קזבלן (סרט)

קזבלן הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת סרט מוזיקלי וסרטי בורקס, בבימויו של מנחם גולן וכיכובו של יהורם גאון. התסריט נכתב על ידי מנחם גולן וחיים חפר, ועובד על בסיס המחזמר באותו שם משנת 1966. הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-7 ביולי 1973, ונכון להיום הוא הסרט השני הכי נצפה בתולדות סרטי הקולנוע הישראלים, עם 1,222,500 כרטיסים שנמכרו (אוכלוסיית המדינה באותה תקופה הייתה כ-2.8 מיליון תושבים). כמו כן עלה לאקרנים בארצות הברית ב-8 במאי 1974. בשיכון רעוע ביפו גרים ביחד עולים חדשים וותיקים – חלקם מאירופה וחלקם מארצות המזרח. כמו כן, בשכונה מתגורר דייג מבוגר בשם מושיקו בביוף (אריה אליאס) אשר מנחה את עלילת הסרט. בשיכון גר גם יוסף סימן־טוב (יהורם גאון), המכונה בפי כל "קזבלן" (או בקיצור: קָזָה). קזבלן עלה לישראל ממרוקו כילד וגיבש סביבו חבורת בריונים ("הג'מעה"), המציקה לתושבי יפו בכלל ולתושבי השיכון בפרט, למשל על ידי יצירת רעש ומהומה ברחוב בשעת בוקר מוקדמת בה כולם עדיין ישנים. קזבלן מתעקש כי רחל (אפרת לביא), בתו של מר פלדמן הפולני (יהודה אפרוני), מראשי השיכון היפואי, תאמר לו בוקר טוב, אך מר פלדמן מתנגד, מורה לרחל להיכנס הביתה, ואומר לקזבלן שהוא לא יודע מה זה כבוד. השכנים חוזרים חזרה לבתיהם וקזבלן והג'מעה פוצחים בשיר הידוע "כל הכבוד". תושבי השכונה יוצאים לעמל יומם, רובם בדוכנים בשוק, מדברים ואף מתעמתים ביניהם (השיר "כולנו יהודים"). רחל מגיעה לחנותו של יאנוש (יוסי גרבר), עולה מהונגריה, סנדלר ותושב השיכון, על מנת לתקן את הנעליים. קזבלן וחבורתו מכנים את יאנוש "גולאש" בשל מוצאו. יאנוש המאוהב ברחל על אף שהוא מבוגר ממנה בשנים רבות, מעניק לה נעליים חדשות איתן היא יוצאת החוצה ונתקלת בקזבלן שעדיין מתעקש שתאמר לו בוקר טוב, וחוסם את דרכה. אביה (מר פלדמן) מגיע להגנתה בריצה, אך רחל משועשעת מכל המצב ומברכת את קזבלן בברכת בוקר טוב והוא מפנה לה את הדרך. מר פלדמן והשכנים מביטים בו במבטי שנאה ובוז והוא הולך משם לבדו ומתגעגע לתחושת בית ושייכות (השיר "יש מקום"). בינתיים מחליטה עיריית תל אביב-יפו להרוס את שיכון העולים ביפו בטענה שהבתים רעועים ועלולים להיהרס בגשם הקרוב. תושבי השיכון מחליטים לא לוותר ומקיימים אספה בה הם מחליטים לאסוף כסף כדי לחזק את השיכון על מנת שיהיה ראוי למגורים (השיר "דמוקרטיה"). קזבלן והג'מעה עוברים באספה ורואים את הכסף שנאסף וקזבלן מזהיר את מר פלדמן שהכסף "לא יקבל רגליים". בהמשך אותו ערב, עוברת רחל ברחובות יפו בדרך לביתה לאחר הלימודים, ופוגשת ביאנוש אשר המתין לה מבעוד מועד. הוא מציע לה לצאת איתו והיא מסרבת להצעתו, ויאנוש מתחיל לאחוז בה בכוח. קזבלן, שעבר גם הוא במקרה באותו מקום, עוזר לרחל, מגרש את יאנוש ומלווה אותה לביתה. בדרכם עוקבים אחריהם הג'מעה, אותם מגרש קזבלן כדי שלא יפריעו לו (הג'מעה המשועממים בשיר "מה קרה"). רחל נהנית מההליכה עם קזבלן ומזמינה אותו לארוחת צהריים בשבת בביתה. קזבלן המאוהב מהסס אך מקבל את ההזמנה והולך לפגוש את הג'מעה. בדרכו לשם, תוקפים אותו מאחור שני עובדיו של יאנוש, ששלח אותם כדי לנקום את השפלתו. קזבלן המוכה והחבול פונה להתנחם במועדון הלילה של מאדאם רוזה, שם נמצאים חבריו (השיר "יפו"). מר פלדמן, אביה של רחל, מבין שקזבלן ליווה אותה הביתה ובא לשוחח איתו מחוץ למועדון. הוא מבקש מקזבלן שיניח לה ושימצא מישהי שתהיה "יותר מתאימה" עבורו, כשהוא רומז למוצאו המרוקאי של קזבלן. קזבלן חוזר למועדון מאוכזב ובעלת המועדון מנסה לנחם אותו (השיר "רוזה"). קזבלן מגיע לבית משפחת פלדמן לארוחת הצהריים בשבת אליה הוזמן. מר פלדמן מסרב להצטרף לשולחן ומכנה את קזבלן מהחדר השני גנגסטר. רחל ואימה החורגת מנסות לשכנע את מר פלדמן להצטרף לשולחן ומשאירות את קזבלן לבד בחדר, והוא מבחין בקופסה המוחבאת שבה הונח הכסף שנאסף מתושבי השכונה. הוא דוחף את הקופסה פנימה כדי שתוסתר טוב יותר. הארוחה עוברת בצורה טובה, על אף שזוהי היתקלותו הראשונה של קזבלן המרוקאי עם המאכל גפילטע פיש (אותו הוא מעביר בהיחבא אל החתול). במהלך הארוחה מתגלה כי קזבלן הוא גיבור מלחמה שקיבל צל"ש על חילוץ מפקדו הפצוע משדה הקרב, מה שגורם למר פלדמן להסתכל עליו קצת אחרת. בסיום הארוחה, נוסעים קזבלן ורחל יחד לירושלים במכונית ש"ארגנה" חבורת קזבלן. בזמן שהשניים מטיילים בירושלים מגיע יאנוש לביתו של פלדמן, כדי לשכנע אותו שיגיד לרחל להתחתן איתו ולהפציר בו שיעזבו יחד את השכונה למקום טוב יותר. מר פלדמן מסרב לשתי הבקשות. יאנוש המאוכזב מבחין גם הוא בקופסה שבה נמצא הכסף וגונב אותו. כאשר קזבלן ורחל חוזרים מירושלים, ממתינה לקזבלן המשטרה, ועוצרת אותו בגין גניבת הכסף, לאחר שהתגלה כי הקופסה בה הוא נשמר ריקה. מר פלדמן וכל תושבי השכונה משוכנעים שקזבלן הוא הגנב, ורק רחל בטוחה שזה לא הוא. אביה סוטר לה כשהיא מתעקשת על כך מולו והיא נמלטת ממנו לחוף (השיר "אני כל כך פוחדת"). קזבלן נמצא במעצר וממתין לחקירתו. הקצין החוקר שמגיע מתגלה כג'וש, מפקדו של קזבלן בצבא (מישה אשרוב), שאותו הציל בקרב בו לחמו. המפגש בין השניים טעון וקזבלן מספר לו בתסכול ובמרמור על בדידותו ואכזבתו מכך שחבריו לשעבר מהצבא, איתם נלחם כתף אל כתף במלחמה ואותם הציל באמצע התופת בסחיבה על גבו, לא נותרו איתו כלל בקשר. ג'וש אומר לו שעליו להפוך לאדם נורמטיבי ושלא צריך להיות לו אכפת מהזמנות שהוא כן או לא מקבל ממי שהיו חבריו למחלקה. בינתיים הג'מעה דואגים לשיפוץ השכונה, ומביאים משאית, חומרים ומהנדס. כל תושבי השכונה מתגייסים ומבצעים את השיפוץ. כאשר פקחי העירייה מגיעים שוב כדי להודיע על הריסת השכונה, המהנדס מוסר להם את חוות דעתו כי מבני השכונה יציבים כעת ואין צורך בהריסתם. בינתיים, ג'וש ממשיך בחקירה, אך קזבלן מסרב לומר שלא לקח את הכסף. למרות זאת, ולמרות העובדה שטביעות אצבעותיו נמצאו על הקופסה (משום שדחף אותה פנימי יותר למחבוא), ג'וש מחליט לשחרר את קזבלן. קזבלן חוזר ליפו ובמהלך הדרך לשם מבין כי עליו להשתחרר מתחושת המרמור והנחיתות (השיר "תרד ממני קזבלן"). הוא מגיע היישר לחנותו של יאנוש, שם הוא מוצא אותו יחד עם רחל שהגיעה כדי לומר ליאנוש שהיא יודעת שהוא הגנב. קזבלן מוציא את רחל החוצה, ומסלק גם את שני עוזריו של יאנוש שתקפו אותו. העוזרים בורחים, אך הג'מעה ממתינים להם כדי לנקום את התקיפה. קזבלן נשאר לבד עם יאנוש בחנות, מכה אותו ושואל איפה הכסף. אחרי דקות ספורות, קזבלן משליך את יאנוש החוצה כשבידיו של יאנוש קופסת נעליים ובה הכסף הגנוב, ואשמתו מוכחת לעיני כל תושבי השכונה. המשטרה מגיעה ועוצרת את יאנוש, וג'וש מזמין את קזבלן אליו הביתה לשבת. אביה של רחל וכל תושבי השכונה מבינים שהם מיהרו לשפוט את קזבלן וכי הם למעשה חייבים לו תודה. הסרט מסתיים במעמד ברית המילה של בנם של זוג צעיר מתושבי השכונה, בה נקרא התינוק על שמו של קזבלן, והוא זוכה לכבוד כסנדק וכגיבור השכונה (מחרוזת מזמורי ברית מילה). המחזה "קזבלן" נכתב על ידי יגאל מוסינזון לבקשת ארגון תל"ם (תיאטרון למעברות), שרצו מחזה שיפנה לעולים החדשים. בספטמבר 1954 הוא הועלה כהצגה בתיאטרון הקאמרי בבימויו של שמואל בונים ובכיכובם של יוסף ידין וחיה הררית. בשנת 1966 הפך המחזה למחזמר, בעיבודם של מוסינזון ויואל זילברג. נוספו לו שירים שנכתבו על ידי עמוס אטינגר, דן אלמגור וחיים חפר, והולחנו על ידי דובי זלצר. כמו כן, הסיפור רוכך וקזבלן - שבגרסה המקורית הואשם ברצח - הואשם בגרסת המחזמר בגנבה בלבד. את המחזמר הפיק גיורא גודיק וביים יואל זילברג. יהורם גאון, אשר כיכב בתפקיד הראשי, פרץ לתודעה הישראלית בזכות המחזמר וחזר לככב גם בעיבוד הקולנועי. הסרט צולם בתקציב של 2.8 מיליון לירות ישראליות, בהפקה היקרה ביותר בישראל באותה תקופה. משכורות העובדים היוו כ-700 אלף ל"י. הצילום נעשה במצלמת פאנאוויזיון שנשכרה מאנגליה על גבי סרט צילום 70 מ"מ, והמוזיקה הוקלטה בשיטת סטריאו. יהורם גאון, אתי גרוטס ואריה אליאס, אשר גילמו במחזמר המקורי את קזבלן, מריומה ומושיקו, חזרו לגלם את דמויותיהם בסרט. בעוד שעלילת המחזה "קזבלן" מתרחשת ב"שטח הגדול" (כיום גן הפסגה), הרי שבשנות ה-70 לא נותר כמעט שריד ממקום ההתרחשות המקורית, והסרט צולם בשכונת מנשייה הסמוכה, שעמדה באותה עת בפני הריסה. במקביל לצילומים צולמה גם גרסה בשפה האנגלית בהשתתפות השחקנים המקוריים. מתורגמנים מארצות-הברית ואנגליה עזרו בתרגום התסריט והשירים, והדריכו את השחקנים בהגייה נכונה. את השירים כתבו דן אלמגור ועמוס אטינגר והלחין דובי זלצר. נעימת הפתיחה היא מחרוזת אינסטרומנטלית ובה קטעים מהשירים העיקריים בסרט. כל הכבוד – בביצוע יהורם גאון וחבורת קזבלן כולנו יהודים – בביצוע אריה אליאס, אתי גרוטס וחבורת קזבלן יש מקום – בביצוע יהורם גאון דמוקרטיה – בביצוע אתי גרוטס, יענקל'ה בן-סירא וחבורת קזבלן מה קרה – בביצוע חבורת קזבלן יפו – בביצוע עליזה עזיקרי רוזה – בביצוע יהורם גאון אני כל כך פוחדת – בביצוע חוה אלברשטיין תרד ממני, קזבלן – בביצוע יהורם גאון מזמורי ברית מילה – בביצוע חבורת קזבלן ועוד. "קזבלן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קזבלן", באתר AllMovie (באנגלית) "קזבלן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קזבלן", באתר ספר הקולנוע הישראלי "קזבלן", באתר אידיבי "קזבלן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קזבלן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרגא הר-גיל, "קזה" חוזר לשטח: מסריטים את "קזבלן", מעריב, 18 במרץ 1973 חוה נובק, קזבלן חוזר ליפו – הפעם במחזמר קולנועי, דבר, 22 במרץ 1973 יוסי ביילין, טוב, אז למי יש יותר כבוד, דבר, 29 ביוני 1973, המשך זאב רב-נוף, סירטאקי אחרון ביפו, דבר, 13 ביולי 1973 (ביקורת) זאב רב-נוף, מהו מעגל חיי-סרט?, דבר, 26 באוגוסט 1976 (ביקורת) שגיא בן נון, פרויקט הקולנוע הגדול: "קזבלן הוא סיפור על אהבה שמגשרת פערים", באתר nrg‏, 11 באפריל 2013 דודי פטימר, ‏50 שנה ל"קזבלן": משתתפי הסרט חוזרים לרגע שבו נולדה קלאסיקה, באתר מעריב אונליין, 6 במאי 2023 השבוע בבתי הקולנוע, מעריב, 6 ביולי 1973 דורון פישלר, מאה הסרטים הישראליים הנצפים בכל הזמנים, באתר עין הדג, 25 בספטמבר 2016 נורית גרץ, סיפור מהסרטים: סיפורת ישראלית ועיבודיה לקולנוע, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ג 1993, עמ' 55. יוסי ביילין, טוב, אז למי יש יותר כבוד- המשך, דבר, 29 ביוני 1973, עמ' 44. יוסי ביילין, טוב, אז למי יש יותר כבוד, דבר, 29 ביוני 1973, עמ' 37. |}