רפאל לפין

ז'אק רפאל לפין (בצרפתית: Jacques Raphaël Lépine;‏ 6 ביולי 1840 – 17 בנובמבר 1919) היה רופא פנימאי ופיזיולוג צרפתי, פרופסור באוניברסיטת ליון. ז'אק רפאל לפין נולד בליון ב-1840 כבן השני מבין ששת ילדיהם (3 בנים ושלוש בנות) של ז'אן-בטיסט לפין וחוקינה מנואלה וז'רנו לאביס, ספרדיה ילידת ויאדוליד החל מ-1860 עשה סטאז' בבתי החולים של עיר הולדתו. בשנת 1865 התקבל להתמחות בבתי החולים של פריז, כשבתחרות התמקם אחרי פול ז'ורז' דיילפואה ולפני ז'ורז' קלמנסו. נמנה עם תלמידיו של שארקו ולורן בבית החולים סלפטרייר . לפין נמשך למחקר הרפואי ועבד במעבדות של בראון-סקאר וז'ול- אוגוסט בקלאר. השתלם בהמשך באוניברסיטת ברלין (1867) אצל רודולף וירכו ויוליוס כהנהיים ובאוניברסיטת לייפציג (1869). במעבדתו של קארל לודוויג בלייפציג ערך מחקרים חשובים על העצבים הוואזו-מוטוריים של הלשון. בשנת 1870 סיים לפין את הדוקטורט בפריז עם עבודה בנושא "ההמיפלגיה הפנאומונית". התחיל אחר כך קריירה מקצועית עשירה: היה למדריך בשנת 1872 ואחר כך בשנת 1874 רופא בכיר של בית חולים, מ-1875 מרצה. החל משנת 1877, בתום מבחני ה-agrégation (הסמכה להוראה), היה לפרופסור לרפואה קלינית בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ליון שנפתחה זה עתה ב-1874 וכיהן בתפקיד זה עד לפרישתו ב-1910. במחקריו המוקדמים במעבדות שבמרתפי בית החולים אוטל דייה בליון , חקר לפין את השינויים פתולוגיים של המוח ושל מוח השדרה והיה הראשון שתיאר את התסמונת המוכרת כפסאודובולברית. תסמונת זו דומה לפגיעה בגזע המוח (ובפרט במוח המוארך או ה"בולבוס") אך הסיבה לתסמונת היא בנזקים במסלולים העצביים המובילים מקליפת המוח אל גזע המוח. לפין נודע גם בתרומתו לרפואה הנסיונית. בין השאר, הצטיין במחקרים שביצע בעקבות קלוד ברנאר בנוגע לגליקוליזה ולפתופיזיולוגיה של הסוכרת. נחשב לראשון שהגדיר בשנת 1889 את הלבלב כבלוטה אנדוקרינית, המעורבת בוויסות רמת הגלוקוז ועל ידי כך היה אחד ממבשרי גילוי האינסולין. בשנת 1895 תיאר את תסמונת ה"סוכרת הכלייתית", הפרעה תורשתית המתאפיינת על ידי ליקוי בספיגה מחדש של הגלוקוז בכליות. לפין פעל רבות למען אמצעים הסברתיים, רפואיים וחוקיים למניעת ההידבקות בעגבת. הוא נפטר בשנת 1919 במנטון. לפין היה נשוי למטילד לבית קשלן ונולד להם בן אחד, ז'אן. אחיו, לואי ז'אן-בטיסט לפין כיהן כפרפקט של פריז בשנים 1897-1893 ושוב בין 1913-1899. בנו, ז'אן לפין היה נוירופסיכיאטר וכמו אביו, פרופסור באוניברסיטת ליון. הנכד, פייר רפאל לפין (1989-1901) היה מיקרוביולוג ווירולוג ידוע שנמנה עם ממציאי החיסון נגד פוליו. אחיו של המדען, לואי לפין, היה פרפקט של מחוז סן בשנים 1897-1893 ו-1913-1897 והקים את תחרות "לפין לפטנטים". אות לגיון הכבוד בדרגת קצין 1887 - חבר מתכתב של האקדמיה לרפואה של צרפת (מחלקת רפואה) - המכון הצרפתי. ב-1896 חבר associé national באקדמיה זו. 1905 - נבחר כיושב ראש של הכנס לרפואה בליאז'. בין 1913-1910 וב-1916 הועלתה מועמדותו לפרס נובל לרפואה ולפיזיולוגיה. אולם בבית החולים אוטל דייה בפריז נושא את שמו. Sur un cas d'abcès d'un des lobes antérieurs du cerveau; (על מקרה של מורסה מוחית באחת מהאונות הקדמיות של המוח) De l'hémiplégie pneumonique (1870) על ההמיפלגיה הפנאומונית De la localisation dans les maladies cérébrales (1875) - על מיקום המחלות המוחיות Additions à la traduction francaise du Traité des maladies des reins de Bartels (1884) - תוספת לתרגום לצרפתית של ספר הלימוד של בארטלס על מחלות הכליות Le Ferment glycolytique et la pathogénie du diabète (1891) - הזרז הגליקוליטי והפאתוגניה של הסוכרת Influence de la faradisation des nerfs du pancréas sur la glycolyse (1899) השפעת הפאראדיזציה של עצבי הלבלב על הגליקוליזה Le diabète et son traitement (1899) (הסוכרת וטיפולה) Le diabète non compliqué et son traitement (1905) (הסוכרת הלא מסובכת וטיפולה) Les complications du diabète et leur traitement (1906) -(סיבוכי הסוכרת וטיפולם) Le Sucre virtuel du sang (1910) עם בוליד (R. Boulud) (על הסוכר הווירטואלי של הדם) Sur la résorption du sucre par les tubes du rein (1911) (על הספיגה מחדש של הסוכר בצינוריות הכליה) מדיה וקבצים בנושא רפאל לפין בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר האוניברסיטה החופשית של בריסל British Medical Journal מאה שנים ללידת לפין 19 באוקטובר 1940 האתר הגניאלוגי geni