אירוויזיון 2011

תחרות הזמר אירוויזיון לשנת 2011 היא ההפקה ה-56 לתחרות השירים הבינלאומית השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות נערכה בדיסלדורף בעקבות זכייתה של גרמניה באירוויזיון 2010 עם השיר "Satellite" ("לוויין"). התחרות נערכה במתכונת של שני חצאי גמר וגמר. חצי הגמר הראשון התקיים ב-10 במאי, חצי הגמר השני ב-12 במאי והגמר ב-14 במאי 2011. סלוגן התחרות בשנה זאת הוא "הרגש את לבך פועם!" ("Feel Your Heart Beat!‎"). המפקח מטעם איגוד השידור האירופי בשנה זאת הוא יון אולה סאנד מנורווגיה שהחליף את סבנטה סטוקסליוס משוודיה שהיה האחראי משנת 2003. את הגמר פתחו שטפן ראב ולהקתו ובין השירים לתוצאות היה מופע של יאן דלי ולהקתו. בחצי הגמר הראשון הופיעה להקת מתופפים על פלדה. בחצי הגמר השני הופיעו רקדני ברייקדאנס למוזיקה קלאסית. בתום הקראת הניקוד על ידי כל המדינות המשתתפות, הוכרזה אזרבייג'ן כמנצחת עם 221 נקודות בשירה "Running Scared" ("בורח בבהלה"), שבוצע על ידי אל וניקי. למקום השני הגיעה איטליה, אשר חזרה לתחרות לאחר 13 שנות היעדרות. בנוסף לאיטליה, חזרו לתחרות גם אוסטריה שפרשה ב-2007, סן מרינו שפרשה ב-2008, והונגריה שפרשה ב-2009. איגוד השידור האירופי עשה בשנה זו, בדומה לשנה שעברה, מאמצים להחזרת אוסטריה, איטליה ומונקו לתחרות, לאחר שהפסיקו להשתתף לפני מספר שנים. רשת השידור של אוסטריה האחראית על שליחת נציגות, "ORF", הודיעה כי תחזור לתחרות לאור ניצחון גרמניה כמדינה שכנה ובנוסף לניצחון נורווגיה בשנת 2009, כשתי מדינות ממערב אירופה, כאשר פרשה מהתחרות לאחר שנת 2007 בעיקר עקב טענות להצבעות תרבותיות ופוליטיות שנותנות יתרון למדינות המשתתפות ממזרח אירופה. גרמניה היא אחת מארבע מדינות המכונות "ארבע הגדולות" ("BIG 4") ביחס לאירוויזיון, מאחר שגרמניה, הממלכה המאוחדת, ספרד וצרפת הן המממנות העיקריות של התחרות ושל הפקות נוספות ברשת האירוויזיון של איגוד השידור האירופי. על כן מאז שנת 2004, שבה הוצגו חצאי הגמר הציבוריים של התחרות, השתתפו תמיד חמש מדינות היישר בגמר – "4 הגדולות" והמדינה המארחת שהיא זוכת התחרות הקודמת. אולם לראשונה מאז 2004, בשנה זו הזוכה מהשנה שעברה והמארחת היא גם אחת מ-"4 הגדולות". על כן בפגישה שערך איגוד השידור האירופי בבלגרד בירת סרביה ב-22 באוגוסט 2010, נדון בין השאר האם המדינה שהגיעה למקום השני אחרי גרמניה, שהיא טורקיה, תשתתף היישר בגמר ושמספר המשתתפות בגמר יישאר כך 25. אך הוחלט בה כי טורקיה לא תקבל מקום היישר בגמר וכך גם שמספר המשתתפות בגמר ירד ל-24, כאשר הגמר יכיל את "4 הגדולות" ו-20 מדינות נוספות שיכללו 10 עולות מכל אחד משני חצאי גמר, כפי שנוהלה שיטת חצאי הגמר מאז שנת 2008. מנגד, נידון בפגישה לאפשר לרשת "RAI" של איטליה להשתתף כמדינה ה-25 היישר בגמר במידה ותחליט לחזור, מאחר שתהיה המממנת החמישית העיקרית של התחרות בנוסף למימון של הפקות נוספות של רשת האירוויזיון. זמן קצר לאחר הודעתה על חזרתה הוחלט כי תשתתף היישר בגמר וכך גם שקבוצת "4 הגדולות" שמדי שנה בגמר תיהפך ל-"5 הגדולות". כדי למנוע ממדינות המקורבות אחת לשנייה, להצביע האחת לרעותה ממניעים שאינם מוזיקליים טהורים, החליט האיגוד לפעול כמו ב-2008 ב-2009 וב-2010 ולמיין את המדינות המשתתפות ל"סלים", כך שמדינות שקיימים ביניהן קשרים גאוגרפיים, היסטוריים, פוליטיים ותרבותיים יהיו באותו סל, ומסל זה תחולקנה באקראי המדינות שווה בשווה לכל אחד מחצאי הגמר. להלן ה"סלים" שנקבעו: תחילה נבחרה רשת "ARD" כגוף השידור שישדר את האירוויזיון, אך לבסוף, עקב בעיות תקציב, הועבר השידור ל-"NDR". שמונה ערים גדולות בגרמניה הביעו עניין באירוח התחרות: הבירה ברלין, המבורג, פרנקפורט, מינכן, הנובר, דיסלדורף, קלן, וגלזנקירכן. עם זאת, רק ארבע מתוכן הגישו ב-21 באוגוסט 2010 תוכנית רשמית לאירוח: ברלין, המבורג, דיסלדורף והנובר. בנוסף, ב-2 באוקטובר משכה המבורג חזרה את מועמדותה. ב-12 באוקטובר הוחלט כי העיר שהגישה את ההצעה ההולמת ביותר היא דיסלדורף. התחרות תיערך באולם אספרי ארנה, שתוכנן לעבור הסבה כך שיוכל לארח את האירוע ולקלוט 24,000 צופים. זאת לאחר השוואה להצעותיהן של ברלין והנובר לארח את התחרות במקומות "אלטרנטיביים יותר" כגון שדה תעופה ישן ואוהל ענק, אשר יכולים להכיל עד כ-10,000 צופים בלבד. בשנה זו הוגשו בשוודיה, לתחרות הלאומית "מלודיפסטיבלן" של רשת השידור SVT, מספר הצעות השירים הגדול ביותר שהגיע אי פעם לרשת שידור בשביל האירוויזיון, בין אם זה לוועדה פנימית לבחירת השיר, ובין אם זה לפסטיבל לאומי שעומד בזכות עצמו דוגמת ה-"מלודיפסטיבלן", אך שגם משמש לשליחת השיר והמבצע הזוכה בו לאירוויזיון. גם בדנמרק נשבר שיא עצמי בקבלת הצעות שירים לתחרות הציבורית שלה. איטליה החליטה לחזור לתחרות לאחר 13 שנה, והחליטה גם לפנות לכיוון השיטה הוותיקה והידועה ביותר שלה לבחירת נציגות לאירוויזיון, שהיא "פסטיבל השירים האיטלקי" הידוע כ"פסטיבל סן רמו", אשר נערך מדי שנה משנת 1950 והיווה את ההשראה לתחרות האירוויזיון. זאת כאשר השנה הבחירה תיעשה מתוך הזמרים והשירים שיתחרו בפסטיבל לשנת 2011, ולא תיקבע דווקא לפי הזמר והשיר שינצחו בפסטיבל, לאחר שבשנים 1956–1966, 1972 ו-1997 נשלחו המבצע והשיר הזוכים בפסטיבל, ובשנים 1967–1969 נשלח הזמר הזוכה עם שיר אחר מזה שביצע בפסטיבל. רשת השידור של צ'כיה החליטה לא לחזור לתחרות עקב הישגים נמוכים בשנים קודמות שגם הפחיתו עקב כך את עניין הציבור הצ'כי בתחרות. רשת השידור של אנדורה החליטה לא לחזור לתחרות גם עקב הישגים נמוכים אך בעיקר עקב בעיות תקציב. מדינות שאישרו את השתתפותן ואשר פרסמו פרטים מהליכי הבחירה המתוכננים שלהן: סיסמת אירוויזיון 2011 הייתה "הרגש את לבך פועם!". בעקבות סיסמה זה הוחלט על פורמט אשר עוסק בסיסמה זו. קטעי המעבר בין השירים (המכונים על פי סלנג אירוויזיוני – גלויות) התאפיינו בצילומים שעיקרם אנשים שמגיעים מהמדינה שעומדת להופיע. הצילומים הופיעו בגרמניה על פי אתרים שונים. בסוף כל גלויה נראה המשפט "תרגיש את לבך פועם" בשפת המדינה או נאמר בשפת המדינה. לדוגמה: בשיר הראשון בחצי הגמר הראשון (פולין) אחד מהמצולמים הפיל פתק שעליו נכתב "תרגיש את לבך פועם" בפולנית. בשיר אחריו (נורווגיה) הופיע מטפס הרים נורווגי שצעק "הרגש את לבך פועם!" בנורווגית. לאחר סיומו של כל שיר צילמו לכמה שניות את המופיעים של השיר הבא. לאחר מכן הופיע לב שמורכב מקווים בצבעי דגל המדינה ולידו נכתב שם המדינה. עיקר הגלויה הופיע וכשהסתיימה בהופעת המשפט, הופיע לב בקווי הדגל של המדינה שפעם. הלב הופיע גם על הרקע. באותו זמן נשמע סאונד של פעימות לב. לאחר מכן התחיל השיר. הרקע ששימש באירוויזיון 2011 הורכב משני לוחות שניתנים להזזה שמאחוריהם החדר הירוק. על הלוחות הללו מופיע הרקע לשיר. בניגוד לשנה שעברה, שבה הרקע הורכב מנורות בלבד, השנה הופיעו ברקע קטעים של ממש, לדוגמה, בשיר של אירלנד אשר בו הופיעו צלליות של הזמרים או של אנשים רגילים זזים. לעומת זאת, בשיר האוקראיני, הרקע היה ציורים בחול שצוירו בשידור חי על ידי אומנית מאוקראינה אשר ציירה אותם בפינת הבמה. בפגישה שהתקיימה בבלגרד הוחלט כי על כל המדינות להציג את השירים שבחרו עד ל-14 במרץ 2011 ולאחר מכן יתבצע שיבוץ שלהם לשני חצאי הגמר. הגמר נערך ב-14 במאי 2011 בגרמניה. רק מדינות ה-BIG 5 (איטליה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, ספרד וצרפת) השתתפו השנה בגמר אוטומטית. מ-2 חצאי הגמר עלו 20 מדינות (10 מדינות מכל חצי גמר). שיטת ההצבעה נותרה זהה לזו שהייתה נהוגה בשנה קודם לכן. המדינות המשתתפות בגמר: שני חצאי הגמר התקיימו ב-10 וב-12 במאי 2011. כל המדינות חוץ מה-BIG 5 צריכות להתחרות אחת בשנייה כדי לעלות לגמר. 10 המדינות עם הניקוד הגבוה ביותר בכל חצי גמר זכו לעלות לגמר. חצי הגמר הראשון התקיים ב-10 במאי 2011. חצי הגמר השני התקיים ב-12 במאי 2011 הגמר (חמש המדינות הראשונות, הקהל והשופטים ביחד): אזרבייג'ן – 405 נק' איטליה – 350 נק' שוודיה – 327 נק' אוקראינה – 285 נק' יוון – 260 נק' רוסיה רוסיה – דימה בילאן בולגריה בולגריה – מריה איליאבה הולנד הולנד – מנדי הויידטס איטליה איטליה – רפאלה קרה קפריסין קפריסין – לוקאס האמאטסוס אוקראינה אוקראינה – רוסלנה ליז'יצ'קו פינלנד פינלנד – סוזן אהו נורווגיה נורווגיה – נדיה הסאנאוי ארמניה ארמניה – לוסין טובמסיאן מקדוניה מקדוניה – קריסטינה טאלסקה איסלנד איסלנד – ראגנהילדור סטיינון יונסדוטיר סלובקיה סלובקיה – מריה פייטרובה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת – אלכס ג'ונס דנמרק דנמרק – ליסה רנה אוסטריה אוסטריה – קטרינה בלווויטש פולין פולין – אודטה מורו שוודיה שוודיה – דני סאוסדו סן מרינו סן מרינו – ניקולא דלה ואלה גרמניה גרמניה – אינה מולר אזרבייג'ן אזרבייג'ן – סאפורה אליזאדה סלובניה סלובניה – קלמן סלאקונז'ה טורקיה טורקיה – עומר אונדר שווייץ שווייץ – ססיל בהלר יוון יוון – לנה ארוני צרפת צרפת – סיריל פרו סרביה סרביה – נוונה רנדלי קרואטיה קרואטיה – דושיקה ספאסיק בלארוס בלארוס – לילה איסמלאבה רומניה רומניה – מלווינה צ'רבנסקי אלבניה אלבניה – לאון מנקשי מלטה מלטה – קלי שמברי פורטוגל פורטוגל – יואנה טלס הונגריה הונגריה – אווה נובודומסקי ליטא ליטא – גיאדריאוס מאסאלסקיס בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה – איוונה וידמר אירלנד אירלנד – דרק מוני ספרד ספרד – אלנה ס. סאנצ'ס ישראל ישראל – עופר נחשון אסטוניה אסטוניה – פירט יארוויס מולדובה מולדובה – גטה בורלקו בלגיה בלגיה – מאורין לוייס לטביה לטביה – איישה ערך מורחב – ישראל באירוויזיון 2011 בשונה מן השנים האחרונות, בהם נבחר מבצע ובחירת הקהל הייתה רק עבור השיר, הוחלט ברשות השידור הישראלית לקיים תחרות קדם אירוויזיון כבשנים עברו. ב-8 במרץ 2011 נערך בראשון לציון האירוע הטלוויזיוני, בו ניצחה זוכת אירוויזיון 1998 הזמרת דנה אינטרנשיונל. לאחר 13 שנים, נשלחה לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון בדיסלדורף, גרמניה. לאחר התרגשות עיתונאית גלויה שהורגשה נוכח חזרתה של דנה אינטרנשיונל לתחרות האירוויזיון ותשואות רמות מן הקהל, השיר לא צלח את שלב חצי הגמר השני והגיע למקום ה-15 בלבד. ישראל נותרה מחוץ לגמר תחרות השירים של האירוויזיון ב-2011. אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 2011 (באנגלית) היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 2011 אירוויזיון 2011, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Swedes break all-time records, באתר האירוויזיון, מאת יארמו סים, 22 בספטמבר 2010 esctoday esctoday and finally... Italy is back with Raphael Gualazzi!!, באתר האירוויזיון, 19 בפברואר 2011 esctoday esctoday חוקי הגשת הצעות לשירים בבלגיה esctoday esctoday esctoday esctoday esctoday esctoday esctoday esctoday Swedes pick their star in March, באתר האירוויזיון esctoday צלליות הזמרים שעל הרקע לא הושפעו מתנועותיהם של הזמרים על הבמה. ב-31 בדצמבר 2010 הוחלט כי איטליה תהיה חלק מה-BIG 4, מה שיהפוך אותו ל-BIG 5.