laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פנטון 448c

פנטון 448c, המכונה גם "הצבע המכוער בעולם", הוא צבע במערכת הצבעים של פנטון. הוא מתואר כ-"חום כהה עגום", ונבחר בשנת 2016 כצבע לאריזות טבק וסיגריות רגילות באוסטרליה, לאחר שחוקרי השוק קבעו שהוא הצבע הכי פחות מושך. מאז 2016 נעשה שימוש באותו צבע גם לאריזות סיגריות רגילות בצרפת, בריטניה, ישראל, נורווגיה, סלובניה וערב הסעודית. פנטון 448c באתר Pantone עודד בן יהודה, החוק קובע שזהו הצבע המגעיל ביותר - שרליז ת'רון ואני סבורים אחרת, באתר הארץ, 10 במאי 2021 זהו "הצבע המכוער ביותר בעולם" - והוא יהיה צבען של חפיסות סיגריות, באתר כלכליסט, 11 ביוני 2016 חי בלילה, ‏הצבע המכוער בעולם: כך ייראו חפיסות הסיגריות החדשות, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2019
פסגות אמרי

פסגות אמרי (באנגלית: Amery Peaks) הם קבוצת פסגות באזור רכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה. אורכה של קבוצת הפסגות 33 קילומטרים, והן משתרעות לאורך הצד הדרום-מזרחי של קרחון נמסיס. בפסגות אמרי נמצאים ההרים: לואו, מקנזי, סיטון ונקודת ריצ'י. הפסגות התגלו על ידי המחלקה הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, אשר חקרה את האזור בין השנים 1956–1957. הפסגות נקראו בשם זה, בשל קרבתן למדף הקרח אמרי. ונקראו כך בגלל קרבתם למדף הקרח של אמרי. • Robert Clancy, John Manning, Henk Brolsma, Mapping Antarctica: A Five Hundred Year Record of Discovery, PP 249- 250 • Dieter K. Fütterer, Detlef Damaske, Georg Kleinschmidt, Hubert Miller, Franz Tessensohn, Antarctica: Contributions to Global Earth Sciences, P 84 פסגות אמרי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת אמרי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגות אמרי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של פסגות אמרי מפת אזור פסגות אמרי גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מיקום הר לואו מיקום הר מקנזי מיקום הר סיטון מיקום נקודת ריצ'י
שיר השמות (סרט)

שיר השמות (באנגלית: The Song of Names) הוא סרט דרמה, בבימויו של פרנסואה ז'יראר שיצא בשנת 2019. זהו עיבוד לרומן בעל אותו שם מאת נורמן לברכט, בסרט מככבים טים רות' כמרטין וקלייב אוון בתפקיד דוידל, חברי ילדות מלונדון שחייהם הושפעו עמוקות ממלחמת העולם השנייה הסרט מבוסס על רומן המגולל את סיפורם של שני נערים הגדלים בלונדון של תקופת המלחמה. הרומן יצא לאור בשנת 2001 וזכה בפרס וִיטְבְּרֶד לרומן ראשון לשנת 2002. טים רות' כמרטין גראן האוול כמרטין בגילאי 17–23 קלייב אוון בתפקיד דוידל ג'ונה האוור-קינג בתפקיד דוידל בגיל 17–21 קתרין מק'קורמק בתפקיד הלן סול רובינק בתפקיד פיינמן אדי איזרד בתפקיד מגיש הרדיו הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו בשנת 2019. "שיר השמות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שיר השמות", באתר AllMovie (באנגלית) "שיר השמות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שיר השמות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שיר השמות", באתר Metacritic (באנגלית) "שיר השמות", באתר אידיבי "שיר השמות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, "שיר השמות", סרט שהופך את הזיכרון למוזיקה, באתר הארץ, 9 במרץ 2020 "Clive Owen WWII film ‘The Song of Names’ getting TIFF Gala Presentation". The Loop, July 23, 2019. "TIFF bringing in new films starring Tom Hanks, Christian Bale, Joaquin Phoenix and dozens more". Toronto Star, July 23, 2019.
רוח (סרט קצר)

רוח (באנגלית: Wind) הוא סרט אנימציה קצר אמריקאי משנת 2019, שבוים ונכתב על ידי אדווין צ'אנג, יוצר על ידי חסוס מרטינז ופיקסאר, והופץ על ידי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט החמישי בפרויקט "ספארקשורטס" של פיקסאר, ומתמקד בסבתא ונכד המנסים לברוח מתהום אינסופית. הסרט הקצר יצא בדיסני+ ב-13 בדצמבר 2019. אליס (אמיליו פואנטס) וסבתו (סונוקו קונישי) גרים בבור מסתורי מלא בסלעים צפים ופסולת מוזרה של פריטים ומכונות שלא נעשה בהם שימוש. הם מצליחים להכין לעצמם בית קטן מתוך האשפה, ותפוח אדמה הוא המזון היחיד שהם מסוגלים לגדל. מדי יום מחזיקה הסבתא את אליס בחבל, על מנת שיצלול מעלה ויאסוף פריטים שהם יכולים להשתמש בהם לטובתם, ובפרט, בונים טיל כך שיוכלו להימלט מהחור ולתוך האור הבהיר בחלקו העליון. יום אחד, אליס מגלה מטוס נטוש בהריסות, אך מבוהל להבין שיכול לשבת בו רק אדם אחד. סבתא מציעה תוכנית לפיה אליס ירכב על המטוס וימשוך אותה עם החבל בעקבות המטוס, והוא מסכים. עם הנגיעות הסופיות שנוספו לרקטה שלהם, אליס נכנס למטוס, עף כלפי מעלה, ומצליח למנוע מפגש עם סלעים ופסולת שיש במקום. למרות סערה שמתחוללת, אליס מצליח לצאת אל האור ולנחות בשדה שופע, ורואה ציפורים עפות מעל לראשו. לאחר מכן הוא תופס את החבל ומושך אותו מעלה, מעשה שנמשך כמעט כל היום. עם זאת, הוא עצוב לראות שבמקום לקשור את עצמה לחבל, סבתא קשרה קופסת תפוחי אדמה. למראה זה, אליס נשבר בבכי ומחבק את הקופסה. סונוקו קונישי - סבתא אמיליו פואנטס - אליס אנדרו חימנז, שהלחין את המוזיקה לסרט הקצר קיטבול, הלחין את המוזיקה עבור רוח. הפסקול יפורסם בשנת 2020. הסרט יצא לאור לראשונה בדיסני+ ב-13 בדצמבר 2019. "רוח" זכתה לתגובה ביקורתית חיובית בדרך כלל, כאשר המבקרים ראו את הסרט כ-"מטלטל" ו-"קסום". אלכס רייף מ"Laughing Place" תיאר את הסרט כ"בזמן שהסיום מעט צפוי כבר מההתחלה, הוא בכל זאת סוחט דמעות". שירין הונמוד מ-MEAWW מסבירה כי הסרט מראה "מטאפורה לחיים של אנשים הנאבקים להגיע למטרה". "רוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רוח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רוח", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) Orange, B. Alan (10 בינואר 2019). "Pixar Announces New Short Film Program Sparkshorts". MovieWeb. נבדק ב-10 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "SparkShorts". Pixar. 18 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2019-02-28. נבדק ב-1 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Wind". Soundtrack.Net. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Romano, Nick (30 באוקטובר 2019). "Pixar previews all six short films in SparkShorts trailer on Disney+". Entertainment Weekly. Meredith Corporation. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Wolfe, E. (12 בנובמבר 2019). "DISNEY+ REVIEW: Pixar SparkShorts "Float" is The Heartwarming Tale of a Very Special Child". WDWNT. נבדק ב-3 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Reif, Alex (13 באוקטובר 2019). "Pixar SparkShorts Review: 'Wind'". Laughing Place. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Honmode, Shireen (12 בדצמבר 2019). "Disney Pixar's 'Wind': The SparkShorts film blends magic with realism and leaves you with a beautiful cliffhanger". MEAWW. נבדק ב-17 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
צעצוע פח

צעצוע פח (באנגלית: Tin Toy) הוא סרט אנימציה קצר אמריקאי של אולפני פיקסאר, בבימויו של ג'ון לאיסטר, שיצא בשנת 1988. הסרט מתרחש בחדר אחד, והדמויות הראשיות בו היא צעצוע נגן להקה מכני בשם טיני, ותינוק בשם בילי. כבר בתחילת הסרט מגלה טיני כי בילי הוא תינוק שובב שיכול לגרום לנזק רב, ומנסה לצאת מהישג ידו. כלי הנגינה בגב הצעצוע מתחילים לנגן תווים, ומושכים את תשומת ליבו של בילי. טיני מתחיל לרוץ, ובילי רודף אחריו. טיני מבחין בכיסוי מתחת לספה, ושם מגלה צעצועים רבים אחרים שהסתירו את עצמם מבילי שם מאחר שהם גם חוששים, וחוו אותה חוויה. מבלי שהוא מודע לכך, תוך כדי הליכה ומנסה למצוא את טיני ואת הצעצועים האחרים, בילי נופל לרצפה ומתחיל לבכות. טיני, שמרחם על התינוק, ניגש אליו בניסיון לעודד אותו. בילי, כשראה את טיני, מפסיק לבכות ותופס את הצעצוע, מטלטל אותו לרגעים ספורים, ולאחר מכן מוסחת דעתו על ידי הקופסה שבה נארז הצעצוע. טיני עוקב אחר בילי סביב החדר בניסיון להשיג את תשומת ליבו, וזה ממשיך להתעלם ממנו. בסופו של דבר, מעדיף בילי לשחק עם קופסאות ותיקים מאשר עם צעצועיו, ושאר הצעצועים יכולים לצאת לחופשי מהמחבוא. הסרט הקצר זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 1989. אתר האינטרנט הרשמי של צעצוע פח (באנגלית) "צעצוע פח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צעצוע פח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צעצוע פח", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "צעצוע פח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ישועה שבאבו

רבי ישועה שבאבו (ידוע גם כמהר"י זֵיין) (מצרים, בערך ה'ת"ל – צפת, בערך ה'ת"ק) היה מרבני מצרים וצפת תלמידו של רבי אברהם הלוי בעל הגינת ורדים, ומחבר ספר השו"ת שערי ישועה ועוד. נולד לרבי אברהם במצרים בערך בשנת ת"ל. קיימות השערות שונות על מוצא משפחתו. היה תלמיד מובהק של בעל שו"ת גינת ורדים, רבי אברהם הלוי. כמו כן היה מקורב לגדולי מצרים האחרים, ביניהם לרבי אברהם יצחקי ולחותנו, רבי יוסף הלוי נזיר (בעל שו"ת מטה יוסף). שימש תחילה כסופר הכותב שטרות. בשנת ה'תס"א התמנה לתפקיד רבני בקהילת סיליינוס שבקהיר. מאז שנתמנה לדיין במצרים הפסיק לעסוק בכתיבת שטרות משום חשש לאיסור שוחד. באותה שנה נפטר אביו. עלה לארץ בערך בשנת ה'תפ"ו והתיישב בצפת. שם היה מרבני העיר. הוא מכונה לעיתים בפוסקים "מרבני הגליל העליון". נפטר בצפת סביב שנת ה'ת"ק. רבי אברהם ישראל זאבי אמר עליו שלרוב מכוין בפסקיו אל האמת והלכה כמותו. דבריו מובאים פעמים רבות בספרות האחרונים שלאחריו (כגון הרב חיד"א בברכי יוסף, רבי עקיבא איגר בהגהותיו לשולחן ערוך, ועוד) כמקור חשוב. תשובות ממנו מופיעות בספרו של רבו גינת ורדים. פרח שושן – הערות לשו"ת גינת ורדים של רבו. נדפס לראשונה בקושטא ה'תצ"ב. שו"ת שערי ישועה, מכון ירושלים ה'תשמ"ח שני ספרי דרשות שלו שערי אורה ושערי תורה מצויים בכתב יד. הערות מגיליון השולחן ערוך שלו הודפסו בקובץ "בית אהרן וישראל" כרך כ"ב עמוד ז ואילך. שבבו, רבי ישועה בן אברהם, פרח שושן, באתר היברובוקס זיין, רבי ישועה בן אברהם שבאבו, שו"ת שערי ישועה, באתר אוצר החכמה ראו כאן בהערה 6, שיש הסוברים שמקורה במגרב ויש הסוברים שמקור משפחתו ביהדות אשכנז. ברכי יוסף, חושן משפט סימן ט סעיף קטן יג. החיד"א בשם הגדולים (בערך על רבי ישועה) כותב על ספר זה: והרוב במה שכתב עליו ולעצמו הוא מציל". ראו כאן בדברי פרופ' שלמה זלמן הבלין.
סינדרלה (שיר)

"סינדרלה" הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד הישראלי האולטראס, ביחד עם הזמרת-יוצרת הישראלית נועה קירל. השיר יצא לאור ב-5 בספטמבר 2018, על ידי חברת התקליטים הישראלית Mobile1 Music. השיר הגיע למקום השני במצעד ה-TV של מדיה פורסט. השיר נכתב על ידי דן ברטוב, אלי פרץ וסאבלימינל, הולחן על ידי וולטר גרזימלה, אבי בנדי, דן ברטוב, אלי פרץ וסאבלימינל והופק על ידי אבי בנדי. השיר משלב את סגנונות ההיפ הופ והפופ הלטיני. בכמה קטעים בשיר, ניתן לראות את השפה הספרדית. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי לירן סגל והועלה לערוץ היוטיוב של האולטראס ב-5 בספטמבר 2018. בקליפ ניתן לראות את האולטראס וקירל מהלכים בשוק ענק מלא אנשים תוך כדי שהם שרים את השיר. נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב ל-10 מיליון צפיות. סרטון השיר "סינדרלה" באתר יוטיוב וולטר גרזימלה, אבי בנדי, דן ברטוב, אלי פרץ, סאבלימינל האולטראס מארחים את נועה קירל - סינדרלה - (The Ultras - Cinderella (Feat. Noa Kirel, נבדק ב-2019-12-21 Media Forest TV (ארכיון) סינדרלה, נבדק ב-2019-12-21
חוק אוויר נקי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חוק אוויר נקי (הממלכה המאוחדת) – חוק שנחקק בפרלמנט של הממלכה המאוחדת ב-1956 כתוצאה מהערפיח הגדול חוק אוויר נקי (ארצות הברית) – חוק שנחקק בקונגרס של ארצות הברית ב-1963 חוק אוויר נקי (ניו זילנד) – חוק שנחקק בניו זילנד ב-1972 חוק אוויר נקי – חוק שחוקק בכנסת ב-2008 על בסיס החוק האמריקאי, ושנחשב לאחד החוקים הסביבתיים המשמעותיים והמקיפים ביותר שנחקקו אי פעם בישראל
מפל הקרח ראגוצקי

מפל הקרח ראגוצקי (באנגלית: Ragotzkie Icefall) הוא מפל קרח ברכס בריטניה, שבאנטארקטיקה. רוחבו של מפל הקרח 4 קילומטרים, והוא ממקם במזרח-מרכז קרחון רגוצקי. קרחון רגוצקי זורם במפל הקרח רגוצ'קי אל קרחון אלי והוא מהווה יובל מרכזי של קרחון זה. קרחון רגוצקי מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית. שמו של המפל ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. המפל נקרא על שם רוברט א. ראגוצקי (Robert A. Ragotzkie), שהיה מנהל פרויקטים בתוכנית החקר האנטארקטית של ארצות הברית, בתחום מחקרי העמקים שאינם מכוסים קרח באנטארקטיקה. בנוסף הוא חקר את ארץ ויקטוריה בעונת המחקר 1963–1962. מפל הקרח ראגוצקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפל הקרח ראגוצקי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפל הקרח ראגוצקי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מפל הקרח מידע גאוגרפי והיסטורי מקור אחר רוחבו 5 קילומטרים ההיסטוריה של גילוי קרחון רגוצקי מידע גאוגרפי והיסטורי על גילוי קרחון ראגוצקי ומפל הקרח ומקור שמו
איוואן בק

איוואן בק (בצרפתית: Ivan Bek או Yvan Bec בסרבית;‏ 29 באוקטובר 1909 – 2 ביוני 1963) היה כדורגלן צרפתי-יוגוסלבי, ששיחק בעמדת החלוץ. בק נולד לאב גרמני ואם צ'כית, בעיר בלגרד שביוגוסלביה של אז. בגיל 16 החל לשחק ב-BSK בלגרד, שם כבש 51 שערים ב-50 הופעות. בשנת 1928 עבר לקבוצה Mačva Šabac, ומשם עבר לשחק בסטה הצרפתית. בעונתו הראשונה הגיע עם סטה לגמר הגביע הצרפתי, אך הם הפסידו בו 2–0 למונפלייה. שנה לאחר ההפסד הגיעה סטה שוב לגמר הגביע, רק שהפעם ניצחה 1–3 את מ.כ צרפת כשבק כובש שניים מהשערים בתוספת הזמן. ארבע שנים לאחר מכן, עם אותה קבוצה, זכה בק בדאבל וסטה הייתה לקבוצה הצרפתית הראשונה להגיע להישג זה. בנבחרת יוגוסלביה ערך בק 7 הופעות, בהן כבש 4 שערים בין השנים 1927–1931. בק ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בולגריה ושנה לאחר מכן שיחק עבור הנבחרת באולימפיאדת 1928 שנערכה באמסטרדם. את כל הדרך למונדיאל 1930 עשו חברי נבחרת יוגוסלביה ובק בעזרת אונייה, כשהפליגו את כל הדרך מצרפת עד לאורוגוואי, שם התקיים הטורניר. בטורניר בק היה הכובש הפורה ביותר מבין שחקני נבחרתו, כשכבש 3 שערים וסיים עימה במקום הרביעי. בשנת 1933 הוא קיבל אזרחות צרפתית ושינה את שמו לאיבן בק. שנתיים לאחר מכן שיחק עבור נבחרת צרפת. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בק חבר במחתרת הצרפתית. בשנת 1963 הוא נפטר מהתקף לב. מדיה וקבצים בנושא איוואן בק בוויקישיתוף איוואן בק, באתר Transfermarkt איוואן בק, באתר National Football Teams איוואן בק, באתר FootballDatabase.eu
מזכרות

מזכרות (באנגלית: Knick Knack, בתרגום חופשי לעברית: קניק קנאק) הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת משנת 1989, אשר הופק על ידי פיקסאר, ובוים ונכתב על ידי ג'ון לאסיטר. הסרט מספר על איש שלג הנמצא בתוך כדור שלג, אשר רוצה לצאת ממנו כדי לבלות עם שאר המזכרות שנקנו באותה חופשה. הסרט הוקרן לראשונה בתלת־ממד ב-1 בספטמבר 1989 בכנס SIGGRAPH בבוסטון, ומאוחר יותר הוקרן לפני הקרנת הסרט "מוצאים את נמו" בשנת 2003. כמו כן, הסרט הופץ באוסף סיפורי צעצוע זעיר ובאוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1. אורך הסרט הוא כ-4 דקות. על מדף ספרים מלא במזכרות מחופשה, מתגורר איש שלג בשם ניק בתוך כדור זכוכית מאלסקה. ניק רוצה להגיע למזכרת "סאני מיאמי" שבה נמצאת נערה יפה ובלונדינית בביקיני כחול. כדי להגיע אליה, ניק מנסה כמה שיטות לא מוצלחות לצאת מכדור הזכוכית. הניסיונות מגיעים לשיאם בפיצוץ חומר נפץ שגורם לכדור ליפול מהמדף. ניק מבחין ביציאת חירום ברצפה ומשחרר את עצמו מהכדור רגע לפי שהוא נופל לתוך אקווריום. כשהוא בא לעשות את זה, ניק רואה מזכרת של בת ים יפה מ"סאני אטלנטיס" ורץ לעברה, אך לפני שהוא מצליח להגיע אליה, הכדור מגיע לתחתית ולוכד אותו שוב. ג'ון לאסיטר רצה לעשות סרט בסגנון צ'אק ג'ונס אשר סרטיו ידועים כסרטים אלימים ומצחיקים. לאסיטר ציין שהסרטים המצוירים של ג'ונס היו פרועים ותוססים, אך לא היו מורכבים במיוחד. בובי מקפרין, זמר האמריקאי, היה אחראי על פסקול הסרט, ומפני שהוא האמין בו, הוא עשה אותו בחינם. לפי פירוש של האודיו, איש השלג הוא בן הדוד של פרוסטי איש השלג (Frosty the Snowman) מסדרת הסרטים הנושאת את שמו. הסרט זכה למספר הפניות, ביניהן: בסדרת הסרטים "צעצוע של סיפור" ספר בעל שם הסרט נמצא על המדף. בסרט "למעלה" ניתן היה לראות את הבובה הבלונדינית הלובשת ביקיני כחול. במהלך השנים 2007–2008, סדרת פרסומת שיצאה בבריטניה עבור Bupa, הציגה את מנגינת הנושא של הסרט. שמה של אחת החנויות הנמצאות בההרפתקה הקליפורנית של דיסני, מופנה לסרט. אתר האינטרנט הרשמי של מזכרות "מזכרות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מזכרות", באתר AllMovie (באנגלית) "מזכרות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מזכרות", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "מזכרות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'וזף קווין

ג'וזף "ג'ו" קווין (באנגלית: Joseph "Jo" Quinn; נולד ב-26 בינואר 1994) הוא שחקן אנגלי, המוכר בשל תפקידו בתור אדי מנסון בסדרת האימה-מדע בדיוני של נטפליקס, "דברים מוזרים". קווין נולד בלונדון, אנגליה. הוא גדל בדרום לונדון ולמד בבית הספר העצמאי "Emanuel School" בשנים 2007–2012. קווין זכה במלגה במסגרת תוכנית ללימודי דרמה. לאחר מכן למד בהאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון, הוא סיים את לימודיו בשנת 2015. בשנת 2011 קיבל את תפקידו הראשון בתפקיד קטן בסדרה "Postcode" בפרק הבכורה שלה. בשנת 2015 קווין שיחק בתפקיד ארתור האווישם (אנ') בסדרת הטלוויזיה "עלילות דיקנס". בשנת2017 גילם את הדמות של לאונרד באסט במיני-סדרה בת ארבעה חלקים "אחוזת הווארד", על פי הרומן באותו שם. עוד באותה שנה הופיע קווין בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO, בתפקיד קונר, חייל של משפחת סטארק. בשנת 2019 שיחק בתור אנז'ולרא במיני-סדרה "עלובי החיים" בערוץ BBC One, המבוססת על הרומן הצרפתי התקופתי באותו השם מאת ויקטור הוגו, ונכתבה ונוצרה על ידי אנדרו דייוויס. בהמשך אותה השנה שיחק גם במיני-סדרה ההיסטורית "יקטרינה הגדולה" אשר שודרה ברשת Sky Atlantic (אנ') בבריטניה וברשת HBO בארצות הברית. בסדרה הוא גילם את פאבל הראשון, קיסר רוסיה, בנה של יקטרינה השנייה, אותה גילמה הלן מירן. בשנת 2020 כיכב בעונה הרביעית של סדרת דרמת הפשע של ה-BBC, "סטרייק" בדמותו של בילי נייט. בשנת 2022 שיחק קווין בתפקיד אדי מונסון בעונה הרביעית של הסדרה "דברים מוזרים" בנטפליקס. הוא נכלל ברשימה האירופאית פורבס 30Under30 לשנת 2023. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף קווין בוויקישיתוף ג'וזף קווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וזף קווין, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וזף קווין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וזף קווין, באתר Metacritic (באנגלית) "HBO News - Helen Mirren to Star in Miniseries Catherine the Great". HBO. "First Look: Helen Mirren as Catherine the Great in HBO, Sky Miniseries". The Hollywood Reporter. "Dickensian Press Pack" (PDF). BBC Media Centre. 11 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Dickensian - Arthur Havisham - BBC One". BBC. נבדק ב-2017-08-08. Petski, Denise. "'Howards End': Julia Ormond, Philipa Coulthard, Joseph Quinn, More Join Starz/BBC Miniseries". Deadline. נבדק ב-17 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Forbes 30 Under 30 2023: Entertainment, Forbes (באנגלית)
קרחון נמסיס

קרחון נמסיס (באנגלית: Nemesis Glacier) הוא קרחון גדול הזורם לכיוון צפון מזרח דרך מרכז רכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה. הקרחון התגלה בינואר 1957 על ידי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של וו. ג'י. בושר (W.G. Bewsher). בשל הקושי הרב לחצות את הקרחון - בושר קרא לקרחון בשם "נמסיס" - אלת הנקם והשילם במיתולוגיה היוונית. • James P. Minard, Glaciology and Glacial Geology of Antarctica, P 19 • Johanna Laybourn-Parry, Jemma Wadham, Antarctic Lakes • BERND WAGNER, NADJA HULTZSCH, MARTIN MELLES, and DAMIAN B. GORE, Indications of Holocene sea-level rise in Beaver Lake, East Antarctica, Antarctic Science 19 (1), 125–128 (2007) https://doi.org/10.1017/S095410200700017X • Adamson , D.A, Mabin, Mark, Luly, Jon, Holocene isostasy and late Cenozoic development of landforms including Beaver and Radok Lake basins in the Amery Oasis, Prince Charles Mountains, Antartica, Antarctic Science 9(03):299 - 306, September 1997 https://doi.org/10.1017/S0954102097000382 • Ian C. W. Fitzsimons, The Metamorphic Histories of some Proterozoic Granulites from East Antarctica, January 1991 • Herzfeld U.C. (2004), Combination of SAR and Radar Altimeter Data: Lambert Glacier/Amery Ice Shelf, Atlas of Antarctica. Springer, Berlin, Heidelberg • Hultzsch, N., Wagner, B., Diekmann, B., & White, D. (2008), Mineralogical implications for the Late Pleistocene glaciation in Amery Oasis, East Antarctica, from a lake sediment core., Antarctic Science, 20(2), 169-172. https://doi:10(הקישור אינו פעיל).1017/S0954102007000880 קרחון נמסיס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון נמסיס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון נמסיס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון נמסיס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
פלמנזי

פלמנזי (ברומנית: Flămânzi) היא עיר במחוז בוטושאן בצפון מזרח רומניה, המונה נכון ל-2011 כ-10,136 אלף נפש. העיר ממוקמת בקצה המערבי של המישור המולדבי (Câmpia Moldovei) צפונית לנהר מילטין ובחלקו הדרומי של מחוז בוטושאן. פלמנזי נמצאת בקרבת הקומונות: קופלאו, פרג'ני, פרומושיקה, לונקה וחליפיצ'ני ובמרחק של כ-420 ק"מ מהעיר בוקרשט. פלמזי הוזכרה לראשונה בשנת 1605 ועל שטחה התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הקדומה. בשנת 1907 הכפר היה נקודת המוצא למרד האיכרים הגדול ברומניה והחל על אדמתו של חוכר קרקעות יהודי בשם מוכי פישר, שנהג להחכיר לאיכרים קרקעות כחכירת משנה וסירב לחתום עם איתם על חוזים המאפשרים להם לקבל תשלום חלקי על העבודה. בשנת 1977 נבנתה, על ידי הפסל גבריל קובלשי, אנדרטה לזכר המאורעות ולציון 70 שנה למרד. בשנת 2004, הוכרזה כעיר ומספקת שירותים גם לשני הכפרים צ'יטובני ופריסאני. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילויות בתחום החקלאות, הריהוט והטקסטיל. החל משנת 1977 פועל בעיר מועדון הכדורגל פלאקרה פלמנזי (Flacăra Flămanzi), אשר משחק בליגה הרביעית ברומניה. שחקן הכדורגל מיחאי בורדיאנו שהיה מועמד להצטרף לקבוצת מכבי תל אביב נולד בעיר. לפלמנזי הסכם ערים תאומות עם: מולדובה סורוקה, מולדובה מדיה וקבצים בנושא פלמנזי בוויקישיתוף Flămânzi (Botoșani, Romania) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Despre răscoala din 1907 așa cum n-ați învățat la școală (ברומנית) Asociatia Judeteana de Fotbal Botosani | frf-ajf.ro, Portalul Asociațiilor Județene de Fotbal (ברומנית) דיווח: מכבי ת"א תעקוב אחרי מיחאי בורדיאנו, באתר ONE
טאזה

טאזה היא קערה רחבה ונמוכה בעלת אותו קוטר לערך בבסיסה ובשפתה, בעלת צורת היפרבולואיד. לטאזה חגורה בולטת לפחות בבסיס ובשפת הקערה, כשהקיר החיצוני קעור בין החגורות הבולטות. קירות הכלי יכולות להיות חלקות, ואז הכלי הוא בעל חגורה כפולה, או עם חגורה אחת או יותר באמצעה ואז הטאזה היא בעלת חגורה משולשת או חגורה מרובעת. החגורות יכולות להיות מעוגלות או חדות. הטאזה מופיעה לראשונה בממצא האריכאולוגי ככלי אבן בתקופת הברונזה המאוחרת במצרים בימי השושלת השמונה עשר. לאחר כ-50 שנה מופיעה הטאזה גם בלבנט. פלינדרס פיטרי שיער שמקור הטאזה בסוריה, מכיוון שלא מצא כלים דומים לה במצרים, שמהם הייתה הטאזה יכולה להתפתח. הוא שיער שהטאזה נוצרה כחיקוי של כלי מתכת מרוקעים בפטיש. עמנואל בן דור טען לעומת זאת שצורת הטאזה יכלה לנבוע מהצורה של תיבות עץ מצריות ששמשו למשחות. קריסטה קלמר הציע שהטאזה התפתחה מכלי קרמיקה של צפון הלבנט. מדיה וקבצים בנושא טאזה בוויקישיתוף Rachael Thyrza Sparks, Stone Vessels in the Levant, Routledge, 2017, page 22 Carolyn R. Higginbotham, Egyptianization and Elite Emulation in Ramesside Palestine, Brill, 2000, page 187 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חופשי זה

חופשי זה הוא רומן דיסטופי שכתב הרב חיים נבון. בספר מתאר נבון מציאות עתידנית בדיונית בה מפורקת המשפחה המסורתית. הספר מהווה ביטוי ספרותי לרעיונות שפיתח נבון בספריו הקודמים. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2019. עלילת הספר מתרחשת על רקע מציאות עתידית בשלהי המאה ה-21, בה הקשרים הבינאישיים והמשפחתיים מבוססים אך ורק על אינטרסים ומעוגנים בחוזים חתומים, התקשורת בין אנשים מתבצעת דרך אמצעים טכנולוגיים, הנושא הציבורי המרכזי הוא תחרויות זמר (לעומת מלחמות שנחשבות דבר שולי ואיזוטרי) והאוכלוסייה נזקקת לטיפול יומי בנוגדי דיכאון. במקביל הילודה (המבוססת על רחם מלאכותי) צונחת והקשר בין ההורים הביולוגים לילדיהם מוגבל לשנים ספורות כדי לאפשר חירות מוחלטת להורים. הקיום האנושי בתל אביב של 2089 הוא קיום מנוכר ובודד, בתוך חברה מתפוררת. הדמות המרכזית בעלילה הוא אור, העובד כמידען ומתמודד עם ניסיונותיהם של בת זוגו רוט, ושל אמו לעורר בו רגשות חברתיים ואנושיים. אור ורוט נחשפים לקיומה של פריפריה בה אורח החיים דומה למקובל במאה ה-20. אור מנסה לחשוף את המידע לתושבי המרכז, אך המשטר, ואף ראש הממשלה באופן אישי, נאבקים בו. תמר פרלשטיין כתבה בביקורת על הספר: ”הספר הולך איתי מאז שקראתי אותו ומסרב להרפות. האם באמת אנחנו צועדים לעבר מציאות איומה שכזו? היו רגעים שבהם עניין המשפחה המסורתית עלה מבין הדפים והקפיץ אותי... לא היה רגע אחד בספר שידעתי לנחש מה עומד לקרות בו, עד כדי כך שכבר לא הייתי בטוחה שהסוף יהיה כזה שאוכל להשלים איתו...”. צור ארליך כתב בביקורת על הספר: ”כמו בכל יצירה עתידנית רצינית שאינה מז'אנר הפנטזיה, נקודת האמת ביצירתו של הרב נבון, ומרכז הכובד של חשיבותה, נמצאים בהווה. העתיד שהרומאן מצייר הוא קריקטורה של ההווה ואקסטרפולציה של מגמותיו. הדבר מתבטא גם בפרטים קטנים ובנושאי משנה, שבהם מלעיג המחבר על תופעות עכשוויות שהקשר שלהן לנושא המרכזי הוא עקיף...”. הספר באתר ידיעות ספרים הפרק הראשון בספר באתר "עברית" על הספר: צור ארליך, ‏"סקירת הספר", השילוח, 17 בדצמבר 2019 חמוטל שובל, "נהייה בקשר", באתר ישראל היום, 4 בדצמבר 2019 עלית קרפ, הדרך לעין חרוד וממנה: מדריך לדיסטופיות בספרות העברית, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2022 עפרה לקס וגדעון דוקוב, חופשי ולא מאושר, באתר ערוץ 7, 12 בספטמבר 2019 שלמה פיוטרקובסקי, הצד האפל של החופש, באתר ערוץ 7, 9 בספטמבר 2019 תמר פרלשטיין, ‏להסתכל בעיניים למציאות הכי מפחידה: אובדן הקשר האנושי, בעיתון מקור ראשון, 23 בספטמבר 2019 צור ארליך, ‏"סקירת הספר", השילוח, 17, דצמבר 2019