laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מזרקה (קומבינטוריקה)

בקומבינטוריקה, מזרקה היא סידור עיגולים בשורות כך שמתקיימים התנאים הבאים: בשורה התחתונה כל העיגולים נוגעים אחד בשני כל עיגול אחר נוגע בדיוק בשני עיגולים בשורה מתחתיו העניין העיקרי במזרקות הוא מספר המזרקות שאפשר ליצור מ-n עיגולים. המספרים המתקבלים הם: ...1,1,2,3,5,9,15,26,45,78,135,234,406,704,1222,2120,3679,6385,11081 (סדרה A005169 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים) אם נסתכל על האלכסונים (למעלה משמאל - למטה מימין) מהשמאלי והלאה, נקבל שכל מזרקה שקולה לסדרה של מספרים טבעיים, כאשר הראשון הוא 1, וכל איבר הוא לכל היותר 1 יותר מזזה שקדם לו. מספר העיגולים המתקבל הוא סכום הסדרה. נשתמש בהגדרה השקולה. נסמן ב-(P(n,k את מספר הסדרות שסכומן n, המספר הראשון שלהן הוא k, וכל איבר הוא לכל היותר אחד יותר מקודמו. אז נקבל את יחס הנסיגה הבא: P ( n , k ) = { 0 k > n 1 k = n ∑ i = 1 k + 1 P ( n − i , i ) n > k {\displaystyle P(n,k)={\begin{cases}0&k>n\\1&k=n\\\sum _{i=1}^{k+1}P(n-i,i)&n>k\end{cases}}} ומספר המזרקות מגודל n הוא (P(n,1. הפונקציה היוצרת של הסדרה היא: f ( n ) = 1 1 − x 1 − x 2 1 − x 3 ⋯ {\displaystyle {\begin{aligned}f(n)&=&{\dfrac {1}{1-{\dfrac {x}{1-{\dfrac {x^{2}}{1-{\dfrac {x^{3}}{\cdots }}}}}}}}\,\end{aligned}}} יתרה, מכך, אם נסמן ב-(f(n,k את מספר המזרקות שיש להן k עיגולים בבסיסן, הפונקציה היוצרת היא: f ( n , k ) = 1 1 − x y 1 − x 2 y 1 − x 3 y ⋯ {\displaystyle {\begin{aligned}f(n,k)={\dfrac {1}{1-{\dfrac {xy}{1-{\dfrac {x^{2}y}{1-{\dfrac {x^{3}y}{\cdots }}}}}}}}\end{aligned}}} Odlyzko, A. M. and Wilf, H. S, The editor’s corner: n coins in a fountain, Amer. Math. Monthly 95 840–843
ביקורת טלוויזיה

ביקורת טלוויזיה היא פעולה של כתיבה או התבטאות לגבי תוכניות טלוויזיה במטרה להעריך את ערכה, משמעותה והיבטים אחרים עליה. ביקורת כזו ניתן למצוא בעיתונים היומיים, בתוכניות דיון על תרבות (בטלוויזיה וברדיו), בספרים ובכתבי עת, שכולם נמצאים בתחרות ישירה על קהל הטלוויזיה. מאחר שהטלוויזיה נגישה מאוד לכמות רבה של אנשים, ברוב העיתונים קיימים רק מדריכי טלוויזיה ואלה מלווים לעיתים קרובות בביקורת או אפילו רק בהמלצה על תוכנית או תוכניות מסוימות מתוך מבחר הצפייה באותו יום. ביקורת טלוויזיה היא דרך עבורנו לשתף ולקבל מידע על תוכניות טלוויזיה. יש כל כך הרבה סדרות שניתן לצפות בהן כך שקשה לצפות בכולן באופן עצמאי, כך שביקרות הטלוויזיה עוזרת לדעת עוד לגבי התוכנית. לעיתים קרובות הטלוויזיה תספק פורום לביקורת על עצמה. בבריטניה, בתוכנית The Review Show ב-BBC Four מתקיים דיון מדי חודש בנושא אומנויות, ולעיתים קרובות כוללים בו גם סדרת טלוויזיה. בנוסף בבריטניה יש את הסרט Screenwipe של צ'רלי ברוקר, שמסתכל בטלוויזיה הנוכחית בצורה חריפה אך הומוריסטית. בשל טבע הסקירה האפיזודית, היה קשה לביקורת הטלוויזיה להמריא באמת לפני עידן האינטרנט.[דרוש מקור] כעת למבקרי הטלוויזיה יש את המותרות לסקר תוכנית טלוויזיה שבועית כמעט באופן מיידי באמצעות אתר אינטרנט. קטגוריה:מבקרי טלוויזיה עצת המבקרים שלנו - הגרדיאן, 8 ביולי 2008. במאמר זה ננסי בנקס-סמית נותנת עצות למבקרי טלוויזיה צעירים ושאפתנים. Flett, Kathryn (20 בדצמבר 2009). "Can I finally turn the telly off now?". The Guardian. London: Guardian News and Media. ISSN 0261-3077. OCLC 60623878. נבדק ב-20 במאי 2013. {{cite news}}: (עזרה) O'Donnell, Victoria (2016-01-22). Television Criticism. ISBN 9781483377698.
פליסיטה

פליסיטה (באנגלית: Félicité) הוא סרט דרמה סנגלי-צרפתי בבימויו של אלן גומי. הסרט שודר לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2017 ב-11 בפברואר 2017. בישראל, הסרט שודר במסגרת "פסטיבל הקולנוע ירושלים". הסרט התחרה על "פרס דב הזהב" במסגרת התחרות של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בברלין הסרט זכה בפרס מחבר השופטים. באקדמיית אפריקה לשנת 2017, הסרט זכה בשישה פרסים: הסרט הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, השחקן הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול הטוב ביותר והסרט הטוב ביותר בשפה אפריקאית . הסרט מספר על פליסיטה, אם חד-הורית שיוצאת למסע מאתגר ברחובות קינשאסה כדי לגייס מספיק כסף למען ניתוח בשביל בנה בן ה-14 המאושפז בבית חולים עקב תאונת אופנוע קשה. תוך כדי התרוצצות לאורכה ורוחבה של העיר התוססת, פליסיטה מוצאת זמן לשמר את מערכת היחסים שלה עם מכונאי רכב שיכור ומלא חן שמספק מעט רוך ושקט ברגעים הקשים. באתר האינטרנט "Rotten Tomatoes" הסרט קיבל דירוג של 97% על סמך 36 ביקורות, ודירוג ממוצע של 6.9 / 10. באתר "Metacritic", אשר עושה ציון ממוצע משוקלל, הסרט מחזיק בציון של 75 מתוך 100, אשר מתבססות על ביקורות של 13 מבקרים שרובן טובות. חורדן מינזר, כתב מעיתון "הוליווד ריפורטר" תיאר את הסרט כסרט "קשוח ולבבי". מדיה וקבצים בנושא פליסיטה בוויקישיתוף "פליסיטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פליסיטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פליסיטה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פליסיטה", באתר Metacritic (באנגלית) "פליסיטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Alain Gomis puts the finishing touches to Félicité, באתר "cineuropa", פורסם ב-15 בדצמבר 2016 על ידי Fabien Lemercier THE URL YOU REQUESTED WAS NOT FOUND, באתר "Berlinale", פורסם ב-15 בדצמבר 2016 Alain Gomis puts the finishing touches to Félicité PRIZES OF THE INTERNATIONAL JURY, באתר "Berlinale", פורסם ב-18 בפברואר 2017 Nigerian actors fail to shine at African Movie Academy Awards Vero Tshanda wins best actress for "Félicité" פליסיטה, באתר Rotten Tomatoes פליסיטה, באתר Metacritic 'Felicite': Film Review, D ג'ורדן מינזר, באתר הוליווד ריפורטר, 6 במרץ 2018
פיקוס דה אירופה

פיקוס דה אירופה (בספרדית: Picos de Europa, מילולית: "פסגות אירופה") הוא רכס הרים הנמצא בתחומן של שלוש קהילות אוטונומיות של ספרד: אסטוריאס, קנטבריה וקסטיליה ולאון. הרכס הוא חלק מהרכס הגדול יותר של ההרים הקנטבריים. זהו אזור רב גוני: פסגות מרהיבות מול גאיות תהומיים, מפלי מים, אגמים קטנים חבויים בצל הרים, מגוון של בעלי חיים וכפרים קטנים שהמאות האחרונות פסחו עליהם. לרכס שלושה גושים מרכזיים: אנדרה (Ándara) במזרח, אוריאלס (Urrieles) במרכז ופיקוס דה קורניון (Picos de Cornión), הנקרא גם קובדונגה, במערב. ייחודי לרכס הוא המספר הרב (כ-200) של פסגות גבוהות מ-2,000 מטר המרוכזות בשטח קטן יחסית. הפסגה הגבוהה ביותר היא של טורה דה סרדו (Torre de Cerredo) וגובהה 2,648 מטר. בין הגוש המערבי למרכזי מפריד קניון קרס (Garganta del Cares) שעומקו 1,500 מטר. בערוץ זורם נחל שחלק ממימיו מוטה בתעלה המובילה לתחנת כוח הידרואלקטרית בקמרמניה (Camarmeña). הרכס עשוי כמעט כולו מאבן גיר, שכתוצאה מלחץ קרחוני נוצרו בו נופים קרסטיים. ברכס נמצאות רבות מהמערות העמוקות ביותר בעולם. העמוקה ביותר, 1,589 מטר, היא מערת טורקה דל סרו (Torca del Cerro). הפארק הלאומי "פיקוס דה אירופה", חופף בעיקרו את הרכס ונמצא גם הוא בתחומן של שלוש הקהילות האוטונומיות אסטוריאס, קנטבריה וקסטיליה ולאון. הפארק הוכרז ב-1918, והוא הפארק הלאומי הראשון של ספרד. שטחו כ-650 קמ"ר (נכון לשנת 1995). ב-2003 הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית. העיירה פוטס העמק של נהר קָרֱס הנוף ממצפור קרניה (Carreña) במרכז פסגת Naranjo de Bulnes. הרכבל של פואנטה דה Fuente Dé. מדיה וקבצים בנושא פיקוס דה אירופה בוויקישיתוף האתר רשמי של הפארק הלאומי (בספרדית) אתר של מסלולי הליכה בפיקוס דה אירופה (באנגלית)
נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים

נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של גרמניה המזרחית. הנבחרת החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 (עד אז השחקניות שיחקו ביחד עם נציגי גרמניה המערבית בנבחרת גרמניה בכדוריד נשים) ועד מהרה הפכה להיות הנבחרת החזקה. היא זכתה 3 פעמים באליפות האולם. לאחר איחוד גרמניה הנבחרת הפסיקה להתקיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פגישה מקרית

פגישה מקרית (באנגלית: Brief Encounter) הוא סרט דרמה רומנטית בריטי משנת 1945 עם טרוור הווארד וסיליה ג'ונסון (אנ') בבימויו של דייוויד לין. התסריט נכתב על ידי נואל קאוורד, והוא מבוסס על מחזה קצר שלו בשם Still Life משנת 1936. המוזיקה המלווה את כל אורך הסרט היא הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של סרגיי רחמנינוב בביצוע הפסנתרנית איילין ג'ויס (אנ'). בעקבות הסרט עלתה הפופולריות של הקונצ'רטו הזה. דייוויד לין היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר. סיליה ג'ונסון הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הסרט מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה גם בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן. מכון הסרטים הבריטי בחר בסרט זה במקום שני ברשימת הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20 לאחר האדם השלישי. לאורה ג'סון (סיליה ג'ונסון) היא עקרת בית כבת 40, נשואה עם שני ילדים בעלה אוהב אותה אך לא מראה לה רגשות. את חייה המשעממים היא מגוונת פעם בשבוע ביום חמישי בו היא נוסעת העירה, עורכת קניות, מחליפה בספרייה, צופה בסרט וחוזרת לביתה. באחת הפעמים, בעודה ממתינה לרכבת שתחזיר אותה, נכנס לעיניה גרגיר חצץ. היא פונה לעזרה במזנון התחנה, ושם היא פוגשת באלק הרווי (טרוור הווארד). הוא אומר לה שהוא רופא ומצליח להוציא את הגרגיר מעינה. היא מודה לו והם נפרדים. ביום חמישי הבא הם נפגשים שוב במזנון התחנה ומתוודעים זה לזה. אלק מספר לה על עבודתו הרפואית, וכי הוא נשוי עם שני ילדים. הוא מחליף עמית שלו בעיר מדי יום חמישי. כעבור מספר פגישות כאלה הידידות ביניהם מתהדקת. הם מבלים בטיולים, מסעדות וצפייה בסרטים. אלק מתוודה בפניה כי הוא התאהב בה והיא גם מודה באהבתה. הרומן מתלהט והיא מסכימה להיכנס לדירה שאלק שוכר מעמיתו סטיבן. היא מוכנה להתמסר לאלק, אך בגלל בואו הבלתי צפוי של סטיבן היא נמלטת בכניסה אחורית אחוזה בפחד והרגשת אשמה. היא משוטטת ברחובות ומעוררת את חשדו של שוטר כי היא זונה. בפגישה הבאה היא מודיעה לאלק כי היא מסיימת את הקשר אתו, והוא מודיע לה כי קיבל משרה ביוהנסבורג, והוא נוסע לשם עם משפחתו. הם נפרדים בחטף במזנון התחנה. לאורה חוזרת לביתה ובעלה מבחין בסערת נפשה, אך מקבל אותה באהבה. לאורך הסרט מסופרת העלילה בקולה של לאורה כאילו היא מתוודה בדמיונה בפני בעלה. פגישה מקרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "פגישה מקרית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פגישה מקרית", באתר נטפליקס "פגישה מקרית", באתר AllMovie (באנגלית) "פגישה מקרית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פגישה מקרית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פגישה מקרית", באתר Metacritic (באנגלית) "פגישה מקרית", באתר אידיבי "פגישה מקרית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט פגישה מקרית, באתר יוטיוב פגישה מקרית לאחר 70 שנה, באתר יוטיוב פגישה מקרית, באתר TCM
נבחרת יוגוסלביה בכדוריד נשים

נבחרת יוגוסליב בכדוריד נשים הייתה הנבחרת הלאומית של יוגוסלביה. היא זכתה באליפות האולם ובמשחקים האולימפיים. עם התפרקות יוגוסלביה היא הפסיקה להתקיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרקו קוסקס

מרקו קוסקס (בצרפתית: Marco Koskas; נולד ב-3 בספטמבר 1951) הוא מחזאי וסופר צרפתי-ישראלי. קוסקס נולד בנאבל, עיר חוף בתוניסיה, חמישי מבין שבעה אחים ואחיות. בגיל 11 היגר עם בני משפחתו לצרפת. במשך שנים רבות היה חוקר פרטי במקביל לפעילות הכתיבה שלו. בשנת 1979 זכה בפרס הצרפתי "ספר ביכורים" ("Prix du Premier Roman" (אנ')) על ספרו הראשון (Balace Bounel). בסוף 2011 עלה לישראל, בעקבות בנו. קוסקס מתגורר בתל אביב בשכונת פלורנטין. בשנת 2012 פרסם קוסקס טור ב-ג'רוזלם פוסט וכותרתו הייתה: "האם אפשר עדיין להיות סופר יהודי בצרפת?". ספרו האחרון "חבורה של צרפתים" נכלל ברשימת המועמדים הסופיים ל"פרס רנודו" (Prix Renaudot) היוקרתי, אשר ניתן ל"יצירה ספרותית יוצאת מגדר הרגיל" ואולם לאחר שנדחה לפרסום בכל הוצאות הספרים הגדולות בצרפת ויצא דרך ה"אמזון", בפלטפורמה ההוצאה העצמית "CreateSpace" (אנ'). הספר חולל סערה וגרר איומים בחרם כולל של מוכרי הספרים בצרפת. "Balace Bounel" (שנת 1979 בהוצאת "Pocket") "Destino" (שנת 1981 בהוצאת "Grasset") "L’Homme de paille" (שנת 1988, בהוצאת "Calmann-Lévy" (צר')) "L’Étrangère (récit)" (שנת 1988 בהוצאת "Calmann-Lévy" (צר')) "La Position Tango" (שנת 1990 בהוצאת "J.-C. Lattès") "Albert Schweitzer ou le Démon du bien (biographie)" (שנת 1992 בהוצאת "J.-C. Lattès") "Arafat ou le palestinien imaginaire (biographie)" (שנת 1994, בהוצאת "J.-C. Lattès") "J’ai pas fermé l’œil de l'été" (שנת 1995 בהוצאת "Julliard") "L’Hindou assis sur son trésor (récit)" (שנת 1997 בהוצאת "JC Lattès") "Love and stress" (שנת 2002 בהוצאת "Laffont") "Avoue d'abord" (שנת 2007 בהוצאת "La Table Ronde"), "Aline, pour qu’elle revienne" (שנת 2009, בהוצאת "Éditions Baleine" (צר')) "Mon cœur de père" (שנת 2012 בהוצאת "Fayard") "Ivresse du reproche" (שנת 2013 בהוצאת "Fayard") "Bande de Français" (שנת 2018 הוצאת אמזון) "Le Roi des Schnorrers" (כתב: ישראל זנגוויל), (שנת 2002) "Dov de Deauville" רוני בר, אנטישמיות או קרב מאסף נגד אמזון? הסופר תושב פלורנטין מרקו קוסקס נקלע לסערה בצרפת - ורק נהנה מזה, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2018 הסופר צרפתי ישראלי מרקו קוסקס מועמד לפרס רנודו fr.timesofisrael.com/litterature-le-franco-israelien-marco-koskas-cree-la-surprise-au-prix-renaudot שלמה פפירבלט, מרקו קוסקס חי בפלורנטין ומחולל סערה ספרותית בפריז, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2018 טל שניידר, ‏הסופר שמועמד לפרס רנודו היוקרתי בצרפת מדירתו בפלורנטין, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018 פרס רנודו - מועמד מרקו קוסקס france24.com/fr/20180912-livre-selectionne-le-renaudot-provoque-colere-libraires חנויות ספרים צרפתיות לאחר בחירת הרומן העצמי שפורסם על ידי אמזון Flood, Alison (15 September 2018). "French bookshops revolt after prize selects novel self-published on Amazon". the Guardian. Retrieved 18 September 2018 "מרקו קוסקס" - "Balace Bounel" babelio.com/livres/Koskas-Balace-Bounel מרקו קוסקס - "Destino" grasset.fr/destino מרקו קוסקס - La-position-tango babelio.com/livres/Koskas-La-position-tango מרקו קוסקס - "Love and stress" ina.fr/video "מרקו קוסקס" "Avoue d'abord" editionslatableronde.fr/Catalogue/(auteur)/Koskas%20Marco "מרקו קוסקס" "Avoue d'abord" amazon.fr/Avoue-dabord-Marco-Koskas
נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד נשים

נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של קוריאה הדרומית. הנבחרת השתתפה ב-19 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 1995. בנוסף לכך, היא זכתה פעמיים במשחקים האולימפיים. הנבחרת זכתה 15 פעמים באליפות אסיה בכדוריד. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום ה-11. מדיה וקבצים בנושא נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד נשים דף באתר איגוד העולמי https://www.ihf.info/member-federations/republic-of-korea/121 דירוג של האיגוד העולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הניגסברג ודויטש

הניגסברג ודויטש (בגרמנית: Hönigsberg & Deutsch) היה משרד אדריכלים אשר פעל בין 1889–1922 ובסיסו בזאגרב. המשרד נוסד על ידי שני אדריכלים יהודים, ליאו הניגסברג ויוליוס דויטש (אנ') ועסק בתכנון והקמה של למעלה מ-100 מבני ציבור, מוסדות דת ומבני מגורים בקרואטיה בכלל וזאגרב בפרט. יוליוס דויטש (ידוע גם בתור יוליו או יולִיֵה; 1859, קופז'יבנה, מוראביה – 1922, זאגרב, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים) וליאו (לב, לאלוסלאב) הניגסברג (1861, זאגרב, האימפריה האוסטרית – 1911, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית) למדו אדריכלות באוניברסיטה הטכנית בווינה (אנ'). לאחר תום הלימודים התמחה הניגסברג בווינה ודויטש יצא להתמחות בפריז. ב-1889 הקימו בזאגרב את משרד האדריכלים "הניגסברג ודויטש". באותה העת עברה זאגרב תנופת שיקום ופיתוח מואצים בעקבות נזקי רעש האדמה אשר פקד את העיר ב-1880 והמשרד צמח והיה לגדול ביותר באזור קרואטיה מבחינת היקף הפרויקטים. הניגסברג ודויטש תכננו במספר סגנונות אדריכליים כגון: נאו-רנסאנס, אדריכלות הבארוק ורוקוקו ובהמשך נמנו עם תנועת "הזצסיון הווינאי". ב-1911 נפטר ליאו הניגסברג ויוליוס דויטש המשיך לנהל את המשרד. ב-1921 ניהל המשרד את פרויקט הרחבת בית הכנסת בזאגרב. ב-1922 לאחר פטירתו של יוליוס דויטש ירש בנו פוואו דויטש (בסרבו-קרואטית: Pavao Deutsch ‏, 1897–1948) את ניהול המשרד. ב-1923 התאחד משרד הניגסברג ודויטש עם משרד האדריכלים של אלכסנדר פרוידנרייך (בסרבו-קרואטית: Aleksandar Freudenreich, ‏1892–1974) ונקרא "פרוידנרייך ודויטש" ופעל עד 1940. בית הכנסת בקריז'בצי אשר נחנך ב-1895 בית הכנסת בביילובאר אשר נחנך ב-1917 מלון פאלאס בזאגרב אשר נחנך ב-1891 היכל האמנות בזאגרב אשר נחנך ב-1898 בית המשמר הלאומי הקרואטי שנחנך ב-1899 הבניין בו שוכן המוזיאון האתנו-גרפי בזאגרב ונבנה ב-1903 מדיה וקבצים בנושא הניגסברג ודויטש בוויקישיתוף הניגסברג ודויטש, באתר האנציקלופדיה הקרואטית (בקרואטית) ליאו הניגסברג – ביוגרפיה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). יוליוס דויטש – ביוגרפיה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). פוואו דויטש – ביוגרפיה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית).
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדוריד נשים

נבחרת צ'כוסלובקיה בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של צ'כוסלובקיה. הנבחרת השתתפה ב-9 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 1957. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנה קנאקיס

אנה קנאקיס (באיטלקית: Anna Kanakis;‏ 1 בפברואר 1962 – 20 בנובמבר 2023) הייתה שחקנית איטלקייה. קנאקיס נולדה במסינה לאם איטלקייה ואב יווני. בשנת 1977 היא נבחרה למיס איטליה, היא ייצגה את איטליה בתחרות מיס תבל 1981 ובתחרות מיס אירופה 1981 שם נבחרה לסגנית שנייה. ב-1983 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט המדע הבדיוני "2019, After the Fall of New York", ב-1989 שיחקה בסרט "מלך נאפולי" (’O Re) אודות פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות, ב-1990 שיחקה בסרט "הקמצן", הגרסה הקולנועית של המחזה הקמצן של מולייר ובשנה זו שיחקה גם ב"עונת הענקים", סרט ביוגרפי על מיכלאנג'לו, ב-1991 שיחקה במיני סדרה הבריטית "קתרינה הצעירה" העוסקת בחייה יליזבטה, קיסרית רוסיה ובסרט "כסף" לצד אריק סטולץ, ב-1993 שיחקה בסדרה "הנסיכה אלכסנדרה", ב-2006 שיחקה בסרט ההיסטורי "התחקיר" לצד דולף לונדגרן. נפטרה ב-20 בנובמבר 2023. אתר האינטרנט הרשמי של אנה קנאקיס אנה קנאקיס, ברשת החברתית פייסבוק אנה קנאקיס, ברשת החברתית אינסטגרם אנה קנאקיס, ברשת החברתית Goodreads אנה קנאקיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה קנאקיס, באתר AllMovie (באנגלית) אנה קנאקיס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנה קנאקיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליוס דויטש

האם התכוונתם ל... יוליוס דויטש (פוליטיקאי) (אנ') – פוליטיקאי יהודי-אוסטרי. יוליוס דויטש (אדריכל) (ידוע גם בתור יוליו או יולִיֵה) – אדריכל יהודי-קרואטי, ממקימי משרד האדריכלים הניגסברג ודויטש. ראו גם דויטש
פסל לאוקואון

פסל לָאוֹקוֹאוֹן או פסל לאוקואון ובניו הוא פסל המתאר את מותו של לאוקואון, כהן העיר טרויה. בפסל מוצגים לאוקואון ושני בניו במאבקם בנחשי הים שנשלחו להרוג אותם, כנקמה על אזהרתו של לאוקואון מפני מתנת סוס העץ שקיבלה העיר טרויה מידי היוונים. זהות יוצר הפסל אינה ידועה. הפסל עשוי שיש וגובהו 242 ס"מ. הפסל מתוארך לשנת 50 לספירה. הוא מוצג בוותיקן, במוזיאון פיו-קלמנטין. הפסל נמצא ליד מעיינות טיטוס בפרברי רומא ב-16 בינואר 1506, בידי איכר איטלקי. את הפסל זיהו האדריכל ג'וליאנו דה סנגלו ומיכלאנג'לו, כפסל לאוקואון, אותו תיאר פליניוס הזקן בספרו תולדות הטבע. האפיפיור יוליוס השני רכש את הפסל מיד לאחר גילויו, והוא נחשב לאחד הפסלים הראשונים שהוצבו במוזיאון הוותיקן. הפסל משמש לאמנים ולתאורטיקנים של האמנות כגון גוטהולד אפרים לסינג וקלמנט גרינברג כאמת מידה לפיסול ולאמנות מאז גילויו. בספרו "סוף הדרך" מזכיר הסופר ג'ון בארת' את פסל לאוקואון פעמים רבות. הגיבור בספר זה, ג'ייק הורנר, מטלטל עמו בכל מעבר דירה את פסל הלאוקואון שלו, ומציין כי במבט בפניו של לאוקואון יכול היה פעמים רבות לזהות את מצב רוחו שלו עצמו. אריאל הירשפלד, אל אחרון האלים, הוצאת כתר תל אביב, 2003, עמ' 122–123. גוטהולד אפרים לסינג, לאוקואון, או על גבולי הציור והשירה, הוצאת ספריית פועלים, תל אביב, 1983. פליניוס, חקר הטבע, תרגם לעברית רוני רייך, ירושלים 2009, ספר 36, פסקה 37. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איראן–יוון

יחסי איראן–יוון (בפרסית: روابط ایران و یونان, ביוונית: Ελληνοϊρανικές σχέσεις) הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה ההלנית. בין שתי המדינות קיימים קשרים במשך אלפי שנים, והן חולקות קשרים היסטוריים ותרבותיים נרחבים. כיום, שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים, וליוון יש שגרירות בטהראן, ואילו לאיראן יש שגרירות באתונה. ערכים מורחבים – הממלכה האחמנית, יוון הקלאסית, התקופה ההלניסטית בסוף המאה ה-6 לפנה"ס שלטה הממלכה האחמנית על כל אזור אסיה הקטנה (באזור זה היו גם קבוצות יווניות אתניות), וכמו כן היא שלטה גם על רבים מאיי יוון, תראקיה ומוקדון (שני האחרונים היו אזורים גדולים בצפון יוון). עם השנים היחסים בין שתי הממלכות השתנו והם הפכו מיריבות מושבעת בתקופת מלחמת פרס–יוון ליחסים לבביים, לאחר שאלכסנדר הגדול ניצח את ממלכת פרס. אלכסנדר העריץ את התרבות הפרסית, והוא רצה ליצור תרבות יוונית-פרסית מעורבת, שתיצור הרמוניה בין שני העמים. יחסים אלו, של לבביות עזה, נמשכו מאות שנים. ממלכת פונטוס (אנ') ששכנה באסיה הקטנה שהתקיימה בין 281 לפנה"ס עד שנת 62 לספירה, היא דוגמה מובהקת לישות בה שתי התרבויות, היוונית והפרסית השתלבו. ערכים מורחבים – האימפריה הסאסאנית, האימפריה הביזנטית בתקופת ימי הביניים היו האימפריות הסאסאנית והביזנטית שתי המעצמות החזקות ביותר באירופה ובמערב ומרכז אסיה באותה עת. בין שתי האימפריות התקיימו סכסוכים רבים, במהלכם אף הגיעה האימפריה הסאסאנית לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית. כיום, באיראן יש קהילה נוצרית קטנה. בטהראן יש כנסייה יוונית אורתודוקסית שנפתחת בעיקר במהלך השבוע הקדוש. ב-31 במאי 2018, השעתה הפדרציה האיראנית לכדורגל, את יחסיה עם יוון בעקבות ביטול משחקי הידידות בין שתי המדינות שתוכננו להיערך באיסטנבול. בינואר 2020 ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס הודיע כי הוא תומך בארצות הברית כשחיסלה את קאסם סולימאני, מה שעורר זעם רב באיראן. יחסי איראן–ישראל יחסי יוון–ישראל יוון העתיקה יחסי איראן-יוון, באתר משרד החוץ היווני שגרירות איראן באתונה, יוון, באתר EMBASSYPAGES שגרירות יוון בטהראן, איראן, באתר EMBASSYPAGES יחסי איראן יוון, באתר משרד החוץ של יוון
מריה אנטוניה

האם התכוונתם ל... מריה אנטוניה מאוסטריה – בתו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה – בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל – בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה מריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות – בתו של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ואשתו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד – בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה
אנז'י ארנה

אנז'י ארנה (ברוסית: Анжи́-Аре́на), שנקרא בעבר "חזאר" (ברוסית: Хазар), הוא מגרש הבית של קבוצת "דינמו" מהעיר מחצ'קלה. האצטדיון ממוקם בעיר כספייסק הסמוכה ובעל תכולה של 26,400 צופים. האצטדיון נחנך ב-22 ביולי 2003 ונקרא תחילה אצטדיון "חזאר". ביום זה, אנז'י אירחה את קובאן קרסנודאר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:0 לטובת אנז'י. טקס הפתיחה של האצטדיון התקיים ב-1 ביוני 2013 ונכחו בו כ-30 אלף צופים, אשר צפו בידוענים רבים שהוזמנו לאירוע על ידי הבעלים של אנז'י, כמו פלו ריידה, שר ולהקת "Alabina" ומוזיקאים רוסים נודעים כמו ניקולאי בסקוב, נאני ברגוואדזה ולהקת "דיסקוטקה אוואריה" את הטקס הנחו אנדריי מלאחוב ויאנה צ'וריקובה. עבור אוהדי אמנויות לחימה הופיעו השחקן ז'אן-קלוד ואן דאם ומוחמד קיסי, הידוע בתפקידו כטונג פו בסרט "קיקבוקסר". בנוסף נכחו גם המאמן הראשי של נבחרת רוסיה, פאביו קאפלו, סגן נשיא התאחדות הכדורגל, ניקיטה סימוניאן ונשיא הפרמייר ליג הרוסי, סרגיי פריאדקין שהעניק ל"אנז'י" מדליית ארד בעקבות תוצאותיה בעונת 2012/2013. קפטן אנז'י, סמואל אטו זכה בפרס הכדורגלן הטוב ביותר בליגת העל מטעם פורטל "Championat.com". 12 מיליון רובל, שנאספו באירוע הועברו לקרן הצדקה "שטח הטוב". עם הגעת הבעלים החדש של המועדון, סולימאן קרימוב, בשנת 2011 הוחלט לשפץ את האצטדיון. בשל רוחות חזקות שמאפיינות את מיקום האצטדיון הוחלט לבנות יציעים שיקיפו את האצטדיון כולו ומעליהם גג, שמכסה 30% מהמושבים. הבניה הושלמה במרץ 2013 וקיבולת האצטדיון עומדת על 30,000 מקומות. משחק הבכורה אחרי השיפוץ נערך ב-17 במרץ 2013 כשאנז'י שיחקה נגד הקבוצה מסמרה "קריליה סובייטוב". ב-26 במאי 2013 האצטדיון אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל נשים לעונת 2012/13. במשחק שיחקו ביניהן הקבוצה ממוסקבה "איזמאילובו" והקבוצה מפרם "זבזדה-2005". המשחק הסתיים בניצחון "זבזדה" בתוצאה 2:1. ב-28 בינואר 2014 בפגישה של הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית, הוחלט שמשחק גמר הגביע לעונת 2013/2014 יתקיים באצטדיון אנז'י ארנה. המשחק נערך ב-8 במאי 2014, במשחק שהפגיש בין "קרסנודאר" ל"רוסטוב". "רוסטוב" ניצחה בדו-קרב פנדלים 6:5. במשחק נכח קהל של 19,500 צופים. מדיה וקבצים בנושא אנז'י ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנז'י ארנה אנז'י ארנה, ברשת החברתית פייסבוק אנז'י ארנה באתר קבוצת אנז'י В столице Дагестана новый футбольный стадион открыли грандиозным концертом Step by step по-дагестански Торжественное открытие «Анжи Арены» На открытии «Анжи-Арены» собрали более 12 млн рублей на благотворительность От «Хазара» до «Анжи-Арены» "Кубок России среди женщин, Плей-офф". אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2014-05-09. Финал Кубка России пройдёт в Каспийске