laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוסקר (כדורגלן)

אוסקר דוס סנטוס אמבואבה ז'וניור (בפורטוגזית: Oscar dos Santos Emboaba Júnior; נולד ב-9 בספטמבר 1991 באמריקנה, ברזיל) הידוע כאוסקר, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת שאנגחאי SIPG ובנבחרת ברזיל. אוסקר גדל באמריקנה, הוא הצטרף למחלקת הנוער של סאו פאולו בשנת 2004 כשהוא בן 13. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2010 עזב את הקבוצה לאחר טענות מצד סוכנו על אי תשלום משכורתו של אוסקר, והצטרף לאינטרנסיונל כשחקן חופשי. בעקבות טענות מצד סאו פאולו על כך שההעברה אינה חוקית ואוסקר עדיין שייך להם, נמנע ממנו לשחק בגביע הליברטדורס. בשנת 2012 עבר אוסקר לצ'לסי מהפרמייר ליג האנגלית תמורת 19.35 מיליון שטרלינג ששולמו לאינטרנסיונל. אוסקר רכש לעצמו במהירות מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה בצ'לסי, עונת 2012/2013, כבש ארבעה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בליגה האירופית לאחר ניצחון במשחק הגמר, 2-1 על בנפיקה ליסבון. בעונת 2013/2014 כבש שמונה שערי ליגה. ב-23 בדצמבר 2016 חתם בשאנגחאי SIPG הסינית עבור 60 מיליון שטרלינג. אוסקר החל את דרכו בנבחרת ברזיל עד גיל 20 וזכה איתה באליפות אמריקה הדרומית ובגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 בשנת 2011. בשנה הבאה, השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 23 באולימפיאדת לונדון וזכה איתה במדליית כסף לאחר שהנבחרת העפילה לגמר אך הפסידה למקסיקו. בספטמבר 2011, מיד לאחר זכייתו עם הנבחרת עד גיל 20 בגביע העולם ולפני שסיים את חלקו בנבחרת האולימפית, ערך אוסקר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. הוא נמנה עם סגל הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013 ושותף בכל משחקיה בטורניר עד לזכייתה בגביע. אוסקר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר זה כבש שני שערים, בניצחון נבחרתו 1:3 על קרואטיה במשחק הפתיחה, ובתבוסה 1–7 לגרמניה בחצי הגמר. אינטרנסיונל אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול: 2011, 2012 גביע רקופה סודאמריקנה: 2011 צ'לסי הליגה האירופית: 2012/2013 גביע הליגה האנגלית: 2015 אליפות אנגליה: 2014/2015 שנגחאי SIPG אליפות סין: 2018, 2023 הסופר קאפ הסיני: 2019 נבחרת ברזיל אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20: 2011 גביע העולם עד גיל 20: 2011 אולימפיאדת לונדון 2012: מדליית כסף גביע הקונפדרציות: 2013 מדיה וקבצים בנושא אוסקר בוויקישיתוף אוסקר, ברשת החברתית פייסבוק אוסקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסקר, ברשת החברתית אינסטגרם אוסקר, באתר Transfermarkt אוסקר, באתר Soccerway אוסקר, באתר BDFutbol אוסקר, באתר WorldFootball.net אוסקר, באתר National Football Teams אוסקר, באתר FootballDatabase.eu אוסקר, באתר ESPN Chelsea sign Brazil midfielder Oscar on five-year deal באתר ה-BBC, ‏26 ביולי 2012
אלסיאד

אלסיאד (בליטאית: Alsėdžiai; בפולנית: Olsiady; ברוסית: Олсяды) היא עיירה במחוז טלז בצפון מערב ליטא. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו באזור של יישוב מהתקופה המזוליתית. בעיירה שרידיו של בית קברות שמתוארך לתקופה שבין המאה ה-10 והמאה ה-13. היישוב מוזכר בכרוניקות של צלבנים משנת 1253. העיירה שכנה בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא. בעיירה מגדל פעמון שנבנה ב-1679 וכנסייה שנבנתה ב-1793. בתקופת השלטון הקומוניסטי הונהגה קולקטיביזציה בעיירה. מספר מבני ציבור שנבנו בעיירה בתחילת המאה ה-20 קיימים עד היום, אם כי חלקם נפגעו במלחמת העולם השנייה. ערב הכיבוש הגרמני חיו באלסיאד כ-30 משפחות יהודיות. בעיירה פעלו בית ספר יהודי של רשת תרבות ותלמוד תורה. הגרמנים כבשו את העיירה במבצע ברברוסה, ביוני 1941. כעבור שבועות ספורים הוקם בעיירה גטו. חלק מהכלואים בגטו נרצחו ואילו נשים אחדות הצליחו לשרוד בעזרת איכרים ליטאים. מדיה וקבצים בנושא אלסיאד בוויקישיתוף "אלסיאד", באתר JewishGen (באנגלית) אלסיאד (Alsėdžiai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם 'אלסיאד (אלסדז'יאי), מחוז טאֶלז, בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 288–289 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1500). על השמדת יהודי אלסיאד: שם, כרך ד, עמ' 246–247 (שם, תמונה 1948 ואילך) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), אלשדז'יאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1038–1039), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סריאליזציה

במדעי המחשב, בהקשר של אחסון נתונים והעברתם, סריאליזציה (באנגלית: serialization ובעברית: סִדרוּת לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית) היא תהליך של תרגום מבני נתונים או מצב של אובייקטים, לפורמט שניתן לאחסן אותו (לדוגמה, בקובץ או בחוצץ בזיכרון) או להעביר אותו על גבי רשת מחשבים, ולאחר מכן "להקים אותו לתחייה" באותה סביבת מחשוב או בסביבה שונה. כאשר רצף הביטים שנוצר בתהליך נקרא חזרה בהתאם לפורמט הסריאליזציה, ניתן להשתמש בו ליצירת העתק זהה סמנטית לאובייקט המקורי. עבור אובייקטים מורכבים העושים שימוש נרחב בהפניות לאובייקטים אחרים (references), התהליך הזה אינו פשוט. סריאליזציה של אובייקטים של תכנות מונחה-עצמים אינה כוללת את המתודות השייכות להם, אשר קודם לכן היו חלק בלתי נפרד מהאובייקט. תהליך הסריאליזציה של אובייקטים נקרא גם deflating (הוצאת אוויר) או marshalling. הפעולה ההפוכה, של יצירת מבנה נתונים מרצף של בתים נקראת deserialization או inflating (ניפוח) או unmarshalling. סריאליזציה מאפשרת: שימור אובייקטים (persistence), לדוגמה לצורך כתיבת משתני המחלקה שלהם לקובץ על הדיסק, או על ידי שמירתם בבסיס נתונים. הפעלת פרוצדורות מרוחקות (RPC), למשל באמצעות SOAP. ביזור של אובייקטים, בייחוד בתכנות מונחה-רכיבים כמו COM ,CORBA, וכדומה. זיהוי שינויים בנתונים המשתנים בזמן. עבור חלק מהשירותים הנ"ל, על מנת שיהיו שימושיים, יש לשמור על חוסר תלות בארכיטקטורת המחשב. לדוגמה, על מנת לנצל ביזור באופן האופטימלי, גם אם מחשב היעד פועל על גבי ארכיטקטורת חומרה שונה מזו של מחשב המקור, הוא אמור להיות מסוגל לבנות מחדש אובייקט מזרם הנתונים שהתקבל מהסריאליזציה, ללא תלות בסדר הבתים (endianness). המשמעות של כך היא שהעתקה פשוטה (ומהירה יותר יחסית) של מבני נתונים כפי שהם מאורגנים בזיכרון לפני הסריאליזציה לא תעבוד בצורה אמינה עבור כל הארכיטקטורות. ביצוע סריאליזציה לפורמט שאינו תלוי בארכיטקטורה פותר את הבעיות הנובעות מהבדלים בסדר בתים, סידור הזיכרון, או פשוט האופן השונה שבו מבני נתונים מיוצגים בשפות תכנות שונות. ב-1987 פרסמה סאן מיקרוסיסטמס את פורמט הסריאליציה External Data Representation (‏XDR). בסוף שנות התשעים החל להיות רווח השימוש ב-XML, פורמט טקסטואלי הקריא גם לאדם, והנתמך על ידי שפות שונות. השימוש בפורמט טקסטואלי ביחס לפורמט בינארי, הופך את המידע לפחות קומפקטי. מתחילת המאה ה-21 נעשה שימוש רב ב-XML במסגרת AJAX ביישומים אינטרנטיים. פורמט סריאליזציה נפוץ נוסף הוא JSON, המבוסס על תחביר של JavaScript. פורמט זה גם הוא טקסטואלי, אך קומפקטי יותר מ-XML. הפורמט נתמך על ידי שפות מגוונות, ונפוץ אף הוא בתקשורת שרת-לקוח ביישומים אינטרנטיים. פורמט מקובל נוסף הוא YAML. לסריאליציה המיועדת ליישומים מדעיים עתירי נפח קיימים סטנדרטים בינאריים ייעודיים, כדוגמת HDF או NetCDF. Persistence Hibernate סִדְרוּת במילון טכנולוגיית המידע: ארגון נתונים (השלמות) (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
מייק אובריין

מייקל ג'ון "מייק" אובריין (באנגלית: Michael Jon "Mike" O'Brien; נולד ב-23 באוקטובר 1965) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) במשחה ל-1500 מטר חופשי. אובריין נישא לגובה של 1.98 מטר. אובריין נולד בסקוקי, שבאילינוי. הוא שחה במועדון השחייה במישן וייחו שבקליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס שבוונצואלה בשנת 1983 זכה אובריין במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.45 דקות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה אובריין במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.20 דקות, לפני בן ארצו ג'ורג' דיקארלו (15:10.59 דקות) ושטפן פייפר ממערב גרמניה (15:12.11 דקות). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס שבאינדיאנה בשנת 1987 זכה אובריין בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.29 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות. מייק אובריין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מייק אובריין, באתר olympedia.org מייק אובריין, באתר Swimrankings PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics תוצאות בשחייה במשחקים הפאן אמריקאיים באתר usaswimming (באנגלית)
אלנבי רומאנס

אלנבי רומאנס הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי משנת 2005 שאורכו 50 דקות, אשר נכתב, בוים והופק על ידי ינאי גוז ויוני זיכהולץ. עלילת הסרט נסובה סביב שתי נשמות בודדות: ניקו (דני גבע) הוא מורה לספרות בן 32 שאיבד את המשמעות לחייו לאחר גירושיו מאשתו. לילה אחד הוא יוצא לחפש את החיים שאבדו לו בתל אביב. הוא מגיע לבר הלוגוס המיתולוגי בו עבד כשהגיע לעיר, הוא מגלה שעל חורבות הבר שאהב נבנה בר צעיר וחדשני. שם הוא נתקל בנטע (הילי ילון). נטע היא מלצרית בת 18, נערה גותית שהתגייסה לצה"ל וגם לה אבד משהו בחיים. ניקו ונטע יוצאים למסע ועוברים בלילה אחד את היופי והזוהמה של העיר תל אביב. מבחינה עלילתית הושווה הסרט ל"לפני הזריחה" ו"אבודים בטוקיו". זהו סרט עצמאי של יוני זיכהולץ וינאי גוז, שיחד כתבו את התסריט, ביימו והפיקו את הסרט. התקציב עמד על 40,000 שקל, ואותו הוציאו זיכהולץ וגוז מכיסם. כל הצוות עבד בהתנדבות, למעט דני גבע והילי ילון, שני השחקנים הראשיים, שעבדו בשכר זעום. מחוסר תקציב הם גם פרצו למקומות ללא אישורי כניסה. הסרט צולם ללא תאורה ולכן הצוות חיפש רבות מקומות שיצולמו בלילה וייראו בבהירות. בין האתרים בהם צילמו היו כיכר ביאליק (לפני שלקחו משם את פסלו של נחום גוטמן), ליד הים באזור הדולפינריום, חוף גורדון בזריחה, שדרות רוטשילד, המנהרה הישנה של דרך יפו ועוד. ביתו של זיכהולץ שימש להפקה. בו השחקנים התאפרו, התלבשו וישנו. "המדבר", שיר הנושא של הסרט, בוצע על ידי מאור כהן, שחידש שיר ישן שלו עבור הסרט. הצילומים החלו באוקטובר 2004 ונמשכו כ-15 ימי צילום, רובם בלילה. הקרנת הבכורה של "אלנבי רומאנס" הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2005. הוא הוקרן מדי ימי חמישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך שבעה חודשים והפך לקאלט[דרוש מקור]. הסרט הוקרן גם בסינמטקים של חיפה וירושלים. ב-2006 נכנס ל-HOT VOD וב-2009 נמכר לYes, שרכשה מספר סרטים לרגל מאה שנה לתל אביב ומאז הוא מוקרן ב-Yes. "אלנבי רומאנס" השתתף בפסטיבל קולנוע ישראלי בברלין באוקטובר 2012. דני גבע והילי ילון דני גבע הילי ילון דני גבע והילי ילון דני גבע והילי ילון "אלנבי רומאנס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלנבי רומאנס", באתר אידיבי "אלנבי רומאנס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הטריילר של הסרט, קדימון הסרט באתר יוטיוב אלנבי רומאנס באתר הבמה אלנבי רומאנס באתר סינמטק תל אביב עינת פרנבך, ‏אלנבי רומאנס – ראיון מהפכני - חלק א', באתר "סרט", 22 בדצמבר 2005 איתי שטרן, מי פנוי באלנבי?, באתר nrg מעריב, 14 בדצמבר 2005
ע' 17

ע' 17 הוא מחזה פרי עטם של שי להב ויוני זיכהולץ שעלה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של נועם שמואל, ב-5 במרץ 2009. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי למחזה המקורי הישראלי באותה שנה. המחזה מספר את סיפורו האמיתי של שי להב (עיתונאי) שהתגייס לנח"ל מוצנח בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. להב כתב ספר בשם "לך לעזה", המתאר את קורותיו במהלך שלוש שנות שירותו הצבאי בעזה, שראה אור בהוצאת מעריב בשנת 2005. אחד הסיפורים קרוי "ע' 17" ומספר על הבניין הגבוה בעזה בן 17 קומות, שלגג שלו שלחו חיילים לתצפת על האזור. שלחו אותם ל-48 שעות, שהות שהתארכה לשבוע ובהמשך לחודש. יוני זיכהולץ ושי להב עיבדו את הסיפור למחזה. המחזה מספר על חבורה של חמישה חיילים חיפאים, חברי ילדות, בני תשע עשרה, יוצאי גרעין הנח"ל. הם משרתים במחנה הפליטים ג'באליה, עזה באוגוסט–ספטמבר 1989, בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. הם מתנדבים למשימת אבטחה שנראית על פניה כקלה ומהנה – תיצפות מגג בניין בן שבע עשרה קומות על הנעשה במקום. המשימה מתארכת שוב ושוב והאידיליה החברית ביניהם נסדקת לאיטה ויוצרת עימותים. מיכאל הנדלזלץ כתב על ההצגה בביקורתו בעיתון הארץ: "האטימות הרגשית של גיבורי המחזה לגורלו של הזולת, והתרכזותו של כל אחד מהם בהישרדותו האישית, גם אם זה על חשבון חברו הטוב ביותר, לכאורה (אם מדובר בינם לבין עצמם, ובוודאי כשמדובר בפלסטינים שסביבם) הם הסיפור כאן. המאבק של היחיד להישרדות בחברה עוינת - גם כשזו אמורה להיות מגוננת, בגרעין בכיתה, ביחידה, במוצב המשותף - הוא שמאפשרת את אטימות החושים כלפי ה"אחר" הפלסטיני, שבאה לביטוי כל כך חריף במבצע "עופרת יצוקה". הלכנו בשדות, הגענו עד כאן, ולבנו הפך לעופרת. יצוקה. צריך לבדוק את הקשר בין "יצוקה" ל"מצוקה... זאת הצגה שמתעדת מה שקרה לחיילינו האמיצים לפני 20 שנה; היא נראית מנותקת ממה שמספרים שקורה לאחרים בגלל פעולותיהם כיום. ואני שואל את עצמי איך זה ייראה, ומה אפשר יהיה ללמוד מזה בעוד 20 שנה. אבל אני מגיב מן המקום והרגע שבו אני רואה את ההצגה. וברגע הזה היא נראית מאירה מקום אפל מסוים בנפשנו שבו אנחנו נמצאים." יוצרים: מחזה – יוני זיכהולץ ושי להב (עיתונאי), בימוי – נועם שמואל, עיצוב תפאורה – זאב לוי, הלחנת מוזיקה – אייל וייס, עיצוב תאורה – יחיאל אורגל, וידאו, עריכת סאונד ומיקס – נועם שמואל שחקנים: גיא פרנק - רועי אסף, גידי ברבי - יניב ביטון, לירון גלרון - פיני טבגר, איתי כרמלי - יואב לוי, טל יהב - עידו רוזנברג שי להב ויוני זיכהולץ, ע' 17 - על פי ספרו של שי להב "לך לעזה", מפעל הוצאה לאור של מחזאות מקור, ביוזמתו ובתמיכתו של המכון למחזאות ישראלית ע"ש חנוך לוין ת' הקאמרי. אודות ההצגה באתר הבמה אודות ההצגה באתר התיאטרון הקאמרי קובי ניב, ‏עוקף עזה, באתר ‏מאקו‏, 22 באפריל 2009 דן לחמן, ביקורת תיאטרון: ע' 17, באתר אימגו, 17 במאי 2009 עודד מרום, תיאטרון חיינו השבו"זים, באתר nrg מעריב, 13 באפריל 2009 מיכאל הנדלזלץ, ע' 17: במשפט ההיסטוריה, באתר הארץ, 13 באפריל 2009
האל קלמנט

האל קלמנט (באנגלית: Hal Clement, ‏30 במאי 1922 - 29 באוקטובר 2003) הוא שמו הספרותי של הארי סטאבס (באנגלית: Harry Clement Stubbs), שהיה סופר מדע בדיוני אמריקאי, ומרצה לכימיה ואסטרונומיה, במכללת מילטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. ב-1999 היה הסופר ה-17 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. קלמנט נמנה עם ה"גרעין הקשה" של המדע הבדיוני - אותם סופרי מדע בדיוני המשתדלים להיצמד בנאמנות למדעי הטבע, ולכתוב את העלילה על פי הגיון דמיוני מחייב. לפיכך הוא הכניס בספריו, חוקי פיזיקה, כימיה ואסטרונומיה רבים, תוך שהוא מחויב אליהם לאורך כל הספר. בסוף ספרו שליחות כבדת משקל (יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומו של עמנואל לוטם בשנת 1981), פונה קלמנט לקוראיו, ומסביר באריכות את הדרך בה עבר על מנת להגיע לנתונים הפיזיים והכימיים של הכוכב "מסקלין" - בו מתקיימת העלילה של הספר. הוא נותן לקוראיו אתגר, למצוא סתירות או טעויות בהיבט זה של ספרו. קלמנט היה ידידו של אייזיק אסימוב, שאף עזר לו בכתיבת ספרו. מדיה וקבצים בנושא האל קלמנט בוויקישיתוף האל קלמנט, ברשת החברתית Goodreads כתבי האל קלמנט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) האל קלמנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רשימת זוכי הפרס החל מ-1975 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גוש – שטח מוגדר במקרקעין, לעניין הסדרי רישום מקרקעין גוש התיישבות – קבוצת יישובים, כגון: גוש עציון, גוש קטיף, גוש דן, גוש אדומים קבוצת מדינות, כגון גוש האירו, גוש השטרלינג אבו גוש – מועצה מקומית במחוז ירושלים בישראל אישים: אמיטאב גוש – סופר ממוצא הודי אפרת גוש – זמרת ושחקנית ישראלית
שמעון ענתבי

שמעון ענתבי (1927 – 2004) היה סופר ילדים ופעיל חברתי ישראלי. ענתבי נולד בקהיר שבמצרים. מילא בעירו תפקידים בתנועה הציונית, התגייס ל"הגנה" במצרים ואיבד עין במהלך השירות. לאחר החלמתו המשיך בתפקידיו, עד שנעצר על ידי השלטונות. נכלא למשך שנה וחצי, ונשלח לחצי שנה לגלות בסיני. עם שחרורו גורש ממצרים. ב-1950 עלה לישראל. בארץ הקים חברה לייבוא וייצוא טכני. קיבל את עיטור לוחמי המדינה (על"ה). ב-1971 איבד את עינו השנייה והיה לנכה צה"ל. לאחר פרישתו לגמלאות החל לכתוב סיפורים. בשנת 1998 קיבל מעיריית חיפה תעודת הוקרה על התנדבותו למען הקהילה. בתשס"א (2001) קיבל את אות הנשיא למתנדב. ספרו "האיש של הכלבה הלבנה" נבחר כספר מוצע וכספר אהוב ב"מצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער" (תלמידי כיתות ד'-ו') ע"ש מרים רות בשנת תש"ע. נפטר בישראל בשנת 2004. הותיר אחריו שלוש בנות ונכדים. האיש של הכלבה הלבנה: סיפור הצדעה לכלבי נחייה של עיוורים, ירושלים: כתר, 1983. הסבא המחייך נשאר במצרים, חיפה: ש' ענתבי, 1993. (סיפורה של משפחה יהודית במצרים) 1984 – הפרס הבינלאומי לספרות ע"ש יאנוש קורצ'אק, וושינגטון די. סי.. תשס"א (2001) – אות הנשיא למתנדב. שמעון ענתבי, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" שמעון ענתבי באתר עיריית רמלה (הקישור אינו פעיל, 28 בספטמבר 2016) שמעון ענתבי הלך לעולמו באתר: 'תפוז'. "מצעד הספרים לילדים ולנוער" – תש"ע ע"ש מרים רות; הספרים האהובים ב"מצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער" תש"ע ע"ש מרים רות, באתר משרד החינוך
צינור הגז מגרב-אירופה

צינור הגז מגרב-אירופה (באנגלית: Maghreb–Europe Gas Pipeline ; המכונה גם: צינור פדרו דוראן פארל) הוא צינור גז המוביל גז טבעי מצפון אפריקה לאירופה. הצינור המוביל גז טבעי משדה הגז הסי ראמל באלג'יריה, דרך מרוקו, לעיר קורדובה שבספרד ומשם לרשתות הגז של ספרד ופורטוגל. אורכו הכולל של הצינור הוא 1,620 ק"מ, עלות בנייתו הסתכמה ב-2.3 מיליארד דולר והוא נמצא בשימוש משנת 1996. ההצעה לבניית הצינור עלתה לראשונה מצד חברות צרפתיות בשנת 1963. אולם, בגלל הסכסוך על השליטה בסהרה המערבית, כל נתיב דרך מרוקו נגנז. יתרה מכך, צריכת הגז בספרד הייתה נמוכה מכדי להצדיק את ההשקעה. הפרויקט החל לקרום עור וגידים בתחילת שנות ה-90. בשנת 1992 הסכימו שרי ממשלה ספרדים ואלג'יראים על הקמת הצינור. שתי המדינות חתמו על הסכמים ארוכי טווח לאספקת גז טבעי. באותה שנה נחתמה אמנה להסדרת הבניה ותפעול הצינור והוקמה חברת Europe - Maghreb Pipeline LTD. בשנת 1994 הצטרפה פורטוגל להסכם. בניית הצינור החלה ב-11 באוקטובר 1994 והושלמה כעבור שנתיים בנובמבר 1996. אורכו של צינור הגז הוא 1,620 ק"מ (1,010 מייל). הקיבולת ההתחלתית של הצינור הייתה 8.8 מיליארד מטר מעוקב (BMC) ובהמשך קיבולת גדלה ל-12 מיליארד מטר מעוקב (BMC). עלות בנייתו 2.3 מיליארד דולר. צינור הגז מדגז צינור הגז הטרנס-סהרי
טופי-גוארני

טופי-גוארני היא תת-משפחה במשפחת הלשונות טופי. שפה זו כוללת 53 שפות ב-11 קבוצות ובהן השפות גוארני וטופי עתיקה. טעות נפוצה מדברת על שפה בשם "טופי-גוואראני" כאשר למעשה, טופי, גוואראני, ועוד שפות משתייכות לתת-המשפחה הזו, באותו מובן שעברית, ערבית ואמהרית משתייכות לענף השפות השמיות במשפחת השפות האפרו-אסיאתיות, רק שהדמיון בין טופי וגוואראני גדול בהרבה מהדמיון בין השפות שהוזכרו. בעצם, ההבדל המרכזי בין טופי לגוואראני הוא החלפה של /s/ הטופית ב-/h/ בגוואראני. טופי-גוארני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקה הלטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבטלנה חודצ'נקובה

סבטלנה ויקטורובנה חודצ'נקובה (ברוסית: Светлана Викторовна Ходченкова; נולדה ב-21 בינואר 1983 במוסקבה) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה רוסייה, אשר מוכרת בשל תפקידה כאירינה בסרטו של טום אלפרדסון מ-2011, "החפרפרת", בו שיחקה לצד שחקן רוסי אחר, קונסטנטין חבנסקי, שגילם תפקיד של מרגל בקג"ב. זכתה בפרס נשר הזהב הרוסי בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר לשנת 2018, על תפקידה בסרט "דובלטוב". סבטלנה התפרסמה לאחר שהופיעה בסרטו של סטניסלב גובורוחין מ-2004, "ברכו את האישה", תפקיד שהעניק לה מועמדות לפרס ניקה של האקדמיה הרוסית לקולנוע. ב-2008 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל הקולנוע הפולני, על תפקידה בסרט "מוסקבה הקטנה". היא התפרסמה גם על גילום אחד התפקידים הראשיים בטרילוגיית הסרטים "אהבה בעיר הגדולה", קומדיה רוסית המתרחשת בארצות הברית. היא התפרסמה בקולנוע העולמי לאחר שהופיעה בסרט "החפרפרת" מ-2011, כשגילמה את אירינה, מהגרת רוסיה שמבקשת להגר למערב, ומתאהבת בדמותו של תום הארדי, המככב בסרט יחד עם גארי אולדמן וקולין פירת'. ב-2013, גילמה את דמותה של וייפר בסרט "הוולברין". ב-2015 כיכבה בסרט גבירת צ'אכטיצה בתפקיד הרוזנת אליזבת באטורי, אשר הייתה אחראית להירצחן של כ-650 נשים צעירות, וידועה עד היום כאחת מהרוצחים הסדרתיים הנוראים של כל הזמנים. 2004: ברכו את האישה 2005: בדידות האהבה 2006: רעיית סטלין 2006: ארבעה נהגי מונית וכלב 2 2007: קילומטר האפס 2008: מוסקבה הקטנה 2008: אב אמת 2009: חיי משפחה שקטים 2009: אהבה בעיר הגדולה 2010: אהבה בעיר הגדולה 2 2011: רומן בעבודה: ימי חיינו 2011: החפרפרת 2011: חמש כלות 2012: רז'בסקי נגד נפוליאון 2012: אמהות 2012: 8 דייטים ראשונים 2013: מטרו 2013: וולברין 2013: אהבה בעיר הגדולה 3 2013: ואסיליסה 2014: אלופות 2014: הרפתקנים 2015: גבירת צ'אכטיצה 2015: סופו של עידן נפלא 2015: הלוחם 2016: חברות לכיתה 2016: הוויקינג 2018: דובלטוב 2018: גודונוב 2019: גיבור 2020: אהבה נטולת מידה 2020: קזנובה 2020: על הקצה 2021: ספוילר 2021: מאסר בית 2022: זה לא שמה 2022: אנה ק. 2023: ארץ קפואה 2024: הקוסם מעיר האיזמרגד מדיה וקבצים בנושא סבטלנה חודצ'נקובה בוויקישיתוף סבטלנה חודצ'נקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סבטלנה חודצ'נקובה, ברשת החברתית אינסטגרם סבטלנה חודצ'נקובה, ברשת החברתית VK סבטלנה חודצ'נקובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סבטלנה חודצ'נקובה, באתר AllMovie (באנגלית) סבטלנה חודצ'נקובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדני תריסר החוטים

עדני תריסר החוטים (שם מדעי: Seleucidis melanoleucus) הוא מין של עדני מסדרת ציפורי השיר. גודלו של העדני הוא בינוני, והוא מגיע לאורך של כ-33 ס"מ. צבעיו הם שחור וצהוב. קשתית עינו של הזכר אדומה. בצדי גופו נוצות צהובות. מחלקן האחורי של נוצות אלו, משתלשלות תריסר נוצות זנב, הדומות לחוטים, והן שהעניקו לעדני זה את שמו. הנקבה חומה עם גחון שחור. הרגליים חזקות, ובעלות טפרים ארוכים. צבען ורוד. העדני הוא מין יחיד בסוג Seleucidis. הוא חי ביערות שפלה. תצוגת החיזור של העדני מתבצעת על ענף, ובמהלכה העדני מרחיב את חזהו החשוף. העדני ניזון מפירות ומפרוקי-רגליים. תפוצתו של העדני משתרעת על פני גינאה החדשה ובאי סלוואטי באינדונזיה. העדני נמצא במצב השימור ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN, ונמצא בנספח 2 של אמנת וושינגטון (CITES). למרות זאת, קשה להרבות את העדני בשבייה. בפארק הציפורים ג'ורונג (אנ') מדיה וקבצים בנושא עדני תריסר החוטים בוויקישיתוף עדני תריסר החוטים, באתר ITIS (באנגלית) עדני תריסר החוטים, באתר NCBI (באנגלית) עדני תריסר החוטים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עדני תריסר החוטים, באתר GBIF (באנגלית) עדני תריסר החוטים באתר הרשימה האדומה של IUCN
נמסיה

נמסיה (שם מדעי: Nemesia, לעיתים מאוית בעברית "נמזיה") היא סוג במשפחת הלועניתיים, הכולל מינים חד שנתיים, רב שנתיים ושיחים פורחים. המינים השונים מגודלים לעיתים למטרות גינון ונוי. קיימים עשרות מינים, ומתוכם עשרות זנים מתורבתים שפותחו על מנת להיות פרחי ערוגות. מקור הסוג בדרום אפריקה. הפרחים של מיני הנמסיה בעלי שני חלקים (שפתיים): החלק העליון ארבע-אונתי, והתחתון דו-אונתי. הפרחים בעלי ניחוח, וצבעם משתנה בהתאם למין ולזן המתורבת. הפרחים המתורבתים יכולים להגיע בכל גוון - צהוב, אדום, סגול, לילך, לבן, כחול ושילוב של מספר גוונים בפרח אחד. הצמח משגשג בשמש וחום, ורגיש ליובש. נמסיה, באתר ITIS (באנגלית) נמסיה, באתר NCBI (באנגלית) נמסיה, באתר Tropicos (באנגלית) נמסיה, באתר GBIF (באנגלית) נמסיה, באתר IPNI (באנגלית) פרטים על נמסיה באתר שתילי מיימון (מסחרי) פרטים על נמסיה באתר משתלת השתיל (מסחרי)
אלונה לא

אלונה לא הוא ספר ילדים פרי עטה של הסופרת רימונה די-נור. את האיורים יצר הקומיקסאי מישל קישקה. הספר יצא בהוצאת כתר בשנת 1995. אלונה, גיבורת הסיפור, היא ילדה עקשנית שמסרבת לכל הצעה. היא אינה מגלה כל גמישות ועומדת על שלה בנחישות. המצב נשאר כך עד לקראת סוף הסיפור, כאשר אלונה מגלה גמישות שטרם נראתה אצלה. כל סירוביה מסתיימים כליל בבואו של הלילה וזאת לטובה, שהרי עד כה התנהגותה הייתה ההפך המוחלט. די-נור כתבה את הספר בהשראת התנהגויות של בתה אַליָה כשהייתה פעוטה, והתמודדויות שכיחות דומות של הורים מול מרדנות ילדיהם, המבטאים לעיתים קרובות את התנגדותם באמצעות אמירת "לא" חוזרת ונשנית. בהקשר לכך, בסיפור מתקיים אלמנט חוזר של הביטוי "אלונה לא". כ-15 שנים לאחר צאת הספר "אלונה לא" ובעקבות הצלחתו, יצא ספר ההמשך "לילה טוב אלונה", על ילדה מרדנית שלא רוצה ללכת לישון; וב-2013 יצא הספר "אלונה לא לבד", על התמודדותה של הילדה עם אח תינוק המצטרף למשפחה. נעמה בנזימן, ספרי לא לא, הפנקס תמר רותם, עכבר העיר אונליין, ספר חדש על פעוטה מרדנית שהופכת לילה ליום בסדרת "אלונה", באתר הארץ, 25 באפריל 2010
טום גודווין

טום גודווין (Thomas William Godwin;‏ 6 ביוני 1915, אריזונה - 31 באוגוסט 1980) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי. פרסם שלושה רומנים וכשלושים סיפורים קצרים, אשר הראשון שבהם, The Gulf Between פורסם ב-1953. סיפורו הידוע ביותר The Cold Equations (המשוואות הקרות), אשר פורסם לראשונה באוגוסט 1954 במגזין המדע הבדיוני Astounding נחשב לאחד הסיפורים הבולטים ביותר בסוגת המדע הבדיוני של אמצע שנות החמישים ואף זכה לשלושה עיבודים לסרטי טלוויזיה: ב-1962, ב-1989 כפרק בסדרה אזור הדמדומים וב-1996 כסרט טלוויזיה מצליח למדי. הסיפור גם עובד מספר פעמים לתסכיתי רדיו וב-2013 גם לפודקאסט באינטרנט. גודווין סבל בילדותו מטרגדיות משפחתיות שונות, ועזב עקב כך את הלימודים בכיתה ג', אולם למרות זאת סיים בסופו של דבר בית ספר תיכון בביי וילג', אוהיו. בבגרותו חלה בעקשת והיה אלכוהוליסט. סדרת רגנרוק (Ragnarok): The Survivors (Gnome Press, 1958; also known as Space Prison, Pyramid Books, 1960 The Space Barbarians (Pyramid Books, 1964) אחרים: Beyond Another Sun (Curtis, 1971) "The Cold Equations" in Astounding, August 1954 תורגם כ"המשוואות הקרות" בתוך מבחר הסיפורת הבדיונית בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981 על טום גודווין ויצירתו, באתר GoodReads טום גודווין באתר isfdb יצירות של טום גודווין בפרויקט גוטנברג יצירות של טום גודווין בארכיון האינטרנט כתבי טום גודווין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) טום גודווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Drabblecast 289 – The Cold Equations" על טום גודווין, באתר אנציקלופדיית המדע הבדיוני ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.