laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויטמין B3

ויטמין B3 הוא ויטמין שמשתתף בייצור חומצות שומן, בפירוק הגלוקוז ובמטבוליזם של חלבון. הוא משפיע גם על מערכות העצבים והעיכול. שתי מולקולות דומות נקראות ויטמין B3 - ניאצין וניקוטינאמיד. ניאצין (קרוי גם חומצה ניקוטינית) היא נגזרת של חומצת האמינו טריפטופן; ניקוטינאמיד היא האמיד של ניאצין. בבני אדם, המרת הטריפטופן לניאצין מתבצעת בכבד בקצב איטי למדי, לכן חיוני לצרוך ניאצין מהמזון. מחסור מתמשך בניאצין עלול לחולל את המחלה הקטלנית פלגרה. בין תסמיני המחלה: עייפות, רגישות לאור השמש, דלקות בעור, הפרעות עיכול, בלבול ולבסוף שיטיון ומוות. מזונות עשירים בוויטמין B3: מהחי – איברים פנימיים, דגים, בשר לסוגיו, ביצים ומוצרי חלב. מהצומח - שומשום, דגנים מלאים (4-29.5 מ"ג ל-100 גרם), אגוזים, קטניות, נבטים. צריכה מקסימלית מותרת: 1.5 עד 6 גרם ליום (בהוראת רופא). צריכה מעל לכמות זו, או צריכה של ניאצין כתוסף תזונה (שמתפרק מהר) עשויה לגרום להרחבת כלי הדם, עקצוץ בעור, הפרעות במערכת העיכול והרגשת בעירה בפנים. כ-10% מהאוכלוסייה עשויים לסבול מתופעת לווי של הרגשת בעירה בכל הגוף (באנגלית: Niacin Flush) גם במינון נמוך מאוד, כאשר ניאצין נלקח כתוסף תזונה. ויטמין B3 בעל סגולות רפואיות חשובות בגוף האדם, שכן הוא מסייע בהתפתחות תאי עצב ומעלה את סיכוי ההישרדות שלהם. צריכה אופטימלית של ויטמין B3 מסייעת בהפחתת ניוון עצבי ומורידה את הסיכוי לפיתוח מחלות כמו דמנציה והפרעות נוירולוגיות.בניסוי שנערך על עכברים נמצאו שיפורים בריאותיים כמו הארכת תוחלת חיים, ירידה בהתפתחות מחלת אלצהיימר, מניעה של אובדן שמיעה והידרדרות בראייה. לצורת האמיד בוויטמין B3 מסוג ניקוטינאמיד יכולת לסייע בטיפול בבעיות עור שונות, בין היתר שלפוחיות בעור, אקנה, הזדקנות של תאי עור ודלקות עור. בנוסף לכך, מספר מחקרים מצביעים על יעילות נגד התפתחות סרטן העור. מחקרים חדשניים שבוצעו על שיער אנושי, סייעו לפיתוח שיטה לזיהוי מולקולת הניקוטינאמיד שידועה כצורת אמיד בוויטמין B3. בעזרת גילוי זה בדיקות שיער משמשות לטווח הארוך והקצר כבדיקות קליניות לכימות ערכי הניקוטינאמיד ובדיקות משלימות, ובהן בדיקות שתן ודם. מדיה וקבצים בנושא ויטמין B3 בוויקישיתוף אלכס אברוטין, ויטמינים – למה, כמה ואיך, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 6 בנובמבר 2014 בן-עמי סלע, הערך "ויטמין B3, ניאצין", באתר ויקירפואה ויטמין B3, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Valeria Gasperi, Matteo Sibilano, Isabella Savini, Maria Catani, Niacin in the Central Nervous System: An Update of Biological Aspects and Clinical Applications, International Journal of Molecular Sciences 20, 2019-02-23, עמ' 974 doi: 10.3390/ijms20040974 B. Poljsak, I. Milisav, Vitamin B3 forms as precursors to NAD+: Are they safe?, Trends in Food Science & Technology 79, 2018-09, עמ' 198–203 doi: 10.1016/j.tifs.2018.07.020 Andrew C Chen, Diona L Damian, Nicotinamide and the skin, Australasian Journal of Dermatology 55, 2014-08, עמ' 169–175 doi: 10.1111/ajd.12163 Sundus M. Sallabi, Aishah Alhmoudi, Manal Alshekaili, Iltaf Shah, Determination of Vitamin B3 Vitamer (Nicotinamide) and Vitamin B6 Vitamers in Human Hair Using LC-MS/MS, Molecules 26, 2021-07-25, עמ' 4487 doi: 10.3390/molecules26154487 ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי קיקיון

מרדכי (קיקי) קיקיון (1915 – דצמבר 1993) היה מפקד ממר"ם הראשון, ממייסדיו של ענף המחשוב בישראל. קיקיון נולד ברוסיה ב־1915 ועלה לארץ ישראל כילד בשנת 1924. לאחר שהתגייס לשירות "ההגנה", התמנה לגזבר הארגון בשנת 1938, ותשע שנים מאוחר יותר הקים ב"הגנה" את מנהל התשלומים (מת"ש), ששימש אבן יסוד להתפתחות המחשוב במערכת הביטחון. לאחר קום המדינה היה בין מקימי רפא"ל ב־1952, וכעבור שנתיים התמנה לחשב המשביר המרכזי. ב־1959, בעת עבודתו של קיקיון ברפא"ל, המליץ עליו מאיר מרדור בפני מנכ"ל משרד הביטחון, שמעון פרס, כמי שיכול לעזור ולתרום בהקמת יחידת מחשוב חדשה בצה"ל. בפגישה בין פרס לקיקיון הציע לו פרס לשמש גזבר התעשייה האווירית או לנהל תחום חדש בצה"ל – תחום החישוב והרישום הממוכן. ב־26 ביוני 1959 חתם ראש אגף המבצעים, אלוף יצחק רבין, על כתב המינוי של מרדכי קיקיון למפקד ממר"ם. כתב המינוי הגדיר את תחומי פעילותו של מפקד ממר"ם ובו מתוארת, למעשה, פעילותה ויעדיה של היחידה החדשה. בימיה הראשונים של יחידת ממר"ם לא היה ברור בישראל בכלל ובמערכת הביטחון בפרט, מדוע יש צורך להשקיע סכומים גבוהים במכונות ענקיות שתכלית שימושן לא הייתה ברורה למקבלי ההחלטות ולמפקדים הבכירים בצה"ל. הדבר אילץ את קיקיון להילחם במשך שנים ולתמרן בתוך המערכת הצבאית ובין גופים חוץ-צבאיים. זאת מאחר שההנחה בתחילת פעילותו של ממר"ם הייתה שהמחשב שלו ישמש גופים רבים בישראל, חלקם אזרחיים וחלקם צבאיים. כך, חלק נרחב מפעילותו של קיקיון לא הוקדש רק לגיוס כוח אדם איכותי ולהדרכתו, אלא גם למאבקים וליחסי ציבור רבים, שכללו הזמנת מבקרים בכירים רבים לממר"ם, כדי להציג בפניהם את "המכונות המסתוריות". כאשר הוקם ממר"ם היה עליו להצטייד במחשב. באותה תקופה חשבו שלא זו בלבד שמחשב אחד יספיק לצורכי צה"ל ומשרד הביטחון, אלא שאת עודף כוח החישוב אפשר יהיה לנצל לצורכי גופים אחרים. קיקיון נבחר להחליט איזה מחשב יהיה המתאים ביותר לממר"ם. כאשר הוחלט שהמחשב יירכש מחברת פילקו, נסע קיקיון לנהל את המשא ומתן מול החברה, כי חשב שיצליח להשיג תנאים טובים יותר מאשר היו משיגים אנשי משלחת הרכש של משרד הביטחון בארצות הברית. בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, סיים את תפקידו כמפקד ממר"ם בעקבות תקלה במחשב שקרתה במהלך המלחמה. עוד קודם לכן, הביע מורת רוח מחוסר ההבנה בצה"ל לחשיבות הקמתו של מערך ארצי של תקשורת מחשבים, דבר שזירז, ככל הנראה, את פרישתו. ייתכן אף כי בצה"ל היו מעוניינים להחיש את פרישתו של קיקיון מפיקוד על ממר"ם, שכן מצב בו אזרח מפקד על יחידה צבאית לא היה מקובל על בכירים בצבא. קיקיון בחר לחזור לרפא"ל, וזאת כדי להקים מרכז מחשוב גם שם. על עבודה זו קיבל את פרס קפלן. בשנים 1971–1972 שימש יו"ר איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה (איל"א). ב־1973 התמנה לתפקיד יועץ משרד האוצר לענייני מחשבים. עד פטירתו בדצמבר 1993 המשיך לייעץ לגופים ביטחוניים וכלכליים בתחום עיבוד הנתונים הממוכן, והיה פעיל ציבורי בקידום המחשוב בישראל. מדיה וקבצים בנושא מרדכי קיקיון בוויקישיתוף
נזיקין

האם התכוונתם ל... מסכת או סדר בתלמוד: מסכת נזיקין סדר נזיקין ערך: הלכות נזיקין – דיני הנזיקין במשפט העברי ארבעה אבות נזיקין – הסוגים העיקריים של גורמי נזק במשפט העברי גרמא בנזיקין – דיני דגרמי וגרמא במשפט העברי דיני נזיקין – במשפט האזרחי נזק מזיקין
פליקס ברנשטיין

פליקס ברנשטיין (בגרמנית: Felix Bernstein; ‏ 24 בפברואר 1878, האלה, גרמניה – 3 בדצמבר 1956, ציריך, שווייץ) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני הידוע ביותר על תרומתו בפיתוח משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין ב-1897. בנוסף, הוא שפענח את דפוס התורשה של סוגי דם, כבר בשנת 1924, באמצעות ניתוח סטטיסטי. פליקס היה בנו של יוליוס ברנשטיין ונכדו של אהרון ברנשטיין. הוא היה תלמידו של גאורג קנטור בהאלה ובהמשך למד אצל דויד הילברט ופליקס קליין באוניברסיטת גטינגן. שם הוא עשה את עבודת הדוקטורט. בשנת 1921 הוא קיבל משרה של פרופסור באוניברסיטת גטינגן והיה מייסד של המכון לסטטיסטיקה מתמטית. בעקבות עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי סולק ממשרתו בגטינגן. הוא עזב לארצות הברית והיה מרצה במספר אוניברסיטאות. בשנת 1948 חזר לגטינגן. ובשנת 1956 נפטר בציריך. מדיה וקבצים בנושא פליקס ברנשטיין בוויקישיתוף פליקס ברנשטיין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פליקס ברנשטיין, באתר MacTutor (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
By the Way (אלבום)

By the Way (בעברית: דרך אגב) הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק, הרד הוט צ'ילי פפרז. אשר יצא לאור ב-9 ביולי 2002. By the Way מכר 700,000 עותקים ברחבי העולם בשבוע הראשון ליציאתו וכ-13 מיליון עותקים בסה"כ. By the Way הושפע רבות מהחומרים האישיים של ג'ון פרושיאנטה, גיטריסט הלהקה וסיפק מספר להיטים ביניהם שיר הנושא של האלבום, Can't Stop ,The Zephyr Song ו- Universally Speaking. מידע על האלבום By the Way באתר MusicBrainz מידע על האלבום By the Way באתר AllMusic האלבום By the Way באתר Discogs האלבום By the Way באתר Last.fm האלבום By the Way באתר יוטיוב
הקטקומבות היהודיות בוונוסה

הקטקומבות היהודיות בוונוסה הן מערכת של קטקומבות שהתגלו בשנת 1853 בגבעה הקרויה "מדלנה" (Maddalena), כשני ק"מ צפונית לעיר וֶנוֹסָה (Venosa) שבנפת פוטנצה, בצפון מחוז בזיליקטה, איטליה. הקטקומבות הפכו לנושא מחקר שיטתי מאז שנות השבעים של המאה העשרים הודות למחקריו הארכאולוגיים והאפיגרפיים של צ'זרה קולפמינה. הן זוהו ברובן כקטקומבות של נפטרים יהודים ומקצתן כקטקומבות של נפטרים נוצרים. מספר הקטקומבות נאמד במאות אחדות. רוחב הפרוזדורים מגיע עד לשני מטרים, יותר מהמקובל במערכות דומות ברומא. הכתובות על הקברות הן בלטינית או ביוונית וכן בעברית. ברוב המקרים השפה אינה תקנית. מעריכים כי הקטקומבות הן משתי תקופות: חלקן מתוארכות בין המאה ה-4 והמאה ה-6 וחלקן משויך לתקופה מאוחרת יותר – המאה ה-8 והמאה ה-9. במצבות המאוחרות נעשה שימוש במניין לחורבן הבית ובשתים מהן נוסף גם המניין לבריאת העולם. העיר וֶנוֹסָה שוכנת ליד ויה אפיה, הדרך הראשית מדרום איטליה לעיר הבירה רומא. המקום היה נוח להתיישבות יהודים. לפי המצבות הם עסקו ברפואה, במסחר ובמלאכה. במצבות מופיעים ציורים של מנורת שבעת הקנים, אתרוג, לולב ועקידת יצחק. דוגמה לאחת הכתובות: "מקום מנוחתו של ביתא, בנו של פאוסטינוס. שלום לנשמתו. תהא נשמתו צרורה בצרור החיים". כתובת נוספת: "המצבה של סקונדינוס בנם של פרסביטרוס ומטרינה, בן שמונים שנה". ציור מהמאה ה-19 של פתחי הקטקומבות בוֶנוֹסָה מקומות קבורה חצובים לרוחב בתוך גומחה אחת גדולה, משפחתית סימני החציבה באבן הטוף - בצד כתובת חרותה בלטינית קבר ומעליו ציור מנורה וכתובות בשפות אחדות קטקומבות יהודיות ברומא מדיה וקבצים בנושא הקטקומבות היהודיות בוונוסה בוויקישיתוף atti del iv congresso internazionale degli orientalisti, עמודים 271—319.
פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו

פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו (באנגלית: Narrative of the Life of Frederick Douglass, an American Slave) הוא חיבור אוטוביוגרפי ומסה בזכות ביטול העבדות שנכתב על ידי הנואם והעבד המשוחרר פרדריק דאגלס, ויצא לאור בשנת 1845. בדרך כלל הוא נחשב לידוע ביותר מבין מספר סיפורים שכתבו עבדים משוחררים במרוצת אותה תקופה בארצות הברית. האוטוביוגרפיה מתארת את חייו מיום היוולדו באחוזה בדרום, ועד לבריחתו אל החופש, והתיצבותו בחזית המלחמה נגד העבדות. בשנים שקדמו לצאתו של הספר לאור עסק דאגלס במסע הסברה שבו הציג את קורות חייו והטיף במרץ לביטול העבדות. השפה העשירה שבה השתמש דאגלס גרמה לכך שמאזיניו חשדו בו בהונאה: כיון שלא סיפר לשומעיו מהו שמו המקורי, המחוז בו נולד ומהם שמות אדוניו, (כדי לשמור על ביטחון אישי) ובנוסף, השכלתו סתרה את הידוע לגבי בורותם של עבדים. כדי לְהָזֵם את טענות ההתחזות החליט דאגלס לכתוב את סיפורו האוטוביוגרפי. בשנת 1845 יצא לאור ספרו Narrative of the Life of Frederick Douglass, An American Slave (בתרגומו העברי "פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו"), המתאר לפרטי פרטים את תולדות חייו של המחבר תוך שימוש בשמותיהם האמיתיים של כל הנוגעים בדבר, כך שלא ניתן היה לפקפק באמיתות הסיפור. לספר זה מקום חשוב בהיסטוריה של ארצות הברית: הייתה זו הפעם הראשונה שבה עבד שחור העלה על הכתב תיאור מפורט של סיפור חייו. יחד עם "אוהל הדוד תום", היה ספר זה אחד מיצירות הספרות המשפיעות ביותר, שהניעו את התנועה לביטול העבדות באמצע המאה התשע-עשרה בארצות הברית. הספר בשלמותו באתר הספרייה הפתוחה "Internet Archive"
שנונית הנחלים

שנונית הנחלים (שם מדעי: Acanthodactylus boskianus) היא מין של שנונית ממשפחת הלטאיים. אורכה עשוי להגיע עד 23 ס"מ. אורך זנבה הוא כשני שלישים מגופה. צבעה זהה לצבע החול והוא נע בין חום לצהוב. לפרטים הצעירים יש לאורך הגב חמישה פסים כהים יותר שדוהים עם התבגרותם. חלקו התחתון של הזנב אצל פריטים צעירים ואצל נקבות הוא בצבע אדום בהיר. על קשקשי הגב יש קרינים, כשבחלקו האחורי של הזנב הם גדולים וככל שמתקרבים לראש הם קטנים. לשנונית הנחלים מגיני בטן המסודרים בשורות. רגליה הקדמיות של השנונית קטנות משמעותית מרגליה האחוריות וכן קצרות יותר. שנונית הנחלים ניזונה ממינים שונים של פרוקי-רגליים וכן מפרטים בני מינם צעירים וזעירים יותר. לזכרים הבוגרים יש ראש גדול וצבעם הוא חום עד צהוב. מין דומה מאוד, אך קטן יותר הוא שנונית האז. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 99-101, 278 מדיה וקבצים בנושא שנונית הנחלים בוויקישיתוף שנונית הנחלים, באתר NCBI (באנגלית) שנונית הנחלים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שנונית הנחלים, באתר GBIF (באנגלית) שנונית הנחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
1343

שנת 1343 היא השנה ה-43 במאה ה-14. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. סיום כהונת "אמדאו - 5 " לבית סבויה. תחילת כהונת " אמדאו - 6" לבית סבויה. 27 בינואר – קלמנס השישי הוציא צו שהצדיק את זכותו של האפיפיור למכור "מחילות" ג'פרי צ'וסר - סופר ומשורר אנגלי, פילוסוף, פקיד ודיפלומט, (נפטר ב-1400). צ'וקי - אימפרטור יפן. (נפטר ב-1394). להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1343‎ נפטרים ב-1343‎ מדיה וקבצים בנושא 1343 בוויקישיתוף
להקת פיאמנטה

להקת פיאמנטה הייתה להקת רוק ג'אז מזרחי חסידי שהתבססה על הגיטריסט יוסי פיאמנטה ואחיו החלילן אבי פיאמנטה. הלהקה, שהייתה חלוצה בתחום הרוק המזרחי בתחילת שנות ה-70 בישראל, לא הצליחה להפיק תקליט בישראל ועברה לפעול בארצות הברית שם ניגנה והקליטה מסוף שנות ה-70 ועד 2005. בתקופת מלחמת יום הכיפורים החלו יוסי פיאמנטה יוצא להקת חיל התותחנים שכבר הספיק להופיע עם יוני רכטר, שלישיית אף אוזן גרון ואחרים, ואחיו הצעיר אבי, בן ה-15, שניגן על חליל ואורגן, להופיע במחנות צה"ל מול החיילים המגויסים. בסוף 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה שבה היו חברים גם בני קדישזון (תופים), ג'ו מיר (גיטרה בס) וג'יין פליישר (שירה). במהלך השנים שלאחר מכן, החליף ג'רי גרוול את קדישזון בתופים ואביבה שמואלי (אבידן) את פליישר בשירה. את אבידן החליפה בשירה אביבה הד וזו הוחלפה על ידי האחיות לבית פיאמנטה, אני וויוי. הלהקה ניגנה ב"מועדון הרוק" של בית ליסין ושימשה כלהקת הליווי של צביקה פיק. ב-1975 הוציאה לרדיו את השיר "מצווה גוררת מצווה" שצעד במצעדי הפזמונים. ב-1977 הגיע להופעות בישראל סקסופוניסט הג'אז הנודע סטן גץ. הוא שמע את להקת פיאמנטה והתלהב ממנה והקליט עם הלהקה מספר קטעים ומופעים שעשו פרסום למקהלה, והזמין אותה להופיע איתו בארצות הברית. בהמשך השנה הקליטה הלהקה תקליט (עם אהרל'ה קמינסקי על כלי הקשה) אולם זה לא יצא לאור והלהקה נסעה לארצות הברית, הופיעה יחד עם סטן גץ אך לא הצליחה להוציא אלבום. האחים פיאמנטה החלו בתהליך חזרה בתשובה ואבי הפך לחסיד חב"ד. האחים ושתי האחיות השתקעו בארצות הברית, נישאו והקימו משפחות וניגנו לפרנסתם בהופעות ובאירועים ביחד ולחוד. יוסי ואבי פיאמנטה אף ניגנו לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון פעמים רבות. אבי פיאמנטה מתגורר בכפר חב"ד. להקת פיאמנטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מצווה גוררת מצווה, בביצוע להקת פיאמנטה יחד עם סטן גץ, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אבי פיאמנטה בראיון על אחיו יוסי, וידאו של האחים פיאמנטה משמחים אצל הרבי מליובאוויטש יוסי חרסונסקי, משפחת פיאמנטה וגץ הגדול, מעריב, 28 ביולי 1977 שלום לאופר, כשהאחים פיאמנטה שרו לרבי מלובביץ' פיאמנטה (להקה), דף שער בספרייה הלאומית להקת פיאמנטה, בביצוע להקת פיאמנטה בשיר הרבי שליט"א, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
האנציקלופדיה הבריטית

האנציקלופדיה הבריטית (אנגלית: The British Encyclopaedia), או מילון האמנויות והמדעים (Dictionary of Arts and Sciences), יצאה לאור בשנת 1809 בשישה כרכים על גיליון אוקטבו (6x9 אינץ') וכללה 150 תחריטים בקירוב. להלכה, העורך של האנציקלופדיה היה ויליאם ניקולסון, אך למעשה עיקר העבודה נעשה תחת השגחתו של ירמיהו ג'ויס. המוציאה לאור הייתה סינדיקציה של עשרים וארבעה מוכרי-ספרים ששמם הופיע בעמודי השער. כל אחד רכש מניות ובבו הזמן קיבל את חלקו היחסי של הרווח שהניבו המכירות הסופיות. שיטת הוצאה לאור זו הייתה בשימוש רב במאה השמונה עשרה ובראשית המאה התשע עשרה, ונודעה ברבים כ-"קונגר" (Conger, סוג של צלופח). שיטה זו התאימה במיוחד לפרסומים שיצאו חלקים-חלקים דוגמת אנציקלופדיות. חלק מהתחריטים צוירו על ידי ג'ון פיירי הבן, ונחרטו על ידי וילסון לאורי. בשנת 1998 התפרסם מחקר של The Textbook Colloquium, שהשווה בין תוכני האנציקלופדיה הבריטית לבין תוכני "מילון האמנויות והמדעים" של גרגורי, שיצא לאור בשנת 1808, אך נערך גם הוא על ידי ירמיהו ג'ויס. תוצאות המחקר הראו ש-50% מתוכני האנציקלופדיות היו זהים. מדיה וקבצים בנושא האנציקלופדיה הבריטית בוויקישיתוף [1]
מלייט

מלייט (בקרואטית: Mljet; באיטלקית: Meleda) הוא האי הקרואטי הדרומי והמזרחי ביותר מבין האיים הגדולים בים האדריאטי. שמו של האי התפרסם בעיקר בזכות הפארק הלאומי השוכן בחלקו המערבי. בשנת 2011 התגוררו באי 1,088 תושבים, רובם המכריע קרואטים. מלייט הוא אי עשוי אבן גיר ודולומיט (מינרל), שטחו 98.01 קמ"ר, ואורך חופיו 135 ק"מ. האי ארוך וצר - אורכו 37 ק"מ ורוחבו כ-3 ק"מ בממוצע. האי שוכן מדרום לחצי האי פליישץ ומצר מלייט מפריד ביניהם. בחלקו הצפון-מערבי של האי, שוכן "האגם הגדול" (Veliko jezero) שהוא למעשה שלוחה של הים האדריאטי המחובר אליו בתעלת סולינה (Soline). התעלה נחפרה על ידי הנזירים הבנדיקטינים שהתגוררו באי. במרכזו של האגם הגדול אי קטן ועליו ניצב מנזר בנדיקטיני ובו כנסייה על שם מריה הקדושה. מערבית לאגם הגדול שוכן "האגם הקטן" (Malo jezero) המחובר אליו בתעלה שאורכה כ-30 מטר. בעקבות חיבורו של האגם הגדול אל הים, מושפעים שני האגמים ממשטר גאות ומימיהם מלוחים. מעשה נוסף של הנזירים אשר השפיע על המערכת האקולוגית של האי היה הבאת נמיות כדי לחסל את הנחשים ששרצו בו. הנמיות אכן חיסלו את הנחשים, ואחר כך השמידו מיני ציפורים רבים. תושביו הראשונים הידועים של האי היו האילירים, והוא "התגלה" על ידי היוונים אשר כינוהו מליטה (ביוונית Μέλι - "דבש") בשל הדבורים הרבות באי. בשנת 35 לפנה"ס נכבש האי על ידי הרומאים ועם חלוקתה של האימפריה הרומית, נותר בשליטת האימפריה הביזנטית. במאה ה-7 הושפע האי, כמו כל דלמטיה, מהגעת השבטים הסלאבים. האי ניתן לנזירים בנדיקטינים מפוליה בשנת 1151, והנסיך הסרבי דסה (Desa) הקים עבורם את כנסיית מריה הקדושה על האי שבאגם הגדול בסוף המאה ה-12. האפיפיור אינוצנטוס ה-3 קידש את הכנסייה עם סיום הקמתה ב-1198. האי סופח באופן רשמי לרפובליקה של רגוזה (דוברובניק) ב-1410, ולמנזר באי נודעה חשיבות אזורית רבה, אך זו ירדה במאה ה-18 כאשר מרכז הקהילה הבנדיקטינית עבר לדוברובניק השכנה. ב-1809 נזנח המנזר והמבנה שימש כמשרד היערנות המקומי וכמלון החל מ-1960. בשנת 1998 הוא הוחזר לרשות הכנסייה. בשנת 1960 הוכרז חלקו המערבי של האי כפארק לאומי. הכרזה זו הביאה להגברת זרם המטיילים לאי, אך התשתית התיירותית לא התפתחה באופן מיוחד (באי רק מלון אחד), ותיירים רבים פוקדים את האי במסגרת טיולי יום מדוברובניק או מקורצ'ולה הסמוכות. בשמו של האי נקשרו שני יורדי ים מפורסמים - אודיסאוס והשליח פאולוס הקדוש. לפי האגדה מצא הראשון מפלט במערה באי הקרויה על שמו, לאחר שספינתו נטרפה. במערה פגש אודיסאוס את הנימפה קליפסו, בתו של אל הים פוסידון ונשאר בחברתה שבע שנים. המלון היחיד באי קרוי על שמו של אודיסאוס. לפי פרק כ"ח במעשי השליחים פקד פאולוס הקדוש את "מליטה" בשנת 60 לאחר שספינתו נטרפה עת היה בדרכו לרומא. עם זאת, גם האי מלטה טוען כי הוא "מליטה" הנזכרת בברית החדשה. בשני האיים גם יחד קיים מפרץ על שמו של פאולוס. כנסית מריה הקדושה במלייט האגם הקטן העיירה פומנה מראה באי מדיה וקבצים בנושא מלייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלייט אתר הפארק הלאומי מלייט סרט קצר על מלייט באתר לשכת התיירות הקרואטית צילום אוויר של שני האגמים בפארק הלאומי במלייט באתר Google maps מאמר אודות המחלוקת באשר לזהותה של "מליטה" (באנגלית)
לובי

האם התכוונתם ל... לובי (אדריכלות) – חלל כניסה של בניינים, לרוב רבי קומות ובתי מלון שדולה (הכנסת) – קבוצה של חברי כנסת שהתאגדה לשם קידומו של רעיון מסוים שדלנות – פעילות שמטרתה להשפיע על החלטות של גופי שלטון, ובפרט הממשלה והפרלמנט קבוצת אינטרס – ארגון שמטרתו להשפיע על החלטות המתקבלות על ידי הרשויות לובי - תושב לוב
טיפה

טיפה היא נפח קטן ומתוחם של נוזל שאינו מתפזר בזכות מתח הפנים שלו. הדרך הפשוטה ביותר ליצור טיפה היא לתת לנוזל לזלוג באטיות מהקצה התחתון של צינור אנכי בקוטר קטן. כאשר הטיפה התלויה בקצה הצינור עוברת גודל מסוים, מסת הטיפה גוברת על אנרגיית מתח הפנים של פני הנוזל ממנו היא ניתקת והטיפה משתחררת. ניתן ליצור טיפות גם על ידי עיבוי של גז על ידי קירור. או על ידי ריסוס נוזל בלחץ מכני דרך פתח קטן (למשל מכל תרסיס). הגודל המרבי של טיפה הנתלית מצינור בעל רדיוס a הוא m g = π a λ cos ⁡ α {\displaystyle \,mg=\pi a\lambda \cos \alpha } . כאשר: λ - מתח פנים של הנוזל, α - זווית המגע עם הצינור. נוסחה זו משמשת למדידת מתח פנים של נוזלים ונפוצה בתעשיית הנפט. בגלל מקדמי השבירה השונים של טיפות מים ושל האוויר, אור השמש הפוגע בטיפות גשם עובר השתקפות ושבירה הגורמים לתופעת הקשת בענן. מקור הקול העיקרי בנפילת טיפה על נוזל הוא תהודת הבועה שנוצרת מתחת לפני הנוזל במקום הפגיעה. צלילים מיטלטלים אלו אחראים לרוב הקולות הנוצרים על ידי טיפות, כגון צליל ההתזה, צליל של גשם ושל טפטוף ברז. ערך מורחב – גשם גשם הוא משקע נוזלי שקוף הנופל מהשמים כטיפות מים זעירות. גשם נוצר מהתעבות אדי מים לטיפות מים מיקרוסקופיות ולאחר מכן התלכדותן לטיפות גדולת יותר, הכבדות מספיק כדי ליפול ארצה. הגשם ממלא תפקיד חשוב במחזור המים, שבו לחות מתאדה מן האוקיינוסים ומן הימים, מתעבה ויוצרת עננים, נופלת חזרה לכדור הארץ כמשקעים, ולבסוף חוזרת לאוקיינוסים ולימים דרך נהרות ונחלים, ומתחילה את המחזור מחדש. ערך מורחב – טפטפת טפטפת היא אביזר המשחרר מים בזרמים קטנים ("טפטוף"). הטפטפת מהווה בסיס לשיטת השקיה חדשה, השיטה המודרנית של השקיה בטפטוף, שעיקרה הזרמת מים, בצינורות פלסטיים, ושחרורם בזרמים קטנים ליד הצמח. היתרונות של השימוש בטפטפות (לעומת צינור עם נקבים זעירים) היו הפחתת כמות הסתימות, וחלוקת מים אחידה יותר לאורך השלוחה (צינור הטפטפת). ערך מורחב – טפטפת קלווין טפטפת קלווין, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר מעבה טיפות מים. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים. הפתגם: בור סוד שאינו מאבד טיפה - הבור אטום (מסויד) מבפנים ולכן שומר על המים שבתוכו. בור שבור לא מצליח לאגור מים. הנמשל: מים משולים לזיכרון או חכמה. על אדם חכם בעל זיכרון טוב ייאמר שהוא כמו בור סוד. פיפטה פיסול בנוזל - תמונות של טיפות Tvw Gallery of Drops עוד תמונות של טיפות חישוב של בזבוז המים הנוצר על ידי ברז מטפטף נאמר על אליעזר בן הורקנוס במשנה, מסכת אבות, פרק ב', משנה ח'
אלומה קוהרנטית

במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית ובתורת האלומות, אלומה קוהרנטית F {\displaystyle \,{\mathcal {F}}} על מרחב מחויג מקומית X היא אלומה של O X {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}} -מודולים שמקיימת את שני התנאים הבאים: F {\displaystyle {\mathcal {F}}} אלומה מטיפוס סופי מעל O X {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}} , כלומר לכל נקודה במרחב X קיימת סביבה כך שצמצום האלומה לסביבה זו נוצר על ידי מספר סופי של חתכים. במילים אחרות, ישנו מורפיזם על של אלומות מודולים: O X n | U ↠ F | U {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}^{n}|_{U}\twoheadrightarrow {\mathcal {F}}|_{U}} עבור U סביבה של הנקודה. לכל קבוצה פתוחה במרחב ולכל מורפיזם O X n | U → F | U {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}^{n}|_{U}\to {\mathcal {F}}|_{U}} , הגרעין מטיפוס סופי בעצמו. אלומה של חוגים נקראת אלומה קוהרנטית אם היא קוהרנטית כמודול מעל עצמה. לאלומות קוהרנטיות תפקיד חשוב בגאומטריה אלגברית וביריעות מרוכבות. הן מופיעות באופן טבעי בתחומים אלה, למשל כך: אלומת המבנה של סכמה נתרית היא קוהרנטית (כאלומת חוגים). משפט הקוהרנטיות של Oka מספק מחלקה חשובה של אלומות (חוגים) קוהרנטיות: אלומת הפונקציות ההולומורפיות על יריעה מרוכבת. אידיאל הפונקציות ההולומורפיות המתאפסות על תת-מרחב מרוכב סגור של יריעה אנליטית קוהרנטי (כאלומת מודולים). אלומה הפיכה אלומה קוואזי-קוהרנטית אלומות קוהרנטיות באתר Springer. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמת עולם שלישית

מלחמת עולם שלישית הוא מונח המתאר מלחמת עולם עתידית היפותטית, בסדר גודל של מלחמת העולם הראשונה או השנייה או אף גדולה מהן. ישנן התייחסויות רבות לאפשרות התרחשותה של מלחמה כזאת. אחת ההתבטאויות המפורסמות אודות מלחמה כזאת הייתה של אלברט איינשטיין, אשר אמר: ”איני יודע באיזה נשק נשתמש במלחמת העולם השלישית, אך ברביעית נשתמש במקלות ואבנים”. אמירה זו באה להביע את דעתו כי מלחמת עולם שלישית תביא להרס הציוויליזציה. כנגד דעה זו באו מאמרים של מומחים שהשתתפו בפועל בתוכנית הגרעין של ארצות הברית וטוענים כי ממדי ההשמדה במלחמה גרעינית כוללת יהיו איומים מעבר לכל ספק, אך יהיו רחוקים מרחק רב מהרס הציויליזציה. הפילוסוף הצרפתי זָ'אן בּוֹדְרִיאַר בספרו "רוח הטרור" טען כי המלחמה הקרה הייתה מלחמת העולם השלישית, והמלחמה בטרור היא מלחמת העולם הרביעית. אך טענות אלו אינן נפוצות בקרב החוקרים וגם לא בקרב הציבור. מלחמת עולם שלישית משמשת בסיס לסרטים וספרים העוסקים בעתיד שבו תתרחש מלחמה בסדר גודל שהאנושות עוד לא ידעה. בין הספרים המתארים מלחמת עולם שלישית: "סערה אדומה עולה" של טום קלנסי. בין הספרים המתארים עתיד לאחר מלחמה הרסנית ניתן למצוא את "המנון לליבוביץ" של וולטר מ. מילר, "הדוור" של דייוויד ברין (שגם עובד לקולנוע) ועוד. "100" היא בין הסדרות המתארות עתיד לאחר מלחמת עולם שלישית שהייתה מלחמה גרעינית שהביאה להרס כמעט כל החיים בכדור הארץ. מלחמת העולם השלישית הייתה הנושא של הרבה משחקי וידאו ביניהם: "מטרו 2033", "Fallout", "Battlefield 3", "ארמה 3", "הומפרונט", "Call of Duty: Modern Warfare 3" ועוד. מלחמת גוג ומגוג מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה שעון יום הדין מדיה וקבצים בנושא מלחמת עולם שלישית בוויקישיתוף אבישי כ"ץ, ‏מלחמת 1985 - המלחמה שלא נלמדה!, מערכות 271-270, נובמבר 1979 שלום רוזנפלד, מלחמת העולם השלישית, מעריב, 3 בינואר 1986 מלחמת העולם השלישית כבר החלה, באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2013 - סייבר ולחימה עולמית מלחמת העולם השלישית, דף שער בספרייה הלאומית Johnson, M. Alex (18 באפריל 2005). "The culture of Einstein". msnbc.com (באנגלית). ארכיון מ-8 בפברואר 2018. נבדק ב-27 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Kerson Kearney, "Nuclear Survivak Skills" Charles Feldman and Stan Wilson, Ex-CIA director: U.S. faces 'World War IV', CNN, April 3, 2003