נוזל קירור

נוזל קירור (באנגלית: Coolant) הוא נוזל או גז המוזרם במערכות טכנולוגיות כמו מנועים, ומשמש למניעת התחממות או להעברת חום. לנוזל קירור אידיאלי יש קיבול חום גבוה, צמיגות נמוכה, הוא זול, אינו רעיל או נפיץ, ואינו גורם לבליה או שיתוך של המערכת אותה הוא מקרר. לעיתים נדרש מנוזל הקירור להיות חומר מבודד חשמלי. המונח 'נוזל קירור' משמש בעיקר במנועי בעירה פנימית. בשפות זרות, בתעשיית מנועי החום נהוג להשתמש במקבילה לתואר 'נוזל העברת חום'. נוזל הקירור יכול לשמור על מצב הצבירה שלו - גז או נוזל, או לעבור שינוי מצב צבירה, כך שהחום הכמוס הנוסף הנדרש למעבר מצב הצבירה מגביר את יעילות הקירור. נוזל קירור המשנה את מצב הצבירה ידוע כ'גז מקררים' או 'גז מזגנים' או "קרר". אוויר משמש לקירור פעיל, על ידי דחיפתו בעזרת מאוורר, או בקירור סביל על ידי חשיפת מקור החום אל האוויר בסביבה. אוויר גם משמש להעברת חום במנוע סטרלינג. גזים המרכיבים את האוויר משמשים בקירור חיצוני, שאינו במסגרת מערכות קירור, ובהם דו־תחמוצת הפחמן המשמש במטפים לכיבוי אש על ידי צינון, וכן בחנקן נוזלי המשמש בקירור נקודתי, בעיקר בשימושים רפואיים. מימן משמש כנוזל קירור מיטבי, עם מוליכות חום מצוינת - הגבוהה ממוליכות כל גז אחר, יחד עם חום סגולי גבוה, וצפיפות נמוכה ולכן צמיגות נמוכה. הצמיגות חשובה במנועים בהם נוזל הקירור צריך לעבור בין התאים ללא איבוד אנרגיה. אלא שנפיצות המימן והנזק הסביבתי בהפקתו, הם הגורמים לכך שאינו מצוי כנוזל קירור בתעשייה עם זאת, קירור במימן הוא צורת הקירור הנפוצה ביותר לגנרטורים גדולים, בתחנות כוח לייצור חשמל. גזים אצילים ובראשם הליום משמשים לקירור בתחנת כוח גרעיניות. הבחירה בהליום נובעת מכך שאינו נוטה לספוג נייטרונים ולהפוך לרדיואקטיבי. חנקן ודו תחמוצת הפחמן משמשים אף הם לכך. גפרית הקסה-פלואורידית משמשת בקירור וכן לבידוד, ברכיבים חשמליים למתח גבוה כמו מפסקים או שנאים. קיטור יכול לשמש כנוזל קירור במקום בו נדרשת קיבולת חום גבוהה, ושבו יש טיפול המונע בלאי והחלדה של הרכיבים, כתוצאה מהמגע עם הקיטור. מים: נוזל הקירור המצוי ביותר הוא מים. קיבול החום הגבוה יחד עם מחירו הנמוך, הופכים אותו למוליך חום מבוקש. הוא משמש לרוב עם תוספים, כמו נוזל למניעת הקפאה (אנטי-פריז) ומונעי החלדה. מים כבדים פוליאלקלין גליקול נוזל קירור לעיבוד שבבי שמנים - משמש לקירור מערכות שמגיעות לטמפרטורות גבוהות (מעל 100 מעלות צלזיוס - טמפרטורת רתיחת המים): שמנים מבוססי נפט וכן שמן קיקיון משמשים הן לקירור והן לשימון מנועים בתעשיית הרכב. שמנים מבוססים סיליקון וכן שמנים עשויים פלואור פחמתי הם בעלי מרווח טמפרטורות גדול, אך מחירם יקר. שמן שנאים - שמן מבוסס נפט המטופל לבידוד חשמלי, ומשמש בתעשיית החשמל במתח גבוה. דלק - דלקים משמשים בתעשיית התעופה לחימום מוקדם של הדלק במנועי מטוסים. גז מזגנים (פריאון ודומיו): חומרים המשמשים לקירור באמצעות מעבר מצב צבירה (פאזה) פריאון גזי הלומתאן בעקבות חששות לפגיעה בשכבת האוזון גזים כמו R-22 ו-R-12 יוצאים משירות, ובמקומם החלו להשתמש בפרופן נוזלי, וכן ב-R-134a. ביישומים תעשייתיים עדיין ניתן למצוא שימוש ב-אמוניה נטולת מים, למרות רעילותה הגבוהה. דו־תחמוצת הפחמן משמש בקירור מכוניות, מזוג מבנים, וכן בקירור תעשייתי, כנוזל קירור העובר ממצב גז למצב נוזלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ברזל ומלח מותכים פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חנקן נוזלי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מגיני חום במעבורות חלל עשויים לרוב סיליקון . קרח וכן קרח יבש משמשים לעיתים לקירור. המראה (פיזיקה) של קרח, שימש לקירור חליפת החלל של טייסי החלל באפולו מיזוג אוויר פריאון קיבול חום מוליכות חום חום כמוס תרמודינמיקה מדיה וקבצים בנושא נוזל קירור בוויקישיתוף ישנו שימוש מסחרי במימן כנוזל העברת חום במנועי סטרלינג לניצול חום תעשייתי עודף. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.