laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The Outfield

The Outfield (בעברית "האאוטפילד" ובתרגום חופשי: "שדה החוץ") הייתה להקת רוק אנגלית שמקורה בלונדון, אנגליה. הלהקה זכתה להצלחה באמצע שנות השמונים וזכורה בעיקר בזכות הסינגל המצליח שלה, "Your Love". הרכב הלהקה כלל את הגיטריסט ג'ון ספינקס, הסולן והבסיסט טוני לואיס והמתופף אלן ג'קמן. הם חוו חוויה יוצאת דופן עבור להקה בריטית בכך שהם זכו להצלחה מסחרית בארצות הברית, אך מעולם לא בארץ מולדתם. הלהקה החלה להקליט באמצע שנות השמונים, והוציאה את אלבומה הראשון, Play Deep, בשנת 1985 באמצעות קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למספר 9 ברשימת בילבורד 200 ואז הגיע לפלטינה משולשת בארצות הברית. סינגל הלהקה "Your Love" הגיע למספר 6 על לוח המודעות הוט 100 וכן למקום ה- 7 במצעד הרוק של המיינסטרים, וזה הפך לשיר הדגל שלהם. הלהקה המשיכה להקליט ולעשות סיבוב הופעות בשנות השמונים עד תחילת שנות התשעים. בעוד באלבומים הבאים "Bangin" ו"-Voices of Babylon" נצפו כמה הצלחות במצעדים, הפופולריות של הקבוצה דעכה. המתופף אלן ג'קמן עזב וכעת כצמד הם הקליטו את "Diamond Days" בשנת 1991. לאחר התגובה המאכזבת לאלבומם Rockeye מ-1992, שייצג מעבר לעבר רוק מתקדם ורוק ארנה, הקבוצה התפרקה למעשה בשנות התשעים. הם חזרו לטייל בשנת 1998, ולאחר מכן הוציאו שני אלבומים חיים דרך אתר האינטרנט שלהם, יחד עם אלבום אולפן חדש, "Any Time Now" בשנת 2004, שיצא מאוחר יותר מחדש בשנת 2006. בשנת 2011 הוציאה הלהקה את אלבומה האחרון, Replay, כאשר המתופף המקורי אלן ג'קמן הצטרף מחדש ללהקה. ספינקס נפטר בשנת 2014 ולאחריו הקבוצה התפרקה רשמית. ב־22 במרץ 2018 הודיע הזמר/בסיסט טוני לואיס על אלבום סולו בשם "Out of the Darkness", אשר יצא ב־29 ביוני 2018 באמצעות מדיסון רקורדס. (Play deep" (1985" (Bangin'" (1987" (Voices of Babylon" (1989" (Diamond Days" (1990" (Rockeye" (1992" (It Ain't Over..." (1998" (Extra Innings" (1999" (Any Time Now" (2004" (Any Time Now (2006 version)" (2006" (Replay" (2011" מדיה וקבצים בנושא The Outfield בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Outfield The Outfield, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The Outfield, באתר ספוטיפיי The Outfield, באתר AllMusic (באנגלית) The Outfield, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Outfield, באתר דיזר The Outfield, באתר Discogs (באנגלית) The Outfield, באתר Songkick (באנגלית) The Outfield, באתר בילבורד (באנגלית) Jason Price, Out of The Darkness: The Outfield’s Tony Lewis On Creating His Debut Solo Album!, Icon Vs. Icon, ‏2018-06-05 (באנגלית) טוני לואיס יוצא באלבום אישי "John Spinks dies aged 60". Billboard. נבדק ב-6 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Proefrock, Stacia. [The Outfield, באתר AllMusic "The Outfield – Biography"]. All Music Guide. נבדק ב-3 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה); Check |url= value (עזרה) DeGagne, Mike. [The Outfield, באתר AllMusic "Play Deep – Overview"]. All Music Guide. נבדק ב-3 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה); Check |url= value (עזרה) Viglione, Joe. [The Outfield, באתר AllMusic "Rockeye – Overview"]. All Music Guide. נבדק ב-7 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה); Check |url= value (עזרה) Stephen Thomas Erlewine. [The Outfield, באתר AllMusic "Any Time Now – Overview"]. All Music Guide. נבדק ב-3 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה); Check |url= value (עזרה) "Deep Dive with Tony Lewis from The Outfield".
ארנסטו בליס

ארנסטו בליס (בספרדית: Ernesto Antonio Belis;‏ 1 בפברואר 1909) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הבלם. במדי נבחרת ארגנטינה היה שותף במשחקה היחיד במונדיאל 1934, ההפסד 3–2 לשוודיה. בליס כבש את השער הראשון במשחק מבעיטה חופשית במרחק 25 מטרים בדקה ה-4'. ארנסטו בליס, באתר Transfermarkt ארנסטו בליס, באתר Soccerway ארנסטו בליס, באתר WorldFootball.net ארנסטו בליס, באתר National Football Teams ארנסטו בליס, באתר FootballDatabase.eu
סמל העיר כרמיאל

סמל העיר כרמיאל הוא סמלה הרשמי של העיר כרמיאל והעייריה. הסמל אומץ ביולי 1971.[דרוש מקור] בשנת 2010, חברת שיר שפיצר וסטודיו ניימן חידשו את מיתוג העיר ועיצוב הסמל. נערך משאל בקרב תושבי העיר לבחירת הסמל ובו הוצעו 3 סמלים לבחירה. הסמל הנבחר שימש לתקופה קצרה בלבד עד שהוחלף במיתוג מחודש תחת הסלוגן "כרמיאל - לגדול ולגדל". סלוגן זה שימש עד לשנת 2014. הסמל מורכב ממגן בעל מסגרת כחולה ושדה לבן אשר בתחתיתו הכיתוב "כרמיאל" בעברית. על גבי המגן מספר סמלים: כלנית - בצבע אדום, פרח הבר הנפוץ ביותר באזור. השמש - בצבע צהוב, מסמלת את צמיחתה והתחדשותה של העיר. הרים - בצבע ירוק, מסמלים את מיקומה הגאוגרפי של העיר בין הרי הגליל. סלעים - בצבע לבן, מסמלים את ראשיתה של העיר. סמליל העיר "כרמיאל לגדול ולגדל" סמל העיר בשימוש בדגלה מדיה וקבצים בנושא סמל העיר כרמיאל בוויקישיתוף אורן פייט, כרמיאל לגדול ולגדל, סמליל אסתר זנדברג, כרמיאל צריכה להחליט מי היא: עיר אמיתית או כפר גדול, באתר הארץ, 16 ביוני 2011 סמל העיר באתר העירייה ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל העיר בית שאן

סמל העיר בית שאן הוא סמל רשמי של העיר בית שאן והעייריה. הסמל הנוכחי אומץ ב-1983. הסמל הראשון עוצב בשנת 1956, בהוראת ראש העיר אפרים דובק ונכללו בו עץ תמר, רכסי הרים, כתובת עתיקה והכתובת "זו בית שאן" בתחתית הסמל. בשנת 1983, עודכן הסמל בהוראת מועצת העיר בראשות שלמה בן לולו על פי מדליון שהפיקה החברה הממשלתית למדליות. במדליון נכללו שני קווי מים, חלק מחומת העיר, מנורה ושופר. הסמל מורכב ממגן חום ועליו חותם לבן הכולל את המרכיבים הבאים: עץ התמר - עץ שנפוץ מאוד בנוף הטבעי של עמק בית שאן בזכות האקלים החם וריבוי המעיינות. התמר הוא גם הסמל של שבט מנשה שבית שאן נמצאת בנחלתו. גלים כחולים - מסמלים את שפע המים במעיינות באזור. בסביבת בית שאן מעל ל-30 מעיינות הנובעים ממערב לעיר במפלס גבוה יותר ולכן זורמים אל העיר. בסביבה גם זורמים גן השלושה, נחל חרוד ובעבר גם נחל עמל. מחתה, שופר ומנורה - סמלים יהודיים שנמצאו על רצפת הפסיפס בבית הכנסת בתל אצטבה שמצפון לעיר והעידו על חיים יהודיים בעיר בתקופה הרומית ביזנטית. תיאטרון רומי - מסמל את התיאטרון הגדול שהתגלה בחפירות בית שאן העתיקה ומתוארך לסוף המאה השנייה לספירה. קיר אבן - מסמל את החומה הביזנטית שהקיפה את העיר ואת חומת העיר שמוזכרת בספר שמואל במלחמה בין הפלשתים לישראלים בהנהגת שאול המלך. במלחמה זו נפלו שאול ובניו וגופותיהם נתלו על החומה. בתקופה הביזנטית נבנתה חומה שהקיפה את העיר ובה 6 שערים. הרים - מסמלים את הנוף הנשקף מהעיר ומעמק בית שאן – הרי הגלעד במזרח, הרי הגלבוע במערב ורמות יששכר מצפון. השופט גדעון נלחם במדיינים שפשטו על העמק. בשולי המטבע שתי כתובות, בחלקו העליון כתובת בעברית עתיקה מברכת משה ליוסף, ממנו יצא שבט מנשה: ממגד שמים מעל ומתהום רובצת תחת... — ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ג ובחלקו הכתובת "זו בית שאן", מוטו הסמל, שלקוח מספר המדרשים בראשית רבה, שנכתב במדרש על ברכת משה מספר דברים. ברכה זו נאמרה גם בספר בראשית. משמעות הסמל מתמקד בייצוג הן את העבר, המיוצד בתיאטרון הרומי, בקיר האבן ובסמלים היהודיים, והן את ההווה, המיוצדים בגלים הכחולים, ההרים ועץ התמר. סמליל העיר מציג את שמה של העיר בעברית, ומעליו שלוש קשתות של סמלים בצבעים כתום, ירוק וכחול, ומסמלים את המים הרבים ושפע הירוק שמסביב לעיר, הכתום מסמל את התעשייה והקשתות מסמלות את האמפתיאטרון הידוע בעתיקות העיר. סמל העיר מונצח על בול של דואר ישראל משנת 1965 בערך נקוב של 0.25 ל"י בעיצוב האחים שמיר. דגל בית שאן ספר יהושע, פרק י"ז, פסוק י"א: ”ויהי מנשה ביששכר בית שאן ובנותיה” ספר שמואל א', פרק ל"א יהודה איזנברג, שופטים ו-ח: מלחמת גדעון, דעת ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק כ"ה: ”ויברכך ברכת שמים מעל ברכת תהום רבצת תחת ברכת שדים ורחם” הבול באתר התאחדות בולאי ישראל
ביי ביי בירדי

ביי ביי בירדי (באנגלית: Bye Bye Birdie) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1963 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם אן-מרגרט, דיק ואן דייק וג'נט לי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזמר "ביי ביי בירדי" שהועלה בברודוויי ב-1960 מאת מייקל סטיוארט עם מוזיקה של צ'ארלס סטראוס למילים של לי אדמס. העלילה היא על אליל נוער שעומד להתגייס והשפעתו על הנוער. ההשראה היא מהתגייסותו של אלביס פרסלי. הוצע לפרסלי לככב בסרט אבל אמרגנו, קולונל פארקר סירב שאלביס ישתתף בסרט שהוא פרודיה עליו. זו הייתה הופעתו הראשונה של דיק ואן דייק בקולנוע. במחזמר, עליו מבוסס הסרט, שיחק ואן דייק באותו תפקיד. אד סאליבן מופיע בסרט בתפקיד עצמו. קונרד בירדי (ג'סי פירסון) - אליל נוער וכוכב רוק אנד רול - מודיע שהוא מתגייס לצבא ארצות הברית. אלברט פיטרסון (דיק ואן דייק) הוא דוקטור לכימיה, המפנה את מרצו לכתיבת שירים. הוא כתב לבירדי שיר - "נשיקה אחרונה אחת" - ומאוכזב לגלות שבירדי לא ישיר אותו כיוון שהוא מתגייס. רוזי דילון (ג'נט לי) היא מזכירתו של אלברט וארוסתו. היא רוצה לעזור לו אך אלברט נתון לשליטתה המוחלטת של אמו השתלטנית מיי פיטרסון (מורין סטייפלטון), שרואה ברוזי מתחרה על נפשו של אלברט, בנה, ואינה מתכוונת לוותר. רוזי נפגשת עם אד סאליבן (בתפקיד עצמו) ומשכנעת אותו להפיק תוכנית פרידה מבירדי בתוכנית, שתשודר מקולומבוס. בתור גימיק, בירדי ינשק נשיקת פרידה לנערה אחת בת מזל, שתיבחר באופן אקראי. התכנית יוצאת לפועל והנערה שנבחרה היא אלמונית בשם קים מקפי (אן-מרגרט). השמועה על האירוע מתפשטת במהירות. הנערות צועדות ושרות:"אנו אוהבות אותך, בירדי". לעומת זאת, הנערים, שננטשו לטובת האליל, שרים "אנו שונאים אותך, בירדי". לבסוף מגיע בירדי בשיירת אופנועים, לבוש במכנסיים הדוקים ומנענע בירכיו. כשהוא שר, מתעלפות כל הנערות וגם אשת ראש העיר. הארי מקפי, אביה של קים, מתנגד להשתתפות בתו בתוכנית אך רוזי ואלברט משכנעים אותו בהבטיחם, שגם הוא יופיע בתוכנית יחד עם ראש העיר, ויוכל לדבר על מפעל הדשנים שלו. אלברט מדגים למקפי תרופה שמזרזת מטבוליזם בצב, וגורמת לו "לרוץ". הארי מתרשם מאד ומחליט לחתום על שותפות עסקית עם אלברט. הוגו, החבר של קים מתנגד לזה שהיא תתנשק עם בירדי אך לשווא. לקראת המופע מודיעים לאלברט ורוזי שהבלט הרוסי משתתף בתוכנית ולכן לא יוותר זמן לנשיקה ולשיר שלו. אלברט מאוכזב והולך לקפה של מוד שם הוא פוגש באמו שמשחקת קנסטה עם מר מוד העומד להיות האב החורג שלו. רוזי מצליחה להחזיר לכוס החלב של המנצח הרוסי את התרופה של אלברט. המנצח פועל בזריזות עצומה והמופע הרוסי מסתיים מהר. בירדי עולה לבמה ושר את שירו של אלברט אך לפני שהוא מנשק ללקים מתפרץ הוגו וחובט בו. כעת אלברט ורוזי מחליטים להתחתן וכן מיי ומר מוד. קים שרה בשמחה לפרידה מבירדי "ביי ביי בירדי". מועמדות לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר. מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. אן מרגרט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. מדיה וקבצים בנושא ביי ביי בירדי בוויקישיתוף "ביי ביי בירדי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ביי ביי בירדי", באתר נטפליקס "ביי ביי בירדי", באתר AllMovie (באנגלית) "ביי ביי בירדי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ביי ביי בירדי", באתר אידיבי "ביי ביי בירדי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לביי ביי בירדי, באתר יוטיוב ביי ביי בירדי בקיצור, באתר יוטיוב קונרד בירדי מופיע בכיכר העיר, באתר יוטיוב דיק ואן דייק שר: הראי פנים צוחקות, באתר יוטיוב בישראל הוא נקרא "אליל השכונה"
ג'סי פירסון

בובי וויין פירסון (18 באוגוסט 1930 - 5 בדצמבר 1979), המכונה ג'סי פירסון, היה שחקן אמריקאי, זמר, במאי וסופר. לאחר שהוציא שני סינגלים בחברת תקליטי דקה בהצלחה מועטה, שמע את פירסון המלחין צ'ארלס סטרוז, שהמליץ עליו לסיבוב ההופעות הלאומי של המחזמר "ביי ביי בירדי". כאשר דיק גוטייה, השחקן המקורי המגלם את קונרד בירדי, חלה. פירסון קיבל את תפקיד שהוא מקבל השראה לביצוע התפקיד מאליל הרוק אלביס פרסלי. הוא שיחק באותו תפקיד בגרסת הסרט משנת 1963, ביי ביי בירדי. לאחר מכן הופיע בקומדיה של גלן פורד Advance to the Rear (1964. מכיוון שלא היו לו יותר הצעות לתפקידים בקולנוע, הוא פנה לטלוויזיה והופיע בתוכניות כמו בוננזה, המופע של אנדי גריפית', הצי של מקייל והבוורלי הילבילים. בשנות השבעים היה פירסון המספר בסרט "נורסמן" (1978), סאגה ויקינגית בכיכובם של לי מייג'ורס וקורנל ויילד. פירסון היה המספר באלבומים רבים, בין היתר "הים" משנת 1967, וכן The Body Electric ו- The Body Electric-2, שני תקליטורים המבוססים על שיריו של וולט וויטמן, עם מוזיקה מאת מק'קואן, שיצאו בתחילת שנות השבעים, אלבום מחווה לפזמונאי-זמר וודי גאת'רי, ושני אלבומי שירה דתית של חיימה מנדוסה נאווה : וישו אמר ... ומדיטציה בתהילים, גם הם משנת 1976. בתחילת 1970, בסרט "The Mezcla Man", אחד הפרקים האחרונים של סדרת הטלוויזיה בימי עמק המוות. כשאובחן פירסון כחולה סרטן, הוא עבר למונרו, לואיזיאנה, כדי להיות ליד אמו ומת שם ב -5 בדצמבר 1979, בן 49. ג'סי פירסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'סי פירסון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'סי פירסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'סי פירסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'סי פירסון, באתר Discogs (באנגלית) Crowther, Bosley (5 באפריל 1963). "Bye Bye Birdie (1963) The Screen: 'Bye Bye Birdie' Arrives at Radio City Music Hall:George Sidney Directs Version of Comedy 'Glory of Easter' Show Presented on Stage". הניו יורק טיימס. {{cite web}}: (עזרה) "The Courtship of Carrie Huntington". Internet Movie Data Base. 17 במרץ 1966. נבדק ב-8 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
תנוחת טריפוד

תנוחת טריפוד (באנגלית: Tripod) היא עמידה גופנית הנמצאת בשימוש לעיתים קרובות על ידי אנשים הסובלים ממצוקה נשימתית (כגון מחלת ריאות חסימתית כרונית) או אנשים שחסר להם אוויר (כגון אדם שרץ ספרינט). בתנוחת טריפוד, האדם יושב או עומד רוכן קדימה ותומך בפלג גופו העליון עם הידיים על הברכיים או על משטח אחר. בקרב אנשי מקצוע בתחום הרפואה, מטופל המאמץ את תנוחת טריפוד נחשב לאינדיקציה לכך שהמטופל עלול להיות במצוקה נשימתית. במצב של כאבים בחזה ללא נשימה מאומצת, תנוחת החצובה עשויה להצביע על דלקת קרום הלב חריפה. מומחים סברו כי שימוש בתנוחת טריפוד מייעל את מכניקת הנשימה על ידי ניצול שרירי הצוואר והחזה העליון כדי להכניס יותר אוויר לריאה. כשהזרועות תפוסות ברגל או בכול דבר אחר, התכווצות החזה גורמת להגבהה של הדופן הקדמית של החזה. מדיה וקבצים בנושא תנוחת טריפוד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Wheels on the Bus

Wheels on the Bus (בעברית: גלגלי האוטובוס) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט. הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-10 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-27 מיליון צפיות. השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן ואמילי ווארן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man". בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-44 מיליון השמעות. עם יציאתו, נכנס השיר למצעד הסינגלים הניו זילנדי, בו הגיע למקום ה-24. מלבד מצעדי המדינות, Wheels on the Bus נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי ברחבי העולם באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-194, ובכך הפך לשיר הרביעי הכי מצליח של מרטינז ברשימה זו, לאחר "Show & Tell", שהגיע למקום ה-158 בספטמבר 2019, "Pity Party", שהגיע למקום ה-82 במאי 2016, ו-"Play Date", שהגיע למקום ה-26 במאי 2020. Wheels on the Bus - וידאו קליפ ביוטיוב Melanie Martinez – Wheels on the Bus (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez - Wheels on the Bus [Official Music Video] Melanie Martinez – K-12 (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez – Piggyback (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez Shares Sweet and Spicy New Track, ‘Gingerbread Man’, Spin, ‏2015-12-23 @MelanieLBBH (1 באוגוסט 2019). "✨Snippet of "Wheels On The Bus" from K-12✨ "I'm saying nothing, No one's watching us don't give a fuck wheels on the bus. I'm holding it down up in the front, wheels on the bus. Ooh."" (Tweet). נבדק ב-2 באוגוסט 2019 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) K-12, נבדק ב-2020-05-01 Melanie Martinez, Billboard "Melanie Martinez - Spotify Chart History". kworb.net. נבדק ב-2020-02-11.
Drama Club

Drama Club (בעברית: מועדון דרמה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט. הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-21 בנובמבר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-16 מיליון צפיות. Drama Club הוא השיר היחיד באלבום שהופק על ידי וואן לוב, שהפיק רבים מלהיטיה הקודמים של מרטינז, בהם "Dollhouse"‏, "Carousel"‏ ו-"Sippy Cup". בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר. השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-157. נכון לאוקטובר 2020, זכה השיר למעל ל-34 מיליון השמעות בספוטיפיי. Drama Club - וידאו קליפ ביוטיוב Melanie Martinez – Drama Club (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez - Drama Club [Official Music Video] Melanie Martinez – Dollhouse (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez – Carousel (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez – Sippy Cup (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 @MelanieLBBH (24 באוגוסט 2019). "💗Snippet of "Drama Club" off K-12!💗Artwork: Pastelae Pre-order K-12 out September 6: melanie.lnk.to/K-12TW" (Tweet). נבדק ב-24 באוגוסט 2019 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) "Melanie Martinez - Spotify Chart History". kworb.net. נבדק ב-2020-02-11. K-12, נבדק ב-2020-05-01
וולוו ונוס בילו

וולוו ונוס בילו (בשוודית: Volvo Venus Bilo) היא מכונית קונספט בתצורה של מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 1933 4 דלתות – סלון. מספר נוסעים: 4. הדלתות האחוריות נבנו והורכבו בתצורה של "דלתות התאבדות" מנוע 6 צילינדרים. מנוע קדמי. מנועי בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנוע קירור מים. השלדה של מכונית הקונספט "וולוו ונוס בילו" התבססה על השלדה של דגם מכונית הסלון "וולוו PV650" אשר יוצרה בין השנים 1929–1937. "וולוו ונוס בילו" תוכננה כדי שתהיה בעלת יכולת קיבולת מטען גדולה. תשע מזוודות שתוכננו במיוחד יכלו להתאים לחללים מאחור ולתאים בפגוש הימני הקדמי (הפגוש השמאלי הכיל צמיג רזרבי וכלים). צמיג רזרבי שני מאחור שימש כפגוש. דגם מכונית הפאר "וולוו PV 36" שיוצרה בין השנים 1935–1938 התבסס על דגם "וולוו ונוס בילו". וולוו וולוו סיטי טקסי וולוו PV650 וולוו ECC וולוו פיליפ וולוו GTZ / GTZ 3000 מדיה וקבצים בנושא וולוו ונוס בילו בוויקישיתוף וולוו ונוס בילו, סרטון באתר יוטיוב "וולוו ונוס בילו" "וולוו ונוס בילו"
יהודית מבתוליה (סרט, 1914)

יהודית מבתוליה (באנגלית: Judith of Bethulia) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1914 בבימויו של ד. וו. גריפית' ובכיכובם של בלאנש סוויט והנרי וולת'אל. הסרט מבוסס על מחזה באותו שם שנכתב בידי תומאס ביילי אולדריץ'. זהו הסרט הראשון באורך מלא שנעשה על ידי חברת ההפקה ביוגרף (אנ'). לסרט זה מעמד מיוחד ביצירתו של גריפית', מחשובי המפתחים של אמנות הקולנוע ומגדולי הבמאים, בהיותו החוליה המקשרת בין הסרטים הקצרים לסרטי האפוס הגדולים שלו. זמן קצר לאחר השלמת הסרט התגלעו חילוקי דעות בין גריפית' לביוגרף והוא עזב את החברה. ביוגרף עיכבה את יציאתו של הסרט לאקרנים עד לאחר עזיבתו, כדי לא לשלם לו את חלקו ברווחים. בלאנש סוויט – יהודית הנרי וולת'אל – הולופרנס מאי מארש – נעמי רוברט הארון – נתן ליליאן גיש –אם צעירה קייט ברוס – שפחתה של יהודית הסרט מבוסס על ספר יהודית, אחד הספרים החיצוניים לתנ"ך. האשורים צרים על העיר בתוליה אשר מגינה על ירושלים. במהלך המצור הם לוקחים בשבי את נעמי (מאי מארש), אישה יהודייה תושבת בתוליה, וקושרים אותה לעמוד באוהל. פרנסי העיר המורעבת מוכנים להיכנע אבל ליהודית (בלאנש סוויט), אלמנה יהודייה תושבת העיר, יש רעיון כיצד להציל את עמה מרעב וכניעה, יהודית מתקשטת והולכת בליווי שפחתה (קייט ברוס) אל המחנה האשורי. שם היא מצליחה להקסים את מפקד המחנה הולופרנס (הנרי וולת'אל), גנרל בצבאו של נבוכדנצר. היא מפתה אותו וגורמת לו לשתות לשוכרה ואז, לאחר שנרדם, עורפת את ראשו בעזרת סיף פרשים. היא חוזרת לבתוליה כגיבורה עם ראשו הערוף של הולופרנס. כאשר חייליו של הולופרנס מגלים את גופת מפקדם הם נכנסים לפאניקה, נסים לכל עבר ונעמי משוחררת בידי אהובה, נתן (רוברט הארון). הסרט מסתיים בתיאור יהודית מתפללת תפילת הודיה לאלוהים, לבדה. הסרט קיבל ביקורות חיוביות. מגזין וראייטי כתב ב-27 במרץ 1914: "לא קל להתוודות שאינך ראוי למשימה נתונה, אך תיאור הולם של יהודית מבתוליה הוא, בלשון המעטה, תפקיד של אדם מבוגר". המגזין The Moving Picture World כתב ב-7 במרץ 1914: "יצירה מרתקת של אמנות ברמה גבוהה, יהודית מביתוליה לא רק ידורג כהישג במדינה זו, אלא יילקח לתשומת ליבם של מפיקים זרים". מדיה וקבצים בנושא יהודית מבתוליה בוויקישיתוף "יהודית מבתוליה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יהודית מבתוליה", באתר AllMovie (באנגלית) "יהודית מבתוליה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Judith of Bethulia". ספריית הקונגרס. (באנגלית) הלחמי, יוסי (2004). "גריפית ו"יהודית מבתוליה"" (PDF). סינמטק תל אביב. p. 16. "Judith of Bethulia (1914)". A Cinema History. (באנגלית) "Judith of Bethulia, A review by John DeBartolo". The Moving Picture World. (באנגלית)
ארט שומאן

ארט שומאן (בהולנדית: Aert Schouman‏; 4 במרץ 1710 – 5 ביולי 1792) היה צייר הולנדי מהמאה ה-18 מהרפובליקה ההולנדית. שומאן נולד בדורדרכט. כשהיה בן 15 שימש כשוליה לאמן מדורדורכט אדריאן ואן דר בורג, יחד עם קורנליס גרינווד, בנו של מורו לצריבת זכוכית, פרנס גרינווד. שומאן היה יוצא דופן בקרב הציירים בכך שניהל יומן מפורט על חייו המקצועיים בין ה-16 באוקטובר 1733 ל-16 בנובמבר 1753. הוא לקח על עצמו את תלמיד הראשון שלו לציור בשנת 1733 והמשיך ללמד במשך כל חייו. משנת 1742 ועד 1792 הוא היה ראש גילדת לוקאס הקדוש בסנט לוק, ובשנת 1751 הפך למנהל בית הספר לציור בהאג. בשנת 1736 הוא ייסד את "אחוות הקונפרי" בהאג, אחווה שחבריה חובבי אמנות מדורדרכט וסביבותיה, שהיה ראשו בשנים 1752–1762. שומאן היה אמן חשוב בזיילנד בין 1735 ל־1785. באותה תקופה הוא חי ועבד בדורדרכט, בהאג ובמידלבורך ולימד תלמידים בדורדרכט ובהאג. הוא היה צייר הולנדי פורה ורב-תכליתי, חרט זכוכית, דפוס, אספן וסוחר, שצייר טבע דומם, נושאים תנ"כיים ומיתולוגיים, ז'אנר, יצירות היסטוריות וטופוגרפיות, דיוקנאות, רישומים, תחריטים ומצוטינט. הוא עיצב שטיחי קיר, צייר שטיחי קיר וחפצים מעוטרים כמו ארגזי טבק ואפילו חלונות זכוכית. בין תלמידיו היו דירק קויפרס, פיטר וילם ואן מגן, ניקולאס מויס, יאן ואן יוריס פונס, מרטינוס שומאן (הנכד שלו), יאן וילם סנוק, רוטגר מואנס טאטס, ווטר אויטרלימיג, וילהלם וינסנטיוס, יעקובוס וונק, ודניאל וריגד. הוא נפטר בהאג, בן 82. הציור שלו בו מופיע קורנליוס ואן ליל, אספן האמנות של דורדרכט, מבקש למביע את היחסים בין האמן לפטרון. מדיה וקבצים בנושא ארט שומאן בוויקישיתוף Aart Schouman in the RKD "Codart - Dutch and Flemish art in museums worldwide". אורכב מ-המקור ב-2006-06-28. נבדק ב-17 בספטמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה)
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2010

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2010 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 7: "אביב מתעורר" 6: "אנרון", Jerusalem 5: "מוזיקת לילה זעירה" 4: "מראה מעל הגשר", "הלו, דולי!", "הנזירות בלוז" 3: "חשמלית ושמה תשוקה", "שמש בוגדנית", "אוליבר!", "פריסילה, מלכת המדבר", Red, "שונא הבריות", "שלושה ימים של גשם", "טריסטן ואיזולדה" 2: Afterlight, "חתולה על גג פח לוהט", "ההולנדי המעופף", England People Very Nice, "המלט", "לולו", Morecambe,‏ Peter Grimes,‏ The Mountaintop,‏ The Priory ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 4: "אביב מתעורר" 3: "הלו, דולי!" 2: "חשמלית ושמה תשוקה", Jerusalem, "טריסטן ואיזולדה" פרסי אוליבייה לשנת 2010 פרסי אוליבייה לשנת 2010 באתר officiallondontheatre.co.uk
Stoney End

Stoney End הוא אלבומה ה-12 של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא בפברואר 1971. מבחינה מוזיקלית האלבום היה שינוי כיוון בקריירה של הזמרת מכיוון שהאלבום הכיל מוזיקת פופ רוק ומוזיקה קצבית בניגוד לאלבומיה הקודמים שהכילו שירי ג'אז. האלבום הופק על ידי ריצ'רד פרי אשר יעבוד בהמשך גם על אלבומים נוספים של ברברה. האלבום הגיע למקום ה-10 בארצות הברית והיה לאלבום הראשון שלה מזה 5 שנים להגיע להישג זה, ובשנת 1986, הגיע למעמד פלטינה. האלבום כולל מספר גרסאות כיסוי של אמנים כמו לאורה נירו, רנדי ניומן וג'וני מיטשל. מידע על האלבום Stoney End באתר MusicBrainz מידע על האלבום Stoney End באתר AllMusic האלבום Stoney End באתר Discogs האלבום Stoney End באתר ספוטיפיי https://music.apple.com/us/album/stoney-end/186226498
שובה של יהודית לבתוליה (בוטיצ'לי)

שובה של יהודית לבתוליה (באיטלקית: Ritorno di Giuditta a Betulia) הוא ציור טמפרה על לוח עץ, מעשה ידי הצייר סנדרו בוטיצ'לי משנת 1472 לערך. היצירה מוצגת בגלריית אופיצי בפירנצה. הציור מבוסס על סיפור מספר יהודית, בו יהודית, אלמנה יהודייה מהעיר בתוליה שהצילה את עם ישראל משליטה זרה על ידי עריפת ראשו של הולופרנס, שר הצבא האשורי של נבוכדנצר, לאחר שהסתננה למחנהו. לאחר עריפת הראש חזרה יהודית עם שפחתה לבתוליה (ספר יהודית פרק יג', פסוק יג'). הציור נוצר קרוב לוודאי כזוג של גילוי גופתו של הולופרנס, שני הציורים תועדו בסוף המאה ה-16 באוסף בית מדיצ'י, לשם הגיעו כמתנה שקיבלה ביאנקה קאפלו, אשתו השנייה של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. קנה המידה הקטן של הציורים מעיד על כך שהם לא נועדו להצגה קבועה על קיר. ידוע על פי תיעודים בני התקופה כי ציורים בממדים קטנים כאלו נשמרו כחפצי ערך יקרים בארונות או בנרתיקי עור, ונחשפו על ידי בעליהם באירועים מיוחדים. העדינות וההקפדה על הפרטים הקטנים, מובילה להנחה שגם הלוחות הקטנים האלו נועדו למטרה זו. בשנת 1633 היצירה צורפה לגלריית אופיצי. הציור מתאר את יהודית ושפחתה בדרכן חזרה לבתוליה. השפחה נושאת את ראשו הכרות של הולופרנס בסל מעל ראשה, ואילו יהודית מחזיקה בידה הימנית את החרב ובידה השמאלית ענף זית כסמל לשלום שאותו היא תביא לבני עמה. הדרמה והאלימות המאפיינים את "גילוי גופתו של הולופרנס" נעלמים כאן לחלוטין, ובמקום האוהל המעיק אנו מוצאים את עצמנו במרחב פתוח ומשוחרר. עובדה אשר מודגשת על ידי הצבעים הבהירים והקומפוזיציה הברורה יותר. מרחוק מתואר האזור הכפרי המלא בעדרים. בוטיצ'לי הצליח ליצור בציור זה איזון ייחודי בין תנועה לעמידה במקום, יהודית נראית כמי שעוצרת לרגע בדרכה קדימה כדי לפנות לעבר המתבונן, בטוחה בעצמה אם כי מעט מלנכולית, בדיוק כפי שרצתה להציג את עצמה כמנצחת. למרות גודלם הקטן, שני הציורים של בוטיצ'לי הם יצירות מופת אמיתיות בשל מורכבות הקומפוזיציה, תשומת הלב לפרטים זעירים ובחירה נכונה של התפאורה השונה לכל סצנה. מדיה וקבצים בנושא שובה של יהודית לבתוליה בוויקישיתוף "BOTTICELLI, Sandro, The Return of Judith to Bethulia". Web Gallery of Art. (באנגלית) תרגם מיוונית: יצחק זעקיל פרענקיל, ‏ספר יהודית, מהדורת ווארשא 1885, באתר "דעת"