דייוויד פאלמר (דמות בדיונית)

דייוויד פאלמר (באנגלית: David Palmer) הוא דמות בדיונית של סנטור, ובהמשך של נשיא ארצות הברית, בגילומו של דניס הייזברט, המופיעה בסדרת הטלוויזיה "24". פאלמר גילם את דמות הגיבור השני בחשיבותו בסדרה, לאחר ג'ק באואר. לאורך כל הסדרה, אשתו/גרושתו של פאלמר שרי ואחיו וויין הם שתי דמויות מפתח בממשלו. יש לו בן ובת: קית' וניקול. פאלמר חבר במפלגה הדמוקרטית. מתוך 204 פרקי הסדרה, דמותו הופיעה בסך הכול ב-81 - מספר ההופעות הרביעי הגבוה ביותר של דמות בסדרה, אחרי טוני אלמיידה (115), קלואי אובראיין (125) וג'ק באואר (204), בגילומם של קרלוס ברנרד, מרי לין רייסקוב וקיפר סאת'רלנד, בהתאמה. דייוויד פאלמר סיים תואר ראשון בכלכלה פוליטית באוניברסיטת ג'ורג'טאון וקיבל תואר Juris Doctor מבית-ספר למשפט של אוניברסיטת מרילנד. לפני שנבחר לנשיא ארצות הברית, הוא שימש כחבר קונגרס וסנטור מטעם מדינת מרילנד. במהלך לימודיו בקולג' הוא היה שחקן וכוכב בנבחרת הכדורסל, וקלע את קליעת הניצחון המכריעה בפיינל פור, נגד קבוצת אוניברסיטת דה-פול. פאלמר נבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית, לאחר שניסיונות ההתנקשות בו, ביום הבחירות המקדימות בקליפורניה עבור מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיא, סוכלו על ידי סוכן CTU ג'ק באואר. למרות שבתחילה הוא התכוון להתמודד על תקופה כהונה שנייה, בסופו של דבר הוא פרש מהמרוץ לאחר שנודע לו כי המועמד היריב גילה כי פאלמר שיקר למפכ"ל המשטרה על מנת להגן על אשתו לשעבר, שרי פאלמר, שהייתה חשודה במעורבות במותו של אחד מתומכיו המרכזיים. לאורך כל הסדרה, פאלמר, כנשיא ארצות הברית, ממלא לעיתים קרובות תפקיד שמתגלה כחיוני, בפעילויותיה המוצלחות של היחידה לסיכול טרור (CTU). פאלמר נתפס כמנהיג טוב שמקבל החלטות קשות ללא היסוסים רבים. במספר הזדמנויות, התערבותו כנשיא והשימוש שלו בסמכויותיו הנשיאותית עוזרות ליחידה ללוחמה בטרור. הייזברט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, לפרס סטלייט ולשלושה פרסי NAACP על גילום דמותו של פאלמר. בסקר של בלוקבסטר, פאלמר נבחר לנשיא האהוב ביותר בקולנוע ובטלוויזיה בקרב המשיבים. גולשי אתר האינטרנט TV.com בחרו בו בתור הנשיא הטלוויזיוני שהם הכי היו רוצים לראות בחדר הסגלגל. בעונה הראשונה של הסדרה (ששודרה בין נובמבר 2001 למאי 2002), הסנטור האפרו-אמריקאי דייוויד פאלמר מתמודד בבחירות על תפקיד נשיא ארצות הברית, זוכה בבחירות בפרק הזמן שבין עונות 1 ו-2 (שהחלה באוקטובר 2002), והופך לנשיא האמריקאי השחור הראשון אי פעם. בשנת 2008, כ-8 שנים מאוחר יותר, ברק אובמה הופך לנשיא האמריקאי השחור הראשון. פרשנים פוליטיים רבים, ואף דניס הייזברט עצמו, טענו כי האופן בו הייזברט גילם את דמותו של פאלמר איפשרה לצופים רבים להרגיש נוח יותר עם הרעיון של נשיא אפרו-אמריקאי, וכתוצאה מכך ייתכן שסייעו לקמפיין הפוליטי של אובמה, שנבחר לנשיא ה-44 של ארצות הברית ב-4 בנובמבר 2008, והיה לנשיא ארצות הברית האפרו-אמריקאי הראשון. פרשנים קראו לתופעה זו "אפקט פאלמר", בניגוד לאפקט בראדלי. בתוכנית "הדיילי שואו" ששודרה ב-4 ביוני 2008, העיר המנחה ג'ון סטיוארט (בהתייחסות ברורה לדייוויד פאלמר) שברק אובמה, בזמנו - עדיין מתמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית, יהיה המועמד האפרו-אמריקאי הראשון לנשיא ארצות הברית "מאז העונה הראשונה של 24". העונה השלישית של הסדרה (ששודרה בין אוקטובר 2002 למאי 2003) סובבת סביב קמפיין בחירתו מחדש של הנשיא דייוויד פאלמר. במהלך עימות טלוויזיוני, ג'ון קילר, יריבו של פאלמר, מאשים אותו בהתרועעות "עם אנשים בעלי אופי מוסרי מפוקפק", בהתייחסות למערכות היחסים הרומנטיות שלו עם הדמויות שרי פאלמר ואן פקארד. האשמות דומות הופנו כלפי ברק אובמה, במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, בהתייחסות להתחברות שלו עם ג'רמיה רייט. קילר גם מציין את חוסר ההצלחה של פאלמר בתחום התעסוקה, שזו גם הביקורת העיקרית כלפי תקופת נשיאותו הראשונה של אובמה, ואחד מהנושאים שעלו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. בהמשך העונה, פעיל פוליטי בשם אלן מיליקן מאיים לטרפד את הצעת החוק של פאלמר בתחום הבריאות, בדומה למאבק של אובמה לחקיקת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה בשנת 2010. דייוויד פאלמר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Cerasini, Marc (2003). 24: The House Special Subcommittee's Findings at CTU (First ed.). Harper Collins. p. 24. ISBN 0-06-053550-4. "FOX Broadcasting Company: 24". FOX 24. אורכב מ-המקור ב-2008-04-02. נבדק ב-2008-07-08. Dennis Haysbert: Awards 24's President Haysbert Is Top Fictional Leader TV.com Elects 24's David Palmer as President of the United States Reynolds, Simon (2 ביולי 2008). "Haysbert: '24' president helped Obama". Digital Spy Limited. נבדק ב-2008-07-08. {{cite web}}: (עזרה) Bryant, Nick (8 בנובמבר 2008). "Ten quick lessons from the US election". BBC. נבדק ב-2008-11-09. {{cite web}}: (עזרה)