laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הונג דוק-יונג

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא הונג. הונג דוק-יונג (קוריאנית: 홍덕영; 5 במאי 1921 – 13 בספטמבר 2005, סיאול) היה כדורגלן, מאמן ושופט כדורגל דרום קוריאני, אחד הכדורגלנים הראשונים ששיחקו במדי נבחרת קוריאה הדרומית. הונג החל את קריירת הכדורגל שלו בבוסונג קולג', וכעבור שנים אחדות הצטרף לאוניברסיטת קוריאה, בה שיחק בעיקר כמגן. ב-1946 הקימה התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית את הנבחרת הלאומית, והונג הוצב בעמדת השוער. ב-11 באפריל 1947 הגיעה הנבחרת לשאנגחאי, שם שיחקה חמישה משחקים נגד קבוצת חובבים מקומית. הונג השתתף בכל המשחקים. הוא היה שוער הנבחרת גם ב-1948. כעבור שש שנים הוא עמד בשער הנבחרת במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ. הוא הפגין יכולת ירודה בטורניר, כאשר נבחרתו מפסידה לנבחרת הונגריה בתוצאה 0 - 9 ולנבחרת טורקיה בתוצאה 0 - 7. 16 השערים שספג במונדיאל אחד הם שיא שלילי בתולדות הטורניר. לאחר פרישתו החל לעבוד כשופט כדורגל, וכיהן בתפקיד בין 1957 ל-1967, ובין 1959 ל-1962 אף אימן את קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קוריאה. בין 1969 ל-1976 אימן את קבוצת הכדורגל של בנק סיאול, שהיא קבוצה חובבנית שאינה קיימת עוד. ב-1971 מונה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית, וכיהן בתפקיד במשך שנה. הוא כיהן כחבר הוועדה המבצעת של ההתאחדות הקוריאנית ב-1960, 1962, 1967 ו-1972 עד 1974. בין 1985 ל-1986 כיהן כסגן נשיא ההתאחדות, והיה גם חבר בוועדה המארגנת של מונדיאל 2002, שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית. ב-1974 העניקה לו פיפ"א פרס מיוחד כהוקרה על תרומתו לתחום השיפוט. שמו הוסף להיכל התהילה של הכדורגל הקוריאני במרץ 2005. בשלהי חייו סבל מעיוורון כתוצאה מסוכרת. מדיה וקבצים בנושא הונג דוק-יונג בוויקישיתוף הונג דוק-יונג, באתר Transfermarkt הונג דוק-יונג, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קברניט (תעופה)

קברניט או טייס מפקד, לעיתים נקרא גם קפטן (באנגלית: Pilot In Command או בראשי תיבות: PIC, נקרא גם Captain) הוא איש צוות אוויר, טייס המנהל של הטיסה בפועל האמון על הטסת כלי הטיס, ונושא באחריות על בטיחות הטיסה, חיי אנשי הצוות, הנוסעים והציוד. במטוסים המוגדרים לאיש צוות אחד, הטייס הבודד יהיה הקברניט, לרבות טייס מתלמד בטיסת יחיד (סולו). בכלי טיס הדורשים יותר אנשי צוות אוויר בתפקיד (טייס משנה, נווט, מהנדס טיסה וכדומה), הקברניט כאחראי על המשימה, ובטיחות הטיסה, יהיה אמון על ניהול שאר אנשי הצוות, חלוקת הקשב שלהם וכדומה. הקברניט גם יחליט על שינוי בטיסה בהתאם לגורמים הרלוונטיים לניהול הסיכונים בטיסה. אם זה גורמים חיצוניים כגון מזג אוויר, התקרחות וכדומה, המצב הטכני של כלי הטיס, וסיכונים הבאים מאנשי הצוות או הנוסעים – אירועים רפואיים, התפרעויות וכדומה. הקברניט במטוס אזרחי יושב לרוב במושב השמאלי של תא הטייס; בעוד במסוקים עמדת הטייס מפקד היא במושב הימני. ברוב המקרים, הקברניט יהיה הטייס המנוסה יותר בין הטייסים, אם כי זה לא מחייב ונתון לנוהלי ההתקדמות בתפקידים בארגון הרלוונטי. חברות טיסה מסוימות לדוגמה יתנו התקדמות של טייס לתפקידי קברניט לאלה שצברו כמות שעות מסוימת בשירותם, כלומר טייס חדש לחברה, בלי קשר לניסיון המעשי שלו, יכול לא להתאים לתפקיד קברניט. לעיתים טייס שרק החל לטוס בנתיב מסוים לא יוכל לשמש כקברניט בטיסות אלו עד לצבירת כמות שעות או טיסות מסוימת. על פי נספח 2 – כללי אוויר של אמנת שיקגו, טייס מפקד הוא "טייס האחראי לפעולתו ולבטיחותו של כלי טיס בזמן הטיסה". על פי אותו נספח, ה-ICAO גם קובע שטייס מפקד, באם הוא מתפעל את אמצעי הניהוג או לא, יהיה אחראי על תפעולו של כלי הטיס בהתאם לכללי האוויר. בהחרגה, הטייס מפקד יכול לעבור על תקנות אלו בתנאים המחייבים עבירות אלו בשביל להבטיח את בטיחות כלי הטיס. כמו כן, הטייס המפקד יהיה הסמכות העליונה על כלי הטיס כל עוד הוא תחת פיקודו. נספח 2 מקנה לטייס סמכויות נרחבות, בדומה לרב-חובל של כלי-שיט בכל הקשור לסמכות על כלי הטיס שתחת פיקודו, ומקנה לו סמכות לעבור על כל הוראה או חוק במצב חירום בשביל להבטיח את בטיחות כלי הטיס, הנוסעים והצוות. צוות אוויר טייס משנה RULES OF THE AIR – ANNEX 2 ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוברט

האם התכוונתם ל... הובארט – עיר באוסטרליה אישים: ארתור הוברט – איש עסקים ונדבן יהודי-בריטי-גרמני גארט הוברט – סגן נשיא ארצות הברית פרסי הוברט – גנרל בריטי הוברט הוברט הוברטוס
אביבה אורשלום

אביבה אורשלום (אוגוסט 1932 - 23 בנובמבר 2008) הייתה ציירת, משוררת, פילוסופית, מורה רוחנית, מתרגמת ואשת חינוך ישראלית. למדה ולימדה קבלה ומסורת יהודית בתל אביב, והייתה המפקחת על לימודי האמנות בבתי-הספר באזור המרכז. אורשלום נולדה בבולגריה. בתקופת ילדותה בבולגריה פגשה את המורה פטר דנוב והתעניינה מאוד בפעילות האחווה הלבנה האוניברסלית בבולגריה. בתחילת שנות ה-60 למדה אמנות בפריז, שם פגשה את אומרם מיכאל איבנהוב, תלמידו של דנוב, והייתה לתלמידתו, עד שחלתה במחלה קשה בסוף שנות ה-80 ועזבה את תנועתו. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פגשה את ליאור ייני ונישאה לו. הם הוציאו תקליטים רבים בשירה ומוזיקה מקוריים, וניהלו יחדיו את "המרכז לטיפוח הזרם ההרמוני" ואת "תיאטרון השמש". אביבה נתנה הרצאות על נושא הצבעים בציור וברוחניות, שכללו הקשרים למסורת ולקבלה היהודית. היא כתבה את השירים וליאור ייני הלחין אותם. השירים המזכירים את שמו של מיכאל, הם שירי הערכה והוקרה למורה אומרם מיכאל איבנהוב. לשניים היו תלמידים רבים בשנות ה-70. מאוחר יותר עזבו את הארץ בשל חובות כספיים. הם התגרשו ושבו לגור בישראל. אביבה ששלטה בשפות עברית, בולגרית, צרפתית על בוריין, ובאנגלית, הוציאה לאור בעברית ספרים לילדים, ספרי שירה, ספרי הגות ואת הספר "המדיטציה" מאת המורה אומרם מיכאל איבנהוב אותו תרגמה מצרפתית בשנת 1972 בהוצאה עצמית. ציוריה ויצירותיה של אביבה אורשלום הוצגו בתערוכות באירופה ובישראל בשנים 1977–1983, יחד עם יצירות וציורי אמה אורטה. רבים מציוריה עסקו בטבע ובפרחים. הם צוירו באור בוהק וזוהר, המעורר חשיבה מדיטאטיבית. בשנת 2011, לאחר מותה, הוקם לזכרה הקדש, במסגרתו הוענקו מלגות הצטיינות לתלמידים במחלקת הקומפוזיציה בקונסרבטוריון העירוני "אקדמא" בעיר אשדוד, ואלו הלחינו משיריה ומכתביה. מפעל ההקדש הפך העניק מלגות לעשרות תלמידי קומפוזיציה מדי שנה. החל משנת 2017 העניק ההקדש, בשיתוף עם עיריית אשדוד וקרן אשדוד, פרס למלחין נבחר אשר הלחין מיצירותיה של אורשלום. פרחי שמש, שירים, מחברות לספרות, תל אביב תשכ"ו, 37 עמ' בדרך אליך, שירים, תל אביב תשל"ג, הוצאה פרטית ("השמש"), 31 עמ' התעמלות, שירים, תל אביב תשל"ג, הוצאה פרטית ("השמש"), 14 עמ' המדיטאציה, אומרם מיכאל איבנהוב, בתרגומה יחד עם רינה כהן, תל אביב תשל"ג, הוצאה פרטית ("השמש"), 69 עמ' שירים של מיקיס תיאודוראקיס בתרגומה, תל אביב תשל"ג, הוצאה פרטית ("השמש"), 13 עמ' קוראת למקום אהבה, שירים, תל אביב תשמ"ח, הוצאת אל"ף, 37 עמ' השלום שלי איתך תמיד קלינקה שירי תיאודורקיס מדיה וקבצים בנושא אביבה אורשלום בוויקישיתוף שירים בתרגומה, באתר שירונט. מידע כל שירי תיאודורקיס במופע בבימוי ליאור ייני, בתרגום אביבה אורשלום, שגם אחראית על התפאורה והתלבושות, 1973 (אורכב 07.11.2017 בארכיון Wayback Machine), מופע תיאטרון בביצוע ליאור ייני ולהקתו, עם כל תזמורת תיאודורקיס, אלבום. אביבה כתבה את המילים לשירים: בן אדם, קלינקה ועוד.. (הקישור אינו פעיל) שר: ליאור ייני ואחרים. שיר השירים, מתוך הבלדה על מטהאוזן, נוסח עברי: אביבה אורשלום, שר: חנן יובל, Youtube. שיתופי פעולה אמנותיים עם הבמאי, השחקן, הזמר והמלחין ליאור ייני, נוסטלגיה. אביבה אורשלום, דף שער בספרייה הלאומית במקום שנחשב אז המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, ונקרא גם בית עמנואל (רח' חיבת-ציון 18), הוצגה תערוכה משותפת של אביבה עם אמה אורטה כהן בין התאריכים 26.3.1977-10.4.1977 פרחי שמש - אביבה אור שלום, באתר ashdodnet.com אתר אשדודנט, 5 בספטמבר 2012
מכללת בית רבקה

מכללת בית רבקה (מכונה גם אשכילה) היא מכללה חרדית השייכת לחסידות חב"ד, ונמצאת בכפר חב"ד ב'. המכללה נוסדה בשנת 1957, על ידי אגודת חסידי חב"ד בישראל, ביוזמתו, בעידודו ובברכתו של הרבי מלובביץ', במטרה להכשיר מורות, גננות ומחנכות ברוח חסידות חב"ד, אולם בעשור האחרון נפתחו במכללה מגמות לימוד נוספות מלבד חינוך, וכן נפתח מרכז העשרה נפרד לגברים ולנשים ושמו "אשכילה". המכללה מעניקה תעודות הוראה לנשים ולגברים בלימודים נפרדים. כמו כן, המכללה לא מעניקה תארים אקדמיים אלא תארים אקוויוולנטיים המעניקים דרגת שכר שווה לתואר אקדמי. במכללה קיימים לימודים לדרגת BA אקוויוולנטי בהוראה ו-MA אקוויוולנטי בהוראה. מכללת בית רבקה היא היחידה בארץ המעניקה תואר MA אקוויוולנטי. מלבד הוראה במכללה קיימות מגמות לתחומים נוספים ומגוונים, ובהם במכללה ישנו גם בית ספר ללימודי תעודה והכשרה מקצועית בו נלמדים לימודי חשבות שכר, ריתמיקה לגננות, גרפיקה ממוחשבת, מזכירות רפואית ואף פאנות, ספרות ואיפור. דגש מיוחד מושם במכללה על שיעורים בנושאים שונים בתורת החסידות בכלל ובתורת חב"ד בפרט, חלק מן ההתנסות בהוראה משולב בפעילות 'מבצעים', האופייניים לחסידות חב"ד ופעילות המשלבת אימוני הוראה יחד עם פעילות בשטח הפצת היהדות. המכללה כמו רוב בתי הספר של חב"ד כפופה לזרם הממלכתי דתי, ולא כמו בשאר המוסדות החרדיים. בין מבני המכללה נמצאים מעבדות מחשבים, אולפן רדיו ואולפני עריכה, מרכזיה פדגוגית, אודיטוריום. מייסד המכללה בכפר חב"ד ב' ויו"ר המכללה היה הרב שמואל חפר. המכללה שוכנת בכפר חב"ד ב' ונראית מכביש ירושלים תל אביב, וישנן בה דירות שמשמשות כפנימייה לבנות המתגוררות במקומות מרוחקים. למכללה סניפים בירושלים, בצפת ועוד. כמו כן קיים מוסד בית רבקה (אנ') מקביל בארצות הברית בקראון הייטס, ובמדינות נוספות. אתר האינטרנט הרשמי של מכללת בית רבקה מידעון המכללה כאן כולם חב"דניקיות, עיתון פנימה מכללת בית רבקה - אשכילה - לימודי המשך והשתלמויות - תארים אקוויולנטיים, באתר www.rivka.org.il מכללת בית רבקה - לימודי הוראה - החינוך החסידי במכללה, באתר www.rivka.org.il מנחם פרידמן, החברה החרדית - מקורות, מגמות ותהליכים, ירושלים: מכון ירושלים לחקר ישראל, 1991 קציר, שי., החינוך הממלכתי־חרדי : מהקמה להתבססות מכללת בית רבקה - אודות - אודות המכללה, באתר www.rivka.org.il
יואב פלג

יואב פלג (במקור: פליק קמפף) (1 בספטמבר 1902 – 2 ביוני 1996) היה ניצב במשטרת ישראל והממונה על משרד המשטרה. פלג הצטרף לכוחות הביטחון בתקופת המנדט הבריטי, שירת במשטרה המעולה (הז'נדרמריה הפלשתינאית), למד במסגרת זו איתות וקשר שאותם הביא ל"הגנה" והדריך נושא זה בקורס "איטליה". שירת בארגון "ההגנה" כמפקד גוש ובמשטרת תל אביב. בשירותו כשוטר היה חבר המשטרה המיוחדת, עבד כשוטר רוכב, ומאוחר יותר הצטרף למשטרת המנדט. במלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי. עם הקמת מדינת ישראל היה מראשוני משטרת ישראל. במאי 1948 מונה פלג למפקד נפת תל אביב בדרגת סגן מפקח. בין השנים 1949–1958 היה מפקד מחוז תל אביב, ולאחר מכן עבר לפקד על מחוז ירושלים. באוגוסט 1961 מונה למנהל משרד המשטרה. הוויתו המשטרתית השנייה של יואב פלג, דבר, 3 במרץ 1959 שינויים במבנה המשטרה, חרות, 4 בפברואר 1949 הצלב האדום מגנה נמרצות, הצופה, 11 ביוני 1948 בין מוסדות ואישים, דבר, 26 באוגוסט 1949 ניצב יואב פלג למשרד המשטרה, דבר, 5 ביולי 1961 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצורפים

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] הצורפים היא חברה ישראלית לעיצוב וצורפות כלי כסף ויודאיקה. בשנות ה-40 של המאה ה-20 יוסף מרדינגר, וילהלם קרנר ומיכאל שטיינמץ למדו יחד צורפות כסף בעירם צ'רנוביץ ברומניה. אחרי מלחמת העולם השנייה עלו שלושתם לארץ ישראל, והקימו את "הצורפים" בשנת 1952, תחילה כסדנא במטבח של אחד השותפים ובהמשך בבית מלאכה בתל אביב. בשנת 1983 משפחת מרדינגר רכשה את חלקם של שותפיה ב "צורפים", ועד היום החברה בבעלותם. כיום מוביל את החברה האמן והמעצב יעקב מרדינגר, בנו של יוסף. לחברה שלוש-עשרה חנויות בפריסה ארצית, סדנת ייצור ובית עיצוב ופיתוח, ומועסקים בה למעלה ממאתיים אומני צורפות. חנות המפעל ומרכז מבקרים נמצאים בכפר דניאל. הצורפים מייצרת ומעצבת מעל 300 כלי כסף בשנה, בעבודת יד של אומנים וצורפים ידועי שם. התמחות החברה היא בכלי כסף אמנותיים, מתנות, כלי שולחן, פמוטים ופרטי יודאיקה. אתר האינטרנט הרשמי של הצורפים הצורפים, ברשת החברתית פייסבוק
הכף המערבי

הכף המערבי (באנגלית: Western Cape) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר בה היא קייפטאון. הפרובינציה שוכנת בדרום-מערבה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בכף הצפוני, ממזרח בכף המזרחי, מדרום באוקיינוס ההודי, וממערב באוקיינוס האטלנטי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך מורחב – כף התקווה הטובה (פרובינציה) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כף התקווה הטובה (פרובינציה) מדיה וקבצים בנושא הכף המערבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכף המערבי הכף המערבי, ברשת החברתית פייסבוק הכף המערבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר רשות התיירות של הכף המערבי הכף המערבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Census 2011: Western Cape, Statistics South Africa ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סינאורמה

סינאורמה (Cineorama) היא שיטת הקרנת סרטים מסביב לצופה. הסינראומה הוצגה לראשונה בתערוכה העולמית של פריז (1900). הטכניקה הומצאה על ידי Raoul Grimoin-Sanson שניסתה לשלב בין המודל הישן של הפנורמה הנעה לבין הלהיט החדש - הקולנוע. בפיתוח זה, עשר מקרנות הקרינו על גבי עשרה מסכים חלק מסרט שביחד הרכיב נוף של 360 מעלות. הסרט שהוצג צולם מכדור פורח והקרנתו נתנה אשליה של התרוממות ונחיתה. המופע לא זכה לימים ארוכים ובהקרנה הרביעית פרצה שרפה שנגרמה מהמקרנים. History_of_Fulldome_Cylindrical_and_hemispherical_moving_image_panoramas ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רכס גדעונים

רכס גדעונים (בערבית: ג'בל ג'דוע, קרוי גם רכס איתמר) הוא רכס הרים בשומרון, הנמצא ממזרח לעיר שכם ומגיע עד לפאתי בקעת הירדן. אורכו של הרכס הוא כ-13 קילומטר. גובה פסגתו הוא 868 מטר מעל פני הים. על הרכס נמצא היישובים איתמר במערב הרכס וגבעת ארנון במזרח הרכס, וכן הגבעות: גבעות עולם, שכונת "הנקודה", גבעת ינוח, הר גדעון, ואלומות. על הרכס נמצאים מספר מצפים: מצפה שלושת הימים שנמצא במזרח הרכס, מצפה מתן הקרוי על שם מתן זגרון, מצפה גדעונים ומצפים נוספים. במרכז הרכס נמצאת מצבה המיוחסת לשופט גדעון. מכיוון שעל פי המסופר בספר שופטים גדעון נקבר בחלקת קבר אביו בעופרה, אין לשייך מבנה זה, שראשיתו ב-1997, לקבר גדעון. מחלקו המזרחי של הרכס ישנה תצפית טובה על הר הסרטבה שנמצא דרומית מערבית לרכס בבקעת הירדן. בחלקו המזרחי של הרכס, מצויות אבני בזלת רבות. לפי הערכה אחת, היה קיים בעבר הר געש פעיל על הרכס. במורדות הצפוניים של הרכס נמצא הכפר הערבי בית פוּרַיכּ. במורדותיו הדרומיים נמצאת דרך רומית עתיקה (שנסללה לאחר מכן לשימוש כלי רכב) המובילה משכם עד לאזור בקעת הירדן. במורדות המזרחיים של הרכס, בין גבעת ארנון למכורה, נמצא האתר הארכאולוגי טנא א-תחתא, המזוהה כתאנת שילה המקראית. בחלקו המערבי, נמצא האתר הארכאולוגי תל חייא. על הרכס נקודות תיירות רבות, חקלאות, יקבים, חוות ובית קפה. מעבר למצפים, קיימות פינות ישיבה רבות למטיילים. מדיה וקבצים בנושא רכס גדעונים בוויקישיתוף "וַיָּמָת גִּדְעוֹן בֶּן-יוֹאָשׁ, בְּשֵׂיבָה טוֹבָה; וַיִּקָּבֵר, בְּקֶבֶר יוֹאָשׁ אָבִיו, בְּעָפְרָה, אֲבִי הָעֶזְרִי." שופטים ח' פסוק ל"ב. אדם זרטל, סקר הר מנשה, כרך ו' ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסכתות קטנות

מסכתות קטנות הן קבוצת חיבורים הערוכים בסגנון המשנה. הן נחשבות בדרך כלל כברייתות (כלומר, ספרות ששייכת לתקופת התנאים), אולם חלקן נכתבו בתקופות מאוחרות יותר. המסכתות הקטנות נבדלות מן המשנה והתוספתא בכך שחלק מהן מאוחרות - מאות שישית עד שמינית, ובכך שבניגוד לתוספתא - רובן אינן ערוכות לפי סדר המסכתות במשנה. המסכתות הקטנות נדפסות בדרך כלל בסוף סדר נזיקין במהדורות של התלמוד הבבלי. בשמונה הראשונות יש חומר מקורי רב שאיננו מופיע במקומות אחרים בספרות חז"ל, ובשבע האחרונות ישנו בעיקר ליקוט ממקומות אחרים. על המסכתות הקטנות לא נכתבו הרבה פירושים. הרב חיים קניבסקי כתב ביאור על כמחצית מהן. אבות דרבי נתן - מסכת זו ערוכה ברובה לפי הסדר של מסכת אבות (ומעין התוספתא, הערוכה כאמור לפי סדר המשנה). במהדורת שכטר יש שתי גרסאות על פי כתבי יד: בנוסח א (המקובל בדפוסים) יש 41 פרקים, ובנוסח ב יש 48 פרקים. מסכת סופרים - יש שתי נוסחאות מקבילות אבל שונות בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי. אבל רבתי - הלכות קבורה, הספד ואבלות (נקראת גם מסכת שמחות בלשון סגי נהור). מסכת כלה - אירוסין, נישואין, יחסי אישות. מסכת זו נחשבה בין המסכתות הפחות נלמדות עד כדי כך שמהווה מדד לתלמיד חכם בעל ידע מקיף ש"שולט אפילו במסכת כלה". כלה רבתי - הרחבה למסכת הקודמת, ערוכה בצורת משנה וגמרא. דרך ארץ רבה - נימוסין, בין אדם לחברו. דרך ארץ זוטא - הדרכות מוסר לתלמידי חכמים: עצות לביקורת עצמית וצניעות. פרק השלום - נקרא על שם תחילתו "גדול השלום" על דרכי השלום בין אדם לחברו. פרק השלום הוא הפרק האחרון של "דרך ארץ זוטא", אבל יש שמתייחסים אליו כמאמר בפני עצמו. מסכת עבדים - פירוט דיני עבדים. מסכת גרים - דרכי קבלת גרים. מסכת כותים - היחס בהלכה לכותים (שומרונים). המסכתות הבאות הן מעין ליקוט של הלכות לפי נושאים, הנידונים גם במסכת מנחות פרק רביעי ובהלכות קטנות ברי"ף וברא"ש: מסכת ספר תורה. מסכת מזוזה. מסכת תפילין. - מן המסכתות הקטנות המורכבת מפרק אחד העוסק בדיני התפילין. מסכת ציצית. מסכתות שאבדו: מסכת ארץ ישראל - יש שהזכירו גם מסכת "ארץ ישראל", אך זו אינה מצויה לפנינו. מסכת חנוכה - מסכת זו הוזכרה בשם הגאון מווילנה, אך אינה קיימת לפנינו. אליקים כרמולי, שבע מסכתות קטנות, פפד"מ, תרי"א - 1851, באתר היברובוקס מיכאל היגער, שבע מסכתות קטנות, ניו-יורק, תר"ץ, באתר היברובוקס ראו למשל https://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?106392&$201310102052546 תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ד, עמוד א': "איזהו תלמיד חכם שממנין אותו פרנס על הציבור? זה ששואלין אותו דבר הלכה בכל מקום ואומר, ואפילו במסכת כלה". וכן תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י', עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ט, עמוד ב' הקדמת רבי אברהם בן הגר"א לשבע מסכתות בספרו רב פעלים.
גרשון בלייכרדר

הברון גרשון פון בְּלַיְיכְרֶדֶר (בגרמנית: Gerson von Bleichröder;‏ 22 בדצמבר 1822 – 18 בפברואר 1893) היה בנקאי יהודי-גרמני, מאנשי הכספים החשובים במחציתה השנייה של המאה ה-19. שימש יועץ כספים של "קנצלר הברזל" אוטו פון ביסמרק, וסייע לו בארגון התקציב המלחמתי בשנת 1866, כאשר יצאה פרוסיה להילחם באוסטריה (מלחמת שבעת השבועות), ואף ניהל משא ומתן בשמו של ביסמרק עם צרפת לאחר כניעתה בדבר גובה הפיצויים שישולמו לגרמניה ב-1871. בלייכרדר נולד בברלין כבנו של שמואל בלייכרדר (1779–1855), האב התחיל את הקריירה העסקית שלו כסוכן של משפחת רוטשילד והקים בנק. כאשר נפטר האב ב-1855, קיבל בלייכרדר הבן את ניהול הבנק. ב-1859 הפך לבנקאי של ביסמרק, ופיתח איתו מערכת יחסי אמון שאפשרה לו לייעץ לביסמרק גם בנושאים שאינם כספיים. ב-1861 קיבל תואר "יועץ סתרים". ב-1864 נבחר בלייכרדר להנהלת הקהילה היהודית בברלין. בלייכרדר היה היהודי הפרוסי הראשון שקיבל תואר אצולה הניתן להעברה בירושה מבלי שנאלץ להתנצר לשם כך. בנוסף קיבל את מדליית הנשר האדום (Roter Adlerorden). בלייכרדר שמר על אורח חיים יהודי עד יומו האחרון, נפטר בברלין בגיל 71. בניו המירו את דתם, עוד בחייו, לנצרות פרוטסטנטית. מדיה וקבצים בנושא גרשון בלייכרדר בוויקישיתוף "גרשון בלייכרדר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) גרשון בלייכרדר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גרשון פון בליכרדר (1822-1893), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילי ליברמן פון ואלנדורף

וילהלם [וילי] אדגר סלומון, ריטר ליברמן פון ואלנדורף (בגרמנית: Willhelm [Willy] Edgar Salomon Ritter Liebermann von Wahlendorf;‏ 6 באוקטובר 1863, ברלין – 1939, לונדון) היה כימאי, יזם וממציא אריסטוקרטי ממוצא יהודי. דודנו של ולטר רתנאו (לימים שר החוץ של גרמניה של ויימאר). סבו, יוזף ליברמן (1783–1860), ייסד בגרמניה את המפעל הראשון להדפסה על גבי כותנה, והביא להתעשרות המשפחה. אביו זכה בתואר אצולה על פועלו כאספן אמנות. ליברמן למד כימיה באוניברסיטאות וירצבורג וגיסן, שם פרסם את עבודתו על "השאלה הנוגעת להגדרה של כמויות קטנות של שומן במרגרינה". הוא המשיך את מחקריו בתחום המזון וכמו כן היה מעורב במס' מיזמים תעשייתיים. ליברמן היה בעל אחוזה, התפרסם כפרש וכצלף מצטיין והיה חבר באגודות סייף ומועדונים יוקרתיים. ב-1887 שירת בצבא הפרוסי בגדוד עילית והיה מועמד לקצונה אולם נדחה בשל מוצאו היהודי, בתגובה הזמין את הקצין האחראי לדחייה מקנזן לדו-קרב של כבוד. מקנזן כיוון לראשו של ליברמן והחטיא אך במעט, ליברמן פגע ברגלו והפך אותו לנכה לצמיתות. הוא נשפט ונידון למאסר אולם שוחרר לאחר כתשעה חודשים בלבד. ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, נאלץ לגלות לאנגליה, ושם כתב את זיכרונותיו תחת הכותרת "מאבקי" ("מיין קאמפף" – כשם ספרו הנודע של אדולף היטלר). נפטר בגלות כעבור שלוש שנים. זיכרונותיו פורסמו בשנת 1988 תחת השם "זיכרונותיו של יהודי גרמני 1863–1936" (Erinnerungen eines deutschen Juden 1863-1936). Erinnerungen eines deutschen Juden, 1863–1936, München 1988 (בגרמנית) עמוס אילון, רקוויאם גרמני, הוצאת דביר, 2005, עמ' 243–245. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מהרי

מהרי (Mehri או Mahri) היא שפה בענף שפות דרום-ערב החדשות, במשפחת השפות השמיות, המדוברת בפי מיעוטים מבודדים במזרח תימן ובמערב עומאן. בנוסף, השפה מדוברת בכווית על ידי עובדים זרים שהגיעו מאזורים אלו. מהרי היא אחת משרידי השפות שהיו מדוברות בדרום חצי האי ערב לפני התפשטות השפה הערבית, עם כיבושי האסלאם במאה ה-7 לספירה. לנוכח דומיננטיות של למעלה מ-1,400 שנה של הערבית באזור, נמצאת מהרי בסכנת הכחדה ומשמשת בעיקר כשפת דיבור, בעלת קיום מועט מאוד בדפוס וכמעט ללא מסורת כתיבה בין הדוברים. דוברי שפה זו ידועים באזור כ"שבט מהרה". הראשון שחשף למערב את קיומן של שפות דרום ערביות היה קצין בצי הבריטי בשם ג'יימס וולסטד בשנת 1835. בשנה זו הוא פרסם רשימת מילים בשפה שכנה למהרי, סוקוטרית. אך הראשון שהבין ששפות אלו שייכות לענף חדש תחת השפות השמיות היה הדיפלומט והמזרחן פולז'ונס פרנל (Fresnel). בשנת 1840 פרסם וולסטד רשימת מילים קצרה של 37 מילים במהרי וחוקרים שונים פרסמו בשנים הבאות רשימות ארוכות יותר ויותר. בשנת 1847 פרסם מנתח מהמשלחת של וולסטד דיון ראשון בפונולוגיה של השפה. בשנים 1871 ו-1873 פרסם היינריך פון מלצן (Von Maltzan) שני מחקרים דקדוקיים ורשימת מילים משווה לשפות שמיות אחרות. עם זאת, כל המחקרים שנעשו בתקופה זו לא נעשו בידי בלשנים ולכן ערכם המדעי מוגבל יחסית. בשנת 1898 החל מחקר מדעי ממוסד יותר כאשר משלחת בלשנים אוסטרית החלה לעבוד על תיעוד השפה, ובין השנים 1909-1902 פרסמו חוקרי המשלחת מחקרים רבים על מהרי ועל השפות השכנות לה. בשנת 1953 פרסם אוולד וגנר מחקר מקיף על תחביר השפה והוא משמש את החוקרים עד היום. לאורך שנות ה-60 וה-70 פעל אחד מגדולי החוקרים של השפות הדרום ערביות תומאס מייר ג'ונסטון, הוא פרסם מילונים ומחקרים על כלל השפות ועבודותיו הם הבסיס לכל מחקר מודרני. אחריו המשיכו חוקרים רבים לתעד ולחקור את שפת המהרי ואחד המחקרים המקיפים ביותר הוא של ארון רובין משנת 2010. הוא כתב על הניב של המהרי בעומאן. אחד המאפיינים הייחודים לכלל השפות הדרום ערביות של עיצורים שורקים ייחודים כגון העיצור [ɬ]. ישנם חוקרים שסבורים כי עיצור זה היה קיים גם בשפות שמיות מענפים אחרים במשפחה אך הוא אבד. לדוגמה, בעברית קיומה של שׂ שמאלית מעיד שככל הנראה היה הבדל בהגייה בינו לבין השורקים האחרים בשפה, [s] ו-[ʃ], וייתכן כי הוא נהגה במקור כצליל זה. Johnstone, Thomas Muir, 1970a. A Definite Article in the Modern South Arabian Languages. Bulletin of the School of Oriental and African Studies 33:295-307. von Maltzan, Heinrich Freiherr. 1871. Ueber den Dialect von Mahra, gennant Méhri in Südarabien. Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft 25:196-214. Rubin, Aaron. 2010. The Mehri Language of Oman. Leiden: Brill. Wellsted, James R, 1840. Travels to the City of the Caliphs. London: Henry Colburn. שפת מהרי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא המזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסקר טבארס

אוסקר וושינגטון טבארס סילבה (בספרדית: Oscar Washington Tabárez, נולד ב-3 במרץ 1947 במונטווידאו, אורוגוואי), המכונה "מאסטרו", הוא כדורגלן עבר ומאמן. טבארס היה מאמנה של נבחרת אורוגוואי בכדורגל במונדיאל 1990, שם הגיעה הנבחרת לשמינית הגמר. במהלך הקריירה אימן טבארס במספר מועדונים יוקרתיים, ביניהם: פניארול, בוקה ג'וניורס ומילאן. ב-2006 שב טבארס לאמן את נבחרת אורוגוואי והוליך אותה למקום הרביעי במונדיאל 2010 ולזכייה בקופה אמריקה 2011. במונדיאל 2014 הוליך את אורוגוואי לשמינית גמר המונדיאל ובמונדיאל 2018 לרבע הגמר. בנובמבר 2021, במהלך מוקדמות מונדיאל 2022, פוטר טבארס מתפקידו לאחר 15 שנה בתפקיד. טבארס מחזיק בשיא עולמי של משחקים למאמן באותה נבחרת, עם 214 משחקים, כשהוא מקדים את זפ הרברגר של מערב גרמניה (167) ומורטן אולסן שאימן את דנמרק ב-15 השנים הראשונות של המאה ה-21 (166). 1983: המשחקים הפאן-אמריקאיים – נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 1987: גביע ליברטדורס – פניארול 1992: ליגת העל הארגנטינאית – בוקה ג'וניורס 2011: קופה אמריקה – נבחרת אורוגוואי תארים אישיים מאמן השנה בדרום אמריקה – 2 (2010, 2011) מדיה וקבצים בנושא אוסקר טבארס בוויקישיתוף אוסקר טבארס, באתר Transfermarkt אוסקר טבארס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אוסקר טבארס, באתר Soccerway אוסקר טבארס, באתר WorldFootball.net אוסקר טבארס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא מאמני כדורגל ובנושא אורוגוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.