laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרטיזן בלגרד (הוקי קרח)

מועדון הוקי קרח פרטיזן (בסרבית קירילית: Хокејашки клуб Партизан, או Hokejaški klub Partizan באותיות לטיניות) הוא מועדון הוקי קרח מקצועני סרבי מבלגרד. זהו אחד ממועדוני הספורט המהווים חלק מאגודת הספורט פרטיזן. המועדון משחק את משחקי הבית באולם הקרח פיוניר, המשמש גם את הכוכב האדום בלגרד. המועדון משחק כיום בליגת ההוקי הסרבית ולרשותו זכייה בעשרים אליפויות לאומיות ושלושה גביעים ונחשב למועדון ההוקי קרח המוצלח ביותר בסרביה. פרטיזן גם זכתה בליגת Slohokej בשנת 2011 וב-2012 ובאליפות ליגת הבלקן בשנת 1995. מחלקת ההוקי ב"פרטיזן" הוקמה בשנת 1948 וכבר בהשתתפותה הראשונה באליפות המדינה היא זכתה בתואר האליפות הראשון שלה. בתקופה שבין 1951 ל-1955, הייתה פרטיזן ללא ספק לקבוצת ההוקי החזקה ביותר במדינה כשזכתה בחמישה תוארי אליפות רצופים. הרכב הסגל היה כמעט שווה לסגל הנבחרת הלאומית והורכב משחקני ההוקי הטובים ביותר ממדינות שונות, מסרביה (ד"ר זלטקו קובאצ'ביץ', מילאנו יובנוביץ', ניקולה סטנימירוביץ', גנטאר לדוקי), קרואטיה (ג'וסיפ בריליץ', אלפרד דייוויד, בוריס רנו ומיקו דושאנוביץ'), ממקדוניה (בלאז'ו פיפרסקי), סלובניה (לוצה ז'יטניק), מונטנגרו (בלאז'ו מיולשקוביץ') ובעונה אחת שיחק בשורותיה גם הקנדי או'ניל (קצין השגרירות הקנדית בבלגרד) שעזר לקבוצה במשחקיה. מאוחר יותר, עקב עזיבתם של שחקנים מכריעים רבים, פרטיזן איבדה את הבכורה בליגה היוגוסלבית למועדונים הסלובניים באליפות. לאחר הפסקה ארוכה, זכתה פרטיזן בגביע בשנת 1966 ובשנת 1986 זכתה באליפות ובגביע ולכן העפילה לגביע אירופה: בסיבוב הראשון גברה על אלופת רומניה סטיאואה בוקרשט, אבל הפסידה בסיבוב השני לאלופת פולין פולוניה ביטום. הופעתה השנייה של פרטיזן בגביע אירופה הגיעה בשנת 1996. הקבוצה סיימה אחרונה בסיבוב הראשון, מאחורי סוקיל קייב, סטיאווה בוקרשט ולבסקי סופיה. פרטיזן בלגרד מדיה וקבצים בנושא פרטיזן בלגרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטיזן בלגרד "IIHF Club Competition Season 1987". passionhockey.com. נבדק ב-2013-07-03.
זינוביי אברמוביץ' קונצבוי

זִינוֹבִיִי אַבְּרָמוֹבִיץ' קוֹנְצֵבוֹי (ברוסית: Зиновий Абрамович Концевой; ‏25 ביולי 1903 - 5 בפברואר 1990) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו בניהול צליחת נהר דנייפר במהלך מלחמת העולם השנייה. נולד בעיר ניקופול של האימפריה הרוסית במשפחתו של פקיד אבר (ה)ם ואשתו לאה עם עוד שישה אחים ואחיות. לאחר המלחמה וטיהורי סטלין נשארו לו שתי אחיות בלבד. סיים בית ספר. בהמשך עבד כמתקן נעליים בחרסון. התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1920, השתתף בלוחמה עם כוחותיו של פיוטר וראנגל. באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית. ב-1926 סיים מכללה צבאית להנדסה ועד שנת 1930 פיקד על יחידות הנדסיות שונות. ב-1935 סיים אקדמיה צבאית להנדסה. בין השנים 1936–1940 שירת כמפקד הנדסת האוגדה באוגדת סיור. עם תחילת המלחמה מונה למפקד מטה הארמייה הפולסת והשתתף בקרבות על מוסקבה ולנינגרד. ב-1942 מונה להיות מפקד מטה חיל ההנדסה בחזית הדון והחזית המרכזית. על פועלו בחזית הדון קיבל עיטור הכוכב האדום. נפצע קלות באוקטובר 1943במהלך קרבות על שחרור קייב. מ-1943 ועד 1945 נהיה למפקד חיל ההנדסה של הארמייה ה-60. במהלך צליחת דנייפר במהלך קרב דנייפר הצליח לארגן אמצעי צליחה רבים, כמו רפסודות, דוברות ומעבורות. הוא עצמו פיקד על הקמת ארבעה גשרי צליחה מה שאיפשר העברה מהירה של כוחות צבא ולוגיסטיקה לאזורי הגדה הימנית בשליטת הצבא האדום (פלצדרמים). על כך קיבל עיטור "גיבור ברית המועצות", כוכב הזהב ועיטור לנין. בהמשך במהלך פעולות ליד מאלין הכוחות תחת פיקודו נטרלו כאלפיים מוקשים ובהמשך הציבו כ-15 גשרים ועל כך הוא עוטר בעיטור הדגל האדום. במהלך מבצע ויסלה-אודר פעולותיו עזרו בכניסת הכוחות לקרקוב ועל כך עוטר בעיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה. לאחר המלחמה המשיך את השירות בכוחות המזוינים של ברית המועצות. ב-1948 סיים את האקדמיה הצבאית של המטה הכללי. בין 1948 ל-1950 פיקד על חיל ההנדסה במחוז הצבאי של קובאן (שהתבסס על הארמייה ה-60). לפי הכתבה שפרסם יבגני רוז'קוב ב"ווסטוק רוסיי" ("Восток России"), עיתון של מגדן מאוקטובר 1992, השתתף בסוף שנות ה-40, תחילת שנות ה-50 בחלק ההנדסי של פריסת כוחות סובייטיים במפרץ פרווידנייה ובניית בסיסי טילים ליד אנאדיר.מ-1951 הרצה באקדמיה צבאית להנדסה. קיבל תואר דוקטור בנושא צבא. ב-1961 שוחרר מן השירות. לאחר שחרורו עבד כמרצה במכון ערב כלל ארצי להנדסת בנייה. התגורר ועבד במוסקבה. נקבר בבית הקברות "חובאנסקויה". דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "זיכרון העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) 12 ביולי 1903 לפי הלוח היוליאני 1-אדה קולמן, "הזיכרון לא קפה" על מחברת יקטרינה קולמן, סטוקהולם, 19.11.2009 באתר "Literary-artistic and cultural magazine «Benefactor and World»", 2011(רוסית) א. פטייב, איגור אנצישקין, "13 גנרלים של ארץ ניקופול", בעיתון "רפורטיור", 2017 (רוסית) בסיס נתונים "הרגימנט האל-מותי" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) בסיס נתונים "הרגימנט האל-מותי" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית) "המלחמה הקרה" על גדות האוקיינוס השקט, באתר "מולדתי - מגדן" (רוסית) בסיס נתונים "הרגימנט האל-מותי" (רוסית)
מרליס בהרנס

מרליס בהרנס (בגרמנית: Marlies Behrens; נולדה בשנת 1939) היא שחקנית ודוגמנית עבר גרמנייה; "מיס גרמניה" לשנת 1958. בהרנס נולדה במינכן בשנת 1939. בצעירותה, עבדה תקופה מסוימת כמזכירה בבית מלון, ב-1958 בהיותה בת תשע עשרה נבחרה למיס גרמניה. בתחרות מיס תבל 1958 שנערכה בקליפורניה הייתה בין שש עשרה המועמדות שעלו לשלב חצי הגמר. בשנת 1959 שיחקה בסרט השוודי "Med fara för livet" בתו של פרופסור הנחטפת על ידי סוכן זר, באותה שנה גם שיחקה בסרט המוזיקלי "Freddy unter fremden Sternen". ב-1961 שיחקה בסרט המפלצות "Reptilicus" שהיווה קופרודוקציה דנית-אמריקאית, באותה שנה הופיעה גם בסרט "Der Hochtourist" ובגרסה הקולנועית המחודשת למחזה "רוברט וברטרם". בשנת 1963 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Tony Ski Heil!". מרליס בהרנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרליס בהרנס, באתר AllMovie (באנגלית) Behrens, Marlies, Markus Brandes Autographs (באנגלית) (ארכיון) Historic Images, 1961 Press Photo Wily Millowitsch Marlies Behrens Star Hochtourist, Historic Images (באנגלית)
יאלו

האם התכוונתם ל... יאלו (כפר) – כפר ערבי ששכן עד שנת 1967 באזור מובלעת לטרון. "עין יאלו" – מעין בנחל רפאים, ליד גן החיות התנ"כי בירושלים. מוכר בשמו העברי עין יעל. נהר יאלו – נהר ששוכן בגבול בין קוריאה הצפונית לבין סין. קרב נהר יאלו (1894) – קרב שהתרחש במלחמת סין–יפן הראשונה. קרב נהר יאלו (1904) – קרב שהתרחש במלחמת רוסיה–יפן. אישים גילי יאלו – מוזיקאי ישראלי ממוצא אתיופי. רוזלין זוסמן יאלו – פיזיקאית רפואית אמריקאית יהודייה, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1977. "ילו" - כינויו של אהרן שביט (במקור "ילובסקי"), טייס בחיל האוויר הישראלי.
אווי נורלונד

אווי נורלונד (בדנית: Evy Norlund; נולדה ב-3 באפריל 1938) היא שחקנית ודוגמנית עבר דנית. נורלונד נולדה בקופנהגן, היא הוכתרה כ"מיס דנמרק לשנת 1958", לאחר מכן ייצגה את דנמרק בתחרות מיס תבל 1958 ועלתה לשלב חצי הגמר, בנוסף היא למדה בבית ספר לדוגמנות[1]. בשנת 1959 שיחקה בסרט "The Flying Fontaines" אודות חבורת אמני קרקס ושיחקה גם בפרק הסדרה "Behind Closed Doors". ב-1961 הופיעה בסרט קצר המהווה סרט פרסום לסרט תותחי נברון. בשנת 1969 הופיעה בשעשועון הטלוויזיה "It Takes Two" של NBC, ומ-1969 ועד 1973 הופיעה גם בשעשועון "It's Your Bet". ב-1960 נישאה לשחקן ג'יימס דארן ולזוג נולדו שני בנים. אווי נורלונד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אודות אווי נורלונד באתר Fandango (באנגלית) [2] (באנגלית) Lowell Sun Newspaper Archives, Jul 25, 1958, p. 19, newspaperarchive.com (באנגלית) חמס שהוטל בשנת 1916 בוטל באפריל 1960, באתר jpress.org.il Historic Images, 1960 Press Photo Jimmy Darren and Evy Norlund who was Miss Denmark 2 years ago, Historic Images (באנגלית) Historic Images, 1960 Press Photo James Darren Wife Evy Norlund Wedding, Historic Images (באנגלית) Evy Norlund's Biography, Wall Of Celebrities (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הפחה

בית הפחה הוא מבנה עתיק בירושלים (מתחילת המאה ה-18), ברחוב הנביאים 61, אשר שימש למגורי הפחה הטורקי. המבנה הוא בן שתי קומות, מלבני ומאורך, והוא שימש את הפחה בירושלים ומשפחתו. חזיתו פונה כלפי רחוב הנביאים, מול בית החולים של המיסיון האנגלי, והכניסה אליו היא מצידו השני, מכיוון רחוב יפו. הבניין נמצא בסמוך לבית נבון ביי ובית אשל ירושלים. בקומה התחתונה של המבנה הייתה אורווה מחופה בקמרונות. האכסדרה עם הקשתות של חזית האורוות מתקופת הפחה נסתמה בבטון בתקופה הבריטית. כיום משמש הבניין דירת מגורים המחולקת לכמה חללים ולגלריית אמנים. המבנה עצמו ישן, והוא נתון בסכנת הריסה. בית הפחה הוא אחד המבנים העתיקים בירושלים שמחוץ לחומות. את הבניין בנתה הכנסייה היוונית אורתודוקסית בתחילת המאה ה-18, והיא השכירה אותו למושל ירושלים הטורקי - הפחה. הראשון מבין המושלים שגר בו היה ראשיד פחה, ואחריו התגוררו בו אברהים פחה ואחרים. בקבלות הפנים שערך המושל לנכבדי העיר בימי חג ומועד ניגנה תזמורת צבאית טורקית ברחבה מיוחדת שהייתה בחזית הבניין מדרומו. הבית עבר מיד ליד במהלך השנים, ובשנות ה-30 של המאה העשרים רכש אותו הסוחר היהודי יליד עדן, בֶּנִין, שהיה סוחר בהודו ובמצרים ולאחר מכן השתקע בישראל. הוא רכש את הבית, ואת חצר הכניסה הפך למשתלת פרחים. משפחת בנין רכשה גם את הבית המפואר הסמוך, בית נבון ביי, אחרי שנבון ירד מנכסיו. שנים לאחר מכן נעקרו העצים והשתילים מן המקום, וכיום המתחם משמש מגרש חניה. בתחתית המבנה פועל כיום בית הכנסת עולי בורסה, המשמש את עולי העיר בורסה שבטורקיה, דוברי שפת הלאדינו. הוא נוסד בשנת ה'תרצ"ג. בשנת 2007 החלו עבודות להקמת קניון במתחם שבו שכנה הקונסוליה הגרמנית (הנביאים 57 פינת ראול ולנברג), ובמגרשי החנייה שבאזור, ובית הפחה שנמצא באזור בסכנת הריסה. בית נבון ביי ישומר כחלק מפרויקט זה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בית הפחה בנוי בשיטה עתיקה בה היו בונים מלבנים וממלאים בפנים עפר. שיטת הבניה מאפשרת לשמור על קור הבניין במהלך ימי הקיץ החמים, מה שהיה רצוי על נכבדי העיר שגרו במקום, אך במהלך החורף הקור בלילה מקפיא עצמות. קרדום - דו ירחון לידיעת הארץ, כרך 33: "ירושלים - בניינים בעיר החדשה", 1984
גלריה אלפרד

גלריה אלפרד היא גלריה שיתופית לאמנות עכשווית שהוקמה בשנת 2005 בתל אביב-יפו. הגלריה הוקמה בשנת 2005 על ידי 14 אמנים שותפים כעמותה במטרה לאפשר את הצגת יצירותיהם. היא נקראת על שמו של אלפרד הכט (1991-1907), אספן אמנות ובן משפחתה של אחת מחברות הגלריה, ברחוב פלורנטין מס' 13 בתל אביב-יפו. בתחילת דרכה הגלריה הציגה תערוכות של חברי הקבוצה המקימה בלבד, אולם בהמשך התרחבה פעילות הגלריה ובתערוכותיה שולבו גם יצירותיהם של אמנים מחוץ לקבוצת המייסדים. בשנת 2010 עברה לחללים אחר ברחוב לבונטין מס' 19 (2011-2010) ואחר כך לחלל ברחוב בן עטר מס' 19 (2013-2011). החל משנת 2013 שוכנת הגלריה במבנה בן כ-500 מ"ר ברחוב סמטת שלוש 5. לבד מן הגלריה מכיל המבנה גם חדרי עבודה לאמנים. המבנה משמש גם את "אלפרד - מכון שיתופי לאמנות ולתרבות" שפעילותו עוסקת בהפצת תרבות ואמנות הכוללות סדנאות, הרצאות, ייעוץ לאמנים צעירים ועוד. נכון לשנת 2019 בגלריה חברים האמנים יעל בן שלום, דפנה גזית, אפרת גל, דביר כהן-קידר, עדי לוי, נועה ליברמן, מי-רב סוטון, גדעון סמילנסקי, יעל עמית, טליה רז, רותם ריטוב, יואב שביט וליאור שור. מדיה וקבצים בנושא גלריה אלפרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריה אלפרד גלריה אלפרד, ברשת החברתית פייסבוק גלריה אלפרד, ברשת החברתית אינסטגרם גלריה אלפרד 2005–2013: קטלוג פעילות רותי דירקטור, "סיכום אמצע (חלק א')", באתר ערב רב, 24 באפריל 2012 רעות ברנע, 7 גלריות שיתופיות, באתר כלכליסט, 5 בפברואר 2012 חגית פלג רותם, ‏מבצע אלפרד: הגלריה השיתופית אלפרד הופכת למכון לאמנות ולתרבות, באתר גלובס, 5 בפברואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גודלנדס

גודלנדס (בצרפתית: Goodlands) הוא יישוב השוכן במחוז ריבייר דו רמפאר (Rivière du Rempart District) במאוריציוס. גודלנדס ממוקם כ-20 ק"מ מבירת המדינה פור לואי. הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 615 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (208 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (5 מ"מ גשם). גודלנדס ממוקם ליד הכבישים B15,‏ B14,‏ ו-A5. בנוסף, בגודלנדס יש סוכנות להשכרת רכב. בגודלנדס יש בית חולים, 2 בתי מרקחת, מספר כנסייות, מסגד, מספר מרכזי קניות, מספר סופרמרקטים, מספר מסעדות, סניף בנק וחדר כושר. בנוסף, בגודלנדס יש את הקונסוליה של גרמניה במאוריציוס ותחנת משטרה. Benjamin Moutou: Pamplemousses - Riviére du Rempart - Quatre siécles d’histoire, 2006, ISBN 978-99903-992-9-5, S. 358–361 "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקיץ של 42'

הקיץ של 42' הוא סרט התבגרות ביוגרפי אמריקאי משנת 1971 בבימויו של רוברט מאליגן. התסריט נכתב על ידי הרמן ראוצ'ר (אנ') והוא מבוסס על זכרונותיו מחופשה שבילה עם משפחתו וחבריו בקיץ של שנת 1942 באי ננטקט בהיותו בן 14 בו הפך מנער לגבר לאחר ניסיון מיני ראשון עם בחורה מבוגרת ממנו. ראוצ'ר התלהב מהתסריט וכתב ספר בשם זה שהפך לרב-מכר והתפרסם עוד לפני הקרנת הסרט. זה מהמקרים הבודדים בהם נכתב ספר על פי תסריט. הסרט הופק בתקציב קטן וזכה להצלחה כלכלית גדולה. מישל לגראן זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. הוא זכה על כך גם בפרס באפט"א. שיר הנושא "הקיץ יודע" הפך ללהיט ובוצע על ידי זמרים ונגנים רבים כמו פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד, שרה ווהן, טוטס טילמנס, טוני בנט, ביל אוונס, אנדי ויליאמס, הנרי מנציני, ג'וני מאטיס ואחרים. הסרט היה גם מועמד לפרס אוסקר על התסריט, הצילום והעריכה. בקיץ 1942 מגיע הרמי (גארי גריימס) עם משפחתו לנופש באי ננטקט. הוא מבלה על החוף עם חבריו אוסקי (ג'רי הוסר) ובנג'י (אוליבר קונאנט). הנערים עסוקים בבעיות סקס לאור הנערות המשתזפות על החוף. בנג'י הוא ה"חנון" ביניהם. הוא מביא להם ספר שסחב בהיחבא מאביו ובו יש כללים איך להתחיל עם בחורות. הרמי עוזר לבחורה צעירה ויפה לשאת מצרכים לביתה על החוף. הבחורה היא דורותי (ג'ניפר אוניל), בת 22 שבעלה גויס לשרת בחזית אירופה. הרמי מתאהב בה למרות הבדלי הגילים ובא מדי פעם לעזור לה בעבודות הבית לשמחתה. הנערים הולכים לסרט ונפגשים בנערות. אוסקי מתחיל עם מרים (כריסטופר נוריס) ה"משוחררת והרמי עם אגי (קתרין אלנטק). הם צופים בסרט ועתה, הנוסע עם בטי דייוויס ופאול הנרייד ומנסים לשים ידיהם על הנערות. הרמי נשלח על ידי אוסקי לרכוש עבורו קונדומים. לאחר התלבטות קשה עם הרוקח (לו פריזל) הוא מצליח בכך. שניהם יוצאים לברביקיו של מרשמלו. אוסקי מצליח לקיים יחסים עם מרים בעזרת הקונדומים שהרמי סיפק לו. אגי המבועתת דורשת לחזור הביתה... הרמי מגיע לביתה של דורותי ומוצא שם מברק המבשר לה כי בעלה נהרג בקרב. דורותי מיואשת ומדוכאת ושניהם מקיימים יחסי מין. יום לאחר מכן מגיע שוב הרמי לביתה ומוצא על הדלת מכתב ממנה בו היא מודיעה כי החליטה לחזור הביתה ומאחלת לו עתיד ללא טרגדיות. "הקיץ של 42'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקיץ של 42'", באתר נטפליקס "הקיץ של 42'", באתר AllMovie (באנגלית) "הקיץ של 42'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקיץ של 42'", באתר אידיבי "הקיץ של 42'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט הקיץ של 42', באתר יוטיוב הקיץ יודע, בביצוע ברברה סטרייסנד, באתר יוטיוב הקיץ יודע, בפסקול המקורי של הקיץ של 42', באתר יוטיוב הקיץ של 42', באתר TCM
מתיו גראבל

מתיו איאן גראבל (באנגלית: Matthew Ian Gravelle; נולד ב-24 בספטמבר 1976) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ולשי. גראבל נולד בפורתקול שבוויילס. ב-2003 הופיע גראבל בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "הולבי סיטי", ושיחק בתפקיד קבוע בשתי עונות של הסדרה "Belonging" של ערוץ BBC Wales. עוד בטלוויזיה שיחק בסדרות "חדר מיון", "Caerdydd", ו"השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בפרק "End of Days" בעונה האחרונה של הסדרה "טורצ'ווד" בדמות רופא המטפל במקרים של המוות השחור. ברדיו שיחק גראבל בתסכית "The Dead Line" מתוך "טורצ'ווד" ששודר בערוץ רדיו 4 של ה-BBC ביולי 2009. מ-2007 שיחק גראבל בתפקיד ראשי בדמות הגנגסטר לין אדוארדס בסדרה "Y Pris" שדובבה לאנגלית בשם "The Sopranos' by the sea". ב-2010 היה גראבל מועמד לפרס באפט"א הוולשי (BAFTA Cymru) לשחקן הטוב ביותר על תפקידו. ב-2010 כיכב גראבל בסרט הקולנוע "פטגוניה", ואחר כך הופיע בסדרה "נערי בייקר" של BBC Wales בתפקיד רוב, הארוס של שרה (איב מיילס). ב-2013 לוהק לדרמת הפשע של רשת ITV "ברודצ'רץ'" בתפקיד ג'ו מילר, בעלה של הדמות שגילמה אוליביה קולמן. בהמשך אותה שנה כיכב בתפקיד אורח בדרמה הבלשית הוולשית "Y Gwyll" בכיכובה של אשתו מאלי האריס. עוד כיכב עם האריס בשנת 2017 בסדרה "בוקר אחד" (Keeping Faith/Un Bore Mercher) בה גילמו השניים זוג נשוי. גראבל נשוי לשחקנית הוולשית מאלי האריס. השניים שיחקו יחד כבני זוג בתוכניות טלוויזיה אחדות. ב-2009 דורג גראבל במקום ה-24 של רשימת הגברים הסקסיים בוויילס. מתיו גראבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) England & Wales births 1837-2006 Russell T Davies, Chris Chibnall, Ashley Way (1 January 2007). "End of Days". Torchwood. BBC Three. Marsh, Gary (27 בנובמבר 2007). "TV writer Tim Price is becoming a big deal". Pontypridd Observer. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Price, Karen (21 במאי 2010). "Why Bafta Cymru 2010 is a family affair". Western Mail (Wales). נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Broadchurch actor Matthew Gravelle on keeping one of TV's biggest secrets". Western Mail. 17 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Un Bore Mercher". S4C. 27 בינואר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Wedding of the Year pair look back". Western Mail (Wales). 9 באפריל 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Wales' 50 sexiest men 2009". walesonline. 14 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Belonging Characters: Andy Owen - BBC Wales
פלקטרן

פלקטרן (בגרמנית: Flecktarn; 'הסוואת כתמים/נקודות') הוא כינוי למשפחת סכמות הסוואה המבוססת על עיצוב גרמני משנת 1974 אשר נמצא בשירות מספר צבאות ברחבי העולם, בהם גרמניה, דנמרק ויפן. סכמת ההסוואה עוצבה בשנת 1974 בהשראת סכמות ההסוואה שפותחו במחצית השנייה של מלחמת העולם השנייה ובעיקרן סכמת 'עלי אלון' (M-44), היא פותחה בגרמניה המערבית לשימוש הבונדסוור כתחליף למדי הירוק זית, אך נקלטה באופן רשמי רק עם איחוד גרמניה ב-1990. הסכמה כוללת עיצובים בעלי 3, 4, 5, או 6 גוני צבע ועל בסיס העיצוב המקורי פיתחו מדינות שונות שלל סכמות בעלות גוני צבע שונים לשימוש באזורי אקלים שונים. לצד גרמניה, הצבאות העיקריים שעושים שימוש נרחב בסכמה למדי הקרב והעבודה הסדירים הם דנמרק ויפן, מעבר לכך כוחות ביטחון מרחבי העולם עושים שימוש מצומצם יותר לשירות יחידות בודדות או לאזורים מסוימים. הפלקטרן הבסיסי בשירות הבונדסוור הגרמני הוא בתצורת 5 גוונים ומורכב מ-15% ירוק בהיר, 20% ירוק זית בהיר, 35% ירוק כהה, 20% חום ו-10% שחור. בשנת 2013 חברת מיל-טק הגרמנית פיתחה עיצוב מחודש לפלקטרן המבוסס על סכמה רב-אזורית תחת השם 'פלקטרן צחיח' (Flecktarn Arid), אך סכמה זו טרם נכנסה לשירות וכיום היא משווקת לשוק האזרחי. גרמניה גרמניה - מספר וריאציות של הפלקטרן נמצאות בשירות הזרועות השונים של הבונדסוור, סכמה זאת משמשת למדי הקרב והעבודה הסדירים של החיילים. אוקראינה אוקראינה - מספר יחידות אוקראיניות עושות שימוש בפלקטרן, בהן גדוד אזוב וגדוד דונבאס. בלגיה בלגיה - בעיקר בשימוש חיל האוויר הבלגי והכוחות המוצנחים. דנמרק דנמרק - דנמרק עושה שימוש בעיצוב מקומי של הפלקטרן במדי קרב ועבודה הסדירים של כוחות הביטחון. הסכמות כוללות את ה-M84 לאקלים אירופאי וה-M01 לאקלים מדברי. יפן יפן - יפן פיתחה עיצוב דומה המבוסס על הפלטרן בשם 'סימן II'. בדומה לבונדסוור, כוחות ההגנה של יפן עושים שימוש נרחב בסכמה זאת לשימוש במדי קרב ועבודה - עם מספר וריאציות בגווני צבא בהתאם לתנאי השטח. פולין פולין - בעיקר בשימוש כוחות שיטור בשירות באזורי שטח בנוי. הרפובליקה העממית של סין סין - סין פיתחה עיצוב לשירות באזורים חורפיים והרריים - בעיקר בחבל טיבט, הסכמה זכתה לכינוי 'טיבטרן' (Tibetarn).חורפית 'טיבטרן'. פלקטרן סיני ('טיבטרן') פלקטרן בלגי סכמת M84 של דנמרק סכמת M01 המדברית של דנמרק פלקטרן מדברי ניסיוני של צבא צרפת פלקטרן גרמני פלקטרן מדברי גרמני ('טרופנטרן') פלקטרן של צבא הודו סכמת 'סימן II' היפאנית סכמה 'סימן II' חורפית סכמה 'סימן II' מדברית פלקטרן פולני לשטח בנוי פלקטרן פולני לאזור מיוער פלקטרן 'D' של רוסיה פלקטרן 'צחיח' בהשראת סכמה רב-אזורית ספליטרטרן מנומר (סכמת הסוואה) הסוואה צבאית מדיה וקבצים בנושא פלקטרן בוויקישיתוף
שקלאר

שקלאר הוא שם משפחה יהודי שמקורו במזרח אירופה, פירושו בפולנית ובאוקראינית היא "זגג". האם התכוונתם ל... ישעיהו גביש (נולד בשם: ישעיהו שקליאר) - לוחם פלמ"ח, אלוף פיקוד הדרום במלחמת ששת הימים ומנכ"ל כור תעשיות. ג'ודית שקלאר – הוגה יהודיה אמריקנית במדע המדינה הידועה בשל תורת ה"ליברליזם של פחד". מרדכי שקלאר – איש תקשורת ישראלי. לאה שקלאר – אשת חינוך, וממקימי המנהל לחינוך ערכי. ולדימיר שקלאר – בעבר מנהל מחלקת הספורט בעיריית ירושלים, יושב ראש בית"ר ירושלים, ויו"ר איגוד הסייף הישראלי, כיום במשרד הקליטה. שם משפחת שקלאר, באתר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי
סראנו

האם התכוונתם ל... סראנו – נהר בצ'ילה סראנו – נהר בניקרגואה סראנו (אנ') – שבט אינדיאני, ילידי קליפורניה סראנו (אנ') – שפה מתילדה כהן-סראנו – סופרת, חוקרת ומשוררת ישראלית חואן רנה סראנו – קשת מקסיקני פרנסיסקו סראנו (אנ') – מרשל, פוליטיקאי וראש ממשלת ספרד. וייה סראנו – עיירה קטנה בבוליביה סראנו – עיירה ופרציונה בקומונת קרפיניאנו סלנטינו שבנפת לצ'ה שבמחוז פוליה שבאיטליה רחוב סראנו (ספ') – רחוב ראשי במדריד, ספרד תחנת הרכבת סראנו (אנ') – תחנה ברכבת התחתית של מדריד
פדרו מנפרדיני

פדרו ולדמאר מנפרדיני (בספרדית: Pedro Waldemar Manfredini;‏ 7 בספטמבר 1935 - 21 בינואר 2019) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ. מנפרדיני החל את הקריירה שלו בשנת 1957 במועדון הכדורגל ראסינג קלוב, שבו זכה באליפות ארגנטינה לעונת 1958. במהלך עונה זו, הוא סיים במקום הרביעי במלכות השערים, והיה מלך השערים של קבוצתו עם 19 שערים. לאחר שתי עונות בארגנטינה, הוא עבר בשנת 1959 למועדון הכדורגל רומא מהסרייה א', שבו שיחק במשך שבע עונות. ביחד עם רומא הוא זכה בגביע ערי הירידים בעונת 1960/61, כשבאותה העונה סיים כמלך שערי הטורניר עם 12 שערים. בעונת 1962/63, הוא סיים כמלך השערים של הסרייה א' לצד הראלד נילסן מבולוניה, כשלשניהם 19 שערים. יתרה מכך, באותה העונה הוא סיים גם כמלך שערי טורניר גביע ערי הירידים עם 6 שערים, שהספיקו לרומא להגיע עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי ולנסיה. כמו כן, מנפרדיני זכה עם רומא בגביע האיטלקי בעונת 1963/64, כשסיים שוב כמלך שערי הגביע עם 4 שערים. בסך הכל, מנפרדיני סיים את השהות שלו ברומא עם 130 הופעות ו-76 שערים. לפני שפרש, מנפרדיני הספיק לשחק בברשה ו-ונציה. מנפרדיני רשם שלוש הופעות במדים הלאומיים של נבחרת ארגנטינה, שבהן הספיק לכבוש פעמיים. הוא היה חלק מהסגל של ארגנטינה לקופה אמריקה 1959, שנערך על אדמת ארגנטינה. את ההופעות היחידות שלו בנבחרת ערך במסגרת טורניר זה, כשהבקיע צמד שערים בניצחון 1–6 על נבחרת צ'ילה במסגרת משחק הפתיחה של הטורניר. באותו הטורניר ארגנטינה הניפה את גביע דרום אמריקה. ראסינג קלוב אליפות ארגנטינה (1): 1958 רומא הגביע האיטלקי (1): 1963/64 גביע ערי הירידים (1): 1960/61 ארגנטינה קופה אמריקה (1): 1959 מלך השערים של הסרייה א' (1): 1962/63 (19 שערים) מלך השערים של הגביע האיטלקי (1): 1963/64 מלך השערים של גביע ערי הירידים (2): 1960-61, 1962-63 מדיה וקבצים בנושא פדרו מנפרדיני בוויקישיתוף פדרו מנפרדיני, באתר Transfermarkt פדרו מנפרדיני, באתר WorldFootball.net פדרו מנפרדיני, באתר National Football Teams פדרו מנפרדיני, באתר FootballDatabase.eu החלוץ האגדי של רומא, פדרו מנפרדיני, הלך לעולמו
ג'וזפה סבאדיני

ג'וזפה סבאדיני (באיטלקית: Giuseppe Sabadini; נולד ב-26 במרץ 1949) הוא מאמן וכדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם. כשחקן, סבאדיני זכה ביחד עם מילאן שלוש פעמים בגביע האיטלקי ופעם אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע. סבאדיני שיחק 18 עונות בסרייה א' עבור מועדוני כדורגל כמו סמפדוריה, מילאן, קטנזארו, קטניה ואסקולי, כשבמאזנו 393 הופעות ו-17 שערים. סבאדיני שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה ארבע פעמים, ואף נכלל בסגל שלה למונדיאל 1974, אך לא נטל חלק באף משחק בטורניר. מילאן הגביע האיטלקי (3): 1971/72, 1972/73, 1976/77 גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1972/73 מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה סבאדיני בוויקישיתוף ג'וזפה סבאדיני, באתר Transfermarkt ג'וזפה סבאדיני, באתר WorldFootball.net ג'וזפה סבאדיני, באתר National Football Teams ג'וזפה סבאדיני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קווין סטיט

ג'ון קווין סטיט (באנגלית: John Kevin Stitt; נולד ב-28 בדצמבר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, אשר מכהן כמושל אוקלהומה ה-28 מאז ינואר 2019. איש עסקים בעברו. כבן לשבט הצ'רוקי, סטיט הוא האינדיאני הראשון המכהן כמושל בארצות הברית. סטיט נולד ב-28 בדצמבר 1972 בצפון מערב פלורידה. גדל בנורמן שמדרום לאוקלהומה סיטי, שם אביו עבד ככומר. סטיט למד חשבונאות באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה. התחתן בשנת 1998 ונולדו לו שישה ילדים. בשנת 2000 החל לעבוד בשירותים פיננסיים. הפריימריז הרפובליקניים לתפקיד מושל אוקלהומה נערכו בקיץ 2018. סטיט הגיע למקום השני עם כ-24.4% מהקולות, וניצח בסיבוב השני עם כ-54.5% מקולות הבוחרים. הוא ניצח באחוז דומה בבחירות הארציות וסטיט נכנס לתפקידו כמושל ב-14 בינואר 2019. בעמדותיו, סטיט מתנגד להפלות ולהגבלת הזכות לשאת נשק. מדיה וקבצים בנושא קווין סטיט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קווין סטיט קווין סטיט, ברשת החברתית פייסבוק קווין סטיט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קווין סטיט, סרטונים בערוץ היוטיוב Tres Savage, Gov. Kevin Stitt inaugurated, lawmakers talk 'optimism', NonDoc, ‏14 בינואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.