קופה איטליה

קופה איטליה (באיטלקית La Coppa Italia; תרגום: הגביע האיטלקי, וגם מטעמי חסות: Coppa Italia Frecciarossa) היא תחרות הגביע השנתית של הכדורגל האיטלקי. והתחרות השנייה בחשיבותה באיטליה אחרי אליפות הסרייה א'. התחרות מתקיימת בחסות ה-FIGC (התאחדות הכדורגל האיטלקית), ולמרות שרשמית הוא נוצר כ"גביע הליגה" בחשיבות השלישית, כיום הוא נחשב לתחרות הגביע הלאומי של איטליה. הקבוצה שמגנה על התואר (הזוכה האחרונה), רשאית להשתמש בסמל ה"קוקדה" - סמל המנצחים של הגביע, על גבי מדיה במשך 12 החודשים שלאחר הזכייה בגביע. הטורניר הראשון נערך ב-1922, אך לאחר מכן הטורניר לא נערך עד שנת 1936, לאחריו החל הטורניר להתקיים בתדירות שנתית, למעט הפסקה במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה. יובנטוס היא הקבוצה שזכתה עד כה בהכי הרבה גביעים, עם 15 זכיות, אחריה רומא ואינטר עם 9 זכיות. יובנטוס היא הקבוצה בעלת מספר ההופעות הגבוה ביותר בגמר הטורניר עם 22 הופעות, ואחריה רומא עם 17 הופעות, ולאחר מכן אינטר, עם 15 הופעות. מאז 1988 המועדון שזכה בגביע האיטלקי עולה להשתתף בתחרות הסופר קאפ האיטלקי אל מול הזוכה באליפות הסרייה א'. הטורניר כולל שלבי המוקדמות שבו משתתפות כל הקבוצות מארבע הליגות הבכירות באיטליה, סה"כ 78 קבוצות. הטורניר כולל ארבעה סיבובי מוקדמות, סיבוב ראשון ושני, שלב חצי הגמר ושלב הגמר. הקבוצות מליגת המשנה, הליגה השלישית והרביעית מתחילות את דרכן במפעל משלב המוקדמות הראשון, ואילו הקבוצות מהסרייה א' מצטרפות בסיבוב הרשמי הראשון. כל שלבי הטורניר משוחקים בשיטת נוק אאוט. שלבי המוקדמות ושני השלבים המתקדמים משוחקים במשחק בודד בביתה של אחת משתי היריבות, שנקבע באקראי על ידי הגרלה, כאשר הקבוצה המנצחת מעפילה לשלב הבא. במקרה של שוויון בתוצאה, תתבצע הארכה ובמקרה הצורך דו-קרב בעיטות עונשין. שלב חצי הגמר משוחק בשיטת שני משחקי גומלין, והגמר במשחק בודד שמיקומו נקבע מראש. הקבוצה המנצחת במשחק הגמר זוכה בגביע. תחילתו של הטורניר הייתה סוערת, בשל מורכבות השתתפות הקבוצות בטורניר, מאז הקמתו ב-1921 חולקה אליפות איטליה לשתי תחרויות שונות. מצד אחד אליפות ה-CCI העשירה (קונפדרציית הכדורגל האיטלקית) ומצד שני אליפות ה-FIGC הענייה (התאחדות הכדורגל האיטלקית). כאשר ה-FIGC הפסידה את כל המועדונים היוקרתיים ביותר שלה, היא ניסתה לשפר את עונת הבכורה שלה עם הצגת טורניר גביע חדש. מחזיקת המהדורה הראשונה של הטורניר בשנת 1922 הייתה מועדון הכדורגל ודו. לאחר מכן ההסכם הבא בין הקבוצות לא הבשיל, ומלבד עונת טורניר כושלת ב-1926/1927 שבוטל במהלך שמינית הגמר, טורניר נוסף לא נערך עד 1935/1936. אירועי מלחמת העולם השנייה קטעו את הטורניר לאחר עונת 1942/1943, והוא לא התחדש שוב עד 1958. מאז, הוא שוחק מדי שנה או עונתי. שמונה העונות במהלך התקופה הפשיסטית התמודדו בהעתקת פורמט הגביע האנגלי. היה גביע שונה, והמנצחים זכו בסקודטו הטריקולור ואילו הזוכים באליפות קיבלו במקום סבויארד. הספל והקוקדה שהם סמל הגביע האיטלקי של ימינו הוצגו לאחר חידוש הטורניר ב-1958. הטורניר הכיל בתים שהיוו את השלב הראשון של טורניר הגביע, שלאחר מכן היה טורניר נוקאאוט בין הקבוצות. מ-1967 ועד 1970 במהלך שלוש עונות, התקיים בנוסף לבתים של המוקדמות גם בית גמר שבו התמודדו כל הקבוצות שעלו לשמינית הגמר, כאשר מנצחת הבית לקחה את הגביע, אולם פורמט זה בוטל לאחר עונת 1969/1970. בהמשך החל מעונת 1980/1981 הוצג טורניר המכיל בתים במוקדמות הגביע, ומפגשים כפולים בפורמט בית-חוץ בין המתמודדות שהוגרלו החל משלב שמינית הגמר ועד לשלב הגמר. החל מעונת 1990/1991 בוטלו בתי המוקדמות והקבוצות נכנסו ישירות לשלבי נוקאאוט, של מפגשים כפולים בפורמט בית-חוץ, כולל שלב הגמר. החל מעונת 1995/1996 בוטלו המפגשים הכפולים בסיבובים המוקדמים והחלו לקיים מפגש נוקאאוט יחיד עד לשלב רבע הגמר, החל משלב זה התקיימו מפגשים כפולים, אולם פורמט זה הוחזר ב-1997/1998. החל מ-1999/2000 הוחזרו גם בתי המוקדמות בגביע הקופה איטליה שבוטלו שוב החל מעונת 2005/2006, אולם המפגשים הכפולים עדיין התקיימו בעונה זו. החל מעונת 2007/2008 מתקיימים מספר סיבובים מקדימים בהם מתמודדות הקבוצות מהליגות הנמוכות, ולאחר מכן בסיבובים המאוחרים יותר מצטרפות הקבוצות מהליגות הגבוהות יותר (סרייה C, סרייה B וסרייה A), כאשר כלל המשחקים הם בפורמט משחק אחד של נוקאאוט בלבד, ללא בתים, למעט שלב חצי הגמר בו מתקיים מפגש כפול בין הקבוצות שהגיעו לשלב הזה. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות הסרייה א' באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. מדיה וקבצים בנושא קופה איטליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופה איטליה (באיטלקית ובאנגלית) זכתה במקום הראשון בבית הגמר. גרסה זו שוחקה במקום משחקי נוקאאוט.