laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מייקל פרנסיס פולי

מייקל פרנסיס "מיק" פולי (באנגלית: Michael Francis "Mick" Foley; נולד ב-7 ביוני 1965) הוא מתאבק אמריקאי בעבר, וכיום הוא בין היתר עוסק במשחק, קומדיה וספרות. פולי היה ידוע בכינויי הבמה השונים שלו: קקטוס ג'ק, מֵנְקַיְנְד (Mankind - המין האנושי) ודוד לאב. פולי הצטרף בצעירותו לבית ספר להיאבקות, שם לימד אותו דומיניק דינוצ'י. פולי בילה תקופה זאת בחייו בנסיעות רבות למרחקים ארוכים כדי לקבל ממנו שיעורים פרטיים. ב-1985 פולי החל להתאבק בארגונים מקומיים תחת השם "קקטוס ג'ק". אחרי מספר חודשים התקבל ל-WWF (לימים, ה-WWE) והופיע תחת השם ג'ק פולי. דמותו לא צלחה ופולי פרש מהארגון לאחר מספר חודשים. פולי החל לעבור בין ארגוני היאבקות קטנים ברחבי ארצות הברית ויפן. עם הזמן הצליח להתברג לארגונים מעט גדולים יותר, כמו ה-WCW וה-NWA. במהלך אחד הקרבות המבוימים ב-WCW איבד פולי בתאונה לא מתוכננת את אוזנו. פולי המשיך להשתתף במספר ארגונים שוליים ודמותו החלה להיות מזוהה בגימיק קבוע, במהלכו השתמש פולי בכלי נשק, כמו מסמרים וכדומה, בקרבות המבוימים. עם הזמן תשומת לבם של מנהלי ה-WWF שבה להתמקד בו ופולי קיבל הצעה לחוזה חדש. פולי חזר ל-WWF בשנת 1996 בשם "מנקיינד" (Mankind). דמותו החדשה של פולי זכתה לפופולריות רבה יותר ועומתה פעמים רבות נגד הדמות הוותיקה "הקברן". עם הזמן התפתחה דמותו והייתה למרכז העלילה. פולי החל להחיות מחדש את דמויותיו הישנות מנדודיו בין הארגונים השוליים וזכה לאהדת הקהל. הוא הופיע פעמים רבות יחד עם מתאבקי צמרת אחרים בארגון, כמו טריפל H, קיין, סטיב אוסטין והרוק. המופעים בהם דמותו שותפה אופיינו לרוב באלימות רבה אף יותר מהמקובל ב-WWE. פולי פרש מהשתתפות בקרבות המבוימים בשנת 2000, אך המשיך לככב במופעים בתור דמות "הקומישינר", דרכה הציג את כישרונו הקומי. פולי אף חזר לזירה במספר קרבות מאז פרישתו, לקרבות מול מתאבקים כמו רנדי אורטון, ריק פלייר, אדג' ואחרים. ב-2010 מיק פולי פוטר מ-TNA על ידי אריק בישוף. אחרי כמה חודשים חזר פולי ל-TNA כדי לשתף פעולה עם חבריו מ-ECW וב-2011 מיק פולי עזב שוב את החברה. באוקטובר 2011 מיק פולי חזר ל-WWE וב-14 בנובמבר פולי חזר ל-RAW!. ב-14 בינואר 2013 בחגיגות ה-20 שנה לראו הוכרזה בחירתו של פולי להיכל התהילה של ה-WWE. בשנת 2007 השתתף בתפקיד קטן במותחן הפסיכולוגי "אנאמורף" לצד וילם דפו. בשנת 2019 שיחק בסרט קולנוע ושמו "חיים אחרים" לצד שיה לה-באף ודקוטה ג'ונסון. מדיה וקבצים בנושא מייקל פרנסיס פולי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל פרנסיס פולי (באנגלית) מייקל פרנסיס פולי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל פרנסיס פולי, ברשת החברתית אינסטגרם מייקל פרנסיס פולי, סרטונים בערוץ היוטיוב מייקל פרנסיס פולי, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית מייקל פרנסיס פולי, באתר Online World of Wrestling Mick Foley to be inducted into WWE Hall of Fame
ארמון עאבדין

ארמון עאבדין (בערבית: قصر عابدين) הוא ארמון היסטורי במרכז קהיר, בירת מצרים, מהווה מעון ממשלתי רשמי ומשרד ראשי עבור נשיא מצרים. הארמון הוקם בין השנים 1863 ו-1873 על ידי השליט המצרי והח'דיו איסמעיל פאשה, ונחנך רשמית ב-1874. הארמון החליף את מצודת קהיר כמקום מושבה הרשמי של הממשלה המצרית. הארמון נקרא על שמו של המצביא המצרי ממוצא אלבני עאבדין ביי, אשר פעל בתקופתו של שליט מצרים מוחמד עלי. הארמון, שבו 500 חדרים, נבנה על שטח של 24 פדאנים (כ-0.1 קילומטר רבוע), ותוכנן על ידי האדריכל הצרפתי רוסו, בשיתוף עם מעצבים מצרים, איטלקים, צרפתים וטורקים. עלות הקמת הארמון הייתה כ-700 אלף לירות מצריות, ו-2 מיליון לירות עלה הריהוט. הארמון הוא בין המפוארים בעולם, ובו אוסף מרשים של חפצי ערך, ציורים, שעונים, רבים מהם מעוטרים בזהב טהור. כיום הארמון משמש כמוזיאון. הקומות העליונות, ששימשו בעבר למגורי משפחת המלוכה, שמורות כיום לאירוח אורחים רמי דרג ממדינות זרות. הקומות התחתונות מאכלסות את מוזיאון הכסף, מוזיאון הנשק, מוזיאון משפחת המלוכה ומוזיאון המתנות הנשיאותי. בשנת 2005 נפתח בארמון מוזיאון המסמכים ההיסטוריים, אשר בו מוצג לראווה הפירמן (צו מלכותי) העות'מאני אשר העניק את סמכויות השליטה על מצרים למוחמד עלי ומשפחתו, סרטיפיקט עבור מסדר כתר הברזל וכן מסמכים רשמיים של ממלכת אראוקניה ופטגוניה מהמאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא ארמון עאבדין בוויקישיתוף
אר (מחוז)

אר (בצרפתית: Eure) הוא מחוז בחבל נורמנדי והוא נקרא על שם נהר אר. אר הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק פרובינציית נורמנדי. לאחר ניצחון אנגליה ופרוסיה בקרב ווטרלו, אר נכבש בידי כוחות פרוסים בין יוני 1815 לנובמבר 1818. במהלך 1851, עת עלייתו לשלטון של נפוליאון השלישי, מחוז אר היה אחד המחוזות בהם הוכרז מצב חירום במטרה לעצור את ההתנגדות למשטר הפוסט-רפובליקני. פחות מ-100 ממתנגדי המשטר נתפסו באר. אר הוא חלק מחבל נורמנדי עילית והוא גובל במחוזות סן-מריטים, אואז, עמק האואז, איוולין, אר ולואר, אורן וקלבדוס. מדיה וקבצים בנושא אר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אר אר, ברשת החברתית פייסבוק אר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אר, ברשת החברתית אינסטגרם אר, סרטונים בערוץ היוטיוב אר, באתר פליקר עד תום שנת 2015 השתייך המחוז לחבל נורמנדי עילית.
רוברט אדם

רוברט אדם (באנגלית: Robert Adam;‏ 3 ביולי 1728 – 3 במרץ 1792) היה אדריכל נאו-קלאסי, מעצב פנים ומעצב רהיטים ממוצא סקוטי. אביו היה ויליאם אדם (אנ') (1689–1748), האדריכל הסקוטי הבולט של תקופתו, והוא למד ממנו את יסודות המקצוע. לאחר מות האב ויליאם, עבר העסק המשפחתי, שכלל עבודה יוקרתית בעבור מנהלת החימוש (אנ'), לידיו של רוברט ושל אחיו ג'ון (אנ'). ב-1754 עזב אדם לרומא, ובילה בה כמעט חמש שנים בלימוד אדריכלות תחת שארל-לואי קלריסו (אנ') וג'ובאני בטיסטה פיראנזי. כשחזר לבריטניה הקים עסק בלונדון עם אחיו הצעיר ג'יימס (אנ'). בלונדון הוא פיתח עם אחיו ג'יימס סגנון אדריכלות שנודע בשם "סגנון אדם (אנ')" (Adamesque Style, או "סגנון האחים אדם"), וכמו כן פיתח את התאוריה שלו בנושא "תנועה" באדריכלות, שמבוססת על לימודיו בנושא אדריכלות עתיקה. הוא הפך לאחד האדריכלים המצליחים והאופנתיים במדינה, והחזיק במשרת האדריכל המלכותי של המלך ג'ורג' השלישי משנת 1761 עד 1769. רוברט אדם הוביל את השלב הראשון של "התחייה הקלאסית" באנגליה ובסקוטלנד משנת 1760 ועד מותו. הוא השפיע על פיתוחה של האדריכלות המערבית, הן באירופה והן בצפון אמריקה. הוא עיצב רהיטים, חללי פנים וכן בתים.‏ אדם אף שימש חבר הפרלמנט הבריטי, מטעם המפלגה העצמאית Kinross-shire, משנת 1768 עד 1774.‏ בין הפרויקטים שלו ניתן למנות את גשר פולטני, קדלסטון הול, פארק אוסטרלי וחידוש תיאטרון דרורי ליין, תיאטרון הוד מלכותה וטירת אניק. Pevsner, Nikolaus (1951) An Outline of European Architecture 2nd Edition. Pelican מדיה וקבצים בנושא רוברט אדם בוויקישיתוף רוברט אדם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט אדם, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Pevsner, p. 237 Adam silver (1953). Victoria & Albert Museum, London. Her Majesty's Stationery Office (HMSO), p. 1. ‏Waterston, Charles D; Macmillan Shearer, A (ביולי 2006). Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002: Biographical Index (PDF). Vol. I. Edinburgh: The Royal Society ofEdinburgh. ISBN 978-0-902198-84-5. {{cite book}}: (עזרה)
רותם בטאט-גולן

רותם בטאט-גולן (נולדה ב-6 בספטמבר 1986), היא אתלטית ישראלית, 5 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2007 - 2011) ואלופת המכביה השמונה-עשרה (2009) בקפיצה לרוחק ואלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות (2008). בטאט התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון בהדרכתו של אלכס מרמן. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 סיימה בטאט במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.08 שניות ובמקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.06 שניות. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2005 סיימה בטאט במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.61 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2006 זכתה בטאט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.93 מטר, אחרי סבטלנה גנזדילוב 6.24 מטר ולפני ניבה זיו (5.67 מטר) חברותיה לקבוצה. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2007 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.03 מטר, לפני חברתה לקבוצה ניבה זיו (5.52 מטר) ונועה צור מאתלטי לידר ירושלים (5.51 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.41 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב שקבעה שיא אישי חדש של 11.84 שניות. בתחרות שנערכה בחיפה ב-5 ביוני 2008 קבעה בטאט בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.25 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.09 מטר, לפני סבטלנה גנזדילוב (5.65 מטר) וטל בן ארצי ממכבי חיפה כרמל (5.52 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.98 שניות, לפני חברתה לקבוצה אולגה ברונשטיין 15.08 שניות. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2009 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני חברותיה לקבוצה יוליה פושקריוב (5.87 מטר) וניבה זיו (5.75 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.25 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב מהפועל חולון (12.01 שניות) ולפני אולגה לנסקי (12.46 שניות). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה במדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני ניבה זיו (5.74 מטר) ויפעת זליקוביץ' (5.13 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה בשנערכה ביולי 2010 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.76 מטר, לפני שירה איאש השגים מערב ראשון לציון (5.39 מטר) ומיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (5.24 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.24 מטר, לפני ניבה זיו (5.52 מטר) וג'ומאן ג'ובראן מעירוני אחי נצרת (5.34 מטר). ריצת 100 מטר משוכות: 13.98 שניות (2008) קפיצה לרוחק: 6.25 מטר (2008) רותם בטאט-גולן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רמי היפש, חלום בייג'ין התנפץ בבכי ועם חשש לקרע, באתר הארץ, 4 ביולי 2008 אליפות ישראל באתלטיקה: גזאצ'ו, קרויטר ולנסקי ניצחו, באתר nrg‏, 1 ביולי 2009
יורם חרוש

יורם חרוש (נולד ב-17 במרץ 1958) הוא מאמן כדורסל ישראלי. חרוש מזוהה בעיקר עם קבוצת הפועל ירושלים. כמו כן אימן חרוש את מכבי תל אביב במשך 6 מחזורים בלבד, ואימן את נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל שזכתה במדליית הכסף באליפות אירופה בשנת 2001. חרוש שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים וזכה עמה באליפות ב-1974. חרוש שיחק גם בקבוצת הבוגרים של המועדון במסגרת הליגה הארצית והלאומית. בארבע עונות בליגה הלאומית קלע 407 נקודות. במהלך העונות 1986/7-1988/9 שימש חרוש כעוזר מאמן הפועל ירושלים תחת רני כהנא, שימי ריגר פארוק קולאנוביץ'. ירושלים התחילה את עונת 1989/90 בצורה מאכזבת שכללה תבוסה ב-54 נקודות הפרש להפועל גליל עליון וקולאנוביץ' הוחלף על ידי חרוש. חרוש הוביל את ירושלים למקום הרביעי לאחר שהשיג עשרה ניצחונות לעומת חמישה הפסדים ונבחר על ידי מעריב למאמן העונה. בחצי גמר הפלייאוף הודחה ירושלים על ידי מכבי תל אביב בארבעה משחקים. ירושלים סיימה במקום הרביעי גם את עונת 1990/91 עם מאזן של 11 ניצחונות לעומת 9 הפסדים. בשורותיה בלט דורון שפע שנבחר לחמישיית העונה של מעריב והארץ. בחצי גמר הפלייאוף הודחה ירושלים על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים. ירושלים השתתפה בגביע קוראץ' והודחה בשלב המוקדמות על ידי רג'יו קלבריה. בעונת 1991/2 הצטרף לקבוצה עדי גורדון שסיים את העונה כמלך האסיסטים אך הקבוצה סיימה במקום החמישי עם מאזן של 12 ניצחונות לעומת 10 הפסדים ולראשונה בקדנציה של חרוש לא העפילה לחצי גמר הפלייאוף. ירושלים העפילה לבית שמינית הגמר של גביע קוראץ' אותו סיימה עם ניצחון בודד. בעונת 1995 אימן את מכבי ירושלים. ב-1999 מונה למאמן מכבי תל אביב אך פוטר לאחר שישה מחזורים והוחלף על ידי פיני גרשון. ב-2002 פרש מאימון קבוצות בליגת העל. ב-2013 הקים במסגרת תפקידו כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב אקדמיה לנוער. חרוש מונה ב-1999 למאמן נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל והוביל אותה לזכייה במדליית כסף באליפות אירופה בשנת 2000. הוא שימש האחראי המקצועי על הגילאים הצעירים באיגוד הכדורסל בישראל וב-2008 מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורסל. בשנת 2010 סיים את תפקידו כמנהל העל של הנבחרות הצעירות, לאחר שהעתודה, הנוער והקאדטים הידרדרו לדרג ב'. הוא שימש מנהל רשות הספורט העירונית ברעננה ומנהל מקצועי באקדמיה לכדורסל של הפועל תל אביב. יורם חרוש באתר מנהלת הליגה גור מוטולה, יורם חרוש מפסיק לאמן. ראיון פרידה, באתר ynet, 29 במאי 2002 מרדכי בסוק, נערי הפועל י"ם זכו באליפות הכדורסל והפתיעו את עצמם, דבר 13 באוקטובר 1974 קלעי כל הזמנים, באתר מנהלת הליגה ליגה לאומית גברים - סיכום עונת 1989/1990, באתר ספסל (ארכיון) ליגה לאומית גברים - סיכום עונת 1990/1991, באתר ספסל (ארכיון) ליאת רון, "השתיקה היא עוצמה. המפתח שלי הוא בשקט", באתר nrg‏, 6 ביולי 2001 אריה ליבנת, הכישלון של הנבחרות הצעירות בכדורסל: יורם חרוש מאשים, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2010
לוי מילר

לוי זאיין מילר (באנגלית: Levi Zane Miller; נולד ב-30 בספטמבר 2002) הוא שחקן קולנוע אוסטרלי. מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור פיטר פן בסרט הפנטזיה "פן" (2015) ובתור קלווין אוקיף בסרט ההרפתקאות של אווה דוברני "קמט בזמן" (2018). מילר נולד בבריזבן, קווינסלנד, אוסטרליה. בגיל 5 או 6 הוא זכה בתחרות דרמה עם מונולוג של פיטר פן; מיד לאחר מכן הוא החל להופיע במספר פרסומות טלוויזיה אוסטרליות. בתחילת הקריירה שלו, מילרהופיע בסרטים הקצרים "עקיבא" משנת 2010 ו"הרפתקאות גדולות" משנת 2012. בשנת 2011 הופיע בסרט הדרמה המוזיקלי "A Heartbeat Away" יחד עם סבסטיאן גרגורי, איזבל לוקאס וויליאם זאפה. באותה שנה השתתף באחד מפרקי הסדרה "טרה נובה" הוא גילם את גנרל פילבריק הילד. בשנת 2015 הוא החל לדגמן בגדי ילדים לקמפיין הסתיו של חברת האופנה פולו ראלף לורן. בשנת 2015 גילם את פיטר פן בסרט הפנטזיה "פן" ובשנת 2016 הופיע בסרט האוסטרלי "כלב כחול", על דמותו של כלב הבקר האוסטרלי "רד דוג". הסרט מהווה פריקוול לסרט רד דוג (אנ') משנת 2011. בשנת 2018 שיחק בסרטה של הבמאית אווה דוברני, "קמט בזמן" אשר מבוסס על ספר באותו שם מאת מדלן ל'אנגל. מדיה וקבצים בנושא לוי מילר בוויקישיתוף לוי מילר, ברשת החברתית פייסבוק לוי מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוי מילר, ברשת החברתית אינסטגרם לוי מילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוי מילר, באתר AllMovie (באנגלית) לוי מילר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סטייסי מרטין

סטייסי מרטין (באנגלית: Stacy Martin; נולדה ב-20 במרץ 1990) היא שחקנית קולנוע צרפתייה. התפרסמה בזכות תפקידה פורץ הדרך כבת דמותה הצעירה יותר של שארלוט גינסבורג, ג'ו, בסרטו של לארס פון טרייר "נימפומנית". סטייסי מרטין נולדה ב-20 במרץ 1990 לאב צרפתי ואם בריטית. בילתה את ילדותה המוקדמת בפריז אך עברה ליפן כשהייתה בת שבע, שם חיה עם אביה עד שהייתה בת שלוש-עשרה. לאחר מכן, חזרה לצרפת. לאחר סיום לימודיה, היא עברה ללונדון, בעקבות חלומה להפוך לשחקנית, והחלה לדגמן כדי לפרנס את עצמה. כמו כן, גם השתמשה בכסף שהרוויחה כדי לממן שיעורי משחק פרטיים ובנוסף גם למדה את טכניקת מייזנר (אנ') למשחק ב"מקדש השחקנים" (Actors’ Temple). ב-2013 מרטין כיכבה כג'ו הצעירה בין גילאי 15–31, בסרטו הדרמטי של לארס פון טרייר, נימפומנית. לצורך תפקיד זה בסרט, שכלל סצינות סקס אמיתיות ובחלק מהמקרים אף פורנוגרפיה, נעזרה מרטין ב"כפילת פורנו" ואף עשתה שימוש בפרוטזה של וגינה. עבור התפקיד הייתה מועמדת לפרס בודיל (אנ') הדני, לשחקנית הראשית הטובה ביותר. ביוני 2014 הוכרז שמרטין תשחק את תפקיד פיי בסרטו הבא של בן וויטלי (אנ'), "גורד שחקים" (אנ'). תפקידה הבא הוא בסרט הפנטזיה של מטאו גרונה (אנ'), "אגדת האגדות" (אנ'), המבוסס על הספר פנטמרונה (אנ') של גיאמבטיסטה בסילה (אנ'), שבו משחקת מרטין את תפקיד דורה הצעירה. בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "יוצא מן הכלל" (אנ') של הבמאי מישל הזנוויציוס, לצד ברניס בז'ו ולואי גארל, וכן בסרטים: "רוזי" (אנ') ו"התמונה האחרונה" (אנ'). ממרץ 2014, מתגוררת מרטין בלונדון עם בן זוגה, המוזיקאי דניאל בלומברג (אנ') מהלהקות "יאק" (אנ') וקייז'ן דאנס פרטי (אנ'). מדיה וקבצים בנושא סטייסי מרטין בוויקישיתוף סטייסי מרטין, ברשת החברתית אינסטגרם סטייסי מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטייסי מרטין, באתר AllMovie (באנגלית) סטייסי מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נטעלי גבירץ, הנימפומנית הכי שיקית: אתם עומדים להתאהב בסטייסי מרטין, באתר mako, ‏15 במאי 2014 מיכל ישראלי, כבר לא נימפומנית: ריאיון אישי עם סטייסי מרטין, באתר את, 8 בנובמבר 2015 אבנר שביט‏, "מלמדים שחקניות שהן בנות-מזל, אבל הן תורמות לסרט לא פחות מהוא להן": ריאיון עם סטייסי מרטין על "יוצא מן הכלל", באתר וואלה, 13 בספטמבר 2017 אמיר קמינר, "באתי בכלל לאודישן לפרסומת לסבון, ואז הציעו לי לגשת לאודישן של 'נימפומנית'", באתר ynet, 29 בספטמבר 2024 הנימפומנית הכי שיקית: אתם עומדים להתאהב בסטייסי מרטין, נטעלי גבירץ, mako, 15 במאי 2014 HIGH-RISE CASTS NYMPHOMANIAC’S STACY MARTIN, יונתן הטפול, SciFiNow, 1 ביולי 2014 פסטיבל קאן 2015 - חלק א - פריק מגזין אלטרנטיבי - 14 במאי 2015 The Nymph: Stacy Martin in Vogue, ג'ו אליסון, מגזין ווג, 21 במרץ 2014(הקישור אינו פעיל, 7.4.2020)
צפון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צפון – אחת מארבע רוחות השמיים צפון (עיר מקראית) – עיר מקראית בעמק סוכות הר צפון – הר האלים במיתולוגיה הכנענית, מזוהה עם הר קל צפיון – דמות מקראית, מבניו של גד, נקרא גם צפון צָפוּן – שלב אכילת האפיקומן בסדר פסח מערב (פירושונים) דרום (פירושונים)
שוקי ריבק

שוקי ריבק (נולד ב-4 במאי 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון שימש כראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. קודם לכן שימש מפקד חטיבת עודד, סגן מפקד חטיבת גולני ומפקד גדוד 51. ריבק נולד וגדל בחיפה ולמד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. התגייס לצה"ל והתקבל לסיירת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. היה מפקד מחלקה, מפקד פלוגה רובאית ומפקד פלגה ג' ביחידת אגוז. לאחר מכן מונה למפקד בית הספר להכשרות ביחידה זו בתקופת מרדכי כהנא. לאחר נפילתו של רועי קליין במלחמת לבנון השנייה, מונה תוך כדי לחימה, לשמש כמחליפו בתפקיד סגן מפקד גדוד 51. בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, והוביל אותו בלחימה במבצע עופרת יצוקה, שימש בתפקיד עד שנת 2010. לאחר מכן מונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י בשנים 2010–2012. בשנים 2012–2013 היה מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בשנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר תום המבצע החליף ריבק את פיני יוסף, ושימש מ"מ מפקד יחידת אגוז עד להחלמת המפקד, יונתן רום. בשנת 2015 לאחר שהשתלם במב"ל, הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד, עד שנת 2017. ביולי 2017 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. ריבק שימש בתפקיד עד שנת 2019, כאשר הוחלף על ידי שרון אלטיט. שרה ב"ק, ‏התדרוך המלא של מג"ד 51, באתר ‏מאקו‏, 26 בינואר 2009. חנן גרינברג, "עכשיו אני מכוון על אור", הדגים החייל - והרג חבר, באתר ynet, 19 באוגוסט 2009. שוש מולא, המג"דים מדברים, ידיעות אחרונות מוסף "7 ימים", ‏ 1 במאי 2009, כפי שהועלה באתר פרש. אמיר בוחבוט, עשרת הקצינים הדתיים המבטיחים -פרוייקט חד פעמי, באתר nrg‏, 11 בפברואר 2007. עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, הוצאת ידיעות ספרים, 2008. עמוד 84. אבי יששכרוף, מבצע "עופרת יצוקה" | באנו, הפצצנו, הרתענו - עכשיו, החוצה, באתר הארץ, 15 בינואר 2009. אמיר בוחבוט‏, בתחבולה תעשה לך מלחמה. או שלא, באתר וואלה, 18 באפריל 2015. ורד תללה חניכי קורס מח"טים לומדים על חיל-האוויר, אתר חיל האוויר, ‏ 22.03.2015. שורת מינויים בצה"ל, ערוץ 7, 26 בספטמבר 2016.
אורן גיל

אורן גיל (נולד ב-2 במאי 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים. שימש רמ"ח כושר קרבי בצה"ל. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1991 התנדב גיל ליחידת דובדבן. ביחידה עבר גיל מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב גיל ליחידת דובדבן כמפקד צוות. כמו כן לקח גיל חלק במבצעים מיוחדים ולחימה כנגד הטרור הפלסטיני בשטחי יהודה ושומרון. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים וכמפקד פלגה ביחידת דובדבן, בין היתר במהלך הלחימה באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד הצנחנים 890. בהמשך פיקד על בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור. בתפקידו הבא שימש כמפקד גדוד 450 וכמפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים. בשנת 2012 מונה לרמ"ח כושר קרבי בדרגת אל"ם. במסגרת תפקידו לחם גיל במבצע צוק איתן. ב-23 ביולי 2017 סיים את תפקידו, ופרש מצה"ל לאחר 26 שנות שירות. ליאת רותם מלמד, בדרך לגיבוש ליחידה מובחרת? כך תיכנס לכושר, באתר ynet, 6 בנובמבר 2012. יפתח כרמלי, חודש הכושר והבריאות: כך עבר תחום הכושר בצה"ל מהפכה בשנה האחרונה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 בנובמבר 2014. מהפכת הכושר הצה"לי: הסוף לכפיפות בטן, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2013. מתן פאר, בכל רמ"ח אבריו, במחנה, ‏ 18.09.2014, עמודים 62–63, כפי שהועלה באתר פרש. דניאלה בוקור, ברמ"ח איבריו, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 6 ביולי 2012. (הקישור אינו פעיל, 18 בנובמבר 2020) רוני דניאל, ‏הציצו לאימון יחידת האבטחה המטכ"לית, באתר ‏מאקו‏, 27 בינואר 2012. הדס דובדבני, אל"מ אבי מויאל פורש מצה"ל: "המערך הלוחם יעמוד באתגרים הפיזיים", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 במאי 2012. (הקישור אינו פעיל, 18 בנובמבר 2020) ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דולפין בקבוקי

דולפין בקבוקי (שם מדעי: Lagenorhynchus) הוא סוג במשפחת הדולפיניים. סוג זה כולל שישה מינים קיימים, ובעבר כלל גם את המינים לווייתן דלוע-ראש ודולפין פראסר שדומים יחסית להם. עוד סוגים שקרובים להם הם דולפין לווייתני ודולפין קטן. המינים דולפין פסיפי לבן-צד, דולפין שחור-סנטר ודולפין מזנק נחשבו בעבר כשייכים לסוג Sagmatias שבוטל. אלו דולפינים חברתיים בצבעי שחור לבן, בדרך כלל שחורים מלמעלה ולבנים עם פסים שחורים מלמטה. הם נפוצים בעיקר בחצי הכדור הצפוני לבד מדולפין וילסון. המינים של הסוג הם: דולפין לבן-גב (Lagenorhynchus albirostris) דולפין אטלנטי לבן-צד (Lagenorhynchus acutus) דולפין פסיפי לבן-צד ('Lagenorhynchus obliquidens) דולפין מזנק (Lagenorhynchus obscurus) דולפין שחור-סנטר (Lagenorhynchus australis) דולפין וילסון (Lagenorhynchus cruciger) Lagenorhynchus harmatuki - נכחד מדיה וקבצים בנושא דולפין בקבוקי בוויקישיתוף דולפין בקבוקי, באתר ITIS (באנגלית) דולפין בקבוקי, באתר NCBI (באנגלית) דולפין בקבוקי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין בקבוקי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין בקבוקי, באתר GBIF (באנגלית)
דולפין לווייתני

דולפין לווייתני (שם מדעי: Lissodelphis) הוא סוג קטן של לווייתני שיניים ממשפחת הדולפיניים. סוג זה דומה לסוגי דולפינים כמו דולפין בקבוקי, דולפין קטן ודולפין פראסר וכמוהם הם קטנים ומתקהלים בלהקות, צבועים בשחור-לבן מפוספס וחיים בימים ממוזגים או קוטביים. מקור שמם הוא משום שאין להם סנפיר גבי, מה שמזכיר מבנה גוף של לווייתנים גדולים יותר. בסוג ישנם 2 מינים: דולפין לווייתני צפוני (Lissodelphis borealis) - נפוץ באזורים צפוניים באוקיינוס השקט מארצות הברית ועד חופי יפן. גדול מעט מקרובו. דולפין לווייתני דרומי (Lissodelphis peronii) - נפוץ באוקיינוסים הדרומיים דרומה עד אנטארקטיקה ומגיע עד חופי אמריקה הדרומית, אוסטרליה ודרום אפריקה. מדיה וקבצים בנושא דולפין לווייתני בוויקישיתוף דולפין לווייתני, באתר ITIS (באנגלית) דולפין לווייתני, באתר NCBI (באנגלית) דולפין לווייתני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין לווייתני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין לווייתני, באתר GBIF (באנגלית)
דולפין קטן

דולפין קטן (שם מדעי: Cephalorhynchus) הוא סוג במשפחת הדולפיניים הכולל ארבעה מינים קטנים יחסית. סוגים שקרובים להם הם דולפין לווייתני, דולפין בקבוקי ודולפין פראסר. לדולפינים אלה מבנה גוף קטן, הם צבועים בשחור או אפור כהה ולבן והלסת מעוגלת והם נמצאים באזורים שונים בחצי הכדור הדרומי ולעיתים מגיעים עד לאנטארקטיקה. המינים של הסוג הם: דולפין קומרסון (Cephalorhynchus commersonii) דולפין צ'ילאני (Cephalorhynchus eutropia) דולפין דרום-אפריקאי (Cephalorhynchus heavisidii) דולפין לבן ראש (Cephalorhynchus hectori) מדיה וקבצים בנושא דולפין קטן בוויקישיתוף דולפין קטן, באתר ITIS (באנגלית) דולפין קטן, באתר NCBI (באנגלית) דולפין קטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין קטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין קטן, באתר GBIF (באנגלית)
משאל העם ביוון (2015)

משאל העם ביוון (ביוונית: Ελληνικό δημοψήφισμα του 2015) על השאלה האם לקבל את תנאי החילוץ למשבר החוב של המדינה, המוצעים במשותף על ידי הנציבות האירופית (EC), קרן המטבע הבינלאומית (IMF) והבנק המרכזי האירופי (ECB), נערך ב-5 ביולי 2015. המשאל הוכרז על ידי ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס ב-27 ביוני, ואושרר על ידי הפרלמנט והנשיא. זה משאל העם הראשון המתקיים ביוון מאז 1974, והראשון בהיסטוריה המודרנית של המדינה שאינו קשור למבנה הממשלה. ממשלת הקואליציה המונהגת על ידי מפלגת השמאל סיריזה ברשות ציפראס, רמזה בעבר כי ייתכן והיא תשקול לערוך משאל עם בנושא, או שתקרא לבחירות חדשות, במידה ולא תקבל הצעה נוחה בחדרי המשא ומתן. משאל העם הוכרז על ידי ציפראס בשעות הבוקר המוקדמות של ה-27 ביוני 2015. יום לאחר מכן הצביע הפרלמנט היווני על עריכת משאל העם, והצעה זו עברה ברוב של 178 חברי פרלמנט מול 120, עם שני נמנעים. לאחר מכן נחתם החוק על ידי הנשיא. על פתק ההצבעה במשאל העם הוצבה השאלה: "האם את/ה מסכים/ה לקבל את ההצעה שהוגשה על ידי הנציבות האירופית, הבנק האירופי המרכזי וקרן המטבע הבינלאומית?" הבוחרים נתבקשו לבחור באחת משתי האפשרויות: "על האזרחים הדוחים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע לא (Όχι)", ו"על האזרחים המקבלים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע כן (Ναί)".‏ המשאל הסתיים בניצחון סוחף לעמדה של ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס: כ-61% מהיוונים הצביעו נגד קבלת תוכנית החילוץ האירופית. לאחר המשאל, התפטר יאניס וארופאקיס, שר האוצר היווני. הצבעת לא, כלומר דחיית הצעת שאר מדינות אירופה עלולה להביא את יוון לחדלות פרעון. קבלת ההצעה תעמיק את העול הכלכלי הקיים על אזרחי יוון. מדיה וקבצים בנושא משאל העם ביוון בוויקישיתוף האתר הרשמי של משאל העם אתר קמפיין ה"לא" אתר קמפיין ה"כן" Δημοψήφισμα για τη συμφωνία στις 5 Ιουλίου (ביוונית) כתבות בנושא סוכנויות הידיעות, ההכרעה: טרגדיה יוונית או חגיגה אירופית?, באתר ynet, 5 ביולי 2015 Hellenic Parliament, 27 June 2015 ניצחון סוחף למחנה ה"לא" ביוון: "לא נכנענו", באתר ynet, 6 ביולי 2015 משאל העם ביוון: ניצחון סוחף למתנגדי ההסכם עם אירופה; מרקל מכנסת פסגת מנהיגים, באתר הארץ, 6 ביולי 2015 עמית לוינטל‏, ליוונים נמאס: אירופה חייבת להקשיב לקריאת המצוקה מאתונה, באתר וואלה, 6 ביולי 2015