laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ראיון נבסקי

נפת נבסקי הוא שמה של נפה הממוקמת במזרח העיר סנקט פטרבורג. הנפה הוקמה בפברואר 1917 והיא היחידה בעיר המתפרסת על שתי גדות נהר הנייבה שעל שמו הוא נקרא. הנפה גובלת מצפון עם נפת המשמר האדום (קראסנוגווארדייסקי) והנפה המרכזית (צנטראלני), במערב עם נפת פרונזה ובדרום מזרח, עם נפת קולפינו. בחלקה המזרחי גובלת עם מחוז המשנה וסוולוז'סק (Всеволожск) של מחוז לנינגרד שטח הנפה מגיע ל-6177.4 הקטר ואורכה הוא כ-20 ק"מ מצפון לדרום ו-8 ק"מ ממזרח למערב. הנפה מחובר יבשתית דרך הנייבה לשאר חלקי העיר באמצעות שלושה גשרים: גשר המיתרים אובוחובסקי הגדול (שמהווה את סמל הרובע), גשר וולודארסקי, גשר הרכבות הפיני. בתחומי הרובע נמצא בית העלמין היהודי. הנפה מחולקת לתשעה מחוזות מוניציפליים (Муниципальный округ) 49. המחוז המוניציפלי מאחז נבסקי 50. המחוז המוניציפלי איבנובסקי 51. המחוז המוניציפלי אובוחובסקי 52. המחוז המוניציפלי ריבאצקויה 53. המחוז המוניציפלי העממי 54. המחוז המוניציפלי החמישים וארבע 55. המחוז המוניציפלי נבסקי 56. המחוז המוניציפלי אוקרוויל (Оккервиль)‏ 57. המחוז המוניציפלי של הגדה הימנית (פראבוברז'ני) משמאל לגדות הנייבה שצ'מילובקה סמולנסקויה אלכסנדרובקה מורזינקה שדה בלוובסקויה רובע ריבאצקויה ואוסט-סלביאנקה מימין לגדת הנייבה שוכנים הכפר השמח (Весёлый Посёлок) תחנת נייבה סוסנובקה אוטקינה זאבוד הנפה הוקמה בשנת 1917 ושנה לאחר מכן אוחדה עם נפת אובוחובסקי ונקרא נבסקו-אובוחובסקי (Невско–Обуховский район). בשנת 1920 שונה שמה לנפת וולודארסקי על שם המהפכן וולודארסקי. ביולי 1922 אוחדה עם נפת סמולנסק. בנובמבר 1948 שם הנפה שונה בחזרה לנבסקי. ביוני 1950 הועבר הכפר ריבאצקויה (ממחוז המשנה פאבלובסק של מחוז לנינגרד) לתחום השיפוט של הנפה. בית העלמין היהודי הכנסייה הקתולית לב ישוע פארק יסנין מתחם מגורים יוקרתי הנסיך אלכסנדר נבסקי בית החולים אלכסנדר - מבתי החולים הוותיקים בעיר. בתחומיה 3 גשרים החוצים את הנייבה (כשבשניים מהם עובר גבול הרובע): גשר אובוחובסקי הגדול - מאחד את העיר סנקט פטרבורג עם מחוז לנינגרד ונחנך ב-14 בדצמבר 2004. גשר וולודארסקי גשר הרכבות הפיני בגדה השמאלית של הנייבה, סמוך לגשר וולודארסקי הייתה תחנת הרכבת הנהר (Речной вокзал). ערך מורחב – הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג בגדה השמאלית של הנייבה עוברים קווי הרכבת התחתית: קו האי וסילי-נבסקי ובגדתו הימנית קו הגדה הימנית. התחנות בגבול (מצפון לדרום): מדיה וקבצים בנושא ראיון נבסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון נבסקי אתר הספרייה המרכזית של נפת נבסקי אתר ערוץ הטלוויזיה של הנפה פורטל החדשות ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבא מרי בן יצחק

רבי אַבָּא מָרִי בֶּן יִצְחָק מסן-ז'יל היה רב בן יהדות פרובנס במאה ה-12, נשיא הקהילה היהודית בעירו ומקורבו של דוכס טולוז, רמון החמישי. יש הסבורים כי בנו הוא רבי יצחק בן אבא מרי, "בעל העיטור". לא נודעו פרטים על קורות חייו של רבי אבא מרי בן יצחק. הוא נודע מתיאוריו של בנימין מטודלה, שביקר בעירו סן-ז'יל (אנ') בסביבות שנת 1160 ומצא בה קהילה יהודית יפה ובה כמו מאה חכמים "... ושם הנשיא רבי אבא בר מארי בר רבי יצחק והוא פקיד השלטון". אבא מארי היה מקורבו של רוזן טולוז (אנ') רמון החמישי (אנ') שזכה לכינוי "רמון הטוב" בפי יהודי פרובנס בני זמנו בשל יחסו אליהם. רמון החמישי מינה יהודים שונים לשרים ופקידים ברוזנות, אחד מהם היה אבא מרי בן יצחק. היינריך גרץ שיער כי אבא מרי היה אביו של רבי יצחק בן אבא מרי הידוע על שם חיבורו ההלכתי, ספר העיטור, אך חוקרים אחרים ערערו על קביעה זו. היינריך גרוס (אנ') כתב שאבא מרי בן יצחק מסן-ז'יל לא היה אביו של בעל העיטור. הרב מאיר יונה ברנצקי, מהדיר ספר העיטור, סבר כי שם אביו של בעל העיטור לא היה "אבא מרי", וכי אזכור השם "אבא מארי" כאביו, הוא כינוי ארמי של בן לאביו, במשמע "אבי מורי". הוא מביא סימוכין לכך ששם אבי בעל העיטור היה כנראה אברהם, אך גם לדעתו אפשר שאכן היה אבא מרי אביו של בעל העיטור שכן גם בכתבים קדומים, כמו ספר "המנהיג", שמזכיר את "קרובי רבי יצחק בן הרב אבא מרי", מוזכר השם אבא מרי כשמו הפרטי של אבי בעל העיטור. "אַבָּא מָרִי בֶּן יִצְחָק", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 9, באתר היברובוקס לוי גינצבורג, ‏"אבא מרי בן יצחק מסן-ז'יל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) דברי ימי ישראל חלק ד' עמ' רסו Gross, Gallia Judaica (Paris, 1897). p.372. הקדמתו לחלקו הראשון של הספר.
אהוד

האם התכוונתם ל... אהוד בן גרא – השופט השני ששפט את ישראל בתקופת השופטים. אהוד – מערכת אימון לפלטפורמות אוויריות תוצרת מפעל מלמ. אודי אוהד
ראיון מוסקבה

נפת מוסקבה (Московский район) הוא שמה של נפה הממוקמת בדרום מערב העיר סנקט פטרבורג. נוסדה בשנת 1919 ושולבה בגבולות העיר סנט פטרסבורג בשנת 1965. בשנות השלושים של המאה העשרים איבדה את הסמל המוכר ביותר שלה - שער מוסקבה. בשנת 1936, בתקופת ריכוז הכוח של ג'וזף סטלין על הנהגת לנינגרד, פורק השער ההיסטורי עם תוכניות להעבירו לפארק כיכר מוסקבה. מאוחר יותר, במהלך המצור על לנינגרד בשנת 1941, כשהצבא הגרמני התקרב לפאתי לנינגרד, שימשו אבני הברזל של השער ביצירת מבנה הגנה נגד טנקים בסמוך לגבול הדרומי של העיר, ועזרו להדוף את הגרמנים במהלך המצור. השער שוחזר בין השנים 1958 עד 1960. זוהי נפה יוקרתית המתאפיינת בציוני דרך ראוותניים כמו האנדרטה למגיני לנינגרד הגיבורים, אנדרטת זיכרון אדירת ממדים למלחמת העולם השנייה בכיכר הניצחון ושער הניצחון של מוסקבה שניצב על עמודים מעוטרים. במוזיאון גרנד מאקט רוסיה יש תצוגות של עיירות רוסיות מיניאטוריות ואילו במצפה הכוכבים פולקובו יש מוזיאון עם טלסקופים מהמאה ה-18. בתחומיה קיימים המחוזות הבאים: המחוז המוניציפלי מאחז מוסקבה המחוז המוניציפלי גגארין המחוז המוניציפלי נובו-איזמאילובו המחוז המוניציפלי מרידיאן פולקובו המחוז המוניציפלי זבזדנוי הרובע מכונה בשם "שערי העיר הדרומיים" בעיקר עקב הימצאות נמל התעופה פולקובו בשטחו. בנוסף 2 הכבישים הפדרליים הגדולים בצפון מערב רוסיה עוברים כאן: הכביש הפדרלי "רוסיה" מהווה את כביש הגישה הדרומי לעיר וכך גם כביש "פסקוב". זהו אחד האזורים התעשייתיים בעיר. בשנת 2013 הושלמה בניית מגדל לידר (המכונה מגדל החוקה וניצב בככר החוקה), גורד שחקים בן 42 קומות שהחזיק בתואר הבניין הגבוה ביותר בעיר עד 2018. גובהו מגיע ל-140 מטרים. שערי הניצחון של מוסקבה מצפה הכוכבים פולקובו סק"א ארנה גרנד מאקט רוסיה נמל התעופה הבינלאומי פולקובו לידר טאואר שערי הניצחון המהווים חלק מסמל הרובע לידר טאואר בית הסובייטים שנבנה בסגננון קלסיציזם סטליניסטי מדיה וקבצים בנושא ראיון מוסקבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון מוסקבה נפת מוסקבה בסנקט פטרבורג פורטל החדשות Moskovsky District, St.petersburg ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלובודאן סימוביץ'

סלובודאן סימוביץ' (בסרבית: Слободан Симовић; נולד ב-22 במאי 1989) הוא כדורגלן סרבי המשחק בראדניצ'קי ניש בעמדת הקשר האחורי. סימוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נובי סאד ממנה עבר לספרטק סובוטיצה בקיץ 2009. לאחר שבעונתו הראשונה בקבוצה לא הצליח למצוא את מקומו, בעונת 2010/2011 הצליח לבסס את מקומו בהרכב הקבוצה שסיימה את העונה במקום החמישי. ב-1 בינואר 2012 חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית תמורת 150 אלף אירו. ב-25 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במינסק בתיקו 0-0 נגד הומל. שני משחקים לאחר מכן קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה בתיקו 0-0 במשחק הדרבי נגד פ.צ. מינסק. סימוביץ' היה שותף להעפלה של דינמו מינסק לשלב הבתים של הליגה האירופית לראשונה מאז הוקם המפעל במתכונתו הנוכחית ואף כבש את השני במשחק הגומלין של פלייאוף העלייה בו ניצחה קבוצתו 2–3 את נסיונל (2-5 בסיכום הכללי). ב-18 בספטמבר 2014 הורחק בכרטיס צהוב שני בהפסד 1–6 לפאוק סלוניקי במסגרת שלב הבתים. אחרי שלוש עונות במועדון, בינואר 2015 חתם בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית עימה הגיע לגמר הגביע הסלובקי בעונת 2015/2016. ב-29 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. בתום העונה שוחרר מכפר סבא וחתם באקטובה מליגת העל הקזחית. ב-16 בפברואר 2018 חתם בבאטה בוריסוב הבלארוסית. ב-15 בינואר 2020, סימוביץ' חתם בקישווארדה מליגת העל ההונגרית. מדיה וקבצים בנושא סלובודאן סימוביץ' בוויקישיתוף סלובודאן סימוביץ', באתר Transfermarkt סלובודאן סימוביץ', באתר Soccerway סלובודאן סימוביץ', באתר FootballDatabase.eu גל ברקן, ‏רשמי: קאצ'ובה וסימוביץ' חתמו בהפועל כפ"ס, באתר ONE‏, 29 ביוני 2016
ראיון הנופש

נפת הנופש הוא שמה של נפה הממוקמת בצפון העיר סנקט פטרבורג על גדות המפרץ הפיני. הנפה הוקמה כאזור נופש עיקרי בשנת 1946. הגבולות המודרניים הוגדרו בשנת 1994. בתחומיה שוכנים 11 היישובים הבאים: זלנוגורסק ססטרורצק האי הלבן קומארובו הכפר מולודוז'נויה פסוצ'ני רפינו סרובו סמוליאצ'קובו סולנצ'נויה אושקובו אורך הנפה מגיע ל-50 ק"מ וחלק גדול ממנה הוא שטח טבעי של יערות, פארקים וביצות ובשל אופיו מהווה לאזור הנופש של העיר. מדיה וקבצים בנושא ראיון הנופש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון הנופש פורטל המידע הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראיון קלינין

נפת קלינין (ברוסית: Калининский район) הוא שמה של נפה הממוקמת בצפון העיר סנקט פטרבורג מזרחית לנפת ויבורג. הנפה הוקמה בשנת 1936 וכונתה תחילה נפת המשמר האדום (קראסנוגווארדייסקי). באוגוסט 1946 נקרא קלינין על שם מיכאיל קלינין. שטחה הוא 40 קמ"ר (11 ק"מ מצפון לדרום). בתחומיה שטחים ירוקים אבים כדוגמת פארק פיסקאריובסקי, פארק מורינו, פיאונרסקי, פארק האקדמאי סחרוב והגנים בנואה ולובאשינסקי. חלקה הדרומי של הנפה הוא אזור מתועש עוד מתחילת המאה ה-19. בתחומיה ממוקם בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות שהוקם בשנת 1882 ומהווה גם כיום את בית החולים הגדול ברוסיה. בתחומי הנפה קיימים המחוזות המוניציפליים הבאים: המחוז המוניציפלי גראז'דנקה המחוז המוניציפלי האקדמי המחוז המוניציפלי הפיני המחוז המוניציפלי העשרים-ואחד המחוז המוניציפלי פיסקריובסקויה המחוז המוניציפלי הצפוני המחוז המוניציפלי פרומותיאוס בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים בית העלמין בוגוסלובסקויה היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג כלא קרסטי אברורה סנקט פטרבורג מדיה וקבצים בנושא ראיון קלינין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון קלינין ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראיון קראסנוסלסקי

קראסנוסלסקי הוא שמה של נפה בדרום העיר סנקט פטרבורג מזרחית לנפת ארמונות פיוטר הגדול. בתחומיה קיימים: המחוז המוניציפלי הדרום מערבי המחוז המוניציפלי הסמוך לים-הדרומי המחוז המוניציפלי מדשאות האורן (סוסנובאיה פוליאנה) המחוז המוניציפלי אוריצק המחוז המוניציפלי קונסטנטין המחוז המוניציפלי גורלובו העיר קראסנויה-סלו. מדיה וקבצים בנושא ראיון קראסנוסלסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון קראסנוסלסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיה דיראדו

מדליין "מאיה" דיראדו (באנגלית: Madeline "Maya" DiRado; נולדה ב-5 באפריל 1993) היא שחיינית אמריקאית, היא האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-200 מטר גב, בעלת 4 מדליות אולימפיות וסגנית אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. דיראדו נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה וגדלה בסנטה רוזה, קליפורניה. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת סטנפורד בהדרכתו של גרג מיהן. באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה דיראדו במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה משחה זה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.70 דקות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.28 דקות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט אוסטרליה בשנת 2014 זכתה דיראדו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא משחקים חדש של 2:09.93 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.37 דקות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 זכתה דיראדו במדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.71 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:30.39 דקות) ולפני אמילי אוברהולט מקנדה (4:32.52 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.99 דקות. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה דיראדו ראשונה, במשחה ל-200 מטר גב (2:06.90 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:09.54 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:33.73 דקות) ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:05.99 דקות, לפני קטינקה הוסו (2:06.05 דקות) והילרי קולדוול מאוסטרליה (2:07.54 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר בתוצאה של 7:43.03 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.87 דקות) וקנדה (7:45.39 דקות). כשחיינית שלישית ב"זינוק שליחות" היא קבעה תוצאה של 1:56.39 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:31.15 דקות, אחרי קטינקה הוסו שקבעה שיא עולם חדש של 4:26.36 דקות ולפני מיריה בלמונטה מספרד (4:32.39 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:08.79 דקות, אחרי קטינקה הוסו שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:06.58 דקות ושיבון-מארי או'קונור מבריטניה שקבעה שיא לאומי חדש של 2:06.88 דקות. בשנת 2015 נישאה דיראדו לשחיין סטנפורד בעבר, רוב אנדרוז. 200 מטר חופשי: 1:57.70 דקות (2016) 200 מטר פרפר: 2:07.42 דקות (2014) 100 מטר גב: 1:00.36 דקות (2016) 200 מטר גב: 2:05.99 דקות, (2016) 200 מטר מעורב אישי: 2:08.79 דקות, (2016) 400 מטר מעורב אישי: 4:31.15 דקות, (2016) מדיה וקבצים בנושא מאיה דיראדו בוויקישיתוף מאיה דיראדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאיה דיראדו, ברשת החברתית אינסטגרם מאיה דיראדו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מאיה דיראדו, באתר olympedia.org מאיה דיראדו, באתר Swimrankings מאיה דיראדו, באתר SwimSwam מאיה דיראדו, באתר USA Swimming (באנגלית) מאיה דיראדו, באתר Go Stanford (באנגלית)
הבחירות הפרלמנטריות באוסטרליה 2016

הבחירות הפדרליות באוסטרליה, שנועדו לקבוע את כל 226 חברי הפרלמנט ה-45 של אוסטרליה נערכו ביום שבת, 2 ביולי 2016, לאחר מסע בחירות רשמי מורחב בן שמונה שבועות. זה הוא ה"פירוק הכפול" (או "פיזור כפול" - האמצעי היחיד לפיזור הסנאט) הראשון באוסטרליה מאז הבחירות של 1987. הבחירות באוסטרליה עושות שימוש במערכת בחירות "העדפה מלאה" בקול אחד, ערך אחד של מושב חבר-בודד, של 150 חברי בית הנבחרים האוסטרלי (הבית התחתון), בשינוי משיטת "העדפה מלאה" עם קבוצת פתקי הצבעה מסוג "הקול היחיד הנייד" במערכת של בחירות יחסיות לייצוג 76 חברי הסנאט (הבית העליון). ההצבעה היא חובה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות באוסטרליה 2016 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא אוסטרליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולגר

האם התכוונתם ל... מרדכי ולגר – מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל סוניה וולגר – שחקנית בריטית פנלה וולגר – שחקנית אנגלייה
אבא קולון

אַבָּא קוֹלוֹן הוא דמות מיתית שלפי דברי המדרש סייעה לבנות את רומא. כך נמסר בשיר השירים רבה בשם האמורא הארץ ישראלי רבי לוי: יום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפין ברומי, והוו בניין להן ואינון נפלין, בניין להון ונפלין. הוה תמן גברא סב ושמיה אבא קולון, אמר לון: אי לית אתון מטיין מייא מנהר פרת וגבלין בהדא טינא ובניין להון, לית אינון קיימין. - אמרו ליה: מאן עביד כן? - אמר לון: אנא. עבד גרמיה שפיי דחמר הוה עליל לקרייא ונפיק לקרייא. עלל למדינה ונפיק למדינה, עד זמן דאתא לתמן. כיון דמטא לתמן, אזל ואמטי מייא מן פרת וגבלון בטינא ובנון יתהון וקמון. מן ההיא ענתה הוון אמרין: כל מדינה ומדינה דלית בה אבא קולון לא תיתקרי מדינה, והוו קריין ליה: "רומי בבלון". — שיר השירים רבה פרק א פרשה ו [בתרגום חופשי: ביום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפיה הראשונים של רומי, והיו בונים אותם והם נופלים, בונים אותם ונופלים. היה שם אדם זקן ושמו אבא קולון, אמר להם: אם אין אתם מביאים מים מנהר פרת ומגבלים בתוך הטיט ובונים בטיט זה את הצריפים, אינם מתקיימים. אמרו לו: מי יעשה כך? אמר להם: אני. עשה עצמו סוחר יין והיה נכנס ויוצא בערים נכנס ויוצא במדינות עד שהגיע לשם (לבבל), כיון שהגיע לשם הלך והביא מים מפרת, וגבלו בהם את הטיט ובנו את הצריפים וקמו. מאותו זמן היו אומרים: כל מדינה שאין בה אבא קולון אינה ראויה להיקרא מדינה, והיו קורים לרומי: רומי הבבלית]. הדים לאגדה זו ניתן למצוא בספרות עברית מאוחרת, שבה נקראת רומי לעיתים "בבל המרשעת". נאמרו השערות שונות למקור השם אבא קולון: יש הסבורים כי האגדה אינה עוסקת בגיבול ממשי של מי הפרת בטיט הבנייה ומדובר באלגוריה: היועץ הזקן אמר להם כי רומי לא תקום בלי ליצור בסיס של מושבות (קולוניות) בארצות אחרות שיסייעו ביצירת מעטפת לאימפריה. על שם עצתו זו כונה הזקן אבא קולון. השערה אחרת תולה את כינויו בשמו של מאגיקן ומכשף רומאי בשם אבלאקון (Ablaccon) שלפי המיתולוגיה הקיף בהבל פיו את העיר אנטיוכיה בחומה דמיונית שהגנה עליה מפני השיטפונות. לפי השערה זו, כינו אותו חז"ל בלשון גנאי "אב קלון" ומכאן השם אבא קולון. יש הסבורים כי שם זה מקורו בטעות, וצריך לומר: אבא קונון (Conon), שמו של בנאי יווני בן המאה הרביעית לפני הספירה בנימין מנשה לוין סבר שמדובר באנטיפטרוס האדומי אביו של המלך הורדוס שבפועלו סייע להשתלטות הרומית על ארץ ישראל "אַבָּא קוֹלוֹן", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 10–11, באתר היברובוקס אברהם אריה רוזן, הערות לשבת נ"ו, בתוך יגדיל תורה, גיליון יא, סוף סימן פז, באתר אוצר החכמה לוי גינצבורג, ‏"אבא קולון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) השוו לנאמר בתלמוד הירושלמי, מסכת עבודה זרה פרק א הלכה ב: ”באו רומוס ורומילוס ובנו ב' צריפין ברומי”. הערך אבא קולון, אנציקלופדיה אוצר ישראל, להלן "קישורים חיצוניים". בנימין מנשה לוין, זקן שקנה שם, כתב יד ספרייה לאומית Ms. Heb. 8845=4
ראיון המשמר האדום

נפת המשמר האדום (קראסנוגווארדייסקי) הוא שמה של נפה הממוקמת בצפון מזרח העיר סנקט פטרבורג. נפת קלינין הסמוכה נקראה בשנים 1936–1947 בשם "המשמר האדום". הנפה הנוכחית הופרד מחלקה המזרחי של נפת קלינין בשנת 1973. הנפה מחולקת למחוזות משנה מוניציפליים: המחוז המוניציפלי פולוסטרובו המחוז המוניציפלי אוחטה הגדולה המחוז המוניציפלי אוחטה הקטנה המחוז המוניציפלי פורוחוביי המחוז המוניציפלי רז'בקה בנפה זו ממוקם בית חולים פיוטר הגדול, אחת מבתי חולים הגדולים בעיר. מדיה וקבצים בנושא ראיון המשמר האדום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון המשמר האדום מידע כללי באתר מינהל העיר תולדות הרובע ומצבו האקולוגי ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודופיס

רודופיס (ביוונית: ροδωπις, מילולית "וורודת הלחיים") הייתה הטאירה ממוצא תרקי שחייתה במצרים במאה ה-6 לפנה"ס. יחד עם סיפור סיני דומה קדום במעט, היה סיפורה של רודופיס הבסיס לסיפור סינדרלה. על רודופיס כתבו סאפפו, סטראבון, הרודוטוס וקלאודיוס איליאנוס. האגדה המצרית מספרת כי רודופיס, שהייתה הטיארה (קורטיזנה) רחצה בים כאשר נשר חטף את אחת מנעליה והשליך את הנעל לחיקו של המלך בשעה שהמלך ערך משפט בחוצות העיר (בגרסה של איליאנוס הייתה פורטונה זו ששלחה את הנשר. סטארבון מציין את ממפיס כמקום מושבו של המלך). המלך שהתפעל מיפי הסנדל ומייחודו ציווה על עבדיו לחפש את בעלת הנעל, הם מצאו אותה בנאוקרטיס והמלך התחתן איתה (או בגרסאות אחרות הפך אותה לפילגשו הבכירה). על פי סטארבון, כשנפטרה, בנו לכבודה פרמידה מאבן שחורה שהובאה מאתיופיה. סטארבון מצטט את סאפפו שאמרה ששמה האמיתי של רודופיס היה דורי (Doriche) ושהיא הייתה פילגשו של אחיה של סאפפו. הרודוטוס מציין כי מוצאה הוא מתרקיה וגם הוא מצטט את סאפפו המספרת שאחיה פדה אותה מעבדות. הרודוטוס קושר אותה גם עם איזופוס שאיתו היה לה רומן סודי. סאפפו כתבה שכנערה רודופיס נחטפה ונמכרה לעבדות במצרים, שם עבדה כיצאנית. אחיה של סאפפו, כָרַקְסוֹס ולָרִיכוֹס שהיה סוחר יינות עשיר ממִיטִילֶנֶה, הגיע למצרים, ראה את רודופיס, התאהב בה ופדה אותה מעבדותה. כך שכסף שהרוויחה רודופיס נשאר בבעלותה. סאפפו כתבה שיר בו היא האשימה את רודופיס בגזילת רכוש האח. רודופיס תרמה מעשר מהכנסותיה ובין היתר תרמה למקדש בדלפי. הרודוטוס סיפר כי ראה במקדש בדלפי שיפודי ברזל אותם תרמה רודופיס. ספפו, אַתְּ לֹא יוֹדַעַת שֶׁמִּסְּעָרָה גְּדוֹלָה מֵגִיחַ פִּתְאוֹם יוֹם נִפְלָא?, באתר הארץ, 19 במרץ 2014 Ποικίλη Ἱστορία, ספר 13, פרק 28 סטארבון 17.1.33 הרודוטוס, היסטוריה, ב, 134-136
אברהם רזניק (רב)

הרב אברהם רזניק (רעזניק) (דרויא י"ב בסיוון ה'תרכ"ו, 26 במאי 1866 - י"ח באייר ה'תש"ב, 5 במאי 1942 ברוצ'סטר) היה רב במספר ערים בארצות הברית, דרשן וסופר פורה. התפרסם בכינוי רבי עזריקם ספרא. נולד לר' מאיר שאול. גדל בעיירה ווארניץ הסמוכה לפולאצק. בהיותו בן עשר הובא לישיבתו של הרב אברהם צדוק באגין בעיר מולדתו דרויא, ולמד בישיבות נוספות. בגיל 16 הוסמך לרבנות. שימש ברבנות בקוקנד ובאשגבאט ברוסיה (כיום באוזבקיסטן ובטורקמניסטן, בהתאמה), ועם פרוץ המהפכה הבולשביקית נאסר, שוחרר לאחר שאשתו סייעה בידו ונמלט למוסקבה. משם היגר בשנת תרפ"ד לארצות הברית. בארצות הברית סבל מחרפת רעב בשל המשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית וחוסר יכולתו למצוא משרה רבנית שתתאים לו. בהמשך כיהן ברבנות בניו יורק, בקווינס, בלוול (מסצ'וסטס), ובסוף ימיו ברוצ'סטר עד פטירתו הפתאומית. הרב רזניק פרסם מאמרים רבים בכתבי העת הרבניים בתקופתו, תחת שם העט "הרב א"נ עזריקם", ו"הרב עזריקם ספרא". רוב מאמריו כונסו בספריו השונים. בתו מנישואיו הראשונים היא רחל בתיה שחר, מחברת הספר בעיות ופתרונן: מרשימותיה של מחנכת, ואמו של עמנואל שחר, מייסד חיל ההנדסה הישראלי. טללי אורות - ביאור על ספר תהילים, חלק א, ברדיצ'ב תרס"ז; חלקים א-ב, דעווא תר"פ; ח"ג בכתב יד. למען אחי ורעי - הצעה להרמת קרן התורה, וילנא תרע"ב. דלותי ולי יהושיע - נאום לראש השנה, ניו יורק תרפ"ה. הגיונות והשתפכות הנפש - פירוש על תפילת "אבינו מלכנו", ניו יורק תרפ"ד. הנותן אמרי שפר - חלק הפילטונים, דעווא תרפ"ט; חלק המשלים, דעווא תרצ"ב. אבני שהם חידושים על התלמוד הבבלי, שלושה חלקים. בילגורייא תרצ"ט: לסריקה של חלק א (קטוע). נדפסו מחדש בולטימור תש"ע. אבני מילואים - חידושים על התורה, חלקו נדפס בספר "אבני שהם". דרך אמונה - בענייני אמונה, שתי מהדורות בכתב יד. בנוסף כתב מאמרים רבים, שירים, אגרות, רשימות ודרשות שנותרו בכתב יד. אברהם בן מאיר שאול רעזניק (1866-1942), דף שער בספרייה הלאומית ספרו אבני שוהם, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החזית האוקראינית הרביעית

החזית האוקראינית הרביעית הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש אוקראינה, סלובקיה, וצ'כיה, ולבסוף השתתפה בכיבוש פראג. ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הדרומית לחזית האוקראינית הרביעית, ולמפקדה מונה פיודור טולבוחין. החזית לחמה בקרב על הדנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי, ולאחר מכן השתתפה במתקפת קרים. ב-31 במאי 1944 פורקה החזית, ויחידותיה פוזרו בין היחידות השונות. ב-5 באוגוסט 1944 הוקמה שוב החזית, ולמפקדה מונה איוואן פטרוב. החזית לחמה בקרב על סלובקיה, ובהמשך לחמה החזית בקרבות בצ'כיה ובקרב על פראג. לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית לפיקוד הקרפטים ששכנה באוקראינה. פיודור טולבוחין (20 באוקטובר 1943 - 31 במאי 1944) איוואן פטרוב (5 באוגוסט 1944 - מרץ 1945) אנדריי יריומנקו (מרץ 1945 - 25 באוגוסט 1945) מדיה וקבצים בנושא החזית האוקראינית הרביעית בוויקישיתוף החזיתות הסובייטיות במלחמה החזית האוקראינית הרביעית
ראיון קולפינו

נפת קולפינו (ברוסית: Колпинский район Санкт-Петербурга) הוא שמה של נפה הממוקמת בדרום מזרח העיר סנקט פטרבורג וגובלת עם נפת פרונזה, נבסקי ופושקין ועם מחוזות המשנה וסבולוז'סק, טוסנו וקירוב של מחוז לנינגרד. שמה נובע מהעיר בה נמצא מבנה האדמיניסטרציה של הנפה. מתחילה נוסדה כמרכז תעשייתי שהפך לחלק מהעיר לנינגרד ב-1936 לאחר פירוק מחוז המשנה הפרברי של מחוז לנינגרד. בשנת 1954 הוגדל שטח הנפה עם הכנסת מועצות כפריות לתחום השיפוט של הנפה. בשנת 1996 הוקמו 5 מחוזות מוניציפליים בתחומי הנפה והיא ממשיכה להוות הנפה התעשייתית של העיר (בתחומו נמצא מפעל איג'ורה הוותיק למתכות ופטרוכימיה). בתחומי הנפה קיימים היישובים הבאים: העיר קולפינו הכפר מטאלוסטרוי הכפר פטרו-סלביאנקה הכפר פונטוני הכפר סאפיורני הכפר אוסט-איז'ורה על פי מפקד אוכלוסין משנת 2010 חיו ברובע 177,448 איש. על פי נתונים משנת 2002 46% היו גברים, 54% נשים. מרבית האוכלוסייה מרוכזת בעיר קולפינו. מדיה וקבצים בנושא ראיון קולפינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון קולפינו פורטל החדשות הראשי קולפינו באתר מינהל העיר סנקט פטרבורג ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החזית הבלארוסית השנייה

החזית הבלארוסית השנייה הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש פולין וגרמניה, תוך שהיא משתתפת לבסוף בכיבוש ברלין. ב-24 בפברואר 1944 שונה שמה של חזית בריאנסק לחזית הבלארוסית השנייה, ולמפקדה מונה פאבל קורוצ'קין. החזית לחמה בקרבות לשחרור בלארוס, וב-5 באפריל 1944 פורקה. ב-16 באפריל 1944 הוקמה שוב החזית, ולמפקדה מונה איוואן פטרוב. החזית השתתפה במתקפת מוגילוב ובמבצע בגרטיון, ובחורף 1945 השתתפה בקרבות בפרוסיה המזרחית ובפומרניה המזרחית. ב-16 באפריל 1945 פתחה החזית יחד עם החזית הבלארוסית הראשונה והחזית האוקראינית הראשונה בקרב על ברלין, וסייעה להם על ידי כיבוש המרחב שמצפון לברלין. לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים הצפונית ששכנה בפולין. פאבל קורוצ'קין (24 בפברואר 1944 – 5 באפריל 1944) איוואן פטרוב (16 באפריל 1944 – יוני 1944) גאורגי זכרוב (יוני 1944 – נובמבר 1944) קונסטנטין רוקוסובסקי (נובמבר 1944 – יוני 1945) החזית הבלארוסית השנייה
עונת 1964/1965 בליגה הלאומית בכדורסל

עונת 1964/1965 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה עונתה ה-11 של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה גדלה ל-14 קבוצות. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו הפועל רמת גן והפועל קריית חיים. העונה הסדירה החלה ב-9 באוקטובר 1964 הסתיימה ב-27 ביולי 1965 בניצחון של הפועל תל אביב בפעם השלישית בתולדותיה. הקבוצה לא הפסידה באף משחק במהלך העונה. במהלך העונה, עקב סכסוך של אגודת מכבי עם ועדת הכדורסל, נעדרו כל 14 קבוצות אגודת מכבי מהמשחקים בסיום העונה בכלל הליגות, ביניהן בליגה הלאומית: מכבי תל אביב, מכבי קריית מוצקין, מכבי חיפה ומכבי פתח תקווה. הסכסוך התעורר עקב חששות מרכז מכבי לגבי כשרות מספר משחקים בין קבוצות הפועל שלטענתם נמכרו, כשהטענות העיקריות כוונו לעבר המשחק בו ניצחה הפועל גבעת חיים את הפועל חולון 59:65. מכבי תל אביב ספגה 4 הפסדים טכניים בסיום העונה, מכבי חיפה ומכבי קריית מוצקין 3, ומכבי פתח תקווה 6 הפסדים טכניים שהורידו את הקבוצה לליגה השנייה. בהתאם לתוצאות העונה הפועל רמת גן ומכבי פתח תקווה ירדו ליגה. כולל 4 הפסדים טכניים ללא נקודות כולל 3 הפסדים טכניים ללא נקודות כולל 6 הפסדים טכניים ללא נקודות גביע המדינה בכדורסל 1964/1965 מידע מאתר מנהלת הליגה אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, - עמודים 106-107