סחלביים

סחלביים היא משפחה מגוונת ורחבה של צמחים בעלי פרחים בסדרת האספרגאים, שפרחיהם לרוב צבעוניים וריחנים, ידועים יותר בשמם העממי משפחת הסחלבים. לצד המורכבים, זוהי אחת משתי המשפחות הגדולות ביותר מבין כל משפחות הצמחים בעלי פרחים – היא מונה יותר מ-763 סוגים וכ-28,000 מינים לפחות. המשפחה עשירה ומגוונת בפרחי הנוי שלה, הנחשבים כפרחים יקרים ומפוארים. סחלביים נפוצים במיוחד באזורים טרופיים, אך ניתן למצוא סחלביים בטבע ברוב העולם. הם נחשבים לצמחים המורכבים ביותר בממלכת הצמחים. צורתם הייחודית של הפרחים הגדולים, צבעוניותם ואפשרות ההכלאה בין הסוגים נותנים ערך מסחרי מיוחד לסחלביים כצמחי נוי. קיימות מעל מאה אלף הכלאות של סחלבים. לסחלב מנגנונים מתוחכמים לשיתוף פעולה עם סביבתו. רוב הסחלבים הם אפיפיטים או מטפסים על צמחים אחרים, אך הם אינם טפילים. על מערכת השורשים שלהם גדלה פטריית מיקוריזה המספקת חומרי מזון לסחלב המתפתח. דרכי משיכת חרקים להאבקה הן מגוונות ומתוחכמות. במינים רבים, עלה העטיף התחתון של הפרח, השפית, משמש "משטח נחיתה" לחרקים המאביקים את הפרח ובחלקם היא מדמה צורה של חרק נִקבי. בחלק מהדבורניות יש לשפית צורת דבורה והפרח מדיף ריח של דבורה, דבר המושך דבורים זכרים אליו. לפרחי הסוג Bulbophyllum יש ריח של פגר רקוב שמושך אליו זבובים. למינים רבים של הסחלביים יש דורבן המושך עשים המגיעים לצוף שבתוך הדורבן עם לשונם הארוכה. אבקת הפרח שמורה בגושים הקרויים אבקיות והמחוברים לזנבון הדבוק לבלוטה המפרישה חומר דביק. הזנבון שבו האבקית מתנתק מהפרח ונדבק לחרקים המבקרים אותו. כשהחרק מבקר פרח אחר הוא מעביר את אבקת הפרח לשחלה שלו. רביית סחלביים נעשית בעיקר על ידי זרעים. זרעי הסחלביים הם על-פי רוב כמעט מיקרוסקופיים, "זרעי אבק". תכונה זו מקנה להם כושר הפצה למרחק רב, אך גם מגבילה מאוד את קצב התפתחות הנבט. מכיוון שהזרעים חסרי חומר מזין (אנדוספרם), צמיחתם איטית והזמן שבו הזרע מתפתח לצמח בוגר יכול להגיע עד עשר שנים. כדי שהזרעים ינבטו ויתפתחו בטבע יש צורך בנוכחות הפטרייה שאיתה גדל הסחלב בסימביוזה. ריבוי מסחרי של זרעי סחלבים נעשה במעבדות על גבי מצע מעוקר של ג'ל הכולל חומרי מזון או על מצע של הפטרייה. בתרבות, משך הזמן לפרחים הראשונים הוא עד חמש שנים. סחלבים ניתנים לרבייה גם מחלקי צמח. סוגים מסוימים מצמיחים "קייקי" (צמח בת הנוצר מהבסיס), הניתן להפרדה מצמח האם אחרי שהוא מפתח שורשים ועלים. סוגים אחרים מצמיחים ייחורי אוויר עם שורשים בחיקי העלים, ואלו ניתנים להפרדה מצמח האם. השיטה המודרנית משתמשת בתאים מריסטמטיים, תאי גזע של הצמח, הנמצאים בראשי פקעי העלים. רקמה עם תאים אלו מוכנסת לכלים שבהם תמיסה של חומרי מזון, וממנה מתפתח צמח המועבר למצע גידול. כל סחלבי הבר מוגנים מסחר בינלאומי במסגרת ה"Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna) "CITES). הם נחשבים כמינים בסכנה או באיום במקומות הגידול הטבעי שלהם. השימוש העיקרי של הסחלב הוא כפרח נוי, באדמה או בזר. מרכיבי סחלב משולבים בבשמים. פולי סחלב הווניל משמשים לתיבול, בעיקר לקינוחים. משתמשים בזרעים או במיצוי כהלי של הפול. במקור הווניל הוא ממקסיקו, אבל כיום מגדלים אותו בעיקר במדגסקר, בהודו ובסין. בגלל מחירו, בדרך כלל משתמשים בתמציות המכילות ונילין מלאכותי, המרכיב העיקרי של הווניל הטבעי, במקומו. הצרכן הגדול ביותר של הווניל הוא חברת קוקה-קולה. משקה הסחלֶב פופולרי במזרח התיכון. הוא עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (tubers) הנקראת "מילד" (milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה. הקביעה האם משפחת הסחלביים או משפחת המורכבים היא המשפחה הגדולה ביותר מבין הצמחים בעלי פרחים עדיין נמצאת בוויכוח, בגלל זרימה מתמדת של מידע חדש. כרגע[דרושה הבהרה] במשפחת המורכבים מספר המינים והסוגים הגדול ביותר, מיד אחריהם הסחלביים, ולאחריהם בסדר יורד נמצאים - קטניות: כ-19,400 מינים פואתיים: כ-13,150 מינים דגניים: כ-10,000 מינים שפתניים: כ-7,175 מינים חלבלוביים: כ-5,735 מינים למרות מספרם הרב של מיני הסחלביים ברחבי העולם, המשפחה מיוצגת בישראל על ידי כשלושים מינים בלבד, כולם צמחים מוגנים. עם זאת, אפילו במספר כה קטן, למינים אלו יש מגוון עשיר של טיפוסים מורפולוגיים שונים ומנגנוני האבקה מתוחכמים. השמות המדעיים של מיני הסחלביים השתנו עם השנים. לאחר רביזיה פילוגנטית של הסוג סחלב (Orchis), הועברו מינים רבים מסוג זה אל הסוגים בן-סחלב (Anacamptis) ונאוטינאה (Neotinea). למרות השינוי הסיסטמטי, השמות העבריים לא השתנו, דבר העלול ליצור בלבול. להלן רשימה מלאה ומעודכנת של הטקסונים הגדלים בר בישראל: הסחלבים על תכונותיהם הייחודיות הציתו את דמיונם של אומנים והם יצרו יצירות הקשורות בסחלב. לדוגמה: "פרחי סחלב" סיפור קצר שנכתב על ידי רועי כספי ופורסם לראשונה בכתב העת הבה להבא. "קסם הסחלב: סיפורו של הצמח שהפך לאגדה" שנכתב ויצא לאור על ידי ד"ר אסטלה בונה בשנת 2003. בית הסחלבים שנכתב על ידי לוסינדה ריילי ויצא לאור ב-2011. הסחלב השחור סרט משנת 1958. סחלב הפרא סרט משנת 1990. אמוץ דפני, הסחלבים בישראל, מסדה, 1981 מייקל פולן, אהבה ושקרים - תחבולות והבטחות חושניות מסייעות לסחלבים לפתות חרקים, וגם בני אדם, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 136, ספטמבר 2009 אסף שיפמן, סחלבי הבר בישראל, המדריך המלא, הוצאת שיפמן, 2017 סחלביים, באתר ITIS (באנגלית) סחלביים, באתר NCBI (באנגלית) סחלביים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סחלביים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה סחלביים, באתר Tropicos (באנגלית) סחלביים, באתר GBIF (באנגלית) סחלביים, באתר IPNI (באנגלית) סחלבים, דף שער בספרייה הלאומית סחלביים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיה עם תמונות סחלב (אלפי תמונות) סחלבי הבר של ישראל, אתר באנגלית עם שמות מדעיים עדכניים ופירוט של תת-המינים השונים המצויים בישראל הוראות טיפול סחלב פנלופסיס בפורטל פרחים בטיול יום הולדת: זן פרא חדש של הפרח המוכר התגלה בישראל, באתר כיפה, 9 במרץ 2023