יעל ארד

יעל ארד (נולדה ב-1 במאי 1967 בתל אביב) היא יושבת ראש הוועד האולימפי בישראל. בעברה, ג'ודאית אולימפית, והספורטאית הראשונה בתולדות ישראל במשחקים האולימפיים שהשיגה מדליה אולימפית, כאשר זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת ברצלונה (1992). בין תאריה הבולטים: סגנית אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), סגנית אלופת העולם (המילטון 1993), אלופת אירופה (אתונה 1993) ואלופת ישראל. עם פרישתה, פיתחה ארד קריירה בעולם העסקי והיא אשת עסקים ומנכ"לית במקצועה. מתמחה ביזמות, פיתוח עסקי ואסטרטגיה שיווקית. היא מנהלת בישראל את הזכויות המסחריות של התאגיד ViacomCBS. ארד יועצת לחברות בסקטורים שונים, ומרצה על מצוינות בספורט, בחיים ובעסקים. ארד היא בתם של אריה ארד, שהיה עיתונאי בעיתון "דבר", בגלי צה"ל ובקול ישראל ושל נורית ארד שהייתה עיתונאית בידיעות אחרונות בתחום הצרכנות, והקימה וניהלה את המדור "טיפול מהיר". לארד ארבעה אחים: מיכל, יובל, איל ודרור. ארד החלה להתאמן בגיל שמונה במועדון הג'ודו מכבי תל אביב, והחלה את דרכה תחת הדרכת המאמן מוני אייזיק. בגיל תשע וחצי השתתפה לראשונה באליפות מכבי הארצית וזכתה במקום השני במשקל עד 28 ק"ג. בגיל עשר וחצי הפכה לראשונה לאלופת ישראל עד גיל 14 עד 31 ק"ג. בגיל 15 גם זכתה באליפות לבוגרות במשקל של עד 52 ק"ג. בגיל שבע עשרה השתתפה לראשונה באליפות העולם לבוגרות בהולנד בה דורגה במקום השביעי. בגיל עשרים עברה ארד ניתוח בכתף כתוצאה מקרע ברצועות של עצם הבריח והושבתה למשך כ-9 חודשים. לאחר מכן הגיעה למקום שלישי באליפות אנגליה הפתוחה, וכן זכתה במדליית כסף באליפות גרמניה הפתוחה. כמו כן השתתפה באליפות הסטודנטיות העולמית בטביליסי, כאשר לטענתה נוכחות המשלחת הישראלית הגבירה את הרצון לעלייה בקרב הנוער היהודי המקומי. בגיל עשרים ושתיים מינתה את דני לאופולד למאמנה, ויחד עמו פרצה לצמרת העולמית. באליפות אירופה בג'ודו שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1989, זכתה ארד במדליית ארד בקטגוריה של עד 60 ק"ג. בשנת 1991, זכתה במדליות ארד באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה, אחרי שירדה לקטגוריה של עד 57 ק"ג ובשנת 1992, במדליית זהב בטורניר פריז היוקרתי, במשקל 61 ק"ג. שלושה חודשים וחצי לפני אולימפיאדת ברצלונה, ב-11 במרץ 1992, נותחה ארד בברכה הימנית, בשל קרע משמעותי במניסקוס, ונאלצה להתמודד עם תהליך החלמה מזורז על מנת להתאושש עד המשחקים האולימפיים. ביוני, כבר השתתפה באליפות אירופה בווינה וזכתה במקום החמישי. ארד השתתפה באולימפיאדת ברצלונה (1992) בתחרות הג'ודו עד 61 ק"ג (אנ') שהתקיימה ב-30 ביולי. היא הגיעה עד לגמר כשהיא מנצחת בחצי הגמר את אייקוף הגרמניה, אלופת העולם הבלתי מנוצחת עד אז. בגמר הפסידה לצרפתייה קתרין פלורי בהחלטת שופטים לאחר קרב צמוד שהסתיים ללא ניקוד. זכייתה במדליית הכסף הייתה הזכייה הראשונה אי פעם של ספורטאי ישראלי במדליה אולימפית. הישגה הביא לסיומה של תקופה ארוכה בת 40 שנים בה לא זכתה ישראל במדליה אולימפית, מאז הופעת הבכורה של ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952). מיד לאחר הגמר האולימפי, במסיבת עיתונאים בהשתתפות מאות עיתונאים מרחבי העולם, הקדישה ארד את המדליה האולימפית הראשונה לישראל לזכרם של י"א חללי מינכן - ספורטאים ומאמנים שנרצחו בדם קר 20 שנה קודם לכן באולימפיאדת מינכן בשנת 1972 בפיגוע טרור שבוצע על ידי ארגון ספטמבר השחור. בשנת 1993 ארד הוכתרה לאלופת אירופה שנערכה באתונה, יוון, ביום הולדתה ה-26, כאשר היא מנצחת בגמר התחרות עד 61 ק"ג את גלה ונדהקאווי הבלגית. ובאותה שנה זכתה גם במדליית כסף באליפות העולם שנערכה בהמילטון קנדה לאחר שהפסידה לונדהקאווי. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה ארד במקום חמישי, לאחר 4 ניצחונות כשהיא מפסידה בקרב על מדליית הארד למתחרה קוריאנית. את האולימפיאדה כולה צלחה כשהיא נאבקת במחלת הנשיקה שהקשתה עליה לתפקד ובעקבותיה פרשה מספורט תחרותי בגיל 29. לאחר פרישתה מתחרויות עסקה ארד זמן מה באימון ג'ודו והובילה את אורית בראון להשתתפות במשחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. בזמנו שימשה גם כאחת מהמנחות של "ספורטי.וי" של הטלוויזיה החינוכית. ארד בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. בין השנים 2001–2010 כיהנה כמנכ"לית חברת P.M.I המשווקת מוצרי איסוף לילדים (ביניהם סופרגול). בשנת 2011 התמנתה ליו"ר חברת ההזנק "מוגובי", שהפעילה אתר אינטרנט לילדים והקימה את ה"מוגו פארק" במתחם אושילנד שהיה מתחם משחקים אינטראקטיבי לילדים. נכון ל-2016, ארד היא בעלים של חברת "4 סאקסס", המנהלת את הפעילות המסחרית של ערוצי ניקלודיאון בישראל, שמוערכת בעשרות מיליוני שקלים בשנה. בשנת 2018 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי "ראשונה", בהוצאת "ידיעות ספרים". ארד פעלה בהתנדבות כחברת הנהלת הוועד האולימפי ויו"ר הוועדה המקצועית. בנובמבר 2021 נבחרה ליו"ר הוועד האולימפי בישראל, והיא האישה הראשונה והמדליסטית הראשונה בתפקיד זה. באוקטובר 2023 נבחרה ארד לחברת הוועד האולימפי הבין-לאומי (IOC), באספה הכללית ה-141 של ה-IOC שנערכה במומבאי שבהודו. בפברואר 2022 ליוותה ארד את המשלחת הישראלית למשחקי החורף האולימפיים בבייג'ינג. ביולי 2024 ליוותה את המשלחת הישראלית לאולימפיאדת פריז. ארד הייתה נשואה לליאור כהנא, בנו של מאמן הכדורסל רני כהנא, והיא אם לבן ולבת. מתגוררת בתל אביב. ארד זכתה במהלך הקריירה הספורטיבית שלה ב-24 מדליות בטורנירים דרג A, מתוכן 7 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד. בשנת 2004 נבחרה ארד להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, לצד ספורטאים ישראלים נוספים. בשנת 2018 קבלה ארד את תואר "ספורטאית ה-70" מטעם משרד התרבות והספורט. בשנת 2022 קבלה ארד תואר דוקטור לשם כבוד ונכללה בין שמונה נשים משפיעות במגוון תחומים מטעם אוניברסיטת בר-אילן. יעל ארד, ראשונה - סיפורה של המדליסטית האולימפית הישראלית הראשונה, ידיעות ספרים, 2018 אתר האינטרנט הרשמי של יעל ארד יעל ארד, ברשת החברתית פייסבוק יעל ארד, ברשת החברתית אינסטגרם יעל ארד, ברשת החברתית LinkedIn יעל ארד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יעל ארד, באתר olympedia.org יעל ארד, באתר איגוד הג'ודו העולמי יעל ארד, באתר JudoInside.com יעל ארד, באתר הוועד האולימפי בישראל יעל ארד באתר הספרייה הווירטואלית של מטח מידע על יעל ארד בקטלוג הספרייה הלאומית אהרל'ה ויסברג, "שתי מדליות בריו 2016 יהיו נס", באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2013 הילה קובו‏, כל הסימנים הראו: עוד פספוס ישראלי. חזרה למדליה של יעל ארד, חלק א', באתר וואלה, 27 ביולי 2017 הילה קובו‏, לנצח את הבלתי מנוצחת, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2017 רוני קובן, פגישה עם יעל ארד, כאן, 18 במרס 2020 יעל ארד, מוטל'ה שפיגלר ומיקי ברקוביץ׳ בשיחה עם נתנאל סמריק, בערוץ גל"ץ, אוגוסט 2022 עידו רקובסקי, יעל ארד: "בטלפון אחד לאדם החזק בספורט העולמי אני מביאה את הקול של ישראל", באתר הארץ, 17 באפריל 2024 יעל ארד באתר מוזיאון הספורט היהודי העולמי יעל ארד חושפת: זה יעד המדליות לאולימפיאדות הבאות, הפודקאסט של נדב פרי, באתר All•in אבישי מתיה, ‏"הקלות שבה אדם נעצר היא בלתי-נסבלת. נראה שאנחנו מאבדים את חזקת החפות", באתר גלובס, 19 בפברואר 2015 נערכה אליפות מכבי ארצית לנוער בג'ודו, דבר, 6 ביוני 1976 יעל ארד זכתה באליפות לילדות, דבר, 12 במרץ 1978 נסתיימה תחרות האלופים בג'ודו, מעריב, 23 בינואר 1983 כבוד ל־"לא חשובים", מעריב, 25 באוקטובר 1987 נבחרת השיט לאירופה, מעריב, 14 בספטמבר 1986 מדליית כסף לארד, חדשות, 28 בפברואר 1988 יעל ארד זכתה במקום השלישי באליפות אנגליה, מעריב, 10 באפריל 1988 ג'ודאים - שליחי עליה, מעריב, 26 בדצמבר 1988 הארד של ארד, מעריב, 12 באוקטובר 1989 ארד שלישית באירופה, חדשות, 20 במאי 1991 יעל ארד זכתה באליפות צרפת, חדשות, 2 בפברואר 1992 הג'ודאית יעל ארד נותחה אתמול בברכה, חדשות, 12 במרץ 1992 הילה קובו‏, כל הסימנים הראו: עוד פספוס ישראלי. חזרה למדליה של יעל ארד, חלק א', באתר וואלה, 27 ביולי 2017 ג'ודו: הנבחרת חזרה מפריז, חדשות, 13 במאי 1992 שווה זהב, חדשות, 31 ביולי 1992 יעל ארד זכתה באליפות אירופה, חדשות, 2 במאי 1993 כסף ואכזבה לארד באליפות העולם, חדשות, 3 באוקטובר 1993 ורד שרון ריבלין, יעל ארד מונתה למנכ"ל PMI, גלובס, 17 באפריל 2001 יעל ולצר, יעל ארד: מהפודיום בברצלונה ועד ניהול עשרות מיליוני שקלים, באתר ynet, 11 בנובמבר 2016 ליאור בן עמי, "ההתעללות המינית במתעמלות האמריקאיות מדירה שינה מעיניי. אני חושבת האם גם אצלנו זה קורה ומה אנחנו צריכים לעשות כדי שזה לא יקרה", באתר "ידיעות אחרונות", 12 בנובמבר 2021 אורן אהרוני, השנייה בהיסטוריה: יעל ארד נבחרה כחברת הוועד האולימפי הבינלאומי, באתר ישראל היום, 17 באוקטובר 2023 אטילה שומפלבי ומשי אייד, יעל ארד: "אולימפיאדה בצל קורונה? זה כבר לא כיף", באתר ynet, 6 בפברואר 2022 הכי גדולים שיש, באתר ישראל היום, 24 בדצמבר 2018 יום האישה 2022: יעל ארד תזכה לתואר ״דוקטור לשם כבוד״, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2022