כנסיית גבריאל הקדוש

כנסיית גבריאל הקדוש (ביוונית: Ναός του Αρχάγγελου Γαβριήλ, נַאוֹס טוּ אַרְכָנְגֶלוּ גַבְּרִיאֵל; בערבית: كنيسة الملاك جبرائيل, כניסת אל-מלאכ ג'בראאיל), הידועה גם ככנסיית הבשורה האורתודוקסית (Ορθόδοξος Ναός του Ευαγγελισμού) או כנסיית באר מרים, היא כנסייה יוונית-אורתודוקסית השוכנת בכיכר הכנסייה, מצפון לכיכר המעיין בנצרת. הכנסייה ניצבת סמוך למעיין אשר סיפק את צריכת המים של העיר מראשית היישוב במקום, ואשר נקשר החל במאה ה-2 עם הבשורה למרים. לפי מסורת זו, המקובלת בעיקר בכנסייה האורתודוקסית, בעת ששאבה הבתולה מים מהמעיין, הופיע לפניה המלאך גבריאל ובישר לה כי הרתה וכי היא עתידה ללדת את בן האלוהים: ותיקח את הכד ותצא לשאוב מים, והנה, קול אומר: "שלום מרים, רבת חן, ברוכה את מבין נשים". — הבשורה על-פי יעקב, 11, 1 מסיבה זו מוקדשת הכנסייה לגבריאל. בשל קדושת המקום, נבנתה בו כנסייה קתולית-צלבנית בתחילת המאה ה-12, אשר אליה תועלו מי המעיין דרך מנהרה קצרה. ב-1263 חרבה הכנסייה בידי הממלוכים. בשנים 1628–1634 היה המעיין בחזקת הפרנציסקנים שהקימו מעליו מבנה קטן. הנוצרים הקתולים התבססו על גרסתה של הבשורה על פי לוקס, שלפיה הבשורה למרים נערכה בחדר. לפיכך, הם החזיקו במבנה של כנסיית הבשורה מתוך טענה ששם נמצא החדר שבו נערכה הבשורה למרים. כיוון שאותו החדר כבר היה בשימוש הכנסייה הקתולית, החליטו היוונים-אורתודוקסים להתבסס על הבשורה על פי יעקב, שלפיה הבשורה למרים נערכה על יד מעיין, ולא בחדר. ב-1749 העניק שליט הגליל דאהר אל-עומר אישור לקהילה היוונית-אורתודוקסית להקים את הכנסייה, והיא הוקמה בין השנים 1750-1769. הכנסייה נמצאת במרכזה של חצר רבועה מרוצפת אבן ומוקפת גדר נמוכה. מעל הכניסה המרכזית לחצר, ניצב מבנה שער רבוע, הנח על ארבעה עמודים, וחלקו העליון מקנה לו מראה של מבנה מבוצר. מבנה הכנסייה עשוי אבן ולמעט שני חלונות בחזיתה הדרומית וחלון נוסף בחזית הצפונית, היא חסרת חלונות. דבר זה מעניק לה מראה של מבנה מבוצר. חלל הכנסייה נמוך ממפלס הרחוב, וארבע מדרגות מובילות אל הכניסה אליו. מעל מדרגות, אלה שנמצאות מחוץ למבנה, ניצבת חופה בצורת חצי עיגול, הנתמכת בשני עמודים. מעל דלת הכניסה ניצב מגדל פעמונים קטן, עטור כיפה אדומה, ובראשו צלב לטיני. פעמון נוסף שמעליו גג קטן תלוי מעל צידה הימני של החזית הדרומית. בין מגדל הפעמונים והפעמון החופשי, ניצב גמלון נושא צלב, השובר את החזות הסימטרית של המבנה. בכנסייה שני חלקים - המבנה הצלבני מהמאה ה-12 שהשתמר היטב בקריפטה, והמבנה החדש יחסית מאמצע המאה ה-18. הקריפטה נמצאת מצפון לחלל הכנסייה החדשה, מול דלת הכניסה אליה. היא נמוכה ממנה, ושבע מדרגות יורדות אליה. הקריפטה בנויה כאולם מאורך המקורה בקמרון חבית. רצפתה עשויה שיש, ולאורך קירותיה אריחי חרסינה צבועים ולוחות שיש. המעיין נובע באפסיס, מאחורי מעקה עשוי פיתוחים מוזהבים הניצב על במה מוגבהת. מימיו זורמים אל בריכה קטנה אליה נהוג להשליך מטבע ולהביע משאלה. באפסיס ציור של מעמד הבשורה ועל קיר הקריפטה מופיע כיתוב בערבית לאמור - "הבשורה למרים ליד המעיין". מימי המעיין תועלו בעבר אל בריכה במרחק של כ-140 מטרים מחוץ לכנסייה, ולאחר מכן אל סביל מעיין מרים שהוקם שם. מראה הקריפטה מראש גרם המדרגות היורד אליה מהכנסייה היוונית. נראים רצפת השיש ואריחי החרסינה על קירותיה, ובצידה הרחוק, בקיר מעל המעיין, נראית התמונה המתארת את הבשורה מראה מהקריפטה לכיוון דרום, לעבר חלל הכנסייה היוונית מקום נביעת המעיין מאחורי המעקה, ומתחת לציור המתאר את הבשורה בריכת הנביעה הכנסייה היוונית עשויה משלוש ספינות וחלל הפנים שלה מעוטר בציורי קיר עשירים, שחודשו בשנים 1977-1978 על ידי אומנים רומנים. האיקונוסטאזיס, שנתרם על ידי סוחר יווני ב-1767, עשוי עץ כהה ובו שורת איקונות אחת. מאחורי האיקונוסטאזיס ניצב המזבח ואיקונות, שחלקם הוענק לכנסייה על ידי עולי הרגל הרוסים הרבים שפקדו אותה בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. עולי רגל אלה נהגו להתגורר בבניין המוסקובייה הסמוך. כיסא עם חופה מוזהבת משמש כמקום מושבו של הדיאקון ונברשות מוזהבות גדולות תלויות מתקרת האולם. חלל הכנסייה דיאקון ניצב בעת המיסה על המדרגה (אמבון) שבחזית האיקונוסטאזיס בכנסייה, בעת שהדלת הקדושה מאחוריו פתוחה פרסקו של ישו במרכזה של תקרת הכנסייה כיסא הדרשה ואחת הנברשות המזבח מאחורי הדלת הקדושה הפתוחה בעת מיסה הירידה אל הקריפטה ומעליה פרסקו של הבשורה מדיה וקבצים בנושא כנסיית גבריאל הקדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית גבריאל הקדוש הכנסייה באתר התיירות העירוני