laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף יוספי

יוסף יוספי (בערבית: يوسف يوسفي; נולד ב-2 באוקטובר 1941) הוא פוליטיקאי אלג'יראי, שכיהן כשר האנרגיה והמכרות בממשלת אלג'יריה בין השנים 2015-2010. יוספי שימש כממלא מקום ראש ממשלת אלג'יריה בחודשים מרץ-אפריל ב-2014. כמו כן, הוא שימש גם כנציג אלג'יריה באו"ם בין השנים 2008-2006. יוספי נולד ב-2 באוקטובר 1941 בעיר באתנה שבאלג'יריה, שם גדל והתחנך. הוא למד לימודים הגבוהים בהנדסה ובכלכלה במוסד הלאומי הפוליטכני של לורן השייך לאוניברסיטת נאנסי בצרפת. הוא היה מרצה בכיר באוניברסיטה, כשהרצה היה פרופסור להנדסת כימיה. בשנת 1997 מונה על ידי נשיא אלג'יריה ליאמין זרואל לשר לענייני נפט ואנרגיה, ובנוסף נבחר לראשונה לחבר האספה הלאומית של העם. בתחילת 1999 נבחר לנשיא אופ"ק. ב-23 בדצמבר 1999 מונה לשר החוץ, ולאחר מכן, בשנת 2000, הוחלף על ידי עבד אל-עזיז בלח'אדם, ואילו יוספי עבר להיות שר-ציר הכפוף לראש הממשלה, עלי בן פליס. בחודש אפריל 2001 היה יוספי מועמד לתפקיד שגריר אלג'יריה בקנדה. משמינויו כשל, הוא מונה לשגריר אלג'יריה באו"ם בשנת 2006 וכיהן עד 2008 ולאחר מכן היה שגריר אלג'יריה בתוניסיה למשך שנתיים. בשנת 2014, כאשר ראש ממשלת אלג'יריה עבד אל-מאלכ סלאל עזב את תפקידו כדי לעמוד בראש תעמולת בחירות למען הנשיא בותפליקה (שהיה חולה באותו הזמן), מונה יוספי לממלא מקומו. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות ונבחר מחדש לנשיאות, סלאל מונה בשנית לתפקיד, ויוספי סיים את תפקידו כממלא מקום ראש ממשלת אלג'יריה. ראש ממשלת אלג'יריה מדיה וקבצים בנושא יוסף יוספי בוויקישיתוף Profile - Youcef Yousfi
משתמש קצה

משתמש הקצה מוגדר כאדם המשתמש או נועד להשתמש במוצר. מקור המונח משתמש קצה הוא בכלכלה ובמסחר. הוא מופיע רבות גם בתחום של תוכנות מחשב ורשתות תקשורת. לקוח הוא האדם שקנה את המוצר, משתמש הקצה הוא האדם שמשתמש בפועל במוצר, ללא קשר האם הוא זה שקנה אותו. ישנם מקרים בהם הרכישה של מוצר מסוים מתבצעת על ידי אדם אחד, אך השימוש בו נעשה על ידי אדם אחר. לדוגמה: כשהורים קונים בגדי תינוקות לילדם התינוק הוא משתמש הקצה בבגדים שנרכשו. עובדים בארגון הם משתמשי הקצה של המחשבים ורשת התקשורת של הארגון. לרוב, משתמש קצה אינו מחזיק בכישורים טכניים מיוחדים, ועל כן, אחת ממטרותיו של מעצב המוצר היא לוודא את פשטות השימוש במוצר. בחוזים, המונח משתמש קצה הפך למבנה חוקי אשר מתייחס לאדם אשר אינו ספק או מוכר. כך הגדרה זו מגדירה את החנות שבה נקנו בגדי התינוקות כ"לא משתמש קצה", ואילו ההורים הם "משתמשי קצה" (כיוון שאינם ספקים או מוכרים בגדי תינוקות). המבנה החוקי מופיע בדרך כלל בהסכמי רישיונות למשתמשי קצה, הידועים בשם EULA. משתמש (מחשוב) מיקרו-קופי שיווק אוריינות מדיה מדיה וקבצים בנושא משתמש קצה בוויקישיתוף End User: Definition, Examples, Vs. Customer, Investopedia O'Neil, Patrick (1994). Database Principles Programming Performance. San Francisco: Morgan Kaufmann Publishers. pp. 4–5. ISBN 978-1558602199. OCLC 30777731. One of the most important features of a DBMS is that relatively inexperienced users, called end users, are empowered to retrieve information from the database. The user poses a query at the terminal keyboard, requesting the database system to display the answer on a terminal screen or on a printed sheet. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זהר פלטי

זהר פלטי (נולד ב-1964) הוא איש ביטחון ישראלי ששימש ראש האגף הביטחוני-מדיני במשרד הביטחון, ראש מנהלת המודיעין במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, וסגן ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין של צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פלטי נולד בתל אביב, וגדל והתחנך ברמת השרון. הוא בוגר תיכון "רוטברג" בעיר, ובנובמבר 1982 התגייס לחיל המודיעין. בין שאר תפקידיו כיהן כקצין המודיעין של חטיבת גולני, ראש לשכתו של סגן הרמטכ"ל, האלוף מתן וילנאי, קצין המודיעין של אוגדת יהודה ושומרון וראש זירת הטרור בחטיבת המחקר של אגף המודיעין. תפקידו האחרון בצה"ל היה סגן ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין. בהיותו בתפקיד זה נמתחה ביקורת על חטיבת המחקר, על שטעתה בתחילת 2006 בהערכתה שהפת"ח ינצח בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית. בשנת 2006 עבר ל"מוסד", על פי בקשת ראש המוסד, מאיר דגן, ומונה לראש חטיבה באגף המודיעין של הארגון. בשנת 2010 מונה לראש חטיבת המחקר במוסד, ובשנת 2011 מונה על ידי ראש המוסד, תמיר פרדו, לראש מנהלת המודיעין. שנותיו כראש מנהלת המודיעין במוסד התאפיינו בהתמודדות של מדינת ישראל וקהילת המודיעין שלה עם המהפכות בעולם הערבי, מלחמת האזרחים בסוריה ותוכנית הגרעין האיראנית. נמנה עם המתנגדים לתקיפה אווירית ישראלית של מתקני הגרעין באיראן. ב-1 במרץ 2017 מונה לראש האגף הביטחוני-מדיני במשרד הביטחון, ושימש בתפקיד זה עד מרץ 2022. לפלטי תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות יתרה בלימודי המזרח התיכון בתוכנית המנהלים של אוניברסיטת תל אביב. פלטי היה עמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון וחניך בתוכנית הניהול המתקדמת של האוניברסיטה לביטחון לאומי (NDU) בוושינגטון. ב-12 במרץ 2022 פלטי עוטר במדליית השירות הציבורי(אנ') מטעם מחלקת ההגנה של ארצות הברית בגין "תרומתו המשמעותית לחיזוק קשרי הביטחון האסטרטגיים בין ישראל לארה״ב". פלטי נשוי ואב לשניים. עמוס הראל, איש הצללים מהמוסד מספר על הרגע הדרמטי שבו ישראל כמעט תקפה באיראן, באתר הארץ, 24 במרץ 2022 זהר פלטי, לא צריך הסכם הגנה. ישראל יכולה להתמודד לבד עם כל איום אסטרטגי, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2023 יוסי עבדי, חילופי האשמות קשים באגף המודיעין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בינואר 2006 עמיר רפפורט, עידן חדש, "ישראל דיפנס", 9 בפברואר 2017 אישור מינוי ראש האגף הביטחוני מדיני במשרד הביטחון (ר' אבט"מ), אתר משרד ראש הממשלה מאמריו במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון Veteran Israeli Senior Security Specialist Zohar Palti Joins the Institute, מאי 2022 דיווח על הענקת המדליה ותמונות מרגע הענקה, דף טוויטר משרד הביטחון הישראלי
שלמה קוק (עיתונאי)

שלמה מנחם קוק (נולד ב-1987) הוא עיתונאי ופובליציסט חרדי ישראלי, עורך השבועון החרדי "בקהילה". קוק נולד ב-1987 בירושלים לרב בן ציון הכהן קוק, ולמד בישיבות בירושלים וברחובות. למד תקשורת במכללת הדסה. את כתיבתו העיתונאית החל ב-2003 במקביל ללימודיו בישיבה ככתב בשבועון בקהילה, שם פרסם כתבות שטח לצד ראיונות עם רבנים ואישי ציבור כדוגמת הרב אביגדר נבנצל. בקיץ 2005 נשלח על ידי העיתון לסקר את תוכנית ההתנתקות. קוק חשף התבטאויות רבות מפי הרב יוסף שלום אלישיב, שאביו היה תלמיד מובהק שלו. ב-2006 התמנה קוק לעורך וכתב ברשת קו עיתונות דתית שם פרסם את הריאיון האחרון עם הרב מרדכי אליהו ובמקביל נמנה עם מייסדי ערוץ היהדות הראשון, באתר nrg מעריב. ב-2009 מונה לעורך באתר בחדרי חרדים. ב-2010 מונה לדובר בית הרב יוסף שלום אלישיב וניהל את מכון "ציוני הלכה" להוצאת כתבי הרב אלישיב. במקביל שימש יועץ ליעקב גוטרמן, ראש עיריית מודיעין עילית ומפלגת ש"ס. לקראת הבחירות המוניציפליות ב-2013, הגיש תוכנית אירוח פוליטית בשם "הפרלמנט" באולפן הטלוויזיה של אתר וואלה בשיתוף עם אתר בחדרי חרדים. ב-2014 החל לכתוב טור פובליציסטי שבועי ברשת קו עיתונות דתית. ב-2015 הוציא את הספר 'חכמת הנפש היהודית' על הרב שלמה זלמן אוירבך יחד עם הרב יצחק לורינץ. לאור ההצלחה, הוציא לאחר שנתיים כרך נוסף בסדרה: חכמת הנפש היהודית - הדרכה מעשית. כתב ספרי אוטוביוגרפיה וביוגרפיה על רבנים וכן ללקוחות פרטיים. ספרו על מרכוס כץ מעוטר בהקדמה מאת בנימין נתניהו. החל מ-2015 מייצג את הרבנות הראשית לישראל בוועידת מנהיגי דתות ומדינות המתקיימת מדי שנה באסטנה בירת קזחסטן, וב-2015 נפגש שם עם סגן יו"ר הפרלמנט האיראני. ב-2016 מונה לעורך ראשי של העיתון החרדי "בקהילה", בו הוא מפרסם טור אישי-אקטואלי הפותח את המגזין. הוא מגיש פינה טלוויזיונית שבועית על פרשת השבוע המשודרת מדי יום שישי בתוכנית 'טוקר' ברשת ערוץ 2. בעבר היה פאנליסט קבוע בתוכנית הפטריוטים בערוץ 14. בפברואר 2024 הוענק לו עיטור כבוד על ידי נשיא קזחסטן קאסים-ג'ומארט טוקאייב בגין הישגים יוצאי דופן בהידברות בין ראשי דתות ומדינות. קוק נשוי בשנית לרות סוויסה ואב לשלושה מתגורר בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא שלמה קוק בוויקישיתוף שלמה קוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טוריו של קוק, באתר בחדרי חרדים טוריו של קוק, באתר כיכר השבת חנן וינטל, בחדרי חרדים, דברי מרדכי • הראיון האחרון של הראשל"צ, באתר בחדרי חרדים, 7 ביוני 2010 חזקי ברוך ואפרים מורנו, "המצב מסוכן, מצפים לישועה", באתר ערוץ 7, 7 בפברואר 2012 אבי גרינצייג, ה'דובר' מדבר • שלמה קוק מציג: מהאוטובוס לבית הגרי"ש, באתר בחדרי חרדים, 21 באוגוסט 2014 מנדי גרוזמן, כשנציג הרב הראשי פגש פוליטיקאי איראני בכיר, באתר nrg ישראל כהן, ‏מול הרב לאו: שלמה קוק בדבר תורה לפרשת עקב, באתר כיכר השבת, 11 באוגוסט 2017 הנער שיושבי ה’שטיבלאך’ לא רצו ב’בקהילה’ חזר כעורך הראשי, באתר חרדים10, ‏2024-04-24 ערוץ 7, נתניהו ספד למרכוס כץ: איש חזון ומעש, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2016 אלכסנדר כץ, שלמה קוק מונה לעורך הראשי של השבועון החרדי 'בקהילה', באתר אייס, 6 בנובמבר 2016 בעיצומה של המלחמה: עיטור כבוד של המדינה האסלאמית לעיתונאי ישראלי, באתר ערוץ 7, 19 בפברואר 2024 חדשות סרוגים, ‏מזל טוב: העיתונאי החרדי התארס בשנית, באתר "סרוגים", 2 ביוני 2023 .העיתונאי שלמה קוק, תושב פתח תקוה, מונה לעורך הראשי של עיתון 'בקהילה', באתר פתח תקוואי - חדשות פתח תקווה, ‏3 בנובמבר 2016
יעל העליון

יעל העליון (10 בינואר 1938 - 12 באוקטובר 2002) הייתה משוררת, סופרת ילדים ואשת חינוך ישראלית. מייסדת והמנהלת הראשונה של בית הספר לאמנויות תל אביב. נולדה בתל אביב, בת לאסתר (אסיה) וד"ר יוסף (אוסיה) פעמוני (גלוקמן). בילדותה ובבגרותה נחשבה לעילוי ומופת, כישרונית ומחוננת. הקפידה לציין את יום הולדתה בתאריך העברי ח' בשבט. היא נישאה לסופר ולעיתונאי איש "מעריב", יעקב העליון. בני הזוג התגוררו באילת שנים מספר, לאחר מכן שבו להתגורר בתל אביב. להם שני ילדים. בתחילת דרכה עבדה כמורה, ובהמשך ייסדה את בית הספר לאמנויות תל אביב וניהלה אותו משנת 1984 ועד פטירתה בשנת 2002. העליון התאבדה בקפיצה מחלון דירתה במגדל לונדון מיניסטורס בתל אביב, לאחר שגילתה שבעלה קיים קשרים מיניים עם שתי אחיות, האחת מהן בת 14, תלמידות בבית הספר אותו ניהלה. לזכרה מתקיימת מדי שנתיים תחרות כתיבת סיפורים קצרים בבית הספר לאמנויות אותו ניהלה. באמצע הקיץ מה ראיתי, המשטרה, הוצאת מסדה 1977 פייטר, הוצאת קרני 1964, מסדה 1978 מגן דוד אדום, הוצאת מסדה 1979 מכבי האש הוצאת מסדה 1979 מידע על יעל העליון בקטלוג הספרייה הלאומית יעל העליון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה סמדר שילוני, נפטרה מנהלת ביה"ס לאמנויות בת"א, באתר ynet, 12 באוקטובר 2002 יעל העליון גילתה על מעשי בעלה והתאבדה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריתוך קר

ריתוך קר הוא תהליך ריתוך שבו חיבור של שתי מתכות מתרחש ללא חימום של הממשק של שני החלקים שמרותכים. בשנות ה-40 התגלה ששתי מתכות בעלות פני שטח נקיים וחלקים מתמזגות כשהן באות במגע ונוצר ביניהן ואקום. האטומים בפיסת מתכת אחת משתלבים עם האטומים בפיסה השנייה, וכפי שריצ'רד פיינמן תיאר את תוצאת הריתוך הקר: "לאטומים אין אפשרות לדעת מאיזו פיסה הם הגיעו". בשנת 2005 האנטנה הראשית באחד הלוויינים במערך גלילאו שנשלח אל כוכב הלכת צדק (מערכת ניווט לוויינית של האיחוד האירופי), שהייתה אמורה להיפתח לצורת מטרייה, לא נפתחה כראוי, ונראה שאחת מצלעותיה נתקעה בעמוד התומך. בתחילה לא היה ברור איך זה קרה, אך לבסוף מצאו שחלקים ממנה נדבקו בגלל ריתוך קר. הם נדבקו מעצמם בשל הניקיון בחלל. בשנת 2009 פרסמה סוכנות החלל האירופית מאמר מדוע ריתוך קר הוא בעיה קשה שמתכנני לוויינים יצטרכו לקחת ברצינות. בפועל נראה שמקרים כאלה הם נדירים. תאורטית ריתוך קר עשוי לשמש בחלל כדי לחבר עצמים, כגון חלקי חילוף של חללית, ללא צורך בחימום. ריתוך קר אינו מתקיים רק בחלל, גם על כדור הארץ ניתן ליצור אותו, כאשר מצמידים זו לזו שתי פיסות מתכת בעלות פני שטח נקיים ומלוטשים. פיסות המתכת צריכות להיות ממתכות זהות או מתכות שונות שדומות זו לזו בתכונות. למרות שבדרך כלל ריתוך קר מתקיים במיקרו מידות בכמות לחץ גדולה מאוד, מדענים גילו שחוטי זהב יחידים ודקים במיוחד, יכולים לעבור ריתוך קר אך ורק על ידי מגע מתכתי וכמעט ללא לחץ כלל בדרך כלל, למתכות שמשוגרות מכדור הארץ יש "שכבת ציפוי" מחמצן, שכן הן באו במגע עם חמצן מכדור הארץ. שכבה זו נשמרת גם כאשר הלוויינים משוגרים לחלל ובכך נמנעת לרוב האפשרות של ריתוך קר. http://space.stackexchange.com/questions/4169/how-is-the-unwanted-cold-welding-prevented-in-space Contact Adhesion of Thin Gold Films on Elastomeric Supports: Cold Welding Under Ambient Conditions, Science, 253, 5021 (16 Aug. 1991), p. 776 Cold welding of ultrathin gold nanowires, Nature Nanotechnology, Y. Lu et al. 5, (14 Feb. 2010, doi:10.1038/nnano.2010.4), p. 213-224 http://esmat.esa.int/Publications/Published_papers/STM-279.pdf ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חקיינות

האם התכוונתם ל... בטבע: חקיינות – מצב בו בעלי חיים או צמחים מתחפשים ליצורים אחרים לצרכים שונים. חקיינות בטסיאנית – צורת חקיינות בה מין לא ארסי מחקה מין ארסי במטרה להערים על טורפיו חקיינות מילריינית – צורת חקיינות בה מין ארסי מחקה מין ארסי אחר וכך עוזר "לחנך את הטורפים" להתרחק ממנו חקיינות אגרסיבית – צורת חקיינות בה טורף או יצור טפיל מידמה ליצור לא מזיק או מפתה את טרפו להתקרב אליו חקיינות עצמית – צורת חקיינות שבה פרט שאינו רעיל מחקה פרט רעיל מאותו מין מינים ששמם משקף את חקיינותם: חקייניים – משפחת ציפורי שיר אמריקאיות חקיין (ציפור) – סוג במשפחה זו חקיין נקאי – דג המנצל את דמיונו לדג הנקאי אחר: חקיין – שחקן המגלם דמות אמיתית, בעיקר בשביל ללעוג לה אמולציה (חקאי) – היכולת של התקן חומרה או תוכנה לדמות תוכנה אחרת החקיין המהיר – אסטרטגיה עסקית חקיין – דמות של נבל-על מאקס-מן עורבני חקיין – מושג בטרילוגיית משחקי הרעב חקאי זיוף תחפושת
איפיי ווטנאבה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא ואטנבה. איפיי ווטנאבה (ביפנית: 渡辺 一平; נולד ב-18 במרץ 1997) הוא שחיין יפני, שיאן עולם בעבר (2017–2019), השיאן האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף אסיה (טוקיו 2016) ואלוף המשחקים האולימפיים לנוער (נאנג'ינג 2014) במשחה ל-200 מטר חזה. באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) זכה ווטנאבה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.31 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.66 דקות, עשירית השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.77 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) קבע ווטנאבה בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר חזה, שיא אולימפי חדש של 2:07.22 דקות, 21 מאיות השנייה איטי משיא העולם של בו ארצו אקיהירו ימאגוצ'י (2:07.01 דקות) וחצי שנייה מהר יותר מיתר השחיינים. במשחה הגמר הוא לא הצליח לשחזר את הישגו וסיים רק במקום השישי בתוצאה המאכזבת עבורו של 2:07.87 דקות. המנצח היה דמיטרי בלנדין מקזחסטן שקבע שיא לאומי חדש של 2:07.46 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.33 דקות. באליפות אסיה שנערכה בטוקיו בנובמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 59.99 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש שנוסף של 2:08.19 דקות. בתחרות שנערכה בטוקיו ב-29 בינואר 2017 קבע ווטנאבה במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:06.67 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של אקיהירו ימאגוצ'י. באליפות העולם שנערכרה בבודפשט, הונגריה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.47 דקות, אחרי אנטון צ'ופקוב מרוסיה שקבע שיא אליפות חדש של 2:06.96 דקות ובן ארצו יאסוהירו קוסקי (2:07.29 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.26 דקות. באליפות העולם שנערכרה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה ווטנאבה בפעם השנייה ברציפות במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:06.73 דקות, אחרי אנטון צ'ופקוב שקבע שיא עולם חדש של 2:06.12 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של ווטנאבה ומתיו וילסון מאוסטרליה (2:06.68 דקות). 100 מטר חזה: 59.99 שניות (2016) 200 מטר חזה: 2:06.67 דקות (2017), שיא עולם בעבר התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה איפיי ווטנאבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איפיי ווטנאבה, ברשת החברתית אינסטגרם איפיי ווטנאבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איפיי ווטנאבה, באתר olympedia.org איפיי ווטנאבה, באתר Swimrankings איפיי ווטנאבה, באתר SwimSwam
פיתיון

פיתיון הוא אמצעי לדיג של דגים שונים באמצעות משיכתם לעבר הדייג. הפיתיון מוצמד לקרס הנמצא בקצה חכת דיג. כאשר דג בולע את הפיתיון הוא נתפס בקרס ונמשך למעלה. ישנם 2 סוגים של פתיונות: פתיונות טבעיים: זוהי הצורה הקדומה של הפיתיונות וגם השיטה המצליחה יותר. היא מורכבת מיצורים חיים קטנים או מפיסות מזון. הפתיון העיקרי בחכות כאלה הוא של זחלי העש Achroia grisella וכמותו מוצלחים גם תולעים שונות כמו תולעי אדמה, כמה עלוקות, דגים ממשפחת הקרפיוניים, דו-חיים, חרקים וסרטנים שונים. כמה דייגים משתמשים גם בגבינות או בפירורי לחם כדי להשיג את אותה מטרה. הפתיונות יכולים להיות חיים או מתים, זה לא משנה עבור הדגים. פתיונות מלאכותיים: צורה מודרנית של הפתיונות הקלאסיים. פתיונות אלו קשורים לקרס והם נראים בדמות דג עם סנפירים זזים או בדמות נוצה. הוא משפיע על הדגים כמו הפתיונות הרגילים אך פועל פחות טוב. צלצל מדיה וקבצים בנושא פיתיון בוויקישיתוף
בית לחם (נפה)

נפת בית לחם (בערבית: محافظة بيت لحم) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת מדרום לירושלים. בירת הנפה היא העיר בית לחם. על פי הערכת הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2016, בנפה התגוררו כ-221,802 נפשות. לדברי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, לנפה שטח כולל של כ-660 קמ"ר, ורק 13% מהם בשליטה כלשהי של הרשות הפלסטינית. בית לחם בתיר בית פג'אר בית ג'אלא בית סאחור חוסאן אל-ח'דר נחאלין תוקוע עובידייה זעתרה א-שוואוורה אום סלמונה אל-ולג'ה אל-פורדיס ארטאס בית תעמר ג'נאתא ג'ובת א-דיב ג'ודום ג'ורת א-שמעה דאר סלאח הינדזה ואדי אל-עראיס ואדי פוכין חרבת בית זכריה ח'רבת אל-דיר מעסרה מראח רבאח ערב א-ראשידיה חרמלה עאידה דהיישה בית ג'יברין/אל-עזה מדיה וקבצים בנושא בית לחם בוויקישיתוף דני רובינשטיין, מדינת בית לחם שבין הגדה לישראל, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2015 Bethlehem Governorate Statistical Yearbook - No-3 2011 "Localities in Bethlehem Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016". Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). נבדק ב-11 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Shrinking Space: Urban Contraction and Rural Fragmentation in the Bethlehem Governorate" (PDF). United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs. במאי 2009. נבדק ב-22 בנובמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריבוי קרניים

ריבוי קרניים או פוליסריטציה (Polycerate) היא תופעה המשמשת לתיאור יונקים פרסתנים מקבוצת מעלי הגירה שלהם למעלה מזוג אחד של קרניים. התופעה קיימת בקרב בקר, כבשים, עיזים ואף בקרב חיות בר כאנטילופות. בקרב בקר מבוית התופעה נדירה יחסית היות שחקלאים מעדיפים לטפח בקר ללא קרניים, מחשש לפציעות. בקרב כבשים ישנם מספר זנים מרובי קרניים - אחד מהם הוא זן כבשת יעקב המזוהה עם הכבשה המקראית. בשל הברירה המלאכותית התופעה נדירה בקרב זנים אחרים של כבשים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ADA (אנטנה)

ADA (ראשי תיבות באנגלית של Adaptive Antenna) היא אנטנה מסתגלת מתקדמת, המסוגלת להתגבר על חסימות בתחום ה-GNSS, מתוצרת מפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל. האנטנה מסוגלת[דרוש מקור] להתגבר על חסימות מערכות GPS,‏ GLONASS,‏ IRNSS, GALILEO, SBAS, בעזרת טכנולוגיית ניתוב ביטולים מתקדמת, וניתנת להתקנה על ספינות, מטוסים, טנקים, טילים, מזלטים ועוד. שימוש ב ADA מגביר בפועל את היכולות של הפלטפורמה עליה היא מותקנת לפעול במתאר רווי חוסמים. בפברואר 2017 נחשפה[דרוש מקור] ה-ADA רשמית, והוכרז[דרוש מקור] כי חיל האוויר הישראלי החליט להצטייד באנטנות ADA על "פלטפורמות מרכזיות" בשירות. וכי האנטנה תוצג בתערוכת Aero-India בבנגלור באותו חודש. ביולי 2017 פורסם כי התעשייה האווירית חתמה על הסכם עם האניוול על פיתוח משותף של מכשיר המשלב את ה-ADA של מפעל מלמ עם מערכת ניווט GPS של האניוול. סרטון ב-Youtube על ADA שפרסמה התעשייה האווירית ב-30 בינואר 2017 סרטון ב-Youtube על גרסאות מתקדמות של ADA שפרסמה התעשייה האווירית במאי 2023 התעשייה האווירית חושפת את מערכת ADA-O להתמודדות עם חוסמי GPS עבור מערכות יבשתיות, באתר new-techonline, מרץ 2019 IAI AND HONEYWELL TO JOINTLY DEVELOP GPS ANTI-JAM NAVIGATION SYSTEM, באתר התעשייה האווירית ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאק

האם התכוונתם ל... בעל חיים ממשפחת הפריים: יאק הבר – מין הבר של היאק, החי בטבע יאק הבית – המין המבוית של יאק יאקאלו – הכלאה בין יאק לביזון אמריקאי אחר: יאק (להקה) (אנ') – להקת רוק אנגלית יאקובלב – חברה רוסית ליצור כלי טיס כדוגמת יאק-38 ויאק-40 יאק (רכב צבאי) (אנ') – רכב צבאי הנמצא בשימוש בצבא גרמניה ושווייץ פסגת יאק (אנ') – פסגת הר מגרניט בקולומביה הבריטית יאק – כינויו של יעקב נבו (מילנר), טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, ההוגה והמפתח של תרגולות קרבות האוויר בחיל, ומפקד בסיסי חצור ושדה אופיר
אהרן מונדשיין

אהרן מונדשיין (30 ביולי 1944 – כ"א באלול תש"פ, 10 בספטמבר 2020) היה חוקר תנ"ך ומרצה בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב. נולד בתל אביב למרדכי שמואל וחיה (לבית שטיין). למד בישיבת מרכז הרב, בפרט אצל הרב הנזיר. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1973 סיים בהצטיינות תואר ראשון בתנ"ך ולשון. בשנת 1977 סיים תואר שני בתנ"ך, אף הוא בהצטיינות, ובשנת 2001 סיים את לימודי הדוקטורט בתנ"ך בציון מעולה. את הפרופסורה קיבל בשנת 2011. הדיסרטציה שלו עסקה במחקרים במשנתם הפרשנית של רש"י ושל ר' אברהם אבן עזרא והתזה שלו עסקה בפירוש הקצר של אבן עזרא לספר דניאל. לאורך שנים פרסם ספרים ומאמרים רבים על הגותו של האבן עזרא. בשנים 1979–2003 לימד באוניברסיטת תל אביב בחוג למקרא. משנת 1988 הרצה לתנ"ך במכללת תלפיות ומשנת 2012 במכללת גבעת וושינגטון ללימודי תואר שני. בעבר לימד במכללה האקדמית לחינוך ע"ש א"מ ליפשיץ, ירושלים. שימש חוקר בכיר ב"מכון לפרשנות המקרא היהודית" וכמרצה מן החוץ לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. התגורר בפתח תקווה. נפטר בכ"א באלול תש"פ, 10 בספטמבר 2020, בגיל 76. בשנת ה'תשכ"ו נישא לאילה לבית ליברמן. אחותו תמימה הייתה נשואה לרב יעקב משה סלומון. אחיו היה החוקר וההיסטוריון הרב יהושע מונדשיין. בנו הוא הרב פנחס מונדשיין, דיין בבית הדין הרבני האזורי נתניה, ששימש כר"מ בישיבת מרכז הרב ומחבר סדרת הספרים 'שערי עיון'. מחקרים במשנתם הפרשנית של רש"י ושל ר' אברהם אבן עזרא, רמת גן תשס"א (מהדורה שנייה של הדיסרטציה) שיעורי מורנו הרב ר' דוד כהן ('הנזיר') בספר אורות הקודש - סיכום שיעורים מהשנים תשכ"ד-תשכ"ה, ירושלים, תשע"א, 251 עמודים. פירוש 'אסתר' לחכם [פרובנסלי] קדמון לא נודע שמו, מהדורה ביקורתית בצירוף מבוא והערות. רואה אור לראשונה על פי כתב-יד פריס, הספרייה הלאומית Ms. Heb. 249, מאת אהרן מונדשיין, סייע בידו צבי מונדשיין, המכללה האקדמית 'גבעת וושינגטון', סדרת מקורות ומחקרים, תשע"ט (כריכה רכה). בהכנה מתקדמת: מהדורתו של פירוש רשב"ם לתהלים (עליו הרצה בקונגרס העולמי למדעי היהדות לפני מספר שנים), בהוצאת האיגוד העולמי למדעי היהדות. אהרן מונדשיין, דף שער בספרייה הלאומית הרצאה בכנס לכבוד פרופ' אוריאל סימון, 2019 ביוגרפיה באתר בר-אילן ביקורת של הרב יואל קטן על הספר שיעורי מורנו הרב הנזיר באורות הקודש אהרן מונדשיין, דף שער בספרייה הלאומית אישים ומוסדות, הצופה, 29 ביולי 1966, עמ' 8 סיכומי שיעוריו מתורת רבו הרב הנזיר נדפסו בתוך חוג הראי"ה, כרך א, מכון נזר דוד, ירושלים תשע"ח, עמ' שצא-תקכב; חוג הראי"ה, כרך ב, ירושלים תשע"ט, עמ' תלט-תקלד.
וסטנד

וסטנד (בגרמנית: Westend; מבוטא "וֶסטן") היא שכונה בברלין ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף. השכונה ממוקמת בקצה המערבי של העיר הפנימית של ברלין, על רמה בין נהרות השפרה וההאוול. בדרום ובמזרח היא גובלת בשכונות רובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף: שרלוטנבורג ממזרח וגרונוולד מדרום (כך שקצהו הצפוני של יער גרונוולד נכלל בתחומי השכונה). ממערב היא גובלת ברובע שפנדאו. עד המאה ה-19 היה המקום בלתי מיושב. ב-1806 הקים נפוליאון בונפרטה את מחנהו העיקרי באזור, כאשר הוא עצמו בחר להתגורר בארמון שרלוטנבורג הסמוך. ב-1866 החלו להבנות באזור מבני מגורים לבורגנות העשירה, והמקום נקרא באופן שיווקי על שם הוסט אנד של לונדון. בשכונה הדלילה יחסית המשיכו להתקיים מתקנים צבאיים עד ראשית המאה ה-20 כגון מחנה דיוויית המשמר "המלכה אליזבת" (2. Garde-Infanterie-Division Königin Elisabeth) ומחנה מעצר בתקופת מלחמת העולם הראשונה. במקום הוקמו מתקני ספורט רבים, בהם היפודרום למרוצי סוסים (1890), אצטדיון טניס (Mommsen Stadium, ‏1930) ומתקנים שהוקמו לקראת אולימפיאדת ברלין (1936) כגון הפארק האולימפי, האצטדיון האולימפי של ברלין, אולם הספורט Deutschlandhalle (שיכל לאכלס כ-9,000 איש ונהרס ב-2011), אמפיתיאטרון Waldbühne ואתר התערוכות Messegelände. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 וראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמו בווסטנד מספר רב יחסית של מבנים בסגנון הבינלאומי ("באוהאוס"), רובם וילות פרטיות על ידי אריך מנדלסון ואחרים. בשל הדמיון המסוים בבניה למרכז תל אביב ("העיר הלבנה") כתבה לאה גולדברג ב-1935: "תל אביב עיר אירופית מאד. רועשת. נבנית. משהו בינוני בין וֶסטן של ברלין והעיר הישנה של קובנה". את השכונה משרתים קו הרכבת הפרברי המהיר, Berlin S-Bahn וקו U2 של הרכבת התחתית של ברלין. הכביש המהיר Bundesautobahn 100, העוטף את מרכז ברלין, מהווה את גבול השכונה ממזרח והכבישים Bundesstraße 2 ו-Bundesstraße 5 עוברים דרכה (ברחובות Kaiserdamm ו-Heerstraße בהתאמה). מגדל הרדיו Funkturm, הוקם ב-1924 אתר התערוכות Messegelände (הוקם ב-1936 לקראת אולימפיאדת ברלין על מנת לאכסן את תערוכת ההישגים שליוותה את האירוע) יחידת המגורים Unité d'Habitation בתכנון לה קורבוזיה (1957) מרכז הקונגרסים Internationales Congress Centrum Berlin בית החולים וסטנד מדיה וקבצים בנושא וסטנד בוויקישיתוף יפעת וייס וגדעון טיקוצקי (עורכים), נערות עבריות: מכתבי לאה גולדברג מן הפרובינציה 1935-1923