הידרוגרפיה

הידרוגרפיה (באנגלית: Hydrography) הוא תחום בגאוגרפיה העוסק במים ובשימושיהם השונים בכדור הארץ. תת נושא בהידרוגרפיה הוא אנרגיה הידרואלקטרית – הפקת חשמל מזרימת המים. מקור השם הוא ביוונית: "הידרו" – משמעותה "מים", "גרפיה" – רישום. מעגל המים – תנועת המים המחזורית בטבע, השמש מחממת את הים וגורמת לאידוי. האדים מתחברים לטיפות ונוצרים עננים. העננים מורידים גשם ביבשה. הגשם זורם בנחלים לים וחוזר חלילה. פן ביני – אזור המגע והגבול הדמיוני בין מי התהום המתוקים למי הים המלוחים. סוגי המים השונים. מים שפירים – מים מתוקים המתאימים לשתייה. מי גשמים, מי שיטפונות. מים מלוחים – מי ים וימות בעלי רמת מליחות גבוהה שאינם מתאימים לשתייה. מי קולחין – מי ביוב מטוהרים או מים משימוש ביתי שאפשר להשתמש בהם לחקלאות ותעשייה. מים מליחים – מים מלוחים יותר ממים מתוקים ופחות מלוחים ממי ים. מגיעים בדרך כלל ממעיינות וניתנים לשימוש בתעשייה ובחקלאות. מי תהום – מאגר מי מתוקים ראויים לשתייה, הנמצא בשכבת האקוויפר. שכבת מים זו מתחדשת לאחר הגשמים. מים פוסיליים – מאגר מים תת-קרקעי, שנלכדו כתוצאה מתזוזה של השכבות. מים אלו מליחים ומתאימים אך ורק לשימוש בחקלאות. מים אלו אינם מתחדשים. מי מושבים – מים שעברו סינון וטהור וניתנים לשימוש בעיקר להשקיה. מי שפכים – מים מזוהמים משימוש ביתי, תעשייתי או חקלאי, חלקם רעילים. התפלה – הפיכת מים מלוחים ומליחים למים מתוקים הניתנים לשתייה. זרימת מים בטבע. בגאוגרפיה משתמשים במונחים שונים לתיאור מים. "נגר" זו זרימת מים. ישנם שני סוגי נגרים. נגר עילי – זרימת מים מעל פני הקרקע, אגם נהר ים וכו'. נגר תחתי – זרימת מים מתחת לפני השטח, נקראים גם מי תהום קו פרשת המים – קו דמיוני המחבר את הנקודות הגבוהות ביותר בשטח. לקו זה יש משמעות רבה שכן מהקו הזה מי הגשמים היורדים מתפצלים וזורמים לשני כיוונים שונים נחל – תוואי הדרך בה זורמים כמות גדולה של מים על פני השטח. לרוב מקור המים הוא בגשמים יובל – נחל עם כמות מים קטנה שמתחבר או מתפצל מהנחל המרכזי ספיקה – כמות המים שיש בנחל בלשון הגאוגרפיה. בנהר לרוב תהייה ספיקת מים גבוהה גדה – הצד של הנחל אפיק – רוחב הנחל מגדה אחת לגדה השנייה מוצא – המקום בו מתחילה הזרימה של הנחל אגן ניקוז – אפיק זרימת הנחל אגן היקוות – השטח בו יורד הגשם הנאסף לנחל מסוים בסיס הסחיפה – המקום בו מסתיים הנחל. בדרך כלל הנחל יסתיים בים. לצורה בה הנחל מתחבר לים קוראים שפך. ישנם שלושה סוגי שפכים: משפך – זרימה של מים ישירות לים, בדרך כלל בשיפוע שלילי לכיוון הים. דלתה – פיצול הנהר להרבה יובלים על שטח גדול לפני שהוא מתחבר לים. הדלתה היא אזור טוב לחקלאות, בשל הסחף ששקע בה, שהוא מקור עשיר לדשן אורגני. אסטואר – ישנו כמו מפרץ שאליו זורמים מי הנחל. הים חודר ליבשה ומתחבר לנחל. מקור המילה היא לשון ים. אסטואר הוא מקום מוגן מרוחות וסערות, ולכן ישמש מקום בטוח להקמת נמל. אקוויפר – שכבת קרקע ספוגית מתחת לפני השטח שיכולה לאגור בתוכה מי תהום. אקוויקלוד – שכבת קרקע אטומה המונעת ממי התהום להמשיך לחלחל לתוך האדמה משטר זרימה – כמות המים הזורמים בנחל לפי ארבע עונות השנה. לפי גאות או שפל באביב – גאות גדולה. כמות המים הרבה ביותר, השלגים מפשירים וגורמים לנהרות להתמלא. קיץ – שפל קטן. לא יורדים גשמים והחום גורם לאידוי המים. בנוסף לשאיבה התמידית מהנהרות. סתיו – שפל גדול. כמות המים הקטנה ביותר, עדיין לא יורדים גשמים וממשיכות תופעות האידוי והשאיבה. חורף – גאות קטנה – יורדים גשמים ומתחילים למלא את הנהרות מהלך הזרימה – מתייחס לכיוון זרימת הנהר, צורת הנהר ועוד. סלע רך – יגרום לנהר להתפתל סלע קשה – יגרום לנהר לזרום ישר בהידרוגרפיה בודקים את הדרכים השונות האם מנצלים או לא את המים. צורות הניצול השונות הן: אנרגיה – האם משתמשים בנהר או בים ליצור חשמל הידרו-אלקטרי על ידי תנועת המים חקלאות – האם יש שימוש במים להשקיה או לדייג תחבורה – האם קיימים נתיבי שיט לאורך הנהרות או הים מקום ישוב – האם הוקמו מקומות ישוב לארוך הנהר או החופים תעשייה – האם יש ניצול של מים לצורכי תעשייה, לקירור מכונות לדוגמה מדיה וקבצים בנושא הידרוגרפיה בוויקישיתוף הידרוגרפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)