laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רובר הראשון, מלך צרפת

רובר הראשון (בצרפתית: Robert Ier;‏ 866 – 15 ביוני 923), מלך על פרנקיה המערבית מ-922 עד מותו ב-923. רובר היה בנו הצעיר של רובר החזק רוזן אנז'ו ואחיו של אודו מלך פרנקיה המערבית, שמינה אותו למושל פריז ולאב המנזרים. רובר מילא גם תפקיד של דוכס הפרנקים, שהיה בתקופתו תואר כבוד צבאי בעל חשיבות רבה. אחרי מות אחיו, המלך אודו, ב-1 בינואר 898 לא תבע רובר לעצמו את כתר פרנקיה המערבית והכיר בסמכותו של המלך שארל השלישי "התם", בן לשושלת הקארולינגים. רובר מילא את תפקידיו כמושל וכאב המנזרים, והגן על צפון צרפת מפני פלישות הנורמנים. היחסים בין המלך שארל השלישי לרובר, (שהיה וסאל של המלך), היו תקינים עד 921, כאשר המלך התעלם מן האצילים ומינה לאיש סודו את אגנו שלא היה בעל תואר אצולה. ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים במלך והמליכו תחתיו את רובר, שמלך בשם רובר הראשון. ב-15 ביוני 923 נהרג המלך רובר הראשון בדו-קרב עם שארל "התם". הכתר נמסר לראול, דוכס בורגונדיה, בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון שבצפון צרפת. מדיה וקבצים בנושא רובר הראשון, מלך צרפת בוויקישיתוף רובר הראשון, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לירה (עיר באוגנדה)

לירה (Lira) היא עיר בצפון אוגנדה. היא המרכז המינהלי, והמסחרי של מחוז לירה. לירה ממוקמת כ-110 ק"מ מדרום-מערב לגולו, על הכביש בין גולו לבין מבאלה וכ-270 ק"מ מצפון לבירה קמפלה. המפקד הלאומי של 2002 העריך את אוכלוסיית לירה ב-80,879 איש. בשנת 2008 העריך משרד הסטטיסטיקה של אוגנדה את אוכלוסיית העיר ב-98,300 איש. באמצע שנת 2011 הוערך מספר התושבים ב-108,600 איש. לירה מקושרת לרשת הרכבות הלאומית של אוגנדה, אולם התחנה אינה פעילה. כמו כן פועל בעיר שדה תעופה אזרחי המנוהל על ידי רשות התעופה האזרחית של אוגנדה. לירה היא מקום מושבו של הבישוף של לירה. מדיה וקבצים בנושא לירה בוויקישיתוף Incumbent Lira mayor seeks Court Order for Vote Recount, ugandaradionetwork.com UBOS (27 August 2014). "The Population of The Regions of the Republic of Uganda And All Cities And Towns of More Than 15,000 Inhabitants". Citypopulation.de Quoting Uganda Bureau of Statistics (UBOS). Retrieved 21 February Road Distance Between Gulu And Lira With Map Map Showing Lira And Kampala With Distance Marker 2002 and 2008 Estimated Population of Lira 2011 Estimated Populations of Major Urban Centers In Uganda
תמנראסת

תמנראסת או תמנע'אסת (בערבית: تمنراست, ידועה גם בשמות: Tamenɣest, Tamanghasset או Tamenghest, בשפת הטוארג: ), עיר נווה מדבר והבירה של מחוז תמנראסת שבאלג'יריה השוכנת על הרי אהגר. העיר היא המרכז של שבטי הטוארג המתגוררים באלג'יריה. היא שוכנת בגובה של 1320 מ' מעל פני הים. נכון למפקד של שנת 2008 אוכלוסייתה מונה 92,635 תושבים, כשבשנת 1998 היא עמדה על 72,741 תושבים, גידול שנתי של 2.5%. תמנראסת הוקמה במקורה כעמדה צבאית לאבטחת דרכי הסחר שחצו את מדבר סהרה. בהיותה שוכנת בלב המדבר, תועדו בה טמפרטורות של 47 מעלות צלזיוס. היא שוכנת על נווה מדבר, שלמרות האקלים הקשה השורר באזור, גדלים בו הדרים, משמשים, תמרים, שקדים, דגנים, תירס ותאנים. עם הטוארג הם המרכיב העיקרי של אוכלוסיית העיר. תמנראסת היא יעד תיירותי בחודשים הקרים. במוזיאון המקומי קיימת תצוגה על חייהם ותרבותם של הטוארג. בעיר פועל נמל תעופה וכביש חוצה הסהרה (אנ') עובר דרכה. ב-1 בדצמבר 1916 נורה במכלול המגורים שלו בתמנראסת, הכומר שרל דה פוקו (Charles de Foucauld) על ידי שודדים. בתקופת השלטון הצרפתי באלג'יריה נקראה העיר גם פורט לאפרין (Fort Laperrine), על שם הגנרל פרנסואה אנרי לאפרין (François-Henry Laperrine), ידידו של דה פוקו. שניהם נקברו בתמנראסת. כיום העיר היא מעוז של ארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי. הוועדה הצבאית המשותפת של ארבע הארצות השכנות (אלג'יריה, מאלי, ניז'ר ומאוריטניה) מתכנסת בתמנראסת לצורך תיאום פעולותיה בחבל הסאהל. בשנת 2003 התרסקה בעיר טיסה 6289 של אייר אלג'יר. 4.3% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על-תיכונית. 14.1% נוספים הם בעלי השכלה תיכונית. שיעור יודעי קרוא וכתוב באוכלוסייה עומד על 69.8%, 78.4 בקרב הגברים ו-60.8% בקרב הנשים. האקלים בתמנראסת הוא אקלים מדברי חם, עם קיץ חם מאוד וחורף מתון. כמות המשקעים השנתית היא מזערית, למרות שלעיתים יורדים גשמים בסוף הקיץ מחלקו הצפוני של אזור ההתכנסות הבין-טרופי. מדיה וקבצים בנושא תאמאנראסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תמנראסת אתר על המבצרים בסהרה תמנראסת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Population: Tamanrasset Wilaya", Office National des Statistiques Algérie. (בצרפתית) "Algeria Communes". Statoids. Retrieved 8 March 2013. "Saharan states to open joint military headquarters". BBC News. 2010-04-21. "Structure relative de la population résidente des ménages ordinaires et collectifs âgée de 6 ans et plus selon le niveau d'instruction et la commune de résidence.", Office National des Statistiques Algérie. Retrieved 30 May 2013. (בצרפתית) "Taux d'analphabétisme et taux d'alphabétisation de la population âgée de 15 ans et plus, selon le sexe et la commune de résidence .", Office National des Statistiques Algérie. Retrieved 30 May 2013. (בצרפתית)
Revue des Études Juives

Revue des Études Juives (בתרגום מצרפתית: כתב עת למחקרי יהדות, בראשי תיבות: REJ) הוא מגזין מסוג רבעון צרפתי שנוסד בפריז ביולי 1880 על יד האגודה למחקרי יהדות (Société des Études Juives). בתחילה הוא הוצא לאור בהנהלתו של איזידור לב, ואחרי מותו ב-1892 על ידי ישראל לוי. כתב העת המשיך בדרך של חכמת ישראל, והוא מוקדש למחקר מדעי ולפרסום טקסטים שלא הודפסו קודם לכן בתחום היהדות. כתב העת מסודר לפי כרכים. שניים מהם מכילים את המאמרים של אותה שנה. כל אחד מכרכים אלה כולל שתי חוברות. כמעט בכל אחת מהחוברות יש גם חלק ביבליוגרפי המוקדש למחקרים עדכניים על התרבות היהודית. התורמים לכתב העת הם בני לאומים שונים ומשתייכים לאוניברסיטאות או מכוני מחקר שונים כמו המרכז הלאומי למחקר מדעי (Centre national de la recherche scientifique). בין התורמים הראשונים ל-REJ היו וילהלם באכר, יוסף והרטוויג דרנבורג, איזידור לב, צדוק כהן, דוד קאופמן, שמואל אברהם פוזננסקי, יצחק ברוידה, אברהם אפשטיין. המחבר הפורה מבין אלה היה איזידור לב (Isidore Loeb), שבנוסף לסקירות הביבליוגרפיות שלו, העשיר את כתב העת במספר אב של טקסטים בנושאים שונים. עניין רב יש בסדרת מאמרים מאת יוסף דרנבורג בנושאי המקרא וסדרה על ספרות רבנית. עניין רב יש גם בסדרה מחקרי מקרא (Recherches bibliques) מאת יוסף הלוי וכן בסדרת מאמרים על ארכאולוגיה מקראית הכוללים גם טקסטים אשוריים בהם יש תכתובת בין מנהיגים מזרחיים והמלכים המצריים אמנחותפ השלישי ואחנתון. אחרי ישראל לוי נערך כתב העת על ידי מוריס ליבר, ז'וליאן וייל, ז'ורז' ויידה, ז'ראר נהון, שארל טואטי, ז'ילבר דהן וסימון קלוד מימוני. כיום עורכים אותו ג'וזה קוסטה, ז'אן-פייר רוטשילד ופיטר נהון. אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives (בצרפתית) רשימת מאמרים על Revue des Études Juives באתר רמב"י revue des études juives, באתר האגודה למחקרי יהדות איסידור זינגר ומ' סליגסון, ‏"Revue des Études Juives", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) Revue des Études Juives, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) מגיליונות כתב העת בארכיון האינטרנט (הספר בקטלוג ULI)
וישגראד (הונגריה)

וישגראד (בהונגרית: Visegrád) היא עיירה במחוז פשט, הונגריה הנמצאת כ-35 ק"מ מצפון לבודפשט ושוכנת על גדת נהר הדנובה. בווישגראד נמצאים שרידים של ארמון הקיץ של המלך מתיאש וכן טירה מימי הביניים. מקור השם "וישגראד" מסלאבית, ופירושו "הטירה העליונה". וישגראד נזכרת לראשונה במאה ה-11. ב-1325 הפך אותה המלך קארוי רוברט לבירת הונגריה, מעמד בו החזיקה עד 1405, כשהועברה החצר המלכותית לבודה. ב-1335 נערכה במקום פסגה של מלכי הונגריה, פולין, ובוהמיה, ובמהלכה הסכימו השליטים על שיתוף פעולה ביניהם. באופן דומה נערכה בווישגראד בשנת 1991 פגישה בין מנהיגי הונגריה, פולין וצ'כוסלובקיה במטרה ליצור שיתוף פעולה בין המדינות. בתחילה נקראה מסגרת זו "משולש וישגראד", אולם כיום שמה "קבוצת וישגראד", וחברות בה הונגריה, פולין, צ'כיה וסלובקיה. הארמון, הניצב בעיירה עצמה, והטירה על ראש ההר מעל העיירה, שנשקף ממנה נוף מרהיב של "ברך הדנובה", הם מוקדי תיירות לטיולי יום מחוץ לבודפשט. מדיה וקבצים בנושא וישגראד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וישגראד (בהונגרית) Visegrád Visegrád, Visegrád Visegrád, www.visegrad.hu (בהונגרית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית מתיאש

כנסיית מתיאש (בהונגרית Mátyás-templom) היא כנסייה קתולית בטירת בודה בבודפשט. המבנה הגותי הנוכחי, שייתכן והוקם על כנסייה קדומה יותר, הוא מהמאה ה-14 ועבר שיפוץ ושימור במאה ה-19. במקור נקראה הכנסייה כנסיית גבירתנו אבל שמה העממי הוא על שם המלך מתיאש הראשון, מלך הונגריה שהורה להסב את המגדל הדרומי של הכנסייה לצורתו הנוכחית (מגדל גבוה ומחודד). המלך מתיאש גם התחתן פעמיים בכנסייה זו ובמקום נערכו טקסי הכתרה כולל של המלך האחרון לבית הבסבורג קרל הראשון, קיסר אוסטריה ב 1916. בזמן הכיבוש הע'ותמאני שימשה הכנסייה כמסגד הראשי בבודה. כיום הכנסייה פתוחה לביקורים והיא כוללת גם מוזיאון כנסייתי ובו נשמרים העתקים של הכתר ההונגרי ותכשיטי ההכתרה. מדיה וקבצים בנושא כנסיית מתיאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית מתיאש (בגרמנית, באנגלית ובהונגרית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לונוחוד 1

לונוחוד 1 (ברוסית: Луноход-1) - רובר לא מאויש שנחת על הירח על גבי הנחתת "לונה 17" ופעל על קרקעית הירח כ-10 חודשים. במהלך פעילותו הרכב העביר למרכז הבקרה בכדור הארץ מידע רב. הלונוחוד 1 היה לרובר הרובוטי הראשון שנחת על גרם שמימי אחר. הרכב היה מיועד לחקר הירח ולשם כך מצויד בציוד מדעי מתאים. מסת לונוחוד 1 הייתה 756 קילוגרם, אורך - 4.42 מ', רוחב - 2.15 מ', גובה - 1.92 מ'. הוא היה מצויד במכשירים הבאים: 2 מצלמות טלוויזיה, ספקטרומטר רנטגני, טלסקופ רנטגני, מד מרחק, מגלה קרינה, רפלקטור. הרכב התחיל לפעול ב-17 בנובמבר 1970 וקשר אחרון איתו נוצר ב-14 בספטמבר 1971. החללית "לונה 17" שוגרה ב-10 בנובמבר 1970. הגשושית הייתה במסגרת תוכנית לונה הסובייטית והיא נבנתה במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשותו של גאורגי בבקין. ב-15 בנובמבר החללית הגיע לקרבת הירח. ב-17 בנובמבר בוצעה הנחיתה באזור ים הגשמים ורכב חלל "לונוחוד 1" ירד לקרקעית. התוכנית הייתה לפעילות במשך 3 חודשים אך הרכב פעל כ-10 וחצי חודשים. במהלך זה הוא עבר 10,540 מ', העביר למרכז הבקרה 211 צילומים פנורמיים ו25 אלף צילומים רגילים. בנוסף לכך בוצע חקר קרקעת הירח. המהירות המרבית הייתה 2 ק"מ בשעה. בתקופת פעילות רכב החלל בוצעו 157 סדרות קשר. ב-15 בספטמבר 1971 הטמפרטורה בתוך תא המכשור התחילה לרדת, ב-30 בספטמבר מרכז הבקרה לא הצליח ליצור קשר עם המתקן וב-4 באוקטובר ניסיונות ליצירת קשר הופסקו. על הרכב הותקן מחזיר פינתי, שבאמצעותו היה ניתן למדוד, באופן מדויק, את המרחק עד לירח. במשך שנה וחצי בוצעו מדידות המרחק, אך לאחר תקופה זו, המיקום המדויק אבד. ב-22 באפריל 2010 מדענים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי הודיעו שקלטו אות ממחזיר פינתי שהותקן על לונוחוד. מדיה וקבצים בנושא תוכנית לונוחוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לונוחוד 1 תיאור מפורט של המשימה
מישל דוקרי

מישל סוזאן דוקרי (באנגלית: Michelle Suzanne Dockery; נולדה ב-15 בדצמבר 1981) היא שחקנית וזמרת אנגלייה. הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב ולפרס אמי. תפקידה הידוע ביותר הוא כליידי מרי קרולי בסדרת הדרמה של ITV "אחוזת דאונטון". על תפקידה במחזה "שמש בוגדנית" הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה כשחקנית המשנה הטובה ביותר. מישל סוזאן דוקרי נולדה ב-1981 בלונדון. יש לה שתי אחיות גדולות ממנה, לואיז וג'ואנה. אביה מייקל פרנסיס דוקרי נולד באתלון (Athlone) שבאירלנד, ואימה היא מסטפני שבמזרח לונדון. אם סבתה מצד אימה, מוד מליון, נולדה בשנת 1910 בניוהאם והייתה משרתת. דוקרי למדה בבית הספר Chadwell Heath Foundation School בצ'דוול הית' שבאסקס. אחר כך למדה בבית הספר למשחק Finch Stage School ובבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה אותו סיימה בשנת 2004. כשלמדה בגילדהול הייתה דוקרי חברה ב-National Youth Theatre וזכתה במדליית זהב על הופעותיה. הופעת הבכורה המקצועית הייתה ב-2004 בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "חומריו האפלים" מאת המחזאי הבריטי ניקולס רייט עיבוד לספר באותו שם מאת פיליפ פולמן. ב-2006 הייתה מועמדת לפרס איאן צ'ארלסון על תפקידה כדינה דורף במחזה "עמודי החברה" בתיאטרון הלאומי. עוד בתיאטרון הלאומי הופיעה במחזה "שמש בוגדנית" שעליו הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה כשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא זכתה בפרס איאן צ'ארלסון על תפקידה כאלייזה דוליטל ב"פיגמליון" בהפקת פיטר הול בתיאטרון המלכותי, ובסיור הופעות בבריטניה. ב-2010 גילמה את דמותה של אופליה במחזה "המלט" בתיאטרון Crucible לצידו של ג'ון סים. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה במיני סדרה "Fingersmith". ב-2006 גילמה את סוזן סטו הליט בעיבוד לרומן "Hogfather" מאת טרי פראצ'ט. ב-2008 שיחקה בטרילוגיה "The Red Riding" של צ'אנל 4 בתפקיד קתרין, וכן הופיעה כשחקנית אורחת בסדרת המתח "להעיר את המתים". ב-2009 השתתפה בספיישל חג המולד של "קרנפורד" עבור ה-BBC, וכיכבה בתפקיד הראשי בעיבוד לספרו של הנרי ג'יימס "בטבעת החנק". דוקרי זכתה להכרה בקרב הקהל הרחב ב-2010 כששיחקה בתפקיד ליידי מרי קרולי בסדרת הדרמה "אחוזת דאונטון" של ג'וליאן פלוז. העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-ITV בין ספטמבר לנובמבר 2010. בינואר הייתה מועמדת לפרס סאותבנק על הופעתה בדרמה טלוויזיונית. העונה השנייה של הסדרה שודרה ב-2011, ואחר כך שודר ספיישל לחג המולד, שעליו הייתה מועמדת דוקרי לפרס אמי כשחקנית הטובה ביותר. שידור העונה השלישית החל בבריטניה בספטמבר 2012 ובארצות הברית בינואר 2013. דוקרי משתתפת גם בעונה הרביעית של הסדרה. ב-2012 כיכבה לצידה של שרלוט רמפלינג במיני סדרה של ה-BBC, עיבוד ל-"Restless" ספרו של ויליאם בויד. דוקרי היא גם זמרת ג'אז. היא הופיעה בציון שנת החמישים למועדון הג'אז של רוני סקוט בלונדון. כמו כן היא שרה לעיתים עם "Sadie and the Hotheads", להקה שהוקמה על ידי אליזבת מקגוורן, המגלמת את דמות אימה בסדרה "אחוזת דאוטון". דוקרי מציינת את פגי לי, מלודי גרדוט ובילי הולידיי כזמרות שהשפיעו עליה. מישל דוקרי, ברשת החברתית אינסטגרם מישל דוקרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישל דוקרי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מישל דוקרי, באתר AllMovie (באנגלית) מישל דוקרי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מישל דוקרי, באתר Metacritic (באנגלית) מישל דוקרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מישל דוקרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישל דוקרי, באתר Discogs (באנגלית) נטע מור, "צופים באחוזת דאונטון בגלל משיכה לאצולה", באתר ynet, 19 בינואר 2015 אמיר קמינר, "חוש ההומור עזר להתמודד עם סצנות הסקס", באתר ynet, 17 בינואר 2017
אלכסנדר קורנייצ'וק

אלכסנדר קורנייצ'וק (ברוסית: Александр Евдокимович Корнейчук, באוקראינית: Олександр Євдокимович Корнійчук;‏ 25 במאי 1905 – 14 במאי 1972 קייב) היה מחזאי ומדינאי סובייטי-אוקראיני. הוא היה בין המחזאים המוצלחים בשנות ה-30 וה-40 וזכה 5 פעמים בפרס ברית המועצות (1941,1942,1943,1949,1951), עיטור לנין ועיטורים נוספים. בשנת 1967 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי. אלכסנדר קורנייצ'וק נולד בכפר באזור צ'רקסי (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת עובד במסילת רכבת. בשנים 1920–1923 גם הוא עבר בתחום מסילות הרכבת. במהלך שנת 1923 הוא השלים לימודי בית הספר ובשנת 1924 התקבל לאוניברסיטת קייב אותה סיים בשנת 1929. לאחר סיום הלימודים ועד לשנת 1941 קורנייצ'וק עבד כתסריטאי באולפני קולנוע באודסה ובקייב. עוד בהיותו סטודנט באוניברסיטה קורנייצ'וק כתב את הסיפור הראשון שלו - על ולדימיר לנין. בהמשך הוא עבר לתחום המחזות. הוא בהתמדה התנגד לכול סממני לאומיות אוקראינית. המחזה הראשון שלו שזכה להצלחה היה מחזה "טביעת השייטת" (1933) על טביעת הצי הסובייטי בים השחור במטרה לא להעביר אותו לידי גרמניה. בהמשך הוא כתב מחזה על איש תרבות סובייטי שפועל למען קידום הישגי המהפכה. בשנת 1937 קורנייצ'וק לראשונה במחזה אוקראיני העלה על הבמה דמות של לנין. בעקבות כך בשנת 1938 הוא הוזמן ליוסיף סטלין. לאחר הפגישה מחזות של קורנייצ'וק תורגמו לרוסית ולשפות של עמי ברית המועצות נוספות. הם הועלו על הבמה בתיאטראות רבות. בשנת 1939 קורנייצ'וק כתב מחזה "בוגדן חמלניצקי" שזכה להצלחה רבה. בשנת 1941 הוא כתב מחזה על תהליך הקמת הקולחוזים באוקראינה תוך תמיכה בלתי מסויגת לתהליך. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה קורנייצ'וק היה בחזית ככתב צבאי. לפי הזמנת יוסיף סטלין בשנת 1942 הוא כתב מחזה "החזית" בו מתח ביקורת קשה על גנרלים מתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה שלא יכולים להתמודד עם התנאים החדשים בחזית הלחימה. בשנת 1951 ביחד עם אשתו קורנייצ'וק כתב ליברטו לאופרה על בסיס מחזה על בוגדן חמלניצקי. במפתיע, סטלין מתח ביקורת קשה על הליברטו וקורנייצ'וק נאלץ לכתוב אותו מחדש. בשנות ה-50 קורנייצ'וק כתב מספר מחזות אך הם לא זכו להצלחה של ממש. בשנת 1944 הוקם משרד החוץ האוקראיני וקורנייצ'וק הועמד בראשו. לאחר שאוקראינה הסובייטית התקבלה לארגון האומות המאוחדות כחבר קורנייצ'וק חשב שסטלין יתן לו לנהל מדיניות חוץ משלו ולחתום על הסכמים בין המדינות. סטלין לא אהב עצמאות יתרה זו של קורנייצ'וק והפסיק את כהונתו. בשנת 1947 קורנייצ'וק מונה ליושב ראש הסובייט העליון של אוקראינה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1953. בשנת 1959 הוא מונה מחדש וכיהן עד פטירתו בשנת 1972. בשנים 1952–1972 קורנייצ'וק היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. לאחר פטירת קורנייצ'וק הוקם מוזיאון על שמו ומספר רחובות בערי אוקראינה נקראו על שמו. בשנת 1993 באוקראינה העצמאית יצירות של קורנייצ'וק זכו לביקורת נוקבת. הוא נחשב לשופר של השלטון הקומוניסטי. כול הרחובות ומתקנים נוספים שנקראו על שמו הוחזרו לשמות הישנים. יצירות שלו הוצאו מתוכנית הלימודים בבית הספר ולמעשה לא מועלות על במת התיאטרון באוקראינה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קורנייצ'וק בוויקישיתוף אלכסנדר קורנייצ'וק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלכסנדר יבדוקימוביץ' קורניצ'וק, דף שער בספרייה הלאומית אלכסנדר קורנייצ'וק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ממבה ג'יימסונית

ממבה ג'יימסונית (שם מדעי: Dendroaspis jamesoni) הוא מין של נחש מסוג ממבה ממשפחת הפתניים. היא מהירה, שוכנת על עצים באפריקה הטרופית וארסית ביותר. מין זה של ממבה הוא ארוך ומעט דחוס, דק מאוד עם זנב באורך בינוני, לרוב בצבע צהוב. האורך הממוצע של בוגר הוא 1.65 מטר, אך נמדדו גם פרטים באורך עד 2.7 מ'. הממבה הג'יימסונית נוטה להיות דומה מאוד בצבעה לממבה ירוקה מערבית וכמוה, הקשקשים שלאורך גופה שחורים בקצותיהם. לרוב הממבה היא בצבע ירוק כהה, אך מינים בעלי גוון צהבהב בהיר יותר נפוצים גם כן. לנחש זה יש ראש צר ומאורך המובדל מן הצוואר. כמו הממבה הירוקה המערבית, הוא יכול לשטח את הצוואר כשמציקים לו, אך אין לו עור נמתח כמו לקוברה. העיניים בגודל בינוני עם אישונים מעוגלים. ממבה ג'יימסונית נפוצה ברובה מרכז אפריקה ובחלקים ממזרח ומערב אפריקה. היא יכולה להימצא מצפון אנגולה, מזרחה לזמביה וצפונה לרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה, רואנדה, קניה, בורונדי, דרום סודאן, סודאן, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, גבון, גאנה, טוגו, ניגריה וגינאה המשוונית. היא נפוצה בעיקר ביערות גשם בראשיתיים ומשניים ובאזורים מיוערים עד לגובה של 2,200 מטר. זהו מין מסתגל, שיישאר באזור גם לאחר בירוא נרחב, בתנאי שיישארו לו עצים וזרדים להסתתר בהם. ניתן למצוא אותם גם בגגות מבנים כפריים, בפארקים פרבריים ובאזורים חקלאיים. מין זה פעיל מאוד על עצים, יותר משאר מיני הממבות האחרות, והוא יורד לקרקע רק לשם צייד. כמו שאר הממבות הוא פעיל בעיקר ביום. ממבה ג'יימסונית תנסה להיעזר במהירות שלה על מנת לברוח במהירות כאשר היא חשה באיום או לנצל את הזריזות שלה ולתמרן את האויב שלה ואז לברוח ממנו. אולם, היא עירנית מאוד ועלולה להתעצבן מהר. כאשר היא מכותרת או שהאיום ימשיך להטריד, היא עלולה להתעצבן ולהפוך להיות מאוד אגרסיבית. במקרה כזה היא תרים את ראשה מעל הקרקע, תשמיע קולות חזקים ותכיש שוב ושוב. הממבה הג'יימסונית צדה את טרפה באופן אקטיבי, בדומה לשאר מיני הממבות. כאשר היא לוכדת את טרפה היא ממשיכה להכיש אותו עד שהוא נכנע לארס. מכיוון שמין זה חי רוב הזמן על עצים, ציפורים וגוזלים מהווים חלק מרכזי בתפריט שלה. כמו כן היא צדה יונקים קטנים כמו עכברים, חולדות, עטלפים ולטאות קטנות. האויבים העיקריים שלה הם בני האדם ועופות דורסים שונים כמו עיט לוחם ועופות אחרים ממשפחת הנציים. גירית הדבש, נחשים אחרים ומיני נמיות שונות עלולים לצוד אותה גם כן. כמו שאר הממבות, הארס של הממבה הג'יימסונית רעיל ביותר ומכיל בעיקר רכיבים נוירו-טוקסיים (רעל עצבים) קטלניים, אך מכיל גם רכיבים קרדיו-טוקסיים, המשפיעים על פעולת הלב, ורכיבים נוספים הפוגעים בדם. הכשה של ממבה ג'יימסונית יכולה להיות קטלנית כבר לאחר 30 עד 120 דק', אם לא ניתן טיפול רפואי. אולם, הזמן הממוצע של קורבנות הכשה לא מטופלים עומד על בין שעתיים לשלוש ואף יכול להגיע ל-4 עד 6 שעות. אחוז המוות מהכשה לא מטופלת אינו ידוע במדויק, אך נחשב לגבוה מאוד, בדומה לשאר הממבות. ממבה ירוקה מערבית ממבה ירוקה מזרחית ממבה שחורה מדיה וקבצים בנושא ממבה ג'יימסונית בוויקישיתוף ממבה ג'יימסונית, באתר ITIS (באנגלית) ממבה ג'יימסונית, באתר NCBI (באנגלית) ממבה ג'יימסונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ממבה ג'יימסונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ממבה ג'יימסונית, באתר GBIF (באנגלית) ממבה ג'יימסונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פבלוס קונטוריוטיס

פָּבְלוֹס קוּנְטוּרְיוֹטִיס (ביוונית: Παύλος Κουντουριώτης; ‏9 באפריל 1855, הידרה, ממלכת יוון – 22 באוגוסט 1935, אתונה, הרפובליקה ההלנית השנייה) היה אדמירל וגיבור מלחמה יווני, אשר כיהן פעמיים כנשיאה של הרפובליקה ההלנית השנייה. פבלוס קונטוריוטיס נולד באי הידרה למשפחה מיוחסת ממוצא אלבני קדום. אביו גאורגיוס כיהן ב-1848 לתקופה קצרה כראש ממשלת הממלכה. ב-1875 התגייס לצי היווני וב-1897, במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית פיקד על אוניית מערכה. בין 1908 ל-1911 כיהן כעוזרו האישי של המלך גאורגיוס הראשון ובמהלך תקופה זו הועלה לדרגת קפטן. ב-1912 הועלה לדרגת תת-אדמירל ובמהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד מאניית הפיקוד שלו ה"גאורגיוס אברוף"(אנ') על הקרבות המוצלחים מול הצי העות'מאני. הישגיו בקרבות הקנו לו מעמד של גיבור מלחמה וקונטוריוטיס הועלה לדרגת סגן אדמירל. ב-1917, פרש קונטוריוטיס מהצבא בדרגת אדמירל. ב-1916 בעודו משרת בצי, מונה לשר הימייה בממשלתו של סטפנוס סקולידיס המלוכני. קונטוריוטיס התנגד לעמדתו הפרו-גרמנית של המלך קונסטנטין הראשון וצידד בהצטרפות הממלכה לצד מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה. הוא התפטר מתפקידו והצטרף לאלפתריוס וניזלוס בסלוניקי, שם הוקמה הממשלה הזמנית להגנת האומה שמרדה בשלטונו של המלך קונסטנטין הראשון ושלטה על חלק מהממלכה באזורי צפון יוון, כרתים ואיי הים האגאי. קונסטנטין הראשון נאלץ לוותר על המלוכה ואלפתריוס וניזלוס היה לראש הממשלה. וניזלוס, קונטוריוטיס ופנאיוטיס דנגליס הובילו את תהליך שיקומו והרחבתו של הצבא היווני וכונו "הטרויקה להגנת האומה". יוון הצטרפה למדינות ההסכמה והייתה שותפה לניצחונן על מעצמות המרכז בקרבות החזית המקדונית. ב-28 באוקטובר 1920, לאחר מותו של אלכסנדר הראשון, מלך יוון מונה קונטוריוטיס לעוצר המלוכה, אך בראשית נובמבר, מייד לאחר תבוסתו של וניזלוס בבחירות הכלליות שנערכו ביוון התפטר מתפקידו. המלוכה ביוון הושבה על כנה, אך במרץ 1924 הודח המלך גאורגיוס השני וקונטוריוטיס נבחר לנשיאה הראשון של הרפובליקה ההלנית השנייה. במרץ 1926 התפטר קונטוריוטיס לאחר ההפיכה הצבאית שהעלתה לשלטון את הגנרל תאודורוס פנגלוס שהכריז על עצמו דיקטטור יוון. קונטוריוטיס עזב את אתונה לאי הידרה ובאוגוסט שב לאתונה ולמשרת הנשיא לאחר סילוקו של הגנרל פנגלוס בהפיכת נגד. במאי 1929 נבחר פבלוס קונטוריוטיס לכהונה נוספת כנשיא יוון, אך בדצמבר נאלץ לפרוש מתפקידו בשל בריאות לקויה. הוא הלך לעולמו באתונה ב-1935 והוא בן 80 שנים ונקבר באי הולדתו הידרה. מדיה וקבצים בנושא פבלוס קונטוריוטיס בוויקישיתוף ‏Greek nationalist government, 1916, באתר nzhistory.net.nz, אוחזר ב-1 בפברואר 2014 (באנגלית). "עדכון על המערכה בבלקנים נכון ל-19 באוקטובר 1918" באתר הניו יורק טיימס (באנגלית) .
פרנסואה שוברט

פרנסואה שוברט (בגרמנית: François Schubert;‏ 22 ביולי 1808 – 12 באפריל 1878) היה כנר ומלחין גרמני. נולד בדרזדן כפרנץ אנטון שוברט. הוא למד נגינה בכינור אצל הכנר והמלחין אנטוניו רולה (1798–1837) בדרזדן ולאחר מכן אצל הכנר והמלחין שרל פיליפ לאפונט (1781–1839) בפריז. הוא שינה את שמו לפרנסואה שוברט כדי להבדילו מפרנץ שוברט. שוברט חזר לדרזדן וניגן בתזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן בשנים 1823–1873. הוא הלחין בעיקר יצירות קמריות לכינור: אטיודים, מוזיקה קאמרית וקטעים קצרים לכינור ופסנתר. יצירתו המפורסמת ביותר היא "הדבורה" מתוך בגטלות לכינור ופסנתר אופוס 13. זו יצירת קצרה בסגנון פרפטואום מובילה. משמשת כנרים רבים כהדרן ומנוגנת גם בצ'לו. מדיה וקבצים בנושא פרנסואה שוברט בוויקישיתוף פרנסואה שוברט, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנסואה שוברט, באתר Discogs (באנגלית) הדבורה של פרנסואה שוברט בנגינתו של יוזף סיגטי, באתר יוטיוב הדבורה של פרנסואה שוברט בנגינת צ'לו, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.