laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שירות מבוסס מיקום

שירות מבוסס מיקום (באנגלית: Location-based service, בקיצור LBS) הוא יישום למכשירי תקשורת ניידים, המאתר את מיקומו הגאוגרפי של המכשיר ומשתמש ביכולת זו על מנת לספק מידע למשתמש. המערכת הוותיקה והבולטת שעושה שימוש בטכנולוגיה זו היא ה-GPS, אך ישנן שיטות נוספות לאיתור מיקומם של מכשירים על ידי האנטנות הקרובות ביותר הנותנות שירות למכשיר. שירותים מבוססי המיקום משמשים למטרות שונות, החל מהכוונה לאתרים בקרבת המשתמש (תחנת דלק, כספומט וכו'), וכלה בניטור רכבים ומטענים על ידי תג RFID. בנוסף ישנם שירותים היוצרים התראות בעלי היבט מסחרי, כולל פרסום ממוקד והכוונה לאירועים מסחריים קרובים. סוג מסוים של שירותים מבוססי מיקום, אשר החלו לצבור פופולריות החל משנת 2008, הם רשתות חברתיות מבוססות מיקום (Location-Based Social Networks), המאפשרות למשתמשים בעלי סמארטפונים לראות בכל רגע נתון איפה החברים הקרובים שלהם נמצאים, לשתף את מיקומם או לאתר חברים פוטנציאליים. בין הרשתות הבולטות בסוג זה ניתן למנות את פורסקוור, Loopt, PostAround.Me, Facebook Places, Yelp ועוד. מרכיב המשותף למרבית הרשתות החברתיות מבוססות המיקום הוא היכולת לבצע פעולה המכונה "צ'ק אין", המודיעה לחבריו של המשתמש כי הוא נכנס למקום מסוים. התראות מבוססות קרבה נחלקות לשתי קטגוריות - שירותי משיכה (Pull) ודחיפה (Push). שירותי משיכה מתבססים על בקשה ישירה מהמשתמש לקבלת תוכן, כמו בקשה לחפש שירות עסקי קרוב, או לקבל התראה לגבי המצאות שירות שכזה בקרבת מקום. שירותי דחיפה מכוונים תוכן אל המשתמש ללא בקשה ישירה או דרך בקשה עקיפה בלבד. אלו יכולים גם לשמש כשירות לציבור במקרים של יידוע על מפגע סביבתי או מזג אוויר מסוכן. עם ההתפתחות השימוש המסחרי בטכנולוגית איתור מיקום, לדוגמה השימוש בצמידי RFID לתיוג של אובייקטים ממשיים בפייסבוק, עולות שאלות לגבי פרטיות המידע. כמו כן רשתות חברתיות המציעות תקשורת סביב מיקום משתמש מאחסנות מידע שהועבר מהמכשיר הנייד ליישום, ומידע זה נגיש לגמרי למפתחי יישומים מבוססי מיקום. בתי עסק המציעים צבירת נקודות לקופונים לפי תדירות הביקור בסניפים, מעלים חשש לגבי חליפין של מידע פרטי בהטבות מסחריות. מאמר מחקר שנערך מטעם רשת התקשורת האמריקאית AT&T מציין שמידע מסוים אודות מיקום משתמשים דלף לגופים מצד שלישי בכל הרשתות החברתיות שנחקרו, 20 במספר, כגון Facebook, Twitter, Myspace, ו־Flickr על אף נוהלי הפרטיות שנהוגים ברשתות אלו. פרסום סלולרי גרינדר גדר גאוגרפית מהם שירותים מבוססי מיקום, באתר (searchnetworking.techtarget.com) שירותים מבוססי מיקום, באתר (mobilein.com) Anind Dey, Jeffrey Hightower, Eyal de Lara, Nigel Davies, Location-Based Services. Pervasive Computing 1/2010, pp. 11-12. מרכז המידע לפרטיות אלקטרונית הניו יורק טיימס, טלפון סלולארי: זה עוקב אחריכם ואתם אפילו לא יודעים, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2011 אורי ברקוביץ', תשכחו מפייסבוק - תכירו את פורסקוור, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2010 שחר דומאי, שירותים מבוססי מיקום - העתיד של הרשתות החברתיות, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2010 קרן צוריאל הררי, אני יודע מה עשית בשופינג האחרון, באתר כלכליסט, 11 באפריל 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Compact Memory

Compact Memory היא ספרייה דיגיטלית זמינה לכול, ובה 356 כתבי עת יהודיים בשפה הגרמנית מהתקופה שבין 1806 ל-1938. העיתונים – הכוללים בסך הכול יותר מ-700,000 עמודים (137 גיגהבייט) – עברו דיגיטציה בין השנים 2000–2006, בפרויקט שמומן על ידי האגודה הגרמנית למחקר (Deutsche Forschungsgemeinschaft,‏ DFG). בין העיתונים נמצאים מקורות חשובים להיסטוריה היהודית, בהם Allgemeine Zeitung des Judentums,‏ Der Israelit, Ost und West וה-Jüdische Rundschau. השותפים לפרויקט היו RWTH Aachen (אוניברסיטת RWTH באאכן), האוסף המיוחד ליהדות בספרייה האוניברסיטאית ע"ש יוהאן כריסטיאן זנקנברג של אוניברסיטת גתה בפרנקפורט וספריית Germania Judaica בקלן. את החיפוש באתר ניתן לבצע על פי שם כתב העת ושנת הפרסום, או על פי מילות מפתח או שם מחבר; המאגר מכיר יותר מ-81,000 קטעים, שנכתבו על ידי יותר מ-10,000 מחברים. בשנת 2004 הוכר Compact Memory על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמי דיגיטלי. עיתונות יהודית היסטורית אתר האינטרנט הרשמי של Compact Memory Hans Otto Horch: 'Compact Memory. Ein DFG-Projekt zur retrospektiven Digitalisierung jüdischer Periodika im deutschsprachigen Raum', in: Zeitschrift für Bibliothekswesen und Bibliographie, 53, 2006, 3/4, S. 177-180. ) (בגרמנית) Eine Datenbank als Weltkulturerbe, Deutsche Welle, 8. April 2004 (בגרמנית)
1989 בארצות הברית

1989 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 213 שנה מיום היווסדה. הנשיא: רונלד רייגן (המפלגה הרפובליקנית) עד 20 בינואר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: ג'ורג' הרברט ווקר בוש (המפלגה הרפובליקנית) עד 20 בינואר, דן קווייל (המפלגה הרפובליקנית) יו"ר בית הנבחרים: ג'ים רייט (המפלגה הדמוקרטית) עד 6 ביוני, טום פולי (המפלגה הדמוקרטית) מנהיג הרוב בסנאט: רוברט בירד (המפלגה הדמוקרטית) עד 3 בינואר, ג'ורג' מיטשל (המפלגה הדמוקרטית) הקונגרס: הקונגרס ה-100 עד 3 בינואר, הקונגרס ה-101 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 20 בינואר – ג'ורג' בוש האב מושבע לנשיא ה-41 של ארצות הברית. 24 בפברואר – דלת המטען בטיסה 811 של חברת יונייטד איירליינס נפתחת וכתוצאה מכן נפער חור במטוס וחמש שורות של מושבים, ובהן 9 נוסעים, נפלטו החוצה ונהרגו. 24 במרץ – אסון הנפט של אקסון ואלדז: מכלית הנפט אקסון ולדז עולה על שרטון מול חופי אלסקה וגורמת לאסון אקולוגי מהגדולים בהיסטוריה 19 באפריל – בהתפוצצות צריח אוניית המלחמה איווה (אנ') נספים 47 אנשי צוות 4 במאי – פרשת איראן קונטראס: הקולונל אוליבר נורת' מורשע בשלושה מתוך 12 סעיפי האישום נגדו. אולם ערעור מזכה אותו גם מהם מאוחר יותר 19 ביולי – טיסה 232 של יונייטד איירליינס מתרסקת באיווה. באירוע נהרגים 112 אנשים. 17 באוקטובר – רעידת אדמה בעוצמה של 7.1 על סולם ריכטר פוגעת בסן פרנסיסקו וגורמת למותם של 67 בני אדם. 18 באוקטובר – משוגרת הגשושית גלילאו 18 בנובמבר – שוגר הלוויין קובי לחקר קרינת הרקע הקוסמית 20 בדצמבר – ארצות הברית פולשת לפנמה במטרה להדיח את מנואל נורייגה 20 בינואר: ג'ורג' בוש האב מושבע לנשיא ה-41 של ארצות הברית. 24 בפברואר: איור של אסון התעופה בטיסה 811 של יונייטד איירליינס 9 בינואר – נינה דוברב, שחקנית אמריקאית 16 בפברואר – אליזבת אולסן, שחקנית קולנוע אמריקאית 16 במרץ – בלייק גריפין, כדורסלן אמריקני 5 במאי – כריס בראון, זמר ושחקן אמריקאי 2 ביוני – פרדי אדו, אמריקאי יליד גאנה, הכדורגלן המקצועני הצעיר בהיסטוריה 14 ביוני – לוסי הייל, שחקנית, וזמרת אמריקאית 11 ביולי – דייוויד הנרי, שחקן קולנוע אמריקאי 15 באוגוסט – ג'ו ג'ונאס, זמר בלהקת האחים ג'ונאס 30 באוגוסט – ביבי רקסה, זמרת אמריקאית 14 בספטמבר – לוגן הנדרסון, שחקן וזמר-יוצר אמריקאי 19 בספטמבר – טייריק אוונס, כדורסלן אמריקאי 21 בספטמבר – ג'ייסון דירולו, זמר פופ ו-R&B 1 באוקטובר – ברי לארסון, שחקנית קולנוע, במאית ומוזיקאית אמריקאית 4 באוקטובר – דקוטה ג'ונסון, שחקנית ודוגמנית אמריקאית 13 בדצמבר – טיילור סוויפט, זמרת-יוצרת אמריקאית 18 בדצמבר – אשלי בנסון, שחקנית אמריקאית 24 בינואר – טד בנדי, רוצח סדרתי אמריקאי (הוצא להורג) (נולד ב-1946) 6 בפברואר – ברברה טוכמן, היסטוריונית וסופרת אמריקאית (נולד ב-1912) 9 במרץ – רוברט מייפלת'ורפ, צלם אמריקאי (נולד ב-1946) 12 באפריל – אבי הופמן, פעיל פוליטי אמריקאי, זכור עקב מחאותיו נגד מלחמת וייטנאם (נולד ב-1936) 12 באפריל – שוגר ריי רובינסון, מגדולי המתאגרפים בהיסטורית ארצות הברית (נולד ב-1921) 22 באפריל – אמיליו סגרה, פיזיקאי איטלקי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1905) 26 באפריל – לוסיל בול, שחקנית טלוויזיה אמריקנית ("לוסי אהובתי") (נולדה ב-1911) 15 בספטמבר – רוברט פן וורן, משורר וסופר אמריקאי (נולד ב-1905) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו מאיר בלוך

אליהו מאיר בלוך (כ"ג בתשרי תרנ"ה, 23 באוקטובר 1894 – כ"ח בטבת תשט"ו, 22 בינואר 1955) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי. ר"מ בישיבת טלז בליטא ולאחר מלחמת העולם השנייה מייסד וראש ישיבת טלז בקליבלנד שבאוהיו, ארצות הברית. נולד לרב יוסף יהודה לייב בלוך, ראש ישיבת טלז. נישא לנחמה. בשנת תרפ"ח (1928) התמנה כר"מ בישיבת טלז. בשנת ת"ש (1940), בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, הצליח להיחלץ מליטא יחד עם גיסו, הרב חיים מרדכי קאטץ, ולהגיע לארצות הברית. השניים התיישבו בעיר קליבלנד שבמדינת אוהיו ושם הקימו מחדש את ישיבת טלז ופיתחו את מוסדותיה. בלוך היה מראשי הרבנים וממנהיגי הציבור החרדי בארצות הברית. בנותיו נישאו לרבנים אליעזר סורוצקין ודוד ברקין. כשנודע לרב בלוך על חורבן טלז והשמדת בני משפחתו, הוא העלה על הכתב את רגשותיו והסביר כיצד ראשו פנוי לעסוק בלימוד תורה ובהקמת מוסדות תורה: מה שיגורתי בא לי, היא הבשורה הנוראה על מות... שמתו בידי הרוצחים האשכנזים הארורים, ה' יקום דמם ויחוס על עמו. אל נא ידינני לאכזר שיכולתי לעיין בדברי תורה אחרי בשורה נוראה כזאת... הנה הרגשתי כי אין בכוחי לבוא אל... מבלי למלא החובה הקדושה המוטלת עלינו השרידים שנשארו לאנחה, אם לא על ידי עסק התורה. ועבודתי הראשונה מיד אחרי היוועדי משברי הנורא צריכה להיות מיד עבודת התורה. לעבודת העם אני עומד ולשירות קדושיו אני נכון, כי מה נחשבת צרת הפרט לעומת חובת הכלל. — "מרביצי תורה ומוסר", חלק ב עמוד נז. דוד זריצקי, הנשמות עלו למרום, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמודים 97–98 בלוך, ר' אליהו־מאיר ב"ר יוסף־יהודה־לייב, בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמוד 33 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1231). יעקב הייזלר, מורשה להנחיל, המבשר תורני, גיליון 320, פרשת וארא, כ"ה בטבת ה'תשע"ה. באתר אוצר החכמה. אליהו מאיר בן יוסף יהודה ליב בלוך (1894-1955), דף שער בספרייה הלאומית מפי הרב סורוצקין, הצופה, 16 בספטמבר 1940 מכתב מהרב בלוך לרב משה בלוי מיוקוהמה בדרך לארצות הברית, תשרי תש"א ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'בל חשם א-טריף

ג'בל האשם א-טריף (בערבית: جبل هاشم الطريف) הוא הר במזרח חצי האי סיני. ההר מרוחק מגבול ישראל-מצרים כ-20 קילומטר, צפונית מערבית לאילת, כקילומטר אחד מדרום לכביש נח'ל-טאבה. גובהו של ההר הוא 874 מטר מעל פני הים. ההר מכונה בעברית הר השם על ידי העיתונאי החוקר שמחה יעקובוביץ' שטען שהוא הר סיני המקראי. בסרטו של ג'יימס קמרון "פענוח יציאת מצרים" נטען כי חשם א-טריף הוא המועמד הטוב ביותר כזיהוי להר סיני המקראי, מכמה סיבות: על ההר ישנו שסע המשקיף על אמפיתיאטרון טבעי, אשר ממנו דובר יכול להיראות ולהישמע למרחק רב, כפי שהיה צריך משה לאחר שהעם ביקשו שיקרא להם את שמונה הדיברות האחרונים (את שני הדיברות הראשונים שמעו ישראל מפי אלהים). מיקום הר סיני מצוין בתורה שלוש פעמים, בכל פעם במרחק ממקום מסוים. מיקום "הר השם" מאמת, לכאורה, את המרחקים הללו. על ההר נמצא זכר למעיין קדום. ההר ממוקם על הציר המשוער שבו הלכו בני ישראל. סמוך להר התגלה מקבץ של מקדשים פתוחים הכוללים ציורי אבנים עתיקים שהשתמרו במצב טוב, בדומה לציורים דומים שנתגלו במקדש הנמרים המצוי בנגב, כ-45 קילומטרים צפונית-מזרחית להר. חרף זאת לא ניתנה רשות לחפירות ארכאולוגיות על ידי הצבא המצרי, ושומרים מגבילים את הגישה אל ההר. פענוח יציאת מצרים הר סיני יציאת מצרים עוזי אבנר, עובדה בשטח, מאמר בכתב העת "בשביל הארץ", באתר משרד המדע והטכנולוגיה
חיים לפיד

חיים לפיד (נולד ב-20 בדצמבר 1948) הוא סופר ותסריטאי ישראלי. חיים לפיד נולד ברמת גן להורים יוצאי פולין וליטא. למד בתיכון "בליך" ברמת גן. את שירותו בצה"ל עשה בנח"ל ובנח"ל המוצנח. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה ופסיכולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת תל אביב. לפיד מלמד כתיבת פרוזה בסדנאות האמנים של הקיבוץ הארצי. הוא יועץ ארגוני, עוסק במחקר איכותני, מרצה במסגרת החוג למנהל עסקים במכללה למינהל. החל את כתיבת הדוקטורט שלו על דחף המוות אצל פרויד, במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן וזנח אותו לטובת הרומן הראשון שלו – 'רשימותיו הנסתרות של סגני', שיצא לאור בספריית פועלים ב-1983. ב-2003 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. לפיד כתב תסריטים וקריינות לסרטי קולנוע, בעיקר עבור דוד פרלוב. העניין שלו בקולנוע תיעודי בא לידי ביטוי גם ביצירתו הספרותית בספרו התיעודי "אהבות ראשונות". הוא היה חבר מערכת כתב העת "תיאוריה וביקורת" בו כתב מאמרים בנושאי קולנוע וספרות. הרומנים שלו מאופיינים ברובם במרכיב עלילתי ולהם מידה של מסתורין קיומי. חיים לפיד היה נשוי לעורכת הסרטים ערה לפיד עד למותה ב-2018, ולהם שני בנים: נדב לפיד, במאי סרטים וסופר, ואיתמר. בפברואר 2019 זכה סרטו של בנו, נדב, "מילים נרדפות" (לו כתב האב את התסריט) בפרס 'דב הזהב' בפסטיבל ברלין. רשימותיו הנסתרות של סגני (1983) ברזניץ (1992) אהבות ראשונות: סיפורים תיעודיים ישראלים (1993) משיכה נגדית (1995) פשע הכתיבה, הוצאת הקיבוץ המאוחד (1998) המחילה (2002) הצבי הבוער (2007) כיכר מילאנו, הוצאת כתר (2014) אהובתו של רופא הנפש (2018) רשימת הפרסומים של חיים לפיד, בקטלוג הספרייה הלאומית חיים לפיד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" חיים לפיד, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" חיים לפיד, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) בני אדם הם ניצולים מאסון ממשמש ובא, באתר הארץ, 14 במאי 2007 חיים לפיד, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל חיים לפיד, קהלת התימני, תקריב 02 חיים לפיד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חיים לפיד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חיים לפיד, דף שער בספרייה הלאומית חיים לפיד, בלקסיקון הספרות העברית החדשה חיים לפיד, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים דוד זונשיין, הרי זה אני הבוער, באתר הארץ, 20 במאי 2007 צבי טריגר על הצבי הבוער שמרית פלד, הארץ ממשיכה להישרף, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007 אריק גלסנר, על הצבי הבוער * קראו את הפרק הראשון של "אהובתו של רופא הנפש" של חיים לפיד, באתר וואלה, 23 במרץ 2018 יוני ליבנה, "אהובתו של רופא הנפש": עוקץ את הקורא, באתר ynet, 5 במאי 2018 מיה סלע, "אהובתו של רופא הנפש": חיים לפיד מערבב את הקוביות כל הזמן, באתר הארץ, 17 במאי 2018
אל המשורר

אל המשורר הוא שמה של להקה ישראלית שהוקמה במטרה להעניק רוח חדשה ליצירתו של חיים נחמן ביאליק, לקרב את הקהל הצעיר יותר ליצירתו ולהלחין שירים שטרם הולחנו וטרם נלמדו בבתי הספר. "אל המשורר" הוא שמו של שיר גנוז של ביאליק. חברי הלהקה הם בעז אלברט, חי שושן, טל גולדברג ואורי מייזלמן, כולם עוסקים בחינוך, בין היתר במסגרת תנועת "דרור ישראל". בינואר 2011 הוציאה הלהקה את השיר "עשן שחור" לציון יום ה-30 לחללי אסון הכרמל. השיר נכתב והולחן על ידי חבר הלהקה חי שושן. בשנים האחרונות עובדת הלהקה על פרויקט חדש בשם "אשר קראתי למתים" - משירי המשורר ולדיסלב שלנגל אשר כתב בגטו ורשה. במסגרת הפרויקט הלחינה הלהקה משירי ולדיסלב שלנגל, המשורר מגטו ורשה. השיר "שתי מיתות", הראשון מתוך האלבום שבדרך, הוקלט במסגרת פרויקט משותף של משרד ההסברה ורשת ג', "הקול עוד נשאר", באפריל 2011. הפרויקט המלא נחשף לראשונה ביולי 2013 בהופעה מיוחדת לרכזי תרבות וחינוך, אשר התקיימה בת"א. הלהקה הוציאה אלבום ראשון בשנת 2010 (הוצאת נענע דיסק) הנושא את שם הלהקה. האלבום נמכר כספר שבתוכו דיסק. הספר מכיל ביוגרפיה בת מספר עמודים של ביאליק, צילומים רבים שלו, דברים שאמר בראיונות ובשיחות, עמדותיו בנושאים שונים, דברים שאמרו עליו וכן יצירות שכתב ושלא הולחנו על ידי הלהקה. לצד השיר "על השחיטה" מופיע השיר "בעיר ההריגה" שגם אותו כתב ביאליק, אך השני לא הולחן מעולם. חלק מהשירים באלבום תורגמו על ידי ניצולת השואה והמשוררת הלינה בירנבאום מהספר "אשר קראתי למתים". אל המשורר עיניה הלילה ארבתי רק קו שמש אחד ים הדממה פולט סודות לבדי לא זכיתי באור מן ההפקר על השחיטה משירי החורף א' הקיץ גוע היה ערב הקיץ ציל-צליל לנתיבך הנעלם באלבום ולעיתים בהופעות מצטרפים גם אייל תלמודי, אסף תלמודי, גרשון ליזרסון, נעם רותם, איה אלברט, עוזי פיינרמן ו-גור שפיגל. בשנת 2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השני: שני אדונים בשלג - שירי ולדיסלב שלנגל מגטו ורשה. אין חדש שק נדודים ספינות שטות אזעקה הצילינדר דרכונים שתי מיטות דף מיומן האקציה הגיע הזמן התקפת נגד שני אדונים בשלג ביקורת על "אל המשורר" ב-MusicaNeto(הקישור אינו פעיל) דף הפייסבוק של אל המשורר ערוץ ה-YouTube של אל המשורר טל כרמון, ‏"הנצחה במובן של נצח ולא במובן של שירים ששומעים יום אחד בשנה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בספטמבר 2016
410

שנת 410 היא השנה העשירית במאה ה-5. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 410 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 24 באוגוסט – הוויזיגותים בוזזים את רומא במשך שלושה ימים אלאריק הראשון, מלך הוויזיגותים (נולד ב-370 בערך) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 410‎ נפטרים ב-410‎ מדיה וקבצים בנושא 410 בוויקישיתוף
כיכר הפסלים

כיכר הפסלים (באנגלית: Statue Square; בסינית: 皇后像廣場) היא כיכר להולכי רגל באזור סנטרל שבאי הונג קונג שבהונג קונג. הכיכר נבנתה בשלהי המאה ה-19 ביוזמת סר קטצ'יק פול צ'אטר. הכיכר נקראת בשם זה בשל העובדה שבעת הקמתה הוצב בה פסלה של המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנת 1887 על מנת לציין את יובל הזהב למלכותה. מכאן גם שם הכיכר בסינית - "כיכר פסל המלכה". בעת הקמתה הייתה הכיכר כיכר לכלי רכב. פסלה של ויקטוריה ניצב במרכז הכיכר תחת חופה עשויה שיש. לימים הוצבו בכיכר פסליהם של הנסיך אלברט בשנת ושל המלך אדוארד השביעי. ב-24 בפברואר 1906 הוצב באתר פסלו של סר תומאס ג'קסון, מנהל תאגיד הבנקאות הונג קונג ושנגחאי. בהמשך הוצב בכיכר פסלו של המלך ג'ורג' החמישי. בשנות ה-20 הוקם בכיכר סנוטף הזהה בצורתו לזה המצוי בוייטהול שבלונדון. במהלך מלחמת העולם השנייה, בתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג הורו שלטונות הכיבוש על העברת כל פסלי הברונזה שבכיכר, וכן על העברת פסלי האריות שבחזית הבניין הראשי של HSBC ליפן לשם התכתם. הפסלים נשלחו ליפן והגיעו לאוסקה אולם לא הותכו. בתום המלחמה הובאו מרבית הפסלים חזרה להונג קונג. פסלו של ג'קסון הושב לכיכר (הנמצאת למול בניין הנהלת הבנק בו כיהן). פסלה של המלכה ויקטוריה הוצב בפארק ויקטוריה, ופסלי האריות הושבו לחזית מבנה הבנק. פסלו של ג'ורג' החמישי לא נמצא. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 משמשת הכיכר (וכן כיכר הבורסה) כאתר מפגש לעוזרות הבית הפיליפיניות הרבות שבהונג קונג, בימי ראשון (יום המנוחה שלהן). בדרום הכיכר, במעלה הגבעה ניצב הבניין הראשי של HSBC במקום בו עמד בעת הקמת הכיכר בניין עיריית הונג קונג הישן (שנהרס בשנת 1933). בצידה המזרחי של הכיכר ניצב בניין בית המשפט העליון הישן של הונג קונג המשמש כיום את המועצה המחוקקת של הונג קונג. בצידו המערבי של הכיכר ממוקם בניין פרינס. בעת הקמת הכיכר גבלה הכיכר, בצידה הצפוני, בחוף הים של נמל ויקטוריה. בעקבות ייבוש הים, מצפון לכיכר נמצאת כיכר אדינבורו. חגיגות חג המולד בכיכר עוזרות בית פיליפיניות נחות בכיכר ביום המנוחה השבועי שלהן. המזרקות בכיכר אתר האינטרנט הרשמי של כיכר הפסלים ההיסטוריה של הכיכר
475

שנת 475 היא השנה ה-75 במאה ה-5. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 475 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 475 – 28 באוגוסט: פלביוס אורסטס מחולל הפיכה ברוונה, מדיח את קיסר האימפריה הרומית יוליוס נפוס. 31 באוקטובר – פלביוס אורסטס מכתיר את בנו רומולוס אוגוסטולוס לקיסר. שנה אחרי כן מודח רומולוס על ידי אודואקר והופך לקיסר האחרון של האימפריה הרומית להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 475‎ נפטרים ב-475‎ מדיה וקבצים בנושא 475 בוויקישיתוף
הלל הלקין

האם התכוונתם ל... הלל הלקין (סופר) (יליד 1939) – סופר, חוקר, הוגה דעות, עיתונאי ומתרגם ישראלי-אמריקאי; בנו של אברהם הלקין הלל הלקין (רופא) (נפטר ב–2023) – פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ראש המכון לפארמקולוגיה וטוקסיקולוגיה קלינית במרכז הרפואי שיבא; בנו של שמעון הלקין (אחיו של אברהם הלקין)
צ'ארלס פורטיס

צ'ארלס מק'קול פורטיס (באנגלית: Charles McColl Portis;‏ 28 בדצמבר 1933 – 17 בפברואר 2020) היה סופר אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות הרומן "נורווד" (1966) והמערבון הקלאסי "אומץ אמיתי" (1968), שניהם עובדו לסרטי קולנוע. פורטיס תואר כ"אחד הסופרים הקומיים הכי חדשניים בסיפורת המערבונים". פורטיס נולד לסמואל פאלמר סמית מורגן באל דוראדו (אנ') שבארקנסו, וגדל והתחנך בערים שונות באריזונה. הוא התגייס לחיל הנחתים האמריקני במהלך מלחמת קוריאה, והגיע לדרגת סמל. לאחר שחרורו בשנת 1955, נרשם לאוניברסיטת ארקנסו בה סיים את לימודיו בשנת 1958 עם תואר ראשון בעיתונאות. בהיותו באוניברסיטה החל לכתוב עבור העיתון הסטודנטיאלי באוניברסיטת ארקנסו ועבור נורת'ווסט ארקנסו טיימס. לאחר שסיים את לימודיו עבד עבור עיתונים שונים ככתב, כולל כשנתיים בעיתון Arkansas Gazette ובהמשך בניו יורק הראלד טריביון, בו כיסה בעיקר את המאבק למען זכויות האזרח בדרום מולדתו. לאחר מכן חי כשנה בלונדון. בשנת 1964 עזב את העיתונות והחל בקריירת הכתיבה. הרומן הראשון שלו נורווד הופיע בשנת 1966 וזכה להצלחה: הוא עובד לסרט על ידי ג'ק היילי ג'וניור בכיכובם של גלן קמפבל ודארבי קים. הרומן משלב "סרט מסע" מטקסס לניו יורק של ותיקי חיל הנחתים תוך הסתכלות על החברה בדרום ארצות הברית והערים הגדולות. הרומן השני שלו "אומץ אמיתי" (פורסם לראשונה בשנת 1968 בסאטרדיי איבנינג פוסט) הצליח אף יותר ועובד גם הוא לקולנוע לראשונה בשנת 1969 על ידי הנרי האת'וויי, ופעם נוספת בשנת 2010 על ידי ג'ואל ואיתן כהן. רומן זה, שנכתב בסגנון חד והשתמש בסגנון מערבוני קלאסי, הוא היצירה הידועה ביותר של פורטיס. פורטיס, שהתגורר בדרום ארצות הברית ובמקסיקו, פרסם שלושה רומנים נוספים: "הכלב מהדרום" (1979), "Masters of Atlantis" ‏(1985), "גרינגוס" (1991) ועוד כמה נובלות ומאמרים. נפטר ב-17 בפברואר 2020 בליטל רוק, ארקנסו בגיל 86 ממחלת אלצהיימר. 1966: נורווד (Norwood) 1968: אומץ אמיתי (True Grit) 1979: הכלב מהדרום (The Dog of the South) 1985: Masters of Atlantis 1991: גרינגוס (Gringos) צ'ארלס פורטיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ארלס פורטיס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי צ'ארלס פורטיס, באתר AllMovie (באנגלית) צ'ארלס פורטיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צ'ארלס פורטיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ארלס פורטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Harrison Smith, Charles Portis, author of the Western classic ‘True Grit,’ dies at 86, Washington Post, ‏19 בפברואר 2020 (באנגלית)
סילוק

האם התכוונתם ל... סילוק (משפט עברי) – מעשה קנייני המביא לביטול בעלות ותביעה משפטית סילוק (פיוט) – סוג של פיוט אישים: פיני סילוק – צלם ישראלי סלוק גירוש
511

שנת 511 היא השנה ה-11 במאה ה-6. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 511 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. לאחר פטירת כלוביס הראשון, ממלכתו מחולקת בין 4 בניו: כילדבר הראשון אשר ישב בפריז, כלותאר הראשון כמלך ממלכת סואסון, כלודומר אשר ישב באורליאן ותאודוריק הראשון אשר ישב בריימס. 27 בנובמבר – נפטר מלך הפרנקים כלוביס הראשון, וממלכתו מחולקת בין ארבעת בניו רומולוס אוגוסטולוס, קיסר האימפריה הרומית המערבית האחרון (נולד ב-465). 27 בנובמבר – כלוביס הראשון, מלך הפרנקים (נולד ב-466) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 511‎ נפטרים ב-511‎ מדיה וקבצים בנושא 511 בוויקישיתוף
אירוס גרמני

אירוס גרמני (שם מדעי: Iris germanica) הוא מין צמח נוי מהסוג אירוס ממשפחת האירוסיים. הצמח נפוץ בגינון וזנים רבים ומגוונים שלו פותחו במשך למעלה ממאה שנים. האירוס הגרמני הוא גאופיט בעל קנה שורש מעובה ועלים דמויי חרב. באביב ובקיץ הוא פורח בגוני סגול, תכול, ארגמן, צהוב ולבן. פרחיו גדולים, אורכם כ-10 סנטימטרים, והם נישאים על עמודי תפרחת בגובה 70 עד 90 סנטימטרים. בגינון משתמשים באירוס הגרמני במסלעות, ליד בריכות נוי ובקבוצות בולטות על רקע צמחי תכסית נמוכים. הוא גדל היטב בקרקעות כבדות ובחשיפה מלאה לשמש, והוא צומח בקצב בינוני. יש להשקותו ברמה בינונית והוא עמיד מפני קור, שרב ומליחות. הריבוי נעשה באמצעות חלוקת קנה השורש לחתיכות קטנות ושתילתן בעומק כ-15 ס"מ ובמרווחים של כחצי מטר. אירוס גרמני בפריחה בצבע בורדו אירוס גרמני בצבע כחלחל אירוס גרמני בצבע סגול כהה אירוס גרמני בצבע סגול בהיר אירוס גרמני במבט מקרוב קבוצת אירוסים גרמניים אירוס גרמני כחול במבט מקרוב אירוס גרמני אירוס גרמני, באתר ITIS (באנגלית) אירוס גרמני, באתר NCBI (באנגלית) אירוס גרמני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אירוס גרמני, באתר Tropicos (באנגלית) אירוס גרמני, באתר GBIF (באנגלית) אירוס גרמני, באתר The Plant List (באנגלית) אירוס גרמני, באתר IPNI (באנגלית)
384

שנת 384 היא השנה ה-84 במאה ה-4. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 384 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 9 בספטמבר – הונוריוס, קיסר האימפריה הרומית המערבית (נפטר ב-423) 11 בדצמבר – האפיפיור דמסוס הראשון (נולד ב-305) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 384‎ נפטרים ב-384‎ מדיה וקבצים בנושא 384 בוויקישיתוף
423

שנת 423 היא השנה ה-23 במאה ה-5. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 423 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 15 באוגוסט – הונוריוס, קיסר האימפריה הרומית המערבית (נולד ב-384) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 423‎ נפטרים ב-423‎ מדיה וקבצים בנושא 423 בוויקישיתוף