laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאנקו סאפאקה

מאנקו סאפאקה (קצ'ואה: Manqu Sapaca) היה אדם ממשפחת המלוכה של האינקה, בנו של סינצ'י רוקה ואחיהם הבכור של מאמה קאווה, מאמה קוקה ויוקי יופאנקי. אביו היה סינצ'י רוקה ואמו הייתה מאמה ואקו. נאמר שהוא, מאנקו קאפאק, מאמה ואקו וסינצ'י רוקה הקימו את בית השמש. מכיוון שהיה הבכור, הוא היה אמור להיות הסאפה אינקה של ממלכת קוסקו, אך בנסיבות לא ידועות אביו נתן את השלטון בידיו של יוקי יופאנקי, האח הצעיר. מאנקו סאפאקה, באתר רודוויד (באנגלית) מאמה ואקו המדוברת כאן היא אישה משבט האינקה בעלת ייחוס לא ידוע, נא לא להתבלבל עם מאמה ואקו המקורית, אחותו של מאנקו קאפאק. לא ידוע מהו "בית השמש". בספר בו הוזכר לא הוזכר מהו טיבו. סביר להניח שהיה מקדש שהוקדש לאינטי, אל השמש של האינקה. "Manco Sapaca". Rodovid. Sarmiento de Gamboa, Pedro (2015). Markham, Clements (ed.). History of the Incas. Good Press. pp. 60–61. ISBN 9781463688653. de Gamboa, Pedro Sarmiento. Smith, Vania; S. Bauer, Brian (eds.). History of the Incas. תורגם ע"י Smith, Vania; S. Bauer, Brian. University of Texas Press. p. 80. ISBN 9780292714854. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקה הדרומית ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספניאל שדה

ספניאל השדה הוא גזע כלבים בינוני מסוג ספניאל. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, לא היה פופולרי ספניאל השדה ככלב עבודה וציד וכמעט נכחד. עם זאת, באמצע המאה ה-20 הגזע פותח מחדש ככלב עם רגליים ארוכות יותר, המתאים יותר לעבודה בשטח. כיום נחשב גזע זה לנדיר, והוא רשום כגזע מקומי בסיכון על ידי מועדון הכלבים הבריטי. ספניאל השדה פותח במקור עבור תחרויות כלבים על ידי מתחרים שניסו לפתח גזע ספניאל בצבע שחור כולו. ספניאל השדה הוא גזע נדיר, אפילו בבריטניה. בשנת 2009, נרשמו 51 כלבים בלבד במועדון הכלבני הבריטי, וגזע זה נמצא במגמת ירידה מתמשכת מאז שנת 2000. ספניאל השדה הוא בעל המספר הנמוך ביותר של רישומים מדי שנה, כאשר ספניאל סאסקס נמצא קרוב אחריו עם 60 רישומים בלבד בשנת 2009. לשם השוואה, באותה שנה נרשמו 12,700 ספרינגר ספניאלים אנגליים ו-22,211 קוקר ספניאלים אנגליים. כדי לקדם את הגזע ולהגביר את המודעות אליו, נרשם ספניאל השדה כגזע מקומי בסיכון על ידי המועדון הכלבני הבריטי. הגודל התקני עבור ספניאל השדה הוא כ-46 ס"מ (18 אינצ'ים) בגובה הכתף, ומשקלו נע בין 18 ל-25 קילוגרם (40–55 ליברות). זה ממקם אותו בגובה בין הקוקר ספניאל האנגלי לבין הספרינגר ספניאל האנגלי. פרוותו יכולה להיות בצבעים אחידים כמו שחור וחום כהה, או בצבע רואן. כתמים בצבע חום, סימנים לבנים על הגרון והחזה יכולים להיות מנוקדים או באותו צבע כמו שאר הגוף. מחקר שנערך בבריטניה בשנת 2024 מצא כי תוחלת החיים של הספניאל השדה היא 13.1 שנים, לעומת ממוצע של 12.7 שנים לגזעים טהורים ו-12 שנים לכלבים מעורבים. מדיה וקבצים בנושא ספניאל שדה בוויקישיתוף AKC Staff Published: May 09, 2022 | 4 Minutes Published: May 09, 2022 | 4 Minutes, Field Spaniel History: A Type Brought Back From Extinction, American Kennel Club (באנגלית) "COMPARATIVE TABLES OF REGISTRATIONS FOR THE YEARS 2004 - 2013 INCLUSIVE" (PDF). The Kennel Club. אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 בנובמבר 2014. נבדק ב-26 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "An Introduction to the Vulnerable Native Breeds". The Kennel Club. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2013. נבדק ב-10 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Spaniel (Field) Standard". Kennel Club. נבדק ב-16 באפריל 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Breed Information Centre - Spaniel (Field) - Description". The Kennel Club. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) McMillan, Kirsten M.; Bielby, Jon; Williams, Carys L.; Upjohn, Melissa M.; Casey, Rachel A.; Christley, Robert M. (2024-02-01). "Longevity of companion dog breeds: those at risk from early death". Scientific Reports. Springer Science and Business Media LLC. 14 (1): 531. doi:10.1038/s41598-023-50458-w. ISSN 2045-2322. PMC 10834484. PMID 38302530. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוק הדלק בישראל

האם התכוונתם ל... משק הדלק בישראל – שרשרת האספקה וההפצה של הדלק בישראל תחנות דלק בישראל – חברות המפעילות תחנות לתדלוק כלי רכב בישראל
לאוניד ברונבוי

לאוניד ברונבוי (ברוסית: Леонид Сергеевич Броневой;‏ 17 בדצמבר 1928 – 9 בדצמבר 2017) היה שחקן סובייטי ורוסי ממוצא יהודי. בשנת 1987 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. הוא קיבל כל 4 דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת. לאוניד ברונבוי נולד בשנת 1928 בקייב (אז בתחומי ברית המועצות כיום באוקראינה למשפחה יהודית. אביו סולומון ברונבוי (נולד כסלומון פקטורוביץ') עבד בק.ג.ב בו התחיל לעבוד בהמלצת אחיו. בשנת 1937 הוא נעצר והואשם בתמיכה בלב טרוצקי. הוא נשפט ל-5 שנות במחנה גולג. אשתו התגרשה ממנו ולה ולבנ לאוניד לא היה קשר אתו. בשנת 1949 הוא נעצר שנית. שוחרר בשנת 1956 וטוהר מכל אשמה. לאחר גירושים אמו החליפה שם האב של ברונבוי ל"סרגיי" ועברה להתגורר לעיירה קטנה באזור העיר קירוב. הם חזרו לקייב בשנת 1941.בהתקרבות כוחות ורמאכט לקייב הם פונו לקזחסטן הסובייטית בה ברונבוי למד בבית ספר ועבד בעבודות מזדמנות. כאשר אמו חזרה לקייב הוא נותר בקזחסטן. בשנת 1950 ברונבוי סיים לימודי משחק במכון לאמנות בטשקנט. מספר שנים הוא עבד בתיאטרון במגניטוגורסק ובאורנבורג. בשנת 1953 הוא התקבל ללימודי שנה שלישית בבית ספר לשחקנים ליד תיאטרון מאלי במוסקבה. בשנת 1955 עם סיום הלימודים הוא התחיל לשחק בתיאטרון בגרוזני לצד אשתו. בשנת 1962, לארח פטירת שאתו הוא חזר למוסקבה וניסה להתקבל לעבודה. משנת 1962 ועד ל-1988 הוא היה שחקן "תיאטרון הדרמה על מאלוי בבורנוי". בשנת 1988 הוא עבר ללנקום. חלק מהצגות תיאטרון בהם הוא השתתף צולמו והוצגו בטלוויזיה. ברונבוי החל לשחק בסרטי קולנוע בשנת 1964. הוא זכה להכרה רחבה לאחר השתתפות בסדרת טלוויזיה "שבעה עשר רגעים של אביב של טטיאנה ליאוזנובה בה הוא שיחק בתפקיד מרכזי. בסך הכול הוא שיחק בכ-20 סרטים. בשנת 2008 על משחקו בסרט הוא קיבל פרס ניקה. בשנת 2014 ברונבוי תמך באופן אקטיבי בסיפוח חצי האי קרים. בעקבות כך נשלל ממנו תואר "אמן העם של אוקראינה" שהוא קיבל בשנת 2013. על פעילותו בתחום התיאטרון וקולנוע ברונבוי קיבל מספר עיטורים ופרסים. בשנת 1987 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. בשנת 1996 הוא קיבל פרס הפדרציה הרוסית. ברונבוי נפטר בשנת 2017 במוסקבה לאחר מחלה ממושכת. הוא נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה בלוויה צבאית. משפחתו קיבלה תנחומים מולדימיר פוטין, דמיטרי מדבדב ואלכסנדר לוקשנקו. מדיה וקבצים בנושא לאוניד ברונבוי בוויקישיתוף לאוניד ברונבוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאוניד ברונבוי, באתר AllMovie (באנגלית) לאוניד ברונבוי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאוניד ברונבוי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית) תמיכה בפעולות של הממשל הרוסי
מס שולי

מס שולי הוא המונח לתיאור מדרגת מס הכנסה הגבוהה ביותר מתוך משכורתו של עובד. בפועל מחושב אחוז מס ההכנסה בהתאם למדרגות המס הנהוגות באותה שנה. מקור המונח מגיע מתרגום המונח Marginal באנגלית, שמשמעו השוליים של המס, כלומר אחוז המס של המדרגה הגבוהה ביותר אותה על האזרח לשלם באותה שנה. עובד ישראלי המשתכר בחודש סכום של 14,000 ש"ח ברוטו נכון לשנת המס 2013 יראה בתלוש המשכורת שלו מס שולי בשיעור של 21%. אולם בפועל ישלם מס הכנסה כדהלן, על חלק המשכורת החל מ-0 ש"ח ועד 5,280 דהיינו מדרגת המס הראשונה ישלם מס הכנסה בשיעור 10% כלומר 528 ש"ח. בנוסף ישלם העובד על חלק המשכורת מ-5,281 עד 9,010 מס הכנסה בשיעור של 14% כלומר עוד 522 ש"ח. כמו כן על חלק המשכורת מ-9,011 ועד 14,000 ישלם מס הכנסה בשיעור של 21% כלומר עוד 1,050 ש"ח. בפועל לאחר חישוב חלקן היחסי של מדרגות המס, ישלם העובד מס בשיעור של 2,100 ש"ח שהם 15% ממשכורתו החודשית, למרות שאחוז המס השולי עבורו הוא 21%. מדרגות המס נקבעו כדי למנוע תמריץ שלילי לאנשים להישאר בבית ולא לעבוד כדי לא לעבור את מדרגות המס ובכך למנוע מצב אבסורדי בו אדם העובד קשה למחייתו יקבל לאחר מס משכורת פחותה מאדם שעבד מעט ממנו. במדינת ישראל החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 ממשלת ישראל שיעור המס השולי נע סביב 50% שהוא תוצאה של מס הכנסה מיגיעה אישית על המדרגה הגבוהה בתוספת מס יסף. לאורך השנים נעשו מספר שינויים להפחתת המס השולי, למשל מדיניות חומת מגן כלכלית בשנים 2002 - 2005, שדגלה בתפיסת עולם כלכלית קפיטליסטית. עם זאת, בשנים שלאחר מכן, הועלה המס בחזרה לרמות של 50% וככלל שיעורי המס השולי נשארו יציבים. מדיה וקבצים בנושא מס שולי בוויקישיתוף איתן אבריאל, סופר-עשירים, שלמו לפחות 70%, באתר TheMarker‏, 12 ביוני 2019
אין אותי

"אין אותי" הוא שיר של הזמרים הישראלים אושר כהן ונועה קירל, מתוך המיני-אלבום של כהן, Next Episode, אשר יצא לאור ב-21 ביולי 2024, באמצעות חברות התקליטים הליקון ארומה מיוזיק ו-P.A.I. זו הרצועה השנייה במיני-אלבום מתוך שלושה. את השיר כתבו והלחינו הזמרים והפיק כהן לצד לידור עייש. במקור, השיר הודלף ברשתות החברתיות, כאשר במקור קירל לא הייתה חלק מהשיר, וחלק מתוך השיר נגנז לטובת הופעתה של קירל בשיר, דבר אשר עורר ביקורת מצד המעריצים. זה שיתוף הפעולה השני של שני הזמרים, לאחר "רעשים", אשר יצא בדצמבר 2021 וזכה להצלחה. השיר נכנס למצעד היטליסט במקום הרביעי, והיה לשיר הגבוה ביותר במצעד מתוך המיני-אלבום, כאשר "עוד לא נגמר" ו"בחורה" עם ליאור נרקיס במקומות ה-23 וה-90 בהתאמה. שבוע לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון, והפך לשירו השלישי של כהן, לאחר "אהבה" ו"מנגן ושר", והשני של קירל, לאחר "Unicorn", שהגיע להישג זה. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה רבה, והגיע למקום הראשון במדיה פורסט, עם 135 השמעות בתחנות הרדיו. במצעד הרשמי של גלגלצ ובעשירייה של כאן גימל הגיע השיר למקום הראשון גם כן. סרטון השיר "אין אותי" באתר יוטיוב רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"אין אותי": הדואט המפתיע של אושר כהן, באתר "סרוגים", 21 ביולי 2024 מאיה כהן, "תמיד אתה מחפש רק לתקן אותי": למה נועה קירל כועסת על אושר כהן?, באתר ישראל היום, 21 ביולי 2024 דור מאיר מועלם, ‏אושר כהן למד על בשרו את המחיר של הדלפות, באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2024 דור מאיר מועלם, ‏נועה קירל ואושר כהן חוגגים מקום ראשון בהיטליסט ופותחים מול המצלמה, באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2024
מערב ראשון

"מערב ראשון" הוא סינגל של הזמר הישראלי איתי לוי, אותו הוציא לאור ב-26 במאי 2024, לצד סינגל נוסף בשם "חולה ירח". את השיר כתבו מפיק השיר מאור שטרית, רון ביטון ועילאי אלמקייס. במצעד "היטליסט" של מאקו, נכנס השיר למקום ה-46 ב-4 ביוני, וכשישה שבועות לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון. זהו שירו הראשון של איתי לוי שהגיע למקום הראשון במצעד. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה, כאשר נכנס למקום ה-19 במדיה פורסט, עם 55 השמעות בתחנות הרדיו, ומספר שבועות לאחר מכן הגיע בשיאו למקום השני, עם 188 השמעות. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר בשיאו למקום השני גם כן, ובעשירייה של כאן גימל הגיע למקום הראשון. סרטון השיר "מערב ראשון" באתר יוטיוב דור מאיר מועלם, ‏איתי לוי עושה היסטוריה אישית עם "מערב ראשון", באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2024
אריאל שיר

אריאל שיר הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים ששירת כראש מספן הציוד, ראש מחלקת מערכות במפא"ת וראש מחלקת מערכות לחימה בזרוע הים. התגייס לחיל הים ב-1989 והתנדב לקורס חובלים במגמת אלקטרוניקה. בסיום הקורס שירת כסגן קצין אלקטרוניקה באח"י תרשיש ולאחר מכן כקצין אלקטרוניקה באח"י עצמאות. בשנת 2013 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת מערכות לחימה. בשנת 2016 מונה לראש מחלקת מערכות במפא"ת. בשנת 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מספן הציוד. הוא סיים את תפקידו באוגוסט 2023 והשתחרר מצה"ל. שיר נשוי לאילנית ואב לשלושה ילדים. בעל תואר ראשון בהנדסה מהטכניון ובוגר המכללה לביטחון לאומי. תא"ל אמיר צ'מני נכנס לתפקידו כראש מספן ציוד, באתר צה"ל, 2 באוגוסט 2023
לאופולד השלישי

האם התכוונתם ל... לאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה (1073–1136) לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה (1351–1386) לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו (1740–1817) לאופולד השלישי, מלך הבלגים (1901–1983) לאופולד
טדאוש מזובייצקי

טדאוש מזובייצקי (בפולנית: Tadeusz Mazowiecki 18 באפריל 1927 – 28 באוקטובר 2013) היה סופר, עיתונאי, פילנתרופ ופוליטיקאי פולני, שהיה אחד ממנהיגי תנועת סולידריות וראש ממשלת פולין הראשון שאינו קומוניסטי מאז 1946, כאשר כיהן בתפקיד בין השנים 1989 ל-1991. מזובייצקי היה מייסד ומנהיג של "האיחוד הדמוקרטי" ו"האיחוד החופשי". בין השנים 1991 ל-2001 היה חבר בפרלמנט הפולני. בשנים 2010–2013 שימש כיועץ לנשיא ברוניסלב קומורובסקי. הוא זכה לעיטור הגבוה ביותר של פולין, עיטור מסדר העיט הלבן. טדאוש מזובייצקי נולד ב-18 באפריל 1927 בפלוצק, פולין, למשפחת אצולה פולנית המשתייכת לשושלת דולנז'ה. שני הוריו עבדו בבית החולים המקומי "השילוש הקדוש": אביו היה רופא ואמו ניהלה ארגון צדקה לעניים. השכלתו נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובמהלך המלחמה עבד כנער שליח בבית החולים שבו עבדו הוריו. לאחר שחרור פלוצק מהנאצים, חזר מזובייצקי ללימודיו וב-1946 סיים את לימודיו בתיכון "מרשל סטניסלב מאלכובסקי", בית הספר התיכון העתיק ביותר בפולין ואחד מבתי הספר העתיקים ביותר הפועלים ברציפות באירופה. לאחר מכן עבר ללודז' ומשם לוורשה, שם הצטרף לפקולטה למשפטים באוניברסיטת ורשה, אך לא סיים את לימודיו ובמקום זאת הקדיש את זמנו לפעילות באגודות קתוליות שונות, כתבי עת והוצאות ספרים. כבר במהלך שהותו הקצרה באוניברסיטת ורשה, הצטרף מזובייצקי לארגון הצדקה "קריטס אקדמיקה" ואף עמד בראש קואופרטיב ההדפסה של האוניברסיטה בשנים 1947-1948. בשנת 1946 הצטרף למפלגת העבודה של קרול פופייל, אך המפלגה נאסרה מאוחר יותר באותה שנה על ידי השלטונות הקומוניסטיים בפולין בשליטתה של ברית המועצות, וכמעט כל הארגונים הלא קומוניסטיים הפכו למטרות דיכוי על ידי המדינה. בשנת 1957 נבחר מזובייצקי לפרלמנט הפולני, שם היה חבר פעיל בוועדת החינוך ובוועדת העבודה והעניינים החברתיים. אף על פי שפולין הייתה למעשה מדינה חד-מפלגתית, הצליח מזובייצקי לעורר הד ציבורי רחב בנאומיו ובהתנגדויותיו לחוקים שפגעו בחופש ההתארגנות והביטוי בפולין. לאחר סיום כהונתו בפרלמנט, הפך מזובייצקי לראש סניף ורשה של מועדון האינטליגנציה הקתולית והיה לאחד הדיסידנטים המובילים בפולין. באוגוסט 1980 עמד מזובייצקי בראש ועדת המומחים שתמכה בעובדים שובתים מגדנסק במגעיהם עם השלטון. לאחר הכרזת הממשל הצבאי בדצמבר 1981, נעצר ונכלא, ושוחרר רק בדצמבר 1982. בשנת 1989, בעקבות שיחות השולחן העגול, הפך לראש ממשלת פולין הראשון שאינו קומוניסטי מזה 43 שנים, והוביל רפורמות פוליטיות וכלכליות רבות. בשנת 1991 מונה מזובייצקי לדווח מיוחד של האו"ם בנושא זכויות האדם ביוגוסלביה לשעבר. בשנת 1995 התפטר מתפקידו במחאה על חוסר תגובת הקהילה הבינלאומית לזוועות במלחמת בוסניה, ובמיוחד לטבח סרברניצה. מזובייצקי נפטר ב-28 באוקטובר 2013 בוורשה, כשהוא בן 86. לאחר מותו, תיאר אותו שר החוץ רדוסלב סיקורסקי כאחד מ"אבות החירות והעצמאות הפולנית". מדיה וקבצים בנושא טדאוש מזובייצקי בוויקישיתוף טדאוש מזובייצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) BBC (corporate author), p. 1 Kopka & Żelichowski, p. 135 Pac, p. 1 Friszke, "Koło posłów Znak...", p. 606
יאנוש דוקטור

יאנוש דוקטור, (במקור הנס קרל דוקטור, בהונגרית: Doktor János; וינה, 19 ביולי 1881 – בודפשט, פרנצווארוש, 30 בינואר 1942) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון. דוקטור היה אמן רב גוני כשחקן תיאטרון, שחקן קולנוע, מפיק, במאי ועוד שזכה להצלחה בכל מקום שהופיע או ביים. יאנוש דוקטור נולד במשפחה יהודית-הונגרית בווינה כבנם של דיולה דוקטור ושל אמה וייס (אמיליה וייס). הוא התנצר ככל הנראה בגיל 22, בשנת 1903. סיים את האקדמיה למשחק ב-1904: הצטרף לתיאטרון העם בבודפשט בשנים 1904–1905. דוקטור היה חבר מייסד של חברת תיאטרון תאליה (Thália). משם עבר לאזור הכפרי וערי השדה, ואז עבד בתיאטרון הקאמרי אלאפי נאנדור. בין 1906 לבין 1908, הוא הופיע בקושיצה אחר כך שוב בתיאטרון תאליה הוא שיחק במישקולץ בשנים 1909–1911 ברויאל אורפאום בשנים 1911–1912 שוב במישקולץ בשנים 1912–1914 בחברתו של אדן פראגו בשנים 1914–1916. בין 1916 ל-1918 הוא הופיע על הבמה בתיאטרון הלאומי בפץ', ב-1919 וב-1920 שיחק ב-Intim ב-1920 שיחק ב-Fekete Macska Kabaré ב-1920 וב-1921 הופיע באויפשט בשנים 1921–1923, הקהל יכול היה לראות אותו ב"קיש קומדיה" בשנים 1923–1924 בתיאטרון הקאמרי של Rózsi Forgács, בשנים 1924–1925 בתיאטרון הקאמרי הלאומי. כבמאי, עשה לעצמו שם לאומי ממדרגה ראשונה. התפקידים בדרמות של איבסן שייכים לתפקידים האהובים עליו, כגון: דוקטור ראנק, חבר המועצה קרול, יאלמר, מאסטר אנטול במריה מגדלניה של Christian Friedrich Hebbel, וכן תפקידי מולייר ובכלל, תפקידיו הספרותיים המודרניים המראים כיוון חדש באמנות הבמה בהונגריה. ב-2 בינואר 1926 הוא חגג את יום השנה ה-20 שלו כשחקן בעיר אגר. בשנים 1927–1928 ביים בסגד. הוא פרש ב-1929, אך בשנים 1936–1937 שיחק בתפקידים קטנים בתיאטרון ההונגרי וב-Andrássy úti Szinház. מותו נגרם על ידי ניוון שריר הלב. ב-22 ביוני 1907, בפרנצווארוש, בודפשט התחתן עם השחקנית מרגיט ורה (לבית האואר). סקרטריוס (Christian Friedrich Hebbel: מריה מגדלנה) פרופסור דירינג (פרנק ודקינד: הטנור הרואי) אורגון (מולייר: טרטיף) גן הוורדים של עלי (1913) - עלי מחמד, סוחר שטיחים הנערה המכוערת (1935) - מזכיר בית המשפט קונדיטוריית בודה (1935) – חבר בחבר השופטים בתערוכת המוזיאון ה-111 (1937) מאמי (1937) האיש שהוחלף (1938) - דנש בארזו שאנדור ברודי: המאהב פרנק ודקינד: הטנור ההרואי שייקספיר: אילוף הסוררת "אזיקים", דרמה ב-3 מערכות. מאת הרמן רייכנבך. בכורה: מישקולץ, 21 באפריל 1910 Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה) Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. I. kötet (Aágh Endre – Faust). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. [1929]. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. כרך א' בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. 1929).  Hangosfilm (אתר "סרט מדבר") Dunántúl, 1942. február 5. (טרנסדנוביה) מדיה וקבצים בנושא יאנוש דוקטור בוויקישיתוף יאנוש דוקטור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Születési bejegyzése a bécsi izraelita hitközség születési akv. 1217/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-24. "Halotti bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári halotti akv. 374/1942. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-24. Házasságkötési bejegyezése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 494/1907. folyószáma alatt.
אלייז'ה פיין

אלייז'ה פיין (באנגלית: Elijah Paine;‏ 21 בינואר 1757 – 28 באפריל 1842) היה שופט בית המשפט העליון של ורמונט, סנאטור אמריקאי מוורמונט ושופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ורמונט. פיין נולד ב-21 בינואר 1757 בברוקלין, מושבת קונטיקט, אמריקה הבריטית, והיה בנו של סת' פיין. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ושירת בצבא הקונטיננטלי מ-1776 עד 1777, במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הוא קיבל תואר ב-Artium Baccalaureus ב-1781 מאוניברסיטת הרווארד וקרא משפטים ב-1784. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ונכנס למשרד פרטי בווינדזור, ורמונט מ-1784 עד 1787. הוא טיפח חווה והחל התיישבות בוויליאמסטאון, רפובליקת ורמונט. הוא הקים מפעל בדים וטחנת מסור וגריסה בנורת'פילד, ורמונט. הוא היה מזכיר הוועידה החוקתית של ורמונט בשנת 1786. הוא היה חבר בבית הנבחרים של ורמונט מ-1787 עד 1789. בנוסף, הוא היה שופט של בית המשפט לצוואה במחוז רנדולף של ורמונט מ-1788 עד 1791. לאחר מכן הוא היה שופט בבית המשפט העליון של ורמונט מ-1791 עד 1793. פיין נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם ורמונט ב-1794. הוא נבחר מחדש כפדרליסט בשנת 1800 וכיהן מ-4 במרץ 1795 עד 1 בספטמבר 1801, כאשר התפטר כדי לקבל תפקיד שיפוטי פדרלי. פיין מונה על ידי הנשיא ג'ון אדמס ב-24 בפברואר 1801, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ורמונט שפונה על ידי השופט סמואל היצ'קוק. המיניי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-25 בפברואר 1801, והוא קיבל את התפקיד ב-3 במרץ 1801. שירותו הסתיים ב-1 באפריל 1842 עקב התפטרותו. במקביל לשירות המשפטי הפדרלי שלו, פיין שימש כמנהל הדואר של ויליאמסטאון, ורמונט בין השנים 1815–1842. פיין מת ב-28 באפריל 1842 בוויליאמסטאון. פיין נישא לשרה פורטר מפלימות', ניו המפשייר. היו להם ארבעה בנים; מרטין פיין, רופא בולט; אליהו פיין הבן, שופט בית המשפט העליון בניו יורק ; ג'ורג' פיין, עורך דין בולט; וצ'ארלס פיין, שהיה מושל ורמונט מ-1841 עד 1843. פיין נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1812, ונהיה חבר באגודת העתיקות האמריקאית ב-1813. מדיה וקבצים בנושא אלייז'ה פיין בוויקישיתוף אלייז'ה פיין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אלייז'ה פיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלייז'ה פיין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "Elijah Paine, former Senator for Vermont". GovTrack.us. "The Political Graveyard: Index to Politicians: Paine". politicalgraveyard.com. Dodge, Prentiss Cutler (10 ביולי 1912). Encyclopedia, Vermont Biography: A Series of Authentic Biographical Sketches of the Representative Men of Vermont and Sons of Vermont in Other States. 1912. Ullery publishing Company. p. 56 – via Internet Archive. Paine. {{cite book}}: (עזרה) "Book of Members, 1780–2010: Chapter P" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-7 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "MemberListP". American Antiquarian Society.
צ'ארלס פיין

צ'ארלס פיין (באנגלית: Charles Paine;‏ 15 באפריל 1799 – 6 ביולי 1853) היה פוליטיקאי ויגי אמריקאי, בעל מפעל צמר, סוחר, בונה מסילות ברזל והמושל ה-15 של ורמונט. פיין נולד בוויליאמסטאון, ורמונט ב-15 באפריל 1799, והיה בנם של אלייז'ה פיין ושרה (פורטר) פיין. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1820, והפך לפעיל במספר מיזמים עסקיים. למרות שמעולם לא התחתן, היו לו שני ילדים עם לורינדה סטיבנס מנורת'פילד. פיין עבר לנורת'פילד, ורמונט בתחילת המאה ה-19 כדי לנהל את מפעל הצמר המשפחתי. הוא הפעיל את העסק עד שהוא נהרס בשריפה ב-1848. בית המפגש של פיין נבנה בשנת 1835 עבור עובדי הטחנה כמקום פולחן, והמקום עדיין מתפקד. היו לו תחומי עניין עסקיים שונים, כולל מלון וחנות, אבל הוא זכור לרוב כמי שהביא את מסילות הברזל לוורמונט. הוא ייסד את חברת הרכבת המרכזית של ורמונט ושימש כנשיא הראשון של החברה. בנורת'פילד, פיין החזיק בתפקידים של בורר העיר ומנחה מפגש העיר. בחייו הפוליטיים הוא היה חבר בבית הנבחרים של ורמונט מ-1828 עד 1829. הוא היה המושל ה-15 של ורמונט מ-1841 עד 1843. במהלך כהונתו נקבעה חשבונאות מחמירה יותר של כספי ציבור. בתור המייסד והנשיא של הרכבת המרכזית של ורמונט בנה פיין את המטה שלה בעיר הולדתו נורת'פילד, למרות השטח ההררי, וזכה באיבה של תושבי עיירות סמוכות גדולות ונגישות יותר. בחצר הענפה נבנו ותוקנו מנועים וקרונות רכבת. בשנת 1853 פנתה הרכבת המרכזית של ורמונט לפשיטת רגל עקב התרחבות יתר, ובמקרים מסוימים, ניהול כושל. מסילת הברזל הושמה תחת כינוס נכסים ושמה שונה ל־Central Vermont Railroad. המטה שלה הועבר לסנט אלבנס. פיין מת בווייקו, טקסס לאחר שלושה שבועות של דיזנטריה בזמן שעזר לסאות'רן פסיפיק לבחור נתיב. הוא קבור בבית הקברות אלמווד, נורת'פילד, מחוז וושינגטון, ורמונט. ביתו של פיין בנורת'פילד הוא המיקום של החברה ההיסטורית של נורת'פילד, והוא מחובר באמצעות הרחבה לספרייה הציבורית בראון של העיר. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס פיין בוויקישיתוף צ'ארלס פיין, באתר National Governors Association צ'ארלס פיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Porcellian Club of Harvard University (1857). Catalogue of the Porcellian Club of Harvard University. Cambridge, MA: Allen and Farnham. p. 32. Harvard University (1900). Quinquennial Catalogue of the Officers and Graduates of Harvard University. Cambridge, MA: John Wilson and Son. p. 144. "Charles Paine". National Governors Association. נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Bassett, Thomas Day Seymour (1992). The Growing Edge: Vermont Villages, 1840-1880. Montpelier, VT: Vermont Historical Society. p. 100. ISBN 978-0-9347-2036-6 – via Google Books. "Charles Paine". Central Vermont Chamber of Commerce. ארכיון מ-26 ביוני 2006. נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Charles Paine". The Political Graveyard. ארכיון מ-2 בנובמבר 2012. נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Charles Paine". Northfield Historical Society. ארכיון מ-7 בנובמבר 2012. נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
מוסכוס

מוסכוס (ביוונית עתיקה: Μόσχος) היה משורר יווני עתיק ותלמידו של המדקדק האלכסנדרוני אריסטרכוס מסמותרקיה. הוא נולד בסירקוזה, יוון הגדולה, ושגשג בערך בשנת 150 לפני הספירה. מלבד שירתו, הוא נודע ביצירתו הדקדוקית, שדבר ממנה לא שרד. יצירותיו הבודדות ששרדו מורכבות מאפיליון, "אירופה" – על המיתוס של אירופה, ו"אהבה נמלטת" – המדברת על נושאים של אהבה במיתולוגיה. כתבי מוסכוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מוסכוס, באתר ויקיטקסט אירופה, באתר ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.