laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד ליטבינוב

דוד ליטבינוב (נולד ב-23 בספטמבר 1993) הוא מרים משקולות ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020. נולד להורים ילידי אוקראינה שעסקו בעבר בהרמת משקולות ובהרמת כוח, אביו איגור הוא בעל עסק עצמאי להובלות ואמו ויקטוריה ספרית. בצעירותו עסק גם באיגרוף. בגיל 15 התגלה על ידי המאמן יורי אוזלינר והחל לעסוק בהרמת משקולות בצורה מקצוענית. בשנת 2010 בגיל 17 השתתף בתחרות המקצוענית הראשונה שלו, אליפות אירופה עד גיל 17 בספרד. שם סיים במקום ה-16. בשנת 2013 זכה במדליית הארד באליפות אירופה לנוער. בשנת 2020 זכה במדליית ארד בגביע העולם ברומא. ליטבינוב קיבל כרטיס לאולימפיאדת טוקיו 2020 כחמישה ימים לפני טקס הפתיחה, לאחר שמרים המשקולות הברזילאי פרננדו רייס נפסל מהשתתפות מכיוון שנכשל בבדיקת חומרים אסורים. בתחרות עצמה הוא סיים במקום ה11 מתוך 12 עם תוצאה כוללת של 381 ק"ג. במאי 2022 השתתף באליפות אירופה שם סיים במקום השישי (מתוך 13) תוך קביעת שיא ישראלי חדש של 220 ק"ג בדחיקה ו-406 ק"ג סך הכל. מדיה וקבצים בנושא דוד ליטבינוב בוויקישיתוף דוד ליטבינוב, ברשת החברתית פייסבוק דוד ליטבינוב, ברשת החברתית אינסטגרם דוד ליטבינוב, באתר olympedia.org דוד ליטבינוב, באתר הפדרציה הבין-לאומית להרמת משקולות דוד ליטבינוב, באתר הוועד האולימפי בישראל ברגע האחרון: מרים המשקולות הישראלי שכמעט פספס את האולימפיאדה, כתבה בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב (אורך: 08:28), 23 ביולי 2021 אורן בוקשטיין בוקר, בא להרים: ראיון מיוחד עם דוד ליטבינוב, שהצטרף למשלחת לטוקיו בדקה ה-90, באתר ישראל היום, 21 ביולי 2021 אסי ממן, ‏דוד ליטבינוב ייצג את ישראל בטוקיו 2020, באתר ONE‏, 18 ביולי 2021 Olympedia – David Litvinov, www.olympedia.org הרמת משקולות: שיא ישראלי ומקום שישי לדוד ליטבינוב באליפות אירופה, באתר www.israelhayom.co.il, ‏6.6.2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קייט קארו

מרי ויליאמס (באנגלית: Mary Williams‏; 27 ביוני 1869 – 11 בפברואר 1961), שכתבה בשם הספרותי קייט קארו- Kate Carew, הייתה עיתונאית וקריקטוריסטית אמריקאית. מרי ויליאמס נולדה באוקלנד, קליפורניה, והחלה את הכשרתה לאמנות בבית הספר לעיצוב בסן פרנסיסקו אצל ארתור מתיוס וקיבלה את "המדליה המיוחדת על מצוינות בציור" של בית הספר בשנת 1891. בשנים 1891 עד 1895 קיבלו היצירות שלה פרסים ביריד מדינת קליפורניה. היא הציגה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893. לאחר מותו של בעלה הראשון, בשנת 1897 הפכה, בחסותו של אמברוז בירס, למאיירת בצוות של רישומי פורטרטים בעיתון "סן פרנסיסקו אקזמינר". בשנת 1899 עברה מרי ויליאמס דייוויסון לניו יורק וגרה ברחוב 24. היא נשכרה על ידי ג'וזף פוליצר כדי לפרסם את הקריקטורות שלה ואת הראיונות של אנשים מפורסמים תחת השם הספרותי "קייט קארו" במגזינים שלו בניו יורק. בשנת 1901 התחתנה עם העיתונאי והמחזאי האוסטרלי הנרי קלט צ'יימברס. בספטמבר 1910 היא ילדה בן, קולין צ'יימברס, ובשנה שלאחר מכן התגרשה מבעלה על בגידותיו עם הסופרת המקסיקנית מריה כריסטינה מנה. בשנת 1911 היא נשלחה לאירופה על ידי המגזינים כדי לפרסם את כתבותיה וציוריה משם. היא נסעה ללונדון ולפריז, שם ראיינה מפורסמים כמו פבלו פיקאסו, ג'ורג' מור, אמיל זולא, ברט הארטה ליידי סאקוויל-ווסט ורבים אחרים. היא כתבה כ -500 יצירות עבור עיתוני העיר ניו יורק ומאוחר יותר עבור עיתונים בלונדון. היא הייתה בין אלו שאירחו את עבד אל-בהאא, שהיה אז ראש הדת הבהאית, במהלך ביקורו בארצות הברית ונסעה עמו מספר ימים. ב־16 באפריל 1912, כשמרי ויליאמס עדיין נסעה עמו, עבד אל-בהאא ביקר בניו-יורק. מרי ויליאמס ציינה כי התרשמה מנדיבותו של המנהיג הדתי ומכך שהוא נתן כסף לעניים במקום לקבל תרומות מהם. בזמן שערכה ראיונות בהוליווד היא פגשה והתחתנה עם ג'ון א' ריד יליד בריטניה בדצמבר 1916. באביב שלאחר מכן הם עברו לכרמל-על-הים, קליפורניה. היא הפכה לחברה מציגה במועדון האמנויות והאמנות של כרמל והעלתה תערוכת יחיד במלון דל מונטה של מונטריי עם למעלה משני תריסר קריקטורות, כולל אלה של וודרו וילסון, מארק טוויין ואתל ברימור, שזכו לביקורות טובות. החל בראשית שנות העשרים, כאשר פציעה קשה בפרק כף היד הגבילה זמנית את הקריירה שלה, היא התגוררה בעיקר באיי התעלה או בצרפת. היא הציגה בפריז בשנים 1924 וב־1928 ג'ון ריד נפטר ביוני 1941 בסנטוריום בסנט הלנה. מרי ויליאמס חזרה למונטריי באביב 1943, רכשה את ביתה לשעבר של הציירת לוסי ולנטיין פירס, והתמסרה לציור נופי ים. היא נפטרה בגיל 91 וקבורה באוקלנד. מדיה וקבצים בנושא קייט קארו בוויקישיתוף קייט קארו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Paul Tumey, Society Is Nix: Gleeful Anarchy at the Dawn of the American Comic Strip 1895-1915 | The Comics Journal, ‏2013-08-30 (באנגלית אמריקאית) Edwards, Robert W. (2012). Jennie V. Cannon: The Untold History of the Carmel and Berkeley Art Colonies, Vol. 1. Oakland, Calif.: East Bay Heritage Project. pp. 184–186, 256, 352–354. Williams, Mary (May 5, 1912). "Abdul Baha Talks to Kate Carew of Things Spiritual and Mundane" (PDF). New York Tribune The Los Angeles Times, 08 Dec 1916, p.10. Monterey Peninsula Herald, 13 July 1943, p. 6. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קייט קארו".
יחסי מרוקו–צ'כיה

יחסי מרוקו–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת מרוקו לבין הרפובליקה הצ'כית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1947, ובשנת 2007 הן חגגו 60 שנה ליחסים הדיפלומטיים. ראש ממשלת צ'כיה מירק טופולנק ביקר במרוקו בפברואר 2006. ב-4–5 בדצמבר 2018 ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש ביקר במרוקו, שם פגש את ראש ממשלת מרוקו, סגן נשיא לשכת המייעצים, נשיא בית הנבחרים, ופתח פורום עסקי. ליוותה אותו שרת התעשייה והמסחר מרתה נובאקובה ומשלחת עסקים גדולה. בשנת 2017 היצוא הצ'כי למרוקו הסתכם ב-316.8 מיליון דולר, ואילו היבוא הסתכם ב-181 מיליון דולר. לדברי ראש הממשלה באביש, ההזדמנויות העיקריות להמשך פיתוח הן בעיקר בתחומי האנרגיה, הרכב, תעשיות תעופה וביטחון, חקלאות, טכנולוגיות מזון ורפואה ותעשיית הכרייה. צ'כיה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט וקונסוליה כללית בקזבלנקה. מרוקו מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג. מדיה וקבצים בנושא יחסי מרוקו–צ'כיה בוויקישיתוף Prime Minister Babiš visited Morocco and talked with the President of the Moroccan Government on trade and industrial cooperation באתר משרד החוץ הצ'כי, 5 בדצמבר 2018 שגרירות צ'כיה במרוקו קונסוליית צ'כיה בקזבלנקה
מואילה

מואילה (באנגלית: Mouila) היא בירת מחוז נגוני (אנ') שבגבון. העיר שוכנת על גדות נהר נגוני (אנ') ועל הכביש הארצי N1. אוכלוסיית העיר מנתה של כ־36,061 נפש (2013). האתר הבולט בעיר הוא האגם הכחול- Lac Bleu, אגם הידוע במים הכחולים הבוהקים שלו. במואילה מתגוררים מגוון של קבוצות אתניות גבוניות ומהווה מוקד מרכזי למסחר ונסיעות. בעיר יש גם שדה התעופה. קצב גידול האוכלוסייה בין השנים 2003 לבין 2013 היה 5.6%. במואילה ישנם מספר בתי ספר תיכוניים כגון סנט גבריאל-Saint-Gabriel ותיכון לה-ואל-מארי Le Val-Marie, שניהם הוקמו בשנות השישים של המאה ה-20. מספר דורות של אישי מפתח התופסים תפקידים בכירים בגבון למדו בבתי ספר אלה. שני מוסדות החינוך הקתוליים הפרטיים האלה, החל משנות האלפיים מנוהלים על ידי המדינה. בית הספר סנט-גבריאל ממוקם במרכז העיר ואילו בית ספר לה-ואל-מארי נמצא במרחק של 3 ק"מ ממואילה. ב־11 בדצמבר 1958 נקבע מקום מושבו של הבישופ הקתולי במואילה . בשנת 2007 הוקמה במואילה קתדרלת סן ז'אן-ל'אפוט. שטח העיר מואילה נרחב. יש בה כמה שווקים ומרכזים מסחריים. קיים שירות מוניות בין המרכזים השונים, במואילה. העיר מהווה מרכז מסחרי בקסאווה, מניהוט, בננות, יאמה, אגוזי אדמה (בוטנים) ותירס (תירס). קפה ושמן דקלים הם מוצרי יצוא חשובים. במרחק 56 קילומטרים דרומית מערבית ממואילה נמצאים מפעלי שמן דקלים שיתופיים במואבי. יהלומים נמצאו בעיירה במקונגוניו הסמוכה וזהב בעיירה אקיטה, אך הייצור של שניהם קטן. במספר שכונות במואילה, התושבים מתקשים להשיג מי שתייה לשימושים ביתיים, על בסיס יומי. בגלל הקשיים להשגת המים וההתמודדות בנושא, התעוררה מרירות בקרב האוכלוסיות (2018). האוכלוסייה נאלצת לנקוט צעדים לקליטת מי גשמים או לשטוף פירות וירקות במי הנהר. לאור המצב ב־16 בפברואר 2018 החליטה ממשלת גבון להפסיק באופן חד צדדי את הסכם הזיכיון עם הקבוצה הצרפתית "ויאוליה". שהייתה אחראית לניהול והפצה המים והחשמל בגבון. פרנסואה בוזיזה, נשיא הרפובליקה המרכז אפריקאית לשעבר, הוא ממואילה. במואילה אקלים סוואנה טרופי ( סיווג האקלים Köppen Aw ). האגם הכחול במואילה קתדרלת סן ז'אן-ל'אפוט, במואילה. (2010) גבון ליברוויל אוקלו עומר בונגו מדיה וקבצים בנושא מואילה בוויקישיתוף שדה התעופה של מואילה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:09) העיר מואילה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:43) מואילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוכלוסייה על פי מפקד האוכלוסין 2013 ואתר citypopulation על פי אתר citypopulation Mouila (Diocese) [Catholic-Hierarchy], www.catholic-hierarchy.org באתר Allafrica, Gabon: Bongo Ondimba in Mouila Sunday for the consecration of the Saint-Jean הערך מואילה בבריטניקה חדשות ליברוויל 17 במרס 2018, סוכנות הידיעות של גבון, מספר שכונות של מואילה משוללים מי שתייה Biography of Raponds Walker, accessed 11 August 2008 "Mouila Climate Normals 1961–1990". National Oceanic and Atmospheric Administration. Retrieved 8 March 2015.
מפרץ יואון (אנטארקטיקה)

מפרץ יואון (באנגלית: Huon Bay) הוא מפרץ, בחוף הצפוני של חצי האי טרינטי, שבקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. רוחב פתחו של המפרץ 14.8 קילומטרים, והוא ממוקם בין כף דוקור לבין כף לגופיל. קרחון אוגויה נשפך אל ראשו של מפרץ יואון. משלחת חקר צרפתית ופיקודו של קפטן ז'ול דומון ד'אורוויל חקרה את האזור בין השנים 1837–1840. ד'אורוויל נתן את השם "יואון" ללשון יבשה באזור. לשון היבשה נקראה על שמו של פליס יואון דה קרמאדה (Felix Huon de Kermadec), שהיה חבר המשלחת. משלחת סקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר מיפתה את האזור בשנת 1946, לא מצאה את לשון היבשה. מתוך כבוד לד'אורוויל, ומשלא נמצאה לשון היבשה בשם זה, קראה משלחת הסקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד למפרץ כולו בשם "יואון". • National Imagery and Mapping Agency 2002, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 133 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, (Revised edition 1976) Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 140 קרחון קנט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ יואון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפרץ יואון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפרץ יואון באתר marineregions מידע גאוגרפי והיסטורי
מפרץ יואון

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה מפרץ יואון (אנטארקטיקה) – מפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה קנדה מפרץ יואון (פפואה גינאה החדשה) – מפרץ רחב ידיים, מדרום לחצי האי יואון, במזרח פפואה גינאה החדשה
סיטלן פונה

סיטלן פונה (בטוקי פונה: sitelen pona) היא מערכת כתב מתוכננת (אנ') הירוגליפית, אשר משומשת ונכתבת אך ורק בשפה טוקי פונה. סיטלן פונה יכולה להיכתב משמאל לימין כמו בכתב לטיני ולמעלה למטה, כמו בכתב מונגולי. מערכת הכתב פותחה על ידי הבלשנית הקנדית סוניה לאנג, עם השראה מהברות הילידים הקנדיים. בסיטלן פונה ישנם כ-120 לוגוגרמות, וכל לוגוגרמה עצמאית משמשת עבור מילה יחידה. במקרה של זוג מילים בעל משמעות יחידה, לדוגמה: jan sona - מדען, חכם, מלומד, את הלוגוגרמות של jan (איש) ו-sona (חוכמה) ניתן לאחד לכדי לוגוגרמה יחידה מוסכמת. משמעות המילה "סיטלן פונה" בטוקי פונה היא: "כתב טוב". sitelen משמעותה: כתב, תמונה, ציור - כל דבר אשר נועד להעביר מסר. pona משמעותה: טוב, חיוביות, נהדר - כל דבר בעל השפעה חיובית. המערכת "סיטלן פונה" פורסמה לראשונה ב-2001, לצד פרסום השפה "טוקי פונה". לכל אחת ממילות השפה "טוקי פונה" ישנה לוגוגרמה המתאימה לה. טוקי פונה יכולה להיכתב בכל מערכת כתב. עם זאת, בדרך כלל דוברי השפה אשר רוצים לכתוב אותה, משתמשים לרוב באלפבית הלטיני. על מנת שהשפה תהייה ייחודית, מערכת הכתב סיטלן פונה פותחה בדיוק בעבור מטרה זו. הסמל של השפה טוקי פונה עצמה נכתב בסיטלן פונה, עם הלוגוגרמה של "פונה" (pona, שפה) שנכתב בתוך הלוגוגרמה של "טוקי" (toki, "שפה"). חלק מהלוגוגרמות אף דומות לפעולות או למושגים שאותן הן מייצגות. למשל, המילה "לצוד" (אַלַסַה, alasa) מיוצגת על ידי לוגוגרמה של קשת ציד, והמילה "ירח" (מוּן, mun) מיוצגת על ידי לוגוגרמה של הסהר. מצד שני, ישנן לוגוגרמות שצורתן אינה ברורה והן אינן מדמות את הפעולה או המושג שאותן הן מייצגות. מספר הלוגוגרמות בסיטלן פונה מוגבל. בשל כך, על מנת לכתוב שמות פרטיים במערכת הזו, יש לצייר מעין מלבן ולכתוב בו לוגוגרמות עבור כל תנועה או עיצור בשם הפרטי. כל לוגוגרמה הנכתבת עבור תנועה או עיצור מסוים מייצגת מילה, המתחילה אף היא באותה תנועה או עיצור. ב-2012 יצר ג'ונתן גייבל מערכת כתב חדשה לטוקי פונה, בשם "סיטלן סיטלן", אשר המושפעה מכתב המאיה (אנ'). לוגוגרמות הסיטלן סיטלן הן מורכבות ובעלות קווים רבים. הן אינן דומות כלל למשמעויות המילים שאותן הן מיוצגות, כפי שלוגוגרמות הסיטלן פונה דומות למשמעויותיהן של מילים אלה בחלקן. לוגוגרמות הסיטלן סיטלן נכתבות משמאל לימין, כמו בסיטלן פונה. אך ברגע שנעשה שימוש במילת יחס, כל המילים שלאחר מילות היחס נכתבות במסגרת ייחודית למילת היחס. ב-2019 יאן סווי כתב מערכת לטוקי פונה המשתמשת באמוג'ים לכתיבת המילים בשפה הנקראת "סיטלן אמוסי" (בטוקי פונה: sitelen Emosi). המערכת נוצרה ככל הנראה כדי לדרבן כתיבה במערכת הסמלים של טוקי פונה באופן תדיר יותר בגלל חוסר שימוש בסמלי טוקי פונה במערכות מחשב, שכן יוניקוד עוד לא הפכו את מערכת הסיטלן פונה לתוויות. מדיה וקבצים בנושא סיטלן פונה בוויקישיתוף SenPalosu, glyph origins of sitelen pona?, r/tokipona, ‏2022-03-26 Writing Systems and Sign Language, באתר "lipu pi jan Pije" Toki Pona Hieroglyphs, באתר "lipu pi jan Pije" Live Toki Pona Sitelen Sitelen Renderer Sitelen Emoji - Toki Pona, sites.google.com
יחסי ברזיל–סינגפור

יחסי ברזיל–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לסינגפור. היחסים בין המדינות החלו בשנת 1889. בשנת 1935 הפך סמואל אריק טרוויס לקונסול הראשון של ברזיל בסינגפור, ובשנת 1949 מונה לקונסול הכבוד הראשון של ברזיל. בשנת 1951 שקלה ממשלת ברזיל לפתוח נתיב של ספינות משא לסינגפור, ובאותה שנה ברזילאים שנמלטו משלטון הרפובליקה העממית של סין חזרו מסין דרך סינגפור. לאחר מכן ביקרה ספינת ההדרכה הברזילאית אדמירל סלדאנה בסינגפור במהלך מסעה הראשון בעולם בשנת 1952, והפכה לספינת ההכשרה הימית הראשונה של ברזיל שביקרה במימי סינגפור. ב-14 באוקטובר 1965 הכירה ברזיל בעצמאות סינגפור והפכה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה בעצמאות סינגפור. בשנת 1957 כוננה ברזיל יחסים דיפלומטיים עם סינגפור. בשנת 1979 הוקמה שגרירות ברזיל בסינגפור, ואילו שגרירות סינגפור בברזיל נחנכה בשנת 2013 על ידי שר החוץ של סינגפור, שאנמוגן. השגרירות היא השגרירות הראשונה של סינגפור באמריקה הלטינית והסוכנות הזרה היחידה של סינגפור באמריקה הלטינית. בשנה שלאחר מכן, נשיאת ברזיל דילמה רוסף, שנסעה לבריסביין שבאוסטרליה כדי להשתתף בפסגת ה-G20 שהתה בסינגפור, והפכה לנשיא ברזיל הראשון שביקר בסינגפור. על פי הנתונים באתר המרכז לחקר מורכבות כלכלית, בין השנים 1995–1999, היצוא של סינגפור לברזיל היה במגמת ירידה, מכ-600 מיליון דולר בשנת 1995 לכ-200 מיליון דולר בשנת 1999. משנת 2000 עד 2004, ערך היצוא נותר ברמה של כ-400 מיליון דולר; לאחר מכן ערך הייצוא החל להשתנות, ורשם שיא חדש של 2.2 מיליארד דולר בשנת 2005. סינגפור מייצאת בעיקר מכונות לברזיל, ושיעור מוצרי הנפט והכימיה המזוקקים בייצוא גדל גם מאז 2007 ו-2009. בין השנים 1995–2001, הייצוא של ברזיל לסינגפור היה פחות מ-500 מיליון דולר; בשנת 2002 היצוא עלה לראשונה על 500 מיליון דולר. אף על פי שצנח בשנת 2003, הוא עלה לכ-500 מיליון דולר בשנה שלאחר מכן. בין 2004 ל-2008 ערך הייצוא בדרך כלל הראה מגמת עלייה ואז ערך הייצוא החל להשתנות, אך בשנת 2013 הוא רשם שיא חדש של 3 מיליארד דולר. ברזיל מייצאת בעיקר נפט מזוקק וספינות לסינגפור. בספטמבר 2005 חתמה הסוכנות הבינלאומית לפיתוח ארגונים בסינגפור על מזכר הבנות עם הסוכנות לקידום השקעות יצוא בברזיל, אשר חודשה בשנת 2008. שני הארגונים קיימו גם סמינרים ופרויקטים לחיזוק שיתוף הפעולה בין חברות משתי המדינות בתחום מוצרי נדל"ן, טכנולוגיית מידע ותקשורת ושירותי שדה תעופה. בשנת 2014, סינגפור וברזיל חתמו על הסכם אווירי ומשלוח בינלאומי כדי למנוע כפל מס. סינגפור מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה. ברזיל מחזיקה שגרירות בסינגפור. מדיה וקבצים בנושא יחסי ברזיל–סינגפור בוויקישיתוף שגרירות סינגפור בברזיל שגרירות ברזיל בסינגפור
יחסי ארגנטינה–סינגפור

יחסי ארגנטינה–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין ארגנטינה לסינגפור. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1974. ב-2018, לאחר ביקור בווייטנאם במסגרת המסע לאזור דרום-מזרח אסיה, הגיע שר החוץ הארגנטינאי חורחה פאוריה לסינגפור, שם נפגש עם ראש הממשלה לי שיינלונג ודן בכמה נושאים הקשורים למערכת היחסים הבילטרלית הפוליטית-כלכלית. פאוריה נפגש גם עם מקבילתו הסינגפורי, ויוויאן בלקרישנן, איתה התייחס לנושאים המרכזיים בסדר היום הדו-צדדי והעולמי ודן עימה על תיקון ההסכם לשירותים אווירי משנת 1997, מה שיאפשר כעת קישורי אוויר טובים יותר בין שתי המדינות ובכך יביא יתרונות בתחום טיולי העסקים והתיירות. סינגפור אינה מיוצגת בארגנטינה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה ארגנטינה מחזיקה שגרירות בסינגפור. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארגנטינה–סינגפור בוויקישיתוף Argentina - Singapore: Faurie explores "a new stage" in the bilateral relationship באתר משרד החוץ הארגנטינאי, 1 באוגוסט 2018 שגרירות ארגנטינה בסינגפור
יחסי ארגנטינה–רומניה

יחסי ארגנטינה–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם. בסוף המאה ה-19 החל גל הרומנים הראשון לנדוד לארגנטינה, רבים מהם מחלקים של רומניה שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ומהאימפריה הרוסית. בין המהגרים היו קבוצות מיעוט של יהודים וצוענים מרומניה שנדדו גם לארגנטינה. הקשר הרשמי הראשון בין ארגנטינה לרומניה התרחש בשנת 1880. יחסים דיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-24 באפריל 1931. במהלך מלחמת העולם השנייה, הגעתם של המספר הגדול ביותר של מהגרים רומנים לארגנטינה התרחשה בגלל הרדיפה הנאצית ולאחר מכן ההשתלטות הקומוניסטית הסובייטית על רומניה. במרץ 1964 שודרגו שתי הנציגויות הדיפלומטיות לשגרירויות. במרץ 1974 ביקר נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו ביקור רשמי בארגנטינה ונפגש עם הנשיא חואן דומינגו פרון. לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה בשנת 1989, הרומנים הורשו לנוע בחופשיות ללא רשות המדינה. במרץ 1993 הצהיר שר החוץ של ארגנטינה, גווידו די טלה, בעת ביקור רשמי בהונגריה כי ארגנטינה מסוגלת לקבל מהגרים אירופים. למחרת פרסם שגריר ארגנטינה ברומניה בתקשורת המקומית דיווח על היוזמה על סמך הצהרת שר החוץ, ולמחרת התייצבו 6,000 רומנים בפתח שגרירות ארגנטינה בבוקרשט וביקשו בקשות הגירה לארגנטינה. בתוך מספר ימים קיבלה שגרירות ארגנטינה 17,000 בקשות להגירה, אולם מועמדים רבים לא הצליחו לעמוד בדרישות שונות והיה להם מעט כסף להתיישב בארגנטינה. כשהגיעו הידיעות לארגנטינה, רבים יצאו לרחובות במחאה על הוויתור האפשרי של מהגרים רומנים שהגיעו לארגנטינה ורבים חששו שהמהגרים יתפסו עבודות שלא היו או עבור תושבים מקומיים. ביולי 1993 ביקר נשיא רומניה יון איליאסקו בארגנטינה ונפגש עם הנשיא קרלוס מנם כדי לדון בהגירה רומנית אפשרית לארגנטינה. בסופו של דבר, רק כמה מאות רומנים קיבלו אשרות לעלות לארגנטינה. לאורך כל השנים התקיימו ביקורים רבים רמי דרג בין מנהיגים ושרי חוץ של שתי המדינות. קשרי שיתוף הפעולה בין ארגנטינה ורומניה הוגברו על ידי זיהוי תחומים התורמים ליישום פרויקטים ספציפיים. לשתי המדינות בסיס משפטי איתן לקידום מסחרי, כלכלי, השקעות, מדע וטכנולוגיה, תרבות וחינוך ביניהם. בשנת 2016, שתי המדינות חגגו 85 שנים של יחסים דיפלומטיים. שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם על שיתוף פעולה תרבותי (1969); הסכם סחר (1993); הסכם שיתוף פעולה לשימוש באוקיינוס השקט באנרגיה גרעינית (1993); הסכם להגנה הדדית על השקעות (2011); הסכם לשיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה (2011) ואמנת הסגרה (2017). ארגנטינה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט. רומניה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס. שגרירות ארגנטינה בבוקרשט שגרירות רומניה בבואנוס איירס מדיה וקבצים בנושא יחסי ארגנטינה–רומניה בוויקישיתוף Inmigración rumana (in Spanish) MFA hails celebration of 85 years of Romanian-Argentine diplomatic relations La invasión rumana que no fue (in Spanish) Cronología de la Political Exterior Argentina (in Spanish) Ambassador of Argentina to Romania Embassy of Argentina in Bucharest Embassy of Romania in Buenos Aires
דובינה

דובינה (בבלארוסית: Дубіна; בפולנית: Dubinowo) הוא כפר קטן במחוז משנה ברסלב במחוז ויטבסק שבצפון בלארוס, 2.5 ק"מ מצפון-מערב לאגם שאראנץ (בלא'). ראשית היישוב במקום במושבה יהודית חקלאית שהוקמה על אדמות מדינה בתקופת האימפריה הרוסית. יהודי המקום נרצחו או גורשו לגטו וידזה בעת מלחמת העולם השנייה והיישוב היהודי במקום חוסל. המושבה החקלאית היהודית דובינובו נוסדה על שטח יער, אדמת מדינה שהתקבלה לצורך התיישבות חקלאית מידי ממשלת הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. היהודים המקומיים, שהיו שומרי מצוות אדוקים, ביראו את היער והכשירו את השטח לעיבוד חקלאי. הם הקימו בית מדרש גדול שבו היה 'חדר' לילדים, ואף בית קברות קטן. אחרי מלחמת העולם הראשונה התגוררו במקום כ-400 איש, מהם 362 יהודים. דובינובו סופחה עם מחוז וילנה כולו לשטח פולין העצמאית בסוף 1922. גבול לטביה שוכן מאז בסמיכות קרובה (כ-3 קילומטרים) לעיירה. הארגונים יקופ"ו ואורט סייעו להתארגנות החקלאית של יהודי המקום בין מלחמות העולם, הקהילה התפתחה ולצד בית המדרש הגדול, קם בית מדרש חדש שני. רבה האחרון של הקהילה היה רבי שמואל פייגין, שנספה בשואה יחד עם יהודי העיירה. רוב יהודי העיירה נרצחו או הוגלו לגטו וידזה בראשית 1942. רחל גרוסבאום-פסטרנק, "דוּבִּינוֹבוֹ, נפת ביאליסטוק, מחוז ביאליסטוק", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 238–239. דובינובו במילון גאוגרפי של ממלכת פולין (אנ'), כרך XV חלק א, ורשה 1900, עמ' 445
ספר חרדים

ספר חרדים הוא ספר הלכתי, שחיבר רבי אלעזר אזכרי בצפת במאה ה-16. הספר מונה את תרי"ג המצוות בחלוקה לפי האיברים שעל ידם מתקיימת המצווה. בסופו מופיעים פיוטים שונים שחיבר. שמו של הספר "חרדים" ניתן לו על ידי מחברו, על שם היראה הגדולה והחרדה הנצרכים על פי דבריו לקיום המצוות. הספר הובא לדפוס לראשונה בוונציה בשנת 1601, לאחר מות מחברו. הספר ממיין את המצוות לפי איברי הגוף השונים; מצוות התלויות בעיניים, באוזניים, בגפיים וכיוצא בזה, ועוסק בשורשיהן ובענפיהן של המצוות. עיסוק מיוחד יש במצוות התלויות בארץ. כמו כן, הספר מדגיש פעמים רבות את הפן הקבלי שבמצוות ומרבה לצטט את דברי הזוהר (בעיקר מתוך ה"רעיא מהימנא" שעוסק בתרי"ג מצוות) ומדברי רבותיו - מקובלי צפת. בסוף הספר מופיעים מספר פיוטים אשר "ידיד נפש" הוא הידוע שבהם. הספר מהווה גם מקור ראשון לתעודות היסטוריות שונות, כמו למכתבו של הרמב"ם אחרי עלייתו לארץ ישראל. הכרעתו ההלכתית כי קדושת שביעית נוהגת בפירות נוכרים, עוררה עניין רב בספרות ההלכה. בספר מובאות רבות בשם "ספר המדות", אותו זיהה משה חלמיש עם הספר "אורחות צדיקים". הספר נדפס לראשונה בוונציה בשנת 1601, ומאז נדפס בעשרות מהדורות. במהלך הדורות חוברו קיצורים שונים של הספר והוא תורגם לשפות אחרות. רבי אברהם דנציג, מחבר הספר "חיי אדם", חיבר קיצור לספר חרדים, שנדפס בתוך ספרו "זכרו תורת משה". תרגום ליידיש יצא לאור תחת השם "תם וישר". ספרים אחרים התחברו על בסיס חלוקתו של ספר חרדים למצוות התלויות באיברים, ועליהם נמנים הספרים "זובח תודה" לרב מרדכי אצבאן, קושטא ה'תצ"ג; "ליקוטי יוסף" לרבי יוסף מזבורוב, למברג ה'תק"פ בערך; והספר "נר מצווה" לרב אהרון מאפטא, המלקט את דברי הבעל שם טוב על סדר ה"ספר חרדים", פיוטרקוב ה'תרע"א. בשל היותו מרכז את המצוות בצורה נוחה לעיון, התחבב הספר על המוני בית ישראל. בספר משנה ברורה נכתב, ש"עוד יש הרבה והרבה מצוות שלא הובאו בשולחן ערוך, ונמצאים בספרי מוני המצות הרמב"ם והסמ"ג והחינוך, וביותר בספר חרדים כי הוא קיבץ מכל הראשונים הקודמים לו בהמצות הנוהגות למעשה בזמן הזה, ונכון מאוד שילמוד אותם כל אדם ויהיה בקי בהן" (משנה ברורה, סימן קנ"ו, סעיף קטן ד'). בתולדותיו של החפץ חיים מסופר, שהחפץ חיים נהג למסור שיעור קבוע בספר חרדים. מרדכי פכטר, חייו ואישיותו של ר’ אלעזר אזכרי בראי יומנו המסטי וספר "חרדים", שלם ג (תשמא) עמ' 127–147. משה חלמיש, לשאלת זהותו של הספר "בית מדות" הנזכר בס’ חרדים וב"ראשית חכמה" קריית ספר מז (תשלב) עמ' 169–178. הרב נתן דוד שפירא, הגהות המדפיסים בשיר "ידיד נפש", "תורה שבעל פה" מא, עמ' קיד. אלעזר אזקרי, ספר חרדים, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית קיצור "ספר חרדים" באתר "דעת" פרקים נג-נה של ספר חרדים באתר "דעת" "ספר חרדים" ב-HebrewBooks.org אלעזר בן משה אזכרי (1533-1600.), ספר חרדים, דף שער בספרייה הלאומית
מירין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מירין – ליקר אורז מהמטבח היפני מירין - עיר פנטסטית בסדרת שיר של אש ושל קרח של ג'ורג' ר. ר. מרטין ארדן מירין (Myrin) - שחקנית אמריקאית
יחסי ברזיל–רומניה

יחסי ברזיל–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 בינואר 1928 ברמת הצירות, שהייתה הנציגות הדיפלומטית הרומנית הראשונה באמריקה הלטינית. ב-5 במרץ 1942 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות בעקבות מלחמת העולם השנייה, והם חודשו רק ב-22 במרץ 1961. ב-9 במאי 1974 שודרגו היחסים בין המדינות לרמת שגרירות. בשנת 2013 נחגגו 85 שנה לכינון היחסים בין המדינות. ברזיל מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט. רומניה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה, קונסוליה כללית בריו דה ז'ניירו ו-6 קונסוליות באראקז'ו, בלו הוריזונטה, קוריטיבה, פורטלזה, פורטו אלגרה ורסיפה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ברזיל–רומניה בוויקישיתוף 85 years of Romanian-Brazilian diplomatic relations באתר משרד החוץ הרומני, 6 באפריל 2013
שדה מוקשים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שדה מוקשים – שדה מלא במוקשים המשמש כאמצעי לחימה שנועד לעכב או למנוע תנועה. שדה מוקשים (סרט) – סרט קולנוע חרדי משנת 2001. מאת מוטי גל ושוקי בן פורת, נחשב לא' מסרטי הדרמה המצליחים במגזר בכל הזמנים. ארץ המוקשים – סרט דרמה היסטורית גרמני–דני משנת 2015, שנכתב ובוים על ידי מרטין זנדבליט. מוקש (סרט) – סרט מותחן משנת 2016, בכיכובו של ארמי האמר.