laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורנג'

האם התכוונתם ל... אורנג' (חברה) – לשעבר פראנס טלקום, תאגיד רב-לאומי צרפתי העוסק בתקשורת פרטנר תקשורת – מותג "אורנג'" משמש חברות לתקשורת סלולרית, ושימש גם את חברת "פרטנר תקשורת" בישראל אייג'נט אורנג' – חומר מנשיר וקוטל צמחים שבו השתמשה ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם מדינת אורנג' החופשית – מדינה לשעבר ואחר כך פרובינציה של דרום אפריקה, הנקראת כיום "המדינה החופשית" אורנג' (נהר) – נהר בדרום אפריקה אורנג' (אוהיו) – עיירה באוהיו אורנג' (קליפורניה) – עיר בקליפורניה מחוז אורנג' (קליפורניה) – מחוז בקליפורניה מחוז אורנג' (ניו יורק) – מחוז במדינת ניו יורק אורנג' (ניו סאות' ויילס) – עיר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה מחוז אורנג' (סרט) – קומדיית נעורים שעלילתה מתרחשת במחוז אורנג' (קליפורניה) בית אורנז'-נאסאו – שושלת מלוכה, ענף של בית נאסאו הגרמני, שמילא תפקיד מרכזי בהולנד אורנז' – עיר בדרום מזרח צרפת נסיכות אורנז'
קרוסל (מצעד צבאי)

קרוסל (בצרפתית: Carrousel) הוא כינויו של מצעד צבאי בו הדגימו פרשים או אבירים רכובים על סוסים את יכולותיהם לצלילי מוזיקה. מצעדים אלה היו נפוצים בצרפת קודם למהפכה הצרפתית, כאשר המשמר המלכותי נהג לערוך מצעדים אלה שכללו 32 פרשים רכובים ותזמורת. מקורו של הנוהג לקיים מצעדים מעין אלה בשיטת אימונים שתורגלו על ידי פרשים. בהמשך הפכו האימונים למעין מופע, והאבירים או האצילים התלבשו בתלבושות ססגוניות, והציגו משל או אלגוריה היסטורית. הקרוסל הראשון שנערך בצרפת התרחש בשנת 1605 באוטל דה בורגון (Hotel de Bourgogne). מפגנים ידועים במיוחד התרחשו בשנת 1662 בארמון הטווילרי (באתר הקרוי כיום כיכר קרוסל על שם המפגן), וב-1664 בארמון ורסאי.
קרוסל

האם התכוונתם ל... קרוסל (מצעד צבאי) – מצעדים צבאיים ססגוניים שהיו נהוגים בצרפת קודם למהפכה הצרפתית כיכר קרוסל – כיכר ברובע הראשון של פריז שער הניצחון של קרוסל – שער ניצחון בפריז קרוסל – מחזמר מאת רוג'רס והמרשטיין קרוסל – סרט קולנוע המבוסס על המחזמר קרוסל ברנרד קרוסל – נגן קלרינט, מלחין ומתורגמן שוודי - פיני קרוסל (להקה) – להקה לטבית Carousel (שיר) – סינגל של מלאני מרטינז Carousel (אלבום מחזמר) קרוסלה (פירושונים)
מאורוליקוס

פרנצ'סקו מאורוליקו או מאורוליקוס (באיטלקית: Francesco Maurolico, בלטינית: Maurolycus ‏ 16 בספטמבר 1494 - 21 או 22 ביולי 1575) היה איש אשכולות, אסטרונום ומתמטיקאי איטלקי ממוצא יווני מתקופת הרנסאנס. תרם תרומות משמעותיות בתחומי הגאומטריה, האופטיקה, חקר חתכי חרוט, מכניקה קלאסית, מוזיקה ואסטרונומיה. מאורוליקוס נולד במסינה שבסיציליה, למשפחה ממוצא יווני (מברוליקוס) אשר התיישבה באי, כנראה לאחר כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453. מאורוליקוס קיבל חינוך רחב. אביו, אנטוניו, היה רופא ולמד אצל החוקר היווני המפורסם קונסטנטין לסקאריס. כמו כן היה אחראי על ביצורי העיר מסינה. משפחת מאורוליקוס גרה בווילה בפאתי לעיר. בשנת 1521 קיבל על עצמו מאורוליקוס את הדת הנוצרית הרומית-קתולית. בשנת 1550 הצטרף למסדר הבנדיקטינים והיה לנזיר במנזר סנטה מריה של פארטו (Santa Maria del Parto) בקסטלבואונו. בשנת 1552 מונה לראש המנזר שליד קתדרלת סן ניקולו במסינה. לאחר שאביו פרש מתפקיד האחראי על ביצורי העיר מסינה, מונה מאורוליקוס לתפקיד על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאורוליקוס חינך את שני בניו של חואן דה וגה, סגן הקיסר בסיציליה, והיו לו פטרונים עשירים ורבי עוצמה. הוא גם התכתב עם מדענים אחרים בתקופתו, כמו כריסטופר קלאוויוס ופדריקו קומנדינו. בין השנים 1548 ו-1550 התגורר מאורוליקוס בטירת פולינה שבסיציליה, כאורח של המרקיז ונטימיליה, והשתמש במגדל שבטירה על מנת לבצע תצפיות אסטרונומיות. בין תגליותיו בתחום האסטרונומיה ניתן למנות סופרנובה שהופיעה בקסיופאה בשנת 1572. טיכו ברהה תיעד תגלית זו ב-1574, והיא ידועה כיום בשם סופרנובה 1572 או הסופרנובה של טיכו. בשנת 1569 התמנה מאורוליקוס לפרופסור באוניברסיטת מסינה. המאמר Photismi de lumine et umbra חוקר את השבירה של קרני האור והיווצרות הקשת בענן. מאמר זה הושלם בשנת 1521 אך פורסם רק לאחר מותו של מאורוליקוס, בשנת 1611. הוא חקר גם את הקמרה אובסקורה. המאמר Arithmeticorum libri duo (משנת 1575) כולל את המקרה הראשון המתועד של אינדוקציה מתמטית. במאמר "Opuscola Mathematica (משנת 1575) ניסה מאורוליקוס לחשב את מרכז המסה של גופים שונים (פירמידה, פרבולה, וכו'). בספרו Sicanicarum rerum compendium מוצגת ההיסטוריה של סיציליה, ובה גם מעט פרטים אוטוביוגרפיים. ספר זה נכתב בתשלום. כמו כן פרסם מפה של העיר. הסנאט של מסינה הקציב עבור מאורוליקוס שכר של 100 מטבעות זהב בשנה לעבודותיו בחקר המתמטיקה ולכתיבת ההיסטוריה של העיר. מאורוליקוס פרסם את הספר Cosmographia שבו תיאר שיטה למדוד מרחקים בכדור הארץ. שיטה זו שימשה את ז'אן פיקארד בשנת 1670 למדידת קו המרידיאן. פרסם מהדורה של הספר "מכניקה" של אריסטו ומאמר על מוזיקה. תרגם ופרסם מאמרים רבים של מדענים חשובים, כמו ארכימדס, אוקלידס ואוטוליקוס. מאורוליקוס מת במסינה. על שמו קרוי מכתש בולט על פני הירח. מדיה וקבצים בנושא מאורוליקוס בוויקישיתוף מאורוליקוס, באתר MacTutor (באנגלית)
לנון

האם התכוונתם ל... ג'ון לנון – מוזיקאי בריטי, חבר להקת הביטלס שון לנון – מוזיקאי, בנם של ג'ון לנון ויוקו אונו ארון לנון – כדורגלן אנגלי נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון – נמל התעופה של ליברפול
הרכס העצבי

הרֶכס העצבי (באנגלית: Neural crest), הוא שם שניתן לקבוצת תאים עובריים שמקורה מהאקטודרם. לאחר סגירת צינור העצבים בתהליך הנוירולציה (יצירת צינור העצבים), תאי הרכס העצבי האפיתליאלים ממוקמים זמנית בקצה העליון (הגבי) של צינור העצבים, אך לאחר מכן הופכים למזנמכימלים על ידי תהליך של EMT - Epithelial to mesenchimal transition ומתחילים לנדוד למקומות שונים בעובר, ולתת מוצא למגוון סוגי תאים ממוינים. עקב חשיבותו הרבה, לעיתים מתייחסים לרכס העצבי כאל שכבת נבט רביעית. תאי הרכס העצבי מתפתחים לא רק לתאי עצב אלא למגוון תאים, ביניהם: תאי עצב ותאי גלייה של מערכת העצבים האוטונומית, חלקי השלד הקדמיים של הפנים, גידים ושרירים חלקים, כונדרוציטים (בסחוס), אוסתיאוציטים (בעצמות), מלנוציטים (בעור), תאי כרופאמין ועוד. PNET מדיה וקבצים בנושא הרכס העצבי בוויקישיתוף הרכס העצבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אך לא ברשתית העין תאים נוירו-אנדוקרינים בבלוטת יותרת הכליה ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חוש – מערכת קלט למידע תחושתי מהסביבה או מהגוף אל המוח חוש הומור חוש שישי – תפישה על-חושית חוש (עיר) (Huşi) – עיר ברומניה חושים (דמות מקראית) – דמות מקראית, בנו של דן חושי קוש
סוסי מרקוס הקדוש

סוסי מרקוס הקדוש הם פסל ברונזה מסוג קוודריגה (ארבעה סוסים) שנוצרו ביוון העתיקה או ברומא העתיקה. מקורם של הסוסים בעת העתיקה, והם, ככל הנראה, מעשה ידי ליסיפוס – פסל יווני בן המאה הרביעית לפנה"ס. הפסלים עשויים בעיקרם נחושת (96.67%) ולכן ניתן לראות בהם פסלי נחושת לא נקייה (ולא פסלי ברונזה) אף שהרכב הפסלים מתאים להגדרה של "ברונזה". הפסלים ניצוקו בטמפרטורות גבוהות (1200–1300 מעלות צלזיוס) וצופו זהב. האיכות הטכנולוגית של היציקה מביאה חלק מהחוקרים לטעון כי מדובר בפסלים רומיים ולא בפסלים הלניסטיים (יווניים). אף שמוצא הפסל לא ידוע, ידוע בוודאות כי הפסלים הוצבו בראש שער ההיפודרום של קונסטנטינופול וניצבו בראש שער זה עד שנת 1204, עת כוחות הרפובליקה של ונציה בזזו את קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי. הדוג'ה שלח את הסוסים לוונציה והם הוצבו במרפסת בחזית בזיליקת מרקוס הקדוש בשנת 1254. בשנת 1797, לאחר שכבש את ונציה, שלח נפוליאון בונפרטה את הסוסים לפריז והם הוצבו בראש שער הניצחון של קרוסל בכיכר קרוסל שבסמוך לארמון הלובר. בשנת 1815, בעקבות תבוסת נפוליאון, הושבו הסוסים לוונציה והוחזרו לחזית הכנסייה. בשנות ה-80 של המאה ה-20, בשל הזיהום הרב בעיר ונציה, הוסרו הסוסים והועברו לתוך הבזיליקה, כאשר בחזיתה הוצב העתק של הסוסים. שיחזור מיקומם המקורי של הסוסים
לא שם זין

לא שם זין הוא ספרו רב-המכר של דן בן אמוץ שיצא בשנת 1973. הספר עובד לסרט בבימויו של שמואל אימברמן שיצא לאקרנים בשנת 1987. עלילת הסרט שונה במעט מעלילת הספר. הספר מבקר באופן מסוים את המצב בעת מלחמת ההתשה בו הייתה תחושה של רגיעה בעוד בגבול התחוללה מלחמה עם הזוועות הנלוות לה. מצב זה השתנה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 מספר חודשים לאחר צאת הספר. הספר והסרט זכו להצלחה גדולה בעת יציאתם. בסרט צפו תוך שלושה חודשים כ-450 אלף צופים, והוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. שירים מתוך האלבום "לילה לא שקט" של שלמה ארצי ליוו מספר סצנות בסרט. עיקר עלילת הסרט היא סיפור אהבה שמתחיל בין צעירים לפני גיוס לצה"ל, רפי (איקה זוהר) ונירה (ענת וקסמן), ומסתבך בעקבות פציעתו של רפי במהלך שירותו. רפי, בחור מלא שמחת חיים שהתנדב בצנחנים, שובר את מוֹתנוֹ בתקרית ירי עם מחבלים, והופך למשותק ברגליו, נאלץ ללמוד מחדש כיצד לבצע פעולות גופניות פשוטות כמו ישיבה ועשיית צרכים ונאלץ להתרגל לתדמית החדשה של גופו. הדבר שמציק לו ביותר הוא אי הידיעה לגבי יכולתו המינית. רפי לא יודע אם הוא הפך לאימפוטנט והוא אינו מקבל הדרכה לתפקוד מיני במצב נכותו. רפי מתרחק מנירה ומסלק אותה מחייו בשל הבושה בתדמית גופו החדשה וחושב שהיא רוצה אותו מתוך רחמים אליו. הוא נמלא חששות, נכנס לדיכאון, שוקל להתאבד. גם משפחתו נכנסת לסחרור. אבי המשפחה (שמואל שילה) מנסה להתאבד ואחיו של רפי, אלי (שמואל וילוז'ני) מציל את האב. ידידו החדש והנכה של רפי, אמנון, מנסה לשדל אותו לבדוק את תפקודו המיני עם זונה, אך רפי מסרב. לאחר שחברו הטוב יגאל נהרג בפיגוע, רפי מחליט להתחיל להשתקם ולהשלים עם תדמית גופו. בסופו של דבר, רפי משלים עם נכותו, חוזר אל אהובתו, נירה, ומגלה יחד איתה שכושרו המיני לא אבד. נולד בארבעה ביולי ביקורות על הספר דורון רוזנבלום, הדב"א האחרון, דבר, 5 במרץ 1973 ישראל זמיר, היו אתי בראש אחד, על המשמר, 6 באפריל 1973 אריאנה מלמד, ההיפי הראשון שלנו, באתר ynet, 8 במרץ 2009 דן בן-אמוץ, לא הייתי מחזיק מעמד בטירונות בלעדיה, באתר ynet, 22 באפריל 2007 - קטע מהספר ביקורות על הסרט מאיר שניצר, יבשה הבלוטה, חדשות, 7 ביולי 1987 רחל נאמן, ביקורת קולנוע - הנכות משתלמת, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987 עירית שמגר, מה שאנחנו לא רוצים לדעת וחייבים לראות, מעריב, 3 ביולי 1987 מידע על לא שם זין בקטלוג הספרייה הלאומית עידית שחורי, רק השחקנים מתרגשים מכיסאות הגלגלים, חדשות, 7 באפריל 1987 תלו את הכפפות, חדשות, 1 באוקטובר 1987 צחי נגה, "לא שם זין־ יוצא לאוסקר, חדשות, 30 באוקטובר 1987
דן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... במקרא דן – דמות מקראית, אחד מבני יעקב אבינו שבט דן – אחד משבטי ישראל מקומות נחלת שבט דן – חבל ארץ שהוא נחלות השבטים נחלתו של שבט דן על פי חלוקתו של יהושע בן נון גוש דן – שמו המקובל של מטרופולין תל אביב, מראשון לציון בדרום ועד הרצליה בצפון נחל דן – אחד ממקורות נהר הירדן, והגדול שבהם עין דן – המעיין ממנו נובעים מי נחל דן תל דן – תל המכיל את העיר המקראית לֶשֶם וסמוך לנחל דן דן (קיבוץ) – קיבוץ בגליל העליון שמורת טבע תל דן – שמורת טבע סביב תל דן שדות דן – מועצה אזורית במחוז המרכז חברות דן חברה לתחבורה ציבורית – חברת תחבורה ציבורית הפועלת בגוש דן רשת מלונות דן – רשת מלונות ישראלית אישים אורי דן – שם העט של העיתונאי שלמה אורי אלכס דן – תת-אלוף בצה"ל ומנכ"ל משרד המודיעין דומיטרו דן – נוסע רומני שהתפרסם כמי שיצא למסע רגלי שבו עבר מרחקים גדולים מאוד הלגה דן – נערה הולנדית שיומנה המתאר את קורותיה תחת השלטון הנאצי התפרסם יעל דן – אשת תקשורת ישראלית יוסף דן – חוקר קבלה ומיסטיקה יהודית לירן דן – ראש מערך ההסברה הלאומי צביקה דן – איש צבא ישראלי רונן דן – תת-אלוף בצה"ל וטייס בחיל האוויר הישראלי שייקה דן – מצנחני היישוב שנשלחו לארצות אירופה תחת הכיבוש הנאצי אחר דן (רובה) – רובה צלפים ישראלי תוצרת תעשיות נשק לישראל דן (עיתון אוקראיני) (День, "דֵן", 'היום') – עיתון אוקראיני דאן
אליפות אירופה בכדורסל 1953

אליפות אירופה בכדורסל 1953 הידועה גם בשם יורובאסקט 1953 היא האליפות השמינית שנערכה על ידי פיב"א אירופה. 17 נבחרות השתתפו בטורניר. הטורניר נערך במוסקבה,ברית המועצות, בעקבות זכייתה באליפות אירופה בכדורסל 1951. באליפות זו השתתפו לראשונה נבחרות ישראל ושוודיה. הופעת הבכורה של ישראל הייתה מוצלחת ביותר. עם זאת, נבחרות מצרים ולבנון סירבו לשחק מולה במהלך הטורניר ועל כן נענשו בהפסדים טכניים ובהרחקה מאליפויות עתידיות. בבית המוקדם ישראל ניצחה את נבחרות בולגריה ופינלנד וכן השיגה ניצחון טכני על לבנון שסירבה להתמודד מולה. הפסד לנבחרת יוגוסלביה לא מנע מישראל לסיים במקום הראשון בבית ולהעפיל, יחד עם נבחרת יוגוסלביה לבית הגמר. בבית הגמר, ניצחה ישראל את נבחרות יוגוסלביה, איטליה וצ'כוסלובקיה. כמו כן השיגה ישראל ניצחון טכני על מצרים שסירבה להתמודד מולה. לצד הניצחונות, הובסה הנבחרת על ידי ברית המועצות, הונגריה וצרפת וסיימה במקום החמישי בבית הגמר עם מאזן ניצחונות זהה לנבחרות שסיימו במקומות 2-4. ברית המועצות הונגריה צרפת צרפת צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה ישראל ישראל יוגוסלביה יוגוסלביה איטליה איטליה מצרים בולגריה בלגיה בלגיה שווייץ שווייץ פינלנד פינלנד רומניה (1952-1965) רומניה מערב גרמניה מערב גרמניה לבנון לבנון דנמרק דנמרק שוודיה שוודיה 17 הנבחרות הוגרלו לארבעה בתים: שלושה בתים בעלי 4 נבחרות ובית אחד בעל חמש נבחרות. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית הגמר שנערך בשיטת ליגה בת שמונה קבוצות. הראשונה בבית הגמר זכתה באליפות. הקבוצות שלא העפילו לבית הגמר חולקו לשני בתים בני 4 ו-5 קבוצות. שתי הראשונות בכל בית העפילו למשחקי הדירוג על מקומות 9-12 והקבוצות שסיימו במקומות השלישי והרביעי בבתים התמודדו על מקומות 13-16. הקבוצה שסיימה חמישית בבית בעל חמש הקבוצות סיימה במקום ה-17. בשלבי הבתים, במידה ומספר קבוצות סיימו עם אותו מספר נקודות, הדירוג ביניהן נקבע על פי יחס הסלים שהושג במשחקים ביניהן. מאמן הנבחרת: יעקב שאלתיאל. אורן דניאלי, בחזרה ל-1953: דור החלוץ של הכדורסל הישראלי, באתר ynet, 6 בספטמבר 2009 נתונים מפורטים באתר פיב"א אירופה
סיכון נזילות

סיכון נזילות הוא האפשרות שבנק לא יוכל לעמוד בהתחייבויותיו למפקידים, עקב התפתחויות לא צפויות, ויאלץ לבצע פעולות מהירות למימוש נכסים במחירי הפסד. במובנו הרחב יותר, סיכון נזילות מתייחס לכל גוף, לאו דווקא בנק, שיש לו התחייבויות, ועלול להגיע למצב של חדלות פרעון עקב אי יכולת לממש את נכסיו במועד הפרעון. מצב קיצוני של סיכון נזילות הוא התדפקות מפקידים על דלתות בנק בדרישה למשוך את כספם, בזמן שלבנק אין מספיק נכסים נזילים להחזר מיידי של הפיקדונות. מצב זה עלול להתפתח לכדור שלג, ודורש בדרך כלל התערבות מהירה של הרשויות המפקחות. בישראל, נדרשים הבנקים על ידי המפקח על הבנקים להתייחס לסיכוני הנזילות, תוך דגש על הרכב תיק הנכסים וחשיפתו לסיכוני שוק. כנכסים נזילים מוגדרים מזומנים, פיקדונות באוצר ובבנק ישראל לטווח קצר, ואג"ח ממשלתיות מסוימות. על הבנקים להקים מערך למעקב אחר פער הנזילות, דהיינו הפער בין הנכסים הנזילים להתחייבויות לטווח הקצר, לרבות השלכות של סיכוני אשראי וסיכונים תפעוליים על הנזילות. כמו כן מוטלת על הבנקים החובה להכין תרחישים מתאימים ולהיערך למשבר נזילות. חובת הנזילות - נקראת גם "חובת ההשקעה" - ומתייחסת לאחוז מתוך פיקדונות הציבור, אותו חייבים הבנקים, להשקיע בבנק המרכזי, על מנת לשמור על עתודות נזילות. עד שנות התשעים השתמש הבנק המרכזי בישראל בחובת הנזילות גם כמכשיר בהפעלת המדיניות המוניטרית, כיום אין זה כך, ורמתה של חובת הנזילות בישראל זהה לזו שבמדינות המפותחות. בספטמבר 2007, בתחילתו של משבר הסאבפריים, נקלע בנק המשכנתאות הבריטי נורת'רן רוק למשבר נזילות חריף. אף על פי שבאותה עת היו נכסי הבנק גדולים מהתחייבויותיו, אך הבנק לא הצליח ללוות כסף בשוקי הכספים, כדי לממן משיכות מחשבונותיו, עקב חששם של מלווים להלוות כספים לבנקים למשכנתאות. ב-14 בספטמבר משכו מפקידים מבוהלים כמיליארד לירות שטרלינג מהבנק, כ-5% מהפיקדונות בבנק. אתר האינטרנט של הבנק קרס בשל ניסיונות כניסה של לקוחות לחשבונם. בפברואר 2008 הולאם הבנק על ידי ממשלת בריטניה. קריסתו הייתה סנונית ראשונה בשרשרת קריסה של בנקים ברחבי העולם, ובפרט בארצות הברית. במרץ 2023 נקלע סיליקון ואלי בנק למשבר נזילות, שהוביל להשתלטות של התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עליו. יחס הרזרבה הוראות המפקח על הבנקים בנוגע לסיכוני נזילות באתר בנק ישראל חדשות חוץ, דרמה בארה"ב: הרגולטור סגר את בנק סיליקון ואלי והשתלט על הפיקדונות, באתר כלכליסט, 10 במרץ 2023
פולין ופולט

פולין ופולט (צרפתית: Pauline & Paulette) הוא סרט קולנוע בלגי דובר פלמית וצרפתית משנת 2001, המספר על ארבע אחיות מבוגרות: פולין, שסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית קשה ומתפקדת כילדה בת ארבע, פולט, בעלת חנות פרחים ושחקנית חובבת, המשמשת מושא להערצתה של פולין, ססיל, האחות הצעירה שעקרה אל העיר הגדולה ומרתה, האחות הבכורה, שירשה את כל רכוש ההורים ועוסקת רק בטיפול בפולין. מרתה מטפלת במסירות בפולין. אך כשמרתה נפטרת, מגלות פולט וססיל, שזה בלתי אפשרי למצוא לפולין מוסד טיפולי בקרבת מקום מגוריה של פולט. הן מגלות גם, שאף אחת מהן לא תצליח לטפל בפולין במסירות הראויה בה הצליחה לטפל בה מרתה, גם אם הן יפרשו מכל עיסוקיהן האחרים. מרתה הורישה את ההון המשפחתי למי שיטפל בפולין והאחיות ססיל ופולט מנסות לחלק את הטיפול בפולין ביניהן אך גם חלוקת הטיפול ביניהן נכשלת. פולט לא יכולה להמשיך בעיסוקיה הקודמים גם כמטפלת חלקית של פולין וססיל לא מצליחה להמשיך באורח חיים תקין עם אהוב ליבה, אלבר, כאשר פולין נמצאת בהשגחתה. אלבר מדבר צרפתית בלבד ואילו פולין מדברת פלמית בלבד. מעבר לזאת, אלבר הוא אדם אנוכי, שמסרב להתחשב בפולין. החיים בבריסל, לצד אלבר וססיל גם מרחיקים את פולין מפולט – מושא ההערצה שלה. פולין בורחת בחזרה אל עיירת הולדתה ואל אחותה פולט. פולט קוראת לססיל לפגישה אצל הנוטריון ומודיעה, שהיא בוחרת להעניק את ירושת המשפחה למוסד טיפולי טוב ומרוחק, המיועד לאנשים עם לקות אינטלקטואלית, שיטפל בפולין בימי השבוע. פולט תגור בקרבת המוסד ותטפל בפולין בסופי השבוע. ססיל, שמעוניינת בהון המשפחתי, מנתקת את קשריה עם אחיותיה, לאחר שההון יוצא מידיהן. כדי להצליח לשמור על קשר עם פולין בסופי השבוע, פולט מוותרת על אורח חייה הקודם. היא מוכרת את החנות, פורשת מתיאטרון החובבים, שהיה מרכז חיי החברה שלה ושוכרת דירה בקרבת המוסד. היא מנסה לשקם את חיי החברה שלה במקום מגוריה החדש, אך מתחילה להבין, שהאדם היחיד שבאמת אכפת לו ממנה הוא אחותה פולין. פולט משלימה עם המצב החדש וחופשות סוף השבוע עם אחותה, בעלת הלקות האינטלקטואלית, הופכות להנאה הגדולה של חייה. "פולין ופולט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פולין ופולט", באתר נטפליקס "פולין ופולט", באתר AllMovie (באנגלית) "פולין ופולט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פולין ופולט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פולין ופולט", באתר Metacritic (באנגלית) "פולין ופולט", באתר אידיבי "פולין ופולט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מחוזות טנזניה

מבחינה מנהלית טנזניה מחולקת ל-31 מחוזות (mkoa) שמחולקים לנפות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מחוז סונגבה(אנ') הוקם בשנת 2016 תוך הפרדה חלק ממחוז מבייה. מדיה וקבצים בנושא מחוזות טנזניה בוויקישיתוף רשימת המחוזות בטנזניה, באתר לשכת הסטטיסטיקה של טנזניה שיטת הממשל המקומית בטנזניה "Regions of Tanzania". Statoids. נבדק ב-6 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Mwakyusa, Alvar (4 בפברואר 2016). "Songwe is new region - with four districts". Daily News. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2016. נבדק ב-21 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "History". Songwe Regional Commissioner's Office. נבדק ב-1 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
המנון אנגולה

אנגולה קדימה! (בפורטוגזית: Angola Avante!) הוא ההמנון הלאומי של אנגולה. הוא נכתב על ידי מנואל רואי אלבש מונטירו והולחן על ידי רואי אלברטו ויירה דיאש מינגאש. ההמנון אומץ בשנת 1975 עם קבלת עצמאותה של אנגולה. דגל אנגולה סמל אנגולה ב-4 בפברואר 1961 תקף המון זועם שני בתי סוהר בלואנדה. אירוע זה היה בין האירועים שהחלו את המאבק של אנגולה לעצמאות.
דרייב אין

דרייב אין (מאנגלית: Drive-in) הוא בית קולנוע באוויר הפתוח, הבנוי ממגרש חניה לכלי רכב, תא הקרנה ומסך קולנוע גדול הניצב מולם. הצופים מגיעים אל הדרייב אין ברכביהם ונותרים בהם משך כל זמן הקרנת הסרט. בדרייב אין ניתן לצפות בסרטים רק בשעות החשכה. בדרייב אין עשויים להיות שירותים נוספים המקובלים בבתי קולנוע רגילים, כגון קפיטריה, עם או בלי שירות מלצרים, ובתי שימוש. במספר בתי קולנוע מסוג זה נבנו אזורים עם מושבים למען הצופים המעדיפים שלא להישאר בכלי הרכב, ובמקומות אחרים הוקמו פינות משחק לילדים. הפסקול הושמע בתחילה באמצעות רמקולים רגילים שהותקנו סמוך למסך. לאחר מכן הותקנו עמודים ליד עמדות החניה ואלה נשאו רמקולים שנתלו על חלונות המכוניות. בהמשך הוחלפו הרמקולים בשידורי רדיו בעוצמה נמוכה שנקלטו במכשירי הרדיו בכלי הרכב. הדרייב אין הראשון נפתח בשנת 1932 בניו ג'רזי. בתי קולנוע אלה הגיעו לשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית בשנות ה-50 ובשנות ה-60. לאחר מכן הביאה התייקרות הנדל"ן במדינה לשקיעתו של הענף. הדרייב אין בתל אביב, שהיה היחידי בישראל שכן בעבר הירקון, בשטח התחום על ידי משולש מסילות הרכבת מצפון למרכז הירידים. הוא נפתח ב-1973 ונסגר ב-2000. בימי שישי בלילה הוקרן במקום סרט פורנוגרפי, ורבים העדיפו לצפות בו בחינם מגבעת האוניברסיטה. לאחר מכן שימש המקום כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, ובשנת 2011 נעשה ניסיון להקרין במקום סרטים עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטת תל אביב הסמוכה. בשנת 2014 נבנה במקומו של הדרייב אין היכל קבוצת שלמה. מדיה וקבצים בנושא דרייב אין בוויקישיתוף ברוקס בארנס, הניו יורק טיימס, השנים חולפות והדרייב-אין עדיין כאן, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2012 AFP, הדרייב אין לא מת, באתר ynet, 22 בספטמבר 2018
ניל שיקוף

ניל שיקוֹף (אנגלית: Neil Shicoff; ‏נולד ב־2 ביוני 1949) הוא זמר אופרה אמריקאי-יהודי, הידוע בקול הטנור הלירי שלו, ובמשחק דרמטי ומלא רגש. שיקוף נולד בברוקלין שבניו יורק לאביו החזן סידני שיקוף. הוא החל את דרכו כחזן בבית כנסת רפורמי, אך עד מהרה עבר לשיר אופרה. הוא למד שירה זמן קצר מאביו שנפטר בגיל צעיר, ואחר כך בבית הספר ג'וליארד בין היתר אצל הטנור הנודע פרנקו קורלי. עוד קודם ללימודיו בבית הספר, כבר שר תפקידים שונים בתיאטרונים קטנים ובהפקות זולות, בין היתר את תפקיד דון חוזה באופרה כרמן בחברת האופרה "אמאטו". בבית הספר שיחק בתפקידי משנה, וכן שימש כמתלמד באופרה של סנטה פה. הופעתו הראשונה כזמר ראשי בהפקה של בית אופרה מכובד, הייתה בשנת 1975 בתפקיד ארנאני תחת ניצוחו של ג'יימס לוויין בסינסינטי. בשנת 1976, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בתפקיד רינוצ'ו באופרה ג'אני סקיקי של פוצ'יני. שיקוף הוחתם אז להופיע בתפקידים ראשיים של ריגולטו, לה בוהם, רוזנקוואליר ווורתר. עד מהרה החל שיקוף להופיע בהצלחה בבתי אופרה ברחבי ארצות הברית ואירופה. שיקוף סבל מפחד קהל זמן רב בקריירה שלו, ואף ביטל בעקבות כך כמה הופעות. הוא נודע כפרפקציוניסט שעובד הרבה בהכנת כל תפקיד, הן מבחינה קולית והן מבחינה דרמטית. בשנת 1978, נשא לאישה את זמרת הסופרן ג'ודית האדון, אף היא בוגרת ג'וליארד. בשנת 1984, לאחר מות אימו, סבל שיקוף מבעיות רגשיות שהשפיעו על טכניקת השירה ואיכות קולו, ופחד הבמה שלו חזר. הוא ביטל מספר רב של הופעות, וערער את מעמדו כאשר נחשב כזמר שלא ניתן לסמוך עליו. לאחר פרידה מתוקשרת וכואבת מאשתו בשנת 1989 סבל מהתמוטטות עצבים באמצע הופעה של וורתר במטרופוליטן. שיקוף המשיך במטרופוליטן במשך שנתיים לאחר המקרה, אך בשנת 1991 עזב את ארצות הברית, בהותירו מאחור את הלחצים שנגרמו מהפרשיות והשערוריות הבלתי נגמרות של גירושיו והמלחמה על המשמורת על ביתו עליזה. תחילה התגורר בברלין 3 שנים, ולאחר מכן בציריך. הוא הופיע בכל רחבי אירופה, כשהוא בונה את המוניטין שלו מחדש. הוא הופיע באופרה של וינה, לה סקאלה, קובנט גארדן, האופרה של פריז, בדויטשה אופר ברלין, האופרה הממלכתית של בוואריה ועוד בתי אופרה ואולמות קונצרטים רבים ברחבי אירופה. בשנת 1997, השיגו שיקוף והאדון הסכם גירושים. כעת היה יכול שיקוף להנשא בשנית לסופרן דון קוטוסקי, עימה חי מאז 1993, וכן לחדש את הקשר עם ביתו. באותה שנה חזר שיקוף להופיע במטרופוליטן בתפקיד לנסקי ביבגני אונייגין של צ'ייקובסקי. הופעתו המחודשת נזכתה לביקורות טובות, ומאז הופיע מעל ל-200 הופעות במטרופוליטן ב-20 תפקידים שונים. שיקוף הופיע בהפקות של האופרה הישראלית. תחילה בכרמן בעונת 2009, ולאחר מכן בהיהודיה ב-2010. אתר האינטרנט הרשמי של ניל שיקוף ניל שיקוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל שיקוף, באתר AllMusic (באנגלית) ניל שיקוף, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניל שיקוף, באתר Discogs (באנגלית) ניל שיקוף, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו נעם בן זאב, הטנור הרביעי, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2006 וידאו של האריה Rachel מתוך היהודיה (ביו טיוב)
מקלט מדיני

מקלט מדיני הוא מושג משפטי עתיק יומין, שעיקרו זכויות אדם הנרדף בגלל דעותיו הפוליטיות או אמונותיו הדתיות ממדינתו ועתיד לקבל הגנה מרשות ריבונית אחרת, ממדינה זרה, או מהכנסייה (בימי הביניים). מקלט מדיני פוליטי שונה מהגירת פליטים מודרנית בה מתרחשת נהירה מאסיבית של אוכלוסייה, בעוד במקלט מדיני מדובר בזכותם של יחידים, מבקשי מקלט מדיני, אשר בדרך כלל ניתנת תוך התייחסות לגופו של כל אדם. עם זאת, עשויה להיות ביניהם חפיפה, שכן כל פליט עשוי לדרוש לקבל מקלט מדיני על בסיס אישי. מקורה של זכות זו בעיקר בזמן המודרני על אף שניצניה נראו כבר אצל המצרים, היוונים והעברים. עמים רבים בעת העתיקה, כולל מצרים, יוון, והעברים, הכירו בזכות למקלט מדיני על רקע דתי. במקרים רבים זכות זו הגנה על פושעים או על אלה המואשמים בפשע מפעילות משפטית במידה מסוימת. בשלב מאוחר יותר אימצה הכנסייה הנוצרית את הרעיון ונקבעו כללים מסוימים כדי לקבל הגנה ואיזה סוג של הגנה. האמנה בדבר מעמדם של פליטים של האו"ם משנת 1951 והפרוטוקול שנוסף לה בשנת 1967 הם הבסיס לחקיקה בתחום המקלט המדיני ברחבי העולם. תחת הסכמות אלו, פליט הוא אדם השוהה מחוץ למדינתו וחושש מרדיפה על בסיס רקע גזעני, לאומני, או דתי, בשל דעותיו הפוליטיות או בשל חברות ופעילות בקבוצה חברתית כלשהי. מקלט מדיני בצרפת מוכר מתוקף החוקה משנת 1958. ב-2006 אישרה צרפת 7,000 בקשות מתוך 35,000. במאה ה-19 בריטניה העניקה מקלט מדיני לכמה נרדפים, בהם חברים בתנועות סוציאליסטיות (כולל קרל מרקס). ארצות הברית מעניקה זכויות מקלט מדיני ליחידים לפי החוק הבינלאומי. מספר מוגבל של פליטים המבקשים להתקבל למקלט או כאלה שכבר הגיעו לארצות הברית מדי שנה רשאים להתקבל. המדליף האמריקני אדוארד סנודן קיבל מקלט מדיני ברוסיה ב-1 באוגוסט 2013 למשך שנה, וב-7 באוגוסט 2014 קיבל אישור שהייה ברוסיה למשך 3 שנים. כמו כן, נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור ינוקוביץ' קיבל אישור שהייה ברוסיה ב-27 בפברואר 2014 לאחר שברח מאוקראינה בעקבות אירועי יברומאידן. כמות הבקשות למקלט מדיני בישראל של פליטים סודאנים ואריתראים גדלו בצורה משמעותית, בפרט על רקע רצח העם בדארפור. בשנת 2008, ביקש חבר הכנסת הערבי-ישראלי לשעבר עזמי בשארה, מקלט מדיני בקטאר. הסתננות מאפריקה לישראל פליט הסכם הסגרה מהגר עבודה עובדים זרים בישראל נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) עיר מקלט איציק וולף, סחבת בטיפול במבקשי מקלט מדיני בישראל, באתר News1, ‏20 במאי 2008 צבי יחזקאלי, חדשות 10, דיווח: בשארה ביקש מקלט מדיני בקטאר, באתר nana10‏, 10 באפריל 2007