laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיטאג'י קמבונדג'י

דיטאג'י קמבונדג'י (באנגלית: Ditaji Kambundji; נולדה ב-20 במאי 2002) היא אתלטית שווייצרית, סגנית אלופת אירופה (רומא 2024 ) וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) בריצת 100 מטר משוכות ובאליפות אירופה באולם (איסטנבול 2023) בריצת 60 מטר משוכות. קמבונדג'י נולדה בברן שבשווייץ לאם שווייצרית ולאבא קונגולזי. אחותה הגדולה, מוג'ינגה קמבונדג'י, היא אצנית שווייצרית למרחקים קצרים. באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין בשנת 2021 סיימה קמבונדג'י במקום 11 בשלב חצי הגמר בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 8.07 שניות. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באותה שנה בטאלין שבאסטוניה זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.03 שניות. באולימפיאדת טוקיו שנערכה בטוקיו שביפן סיימה במקום 33 במקצי המוקדמות בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.17 שניות. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בניירובי שבקניה העפילה לגמר ריצת 100 מטר משוכות, אך לא זינקה לאחר שנפסלה. באליפות העולם שנערכה בשנת 2022 ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיימה במקום 13 בשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.70 שניות. באליפות אירופה שנערכה בהמשך השנה במינכן שבגרמניה זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.74 שניות, אחרי פיה סקרצ'שובסקה מפולין (12.53 שניות) ולוקה קוזאק מהונגריה (12.69 שניות). באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2023 באיסטנבול שבטורקיה זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.91 שניות, אחרי ריטה הורסקה מפינלנד (7.79 שניות) ונאדין ויסר מהולנד (7.84 שניות). באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בשיא לאומי חדש של 12.40 שניות, אחרי סירנה סמבה-מאיילה מצרפת (12.31 שניות) ופיה סקרצ'שובסקה (12.42 שניות). ריצת 60 מטר משוכות: 7.81 שניות (2023), שיא שווייץ ריצת 100 מטר: 11.47 שניות (2022) ריצת 100 מטר משוכות: 12.40 שניות (2024), שיא שווייץ מדיה וקבצים בנושא דיטאג'י קמבונדג'י בוויקישיתוף דיטאג'י קמבונדג'י, ברשת החברתית אינסטגרם דיטאג'י קמבונדג'י, באתר olympedia.org דיטאג'י קמבונדג'י, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
Monday Songs

Monday Songs (תרגום: שירי יום שני) הוא האלבום השני והעצמאי של להקת ניין דייז, שיצא בשנת 1996. התקליט, בדומה לקודמו, אופיין בקו שקט ורגוע, רוק עם השפעות בולטות של קאנטרי. האלבום שהורכב מ-11 שירים נמכר בזמנו בהופעות וכיום אינו ניתן לרכישה. ניתן להוריד בהורדה חוקית את שירי האלבום במספר אתרים ובחינם. מידע על האלבום Monday Songs באתר MusicBrainz אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי הלהקה החוקיים אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי האלבום
מילטיאדיס גוסקוס

מילטיאדיס גוסקוס (ביוונית: Μιλτιάδης Γκούσκος; ‏ 1877 – 9 ביולי 1903) היה אתלט יווני, סגן האלוף האולימפי (אתונה 1896) בהדיפת כדור ברזל. באולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 1896 באתונה שביוון זכה גוסקוס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.03 מטר, אחרי רוברט גארט מארצות הברית (11.22 מטר) ולפני גאורגיוס פאפאסידריס מיוון (10.36 מטר). ב-9 ביולי 1903 מת גוסקוס כתוצאה מהרעלת מזון. מילטיאדיס גוסקוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מילטיאדיס גוסקוס, באתר olympedia.org מילטיאדיס גוסקוס, באתר Track and Field (גברים)
ארנסט שולץ

ארנסט לודוויג עמנואל שולץ (בדנית: Ernst Ludvig Emanuel Schultz;‏ 15 במאי 1879 – 20 ביוני 1906) היה אתלט דני, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 1900) בריצת 400 מטר. באולימפיאדת פריז שנערכה בשנת 1900 שפריז שבצרפת זכה שולץ במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.5 שניות, אחרי מקסי לונג מארצות הברית (49.4 שניות) וביל הולנד מארצות הברית (49.6 שניות). ב-20 ביוני 1906 טבע שולץ למוות. ריצת 400 מטר: 51.5 שניות (1900) ריצת 200 מטר: 24.0 שניות (1899) מדיה וקבצים בנושא ארנסט שולץ בוויקישיתוף ארנסט שולץ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ארנסט שולץ, באתר olympedia.org
יארל לונדקוויסט

יארל פריטהויף לונדקוויסט (בפינית: Jarl Frithiof Lundqvist;‏ 15 באוגוסט 1896 - 23 בספטמבר 1965) היה גנרל פיני אשר שימש כמפקד חיל האוויר הפיני במהלך מלחמת העולם השנייה, וכראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין השנים יולי 1945 ליוני 1946. לונדקוויסט נולד ב-15 באוגוסט 1896 בהלסינקי שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. כמו צעירים פינים רבים, ב-1915 הוא נסע לגרמניה והתגייס לצבא הקיסרי במטרה לשחרר את ארצו מעול הכיבוש הרוסי. הוא עבר הכשרה כאיש ארטילריה ולחם בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בתחילת 1918, הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין המשמר הלבן שנתמך בידי הגרמנים, למשמר האדום שנתמך בידי ברית המועצות. לונדקוויסט חזר לפינלנד והצטרף למשמר הלבן בדרגת לויטננט. הוא לחם בקרבות מלחמת האזרחים והשתתף בכיבוש ויפורי. לאחר המלחמה מונה לונדקוויסט למפקד האקדמיה של צבא פינלנד, אולם כעבור זמן קצר הועבר לפקד על סוללת ארטילריה. ב-1921 הוא מונה למפקד בית הספר לתותחנים וכעבור שנה עבר לפקד על גדוד ארטילריה. לונדקוויסט חיבר את התקנון הרשמי של חיל התותחנים הפיני שנכנס לשימוש ב-1924. הוא שהה מספר שנים בצרפת שם למד בבתי ספר צבאיים. ב-1932 הוא חזר לפינלנד, הקים את חיל האוויר הפיני ומונה למפקדו הראשון. לונדקוויסט עמל לרכוש מפציצים עבור חיל האוויר, ובמקביל פיקח על ייסוד מפעל המטוסים הממלכתי של פינלנד. עם פרוץ מלחמת החורף היה חיל האוויר הפיני בנחיתות ניכרת מול חיל האוויר הסובייטי, ולא יכול היה לצאת למשימות הפצצה כנגד הצבא האדום. אי לכך, לונדקוויסט הורה לטייסיו להצטמצם לטיסות סיור ולקרבות אוויר. לאחר המלחמה הצליח לונדקוויסט להגדיל ולחזק את חיל האוויר בצורה משמעותית, במהלך מלחמת ההמשך כבר יכלו הפינים לצאת לגיחות התקפה כנגד הסובייטים, אולם ספגו אבידות כבדות. בת בריתה של פינלנד, גרמניה הנאצית, אמנם הבטיחה לחמש את חיל האוויר הפיני, אולם לא עמדה בהבטחתה, בין היתר בגלל יחסו העוין של לונדקוויסט עצמו לגרמנים. לאחר סיום המלחמה, ב-1 ביולי 1945, מונה לונדקוויסט למפקד העליון של הצבא הפיני. בתפקידו זה, הוא נקט מדיניות של התקרבות לברית המועצות, ואף ניסה לפטר 30 קצינים שהיו אנטי-סובייטים. אחד מהקצינים המיועדים לפיטורים היה גיבור המלחמה אארו פאיארי. ממשלת פינלנד סרבה לאשר את פיטוריהם של הקצינים, וב-3 ביוני 1946 נאלץ לונדקוויסט עצמו להתפטר. לאחר פרישתו חי בהלסינקי עד מותו ב-23 בספטמבר 1965. מדיה וקבצים בנושא יארל לונדקוויסט בוויקישיתוף יארל לונדקוויסט באתר חיל האוויר הפיני
התעתיק מעברית ללועזית

כללי התעתיק מעברית לאותיות לטיניות הם מערכת להעברת מילים מהאל"ף־בי"ת העברי לאל"ף־בי"ת הלטיני. כלומר התעתיק אינו לאנגלית אלא לאותיות לטיניות, בלי קשר לשפה מסוימת שנכתבת באותיות לטיניות. ואולם האנגלית השפיעה על החלטות האקדמיה ללשון העברית (לדוגמה תעתיקהּ של האות שי"ן). כבר בוועד הלשון בשנת 1955 החל הדיון על כללי התעתיק העברי, והוא נסתיים ב־1956. בשנת 1966 החלה האקדמיה ללשון העברית לדון שנית בכללי התעתיק, ובשנת 2000 קבעה כללים חדשים. הדיון השלישי והאחרון החל ב־2006 והסתכם ב־2011. עיקר השימוש בכללים אלו הוא בשלטי רחובות, בתחנות האוטובוס ובתחנות הרכבת. השפה העברית היא שפה עתיקה, לכן השתרשו בה כתיבים בחלוף השנים, לדוגמה Haifa ו־Jerusalem ואף Israel. את הכתיבים המושרשים הללו לא נוקיע, אלא נוסיף לכותבם כבעבר. דוגמאות נוספות לכתיבים מושרשים: Jacob, Daniel, Michael, Hallelujah, Shoah, Aliyah. מובן שאין מניעה לתעתק מילים כלליות (כגון 'עלייה' ו'הללויה', שאינן שמות פרטיים אלא מילים עבריות של ממש) לפי כללי התעתיק – Aliya, Sho'a, Hal'luyah. אין מניעה לתעתק גם שמות לפי כללי התעתיק, אך זה מקובל פחות ובדרך כלל משתמשים בכתיב המושרש (Jacob ולא Ya'akov למשל). האקדמיה ללשון קבעה שני סוגים של תעתיק: תעתיק פשוט ותעתיק מדויק. התעתיק הפשוט נועד לשימוש יום־יומי, כגון תעתוק שלטים ושמות. התעתיק המדויק נועד לשימוש מדעי לצורכי מחקר ולמפות מדויקות. התעתיק המדויק הוא אך הרחבה של התעתיק הפשוט, כלומר נעשו בו שינויים מזעריים (=מתן סימן ייחודי לכל אות עברית). דגש חזק יסומן על ידי הכפלת אות, אלא אם כן האות הדגושה היא דו־אות יו"ד דגושה אחרי תנועת i לא תוכפל רק בתעתיק הפשוט: Tsiyon (צִיּוֹן) כל מילה צריכה להתחיל באות רישית אין מכפילים את האות הראשונה במילה אחרי אותיות השימוש מש"ה. הדגש החזק מסומן על ידי אות רישית: HaYeled (הַיֶּלֶד) גם אחרי אותיות וכל"ב תהיה אות גדולה, אף שלא תמיד יש שם דגש: VeYeled (וְיֶלֶד) כאשר יש רצף אותיות שעלול להתפרש כדו־אות, יש להטיל גרש מפריד: Yits'har (יִצְהָר), Hal'luyah (הַלְלוּיָהּ) אם כלתה נפשנו לסמן את הטעם, נשתמש בסימן הטעמה ראשית (acute accent) (אנ'): Á á, É é, Í í, Ó ó, Ú ú האותיות אל"ף ועי"ן תתועתקנה כאשר הן עיצוריות (כלומר שומעים אותן) ולא בתחילת מילה או בסופה: Aharon (אַהֲרֹן), Gilboa (גִּלְבּוֹעַ). שווא נע הגוי הוא שווא נע שרוב הדוברים מבטאים אותו. לדוגמה במילה רְחוֹב השווא הנע הגוי, לכן נתעתק Reẖov. לעומת זאת את השם העיר בְּנֵי בְּרַק נתעתק Bne Brak ולא Bene Berak כיוון שהשוואים הנעים הללו אינם נהגים בפי הציבור הרחב בתעתיק המדויק ניתן לתעתק כל שווא נע על ידי e. כל אל"ף (שאינה אם קריאה כמו במילה הוּא) מתועתקת – ’Aharon כל עי"ן מתועתקת – Gilboa‘ – שימו לב שהגרש שמסמן את העי"ן מסומן אחרי ה־a בגלל הפתח הגנובה יו"ד דגושה אחרי תנועת i תוכפל: Ṣiyyon אפשר לתעתק את השי"ן השמאלית כ־S s לא נסמן דגש חזק על ידי אות רישית אלא על ידי הכפלת אות: Hayyeled. הואיל ואחרי ו' החיבור אין דגש, יש לתעתק Veyeled. האקדמיה ללשון העברית, התעתיק מעברית לאותיות לטיניות ישיבה ט, באתר האקדמיה ללשון העברית ישיבה טז, באתר האקדמיה ללשון העברית ישיבה רכז, באתר האקדמיה ללשון העברית ישיבה רנא, באתר האקדמיה ללשון העברית ישיבה רפט, באתר האקדמיה ללשון העברית ישיבה שך, באתר האקדמיה ללשון העברית רונית, רשימת שמות היישובים בישראל, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2022-06-27
Three (אלבום, 1998)

Three (באנגלית: שלוש) הוא האלבום השלישי והעצמאי של להקת ניין דייז, שיצא בשנת 1998 בהפקה עצמאית. האלבום הוקלט לאחר זכייתה של הלהקה בשתי תחרויות של תחנות רדיו (WBAB ו-WLIR), בהן הפרס זמן אולפן. מכיוון שלא היו ללהקה מספיק שירים לאלבום, חלק מהשירים נכתבו במהלך השהייה באולפן, והוא מכיל 8 שירים. האלבום נמכר בזמנו בהופעות הלהקה אך כיום לא ניתן לרכוש אותו וניתן להוריד את שירי האלבום בהורדה חוקית ממספר אתרים בחינם. אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי הלהקה החוקיים אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי האלבום
מגדה רונה

מגדה רונה, (במקור רוטנשטיין, בשם נישואיה פאלאשובסקי, בהונגרית: Róna Magda;‏ בודפשט, 21 במאי 1902 – בודפשט, 9 בפברואר 1989) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, במאית תיאטרון, אמנית תנועה, אמה של במאית הקולנוע והתסריטאית מריאן סמש. מגדה רוטנשטיין נולדה במשפחה יהודית כבתם של זיגפריד רונה (רוטנשטיין), סוכן מנייות ונאמן בנק ושל מרגיט ינוביץ (1881–1975). היא השלימה את לימודיה בעיר הולדתה ולמדה צורפות אצל פרנץ קיש. במקביל השלימה את לימודי אמנויות התנועה בבית הספר של אליס מדג'אר, שם קיבלה תעודה ב-1925. עד מהרה החלה ללמד שם ולאחר מותה של אליס מדג'אר, עמדה בראש מכון מדג'אר עד 1939. כמבצעת וכוריאוגרפית - לפעמים בשם מגדה מריה - היא נקשרה לתנועות תיאטרון האוונגרד מהמחצית השנייה של שנות ה-20. מגדה הייתה היוזמת הסגנון הסוריאליסטי עם הריקודים הדרמטיים שלה. בזמן השואה היא ובתה התחבאו עם מסמכים מזויפים וכך הצליחו להתחמק מגירוש למחנות ההשמדה, אך בעלה הראשון נלקח למחנות שרות העבודה (עבודת כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), ממנה לא חזר. לאחר מלחמת העולם השנייה, היא נישאה שנית, לבן זוגה היוצר לשעבר, אדן פאלאשובסקי, שבניסויים התיאטרליים שלו השתתפה. בשנים 1945–1946, יחד עם פאלאשובשקי, הייתה המנהלת האמנותית של תיאטרון על שם אימרה מדאץ' ולאחר מכן של "תיאטרון העובדים". יצירותיה האקספרסיביות בסגנון קאמרי, כמו גם הדרמות התנועתיות בקנה מידה גדול, היוו מאפיין מיוחד ופורץ דרך בחיי המחול המודרני ההונגרי. בימיני (1928) גותיקה (1930) פרומתאוס (אליס מדג'אר - מגדה רונה: כאבי הבריאה) אסירי זה של זה ; קירות (אליס מדג'אר: אזיקים) בתו של איירוס (אדן פאלאשובסקי - מגדה רונה) בחור-ברנש (הברנש והנווד בהיפוקרטיה) בעלה הראשון היה פאל מגזינר (1898–1945), בעל מפעל תריסים - שנודע בכתיבת מדריכי טיולים ובעבודותיו שמטרתן הייתה להפוך את הסקי לפופולרי. הוא ניספה בשואה. שניהם היו חברים במחלקת סקי וטיפוס הרים של אגודת הקרפטים ההונגרית. מגדה נחשבה לאחת הגולשות והמטפסות הטובות ביותר בהונגריה. יחד עם בעלה ערכה סיורי ענק בטטרה, טירול, שווייץ, איטליה וגרמניה. הם היו מחברי הספר המקצועי "סקי זה לא כישוף". לקסיקון של נשים הונגריות. ערכה, הקדמה וסופקה על ידי מרגיט בוזאי. בודפשט, 1931. סטפנום סט. VI, 1066 h. לקסיקון ביוגרפי הונגרי . עורך ראשי. אגנס הלחם. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1994. לקסיקון אמנויות התיאטרון ההונגרי . עורך ראשי. גיורגי סקלי. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1994. magazinetree.com מגדה רונה באתר IMDb מגדה רונה-רקדנית. מבט מהצד מגדה רונה בתנועה-1928 מגדה רונה באתר ההונגרי "למען נשים" ספרה ביחד עם בעלה "סקי זה לר מעשה כישוף" "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 556/1902. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-01. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 810/1923. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-28.
The Madding Crowd

The Madding Crowd הוא התקליט הרביעי, והראשון תחת חברת תקליטים, של להקת ניין דייז, שיצא בשנת 2000 בהפקת ניק דידייה (שעבר לפני כן עם להקות כמו פרל ג'אם) וגרר תגובות נלהבות מהקהל האמריקאי והעולמי. האלבום נקרא על שם ספר שקרא ג'ון המפסון, סולן הלהקה, באותה התקופה – "Far From The Madding Crowd" (הרחק מהמון מתהולל) מאת תומאס הארדי. האלבום קיבל במהרה מעמד של תקליט זהב, והסינגל הראשון מתוכו, Absolutely, זכה להשמעות בלתי פוסקות בתחנות הרדיו המחוזזות על ידי חזיזי, והטלוויזיה ואף הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי. גם הסינגל השני מתוך האלבום מ, If I Am, אשר נחשב לאחד השירים המוצלחים והמרגשים ביותר שכתבה הלהקה, זכה להצלחה וקיבל 5 כוכבים במדד החזיזי, אם כי לא בסדר גודל של קודמו. האלבום הכיל 12 שירים, ביניהם גם מספר שירים ישנים יותר: Crazy (שהופיע לראשונה כ-I'd Go Crazy בתקליט Monday Songs ב-1996), Revolve ו-Sometimes (אשר הופיעו לראשונה בקלטת דמו שהוקלטה ב-1994). מידע על האלבום The Madding Crowd באתר MusicBrainz האלבום The Madding Crowd באתר Discogs
דגם מעבורת החלל פת'פיינדר

מעבורת החלל פת'פיינדר (OV-098) היא דגם של מעבורת חלל שנבנה על ידי נאס"א ב-1977 לצורך בדיקות וניסויים. הדגם העשוי עץ ופלדה מבוסס על מעבורת החלל אנטרפרייז. משקלו 75 טון, והוא קצר בהרבה ממעבורות אמיתיות. לאחר שהיה מאוחסן שנים רבות ללא שימוש, שיפצה חברת הנדסה יפנית את דגם הפלדה בעלות של מיליון דולר כדי לעשות אותו דומה יותר למעבורת חלל אמיתית, ונתנה לו את השם פת'פיינדר. לאחר מכן הוצגה המעבורת בתערוכת חלל שנערכה בטוקיו ב-1983. מאז הוחזרה פת'פיינדר לארצות הברית, וכיום היא מוצגת במרכז החלל בהאנטסוויל, אלבמה. פת'פיינדר מוצגת כחלק כמכלול מעבורת שלם, שבו גם מכל דלק חיצוני ששימש בעבר לניסוי מערכת ההנעה של מעבורות החלל, ושני טילי הנעה שפותחו לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר אך לא עברו לשלב הייצור. ב-1999 פירקה נאס"א את המכלולים הקדמיים משני טילי ההנעה כדי שישמשו כחלפים לחלקים שאבדו או ניזוקו במשך שנות קיומה של תוכנית מעבורת החלל. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא דגם מעבורת החלל פת'פיינדר בוויקישיתוף המעבורת באתר נאס"א
קארלו הייסקנן

קארלו אלכסנטרי הייסקנן (בפינית: Kaarlo Aleksanteri Heiskanen;‏ 28 באוקטובר 1894 – 12 ביוני 1963) היה גנרל פיני, מעוטר צלב מנרהיים, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1953–1959. הייסקנן נולד ב-22 בנובמבר 1889, ביורוינן שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא סיים את לימודיו ב-1914 ורצה להיות יערן, אולם החליט, כמו צעירים פינים רבים, לעבור את הגבול לגרמניה ולהתגייס לצבא הקיסרי במטרה לשחרר את ארצו מהכיבוש הרוסי. הוא לחם בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין המשמר הלבן שנתמך בידי הגרמנים, למשמר האדום שנתמך בידי ברית המועצות. הייסקנן התגייס למשמר הלבן ולחם במלחמה בהצטיינות. לאחר המלחמה התקדם בסולם הדרגות, ובמאי 1925 הועלה לדרגת מאיור. הוא שרת כקצין במטה הכללי ולאחר מכן כמפקד גדוד רוכבי אופניים. ב-1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט טמפרה. עם פרוץ מלחמת החורף, היה הרגימנט של הייסקנן חלק מהדיוויזיה ה-3, ויחד עמה הוא לחם בקרבות סביב הכפר סומה, ובהמשך בהגנה על העיר ויפורי. בתחילת מלחמת ההמשך הוא מונה למפקד המחוז הצבאי מרכז פינלנד. בהמשך המלחמה הפכו יחידות הצבא של המחוז לדיוויזיה ה-11, והייסקנן מונה כמפקדה. הייסקנן ואנשיו פלשו לחלק הרוסי של חבל קרליה, והשתתפו בכיבוש פטרוזבודסק. על חלקו במערכה זו, הוא עוטר בצלב מנרהיים. עם זאת, לקראת סוף המלחמה הוכפש שמו כאשר התגלה שיד ימינו, אוברסט אלפו מרטינן, מעל ברכוש הצבא ונמלט לשוודיה. הייסקנן נחשד בשיתוף פעולה עם מרטינן והוחזק במעצר במשך 13 חודשים. הוא שוחרר מחוסר ראיות. בינואר 1949 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-4 ביוני 1959 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-31 במאי 1953 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 29 באוקטובר 1959. לאחר פרישתו, התגורר הייסקנן בהמנלינה. ב-12 ביוני 1963 הוא התאבד באמצעות ירייה באקדחו לאחר שנודע לו כי הוא חולה בסרטן לבלב חשוך מרפא. מדיה וקבצים בנושא קארלו הייסקנן בוויקישיתוף קארלו הייסקנן באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
איל דודסון

איל דודסון (נולד ב-1965) הוא היסטוריון ישראלי, מרצה בכיר בחוג ללימודי ארץ ישראל במכללה האקדמית הרצוג ובמכללת אורות ישראל, בה עמד בראש ההתמחות ללימודי ארץ ישראל. דודסון הוא גם מורה דרך ועוסק בהכשרת מורי דרך, ובעברו עסק בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי. הוא חיבר וערך מדריכי טיולים, וכתב מאמרים אקדמיים ופופולריים רבים על אתרים, מסורות ואירועים בתולדות ארץ ישראל וירושלים. הוא עוסק בייעוץ, בהנחיה ובכתיבת תכנים בתחומי התמחותו למוסדות שונים ולמשרדי ממשלה. דודסון נולד ב-1965 ברמת גן, ליהודה וורדה דודסון. משפחתו היא ציונית-דתית, וב-1977 היא נמנתה עם מייסדי אלקנה והייתה מראשוני המתיישבים בשומרון. דודסון למד במדרשית נעם ושירת כלוחם חי"ר בצה"ל במסגרת ישיבת ההסדר אור עציון. בשנים 1985–1989 פעל במגוון תפקידים בתנועת בני עקיבא, בהם ראש מחלקת ההדרכה הארצית. עד 2010 עסק בהוראה במוסדות תיכוניים דתיים. מאז 1998 הוא מרצה במוסדות להשכלה גבוהה, חוקר וחבר בוועדות כנסים אקדמיים מקומיים ובינלאומיים. בשנים 2018–2019 ייסד ועמד בראש ראש מינהלת מורשת ישראל בהר הבית, של משרד התרבות והספורט ומשרד ירושלים ומורשת. דודסון נשוי מאז 1991 לנוגה, ולהם 6 ילדים. עבודת הדוקטורט של דודסון היא בנושא "חכמי צפת בין השנים 1540–1615, מעמדם הדתי והחברתי", נכתבה בהנחיית פרופ' יוסף הקר בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, והושלמה ב-2010. הוא מתמחה בתולדות היהודים באימפריה העות'מאנית, ובתולדות ארץ ישראל בתקופה העות'מאנית. הוא מתמחה גם בתולדות ירושלים ואתריה. דתיור: מדריך תיירות נופש ופנאי, ירושלים תשס"א ירושלים מכל מקום – מדריך למטייל בירושלים, בהוצאת יומרה, אלקנה תשס"ג מראות ארץ הקודש 1906, בהוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשס"ו בנתיבות השפלה והרי ירושלים: לסייר עם המקורות, בהוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים תשס"ח; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" בשביל ירושלים: מדריך למטייל באתרי ירושלים הקדומה, בהוצאת מכון מגלי"ם, ירושלים תשס"ט הרובע היהודי וכל נתיבותיו – סיורים בעקבות 750 שנות ההתיישבות היהודית בעיר העתיקה של ירושלים, בהוצאת יד יצחק בן צבי והחברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי, ירושלים תשע"ז פרשה ירושלמית – עיונים בירושלים בפרשות השבוע, בהוצאת ראשית ירושלים, ירושלים. תשפ"ב מדיה וקבצים בנושא איל דודסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איל דודסון איל דודסון, ברשת החברתית פייסבוק איל דודסון, סרטונים בערוץ היוטיוב איל דודסון, ברשת החברתית Goodreads איל דודסון, באתר Academia.edu ניוזלטר – "ירושלים מכל מקום" פרופיל אקדמי של איל דודסון, באתר המכללה האקדמית הרצוג מידע על איל דוידסון בקטלוג הספרייה הלאומית חיבורים מקוונים Sanctuary of the King - 13 tours of Jerusalem, Kindle Edition
ז'איר דה רוסה פינטו

ז'איר דה רוסה פינטו (בפורטוגזית: Jair Da Rosa Pinto;‏ 21 במרץ 1921 – 28 ביולי 2005), או בקיצור ז'איר, היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי. הוא אחד מגדולי הכדורגלנים הברזילאים בשנות ה-40 וה-50, הזכור בעיקר בזכות הופעתיו בקמפיין מונדיאל 1950. ז'איר, ששיחק לעיתים בעמדת החלוץ מרכזי, נודע בסגנון המשחק החופשי והיכולות הטכניות שלו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ז’איר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ברזיל ב-5 במרץ 1940, בתבוסה 6–1 לארגנטינה, על אף שכבש את השער היחיד לזכותה. לאורך שנות ה-40 ז’איר שיחק בה בקביעות, כשהרגע הגדול ביותר שלו בתקופה זו הגיע בשנת 1944, כאשר כבש שלושער נגד אורוגוואי במשחק ידידות בסאו פאולו. הוא לקח חלק בנבחרת שסיימה כסגנית בטורנירי קופה אמריקה 1945 ו-1946, והיווה חלק חשוב בזכייתה בקופה אמריקה 1949, שנערך בברזיל. ז’איר סיים כמלך שערי הטורניר עם 9 שערים וכבש צמד בניצחון 0–7 על פרגוואי. בשנת 1950 הכישרון של ז'איר הוערך ברחבי העולם, כאשר גביע העולם נערך בברזיל. לצד זיזיניו ואדמיר, ז'איר היה משחקניה הבולטים שעזרו לנבחרת להגיע להישגים בטורניר. הוא הבקיע שני שערים, הראשון בסיבוב הראשון בניצחון 0–4 על מקסיקו, והשני הגיע בסיבוב השני בניצחון 1–6 על ספרד. ז'איר פתח במרקנאסו נגד אורוגוואי, משחק שבו ברזיל הייתה זקוקה לתיקו כדי להיות אלופת העולם. במחצית הראשונה החמיץ מצב קורץ כאשר בעט לקורה, ומשם הפסידו 2–1 בתום המשחק. ההפסד הפך עבור הברזילאים לטרגדיה לאומית, שקיבלה את הכינוי "אסון המרקאנה". מאוחר אחרי ההפסד במרקנאסו צוטט ז’איר אומר: "אני אקח את ההפסד הזה לקבר". הוא בהחלט קיבל זמן להרהר על ההפסד, כאשר לא שותף בה מאז עד ינואר 1956, אז ערך רק שתי הופעות נוספות במדי הנבחרת ופרש ממנה. ז’איר אימן מספר קבוצות, בהן סנטוס, פלמיירס ומאדוריירה שם התחיל את הקריירה ככדורגלן. ניתן לו קרדיט על כך שעזר להכניס את פלה, אחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים, לתוך הקבוצה סנטוס. ז'איר נפטר ב-28 ביולי 2005 בגיל 84, כתוצאה מזיהום בריאות. נשיא ברזיל לשעבר, ז'איר בולסונארו, נולד ביום הולדתו ה-34 ונקרא על שמו. ואסקו דה גאמה אליפות ריו דה ז'ניירו: 1945 פלמיירס אליפות סאו פאולו: 1950 טורניר ריו-סאו פאולו: 1951 גביע ריו (לא רשמי): 1951 סנטוס אליפות סאו פאולו (3): 1956, 1958, 1960 טורניר ריו-סאו פאולו: 1959 נבחרת ברזיל סגנית גביע העולם: 1950 קופה אמריקה: 1949 אישיים מלך השערים בקופה אמריקה: 1949 הנבחרת המצטיינת של גביע העולם: 1950 מדיה וקבצים בנושא ז'איר דה רוסה פינטו בוויקישיתוף ז'איר דה רוסה פינטו, באתר Transfermarkt ז'איר דה רוסה פינטו, באתר Soccerway ז'איר דה רוסה פינטו, באתר WorldFootball.net ז'איר דה רוסה פינטו, באתר National Football Teams ז'איר דה רוסה פינטו, באתר FootballDatabase.eu הודעה על פטירה: ז’איר דה רוסה פינטו. פורסם בעיתון הגרדיאן בתאריך ה-16 באוגוסט 2005 Craque do Palmeiras da década de 1950 inspirou nome de Jair Bolsonaro, Folha – שמו של ז’איר בולסונארו. 29 באוקטובר 2018(בפורטוגזית)
אליפות CONCACAF 1977

אליפות CONCACAF 1977 נערכה בין ה-8 באוקטובר ל-23 באוקטובר 1977, והייתה המהדורה ה-7 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. הטורניר שימש גם כמוקדמות למונדיאל 1978. המארחת מקסיקו העפילה בקלות למונדיאל וניצחה את כל אחד מחמשת משחקיה כאשר היא כובשת 4 שערים בממוצע למשחק.
סדריק דון

סדריק פרנק עמנואל דון (נולד ב-3 במאי 2004) הוא כדורגלן מקצועני מחוף השנהב המשחק בעמדת החלוץ השני והקשר בהפועל ירושלים. ביולי 2022 הושאל להפועל ירושלים עם אופציית רכישה. ב-20 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו ב1-1 נגד הפועל חדרה. בקיץ 2023 מימשה הפועל ירושלים את אופציית הרכישה עליו. סדריק דון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סדריק דון, באתר Transfermarkt סדריק דון, באתר Soccerway סדריק דון, באתר WorldFootball.net סדריק דון, באתר FootballDatabase.eu דף שחקן, באתר הפועל ירושלים
So Happily Unsatisfied

So Happily Unsatisfied היה אמור להיות אלבום האולפן החמישי של להקת ניין דייז, והיה אמור לצאת בשנת 2002, אך עקב חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור בין הלהקה לחברת התקליטים לא ראה אור מעולם. לאחר סיבוב ההופעות המוצלח שבא לאחר יציאת אלבום הבכורה בחברת סוני, The Madding Crowd, התרכזה הלהקה בכתיבת חומר לאלבום חדש, ועד מהרה נכנסה הלהקה שוב לאולפן, הפעם עם המפיק רון אנילו (שעבד קודם לכן עם להקת Lifehouse). האלבום החדש היה במובהק רוקי יותר מקודמיו, ואופיין בצליל של גיטרות חשמליות, דיסטורשן וריפים כבדים שלא נשמעו קודם לכן באלבומי הלהקה. האלבום, כלל 12 שירים, ביניהם Favorite Song (דואט של בריאן וג'ון), ו-Don't Look Back (שהשמועה אומרת שנכתב על השחקנית גויינת' פאלטרו). בתקליט גם ניתן למצוא את I Feel Fine – שנכתב תוך שיתוף פעולה בין ג'ון לבין סולן להקת ספלנדר (Splender), ויימון בון, את Ocean – שנכתב תוך שיתוף פעולה בין בריאן לסולן להקת לייפהאוס (Lifehouse), ג'ייסון וייד. בסשנים הוקלטו גם שני שירים שלא היו אמורים להיכנס לאלבום – Dirty Poet ו-Lee Lee (שהוקדש לשחקנית הקולנוע לילי סובייסקי). לאחר סיום ההקלטות והמיקסים (כאשר הזכויות שייכות לחברת התקליטים), ולאחר יציאת הסינגל הראשון מתוך האלבום לתחנות הרדיו (Good Friend), עלו היחסים בין הלהקה לחברת התקליטים על שרטון, והחברה החליטה להפר את החוזה עם הלהקה ולא להוציא את האלבום. למרות שניתנה הוראה להשמיד את כל העותקים הקיימים של האלבום, נשארו מספר עותקים בודדים אשר נהפכו למצרך נדיר ויקר בקרב קהילת המעריצים העולמית – עותק מקורי במצב טוב של האלבום יכול להגיע באתרי האינטרנט השונים ל-200$ ויותר. למרות שהאלבום מעולם לא יצא, ניתן למצוא מקורות שונים ברשת להורדה חוקית וחינמית של השירים, וחברי הלהקה אף מעודדים זאת. Favorite Song (4:33) Good Friend (4:09) Emily (3:37) Marvelous (3:48) Still Here (4:15) The Joneses (3:50) Don't Look Back (3:44) I Feel Fine (3:45) Ocean (5:51) Beautiful (4:17) Everything (4:27) Great Divide (4:12) מידע על האלבום So Happily Unsatisfied באתר MusicBrainz אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי הלהקה החוקיים אתר בו ניתן להוריד חינם את שירי האלבום
Flying The Corporate Jet

Flying The Corporate Jet הוא אלבום האולפן השישי של להקת ניין דייז, שהוקלט ויצא עצמאית בשנת 2003. לאחר הניתוק מחברת התקליטים אפיק וגניזת אלבומם הקודם, So Happily Unsatisfied, הלהקה הייתה במשבר ושניים מחבריה עזבו את ההרכב - ויני טטנלי המתופף וג'רמי דין הקלידן, שמאז ועד היום כבר חזרו להרכב הלהקה. המעריצים, שהביעו חשש מפירוק של הלהקה, התבדו עד מהרה, כאשר השלישייה נכנסה שוב לאולפן כדי להקליט שוב תקליט עצמאי. מכיוון שהיה חסר ללהקה מתופף, הם שכרו לצורך ההקלטות את המתופף ג'ון מיצ'לי (המתופף של Meat Loaf), ויצאו עם 8 שירים חדשים. ביניהם Reality TV, שלועג לתרבות תוכניות המציאות ולחברות התקליטים התעשייתיות, הבלדה The Moment, ו-29 Year Old Girls. האלבום, שקיבל את השם Flying The Corporate Jet ויצא בסוף 2003, הופק על ידי הלהקה ודייב מקנייר, ועטיפתו עוצבה על ידי לא אחר מאשר קלידן הלהקה בעבר – ג'רמי דין, שאף התארח בנגינה בשיר Wonderful (שיר שלמעשה נכתב עבור האלבום הקודם אך לא נכנס לאלבום). האלבום לקח צעד אחורה והתקרב יותר לסאונד השורשי של הלהקה מאשר לרוק הכבד ב-So Happily Unsatisfied. מידע על האלבום Flying The Corporate Jet באתר MusicBrainz האלבום Flying The Corporate Jet באתר Discogs