laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קבוצת אלינגהי

קבוצת אלינגהי (באנגלית: Alinghi Team) היא קבוצת שיט יאכטות שווייצרית מן המובילות בעולם. הקבוצה מונה מאה אנשי צוות מעשרים ואחת מדינות ביניהן: ישראל, שווייץ, ארצות הברית, הולנד, ספרד, עיראק וקנדה. בין אנשי הצוות ישנם מומחים בנושאי שיט ימי, רופאים, מאמנים ותזונאים. מנהיג הקבוצה וסגן הנשיא שלה הוא הסקיפר בראד באטרוורת' (Brad Butterworth). ראש הקבוצה הוא ארנסטו ברטלי (Ernesto Bertaeli), המשמש אף כנווט. הקבוצה מונה שלושה הגאים בעלי מדליה אולימפית. הבכיר שבהם אד ביירד, יוכן שומאן (Jochen Schumann), ופיטר הולמברג (Peter Holmberg), הם מקיימים ביניהם סבב רוטציה. ערך מורחב – גביע אמריקה גביע אמריקה הוא גביע השיט היוקרתי ביותר בעולם ובו משתתפות שתי סירות בלבד. ב-2 במרץ 2003 זכתה קבוצת אלינגהי בגביע אמריקה ה-31, בניצחון 5-0 על מחזיקת הגביע הקודם קבוצת ניו זילנד. זוהי הזכייה האירופית הראשונה מאז 1851 בגביע והקבוצה הראשונה אשר זוכה בו שהגיעה מארץ ללא חוף ים - שווייץ. ב-3 ביולי 2007 זכתה הקבוצה גם בגביע אמריקה ה-32, שוב כנגד יריבתה הקודמת קבוצת ניו זילנד, בניצחון 5-2. בשנת 2010 הפסידה הקבוצה בגביע אמריקה ה-33, לאורקל מרוצים בתוצאה 2-0. מדיה וקבצים בנושא קבוצת אלינגהי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת אלינגהי קבוצת אלינגהי, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת אלינגהי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קבוצת אלינגהי, ברשת החברתית אינסטגרם ניצחון קבוצת אלינגהי בגביע אירופה חדשות המפרץ על קבוצת אלינגהי(הקישור אינו פעיל) על ההכנות לגביע אמריקה השלושים ושניים
דולר ליברטי

דולר ליברטי או דולר החירות (Liberty Dollar 1998–2007) היה מטבע פרטי הקיים בצורת מטבעות זהב וכסף, שטרות וקרדיט אלקטרוני. דולר ליברטי הוטבע על ידי נורפד (NORFED) שהם ראשי תיבות חלקיים של "הארגון הלאומי לביטולה של פקודת הרזרבות הפדרלית וקוד ההכנסה הפנימית" (National Organization for the Repeal of the Federal Reserve Act and the Internal Revenue Code), ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו היה באוונסוויל, אינדיאנה. נורפד נוסד בידי ברנרד פון נוטהאוס, ראש המטבעה המלכותית בהוואי לשעבר. מאז שהופיע לראשונה ב-1 באוקטובר 1998 ועד ה-23 בנובמבר 2005 היה שער החליפין בין דולר ליברטי לדולר אמריקני ביחס של 1:1. ב-24 בנובמבר נורפד העלה את היחס ל-2:1 כדי לפצות על החלשות הדולר האמריקני. ניתן להחליף מטבעות ישנים יותר תמורת תשלום סמלי. נורפד לא הבטיחה את החלפת דולר הליברטי בחזרה לדולר אמריקני אלא הבטיחה את פדיונו תמורת זהב וכסף פיזיים. באינטרנט היה ניתן למצוא רשימה מצומצמת של סוחרים שקיבלו את דולר הליברטי. 1$ כסף (חום) 5$ כסף (מגנטה-אדום) 10$ כסף (כחול) 20$ כסף (אדום) 1000$ זהב (זהב או כחול) רבע דולר ליברטי חצי דולר ליברטי דולר ליברטי מאז חג ההודיה של 2005, שטרות הכסף הישנים אינם בשימוש והם הוחלפו בזהב. ישנם דמי הטבעה מחדש כדי להחליף מטבעות ישנים בחדשים אך אין דמי החלפה על שטרות. כמו האירו, צבע וגודל השטרות משתנה עם הערך, אבל שלא כמו האירו רק האורך גדל ולא הרוחב, בדומה לשטרות הין היפני, ככל שערך השטר גבוה יותר כך הוא ארוך יותר. בצדדיו של השטר מופיעים: למעלה - ההקדמה למגילת הזכויות. בתחתית - מגילת העצמאות האמריקאית. בצד ימין - התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. בצד שמאל - שבועת האמונים לארצות הברית. לעין הבלתי מזוינת הם נראים כנקודות אבל הטקסטים ניתנים לקריאה בעזרת זכוכית מגדלת. למטבעות הזהב והכסף יש עיצוב דומה מלבד פרטים כמו ערך ותאריך הטבעה. מכיוון שזהב דחוס יותר מכסף, קוטר המטבע קטן יותר במטבעות הזהב החדשים. לשני הסוגים היו בקצוותיהם שוליים שמונעים קיצוץ מטבעות למטרת חיתוך חלק מהמטבע ומכירתו בעבור רווח. כל סוגי השטרות והמטבעות נושאים, בנוסף למשקלם וערכם הנקוב בדולר ליברטי, מספר טלפון חינם וכתובת אתר האינטרנט של נורפד. מטרתם של אלה היא לאפשר לנושאי הכסף לתקשר עם נורפד או עם נציג מקומי של דולר הליברטי. שטרות דולר הליברטי כוללים מאפיינים נגד זיוף כמו הולוגרמות, הדפסת מיקרו, עיטור בדיו אולטרא סגולי פלואורסצנטי, החתמה בזהב חם וחוט אבטחה בלתי נראה שמושחל בתוך השטר. ממשלת ארצות הברית ראתה בדולר ליברטי איום וניסיון זיוף של הדולר האמריקאי שכן כל שטרות הדולר הליברטי הכלילו את סמל הדולר ($) ואת הכיתוב "סמוך על האל" בדומה לכיתוב על הדולר המקורי "באל אנחנו סומכים", ובית המשפט הפדרלי אף הגדיר את הדולר ליברטי כ"צורה ייחודית של טרור פנים מדיני". ב-14 בנובמבר 2007 פשטו לשכת החקירות הפדרלית והשירות החשאי של ארצות הברית על משרדי דולר ליברטי והחרימו את כל הכסף, הזהב והפלטינה שהיו ברשות משרדי דולר ליברטי, בנוסף הוחרמו גם את כל השרתים ואיתם גם כל חשבונות האלקטרונים של לקוחות דולר ליברטי, ובכך בא סופו של דולר ליברטי. ב 18 במרץ 2011 הורשע ברנרד פון נוטהאוס, מייסד דולר ליברטי במספר סעיפים ביניהם, הלבנת כספים, זיוף וקשירת קשר נגד ממשלת ארצות הברית, וצפוי לרצות 15 שנה מאסר בכלא ולקנס של כ-$250,000 דולר.
קונסטנטין השני

האם התכוונתם ל... קונסטנטיוס השני – קיסר רומאי (337-340) קונסטנס השני – קיסר ביזנטי (641-668) קונסטנטין השני, מלך סקוטלנד – (900-943) ממלכי סקוטלנד קונסטנטינוס השני, מלך יוון – מלך יוון (1964-1973) למעשה המלך האחרון של יוון קונסטנטין השני, מלך ארמניה – מלך ארמניה (1129) קונסטנטין השני, קיסר אתיופיה – קיסר אתיופיה (1478-1494) נקרא גם אסקאנדאר קונסטנטין השני, קיסר בולגריה – מלך האימפריה הבולגרית השנייה בשנים 1397-1422 קונסטנטין השני, פטריארך קונסטנטינופול – פטריארך קונסטנטינופול (754-766) גאורגיה קונסטנטין השני, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי 1396-1401 קונסטנטין השני, מלך גאורגיה – מלך ממלכת כארתלי (1478-1505) הכריז על עצמו כמלך הממלכה הגאורגית המאוחדת קונסטנטין השני, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי (1721-1727), ומלך כארתלי-קאחתי (1727-1732) קונסטנטין השני מאבחזיה – אריסתווי או ארכון של נסיכות אבחזיה (700-736) קונסטנטין השני, מלך מוחרני – (1710)
רוויית יתר

רוויית יתר היא מצב פיזיקלי, שבו תמיסה מכילה יותר חומר מומס מאשר כמות החומר הממיס בתמיסה רוויה (saturated). גם המצב הפיזיקלי שבו לחץ אדי המים באוויר גדול מלחץ האדים, המוגדר על ידי הטמפרטורה, קרוי רווית יתר. במצב זה הלחות היחסית גבוהה מ-100%. הכמות היחסית של החומר המומס תלויה בגורמים פיזיקליים, כמו טמפרטורת התמיסה. ניתן להגיע למצב של רוויית יתר באמצעות שינוי מבוקר של הגורמים הפיזיקליים. כך למשל, הגדלת הטמפרטורה, תגדיל את מסיסות התמיסה. אם בשלב זה ניצור תמיסה רוויה, ולאחר מכן נקטין את הטמפרטורה, אז ייתכן שנקבל תמיסה במצב של רוויית יתר (supersaturated). קיומם של אתרי התגרענות גורם לחומר המומס להתמצק, ובכך הוא מונע את התופעה של רוויית יתר. טיפות המים המרכיבות את העננים נוצרות באוויר שנמצא במצב רוויה או באוויר שנמצא במצב של רוויית יתר. התגבשות של גבישים בתוך תמיסה מושגת על ידי הבאת התמיסה למצב של רוויית יתר והכנסת אתר התגרענות. כך למשל, בתהליך ייצור הסוכר מאפשרים לסוכר להתגבש בתוך סירופ שנמצא במצב רוויית יתר. משקאות מוגזים נמצאים במצב רוויית יתר של פחמן דו-חמצני. התפרצות מנטוס היא דוגמה לניסוי ביתי בו גורמים לחלק גדול מהפחמן הדו-חמצני להפוך לגז. תא ערפל הוא גלאי חלקיקים, שמכיל אוויר במצב רוויית יתר של אדי מים. חלקיקים טעונים שעוברים דרכו מייננים את האוויר והיונים שנוצרים משמשים כאתרי התגרענות, כך שלאורך מסלולו של החלקיק הטעון נוצר שובל של טיפות מים. אגם ווסטוק באנטארקטיקה הוא אגם אוליגוטרופי של מים מתוקים שיש בו רוויית יתר של חמצן מומס. ים המלח נמצא במצב רוויית יתר של מלחים מומסים, כתוצאה מתהליך ארוך של התאדות מים. דולומיט הוא סלע הנוצר בלגונות שנמצאות במצב של רוויית יתר. כמות החנקן המומסת ברקמות גופו של צולל גבוהה יותר כאשר הוא נמצא בעומק רב יותר, בגלל שהמסיסות גדלה עם העלייה בלחץ. כאשר הצולל עולה אז התמיסה ברקמות נמצאת במצב רוויית יתר של חנקן. מצב זה אינו יציב ואם הצולל עולה מהר מדי אז החנקן עלול ליצור בועות גז בגוף. בועות הגז גורמות לפגיעת דקומפרסיה, וצולל שנפגע בצורה זו יש להעביר לתא לחץ. התגרענות מסיסות קירור יתר תרכובת רוויה
בית הכנסת הישן (היילברון)

בית הכנסת הישן בהיילברון היה בית כנסת מרכזי בהיילברון והיה אחד מבתי הכנסת היפים ביותר בגרמניה בשלהי המאה ה-19. בית הכנסת הוקם בין השנים 1873–1877, שאז נקרא "בית הכנסת החדש". המבנה תוכנן על ידי האדריכל אדולף וולף בסגנון מורי. סגנון הבנייה הזכיר את סגנון הבנייה הממלוכי או את ארמון האלהמברה. בית הכנסת שימש את קהילת יהודי היילברון עד החרבתו באירועי ליל הבדולח ב-1938. הרב ד"ר מקס בארמן היה רב בצ'רניאחובסק ובהיילברון. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הישן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CMTS

Cable Modem Termination System - CMTS (בתרגום חופשי: מערכת מיסוּף מודמי כבלים), הוא סוג ציוד תקשורת מחשבים המשמש לאספקת שירותי נתונים רחבי-סרט, כגון אינטרנט ו-Voice over IP למנויים של חברת תקשורת כבלים. בדומה לרכיבי מיסוּף נוספים בארכיטקטורת רשתות מחשבים, תפקידו של CMTS הוא לגשר, הן פיזית והן לוגית, בין סוגים שונים של מערכות תקשורת. ברשתות כבלים - מהצד האחד, רכיבי מרכז התקשורת של חברת הכבלים (Headend), ומהצד השני - מודמים המותקנים בבית המנוי (Subscriber). מרבית רכיבי ה-CMTS המופעלים על ידי חברות הכבלים עשויים לשרת עשרות-אלפי לקוחות כל אחד. רכיב ציוד זה מנהל את כל תעבורת המידע המגיעה ממחשבי קצה המצויים באזור גאוגרפי מסוים, מנתב אותה אל ספקית האינטרנט ומבצע רישום של המודם ברשומות שלו. בנוסף, מתקשר ה-CMTS עם רכיבי CMTS אחרים בתצורת VPN (רשת פנימית) ואף עם רשת האינטרנט (רשת חיצונית). תפקידיו העיקריים של ה-CMTS הם: אימות מודם הכבלים ורישומו ברשומות מסד הנתונים שלו: בשלב ראשוני, מבצע ה-CMTS אימות נתונים ללקוח מול מסד הנתונים של חברת הכבלים על פי כתובת ה-MAC של המודם. לכל CMTS רשימה משלו ולכן אם יועבר מודם מסוים מאזור גאוגרפי אחד לאזור אחר, המנוהל על ידי CMTS שונה, לא יתאפשר אימות נתוני המודם, כיוון שזה אינו מופיע ברשומות ה-CMTS החדש. קביעת "איכות השירות" (QoS): על פי הסכם בין הלקוח לחברת הכבלים או בין ספקית האינטרנט לחברת הכבלים (נקרא גם SLA), מוקצה למודם המתחבר ל-CMTS רוחב-פס להורדת נתונים (Downstream) ורוחב-פס להעלאת נתונים (Upstream), הנקראים גם בהתאמה ערוץ הלוך וערוץ חזור. הגדרות אלו הן פרטניות לכל מודם ומפעילי ה-CMTS יכולים לשנותן על פי צורך, אם כי בדרך כלל הן נקבעות על פי תקן ה-DOCSIS. ניתוב מידע והקצאת כתובות IP: ה-CMTS משתמש בשרת או במספר שרתי DHCP על מנת להקצות כתובות IP למודמי הכבלים המחוברים אליו. בישראל, יהיה סוג כתובת ה-IP שתוקצה למודם תלוי בפרופיל החיבור לאינטרנט של אותו המנוי, המוגדר אצל ספקית האינטרנט ("חייגן"/"ללא חייגן"). בהתאם לתנאים שנקבעים מול הלקוח, שולחת ספקית האינטרנט לחברת הכבלים קובץ עדכון בדבר מצב הפרופיל הנבחר. במידה והוגדר פרופיל "חייגן", תוקצה למודם כתובת IP המשויכת לרשתות LAN (שתחיליתה 172). במידה והוגדר פרופיל "ללא חייגן", תוקצה למודם כתובת ציבורית ("חוקית") לגלישה, מטווח כתובות ה-IP הרלוונטי לספקית האינטרנט דרכה מחובר הלקוח ומשלב זה תתאפשר עבורו גישה ישירה לאינטרנט. יש לציין כי במרבית מדינות העולם אין שיטת החיבור לאינטרנט בכבלים בחייגן נפוצה, ולכן במקרים אלו ינתב תמיד ה-CMTS למודם כתובת ציבורית לגלישה. לאחר שהוקצתה כתובת ה-IP, משמש ה-CMTS כנתב לכל דבר והוא הרכיב המרכזי המנתב את תעבורת המידע ממודמי הלקוחות (וממחשבי הקצה שלהם) אל נתבי ספקיות האינטרנט ומנתבי הספקיות חזרה אל המודמים. מדיה וקבצים בנושא CMTS בוויקישיתוף CMTS - הגדרה מתוך אתר SearchNetworking
יקב מרגלית

יקב מרגלית הוא יקב בוטיק ישראלי. היקב הוקם בשנת 1989 על ידי הדוקטור לכימיה פיזיקלית יאיר מרגלית, אז הוציא לשוק לראשונה תשע מאות בקבוקים של יין קברנה סוביניון. אליו הצטרף בנו אסף והיה מיקבי הבוטיק הראשונים שפעלו במדינת ישראל. הוקם לראשונה כיקב זעיר במושב כפר בילו שעל יד רחובות וב-1994 עבר למיקומו הנוכחי בין חדרה לעמק חפר. יאיר מרגלית עסק שנים רבות במחקר ולאחר הצלחת היקב התרכז ביצור יין, בכתיבה בנושא ובסדנאות לטעימת יין, הוא מרכז הפקולטה לייננות במכללת תל חי ומלמד בפקולטה להנדסת מזון בטכניון וכתב שני ספרים מקצועיים בתחום הכימיה של היין. אסף מרגלית למד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, והתלמד בכרמים בקליפורניה. עובד נוסף ביקב הוא רמי ליבנה שעסק בדפוס ובגרפיקה ממוחשבת ועבר לעשיית יין. היקב מתמקד ביצור יין מזני בורדו: קברנה סוביניון, מרלו וקברנה פרנק ומשנת 1995 החלו גם לייצר יין מענבי שרדונה, פטיט סירה וסירה. מרגלית ייצרו גם יין מעינב הקריניאן. הוא מייצר יין משלוש סדרות: ספיישל רזרב ומרגלית (יינות זניים) ובורדו אניגמה (ממסך). יקב מרגלית מוציא לשוק כעשרים אלף בקבוקים בלבד מדי שנה, זאת על מנת להעניק טיפול אישי וקפדני. מענבים שנקטפים בקדיתא שבגליל העליון בגובה 800 מטרים מעל פני הים וענבי קברנה פרנק מכרמי בנימינה. הגפנים גדלות ללא השקיה. דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 23, 25, 240-234, 469 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 103-102 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 139-138 אתר האינטרנט הרשמי של יקב מרגלית יקב מרגלית, ברשת החברתית אינסטגרם יקב מרגלית, ברשת החברתית פייסבוק יקב מרגלית, באתר "איש הענבים", 18 במרץ 2017 דניאל רוגוב, יין, הענב נפל קרוב לעץ, באתר הארץ, 28 במרץ 2011 דניאל רוגוב, יינות ליישון מיקב הבוטיק "מרגלית", באתר הארץ, 8 במרץ 2010 חיליק גורפינקל, ברנשים וחלומות: יקב מרגלית, nrg‏, 23 בספטמבר 2009 שלמה פפירבלט, מהו יקב הבוטיק הטוב בישראל, באתר כלכליסט, 30 במאי 2009 שגיא קופר, מתמקדים בעשייה - ביקור ביקב מרגלית, באתר ynet, 27 במרץ 2008 גיתית רוברמן, יקב מרגלית - מהו סודו?, אוקטובר 2004, באתר היין הישראלי רננה פרס, אנשי האוכל: יקב מרגלית, "על השולחן" גיליון 189 ציוניו של רוברט פרקר ליינות ישראל, באתר היין הישראלי על יקב מרגלית באתר IsraelWines
שישיות טננט

שישיות טננט הוא טורניר כדורגל אולמות שנתי שנערך בחודש ינואר בין השנים 1984 ו-1993 בהשתתפות קבוצות כדורגל סקוטיות, בדרך כלל מליגת העל הסקוטית, לעיתים מליגות נמוכות יותר בסקוטלנד ופעם אחת השתתפה בו גם מנצ'סטר סיטי האנגלית. הטורניר היה ממומן על ידי מבשלות הבירה טננט קלדוניאן ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית. כאשר הפסיקו המבשלות במימון התחרות ב-1993, הופסק הטורניר. מבנה התחרות היה משתנה בהתאם למספר הקבוצות המשתתפות, אך במרבית השנים כלל 2 בתים של 5 קבוצות, כאשר מכל בית היו עולות שתי הראשונות למשחקי נוק אאוט בשלב חצי גמר ומשחק גמר בין המנצחות. בשנתו הראשונה שוחק הטורניר בקואסטרס ארנה (Coasters Arena) בפאלקירק. ב-1985 שוחק הטורניר באינגליסטון שואוגראונד (Ingliston Showground) בסמוך לאדינבורו, והחל משנת 1986 עד לביטולו, שוחק הטורניר במרכז התערוכות והכנסים הסקוטי בגלאזגו. חוקי המשחק השתנו מעט במהלך השנים, והחוקים המובאים הם אלו שהיו תקפים בטורניר האחרון ב-1993. רבים מהחוקים אומצו מכדורגל האולמות בארצות הברית, שבתורו אימץ הרבה מחוקיו מענף ההוקי קרח. מגרש בגודל של כ-65 * 28 מטרים הורכב במיוחד לטורניר, כולל לוחות הוקי קרח וזכוכית אקרילית בהיקף המגרש בגובה של כ-2.5 מטרים. השערים הורכבו בתוך הקירות, בניגוד להוקי קרח בו קיים מרווח בין השער לגבול המגרש האחורי. סגלי הקבוצות כללו עד 12 שחקנים, מתוכם לא יותר מ-6 שיחקו על המגרש בכל רגע. מספר החילופים היה בלתי מוגבל וניתן היה לערכם בכל עת. המשחקים בשלב הבתים כללו 2 מחציות 7.5 דקות כל אחת. במשחקי הנוק-אאוט נמשכה כל מחצית 10 דקות. בתום משחק שהסתיים בתוצאת תיקו, הוכרע המשחק בדו-קרב פנדלים, גם בשלב הבתים. עם זאת, עבור ניצחון בפנדלים הוענקו למנצחת 2 נקודות במקום 3 המוענקות על ניצחון בזמן החוקי. שני קווים צהובים חילקו את המגרש ל-3 חלקים. על השחקנים היה להיות בתוך חלק המגרש של היריבה כדי להבקיע וכן היה בתוקף חוק האוסר על מסירות מחלק המגרש הראשון עד לחלקו השלישי. בכל שער הוקצה אזור מיוחד, בו היה מורשה לשחק רק השוער המגן עליו. אם שחקן שדה של אותה הקבוצה היה נכנס לאזור, היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה. שוערי הקבוצות יכלו להחזיק בכדור במשך 6 שניות בלבד. חוק זה אומץ על ידי פיפ"א לכדורגל שדה רגיל מאוחר יותר. על הקבוצות היה להשאיר לפחות 2 שחקנים בחלק המגרש של היריבה (שחקן אחד עד 1991), אחרת היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה. שחקנים שהוצג להם הכרטיס הצהוב היו מורחקים ל-2 דקות מהמגרש. מעבר לעבירות הרגילות, יכלו השחקנים לקבל כרטיס צהוב גם עבור בעיטת הכדור באופן מכוון אל מעל לגבולות המגרש לבזבוז זמן. 1984: גלאזגו ריינג'רס 1985: הארטס 1986: אברדין 1987: אברדין 1988: דנדי 1989: גלאזגו ריינג'רס 1990: היברניאן 1991: הארטס 1992: סלטיק 1993: פרטיק ת'יסל
אריה שנקר

אריה שנקר (1877 – 3 באוקטובר 1959) היה תעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל והנשיא הראשון של התאחדות התעשיינים בישראל. שנקר נולד סמוך לפוהרבישצ'ה שבפלך ויניצה באוקראינה, כבן למשפחת חסידים (אביו - בן ציון), שהתייחסה לאדמו"ר רבי שמעון מרוז'ין. בנערותו היה פעיל בארגונים ציוניים בעירו. שנקר עלה לארץ ישראל מרוסיה בשנת 1924, והיה ליזם ולתעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בארץ ישראל. בשנת 1925 רכש את בית החרושת לודז'יה, שעמד ברחוב נחמני 43 בתל אביב, והפך אותו למפעל מצליח. בשנת 1935 הועתק המפעל לשכונת "אגרובנק" (לימים אחת משכונות חולון) והיה לאחד מהמפעלים הבולטים בארץ ישראל של תקופת המנדט. תוצרתו נשלחה לאסיה ולאירופה. אחיינו, בן ציון שנקר, עבר לחולון עם משפחתו בעקבות העתקת המפעל והפך לאחד ממקימי העיר חולון. הקים את ארגון "התאחדות בעלי התעשייה בארץ ישראל" (כיום התאחדות התעשיינים) והיה נשיאו. אריה שנקר נפטר בתל אביב בב' בתשרי תש"ך (1959) ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. על שמו נקרא אזור התעשייה קריית אריה במערב פתח תקווה (ורחוב באזור תעשייה זה), שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, שהוקם בשנת 1970 ברמת גן, בניין הפקולטה לפיזיקה ולכימיה באוניברסיטת תל אביב ורחובות במפרץ חיפה, בחולון ובהרצליה פיתוח. כמו כן, משנת 1980 מעניקה התאחדות התעשיינים את "אות יקיר התעשייה" הנקרא על שמו לתעשיינים ותיקים על תרומתם לפיתוח התעשייה במדינת ישראל. מדיה וקבצים בנושא אריה שנקר בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "אריה (לייב) שנקר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 807 על אריה שנקר, באתר התאחדות התעשיינים טקס אבן הפינה לבית ספר מקצועי על שם שנקר, יומני כרמל, נובמבר 1945 (התחלה 0:28) אריה שנקר (1877-1959), דף שער בספרייה הלאומית אלפים השתתפו בלוויית אריה שנקר ז"ל, הצופה, 6 באוקטובר 1959 תולדות שנקר, באתר בית הספר שנקר ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוף היום

סוף היום הוא אלבום הסולו החמישי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1981. אלבום זה נחשב לאחת מההפקות היקרות והגדולות ביותר שנעשו בישראל בתחום המוזיקה הפופולרית. במסגרת זו התארחו בו טובי הזמרים והנגנים הישראלים באותה העת וכן תזמורת כלי נשיפה וקבוצת נגנים חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית. את מחצית משירי האלבום כתב הפזמונאי אהוד מנור, כשאת השאר כתבו שמרית אור, יעקב גלעד ונתן זך. כספי הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום. לאחר כחמש שנים בהן התרכז כספי בהפקתם של אלבומים לאחרים ובהקלטתם של שני אלבומים: "צד א' צד ב'" (1978) ו"צד נוסף" (1980), שעיקרם לא היה חומר חדש, יצא בשנת 1981 אלבום הסולו החמישי של כספי, "סוף היום". כבאלבומיו הראשונים של כספי, גם באלבום זה לא כתב כספי את המילים לשירים. קדמו להקלטת האלבום הקלטתם של מספר שירים בשלהי שנות ה-70, ובהם "תופים השניים" ו"פרלוד (השלום)", שנגנזו על ידי כספי. ("השלום" הוקלט מחדש לאלבום "את האשה שלי" ב-2005.) להוציא "שיר" ו"מי ששר", כל שירי האלבום מתארים קשיים, כשרבים מהם נוגעים להתפוררותה של הזוגיות במערכת יחסים. דומה כי גם תמונת העטיפה של האלבום מעידה על היות האלבום צומת דרכים בחייו של כספי. בין היתר מכיל האלבום לחני סמבה ורגיי, שיר בסגנון מחזות הזמר האמריקניים וכמה שירי רוק-פאנקי. לכספי, שניגן כהרגלו בקלידים, גיטרות וכלי הקשה הצטרפו חיים רומנו בגיטרות, ז'אן פול זימבריס בתופים, קובי כהן בבס, וכן צמד הפרברים והזמרות נורית גלרון ומזי כהן בקולות רקע. בחלק גדול מהשירים נעשה שימוש גם בהרכב כלי נשיפה, ובהרכב נגני כלי מיתר מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית, ואפילו נבל. ההיכרות של כספי עם המוזיקה הברזילאית מצאה את ביטויה בין היתר ברשימה הארוכה של כלי ההקשה המיוחדים בהם ניגן כספי באלבום זה: סורדו, ויברוסלב, רקו רקו, אפושה, אגוגו ועוד. האלבום הניב מספר רב של שירים שהפכו לקלאסיקות מייד עם יציאת האלבום. בהם ניתן למנות את "שיר", "עוד תראי את הדרך", "מי ששר", ו"ימי בצורת" במקצב הרגאיי. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מתי כספי. מתי כספי - תופים, כלי הקשה, גיטרות, בס, סינטיסייזר, פסנתר פנדר, פסנתר, קלוינט, אורגן, טמבורין, אקורדיון, מחיאות כפיים, קולות ז'אן פול זימבריס - תופים, כלי הקשה חיים רומנו - גיטרה חשמלית קובי כהן - גיטרה בס רות מעייני - נבל מורטון קם - סקסופונים פטר ורטהיימר - סקסופונים תזמורת כלי נשיפה - חצוצרות, טרומבונים, סקסופונים קבוצת נגנים חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית - כנורות, ויולות, צ'לים אריק סיני - מחיאות כפיים דני רובס - מחיאות כפיים הפרברים: אורי הרפז ויוסי חורי - קולות נורית גלרון - קולות מזי כהן - קולות דורין כספי - קולות יוריק בן דוד - קולות, מפיק אבי גנור - צילום עטיפה מנחם רגב - עיצוב עטיפה עוד תראי את הדרך תופים, קונגס, בונגוס, גיטרה בס, סינטיסייזר, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, פסנתר פנדר רהודס, פסנתר, קלרינט, אורגן, טמבורין - מתי כספי מחיאות כף - אריק סיני, דני רובס, מתי כספי [הקליט - פרנקי] קולות רקע - יוריק בן-דוד, מתי כספי. רגיי של עברי תופים, קונגס, רוטו-טם, גיטרה אקוסטית, קלרינט, סינטיסייזר, פסנתר פנדר רהודס - מתי כספי קולות ב-"אההה....." - יוריק בן-דוד, מתי כספי. כלי נשיפה מידע על האלבום סוף היום באתר MusicBrainz דגימות ומילות שירי האלבום באתר הרשמי של מתי כספי
ברוך חייט

הרב חַייִם בָּרוּך חַייָט (צֵ'ייט) (באנגלית: Baruch Chait; ‏נולד בכ"ב באדר ה'תש"ו, 23 בפברואר 1946) הוא מייסד וראש ישיבת מערבא, מוזיקאי ומלחין מוזיקה חסידית, ומחבר ספרים. נולד בארצות הברית, לאמו אסתר ואביו הרב משה דוב, לשעבר ראש ישיבת חפץ חיים בירושלים. את לימודיו התורניים השלים בישיבת חפץ חיים בניו יורק. קיבל סמיכה לרבנות מראש הישיבה הרב אלתר חנוך הניך ליבוביץ. חייט היה המנהל החינוכי של הישיבה התיכונית מתיבתא אור תורה בריברדייל, בראשותו של הרב שלמה ריסקין. בסוף שנות ה-70, בגיל 32, עלה לישראל עם משפחתו. באמצע שנות ה-80 ייסד את ישיבת מערבא שבישוב מתתיהו ומאז הוא עומד בראשה. הקריירה המוזיקלית שלו כמבצע וכמלחין החלה בארצות הברית בסוף שנות השישים, כמנהיג להקת The Rabbi's Sons "בני הרבנים". לאחר פירוק הלהקה הקים את ההרכב "קול סלוניקה", ששילב שירים חסידיים עם מוטיבים של מוזיקה יוונית. ב-6 באוקטובר 2021 (ל' חשוון תשפ"ב) נערך בבנייני האומה מופע הצדעה מיוחד לחייט לרגל 50 שנות יצירה. חייט הוא מלחינם של שירים חסידיים ידועים, בהם "לא אמות כי אחיה", "רחם בחסדך", "ואני בחסדך בטחתי", "ברוגז רחם תזכור" בביצוע מרדכי בן-דוד, "כל העולם כולו", "מי האיש" לפסוקים י"ג–ט"ו בתהילים ל"ד, "אל ההודאות" ו"אברהם יגל" בביצוע אברהם פריד. ב-17 בדצמבר 2020 יצא הסינגל-קליפ לשיר "ותן שכר טוב", אותו הלחין חייט, ומילותיו מתפילת שמונה עשרה. בקליפ משתתפים מקהלת תלמידי ישיבת מערבא, וכן בנו של חייט אליהו. חייט כתב מספר ספרים תורנים למבוגרים ולילדים (ראו להלן). נשוי לפאולה ואב ל-11 ילדים. מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. חלק מהספרים נכתבו במקור באנגלית כמפורט להלן. ל"ט מלאכות של שבת (The 39 Avoth Melacha of Shabbat) מסע הפלאות למידות הטובות (The Incredible Voyage To Good Middos) האוצר הגנוז באי של תיקון המידות (The Lost Treasure Of Tikun HaMiddos Island) המלכודת המסוכנת של שודדי הים המושחתים (The Terrifying Trap of the Bad Middos Pirates) הגדה של פסח (The Katz' Passover Haggadah) פלאי האלף בית (אותיות – My Friends The Alef Beis) כפר התורה (Torah Town) לכתך אחרי במדבר האחדים והאפסים משמרי ברוך (נערך על ידי תלמידיו) Don't Let Small Problems Ruin Your Happiness צללי הפיראטים הספרים אוירו על ידי גדי פולק, מלבד ספרו הראשון, "ל"ט אבות מלאכה", שאויר על ידי יוני גרשטיין. מדיה וקבצים בנושא ברוך חייט בוויקישיתוף ברוך חייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברוך חייט, דף שער בספרייה הלאומית רשימת הפרסומים של ברוך חייט, בקטלוג הספרייה הלאומית 101 משפיעים לטובה - חינוך ואקדמיה - ברוך חייט, ראש ישיבת מערבא, מגזין דה-מרקר, 16 בספטמבר 2010 ערב הצדעה לראש ישיבת מערבא - טיקצ'אק, באתר tickchak.co.il הרב ברוך חייט אליהו חייט ותלמידי ישיבת מערבא מכון רובין - ותן שכר טוב, נבדק ב-2022-02-01
רפי קוצר

רפאל (רפי) קוצר (8 בנובמבר 1924 - 23 במרץ 2005) היה ממקימי ארגון נכי צה"ל. לחם בהגנה ובצה"ל במלחמת העצמאות ובסוף המלחמה נפצע. לאחר פציעתו הקים את ארגון נכי צה"ל ועמד בראשו. בשנות החמישים והשישים מילא מגוון תפקידים בקיבוץ הארצי ובמפ"ם ואחר כך עסק בתפקידי ניהול שונים. קוצר נולד בניטרה שבסלובקיה. בתחילת מלחמת העולם השנייה עלה לארץ ישראל עם הוריו, והצטרף לחברת נוער בקיבוץ שער הגולן. קוצר שירת בהגנה ובפרוץ מלחמת העצמאות נמנה עם ראשוני הלוחמים של חטיבת גולני. לחם בקרבות משמר העמק, גשר וצמח. כמו כן הקים את "מחלקת הקומנדו" של גדוד 12 (ברק), שהייתה גלגולה הראשון של סיירת גולני, ופיקד עליה במהלך קרבות סג'רה, הקרב על קיבוץ גשר ומבצע חירם. לקראת תום מלחמת העצמאות נפצע קוצר קשה ברגליו בקרבות באזור פתחת רפיח. בזמן ששכב בבית החולים הקים יחד עם קבוצת חברים את "ועד הפעולה של הנכים", גוף שניסה לטפל במצוקותיהם של נכי המלחמה. באותה תקופה נעדרה מדינת ישראל הצעירה תשתית ארגונית לטיפול ושיקום נכים, וצה"ל ומשרד הביטחון התקשו להתמודד עם מצוקות הנפגעים. בשנת 1949 נחקק בכנסת "חוק הנכים (תגמולים ושיקום)" וקוצר היה מגיע לישיבות ועדת העבודה והרווחה של הכנסת באלונקה כדי להשתתף בדיונים שליוו את ניסוח החוק. כיהן כיו"ר הראשון של ארגון נכי צה"ל עד שנת 1951. פרסם את הספר "חזרה לחיים – מארגון נכי מלחמת השחרור לארגון נכי צה"ל". רפי קוצר, "חזרה לחיים – מארגון נכי מלחמת השחרור לארגון נכי צה"ל", תל אביב: הוצאת ארגון נכי צה"ל, 2006. בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950. מדיה וקבצים בנושא רפי קוצר בוויקישיתוף רפי קוצר, באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. שרה ליבוביץ'-דר, מפנחס לוי לפרנק לואי – המיליארד האוסטרלי, באתר TheMarker‏, 14 בינואר 2002 קרבות גשר ולוביה, באתר חטיבת גולני. רפי קוצר, "מחלקת הקומנדו". בתוך: בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950, עמודים 287-291.