מחאות נגד דונלד טראמפ

מחאות נגד דונלד טראמפ החלו בשנת 2015, כאשר דונלד טראמפ הכריז על מועמדותו מטעם המפלגה הרפובליקנית במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, ונמשכו ביתר שאת לאחר שנבחר לנשיא. הפגנות רבות נערכו בארצות הברית, במדינות אירופה ובמדינות נוספות בעולם. המפגינים מוחים נגד סגנונו האישי והתבטאויותיו, נגד זכייתו בבחירות, נגד יחסו לנשים והחשדות להטרדה מינית מצידו, נגד מדיניותו בנושא ההגירה לארצות הברית ונגד פרישתה של ארצות הברית מהסכם פריז. שתי המחאות הנרחבות ביותר, אליהן הגיעו מאות אלפי משתתפים, היו ביום השבעתו כנשיא, ובמצעד הנשים 2017. רוב אירועי המחאה היו לא-אלימים, אם כי במספר מקרים נרשמו מהומות. כבר במהלך מסע הבחירות ובעצרותיו הפוליטיות החלו אירועי מחאה נגד מועמדותו של דונלד טראמפ לנשיאות. פעילים המתנגדים לטראמפ נהגו להגיע לעצרות ולהפגין נגדו. נוכחותם הלכה וגברה, עד שבמרץ 2016 הוא נאלץ לבטל עצרת בשיקגו בגלל חשש ממהומות. ב-18 ביוני 2016 אירע ניסיון לרצוח את טראמפ בעצרת בלאס וגאס, על ידי אדם בריטי שהגיע לעצרת במיוחד למטרה זו. הוא נעצר ונידון לשנת מאסר. במהלך הקמפיין הואשם טראמפ כי אמירותיו מעודדות אלימות, וכי הוא לא מגנה אירועים אלימים מצד תומכיו. בנובמבר 2015 אמר טראמפ על מפגין באלבמה: "אולי היה צריך לחסל אותו, כי זה היה ממש מגעיל מה שהוא עשה." בעצרת באיווה אמר שאם מישהו יכה מפגינים אז הוא יממן עבורו הגנה משפטית. בעצרת בלאס וגאס אמר על אחד המפגינים נגדו "הייתי רוצה לתת לו אגרוף בפרצוף [...] פעם אנשים כאלה היו יוצאים מפה על אלונקה." מיד לאחר בחירתו של טראמפ לנשיא ארצות הברית נערכו הפגנות גדולות בערים מרכזיות בארצות הברית, בהן אוקלנד, בוסטון, ניו יורק, פורטלנד, פילדלפיה ושיקגו. בהפגנות תחת הסיסמה "לא הנשיא שלי" השתתפו עשרות אלפי מפגינים שטענו שתוצאות הבחירות אינן לגיטימיות, כי הוא קיבל רק 46% מקולות הבוחרים, לעומת 48.2% שקיבלה הילרי קלינטון. הפגנות דומות נערכו גם באוסטרליה, בריטניה, גרמניה, הפיליפינים, צרפת וקנדה, כאשר חלקן נמשך מספר ימים. ביום בו נערך טקס ההשבעה נערכו הפגנות ואירועי מחאה נגד טראמפ בערים רבות בארצות הברית. מחאות רבות מאוד נערכו בתקופת נשיאותו של טראמפ. דייוויד מאייר, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, אמר: "הפגנות נגד נשיא חדש אינן יוצאות דופן, אבל מה שבלתי רגיל זה המרץ, המהירות, הגודל ומספר הנושאים שבהם מאתגרים את טראמפ. מחאה מתמשכת כזו, בכל סוף שבוע, כל יומיים, בכל פעם בנושא אחר - מעולם לא ראיתי דבר כזה." חלק מההפגנות היו תנועה שורשית, בעיקר בקליפורניה. רבות מההפגנות התרחשו לא רק בערים גדולות, אלא גם בערים קטנות יותר ברחבי ארצות הברית, בהן גם ערים שבהן הרוב הצביע עבור טראמפ. מחאות נגד ממשל טראמפ התרחשו גם ברחבי העולם. בין נושאי המחאה היו הצו הנשיאותי 13769 שהגביל כניסת אזרחים ממדינות מוסלמיות לארצות הברית, חשש מפני מפגיעה בזכויות להט"ב, והפגנות נגד חומת טראמפ. אמנים רבים, בהם קייטי פרי, ריהאנה, ברוס ספרינגסטין, ג'ואן באאז וטום מורלו, הביעו תמיכה במחאה. רבות מההפגנות אורגנו באמצעות מדיה חברתית. כמו כן נפתחו ברשת טוויטר עשרות חשבונות פיקטיביים המביעים מחאת רשת בנושאים שונים הקשורים לממשל טראמפ. מחאות נוספות בתקופת כהונתו היו עצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל, בעצרת מחו מספר ארגוני ימין קיצוני שדגלו בעליונות לבנה ואף נאו-נאציזם, המפגינים מחו על הסרת פסלים ואנדרטאות לזכר קונפדרציית המדינות של אמריקה מהמרחב הציבורי, ובפרט על הסרת פסל של מפקד הקונפדרציה רוברט אדוארד לי המוצב בפארק האמנציפציה בשארלוטסוויל. ערכים מורחבים – מצעד הנשים 2017, מצעד הנשים 2018 מצעד הנשים נערך ב-21 בינואר 2017, כאשר במוקד המצעד עמדו ההתבטאויות הפוגעניות של טראמפ כלפי נשים לפני מערכת הבחירות לנשיאות ובמהלכה, והעמדות הצפויות של ממשלו בשאלות הנוגעות לזכויות האישה. המצעד כלל הפגנות רבות ברחבי העולם, בהשתתפות מאות אלפי בני אדם, בעיקר נשים. מצעדים דומים נערכו גם בשנים 2018, 2019 ו-2020. ערך מורחב – מחאת ההמנון האמריקאי בספטמבר 2017 תקף טראמפ בטוויטר את שחקן הפוטבול קולין קאפרניק, שכרע ברך בזמן השמעת המנון ארצות הברית במשחקים כמחאה מופגנת נגד השלטון. בתגובה החל גל מחאה מצד שחקנים, מאמנים ובעלי קבוצות נגד טראמפ, שנמשך חודשים ארוכים. מחאות רבות התרחשו נגד הצעדים של טראמפ להגבלת ההגירה לארצות הברית, בהן הפגנות תמיכה במהגרים ליד נמלי תעופה, שביתה של בעלי חנויות בניו יורק ממוצא תימני, ועצרות תפילה במסגדים. מחאות נוספות כללו את "צעדת המדע" שקראה לטפל במשבר האקלים ומדענים שהשתתפו בה הביעו מחאה נגד פרישת ארצות הברית מהסכם פריז. בחלק מביקוריו של טראמפ במדינות שונות נערכו בהן הפגנות נגדו. בין השאר נערכו הפגנות בבלגיה, בריטניה, הודו, פולין והפיליפינים. לאחר ההכרזה על הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל נערכו הפגנות מחאה בערים רבות בארצות הברית וכן במדינות רבות, בהן אוסטרליה, אינדונזיה, איראן, בריטניה, גרמניה, הולנד, טורקיה, יוון, ירדן, לבנון, מונטנגרו, מצרים, מרוקו, פולין ופקיסטן. חלק ניכר מהמחאה על רצח ג'ורג' פלויד הופנה כלפי דונלד טראמפ ותמיכתו בארגוני הימין האלטרנטיבי. "בלון טראמפ התינוק" הוא בלון הליום גדול בדמותו של דונלד טראמפ כתינוק ממורמר המחזיק בידו סמארטפון, שהפך לאחד מסמלי המחאה נגדו והונף במחאות רבות בעולם. הבלון נוצר על ידי קבוצת פעילים פוליטיים בבריטניה, כמחאה נגד מדיניותו בנושא ההגירה לארצות הברית ונגד פרישתה של ארצות הברית מהסכם פריז. הוא הוצג לראשונה בהפגנה נגד ביקור טראמפ בבריטניה, שנערכה בכיכר פרלמנט בלונדון ב-13 ביולי 2018 ונכחו בה כ-100 אלף מפגינים. למחרת ובימים שלאחר מכן הונף הבלון במחאות שנערכו באתרים שונים בבריטניה שבהם ביקר טראמפ. בהמשך הונף הבלום באירועי מחאה שונים בארצות הברית, צרפת, ארגנטינה ואירלנד. מדיה וקבצים בנושא מחאות נגד דונלד טראמפ בוויקישיתוף "זרקנו אותו": טראמפ ביטל עצרת בשיקגו - בעקבות הפגנת אלפים, באתר וואלה, 12 במרץ 2016. AP, צעיר ניסה לחטוף נשק: "רציתי להרוג את טראמפ", באתר ynet, 21 ביוני 2016. גיל תמרי, "לא הנשיא שלי": הפגנות נגד זכייתו של דונלד טראמפ ברחבי ארה"ב, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 10 בנובמבר 2016. ynet והסוכנויות, לילה שלישי של הפגנות נגד טראמפ: "לא לשנאה ולפחד", באתר ynet, 12 בנובמבר 2016. שירות כלכליסט, גל מחאה עולמי נגד טראמפ; כחצי מיליון הגיעו ל"צעדת הנשים" בוושינגטון, באתר כלכליסט, 21 בינואר 2017. בכל רחבי ה-NFL: מחאה נרחבת נגד נשיא ארה"ב דונלד טראמפ, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2017. מחאות נגד ביקורו של טרמופ בהודו – 7 הרוגים, ‏5 בפברואר 2020. רועי קייס, המחאה נגד טראמפ: רבבות מפגינים בירדן, במצרים, בטורקיה ובלבנון, באתר ynet, 8 בדצמבר 2017. ynet, הפגנות בארה"ב: טראמפ הושווה לנאצים, באתר כלכליסט, 4 ביוני 2020. ynet, בריטניה נגד טראמפ: "איפה הנימוסים שלך?", באתר ynet, 13 ביולי 2018 חיים איסרוביץ', ‏הפיצוץ ועונשו: אישום נגד תומך טראמפ שפוצץ בלון המחאה נגדו, באתר מעריב אונליין, 11 בנובמבר 2019.