laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלנומה אהובתי

מלנומה אהובתי היא מיני סדרה טלוויזיונית ששודרה בשנת 2005, שהפכה מאוחר יותר לסרט קולנוע. הסדרה המבוססת על סיפורו האמיתי של השחקן יגאל עדיקא – סיפור מחלתה של אשתו אורית בסרטן עור קטלני, מלנומה. עדיקא יזם את הסדרה, וגם שיחק בתפקיד הראשי כשלצידו הופיעה השחקנית־רקדנית שרון צוקרמן. ביצירת הסדרה שיתף עדיקא פעולה עם הכותבים והבמאים יוסי מדמוני ודוד אופק עמם רשומות לו הופעות ביצירותיהם האחרות – "בת ים ניו יורק", "טייק אוויי" ו"המנגליסטים". את הסדרה הפיק חיים שריר וצילם אסף סודרי שאף זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על צילומה. צילומי הסדרה החלו במרץ 2005 והיא עלתה לשידור בנובמבר. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית הדרמה הטובה ביותר לשנת 2006. לאחר הקרנתה בטלוויזיה, הפכה הסדרה גם לסרט קולנוע שהוקרן במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ובפסטיבל חיפה. "מלנומה אהובתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלנומה אהובתי", באתר AllMovie (באנגלית) "מלנומה אהובתי", באתר אידיבי "מלנומה אהובתי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים רותה קופפר, טרגדיה של אנטי-גיבור, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2005 אורן פרסיקו, ‏מזל סרטן, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2005 חגי חיטרון, חזק, מרגש, ונורא מעצבן, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2005 שירות גלובס, ‏מדמוני ואופק כותבים, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2004 רותה קופפר, צילומי הסדרה "מלנומה אהובתי" יחלו בסוף החודש, באתר הארץ, 14 במרץ 2005 רותה קופפר, 5 פרסים ל"בטיפול" בטקס פרסי הטלוויזיה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2006 גואל פינטו ונירית אנדרמן, שישה סרטים עלילתיים יתחרו בפסטיבל חיפה, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2006
צ'ה צ'ה צ'ה

צ'ה צ'ה צ'ה (בספרדית: Chachachá) הוא ריקוד קובני במוצאו, שהתפתח מהממבו והרומבה. בתחילה נקרא "טריפל ממבו", כלומר ממבו שהוסיפו לו שלושה צעדים. שלושת הצעדים כונו: "צ'ה צ'ה צ'ה", ומהווים סינקופה על הספירות 4 & 1. הריקוד מביע שמחה, שובבות ואלמנטים של חיזור הדדי. המוזיקה עשירה במקצבים, וכלי ההקשה המרובים בולטים מאוד. תנועות האגן הבולטות הן תוצאה ישירה של עבודת הרגליים. כאשר רוקדים צ'ה צ'ה, הרגליים נשארות קרובות ככל האפשר לקרקע כך שנראה שהן מחליקות עליה. בשלהי שנות ה-40 הייתה העיר הוואנה בקובה אתר נופש פופולרי עבור תושבי צפון אמריקה. תזמורות מהמפורסמות באמריקה ותזמורות מקומיות ניגנו בבתי הקזינו שבקובה. חלקן ניסו לשלב את סגנון הג'אז האמריקאי יחד עם קצב הרומבה הקובני. התוצאה הייתה סגנון מוזיקלי חדש בשם ממבו (Mambo). בין צורותיו השונות של הממבו, הייתה אחת הנקראת צ'אצ' (Chatch) אשר שילבה שלושה חילופי משקלים מהירים ולאחריהם שני צעדים איטיים. בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים, פותחה צורה זו של הממבו לריקוד המורכב מווריאציות פשוטות של צ'אצ'. ריקוד זה קיבל את השם צ'ה צ'ה (Cha Cha), אך מכיוון שבריקוד זה ישנם שלושה חילופי משקלים בצעדי הבסיס של הריקוד, יש הנוהגים לקרוא לו צ'ה צ'ה צ'ה (Cha Cha Cha). כאשר הרקדן האנגלי מונסיור פייר (Monsieur Pierre) ביקר בקובה ב-1952, הוא שם לב שלפעמים הרומבה נרקדת עם ביטים נוספים. כאשר חזר לאנגליה, הוא החל ללמד צעדים אלה כריקוד נפרד. שם הריקוד נלקח ממקור השנוי במחלוקת. ייתכן ונלקח מהמילה הספרדית Chacha שמשמעותה "מטפלת" או מהמילה Chachar שמשמעותה ללעוס עלי קקאו, או מהמילה Char שמשמעותה "תה". אך האפשרות הסבירה ביותר היא הריקוד הקובני הקצבי Guaracha. אפשרות נוספת היא שמקור השם הוא משלושת הצעדים המהירים בבסיס הריקוד. בשנת 1954 תואר הריקוד כממבו בקצב הגווירו (אנ') (Mambo with a guiro rhythm). מדיה וקבצים בנושא צ'ה צ'ה צ'ה בוויקישיתוף
משרד פרסום

משרד פרסום הוא עסק הנותן שירותי פרסום ללקוחות. השירותים כוללים לרוב מחקרי שוק, בחירת מסרים פרסומיים וניסוח שלהם באופן יצירתי, מילולי וגרפי, הפקת קמפיין (תשדירים, מודעות או פרסומות מסוג אחר) והפצה שלו ועוד. במשרד פרסום לרוב יהיו קיימים תפקידים אלו (או חלקם) במחלקות שונות: התקשרות הלקוחות עם משרד פרסום מתבצעת בדרך כלל באמצעות צוות קבוע במשרד הפרסום שכולל נציגים שונים מכל מחלקה במשרד, כאשר כל מחלקה אחראית על שלב כלשהו בתהליך העבודה. ההתנהלות של משרד הפרסום מול הלקוחות תהיה בדרך כלל באחריות של מחלקת ניהול לקוחות (תקציבאות), שאמורה לנהל את עבודת הלקוח בתוך המשרד תוך הקפדה על איכות התהליך והתוצרים הסופיים וכן עמידה בלוחות הזמנים שהוגדרו מראש. עבודה על קמפיין פרסומי מתחילה בדרך כלל מתוך דרישת הלקוח (זאת יכולה להיות עקב השקת מוצר חדש, צורך בקמפיין עונתי, פעילות פרסומית נקודתית, או מכרז בו הלקוח בוחר את משרד הפרסום שלו). הלקוח מעביר למחלקת הלקוחות בריף לקוח, הכולל את עיקרי הנתונים אודות הצרכים והתוצאות אותן הוא מבקש. בשלב שני מחלקת הפלנינג (תכנון) עושה חקר שוק, חוקרת את קהלי היעד ומחליטה באמצעות איזה מסר יש לפנות אל אותם קהלים על מנת להשיג את התוצאות הרצויות. התוצר של שלב זה הוא בריף אסטרטגיה. בשלב שלישי מחלקת האסטרטגיה מסבירה את בריף האסטרטגיה לצוות הרעיונאות או הקריאייטיב (בפגישת "בריפינג") אשר מנסח את המסר הפרסומי בצורה קריאייטיבית (במילים אחרות איך להגיד את המסר). לאחר אישורים פנימיים מתבצעת פרזנטציה ללקוח לשם קבלת אישורו לתוצרים הקריאייטיבים. עם אישור הקמפיין מופקים בריף מדיה המורה למחלקת המדיה להחליט איזו מדיה לרכוש, ובריף ביצוע המועבר לסטודיו או למחלקת ההפקה בהתאם לתוצר הביצועי של הקמפיין. לאחר עליית הקמפיין לאוויר, מבצעת מחלקת הפלנינג מחקר אודות אפקטיביות הפרסום על מנת להפיק לקחים ולאשר אפקטיביות של הקמפיין. משרדי פרסום ראשונים החלו לקום בארץ בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. בסוף שנות ה-80 ובעיקר בתחילת שנות ה-90 (לאחר הקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי בישראל) התרחב תחום הפרסום ובמקביל החל להתערער מעמדם של משרדי הפרסום הוותיקים. פרסומאים רבים פרשו ממשרדי הפרסום הוותיקים והקימו משרדים צעירים. תהליך זה התרחש במקביל לכניסתם למשרדי פרסום בינלאומיים גדולים לישראל – הן באמצעות הסכמי ייצוג והן באמצעות רכישת משרדים מקומיים. מאז, רובם של משרדי הפרסום הפעילים בישראל, מקושרים בדרך זו או אחרת לתאגידי הפרסום הבינלאומיים. בשנת 2015 בערך עבר התחום בארץ משבר בעקבות תהליכים שונים והתפתחויות בעולם המדיה, שהביא לשינויים מבניים בענף, בין היתר למיזוגים של משרדי פרסום שנחשבו בעבר מובילים בתחום. רוב משרדי הפרסום בישראל מאוגדים תחת איגוד הפרסום הישראלי. במהלך העשור האחרון עם התקדמות הטכנולוגיה והתגברות הפרסום הדיגיטלי תופס תחום הפרפורמנס נתח גדול מתקציבי הפרסום בישראל ואיתו קמו דור צעיר של חברות פרסום. רשת עושים היסטוריה, ארץ ישראל בראי הפרסומת, הסכת מדריך למתלבט/ת: מקצועות במשרדי פרסום – מה תעשו וכמה תרוויחו, באתר המכללה למינהל מדריך הפרסום, באתר איגוד השיווק הישראלי, ‏22 בדצמבר 2017 ענת ביין-לובוביץ', ‏"אין מקום לכל-כך הרבה משרדי פרסום קטנים ובינוניים", באתר גלובס, 12 באוגוסט 2015
כלקדון

כלקדון (יוונית: Χαλκηδών, מקובל גם האיות חלקדון וכן קלסדון) הייתה עיר נמל עתיקה באסיה הקטנה. כלקדון נודעה במיוחד בשל ועידת כלקדון, הוועידה האקומנית הרביעית, שנערכה בשנת 451. העיר נוסדה במאה ה-7 לפני הספירה כמושבה של העיר היוונית מגארה. היא כונתה "עיר העיוורים" כיוון שהוקמה על הצד האסיאתי של מצרי הבוספורוס, שנחשב לנחות לעומת הצד האירופי, שעליו ישבה ביזנטיון. לאחר נפילת ביזנטיון הייתה העיר נתונה להתקפות חוזרות ונשנות מצד שבטי הברברים. במאה ה-7 נפלה לידי הצבא הפרסי. העיר נהרסה בתקופת מסע הצלב הרביעי, ומאוחר יותר היו אלה הטורקים שכבשו אותה כמאה שנים לפני כיבוש קונסטנטינופול. הם ניצלו את חורבותיה כמקור לאבני בנייה עבור עירם איסטנבול. העיר היא חלק מאיסטנבול כיום, ונקראת קדיקוי. מדיה וקבצים בנושא כלקדון בוויקישיתוף כלקדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפסואיד

אֶלִּיפְּסוֹאִיד הוא גוף תלת-ממדי שכל חתך שלו יוצר אליפסה. צורתו של כדור הארץ ניתנת לתיאור על ידי אליפסואיד. המשוואה הכללית שמתארת אליפסואיד במערכת צירים קרטזית היא:   ( x a ) 2 + ( y b ) 2 + ( z c ) 2 = 1 {\displaystyle \ \left({\frac {x}{a}}\right)^{2}+\left({\frac {y}{b}}\right)^{2}+\left({\frac {z}{c}}\right)^{2}=1} , כאשר   a , b , c {\displaystyle \ a,b,c} הם קבועים המכונים צירי האליפסואיד. המרחק בין מרכז האליפסואיד ( 0 , 0 , 0 ) {\displaystyle (0,0,0)} לבין הנקודות ( a , 0 , 0 ) , ( 0 , b , 0 ) , ( 0 , 0 , c ) {\displaystyle (a,0,0),(0,b,0),(0,0,c)} שנמצאות על פני האליפסואיד נקראים חצי ציר. כאשר בהתאם לגודל של a , b , c {\displaystyle a,b,c} מוגדר חצי ציר ראשי וחצאי ציר משניים. קיימים מקרים פרטיים של אליפסואיד: a = b {\displaystyle a=b} - נקרא ספרואיד. ספרואיד אפשר לקבל כגוף סיבוב של אליפסה. a = b > c {\displaystyle a=b>c} - נקרא ספרואיד אובלי. זוהי, בקירוב, צורתו של כדור הארץ (הפחוס בקטבים בגלל השפעת הסיבוב). a = b < c {\displaystyle a=b<c} - נקרא ספרואיד מוארך. זוהי צורתו של כדור פוטבול ורוגבי. a = b = c {\displaystyle a=b=c} - כדור. בספרות המתמטית אליפסואיד הוא שם כללי לכל סוגי האליפסואיד, אולם בספרות מדעית אחרת (בעיקר גאודזיה), אלפסואיד מתאר ספרואיד. נפחו של אליפסואיד הוא 4 3 π ⋅ a b c {\displaystyle {\frac {4}{3}}\pi \cdot abc} . במקרה הכללי ניתן להגדיר אליפסואיד n ממדי (נקרא לעיתים היפראליפסואיד) באמצעות : E ≡ { x ∣ ( x − c ) T A ( x − c ) ≤ 1 } {\displaystyle E\equiv \{x\mid (\mathbf {x-c} )^{\mathrm {T} }\!A\,(\mathbf {x-c} )\leq 1\}} כאשר A {\displaystyle A} היא מטריצה חיובית, x {\displaystyle \mathbf {x} } ו- c {\displaystyle \mathbf {c} } הם וקטורים. הווקטורים העצמיים של A {\displaystyle A} קובעים את צירי האליפסואיד, והערכים עצמיים שלה הם ההופכיים של ריבועי חצאי הצירים, ואילו c מגדירה את מרכז האליפסואיד. באופטימיזציה ובלמידת מכונה נעשה שימוש באליפסואיד ממד גבוה במסגרת שיטה איטרטיבית לאופטימיזציה קמורה, המוכרת כשיטת האליפסואיד (אנ'), שבמסגרתה נוצרת סדרת אליפסואידים שלהם נפח הולך וקטן בכל שלב עד להתכנסות למציאת הפתרון. אליפסואיד, באתר MathWorld (באנגלית) אליפסואיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Stephen B. Pope, Algorithms for Ellipsoids ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק ספורטא

יצחק (איציק) ספורטא (נולד ב-12 באפריל 1957) הוא מרצה בכיר בפקולטה לניהול שבאוניברסיטת תל אביב ופעיל חברתי סוציאל-דמוקרט. ספורטא נולד להורים יוצאי טורקיה, גדל והתחנך בתל אביב. בוגר גימנסיה הרצליה, בעל תארים בפסיכולוגיה, פילוסופיה ולימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 השלים עבודת דוקטורט ביחסי עבודה והתנהגות ארגונית באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה. במסגרת פעילותו המחקרית, הוא עוסק בעיקר בתחומי אי שוויון כלכלי וחברתי ואף פרסם מאמרים רבים בנושא. ספורטא הוא פעיל חברתי וחבר בוועד המנהל של מרכז אדוה לחקר השוויון בישראל ובאספה הכללית של עמותת הל"ה. ספורטא אף חבר במזכירות הקשת הדמוקרטית המזרחית מאז היווסדה ב-1996 והיה אחד מן העותרים בבג"ץ הקרקעות ב-2001. הוא הקים בשנת 2003 יחד עם יוסי דהאן, את אתר הדעות "העוקץ", אותו שניהם מנהלים. האתר בוחן מגמות חברתיות וכלכליות בישראל, ומציג ביקורת, מנקודת מבט סוציאל-דמוקרטית, על מה שנתפש על ידו כעוולות הנעשות בישראל כלפי מה שהוא מכנה "שכבות מוחלשות" וקבוצות מיעוטים. הוא חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל. ספורטא משמש גם כמרצה במכללה החברתית כלכלית. בשנים 2007-2006 השתתף ספורטא כחבר פאנל בתוכנית הטלוויזיה "מועצת החכמים" בערוץ 10. בשנים האחרונות משתתף כפרשן ובעל דעה בתוכנית הטלוויזיה "לילה כלכלי" ב"ערוץ 10" ומביע את עמדתו הסוציאל-דמוקרטית בעניינים שונים. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום השני ברשימת "צדק". ספורטא מתגורר בגבעתיים. דף הבית של ספורטא באתר של רקנאטי הפקולטה ללימודי מנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב אתר "העוקץ" הרצאתו של יצחק ספורטא על השביתות בחינוך בהקשר של מאבקי עובדים והתאגדות(הקישור אינו פעיל) בכנס באוניברסיטת תל אביב, 'הפורום להגנת ההשכלה הציבורית', 18 באפריל 2008 יצחק ספורטא, שבוע הספר, ספרים מומלצים: ילדים ובתים עזובים, באתר הארץ, 9 ביוני 2009 יצחק ספורטא, ‏איך טעו הכלכלנים (2), תיאוריה וביקורת 19, סתיו 2001 יצחק ספורטא ויוסי יונה, ‏לאומיות, מגדר ואתניות בחינוך המקצועי בישראל, תיאוריה וביקורת 22, אביב 2003 גלובס זירת העסקים של ישראל, באתר גלובס מעריב אונליין, ‏ד"ר ספורטא התפרץ בזעם בשידור: "שהשרים יסתמו את הפה, בכיינים", באתר מעריב אונליין, 16 בינואר 2018 יצחק ספורטא, דף שער בספרייה הלאומית פרק 15: איציק ספורטא, בפודקאסט "דוד מחפש משמעות", 20 במרץ 2022 עטרה גרמן, ‏ילאו הגיש את רשימת 'צדק': "לא מפלגה לאתיופים", באתר "סרוגים", 1 באוגוסט 2019
פאסטיס

פאסטיס (בצרפתית: Pastis) הוא ליקר ואפריטיף צרפתי מקובל השייך למשפחת משקאות אניס, אשר בדרך כלל מכיל 40-45% אלכוהול בנפח (קיימים גם סוגים נטולי אלכוהול). מקור השם בשפה אוקסיטנית, דיאלקט דרום צרפתי, בה משמעותו "עוגה" או "תערובת", ולחלופין גם "צרה", "אי נעימות" או "מצב מבלבל". הפאסטיס שייך למשפחת משקאות האניס (כמנון), בהם מצויים גם האוזו (יוון), הראקי (טורקיה), הערק, הסמבוקה (איטליה) וכיוצא בזה. המרכיבים המקובלים של פאסטיס הם – אלכוהול, אניס ירוק (green anise) או "אניס הכוכב" (צמח שמקורו בסין בעל טעם אניס מודגש), פלפל שחור ולבן, הל, מרווה, אגוז מוסקט, ציפורן, קינמון, שוש קרח וסוכר. צבעו של המשקה צהוב בשל הוספת צבענים (בדרך כלל קרמל). יצרנים מסוימים (כגון Janot) מייצרים פאסטיס כחול. הפאסטיס פופולרי מאוד בצרפת וצריכתו עומדת היום על 650 מיליון ליטר לשנה, שהם כ-10 ליטרים לאדם. על אף שהוא נצרך בכל רחבי צרפת, פאסטיס בדרך כלל מקושר עם דרום צרפת, ובפרט עם העיר מרסיי וסגנון החיים הפרובנסאלי. ראשיתו של הפאסטיס בשנת 1915, כאשר משקה האבסינת נאסר לייצור ולמכירה בצרפת. יצרני האבסינת העיקריים במדינה יצרו גרסה של המשקה וזאת ללא שימוש במרכיב הלענה (wormwood) האסור. הם העבירו את הדגש לטעם האניס על ידי הגדלת השימוש בצמח "אניס-הכוכב", הוסיפו סוכר והפחיתו את אחוזי האלכוהול. המשקה נותר פופולרי עד היום בצרפת, אולם השתנה רבות מאז ייצורו לראשונה. רק ב-1932 נקבע לראשונה למשקה השם 'פאסטיס', וב-1945 פול ריקאר, יזם צרפתי, שיפר את המתכון המקובל על ידי הוספת אניס ירוק ושוש קרח וקבע לו את הסלוגן "ריקאר, פאסטיס אמיתי ממרסיי" . זו הייתה הפעם הראשונה שהשם פאסטיס הופיע על תווית משקה אפריטיף אניסי. המשקה התפשט בצרפת ובשאר העולם והפך לאחד מהאפריטיפים המובילים בצרפת. ב-1975 התאחדה חברתו של ריקאר עם מתחרתו הגדולה בייצור פאסטיס - חברת פרנו (Pernod), והחברה החדשה – קבוצת פרנו ריקאר – שולטת כיום בשוק העולמי של פאסטיס עם מותגים המפורסמים Ricard ו-Pastis 51. המשקה Pernod של פרנו ריקאר הוא אמנם משקה אניס אך איננו פאסטיס. מותגים נוספים הם Duval ו-Casanis ממרסיי (שניהם מיוצרים באותה מזקקה), Berger blanc (פאסטיס לבן) ומוצרי הבוטיק היוקרתיים Eyguebelle ו-Henri Bardouin. יצרנית מוכרת מחוץ לצרפת היא מזקקת Charbay מקליפורניה, המייצרת פאסטיס לבן. משנות ה-90 החלו מותגים "חסכוניים" לנגוס בשוק הפאסטיס, והיום כ-40% מהצריכה היא של מותגים זולים כגון Cigalis – מותג של רשת הסופרמרקטים Cora hypermarkets והמותג של רשת לידר-פרייס. פאסטיס בדרך כלל מוגש כשהוא מדולל במים ביחס של 1 מנה פאסטיס ל-5 מנות מים, אולם ניתן לשנות יחס זה על פי הטעם. עם מזיגת המים, הירידה בריכוז האלכוהול גורמת לכמה מהמרכיבים להפוך בלתי-מסיסים, ולפיכך משתנה גוון הליקר מצהוב-שקוף לצהוב חלבי עדין – תופעה המתרחשת גם בעת קירור פאסטיס טהור במקרר. יש לשתות את המשקה כשהוא קר, עם קרח, והוא נחשב כמשקה מרענן לימים חמים. רצוי להוסיף את קוביות הקרח לאחר מזיגת המים, וזאת על מנת להימנע מהתגבשות האתנול בפאסטיס. עם זאת, יש רבים המעדיפים את הפאסטיס ללא קרח (ויש הטוענים כי מביני הדבר ימנעו מהוספת קרח) ולפיכך יש להקפיד על קירור המים והמשקה היטב בטרם ההגשה. את המשקה שותים לאט ובניחותא. "התוכי" (Le perroquet) – עם סירופ מנטה "העגבנייה" (La Tomate) – עם סירופ גרנדין "המורי" (La Mauresque) - עם סירופ שקדים (Orgeat) "מלפפון חמוץ" Le Cornichon – עם סירופ בננה ירוק פאסטיס אמריקאי – עם מיץ חמוציות מדיה וקבצים בנושא פאסטיס בוויקישיתוף
מז'ור

האם התכוונתם ל... סולם מז'ורי אקורד מז'ורי
X (פירושונים)

האם התכוונתם ל... X – האות העשרים וארבע באלפבית הלטיני כי – האות העשרים ושניים באלפבית היווני Х (כתב קירילי) – אות באלפבית הקירילי טוויטר – רשת חברתית ששמה הרשמי הוא X תאגיד אקס – חברת האם של הרשת החברתית טוויטר X – חברה (לשעבר Google X) קרני X - כינוי לקרני רנטגן Mac OS X – מערכת הפעלה של חברת אפל X (להקה) – להקת פאנק רוק אמריקאית דור ה-X – מונח מתחום מדעי החברה אקס-מן (באנגלית: The X-Men) - קבוצה בדיונית של גיבורי-על מוטאנטים בסדרת קומיקס X11 – ממשק משתמש גרפי, The X Window System, בקיצור X11 ובאופן לא רשמי Xwindows. X (סיווג צפייה) – סיווג צפייה על יצירות קולנעיות אישים: בובי איקס – שחקנית וזמרת אמריקאית הרולד איקס – איש ממשל ופוליטיקאי אמריקאי מלקולם אקס (באנגלית: Malcolm X) - מנהיג אפרו-אמריקני שלחם למען שוויון זכויות לשחורים עמנואל אקס – פסנתרן קלאסי יהודי-אמריקאי האסיר X
В (כתב קירילי)

בֶה (בבית רפה; נכתבת גם בתור וֶה) היא האות השלישית באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /v/ - הגייתה של ב רפה או של ו בעברית המודרנית. כמו Б, מקורה באות היוונית בטא, וצורתה כשל בטא גדולה, וכמו כן כשל B לטינית גדולה (אם כי בניגוד ל-B הלטינית, צורת האות הקטנה זהה לזו של האות הגדולה). בצורתה הנטויה של האות הקטנה, הקצה הישר שלה נעשה מעוגל, כך שהיא גם נראית כמו צורה קטנה של B לטינית או בטא יוונית מעוגלות בצורתן הגדולה (в), אם כי הצורה המעוגלת גם מזכירה בצורתה בטא יוונית קטנה. האות התפתחה מהיוונית בתקופה שבה בתא כבר נהגתה כ־/v/ ולא כ־/b/. השם הישן של האות היה וַדִי, והערך המספרי שלה היה 2. ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית /v/; בסוף מילה או לפני עיצור אטום שחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון /f/; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית /vʲ/ (מעין ב רפה מחונככת). בהגייה האוקראינית הסטנדרטית היא נהגית /w/ בסוף מילה. לדוגמה, השם Владислав נהגה ולאדיסלאוו (vladislaw). חלק מהאוקראינים הוגים את האות כ־/w/ לפני עיצור, ואחרים הוגים אותה כך תמיד. במזרח אוקראינה גם מתרחשת הידמות חלקית בקוליות בסוף מילים בהשפעת הרוסית. בבלארוסית האות נהגית תמיד כ־/v/. היא לעולם לא נכתבת בסוף מילה או לפני עיצור, ובמקומות האלה היא משתנה לאות הבלארוסית Ў, שנהגית כ־/w/. לדוגמה: המילה "שפה" בבלארוסית היא мова (מוֹבַה, mova), אך צורת שם היא моўный (מוֹוְנִיי, mownyj), וכשהיא באה בצורת יחסת גניטיב היא הופכת ל־моў (מוֹו, mow). מדיה וקבצים בנושא В בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
B (פירושונים)

האם התכוונתם ל... B – האות השנייה באלפבית הלטיני Β – בטא, האות השנייה באלפבית היווני Б – האות השנייה באלפבית הקירילי В – האות השלישית באלפבית הקירילי ß – הליגטורה הגרמנית אסצט סי – תו מוזיקלי שסימנו האות B. B (שפת תכנות) – שפת תכנות טבעת B – אחת מטבעות שבתאי בור – יסוד כימי המסומן באות B בי
גיגאנטים

גיגאנטים (ביוונית: Γίγαντες - "בני גאיה"), או בתרגום לעברית ענקים, הם במיתולוגיה היוונית בניה של גאיה וטרטרוס. גאיה ילדה אותם לאחר תבוסתם של הטיטאנים כנקמה באלים האולימפיים. הגיגאנטים הם ענקים נוראים בעלי נחשים מקושקשים כרגליים. כשהגיגאנטים ערמו הרים זה על גבו של זה כדי להסתער על האולימפוס, נשקפה סכנה לשלטונו של זאוס: על פי דבר האורקל, יוכלו האלים להכניע את המתקוממים רק אם בן תמותה יעזור להם. גאיה ידעה זאת אף היא, וחיפשה עשב שיהפוך את בניה לחסינים לחלוטין מפני פגיעות. ואולם זאוס אסר על השמש ועל הירח להופיע כך שאמא אדמה תאלץ לגשש באפלה. בקרב עקוב מדם הצליחו האלים לנצח, בסיועו של הרקולס. על פי מקורות אחרים הגיגאנטים הם בניה של גאיה שנולדו מדמו של אורנוס כאשר קרונוס סירס אותו. כל גיגאנט במלחמת האלים נולד בתגובה לאל מסוים. במלחמה היו גיגאנטים רבים וכל אחד מהם נלחם באל שמולו נועד להתמודד. החזקים שבגיגאנטים היו פורפיריון, אנקלדוס ואלקיאונאוס. פורפיריון הוא הענק הבכיר מביניהם ובקרב האלים והגיגאנטים הוא נלחם נגד זאוס, בכיר האלים. אלקיאונאוס, לעומת זאת, היה מחובר לאדמה ומאפייניו דמו למאפייניו של האדס, ולכן הוא נלחם בהאדס. אנקלדוס היה החכם מבין הגיגאנטים ולכן נלחם באלת החוכמה אתנה. בנוסף ישנם גיגאנטים נוספים כמו: פוליבוטס שנלחם בפוסידון, דמאסן שנלחם בארס, אפיאלטס ואוטוס שנלחמו בדיוניסוס, מימאס שנלחם בהפייסטוס, אוריון שנלחם בארטמיס ואפולו, היפוליטוס שנלחם בהרמס, תואס שנלחם בשלוש אלות הגורל. לחזק שבגיגאנטים, אלקיאונאוס, היה מתת מיוחדת, כל עוד הוא נשאר בתוך תחומי מולדתו, אף אחד לא יכול להורגו. הרקולס ירה באלקיאונאוס חיצים, אך כאשר נגע גופו באדמה הוא חזר לחיים. כדי להתגבר על כך, גרר אותו הרקולס אל מחוץ לפלגרה, מולדתו (שם אירעה המלחמה), ושם הרגו. כדי להרוג את פורפיריון שלח אליו זאוס את אשתו הרה. פורפיריון ניסה לאנוס אותה ואז זאוס שילח בו ברק והרגו. את אנקלדוס קברה אתנה תחת האי סיציליה. מלחמת הגיגנטים באלי האולימפוס ותבוסתם מוצגת בפרסקו מפואר מעשה ידי ג'וליו רומאנו בארמון טה שבמנטובה. לכל גיגאנט במלחמה היה אל שמולו נועד להילחם, כך שהיו להם מאפיינים דומים, או שהיו להם מאפיינים הפוכים (לדוגמה: דמסן). אוטוס: נוצר כיריב לדיוניסוס. אחיו התאום של אפיאלטס. אפיאלטס: נוצר כיריב לדיוניסוס. אחיו התאום של אוטוס. אוריון: נוצר כיריב לאפולו וארטמיס. בגלל אופיו המרדני נלחם בייעודו והצטרף לקבוצת הציידות הבתולות של ארטמיס והפך לבן לווייתה המוערך ביותר של ארטמיס. אפולו פחד שארטמיס תשכח את שבועת הבתולים ובהתקף של קנאה הטריף את דעתו של הענק וגרם לו להיות צמא דם עד שהענק נקטל על ידי עקרב. אלקיאונואוס: נוצר כיריב להאדס, בכור הענקים. קיבל מתת כך שכל עוד נשאר בתחומי מולדתו, הוא אינו יכול למות. אנקלדוס: נוצר כיריב לאתנה. החכם מבין כל הענקים. דמסן: נוצר כיריב לארס. בגלל שנוצר להיות ההפך מארס, הוא היה ענק שוחר שלום. גאיה גזרה עליו גלות בטרטרוס משום שקטל דרקון לידי שאיים על בני ארצו. היפוליטוס: נוצר כיריב להרמס. מימאס: נוצר כיריב להפייסטוס. נלחם בנוסף להפייסטוס בארס במקום אחיו דמסן בגלל שדמסן היה שוחר שלום. פוליבוטס: נוצר יריב לפוסידון. שערו היה עשוי מבסיליסקים. פורפיריון: נוצר כיריב לזאוס, מלך הענקים. פריבויה: בתו הצעירה של מלך הענקים, פורפיריון. קליטיוס: נוצר כיריב להקטה. שואב אליו את קסמה. תואס: נוצר כיריב לשלוש אלות הגורל. מדיה וקבצים בנושא גיגאנטים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ווק סטפנוביץ' קראג'יץ'

ווּק סְטֶפַנוֹבִיץ' קַרַאגִ'יץ' (סרבית לטינית: Vuk Stefanović Karadžić; סרבית קירילית: Вук Стефановић Караџић‏; 7 בנובמבר 1787 - 7 בפברואר 1864) היה בלשן סרבי ורפורמטור של השפה הסרבית, אתנולוג, משורר, מתרגם ואף דיפלומט בעל מעמד. קראג'יץ' נולד בכפר הסרבי טרשיץ' שנמצא באותה תקופה תחת הכיבוש של האימפריה העות'מאנית, ליד העיירה לוזניצה. משמעות שמו הפרטי, ווּק, היא זאב. שם זה ניתן לו היות שכל אחיו ואחיותיו מתו ממחלת השחפת, והוא נותר השורד היחיד. לבד מלימוד קריאה וכתיבה במנזר בטרונושה קנה קראג'יץ' את השכלתו בכוחות עצמו. הוא השתתף במרד הסרבי הראשון ובמרד הסרבי השני, והותיר תיאורים מפורטים שלהם. קראג'יץ' הוציא לפועל רפורמה של השפה הסרבית הספרותית ותיקן את האלפבית הסרבי הקירילי על פי עקרונות פונמיים. הרפורמות שלו הרחיקו את הסרבית מהסלאבית הכנסייתית וקירבו אותה לצורת הדיבור העממית שהייתה נהוגה אז, בפרט לניב שדובר בהרצגובינה, בו השתמש קראג'יץ' עצמו. לעבודתו זו הייתה השפעה גם מחוץ לסרביה, ועליה התבססה הדראהומניבקה, הצעת רפורמה דומה של הכתיב האוקראיני, שלא זכתה לאותה ההצלחה. לקראג'יץ' מיוחסת בטעות האימרה "כתוב כפי שאתה מדבר, ואמור כפי שכתוב" (סרבית קירילית: Пиши као што говориш и читај како је написано; סרבית לטינית: Piši kao što govoriš i čitaj kako je napisano), עיקרון שניסח אותו כנראה לראשונה המדקדק והפילולוג הגרמני יוהאן כריסטוף אדלונג. יחד עם ג'ורו דניצ'יץ', קראג'יץ' היה האישיות הסרבית הבכירה החתומה על הסכם וינה מ־1850. הסכם זה הניח את אבן הפינה עבור השפה הסרבו-קרואטית הספרותית, שצורות שונות שלה הן בשימוש בסרביה, במונטנגרו,בבוסניה והרצגובינה ובקרואטיה. הוא פרסם מילון של השפה הסרבית, מילון גרמני-סרבי, קבצים של סיפורי עם ושל שירי עם סרביים, ותרגום של הברית החדשה לסרבית. עבור עבודתו קיבל תגמול כספי מועט, וחי בעוני. הוא נפטר בווינה. קראג'יץ' השתמש באותיות הבאות מהאלפבית הקירילי של הסלאבית הכנסייתית בלבד: כלומר, הוא הסיר את האותיות הבאות: והוסיף את האותיות הבאות: שהן כמעט ייחודיות לסרבית ולמקדונית (Ј משמשת גם באזרית, Џ משמשת גם באבחזית, לדוגמה). האותיות Љ ו־Њ הן ליגטורות של Л ו־Н עם Ь, בהתאמה. הן הוצעו על ידי סאבה מראקל, שניסה לבצע רפורמה בשפה הסרבית לפני קראג'יץ'. האות Џ נלקחה מהאלפבית הקירילי הרומני. האות Ђ מבוססת על עיצוב של לוקיאן מושיצקי. האות Ћ היא אות סרבית מסורתית, והאות הסרבית השורשית היחידה שבה השתמש קראג'יץ'. האות Ј מבוססת על האות הלטינית J והשימוש בה הוביל להאשמות מצד הכנסייה הסרבית האורתודוקסית בדבר כניעה והתבטלות בפני הכתב הלטיני ובפני הכנסייה הקתולית. מדיה וקבצים בנושא ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' בוויקישיתוף עבודותיו של קראג'יץ' בפרויקט גוטנברג הברית החדשה - תרגומו של קראג'יץ' לסרבית ווק סטפנוביץ' קראג'יץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ווק סטפנוביץ' קראג'יץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ווק סטפנוביץ' קרדז'יץ', דף שער בספרייה הלאומית