laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מישל קליף

מישל קרלה קליף (באנגלית: Michelle Carla Cliff; ‏2 בנובמבר 1946 - 12 ביוני 2016) הייתה סופרת אמריקאית ממוצא ג'מייקני, אשר בין יצירותיה הבולטות כלולות Abeng, No Telephone to Heaven, ו-Free Enterprise. קליף כתבה גם סיפורים קצרים, שירי פרוזה, וביקורת ספרותית. עבודותיה חוקרות את סוגיות הזהות המורכבות הנובעות מפוסט-קולוניאליזם, כמו גם את הקושי בהבניית זהות אינדיבידואלית, אותנטית, על אף מבני גזע ומין. קליף הייתה לסבית, ובת זוגה של המשוררת אדריאן ריץ'. קליף נולדה בקינגסטון, ג'מייקה, ובשנת 1946, בגיל שלוש, עברה עם משפחתה לניו-יורק. את השכלתה רכשה במכללת וגנר ובמכון ורבורג באוניברסיטת לונדון. היא החזיקה במספר משרות אקדמיות, כולל בטריניטי קולג' ובאוניברסיטת אמורי. קליף הייתה בין התורמות לאנתולוגיית הפמיניזם השחור משנת 1983 Home Girls. בשנת 1993 היא פרסמה את ספרה הראשון על פעילותה של מרי אלן פלזנט. מ-1999, קליף התגוררה בסנטה קרוז, קליפורניה, עם בת זוגה, המשוררת אדריאן ריץ'. השתיים היו ביחד משנת 1976; ריץ' נפטרה בשנת 2012. קליף נפטרה בביתה ב-12 ביוני 2016, כתוצאה מסרטן הכבד. 2010: Into the Interior. Novel. University of Minnesota Press 2009: Everything is Now: New and Collected Stories. Short stories. University of Minnesota Press 2004: Free Enterprise: A Novel of Mary Ellen Pleasant. Novel, City Lights Publishers 1998: The Store of a Million Items (New York: Houghton Mifflin Company). Short stories 1993: Free Enterprise: A Novel of Mary Ellen Pleasant (New York: Dutton). Novel 1990: Bodies of Water (New York: Dutton). Short stories 1987: No Telephone to Heaven (New York: Dutton). Novel (sequel to Abeng) 1985: Abeng (New York: Penguin). Novel 1985: The Land of Look Behind and Claiming (Firebrand Books). 1980: Claiming an Identity They Taught Me to Despise (Persephone Press). 1982: Lillian Smith, The Winner Names the Age: A Collection of Writings (New York: Norton). 2008: If I Could Write This in Fire. Non-fiction collection. University of Minnesota Press 1982: "If I Could Write This in Fire I Would Write This in Fire", in Barbara Smith, ed., Home Girls: A Black Feminist Anthology (New York: Kitchen Table: Women of Color Press). 1994: "History as Fiction, Fiction as History", Ploughshares, Fall 1994; 20(2-3): 196-202. 1990: "Object into Subject: Some Thoughts on the Work of Black Women's Artists," in Gloria Anzaldúa, ed., Making Face, Making Soul/Haciendo Caras: Creative and Critical Perspectives by Women of Color (San Francisco: Aunt Lute), pp. 271–290. ""History as Fiction, Fiction as History", Ploughshares, Fall 1994; 20(2-3): 196-202 Smith, Barbara et al. (1983). Home Girls: A Black Feminist Anthology. Kitchen Table: Women of Color Press. Agatucci, Cora (1999). "Michelle Cliff (1946- )". In Nelson, Emmanuel S. (ed.). Contemporary African American Novelists: A Bio-Bibliographical Critical Sourcebook. Westport, CT: Greenwood Press. p. 95. ISBN 0-313-30501-3. נבדק ב-30 במאי 2010. {{cite book}}: (עזרה) Lisa Diedrich, "Michelle Cliff", Postcolonial Studies @ Emory University. "Adrienne Rich, 1929-", a time line, credited as "Page by Chelsea Hoffman, Fall 1999", at the Drew University Women's Studies Program website.
M74

M74 (מ-Messier 74) או NGC 628 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-30 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים דגים. מישור הגלקסיה ניצב לקו הראיה אליה, כך שניתן לראות את המבנה הספירלי שלה במלואו. הגלקסיה מכילה כ-100 מיליארד כוכבים. M74 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של האסטרונום שארל מסיה בסוף ספטמבר 1780. מסיה עצמו צפה בה ב-18 באוקטובר 1780 והכניס אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כערפילית די גדולה, עמומה מאוד, קשה לצפייה, סמוכה לכוכב η (אטא) בדגים. ויליאם הרשל צפה בה ב-20 בספטמבר 1783 ותיאר אותה כערפילית חלשה מאוד ונראה שהיא מורכבת מהמון כוכבים מאוד קטנים. גם בתצפיות מאוחרות יותר הוא ציין את עמימותה וכן שגבולותיה אינם ברורים. ב-1828 וב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין שיש לה מרכז בקוטר של כדקת קשת בהיר יותר משאר הערפילית. ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 628 כשהוא משער שמדובר בצביר כדורי. עד היום נצפו ב-M74 שלוש סופרנובות, שתיים מהן הגיעו לדרגת בהירות 12 בשנים 2002 ו-2013 (ניתנת לצפייה בתמונה בצד שמאל למטה) ואחת עמומה יותר בשנת 2003. הסופרנובה משנת 2002 סווגה כהיפרנובה ומשערים שהכוכב שיצר אותה היה בעל מסה של 20–25 מסות שמש. M74 נמצאת כ-1.35 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב η (אטא) בדגים, מעט מדרום לקו המחבר אותו עם הכוכבים המל (α בטלה) ושרטן (β בטלה). עם בהירות מדרגה 10 קשה להבחין בה עם טלסקופ חובבים ונדרשים תנאי תצפית טובים לשם כך. רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובמבנה הזרועות שלה. גודלה הזוויתי, כ-10 דקות קשת ממרחק של כ-30 מיליון שנות אור, שקול לרדיוס של כ-95,000 שנות אור. ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M74 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-657 קילומטר בשנייה. מדיה וקבצים בנושא M74 בוויקישיתוף M74 באתר SEDS M74, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים S. Friedrich, S. Binnewies, R. Stoyan: Atlas of the Messier Objects NASA/IPAC EXTRAGALACTIC DATABASE: NED results for object MESSIER 074 NASA's Astronomy Picture of the Day: M74: The Perfect Spiral, April 6, 2011 S.J. Smartt, P.M. Vreeswijk, E. Ramirez-Ruiz, G.F. Gilmore, W.P.S. Meikle, A.M.N. Ferguson, J.H. Knapen: On the progenitor of the Type Ic supernova 2002ap
גליל בן שאנן

גליל בן שאנן (נולד ב-27 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. בן שאנן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בעונת 2002/2003 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת ושימש כשוער שלישי. בעונת 2004/2005 הושאל למכבי רמת עמידר על מנת לצבור דקות משחק, ובעונה שלאחר מכן הושאל להפועל מרמורק. בעונת 2006/2007 חזר להפועל תל אביב כשוער שני, וב-17 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד מ.ס. אשדוד. ב-31 באוקטובר 2007 ספג כרטיס אדום במהלך ההפסד 5-0 לבית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. בעונה זו שותף בן שאנן ב-9 משחקי ליגה ו-3 משחקי גביע הטוטו, ובאף אחד מהמשחקים הוא לא הצליח לשמור על שער נקי. לקראת עונת 2008/2009 הושאל בן שאנן להפועל חיפה ששיחקה אז בליגה הלאומית, והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל אחרי 4 שנות היעדרות. ב-23 ביוני 2009 סיכם לעונה נוספת בחיפה. ב-19 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו מפנדל בדקה ה-22 של המשחק. בן שאנן התקשה לשחזר יכולתו הטובה בליגת העל ושמר על רשת נקייה רק ב-3 משחקי ליגה מתוך 17. במהלך ינואר 2010 חזר להפועל מרמורק. לקראת עונת 2010/2011 חזר להפועל תל אביב כשוער שני, והיה שותף לעלייה ההיסטוריה של הפועל לשלב הבתים של ליגת האלופות ואף שיחק במשקים נגד ז'לייזניצ'אר סרייבו בהם לא ספג, ובמשחק הראשון אף עצר פנדל. לאחר הגעתו של איתמר ניצן במהלך העונה, הפך בן שאנן לשוער השלישי של המועדון. בינואר 2012 הושאל למכבי באר שבע. בקיץ 2012 חתם בהפועל באר שבע בה שימש כשוער שני, אך קיבל את אפודת השוער הראשון ברוב משחקי הקבוצה בגביע הטוטו והגיע עמה לגמר בו הפסידה להפועל חיפה. לאחר פציעתו של אוסטין אג'ידה השוער הראשון של המועדון, הפך בן שאנן לשוער הראשון של הקבוצה למשך חודש. בקיץ 2013 חתם בן שאנן בהפועל רמת השרון, אך עבר להפועל אשקלון עוד לפני תחילת העונה. ב-15 בינואר 2015 הצטיין בן שאנן במהלך דו-קרב בעיטות הכרעה נגד בית"ר ירושלים במסגרת גביע המדינה כאשר הדף שני פנדלים וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הבא. בינואר 2016 שבר את הקרסול ובכך סיים את העונה. ב-7 ביולי 2016 חתם בן שאנן במכבי יבנה מליגה א' ובמקביל המשיך בהפועל אשקלון כמאמן שוערים. בסיום עונת 2016/2017 פרש ממשחק פעיל. גליל בן שאנן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גליל בן שאנן, באתר Transfermarkt פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גליל בן שאנן באתר ויקיפועל - האתר הרשמי של אוהדי הפועל תל אביב דורון בן דור, ‏גליל בן שאנן סיכם לעונה נוספת בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 23 ביוני 2009 ליאור טימור, ‏מתחזקים: גליל בן שנן חתם בהפועל ברמת השרון, באתר ONE‏, 30 במאי 2013 זיו אברג'יל, ‏אזגי בונה קבוצה לעליה? גליל בן שנן הצטרף להפועל אשקלון, באתר ערוץ הספורט, 15 ביולי 2013 גייל מיכאלי, מכה קשה לאשקלון: השוער גליל בן שנן גמר את העונה, 19 ביוני 2016, באתר דאבל פס מיכאל וייסרמן, גליל בן שאנן חתם במכבי יבנה, 7 ביולי 2016, באתר דאבל פס
רודזיה תחת שלטון חברת דרום אפריקה הבריטית

חבל רודזיה תחת שלטונה של חברת דרום אפריקה הבריטית ידע החל משלהי המאה ה-19 פיתוח מואץ לצד התיישבות אירופאית מוגברת. בשנת 1889, העניקה ממשלת בריטניה לחברת דרום אפריקה הבריטית בראשותו של ססיל רודס צ'ארטר מלכותי לשליטתה ברודזיה. כשנה לאחר מכן, בשנת 1890, החברה כבר קבעה בשטח סממנים ראשונים של שלטון ריבוני. כבר עם ראשית הנוכחות של חברת דרום אפריקה הבריטית ברודזיה, היו מי שבחרו לערער על ריבונותה באזור. לפיכך, את העשור הראשון לשלטונה העבירה החברה בעיקר במאמצים לביסוס אחיזתה במקום. היא גייסה צבא של כמה מאות לוחמים אשר נעזר בכמה אלפי ילידים שחורים אשר בחרו לשתף איתה פעולה, ולאורך שנות ה-90 של המאה ה-19 היא הוציאה לפועל שתי מלחמות גדולות כנגד שבטים מקומיים אשר התנגדו אליה. כך היה במלחמת המאטאבלה הראשונה (1893–1894) וכך גם במלחמת המאטאבלה השנייה (1896–1897). שתי מלחמות אלו, אשר גרמו לעשרות אלפי ילידים הרוגים לצד גם כמה מאות בריטים אנשי החברה, הסתיימו בניצחון מכריע של כוחותיה. בשנת 1895, שנים ספורות לפני מותו של ססיל רודס בשנת 1902, לראשונה נקראה הארץ באופן רשמי בשם רודזיה, על שמו של רודז. האזור נוהל על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית עד לראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר בכל אותה התקופה נסללו על ידי החברה מסילות רכבת ודרכים, נבנו גשרים, והארץ עברה מיפוי ומחקר מקיפים. בנוסף, תחת עידודה של החברה ושל הממשלה בלונדון, אלפי מתיישבים אירופאים מדרום אפריקה ומהאיים הבריטים עשו את דרכם לרודזיה וקבעו בה את מגוריהם. בעוד חלק ממתיישבים אלו השתלבו בעבודות מנהל וצבא במסגרת שורות החברה, אחרים בעיקר הקימו יישובים חדשים ומשקים חקלאיים. כל העת, עיקר פעילות החברה, הן הפיתוח הפיזי והן ההתיישבות, נסבו בעיקר סביב השטחים שמדרום לנהר הזמבזי, בדרום רודזיה. זמן לא רב לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנים 1923 ו-1924, פורק שלטון חברת דרום אפריקה הבריטית ברודזיה. על בסיסה הוקמו בשנים אלו המושבה רודזיה הדרומית והפרוטקטורט רודזיה הצפונית. ערך מורחב – רודזיה (חבל ארץ) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. רודזיה (חבל ארץ) רודזיה הדרומית רודזיה הצפונית חברת דרום אפריקה הבריטית זימבבואה זמביה מדיה וקבצים בנושא רודזיה הדרומית בוויקישיתוף RHODESIANA - הארכיון הרודזי, ארכיון לתולדות של רודזיה חלון לרודזיה - היהלום של אפריקה, ארכיון להיסטוריה של רודזיה ולחיים ברודזיה חברת דרום אפריקה הבריטית בזימבבואה, באתר Crw Flags THE STORY OF RHODESIA, חיבור משנת 1936 של חברת דרום אפריקה הבריטית על רודזיה Wills, A.J. (1967). "Three Territories". An Introduction to the History of Central Africa (2nd ed.). Durban: Oxford University Press. p. Appendix IV. ISBN 0-620-06410-2. Retrieved 10 September 2012. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגאומטריה (ספר)

הגאומטריה, ידוע יותר בשם המקורי בצרפתית, La Géométrie, הוא ספר שפורסם בשנת 1637 ונכתב על ידי רנה דקארט. הספר במקור היה החלק הרביעי והאחרון בספר המקורי של דקארט הכולל את מאמר על המתודה, מטאורולוגיה ואופטיקה. הספר הוא מהידועים מבין ספריו של דקארט ועוסק בפתרון בעיות בגאומטריה על ידי כלים אלגברים, ובכך דקארט בעצם המציא את התחום הידוע כגאומטריה אנליטית, תת-תחום של גאומטריה אלגברית, ובכך בעצם איחד את שני התחומים המרכזיים במתמטיקה באותה תקופה אלגברה וגאומטריה כנושא אחד. עבודתו של דקארט בספר שימשה כבסיס לעבודותיהם של לייבניץ וניוטון בפיתוח החשבון אינפיניטסימלי. לרוב מיוחסת לדקארט המצאת מערכת הצירים הקרטזית, אך בספר אין תיאור מדיוק לזוג הצירים x ו-y כצירים, אלה בספר דקארט עוסק ב"בעיות פפוס", העוסקת במציאת מקום גאומטרי עבור נקודות בעלות תכונות מיוחדות ביחס לאוסף קווים ידועים. בשביל לפתור את הבעיה, דקארט סימן זוג קווים מאונכים לא ידועים בתור x ו-y, וקווים ידועים סימן ב-a,b,c וכך הלאה. מרעיון זה נולדה המערכת הצירים הקרטזית, כלי המחקר המרכזי בתחום של גאומטריה אנליטית. מדיה וקבצים בנושא הגאומטריה בוויקישיתוף הספר באתר גוטנברג
יוסיף רפופורט

יוסף אברמוביץ' רפופורט (ברוסית: Иосиф Абрамович Рапопорт;‏ 14 במרץ 1912, צ'רניגוב, האימפריה הרוסית – 31 בדצמבר 1990, מוסקבה, ברית המועצות) היה גנטיקאי סובייטי ממוצא יהודי שגילה מוטגנסיס כימי. חבר בהתכתבות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות החל משנת 1979. נולד במשפחת רופא פנימי בעיר צ'רניגוב. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התקבל לאוניברסיטת לנינגרד בה גם כתב עבודת המאסטר שלו בתחום גנטיקה. לאחר מכן המשיך את לימודיו במכון לביולוגיה ניסיונית בהנחיית ניקולאי קולצוב. סיים את התזה שלו במכון לגנטיקה. עם פלישת גרמניה הנאצית לתוך ברית המועצות התנדב לחזית. התקדם בפיקוד ממפקד מחלקה עד למפקד מטה של רגימנט מס' 184 בגדס"ר מס' 62, נפצע פעמיים, איבד את עינו השמאלית. במהלך שיקום מאחד הפצעים הסמיך הדוקטורט שלו ב-5 במאי 1943. הדוקטורט עצמו נכתב עוד טרם המלחמה והיה צריך להיות מוסמך כבר ב-1941 ונדחה עקב הגיוס. על פעילותו היעילה בשדות הקרב כמו עצירת טנקים גרמניים בעזרת פאוסטפטרונים (מטולי רימונים) שנתפסו מגרמנים עצמם בדרגת קפטן קיבל עיטורי הדגל האדום (אחד מהם על צליחת דנייפר). על הפעולה המשותפת עם הכוחות האמריקאיים ליד אמשטטן בהיותו בדרגת רב-סרן קיבל עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ולגיון הצטיינות. לאחר המלחמה המשיך במחקרו של מוטגנים ומוטגני-על בעזרת זבובי דרוזופילה. כשהתנגד לתורתו של טרופים ליסנקו הוצא בשנת 1949 מן המפלגה הקומוניסטית אליה הצטרף במהלך שירותו הצבאי ב-1943 ומן המחקר הגנטי. עד לשנת 1957 עסק בפלאונטולוגיה וסטרטיגרפיה. בעקבות הוקעת פשעי שלטונו של סטלין בברית המועצות אחרי שנת 1956, התאפשר לו לחזור לעסוק בגנטיקה. בשנת 1962 בעקבות העמדתו יחד עם שרלוט אאורבך כמועמד לקבלת פרס נובל הוצע לו לחזור לשורות המפלגה. הוא סירב להצעה שלא כללה התחשבות בחברותו בעבר. תוצאות מחקריו הוכנסו לפעילות בגידולים החקלאיים ומיקרוביולוגיה תעשייתית. ב-25 בדצמבר נפגע ממשאית בתאונה, ונפטר מפצעיו ב-31 בדצמבר. יוסיף רפופורט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית)
שלמה עמאר (מרקש)

הרב שלמה בן אברהם עמאר (? - ה'תצ"ה) היה אב בית דין וראש ישיבה בעיר מרקש שבמרוקו. נולד וגדל במרוקו במרקש לרבי אברהם עמאר, תלמיד חכם ומקובל. חברו הקרוב היה רבי אברהם אזולאי. התגורר במרקש ושקד על לימוד התורה כל חייו יחד עם הרב אברהם אזולאי ממרקש. למד אצל הרב יצחק דלויה. את תורת הקבלה למד אצל רבי יעקב מראג'י בטיטואן. מסופר שקיבל סמיכה לרבנות מהרב דלויה לאחר שביאר סוגיה שרבני ירושלים ובפרט הרב משה גאלנטי התקשו בה. התמנה לאב בית דין וראש ישיבה במרקש. שימש בבית הדין ביחד עם הרב דוד בנבנישתי, הרב יעקב בן מרדכי אבן חיים והרב יוסף בן סעדון. ביאוריו בקבלה מובאים בספר מקדש מלך. נודע בפסקו שאם נפלה חטה בקועה לתבשיל אורז בפסח, התבשיל מותר. אך בהמשך הסתייג מפסק זה, וציין שכתב את ההיתר להלכה ולא למעשה. על מצבתו נכתב: ”הרב הגדול המפולפל והמפורסם המקובל האלוקי כמוהר"ר רבי שלמה עמאר זצ"ל אב"ד וריש מתיבתא בעיר גדולה לאלוהים מראקש יע"א נפטר בשנת תצ"ח זיע"א”. לאחר פטירתו נהגו לומר 'משמת הרב שלמה עמאר בטל כבוד התורה'. בהיותו אב"ד כתב פסקי דינים שרובם נותרו בכתבי יד ומקצתם נדפסו בשו"ת גושפנקא דמלכא ובשו"ת משפט וצב"י. החיד"א בספריו מביא פסקי הלכה ממנו. וממנו צוטטו פסקיו גם בדרכי תשובה, בן איש חי וכף החיים ואחרים. התכתבות ארוכה שהייתה לו פורסמה בשו"ת סמא דחיי. לאחרונה קובצו חידושיו וכתביו ונדפסו בשם כתבי רבי שלמה עמאר. בתוך הספר תורת מראכש. רבי מרדכי עטייא רבי חייא הכהן די לארה מחכמי מרקש ואמסטרדם. הרב משה הלל, "תעודה לתולדות חוג מקובלי מראכש בדור הראשון", מן הגנזים, ספר עשירי (תשע"ז), עמ' כג-פ.כעת התברר שנפלה שם טעות מצערת, וכל המאמר צריך להחליף ולתקן, במקום רבי שלמה עמאר לכתוב רבי שלמה בן קיקי. מצבות מראכש: תיעוד מצבות החכמים ותולדותם, הוצאת קהילות ישראל, ירושלים תשע"ו, עמ' 498–501. "מבוא" ל-מר דרור, פרק ה, אור המערב, ה'תשע"ח המקובל רבי שלמה עמאר ביוגרפיה באתר להנצחת צדיקים ביוגרפיה מתוך האתר תורת האמת, תורת אמת 2. שלמה בן אברהם עמאר (נפטר 1738), דף שער בספרייה הלאומית לדברי החיד"א בשם הגדולים הוא נפטר בשנת ה'תצ"ח, אך החוקרים הסיקו באמצעות כתבי יד, כי הוא נפטר בשנת ה'תצ"ה. ראו: תקנות חכמי מכנאס(ירושלים תשנ"ו), עמ' תלג, "רשימת הנפטרים כ"י", הרשימה מכ"י בן-צבי מס' 1745. וכך גם בנר המערב עמוד 161 הע' רפא (ירושלים תרע"א). ראו בספר מלכי רבנן אות ש (קיז טור ג ושם כה טור א) ראו בספרו של החיד"א מערכת גדולים אות א: ספר החיד"א: הרב שלמה משה עמאר בהסכמה לספר אבני זיכרון לקהילת מראקש לר' חביב איבגי החיד"א בספרו שם הגדולים מערכת גדולים בערך על הרב אזולאי מן הגנזים כרך עשירי. מתוך האתר מי צדיק מתוך הספר אבני זיכרון לקהילת מראקש לר' חביב איבגי ראו: הרב שלום בוזגלו, 'מקדש מלך' פרשת 'חיי שרה' ו'מקץ' ראו דברי החיד"א בספרו מחזיק ברכה סימן תס"ז אות ה, שרבי חיים בן עטר דעתו להקל. ושכן הורה הגאון מהר״ש עמאר וראו בשו"ת רבי יהודה בן עטר או"ח סימן מב, שהזכיר את דעתו של רבי שלמה עמאר. ראו: שו"ת ערוגת הבושם עמ' 38. ראו ספר החיד"א להרב חיים דוד אזולאי. וגם מתוך האתר מי צדיק הלכות איסור והיתר עמ' קכ סי' קיח וסי' קסא ראו למשל בספרו ברכי יוסף, שיורי ברכה, יו"ד סי': נה, סט, צד, ק, ריד, תסז יו"ד סי' צח ראו למשל בן איש חי שנה שנייה פרשת קורח סעיף ד ראו למשל בסי' קא ס"ק כו. סמא דחיי, חלק שני, הלכות מאכלות אסורות סי' א'-ו' ראו: לרה, חיא, הכהן די, משמרות כהונה, נז ב, באתר היברובוקס.
בוריס דיאו

בוריס בבקר דיאו-ריפיוד (בצרפתית: Boris Babacar Diaw-Riffiod; נולד ב-16 באפריל 1982) הוא כדורסלן עבר צרפתי. דיאו, המתנשא לגובה 2.03 מטרים, שיחק במשך שלוש עונות בקבוצת פו אורטז הצרפתית לפני הצטרפותו ל-NBA. הוא נבחר בבחירה ה-21 בדראפט 2003 על ידי קבוצת האטלנטה הוקס, בה שיחק במשך שנתיים והעמיד ממוצעים של 4.6 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק, ובקיץ 2005 עבר לקבוצת הפיניקס סאנס. בסוף עונת 2005/2006 דיאו זכה בפרס "השחקן המשתפר של העונה" לאחר שהתעלה במשחק הריצה של פיניקס - שם שיחק בכל העמדות במגרש. ב-10 בדצמבר 2008, הועבר דיאו יחד עם שון סינגלטרי וראג'ה בל לשארלוט בובקאטס בתמורה לג'ייסון ריצ'רדסון וג'רד דאדלי שנשלחו לפיניקס סאנס. דיאו שיחק בשארלוט במשך ארבע שנים, כשבמהלך השביתה בעונת 2011/2012 הוא שיחק בקבוצה הצרפתית בורדו. בסיום אותה עונה עבר דיאו לקבוצת סן-אנטוניו ספרס, עמה זכה באליפות ב-2014. ב-2016 הוא עבר לשחק ביוטה ג'אז, ובעונתו האחרונה בקריירה שב לצרפת ושיחק בקבוצת פריז לבלואה. בסיום אותה עונה, בשנת 2018, הודיע דיאו על פרישה ממשחק פעיל. דיאו שיחק גם בנבחרת צרפת, וזכה איתה באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2013 ובמדליית ארד באליפות העולם בכדורסל ב-2014. אימו של דיאו, אליזבת ריפיוד, נחשבת לשחקנית הכדורסל הצרפתית הטובה בהיסטוריה; ואביו, איסה דיאו, היה אלוף סנגל בקפיצה לגובה. נכון לסוף עונת 2016/2017‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא בוריס דיאו בוויקישיתוף בוריס דיאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג דף השחקן באתר ה-NBA בגיל 36 ובתום קריירה מפוארת, בוריס דיאו הודיע על פרישה מכדורסל, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2018 Boris Diaw career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
שלמה עמאר

האם התכוונתם ל... שלמה עמר – חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך שלמה משה עמאר – הראשון לציון ורבה של ירושלים שלמה עמאר (מרקש) – רבה של מרקש
דייגו סוזה

דייגו וילרסון פריירה סוזה ובשמו המוכר דייגו סוזה (בפורטוגזית: Dyego Wilverson Ferreira Sousa, נולד ב-14 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות החלוץ, באלמריה. סוזה נולד בסאו חוסה דה ריבמאר, מרניאו, ברזיל. בגיל 12 הצטרף למועדון הכדורגל מוטו קלאב. ב-2004 חתם בפלמיירס מהליגה הראשונה. בהמשך עבר לנסיונל מדיירה, עד אשר החל לשחק בבוגרים במועדון אופראירו מהליגה הרביעית בברזיל. באותה השנה סוזה יצא לראשונה לאירופה כאשר חתם בלייקסואס מהליגה השנייה בפורטוגל. בסוף העונה עבר סוזה לאינטרקלובה מליגת העל האנגולית אך לא ערך ולו הופעה אחת בקבוצה בטרם שוחרר. בשנת 2012, סוזה חזר לאירופה כשחתם בטונדלה מהליגה הפורטוגלית השנייה. לראשונה בקריירה שלו, נהיה סוזה שחקן הרכב במשך עונה שלמה במהלכה כבש 4 שערים. בתום העונה עבר ליריבתה לליגה של טונדלה, פורטימוננסה, לעונה אחת. לקראת עונת 2013/2014 חתם סוזה בפורטימוננסה במטרה לסייע לה להישאר בליגה. בעונה זו שיחק פחות מאשר בעונה הקודמת, אך רשם את מספר השערים הגדול ביותר שלו עד אז, 6 ב-26 הופעות. בעקבות העונה הטובה שלו, הוחתם במאריטימו בסוף העונה. ב-13 ביולי 2014, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים מאריטימו מליגת העל הפורטוגלית. בעונת 2015/2016 עשה את הפריצה שלו כשחקן מוביל כאשר כבש 12 שערים ב-36 משחקים. בשנת 2017 חתם בספורטינג בראגה מצמרת הליגה. ב-10 ביולי 2019 חתם בשנז'ן הסינית. בינואר הושאל לשנה לקבוצת בנפיקה ליסבון. דייגו סוזה, באתר Transfermarkt דייגו סוזה, באתר Soccerway דייגו סוזה, באתר BDFutbol דייגו סוזה, באתר WorldFootball.net דייגו סוזה, באתר National Football Teams דייגו סוזה, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר ForaDeJogo עמוד השחקן באתר thefinalball.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייגו סוזה".
אי של יציבות

אי של יציבות הוא חיזוי תאורטי לפיו, על-אף שיסודות טרנס-אורניים (כלומר יסודות כימיים כבדים יותר מאורניום) נוטים להיות בעלי זמן מחצית חיים קצר מאוד (שניות בודדות ולמטה מכך), הרי שישנן קבוצות של איזוטופים בעלות "מספר קסם" של פרוטונים ונייטרונים, המקיימות זמן מחצית חיים ארוך באופן ניכר, של דקות, ימים ואף מיליוני שנים. הצעה לקיום "אי של יציבות" הועלתה כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי גלן תיאודור סיבורג. לפי תאוריה זו, כפי שישנם "מספרי קסם" ברמה האטומית, כלומר מילוי של "שכבות" או "קליפות" באלקטרונים סביב הגרעין, המשפיעות על תכונותיו הכימיות של החומר, כך ישנן "קליפות" מקבילות ברמה הגרעינית, הפועלות לפי עקרון האיסור של פאולי, כך שקליפה "מלאה" בנוקליאונים (פרוטונים או נייטרונים) מאריכה את זמן מחצית החיים. "מספר הקסם" הוא מספר הפרוטונים או הנייטרונים הנדרש על מנת למלא קליפה (החלת עיקרון זה ברמת הגרעין היא פרי מחקרה של מריה גופרט-מאייר). מריה גופרט-מאייר קראה בשם "מספרי קסם" למספרי הנוקלאונים הנחוצים למילוי הרמות בגרעין. "מספר הקסם הכפול" הוא מספר שבו מתמלאות הן רמות הפרוטונים והן רמות הנייטרונים. "מספר הקסם" התאורטי של נייטרונים ב"אי של יציבות" התאורטי הראשון של היסודות העל-כבדים הוא 184, כך שאיזוטופים בעלי מספר זה של נייטרונים צפויים להיות יציבים יחסית, כאשר מספר הפרוטונים להשגת יציבות הוא 114, 120 או 126. מכל היסודות האפשריים מתמקד המחקר ב-289Fl, יסוד בן מספר מתאים של פרוטונים (114) שהצליחו לייצר, אף שטרם נמצאה דרך ליצור איזוטופ יציב מספיק במעבדה (שהוא יהיה כנראה 298Fl). מועמד נוסף הוא איזוטופ 304Ubn (כלומר גרעין עם 120 פרוטונים ו-184 נייטרונים). התוצאות האמפיריות שנצפו בעת יצירת אטומי ליברמוריום (116) ואוגאנסון (118) הצליחו לשכנע את החוקרים שהאי של יציבות אכן קיים בפועל. בכנס האגודה האמריקנית לכימיה ב-2008 הציע יורי אוגאנסיאן שאי היציבות הבא צריך להמצא בגרעין בעל 164 פרוטונים (ו-318 נייטרונים, "מספר הקסם" הבא, כלומר האיזוטופ התאורטי 482Uhq)‏. החשיבות בהשגת איזוטופים יציבים ליסודות על-כבדים, מלבד העניין שבמדע בסיסי, היא שייתכנו להם שימושים מעשיים ותכונות כימיות ייחודיות. אחד השימושים הדוחפים תחום זה הוא האפשרות ליצור פצצת נייטרון זעירה מבוססת חומר על-כבד כזה, שתשמש כמקור אנרגיה ראשוני לתהליך של היתוך גרעיני. כל היסודות בעלי מספר אטומי מעל 82 (עופרת) הם בלתי-יציבים וזמן מחצית החיים באופן כללי יורד עם עליית המספר האטומי, החל מהיסוד היציב למדי אורניום (מספר 92) ועד היסוד הכבד ביותר 118. זמן מחצית החיים גדל בתחום היסודות 103 עד 105, יורד ביסוד 106 ועולה שוב קלות ביסודות 110 עד 114, מה שמרמז על התכנות אי של יציבות. בטבלה מוצג זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של היסוד בטווח. מדיה וקבצים בנושא אי של יציבות בוויקישיתוף Superheavy Element 114 Confirmed: A Stepping Stone to the Island of Stability ?The Island of Stability משה נחמני, הוכן היסוד הכימי ה-117 בטבלה המחזורית, הידען, 16 באפריל 2010 תמר רותם, אמנון מרינוב, האיש שהלך מעבר לאורניום, באתר הארץ, 18 בפברואר 2013 Viewpoint: Heavy into Stability ראו הסבר מפורט בעברית במאמר דפנה מנדלר ומירי קסנר, "ניקל-48:הקסם הכפול", על­-כימיה, ספטמבר 2001 (1) Superheavy Element 114 Confirmed: A Stepping Stone to the Island of Stability על שני יסודות חדשים, ידיעון כימיה, טכנולוגיה, חברה, גיליון 80 (2000) משה נחמני, הוכן היסוד הכימי ה-117 בטבלה המחזורית, הידען, 16 באפריל 2010 Nuclear scientists eye future landfall on a second 'island of stability'