laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היידה

מעסומה דדה-באלא (בפרסית: معصومه دده‌بالا;‏ 10 באפריל 1942 – 20 בינואר 1990), ידועה גם בשם הבמה היידה (באנגלית: Hayedeh; בפרסית: هایده) הייתה זמרת איראנית עם מנעד ווקאלי קונטרלטו. הקריירה שלה התפרשה על פני שני עשורים, והיא תוארה רבות כאחת המוזיקאיות הפופולריות והמשפיעות ביותר באיראן. מעסומה דדה-באלא נולדה ב-10 באפריל 1942 בטהראן. היא הייתה אחותה הבכורה של הזמרת הפופולרית מהסטי. הקריירה המקצועית שלה החלה ב-1968 בתוכנית הרדיו "גולהא-י רנגארנג" (בפרסית: "گلهای رنگارنگ"; בתרגום לעברית: "פרחים צבעוניים"). היידה למדה את הסגנון המוזיקלי אואז (מוזיקה ווקאלית פרסית) אצל הכנר והמלחין הפרסי עלי טאג'ווידי. "אזאדה" (1968; באנגלית: "Azadeh"), שהולחן על ידי עלי טאג'ווידי, למילים של רהי מואיירי, היה הלהיט הרשמי הראשון של היידה וגם הופעת הבכורה שלה. הוא הושמע לראשונה ב-1968 ברדיו טהראן עם תזמורת גול-הא. בשנה זו היא הוציאה לאור להיט נוסף בשם "ראפטם" (באנגלית: "Raftam"). בשנות ה-70 היידה החלה לשיר בסגנון מוזיקת פופ הפרסית. בתקופה זו עבדה היידה עם מספר כותבי שירים, כמו פרידון חושנוד, ג'הנבחש פאזוקי, אנושיראואן רוחאני ומוחמד היידרי. בתקופה זו הוציאה לאור את השיר "גול-י סנג" (באנגלית: "Gol-e Sang") שזכה להצלחה רבה. ב-29 באוגוסט 1978, זמן קצר לפני המהפכה האסלאמית באיראן, היגרה היידה לבריטניה. היא שהתה שם שלוש שנים ועברה לארצות הברית ב-1982 כדי להמשיך את עבודתה המוזיקלית. היידה התגוררה בלוס אנג'לס מ-1982 ועד סוף חייה. מאז שנות ה-80 האזור הפך למרכז של הקהילה הפרסית (איראנית) בדרום קליפורניה. היידה הוציאה לאור אלבומים רבים ומצליחים בתקופה זו, וכל השירים שלה הושמעו גם באיראן. השירים הפוליטיים והנוסטלגיים של היידה כמו "רוזאיה רושאן" ("Rouzaye Roshan"), "גסיה מן" ("Ghesseyeh Man") ו-"זנדגי" ("Zendegi") זכו לפופולריות רבה בקרב קהילת הגולים האיראנית. ב-20 בינואר 1990, יום לאחר הופעה שלה במועדון קזבלנקה, ליד סן פרנסיסקו, קליפורניה, היידה מתה מהתקף לב. היא הייתה בת 47. הייתה לה היסטוריה של סוכרת ויתר לחץ דם. אלפי מעריצים השתתפו בהלוויה של היידה בלוס אנג'לס. ב-24 בינואר 1990, היא נקברה בבית הקברות ווסטווד וילג' ממוריאל פארק בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא הקליטה אלבום זמן קצר לפני מותה והייתה אמורה לסיים את הקלטתו לאחר שחזרה מהקונצרט שלה בסן פרנסיסקו. גולה סנג גולהא (תוכנית רדיו) מהסטי אתר האינטרנט הרשמי של היידה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא היידה בוויקישיתוף היידה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היידה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היידה, באתר ספוטיפיי היידה, באתר Last.fm (באנגלית) היידה, באתר AllMusic (באנגלית) היידה, באתר MusicBrainz (באנגלית) היידה, באתר Yandex.Music (ברוסית) היידה, באתר Discogs (באנגלית) HAYEDEH ... at a Glance از قمر تا هایدهبیست سال از مرگ هایده گذشت Hayedeh, אנציקלופדיה איראניקה In Memory of the Persian Legendary Diva HAYEDEH (1942-1990), Persian Heritage/Payvand News, ‏19 בינואר 2006
אטיין קמארה

אטיין אמארה קמארה (בצרפתית: Etienne Amara Camara; נולד ב-30 במרץ 2003 בנואזי-לה-גראן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אודינזה מהסרייה א'. קמארה גדל במחלקות הנוער של US טורסי, אנז'ה והאדרספילד טאון. ב-9 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בהאדרספילד טאון, בהפסד 3-2 לפלימות' ארגייל במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת 2020/2021. ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בניצחון 3-1 על סטוק סיטי במסגרת המחזור השלישי לעונת 2022/2023. ב-14 ביולי 2023 חתם קמארה על חוזה לארבע שנים באודינזה מהסרייה א'. קמארה היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 לעונת 2023. אטיין קמארה, באתר Transfermarkt אטיין קמארה, באתר Soccerway אטיין קמארה, באתר FootballDatabase.eu Benvenuto Camara באתר הרשמי של אודינזה, 14 ביולי 2023 (באיטלקית) Le groupe pour la Coupe du monde באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצרפתית, 10 במאי 2023 (בצרפתית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אטיין קמארה".
ראשי המדינה (סרט)

ראשי המדינה (באנגלית: Heads of State) הוא סרט קומדיית פעולה בבימויו של איליה ניישולר. אידריס אלבה ג'ון סינה פריאנקה צ'ופרה ג'ונאס פאדי קונסידיין סטיבן רוט קארלה גוג'ינו ג'ק קווייד שרה ניילס ריצ'רד קויל קלייר פוסטר קתרינה דורדן אלכסנדר אלכסנדרוביץ' קוזנצוב באוקטובר 2020 הוכרז כי אולפני אמזון "קטפו" את הפרויקט, שבו יראו את אידריס אלבה וג'ון סינה מככבים, השניים כיכבו יחד בסרט "יחידת המתאבדים" משנת 2021. באוקטובר 2022 הוחתם איליה ניישולר לביים את הסרט. באפריל 2023, פריאנקה צ'ופרה הצטרפה לצוות השחקנים. ג'ק קווייד, פאדי קונסידיין, סטיבן רוט, קארלה גוג'ינו הצטרפו לצוות השחקנים בתחילת חודש מאי של אותה שנה. הצילומים החלו במאי 2023. מדיה וקבצים בנושא ראשי המדינה בוויקישיתוף "ראשי המדינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידריס אלבה וג'ון סינה מתמודדים עם סרט פעולה "ראשי מדינות" עבור אולפני אמזון Ilya Naishuller Directing John Cena & Idris Elba In Amazon Studios‘ ‘Heads Of State’ Priyanka Chopra Jonas To Star Opposite John Cena & Idris Elba In Amazon Studios’ Action Pic ‘Heads Of State’ ‘Heads Of State’: Paddy Considine, Stephen Root, Carla Gugino, Jack Quaid & Five Others Join Amazon Actioner מה על המסך והצילומים בלונדון? - מאי 2023
עבדוקודיר חוסאנוב

עבדוקודיר חיכמתוביץ' חוסאנוב (באוזבקית: Абдуқодир Ҳикматович Ҳусанов; נולד ב-29 בפברואר 2004 בטשקנט שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת אוזבקיסטן. חוסאנוב גדל במחלקת הנוער של בוניודקור. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אנרגטיק מינסק מליגת העל הבלארוסית, במדיה ערך 35 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים. ב-4 ביולי 2023 חתם חוסאנוב על חוזה לארבע שנים בלאנס מליגת העל הצרפתית. ב-11 ביוני 2023 ערך חוסאנוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בניצחון 3-0 על נבחרת עומאן במסגרת גביע מרכז אסיה. נכלל בסגל נבחרת אוזבקיסטן לטורניר גביע אסיה 2023. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של אוזבקיסטן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 20 גביע אסיה עד גיל 20 (1): 2023 מדיה וקבצים בנושא עבדוקודיר חוסאנוב בוויקישיתוף עבדוקודיר חוסאנוב, באתר Transfermarkt עבדוקודיר חוסאנוב, באתר Soccerway עבדוקודיר חוסאנוב, באתר BDFutbol עבדוקודיר חוסאנוב, באתר WorldFootball.net עבדוקודיר חוסאנוב, באתר National Football Teams עבדוקודיר חוסאנוב, באתר FootballDatabase.eu AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית) Ўзбекистон U-23 терма жамоасининг Париж Олимпиадасида иштирок этувчи якуний таркиби эълон қилинди באתר Championat Asia, ‏ 9 ביולי 2024 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדוקודיר חוסאנוב".
דיוויזיית הים הבלטי

דיוויזיית הים הבלטי (בגרמנית: Ostsee-Division) הייתה דיוויזיה מיוחדת של צבא הקיסרות הגרמנית אשר נשלחה לפינלנד במטרה לסייע למשמרות הלבנים במהלך מלחמת האזרחים במדינה. במסגרת הסכם ברסט-ליטובסק, נסוגה ברית המועצות מפינלנד ומשטחי המדינות הבלטיות. הקיסרות הגרמנית תכננה להקים בשטחים הללו שרשרת של מדינות בובה שיספקו חומרי גלם ומוצרי מזון לגרמניה. פינלנד הייתה רכיב קריטי בתוכנית זו. עם זאת, מיד לאחר נסיגת הרוסים מהארץ, פרצה בה מלחמת אזרחים בין הבורגנים הלאומנים שכונו "המשמרות הלבנים", לבין הקומוניסטים שכונו "המשמרות האדומים". האדומים הצליחו להשתלט על עיר הבירה הלסינקי, והלבנים נאלצו להתבצר בוואסה. הלבנים ביקשו סיוע מגרמניה, שהחליטה להיענות לבקשה. למטרה זו, הקימו הגרמנים את דיוויזיית הים הבלטי. הדיוויזיה כללה שתי בריגדות: בריגדת המילואים ה-95, ובריגדת הפרשים ה-2 של המשמר. כמו כן, צרפו הגרמנים לדיוויזיה כוחות ארטילריה. בסה"כ כללה הדיוויזיה 10,000 חיילים. כמפקד הדיוויזיה מונה רידיגר פון דר גולץ. הגרמנים הועברו לפינלנד באפריל 1918. הממשלה שהוקמה בידי הלבנים כיסתה בעצמה את עלויות שינוע הכוח, והפצירה בעם הפיני לספק מזון ומגורים לחיילים הגרמנים. הגרמנים נחתו בהאנקו, והחלו בצעדה בכיוון הלסינקי. הם הביסו בקלות את המשמרות האדומים הלא מאומנים ולא מאורגנים. במקביל, שייטת משחתות בפיקודו של הוגו מוירר הפגיזה את עמדות האדומים לאורך כל החוף. ב-13 באפריל נכבשה הלסינקי, והסנאט הפיני חזר אליה. כעבור יומיים הוכרז על סיום המלחמה. הפינים ביקשו מהגרמנים להותיר את הדיוויזיה במדינה, והגרמנים נענו ברצון. בין פינלנד לגרמניה נחתם הסכם אשר הפך את פינלנד למונרכיה עצמאית לכאורה, אולם בפועל רוקן את עצמאותה מתוכן והפך אותה למדינת בובה גרמנית. כמלך פינלנד הוכתר הנסיך הגרמני פרידריך קרל מהסן. למרות ההצלחה המרשימה של הגרמנים בחזית המזרחית, החזית המערבית התמוטטה כליל. ב-11 בנובמבר 1918 נחתם הסכם שביתת נשק בין גרמניה למדינות ההסכמה, ובמסגרתו החזירה גרמניה את כל חייליה מהמזרח. ב-16 בדצמבר עזבה דיוויזיית הים הבלטי את פינלנד וחזרה לגרמניה. בעקבות כך, הפכה פינלנד למדינה דמוקרטית עצמאית. הדיוויזיה פורקה יחד עם שאר הצבא הגרמני. מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הים הבלטי בוויקישיתוף דיוויזיית הים הבלטי באתר axishistory הכוחות הגרמניים בפינלנד באתר axishistory
סמל בחריין

סמל בחריין עוצב בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי צ'ארלס בלגרייב, יועץ בריטי של מלך בחריין. הסמל דומה בעיצובו לדגל בחריין. סביב המגן מצוי זר עלי דפנה. בעוד שבסמל הנוכחי ישנם חמישה "עמקים" לבנים, בסמל המקורי, כפי שניתן ללמוד בתמונות משנות ה-30, היו ארבעה עמקים, ככל הנראה בשל טעות של היועץ. עמקים אלה מייצגים את חמשת עיקרי האסלאם. מדיה וקבצים בנושא סמל בחריין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בחריין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייוויד ל. היל

דייוויד לורנס היל (באנגלית: David Lawrence Hill‏; 11 בנובמבר 1919 – 14 בדצמבר 2008) היה פיזיקאי גרעיני אמריקאי שעבד בפרויקט מנהטן במהלך מלחמת העולם השנייה ועמד בראש פדרציית המדענים האמריקאים. לצד עבודתו המדעית, הוא ידוע בעיקר בזכות עדותו בקונגרס משנת 1959 נגד מינויו של לואיס סטראוס למזכיר המסחר של ארצות הברית. היל נולד בבוּנוויל (Booneville) שבמיסיסיפי. לאחר שהשלים את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1942, הוא הצטרף לצוות של אנריקו פרמי במעבדה המטלורגית של אוניברסיטת שיקגו, שם שהה במהלך מלחמת העולם השנייה. היל נמנה בין צוות המדענים שבנו את שיקגו פּייל-1 (אנ'), הכור הגרעיני המלאכותי הראשון בעולם. בשנת 1945 הוא היה אחד מ-70 מדענים שחתמו על עצומת סילארד (אנ'), בהנהגת הפיזיקאי לאו סילארד, שתבעה מנשיא ארצות הברית הארי טרומן להזהיר את האימפריה היפנית לפני הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. ב-31 בדצמבר 1950 נישא היל למרי שאדו, לימים חברת בית הנבחרים של מדינת טנסי, עמה חבק שבעה ילדים. בשנת 1951, לאחר המלחמה, קיבל מאוניברסיטת פרינסטון את הדוקטורט שלו בפיזיקה גרעינית. יועץ הדוקטורט שלו היה ג'ון ארצ'יבלד וילר. המשך קריירתו האקדמאית היה עוזר פרופסור באוניברסיטת ואנדרבילט ולאחר מכן בשנים 1954–1958 עבד כפיזיקאי תאורטי במעבדה הלאומית לוס אלמוס בניו מקסיקו. ב-1959 היה היל ראש פדרציית המדענים האמריקאים. בתפקיד זה הוא העיד בפני ועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט של ארצות הברית נגד מינויו של יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית לשעבר לואיס סטראוס למזכיר המסחר של ארצות הברית בידי הנשיא דווייט אייזנהאואר. בעדותו הצהיר כי ”רוב המדענים במדינה הזו יעדיפו לראות את מר סטראוס מחוץ לממשלה.” היל האשים את סטראוס בחוסר יושרה, רדיפה אובססיבית אחר הערכה אישית, יוהרה מתמשכת ונקמנות אישית. הוא נימק את עדותו בין היתר בשל התנגדותו של סטראוס למשלוח רדיונוקלידים לנורווגיה ב-1959 ותפקידו בשימוע שהסיר את סיווגו הביטחוני של רוברט אופנהיימר. לבסוף, עדותו של היל הובילה את הסנאט של ארצות הברית לדחות את מינויו של סטראוס, לראשונה מאז 1925. בערוב ימיו בילה היל את הקריירה שלו בעבודה במגזר הפרטי, והקים חברות מחקר ופיתוח בהן ".Nanosecond Systems Inc", יצרנית של ציוד מדידה ברמת דיוק גבוהה, וכיהן כנשיא "תאגיד מחקר הרבור", חברה לאכיפת פטנטים והשקעות. הוא היה אב לשבעה ילדים עם רעייתו מרי, שנפטרה ב-1992. בדצמבר 2008 נפטר היל בעיירה ברייטון שבמדינת ניו יורק. דייוויד ל. היל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה David L. Hill, באתר Atomic Heritage Foundation (באנגלית) Nomination of Lewis L. Strauss, מסמך מאת U.S. Government Printing Office‏, 1959 (באנגלית)
משרד בלנק

משרד בלנק (בגרמנית: Amt Blank) היה כינויו של משרד ההגנה של גרמניה המערבית בין אוקטובר 1950 ליוני 1955. מכיוון שבאותה תקופה לגרמניה עדיין נאסר להחזיק צבא, המשרד לא תפקד באופן רשמי כמשרד הגנה. הוא נקרא על שם מי שעמד בראשו - תיאודור בלנק. המשרד שכן בתחילה בבניין מאולתר במוזיאון קניג שבבון. בהמשך הוא עבר לצריף ארמקיל, גם כן בבון. בראשית ימיה, נמנעה ממשלת גרמניה המערבית בעיסוק בנושאים צבאיים. במאי 1950 מינה הקנצלר קונרד אדנאואר את הגנרל גרהרד פון שוורין כיועצו המיוחד לענייני צבא. בהמשך, הקים אדנאואר את "המרכז לשירות המולדת" (Zentrale für Heimatdienst) ומינה את שוורין למפקדו. כעבור זמן קצר נאלץ אדנאואר לפטר את שוורין מתפקידו כיוון שלא שמר על החשאיות הנדרשת ושוחח על תפקידו עם העיתונות. ב-26 באוקטובר מינה אדנאואר את חבר הבונדסטאג תיאודור בלנק ליועצו לענייני ביטחון. בלנק קיבל משרד משלו וסיפח אליו את המרכז לשירות המולדת. בלנק צירף למשרד את הגנרל אדולף הויזינגר, שהביא עמו יוצאי צבא נוספים. הבולטים שבהם היו הנס שפיידל וארנסט וירמר. יחד, הם החלו להניח בחשאי תשתית להקמת צבא גרמני עצמאי. הצעד נעשה ללא אישור מצד שלטונות הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה. עם זאת, בעלות הברית ידעו על כך ובחרו להעלים עין. מתוך הנחה שצבא מערב-גרמני חזק יסייע להם בעתיד במערכה מול ברית המועצות. במקביל, פעל אדנאואר לתיקון חוקת גרמניה כדי שניתן יהיה להקים צבא בעתיד באופן חוקי. המשרד כלל בתחילה 20 איש בלבד, אולם עד 1953 כבר מנה 700 איש. במרץ 1956, בברכת בעלות הברית, עבר באופן רשמי החוק שאפשר את הקמתם מחדש של כוחות מזוינים גרמניים. בלנק הפך לשר ההגנה הראשון של גרמניה, והויזינגר הפך למפכ"ל הראשון של הבונדסוור. Bundesarchiv: Auf dem Weg zum Verteidigungsministerium. Die Zentrale für Heimatdienst und das Amt Blank 1950–1955 Matthias Molt: Von der Wehrmacht zur Bundeswehr. Personelle Kontinuität und Diskontinuität beim Aufbau der Deutschen Streitkräfte 1955–1966 Univ.-Diss., Heidelberg 2007 Militärische Aufbaugenerationen der Bundeswehr 1955 bis 1970 (hrsg. vom MGFA 2011), eingeschränkte Buchvorschau
ג'ק הנדרי

ג'ק וויליאם הנדרי (נולד ב-7 במאי 1995) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-איתיפאק מליגת העל הסעודית, ובנבחרת סקוטלנד. ג'ק הנדרי הצטרף לקבוצת פרטיק ת'יסל באוגוסט 2014. הוא שיחק באופן קבוע בקבוצת המילואים של ת'יסל, לפני שערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ביום האחרון של עונת 2014/15, בשוויון 0-0 מול מאת'רוול ב-23 במאי 2015. ב-1 בספטמבר 2015, חתם הנדרי בויגאן את'לטיק. במרץ 2016, הוא הצטרף לקבוצה מהליגה השלישית באנגליה, שרוסברי טאון בהשאלה עד תום העונה. ב-31 באוגוסט 2016, הצטרף הנדרי למילטון קינס דונס, בהשאלה עד ינואר 2017. ב-4 באוקטובר 2016, ערך הנדרי את הופעת הבכורה שלו במילטון קינס דונס, כששיחק בניצחון 0-1 במסגרת גביע הפוטבול ליג על פיטרבורו יונייטד. ב-2017, חתם הנדרי על חוזה ל-2 שנים עם דנדי. הוא שיחק באופן קבוע והפך לשחקן מפתח בדנדי בעונת 2017/18. סלטיק החתימה את הנדרי על חוזה ל-4.5 שנים ב-31 בינואר 2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 1-0 לקילמרנוק ב-3 בפברואר. ב-31 באוגוסט 2021, חתם הנדרי בקבוצת קלאב ברוז' הבלגית על חוזה ל4 שנים. ב-26 ביולי 2023, חתם הנדרי בקבוצה הסעודית אל-איתיפק על חוזה עד 2026, יחד עם חברו לשעבר בסלטיק, מוסא דמבלה. במרץ 2018, הנדרי זומן לראשונה לסגל נבחרת סקוטלנד לצמד משחקי ידידות מול נבחרות קוסטה ריקה והונגריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-27 במרץ, בניצחון 0-1 על נבחרת הונגריה. לאחר מכן הוא נכלל בסגל סקוטלנד ליורו 2020, והבקיע את שערו הבינלאומי הראשון במשחק ידידות לקראת הטורניר נגד נבחרת הולנד. מדיה וקבצים בנושא ג'ק הנדרי בוויקישיתוף ג'ק הנדרי, באתר Transfermarkt ג'ק הנדרי, באתר Soccerway ג'ק הנדרי, באתר National Football Teams ג'ק הנדרי, באתר FootballDatabase.eu Jack Hendry: Scotland centre-half joins Saudi club Al-Ettifaq, bbc
LK-99

LK-99 הוא חומר אפור שחור שיוצריו טוענים שהוא מוליך-על בטמפרטורת החדר ובלחץ אטמוספירי. ל-LK-99 יש מבנה משושה שהשתנה מעט מעופרת אפטיט ונטען שהוא מתפקד כמוליך-על מתחת ל-127 מעלות צלזיוס. החומר נחקר על ידי צוות של חוקרים קוריאנים: סוקביי לי, ג'י-הון קים ומספר חוקרים נוספים מהמכון קוריאה למדע וטכנולוגיה (KIST). נכון ל-26 ביולי 2023, אין עדיין אישור ממקור חיצוני לכך שהחומר אכן מציג תכונות של מוליכות על. תהליך הסינתוז של LK-99 טרם עבר ביקורת של פרסום מאמר בכתב עת שעורך ביקורת עמיתים. המאמר פורסם לראשונה ב-ArXiv בתור עותק קדם-דפוס וסומן על ידי יוצריו כלא-שלם. ההרכב הכימי של LK-99 הוא בקירוב Pb 9 Cu(PO 4) 6 O כך - בהשוואה לעופרת-אפטיט טהור (Pb10 (PO 4) 6 O) - כרבע מיוני Pb(II) במיקום 2 של מבנה האפטות מוחלפים ביוני נחושת. השם LK-99 הוא מראשי התיבות של המגלה לי וקים, ומשנת הגילוי (1999).זוג החוקרים עבד במקור עם פרופסור צ'וי דונג-שיק (최동식) באוניברסיטת קוריאה בשנות ה-90. מאמר ראשוני הוגש ל-Nature בשנת 2020, אך נדחה. מחקר שהוצג באופן דומה על מוליכים בטמפרטורת החדר מאת Ranga P. Dias פורסם ב-Nature מוקדם יותר באותה שנה, והתקבל בספקנות. המאמר של דיאס חזר בו בשנת 2022 לאחר שנמצא כי נתוניו זויפו. לי וקים הגישו בקשת פטנט ב-2021 שפורסמה ב-3 במרץ 2023. בקשה לסימן מסחרי קוריאני עבור "LK-99" הוגשה ב-4 באפריל 2023 על ידי Q-Centre. סדרה של פרסומים אקדמיים המסכמים ממצאים ראשוניים יצאה בשנת 2023, עם סך של שבעה מחברים על פני ארבעה פרסומים. הפרסום הראשון הופיע ב-arXiv ב-22 ביולי, ומפרט את Young-Wan Kwon, CTO לשעבר Q-Centre, כמחבר שלישי. טרום טרום שני רשום כסופר השלישי Hyun-Tak Kim, לשעבר חוקר ראשי במכון המחקר האלקטרוניקה והטלקומוניקציה ופרופסור ב-William & Mary. מדעני חומרים וחוקרי מוליכי-על הגיבו בספקנות. למוליכי העל בטמפרטורה הגבוהה ביותר בזמן הפרסום הייתה טמפרטורה קריטית של 250 קלווין (-20 צלזיוס), ורק בלחצים של מעל 170 ג'יגהפסקל. נכון ליולי 2023, הניסוי לא שוחזר, למרות הניסויים הראשוניים שהושלמו ב-2020. לאחר שקיבלו תשומת לב ציבורית ביולי 2023, כמה קבוצות ומעבדות עצמאיות החלו לנסות לשחזר את הסינתזה. אתר האינטרנט הרשמי של LK-99 (בקוריאנית) מדיה וקבצים בנושא LK-99 בוויקישיתוף תיאור הגילוי ספקות לגבי הגילוי
אל-איתיפאק

מועדון הכדורגל אל-איתיפאק (בערבית: نادي الاتفاق لكرة القدم) הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר דמאם, המשחק בליגת העל הסעודית. לפני הקמת אל-איתיפאק, היו שלושה מועדונים בדמאם שהוקמו בשנת 1941 (אל-טאאוואן, אל-שא'אב ואל-שבאב). בשנת 1945, הנשיאים נפגשו בביתו של פאריס אל-חמיד והחליטו להתמזג למועדון אחד. אל-חמיד הציע שהמועדון החדש ייקרא "אל-איתיפאק", שמשמעותו "ההסכם" בערבית. הם גם הסכימו שהצבעים של המועדון החדש יהיו ירוק ולבן, אשר השתנה בסופו של דבר לירוק ואדום. שנות ה-60 הייתה תקופה יחסית מוצלחת בהיסטוריה של אל-איתיפאק, והמועדון אף הגיע לחמשת משחקי הגמר של הגביע המקומי וזכו בשניים מהם. ב-1976, ח'ליל אל-זיאני, שחקן לשעבר ששיחק כשחקן כדורגל כל הקריירה שלו באל-איתיפאק, וזכה בתארים גדולים עם המועדון כשחקן, לקח את המושכות כמאמן. עם אל-זיאני, הקבוצה החלה לבנות מחדש את הסגל ויושמו טקטיקות חדשות. הסגל נבנה בעיקר עם שחקני אקדמיה מבטיחים שהועלו מקבוצות הנערים. נכון ל-14 בפברואר 2024 אליפות ליגת העל הסעודית: (2): 1982/1983, 1986/1987 גביע המלך הסעודי (2): 1968, 1985 גביע יורש העצר הסעודי (1): 1965 אתר האינטרנט הרשמי של אל-איתיפאק (בערבית) מדיה וקבצים בנושא אל-איתיפאק בוויקישיתוף אל-איתיפאק, ברשת החברתית פייסבוק אל-איתיפאק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אל-איתיפאק, ברשת החברתית אינסטגרם אל-איתיפאק, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
שקד עמיחי

שקד עמיחי (נולדה ב-30 ביוני 2000) היא ג'ודוקא בנבחרת ישראל בג'ודו, זוכת מדליית הארד באליפות אירופה U21, אלופת ישראל U23 ואלופת המכבייה ה-21. שקד מעבירה הרצאות השראה. שקד נולדה בירושלים, ובגיל 8 עברה עם המשפחה לקדימה. בוגרת תיכון הדסים באבן יהודה. שירתה בצה"ל במעמד של ספורטאית מצטיינת באט"ל. במקביל לקריירה הספורטיבית שקד מעבירה הרצאות השראה, סטודנטית למדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה ומאמנת קבוצה של ילדים ונוער עם לקויות ראייה ועיוורון. בשנת 2016 זכתה במדליה הבינלאומית הראשונה שלה בתחרות גביע אירופה אנטליה לקדטיות. בשנת 2018 זכתה במדליית זהב בגביע אירופה ליגאנו U21. בשנת 2019 זכתה במדליות הארד בגביעי אירופה U21 באתונה וסרייבו. בשנת 2020 זכתה במדליית הארד באליפות אירופה U21 בפורץ׳, קרואטיה. בשנת 2022 זכתה במדליית הזהב במכביה ה-21. שקד עמיחי, ברשת החברתית אינסטגרם שקד עמיחי, באתר איגוד הג'ודו העולמי שקד עמיחי, באתר JudoInside.com שקד עמיחי, ברשת החברתית לינקדאין אורן אהרוני, ג'ודו: ארד לשקד עמיחי באליפות אירופה לג'וניור, באתר ynet, 5 בנובמבר 2020 אסי ממן, ‏שקד עמיחי זכתה בארד באליפות אירופה עד גיל 21, באתר ONE‏, 5 בנובמבר 2020
ריקרדו קלאפיורי

ריקרדו קלאפיורי (באיטלקית: Riccardo Calafiori; נולד ב-19 במאי 2002 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן השמאלי והבלם בקבוצת ארסנל מהפרמייר ליג האנגלית. קלאפיורי גדל במחלקת הנוער של רומא. ב-1 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על יובנטוס במסגרת המחזור ה-38 בסרייה א' לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון. ב-14 בינואר 2022 הושאל קלאפיורי עד לתום עונת 2021/2022 לגנואה מהסרייה א'. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לפיורנטינה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-30 באוגוסט 2022 חתם קלאפיורי על חוזה לשלוש שנים בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. ב-31 באוגוסט 2023 חזר לאיטליה וחתם בבולוניה. בתום עונת 2023/2024, קלאפיורי עזר לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות בפעם הראשונה לאחר 60 שנה. קלאפיורי היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21, וב-3 בספטמבר 2021 עלה לשחק משחק בכורה כמחליף במשחק מוקדמות יורו עד גיל 21 לשנת 2023 מול נבחרת לוקסמבורג הצעירה. ב-4 ביוני 2024 ערך את הופתעו הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה, בו שיחק 6 דקות. משחק זה נערך לפני יורו 2024 בו נכלל בסגל האיטלקי. ב-29 ביולי עבר לקבוצת ארסנל מהפריימר ליג האנגלית. מדיה וקבצים בנושא ריקרדו קלאפיורי בוויקישיתוף ריקרדו קלאפיורי, באתר Transfermarkt ריקרדו קלאפיורי, באתר Soccerway ריקרדו קלאפיורי, באתר BDFutbol ריקרדו קלאפיורי, באתר WorldFootball.net ריקרדו קלאפיורי, באתר National Football Teams ריקרדו קלאפיורי, באתר FootballDatabase.eu RICCARDO CALAFIORI È ROSSOBLÙ באתר הרשמי של גנואה, 14 בינואר 2022 (באיטלקית) Riccardo Calafiori wechselt zum FCB באתר הרשמי של פ.צ. בזל, 30 באוגוסט 2022 (בגרמנית)
סיפא

האם התכוונתם ל... החֵלק האחרון - ראו: מוספית רצח העם האשורי
ברייקינג במשחקים האולימפיים

ברייקינג או ברייקדנסינג הוא ענף ספורט הנכלל לראשונה כספורט אולימפי באולימפיאדת פריז ב-2024. הוועד האולימפי הבין-לאומי אישר את צירופו של הענף לתוכנית התחרויות של המשחקים האולימפיים כחלק מרפורמת 2020 של הוועד במטרה לייצר עניין ולהביא קהל צעיר וחדש למשחקים. במשחקים יתקיימו שני טורנירים, אחד לגברים ואחד לנשים. בכל טורניר מתחרים 16 רקדני ברייקדאנס. הטורניר מורכב משלב בתים של ארבעה רקדנים בבית, כאשר מכל בית שני רקדנים מעפילים לרבע הגמר. כל קרב בטורניר מתקיים בפורמט של רקדן כנגד רקדן, ומתנהל במספר סטים קבוע מראש. בסיום של כל סט, פאנל השופטים מדרגים את ההופעה של הרקדנים על פי חמישה קריטריונים: יצירתיות, אישיות, טכניקה, מגוון, פרפורמטיביות ומוזיקליות. הרקדן שמספר גדול יותר של שופטים נתן לו ניקוד יותר גבוה זוכה בסט. ערך מורחב – ברייקדאנס באולימפיאדת פריז 2024 באולימפיאדת פריז 2024 הברייקדאנס קיבל תשומת לב מועטה ולכן הוחלט לא להכניסו לאולימפיאדת לוס אנג'לס. ברייקינג באולימפיאדת פריז (2024) נדב צנציפר, פריז, זה הכל חוץ מספורט: פארסת תחרות הברייקינג בפריז, באתר ynet, 11 באוגוסט 2024 Breaking to Make Its Olympic Debut at 2024 Paris Games באתר ספורטס אילוסטרייטד, 7 בדצמבר 2020 (באנגלית) Breaking' news: Breakdancing added as an event for 2024 Paris Olympics באתר לוס אנג'לס טיימס, 7 בדצמבר 2020 (באנגלית) "Gender equality and youth at the heart of the Paris 2024 Olympic Sports Programme" [שוויון מגדרי ונוער בלב תכנית הספורט האולימפי בפריז 2024] (באנגלית). הוועד האולימפי הבין-לאומי. 7 בדצמבר 2020. נבדק ב-29 ביולי 2023. {{cite news}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Breaking at the Paris 2024 Olympic Games באתר הרשמי של אולימפיאדת פריז (2024) (באנגלית) Ansari, Aarish (28 ביוני 2023). "Explained: Breaking rules, moves and format" [הסבר: חוקי ברייקינג, תנועות ומבנה] (באנגלית). olympics.com. נבדק ב-29 ביולי 2023. {{cite news}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) טבלת המדליות בברייקינג, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024
ז'ובנאל אמאריז'ו

ז'ובנאל אמאריז'ו (בפורטוגזית: Juvenal Amarijo;‏ 27 בנובמבר 1923 – 30 באוקטובר 2009) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת הבלם. אמאריז'ו שיחק במדי נבחרת ברזיל במונדיאל 1950 הביתי. הוא פתח במרקנאסו נגד אורוגוואי, משחק שבו ברזיל הייתה זקוקה לתיקו כדי להיות אלופת העולם, אולם היא הפסידה ולא הצליחה לזכות בגביע. אמאריז'ו היה האחרון שנותר בחיים מבין השחקנים הברזילאים שפתחו במרקנאסו. בשנת 2009 נפטר מאי-ספיקה נשימתית בגיל 85. מדיה וקבצים בנושא ז'ובנאל אמאריז'ו בוויקישיתוף ז'ובנאל אמאריז'ו, באתר Transfermarkt ז'ובנאל אמאריז'ו, באתר WorldFootball.net ז'ובנאל אמאריז'ו, באתר National Football Teams
תומאס אבילס

תומאס אגוסטין "טוטו" אבילס מאנסיז'ה (בספרדית: Tomás Agustín "Toto" Avilés Mancilla; נולד ב-3 בפברואר 2004 בריו גז'גוס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אינטר מיאמי מה-MLS. אבילס גדל במחלקות הנוער של בוקסינג קלוב, CAI וראסינג קלוב. ב-27 בפברואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ראסינג קלוב, בניצחון 2-1 על לנוס במסגרת המחזור החמישי בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2023. ב-1 באוגוסט 2023 חתם לשלוש וחצי שנים באינטר מיאמי. אבילס היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023. מדיה וקבצים בנושא תומאס אבילס בוויקישיתוף תומאס אבילס, באתר Transfermarkt תומאס אבילס, באתר Soccerway תומאס אבילס, באתר BDFutbol תומאס אבילס, באתר WorldFootball.net תומאס אבילס, באתר FootballDatabase.eu תומאס אבילס, באתר ESPN La lista de CONVOCADOS de Argentina para el Mundial Sub 20 באתר TyC Sports, ‏ 26 במאי 2023 (בספרדית)