadow-Overview
גשר מור

גשר מור היה גשר בגוש קטיף אשר חיבר בין הגוש לציר כיסופים. הגשר אפשר תנועה נפרדת לישראלים ופלסטינים ברצועת עזה. עלות הקמתו של הגשר הייתה כ-15 מיליון שקלים. גשר מור נפתח לתנועה בתחילת יוני 2002 יחד עם קטע כביש עוקף מכביש 232, שאיפשרו להיכנס לגוש קטיף מבלי לעבור בדרך צלאח א-דין (קטע כביש שבאותם ימים היה חלק מכביש 4), שבו הייתה תנועת של אזרחים פלסטינים באופן קבוע. הגשר עצמו היה גשר מודולרי אשר היה עשוי מברזל שיובא מארצות הברית. עוד לפני שהוקם הגשר הייתה התנגדות רבה בגוש קטיף בנוגע להקמתו משום שתושבי הגוש חששו שהגשר יהווה מוקד נוסף לפיגועי טרור. כבר בחודש הפתיחה של הגשר נמצאו מספר מטעני חבלה סמוך לגשר, אתר קטיף.נט כתב ביום האירוע כי הגשר מעט שקע ובמקומות אחדים אף התפרקו כמה קורות מתכת. במאי 2004 החליט צה"ל לבנות גדר באזור ציר כיסופים, הגדר הייתה באורך כולל של כ-7 קילומטרים, על פי מספר גורמים צבאיים סוג הגדר הוא סוג מכונה "גדר עוגן", שאיננה גדר התראתית המוכרת ממרחב התפר ובסמכותו של צה"ל עצמו הייתה להכריז על בנייתה. החלטה זו באה לאחר פיגוע בו נרצחו אם ו-4 בנותיה (הפיגוע נודע לימים כרצח טלי חטואל ובנותיה). עם זאת עוד לפני הפיגוע צה"ל החל בבניית גדר במקומות בציר כיסופים ובגשר מור אשר נחשבו לבעייתיים אך בעת הפיגוע עדיין לא הונחה הגדר במקום בו אירע. בכתבה על הפיגוע פורסם כי בתחילה ירו המחבלים, אשר הגיעו מדרום לציר כיסופים, ונעו לעבר רכב ממוגן של צוות של רשת התקשורת האמריקאית ה-CNN, המחבלים לבסוף החטיאו והרכב המשיך לנסוע לעבר גשר מור, הנמצא בהמשך לציר כיסופים. לאחר שהמחבלים הבינו שלא הצליחו במטרתם ניסו למצוא מטרה חדשה, מיד לאחר מכן פתחו המחבלים באש לעבר רכב "סיטרואן", בה נסעה המשפחה. על מכסה המנוע של הרכב, שספג פגיעות רבות של קליעים, נותרה כרזה שמכוונת למצביעי הליכוד: "לב יהודי מצביע נגד" (מטרת הכרזה הייתה לעורר את רגשות מצביעי משאל ההתנתקות שהתקיים באותו הזמן בנוגע לשאלה אם ליישם את תוכנית ההתנתקות). לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות, ב-9 בספטמבר 2005 פירק צה"ל את הגשר והחזיר את מרכביו לישראל. לאחר הפינוי של הגוש השלימו הפלסטינים המקומיים את פירוקו של כל תוואי הכביש למעט שני ניצבי הגשר שנשארו במקום, ורק בשנת 2013 הורחבה דרך צלאח א-דין והוחלט להרוס את ניצבי הגשר. מעבר כיסופים גשר אלנבי גשר מור, באתר עמוד ענן צה"ל מפרק הגשר שחיבר את מעבר כיסופים עם גוש קטיף, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2005 קטיף.נט: \"גשר מור\" שוקע, באתר ערוץ 7, 14 ביוני 2002 צה"ל מתחיל היום בבנית גדר "טיפשה" לאורך פרוזדור כיסופים באורך כולל של כ-7 קילומטרים, באתר גלובס, 6 במאי 2004 חנן גרינברג וארצי חלפון, ביום המשאל: אם ו-4 בנותיה נרצחו בציר כיסופים, באתר ynet, 2 במאי 2004 צה"ל סיים לפרק את גשר מור ברצועת עזה, באתר ynet, 9 בספטמבר 2005
אורן בן ג'ויה

אורן בן ג'ויה (נולד ב-1963) הוא מחנך ומנהל בבית הספר הריאלי העברי בחיפה וקצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת יפתח. בן ג'ויה למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה, בוגר מחזור כ"ז. הוא התגייס לצה"ל בשנת 1981 ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קציני שריון שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובהם מפקד פלוגה. לאחר מכן עבר לעוצבת קלע דוד. בשנים 1995–1996 פיקד על יחידת מורן. בהמשך פיקד על חטיבת יפתח, בין היתר במבצע חומת מגן. לאחר שחרורו פנה לעסוק בחינוך, ומלמד בבית הספר הריאלי. בין השנים 2015–2022 שימש כמנהל מתחם "הדר" של בית הספר, וכיום מנהל את כיתות ט'–י' במתחם בית בירם. אורן בן ג’ויה, באתר "בהשקט ובבטחה" יוחאי עופר, מפקדי חטיבת יפתח שמתפרקת מבקשים לשמור על השם המיתולוגי, באתר nrg‏, 22 בינואר 2014. מנהל סניף הדר – אורן בן ג'ויה, אתר בית הספר הריאלי בחיפה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גגארינסקי (נפה, מוסקבה)

נפת גגארינסקי (ברוסית: Гагаринский район) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.4991 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 81,967 תושבים (2020). על שטחה יש לובי אחד של התחנות הבאות של המטרו במוסקבה: לנינסקי פרוספקט, אוניברסיטה, גבעת הדרור. הטבעת המרכזית של מוסקבה (MCC) עוברת בשטחה עם תחנת ככר גגארין, שהיא התחנה התת-קרקעית היחידה בטבעת המרכזית. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין רשום בשטח הנפה, הוא מצביע בבחירות לרשויות המקומיות בקלפי מספר 2151. גבעת הדרור הקרקס המוסקבאי הממלכתי הגדול אנדרטת יורי גגארין מבנה הנהלת האקדמיה הרוסית למדעים אוניברסיטה רוסית ממלכתית לנפט וגז ע"ש גובקין תחנות המטרו: אוניברסיטת, וורוביובי גורי מדיה וקבצים בנושא גגארינסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גגארינסקי (ברוסית) יבגניה מליארנקו, פוטין הצביע בבחירות לרשויות המקומיות במוסקבה, ‏10 בספטמבר 2017 (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר לנגלואה בארל

גשר לנגלואה בארל (בהולנדית: Brug van Langlois) היא סדרה של ארבעה ציורים בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצרה בשנת 1888 בארל שבצרפת. ואן גוך השתמש במוטיבי אמנות רבים בסדרת הציורים; למשל, ניכר שימוש בפרספקטיבה כדי ליצור זוויות וקווים מדויקים יותר. הצייר הושפע מהדפסי עץ יפניים כפי שמשתקף מהשימוש הפשוט בצבע היוצר הרמוניה ביצירה. השימוש בצבעים נוגדים כמו צהוב וכחול מייצר עניין וצבעוניות. כמו כן, הוא עשה גם שימוש בטכניקת האימפסטו כדי ליצור את השתקפות האור. מדיה וקבצים בנושא גשר לנגלואה בארל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לנגור אדום

לנגור אדום (שם מדעי: Presbytis rubicunda) הוא פרימט מהסוג לנגור, החי רק על האי בורניאו ואולי גם באיי קארימאטה, לרוב ביערות של מתחת ל-2,000 מטר. קוף זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד, שריפות יער, מסחר ופגיעה בבית גידולו. קוף זה מגיע לאורך של 41 עד 57 סנטימטרים, בעל זנב באורך 67 עד 73 סנטימטרים ומשקלו הממוצע 5.7 עד 6.2 קילוגרם, כאשר הזכרים לרוב מעט יותר גדולים. הוא בעל פרווה אדמדמה ופנים כחולות-כהות עם עיניים שחורות גדולות והשפה התחתונה והסנטר ורודים. הגפיים שלו ארוכות וגמישות והזנב חזק ושרירי. הקוף הוא שוכן יערות גשם טרופיים המותאם לחיים בין צמרות העצים, אם כי הוא מצוי גם בכמה ביצות מיוערות והוא מלקט לצד קבוצה של 3 עד 8 פרטים הנעים ביער בחיפוש מזון. הקוף הוא צמחוני בעיקרו הניזון מעלים, פירות, ניצנים, פרחים, זרעים וגם חסרי חוליות שהוא לוכד להשלמת תזונה חלבונית (בין השאר הם מחפשים תלי טרמיטים שוכני עצים). הקופים מתפזרים לאורך היום ביער, כדי לחפש עצים בעלי פירות מבשילים. בעונה החמה והיבשה השלל שלהם פוחת והם מתבססים בעיקר על עלים. Presbytis rubicunda carimatae Presbytis rubicunda chrysea Presbytis rubicunda ignita Presbytis rubicunda rubicunda Presbytis rubicunda rubida מדיה וקבצים בנושא לנגור אדום בוויקישיתוף לנגור אדום, באתר ITIS (באנגלית) לנגור אדום, באתר NCBI (באנגלית) לנגור אדום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לנגור אדום, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לנגור אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לנגור אדום, באתר GBIF (באנגלית) לנגור אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
פילי-דאווידקובו

פילי-דאווידקובו (ברוסית: Фили-Давыдково) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.9571 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 115,273 תושבים (2020). ניתן לחלק את ראיון פילי-דיווידקובו על תנאי לארבעה חלקים עיקריים: פילי, מזילובו, דווידקובו ואמיניבו. פילי, מזילובו ואמיניבו הם תת-ראיונים ישנים, שבהם בנייני הדיור מיוצג בעיקר על ידי מבנים מיושנים שנבנו בשנות ה-50 וה-60, דייווידקובו, מאז 2005, הפך לתת-ראיון חדש, אשר נפרש על מדרונות מחנה סטונסקי העתיק ולאורך הנהר סטון. מעון קונצבו קניון Oceania מתחם מגורים Edelweiss צחוק הגורל שמש בוגדנית 2 Dersu Uzala מדיה וקבצים בנושא פילי-דאווידקובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פילי-דאווידקובו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלדריום

קלדריום (בלטינית: Caldarium או calidarium, או cella caldaria או cella coctilium) הוא חדר שהיה מצוי במרחצאות ברחבי האימפריה הרומית העתיקה. החדר חומם באמצעות מערכת חימום תת-רצפתית, באמצעות מדורות שהוסקו על ידי עבדים ובערו במרתף הסקה סמוך, והאוויר החם זרם מתחת לרצפת החדר. החדר היה החם ביותר בסדרת חדרי הרחצה במרחצאות. הרוחצים החלו על פי רוב את רחצתם בחדר זה (לעיתים החלו בפלאקוניקום - חדר חם ויבש שהיה מעין סאונה, וממנו עברו לקלדריום), ומשם עבור לטפידריום (החדר החמים) וממנו לפריג'ידריום (חדר המים הקרים). בהיותם בקלדריום, הרוחצים מרחו על עצמם שמן זית, אותו ניקו מגופם באמצעות סטריגיל. מרחצאות רומיים תיאור השימוש במרחצאות רומיים (באנגלית) תיאור המרחצאות בהרודיון אופן השימוש בקלדריום - הסבר באתר יד בן צבי; הסבר על מבנה מרחצאות רומיים (באנגלית)
אגדת הקרפטים (סרט)

אגדת הקרפטים (באוקראינית: Легенда Карпат) הוא סרט הרפתקאות אוקראיני בהפקת Magnat Media, המגולל את קורותיו של אולכסה דוב-בוש, פורע חוק מהרי הקרפטים שבאוקראינה של המאה ה-18. זהו סיפורו של מנהיג תנועה מחתרתית של המורדים הקרפטים נגד שלטון הקוזאקים. אולכס דבוש, שהייתה לו ילדות קשה הפך מילד חסר ביטחון גדל ללוחם אמיתי, שנלחם באומץ להשגת צדק. אולכס דבוש נולד בשנת 1700 למשפחת איכרים דלת אמצעים. בילדותו הוא סבל אך נרפא. הוא הצטרף מוקדם למאבק תנועת השחרור של תושבי הקרפטים המזרחיים, שהתאגדו להילחם בקוזאקים. פעילותו של דבוש כמנהיגם זכתה לתמיכה רחבה של האוכלוסייה המקומית. באגדות עם אוקראיניות אף נטען כי הבעל שם טוב סייע לו, אך אין לכך תיעוד. בשנת 1738 דבוש כבר עמד בראש תנועת התנגדות באזור פצ'נצ'ין ובמעבר יבלוניבסקי הסמוך ובהרי הקרפטים האוקראינים: באזור הקרפטים, בוקובינה וטרנסקרפטיה. הלוחמים, בראשותו של דבוש, ירדו לעיתים קרובות לשיפולי גליציה ותקפו את אחוזותיהם של בעלי אדמות פולנים, הונגרים ורותאניים, פקידי מדינה וחוכרים עשירים פולנים. דבוש חילק לאיכרים את הרכוש שהחרים. אמנם בתחילה פעל אולכס יחד עם אחיו איבן, אך לאחר שבשנת 1739, במהלך מריבה, איוון דבוש גרם לפציעות קשות ברגלו של אחיו התנועה התפצלה כשאולכס נותר עם צליעה עד סוף ימיו. בשנת 1740 התנועה הגיעה לשיאה. תחת הסתערותם של הכוחות הפולנים, נסוגה יחידתו של דבוש לעמק בוקובץ, משם ירדו לצ'ורוהורה, קולומישינה, בוקובינה וטרנסקרפטיה (באותה תקופה פעל איוון דבוש במערב, ליד פשמישל). בשנת 1744 פעל אולכס באזור טורקה ודרוהוביץ'. הוא ביצע מספר פשיטות על סולוטווין ונדווירנה, כבש את מצודת בוגורודצ'נסקאיה לזמן קצר, עם זאת הוא עצמו נהרג על ידי תושב הכפר קוסמאצ'י (כיום אזור איוונו-פרנקיבסק) בשם סטפן דזווינצ'וק, ששיתף פעולה עם הפולנים. ואלרי חארצ'ישין - אולכסה דוב-בוש מריה יארמצ'וק מיכאילו גריצקן בוהדן לסטיבקה נאדז'דה בוקאטורו Грабовецький В. В. Олекса Довбуш – легендарний лицар Карпат. Збірник основних документів. До 310-річчя уродин національного героя / В. В. Грабовецький. — Івано-Франківськ, 2010. — 354 с. "אגדת הקרפטים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אגדת הקרפטים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אגדת הקרפטים", במסד הנתונים הקולנועיים Kinopoisk.ru
דודג' פאסט פור

דודג' פאסט פור (באנגלית : Dodge Fast Four, קרוי גם : Dodge Brothers) היא מכונית, אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1928–1927 על ידי חברת "האחים דודג' אוטומוביל" ובשנת 1928 הפכה לחטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר. ערך מורחב – דודג' חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T (35 כוחות סוס לעומת 20). בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916. באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה. בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר. בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות). "128" (Dodge Brothers Series 128) - גלגלים בקוטר 19 אינץ' "129" (Dodge Brothers Series 129 ) - גלגלים בקוטר 21 אינץ' מנוע קדמי מנוע בנזין 3.5 ליטר מערכת היגוי - מימין תמסורת ידנית - 3 מהירויות בלמים - מכניים ב-4 הגלגלים, מאוגוסט 1927 בלמים הידראוליים ציוד רגיל כלל מד מהירות, מד זרם, ערכת כלים ציוד אופציונלי: פגוש אחורי, מחמם ומגבים "Special" "Deluxe" 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה 4 דלתות - קבריולה דודג' דודג' סדרה DH מדיה וקבצים בנושא דודג' פאסט פור בוויקישיתוף דודג' פאסט פור, סרטון באתר יוטיוב דודג' פאסט פור, סרטון באתר יוטיוב דודג' פאסט פור, סרטון באתר יוטיוב דודג' 1927–1928 / ראו דודג' פאסט פור forums.aaca.org/topic/136322-1927-dodge-bros-fast-four Kimes, Beverly (1996). standard catalog of American Cars 1805-1942. Krause publications. ISBN 0-87341-428-4 "דודג' פאסט פור" (דודג' בראדרס ביזנס קופה) buy.motorious.com/articles/news/380565/1927-dodge-brothers-business-coupe "דודג' פאסט פור" סדאן שנת 1927 car.info/en-se/dodge/fast-four "דודג' פאסט פור" bonhams.com/auctions
בראטייבו

נפת בראטייבו (ברוסית: район Братеево) היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 7.63 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 110,185 תושבים (2020). בשנת 1960 הפכו הכפרים ברטייבו ובוריסובו, כמו גם השטח שמסביב, לחלק מהמבנה המינהלי של העיר מוסקבה, תחילה בראיון פרולטארסקי, ומאז 1969 – בקרסנוגוורדיסקי. בשנות השמונים נהרס הכפר ברטייבו לחלוטין במהלך הקמת אזור מגורים חדש, ברטייבו. בראטייבו ממוקם בדרום-מזרח העיר, על גדתו הימנית של נהר מוסקבה. בראיון פועלות תחנות מטרו אלמה-אטינסקאיה ובוריסובו. תחנת האוטובוסים שערי דרום במוסקבה ברטבייבסקי קסקדני פארק (רו') פארק בראטבייבסקאיה פוימה (רו') בית העלמין בוריסובסקויה (אנ') תחנות המטרו: אלמה-אטינסקאיה (אנ') ובוריסובו (אנ') מדיה וקבצים בנושא בראטייבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בראטייבו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלימלך וסטרייך

אלימלך (מלך) וסטרייך (נולד ב־12 בינואר 1950) הוא פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטת תל אביב ורב. תחומי המחקר שלו הם דיני משפחה ודיני ממונות במשפט העברי, יחסי המשפט העברי עם רפואה מודרנית, והמשפט העברי בקהילות עדות המזרח. אלימלך וסטרייך נולד ב-1950 ברמלה, בן להורים ניצולי השואה. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב וב-1968 עבר לישיבת כרם ביבנה. בשנת 1971 הוסמך לרבנות והחל לשמש כרב צבאי במילואים. בשנת 1973 פנה ללימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן, כשבמקביל למד המכון הגבוה לתורה. בשנת 1979 החל לעבוד כעורך דין במחלקה המשפטית של בנק דיסקונט. בשנים 1980–1994 היה מרצה ועמית מחקר במחלקה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים 1982–1983 היה עמית מחקר במחלקה לתלמוד באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלו לתואר שני במשפטים (הוגשה ב-1980 באוניברסיטת תל אביב) עסקה בחובה לסיכון עצמי למען הצלת חייו של אחר במשפט העברי וזכתה לציון ראוי לשבח. עבודת הדוקטורט שלו (הוגשה ב-1990 באוניברסיטה העברית) עסקה בהיתר מאה רבנים, המאפשר לגבר לשאת אישה שנייה. העבודה הונחתה על ידי פרופסור מנחם אלון, שהיה באותה עת סגן-נשיא בית המשפט העליון, וזכתה בפרס משה זילברג לעבודות דוקטור מצטיינות, ובפרס למחקר בתחומי היהדות של משרד החינוך והתרבות. היה חוקר במכון שלום הרטמן בשנת 1990 ובשנים 1996–1997. היה חוקר בכיר במרכז האקדמי שערי משפט בשנים 1998-1999. בשנת 2000 מונה לפרופסור חבר במחלקה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2010 מונה כפרופסור מן המניין. היה פרופסור אורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו בשנים 2001, 2005 ו-2008. עם פרישתו לגמלאות הוקדש לו כרך לד של כתב העת המשפטי "דיני ישראל". פרסם את הספר תמורות במעמד האישה במשפט העברי: מסע בין מסורות, שיצא לאור בהוצאת מאגנס ב-2002. ערך את חוברת 3 לכרך כ"ב, חוברות 1 ו-3 לכרך כ"ג ואת שלוש חוברות כרך כ"ד של כתב העת עיוני משפט אשר פורסמו בין אוקטובר 1999 למרץ 2001. וסטרייך כתב מאמרים רבים על דיני משפחה ביהדות, תוך המקדות על היחס בין אשכנזים למזרחים והאתגרים שנכונו למשפחה היהודית בעידן המודרני. נשוי ומתגורר בפתח תקווה. אב לארבעה ילדים. בנו הבכור, אבישלום וסטרייך, הוא פרופסור למשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. אלימלך וסטרייך, דף שער בספרייה הלאומית אלימלך וסטרייך, באתר אוניברסיטת תל אביב אלימלך וסטרייך, באתר קורות חיים אוניברסיטת תל אביב עם הכרך: לכבודו של פרופ' אלימלך וסטרייך, דיני ישראל ‏לד, תשפ"א אלימלך וסטרייך, תמורות במעמד האישה במשפט העברי: מסע בין מסורות, באתר הוצאת מאגנס
ביריוליובו המזרחית

נפת ביריוליובו המזרחית (ברוסית: район Бирюлёво Восточное) היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 14.772 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 155,937 תושבים (2020). על שטחה של נפת ביריוליובו המזרחית, ישנם כמה אובייקטים של שמורה ומוזיאון צאריצינו, כמו: מזרקת האור הדינאמית הגדולה ביותר במוסקבה בליווי מוזיקלי ממוקמת על בריכה בתוך אי בצורת פרסה. קוטר המזרקה הוא 55 מטר, גובהו של כל 807 זרמים יכול להגיע ל 15 מטר בעוצמה משתנה ומנגינות מסונכרנות, התאורה מתבצעת באמצעות 3312 מנורות תת-מימיות. קרוב לחצי משטח הנפה תופס פארק ביריוליובסקי ארבורטום. פארק ביריוליובסקי (רו') ארבורטום ביריוליובסקי פארק-יער (רו') מזרקת האור הדינאמית הגדולה ביותר במוסקבה (רו') מתחם מגורים "זגוריאה" קניון Vegas קשירסקויה שוסה נמצא צמוד לראיון ביריולובו המזרחית מדיה וקבצים בנושא ביריוליובו המזרחית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביריוליובו המזרחית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלום לביתך!

שלום לביתך! (באוקראינית: Мир вашому дому!) הוא סרט קומדיה אוקראיני משנת 2017 בבימויו של ולדימיר לרט, עיבוד למחזה "תפילת האשכבה" משנת 1989 מאת גריגורי גורין, שמבוסס על טוביה החולב מאת שלום עליכם. העלילה מתרחשת בראשית המאה העשרים. טוביה החלבן גר בכפר קטן. הוא עני ומאמין שלבנותיו יש סיכוי אחד לברוח מעוני: נישואין מוצלחים. הוא מקבל הצעה משתלמת מהשדכן, אבל לבנותיו היפות יש תוכנית אחרת. יבגני קניאזב - טוביה, חולב ולדימיר דולינסקי - לייזר, הקצב אנטון שגין - פרצ'יק סופיה פיסמן - גולדה ויקטור אנדריינקו - סמל ולדימיר ימננקו - סטפן אלכסנדר צ'קמרב - מוטל, חייט יוליה גרשניק אנדריי קאיקוב אלכסנדרה סיזוננקו הרעיון לסרט הגיע לוולדימיר לרט לאחר שצפה בהצגה "טוביה החולב" שהוצגה בתיאטרון הלאומי האקדמי על שם איוון פרנקו. את תפקיד החולב גילם בוגדן סטופקה. הדיון בהפקה קולנועית עתידית הניח שבוגדן יגלם את התפקיד גם בעיבוד הקולנועי. עם זאת, הדבר לא יצא לפועל בשל מותו של סטופקה ב-22 ביולי 2012. במקומו לוהק יבגני קניאזב לגלם את טוביה. הסרט צולם במקומות היסטוריים ליד קייב. נעשה שימוש בפריטים ייחודיים של סוף המאה ה-19 - תחילת המאה העשרים, כולל הבית שנרכש בשנת 1873 על ידי טוביה, גיבור סיפורי הקלאסיקה של שלום עליכם. יוצרי הסרט עבדו במשך חמש שנים לעבד ולשחזר את החיים היהודיים של אותה תקופה לכל הפרטים. אתר האינטרנט הרשמי של שלום לביתך! (באוקראינית) שלום לביתך!, ברשת החברתית פייסבוק "שלום לביתך!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלום לביתך!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שלום לביתך!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שלום לביתך! טריילר 2017 ברשת 10 סרטים אוקראינים שישוחררו בקולנוע בעתיד הקרוב В Киеве начались съемки фильма Тевье-молочник, над которым работал Ступка «Это большая удача украинского кино»: эксперты высказались о фильме «Мир вашему дому!»