laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רולאנד וולפארט

רולאנד וולפארט (בגרמנית: Roland Wohlfarth, נולד ב-11 בינואר 1963 בבוכהולט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ, בעיקר בקבוצת באיירן מינכן מליגת הבונדסליגה. וולפארט גדל בקבוצת הנוער של בורוסיה בוכהולט, ובשנת 1981, בגיל 18, עבר לדיסבורג, שם הבקיע 39 שערים ב-71 הופעות. בעונת 1983/84 סיים וולפארט כמלך השערים של הבונדסליגה השנייה, אך הקבוצה לא הצליחה להעפיל אל הבונדסליגה, לאחר שהובסה במפגש כפול מבחני העלייה על ידי איינטרכט פרנקפורט בתוצאה המצטברת 6-1. הצלחתו של וולפארט בדיסבורג זיכתה אותו בשנת 1984 בחוזה בבאיירן מינכן, שם הפך לחלק בלתי נפרד מהתקפת הקבוצה, והבקיע 119 שערים ב-254 הופעות, נתון המציב אותו במקום השלישי בדירוג המבקיעים של באיירן מינכן בכל הזמנים. וולפארט זכה עם באיירן מינכן בחמש אליפויות ובגביע אחד, לאחר ניצחון 5-2 על שטוטגרט, בו הבקיע וולפארט שלושער. וולפארט זכה בתואר מלך שערי הבונדסליגה פעמיים במדי באיירן מינכן, בעונת 1989 עם 17 שערים בצוותא עם תומאס אלופס מפ.צ. קלן, ובעונת 1991 עם 21 שערים. עם זאת, הצלחתו בבונדסליגה לא תורגמה להצלחה בנבחרת גרמניה בכדורגל, בה הופיע פעמיים בלבד, נוסף על מספר הופעות בנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית. בשנת 1993 עזב וולפארט את באיירן מינכן ועבר לסנט אטיין, בה שיחק עונה אחת, ולאחר מכן שיחק שלוש עונות בבוכום. בפברואר 1995 וולפארט נמצא אשם בנטילת חומרים אסורים, והושעה לחודשיים. בהמשך שיחק וולפארט עונה אחת בלוקומוטיב לייפציג, עונה אחת בוופרטאלר, ובשנת 2000 סיים את הקריירה בפ.צ. בוכוולט מעיר הולדתו, כשבאמתחתו 437 משחקים ו-193 שערים. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (5): 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1989/90 הגביע הגרמני: 1985/86 הסופר קאפ הגרמני (2): 1987, 1990 מלך השערים של הבונדסליגה (2): 1989, 1991 עם דיסבורג: מלך השערים של הבונדסליגה השנייה: 1984 רולאנד וולפארט, באתר Transfermarkt רולאנד וולפארט, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רולאנד וולפארט, באתר WorldFootball.net רולאנד וולפארט, באתר National Football Teams רולאנד וולפארט, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים יעקב מישקינסקי

הרב חיים יעקב מישְקינסקי (ה'תרמ"ג, 1883 - כ"ב בחשוון ה'תש"ג, 2 בנובמבר 1942) היה רב ליטאי, רבן של שטאבין, קנישין וסוויסלוץ'. נספה בשואה. נולד בברזניקי הסמוכה לסובאלק למשה יהודה מישקינסקי, למד בישיבות המזוהות עם תנועת המוסר: ישיבת ראדין וישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה. בסלובודקה נתפס לשיטתה של תנועת המוסר והרב יצחק בלאזר מראשי התנועה ותלמידו של מייסדה רבי ישראל מסלנט, היה עבורו מודל לחיקוי. כבן למשפחה אמידה סייע רבות לחבריו במתן הלוואות וטיפל בעצמו בחברים חולים, גם באלו שחלו במחלות מידבקות. נישא לחיה פַאיַאנְס, בתם של הרב דוד פאיאנס, הרב בקנישין ולימים ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים בתו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין בן רבה הנודע של ביאליסטוק הרב רפאל יום טוב ליפמן הלפרין, מחבר הספר "עונג יום טוב". לאחר פטירת רעיתו, נשא בזיווג שני את אחותה יוכבד. לאחר נישואיו כיהן כרב בשטאבין שבפלך סובאלק, אך במלחמת העולם הראשונה נחרבה העיירה והוא נדד בין עיירות שונות. עם מינוי חמיו לרבנות העיר ביאליסטוק, התמנה במקומו לרב בקנישין. הוא היה פעיל בנושאים חברתיים בעירו, וייסד בית ספר שבו למדו גם מקצועות חול לצד לימודי קודש. כחמיו תמך גם הוא ברעיון יישוב ארץ ישראל, אך לא נמנה באופן רשמי על תנועת המזרחי. לאחר פרישת הרב מרדכי דב איידלברג מרבנות העיירה סוויסלוץ' לטובת רבנות העיר לחוביצ'ה, התמנה תחתיו כרבה של סוויסלוץ'. גם בעיירה זו היה פעיל בתחומי החינוך והחברה. בתקופת הכיבוש הסובייטי לא הוגלה לסיביר כמו רבים אחרים מבני המעמד הבורגני כי היה אהוד על הקומוניסטים המקומיים, עובדה זו גרמה לכך שנשאר בעיירה עד כיבוש ליטא בידי הנאצים ב-1942. ביום חיסול גטו סוויסלוץ', 2 בנובמבר 1942, היו הרב ורעייתו יוכבד בין היהודים שנרצחו בבור ירי ביער וישבניק ולפי עדות ראייה, נשא דרשה לפני שאר המוצאים להורג בנושא קידוש השם. בנם הצעיר נרצח במחנה ריכוז בוולקוביסק. יצחק עברי (מישְקינסקי) - עיתונאי, עורך ומתרגם עברי. משה מישקינסקי - היסטוריון ישראלי, חוקר תנועת הפועלים היהודית במזרח אירופה, ופרופסור להיסטוריה יהודית מודרנית באוניברסיטת תל אביב נפתלי הרץ - נרצח בשואה בהיותו בן 21 הרב ר' חיים יעקב מישקינסקי, בתוך: יצחק לוין, אלה אזכרה, ניו-יורק תשי"ט, עמ' 257-261 הרב ר' חיים יעקב מישקינסקי ז"ל, רבה האחרון של סביסלוץ. בתוך: ספר יזכור לקהילת סוויסלוץ', בספריית העיר ניו יורק עמ' 28 ואילך מישקינסקי, חיים יעקב, בן משה יהודה באתר "רבנים שנספו בשואה" חיים יעקב מישקינסקי: דף עד שמילא בנו משה מישקינסקי, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם. נפתלי הרץ מישקינסקי: דף עד שמילא משה מישקינסקי, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.
חשיארש השני

חשיארש השני (ביוונית: Ξέρξης Β΄ בפרסית: خشايارشا دوم) היה מלך ממלכת פרס האחמנית, במשך ארבעים וחמישה ימים. הוא דמות היסטורית מעורפלת ושנויה במחלוקת. עיקר המידע אודותיו מגיע מההיסטוריון היווני קטסיאס, הנחשב כמקור לא אמין ומפוקפק. על פי קטסיאס, חשיארש היה בנו של ארתחששתא הראשון, שמלך בין השנים 465 לפנה"ס - 425 לפנה"ס. על פי קטסיאס, לארתחששתא היו 17 בנים לא חוקיים מפילגשים שונות, וחשיארש היה בנו החוקי היחיד. הוא ירש את אביו כמלך בשנת 425 לפנה"ס, ומלך 45 ימים עד שנרצח בידי אחיו למחצה סוגידאנוס, בעת ששכב שיכור. קטסיאס מציין שהוא הובא לקבורה יחד עם אביו. סוגידאנוס ירש את הכתר, אולם כעבור כמה חודשים נרצח בעצמו בידי דריווש השני. הלוחות הכרונולוגיים מאותה תקופה אינם מזכירים במילה את חשיארש או סוגידאנוס, והם לא נזכרים גם בשום מקור אחר. על כן חלק מהחוקרים סבורים, שמיד כאשר מת ארתחששתא, הכריזו על עצמם בו זמנית חשיארש, סוגידאנוס ודריווש כמלכים. על פי השערות אותם חוקרים, חשיארש הפך למלך לתקופה קצרה, בעוד סוגידאנוס הפך לשליט בשטח עילם, ודריווש בשטח הירקניה שבו שימש כסטרפ. S. Zawadzki, "The Circumstances of Darius II's Accession" in Jaarbericht Ex Oriente Lux 34 (1995-1996) 45-49 קטסיאס, "פרסיקה", 47. קטסיאס, "פרסיקה", 48. חשיארש השני וסוגידאנוס באתר ליוויוס
וסילי טים

גאורג וילהלם טים הידוע בשמו וסילי פיודורוביץ' טים (בלטבית: Georgs Vilhelms Timms; ברוסית: Василий Фёдорович Тимм; 9 ביוני 1820 (יוליאני) – 7 באפריל 1895 (יוליאני)) היה צייר גרמני-בלטי ואמן גרפי שתיאר בציוריו ובהדפסי האבן שיצר את החיים ברוסיה הקיסרית. טים נולד סמוך לריגה שבלטביה, למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרבורג (אנ') ויצא למסע ברחבי היבשת ומחוצה לה. זמן מה חי בפריז ובאלג'יריה, אך לאחר המהפכה הצרפתית של 1848 נאלץ לחזור לתחומי האימפריה הרוסית, נלחם במסגרת הצבא הרוסי הקיסרי במלחמת הקווקז ונטל חלק גם במלחמת קרים. אחרי 1867 עקר לברלין וחי בה עד לפטירתו באפריל 1895. משיחת אלכסנדר השני, 1856 ההכרזה על הכתרת אלכסנדר השני האימאם שאמיל ובניו בסנקט פטרבורג, 1859 מדיה וקבצים בנושא וסילי טים בוויקישיתוף על ציוריו של וסילי טים, באתר תרבות רוסית תאריך הלידה הוא 9 ביוני 1820 לפי הלוח היוליאני
טים

האם התכוונתם ל... ברוס טים – אנימטור, מפיק ואמן קומיקס אמריקאי וסילי טים – צייר גרמני-בלטי ברוסיה הקיסרית כריסטיאן טים – כדורגלן גרמני שונות TIM – משחק מחשב טים (סרט) – סרט אוסטרלי מ-1979 Tim (אלבום) – אלבום מוזיקלי של אביצ'י, 2019 טיים אישים ששמם הפרטי הוא טים
מסמך עמדה

מסמך עמדה (או: נייר עמדה) הוא מאמר המציג דעה בנושא מסוים, התואמת את כותב המסמך או ארגון ספציפי, כגון מפלגה, ארגון עובדים או עמותה. השימוש במסמכים מסוג זה נעשה במסגרת האקדמיה, הפוליטיקה, המשפט ותחומים נוספים. מסמכי עמדה יכולים להיות מנוסחים כמכתב למערכת ועד מסמכים מורכבים כמסמכי עמדה אקדמיים. כמו כן, הם משמשים ארגונים להצגת הסבר והצדקה אודות חזונם, אמונתם והמלצות למדיניות. באקדמיה – מסמך עמדה לרוב עוסק בדעה אודות תחום חדש שטרם נערכו עליו ניסויים ואילו מחקר אמיתי יפורסם כמסמך אקדמי. מסמך דעה לרוב ישקף את עיקר הדעות או העמדות בנוגע להוכחות נושא מסוים בתוך התחום. בפוליטיקה – מסמכי עמדה משקפים את תפיסת העולם של מועמד, נבחר ציבור, ארגון מפלגתי או מדינתי, והם נתפסים כמשמעותיים בעיני הציבור. כדוגמת מצעי מפלגות ומועמדים המשמשים קמפיינים פוליטיים, או מתן תוקף להצהרות בדיפלומטיה הבינלאומית עבור גינויים. כתיבת מסמכי עמדה מהווה כלי מרכזי של במסגרת פרויקט מודל האו"ם. במשפט – ובמשפט הבינלאומי בפרט, מסמך עמדה מכונה "Aide-mémoire", והוא מהווה תמצית של נקודות המועלות לדיון או במחלוקת. משמש בייחוד בתקשורת לא דיפלומטית. פובליציסטיקה An example of a position paper published by an organization: Information Literacy: A Position Paper on Information Problem Solving, American Association of School Librarians, אורכב מ-המקור ב-2008-04-22, נבדק ב-2015-11-18 Steely 2000, p. 186, "Through the use of position papers, telephone briefings, audio and video tapes and personal appearances Newt was able to share his ideas, ... ." הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
Ps (פקודה)

ps, קיצור של process status, היא פקודה במערכות הפעלה יוניקס ודמויות יוניקס, המציגה מידע על התהליכים במערכת. הפקודה הייתה כבר חלק מהגרסה הששית של יוניקס והיא כיום חלק מכמעט כל מערכת דמוית יוניקס ומתקן POSIX. (במערכות GNU/Linux היא חלק מהחבילה procps). קשורה אליה הפקודה top, המציגה את התהליכים במערכת ברשימה שמתעדכנת מדי פרק זמן. לאחר הקלדת הפקודה ps ללא תוספת ארגומנטים כלל, יוצג מידע בסיסי על התהליכים במסוף הנוכחי. # ps PID TTY TIME CMD 7431 pts/0 00:00:00 su 7434 pts/0 00:00:00 bash 18585 pts/0 00:00:00 ps הצגת כל התהליכים שפועלים כמשתמש-על (root), בתצוגה שעוצבה על ידי המשתמש. # ps -U root -u USER PID %CPU %MEM VSZ RSS TT STAT STARTED TIME COMMAND root 1 0.0 0.0 9436 128 - ILs Sun00AM 0:00.12 /sbin/init -- צירוף הפקודה grep (ראו גם pgrep ו-pkill) מאפשרת להציג מידע על תהליך יחיד, למשל את מזהה התהליך. $ # Trying to find the PID of `firefox-bin` which is 2701 $ ps -A | grep firefox-bin 2701 ? 22:16:04 firefox-bin השימוש ב pgrep מפשט את הדוגמה הקודמת, ומונע אפשרות של מרוץ תהליכים. $ pgrep -l firefox-bin 2701 firefox-bin ללא כל דגל מופיע פלט ה-ps בתבנית מצומצמת שמציגה את התהליכים של המשתמש הפועלים באותו מסוף. התהליכים מוצגים בשורות נפרדות, שורה לכל תהליך. בכל שורה רשום מזהה של תהליך, המסוף, זמן הריצה הכולל והפקודה שהפעילה אותו. ניתן להוסיף דגלים שונים כדי להציג מידע רב יותר. הדגלים של ps רבים. במערכות הפעלה המממשות את התקנים של SUS ו-POSIX‏, ps פועלת לרוב עם הדגלים ef-, כאשר "e-" בוחר להציג את כל (every) התהליכים, ו-"f-" בוחר שיוצג כל המידע האפשרי (full). דגל נפוץ נוסף במערכות כאלו הוא l-, שמצין פורמט תצוגה ארוך (long). מסיבות היסטוריות, רוב המערכות שנגזרות מ BSD לא תומכות בדגלים שנקבעו ב-SUS וב-POSIX בגלל התנגשויות. למשל, הדגל "e" או "e-" יציג משתני סביבה. במערכות כאלו, לרוב ps רצה עם הדגלים הלא תקניים aux, כאשר "a" מציגה את כל (all) התהליכים במסוף, כולל אלו של משתמשים אחרים. "x" מציג את כל התהליכים ללא מסוף שליטה ו-"u"‏ (user) מוסיף עמודה של המשתמש השולט בתהליך. להתאמה מרבית, אין שימוש בתו "-" לפני הצירוף "aux". "ps auxww" מספקת מידע מלא כל כל תהליך, כולל כל הפרמטרים בשורת הפקודה. ps באתר ארגון The Open Group דף ה־man עבור הפקודה ps - מתוך גרסת HTML של דפי ה־man (התיעוד) של המהדורה השישית של יוניקס, 1975
פיטר ג'פרי

פיטר ג'פרי (באנגלית: Peter Jeffrey;‏ 18 באפריל 1929 - 25 בדצמבר 1999) היה שחקן אנגלי שהופיע בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה. ג'פרי נולד בעיר בריסטול שבמחוז גלוסטרשייר, לפלורנס אליס (שם נעורים: וייט) ולארתור וינפרד גילברט ג'פרי. הוא למד בבית הספר הארו ובקולג' פמברוק שבאוניברסיטת קיימברידג', אך לא הייתה לו השכלה פורמלית בתחום המשחק. אחרי שנים רבות שהופיע על במות התיאטרון עם להקת הבריסטול אולד ויק ועם הלהקה השייקספירית המלכותית, הפך להיות מוכר לצופי הטלוויזיה הבריטית. ב-25 במאי 1966 החל להופיע במחזה "טנגו" מאת סלאבומיר מרוז'ק בתיאטרון אלדוויץ' לצדם של פיישנס קולייר, מייק פראט, אורסולה מוהאן ודאדלי סוטון בבימויו של טרוור נאן. בטלוויזיה הופיע במגוון תפקידים בהם בסדרת המדע ביוני "דוקטור הו" בפרק "The Macra Terror" (ב-1967) וכן בתפקיד הרוזן גרנדל בתת-הסדרה "The Androids of Tara" (ב-1978). ב-1966 אינס לויד הציע לו לגלם את הדוקטור, התפקיד הראשי בסדרה, אבל הוא דחה את התפקיד ופטריק טרוטון נבחר במקומו. ב-1971 גילם את פליפה השני, מלך ספרד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "אליזבת ר". ב-1985 שיחק בתפקיד אוליבר קרומוול בסדרת הדרמה "By the Sword Divided". עוד הופיע בסדרה "Thriller" ב-1974, בסדרה הקומית "פורידג'" ב-1975, בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em" ובסדרת הדרמה "Quiller" (גם ב-1975), בסיטקום "Rising Damp" ב-1978, בדרמה הקומית "Minder" ב-1980, בסדרה "נני" ב-1981, ב"כן, אדוני השר" ב-1984, במיני-סדרה "שפתון על צווארונך" של דניס פוטר ב-1993, ובסדרה "ידידינו בצפון" ב-1996. ב-1955 התחתן ג'פרי עם איבון בונאמי. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים: דינה, בארני, ויקטוריה, אמילי וקתרין. הם התגרשו וב-1990 נשא לאישה את ג'יל ג'ואט לה היה נשוי עד למותו. ג'פרי נפטר ב-25 בדצמבר 1999 ממחלת הסרטן. בקט (1964) Becket (1965) The Early Bird (1966) The Fighting Prince of Donegal יום הדין (1968) The Fixer אם... (1968) If.... (1969) Ring of Bright Water אן של אלף הימים (1969) Anne of the Thousand Days (1970) Goodbye Gemini (1971) Countess Dracula ד"ר פייבס (1971) The Abominable Dr. Phibes (1971) The Horsemen החטוף (1971) Kidnapped (1972) What Became of Jack and Jill? ד"ר פייבס עולה שוב (1972) Dr. Phibes Rises Again (1973) O Lucky Man! (1974) Deadly Strangers תיק אודסה (1974) The Odessa File שובו של הפנתר הוורוד (1975) The Return of the Pink Panther אקספרס של חצות (1978) Midnight Express (1982) Britannia Hospital הרפתקאות הברון מינכהאוזן (1988) The Adventures of Baron Munchausen (1990) Hands of a Murderer מידלמארץ' (1994) Middlemarch פיטר ג'פרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר ג'פרי, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר ג'פרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיטר ג'פרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) Peter Jeffrey, BFI Film Forever Peter Jeffrey Biography (1929-) "Lively Choice of Plays for Aldwych." The Times (London, England) 22 April 1966: p.17. Retrieved 9 October 2014. BBC News
כרכן

כרכן (שם מדעי: Elaphe) הוא סוג של נחש ממשפחת הזעמניים מתת-משפחת הזעמנים הנפוצים בעיקר בחלקו הצפוני של כדור הארץ. הכרכנים הם נחשי חנק שגודלם בינוני עד גדול. כל המינים אינם ארסיים, אך נשיכתם כואבת והריר שלהם עלול לגרום לזיהום בקטריאלי. בשנים האחרונות, לאור ניתוחי DNA שבוצעו, הועברו רבים ממיני הסוג לסוגים Bogertophis, Coelognathus, Gonyosoma, Orthriophis, Pantherophis, Rhinechis, Senticolis, Zamenis ואחרים אך יש שעדיין משתמשים בשמם המדעי הקודם. שמם העברי נותר בשלב זה ללא שינוי, כמו במקרה של כרכן חלק שאינו שייך עוד לסוג Elaphe אלא לסוג Zamenis. כמו רוב הזעמניים, גופם של הכרכנים הוא עדין אך חסון. ראשיהם מרובעים ובטנם שטוחה מאוד. גודלם של הכרכנים נע בין בינוני לגדול, והם יכולים להגיע לאורך של 274 סנטימטרים, כשהגדולים בכרכנים הם: פיטאס קרינטה ופיטאס מוקוסה שמגיעים עד לאורך 4 מטרים. הם בעלי מספר רב של חוליות, צלעות וקשקשים בחלקם התחתון, אך מספר מועט יחסית של שורות קשקשים בחלקם העליון. קשקשיהם העליונים של הכרכנים תלומים מעט. בחתך רוחבי הכרכנים הם בעלי מראה של ככר לחם. בטנם שטוחה והחיבור עם צידי הגוף הוא זוויתי. מאפיין זה בא לידי ביטוי במיוחד ב-Elaphe obsoleta שקשקשיו התחתונים מעוקלים כלפי מעלה. עיקול זה מסייע לכרכנים להיאחז בעצים עת הם מטפסים עליהם. Elaphe anomala Elaphe bella Elaphe bimaculata Elaphe carinata Elaphe climacophora Elaphe conspicillata Elaphe davidi Elaphe dione Elaphe mandarina Elaphe moellendorffi Elaphe perlacea Elaphe porphyracea Elaphe prasina Elaphe quadrivirgata כרכן הקרינים (Elaphe quatuorlineata) Elaphe rufodorsata Elaphe schrenckii Elaphe taeniura Elaphe flavirufa כרכן תירס (Pantherophis guttatus) מדיה וקבצים בנושא כרכן בוויקישיתוף כרכן, באתר ITIS (באנגלית) כרכן, באתר NCBI (באנגלית) כרכן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כרכן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרכן, באתר GBIF (באנגלית) כרכן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Rat snakes – life-cycle, predation, diet, bites, hibernation, pictures and videos." Ratsnake.org. (2010-09-23). Bartlett, Patricia; Bartlett, R. D. (2006-05-26). Corn Snakes and Other Rat Snakes. Complete Pet Owner's Manual (2nd ed.). Hauppauge NY: Barron's Educational Series. ISBN 0-7641-3407-8. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. Wright, A.H. and A.A. Wright. (1957). Handbook of Snakes of the United States and Canada. Comstock. Ithaca and London. Conant, Roger. (1975). A Field Guide to Reptiles and Amphibians of Eastern and Central North America. Houghton Mifflin. Boston. Wernert, S. J. (1982). Reptiles. Reader's Digest North American Wild Life. Pleasantville, New York: Reader's Digest. p. 174.
פיגוע ימי (ספר)

פיגוע ימי (באנגלית: Nimitz Class) הוא ספר מתח צבאי מאת הסופר הבריטי פטריק רובינסון. עלילת הספר נפתחת כאשר צוללת שזהותה נותרה אנונימית משמידה את נושאת המטוסים "תומאס ג`פרסון" של הצי האמריקני, על 6,000 אנשי צוותה, באמצעות טורפדו בעל ראש נפץ גרעיני. נשיא ארצות הברית קלארק מטיל על המטות המשולבים לגלות מי עומד מאחורי הטבעת הספינה ולמצות עמו את הדין. בראש החקירה עומד האדמירל ארנולד מורגן, מפקד צוללת לשעבר וראש סוכנות ה-NSA, הנעזר במומחה לנשק גרעיני ביל בלדרידג', אף הוא קצין מערכות נשק בצוללות תקיפה בעברו. במקביל מאשר הנשיא מבצע חשאי במסגרתו נשלח צוות מן הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), בראשות הסרן ראסל בנט להשמיד את שלוש הצוללות שברשות חיל הים האיראני בנמל בנדר עבאס. הספר "פיגוע ימי", באתר "סימניה" פטריק רובינסון, "פיגוע ימי", הוצאת אריה ניר, 1999, עמוד 84. פטריק רובינסון, "פיגוע ימי", הוצאת אריה ניר, 1999, עמודים 206–207.
Valgrind

Valgrind הוא כלי תכנות שבעזרתו ניתן לזהות זליגות זיכרון וכן לבצע הערכה לגבי אופן בו מנצלת התוכנית משאבים כמו זמן חישוב ומקום בזיכרון בכך לבצע אופטימיזציה של התוכנית. ואלגרינד נוצרה על ידי ג'וליאן סווארד. לדברי סווארד הרעיון ליצירת ואלגרינד וההכרה בצורך שבו הבשילו אצלו בהיותו סטודנט לתואר מתקדם באוניברסיטת קיימברידג'. הגרסה הראשונה של ואלגרינד יצאה ביוני 2002. לדברי סווארד, על אף שמקובל לחשוב שהשם לתוכנה הוא קיצור של הכינוי "שוחק הערכים" (value grinder) הרי שמקורו של השם הוא במיתולוגיה הנורדית. ואלגרינד הוא שמו של השער לולהאלה, היכלם של האל אודין ומקום מושבם של הלוחמים שמתו מות גיבורים בשדה הקרב. על שער זה שומרים זאב, חזיר בר ונשר שאינם נותנים למי שאינם ראויים לעבור בו. בתחילה שמו של הפרויקט נלקח משמו של הֵיימְדַאל ששימש כצופה של האלים הנורדיים אך שם זה כבר היה בשימוש של תוכנה בתחום האבטחה וכך נותר השם ואלגרינד. בנוסף לואלגרינד יצר סווארד גם תוכנות בתחום כיווץ המידע וקומפיילרים. אתר האינטרנט הרשמי של Valgrind (באנגלית) ריאיון עם קבלת פרס בתחום הקוד הפתוח
מריו באסלר

מריו באסלר (בגרמנית: Mario Basler, נולד ב-18 בדצמבר 1968 בנוישטאדט אן דר ויינשטראסה שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר, ומנהל ספורטיבי בקבוצת לוקומוטיב לייפציג בהווה. באסלר התמחה בבעיטות חופשיות ואף הבקיע שערים בבעיטת קרן. באסלר החל את הקריירה במועדון כדורגל בנוישטט עירו, ולאחר מכן עבר לקבוצת הנוער של קייזרסלאוטרן. בשנת 1987, בגיל 19, עלה לקבוצה הבוגרת, אך מיעט לשחק, ועבר למועדון רוט-וייס אסן, ואחר כך להרטה ברלין, שתיהן שיחקו אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בשנת 1993 עבר לורדר ברמן מהבונדסליגה, עמה זכה בגביע אחד, ואף סיים כמלך השערים בעונת 1995, בצוותא עם הייקו הרליך. בשנת 1996 עבר באסלר לבאיירן מינכן, עמה זכה בשתי אליפויות ובגביע אחד. באסלר הבקיע בקאמפ נואו את שער היתרון של באיירן מינכן בדקה השישית של גמר ליגת האלופות בשנת 1999 נגד מנצ'סטר יונייטד. יתרון זה החזיק מעמד 85 דקות, עד המהפך אותו ביצעה יונייטד בתוספת הזמן, שהקנה לה את הגביע. בשנת 1999, לאחר ההפסד בגמר ליגת האלופות, חזר באסלר לקייזרסלאוטרן, והגיע איתה לחצי גמר גביע אופ"א ולגמר הגביע הגרמני, בו נוצח על ידי קבוצתו הקודמת, באיירן מינכן. בשנת 2003 עבר באסלר לאל ריאן מליגת העל הקטרית, שם סיים את הקריירה לאחר עונה אחת. באסלר שיחק 30 משחקים בנבחרת גרמניה בכדורגל וכבש שני שערים, בין השנים 1994–1998. באסלר היה חלק מהסגלים של גרמניה למונדיאל 1994 ויורו 1996 בו גרמניה זכתה, אך לא זכה לדקות משחק. באסלר החל לאמן עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 2004. המועדון הראשון אותו אימן היה יאן רגנסבורג, ממנו פוטר לאחר מספר חודשים. בשנת 2007 הועסק כעוזר מאמן במועדון טוס קובלנץ. כעבור שנה חתם באיינטרכט טריר, בה אימן שנתיים, עד שפוטר. לאחר מכן חתם בוואקר בורגהאוזן, עמה ירד ליגה בשנת 2011, ושוב פוטר. המועדון האחרון בו אימן באסלר היה רוט-וייס אוברהאוזן, אותו עזב לאחר ארבעה הפסדים בשבעה משחקים. לאחר הפסקה מאימון של מספר שנים, הועסק באסלר בשנת 2015 כמנהל הספורטיבי של לוקומוטיב לייפציג, המשחקת בליגה האזורית, החמישית בהיררכיית הליגות בגרמניה. עם ורדר ברמן: הגביע הגרמני: 1993/1994 עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (2): 1996/1997, 1998/1999 הגביע הגרמני: 1997/1998 גביע הליגה הגרמנית (3): 1997, 1998, 1999 עם נבחרת גרמניה: אליפות אירופה בכדורגל: 1996 תארים אישיים: מלך השערים של הבונדסליגה: 1994/1995 מדיה וקבצים בנושא מריו באסלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מריו באסלר (בגרמנית) מריו באסלר, באתר Transfermarkt מריו באסלר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מריו באסלר, באתר WorldFootball.net מריו באסלר, באתר National Football Teams מריו באסלר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אירוויזיון 1980

תחרות האירוויזיון של שנת 1980 נערכה בהאג, הולנד ב-19 באפריל 1980. הייתה זו השנה ה-25 שבה התקיימה התחרות. הגישה אותה המנחה מרלוס פלויטסמה. ג'וני לוגן ייצג באותה השנה את אירלנד, וזיכה אותה במקום הראשון, עשר שנים בדיוק לאחר שהמדינה זכתה במקום הראשון באירוויזיון 1970. 7 שנים לאחר מכן, לוגן יביא את הזכייה השלישית לאירלנד באירוויזיון 1987. מרוקו הצטרפה לאירוויזיון בפעם הראשונה (וגם האחרונה בתולדותיה בתחרות). נציגתה הייתה הזמרת סמירה בן סעיד עם השיר "بطاقة حب" בשפה הערבית שפרושו הוא "מכתב אהבה". השיר המרוקאי הגיע למקום ה-18 עם 7 נקודות מאיטליה בלבד ומאחר ומרוקו הגיעה למקום אחד לפני האחרון ומאחר וישראל (שאז הייתה ביחסים בעיתיים עם מרוקו) הודיעה שתשוב לאירוויזון בשנה הבאה, החליטה מרוקו לא להשתתף יותר באירוויזיון. מונקו פרשה מהתחרות וחזרה רק בשנת 2004, ושברה את שיא הקאמבק. שיא שנשבר רק ב-2024 על ידי לוקסמבורג כשהיא חזרה אחרי 30 שנים של היעדרויות. טורקיה חזרה לתחרות לאחר שנעדרה מאירוויזיון 1979, וזאת לאחר בעיות בתחום הפוליטי עם המארחת. ישראל, המנצחת של אירוויזיון 1979, סירבה לארח את התחרות בפעם השנייה ברצף, עקב בעיות כלכליות של ערוץ 1, ולאחר שרשות השידור נכשלה במציאת מימון, לא הייתה הסכמה לבקשתה להאריך את המועד הסופי. בנוסף, התאריך הסופי של אירוויזיון 1980 שנקבע על ידי איגוד השידור האירופי, התנגש עם התאריך העברי של יום הזיכרון לחללי צה"ל, דבר אשר גרם לישראל לפסול את עצמה מיידית מן התחרות, על אף היותה הזוכה בשנה הקודמת. קביעת התאריך נעשתה בשוגג ואיגוד השידור האירופי התנצל בפני ישראל, אך לא הסכים להזיז את מועד התחרות פעם נוספת בשל אילוצים שונים; ישראל קיבלה את ההתנצלות וחזרה להשתתף בתחרות כבר בשנה הבאה, באירווזיון של 81' באירלנד. בפסטיבל הזמר והפזמון של אותה שנה, אשר שימש בשנתיים הקודמות לבחירת השיר שייצג את ישראל בתחרות, זכתה להקת האחים והאחיות עם השיר "פזמון חוזר", לפני שהודיעה לרשות השידור על ביטול ההשתתפות. היה זה המקרה היחיד בהיסטוריית האירוויזיון (למעט התחרות הראשונה ב-1956) שבו הזוכה מהשנה הקודמת לא השתתפה בתחרות. לאחר שספרד, שסיימה במקום השני ב-1979 ובריטניה (שהייתה ידועה כמין 'ברירת מחדל' כאשר המנצחת אינה מארחת) סירבו שתיהן להפיק את התחרות, הולנד הסכימה להשתתף בהפקה של התחרות על אף שבאירוויזיון 1979 היא הגיעה למקום ה-12. האולם הנבחר היה אותו אולם שאירח את אירוויזיון 1976, ה-Congresgebouw ("בניין הקונגרסים"), והתפאורה הייתה זהה כמעט כולה בשתי התחרויות. מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון 1980 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1980 אירוויזיון 1980 באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1980 אירוויזיון 1980, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)