laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנשר נחת (ספר)

הנשר נחת (באנגלית: The Eagle Has Landed, העיט נחת) הוא ספר מאת הסופר הבריטי ג'ק היגינס. הספר יצא לאור ב-1975. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין הגרמני, על רקע מלחמת העולם השנייה. עלילת הספר מתרחשת בשנת 1943. עם הצלחת המבצע של אוטו סקורצני, בכיר לוחמי הקומנדו הגרמניים, אשר יחד עם הצנחנים הגרמנים חילץ בספטמבר 1943 את בניטו מוסוליני מכלאו במבצע חילוץ מוטס נועז, ראשון מסוגו, שבו נחת כוח גרמני בדאוני הסתערות על פסגת הר גבוה שם היה מוסוליני כלוא תחת שמירה כבדה. בזכות המבצע המוצלח עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. היטלר, שמח על הצלחת המבצע, מציע כי הביון גרמני ישלח כוח מובחר לפשיטה בעומק בריטניה כדי לחטוף את ראש ממשלת אנגליה, וינסטון צ'רצ'יל. את תכנון המבצע מטיל הימלר על קולונל מאקס ראדל, מפקד בכיר בחיל הפרשים הגרמני אשר נפצע במבצע ברברוסה והועבר לאגף המודיעין. הפיקוד על כוח הפשיטה מוטל על מפקד הצנחנים המעוטר, קולונל קורט שטיינר. שטיינר שירת בעברו במערכה על פולין, בקרב על מצודת אבן אמאל ובמאי 1941 לחם בקרב על כרתים. תמורת הסכמתו לפקד על המבצע ניתנה לשטיינר ולמעטים שנותרו מפקודיו חנינה כללית, והם משוחררים מיחידת העונשין אליה נשלחו כעונש על כך שסייעו ליהודייה להימלט מגטו ורשה. לשטיינר גם מובטח כי תמורת הסכמתו לפקד על הפשיטה לא יאונה כל רע לאביו, גנרל בכיר המואשם בקשירת קשר נגד היטלר. משימתם לצנוח לבריטניה, לנוע במסווה של צנחנים מצבא פולין החופשית, ולחטוף את צ'רצ'יל בעודו מתארח באחוזה בכפר. על ליאם דוולין, איש המחתרת האירית, מוטל לצנוח לאזור קודם לכן ולשמש כחלוץ בטרם המבצע. עם הגיעו לשם מסתבך ליאם שלא בטובתו בפרשת אהבים ומסכן את זהות הכיסוי שלו. ב-6 בנובמבר 1943, בשעה אחת אחר חצות הלילה משדרים שטיינר ואנשיו לראדל והימלר, את השדר הנשר נחת. פירושו של השדר הוא כי הכוח צנח בשלום, חבר לדוולין והגיע לכפר הקטן סטודלי-קונסטייבל שבמחוז נורפוק. ואולם, שטיינר ואנשיו נדרשים להתגבר על מכשולים רבים בדרכם להשלמת המשימה. הקשה שבהם הוא היוודע דבר הפשיטה ליחידת יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית ולאנשיה השוהים באימונים בקרבת הכפר. מפקדה, קולונל רוברט שאפטו הראוותן, וסגנו קר הרוח, רב-סרן הארי קיין, נדרשים לסכל את מבצעו של שטיינר בכל מחיר. הספר עובד גם לסרט קולנוע משנת 1976 אותו ביים ג'ון סטרג'ס, ומככבים בו דונלד סאת'רלנד כליאם דוולין, מייקל קיין כקורט שטיינר, רוברט דובאל כמקס ראדל, לארי הגמן וטריט ויליאמס בתפקיד הארי קיין. הספר "הנשר נחת", באתר "סימניה" זאב הר-נוף, הנשר נחת, דבר, ‏ 5 באוגוסט 1977. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 24-29. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 31-32. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמוד 55. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 72-77. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 89-90. גל פרל פינקל, רעיון מחוצף מספיק, הבלוג על הכוונת, ‏ 19 ינואר 2013. ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 221-226. ישראל רוזנבלט, "הגרמנים הטובים" יוצאים מן המחתרת, מעריב, 29 ביולי 1977. סרטי השבוע, באתר הארץ, 9 במרץ 2005. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרנוניים

קַרְנוּנִיִּים (שם מדעי: Blenniidae) היא משפחה של דגים קטנים חסרי קשקשים לחלוטין או בעלי קשקשים זעירים, אשר אורכם 5-15 ס"מ. הקרנוניים נמצאים בדרך כלל בים בסמוך לחוף, אולם קיימים מספר מינים החיים גם מים מתוקים. גופם של הקרנוניים חלק, רירי ונעדר קשקשים. לכל אורך גבם מצוי סנפיר גב ארוך וסנפיר הבטן שלהם נמצא בקדמת הגוף סמוך לראש הדג אף לפני סנפירי החזה שלהם. עיניהם של הקרנוניים קבועים בחלק העליון של ראשם בסמוך לחרטומם. שמם של הקרנוניים נגזר מהמאפיין הבולט ביותר שלהם שהם זיפים ארוכים היוצאים מבין עינייהם היוצרים רושם שהדג הוא בעל קרניים. סוג ומין יחיד Adelotremus leptus סוג ומין יחיד קַרְנוּן סְפִינְקְס (Aidablennius sphynx) Alloblennius Alticus Andamia Antennablennius Aspidontus Atrosalarias סוג ומין יחיד Bathyblennius antholops Belenniella Blenniella Blennius Chalaroderma Chasmodes Cirripectes סוג ומין יחיד Cirrisalarias bunares סוג ומין יחיד קַרְנוּן הַכַּרְבֹּלֶת (Coryphoblennius galerita) סוג ומין יחיד Crossosalarias macrospilus סוג ומין יחיד Dodekablennos fraseri Ecsenius Enchelyurus Entomacrodus סוג ומין יחיד קִשּׁוּטִית הָאַלְמֻגִּים (Exallias brevis) סוג ומין יחיד Glyptoparus delicatulus סוג ומין יחיד Haptogenys bipunctata סוג ומין יחיד צְפִירְנוּן מַקְרִין (Hirculops cornifer) Hypleurochilus Hypleurochlus Hypsoblennius Istiblennius Laiphognathus Lipophrys סוג ומין יחיד Litobranchus fowleri Lupinoblennius Meiacanthus Microlipophrys Mimoblennius סוג ומין יחיד Nannosalarias nativitatis סוג ומין יחיד Oman ypsilon Omobranchus Omox Ophioblennius Parablennius סוג ומין יחיד Parahypsos piersoni סוג ומין יחיד Paralticus amboinensis Parenchelyurus סוג ומין יחיד Pereulixia kosiensis Petroscirtes סוג ומין יחיד Phenablennius heyligeri Plagiotremus Praealticus Rhabdoblennius Salaria Salarias Scartella Scartichthys Spaniblennius Stanulus Xiphasia מדיה וקבצים בנושא קרנוניים בוויקישיתוף קרנוניים, באתר ITIS (באנגלית) קרנוניים, באתר NCBI (באנגלית) קרנוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרנוניים, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
אייניוזאורוס

אייניוזאורוס (שם מדעי: Einiosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון. פירוש שמו: "לטאת ביזון" ("אייניו" זה ביזון בניב אינדיאני מאזור מונטנה בה נתגלה). האייניוזאורוס היה דינוזאור צרטופסי מתת-משפחת הצנטרוזאורים המאופיינים בקרני אף מפותחות וקרני גבה מנוונות. אורכו היה בין 4.5 ל-6 מטר ומשקלו כ-1.3 טון. גודלו היה כגודל קרנף. מהעטרה של האייניוזאורוס בלטו שני דוקרנים ארוכים כלפי מעלה והיו בה שני חללים בעצמות. קרן האף של האייניוזאורוס הייתה כבדה ומעוקלת קדימה. כנראה שמבנים אלה שימשו בעיקר לתצוגה ופחות להגנה מפני טורפים. האייניוזאורוס חי בעדרים ואכל צמחייה נמוכה, אותה תלש במקורו. היה לו מראה מבהיל ביותר, בגלל קרנו הענקית על אפו, כשהיה קטן קרן אפו לא הייתה מעוקלת. מאובני האייניוזאור נתגלו בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי ג'ון ר. הורנר אך תוארו וסווגו רק ב-1995 על ידי סקוט סמפסון, שקרא להולוטייפ B בשם Einiosaurus procurvicornis. מאוחר יותר סיווג אותו סמפסון כמין של צנטרוזאורוס בשם Centrosaurus procurvicornis, אך שינוי זה לא התקבל בקהילה הפלאונטולוגית. דינוזאור זה הופיע בסדרה כוכב הדינוזאורים ובמשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive. מדיה וקבצים בנושא אייניוזאורוס בוויקישיתוף אייניוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אייניוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Einiosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית פיינברג

בית פיינברג הוא מבנה היסטורי בחדרה, אשר הוקם בשלבים החל בשנת 1895 או 1896 בידי ישראל (לוליק) פיינברג, והיה אחד המבנים הראשונים ביישוב. כיום שוכן הבית ברחוב ז'בוטינסקי 34 בעיר ומשמש כמוזיאון ומרכז תרבות. גרעין המבנה נבנה מאבני כורכר, ובשל הקושי בהשגת היתרי בנייה מהשלטונות העות'מאנים בארץ שימש תחילה כרפת או כאורווה. ב-1898 עברה משפחת פיינברג מיפו לחדרה והתגוררה בבית, אך שבה עד מהרה ליפו, לאחר שכל בני המשפחה חלו בקדחת. בניית הבית וקנית האדמות החקלאיות מומנו ברובם על ידי דב (בוריס) פינברג, אחיו של ישראל, אשר המשיך לחיות ברוסיה בחלק מהזמן עבד שם והשקיע כספים רבים בבנית הבית ובקנית אדמות חדרה. רק בשנת 1906 או לאחריה, החלה בניית אגפיו האחרים של המבנה, שהוקמו סביב חצר פנימית בצורת האות ח'. בצלע המערבית של המבנה נבנו ארבעה חדרים וחדר אוכל שפנה אל החצר הפנימית. באגף הצפוני היו שתי קומות, ובין היתר הותקן בו בית שימוש, דבר יוצא דופן לתקופה. באגף הדרומי נבנו חדרי השירות: מטבח, אמבטיה ומגורי העוזרת. בחצר הפנימית טיפחה אם המשפחה פניה פיינברג, גן ורדים ואירוסים, וכאשר הברון אדמונד רוטשילד ביקר בבית בשנת 1914, העניקה לו זר ופקעות אירוסים. מתחת למבנה נחפר מרתף גדול שתקרתו מקומרת, ובעת גירוש תושבי דרום הארץ בידי הטורקים התגוררו בבית קרובים ומכרים של המשפחה, והמרתף שימש להטמנת חפצי ערך. בני משפחת פיינברג היו ידועים כאניני טעם, דבר שבא לידי ביטוי בריהוט ובכלי הבית, ובציורי קיר בסגנון אר דקו ואר נובו. במאורעות תרפ"א שהתרחשו ב-6 במאי 1921, הותקפה חדרה בידי פורעים ערבים מטולכרם. בתיה הדרומיים של המושבה נעזבו ו-14 מהם, ובהם בית פיינברג, נבזזו והועלו באש. פניה פיינברג לא חזרה מאז לגור בבית, והוא היה נטוש ומוזנח במשך עשרות שנים. הבית תואר רבות בספר אות מאבשלום. המבנה שופץ על ידי עיריית חדרה, משפחת פיינברג, המועצה לשימור אתרי מורשת, קרן קיימת לישראל ומוזיאון החאן בחדרה, והושב למצבו בתחילת המאה ה-20. בין היתר שוחזרו גם ציורי הקיר. בשנת 2008 נפתח במקום מרכז תרבות ומוזיאון המציג את תולדות משפחת פיינברג, תוך שימת דגש על אבשלום פיינברג. בחדר האוכל מוצג סרט תיעודי המתאר את שיפוץ הבית ושימורו, ובחצר הפנימית פועל בית קפה. בחצר גדל חוטר מדקל אבשלום שהיה במקום נפילתו ליד רפיח. המקום מופעל על ידי 'נחלים החברה לפיתוח תיירות חדרה' מדיה וקבצים בנושא בית פיינברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית פיינברג בית פיינברג באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בית פיינברג באתר העירוני לתיירות ובילוי בחדרה
Diggin' in the Crates Crew

Diggin' in the Crates Crew, ידוע גם כ-.D.I.T.C, הוא הרכב היפ הופ מניו יורק שהוקם על ידי Lord Finesse ב-1990. הרכב ההיפ הופ כולל את הראפרים לורד פינס, דיאמונד די, שואוביז ואיי.ג'י., פאט ג'ו, באקווילד, או.סי. וביג אל. Lord Finesse, שהפיק שירים לנוטוריוס בי. איי. ג'י. ולד"ר דרה, היה מסתובב ברחבי ניו יורק ועושה באטלים עם ראפרים מקומיים, ובהם לרוב הוא ניצח. במקביל, הוא היה עושה סקיצות לשירים עם חברו הטוב Diamond D, שהיה בתחילת הדרך די ג'יי במועדוני לילה, ובין היתר היה משתתף בתחרויות די ג'יי. בתחרויות אלו הוא פגש את Showbiz. ב-1990 הוציא לאור Lord Finesse את האלבום Funky Technician. האורח היחידי באלבום היה A.G, שיותר מאוחר הפך להיות חלק מההרכב .D.I.T.C. המפיקים באלבום היו: די ג'יי פרמייר, Diamond D ,Showbiz ו-DJ Mike Smooth. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית אבל קיבל ביקורות מעולות ועשה הרבה רעש בסצנת ההיפ הופ המחתרתית. בעקבות ההצלחה המחתרתית Lord Finesse הרכיב את ההרכב .D.I.T.C. שכלל בהתחלה את: A.G, Diamond D, Showbiz., Fat Joe ו-Buckwild, ויותר מאוחר הצטרפו להרכב או.סי. וביג אל. משנת 1997 התחילו ההרכב לעבוד על האלבום D.I.T.C. Worldwide (כש-Big L עוד היה בחיים). ההרכב חתם בטומי בוי רקורדס והם התחילו להקליט חומרים לאלבום. שבוע לפני שהאלבום יצא לאור רשמית Big L נרצח ועשו בו כמה שינויים אחרונים, בהם הוספת שיר מחווה לכבודו של Big L וכן הוספת ורסים של Big L לשירים שונים באלבום. האלבום לא הצליח מסחרית, אך התקבל בצורה טובה על ידי המעריצים והמבקרים. באלבום התארחו Milano, Cuban Link, Armageddon, KRS-One וביג פן, שמת שבועיים לפני שהאלבום יצא. 2000 - (Live In Tramps (Vol.1 2000 - (Live In Tramps (Vol.2 2000 - All Love 2000 - (D.I.T.C.(Worldwide 2000 - The Official Version 2001 - DITC Presents Wild Life 2007 - Rare & Unreleased 2008 - Unreleased Production 2008 - The Movement 2009 - Rare & Unreleased Vol. 2 Diggin' in the Crates Crew, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Diggin' in the Crates Crew, באתר ספוטיפיי Diggin' in the Crates Crew, באתר AllMusic (באנגלית) Diggin' in the Crates Crew, באתר MusicBrainz (באנגלית) Diggin' in the Crates Crew, באתר Discogs (באנגלית) Diggin' in the Crates Crew, באתר Songkick (באנגלית)
המשורר

המשורר הוא סרטו העלילתי הקצר של גידי דר (30 דקות), שהקרנת הבכורה שלו הייתה ב-19 במרץ 1988 בבית ליסין, תל אביב. מככבים בו משה איבגי ושולי רנד. משורר תמהוני (שולי רנד) הוא עד ראייה לתאונת פגע וברח וכותב עליה שיר. בתחנת המשטרה מתברר לחוקר (משה איבגי) כי המשורר אינו זוכר דבר, והשיר שכתב מהווה העדות היחידה לתאונה. השניים מנסים לפענח את השיר, על מנת לפתור את התעלומה. שמי זרחין כתב על הסרט בעיתון חדשות: "על בסיס עלילתי זה יצר גידי דר בסרט הקצר "המשורר", מפגש בין שתי נקודות התבוננות במציאות, בין שני עולמות, כשהאחד מהווה אסוציאציה מרחיקת לכת לשנייה. החקירה הבלשית הופכת להיות דיון אסתטי בסרט שחור לבן קונטרסטי, מצולם להפליא, ערוך בקפידה ומשוחק היטב על-ידי משה איבגי ושולי רנד. סרט קצר שאינו קשור באחד מבתי-הספר לקולנוע בארץ, ועל-כן מרשימה מאוד עבודת הבימוי של דר. מומלץ." אורון שמיר כתב על הסרט בעכבר העיר: "מעבר לעובדה שמדובר ברעיון מבריק למדי, גם הביצוע הפנטסטי. שני השחקנים מתנהלים מעולה איש מול רעהו, הדיאלוגים שכתבו דר ודני ווסרמן מניחים את הדעת והצילום השחור-לבן של אמנון זלאיט הוא בחזקת אמנות. מבליט את כל מה שיפה בכיעור של תל אביב, הופך את כרם התימנים לציור של Esher ואת חדר החקירות לתפאורה של פילם נואר." הסרט יצא לאקרנים כאשר גידי דר היה בן 23, וכל השכלתו הקולנועית האקדמאי הייתה לימודים במשך חודשיים במגמת הקולנוע בבית צבי. הסרט צולם במצלמת 16 מ"מ על ידי אמנון זלאייט. הסרט נעשה בתקופה שבה סרטים בני חצי שעה היו נדירים. התסריט מבוסס על הסיפור הקצר של קארל צ'אפק "המשורר". דר כתב אותו יחד עם דני וסרמן, שהיה שותפו לפרויקטים רבים. זהו תפקידו הראשון של השחקן שולי רנד בקולנוע. בתפקידים הראשיים: משה איבגי – חוקר המשטרה שולי רנד – המשורר (משה הפנר) בסרט שיחקו גם קטיה זימבריס, יפתח מור, איתן בלום, הדה רישקין ועוד. רונית הורביץ, "כמו קוסם" (ריאיון עם גידי דר), בעיתון העיר, 18 במרץ 1988. שמי זרחין, "פגע, ברח, כתב", בעיתון חדשות, 15 בדצמבר 1988, עמ' 5. אורון שמיר, די.וי.די: משה איבגי לובש שירה, באתר הארץ, 19 במרץ 2012 "המשורר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המשורר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שמי זרחין, "פגע, ברח, כתב", בעיתון חדשות, 15 בדצמבר 1988, עמ' 5. אורון שמיר, די.וי.די: משה איבגי לובש שירה, באתר הארץ, 19 במרץ 2012
ביג אל

למונט קולמן (30 במאי 1974 - 15 בפברואר 1999), המוכר בשם הבמה ביג אל (Big L), היה ראפר אמריקני שפעל במהלך שנות התשעים. קולמן נרצח ב-15 בפברואר 1999 בשכונת הארלם, באותו הרחוב בו אחיו נרצח בשנת 2002. הרצח של קולמן מעולם לא פוענח. על אף הקריירה הקצרה, קולמן זכה לפרסום רב ונחשב לראפר בולט ומשפיע בתעשיית ההיפ הופ. קולמן נולד בשנת 1974 בשכונת הארלם שבעיר ניו יורק. בצעירותו קולמן נהג להאזין לראפרים בולטים שונים בהם Run DMC ו-The Cold Crush Brothers ובמיוחד לראפר ביג דדי קיין. בגיל 12 קולמן החל לשיר בסגנון ראפ ולמד לחרוז בפינת רחוב סמוכה לביתו בה נהג לבלות שעות רבות יחד עם חבריו בכל יום בניסיון לשפר את יכולותיו. במשך הזמן הצליח קולמן לפתח את סגנון הראפ הייחודי לו. את הכינוי "Big L" קיבל קולמן לראשונה בתיכון, על ידי חברתו לספסל הלימודים ג'וליה ריצ'מונד. הכינוי נבע מכינוי הילדות של לאמונט "Little Lamont" (לאמונט הקטן). בשנים הבאות קולמן היה חבר בשתי הרכבי היפ הופ – D.I.T.C ו-"Children Of The Corn". ההצלחה המוקדמת ב- D.I.T.C ביססה את מעמדו של קולמן הצעיר ועזרה לו להתפרסם, בעיקר בזכות הופעות אורח מרובות באלבומי הסולו שהפיקו באותה העת חברי ההרכב ובזכות פרסום קלטת דמו שונות. לבסוף החליט קולמן לפרוש מההרכב ולהתמקד בקריירת סולו. בשנת 1993 חתם קולמן על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים קולומביה, ובשנת 1995 הוא הוציא לשווקים את אלבום הבכורה שלו "Lifestylez of da Poor and Dangerous". בשנת 1995 פרסם קולמן את אלבום הבכורה המצליח שלו "Lifestylez Ov Da Poor & Dangerous". האלבום נחל כישלון וכתוצאה מכך קולמן הודח מהלייבל. בהמשך קולמן הקים חברת תקליטים משלו בשם "Flamboyant" ובין השנים 1996 ועד למותו ב-1999 הוא עבד על אלבום האולפן השני שלו. ב-15 בפברואר 1999 בשעה 20:30 קולמן נורה למוות ברחוב 139 שבהארלם, במרחק של כמה מטרים מביתו, על ידי מתנקש אלמוני שירה בו תשע יריות בחזה ובפנים מתוך מכונית חולפת. ההערכה הרווחת היא שקולמן נרצח בשל חובותיו של אחיו, לירוי פינאזי, אשר היה בכלא באותו הזמן. זמן קצר לאחר שאחיו של קולמן שוחרר בשנת 2002 מהכלא הוא נרצח באותו הרחוב. מקרה הרצח של קולמן פוענח 17 שנה לאחר מכן ב-2016 ככל הנראה על ידי חברו של אחיו "Gerard Woodley". ב-2 באוגוסט 2000, כשנה וחצי לאחר מותו של קולמן, הושק אלבום האולפן השני והאחרון של קולמן, "The Big Picture". האלבום כלל שירים רבים שקולמן הקליט בעבר ולא ראו אור מעולם וכן מספר אקפלות שביצע ונערכו מחדש. שני הסינגלים שפורסמו מתוך אלבום זה – "Ebonics" ו-"Flamboyant" – הגיעו למקום הראשון במצעדי הפזמונים באותה העת והאלבום עצמו זכה באלבום זהב לאחר חודש בלבד ממועד ההשקה. 1995 - Lifestylez ov da Poor & Dangerous 2000- The Big Picture 2010 - 139 and Lenox 2010 - Return of the Devil's Son 2011 - The Danger Zone מדיה וקבצים בנושא ביג אל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביג אל (באנגלית) ביג אל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביג אל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ביג אל, באתר ספוטיפיי ביג אל, באתר AllMusic (באנגלית) ביג אל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביג אל, באתר דיזר ביג אל, באתר Discogs (באנגלית) ביג אל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גלוריה ראובן

גלוריה אליזבת ראובן (באנגלית: Gloria Elizabeth Reuben; נולדה ב-9 ביוני 1964) היא שחקנית וזמרת קנדית ממוצא יהודי. ראובן התפרסמה בזכות תפקידה בסדרת הדרמה הרפואית "ER" בתור הסייעת ג'ני בולט עליו זכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי. ראובן נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה לזוג הורים ילידי ג'מייקה. אימה היא זמרת נשמה ממשפחה נוצרית אפרו-ג'מייקנית, ואביה הוא אדריכל צאצא למשפחה יהודית-ספרדית מג'מייקה. הדודנית שלה היא השחקנית ניקול לין(אנ'). ב-1990 ראובן החלה את דרכה בטלוויזיה בסדרה "הברק" בתפקיד סברינה חברתו של חוליו מנדז. בשנת 1994 שיחקה בסרט הפעולה העתידני שובר הקופות "טיימקופ" בתפקיד שרה פיילדינג שותפתו של הסוכן הפדרלי מקס ווקר (ז'אן-קלוד ואן דאם). ראובן הפכה לדמות מוכרת לקהל במהלך שנות ה-90 בזכות הופעותיה בסדרת הדרמה "ER", בה שיחקה בתפקיד הסייעת הפיזיולוגית ג'ני בולט, תפקיד עליו הייתה ראובן מועמדת פעם אחת לפרס גלובוס הזהב ופעמיים לפרס אמי. בשנת 2001 שיחק בעונתה הראשונה של סדרת הריגול "הסוכנות" של רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS. לאחר מכן הופיעה בסדרת הדרמה "נעדרים" בתור סוכנת האף. בי. איי ברוק האסלט ובסדרה "מצדי המתרס". בשנת 2012 שיחקה בסרטו של סטיבן ספילברג, "לינקולן" בתפקיד המוערך של התופרת האפרו אמריקאית אליזבת קקליי. בהמשך שיחקה בסרטים כמו "תמיכת חיים", "ג'ון הקטן" ו"90 דקות לרצח". בשנת 2015 החלה לשחק בתפקיד משני בסדרת הדרמה "מר רובוט" ברשת USA, בתפקיד קריסטה גורדון, הפסיכולוגית של אליוט. ראובן נישאה למפיק ויין אייזק, ובהמשך התגרשה ממנו. טיימקופ (1994) 90 דקות לרצח (1995) בדיסקרטיות (1998) עמוק בתוך לבי (1999) מקבת' במנהטן (1999) פילגרים (2000) ג'ון הקטן (2002) לינקולן (2012) ספק סביר (2014) אהבה למרחקים ארוכים (2015) ג'ין מהג'ונסים (2016) מי אנחנו עכשיו (2017) The Jesus Rolls‏ (2020) משחקת באש (2022) הברק (1990–1991) ציידי צללים (1993) - סרט טלוויזיה וידויים: שתי פנים של רוע (1994) - סרט טלוויזיה Johnny's Girl‏ (1995) - סרט טלוויזיה של ABC רצח מאדום לשחור (1995) ER ‏ (1995–1998) Waz ‏ (2007) סוכנות הביון (אנ') (2001–2002) נעדרים (2003–2004) חוק וסדר: מדור מיוחד (2007,2011, 2002) עזרה בחיים (2007) - סרט טלוויזיה מצדי המתרס (2008–2009) בטי וקורטה (2013) - סרט טלוויזיה מר רובוט (2017-2015) קדושים וחוטאים (2016) The Breaks‏ (2017) שטח מת (2018) גלימה ופגיון (2018–הווה) העיר על הגבעה (2019-הווה) הגברת הראשונה (2022) נקודת שוויון (2022–2024) אלזבת' (2024) אתר האינטרנט הרשמי של גלוריה ראובן (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא גלוריה ראובן בוויקישיתוף גלוריה ראובן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלוריה ראובן, באתר AllMovie (באנגלית) גלוריה ראובן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תמלחת

תִּמְלַחַת (באנגלית: brine) היא תמיסת מי מלח (בעיקר מלחים המורכבים מיונים של כלור, גופרה, נתרן, סידן ואשלגן) שמליחותה גבוהה ממליחותם של מי ים. על פי הגדרות המשרד להגנת הסביבה תמלחת היא "מים המכילים מלח שמקורו בפעולה של מתקן לריכוך יונים ("תמלחת נקייה") או בתהליך ייצור של מפעל". לתמלחות השפעה סביבתית מרחיקת לכת משום שבשל מסיסותם של המלחים, הזרמת תמלחות לקרקע עלולה לפגוע בה בצורה קשה, וחלחול של תמלחת למי תהום עלול לזהמם ולהפכם לבלתי ראויים לשתייה (טון אחד של תמלחת עלול לזהם אלפי מטרים מעוקבים מים). לכן קיימות תקנות לסילוק תמלחות לים, בין אם על ידי הזרמה ישירה לים (על ידי מפעלים סמוכים לחוף) או באמצעות מכליות לאתרים מורשים על חוף הים, בכפוף להיתרים. תמלחות משמשות בתעשיית המזון (למשל לשימור מזון בהחמצה או בכבישה, כנוזל קירור בעל טמפרטורת קיפאון נמוכה משל מים רגילים), בתעשיית העורות ועוד. בישראל נוצרת תמלחת בתהליך ייצור האשלג במפעלי ים המלח, אשר שואבים את מי הים המלוחים לצורך אידוי וייצור האשלג, ומשיבים לים תמלחת בנפח של מאות מיליוני מ"ק בשנה. תמלחת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקור - אתר המשרד לאיכות הסביבה תקנות איסור הזרמת תמלחות
אביב אלקבץ

אביב אלקבץ (נולד ב-11 באפריל 1988) הוא שחקן ישראלי ומורה. אביב נולד במושב חגור. בוגר בית הספר התיכון "עמי אסף" במגמת תיאטרון. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבה 188 של חיל השריון, בה שימש כמפקד טנק. אלקבץ הוא בוגר מחזור מ"ט של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וכן בעל תואר ראשון ותעודת הוראה מסמינר הקיבוצים. במסגרת לימודי המשחק, השתתף בהצגות התיאטרון "האזרח פום", "אכזר מכל המלך", "הלוויה חורפית", "ארץ פוק" ו"חופשת קיץ". נשוי ומתגורר בקיבוץ אפיק. בשנת 2003 שיחק אביב בסרט הקולנוע "האסונות של נינה" בבימויו של שבי גביזון, בו גילם את נדב, אחיינהּ של נינה, אותה גילמה איילת זורר. סרט זה זכה ב-11 פרסי אופיר, בהם הפרסים לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולשחקנית, שחקנית המשנה ושחקן המשנה הטובים ביותר, ובכך היה לסרט המעוטר ביותר במסגרת הטקס אי פעם. כמו כן זכה הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים בפרס וולג'ין לתסריט, הצילום והשחקנים. בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "זוג או פרד" בבימויו של טומי לנג, המהווה סרט המשך לטייארה. הסרט היה מועמד, בשנת 2012, לפרס אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. בשנת 2012 שיחק אביב בסרט סטודנטים קצר "שחקן ספסל" בבימויו של גיל וינשטיין לצד אסי דיין ואוולין הגואל, ובסרט "מחכים לגידי" בבימויה של איילת ישי. בשנת 2014 שיחק אלקבץ בסרט גמר של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה "התצפיתנית" בבימויה של נעה גוסקוב. בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי לצד אריה צ'רנר ואסי לוי, ובסרט "התעוררות" של הבמאי גיא מאירסון. בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "בוקר טוב ילד" בבימויו של שרון בר-זיו לצד קרן מור ושרון בר-זיו. בשנת 2022 הופיע בסרט הקצר "הילד". מדיה וקבצים בנושא אביב אלקבץ בוויקישיתוף אביב אלקבץ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אביב אלקבץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אביב אלקבץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי הפרופיל של אביב אלקבץ באתר סוכנות השחקנים שי גאני ארץ פוק באתר תיאטרון הבית זוג או פרד באתר אידיבי המתמודדים הראשוניים לפרסי אופיר 2012 באתר www.srita.net להחזיר בשאלה את אורי זוהר מתוך האתר www.habama.co.il מחכים לגידי באתר אישים התצפיתנית באתר אידיבי חתונה מנייר באתר אידיבי הביוגרפיה המקצועית של אביב אלקבץ באתר סוכנות השחקנים שי גאני בוקר טוב ילד באתר קרן הקולנוע הישראלי
טרנס היל

מריו ג'ירוטי (באיטלקית: Mario Girotti, שנודע בשם הבמה שלו, טרנס היל (באנגלית: Terence Hill)‏; נולד ב-29 במרץ 1939), הוא שחקן קולנוע ממוצא איטלקי, שהתפרסם בשנות ה-70 ככוכב סדרת "מערבוני הספגטי", טריניטי. טרנס היל נולד בשנת 1939 בוונציה בשם מריו ג'ירוטי, לאב איטלקי מן העיר גוביו ואם גרמניה מן העיר דרזדן, למשפחה בת שלושה ילדים. בשנת 1943 עבר עם משפחתו לעיירה בקרבת דרזדן, בה עבד האב ככימאי. בילדותו דיבר גרמנית. בשנת 1947 שבה המשפחה לאיטליה, לעיר אמליה שבאומבריה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. הוא התגלה כשחקן מוכשר כבר בהיותו ילד, ושיחק בסרטים איטלקיים רבים תפקידי ילדים. בגיל 15 למד שלוש שנים בבית ספר למשחק. משם המשיך בלימודי ספרות באוניברסיטת רומא. הוא השתתף במספר סרטים איטלקיים, ביניהם של הבמאי לוקינו ויסקונטי. לאחר מכן השתתף ב-4 מערבונים של "וינטו", המבוססים על ספריו של קרל מאי. בשנת 1967 השתתף במערבון שצולם בדרום ספרד. המפיקים ביקשו שיופיע תחת פסאודונים בעל צליל אמריקאי ולכן החליט להסב את שמו האיטלקי לשם "טרנס היל". בסרט זה הכיר את אשתו לעתיד, לורי צוויקלבאואר, אמריקאית ממוצא בווארי. השניים נישאו לאחר היכרות של חודשיים. היל הופיע במשותף לראשונה ב-1959 בסרט "חניבעל" עם השחקן באד ספנסר. השניים כיכבו החל משנת 1970 בסדרת סרטי "טריניטי ובמבינו". היל גילם את "טריניטי" ואילו באד ספנסר גילם את "במבינו". הסרט הראשון נקרא "קוראים לי טריניטי", ואחריו הסרטים "עדיין קוראים לי טריניטי", "שמי הוא עדיין טריניטי" ו"טריניטי ובמבינו". זה הפך לסרט האיטלקי המצליח ביותר. מאז הכינויים דבקו בהם. היל הופיע בכמה מערבונים בבימויו של אריה להולה בתחילת שנות השישים. אחד מסרטים אלו, "דו-קרב בשמש (1965)" (אנ'), הוא מערבון בהפקה גרמנית-איטלקית שהופץ ב-1965 ובו שיחק טרנס היל באחד התפקידים הראשיים. התסריט היה של להולה בשיתוף עם מארק חלאסקו. טרנס היל נשוי לשחקנית לורי צוויקלבאואר. יש להם שני ילדים משותפים: ג'ס (נולד 1969) ורוס (בן מאומץ, נולד 1973). רוס נהרג בתאונת דרכים ב-1990. מדיה וקבצים בנושא טרנס היל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרנס היל טרנס היל, ברשת החברתית פייסבוק טרנס היל, ברשת החברתית אינסטגרם טרנס היל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרנס היל, באתר AllMovie (באנגלית) טרנס היל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טרנס היל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרנס היל, באתר Discogs (באנגלית)
סוכריות

האם התכוונתם ל... סוכריות – ירחון לגיל הרך סוכריות (סרט) – סרט קולנוע ישראלי משנת 2013 בבימויו של יוסף פיצ'חדזה סוכרייה
מגלן מצויץ צפוני

המגלן המצויץ הצפוני (שם מדעי: Geronticus eremita) הוא מין עוף הנמנה עם משפחת הכפניים ותפוצתו היא אגן הים התיכון. המגלן המצויץ הצפוני שוכן בטורקיה, במדבר הסורי ובמרוקו. עד להקמת מדינת ישראל הזדמן גם לארץ ישראל, אך מאז נחשב כנכחד בה. עם זאת, מדי פעם מזדמנים לארץ פרטים אחדים, בעיקר בדרום. מגלנים מצוייצים החלו להתרבות בהצלחה במרכז לחקר חיות הבר של אוניברסיטת תל אביב. באביב 1984 שוחררו פרטים אחדים ברמת אביב כדי שיתאקלמו בטבע, אך הם לא ידעו לאתר את מזונם בעצמם וניסיון השבתם לטבע נכשל. המגלן ניזון בעיקר מחרקים וזחלי חרקים, תולעים, חלזונות, עכבישים, דו-חיים ולעיתים גם יונקים קטנים. מדיה וקבצים בנושא מגלן מצויץ צפוני בוויקישיתוף מגלן מצויץ צפוני, באתר ITIS (באנגלית) מגלן מצויץ צפוני, באתר NCBI (באנגלית) מגלן מצויץ צפוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מגלן מצויץ צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מגלן מצויץ צפוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מגלן מצויץ צפוני, באתר GBIF (באנגלית) The bird that came back from the dead - על ניסיון השבת המגלן המצויץ הצפוני לאירופה. כתבה מה-BBC מגלן מצויץ צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.