laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלאסנוסט

גלאסנוסט (ברוסית: Гласность, ‏האזנה‏Ⓘ‏) - "חופש הביטוי", "פתיחות", "חסר צנזורה", "שקיפות", הייתה אחד מקווי המדיניות שהציג מיכאיל גורבצ'וב בברית המועצות בשנת 1985. מטרתו של גורבצ'וב במדיניות הגלאסנוסט הייתה בחלקה ללחוץ על השמרנים במפלגה שהתנגדו למדיניות ארגון הכלכלה מחדש (פרסטרויקה). בעוד במערב המושג "גלאסנוסט" מתקשר לחופש הדיבור, המטרה העיקרית של מדיניות זו הייתה להגביר את שקיפות ניהול המדינה ולפתוח אותה לדיון, ולשנות את המצב הקודם בו החלטות פוליטיות מרכזיות התקבלו על ידי מעגל קטן של אנשי מנגנון או בתוך הפוליטבירו, מבלי שתהיה אפשרות לבקרם. הגלאסנוסט נתנה חופש חדש לאנשים: חופש דיבור רב יותר - שינוי רדיקלי, שכן השליטה על חופש הדיבור ועל הביקורת כנגד הממשלה היו חלק מרכזי מהשיטה הסובייטית. הגלאסנוסט נחשב לצעד לקראת דמוקרטיה ברוסיה. העיתונות הפכה לפחות נשלטת על ידי הממשל, עד כדי כך שהעיתון הרשמי "קומסומולסקאיה פרבדה" [דרוש מקור] נאסר להפצה בצ'כוסלובקיה בתקופת הגלאסנוסט ברוסיה. תחת מדיניות הגלאסנוסט, האזרחים יכלו ללמוד הרבה יותר על היקף הזוועות שבוצעו על ידי הממשלה כשסטלין היה בשלטון. אף על פי שניקיטה חרושצ'וב גינה את פולחן האישיות של סטלין, המידע על הממדים האמיתיים של הזוועות עדיין הוסתר. אלפי אסירים פוליטיים ומתנגדי משטר שוחררו ברוח הגלאסנוסט. עם זאת, המטרה המקורית של גורבצ'וב, להשתמש בגלאסנוסט ובפרסטרויקה כדי לערוך רפורמות בברית המועצות לא צלחה, וממשלת ברית המועצות קרסה בשנת 1991, לאחר ניסיון הפיכה כושל של גורמים שמרניים שהתנגדו לרפורמות של גורבצ'וב. גלאסנוסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גלסנוסט, דף שער בספרייה הלאומית
הדיוויזיה ה-13 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-13 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובאביב 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה בקרבות הקשים נגד הטורקים כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 הועברה הדיוויזיה למצרים, ולאחר תקופה קצרה היא הועברה למסופוטמיה, שם הייתה חלק מכוח החילוץ הכושל שנועד לשחרר את הכוחות הלכודים בכות. בחורף 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב כות השני ובכיבוש בגדאד, ובשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה בכיבוש שטחי צפון עיראק, ולאחר מכן נותרה כחיל כיבוש במוסול. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה. מייג'ור-גנרל רוברט קקביץ' (24 באוגוסט 1914 – 26 באוקטובר 1914) מייג'ור-גנרל ה. ב. ג'פריז (26 באוקטובר 1914 – 15 במרץ 1915) מייג'ור-גנרל פרדריק שאו (15 במרץ 1915 – 22 באוגוסט 1915) בריגדיר ג'. ה. דה ב. טראברס (22 באוגוסט 1915 – 23 באוגוסט 1915) מייג'ור-גנרל פרדריק מוד (23 באוגוסט 1915 – 10 ביולי 1916) מייג'ור-גנרל וולטר קיילי (10 ביולי 1916 – 20 במאי 1918) בריגדיר ג'. וו. או'דואודה (20 במאי 1918 – 23 בדצמבר 1918) מייג'ור-גנרל סר וולטר קיילי (23 בדצמבר 1918 – 17 במרץ 1919) הדיוויזיה ה-13 (באנגלית)
הדיוויזיה ה-14 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-14 של הצבא הבריטי (הקלה) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה כונתה "קלה" מאחר שהיא כללה בעיקר יחידות מרגימנט הרובאים ויחידות חיל רגלים קל. בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובאביב 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב איפר השני, הקרב על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-14
תומאס וייט

תומאס יוג'ין וייט הבן (באנגלית: Thomas Eugene White Jr.;‏ נולד ב-14 בדצמבר 1943) הוא איש עסקים אמריקאי וקצין לשעבר בצבא ארצות הברית. הוא גם היה מנהל בכיר בחברת אנרון שקרסה וכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית ממאי 2001 ועד נובמבר 2004. תומאס וייט נולד בדטרויט, מישיגן. ב-1963 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הטכנולוגי קארס שבעיר. הוא היה חלק מתוכנית הקאדטים הצעירים לשירות צבאי (JROTC) בבית ספרו, שמדי שנה מקנה יתרון לשואפים להתגייס לשירות צבאי. ב-1967 סיים וייט את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, קיבל תואר בוגר במדעים והוצב בצבא ארצות הברית. ב-1974 הוא קיבל תואר מוסמך במדעים בחקר ביצועים מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. ב-1984 הוא למד במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. במהלך הקריירה הצבאית הארוכה שלו, שכללה שני סבבי שירות בווייטנאם הוא שימש במגוון תפקידי פיקוד, כולל מפקד הפלוגה הראשונה של רגימנט הפרשים המשוריין ה-11, מפקד רגימנט הפרשים המשוריין ה-11 של הגיס החמישי ומפקד כוח המשימה המיוחד ללוחמת אנטי-שריון. ב-1989 מונה וייט כעוזר הניהולי למי ששימש אז כראש המטות המשולבים, הגנרל קולין פאוול, שם ציטט הוושינגטון פוסט ידידים משותפים שאמרו שהוא ה"אלטר אגו" של פאוול "בעבודה שמצריכה תחכום פוליטי אדיר". ביולי 1990 סיים וייט את שירותו הצבאי בדרגת בריגדיר גנרל. לאחר תום שירותו הצבאי נכנס וייט למגזר העסקי הפרטי כסגן יושב הראש של "אנרון שירותי אנרגיה", חברת בת של תאגיד אנרון שאחראית על אספקת אנרגיה במיקור חוץ. הוא היה אחראי על חברת אנרון להנדסה ובניה שניהלה פעילות בניה נרחבת במיזמים מקומיים ובינלאומיים. וייט גם היה חבר בהנהלת אנרון ויושב הראש והמנהל הכללי של תאגיד המבצעים של אנרון. בחירתו של וייט כמזכיר הצבא הייתה שנויה במחלוקת, על אף הקריירה הצבאית הארוכה שלו, בשל התפקיד שמילא זמן קצר קודם לכן באנרון. מזכיר ההגנה דונלד רמספלד החליט עם זאת לשים את הניסיון העסקי כאחד מדרישות המפתח למועמדים לתפקידים הכפופים אליו. וייט הושבע לתפקידו ב-31 במאי 2001 והיה אחראי על כל העניינים הקשורים לכוח האדם, כוחות המילואים, מתקנים, סביבה, רכש מערכות נשק וציוד, תקשורת והניהול הפיננסי של צבא ארצות הברית. הוא הוביל כוח של מעל מיליון איש בשירות פעיל, בנוסף לאנשי המשמר הלאומי ו-270,000 עובדים אזרחים. הוא היה אחראי על קרקעות בשטח של כ-60,000 קמ"ר ועל תקציב שנתי של כמעט 70 מיליארד דולר. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד הסתבך וייט במחלוקת שנגעה לעבודתו הקודמת באנרון ועל הידע שהיה עשוי להיות לו על כמה מהעסקים המפוקפקים של התאגיד. העובדה שהוא החזיק בכמות לא מבוטלת של מניות התאגיד הכניסה אותו לניגוד עניינים. ב-2002 נעשה וייט מעורב במחלוקת עם רמספלד על ההצעה לביטול מיזם הארטילריה XM2001 "קרוסידר" של הצבא. וייט תמך בעמדתו של הצבא שהמערכת חיונית לעתידו של הצבא והעביר נקודות לשיחה בדיוני הקונגרס כדי לשכנע בנחיצותו. אף על פי כן, רמספלד החליט שהמיזם לא מתאים למלחמות העתידיות ובסופו של דבר ביטל אותו. ב-2003 סירב וייט לנזוף בפומבי בגנרל אריק שינסקי על דבריו בוועדת הכוחות המזוינים שיהיה צורך ב"סדר גודל של כמה מאות אלפי חיילים" כדי להחזיק בעיראק לאחר הפלישה אליה. החלטתו זו, בשילוב עם צעדיו של וייט בנוגע למיזם הקרוסידר, חילוקי דעות עם רמספלד בנוגע למיזם הסטרייקר, וניגוד העניינים שלו בנוגע לאנרון, הובילו לדרישתו של רמספלד להתפטרותו של וייט. ב-25 באפריל 2003 התפטר וייט מתפקידו והתפטרותו נכנסה לתוקף ב-9 במאי. מדיה וקבצים בנושא תומאס וייט בוויקישיתוף "The Changing Biography of Thomas White, Secretary of the Army". The Memory Hole. Archived from the original on August 13, 2007.
הוצאת גרנד סנטרל

הוצאת גרנד סנטרל (באנגלית: Grand Central Publishing) היא חטיבה של קבוצת הספרים האשט (אנ'), לשעבר "ספרי וורנר". הוצאת גרנד סנטרל הוקמה במרץ 2006 לאחר שוורנר מדיה מכרה את קבוצת הספרים "טיים וורנר" להאשט ליב (אנ'). מלבד הוצאת גרנד סנטרל עצמה, יש לחטיבה ארבע הוצאות: Twelve Grand Central Life & Style Forever Forever Yours אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת גרנד סנטרל הוצאת גרנד סנטרל, ברשת החברתית פייסבוק הוצאת גרנד סנטרל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוצאת גרנד סנטרל, ברשת החברתית אינסטגרם הוצאת גרנד סנטרל, סרטונים בערוץ היוטיוב הוצאת גרנד סנטרל, באתר פינטרסט "Lagardère to buy Time Warner books". The New York Times. נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Book publisher Hachette brings down the ax" "Warner Books Morphs into Grand Central Publishing". אורכב מ-המקור ב-13 בדצמבר 2014. נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Publishing Groups - Hachette Book Group". אורכב מ-המקור ב-2013-01-06. נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Grand Central to Launch Digital Romance Imprint". PublishersWeekly.com. נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Breaking News: Grand Central Publishing Is Expanding Its Romance Imprints". נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
ג'ואי ג'נלה

ג'וסף ג'נלה (באנגלית: Joseph Janela; נולד ב-3 ביולי 1989) הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בשל תקופותיו בארגוני ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW),‏ Pro Wrestling Guerrilla‏ (PWG),‏ Combat Zone Wrestling‏ (CZW) ו-Major League Wrestling‏ (MLW), שבהם הופיע תחת שם הבמה ג'ואי ג'נלה. ג'נלה גדל באסבורי פארק, ניו ג'רזי. במהלך תחילת הקריירה, ג'נלה הודה שהוא שיקר לבעלי ארגוני היאבקות שונים בהקשר לגילו. הוא אמר בלא מעט ראיונות שהוא היה בגיל המתאים להתאמן, אף על פי שהיה בן 15 בלבד. הוא מעריץ של "קרבות המוות" ושל סגנון ההיאבקות שהיה נהוג בארגון ההיאבקות Extreme Championship Wrestling‏ (ECW). הישגים בארגון ההיאבקות Absolute Intense Wrestling הטורניר לזכר JT לייטנינג (2018) הישגים בארגון ההיאבקות Alpha-1 Wrestling אליפות גבולות חיצוניים של A1 (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling - CZW אליפות ה-Wired של CZW‏ (3 פעמים) הישגים בארגון ההיאבקות Dojo Pro Wrestling אליפות חגורה לבנה של Dojo Pro (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות !Forza Lucha אליפות גביע Forza Lucha (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות House of Glory - HOG אליפות הזוגות של HOG (פעם אחת) - עם אנתוני גנגונה הישגים בארגון ההיאבקות Jersey Championship Wrestling - JCW אליפות במשקל כבד של JCW (פעם אחת) אליפות הזוגות של JCW (פעמיים) - עם X-פאק (1) ורת' טייטוס (1) הישגים בארגון ההיאבקות National Wrestling Superstars - NWS אליפות במשקל קל של NWS‏ (3 פעמים) הישגים בארגון ההיאבקות On Point Wrestling - OPW אליפות במשקל כבד של OPW (פעם אחת) הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI PWI דירג אותו במקום ה-106 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2021 הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Syndicate - PWS אליפות השלישיות האובדנית של PWS (פעם אחת) אליפות Tri-State של PWS (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות WWNLive אליפות ה-WWN (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות World Xtreme Wrestling - WXW אליפות בלאסט טלוויזיה של WXW (פעם אחת) מדיה וקבצים בנושא ג'ואי ג'נלה בוויקישיתוף ג'ואי ג'נלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ואי ג'נלה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ואי ג'נלה, ערוץ באתר Twitch.tv ג'ואי ג'נלה, באתר Online World of Wrestling
הדיוויזיה ה-54 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-54 של הצבא הבריטי (מזרח אנגליה) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים. בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט 1916 היא לחמה בקרב רומני. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני, ולאחר מכן מילאה חלק חשוב בהבסת העות'מאנים בקרב עזה השלישי ואף נטלה חלק בכיבוש ירושלים. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה בקרב מגידו, ולאחר מכן לחמה בכיבוש צפון ארץ ישראל וסוריה מידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה. בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-18 (המזרחית). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד המזרח על מנת להגן שם מפני פלישה גרמנית לבריטניה, וב-14 בדצמבר 1943 פורקה הדיוויזיה, תוך שחלק מיחידותיה שימשו כתגבור ליחידות שלחמו בנורמנדי. סטיוארט האר (1916–1923) ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והוצאת 'מערכות' של צה"ל, 2012. פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007. הדיוויזיה ה-54
אנטואן פוקואה

אנטואן פוקואה (באנגלית: Antoine Fuqua; נולד ב-19 בינואר 1966) הוא קולנוען אמריקאי. בתחילת הקריירה שלו, הוא ביים קטעי וידאו לאמנים פופולריים כמו טוני ברקסטון, סטיבי וונדר, אשר, ליל ויין, קוליו ופרינס. בהמשך הפך לבמאי קולנוע. לאחר שסרטו, "יום אימונים מסוכן" קיבל שתי מועמדויות לפרס האוסקר הפך למפורסם. נוטה לביים סרטי פעולה וסרטי פשע משטרתיים. פוקואה נולד וגדל בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1984. מאז 1999, נשוי לשחקנית ללה רושון. הם מגדלים שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אנטואן פוקואה בוויקישיתוף אנטואן פוקואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטואן פוקואה, באתר AllMovie (באנגלית) אנטואן פוקואה, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אנטואן פוקואה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנטואן פוקואה, באתר MusicBrainz (באנגלית) Winners, NAACP Image Awards (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קימלה

קימלה (בהונגרית: Kimle) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. הכפר הוקם בשנת 1966 על ידי איחוד שני כפרים הורוואטקימלה (Horvátkimle), קימלה הקרואטית, ומגיארקימלה (Magyarkimle), קימלה ההונגרית. כמו כפרים רבים באירופה גם בקימלה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,760 תושבים, ובשנת 2019 רק 2,178 תושבים. בשני הכפרים שהתאחדו לקימלה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. יהודי קימלה הקרואטית: יהודי קימלה ההונגרית: מדיה וקבצים בנושא קימלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קימלה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לונדון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לונדון (אנגליה, הממלכה המאוחדת) לונדון – בירת הממלכה המאוחדת לונדון רבתי – אזור בממלכה המאוחדת הכולל את 32 רובעי לונדון ומהווה אזור בחירה בפרלמנט האירופי הסיטי של לונדון – המרכז ההיסטורי והפיננסי של לונדון רבתי לו יש מעמד חוקי חריג וייחודי מקומות אחרים לונדון (אונטריו) – עיר בקנדה הקרויה על שם לונדון האנגלית כיכר לונדון – כיכר וגן בסמוך לחוף הים של תל אביב שהוקם כהצדעה לעמידתם של תושבי לונדון בהפצצות מלחמת העולם השנייה מוזיקה וקולנוע לונדון (אלבום) – אלבום מאת חוה אלברשטיין לונדון (שיר) – שיר עברי של חוה אלברשטיין שנכתב על ידי חנוך לוין לונדון (סרט) (אנ') – סרט דרמה-רומנטית אמריקאי משנת 2005 אישים בצלאל לונדון – שחקן תיאטרון ישראלי, אביו של ירון ג'ולי לונדון – זמרת ושחקנית אמריקנית ג'ק לונדון – שם העט של ג'ון גריפית צ'ייני, סופר אמריקאי דניאלה לונדון דקל – קריקטוריסטית, בעלת טור וסופרת ישראלית; בתו של ירון ירון לונדון – עיתונאי ישראלי; בנו של בצלאל לונדון מאייר לונדון – פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מניו יורק, חבר הקונגרס מטעם המפלגה הסוציאליסטית של אמריקה צילה לונדון – שם נעוריה של צילה מנוסי, מאיירת וקריקטוריסטית ישראלית אחר כוחות לונדון – כוח בין-מולקולרי מסוג דיפול רגעי – דיפול מושרה, אחד מהסוגים של כוח ואן דר ואלס. הסכם לונדון (פירושונים)
טויוטה 2000GT

טויוטה 2000GT (ביפנית: トヨタ・2000GT, באנגלית: Toyota 2000GT) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בשותפות עם ימאהה מוטור בין השנים 1967–1970 ביפן. יוצרו 351 יחידות. 3 דלתות – פסטבק. 2 מושבים. מנוע קדמי-אורכי / מנוע קירור מים. סוג הנעה – הנעה אחורית. קיבולת מכל דלק – 60 ליטר. צמיגים – Dunlop SP41 165 HR 15. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.4 שניות (מנוע 1,988 סמ"ק). בשנת 2013 דגם של "טויוטה 2000GT" נמכר עבור 900,000 אירו. בשנת 1967 דגם רודסטר של "טויוטה 2000GT" עשה את הופעת המסך המפורסמת ביותר שלו בסרט אתה חי רק פעמיים מסדרת ג'יימס בונד שרובו צולם ביפן. שחקן סרטי בונד דניאל קרייג הצביע על דגם "טויוטה 2000GT" כ"מכונית בונד המועדפת עליו מכל הזמנים". "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT", שנת 1967 "טויוטה 2000GT", שנת 1969 "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT" "טויוטה 2000GT" – מבט למנוע 6 צילינדרים, 2.0 ליטר "טויוטה 2000GT" – מבט לתא הנהג "טויוטה 2000GT" – מבט ללוח מחוונים טויוטה טויוטה סרה מדיה וקבצים בנושא טויוטה 2000GT בוויקישיתוף טויוטה 2000GT, סרטון באתר יוטיוב טויוטה 2000GT, סרטון באתר יוטיוב טויוטה 2000GT, סרטון באתר יוטיוב ההיסטוריה של 75 שנים לטויוטה toyota-global.com/company/history_of_toyota/75years/vehicle_lineage/family_tree/index "טויוטה 2000GT" - היסטוריה blog.toyota.co.uk/toyota-2000gt-history "טויוטה 2000GT" topspeed.com/cars/toyota/1967-1970-toyota-2000gt "טויוטה 2000GT", שנת 1968 - מפרט טכני carfolio.com/specifications דגם של "טויוטה 2000GT" נמכר עבור 900,000 אירו בשנת 2013 motorlegend.com/actualite-automobile/une-toyota-2000gt-vendue-900-000euros אתה חיי רק פעמים You Only Live Twice- The James Bond International Fan Club". 007.info. דגם "טויוטה 2000GT" - מכונית בונד המועדפת על דניאל קרייג blog.toyota.co.uk/toyota-2000gt-is-bonds-favourite-bond-car
הדיוויזיה ה-42 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-42 של הצבא הבריטי (מזרח לנקשייר) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם. הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים. בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובספטמבר 1914 נשלחה הדיוויזיה למצרים, על מנת להחליף שם את יחידות הצבא הסדירות. במאי 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-8. בקיץ 1916 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט אותה שנה היא לחמה בקרב רומני. בינואר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם צורפה לקורפוס ה-3 שהיה חלק מהארמייה השנייה. בקיץ אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השלישי, כחלק מהקורפוס ה-5 שהיה חלק מהארמייה החמישית, ובפברואר 1918 היא הועברה לעתודה. במרץ 1918 היא הוכפפה לקורפוס ה-6, שהיה חלק מהארמייה השלישית, ולחמה עמו במהלך מבצע מיכאל שבו ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במהלך מתקפת מאה הימים, ובכלל זה במהלך קרב קאנאל דו נור והמרדף עד הסל. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה. בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-66. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, ובאפריל 1940 היא נשלחה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בגבורה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה תחת פיקודו של ויליאם הולמס, ולאחר מכן פונתה בחזרה לבריטניה במהלך הנסיגה מדנקרק. לאחר חזרתה לבריטניה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד צפון, על מנת להגן מפני פלישה גרמנית לבריטניה. ב-1 בנובמבר 1941 הוסה הדיוויזיה לדיוויזיית השריון ה-42 (מזרח לנקשייר), בשל המחסור הגדול ביחידות שריון. הדיוויזיה לא נשלחה למשימות מעבר לים, וב-17 באוקטובר 1943 פורקה הדיוויזיה, כאשר יחידות השריון שלה הועברו לדיוויזיית השריון ה-79 ואילו יחידות הרגלים שלה הועברו לדיוויזיה ה-53. בשנת 1947 אוחדה הדיוויזיות ה-42 וה-55 (מערב לנקשייר) לדיוויזיה ה-42 (לנקשייר), אולם הדיוויזיה פורקה בשנת 1968. כיום החטיבה ה-42 (צפון-מזרח) מחזיקה בסמל הדיוויזיה ה-42 לשעבר. הדיוויזיה ה-42
פתיון (סרט, 2000)

פתיון (באנגלית: Bait) הוא סרט פשע קומי אמריקאי-קנדי משנת 2000 בכיכובם של ג'יימי פוקס ודייוויד מורס. זהו הסרט השני שביים אנטואן פוקואה. הסרט היה כישלון כלכלי עצום, שעלה לאחים וורנר 51 מיליון דולר אך הכניס כ-15 מיליון דולר בלבד. אלווין דין סנדרס הוא פושע זוטר שמוצא שהרשעתו בגין גנבת חסילונים נמחקת מהתיק שלו ומגלה שיש לו 11,500 דולר. עד מהרה הוא מגלה שהוא מתוכנן לשמש כפתיון במזימה ממשלתית פדרלית ומתוחכמת ללכידת רוצח שגנב 42 מיליון דולרים בזהב מהפדרל ריזרב. ג'יימי פוקס כאלווין סנדרס דייוויד מורס כאדגר קלנטין דאג האצ'יסון כבריסטול קימברלי אליז כליסה היל דייוויד פיימר כסוכן וולי מייק אפס כסטיבי סנדרס רוברט פסטורלי כג'ון דלנו ג'סטר ג'יימי קנדי כסוכן בלום נסטור סרנו כסוכן בויל קירק אסבדו כרמונדו ג'פרי דונובן כחוליו מייגן דודס כסוכנת וולש טיה טקסדה כטיקה ניל קראון כמפקח "פתיון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פתיון", באתר נטפליקס "פתיון", באתר AllMovie (באנגלית) "פתיון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פתיון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פתיון", באתר Metacritic (באנגלית) "פתיון", באתר אידיבי "פתיון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דורית איזק

דורית (לאה) איזק (נולדה ב־12 בספטמבר 1956, ז' תשרי תשי"ז) היא אפידמיולוגית ומקימת עמותת אונקוידע (בלועזית; OncoYeda) בעלת תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת תל אביב. מחקריה עסקו בבחינת קשרים בין רמות דתיות ופרוגנוזה (המוגדרת כהישנות ותמותה) בקרב חולות סרטן השד בישראל. היא מצאה כי לרמת הדתיות השפעה על שיעור מקרי סרטן השד ועל הפרוגנוזה של המחלה: הסיכון לפתח סרטן שד נמוך בקרב נשים חרדיות בהשוואה לחילוניות, אולם הפרוגנוזה בקרב חולות חרדיות שכבר אובחנו, גרועה יותר. איזק נולדה לשמואל (סוחר טקסטיל) ויפה רייך (גננת) בתל אביב. היא גדלה בירושלים והתחנכה בתיכון א.ד. רוטשילד. בשנת 1987 סיימה תואר ראשון (.B.A) בסיעוד באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 2001 סיימה את התואר השני (M.P.H.) בבריאות הציבור ורפואה קהילתית באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 2012, סיימה תואר שלישי, .PhD) באפידמיולוגיה, בפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 החלה איזק בכתיבת הדוקטורט (PhD) בתחום אפידמיולוגיה של הסרטן באוניברסיטה תל אביב, בנושא: "בחינת קשרים בין רמות שונות של דתיות לבין שיעורי היארעות, הישנות ותמותה של סרטן השד בישראל", אותו השלימה בשנת 2012. עבודת ה-PhD בוצעה בהנחיית פרופ' סיגל סדצקי, אשר ניהלה באותם ימים את היחידה לסרטן וקרינה במכון גרטנר, עם מנהל המחלקה הכירורגית-אונקולוגית בבית החולים שיבא (פרופ' משה פפא), עם מנהל המכון האונקולוגי בבית החולים שיבא (פרופ' רפאל קטן), עם ראש היחידה לסרטן השד במכון האונקולוגי בבית החולים שיבא (פרופ' בלה קאופמן), עם מנהלת השירות לסרטן השד במרכז הרפואי רבין (ד"ר שולמית ריזל), עם מנהל המכון האונקולוגי במרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (פרופ' משה ענבר), ועם רופא המערך האונקולוגי של המרכז הרפואי שערי צדק (ד"ר עמיאל סגל). במימון המחקר השתתפו קרן סוזן קומן (Susan G. Komen Breast Cancer Foundation) והמכון הלאומי לחקר שירותי הבריאות ומדיניות הבריאות בישראל. בד בבד עם הגשת הדוקטורט הקימה את עמותת אונקוידע - עמותה התנדבותית שמטרתה להנגיש לחולי סרטן ובני משפחותיהם את המידע העדכני והרלוונטי ביותר המתייחס למחלתם, להסבירו להם, ובכך להעצים את יכולת ההתמודדות עם המחלה והתהליך הטיפולי על כל שלביו ולסייע בקבלת החלטות המבוססות על מידע מדעי התואם את צורכיהם ואת העדפותיהם האישיות. איזק מתגוררת בירושלים. היא נשואה לגבריאל ולהם ארבעה ילדים. אחד מהם הוא העיתונאי ומגיש חדשות 12 אורי איזק. מדיה וקבצים בנושא דורית איזק בוויקישיתוף דורית איזק, ברשת החברתית LinkedIn אונקוידע - שירות מידע לחולי סרטן Oncoyeda, באתר זאפ דוקטורס קריאה בדיון בוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת להעלאת מודעות לגילוי מוקדם של סרטן שד בקרב נשים חרדיות (עמותת אחת מתשע), באתר e-med Haredi women less exposed to breast cancer, באתר ynetnews הסטטיסטיקה שניצחה את המחזירים בתשובה (שחר ע.), באתר אחד נגד כל הדת A Women’s Advocate // Sara Siemiatycki wants you to know that your health is in your hands, באתר Ami Magazine אודות העמותה, באתר עמותת אונקוידע יום עיון: סרטן השד בחברה הרב תרבותית, באתר news1 סרטן השד בחילוניות: 70% יותר מחרדיות, באתר ויינט סרטן השד: חילוניות חולות יותר, באתר כמוני בחינת קשרים בין רמות שונות של דתיות לבין מדדים פרוגנוסטיים בקרב חולות סרטן השד בישראל, באתר מכון גרטנר אונקוידע - שירות מידע התנדבותי לחולי סרטן, באתר האגודה למלחמה בסרטן
פיני ארונבייב

פיני ארונבייב (נולד ב-1976) הוא פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי. ארונבייב נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר לאמנויות תל אביב. ארונבייב החל את דרכו כפזמונאי ומפיק מוזיקלי בעיקר עבור אמנים החתומים בחברת התקליטים הליקון. ב-2002 יצא לאור אלבום הבכורה של הצמד "סאבלימינל והצל", "האור והצל", שארונבייב הפיק ועיבד את רובו. האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה כפול" ולשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. בשנת 2005 כתב, הלחין והפיק את השיר "השקט שנשאר" של שירי מימון אשר ייצג את ישראל באירוויזיון 2005. השיר זכה במקום ה-4 בתחרות. במרץ 2005 הגישה הזמרת רוית הראל תביעה בבית משפט בטענה להפרת זכויות יוצרים על לחן השיר, אותו, לטענתה, הלחינה בשנת 1995 יחד עם ארונבייב. הראל טענה כי היא וארונבייב הלחינו את השיר למילים באנגלית בשם "Hero Of My Hear", ודרשה לקבל קרדיט ותמלוגים, אך הבקשה נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי, בנימוק כי הדבר עלול להוביל לפסילת השתתפות ישראל באירוויזיון ובכך יפגע בציבור הישראלי. בהמשך אותה השנה, השתתף בהפקת אלבומה של רוני דואני, "לא עוצרת". בספטמבר 2005 יצא אלבום הבכורה של שירי מימון הנושא את שמה, מתוכו הפיק ארונבייב את השיר "השקט שנשאר" ושני שירים נוספים. האלבום זכה במעמד "אלבום זהב". בשנת 2013 הפיק את שירו של רן סנדלר "Find a Way", שהתמודד בקדם-אירוויזיון 2013, אך לא הצליח להגיע לגמר. פיני ארונבייב, באתר "פזמונט" טל פרי, פיני הגדול, באתר nrg נדחה צו מניעה זמני נגד השמעת השיר של ישראל "השקט שנשאר" באירוויזיון, באתר גלובס, 27 באפריל 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.