laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Green

Green הוא אלבומם השישי של להקת הרוק אלטרנטיבי אר.אי.אם. שיצא ב-1988 ואלבום הבכורה שלהם תחת חברה גדולה - האחים וורנר. האלבום מתאפיין בצליל רענן ובמסרים פוליטיים ואקולוגיים. לאחר צאתו של האלבום הקודם, Document, הסתיים החוזה של הלהקה עם חברת התקליטים I.R.S. איתה עבדו מאז היווסדם. חברי הלהקה החליטו על מעבר לחברת תקליטים גדולה כדי שיוכלו לקדם את עצמם גם מחוץ לגבולות ארצות הברית. כך, חתמו חברי הלהקה על חוזה חדש עם חברת האחים וורנר עבור הפקת חמישה אלבומים בעבור 10 מיליון דולר. האלבום Green היה האלבום הראשון של הלהקה בחברת התקליטים החדשה. הפקת האלבום ארכה כחמישה חודשים, כשההקלטות מבוצעות בממפיס ולאחר מכן בוודסטוק. הגישה של חברי הלהקה לתהליך הפקת האלבום הייתה שונה מכל מה שעשו קודם לכן - ברוב שירי האלבום נכתבו הלחנים לפני המילים, נעשה לראשונה שימוש במנדולינה (מאוחר יותר יהפוך השימוש בכלי זה לאחד מסמלי הלהקה המובהקים ביותר) וחברי הלהקה החליפו ביניהם כלי נגינה בתדירות גבוהה. האלבום יצא לאור יום אחד לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית. בעזרת קידום מכירות מאסיבי של חברת התקליטים, האלבום הצליח יותר מכל קודמיו - בארצות הברית הגיע האלבום למעמד של אלבום פלטינה כפול והגיע לשיא במקום 12 במצעד מכירות האלבומים. בבריטניה, הגיע האלבום למקום 27 במצעדי המכירות וזכה למעמד של אלבום זהב. זו הייתה הפעם הראשונה שאלבום של הלהקה מגיע למעמד שכזה מחוץ לארצות הברית. על עטיפת האלבום מופיעות המילים לשיר "World Leader Pretend". זוהי הפעם הראשונה שמילות שיר מצורפות לאריזת אלבום של אר.אי.אם. כמו כן, זהו האלבום הראשון שהלהקה הוציאה עבורו מהדורה מיוחדת, כפי שעשו עבור כל אלבום שיצא אחריו. סיבוב ההופעות העולמי הנושא את שם האלבום החל בשנת 1989 ונמשך כשנה. מירב ההופעות התקיימו באצטדיונים ואירועים גדולים, כאשר הפעם חלק נרחב בסיבוב ההופעות התבצע מחוץ לגבולות ארצות הברית. ההופעה האחרונה בסבב התקיימה באטלנטה, וכללה ביצוע מלא של אלבום הבכורה של הלהקה, Murmur ואחריו ביצוע מלא של אלבום הנושא. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ביל ברי, פיטר באק, מייק מילס ומייקל סטייפ. הערות: בגרסת התקליט והקלטת של האלבום, הצד הראשון הכולל את שירים 1-6 נקרא "Air side" והצד השני נקרא "Metal Side". הרצועה הרביעית ("Stand"), רשומה על עטיפת האלבום בתור רצועה "R". הרצועה האחרונה באלבום נותרה חסרת שם על עטיפת האלבום ולכל צורך משפטי שמה הוא "11". ביל ברי – תופים, כלי הקשה, גיטרת בס, קולות רקע פיטר באק – גיטרה, מנדולינה, תופים מייק מילס – גיטרת בס, אורגן, קולות רקע מייקל סטייפ – שירה באקי באקסטר - גיטרה בשיר "World Leader Pretend" ג'יין סקרפנטוני - צ'לו בשיר "World Leader Pretend" קית' לבלאנק - כלי הקשה בשיר "Turn You Inside-Out" מידע על האלבום Green באתר MusicBrainz מידע על האלבום Green באתר AllMusic האלבום Green באתר Discogs האלבום Green באתר ספוטיפיי האלבום Green באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרגה של אלגברה

באלגברה מופשטת, הדרגה של אלגברה מממד סופי היא המעלה של פולינום מינימלי גנרי של לאלגברה. הדרגה חסומה על ידי מימד האלגברה, ושווה לה במקרים מסוימים; למשל, הדרגה של הרחבת שדות ספרבילית שווה לממד. עם זאת, הדרגה יכולה להיות קטנה מהממד: הדרגה של אלגברת המטריצות   M n ⁡ ( F ) {\displaystyle \ \operatorname {M} _{n}(F)} היא   n {\displaystyle \ n} . לכן הדרגה חסומה על ידי מימד ההצגה הליניארית הקטנה ביותר של האלגברה. הדרגה אינה משתנה תחת הרחבת סקלרים. תהי A אלגברה (אסוציאטיבית, או לכל הפחות אלגברה לא אסוציאטיבית שהיא בעלת חזקה אסוציאטיבית בהחלט), מממד סופי מעל שדה F. נבחר בסיס   b 1 , … , b n {\displaystyle \ b_{1},\dots ,b_{n}} , ונתבונן באיבר   X = x 1 b 1 + ⋯ + x n b n {\displaystyle \ X=x_{1}b_{1}+\cdots +x_{n}b_{n}} של האלגברה   A ⊗ F F ( x 1 , … , x n ) {\displaystyle \ A\otimes _{F}F(x_{1},\dots ,x_{n})} המתקבלת מהרחבת סקלרים מ-F לשדה הפונקציות   F ( x 1 , … , x n ) {\displaystyle \ F(x_{1},\dots ,x_{n})} . במקרה כזה, קיים פולינום מינימלי מתוקן P המאפס את X, והוא נקרא הפולינום המינימלי הגנרי של A. הדרגה שווה למעלה של P. לדוגמה, הדרגה של אלגברת המטריצות   M m ( F ) {\displaystyle \ M_{m}(F)} היא m; וזו גם הדרגה של כל אלגברה פשוטה מממד   m 2 {\displaystyle \ m^{2}} מעל למרכז שלה. אם   A 1 , A 2 {\displaystyle \ A_{1},A_{2}} הן אלגברות מעל אותו שדה, אז דרגת הסכום הישר שלהן היא הדרגה הגדולה מבין השתיים. אלגברות (אפילו שאינן אסוציאטיביות) מדרגה 2 נקראות אלגברות ריבועיות.
הספר מסביליה

הספר מסביליה, או זהירות חסרת תועלת (באיטלקית: Il barbiere di Siviglia, ossia L'inutile precauzione) היא קומדיה מאת פייר בומרשה ואופרה בופה של ג'ואקינו רוסיני על פי העלילה של המחזה. את המחזה כתב המחזאי הצרפתי בומרשה, והוא הועלה לראשונה בשנת 1775 בתיאטרון "קומדי פראנסז". עלילת המחזה היא כדלקמן: הדוקטור ברטולו הזקן רוצה להתחתן עם רוזינה, בת חסותו, אך רוזינה רוצה להתחתן עם הרוזן הצעיר מאלמוויוה, שמאוהב בה עד מעל לראשו. לשני האוהבים הצעירים עוזר הספר והמשרת לשעבר של הרוזן, פיגארו, אשר מצליח לסכל את תוכניותיהם של ברטולו ועוזרו, דון באזילו. לבד מהיותו קומדיה משעשעת, במחזה גם יסודות של ביקורת חברתית על שרירות לב השלטון ואי-השוויון בין המעמדות. למחזה שני מחזות-המשך, נישואי פיגארו (1784) ו"האם הפושעת, או טרטיף השני" (1790 לערך). בשנת 1948 הועלתה ההצגה בתרגומו של נתן אלתרמן בתיאטרון הקאמרי, הבמאי היה יוסף פסובסקי. האופרה "הספר מסביליה" היא האופרה הפופולרית ביותר שחיבר המלחין בן המאה ה-19 ג'ואקינו רוסיני (1868–1792). אופרה זו הוזמנה אצל רוסיני בשנת 1815 על ידי האימפרסריו הווינאי דומניקו ברבז'ה והוצגה לראשונה בתיאטרון ארגנטינה ברומא בשנת 1816. הצגתה הראשונה של האופרה הייתה כישלון, בגלל קבוצת בריונים שחוללו מהומה בשעת ההצגה. את הבריונים האלה שלח המלחין האיטלקי ג'ובאני פאיזיילו, שכעס על שרוסיני השתמש כרקע לאופרה שלו במחזה, שפאיזיילו עצמו הלחין לפניו לאופרה, בהצלחה רבה. כישלונה הראשוני של האופרה גרם לרוסיני מורת רוח רבה, אך הצלחתה לא איחרה לבוא. היא הוצגה בווינה ובערים נוספות מלבד רומא ברחבי איטליה ובסופו של דבר, הייתה זו האופרה של רוסיני שזכתה במקום של כבוד בהיסטוריה האופראית ודחקה את רגלי האופרה של פאיזיילו. את תמליל האופרה חיבר צ'זרה סטריביני על פי המחזה של בומרשה. נאמן לדרכו, כתב רוסיני את המוזיקה לאופרה "הספר מסביליה" תוך שלושה שבועות בלבד. הפתיחה המפורסמת לקוחה מהאופרה "אורליינו מפלמירה" (1813). רוסיני השתמש בה כתחליף לפתיחה המקורית שאבדה. רוסיני השתמש בפתיחה זו גם לאופרה "אליזבתה מלכת אנגליה" (1815) אף האריות "הנה צוחק בשמיים, זורח אור ראשון", "דרך לסוכן", "קול צלצל לפני רגע קט בליבי", "הדיבה" ואחרות מוכרות מאוד לקהל הרחב. ההצגה הועלתה לראשונה בארץ-ישראל המנדטורית בשנת 1947 בתיאטרון הקאמרי למוזיקה שכתב פרנק פלג. ב-29 בנובמבר 1948, במלאת שנה לפתיחת האופרה הישראלית, הועלתה הצגת הבכורה של האופרה בעברית בהופעה חגיגית בבית "הבימה". באופרה זו, השנייה בהפקות האופרה הישראלית, נטלה אדיס דה-פיליפ לראשונה על עצמה את מלאכת הבימוי. בתוכניית ההצגה לא הופיעה דה-פיליפ כבמאית. הייתה זו ההצגה הראשונה ששודרה בשידור חי ב"קול ישראל". הספר מסיביליה - עברית: נתן אלתרמן. סדרת "סְדָר - לספרות גנוזה", הוצאת 'דחק', 2022. האריה של פיגארו מדיה וקבצים בנושא הספר מסביליה בוויקישיתוף על ההצגה "הספר מסביליה" בתרגומו של נתן אלתרמן, באתר נתן אלתרמן הליברית (טקסט) של האופרה [IL BARBIERE DI SIVIGLIA Almaviva, o sia l'inutile precauzione Dramma comico. testi di Cesare Sterbini musiche di Gioachino Rossini] http://www.librettidopera.it/zpdf/barb_siv.pdf הספר מסביליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גרנדין

גרנדין (בצרפתית: Grenadine, מלשון grenade, רימון) הוא סירופ העשוי מרימונים וסוכר. הגרנדין מיוצר על ידי סחיטה וסינון מיץ הרימונים ובישול עם סוכר. בצרפת משמש כיום השם "גרנדין" כשם כללי לסירופ. הוא מגיע בטעמים שונים, בעיקר של פירות יער כמו פטל, תות שדה וקסיס, וכן בטעם לימון. השימוש המקורי של סירופ גרנדין היה בערבוב עם מים על מנת לתת טעם למים. כיום משמש הגרנדין בקוקטיילים הן בשל צבעו העז והן עקב טעמו, וכן משום שהמשקל הסגולי שלו כבד מרוב המשקאות המרכיבים את הקוקטייל, דבר שגורם לשקיעתו בכוס וליצירה של פס אדום בתחתית הכוס. ניתן כיום למצוא בשוק תחליפי גרנדין מלאכותיים שאינם מכילים פרי, אלא סירופ תירס וצבעי מאכל. טקילה סאן רייז סן פרנסיסקו שירלי טמפל סנאי ורוד פינק ליידי מדיה וקבצים בנושא גרנדין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
BGM-109 טומהוק

BGM-109 טומהוק הוא טיל שיוט מתקדם לטווח ארוך, מתוצרת חברת ריית'יאון האמריקאית. הטיל פותח במקור בחברת ג'נרל דיינמיקס בשנות השבעים כטיל לחימוש צוללות, ונכנס לשירות חיל הים האמריקאי בשנת 1983. הטיל יוצר במגוון דגמים, בהם ים־קרקע קונבנציונלי, ים־קרקע מצרר, ים־קרקע גרעיני, ים־ים וקרקע־קרקע. דגם בלוק 3 מונחה GPS נכנס לשירות בשנת 1993, דגם בלוק 4 מצויד במערכות הנעה וניווט משופרות, ודגם בלוק 5 שסופק במרץ 2021 מצויד בראשי קרב כנגד מטרות שונות ויכולת פגיעה במטרות ימיות דינאמיות. בשנות ה־90 ובתחילת שנות ה־2000 ישראל ביקשה מספר פעמים מארצות הברית לרכוש את הטיל וסורבה. בריטניה והולנד הן המדינות הזרות היחידות שרכשו את הטיל עבור חילות הים שלהן. ביולי 2006 אישר הקונגרס האמריקני לספרד לרכוש בין 60 ל־100 טילים עבור חיל הים הספרדי. במהלך מלחמת המפרץ נורו על עיראק 288 טילי טומהוק. בתקיפה האמריקאית בסוריה ב־7 באפריל 2017 תקף צבא ארצות הברית שדה תעופה סורי באמצעות 59 טילים אלו. הסיבה לתקיפה הייתה מתקפה כימית שיצאה משדה תעופה זה. בתקיפה נוספת בסוריה ב-14 באפריל 2018 על ידי צבא ארצות הברית, צרפת ובריטניה נורו לעבר סוריה 110 טילים. עד סוף 2021 שוגרו באופן מבצעי למעלה מ־2,300 טילי טומהוק מדגמים שונים. נשק מונחה AV-TM 300 - פיתוח חלופה זולה מדיה וקבצים בנושא BGM-109 טומהוק בוויקישיתוף technology/Tomahawk-sea-launched-cruise-missile, technology/Tomahawk-ground-launched-cruise-missile BGM-109 טומהוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) BGM-109 טומהוק - סרטון תצוגת תכלית, סרטון באתר יוטיוב, 9 בפברואר 2015 כיצד פועלים טילי השיוט טומהוק?, סרטון באתר יוטיוב, 29 ביולי 2020 כיצד טיל השיוט BGM-109 טומהוק מוצא את המטרה שלו, סרטון באתר יוטיוב, 27 בספטמבר 2021 טיל טומהוק, סרטון באתר יוטיוב, 26 במרץ 2022 אייל פינקו, הצי האמריקאי קיבל טילי שיוט טומהוק חדשים, באתר ישראל דיפנס, ‏29/03/2021 ארה"ב סירבה לספק טילים לישראל, באתר הארץ, 16 ביוני 2002 Tomahawk Cruise Missile, raytheon missiles and defense ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג

מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג (בצ'כית: Univerzitní sportovní klub Praha או בקיצור USK Praha; נודע בעבר בשם סלביה פראג) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פראג, המשחקת בליגת העל הצ'כית בכדורסל. ומעולם לא ירדה לליגה השנייה. הקבוצה הוקמה בשנת 1953 ושיחקה בליגה הצ'כוסלובקית, בה זכתה ב-13 אליפויות. לאחר מלחמת המקף, הייתה בין מקימי ליגת הכדורסל הצ'כית. הקבוצה הגיעה בעונת 1965/66 עד לגמר גביע אירופה לאלופות והפסידה לקבוצת זימנטל מילאנו 77-72. בעונת 1967/68 הגיעה לגמר גביע המחזיקות והפסידה לקבוצה א.א.ק. אתונה 89-82, במשחק שלפי הדיווח נכחו בו כ-80 אלף צופים. שנה לאחר מכן, הגיעה הקבוצה שוב לגמר גביע המחזיקות והפעם ניצחה את קבוצת דינמו טביליסי 74-80. בעונות 1994/95 (הודחה על ידי טרודט ולס), 1995/96 (הודחה על ידי פורטיטודו בולוניה), 1996/97, שיחקה הקבוצה בגביע קוראץ'. ובעונת 2000/01 השתתפה בליגה הצפון אירופית (שנקראה לאחר מכן הליגה הבלטית). בעונות 1999/00, 2000/01 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות צ'כיה רצופות. הליגה הצ'כית: אליפות (2): 1999/00, 2000/01 גמר: 1998/99 הגביע הצ'כי: גמר: 2000/01 הליגה הצ'כוסלובקית: אליפות (13): 1958, 1965, 1966, 1969, 1970, 1971, 1972, 1974, 1981, 1982, 1991, 1992, 1993. גביע אירופה לאלופות: מקום שני: 1966 גביע המחזיקות: זכייה (1): 1968/69 גמר:1967/68 צ'כיה יירי זידק צ'כיה אונדריי בלבין ארצות הברית לוציוס ואגנר צ'כיה פאבל בסקה צ'כיה ראדק בנייר מדיה וקבצים בנושא מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג, ברשת החברתית פייסבוק מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג, ברשת החברתית אינסטגרם
X-23

מרטין X-23 פריים (באנגלית: Martin X-23 PRIME) הוא מטוס ניסוי לבחינת חדירה לאטמוספירה, שנבנה עבור חיל האוויר האמריקאי באמצע שנות ה-60. בשונה ממטוס ה-ASSET, שנבנה כדי לבדוק טכנולוגיות ועמידות בחום בכניסה לאטמוספירה, ה-X-23 נבנה כדי לבדוק אפשרויות תמרון בעת החדירה לאטמוספירת כדור הארץ. מטוסי ה-X-23 נבנו מטיטניום, בריליום, פלדת אל-חלד ואלומיניום. המטוס היה בעל שני חלקים עיקריים, ה"ירכתיים" והחלק הקדמי שהיה חרוטי. המטוס כולו צופה במגיני חום שפיתחה חברת מרטין, בעובי של 20–70 מ"מ, והחלק הקדמי נבנה מחומר פחמני פנולי (PICA). שליטה אווירודינמית הושגה על ידי זוג מדפים רבועים בגודל 30 ס"מ, והגאים קבועים. לאחר הכניסה לאטמוספירה, במהירות של 2 מאך, שרוולי רוח קטנים נפרשו והאטו את מהירות המטוס. לאחר מכן נפרס מצנח שהאט את המטוס עוד יותר. המטוס נאסף בעודו צונח על ידי מטוס הרקולס שצויד בכלים מתאימים. ה-X-23 הראשון שוגר מבסיס חיל האוויר ונדנברג על גבי טיל אטלס SLV-3 ב-21 בדצמבר 1966. המשימה דימתה חזרה לכדור הארץ ממסלול נמוך. השרוולים נפרסו בגובה 99,850 רגל (30,430 מטר) אבל המצנח הראשי לא נפרס ולכן המטוס התרסק לתוך האוקיינוס השקט. ה-X-23 השני יצא לדרך ב-5 במרץ 1967. טיסה זו דימתה חדירה לכדור הארץ עם טווח של 1,053 ק"מ, וטיסה במהירות על קולית. גם הפעם המצנח לא נפרס כראוי והמטוס התרסק באוקיינוס השקט. ה-X-23 האחרון שוגר ב-19 באפריל 1967, הטיסה דימתה חזרה לכדור הארץ על פני 1,143 ק"מ. הפעם, כל המערכות פעלו כשורה וה-X-23 נתפס על ידי מטוס ההרקולס. צוות של חיל האוויר האמריקאי דיווח שהמטוס כשיר לטוס שוב אבל אף משימה נוספת לא בוצעה. ה־X-23 השלישי מוצג כיום במוזיאון חיל האוויר האמריקאי מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-23 בוויקישיתוף על הX-23 (באנגלית)
הכנסייה האמיתית של ישו

הכנסייה האמיתית של ישו היא ענף סיני של הזרם הפנטקוסטלי של הנצרות, אשר החל דרכו בראשית המאה ה-20. זוהי כנסייה עצמאית אשר נוסדה בבייג'ינג ב-1917. יושב ראש הנוכחי הנבחר של האספה הבינלאומית של הכנסייה הוא המטיף יונג ג'י לין. האספה הבינלאומית נוסדה ב-1967 בלוס אנג'לס. ישנם כמיליון וחצי מאמינים בדוקטרינות הכנסייה, הפזורים על פני חמש יבשות. רוח הקודש: קבלת רוח הקודש, כפי שנראית בדיבור בשפות, היא ההבטחה של ירושת ממלכת גן עדן על ידי המאמין. הטבילה: הטבילה היא טקס מחילה לחטאים והתחדשות. הטבילה מתרחשת במקום מים זורמים כמו נחל, ים או מעיין. הבפטיסט שכבר טבל וקיבל את רוח הקודש ביצע את הבפטיזם בשמו של ישו. אדם שקיבל זאת חייב להיטבל עם ראש מורכן ופניו כלפי מטה. רחיצת הרגליים: פולחן שטיפת הרגליים מאפשר לאדם להיות אחד עם ישו. כמו כן הוא משרת כתזכורת מתמדת שהאדם צריך אהבה, קדושה, ענווה, סלחנות ושירות. כל אדם אשר הוטבל צריך שרגליו ישטפו בשם ישו. שטיפת רגליים הדדית צריכה להיעשות כאשר הדבר מתאים. אכילת לחם הקודש: אכילת הלחם ושתיית היין היא פולחן לזכר מותו של ישו הנוצרי. הפולחן מאפשר למאמין להתכבד בבשרו ובדמו של ישו ולהיות קרובים אליו כך שיוכל לחיות חיי נצח ולקום ביום האחרון. יש להשתמש רק בלחם אחד ויין אחד. שמירה על יום השבת: יום השבת, היום השביעי של השבוע הוא יום קדוש ומבורך על ידי האלוהים. יום זה נשמר תחת חסדו למען הנצחת הבריאה, הגאולה והתקווה למנוחה פנימית בחיים שיבואו. ישו: ישו, אשר נצלב למען גאולתם של החוטאים, קם לתחיה אחרי שלושה ימים ועלה לשמיים. הוא הדרך היחידה לגאולה, וקיים ביחד עם האב ורוח הקודש (אם כי הכנסייה מתנגדת לטרמינולוגיה "השילוש הקדוש", משיקולים סמנטיים). תנ"ך: לתנ"ך הקדוש, המכיל את הברית הישנה והחדשה, השראה המגיעה מאלוהים, ובו האמת הכתובה היחידה ואמת המידה לחיים נוצרים. גאולה: ישועה ניתנת בחסד האל באמצעות האמונה לבדה. מאמינים חייבים לסמוך על רוח הקודש על מנת לרדוף אחר קדושה, לכבד את אלוהים ולאהוב את האנושות. הכנסייה: הכנסייה האמיתית של ישו, הוקמה על ידי ישו הנוצרי באמצעות רוח הקודש בעת המַלְקוֹשׁ שכבר החלה, היא התחדשות הכנסייה האמיתית מזמן השליחים. יום הדין: בואו השני של האל יתרחש ביום האחרון כאשר הוא ירד מגן העדן לשפוט את העולם: הצדיקים יזכו בחיי נצח בזמן שהרשעים יהיו מגונים לעד. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה האמיתית של ישו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה האמיתית של ישו (באנגלית, בסינית, ביפנית, בקוריאנית, באינדונזית, בגרמנית, בספרדית, בצרפתית, בפורטוגזית, ברוסית ובוייטנאמית) אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה האמיתית של ישו (באנגלית ובסינית)
מלמין

מלמין (Melamine) הוא חומר אורגני גבישי, חסר צבע, המשמש באופן נרחב לייצור מגוון סוגי פלסטיק ושרף. השימוש העיקרי בו הוא בנגרות, לייצור ציפויים לריהוט, לדלתות ולמחיצות (לדוגמה, פורמייקה). המלמין עמיד בחשיפה לקרינת השמש וקרינת UV. כמו כן הוא משמש גם לייצור כלי מטבח ואוכל, כגון צלחות, כוסות, תרוודים, מצקות וכדומה. MDF מדיה וקבצים בנושא מלמין בוויקישיתוף בלדד השוחי, מה סודו של ספוג הפלא?, באתר כלכליסט, 29 בינואר 2015 מלמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) melamine, Britannica ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה השנייה (הונגריה)

הארמייה השנייה של הונגריה הייתה ארמיית שדה של הצבא ההונגרי, שלחמה בחזית המזרחית בתקופת מלחמת העולם השנייה והושמדה כמעט לחלוטין במהלך מתקפת הנגד הסובייטית באזור הדון העליון, שבאה בעקבות קרב סטלינגרד. הארמייה השנייה הוקמה ב-1 במרץ 1940 ביחד עם שתי ארמיות נוספות של הצבא ההונגרי. היא נשלחה לחזית הסובייטית בראשית אפריל 1942, וסופחה לקבוצת ארמיות דרום הגרמנית. בסוף יוני וראשית יולי 1942 השתתפה הארמייה בשלב הראשון של מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה (מבצע כחול), ונטלה חלק בקרבות סביב העיר וורונז' על נהר הדון, ביחד עם ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית. לאחר מכן הוצבה הארמייה להגן על האגף השמאלי של קבוצת ארמיות B מפני התקפת נגד סובייטית, ותפסה עמדות על נהר דון מצפון-מערב לארמייה האיטלקית השמינית, בין נוביה-פוקרובקה לרוסשה. ב-16 בדצמבר 1942 פתח הצבא הסובייטי במבצע סטורן קטן, והבקיע את החזית הגרמנית בנקודת התפר בין הארמייה האיטלקית השמינית והארמייה ההונגרית ה-2. ב-13 בינואר 1943 פתח הצבא הסובייטי במתקפה גדולה נוספת, שנועדה לשחרר את העיר חרקוב, בהשתתפות כוחות משלוש חזיתות (וורונז', בריאנסק והדרום-מערבית). הארמייה ההונגרית השנייה, שהותקפה על ידי כוחות עדיפים בהרבה, כותרה באזור סוובודה והושמדה כמעט לחלוטין. היא ספגה כ-200 אלף אבדות (100 אלף הרוגים, 35 אלף פצועים ו-60 אלף שבויים) וחדלה מלהתקיים ככוח לוחם. בסוף מאי 1943 הוחזרו שרידי הארמייה (40 אלף חיילים מתוך מצבה מקורית של כ-250 אלף) להונגריה והארמייה פורקה באופן רשמי. ב-30 באוגוסט 1944 בעקבות חדירת הצבא האדום לשטח הונגריה המזרחית, הוקמה הארמייה ה-2 בפעם השנייה. באוקטובר 1944 השתתפה הארמייה במתקפת נגד מוצלחת, שביצעו כוחות הונגריים וגרמניים תחת פיקוד גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו, באזור העיר דברצן. מתקפה במהלכה ספגה החזית האוקראינית השנייה אבדות כבדות. האבדות הכבדות שספגה הארמייה במהלך קרב דברצן ובקרבות על דרכי הגישה לעיר בודפשט, אילצו את הפיקוד ההונגרי לפרק את הארמייה בשנית ב-1 בדצמבר 1944 ולצרף את שרידיה לארמייה ההונגרית השלישית. האירועים תוארו בסדרת טלוויזיה "קרוניקה" שהוקרנה בטלוויזיה ההונגרית בשנת 1982. בסדרה השתתפו ממשתתפי הקרבות לרבות אלמר שלאי ונוספים. מדיה וקבצים בנושא הארמייה השנייה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקלון צמר גפן

מקלון צמר גפן, מָטוֹשׁ, צַמְרוֹן או מקל ניקוי אוזניים הוא קיסם עשוי עץ, פלסטיק או נייר דחוס, שבשני קצותיו צמר גפן. במקור, המקל נועד לניקוי תעלת האוזן משעוות אוזניים, עם זאת, העמדה הרופאית המקובלת היא ששימוש כזה מזיק לתעלת האוזן. אולם, למקלון הצמר גפן יש גם שימושים נוספים בתחומי הרפואה, ההיגיינה והקוסמטיקה. אורכם המקובל של המקלות לשימוש ביתי הוא כ-7.5 ס"מ. המקלות המיועדים לצרכים רפואיים, ארוכים יותר, ומגיעים לכ-15 ס"מ, כאשר רק בצידם האחד מוצמד צמר גפן. מקלון צמר גפן הומצא בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ליאו גרסטנצאנג (Leo Gerstenzang), אמריקאי ממוצא יהודי-פולני. גרסטנצאנג הצמיד כותנה לקיסמי שיניים, כאשר הצטרך לנקות את אוזניו. תחילה, שיווק גרסטנצאנג את המקלות בשם Baby Gays, ואחר כך בשם Q-tips, אשר התקבע כשם גנרי למקלות צמר גפן בארצות הברית. ב-2019 העביר האיחוד האירופי תקנות שאוסרות על ייצור מקלוני ניקוי מפלסטיק כחלק מהמאבק לניקוי הסביבה והפסקת זיהום האוקיינוסים.[דרושה הבהרה] בעקבות השימוש הנרחב במטושים במגפת הקורונה בישראל בשנת 2020, פרסמה האקדמיה ללשון העברית בראשית 2021 כי המילה "מטוש" נבחרה על ידי הציבור כ"מילת השנה". השימוש הנפוץ ביותר למטוש הוא לניקוי תעלת האוזן משעוות אוזן. עם זאת, העמדה הרווחת בקרב רופאים היא כי שימוש זה מיותר ויכול להזיק, שכן השעווה נועדה להגן על תעלת האוזן מפני דלקות, והסרתה הופכת את התעלה לפגיעה יותר. בנוסף, השימוש עלול לשרוט את עור התעלה ולגרום לזיהום. מחקר שנערך במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל מצא קשר בין שימוש במקלות אוזניים לשכיחות דלקת האוזן החיצונית בקרב ילדים. ברפואה נעשה שימוש במקלות לשם נטילת תרביות וכן לשם נטילת דגימות לבדיקת סמני DNA. שימוש נוסף ברפואה הוא לשם מריחת חומרי חיטוי, כגון יוד. מדיה וקבצים בנושא מקלון צמר גפן בוויקישיתוף ערך מילוני בנושא צמרון, בוויקימילון ענת שלו‏, 1,000 אנשים מגיעים למיון כל חודש בגלל מקלות אוזניים, באתר וואלה, 10 במאי 2017 עברית לבריאות, באתר האקדמיה ללשון העברית. השם חודש על ידי האקדמיה ללשון העברית על פי הפועל "טָשׁ" שמשמעו שפשף. מקור הפועל בלשון חז"ל, והוא קרוב אל טִשְׁטֵשׁ. שם זה רוֹוח בקרב אנשי רפואה ומעבדה, אך פחות מוכר בציבור הרחב. Rod Moser, "Q-Tips Weapons of Ear Destruction", WebMD, 13.11.2006 לירן כוג'הינוף, יום המילה העברית: מילת השנה – מטוש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 בינואר 2021 שעווה באוזניים באתר "איגוד רופאי אף אוזן גרון" שרית רוזנבלום, "מחקר: מקלות אוזניים גורמים נזק לילדים" ידיעות אחרונות, 7 במאי 2007 (באתר מרכז שניידר)
מוג'אהדין

מוג'אהדין (مجاهدين) הוא מונח המשמש החל משלהי המאה העשרים באמצעי התקשורת לתיאור מגוון של לוחמים חמושים שתמכו באידאולוגיות אסלאמיסטיות. למילים ערביות יש בדרך כלל שורש בן שלוש אותיות. השורש של 'מוג'אהדין' הוא ג'-ה-ד (ج-ه-د), שכוונתו 'מאמץ'; זהו אותו שורש כמו למילה 'ג'יהאד' (جهاد) שכוונתה 'השקעת מאמץ'. לכן 'מוג'אהד', בתרגום מילולי, הוא אדם שמתאמץ (בינוני פועל יחיד). המונח, אפילו בערבית, קיבל משמעות שהיא דתית או צבאית בעיקרה, ולכן המילה תתורגם לרוב כ'לוחם קדוש' או 'לוחם מלחמת מצווה'. מוג'אהדין פעלו ופועלים בתקופות שונות ובמקומות שונים ברחבי העולם. החל משנות ה-60 של המאה העשרים פועל ארגון מוג'אהדין ח'לק, המשלב אידאולוגיה אסלאמיסטית עם נטיות סוציאליסטיות, נגד שלטונות איראן. מלחמת אפגניסטן, שנמשכה בין השנים 1979 ל־1989, הסתיימה בנסיגתם של הסובייטים מפני לוחמי מוג'אהדין. לאחר תקופה של מלחמת אזרחים התבסס במדינה שלטון הטליבאן. בתקופת מלחמת האזרחים בין הנוצרים למוסלמים בבוסניה והרצגובינה, שהחלה בשנת 1991, באו לעזרת המוסלמים מוג'אהדין מרחבי העולם. אף לאחר שהסתיימה המלחמה ב־1995, עדיין פועלים שם 'המוג'אהדין הלבנים'. בתקופת שלטון הטליבאן שימשה אפגניסטן בסיס פעולה לאוסאמה בן לאדן ולארגון הג'יהאד הסלפי תחת הנהגתו אל-קאעידה, אשר הואשמו מאוחר יותר בתכנון פיגועי 11 בספטמבר 2001. אחד מוותיקי המוג'האדין באפגניסטן, מחמד אבו סייף, הצטרף בשנות ה-90 לחמאס. הוא התפרסם ב-1997 כשרדף אחרי סוכני המוסד שהרעילו את חאלד משעל ברבת עמון מרחק רב עד שתפס אותם. במסגרת המלחמה בטרור שהכריז נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, נכבשה עיראק בידי צבאות קואליציה של מדינות בשנת 2003. אך אף לאחר סיומה של המלחמה נמשכת הלחימה בעיראק בידי גורמים שונים ובהם מוג'אהדין שחדרו למדינה דרך גבולותיה הארוכים. לרוב ההתקפות שבוצעו אחראי ארגונו של אבו מוסעב א-זרקאווי שב־2004 הודיע על הצטרפותו לאל-קאעידה. במסגרת מלחמות האזרחים, שפרצו בעקבות האביב הערבי, הגיעו מוג'אהדין מרחבי העולם לארצות ערב במטרה להילחם לצד ארגוני ג'יהאד סונים או לצד ארגוני ג'יהאד שיעים, הנלחמים אלו באלו. ניתן לראות זאת במיוחד בסוריה. עם הקמת ג'בהת א-נוסרה, סניף אל-קאעידה בסוריה, הגיעו למדינה מוסלמים סונים רבים מארצות ערב ואירופה במטרה להצטרף לארגון. בד בבד, כדי לסייע לשלטונות הפרו-איראנים בסוריה ובעיראק נגד המורדים הסונים הגיעו לאזור עשרות אלפי מוג'אהדין שיעים מאיראן (משמרות המהפכה האסלאמית), מלבנון (חזבאללה), מאפגניסטן ומפקיסטן. ארגון המדינה האסלאמית - אחד מגלגוליו של ארגונו של זרקאווי - שהתפצל מאל-קאעידה, משך אליו עשרות אלפי מוג'אהדין מכל העולם, שראו בהקמתו את חזרתה של האימפריה המוסלמית. טרור אסלאמי אסלאמיזם דוקטרינת רייגן מדיה וקבצים בנושא מוג'אהדין בוויקישיתוף topic/mujahideen-Afghani-rebels מוג'אהדין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גברים בשמש

גברים בשמש (בערבית: رجال في الشمس) הוא ספר של ע'סאן כנפאני שראה אור בשנת 1962, ונחשב לאחד הספרים הבולטים בספרות הפלסטינית. הספר מתאר את הקשיים וחוסר היציבות בחייהם של הפליטים הפלסטינים וכן מותח ביקורת על השחיתות בקרב המשטרים הערבים. הספר שימש השראה לסרט "הפתי", של הבמאי המצרי תאופיק סאלח. הסרט נאסר להקרנה בארצות ערביות מסוימות, כיוון שביקר את השלטון במדינות ערב ואת תרבות השוחד הנהוגה בהן. הספר תורגם לשפות רבות, בהן לעברית בהוצאת מפרש בשנת 1978. עלילת הספר מתרחשת בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, ומספרת את סיפורם של שלושה גברים פלסטינים בני דורות שונים הבורחים ממחנות הפליטים בלבנון במטרה למצוא תעסוקה כפועלים בשדות הנפט המשגשגים בכווית, כדי לפרנס את משפחותיהם. במהלך מסעם הם מהרהרים בחייהם ובמאורעות שהביאו למצבם. הראשון, איכר זקן בשם קוואיס, החזיק בעבר פרדסים בישראל וחברו הטוב ביותר נהרג במלחמת העצמאות. השני, אסד, לחם בצד הערבי בשנת 1948 שחבריו בגדו בו בשביל בצע כסף. השלישי, מרוואן, נזכר באמו ואחיו והקשיים הרבים שחו לאחר שאביו נטש אותם. סיפורי חייהם מסבירים לקורא מדוע הם מחפשים להגיע לכווית ומסביר את השינוי הדרסטי שחל בחיי השלושה לפני ואחרי המלחמה. על מנת להגיע לכווית הם נאלצים לגנוב את הגבול לירדן, משם לעיראק ומשם לכווית. במהלך המסע הם נאלצים לשחד פקידים ולהיעזר במדריכים ומבריחים. השלושה משחדים פקיד מקומי שיאפשר להם לגנוב את הגבול ובמהלך התהליך הם מושפלים ומתייחסים אליהם בזלזול. הם מגיעים לכווית בתוך משאית, ולבסוף על גבול עיראק-כווית הם נאלצים להתחבא במכלית מים במהלך שיא חום היום. כשהנהג מגיע בסופו של דבר ליעד בכווית ופותח את המכלית הוא מגלה שהשלושה מתו.