laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיזם קורונה

מיזם קורונה היה מיזם של ה-CIA בשיתוף משרד הסיור הלאומי וחיל האוויר של ארצות הברית לצילום לוויני של אזורים נרחבים בעולם בדגש על המזרח התיכון וברית המועצות בין השנים 1959—1972, במסגרתו צולמו כמיליון תמונות. לוויין החלל הראשון של ה-NRO לצורכי מעקב שוגר באוגוסט 1960. לווייני תוכנית קורונה נשאו גלילי סרטי צילום אשר הופלו אל כדור הארץ ונאספו בעודם צונחים לקרקע על ידי מטוסים צבאיים. איסוף מוצלח ראשון של סרט צילום נעשה ב-12 באוגוסט 1960 ושישה ימים מאוחר יותר פותחה התמונה הראשונה שצולמה בחלל. חדות האבחנה של התמונה הראשונות הייתה לעצמים בגודל 8 מטר, והיא השתפרה בהדרגה לחדות של 2 מטר. תמונות שצולמו בלוויינים אלה כיסו בדרך כלל תא שטח שגודלו 16 ק"מ רוחב ו-190 ק"מ אורך. המשימה האחרונה של לוויין בסדרת קורונה (משימה 145) שוגרה ב-25 במאי 1972 ונמשכה עד 31 במאי 1972. בסך הכול שוגרו 145 חלליות ומ-102 מהם התקבלו סרטי צילום. הסרט הראשון הקבל מחללית דיסקוורר-13 בשנת 1960. התוכנית כללה לוויינים ממספר דגמים: KH-1, בשנים 1959–1960 KH-2, בשנים 1960–1961 KH-3, בשנים 1961–1963 KH-4, בשנים 1962–1963 KH-4A, בשנים 1963–1969 KH-4B, בשנים 1967–1972 במקביל לסדרה זו שוגרו לוויינים מסדרה KH-5 ARGON. פרסום קיומה של תוכנית קורונה הותר לראשונה ב-24 בפברואר 1995. בין שימושיו האזרחיים מאגר התמונות הוא כלי עזר רב חשיבות במחקר הארכאולוגי של המזרח התיכון. השוואה בין תמונות שצולמו לפני כ-50 שנה לבין תמונות עדכניות של אותם האזורים מסייעת גם למחקרים גאוגרפיים. מדיה וקבצים בנושא מיזם קורונה בוויקישיתוף אטלס קורונה אטלס קורונה לארכאולוגיה של המזרח התיכון מבוסס צילומי לוויין דיגיטליים אורן דותן, לפני הצילום הדיגיטלי, לוויני ריגול זרקו את הפילם לכדור הארץ, אתר מאקו, 27/06/12 topic/Corona-United-States-space-project מיזם קורונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תמיר כהן, צפריר רינת, ניר חסון, צפו || השינוי שחל בארץ ב-40 שנה ממבט הלוויין, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2013 צו נשיאותי 12951 נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ב-22 בפברואר 1995, ותוייג ב-24 בפברואר 1995: פירוט מלא של צו נשיאותי 12951 Stereo analysis, DEM extraction and orthorectiﬁcation of CORONA satellite imagery: archaeological applications from the Near East , Jesse Casana1 & Jackson Cothren
אופק הים

אופק הים או בשמה האחר שכונת בנק אפ"ק היא שכונה יהודית לחוף ימה של תל אביב שהוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-20 על אדמות קרקארה שרכש בנק אנגלו-פלשתינה מדרום לאדמת חברת גאולה. השכונה השתרעה על חלקם המערבי של הרחובות עזרא הסופר, נחמיה ודניאל ועל פי תוכנית החלוקה נועדה להיות בתחומי המדינה היהודית. ממזרח גבלה בשכונת ח'ארת אל טאנק שברובע מנשייה שבצפונה של העיר יפו, כך גם מדרום, במערב, בים, ומצפון הייתה מחוברת לרצף העירוני היהודי של כרם התימנים וכרם קרטון. בהמשך לדו"ח ועדת פיל יזמו הבריטים את הקמת ועדת וודהד שהציעה להרוס שורת בתים לאורך רחוב דניאל ובהם גם את בית ויצו בגבול מנשייה לשם סלילת תוואי ההפרדה - כביש ברוחב של 30–40 מטר, שישמש ציר לפטרולים בריטים ויהיה גדור מצידו היפואי והתל אביבי, בתוספת שערים שינעלו בתקופות של מתיחות ביטחונית. ההתנגדות לתוכנית בתוספת אמדן של 115,000 לא"י עלויות לתוואי המוצע הביאו לגניזתה. במאורעות תרפ"ט נרצח בשכונה האברך ברוך רוזין. המון משולהב שיצא ממסגד חסן בק, רוצץ את גולגולתו במוטות ברזל ופצע את שני בניו. בתחילת מלחמת העצמאות נפגעו קשה חלק מבתי השכונה מירי ערבי מכיוון מנשייה ותושביה היו לפליטים ומצאו מקלט ארעי במתחמים מרוחקים מקו העימות העירוני. שנים הרבה לאחר הקמתה עדיין סבלה השכונה מדימוי נמוך. אור אלכסנדרוביץ', גבולות של נייר: ההיסטוריה המחוקה של שכונת נווה שלום, תיאוריה וביקורת, גיליון 41, קיץ 2013 דני רכט, שכונת בנק אפ"ק (אופק הים), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" קודם לכן יזם הבנק את הקמת שכונת פקידי אפ"ק שכונת קרטון בשמה העברי, (שרובם המוחלט של תושביה, יהודים, אך מוניציפלית השתייכה לעיר יפו), שעל שיוכה למדינה היהודית או הערבית הייתה אמורה להחליט ועדת הגבולות שאמורה הייתה לקום לצד ועדת היישום של החלטה 181 של האו"ם. לא ברור אם ועדת הגבולות אכן הוקמה, ואם הוקמה אם פעלה על פי המנדט שניתן לה, אבל שכונת קרטון נכללה בתוך החלק היהודי של קו העימות העירוני - חבל ג' של החזית הדרומית של תל אביב דני רכט, בית ויצ"ו בגבול מנשייה, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
רקפת (מתקן אלקטרוני)

רקפת הוא מתקן אלקטרוני פרי פיתוח ישראלי שזיהה את מיקום נתיבי הטיסה הנסתרים ממתקני המכ"ם מתוצרת סובייטית של מדינות ערב, ובכך אפשר למטוסי חיל האוויר להפתיע מעל שדות התעופה הערביים ולהשמיד במכה מקדימה את חילות האוויר של מדינות ערב בעודם על הקרקע, במבצע מוקד - מהלך הפתיחה של מלחמת ששת הימים. המתקן זיכה את ממציאו, סגן-אלוף יוסף נאור, איש הלוחמה האלקטרונית בחיל האוויר, בפרס ביטחון ישראל. בין מתקני המכ"ם ש"רקפת" קלטה את שידוריהם, ומכאן גם את "השטחים המתים" שאינם מכסים, היה המכ"ם המצרי מדגם P-12 מתוצרת סובייטית באל עריש, ובכך התאפשר מסדרון טיסה בטוח למטוסי חיל האוויר וגיחה התקפית מעל שדות התעופה המצריים בחצי האי סיני וממערב לתעלת סואץ . יחידה 555 אורי מילשטיין, ‏כוח עליון: הסיפור המלא על היום ששינה לחלוטין את פני המזרח התיכון, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2017 אריה הלל, וידי אדם מתחת כנפיהם - תולדות המערך הטכנולוגי בחיל האוויר 1948–1973, עמ' 121 חולקו פרסי ביטחון ישראל, דבר, 24 במאי 1967 אורי מילשטיין, ‏מתחת לרדאר: הסיפור שלא סופר על חטיפת המכ"ם המצרי במלחמת ההתשה, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2015 אורי מילשטיין, הכישלון וחוסר האמינות - פרק שמיני: סגן מפקד גיס מנוטרל במלחמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 באפריל 2013
פולקסווגן K70

פולקסווגן K70 היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, שפותחה על ידי חברת NSU בשנת 1969. פולקסווגן K70 יוצרה ושווקה על ידי חברת NSU בשנים 1969-1970, ולאחר רכישת חברת NSU על ידי פולקסווגן יוצרה עד שנת 1974. יוצרו 211,127 יחידות. 800 יחידות שווקו בבריטניה. פולקסווגן K70 פותחה במקור כדי להשלים את דגם ה-NSU Ro 80. הפולקסווגן K70 התאפיינה על ידי מנוע הבוכנה הקונבנציונלי שלה ולא על ידי המנוע הרוטורי של דגם ה-Ro80 Wankel. פולקסווגן K70 שמר על שמו המקורי שניתן על ידי חברת NSU. פירוש שם הרכב: האות K מציינת את המילה הגרמנית Kolben (בוכנה) ו-70 מציין פלט מנוע של 70 PS (51 כ"ס, 69 כ"ס). פולקסווגן K70 התחרתה בדגם פולקסווגן 411 ובדגם פולקסווגן 412. בשנת 1971 זכתה הפולקסווגן K70 במקום השני, בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה הסיטרואן GS. דגם 1600 (שנים 1970-1974), מנוע 1,605 סמ"ק דגם 1600L (שנים 1970-1973), מנוע 1,605 סמ"ק דגם 1800LS (שנים 1974-1973), מנוע 1,807 סמ"ק 4 דלתות - 5 נוסעים בלמים: דיסק מקדימה, תופיים מאחור מכל דלק - 52 ליטר מערכת חשמל - 12 וולט חגורות מושב - אופציה דגם 1600: יחס דחיסה 1:8, מהירות שיא : 148 קמ"ש, משקל: 1,060 ק"ג דגם 1600L: מנוע 1,605 סמ"ק המפיק 66 כ"ס ו-89 כ"ס, יחס דחיסה 1:8, מהירות שיא: 158 קמ"ש, משקל: 1,060 ק"ג דגם 1800LS: מנוע 1,807 סמ"ק המפיק 74 כ"ס ו-99 כ"ס, יחס דחיסה 1:9.5, מהירות שיא: 162 קמ"ש, משקל 1,100 ק"ג דגם 1800LS: אורך הרכב - 4,470 מ"מ, רוחב - 1,665 מ"מ, גובה - 1,435 מ"מ דגם 1800LS: צריכת דלק - 13.5 ליטר ל-100 ק"מ פולקסווגן K70 פולקסווגן K70 פולקסווגן K70 פולקסווגן K70 פולקסווגן K70, שנת 1970 NSU NSU Ro 80 פולקסווגן נולדה בחטא ומתה בטרם עת - סיפורה של הפולקסווגן K 70 (חן פרחי) carsforum מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן K70 בוויקישיתוף
חלום הוא עניין פרטי

חלום הוא עניין פרטי (באנגלית: Dreaming Is a Private Thing) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון דצמבר 1955 של כתב העת The Magazine of Fantasy & Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם, ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1. הכותרת המקורית של אסימוב לסיפור הייתה "מאה מיליון חלומות בו זמנית" ("A Hundred Million Dreams at Once"), אולם עורך העיתון אנטוני בוצ'ר שינה את הכותרת. אסימוב אהב את הכותרת החדשה והשאיר אותה גם כשפורסם הסיפור בקבצים מאוחרים יותר. ג'סי וייל הוא המייסד והבעלים של חלומות בע"מ, חברה המייצרת חלומות לשימוש פרטי, המאפשרים לאדם לחוות חלום שנוצר על ידי מישהו אחר. בחלומות יכול לצפות כל אחד בביתו הפרטי על ידי ציוד אותו ניתן לרכוש או לשכור. החלומות מיוצרים על ידי אנשים שהוכשרו לכך במיוחד, לעיתים קרובות מתבודדים חברתיים או תמהונים, כתוצאה מההכשרה האינטנסיבית אותה הם עוברים לאורך שנים. לווייל מוצגת התפתחות חדשה - חלומות פורנוגרפיים - והוא מבקש מהממשלה לסייע לו במיגור התופעה. בינתיים, הוא מראיין ילד בן עשר אשר הראה פוטנציאל להיות חולם, עיסוק משתלם אם יתברר שהוא מתאים ויעבור אימונים. לאחר מכן מתבשר וייל על ידי אחד החולמים הטובים שלו כי הוא אינו רוצה לעבוד יותר, מאחר שהעבודה כחולם הורסת את חיי המשפחה שלו, והוא מרגיש שהוא איבד את עצמו, אולם וייל יודע מניסיון כי חולם אמיתי אינו יכול להפסיק לחלום, גם אם הוא רוצה, ולכן מאפשר לו לחתום על התפטרות מזויפת משום שהוא יודע כי הוא יחזור לעבוד אצלו. אחד מאנשי צוותו של וייל מספר לו כי חברה מתחרה פתחה רשת של "היכלי חלומות", בהם יכולים מספר אנשים לקלוט את אותו חלום בו זמנית. אולם וייל אינו סבור שרעיון זה יעבוד, משום כשפי שווייל אומר, חלום הוא עניין פרטי.
נונקי

נוּנקי או σ בקשת הוא הכוכב השני הכי בהיר בקבוצת הכוכבים קשת. למרות היותו השני בבהירותו בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר σ. מקור שמו הוא ככל הנראה אשורי או בבלי. כוכב זה מהווה חלק מהאסטריזם דמוי הקומקום שבקבוצת קשת. נונקי הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2.5 V במרחק של כ-225 שנות אור ובהירות נראית נראית מדרגה 2.06 כך שקל לצפות בו. מסתו כ-7 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 4.5 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו היא קצת יותר מפי 600 מהשמש בתחום הנראה ופי 3,300 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול שנפלטת בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו שעומדת על כ-19,000 קלווין. זמן החיים של כוכבים בעלי מסה כזאת בסדרה הראשית הוא פחות מ-100 מיליון שנים כך שגילו של נונקי מוערך במספר עשרות מיליוני שנים בלבד ובתוך מספר עשרות מיליוני שנים נוספות הוא צפוי להפוך לענק אדום, לאבד את שכבותיו החיצוניות ואת רוב מסתו ולסיים את חייו כננס לבן. ממדידות ספקטרוסקופיות נראה שיש לנונקי בן זוג עמום בהרבה עם מסה של כמסת שמש אחת שמקיף אותו במרחק קטן ובזמן הקפה של מספר ימים. בשל קרבתו למישור המילקה, נונקי מוסתר לעיתים על ידי הירח ובמקרים נדירים על ידי כוכבי הלכת נוגה ומאדים. אירוע ההסתרה האחרון היה ב-17 בנובמבר 1981 כאשר נוגה עבר על פניו ולא צפויים אירועי הסתרה נוספים במאה ה-21. נונקי באתר של ג'ים קלר נונקי, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Nunki A. B. Underhill, L. Divan, M. L. Prevot-Burnichon & V. Doazan: Effective temperatures, angular diameters, distances and linear radii for 160 O and B stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. 189 (1979) J. P. Cassinelli, D. H. Cohen, J. J. Macfarlane, W. T. Sanders & B. Y. Welsh: X-ray emission from near-main-sequence B stars, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 421, no. 2, p. 713 (1994) K. Gullikson & S. Dodson-Robinson: Detection of Low-Mass-ratio Stellar Binary Systems, The Astronomical Journal, Vol. 145, Iss. 1, article id. 3, p. 9 (2013) V. Protić-Benišek & H. Božić: Occultation of Sigma Sagittarii by Venus on 17 November 1981 observedfrom Hvar Observatory, Bulletin Astronomique de Belgrade, No. 136, p. 82 (1986)
בריסטול 405

בריסטול 405, (Bristol 405) - היא מכונית סלון - קופה יוקרתית, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1955–1958. בסך הכל יוצרו 308 יחידות. מנוע הבריסטול 405 היה מבוסס על דגם ה-ב.מ.וו 326 הגרמני. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. 4 דלתות סדאן 2 דלתות קופה 2 דלתות קבריולה בריסטול 405, סדאן בריסטול 405 בריסטול 405 בריסטול 405 קבריולט, שנת 1956 בריסטול 405 - קבריולט בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר ב.מ.וו 326 מדיה וקבצים בנושא בריסטול 405 בוויקישיתוף
ניסן בבליקשווילי

ניסן יחזקאל בבליקשווילי (בבליקשוילי, באבאליקאשווילי) (7 באפריל 1938 – 10 במאי 1986) היה בלשן יהודי גאורגי, מומחה לשפות שמיות, מתרגם ספרי תנ"ך וספרות עברית לגאורגית. בנו של הרב ישראל בבליקשווילי (1899 - 1971) ורעייתו מלכה לבית טטרואשווילי. נולד בטביליסי. למד עברית בבית אביו כשעברית הייתה אסורה בברית המועצות. היה המורה הראשון הרשמי לעברית באוניברסיטה הממלכתית בטביליסי. חקר כתובות יהודיות ברחבי גאורגיה ובחצי האי קרים. תרגם לגאורגית את מגילת איכה, קהלת, שיר השירים, מגילת רות, ספר יונה, ספר טוביה. כמו כן תרגם לגאורגית פרוזה של עגנון ושירי אלכסנדר פן. עזר רבות לדב גפונוב. ב-1974 הצליח לבקר בישראל (אף על פי שלא היו יחסים דיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות), הרצה באוניברסיטה וברדיו. נפטר בטביליסי בגיל 48 מסרטן. ניסן י. בבליקשווילי, "המבטא העברי של יהודי גאורגיה", בתוך: לשוננו, 44, 1 (תשם) 66-70. כתובות עבריות בגאורגיה (מהמאות 18 - 19). טביליסי, 1971 (ברוסית). שולמית שליט, "Дорогие мои «Картвели эбраэлеби» - לזכר ניסן בבליקשווילי" (ברוסית) הרב ישראל באבאליקאשווילי : 100 שנים להולדתו : דוקטור ניסן באבאליקאשווילי, 60 שנים להולדתו : חוברת לזכרם, ליקט גרשון בן-אורן, הספרייה הלאומית NNL 003480056 גרשון בן אורן, דב גפונוב ויהודי גרוּזיה, פעמים 24 תשמ"ה עמ' 148-153
יחסי ארצות הברית – נאורו

יחסי ארצות הברית–נאורו הם שיתופי הפעולה וההתייחסות הפוליטית-מדינית בין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת נאורו. היחסים בין שתי מדינות אלו הם מורכבים ורגישים. הם יחסים הדוקים עקב הסיוע האמריקני המסיבי בנאורו. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון רחב של נושאים, החל מחיזוק הביטחון האזורי, עד לטכנולוגיה בת-קיימא לשיפור תנאי האקלים בנאורו, הסכמי דיג ונושאי איכות הסביבה. בשל גודלה הקטן, 21 קילומטרים רבועים, אין נציגויות דיפלומטיות בנאורו, ובכלל זה גם נציגות של ארצות הברית. צוות שגרירות ארצות הברית בפיג'י מוכר גם כצוות שגרירות ארצות הברית בנאורו ומגיע לשם לביקורים תקופתיים. נאורו מקבלת מארצות הברית חבילות סיוע עקב המצב הכלכלי הקשה שבה ואי היציבות שלה. על פי מחלקת המדינה של ארצות הברית, יש לנאורו וארצות הברית יחסים טובים המתבטאים בשיתופי פעולה. ארצות הברית הכירה בנאורו ב-24 באוקטובר 1976. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו באותו היום, עם הגשת כתב האמנתו של שגריר ארצות הברית בקנברה לנשיא נאורו, כשמונה שנים לאחר קבלת העצמאות של נאורו מאוסטרליה, הממלכה המאוחדת וניו זילנד. בספטמבר 2007, דייוויד אדאנג, שר החוץ של נאורו, הצהיר מספר הצהרות פומביות ביחס לארצות הברית. הוא התבטא בחריפות נגדה ובעד קובה, איתה ארצות הברית הייתה בסכסוך באותה תקופה, ומתח ביקורת על מדיניות החוץ שלה. הוא עשה זאת במהלך ביקור בקובה. בתגובה פרסמה ארצות הברית דו"ח בנושא זכויות האדם, שנכתב בו על הפרת זכויות אדם חריפה בנאורו. ארצות הברית אף ניסתה להעמיד לדין את אדאנג, אך הניסיון לא צלח. הממשלה בנאורו בראשות לודוויג סקוטי קרסה עקב התקרית, והוקמה ממשלה חדשה בראשות מרקוס סטיבן. באוקטובר 2008 התחייב השגריר החדש של ארצות הברית בפיג'י (המשמש גם כשגריר לנאורו) לנסות ולפתח את כלכלתה של נאורו שנמצאה אז במשבר. ב-8 בפברואר 2017 החליט דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית, להפסיק לדאוג לפליטים הנאורים הבלתי-חוקיים במדינתו ולגרשם. הייצוא הנאורי לארצות הברית עמד על 335 אלף דולר בשנת 2014 וכלל בעיקר מוצרי טלפוניה וחלקי מכוניות. הייצוא האמריקאי לנאורו עמד על 747 אלף דולר בשנת 2014 וכלל בעיקר ציוד מיגון לחשמל במתח נמוך. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – נאורו בוויקישיתוף היחסים בין המדינות, אתר מחלקת המדינה של ארצות הברית, עדכון אחרון ב-22 בדצמבר 2016, בדיקה אחרונה ב-14 בפברואר 2017 Nauru, אתר מחלקת המדינה של ארצות הברית, 10 בינואר 2010, בדיקה אחרונה ב-14 בפברואר 2017 אירה גלאס, The Middle of Nowhere This American Life (פודקאסט), 5 במאי 2003, בדיקה אחרונה ב-14 בפברואר 2017 A Guide to the United States' History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: Nauru, בדיקה אחרונה ב-14 בפברואר 2017 "2008 Human Rights Report: Nauru", פברואר 2009, בדיקה אחרונה ב-14 בפברואר 2017 New US ambassador takes up Fiji post, אר אן זי, 28 באוקטובר 2008 US officials stop vetting Nauru refugees for resettlement, קואם 7, 9 בפברואר 2017 What does Nauru export to the United States? (2014) What does Nauru import from the United States? (2014)
בריסטול 407

בריסטול 407 (באנגלית: Bristol 407) היא מכונית קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1961–1963. בסך הכל יוצרו 88 יחידות, אשר אופיינו על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. חברת "בריסטול" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. בריסטול 407 היה הדגם הראשון שיוצר על ידי חברת בריסטול לאחר שנפרדה מחברת התעופה בריסטול אירופליין. מחיר הבריסטול 407 בהשקתה בבריטניה היה 5,141 לירות שטרלינג. 2 דלתות קופה 2 דלתות קבריולה בריסטול 407 בריסטול 407, שנת 1962 בריסטול 407, שנת 1962 בריסטול 407 בריסטול 407, קבריולט שנת 1963 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר מדיה וקבצים בנושא בריסטול 407 בוויקישיתוף
בריסטול 409

בריסטול 409 (אנגלית: Bristol 409) היא מכונית קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה 1965–1967. בסך הכל יוצרו 74 יחידות, אשר אופיינו על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. חברת "בריסטול" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. בריסטול 409 היה הדגם השלישי שיוצר על ידי חברת בריסטול לאחר שנפרדה מחברת התעופה בריסטול אירופליין. הגה כח - מיולי 1967 היה סטנדרטי, ולפני יולי 1967 היה אופציונלי. בריסטול 409, שנת 1966 בריסטול 409 בריסטול 409, שנת 1968 בריסטול 409 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר היסטורית מכוניות בריסטול (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא בריסטול 409 בוויקישיתוף
בריסטול 411

בריסטול 411 (Bristol 411) היא מכונית ספורט - קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1969–1976. יוצרו 287 יחידות. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. בריסטול 411 היה הדגם החמישי שיוצר על ידי חברת בריסטול לאחר שנפרדה מחברת האם המקורית דגם הבריסטול 411 אופיין על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. במהלך שנות ייצור דגם הבריסטול 411, בוצעו בדגם מספר שינויים, ושיפורים. להלן רשימת השיפורים הבולטים : סדרה 1 - כוח המנוע הוגדל בכ- 30%, לעומת הדגם הקודם : "בריסטול 410" (1969) סדרה 2 - תוספת של מד מרחק (1971) סדרה 3 - 4 פנסים בחזית הרכב סדרה 4 - הורכב מנוע 8 צילינדרים, 6,556 סמ"ק, יחס הדחיסה שהיה 1:9.5 ירד ל-1:8.2 (1974) סדרה 5 - חגורות בטיחות (1975) סדרה 6 - הורכב מנוע 8 צילינדרים, 5,899 סמ"ק המפתח 300–400 כ"ס, (בהתאמה אישית ללקוח) בריסטול 411, שנת 1969 בריסטול 411, שנת 1969 בריסטול 411, שנת 1969 בריסטול 411, (סדרה 3) בריסטול 411 בריסטול 411 בריסטול 411, שנת 1970, (סדרה 1), מבט לתא הנהג בריסטול 411, מבט לתא הנהג בריסטול 411, סדרה 3 (פנסי החזית הוכפלו ל-4) בריסטול 411, סדרה 4 בריסטול 411, סדרה 6 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר היסטורית מכוניות בריסטול (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא בריסטול 411 בוויקישיתוף
סן טרופה

סן טרופה (בצרפתית: Saint-Tropez) היא עיירה בדרום צרפת. סן טרופה ממוקמת במחוז ואר שבחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. העיירה ממוקמת בריביירה הצרפתית, כ-100 קילומטרים מערבית לניס. בעיירה מתגוררים כ-3,851 תושבים, נכון לשנת 2019. מכנסיים מתרחבים בגזרה הקרויה "פדלפון" (על פי הצרפתית "רגלי פיל") היו פופולריים בשנות ה-70 ונקראו בישראל "מכנסי סן טרופז". בשנת 1971 להקת הרוק הבריטית פינק פלויד הוציאה לשווקים את האלבום Meddle אשר כלל שיר בשם "סן טרופז". בשנת 1964 יצא לאקרנים הסרט הצרפתי השוטר מסן טרופז, אשר עלילתו מתרחשת בסן טרופה. בעקבות הצלחת סרט זה יצאו עוד חמישה סרטים נוספים בסדרה. בשנת 2010 הזמרת לנה דל ריי הוציאה לשווקים שיר בשם "סן טרופז". בשנת 2019 הזמר פוסט מלון הוציא שיר בשם "סן טרופז". די ג'יי שווייצרי בשם "דיג'יי אנטואן" הוציא שיר דאנס על העיירה ועל חיי הלילה התוססים שלה. בשנת 2014 הראפר ג'יי קול הוציא אלבום בשנת 2014 forest hills drive ובו שיר בשם St.Tropez אתר האינטרנט הרשמי של סן טרופה (בצרפתית) סן טרופה, ברשת החברתית פייסבוק סן טרופה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סן טרופה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט הרווארד

רוברט ס. הרווארד הבן. (אנגלית: Robert S. "Bob" Harward, Jr; ‏) הוא תת אדמירל בצי האמריקאי בדימוס אשר שימש כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. הרווארד נולד בניופורט, רוד איילנד, ארצות הברית. בשנת 1979 השלים הרווארד את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בצי ארצות הברית. הרווארד שירת תחילה כקצין ימי במשחתת "USS Scott" וב-1983 התנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. הרווארד היה מפקד צוות לוחמים בצוות 3 של היחידה, בהמשך פיקד על פלגה בצוות 6 של היחידה (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים) ולקח חלק בשורת מבצעים בבוסניה. בהמשך פיקד על כוחות מיוחדים במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2003 הוצב לשרת במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית ובשנת 2006 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בשנת 2013 פרש לגמלאות. ב-15 בפברואר 2017 הציע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תפקיד יועץ הנשיא לביטחון לאומי להרווארד, זאת לאחר שמייקל פלין ששימש בתפקיד התפטר. יום למחרת הודיע הרווארד על סירובו לקבלת התפקיד. מדיה וקבצים בנושא רוברט הרווארד בוויקישיתוף רויטרס וניו יורק טיימס, דיווח: טראמפ ימנה בכיר לשעבר בחיל הים כמחליף לפלין, באתר הארץ, 15 בפברואר 2017. רויטרס‏, דיווח: טראמפ בחר מחליף ליועץ לביטחון לאומי במקומו של פלין, באתר וואלה, 16 בפברואר 2017. סוכנויות הידיעות, מועמד טראמפ לתפקיד היועץ לביטחון לאומי דחה ההצעה: "רוצה ליהנות מזמן אישי", באתר ynet, 17 בפברואר 2017. סוכנויות הידיעות, היועץ פוטר, היועצת ננזפת: היום הקשה של טראמפ, באתר ynet, 15 בפברואר 2017. גל פרל פינקל, ‏דרוש: יועץ לביטחון לאומי לנשיא טראמפ, לא תזיק גם מדיניות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בפברואר 2017 Dan Petty, VICE ADMIRAL ROBERT S. HARWARD DEPUTY COMMANDER, U.S. CENTRAL COMMAND, United States Navy, Retrieved April 24, 2014. סוכנויות הידיעות‏, עוד מכה לטראמפ: מועמדו החדש ליועץ לביטחון לאומי סירב להצעה, באתר וואלה, 17 בפברואר 2017.
איגור איוואנוב

איגור סרגייביץ' איוואנוב (ברוסית: И́горь Серге́евич Ивано́в; נולד ב-‏23 בספטמבר 1945) הוא פוליטיקאי ודיפלומט רוסי שכיהן כשר החוץ הרוסי וכראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה. איוואנוב נולד ב-23 בספטמבר 1945 במוסקבה שברוסיה הסובייטית שהיוותה חלק מברית המועצות. אביו היה ממוצא רוסי ואמו, אלנה סגיראשווילי, הייתה ממוצא גאורגי. בשנת 1969 סיים את לימודיו במכון לשפות זרות על שם מוריס תורז. הצטרף למשרד החוץ הסובייטי בשנת 1973 והיה בשליחות במשך עשור בספרד. בשנת 1991 הוא התמנה לשגריר רוסיה במדריד. התמנה לשר החוץ ב-11 בספטמבר 1998 על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין, והושבע לתפקיד ב-30 בספטמבר אותה שנה. כשר החוץ הרוסי, איוואנוב התנגד לכניסת נאט"ו ליוגוסלביה. הוא גם התנגד למלחמת עיראק. איבנוב שיחק תפקיד מרכזי בתיווך בין נשיא גאורגיה אדוארד שוורדנדזה ומפלגות האופוזיציה בעת מהפכת הוורדים ב-2003. ביולי 2003 היה אמור איוואנוב לבקר בישראל ואף להיפגש עם ראש ממשלת ישראל אריק שרון. לאחר שהודיע כי בכוונתו להפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, ישראל דחתה את ביקורו. לאחר הבחירות לנשיאות רוסיה 2004, מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את סרגיי לברוב לתפקיד שר החוץ במקומו של איוואנוב. לאחר שסרגיי לברוב מונה במקומו לתפקיד שר החוץ, החליט נשיא רוסיה פוטין למנות אותו לראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה. כראש המועצה הוא ביקר בישראל לאחר חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון ונפגש עם משפחות החיילים החטופים ואמר כי מוסקבה גינתה את החטיפות. בנוסף, הוא נועד עם שרת החוץ ציפי לבני בירושלים. בעשור השני של המאה ה-21, משמש איוואנוב פרופסור במכון ליחסים בינלאומיים במוסקבה. הוא חבר במועצה המפקחת על הפורום הבינלאומי בלוקסמבורג למניעת אסון גרעיני. משרד החוץ של רוסיה מדיה וקבצים בנושא איגור איוואנוב בוויקישיתוף ישראל דחתה הזמנת שר החוץ הרוסי, באתר הארץ, 13 ביולי 2003 פוטין מינה שר חוץ חדש לקראת הבחירות לנשיאות, באתר וואלה! NEWS איוואנוב: רוסיה תמשיך במאמציה לשחרור החטופים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 11 באפריל 2007
אליפות גרמניה בכדורגל 1963

אליפות גרמניה בכדורגל 1963 הייתה העונה ה-53 והאחרונה של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1962/1963 בכדורגל הגרמני. בעונת 1963/1964 החלו משחקי הבונדסליגה החדשה. התחרות הסתיימה בניצחון של בורוסיה דורטמונד, וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון. בעקבות זכייה זו היא העפילה לגביע אירופה לאלופות. התחרות כללה 9 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות: אוברליגה צפון -המבורג, ורדר ברמן אוברליגה מערב - פ.צ. קלן, בורוסיה דורטמונד אוברליגה ברלין - הרטה ברלין אוברליגה דרום מערב - פ.צ. קייזרסלאוטרן, בורוסיה נוינקירכן אוברליגה דרום - מינכן 1860, נירנברג תחילה, נירנברג וורדר ברמן התחרו על המקום השמיני בתחרות. נירנברג ניצחו 1:2. הקבוצות חולקו לשני בתים. בכל בית המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחות הבתים נפגשו למשחק הגמר. העפלה לגביע הירידים העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כמחזיקת הגביע כריסטיאן מולר, פ.צ. קלן כבש 9 שערים וזכה בתואר מלך השערים. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball