laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נבגוניות

נבגוניות (שם מדעי: Apicomplexa) היא מערכה בעל-ממלכת האיקריוטיים. הנבגוניות הם חד תאיים טפילים (ביונקים, עופות, דגים, חרקים וכו') בעלי מקורות אבולוציוניים שונים. הם סופגים את מזונם מגוף הפונדקאי בכל שטח גופם ומפרישים חומרי פסולת מומסים בדיפוזיה. לנבגוניות אין איבר תנועה. הן מתרבות ברבייה זוויגית ואל-זוויגית. נבגונית טפילה ידועה היא פלסמודיון הקדחת שגורמת למחלה מלריה, קדחת הביצות. מדיה וקבצים בנושא נבגוניות בוויקישיתוף נבגוניות, באתר ITIS (באנגלית) נבגוניות, באתר NCBI (באנגלית) נבגוניות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נבגוניות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המינרט בג'אם

המינרט בג'אם הממוקם במחוז ע'ור במרכז אפגניסטן נישא לגובה של 65 מטר, והוא מינרט הלבנים השני בגובהו בעולם. בשנת 2002 הוכרז המינרט, יחד עם מספר אתרים ארכאולוגיים סמוכים, כאתר מורשת עולמית, והוא נחשב לאתר בסיכון בשל כך שהוא החל לנטות על צדו ובשל חשיפתו לבליה. המינרט שוכן במקום בו ניצבה ככל הנראה העיר פַיְרוז-כּוּה (פרסית فیروزکوه), בירת הקיץ של השליטים משושלת ע'ור(אנ') ששלטו במקום במאה ה-12 ובמאה ה-13. כתובת במקום מסגירה את מועד הקמת המבנה ב-1194 ונראה כי הוקם כדי לציין את ניצחונו של השליט ע'יאס א-דין על האימפריה הע'זנווית בדלהי ב-1192. לכן מכונה המינרט לעיתים בכינוי "מגדל הניצחון". למינרט היה צמוד מסגד שלא השתמר ולפי הממצאים היה קטן ולא עמד בסדרי הגודל של הצריח. הממלכה הע'ורית החלה לשקוע ונעלמה בתחילת המאה ה-13. ב-1222 כבש אוגדיי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן, את העיר והחריב אותה. במשך מאות שנים נשתכח המינרט ונעלם מהעולם שמחוץ לעמק. הוא התגלה שוב ב-1886, אך זכה לפרסום רק בשנת 1957 כאשר נחקר ותועד לעומק. המינרט שוכן על הגדה הדרומית של נהר הארי במקום מפגשם של שני עמקים. הוא נישא לגובה של 65 מטר ובבסיסו הוא בנוי בצורת מתומן שקוטרו 9 מטר. הוא מורכב מארבעה חלקים גליליים שקוטרם הולך וקטן, ועשוי מלבנים אפויות וממלט. בתוך המינרט מטפס גרם מדרגות לולייני כפול שבו קבועים חלונות חיצוניים במרווחים קבועים, והמגיע עד מעל למרפסת הראשונה שגובהה 36.58 מטר. מעל לגרם המדרגות מורכבים שישה מפלסים רבועים עשויים אבן, ואלה מקושרות במדרגות המותקנות על קירותיו החיצוניים של המבנה. בראש המבנה, מעל למרפסת השנייה, שש קשתות שתמכו בעבר בכיפה, אך זו לא שרדה. קירותיו החיצוניים של המבנה מכוסים בתבליטים בצורת דוגמאות גאומטריות. הכתובות בכתב כופי מכוסות בזיגוג בצבע טורקיז. החלק התחתון של המינרט הוא המעוטר מבין הארבעה והוא מחולק לשמונה חלקים אנכיים התואמים את הבסיס המתומן. הכיתוב בן 976 המילים הוא הטקסט המלא של סורת מרים מהקוראן. על גבעה סמוכה למינרט נמצאה בשנת 1962 קבוצת אבנים שעליה כתובות בעברית. סך הכל נמצאו 9 כתובות המתוארכות לשנים שבין 1012 ו-1202, וככל הנראה הן שרידיו של בית קברות יהודי. מסביב למינרט נתגלו שרידיהם של מצודות ומגדלים. אלה שוכנים על הצוק הגבוה שמצפון למינרט בצידו השני של נהר הארי וממזרח לו. עוד נתגלה מאגר מים עשוי לבנים וזה שוכן כ-400 מטר מעל לנהר הארי. צילום תקריב של המינרט המינרט מההר הסמוך מצודת זרפשאן פנים המינרט רצפת לבנים שרופות סמוך למינרט מדיה וקבצים בנושא המינרט בג'אם בוויקישיתוף אודות המינרט תמונות המינרט אתר מקיף ותמונות על המינרט "Afghan historic minaret of Jam 'in danger of collapse'," 28 August 2014, By Mohammad Qazizada and Daud Qarizadah, http://www.bbc.com/news/world-asia-28969385
קרייזי

קרייזי (C.R.A.Z.Y.‎) הוא סרט קנדי-קוויבקי דובר צרפתית שיצא לאקרנים בשנת 2005. במאי הסרט הוא ז'אן-מארק ואלה (אנ'). הסרט היה בין המועמדים בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר בשנת 2006, וזכה באותה שנה בעשרה פרסי ג'יני (האוסקר הקנדי). קרייזי הוא סרט מסוגת הדרמה הקומית. על אף שנדונים בו נושאים עמוקים ורציניים ויש בו רגעים נוגעים ללב הוא זורם בקלילות, וקיימת לאורכו נימה של הומור. הסרט עוסק בילדותו, נערותו ותחילת בגרותו של זק, בחור קנדי צרפתי צעיר, ויחסיו עם אביו, עם בני משפחתו, ועם אחרים. לאורך הסרט עולה ומבצבצת ההומוסקסואליות שלו, ונסיונותיו, שהם לעיתים מבדחים ולעיתים נוגעים ללב, להילחם בנטייתו. על אף שהדבר מובן לצופה לאורך הסרט, יוצא ז'ק מהארון רק לקראת סוף הסרט. את הפצתו של הסרט בישראל בשנת 2006 ליוותה החלטת הצנזורה הישראלית להגביל את הצפייה בו לגיל 18 ומעלה, זאת בשונה ממדינות מערביות אחרות. ההחלטה הוסרה במהירות יחסית לאחר ערעור מצד המפיצים. בהסברים לצנזורה לא הוזכרה ההומוסקסואליות אלא דווקא סוגיית השימוש בסמים במהלך הסרט. שם הסרט במקור- C.R.A.Z.Y. הוא למעשה בעל משמעויות רבות בסרט והוא גם ראשי התיבות של שמות חמשת האחים שבסרט, לפי סדר היוולדותם: כריסטיאן, רמונד, אנטון, זאק ואיוון. הסרט מתאר את 20 השנים הראשונות בחייו של זק. זק נולד בקוויבק בערב חג המולד של שנת 1960, כבן רביעי למשפחה מהמעמד הבינוני. בתחילת הסרט נופל זק מידיהם של אחיו הצעירים על הקרקע, דבר המהווה רמז מטרים על נפילותיו הבאות. עד הגיעו לגיל 7 והולדת אחיו הצעיר, זק הוא הבן האהוב על האב. בגיל 7 תופס אותו אביו לובש, במהלך משחק ולמשך זמן קצר, את בגדי אמו. דבר שישנה את יחסו כלפיו למשך שנות התבגרותו. מגדת עתידות, שבדיעבד ניתן לראותה כ"מספר חיצוני" בסרט, מגלה לאימו שזק יהיה שונה, התברך על ידי ישו, ויוכל לרפא אחרים בכוח המחשבה. מילד עדין ורגיש הופך זק להיות נער הנלחם על מקומו בחברה, ועל קבלתו על ידי אביו. חששו מההומוסקסואליות מביא אותו להתחבר עם נערה המאוהבת בו על אף שאינו נמשך אליה, ובאחד המקרים אף להכות באלימות נער אחר, המאוהב בו. במקביל נחשף זק לשימוש בסמים על ידי אחיו הבכור. במשך מספר פעמים בסרט מתפלל זק לאל ומבקש ש"יירפא". במהלך נסיונותיו אף נוסע לביקור בירושלים, צועד בויה דולורוזה ואף מתייחד עם צעיר ישראלי. לקראת סוף הסרט, במקביל ליציאה מהארון מתוארת הקבלה שלו את עצמו וגם הקבלה המלאה מצד האב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. זאקרי (זאק) בוליו (מארק-אנדרה גרונדין) - הוא הדמות המרכזית בסרט. הצופים נחשפים ל-20 השנים הראשונות בחייו של ולרגע חטוף משנות השלושים שלו. הוא נולד ב-25 בדצמבר, תאריך הולדת ישו, בשנת 1960. הוא נולד כבן הרביעי להוריו. ברגע הולדתו חלו אצלו סיבוכים רפואיים אשר גרמו לו למוות קליני לשניות אחדות. לזאק יש כתם לידה על הראש אשר גורם לקווצת שערות שלו להיות בצבע לבן. אמו של זאק מאמינה שהדבר נתן לזאק כוחות מיוחדים. "קרייזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרייזי", באתר נטפליקס "קרייזי", באתר AllMovie (באנגלית) "קרייזי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קרייזי", באתר Metacritic (באנגלית) "קרייזי", באתר אידיבי "קרייזי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "קרייזי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרב יודילוביץ', ז'אן-מארק ואלה יוצא מהארון, באתר ynet, 10 במאי 2006 ראו כתבה בנושא ב- ynet מתאריך 26.04.06 http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3243744,00.html הסצנה עצמה צולמה במרוקו, לאחר שחברת הביטוח הקנדית סרבה לאשר את צילומו בישראל.
בלדווין הרביעי

האם התכוונתם ל... בלדווין הרביעי, מלך ירושלים (1161–1185) - ידוע בתור "המלך המצורע", היה מלך ממלכת ירושלים בשנים 1185-1174. בלדווין הרביעי מלך בדור האחרון של הממלכה הצלבנית והיה המלך האחרון המשמעותי של ממלכת ירושלים. בלדווין הרביעי, דוכס פלנדריה (980 - 1035) - הידוע גם כבולדווין המזוקן, היה איש אצולה צרפתי ורוזן פלנדריה. הוא מלך משנת 987 עד מותו ב-1035. תחת שלטונו הפכה פלנדריה לאחד הכוחות החזקים ביותר במערב אירופה.
שנת בשז

שנת בשז היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג בשז היא שנה המתחילה ביום שני (ב), היא שלמה (ש) ועל כן יש 30 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל בה בשבת (ז). שנה מסוג בשז היא שנה מעוברת ויש בה 385 ימים שהם 55 שבועות שלמים. שנת בשז נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של תשרי בשנה מעוברת הוא בין יום ראשון 20 שעות ו-491 חלקים (14:27:16 בשעון המקומי בירושלים, 14:06:19 בשעון חורף ישראל) ליום שני 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל). לכן שנת בשז אחראית לכ-4.72% מהשנים בלוח העברי, בדיוק כמו שנת זשה. השנה שלפני שנת בשז היא תמיד שנת הכז. בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תש"ח, ה'תשכ"ה, ה'תשנ"ב, ה'תשע"ו, ה'תשע"ט, ה'תת"ג, ה'תת"ן. בשנה מסוג בשז חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש טבת חל בשבת וביום ראשון, ראש חודש ניסן חל בשבת וראש חודש אלול חל בשבת וראשון. צום גדליה חל ביום רביעי, עשרה בטבת חל ביום שלישי, תענית אסתר חלה ביום רביעי, תענית בכורות חלה ביום שישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב נדחים שניהם ליום ראשון. חנוכה חל בימים שני עד שני, הדלקת נר ראשון ביום ראשון בערב. ט"ו בשבט חל ביום שני. פורים חל ביום חמישי ובירושלים ביום שישי. ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר. שבועות חל ביום ראשון. בשנת בשז 55 שבתות. בשתיים מתוכן לא קוראים פרשה: שבת חול המועד סוכות ושבת ביום הראשון של פסח. לפי שישנן 53 פרשות לקרוא בשבת (פרשת וזאת הברכה נקראת בשמחת תורה) אין אף פרשה שנקראת יחד עם פרשה אחרת בארץ ישראל. בחוץ לארץ, לא קוראים פרשה ביום השמיני של פסח, ולכן מחברים שם את פרשות מטות ומסעי. פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה: פרשת מקץ – שבת חנוכה. קוראים את הפטרת "רני ושמחי" פרשת ויקהל – שבת שקלים. קוראים את הפטרת פרשת שקלים פרשת פקודי - מנהג האשכנזים בארץ ישראל שקוראים גם הפטרת ויקהל וגם הפטרת פקודי פרשת ויקרא – קוראים את הפטרת שבת זכור פרשת שמיני – קוראים את הפטרת פרשת פרה פרשת תזריע – שבת ראש חודש ניסן. קוראים את הפטרת פרשת החודש פרשת מצורע – ברוב הקהילות נהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול. פרשת קדושים (בחו"ל בפרשת אחרי מות) - קוראים את הפטרת מחר חודש. בפרשת קדושים בחו"ל האשכנזים נוהגים להשלים את הפטרת אחרי מות. פרשת ראה – האשכנזים קוראים את הפטרת ראש חודש. בשנה זו, קוראים את ההפטרה ה"רגילה" לפרשת צו, תופעה נדירה באותן הקהילות שנוהגות לקרוא בכל שנה את ההפטרה של שבת הגדול (ולא רק בערב פסח). בארץ ישראל (שאין יום שמיני של פסח) חג השבועות חל ביום ראשון שאחרי קריאת פרשת נשא, לעומת רוב השנים בהן חל חג השבועות לפני קריאת פרשת נשא, ולכן מפרידים פרשת מטות ופרשת מסעי וקוראים את ההפטרה ה"רגילה" של פרשת פינחס בשבת פינחס, משהו יחסית נדיר. לנוהגים על פי שיטת השולחן ערוך (ודלא כהרמ"א) שלא מפטירים "השמים כסאי" בשבת ראש חודש אלול, אין קוראים הפטרה זו כלל בשנה זו. s:טור אורח חיים תכח לוח השנה וחשבונו תוך בירור שאלת המחזוריות, יעקב מתלון, אתר שורש. שהרי בשנה פשוטה תמיד קוראים פרשת צו בשבת הגדול, ובשנה מעוברת, בדרך כלל חל בפרשת זכור או פרשת פרה. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תכ"ה, סעיף א'
אטול אלדברה

אטול אלדברה (באנגלית וצרפתית: Aldabra) בסיישל הוא אטול האלמוגים השני בגודלו בעולם מעל פני הים, אחרי קיריטימטי באוקיינוס השקט. האטול נמצא באוקיינוס ההודי כ-420 ק"מ צפונית למדגסקר וכ-1,150 ק"מ דרומית-מערבית לוויקטוריה, בירת סיישל. האטול אינו מיושב למעט על ידי מדענים וחוקרים והגישה אליו לתיירים מוגבלת ביותר. ב-1982 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית. אורכו של האטול כ-34 ק"מ, רוחבו 14.5 ק"מ והוא נישא לגובה של עד 8 מטר מעל פני הים. שטח היבשה באטול הוא 155.4 קמ"ר, והלגונה שבמרכזו מכסה שטח של 224 קמ"ר. הלגונה מושפעת ממשטר גאות שמתאפיין בהבדלים של שניים עד שלושה מטרים בגובה פני הים, וכשני שלישים משטחה נחשפים לחלוטין בעת השפל. האטול מורכב מטבעת שבה ארבעה איים עיקריים שרוחבם הממוצע הוא כ-2 ק"מ. "האי הדרומי" (או "גראן טר" - Grand Terre) משתרע על שטח של 116.1 קמ"ר, מלבר (Malabar) או "האי המרכזי" מכסה שטח של 26.8 קמ"ר, פיקאר (Picard) או "האי המערבי" משתרע על שטח של 9.4 קמ"ר, ושטחו של האי הקטן ביותר - פולימניאלי או פולימני (Polymnieli או Polymnie) הוא 4.75 קמ"ר בלבד. בנוסף יש באטול כארבעים איים קטנים וסלעים, רובם בשטח הלגונה. טמפרטורת המקסימום נעה בין 31ºC בדצמבר ל-22ºC באוגוסט, וכמות המשקעים עומדת על ממוצע שנתי של 1,100 מ"מ, אשר יורדים בעיקר בעונת המונסון הנושב מצפון-מערב בין נובמבר למרץ. ביתר חודשי השנה הרוחות השולטות באטול נושבות מכיוון דרום-מזרח. הסברה היא כי האטול היה ידוע לערבים כבר במאה ה-9 ואלה העניקו לו את השם "אל חאדרה", שהשתבש במשך השנים לשמו הנוכחי. ב-1511 ביקרו במקום ספנים פורטוגזים ובאמצע המאה ה-18 הוא היה לחלק מהמושבה הצרפתית של ראוניון. ב-1810 היה האטול תחת שליטת בריטניה, ובתקופה זו התגוררו בו מהגרים מסיישל, אשר הקימו יישוב בקצה הדרום-מערבי של האי פיקאר. כיום משמש המקום למגורי חוקרים וצוות הניהול של האטול, הנמצא מאז 1979 באחריותה של קרן האיים של סיישל. ב-1966 תכננו השלטונות הבריטיים להקים מנחת מטוסים באטול, כדברי שר ההגנה הבריטי דאז: "As I understand it, the island of Aldabra is inhabited - like Her Majesty's Opposition Front bench - by giant turtles, frigate birds and boobies. Nevertheless it may well provide useful facilities for aircraft." "כפי שאני מבין, האי אלדברה מיושב - בדומה לספסלי האופוזיציה הקדמיים של הוד מלכותה - בצבי ענק, ציפורים ממשפחת הפרגטיים וציפורי ים. עם זאת, הוא עשוי בהחלט להיות שימושי כמתקן למטוסים." אולם התוכנית משכה את תשומת הלב הבינלאומית, ולבסוף הממשלה הבריטית נטשה אותה. אטול אלדברה תואר על ידי חוקר הטבע דייוויד אטנבורו כאחד מפלאי העולם. בידודו והתנאים הקשים יחסית להתיישבות בני אדם סייעו להשתמרותו במצבו הטבעי. האטול הוא ביתם של יותר מ-100,000 צבי ענק (Giant tortoise) ממשפחת הצבים יבשתיים, וזהו ריכוזם הגדול בעולם. עוד מצויים בו פרטים של צב הים הירוק, צבי ים קרניים, סרטן הקוקוס ומינים רבים של עופות, ביניהם רליתיה לבנת צוואר, עוף חסר יכולת מעוף ממשפחת הרליתיים. באטול יש יונק אנדמי אחד: עטלף שועל-מעופף אלדברה. מדיה וקבצים בנושא אטול אלדברה בוויקישיתוף אלדברה בסיישל ב-Seychelles islands foundation אלדברה באתר לשכת התיירות של סיישל אלדברה במשרד איכות הסביבה של סיישל מידע מקיף אודות אלדברה תמונות מאלדברה סרטון אודות האטול, סרטון באתר יוטיוב אתר Aldabra Marine Programme
שמורת הטבע ואלה דה מה

שמורת הטבע ואלה דה מה (באנגלית: Vallée de Mai Nature Reserve; באופן מילולי: "עמק (חודש) מאי") היא שמורת טבע השוכנת בעמק בגובה של 160 עד 200 מטר בלב הנוף הגבעי במרכז האי פרסלין (Praslin) בסיישל. השמורה ידועה בעיקר בשל שישה מינים אנדמיים של דקליים שצומחים בשטחה, הידוע שבהם הוא קוקוס הים (Coco de mer, שם מדעי Lodoicea maldivica). המקום עמד במצבו הטבעי עד שנת 1930 לערך, אולם אז החליט בעל הקרקע להפוך אותו לבית הבראה ולגן בוטני, ובמטרה ל"יפותו", נטע בו צמחי קפה, עצי פרי וצמחי נוי. ב-1945 רכשה הממשלה את השטח ומאז עשתה זו מאמצים להשיבו למצבו המקורי. ב-18 באפריל 1966 הוכרז המקום כפארק לאומי ששטחו 195 דונם והוא שוכן בליבו של הפארק הלאומי פרסלין ששטחו 3240 דונם. בשנת 1983 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמית. ריכוז הדקליים בשמורה הוא בין הצפופים בעולם, ועל שטח של חמישית קמ"ר בלבד שוכנים כ-6,000 פרטים של קוקוס הים בלבד. עץ זה, הגדל רק בסיישל, צומח לגובה של עד 40 מטר, ועליו מגיעים לאורך של עד 10 מטר ולרוחב של 4.5 מטר. הפרח הזכרי עשוי להגיע לאורך של מטר ופרי הקוקוס מגיע להיקף של עד חצי מטר ולמשקל מקסימלי של 30 ק"ג. פרי קוקוס הים מתאפיין בזרע הגדול בממלכת הצומח. בשמורה מספר צמחים אנדמיים נוספים, וכן מספר מינים של בעלי חיים, שהידוע שבהם הוא התוכי השחור (Lesser Vasa Parrot, שם מדעי Coracopsis nigra), גם הוא אנדמי למקום. בשנת 1994 נספרו רק 108 פרטים ממין זה. מדיה וקבצים בנושא שמורת הטבע ואלה דה מה בוויקישיתוף השמורה באתר לשכת התיירות של סיישל בשמורה באתר Seychelles islands foundation המקום באתר UNEP אתר UNEP
הררים

הררים הם שרידים קטנים של קבוצה ייחודית, שחיה לפני התרבות העירונית והתעשייתית וקיימת מאז שנת 1500. עד 1974 חיו ההררים באופן בלעדי בתוך חומות האבן בעיר העתיקה בהרר, עיר מוסלמית במזרחה של אתיופיה. במשך מאות שנים היו ההררים ממוקמים בעיקר ברכס ההרים שבין ים סוף והרמה האתיופית, שהיה המרכז הדומיננטי של האסלאם בצפון-מזרח אפריקה. ההררים הם תושבי אתיופיה היחידים שמסחרם מבוסס במרכז גדול עירוני ויחיד. בעקבות מגע עם הקבוצות המתגוררות עמם ההררים ירשו תכונות מסוימות מהם. על מנת לשמר את תרבותם ההררים דוברים כמעט אך ורק בשפה ההררית, שפה שמית. מכיוון שהם קבוצה קטנה מהאוכלוסייה הם מתנגדים בתוקף לנישואי תערובת עם שכניהם. ההררים נקראים אדארים על ידי שכנים האתניים (הסומלים, האורומו, הארגובים והאמהרים), ואילו הם מתייחסים לעצמם בתור גא אוסא תרגום "אנשי העיר" וקוראים לדרך חייהם גא אדה (תווית העיר). שפתם נקראת בפיהם סינאן (שפת העיר). החברה ההררית מאופיינת בסדרה מסובכת של התחייבויות, שיוצרת תחושה חזקה של אחדות סוציאלית. החברה ההררית נבנית סביב קרבת משפחה, ידידות, או ארגוני קהילה. בנוגע לקרבת משפחה, ההררים אינם מתחתנים עם זרים. האפוצ'ה שהוא ארגון סוציאלי מספק להררים ותמיכה כלכלית כגון חתונות והלוויות. מספר החברים באפוצ'ה שונה והוא נע בין 50 ל 70 חברים ושהם בדרך כלל כוללים דודות, דודים, ובני דודים. ההררים כולם מוסלמים סונים. חרף לחצים להשתנות, האסלאם חזקה עדיין בין ההררים. העיר הרר ידועה היטב כמרכז לימוד אסלאמי. מסגד ג'אמי שהוא הפוקוס של הקהילה, אף על פי שכמעט כל שכונה קיים מסגד קהילתי. האנשים נוכחים במסגדים באופן קבוע. בעיר הרר קבורים כ 150 צדיקים מוסלמיים, ולכן היא מכונה גם "עיר הצדיקים" כמעט כל המבוגרים בהרר צמים במשך הרמדאן, החודש התשיעי בשנה האסלאמית. מדיה וקבצים בנושא הררים בוויקישיתוף Harari: Joshua Project
1249

שנת 1249 היא השנה ה-49 במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 16 בפברואר – לואי התשיעי, מלך צרפת שולח את אנדרה דה לונז'ומו למונגוליה כשגריר בחצר החאן 26 במאי – קרב פוסלטה במסגרת המאבק בין הגואלפים והגיבלינים (בין האימפריה הרומית הקדושה לבין הכס הקדוש). במסגרת הקרב נופל אנציו, מלך סרדיניה, בנו הלא חוקי של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשבי בבולוניה 6 ביוני – במסגרת מסע הצלב השביעי מצליחים הצלבנים להגיע לדמיאט במצרים. שליט מצרים צאלח נג'ם א-דין איוב מציע להם את ירושלים, אשקלון והגליל, אך הצלבנים מוסיפים להילחם ובמחיר דמים כבד כובשים את מנצורה 13 ביולי – לאחר מותו של אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד ב-6 ביולי 1249, מוכתר בנו בן השמונה כאלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד ללא תאריך מדויק: אלפונס דה פואטיה מצווה על גירוש יהודי מחוז פואטו המורים מאבדים את השליטה על אזור אליקנטה באל-אנדלוס (ספרד) אפונסו השלישי, מלך פורטוגל כובש את פארו באזור אלגרבה מן המוסלמים ובכך משלים את הרקונקיסטה הפורטוגזית השושלת החאפצית מכריזה על שליטה החדש אבו עבדאללה מחמד אלמסתנצר כאמיר המאמינים; הוא הופך לשליט המוסלמי החזק ביותר בדורו. בשושלת הנצרית באל-אנדלוס והשושלת המרינית בפאס מקבלות את סמכותו לוחמי המסדר הטווטוני כובשים את פרוצן (שממנה תתפתח מדינת המסדר הטווטוני ומאוחר יותר פרוסיה) כוחות מן העיר ליבק שורפים כליל את העיר שטרלזונד בירגר יארל השוודי כובש ומבסס את נוכחות שוודיה בדרום פינלנד ובייחוד במחוז טבסטלנד אריק הרביעי, מלך דנמרק מנהיג מס על המחרשות, מה שמעורר מרד בסקניה ומקנה לו את הכינוי "אריק פרוטת המחרשות" (Plogpenning) פו קון סי מקים את ממלכת סוקותאי, המבשרת את הקמת תאילנד רוג'ר בייקון מפרסם כתב יד שבו הוא מתאר ייצור עדשות למשקפיים לטיפול ברוחק ראייה ואת הנוסחה הראשונה במערב לאבק שרפה ויליאם מוילארדואה בונה את המבצר בעיר מיסטרס ביוון ללא תאריך מדויק: מנחם המאירי, רב ופרשן התלמוד (מת ב-1315) אריק החמישי, מלך דנמרק (מת ב-1286) רוברט השלישי, הרוזן מפלנדריה (מת ב-1322) האפיפיור יוחנן העשרים ושניים (מת ב-1334) 6 ביולי – אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד (נולד ב-1198) 19 ביולי – יאקופו טייפולו, הדוכס ה-43 של ונציה (נולד בתאריך לא ידוע) ללא תאריך מדויק: אבו זכריא, שליט תוניסיה מטעם השושלת החאפצית (נולד ב-1203) ויליאם משרווד, פילוסוף אנגלי (נולד ב-1190) סונג סי, פתולוג סיני (נולד ב-1186) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1249‎ נפטרים ב-1249‎ מדיה וקבצים בנושא 1249 בוויקישיתוף
אנדרטת אלברט

האנדרטה לזכר הנסיך אלברט או אלברט ממוריאל (באנגלית: Albert Memorial) היא אנדרטה בגני קנזינגטון בלונדון שבאנגליה, מול האלברט הול. האנדרטה נבנתה לבקשת המלכה ויקטוריה לזכרו של בעלה, הנסיך אלברט סקס קובורג גות'ה, לאחר מותו בשנת 1861 ונחנכה ב-1872. את האנדרטה תכנן האדריכל סיר גילברט סקוט בסגנון גותי. במרכזה נמצא פיסלו של הנסיך אלברט, הפונה דרומה לעבר האלברט הול, וכן פסלים המייצגים את יבשות אירופה, אסיה, אפריקה, והאמריקות. מסביב לפסל תגליף שעליו 169 דמויות. בשנות ה-90 החל שיפוץ של האנדרטה, והיא נוקתה ונצבעה מחדש. בעת ניקוי הפסל התברר כי הוא נצבע בשחור, והיה בצבע זה במהלך 80 השנים שקדמו לשחזור. בתחילה חשבו כי הפסל נצבע בשחור במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי להגן עליו מהפצצות צפלין גרמניות, אולם בדיקה שנערכה העלתה כי הפסל נצבע קודם למלחמה, כנראה כדי להגן עליו מזיהום האוויר. האנדרטה לזכר הנסיך אלברט "אסיה" "אפריקה" מדיה וקבצים בנושא אנדרטת אלברט בוויקישיתוף אנדרטת אלברט אנדרטת אלברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שנת גכז

שנת גכז היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג גכז היא שנה המתחילה ביום שלישי (ג), היא כסדרה (כ) ועל כן יש 29 ימים בחשוון ו-30 ימים בכסלו, וחג הפסח חל בה בשבת (ז). שנה מסוג גכז היא שנה מעוברת ויש בה 384 ימים, הכוללים 55 שבתות. שנת גכז נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של תשרי בשנה מעוברת הוא בין יום שני 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל) ליום שלישי 18 שעות. מכך נובע ששנת גכז חלה בכ-5.26% מהשנים בלוח העברי. השנה שאחרי שנת גכז היא תמיד שנת בשה. בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תשי"א, ה'תשל"ח, ה'תשנ"ה, ה'תשפ"ב, ה'תת"ו, ה'תת"ט, ה'תתל"ג, ה'תתל"ו. בשנה מסוג גכז חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש טבת חל בשבת וביום ראשון, ראש חודש ניסן חל בשבת וראש חודש אלול חל בשבת וראשון. צום גדליה חל ביום חמישי, עשרה בטבת חל ביום שלישי, תענית אסתר חלה ביום רביעי, תענית בכורות חלה ביום שישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב נדחים שניהם ליום ראשון. חנוכה חל בימים שני עד שני, הדלקת נר ראשון ביום ראשון בערב. ט"ו בשבט חל ביום שני. פורים חל ביום חמישי ובירושלים ביום שישי. ה' באייר חל ביום שישי, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ד' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ג' באייר. שבועות חל ביום ראשון. בשנת גכז 55 שבתות כאשר בשתיים מתוכן לא קוראים פרשה: שבת חול המועד סוכות ושבת ביום הראשון של פסח. מכיוון שיש 53 פרשות לקרוא בשבת (פרשת וזאת הברכה נקראת בשמחת תורה) אין אף פרשה שנקראת ביחד עם פרשה אחרת בארץ ישראל. בחוץ לארץ, לא קוראים פרשה ביום השמיני של פסח, ולכן הם מחברים את פרשות מטות ומסעי. פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה: פרשת מקץ - שבת חנוכה קוראים את הפטרת "רני ושמחי" פרשת ויקהל - שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים פרשת פקודי - מנהג האשכנזים בארץ ישראל שקוראים גם הפטרת ויקהל וגם הפטרת פקודי פרשת ויקרא - קוראים הפטרה של שבת זכור פרשת שמיני - קוראים את הפטרת פרשת פרה פרשת תזריע - שבת ראש חודש ניסן, קוראים את הפטרת פרשת החודש פרשת מצורע - ברוב הקהילות נהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול פרשת קדושים (בחו"ל בפרשת אחרי מות) - קוראים הפטרת מחר חודש. בפרשת קדושים בחו"ל האשכנזים נוהגים להשלים את הפטרת אחרי מות. פרשת ראה - האשכנזים קוראים את הפטרת ראש חודש. בשנה זו, קוראים את ההפטרה ה"רגילה" לפרשת צו, תופעה נדירה באותן הקהילות שנוהגות לקרוא בכל שנה את ההפטרה של שבת הגדול (ולא רק בערב פסח). בארץ ישראל נקראת פרשת נשא בשבת שלפני חג השבועות, לעומת רוב השנים בהן היא נקראת רק לאחר חג השבועות, ולכן פרשת מטות ופרשת מסעי נפרדות לשתי שבתות ובהן קוראים את שתי ההפטרות הראשונות מתלת דפורענותא, כאשר בשבת של פרשת פינחס קוראים את ההפטרה של פרשת פינחס עצמה, דבר הנדיר יחסית. לנוהגים על פי דעת השולחן ערוך (ולא כרמ"א) שאין קוראים את הפטרת "השמים כסאי" בראש חודש אלול החל בשבת, הפטרה זו אינה נקראת כלל בשנה זו. s:טור אורח חיים תכח לוח השנה וחשבונו תוך בירור שאלת המחזוריות, יעקב מתלון, אתר שורש. שהרי בשנה פשוטה תמיד קוראים פרשת צו בשבת הגדול, ובשנה מעוברת, בדרך כלל חל בפרשת זכור או פרשת פרה. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תכ"ה, סעיף א'
אלברט הול

אלברט הול (באנגלית: Royal Albert Hall of Arts and Sciences, תרגום: אולם אלברט המלכותי לאמנויות ולמדעים) הוא אולם מופעים המוקדש לזכר בעלה של המלכה ויקטוריה – הנסיך אלברט סקסה-קובורג-גותה. האולם נמצא בדרום קנזינגטון במרכז לונדון שבאנגליה. מולו, בגני קנזינגטון, נמצאת אנדרטת אלברט, גם היא לזכרו של הנסיך. מאז שנפתח האולם ב-29 במרץ 1871 הופיעו בו גדולי האמנים, השחקנים, הקומיקאים, הרקדנים, הזמרים וכן קרקס השמש. באולם נערכו גם אירועי ספורט כגון תחרויות היאבקות, סומו ואף משחקי טניס. האולם הוא אליפטי בצורתו. רוחבו 83 מטרים, אורכו 72 מטרים וגובהו 41 מטרים. האולם תוכנן להכיל עד 8,000 צופים ואף הצליחו להכניס לאולם כ־9,000 צופים. אולם כיום, על פי נוהלי הבטיחות המודרניים, יש איסור להכניס יותר מ-5,544 צופים, כולל בעמידה בגלריה. לאולם כיפה גדולה ומצידו החיצוני נמצא עיטור טרקוטה המתאר את "ניצחון האמנויות והמדעים" שהאולם מוקדש להם. בשנת 1851 נערכה בלונדון תערוכה גדולה בארמון הקריסטל שבהייד פארק, ביוזמתו של הנסיך אלברט. לאחר מותו של הנסיך ולאור הצלחתה הרבה של התערוכה, הוחלט להקים אנדרטה לזכרו המורכבת מפסל ומאולם מופעים. באפריל 1867 נחקק החוק שעל פיו נבנה האולם, וב-20 במאי באותה שנה הניחה המלכה ויקטוריה את אבן הפינה למבנה אשר תוכנן בידי פרנסי פוק וקולונל דרקוט סקוט. הבנייה הסתיימה בשנת 1871 והאולם נחנך ב-29 במרץ באותה שנה. במקור הואר האולם באלפי מנורות גז, שהודלקו כולן תוך 10 שניות באמצעות מערכת מתוחכמת. בשנת 1896 הוכנסה לאולם מערכת תאורה חשמלית. אנדרטת אלברט אלברטופוליס מגדל השעון לזכר הנסיך אלברט אתר האינטרנט הרשמי של אלברט הול (באנגלית) אלברט הול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלברט הול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נחיר

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה נחיר הוא אחד משתי התעלות באף, מהנקודה שבה הן מתפצלות לכיוון הפתח החיצוני. בציפורים וביונקים מכילים הנחיריים עצמות מסתעפות או סחוסים מסתעפים הקרויים קונכיות, שתפקידם לחמם אוויר בשאיפה ולספוח לחות בנשיפה. דגים אינם נושמים דרך האף, אבל יש להם שני חורים קטנים המשמשים להרחה, ויכולים להיקרא נחיריים. אצל בני אדם, המחזור האפי הוא המחזור היומי הנורמלי של כלי הדם של הנחיריים, התופחים ומתכווצים במחזור שאורכו נע בין 30 דקות לכמה שעות, כך שרק נחיר אחד מתפקד בכל זמן. שיער באף חיטוט באף באתר abc science ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.