laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונצ'ה

קוֹנָצָ'ה (ביפנית: 粉茶, "תה אבקה") הוא סוג של תה ירוק, המיוצר ביפן. התה מורכב מאבקה ושברי עלים שנותרו לאחר מיונם של עלי תה מהסוגים סנצ'ה או גיוקורו. קונצ'ה הוא זול יותר מאשר סנצ'ה ומוגש לעיתים קרובות במסעדות סושי, שם הוא נקרא אָָגָרי. מכיוון שהוא מורכב מחלקיקים קטנים יותר מסנצ'ה, הוא נחלט מהר יותר וצבע התה כהה יותר. טמפרטורת המים להכנתו צריכה להיות, בהתאם לסוג, 60°C-80°C. מכיוון שאבקה ופסולת מהווים כ-10% מהתה שנקטף, קונצ'ה נמכר בכמויות קטנות. הוא נמכר תחת שמות שונים, למשל, חברת אִיפּוֹדֹו מקיוטו מכנה את הקונצ'ה שלה "האנָקוֹ" (אבק פרחים), וקונצ'ה העשוי מאבקת גיוקורו קרוי לעיתים גיוקורו-קוֹ. "This Month's Tea - Konacha". Japanese Green tea Hibiki-an (באנגלית). נבדק ב-2021-01-27. George L. van Driem (2019). The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day (באנגלית). Leiden: Brill. p. 219. Mary Lou Heiss; Robert J. Heiss (2011). The Story of Tea: A Cultural History and Drinking Guide (באנגלית). Potter/Ten Speed/Harmony/Rodale.
כשאתה נשבר

"כשאתה נשבר" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום הבכורה שלה, סיפור מכור. השיר יצא לאור באוקטובר 2004, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום וכסינגל השישי של בוסקילה. קודם לכן, הוציאה את השיר "חופים" כסינגל מתוך אלבום אחר, ימים של אהבה. השיר זכה להצלחה בישראל כאשר הגיע למקום השביעי ברשת ג'. השיר נכתב על ידי אהוד מנור, הולחן על ידי פבלו רוזנברג והופק על ידי יעקב קמחי. "כשאתה נשבר" הוא בלדת פופ, במסגרתה שרה בוסקילה במערכת יחסים שתלויה בשני הצדדים. כלומר, בוסקילה מתארת מצב בו שני הצדדים צריכים להסתדר אחד עם השני על מנת שהם יישארו יחד. את "כשאתה נשבר" הוציאה בוסקילה כסינגל האחרון מתוך סיפור מכור, על מנת לעזור בקידום שלו. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 בפברואר 2014, עשור לאחר צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את בוסקילה מטיילת לבדה בעיר בלילה. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות סצנה של גברים היושבים סביב שולחן. הקליפ מתרכז בעיקר בבוסקילה ובאחד מאותם הגברים. נכון ליוני 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-35,000 צפיות. סרטון השיר "כשאתה נשבר" באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מאיה בוסקילה - כשאתה נשבר / Maya Buskila - When You Are Broken, נבדק ב-2021-06-15 סיפור מכור, נבדק ב-2021-06-13 ימים של אהבה, נבדק ב-2021-06-15 27.1.2005 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מאיה בוסקילה - כשאתה נשבר Maya Buskila - Kshe Ata Nishbar, נבדק ב-2021-06-15
אורי צ'שנובסקי

אוֹרי צ'שנובסקי (נולד ב-16 במרץ 1947) הוא כימאי פיזיקלי ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב. מחלוצי וממובילי תחום הננוטכנולוגיה והננו-מדעים בישראל. צ'שנובסקי נולד בפריז ועלה לישראל ב-1949, בגיל שנתיים. את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. למד במחזור הרביעי של בית הספר לכימיה בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר. סיים את התואר הראשון בכימיה באוניברסיטת תל אביב ב-1970, את התואר השני ב-1972, ואת הדוקטורט ב-1979. המנחים שלו לדוקטורט היו עוזי אבן ויהושע יורטנר. בשנים 1979–1981 היה עמית מחקר בתר דוקטורי ע"ש חיים ויצמן. את שלב אקדמי זה הוא מילא באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של דאדלי הרשבאך, שנודע כחתן פרס נובל לכימיה לשנת 1986. עם חזרתו לארץ מונה למרצה באוניברסיטת תל אביב. ב-1986 קודם לדרגת מרצה בכיר וזכה במלגת בת שבע דה-רוטשילד למדענים צעירים מצטיינים. ב-1990 היה לפרופסור חבר, ובאותה שנה זכה במלגת אלון. ב-1995 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1997–2001 היה חבר בוועדה מטעם תוכנית ביכורה לקידום מחקר בננו-מדעים בישראל. בשנת 1998 יזם את הקמתו של המרכז לננוטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב, וזה אכן הוקם שנתיים מאוחר יותר. בשנים 2002–2004 שימש כראש המרכז. בשנים 2001–2004 כיהן כראש בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, והחליף בתפקיד זה את שלמה רוזן. בשנת 2004 מונה למחזיק הקתדרה ע"ש סאקלר לצבירים וננו-חלקיקים, וכן ייסד את הפורום למרכזי ננוטכנולוגיה בישראל. הוא עמד בראשו עד 2012. ב-2007 הוכרז כחתן פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים, יחד עם הביוכימאי דן תופיק ממכון ויצמן למדע. ב-2008 נבחר כחבר האגודה האמריקאית לפיזיקה. ב-2017 פרש צ'שנובסקי לגמלאות, אך גם כיום (2021) הוא ראש קבוצת מחקר פעילה במחלקה לכימיה פיזיקלית בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב. ב-2020 היה צ'שנובסקי חבר בוועדת פרס ישראל שהחליטה להעניק את הפרס בתחום חקר הפיזיקה והכימיה ליוסף קלפטר, לשעבר נשיא אוניברסיטת תל אביב. ב-2023 היה חבר בוועדה שהחליטה להעניק את הפרס בתחום חקר הכימיה והנדסה כימית לאלקטרוכימאי עמנואל פלד. במקביל לעבודתו באוניברסיטת תל אביב, כיהן כעמית מחקר באוניברסיטת רייס ביוסטון בשנים 1986–1987, וכמדען אורח במספר אוניברסיטאות ברחבי העולם. על תלמידיו לאורך השנים נמנה פרופ' גיל מרקוביץ, שכיהן אף הוא כראש בית הספר לכימיה, בשנים 2013–2016. צ'שנובסקי הוא כימאי פיזיקלי ניסיוני העוסק בפיתוח וביישום שיטות חדשות בספקטרוסקופיה פוטו-אלקטרונית, שברבות הזמן היו לסטנדרט בתחומן. עיקר מיקודו בשיטות המאפשרות אפיון וחקר תכונות של חלקיקים ננומטריים בודדים, ובהן: מיקרוסקופיית אור המאפשרת הבחנה והפרדה בין עצמים בגדלים ננומטריים (מה שלא מתאפשר בשיטות מיקרוסקופיה מסורתיות). בפרט, הוא עמל על פיתוח שיטות רובוסטיות שאינן דורשות שימוש בסמנים פלואורסצנטיים. כמו כן, עוסק מחקרו בפיתוח שיטות למדידת הבליעה האופטית בחלקיקים ננומטריים בודדים על פני תחום ספקטרלי רחב, ובחקר ובאפיון תכונות אופטיות וחשמליות של ננו-חלקיקים המיועדים לפיתוח טכנולוגיות מתקדמות. מלגת ויצמן לבתר-דוקטורט (1986) מלגת בת שבע דה רוטשילד למדענים צעירים מצטיינים (1986) מלגת אלון למדענים צעירים מצטיינים (1990) קתדרת סטלר לצבירים וננו-חלקיקים (2004) פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (2007) עמית החברה האמריקאית לפיזיקה (2008) דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
דיווים

דיווים (בפהלווי: dēw; באווסטה: daēuua; בפרסית: دیو), במיתולוגיה הפרסית, היא קבוצת הישויות הרעות הנלחמות נגד כל צורה של הדת. הדיווים תומכים באל אהרימן במאבקו כנגד האל הבורא אהורה מאזדה וקבוצת תומכיו, האמשה ספנטס. בקבוצת הדיווים הראשיים נכללים: ח'שם אקומאן אינדר נאגהיס סאוול תארומד תריז וזריז מדיה וקבצים בנושא דיווים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דור הררי

דור הררי (נולד ב-31 במרץ 1989) הוא שחקן, רקדן, וזמר ישראלי. זוכה העונה השלישית של התוכנית רוקדים עם כוכבים. הררי גדל בשכונת קריית גנים ברעננה להורים אבי וחניתה הררי. יש לו שני אחים קטנים תאומים. את שירותו הצבאי עשה הררי כלוחם ביחידת מגלן. הוא לחם במבצע צוק איתן, וגויס למילואים בתחילת מלחמת חרבות ברזל. הררי פנה ללימודי משחק בגיל 27 בסטודיו יורם לוינשטיין. לפני כן, השתתף במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" ו"גבירתי הנאווה" בהבימה. ב-2016 השתתף בסרט הסטודנטים "זאב מבוית". ב-2019 שיחק בסרט הילדים "הרפתקה בשחקים". עוד באותה שנה השתתף בסדרה "ביום שהאדמה רעדה" בתפקיד דניאל דאהן. ב-2020 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "תאג"ד" בתפקיד בועז. בנוסף, שיחק בסדרה "לאבד את אליס". ב-2021 גילם את לירז באומן בשתי עונותיה של סדרת הדרמה "השוטרים" ואת תפקיד הפריצה שלו בדמותו של מפקד הפלוגה כפיר מועלם בסדרה "המפקדת". מ-2022 הררי מופיע בתיאטרון הקאמרי כחלק מ"קבוצת הצעירים" של התיאטרון. במסגרת זו, הוא משחק בהצגות "רינגו" ו"שלום לך ארץ". ב-2023 שיחק בסרט המוזיקלי "המנצחים". החל מינואר 2024 הוא מופיע במחזמר "בלוז לחופש הגדול" המבוסס על סרט ישראלי באותו השם בתיאטרון בית ליסין. מלבד המשחק, הוא מתופף בהרכב האינדי "Bones Garage" ואף הוציא ארבעה סינגלים ואלבום. בקיץ 2024 השתתף בעונה השלישית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" יחד עם הרקדנית והדוגמנית ג'וליה שחר וזכה במקום הראשון. ב-2024 גילם את הדמות "מוסי" במחזה "בלוז לחופש הגדול". מדיה וקבצים בנושא דור הררי בוויקישיתוף דור הררי, ברשת החברתית פייסבוק דור הררי, ברשת החברתית אינסטגרם דור הררי, סרטונים בערוץ היוטיוב דור הררי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דור הררי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דור הררי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דור הררי, באתר ספר הקולנוע הישראלי דור הררי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דור הררי, באתר ספוטיפיי דור הררי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דור הררי, באתר דיזר דור הררי, בארכיון הבימה איתי סגל, דור הזהב, באתר "ידיעות אחרונות", 9 ביולי 2021 ורד פוליאק, ‏"לא איזה דמות של פסיכופת, אבל משהו בשקט הזה מפחיד יותר", באתר ‏מאקו‏, 22 בפברואר 2021 אחרי השוטרים ובדרך לאלבום בכורה: דור הררי מציג את "יום העצמאות", באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2021 חגית גינזבורג, דור הררי: "הכל אצלי עקום, הפוך, מאוחר", באתר הארץ, 20 ביוני 2023 אפרת וכטל, ‏מי שאומר "אני לא יכול" מקבל שבת. מהר מאוד אתה מבין שאתה יכול, באתר ‏מאקו‏, 8 בפברואר 2023 איתי סגל, ‏דברים שאפילו לא סיפרתי להורים שלי": דור הררי נחשף, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יואב יאיר

יואב יאיר (נולד ב-20 בינואר 1958) הוא פרופסור מן המניין ודקאן בית הספר לקיימות במרכז הבינתחומי הרצליה. נולד בשכונת נווה עוז בפתח תקווה ולמד בתיכון אחד העם. בשנים 1976 עד 1983 שירת בצה"ל כבקר טיסה בחיל האוויר. למד לתואר ראשון (1985), שני (1988) ושלישי (1995) במחלקה לגיאופיזיקה ומדעי כדור הארץ באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 השלים תואר ראשון נוסף במדעי הרוח באוניברסיטה הפתוחה. במקביל ללימודיו האקדמיים עבד במרכז לטכנולוגיה חינוכית והתמחה בפיתוח תחום ההוראה מרחוק ובפיתוח תוכנות ולומדות. כמו כן שימש באותן שנים כיועץ בכיר לפיתוח תוכניות לימוד בתחומי האסטרונומיה ומדעי החלל בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1985 הצטרף לסגל המחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה ועסק בעיקר בפיתוח קורסים בתחומי הפיזיקה, אסטרונומיה ומטאורולוגיה. בשנת 2005 הועלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2008 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנת 2014 הוזמן להצטרף לבית הספר החדש לקיימות במרכז הבינתחומי הרצליה ולכהן כדיקן בית הספר. בשנת 2018 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. מתגורר עם משפחתו בכפר סבא. אחיו הצעיר הוא הסוציולוג פרופסור גד יאיר. תחומי המחקר של פרופסור יאיר הם מדעי האטמוספירה והחלל, ובפרט סופות ברקים בכדור-הארץ ובכוכבי-לכת אחרים, חשמל אטמוספירי, השפעות השמש על האטמוספירה והאקלים, זיהום אוויר, אסונות טבע ותופעות באטמוספירה העליונה כמו שדוני ברקים. יאיר ביצע מחקרים ותצפיות בישראל ובשיתופי פעולה בינלאומיים נרחבים עם מדענים מנאס"א וסוכנות החלל האירופאית, והיה אחראי על ניסוי האסטרונאוט הישראלי אילן רמון על מעבורת החלל קולומביה ב-2003. בהמשך חזר על הניסוי מתחנת החלל הבינלאומית בשיתוף סוכנות החלל של יפן וב-2015 עם סוכנות החלל של דנמרק במסגרת משימת האסטרונאוט הראשון של מדינה זו. באפריל 2022 ביצע את ניסוי ILAN-ES עם האסטרונאוט איתן סטיבה, במסגרת משימת "רקיע" של קרן רמון וסוכנות החלל הישראלית. במסגרת הניסוי בוצעו תצפיות על סופות ברקים ושדונים ברחבי כדור-הארץ, בליווי תצפיות מהקרקע על ידי תלמידים בבתי-ספר בישראל, גאנה, זימבבווה, רואנדה והונג-קונג. פרופסור יאיר הוא גם מומחה לטכנולוגיות למידה ושימש כראש מרכז שה"ם לשילוב טכנולוגיות בהוראה מרחוק. ובהמשך 2009–2012 כדיקן הפיתוח והטכנולוגיות באוניברסיטה הפתוחה, שם היה אחראי לבחינה והטמעה של טכנולוגיות ספרים דיגיטליים, למידה ניידת, הרצאות וידאו וקורסים מקוונים. בין השנים 2012–2014 שימש כראש מיט"ל, גוף בין-אוניברסיטאי העוסק בהטמעת טכנולוגיות למידה במערכת ההשכלה הגבוהה. פרופ' יאיר פרסם מעל 100 מאמרים בעיתונות המדעית וכן כתב מספר ספרי לימוד אוניברסיטאיים ולמערכת החינוך בישראל. הוא משתתף קבוע בכנסים בינלאומיים מחוץ לישראל ומשמש כשופט בשורה של כתבי-עת מדעיים נחשבים. יואב יאיר, ברקים וראשית החיים בכדור-הארץ יואב יאיר, ההתחממות הגלובלית - תמצית סיכום מנהלים דו"ח ה-IPCC AR5 יואב יאיר, טכנולוגיית המידע ושיתוף הציבור במחקרים אסטרונומיים יואב יאיר, איך לשרוד מתקפת חייזרים משימת רקיע ניסוי ILAN-ES
גרגור קובל

גרגור קובל (בצרפתית: Gregor Kobel; נולד ב-6 בדצמבר 1997 בציריך שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת שווייץ. קובל גדל במחלקות הנוער של פ.צ. ציריך ושל גראסהופרס ציריך, ובשנת 2014 הגיע אל מחלקת הנוער של הופנהיים מהבונדסליגה. ב-12 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על רוט-וייס ארפורט במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-25 בספטמבר 2018 הוא ערך את הופעתו היחידה בבונדסליגה במדי המועדון, בניצחון 1–3 על הנובר 96 במסגרת המחזור החמישי לעונת 2018/19. בחודש ינואר 2019 הושאל קובל לאאוגסבורג מהבונדסליגה. ב-19 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לפורטונה דיסלדורף במסגרת המחזור ה-18 בליגה. במשך חצי עונה במועדון ערך קובל 16 הופעות ליגה. לקראת עונת 2019/20 הושאל קובל למשך עונה לשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה. ב-26 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על הנובר 96 במסגרת המחזור הראשון בליגה. במשך תקופת ההשאלה הוא ערך 31 הופעות ליגה, וסייע למועדון לעלות לבונדסליגה. ב-28 ביולי 2020 עבר קובל לשטוטגרט באופן קבוע, וחתם על חוזה ל-4 עונות במועדון. בעונת 2020/21 ערך 33 הופעות ליגה. ב-31 במאי 2021 חתם קובל על חוזה לחמש עונות בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. ב-7 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על ווין ויסבאדן במסגרת המחזור הראשון של הגביע הגרמני. ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 2–5 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור הראשון. ב-13 ביוני 2021 זומן קובל לסגל נבחרת שווייץ לטורניר יורו 2020, בעקבות פציעתו של שוער הנבחרת ג'ונאס אומלין לאחר המשחק הראשון בטורניר. ב-1 בספטמבר 2021 ערך קובל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–2 על נבחרת יוון במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת שווייץ לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2024. אישיים נבחרת העונה בבונדסליגה: 2022/23, 2023/24 נבחרת העונה בליגת האלופות: 2023/24 מדיה וקבצים בנושא גרגור קובל בוויקישיתוף גרגור קובל, באתר Transfermarkt גרגור קובל, באתר Soccerway גרגור קובל, באתר BDFutbol גרגור קובל, באתר WorldFootball.net גרגור קובל, באתר National Football Teams גרגור קובל, באתר FootballDatabase.eu Gregor Kobel joins VfB באתר הרשמי של שטוטגרט, 24 ביוני 2019 (באנגלית) Gregor Kobel signs for VfB באתר הרשמי של שטוטגרט, 28 ביולי 2020 (באנגלית) Borussia Dortmund sign Gregor Kobel from VfB Stuttgart באתר הרשמי של הבונדסליגה, 31 במאי 2015 (באנגלית) Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת שווייץ, 9 בנובמבר 2022 Ryan DabbsContributions from Matthew Walthert last updated, Switzerland Euro 2024 squad: Murat Yakin's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-10-03 (באנגלית)
נועה סלימהוגיץ'

נועה סלימהוגיץ' (בבוסנית: Noa Selimhodžić; נולדה ב-15 באוקטובר 2003) היא כדורגלנית ישראלית-בוסנית, המשחקת בעמדת הקשרית בטורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית לנשים ובנבחרת ישראל. הוריה של סלימהוגיץ', דמיר ואלכסנדרה, הם פליטי מלחמה מבוסניה (חלק מיוגוסלביה לשעבר), שהגיעו לישראל – היכן שנועה נולדה וגדלה, ומתגוררים בנתניה. אחיה הגדול הוא הכדורגלן עדי סלימהוגיץ. סלימהוגיץ' מחזיקה באזרחות בוסנית בנוסף לאזרחות ישראלית. מגיל צעיר אהבה לשחק כדורגל, ובכיתה א' החלה לשחק בחוג כדורגל בנתניה. בגיל 8 הצטרפה לקבוצת הילדים של מכבי נתניה ושיחקה שם במשך 5 שנים. כיוון שלפי חוקי ההתאחדות לא-ניתן לבנות בגיל 13 לשחק עם בנים בליגה, בשנת 2014 החלה לשחק במקביל גם בקבוצת הילדות של מכבי בנות עמק חפר. לאחר שנתיים בהן שיחקה במקביל בליגת הילדים וליגת הילדות, הצטרפה ב-2016 לאקדמיה לכדורגל במכון וינגייט והחל מעונת 2016/2017 שיחקה במקביל בקבוצת האקדמיה ששיחקה בליגת העל ובקבוצת הנערות של עמק חפר אליה הצטרפה למשחקים נבחרים. סלימהוגיץ' הייתה באקדמיה במשך 3 שנים. בעונת 2019/2020 עזבה את האקדמיה בווינגייט ועברה לשחק בקבוצת הבוגרות של מכבי בנות עמק חפר שעלתה ושיחקה לראשונה בליגת העל. באוקטובר 2021 חתמה בקבוצה מילאן מהסרייה א' האיטלקית. סלימהוגיץ' התאמנה באופן קבוע עם הקבוצה הבוגרת, אך שולבה מעט, ועל כן נאלצה לשחק בעיקר במשחקי קבוצת הנוער שלה, ה-U19 (עד גיל 19). באחד ממשחקיה בקבוצת הנערות כבשה רביעייה בניצחון 4–0 על ורונה. ב-27 ביולי 2022 חתמה בקבוצה טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית לנשים. בעברה, שיחקה וגם הבקיעה בנבחרות הנערות של ישראל. ב-21 באוקטובר 2020 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל לנשים בוגרות בהפסד החוץ 0–4 לדנמרק במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים 2021, כשעלתה כמחליפה עם פתיחת המחצית השנייה. בשנת 2015 השתתפה בקמפיין של אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט, "כשאת עושה ספורט את תמיד מנצחת", לעידוד ילדות ונערות. בשנת 2018 השתתפה בעונה השישית של תוכנית המציאות "הבנים והבנות" בערוץ הילדים, ונבחרה ל"חביבת הקהל", אך סיימה במקום השני ביחד עם שאר ארבע הבנות שנותרו. נכללה ברשימת פורבס 30Under30 של כתב העת "פורבס ישראל" לשנת 2022. מדיה וקבצים בנושא נועה סלימהוגיץ' בוויקישיתוף נועה סלימהוגיץ', ברשת החברתית אינסטגרם נועה סלימהוגיץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל נועה סלימהוגיץ', באתר Soccerdonna (בגרמנית) נועה סלימהוגיץ', באתר Soccerway נועה סלימהוגיץ', באתר WorldFootball.net נועה סלימהוגיץ', באתר FootballDatabase.eu כשאת עושה ספורט את תמיד מנצחת - נועה, סרטון באתר יוטיוב, 2015 גם בנות משחקות כדורגל באתר נתניה נט, 9 במרץ 2016 על המסך שלנו: נועה סלימהוגיץ סומנה ככוכבת הכדורגל הבאה של ישראל באתר מיינט נתניה, 8 באוקטובר 2017 תכירו את נועה סלימהוגיץ'- הבנים והבנות 2018, סרטון באתר יוטיוב מאיה בניטה, ‏נועה סלימהוגיץ: "למה שאני לא אעשה את מה שאני הכי אוהבת בעולם?", באתר ‏מאקו‏, 19 בפברואר 2019 "ברקו" של הנשים: כוכבת הכדורגל הבאה שלנו?, באתר ONE‏, 25 במאי 2021 בן גולדפריינד, בלעדי: נועה סלימהוגיץ משגעת את הקבוצות הגדולות באירופה, באתר ynet, 3 בספטמבר 2019 מעבר ענק: נועה סלימהוגיץ' חתמה במילאן, באתר ערוץ הספורט, 27 באוקטובר 2021 מעבר נוצץ: נועה סלימהוגיץ חתמה רשמית במילאן, באתר ynet, 27 באוקטובר 2021 יש על מי לבנות: נועה סלימהוגיץ' חתמה במילאן, באתר ONE‏, 27 באוקטובר 2021 "רוצה להוכיח שאני שייכת לרמות האלה", באתר ערוץ הספורט, 14 בפברואר 2022 הם משלנו: מפת הליגיונרים לעונת 2022/23, באתר ערוץ הספורט, 27 ביולי 2022 Forbes 30 Under 30 2022, Forbes Israel
הילד שצייר חתולים

"הילד שצייר חתולים" (ביפנית: 猫 を 描 い た 少年) היא אגדה יפנית, שתורגמה לאנגלית על ידי לפקדיו הרן, ופורסמה בשנת 1898, כאחת מסדרת האגדות היפניות של המוציא לאור הסגאווה טקג'ירו. מאוחר יותר הוא נכלל גם בספר האגדות היפניות של הרן. הכותרת המקורית בכתב היד של הרן הייתה "אמן החתולים". הדפסתו על נייר רגיל כמו בשאר הסדרות לא נעשתה באישורו של הרן, וספר זה הפך לראשון מתוך חמשת כרכים שקבע הרן שהודפס על נייר קרפ. בכפר קטן גרו חקלאי ואשתו, שתוארו כזוג הגון. היו להם ילדים רבים וכולם היו מוצלחים בחקלאות, למעט הבן הצעיר שהוא היה אמנם אינטליגנט אך קטן ושברירי, ולא מתאים לעבודה קשה. ההורים החליטו שלילד יהיה טוב יותר שהוא יהפוך לכומר, ושלחו אותו להכשרה תחת הכומר הזקן של מקדש הכפר. אף שהילד הצטיין כתלמיד, היה לו הרגל שהוא לא היה יכול לעמוד בפניו, ציור חתולים בכל מקום, כולל בשולי הספרים הקדושים, עמודי המקדש וקירותיו. בעקבות הרגלו המגונה הילד גורש. ובעת שגירשו אמר לו הכומר: "הימנע מלישון במקומות גדולים בלילה." הילד לא רצה לחזור לחווה של אביו מחשש לעונש, ובמקום זאת הוא נסע למקדש בכפר הסמוך בתקווה להתקבל שם כנזיר. הילד לא ידע שכל הנזירים שחיו שם גורשו על ידי חולדה מפלצתית וענקית, ומספר לוחמים נעלמו לאחר שניסו להרוג אותה בלילה. הילד נכנס למקדש הנטוש והמאובק, מצא מכחול וקצת דיו, וכהרגלו החל לצייר חתולים בכל מקום. כשהיה עייף, נזכר הילד בדברי הכומר הזקן שלא לישון במקומות גדולים, והוא טיפס לתוך ארון קטן כדי ללכת לישון. במהלך הלילה הוא שמע קולות איומים של צרחות ולחימה. כשהבוקר הגיע והוא סוף סוף יצא החוצה, הוא מגלה את גופת חולדת המפלצת. כשהוא תוהה מה יכול היה להרוג אותה, הוא שם לב שלכל החתולים שלו יש עכשיו דם על הפה. כל אנשי הכפר החלו לכבד אותו על היותו גיבור שהביס את המפלצת, והוא גדל להיות אמן מפורסם. סיפור זה היה ידוע מאזורי טוהוקו ועד צ'וגוקו ושיקוקו תחת הכותרת Eneko to Nezumi. פרשנים מסוימים אומרים שמקורו של הסיפור הוא מאגדות עם מהמאה ה-15. הוצע כי גרסתו של לפקדיו הרן היא סיפור חדש, ואין לה סיפור יפני מקורי. כך נטען: "במהדורה האנגלית שלו, לפקדיו הרן סיפר סיפור חדש על מגע עם יצורים מרגשים. בסיפור המקורי, הילד הופך לאב המנזר של המקדש לאחר התקרית, אך בגרסת הרן הוא ממשיך להיות אמן בעל שם." מדיה וקבצים בנושא הילד שצייר חתולים בוויקישיתוף הקלטת שמע של "הילד שצייר חתולים", פורמטי שמע להורדה וסטרימינג לפקדיו הרן, ‏הילד שצייר חתולים, באתר "אלכסון", 1 באוקטובר 2017 הצגת הילדים "הילד שצייר חתולים", בקבוצת תיאטרון אורורה הילד שצייר חתולים, בפודקאסט "התשובה" עם דורון פישלר Kang, Jihyun (康 志賢) (2006). 浮世絵に見る『東海道中膝栗毛』滑稽の旅 (特集 旅). Nihon Ukiyoe Kyōkai. Ukiyo-e Art: A Journal of the Japan Ukiyo-e Society (ביפנית). 151–152: 23. "The Boy Who Drew Cats". Kyoto University of Foreign Studies Rare Books Exhibition. 2007. נבדק ב-13 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הילד שצייר חתולים".
התחיה (תנועה ציונית)

התחיה הייתה אגודה אקדמית עברית, הראשונה מבין האגודות בה העברית הייתה שפת הדיבור וההוראה. התחיה נוסדה בשנת 1910 בווינה בידי ד"ר אברהם חלפן והמשורר אברהם בן יצחק, שייחסו חשיבות רבה ללימוד השפה העברית והקנייתה. התחיה הייתה אגודת הסטודנטים הראשונה בעולם, שבה הייתה עברית שפת הדיבור, ההרצאות והלימודים. "התחיה" הושפעה מהאישים ד"ר חיים טרטקובר, ד"ר אברהם ברוך (רוזנשטיין), המתימטיקן והמטאורולוג יוסף ריצס, הפרופ' נפתלי הרץ טור-סיני, ד"ר אברהם שרון (שבדרון), ד"ר אברהם יעקב ברור וד"ר אפרים קורנגרין. בין חברי ועד האגודה היו ד"ר אברהם שנבוים, הסופר וההיסטוריון ד"ר אפרים זונשין, הסופר צבי דיזנדרוק ואיש הרוח יעקב לנקר בשנת 1911 נבחר חלפן לנשיא האגודה, והפעיל הציוני ד"ר בנציון מוסינזון, שביקר באותה העת בווינה והרצה על התרבות העברית בארץ ישראל, נבחר לחבר כבוד של האגודה. באותה שנה פנה ועד הציונים של פנים אוסטריה לאגודה וביקש ממנה לסייע באיתור מורים ללימוד "עברית בעברית" לאגודות האקדמיות "קדימה" ו"תיאודור הרצל" בשל ביקוש רב ללימוד השפה במדינה. התחיה הייתה חלק ממספר אגודות אקדמיות ציוניות שפעלו בעולם, בין היתר "יורדניה" בבזל "אחדות", "אמונה", "ארלוסוביה", "לבנון", "מוריה" ו"גורדוניה" בקרקוב, "חברוניה" בצ'רנוביץ, "קדימה" בווינה, "תיאודור הרצל" ו"בר כוכבא" בווינה ובפראג, "כחול לבן" בגרמניה, "מכביאה" בברלין ובהונגריה, "תל חי" בבוקרשט ו"השחר" בז'נבה. אגודות אלה אימצו את הציונות ואת עקרונות הלאומיות היהודית וביקשו להנחיל אותם לסטודנטים יהודים כדי להעמיק את הזיקה לארץ ולהרחיב את השימוש בשפה העברית. הקמת אגודות סטודנטים הייתה תופעה שכיחה בין הסטודנטים באוניברסיטאות אירופה. אגודות אלה נוצרו כדי לשמור על האינטרסים של הסטודנטים וכדי ליצור תאים חברתיים וקשרי ידידות גם לאחר תקופת הלימודים. כמו כן שימשו האגודות חממות לוויכוחים פוליטיים ולדיונים רעיוניים. אולם היהודים על פי רוב לא היו רצויים באגודות אלה ועל כן הקימו אגודות סטודנטים משלהם, כמו אגודת קדימה בווינה ובהמשך תנועת כחול-לבן בגרמניה. אגודות אלה אימצו בהתלהבות את הציונות ואת הרעיון הלאומי היהודי. קהילת יהודי בוצ'אץ על קהילת בוצ'אץ בין ציון לציונות קטלוג תיקים של אגודות סטודנטים במכון ז'בוטינסקי ד"ר אברהם חלפן, באתר http://www.buchach.org/ שי גינזבורג ומיה ברזלי, הדיבור העברי: קריאה מחודשת, עמ' 218-227 ד"ר נפתלי מנצח, ד"ר אברהם חלפן, דבר, 22 פברואר 1954 הודעה מאגודת "התחיה" לשפה ולתרבות העברית בווין, באתר המצפה (קרקוב), ‏31 מרץ 1911 המצפה, מקרוב ומרחוק, המצפה (קרקוב)⁩⁩ פרופ' ד"ר דוד ניימרק, בציונות, העולם, 4 דצמבר 1911 יורדניה אגודת סטודנטים ציונית באוניברסיטת באזל, שווייץ, באתר https://herzl.haifa.ac.il/ ארגוני הסטודנטים היהודיים בקרקוב, באתר http://www.cracow.org.il/ אגודת מכביאה, באתר http://baderech.hjm.org.il/ יורם אלמכיאס, "חברוניה" אגודת סטודנטים ציונית בצ'רנוביץ, בוקובינה
תחנת סוקול

תחנת סוקול (ברוסית: Сокол) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו זמוסקבורצקאיה. הכניסות לתחנה ממוקמות ברבעים סוקול, ואיירופורט, של המחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני של מוסקבה. תחנת סוקול נפתחה ב-11 בספטמבר 1938, והיא ממוקמת מתחת לשדרת לנינגרדסקי פרוספקט. התחנה קרויה על שמו של יישוב סוקול, שהוא יישוב מגורים קואופרטיבי ראשון במוסקבה, והוא נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20. מדיה וקבצים בנושא תחנת סוקול בוויקישיתוף https://um.mos.ru/houses/stantsiya_metro_sokol ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדריק ארתור ברידגמן

פרדריק ארתור ברידגמן (באנגלית:Frederick Arthur Bridgman‏; 10 בנובמבר 1847 – 13 בינואר 1928) היה אמן אמריקאי, הידוע בציוריו של נושאים אוריינטליסטים. יליד טוסקגי, אלבמה, ברידגמן היה בנו של רופא. הוא החל כשרטט בעיר ניו יורק, בבנק אמריקאי, בשנים 1864–1865 ולמד אמנות באותן שנים באגודת האמנות בברוקלין ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא נסע לפריז בשנת 1866, ובשנת 1867 נכנס לסטודיו של הצייר ז'אן ליאון ג'רום (1824–1904), שם הושפע עמוקות מציורו המדויק של ג'רום, הגימורים החלקים והתעניינות בנושאים אורינטליים. בשנת 1874 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר עמית, והיה חבר מלא בשנת 1881. ברידגמן ערך את המסע הראשון שלו לצפון אפריקה בין 1872 לבין 1874, וחילק את זמנו בין אלג'יריה ומצרים. שם ביצע כשלוש מאות רישומים, שהפכו לחומר המקור לכמה ציורי שמן מאוחרים יותר שמשכו תשומת לב מיידית. ברידגמן נודע בשם "ג'רום האמריקאי", אם כי מאוחר יותר יאמץ ברידגמן אסתטיקה נטורליסטית יותר, תוך שימת דגש על צבעים עזים ומשיכות מכחול עבות. הקומפוזיציה הגדולה והחשובה שלו, ״טקס הלוויה של מומיה על הנילוס״ (1876), הוצג בסלון פריז בשנת 1877 ובאקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1881, ונקנה על ידי ג'יימס גורדון בנט, ג'וניור. הציור "העניק" לו את צלב לגיון הכבוד. מאוחר יותר נרכש הציור על ידי האספן האמריקני וונדל שרי שתרם אותו למוזיאון לאמנות בלואיוויל, קנטקי בשנת 1990. ביקורים נוספים במזרח התיכון לאורך כל שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 אפשרו לו לצבור אוסף של תלבושות וחפצי אמנות, המופיעים לעיתים קרובות בציוריו. ג'ון סינגר סרג'נט ציין כי הסטודיו של ברידמן מלא באטרקציות שחובה לראות, ביניהם דגם של מגדל אייפל. אף על פי שברידגמן שמר על קשר כל חייו עם צרפת, הפופולריות שלו באמריקה מעולם לא דעכה. בשנת 1890 הציג האמן תערוכת יחיד עם למעלה מ -400 תמונות בגלריית השדרה החמישית בניו יורק. התערוכה עברה למכון לאמנות בשיקגו, והכילה 300 עבודות בלבד - עדות למספר המכירות הגבוה שעשתה ברידגמן. מדיה וקבצים בנושא פרדריק ארתור ברידגמן בוויקישיתוף Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Bridgman, Frederick Arthur". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. National Academicians | National Academy | National Academy Museum, web.archive.org, ‏2016-03-14 Decorative works, salon pictures, eastern subjects and drawings by Frederic A. Bridgman, libmma.contentdm.oclc.org