אנאבל (בובה)

אנאבל (באנגלית: Annabelle) היא בובת סמרטוטים, ששוכנה במוזיאון פרטי של זוג החוקרים אד ולוריין וורן לאחר שדווחה כרדופת רוחות. בהמשך, הבובה היוותה השראה ובסיס ליצירת בובה בדיונית רדופת רוחות באותו השם המופיעה ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע. אנאבל היא בובת ראגדי אן שדווחה כרדופת רוחות. על פי חוקרי הפראנורמה והדמונולוגים אד ולוריין וורן, הבובה ניתנה לראשונה לסטודנטית לסיעוד בשנת 1968, והשניים העידו שהבובה התנהגה בצורה מוזרה, ושנאמר לסטודנטית שהבובה מאכלסת את רוחה של ילדה מתה בשם אנאבל. הזוג וורן העיד כי הסטודנטית ושותפתה לחדר ניסו לקבל ולטפח את הבובה בעלת הרוח, אך עם זאת, דווח על התנהגות זדונית ומפחידה מצדה של הבובה. הזוג העיד כי בשלב זה הסטודנטית וחברתה יצרו עימם קשר, ושהם העבירו את הבובה למוזיאון שלהם לאחר שהכריז עליה כ"אחוזת שטניות". כיום, הבובה שמורה בתיבת זכוכית במוזיאון הנסתר של הזוג וורן במונרו, קונטיקט. הבובה הוזכרה בביוגרפיה שנכתבה על אד ולוריין וורן בשנת 2002, The Demonologist. פרופסור ג'וזף לייקוק, פרופסור לענייני דתות באוניברסיטת טקסס, אומר שרוב הספקנים דחו את המוזיאון של הזוג וורן כ"מדף לליל כל הקדושים, בובות וצעצועים, וספרים שאפשר לקנות בכל חנות ספרים". לייקוק כינה את האגדה על אנאבל "מקרה מעניין ביחסים בין תרבות הפופ לפולקלור הפראנורמלי", והביע ספקולציה שסביר כי תופעת הבובה הדמונית זכתה לפופולריזציה באמצעות סרטים כמו "משחק ילדים", "בובתי דולי היקרה", ואפילו הסרט "לזמן את הרוע" עצמו, שהושפעו מהאגדות המוקדמות סביב דמותו של רוברט, וכמו כן מפרק מסדרת הטלוויזיה "אזור הדמדומים" שנקרא "Living Doll" (שבו דמותה של האמא נקראה אנאבל), ששודר חמש שנים לפני סיפורם של הזוג וורן. לייקוק טוען כי "הרעיון של בובות אחוזות שטניות מאפשר לדמונולוגים המודרניים למצוא רוע על טבעי במקומות הבנאליים והמקומיים ביותר". בהתייחסה לפרסום למוזיאון הנסתר של הזוג וורן במקביל להפצת הסרט "לזמן את הרוע", הסופרת שרון א. היל כתבה כי רבים מן המיתוסים והאגדות המקיפים את הזוג וורן "תועדו כביכול על ידי עצמם" ושייתכן שאנשים רבים מתקשים "להפריד בין הזוג וורן לבין דמויותיהם ההוליוודיות". היל ביקרה את הסנסציה העיתונאית סביב המוזיאון הנסתר של הזוג וורן ובובת אנאבל שבמרכזה, ואמרה: "כמו אד וורן במציאות, גם אנאבל במציאות היא הרבה פחות מרשימה". גם על הטענות העל-טבעיות שתועדו סביב אנאבל על ידי אד וורן, היל אמרה: "אין לנו דבר מלבד המילה של אד, וגם על ההיסטוריה ועל מקורות החפצים במוזיאון". האגדה סביב דמותה של אנאבל שימשה השראה לסצנת הפתיחה של הסרט "לזמן את הרוע" (2013), שם היא מתוארת כבובת פורצלן מרושעת, שחוקה ומיושנת, וכמו גם היוותה השראה לטרילוגיית סרטי ספין אוף בכיכובה: "אנאבל" (2014), "אנאבל: הבריאה" (2017), ו"אנאבל חוזרת הביתה" (2019). הבובה גם הופיעה בקצרה בסרטים "לזמן את הרוע 2" (2016), "אקוומן" (2018), "קללת לה יורונה" (2019) ו"שהאזאם" (2019). Laycock, Joseph. "The Paranormal To Pop Culture Pipeline". Religion Dispatches. University of Southern California. Retrieved 19 February 2016 "Annabelle". www.warrens.net. Archived from the original on 2016-05-22. Retrieved 2017-11-30. Bryan Alexander (1 October 2014). "'Annabelle' joins ranks of freaky dolls in horror films". USA TODAY. Retrieved 2015-03-11. Eidell, Lynsey (2014-10-07). "The Real-Life Story Behind Annabelle Is Even More Bone-Chilling Than the Movie". Glamour. Retrieved 2015-03-11. Joal Ryan (3 October 2014). "How the Real Doll Behind 'Annabelle' Became Even Freakier for the Movies". Yahoo!. Retrieved 2015-03-11. Don Wildman. "Annabelle the Devil Doll". Mysteries at the Museum. Travel Channel. Retrieved 2014-12-03. Brittle, Gerald (September 13, 2002) [1980]. "Annabelle". The Demonologist: The Extraordinary Career of Ed and Lorraine Warren. iUniverse. pp. 39–53. ISBN 978-0-595-24618-2. Hill, Sharon. "The Warrens: Sorting the truth from the Hollywood myth". Doubtful News. Lithospherica, LLC. Archived from the original on 25 July 2014. Retrieved 19 February 2016. Fiduccia, Christopher (December 6, 2018). "The Evil Annabelle Doll Makes a Cameo in James Wan's Aquaman Movie". ScreenRant. Retrieved December 31, 2018. Tangcay, Jazz (2023-03-18). "'Shazam! Fury of the Gods': Breaking Down the Easter Eggs, From 'Fast and the Furious' to 'Annabelle'". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-09-17.