laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
BTU

BTU (ראשי תיבות של British Thermal Unit – "יחידות תרמיות בריטיות") מציין יחידת מידה לחום ואנרגיה הדרושה לחימום 1 פאונד של מים (כ-0.45 קילוגרם) במעלת פרנהייט אחת (0.56 מעלות צלזיוס). להתכת פאונד אחד של קרח נדרשים 143 BTU. יחידת מידה זו אינה חלק מיחידות מידה SI. והיא משמשת בעיקר בארצות הברית ובבריטניה. שאר הארצות משתמשות בעיקר ביחידת המידה ג'אול. כמו הקלוריה, גם ל-BTU קיימים מספר ערכים שונים כתוצאה משינויים בטמפרטורת המים. השינויים בין הערכים נעים בשיעור 0.5%. השימושים הנפוצים יותר של ה-BTU הם בתחום מיזוג האוויר, עוצמת גריל לצלייה ודלק. בחבית אחת של נפט גולמי יש ערך אנרגטי השקול ל-5.8 מיליון BTU. גלון של בנזין מכיל כ-125,000 BTU. בגז טבעי, היחידה השימושית לצורך תמחור (בחוזי מכר) היא מיליון BTU (סימון MMBTU). רגל מעוקבת (cubic feet) של גז מכילה בערך 1030 יחידות חום. לכן נהוג לחשב ש-1,000 רגל מעוקבת הם כמיליון BTU. במטר מעוקב יש כ-36.9 CF. לכן מיליון BTU הם שווי ערך ל-27.096 מטר מעוקב של גז בטמפרטורה ובלחץ מוגדרים. מכאן ש-1,000 מטרים מעוקבים של גז שווים בערך ל-36.9 מיליון BTU, ומכאן ניתן לגזור שווי של הגז במאגר גז. לדוגמה, אם במאגר מיליארד מטרים מעוקבים (כלומר 36.9 מיליון מיליוני BTU), ומחיר מיליון BTU הוא 5 דולרים, הרי ששווי הגז במאגר הוא כ-184 מיליון דולר. 39 °F (כלומר, הסימון הוא: BTU39 °F) – שווה בקירוב ל-1059.67 ג'אול Mean – שווה בקירוב ל-1,055.87 ג'אול IT – שווה במדויק ל-1,055.05585262 ג'אול, זהו הערך הנפוץ של BTU ISO – שווה במדויק ל-1,055.056 ג'אול. ערך זה הוא תוצאה של עיגול ערך IT לצורך נוחות 59 °F – שווה במדויק ל-1,054.804 ג'אול, נמצא בשימוש בעיקר באמריקה 60 °F – שווה בקירוב ל-1,054.68 ג'אול, נמצא בשימוש בעיקר בקנדה 63 °F – שווה בקירוב ל-1,054.6 ג'אול Thermochemical – שווה במדויק ל-1,054.35026444 ג'אול 1 BTU שווה ערך ל: 1,054–1,060 ג'אול 252–253 קלוריות 0.252–0.253 קילוקלוריה 778–782 רגל·ליברה BTU/h – לשעה היא יחידה נפוצה המשתמשת ב-BTU: 1 ואט שווה בקירוב ל 12.22 BTU/h 1,000 BTU/h שווים בקירוב ל-293 ואט 1 כוח סוס שווה 9,000BTU/h 12,000BTU/h נקראים בצפון אמריקה טון קירור ביחס למיזוג אוויר BTU, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מכינה קדם־צבאית איתן

המכינה הקדם צבאית איתן היא מכינה קדם צבאית השוכנת במעלה אדומים ומכינה את הלומדים בה לשירות בצה"ל. המכינה היא חלק ממפעליה החינוכיים של עמותת בית מורשת. מכינת איתן הוקמה בשנת 2010 (ה'תש"ע), כמיזם של בית המדרש החינוכי של עמותת בית מורשת. המכינה נועדה לתת מענה לצעירים המבקשים להתפתח אישית מתוך זיקה למסורת ישראל, אך לא בהכרח מתוך מחויבות דתית. בירור שנעשה בעמותה ובבית המדרש באותם ימים העלה כי לא קיימת מסגרת קדם צבאית כזאת וכי מרבית המכינות הקיימות נותנות מענה או להתפתחות תורנית או להתפתחות אישית בלבד. המכינה הוקמה לפיכך כדי לתת מענה ייחודי ומותאם לנוער המבקש לשלב בין העולמות בדרכו. המכינה הוקמה בגבעת המייסדים, השוכנת במישור אדומים. בשנת הפעילות הראשונה למדו במכינה כ־20 חניכים, רובם תושבי מעלה אדומים. בשנותיה הראשונות לא זכתה להכרה רשמית. בשנת 2014 (ה'תשע"ד) קיבלה המכינה הכרה רשמית ממשרד הביטחון. בשנותיה הראשונות עמדו בראש המכינה מקימי המכינה, יאיר אנסבכר יחד עם הרב אסף כהן, מנהל עמותת בית מורשת. משנת 2013 (ה'תשע"ד) עמד בראשה אמיר כהן. בשנת 2020 (תשפ"א) התמנה עדיאל אזרד לעמוד בראשה. במכינה פועל בית מדרש שבו מתקיימים שיעורים, לימוד בחברותות ותפילות. לצד זה, יש במכינה פתיחות והכלה לכל חניך הרוצה לפתח את עצמו בהכנה מנטלית, גופנית ומנהיגותית לשירות הצבאי בפרט ולחייו הבוגרים בכלל. במטרה לפתח את היכולות של החניכים, המכינה מנוהלת במעורבות רבה שלהם. החניכים משויכים לחוליות עשייה מגוונת – אוכל, תחזוקה, תוכן, גיוס חניכים, טיולים ועוד. סדר היום במכינה כולל לימוד של תכנים תורניים, פעילות כושר גופני ומנטלי, צמיחה והתפתחות אישית, לימודי חקלאות ורתכות, הפעלת דיר כבשים ועוד. חניכי המכינה מעורבים בפעילות התנדבותית בעיר מעלה אדומים במסגרות החינוכיות ובארגונים קהילתיים וכן בפעילות חקלאית מגוונת. המכינה פועלת במתכונת דו־שנתית, כאשר בשנה השנייה נשארים לרוב כארבעים אחוז מתלמידי השנה הראשונה. נכון ל-2022 (ה'תשפ"ג) מספר החניכים בשנה א' ובשנה ב' יחדיו הוא כ-90, ולה מאות בוגרים. חניכי המכינה מגיעים מכל שכבות האוכלוסייה. המכינה עתידה לקבל שטח למבנה קבוע בתוך העיר מעלה אדומים. אתר האינטרנט הרשמי של מכינה קדם־צבאית איתן מכינה קדם־צבאית איתן, ברשת החברתית פייסבוק מכינה קדם־צבאית איתן, ברשת החברתית אינסטגרם מכינת איתן, באתר בית מורשת
שרית לארי

שרית לארי (נולדה ב-12 באוקטובר 1971) היא שחקנית ישראלית. לארי נולדה לאם ממוצא רומני ואב ממוצא פרסי, היא למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. ב-1999 גילמה את טלי בעונה השנייה של הסדרה "20 פלוס". באותה השנה היא שיחקה בסרטים "זמן אוויר" של הבמאי יצחק צפל ישורון, וב"המכתב שהגיע בזמן". בין השנים 1998- 1999 גילמה את אפרת הקצינת ת"ש בסדרה "טירונות". היא שיחקה בסדרה "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. ב-2014 שיחקה בסרט "הגננת" בתפקיד הראשי. בשנים 2013–2014 עבדה בעמותת גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע. משמשת מנכ"לית שותפה בעמותת מהפך-תע'ייר. קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה מבוסטון קולג'. כותרת הדיסרטציה שלה: "Trigger Narrative A Perspective on Radical Political Transformations". לימדה בסמינר הקיבוצים, הקריה האקדמית אונו, מכללת ספיר ובוסטון קולג'. מדיה וקבצים בנושא שרית לארי בוויקישיתוף שרית לארי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרית לארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרית לארי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ביוגרפיה באתר של בוסטון קולג' שרית לארי, הזמן לעבור לשיח של פתרונות, באתר הארץ, 12 במאי 2019 שרית לארי, מה בעייתי בנאום של רות קלדרון, באתר הארץ, 21 בפברואר 2013 \
מניווה

מניווה (ביפנית: 真庭市) היא עיר במחוז אוקיאמה שביפן. העיר נמצאת כ-49.5 ק"מ מבירת המחוז אוקיאמה, אוקיאמה (אנ'), וכ-544 ק"מ מבירת יפן, טוקיו. בנוסף, העיר נמצאת ליד הפארק הלאומי דייסן-אוקי (אנ'). אוסטרליה ויקטור הארבור, אוסטרליה הדרומית, אוסטרליה (מ־26 במאי 2000) הרפובליקה העממית של סין רויג'ין (אנ'), הרפובליקה העממית של סין (מ־16 בינואר 2001) לשכת השירות הכללי של המחוז אוקיאמה, מניווה בית העירייה של מניווה הספרייה המרכזית של מניווה מדיה וקבצים בנושא מניווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מניווה (ביפנית) Maniwa, Maniwa (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכס מונטה

אלכס מונטה (25 באוגוסט 1929 – 5 בדצמבר 2019) היה שחקן ישראלי. מונטה נולד ברומניה ולמד באקדמיה לדרמה בקלוז', ב-1970 עלה לארץ, ושיחק בתיאטרון חיפה ובתיאטרון הבימה. בין המחזות שהופיע נמנים "קרום" ו"שידוכים". ב-1977 שיחק בסרט "פנטסיה על נושא רומנטי", בתפקיד יעקב קולף, אדם פשוט שמלכת שוודיה מצילה אותו. ב-1980 שיחק את פיינרו בסרט "הפחדנים". ב-1981 הופיע בתפקיד קטן של נהג בסרט "לא לשידור". ב-1983 הופיע בסרט "הפנימייה". ב-1992 שיחק בסרטה של דליה הגר "קיץ אצל אריקה", לצדה של אלישבע מיכאלי. ב-1999 שיחק בסרט "שקרים לבנים". ב-2002 גילם את בן זוגה של מיכל ינאי בסרט "תמונה קבוצתית עם אישה". בשנה זו גם שיחק בסרט הסטודנטים "מקרה קריות". הוא היה נשוי לשחקנית ג'יטה מונטה. נפטר ב-5 בדצמבר 2019. אלכס מונטה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלכס מונטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכס מונטה, בארכיון הבימה
מיי פירסט סוני

מיי פירסט סוני הוא ספר מאת בני ברבש, שעובד לסדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ 2, בסוף שנת 2002, ולאחר מכן עובד להצגת תיאטרון. הספר מספר על התפוררות של משפחה תל אביבית הנקלעת למשבר מנקודת מבטו של יותם, ילד המתעד את משפחתו ברשמקול ביתי. בעיבוד הטלוויזיוני זה שונה מרשמקול למצלמת וידאו. סדרת טלוויזיה הופקה על ידי זכיינית ערוץ 2 רשת מדיה, ועלתה לשידור ב-7 בדצמבר 2002. מפיקי הסדרה היו אורי סבג ועינת ביקל והבמאי היה אורי ברבש. הסדרה התמודדה בפסטיבל הקולנוע ירושלים, וזכתה בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר, בני ברבש זכה בפרס על התסריט הטוב ביותר. אלמה לזר (דפנה רכטר): אשתו של אסף ואמם של שאול, יותם ונעמה. אסף לזר (יורם חטב): בעלה של אלמה ואביהם של שאול, יותם ונעמה. מחזאי. יותם לזר (לירון זייד) שאול לזר (רן בכור) נעמה לזר (אנני אהרוני) עמליה (אודיה קורן): חברתה הטובה של אלמה. יעל (מיטל דוהן): שחקנית איתה מנהל אסף רומן. מרים לזר (מרים זוהר): אמא של אסף. צבי לזר (אילן דר): אבא של אסף, ניצול שואה ולוחם אצ"ל. מיכל (שרית לארי) "מיי פירסט סוני" עובד גם להצגת תיאטרון, במספר הפקות: כהצגת יחיד בתיאטרון תמונע, שרצה בין השנים 2000–2007. בימוי: דפנה וידנפלד-נגלר. משחק: רועי הורוביץ. ההצגה עלתה שוב במסגרת פסטיבל הצגות יחיד בבית העם בירושלים, בפברואר 2010. בהתיאטרון הקאמרי, בבימויו של היהודי-גרמני סטפן ביטון ובהפקת התיאטרון הגרמני מונסטרום פרנקפורט, ביוני 2010. "מיי פירסט סוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיי פירסט סוני", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר קיפניס, ‏את, אני ומלחמת הקיום, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2002 לוח שידורים בלי חידושים בעונת החורף של זכיינית ערוץ 2 רשת, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2002 רותה קופפר, בגידה לעולם חוזרת, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2002 אביבה קרול, ‏פרס וולגין ל"חתונה מאוחרת", באתר גלובס, 22 ביולי 2001 אורלי פרום, עכבר העיר, סוני פליי, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2006 מערכת עכבר און-ליין, אתה קולט?, באתר הארץ, 17 ביוני 2007 אריאל פלקסין, עכבר העיר ירושלים, מיי פירסט סוני - גרסת הסולו, באתר הארץ, 15 בפברואר 2010 ציפי שוחט, "מיי פירסט סוני" של בני ברבש יועלה בהפקה גרמנית בתיאטרון הקאמרי, באתר הארץ, 3 ביוני 2010
נונאטאק טיטאן

נונאטאק טיטאן (באנגלית: Titan Nunatak) הוא נונאטאק רחב בפינה הדרומית-מזרחית של האי אלכסנדר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. הנונאטאק רחב, ופסגתו שטוחה. שיא גובהו 460 מטרים מעל פני הים. הנונאטאק ממוקם בין נונאטאק קואול ונונאטאקי טתיס. הנונאטאק התגלה לראשונה עת שצולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת' בטיסתו מעל האזור ב־23 בנובמבר 1935. הנונאטאק מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג. בשל כיוון הצילום (מצפון מערב), לא היה ברור אם מדובר בפסגה הממוקמת באי אלכסנדר, או באי במפרץ ג'ורג' השישי. סקר קרקעי שבוצע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצא מתחנת האי סטונינגטון, שמיפה את אזור הנונאטאק ב-7 בדצמבר 1949, גילה שמדובר בפסגה ולא באי. שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם ניתן בהתייחס לקרחון סאטורן הסמוך ("סאטורן" הוא שמו האנגלי של כוכב הלכת שבתאי), הנונאטק הסמוך לקרחון נקרא על שמו של הירח טיטאן - אחד הלוויינים של כוכב הלכת שבתאי. • H. J. FALCON-LANG, D. J. CANTRILL and G. J. NICHOLS, Biodiversity and terrestrial ecology of a mid-Cretaceous, high-latitude floodplain, Alexander Island, Antarctica, Journal of the Geological Society, 158, 709-724, 1 July 2001, https://doi.org/10.1144/jgs.158.4.709 • Fletcher, B. J., D. J. Beerling, S. J. Brentnall, and D. L. Royer (2005), Fossil bryophytes as recorders of ancient CO2 levels: Experimental evidence and a Cretaceous case study, Global Biogeochem. Cycles, 19, GB3012, https://doi.org/10.1029/2005GB002495 נונאטאק טיטאן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאק טיטאן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה נונאטאק טיטאן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
ג'ימי מקוליס

דימיטריוס מקוליס (ביוונית: Τζίμης Μακούλης; 12 באפריל 1935 – 28 באוקטובר 2007), ידוע בשם הבמה שלו ג'ימי מקוליס, היה זמר יווני, שעבד בעיקר בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. מקוליס ייצג את אוסטריה באירוויזיון 1961. במחצית שנות ה-50, מקוליס התפרסם רבות ביוון, כמה שנים לפני שעבר לגרמניה. בשנת 1956, הוציא מקוליס את הסינגל "Auf Cuba sind die Mädchen braun", שהגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים היוונים. ב-1959, השיר השני שלו, "Gitarren klingen leise durch die Nacht", הגיע למקום הרביעי באותו המצעד. בשנת 1961, נבחר מקוליס באופן פנימי על ידי רשות השידור האוסטרית לייצג את המדינה באירוויזיון 1961, עם השיר "Sehnsucht". מקוליס הגיע למקום ה-16 והאחרון עם נקודה אחת בלבד, אותה קיבל מחבר השיפוט הבריטי.‏ "Sehnsucht" אף פעם לא הוקלט על ידי מקוליס, ולכן לא יצא כסינגל מעולם. בשנת 1965, עבר מקוליס לארצות הברית. הוא חזר ליוון בשנת 1985, וב-1990, השתתף בקדם היווני לאירוויזיון 1990. מקוליס הגיע למקום החמישי ולא נבחר לייצג את ארצו בתחרות. בתחילת שנות ה-90, עבר שוב לגרמניה. ב-28 באוקטובר 2007, נפטר מקוליס בבית החולים באתונה, בגיל 72. ג'ימי מקוליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ימי מקוליס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ימי מקוליס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ימי מקוליס, באתר ספוטיפיי ג'ימי מקוליס, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ימי מקוליס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי מקוליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי מקוליס, באתר דיזר ג'ימי מקוליס, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ימי מקוליס, באתר Discogs (באנגלית) ג'ימי מקוליס, באתר Genius ג'ימי מקוליס, באתר SecondHandSongs ג'ימי מקוליס, באתר טיידל (באנגלית) "German Chart listings". אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2012. נבדק ב-1 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) ESC History 1961 "Sehnsucht" at diggiloo.net ESC National Finals 1990 Report of death at Esctoday.com
Bonnie Tyler Live

Bonnie Tyler Live (ידוע גם כ-Live) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת הולשית בוני טיילר. הוא יצא לאור בפורמט תקליטור, שליווה את אלבום הווידאו Bonnie on Tour. הרצועות שנכללות באלבום הוקלטו בפריז, צרפת ובסרגוסה, ספרד. מידע על האלבום Bonnie Tyler Live באתר MusicBrainz האלבום Bonnie Tyler Live באתר Discogs האלבום Bonnie Tyler Live באתר ספוטיפיי Bonnie Tyler Live Live
יהודה סגל רוזנר

רבי יהודה סגל רוזנר (ה'תרל"ז, 1877 – ו' בסיון ה'תש"ד, 28 במאי 1944) היה אב"ד וראש הישיבה בסקלהיד שברומניה במשך ארבעים שנה. בעל "אמרי יהודה". נולד בסערדנא, למאיר יששכר בער וגולדה. למד בישיבת פרשבורג אצל רבי שמחה בונם סופר בעל שבט סופר. בשנת 1900 נשא את סאלי יונגרייז, בתו של רבי משה אב"ד קאשוי בן רבי אשר אנשל יונגרייז. בשנת 1902 התמנה לדיין בטשאפ. בשנת 1905 התמנה לאב"ד סעקעלהיד ועמד בראשות הישיבה המקומית, שהייתה מהישיבות המפורסמות בהונגריה. נהרג במחנה ההשמדה אושוויץ בו' בסיון ה'תש"ד. כתביו נדפסו ספר "אמרי יהודה" (ו' חלקים). בנו הרב שמואל חיים רוזנר סייע לו ברבנות ובישיבה, ונספה אף הוא באושוויץ, בגיל 33. רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר מתולדות אהרן רבי מרדכי הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונסי רבי אברהם אבא לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג הרב יהודה זאב ליבוביץ רבי יחיאל יהודה איזקסון, רבה של אחוזה וראש ישיבת תורת אמת בלוס אנג'לס הרב משה יעקב וייס, רב שכונת נוה אחיעזר בבני ברק https://www.mytzadik.com/m/tzadik.aspx?id=1813 הישיבות בטרנסילבניה, לפני 1914 יהודה אריה ליב בן מאיר יששכר בער ראזנער (1879?-1944), הלוי, דף שער בספרייה הלאומית האות להוצאת בני ישראל ממצרים, אמרי יהודה על התורה, הרב יהודה סג”ל רוזנר הי”ד, אתר תורתך לא שכחתי
אדם (סרט)

אדם הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1973. זהו סרט אימה ומסתורין עם אלמנטים של מותחן פסיכולוגי. את הסרט הפיק וביים איש העסקים יונה דאי, שהיה הבעלים של קפה נגה בתל אביב. דאי אף כתב את התסריט ביחד עם בת זוגו אלימה דאי. זהו סרטו היחיד. צלם הסרט הוא אמיל קנבל. הכוכב הראשי הוא שמוליק קראוס, שגם כתב והלחין את שיר הנושא "זה קורה" (שהפך מאוחר יותר ללהיט גדול בפי אריק לביא). ד"ר דן אדם הוא רופא מנתח, הוא בעל כסף, יוקרה ומעמד חברתי, אך עם זאת הוא מרגיש לא מסופק מחייו. הוא מפתח עימות פילוסופי עם הפסיכולוג שלו בנוגע לטבע האדם. העימות מסלים כאשר אשתו של הפסיכולוג אבישר נכנסת לסיפור, במהלך הסרט דמותו של ד"ר אדם מתגלה כאיש בעל הפרעות נפשיות שאינו מבין את מהות החיים, למרות היותו רופא בכיר בבית החולים, המציל חיי אדם. חוקרי המשטרה חוששים שד"ר אדם מסוגל לרצוח את ד"ר אבישר. כאשר ד"ר אבישר עולה על זהותו הוא עוכב אחריו והשניים נפגשים, לאחר שהשניים עולים על סירת המנוע של ד"ר אדם חוששים במשטרה שמטרתו היא להרוג את ד"ר אבישר, דבר שלמעשה לא היה נכון, כאשר בעצם ד"ר אבישר ניסה להטביעו בים כאשר קפץ ד"ר לצלול בשטח מרוחק מהחוף, כהשניים היו על הסירה. הסרט מציג סצנות סקס ואלימות, כולל פגיעה בבעלי חיים. עידו רוזן. "שתיקת הצברים: איך ומדוע הפסיק הקולנוע הישראלי לפחד מסרטי אימה". פס יצירה 6 (2014): 37–54. עידו רוזן. פחדים לאומיים בסרטי האימה בקולנוע הישראלי. עבודת גמר לשם קבלת תואר M.A. אוניברסיטת תל אביב, 2017. "אדם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אדם", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אדם", באתר אידיבי "אדם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
הכל מתחיל בים

הכל מתחיל בים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2008, שהיה מועמד לשני פרסי אופיר בקטגוריית התסריט הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. למרות זאת, זכה הסרט לביקורות מעורבות ונכשל בקופות. הסרט עוסק במשפחת גולדשטיין, האמא דינה, האבא יודה והבן אודי, התמונה הראשונה בסרט מתרחשת בחוף הים, כאשר הם כמעט טובעים כשהם נסחפים כתוצאה מחור במזרן הים המתנפח, התמונה השנייה מתרחשת בפארק הלאומי באשקלון, התמונה השלישית בסרט מתרחשת בביתה החדש של המשפחה אליו היא עוברת לקראת הלידה הצפויה של הבת. כל אחד משלוש התמונות בסרט מלווה במוטיב של שאיפת המשפחה להתרחבות עם גורלה הישארות של שלושה בתא המשפחתי. "הכל מתחיל בים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הכל מתחיל בים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הכל מתחיל בים", באתר אידיבי "הכל מתחיל בים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הכל מתחיל בים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורון שמיר, הכל מתחיל בים – ונגמר באכזבה, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה

פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה מוענק מדי שנה, החל משנת 2021, על ידי ארגון העיתונאים והעיתונאיות והקרן על שם רחל ואורי אבנרי. הפרס מוענק בכנס חופש העיתונות של הארגון, לעיתונאי או קבוצת עיתונאים על "עבודה עיתונאית אמיצה, ייחודית ומהדהדת", בעברית, באנגלית או בערבית. מטרת הפרס הוצגה על ידי ארגון העיתונאים: "לעודד עריכת תחקירים עיתונאיים ייחודיים, רציניים ומעמיקים ומהדהדים הנוגעים ללב הדיון הציבורי. לעודד עבודה עיתונאית תחקירית שלא חוששת ללכת נגד הזרם והדעה הרווחת, ברוח סיסמת 'העולם הזה': 'בלי מורא, בלי משוא פנים'". הזוכים הראשונים בפרס, בשנת 2021, היו העיתונאים גור מגידו ואור-לי ברלב. בשנת 2022 זכה בפרס עיתונאי כאן 11 אורן אהרוני על סדרת "תחקירים עיתונאיים החושפים שימוש לרעה בעמדות כוח שלטוני" במסגרת הסדרה ״ארץ, עיר״ ששודרה בתאגיד השידור הציבורי. בשנת 2023 הוענק הפרס לעיתונאי יהושוע (ג'וש) בריינר, המשמש ככתב לענייני משטרה ב"הארץ". ועדת הפרס נימקה את החלטתה בכך שבריינר "היה כמעט העיתונאי היחידי בחווארה בערב שריפת המכוניות והבתים על ידי מתנחלים, תוך סיכון עצמי. ככתב משטרה הוא מסקר את התחום באופן רב ממדי, עם תחקירים וחשיפת מוקדי הכוח, ולא מסתפק בסיקור סטנדרטי של אירועי פשע והפרות סדר". בשנת 2024 זכו בפרס מעל מאה עיתונאים שנסעו ב-7 באוקטובר 2023 לאזור לעוטף עזה כדי לספר, לתעד ולצלם את מאורעות מתקפת הפתע של החמאס, תוך כדי סיכון ביטחונם האישי. ארגון העיתונאים מכריז על פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה, באתר של ארגון העיתונאים, 23 בפברואר 2021 פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה יוצא לדרך, באתר וואלה, 24 בפברואר 2021 ארגון העיתונאים מכריז על פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה, באתר של ארגון העיתונאים, 23 בפברואר 2021 פרס עיתונות על שם אורי אבנרי ליהיא גלמן רם, הפרס ע”ש אורי אבנרי ניתן לאור-לי ברלב וגור מגידו, באתר "כסית", 3 במאי 2021 איש כאן חדשות אורן אהרוני זכה בפרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי עידו דוד כהן, פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה יוענק ל-70 עיתונאים, בהם שישה מ"הארץ", באתר הארץ, 27 במאי 2024
הנרי סנדהם

הנרי סנדהם (באנגלית: Henry Sandham‏; 24 במאי 1842 – 21 ביוני 1910) היה צייר ומאייר קנדי. הוא היה אחיו של הסופר והנומיסמטיקאי אלפרד סנדהם. יליד מונטריאול. סנדהאם החליט כבר בגיל צעיר להמשיך בקריירה אמנותית והועסק בסטודיו לצילום של ויליאם נוטמן בגיל 14. עד גיל 18 היה עוזרו של בן זוגו של נוטמן ג'ון ארתור פרייזר, שניהל את מחלקת האמנות של הסטודיו. מכיוון שבאותה תקופה לא היה בית ספר לאמנות במונטריאול, למד סנדהם את מלאכתו מפרייזר, כמו גם מהאמנים המקומיים אוטו ריינהולד ייקובי, אדולף ווגט ואחרים. כאשר פרייזר עזב את מונטריאול בשנת 1868 כדי לפתוח סניף בטורונטו של נוטמן ופרייזר, הפך סנדהם לראש המחלקה לאמנות. הוא הפך לשותף עם נוטמן בשנת 1877 והסטודיו שונה לשם נוטמן וסנדהאם. שותפות זו נמשכה עד 1882. אולפן נוטמן היה ידוע בצילומיו המיוחדים, המורכבים מתצלומים של אנשים המוצגים בקפידה על רקע צבוע, טכניקה שהגה סנדהם. צילום שלהם, בהרכב מאתגר במיוחד, המורכב מיותר מ-300 אנשים שונים, זכה בפרס בתערוכה העולמית בשנת 1878 בפריז. בשנת 1877, הוא התחיל לעשות איורים לכתב העת "סקריבנר", שהיצירה הראשונה שלו ליוותה מאמר מאת ויליאם ג'ורג' בירס. לאחר מכן הוא אייר מאמר של עצמו בנובמבר 1878, ואיורים לסדרה בת ארבעה חלקים מאת ג'ורג' מונרו גרנט בשנת 1880. כל העבודות האלה הובילו אותו להתמנות כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות, שהוקמה בשנת 1880. בתחילת 1880, סנדהם ואשתו אגנס פרייזר, אחותה של המורה שלו, שאותה נשא בשנת 1865, סיירו באנגליה ובצרפת. בדצמבר הם ביקרו בבוסטון, מסצ'וסטס, והתכוונו להישאר זמן קצר בלבד כדי להשלים כמה ציורי דיוקן, אך במקום זאת הם נשארו שם כמעט עשרים שנה. באותה תקופה הוא החליט להתמקד יותר באמנות ופחות בעסקים. בשנת 1882, מגזין "סנצ'רי" (היורש של "סקריבנר") שלח אותו למשימה עם הסופרת הלן האנט ג'קסון לדרום קליפורניה כדי לחקור את חייהם של האינדיאנים. יצירה זו פורסמה בשנת 1883, ובסופו של דבר היוותה בסיס לרומן הנמכר ביותר שלה משנת 1884, "רמונה", אשר סנדהאם הכין עבורה איורים (במהדורה של 1900). מלבד האיורים שלו, הוא נודע גם בזכות דיוקנאותיו (כולל אחד של ראש ממשלת קנדה ג'ון א. מקדונלד) וציוריו ההיסטוריים. בתקופתו בבוסטון הוצגו יצירותיו באופן קבוע במועדון האמנות של בוסטון ובאגודה האמריקאית לצבעי מים בניו יורק, והוא הציג בתערוכה הקולומביאנית העולמית (1893), ובתערוכה בינלאומית (1895), בטנסי סנטניאל - תערוכה בינלאומית (1897). סנדהם עבר ללונדון בשנת 1901, והמשיך שם בקריירה שלו, עם עבודות שהוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות בין השנים 1905 עד 1908. אשתו נפטרה בשנת 1906, והוא נפטר בשנת 1910. הוא קבור בבית העלמין של קנסל גרין. מדיה וקבצים בנושא הנרי סנדהם בוויקישיתוף כתבי הנרי סנדהם בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Landry, Pierre B. "Henry Sandham". Dictionary of Canadian Biography. Royal Canadian Academy of Arts, Records of the founding of the Royal Canadian Academy [microform : by His Excellency the Marquis of Lorne and Her Royal Highness the Princess Louise, 1879-80], [Toronto? : s.n.], 1880 Henry Sandham at The Brigham Galleries on Nantucket, web.archive.org, ‏2011-07-16 Davis, Carlyle Channing; Alderson, William A (1914). "Henry Sandham: The Artist of Ramona". The True Story of "Ramona". Dodge Publishing Co. pp. 234–55.
איזו ריבולטה IR 300

איזו ריבולטה IR 300 (באיטלקית: Iso Rivolta IR 300) היא מכונית ספורט קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A (אנ'), אשר יוצרה בין השנים 1970–1962 באיטליה. שלדה: מפלדה על מסגרת פלדה מרותכת 2 דלתות 2+2 נוסעים מנוע V8 צילינדרים 5,350 סמ"ק, מחזור ארבע פעימות, מתוצרת שברולט סדרה "Chevrolet small-block engine" (אנ') תיבת ארבעה הילוכים עם משמרת רצפה, הנעה אחורית, דיפרנציאל מוגבל החלקה קירור מנוע: קירור מים עם משאבה ותרמוסטט. נפח קירור של 18 ליטר בלם הידראולי סרוו-רגל, בלמי דיסק מלפנים ומאחור (דיסקים אחוריים המותקנים על הדיפרנציאל), בלם יד מכני על הגלגלים האחוריים מתלה קדמי: עצם משאלה כפולה עם מוט מייצב, קפיצי סליל, מתלה אחורי: ציר דה-דיון (De-Dion) עם חוליית וואטס וקישורים נגררים כפולים, קפיצי סליל "איזו ריבולטה 300", תאוצה בין 0–100 היא 8.4 שניות. "איזו ריבולטה 340", תאוצה בין 0–100 היא 7.9 שניות. "איזו ריבולטה IR 300" "איזו ריבולטה IR 300" "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1964 "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1964 "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1966 "איזו ריבולטה IR 300" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים איזו פידיה איזו גריפו מדיה וקבצים בנושא איזו ריבולטה IR 300 בוויקישיתוף היסטוריה של איזו ריבולטה (באיטלקית) web.tiscalinet.it/isorivolta/Isorivolta "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1963 מעוצב על ידי ברטונה bonhams.com/auctions מדגמי Iso Autoveicoli S.p.A / ראו: "איזו ריבולטה" lov2xlr8.no/brochures איזו ריבולטה IR 300 petrolicious.com/articles/escaping-budapest-with-the-italian-style-and-american-horsepower-of-an-iso-rivolta-ir300 איזו ריבולטה IR 300 uniquecarsandparts.com.au/car_info_iso_rivolta איזו ריבולטה IR 300 שנת 1967 bonhams.com/auctions/23262 ריבולטה IR 340, שנת 1969 hymanltd.com/vehicles/5815-1969-iso-rivolta-ir-340-coupe ריבולטה IR 340, שנת 1964 - מבחן דרך drive-my.com/1964-iso-rivolta-ir-340-giant-road-test
מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי

מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי (באנגלית: National Museum Of Crime And Punishment) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של הפשיעה והענישה בארצות הברית. המוזיאון היה ממוקם בתחילה בוושינגטון די. סי. ומאז 2015 הוא פועל בפיג'ון פורג' שבטנסי. המוזיאון, הידוע גם בשם "מוזיאון הפשע", נבנה בשנת 2008 בידי היזם ועורך הדין ג'ון מורגן, אשר במהלך סיור באלקטרז, החליט כי יש להקים מוזיאון שמציג את היסטוריית הפשיעה בארצות הברית, ומוקיר את מערכת אכיפת החוק. המוזיאון מציג תערוכות שונות, חלקן אינטראקטיביות, המאפשרות למבקר להתנסות בעבודת המשטרה. תערוכות נוספות מציגות את ההיסטוריה של הפשיעה האמריקאית, החל מפיראטים וכלה ברוצחים סדרתיים. בשנת 2016 הועברו תצוגות המוזיאון למוזיאון אלקטרז שבטנסי. במוזיאון תערוכות קבועות וכן מוצגים מתחלפים. מעבדת CSI - כניסה לזירת פשע וניסיון לפתרון החקירה. אימון סוכני FBI - אימון בירי במטווח. מרדף משטרתי - התנסות בסימולטור מוצגים כגון כיסא חשמלי, צינוק ואמצעי ענישה היסטוריים. מוצגים ייחודיים השייכים לאו. ג'יי סימפסון, טד בנדי, בוני וקלייד ופושעים מפורסמים אחרים. עמדה ללקיחת טביעות אצבעות והדפסת תעודות תואמות. תפאורת תוכנית הטלוויזיה "הפושעים המבוקשים ביותר באמריקה". מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי (באנגלית) National Museum of Crime and Punishment, atlasobscura מוזיאון אלקטרז תערוכות ותצוגות במוזיאון