laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יסוד ושורש העבודה

יסוד ושורש העבודה, הוא ספר מוסר קבלי שנכתב על ידי הרב אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, המדריך את האדם בהתנהגותו היומיומית, בתפילתו ובמצוות שבין אדם למקום ובין אדם לחברו. נדפס לראשונה בנובידבור בשנת תקמ"ב וזוכה עד היום לפופולריות רבה ונחשב כספר יסוד בעבודת ה'. ספר זה מלמד את עבודת השם ומביא את עיקרי המידות עליהן צריך האדם לעבוד, והן: היראה, האהבה לה', התשובה, ההקפדה על קדושה וטהרה והענווה, ומטיף על חשיבות ההכנה טרם כל מצווה, על ההתלהבות בעת התפילה, וכיצד עליו לחוש שעה שהוא מתפלל. כמו כן מבאר כוונות הפסוקים בכל התפילה ובכוונות שיש לכוון בהן ובהטעמות הנכונות שיש להקפיד עליהן ושלא להבליע את האותיות בתפילה. כך למשל בתפילת העמידה: "השיבנו אבינו – "כשיאמר אבינו יכניס שמחה עצומה בלבו". והחזירנו בתשובה שלימה לפניך – "בתחלה יתפלל במחשבתו בשברון לב מאוד ואחר כך יתפלל תפלה פרטית על עצמו ויתפלל בלב נשבר מאוד שיתן בלבו לחזור מהן ומה טוב כי פלגי מים תרד עיניו". כפי שעולה מעדות עצמו בצוואתו היה נאה דורש ונאה מקיים: "לבד כל הכוונות שכתבתי בחיבורי הנדפס, מעיד אני עלי שמים וארץ בני אהובי, שלא נעדר אחת מהנה שלא כוונתי בעצמי בכל התפילות ובכל ההודאות ביתר שאת וביתר עוז, ועוד רבים כהנה וכהנה שלא היה ביכולתי להציג בחבורי כוונתי אותם בעזה"ש מחמת גודל אהבת ה' יתעלה ברוך הוא וברוך שמו". ועוד להלן: "אך דעו, בניי אהובי, שבוודאי כפלי כפלים דברים כהנה וכהנה שהייתי נזהר בהם ולא העליתי אותם בכתב". העיקר שעליו מושתת הספר הוא, לעשות נחת רוח לבורא יתברך בכל מעשינו, ושעבודת התפילה ועשיית המצוות תהיינה בשמחה רבה. הספר מתחלק לשנים עשר שערים לפי שמות שערי המקדש: שער א' – שער הגדול, הוא מבוא גדול להלהיב לבות בני אדם אל כללות העבודה של אהבה ויראה והוא כולל עבודת הלב והמחשבה. שער ב' – שער האשמורת, כולל כל עבודות האשמורת וכל ברכות השחר וקרבנות עם כל הסדר עד ברוך שאמר. שער ג' – שער השיר, מבואר בו כוונות פסוקי דזמרה ודקדוק המלות. שער ד' – שער המזרח, מבואר בו כוונות איש"ר וק"ש וברכותיה וכוונת היחוד. שער ה' – שער הקרבן, מבואר בו כוונת תפלת י"ח ושאר כל סדר התפלה. שער ו' – שער הניצוץ, מבואר בו גודל מעלת הלמוד וסדר הלמוד וכוונתה. שער ז' – שער הבכורות, מובאר בו כוונת האכילה עם כל פרטיה וכוונת ברכת המזון וברכת הנהנין וכן תפלת מנחה וערבית וק"ש שעל המטה. שער ח' – שער העליון, מבואר בו כל פרטי העבודות של עש"ק וכל יום השבת עד אחר הבדלה. שער ט' – שער הצאן, מבואר בו כל פרטי העבודות של חודש ניסן, ואחריו על סדר החדשים חודש סיון תמוז אב. שער י' – שער המים, על חודש אלול, ומבואר בו התעוררת התשובה שער יא' – שער האיתון, על חודש תשרי, בו מבואר כל פרטי העבודות הנעשים בחדש זה עד אחר חג הסוכות. שער יב' – שער המפקד, בו מבואר כל פרטי העבודות של חודשי החורף עד אחר חודש אדר. שער הכולל, הכולל כל שאר פרטי עבודת הקודש שלא נזכרו בחיבורו. ביאור גבולות ארץ ישראל, ופירוש לבניין בית המקדש שבספר יחזקאל הצוואה לחברא קדישא ולמשפחתו יסוד שורש העבודה, באתר Hebrewbooks יסוד ושורש העבודה, ווארשא תקע"ד, מ ע"א צוואה סימן ה' וי"ג
שירת הברבור

שירת הברבור הוא ביטוי מטפורי שמשמעו היצירה האחרונה, או האמירה האחרונה של מוזיקאי או משורר. בהרחבה, משמש הביטוי לציון הפעולה האחרונה או היצירה האחרונה בתחום פעולה מסוים לפני עזיבתו. מקור הביטוי במיתוס הנושן לפיו הברבור המצוי (Cygnus olor, "הברבור האילם") אינו משמיע קול במהלך חייו, אך בגוועו הוא משמיע שירה ענוגה ושוברת לבבות. המיתוס היה מוכר כבר בעת העתיקה. פליניוס הזקן עוסק בספר העשירי של "תולדות הטבע" שלו בציפורים, ובפרק 32 שנושאו ברבורים מציין: "נטען כי ברגע מותו הברבור משמיע שיר אבל, אך זוהי שגיאה, לדעתי, לפי בדיקות שביצעתי במספר הזדמנויות." בפועל, לא רק שהברבור המצוי אינו משמיע שיר אֵבֶל בעת מותו, הוא אינו אילם כלל, וישמיע קול חצרוץ דק או קול נשיפה בעת רוגזה או כאשר מאיימים על הטריטוריה שלו. ייתכן שהסיפור נולד משום שהברבור המצוי נוטה פחות להשמעת קולות מהברבור השר (Cygnus cygnus) בעל המקור הצהוב, או מקרוב משפחתו הברבור הקטן (Cygnus bewickii). השימוש בביטוי רווח בספרות, בשירה ובמוזיקה, כשהיצירה המפורסמת ביותר בנושא היא ככל הנראה מחזור השירים "שירת הברבור" של פרנץ שוברט (Schwanengesang), שפורסמה בשנת מותו, 1828. הביטוי התגלגל ככל הנראה לעברית מן הגרמנית, אולי בהשפעת יצירתו של שוברט.
מחלף בצרה

מחלף בצרה הוא מחלף המקשר את המושבים בצרה ובני ציון עם כביש 4. גודלו של המחלף קטן יחסית, ובבסיסו מעבר תחתי המקשר בין שני עברי הכביש ונתיבי כניסה ויציאה קצרים יחסית למחלפים אחרים להשתלבות וליציאה מהכביש. הפנייה לכיוון מערב מובילה ליישוב בצרה. מהיציאה המזרחית ניתן להגיע בדרכי עפר אל המושב שדה ורבורג. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חברה ורווחה (כתב עת)

חברה ורווחה הוא כתב עת אקדמי שפיט שנועד להרחיב ולהעמיק את הידע התאורטי, המחקרי והיישומי בתחום העבודה הסוציאלית. כתב העת מיועד לעובדים סוציאליים ולמקצועות הטיפול והרווחה הסמוכים, כגון: פסיכולוגים, קרימינולוגים, עובדי בריאות הציבור וסוציולוגים. משנת 1955, תקופתו של שר הסעד חיים משה שפירא, החל לצאת לאור כתב העת תחת השם "סעד". כתב עת זה לא היה בעל אוריינטציה מחקרית. הוא הציג דעות ורשמים של אנשי המשרד ורשימות מעבודת השדה של העובדים בשירותי הסעד, ונועד להציג הישגים וצרכים. במרוצת השנים, התפתח כתב העת לכתב-עת מקצועי בלתי תלוי, בתחומי העבודה הסוציאלית בישראל. כתב העת שיקף תאוריות וגישות יישומיות שרווחו בישראל ובחו"ל, והציג חומר קריאה חיוני לעובדים הסוציאליים, לאנשי השלטון המרכזי והשלטון המקומי, לאנשי אקדמיה ולציבור המתעניין. בשנת 1978 החל לצאת בשם חדש "חברה ורווחה", שינה את אופיו לכתב עת אקדמי שפיט, וכחלק משינוי זה מונתה מערכת שכל עורכיה בעלי ותק וניסיון בתחומי המחקר של הרווחה והעבודה הסוציאלית. נכון ל-2019, העורכת הראשית של כתב העת היא פרופ' ורדה סוסקולני. לארכיון המאמרים של הגיליון
הדודאים והפרברים

הדודאים הפרברים הוא אלבום אולפן שבו איחדו כוחות שניים מצמדי מוזיקת העם הישראלית הבולטים במחצית השנייה של המאה העשרים: הדודאים - ישראל גוריון ובני אמדורסקי, והפרברים - אורי הרפז ויוסי חורי. האלבום יצא בשנת 1985 והתלווה לו מסע הופעות ארצי שזכה להצלחה רבה. האלבום נחשב לאחד האלבומים המצליחים של הדודאים והפרברים והוא אף זכה בגרסת תקליטור כבר בשנת 1994. בין שירי האלבום כמה מהשירים שהפכו לנכסי צאן וברזל של המוזיקה הישראלית ובהם "תלבשי לבן", "צל ומי באר" ו"שי". בשיר "מחרוזת שירי דת כושיים" ישנה מחרוזת שירים, בסגנון גוספל (בסגנון רביעיית גולדן גייט), הכוללת את השירים: Battle of Jericho, Down by the river, Shadrach (אנ'), When the Saints Go Marching In(אנ'). בשיר When the Saints Go Marching In שינו את המילים למילים סאטיריות שהיו התבטאות פוליטית (נדירה לשני הצמדים) הקוראת לאריאל שרון לצאת מלבנון. את האלבום הפיק קובי אשרת שהיה באותה העת אחד מהמפיקים המבוקשים ביותר בישראל בקרב זמרי אמצע הדרך, שגם עיבד חלק משירי האלבום. מוזיקאי נוסף שהשתתף בעיבודים הוא מתי כספי. תלבשי לבן צל ומי באר אל תוותרי נשר נשר שי הנה שנה עוברת מרש הדייגים סבלנות "ביילע" מחרוזת שירי דת כושיים אורי הרפז - שירה וגיטרות יוסי חורי - שירה וגיטרות ישראל גוריון - שירה וגיטרות בני אמדורסקי - שירה קובי אשרת - גיטרה בס, כלי הקשה, הפקה, ניהול מוזיקלי אורי נדיר - כלי הקשה יהודה גבאי - טכנאי הקלטה ומיקס דודו רודן - טכנאי הקלטה מידע על האלבום הדודאים והפרברים באתר MusicBrainz הדודאים והפרברים, תלבשי לבן, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube הדודאים והפרברים, שי, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube שי הוא שיר שכתבה רחל המשוררת. התפרסם בשלושה לחנים שהמוכר בהם הוא של לוי שער בביצוע רביעיית הדודאים והפרברים
יאנוש אדר

יאנוש אדר (בהונגרית: Áder János; נולד ב-9 במאי 1959) הוא עורך דין ופוליטיקאי הונגרי; היה נשיאה של הונגריה ממאי 2012 עד מאי 2022. אדר הוא בעל תואר במשפטים. הוא נמנה עם מייסדי מפלגת פידס (ברית הדמוקרטים הצעירים). הוא היה חבר הפרלמנט ההונגרי מטעם המפלגה בשנים 1990–2009, היה יושב ראש האספה הלאומית של הונגריה בשנים 1998–2002, וכיהן גם כראש האופוזיציה בשנים 2002–2006. בשנת 2009 נבחר לחבר הפרלמנט האירופי. באפריל 2012, לאחר התפטרותו של פאל שמיט, מונה אדר לנשיא הונגריה על ידי מפלגתו ועל ידי ראש הממשלה ויקטור אורבן. הוא נבחר ב-2 במאי לכהונה בת חמש שנים ברוב של 262 חברי פרלמנט בעד ו-40 מתנגדים, והושבע לתפקיד ב-10 במאי. באותה שנה גם ביקר בישראל ונועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו. הוא נשוי ואב לארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא יאנוש אדר בוויקישיתוף יאנוש אדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יאנוש אדר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ראש הממשלה בנימין נתניהו נפגש בלשכתו בירושלים עם נשיא הונגריה יאנוש אדר ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישן וגם חדש

"ישן וגם חדש" הוא אלבום אוסף המאגד תקליטונים שהקליט הזמר אריק איינשטיין בחברת הד ארצי. האלבום יצא בשנת 1968. האלבום כולל את שירי התקליטון "הגר" לצד הקלטות מוקדמות יותר כמו "עיר לבנה", "השעות הקטנות של הלילה" ו"אני מרגיש כמו מלך" (גרסה עברית לשירו של דונובן "Mellow Yellow"), שהופיעו בתקליטונים השונים שהקליט איינשטיין בהד ארצי, וכן שירים מתקופת להקת הנח"ל ("רוח סתיו") שלישיית גשר הירקון ("הכאב הזה"), החלונות הגבוהים ("חייל של שוקולד") ואריק והאיינשטיינים ("מזל"). היות ששירי האלבום הוקלטו לאורך עשור, מתאפיין האלבום בריבוי סגנונות ובחוסר אחידות ואיכות השירים. השיר "מזל", גרסה עברית עם מוטיבים תימניים לשירם של להקת החיפושיות "Do You Want to Know a Secret ", נכלל במקור בתקליטון שהוציאו "אריק והאיינשטיינים" ב-1966 בעיבוד דוד קריבושי. התקליטון כלל בנוסף את השירים "ערב של שושנים", "רחוק רחוק מכאן", אשר מבוסס על לחן השיר The House of the Rising Sun, ו"עץ הלימון" שלא נכללו באלבום. בשיר ניגנו דוד קריבושי באורגן, אלי מזרחי בתופים, שמוליק ארוך בבס וריצ'רד פרץ בגיטרה חשמלית. האלבום שהופק על ידי המפיק והזמר בני אמדורסקי כלל גם צילומים של אלונה איינשטיין וכן טקסט המציג את מעמדו של איינשטיין באותה התקופה. את עטיפת האלבום אייר חברו של איינשטיין, הצייר יורם לוקוב שאייר שנים רבות לאחר מכן גם את עטיפת אלבומו "אוהב להיות בבית". האלבום יצא לראשונה במהדורת תקליטור בשנת 1991, בשנת 2004 יצאה מהדורה נוספת ומורחבת של האלבום. מידע על האלבום ישן וגם חדש באתר MusicBrainz האלבום ישן וגם חדש באתר Discogs
אהרן ברמן

אהרן בֶּרמן (19 בפברואר 1895 – 22 במאי 1969) היה מחנך עברי בקובנה ובתל אביב. ממייסדי תיכון חדש ומנהלו. רופא בהשכלתו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אהרן ברמן נולד ב-1895 בעיר לודז' שבפולין הרוסית. למד בישיבות ליטא, טלז, וולוז'ין ופוניבז'. לאחר מכן למד באוניברסיטאות גרמניה וציריך, וב-1919 קיבל תואר דוקטור לרפואה. בשנת 1920 הוזמן על ידי ד"ר מנחם סולובייצ'יק (סוליאלי) להורות בגימנסיה העברית בעיר קובנה (בירתה ה"זמנית" ליטא העצמאית) שבהנהלת ד"ר משה שוואבה. בשנת 1925 החליף את ד"ר שוואבה (שעלה לארץ ישראל) כמנהלה הפדגוגי של הגימנסיה (שעה שקופל וולוצקי שימש כמנהלו האדמיניסטרטיבי של המוסד עד לפטירתו ב-1927), וכיהן בתפקיד המנהל עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1936 (בשנים 1936-1928 ביחד עם יואל ברוצקוס). בנוסף כיהן כמורה ומנהל בסמינר העברי למורים של "תרבות" בקובנה. היה סגן יו"ר מרכז "תרבות" בליטא. בשנת 1936 עלה לארץ. ב-1937 היה שותף למחנכת יוצאת גרמניה טוני הלה בייסוד תיכון חדש בתל אביב, ועמד בראשו מ-1937 ועד 1964. זמן-מה הורה בבית המדרש לגננות מיסודו של יחיאל היילפרין, ומ-1940 לימד בסמינר לוינסקי. דרכו החינוכית ינקה מן המורשת היהודית, ולצדה מהפילוסופיה של אפלטון, של שפינוזה ובמיוחד מזו של הפילוסוף היהודי-גרמני קונסטנטין ברונר. ברמן נפטר בקיץ 1969. נקבר בבית העלמין קריית שאול. תולדות החינוך בישראל ובעמים, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו. (ראה אור בעשר מהדורות נוספות, מהן מתוקנות; מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, בתוספת "החינוך היהודי בתפוצות הגולה בימינו" מאת ישראל מהלמן: תשכ"ח.) (הספר בקטלוג ULI) תורת החינוך וההוראה, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשי"א. (ראה אור בעשר מהדורות נוספות; מהדורה יא מתוקנת ומורחבת: תשכ"ח 1967.) פילוסופיה פעילה: מסות בפילוסופיה, בפסיכולוגיה ובחינוך, תל אביב: בית הספר התיכון החדש, תשכ"א. (מוסף: "העולם החיצוני והפנימי. החשיבה וההתפשטות") אהרן ברמן (עורך), מֻנחי הבוטניקה הכללית, קובנה: הסתדרות המורה בליטא ('ספריה שמושית למורים'), [הקד’ תרפ"ב]. (חוברת) אהרן ברמן (עורך), אשנב לפילוסופיה: לקט לתלמידי הכיתה העליונה של בית הספר התיכון, תל אביב: נ' טברסקי, תשי"ב. הפילוסופיה של קונסטנטין ברונר: אנתולוגיה; הסדיר, תרגם וצירף מבוא אהרן ברמן, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשי"ז. רשימת הפרסומים של אהרן ברמן, בקטלוג הספרייה הלאומית 'ברמן, אהרן בן מרדכי', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 128 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1326) ד"ר י. אייזנשטיין, לזכר נעדרים: ד"ר אהרן ברמן, דבר, 3 באוגוסט 1969 אהרן ברמן (1895-1969), דף שער בספרייה הלאומית על הגימנסיה ראו: אהרן ברמן, 'הגמנסיה העברית בקובנה', בתוך: יהדות ליטא, כרך ב, תל אביב: עם הספר, תשל"ב, עמ' 134–139. רפאל רבינוביץ, 'הכשרת המורים לבתי-ספר עבריים', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב, תל אביב: עם הספר, תשל"ב, עמ' 159 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 881). אהרן ברמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז.
אלה לינגנס

ד"ר אלה לינגנס (בגרמנית: Ella Lingens-Reiner;‏ 1908, וינה – 2002, וינה) הייתה רופאה וחסידת אומות העולם מאוסטריה. לאלה לינגנס היה דוקטורט במשפטים והיא למדה רפואה באוניברסיטה בווינה. היא נישאה לקורט לינגנס מדיסלדורף, שנאסר עליו ללמוד באוניברסיטאות בגרמניה בגלל פעילות אנטי פשיסטית. כאשר הנאצים סיפחו את אוסטריה, החלה לינגנס לעזור ליהודים, בעיקר לסטודנטים שהכירה בלימודיה. בליל הבדולח הסתירה יהודים. בני הזוג אלה וקורט לינגנס הסתירו בדירתם יהודים בשנים 1941 ו-1942 בעזרת חברים שסיפקו כרטיסי חלוקת מזון. בעקבות הלשנה נעצרו בני הזוג לינגנס על ידי הגסטאפו ב-13 באוקטובר 1942. קורט לינגנס נשלח לחזית הרוסית ושם נפצע באורח אנוש. אלה לינגנס נשלחה לאושוויץ ושם הייתה רופאה. היא הצילה מספר יהודים מרצח בתאי הגזים. היא נשלחה בצעדת מוות מאושוויץ לדכאו אך שרדה. לאחר המלחמה השלימה לינגנס את לימודי הרפואה שלה. ב-1964 הייתה לינגנס עדה במשפטי אושוויץ שנערכו בפרנקפורט. בשנות השבעים הייתה לינגנס יועצת למשרד הבריאות והגנת הסביבה באוסטריה. ב-1980 הכיר יד ושם בבני הזוג קורט ואלה לינגנס כחסידי אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא אלה לינגנס בוויקישיתוף אלה לינגנס, ברשת החברתית Goodreads אלה לינגנס באתר יד ושם משפטי אושוויץ שנערכו בפרנקפורט בין השנים 1963-1965 ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורט לינגנס

קורט לינגנס (Kurt Lingens;‏ 1912, דיסלדורף – 1966 או 1967), הוא חסיד אומות העולם מגרמניה. אביו של קורט לינגנס היה מפקד המשטרה בקלן. ב-1936 הוא איבד את עבודתו עקב השתייכותו למפלגה הקתולית צנטרום (Zentrum) שהתנגדה באופן מסורתי לנאציזם וכיוון שניסה למנוע את רדיפת הקתולים על ידי האס אה. על קורט לינגנס נאסר ללמוד באוניברסיטאות בגרמניה בגלל פעילות אנטי פשיסטית כסטודנט. הוא עבר לווינה, אוסטריה, שם נפגש עם אלה לינגנס. כאשר הנאצים סיפחו את אוסטריה, החלו בני הזוג לינגנס לעזור ליהודים. בני הזוג לינגנס הסתירו בדירתם יהודים בשנים 1941–1942 בעזרת חברים שסיפקו כרטיסי חלוקת מזון. ב-13 באוקטובר 1942 נעצרו בני הזוג לינגנס על ידי הגסטאפו בעקבות הלשנה. קורט לינגנס נשלח לחזית הרוסית כעונש על סיועו ליהודים, ובחזית הרוסית נפצע באורח אנוש אך שרד. לאחר המלחמה עבד לינגנס במרפאת ילדים בווינה. לאחר מכן היגר לינגנס לארצות הברית, שם עבד כפסיכיאטר. ב-1980 הכיר יד ושם בבני הזוג קורט ואלה לינגנס כחסידי אומות העולם. קורט לינגנס באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף הדרים

מחלף הדרים הוא מחלף המקשר את מושב בני ציון ואת כביש הרוחב העתידי 551 עם כביש 4. מחלף הדרים נבנה כהכנה להקמת כביש 551, צורת המחלף הוא כשל מחלף יהלום. בקטע המחלף עולה כביש 4 על גשר ומשני כיווני הנסיעה רמפות ירידה מן הגשר, המעבר מצד אחד לצדו השני מתבצע במעבר מתחת לגשר. כיום המחלף משמש רק לקשר את יישובי הסביבה עם כביש 4, בעתיד ישמש גם כמקשר עם כביש הרוחב 551 העתיד לעבור מתחתיו. בסמוך למחלף נמצא בית מעצר הדרים. מדיה וקבצים בנושא מחלף הדרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צינור הנפט סומד

צינור הנפט סומד (באנגלית: Sumed oil pipeline, ידוע גם כצינור הנפט סואץ-הים-התיכון, Suez-Mediterranean pipeline) הוא צינור נפט במצרים המשמש להובלת נפט גולמי ממסוף עין שוקנה בחופי הים האדום לאלכסנדריה שלחופי הים התיכון. מטרת הצינור לשמש חלופה למעבר מכליות נפט שמוצאם במפרץ הפרסי דרך תעלת סואץ. אורכו של הצינור 320 ק"מ, בנייתו החלה בשנת 1973 והושלמה בשנת 1977. הפרויקט לבניית צינור להובלת נפט גולמי מהים האדום לים התיכון החל על רקע חסימת התעלה למעבר אוניות לאחר מלחמת ששת הימים ביוני 1967, דבר שאילץ את מכליות הנפט לבצע סיבוב ארוך סביב כף התקווה הטובה. היוזמה להקמת הצינור גובשה בשנת 1973 על ידי מדינות המפרץ הפרסי: ערב הסעודית, כווית, קטר ואיחוד האמירויות הערביות יחד עם מצרים. בעקבות היוזמה הוקמה חברה בבעלות משותפת של המדינות שתבנה ותנהל את הצינור. בניית הצינור החלה בשנת 1974 והיא הושלמה בשנת 1977, זאת על אף שתעלת סואץ נפתחה שוב לאוניות לאחר מלחמת יום כיפור ב־1974. אורכו של הצינור הוא 320 ק"מ (200 מייל), קוטרו 1,070 מילימטר (42 אינץ'). הקיבולת של הצינור כ-2.5 מיליון חביות נפט ביום. לצינור 3 תחנות שאיבה. הצינור אמור לספק נפט גולמי למזקקות הנפט בפוג'יירה ולנמלי היצוא שלה. אתר האינטרנט הרשמי של צינור הנפט סומד U.S. Energy Information Administration, World Oil Transit Chokepoints, Updated 10 November 2014
דונאדין

דוּנאֵדָיִן (ביחיד דוּנָדָן) הוא כינוי לאנשי נומנור: "הנומנורים", בלגנדריום של ג'.ר.ר. טולקין. משמעות השם בסינדארין היא 'אנשי המערב', מלשון 'דוּן' מערב ו-'אֵדַיִן' אנשים. בתחילת העידן השני, הולאר העניקו את האי נומנור לאדין, בני האדם שלחמו בעידן הראשון לצד האלפים, כנגד מורגות' בקרבות בלריאנד. בימי גדולתה, נומנור הייתה האדירה והמפוארת בממלכות האדם שידע העולם. אנשי נומנור חיו חיים ארוכים מבני אדם רגילים אך היו בני תמותה, ולכן נאסר עליהם להתקרב לולינור שבמערב, אליה זכו להיכנס רק בני האלמוות. במרוצת הזמן, אנשי נומנור הפכו לחמדנים ולמושחתים, וחפשו לשווא דרכים להאריך את חייהם. בשנת 3319 לעידן השני, בעצת סאורון, יצא מלך נומנור האחרון אר פרזון עם הצבא האדיר שאי פעם ראה העולם לוולינור כדי לתבוע מהולאר את האלמוות, אך אילובטר, יוצר העולם, התערב בנעשה והטביע את נומנור במצולות הים. קומץ נאמנים לולאר, ובראשם אלנדיל, ובניו איסילדור ואנריון, הצליחו להינצל והגיעו בספינות לארץ התיכונה. הם הקימו את ממלכת גונדור בדרום וארנור בצפון. במשך העידן השלישי גזע הדונאדין נתדלדל, אומנם ממלכת גונדור ידעה ימים יפים ולזמן מה הזכירה את עוצמת נומנור משכבר, אך במשך הזמן הדונאדין, מייסדיה התחתנו והתערבו עם בני האדם הנחותים של הארץ התיכונה, דבר זה גרם לקיצור חייהם והחלשות גזעם. ממלכת ארנור הותקפה קשות על ידי ממלכת אנגמאר ונחרבה בסופו של דבר על ידי המלך המכשף, אך שרידי אנשיה המשיכו לחיות ביערות ארידור, ביניהם היו צאצאי אלנדיל שמצאו בית חם בריבנדל. שם בביתו של אלרונד שושלת אלנדיל הצליחה לשרוד ודווקא שם נשמר טוהר הגזע הנומנורי. הדונדן אראגורן בן אראתרון היה מצאצאי אלנדיל, הוא נהיה בסוף עלילת שר הטבעות למלך גונדור וככל הנראה שיקם את ממלכת ארנור ואיחד את שתי הממלכות. אומנם השם "דונאדין" מתייחס לאנשי נומנור גם לפני חורבן הממלכה, אך בשר הטבעות השימוש בשם זה הוא בעיקר על אנשי הממלכה החרבה ארנור, אם כי פעמים בודדות השם מתייחס גם על אנשי גונדור. ראו במיוחד: הסילמריליון, הוצאת זמורה ביתן, עמוד 237 ראו שר הטבעות, הוצאת זמורה ביתן, 2004, עמוד 627
יצאנו אט

"יצאנו אט" הוא שירו של המשורר והפזמונאי חיים חפר, שהולחן על ידי דוד זהבי ובוצע לראשונה על ידי הצ'יזבטרון. השיר, שנעשה אהוד מאוד ביישוב ובחברה הישראלית, זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של שושנה דמארי, אסתר עופרים, יפה ירקוני, אריק איינשטיין, שלמה ארצי, ישי לוי, אייל גולן, אוריאל שלומי, ששי קשת, דני מסנג ולירון רמתי. בישראל נהוג לנגנו בקהילות ובטקסים צבאיים וממלכתיים ובכלי התקשורת, בימי זיכרון ובאירועים הקשורים למאבק על הקמת המדינה וההגנה עליה. השיר פורסם ב-1946 בעיתון "במעלה" של הנוער העובד. דוד זהבי, שראה את השיר בעיתון, החליט להלחינו על אף שלא הכיר באותו הזמן את כותב השיר. נושאי השיר הם אהבה, פרידה ושכול ברוח אירועי מאבק היישוב על הקמת המדינה; הוא נחשב למבטא את רגשותיהם וחוויתם של אנשי הפלמ"ח שנהגו לשיר אותו בעיקר מסביב למדורה. לאחר מכן אומץ על ידי לוחמי מלחמת העצמאות, ששכלו רבים מחבריהם במלחמה. השיר המחורז הכולל ארבעה בתים, מדבר בלשון רבים. הבית הראשון המתאר את פנייתם של הלוחמים אל החזית, פותח במילים: ”יָצָאנוּ אַט, חִוֵּר הָיָה הַלַּיִל” ומסיים במילות פרידה אל דמות נשית יחידה, ידידה, חברה או רעיה רומנטית, אשר „הַדְּמָעוֹת” „עֲצוּרוֹת” בעיניה, בשל הפרדה, ובשל אי הוודאות אם הלוחמים ישובו מהקרב. הבית השני ממשיך את תיאורי עצב הפרידה והדמעות אצל הדמות הנשית, ורומז על חוויות משותפות שלה עם מי מהלוחמים אשר נותרו כזיכרון: „וְאַתְּ זָכַרְתְּ אֶת הַשָּׁעוֹת בְּטֶרֶם”; והשורה האחרונה מדגישה את ההקשר הלחימתי: „יָצָאנוּ בַּמִּשְׁעוֹל הַצַּר לַקְּרָב”. בבית השלישי מפרט האני השר על החוויות המשותפות בין הדמות הנשית לבין דמות הלוחם; חוויות אלו כללו: צחוק, ריקוד לקול המוזיקה שמפיקה מפוחית, ומגע גופני של השניים בחיק הטבע: "וְאַתְּ זָכַרְתְּ צְחוֹקֵנוּ כְּמוֹ נַחַל וְאַתְּ זָכַרְתְּ רִקּוּד וּמַפּוּחִית וְאַתְּ זָכַרְתְּ אֶת עֲרֵמַת הַשַּׁחַת וְאֶת מַגַּע יָדוֹ שֶׁל הַיָּחִיד..." הבית הרביעי מתאר את רגשות המחסור והגעגועים של הדמות הנשית אל החבר שבחזית המלחמה ואת כללי ההתנהגות והמוסר הנהוגים, או המצופים ממנה; מנת חלקה הם הבדידות, היחידאות בהיותה נאמנה לחבר שבמרחקים, ואלו, המלווים בעצבות ובכובד מביאים לאיטיות: פסיעה איטית, ולהמתנה בשתיקה מאופקת. מידע על היצירה "יצאנו אט" באתר מיוזיק בריינז "יצאנו אט" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "יצאנו אט" והאזנה לו באתר זמרשת על השיר יצאנו אט במאגר שירי פלמ"ח באתר מוזיאון הפלמ"ח יצאנו אט, בביצוע שושנה דמארי יצאנו אט, בביצוע אסתר עופרים, 1962; ביצוע בהופעה חיה, בהיכל התרבות (תל אביב), 1973 "הימים האחרים - משיריו היפים של חיים חפר" (חוברת הדיסק) המפוחית הייתה כלי נגינה נפוץ בתנועות הנוער היהודיות הציוניות, ובמיוחד של תנועת העבודה בארץ ישראל ובפלמ"ח.
יטרו וילמס

יטרו וילמס (בהולנדית: Jetro Willems; נולד ב-30 במרץ 1994) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן בקבוצת הראקלס אלמלו. וילמס החל את דרכו בקבוצת הנוער, ספרטאן 20'. מאוחר יותר, הצטרף וילמס לקבוצת הנוער של ספרטה רוטרדם. ב-2010, עלה וילמס לקבוצה הבוגרת של ספרטה רוטרדם כבר בגיל 16. את הופעתו הראשונה המקצועית במועדון ערך ב-16 בינואר 2011. ב-31 באוגוסט 2011, חתם וילמס לשלוש עונות בפ.ס.וו. איינדהובן. ב-23 באוקטובר 2011, ערך הופעת בכורה נגד ויטסה ארנהם. וילמס הפך לכדורגלן ההולנדי הצעיר ביותר ששיחק במסגרת תחרויות אופ"א, לאחר ששיחק ב-3 בנובמבר 2011 במסגרת הליגה האירופית נגד הפועל תל אביב. ב-3 באפריל 2012 הוארך חוזהו במועדון ההולנדי עד לסיום עונת 2015/2016. בקיץ 2017 חתם וילמס באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון הגרמני היה וילמס שותף לזכייה ההיסטורית של איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על באיירן מינכן. וילמס שיחק 90 דקות במשחק הגמר. ב-2 באוגוסט 2019 הושאל וילמס לניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג לעונה אחת. לוילמס 16 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, ו-3 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 19. עם נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, זכה וילמס ב-2011, באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19. ב-26 במאי 2012 ערך וילמס את הופעת הבכורה בנבחרת הולנד הבוגגרת במשחק ידידות, נגד בולגריה. וילמס נטל חלק עם נבחרת הולנד ביורו 2012, ושיחק בכל משחקיה של הנבחרת בטורניר. וילמס הפך לכדורגלן הצעיר ביותר ששיחק ביורו אי פעם כשעשה זאת בגיל 18 ו-71 יום. פ.ס.וו. איינדהובן: הגביע ההולנדי: 2011/2012. הסופר קאפ ההולנדי: 2012 אליפות הולנד: 2014/2015 איינטרכט פרנקפורט: הגביע הגרמני: 2017/18 נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל: אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2011. תארים אישיים: הכדורגלן הצעיר ביותר ששיחק ביורו אי פעם. הכדורגלן ההולנדי הצעיר ביותר ששיחק במסגרת אופ"א אי פעם. מדיה וקבצים בנושא יטרו וילמס בוויקישיתוף יטרו וילמס, ברשת החברתית פייסבוק יטרו וילמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יטרו וילמס, ברשת החברתית אינסטגרם יטרו וילמס, באתר Transfermarkt יטרו וילמס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יטרו וילמס, באתר Soccerway יטרו וילמס, באתר BDFutbol יטרו וילמס, באתר WorldFootball.net יטרו וילמס, באתר National Football Teams יטרו וילמס, באתר FootballDatabase.eu UEFA.com, Teenager Willems breaks Scifo's record, UEFA.com, ‏2012-06-09 (באנגלית)
שולט

האם התכוונתם ל... שולט (עיר) – עיר במחוז באץ'-קישקון בהונגריה שליט – ראש קבוצה, ארגון, עם או מדינה ראש מדינה – בין סוגי ראשי המדינות המוכרים: ראש ממשלה, נשיא, דיקטטור ומלך שליט אסטרולוגי – כוכב הלכת השולט במזל אסטרולוגי מסוים שולת!!!1 – מילת סלנג הרווחת באינטרנט יורגן שולט – אתלט גרמני שול שלט