laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
J.Viewz

J.Viewz הוא פרויקט מוזיקלי מז'אנר המוזיקה אלקטרונית שהחל את פעילותו בשנת 2005. מקים ויוצר הפרויקט הוא יונתן דגן הישראלי, המארח חברים ויוצרים נוספים בפרויקט. הפרויקט פועל מברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית. בתחילת דצמבר 2011, פורסם כי אלבומו השני של ההרכב, Rivers and Homes, מועמד בטקס פרסי גראמי בקטגוריית "עטיפת האלבום הטובה ביותר". את עטיפת האלבום עיצב דגן בעצמו. האלבום הפסיד בקטגוריה ללהקה ארקייד פייר, אך זכה לחשיפה בינלאומית גדולה. Salty Air Oh, Something's Quiet (עם Kelli Scarr) Smooth Criminal (גרסת כיסוי למייקל ג'קסון) Muse Breaks (זכה להכרה רבה כאשר אינפקטד מאשרום ביצעו גרסת רמיקס לשיר זה) הפרויקט בולט בקליפים העוצמתיים ומלאי הרגש שלו. לדוגמה, בקליפ לשיר Smooth Criminal של מייקל ג'קסון, הם מציגים בחור אשר נותן לבחורה בבר סם אונס. צפייה בקליפ בולט אחר שלהם, Oh, Something's Quiet, ביוטיוב, מוגבלת לגילאי 18 ומעלה. 2005: Muse Breaks 2008: EP The Besides‎ 2011: Rivers and Homes אתר האינטרנט הרשמי של J.Viewz J.Viewz, ברשת החברתית פייסבוק J.Viewz, ברשת החברתית אקס (טוויטר) J.Viewz, ברשת החברתית אינסטגרם J.Viewz, סרטונים באתר Vimeo J.Viewz, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) J.Viewz, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) J.Viewz, באתר ספוטיפיי J.Viewz, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) J.Viewz, באתר Last.fm (באנגלית) J.Viewz, באתר AllMusic (באנגלית) J.Viewz, באתר MusicBrainz (באנגלית) J.Viewz, באתר Discogs (באנגלית) J.Viewz, באתר Songkick (באנגלית) J.Viewz, באתר בנדקמפ J.Viewz, באתר טיידל (באנגלית) נועה הרשקוביץ‏, "ניגנתי על המצח של המקים של קיקסטארטר", באתר וואלה, 7 באוגוסט 2013 דיאנה בחור ניר, "המוזיקה שלי היא האור בשש בערב", באתר כלכליסט, 25 במאי 2016 יונתן דגן, דף שער בספרייה הלאומית ynet, יונתן דגן (J.viewz) מועמד לפרס גראמי, באתר ynet, 1 בדצמבר 2011 הקליפ באתר יוטיוב הקליפ באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עידית לוגיסטיקת מזון

עידית לוגיסטיקת מזון היא חברת הסעדה מקבוצת רשת מלונות דן. החברה נוסדה במסגרת מיזם "קשת טעמים", תחום פעילותה העיקרי היה הספקת שירותי מזון ל-26 בסיסים של צה"ל, במסגרת הפרטת מערך ההסעדה בחלק מן הבסיסים. החברה הוקמה בשנת 2007 והחלה את פעילותה בעקבות זכייתה במכרז של צה"ל להפרטת מערך ההסעדה. במסגרת פעילות החברה, היא מספקת את שירותי ההסעדה באמצעות ארבעה-עשר מטבחים לכ-100 חדרי אוכל ב-26 בסיסים. החברה מספקת כ-35,000 ארוחות מלאות מדי יום לבסיסי צה"ל, ללקוחות הייטק, תעשייה ותקשורת. החברה מעסיקה באתריה השונים כ-600 עובדים. בנוסף לשירותי ההסעדה לצה"ל, פועלת החברה גם במגזר הפרטי ומספקת שירותי הסעדה לחברות וארגונים, וכן לאירועים פרטיים ועסקיים. בבעלות החברה 90% חברת בת "טיב וטעים", חברת הסעדה בוטיק המספקת שירותי הסעדה בעיקר במגזר העסקי הפרטי. לחברה מטבח מרכזי בטירת הכרמל המספק ארוחות לכל קבוצת ההסעדה של עידית. אתר האינטרנט הרשמי של עידית לוגיסטיקת מזון ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיפורו של הנזיר

סיפורו של הנזיר (באנגלית: The Monk's Tale) הוא אחד מסיפורי קנטרברי שכתב ג'פרי צ'וסר בשלהי המאה ה-14. הסיפור מגיע מיד לאחר הסיפור על מליבאוס, סמוך לסוף המסע, קרוב לעיר רוצ'סטר. למעשה אין זה סיפור אלא סדרת דרשות היסטוריות קצרות על דמויות היסטוריות שהמוטו המשותף להם הוא: קינה באורח טראגי כאן אשא על מפלתם של שוע ואציל איכה נפלו ממעמד נישא ואין להם מרפא עוד להועיל. כי הגורל שועט ומי יציל דבר מבין ידיו? כאן אספר כמה דוגמות מקדם להשכיל כן אין לבטוח בגורל עיוור. הנזיר מקדים עוד ומתנצל שהאירועים אינם מסודרים על פי סדרם ההיסטורי אלא על פי הסדר בו עלו ברוחו. הסיפורים הם אודות הדמויות הבאות: הילל בן שחר הוא לוציפר המלאך שנפל אדם הראשון שמשון הגיבור הרקולס נבוכדנצר בלשצר, המלך האחרון של בבל זנוביה, מלכת תדמור שנפלה בשבי הקיסר אורליאנוס (270 לספירה) פדרו, מלך קסטיליה (1350–1369), נרצח על ידי אחיו דון אנריקו פייר, מלך קפריסין הוא פייר דה לוסיניאן, מלך בממלכת קפריסין ומלך ירושלים בשנים 1358–1369, נרצח על ידי אציליו ברנבאו ויסקונטי, שליט מילאנו (1354-1385), נכלא ונרצח על ידי בן-אחיו (וחתנו) ג'אן גלאצו ויסקונטי אוגולינו מפיזה, נסיך פיזה (1220-1289), מוזכר גם על ידי דנטה ב"הקומדיה האלוהית" ("התופת", קאנטו 32 שורות 124-129 וקאנטו 33 שורות 1-90). הואשם בבגידה, נכלא והורעב עד מוות עם שלושת ילדיו. הקיסר הרומאי נרון הולופרנס, מצביא אשור בספר יהודית אנטיוכוס אפיפנס אלכסנדר מוקדון יוליוס קיסר קרויסוס, מלך לידיה שבאסיה הקטנה בשנים 560 לפנה"ס-546 לפנה"ס. יצא למלחמה בעצת האורקל מדלפי והפסיד את ממלכתו. שמעון זנדבנק (תרגם), סיפורי קנטרברי, עם עובד, התש"ם-1980. מדיה וקבצים בנושא סיפורו של הנזיר בוויקישיתוף הסיפור, עם אוצר-מילים של אנגלית ביניימית, באתר ליבראריוס art/Monks-Tale-stanza סיפורו של הנזיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שחרור (אנדרטה)

שחרור (באנגלית: Liberation) היא אנדרטה לזכר קורבנות השואה, הניצבת בג'רזי סיטי שבמדינת ניו ג'רזי. האנדרטה נוצרה על ידי הפסל נתן רפופורט. האנדרטה היא פסל ארד של חייל אמריקני, הנושא בזרועותיו ניצול של מחנה ריכוז נאצי. עיצובה מיועד להזכיר את חלקו של הצבא האמריקני בשחרור מחנות הריכוז הגרמניים ואת היות ארצות הברית מקום מפלט עבור רבים מניצולי השואה. גובה הפסל הוא כ-4.5 מטרים ומשקלו כשתי טונות. הוא ניצב בחלקו הדרומי של פארק החירות של מדינת ניו ג'רזי, לחוף מפרץ ניו יורק. אתר האנדרטה נמצא כקילומטר מצפון-מערב לפסל החירות וכקילומטר וחצי מדרום-מערב לאליס איילנד (אתר מוזיאון ההגירה האמריקני), באופן שמיקומי השלושה יוצרים צורת משולש. הקרבה בין שלושת האתרים נועדה לייצג משמעות סמלית. הקמת האנדרטה הוזמנה על ידי מדינת ניו ג'רזי, בתמיכתה של קבוצת ארגוני ותיקי מלחמה. האנדרטה נחנכה ב-30 במאי 1985. משרד ההגנה של ארצות הברית בחר בצילום האנדרטה להיות עיטור השער של חוברת הדרכה מטעמו לציון ימי הזיכרון לקורבנות השואה, הנערכים בארצות הברית מדי אביב. אנדרטת ניו אינגלנד לשואה אנדרטת אורגון לשואה אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו) מדיה וקבצים בנושא שחרור בוויקישיתוף האנדרטה באתר פארק החירות של מדינת ניו ג'רזי (כולל תמונות) ג'יימס א. יאנג, "בין זיכרון לאנדרטה", בתוך: ש. אבני (עורך), משואה: קובץ שנתי לתודעת השואה והגבורה , ט"ו: עמ' 137, תל אביב: אפריל 1987.
קלאויים

קָּלָאוֹיִּים (שם מדעי: Bucorvidae) היא משפחה של עופות אפריקניים בסדרת הקלאונאים. יש המסווגים את המשפחה ואת מיניה כסוג קלאו קרקע (Bucorvus) או בתת-משפחה (Bucorvinae). למשפחה זו רק סוג אחד - קלאו קרקע (Bucorvus) ושני מינים: קלאו אדום-פנים (Bucorvus leadbeateri). קלאו קרקעי (Bucorvus abyssinicus). מדיה וקבצים בנושא קלאויים בוויקישיתוף קלאויים, באתר ITIS (באנגלית) קלאויים, באתר NCBI (באנגלית) קלאויים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קלאויים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גריזיי

גְרִיזַיי (בצרפתית: Grisaille, ‏ "גרי" (Gri) - אפור) הוא ציור בצבעים מונוכרומטיים, בעיקר בצבע יחיד בסולם גוונים של דרגות בהירות נראית וכהות שונות, לרוב בגווני אפור או חום. שיטת הציור היא חלק מטכניקת אור וצל באמנות והיא נועדה לייצר אשליה של תבליט או פסל (דמוי אבן או ברונזה) לציור. גריזיי גם משמש ככלי המאפשר ציורי הכנה לציורים גדולי ממדים. כך בציור הגריזיי האמן יוצר ציור מקדים המסייע לו להמחיש את פיזור התאורה בציורו, דבר המאפשר להעשיר את הציור הסופי בצבעים מדויקים וביצירת נפח והצללה המעניקים תחושת תלת־ממדיות. למרות שהשימוש בגריזיי מאפשר לאמנים, שצביעה מלאה של הציור דורשת זמן והשקעה רבים יותר, אפשרות ליצירה מהירה וזולה יותר, לעיתים האפקט המיוחד נבחר בכוונה מסיבות אסתטיות. בימי הביניים הגריזיי צוירו בדרך כלל על הלוחות החיצוניים של המזבח, זאת על מנת שיידמו לפסלי אבן. ג'וטו די בונדונה השתמש בגריזיי ברישומיו המוקדמים לפרסקו בקפלת סקרובני. גריזיי מופיעים גם בפרסקו שבתקרת הקפלה הסיסטינית שצוירה על ידי מיכלאנג'לו. ויאן ואן אייק ויורשיו נהגו לצייר גריזיי על גבי טריפטיכונים. בסביבות 1700 הגריזיי הפך לפופולרי במיוחד באירופה והופיע בבתי אחוזה רבים לאורך התעלות באמסטרדם. במאה ה-20 הרבה מאומנים התחילו להשתמש בגישה ישירה בציור (אלה פרימה) והשימוש בגריזיי הפך לנדיר יותר. המונח גריזיי משמש גם עבור תמונות מונוכרומטיות בטכניקות השונות, לדוגמה: אמייל המשמש כדמוי כסף. וויטראז'ים, בהם הוא משמש אמצעי להפחתה משמעותית בצורך להשתמש בחלקים בצבעים שונים, דבר המזרז ומקל על הכנת היצירה. זכוכית בחלון יכולה להעשות בגריזיי, בטכניקה בה החלון נעשה בשיטת ויטראז' ומעליו מוסיפים זיגוג או צביעה המעניקים עומק וחידוד של הפרטים. גריזיי, באתר Rijksmuseum (באנגלית) גריזיי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אליק מישורי, תולדות האמנות: מבוא כללי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 2000, עמ' 122
מגדלי דוד

מגדלי דוד הם ארבעה בנייני מגורים רבי-קומות בין הרחובות שדרות דוד המלך, פישמן-מימון ואורי, באזור הצפון החדש בתל אביב, בתכנון האדריכל יצחק ישר. המגדלים נבנו במהלך שנות ה-70, והיו בין הראשונים שנבנו כמתחם מגדלים של דירות יוקרה, סגנון שהפך נפוץ בעיר בשנות ה-90 ובעשור הראשון של המאה ה-21. בין היתר, הוקמה בסמוך להם בריכת שחייה, הוצבו בהם יצירות אמנות של אמנים כיגאל תומרקין ואילנה גור ובמבואותיהם יש שומרי סף. ארבעת המבנים נקראים כל אחד על שם דמות הקשורה בדוד המלך: אבנר, אבשלום, יואב ויהונתן. בבנייני אבנר, אבשלום ויואב 18 קומות, והם מתנשאים לגובה של 65.59 מטר, בעוד בבית יהונתן 24 קומות, והוא מתנשא לגובה של 78 מטר. דני רכט, מגדלי דוד, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" בית אבנר, בית אבשלום, בית יואב ובית יהונתן באתר emporis בית אבנר, בית אבשלום ובית יואב באתר zoomap אריק מירובסקי, מגדלי היוקרה הישנים: הצעירים עוזבים, המבוגרים שומרים אמונים, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
HTC Evo 3D

ה- HTC Evo 3D הוא מכשיר מכשיר טלפון מתקדם ("סמארטפון") שעוצב ויוצר על ידי חברת HTC. המכשיר מריץ מערכת הפעלה אנדרואיד 2.3 ("Gingerbread") ומתאפיין ביכולות מיוחדות של יצירה והצגת תוכני תלת מימד. ה- Evo 3D מצויד בזוג מצלמות 5 מגה-פיקסל, כדי שיוכל לקלוט שתי תמונות בו זמנית ועל ידי כך להפיק תמונת עומק. מתג פיזי מאפשר החלפה בין מצב צילום רגיל - זהו מצב דו-ממדי, ובין מצב צילום תלת-מימד. ניתן לבצע צילום תלת מימד גם של תמונות סטיל, וגם של וידאו. כאשר המכשיר מכוון לצלם דו-מימד, רק אחת מהמצלמות נמצאת בשימוש. צילום וידאו באיכות HD מתבצע עד לרמה של 720p (בניגוד למכשיר האח, HTC Sensation, היודע לצלם וידאו באיכות של 1080p). תמונות התלת מימד שצולמו ב-Evo 3D מוצגות על גבי הצג המיוחד של המכשיר (אוטו סטריאוסקופי). צג זה לא דורש מהצופה להרכיש משקפיים על מנת לצפות בתמונות תלת מימד. טכנולוגיה זו מתאפשרת באמצעות שכבת LCD נוספת הנמצאת מעל צג ה LCD הרגיל של המכשיר. עם זאת, מיקום הצופה חייב להיות בזווית ספציפית מול המסך, כדי שיוכל להרגיש בתמונת התלת מימד בבהירות. בדומה לשאר מכשירי HTC, המכשיר נמכר בתפוצה רחבה בארצות הברית, קנדה, אירופה, אוסטרליה ואסיה (כולל המזרח התיכון). בארצות הברית המפעילה העיקרית של המכשיר היא Sprint. בישראל המכשיר נמכר על ידי משווקים פרטיים, ואינו נמכר על ידי חברות הסלולר המובילות. HTC Sensation - מכשיר נוסף מבית HTC, שהושק בסמוך ל-EVO 3D ומוגדר כ"מכשיר אח". מדיה וקבצים בנושא HTC Evo 3D בוויקישיתוף דף המכשיר באתר היצרן (באנגלית) (ארכיון) דף נוסף באתר היצרן
לין מרגוליס

לין מרגוליס (באנגלית: Lynn Margulis‏; 5 במרץ 1938 – 22 בנובמבר 2011) הייתה ביולוגית יהודייה-אמריקאית ופרופסור במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. מרגוליס נודעת בעיקר בזכות התאוריה שפיתחה על מקור אברוני התא האיקריוטיים הקרויה אנדוסימביוזה. היא מזוהה גם עם השערת גאיה המבוססת על רעיונות של ד"ר ג'יימס לאבלוק, והייתה אשתו הראשונה של קרל סייגן. לאורך הקריירה שלה, עבודתה של מרגוליס עוררה התנגדות עזה. בקשת מענק אחת שלה זכתה לתגובה "המחקר שלך הוא חרא. אל תטרחי להגיש מועמדות שוב", והמאמר פורץ הדרך שלה, "על מקור תאי המיטוזה" ("On the Origin of Mitosing Cells") הופיע ב-1967 לאחר שנדחה על ידי כ-15 כתבי עת, וכיום מקוטלג כמאמר מדעי קלאסי במכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית. בשנת פרסום המאמר, 1967, עדיין הייתה מרגוליס חברת סגל זוטר באוניברסיטת בוסטון. התיאוריה שלה, שאברוני תאים כמו מיטוכונדריה וכלורופלסטים היו פעם חיידקים עצמאיים, זכתה להתעלמות במשך עשור נוסף, והפכה למקובלת רק לאחר שהוכחה באמצעות ראיות גנטיות.  מרגוליס נבחרה לחברה באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית בשנת 1983. הנשיא ביל קלינטון העניק לה את המדליה הלאומית למדעים בשנת 1999. האגודה הליניאית של לונדון העניקה לה את מדליית דרווין-ואלאס (אנ') בשנת 2008. ההיסטוריון יאן סאפ אמר כי "שמה הוא שם נרדף לסימביוזה כמו שמו של צ'ארלס דרווין לאבולוציה." מרגוליס שינתה את הבנת האבולוציה של תאים בעלי גרעין – אירוע שארנסט מאייר כינה "אולי האירוע החשוב והדרמטי ביותר בתולדות החיים" – בכך שהציעה שאירוע זה היה תוצאה של מיזוגים סימביוטיים של חיידקים.  בשנת 2002, מגזין Discover (אנ') קבע שמרגוליס היא אחת מ-50 הנשים החשובות ביותר במדע. מדיה וקבצים בנושא לין מרגוליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לין מרגוליס (באנגלית) לין מרגוליס, באתר ResearchGate לין מרגוליס, באתר Semantic Scholar לין מרגוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לין מרגוליס (1938-2011), דף שער בספרייה הלאומית Lynn Margulis (Obituary), The Telegraph, 13 December 2011 Margulis, Lynn, Gaia Is a Tough Bitch (אורכב 22.11.2017 בארכיון Wayback Machine). Chapter 7 in The Third Culture: Beyond the Scientific Revolution by John Brockman (Simon & Schuster, 1995)(הקישור אינו פעיל) On the Origin of Mitosing Cells Sagan, Dorion, ed. (2012). Lynn Margulis: The Life and Legacy of a Scientific Rebel. White River Junction: Chelsea Green. ISBN 978-1603584470. Mayr, Ernst (2001). What Evolution Is. New York, NY: Basic Books. pp. 48. ISBN 978-0-465-04426-9. Svitil, Kathy (13 בנובמבר 2002). "The 50 Most Important Women in Science". Discover Magazine. נבדק ב-1 במאי 2019. {{cite journal}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיבתוניים

גיבתוניים (שם מדעי: Emberizidae) היא משפחה גדולה מאוד של עופות מסדרת ציפורי השיר. בעוד שבאירופה הם מכונים גיבתוניים, באמריקה הם נקראים "דרורים אמריקאיים", כן ידועים פרטים ממשפחה זאת הנקראים פרושיים. לגיבתוניים מקור קצר ועבה, בעל צורת חרוט שקצהו חד, ושוליו כפופים מעט פנימה, הטפרים חזקים וכפופים. הגיבתוניים מחליפים את נוצותיהם המפוספסות, פעמיים בשנה. 9 אברות הכנף בעלות גודל אחיד, ועוד אברה אחת מנוונת, שכמעט לא ניתן להבחין בה, הזנב ארוך יחסית ומפורץ, נוצות המצח ארוכות ומסתירות את הנחיריים. רוב הגיבתונים הם ציפורי קרקע, החיים על הקרקע ומחפשים עליה את מזונם, המורכב בעיקרו מזרעי דגניים וחרקים קטנים. הם מתגוררים בקן המוסתר בגומה או תלם בקרקע, ובנוי מגבעולי קש, ועשבים יבשים. יש והקן נבנה על שיח נמוך, והגבוה מכולם הוא קינו של הגיבתון שחור-ראש, המגיע עד למטר וחצי מעל הקרקע. הקינון מתחיל באביב, הנקבה היא זאת שבונה את הקן, הביצים אפורות, מנוקדות או משורטטות, משך הדגירה כ־16 יום, הזכר שאינו מסייע בבניית הקן, עוזר בהאכלת הגוזלים. במשפחת הגיבתוניים כ-70 סוגים, הכוללים כמה מאות מינים. סוגים נוספים במשפחה, ייתכן ששייכים למשפחות קלקרידיים, קרדינליים (Cardinalidae), פסרליים, סבכי העולם החדש, טנגריים או פרושיים. Melophus lathami מין יחיד Latoucheornis siemsseni מין יחיד גיבתון (Emberiza) Arremon Arremonops Melozone Pipilo - בו גיבתון ירוק-זנב Aimophila Rhynchospiza Peucaea Oriturus superciliosus מין יחיד Torreornis inexpectata מין יחיד Spizella Pooecetes gramineus מין יחיד Chondestes grammacus מין יחיד Amphispiza Artemisiospiza Calamospiza melanocorys מין יחיד גיבתון סוואנה (Passerculus sandwichensis) מין יחיד Ammodramus Passerella Xenospiza baileyi מין יחיד Melospiza Zonotrichia Junco Atlapetes Lysurus Pselliophorus Pezopetes capitalis מין יחיד Calcarius Plectrophenax Rhynchophanes mccownii מין יחיד מדיה וקבצים בנושא גיבתוניים בוויקישיתוף גיבתוניים, באתר ITIS (באנגלית) גיבתוניים, באתר NCBI (באנגלית) גיבתוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גיבתוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גיבתוניים, באתר GBIF (באנגלית) גיבתוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על סכנת ההכחדה של גיבתונים, החברה להגנת הטבע ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רציו

האם התכוונתם ל... שותפויות מוגבלות ישראליות לחיפוש נפט וגז טבעי "רציו אנרגיות": "רציו אנרגיות ניהול בע"מ" (לשעבר "רציו חיפושי נפט בע"מ") – השותף הכללי בשותפות. "רציו נאמנויות בע"מ" – השותף המוגבל בשותפות. רציו אנרגיות (מוכרת כרציו) – השותפות המוגבלת של השותפים הנ"ל. נרשמה למסחר בשנת 1993. רציו אנרגיות (מימון) – חברה פרטית המוחזקת בבעלות מלאה על ידי השותפות המוגבלת רציו אנרגיות. "רציו פטרוליום": רציו פטרוליום בע"מ – השותף הכללי בשותפות. רציו פטרוליום נאמנויות אנרגיה בע"מ – השותף המוגבל בשותפות. רציו פטרוליום (רשמית: רציו פטרוליום אנרגיה) – השותפות המוגבלת של השותפים הנ"ל. נרשמה למסחר בשנת 2017. אחר רציו דסידנדי – מונח משפטי שמשמעו הלכה שנפסקה בבית משפט גבוה ומחייבת בתי משפט נמוכים יותר. מוכר בשם המקוצר "רציו". בשתי השותפויות הללו, המייסדים הראשוניים הם משפחות לנדאו ורוטלוי, יחד עם הגאולוג איתן אייזנברג.
שחרור מנהלי

שחרור מנהלי הוא שחרור מוקדם של אסיר מבית סוהר, שמתבצע בהתאם לתפוסת המקומות בבתי הסוהר. עקרונות השחרור המינהלי הוסדרו ב-1993 בפקודת בתי הסוהר, במטרה להתמודד עם מצוקת מקומות הכליאה בבתי הסוהר. הפקודה קובעת כי השר לביטחון הפנים יקבע, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת את תקן הכליאה, הוא מספר המקומות שבהם ניתן לשכן אסירים בכלל בתי הסוהר. התקן נקבע בכל פעם לתקופה מרבית של שנה. ביום שבו מספר האסירים השפוטים הכולל מגיע לתקן הכליאה, ניתן להתחיל לשחרר אסירים שיתרת מאסרם קצרה יחסית, בהתאם לקבוע בפקודה. כך, למשל, ניתן לשחרר אסיר שנדון ל-18 עד 24 חודשי מאסר, אם יתרת מאסרו אינה עולה על חמישה שבועות, ואילו אסיר שנדון לתקופה שבין 90 ל-96 חודשי מאסר יכול להשתחרר בשחרור מנהלי אם יתרת מאסרו אינה עולה על 17 שבועות. אף שהפקודה מקנה לנציב בתי הסוהר שיקול דעת באשר לשחרור האסירים, בפועל משתחררים כל האסירים שניתן לשחרר לפי התקן הקבוע בפקודה. לאורך השנים עלה תקן הכליאה, בהתאם לעלייה במספר האסירים. עם זאת, לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 השתנתה המגמה, מספר האסירים החל לרדת (בעיקר עקב ירידה במספר האסירים הביטחוניים), וכתוצאה מכך ירד גם תקן הכליאה. כשפקע תוקפו של תקן הכליאה ב-31 במאי 2011, החליט השר לביטחון הפנים שלא לקבוע תקן כליאה חדש, והשחרורים המנהליים נפסקו. לבסוף, לאחר לחץ של ועדת הפנים והגנת הסביבה, נקבע תקן כליאה חדש. עם שחרור האסירים הביטחוניים כחלק מעסקת שליט ירדה מצבת האסירים בבתי הסוהר באופן משמעותי, והשחרורים המנהליים נפסקו פעם נוספת. ב-29 בפברואר 2012 הורד תקן הכליאה בכ-800 מקומות. מאז נקבע ההסדר נמתחה עליו ביקורת מכיוונים שונים. בין היתר, נטען כי מאחר שההסדר מבוסס על מספר מקומות ולא על קביעת מרחב מחיה מינימלי, הוא אינו מעודד את שיפור התנאים בבתי הסוהר. טענה נוספת היא כי השיקול הכלכלי מוביל לכך שאסירים משוחררים בטרם סיימו לרצות את עונשם, בעוד שהפתרון המתבקש היה אמור להיות בניית בתי סוהר נוספים. אחרים הלינו על כך שהתקן אינו מבחין בין סוגי אסירים, ומאפשר את שחרורם המוקדם של אסירים מסוכנים או שאינם מתאימים לשחרור מוקדם. בשנת 2012 תוקנה פקודת בתי הסוהר, ונקבע בה כי השחרור המנהלי ימשיך לחול כסדרו על אסירים המרצים תקופת מאסר שאינה עולה על ארבע שנים, ואילו אסירים שמרצים תקופת מאסר ממושכת יותר יזכו לשחרור מנהלי רק אם ועדת השחרורים קבעה כי ישוחררו גם שחרור מוקדם ("ניכוי שליש"). בשנת 2022 נכנס לתוקפו תיקון 57 לפקודת בתי הסוהר במסגרתו חלו שינויים בנושא השחרור המנהלי : תקופת המאסר בגינה יהיה אסיר זכאי לשחרור מנהלי ללא ועדת שחרורים קוצרה לתקופת מאסר של 18-36 חודשים משמע, תקופת מאסר בגינה יהיה אסיר זכאי לשחרור מנהלי ללא ועדת שחרורים קוצרה מ 4 שנים ל 3 שנים. בעבר הובא תקן הכליאה לאישור ועדת חוקה חוק ומשפט, אך ב-2008 תוקן החוק, והסמכות הועברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה, מאחר שזו מפקחת על בתי הסוהר באופן שוטף בתי הסוהר בסוף 2008 עמד תקן הכליאה על 22,035 מקומות, והוא ירד בהדרגה ל-19,190, 18,280, 18,163, 17,700 וב-2012 נקבע על 16,873 מקומות פרוטוקול ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת מיום 2 באוגוסט 2011 צו בתי הסוהר (שחרור מינהלי) (קביעת תקן כליאה), התשע"ב-2012, ק"ת 7096 מיום 29 בפברואר 2012 ראו, למשל, פרוטוקולי ועדת הפנים והגנת הסביבה מה-19 באוקטובר 2009 ומה-23 בנובמבר 2009
אקסוגמיה

אֶקְסוֹגַמְיָה ("נישואי חוץ") היא נוהג חברתי של נישואין עם בן זוג אשר אינו משתייך לאותה הקבוצה החברתית, קבוצת השארות (מוצא אתני) וכדומה. השוני בין הקבוצות מתבסס במהותו על הבדלי דת ותרבות. מונח זה הוא הפכו של המונח אנדוגמיה, נישואי פנים (נישואין בין בני זוג מאותה הקבוצה). נישואין מעורבים של בני זוג מתרבויות שונות או מדתות שונות מובילה לעיתים להתנגשות בין השקפות עולם וערכים. נישואי חוץ מקובלים בעיקר במדינות המערב, אך התופעה קיימת במידות שונות כמעט בכל העולם. שינויים חברתיים נרחבים התרחשו בעולם בעקבות תופעה זו. ישנם זוגות בנישואי תערובת הטוענים כי בחברה הכללית צריך להתרחש שינוי בתפיסה ויש לקבל את השינויים החברתיים שמתחוללים. אקסוגמיה ערכית היא גישה שלפיה אנשים שונים יעדיפו בני זוג לנישואין מרקע חברתי שונה. על פי ראייה זו קיימות בעולם חברות שונות, ממעמדות שונים, ולכן ההעדפה האנושית במדרג החברתי היא להכיר אדם אשר בא ממעמד אחר, גבוה יותר. מכאן שלאנשים מסוימים בחברות שונות תהיה העדפה נוקבת לגבי בחירת בני זוג לנישואין מחברה אחרת, שמעמדה החברתי שונה. אנדוגמיה אקסוגמיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדוגמיה ואקסוגמיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמעון משה דיסקין (לכוביץ')

הרב שמעון משה דיסקין (ט"ו באדר תרל"ב, 1872 - א' בתשרי תרצ"א, 1930) היה רבה של לכוביץ'. נולד בעיירה שומיאץ שברוסיה, לרב יהושע זליג דיסקין, שהיה קרוב משפחתו של רבי יהודה לייב דיסקין ("ר' לייב חסיד"), מתלמידי הגאון מווילנה. נישא לשרה בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "ביכורי האביב", מצאצאי הרב יאיר חיים בכרך, בעל ה"חוות יאיר". כשנפטר הרב יהושע לייב דיסקין בארץ ישראל, בשנת תרנ"ח (1898), ארגן הרב רפאל שפירא הספד בבוברויסק והזמין את הרב שמעון משה דיסקין להספידו, למרות שהיה אז צעיר בן 26. בשנת תרס"ד (1904) התמנה לרב בעיירה לובני. בשנת תרפ"ב (1922) עבר לכהן כרבה של לכוביץ' שבבלארוס. נודע כדרשן, ודרשותיו כונסו בספר "מדרש שמעוני". נפטר בליל ראש השנה בשנת תרצ"א. הרב יהושע זליג דיסקין – רבה של פרדס חנה בתו הניא רחל הייתה אשת הרב גרשון אדלשטיין, מראשי ישיבת פונוביז'. גיסא, אשת הרב ישעיהו הכהן מאטלין - חסיד חב"ד. בתם שצערע הייתה אשת הרב שמשון חריטונוב, בנו של הרב שלום חריטונוב. תמר איטה, אשת הרב נפתלי גלוסקין - חסיד חב"ד. בנם הרב משה חיים גלוסקין הוא משגיח בישיבת חמד לצעירים. עלקה, אשת הרב צבי הירש סלבין. בתם מוסיה היא אשת הרב אליהו בן שלמה, לשעבר מראשי ישיבת אוהל יעקב בבני ברק. הרב אהרן יעקב דיסקין - חסיד חב"ד. נכדו הוא הרב חיים שלמה דיסקין, רב העיר קריית אתא. תולדותיו בסוף הספר "מדרש שמעוני", נכתבו על ידי בנו הרב יהושע זליג דיסקין בספר בית הקברות הישן בתל אביב, נכתב על בנו אהרן דיסקין שאביו זקנו היה ש"ב של ר' לייב חסיד מסלונים סבו - אבי אביו - של הרב יהושע לייב דיסקין
ניל (צמח)

ניל הוא סוג המונה כ-700 מיני צמחים בעלי פרחים שונים. רוב המינים הם שיחים למעט מספר מינים עשבוניים ומספר עצים בגובה של מטרים ספורים. מרבית המינים משירים את עליהם בחורף. העלים מסודרים בשורות סדורות במבנה דמוי נוצה, עם עלה בקצהו. זחליהם של מספר עשים ניזונים מעליו של צמח הניל. שני מינים של ניל, ניל הצבעים (Indigofera tinctoria) וניל אניל (Indigofera suffruticosa) שימשו להפקת הצבע אינדיגו. הצמח הובא לאדמת דרום קרוליינה מאיי הקריביים באמצע המאה ה-18. לאחר מספר הצלבות מבוקרות נשתלו בקרוליינה שדות ניל למטרת הפקת הצבע, והגידול הפך למקור ההכנסה החקלאי השני בגודלו באזור, לאחר אורז. ניל אניל (שנקרא לעיתים "אינדיגו בר") שימש להפקה ראשונה של אנילין, חומר בסיס למספר רב של צבעים המצוי בשימוש רצוף בתעשייה. כיום גדלים בארץ ישראל בר, כנראה כפליטי תרבות, פרטים בודדים של שני מינים: ניל מכסיף (Indigofera articulata) וניל דל-עלים (Indigofera oblongifolia).‏ מדיה וקבצים בנושא ניל בוויקישיתוף ניל, באתר ITIS (באנגלית) ניל, באתר NCBI (באנגלית) ניל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ניל, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ניל, באתר Tropicos (באנגלית) ניל, באתר GBIF (באנגלית) ניל, באתר IPNI (באנגלית) ניל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניל, באתר "צמחיית ישראל וסביבתה"
אגם קרחוני

אגם קרחוני הוא אגם שמקורו בקרחון יבשתי שהפשיר. מסביב לאגם קרחוני נמצאות לעיתים תצורות נוף המעידות על המקור הקרחוני, כמו מורנה, אסקר וסימני שחיקה של קרחונים. למי אגמים קרחוניים צבע טורקיז עז של אצות המתרבות הודות לריבוי המינרלים באגם שנשחקו על ידי הקרחון. אגמים קרחוניים נמצאים באזורים היבשתיים הקרים של כדור הארץ, בעיקר בצפון ארצות הברית וקנדה, רוסיה, סקנדינביה, ארגנטינה, דרום ניו זילנד, טיבט ודרום טסמניה. הימות הגדולות בארצות הברית וקנדה הן האגמים הקרחוניים הגדולים בעולם. מדיה וקבצים בנושא אגם קרחוני בוויקישיתוף שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, עמ' 563 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלצקין

האם התכוונתם ל... בוריס קלצקין – מו"ל ספרי יידיש יעקב קלצקין – פילוסוף יהודי רוסי רפאל קלצ'קין – שחקן תיאטרון ישראלי, על שמו פרס קלצ'קין הרב אליהו קלצקין מלובלין (1852, אושפול, ליטא – 1932 ירושלים)
בדיחות החלפת נורה

כמה אנשים צריך כדי להחליף נורה שרופה? היא בדיחה שבה שואלים כמה מבין קבוצת אנשים בעלת אפיון משותף דרושים כדי להחליף נורה שרופה. התשובה היא שורת מחץ שמבוססת על סטריאוטיפים הקשורים לקבוצה. קיימות גרסאות רבות לבדיחה, ובהן הקבוצות החברתיות משתנות מבעלי מקצוע מסוים, קבוצה אתנית מסוימת או מאפיינים מאגדים אחרים. גרסאות מוקדמות של הבדיחה, שצצו בארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, נועדו ללעוג לפולנים (הכוונה היא לריכוז הגדול של מהגרים מפולין שהיה בשיקגו). כמה אמהות פולניות צריך כדי להחליף נורה? "לא צריך, זה בסדר. אני פשוט אשב לי כאן. לבד. בחושך." כמה חוקרי שב"כ צריך כדי להחליף נורה? "אנחנו אלה ששואלים כאן את השאלות!" כמה מתכנתים צריך כדי להחליף נורה? אפס, זו בעיית חומרה. באחד הפרקים של קומדיית המצבים "שמש", שמש שואל את הסביבה שלו שאלות שנוגעות לבדיחות כאלה ובסוף הפרק אחרי שמבקש מששי להחליף נורה, ששי קורא לכמה מחבריו, בני העדה הגאורגית, להרים ולסובב אותו כשהוא מחליף את הנורה. יש לך שתי פרות אתר עם "בדיחות מקצועיות", לרבות בדיחות החלפת נורה שרופה