laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם רובינשטיין

אברהם רובינשטיין (נולד בל' בסיוון תשי"ח, 18 ביוני 1958) הוא פוליטיקאי חרדי שכיהן כראש עיריית בני ברק ומזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. נולד לזאב ושרה רובינשטיין וגדל בבני ברק. למד בישיבת אור ישראל בפתח תקווה ולאחר מכן בישיבת פוניבז'. נישא ליהודית אלפא, נינת הרב מאיר קרליץ. לאחר נישואיו למד בכולל חזון איש. בשנות ה-80 היה ממקימי בית הכנסת "נחלת משה" בבני ברק. הוא משמש כגבאי הראשי של בית הכנסת וביוזמתו הפך המקום למרכז לשיעורי תורה. כמו כן הוא מנהל את רשת הכוללים "נחלת משה" שהסניף המרכזי שלה שוכן בבית כנסת זה ומונה מאות אברכים. רובינשטיין חבר מזכירות מפלגת דגל התורה. בסוף שנות ה-90 מונה למזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. במסגרת תפקיד זה ביצע שליחויות שונות והעברת מסרים בין רבני דגל התורה. הוא גם חבר הנהלת החינוך העצמאי וחבר הנהלת קרן השביעית, המסייעת באופן כלכלי לחקלאים שומרי שביעית. בשנת 1998 נבחר למועצת עיריית בני ברק מטעם דגל התורה. בשנת 2004 התמנה לסגן ראש העיר ובפברואר 2013, עם התפטרותו של ראש עיריית בני ברק יעקב אשר שנבחר כחבר הכנסת ה-19 מטעם רשימת יהדות התורה, נבחר רובינשטיין על ידי מועצת העירייה לראשות העיר, עד לעריכת הבחירות לרשויות המקומיות. בנובמבר 2013, לאחר בחירת חנוך זייברט לראש העירייה, שב רובינשטיין לכהן כסגן ראש העיר. רובינשטיין היה מקורב לרב חיים קניבסקי. הרב קניבסקי המליץ על רובינשטיין כמועמד להחליף את אשר, ובמכתב לרב אהרן ליב שטינמן כתב: "נראה לעניות דעתי שהאיש המתאים להיות ראש העיר הלא הוא ידידנו הרב אברהם רובינשטיין, כי הוא שואל כל דבר ועושה ככל אשר מורים לו והוא מאוד אהוב על הבריות". ב-2010 נוצר בין השניים גם קשר משפחתי: בנו של רובינשטיין נישא לנכדת הרב קניבסקי, בת בנו הרב שלמה, ראש ישיבת קריית מלך. בבחירות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018 קיבל רובינשטיין כ-82% מהקולות ונבחר לראשות עיריית בני ברק. הוא נכנס לתפקידו ב-20 בנובמבר 2018. ביולי 2021 פרסם שחלה סרטן. לקראת בחירות לרשויות המקומיות בשנת 2023 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים. מדיה וקבצים בנושא אברהם רובינשטיין בוויקישיתוף יהודה נוריאל, "בכל מגזר יש שובבים שמנסים להתחכם", באתר "ידיעות אחרונות", 2 באפריל 2020 שילה פריד, לא הכל אדום, באתר ערוץ 7, 25 בספטמבר 2020 יהודה שלזינגר, "דין ילד בתל אביב הוא לא דין ילד מבני ברק", באתר ישראל היום, 29 באוקטובר 2020 העיר בני ברק בגשמיות וברוחניות ובעניין ניהול עיר ע"פ ההלכה ודעת תורה, לצפייה באתר "בינינו" אבישי בן חיים, ככה פסקו גדולי התורה על הפינוי יקי אדמקר, החינוך העצמאי • ואלה שמות נציגי 'דגל' בעמותה, באתר בחדרי חרדים מנדי גרוזמן, המצעד בבני ברק: הצדעה לחקלאים ששמרו שמיטה, באתר nrg שרי רוט, פה אחד: אברהם רובינשטיין ראש עיריית בני ברק, באתר בחדרי חרדים ישראל כהן, ‏המושכים בחוטים - פרק א': אנשי בית הגר"ח קניבסקי, באתר כיכר השבת, 13 באפריל 2014 איציק אוחנה, ‏ראש עיריית ב"ב הודיע: "חליתי, מצבי טוב", באתר כיכר השבת, 25 ביולי 2021 אבי גדלוביץ, "מהפך עצום שלא היה כמותו": ראש עיריית בני ברק פורש מהחיים הפוליטיים, באתר בחדרי חרדים, 12 בספטמבר 2023
סיפורי גוגי

"סיפורי גוגי" הוא ספר מאת אורי פינק המאגד מספר סיפורי קומיקס שפרסם פינק במעריב לנוער ובעיתון זבנג!. הספר יצא בהוצאת כתר ספרים בשנת 2005 ומכיל 108 עמודים. הסיפורים, המתארים את חייהם של היוצר ומשפחתו מבוססים, ע"פ רוב, על דברים שקרו באמת. "גוגי" היא למעשה ענבר, בתו הבכורה של אורי ומלבדה מופיעה גם יעל, הבת הצעירה. השתיים הופיעו בסיפור החל מגילאים צעירים ועודן מופיעות, לאחר שגדלו. במקור הקומיקס הופיע כספין אוף של הקומיקס של זבנגלה, כשענבר הוצגה כבת הזקונים של המשפחה של גל. רצועת קומיקס אחת מסיפורי גוגי באתר זבנג! הספר "סיפורי גוגי", באתר "סימניה" ביקורת על הספר באתר ISF ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הריביירה הצרפתית

הריביירה הצרפתית (בצרפתית: Côte d'Azur; קוט ד'אזור – "חוף התכלת") הוא אזור לחוף הים התיכון, בדרום-מזרח צרפת המהווה אחד מאזורי הנופש הידועים ביותר בעולם. הריביירה ידועה במיוחד בחופי הרחצה שלה, באזורי הבידור, במרינות ובסלבריטאים ואח"מים מכל העולם הנוהגים לפקוד את האזור במיוחד בחודשי הקיץ. המונח "הריביירה הצרפתית" נטבע במאה ה-19 על ידי הבריטים בהתייחסותם בעיקר לאזור בין מונקו לגבול האיטלקי. לחוף הריביירה הצרפתית אין גבולות רשמיים ומקורות שונים תוחמים את האזור בצורה שונה. מוסכם כי הוא מתחיל בגבול האיטלקי בקצה המערבי של הריביירה האיטלקית ונמשך מערבה דרך מונקו, ניס, אנטיב, קאן וסן טרופה. עם זאת, קיימים כאלו הממשיכים בהגדרתם מערבה עד טולון, ואף עד קסיס. העיר הכי גדולה באזור הריביירה הצרפתית היא ניס, אשר בה מתגוררים 343,629 תושבים (2012), ואילו מספר התושבים הכולל בריביירה עומד על מעל 2 מיליון. הריביירה הצרפתית נהנית מאקלים ים תיכוני המאופיין בקיץ חם ויבש ובחורף מתון. באזור יש בממוצע 300 ימי שמש בשנה, 115 קילומטר של חופים, 18 מגרשי גולף, 14 אתרי סקי ו-3,000 מסעדות.[דרוש מקור][מפני ש...] אזור הריביירה הצרפתית הוא מראשוני אזורי הנופש המודרניים בעולם אך עד סוף המאה ה-18 היה מאופיין בנגישות בעייתית ובעוני ונודע בזכות דיג, מטעי זיתים וגידול פרחים לצורך שימוש בבשמים. שלב חדש עבור האזור התחיל בסוף המאה ה-18 כאשר בני המעמד הגבוה בבריטניה החלו להגיע ולנפוש באזור בחודשי החורף על מנת להימנע מהקור הבריטי. לאחר שבאמצע המאה ה-19 הוקמה מסילת ברזל שחיברה את האזור לשאר חלקי אירופה, החלו לנהור לריביירה אריסטוקרטים בריטים, רוסים ועוד. בנוסף, הקמתו של הקזינו המפורסם במונטה קרלו שבמונקו באמצע המאה ה-19 הביאה לדחיפה כלכלית לאזור לאור העובדה שבאותה תקופה הימורים היו מחוץ לחוק בצרפת ובאיטליה. לקראת סוף המאה ה-19, החלו להגיע לאזור ציירים ואומנים רבים שהעריכו את האקלים והצבעים הבהירים. ביניהם ניתן למנות את: פייר-אוגוסט רנואר, אנרי מאטיס ופבלו פיקאסו. לאחר מלחמת העולם השנייה הפך האזור למוקד תיירותי פופולרי ואתר כנסים. פסטיבל הסרטים בקאן שהחל בספטמבר 1946 ונערך מדי שנה הפך את קאן והריביירה כולה למקום עלייה לרגל עבור כוכבי קולנוע ומפורסמים מכל העולם שרבים מהם מחזיקים בנדל"ן באזור. בנוסף, הנישואים בין כוכבת הקולנוע האמריקאית גרייס קלי ונסיך מונקו ב-1956 סייעו להפנות את תשומת הלב העולמית לעבר מונקו בפרט והריביירה הצרפתית בכלל. אתר האינטרנט הרשמי של הריביירה הצרפתית (בצרפתית ובאנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הריביירה הצרפתית (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של הריביירה הצרפתית ד"ר ורדה מאייר, ‏ביקור בקרנבל ניס וטיול בריביירה הצרפתית, באתר GoTravel אבנר בורוכוב‏, האביב הצרפתי: הריביירה הצרפתית מתעוררת משנתה, באתר וואלה, 22 במרץ 2016 איל שפירא‏, הריביירה הצרפתית: חופשת קיץ בגרסה המשפחתית, באתר וואלה, 7 ביוני 2017 אמנון דירקטור, חופשה של מלכים: המדריך לריביירה הצרפתית, באתר הארץ, 1 בינואר 2019 יפעת סני‏, החיים הטובים: 6 מקומות שאסור לכם לפספס בריביירה הצרפתית, באתר וואלה, 10 במאי 2019 הריביירה הצרפתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הריביירה הצרפתית, ברשת החברתית פייסבוק הריביירה הצרפתית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הריביירה הצרפתית, ברשת החברתית אינסטגרם הריביירה הצרפתית, ברשת החברתית טיקטוק הריביירה הצרפתית, ברשת החברתית LinkedIn הריביירה הצרפתית, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטה מריה (ברזיל)

סנטה מריה (בפורטוגזית: Santa Maria) היא עיר אוניברסיטאית במדינת ריו גראנדה דו סול, בדרום ברזיל. אוכלוסייתה מונה כ-270,000 תושבים ושטחה 1,823 קמ"ר. חשיבות העיר נובעת מהאוניברסיטה הפדרלית סנטה מריה השוכנת בה וכן מספר אוניברסיטאות וקולג'ים פרטיים, לפיכך אוכלוסיית העיר צעירה ורבים בה הסטודנטים, המשפיעים על אופייה. כמו כן שוכן בה בסיס צבאי גדול ובסיס של חיל האוויר הברזילאי. רוב כלכלת העיר מבוססת על מסחר ושירותים, התעשייה בה מצומצמת ולכן זיהום האוויר נמוך. אקלים העיר סובטרופי גשום. העיר היא דיוקסיה (בישופות) של הכנסייה הקתולית. העיר נוסדה על בסיס מחנה של הוועדה לקביעת הגבול בין שטחי פורטוגל וספרד (כיום גבול ברזיל-אורוגוואי) שהוקם באזור ב־1797. ב־1828 התמקמו במקום שכירי חרב מגרמניה שנשכרו להילחם במלחמת ארגנטינה–ברזיל והחליטו להישאר במקום, תוך הפיכתו למוקד של קולוניאליזם גרמני. ב־1857 הוכרזה סנטה מריה כעיר. ב־1902 התגלה בעיר מאובן של דינוזאור מסוג Rhynchosaur, אחד הראשונים שהתגלו ביבשת דרום אמריקה. העיר הפכה למרכז פלאונטולוגי ובה 20 אתרי מאובנים. ערך מורחב – השרפה במועדון קיס ב-27 בינואר 2013 פרצה במועדון קיס בעיר שרפה בה נספו 233 איש, רובם סטודנטים בגילי 16–20 ונפצעו 130. מדיה וקבצים בנושא סנטה מריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטה מריה (בפורטוגזית) סנטה מריה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סנטה מריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חאן חילו

חאן חילו או חאל אל-חילו הוא מבנה חאן השוכן בעיר העתיקה בלוד, מצפון למסגד אל-עומרי ולכנסיית גאורגיוס הקדוש קוטל הדרקון. החאן הוקם בתקופה העות'מאנית והיה גם בשימוש בימי המנדט הבריטי. כיום מבוצעת במבנה חפירה קהילתית במסגרת מיזם "בראשית". ראשיתו של מבנה החאן הייתה ככל הנראה בתקופה הממלוכית, והוא ניצב לצד דרך הדואר, מדרום לגשר לוד. בתקופת העות'מאנית פעל במקום שוק עירוני שנערך פעמיים בשבוע: באחד משני הימים נערך יריד לתוצרת חקלאית ולמוצרי צריכה, וביום האחר פעל בו שוק בהמות, שהועבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 אל מחוץ לשטח העיר הבנוי. סביב האתר פעלו חמאם, תחנת משמר, באר מים, ובסוף המאה ה-19 הוקמו בסביבתו מרפאה ובית חולים. עוד שכנו בסביבת החאן בתי מלאכה לעיבוד תוצרת חקלאית, בתי בד, טחנות קמח, בתי אריגה לייצור יריעות לאוהלים, ובתי חרושת לעיבוד מוצרי ברזל. בימי המנדט הבריטי חכרה משפחת חאלתה את המבנה, השכירה את חדריו והעניקה שירותים בתשלום לבאי המקום. בני המשפחה עשו שימוש באחד מחדרי החאן להשריית גרעיני תורמוס מתוק (תורמוס חילו), וברבות הימים דבק השם במבנה ובמשפחה.. שטח החצר הפנימית נחקר בשנת 2007 בידי אוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם משרד התיירות, החברה הממשלתית לתיירות ועיריית לוד, וכן בידי בית הספר לארכאולוגיה מקראית על שם נלסון גליק של היברו יוניון קולג'. חפירות אלה חשפו שרידי ריצוף וכלי חרס, בעיקר מן התקופה העות'מאנית. בנוסף, נמצאו חרסים מהתקופה הממלוכית, מהתקופה הערבית המוקדמת ואולי אף קודם לה, אך נראה כי אלה הובאו ממקומות אחרים לשם מילוי אדמת החצר. ממצאים נוספים כוללים מספר מקטרות חרס מהמאות ה-18 וה-19 ומטבע זהב עות'מאני מהמחצית הראשונה של המאה ה-19. החאן בנוי בתוכנית רבועה, ועשוי מ-3 אגפים המקיפים חצר פנימית פתוחה בצידה המערבי. בצד המערבי של החצר הוקם בתקופה העות'מאנית מבנה שסגר עליה מכיוון זה, אך לא היה קשור אל החאן. המבנה נהרס בשלב האחרון של השימוש בו. במרכז החצר היה בור מים ומסביבה קבועים ווים שנועדו לקשירת הבהמות. שער הכניסה אל החצר הפנימית ניצב באגף הדרומי ומעוצב בסגנון ממלוכי כאשר משני צדדיו נקבעו ספסלי ישיבה לשומרים. מעל השער קשת מעוטרת שבראשה ניתן להבחין בוו אשר עליו נתלתה מנורת השמן שהאירה את הכניסה. שלושת אגפי המבנה: האגף הצפוני: אורכו 24 מ׳ ורוחבו 7.5 מ׳. באגף אולם אחד גדול שתקרתו בנויה מקמרונות צולבים. האגף המזרחי: אורכו 33.5 מ׳ ורוחבו 12 מ׳. אגף זה מורכב בקצוות הצפוני והדרומי של האגף שני חדרים גדולים, וכן יש בו שורת חדרים קטנים. האגף הדרומי: האגף מחולק לשני חלקים שונים המופרדים באמצעות קיר אורך בעובי של כמטר. חלקו הצפוני באורך של 23 מ׳ וברוחב של 5.5 מ׳ פונה צפונה אל החצר הפנימית וכולל מספר חדרים; חלקו הדרומי של האגף כולל שורה של 7 חדרונים הפונים אל הצד החיצוני של המבנה, ומעליהם קומה שנייה. החלק המערבי של האגף הדרומי הרוס. מדיה וקבצים בנושא חאן חילו בוויקישיתוף המקום באתר היברו יוניון קולג' החאן ברשות העתיקות חאן חילו לווד, ח'אן אל-חילו, 2007 יובל גדות, קטיה ציטרין-סילברמן ותאופיק דעאדלה, לוד, ח'אן אל-חילו, 2007, באתר רשות העתיקות, ‏25 אוגוסט 2008
סנטה מריה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מריה, אם ישו סנטה מריה (ספינה) – ספינתו של כריסטופר קולומבוס סנטה מריה (ברזיל) – עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בדרום ברזיל סנטה מריה (כף ורדה) – עיר בכף ורדה סנטה מריה (קטמרקה) – עיר שנמצאת בפרובינציית קטמרקה שבארגנטינה סנטה מריה (האיים האזוריים) – בפורטוגל סנטה מריה (הר געש) – הר געש בגואטמלה סנטה מריה (מכתש) – מכתש פגיעה במאדים סנטה מריה דה מונטסראט – מנזר בנדיקטיני הממוקם על הר המונטסראט בקטלוניה סנטה מריה לה מז'ור – רדוקסיון ישועי שפעל במאות ה-17 וה-18 במיסיונס של ימינו, בצפון-מזרח ארגנטינה בוונציה סנטה מריה דלה סאלוטה – בזיליקה בוונציה סנטה מריה פורמוזה בזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי סנטה מריה דיי מיראקולי (ונציה) – "כנסיית השיש" ברובע קאנארג'ו ברומא סנטה מריה אין טרסטוורה – בזיליקה ברומא בזיליקת סנטה מריה מג'ורה – הכנסייה הראשונה והגדולה ביותר שקרויה על שם מריה הבתולה סנטה מריה דל פופולו – בזיליקה ברומא סנטה מריה דיי מיראקולי וסנטה מריה אין מונטסאנטו – שתי כנסיות סמוכות בפיאצה דל פופולו סנטה מריה אין ארצ'לי – כנסייה בפסגת הגבעה הקפיטולינית סנטה מריה דלה ויטוריה – כנסייה בצפון רומא סנטה מריה דל אנימה – כנסייה לדוברי גרמנית סנטה מריה סופרה מינרווה בפירנצה סנטה מריה דל פיורה – הקתדרלה של פירנצה סנטה מריה נובלה – כנסייה תחנת פירנצה סנטה מריה נובלה – תחנת הרכבת של העיר
פאולוס אורוסיוס

פאולוס אורוסיוס (בלטינית: Paulus Orosius,‏ בערך 375 - אחרי 418) היה כומר והיסטוריון היספני, תאולוג ותלמיד של אוגוסטינוס הקדוש. ייתכן כי נולד בברקארה אוגוסטה, הידועה בימינו כעיר בראגה בצפון פורטוגל, בזמנו בפרובינקיה "גאלקיה". זמן הלידה המדויק שלו אינו ידוע. מסעותיו להיפו רגיוס, בה נפגש עם אוגוסטינוס, ולאלכסנדריה, בה התוודע להירונימוס, הטביעו חתמם על חייו ודרכו האינטלקטואלית. אורוסיוס לא רק שדן עם אוגוסטינוס בסוגיות תאולוגיות, אלא השתתף בכתיבת ספרו "עיר האלוהים". בשנת 415 יצא למסע לירושלים על מנת לפגוש שם מלומדים נוצרים אחרים. באותה הזדמנות לקח חלק בוועידה שהתכנסה בירושלים והופקדה עליו האחריות על הובלת שרידיו של סטפן הקדוש. גם זמן מותו אינו ודאי, אולם נראה כי נפטר אחרי שנת 418, כשסיים את חיבור אחד מספריו ולפני שנת 423. אורוסיוס כתב בסך הכל שלשה ספרים, כשהחשוב בהם היה "שבעת ספרי ההיסטוריה נגד הפגנים" (Historiarum Adversum Paganos Libri VII), הנחשב לספר בעל השפעה רבה ביותר על ההיסטוריוגרפיה בתקופה שבין ימי הקדם ובין ימי הביניים, וגם כן לחשוב בספרים שנכתבו בהיספניה. הספר הוא סיפור היסטורי שהתמקד בעמים הפגניים מקדמת דנא ועד לתקופתו. ההיסטוריה נגד הפגנים הייתה אחד ממקורות המידע העיקריים בנוגע לימי הקדם וששימשו מאוחר יותר את מלומדי הרנסאנס. שיטתו השפיעה על היסטוריונים רבים שקמו אחריו. החיבור הוא קיצור ההיסטוריה העולמית, והוא נסמך על חיבוריהם של היסטוריונים רומים, כמו טיטוס ליוויוס, טקיטוס וסווטוניוס. הוא נכתב בעידודו של אוגוסטינוס, להשלמת ספרו "על עיר האלוהים". זהו חיבור אפולוגטי, שמנסה להוכיח שהאנושות סבלה הרבה יותר לפני לידת הנצרות. מדיה וקבצים בנושא פאולוס אורוסיוס בוויקישיתוף Orosius' Historiarum Adversum Paganos Libri VII ב"ספריה הלטינית" A History, against the Pagans באנגלית Opera Omnia מתוך Migne Patrologia Latina עם מראה מקום אוסף קישורים על אודות אורוסיוס - באתר בחיאלדין פאולוס אורוסיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאולוס אורוסיוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 5, עמ' 247, הערה 47. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי דת נוצרים ובנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיאל

יחיאל הוא שם משפחה ושם מושב. האם התכוונתם ל... תלמי יחיאל – מושב באזור קריית מלאכי אבי יחיאל – כדורגלן עבר ישראלי רב יחיאל – אמורא בבלי רבי יחיאל מפריז - מבעלי התוספות יחיאל בן הרא"ש – פוסק, בנו הבכור של הרא"ש אישים ששמם הפרטי הוא יחיאל
ראובן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: ראובן – בנו של יעקב אבינו ראובן רובין – צייר ישראלי. חתם על ציוריו וכונה בפשטות "ראובן" אורה ראובן – אמנית ישראלית גלוריה ראובן – שחקנית וזמרת קנדית יעקב (יקי) ראובן – נגן מנדולינה ישראלי רבקה ראובן – פדגוגית יהודייה-הודית ומנהיגת עדת "בני ישראל" אחר: שבט ראובן – אחד מ-שבטי ישראל, מצאצאי ראובן נחלת שבט ראובן – מקום הישיבה של שבט ראובן הוצאת ראובן מס – הוצאת ספרים מיסודו של ראובן מס בית ראובן – מוזיאון המוקדש ליצירותיו של הצייר ראובן רובין בן ראובן רובן אישים ששמם הפרטי הוא ראובן
יששכר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יששכר – בנו של יעקב אבינו שבט יששכר – אחד משבטי ישראל הסכם יששכר וזבולון – הסכם הלכתי בני יששכר – חיבורו הידוע של רבי צבי אלימלך שפירא שם משפחה: חי יששכר – מראשוני המהנדסים בחברת החשמל בישראל אישים ששמם הפרטי הוא יששכר אישים ששמם הפרטי הוא ישכר
נפתלי (פירושונים)

נפתלי הוא שם שמקורו בתנ"ך. האם התכוונתם ל... תנ"ך נפתלי – בנו של יעקב אבינו שבט נפתלי – אחד משבטי ישראל, בנו של נפתלי נחלת שבט נפתלי – מקום ההתיישבות של שבט נפתלי חירם ממטה נפתלי – דמות מקראית, אמן עברי, בן העיר צור מקומות רמות נפתלי – מושב בצפון ישראל קדש נפתלי – עירו של ברק בן אבינעם הרי נפתלי – רכס הרים בצפון ישראל קרן נפתלי – הר בהרי נפתלי אישים פרץ נפתלי – כלכלן ועיתונאי יהודי ישראלי-גרמני משה בן נפתלי – מעביר המסורה ארנה בן-נפתלי – מומחית למשפט בינלאומי ישראל נפתלי – פסל ישראלי מני נפתלי – פעיל פוליטי, לשעבר אב בית ראש הממשלה אביחי נפתלי – זמר ישראלי אחר פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה – פרס על שמו של פרץ נפתלי נפתלי (דמות ספרותית) – דמות ספרותית, ילד בשם נפתלי, המופיעה בספרי ילדים מאת אלונה פרנקל אישים ששמם הפרטי הוא נפתלי
שטרנברג

שטרנברג הוא שם משפחה ממקור גרמני (Starnberg או Sternberg). האם התכוונתם ל... אולי שטרנברג – שחקן ישראלי אריך ולטר שטרנברג – מלחין ישראלי בן-ציון שטרנברג – עורך דין, מחותמי מגילת העצמאות יוזף פון שטרנברג – במאי קולנוע יהודי-אוסטרי-אמריקאי יעקב שטרנברג – במאי תיאטרון יידי מאיר שטרנברג – פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב הרב משה שטרנברג - רב באוקראינה ורבו הראשון של כפר פינס הרב מרדכי שטרנברג - מראשי ישיבת הר המור הרב עמיאל שטרנברג - ראש ישיבת הר המור צ'ארלס הזליוס שטרנברג – פלאונטולוג וצייד מאובנים אמריקאי-קנדי יהודי צ'ארלס מורטרם שטרנברג – פלאונטולוג וצייד מאובנים אמריקאי-קנדי יהודי שלמה שטרנברג – רב ומתמטיקאי יהודי אמריקאי שטרנברג (Starnberg)- עיירה ממערב למינכן אגם שטרנברג – אגם בדרום בוואריה שלחופו שוכנת העיר שטרנברג (Sternberg)- עיירה בדרום-מערב מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שטרנברג (Šternberk) - שמה הגרמני של העיירה שטרנברק במוראביה מרכז שטרנברג - מרכז יהודי בלונדון הכולל מוזיאון, בית ספר, מכללה ובית כנסת שטרן (פירושונים) ברג (פירושונים)
שרלו

האם התכוונתם ל... הרב יובל שרלו – ראש ישיבת אורות שאול. אביו של הרב אלחנן הרב אלחנן שרלו – ראש ישיבת עתניאל. בנו של הרב יובל
לודי

לודי (באנגלית: Lodi) היא עיר במחוז לומברדיה שבצפון איטליה, על גדתו הדרום-מערבית של נהר אדה. העיר היא בירתה של פרובינציית לודי. לודי הייתה כפר קלטי, ומיקומה היה בעמדה חשובה על דרך רומית חיונית שחצתה את הנהר אדה. לודי הפכה למרכז דוכסות במאה ה-3 והבישוף הראשון שלה, בסיאנוס הקדוש, הפך לקדוש הפטרון של העיר. מאז תחילת המאה ה-11 לערך, לודי הייתה קומונה חופשית והיוותה יריבה להוטה לעיר מילאנו החזקה ממנה, אך בשנת 1111 החריבו המילאנזים את העיר. בשנת 1158, פרידריך הראשון בנה את לודי הנוכחית כמספר קילומטרים מזרחית ללודי העתיקה. החל מהמאה ה-14 לודי נשלטה בידי משפחת ויסקונטי, שבנתה כאן טירה. ב-1423, האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה השיק את הבולה האפיפיורית שכינסה את ועידת קונסטנץ מהדואומו של לודי. הוועידה סימלה את סופו של הקרע המערבי. ב-1454 נציגים מכל רחבי איטליה באו ללודי וחתמו על ההסכם הידוע גם בתור הסכם לודי במטרה לאחד את איטליה, אך ההסכם הופר ב-1482 כשוונציה והאפיפיור נלחמו נגד מילאנו. מאז העיר נשלטה בידי בית ספורצה, צרפת, ספרד ואוסטריה. בשנת 1786 הפכה העיר לבירה של פרובינציה שבשנים 1815–1859 כללה את העיר קרמה. ב-10 במאי 1796 נפוליאון בונפרטה ניצח את הצבא האוסטרי בקרב לודי. במחצית השנייה של המאה ה-19, לודי החלה להתרחב מחוץ לחומות העיר. פיאצה דלה ויטוריה, שנחשבת לאחת הכיכרות הנאות באיטליה על פי מועדון התיירות האיטלקי. הכיכר, המקושטת באכסדרות מכל ארבעת צדדיה, כוללת את הדואומו ואת בית העירייה של לודי. פיאצה ברולטו עם שיש ורונה המתוארכת למאה ה-14. כנסיית הבתולה הקדושה המוכתרת, שנחשבת לאחת מיצירות המופת של הרנסאנס הלומברדי. כנסיית סן פרנצסקו, שנבנתה בין השנים 1280–1307. כנסיית סן לורנצו, שיש בה שני מעברים ופרסקאות מאת קליסטו פיאצה. כנסיית סנטה מריה מגדלנה היא הדוגמה הטובה ביותר לאדריכלות בארוקית בלודי. המבנה הרומנסקי המקורי נבנה ב-1162, אך שוחזר במאה ה-18. כנסיית סנט אגנס מהמאה ה-14, בסגנון גותי לומברדי. הכנסייה של סן פיליפו נרי בסגנון הרוקוקו. ארמון הבישוף שנבנה במקור בימי הביניים אך שוחזר במאה ה-18. כנסיית סן כריסטופורו. טירת בית ויסקונטי, שעכשיו הרוסה באופן חלקי. פלאצו מוזניקה (המאה ה-15). גרמניה קונסטנץ, גרמניה ארצות הברית לודי, ארצות הברית איטליה אומניה, איטליה צרפת פונטיינבלאו, צרפת מדיה וקבצים בנושא לודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לודי לודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יואל ליבה

יואל ליבה (יואל לי) (נולד ב-1952) הוא שחקן ומפיק ישראלי, בוגר להקת גייסות השריון. בגיל 12 שיחק כאוליבר טוויסט בהבימה. היה חבר במקהלת צדיקוב ובלהקת הנוער העובד. בלהקת גייסות השריון השתתף בתוכנית דיסקוטנק, שבה היו חברים בין השאר דורון נשר ויעקב נווה, ובתוכנית שיר יון הרצל. למד בבית ספר למשחק 3 שנים בלונדון ו- 3 שנים בארה”ב. שיחק בסקאלה דה מילנו באיטליה. לאחר מכן שיחק בהצגות ”שלכם בפאניקה” בתיאטרון של תיאטרון אברהם דשא (פשנל), “עסק משפחתי” בתיאטרון הבימה, והמחזמר "כמו ציפורים" מאת יוסי בנאי. השתתף גם בהצגה עוץ לי גוץ לי בהפקתו של אברהם דשא (פשנל). השתתף בסרטים פנטזיה על נושא רומנטי, מקום ליד הים, הקרב על הוועד, חמש חמש, יוצאים קבוע, מסע אלונקות, מניו יורק באהבה ועוד. בשנת 1999 גילם בתוכנית בשידור חוקר את דמות הנוכל רונן בר שירה, נוכל המתפרנס מביצוע תרגילי עוקץ על נשים, בתי עסקים, מוסדות ציבור ובתי ספר. במהלך השנים גילם ליבה מספר רב של דמויות בשחזורים המלווים את התוכנית, עד לירידתה משידור בשנת 2004. בשנים האחרונות עובד ליבה בארגון האמנים אמ"י. יזם והפיק עשרות אירועי הצדעה, בהם לזמרת המנוחה דינה גולן, יוסי גרבר, אורנה פורת ואברהם מור, וכן אירועי אמי להצדעה לאמן הוותיק, המתקיימים מדי שנה בהיכל התרבות פתח תקווה. יואל ליבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יואל ליבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואל ליבה, באתר MusicBrainz (באנגלית) יואל ליבה, בארכיון הבימה יואל ליבה במאגר השחקנים הבמה יואל ליבה וראובן ארז בקטע וידאו, סרטון באתר יוטיוב
פוטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פוטון – חלקיק יסודי המייצג מנת אור פוטון (מצע) – סוג מיטה יפנית פוטון (קומיקס) – דמות בדיונית של גיבור-על פוטון (סדרת לוויינים) – סדרת לווייני מחקר סובייטית ורוסית
קרפלד

קרפלד (בגרמנית: Krefeld) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. העיר נמצאת מערבית-צפונית לדיסלדורף, מעט מערבית מנהר הריין. העיר מכונה "עיר הקטיפה והמשי". אף על פי שככלל תושבי גרמניה כיום דוברי הוך דויטש, תושבי העיר דוברים גם גרמנית תחתית. מקור העיר הוא במחנה לגיון רומי בשם "גלדובה" (כיום אחד מרבעי העיר, בשם גאלאפ). העיר עצמה מאוזכרת לראשונה בשנת 1105 בשם "קרינבלדה". קרפלד החלה לצמוח במהלך המאה ה-17, לאחר שניצלה ממאורעות מלחמת שלושים השנים. בגלל גידול האוכלוסייה המהיר, בשנת 1683 עזבה קבוצה של שלושים משפחות מנוניטים את העיר, חצו את האוקיינוס האטלנטי והקימה את המושבה גרמנטאון, שכיום מוכרת בשם פילדלפיה שבפנסילבניה. לאחר מותו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה בשנת 1702, עברה קרפלד לידי ממלכת פרוסיה. הקרב על קרפלד אירע בשנת 1758, במהלך מלחמת שבע השנים. בשנת 1872 קרפלד הפכה לעיר עצמאית, בתוך פרוסיה הריינית. בשנת 1918 הפכה לבסיסו של הצבא הבלגי במהלך כיבוש ארץ הריין. העיר הפכה לחלק ממדינת נורדריין-וסטפאליה לאחר מלחמת העולם השנייה. העיר מתחלקת ל-18 רבעים, וכיום (2012) מתגוררים בה 234,396 תושבים. שטח העיר הוא 137.68 קמ"ר. במשך השנים 1835-1809 כיהן כרב העיר הרב יהודה לייב קארלבורג. קבוצת הכדורגל אורדינגן 05 משחקת באצטדיון גרוטנבורג-שטדיון ברובע אורדינגן בקרפלד. עיקר הצלחתה של קבוצה זו היה בשנות ה-80, ונכון לשנת 2020 היא משחקת בליגה הגרמנית השלישית. רודי דורנבוש (1942 - 2002) - כלכלן מקס אוגוסט צורן - מתמטיקאי בליינד גארדיאן - להקת מטאל מדיה וקבצים בנושא קרפלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרפלד (בגרמנית) קרפלד, ברשת החברתית פייסבוק קרפלד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרפלד, ברשת החברתית אינסטגרם קרפלד, סרטונים בערוץ היוטיוב קרפלד, באתר פליקר קרפלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הקרב על קרפלד

הקרב על קרפלד הוא קרב שהתחולל ב-23 ביוני 1758 בין הצבא הפרוסי-הנובראי והצבא הצרפתי במהלך מלחמת שבע השנים. את הצבא הפרוסי-הנובראי הוביל הדוכס פרדיננד, ומולו עמד הצבא הצרפתי בפיקוד לואי, רוזן קלרמונט. הצבא הפרוסי הסיג את הכוחות הצרפתיים אל מעבר לנהר הריין. כוחותיו של פרדיננד חצו את הנהר, ואיימו להתקיף את הצבא הצרפתי. קלרמונט שזה עתה קיבל את הפיקוד על הצבא, השתדל להשיג יתרון על פני פרדיננד המאיים, והורה לחייליו לתפוס קו הגנתי לאורך הנהר, המהווה מכשול טבעי, דבר שיתן לחייליו יתרון בקרב. חייליו של פרדיננד תקפו את צידו השמאלי של המחנה הצרפתי במהלך ארוחת הצהרים, כשמפקדם לא היה מוכן למתקפה, דבר שגרם לכך שהגדוד השמאלי נתפס בעודו אינו מוכן. עם זאת מפקד הגדוד לא איבד את עשתונותיו והורה על נסיגה, כך שיחסית הצבא הצרפתי יצא בנזקים קלים. לאחר המפלה, קלרמונט התפטר מתפקידו כמפקד הצבא, והוחלף על ידי לואי ז'ורז' אראזם דה קונטאד. מדיה וקבצים בנושא הקרב על קרפלד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פופאי ובנו

פופאי ובנו (באנגלית: Popeye and Son) היא סדרת אנימציה אמריקאית בת 13 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1987 עבור רשת CBS. זו הייתה סדרת האנימציה השלישית המבוססת על הקומיקס של פופאי. כמו כן זו הייתה סדרת האנימציה האחרונה שהופקה על בסיס הקומיקס של פופאי. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 ובערוץ ג'וניור בדיבוב עברי. פופאי וחברתו אוליב נשואים כעת ויש להם בן בשם פופאי ג'וניור אשר ירש את היכולת של פופאי לצבור כוח על-אנושי מאכילת תרד. כמו כן יריבו הנצחי של פופאי בלוטו נשוי כעת גם כן ויש לו בן בשם טנק. שתי המשפחות מתגוררות באתר נופש יוקרתי בשם סוויט הייבן השוכן בקרבת הים. הילדים שונאים זה את זה כפי שהוריהם שונאים זה את זה. ג'וניור מתלווה פעמים רבות לאביו בהרפתקאות נועזות. ג'וניור נאלץ לאכול תרד במקרי-חירום כפי שעושה אביו למרות שהמאכל שנוא עליו. סוויפי הוא בנו המאומץ של פופאי. ג'וניור איננו בן מאומץ והוא נולד לפופאי ואוליב. "פופאי ובנו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פופאי ובנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ורד שרון-ריבלין ואביבה קרול, ‏פופאי חוזר למסך; סרטי שובל קיבלה זכויות המיסחור בארץ, באתר גלובס, 2 ביוני 1998 הסדרה פופאי ובנו בעברית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי הורביץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלי הורביץ – תעשיין ישראלי. אלנתן (אלי) הורוביץ – רב. אלי הורביץ (מרידור) – איש חינוך.