laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניקולאי פירוגוב

ניקולאי פירוגוב (ברוסית: Николай Иванович Пирогов;‏ 25 בנובמבר 1810 - 5 בדצמבר 1881) היה רופא רוסי, נחשב למייסד ענף כירורגית השדה, והיה אחד הראשונים באירופה שהשתמש בחומרי הרדמה במהלך הניתוח. ניקולאי פירוגוב נולד במוסקבה. לאחר סיום אוניברסיטת מוסקבה נסע לאירופה המערבית להשלמת לימודים. בגיל 26 סיים את עבודת הדוקטורט והתמנה לפרופסור של אוניברסיטת טרטו. לאחר מספר שנים הוזמן לסנקט פטרבורג והתמנה לראש החוג לניתוחים באקדמיה למדעי הרפואה. במקביל הוא עבד בבית החולים. באקדמיה למדעי הרפואה הוא היה אחראי להכנת רופאים לשירות צבאי. בשנת 1847 הוא נסע לקווקז כדי לבדוק את השיטות שפיתח בשדה המערכה. הוא הצליח מאוד בהכנסת שיטות חדשות וערך מעל עשרת אלפים ניתוחים. בשנת 1847 הוא נבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה רוסית למדעים. בשנת 1855 הועבר לסבסטופול והיה בין הרופאים שטיפלו בפצועים בעיר הנצורה. גם פה הוא ניצל את הניסיון שלו. כאחראי על פינוי הפצועים הוא התחיל בשיטת מיון מוקדמת, כאשר בחלקם הפצועים נותחו קרוב ככל הניתן לשדה הקרב ופצועים קלים יותר הועברו לטיפול בעיר עצמה. בפגישה עם אלכסנדר השני הוא סיפר על הבעיות שהיו בצבא במהלך המצור. כתוצאה מכך הוא הוגלה מהבירה והתמנה לתפקיד חינוכי בקייב. לאור התנגדות הגורמים המקומיים לרפורמות שהוא רצה להנהיג הוא נאלץ לעזוב את התפקיד. לאחר מספר שנים, הוא פוטר מהשרות הממלכתי ללא זכויות פנסיה כלל. בהיותו רופא מנוסה, הוא פתח בית חולים באחוזתו. מפעם לפעם הוא נסע לסנקט פטרבורג ולאירופה להרצאות בנושאי רפואה שונים. בשנת 1877 במהלך מלחמה עם טורקיה, הקיסר נזכר בפירוגוב והמוניטין שלו בארגון רפואה דחופה בצבא. למרות גילו, הוא נסע לבולגריה, ארגן בתי חולים שדה במקום וערך מספר רב של ניתוחים. בתחילת 1881 התגלה אצלו גידול סרטני והוא נפטר בסוף אותה שנה. לאחר פטירתו נחנט לפי השיטה שפותחה על ידי הרופא האישי שלו ונקבר בכוך מספר קילומטרים מהעיר ויניצה בכפר פירוגובו וגופתו נשמרה במצב טוב עד היום. אוניברסיטה רוסית לאומית לחקר מדעי הרפואה במוסקבה נקראת על שמו. קרחון פירוגוב - קרחון בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה הנקרא על שמו של פירוגוב. מסדר פירוגוב - עיטור רוסיה על תרומה בתחום הרפואה מדיה וקבצים בנושא ניקולאי פירוגוב בוויקישיתוף ניקולאי פירוגוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) נ. פירוגוף, דף שער בספרייה הלאומית
אולם ישורון

אולם ישורון המכיל 1,000 מקומות ישיבה. האולם נמצא בבית הספר ישורון בנתניה ומורכב מיציע בצד אחד, וכן שתי שורות בצדו השני. האולם משמש לרוב למשחקי כדורסל של קבוצות לא רשמיות ומופעים וטקסים של בית הספר ישורון שנמצא בסמוך לו. האולם הוקם בשנות ה-70 ועבר שיפוץ בשנת 2006. הוא מכונה "הקופסל" על משקל "אצטדיון הקופסה", מגרשה הביתי הקודם של קבוצת הכדורגל של העיר - מכבי נתניה. שניהם נקראים כך עקב גודלם הקטן יחסית. עובדה זו גררה ביקורת על האולם שעיקרה הוא שהוא קטן מדי בשביל לשמש אולם פעיל בליגת העל. מצד שני גודלו תרם לאווירה הביתית, דבר שסייע לקבוצה לנצח במשחקים רבים. בשנת 2010 שופץ האולם והוספו לו 400 מקומות ישיבה. בשנת 2024 נפתח היכל ספורט חדש בן כ-2,500 מקומות ליד אצטדיון נתניה, ובכך החליף את אולם ישורון הוותיק כהיכל ספורט הראשי של העיר. מדיה וקבצים בנושא אולם ישורון בוויקישיתוף הקבוצה והמועדון, באתר הרשמי של ברק נתניה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצוללות מסדרת סאורו

נאזאריו סארו (איטלקית: Nazario Sauro) הוא שמן של צוללות הדיזל מסדרת סאורו שברשות חיל הים האיטלקי. צוללות סארו הן צוללות תקיפה קונבנציונליות (SSK) ויעודן העיקרי הוא לצוד צוללות וספינות שטח של האויב, אך גם לתקוף מטרות ימיות וקרקעיות בטילי ים-ים ובטילי שיוט, להניח מוקשים ימים, להנחית צוותי קומנדו על חופים ולערוך סיורי מודיעין. לסדרת צוללות זו יש 3 תת-סדרות, שנבנו ב-4 מקבצים, הנקראות על שם גיבורי מלחמה ימיים איטלקים: סדרת נאזאריו סארו (מקור:Nazario Sauro) - מקבץ ראשון הושק בשנת 1980 וכלל 2 צוללות S518 ו-S519 ומקבץ שני הושק בשנת 1982 וכלל 2 צוללות S520 ו-S521. סדרת סאלבטורה פלוסי (מקור:Salvatore Pelosi) - המקבץ השלישי של סדרת סאורו עם אמצעי לחימה משופרים הושק בשנים 1988-1989 וכללה 2 צוללות S522 ו-S523. סדרת פרימו לונגובארדו (מקור:Primo Longobardo) - הסדרה החדשה והמשופרת ביותר מדגם זה וכוללת 2 צוללות S524 ו-S525. כל צוללות הסאורו נבנו במספנות פינקאנטיירי (Fincantieri) בעיר מונפאלקונה שבאיטליה. בסוף שנות השמונים הוחלט באיטליה על פרויקט לאומי חדש, בשם פרויקט S-90, שייעודו לפתח צוללת חדישה שתחליף את הצוללות מדגם סאורו. פרויקט זה לא צלח והוחלט שסדרת סאורו תוחלף על ידי סדרת טודארו שהן למעשה צוללות (U-212) תוצרת גרמניה. מדיה וקבצים בנושא הצוללות מסדרת סאורו בוויקישיתוף האתר הרשמי של חיל הים האיטלקי מקור:Marina Militare
דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010)

דליפת הנפט במפרץ מקסיקו הייתה דליפת נפט מסיבית מתמשכת באזור מפרץ מקסיקו שנחשבת לאסון הסביבתי הימי הגדול ביותר בהיסטוריה. דליפת הנפט החלה כתוצאה מהתפרצות באר נפט תת-מימית ב-20 באפריל 2010. ההתפרצות גרמה לפיצוץ קטלני על גבי אסדת קידוח הנפט "Deepwater Horizon" אשר ממוקמת בשדה הנפט התת-ימי Macondo Prospect, כ-64 ק"מ דרומית לחופי לואיזיאנה. בפיצוץ נהרגו 11 מהקודחים ונפצעו 17 (98 נוספים ששהו על האסדה חולצו ללא פגע). אסדת הקידוח הוחכרה מבעלת האסדה, חברת טראנסאושן (Transocean), על ידי תאגיד BP. תאגיד BP נטל אחריות על הנזקים הכרוכים בדליפת הנפט והודיע כי יכבד כל תביעה לפיצויים שתוגש נגדו, אף על פי כן גורמי התאגיד ציינו כי התאגיד אינו אשם באסון משום שאסדת הקידוח הופעלה על ידי אנשי חברת טראנסאושן. ביולי 2015 הוסכם כי תאגיד BP ישלם פיצויים בגובה 18.72 מיליארד דולר. מקור הדליפה הוא בעומק של 1,500 מטרים מתחת לפני הים. בסוף יוני 2010, הוערך קצב הדליפה ב-35,000 עד 60,000 חביות נפט גולמי ליום (5,500,000 עד 10,000,000 ליטרים ליום), וכתם הנפט כיסה שטח בין 6,500 קילומטרים רבועים ל-180,000 קמ"ר (לשם השוואה, שטחה של מדינת ישראל הוא 22,000 קילומטרים רבועים). קצב זרימת הנפט המדויק איננו ברור - בין היתר משום שתאגיד BP סירב לאפשר לחוקרים לבצע מדידות מדויקות - סוגיה שהייתה נתונה למחלוקת מתמשכת. כמו כן החוקרים גילו כי קיימת גם כמות גדולה של נפט בעומק הים אשר לא נראית לעין מפני השטח. כמות הנפט שנשפכה לים מוערכת ב-780 מיליון ליטר. לשם השוואה, באסון הנפט של אקסון ואלדז בשנת 1989, נשפכו בין 41 ל-120 מיליון ליטר. ב-15 ביולי 2010 הודיע תאגיד BP כי הצליח לבלום את הדליפה, וזרימת הנפט לים נפסקה. הבאר הוכרזה רשמית כאטומה ב-19 בספטמבר 2010. אם כי קיימות טענות שהבאר המשיכה לדלוף גם אחר-כך. צוותים גדולים פעלו במטרה לחסום את המפרצים ושפכי הנהרות באמצעות מחסומי בלימה צפים ובאמצעות בריקדות-חול שהוצבו לאורך חופי המפרץ. כמו כן, התבצעו מגוון רחב של פעולות על מנת להכיל את הדליפה ולמנוע מהנפט להתפשט ברחבי מפרץ מקסיקו. כמפקד הכוח המטפל, שימש אדמירל ת'אד אלן. הדליפה גרמה לאסון סביבתי שפגע בתעשיית הדיג במפרץ מקסיקו, ובתעשיית התיירות בחופי מפרץ מקסיקו, ובבתי הגידול של מיני עופות רבים. נפגעו בעיקר בעלי חיים ימיים כדוגמת לווייתנים, דולפינים, דגים, סרטנים ועופות דוגמת שקנאים. כדורי זפת המשיכו להתגלות בחופים גם ארבע שנים אחרי שהדליפה נעצרה. Deepwater Horizon BP זיהום נפט מדיה וקבצים בנושא דליפת הנפט במפרץ מקסיקו בוויקישיתוף דר. אסף רוזנטל, ‏סטטיסטיקה של אסון, באתר "הידען", 6 ביוני 2010 נטשה מוזגוביה, דו"ח: דליפת הנפט במפרץ מקסיקו - כשל מערכתי, באתר הארץ, 7 בינואר 2011 נדן פלדמן, "אנחנו צועדים לקראת אסון שהעולם טרם ידע כמותו", באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2015 מאמר על אחריות לנזקי דליפת הנפט במפרץ מקסיקו מאת רונן פרי דליפת הנפט במפרץ מקסיקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) BP leak the world's worst accidental oil spill, The Telegraph, 2 August 2010 באתר גל"צ רונן בודוני, BP: עצרנו את דליפת הנפט במפרץ מקסיקו, באתר ynet, 16 ביולי 2010 Blown-out BP well finally killed at bottom of Gulf The Macondo Monkey on BP's Back
נוי

נוי הוא מילה נרדפת ליופי, ומכאן צירופי המילים צמח נוי, דגי נוי וכיוצא בזה. "נוי" בגרמנית פירושו "חָדָשׁ". האם התכוונתם ל... אישים: דב נוי – פרופסור לספרות חיים נוי – פרופ' לתקשורת באוניברסיטת בר-אילן חיים נוי – עיתונאי ישראלי יצחק נוי – סופר עברי מאיר נוי – מוזיקאי ישראלי מיכל הירש נוי – סופרת ילדים מנשה נוי – שחקן ובמאי קולנוע ישראלי עמוס נוי – משורר ישראלי וחוקר תרבות פנחס נוי – קצין צה"ל בעל עיטור הגבורה פנחס נוי (פסיכואנליטיקאי) – פסיכואנליטיקאי ופסיכיאטר ישראלי צחי נוי – שחקן ישראלי אחר: סיעת יחיד קצרת ימים של דוד טל במהלך הכנסת השש עשרה יופי – תכונה של אובייקט (כולל עצמים חיים) או מבנה מסוים: חזותי, קולי, מילולי או רעיוני, שבשל תצורתו וארגונו גורם לאדם לחוויה של נעימות ומשיכה. נאווי
מברק נוביקוב

מברק נוביקוב (נקרא גם דו"ח נוביקוב, ברוסית: Николай Васильевич Новиков) הוא כינוי למברק ששלח ניקולאי נובִיקוֹב (Новиков,‏ Novikov), שגריר ברית המועצות בארצות הברית (אפריל 1946 - אוקטובר 1947), למנהיגי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בספטמבר 1946. במברק מתאר נוביקוב את מדיניות החוץ של ארצות הברית בתקופת ממשלו של הארי טרומן, כפי שהיא נתפסת על ידיו. מיד בתום מלחמת העולם השנייה, שבה שיתפו פעולה ממשלות ארצות הברית בריטניה וברית המועצות (שלושת הגדולים), החל להיווצר מתח בין ארצות הברית ובריטניה לבין ברית המועצות. מתח זה, שעצימותו שונה מתקופה לתקופה, מכונה המלחמה הקרה. רוזוולט נפטר באפריל 1945, ולא הספיק לקבל את כניעת גרמניה הנאצית ויפן, וסגנו הארי טרומן החליפו. בתקופת ממשלו שונתה מדיניות ארצות הברית מקצה לקצה. הדוקטרינה ששלטה עד אז, דוקטרינת מונרו, השואפת לבדלנות אמריקנית: אירופה לאירופאים ואמריקה לאמריקנים, דוקטרינה זו שונתה לדוקטרינת טרומן. מרכיבים רבים חברו יחד ליצירת דוקטרינה זו, כמו השינויים המהירים במלחמה הקרה, השתלטות ברית המועצות על חלקים נרחבים במזרח אירופה, מרוץ החימוש ועוד. אירועים אלו לא פסחו על טרומן, שהבין שיש לשנות מדיניות אל מול הסובייטים. אחד הגורמים לשינוי זה הוא "המברק הארוך, בו תיאר ג'ורג' קנאן, דיפלומט אמריקני בכיר במוסקבה, במברק ארוך (מעל 5,300 מילים), את השקפתו לגבי ברית המועצות ושאיפותיה, ומלחמתה בקפיטליזם. מברק זה העניק לקנאן מעמד בתחום מדיניות החוץ האמריקנית כלפי ברית המועצות, והוא היה מעורב מאוד בכתיבת תוכנית מרשל. המברק הפך גם למאמר שפרסם קנאן תחת שם בדוי 'X'. במברק זה מציע קנאן לשנות מדיניות אל מול הקומוניזם, למדיניות שלימים תקרא מדיניות ההכלה,containment, או תורת הבלימה. טרומן עצמו מזכיר את המברק בנאומו בפני הקונגרס, כאשר הוא מבקש לאשר העברת סכום עתק של 400,000,000$ לידי יוון וטורקיה בשל מלחמת האזרחים שמתרחשת שם, ובקשתם לעזרה. נאום זה הוא הנאום שהתווה את דוקטרינת טרומן, המושתתת על הפחד מאפקט הדומינו. מברק נוביקוב נכתב כתגובה למברק הארוך. גם מברק זה היה ארוך, וכלל נושאים רבים. הוא מתנגח בממשל טרומן, ומכנה אותו קיצוני. הוא רואה בו שינוי משמעותי מממשלו של רוזוולט, שזה האחרון חיפש שיתוף פעולה עם הכוחות הגדולים, ואילו ממשל טרומן רוצה לשלוט על העולם ולכפות את הקפיטליזם על כל מדינות העולם וגם על ברית המועצות. כהוכחה לכך הוא מראה את הרחבת הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתום המלחמה, למרות שארצות הברית מעולם לא החזיקה צבא שלום. נוביקוב רואה בכך הוכחה לניסיון האמריקני לקחת לעצמו פטרונות על העולם. המברק נחשף לעיני המערב רק לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי. המלחמה הקרה ג'ורג' קנאן
סולם מדידה

סולם מדידה הוא מאפיין של משתנה המגדיר את יחידות המידה שבהן נמדד אותו משתנה. לכל סולם ישנם מאפיינים שונים והוא מגדיר כיצד הערכים של המשתנה קשורים לתכונה הנמדדת. קיימים ארבעה סולמות מדידה. הסולמות מסודרים בסדר היררכי, כך שסולם מרמה גבוהה יותר מקיים את כל התכונות של הרמות שמתחתיו. סדר הסולמות: סולם שמי, סולם סדר, סולם רווח, סולם מנה. הסולמות בטבלה מסודרים מהרמה הנמוכה לגבוהה משתנים הנמדדים בסולם נומינלי או אורדינלי נקראים בשם משתנים איכותיים או קטגוריים, ומשתנים הנמדדים בסולם רווח או מנה נקראים משתנים כמותיים. השיטה הסטטיסטית המתאימה לתיאור נתונים מסוימים תלויה בסולם המדידה שלהם. ככל שסולם המדידה גבוה יותר ניתן להפעיל עליו מניפולציות מתמטיות מורכבות יותר. רוב השיטות הסטטיסטיות מתאימות לשימוש בסולם רווח ומעלה, משום שרובן מערבות הפרשים בין ציונים או סכומים של ציונים. הפעלת מניפולציה מתמטית על משתנה בסולם שמי תפיק ממצאים חסרי משמעות. לדוגמה, לא ניתן לומר שזכר זה יותר מנקבה (ניסיון ליצור סדר על סולם שמי). גם סולם בינארי, כזה שיש בו רק שני ערכים - "לא" ו"כן" (המיוצגים על ידי 0, 1 בהתאמה) - משתלב בקריטריונים דלעיל. בדרך כלל זהו סולם שמי, למשל בדוגמה: 1 = אצביע לדני, 0 = לא אצביע לדני. גם אל תוצאות של בדיקת היריון, שהן 0 = לא בהיריון או 1 = כן בהיריון, ניתן להתייחס כאל סולם שמי, וכן ניתן להתייחס אל מקורן, המשקף ריכוז של חלבון מסוים בשתן של הנבדקת, כלומר תצוגה שטחית לסולם ריכוז חלבון שהוא סולם מנתי (מעל ריכוז מסוים התצוגה היא 1 ומתחתיו היא 0). כאמור, ניתן לחבר או לחסר ערכי משתנה מסולם רווח, אך אין משמעות להכפלה או חילוק של ערכים הנמדדים בסולם מסוג זה. הצגה בסקאלה לוגריתמית, למשל סולם pH לחומציות וסולם ריכטר לעוצמת רעידות אדמה, אינה משתלבת כמות שהיא בקטגוריות דלעיל, אולם כל ערך המוצג בסקאלה לוגריתמית ניתן לתרגום מיידי לסולם אינטרוואלי או מנתי רגיל לשם עריכת הפעולה הנדרשת. בניתוח הסטטיסטי במדעי החברה נוטים לעיתים להתייחס אל סולם שהוא מסוג סדר, אך בעל מספר רמות מעל סף מסוים, כאל סולם רווח. לעיתים נהוג לכנות סולם זה בשם סולם ליקרט (Likert scale). לדוגמה התייחסות אל שאלון רגש מסוים, אשר תשובותיו נותנות מספר שלם בין 1 ל-7, כאל בנוי ממשתנה מסוג רווח. הדבר שגוי, ועלול להוביל להסקות סטטיסטיות שגויות. סקאלה מדידה מדידה והערכה מנוחה בירנבוים, חלופות בהערכת הישגים, רעננה: רמות, 1997 יוסי לוי, סקירה על סולמות מדידה, באתר "נסיכת המדעים". Liddell, T. M., & Kruschke, J. K. (2018), Analyzing ordinal data with metric models: What could possibly go wrong?, Journal of Experimental Social Psychology, 79, 328-348.
עומד בשער

עומד בשער הוא אלבומו השביעי של הזמר והמלחין עמיר בניון שיצא לאור בספטמבר 2008, האלבום כולו מוקדש לגאולה היהודית ולבואו של מלך המשיח, וכל שיריו נכתבו על ידי בניון. האלבום שווק על ידי חברת ההפקות הפרטית של בניון נבל עשור והתו השמיני. הסינגל "עומד בשער" זכה להצלחה רבה, גם הדואט "נדבר מחר" עם אבי עברי ו"דרך". באלבום עשרה שירים ובהם "לא כחול, לא לבן", שיר מחאה נגד התנהלות הממשלה, המבוסס על השיר "כחול ולבן זה צבע שלי". בפזמון כתב בניון "זה לא כחול ולא לבן, זה לא הצבע שלי, לא צבעי אדמתי, לא דמותי. לא מזכיר לי את עצמי". פשוט סתם (נקרא גם סתם משהו) מחילה דרך כוכב נופל אחד מי יודע נדבר מחר - דואט של בניון עם אבי עברי עומד בשער - שיר הנושא של האלבום, בו קורא בניון למשיח שיבוא במהרה דני עתים (בן אדם) לא כחול לא לבן מידע על האלבום עומד בשער באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדינה קליינטית

מדינה קליינטית הוא אחד מכמה מושגים שמטרתם לתאר כפיפות של מדינה אחת למדינה אחרת, חזקה ממנה, ביחסים בין-לאומיים. מושג זה הוא המושג הכי פחות פרטני מבין משפחת מושגים זו הכוללת גם מדינת לוויין או מדינה גרורה, מדינה קשורה, מדינת בובה, ניאו קולוניה, פרוטקטורט או מדינת חסות, מדינה וסאלית ומדינה טריבוטרית (המשלמת מיסים מיוחדים=טריביוטים למדינה החזקה). הרעיון לפיו ישנה היררכיה בין המדינות, ויש התלויות במידה זו או אחרת באחרות, סותרת את רעיון הריבונות הוסטפאלית, שעל פיו כל מדינה היא ישות ריבונית השווה לכל אחת אחרת. מקורו של המושג בקשרי פטרון קליינט שהתקיימו ברומא העתיקה, בהם העניק פטרון הגנה משפטית ואף פיזית לקליינט, אשר בתמורה היה מחויב לפטרון, תמך בו והעניק לו שירותים שונים. מדינות קליינטיות התקיימו לאורך אלפי שנים, כאשר מדינות חזקות יותר כפו על מדינות אחרות לשרתן כאשר התחזקו ועלו במעמדן. בעת העתיקה מדינות כממלכת פרס וערי המדינה היווניות יצרו מדינות קליינטיות על ידי הפיכת מנהיגי המדינה לכלי שרת בידיהם. אחת הדוגמאות הקלסיות ליצירה ושימוש במדינות קליינטיות היא הרפובליקה הרומית, שבמקום לכבוש ולספוג אותן אל תוך האימפריה העדיפה להפכן למדינות קליינטיות, מדיניות שהמשיכה עד המאה הראשונה לספירה כשרומא נהייתה קיסרית. שימוש במדינות קליינטיות המשיך כאשר המערכת הפיאודלית החלה להכות שורש. במאה ה-13 "נדרסה" קוריאה על ידי הכוחות המונגולים אחרי הסכמים בשנת 1260 ופלישה בשנות ה-70' הגוריו נעשו תלויים בשושלת יואן המונגולית.[דרושה הבהרה] באימפריה הבריטית היו המדינות ההודיות עצמאיות מבחינה טכנית, ועצמאות מצרים החל משנת 1922 סיימה באופן טכני את הפרוטקטורט הבריטי במדינה. עיראק נהייתה ממלכה בשנת 1932. בכל אחד ממקרים אלה המציאות המדינית והכלכלית לא אפשרה עצמאות מלאה, אלא מצב שבו השליטים המקומיים היו קליינטים בריטיים. במהלך מלחמת העולם השנייה הפכו המדינות שכבשה גרמניה הנאצית ושלא סופחו לרייך השלישי או הושמו תחת שלטון צבאי למדינות קליינטיות של גרמניה. הנאצים מינו למדינות אלו מנהיגים בעלי סמכות סמלית בעיקרה, שלעיתים היו בעלי דעות נאציות או פאשיסטיות, והיו כפופים לפיקוחה והוראותיה של גרמניה הנאצית. בין מדינות אלו ניתן למנות את צרפת של וישי, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, המדינה העצמאית של קרואטיה (ראו ערך תנועת האוסטאשה), ועוד. לאחר מלחמת העולם השנייה החל המונח לשמש לתיאור אומות הנשלטות בצורה דיקטטורית אשר גובו במישרין על ידי ארצות הברית או ברית המועצות. במהלך המלחמה הקרה רבות ממדינות אמריקה הלטינית כגון גואטמלה, אל סלוודור, ניקרגואה עד לשנת 1979, קובה עד 1959, וצ'ילה תחת משטרו של הגנרל פינושה נתפשו כמדינות קליינטיות של ארצות הברית. קטגוריה: גרמניה הנאצית: מדינות קליינטיות מדינת בובה פרוטקטורט אימפריאליזם רפובליקת בננות
קינה רותהמר

קינה רות רותהמר וייסבלי (באנגלית: Keena Ruth Rothhammer Weisbly; נולדה ב-26 בפברואר 1957) היא שחיינית עבר יהודיה-אמריקאית. היא אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם. התמחתה בכל משחי החופשי מ-200 מטר ועד 1500 מטר. קינה רותהמר נולדה בליטל רוק, ארקנסו. היא התאמנה בסנטה קלרה, קליפורניה תחת המאמן ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו קלאודיה קולב, דיק רות', דונה דה וארונה, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה רותהמר בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:53.68 דקות, לפני שיאנית העולם שיין גולד מאוסטרליה 8:56.39 דקות (גולד הייתה כוכבת המשחקים עם 5 מדליות מהן 3 זהב ו-3 שיאי עולם חדשים) ונובלה קליגאריס מאיטליה (8:57.46 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.92 דקות, אחרי גולד שקבעה שיא עולם חדש (2:03.56 דקות) ושירלי בבשוף בת ארצה (2:04.33 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:24.22 דקות. בתחרות המבחן לאליפות העולם בשחייה שנערכה בלואיוויל, קנטקי קבעה רותהמר במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:18.07 דקות. באליפות העולם עצמה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה היא זכתה בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.99 דקות, לפני בבשוף (2:05.33 דקות) ואנדראה אייפה ממזרח גרמניה (2:05.52 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בו החזיקה בשיא עולם כשקבעה תוצאה של 4:21.50 דקות, אחרי בת ארצה הת'ר גרינווד (4:20.28 קינה) ולפני קליגאריס (4:21.79 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום השישי במשחה ל-800 מטר חופשי בו החזיקה בשיא העולם כשקבעה תוצאה חלשה של 9:15.72 דקות. רותהמר פרשה משחייה תחרותית שנה לאחר מכן בהיותה רק בת 17, עקב מיגרנות חזקות שתקפו אותה. רותהמר קבעה 2 שיאי עולם. רותהמר זכתה ב-12 תוארי אליפות ארצות הברית וקבעה 13 שיאים אמריקאיים. בשנת 1973 זכתה רותהמר בתואר ספורטאית השנה של צפון אמריקה. בשנת 1991 זכתה רותהמר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[1] מדיה וקבצים בנושא קינה רותהמר בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי קינה רותהמר, באתר olympedia.org sports123.com (אורכב 05.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
כריזנטמות

ה"כריזנטמות" לכלי מיתרים (Crisantemi, per quartetto d'archi) היא יצירה קאמרית מאת ג'קומו פוצ'יני, שנכתבה ב-1890. במקור הייתה היצירה אלגיה (יצירה מוזיקלית בעלת משקל עצוב), במי מינור, כתובה לרביעיית מיתרים המורכבת משני כינורות, ויולה וצ'לו. פוצ'יני טען כי כתב אותה בלילה אחד, בעקבות מותו בטרם עת ב-18 בינואר 1890 של אמדאו הראשון, מלך ספרד, מבית סבויה, דוכס אאוסטה, בנו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. היצירה מוקדשת לזכרו של הדוכס: "Alla memoria di Amadeo di Savoia, Duca d'Aosta". השם שפוצ'יני נתן ליצירה, "כריזנטמות" (חרציות), מוסבר על ידי המנהג הנוצרי-קתולי להניח פרחי חרציות על קבר, במהלך טקסי אבלות ולכיבוד זכר המתים - בלווייה או אזכרה ובליל כל הקדושים. היצירה היא עצובה וסוחפת, כתובה בפרק אחד ארוך. אורכה כ-6–7 דקות, בטמפו "אנדנטה מסטו" (Andante mesto - "צועד ביגון"). היצירה כוללת שני רעיונות מלודיים הדומים לאלו ששימשו את פוצ'יני במערכה האחרונה של האופרה "מנון לסקו", שהושלמה בשנת 1893. לאורך השנים עובדה היצירה עבור הרכבי כלי מיתר גדולים יותר מרביעיית מיתרים, והיא מוכרת יותר בעיבודים אלה מאשר כרביעיית מיתרים. Blair Johnston in All Music Guide to Classical Music, ed by Chris Woodstra, Gerald Brennan and Allen Schrott, produced by All Media Guide, LLC, and Backbeat Books Wolfgang Marggraf (1977), Giacomo Puccini, Reclam Biographien, Verlag Philipp Reclam jun., Leipzig "כריזנטמות" של פוצ'יני, בביצוע הרביעייה הבריטית "מנור האוס"
ניתוח אלקטיבי

ניתוח אלקטיבי, ניתוח מתוכנן או ניתוח בחירה הוא כל ניתוח שאינו דחוף. ניתוח לתיקון קטרקט הוא דוגמה בולטת לכך. בניתוח אלקטיבי יש חשיבות להערכת התועלת שבניתוח, למשל: האם מדובר בניתוח למטרות קוסמטיות בלבד, האם ישנם כאבים, האם הניתוח המוצע קטן או גדול, האם מצב החולה מצדיק ניתוח (מבחינת מחלות רקע, שימוש בתרופות מסוימות ועוד). לאחר שבוחנים מהו הסיכון הניתוחי של החולה, יש לבחון האם ניתן לשנות, להוריד או להעלים את הסיכון, דהיינו - האם ניתן לשפר את מצב החולה על ידי הניתוח. לאחר בחינת הסיכון לניתוח אלקטיבי לעומת התועלת שבו, בוחנים את הסיכון לאירוע לבבי. תחלואה לבבית היא הסיבוך השכיח ביותר לאחר ניתוח- ועל כן יש חשיבות לבירור קרדיאלי טרם הניתוח, היות שאוטם שריר הלב לאחר ניתוח עלול להיות קטלני. בכל ניתוח עלול להיות סיכון לאירוע לבבי תוך כדי או לאחר הניתוח, כאשר בניתוחים ווסקולריים של כלי דם (למשל כלי דם פריפריים, קרוטידים, אאורטה) יש מעל 5% סיכוי לאירוע לבבי חמור ולכן הם נחשבים ניתוחים בסיכון גבוה, בעוד שניתוחים כלליים אחרים הם בעלי סיכון בינוני או נמוך (מתחת ל-1% מדובר ב- סיכון נמוך). מבחינת המטופל עצמו, המנבאים לסיבוכים לבביים מחולקים לשלושה- כאשר הסיבוך מוגדר מינורי במידה שהחולה הוא בגיל מתקדם, בעל אק"ג לא תקין, ירידה בדרגה תפקודית או יתר לחץ דם לא מאוזן, בעוד שהסיכון הוא סיכון מג'ורי כאשר לחולה היה אוטם לאחרונה, או שהוא סובל מהפרעות קצב משמעותיות או ממחלת לב מסתמית משמעותית. דרגת סיכון בינונית (intermediate) היא עבור חולה הסובל מכאבים בחזה בדרגת חומרה קלה, מאוטם ישן, מאי ספיקת לב או מסוכרת. יש להעריך את הסיכון למורבידיות ותמותה לפי מצב החולה- על פי דירוג ASA: 1 ASA class - מדובר בחולה בריא, התמותה לאחר ניתוח בממוצע היא 0.03%. 2 ASA class - החולה סובל ממחלה סיסטמית קלה עד בינונית (למשל, סוכרת) - במצב כזה התמותה היא 0.2%. ASA class 3- לחולה יש מחלה קשה המפריעה לפעילותו- התמותה מניתוח היא 1.2%. ASA class 4- החולה במצב מסכן חיים וסובל ממחלה קשה- התמותה מניתוח היא 8%. ASA class 5- לחולה סיכוי קטן להישרדות, הניתוח הוא הסיכוי היחיד- התמותה היא 34%. על פי מדד MET, כאשר MET4 (האם החולה יכול לעלות קומה אחת ברגל) משמש כמדד לשאלה האם החולה ילך ישירות לניתוח או שיש צורך בבירור נוסף במידה שה- MET נמוך מ-4. ניתנת נקודה לכל אחד מהפרמטרים הבאים, במידה שהם קיימים- ניתוח בסיכון גבוה (high risk), מחלת לב איסכמית, אי ספיקת לב, מחלה צרברווסקולרית, סוכרת תלוית אינסולין, קריאטינין מעל 2. לאחר סכימת הנקודות, במידה שהחולה צבר 3 נקודות ומעלה- הוא נשלח לבדיקות, ובמידה שהוא צבר עד שתי נקודות והוא סובל ממחלה לבבית יש לשקול מתן תרופות כגון בתא בלוקרים טרם הניתוח. יש לבחון סיבוכים נשימתיים כתוצאה מהניתוח. ככל שהצלקת הניתוחית גדולה יותר, כך יש יותר סיבוכים ריאתיים לאחר הניתוח ולכן חשוב לבדוק את מיקום הניתוח. יש להפסיק לעשן כחודשיים טרם הניתוח ולדאוג לאיזון מחלת אסתמה במידה שקיימת. בנוסף יש לערוך צילום חזה לכל מטופל מעל גיל 60 ואק"ג לכל מטופל מעל גיל 40. נִתּוּחַ מְתֻכְנָן במילון מונחים שונים ברפואה א (תשע"א), באתר האקדמיה ללשון העברית נִתּוּחַ בְּחִירָה במילון ביטוח (תשע"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חיישן אפקט הול

חיישן אפקט הול הוא מתמר אשר משנה את מתח המוצא שלו כתגובה לשינויים בשדה מגנטי. חיישני אפקט הול נפוצים כחיישני קרבה, מיקום, מדידת מהירות, וחיישני זרם. בגרסה הפשוטה שלו, החיישן פועל כמתמר אנלוגי, ומחזיר ישירות מתח. בשדה מגנטי קבוע, המרחק שלו מפלטת הול ימדד בעזרת עצמת המתח. באמצעות שימוש בקבוצה של חיישנים, המיקום היחסי של המגנט יכול להגזר. חשמל הנישא לאורך מוליך ייצר שדה מגנטי המשתנה עם הזרם, וחיישן אפקט הול ישמש למדידת הזרם ללא הפרעה למעגל החשמלי. בדרך כלל, החיישן מחובר לליבה או למגנט קבוע אשר מקיף את המוליך אשר נרצה למדוד. לעיתים תכופות, חיישן אפקט הול מחובר למעגל המאפשר למכשיר לפעול באופן דיגיטלי (מצבים כבוי או דלוק בלבד), וייקרא מתג בצורה זו. בתעשייה נפוץ היישום שלהם כמפסקי גבול לבוכנות פנאומטיות. החיישנים משמשים גם במוצרי צריכה, למשל עבור מדפסות מחשב, על מנת לגלות כאשר חסר נייר או כיסויים פתוחים. כאשר נדרשת אמינות גבוהה, הם משמשים גם למקלדות. חיישני אפקט הול משמשים בעיקר לתזמן את מהירות של גלגלים ומיסבים, כמו תזמון של מנוע בעירה פנימית, טכומטר, ומערכות למניעת נעילה. הם משמשים גם במנועי זרם ישר ללא מברשות, על מנת לגלות את המיקום של המגנט הקבוע. מדיה וקבצים בנושא חיישן אפקט הול בוויקישיתוף
נושא מטען

בפיזיקה, נושאי מטען הם חלקיקים חופשיים (חלקיקים שאינם מקובעים למקומם) אשר נושאים מטען חשמלי. תנועת חלקיקים אלו יוצרת זרם חשמלי במוליכים. דוגמאות לנושאי מטען הן אלקטרונים, יונים וחורים. במתכות, נושאי המטען הם אלקטרונים. אלקטרון אחד או שניים מאלקטרוני הערכיות בכל אטום מסוגל לנוע בחופשיות בתוך הסריג המתכתי. אל ענן זה של אלקטרונים חופשיים ניתן להתייחס כאל גז פרמי. בתמיסות יוניות, כמו מים מלוחים, נושאי המטען הם הקטיונים (יונים חיוביים) והאניונים (יונים שליליים) המומסים. בקשת חשמלית (כמו ברק), נושאי המטען הם האלקטרונים והקטיונים של הגז המיונן (הפלזמה). בשפופרת ריק, נושאי המטען הם אלקטרונים חופשיים. בפיזיקת מוליכים למחצה קיימים שני סוגים של נושאי מטען. אחד מהם הוא האלקטרונים. בנוסף, מקובל להתייחס למקומות הריקים מאלקטרונים בפס הערכיות כחורים הנושאים מטען חיובי. במוליך למחצה מזוהם מקובל למדוד את "ריכוז נושאי המטען החופשיים", שמשמש באופן דומה למדד ריכוז נושאי המטען במתכת לצורך חישוב הזרם או מהירות הסחיפה. "נושאי מטען חופשיים" הם אלקטרונים אשר נוספו ישירות לפס ההולכה (או חורים אשר נוספו לפס הערכיות) על ידי הזיהום, ולא נוצרו באופן ספונטני על ידי עירור תרמי. צורון כימי ניידות אלקטרונים