laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בקוניבאנק

בקוניבאנק (בהונגרית: Bakonybánk) הוא כפר בן כ-450 תושבים במחוז קומארום-אסטרגום, בנפת קישבר, שבהונגריה. הכפר ממוקם לרגליו המזרחיים של הבקוני ((הבקוני (יער בקוני) הוא צוק קארסט בשטח של כ -4,000 קמ"ר, החלק המערבי ביותר והגדול ביותר בהרי המרכז הטרנסדנובי)), נמצא על גבול המישור ההונגרי הקטן (Kisalföld). ליד הכפר זורם נחל שנקר "וריד-צוהה-בקוני" והוא אחד אחד הנחלים המשמעותיים ביותר של הבקוני, יובלו הימני של הדנובה בהונגריה. האזכור הראשון הכתוב של היישוב הוא משנת 1340. שמו בא מימי הביניים, מהשם והתואר של אדם מכובד "באן" (משהו דומה ל"דון" בספרדית ובאיטלקית). הכפר נהרס במהלך הכיבוש הטורקי במאות 16–17. באמצע המאה ה -18 החל להתאכלס להיות מחדש. מאותו זמן ואילך היו באזור אחוזות למשפחות אסטרהאזי, הונקאר, שטרובל, פוטיונדי. בזמן מלחמת העצמאות של ראקוצי, היישוב היה בבעלות הבריגדיר אימרה בזרדי. תחנת הרכבת המקומית, סניף הדואר ומשרדי הטלגרף שנבנו בתחילת המאה (1901-1902) העניקו תנופה משמעותית להתפתחות הכפר. עד 1950 היה הכפר שייך למחוז וספרם. יהודים חיו בבקוניבאנק במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 מספר יהודים מהכפר נרצחו בשואה. בכפר היה בית קברות יהודי שעדיין קיים שם. ניתן לראות ממצאים מהתקופה הרומית, כולל ראש בכחוס, מנזר פאנונהאלמה. חדר זיכרון של דונאט באנקי (שם מקורי דונאט לווינגר 1859–1922), יליד הכפר, שהיה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, ממציא ופרופסור באוניברסיטה. אחד ממהנדסי המכונות הגדולים בתקופתו, פרופסור להנדסת מבנים למכונות הידראוליות, מדחסים וטורבינות קיטור, ממציא המאייד. כל שנה ב -6 ביוני, יום הזיכרון לדונאט באנקי. הכנסייה הרומית-קתולית: סגנון בארוק, משנת 1750. אחוזת הונקאר - סגנון צמה (או סגנון פיאה נוכרית או סגנון בארוק פרוטסטנטי), היום משרד ראש העיר. אחוזת בזרדי - פועל בו סניף הדואר, המרפאה והספרייה. טירת שטרובל - בו פועל בית הספר היסודי ובית תרבות דונאט באנקי. ניתן לראות ממצאים מהתקופה הרומית, כולל ראש בכחוס, מנזר פאנונהאלמה. חדר זיכרון של דונאט באנקי (שם מקורי דונאט לווינגר 1859–1922), יליד הכפר, שהיה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, ממציא ופרופסור באוניברסיטה. אחד ממהנדסי המכונות הגדולים בתקופתו, פרופסור להנדסת מבנים למכונות הידראוליות, מדחסים וטורבינות קיטור, ממציא המאייד. כל שנה ב -6 ביוני, יום הזיכרון לדונאט באנקי. הכנסייה הרומית-קתולית: סגנון בארוק, משנת 1750. אחוזת הונקאר - סגנון צמה (או סגנון פיאה נוכרית או סגנון בארוק פרוטסטנטי), היום משרד ראש העיר. אחוזת בזרדי - פועל בו סניף הדואר, המרפאה והספרייה. טירת שטרובל - בו פועל בית הספר היסודי ובית תרבות דונאט באנקי. דונאט באנקי (בהונגרית: Bánki Donát, בשמו המקורי לווינגר; בקוניבאנק, 6 ביוני 1859 - בודפשט, 1 באוגוסט 1922) היה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, ממציא ופרופסור באוניברסיטה. הוא היה אחד המהנדסים המכניים הגדולים בתקופתו, פרופסור להנדסת מבנים למכונות הידרו, מדחסים וטורבינות קיטור. אתר הכפר Bakonybánk Önkormányzatának honlapja תמונות אוויר Légifotók Bakonybánkról מדיה וקבצים בנושא בקוניבאנק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בקוניבאנק Itt azonban 2007. március 4-én megszűnt a személyforgalom. תיעוד יהודי בקוניבאנק שנרצחו בשואה בית הקברות בקוניבאנק מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
גשר שלוסבריקה

גשר שלוסבריקה (בגרמנית: Schloßbrücke) הוא גשר באזור מיטה בברלין שבגרמניה, אשר נבנה בין השנים 1821 – 1824 בהתאם לתוכניות של קארל פרידריך שינקל, הגשר קיבל את שמו בשל סמיכותו לארמון הקיסרות הפרוסית ברלינר שטאדטשלוס הגשר מסמן את סופה המזרחי של שדרת אונטר דן לינדן. במקום זה היה קיים גשר שחצה את תעלת השפרה כבר במאה ה-15, שליטי בית הוהנצולרן חלפו עליו בדרכם לצייד בטירגארטן, גשר יסודות עמוקים שנבנה במקומו בשנת 1738 שימש מאוחר יותר את חילות נפוליאון כדרך ישירה למרכז העיר. במאה ה-19 גשר העץ נחשב כבלתי מספק על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה והוא הזמין גשר ראוי יותר והטיל את המשימה על אדריכל החצר קארל פרידריך שינקל. מלאכת התכנון החלה בשנת 1819 והבניה עצמה החלה כעבור שנתיים, כחלק מחידוש כל אזור אונטר דן לינדן מהשפרה ועד כיכר בבל כולל את הלוסטגארטן ובית המשמר החדש. מגשר הקשתות שנבנה מאבן חול נבנתה דרך ישרה המובילה עד לשער ברנדנבורג. ב-29 בנובמבר 1823, בזמן חגיגות הנישואים של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ואליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה, התאסף קהל רב על הגשר טרם השלמתו ועשרים ושניים אנשים טבעו בנהר. הגשר נפתח לתנועה בקיץ 1824. הגשר הורחב בשנת 1912 וחוזק בבטון מזוין בשנות ה-20 של המאה ה-20, הגשר ניזוק במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1951 מזרח גרמניה העניקה לו את השם גשר מרקס-אנגלס. שמו חזר לשמו המקורי ב-3 באוקטובר 1991, עם איחוד גרמניה מחדש. לפי תכנונו ועיצובו של קארל פרידריך שינקל הוקמו בגשר מעל העמודים התומכים שמונה זוגות של פסלי שיש שהוזמנו מפסלים שונים המתארים את התהוותו של גיבור: בצד הדרומי: ניקה מלמדת את הילד היסטוריה של גבורה וגיבורים מאת אמיל וולף, 1847 אתנה מלמדת את הנער כיצד להשתמש בחץ וקשת, מאת הרמן שיבלביין, 1853 אתנה מחמשת את הלוחם לקראת הקרב הראשון שלו מאת קארל היינריך מולר, 1846–1850 ניקה מעטרת את הלוחם, מאת פרידריך דרייק, 1857 בצד הנגדי: ניקה תומכת בלוחם הפצוע, מאת לודוויק ויליאם ויכמן, 1857 אתנה מובילה את הלוחם לקרב מאת אלברט וולף, 1853 הגיבור תוקף את האויב כאשר אתנה לצידו, מאת גוסטב בלסר, 1854 איריס מובילה את הנופל להר אולימפוס מאת אוגוסט ורדוב, 1841–1857 בזמן מלחמת העולם השנייה הפסלים הועברו למחסן בצידה המערבי של ברלין, רק בשנת 1981 הסכם בין מערב גרמניה ומזרח גרמניה איפשר את החזרת הפסלים למזרח, בשנת 1984 הסתיימה עבודת השיקום, והפסלים חזרו למיקומם המקורי. ניקה מלמדת את הילד היסטוריה של גבורה וגיבורים, מאת אמיל וולף אתנה מלמדת את הנער כיצד להשתמש בחץ וקשת, מאת הרמן שיבלביין אתנה מחמשת את הלוחם לקראת הקרב הראשון שלו מאת קארל היינריך מולר ניקה מעטרת את הלוחם, מאת פרידריך דרייק ניקה תומכת בלוחם הפצוע, מאת לודוויק ויליאם ויכמן אתנה מובילה את הלוחם לקרב מאת אלברט וולף הגיבור תוקף את האויב כאשר אתנה לצידו, מאת גוסטב בלסר איריס מובילה את הנופל להר אולימפוס מאת אוגוסט ורדוב מדיה וקבצים בנושא גשר שלוסבריקה בוויקישיתוף
פיליפ הלנדר

פיליפ ויקטור הלנדר (בשוודית: Filip Viktor Helander; נולד ב-22 באפריל 1993) הוא כדורגלן שוודי, המשחק בעמדת הבלם באומוניה ניקוסיה. הלנדר התחיל את הקריירה שלו במאלמה. ב-17 באוקטובר 2011 ערך הלנדר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד סרייאנסקה. ב-17 ביולי 2012 חתם על חוזה במאלמה עד לסוף עונת 2015. בעונת 2013 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, וזכה עמה באליפות ראשונה בקריירה באותה עונה. ב-23 באוגוסט 2014 כבש הלנדר את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד נורשפין. בסיום עונת 2014, נבחר למגן העונה. ב-22 ביולי 2015 חתם הלנדר בהלאס ורונה מהסרייה א'. ב-23 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו. מחזור לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בוורונה בהפסד 1–2 ללאציו. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לבולוניה עד לסיום העונה, עם אופציה לחתימה בקבוצה. ב-12 ביוני 2017, מימשה בולוניה את האופציה והלנדר חתם בקבוצה. ב-13 ביולי 2019 חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תורת 3.5 מיליון פאונד. ב-31 באוגוסט 2023 חתם באודנסה. בקיץ 2024 חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בצעירותו, הלנדר שיחק בנבחרות הצעירות של שוודיה, ואף זכה עם הנבחרת הצעירה ב2015. באוקטובר 2015, זומן לראשונה לסגל נבחרת שוודיה לקראת משחק הידידות נגד מולדובה. ב-28 במרץ 2017, ערך את הופעת הבכורה בנבחרת, בניצחון 2–3 נגד פורטוגל. מאלמה ליגת העל השוודית: 2013, 2014 הסופר קאפ השוודי: 2014 גלאזגו ריינג'רס אליפות סקוטלנד: 2020/2021 גביע סקוטי: 2021/2022 נבחרת שוודיה אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2015 אישיים נבחרי אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2015 מדיה וקבצים בנושא פיליפ הלנדר בוויקישיתוף פיליפ הלנדר, באתר Transfermarkt פיליפ הלנדר, באתר Soccerway פיליפ הלנדר, באתר National Football Teams פיליפ הלנדר, באתר FootballDatabase.eu
הקורפוס ה-16 (בריטניה)

הקורפוס ה-16 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה. בינואר 1916 הוקם הקורפוס ה-16 בסלוניקי, ולמפקדו מונה ג'ורג' מילן. הקורפוס לחם בחזית המקדונית, וממאי 1916 הוא היה חלק מארמיית סלוניקי הבריטית. הקורפוס לא קיבל כמעט משאבים, בשל החלטתו של ויליאם רוברטסון לתת עדיפות לחזית המערבית. בספטמבר 1918 ספג הקורפוס אבדות כבדות במהלך קרב דויראן השלישי, אולם כוחות מעצמות המרכז הובסו במהלך מתקפת הוורדאר, מה שהביא לניצחון מדינות ההסכמה בחזית הבלקן. במלחמת העולם השנייה, הקורפוס ה-16 הוקם כקורפוס פיקטיבי תחת פיקוד הארמייה ה-12, לצורך מבצע אשד. ג'ורג' מילן (ינואר 1916–מאי 1916) צ'ארלס ג'יימס בריגס (מאי 1916–נובמבר 1918) הקורפוסים הבריטיים במלחמת העולם הראשונה
מרטין ריצ'רד הופמן

מרטין ריצ'רד הופמן (באנגלית: Martin Richard Hoffmann;‏ 20 באפריל 1932 - 14 ביולי 2014) היה מזכיר הצבא של ארצות הברית בין השנים 1975–1977. מרטין הופמן נולד בסטוקברידג', מסצ'וסטס. בספטמבר 1954 התגייס לצבא ארצות הברית וכשנה לאחר מכן הוסמך כקצין. במאי 1958 השתחרר והמשיך לשרת כקצין בכוחות המילואים עד אשר פרש באוקטובר 1975 בדרגת מייג'ור. בשנים 1974–1975 שימש הופמן כיועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה. באוגוסט 1975 מונה כמזכיר הצבא, תפקיד בו הוא כיהן עד פברואר 1977. מרטין הופמן נפטר ממחלת הסרטן בוורנטון, וירג'יניה ב-14 ביולי 2014, בגיל 82. מרטין ריצ'רד הופמן באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית (באנגלית) מרטין ריצ'רד הופמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מוסקבה בערב

"מוסקבה בערב" («Вече́рняя Москва́») הוא יומון מוסקבאי היוצא מדי ערב ונחשב לאחד העיתונים הנפוצים בעיר ומעיתוני החדשות הוותיקים ברוסיה. העיתון יוצא חמישה ימים בשבוע, למעט שבת וראשון והוא מודפס מאז 1923. בשנת 2011 העיתון אורגן מחדש והוא מודפס בתמיכת ממשלת מוסקבה כעיתון עירוני בחסות חברת ההחזקות מוסקבה מדיה. בשנת 1923 נוסד העיתון כשופרה של מועצת העיר מוסקבה. המהדורה הראשונה של "מוסקבה בערב" שוחררה ב-6 בדצמבר 1923. היקף הפרסום היה מחצית מגודלו של העיתון פרבדה. העורך הראשי הראשון היה בוריס וולין, ומיכאיל קולצוב היה סגנו. הגיליונות הראשונים של העיתון לא היו מאמרי מערכת ודמו לעלון מידע: דיווחים מפוזרים על חיי הבירה, תיאור אירועים, כרוניקה של תיקי בית המשפט, מחירים בשוק מוסקבה, שער החליפין של הרובל, סיפורים על בכורות תיאטרון וסרטים, חדשות אופנה ועוד. בשנים 1927–1928 תפוצת העיתון עמדה על 110 אלף עותקים, בימים מסוימים - עד 170 אלף. העיתון היה אחד משלושה עיתונים שפרסמו דיווחים על מותו של בוריס פסטרנק (השניים האחרים היו ספרות וחיים בתאריך 1.6.1960 והעיתון הספרותי מ-2.6.1960). העיתון היה גם אחד משני עיתונים שפרסמו מודעות אבל קטנות על מותו של ולדימיר ויסוצקי ב-25 ביולי 1980 (השני היה העיתון Sovetskaya Kultura). ב-28 ביולי 1980 פרסם העיתון קטע קטן, "בדרך האחרונה", ככתבת פרידה ובה דיווח טקס הלוויה אזרחית והלווייתו של ויסוצקי. בסוף יולי, לאחר פרסומים אלה, הושעה זמנית מתפקידו העורך הראשי של העיתון אינורסקי. מאז סוף שנת 2012 העיתון מדפיס שבועונים במחוזות טרויצק ומוסקבה החדשה. מאז 2013 מפרסם גם את העיתון מוסקביצ'קה, שמכוון לקהל נשי. מאז 2011 מהווה חלק מחברת ההחזקות מוסקבה מדיה. מתחילת 2015, "מוסקבה בערב" מודפסת בכמה פורמטים: נושאים חברתיים ועסקיים שמודפסים מדי בוקר ונמכרים מדי יום בקיוסקים ובאמצעות מינוי; גיליון ערב המופץ ללא עלות פעמיים בשבוע בתחנות המטרו במוסקבה; שבועון "משפחתי" בתמיכת ממשלת מוסקבה המופץ מדי שבוע באמצעות מנוי. מדיה וקבצים בנושא מוסקבה בערב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוסקבה בערב מוסקבה בערב, ברשת החברתית פייסבוק מוסקבה בערב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוסקבה בערב, ביישום טלגרם מוסקבה בערב, ברשת החברתית אינסטגרם מוסקבה בערב, ברשת החברתית טיקטוק מוסקבה בערב, ברשת החברתית VK מוסקבה בערב, סרטונים בערוץ היוטיוב "«Вечерняя Москва». История". אורכב מ-המקור ב-2015-05-03. נבדק ב-2015-04-30.
אספסת הים

אספסת הים (שם מדעי: Medicago marina) הוא עשב רב שנתי המגיע לגובה של עד 40 ס"מ וקוטרו נע בין 30 ל-50 ס"מ. העלים מכוסים בשכבת שערות כסופה המגינות על הצמח מפני גרגירי חול ורסס גלי הים. הפרחים, צבעם צהוב והם מצויים באגודות צפופות הדומות לקרקפות עגולות. קוטרו של הפרי הוא בין 5 ל-6 מ"מ והוא שעיר מאוד. הזרעים בפרי שומרים על חיוניותם שנים רבות, ובדרך כלל אין הזרעים מאותו פרי נובטים בבת אחת. אספסת הים נפוצה בחול הגס לאורך כל רצועת חוף הים, בעיקר בחגורת הרסס במרחק של עד 500 מטר מן הים. רוב מיני האספסת בארץ הם חד-שנתיים, ולכן קל לזהות את אספסת הים, שגדלה הן בגליל העליון ובאזור ירושלים, ולה פרי דמוי עדשה זעירה חסרת קוצים. הצמח באדנה שבטורקיה הצמח בספרד הצמח בקפריסין אבי שמידע, צמחי ישראל: המדריך השלם לצמחים ופרחים בארץ ישראל. תל אביב: מפה, 2005 מדיה וקבצים בנושא אספסת הים בוויקישיתוף אספסת הים, באתר ITIS (באנגלית) אספסת הים, באתר NCBI (באנגלית) אספסת הים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אספסת הים, באתר צמח השדה אספסת הים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אספסת הים, באתר GBIF (באנגלית) אספסת הים, באתר The Plant List (באנגלית) אספסת הים, באתר IPNI (באנגלית) אספסת הים, באתר טיולי ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאל עומר

מיכאל "מייק" עומר (נולד ב-20 ביוני 1979) הוא סופר ישראלי. עומר היה עיתונאי, מפתח משחקים ומנכ"ל חברת "Loadingames". לאחר פרסום הרומן שלו "רשת העכביש" (Spider's Web) בשנת 2016, וספרי ההמשך שלו בסדרת "תעלומת פארק גלנמור" (Glenmore Park Mystery Series), פרש מתפקידו ונשאר סופר במשרה מלאה. את ספריו הקדיש לשלושת ילדיו. לצורך המחקר עבור ספריו קרא ביוגרפיות של מספר רוצחים סדרתיים בשנת 2018 פרסם עומר את "מוח של רוצח" (A Killer's Mind) שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של אמזון. באותה שנה עומר הגיע לרשימת הספרים המומלצים של הניו יורק פוסט. ביולי 2018 הוא דורג מעל ג'יי קיי רולינג, ג'יימס פטרסון וסטיבן קינג בדירוג הסופרים באמזון. החברה לא פרסמה על אילו נתונים מבוסס דירוג זה.. בינואר 2023 זכה בפרס מיוחד מאת המוציאים לאור שלו תומאס ומרסר, על מכירת למעלה ממיליון עותקים מספריו. Omer, Mike (2016). Spider's Web (Glenmore Park Book 1). CreateSpace. ISBN 978-1533006837. Omer, Mike (2016). Deadly Web (Glenmore Park Book 2). CreateSpace. ISBN 978-1519612564. Omer, Mike (2016). Web of Fear (Glenmore Park Book 3). CreateSpace. ISBN 978-1539360971. Omer, Mike (2018). A Killer's Mind (Zoe Bentley Mystery Book 1). Thomas & Mercer. ISBN 978-1503900745. Omer, Mike (2019). In the Darkness (Zoe Bentley Mystery Book 2). Thomas & Mercer. ISBN 978-1542040594. Omer, Mike (2020). Thicker Than Blood (Zoe Bentley Mystery Book 3). Thomas & Mercer. ISBN 978-1542042444. Omer, Mike (2021). A Deadly Influence (Abby Mullen Thrillers Book 1). Thomas & Mercer. ISBN 978-1542022873. Omer, Mike (2022). Damaged Intentions (Abby Mullen Thrillers Book 2). Thomas & Mercer. מדיה וקבצים בנושא מיכאל עומר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיכאל עומר מיכאל עומר, ברשת החברתית פייסבוק מיכאל עומר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיכאל עומר, ברשת החברתית Goodreads איתמר רונאל, ‏"כל מה שעובד זה פרסומות בפייסבוק ואמזון. זה הכל", באתר ‏מאקו‏, 26 באוגוסט 2018 מייק עומר באתר סימניה "מייק עומר". אמזון. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Mike Omer, Thicker Than Blood, Thomas & Mercer, 2020 בלי הבטחות – רק ביצועים! – מתוך ההסכת (פודקאסט) "מה שקורא" | כאן, נבדק ב-2021-05-12 SEMUELS, ALANA (20 ביולי 2018). "The Authors Who Love Amazon". The Atlantic. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Meningher, Naor; Weinstein, Eytan (11 בספטמבר 2018). "Two Nice Jewish Boys Episode 106 – Writing an Amazon #1 Bestseller". The Jewish Journal. נבדק ב-20 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) ויקי אוסלנדר, ‏הסופר הישראלי שהגיע לאהובים באמזון ומעולם לא שמעתם עליו, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2018
מלך החטיפות של ה-NBA

מלך החטיפות של ליגת ה-NBA הוא כינוי, ותואר בלתי-רשמי, הניתן לשחקן אשר סיים את העונה הסדירה עם ממוצע החטיפות למשחק הגבוה ביותר בליגה. הזוכים בתואר הוכרו רק החל מעונת 1973/1974, בה החלו לתעד נתון סטטיסטי זו. על מנת לזכות בתואר, על שחקן להופיע לפחות ב-58 משחקים מתוך 82 משחקי העונה הסדירה. כריס פול, אשר זכה בתואר מלך החטיפות שש פעמים, מחזיק בשיא הזכיות. מלבד פול, השחקנים היחידים אשר זכו בתואר יותר מפעמיים הם אלווין רוברטסון, מייקל ריי ריצ'רדסון, מייקל ג'ורדן ואלן אייברסון, אשר כל אחד מהם זכה שלוש פעמים. בעונת 1985/1986 קבע רוברטסון את שיא החטיפות הממוצע בעונה (3.67), ואת שיא הליגה בסך חטיפות בעונה (301). ארבעה שחקנים שונים זכו בתואר מלך החטיפות באותה עונה בה זכו באליפות ה-NBA: ריק בארי (1975), מג'יק ג'ונסון (1982), מייקל ג'ורדן (1993) ודריימונד גרין (2017). דרישות הסף להכללה ברשימות סטטיסטיות, באתר basketball-reference.com
רבקה רבינוביץ

רבקה רבינוביץ היא חוקרת בתחומי הפלאונטולוגיה, ארכאוזואולוגיה, טפונומיה ותהליכי שימור עצם. רבינוביץ חוקרת במכון למדעי כדור הארץ ובמכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ומשמשת כאוצרת האקדמית של אוספי ארכאוזואולוגיה, אוסטאולוגיה ופלאונטולוגיה באוספי הטבע הלאומיים שבאוניברסיטה. רבינוביץ עלתה בגיל צעיר עם הוריה מרומניה וגדלה בבת ים. היא מתגוררת במבשרת ציון ונשואה לפרופ' יובל גורן מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולהם בת ובן. רבינוביץ חוקרת עצמות בעלי חיים כסמן להתנהגות אנושית בעבר, השלכות פלאונטולוגיות וטקסונומיות של מכלולי בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים באזור הלבנט הדרומי, דפוסי ניצול של בעלי חיים במהלך התקופה הפלאוליתית בדרום הלבנט, טפונומיה של חולייתנים, הגדרות זוויג, גיל וטקסונומיה של ממצאי פאונה ארכאולוגיים כסמן לניצול אנושי, עונתיות ושינויי אקלים, מחקרים ניסיוניים בפעילות טורפים ומכרסמים, ניסויי ביתור וניצול ותזונה באגן הים התיכון. בתחום הגאולוגיה והפלאונטולוגיה היא עוסקת בנושאים הבאים - שחזור פלאו-גאוגרפי של שולי ים טטיס בתצורת מנוחה מגיל סנטון (קרטיקון עליון) בנגב הדרומי מתוך גישה רב תחומית, התנאים הפיזיים, האקלימיים והסביבתיים של מעבר חולייתנים גדולים דרך מסדרון הלבנט במהלך תקופת המיוקן ואתר הפילים בגשר (ערק אל אחמר, עמק הירדן התיכון) ואפשרות היותו אתר הפעילות הקדום ביותר של הומינידים מחוץ לאפריקה. פרופ' רבקה רבינוביץ באתר החוג לארכאולוגיה וללימודי המזרח הקרוב הקדום באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופ' רבקה רבינוביץ באתר המכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים.
קליפורד אלכסנדר

קליפורד לאופולד אלכסנדר הבן (באנגלית: Clifford Leopold Alexander Jr.;‏ 21 בספטמבר 1933 – 3 ביולי 2022) היה עורך דין, איש עסקים ופקיד ממשל אמריקאי מניו יורק. הוא היה האפרו-אמריקאי הראשון שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית. קליפורד אלכסנדר נולד בניו יורק לקליפורד לאופולד אלכסנדר האב. הוא למד בבית הספר פילדסטון שבניו יורק. ב-1955 הוא סיים את לימודיו בקולג' של אוניברסיטת הרווארד וב-1958 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל. עם סיום לימודיו הוא התגייס למשמר הלאומי של מדינת ניו יורק ושירת לזמן קצר בגדוד התותחנים ה-369 בפורט דיקס, ניו ג'רזי. ב-1959 נשא אלכסנדר לאישה את אדל לוגן. אדל הייתה לפרופסור באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון לאחר שסיימה את לימודי הדוקטורט שלה בהיסטוריה והתמחתה בהיסטוריה אפרו-אמריקאית. לשניים נולדו בת, אליזבת, ובן, מארק. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין, שימש אלכסנדר כעוזר פרקליט המחוז של מחוז ניו יורק בין השנים 1959–1961. הוא היה למנהל של מיזם השימור של שכונת מנהטנוויל-המילטון גרנג'. לאחר מכן הוא שימש כמנהל של מיזם ההזדמנויות לנוער של הארלם. במקביל הוא עסק בעריכת דין בניו יורק. ב-1963, בתקופת ממשלו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, נקרא אלכסנדר לוושינגטון די. סי. כדי לשמש קצין ליחסי חוץ של צוות המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. לאחר מכן הוא שימש כסגן העוזר המיוחד לנשיא לינדון ג'ונסון, כיועץ מיוחד וכסגן היועץ המשפטי המיוחד של צוות הבית הלבן בין השנים 1964–1967. לאחר מכן ועד 1969 הוא כיהן כיושב הראש של הוועדה לשוויון הזדמנויות בתעסוקה. הוא שימש כנציג מיוחד של הנשיא כאשר עמד בראש משלחת ארצות הברית לטקסים לציון עצמאותה של ממלכת סווזילנד ב-1968. לאחר בחירתו של הנשיא הרפובליקני ריצ'רד ניקסון הוא עזב את עבודתו בממשל הפדרלי ועסק בעריכת דין במשרד עורכי הדין הוושינגטוני "ארנולד ופורטר" בין השנים 1969–1975. בין השנים 1972–1976 הוא שימש כפרשן חדשות בטלוויזיה. בשנים 1973–1974 הוא לימד כפרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד. ב-1974 הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד ראש עיריית וושינגטון. הוא שב לעיסוקו במשפטים וב-1975 הוא היה לשותף במשרד עורכי הדין "ליפפרט, ברנרד, מקפרסון והנד". עם היבחרו של ג'ימי קרטר לנשיאות, שב אלכסנדר לשירות הממשלתי ובמשך כל תקופת נשיאותו של קרטר, בין השנים 1977–1981, הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית. הוא היה האפרו-אמריקאי הראשון שכיהן בתפקיד זה. במהלך כהונתו בתפקיד הוא התרכז בשיפור צבא המתנדבים, הוא שם דגש על תוכניות לשיפור המקצועיות ועל מתן חוזים לעסקים בבעלות מיעוטים כדי לקיים את המחויבות הפדרלית לעודד גיוון. ב-1981 הקים אלכסנדר את חברת הייעוץ "אכסנדר ושות'". בנוסף הוא שימש כחבר דירקטוריון בכמה תאגידים ארציים והיה חבר במועצת הנגידים של הבורסה לניירות ערך בניו יורק. בראשית המאה ה-21 בלט אלכסנדר בהתנגדותו למדיניות אל תשאל, אל תספר, שהוא קרא לביטולה על ידי הקונגרס. בתו אליזבת אלכסנדר היא משוררת שהייתה פרופסור לאנגלית באוניברסיטת ייל. היא התבקשה לכתוב ולקרוא שיר עבור טקס ההשבעה של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה. בנו, מארק אלכסנדר הוא דקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת וילנובה שבפנסילבניה. הוא גם שימש כיועץ פוליטי למסעות הבחירות של ביל בראדלי, טד קנדי והנשיא אובמה. קליפורד אלכסנדר נפטר ב-3 ביולי 2022. מדיה וקבצים בנושא קליפורד אלכסנדר בוויקישיתוף קליפורד אלכסנדר באתר להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית (באנגלית) "Boss Man". Ebony, June 1977 Clifford Alexander's oral history video excerpts at The National Visionary Leadership Project
רדיו מוסקבה

רדיו מוסקבה (ברוסית: Радио Москвы; עד 26 בפברואר 2014 - מדברת מוסקבה) היא תחנת רדיו רוסית המשדרת במוסקבה. מהווה חלק מחברת ההתקשורת "מוסקבה מדיה". בשידור של תחנת הרדיו ניתן לשמוע חדשות פדרליות וחדשות מוסקבה, מוזיקת פופ, תוכניות בנושאים שונים. תחנת הרדיו החלה לשדר ב-1 בספטמבר 1997. במשך 10 שנים עמדה בראש תחנת הרדיו העורכת הראשית, מרינה יבגנייבנה סקאלקינה. מאפריל 2006, שודרה עד השעה 06:50 ב-1 בפברואר 2013, בתדר 92 מגהרץ במוסקבה. החל מ-1 בפברואר 2013, התדר הועבר לתדר מוסקבה FM ומשדרת מדי יום בשעות 06:00 עד 00:00, אך כבר ללא הפסקה בימי חול החל מהשעה 14:00 עד 15:00, כפי שהיה לפני 2006. מאז 26 בפברואר 2014, שמה של תחנת הרדיו "רדיו מוסקבה". שדרני הרדיו איגור ריאבוב וסרגיי וורובייב העבירו 53 שעות ברציפות בין השעות 08:00 ב-2 באפריל לשעה 13:00 ב- באפריל 2012, בלי מנוחה או שינה, על מנת לקבוע שיא עולמי חדש. השיא הוזן בספר השיאים של גינס כ"תוכנית האירוח הארוכה ביותר ברדיו". מאז ה-10 בפברואר 2014, בתדר 94.8 FM החלה לשדר תחנת הרדיו "מוסקבה מדברת", אך לא קשורה לתחנת הרדיו הזו. העורך הראשי היה העיתונאי סרגיי דורנקו. כך, בין ה-10 בפברואר ועד 26 בפברואר 2014, היו שתי מדיות שונות עם אותו שם. אתר האינטרנט הרשמי של רדיו מוסקבה רדיו מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק רדיו מוסקבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רדיו מוסקבה, ביישום טלגרם רדיו מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם רדיו מוסקבה, ברשת החברתית VK האתר הרשמי של תחנת הרדיו דף האינטרנט של הפרויקט באתר הרשמי של חברת התקשורת מוסקבה מדיה שידור אונליין Интервью с Мариной Скалкиной «Радио Москвы» начало вещать на третьей кнопке городской радиосети. Onair.ru. Ведущие радиостанции «Говорит Москва» установили мировой рекорд, проведя в прямом эфире 53 часа подряд без отдыха и сна | OnAir.ru
הקורפוס ה-21 (בריטניה)

הקורפוס ה-21 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה. ב-27 ביוני 1917 החליף גנרל אדמונד אלנבי את גנרל ארצ'יבלד מארי בפיקוד על חיל המשלוח המצרי, ובמסגרת רענון הכוח פורקו "הכוח המזרחי" ו"שדרת המדבר" ובמקומם הוקמו 3 קורפוסים: פיליפ צ'טווד מונה למפקד הקורפוס ה-20, הנרי שובל מונה למפקד "קורפוס המדבר הרכוב" ואדוארד באלפין מונה למפקד הקורפוס ה-21. כמפקד הקורפוס הוביל באלפין את הקורפוס לסדרת קרבות כנגד הטורקים: קרב עזה השלישי (26 באוקטובר - 8 נובמבר 1917). קרב גבעות מע'אר (13 בנובמבר - 14 בנובמבר 1917) כיבוש ירושלים (19 בנובמבר - 8 בדצמבר 1917) קרב צליחת מעברות הירקון השני (20 בדצמבר - 21 בדצמבר 1917) המערכה על מגידו (19 בספטמבר - 25 בספטמבר 1918) שם תפקיד הקורפוס היה לפרוץ את הדרך, במישור החוף, לדיוויזיות הפרשים של קורפוס המדבר הרכוב, בדרכן לאגף את הטורקים מצפון. כיבוש חלב (25 באוקטובר 1918) שם סייעו כוחות הקורפוס למאמץ העיקרי של קורפוס המדבר הרכוב. במהלך המערכה על באר שבע ומרדף פלשת ועד להתייצבות לאורך קו שתי העוג'ות היה הרכב הקורפוס כדלקמן: הדיוויזיה ה-52 של שפלת סקוטלנד בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון היל John Hill (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-155, ה-156 וה-157). הדיוויזיה ה-54 של מזרח אנגליה בפיקוד מייג'ור גנרל סר סטיוארט האר (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-161, ה-162 וה-163). הדיוויזיה ה-75 בפיקוד מייג'ור גנרל סר פיליפ פיילין (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-232, ה-233 וה-234). רגימנט הפרשים של הקורפוס "יומנרי". במהלך המערכה על מגידו וכיבוש צפון הארץ היה הרכב הקורפוס כדלקמן: הדיוויזיה השלישית "לאהור" בפיקוד מייג'ור גנרל סר ארתור רג'ינלד הוסקינס (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-7, ה-8 וה-9). הדיוויזיה השביעית "מירוט" בפיקוד מייג'ור גנרל פיין Sir V. B. Fane (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-19, ה-21 וה-28). הדיוויזיה ה-54 של מזרח אנגליה בפיקוד מייג'ור גנרל סר סטיוארט האר (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-161, ה-162 וה-163). הדיוויזיה ה-60 הלונדונית בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון שיי (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-179, ה-180, ה-181, בריגדת פ.ק.א ה-5 ורגימנט הפרשים של הקורפוס ה"יומנרי"). ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והוצאת 'מערכות' של צה"ל, 2012. פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007. הקורפוסים הבריטיים במלחמת העולם הראשונה הדיוויזיה הוקמה במצרים זמן קצר לפני כן מיחידות אנגליות והודיות