הרברט קיקל

הרברט קיקל (בגרמנית: Herbert Kickl; נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא פוליטיקאי אוסטרי שמכהן כמנהיג מפלגת החירות של אוסטריה (FPÖ) מאז יוני 2021. בעבר כיהן כשר הפנים מ-2017 עד 2019 וכמזכיר כללי של מפלגת החירות מ-2005 עד 2018. התפרסם כמנהל קמפיין עבור מפלגת החירות וככותב נאומים עבור ירג היידר במהלך שנות ה-2000. לאחר פיצול המפלגה ב-2005 הוא הפך למזכירה הכללי ולאחד ממנהיגיה המרכזיים. ב-2017 הוא מונה לשר הפנים הפדרלי בממשלתו הראשונה של קורץ. הוא פוטר מתפקידו במאי 2019 בעקבות פרשת איביזה, אם כי הוא לא היה מעורב באופן אישי. הוא חזר למועצה הלאומית, שם הוא מנהיג סיעת FPÖ מאז 2019. קיקל גדל במשפחה ממעמד הפועלים ולמד בבית ספר יסודי בבראדנטיין שבדרום אוסטריה. הוא סיים את בית הספר התיכון בשפיטל אן דר דראו לצד מנהיגת הירוקים לעתיד אווה גלווישניג. את שירותו הצבאי עשה בין 1987 ל-1988 ביחידה הררית. לאחר מכן החל ללמוד עיתונאות ומדע המדינה באוניברסיטת וינה, ומשנת 1989, פילוסופיה והיסטוריה. הוא לא השלים אף תואר. בין 1995 ל-2001 עבד קיקל באקדמיה המפלגתית של מפלגת החירות בתחום האסטרטגיה והתוכן של הקמפיין, ועלה לתפקיד סגן מנכ"ל ב-2001. בשנת 2002, הוא הפך למנכ"ל, תפקיד בו כיהן עד 2006. בתפקיד זה, הוא היה כותב נאומים למנהיג המפלגה הוותיק, יורג היידר. בין היתר, הוא כתב הצהרות נלהבות על נשיא צרפת ז'אק שיראק ועל נשיא הקהילה היהודית של וינה אריאל מיוזיקנט, והיה אחראי לסיסמאות שנויות במחלוקת בקמפיין כמו סיסמת הבחירות במדינת וינה ב-2010 "דם וינאי – יותר מדי זרות לא טוב לאף אחד." לאחר הבחירות למחוקקים באוסטריה 2017, ה-FPÖ הצטרפה לממשלה הפדרלית כשותפה זוטרה למפלגת העם האוסטרית (ÖVP). קיקל הושבע לתפקיד שר הפנים הפדרלי ב-17 בדצמבר. בתפקיד זה סבל ממספר שערוריות. הוא הואשם באי לקיחת אחריות רצינית כשר, במקום להתנהג כאילו הוא עדיין באופוזיציה, כמו גם בשימוש לרעה במשרדו וטיפח התפתחות הרחק מהדמוקרטיה הליברלית ושלטון החוק. במסיבת עיתונאים ב-11 בינואר 2018 אמר קיקל כי הוא רוצה "מרכזי שירותים ותשתיות שיאפשרו לרשויות לרכז מבקשי מקלט במקום אחד", דבר שהתפרש באופן נרחב כרמז למחנות ריכוז, אם כי הכחיש כי הניסוח היה בכוונה או שהוא ביקש להיות פרובוקטיבי. במרץ 2018 השעה קיקל את פיטר גרידלינג, ראש המשרד הפדרלי להגנה על החוקה והלוחמה בטרור (BVT), והורה על פשיטות על משרדיה ובתים של מספר צוותים, תוך תפסת תשעה עשר גיגה - בייט של נתונים. קיקל טען כי מעשיו התחייבו בגלל גרידלינג וכישלונה של הסוכנות למחוק נתונים רגישים. מעשיו זכו לביקורת על ידי פוליטיקאים מהאופוזיציה, שהאשימו אותו בכך שהוא מבקש לערער את עצמאות ה-BVT כדי להגן על קבוצות ימין קיצוניות הקרובות ל-FPÖ. נשיא אוסטריה, אלכסנדר ואן דר בלן, תיאר את האירועים כ"יוצאי דופן ומדאיגים ביותר". דובר הביטחון של הממשלה, ורנר אמון, מסר כי משרד הפנים לא הצליח לפעול בערוצים המתאימים, וכי חיפושים בלתי מבוקשים בבתי אנשי הצוות אינם נוהל רגיל. קיקל ספג ביקורת בספטמבר 2018 לאחר שהודעת דואר אלקטרוני שנשלחה למשטרה על ידי דובר השרים שלו, המליץ לה להגביל את המגע עם כלי תקשורת קריטיים למינימום. זה עורר ביקורת מצד הקנצלר סבסטיאן קורץ, שגינה "כל הגבלה על חופש העיתונות". קיקל הצהיר שהוא לא מאשר את תוכן המייל, וה-FPÖ האשים את התקשורת בניהול ציד מכשפות מתואם נגדו. קיקל הואשם גם בהפעלת המשטרה למטרות פוליטיות, בהגשת תלונות משפטיות נגד אנשים ועיתונאים שכותבים עליו בצורה שלילית. בינואר 2019 הביע קיקל את דרישתו לגירוש מהיר יותר של פליטים שביצעו פשעים, וקבע כי גירוש צריך להיות אפשרי מיד לאחר ההרשעה, לפני השלמת ההליך המשפטי המלא. בהמשך תיקן את עמדתו וקבע כי יש לבצע את ההליך המשפטי המלא לפני הגירוש, אך עוד אמר: "אני מאמין שבידיו של החוק ללכת בעקבות הפוליטיקה, ולא על הפוליטיקה ללכת לפי החוק". הוא הטיל ספק בנחיצותם של הסכמי זכויות אדם, כולל האמנה האירופית לזכויות אדם, בטענה שהם "מונעים מאיתנו לעשות את מה שצריך". הוא זכה לביקורת נרחבת על הצהרותיו שנתפסו כהתקפה נגד שלטון החוק, כולל מחברי ה-ÖVP בממשלה, הנשיא ואן דר בלן, איגודי שופטים ועורכי דין שונים, ונשיא הקהילה היהודית של וינה אוסקר דויטש. בתחילת 2019 הציע קיקל לתקן את החוקה כדי לאפשר מעצר מונע של מבקשי מקלט שעלולים להיחשב כאיום על ביטחון הציבור. מנהיגת NEOS, Beate Meinl-Reisinger, סירבה לשקול דיונים לתיקון כזה, ומתחה ביקורת על מעצר המבוסס אך ורק על סכנה פוטנציאלית כמאפיין של משטרים סמכותניים. קיקל גם עוצר לילי למבקשי מקלט ואמר "אם הם לא רוצים לעשות את זה, נמצא עבורם מקום שבו יש מעט תמריץ להסתובב". הוא הצהיר כי המטרה של החמרה מחודשת של דיני המקלט היא להפוך את הגשת הבקשה למקלט באוסטריה כמעט בלתי אפשרי. הוא גם הודיע ששמות מרכזי קליטה לפליטים ישונו ל"מרכזי יציאה" ממרץ, מהלך שהפסיכולוג החברתי קלאוס אוטומאייר תיאר כ"סדיזם טהור". כשר הפנים, קיקל דחף להרחיב ולחזק את המשטרה הפדרלית. התוכנית של ממשלת ÖVP–FPÖ כללה תוכניות לגייס 4,100 שוטרים חדשים. באפריל 2018 הודיע המשרד כי יחידת הכוננות המיוחדת של וינה תורשה להשתמש בטייזרים, בדומה ליחידות מיוחדות אחרות. באוגוסט הכריז קיקל על תוכניות להקים יחידות כוננות בכל תשע המדינות. בהמשך הוקמה יחידה חדשה להגנת גבולות בשם "פומה". הממשלה גם השיקה תוכנית פיילוט להצגת משטרה רכובה, שלא הצליחה. ב-17 במאי 2019 שוחרר לעיתונות סרטון שהוקלט בחשאי עם הפוליטיקאים של מפלגת החירות, מנהיג המפלגה היינץ-כריסטיאן שטראכה ויוהאן גודנוס. בסרטון, שני הבכירים שוחחו עם אישה הקוראת לעצמה אליונה מקרובה, שהתחזתה לאחיינית של איש העסקים הרוסי איגור מקרוב, שהציעה לספק למפלגה שלהם סיקור חדשותי חיובי בתמורה לחוזים ממשלתיים. שטראכה וגודנוס. לאחר דליפת הסיפור, הודיע סגן הקנצלר שטראכה על התפטרותו מכל התפקידים הפוליטיים. לדברי הקנצלר סבסטיאן קורץ, כמזכיר הכללי של ה-FPÖ, קיקל היה האחראי העיקרי לניהול הפיננסי של המפלגה. לדבריו, לא יהיה זה ראוי שמשרד הפנים, שינהל את חקירת השערורייה, יהיה תחת קיקל. מסיבה זו, ומכיוון שלדעתו של קורץ קיקל לא לקח ברצינות את חומרת המצב, הוא ביקש מהנשיא אלכסנדר ואן דר בלן לפטר את קיקל מתפקיד שר הפנים. הוא פוטר ב-22 במאי. קיקל הפך לפיכך לשר הפדרלי הראשון ברפובליקה השנייה שהודח מתפקידו בניגוד לרצונו. בתגובה, שרי ה-FPÖ הנותרים התפטרו והמפלגה פרשה מהקואליציה, מה שגרם לקורץ להכריז על פיזור הפרלמנט ובחירות בזק. קיקל חידש את מושבו במועצה הלאומית ב-24 במאי 2019. הוא נבחר מחדש בבחירות בספטמבר אותה השנה. קיקל קיבל למעלה מ-75,000 קולות, המספר השני בגובהו של כל מועמד מאחורי סבסטיאן קורץ בלבד, ויותר מפי שניים ממנהיג המפלגה נורברט הופר. הוא הפך ליו"ר סיעת FPÖ לאחר הבחירות. קיקל והופר נחשבו לא רשמיים ל"מנהיגים כפולים" ולעיתים קרובות נקלעו לעימות. בעוד הופר ביקש לנקוט בקו מתון, קיקל מיקם את עצמו כ"מנהיג המפלגה האמיתי" ודחף לעמדות קשות במספר נושאים. הוא נקט עמדה נוקשה נגד תגובת הממשלה למגפת COVID-19, הפצת מידע שגוי, התנגד לחיסון והשתתף בהפגנות נגד הסגר. הוא ספג ביקורת על ידי הופר על סירובו ללבוש מסכה במועצה הלאומית. במאי 2021 הביע קיקל את רצונו להתמודד כמועמד מוביל של המפלגה בבחירות הפדרליות הבאות. ב-1 ביוני הודיע הופר על התפטרותו כיו"ר המפלגה, וקיקל היה המועמד היחיד לרשת אותו. הוא נבחר פה אחד כיושב ראש על ידי הוועד הפועל ב-7 ביוני ואושר ב-19 ביוני עם 88% תמיכה. במהלך הקמת הממשלה עם ה-ÖVP ב-2017, קיקל הצהיר שמטרתו בפוליטיקה היא "להפוך את החברה להוגנת יותר". החברה הוגנת, אמר, כאשר אדם יכול לפרנס את משפחתו באמצעות עבודה רווחית ולחיות חיים בהגדרה עצמית ללא "תלות חברתית". כמו רוב במפלגתו, קיקל מתנגד נחרצות להגירה ולמה שהוא מתאר כ"ניצול לרעה של מערכת המקלט". הוא מאמין שלאסלאם אין מקום באירופה, וששילוב של מהגרים מוסלמים אינו יכול "לפתור את בעיית תרבויות הנגד האסלאמיות". במקום זאת, יש להגביל מאוד את ההגירה. כשר הפנים הוא דגל בגירוש מהיר של פליטים המבצעים פשעים. הוא גם הציע שאוסטריה תפרוש מהסכמי זכויות אדם אם הם "מונעים מאיתנו לעשות את מה שצריך", והביע את אמונתו ש"זה תלוי בחוק ללכת בעקבות הפוליטיקה, ולא לפוליטיקה לפעול לפי החוק". הוא הצהיר כי מטרת מדיניות הפליטים שלו היא להפוך את הגשת הבקשה למקלט באוסטריה לבלתי אפשרי למעשה. קיקל תומך ביחסים הקרובים של מפלגתו עם ולדימיר פוטין ומפלגת רוסיה המאוחדת. כשר הפנים בשנת 2018, קיקל ביקש שיתוף פעולה עם ממשלת רוסיה בנושא תגובות אסונות ומאבק בפשע מאורגן ובטרור. בראיון ברדיו דחה קיקל את הביקורת על המדיניות הסמכותית של הנשיא הרוסי. קיקל השתתף ודיבר בהפגנות נגד תגובת הרשויות באוסטריה להתפרצות הנגיף, שאותה הוא אפיין כ"משחק כוח" על ידי "אלה שבפסגה [שרוצים] לשלוט בנו". הוא מתנגד לשימוש בחיסון נגד COVID-19, ומתאר את קמפיין החיסונים ההמוני בישראל כ"אפרטהייד בריאות". באפריל 2021 הביע קיקל את סירובו ללבוש מסכה במועצה הלאומית לאחר הצגת המנדט. עם זאת, מכיוון שהמדיניות היא חלק מחוקי הבית ולא מכלל סדרי הדין הפרלמנטריים, אין ענישה על אי־שמירה עליה. קיקל אמר אפוא שהוא לא חייב לעשות זאת, כפי שהוא בעת קניות. הוא אמר שהוא "לא אחד מאותם צבועים ששמים את המסכה ואז זורקים כל אמצעי אבטחה מעל הסיפון". קיקל התנגד לקונצנזוס מדעי על המגפה במספר הזדמנויות. בין היתר, הוא הכחיש את יעילות החיסונים נגד COVID-19, ובנובמבר 2021 המליץ שוב ושוב על התרופה נגד התולעים איברמקטין כתרופה לנגיף. אין ראיות לכך שלתרופה יש השפעה כלשהי בטיפול ב-COVID-19 בבני אדם. המשרד הפדרלי האוסטרי לבטיחות בשירותי בריאות פרסם אזהרות לגבי הרעלה אפשרית וממליץ בחום לא לטפל באמצעותו בעצמו. הצהרותיו של קיקל הובילו לעלייה בביקוש לאיברמקטין, שנמכר בבתי מרקחת רבים. לאחר מכן הגיעו דיווחים על הרעלה ואשפוזים כתוצאה משימוש לא נכון בתרופה. קיקל התנגד לחובת החיסונים באוסטריה בינואר 2022. קיקל נשוי ויש לו בן. ב-15 בנובמבר 2021, הרברט קיקל הודיע בפייסבוק שהוא נבדק חיובי לקורונה. מדיה וקבצים בנושא הרברט קיקל בוויקישיתוף הרברט קיקל, ברשת החברתית פייסבוק הרברט קיקל, ביישום טלגרם הרברט קיקל, ברשת החברתית אינסטגרם הרברט קיקל, ברשת החברתית טיקטוק "Herbert Kickl". National Council (בגרמנית). 22 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Who is Herbert Kickl?". Vice (בגרמנית). 22 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Austria far right: Freedom Party wins key posts in new government". BBC. 16 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Far-right Austria minister's 'Nazi language' causes anger". BBC. 11 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Thin-skinned, contentious - and useful". Der Spiegel (בגרמנית). 12 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Austrian police raid on agency prompts outrage". Deutsche Welle. 13 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Kurz: "Any restriction of freedom of the press is not acceptable"". Süddeutsche Zeitung (בגרמנית). 25 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "FPÖ complains of "staged media hate" against Kickl". Der Standard (בגרמנית). 27 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Eva Linsinger: Last exit: victim". Profil (בגרמנית). 29 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "On the way to an illiberal democracy". Badische Zeitung (בגרמנית). 28 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Austrian interior minister accused of 'attacking rule of law'". Deutsche Welle. 24 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "After Kickl statements: Van der Bellen against "shaking" the fundamental consensus". Kurier (בגרמנית). 23 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "On the primacy of the political". Der Standard (בגרמנית). 27 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) ""Signal" to asylum seekers: In Austria, care centers become departure centers". Die Welt (בגרמנית). 26 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Social psychologist on the Austrian right: "It's always about degradation"". Die Tageszeitung (בגרמנית). 29 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "4,100 new police officers: where are they supposed to come from?". Kurier (בגרמנית). 14 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Standby police also receive tasers". ORF (בגרמנית). 11 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Federal states to have standby police units". Der Standard (בגרמנית). 24 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Austrian government plunged into crisis over 'Ibiza affair'". France 24. AFP. 18 במאי 2019. אורכב מ-המקור ב-20 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Austria chancellor calls for snap election after corruption scandal". BBC News. אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2019. נבדק ב-18 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Austria's Kurz requests dismissal of far-right interior minister". Politico. 20 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Kurz requests Kickl's dismissal, FPÖ ministers leave government". Die Presse (בגרמנית). 20 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Kickl's dismissal would be a first in the Second Republic". Die Presse (בגרמנית). 20 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Kainz must go". Noen.at (בגרמנית). 24 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Kickl displaces Hofer from the first place on the FPÖ list". Die Presse (בגרמנית). 9 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Preferential votes nationwide" (PDF). Ministry of the Interior (בגרמנית). נבדק ב-1 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Austria's ex-interior minister - Kickl is to become the leader of the FPÖ parliamentary group". ZDF (בגרמנית). 1 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Politics Backstage by Josef Votzi: Herbert Kickl, the blue angel of revenge". Trend (בגרמנית). 12 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Austrian far right deputy leader attacks Israel "mass experiment"". The Jewish Chronicle. 8 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "YouTube removes video of Austrian MP over 'COVID-19 misinformation'". Euronews. 15 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "National Council: Kickl "extradited"". Wiener Zeitung (בגרמנית). 22 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Mask requirement in parliament: Hofer criticizes Kickl". Vienna Online (בגרמנית). 7 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Herbert Kickl against Norbert Hofer in the FPÖ". Vorarlberg Online (בגרמנית). 25 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Norbert Hofer resigns as FPÖ party leader". ORF (בגרמנית). 1 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Herbert Kickl becomes - unanimously - designated FPÖ chairman". Kurier (בגרמנית). 7 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Austria: Herbert Kickl elected to lead far-right Freedom Party". Deutsche Welle. 20 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Interior Minister Herbert Kickl: FPÖ strategist outside his comfort zone". Trend (בגרמנית). 10 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Herbert Kickl, FPÖ President: 'For years, the FPÖ has been campaigning to finally stop immigration to Europe'". Demokracija. 11 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Ö1 Morning Journal". ORF (בגרמנית). 30 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Corona demos - frenzied scenes and Kickl speech at Jesuitenwiese". Nachrichten (בגרמנית). 6 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Hofer calls on party colleague Kickl to wear the FFP2 mask in parliament". Salzburger Nachrichten (בגרמנית). 7 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Anti-vaxxer dies after deliberately catching COVID". Tagesspiegel (בגרמנית). 17 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Ivermectin poisoning: Consequences for Kickl". Der Standard (בגרמנית). 18 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Deworming agent sold out in Austria - because the FPÖ boss recommends it for Corona". Der Spiegel (בגרמנית). 16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) הראשונה באירופה: חובת חיסונים מגיל 18 באוסטריה, באתר ynet, 21 בינואר 2022 "Vilimsky and Kickl: The rough and the clever". Die Presse (בגרמנית). 22 באוגוסט 2009. {{cite web}}: (עזרה)