laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בנגזי (סרט)

בנגאזי (איטלקית: Bengasi) הוא סרט מלחמה איטלקי משנת 1942, בבימויו של אוגוסטו ג'נינה ובכיכובם של פוסקו ג'יאצ'טי, מריה פון טשנאדי ואמדאו נזארי. הסרט צולם ב- צ'ינצ'יטה (Cinecittà) ברומא. זהו סרט תעמולה, שנועד לתמוך במשטרו הפשיסטי של בניטו מוסוליני. בסרט מתוארים מעשי זוועה של בעלות הברית ב"בנגאסי איטליאנה", כגון רצח איכר על ידי קבוצת חיילים אוסטרלים שיכורים. הסרט הוצג בפסטיבל ונציה וזכה בגביע מוסוליני כסרט האיטלקי הטוב ביותר ופוסקו ג'יאצ'טי זכה בפרס השחקן הטוב ביותר. הסרט היה פופולרי בקרב הצופים, ויצא מחדש בשנת 1955 עם הוספה של סצנות חדשות. הסרט מתרחש בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, הבריטים כבשו את העיר בנגאזי בלוב מידי האיטלקים. תושבי בנגזי האיטלקים מתנגדים לבריטים ומגלים את התוכניות הצבאיות שלהם. קפטן אנריקו ברטי, משתף פעולה עם הבריטים, אך למעשה פועל בסתר למען המודיעין האיטלקי כסוכן כפול. הסרט מסתיים עם כיבושה מחדש של העיר על ידי כוחות איטלקים ובעלי בריתם הגרמנים הנאצים. פוסקו ג'יאצ'טי בתפקיד קפיטאנו אנריקו ברטי מריה פון טשנאדי בתפקיד קרלה ברטי אמדיאו נזארי בתפקיד פיליפו קולוני ויוי גיוי בתפקיד ג'וליאנה גווידו נוטרי בתפקיד Il podestà italiano a Bengasi קרלו טמברלאני בתפקיד ג'ובאני גלאסי ליאו גארוואגליה בתפקיד איל דוטור מלפיני לורה רדי בתפקיד מריה זו 'פאני' פדל ג'נטיל בתפקיד אנטוניו אמיליה ביסי בתפקיד La madre di Giovanni ג'ורג'יו קוסטנטיני בתפקיד איל ג'נרל רוברטסון גוללימו סינז בתפקיד טרופולי קרלו Duse בתפקיד Il capitano Marchi פייר ג'ורג'ו הליקר בתפקיד סנדרינו ברטי Andall, Jacqueline, Dunca, Derek. Italian Colonialism: Legacy and Memory. Peter Lang, 2005. Gundle, Stephen. Mussolini's Dream Factory: Film Stardom in Fascist Italy. Berghahn Books, 2013. "בנגזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בנגזי", באתר AllMovie (באנגלית) "בנגזי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פאול פליקל

פאול פרנץ פליקל (בגרמנית: Paul Franz Flickel‏; 8 באפריל 1852 – 18 במרץ 1903) היה צייר נוף גרמני. פאול פליקל נולד בברלין בשנת 1852 כשני מתוך חמשת ילדיהם של פרנץ פליקל (1812–1878) ואשתו אנטוניה גרופיוס (1825–1907). הקריירה האמנותית שלו החלה בגיל 16 כשהחל להכשיר את עצמו לאותה אמנות יחד עם סבו מצד אמו - צייר תיאטרון וצייר הדקורטיבי פרופסור קרל וילהלם גרופיוס. [2] בשנת 1871 נסע לשלוש שנים לויימאר בבית הספר לאמנות ולמד ציור נוף אצל פרופסור תאודור האגן. ב־1874 וב־1875 המשיך את לימודיו בדיסלדורף. משנת 1876 התגורר בברלין, ויצא מדי פעם לנסיעות לימוד לאוסטריה ובשנת 1877 לאיטליה. בשנים 1892–1903 היה חבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין, ובשנת 1894 מונה לפרופסור. התמונות שצייר לאחר שנסע לאיטליה מאופיינות בהשפעות עוצמתיות של אור השמש ובטיפול ציורי רחב, כאשר קיים דגש מיוחד על תיאור הצמחייה השופעת של הדרום". ללימודיו בגרמניה בחר בחוף הים הבלטי של אוסטולשטיין, דארס ורייגן, הרץ ומארק ברנדנבורג. שם צייר במיוחד את יערות האשור באור שמש מלא. עבור "יער האשור" הוא קיבל את מדליית הזהב הגדולה בתערוכת האמנות בברלין בשנת 1886. פאול פליקל נפטר בנרבי שבאיטליה בשנת 1903. קברו שעוטר במקור באבני קבר של הפסל אוטו ריז, נמצא בבית העלמין החדש בברלין. במבצר ריינסברג שער בפארק רועה עם עדר חוף סלעי מזרקה בווילה בורגזה, רומא מדיה וקבצים בנושא פאול פליקל בוויקישיתוף "Franz" Friedrich Ferdinand Flickel + "Antonie" Johanne Wilhemine Gropius - RWWeb.de, web.archive.org, ‏2015-06-05 Zeno, Lexikoneintrag zu »Flickel«. Meyers Großes Konversations-Lexikon, Band 6. Leipzig ..., www.zeno.org (בגרמנית)
סיד אודי

סידני ריימונד אודי (באנגלית: Sidney Raymond Eudy; ‏16 בדצמבר 1960 – 26 באוגוסט 2024) היה שחקן ומתאבק אמריקאי. היה מוכר בעיקר תחת שמות הבמה שלו, סיד וישס, סיד ג'סטיס, סייקו סיד או בקיצור סיד בשל הופעותיו בארגוני ההיאבקות "World Championship Wrestling"‏ (WCW) ו-"World Wrestling Federation" (ה-WWF, כיום ה-WWE). אודי הוא שש פעמים אלוף העולם, כשזכה באליפות ה-WWF, באליפות העולם במשקל כבד של WCW ובאליפות העולם המאוחדת במשקל כבד של USWA, פעמיים כל אחד. בנוסף לזכיותיו באליפויות העולם, אודי זכה פעם אחת באליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW. במהלך תקופותיו ב-WWF וב-WCW, הוא כיכב במספר קרבות מרכזיים של אירועי "שלם וצפה" מובילים כגון "רסלמניה 8" בשנת 1992 ו"רסלמניה 13" בשנת 1997 של ה-WWF, ואירוע הדגל "סטארקייד" בשנת 2000, של ארגון ההיאבקות המתחרה, WCW. אודי נישא לסברינה פייג' ב-30 בדצמבר 1983. לשניים נולדו שני ילדים: פרנק, שהשתתף בעונות ה-14 וה-18 של תוכנית המציאות האמריקאית "האח הגדול", וגונאר, שגם הוא מתאבק. בינואר 2011 נעצר אודי במחוז שלבי של מדינת טנסי. הוא נעצר בשולי הכביש על כך שלא חגר חגורת בטיחות ובנוסף הואשם בהחזקת מריחואנה ובנהיגה ללא רישיון. הוא שוחרר לאחר מכן בערבות של אלף דולר. הישגים בארגון ההיאבקות American Wrestling Federation – AWF אליפות סופר משקל כבד של AWF (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות Continental Wrestling Association – CWA אליפות במשקל כבד של CWA (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות NWA Northeast אליפות Northeast במשקל כבד של NWA (פעם אחת) הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI PWI דירג אותו במקום ה-16 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 1991 קאמבק השנה (1996) הישגים בארגון ההיאבקות Southeastern Championship Wrestling האליפות הדרום מזרחית במשקל כבד של NWA ("המחלקה הצפונית") (פעם אחת) אליפות הזוגות הדרום מזרחית של NWA (פעם אחת) – עם שיין דאגלס הישגים בארגון ההיאבקות United States Wrestling Association – USWA אליפות טקסס במשקל כבד של USWA (פעם אחת) אליפות העולם המאוחדת במשקל כבד של USWA (פעמיים) הישגים בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling – WCW אליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW (פעם אחת) אליפות העולם במשקל כבד של WCW (פעמיים) הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF אליפות ה-WWF (פעמיים) הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter – WON המתאבק הכי אוברייטד (1993) המתאבק הכי פחות מועדף על הקוראים (1993) הגרוע בראיונות (1999) הקרב הגרוע של השנה (1990) – נגד הנייטסטוקר מדיה וקבצים בנושא סיד אודי בוויקישיתוף סיד אודי, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית סיד אודי, באתר Online World of Wrestling אגדת ה-WWE סייקו סיד הלך לעולמו בגיל 63, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2024 מתאבק העבר, סייקו סיד, נעצר באישומי החזקת סמים
דיאנה הרשברגר

דיאנה הרשברגר (באנגלית: Diana Harshbarger; נולדה ב-1 בינואר 1960) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת טנסי. היא החליפה בתפקיד את פיל רו. הרשברגר נולדה בקינגספורט שבטנסי, וגדלה ביישוב בלומינגדייל שבצפון-מזרח המדינה. היא האדם הראשון במשפחתה אשר השלים לימודים תיכוניים. להרשברגר תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של מזרח טנסי, ודוקטורט ברוקחות מאוניברסיטת מרסר השוכנת במייקון שבג'ורג'יה. מאז 1987 מחזיקה הרשברגר בתואר רוקחת מוסמכת, ולצד בעלה בוב היא מנהלת את בית המרקחת "פרמייר". לקראת בחירות 2020 הודיע חבר הקונגרס המכהן פיל רו על פרישתו מהחיים הפוליטיים, ולאחר מכן הכריזה הרשברגר על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של טנסי. ב-5 באוגוסט 2020 זכתה הרשברגר זכה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, וביום הבחירות הכלליות גברה על בלייר ולסינגהם, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ונבחרה אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. עם זאת, ניצחונה בבחירות המקדימות סימן למעשה את היבחרה לקונגרס בנובמבר. מחוז הקונגרס הראשון בטנסי נמנה בין מחוזות הבחירה השמרניים ביותר בדרום ארצות הברית. הרפובליקנים איישו את המחוז ברציפות מאז 1861, זולת ארבע שנים בודדות, והדמוקרטים הצליחו לגרוף כ-40% מהקולות רק פעמיים מאז 1898. כאשר הרשברגר הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2021, נהפכה לאישה החמישית שנבחרה לבית הנבחרים האמריקאי מטנסי, אך רק לשלישית שלא נבחרה כממלאת מקומו של בעלה אחרי דיאן בלאק ומרשה בלקברן. הרשברגר מיקדה את מסע הבחירות שלה לקונגרס בתיקון ההתמכרות לאופיואידים בארצות הברית, בעד חקיקה נגד הפלות ובהגנה על חופש הדת. מדיה וקבצים בנושא דיאנה הרשברגר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיאנה הרשברגר בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) דיאנה הרשברגר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אנג'ליקה סטביל, 13 GOP women join the House, dominating congressional elections, making history, באתר פוקס ניוז, 9 בנובמבר 2020 (באנגלית)
יחסי ארמניה–הפיליפינים

יחסי ארמניה–הפיליפינים הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לפיליפינים. היחסים בין שתי המדינות השתפרו בהדרגה מאז היווצרותם ב-20 במאי 1992. שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן ביקר בפיליפינים בשנת 2012, והפך אותו לבכיר הממשלה הארמני הגבוה ביותר שביקר עד כה בפיליפינים. היחסים הארמניים והפיליפינים התחזקו עוד יותר בביקורו של השגריר הארמני רייסה ורדניאן אצל שר החוץ אלברט דל רוסאריו ב-19 במרץ 2015. ההתקשרות הדיפלומטית האחרונה כללה מחויבות להגדלת סחר, השקעות ושיתוף פעולה חינוכי ומדעי בין שתי מדינות. בשתי המדינות ישנם כיום שגרירים שאינם תושבים. שגריר ארמניה הוסמך למנילה מהאנוי ואילו שגריר הפיליפינים הוסמך לירוואן ממוסקבה. מבחינה היסטורית, ארמנים מילאו תפקיד משמעותי במסחר בפיליפינים. הכומר הישועי מורילו ולארדה ציין כי הארמנים יחד עם נוצרים אורתודוקסים אחרים היו נוכחים במנילה כבר בשנת 1618. במאה ה-18, ארמנים במנילה שחלקם הגיעו ממדרס בהודו בה קיימת קהילה ארמנית גדולה, אפשרו את הסחר בין הפיליפינים. איים והודו. אף שלא הוצהר על ידי הממשלה עצמה, כמה פוליטיקאים פיליפינים הביעו תמיכה בארמניה וברפובליקת ארטסך כנגד איומי אזרבייג'ן. לפיליפינים, ארמניה וארטסאק (נגורנו קרבאך) קשרי דת עמוקים דרך הנצרות. הנתונים בתרשים לעיל מראים את היקף הסחר בין ארמניה לפיליפינים בין השנים 2012 ל-2014. על פי שגרירות הפיליפינים במוסקבה, ישנם לפחות 300 פיליפינים המתיישבים בירוואן, עיר הבירה של ארמניה, אך רק 70 רשומים בשגרירות בשנת 2018. מספר התיירים הפיליפינים בארמניה גדל גם הוא מ-674 בשנת 2014 ל-22,007 בשנת 2017, על פי ועדת התיירות במדינה. בפיליפינים, הגעת התיירים הארמנים גדלה גם מ 84 בלבד בשנת 2012 ליותר מ-100 בשנת 2016. מאז הכיבוש הספרדי בפיליפינים תועדו הארמנים והיוונים שהיו הנוצרים האורתודוקסים הראשונים בלוזון. מסמך מהמאה השמונה עשרה שנכתב על ידי פדרו מורילו ולארדה, היסטוריון ישועי המתאר את עבודת המיסיונר של מסדרם בפיליפינים, מתעד את נוכחותם של מתיישבים כאלה במנילה כבר בשנת 1618. אף על פי שמספר הארמנים בפיליפינים אינו ידוע, ההערכה הייתה בסביבות 114. המזכיר דל רוסאריו מקבל את שליח ארמניה (באנגלית), ‏14 ביוני 2014 Fat Reyes, PH, Armenia sign agreements to expand bilateral relations, INQUIRER.net, ‏15 באוגוסט 2012 (באנגלית) DFA chief, Armenian envoy push efforts to enhance ties of two countries, ‏19 במרץ 2015 Philippines - Bilateral Relations - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Armenia, web.archive.org, ‏17 באפריל 2015 Jesudas M. Athyal, Religion in Southeast Asia: An Encyclopedia of Faiths and Cultures: An Encyclopedia of Faiths and Cultures, ABC-CLIO, 2015-03-10, ISBN 978-1-61069-250-2. (באנגלית) Megan Iacobini de Fazio, Why have Gulf-based Filipinos fallen in love with Armenia?, www.aljazeera.com (באנגלית) Patricia Lourdes Viray, Filipinos in Armenia urged to avoid political activity, Philstar.com Filipinos in Armenia, English Jamnews, ‏30 במרץ 2018 (באנגלית) OVERVIEW OF PHILIPPINES (PH) - ARMENIA (AM) BILATERAL RELATIONS, Embassy of the Philippines, Moscow, Russia, ‏12 באפריל 2019 (ארכיון)
נאו-פגאניזם גרמאני

נאו-פגאניזם גרמאני הוא שם כולל למספר רב של זרמים, שמאפיינם המשותף הוא שאיפה ל"שיקום" או הקמה מחדש של דתות פוליתאיסטיות גרמאניות שמלפני הנצרות (הפגאניזם הגרמאני). היעדר המקורות המהימנים על האמונות, הטקסים, המנהגים, הקוסמולוגיה ותפישות-העולם של העמים הגרמאנים שמלפני הנצרות מותיר את אלו שמנסים להחיות דתות אלו בעמדה שדורשת "בנייה מחדש דתית" (באנגלית: Religious reconstruction). כבר בראשית המאה ה-19 התנועה הרומנטית בגרמניה וסקנדינביה החלה לנסות לפתח אסתטיקה וקריאה לחזרה לדת גרמאנית אותנטית. אולם, תנועות אלו מעולם לא התגבשו לדתות ומערכות אמונה מבוססות. בראשית המאה ה-20 התנועה הפולקלוריסטית (גרמנית: Volkisch, עממי) החלה לבסס גרסה חדשה של דת גרמאנית, שמבוססת על איחוד בין הדת, הלאום, התרבות, הגזע והאל. בתגובה לביקורת על דת זו החלו לצמוח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 זרמים חדשים בנאו-פגאניזם הגרמאני שמבקרים את ההנחות הגזעניות של התנועה הפולקלוריסטית. דתות נאו-פגאניות גרמאניות נפוצות בעיקר במדינות גרמאניות, כגון איסלנד, נורווגיה, שוודיה, דנמרק, גרמניה, אנגליה וארצות הברית, שם קיימת אוכלוסייה גדולה של קולוניאליסטים ממוצא גרמאני. לא קיימות הערכות מלאות של תפוצת דת זו, אך ההערכות הנמוכות עומדות על מספר עשרות אלפים. הערכה אחת מ-2014 טוענת כי רשומים לפחות 20,000 אנשים ברחבים העולם בארגונים דתיים שמשויכים לנאו-פגאניזם הגרמאני. norse revival, stephanie von schnurbein
מונית לטוברוק

מונית לטוברוק (בצרפתית: Un taxi pour Tobrouk) הוא סרט צרפתי משנת 1961 בבימויו של דניס דה לה פאטליאר, עם מוזיקה מאת ז'ורז' גרווארנץ. הסיפור מתרחש במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה במדבר צפון אפריקה בקרב אל-עלמיין. במהלך המלחמה אנשי קומנדו צרפתים משתפים פעולה עם קצין גרמני נאצי כדי לשרוד במדבר. "מונית לטוברוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מונית לטוברוק", באתר נטפליקס "מונית לטוברוק", באתר AllMovie (באנגלית) "מונית לטוברוק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מונית לטוברוק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסר

וסר (בהונגרית: Vaszar) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בוסר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,729 ובשנת 2020 רק 1,443 תושבים. בוסר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא וסר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסר(בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מוסר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
וינאר

וינאר (בהונגרית: Vinár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בוינאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא וינאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וינאר (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מוינאר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
רשות נחל הירקון

רשות נחל הירקון היא גוף סטטוטורי הכפוף למשרד להגנת הסביבה ומטרתה היא לשקם ולטפח את נחל הירקון. היא הוקמה בשנת 1988 על פי חוק רשויות נחלים ומעיינות וצו רשות נחל הירקון. הרשות, המאגדת 7 רשויות מקומיות ו-18 גופים נוספים, מנוהלת על ידי מועצה בת 26 חברים שבראשה עומד ראש עיריית תל אביב-יפו, וחברים בה גם מנכ"ל משרד הפנים וראשי הרשויות המקומיות בני ברק, רמת השרון, הוד השרון, רמת גן, פתח תקווה ומועצה אזורית דרום השרון. יושב ראש ההנהלה הוא חזי צאיג והמנהל הכללי של הרשות הוא עורך הדין אילן רוזנבלום. מתוך המועצה, כתשעה חברים מכהנים בהנהלתה של הרשות, הנבחרת על ידי השר לאיכות הסביבה. לפי צו רשות נחל הירקון, תפקידי הרשות מוגדרים כ"מניעת זיהום הנחל, שיקומו והכשרתו לצורכי קיט ונופש". כמו כן, היא אחראית על סילוק מפגעי תברואה, קביעת תוואי לנחל והסדרת דרכי השימוש בו. משרדי הרשות שוכנים בסמוך לנחל הירקון בתל אביב. רשות ניקוז ירקון השכנים של הירקון אתר האינטרנט הרשמי של רשות נחל הירקון רשות נחל הירקון, ברשת החברתית פייסבוק צו רשות נחל הירקון, תשמ"ח-1988, באתר Gov.il אודות, באתר רשות נחל הירקון מועצת רשות נחל הירקון, באתר רשות נחל הירקון צו רשות נחל הירקון, תשמ"ח-1988, באתר Gov.il תפקידים, באתר רשות נחל הירקון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האגודה לבריאות הציבור

האגודה לבריאות הציבור היא עמותה הפועלת תחת משרד הבריאות אשר הוקמה בשנת 1972. מטרת האגודה היא לקדם את בריאותם הנפשית והפיזית של תושבי מדינת ישראל בארבעה מישורים: חינוך לאורח חיים בריא שיקום כללי ותעסוקתי ומתן שירותי דיור בקהילה פיקוח והדרכה בנוגע לייצור, בדגש על ייצור מזון מתן טיפול מונע העמותה מפעילה כ-45 סניפים ברחבי הארץ, ומשרדיה נמצאים בשכונת ארנונה בירושלים. נכון לשנת 2019 תקציב האגודה עומד על למעלה ממאה מיליון שקלים חדשים, ועובדים בה כ-689 איש. המנהלת הכללית היא יסמין נחום. אתר האינטרנט הרשמי של האגודה לבריאות הציבור האגודה לבריאות הציבור, באתר "גיידסטאר ישראל" אודות, באתר האגודה לבריאות הציבור האגודה לבריאות הציבור, באתר "גיידסטאר ישראל"
חטיבת פולגורה

חטיבת פולגורה (באיטלקית: Divisione Folgore) הוא סרט מלחמה איטלקי משנת 1954, שביים דואיליו קולטי. הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים ומתארת את הדיוויזיה ה-185 פולגורה במהלך קרב על אל-עלמיין. במלחמת העולם השנייה. התסריטאי והיועץ הצבאי היה האדימרל מרקנטוניו ברגאדין. הסרט מתרחש בקיץ 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, מועברת קבוצה של צנחנים צעירים מדיוויזיית פולגור, לאחר הכשרה ארוכה ומייגעת באיטליה, לחזית במדבר לוב. אטורה מני: הקפטן פאוסטו טוזי: הסמל חוסה ג'ספה: סלבי מרקו גוללימי: סגן קורסיני אלדו בופי לנדי: פרייר גבריאל מוניקה קליי: אשת הקפטן לאה פדובני: אשתו של סלבי מריו ג'ירוטי טרנס היל: צנחן פבריציו מיוני: ג'אנלואיג'י קורסיני פרננדו קיקרו קרלו טמברלאני "חטיבת פולגורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חטיבת פולגורה", באתר AllMovie (באנגלית) "חטיבת פולגורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia. Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 1991. ISBN 978-88-7605-548-5. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בז'י

בז'י (בהונגרית: Bazsi) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבז'י מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 494 ובשנת 2020 רק 410 תושבים. בבז'י חיו ארבעה יהודים בשנת 1840 וחמישה יהודים בשנת 1930. חלק מילידי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא בז'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בז'י (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודים מבז'י שנרצחו בשואה באתר יד ושם
יחסי ארמניה–פולין

יחסי ארמניה–פולין הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לפולין. שגרירות ארמניה שוכנת בוורשה ואילו שגרירותה של פולין שוכנת בירוואן. ערך מורחב – רצח העם הארמני יוזף פומיאנקובסקי, מרשל אוסטרי ממוצא פולני, היה אחד הדמויות הראשונות שגילו את כוונתם של הטורקים להשמיד את הארמנים, ורצח העם הארמני גונה בחריפות על ידי יוזף עצמו. כשעורך הדין הפולני-אמריקאי רפאל למקין טבע את המונח ג'נוסייד, "רצח עם", בשנת 1943, הוא הביא את הטרגדיה הארמנית כדוגמה תקדימית לפשע מסוג זה. לפני רצח העם, הארמנים נתפסו היטב על ידי האוכלוסייה הפולנית, ולכמה אישים מפורסמים פולנים יש שורש ארמני, כמו יוליוש סלובצקי. פולין הכירה ברצח העם הארמני. בשיאה של המלחמה הקרה, שתי המדינות היו מדינות קומוניסטיות שנשלטו על ידי הרפובליקה העממית הפולנית והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית. חברות פולניות כמו לובאווה אס איי משתפות פעולה גם עם ממשלת ארמניה. לובאווה-ארמניה ומשרד הביטחון הארמני הקימו בהצלחה מפעל תעשייתי צבאי, המסוגל לספק אפודים בליסטיים וקסדות, פתיחות רכב ואוהלים לכוחות הצבא הארמניים, ולפתוח שער לחברות פולניות שיסייעו בקבלת גישה ליורו-אסיה. היבוא העיקרי של ארמניה מפולין הוא דובדבנים. האדרה של רמיל ספארוב, קצין אזרי שרצח את הקצין הארמני גורגן מרגריאן בבודפשט, ספגה ביקורת בפולין, וגם בפולין הסתייגו מכך שהונגריה, בעלת ברית מסורתית של פולין, שחררה של רמיל ספארוב. ערך מורחב – סכסוך נגורנו קרבאך פולין נמנעה מלקחת צד בסכסוך, ובמקום זאת דחקה בארמניה ובאזרבייג'ן למצוא את הדרך לפתור את הבעיה. בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך ב-2020, ארמנים בפולין הפגינו בוורשה בדרישה מנשיא פולין אנדז'יי דודה ליטול עמדה מוצקה יותר נגד טורקיה ואזרבייג'ן. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארמניה–פולין בוויקישיתוף https://fatsr.org/wp-content/uploads/2019/04/Guenter-Lewy-The-Armenian-Massacres-in-Ottoman-Salt-Lake-City-University-of-Utah-Press-2005.pdf Leszek Muszczyński, W cieniu Araratu. Część pierwsza: opowieść o Armenii, www.opcjanaprawo.pl (בפולנית) METimes.com - Middle East Times - news and analysis of politics and culture, swap.stanford.edu http://www.miepo.md/public/files/cbi/legume/Fresh_tomatoes_in_Poland.pdf Arminfo: Zdzislaw Raczynski: Poland cannot recognize independence of Nagorno Karabakh until Armenia does it, arminfo.info (באנגלית) Representatives of Armenian community of Poland holds march in support of Karabakh, ceasefire, news.am (באנגלית)
תאודור האגן

תאודור יוזף האגן (בגרמנית: Theodor Joseph Hagen‏; 24 במאי 1842 – 12 בפברואר 1919) היה צייר נוף גרמני. האגן הגיע ממשפחת סוחרים ותיקה. בין השנים 1858–1868 למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. מלבד אוסוולד אכנבאך (אנ'), שבשיעורי הנוף שלו למד בין השנים 1862–1868, המורים שלו היו יוזף וינטגרסט, אנדראס (אנ') וקרל מילר (גר'), לודוויג הייטלנד (גר'), היינריך מיקה (אנ'), רודולף ויגמן וקרל אירמר (אנ'). בשנת 1871 מונה לבית הספר לאמנות סכסונית הגדולה בוויימאר, שם הוא ירש את מקס שמידט (אנ') בשיעור ציור הנוף. בשנת 1874 היה האגן המורה הראשון בבית הספר לאמנות בוויימאר שקיבל חוזה קבוע. בין השנים 1876–1881 הוא היה מנהל בית הספר לאמנות, אך ויתר על פעילות מנהלית זו כדי להיות מסוגל להתמסר כולו לציור ולהוראת אמנות. התלמיד החשוב ביותר שלו היה כריסטיאן רולפס. תלמידי המאסטר שלו קרל בוכהולץ, פרנץ בונקה, רודולף הקנר (אנ'), פרנץ הופמן-פאלרסלבן נודעו גם הם, סטודנטים אחרים היו פאול באום, קרל ארפ, פאול אדוארד קרודל (אנ'), יוזף רומפלשפאכר (גר'), קרל מלכין, פטר פאול דרווינג (גר'), אוגוסט האקה ואלפרד היינזון (גר'). האגן נחשב לנציג שהגדיר את סגנון של בתי הספר לציור של דיסלדורף ושל וויימאר, ומייסד האימפרסיוניזם הגרמני. לאחר שפנה לסגנונות שונים בימיו הראשונים, הוא גילה ריאליזם צרפתי וציור צרפתי באוויר הפתוח מבית הספר ברביזון. האגן ליצא עיתים קרובות לטיולים בחיק הטבע וצייר נופים. מעל הכל השתתף הצייר בתערוכות קבוצתיות רבות, כולל באקדמיה בברלין, באיגוד האמנים הגרמני בוויימאר ובארמון הזכוכית של מינכן. משנת 1893 היה חבר בזצסיון במינכן, משנת 1902 בזצסיון הברלינאי ואחרי 1903 גם חבר באיגוד האמנים הגרמני. את עבודותיו של תיאודור האגן ניתן למצוא באוספי אמנות פרטיים וציבוריים בברלין, בהמבורג, בדרזדן, במגדבורג, בדיסלדורף, במינכן, בשטוטגרט ובוויימאר, בין היתר. הוא קבור בבית העלמין ההיסטורי בוויימאר. תערוכה מיוחדת לשנת 100 למותו של תיאודור האגן בשנת 2019 במוזיאון האמנות בטחנת המים שוואן הציגה עבודות נבחרות של תלמידים, מורים בבית הספר לציור של ויימאר תחת הכותרת "כרוניקה של הנוף". חבילות קש סתיו דיוקן של ילדה על הריין ביער נוף הריין התחתון משפחת האמן בגן מדיה וקבצים בנושא תאודור האגן בוויקישיתוף Findbuch 212.01.04 Schülerlisten der Kunstakademie Düsseldorf (ארכיון) Deutscher Künstlerbund e.V. - Mitglieder seit 1903, web.archive.org, ‏2016-03-04 CHRONISTEN DER LANDSCHAFT bis 10.06.2019 – Kunstmuseum Schwaan (ב־)
מרקנטוניו ברגאדין (אדמירל)

מרקנטוניו ברגאדין (באיטלקית: Marcantonio Bragadin; ‏6 באוקטובר 1906, רומא – 11 ביוני 1986, רומא) היה אדמירל איטלקי בצי המלכותי האיטלקי ובצי האיטלקי. הוא היה מסאי ותסריטאי של מספר סרטי מלחמה וסופר צבאי. היה צאצא ישיר של המפקד הוונציאני מהמאה ה-16 מרקו אנטוניו ברגאדין. מלבד העיסוק בנושאים מקצועיים, בשנת 1949 הוא כתב את העבודה החינוכית "Che ha fatto la Marina? 1940–45" ("מה עשה חיל הים? 1940–1945") כדי להפוך את פעולות חיל הים במהלך מלחמת העולם השנייה למפורסמות יותר, עד אז מעט היה ידוע בגלל צנזורה. הוא תכנן זאת עוד בשנת 1942 בעת ששירת בסופרמרינה. הוא היה גם היועץ, התסריטאי, מנהל ההפקה, היועץ ועוזר הבמאי בארבעה סרטי מלחמה איטלקיים משנות החמישים – שלושה בבימויו של דואיליו קולטי ("I sette dell'Orsa maggiore", "חטיבת פולגורה" ו-"La grande speranza") ואחד מאת אנטוניו לאונוויולה ("Siluri umani – 1954") La marina italiana nella seconda guerra mondiale (1940–43), 1950, Lega Navale S.d. La marina italiana 1940–1945 - Segreti bellici e scelte operative, Bologna, Odoya, 2011, ISBN 9788862881104 pagg. 435 Storia delle repubbliche marinare, Odoya, Bologna, pagg. 320, ISBN 9788862880824 Che ha fatto la Marina? 1940–45, Milano, Garzanti, 1949, prima edizione, pp. 611, con illustrazioni, foto in b/n, cartine e schede Il dramma della marina italiana 1940–1945. Milano: Oscar Mondadori, 1982 SIM, SIS e SIA – Operazione Rigoletto – Da Roma a Mosca. - “Storia Illustrata”, numero speciale – Lo spionaggio nella Seconda Guerra Mondiale – vol. XXIII, n. 144, Novembre 1969, pp. 28–38; מרקנטוניו ברגאדין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) http://www.raistoria.rai.it/articoli/la-battaglia-dellatlantico-la-marina-da-guerra-italiana-seconda-guerra-mondiale/3785/default.aspx "CHE HA FATTO LA MARINA? 1940-45" DI MARCANTONIO BRAGADIN RARA PRIMA EDIZIONE DEL 1949
מארש קניגרץ

מארש קניגרץ (בגרמנית: Königgrätzer Marsch) הוא אחד המארשים המפורסמים ביותר בצבא הגרמני ובעולם. המארש הולחן בשנת 1866 על ידי יוהאן גוטפריד פיפקה להנצחת קרב קניגרץ, הקרב המכריע במלחמת אוסטריה–פרוסיה, בו ניצחה ממלכת פרוסיה את האימפריה האוסטרית. נאמר כי הטיוטה הראשונה של המארש נכתבה עצמה במהלך הקרב. ההלחנה הבטוחה ב-6/8 מטר עוקבת אחר הקרב בשני חלקים, המוטיב ההתחלתי מסמל את הלחימה הבלתי-החלטית בין הקורפוס הפרוסי הראשון לאוסטרים, המוטיב השני מסמל את בואה של התגבורת הפרוסית. הניצחון בקרב קניגרץ סלל את הדרך לעליונותה של פרוסיה בקונפדרציה הגרמנית ובסופו של דבר הביא להקמת הקיסרות הגרמנית בשנת 1871. מארש קניגרץ ממשיך להיות פופולרי ביותר והוא מרכיב חשוב בכל תזמורת מארש צבאית בגרמניה מודרנית, ואילו באוסטריה הוא נשמע רק לעיתים רחוקות מאוד, מכיוון שהיצירה קשורה לכישלון הצבא האוסטרי. כמו צעדות והרכבים מוזיקליים רבים אחרים, גם הנאצים עשו שימוש משמעותי במארש קניגרץ. ליצירה מיוחס המעמד המפוקפק להיות אחת היצירות האהובות על אדולף היטלר, והיא הושמעה לעיתים קרובות במהלך הופעותיו הפומביות, כולל עצרת נירנברג. כמו מארשים רבים אחרים, גם מארש זה נמצא בשימוש הצבא הצ'יליאני ובעוד צבאות אחרים בעלי קשר לצבא גרמניה וגרמניה עצמה. הוא נמצא בשימוש בגדוד הג'מייקני השני תחת השם "הגדוד הערב אינדיאני השני" (2nd Battalion West India Regiment). מארש קניגרץ נשמע בתחילת סרט התעמולה של עצרת נירנברג של לני ריפנשטאהל, "ניצחון הרצון". המארש הושר ברקע בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון", כשאינדיאנה ג'ונס מסתנן לטקס שריפת ספרים נאצי. סצנה זו נועדה להיות התייחסות לסרט "ניצחון הרצון". Preußens Gloria מדיה וקבצים בנושא מארש קניגרץ בוויקישיתוף - ביצוע השיר ביוטיוב. (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) - ביצוע השיר על ידי התזמורת הפילהרמונית של ברלין. - ביצוע של הגדוד בג'מייקני. (אורכב 01.12.2017 בארכיון Wayback Machine) - ביצוע על ידי הצבא הצ'יליאני. (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)