laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטאד דה פראנס

סטאד דה פראנס (בצרפתית: Stade de France; האצטדיון של צרפת) הוא אצטדיון הממוקם בפרוור סן-דני, מצפון לפריז, המשמש כאצטדיון הלאומי של צרפת בו משחקות נבחרת צרפת בכדורגל ונבחרת צרפת ברוגבי. האצטדיון נבנה לכבוד מונדיאל 1998 בו זכתה לבסוף צרפת לאחר ניצחון נגד ברזיל במשחק הגמר במגרש זה. האצטדיון, בעל תכולה של כ-80,000 מושבים, החליף עם סיום בנייתו את הפארק דה פראנס כאצטדיון הלאומי. ב-24 במאי 2000 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה ריאל מדריד על ולנסיה בתוצאה 0–3. ב-17 במאי 2006 אירח האצטדיון פעם נוספת את משחק הגמר של המפעל בו גברה ברצלונה על ארסנל בתוצאה 1–2. ב-28 במאי 2022 האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות 2021/2022 בו ניצחה ריאל מדריד את ליברפול בתוצאה 1-0. הגמר צפוי היה להיערך באצטדיון קרסטובסקי בסנקט פטרבורג שברוסיה אך הועתק לסטאד דה פראנס עקב מלחמת אוקראינה - רוסיה. האצטדיון אירח שבעה משחקים במשחקי יורו 2016, בכלל זה את משחק הגמר של הטורניר בו גברה פורטוגל על צרפת המארחת. הסטאד דה פראנס היה האצטדיון האולימפי המרכזי באולימפיאדת פריז 2024 ואירח את טקס הסיום ותחרויות האתלטיקה. במרחק לא רב מהאצטדיון הוקמו גם הכפר האולימפי לספורטאים והבריכה האולימפית לתחרויות השחייה. ערך מורחב – פיגועי נובמבר 2015 בפריז ב-13 בנובמבר 2015, לפחות 5 אנשים נהרגו ו-9 נפצעו בשלושה פיצוצים של חומר נפץ בבר סמוך לאצטדיון סטאד דה פראנס. הפיצוצים, שכל אחד מהם היה פיגוע התאבדות, התרחשו זמן קצר לאחר תחילתו של משחק ידידות בין צרפת לגרמניה שנערך באצטדיון. שתיים מההתפוצצויות נשמעו בשידור החי של המשחק, אך הצופים נותרו באצטדיון עד לסיום המשחק, בלי שיהיו מודעים למתרחש בחוץ, ורק עם סיום המשחק פונו מהאצטדיון בהשגחת המשטרה. אתר האינטרנט הרשמי של סטאד דה פראנס (באנגלית ובצרפתית) סטאד דה פראנס, ברשת החברתית פייסבוק סטאד דה פראנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטאד דה פראנס, ברשת החברתית אינסטגרם סטאד דה פראנס, סרטונים בערוץ היוטיוב סטאד דה פראנס, האתר הרשמי סטאד דה פראנס ב-World Stadiums סטאד דה פראנס ב-Stadium Guide ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל צרפתי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיגריס הודו-סיני

טיגריס הודו-סיני (שם מדעי: Panthera tigris corbetti), הקרוי גם טיגריס קורבט, הוא תת-מין של טיגריס המצוי במדינות הודו-סין: קמבודיה, לאוס, מלזיה, בורמה, תאילנד ווייטנאם. השם טיגריס קורבט נובע משמו המדעי, והוא קרוי על שמו של הצייד והסופר ג'ים קורבט. אורכו של טיגריס הודו-סיני זכר בוגר נע בין 2.55 ל-2.85 מטרים, משקלו בין 150 ל-195 ק"ג, והוא בעל גולגולת גדולה באורך של בין 319 ל-365 מ"מ. אורכו של הזכר הממוצע הוא 2.74 מטר, ומשקלו 180 ק"ג. פרטים גדולים יכולים לשקול עד 250 ק"ג. אורך הנקבות נע בין 2.30 ל-2.55 מטר, הן שוקלות בין 100 ל-130 ק"ג, ואורך גולגולתן נע בין 275 ל-311 מ"מ. אורך הנקבה הממוצעת הוא 2.44 מטר ומשקלה 115 ק"ג. בכל המלטה נולדים 2–3 גורים. טיגריסים הודו-סיניים הם חזקים ביותר. יש מקרה מתועד של זכר גדול שנהרג ליד גבול וייטנאם-לאוס ב-1984. הטיגריס, שאורכו מקצה אפו עד לקצה זנבו היה 2.8 מטר, והיה במשקל של 250 ק"ג, הטיל מורא על כפרים בטריטוריה שלו למשך מספר שנים לפני שנהרג. הוא הרג מעל לעשרה תאואים בכפרים, למרות ניסיונות הכפריים לעצור אותו. כשכפר אחד בנה גדר בגובה 3 מטרים מסביב לשטח הבקר, הטיגריס הצליח לקפוץ מעל הגדר, להרוג עגל, ולקפוץ בחזרה, בזמן שהוא מחזיק בפיו עגל במשקל 60 ק"ג. לבסוף הטיגריס נהרג כשתושבי הכפר הניחו מלכודת רובים ליד גופת תאו שהייתה מונחת שם. גופתו של הטיגריס נמצאה בנחל במרחק 2 ק"מ ממקום המלכודת, עדות לכך שהטיגריס הלך מרחק רב למרות שסבל מפציעה אנושה. טיגריסים הודו-סיניים חיים ביערות מבודדים באזורים גבוהים עד הרריים, רוב האוכלוסייה שוכנת בגבולות שבין המדינות. הכניסה לאזורים אלה היא אסורה, פרט לביולוגים שניתנו להם אישורים לערוך סיורי שטח. בגלל סיבה זו, ידוע מעט מאוד יחסית על הטיגריסים האלה. הערכת אוכלוסייתו היא בין 1,227 ל-1,785 פרטים, אך נראה שמספר זה נמצא בחלק הדרומי של תפוצתו. המקטע הגדול ביותר באוכלוסייתו מצוי במלזיה, אך התגלה שאוכלוסייה זו היא למעשה תת-מין אחר, הטיגריס המלאי, מה שגורם לגודל אוכלוסייתו להיות נמוך מן המצופה. כל האוכלוסיות נמצאות בסיכון בגלל הרס בתי גידול והכלאות. כאלף פרטים נותרו חופשיים ביערות לאוס, וייטנאם, קמבודיה, תאילנד ומיאנמר. בווייטנאם, כמעט שלושה רבעים מהטיגריסים שנהרגו משמשים לרפואה סינית. האוכלוסייה הענייה רואה את הטיגריסים כדרך להקל על העוני. מדיה וקבצים בנושא טיגריס הודו-סיני בוויקישיתוף טיגריס הודו-סיני, באתר ITIS (באנגלית) טיגריס הודו-סיני, באתר NCBI (באנגלית) טיגריס הודו-סיני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טיגריס הודו-סיני, באתר GBIF (באנגלית) טיגריס הודו-סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
עקורים

עקורים (באנגלית: Internally displaced persons - IDPs) הם בני אדם שאולצו לנטוש את מקום מגוריהם הקבוע עקב נסיבות מסוימות, בעיקר עקב מלחמות, אך אינם פליטים. נכון ל-2019 יש בעולם כ-43,503,362 עקורים, כ-42% מהם באפריקה. דו"ח האו"ם "Guiding Principles on Internal Displacement" (קווים מנחים לגבי סוגיית העקורים) מגדיר עקורים כך: "עקורים הם אנשים או קבוצות אנשים שאולצו להימלט או לעזוב את מקומות מגוריהם הקבועים בעיקר כתוצאה מעימות מזוין או כתוצאה מניסיון להימנע מעימות כזה, ממצבי אלימות כלליים, מהפרת זכויות אדם, מאסונות טבע או מעשה ידי-אדם, אשר לא חצו גבולות בינלאומיים מוכרים." למרות ההגדרה המכלילה, הנטייה היא להתייחס כעקורים בעיקר לבני-אדם שנפגעו מעימותים אלימים, ולמעשה להתייחס כעקור לכל מי שהיה מוגדר כפליט אילו חצה גבול בינלאומי. אין התייחסות בחוק הבינלאומי לעקורים, ואין אמנות המסדירות סוגיה זו. ב-1992 מינה מזכ"ל האו"ם דאז, בוטרוס בוטרוס ראלי, את פרנסיס דנג, פרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ון הופקינס, לשמש כמרכז הנושא מטעמו במסגרת האו"ם, והוא כיהן בתפקיד עד שנת 2004. במסגרת תפקידו הוציא דנג את הדו"ח לעיל, המפרט את חובותיהן של המדינות שבשטחן מתגוררים עקורים. נציבות האו"ם לפליטים מרכזת נתונים על עקורים בעולם מאז 1989. בדו"ח משנת 2014 צוין כי מספר העקורים בעולם הוא 38.2 מיליון, המספר הגבוה ביותר מתוך הנתונים הקיימים. המדינות המובילות במספר העקורים הן סוריה (7.6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בסוריה), קולומביה (6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בקולומביה), עיראק (3.6 מיליון), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (2.8 מיליון), סודאן (2.2 מיליון), דרום סודאן (1.6 מיליון) פקיסטן (1.4 מיליון), ניגריה (1.2 מיליון) וסומליה (1.1 מיליון). על פי דוח של ארגון IDMC בסוף 2022 היו 71 מיליון עקורים בעולם, 62 מיליון מהם בעקבות סכסוכים אלימים ו9 מיליון בעקבות אסונות טבע. בישראל חיים שני סוגי עקורים: כ-90,000 בדואים המתגוררים בכפרים לא מוכרים. בין 150,000 ל-420,000 נפקדים נוכחים, חלקם מתגוררים בשטחי הרשות הפלסטינית. בעקבות מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר 2023 ומלחמת חרבות ברזל נאלצו כ-330,000 איש לעזוב את בתיהם ביישובי עוטף עזה וביישובים הקרובים לגבול ישראל–לבנון. כמחציתם לא שבו לביתם גם לאחר חודשים רבים, ויש הרואים בהם עקורים. מדיה וקבצים בנושא עקורים בוויקישיתוף גדעון לב, אזרחים כבר פונו מבתיהם במלחמות ברחבי העולם. המקרה הישראלי אחר מכולם, באתר הארץ, 22 בפברואר 2024 נציבות האו"ם לפליטים, דו"ח שנתי 2019 (עמ' 36) (באנגלית) גדעון לב, אזרחים כבר פונו מבתיהם במלחמות ברחבי העולם. המקרה הישראלי אחר מכולם, באתר הארץ, 22 בפברואר 2024 דפנה אבירם-ניצן, רועי קנת פורטל, כ-330 אלף ישראלים פונו או התפנו מבתיהם בעקבות מלחמת "חרבות ברזל", באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 19 באוקטובר 2023 רוית תלמי-כהן, סבטלנה צ'אצ'אשווילי-בולוטין, פליטים בארצם (עקורים) בישראל בעקבות מלחמת "חרבות ברזל": תמונת מצב ועקרונות ראשוניים, באתר המכון להגירה ושילוב חברתי במרכז האקדמי רופין, ‏27 באוקטובר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון ומבלי (1923)

אצטדיון ומבלי היה אצטדיון הכדורגל הלאומי של אנגליה, ששכן ברובע ברנט בלונדון. האצטדיון נפתח בשנת 1923 לאחר שנה וחצי שהיה בבנייה, ונהרס ב-2003 לטובת בניית אצטדיון לאומי חדש, אשר נבנה על חורבותיו ונחנך בשנת 2007. בין האירועים הבולטים שאירח האצטדיון ניתן למנות את גמר גביע ה-FA שהתקיים בו מדי שנה, חמישה גמרי גביע אירופה לאלופות, אולימפיאדת לונדון, גמר מונדיאל 1966, גמר יורו 1996, גמר גביע העולם בליגת הרוגבי ב-1992 וב-1995. כמו כן, אירח האצטדיון מופעי מוזיקה רבים. האצטדיון היה ידוע בעבר בתור אצטדיון התערוכה של האימפריה הבריטית (British Empire Exhibition Stadium) או אצטדיון האימפריה ונבנה בעבור תערוכת האימפריה הבריטית ב-1923 על ידי סר רוברט מק'אפליין (Sir Robert McAlpine) בעלות מוערכת של 750,000£. סר ג'ון סימפסון (Sir John Simpson) ומקסוול איירטון (Maxwell Ayrton) היו האדריכלים וסר אוון ויליאמס (מהנדס) היה המהנדס הראשי. למרות שלפי התוכנית המקורית האצטדיון אמור היה להיהרס אחרי סוף התערוכה, סר ג'יימס סטיבנסון (Sir James Stevenson) הציע להשאירו עומד על תילו והצעתו התקבלה. האצטדיון אשר הכיל 100,000 מקומות ישיבה התפרסם במגדלי התאומים אשר בחזיתו ואלו הפכו לסימנו המסחרי. סימן מוכר נוסף הוא גרם המדרגות בן 39 המדרגות שעל המנצחים לטפס לאזור קבלת המדליות. האצטדיון גם ידוע בתור האצטדיון הראשון אליו התייחסו כשטח המקודש (Hallowed Turf). הביטוי נטבע עוד ב-1923, שנת הקמת האצטדיון, על ידי המלך ג'ורג' החמישי, וכיום אצטדיונים רבים ברחבי העולם נושאים את הביטוי. בשנת 1934 נבנתה סמוך לאצטדיון הבריכה המלכותית, כיום אולם ומבלי המכיל 12,000 מקומות ישיבה המארח הופעות ואירועי ספורט באולם סגור. לבסוף האצטדיון נסגר באוקטובר 2000 ונהרס ב-2003 על מנת להתחיל בנייה מחדש. האירוע הראשון שהתרחש בוומבלי הוא משחק גמר הגביע האנגלי ב-1923 בין בולטון וונדררס לווסטהאם יונייטד שידוע בתור "גמר הסוס הלבן". עם הגבלה רשמית ל-127,000 צופים, אך כ-200,000 צופים נדחקו לתוכו. כתוצאה מכך, השוטרים הרכובים על סוסים, ובתוכם שוטר שרכב על סוס לבן, דחקו את ההמונים לצדי המגרש כדי שגמר הגביע האנגלי יוכל להתחיל. המשחק הסתיים בניצחון 2 - 0 לטובת בולטון, כאשר החלוץ דייוויד ג'ק כובש את השער הראשון אי פעם בהיסטוריה של האצטדיון. גמר הגביע האנגלי שוחק שם כל שנה עד מאי 2000, באצטדיון משוחקים גם כל משחקי הגמר האחרים של הכדורגל האנגלי. בתור אצטדיון הבית של נבחרת אנגליה בכדורגל, ב-1966 היה האצטדיון המוביל של מונדיאל 1966 ואירח את משחק הגמר. כמו כן, אירח האצטדיון חמישה גמרי גביע אירופה: 1963 - מילאן ובנפיקה ליסבון 1968 - מנצ'סטר יונייטד ובנפיקה ליסבון 1971 - אייאקס אמסטרדם ופנאתינאיקוס 1978 - ליברפול וקלאב ברוז' 1992 - ברצלונה וסמפדוריה ב-1996 אירח את הגמר של יורו 96 ואת כל משחקיה של נבחרת אנגליה בטורניר. ומבלי התחיל לארח מופעי מוזיקה ב-1972 עם המופע "אול סטאר רוק 'אן' רול". ההופעה בבריטניה של הלייב אייד נערכה שם ב-1985. קווין ערכו הופעה ענקית באצטדיון ביולי 1985, והופעת המחווה לכבוד פרדי מרקיורי נערכה שם ב-1992. הופעה למען נלסון מנדלה נערכה ב-1988. להקת הרוק אואזיס הופיעה בוומבלי פעמיים כאשר ההופעה הראשונה מצולמת ומשוחררת כדיסק הופעה רשמי, בעוד שהשנייה הייתה שנויה במחלוקת בעקבות הגעתו של הסולן, ליאם גלאגר, שיכור כלוט. מייקל ג'קסון הופיע מספר פעמים במקום כשבהופעה משנת 1988 נכחו במקום הנסיכה דיאנה והנסיך צ'ארלס. אצטדיון ומבלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיכאל רוז'צקי

מיכאל רוז'צקי (ברוסית: Михаил Рожецкий; נולד ב-23 בנובמבר 1975) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי. רוז'צקי נולד בעיר לנינגרד בברית המועצות (כיום סנקט פטרבורג שברוסיה). בן יחיד למשפחה ממוצא יהודי, אביו הוא ד"ר לפיזיקה ואמו היא כימאית פולימרים. עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1990. למד בתיכון עירוני ג' בחיפה. מ-1994 שירת בצה"ל כמ"כ בחטיבת הנח"ל. סיים תואר ראשון בתיאטרון במגמת משחק באוניברסיטת תל אביב בשנת 2003. רוז'צקי השתתף בסרט "איזה מקום נפלא" ב-2005, בו גילם את סרגיי. בנוסף שיחק בתיאטרון יידישפיל ב-2008 בהצגה "הזכייה הגדולה" ("דאס גרויסע געווינס" מאת שלום עליכם), בה גילם את סאלאמאן אסקאראוויטש פיין. כן גילם את התפקיד הראשי בהצגה "נטוצ'קה" בתיאטרון תמונע (2009). הופיע במספר מופעים של האופרה הישראלית, בהם טורנדוט (2008), לה בוהם, טוסקה, כרמן ואיידה (2009). בטלוויזיה התפרסם כשגילם את פאבל קובלובה בסדרה "הבורר" לאורך מספר עונות. "השיר שלנו", 2006 - עוזר לגאידמק (הופעת אורח) "אגדת דשא", 2007 - גילם את יורי, מאמן קבוצת כדורגל "החברים של נאור" 2007 - גילם את ולדימיר "הבורר", 2007-2011 - גילם את פאבל קובלובה "זה לא עסק", 2008 - גילם את ולדי, תפקיד ראשי "המקום", 2008 - גילם את חלבין "פרשת השבוע", 2008 - גילם את סרגיי "אלכס בעד ונגד", 2009 - גילם את ד"ר ג'וק "האלופה 3", 2009 - גילם את ואדים "בין השורות", 2009 - גילם את בוריס "השנים הכי יפות", 2011 - גילם את מישה (הופעת אורח) "נחמה", 2019 - גילם את אלכסיי מיכאל רוז'צקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל רוז'נצקי(הקישור אינו פעיל), באתר ייצוג1 מיכאל רוז'צקי, באתר "אישים" "זה לא עסק", באתר המשרד לקליטת עלייה עידן יוסף,"זה לא עסק", יש לך עסק עם עולים חדשים, 6 בינואר 2008, באתר "מחלקה ראשונה" מיכאל רוז'צקי, באתר Cinema RX, (אנגלית) סיני גז, השאלון עם מיכאל רוז'צקי, 22 בפברואר 2009, באתר "השאלון"
בר כוכבא (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שמעון בר כוכבא – מנהיג המרד היהודי שנקרא על שמו באימפריה הרומית במהלך מאה השנייה לספירה מרד בר כוכבא בר כוכבא (שיר) – שיר ילדים עממי מאת לוין קיפניס בלחנו של מרדכי זעירא המבוסס על מיתוס בר כוכבא והאריה בר כוכבא - מחזה היסטורי בשלוש מערכות של ירוסלב ורכליצקי בתרגום אברהם לוינסון. הועלה בתיאטרון "אהל" ב-1945. הסגן של בר כוכבא – ביטוי מקובל, בעברית המודרנית, לתיאור מי שהיה שני בחשיבותו או בהישגיו ושמו לא זכה אף לקורטוב מהפרסום שזכה לו מי שהיה הראשון בתחומו אגודות אגודת בר כוכבא – ארגון סטודנטים ציוני ותנועת ספורט באירופה, בראשית המאה ה-20. בר כוכבא ברטיסלאבה – מועדון ספורט ושחייה יהודי בעיר ברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה. בר כוכבא ברלין (לימים מכבי ברלין) - מועדון כדורגל גרמני-יהודי מברלין, שהוקם ב-1898. אישים בצלאל בר כוכבא – פרופסור ישראלי להיסטוריה של עם ישראל ירדן בר-כוכבא – שחקנית וקומיקאית ישראלית, בתו של משה בר כוכבא משה בר כוכבא (בריל) - קצין צה"ל ששימש אלוף פיקוד הדרום, אביה של ירדן בר-כוכבא כוכבא
שלד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שלד – כלל עצמותיו של בעל חיים שלד (בניין) – מערכת סטרוקטורלית של המבנה שלד התא – בביולוגיה: חלק ממבנה התא שלד חיצוני – מעטפת שריון לגופו של בעל חיים שלד עירוני – מערכת הצירים הראשיים של העיר ואזוריה שלד תוכנה – מבנה תוכנה המסייע בפיתוח תוכנה מפלגת שלד – מפלגה שבסיס גיוסה צר ובראשה עומדת קבוצה קטנה של נכבדים ועסקנים תשבץ שלד – סוג של תשבץ שלד בורסאי – חברה ציבורית חסרת פעילות
מתקדמת (מפלגה)

מתקדמת (שמה הרשמי: המפלגה המתקדמת ליברלית-דמוקרטית של ישראל) היא מפלגה ישראלית, המתמודדת בבחירות לכנסת מאז הבחירות לכנסת השש עשרה. באתר אינטרנט של ועדת הבחירות המרכזית לכנסת 16 - 18, המפלגה מופיעה בשם "לידר". המפלגה הוקמה בדצמבר 2002 על ידי אלכסנדר רדקו, סוחר דגים תושב אשדוד, שבאותה עת היה עולה חדש מאוקראינה. המפלגה לא עברה מעולם את אחוז החסימה. בשתי מערכות הבחירות הראשונות בהן התמודדה דורגה במקום האחרון, עם מאות בודדות של קולות: בבחירות לכנסת השש עשרה קיבלה 833 קולות, ובבחירות לכנסת השבע עשרה ירד מספר התומכים בה ל-580. בבחירות לכנסת השמונה עשרה עלתה התמיכה במפלגה ל-1,887 קולות. כשליש מהקולות (658) הושגו בכסרא-סמיע בזכות הצבתו של ראש המועצה לשעבר והיב נסר אל דין במקום השלישי ברשימה. בבחירות לכנסת התשע עשרה התמודדה המפלגה בכינויה המלא "מתקדמת ליברלית-דמוקרטית". תשדירי הבחירות של המפלגה הם בדרך כלל בשפה הרוסית. במסגרת מסע הבחירות של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-16, הוזמן לישראל הפוליטיקאי הרוסי הלאומני ולדימיר ז'ירינובסקי, שגם השתתף בתשדירי הבחירות שלה. לאחר שלא התמודדה בשתי מערכות בחירות, המפלגה התמודדה שוב בבחירות לכנסת ה-22 שהתקיימו בספטמבר 2019 תחת הכינוי "מתקדמת" ובהנהגת אולג רדקו כשהיא מצהירה על תמיכה בחוקה לישראל והפרדת הדת מהמדינה. למפלגה הצטרף דוד בלחסן, המבקש לחדש את "תנועת העבריים" של יונתן רטוש ועדיה חורון משנות ה-40 של המאה ה-20, והוצב במקום הרביעי. בבחירות אלו קיבלה המפלגה 1,033 קולות. בבחירות לכנסת ה-23 שונה שם המפלגה ל"מתקדמת (בשיתוף עם תנועת הדרור העברי)" ודוד בלחסן הוצב במקום הראשון ברשימה. בבחירות אלו קיבלה המפלגה 627 קולות. המפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה מתקדמת, ברשת החברתית פייסבוק מתקדמת, ברשת החברתית אינסטגרם מתקדמת, ברשת החברתית VK מתקדמת, סרטונים בערוץ היוטיוב אסף גור, אנחנו לוזרים?, באתר nrg‏, 19 באפריל 2006 גדעון אלון, 8 רשימות חדשות לכנסת נרשמו אתמול, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2002 תוצאות הבחירות הארציות באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-18. חנן גרינברג ודיאנה בחור, ז'ירינובסקי בישראל: "סדאם לא יתקוף אתכם", באתר ynet, 20 בינואר 2003 יוסי מלמן, ז'ירינובסקי בישראל: מקדם מפלגת עולים, באתר הארץ, 20 בינואר 2003 מפלגה מתקדמת - הגשנו רשימת המועמדים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:50) דוד בלחסן, תנועת הדרור של העם העברי עדיין לא מתה, היא תחיה והיא תוכל לכם, על אפכם ועל חמתכם, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 50:58) הפרדת הדת מהמדינה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:00)
ג'נג ג'יה

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ג'נג. גֵ'נְג גְ'יֵה (סינית פשוטה : 郑洁; סינית מסורתית : 鄭潔; פין-יין : Zhèng Jié; נולדה ב-5 ביולי 1983) היא שחקנית טניס מקצוענית מהרפובליקה העממית של סין, מדורגת כיום (ספטמבר 2013) במקום ה-56 בדירוג ה-WTA. ג'נג זכתה עד היום ב-7 תוארי יחידות (3 WTA ו-4 ITF) וב-30 תוארי זוגות (14 WTA ו-16 ITF). ג'נג שיחקה בנבחרת סין בין השנים 2002 ו-2009. מאזנה עומד על 20 ניצחונות (15 במשחקי יחידות ו-5 במשחקי זוגות) ו-9 הפסדים (7 במשחקי יחידות ו-2 במשחקי זוגות). ג'נג ג'יה, באתר olympedia.org ג'נג ג'יה, באתר ה-WTA ג'נג ג'יה, באתר ה-ITF ג'נג ג'יה, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיר מוחיסין

דיר מוחיסין או דיר מוחיזין (בערבית: دير محيسن; בתעתיק מדויק: דיר מחיסן) היה כפר ערבי בגבול הרי יהודה ושפלת יהודה כ-12 קילומטרים דרומית מזרחית לרמלה וכארבעה קילומטרים מערבית ללטרון, בגובה 150 מטר מעל פני הים. שמו של הכפר ערבי ופירושו "מנזר המיטיב". הכפר היה שייך לנפת רמלה מחוז לוד (1945), על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי אדמותיו היו 10,008 דונם (מתוכם 304 דונמים של שטחים ציבוריים) ובשנת 1945 מנה 460 נפשות. בסוף דצמבר 1947 לאחר התקפות ירי על התחבורה היהודית שבוצעו ליד הכפר בתחילת מלחמת העצמאות, בהן נהרגו שני מפקדים בכירים של ההגנה, יהושע גלוברמן ויונה רסין, נטשו התושבים את הכפר מחשש לתגובה של ההגנה. התושבים ברחו לכפר בית מחסיר. במהלך מבצע נחשון ב-6 באפריל 1948 האזור עבר לידי כוחות ההגנה והם הרסו את הבתים הנטושים. אולם במוצאי 7 באפריל הגיע טור של הצבא הבריטי לכפר ודרש מההגנה לפנות אותו, מכיוון ששכן על ציר הפינוי הבריטי מירושלים לעזה. כוחות מבצע נחשון נענו לדרישה ופינו את הכפר לאחר שהצבא הבריטי הבטיח להחזיק בו בזמן עד לפינוי ולמנוע מהערבים להתבסס בו. ההבטחה קוימה. בסמוך לכפר עבר כביש מג'דל - לטרון שהייתה הדרך הראשית שהובילה ממישור החוף הדרומי לירושלים. הכפר שימש בסיס לכוחות הערבים במלחמת העצמאות ובגלל קרבתו לדרך המובילה לירושלים נכבש בפעולה הראשונה לפריצת הדרך לירושלים (מבצע נחשון). בסמוך לדיר מוחיסין הייתה נקודת ההתחלה של דרך בורמה, דרך עוקפת ששימשה לפריצת המצור על ירושלים שנסללה במהלך מלחמת העצמאות מאחר שהכביש מהשפלה לירושלים נחסם בלטרון ובשער הגיא. סמוך למבני הכפר הוקם ב-4 בנובמבר 1952 המושב בקוע. מדיה וקבצים בנושא דיר מוחיסין בוויקישיתוף נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 בערך: "דיר-מוחיסן" עמ' 291 נגה קדמן, בצדי הדרך ובשולי התודעה, ספרי נובמבר, 2008, עמ' 147. יואב גלבר, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, אור יהודה: דביר, 2004, עמ' 139 יואב גלבר, קוממיות ונכבה, עמ' 162. שלמה שמיר, "...בכל מחיר" - לירושלים, הוצאת מערכות, תל אביב 1994, עמוד 139. בספר המקיף העוסק במערכה על לטרון ופריצת דרך בורמה במאי ויוני 1948. בפרק זירת הלחימה, ברשימת היישובים והאתרים במרחב הלחימה, כותב המחבר:"דיר מוחיזין (נהרסה על ידי כוחותינו לפני הקרב על לטרון)" עמ' 131. יואב גלבר, קוממיות ונכבה, עמ' 119; בני מוריס, 1948, עמ' 151. הכפר היה ממוקם על גבעה כ-300 מ' מזרחית לבתי מושב בקוע. כל-מקום, פנקס כיס להכרת הארץ, הוצאת מטכל/אכא, ענף השכלה, אוגוסט 1953 בערך: "דיר מוחיסין" עמ' 83
לוס אנג'לס (מחוז)

לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles County, הידוע גם כ-L.A. County) הוא מחוז בדרום קליפורניה. אוכלוסיית מחוז לוס אנג'לס מונה כ-10 מיליון תושבים (נכון ל-2018) והוא המחוז המאוכלס ביותר בארצות הברית. במחוז חיים כרבע מאוכלוסיית קליפורניה על שטח בגודל מדינת קונטיקט עם אוכלוסייה בגודל הדומה לכל מדינת מישיגן. ישנן 88 ערים במחוז. העיר הגדולה ביותר במחוז היא עיר המחוז, לוס אנג'לס. מבחינה פוליטית מצביע המחוז ברובו למפלגה הדמוקרטית. ההיסטוריה של האזור מתחילה עם התיישבות ספרדים במאה ה-18. בשנת 1781 הגיעו לאזור 44 מתיישבים ספרדים ל"מיסיון סן גבריאל" כיום בעיר סן גבריאל. משם המשיכו מלווים ביחידה של הצבא הספרדי והקימו עיירה קטנה לא הרחק משם וקראו לה – "El Pueblo de Nuestra Señora Reina de los Ángeles sobre el Río Porciúncula". התרגום מספרדית: "העיירה של הגברת שלנו, מלכת המלאכים על גדות נהר פורסיקולה" או בקיצור לוס אנג'לס. עם הקמתו, בשנת 1850, מחוז לוס אנג'לס היה יותר גדול ממה שהוא כיום והשתרע על שטחים בהם ממוקמים כיום מחוזות: סן ברנדינו, קרן ואורנג'. עם השנים הוחלט להקטין את המחוז ולהקים מחוזות חדשים כמו: מחוז סן ברנרדינו בשנת 1853, מחוז קרן בשנת 1866 ומחוז אורנג' בשנת 1866. מחוז לוס אנג'לס משתרע על שטח יבשתי וימי של 12,308 קמ"ר. קו החוף של האוקיינוס השקט הוא 110 ק"מ. רוב השטח הגאוגרפי של המחוז בנוי (בעיקר בדרומו) אך עדיין ישנם שטחים גדולים מאוד של טבע מכל הסוגים כגון: רכסי הרים, עמקים, נהרות, אגמים ויערות. נהר לוס אנג'לס, ריו הונדו (שהוא פלג של נהר לוס אנג'לס) ונהר סן גבריאל הם שלושת הנהרות העיקריים העוברים בעמק. ריכוזי האוכלוסייה העיקריים הם באגן לוס אנג'לס ובעמקים סן פרננדו וסן גבריאל. הערים העיקריות במחוז הן: לוס אנג'לס כ-4 מיליון תושבים. לונג ביץ' כ-500 אלף תושבים. גלנדייל כ-200 אלף תושבים. סנטה קלריטה כ-177 אלף תושבים. פומונה כ-163 אלף תושבים. טוראנס כ-148 אלף תושבים. פסדינה כ-148 אלף תושבים. פאלמדייל כ-147 אלף תושבים. לנקסטר כ-145 אלף תושבים. אל מונטה כ-126 אלף תושבים. אינגלווד כ-118 אלף תושבים. דאוני כ-113 אלף תושבים. וסט קובינה כ-112 אלף תושבים. נורווק כ-109 אלף תושבים. ברבנק כ-108 אלף תושבים. קומפטון כ-97,550 אלף תושבים. סנטה מוניקה כ-89,736 תושבים. אגורה הילס כ-20,299 תושבים. מאליבו כ-12,645 תושבים. ללוס אנג'לס בעיות מבחינת תחבורתית ומבחינת תחבורה ציבורית בפרט. העיר מלאה בכבישים ומחלפים מסובכים ואינה ידידותית לעוברי אורח. לרוב תושבי העיר יש רכב פרטי ותחבורה ציבורית כמו אוטובוסים נכשלה. נמל התעופה הגדול של המחוז הוא נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס בלוס אנג'לס. נמלי תעופה חשובים נוספים הם: נמל תעופה לונג ביץ' בלונג ביץ' ונמל תעופה בוב הופ בברבנק. העיר לוס אנג'לס היא מרכז חשוב לרכבות משא המעבירות סחורה משני נמלים חשובים: נמל לוס אנג'לס ונמל לונג ביץ' שהוא הנמל הגדול בקו החוף המערבי של ארצות הברית. מסילות רכבת של יוניון פסיפיק ומסילות נוספות מגיעות ישירות עד הנמל הימי. מהנמל הימי של לוס אנג'לס מופעלת מעברות לאבלון שנמצאת באי סנטה קטלינה באוקיינוס השקט, לא הרחק מהעיר לוס אנג'לס. רכבות נוסעים מופעלות על ידי "אמטרק", המפעילה רכבות בין עירוניות למרחקים קצרים וארוכים, "מטרולינק", המפעילה קווים פרבריים, והרכבת התחתית של מחוז לוס אנג'לס המפעילה רכבת תחתית המשרתת את לוס אנג'לס ופרבריה. התעשייה הגדולה ביותר של מחוז לוס אנג'לס היא סחר בינלאומי בזכות נמל לוס אנג'לס ונמל לונג ביץ'. תעשיית הסרטים של הוליווד מגלגלת מיליארדים מדי שנה. אתר האינטרנט הרשמי של לוס אנג'לס (באנגלית) לוס אנג'לס, ברשת החברתית פייסבוק
ירג הופמן

ירג הופמן (בגרמנית: Jörg Hoffmann; נולד ב-29 בינואר 1970) הוא שחיין עבר מזרח גרמני וגרמני. אלוף עולם (פרת' 1991), אלוף אירופה 4 פעמים ברציפות (1989, 1991, 1993 ו-1995), שיאן עולם ובעל מדליית ארד אולימפית, במשחה ל-1500 מטר חופשי. הופמן נולד בעיר שוודט שעל נהר האודר במזרח גרמניה. הופמן ייצג את מזרח גרמניה באולימפיאדת סיאול (1988) אך לא העפיל למשחי הגמר במשחים בהם השתתף. באליפות אירופה בשחייה שנערכה ב-1989 בבון שבגרמניה, עדיין ייצג הופמן את מזרח גרמניה, וזכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:01.52 דקות. שנתיים מאוחר יותר, הפעם במסגרת משלחת גרמניה המאוחדת, הוא הגן על תוארו באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה שביוון (1991), כשזכה במדליית הזהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.57 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.42 דקות. באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991, זכה הופמן בשתי מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 14:50.36 דקות, במעט לפני מתחרהו העיקש, השחיין המקומי קירן פרקינס, שקבע זמן של 14:50.58 דקות ושטפן פייפר מגרמניה ששחה זמן של 14:59.34 דקות. השיא העולמי שנשבר בן ה-8 שנים היה שייך לאחד מגדולי השחיינים בהיסטוריה, האלוף האולימפי ולדימיר סלניקוב. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב גם במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.04 דקות, לפני פייפר (3:48.86 דקות) וארתור וודג'ט מפולין, שיאן העולם לשעבר (3:49.67 דקות). אל אולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע הופמן כשיאן עולם לשעבר (שיאו נשבר שלושה חודשים לפני כן). לאכזבתו הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה בינונית של 15.02.29 דקות אחרי השחיינים מאוסטרליה קירן פרקינס, ששיפר שוב את השיא העולמי בתוצאה של 14:43.48 דקות וגלן האוסמן שקבע תוצאה של 14:55.29 דקות. רביעי סיים בן ארצו שטפן פייפר. באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1993 בשפילד שבאנגליה, המשיך הופמן והגן על תוארו במשחה ל-1500 מטר חופשי כשזכה במדליית הזהב בתוצאה של 15:13.31 דקות. באליפות העולם בשחייה, שנערכה ב-1994 ברומא שבאיטליה, סיים הופמן במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:13.95 דקות. באותה אליפות הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.28 דקות. באליפות אירופה בשחייה, שנערכה ב-1995 בווינה שבאוסטריה, הוא זכה בפעם הרביעית במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:11.25 דקות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתף הופמן בפעם השלישית במשחה ל-1500 מטר חופשי וסיים במקום שביעי בתוצאה של 15:18.86 דקות וכן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.15 דקות. באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' בשנת 1998 סיים הופמן במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.70 דקות. באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה בשנת 2000 זכה הופמן במדליית זהב בתוצאה של 14:47.57 דקות. מדיה וקבצים בנושא ירג הופמן בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי ירג הופמן, באתר olympedia.org ירג הופמן, באתר Swimrankings