laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נוריו ססאקי

נוריו ססאקי (ביפנית: 佐々木 則夫;‏ נולד ב-24 במאי 1958) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל יפני. בין השנים 2008 ל-2016, אימן ססאקי את נבחרת הנשים של יפן, והוביל אותה לזכייה היסטורית בגביע העולם 2011. ססאקי זכה פעם אחת בפרס מאמן השנה בעולם, והיה מועמד לזכייה עוד שלוש פעמים נוספות. ססאקי נולד ב-1958 במחוז יאמאגטה שבחבל טוהוקו, יפן. כבר כשהיה בתיכון, הוא שימש כקפטן קבוצת הכדורגל של בית ספרו והוביל אותה לחצי גמר אליפות בתי הספר. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, החל ססאקי לעבוד בענקית התקשורת ניפון טלגרף אנד טלפון (NTT), ואף הצטרף לקבוצת הכדורגל של החברה. ב-1986, הוא היה חלק מרכזי בעליית הקבוצה לליגה היפנית השנייה. כשהיה בן 33 פרש ססאקי ממשחק פעיל. ב-1997, מונה ססאקי למאמן אומיה ארדיג'ה, שהייתה גלגול מתקדם של קבוצת נעוריו. לאחר שנה בתפקיד, עבר ססאקי למחלקת הנוער של המועדון ובמקביל מונה לראש מחלקת הפיתוח. בשנת 2006, הוא החל לשמש כמאמן נבחרת הנשים הצעירה וכעוזר המאמן בנבחרת הנשים הבוגרת של יפן. לאחר שנתיים בתפקיד, קודם ססאקי לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת הנשים. תחת שרביטו של ססאקי, הפכה יפן לאחת הנבחרות הטובות בעולם והחלה לצבור הצלחה רבה. ב-2008, זכתה הנבחרת בתואר גדול ראשון בתולדותיה - אליפות מזרח אסיה שנערכה בסין. באותה שנה, הוא אף הוביל את הנבחרת למקום הרביעי בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג. ב-2010, אירחה יפן את אליפות מזרח אסיה וזכתה בתואר בפעם השנייה רציפות. באותה שנה, זכתה הנבחרת לראשונה במשחקי אסיה, לאחר ניצחון 0-1 בגמר על צפון קוריאה. לפני מונדיאל 2011 נחשבו היפניות לנבחרת בינונית ובעלת סיכויים לא גבוהים לזכייה. למרות זאת, הוגרלה הנבחרת לבית קל, סיימה במקום השני והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר פגשו היפניות את נבחרת גרמניה, שנחשבה למועמדת הבולטת לזכייה. לאחר משחק צמוד, ההכרעה עברה להארכה, בה ניצחה יפן 0-1. את חצי הגמר, צלחו היפניות בהצלחה כאשר ניצחו את שוודיה 1-3. ב-17 ביולי, במשחק הגמר, פגשה יפן את הנבחרת הטובה בעולם על פי דירוג פיפ"א - ארצות הברית. שלוש דקות לסיום ההארכה, כשארצות הברית מובילה 1-2, כבשה הומארה סאווה את שער השוויון לאחר בעיטת קרן. בדו-קרב הפנדלים, גברו היפניות 1-3 על האמריקאיות וזכו בגביע ההיסטורי. מספר חודשים לאחר מכן, ב-9 בינואר 2012, זכה ססאקי בפרס מאמן השנה של פיפ"א, המוענק למאמן הנשים המצטיין באותה שנה. הוא קיבל 45.57 אחוזים מקולות המצביעים, וגבר על פיה סונדהאגה השוודית (15.83% מהקולות) ועל ברונו ביני הצרפתי (10.28%). בסוף שנה זו, הוביל ססאקי את יפן לזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת לונדון, לאחר הפסד 2-1 בגמר נגד ארצות הברית. בשנת 2014, זכתה יפן בפעם הראשונה באליפות אסיה שנערכה בווייטנאם. היה זה התואר החמישי של ססאקי עם נבחרת יפן בשש שנות אימון. בגביע העולם 2015, ניסה ססאקי להפוך למאמן הראשון מאז ויטוריו פוצו האיטלקי שמצליח לזכות בשני גביעי עולם כמאמן ראשי. הוא כמעט והצליח במטרתו, אך יפן הפסידה בגמר 5-2 לארצות הברית. מספר חודשים אחרי גביע העולם, ולאחר שיפן כשלה בהעפלה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, פרש ססאקי מאימון הנבחרת לאחר שמונה שנים. מדיה וקבצים בנושא נוריו ססאקי בוויקישיתוף נוריו ססאקי, באתר Soccerway נוריו ססאקי, באתר WorldFootball.net נוריו ססאקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ‏ Japan's Homare Sawa is FIFA women's player of the year, באתר BBC‏, 9 בינואר 2012
פורטובלו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פורטובלו – עיירת נמל בפנמה דרך פורטובלו – רחוב בלונדון שוק פורטובלו – שוק עתיקות בלונדון פורטובלו (פטריה) – פקועה דו-נבגית, פטריית מאכל פופולרית
גמביט טורקי (ספר)

גמביט טורקי (ברוסית: Турецкий гамбит) הוא הספר השני בסדרת הספרים הבלשית "תיבת פנדורין" פרי עטו של הסופר הרוסי-גאורגי בוריס אקונין. הספר פורסם לראשונה ב-1998 במוסקבה. תרגומו של יגאל ליברנט לעברית יצא לאור ב-2005, במקביל להפצת סרט קולנוע המבוסס על הספר. העלילה מתרחשת בין יולי 1877 לתחילת 1878. הספר אינו מסופר מנקודת המבט של פנדורין, גיבור הסדרה הבלשית; אלא מנקודת המבט של ורוורה סובורובה - צעירה נאה, הרפתקנית ומתקדמת בדעותיה, שיצאה מפטרבורג לחפש את אהובה המשרת בצבא הרוסי במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית, מלחמה "למען האחים הסלבים". לאחר שרומתה על ידי מורה דרך וננטשה על ידו חסרת כל בפונדק בולגרי, היא מחולצת על ידי פנדורין, ובהמשך שניהם מחולצים מידי חיילים טורקים ומגיעים למחנה הצבא הרוסי. שם נאות פנדורין לבקשת הגנרל מיזינוב למצוא את המרגל הטורקי המתוחכם, אנוור אפנדי, ולסכל את תוכניותיו. מכאן ואילך העלילה מתגלגלת בין מקרי מוות וחשדות לבגידה וריגול המוטלים חליפות על דמויות שנות, כנהוג בז'נר הסיפור הבלשי, ובמקביל מתרחשים האירועים ההיסטוריים הנוגעים למלחמת שתי האימפריות, ולדמויות הקשורות ללחימה ולסיקור העיתונאי שלה - תוך שימוש של הסופר בדמויות היסטוריות אמיתיות, בהסוואה קלה של שמותיהן. זאת עד להתרה של העלילה בגילוי המרגל ובסיום המלחמה. ניכר שהמיקוד בספר הוא בתובנות לגבי התהליכים ההיסטוריים (שהסופר יודע את השלכותיהם בדיעבד, כמובן) - לרבות הסכנה הנשקפת לעולם מהרעיון של "רוסיה הגדולה"; ובגישה האנטי אימפריאליסטית, המנוסחת היטב והמפורטת דווקא בנאומו של המרגל לקראת סוף הספר. המרגל אינו מוצג כנבל, והבלש פנדורין סולד מהמלחמה, למרות שהוא פועל למען האינטרסים של מולדתו. משמעות שם הספר, "גמביט טורקי" - כפי שמוסבר בו - היא מהלך של הקרבת המלכה במשחק השחמט כדי להגיע לניצחון, מהלך שאליו מושווית פעולתו של המרגל למען מולדתו. בשנת 2005 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "גמביט טורקי", בבימויו של דז'אניק פאיזייב ובכיכובם של ייגור ברויב כאראסט פנדורין, אולגה קרסקו כוורוורה סובורובה ואחרים. בוריס אקונין, גַמבּיט טורקי, באתר ynet, 27 בינואר 2005 הספר "גַמבּיט טורקי", באתר "סימניה"
טימו הורן

טימו הורן (בגרמנית: Timo Horn, נולד ב-12 במאי 1993 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כשוער בבוכום. הורן החל את קריירת הנוער שלו במועדון SC רונדורף והצטרף לקלן בשנת 2002. בעונות 2010/11 ו-2011/12 הוא נכלל בסגל הקבוצה הבכירה של המועדון, ובו זמנית בקבוצת המילואים החובבנית של קלן. אולם, הוא שותף רק במשחקי קבוצת המילואים במהלך עונות אלו. הורן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של קלן בעונת 2012/13 והפך לשוער הראשי, כשקבוצתו שיחקה בבונדסליגה השנייה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה הבכירה לא הצליח הורן להעפיל עם הקבוצה אל הבונדסליגה, אך הצליח לעשות זאת בעונת 2013/14. בעונת 2014/15 הפגין הורן יכולת גבוהה בשערה של קלן, וסייע לקבוצה לסיים במקום ה-12, במרחק סביר ממאבקי התחתית. בעונות 2015/16 ו-2016/17 הציג הורן יכולת טובה מאוד ואף סייע רבות להצלחתה של הקבוצה בעונת 2016/17, אותה סיימה במקום החמישי והשיגה כרטיס למפעל הליגה האירופית. עם זאת, הורן היה שותף לנשירתה של קלן אל הבונדסליגה השנייה בעונת 2017/18. למרות ירידת הליגה, הורן החליט להישאר בקבוצה ולהאריך את חוזהו. ביולי 2023 שוחרר הורן מהקבוצה לאחר 21 שנה. בינואר 2024, לאחר שלא שיחק כדורגל במשך מספר חודשים, חתם הורן ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. הורן ערך שלוש הופעות עד לתום העונה, בה שימש שוער שני לאלכסנדר שלאגר. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה. בקיץ 2024 חתם הורן בבוכום מהבונדסליגה הגרמנית. הורן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, וערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך טרם זומן לנבחרת גרמניה הבוגרת. בשנת 2016 השתתף הורן עם נבחרת גרמניה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה במדליית כסף, לאחר שנבחרתו הגיעה לגמר, והפסידה בבעיטות הכרעה לנבחרת ברזיל האולימפית, שזכתה במדליית הזהב. הורן היה השוער הראשון של גרמניה בטורניר זה, ופתח בכל המשחקים. עם נבחרת גרמניה האולימפית: אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף מדיה וקבצים בנושא טימו הורן בוויקישיתוף טימו הורן, באתר Transfermarkt טימו הורן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) טימו הורן, באתר Soccerway טימו הורן, באתר BDFutbol טימו הורן, באתר WorldFootball.net טימו הורן, באתר FootballDatabase.eu
דומיניק מארו

דומיניק מארו (בסלובנית: Dominic Maroh; נולד ב-4 במרץ 1987) הוא כדורגלן סלובני-גרמני, המשחק בעמדת המגן באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. למארו שבע הופעות במדי נבחרת סלובניה. מארו התחיל לשחק כדורגל מקצועני בקבוצת הילדים של TSV נקרטיילפינגן, משם עבר לשחק בשנת 2000 בקבוצת הנוער של SSV רויטלינגן. הוא קודם לסגל הבכיר של קבוצתו בשנת 2006. ב-21 ביוני 2008, מארו עבר לשחק בקבוצת המילואים של נירנברג. משחק הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של נירנברג, היה ב-7 בנובמבר 2008 מול פ.ס.וו פרנקפורט. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה, ב-23 בנובמבר 2008, במשחק מול גרויטר פירת'. ב-8 ביוני 2012, מארו הצטרף ליורדת מהבונדסליגה, פ.צ. קלן. בשנת 2018 שוחרר מהקבוצה לאחר שירדה ליגה. בקיץ 2018 הצטרף מארו לעולה החדשה אל הליגה הגרמנית השלישית, אורדינגן 05. כבן לאב סלובני, מארו היה רשאי לשחק עבור הנבחרת הסלובנית, והוא יצא בהצהרה פומבית על רצונו לשחק עבורה, על אף שנולד בגרמניה. ב-2012, הוא זכה לזימון בכורה לנבחרת סלובניה על ידי המאמן סלבישה סטויאנוביץ'. בכורתו הבינלאומית הייתה ב-15 באוגוסט 2012, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה, כאשר נכנס כמחליפו של מרקו שולר בדקה ה-90 של המשחק. מדיה וקבצים בנושא דומיניק מארו בוויקישיתוף דומיניק מארו, באתר Transfermarkt דומיניק מארו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דומיניק מארו, באתר Soccerway דומיניק מארו, באתר WorldFootball.net דומיניק מארו, באתר National Football Teams דומיניק מארו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגיט שלכטה

מרגיט שלכטה (בהונגרית: Slachta Margit;‏ 1884, קושיצה – 1974, באפלו) הייתה ראש מסדר קתולי, פוליטיקאית קתולית, האישה הראשונה שנבחרה לפרלמנט ההונגרי, וחסידת אומות העולם מהונגריה. שורשיה של שלכטה במשפחת אצולה. אביה היה בן למשפחת אצולה פולנית (אנ') ומנהל בנק בקושיצה, והיא הייתה השנייה משש אחיות. בשנת 1908 הגיע הבנק שניהל אביה לחדלות פרעון והוא היגר עם שלוש הבנות הצעירות לארצות הברית. שלכטה למדה בסמינר למורים ולאחר מכן - בסמינר של המיסיון הקתולי בקלוצ'ה (אנ'). שם התמחתה בהוראת צרפתית, גרמנית והיסטוריה. לאחר מכן פנתה מהוראה לעבודה סוציאלית בקרב בני נוער ואסירים, פרסמה מאמרים בכתבי עת שונים, בעיקר בנושאי מעמד האישה והדת הקתולית, ופעלה למען מתן זכות בחירה לנשים. אחרי מלחמת העולם הראשונה החלה הקריירה הפוליטית שלה. היא החלה להנהיג את "ליגת הנשים הנוצריות", ארגון הנשים של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בהונגריה. בבחירות הביניים שהתקיימו בשנת 1920 בהונגריה זכתה מפלגתה לרוב, והיא הפכה לאישה הראשונה בפרלמנט ההונגרי. בפעולתה הפרלמנטרית התמקדה בנושאים חברתיים ובזכויות האישה. לאחר שמפלגתה לא אפשרה לה להתמודד בשנית על מושב בפרלמנט, עברה שלכטה לפעילות דתית. היא ביקרה בארצות הברית ובקנדה במסגרת שליחות הוראה. עם שובה להונגריה המשיכה בפעילות סוציאלית ובמאבק על זכויות האישה. במסגרת מאבק זה הייתה פעילה בהפקה ובפרסום של כתבי עת בנושאים אלה. בשנות השלושים ייסדה את "מפלגת רוח הקודש". בין היתר פעלה נגד הנטיות האנטישמיות והפשיסטיות שרווחו בחברה ההונגרית. שלכטה התנגדה לחקיקה האנטי יהודית בהונגריה, היא העמידה את מסדרה לשירותם של יהודים נרדפים. בשנת 1941 יצאה נגד גירושים של יהודים שהיו אזרחים זרים לפולין, גירוש שהוביל לטבח בקמניץ-פודולסקי. בשנת 1943 הסתיר מסדרה הקתולי בקושיצה את מרים גרוס, יהודייה שברחה מסלובקיה עם בנה. עם פלישת הגרמנים להונגריה במרץ 1944 המשיך המסדר להסתיר יהודים, למרות שנערכו בו חיפושים על ידי הגסטפו. שלושה יהודים שנעצרו במרתף הבניין נורו למוות במקום. גרוס קיבלה מסמכי זהות מזויפים וכן עבודה בבית אחר של המסדר, בבודפשט, ושם שהתה, בחסות זהותה הבדויה. כשגברה הסכנה ליהודי העיר, הוברחה גרוס עם בנה שוב לקושיצה, על ידי נזירות המסדר. בתקופת שלטונה של מפלגת צלב החץ בהונגריה, מאוקטובר 1944 ואילך, שהו בבית המסדר נשים יהודיות וכן ילדים יהודים, במסתור. הם עבדו בעבודות, הולבשו במדי המסדר האפורים וקיבלו מסמכי זהות מזויפים, לפיהם הייתה זהותם "ארית", כדי לא למשוך את תשומת לבם של אנשי "צלב החץ". בדצמבר פלשו אנשי צלב החץ לבית עקב הלשנה, לקחו חלק מהמסתתרות, שמסמכיהן עוררו חשד, וירו בהן על שפת הדנובה, עם אחת ממסתירותיהן, שרה שלקהאזי, שלימים הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם. לאחר המלחמה ביקשה שלכטה להתמודד על מקום בפרלמנט ההונגרי במסגרת מפלגת נשים נוצריות. היא נבחרה לפרלמנט, אך עקב עמדותיה האנטי-קומוניסטיות נודתה ונרדפה. נאומה האחרון בפרלמנט ההונגרי היה נגד ההלאמה של בתי ספר דתיים בהונגריה. בסופו נותרה יושבת בהפגנתיות כאשר הושר ההמנון ההונגרי. ראשי הפרלמנט הרחיקוה מהשתתפות בישיבות הפרלמנט למשך שנה. היא לא השתתפה שוב בבחירות, עברה למנזר דומיניקני וביוני 1949 נאלצה להגר מהונגריה. היא עבדה בגלות פוליטית בתחנת רדיו אירופה החופשית בארצות הברית תחת שם בדוי. לאחר ניסיון כושל לשוב להונגריה, שבה לארצות הברית והמשיכה לפעול שם, הפעם תחת שמה האמיתי. בשנת 1969 הוכרה שלכטה בתור חסידת אומות העולם על ידי יד ושם. מדיה וקבצים בנושא מרגיט שלכטה בוויקישיתוף פעילותה של שלכטה להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית)
צבי רוזן (פילוסוף)

צבי רוזן (1925–2014) היה פילוסוף ישראלי, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. היה מראשוני המרצים באוניברסיטה זו (עוד בימיה הראשונים באבו כביר). כיהן גם כראש החוג לפילוסופיה. רוזן קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה ב-1957. הוא התמחה בפילוסופיה פוליטית וחברתית, ועסק גם בפילוסופיה של הדת ובתולדות הפילוסופיה. בין השאר לימד וכתב ספרים על קרל מרקס, ונחשב בעבר לאחד המומחים הגדולים בעולם למשנתו. כן כתב על פרידריך ניטשה, הרברט מרקוזה ואסכולת פרנקפורט (למשל תיאודור אדורנו). רוזן היה מרצה אורח קבוע באוניברסיטת גתה בפרנקפורט, ממנה יצאה אסכולת פרנקפורט, ועמיתם של הפילוסופים המובילים בעולם בתחום זה, כגון לשק קולקובסקי ויורגן הברמאס. רוזן כתב אלפי מאמרים וספרים, בעברית ובגרמנית. ספריו תורגמו למספר שפות. בשנת 2001 היה מועמד לפרס ישראל בתחום הפילוסופיה. צבי רוזן, עולמו הרוחני של קארל מארקס. רמת גן, 1965 Zvi Rozen, Karl Marx and Bruno Bauer: Bruno Bauer's Influence on Marx' Thought, The Hague 1977. מדיה וקבצים בנושא צבי רוזן בוויקישיתוף צבי רוזן - דף המרצה, באתר אוניברסיטת תל אביב Zvi Rosen, The Influence of Bruno Bauer on Marx’ Concept of Alienation, 1970 Paul Hampton, The truth about Marxism and Religion, 2006 משה רונן, אחרי 80 שנה: הקרב על האבולוציה ממשיך, באתר ynet, 15 במרץ 2005 צבי רוזן (1925-2014), דף שער בספרייה הלאומית מודעת אבל על מותו של צבי רוזן, באתר אבלים
דושאן שבנטו

דושאן שבנטו (בסלובקית: Dušan Švento, נולד ב-1 באוגוסט 1985 ברוז'ומברוק שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק כקשר. ייצג את הנבחרת הסלובקית ביורו 2016. שבנטו החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו בשנת 2003, במועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. רוז'ומברוק. לאחר שנתיים, חתם במועדון הצ'כי סלביה פראג. שבנטו שיחק בסלביה במשך 4 שנים, במהלכן זכה בשתי אליפויות (2008 ו-2009). במהלך תקופתו בצ'כיה, זומן בשנת 2007, למבחנים בדרבי קאונטי האנגלית, ולאחר מכן עורר עניין בעוד כמה מועדונים אנגליים. אך כאמור, לבסוף נשאר לשחק בסלביה פראג. ב-16 ביוני 2009, שבנטו הצטרף למועדון האוסטרי רד בול זלצבורג תמורת סכום של 2 מיליון אירו. לאחר 5 שנים מוצלחות באוסטריה, בהן זכה ב-2 אליפויות וגביע, שבנטו חתם בקבוצת פ.צ. קלן מגרמניה. בקיץ 2016 חזר שבנטו לסלביה פראג. ב-15 באוגוסט 2006, שבנטו ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית, במשחק ידידות מול נבחרת מלטה. ב-7 באוקטובר 2006, כבש שער בודד במדי הנבחרת, במשחק מוקדמות יורו 2008 מול ויילס. הבונדסליגה האוסטרית (רד בול זלצבורג): 2009/2010, 2011/2012 הגביע האוסטרי (רד בול זלצבורג): 2011/2012 ליגת העל הצ'כית בכדורגל (סלביה פראג): 2008, 2009 הכדורגלן הזר הטוב בצ'כיה: 2006 מדיה וקבצים בנושא דושאן שבנטו בוויקישיתוף דושאן שבנטו, באתר Transfermarkt דושאן שבנטו, באתר Soccerway דושאן שבנטו, באתר WorldFootball.net דושאן שבנטו, באתר National Football Teams דושאן שבנטו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
פאבל אולקובסקי

פאבל אולקובסקי (בפולנית: Paweł Olkowski, נולד ב-13 בפברואר 1990, אוזימק, פולין) הוא כדורגלן בינלאומי פולני המשחק בקבוצת גאזישהיר גזיאנטפ ועבור הנבחרת הפולנית. אחרי ששיחק במחלקות הנוער של קבוצת גווארק זאבז'ה, אולקובסקי הושאל בשנת 2010 לעונת בכורה מקצוענית לקבוצת גאקאאס קטוביצה. אחרי עונת הבכורה שלו כבוגר, עבר לשחק במועדון גורניק זאבז'ה. אולקובסקי שיחק בגורניק, 3 שנים, ולאחר מכן ב-1 ביולי 2014, חתם בהעברה חופשית בקבוצה הגרמנית פ.צ. קלן. ב-10 באוגוסט 2018 חתם בבולטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ. ב-9 ביולי 2019 חתם בגאזישהיר גזיאנטפ הטורקית. ב-15 בנובמבר 2013 ערך אולקובסקי את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הפולנית, בהפסד 0–2 לנבחרת סלובקיה. מדיה וקבצים בנושא פאבל אולקובסקי בוויקישיתוף פאבל אולקובסקי, באתר Transfermarkt פאבל אולקובסקי, באתר Soccerway פאבל אולקובסקי, באתר WorldFootball.net פאבל אולקובסקי, באתר National Football Teams פאבל אולקובסקי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאבל אולקובסקי".
ג'ון אלן

ג'ון אלן (באנגלית: John R. Allen; נולד ב-15 בדצמבר 1953) הוא גנרל אמריקאי בדימוס יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית, אשר שירת כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן וכראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש. אלן נולד וגדל בעיירה פורט בליוור שבמדינת וירג'יניה. בשנת 1973 החל אלן את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בחיל הנחתים. בשנת 1976, לאחר הסמכתו לקצונה, עבר אלן בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה מסייעת ברגימנט ה-8 בחיל. אלן השתלם במכללת המודיעין של משרד ההגנה. בשנת 1985 שב לחיל ושימש כמפקד פלוגה מסייעת וכקצין מבצעים חטיבתי ברגימנט ה-4 של החיל. בשנת 1988 הוצב באקדמיה הימית של ארצות הברית כמרצה מן המניין בחוג למדע המדינה ובמקביל שימש כמדריך הצניחה הראשי של האקדמיה. לאחר מכן שימש כראש ענף חי"ר בקורס הקצינים הבסיסי של החיל בבסיס קוונטיקו. בשנת 1994 שירת כקצין המבצעים של דיוויזיית הנחתים השנייה ובהמשך כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-4 של החיל. לאחר מכן שירת כמפקד בסיס טירונים בחיל וכסגן מפקד האקדמיה הימית של ארצות הברית וכמנהל זירת אסיה והאוקיינוס השקט במשרד ההגנה. בהמשך שירת כסגן מפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים וכמפקד חטיבת הסיור ה-2 של החיל, ופיקד עליה במלחמת עיראק. בשנת 2008 שימש כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שימש כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן. בשנת 2013 סיים את שירותו ופרש לגמלאות. רוברט הרווארד מונה במקומו. בשנת 2014 מינה אותו הנשיא ברק אובמה לתפקיד ראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש. לאחר פרישתו מהשירות הצבאי מונה ב-2017 לנשיא מכון ברוקינגס. הוא התפטר מתפקידו ביוני 2022 על רקע חקירה שלו בחשד לפעילות לא חוקית למען קטר. במסמך שהוגש לבית המשפט בארצות הברית נטען, בין השאר, שב-2017 היה לאלן חוזה עם חברת המימד החמישי, שלפיו תפקידו היה למנף חברויות וקשרים בינלאומיים במטרה להציג את החברה בפני לקוחות וקונים פוטנציאליים, זאת בתמורה לתשלום של 10,000 דולר לחודש ו-1.5% מהערך של כל עסקה שייצר. אלן קידם מכירה של מוצר החברה לקטר, כששלב הראשון של הפרויקט הוערך ב-72 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון אלן בוויקישיתוף יצחק בן-חורין, וושינגטון, הגנרל שמנסה לעשות שלום במזרח התיכון, באתר ynet, 21 בדצמבר 2013. אמיר תיבון, הבית הלבן בוחן את תוכנית ממשל אובמה להסדרי ביטחון בגדה, באתר הארץ, 1 ביוני 2017. ג'ון אלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואב זיתון, מה יקרה במתקפה משולבת של דאעש בצפון?, באתר ynet, 19 בינואר 2016. יצחק בן-חורין, וושינגטון, הגנרל שמנסה לעשות שלום במזרח התיכון, באתר ynet, 21 בדצמבר 2013. . ברק רביד, הגנרל האמריקאי אלן ישמש שליח למו"מ עם הפלסטינים, באתר הארץ, 24 במאי 2013. אמיר תיבון‏, האיש של אובמה למאבק בדאעש: מומחה לסכסוך הישראלי-פלסטיני, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2015. מסמך שהוגש לבית המשפט, ‏15 באפריל 2022 איתמר לוין, חקירה בארה"ב: גנרל פעל בקטאר למען המימד החמישי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 ביוני 2022
אוקלהומה סיטי בלו

אוקלהומה סיטי בלו (באנגלית: Oklahoma City Blue) היא קבוצת כדורסל מהעיר אוקלהומה סיטי, אוקלהומה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2001 כאשוויל אלטיטוד וזכתה פעמיים בתואר האליפות (2004, 2005). בשנת 2008 נרכשה הקבוצה בידי קלייטון בנט, הבעלים של קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA. בשנת 2014 העבירו בעלי הקבוצה את הקבוצה לאוקלהומה. אשוויל אלטיטוד הוקמה באשוויל, קרוליינה הצפונית בשנת 2001 כאחת משמונה הקבוצות שהיוו את הליגת הפיתוח בעונת הבכורה שלה. בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה ועונה לאחר מכן שחזרה את ההישג. בסיום העונה עברה הקבוצה לטלסה, אוקלהומה ושינתה את שמה ל-66' על שם כביש 66 העובר בסמוך לעיר. בארבעת העונות הראשונות שלאחר המעבר, לא הצליחה הקבוצה להגיע לשלב הפלייאוף. ביולי 2008 הודיע קלייטון בנט, הבעלים של קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר על רכישת הקבוצה והפיכתה לקבוצת בת של הת'אנדר, הקבוצה השלישית בליגת ה-NBA שהחזיקה בבעלותה קבוצה בליגת הפיתוח. בעונת 2008/2009 עברה הקבוצה לשחק בעיר ביקסבי, אף היא באוקלהומה, אך שם הקבוצה לא שונה. בסיום העונה חזרה הקבוצה לשחק בטלסה. בסיום עונת 2009/2010 עלתה הקבוצה לשלב הפלייאוף והגיעה עד לגמר בו פגשה את ריו גראנדה ואלי וייפרס, שניצחה בסדרה לאחר שני משחקים. עונה לאחר מכן הגיעה הקבוצה שוב לפלייאוף, לאחר שסיימה את העונה במאזן 17–33, המאזן הטוב בתולדותיה. בסיבוב הראשון גברה על טקסס לג'נדס, אך בחצי הגמר הפסידה לאיווה אנרג'י בשלושה משחקים. בעונת 2012/2013 הגיעה הקבוצה שוב לחצי הגמר, בו הפסידה לווייפרס. ביולי 2014 הודיעה הקבוצה על מעבר לאוקלהומה סיטי ושינוי שם הקבוצה לאוקלהומה סיטי בלו. מדיה וקבצים בנושא אוקלהומה סיטי בלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקלהומה סיטי בלו (באנגלית) Oklahoma City Franchise To Purchase Tulsa 66ers Of NBA D-League, NBA.com. 31 July 2008 Thunder To Move 66ers To OKC, News9.com, 18 July 2014
דודי שמחה

דּוֹדִי שִׂמְחָה הוא ספר שירי ילדים של הסופר ע. הלל אשר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת משכל בשנת 1964. הספר מכיל סיפורים מחורזים על מעללי הדוד שמחה. הספר מלווה באיורים מעשה ידי רות צרפתי. ב-1978 זכה ע. הלל בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער עבור הספר "דודי שמחה". כבר בראשית כתיבתו לילדים יצר ע. הלל את הדמות הבדיונית "דודי שמחה", גיבור ששב והופיע בעלילות רבות בספריו לאורך השנים. סיפורי הדוד שמחה כתובים בחרוזים ומתארים אותו כאדם מבולבל ומוזר מעט, האהוב על אחיינו משום שאינו נוהג ככל המבוגרים, אלא משתטה ומשתובב כילד. הילד גר בבניין שבו גר גם דודו, והוא מתאר את הדוד על מגרעותיו ומעלותיו. הדוד והילד משחקים משחקים, מטפלים בחיות ויוצאים לטיולים. הלל תיאר אותו כ"מין דוד שמח שאינו משתבץ בחיים הרגילים, אבל הוא שנותן להם טעם". סיפורי הדוד שמחה זכו למספר עיבודים בתיאטרון. "ולא רק אנחנו - כולם, כל רחוב שמגר שמחים כשהדוד שמחה שר!" "וכשאומרים לדודי: אתה קצת מבולבל מסביר שמחה לאמור: זה כנראה בגלל שהסבתא שלי בצל" "אולם אימי קצת נאנחת, דומם לוחשת היא ושחה: שמחה, שמחה, דודי מדוד, רק שלא תביא לנו עוד!" ב-1966 יצא תקליטון "הדוד שמחה", ובו 5 סיפורים קצרים בקריינות של שמוליק סגל, בהוצאת CBS. ב-1977 הפיקו טדי יזמות והפקות מופע וגם תקליט בשם "דודי שמחה" ובהם נכללו מיטב יצירותיהם של סופרים ומשוררים ישראלים כגון :ע. הלל, חיים נחמן ביאליק, לוין קיפניס, לאה נאור ודן פגיס. בכיכובם של: נירה עדי, אריאל פורמן, יונית שוהם ואלי חכמון. ב-1988 יצאה קלטת שמע של "דודי שמחה" מסדרת "גידי גוב מגיש" בהשתתפותם של גידי גוב ועפרה ויינגרטן והופקה על ידי "קלסיקלטת". ב-1992 יצאה קלטת וידאו של דודי שמחה בכיכובם של ג'וליאן שגרן בתפקיד הדוד שמחה, רולנדה שגרן בתפקיד המספרת ובתפקיד אם הילד, אחותו של שמחה, ואדם פרחי בתפקיד הילד עצמו. כשהקלטת מלווה בשירים בביצועו של גיא מרוז. ב-1998 יצאה קלטת וידאו נוספת של דודי שמחה מסדרת "על סיפורים וילדים" בכיכובם של אריאל פורמן, ליאור כלפון, מיכל צפיר ואושרי כהן. תיאטרון המדיטק בשיתוף תיאטרון כפיים: יוצרים: אלית ובר, יובל כהן ואמיתי מילוא, שחקנים: יובל כהן, אמיתי מילוא. כשהדוד שמחה שר המפוזר מכפר אז"ר הספר "דודי שמחה", באתר "סימניה" תקליטון "הדוד שמחה", קריין: שמוליק סגל, בהוצאת CBS, ‏1966 סיור מצולם בגן סיפור "דודי שמחה" בחולון דודי שמחה, באתר OCLC (באנגלית) IBBY, IBBY Honour List (1956-1980), April 1980, p.27.
גביע המדינה בכדורגל 1956/1957

גביע המדינה בכדורגל 1956/1957 הייתה התחרות ה-21 מאז היווסדה וה-5 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-11 בפברואר 1956 והסתיימו ב-6 ביולי 1957. הפועל פתח תקווה הייתה הזוכה בגביע לאחר שניצחה 1:2 את מכבי יפו בגמר הטורניר. הפועל פתח תקווה זכתה בפעם הראשונה בהיסטוריה בגביע המדינה, אחרי שב-10 שנים האחרונות הגיעה פעמיים לגמר וסיימה רק כסגנית. בשלב הראשון השתתפו 75 קבוצות מליגה ג', שהייתה באותה עת הליגה הרביעית. בהמשך התחרות הצטרפו קבוצות מהליגות הגבוהות. בהארכה בהארכה. משחק נוסף הסתיים בניצחון של הפועל בתוצאה 0:2 הערות: הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. צבע ורוד מסמן קבוצות ששיחקו בליגות המשנה. תיאור התחרות