laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרייסטד

פרייסטד (קרי פַרְיֵסְטַד; בשוודית: Färjestad Bollklubb) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מקרלסטד, שוודיה. לקבוצה היו 21 הופעות בגמר אליפות שוודיה, וניצחה עשר פעמים מאז תחילתה של ליגת ההוקי השוודית (לשעבר אליטסריין) ב-1975, מה שהפך אותם לקבוצת ה-SHL המצליחה בהיסטוריה. הקבוצה משחקת בליגה השוודית הגבוהה ביותר, ונשארה בליגה מאז 1965. לאחר הירידה של ברינס להוקי אלסוונסקאן בשנת 2023, פרייסטד היא הקבוצה היחידה ששיחקה ללא הרף בליגה הבכירה בשוודיה-SHL, מאז הקמתה בשנת 1975. היא הגיעה לגמר אליפות ה-SHL שש שנים ברציפות בין 2001–2006, וזכו פעמיים באליפות. לקבוצה ישנה יריבות עם הקבוצות יורגודן, פרלונדה ו-HV71. פרייסטד נוסדה ב-10 בנובמבר 1932 בקיוסק הופסטרם במחוז פרייסטד בקרלסטד על ידי סוון בְּרִיכֵה, יסטה יונסון, סוון לאשון ואיריק מִירֵן. בתחילה ענף הספורט העיקרי של ההתאחדות היה בנדי, מה שעדיין בא לידי ביטוי בשמו המלא של המועדון. הוקי קרח נכלל לראשונה ב-1956. בשנת 1965 עלתה פרייסטד לליגה הבכירה, בה הצליחה לזכות לראשונה בשנת 1973. במהלך עונת 1974-75 העפילה פרייסטד לעונה הראשונה של האליטסריין ומאז מעולם לא ירדה ליגה. בשנת 2014, פרייסטד שיחקה במשחק אול סטאר 2014 של AHL בסנט ג'ונס (קנדה) נגד קבוצה של AHL מהאול סטאר. בתחרות הכישרונות, פרייסטד הפסידה 18-17 מול נבחרת האול סטאר ביום שלישי בערב במייל ואן סנטר. במשחק האולסטאר של ה-AHL, פרייסטד הפסידה שוב לקבוצת האול סטאר מה-AHL, ללא מקומות ישיבה למכירה לקהל בערב שלאחר מכן. זוהי רשימה חלקית של חמש העונות האחרונות שהושלמה על ידי יורגודן. הסבר קוד; מ—משחקים ששיחקו, נ—ניצחונות, ה—הפסדים, נ"ה—ניצחונות בהארכה, ש"ע—שערים עבור, ש"נ—שערים נגד, נק—נקודות. מלך השערים: נקודות (שערים + אסיסטים) נכון ל־31 בדצמבר 2023 אתר האינטרנט הרשמי של פרייסטד (בשוודית) מדיה וקבצים בנושא פרייסטד בוויקישיתוף פרייסטד, ברשת החברתית פייסבוק פרייסטד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרייסטד, ברשת החברתית אינסטגרם Färjestad svenska mästare, SHL.se (בשוודית)
ישי מנצור

ישי מנצור הוא חוקר ישראלי בתחום מדעי המחשב. מנצור משמש כפרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, שם ייסד את המרכז הישראלי למצוינות מחקר באלגוריתמים. בשנת 2014 נבחר לעמית ACM. מנצור נולד בירושלים בשנת 1960, בנו של חוקר הלשון יעקב מנצור. את התואר הראשון והשני עשה בטכניון. ב-1990 השלים את הדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ובהמשך עשה את הפוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. משנת 1992 הוא חבר סגל באוניברסיטת תל אביב, שם הוא פרופסור למדעי המחשב. בשנים 2000-2002 כיהן מנצור כראש בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת תל אביב. מנצור היה המייסד והמנהל הראשון של המרכז הישראלי למצוינות מחקר באלגוריתמים. הוא פרסם למעלה מ-100 מאמרים בכתבי עת ולמעלה מ-200 מאמרים מתקדמים בתחומים שונים של מדעי המחשב, עם דגש מיוחד על למידת מכונה, למידת חיזוק, תורת המשחקים האלגוריתמית, רשתות תקשורת ותיאוריה של מדעי המחשב. בשנת 2014 מונה מנצור כעמית ACM, וכיום הוא עורך שותף במספר כתבי עת. הוא היה יו"ר התוכנית של כנס COLT1998 ושל כנס STOC2016 וכיהן פעמיים בוועדת ההיגוי של COLT. מנצור משמש גם כחבר בוועדת ההיגוי של כנס Algorithmic Learning Theory. בשנת 2019 זכה בפרס 30 FOCS על תרומה משמעותית ומתמשכת בתחום מדעי המחשב התאורטיים. במקביל לפוסט דוקטורט היה מנצור היה עמית מחקר ב-IBM. כמו כן מילא תפקידים שונים במעבדות המחקר של מיקרוסופט, במעבדות המחקר של Bell Labs, AT&T ו-IBM. כיום הוא קשור למעבדות המחקר בגוגל ישראל. מדיה וקבצים בנושא ישי מנצור בוויקישיתוף ישי מנצור, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ישי מנצור, באתר dblp ישי מנצור, באתר גוגל סקולר אתר האינטרנט הרשמי של ישי מנצור מהפכת הבינה המלאכותית: העדשה המשפטית - ישי מנצור ליאור בן דוד, מפנה באקדמיה: נבחרו מקימי שלושת מרכזי המצוינות הראשונים, באתר כלכליסט, 1 ביוני 2011 Yishay Mansour, awards.acm.org (באנגלית) The Eleventh Annual Conference on Computational Learning Theory, theory.csail.mit.edu STOC 2016: 48th Annual Symposium on the Theory of Computing, ACM Organization | ALT 2024, ‏2020-05-07 (באנגלית אמריקאית) FOCS Test of Time Award, IEEE Computer Society Technical Committee on Mathematical Foundations of Computing (באנגלית אמריקאית) Yishay Mansour, research.google
גוג ומגוג (רומן)

גוג ומגוג - מגילת הימים הוא רומן מאת מרדכי מרטין בובר אשר יצא לאור לראשונה ב-1941. עלילת הרומן מתרחשת בדור השלישי לתנועת החסידות, סביב דמויותיהם של החוזה מלובלין והיהודי הקדוש מפשיסחא על רקע תקופת מלחמות נפוליאון באירופה בשלהי המאה ה-18 והשפעתן על החברה היהודית. עלילת הספר מתרחשת בין העיירות בהן התגוררו שני הרבנים, כשתחילתו מתארת את הגעתו של היהודי הקדוש ללובלין והפיכתו לחסידו של החוזה ללובלין, ובהמשך עוסק הספר במעברו של היהודי לפשיסחא והקמת חצרו שלו. מבעד לעלילה משתקפות התפיסות הדתיות, הגאוליות והמשיחיות השונות בין שתי הדמויות ובתנועה החסידית בכלל - בין תפיסתו של החוזה מלובלין, דמותו של אדמו"ר מורם מעדת חסידיו המבקש לקרב את הגאולה בכלים קבליים וניסיים ובאמצעות כוחה של העדה ההולכת אחריו - לבין זו של היהודי מפשיסחא (המייצג את תפיסתו של בובר) לפיה הגאולה תלויה בתיקון, בתשובה, ובמלחמה הפנימית ברוע בקרבם של היחידים המבקשים לתקן את העדה. בספר מופיעים דמויות רבות בנות התקופה כגון ר' דוד מלילוב, ר' שמחה בונים מפשיסחא, המגיד ממזריטש, מנחם מנדל מרימנוב, ר' נפתלי מרופשיץ ועוד. בובר שילב בין דפי הרומן ציטוטים רבים ואגדות חסידיות המיוחסות באופן מסורתי לדמויות אלו (אגדות המופיעות גם בספרו 'אור הגנוז'). בובר החל לכתוב את הספר בעברית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכהתייחסות אליה, אך השלים אותו רק לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. הספר נתפרסם בהמשכים מעל דפי דבר, ויצא במהדורה ראשונה כספר בשנת 1944 (תש"ד) בהוצאת תרשיש ירושלים. מהדורות נוספות של הספר יצאו ב-1967 לאחר מלחמת יום כיפור בהוצאת עם עובד וב-2007 בהוצאת ידיעות ספרים - בתוספת הערות מאת דב אלבוים ואחרית דבר מאת אפרים מאיר. הספר תורגם גם לאנגלית, הולנדית וגרמנית. "גוג ומגוג" - מרטין בובר, אמונה ודתל"שיות - התבוננות - ד"ר יחיאל הררי, באתר התבוננות - ד"ר יחיאל הררי, ‏14 ביוני 2011 "גוג ומגוג" למארטין בובר, הארץ, 24 בנובמבר 1944 ש"י פנואלי, החיים הגנוזים המבקשים להתגלות - עיון בספר גוג ומגוג של מ. בובר, זמנים, 18 במרץ 1955 "גוג ומגוג" למרטין בובר, למרחב, 29 בדצמבר 1967 סופר וספר, הארץ, 26 באוקטובר 1945
פוסטמן (תוכנה)

פוסטמן (באנגלית: Postman) הוא יישום המאפשר בדיקה של ממשק תכנות יישומים באינטרנט. התוכנה נוצרה בשנת 2012 על ידי Abhinav Asthana, Ankit Sobti ו-Abhijit Kane בבנגלור, הודו על מנת לפתור את בעיית השיתוף של בדיקות API. במקור, הוא פותח כתוסף עבור Google Chrome, לאחר מכן נוצרה אפליקציה עצמאית. כיום משתמשים בו יותר מ-500,000 חברות ברחבי העולם. מטה חברת Postman Inc. יושב בסן פרנסיסקו. Postman מאגד מחדש את בדיקות ה-API באוספים, כדי לשתף את כתובות ה-URL והאימות שלהם. הוא כולל: גרסה חינמית עם שיתוף סביבת עבודה לשלושה משתמשים לכל היותר. משתנים בהתאם לסביבה שנבחרה. מערכת בקרת גרסאות של בדיקות וסביבות. זכויות גישה לפי תפקידים (משתמש או עורך). בוחן ביצועים. יבוא ויצוא ב-JSON . בודק ייצוא לפורמטים שונים של לקוחות HTTP ( cURL, PHP, Python, Java, Node.js ...). אימות על ידי JSON Web Token (עם תצורת OAuth2 אפשרית). REST, SOAP, GraphQL ו־gRPC קונסולת איתור באגים השומרת בקשות קודמות ותגובות שלהן בזיכרון. סקריפטים לאוטומציה של בדיקות. אתר האינטרנט הרשמי של פוסטמן (באנגלית) "Postman Launches New API Platform, Redefines API Management for the API-First World". the AI Journal. 2021. "Features". postman.com. API Testing Using Postman: Part 1 ( What is an API? ). 2019-08-09. "How to use Postman for API Testing Automation". BlazeMeter. 2020-03-24. "How To Automate API Testing With Postman". SmashingMagazine. 2020-09-07. "Postman Announces Support for gRPC in Beta". ProgrammableWeb. 2022-01-17. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוסטמן (תוכנה)".
תקוות ימי

"תקוות ימי" הוא שיר עברי שנכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב ובוצע על ידי הזמרת אלכסנדרה בעיבודו של יגאל חרד בשנת 1974. הזמרת אלכסנדרה הייתה עולה חדשה שהופיעה במשך מספר שנים, היא נקלעה לקשיים וביקשה משייקה פייקוב שיכתוב וילחין לה להיט ואכן השיר החדש שלה שהגיע לראש המצעד השבועי בשנת 1974 ונכלל במצעד השנתי של שנת 1975 הפך ללהיטה הגדול ביותר. השיר המספר על מה שעובר על הפייטן בשעות קשות הוא אחד השירים האישיים ביותר של שייקה פייקוב, לצד שירים כמו חייכי לי בשירים, לחוף ירדן ונפגשנו שוב, כולם בביצועו של דודו זכאי. כשנשאל עד כמה השיר הוא סיפור חייו ענה פייקוב, "יש בזה הרבה מאד". במהלך השנים נוספו לשיר עוד ביצועים והוא גם הפך לדיקוד עם. השיר נכנס בשנת 1974 למצעד הפזמונים בקול ישראל והגיע לראש המצעד. במצעד פעמונים השנתי של שנת תשל"ה (1975) הגיע השיר למקום ה־24. מילות השיר באתר שירונט "תקוות ימי" - מילים ולחן: שייקה פייקוב שירה: אלכסנדרה, 1974, סרטון באתר יוטיוב אלי לפיד בתכניתו "כל ההתחלות" מראיין את המלחין והפזמונאי שייקה פייקוב, דקה 0.50, סרטון באתר יוטיוב שישי זהב: צביקה כספי מארח את שייקה פייקוב, דקה 0.43, סרטון באתר יוטיוב "תקוות ימי" - ריקוד, סרטון באתר יוטיוב
אלה רוזנצווייג

אלה רוזנצווייג (נולדה ב-7 באוגוסט 1987) היא שחקנית וזמרת ישראלית. רוזנצווייג נולדה ב-1987 בתל אביב לעמנואל, טייס באל על (שלימים התפרסם כשהשתתף בעונה 2 של מאסטר שף), ורות, אמנית פלסטית. הוריה התגרשו כשהייתה בת 12 ואביה נישא מחדש. סבה מצד אביה, רפאל, עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והשתקע בקיבוץ דגניה א'. נישואיו הראשונים לניצולת שואה מהולנד לא עלו יפה, והלה התחתן בשנית עם גיורת מגרמניה ובתו של חייל בוורמאכט בשם כריסטה גוט, שהפכה לציונית נלהבת ושינתה את שמה לרחל בת אדם. סבא רבא שלה הוא הפילוסוף פרנץ רוזנצווייג. בילדותה למדה במגמת מחול ולקחה שיעורי פיתוח קול. היא הייתה רקדנית בלהקת המחול הקיבוצית. בשנת 2007 החלה ללמוד משחק בבית צבי – בית הספר לאמנויות הבמה וסיימה ב-2010. במסגרת לימודיה השתתפה בהצגות דו רה מוווווו, הבית שלנו, פרח לב הזהב, רוברטו זוקו, רנט ותזמורת על תנאי. בשנת 2015 השתתפה במחזמר אוויטה בתיאטרון הבימה. בשנת 2016, השתתפה בהצגה מצחיקונת בתיאטרון הקאמרי ובשנת 2017 שיחקה במחזמר "פשוט לאהוב" משירי אריק איינשטיין שהועלה בתיאטרון הקאמרי. בשנת 2018 שיחקה בשורת המקהלה בתפקיד קוני. בשנת 2019 השתתפה בהצגה שיגעון המוזיקה בתפקיד לינדה מאנרו. בשנת 2022 גילמה את ג'ודי גארלנד הצעירה בהצגה "עד קצה הקשת" בתיאטרון הקאמרי. החל משנת 2023 מגלמת את סיגי (לסירוגין עם נוי הלפרין) במחזמר מרי לו בהפקתו המחודשת של התיאטרון הארצי בבימויו של צדי צרפתי. בנוסף שיחקה בהצגות "הכדור בידיים שלנו" ו"איילת מטיילת". החל משנת 2024 מגלמת את מרים קפלינסקי (בלאדי מרי), רקדנית סווינג, במחזמר "סווינג" של תיאטרון חיפה. יהודייה שברחה מפולין לארץ ישראל ב־1942 בעזרת נישואים פיקטיביים, והופכת פה לנערת שעשועים בשם בלאדי מרי, המשעשעת למחייתה קצינים בריטים במועדון קברט בתל אביב. בנוסף משחקת בהצגת הילדים "גאוות הסוואנה". בשנת 2011 השתתפה רוזנצווייג בפרסומת לחברת HOT עם דייוויד דוכובני. בשנת 2012 שיחקה בסדרה תא גורדין בתפקיד טלי. בשנת 2013 השתתפה בלהיות איתה בתפקיד קרן, חברתה של נועה הולנדר (רותם סלע). חזרה לשחק את התפקיד ב-2017. בשנת 2016 שיחקה בסדרה שכונה בתפקיד לוסי, חיילת בצבא. במהלך תקופת הקורונה יצרה עם מוריה זרחיה סרטוני DIY ליצירות לילדים. בשנת 2023 גילמה את ברברה, אשת קצין בריטי, בסדרה מלכת היופי של ירושלים. רוזנצווייג נמצאת בזוגיות עם השחקן טל וייס. בעברה ניהלה זוגיות עם השחקן עידו מוסרי. אלה רוזנצווייג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלה רוזנצווייג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלה רוזנצווייג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלה רוזנצווייג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דינה חלוץ, "כשנקלעתי לפיגוע, הרגשתי שזה תשלום על ההיסטוריה המשפחתית שלי", באתר ynet, 17 במרץ 2024 אלה רוזנצוויג מחווה לאהוד מנור שיריו ותרגומו הקאמרי ת"א 2021 "אי שם מעבר לקשת (הקוסם מארץ עוץ)", סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:48) דינה חלוץ, "כשנקלעתי לפיגוע, הרגשתי שזה תשלום על ההיסטוריה המשפחתית שלי", באתר ynet, 17 במרץ 2024 פשוט לאהוב - הקאמרי, באתר הבמה אלה רוזנצוויג - סוגרים חשבון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:49) הצגות ילדים - גאוות הסוואנה, אתר הבמה יצירתי - YouTube, באתר www.youtube.com
מדריך צלילה

מדריך צלילה הוא אדם העוסק בהכשרה ובהערכת כשירות של צוללים, בכללם צוללים חופשיים, צוללי פנאי, צוללים טכניים, מקצועיים, צבאיים, מסחריים, בטיחות הציבור וצוללים מדעיים. במסגרת עבודתם פועלים מדריכי צלילה בסביבה עם סכנות, שעשויות להיות לא מוכרות. הדרכה והערכה מתבצעות בדרך כלל לפי תקן הכשרת צוללים, ועל פי הנחיות ובתהליכים קבועים. בהתאם לתחום השיפוט, נקבעים בדרך כלל חוקים וקווים מנחים לתרגול, להכשרה, מיומנויות נדרשות ורישום של מדריכי צלילה. על מדריך הצלילה בדרך כלל תהיה חובת זהירות כלפי המתלמדים, וכן התחייבויות חוזיות שחלקן עשויות להיות מצוינות בחוזה ההכשרה. היקף חובת זהירות זו עשוי להיקבע בחוק סטטוטורי, תקנות, כללי נוהג, תקני הכשרה, חוברות הדרכה, תנאי רישום בארגון וחוזי עבודה. מדריכי צלילת פנאי הם בדרך כלל חברים רשומים בארגון אחד או יותר להסמכת צוללי פנאי, ובדרך כלל רשאים להכשיר ולהעריך צוללים בהתאם לתקני הסמכתם. מדריכי צלילה צבאיים הם בדרך כלל חלק מהכוח המזוין שעבורו הם מאמנים. מדריכי צלילה מסחריים עשויים להידרש להירשם בארגונים שנקבעו על ידי רשות (בדרך כלל ארצית), ולעמוד בתקני הכשרה והערכה שונים. לדוגמה תקנות אלו מדרום אפריקה. לדוגמה תקנות בריטיות
Minor (מיני-אלבום)

Minor (בעברית: קטין) הוא המיני-אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית גרייסי אברמס. המיני-אלבום יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. Minor הוכרז ב-20 במאי 2020. הוא היה אמור לצאת במקור ב-16 ביוני 2020, אך נדחה ל-14 ביולי 2020 כדי לא לגרוע מתנועת Black Lives Matter. הוא עוקב אחר אברמס דרך "כאב לב" ו"התפרקות". על מנת לקדם את האלבום, אברמס יצאה לסיבוב הופעות בכורה שלה הנקרא "I've Missed You, I'm Sorry". אשר התקיים בצפון אמריקה ובריטניה עם 12 תאריכים. הוא החל ב-1 בספטמבר 2021 בסנטה אנה, קליפורניה, והסתיים ב-21 באוקטובר 2021 בלונדון, אנגליה. האלבום Minor באתר ספוטיפיי האלבום Minor באתר אפל מיוזיק Graves, Shahlin (2020-07-15). "Must-listen: Gracie Abrams releases debut 'minor' EP + 'Friend' music video". Coup De Main Magazine (באנגלית). נבדק ב-2022-11-11. Krol, Charlotte (2020-07-15). "Gracie Abrams - 'Minor' EP review". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-11-11. Graves, Shahlin (2020-07-01). "Gracie Abrams to release 'Minor' on July 14". Coup De Main Magazine (באנגלית). נבדק ב-2022-11-07. Karmo, Lauren. "Gracie Abrams is one to watch with heartbreaking EP 'minor'". The Oakland Post. נבדק ב-2022-11-11. Abrams, Gracie (20 ביולי 2021). "I'VE MISSED YOU, I'M SORRY!!!!! can't wait to hug wtf …………". {{cite web}}: (עזרה)
דורית מנובה

דורית טקס מנובה (נולדה בשנת 1970) היא רופאה ישראלית, מנהלת רפואית של המרכז הרפואי מעיני הישועה בבני ברק. מגיל צעיר נמשכה לעולם הרפואה, ואף התנדבה במד"א. למדה בתיכון שמעון בן צבי בגבעתיים. מנובה למדה רפואה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב במסגרת עתודה אקדמית. בצה"ל שירתה בחיל האוויר כרופאה מוטסת בבסיס הטכני של חיל האוויר בחיפה, היא התמחתה ברפואה פנימית במרכז הרפואי תל השומר והמשיכה בקריירה צבאית כמפקדת המרכז לבדיקות תקופתיות. ב-2010 השתחררה טקס מנובה מצה"ל בדרגת רס"ן. טקס מנובה סיימה תואר שני במנהל מערכות בריאות (MHA) עם התמחות-על במנהל רפואי מאוניברסיטת בן-גוריון (2011). טקס מנובה בוגרת תוכנית מנהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד, במסגרת תוכנית הבכירים של קרן וקסנר. אחרי שפרשה מצה"ל ב-2010 החליטה להתמחות במינהל רפואי בבית החולים וולפסון בחולון. חלק נוסף של ההתמחות היה בהמשך, בקופת חולים לאומית, כמנהלת המחלקה לאיכות הרפואה. כשרק החלה את שלב ההתמחות בלאומית, קיבלה הצעה ממי שהיה אז מנהל בית החולים הכללי של שיבא, פרופ' ארי שמיס, להצטרף אליו כסגניתו. בין השנים 2012 ל-2017 מנובה כיהנה כסגנית מנהלת בית החולים הכללי שיבא תל השומר. ב-2017 מונתה כמנהלת בית החולים אסותא רמת החייל תפקיד אותו מילאה עד שנת 2020. בשנת 2020, לאחר פרישתו של פרופ' מוטי רביד, מונתה למנהלת רפואית של המרכז הרפואי מעייני הישועה, לאחר פרישתו של פרופסור מוטי רביד. טקס מנובה היא האישה הראשונה המכהנת כמנהלת רפואית בבית חולים חרדי בישראל. מנובה חברה בפורום הישראלי לבטיחות המטופל ובחברה הישראלית לאיכות ברפואה. מנובה מתגוררת ברמת אפעל, מנהלת אורח חיים חילוני, היא נשואה ואמא לשלושה. דורית טקס מנובה באתר המרכז הרפואי מעייני הישועה משה, יובל בן (2021-03-07). "חרדה לבריאותם". הארץ. נבדק ב-2024-05-07. באתר בית החולים שיבא ויסברג, הילה (2019-08-30). ""יש לנו תדמית של רפואה פרטית שפוגעת בנו"". Globes. נבדק ב-2024-05-07. גל, ד"ר איתי (2016-12-26). "שר הבריאות: "העומסים בבתי החולים - כי לא התחסנתם לשפעת"". Ynet. נבדק ב-2024-05-07. טקס-מנובה, ד"ר דורית (2015-02-02). ""מישהו נרדם בשמירה על מערכת הבריאות"". Ynet. נבדק ב-2024-05-07. פוסט בפייסבוק של אסותא ד"ר דורית טקס מנובה נבחרה למנהלת הרפואית של מעייני הישועה, באתר ערוץ 7, ‏3 בדצמבר 2020 מנהלת רפואית חדשה למעיני הישועה - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2020-12-03 אשכנזי, שני (2020-10-08). "אחרי הביקורת הקשה: המנהל הרפואי של מעייני הישועה התפטר". Globes. נבדק ב-2024-05-02. "המועמדת המובילה להחלפת פרופ' מוטי רביד במעייני הישועה: ד"ר דורית טקס מנובה". TheMarker. נבדק ב-2024-05-07. רוני לינדר, לראשונה אישה תנהל בי"ח חרדי: ד"ר דורית טקס מנובה מונתה למנהלת מעייני הישועה, באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2020 פוסט בפייסבוק של אסותא
לופן השלישי (דמות)

לופן השלישי (ביפנית: ルパン三世) הוא דמות בדיונית והינו הגיבור הראשי בסדרת המאנגה היפנית באותו השם שנוצרה במקור ב-1967 על ידי אמן המאנגה היפני קאזוהיקו קאטו. ההצלחה של סדרת המאנגה תרמה לאורך השנים להיווצרות של זיכיון מצליח הכולל סדרות אנימה, סרטי אנימה, סרטי לייב-אקשן, משחקי וידאו, ועוד. ארסן לופן השלישי הוא נכדו של ארסן לופן מסדרת הספרים של מוריס לבלאן. לופן נודע במיוחד באישיותו הכריזמטית, בשנינותו, בערמומיותו ובמיומנויות המתקדמות שיש לו בכל הנוגע לביצוע גניבות מתוחכמות. למרות שהוא מבצע פעילות פלילית לופןמקפיד תמיד לגנוב רק מפושעים או ארגוני פשע מושחתים, ולכן הוא זכה לכינוי "הגנב הג'נטלמן". לופן פועל לרוב יחד עם הצלף דיסוקה ג'יגן, הסמוראי בשם גואמון אישיקאווה ה-13, והפאם פטאל פוג'יקו אשר הינה גם מושא אהבתו של לופן האויב העיקרי של לופן השלישי הוא מפקח המשטרה קויצ'י זניגאטה אשר נוחש ללכוד את לופן החמקמק, למרות שהוא תמיד נכשל בכך. לופן וזניגאטה חולקים כבוד הדדי זה לזה, ולעיתים רבות הם אף מחליטים לסייע זה לזה על מנת לגבור על אויבים משותפים. בסיפורים השונים בזיכיון יש ללופן השלישי גם יריבים רבים אחרים, בהם פושעים מושחתים רבים. לופן נוהג ללבוש ז'קטים בצבעים שונים בכל סדרות וסרטי האנימציה שנוצרו לאורך השנים.
בדרכה של אנה פרנק

בדרכה של אנה פרנק הוא סרט טלוויזיה, שהופק על ידי ערוץ הילדים במסגרתו יצאה מיכל ינאי להולנד על מנת לעקוב אחר חייה ויומנה של אנה פרנק. הסרט יצא ב-1994 במסגרת ספיישל ליום השואה של התוכנית "הכיתה המעופפת". הסרט שודר מדי שנה בערוץ בערב יום השואה. מיכל ינאי מגישה את הסרט ומשמשת כקריינית שלאורך הסרט מוצגים קטעי קריאה מיומנה של אנה פרנק בקולה של ינאי, הסרט מתחיל בהגעתה של ינאי לאמסטרדם, לאחר מכן מוצגת פגישתה של מיכל עם חברתה של אנה חנה גוסלר שנערכה בירושלים לפני נסיעתה, במהלך הפגישה מספרת גוטלר על ילדותן המשותפת ועל האווירה בילדותה בצל מלחמת העולם השנייה, אחרי כן בעת נסיעתה מבקרת ינאי בביתה של אנה פרנק ומקום מחבואה מפני הנאצים, היא גם מבקרת בבית הספר בו למדה פרנק. לאחר מכן היא נוסעת להאג שם היא נפגשת עם ילדים ישראלים המתגוררים בהולנד ומשוחחת איתם על נושא השואה וזיכרון השואה. הסרט מסתיים בתיאור גורלה של אנה פרנק במחנות ריכוז. "בדרכה של אנה פרנק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא רותה קופפר, אחרי הטקס בבית הספר, באתר הארץ, 15 באפריל 2007
קוואלי

האם התכוונתם ל... פרס קוולי – פרס מדעי בינלאומי אישים: טאליב קוולי – ראפר אמריקאי מרגרט קוואלי – שחקנית אמריקאית פרנצ'סקו קאוואלי – מלחין איטלקי רוברטו קוואלי – מעצב אופנה איטלקי קולי
חילול לחם הקודש

חילול לחם הקודש הוא צורה של חילול הקודש על פי מספר זרמים בנצרות, הכרוכה בביזוי לחם הקודש שמייצג את גופו של ישו בטקס האוכריסטיה. בימי הביניים, האשמת יהודים בחילול לחם הקודש הייתה מניע נפוץ לפרעות ביהודי אירופה. בנצרות הקתולית, בנצרות האוריינטלית, בנצרות האורתודוקסית ובמספר זרמים פרוטסטנטיים, חילול לחם הקודש, גניבתו או מכירתו נחשבים לחטא השווה בחומרתו לביזוי שרידים מקודשים או תמונות של ישו. על פי אמונתם של חלק מהפלגים הנוצריים בימי הביניים, לאחר הטרנסובסטנציאציה דקירת הלחם הייתה עשויה לגרום לו לזוב דם. האשמת העם היהודי ברצח ישו הייתה מקובלת, ודקירת לחם הקודש על ידי יהודים נתפסה לעיתים כניסיון לשחזור הצליבה. חילול לחם הקודש היה עילה רווחת לעלילות דם בימי הביניים. על פי העלילה הנפוצה, יהודים גנבו או רכשו במרמה או בשוחד את לחם הקודש על מנת לחלל אותו. הם דקרו, שרפו או שברו אותו, וכך גרמו לו לדמם או לצעוק. כאשר הם ניסו להסתיר את חטאם, נעשה נס שעורר את תשומת לב הקהילה הנוצרית והוביל לגילוי הפשע. הנאשמים הועמדו למשפט, ועל פי עדויות או וידויים שנגבו בעינויים, נידונו למוות, לרוב בשריפה. לעיתים קרובות לווה המשפט בפרעות של המון מוסת, בהריסת בתי כנסת ובטבח או גירוש הקהילה היהודית המקומית. עלילת חילול לחם הקודש המתועדת הראשונה אירעה בשנת 1243 בביליץ (אנ') שבגרמניה, והובילה לשריפתם של יהודי הקהילה המקומית על גבעה סמוכה לעיר. האשמות דומות גרמו לרדיפות אנטישמיות נרחבות בפריז (1290), בנירנברג (1298), ברגנסבורג (1298), בסנקט פלטן (1306), בגיסטרו (1330), בדגנדורף (1338), בוולפסברג (1338), בברצלונה (1367), בבריסל (1370), בטרואל ובווסקה (1377), בפראג (1389), בפוזנן (1399), בגלוגוב (1401), בזלצבורג (1404), בקרקוב (1407 ו-1423), בסגוביה (1410), בוורוצלב (1453), בפסאו (1477), במקלנבורג (1492), בפלזן (1504), בברנדנבורג (1510), באלזס (1514), בסוכצ'ב (1556) ועוד. בשנת 1631 נשרף על המוקד היהודי האחרון באשמת חילול לחם הקודש. עלילות חילול לחם הקודש פחתו בהדרגה עם עליית הרפורמציה הפרוטסטנטית, אך המשיכו עד המאה ה-19; ההאשמה המתועדת האחרונה הייתה בברלאד שברומניה, בשנת 1836. מדיה וקבצים בנושא חילול לחם הקודש בוויקישיתוף Desecration of Host, ‏ The Jewish Encyclopedia Robert C. Stacey, From Ritual Crucifixion to Host Desecration: Jews and the Body of Christ, Jewish History 12, 1998, עמ' 11–28 Dr. Miriam Bodian, Late Medieval Persecutions, The University of Texas at Austin Rubin M. Desecration of the Host: The Birth of an Accusation. Studies in Church History. 1992;29:169-185. doi:10.1017/S0424208400011281 L'histoire des Billettes, eglise-billettes, ‏1 בדצמבר 2022 Donald L. Keay, Toleration and Persecution: The Jewish Community of Medieval Regensburg, Bridgewater Review, Bridgewater State College, 1983 Sankt Pölten | Jewish Communities of Austria, באתר אנו – מוזיאון העם היהודי David B. Green, 1338: Knights on horseback massacre Deggendorf's Jews, Haaretz, ‏30 בספטמבר 2015 History | Brussels Cathedral Poznań The Tale of the Three Hosts, Wielkopolska, ‏30 במרץ 2012 David B. Green, 1453: Breslau burns its Jews at the stake - Jewish World, Haaretz, ‏3 ביולי 2016 Howard Louthan, From the Jews of Sochaczew to the Heretics of Augsburg, Austrian Academy of Sciences, 2018
לאופולד לוונשטיין

לייב לאופולד לווינשטיין (בלטבית: Leibs Leopolds Lēvenšteins; ‏16 בנובמבר 1893 – ?) היה אצן יהודי-לטבי. יייצג את האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים (סטוקהולם 1912) בריצת 100 מטר. לוונשטיין נולד וגדל בריגה בנם של רבקה רוזנטל ויקב לוונשטיין. באולימפיאדת סטוקהולם הוא סיים בשלב המוקדמות במקצה שישי במקום שישי ואחרון בריצת 100 מטר ולא המשיך בתחרות. לא נרשמה לו תוצאה. הרביעייה הרוסית שהייתה אמורה להשתתף בריצת שליחים 4x100 מטר, לא הופיעה לתחרות בשל פציעת אחד מספורטאיה. באליפות רוסיה שנערכה בשנת 1913 הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר. ריצת 60 מטר: 7.2 שניות (1911) ריצת 100 מטר: 11.2 שניות (1912) לאופולד לוונשטיין, באתר olympedia.org ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאופולד לוונשטיין".
זבזדה (מודול)

זבזדה (ברוסית:Звезда, כוכב) - מודול שלישי של תחנת החלל הבין-לאומית. הוא נבנה ברוסיה. מודול שוגר לחלל בשנת 2000. תכנון המודול החל בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 והוא היה אמור להיות מודול בסיסי של תחנת החלל מיר 2 שבוטלה. בשנת 1993 הוחלט להסב אותו למודול של תחנת החלל הבין-לאומית. התכנון העקרוני לבנייה בוצעו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בהמשך הבנייה הועברה למפעל של מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל. מודול תומך בשהייה של צוות שכולל 3 אנשים. כמו כן הוא צויד ב-4 תאי עגינה. מודול כולל 4 יחידות - יחידת מעבר, יחידת פעילות, יחידת ביניים ויחידת מערכות. נפח המודול הוא כ-75 מ"ק מהם 46.7 מתאימים לשהיית הצוות. בחלק החיצוני הותקן פאנל סולארי שמספק 13.8 קוו"ט ובחלק הפנימי סוללות מצברים. ביחידת מערכות הותקנו מדחפים. השיגור בוצע ב-12 ביולי 2000 מכן שיגור מס' 81 בעזרת משגר מדגם פרוטון. ב-26 ביולי הוא חובר לתא עגינה במודול זאריה. באותה עת תחנת החלל הבין-לאומית הייתה לא מאוישת. בספטמבר הגיע מעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-106 בפיקוד טרנס וילקאט. הם התחילו בחיבור המודול למערכות תחנת החלל במודולים אחרים. יורי מלנצ'נקו ואדוארד לו במהלך פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-6 שעות חיברו כבלי חשמל, כבלי תקשורת וכבלי פיקוד. ב-12 בספטמבר הם לראשונה נכנסו בתוך המודול. לאחר העגת משלחות קבועות לתחנת החלל, מודול היה מאוכלס וסיפק שירותי תמיכה למערכות תחנת החלל, אספקת חשמל, עיבור נתונים ובקרת גובה. בהמשך חלק מהתפקידים הועברו למודולים אחרים. בשנת 2007 מדחפי המודול הופעלו לשינוי גובה מסלול של תחנת החלל. תא אחורי - חוברו חלליות מאוישות מדגם סויוז, חלליות מטען פרוגרס, ATV. שימוש הופסק בשנת 2016. תא "נדיר" - בשנים 2001–2021 היה מחובר מודול "פירס". החל משנת 2021 מחובר מודול "נאוקה". נא עגינה "זניט" - החל משנת 2009 מחובר מודול "פואיסק". תא עגינה קדמי - החל משנת 2000 מחובר מודול "זאריה". בהתאם לתפישה תכנונית בסיסית ציוד שהותקן במודול לא מתאים להחלפה ולאחר תקלה נדרש תיקון. בספטמבר 2019 לראשונה הובחנו דליפות אוויר מהמודול. היקף הדליפות גדל ובאוגוסט 2020 היה נדרש תיקון. בשנת 2021 התגלו דליפות נוספות שתוקנו. ב-9 בספטמבר הופעלה התרעת אש. בארון רפואי של המודול התגלו חלקי פלסטיק שרופים. בפברואר 2024 הדליפות חודשו. לאור לכך נשלח ציוד לסגירת מקום הדליפה. מחשב מקורי של מודול הפסיק לפעול ובמקומו מנוצלים מחשבים ניידים שהובאו. מערכת אספקת אוויר Electron (מאותו דגם שפעל בתחנת החלל מיר) הפסיקה לפעול ולא ניתן לתקנה. מדיה וקבצים בנושא זבזדה בוויקישיתוף תיאור המודול באתר נאס"א תיאור המודול (ברוסית) תיאור מפורט דליפות אוויר ממודול "זבזדה"