laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שגיב פרידמן

שגיב פרידמן (נולד ב-6 ביוני 1971) הוא תסריטאי, שחקן וסטנדאפיסט ישראלי. פרידמן גדל ברמת גן לאב רופא אף אוזן גרון ממוצא פולני. למד בתיכון בליך בעיר במגמת ביולוגיה. הוא בוגר לימודי תואר ראשון במשפטים והוכשר כעורך דין אך לא עסק במקצוע. ב-1996 סיים לימודי תואר שני בקולנוע בפקולטה לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום לימודיו, החל להופיע במועדוני סטנד-אפ בתל אביב ובהם ה"קאמל קומדי קלאב". את פרסומו החל בטלוויזיה בשנת 2006 במופע ההתרמה "יומטוב", ולאחר מכן נכנס לדמות הכלב בתוכנית "הרצועה" ששודרה בערוץ "ביפ". כתב לתוכניות "זהו זה!", "לילה גוב", "יצפאן", "שמש" (בה גם השתתף בתפקיד אורח), ו"אחורי החדשות" עם יאיר ניצני בערוץ 10, בה השתתף גם ככתב שטח (2003). בשנת 2006 הופיע בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט. בשנת 2008 השתתף במספר פרקים בעונה הראשונה של התוכנית "צחוק מעבודה". בשנת 2012 החל פרידמן להשתתף בתוכנית "מחוץ לחוק" לצידם של רועי לוי, יוסי גבני, שאולי בדישי, יונתן ברק ולוסי אהריש. התוכנית שודרה בערוץ "קומדי סנטרל" וכן בערוץ 10. בשנת 2016 כתב והגיש בתוכנית "עוד כותרות" עם איל קיציס ב"קשת", ערוץ 2. ב-30 במרץ 2017 עלתה בבתי הקולנוע הקומדיה "מסע הטבעת" אותה כתב. החל מ-2020 נמנה בין הכותבים לתוכנית "זהו זה!", שעלתה מחדש בשנה זו. פרידמן אב לבן, מתגורר ברמת גן. מדיה וקבצים בנושא שגיב פרידמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגיב פרידמן שגיב פרידמן, ברשת החברתית פייסבוק שגיב פרידמן, ברשת החברתית אינסטגרם שגיב פרידמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שגיב פרידמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שגיב פרידמן באתר הסטנד אפ הישראלי יונתן גת, שגיב פרידמן: "בלי בדיחות ערסים, אין סטנד-אפ", באתר ynet, 2 ביוני 2012 אלקנה שור, חיי כלב: שגיב פרידמן נגד העולם, באתר nrg‏, 15 בפברואר 2013 שגיב פרידמן מתראיין בפודקאסט "מאחורי כל צחוק", מגיש: אלדד שטרית, 11 ביוני 2018 שגיב פרידמן מתארח בפודקאסט "הקול בראש שלך - פודקאסט על במה ונשמה" עם סיגל כהנא, סרטון באתר יוטיוב, 29 ביוני 2024
יהודה סקורניק

יהודה סקורניק (נולד ב-1944) הוא רופא ישראלי, לשעבר מנהל מחלקה כירורגית א' באיכילוב, נשיא מגן דוד אדום, פרופסור אמריטוס בחוג לרפואה באוניברסיטת תל אביב. סקורניק נולד ב-1944 ולמד בתיכון צייטלין בתל אביב. בין השנים 1964 ל-1970 למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה בכירורגיה בבית החולים הדסה וכירורגית ילדים. השתלם באימונולוגיה במכון ויצמן למדע ובמכונים הלאומיים לבריאות במרילנד ארצות הברית וערך מחקרים בתחום. משנת 1982 משמש כמרצה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, בשנת 2002 מונה לפרופסור מן המניין. בתפקידו כמנהל מחלקה חינך רופאים רבים ותלמידיו משמשים כיום בתפקידים בכירים בקהילת הכירורגים. בין השנים 2008 ועד 2013 שימש נשיא מגן דוד אדום בישראל בשנת 2018 מונה על ידי שר המדע וטכנולוגיה כחבר מועצת הנגידים של קרו גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF). סקורניק נשוי לאסתר, ראש תחום תקשוב ומחשוב קליני במרכז רפואי ת"א ע"ש סוראסקי (איכילוב) וחברת הנהלת איגוד האינטרנט הישראלי (בתו של עו"ד אליהו מירון, מנכ"ל משרד הפנים בשנות ה-50). הם הורים לארבעה ילדים. סקורניק הוא חבר מועצת והנהלת האופרה הישראלית החדשה. הוא חבר במועצה הציבורית של הארגון ראש יהודי. חבר בנשיאות עמותת "רחשי לב" העוזרת לילדים חולי סרטן. מכהן כיום (2016) כחבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות וראש מדור מוזיקה במועצה. מידע אישי, באתר מד"א
מזמור הקרב על הרפובליקה

מזמור הקרב על הרפובליקה (באנגלית: The Battle Hymn of the Republic) הוא שיר פטריוטי אמריקאי שמקורו בתנועה לביטול העבדות. הוא נכתב בשנת 1861 ושימש כשיר מלחמה במלחמת האזרחים האמריקנית. השיר נכתב על ידי ג'וליה וורד האו, פעילה חברתית בתנועה לביטול העבדות, בתחילת מלחמת האזרחים. הלחן נכתב בשנת 1855, היה נפוץ ושימש את העבדים האמריקאים אפריקאים לספיריטואלז. לאחר פרסומו ב-1862 שימש השיר את חיילי מדינות האיחוד כשיר מלחמה. ב-1901, בזמן מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים, כתב מארק טוויין גרסה פארודית לשיר בו תקף את האימפריאליזם האמריקאי. השיר זכה מאז לגרסאות פארודיות רבות. במלחמת העולם השנייה חיברו צנחנים אמריקאים מילים פארודיות לשיר והוא נקרא Blood Upon the Risers. השיר היה אהוב על וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, ונוגן בטקס הלוויה שלו בשנת 1965. כיום משמש השיר להפגנת פטריוטיות אמריקאית. הוא מושמע בוועידות המפלגה הרפובליקנית והמפלגה הדמוקרטית ובהשבעות של נשיאים. באירועים כאלה, שאינם צבאיים, המילה "נמות" בבית האחרון מוחלפת במילה "נחייה". לאחר רצח הנשיא ג'ון פ. קנדי, שרה ג'ודי גרלנד את השיר בביצוע טלוויזיוני מפורסם. שם הספר "ענבי זעם" של ג'ון סטיינבק לקוח מהבית הראשון, ושם הספר "ליופיין של חבצלות" של ג'ון אפדייק מהבית האחרון. מילות השיר הופיעו רבות בנאומי מרטין לותר קינג. לחן השיר ומילות הפזמון (ששונו בהתאם), אומצו כשירי אוהדים של מועדוני הכדורגל האנגליים טוטנהאם הוטספר ומנצ'סטר יונייטד ("Glory, Glory, Man' United"). להקת המטאל המתקדם האמריקנית דרים ת'יאטר שילבה את השיר באלבומה השביעי train of thought, השיר האחרון של האלבום, in the name of god, ננעל בקטע שירה של מקהלה המבצעת את הבית הראשון והפזמון של השיר. חלקים מכתב יד מקורי של המזמור מוצגים במוזיאון התנ"ך בוושינגטון. מדיה וקבצים בנושא מזמור הקרב על הרפובליקה בוויקישיתוף מידע על היצירה "מזמור הקרב על הרפובליקה" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"מזמור הקרב על הרפובליקה" באתר SecondHandSongs notkill Judy Garland: Battle Hymn of the Republic - YouTube
אלן קורנו

אלן קורנו (בצרפתית: Alain Corneau;‏ 7 באוגוסט 1943 – 30 באוגוסט 2010) היה במאי סרטים ותסריטאי צרפתי. אלן קורנו נולד במנג סור לואר, לואר. הוא במקור מוזיקאי, היה נגן ג'ז; הוא עבד כעוזרו של קוסטה גברס Costa-Gavras, זו הייתה גם ההזדמנות הראשונה בה עבד עם השחקן איב מונטן, שעמו הוא ישתף פעולה בשלושה סרטים בהמשך הקריירה שלו, בהם Police Python 357 ‏ (1976) ו-La Menace ‏ (1977). קורנו ביים את ז'ראר דפארדיה בעיבוד לקולנוע של הספר "כל הבקרים שבעולם" בשנת 1991, את הספר כתב פסקל קיניאר. אלן קורנו זכה בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ב-1989 על סרטו Nocturne indien בשלוש קטגוריות: ציון לשבח מיוחד, הסרט הפופולרי ביותר ופרס מחבר השופטים. זכה בפסטיבל Prix Louis Delluc בשנת 1991 בפרס Prix Louis Delluc עבור סרט "כל הבקרים שבעולם". זכה עבור סרטו "כל הבקרים שבעולם" בפרס סזאר בשנת 1992 בשתי קטגוריות: לבמאי ולסרט הטוב ביותר בשנת 1992. זכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקרלובי וארי בשנת 2003 על סרטו "כבוד ורעדה", שהוא עיבוד לספרה של אמלי נותומב. באוגוסט 2010 הלך לעולמו כתוצאה ממחלת הסרטן. פשע אהבה (2010) הזדמנות שנייה (Le deuxième souffle) ‏ (2007) Les mots bleus ‏ (2005) כבוד ורעדה (Stupeur et tremblements) ‏ (2003) Le prince du Pacifique ‏ (2000) הדודן (Le cousin) ‏ (1997) Lumière et compagnie ‏ (1995) Les enfants de Lumière ‏ (1995) עולם חדש‏ (1995) כל הבקרים שבעולם (Tous les matins du monde) ‏ (1991) Contre l'oubli ‏ (1991) נוקטורנו הודי (Nocturne indien) ‏ (1989) "Médecins des hommes" (פרק אחד) (1988) בסדרת הטלוויזיה Afghanistan, le pays interdit ‏ (1988) Le môme ‏ (1986) פורט סאגאן (Fort Saganne) ‏ (1984) Le choix des armes ‏ (1981) Série noire ‏ (1979) La menace ‏ (1977) Police Python 357 ‏ (1976) France société anonyme ‏ (1974) Le jazz est-il dans Harlem? ‏ (1969) מדיה וקבצים בנושא אלן קורנו בוויקישיתוף אלן קורנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן קורנו, באתר AllMovie (באנגלית) אלן קורנו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן קורנו, באתר Discogs (באנגלית) על אלן קורנו מרב יודילוביץ', מת הבמאי הצרפתי אלן קורנו, באתר ynet, 30 באוגוסט 2010 אלן קורנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
וילה גודי

וילה גודי (איטלקית: Villa godi) היא וילה שנבנתה על ידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו בין השנים 1542-1537 בלונדו די לוגו (Lonedo di lugo) מצפון לעיר ויצ'נזה שבחבל ונטו, בצפונה של איטליה. זוהי ככל הנראה הראשונה מבין הווילות הכפריות שבנה פלאדיו. היא נבנתה בהזמנת האחים ג'ירולמו, פייטרו ומרקאנטוניו גודי. הווילה מתוארת בקצרה בספרו של פלאדיו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, במלל ובשרטוט. התוכנית כפי שבוצעה וכפי מצבה היום שונה בפרטים אחדים מן התוכנית כפי שהיא מופיעה בספר, ובעיקר החצרות ומבני העזר בחזית המבנה ובירכתיו. הווילה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, יחד עם הווילות הפלדיאניות בוונטו האחרות והיא פתוחה לציבור. צידו החיצוני של המבנה מתאפיין בבנייה פשוטה ללא עיטורים כלשהם. בכך הוא יוצא דופן מבין הווילות שבנה פלאדיו מאוחר יותר באותו האזור. כמקובל אצל פלאדיו חזית המבנה מתאפיינת בסימטריה דו-צדדית. במרכז מצויה מבואה אליה מוביל גרם מדרגות חיצוני אל עבר שלוש קשתות, ומאחוריהן הפתח. לבניין שלוש קומות המאופיינות על ידי טורי החלונות. הקומה המרכזית היא קומת האדון (piano nobile), והיא מתאפיינת בחלונות גדולים וגבוהים. מתחתיה מצויה קומת הקרקע, שהיא נמוכה מאוד, חלונותיה קטנים, ובה מוקמו המטבח וחדרי השירותים. הקומה עליונה, מתחת לגג, הניכרת בחלונותיה האופקיים הצרים, היא זו המשמשת כממגורה לתוצרת החקלאית של החווה, לפני משלוחה לשווקים. רק קומת האדון זכתה לעיטור. פלאדיו עצמו מציין כי ציורי הקיר המעטרים את חדרי קומת האדון הם פרי מכחולם של הציירים גואלטיארו בדובאנו, בטיסטה דל מורו איש ורונה ובטיסטה ונציאנו. בטיסטה דל מורו הוא הצייר שעיטר את האולם המרכזי של הבית המכונה "אולם המוזות". הווילות הפלדיאניות בוונטו Bruce Bucher, Andrea Palladio, The architect in his Time, Abbeville press, New York, 1998, pp. 65-69 מדיה וקבצים בנושא וילה גודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילה גודי ספר שני, פרק 15, ע' 85; במהדורה העברית של רוני רייך, בעמ' 159.
צליל מיתר

צליל מיתר הוא אלבומו השישי של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-29 באפריל 2001. האלבום הצליח בחנויות וכלל להיטים כ"צליל מיתר" שנהפך לאחד הלהיטים הגדולים של אייל גולן, "מיליון או דולר", "בין הטוב והרע" (שיתוף פעולה ראשון בינו לבין אביהו מדינה), "הריקוד הוא שלך" ו-"לו הייתי". באלבום נכלל גם השיר "בובים בובות" איתו הופיע ב"צעצוע של פסטיגל" בשנת 2000 וזכה במקום ה-2. בין כותבי השירים באלבום היו יוסי גיספן, אביהו מדינה, ירון כהן ושלומי שבת. על כל העיבודים (למעט השיר "בובים בובות") הופקד יעקב למאי. למצעד השנתי תשס"א של רשת ג' נכנסו 3 שירים מתוך האלבום: "מיליון או דולר" (הגיע למקום ה-5), "צליל מיתר" (מקום 11), ו"הריקוד הוא שלך" (מקום 24). האלבום מכר כ-200,000 עותקים וזכה בתואר אלבום פלטינה. שיר הנושא של האלבום צליל מיתר הפך להיות אחד מלהיטי הענק של גולן לכל אורך הקריירה ונחשב לאחד הקלאסיקות הגדולות בעולם המוזיקה הישראלית. לשיר נוספו מאות גרסאות כיסוי וקאברים והשיר זכה במקום השני בתחרות מצעד שירי העשור. כל העיבודים למעט "בובים בובות": יעקב למאי. עיבוד לשיר "בובים בובות": שלומי שבת וראובן בן שמעון. קלידים: יעקב למאי, גילי נרדיה, רובי בן שמעון (בשיר "בובים בובות"). תופים: אשר פדי. גיטרה בס: אבי יפרח. גיטרות אקוסטיות: אבי סינגולדה. גיטרות חשמליות: יהודה קיסר, אבי סינגולדה. כלי הקשה: אורן בלבן, אמיר פינטו. דרבוקה: רוני דדון. חצוצרה: דורון סילשי. טרומבון: דני פילאם. סקסופון: מרק רוזן. קלרינט: אלברט מלקוב כינורות: סניה קרויטור, ילמז טשצ'שמה, מקסים משעלי, ליאורה מנור, שמעון וולפנזון, דב גורדון. אקורדיון: בוריס אלייב. בגלמה: אריק כהן. עוד: מקסים משעלי. קולות רקע: יהודה תמיר. האלבום זכה להצלחה גדולה עם מכירת של למעלה מ-120,000 עותקים תוך זמן קצר. באותו זמן, הוא הוכתר כ"אלבום פלטינה כפול" הכי נמכר באותה שנה. עד היום מכר האלבום מעל לכ-200,000 עותקים, דבר ההופך אותו לאלבום הרביעי הכי נמכר של גולן ולאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל אי פעם. הביקורות על האלבום היו חיוביות ורבים מחשיבים את האלבום ואת שיר הנושא כבין היצירות המוצלחות של גולן. מידע על האלבום צליל מיתר באתר MusicBrainz האלבום צליל מיתר באתר Discogs ביוגרפיה של גולן באתר MOOMA ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיציקטו

פִּיצִיקָטוֹ (Pizzicato) היא טכניקת נגינה בכלי מיתר או בכלי קשת, על ידי פריטה על מיתריו באמצעות האצבעות. על כלי הקשת נהוג לנגן באמצעות קשת, שתנועותיה על המיתרים מרטיטות אותם ומפיקות את הצליל. בנגינת פיציקטו לא נעשה שימוש בקשת, אלא המבצע פורט על המיתרים באמצעות אצבעותיו. לרוב ינוגן הפיציקטו באמצעות יד ימין (היד המחזיקה בדרך כלל את הקשת), אך ניתן לנגן פיציקטו גם באמצעות יד שמאל (היד שמונחת על המיתרים). לפיציקטו יש אפקט מיוחד גם בתזמורת, וגם ככלי סולו. בנגינת פיציקטו, הצליל המופק מן המיתר הוא חלש יותר מאשר צליל שמופק באמצעות הקשת. צורת הרישום של "פיציקטו" בתווים היא .pizz, ועל מנת להורות למבצע לחזור לנגן בקשת נהוג לכתוב "arco" (שמשמעותו "קשת" בלטינית). ישנן מספר דרכים לנגינת פיציקטו: פריטה באמצעות יד ימין. מסומן ב-pizz. פריטה באמצעות יד שמאל - בדרך כלל כשמנגנים בקשת ובפיציקטו בו זמנית. מסומן לרוב ב-X על התו במקום עיגול. לחיצה בעזרת יד ימין על המיתר עד לנגיעה של המיתר עם השחיף (משמש לנגינת פיציקטו חלש במיוחד). צביטה והרמת המיתר, כך שבעזיבתו נשמע צליל של צביטה כתוצאה ממגע עם השחיף. בג'אז ובמוזיקה קלה מרבים להשתמש בפיציקטו, בתפקיד הקונטרבס בדרך כלל, כאשר לקונטרבס כתוב תפקיד של בס מהלך ונותן מקצב קבוע. בפסנתר נעשה שימוש גם כן בפיציקטו, אם כי לעיתים נדירות הרבה יותר ולרוב כ"קוריוז", כאשר הפסנתרן מנגן ישירות על מיתרי הפסנתר ולא על הקלידים. ביצירות קלאסיות מודרניות ישנן אף הוראות לנגינת פיציקטו בכלי נשיפה שונים. טכניקה זו לא עושה, כמובן, שימוש במיתרים, אלא נעזרת בשסתומים ובאופן נשיפה שונה על מנת ליצור אפקט הדומה לזה שנוצר בנגינת פיציקטו בכלי קשת. יוהאן שטראוס (הבן): פולקה פיציקטו אדוורד גריג: מחול אניטרה מתוך פר גינט ליאו דליב: פיציקטו מתוך הבלט "סילביה" פיוטר צ'ייקובסקי: החלק השלישי בסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי בלה בארטוק: החלק הרביעי מרביעיית כלי הקשת מס' 4 בנג'מין בריטן: חלק שני מ"הסימפוניה הפשוטה" אופוס 4 לרוי אנדרסון: פליק, פלאנק, פלאנק מוחמד עבד אל-והאב: אְל כָּרְנָךּ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רם ישי

רם (ריימונד) ישי (1931 – ספטמבר 2016) היה רופא ישראלי, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל ונשיא ההסתדרות הרפואית העולמית. ישי נולד בתוניס ליוסף ומרים ישי, אח לחמש בנות ושני אחים. הוא עלה לישראל באוניה "קדמה" בשנת 1955, מספר שנים לאחר משפחתו, לאחר שסיים את לימודיו כסטודנט לרפואה במונפולייה שבצרפת. הוא ומשפחתו גרו במושב גילת שבנגב. ישי היה חקלאי וטרקטוריסט והיה גאה מאוד לעבד את אדמת ישראל. שירת בצה"ל והשתתף במבצע קדש, במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. כמו כן, תפקד כחלק מהסגל הפיקודי של חיל הרפואה וסיים שירותו בדרגת רב-סרן. נמנה עם מקימי השירות הרפואי בנגב ועבד כרופא בכל המושבים והקיבוצים בדרום. העובדה שבעבר לא כל הדרכים היו סלולות כמו היום, גרמה למצבים בהם היו מטיסים אותו במטוס מיוחד לקיבוצים בהם היה דרוש רופא. ישי כיהן כיו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (1971–1990). במהלך כהונתו הוביל לשינוי בהרכב הוועד המרכזי של הר"י והנהיג את שביתת הרופאים בישראל (1983). על שביתה זו הוציא לאור (1986) את הספר "שביתת הרופאים: 2 במרס 1983 – 27 ביוני 1983". בנוסף, כתב את הספר "בין רופא לחולה", שיצא לאור בהוצאת שוקן. בשנת 1988 ייסד את החברה הישראלית לאתיקה רפואית. בשנת 1989, במהלך כהונתו בתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית. בשנת 2009, במהלך הוועידה ה-41 של הר"י, הוענק לישי אות יקיר הר"י. בין השנים 2000-2005 שימש כחבר בועדה לענייני החולה הנוטה למות. ישי נפטר בספטמבר 2016 בביתו. רם ישי, הרפואה הרופא והטכנולוגיה, מדע, ל"ג 6 בין רופא לחולה, באתר של הוצאת שוקן אות יקיר הר"י - ההסתדרות הרפואית מכבדת את ראשי הארגון לדורותיו, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
נחל שקמה

נַחַל שִׁקְמָה (בערבית: ואדי אל-חַסִי), הוא נחל אכזב בדרום שפלת יהודה העובר דרך מישור החוף הדרומי ונשפך לים התיכון. אורכו של הנחל כ-60 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו כ-750 קמ"ר. ראשיתו של הנחל בגבעות להב ממזרח לקיבוץ דביר. הנחל זורם לכיוון צפון מערב בין גבעות פורה לגבעות רוחמה, עד לתל חסי שם נשפך אליו נחל אדוריים, והנחל פונה מערבה וזורם בעמק נחל שקמה, חוצה את אזור רכסי הכורכר גברעם-נירעם, וסמוך לאור הנר פונה שוב לצפון מערב, מקבל את נחל חנון צפונית–מזרחית לנתיב העשרה, ונשפך לים התיכון מערבית לקיבוץ זיקים. בפועל, נאגרים מי השיטפונות הזורמים בנחל במאגר שקמה מדרום לזיקים, ורק עודפיהם זורמים לים. הנחל עובר בסמוך ליישובים דבירה, תלמים, אור הנר, ארז, נתיב העשרה וזיקים. אתרים נוספים הסמוכים לנחל הם תל מלחה, באר שקמה, תל נגילה, תל חסי, ותל שקף. מקיבוץ דביר ועד סמוך למחלף קמה עובר בצמוד לנחל קטע משביל ישראל. דרך נוף נחל שקמה מתאימה לתנועה ברגל וברכב. על אף שמה, ברובה אינה עוברת בסמוך לנחל. זוהי דרך עפר היוצאת משמורת פורה, עוברת ליד מאגר פורה, הגשר הטורקי מעל נחל פורה (יובל של נחל שקמה), תל נגילה וחורבת מרשן. כקילומטר וחצי מערבית לחורבת מרשן הדרך נצמדת לערוץ נחל שקמה עמו היא ממשיכה עד לקיבוץ אור הנר. הדרך מתחברת שוב לתוואי הנחל בחציית כביש 34, חוצה בסמוך לנחל את כביש 4 ומסתיימת ליד קיבוץ כרמיה. הדרך מסומנת במפות בכחול ובשטח באמצעות עמודונים. בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן באזור, תיעד את השרידים העתיקים באזור, ואת חציית נחל שקמה (לו הוא קרא "נהר אריביה" כשם הכפר הערבי הרביא שהיה ממוקם בשפך הנחל). גרן כתב:”בשעה וחמש עשרה דקות הגענו לשפך נהר אריביה המכונה גם נהר עסקלאן. במקום הזה, בתוך חצי עיגול נרחב למדי שמתקבל כאן מתוואי החוף, הוא יוצר כמין ברכה המפותלת כמה נפתולים צפופים, ומימיה נראים עומדים...בשעה שמונה וחמש עשרה דקות עברנו חורבות בשם ח'רבת אמאריס. הן לא בולטות לעין ומכסות גבעת חול החולשת על החוף מגובה שנים עשר מטר בקירוב...בשעה שמונה ושלושים דקות הגענו לעוד ח'רבה, ונאמר לי כי שמה ח'רבת אם אשקף. על פני כל האתר הזה פזורים חרסים מעורבים עם כתית”. ב-19 בדצמבר 1966 נספו שני חיילי צה"ל כאשר משאית צבאית נסחפה בעת שיטפון בנחל. זרם השיטפון הוערך ב-500 קוב בשנייה. כתב העיתון דבר תיאר: בשעות אחדות זורמים באפיקו מיליוני קובים מים, הסוחפים עמם במהירות עצומה אבני ענק ועצים עבי-גזע שנעקרו משרשיהם, משום כך נשמע השטפון בנחל שקמה כרעש של טור טנקים הממהר לקראת האויב... עתה רוגע הנחל...ויהי שוב ואדי צר ויבש המתפתל כנחש על פני האדמה . בסוף שנת 1978 התגלה גז טבעי בקידוח שבוצע באזור הנחל, אחר כך בוצעו שני קידוחים נוספים בהם לא נמצא גז והפרויקט הוכרז כלא כלכלי. אתר מרחב שקמה מסלול טיול לאורך נחל שקמה ושמורת פורה - מתוך האתר "שבילים" משה גלעד, אבק דרכים: טיול בדרך נחל שקמה, באתר הארץ, 15 בפברואר 2018 משה גלעד, הלגונה הכחולה של נחל שקמה, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2020 נחל שקמה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית https://www.gov.il/BlobFolder/reports/torrential_rain1/he/water-sources-status_floods_shiqma-2012-2013.pdf נחל שקמה באתר המשרד להגנת הסביבה ויקטור גרן,תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני : יהודה (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1982, עמוד: 108 שפי גבאי, נחל שקמה, דבר, 25 בדצמבר 1966 קידוחי נפט באשדוד ובגעש וגאז בנחל שיקמה, דבר, 29 במאי 1980
פנמה במשחקים האולימפיים

פנמה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אמסטרדם (1928). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות, ושבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1948). בהמשך, נעדרה מהמשחקים עוד פעמיים, אחת מהן בשל הצטרפותה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), עקב הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. פנמה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. לאורך השנים, זכו שני אתלטים פנמים במדליות אולימפיות. לויד לה ביץ' זכה בשתי מדליות ארד באולימפיאדת לונדון (1948), בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. שישים שנה אחר כך, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אירווינג סלדינו במדליית הזהב הראשונה לזכותה של פנמה, בקפיצה לרוחק. באולימפיאדת לונדון (2012) נפסל סלדינו בכל נסיונותיו בשלב המוקדמות וכלל לא העפיל לגמר. אתלט פנמי בכיר נוסף, אלונסו אדוורד, נפסל במוקדמות ריצת 200 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) העפיל אדוורד לשלב הגמר, וסיים במקום השביעי. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: פנמה במשחקים הפאראלימפיים פנמה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא פנמה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו

נמל התעופה הבין-לאומי מוסקבה-דומודדובו (ברוסית: Международный Аэропорт Москва-Домодедово) הוא נמל תעופה במחוז מוסקבה, השני בגודלו ברוסיה מבחינת נפח הנוסעים והמטען, אחרי נמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו. השדה ממוקם מדרום-מזרח לעיר מוסקבה, במרחק של כ-42 ק"מ ממרכז העיר. שטחו הכולל 136 קמ"ר והוא מאפשר פוטנציאל גדול במיוחד לתוכניות פיתוח עתידיות שלו. בשנת 2022 עברו בו כ-22 מיליון נוסעים לעומת כ-30 מיליון נוסעים לפני עשור. פעילותו של השדה החלה במאי 1965, אם כי טיסות פנים מרחבי ברית המועצות החלו כבר במרץ 1964. בתחילה נסלל בשדה מסלול המראה בודד, אולם עם הגידול בנפח התעופה הפנים-ארצית, נסלל בתוך 18 חודשים מהפתיחה מסלול מקביל נוסף, ובכך היה לשדה התעופה הראשון בברית המועצות שבו מתבצעות נחיתות והמראות במקביל. בדצמבר 1975 בוצעה הטיסה הבינלאומית הראשונה מן השדה, והוא הוכרז רשמית כנמל תעופה בינלאומי. החל משנת 1996 מתופעל השדה בידי חברה פרטית במסגרת עסקת חכירה ל-75 שנה. החברה החלה בביצוע השקעות רבות בפיתוח השדה, והשקעות אלה התבררו כמשתלמות עם הפיכתו של שדה התעופה לבסיס פעילות מרכזי עבור כל חברות התעופה הגדולות בעולם. בשנת 2003 בוצע שדרוג משמעותי של מגדל הפיקוח והוא מאפשר טיפול בכ-70 המראות ונחיתות בשעה על המסלולים המקבילים. באוגוסט 2004 בוצעו שני פיגועי טרור במטוסים שהמריאו מנמל התעופה, בהם נספו 89 בני אדם. ב-24 בינואר 2011 פוצץ עצמו מחבל מתאבד, מארגון הטרור של דוקה אומרוב, באולם קליטת הנוסעים בנמל התעופה והביא למותם של 35 ופציעתם של כמאה נוספים. השדה הוא אחד משלושת נמלי התעופה העמוסים ברוסיה. אל על מפעילה מספר טיסות יומיות אל השדה. כמו כן, שדה התעופה מתחבר באמצעות רכבת אקספרס למרכז העיר מוסקבה ובנוסף להן מופעל שירות מוניות ישיר לתחנה המרכזית בעיר. נמל התעופה דומודדובו מקושר למוסקבה באמצעות רכבת אארואקספרס המובילה לתחנת הרכבת פבלצקי שבמרכז העיר. נוסף לרכבת מופעלים מנמל התעופה גם שירותי אוטובוסים ומוניות לתחנות הרכבת המרכזיות של מוסקבה. ב-11 בפברואר 2018 התרסק מטוס של חברת סראטוב איירליינס בטיסה מספר 703 זמן קצר לאחר המראתו מהשדה לכיוון העיר אורסק. בהתרסקות נהרגו כל 71 הנוסעים ואנשי הצוות. הטרמינל בתוך הטרמינל פלטפורמת מגזר בינלאומי מגדל פיקוד ופיקוח נמל התעופה ב-1974 רציף רכבת האארואקספרס בדומודדובו (רו') מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו (באנגלית וברוסית) נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו, סרטונים בערוץ היוטיוב נמל התעופה דומודדובו באתר A-Z World Airports. רונן מדזיני והסוכנויות, מוסקבה: עשרות הרוגים בפיגוע בנמל התעופה, באתר ynet, 24 בינואר 2011 תיעוד פיגוע הטרור במוסקבה ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי שמואל בר נחמני

רבי שמואל בר נחמני (מכונה לעיתים בר נחמן) הכהן היה אמורא ארץ ישראלי שפעל בדור השני והשלישי של התקופה, במאות ה-3 וה-4, ומקום מושבו העיקרי היה לוד. רבי שמואל היה מגדולי בעלי האגדה היהודית בכל הזמנים. רבו היה רבי יונתן בן אלעזר, אך הוא למד גם מרבי יהושע בן לוי, והספיק גם לראות את התנא רבי שמעון בן אלעזר, וחבירו היה רבי יעקב בר אידי. עיסוקו העיקרי היה באגדה ופחות בהלכה, והוא היווה בר סמכא בתחום עד כי נאמר עליו שהוא "בעל אגדה", ואמרות רבות באגדה מצוטטות בשמו, בעיקר על ידי רבי חלבו. בנו היה האמורא רבי הלל בן רבי שמואל בר נחמני. היה לו בן נוסף, ושמו נחמן. כל האומר ראובן חטא אינו אלא טועה. כל האומר בני עלי חטאו אינו אלא טועה. כל האומר בני שמואל חטאו אינו אלא טועה. כל האומר דוד חטא, אינו אלא טועה. מאי דכתיב "נאם דוד בן ישי ונאם הגבר הוקם על" - נאם דוד בן ישי שהקים עולה של תשובה. מניין שמצווה על האדם לחשב תקופות ומזלות? שנאמר: ”וּשְׁמַרְתֶּם וַעֲשִׂיתֶם כִּי הִוא חָכְמַתְכֶם וּבִינַתְכֶם לְעֵינֵי הָעַמִּים.” (ספר דברים, פרק ד', ו') איזו חכמה ובינה שהיא לעיני העמים? הווי אומר זה חישוב תקופות ומזלות. הרב אהרן הימן, "רבי שמואל בר נחמני", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, באתר היברובוקס רבי שמואל בר נחמני, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" "שמואל בן נחמן", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) בעיקר בתלמוד הירושלמי ובמדרשים; לדוגמה, בתלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה, פרק ד', הלכה ד' תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות, פרק ה', הלכה א', תלמוד ירושלמי, מסכת מעשר שני, פרק ה', הלכה ג' הוא מזכיר בשמו אמרות רבות, לדוגמה: תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד א'; מדרש תנחומא, פרשת בחוקותי, ג'. ראו למשל תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ב, עמוד ב'. וראו במסכת חולין, דף צ"ח, עמוד א'. בראשית רבה, פרשה י"ב, פסקה ב'; וכן בראשית רבה, פרשה ג', פסקה ד'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף פ', עמוד א'. תנחומא על בראשית, פרשה נ"ח, פסקה י"ח תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ה', עמוד א'. מאמר זה מלמד שיש להעניק למאמרו "כל האומר דוד חטא" פרשנות מצמצמת, כמו שפירש רש"י. ראו על כך עוד בערך דוד ובת שבע. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ה, עמוד א' ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.