laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטפן דה פריי

סטפן דה פריי (בהולנדית: Stefan de Vrij; נולד ב-5 בפברואר 1992) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אינטר מהסרייה א' ובנבחרת הולנד. דה פריי שיחק בקבוצת הנוער של פיינורד, ובשנת 2009 חתם על חוזה ועלה לקבוצת הבוגרים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פיינורד בסיבוב הראשון של הגביע ההולנדי, ובמהרה קנה את מקומו בהרכב הפותח של הקבוצה. הוא סייע לפיינורד לסיים את העונה במקום הרביעי בליגה ולהעפיל עד לגמר הגביע ההולנדי, בו הפסידו לאייאקס אמסטרדם. דה פריי ביסס את מעמדו בהרכבה של פיינורד, ובתום עונתו השנייה במועדון חתם על חוזה בקבוצה עד סוף עונת 2013/2014. לקראת עונת 2012/2013, עם עזיבתו של רון פלאר לאסטון וילה החליט מאמנה של פיינורד, רונאלד קומאן, למנות את דה פריי לקפטן הקבוצה, אך עקב יכולת חלשה נשלל ממנו התואר במהרה והועבר לחלוץ גרציאנו פלה. ב-30 ביולי 2014 חתם בשורות לאציו האיטלקית. ב-2 ביולי 2018 חתם באינטר מילאנו. דה פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד בכדורגל במשחק ידידות מול בלגיה. הוא זומן לסגל על ידי לואי ואן חאל, מאמן הנבחרת הלאומית, לקראת מונדיאל 2014. במשחק הראשון בטורניר, כבש דה פריי את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים בניצחון 1–5 על נבחרת ספרד. נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת הולנד לטורניר יורו 2024. אינטר אליפות: 2020/2021, 2023/2024 הסופר קאפ האיטלקי: 2021, 2022, 2023 גביע האיטלקי: 2021/2022, 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא סטפן דה פריי בוויקישיתוף סטפן דה פריי, באתר Transfermarkt סטפן דה פריי, באתר Soccerway סטפן דה פריי, באתר WorldFootball.net סטפן דה פריי, באתר National Football Teams סטפן דה פריי, באתר FootballDatabase.eu מיכאל יוכין‏, למידה חופשית: סטפן דה פריי לא מפסיק להשתפר בדרך לפסגה, באתר וואלה, 10 בפברואר 2020 Trotse De Vrij nieuwe captain van Feyenoord De Vrij baalt van verlies captainsband VAN GAAL MAAKT 26-KOPPIGE WK-SELECTIE BEKEND באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 11 בנובמבר 2022 (בהולנדית) Dit zijn de 26 spelers van bondscoach Ronald Koeman voor EURO 2024 באתר התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2024 (בהולנדית)
ו. ס. אנדרוז

קליאו וירג'יניה אנדרוז (באנגלית: Cleo Virginia Andrews;‏ 6 ביוני 1923 - 19 בדצמבר 1986) הייתה סופרת אמריקאית. אנדרוז נולדה בפורטסמות', וירג'יניה, ארצות הברית, הבת היחידה בין שלושת ילדיהם של ויליאם וליליאן אנדרוז. בזמן לימודיה בתיכון נפלה במדרגות בבית ספרה, ונפצעה בגבה. אבחון מוטעה של הרופאים גרר ניתוחים כושלים בגבה, שהותירו אותה נכה. היא נאלצה לבלות את שארית חייה בכיסא גלגלים או על קביים. אחרי סיום התיכון למדה אמנות במשך ארבע שנים, ועבדה, בין היתר, כציירת דיוקנים. היא כתבה כמה רומנים וכעשרים סיפורים קצרים, מהם רק אחד התפרסם - "שכבתי עם דודי בליל כלולותי" (תרגום חופשי). מאוחר יותר התפרסם סיפור קצר נוסף פרי עטה, "אלוהי ההר הירוק". ב-1979 הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק" (the obsessed). נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם, ו"פרחים בעליית הגג", ספרה הראשון, יצא לאור. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר. במשך השנתיים הבאות, אנדרוז כתבה ארבעה ספרי המשך לרומן "פרחים בעליית הגג" - "עלי כותרת עפים ברוח", "פרחים הצמיחו קוצים", "פרחים נבלו קמלו" ו"גן של צללים", שעלילתו מתרחשת טרום-עלילת "פרחים בעליית הגג". אנדרוז אף פרסמה את הרומן "אודרינה" והחלה בכתיבת סדרת ספרים חדשה, כאשר אובחנה כחולה בסרטן השד. אנדרוז הופיעה בתפקיד מנקת חלונות של אחוזת פוקסוורת' בקטע קצר בסרט "פרחים בעליית הגג" שיצא ב-1987, אך מעולם לא זכתה לראות את הצלחתו - היא מתה שנה אחת לפני, ב-19 בדצמבר 1986. אנדרוז מעולם לא נישאה, ולא היו לה ילדים. אחיה של אנדרוז החליטו להמשיך ולפרסם את כתביה הנותרים. לשם כך חיפשו אחר סופר צללים, שישלים את סיפוריה הנותרים ויכתוב ספרים חדשים תחת שמה. הסופר אנדרו ניידרמן גויס למשימה, ומאז ועד היום כמעט עשרים שנה לאחר מותה של האשה מאחורי הכותרת "וי. סי אנדרוז", התפרסמו למעלה משישים ספרים תחת אותו שם, ביניהם: "המלאך האפל", "שמיים", "מלודי", "מוזיקת לילה", "שחר", "סודות של הבוקר", "רייבן", "קאט", "הגן הנעלם" ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של ו. ס. אנדרוז ו. ס. אנדרוז, ברשת החברתית Goodreads הספרים של ו. ס. אנדרוז, באתר "סימניה" ו. ס. אנדרוז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וירג'יניה ס. אנדרוס (1923-1986), דף שער בספרייה הלאומית
בית הנוער העברי

בית הנוער העברי הוא המתנ"ס הראשון והוותיק בישראל. בית הנוער הוקם בירושלים בשנת 1950 כדי להתחרות בימק"א ירושלים (שם הייתה בריכת השחייה הציבורית היחידה בעיר באותה עת) ולמנוע מנוער יהודי ללכת לפעילות של מוסד נוצרי. בשנותיו הראשונות פעל המוסד במבנה ברחוב הלל מול בי"ס שמידט ובשנות ה-60 נבנה עבורו מבנה חדש ברחוב הרצוג, מתחת לשכונת רסקו, ליד צומת פת. כבר במרץ 1948 הוחל בתוכנית של יהודי ארצות הברית ולשכת בני ברית להקמת בית הנוער העברי בירושלים. לצורך התחלת הפעילות נמסר להנהלת בית הנוער מבנה בן 10 חדרים ברחוב הלל והפעילות החלה בשנת 1950. המבנה נפתח רשמית בשנת 1955. בית הנוער העברי פעל בעיקר עם ילדים ונוער שסבלו מהזנחה בביתם. הבית קיים פעילויות עבור שתי קבוצות גיל: ילדים מגיל 7-15 ונערים מגיל 16 ומעלה. הפעילויות כללו סרטים, הצגות, טיולים ופעילויות ספורט. בפברואר 1962 הונחה אבן פינה לבנין החדש של בית הנוער העברי פרי תכנונו של האדריכל אלכסנדר פרידמן, והוא נחנך בסוף שנת 1968 בטקס בהשתתפות שר החינוך זלמן ארן. בבניין החדש התקיימו פעילויות מגוונות לילדים ולמבוגרים ששילבו עולים עם ותיקים. הבית הפעיל כ-100 חוגים בסוגי ספורט שונים, יוגה, ברידג', שחמט, דרמה ומוזיקה. כן פעלו במבנה החדש ספרייה ואולפן ללימוד עברית. מדיה וקבצים בנושא בית הנוער העברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הנוער העברי יהושע ביצור, הנוער הירושלמי יבלה בבית עברי, מעריב, 20 בפברואר 1962; המשך בית הנוער העברי בירושלים, הצופה, 28 במרץ 1948 בית הנוער יוקם בירושלים, על המשמר, 22 בינואר 1950 בית הנוער העברי, דבר, 4 ביולי 1950 הערב פתיחת בית הנוער העברי בירושלים, חרות, 1 בנובמבר 1955 להקת אורות מציגה בפרוזדור, חרות, 11 בפברואר 1954 איתן בנצור, בנין חדש יוקם בקרוב לבית הנוער העברי בבירה, מעריב, 16 באפריל 1961 ישראל כהן, בית הנוער העברי בירושלים, דבר, 31 באוקטובר 1967 נחנך בית הנוער העברי, דבר, 3 בספטמבר 1968 נחנך בית נוער בירושלים, דבר, 4 בספטמבר 1968 יוסף צוריאל, בית הנוער - הצלחה של מיזוג גלויות, מעריב, 17 במרץ 1970 ירח השתלמות בשפה העברית, מעריב, 26 בפברואר 1974
סמי בוסו

סמי בוסו (בפלמית: Sammy Bossut; נולד ב-11 באוגוסט 1985 בטילט (Tielt), בלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בקבוצת זולטה ורכם. בוסו החל את דרכו בקבוצה הבוגרת הרלבק ששיחקה בליגה השנייה של בלגיה ב-2003 לאחר ששיחק בקבוצת הנוער שלה במשך שנתיים. אף על פי שלא שיחק הרבה, ב-2006 הוא עבר לקבוצת זולטה ורכם שרק זכתה בגביע הבלגי שם שימש שוער שני לשוער נבחרת בלגיה, חרט דה פליכר (Geert De Vlieger). במשך עונה וחצי הוא משחק משחקים בודדים רק כאשר דה פליכר פצוע או מושעה. במרץ 2008, ראשי המועדון מחליטים שלא להאריך את החוזה של דה פליכר והמאמן החליט להפוך את בוסו לשוער הראשון של הקבוצה. מאז אותה עונה הוא השוער הראשון של הקבוצה ולמעט כמה בודדים עמד בשערה בכל משחקיה. במאי 2014 זומן בוסו לראשונה לנבחרת בלגיה כשוער השלישי של בלגיה במונדיאל 2014. הוא שיחק לראשונה במדי בלגיה במשחק ידידות נגד לוקסמבורג, המשחק אינו מוכר על ידי פיפ"א כיוון שמאמן בלגיה מארק וילמוטס ערך שבעה חילופים, אחד מעל למותר על פי התקנון. מדיה וקבצים בנושא סמי בוסו בוויקישיתוף סמי בוסו, באתר Transfermarkt סמי בוסו, באתר Soccerway סמי בוסו, באתר WorldFootball.net סמי בוסו, באתר National Football Teams סמי בוסו, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר lequipe עוזי דן, אנגליה ואיטליה סיפקו סיבה לדאגה, כמו גם ואן פרסי, באתר הארץ, 5 ביוני 2014
ניקולאס לומבארטס

ניקולאס לומבארטס (בפלמית: Nicolas Lombaerts; נולד ב-20 במרץ 1985 בברוז', בלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אוסטנדה. לזכותו 39 הופעות במדי נבחרת בלגיה. את כל שנות הנוער שלו עשה לומבארטס בקבוצות הנוער של קלאב ברוז'. אולם הוא לא היה בתוכניות של הקבוצה הבוגרת ולכן חתם בקבוצת גנט והפך מהר מאוד לשחקן הרכב ראשון. במקביל הוא למד תואר במשפטים באוניברסיטת גנט. בעקבות הופעה טובה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007 הוא חתם בקבוצה הרוסית, זניט סנקט פטרבורג. עונתו הראשונה בזניט הייתה טובה אולם הוא נפצע בברך בתחילת העונה השנייה. לאחר חודש וחצי הוא שב לשחק אולם ברכו לא החלימה לחלוטין ופציעתו החמירה כך שהוא נעדר 7 חודשים נוספים, בהם זניט זוכה בגביע אופ"א. הוא שב בתחילת עונת 2008/2009 וחזר לכושרו הקודם. הוא זכה לתואר הזר המצטיין של הליגה הרוסית בעונת 2010/2011. במרץ 2017 הגיע להסכם עם קבוצת אוסטנדה הבלגית על מעבר אליה לאחר סיום עונת 2016/2017 בליגה הרוסית. לומבארטס שיחק בנבחרת הצעירה של בלגיה מ-2004 ועד לאליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007. ב-2006 שיחק לראשונה בנבחרת הבוגרת של בלגיה. בשנת 2010 הוא עבר להיות מחליף בנבחרת בעקבות הצלחת הבלמים תומאס ורמאלן-וינסנט קומפני. זניט גביע אופ"א: 2008 הסופר קאפ האירופי: 2008 אליפויות רוסיה (3): 2007, 2010, 2012, 2014/2015 הגביע הרוסי: 2010, 2016 הסופר קאפ הרוסי (3): 2008, 2010, 2016 מדיה וקבצים בנושא ניקולאס לומבארטס בוויקישיתוף ניקולאס לומבארטס, באתר Transfermarkt ניקולאס לומבארטס, באתר Soccerway ניקולאס לומבארטס, באתר WorldFootball.net ניקולאס לומבארטס, באתר National Football Teams ניקולאס לומבארטס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Сине-бело-голубые и «Остенде» достигли соглашения о переходе защитника в бельгийскую команду по окончании сезона-2016/17
לנדסברג

האם התכוונתם ל... אישים אדם ליבנה (שם קודם: לנדסברג) - חוקר ומבכירי מדעניה של רפא"ל איתי לנדסברג – עיתונאי ופובליציסט ישראלי ברונו לנדסברג – מייסד תשלובת סנו גריגורי לנדסברג – פיזיקאי יהודי סובייטי נפתלי לנדסברג – אמן ישראלי וממקימי קיבוץ בארות יצחק סילבן לנדסברג – כדורסלן אמריקאי-ישראלי-אוסטרי ישראל (ראלי) רמות (לנדסברג) – מפקד חטיבת הנח"ל לשעבר שלמה לנדסברג (שלמה זלמן בן יוסף לנדסברג, 1780-1863) - רב אחר לנדסברג על הלך – עיר בבוואריה שבגרמניה לנדסברג (מחוז) – מחוז בבוואריה שבגרמניה גוז'וב ויילקופולסקי – עיר בפרובינציית לובוש שבמערב פולין. עד מלחמת העולם השנייה נקראה לנדסברג אן דר ורתה מחנה לנדסברג – מחנה עבודה שהיה מסונף למחנה הריכוז דכאו כלא לנדסברג – כלא-מצודה בעיר לנדסברג על הלך בו נכלא בין היתר אדולף היטלר לאחר כישלון הפוטש במרתף הבירה מחנה העקורים לנדסברג – מחנה עקורים שהוקם בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה לנדסברגר
מאוריסיו איסלה

מאוריסיו אניבאל איסלה איסלה (בספרדית: Mauricio Aníbal Isla Isla; נולד ב-12 ביוני 1988) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת המגן הימני באוניברסידד קאתוליקה ובנבחרת צ'ילה. מאוריסיו איסלה גדל עם אמו, סבתו ודודת אמו, ואת אביו פגש רק כשגדל. איסלה הוא שם משפחתה של אימו. הוא החל את הקריירה במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל הצ'יליאני אוניברסידד קאתוליקה ובשנת 2007, בטרם רשם משחק רשמי בקבוצה הבוגרת של המועדון, עזב את אמריקה הדרומית ופנה לאיטליה שם חתם בקבוצת אודינזה שהתרשמה מביצועיו בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. בשנת 2012 עבר לשחק בשורות אלופת איטליה יובנטוס שבשתי העונות הבאות, 2012/2013 ו-2013/2014, המשיכה להחזיק בתואר. איסלה משחק כמגן ימני אבל הוא ניחן גם ביכולות התקפיות והוא יכול לשחק גם בקישור כשחקן כנף. באודינזה וביובנטוס הוא שיחק לעיתים קרובות כשחקן קו במערך של שלושה בלמים כגון 2-5-3. בשנת 2007 ייצג איסלה את ארצו באליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20 ובגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. בגביע העולם סיימה צ'ילה במקום השלישי. בספטמבר אותה שנה, כשהוא בן 19, נקרא איסלה למשחק ידידות של הנבחרת הבוגרת על ידי המאמן מרסלו בייאלסה. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010, קופה אמריקה 2011 ומונדיאל 2014. נכלל בסגל נבחרת צ'ילה לטורניר קופה אמריקה 2024. יובנטוס אליפות איטליה: 2012/2013, 2013/2014 הסופר קאפ האיטלקי: 2012, 2013, 2014 הגביע האיטלקי: 2014/2015 פלמנגו אליפות ברזיל: 2020 נבחרת צ'ילה קופה אמריקה: 2015, 2016 אישיים הנבחרת המצטיינת בקופה אמריקה: 2021 מדיה וקבצים בנושא מאוריסיו איסלה בוויקישיתוף מאוריסיו איסלה, באתר Transfermarkt מאוריסיו איסלה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מאוריסיו איסלה, באתר Soccerway מאוריסיו איסלה, באתר BDFutbol מאוריסיו איסלה, באתר WorldFootball.net מאוריסיו איסלה, באתר National Football Teams מאוריסיו איסלה, באתר FootballDatabase.eu Isla muestra todos sus chiches en Italia (בספרדית) Nómina oficial – Selección Chilena – CONMEBOL Copa América EE.UU. 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית, 13 ביוני 2024 (בספרדית)
דריס מרטנס

דריס מרטנס (בפלמית: Dries Mertens; נולד ב-6 במאי 1987 בלוון, בלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בגלאטסראיי ובנבחרת בלגיה. מרטנס הוא מלך שערי נאפולי בכל הזמנים. דריס מרטנס החל לשחק בנוער של אנדרלכט אולם בגלל גובהו ומבנה גופו הצנום הוא עבר לגנט. בגנט הוא לא שיחק אלא הושאל לעונה אחת לקבוצת אנדרלכט אלסט מהליגה הבלגית השלישית. ב-2006 עבר לאפולדורן מהליגה ההולנדית השנייה. בה שיחק שלוש עונות. בעונתו השלישית מונה מרטנס לקפטן הקבוצה ואף זכה בתואר שחקן השנה של הליגה השנייה. בעקבות כך הוא חוזר על ידי קבוצות מליגת העל ההולנדית וחתם לשלוש עונות באוטרכט. הוא המשיך להציג יכולות גבוהות ובשנת 2010 הוא זכה לתואר סגן כדורגלן השנה בהולנד לאחר לואיס אלברטו סוארס. ב-2011 עבר לאיינדהובן ובעונת 2012/13 הוא זכה בתואר מבשל השנה עם 17 בישולים, בנוסף ל-16 שערים שהבקיע. ביוני 2013 הוא חתם בקבוצת נאפולי. כבר בעונתו הראשונה בסרייה א' היה מרטנס שחקן הרכב חשוב עבור נאפולי. הוא השתתף ב-47 ממשחקי הקבוצה, כבש אחד עשר שערי ליגה ושניים נוספים בגביע בדרך לזכייתה של קבוצתו בגביע האיטלקי. באוגוסט 2022 חתם בגלאטסראיי. מרטנס לא שיחק בקבוצות הצעירות של בלגיה ואת משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת של בלגיה עשה בשנת 2011 במסגרת מוקדמות יורו 2012. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2014 ובמשחקה הראשון של הנבחרת בטורניר, נגד אלג'יריה, כבש שער ניצחון לאחר שעלה כמחליף. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022. איינדהובן הגביע ההולנדי: 2012 מגן יוהאן קרויף: 2012 נאפולי הגביע האיטלקי: 2014, 2019 הסופר קאפ האיטלקי: 2014 גלאטסראיי אליפות טורקיה: 2023 מדיה וקבצים בנושא דריס מרטנס בוויקישיתוף דריס מרטנס, ברשת החברתית פייסבוק דריס מרטנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דריס מרטנס, ברשת החברתית אינסטגרם דריס מרטנס, באתר Transfermarkt דריס מרטנס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דריס מרטנס, באתר Soccerway דריס מרטנס, באתר BDFutbol דריס מרטנס, באתר WorldFootball.net דריס מרטנס, באתר National Football Teams דריס מרטנס, באתר FootballDatabase.eu דריס מרטנס, באתר ESPN ההבדל הקטן: משחקי סוף השבוע באירופה על דריס מרטנס מנאפולי, באתר וואלה, 6 במרץ 2014 Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
Pcap

pcap (מאנגלית, קיצור של (packet capture תרגום: לכידת חבילה) בתחום המחשוב, הוא ממשק תכנות יישומים ללכידת תעבורת רשת. מערכות הפעלה דמויות יוניקס מיישמות את pcap בספרייה הנקראת libpcap, וחלונות משתמשת ב-libpcap שעברה Porting ונקראת WinPcap. libpcap היא תחת רישיון BSD ו-WinPcap גם היא תחת רישיון חופשי. תוכנות ניטור המשתמשות ב-libpcap/WinPcap, יכולות ללכוד חבילות תוכנה הנעות על גבי הרשת, ובגרסאות מתקדמות יותר להעביר חבילות ברשת בשכבת הקישוריות, כמו גם להשיג רשימת ממשקי רשת הזמינים לשימוש עם libpcap/WinPcap. pcap נכתב בשפת C, כך ששפות אחרות כדוגמת Java ו-.NET ושפות תסריט משתמשות בספריית Wrapper, שאינה מסופקת על ידי libpcap/WinPcap עצמה. תוכניות C++ יכולות להפנות ישירות לממשק תכנות היישומים של C, או להשתמש בספריית Wrapper מונחית עצמים. אתר האינטרנט הרשמי של Pcap (באנגלית) האתר הרשמי של WinPcap (ו-WinDump) רשימה של קובצי pcap ציבוריים זמינים API "tcpdump and libpcap license" ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איה דינשטיין

איה דינשטיין (19 באוגוסט 1926 - 18 בפברואר 2009) הייתה יושבת ראש ויצו העולמית בשנים 1970–1977. נולדה בירושלים בשם איה רופין כבתם השלישית של חנה וארתור רופין. אביה כיהן כיו"ר המשרד הארץ ישראלי בפלשתינה והיה מייסד הקיבוץ הראשון דגניה. אמה, חנה לבית שפרה בתיה ומרדכי בן הלל הכהן, הייתה אף היא בת למשפחה ציונית מוכרת שעלתה ארצה בראשית המאה ה-20 ואף הייתה אחת מ-66 המשפחות שהקימו את תל אביב. קדמו לה במשפחה האח הבכור רפאל רופין, לימים ממייסדי מכמורת ואחותה כרמלה לימים כרמלה ידין, אשתו של הארכאולוג הנודע יגאל ידין. אביה ארתור היה נשוי לשולמית סלמה רופין, ממנה נולדה בתו הבכורה רות. שולמית הייתה מורה לזימרה ומחלוצות המוזיקה בארץ ישראל. לאחר מותה של שולמית נישא ארתור בשנית לחנה הכהן (אליה היה נשוי תקופה קצרה לפני נישואיו לשולמית), ממנה נולדו לו שלושה ילדים נוספים, שראו ברות אחות לכל דבר. איה סיפרה כי זיכרון הילדות הכי בולט שלה הוא שאביה שאל אותה מדי לילה בטרם הלכה לישון: "איוס, מה עשית היום למען העם היהודי?" - מוטו שליווה אותה כל חייה ולטענתה ניתב את פעילותה הציבורית. את שמה בחר לה השכן בבית ליד בשכונת רחביה, ש"י עגנון, שבחר לה את השם איה כיוון שהיה ראשי תיבות של ארץ ישראל העובדת וגם שם אמו של המשורר הלאומי הגרמני גתה. איה למדה בגימנסיה רחביה ואחר כך שירתה בהגנה. ב-1948 נסעה לניו יורק ללמוד חינוך לתואר ראשון, צעד שלא היה שכיח באותה תקופה בקרב נשים רבות ושנה מאוחר יותר הכירה את מי שעתיד להיות בעלה, ד"ר צבי דינשטיין, לימים סגן שר הביטחון בתקופתו של ראש הממשלה לוי אשכול וסגן שר האוצר בתקופתו של השר פנחס ספיר. צבי דינשטיין כיהן כחבר הכנסת בתקופת הכנסת השישית וה-7. איה שהייתה פמיניסטית בדעותיה הצטרפה לארגון הנשים הציוני ויצו ובין השנים 1970 - 1977 כיהנה כיו"ר ויצו העולמית. ב-1977 כשבעלה מונה כשגריר כלכלי לארצות הברית וקנדה התפטרה איה מויצו וכשהשניים שבו ארצה היא התנדבה לפעילות ציבורית למען גופים שונים בהם: קרן תל אביב לפיתוח, בית התפוצות, ארגון המועצה לישראל יפה וארגון שמע הפועל למען ילדים לקויי שמיעה. היא נפטרה ב-18 בפברואר 2009 לאחר מחלה קשה והותירה אחריה בעל - צבי דינשטיין, 3 בנות - אירית מלכסון, ענת אהרון וגילי דינשטיין, נכדים ונינים. אורי דרומי, מה עשית למען העם היהודי, באתר הארץ, 27 באפריל 2009
בובאל איילי

בובאל איילי[דרוש מקור] (שם מדעי: Alcelaphus buselaphus) הוא מין אנטילופה בגודל בינוני בסוג בובאל מתת-משפחת בובאלים שבמשפחת הפריים. קרוב רחוק של הגנו. הבובאל חי בעדרים נודדים במישורי אפריקה ויכול לרוץ מהר כדי להתחמק מטורפים כמו אריות וצבועים. הוא ניזון בעיקר מעשבים ונמצא באזורים פתוחים (סוואנות). משקלו הממוצע 125–218 ק"ג ואורכו הממוצע 150–245 ס"מ. יש לו 6 תת-מינים כדלהלן: בובאל צפוני (A. b. buselaphus) – נכחד. היה נפוץ במרוקו, באלג'יריה, בסהרה המערבית, במאוריטניה, בתוניסיה, בלוב, במצרים, ובתקופה מוקדמת יותר גם בישראל. בובאל מערבי (A. b. major), תת-המין הגדול ביותר. מצוי בקמרון, בניגריה, בצ'אד, בניז'ר, במאלי, בבנין, בטוגו, בגאנה, בבורקינה פאסו, בחוף השנהב, בגינאה, בגינאה ביסאו, בגמביה, בסנגל, וכנראה היה קיים בעבר גם במאוריטניה. בובאל ג'קסון (A. b. lelwel) מצוי בדרום סודאן, בסודאן, בצ'אד, ברפובליקה המרכז אפריקאית, באוגנדה, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בקניה ובאתיופיה. בובאל סוואיני (A. b. swaynei), מצוי כיום באוכלוסיות מבודדות במרכז ובדרום אתיופיה בלבד ובעבר גם בסומליה. בובאל טורה (A. b. tura), תת-המין הנדיר ביותר, ועומד על סף הכחדה. מצוי במספרים קטנים בצפון-מזרח אתיופיה ובאריתריאה, ונכחד בצפון-מזרח סודאן. בובאל קוקה (A. b. cokii), מצוי בטנזניה וקניה. הבובאל הצפוני (A. b. buselaphus) חי בעבר בארץ ישראל, שהיוותה את תחום התפוצה הצפוני ביותר שלו. הוא שכן לאורך מישור החוף, בקעת הירדן, הנגב והערבה. הבובל החל להיכחד מנוף ישראל עוד בתקופת הברונזה ונעלם מאזור מישור החוף וצפון הנגב בתקופת הברזל, ככל הנראה עקב ציד גובר ועקב צמצום שטחי המחיה של הפרסתנים הגדולים. הוא המשיך להתקיים בעמק הערבה ובמדבר הסורי עד לסוף המאה התשע עשרה – ראשית המאה העשרים ומוזכר בכתביהם של טרימסטראם ואהרוני. בערבית נקרא "בקר וחש" כלומר בקר הבר. קיימת מחלוקת כיצד נקרא במקרא. יש המציעים כי נקרא "זֶמֶר" במקרא, ויש המציעים כי הוא היחמור. בּוּבׇּל מתואר בפסיפס בית האמידים הרומי בלוד. עיצוב זה של בובאל הוא תיאור יחידאי מבין תיאורי היונקים בפסיפסים מהתקופות הרומית והביזנטית בישראל. בשטיח הצפוני של הפסיפס מצוירות מסגרות משושות, באחת מהן מתוארת לביאה שצדה בּוּבׇּל. העיצוב הוא חלק מתיאורי הטבע המציאותיים הרבים בפסיפס בית האמידים בלוד. דגם הקרניים הגדולות והמעוקלות, העבות בבסיסן והדקות וחדות בקצותיהן מאויר היטב בפסיפס. מדיה וקבצים בנושא בובאל איילי בוויקישיתוף בובאל איילי, באתר ITIS (באנגלית) בובאל איילי, באתר NCBI (באנגלית) בובאל איילי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בובאל איילי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בובאל איילי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בובאל איילי, באתר GBIF (באנגלית) בובאל איילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בובאל איילי באתר הרשימה האדומה של IUCN זוהר עמר, להשיב את אנטילופת הבובל לארץ, באתר אריאל Tsahar E, Izhaki I, Lev-Yadun S, Bar-Oz G (2009) Distribution and Extinction of Ungulates during the Holocene of the Southern Levant. PLoS ONE 4(4): e5316. ישראל אהרוני, זכרונות זאולוג עברי, תש"ג, עמ' 21-22 לפי ממצאי ד"ר מנחם דור ב"החי בארץ ישראל בימי המקרא, המשנה והתלמוד" מרדכי כסלו, בחינת הזיהויים של עשרת מיני מעלי-הגרה הטהורים על-פי הטקסונומיה, באתר דעת, ‏תש"ס ד"ר ענת אביטל, יונקים ועופות ייחודיים מפסיפס בית האמידים הרומי בלוד, לוד דיוספוליס - עיר האלוהים, כתב עת להיסטוריה, לארכיאולוגיה ולמורשת של לוד כרך י', 2024, עמ' 121-99
קטינקה דניאל

קטינקה דניאל (בהונגרית: Dániel (née Scipiades) Katinka;‏ 17 בינואר 1913 בבודפשט – 10 בדצמבר 2010 בסנטה ברברה, קליפורניה) הייתה מחנכת מוזיקה אמריקאית ילידת הונגריה, מחלוצות ההוראה בשיטת קודאי. קטינקה (סקיפיאדס) דניאל נולדה בבודפשט. בשנת 1932 סיימה את לימודיה בחינוך יסודי במכללת נוטר-דאם למורים בעיר פץ' שבהונגריה והמשיכה ללימודי פסנתר וחינוך מוזיקלי בהאקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, עד 1938. בשנת 1944 קיבלה תואר אבסולוטוריום (מקביל לדוקטורט) באסתטיקה ובפדגוגיה של תולדות האמנות מאוניברסיטת Pázmány Péter בבודפשט. בין 1938 ל-1960 לימדה לפי שיטת קודאי בבתי ספר ציבוריים בהונגריה ואחר היגרה לארצות הברית בעקבות בעלה, הפסנתרן והמנצח ארנו דניאל (מנצח), שהתגורר שם מ-1948. כניסיון ראשון בארצות הברית החלה בשנת 1962 ללמד בשיטת קודאי בגן ילדים במונטצ'יטו שבקליפורניה והמשיכה בסנטה ברברה בשנת 1964. על יסוד עקרונותיו של ינו אדם הוציאה לאור כמה ספרי לימוד (בין 1970 ל-1987) וקלטות וידאו (1973 ו-1989), הכוללות שירי עם אמריקאים ואחרים לצד מוזיקה קלאסית מערבית. דניאל הפיצה את שיטת קודאי באמצעות הרצאות וסדנאות ברחבי ארצות הברית וב-1980 ייסדה את אגודת קודאי בדרום קליפורניה. בשנת 2001 ניתן לקטינקה דניאל פרס מפעל חיים מארגון מחנכי קודאי האמריקאים. שיטת קודאי פסיכולוגיה של המוזיקה רוברטו גויטרה R.J. Ferrell: A Case Study of Characteristics and Means of Person-to-Person Influence in American Kodály Music Education: Katinka Scipiades Dániel (diss., U. of North Texas, 2003) J. Bonnin: Katinka Dániel: Her Life and Her Contributions to Kodály Pedagogy in the United States (Saarbrucken, Germany, 2003) חוי צ'ינג ואנג, "קטינקה (סקיפיאדס) דניאל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
ינו אדם

ינו אדם (בהונגרית: Ádám Jenő;‏ 12 בדצמבר 1896 – 15 במאי 1982) היה מחנך מוזיקה, מלחין ומנצח הונגרי זוכה פרס קושוט. אדם למד הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, ובין מוריו שם היה זולטאן קודאי. בהמשך היה למורה באקדמיה, שם לימד שנים ארוכות ופיתח קשר עבודה קרוב עם קודאי. החל מ-1935 עבדו השניים במשותף על מיזם ארוך-טווח להכנסת תיקונים וחידושים בהוראת המוזיקה בבתי הספר היסודיים ובחטיבות הביניים. רבות משיטת ההוראה ומתוכניות הלימודים של אדם שפותחו במהלך מיזם זה אומצו על ידי קודאי ומהוות כיום חלק משיטת קודאי. אדם חיבר ספרים אחדים בנושא חינוך מוזיקלי, שיצאו לאור בהונגריה בשנות ה-40' שלהמאה ה-20, שניים מהם יחד עם קודאי. המתודולוגיה שלו הטביעה את רישומה על החינוך המוזיקלי ברחבי העולם ועד היום לומדים אותה סטודנטים לשיטת קודאי. ארגון מחנכי קודאי האמריקאים מעניק מלגת לימודים אקדמיים הנושאת את שמו. ינו אדם היה אחראי לביצועים הראשונים בהונגריה של "טה דאום דטינגן" ואורטוריות אחרות של הנדל, "ילדותו של ישו" מאת ברליוז ודידו ואניאס של פרסל. כמלחין, נודע אדם בעיקר בשלוש האופרות שלו, Ez a mi földünk ‏ (1923), "מאגייאר קאראשוני" (1931) ו"מריה ורוניקה" (1938). שתי האחרונות עלו בביצוע בכורה בבית האופרה של בודפשט (לשעבר בית האופרה המלכותי של הונגריה}. כמו כן היה אדם מנצח המקהלות באקדמיה למוזיקה, מנצח המקהלה בבית האופרה המלכותי ומנצחן של עוד מקהלות רבות במהלך הקריירה שלו. A skálától a szimfóniáig ("מן הסולם לסימפוניה"), בודפשט, 1943 Szó-mi (ספרי לימוד זמרה לבתי ספר יסודיים, 1943, עם זולטאן קודאי) Módszeres énektanítás a relatív szolmizáció alapján (לימוד שירה שיטתי המבוסס על סולפג', בודפשט, 1944 (מתורגם לאנגלית) "לגדול במוזיקה עם דו נייד", 1971 Énekeskönyv ("ספר זמרה", בודפשט, 1947, יצא מחדש באנגלית במרץ 1998 כסדרת ספרים לבתי ספר יסודיים, עם זולטאן קודאי רוברטו גויטרה קטינקה דניאל פסיכולוגיה של המוזיקה מדיה וקבצים בנושא ינו אדם בוויקישיתוף ינו אדם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
Pills n Potions

Pills n Potions (בעברית: גלולות ושיקויים) הוא שיר של הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-21 במאי 2014 כסינגל הראשון מאלבום האולפן השלישי של מינאז', The Pinkprint. מינאז' הזכירה לראשונה את הסינגל בשיר "Yasss Bish", בו ציינה כי היא מתכננת להוציא את הסינגל בעוד שבועיים. מילות השיר מדברות על אדם שפגע במינאז', אך היא עדיין אוהבת אותו. הווידאו קליפ של השיר יצא לאור ב-9 ביוני באותה השנה. ארבעה ימים לאחר הוצאתו מכר הסינגל 84,000 עותקים דיגיטליים. השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100, ולמקום השני במצעד שירי הראפ של ארצות הברית. הקליפ לשיר צולם ב-13–14 במאי 2014 על ידי דיאן מרטל, שהייתה אחראית בעבר על הקליפ לשיר "Right Thru Me" של מינאז'. מינאז' פרסמה תמונות מאחורי הקלעים של הסט לקליפ בחשבון האינסטגרם שלה. מינאז' ציינה, דרך עמוד הטוויטר שלה, כי המראה שלה בקליפ יהיה שונה מבקליפים האחרים. מינאז' פרסמה בערוץ היוטיוב שלה שני סרטוני מילים לשיר ב-28 במאי וב-6 ביוני. ב-6 ביוני שודרה הצצה לקליפ בתוכנית "Good Morning America". ב-9 ביוני 2014 יצא לאור הקליפ, בו משתתף הראפר דה גיים. סרטון השיר "Pills n Potions" באתר יוטיוב Nicki Minaj, Meek Mill & Robin Thicke Debut In Top 40 On Hot R&B/Hip-Hop Songs מידע על Pills n Potions, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Pills n Potions, באתר המצעד של ניו זילנד