laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דראקס המשמיד

דראקס המשמיד (באנגלית: Drax the Destroyer) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #55 מפברואר 1973 ונוצרה על ידי הכותב מייק פרידריך והמאייר ג'ים סטארלין. דראקס המשמיד הוא האלטר אגו של ארתור סמפסון דגלאס, סוכן נדל"ן שיצא לטיול עם משפחתו במדבר מוהאבי. לפתע, חללית הנושאת עימה את תאנוס עברה במקום, וכדי לשמור על קיומו בסוד, תאנוס הרג את משפחתו של דגלאס. א'אלרס, אביו של תאנוס, ניטר את מעשיו של בנו וגילה על המקרה. זאת ועוד, א'אלרס גילה כי בנו חילץ את בתו של דגלאס, הת'ר, ואימן אותה בכוכב טיטאן. מאוחר יותר, היא חזרה לכדור הארץ כמונדרגון. א'אלרס קבע כי איום בנו לא ניתן להתעלמות, וזימן את סבו של תאנוס - קרונוס. קרונוס לכד את נשמתו של דגלאס, ושם אותה בגוף חדש. כך נולד לו דראקס המשמיד - לוחם עשוי ללא חת, בעל יכולות פיזיות רבות, תעופה, חסינות והקרנת פרצי אנרגיה מידיו. א'אלרס חסם את זיכרונותיו הישנים של דגלאס, והחדיר בו שנאה ותשוקת נקמה נגד תאנוס. דגלאס נאבק בתאנוס מספר פעמים, אך מעולם לא הביסו. קרב אחד הוביל לידידות בין דגלאס לאיירון מן, מה שהוביל לברית של שנים. מאוחר יותר, מטרתו של דגלאס הייתה למנוע מתאנוס להשיג את הקובייה הקוסמית; כשהובס, הוא פנה לעזרת האוונג'רס. לבסוף, בעזרתם של האוונג'רס, מאר-וול ומונדרגון, תאנוס הובס סופית. כעת חסר סיבה לקיומו, דגלאס נדד בחלל. זועם על כך שהביס את תאנוס במקומו, דגלאס נאבק במאר-וול עד שהמבנה הנפשי של ריק ג'ונס מסר לו את מיקומו של תאנוס שחזר. שוב במסע נגד תאנוס, דגלאס תקף את גאמורה והשמיד את חלליתה. גאמורה נמלטה, ולא ידוע מה קרה בהמשך. ללא ידיעתו, תאנוס הובס על ידי מאר-וול, אדם וורלוק, ספיידרמן והדבר. דגלאס נהרג מספר פעמים, האחרונה בתחילת קשת הסיפור "הציווי של תאנוס"; אחרי כל הפעמים הללו הוא חזר לחיים. הדמות השתתפה באירועי הקרוסאובר "השמדה" ו"השמדה: כיבוש" משנים 2006–2007 והפכה לחברה בקבוצות "משמר האינסוף" ושומרי הגלקסיה בהרצה המחודשת שנעשתה לכותר בשנת 2008. את דמותו של דראקס בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" הנוקמים סוף המשחק ות'ור אהבה ורעם" מגלם השחקן והמתאבק לשעבר דייב בטיסטה. מדיה וקבצים בנושא דראקס המשמיד בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
רוקט ראקון

רוקט ראקון (באנגלית: Rocket Raccoon) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Preview #7 מיוני 1976 ונוצרה על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר קית' גיפן. רוקט ראקון הוא דביבון מצוי מואנש אינטליגנטי. מקורו במושבה נטושה המאכלסת מטופלים שסובלים מהפרעה נפשית בכוכב הלכת "חצי-עולם" ברביע הגלקטי קי-סטון. באותה מושבה, חיות מחמד עוברות הנדסה גנטית כדי לשמש כמטפלים עבור בעליהן. רוקט היה קצין האבטחה הראשי בעולם זה, והגן עליו מפני איומים שונים. אחרי מספר הרפתקאות, ביניהן פגישה עם הענק הירוק, רוקט נתפס על ידי סוכני סקרול בוגדים במסווה גזע הד'בארי. הענקית הירוקה הביסה את הסקרולים ושחררה את רוקט חזרה לחצי-עולם. לאחר שנכלא על ידי הקרי באירועי השמדה: כיבוש, רוקט נבחר להתלוות לסטאר לורד במשימה לעצור את גזע הפלנקס מלפלוש לעולם הקרי החייזרי. בהמשך, מוצע לו מקום בקבוצת שומרי הגלקסיה. רוקט מתואר כטקטיקן צבאי מוכשר וכן כחסר פחד, נאמן ובעל תושייה. נרמז גם כי הוא סובל מהפרעה טורדנית-כפייתית. לאחר מותו כביכול של סטאר לורד, שומרי הגלקסיה התפרקו ורוקט מצא עבודה זמנית כדוור. לאחר שקיבל חבילה המכילה "ליצנים רוצחים" מחצי-עולם, רוקט התפטר והחל לחפש את גרוט. כשהגיעו לחצי-עולם, השניים נורו וחלליתו של רוקט נהרסה. תוך כדי השתלשלות האירועים, רוקט וגרוט נשבעו לשמר את מורשתו של סטאר לורד, כלומר להקים מחדש את שומרי הגלקסיה. השניים נלחמו בגזע הבאדון ונחטפו על ידי מוג'ו, אולם בסוף השתחררו. שומרי הגלקסיה התאחדו כאשר תאנוס חזר, וכך גם סטאר לורד חזר לחיים, אולם מצבו של נובה לא היה ידוע. כאשר האוונג'רס נאבקו בו ובקבוצת זודיאק שלו, השומרים באו לעזרה. השומרים גילו כי כדור הארץ אסר על כניסתם של חייזרים, ומתגלה כי תאנוס מצא את הקובייה הקוסמית. האוונג'רס ושומרי הגלקסיה יצאו לחפשו, והותקפו על ידי הבאדון. לאחר שעברו חוויית סף מוות, הגיבורים מביסים את הבאדון ונתקלים באור חזק, המתגלה כקובייה הקוסמית. לאחר ניסיון נואש של תור להרוג את תאנוס, שתי הקבוצות נהרגות אך מתגלות ביקום הסרטן. שם, הן נפגשות עם זקני היקום, שנהרגו לכאורה על ידי תאנוס כדי להפגין את עליונותו. איירון מן מגלה שהקובייה הקוסמית שבידי תאנוס היא העתק פגום, וזקני היקום מחלצים את הקבוצות מיקום הסרטן ומענישים את תאנוס. דמותו של רוקט ראקון הופיעה באוונג'רס: סדרת האנימציה בפרק Michael Korvac וכן באולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה בפרק שעוסק בשומרי הגלקסיה. את דמותו של רוקט ראקון ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ו"הנוקמים: סוף המשחק" דיבב השחקן בראדלי קופר. מדיה וקבצים בנושא רוקט ראקון בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס The Incredible Hulk #271, May 1982 Annihilation: Conquest - Star-lord #1, September 2007 Annihilation: Conquest - Star-lord #2, October 2007 Avengers Assemble Vol.2 #4, August 2012 Avengers Assemble Vol.2 #5, September 2012 Avengers Assemble Vol.2 #7, November 2012 Avengers Assemble Vol.2 #8, December 2012
גאמורה

גאמורה (באנגלית: Gamora, הצורה האנגלית של השם התנ"כי עמורה) היא דמות בדיונית של גיבורת-על חייזרית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Strange tales #180 מיוני 1975 ונוצרה על ידי האמן ג'ים סטארלין. גאמורה היא האחרונה מבני מינה, שהושמדו בידי זן חייזרי בשם "הבּאדוּן". היא נמצאה בידי תאנוס, הטיטאן המטורף, שהחליט להשתמש בה כנשק. היא עברה אימונים מפרכים על ידיו במטרה להתנקש בחייו של מאגוס, אישיותו האפלה של אדם וורלוק. תאנוס הפגין כלפיה מעט מאוד חיבה, אך גאמורה הייתה נאמנה מאוד לאיש שהבטיח לה נקמה ברוצחיה של בני משפחתה. היא מיומנת באמנויות לחימה, וכוחותיה כוללים כוח על-אנושי, זריזות וכן יכולת ריפוי מואצת. עד מהרה היא זכתה לכינוי "האשה הקטלנית ביותר בכל רחבי הגלקסיה". תוארה לרוב כמושא אהבתם של אדם וורלוק ונובה. גאמורה השתתפה באירועי הקרוסאובר "השמדה" ו"השמדה: כיבוש" משנים 2006–2007 והפכה לחברה בקבוצות "משמר האינסוף" ושומרי הגלקסיה בהרצה המחודשת שנעשתה לכותר בשנת 2008. את דמותה של גאמורה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3" מגלמת השחקנית זואי סלדנה. מדיה וקבצים בנושא גאמורה בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
LOOK AT I

LOOK AT I הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת דנה לוי שיצא לחנויות ב-10 ביוני 2012. האלבום כולל עשרה שירים בשפה האנגלית והוא נושא את שמו של אחד משיריו. את כל שירי האלבום כתבה, הלחינה ושרה דנה לוי. האלבום הופק בידי לוי בשיתוף עם יונתן דגן מלהקת "J.Viewz" ואורי קליינמן. היא שרה שירים מתוך האלבום במסע הופעות ברחבי ישראל בשנים 2012-2011, בהשתתפות הנגנים יאיר רובין, עמי יעקבס, ניצן אייזנברג, גיורי פוליטי ודרור שם-טוב. באלבום שיתפה פעולה עם הפסנתרן רוסלן סירוטה, המוזיקאי יוני פוליקר, החצוצרן ארתור קרסנובייב מלהקת "התפוחים" והמתופף איסר טננבאום מלהקת "רוקפור". בכתבה במוסף גלריה של העיתון "הארץ" לוי אפיינה את אופי האלבום בכך: "הלך הרוח השולט באלבום הוא של היחסים והמתח שבין פנטסיה למציאות קשה." בכתבה באתר "Mynet" מנה גיא בניוביץ' את LOOK AT I כאלבום הבכורה הטוב של שנת תשע"ב וכאחד מעשרת האלבומים הטובים של השנה. "ללא ספק אלבום הבכורה הטוב של השנה. לוי הגיחה כמעט משום מקום, באלבום בוגר עם הפקת-על ממש, שמייצר תשע רצועות חזקות ואפקטיביות בשפה האנגלית. הקול שלה מלהטט בין תחושה של רוק קלאסי פסיכדלי לבין רכות פופית בקלות של מבצעת גדולה, שלא לומר כותבת ומלחינה. שלל שירים להיטיים להפליא כמו "Galaxy" או "Anything If You Can" מוודאים את מעמדו של האלבום הזה כהבטחה הגדולה של השנה." גיא בניוביץ' כתב על האלבום באתר "כלכליסט": "הפקה שלא חוששת מאלקטרוניקה ובנייה של רובדי סאונד, ומזכירה שאנחנו ב־2012. מעבר לקול המשובח שלה, שנע בין צלול למעושן, מדובר באמת בפיסות פופ על גבול המושלמות." האלבום ובעיקר השיר Galaxy הושמע רבות ברדיו 88FM. Down the hill (4.31) Once in a lifetime song (4.25) Plastic & bones (2.56) They sing for tomorrow (5.36) Anything if you can (4.04) Channel of love (4.53) Galaxy (4.29) Look at I (4.57) Cracks (9.10) Last Life (2.41) רני בירנבאום – תופים יובל בר-און – צ'לו איסר טננבאום – תופים ארתור קרסנובייב - חצוצרה יוני פוליקר – בוזוקי גלעד אברו –קונטרבס רוסלן סירוטה – פסנתר דוד שמולי – גיטרה חשמלית, גיטרה בס עמי יעקבס - גיטרה אקוסטית יונתן דגן – גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרה בס, כלי מקלדת, כלי מיתר, תכנות אורי קליינמן – גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרה בס, כלי מקלדת, טרומבון, תופים, כלי הקשה, קולות רקע, כלי מיתר דנה לוי – גיטרה אקוסטית, סינתיסייזר, כלי מיתר שירי האלבום האתר של דנה לוי גיא בניוביץ', "10 האלבומים הישראלים של השנה" (אורכב 24.11.2012 בארכיון Wayback Machine), באתר Mynet,‏ 16 בספטמבר 2012 אורי זר אביב, "גילוי מרעיש. האלבום של דנה לוי", באתר הארץ, 24 באוקטובר 2011 עכבר העיר, רגע לפני פריצה: דנה לוי, באתר הארץ, 25 ביולי 2012 יוסי חרסונסקי, Dana Levi דנה לוי, Look At I (יולי 2012) מוזיקה רוק אלטרנטיבי, באתר חרסונסקי ממליץ ביקורת הופעה | דנה לוי, בבלוג SHIRA.T: A Music Blog for Music Addicts,‏ 7 בדצמבר 2012 גיא בניוביץ', הופעה: דנה לוי בתיאטרון תמונע, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2012 דנה לוי: רוצה לראות את משה רבנו, באתר Mynet,‏ 4 בספטמבר 2012 גיא טנא, דנה לוי- Look at I (שנת יציאה 2012), באתר בילויים, 22 ביוני 2012 דף אמן בפייסבוק אורי זר אביב, "גילוי מרעיש. האלבום של דנה לוי", באתר הארץ, 24 באוקטובר 2011 גיא בניוביץ', "10 האלבומים הישראלים של השנה", באתר Mynet,‏ 16 בספטמבר 2012 גיא בניוביץ', ביקורת: אלבום של דנה לוי - "Look At I", באתר כלכליסט, 18 ביולי 2012
Modern Guilt

Modern Guilt הוא אלבומו ה-11 של המוזיקאי האמריקאי בק, שיצא ב־8 ביולי 2008. האלבום הופק על ידי דיינג'ר מאוס ובק. באלבום שני שירים בהם משתתפת בשירה הזמרת-יוצרת קאט פאוור. האלבום התקבל בביקורות חיוביות, וזכה לציון 77 מתוך 100 באתר Metacritic. האלבום היה מועמד לפרס "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" בפרסי גראמי של שנת 2008, אבל הפסיד לאלבום In Rainbows של להקת רדיוהד. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בק (למעט היכן שמצוין אחרת).  מידע על האלבום Modern Guilt באתר MusicBrainz מידע על האלבום Modern Guilt באתר AllMusic האלבום Modern Guilt באתר Discogs האלבום Modern Guilt באתר ספוטיפיי האלבום Modern Guilt באתר דיזר האלבום Modern Guilt באתר אפל מיוזיק האלבום Modern Guilt באתר טיידל האלבום Modern Guilt באתר יוטיוב דנה קסלר, כשהסיינטולוגיה נכשלת: האלבום החדש של בק, באתר nrg‏, 21 ביולי 2008 Modern Guilt באתר Metacritic
Day of Defeat

Day of Defeat הוא משחק וידאו שמבוסס על מלחמת העולם השנייה. המשחק פותח על ידי Valve והופץ על ידי Activision. המשחק יצא לאור למכירה בדיסקים ולהורדה בתשלום בסטים. Day of Defeat הוא משחק תלת־ממדי מרובה משתתפים שמדמה את לחימת חי"ר (חיל רגלי) במלחמת העולם השנייה. שחקנים יכולים לבחור אם להיות בין צבאות בעלות הברית (ארצות הברית או בריטניה תלוי במפה) או להיות בקבוצת הנאצים הגרמנים. במשחק Day of Defeat: Source אפשר להיות או חייל אמריקאי או חייל גרמני. הסיבוב מתחיל עם שתי קבוצות המתחילות בו זמנית בהתאמה של נקודת ההתחלה במפה. הסיבוב מסתיים כאשר אחת מהקבוצות משיגה את המטרות. כמו המודים האחרים למשחק Half-Life, המשחק Day of Defeat עוקב אחרי התקדמות של כל קבוצה בדרך לניצחון, כמה אויבים יש לחסל, כמה שחקנים נהרגו וכמה מטרות נשארו. הנתונים האלה נראים לכל שחקן, וזה מה שמשקף את ניקוד הקבוצה. אחרי סיבובים רבים, המשחק מסתיים כאשר הזמן שיש לכל מפה נגמר, ואז המשחק מחליף למפה עם מטרות ומצבים אחרים, והקבוצה עם הכי הרבה מטרות שהושגו היא המנצחת, ללא קשר למספר ההריגות ומספר מקרי המוות. יש במשחק לוח תוצאות ובכל חילוף מפה הלוח מתאפס. Day of Defeat לא תמיד דורש שלשתי הקבוצות יהיו את אותן המטרות. בחלק מן המפות יש מטרות שונות לכל קבוצה. השחקנים צריכים ללכוד דגל עבור סכום מסוים של זמן, דגלים מסוימים דורשים יותר משחקן אחד כדי למלא את זמן ההחזקה שלו. הדגלים מוצגים כבלתי לכודים בהתחלה (בצבע אפור), או לפעמים כשהנאצים שולטים בו הוא בצבע אדום וכשבעלות הברית שולטות בו הוא בצבע ירוק. מפות מסוימות כמו dod_charlie, אינן מאפשרות כיבוש חוזר לאותה קבוצה לדגל שנכבש להם. השחקנים צריכים להרוס מטרה על ידי הטמנת פצצה ביעד הראשון. הפצצה מתקבלת מהשטח ההתחלתי, פצצה זו אפשר להרים גם מגוף של שחקנים מתים. המטרה היא לשתול את הפצצה במקום המיועד לה. אחרי שהפצצות נשתלות, אי אפשר לנטרל אותם כמו במשחק Counter-Strike. במפות מסוימות כמו dod_jagd, שחקנים יכולים להשמיד את המטרות בעזרת משגרי טילי נ"ט (נגד טנקים). מצב זה הוא בעצם "תפוס את הדגל", במקום דגל, יכול להיות שנתפס יעד כגון משאית, מטוס או בניין. השחקנים צריכים לקחת מסמכים סודיים של הקבוצה היריבה, ולהביאם לבסיס של אותה הקבוצה. ערך מורחב – Day of Defeat: Source Day of Defeat: Source הוא בדיוק כמו המשחק הראשון, רק שפועל על מנוע ה-Source, המנוע של המשחק Half-Life 2. Day of Defeat: Source Counter-Strike: Source אתר האינטרנט הרשמי של Day of Defeat (באנגלית) Day of Defeat, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
צטיוזאורוס

צטיוזאורוס (שם מדעי: Cetiosaurus שפירושו "לטאת לווייתן") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד במשפחת צטיוזאוריים. הצטיוזאורוס היה הזאורופוד הראשון שנתגלה, ותואר על ידי ריצ'רד אוון, אך בהתחלה נחשב לזוחל דמוי לווייתן (בגלל גודלו הרוב) אך לא לדינוזאור. שרידים ממנו התגלו כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 ותוארו ב-1841 על ידי אואן. רק אחרי שטבע אואן את המונח דינוזאוריה לקבוצת זוחלי הענק שנתגלו בבריטניה, הביולוג תומאס הנרי האקסלי תיקן את הטעות וסיווג את הצטיוזאורוס כדינוזאור אמיתי. הצטיוזאורוס היה זאורופוד פרימיטיבי שחי באמצע תור היורה במה שהיום הוא אנגליה. כזאורופוד היה בינוני בגודלו, אך עדיין ענק בהשוואה לדינוזאורים שאינם זאורופודים בני אותה תקופה: אורכו נע בין 16 ל-18 מטרים ומשקלו היה כ-15-20 טון. הוא התאפיין במבנה חוליות (העצמות המרכיבות את עמוד השדרה) השונה מזה של זאורופודים מתקדמים: לכל חוליה היה חלק מרכזי עם תוספות אוגנים שלהם היו מחוברים השרירים. רגליו האחוריות היו ארוכות יותר מרגליו הקדמיות. כמו שאר הזאורופודים, הוא היה צמחוני ואכל כמויות עצומות של צמחייה, לרבות עלים מענפי העצים. בסוג צטיוזאורוס ישנם כיום 4 מינים. מינים נוספים ששויכו לסוג זה משויכים כיום לסוגים אחרים כמו: אורניתופסיס, פלורוזאורוס וקרדיודון (Cardiodon). דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק. סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, הוצאת אפל, 2004, עמ' 253 (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא צטיוזאורוס בוויקישיתוף צטיוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Cetiosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ready or Not (שיר של ברידג'יט מנדלר)

Ready or not הוא שיר של הזמרת ברידג'יט מנדלר מתוך אלבומה ...Hello My Name Is משנת 2012. מנדלר שרה את השיר ב-3 באוגוסט 2012 והשיר היה זמין להורדה כבר מ-7 באוגוסט 2012. השיר נכתב בידי מנדלר, עמנואל "אמן" קיריאקו ואוון "קיד" בוגארט. השיר הפך ללהיט בצפון אמריקה, ששם הוא מספר 49 בבילבורד הוט 100 ומספר 43 בקנדה. שיר זה היה בין ארבעים השירים האהודים ביותר בשתים עשרה מדינות ובין עשרת הגדולים בבלגיה, ברומניה ובבריטניה. הקליפ בוים על ידי פיליפ אנדלמן וצולם בלוס אנג'לס. הקליפ הופיע בערוץ דיסני ב-10 באוגוסט 2012. נכון לאפריל 2020 הקליפ הגיע ל-192 מיליון צפיות ביוטיוב. בראיון שבו התראיינה ברידג'ט מנדלר עם עולם הילדים לגבי תוכן השיר, היא אמרה: "זה שיר כייפי על נערה שמרגישה שהיא הייתה פרח קיר כל חייה והיא רוצה לקחת אחריות ולצאת לאנשהוא. היה בזה אלמנט רומנטי שהליכה אל בחור עדיפה על פני לחכות שהעולם יגיע אליה. כתבתי את זה עם כמה כותבים נהדרים ומפיקים. כתבנו את רוב השירים באלבום ביחד. כתבתי שירים מאז גיל שש ואני התרגשתי סוף סוף לחלוק את השירים שלי עם העולם. אני רציתי לכתוב משהו שהוא העצים את הבנות. החשבתי את עצמי לנערה שיושבת על שפת המדרכה ומחכה שהעולם ישים לב אליה". מידע על היצירה "Ready or Not" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Ready or Not" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Ready or Not" באתר יוטיוב
אגם אאירדיר

אגם אֶאִירְדִיר (בטורקית: Eğirdir Gölü) הוא אגם במערב טורקיה, כ-180 ק"מ צפונית לאנטליה. שטחו 482 קמ"ר, והוא האגם הרביעי בגודלו בטורקיה, ואגם המים המתוקים השני בגודלו במדינה, אחרי אגם ביישהיר. האגם נקרא על שם העיירה אאירדיר השוכנת לחופו. עיירה זו נקראה בידי מייסדיה היוונים אקרוטירי (Akrotiri; מילולית: "הר תלול"). השלטונות העות'מאניים שינו את השם לשם טורקי: Eğridir. מאחר שפירוש המילה בטורקית הוא "זה עקום", הוחלפו בשנות ה-80 של המאה ה-20 האותיות i ו-r, ונקבע השם הנוכחי. צורת האגם כצורת האות S מאורכת. אורכו 50 ק"מ ורוחבו המרבי 5 ק"מ. באגם שני איים, בסמוך לחופו הדרומי: יֶשִיל (Yeşil; "האי הירוק") וג'אן (Can; "אי החיים"). בין שני האיים וביניהם ליבשה מחבר כביש, והם מצויים בתחומי העיירה אאירדיר, העיירה הגדולה ביותר לחוף האגם. באי ישיל התגוררו בעבר תושבים יוונים, שפונו במסגרת חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה ב-1923. גם כיום האי מיושב. מי האגם משמשים להשקיית האזורים החקלאיים שבסביבה, ומאז 1994 הם משמשים גם להפעלת תחנת כוח. תעלה טבעית שאורכה 25 ק"מ מחברת בין האגם לאגם קובאדה (Kovada Gölü) הקטן יותר. אגם קובאדה הוא מקורו של נהר אקסו, שנשפך למפרץ אנטליה בים התיכון. מדיה וקבצים בנושא אגם אאירדיר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ימות ואגמים ובנושא גאוגרפיה של טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדלי סנטה קרוס

המגדלים של סנטה קרוס (בספרדית: Torres de Santa Cruz) הוא קומפלקס מגורים המורכב משני מגדלים זהים (תאומים) הממוקמים בעיר סנטה קרוס דה טנריפה, בירת האי טנריפה ובירת האיים הקנריים (יחד עם לאס פאלמאס דה גראן קנריה), ספרד. הם תוכננו על ידי האדריכל המקומי חוליאן ואיידארס ונבנו בשנים 2004–2006. גובהם 120 מטרים (ללא כליא הברק) מה שהופך אותם לגורדי השחקים הגבוהים ביותר באיים הקנריים. מהשלמת בניית המגדל הראשון ב-2004 ועד 2010 החזיק הפרויקט גם בתואר בניין המגורים הגבוה ביותר בספרד, וכיום מגדלי סנטה קרוז הם מגדלי התאומים הגבוהים ביותר בספרד. פיתוח האתר לבניית המגדלים החל כבר בשנת 2001. לאחר פיגועי 11 בספטמבר על מגדלי התאומים של מרכז הסחר העולמי בניו יורק, שותק פרויקט הבנייה למשך מספר שנים. שני המגדלים נבנו בנפרד על ידי שתי חברות שונות. מגדל מספר 1 הושלם בשנת 2004 ומגדל מספר 2 בשנת 2006. מדיה וקבצים בנושא מגדלי סנטה קרוס בוויקישיתוף Las Torres Gemelas Tinerfeñas
זיקית נאמאקה

זיקית נאמאקה (שם מדעי: Chamaeleo namaquensis) היא מין לטאה מדברית, ממשפחת הזיקיתיים, האנדמית למדבר נמיב שבנמיביה, ובדרום אנגולה. מבנה גופה של הזיקית מותאם לחיים במדבר. לזיקית נאמאקה ראש גדול בצורת משולש, עיניים בצורת חרוט, הנעות כל אחת בפני עצמה. צבעה מחולק בין צדי עמוד השדרה כשאחד שחור ואחד לבן עם פסים. אורך גופו של הזכר 14 ס"מ, ושל הנקבה 16 ס"מ. כפות רגליה משוטחות כדי לנוע בחול בניגוד לרגלי זיקיות אחרות שלופתות ענפים. זיקית נמיב, חיה לבדה ואורבת לחיפושיות מדבר שמחפשות אחר צל ולפעמים אף ללטאות קטנות. הן יכולות להטיל ביצים שלוש פעמים בשנה, בכל פעם בין 6 ל-22 ביצים, הבוקעות לאחר שלושה עד ארבעה חודשים. הם מגיעים לבגרות בגיל חמישה עד שבעה חודשים. מדיה וקבצים בנושא זיקית נאמאקה בוויקישיתוף זיקית נאמאקה, באתר ITIS (באנגלית) זיקית נאמאקה, באתר NCBI (באנגלית) זיקית נאמאקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיקית נאמאקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיקית נאמאקה, באתר GBIF (באנגלית) זיקית נאמאקה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסטרובל

אוֹסטְרובל (רובל מזרחי גרמני) הוא שמו של המטבע, שהוכנס לשימוש על ידי הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה לשימוש בשטחים הכבושים שנכבשו מהאימפריה הרוסית. רובל מזרחי במקור היה שווה לרובל הרוסי. השטרות הונפקו על ידי הבנק המזרחי לתעשייה ומסחר בעיר פוזן (היום פוזנן, פולין). המטבע נכנס לשימוש בתחילת 1916. מאז תחילת 1918, לאחר חתימת הסכם השלום בריסט-ליטובסק, היה המטבע בשימוש בכמה מקומות, יחד עם המארק הגרמני המזרחי (Ostmark). אוסטמארק אחד היה שווה שני אוסטרובל. המטבע היה במחזור בשטחה של הרפובליקה הפולנית השנייה עד ה-29 באפריל 1920, אוקראינה המערבית (פרט לאזורים שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית), במערב בלארוס, קורלנד, לטביה (המרכזית - עד 1919, מערבית - עד 1920) ובליטא עד לשנת 1922, כאשר הוא הוחלף על ידי הליטאים. מדיה וקבצים בנושא אוסטרובל בוויקישיתוף
פרדריק צ'ילובה

פרדריק ג'ייקוב טיטוס צ'ילובה (באנגלית: Frederick Jacob Titus Chiluba;‏ 30 באפריל 1943, קיטווה, רודזיה הצפונית – 18 ביוני 2011, לוסקה) היה פוליטיקאי, נשיא זמביה בשנים 1991–2002, הנשיא השני של מדינה זו. עסקן סינדיקלי ומנהיג של איגודים מקצועיים (יושב ראש "הקונגרס של האיגודים המקצועיים" בזמביה למשך 17 שנה), צ'ילובה היה הראשון בין ראשי המדינה שנבחר בבחירות דמוקרטיות רב מפלגתיות. בנם של ג'ייקוב טיטוס צ'ילובה נקונדה, כורה נחושת ושל אשתו, דיאנה קאימבה, צ'ילובה התייתם מאביו עוד בילדותו וגודל על ידי סבתו. התחיל את פעילותו הפוליטית בחוגים קרובים לאידאולוגיה מרקסיסטית עוד בלימודי התיכון בקוואמבה, אותם נאלץ להפסיק. מאוחר יותר, למד בהתכתבות לימודי חינוך וכלכלה. בעת הקדנציה הראשונה שלו כנשיא קיבל תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת ורוויק. בצעירותו עבד כנהג אוטובוס וחותך סיסל בטנזניה השכנה. מאוחר יותר עבד כעוזר מנהל חשבונות בחברה. צ'ילובה הפך לנוצרי אוונגליסטי לפי הדת הפנטקוסטלית ונהג להשתמש בנאומיו לעיתים קרובות בציטוטים מכתבי הקודש. אחרי שארצו קיבלה את העצמאות בשם זמביה, הקים צ'ילובה מפלגה פוליטית הקרויה "התנועה לדמוקרטיה רב-מפלגתית" (MMD). באותה שנה הושלך לכלא ל-3 חדשים על ידי שלטונות המדינה תחת הנהגתו הסמכותית ובהשראה סוציאליסטית של ד"ר קנת קאונדה, גיבור המאבק לעצמאות. בשנת 1981 היה צ'ילובה ליושב ראש "קונגרס האיגודים המקצועיים" של זמביה. עקב פעילותו הפוליטית האופוזיציונית הוגלה בשנת 1987 על ידי קאונדה. בשנת 1990 שב למולדתו על מנת להשתתף בתהליך הדמוקרטיזציה וכמועמד של מפלגתו הביס בבחירות הרב מפלגתיות הראשונות בשנת 1991 את הנשיא הוותיק קאונדה, תוך זכייה ב-76% מהקולות. בשנת 1996 נבחר מחדש לנשיאות כשתחת הנהגתו עברה כלכלת זמביה למשטר קפיטליסטי המבוסס על כללי השוק החופשי. הפריט חברות ממלכתיות שונות ועודד השקעות פרטיות. בשנת 1997 נכשל ניסיון הפיכה צבאית נגדו. כיושב ראש הארגון לאחדות אפריקה תיווך צ'ילובה הסכמי שלום במלחמות האזרחים באנגולה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. למרות קומתו הנמוכה מאוד, שהביאה להערות מרושעות מצד יריביו, לצ'ילובה היו כריזמה, מוניטין של לוחם למען הדמוקרטיה, וכושר נאום שעוררו תקוות רבות בקרב בני עמו. בהמשך משטרו אכזב את העם בגלל פרשות שחיתות, ביטויי סמכותנות של הנשיא ואהבתו לחיי מותרות ופאר (למשל רכישות רבות של תכשיטים שווייצרים ובגדים ונעליים מהודרים). עקב תביעות נגדו על פרשות מעילה בשווי 500,000‏$ מכספי המדינה ושחיתות, נאלץ להתפטר מתפקידו בינואר 2002 ולפרוש מן החיים הפוליטיים. החליף אותו בראש המדינה סגן הנשיא לוי פטריק מוואנוואסה. בשנת 2004 נמצא אשם על ידי בית משפט בלונדון במעילה של 23,000,000‏₤, אולם פסק הדין הבריטי לא הוכר בזמביה. זוכה על ידי בית משפט בלוסקה בשנת 2009 מכל ההאשמות, בעוד שני מנהלים בכירים בתחום הפיננסי שהואשמו בזמנו יחד איתו נמצאו אשמים ונידונו ל-3 שנות מאסר. פרדריק צ'ילובה, שהיה חולה לב, נפטר בגיל 68 ביוני 2011. היה נשוי שלוש פעמים. מנישואיו הראשונים נולדו לו שני ילדים. נשא לאחר מכן את וורה טמבו, ממנה התגרש בשנת 2000. מקשר הנישואים איתה נולדו לו עוד 9 ילדים. ב-2001 התחתן עם רג'ינה מוואנזה. מדיה וקבצים בנושא פרדריק צ'ילובה בוויקישיתוף כתבה אחרי מותו בעיתון מייל אנד גארדיאן, 20 ביוני 2011 כתבה אחרי מותו בניו יורק טיימס, 20 ביוני 2011 Mail&Guardian 2011
נפת חברון (המנדט)

נפת חברון (באנגלית: Sub-district of Hebron) הייתה נפה במחוז ירושלים בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, אשר נקראה על שם העיר חברון. בשנת 1922 הוכללה נפת חברון במחוז הדרום יחד עם נפות עזה ובאר שבע. באוקטובר 1931 הועברה נפת חברון ממחוז דרום למחוז ירושלים. לפי תוכנית החלוקה יועד רובו המוחלט של שטח הנפה להיכלל בתחומי מדינה הערבית. בעקבות מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 צורף חלק קטן משטח הנפה למחוז הדרום בישראל ואילו רוב השטח הפך לחלק מן הגדה המערבית, שהייתה בשליטת ממלכת ירדן. בשנת 1967, במלחמת ששת הימים, נכבש השטח בידי צה"ל. לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, שערכו רשויות המנדט, היה סך האוכלוסייה בנפה 89,650 בני אדם שהתפלגו כדלקמן: ערבים: 89,570, מתוכם 160 נוצרים יהודים: 80 יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 2,076,185 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 1,985,913 דונמים שטח בבעלות יהודית: 6,132 דונמים שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 84,140 דונמים עיר הנפה: חברון (בערבית: الخليل) כפרים ויישובים: שבטים בדואים: ערב אל-ג'הלין ערב אל-כעבינא הסדור מחדש של המחוזות, דואר היום, 2 ביולי 1922 שנויים בהנהלת המחוזות, דבר, 9 במרץ 1932 ככל הנראה מדובר בתושבי כפר עציון נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
נורד אוויאסיון

נורד אוויאסיון (בצרפתית: Nord Aviation, "תעופה צפונית") הייתה חברה צרפתית בבעלות ממשלתית לייצור כלי טיס, שנוסדה ב-1 באוקטובר 1954, בעת רכישתה של SFECMAS (אנ'), על ידי החברה SNCAN. בשנת 1970, התמזגה החברה, יחד עם החברות הצרפתיות הממשלתיות סוד אוויאסיון ו- SÉREB, לכדי חברה חדשה בשם Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS)‎ ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), שלאחר מכן שונה שמה לאיירוספסיאל. המטוס נורד 2501 נוראטלס - בשנים 1955–1978. המטוס נורד 1203 נורקרין (אנ') - שירת במשך שנת 1948. עם סיום מלחמת העצמאות, הועבר לשימוש אזרחי. מדיה וקבצים בנושא נורד אוויאסיון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.