laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טלמרק העליונה

טלמרק העליונה (בנורווגית: Øvre Telemark) הוא חבל ארץ בטלמרק שבמחוז וסטפול וטלמרק בנורווגיה. יותר משני שלישים מהשטח הכולל של טלמרק, כ-12,000 קמ"ר, נמצאים בטלמרק העליונה. לעומת זאת, טלמרק התחתונה מתייחס לאזור החוף הצפוף והשטוח יותר של גרנלנד (אנ') וכולל גם את מרכז טלמרק. בטלמרק העליונה יש נוף מגוון עם הרבה גבעות, הרים, עמקים ואגמים. בעבר, טלמרק העליונה נודעה כטלמרק. מקור השם הוא בשבט הת'ליר (בנורדית עתיקה: Þilir), שבט גרמאני צפוני (סקנדינבי) קדום, שאכלס את אזורי טלמרק ונומדל של היום בתקופת ההגירה ובתקופת הוויקינגים. האזור נקרא על שמם ומשמעותו בנורדית עתיקה היא "יער הת'ליר". טלמרק העליונה ידועה במסורות העממיות המקומיות שלה בתחומי המוזיקה, הביגוד, עבודות היד, האוכל והארכיטקטורה. לאזור יש ניב שונה באופן מובהק משאר נורווגיה, הנובע מכך שבטלמרק העליונה נשארו יותר עקבות מהנורדית העתיקה. האזור מחולק למערב טלמרק ומזרח טלמרק. בעוד שטלמרק התחתונה נשלטה על ידי בורגני הערים, טלמרק העליונה נשלטה על ידי "אריסטוקרטיה של פקידים" מלוכדת המורכבת מקומץ משפחות המחזיקות בשליטה הבלעדית על המדינה ומשרדי הכנסיות באזור.[דרושה הבהרה] עד שנת 1200 המונח טלמרק התייחס רק לטלמרק העליונה ולנומדל. בשנת 1200 אוחדו טלמרק העליונה וגרנלנד למחוז בשם סיסקלס, שלאחר מכן שונה שמו לברטסברג ולבסוף הפך למחוז טלמרק, שכיום נמצא בתוך מחוז וסטפול וטלמרק. טלמרק וסטפול וטלמרק מזרח טלמרק מערב טלמרק Innbyggjarnamn, Språkrådet (בנורווגית חדשה) Laagendalsposten - Skatteparadiset Numedal, web.archive.org, ‏2015-11-24 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל שטפק

קרל קונסטנטין היינריך שטפק (בגרמנית: Carl Constantin Heinrich Steffeck‏; 4 באפריל 1818 – 11 ביולי 1890) היה צייר ואמן גרפי גרמני. הוא היה ידוע במיוחד בזכות ציוריו של סוסים וכלבים. הוא היה בנו של "ג'נטלמן בעל אמצעים עצמאיים" שהתעניין באמנות. עוד כשהיה בגימנסיה לקח שיעורים באקדמיה הפרוסית לאמנויות. בשנת 1837 הוא נכנס לכיתת אמן של צייר הסוסים פרנץ קרוגר ומאוחר יותר עבד בסטודיו של קרל יוזף בגס. הוא נסע לפריז בשנת 1839, שם בילה חודשיים בלימודים אצל פול דלארוש והושפע מעבודתו של הוראס ורנה. בין השנים 1840 עד 1842 התגורר באיטליה. כשחזר התמסר בעיקר לציורי ציידים ובעלי חיים. עם הזמן הוא התרכז יותר בסוסים: במנוחה, באימון, בעסקי ספורט וכו'. בשנת 1864 המדינה הפרוסית רכשה את תמונה של סוסים עבור הגלריה הלאומית בברלין. עם זאת הוא המשיך לצייר דיוקנאות בכל הגדלים וכן ציורים היסטוריים, ליטוגרפיות, תחריטים ואפילו כמה פסלי חיות ברונזה קטנות. תלמידו, מקס ליברמן, נזכר כיצד שטפק ייצר דיוקנאות של סוסים ורוכבים, אותם מכר שהלקוחות לקחו אותם הביתה כשהם עדיין רטובים. מראשית שנות ה-50 של המאה ה-19 הוא התמסר יותר להוראה. בשנת 1859 הוא הפך לפרופסור באקדמיה הפרוסית, ובשנת 1880 מונה למנהל האוניברסיטה הקונסטיאקברג. בין עבודותיו הידועות ביותר שאינן של בעלי חיים נמנים "הוצאתו להורג של רוברט בלום" בבריגיטנאו ומחזור של סצנות מההיסטוריה הפרוסית עבור גימנסיה בקוניגסברג. הוא נפטר בפתאומיות, משבץ מוחי, ונקבר בבית הקברות הצרפתי בברלין. מדליון הדיוקן של מצבתו נוצר על ידי הפסל פרידריך ריש, פרופסור מהאקדמיה לאמנות קניגסברג. מדיה וקבצים בנושא קרל שטפק בוויקישיתוף קרל שטפק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Carl Steffeck : (1818–1890); seine Kunst, sein Leben, seine Werke zur Ausstellung aus dem Nachlasse Carl Steffecks Oktober 1913, (an exhibition from his estate), by Max Liebermann, et al., Cassirer, Berlin (1913) Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 35, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1893, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 787
נומדל

נומדל (בנורווגית: ˈnʉ̀ːmədɑːɫ) הוא עמק במזרח נורווגיה הממוקם במחוז בוסקרוד. הוא כולל את העיריות פלסברג, נור ואובדאל ורולאג. מבחינה אדמיניסטרטיבית, הוא כולל גם את קונגסברג. נומדל הוא העמק הדרומי ביותר במזרח נורווגיה. העמק הוא בצורת U. רוב שטח העמק הררי, במיוחד במערב, עם דפנות עמק תלולות. הוא משתרע בין פלסברג בדרום לרודברג בצפון ועובר דרך העיריות פלסברג, רולג ונורה ואובדל. הנהר השלישי הארוך ביותר בנורווגיה, זורם דרך העמק. כביש לאומי 40 יוצא מלרוויק ועובר דרך העמק. כביש לאומי 7 חוצה את הרדנגרווידה לגיילו ועובר דרך העמק. רכבת קו נומדל (Numedalsbanen) נפתחה בשנת 1927 והפסיקה את פעילותה בשנת 1988. מסילת הרכבת לשעבר מווגלי לרודברג, שעוברת דרך העמק, משמשת כיום בעיקר לרכיבה על אופניים. חקלאות וייעור הם ענפים חשובים בעמק יחד עם ייצור אנרגיה מימית, כמו גם תנועת תיירים הולכת וגוברת. השם מגיע מנורדית ופירושו "עמק". השטח מנומדלסלגן מפלסברג ועד להארדנגרבידה לאורך כל העמק, יש מספר מאוד גדול של מטיילים ואדריכלים סקנדינבים. יש עדיין יותר מ-40 בניות עץ היסטוריות, בניינים וארבע כנסיות מקבצות: כנסיית פלסברג, כנסיית רולג, כנסיית המור נורא וכנסיית אורווד. נומדל היה גם המיקום של אחד מ"שבילי נורדמן "(נורדמנשלפנה), שהיו הכבישים הישנים הראשיים בין מזרח למערב הרדנגרבידה. על השבילים המסומנים ניתן לראות שרידים של מקומות מגורים מתקופת האבן, עבודות ברזל ביצה ותלוליות קבר. בנומדל יש גם כמה מוזיאונים, ביניהם המוזיאון הפתוח נור ואוגדאל (נור ואובדאל ביגדטון) באובדל, מוזיאון האוויר הפתוח רולאג (רולאג ביגדטון) ברולאג, ומוזיאון האוויר הפתוח דוסט (דוס בייגדטון) בפלסברג. אלה אוספים של בניינים היסטוריים, שנבנו בעיקר בסגנון המסורתי המשותף לעמק. מדיה וקבצים בנושא נומדל בוויקישיתוף Geir Thorsnæs, Numedal, Store norske leksikon, 2020-12-14 Numeral - in the valley of medieval traditions, www.visitnorway.com (באנגלית) Ragnar Heggstad, Geir Thorsnæs, Numedalslågen, Store norske leksikon, 2020-12-21 Knut A. Rosvold, Namsen, Store norske leksikon, 2019-12-13 Numedal, visitnorway NORE OG UVDAL BYGDETUN, visitnorway
הליקוניוס

הליקוניוס (שם מדעי: Heliconius) הוא סוג של פרפרים ממשפחת הנימפיתיים, שמקורם בעולם החדש מאמריקה הטרופית והסוב-טרופית ושזחליהם ניזונים בעיקר מצמחים מהסוג שעונית. הסוג כולל 39 מינים שאורכם ומוטת הכנפיים שלהם סנטימטרים בודדים. פרפרים מסוג זה נודעים בעולם המדעי עקב תשומת הלב של חוקרי טבע ויקטוריאניים. המינים השונים מפגינים מגוון חיקוים בינם לבין עצמם וגם עם מינים אחרים של פרפרים ועשים. מחקר על הסוג הזה ועל קבוצות אחרות של פרפרים מחקים איפשר לחוקר הטבע האנגלי הנרי וולטר בייטס, לאחר חזרתו מברזיל בשנת 1859, לתמוך במחקר שצ'ארלס דרווין ערך בקרב פרושי דרווין. כמו כן הוא התבסס על החקיינות של מיני הפרפר הזה כדי להגדיר את מה שיקרא לאחר מכן חקיינות בטסיאנית, על שמו. הליקוניוס משתמש בחקיינות מילריינית כדי לחמוק מטורפים. כדי שזו תצליח עליהם לפתח ללא הרף את צבעיהם כדי להזהיר טורפים שאינם ראויים למאכל. ההליקוניוס עושים את זה בעזרת ברירה זוויגית, המאפשרת לדייק בבחירת הגוונים של הצבעים האפוסמטיים. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (Melinaea), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפרים מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין. מדיה וקבצים בנושא הליקוניוס בוויקישיתוף הליקוניוס, באתר ITIS (באנגלית) הליקוניוס, באתר NCBI (באנגלית) הליקוניוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הליקוניוס, באתר GBIF (באנגלית) מאמר על שינויים בגוונים בעקבות חיקוי מילרייני ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית

חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית (באנגלית: Fifteenth Air Force) הוא כוח אווירי, המשתייך לפיקוד הקרב של חיל האוויר. משימתו לארגן ולאמן את כוחות הפיקוד בארצות הברית. החיל הוקם בנובמבר 1943 על בסיס כוחות מחיל האוויר ה-12 וחיל האוויר התשיעי מפקדו הראשון של החיל היה ג'יימס דוליטל. מפקדתו מוקמה תחילה בתוניס ולאחר מכן עברה לאיטליה. הכוח כלל מפציצים מדגם קונסולידייטד B-24 ליברייטור ו-B-17 מבצר מעופף והשתתף בהפצצות עומק באיטליה, צרפת, אוסטריה וגרמניה. מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס של החיל לקחו חלק ארי בהפצצות במלחמת קוריאה. החיל צויד במטוסי B-52 סטרטופורטרס והשתתף במלחמת וייטנאם. בתקופת המלחמה הקרה השתייך לפיקוד האוויר האסטרטגי. משנות התשעים הפעיל מטוסי תדלוק כחלק מפיקוד התובלה של חיל האוויר. ב-2012 הושבת החיל. באוגוסט 2020 הוקם חיל האוויר מחדש תחת פיקוד הקרב כשהוא מקבל תחת פיקודו את יחידות חיל האוויר התשיעי וחיל האוויר ה-12. חיל האוויר ה-15 כולל יחידות ב-14 בסיסים עיקריים ברחבי ארצות הברית: הבסיס המשותף לנגלי-יוסטיס בווירג'יניה: כנף הקרב הראשונה טייסת הקרב 27 - מטוסי F-22 ראפטור טייסת הקרב 94 - מטוסי F-22 ראפטור טייסת אימוני הקרב 71 - מטוסי T-38 טאלון כנף בסיס חיל האוויר 633 בסיס חיל האוויר מודי בג'ורג'יה: כנף 23 להק החילוץ והצלה 347 טייסת חילוץ 38 - מסוקי HH-60 פייב הוק טייסת חילוץ 41 - מסוקי HH-60 פייב הוק טייסת חילוץ 71 - מטוסי לוקהיד HC-130 כנף מבצעי אוויר-קרקע 93 בסיס חיל האוויר רובינס בג'ורג'יה: כנף בקרה אווירית 461 טייסת שליטה ובקרה אווירית 12 - מטוסי E-8 טייסת שליטה ובקרה אווירית 16 - מטוסי E-8 טייסת אימוני הקרב 330 - מטוסי E-8 בסיס חיל האוויר סימור ג'ונסון בקרוליינה הצפונית כנף הקרב הרביעית טייסת הקרב 333 - מטוסי F-15E סטרייק איגל, טייסת אימוני קרב מתקדמים טייסת הקרב 334 - מטוסי F-15E סטרייק איגל טייסת הקרב 335 - מטוסי F-15E סטרייק איגל טייסת הקרב 336 - מטוסי F-15E סטרייק איגל בסיס חיל האוויר שו בווירג'יניה: כנף הקרב 20 טייסת הקרב 55 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 77 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 79 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון להק הקרב 495 - כוחות מילואים והמשמר הלאומי - בסיס חיל האוויר שו בווירג'יניה טייסת הקרב 315 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 316 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 355 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 358 - מטוסי A-10 ת'נדרבולט II טייסת הקרב 367 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 377 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון טייסת הקרב 378 - מטוסי F-16 פייטינג פלקון בסיס חיל האוויר טינדול בפלורידה: כנף הקרב 325 טייסת הקרב 43 - מטוסי F-22 ראפטור טייסת הקרב 95 - מטוסי F-22 ראפטור טייסת אימוני הקרב 2 - מטוסי T-38 טאלון טייסת ההנדסה לפריסה מהירה 823 - הורלברט פילד בפלורידה טייסת ההנדסה לפריסה מהירה 819 - בסיס חיל האוויר מאלמסטרום במונטנה בסיס חיל האוויר קריץ' שבנבדה: כנף 432 - מפעילה כלי טיס בלתי מאוישים MQ-1 פרדטור, MQ-9 ריפר ו-RQ-170 סנטינל בסיס חיל האוויר דייוויס מונת'ן שבאריזונה: כנף הקרב 355 - מפעילה מטוסי A-10 ת'נדרבולט II בסיס חיל האוויר היל ביוטה: כנף הקרב 388 - מפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II ו-F-16 פייטינג פלקון בסיס חיל האוויר מאונטיין הום באיידהו: כנף הקרב 366 - מפעילה מטוסי F-15E ו-F-15SG בסיס חיל האוויר טינקר שבאוקלהומה כנף בקרה אווירית 552 - מפעילה מטוסי בואינג E-3 סנטרי בסיס נליס שבנבדה טייסת ההנדסה 800 אתר האינטרנט הרשמי של חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית (באנגלית)
קרל יוזף בגס

קרל יוזף בגס (בגרמנית: Carl Joseph Begas‏; 30 בספטמבר 1794 – 24 בנובמבר 1854), היה צייר גרמני. נחשב לאביה של שושלת אמנים המשתרעת על פני כמה דורות ועיצב את האמנות הגרמנית בין רומנטיקה לריאליזם. משפחת בגס הגיעה במקור מבלגיה. ניתן היה לזהות אותם באזור היינסברג מאז המאה ה -17. קרל יוזף בגס היה ילדם השלישי של עורך הדין פרנץ אנטון בגס ואשתו סוזן הופשטט. בגס בילה את ילדותו בבית סבו וסבתו ליד דרממן. כשהמשפחה עברה לקלן בשנת 1802, הוא קיבל את הכשרתו האמנותית הראשונה שם מהשרטט והצייר המיניאטורי פרנץ כץ (1782–1851) ומאוחר יותר בליציאום בבון עם קלמנס אוגוסט פיליפארט (1751–1825). בשנת 1813 החל את הכשרתו בפריז אצל אנטואן-ז'אן גרו ואצל יוהאן פיטר ווייר, שלימים הפך לאדריכל העיר קלן. כאן בשנת 1814 מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי. הבחין בו ותמך בו בעבודות ובמענקים. בגס שהה בפריז עד 1821. בעבודתו הראשונה הוא עסק אך ורק בנושאים נוצריים. בציור "ישו בהר הזיתים" שרכש המלך עבור כנסיית חיל המצב בברלין, הוא שילב אלמנטים של בית הספר הצרפתי עם רישום קפדני של האמנים הגרמנים הוותיקים וההולנדים. כישרונו כצייר פורטרטים היה מפותח כבר בשלב מוקדם זה. במסעו לאיטליה בין השנים 1822–1825, שהתאפשר באמצעות מלגה, הצטרף לקבוצת הציירים של תנועת הנצרתיים. באיטליה הוא התחיל גם לחתום על הציורים בשם הגרמני בגס במקום בגאסה. בשנת 1825 התיישב לצמיתות בברלין והתחתן עם וילהלמין בוק, בתו של בונה הארמונות בברלין, יוהאן לודוויג בוק. ביתו והסטודיו של בגס היו במהרה מקום מפגש של החברה הגבוהה בברלין. בגס התקבל לאקדמיה לאמנויות בברלין במהלך המסע לאיטליה, ובשנת 1826 הוא מונה לפרופסור באקדמיה. הוא לימד עד מותו בשנת 1854. בתחום ההיסטוריה וציור הז'אנר, כמו גם בציורי המזכרות והדיוקנאות שלו, בגס ידע כיצד לתאם בין ההשפעות השונות של לימודיו האמנותיים בפריז וברומא ובכך לתרום באופן חלוצי לפיתוח הציור הברלינאי בין רומנטיקה לריאליזם. בסביבות 1828, בהשפעת בית הספר לציור בדיסלדורף, הוא עבר שינוי סגנוני זמני ויצר יותר עבודות עם אזכורים ספרותיים או היסטוריים, כמו הציור של היינריך הרביעי בקנוסה (1836). אך בגס חזר לצייר דיוקנאות, בין היתר מסיבות כלכליות. עם כינון פרס המסדר פור לה מריט הוזמן בגס בשנת 1843 לתאר את הזוכים במדליות, בהם הפסלים כריסטיאן דניאל ראוך ויוהאן גוטפריד שדו, הפילולוג יעקב גרים ואלכסנדר פון הומבולדט. בשנת 1846 מינה פרידריך וילהלם הרביעי את בגס לצייר החצר המלכותית הפרוסית. בגס נפטר בגיל 60 לאחר שחזר משהייה ברומא. ארבעה בניו נכנסו למקצוע האמנות וקיבלו את הדחפים האמנותיים המוקדמים שלהם בסטודיו של אביהם: הפסלים ריינהולד בגס וקרל בגס הצעיר והציירים אוסקר בגס ואדלברט בגס. שלושה מהם – אוסקר, שהחליף את אביו כפורטרט וצייר ז'אנר, ריינהולד וקרל לימים עבדו גם בבית המלוכה הפרוסי ובמשפחת הוהנצולרן. מדיה וקבצים בנושא קרל יוזף בגס בוויקישיתוף קרל יוזף בגס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) . Begas, Karl (Joseph). In: Ulrich Thieme, Felix Becker (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 3: Bassano–Bickham. Wilhelm Engelmann, Leipzig 1909, S. 181 Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Begas, Karl". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. Deutsche Biographie, Begas, Karl der Ältere - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
אלפרד טיבור

אלפרד טיבור (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Tibor Alfréd; קוניאר, 10 בפברואר 1920 – קולומבוס, 18 במרץ 2017) היה פסל יהודי-הונגרי-אמריקאי. יצירותיו נמצאות בכמעט 500 אוספים פרטיים ומוזיאונים ברחבי העולם, כולל ביד ושם בירושלים. אלפרד טיבור נולד בכפר קוניאר במשפחה יהודית של שלושה בנים אנדראש, אלפרד וטיבור הצעיר ביותר. הוא למד בגימנסיה הריאלית היהודית בדברצן. כספורטאי מצטיין הוא התכונן לאולימפיאדת ברלין (1936) כחבר בקבוצת ההתעמלות הגברים ההונגרית, אך לא הורשה להתחרות בגלל מוצאו היהודי. הוא זומן לשירות העבודה בשנת 1940 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי במלחמת העולם השנייה) ושירת באוקראינה בגדוד עבודה שסופח לצבא ההונגרי. הוא נפל בשבי הסובייטים ונכלא למשך שש שנים במחנה כלא בסיביר ממנו שוחרר בשנת 1947. מבין 273 הגברים בגדוד העבודה שלו שנשלחן למחנה השבויים הסובייטי, הוא היה האחד מתוך שניים ששרדו. בשובו להונגריה התברר שרק הוא ואחיו אנדראש שרדו את השואה וממשפחתו הקרובה העניפה שמנתה 37 אנשים (ועוד 82 קרובי משפחה רחוקים יותר) לא שרד אף אחד. שניהם שינו את שם משפחתם לטיבור, וזכרו בכך את אחיהם טיבור גולדשטיין, שמת במחנה ריכוז. אלפרד עבר לבודפשט ועבד כמעצב תערוכות ממשלתי במשך תשע שנים. בשנת 1956, במהלך המרד ההונגרי, ברח מהונגריה יחד עם אשתו ושני ילדיו בשל חששו מעליית האנטישמיות שוב בהונגריה. בשנת 1957 התיישב בארצות הברית. הוא עבד במסחר אמנות במיאמי במשך 16 שנים ואז עבר לעיר קולומבוס, אוהיו, שם עסק רק בפיסול. פסלו האחרון בשם "זכור" בעברית הוזמן עבור "קהילת אגודה אחים" היהודית בבקסלי, אוהיו, שם הוא חבר. פסל הברונזה בגובה 9 מטר מציג חיילים גרמנים מקבצים קורבנות יהודיים לתא גז במחנה הריכוז, בעוד מעל ניצול אחד מטפס מתוך הארובה ומחזיק דגל ישראל. מאחורי הפסל מפת גרניט שמציגה את מיקומם של כל מחנות הריכוז באירופה. היצירה כוללת גם שיר שכתבה המשוררת האמריקאית אמה לזרוס שניבאה את הקמת מדינת ישראל. סיפורם של אלפרד טיבור ומשפחתו הונצחה ברומן על ידי אחייניתו ג'ולי אורינגר (אנ'), בספרה "הגשר הסמוי" (The Invisible Bridge) שיצא לאור גם בתרגום עברי. טיבור זכה בפרס מפעל חיים מטעם "גילדת האמנות הליטורגית", פרס חופש אמנות, ונכנס להיכל התהילה של אזרחים ותיקים באוהיו. הוא זכה גם בפרס פגסוס של אוהיאנה בשנת 2005. Sculpture Center information on four Tibor sculptures To purchase Alfred Tibor sculptures Hungaricana.hu קהילת אגודת האחים בבקסלי, אוהיו True story of sculptor figures in war novel" by Ken Gordon, The Columbus Dispatch, Oct. 16, 2011. Review of 'The Invisible Bridge,' by Julie Orringer" by Debra Spark, The San Francisco Chronicle, May 9, 2010.
מערב טלמרק

מערב טלמרק (בנורווגית חדשה: Vest-Telemark) הוא מחוז[דרושה הבהרה] בנורווגיה הכולל את האזורים העליונים והמערביים של טלמרק עילית שבמחוז וסטפול וטלמרק. האזור ידוע במסורות העממיות במוזיקה, ביגוד, עבודות יד, אוכל וארכיטקטורה. האזור מסומן באופן מובהק גם על ידי הניבים שלו בנורווגית. צורה זו של נורווגית היא בין אלה המכילות הכי הרבה עקבות של שפה ודקדוק נורדיים עתיקים. במחוז היו 14,252 תושבים ב-1 באפריל 2009 ושטחו היה 700.7 קמ"ר. מזרח טלמרק טלמרק העליונה טלמרק וסטפול וטלמרק ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאיניוס אדומייטיס

דאיניוס אדומייטיס (בליטאית: Dainius Adomaitis; נולד ב-19 בינואר 1974) הוא כדורסלן עבר ליטאי ומאמן בהווה. בעברו אימן את הפועל ירושלים. אדומייטיס שיחק בעמדת הסמול פורווד. במהלך הקריירה שלו שיחק אדומייטיס בקבוצות רבות בליטא, ביניהן ז'לגיריס, עמה זכה באליפות היורוליג בשנת 1999. אדומייטיס נפגש נגד קבוצות ישראליות רבות וגם נגד נבחרות ישראל למיניהן, כדוגמה: נבחרת העתודה, נבחרת ישראל, מכבי תל אביב, עירוני נהריה ומכבי ראשון לציון. לפני שהתמנה למאמנה של הפועל ירושלים, אימן אדומייטיס את ריטאס וילנה ונבחרת ליטא. מדיה וקבצים בנושא דאיניוס אדומייטיס בוויקישיתוף דאיניוס אדומייטיס, באתר olympedia.org אפרת עמורבן, דאיניוס אדומייטיס חתם בהפועל ירושלים, באתר ynet, 14 בינואר 2021 יעקב מאיר, "דאיניוס אדומייטיס יכול להמשיך פה כמה שנים", באתר ישראל היום, 15 בינואר 2021 אריה ליבנת, בבכורה של אדומייטיס, הפועל ירושלים שמטה יתרון ענק והודחה מהליגה הבלקנית, באתר הארץ, 17 בינואר 2021 פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א
שרה אנדרסן

שרה אנדרסן (באנגלית: Sarah Andersen;‏ נולדה ב-15 ביוני 1992) היא קומיקסאית ומאיירת אמריקאית, מחברת הובקומיקס הנודע "Sarah's Scribbles". אנדרסן נולדה ב-15 ביוני 1992 במרילנד, ארצות הברית. היא סיימה בהצטיינות את לימודיה במכללה לאמנות של מכון מרילנד (אנ') בשנת 2014. בזמן לימודיה שם החלה לכתוב ולצייר את הובקומיקס (קומיקס אינטרנטי) האוטוביוגרפי למחצה אשר נקרא Sarah's Scribbles (בעברית: השרבוטים של שרה). עבור הקומיקס זכתה בפרס בחירת Goodreads בקטגוריית הרומן הגרפי והקומיקס הטוב ביותר, פרס בו זכתה שלוש שנים ברציפות. בשנת 2016 זכתה פעם נוספת בפרס, הפעם על ספר הביכורים שלה, בגרות היא מיתוס. בשנת 2017 זכתה באותו פרס על ספרה "Big Mushy Happy Lump" ובשנת 2018 זכתה באופן דומה על ספרה "Herding Cats". בשנת 2018 החלה אנדרסן לשתף פעולה עם הסופר האמריקאי אנדי ויר ויחד השניים יצרו את הרומן הגרפי "Cheshire Crossing", אשר יצא ביולי 2019. הרומן הוא למעשה המשך של רומן גרפי קודם שיצר ויר, כאשר הסיפור שונה אך עוקב אוחר אותן דמויות: וונדי דרלינג מפיטר פן, דורותי גייל מהקוסם מארץ עוץ, ואליס לידל מאליס בארץ הפלאות. בסוף שנת 2019 החלה אנדרסן לפרסם קומיקס רשת רומנטי בשם "Fangs" העוסק בין היתר באהבה בין בני זוג בעלי כוחות על טבעיים. בספטמבר 2020 התפרסם הקומיקס כספר בהוצאת אנדרוס מקמיל. כבר באותו חודש הפך הספר לרב-מכר של מגזין Publishers Weekly. מעט אחרי כן, באוקטובר 2020, הפך גם לרב מכר של הניו יורק טיימס. בינואר 2020, אנדרסן ציירה גרפיטי של דמויותיה כחלק מפרויקט אמנות ציבורי מחאתי במקסיקו סיטי, אך הוא נמחק תוך מספר ימים. מדיה וקבצים בנושא שרה אנדרסן בוויקישיתוף שרה אנדרסן, ברשת החברתית פייסבוק שרה אנדרסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרה אנדרסן, ברשת החברתית אינסטגרם שרה אנדרסן, ברשת החברתית אינסטגרם שרה אנדרסן, באתר Goodreads 11 illustrations that perfectly sum up the daily struggles of adulthood, The Independent, ‏2016-10-12 (באנגלית) Rhythum Seth, Ten Hilarious Webcomics You Need To Check Out Now, TheQuint, ‏2016-07-12 (באנגלית) Ellen Hoffman, The 20 best books of the year, according to readers, Business Insider Announcing the Goodreads Choice Winner in Best Graphic Novels & Comics!, Goodreads Women Win Big at the 2017 Goodreads Choice Awards, pastemagazine.com, ‏2017-12-04 (באנגלית) McKenzie Jean-Philippe, More Then 5 Million Readers Selected Goodreads' Best Books of 2018, Oprah Magazine, ‏2018-12-03 (באנגלית אמריקאית) CHESHIRE CROSSING | Kirkus Reviews. (באנגלית) Alexander Lu, Syndicated Comics, The Beat, ‏2019-09-27 (באנגלית אמריקאית) What If SARAH from SARAH'S SCRIBBLES Grew Up? Author's Answer is FANGS, web.archive.org, ‏2019-12-19 Weekend Webcomics: Shapeshift with Fangs, How to Be a Werewolf & Night Class, CBR, ‏2020-03-14 (באנגלית אמריקאית) Book Reviews, Bestselling Books & Publishing Business News | Publishers Weekly, PublishersWeekly.com (באנגלית) PUBLISHERS WEEKLY Bestsellers, Pique Newsmagazine (באנגלית) "Graphic Books and Manga - Best Sellers - Books - Oct. 4, 2020 - The New York Times". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-26. US artist's mural marred by graffiti in less than a week, Mexico News Daily, ‏2020-02-04 (באנגלית אמריקאית)
מריה ריבה

מריה אליזבת ריבה (באנגלית: Maria Elizabeth Riva; נולדה ב-13 בדצמבר 1924) היא שחקנית אמריקאית. ריבה נולדה בברלין, בתה של השחקנית מרלן דיטריך ובעלה רודולף סייבר, שעבד אף הוא בתעשיית הקולנוע. ב-1930 עברה עם אמה ללוס אנג'לס. בילדותה בילתה רבות באולפני פרמאונט ובחברת המכרים של אמה. היא גם התלוותה רבות לחופשות של בני משפחת קנדי יחד עם אמה. ב-1934 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "הקיסרית האדומה", בו אמה שיחקה את יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. ריבה קיבלה את תפקיד הקיסרית בילדותה, לאחר שלא נמצאה שחקנית ילדה בעלת דמיון במראה לאמה דיטריך. כיוון שדיטריך הייתה מעוניינת לשמור את בתה קרוב אליה, היא לא שלחה אותה לבית ספר, והיו לה מחנכות פרטיות. בסוף שנות השלושים אפשרה לה אמה ללכת לבית ספר בינלאומי בשווייץ. במהלך הלימודים בפנימייה שותפתה לחדר הייתה השחקנית ג'ין טירני. בנעוריה למדה משחק אצל מקס ריינהרדט. במלחמת העולם השנייה עסקה בבידור חיילים אמריקאים בגרמניה. בשנות ה-40 היא הופיעה תקופה תחת שם הבמה "מריה מנטון" (Maria Manton). כמו כן, עבדה תקופה בברודוויי. במהלך שנות ה-50 הופיעה רבות בטלוויזיה ואף הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר, ב-1952 וב-1953. ב-1962 פרשה ממשחק. ב-1988 הופיעה בסרטו של ריצ'רד דונר "מארח השדים". ב-1947 נישאה לוויליאם ריבה, ממנו התאלמנה ב-1999. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים. מריה ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה ריבה, באתר AllMovie (באנגלית) מריה ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נירמגייש

נירמגייש (בהונגרית: Nyírmeggyes) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם בנירמגייש נמצא מספר התושבים בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,678 ובשנת 2022 רק 2,611 תושבים. יהודים החלו ללהתיישב בנירמגייש במחצית השנייה של המאה ה-18 בעידודם של בעלי האחוזות באזור. בזמן הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. ובמקום היו בית כנסת, חברה קדישא, "חדר", מקווה ובית קברות יהודי. באפריל 1944 כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הובלו יהודי נירמגייש לגטו במאטסלקה ומשם הוסעו למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי מלחמת העולם השנייה לא נתחדשו חיי הקהילה בנירמגייש. נירמגייש בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 327 נ'יר-מאג'אש (ניר-מעדיעש), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 273-274. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא נירמגייש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נירמגייש(בהונגרית) "נירמגייש", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת נירמגייש, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בנירמגייש תיעוד יהודים מנירמגייש שנרצחו בשואה באתר יד ושם דף קהילת נירמגייש בפנקס הקהילות מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993