laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נובה איגואסו

נובה איגואסו (בפורטוגזית: Nova Iguaçu) היא העיר במדינת ריו דה ז'ניירו בברזיל, בסמוך למפרץ גואנברה המהוה למעשה חלק מהמטרופולין של ריו דה ז'ניירו. בעיר גרים למעלה מ-800,000 תושבים, ורבים מהם עובדים ולומדים בריו דה ז'ניירו עצמה. שבטים אינדיאנים התיישבו באזור במאות השנים שלפני הגעת האימפריה הפורטוגזית בשנת 1503. במצית השנייה של המאה ה-16 פעלו באזור פיראטים רבים. למרות העימותים הרבים בין השלטונות לפיראטים, החלה התיישבות אירופאית במפרץ גואנברה. מדיה וקבצים בנושא נובה איגואסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובה איגואסו נובה איגואסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא ברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-באחה

אל-בַּאחַה (בערבית: ٱلْبَاحَة) היא עיר באזור החג'אז שבדרום-מערב ערב הסעודית ובירת מחוז בעל שם זהה. העיר מרוחקת כ-750 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד וכ-230 ק"מ דרום-מזרחית לעיר מכה ונחשבת לאטרקציה תיירותית פופולרית מאוד. האקלים בעיר נחשב ליחסית נעים, והיא מוקפת ביערות רבים. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 התגוררו באל-באחה 90,515 בני אדם. מדיה וקבצים בנושא אל-באחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אל-באחה אל-באחה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Al-Bāḥah Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד המשפטים (האימפריה הרוסית)

משרד המשפטים של האימפריה הרוסית הוא גוף ממלכתי מרכזי שעסק בענייני תביעה ומשפט והיה כפוף לסנאט המושל. המשרד הוקם ב-20 (8) בספטמבר 1802 על בסיס לשכת המשפט שהקים פיוטר הגדול בשנת 1715. ההסדרה הסופית של מעמד המשרד נקבעה בשנת 1811. משהוגדר תפקידו של שר המשפטים בשנת 1802 הוא הצטווה למלא אחר הוראות התובע הכללי. בשנת 1803 הוקמה לשכת שר המשפטים, ובאותה שנה הוכפפה לו ועדה לעריכת חוקים שנותרה בסמכותו עד להקמת מועצת המדינה. שר המשפטים היה אמון על פיקוח על פעולותיהן של כל הערכאות המשפטיות באימפריה, למעט מחלקות רוחניות, צבאיות וענייני הצי. לשר המשפטים הוצמדה דרגת הגנרל פרוקורור של הסנאט המושל. שר המשפטים היה אחראי להתנהלות התביעה בבית המשפט הפלילי העליון. משרד המשפטים היה אחראי למינוי ופיטורי שופטים באימפריה. עם כניסת התקנות השיפוטיות בשנת 1864, קיבל שר המשפטים אחריות חדשה כאחראי על הפרקליטות ומשרד התובע הכללי. בשנת 1870 מוזגה הנהלת ׳חלק הגבול׳ (?) עם משרד המשפטים. עם יישומה של ההוראה על ראשי מחוז זמסטבו, שכללה העברת הגדרות תפקיד משמעותיות של הממשל השיפוטי ושל השופטים למשרד הפנים, חשיבותו של משרד המשפטים הצטמצמה באופן משמעותי. מצד שני, סמכויותיו של המשרד הורחבו בחוק מ-13 בדצמבר 1895, לפיו מנהל הכלא הראשי (Главное тюремное управление) הועבר ממשרד הפנים והתמזג עם משרד המשפטים. בכך הוענק לשר המשפטים תואר נשיא החברה לנאמני בתי הסוהר. תחת שר המשפטים פעל עוזר חבר שנהנה מזכויות מיוחדות. משרד המשפטים כלל את המחלקות הבאות: מחלקת התייעצות עם שר המשפטים מחלקה ראשונה. על פי תקנה שנקבעה בחוק ב-4 בדצמבר 1895, ריכזה את ענייני חקיקה, ניהול החלק הסטטיסטי ופרסום הצהרות ותעודות מורשעים, הכנת דו"חות על הליכים בתיקי משפט ובעתירות, תיקים על מחזור מקרקעין, ענייני עיצוב סמלים, התכתבות על יחסי מוסדות שיפוט רוסיים עם גופים זרים. ועדה להרכבת ספרים מגבילים מקומיים; מחלקת הייעוץ המשפטי. מחלקה שנייה. נושאי המחלקה כללו תיקים הקשורים לאנשי הסנאט והחלטות שיפוטיות; הפקת ביקורות על מקומות ופקידי בתי משפט; ניהול חלקים מנהליים, כלכליים, חשבונאיים, מבצעיים ועוד; הליכים בתיקים המגיעים מהמחלקה הראשונה והשנייה בסנאט וכן מהאסיפה הכללית הראשונה שלה, למעט מקרים הכפופים להתייעצות השר. משרד המזומנים לשעת חירום של משרד המשפטים. אגף בין-גופי, לענייני תיאום בין-משרדי ארכיון מוסקבה של משרד המשפטים משרד המשפטים היה אחראי לניהול בית הספר הקיסרי לפסיקה, המכון לסקר קרקעות בקונסטנטיוב ובתי ספר לסקר קרקעות. מאז 1896 הוקצו 312,750 רובל לתחזוקת הממשל המרכזי של משרד המשפטים. מדי שנה. המשרד פרסם את הירחון החודשי של משרד המשפטים (1859–1868), שחודש בשנת 1894. ארמון שובאלוב (ברחוב מלאיה סדובאיה, 1 / איטליאנסקיה, 25 בסנקט פטרבורג) נבנה בשנים 1749–1756 על ידי האדריכל סאבה צ'וואקינסקי. בשנים 1802 עד 1917, שכן כאן משרד המשפטים של האימפריה הרוסית. החלק האמצעי של בניין המשרד נבנה בשנים 1845–1849. בשנים 1875–1877 התגורר בבית זה עורך הדין המפורסם אנטולי קוני (1844-1927). רשימת שרי המשפטים של רוסיה משרד המשפטים של רוסיה П. Н. Гуссаковский. Министерство юстиции за сто лет. 1802—1902. Исторический очерк. — СПб.: Сенатская типография, 1902. — 340 с. מדיה וקבצים בנושא משרד המשפטים בוויקישיתוף
אבהא

אַבְּהַא (בערבית: أَبْهَا) היא בירת מחוז עסיר בדרום-מערב ערב הסעודית. העיר שוכנת על הרי עסיר הפוריים בחלקו הדרומי של מחוז עסיר בגובה 2,270 מטר מעל פני הים כ-840 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד וכ-450 ק"מ דרום-מזרחית לעיר מכה, ליד הפארק הלאומי עסיר (אנ'). האקלים המתון של אבהא הפך את העיר לאטרקציה תיירותית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 התגוררו באבהא 334,290 בני אדם. העיר מכונה בפי המקומיים גם כ"כלת ההר" בשל מיקומה מעל הים. מדיה וקבצים בנושא אבהא בוויקישיתוף אבהא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Aseer Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המחלקה לאיסוף המכס

המחלקה לאיסוף המכס (רוסית: Департамент таможенных сборов) הייתה הגוף לניהול המכס וענייני הסגר באימפריה הרוסית מ-26 באוקטובר 1864 ועד ל-29 ביוני 1918. הסוכנות הממשלתית הראשונה לסחר, לשכת המסחר, הוקמה על ידי פיוטר הגדול בשנת 1715 והייתה קיימת עד 1810. משרדים ממשלתיים הוקמו בשנת 1802 ולשכת המסחר הפכה למשרד המסחר. בשנת 1810 הוכפפה הלשכה לשר האוצר עם העברת ענייני משרד המסחר למשרד האוצר ומשרד הפנים. ב-23 בספטמבר 1811 - הוקמה המחלקה הזמנית של לשכת המסחר. המחלקה הזמנית קיבלה תיקים ממחלקת משרד המסחר. ב-25 באוקטובר 1811 נפתחה מחלקת סחר חוץ במשרד האוצר. המחלקה הזמנית של לשכת המסחר בוטלה בשנים 1823–1829. המחלקה לאיסוף מכס הוקמה ב-26 באוקטובר 1864 תוך שינוי שמה של מחלקת סחר חוץ עם העברת כל ענייני סחר חוץ למחלקה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הופקדה המחלקה על פיתוח וניטור צעדים הקשורים לאיסור ייצוא סחורות בקשר למלחמה - הישיבה הבין-מחלקתית במחלקת המכס דנה בסוגיות הקשורות לאיסור ייצוא סחורות באוקטובר-דצמבר 1916. בשנת 1917 נוצרה מחלקה מיוחדת לייצוא סחורות שונות. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, אורגנה המחלקה מחדש כמנהל ראשי לבקרת מכס (Главное управление таможенного контроля) בסמכות הקומיסריון העממי לסחר ותעשייה. קניאז דמיטרי אלכסנדרוביץ 'אולובנסקי (בין 26 באוקטובר 1864 ל -3 במרץ 1870 ) פיודור גוסטבוביץ 'טרנר (מ -3 במרץ 1870 עד 16 באוקטובר 1870 ) ניקולאי אלכסנדרוביץ 'קכלוב (מ -16 באוקטובר 1870 עד 12 בפברואר 1882 ) לב פדורוביץ 'טולולקה (מ 12 בפברואר 1882 עד 16 במרץ 1894 ) ניקולאי איבנוביץ 'בליוסטין (מ־18 במרץ 1894 עד 1908 ) סרגיי דמיטרייביץ 'גן (מ־21 ביוני 1908 עד 10 בפברואר 1914 ) סרגיי אנדרייביץ 'שטלן (מ -3 במרץ 1914 עד 7 באוקטובר 1916 ) סרגיי אלכסנדרוביץ 'גרינוולד (בין 17 באוקטובר 1916 ל -1917 ) שירות המכס הפדרלי של רוסיה שירות המיסים הפדרלי של רוסיה Krzystof Latawiec, Artur Górak, Jacek Legieć, Stanisław Bogdanov. Naczelnicy organów rosyjskiej administracji specjalnej w Królestwie Polskim w latach 1839-1918 (польск.). — Lublin: UMCS, 2016. — Т. 2: Ministerstwo finansów. — С. 106-108. — 282 с. — ISBN 978-83-7784-928-6. 145 שנה להקמת המחלקה לאיסוף המכס מחלקת מכס 26.10.1864-29.06.1918 משמר הגבול של האימפריה הרוסית
נג'ראן

נג'ראן (בערבית: نجران) היא עיר בדרום ערב הסעודית ובירתו של מחוז בעל שם זהה. העיר ממוקמת כ-840 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד ובסמוך לגבול עם תימן. בעבר נג'ראן נחשבה למרכז חשוב לייצור בדים, וישנן הערכות כי הבדים שכיסו בתחילה את הכעבה נוצרו באזור זה. בעבר התקיימה בעיר גם קהילה יהודית שמיוחסת (לפי יהודי תימן) לצאצאי עשרת השבטים. בשנת 1934, תחת השלטון הסעודי, החלו רדיפות אחר היהודים. רדיפות אלו גרמו לבריחת היהודים לתימן עד שנת 1949. לאחר מכן יהודים אלו עלו למדינת ישראל במסגרת מבצע על כנפי נשרים. ההתיישבות באזור נג'ראן החלה ככל הנראה כאלפיים שנים לפני הספירה. בעת העתיקה העיר ישבה על דרך הבשמים. האזור נכבש על ידי חמיר בשנת 280. בתחילת המאה ה-6 התקיימה בעיר קהילה נוצרית משגשגת. בתקופה זו שלט בעיר המלך היהודי יוסף ד'ו נואס. לפי ההיסטוריון המוסלמי מן המאה ה-8 אבן אסחאק, אזור נג'ראן הוא האזור הראשון בחצי האי ערב שאליו הגיעה הנצרות. הקהילה הנוצרית גורשה למסופוטמיה עם שלטונו של עומר בן אל-ח'טאב. באותן השנים הייתה נג'ראן מרכז אזורי לייצור נשק ועור. האוכלוסייה בעיר צומחת במהירות רבה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1992 התגוררו בעיר 90,983 בני אדם. מספר זה קפץ ל-247,613 בני אדם במפקד 2004, ל-298,288 בני אדם במפקד 2010 ול-381,431 בני אדם במפקד האחרון משנת 2022. אמנם רוב תושבי המדינה הם מוסלמים סונים, בנג'ראן רוב התושבים דווקא משתייכים לזרם האסלאם השיעי ובאופן ספציפי לפלג האסמאעיליה. גרף גידול האוכלוסייה בעיר: הכניסה למוזיאון נג'ראן מצודת נג'ראן קיר בעיר העתיקה של נג'ראן מדיה וקבצים בנושא נג'ראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נג'ראן נג'ראן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Najrān Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד החוץ (האימפריה הרוסית)

משרד החוץ של האימפריה הרוסית הוא המוסד הממלכתי המרכזי באימפריה הרוסית, שהיה קיים בין 1802 ל-2 במרץ (15) 1917 והיה אחראי על היחסים עם מדינות זרות. המשרד הוקם בצו אלכסנדר הראשון ב-8 בספטמבר 1802 (מניפסט "אודות הקמת משרדים (מיניסטריונים)"). עם הקמת משרד החוץ, הלשכה לענייני חוץ של האימפריה הרוסית (שהוקמה על ידי פיוטר הגדול ב-1715 והמשיכה להתקיים עד 10 באפריל 1832) הוכפפה לשר החוץ. בצו מיום 10 באפריל 1832 "אודות הקמת משרד החוץ" בוטלה הלשכה לענייני חוץ והפכה לחלק מהמשרד. על פי הצו, משרד החוץ כלל את המועצה, מחלקת לאסיה, המחלקה ליחסי חוץ, המחלקה ליחסי פנים והמחלקה לענייני כלכלה וחשבונאות, וכן 3 ארכיונים מרכזיים - 2 בפטרבורג ו-1 במוסקבה. בשנת 1858 הועבר התחום הטקסי מתחום שיפוטו של משרד החוץ והועבר למשרד משק הבית הקיסרי. ב-22 במאי 1868 אורגנה עבודת המשרד שהחל לספק יחסים פוליטיים עם ממשלות זרות, חסות בארצות זרות על סחר רוסי ואינטרסים רוסיים בכלל, עתירה להגנה משפטית על נתיני רוסיה בענייניהם מחוץ למדינה, סיוע במענה לדרישות החוק של זרים בענייניהם ברוסיה. לאחר מהפכת אוקטובר 1917, הוקם הקומיסריון העממי לענייני חוץ של רוסיה הסובייטית על בסיס משרד החוץ הקיסרי. הרוזן אלכסנדר וורונטסוב (8 בספטמבר 1802 - 16 בינואר 1804) הנסיך אדם צ'רטוריסקי (16 בינואר 1804 - 17 ביוני 1806) הברון אנדריי בודברג (17 ביוני 1806 - 30 באוגוסט 1807) ניקולאי רומיאנצב (1807 - 1 באוגוסט 1814) איווטן וידמייר (מנהל הלשכה לענייני חוץ; 1814-1816) יואניס קפודיסטריאס (9 באוגוסט 1816 - מאי 1822) הרוזן קרל נסלרודה (מושל הלשכה לענייני חוץ ושר מאז 1816; השר 1828 - 15 באפריל 1856 ) הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב (15 באפריל 1856 - 28 במרץ 1882) ניקולאי גירס (28 במרץ 1882 - 14 בינואר 1895) הנסיך אלכסיי לובנוב-רוסטובסקי (26 בפברואר 1895 - 18 באוגוסט 1896) ניקולאי שישקין (מנהל; 19 באוגוסט 1896 - 1 בינואר 1897) הרוזן מיכאיל מורביוב (1 בינואר 1897 - 8 ביוני 1900) הרוזן ולדימיר למסדורף (9 ביוני 1900 - 28 באפריל 1906) אלכסנדר איזבולסקי (28 באפריל 1906 - 14 בספטמבר 1910) סרגיי סזונוב (14 בספטמבר 1910 - 7 ביולי 1916) בוריס שטורמר (7 ביולי 1916 - 10 בנובמבר 1916) ניקולאי פוקרובסקי (30 בנובמבר 1916 - 15 במרץ 1917) אנטולי נרטוב (מנהל; מרץ 1917) פאבל מיליוקוב (מרץ-מאי 1917) מיכאיל טרשצ'נקו (5 במאי 1917 - 25 באוקטובר 1917). Высшие и центральные государственные учреждения России. 1801—1917. — СПб.: Наука, 1998, Т. 4. — С. 9—34. Государственность России. — М., 2001, кн. 3. — С. 81—86. Чернов О. А. Дипломатическая деятельность и исторические взгляды Н. В. Чарыкова. Монография. — Самара, 2010. — [[:ru:Special:BookSources/9785842807666|ISBN 978-5-8428-0766-6]]. מדיה וקבצים בנושא משרד החוץ בוויקישיתוף
DJ Yella

DJ Yella הוא כינויו של אנטואן קראבי (נולד ב-11 בדצמבר 1967 בקומפטון, לוס אנג'לס) הוא ראפר ודיג'יי בעבר של להקת ה-World Class Wreckin' Cru ויותר מאוחר של להקת הראפ המצליחה N.W.A. הוא שאל את שמו ממועדון ה"טום טום" - מר. יאלוו. קראבי ידע לנגן בתופים והיה מושפע מתקליטנים כמו DJ גרנדמאסטר פלאש. ב-1983 חבר קראבי לאנדרה יאנג, המכונה ד"ר דרה ויחד עם לונזו, בעל מועדון ריקודים ברובע קומפטון וקלי-אנ-טל, הקימו השלושה את להקת ה-World Class Wreckin' Cru שניגנה אולד סקול ראפ ומוזיקת טכנו. בשנת 1986 הלהקה התפרקה בשל בעיות כלכליות. ד"ר דרה, Eazy-E ואייס קיוב שהגיע מלהקה קטנה בשם C.I.A וצורף בשל כישרונו לכתיבת שירים, החליטו להקים להקה ומאוחר יותר צירפו גם את קראבי שיעבוד על מנגינה לשיר של קיוב הנקרא "Boyz-n-The Hood". הלהקה, שטרם בחרה שם, צירפה אליה גם את הראפר The D.O.C. שהתפרסם כחבר בלהקת הראפ הקטנה והמצליחה מטקסס, The Fila Fresh Crew. לבסוף הוחלט לקרוא ללהקה N.W.A וב-1987 הם הוציאו אלבום בשם N.W.A. and the Posse שלא הצליח. יותר מאוחר צורף ללהקה MC Ren. ב-1988–1989 הלהקה הצליחה מאוד עם האלבומים Straight Outta Compton, שנחשב לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים, ו-Eazy-Duz-It של Eazy-E. קראבי לא היה דמות בולטת בלהקה והוזכר בשירים רק כאחד שמתחיל קצבים שונים של מוזיקה. באוגוסט 1991 התפרקה הלהקה בשל בעיות כלכליות. ב-1995 מת Eazy-E מאיידס וקראבי היה היחיד מחברי הלהקה שהגיע ללווייתו. ב-1996 הוציא קראבי את אלבומו הראשון כזמר יחיד, One Mo Nigga To Go, שהוקדש ל-Eazy-E. מאז נפסקה לחלוטין הקריירה המוזיקלית שלו ב-1992, בזמן שמרבית חברי להקתו לשעבר פתחו בקריירות ראפ מצליחות, נהיה קראבי במאי סרטים פורנוגרפיים. מדיה וקבצים בנושא DJ Yella בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של DJ Yella DJ Yella, ברשת החברתית פייסבוק DJ Yella, ברשת החברתית אינסטגרם DJ Yella, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) DJ Yella, באתר ספוטיפיי DJ Yella, באתר AllMusic (באנגלית) DJ Yella, באתר MusicBrainz (באנגלית) DJ Yella, באתר דיזר DJ Yella, באתר Discogs (באנגלית) DJ Yella, באתר Songkick (באנגלית) אמיר סומר, ‏עדיין מקומפטון: ראיון בלעדי עם הדיג'יי של מייסדי הגנגסטא ראפ, NWA, באתר "Time Out ישראל", 26 באפריל 2016
מחוז אל-חודוד א-שמאליה

אל-חודוד א-שמאליה (בערבית: منطقة الحدود الشمالية; מילולית: "אזור הגבולות הצפוניים") הוא מחוז בצפון ערב הסעודית. המחוז גובל בעיראק ובירדן. המחוז משתרע על פני כ-111,800 קמ"ר ולפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 התגוררו במחוז 373,577 בני אדם כשהצפיפות היא 3.342 נפש לקמ"ר, מה שהופך אותו למחוז הדליל ביותר בממלכה. בירת המחוז היא העיר ערער (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מחוז אל-חודוד א-שמאליה בוויקישיתוף Saudi Arabia: Regions & Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Bing Bang (Time to Dance)

(Bing Bang (Time to Dance, בתרגום לעברית בינג באנג (זמן לרקוד), הוא סינגל יורודאנס ודאנס-פופ מתוך סדרת הטלוויזיה האיסלנדית-אמריקאית "נווה עצלנות". השיר מבוצע בסדרה ובמדיות השונות שלה על ידי דמותה של סטפני. השיר נכתב והופק על ידי מאני סווארסון, המלחין ואחד התסריטאים של הסדרה "נווה עצלנות", עבור דמותה של סטפני. לדברי סווארסון, "רצינו שסטפני תשיר משהו קליט - שילדים בכל הגילאים יוכלו לחזור עליו לאחר ששמעו אותו פעם אחת. [...] רצינו גם שהמילים ייצגו את דמותה: חיוך, ריקוד ואהבה לכיף". השיר בוצע לראשונה במחזמר "Glanni Glæpur í Latabæ" ("רובי רקב בנווה עצלנות") שעלה לראשונה בשנת 1999 ועליו מבוססת הסדרה, בו ביצעה את השיר לינדה אאוסגירסדוטיר. בשנת 2002 השיר בוצע על ידי שלבי יאנג בפרק פיילוט של הסדרה. בסדרה ביצעה את השיר ג׳וליאנה רוז מאוריאלו בשתי העונות הראשונות שלה, ולאחר מכן קלואי לאנג בעונות המאוחרות שלה. בסדרה השיר מבוצע בסיום כל פרק על ידי סטפני, כאשר לצליליו רוקדות הדמויות, מלבד הפרק "ספורטקס בתנועה!" בו הופיע במקום שיר זה השיר "אנרגיה". השיר זכה למספר גרסאות שהופיעו בסדרה, כמו גרסת חג המולד, סלסה, קרקס ורוק אנד רול. בנוסף לביצועים המקוריים, השיר בוצע במעל 40 שפות בדיבובים השונים שנעשו לסדרה, ביניהן ערבית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, רוסית ורומנית. השיר בוצע גם בעברית וזכה לשתי גרסאות: הגרסה הראשונה בוצעה בסדרה על ידי ליאנה עיון, המדבבת העברית של סטפני, והשנייה על ידי מיטל פארן במופע "מותק של פסטיבל 1 - הגדולים של הקטנים", בו היא גילמה את סטפני. ב-27 בנובמבר 2006 השיר יצא בבריטניה כסינגל להורדה דיגיטלית. ב-10 בדצמבר באותה שנה הוא הגיע למקום ה-4 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר הפך לתקליט זהב לאחר שמכר כ-100,000 עותקים בשבוע אחד. We Are Number One מידע על היצירה "(Bing Bang (Time to Dance" באתר Discogs Máni Svavarsson LTP Phone Clip, באתר יוטיוב ביצועי השיר בשפות שונות, באתר יוטיוב מותק של פסטיבל 1 - הגדולים של הקטנים, באתר יוטיוב
בינה ברזל

בינה ברזל (24 באפריל 1933 – 12 בנובמבר 2020) הייתה עיתונאית ומשוררת, ושימשה ככתבת לענייני מפלגות ופרשנית פוליטית של "ידיעות אחרונות" . בינה ברזל, ילידת תל אביב, החלה דרכה העיתונאית בצה"ל, ככתבת צבאית בביטאון "במחנה נח"ל". לאחר מכן עבדה ככתבת בעיתונים "הדור" ו"הבוקר". בתחילת שנות ה-70 הצטרפה ל"ידיעות אחרונות", בהמשך מונתה לכתבת לענייני מפלגות של העיתון, וסיקרה שורה של מערכות בחירות. לאחר כ-30 שנות עבודה בידיעות אחרונות פרשה לגמלאות. ועסקה באיסוף שירים שכתבה לאורך השנים, ובהוצאת ספר שירה משיריה. "על דעת המקום והזמן" ספר שירה בהוצאת ספריית הפועלים 2018 בינה ברזל הייתה נשואה עד למותה לחוקר הספרות פרופ' הלל ברזל ולהם שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא בינה ברזל בוויקישיתוף אלי אלון, "אשת הבינה"-הלכה לעולמה העיתונאית והמשוררת בינה ברזל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בנובמבר 2020 בינה ברזל, דף שער בספרייה הלאומית בינה ברזל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד האוצר (האימפריה הרוסית)

משרד האוצר הוא המוסד הממלכתי המרכזי של האימפריה הרוסית שהיה אחראי על המדיניות הפיננסית והכלכלית במדינה. בתקופת שלטונו של איוואן השלישי, הניהול הפיננסי המרכזי היה נתון ל"פריקאזים"; היו 13 כאלה בתקופת שלטונו של הצאר אלכסיי מיכאילוביץ'. הניהול הפיננסי המרכזי התרכז בעיקר ב"פריקאז האוצר הגדול". מבין הקולגיות (לשכות) שהקים פיוטר הגדול בשנת 1715, היו האחראים על מימון: לשכת המסחר; לשכת משרד המדינה; לשכת תיקונים; תחת יקטרינה השנייה, על פי צו מ-24 באוקטובר 1780, הוקמה "המשלחת להכנסות המדינה", בשנת 1781 היא חולקה לארבע משלחות עצמאיות: הראשונה הייתה אחראית על ההכנסה; השנייה על הוצאות; השלישית על עדכון חשבונות; הרביעית על גביית פיגורים, חוסרים ושטרות. כל ארבע המשלחות הוכפפו לשר המשפטים. קיומן של הלשכות פסק וענייניהם בנושא ניהול כספי הועברו ללשכות המדינה. פאבל הראשון, על פי צו מ-19 בנובמבר 1796, החזיר חלקית את הלשכות וב-4 בדצמבר של אותה שנה, הוא הפריד בין תפקיד גזבר המדינה לתפקיד התובע הכללי. במסגרת רפורמה מיניסטריאלית ב-8 (20) בספטמבר 1802 הוקם משרד האוצר, שאחריותו הייתה "ניהול האוצר וחלקי המדינה, המספקים לממשלה את ההכנסות הדרושות לתחזוקה, ואת החלוקה הכללית של כל ההכנסות לחלקים שונים של ההוצאה הממשלתית." המניפסט גם הפקיד בידי שר האוצר את חובת "בסוף כל שנה להגיש צוות מפורט של הוצאות הממשלה הכללית לשנת הכספים הקרובה." כשמחלקת גזבר המדינה נותרה בלתי כפופה לו. כאשר התארגנו מחדש המשרדים בשנים 1810–1811, חולקה ניהול הכנסות המדינה והוצאותיהן בין שלושה גופים: משרד האוצר, שהיה אחראי על כל מקורות ההכנסה; אוצר המדינה, האחראי על העברת כספים; לשכת ביקורת המדינה שהופקדה על ביקורת כל החשבונות. משרד האוצר המשיך לאסוף גופים ממשלתיים אחרים שבתחום שיפוטו וריכז סמכויות בידיו: הועבר ממשרד הפנים למשרד האוצר: 1817: מחלקת התעשייה והסחר המקומי; 1821: מחלקת אוצר המדינה; כמו כן, הקים המשרד: 1824: משרד מיוחד ליחידות אשראי; 1828: מועצת ייצור; 1829: מועצת מסחר. עם הקמת המשרד לרכוש מדינה, ממשרד האוצר בשנת 1838יער, נלקחה מחלקת ניהול איכרי המדינה, האדמות, היערות. ב-27 באוקטובר 1861, המשרד ייסד מוסד פדיון ראשי, שבוטל בשנת 1895. בצו מיום 15 באפריל 1863 מחלקת הכרייה וענייני המלח התארגנה מחדש כמחלקת הכרייה, ובמקום מחלקת המיסים והעמלות הוקמו שתי מחלקות חדשות: מחלקת שכר עבודה ושכר טרחה. ב-29 באוקטובר 1864 שונה שם מחלקת סחר החוץ למחלקה לאיסוף המכס ומחלקת התעשייה והסחר הפנימי שונתה למחלקת המסחר והתעשייה. בשנת 1866 בוטל קיומו הנפרד של הממשל הפיננסי של ממלכת פולין והוקמה מחלקה מיוחדת למימון ממלכת פולין, שבוטלה ב-28 בדצמבר 1884. ב-7 ביוני 1872 הונפקה תקנה על מועצת המסחר והתעשייה, שנפתחה במקום מועצות המסחר והתעשייה. ב-21 בדצמבר 1873 הועברו כל יחידות מחלקת הכרייה (מחלקת הכרייה, מועצת הכרייה, מכון הכרייה והוועדה המדעית לכרייה) לאחריות משרד רכוש המדינה. עד שנת 1874 המשיכה מחלקת הכרייה להיות חלק ממשרד האוצר. מחלקת הכרייה כללה את המחלקות הבאות: מטבעות, כריית אוצר, פירות כרייה פרטיים, מכרות זהב פרטיות, פירות כרייה של ממלכת פולין (משנת 1869), פקחים (משנת 1864) וכן חשבונאות. עם המעבר מ-1 בינואר 1874, מחלקת הכרייה (כמו גם מועצת הכרייה, הוועדה המדעית לכרייה ומכון הכרייה) ממשרד האוצר למשרד רכוש המדינה, מחלקת המטבעות הושארה בתחום שיפוטו של משרד האוצר. בשנת 1917 משרד האוצר הקיסרי פורק. שר האוצר של רוסיה משרד האוצר של רוסיה המחלקה לאיסוף המכס מדיה וקבצים בנושא משרד האוצר בוויקישיתוף
פולקסווגן ID.3

פולקסווגן ID.3 היא מכונית קומפקטית חשמלית, המבוססת על פלטפורמת MEB של החברה. הדגם הוא הראשון ממשפחת פולקסווגן ID. הוא הוצג לראשונה כמכונית קונספט בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016. גרסת הייצור נחשפה בספטמבר 2019 בתערוכת הרכב של פרנקפורט. מכוניות ראשונות נמסרו ללקוחות שנה לאחר מכן. הדגם הוצג לראשונה כמכונית קונספט בתצורת האצ'בק בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016 בשם פולקסווגן I.D. במאי 2019 הוכרז על גרסת הייצור המבוססת על רכב הקונספט בשם ID.3., תוך הכרזה שזהו הדגם הראשון מתוך חמישה דגמים המיועדים לייצור, ומבוססים כולם על פלטפורת ה-MEB, שפותחה בפולקסווגן עבור כלי רכב חשמליים. באותו החודש נפתחה מכירה מוקדמת של הדגם, שצפוי היה להימסר במהלך שנת 2020. למעלה מ-10,000 יחידות הוזמנו תוך 24 שעות מרגע פתיחת המכירה. בספטמבר הוצגה גרסת הייצור לראשונה בתערוכת הרכב של פרנקפורט. ייצור הרכב החל במפעל החברה בצוויקאו. ביולי 2020 דיווחה החברה על בעיה בתוכנה שעיכבה את מסירת הרכבים ודחתה את תאריך היעד לספטמבר אותה שנה. הפולקסווגן ID.3 מיוצר בשלוש רמות גימור, הנבדלות בהספק ובטווח הנסיעה המרבי. שני המפרטים הבסיסיים הם בעלי חמישה מקומות, בעוד דגם ה-Pro S מיועד לארבעה נוסעים. מחיר הגרסה הבסיסית הוא כ-30,000 אירו. במהלך שנת 2020 נמכרו כ-57,000 מכוניות, נתון שהכניס את ה-ID.3 לרשימת עשרת הרכבים החשמליים הנמכרים בעולם באותה שנה, אף על פי שהרכב נמכר רק במשך ארבעה חודשים. באוקטובר 2021 החל שיווק ה-ID.3 בסין. מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן ID.3 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פולקסווגן ID.3 אתר האינטרנט הרשמי של פולקסווגן ID.3 Visionary I.D. heralds VW’s all-electric future, Car Magazine, 5 October 2016 New starts here A new idea: the new ID.3, 8 May 2019 VWs New Electric Hatchback Receives 10000 Pre Orders in First 24 Hours, techcrunch.com, 9 May 2019 Volkswagen unveils new brand design and logo, 9 September 2019 ניר בן זקן, פולקסווגן ID3 - מתחרה חשמלית לגולף, באתר ynet, 11 בספטמבר 2019 משלוחים ראשונים של ID.3 נדחים בשל עיכוב בפיתוח התוכנה, EV מגזין רכב חשמלי, 16 ביולי 2020 Global Top 20 - December 2020, Ev-Sales ה-ID.3 של פולקסווגן מגיע לסין, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2021-10-02
מחוז א-שרקייה

א-שרקייה (בערבית: المنطقة الشرقية; מילולית: האזור המזרחי) הוא מחוז במזרח ערב הסעודית. המחוז גובל באיחוד האמירויות הערביות, כווית, קטר, עומאן ובחריין (האחרונה באמצעות גשר המלך פהד). בירת המחוז היא העיר דמאם, אשר מתגוררים בה כשליש מתושבי המחוז. עיר משמעותית נוספת במחוז היא ח'ובאר. משמעות השם "א-שרקייה" היא "המחוז המזרחי"- על שם מקומו הגאוגרפי של המחוז בממלכה. שטח המחוז הוא כ-672,500 קמ"ר (יותר משטח צרפת), מה שהופך אותו למחוז הגדול ביותר בממלכה מבחינת שטח. מבחינה כלכלית, מחוז א-שרקייה נחשב למרכז ארצי ובינלאומי לייצור נפט, ובו נמצא גם שדה גוואר - שדה הנפט הגדול בעולם כולו. כשליש מהנפט המיוצר בסעודיה מגיע משטח המחוז. בשטח המחוז ממוקמת עראמקו הסעודית, חברת הנפט הסעודית וחברת הנפט הגדולה בעולם. א-שרקייה לא היה מיושב ברובו עד לתקופת הברזל. המתיישבים הראשונים הגיעו בשנת 300 לפנה"ס ממוקדון והממלכה האחמנית. במהלך ימי הביניים המוקדמים היה האזור תחת שלטון ממלכת פרס והאימפריה הסאסאנית. לאחר מכן אזור א-שרקייה נכבש על ידי מוחמד ויורשיו. בשנת 899 האזור נכבש מידי בית עבאס על ידי הקרמטים. הקרמטים הפסידו אאת השליטה באזור לטובת בית עבאס בשנת 976. בשנים 1551–1671 האזור נשלט על ידי האימפריה העות'מאנית. משנת 1671 ועד היום האזור נמצא בשליטה סעודית. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, התגוררו במחוז כ-5.1 מיליון בני אדם (15% מכלל האנשים שמתגורים בממלכה), ובכך הוא המחוז השלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה בממלכה, לאחר המחוזות ריאד ומכה. כ-11% מהגברים ו-19% מהנשים מעל גיל 10 הם אנלפבתים. מדיה וקבצים בנושא מחוז א-שרקייה בוויקישיתוף Saudi Arabia: Regions & Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר גולובב

אלכסנדר טיטוביץ' גולובב (ברוסית: Александр Титович Голубев;‏ 9 בפברואר 1936 – 8 בפברואר 2020) היה קצין ביון סובייטי-רוסי שמילא מספר תפקידים תחילה בק.ג.ב. ולאחר מכן בשירות ביון החוץ הרוסי והגיע לדרגת לוטננט גנרל. גולובב נולד למשפחת איכרים בבלארוס, גדל במהלך שנות המלחמה ובילה את הקריירה המוקדמת שלו בחיל הים שם שילב עבודה כמכונאי עם פעילות פוליטית עם בקומסומול. הוא הצטרף לק.ג.ב. בשנת 1959 ולמד אנגלית ופרסית במסגרת הכשרה במינהל הראשי הראשון. גולובב פיתח מומחיות מיוחדת בענייני אפגניסטן והיה לו תפקיד בתכנון ובביצוע מבצע "סערה 333", להדחתו של נשיא אפגניסטן המכהן חפיזוללה אמין בשנת 1979. במסגרת המבצע גולובב פיקד על כוחות ספצנאז במהלך ההתקפה הצבאית על מטה אמין בארמון טג'בג. לאחר מכן שימש תקופה מסוימת כסוכן בתחנת הק.ג.ב באיסטנבול, לפני שקודם בדרגה במטה הק.ג.ב לפני פירוק ברית המועצות. גולובב המשיך לעבוד בשירותי הביטחון של הפדרציה הרוסית, כיהן כראש מחלקה בשירות הביון והיה יועץ בכיר למנהל שירות הביון. הוא פרש בשנת 2001 והיה ראש מועצת בוגרי שירות הביון של הפדרציה הרוסית במשך מספר שנים. הוא מת בשנת 2020, לאחר שקיבל פרסים ועיטורי הצטיינות רבים במהלך הקריירה שלו במודיעין.