laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הורנט (בריג, 1805)

הוֹרְנֶט (באנגלית: USS Hornet) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג סלופ-בריג, ( סלופ מלחמתי בעל מעטה בריג) של הצי האמריקני, והשלישית שנשאה שם זה. היא הושקה ב-28 ביולי 1805 בבולטימור, והוכנסה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר. במלחמת 1812 פיקד על האונייה ג'יימס לורנס, מי שלימים, בעודו מפקד ה"צ'סאפיק", העניק לצי האמריקני את המוטו המפורסם "Don't give up the ship". ב-1811 הוחלף מערך המעטה שלה למעטה רוחבי שלם. "הורנט" טבעה בסערה עם כל צוותה ב-1829 בחוף מקסיקו. מפקדה הראשון של "הורנט" עם הכנסתה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר 1805 היה מאסטר-קומנדנט אייזק צ'ונסי. המשימה הראשונה שהוטלה עליה הייתה לסייר לאורך החוף האטלנטי של ארצות הברית, אותה מילאה עד 29 במרס 1806. מכאן הפליגה אל הים התיכון, והצטרפה לשייטת האמריקנית שהגנה על אוניות סוחר אמריקניות מפני הקורסארים הברברים. היא שבה לצ'ארלסטון ב-29 בנובמבר 1807 והוצאה משירות פעיל. ב-26 בדצמבר 1808 הוחזרה האונייה לשירות פעיל. היא הסיעה את גנרל ג'יימס וילקינסון אל ניו אורלינס, סיירה במימי הבית כדי לאכוף את חוק האמברגו, ונשאה אשגרים אל הולנד, צרפת ואנגליה. מנובמבר 1810 עד ספטמבר 1811 עברה "הורנט" שיפוץ מקיף במספנת הצי בוושינגטון, במהלכו הוחלף מערך המעטה שלה ממעטה בריג למעטה אונייה (מפרשים רוחביים על שלושה תרנים). בפרוץ המלחמה צורפה "הורנט" לשייטת בפיקודו של קומודור ג'ון לורנס. ב-9 ביולי 1812 לכדה את הפריבטיר "דולפין", אך זמן קצר לאחר מכן חילצו הבריטים את אוניית השלל משבייה. אחר כך סייעה בהטלת הסגר על נמל סלבדור בברזיל, בו שהתה אה"מ "בּוֹן סִיטְוואַייֶן". ב-24 בפברואר 1813 לכדה לאחר קרב בחופי גיאנה הבריטית את אה"מ "פיקוק". אחרי שביית "פיקוק" הפליגה "הורנט" צפונה אל ניו לונדון. היא נותרה כלואה בנמל עד 14 בנובמבר 1814, אז הצליחה לחמוק בעד ההסגר שהטילו עליו אוניות הצי המלכותי, ובדרכה אל ניו יורק תפסה שלל ספינת סוחר נוספת. "הורנט", שהידיעות על סיומה של המלחמה עדיין לא הגיעו אליה, הפליגה דרומה וב-23 במרס 1815 לכדה את אה"מ "פינגווין" ליד האי טריסטן דה קונה. לאחר סיור באיי הודו המערבית, הפלגה אל קופנהגן ב-1818 והפלגה נוספת אל הים התיכון ב-1819, הוצבה "הורנט" בקי וסט ובפנסקולה בפלורידה, ונטלה חלק בהדברת הפירטיות בים הקריבי. ב-29 באוקטובר 1821, ליד סנטו דומינגו, לכדה את הסקונר הפירטי "מוסקו" (Moscow). "הורנט" הוסיפה לסייר בים הקריבי למשך 9 השנים הבאות. ב-4 במרס 1829 יצאה מפנסקולה כשפניה אל חוף מקסיקו ומאז לא נראתה עוד. ב-27 באוקטובר 1829 קיבל מפקד שייטת הים הקריבי ידיעה, כי חודש קודם לכן, ב-29 בספטמבר 1829, נקלעה "הורנט" לסערה ליד טמפיקו, איבדה את תרניה, התמלאה מים וטבעה עם כל אנשי צוותה. ערך זה כולל קטעים מתורגמים מן החיבור Dictionary of American Naval Fighting Ships הנמצא כיום ברשות הציבור. James, W. Naval History of Great Britain. London, 1837. Vol. VI, pp. 383-387. Digitized copy in: pbenyon.plus.com מדיה וקבצים בנושא הורנט בוויקישיתוף אין לבלבל בינה לבין הסלופ המלחמתי "הורנט", שנרכש על ידי הצי ב-1805.
סבינה מנדל

סבינה מנדל (פולנית: Sabina Mandel; נולדה ב-1949) היא ציירת ישראלית. ממשיכת המסורת האקפרסיוניסטית בזרם הארט ברוט. מנדל נולדה בורוצלב, פולין, עלתה לישראל בפברואר 1957 וגדלה בקריית ביאליק. למדה בבצלאל בשנים 1970–1974. היא מתגוררת בחיפה. חברה ב"אגודת הציירים והפסלים בישראל". הציגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה, בית האמנים בחיפה, בית האמנים ירושלים, בתערוכות קבוצתיות בגרמניה ובאוסטריה, בארסוף גלריה לאמנות ברשפון, בגלריה רדיוס בדיזנגוף סנטר, במוזיאון הימי בחיפה, במוזיאון חיפה, ובמוזיאון וילפריד ישראל. "מתכופפות" מדיה וקבצים בנושא סבינה מנדל בוויקישיתוף סבינה מנדל, באתר מוזיאון ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גינתון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גִּינָּתוֹן – מושב עובדים השוכן באזור בן שמן. דוד גינתון – אמן ישראלי המלמד אמנות במכללת בית ברל נפתלי גינתון – מתרגם ועורך ספרותי ישראלי
SOAP

SOAP, במקור ראשי תיבות של Simple Object Access Protocol, הוא פרוטוקול תקשורת מבוסס מבנה XML המיועד להעברת הודעות בשירותי רשת (Web Service), בדרך כלל, תוך שימוש בפרוטוקולי HTTP ו-RPC. הפרוטוקול מאפשר לבצע קריאה להפעלת פונקציות משרת אחד לשרת אחר על בסיס תקשורת HTTP, שהיא התשתית הנפוצה ביותר בפרוטוקולי האינטרנט. היתרון העיקרי של הפרוטוקול הוא שניתן לתת הוראות לביצוע בין מערכות שונות בלי תלות במערכת ההפעלה או ביישום שרץ עליהן. חלק מהגדרה הוא קובץ WSDL, שהוא קובץ ההגדרה של העברת הפרמטרים בין פונקציה ומשמש לחילול הקוד הנגדי בעת קישור בין מערכות הזרות זה לזה. ארכיטקטורה המשתמשת הרבה בפרוטוקול זה היא SOA שהיא פיזור פעולות בין שרתים שונים המתקשרים ביניהם על פי מטרתם ב-IT. הוא סטנדרט של ארגון הסטנדרטים W3C. הודעת SOAP הוא קובץ XML המורכב מאלמנט אב בשם מעטפה (Envelope), שבו אלמנט אופציונלי בשם כותרת (Header) ואלמנט בשם גוף (Body). בתוך אלמנט הגוף תבוא הבקשה הממשית של הפעולה הנדרשת מהשרת. בקובץ דוגמה זה אפשר להפעיל את הפונקציה GetSearch שמקבל פרמטר מחרוזתי של תוכן החיפוש. <?xml version="1.0"?> <soap:Envelope xmlns:soap="http://www.w3.org/2001/12/soap-envelope" soap:encodingStyle="http://www.w3.org/2001/12/soap-encoding"> <soap:Header> <!- content of header -> </soap:Header> <soap:Body> <!- content of Body -> <soap:Fault> <!- content of Fault -> </soap:Fault> </soap:Body> </soap:Envelope> Web service WSDL
המכללה האקדמית לחברה ואמנויות

המכללה האקדמית לחברה ואמנויות (כיום: בית הספר לחברה ואמנויות) בנתניה היא מכללה אקדמית המקיימת לימודים לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, לתואר שני בטיפול באמנות בהתמחויות: אמנות חזותית, תנועה ומחול ופסיכודרמה, וכן לתואר המקדם שינוי חברתי באמצעות כלים מעולם האמנויות. המכללה החליפה בישראל את שלוחת אוניברסיטת לסלי בקיימברידג', ארצות הברית, שפעלה בישראל במשך כ-33 שנה והפסיקה את פעילותה בארץ במסגרת שינוי מעמדן של השלוחות של האוניברסיטאות הזרות בישראל. קמפוס המכללה נחנך בשנת 2012 והוא ממוקם בקרבת תחנת הרכבת נתניה, ומתפרש על פני 3,000 מ"ר. נשיאת המכללה היא פרופ' עמיה ליבליך. מנכ"לית המכללה היא דליה בן שושן, יו"ר הוועד המנהל הוא מר יהודה גוהר, ד"ר ליאת שמרי-זאבי היא ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמנות חזותית, פרופ' ויויאן מרקוב-שפייזר היא ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמצעות תנועה, פרופ' אריאלה פרידמן היא ראש התוכנית לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, מר חנן שניר הוא ראש התוכנית לתואר שני בפסיכודרמה ופרופ' מרים גולן היא ראש התוכנית לתואר שני בחברה ואמנויות. בינואר 2015 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להכיר זמנית במכללה כמוסד להשכלה גבוהה עד יולי 2016, החלטה שאושרה על ידי הממשלה במאי 2015. ב-2019, קיבלה המכללה האקדמית לחברה ואמנויות אישור מן המועצה להשכלה גבוהה לאיחוד אקדמי עם הקריה האקדמית אונו, וכיום נקרא: "בית הספר לחברה ואמנויות - אונו". לאחר האיחוד, התארים שנלמדו במכללה, ילמדו מעתה במסגרת הקריה האקדמית אונו והקמפוסים השייכים לה. מדיה וקבצים בנושא המכללה האקדמית לחברה ואמנויות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכללה האקדמית לחברה ואמנויות החלטת הממשלה, באתר משרד ראש הממשלה https://che.org.il/?place=המכללה-האקדמית-לחברה-ואמנויות-2/
פסגת בימברי

פסגת בימברי (באנגלית: Bimberi Peak) או הר בימברי (באנגלית: Mount Bimberi) הוא הר באלפים האוסטרליים, הגבוה בהרי טריטוריית הבירה האוסטרלית, אחת מטריטוריות אוסטרליה. גובה הפסגה 1,912 מטרים. הפסגה ממוקמת על קו הגבול בין הטריטוריה לבין המדינה ניו סאות' ויילס. הפסגה היא שמורת טבע המחולקת בין המדינות. בניו סאות' ויילס ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי קוסיוזקו, ובטריטוריה ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי נמדג'י. מסלול הליכה מוביל לפסגה, כשמצידה המזרחי מוביל המסלול מטריטוריית הבירה, ומצידה המערבי מוביל המסלול מניו סאות' ויילס. בחודשי החורף הפסגה מושלגת. מדיה וקבצים בנושא פסגת בימברי בוויקישיתוף נתוני הפסגה באתר טיפוס פסגות באוסטרליה (אורכב 31.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
קונגרס (אונייה, 1799)

קונגרס (באנגלית: USS Congress) הייתה פריגטת מפרשים (38 תותחים) של הצי האמריקני, אחת משש הפריגטות הראשונות של הצי לאחר הקמתו מחדש ב-1794. היא נבנתה על ידי ג'יימס הֵקִיט בפורטסמות', ניו המפשייר, והושקה ב-15 באוגוסט 1799. כמו אחיותיה הייתה גם היא גדולה וחזקה מכל פריגטה סטנדרטית אחרת בת זמנה. היא נקראת על שמו של הקונגרס האמריקני, שם שנבחר על ידי ג'ורג' וושינגטון. את שירותה בצי החלה "קונגרס" בהגנה על אוניות סוחר אמריקניות, תחילה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1800-1798) נגד פריבטירים צרפתיים ואחר כך במלחמה הברברית הראשונה (1805-1801) נגד הקורסארים הברברים של צפון אפריקה. במלחמת 1812 ערכה האונייה כמה הפלגות-סיור ארוכות בלוויית אוניית האחות שלה "פרזידנט", ותפסה שלל או סייעה בתפיסה של עשרים ספינות סוחר בריטיות. בסוף שנת 1813, בשל מחסור בחומרי גלם שנדרשו לתיקונה, הושמה האונייה בעתודה עד סופה של המלחמה. ב-1815 הושבה "קונגרס" לשירות פעיל, השתתפה במלחמה הברברית השנייה (1815) והוסיפה לפטרל גם במהלך 1816. בתחילת שנות העשרים נטלה חלק בהדברת הפירטיות באיי הודו המערבית, ערכה הפלגות אחדות לאמריקה הדרומית, והייתה אוניית המלחמה האמריקנית הראשונה שביקרה בסין. את עשר שנותיה האחרונות בצי עשתה "קונגרס" בנמל, כאוניית קליטה של מלחים לפני הצבתם לאוניות. ב-1834 הוצאה מן השירות ונגרטה. מדיה וקבצים בנושא קונגרס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפארק הלאומי נמדג'י

הפארק הלאומי נמדג'י (בכתיב מלא: הפארק הלאומי נאמאדג'י) (באנגלית: Namadgi National Park) הוא פארק לאומי הממוקם בטריטוריית הבירה האוסטרלית שבאוסטרליה. הפארק גובל בשטחי הפארק הלאומי קוסקיוזקו שבמדינת ניו סאות' ויילס. הפארק ממוקם כ-40 ק"מ דרומית מערבית לקנברה בירת אוסטרליה, ומהווה 46% משטח טריטוריית הבירה האוסטרלית. שטחו של הפארק 1,058 קמ"ר. הפארק מהווה שמורת טבע ומגן על האזור הצפוני של האלפים האוסטרליים. הפארק כולל שטחי טונדרה אלפינית וערבות דשא, ומהווה בית גידול לקנגורו אפור מזרחי, וולבי, וומבט, רוסלה ועורבני אוסטרלי. האקלים בפארק סוב-אלפיני, ובחודשי החורף פסגות ההרים מכוסות שלג. הגבוה בהרי הפארק הוא פסגת בימברי שגובהה 1,912 מטרים מעל פני הים. מקור שמו של הפארק בשמם של ההרים בשפת האבוריג'ינים - התושבים המקוריים של אוסטרליה. באזור הפארק התגלו עדויות להתיישבות אבוריג'ינית משנת 19,000 לפנה"ס לערך, והפארק בעל חשיבות דתית ותרבותית לאבוריג'ינים, חשיבות שהוקרה על ידי ממשלת אוסטרליה. המתיישבים האירופאים הראשונים התיישבו באזור הפארק בשנות ה-30 של המאה ה-19 אולם התיישבות הייתה בעיקר בעמקים, ושטחי היערות שעל מורדות ההרים לא נפגעו. הפארק הלאומי הוקם בשנת 1984 על מנת להגן על יערות אלה. בפארק ממוקם מרכז מבקרים בסמוך לעיירה תארווה. ב-7 בנובמבר 2008 הוכרז הפארק כאתר מורשת לאומית אוסטרלית, בשל היותו חלק מ-11 האזורים המהווים את האלפים האוסטרליים. אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי נמדג'י אתר רשמי, באתר המשרד לאיכות הסביבה של אוסטרליה
הילדה דומין

הילדה דומין (בגרמנית: Hilde Domin;‏ 27 ביולי 1909 – 22 בפברואר 2006; נולדה בקלן שבגרמניה בשם הילדגרד לוונשטיין Loewenstein, כבתם של עורך הדין היהודי אויגן לוונשטיין ושל רעייתו פאולה) הייתה משוררת וסופרת גרמניה שזכתה בפרסים רבים על יצירתה, ונחשבת לבכירת משוררי גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1929–1932 היא למדה באוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת קלן, אוניברסיטת בון, ואוניברסיטת הומבולדט בברלין. תחילה למדה משפטים, ומאוחר יותר שינתה את תחום הלימוד לכלכלה, ופילוסופיה. בין מוריה היו קרל יאספרס וקרל מנהיים. כתוצאה מהתגברות האנטישמיות בגרמניה הנאצית, היא היגרה בשנת 1932 לאיטליה עם בן זוגה (ובעלה לעתיד) ארווין וולטר פאלם, שהיה סופר וסטודנט לארכאולוגיה. בשנת 1935 היא קבלה תואר דוקטור במדע המדינה. בין השנים 1939-1935 עבדה כמורה לגרמנית ברומא. בשנת 1936 היא נישאה לבן זוגה לארווין וולטר פאלם. עקב ביקורו של היטלר ברומא, התגברות האנטישמיות הממוסדת ושיתוף הפעולה של איטליה הפשיסטית עם הנאצים, תחת הנהגתו שלמוסוליני, החליטו בני הזוג שוב להגר. בשנת 1939 עברו לאנגליה שם עבדה דומין כמורה לגרמנית בסיינט אולדין קולג'. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה גברו חששותיה של דומין מהאיום הנאצי, ובני הזוג ניסו בקדחתנות להשיג אשרת כניסה לכל מדינה אפשרית ביבשת אמריקה. המדינות שאליהן העדיפו להגר, (ארצות הברית, מקסיקו, ארגנטינה וברזיל) סירבו להעניק להם ויזה. המדינה היחידה שהסכימה לתת להם אשרה ללא תנאי הייתה הרפובליקה הדומיניקנית, אליה הם היגרו בשנת 1940. במשך 14 השנים הבאות התגוררו בני הזוג בבירת הרפובליקה הדומיניקנית - סנטו דומינגו. דומין עבדה כמתרגמת וכמרצה לגרמנית באוניברסיטת סנטו דומינגו, וכצלמת אדריכלות. בשנת 1951 לאחר מות אמה, החלה דומין לכתוב שירה בגרמנית. היא בחרה את שם העט דומין על שם הרפובליקה הדומיניקנית שהעניקה לה ולבעלה מחסה. בשנת 1954, שבו דומין ובעלה לגרמניה. משנת 1961 עד יום מותה התגוררה דומין בהיידלברג. היא הייתה חברה קרובה של נלי זק"ש, כלת פרס נובל לספרות בשנת 1966. בשנת 1959 יצא לאור ספר שיריה הראשון – "Nur eine Rose als Stütz". בשנת 1968 יצא לאור רומן מפרי עטה "Das zweite Paradies", סיפור אהבה שעוסק בתפיסות של גלות ומולדת. דומין פרסמה מספר ספרי שירה נוספים, מאמרים בביקורת הספרות ונהגה לקרוא משיריה ולהרצות בפני קהלים שונים. דומין נפטרה בהיידלברג, ב-22 בפברואר 2006, בגיל 96. ספר שיריה הראשון של הילדה דומין, Nur eine Rose als Stütze, "רק ורד אחד כמשענת", תורגם במלואו על ידי המתרגמת דינה פון-שוורצה (מסתאי), ויצא לאור בהוצאת "קשב לשירה" בשנת 2012. מדיה וקבצים בנושא הילדה דומין בוויקישיתוף אוהד לוי זלוסצר, תרגום שלושה שירים מפרי עטה של הילדה דומין הילדה דומין, שלושה שירים, באתר הארץ, 18 באפריל 2011 הילדה דומין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הילדה דומין, שיר: השליחים. תרגום והערה גלילי שחר, באתר הארץ, 6 ביולי 2022 הילדה דומין (1909-2006), דף שער בספרייה הלאומית הילדה דומין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הילדה דומין, באתר Discogs (באנגלית)
אנג'ליקה קאופמן

מריה אנה אנג'ליקה קתרינה קאופמן (בגרמנית: Maria Anna Angelika/Angelica Katharina Kauffman; ‏30 באוקטובר 1741 - 5 בנובמבר 1807) הייתה ציירת נאו-קלאסית ממוצא אוסטרי-שווייצרי. נולדה בעיר כור שבשווייץ, אולם גדלה בעיירה שוורצנברג (Schwarzenberg), שבפורארלברג שבאוסטריה. אביה, יוסף, אשר היה צייר פורטרטים הנחיל את הידע באמנות לבתו. היא למדה מספר שפות מאימה, והחלה לקרוא ספרים רבים ולהפגין כישרון במוזיקה ובציור. בצעירותה נסעה ברחבי אירופה והתיישבה במילאנו, בבולוניה, בטטנברג, ברומא, בפירנצה, בפארמה, בוונציה ובנאפולי. במהלך נסיעות אלה רכשה לעצמה מעמד וחוגי חברים בקרב האליטה ברחבי אירופה. בין השנים 1766 ל-1781 התגוררה בלונדון, שם הייתה בין המייסדות של האקדמיה המלכותית לאמנויות. משנת 1782 ועד למותה התגוררה באיטליה, בעיקר ברומא. היא אירחה בביתה רבות מהדמויות המרכזיות של אותה תקופה בהם גתה, הרדר, אנטוניו קנובה, הצייר היינריך ווילהלם טישביין ויוהאן יואכים וינקלמן. היא נפטרה ברומא, ב-5 בנובמבר 1807 ונקברה לצד בעלה, אנטוניו זוקי (Antonio Zucchi) בבזיליקת סנט אנדראה דלה פראטה ברומא. לא היו לה ילדים. אנדרטה לזכרה הוקמה בהיכל האמנים שבבפנתאון של פריז. Retrospektive Angelika Kauffmann (270 works, c. 450 ill. ), Düsseldorf, Kunstmuseum (Nov. 15th 1998 - Jan. 24th 1999); München, Haus der Kunst (Febr. 5th - April 18th 1999); Chur, Bündner Kunstmuseum (May 8th - July 11th 1999) Bettina Baumgärtel (ed.): Retrospective Angelika Kauffmann, Exh. Cat. Dusseldorf, Kunstmuseum; Munich, Haus der Kunst, Chur, Bündner Kunstmuseum, Ostfildern, Hatje 1998, ISBN 3-7757-0756-5 Angelica Kauffman Research Project: Forthcoming catalogue raisonné by Bettina Baumgärtel מדיה וקבצים בנושא אנג'ליקה קאופמן בוויקישיתוף אתר מוזיאון אנג'ליקה קאופמן Angelica Kauffman Research Project אנג'ליקה קאופמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סתמרוח

סתמרוח (במקור: Rincewind) הוא דמות בדיונית בסדרת "עולם הדיסק". סתמרוח הוא תלמיד כושל באוניברסיטה הנעלמת באנק מורפורק שתואר לעיתים קרובות על ידיו מוריו כ"שווה הערך הכישופי למספר אפס". רוב הזמן עוסק סתמרוח בבריחה מחבורות שונות של יצורים המעוניינים להרוג אותו, משלל סיבות. הסיבה העיקרית להצלחתו להישאר בחיים היא, שלמרות שנולד עם רוח של מכשף, יש לו גוף של אצן ולכן הוא מסוגל לרוץ למרחקים גדולים ללא שום קושי. לסתמרוח יש יכולת "מיוחדת" - לפתור בעיות קטנות על ידי הפיכתן לאסונות גדולים. סתמרוח מצטייר כאדם פחדן ביותר, חסר מזל ובעל גישה צינית לחיים. אולם במקרים רבים, למרות היותו לא-יוצלח, מצליח סתמרוח להתגבר על המכשולים ולהציל את העולם שוב ושוב. סתמרוח נחשב לאחת הדמויות הפופולריות ביותר בסדרת "עולם הדיסק", על אף שמעבר לספרים בהם הוא דמות ראשית הוא כמעט ואיננו מופיע בסדרה. בספר "Unseen Academicals" הוא כבר בעל מעמד של פרופסור באוניברסיטה הנעלמת. הספרים בהם העלילה מתמקדת בסתמרוח וחבריו הם: צבע הכשף (The Colour of Magic) אור מופלא (The Light Fantastic) מעשי קסמים (Sourcery) Faust Eric Interesting Times The Last Continent The Last Hero במשחקי המחשב של עולם הדיסק מדובב סתמרוח על ידי אריק איידל. בעיבוד הטלוויזיוני ל"צבע הכשף" גולם סתמרוח על ידי דייוויד ג'ייסון. מדיה וקבצים בנושא סתמרוח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Munsey's Magazine

Munsey's Magazine ("המגזין של מאנסי"; נקרא תחילה Munsey's Weekly - "השבועון של מאנסי") הוא מגזין קוורטו בן 36 עמודים שייסד בשנת 1889 פרנק א. מאנסי. מאנסי שאף לייסד "מגזין של העם בעבור העם, עם תמונות, איורים, אווירה טובה ועניין אנושי לאורכו". העורך הראשון היה ג'ון קנדריק בנגס. זמן קצר לאחר צאתו מכר המגזין 40,000 עותקים בשבוע. ב-1891 החליט מאנסי להוציא את המגזין לאור פעם בחודש במקום פעם בשבוע, ושמו שונה ל"מגזין של מאנסי" מ"השבועון של מאנסי". באוקטובר 1893 הפחית מאנסי את מחיר המגזין לעשרה סנט, וצעד זה העלה בהרבה את המכירות. נכון ל-1895, הופץ המגזין בהיקף של 500,000 עותקים בחודש. המגזין כלל איורים רבים (בהם מאת המאייר צ'ארלס הווארד ג'ונסון), והושמעה כלפיו ביקורת על שהציג "נשים חצי-לבושות ותמונות עירום". היו חנויות שסירבו למכור את המגזין בשל כך, אך תפוצתו המשיכה לגדול וב-1897 הופץ המגזין בהיקף של 700,000 עותקים בחודש. ב-1906 החלה תפוצת המגזין להצטמצם, ובשנות ה-20 הוא הגיע לכדי תפוצה של 60,000 עותקים בחודש. באוקטובר 1929 אוחד עם מגזין הספרות הזולה Argosy שפרסם מאנסי. אולם מיד לאחר האיחוד יצא שוב המגזין למערכת נפרדת, יחד עם המגזין Argosy All Story, ונוצר כתב העת All-Story, שהמשיך להתפרסם על בסיס חודשי תחת שלל שמות שונים עד למאי 1955. בין שאר הסיפורים שפורסמו במגזין, נמנה הסיפור הקצר "דורבנות" ("Spurs") מאת טוד רובינס (שפורסם במגזין ב-1923), שעליו התבסס באופן רופף התסריט של סרט הפולחן "פריקס" (1932). כיום זמינים כמה מגיליונותיו המלאים של המגזין בשירות גוגל ספרים של גוגל. מדיה וקבצים בנושא Munsey's Magazine בוויקישיתוף ‏Tassin, Algernon (בדצמבר 1915). "The Magazine In America, Part X: The End Of The Century". The Bookman: an Illustrated Magazine of Literature and Life. XLII (4): 396–412. נבדק ב-2008-08-03. {{cite journal}}: (עזרה)‏ The Argosy & related magazines
ביבראקטה

ביבראקטה (בלטינית: Bibracte) הייתה אופידום גאלי מבוצר, אשר היה העיר החשובה של השבט הגאלי האיידואים (Aedui). שרידיה נמצאו במחוז בורגון שבצרפת. באתר נמצאו עדויות מהתרבות החומרית לה טנה, השייכת לתקופת הברזל המאוחרת. האתר הארכאולוגי מון בווראי (Mont Beuvray) מזוהה כיום עם העיר העתיקה. בעת מלחמת גאליה, בשנת 58 לפני הספירה, ניצחו צבאותיו של יוליוס קיסר בקרב ביבראקטה את השבטים ההלווטיים כ-25 קילומטרים מדרום למבצר. בשנת 52 לפני הספירה הוכרז ורקינגטוריקס בביבראקטה כמפקד הקואליציה של השבטים הגאליים אשר ניסו להדוף את הרומאים. כעבור מספר עשורים נזנחה העיר לטובת אוטן, במרחק 25 קילומטר משם. העיר לא יושבה מחדש והתגלתה על ידי ארכאולוגים באמצע המאה ה-19. בשנת 1996 נפתח באתר "המוזיאון לציוויליזציה קלטית" (Le musée de la civilisation celtique). בשנת 2007 הוענק לביבראקטה מעמד של אחד האתרים הגדולים של צרפת. מדיה וקבצים בנושא ביבראקטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביבראקטה ביבראקטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האתרים הגדולים של צרפת

האתרים הגדולים של צרפת (בצרפתית: Grand site de France) הוא מעמד אשר ניתן לאתרים שונים בצרפת על ידי המשרד לאקולוגיה, פיתוח בר-קיימא ואנרגיה. המעמד החל להיות מוענק בשנת 2000, לאתרים מוכרים במיוחד, יוצאי דופן בחשיבותם, ושישנו צורך מיוחד לשמר ולהגן עליהם. נכון ל-2014 ישנם 41 אתרים במעמד זה, בהם אמת המים פון דו גאר, האתר הארכאולוגי ביברקט ופוי דה דום. האתר של רשת האתרים הגדולים של צרפת פרטים באתר הממשלתי
טטום

טטום (גם טטון) היא שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות, שמדוברת באי טימור. היא מדוברת בבלו ריג'נסי (אנ), במערב טימור האינדונזית, ומעבר לגבול במזרח טימור, שבו היא אחת משתי השפות הרשמיות. השפה במזרח טימור עברה קריאוליזציה עם פורטוגזית, השפה הרשמית השנייה באי, כך שדוברי השפה ממזרח טימור וממערב טימור יתקשו להבין זה את זה. הגרסה הקריאולית נקראת גם טטון-דילי, על שם עיר הבירה דילי בה היא מדוברת. השפה משתמשת בגרסה מותאמת של אלפבית לטיני, בת 28 אותיות (ללא האותיות Q, C, ו-Y ועם מספר אותיות בעלות סימנים דיאקריטיים). מידע על טטום ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיטלדויטשר

מיטלדויטשר (בגרמנית: Mitteldeutscher BC), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר וייסנפלס, המתמודדת בבונדסליגה. הקבוצה נוסדה ב-1958 תחת השם "איינהייט וויזנפלס". החל משנת 1999 הקבוצה נקראת בשמה הנוכחי. בסיום עונת 1998/99 העפילה הקבוצה לבונדסליגה מהמקום השני. מאז עברה הקבוצה פעמיים התמזגות על מועדון אחר כדי ליצור קבוצה אחת מסביב לעיר. בעונת 2004/05 ביקשה הקבוצה לרדת ליגה עקב בעיות כלכליות. בעונת 2008/09 העפילה בחזרה לליגה הבונדסליגה וירדה לאחר שתי עונות. בסיום עונת 2011/12 העפילה בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון. במסגרת האירופאית השתתפה הקבוצה מאז עונת 1991/92 במסגרת גביע קוראץ'. בעונת 2003/2004, זכתה הקבוצה בגביע יורוקאפ צ'לנג', לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת דיז'ון באסקט מהליגה הצרפתית 68-84. בכך הפכה להיות הקבוצה השנייה מהליגה הגרמנית שזוכה בתואר אירופאי. הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל העירוני שטטהיילה המכיל 3,000 מקומות ישיבה ועמידה. יורוקאפ צ'לנג': זכייה (1): 2004 מדיה וקבצים בנושא מיטלדויטשר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיטלדויטשר ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדולף בהם

אדולף בֶּהם (נכתב בזמנו ביהם, ולעיתים בכתיבה היידית: בעהם; בגרמנית: Adolf Böhm; ‏ 20 בינואר 1873 – 4 באפריל 1941) היה סופר, היסטוריון, עורך עיתונות ופעיל ציוני יהודי אוסטרי. בהם נולד בעיירה טפליץ שבמוראביה, אוסטריה, למשפחה יהודית מתבוללת. בילדותו הוריו עברו לבירה, ווינה, שם היה אביו הבעלים של מפעל טקסטיל מצליח. בנעוריו דבק בתנועה הסוציאליסטית ואף לימד שירה בשכונות העניות של וינה. הוא היה חבר באגודה הפביאנית של אוסטריה (ארגון סוציאליסטי). בשנת 1905, לאחר מותו של הרצל, החל בהם להתקרב לחוגי הציונות. בציונותו של בהם היה מרכיב תרבותי חזק, והוא למד עברית וספרות עברית. בהם יסד את ההסתדרות הציונית הארצית באוסטריה. יחד עם מרדכי זאב ברוידא כתב תוכנית עבודה שנתקבלה בוועידת ציוני אוסטריה בועידת קראקוב בשנת 1906. בשנת 1907 ביקר לראשונה בארץ ישראל וחקר את אפשרויות ההתיישבות. באותה שנה השתתף בקונגרס הציוני השמיני בהאג והציע שורת הצעות הקשורות להתיישבות בארץ ישראל. בהם נבחר כחבר הוועד הפועל הציוני וחבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת לישראל. בשנים 12–1910 ערך את הירחון החשוב בגרמנית "פלשתינה", שעסק בהתיישבות ובחקר ארץ-ישראל. לאחר שנסגר הירחון בגלל חוסר אמצעים, הטיח דברים קשים בהנהלת התנועה הציונית על חוסר תמיכה רוחנית וחומרית לצורך קיום כתב-עת כה חשוב, בעוד שחברות נוצריות בגרמניה ובאנגליה מפרסמות ספרות על ארץ-הקודש. הוא הצליח לחדש את הוצאת העיתון משנת 1927 ועד לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938. בשלהי מלחמת העולם הראשונה עמד בראש המועצה הלאומית של היהודים באוסטריה והיה ממייסדי הסמינריון (השיעורים הפדגוגיים בווינה) שבו הרצה על התנועה הציונית. ביוזמתו נוסדה בווינה הגימנסיה הריאלית היהודית על שם הרב צבי פרץ חיות. מבחינה רעיונית היה מקורב למפלגת הפועל הצעיר וסוציאליזם. כשלוש שנים לאחר ה"אנשלוס" ועליית הנאצים לשלטון באוסטריה נעצר על ידי הגסטפו ונרצח. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 1910 יצא ספר שכתב על הקרן הקימת לישראל. ספרו החשוב ביותר הוא "תולדות התנועה הציונית", אחד מספרי ההיסטוריה הראשונים של התנועה הציונית, שפורסם בשני כרכים בשפה הגרמנית. בשנת 1938 ביקר בארץ ישראל על מנת לכתוב כרך שלישי, אולם עם מותו נעלמו כתבי היד של כרך זה. דוד תדהר (עורך), "אדולף בהם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4882 רשימת הפרסומים של אדולף בהם, בקטלוג הספרייה הלאומית אדולף בהם (1873-1941), דף שער בספרייה הלאומית
קואווילה וטחאס

קואווילה וטחאס (בספרדית: Coahuila y Tejas; קואווילה וטקסס) הייתה אחת המדינות המרכיבות את ברית המדינות המקסיקניות המאוחדות תחת חוקת 1824. היו לה שתי ערי בירה: הראשונה הייתה סלטיו, ולאחר מכן מונקלובה. למטרות מנהליות, המדינה חולקה לשלושה מחוזות: בחאר, החלק הטקסני של המדינה; מונקלובה, שהכיל את צפון קואווילה; וריו גראנדה סלטיו, שהכיל את דרום קואווילה. המדינה נשארה בקיומה עד לאימוץ של חוקת 1835, לפיה הרפובליקה הפדרלית של מקסיקו הוסבה למדינה אונטרית, והמדינות (estados), הפכו למחוזות (Departamentos). מדינת קואווילה וטחאס התפצלתה לשתיים והפכה למחוז קואווילה ומחוז טקסס. קואווילה וטקסס פרשו ממקסיקו בגלל ניסיונותיו של סנטה אנה לחזק את כוחה של הממשלה המרכזית. טקסס בסופו של דבר פרשה והפכה לרפובליקה העצמאית של טקסס, שהיא כיום מדינה בארצות הברית של אמריקה. קואווילה הצטרפה יחד עם נואבו לאון וטמאוליפס להקמת הרפובליקה קצרת הימים ריו גראנדה. מדיה וקבצים בנושא קואווילה וטחאס בוויקישיתוף מדינה בעלת שלטון מרכזי שיחידותיה המנהליות כפופות לחלוטין לממשלה המרכזית. סקירה סטטיסטית של קואווילה דה סרגוסה, דצמבר 2011, המכון הלאומי לסטטיסטיקה ולגאוגרפיה של מקסיקו, עמוד 77 (בספרדית). חוקת 1824, באתר "500 שנים של מקסיקו במסמכים" (בספרדית). הבסיסים החוקתיים שהוגשו לקונגרס המכונן של 1835, באתר "500 שנים של מקסיקו במסמכים" (בספרדית). ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקה הלטינית ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.