laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דלרנה

דלרנה (בשוודית: Dalarna, "העמקים") הוא חבל ארץ במרכז שוודיה. האגם סיליאן (Siljan) נוצר כתוצאה מפגיעת מטאור לפני 360 מיליון שנה. כיום יושבות על גדותיו הערים מוּרָה, רֵטְוִיק ולֵקְסַנְד. דלרנה נזכרה לראשונה בכתב בשנת 1177, בהקשר של אזור פגני שהתקיים תחת מלך סְביאה. בירת החבל, העיר פאלון, נמצאת על האגם רוּן (Runn), ושניים מהסמלים המזוהים ביותר עם המסורת השוודית קשורים בשמה ויצאו מהחבל - "נקניקיית פאלון", נקניקיית חזיר גדולת-ממדים, והצבע "אדוֹם-פאלון", שהוא הגוון העמוק של הצבע האדום, שיותר מכל מוכר מחזיתות בתי עץ ואסמים באזורי-הכפר ברחבי שוודיה. הנקודה הגבוהה ביותר בחבל היא גם הגבוהה ביותר בארץ סביאלנד, ההר סְטוּרְוֵטֵסְהוֹגנָה (1,204 מ' מעל פני הים). החבל משובץ אגמים ויישובים כפריים קטנים על שפתם. החיות הנפוצות בטבע בחבל הן דוב, אייל וזאב מים. סוס-העץ של דלרנה (Dalahäst), שבמקורו עוצב כצעצוע לילדים, הוא כיום הסמל הבולט של דלרנה ומסמליה של שוודיה, וזוכה לווריאציות שונות במקומות שונים בעולם המבקשים לציין את התרבות השוודית. "חג אמצע הקיץ" הפגני שנחוג בדלרנה מדי 21 ביוני הוא שם-נרדף נוסף לחבל, ומלווה בתלבושות אופייניות, שתיית שיכר ואכילת נקניקיות-פאלון. ייצוג מודרני יותר של האזור היא להקת המטאל "סבטון". כמה אלפים של תושבי האזור הם דוברי השפה האלוודאלית. ברגסלאגן סוס דלה מדיה וקבצים בנושא דלרנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דלרנה
דואלה

דואלה (בצרפתית: Douala) היא הגדולה בערי קמרון, עיר הנמל הראשית ומרכזה הכלכלי של המדינה. נמל דואלה הוא מהחשובים שבנמלי אפריקה התיכונה, ודרכו נסחר עיקר תוצרת הייצוא של קמרון. העיר שוכנת בשפכו של הנהר וורי (Wouri) אל מפרץ גינאה שבאוקיינוס האטלנטי, והיא פרושה משני צדי הנהר כאשר גשר אחד בלבד מחבר את שני חלקיה. לבד מהיותה בירת נפת וורי ובירת אזור החוף (Littoral Province), דואלה היא גם משכנו של השוק הגדול ביותר בקמרון, והעיר היקרה ביותר באפריקה. האקלים בדואלה טרופי: הטמפרטורות יציבות לאורך מרבית החודשים סביב 26 מעלות צלזיוס והאוויר מצטיין בחום ובלחות, כאשר הגשם הרב ביותר יורד בין יוני לאוקטובר. שמה של העיר לקוח משם הקבוצה האתנית שייסדה אותה, בני הדוּאַלָה. העיר של ימינו היא עם זאת פסיפס של בני חתכים וקבוצות אתניות המרכיבים את קמרון, ואת גידולה היא חבה לשבר החברתי-הכלכלי שאילץ מאות אלפי כפריים מאזורי פנים הארץ לעזוב במרוצת השנים ולהתיישב בערים. דואלה היא גם רב-דתית: הסובלנות היחסית מאפשרת למגוון האמונות לשכון זו לצד זו בדו-קיום. הדתות העיקריות הן זרמי הנצרות – הקתולים והפרוטסטנטים; העיר היא מושבהּ של קתדרלת הקדושים פטרוס ופאולוס. מיעוט מוסלמי חי בעיר. הקהילה הלא-אפריקנית הגדולה מונה בעיקר צרפתים ולבנונים, רובם עובדים בתעשיית הנפט. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור באו מפורטוגל, במאה ה-15. עד לאמצע המאה ה-17 כבר היה המקום לעיר הגירה, בעיקר של כפריים בני-הדואלה; עיר שלאורך המאה ה-18 תשמש כאחד המרכזים החשובים ביותר של סחר העבדים הטראנס-אטלנטי. ב-1884 עברה העיר תחת שלטון גרמני, ושמה היה "קָמֶרוּנְשְׁטָדְט". ב-1907 היא קיבלה את שמה הנוכחי, ולאחר תום מלחמת העולם הראשונה הייתה לחלק מקמרון הצרפתית. בין 1940 ל-1946 היא שימשה כבירתה של קמרון, בטרם חזרה בירת הרפובליקה אל יאונדה. רבעיה החשובים של דואלה הם: אקווה (Akwa) - לאורך הנמל: הרובע ההיסטורי, היום מרכז התרבות והקולינריה בונברי (Bonaberi) - הגדה הימנית של הוורי: כאן נמצאים מרבית מפעלי התעשייה בונפריזו (Bonapriso) - הרובע האירופאי ניו בל (New Bell) - מאוכלס בבני שבטים שונים בוננז'ו (Bonanjo) - הרובע המנהלי - הבנקים, החברות ומגורי אנשי הממשל בונמוסאדי (Bonamoussadi) - שכונת מגורים גדולה מרוחקת יחסית מהמרכז. איטליה טריאסטה, איטליה (מ־1971) מדריך דואלה: סיפורה של דואלה (בצרפתית) דואלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קבוצה רקורסיבית

בחישוביות, קבוצה בת מנייה נקראת רקורסיבית או כריעה אם ניתן לבנות אלגוריתם המסתיים לאחר מספר סופי של צעדים הקובע האם איבר מסוים שייך לקבוצה או לא. תת קבוצה S של המספרים הטבעיים נקראת רקורסיבית אם קיימת פונקציה ניתנת לחישוב f : N → N {\displaystyle f\colon \mathbb {N} \to \mathbb {N} } כך ש f ( x ) = { 0 if   x ∈ S ≠ 0 if   x ∉ S {\displaystyle f(x)=\left\{{\begin{matrix}0&{\mbox{if}}\ x\in S\\\neq 0&{\mbox{if}}\ x\notin S\end{matrix}}\right.} באופן שקול, קבוצה היא רקורסיבית אם הפונקציה המציינת שלה היא פונקציה רקורסיבית. אם A {\displaystyle A} היא קבוצה רקורסיבית אז המשלים של A {\displaystyle A} היא קבוצה רקורסיבית. אם A {\displaystyle A} ו- B {\displaystyle B} הן קבוצות רקורסיביות אז A ∩ B {\displaystyle A\cap B} וגם A ∪ B {\displaystyle A\cup B} הן קבוצות רקורסיביות. A {\displaystyle A} היא קבוצה רקורסיבית אם"ם A {\displaystyle A} והמשלים של A {\displaystyle A} הן קבוצות הניתנות למנייה רקורסיבית. התמונה של קבוצה רקורסיבית תחת פונקציה שלמה וניתנת לחישוב היא קבוצה רקורסיבית. כריעות היררכיית חומסקי קבוצה רקורסיבית, באתר MathWorld (באנגלית)
אסאם

אסאם (באסאמית: অসম, "אוֹחוֹם") היא מדינה בהודו, המיושבת ביותר והשנייה בגודלה מבין מדינות צפון-מזרח הודו. באסאם ובאזורים הסמוכים ישנן עדויות ארכאולוגיות מתקופת האבן. אסאם צוינה במאה ה-4 כגבול המערבי של ממלכת גופטה. במהלך המאה ה-18 התרחשו מתיחויות חברתיות רבות, שאף הובילו לאלימות שגבתה את חייהם של רבים. בסופו של דבר אסאם וכל האזור נכבשו על ידי בורמזים. הפלישה הבורמזית הידרדרה למלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה מול צבא הממלכה המאוחדת וצבא חברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1824. המלחמה הסתיימה בשנת 1826, עם סיפוח בריטי הדרגתי של האזור. בשנת 1834 התגלתה באזור הקמליה הסינית, גילוי שהוביל להשקעות זרות רבות. בשנת 1873 החל לפעול באזור שירות דואר. בשנת 1874 הופרד שטחה של המדינה מבנגל. בראשית המאה ה-20 החלה לפעול באסאם תנועות לאומיות כנגד הקולוניאליזם הבריטי. עם הצטרפות ממלכת מניפור להודו ב-1948, סופח שטחה לאסאם. בשנת 1963 הוקמה בשטח אסאם נאגאלנד, המדינה ה-16 בהודו. ב-1972 הופרדה מהמדינה מדינת מניפור. בין 1979 ל-1985 התחוללו במדינה מהומות נרחבות ומעשי טבח במהגרים מבנגלדש. למרות השינויים בגבולות, עדיין התקיימו במדינה מתחים חברתיים רבים, בין קבוצות שדרשו אוטונומיה. בשנות ה-90 ממשלת הודו אף פרסה כוחות צבא כנגד מיליציות בדלניות. הרשות המחוקקת של אסאם מורכבת מ-126 נציגים. המדינה מחולקת לחמש חטיבות אזוריות ו-33 מחוזות. המדינה מוקפת במרגלות ההימאליה שבמדינות בהוטן וארונאצ'ל פרדש בצפון, רכס פאת'קאי במזרח, גבעות קאצ'אר בדרום וגבעות מגהאליה במערב. רוב שטחה של המדינה נכלל בעמק של נהר ברהמפוטרה, הזורם בתחומיה לאורך של 800 ק"מ. כתוצאה מכך המדינה משופעת באדמות סחף - קרקע אידיאלית לגידול אורז. באזור שכיחות גבוהה לרעידות אדמה, וזאת בשל קו שבר גאולוגי צעיר שעליו ממוקמת המדינה. השיפוע הדל של זרימת הברהמפוטרה, הסחף המגיע ממרומי ההימאליה ורעידות האדמה העזות גורמים לנהר לשנות את התוואי שלו ובכך לשנות את המדינה ואת פיזור אוכלוסייתה. ייתכן שזו מולדתו של צמח התה המקומי. לתה יש ערך כלכלי חשוב במדינה והוא היה נפוץ בה כשיח-בר. באסאם נטעו מטעי התה הראשונים בעולם והיא מספקת היום כ-60% מהתה המיוצר בהודו. אסאם היא גם מוצא כמה מסוגי המשי המיוחדים בעולם כמו משי מוגה, הנחשב לייחודי ביותר, וליקר ביותר, והגדל רק באסאם. נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, גרו במדינה כ-31,169,272 תושבים. שיעור האוריינות במדינה עמד על כ-73.18%. שיעור האוריינות בקרב הגברים היה 78.81% ואילו אצל נשים עמד על כ-67.27%. 12.9% מהאוכלוסייה הייתה עירונית. נכון לשנת 2011: הינדואיזם- 61.47% אסלאם- 34.22% נצרות- 3.7% בודהיזם- 0.2% ג'ייניזם- אנימיזם- 0.01% סיקיזם- 0.01% אחר\ לא דתיים- 0.3% מדיה וקבצים בנושא אסאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסאם אקונומיסט והארץ, מיליוני הודים שלא הצליחו להוכיח את אזרחותם אינם יודעים איך ייראו חייהם, באתר הארץ, 23 ביולי 2019 אסאם (הודו), דף שער בספרייה הלאומית Sanjib Baruah, “Immigration, Ethnic Conflict, and Political Turmoil--Assam, 1979-1985”, Asian Survey vol. 26, no. 11, 1986, עמ' 1184–206‏, JSTOR 2644315 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סליבן (מחוז)

מחוז (אובלסט) סליבן (בבולגרית Област Сливен) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן במזרח מרכז בולגריה, עיר בירתו היא סליבן, שטחו מהווה 3.19% משטח המדינה וכמות האוכלוסין שבו מהווה 2.8% מאוכלוסיית בולגריה. ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במחוז מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. מהמאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-4 שלטה באזור האימפריה הרומית ולאחריה האימפריה הביזנטית. בראשית המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-11 פלש צבא האימפריה הביזנטית בפיקודו של בסיליוס השני, כבש את האזור וגרם לקריסת האימפריה הבולגרית. השם סליבן הוזכר לראשונה ב-1153 בכתביו של הכרוניקן מוחמד אל-אדריסי, אשר סייר בבלקן ובכלל זה בעיר סליבן. בראשית המאה ה-13 נשלט האזור על ידי האימפריה הבולגרית השנייה. באמצע המאה ה-14 עבר המחוז לחזקת האימפריה העות'מאנית והיה חלק מפלך רומליה העות'מאני. קרבתו של האזור למרכזי השלטון העות'מאנים הפכה אותו לצומת דרכים כלכלית וצבאית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית בסיוע מתנדבי אופלצ'נצי בולגרים. לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכלל השטח בחבל העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 עם איחודו של המחוז עם נסיכות בולגריה, עבר לחזקתה. עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזרי התעשייה והחקלאות. במחוז קיימים מפעלי טקסטיל וייצור שטיחים, מספר יקבים, מחלבות ומפעלי עיבוד מזון. בענף החקלאות הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיפון, חמניות, ענבים ואפרסקים. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות החלב והבשר. אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמגמת הגירה שלילית. 74.69% הם בולגרים, 10.51% ממוצא טורקי ו-12.26% הם צוענים. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. במחוז שורר אקלים ממוזג. במרבית אזוריו קיימות השפעות מקצינות מכיוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11oc כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 2oc בינואר ועד 22oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 500 ל-600 מילימטרים בשנה. מדיה וקבצים בנושא מחוז סליבן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סליבן מחוז סליבן-סקירה היסטורית באתר מחוז סליבן (באנגלית). כלכלת מחוז סליבן, באתר מחוז סליבן (באנגלית).
געגועי לקיסינג'ר

געגועי לקיסינג'ר הוא ספרו השני של אתגר קרת. הספר מכיל סיפורים קצרים ויצא לאור בשנת 1994. ספר זה עודד את מכירתו של "צִנורות", ספרו הראשון של קרת. הספר כולל 49 סיפורים קצרים ובהם הסיפורים: "לשבור את החזיר", "שימותו", "עמודו" אשר כמו כל ספריו של קרת מבטאים את ההווי הישראלי. הספר תורגם לגרמנית, צרפתית, פולנית, ספרדית, גליסית, שוודית, איטלקית ואנגלית. התרגום לאנגלית משנת 2007 (מרים שלזינגר) זיכה את קרת במועמדות לפרס הבינלאומי לקובצי סיפורים קצרים על שם פרנק אוקונור. הסיפור "לשבור את החזיר" עובד בשנת 2008, עם מספר סיפורים נוספים של קרת, לסרט האנימציה $9.99. הצגת יחיד המבוססת על סיפורים מהספר ומ"צנורות" מועלית מתחילת שנות ה-2000 בתיאטרון הסימטה. שלושה סיפורים קצרים מהספר באתר טקסט אתגר קרת, ‏געגועי לקיסינג'ר, באתר גוגל ספרים ניתוח ספרותי לכמה מהסיפורים: רומן כצמן, ‏געגועים למיתוס: אישיות, אתיקה ואידיאולוגיה במיתופואסיס הפוסטמודרני של אתגר קרת, באתר גוגל ספרים; במקור בתוך "מכאן" כרך ד', עמ' 20-41. מיקי יונס, "געגועי לקיסנג'ר" סיפורי אתגר קרת, באתר "במרום" רות נצר. תקופה לא טובה לקוסמים - געגועי לקיסינג'ר של אתגר קרת. בתוך: נפש הספרות - מסות על ספרות ושירה. כרמל. 2021 אתגר קרת, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה". אתגר קרת באתר המכון לתרגום ספרות עברית. מרב יודילוביץ', אתגר קרת ברשימה הסופית לפרס אוקונור, באתר ynet, 26 ביולי 2007 אורלי פרום, עכבר העיר אונליין, עומד באתגר, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2006. נכון לשנת 2011 על פי אתר התיאטרון. הסיפור הוכנס לתוכנית הלימודים בספרות. פירוט היצירות לכיתות ז'-ט', תוכנית לימודים בספרות, תשס"ז, באתר משרד החינוך.
פריד

פריד הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אברהם פריד – זמר חרדי חסידי אליעזר יצחק פריד – רב העיירה וראש ישיבת וולוז'ין אלן פריד – שדרן רדיו, תקליטן, מנחה ושחקן קולנוע אמריקאי אלפרד הרמן פריד – עיתונאי וסופר יהודי-אוסטרי, חתן פרס נובל לשלום (1911) אריך פריד – משורר, סופר ומתרגם אוסטרי-בריטי ממוצא יהודי ארתור פריד – פזמונאי ומפיק סרטים אמריקאי הדי פריד – פסיכולוגית וסופרת יהודייה רומנייה-שוודית הלל פריד – משנה לראש ישיבת וולוז'ין יהודה פריד – פסיכיאטר והוגה דעות ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב יהושע השיל פריד – אדמו"ר חסידי וראש ישיבה בקאפיש שבהונגריה יוחנן פריד – רב היישוב בית מאיר יורם פריד – ספורטאי ישראלי רב-תחומי, מאמן כדוריד, ראש ענף משטר ומשמעת בצה"ל, שופט צבאי ועיתונאי ירון פריד – עיתונאי, סופר, מתרגם, מבקר ואיש תיאטרון ישראלי ליאור פריד – תסריטאי ופרסומאי ישראלי לאה פריד – סופרת חרדית ישראלית מרים פריד – כנרת ישראלית נתנאל פריד – רב וראש ישיבה בבלמזויוורוש שבהונגריה פרוד פרייד אישים ששמם הפרטי הוא פריד פריד אל-אטרש
הרובע הגותי

הרובע הגותי (קטלנית: barri Gòtic או el Gòtic) הוא הרובע המרכזי בעיר העתיקה של ברצלונה. הרובע משתרע בין שדרת לה רמבלה ורחוב ויה לייטאנה, ומהים התיכון לרחוב רונדה דה סנט פרה. הרובע הגותי הוא הרובע העתיק ביותר בברצלונה אשר נבנה עוד בימי הביניים, על אף מספר שינויים שעברו ברובע במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. ההיסטוריה של הרובע הגותי ארוכה: הרומים בנו באזור הרובע את העיירה ברסינו, שהייתה למעשה ראשיתה של ברצלונה כפי שהיא היום ואף העניקה לה את שמה. לכן ניתן לראות שרידים רבים מהתקופה הרומית ברובע (למשל במקדש אוגוסטוס, וחומת העיר על יד פלאסה דל ריי. גם לאחר הרומיים, שימש הרובע כמרכז העיר עד ימי "היציאה מהחומות" של ברצלונה כאשר בנו עשירי העיר את רובע אישמפלה. לשיא פריחתו הגיע הרובע בתקופת ימי הביניים (שבה נבנו רוב המבנים שאנו רואים היום). הרובע הגותי מלא בסמטאות קצרות ואפלות, הכוללות ריכוז של מבנים גותיים, ארמונות פאר וכנסיות. עד לגירוש ספרד ב-1492 היה הרובע מרכז החיים של היהודים שהיו דאז מדינאים, רופאים ואנשי מדע. שרידים מהתקופה היהודית של העיר ברצלונה אפשר לראות עד היום בבית הכנסת מאיור (כנראה שהוא בית הכנסת העתיק באירופה) שנמצא ברובע. שריד מפורסם נוסף לקהילה היהודית בעיר היא שמה של אחת הסמטאות - Carrer del Call - שנגזר מהמילה העברית "קהל" ומרמז על כך שהוא היה רחוב "הקהילה", הרחוב שבו היו מגוון מבני הציבור של הקהילה היהודית באותם ימים. לכל רוחבו של הרובע ניתן למצוא כיכרות עתיקות ושווקים קטנים בסגנון בנייה גותי ייחודי עתיק לצד חנויות בגדים וגלריות אומנות לתיירים. קתדרלת אולליה הקדושה (קתדרלת ברצלונה) כנסיית סנטה מריה דל מאר פלאסה דל ריי (כיכר המלך) - כיכר עתיקה מוקפת מארבעת צדדיה בבניינים היסטוריים חשובים. מקדש אוגוסטוס - מקדש המהווה חלק של מקדש ענק שהוקם לכבוד הקיסר אוגוסטוס, שהוכרז כאל. מוזיאון פיקאסו אוניברסיטת ברצלונה מוזיאון מרה - מוזיאון אומנות המציג אוספי אומנות דתית חשובים בספרד, לצד תצוגה של האמן הקטלני פרדריק מרה שיצר ציורי קיר רבים המעטרים בניני ציבור בברצלונה. סינגוגה מאיור - בית כנסת משוחזר שהיה בימי הביניים ברובע היהודי. כיכר סנט ג'ומה (placa de sant jaume), בית העירייה ובניין הממשל של קטלוניה בזיליקת לה מרצה תכנון עירוני של ברצלונה מדיה וקבצים בנושא הרובע הגותי בוויקישיתוף הרובע הגותי ב-Bcn.es דף מידע בעברית על הרובע הגותי
B&H איירליינס

B&H איירליינס (B&H Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של בוסניה והרצגובינה, בסיסה שוכן בנמל התעופה הבינלאומי בסרייבו, והיא נמצאת בבעלות משותפת של ממשלת בוסניה והרצגובינה (51%) וטורקיש איירליינס (49%). החברה נוסדה בשנת 1994 כאייר בוסנה (Air Bosna), בשנת 2003 השעתה את פעילותה בשל קשיים כלכליים. בשנת 2005 הכריזה ממשלת בוסניה, על חידוש פעילותה של החברה בשמה הנוכחי. לחברה הסכמים לשותפות קוד עם טורקיש איירליינס ועם JAT איירווייז. מדיה וקבצים בנושא B&H איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של B&H איירליינס
כפר מונש

כְּפַר מוֹנַשׁ (או כפר מונאש) הוא מושב עובדים בעמק חפר באזור שפלת חפר. היישוב ממוקם מצידו המזרחי של כביש 4 ומצפון-מערב לכביש 5711 (המכונה גם: "כביש הארנבות") מול בניין המועצה האזורית עמק חפר (אליה הוא משתייך) ומכללת "רופין". כפר מונש הוקם ב-1946 על ידי יהודים ששירתו בפלוגת המודדים 524 בגדודי חיל ההנדסה המלכותי של בעלות הברית שלחמו באל-עלמיין. המייסדים, מומחי דפוס, הקימו במקום בית דפוס לצד העבודה החקלאית. בית הדפוס היה באותן שנים הדפוס המשוכלל והמתקדם בארץ ועסק גם בהפקת מפות ואטלסים. אולם משבר כלכלי בתחילת שנות ה-50 הוביל לסגירתו בשנת 1953, ולביסוס החקלאות כמקור פרנסה עיקרי של מרבית התושבים. האוכלוסייה המייסדת עזבה ברובה את המושב עם תחילת המשבר, ובשנת 1953 שינה המושב את צורת ההתיישבות ממושב שיתופי למושב עובדים. היישוב נקרא על שם הגנרל האוסטרלי-יהודי ג'ון מונש, הן מכוח הזיקה של המייסדים לאוסטרליה (חלקם היו אוסטרלים, חלקם לחמו לצד הכוחות האוסטרליים) והן משום ששטח היישוב נרכש על ידי הקרן הקיימת בתרומות של ציוני אוסטרליה, שמונש היה נשיא הכבוד שלהם. שטח היישוב הוא 2,700 דונם. ענף החקלאות העיקרי הוא פרדסנות, אך ישנן גם חממות פרחים, לולי תרנגולות ותרנגולי הודו, אווזים ורפתות. במהלך שנות ה-90 נבנתה במושב הרחבה לבנים ממשיכים שהובילה לגידול דרמטי במספר התושבים במושב. בשנת 1962, צבי יצהר מצא בשטחי היישוב בתוך גזע עץ אוסף של כלי נחושת שזכו לכינוי "מטמון כפר מונאש". האוסף כולל מספר רב של פריטים, מרביתם זוהו ככלי נשק ועבודה. האוסף כלל עשרות גרזנים וכילפים עשויים נחושת, אזמלי נחושת, סכין גדולה, מסור גדול נושא עיטור שנעשה בחרט, מאות "קשקשים" (לוחיות נחושת מכווצות ששימושם לא ידוע ושימשו אולי כאמצעי תשלום), ראש אלה, מספר קטן של כלי נשק, וחפץ גדול בצורת סהר. סגנון הכלים המיוחדים במכלול (דוגמת המשור והסכין) הוא מצרי, ויש המעריכים כי הם מזמן המושבה המצרית מימיו של נערמר. מאחר שהמטמון נמצא ללא הקשר ארכאולוגי כלשהו, יש מי שהציעו שמדובר באוסף של "גדוד עבודה"- דוגמת יערנים בפיקוד מצרי, שתפקידם לספק מוצרי עץ למצרים. האוסף תוארך לתקופת הברונזה הקדומה (2950-2650 לפנה"ס) על בסיס גרזן אפסילון שנמצא בין הכלים. הגרזן באוסף של כפר מונש מזוהה כאב טיפוס לסוג זה של גרזנים, שמופיע במכלולים מתקופת הברונזה הקדומה ג', ועל כן מתוארך לסוף תקופת הברונזה הקדומה ב'. האוסף מוצג במוזיאון ישראל. מדיה וקבצים בנושא כפר מונש בוויקישיתוף האתר הרשמי של כפר מונאש, עותק שמור בארכיון האינטרנט ג. שרוני, כפר מונאש: התעלומה, מעריב, 4 בינואר 1967 כפר מונש (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית מטמון חפצי נחושת- מוזיאון ישראל, ירושלים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הוקמה נקודה חדשה בעמק חפר, הצופה, 17 במאי 1946 נתניה ומסביב לה, המשקיף, 8 במאי 1947 Hestrin, R. and Tadmor, M., A Hoard of Tools and Wepons from Kfar Monash, Israel Exploration Journal 13, 1963, עמ' 265-288 רפאל גרינברג (עורכים: אברהם פאוסט,חיה כץ), תקופת הברונזה הקדומה, מבוא לארכיאולוגיה של ארץ ישראל - משלהי תקופת האבן ועד כיבושי אלכסנדר, כרך א', רעננה, ישראל: למדא- האוניברסיטה הפתוחה, 2019, עמ' 186
כלותאר הראשון

כלותאר הראשון (בערך 497 - 29 בנובמבר 561) היה אחד מארבעת בניו של כלוביס הראשון, ושימש כמלך הפרנקים מ-558 עד מותו. כלותאר נולד בסואסון (כיום במחוז אן בחבל פיקרדיה בצרפת). עם מות אביו (27 בנובמבר 511) קיבל את חלקו בממלכת הפרנקים והקים את ממלכת נויסטריה. כלותאר הפך את סואסון לבירתו, ומלבד הערים לאן, נויון, קמברה ומאסטריכט שנפלו בחלקו, הוא שלט גם בחלק התחתון של עמק הנהר מז, אך ברוב שאפתנותו, לא הסתפק בחלקו זה. אחרי שאחיו כלודומר נהרג בקרב וזרונטיה נגד ממלכת בורגונדיה (21 ביוני 524), אחיו כילדברט הראשון, מלך פריז הזמין אותו לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדברט רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק (אלמנתו של כלודומר) וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, בעוד שכילדברט הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן. ב-531 כלותאר לחם בשבט הגרמאני של התורינגים, ובשנה שלאחריה נשא לאישה את ראדגונד (רדגונדיס), אחייניתו של ברתאכאר (יש גרסה לפיה הייתה אשתו של ברתאכאר), מלך תורינגיה שהובס על ידו. אך מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים. אחרי כן נישא לאינגונד שילדה שתי בנות וחמישה בנים, ובהם שלושה מלכים: כריברט הראשון, מלך פריז, זיגיברט הראשון, מלך אוסטרזיה, וגונתרם, מלך בורגונדיה. על פי גרגוריוס מטור אינגונד ביקשה מכלותאר הראשון, מלך סואסון, למצוא בעל ראוי ממוצא רם ונישא בעבור אחותה ארגונד (אנ'). המלך לא מצא בעבור ארגונד בעל ראוי יותר מאשר הוא עצמו, והחליט לשאת לאישה את גיסתו ארגונד, שילדה לו את כילפריך הראשון מלך נויסטריה. מצב זה, שנמשך שנים מספר, גרם למלכה אינגונד מחלת נפש, והיא מתה ב- 546. אשתו האחרונה הייתה קוסינה, שילדה לו את בנו כארם. הוא השתתף בפשיטות על ממלכת בורגונדיה, ואחרי חורבנה של ממלכה זו ב-534, קיבל לידיו את גרנובל ואת הערים הסמוכות לה. כאשר האוסטרוגותים מסרו את פרובאנס לפרנקים, הוא קיבל לידיו את הערים אוראנז', קארפנטייה וגאפ. ב-542 לחם בויזיגותים בספרד בעזרת אחיו כילדברט הראשון מלך פריז. אחרי מות כילדברט הראשון (13 בדצמבר 558), כלותאר הפך למלך הפרנקים בשם כלותאר הראשון. הוא שלט גם בחלק גדול של גרמניה, ערך פשיטות על הסקסונים ואילץ אותם לשלם לו מס עובד של 500 פרות לשנה. בסוף תקופת שלטונו היה נתון בצרות. בנו כארם מרד בו מספר פעמים, והוא רדף אותו עד ברטאן שבה בנו המורד מצא מקלט. הוא כלא את בנו, את אשתו ואת ילדיו בבית כפרי והעלה את הבית באש. על פי גרגוריוס מטור כלותאר הראשון היה מלא חרטה על מעשה זה, ועלה לקברו של סן מרטן בטור כדי לבקש מחילה. הוא מת קצת אחרי כן בארמונו שבעיר קומפיין. גונדובלד מדיה וקבצים בנושא כלותאר הראשון בוויקישיתוף כלותאר הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קבוצה ניתנת למנייה רקורסיבית

בחישוביות, קבוצה בת מנייה נקראת ניתנת למנייה רקורסיבית (נל"ר) או בת מנייה רקורסיבית (במ"ר) או כריעה חיובית (כריעה למחצה) אם קיים אלגוריתם שבהינתן קלט, עוצר אם האיבר הנקלט שייך לקבוצה זו. לחלופין, קיים אלגוריתם שמייצר רשימה (ייתכן ואינסופית) של כלל האיברים בקבוצה. קבוצת בעיות אלו מסומנת לרוב בסימון RE‏ (Recursively Enumerable)‏, מכיוון שקיים אלגוריתם המונה את אבריהם. תת קבוצה S {\displaystyle S} של המספרים הטבעיים היא נל"ר אם קיימת פונקציה ניתנת לחישוב f : N → N {\displaystyle f\colon \mathbb {N} \to \mathbb {N} } כך ש- f ( x ) = { 0 if   x ∈ S does not halt if   x ∉ S {\displaystyle f(x)=\left\{{\begin{matrix}0&{\mbox{if}}\ x\in S\\{\mbox{does not halt}}&{\mbox{if}}\ x\notin S\end{matrix}}\right.} אם A {\displaystyle A} ו- B {\displaystyle B} הן נל"ר אז גם A ∩ B {\displaystyle A\cap B} וגם A ∪ B {\displaystyle A\cup B} הן נל"ר. קבוצה A {\displaystyle A} והמשלים של A {\displaystyle A} הן נל"ר אם"ם A היא קבוצה רקורסיבית. התמונה של קבוצה נל"ר תחת פונקציה ניתנת לחישוב היא גם קבוצה נל"ר. קבוצת הקבוצות הניתנות למנייה רקורסיבית מכילה ממש את קבוצת הקבוצות הרקורסיביות - בעיית העצירה היא דוגמה לקבוצה לא רקורסיבית הניתנת למנייה רקורסיבית. כל קבוצה רקורסיבית היא נל"ר. שפה ניתנת למנייה רקורסיבית היא תת-קבוצה נל"ר בקבוצת כל המילים תחת אלפבית של שפה מסוימת. באופן שקול, ניתן להגדיר קבוצה כריעה למחצה (שלילית), עבורה קיים אלגוריתם שעוצר אם הקלט אינו שייך לקבוצה (אבל אולי לא עוצר עבור קלט בקבוצה). קבוצת כל הבעיות מסוג זה מסומנת לרוב על ידי co-RE (התחילית co מסמנת "משלים", complement). קבוצה רקורסיבית כריעות היררכיית חומסקי קבוצה ניתנת למנייה רקורסיבית, באתר MathWorld (באנגלית)
משמעת עצמית

משמעת היא פעולה, צורת התנהגות, או סדרת כללים אותם מקיימים קבוצת אנשים, לעיתים בניגוד לנטייתם הטבעית, למטרה מסוימת. משמעת עצמית היא משמעת שאדם כופה על עצמו ואחראי על קיומה. האדם דורש מעצמו ערכים/כללים/חוקים, ומוודא קיומם, בשונה ממקרים בהם זה נעשה על ידי גורם אחר. כללי המשמעת אותם נדרש האדם לקיים נקבעים על ידיו, על ידי אדם אחר, או על ידי החברה. האדם נדרש לאכוף את המשמעת על עצמו, ולבצע בקרה עצמית לצורך ווידוא עמידה בכללים שהוגדרו לו או שהגדיר לעצמו. כאשר אדם אחראי לאכיפת משמעתו, ייתכן ויוותר לעצמו ביתר קלות בקיום במשמעת, ומנגד ייתכן ויקשה עורף עם עצמו, ויקפיד על קיום כל הכללים החלים עליו. כלל, משמעת עצמית מסייעת להשיג מטרות לטווח יחסית ארוך. משמעת עצמית גבוהה ומשמעת עצמית נמוכה יכולים להביא אדם להצלחה או לכישלון בעמידה הכללים שהוגדרו (ובהשגת מטרה), בהתאמה. במצב בו אוכף האדם את קיום הכללים על עצמו, ניתן לבחון את המשמעת העצמית. אם אינו חרג מהכללים, משמע שלא ויתר לעצמו על קיומם למרות המאמץ הכרוך בכך, שכן לא בוצע עליו בקרה על ידי אדם אחר ויכול היה להפסיק לקיימם. זהו מצב טוב של משמעת עצמית גבוהה, ללא ויתור עצמי למרות הקשיים בביצוע. אולם, אם אדם הרפה ידיו וחדל את קיום הכללים, משמע ויתר לעצמו. זהו מצב שלילי של משמעת עצמית נמוכה, המלווה באי ציות לכללים, אי עמידה ביעדים, שלרוב מובילים לאי השגת המטרה. אדם בעל משמעת עצמית גבוהה פועל לפי הכללים ועומד ביעדים. בכך הוא מקיים בהצלחה מטרות שהוצבו לו ושהציב לעצמו. לעומת אדם בעל משמעת עצמית נמוכה, אשר אינו עומד ביעדים ולא דובק בכללים המוגדרים.. בכל יעד שאדם מציב לעצמו, או שהאחר מציב לו, והראשון האחראי על אכיפת המשמעת, באה לידי ביטוי המשמעת העצמית. ישראל הציב לעצמו לרדת במשקל. מטרתו הייתה 10 קילו בחודשיים. הוא תכנן את האימונים שלו לאורך החודשיים. כל פעם שהגיעה שעת האימון, יצא להתאמן והתאמץ להשגת המטרה, על-אף שהיה חסר חשק לאימון או עייף. אברהם קיבל מהבוס מספר פרויקטים לביצוע. מיד הוא תכנן את העבודה וחילק אותה לאורך השבועות. הוא דאג תמיד לשמור על הקצב שקבע בהתחלה. ביום מסוים, שלא עמד בהספק הדרוש, נשאר שעה נוספת במקום העבודה כדי לסיים, ולעמוד בלוח הזמנים שהגדיר לעצמו מראש. הוא לא בחר להקל על עצמו, והשקיע במטרה להגשמת יעדיו. ישראל הציב לעצמו לרדת במשקל. מטרתו הייתה 10 קילו בחודשיים. הוא תכנן את האימונים שלו לאורך החודשיים. אך כשהגיע שעת האימון, והוא היה עייף ותשוש מהיום הארוך עליו, וויתר על האימון. בכך ישראל מוותר על יעדו, ויתקשה להשיג את המטרה. אברהם קיבל מהבוס מספר פרויקטים לביצוע, והוא בחר שלא תכנן את קצב העבודה. את הפרויקטים הקלים הוא ביצע בזריזות, אך את המורכבים הוא דחה, ולבסוף הוא לא סיים את הפרויקטים. שהבוס הפציר בו לסיים אותם, ודרש ממנו להזדרז, הוא לבסוף עשה זאת. כשהמשמעת הייתה בידיו הוא לא עמד ביעדיו, ובחר הקל על עצמו, אך כשהאכיפה עברה למנהל, הוא דחק בו לסיים זאת. Counteractive Self-Control in Overcoming Temptation. (n.d.). Retrieved March 24, 2018