laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דימיטריס חדזיס

דימיטריס חַדְזִיס (וכן חאג'יס, ביוונית: Δημήτρης Χατζής; 13 בנובמבר 1913 – 20 ביולי 1981) היה סופר יווני. חַדְזִיס נולד בעיר יאנינה שבצפון־מערב יוון וחי בה את רוב שנות ילדותו. לאחר חמש שנים שבילה באתונה (1925-1930) חזר לעיר הולדתו וקיבל על עצמו עריכת מקומון. לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת אתונה נקטעו מחמת קשיים כלכליים, ושנה אחרי הצטרפותו למפלגה הקומוניסטית (1935) נעצר והוגלה למשך חודשים אחדים לאי פולגנדרוס. בין 1941 לבין 1944 נטל חלק במחתרת שפעלה נגד הכיבוש הנאצי, ובשנים 1948 ו־1949 השתתף במלחמת האזרחים ביוון לצד כוחות השמאל ששאפו לכונן במדינה דמוקרטיה עממית. בין השנים 1949 ו־1974 חי חדזיס כגולה פוליטי ברומניה, בגרמניה המזרחית, בצרפת ובהונגריה ועסק בלימודי ביזנט, בכתיבת דוקטורט ובהוראת ספרות יוונית. עם שוב הדמוקרטיה ליוון חזר למולדתו, ובמשך זמן־מה לימד תרבות יוונית באוניברסיטת פּטרס. בשנות חייו האחרונות ייסד וערך את כתב־העת "המנסרה", שהציג לקהל הקוראים היווני טקסטים ממיטב הספרות העולמית בת־זמנו. חדזיס מת בשנת 1981. יצירתו הספרותית מסתכמת בארבעה ספרים שכתב במהלך ארבעת עשורי חייו האחרונים: הרומן "האש" (1946), קובצי הסיפורים "סופה של עירנו הקטנה" (1953) ו"חסרי־ישע" (1966) והרומן "הספר הכפול" (1976). הקובץ "סופה של עירנו הקטנה" ראה אור בעברית בתרגום יעקב שיבי בהוצאת כרטא בשנת 2003. תיאור יצירות של דימיטריס חדזיס תיאור קורות חייו ויצירות רמי סערי, חיים שהולכו שולל וחלום כוזב, באתר הארץ, 3 ביולי 2003
נובוסטי נדלי

נוֹבוֹסְטִי נֶדֶלִי (ברוסית: Новости Недели, מילולית: "חדשות השבוע") הוא שבועון ישראלי הפונה לקהל יוצאי חבר העמים. זהו המגזין הוותיק ביותר בשפה הרוסית בישראל. העיתון החל לצאת לאור בינואר 1989 כשבועון על ידי קבוצת עולים. הקבוצה מוציאה לאור מספר מגזינים, בהם אחו, לוץ, טלקלאב וסיקרט. בשנת 1990 נרכש העיתון על ידי שלושה עיתונאים יוצאי העיתון "חדשות": אלי עזור, אילן כפיר ואפרים גנור. בשנת 1991 העביר העיתון מסרים בשפה הרוסית מפיקוד העורף בהקשר למלחמת המפרץ הראשונה. באותה עת הוא הפך לעיתון יומי והמשיך בתפוצה זו עד שנת 2003, אז חזר להיות שבועון. בדצמבר 2001, בעקבות סדרת כתבות ב"נובוסטי נדלי", נערכה ישיבה מיוחדת בוועדה לקליטת עלייה של הכנסת בנושא חשיפה של הונאת עולים על ידי נוכלים. בפברואר 2003 הוגשה תביעה נגד "נובוסטי" בעניין העתקת 19 כתבות ללא רשות מהעיתון הרוסי "אוגוניוק", והעיתון חויב לשלם 285 אלף ש"ח. בפברואר 2007 הפסיד המגזין לעיתון מעריב בבוררות עסקית וחויב לשלם לו 2.6 מיליון ש"ח. באוקטובר 2007 הגיש העיתון הרוסי "קומרסנט דיילי" תביעה בסך 4.6 מיליון ש"ח נגד "נובוסטי נדלי" בגין פרסום 232 כתבות ומאמרים ללא רשות. בינואר 2008 הציג המגזין שיתוף פעולה עם הג'רוזלם פוסט: מוסף מתורגם לרוסית מכתבות העיתון. עם כתבות העיתון בעבר נמנו חברות הכנסת ד"ר מרינה סולודקין ונינו אבסדזה. בקרב מבקריו נמתחה על המגזין ביקורת על סיקור אוהד של מפלגת ישראל בעלייה בעת היווסדה. אודות השבועון אברהם בן-יעקב, העיתונות בלשון הרוסית בישראל, באתר amalnet. נועם שרביט, ‏העיתון "נובוסטי" יפצה את השבועון "אוגוניוק" בגין העתקת 19 כתבות, באתר גלובס, 26 בפברואר 2007 ענת שיחור-אהרונסון, עיתון רוסי תובע מיליונים מאלי עזור, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2007 אינה שפירו, האח הגדול משגיח, באתר העין השביעית, 1 ביוני 1997 ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ו

ז'ואאו אלבש דה אסיס סילבה (בפורטוגזית: João Alves de Assis Silva; נולד ב-20 במרץ 1987) הידוע כז'ו (Jô) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ. ז'ו נולד בסאו פאולו, והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קורינתיאנס ובשנת 2003 עלה לבוגרים. בשנת 2005 עבר לצסק"א מוסקבה. ז'ו הבקיע 14 שערים ב-18 ההופעות הראשונות שלו לצסק"א מוסקבה, בליגת האלופות, ז'ו הבקיע שני שערים במשחקים נגד אינטר מילאנו, בהפסד 4-2 בסן סירו. ב-31 ביולי 2008, חתם ז'ו במנצ'סטר סיטי בשווי שלא פורסם אך לפי השארות מסוימות הסכום הוא 19 מיליון פאונד, שיא המועדון באותה תקופה. למרות זאת, ז'ו התקשה לבסס את מעמדו בקבוצה, כאשר צבר רק 6 הופעות בעונתו הראשונה במועדון. בפברואר 2009 הושאל לאברטון עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגודיסון פארק בניצחון 0-3 נגד בולטון וונדררס, בו גם כבש צמד. הוא סיים את העונה עם חמישה שערים ב-12 משחקים. בסיום העונה חזר למנצ'סטר סיטי, אבל הושאל פעם נוספת עד לסיום העונה עם אופציה לעבור רשמית לאברטון. שערו הראשון בעונת 2009/2010 הגיע בניצחון 0-4 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. במהלך תקופת חג המולד יצא ז'ו לחופשה בברזיל ללא אישור, ומאמן הקבוצה דייוויד מויס השעה אותו. לאחר שהושעה מאברטון, הוא חזר למנצ'סטר סיטי והושאל לגלאטסראיי באותו היום. במדי גלאטסראיי כבש שלושה שערים. לאחר תקופת ההשאלה שלו לגלאטסראיי חזר ז'ו לסיטי. ג'ו כבש במשחק הראשון שלו מאז החזרה נגד פורטלנד טימברס והבקיע במשחקי קדם-עונה נוספים נגד ניו יורק רד בולס, בורוסיה דורטמונד וולנסיה. ב-20 ביולי 2011, ז'ו החליט לחזור לברזיל ולהצטרף לאינטרנסיונל בעקבות מאזנו הלא מרשים במדי סיטי 6 שערים ב-41 הופעות. במאי 2012, ז'ו באתלטיקו מיניירו. הוא זכה בליגה המקומית ובשנת 2013 זכה עם המועדון לראשונה בתולדותיו בגביע הליברטדורס. ביולי 2015 חתם בא-שבאב דובאי מאיחוד האמירויות הערביות. ב-5 בפברואר 2016 חתם בג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי הסינית. ב-2 בנובמבר 2016 חתם בקבוצת נעוריו קורינתיאנס. ב-3 בינואר 2018 חתם בנגויה גראמפוס היפנית. ב-17 ביוני 2020 חזר בפעם השנייה לקורינתיאנס. באוגוסט 2022 חתם בסיארה. במאי 2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ברזיל אך לא שותף. ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד טורקיה כאשר הוא בן 20. ז'ו השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג. ב-7 ביוני 2013, ז'ו נקרא להחליף את ליאנדרו דמיאו שנפצע לפני גביע הקונפדרציות 2013. ב-15 ביוני 2013 הבקיע את הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 0-3 נגד יפן. ב-19 ביוני 2013, כבש בניצחון 0-2 נגד מקסיקו ארבעה ימים לאחר שהבקיע את השער הראשון שלו. ב-7 בספטמבר 2013, הוא הבקיע 2 שערים בניצחון 0-6 נגד אוסטרליה. ז'ו זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. נכון ל-3 בינואר 2018 קורינתיאנס אליפות ברזיל:2005, 2017 אליפות סאו פאולו: 2017 צסק"א מוסקבה אליפות רוסיה:2006 הגביע הרוסי:2006, 2008 הסופר קאפ הרוסי:2006, 2007 אינטרנסיונל גביע רקופה סודאמריקנה:2011 הגביע המקומי:2012 אתלטיקו מיניירו הגביע המקומי:2013, 2015 גביע הליברטדורס:2013 הגביע הברזילאי:2014 גביע רקופה סודאמריקנה:2014 ברזיל אולימפיאדת בייג'ינג 2008 - מדליית ארד גביע הקונפדרציות:2013 מדיה וקבצים בנושא ז'ו בוויקישיתוף ז'ו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'ו, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ו, באתר Transfermarkt ז'ו, באתר Soccerway ז'ו, באתר BDFutbol ז'ו, באתר WorldFootball.net ז'ו, באתר National Football Teams ז'ו, באתר FootballDatabase.eu
יהודה יוחננוף

יהודה יוחננוף (נולד ב-18 במרץ 1968) הוא אלוף-משנה במילואים, שפיקד על גדוד 890 וחטיבת החרמון. יוחננוף נולד וגדל בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 התנדב לצנחנים לגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון וכסגן מפקד הגדוד. בשנים 2002-2000 פיקד על גדוד 890 והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה לרבות מבצע אחים לנשק. לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים, בין היתר במבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על גדוד גפן בבה"ד 1. בשנת 2005 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) במפקדת קחצ"ר. בשנים 2006–2009 פיקד יוחננוף על חטיבת החרמון. לאחר מכן שימש כמפקד קורס כללי במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במהלך השנים 2015 - 2017 שימש יוחננוף כמנכ"ל מועצת בנימינה גבעת עדה. בשנת 2018 הוחלט בצה"ל על מינויו, כאזרח עובד צה"ל, למדריך במכללה לביטחון לאומי. אביחי בקר, 48 שעות בבית ג'אלה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2001. לילך שובל, לפניך, המפקד, באתר ישראל היום, 20 במאי 2014. עמוס הראל, בית-לחם הפכה לזירת לוחמה בשטח בנוי, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2001. אמיר אורן, רשות הדיבור למר פצמ"ר, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2001. מפרי עטו העלייה בגיל המג"דים בעידן של מציאות משתנה סיכונים והזדמנויות, מערכות 451 (אוקטובר 2013), עמ' 27–20. עקרונות המלחמה של צה"ל- צריך להוסיף את הגמישות, מערכות 455 (יוני 2014), עמ' 62–60. אביחי בקר, 48 שעות בבית ג'אלה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2001. פליקס פריש, בית לחם, בית לחם: מו"מ תחת אש, באתר ynet, 25 באפריל 2002. עמוס הראל, מעל ראשי הנושאים והנותנים בחליפות, התנהלה לחימה, באתר הארץ, 25 באפריל 2002, כפי שהועלה באתר וואלה. העלייה בגיל המג"דים בעידן של מציאות משתנה סיכונים והזדמנויות, מערכות 451 (אוקטובר 2013), עמוד 20. ואלו הם: סיכום דיון שיבוצי הקצינים הבכירים בצה"ל, דובר צה"ל, ‏ 02.07.2018.
קרן יחד

קרן יחד היא יוזמה חברתית שמטרתה היא יצירת קהילת משפחות גדולה, שתיתן ערבות הדדית אחד לשני. הקרן תיתן סיוע כספי למשפחות החברות בקהילה, במקרה של פטירת אחד ההורים. על אף שהקרן נוסדה על ידי אנשי ציבור מהציונות הדתית, והיא מפורסמת בעיקר במגזר זה, היא מיועדת לכל אדם, גם אם הוא חרדי או חילוני. קרן דומה קיימת בציבור החרדי בשם עֲרֵבִים. "קרן יחד" היא יוזמה שמטרתה היא לאגד מספר רב של משפחות ביחד שיעניקו תמיכה כלכלית למשפחות החברות בה, במקרה שאחד מההורים נפטר. הקרן הושקה בדצמבר 2013 בתמיכתם של מספר רבנים מהציונות הדתית. הקרן פועלת כך שבמקרה שאחת מהמשפחות המנויות בקרן מתייתמת מאחד ההורים, יגויס עבור כל אחד מהיתומים שגילם קטן מ-30, סכום של 10 שקלים מכל מנוי עד לסכום של 150,000 שקלים. בינואר 2014 יצא קמפיין פרסומי בעיקר על גבי עלוני שבת שמחולקים בבתי הכנסת שבו נראו מספר ידוענים מקומיים מהמגזר הדתי, שהצטרפו לקרן בעצמם. במרץ 2014 עברה הקרן את ה-5,000 משפחות שמנויות בקרן והחלה בהפעלתה של הקרן. בספטמבר 2014 הודיעה הקרן על מקרה ראשון של אסון פתאומי והפעלת הקרן לטובת היתומים. נכון לאפריל 2022, בקרן חברות כ-26,000 משפחות. מאז הקמת הקרן תרמו חברי הקרן כ-67 מיליון ש"ח ל-522 יתומים מ-138 משפחות. יוזם הקמת הקרן והיושב ראש הוא הרב הלל הורוביץ, מהיישוב היהודי בחברון. בנוסף, קיימת מועצה ציבורית שמלווה את הקרן, נשיא המועצה הוא הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן, ובין חברי המועצה ניתן לראות את: הרב אבי גיסר, פרופ' אמנון שפירא, פרופ' אשר כהן, הרב ברוך גיגי, הרב חיים גנץ, דר' יגאל בן שלום, הרב יהושע שפירא, פרופ' יפה זילברשץ, הרב יצחק לוי, השופטת בדימוס שרה פריש, הרב חיים אידלס, והרב בן ציון אלגאזי. אתר האינטרנט הרשמי של קרן יחד קרן יחד - סרטון תדמית, סרטון באתר יוטיוב קרן יחד, באתר "גיידסטאר ישראל" ניר הר זהב, "כמי שהתייתם מאביו, אני יודע מהם הקשיים", באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2014 אורית פדאל, יחד בעת אסון - מיזם חברתי חדש, באתר ynet, 9 בנובמבר 2014 ברגע הקשה ביותר בחיים: קרן יחד עושה נס כלכלי, באתר ערוץ 7 - ראיון עם מייסד הקרן הרב הלל הורוביץ. נתנאל כ"ץ, קרן חדשה תעניק תמיכה ליתומים, באתר ערוץ 7, 8 בדצמבר 2013 הסלבס הסרוגים מתגייסים ליוזמה החברתית של קרן יחד, באתר כיפה, 1 בינואר 2014 שמעון כהן, קרן יחד יוצאת לדרך עם 5000 חתומים ראשונים, באתר ערוץ 7, 5 במרץ 2014 הודעה בדף הפייסבוק של הקרן מי עומד מאחורי קרן יחד באתר הקרן
הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר

הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר כיהן במשך שמונה שנים - ממועד השבעת הנשיא דווייט אייזנהאואר ב-20 בינואר 1953 ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 1961. במרץ 1953, בראשית כהונתו של אייזנהאואר כנשיא, הוקמה מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה והנשיא צירף את העומדת בראשה לקבינט. הקבינט כלל 11 בעלי תפקידים. כיהנו בו 21 גברים ואשה אחת. שלושה מהם - סגן הנשיא ניקסון, שר הדואר ארתור סאמרפילד ומזכיר החקלאות עזרא טאפט בנסון - כיהנו בתפקידיהם במשך כל תקופת כהונתו של אייזנהאואר. מזכיר המדינה: ג'ון פוסטר דאלס (1953–1959), כריסטיאן הרטר (1959–1961) מזכיר האוצר: ג'ורג' מגופין המפרי (1953–1957), רוברט ברנרד אנדרסון (1957–1961) מזכיר ההגנה: צ'ארלס וילסון (1953–1957), ניל ה. מקלרוי (1957–1959), תומאס ס. גייטס (1959–1961) התובע הכללי: הרברט בראונל, הבן (1953–1957), ויליאם רוג'רס (1957–1961) המנהל הכללי של הדואר: ארתור סאמרפילד (1953–1961) מזכיר הפנים: דאגלס מקיי (1953–1956), פרד סיטון (1956–1961) מזכיר החקלאות: עזרא טאפט בנסון (1953–1961) מזכיר המסחר: סינקלייר ויקס (1953–1958), לואיס סטראוס (1958–1959), פרדריק מיולר (1959–1961) מזכיר העבודה: מרטין דורקין (1953), ג'יימס מיצ'ל (1953–1961) מזכיר הבריאות, החינוך והרווחה: אובטה קאלפ הובי (1953–1955), מריון פולסום (1955–1958), ארתור פלמינג (1958–1961) סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (1953–1961) מדיה וקבצים בנושא הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר בוויקישיתוף ארצות הברית, פוליטיקה וממשל, 1953-1961, דף שער בספרייה הלאומית
רוני בלקין

רון גרשון "רוני" בלקין (נולד ב-1960) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שפיקד בין השאר על יחידת מגלן, חטיבת העמקים וחטיבת הבקעה. נולד כבנם הבכור של זיוה ופסח בלקין, שהיה ראש המועצה החמישי של רמת השרון. למד בבית הספר גולן ובשנת 1975 עבר ללמוד בפנימיה הצבאית לפיקוד בתל אביב. בשנים 1971–1977 היה חניך ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד. התגייס לצה"ל בשנת 1978 ושירת בסיירת מטכ"ל כלוחם וכקצין. בשנים 1992–1993 פיקד על גדוד 50 (בזלת) של חטיבת הנח"ל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בהמשך, שב לשירות קבע, ובשנים 1995–1997 פיקד על יחידת מגלן, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. בין היתר פיקד על היחידה במבצע ענבי זעם. בשנים 2000–2002 פיקד על חטיבת העמקים, בין היתר במבצע חומת מגן. בשנים 2003–2004 פיקד על חטיבת הבקעה. בלקין פיקד על החטיבה בלחימה נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת הפלדה. בשנים 2007–2008 חזר לפקד על חטיבת הבקעה. באפריל 2018 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט דרגת תת-אלוף במילואים לבלקין, במסגרת תפקידו כראש צוות התכנון באוגדה 98. לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה כסמנכ"ל פעילות החוץ של קבוצת "נקסטקום" והוביל מטעם החברה שורה של מיזמים ופרויקטים בינלאומיים בתחומי אנרגיה מתחדשת, תקשורת ובינוי במזרח אירופה ובאפריקה. במאי 2018 הכריז בלקין על מועמדות לראשות עיריית רמת השרון, בהמשך דרכו של אביו, פסח בלקין, שכיהן כראש המועצה החמישי של רמת השרון, בין השנים 1969–1978. בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 הוא קיבל 31.7% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן, אבירם גרובר, שחסרו לו קולות בודדים כדי לעבור את סף ה-40% בסיבוב הראשון. בסיבוב השני נבחר גרובר, ואילו בלקין קיבל 46.03% מהקולות. סיעתו "רמת השרון 1" זכתה במנדט אחד ובלקין נבחר למועצת העיר. הוא משמש כחבר הוועדה החקלאית ברמת השרון, חבר הנהלת בית הראשונים וחבר הנהלת המוזיאון הגאולוגי העירוני. בלקין הוא בוגר החוג לניהול וכלכלה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1992 נישא לעו"ד רוני פלוזניק, אותה הכיר במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטה, שהייתה חוקרת בכירה ברשות לניירות ערך ושותפה במשרד עורכי הדין של יעל גרוסמן. לזוג נולדו שני בנים. בדצמבר 2016 נפטרה אשתו רוני כתוצאה ממחלת ריאות נדירה. באוקטובר 2023 נהרג בנו עמרי במהלך מלחמת ״חרבות ברזל״. מתגורר ברמת השרון. יהונתן ליס, 21 ימי מאסר לקצין שסירב לשרת בהתנתקות, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2005 רוני בלקין, באתר "בהשקט ובבטחה" איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 58 עמרי אסנהיים, רקע אדום, באתר nrg‏, 15 באפריל 2005 איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 59 איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 61–63 פליקס פריש, סבב מינויים בפיקוד המרכז, באתר ynet, 23 באפריל 2002 פליקס פריש ואפרת וייס, 2 חיילים נהרגו בהתקפה על בסיס טירונים, באתר ynet, 10 באפריל 2003 עמוס הראל, המחבלים שהתכוונו לבצע פיגוע בבי"ס נעצרו במסגד ליד קו התפר, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2003 ארנון רגולר, דוד רטנר, חייל ו-4 פלשתינאים נפצעו בפיגוע התאבדות בבקעה, באתר הארץ, 23 במאי 2004 חייל נפצע קל בפיגוע בבקעה, באתר ערוץ 7, 23 במאי 2004 ליהי ויגודסקי, ווסט פוינט גלילות, ביטאון ביבשה, גיליון 1, אפריל 2007
רישאר

רישאר (Richard) הוא ההגיה הצרפתית לשם ריכרד. האם התכוונתם ל... אישים: רישאר הראשון, דוכס נורמנדי – דוכס צרפתי מוריס רישאר – שחקן הוקי קרח קנדי מישל רישאר (שף) – שף צרפתי אחר: גביע מוריס "רוקט" רישאר – גביע בליגת ה-NHL ריצ'רד
דרור פלטין

דרור פלטין (נולד ב-8 בינואר 1964 במשמרות) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד בעבר על פלס"ר נח"ל, מפקד גדוד 932 (גרניט), חטיבת הבקעה ומרהו"ם. עם גיוסו לצה"ל בנובמבר 1983 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, את קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. פלטין ביצע מספר תפקידי פיקוד בחטיבת הנח"ל ובהם מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 950, קמב"ץ החטיבה, לאחר מכן שימש כמפקד פלס"ר נח"ל והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון, לאחר לימודים, מונה לסמג"ד בחטיבה, ולאחר מכן לקצין אג"ם של חטיבת הנח"ל. בשנים 1996-1995 שימש פלטין כמפקד גדוד 932 (גרניט) והוביל את הגדוד ללחימה בדרום לבנון.לאחר מכן פיקד על גדוד גפן בבה"ד 1, ובהמשך שימש מפקד בא"ח נח"ל בשנים 1997–1999. בשנת 1999 הועלה פלטין לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת הבקעה ופיקד עליה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה עד 2001, אז מונה לרמ"ח תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) ולרמ"ח כושר גופני בזרוע היבשה, בשנת 2005 מונה לסגן מפקד עוצבת הגליל ולחם במלחמת לבנון השנייה, לאחר המלחמה מונה למפקד מרהו"ם ושימש בתפקיד בין השנים 2006–2008. בשנת 2008 נפצע קשה בתאונת צניחה, לאחר תקופת החלמה ממושכת השתקם פלטין. בשלהי 2008 אל"ם פלטין פרש מצה"ל. במאי 2017 הועלה לדרגת תת-אלוף במילואים. פלטין הוא בעל תואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. על אף התאונה, לאחר תהליך השיקום פלטין הספיק להשתתף במספר תחרויות מרתון, ומתאמן בשחיה, ריצה ורכיבת אופניים. כיום פלטין הוא מורה לאזרחות, ניהול עסקי ומחנך. בעברו היה בבית הספר תיכון עירוני א במודיעין, ובספטמבר 2023 הפך למנהל תיכון ויצו הדסים באבן יהודה. דורון נחום ואור הלר, מפקד בית הספר לצניחה נפצע קשה במהלך תרגיל שגרתי, באתר nana10‏, 14 ביולי 2008. מיכל דניאלי, נס משמיים, במחנה, ‏ 18 נובמבר 2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים". אופיר ששון, על הספורט ועל הכיפאק, אתר זרוע היבשה, 8 במרץ 2010. יהושע בריינר‏, הפצוע בתאונת הצניחה: מפקד ביה"ס לצניחה, באתר וואלה, 13 ביולי 2008. יואב זיתון, סגנו של גל הירש על הסרטון: התחושה קשה, באתר ynet, 29 ביולי 2012. עמוס הראל, גרעין פלאפון, הארץ, ‏ 11 בנובמבר 1998, כפי שהועלה באתר פרש. מיכל דניאלי, נס משמיים, במחנה, ‏ 18 נובמבר 2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים". עמוס הראל, בצה"ל הכריזו מלחמה נגד הכרס: אנשי הקבע יחויבו לעבור מבחן כושר, באתר הארץ, 20 בפברואר 2003. גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 308. חנן גרינברג, מפקד ביה"ס לצניחה נפצע קשה בתאונת צניחה, באתר ynet, 14 ביולי 2008. מיכל הלפרין, ‏מפציעה אנושה לריצת מרתון: סיפורו הלא יאמן של תא"ל דרור פלטין, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2020
אסתר בן צור

אסתר בן צור-ויסליצר (נולדה ב-1 באפריל 1935) היא שחיינית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה ושיאנית המכביה. נולדה וגדלה בחיפה. בת יחידה לאביה מקס, שעבד ב"חרות" ולאמה אירנה, שעבדה כעובדת סוציאלית בעיריית חיפה. היא למדה לשחות לבד, בגיל 9 בבריכת בת גלים, תוך כדי שהתבוננה בלימודי השחיה שהעביר המדריך בן ציון. לאחר מכן, החלה להתאמן בצורה מסודרת בקבוצת "הפועל חיפה" בהדרכת צבי רסנר. במכביה השלישית, שנערכה בשנת 1950, זכתה בן צור במדליית הארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 3:42.2 דקות, אחרי עליזה וירץ (3:32.2 דקות). במכביה הרביעית, שנערכה בשנת 1953, זכתה בן צור במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא יסוד של המכביה ובשיא ישראלי חדש של 1:40.2 דקות, לפני חרלובסקי מדנמרק (1:41.7 דקות) וג'יין מאנגליה (1:46 דקות), שיפור לשיאה הישראלי הקודם שעמד על 1:51 דקות. בשנת 1952 נישאה למרדכי בן צור. לזוג שלושה ילדים וכן נכדים ונינים. התגוררה מספר שנים בקריית טבעון ועבדה כמזכירה במכללת אורנים. בן צור מתגוררת בחיפה. ספורט, על המשמר, 30 בספטמבר 1951 ספורט, על המשמר, 14 באוקטובר 1951 שחייה, דבר, 14 באוקטובר 1951 ספורט, על המשמר, 10 באוגוסט 1952 ספורט, על המשמר, 17 באוגוסט 1952 ספורט, על המשמר, 14 בספטמבר 1952 אליעזר רואי, הישגי השחייה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 (עקב טעות סופר, מוזכרת שם כ"בן דור") ענף השחייה - ציוני דרך בהתפתחותו תוצאות המכביה, על המשמר, 4 באוקטובר 1950 ענף השחייה - ציוני דרך בהתפתחותו במכביה ה-4, דבר, 28 בספטמבר 1953
לשונון אטלנטי

לשונון אטלנטי (שם מדעי: Hippoglossus hippoglossus) הוא מין של דג מהסוג לשונון שבמשפחת השְׁטַחְנוּנִיִּים שבסדרת הסוליתאים. הלשונון האטלנטי חי בעומקים של בין כ-50 מטר לכ-2,000 מטר. הלשונון האטלנטי הוא אחד מהסוליתאים הגדולים בעולם ויכול לעלות לעיתים על 300 ק"ג. גודלו של הלשונון אינו קבוע ובדרך כלל מושפע מכמות המזון שהלשונון מצליח למצוא. תחום המחייה הטבעי של הלשונון נמצא בין לברדור לאיסלנד וגרינלנד. בחופי אירופה משתרע השטח בין ים ברנץ למפרץ ביסקאיה. הלשונון הוא דג משה רבנו הגדול ביותר באוקיינוס האטלנטי, ובין הגדולים בעולם. הלשונון מגיע לאורך של כארבעה מטרים ולמשקל של כ-320 קילו. תוחלת החיים הממוצעת של הלשונון היא 50 שנים. הגעתו של הלשונון האטלנטי לבגרות מינית מתרחשת בגילאי 7 עד 8 אצל זכרים, ו-11 עד 12 אצל נקבות. עונות ההשרצה של הלשונון נעות בין מרץ למאי. מדיה וקבצים בנושא לשונון אטלנטי בוויקישיתוף לשונון אטלנטי, באתר ITIS (באנגלית) לשונון אטלנטי, באתר NCBI (באנגלית) לשונון אטלנטי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לשונון אטלנטי, באתר FishBase (באנגלית) לשונון אטלנטי, באתר GBIF (באנגלית) לשונון אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב בורטמן

יעקב (קובי) בורטמן (נולד ב-30 במאי 1959) הוא פרופסור במחלקה להנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מומחה למנגנוני כשל בחומרים ולמבני מטוסים. שירת בצה"ל כראש להק הציוד בחיל האוויר בדרגת תת-אלוף. בורטמן נולד ב-30 במאי 1959. הוא התגייס לצה"ל ב-1982 במסגרת העתודה האקדמית, סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות ובהמשך לימודי דוקטורט בהנדסה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. שירת במגוון תפקידים בלהק הציוד, בהם ראש מדור מעקב העייפות, במגמת מטוסים ביחידה לאחזקה אווירית, ב-1997 מונה לראש תחום מטוסים בטייסת תחזוקה של בסיס תל-נוף ובנובמבר 1999 מונה למפקד יחידה ההנדסה והבחינה של חיל האוויר. ב-2000 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד בסיס חיל האוויר בצריפין, כיהן כראש מחלקת מטוסים וראש מחלקת כלי טיס בלתי מאוישים וחלל. ב-2006 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק ציוד, שירת בתפקיד עד שנת 2009. לאחר שחרורו מצה"ל מונה לחבר סגל הפקולטה להנדסה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן, מכהן כדירקטור בחממה הטכנולוגית VLX Ventures, מנכ"ל ושותף בחברת הייעוץ הנדסי 3F, מנהל פיתוח עסקי בתחום industry 4.0 בחברת סקאוטקאם. שימש דירקטור בחברת טכנולוגיות להבים וטורבינות סילון וב-2015 מונה לדירקטור בחברת הראל סל. בפברואר 2022 מונה לחבר בוועדת החקירה הממלכתית לרכש כלי השיט. בורטמן נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא יעקב בורטמן בוויקישיתוף פרופסור יעקב בורטמן באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ראש להק ציוד הבא תא"ל ד"ר קובי בורטמן, באתר חיל האוויר הישראלי מינויים חדשים בחברת סקאוטקאם: איש העסקים מורי ארקין מצטרף לדירקטוריון, באתר אייס, 22 בפברואר 2021 גדעון דוקוב, ‏חקירת פרשת הצוללות: אלו שמות חברי הוועדה, בעיתון מקור ראשון, 20 בפברואר 2022
מודל הצפנה/פענוח

מודל הצפנה/פענוח הוא מודל בתקשורת המונים שהגה החוקר סטויארט הול (אנ') בשנת 1973 בספרו "Encoding and decoding in the television discourse". סטויוארט הול מציע מודל תאורטי מעגלי לדרכי ההפקה והצריכה של המסר התקשורתי. בניגוד למודלים הליניאריים המסורתיים להבנת המסר התקשורתי, לפי גישתו של הול הצרכן ממלא תפקיד אקטיבי בתהליך הפענוח של המסר, תוך שהוא מסתמך על הקונטקסט החברתי שממנו הצרכן מגיע. לטענת הול, כל טקסט תקשורתי בנוי מארבעה שלבים: הפקה / הצפנה – בטקסט יש בחירה בשימוש בקוד תרבותי מסוים (לדוגמה: שמות, ביטויים וכדומה) הפצה – אחרי שהמסר מופץ הוא נצרך על ידי הצרכנים התפלגות בקרב קהלים / צריכה – אם הקהל מקבל את המסר, הוא ממשיך גם לצרוך אותו שעתוק – צריכת הקהל במסר מייצרת מציאות חדשה, מכיוון שהוא מפרש בהתאם לקודים של המסר מתוך כך יוצא שהול מדגיש כי הכוח נמצא אצל הצרכן. כלומר, הצרכן יכול לפרש את המסר בהתאם לעצמו ועל כן להחליט האם להמשיך לצרוך אותו או לא. באותה תקופה הוא פיתוח גם תאוריית ההתקבלות. ישנן שלוש עמדות לפענוח מסרים: "העמדה השלטת הגמונית" – כלומר זה מה שמשדרים וקהל יקבל את המסר כמשמעו. "הצופן המתדיין" – הקהל מקבל חלק מהמשמעויות ההגמוניות, אך שומר לעצמו את הזכות לקיים עמן משא ומתן ופענוח שחורג מהמשמעות ההגמונית. קריאה מתנגדת (או צופן אופוזיציוני)- הקהל מבין את הצפנים במלואם אך יוצא נגדם ושואף לפרק אותם. סמיוטיקה ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.