אה"מ רודני

אה"מ רודני (באנגלית: HMS Rodney) הייתה אוניית מערכה מסדרת "נלסון", ששירתה בצי המלכותי הבריטי בשנות ה-30 של המאה העשרים ובמלחמת העולם השנייה. האונייה נקראה על שמו של אדמירל סר ג'ורג' ברידג'ס רודני (George Brydges Rodney), מחשובי האדמירלים הבריטיים במאה ה-18. האונייה תוכננה ונבנתה תחת ההגבלות שבריטניה קיבלה על עצמה באמנת וושינגטון משנת 1922, שבה קיבלו על עצמן המעצמות הימיות העיקריות (ארצות הברית, בריטניה, יפן, צרפת ואיטליה) מגבלות על בניית אוניות מלחמה, כדי למנוע מרוץ חימוש ימי. בהתאם למגבלות אלו הוגבל ההדחק ל-35,000 טון. מכיוון שהמטרה הייתה להתקין באונייה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ), תוכננה האונייה כך שכל צריחי התותחים יהיו בחלקה הקדמי של האונייה. מיגון האונייה צומצם והוגבל לחלקים חיוניים בלבד, ומהירות האונייה צומצמה. למרות כל המגבלות הללו נחשבו רודני, ואניית האחות שלה, אה"מ נלסון, לאוניות המערכה החזקות ביותר בעולם, עד להופעתן של אוניות מערכה חדישות יותר מ-1936 ואילך. תחילת בנייתן של שתי האוניות בסדרה זו היה באותו יום, 28 בדצמבר 1922, בבירקנהד. האונייה הוכנסה לשירות בנובמבר 1927, שלושה חודשים אחרי אחותה. עלות בנייתה הייתה 7.617 מיליון לירות שטרלינג, במחירי אותה תקופה. אוניות המערכה מסדרת נלסון הייתה בעצם גרסה קטנה יותר, עם מהירות של 23 קשרים (43 קמ"ש), של סיירת המערכה G3 שבוטלה בגלל חריגה מהאילוצים של הסכם הצי של וושינגטון משנת 1922. לתכנון, שאושרה שישה חודשים לאחר חתימת האמנה, וכללה חימוש ראשי של תותחי 16 אינץ' (406 מילימטרים) שיתאימו לכוח האש של אוניות המערכה מסדרת קולורדו האמריקאיות ושל אוניות המערכה מסדרת נגאטו היפניות במערך הקרב באונייה עם הדחק של לא יותר מ 35,000 טונות ארוכות (36,000 טונות). לנלסון היה אורך בין הניצבים של 660 רגל (201.2 מטרים) ואורך כולל של 709 רגל 10 אינץ' (216.4 מטרים), רוחב של 106 רגל (32.3 מטרים), ושוקע של 30 רגל 4 אינץ' (9.2 מטרים). ההדחק הסטנדרטי של האונייה היה 33,300 טון אימפריאלי (33,800 טון מטרי) וההדחק המרבי 37,780 טון אימפריאלי (38,390 טון מטרי). הצוות שלה מנה 1,361 קצינים ומלחים כששירתה כאוניית דגל ו-1,314 כספינה פרטית. האונייה הונעה על ידי שני סטים של טורבינות קיטור בראון-קרטיס, שכל אחת הניעה צילינדר אחד, תוך שימוש בקיטור משמונה דוודי אדמירליות 3 תופים. המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 45,000 כוחות סוס (34,000 קילוואט) ונועדו להעניק לאונייה מהירות מרבית של 23 קשרים (43 קמ"ש). במהלך הפלגות המבחן שלה ב-7 בספטמבר 1927, הגיעה רודני למהירות מרבית של 23.8 קשרים (44.1 קמ"ש) מ-45,614 כוחות סוס (34,014 קילוואט). האונייה נשאה מספיק מזוט כדי להעניק לה טווח של 7,000 מיילים ימיים (13,000 ק"מ) במהירות שיוט של 16 קשרים (30 קמ"ש). הסוללה העיקרית של האוניות מסדרת נלסון כללה תשעה תותחי 16 אינץ' (BL), בשלושה צריחים לפני המבנה העילי המסומנים 'A'‏, 'B' ו-'C' מלפנים לאחור, צריח 'B' ירה על פני האחרים. החימוש המשני שלהם כלל 12 תותחי BL‏ 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XXII בצריחים תאומים מאחורי המבנה העילי, שלושה צריחים בכל צד רוחב. חימוש הנ"מ שלה כלל שישה תותחי 4.7 אינץ' (120 מ"מ) Mk VIII מהירי ירי במקבעים בודדים לא ממוגנים ושמונה תותחי 2 פאונד (40 מ"מ (1.6 אינץ')) מהירי ירי במקבעים בודדים. האוניות היו מצוידות בשני צינורות טורפדו שקועים בקוטר 24.5 אינץ' (622 מ"מ), אחד בכל צד רוחב, בזווית של 10 מעלות מקו המרכז. אוניות הסדרה נבנו עם שני מגדלי בקרת אש מצוידים במדי טווח 15 רגל (4.6 מטרים) לשליטה על התותחים הראשיים. אחד הותקן מעל הגשר והשני היה בקצה האחורי של המבנה העילי. כל צריח היה מצויד גם במד טווח 41 רגל (12.5 מטרים). מנהל גיבוי לחימוש הראשי הוצב על גג צריח הניתוב בתא משוריין. החימוש המשני נשלט על ידי ארבעה מנהלי בקרת אש מצוידים במדי טווח 12 רגל (3.7 מטרים). זוג אחד הורכב בכל צד של המנהל הראשי על גג הגשר והאחרים היו לצד המנהל הראשי האחורי. מנהלי בקרת האש נגד מטוסים היו ממוקמים על מגדל מאחורי מנהל החימוש הראשי עם מד טווח 12 רגל זווית גבוהה באמצע המגדל. זוג מנהלי בקרת טורפדו עם מדי טווח 15 רגל הוצבו ליד הארובה. חגורת השריון בקו המים של האוניות הייתה מורכבת משריון מוצק של קרופ (KC) בעובי 14 אינץ' (356 מילימטרים) בין הברבטים הראשיים של התותחים והצטמצמה ל-13 אינץ' (330 מילימטרים) מעל חדרי המנועים והדוודים וכן מעל מחסני פגזי ה-6 אינץ', אך לא הגיעה לא לחרטום ולא לירכתיים. כדי לשפר את יכולתה להסיט אש צוללת, הקצה העליון שלה נטה ב-18° כלפי חוץ. קצות המצודה המשוריינת נסגרו על ידי מחיצות רוחביות של שריון לא מוצק בעובי 8–12 אינץ' (203–305 מילימטרים) בקצה הקדמי ו-4–10 אינץ' (102–254 מילימטרים) בקצה האחורי. חזיתות צריחי התותחים הראשיים היו מוגנים על ידי שריון KC בעובי 16 אינץ' בעוד שדפנות הצריחים היו בעובי 9–11 אינץ' (229–279 מילימטרים) ולוחות השריון של הגג היו בעובי 7.25 אינץ' (184 מילימטרים). עובי שריון ה-KC של הברבטות נע בין 12–15 אינץ' (305–381 מילימטרים). חלקה העליון של המצודה המשוריינת של אוניות הסדרה היה מוגן על ידי סיפון משוריין שהיה מונח על ראש חגורת השריון. לוחות השריון שלו נעו מעובי של 6.25 אינץ' (159 מילימטרים) מעל מחסני התותחים הראשיים ל-3.75 אינץ' (95 מילימטרים) מעל חללי מכונות ההנעה ומחסני התחמושת של התותחים המשניים. מאחורי המצודה היה סיפון משוריין בעובי 4.25 אינץ' (108 מילימטרים) בגובה הקצה התחתון של חגורת השריון שנמשך כמעט עד קצה הירכתיים כדי לכסות את גלגל ההיגוי. שריון ה-KC של צריח הניתוב היה בעובי 12–14 אינץ' (305–356 מילימטרים) עם גג בעובי 6.5 אינץ' (170 מילימטרים). צריחי התותחים המשניים היו מוגנים על ידי 1–1.5 אינץ' (25–38 מילימטרים) של שריון לא מוצק. הגנה מתחת למים עבור האונייה סופקה על ידי תחתית כפולה בעומק 5 רגל (1.5 מטרים) ומערכת הגנה מטורפדו. היא כללה תא חיצוני ריק אטום למים ותא פנימי מלא במים. היה להם עומק כולל של 12 רגל (3.7 מטרים) והם גובו במחיצת טורפדו בעובי 1.5 אינץ'. סדרת נלסון הייתה עיצוב חדשני, אך הוגבלה על ידי האילוצים של הסכם הצי של וושינגטון. ההחלטה להשתמש בתותחי 16 אינץ' בשילוב עם מגבלת ההדחק של 35,000 טון הפכה את החיסכון במשקל לדאגה העיקרית של המתכננים. מנהל הבנייה הימית, יוסטס טניסון ד'אניקור, הודיע למתכנן האונייה, אדוארד אטווד, "כדי לשמור על ההדחק ל-35,000 טון, יש לצמצם הכל למינימום." הדגש על חיסכון במשקל הביא לליקויים שהשפיעו על הביצועים של רודני במהלך מלחמת העולם השנייה. לפשרות התכנון היו פחות השלכות שליליות על נלסון מכיוון שהאונייה הזו עברה מספר שיפוצים מיד לפני ובמהלך המלחמה. האדריכל וההיסטוריון הימי דייוויד ק' בראון קבע, "נראה כי בחיפוש אחר חיסכון במשקל, המבנה לא היה מספיק חזק". בניגוד לנלסון, שחרגה ממפרט התכנון למשקל המכונות, המכונות הקלות יותר של רודני הביאו לבעיות כרוניות. סיבולת האונייה ירדה באופן משמעותי בעשור שלאחר השקתה; בפעולה שלה ב-1941 נגד ביסמרק, רודני כמעט נאלצה לנטוש את המרדף בגלל מחסור בדלק. מתכננים בריטיים ציינו את הסיבולת הגרועה של האונייה כשקבעו את דרישות הסיבולת לאוניית המערכה ואנגארד. לאורך כל המלחמה רודני סבלה בדליפות כתוצאה מהתנשפות, והאונייה נדרשה לתיקון בגלל דליפות חמורות בשנים 1940, 1941 ו-1944. במהלך סערה אחת, הדליפה הייתה חמורה מספיק כדי להכריע משאבה במשקל 50 טון. דליפות, ריתוק פגום ובעיות אחרות המשיכו להשפיע על רודני גם לאחר שיפוץ ב-1941 בבוסטון, מסצ'וסטס. עד 1943 הגיעו גורמים רשמיים למסקנה שהיא זקוקה למודרניזציה מוחלטת כדי להאריך את חיי השירות שלה. האונייה מעולם לא קיבלה את השדרוגים הדרושים וכתוצאה מכך לא הייתה כשירה לשירות עד סוף 1944. מנהל בקרת האש הזווית הגבוהה ומד הטווח והפלטפורמה שלהם הוחלפו בפלטפורמה מעגלית חדשה עבור מנהל מערכת בקרת הזווית הגבוהה (HACS)‏ Mk I עד מרץ 1930. עד יולי 1932, תותחי ה-2 פאונד הבודדים ומנהל בקרת הטורפדו הימני הוסרו והוחלפו בצריח תותח 2 פאונד "פום-פום" יחיד בצד הימני של הארובה. הוא סופק עם מנהל בקרת אש Mk I שהותקן על גג הגשר. בשנים 1934–1935 הותקנו על נלסון זוג צריחים מרובעים עבור מקלעי ויקרס 0.5 אינץ' (12.7 מ"מ) נגד מטוסים שהוצבו על המבנה הקדמי. האונייה צוידה גם במעוט עבור מטוס ימי וב-1937 נוסף גם עגורן לטיפול במטוס. גרסת מטוס צף של מפציץ טורפדו פיירי סוורדפיש שימשה לראשונה על הסיפון, אך עד מהרה הוא הוחלף על ידי מטוס דו-כנפי מסוג סופרמרין וולרוס. באוקטובר 1938 נוסף צריח נוסף של תותח "פום-פום" על הסיפון, ומערכת מכ"ם מוקדמת מסוג 79Y הותקנה על ראש התורן של רודני. היא הייתה אוניית המערכה הראשונה שהייתה מצוידת כל כך. במהלך שיפוץ קצר במספנת הצי ברוזית', סקוטלנד, בין 24 באוגוסט ל-10 בספטמבר 1940, המכ"ם Type 79Y שודרג למערכת Type 279 ושני תותחי אורליקון נ"מ קלים בקוטר 20 מילימטר (0.8 אינץ') הותקנו על הגג של צריח 'B'. בזמן שרודני שופצה במספנת הצי בבוסטון בארצות הברית ביוני-אוגוסט 1941, תותחי האורליקון הוחלפו בצריח מרובע של תותחי 2 פאונד וזוג תותחי 2 פאונד הותקנו במקום מנהל בקרת האש האחורי של תותחי 6 אינץ'. בנוסף נוספה חבילה מלאה של מכ"מים. מכ"ם מסוג 281 החליף את ה-Type 279, הותקן מכ"ם חיפוש שטח מסוג 271 וכך גם מכ"ם ירי מסוג 284 על גג מנהל בקרת האש של התותחים הראשיים הקדמיים. חימוש הנ"מ הקל של הספינה חוזק מאוד במהלך שיפוץ בפברואר-מאי 1942 עם 17 תותחי 20 מ"מ אורליקון בצריחים בודדים שנוספו לגגות הצריח, למבנה העילי ולסיפונים. הצריחים המרובעים של מקלעי 0.5 אינץ' הוחלפו במנהלי בקרת אש Mk III של תותחי "פום-פום" ושלושה Mk III נוספים הותקנו כדי לשלוט על הצריחים האחוריים של תותחי 2 פאונד, שכולם הותקנו במכ"מים מסוג 282 של בקרת אש. ה-HACS Mk I הוחלף במנהל Mk III ונוספו ארבעה מנהלי מטח (נ"מ) עם מכ"מים מסוג 283 עבור התותחים הראשיים. בנוסף שודרגה חבילת המכ"ם שלה: מכ"ם מסוג 271 הוחלף במערכת מסוג 273, נוסף מכ"ם אזהרה מוקדמת מסוג 291 והותקן מכ"ם בקרת אש מסוג 285 על גג מנהל ה-HACS. בזמן תיקון ברוזית' באוגוסט-ספטמבר, נוספו ארבעה תותחי אורליקון נוספים על הסיפון. במאי 1943 נוספו מגני תותחים לתותחי ה-4.7 אינץ' והמעוט על גג צריח ה-'X' הוסר. הרבה יותר תותחי אורליקון הותקנו במהלך התיקון הקצר הזה, במיוחד 36 מקבעים בודדים נוספים ו-5 מקבעים דו-קניים, שהעניקו לרודני בסך הכל 67 כלי נשק ב-57 מקבעים יחידים ו-5 מקבעים דו-קניים. כהכנה לתפקידה במתן תמיכה לירי ימי במהלך הנחיתות בנורמנדי, נוספו שני תותחי אורליקון נוספים, כמו גם משבש רדיו מסוג 650 בינואר-מרץ 1944. תוספות אלו הגדילו את ההדחק העמוק של האונייה ל-43,100 טון אימפריאלי (43,800 טון מטרי) והצוות שלה ל-1,631–1,650 מלחים. רודני, על שם האדמירל לורד ג'ורג' ברידג'ס רודני, הייתה הספינה השישית בשם זה ששירתה בצי המלכותי. היא הונחה ב-28 בדצמבר 1922 כחלק מהתוכנית הימית של 1922 במספנת קאמל לירד בבירקנהד והושקה ב-17 בדצמבר 1925 על ידי הנסיכה מרי, ויקונטית לאסלס, לאחר שלושה ניסיונות לפצח את הבקבוק של יין בורגונדי הקיסרי. היא הושלמה וניסוייה החלו באוגוסט 1927 וב-7 בדצמבר היא ניתנה לפיקודו של קפטן הנרי קיטסון. האונייה עלתה 7,617,799 ליש"ט. אוניות המערכה מסדרת נלסון קיבלו מספר כינויים: רודנול ונלסול על שם מכליות הנפט של הצי המלכותי עם מבנה-על בולט באמצע הספינה ושמות המסתיימים ב-"ol", אחוזות המלכה לאחר דמיון בין המבנה העילי שלה לבלוק אחוזות המלכה אן. של דירות, זוג המגפיים, האחיות המכוערות וסדרת עץ הדובדבן לפי שנכרתו בהסכם הצי של וושינגטון. הניסויים של רודני התחדשו ונמשכו עד שנכנסה לשירות ב-28 במרץ 1928. האונייה הוקצתה לשייטת אוניות המערכה השנייה של הצי האטלנטי (ששמו שונה לצי הבית במרץ 1932) ונותרה כך, מלבד שיפוצים או תיקונים, עד 1941. ב-21 באפריל, קיטסון הוחלף על ידי קפטן פרנסיס טוטנהאם. בחודש שלאחר מכן היא פנתה צפונה לאינברגורדון, סקוטלנד, כדי להצטרף לשאר הצי האטלנטי בתרגילים השנתיים. רודני חזרה לדרום באוגוסט, שם היא הייתה ספינת המשמר המלכותית במהלך שבוע קווס, בו אירחה האונייה את המלך ג'ורג' החמישי ואת המלכה מרי מטק ב-11 באוגוסט. לאחר מכן הפליגה אוניית המערכה למספנה בדבונפורט, כדי להשתתף בשבוע הצי לגיוס כספים לצדקה, שראה 67,000 מבקרים שהגיעו לבסיס. רודני עברה שיפוץ על גוף האונייה בגלאזגו בתחילת אוקטובר. בתחילת 1929, הצי האטלנטי והים התיכון התאחדו לתמרוני הצי השנתי שלהם בים התיכון. בעת ביקור בטורקי, דבון, למפגש צי ביולי, רודני נצטוותה לפנות לעזרת שתי צוללות שהתנגשו מול מילפורד הייבן, ויילס, ב-9 ביולי. האונייה הפליגה במלוא המהירות הגיעה למעגן פמברוק למחרת בבוקר כדי להעמיס ציוד חילוץ והצלה. היא התעכבה במשך יום בגלל מזג אוויר גרוע לצלילה, היא הגיעה לאתר למחרת בערב, אבל זה היה מאוחר מדי עבור כל הניצולים מ-H47 ורודני הפליגו למספנה בפורטסמות'. מנגנון ההנעה של הספינה הוכיח את עצמו כבעייתי בשלב זה והיא עגנה שם בסוף ספטמבר לצורך שיפוץ שנמשך את שארית השנה. הקפטן אנדרו קנינגהם, לימים לורד הים הראשון, החילף את טוטנהאם ב-15 בדצמבר. מלבד לוח הזמנים הרגיל של התרגילים, בשנת 1930 ערכה רודני ביקור בפורטרוש, צפון אירלנד ביוני, אשר קראה לרחוב על שם אוניית המערכה, ולאחר מכן ערכה מסע לאיסלנד לציון שנת האלף לפרלמנט האיסלנדי. קנינגהם הוחלף על ידי קפטן רוג'ר בליירס ב-16 בדצמבר. באמצע ספטמבר 1931, הצוות של רודני השתתף במרד אינברגורדון כאשר סירבו פקודות לצאת לים לתרגיל, אם כי הם נכנעו לאחר מספר ימים כאשר האדמירליות הפחיתה את חומרת הקיצוץ בשכר, מה שגרם למרד. בשל חוסר שביעות הרצון מהאופן שבו בלאירס טיפל בצוות במהלך המרד, האדמירליות הורתה שהוא יוחלף על ידי קפטן ג'ון טובי ב-12 באפריל 1932. לאחר שנלסון עלתה על שרטון בעת שעזבה את פורטסמות' בינואר 1934, רודני הפכה לאוניית הדגל הזמנית של הצי כאשר אדמירל לורד וויליאם בויל, מפקד צי הבית, הניף את דגלו עליה לשייט החורף לאיי הודו המערבית הבריטיים. הצי ביקר בשני נמלים נורווגיים לפני שחזר הביתה. קפטן וילפרד קאסטנס החליף את טובי ב-31 באוגוסט. בשייט החורף של 1935 חזרה האונייה לאיי הודו המערבית, לפני ביקור באיים האזוריים ולאחר מכן בגיברלטר בין 15 בינואר ל-17 במרץ. האונייה השתתפה בסקירת הצי לרגל יובל הכסף של המלך ג'ורג' החמישי בספיטהד ב-16 ביולי ולאחר מכן שימשה שוב כספינת המשמר המלכותי במהלך שבוע קווס. קפטן ויליאם ויטוורת' החליף את קסטנס ב-21 בפברואר 1936 והוא הוחלף בתורו על ידי קפטן רונלד הליפקס ב-25 ביולי. חלק מהצוות של רודני נסעו ללונדון כדי להשתתף בהכתרת המלך ג'ורג' השישי ב-12 במאי 1937 והאונייה השתתפה בסקירת הצי בספיטהד ב-20 במאי. היא שוב הפכה לספינת הדגל הזמנית של הצי כאשר נלסון החלה בשיפוץ ממושך בחודש הבא ואדמירל סר רוג'ר בקהאוז הניף את דגלו עליה. רודני ביקרה באוסלו, נורווגיה, ביולי. השיפוץ של נלסון הסתיים בפברואר 1938 והאחיות ערכו ביקור נמל בליסבון, פורטוגל באותו חודש. קפטן אדוארד סיפרט החליף את ויטוורת' ב-16 באוגוסט, זמן קצר לפני שרודני החלה בשיפוץ הקצר השנתי שלה בספטמבר. לאחר השלמת הניסויים לאחר השיפוץ שלה בינואר 1939, הניף אדמירל משנה לנסלוט הולנד את דגלו על סיפון האונייה כמפקד שייטת אוניות המערכה השנייה. היא ירתה הצדעה של 21 תותחים לכבוד הגעתו של נשיא צרפת אלבר לברן לדובר במרץ לשיחות עם ממשלת בריטניה. בזמן שצי הבית התכנס בסקפה פלו כשהמתח עם גרמניה הנאצית עלה באוגוסט, רודני פיתחה בעיות היגוי ונאלצה להמשיך לרוזית' לצורך תיקונים וניקוי תחתית. כאשר בריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית ב-3 בספטמבר 1939, רודני וחלק הארי של צי הבית סיירו במים בין איסלנד, נורווגיה וסקוטלנד עבור רצי המצור הגרמניים ולאחר מכן עשו את אותו הדבר מול חופי נורווגיה בין 6 ל-10 בספטמבר. צי הבית כבר היה בים כשהצוללת ספירפיש, שסיירה במפרץ הלגולנד, נפגעה קשות מפצצות עומק גרמניות ב-24 בספטמבר. היא לא הצליחה לצלול וביקשה סיוע והצי הגיב עם שתי משחתות שליוו אותה הביתה ויתרת הצי סיפק חיפוי. הגרמנים הבחינו בחלק הארי של צי הבית והוא הותקף על ידי חמישה מפציצים מהקבוצה הראשונה של כנף מפציצים 30 (I./KG 30). המכ"ם של רודני סיפק אזהרה בזמן והמטוס לא גרם נזק לספינות הבריטיות. בחודש שלאחר מכן הייתה האונייה חלק מכוח הכיסוי של שיירת עפרות ברזל מנרוויק, נורווגיה. סיפרט הוחלף על ידי קפטן פרדריק דאלרימפל-המילטון ב-21 בנובמבר. בעקבות הטבעתה של סיירת הסוחר החמושה Rawalpindi יומיים לאחר מכן על ידי אוניות המערכה הגרמניות שרנהורסט וגנייזנאו מול איסלנד, נשלחו רודני ושאר צי הבית לחפש אותם אך מזג אוויר סוער איפשר לאוניות המערכה הגרמניות להתחמק מרודפיהן ולחזור אל גרמניה. אוניית המערכה פיתחה בעיות רציניות בהגה ב-29 בנובמבר ונאלצה לחזור לליברפול, תוך היגוי רק עם המנועים שלה, לתיקונים שנמשכו עד 31 בדצמבר. כשנלסון ניזוקה ממוקש ימי ב-4 בדצמבר, רודני שימשה כאוניית הדגל הזמנית של הצי עד לחזרתה של אחותה באוגוסט. היא בילתה בעיקר את ינואר ופברואר 1940 במעגן עם משימות מדי פעם כדי לספק חיפוי מפושטות סחר לשיירות. במהלך גיחה אחת כזו ב-21 בפברואר במזג אוויר סוער, בעיות ההיגוי שלה צצו מחדש ואילצו אותה לחזור לגרינוק, סקוטלנד. שישה ימים לאחר מכן, הספינה זכתה לביקור של המלך ג'ורג' השישי והמלכה אליזבת במהלך סיור המורל שלהם במספנות סקוטיות. ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל עלה על רודני למסע לסקפה פלו ב-7 עד 8 במרץ. למרות הסכנה להתקפה אווירית של הלופטוואפה, רוב צי הבית היה כעת מבוסס שם; רודני כמעט ונפגעה במהלך מתקפה ב-16 במרץ. לאחר שקיבל את ההודעה שחיל האוויר המלכותי (RAF) תקף ספינות מלחמה גרמניות לכיוון צפון בים הצפוני ב-7 באפריל, אדמירל סר צ'ארלס פורבס, המפקד העליון של צי הבית, הורה למרבית ספינותיו לצאת לים באותו ערב. בעת המערכה בנורווגיה, רודני נפגעה מפצצה במשקל 500 קילוגרם (1,102 פאונד) ב-9 באפריל מול החוף הדרום-מערבי של נורווגיה. הפצצה התפרקה לאחר שפגעה בפינת קופסת תחמושת מוכנה בקוטר 4.7 אינץ' בסיפון העליון, מאחורי הארובה; הרסיסים שלה חדרו דרך כמה סיפונים לפני שחדרו את הסיפון המשוריין בעובי 4 אינץ' והציתו אש קטנה במטבח. שלושה אנשי צוות נפצעו מהפצצה וחמישה עשר נוספים סבלו מכוויות חשמליות כאשר מים ששימשו להילחם באש נשפכו על תיבת חיווט חשמלית. הצוות ביצע תיקונים זמניים והאונייה נשארה בים עד שהטילה עוגן בסקפה פלו ב-17 באפריל. עם קבלת הודעה על כך שספינות גרמניות נצפו בים הנורווגי ב-9 ביוני, הורה פורבס לצי הבית, כולל רודני, לצאת לים כדי להגן על שיירות כוחות המפנות את כוחות בעלות הברית מנורווגיה. נלסון חזרה מהמספנה ב-24 ביולי וחזרה לתפקידה כאוניית הדגל של צי הבית. רודני הועברה מסקפה פלו לרוזית' ב-23 באוגוסט עם פקודות לתקוף את צי הפלישה הגרמני בתעלת למאנש כשיחל מבצע ארי הים. היא חזרה לסקפה פלו ב-4 בנובמבר כדי להתחיל בשירות ליווי שיירות. לאחר שסיירת הסוחר החמושה ג'רוויס ביי הוטבעה למחרת על ידי הסיירת הכבדה אדמירל שר, האחיות נפרסו לפער בין איסלנד לאיי פארו כדי לחסום כל ניסיונות של הסיירת הגרמנית לחזור הביתה. בחודש שלאחר מכן רודני נותקה לפגישה עם שיירת HX 93 מהליפקס, נובה סקוטיה, וללוות אותה הביתה. האונייה נתקלה בסערה חזקה עם רוחות סוערות בין 6 ל-8 בדצמבר שגרמה לדליפות בציפוי הגוף וגרמו להצפה מתונה. התיקונים ברוזית' החלו ב-18 בדצמבר, שכללו חיזוק מבני של ציפוי גוף האונייה וחיזוק כללי של מבנה האונייה הקדמי. לאחר שסיימה את השיפוץ שלה ב-13 בינואר 1941, רודני הצטרפה למרדף אחרי סיירות המערכה גנייזנאו ושרנהורסט, שיצאו לפשיטה באוקיינוס האטלנטי. המרדף הסתיים ללא תוצאות, אך לקראת סיום הפשיטה הגרמנית יצרה רודני קשר עין עם שתי האוניות הגרמניות. אלה האחרונות ניתקו מגע עקב כוח האש העדיף של האונייה הבריטית וההוראה שהייתה להן לא להסתבך בקרב עם אוניות שטח בריטיות. האוניות הגרמניות הצליחו לחמוק לברסט. לאחר מכן ליוותה את שיירת HX 108 בין 12 ל-23 בפברואר. ב-16 במרץ, הבחינה האונייה בגנייזנאו בזמן שליוותה את שיירת HX 114 בצפון האוקיינוס האטלנטי; גנייזנאו חילצה ניצולים מאוניית הקירור של 1,831 טון ברוטו (GRT), שהפליגה באופן עצמאי, כאשר רודני הגיחה מעל האופק, בצללית על רקע השמש השוקעת. מוסתרת חלקית מאחורי ספינת הסוחר הבוערת, קצין התותחנים העריך שהספינה הגרמנית הנראית לסירוגין נמצאת במרחק של 15 או 16 מיילים ימיים (28 או 30 ק"מ), קרוב לטווח המקסימלי של התותחים של רודני. דאלירמפל-המילטון סירב לרדוף אחרי גנייזנאו כשהיא פנתה במהירות המרבית שלה של 31 קשרים (57 קמ"ש) ורודני הצליחה לחלץ 27 ניצולים ושני ימאים מתים מסירת הצלה אחת לפני שחזרה לשיירתה. שיירת הכוחות TC 10 עזבה את הליפקס ב-10 באפריל עם ליווי חזק שכלל את רודני. תוך כדי הפלגה דרומה מנהר קלייד בשעות המוקדמות של 19 באפריל, אוניית המערכה נגחה בטעות והטביעה את המכמורת החמושה טופז; רק ארבעה ניצולים נחלצו על ידי משחתות סמוכות (מקורות אחרים מציינים שני ניצולים או שבכלל לא היו ניצולים). ב-22 במאי 1941, רודני וארבע משחתות היו חלק מהליווי של אוניית הקו האוקיינית MV בריטניק כשהיא מפליגה להליפקס. אוניית המערכה הייתה אמורה להמשיך הלאה לבוסטון לצורך תיקונים ושיפוץ. לשם כך נשאה האונייה חלק מהחומרים, כגון צינורות דוודים ושלושה צריחי תותחי "פום-פום" מתומנים המיועדים לשימוש בשיפוץ שלה; מטען אחר כלל שלושה או ארבעה ארגזים של שיש אלגין. היא גם נשאה 521 נוסעים צבאיים שנסעו להליפקס, כמו גם עוזר נספח הצי האמריקאי שהעביר מסמכים חשובים בחזרה לארצות הברית. בריטניק לקחה אזרחים לקנדה והחזירה חיילים ואנשי צוות אוויר קנדיים לבריטניה. בלילה שבין 18 במאי ל-19 במאי 1941 יצאה אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק, מלווה בסיירת הכבדה פרינץ אויגן לפשיטה באוקיינוס האטלנטי. לאחר שהטביעה את סיירת המערכה הבריטית אה"מ הוד ופגעה קשות באוניית המערכה אה"מ פרינס אוף וויילס בקרב מצר דנמרק ב-24 במאי, חמקה ביסמרק אל האוקיינוס האטלנטי. הצי הבריטי אסף כל יחידה אפשרית כדי לפגוע בביסמרק, שהיוותה סכנה חמורה לכל התעבורה הימית לבריטניה, וכן כדי להשיב את כבודו האבוד של הצי הבריטי. רודני קיבלה הוראה על ידי האדמירליות להצטרף למרדף אחר האונייה הגרמנית, והשאירה את המשחתת אסקימו כדי ללוות את בריטניק ולצאת עם סומלי, מאשונה וטרטר לאיתור הביסמרק. לאחר שהסיירת הכבדה סאפוק שידרה ברדיו כי איבדה קשר מכ"ם עם הביסמרק בשעה 04:01 בבוקר 25 במאי, החליט דאלרימפל-המילטון, לאחר התייעצות עם קציניו הבכירים והנספח האמריקני, שהאונייה הגרמנית כנראה פונה לכיוון ברסט. וכך קבע מסלול מזרחה כדי להרחיק אותה, בשלבים מסוימים והגיעה ל-22 קשרים, שחרגה מהמהירות המרבית התאורטית שלה אז ב-2 קשרים (3.7 קמ"ש), אם כי הדבר גרם לכמה כשלים מכניים. מאוחר יותר באותו בוקר, אדמירל סר ג'ון טובי באוניית המערכה קינג ג'ורג' החמישי הורה לכל הספינות לצאת לצפון מערב עקב אות שפירש בצורה שגויה מהאדמירליות אך דאלרימפל-המילטון ידע שאונייתו איטית מכדי להדביק את ביסמרק אם היא היה בכיוון זה והתעלם מהפקודה של טובי. האדמירליות הודיעה לדאלרימפל-המילטון שהם מאמינים שביסמרק כנראה פונה לברסט או לסן-נאזר בשעה 11:40. לאחר מכן, הקפטן שינה את מסלולו דרומה מזרחה יותר כדי לכסות את הגישות לנמלים ספרדיים שבהם האונייה הגרמנית עשויה להחביא את עצמה, אך הדבר בוצע נגד פקודת האדמירליות לפנות צפונה מזרחה בשעה 14:30. דאלרימפל-המילטון המשיך לדרום מזרח עוד מספר שעות לפני שהחליט לציית לפקודה בשעה 16:20; במהלך הזמן הזה עברה ביסמרק את עמדתו ממש מתחת לאופק, במרחק של כ-25 מיילים ימיים (46 ק"מ). לאחר שהבחין באונייה הגרמנית בשעה 21:00, החליט דאלרימפל-המילטון לפנות שוב לדרום מזרח, לכיוון ברסט. ביסמרק זוהתה על ידי סירה מעופפת של חיל האוויר המלכותי קונסולידייטד PBY קטלינה בשעה 10:35 ב-26 במאי ושתי אוניות המערכה הצליחו להצטרף כאשר טובי הבין את טעותו והכפיל את מהירותו. למרות מזג האוויר הסוער, נושאת המטוסים ארק רויאל פתחה במתקפה הראשונה שלה, על ידי 14 מפציצי טורפדו פיירי סורדפיש, נגד האונייה הגרמנית באותו אחר הצהריים. הטייסים טעו שהסיירת הקלה שפילד היא הביסמרק ותקפו אותה, למרות שהסיירת הצליחה להתחמק משש מתוך אחת עשרה הטורפדות שהוטלו שלא התפוצצו כשפגעו בים בגלל מרעומים מגנטיים פגומים. בסביבות בין הערביים, ארק רויאל פתחה במתקפה של 15 מטוסי סורדפיש, שהטורפדות שלהם הותקנו במרעומי מגע. למרות האש הכבדה נגד מטוסים, מטוסי הסורדפיש פגעו בביסמרק עם שלוש טורפדות. שניים מהם פגעו לפני צריחי התותחים האחוריים ולא גרמו לנזק משמעותי; האחרון פגע בירכתיים, השבית את ההיגוי של אוניית המערכה וגרם לה להפחית משמעותית את המהירות. באותו ערב טובי ניתק את מאשונה וסומלי כדי לתדלק ורודני הפליגה מאחורי קינג ג'ורג' החמישי לקרב נגד ביסמרק. למרות שאוניותיו יכלו לתפוס את האונייה הגרמנית באותו לילה כעת, לאחר שההיגוי שלה הושבת ומנועיה ניזוקו, טובי החליט להפחית את המהירות כדי לחסוך בדלק ולהמתין עד אור הבוקר כדי לאפשר לאוניותיו את פרק הזמן המקסימלי להטביע את הספינה הגרמנית. רודני זיהתה את ביסמרק בשעה 08:44 ב-27 במאי, דקה אחת אחרי קינג ג'ורג' החמישי והייתה הראשונה שפתחה באש בטווח של 23,400 יארד (21,400 מטר) שלוש דקות לאחר מכן, כאשר ביסמרק השיבה באש ב-08:49. המטחים הראשוניים משתי האוניות החטיאו, אך רודני התיישבה על יריבתה עם המטח השלישי שלה ופגעה בה פעמיים עם המטח הרביעי שלה בשעה 09:02, הפילה את צריח העל הקדמי, השביתה את הצריח התחתון ופגע קשות בגשר שלה. בתורה, ביסמרק לא קלעה פגיעות, למרות שהיא הצליחה לפגוע ברודני עם רסיסי פגזים לפני שהתותחים הקדמיים שלה הופלו. כשהאונייה הבריטית תימרנה להביא את צריח ה-'X' לידי ביטוי תוך כדי סגירת המרחק, היא חשפה את עצמה לאש מהצריחים האחוריים של ביסמרק, שהצליחה רק לפגוע מסביב לרודני. ככל שהטווח הצטמצם, היא החלה לירות טורפדות, למרות שגלי הלם של החטאות קרובות גרמו לדלת של הצינור הימני שלה להיתקע בשעה 09:23. בשעה 09:31, האונייה פוצצה את הקנה השמאלי של צריח התותחים האחורי התחתון של ביסמרק והציתה שריפה בתוך הצריח שאילצה את פינויו. בערך בזמן הזה האש המשולבת של רודני, קינג ג'ורג' החמישי והסיירות הכבדות נורפוק ודורסטשייר הפילה את כל התותחים העיקריים של ביסמרק. רודני צמצמה לטווח נקודתי והמשיכה לירות, תוך שהיא יורה מטח דופן לתוך ביסמרק במסלול כמעט שטוח, ובנוסף ירתה עוד שלוש טורפדות בטווח של 3,000 יארד (2,700 מטר) החל מהשעה 09:51; אחד מאלה לא תפקד אך ייתכן שאחר פגע בביסמרק. על פי ההיסטוריון הימי לודוביק קנדי, שנכח בקרב בטרטר, "אם זה נכון, [זהו] המקרה היחיד בהיסטוריה של אוניית מערכה אחת שטרפדה אחרת". רודני ירתה 378 פגזים בקוטר 16 אינץ' ו-706 פגזים בקוטר 6 אינץ' במהלך הקרב לפני שדאלרימפל-המילטון הורה על הפסקת האש בסביבות השעה 10:16, בעוד שדורסטשייר קיבלה הוראה לסיים את הטבעת ביסמרק בטורפדות. למרבה האירוניה, התותחים העיקריים של רודני עצמה שירו בזווית הגבהה נמוכה גרמו לה נזק רב יותר מאשר גרמו לביסמרק. לוחות הסיפון סביב צריחי התותחים הראשיים נדחקו כתוצאה מההשפעות של פיצוץ הלוע של התותחים, וחלק מקורות המבנה שתמכו בהם נסדקו או התכופפו. צנרת, משתנות ורשת המים נשברו, בעוד הלם הירי שחרר מסמרות וברגים בציפוי גוף האונייה, והציף תאים שונים. תותח אחד בצריח 'A' התקלקל לצמיתות במהלך הקרב ושניים אחרים בצריח 'B' הושבתו זמנית. רודני וקינג ג'ורג' החמישי, שחסר להם דלק, קיבלו פקודה לחזור הביתה והותקפו בצורה לא יעילה על ידי זוג מפציצי לופטוואפה למחרת. עד היום נטוש ויכוח מי הטביע בסופו של דבר את הביסמרק: האם הוטבעה כתוצאה מהאש הבריטית, או שהוטבעה בידי מלחיה שלה. רודני הגיעה לגרינוק כדי לחדש את התחמושת, הדלק והאספקה שלה ב-29 במאי ויצאה להליפקס ב-4 ביוני יחד עם אוניית האוקיינוס וינדזור קסטל, בליווי ארבע משחתות. רודני המשיכה למספנת הצי של בוסטון בגלל התיקונים המעוכבים במכונות ההנעה שלה והנזק העצמי שלה מהקרב אליו הגיעה ב-12 ביוני. מאחר שהתיקונים ארכו מספר חודשים, צוותה של רודני נשלח למחנות מקומיים של חיל השימור האזרחי למשך שבועיים. במהלך השיפוץ, דאלרימפל-המילטון הוחלף על ידי קפטן ג'יימס ריבט-קרנק ורודני עזבה את בוסטון לברמודה ב-20 באוגוסט כדי לעבוד. האונייה הגיעה לגיברלטר ב-24 בספטמבר כדי להצטרף לכוח H. רודני עזבה את גיברלטר מאוחר יותר באותו יום כדי להצטרף לאחותה בליווי שיירה למלטה במבצע הלברד. במהלך המבצע הפילה האונייה בטעות מטוס קרב פיירי פולמאר של זרוע האוויר של הצי המלכותי ונלסון טורפדה. היא הצליחה בתחילה לעמוד בקצב השיירה, אך נאלצה לחזור ב-28 בספטמבר 1941, וזמן קצר לאחר מכן חזרו גם רודני ופרינס אוף ויילס. כשנלסון נאלצה לחזור הביתה לתיקונים, תת-אדמירל ג'יימס סומרוויל העביר את דגלו לרודני ב-30 בספטמבר. כהונתה של האונייה עם כוח H הייתה קצרה, כאשר משימתה היחידה הייתה ליווי שתי נושאות מטוסים למלטה בין ה-16 ל-19 באוקטובר. ב-30 באוקטובר, היא קיבלה הוראה לחזור הביתה כדי להחליף את פרינס אוף ויילס שעזבה את צי הבית למקרה שאוניית המערכה טירפיץ תנסה לפרוץ לצפון האוקיינוס האטלנטי. ביציאה ב-2 בנובמבר, היא הגיעה ללוך אווה, סקוטלנד, שישה ימים לאחר מכן, אך נשארה שם רק לכמה שעות כדי להוריד את הנוסעים שלה ולהטעין אספקה מחדש לפני שיצאה להוואלפיורד, איסלנד, לשם הגיעה ב-12 בנובמבר. גולת הכותרת של שהותה הראשונית של רודני באיסלנד הייתה ביקורו של כוכב הקולנוע, דאגלס פיירבנקס ג'וניור, שגם הוצב שם על סיפון אוניית מערכה אמריקאית. האונייה הועברה לסקפה פלו בסוף דצמבר, אך הוזמנה חזרה להוואלפיורד באמצע ינואר 1942, שם שימשה לזמן קצר כספינת מטרה עבור טייסים של צבא ארצות הברית. רודני נצטוותה להמשיך לבירקנהד לשיפוץ ב-10 בפברואר ולאחר מכן הפליגה לליברפול, שם היא נשארה עד ה-5 במאי, כאשר האונייה קיבלה הוראה לחזור לסקפה פלו כדי להתחיל לפעול יחד עם נלסון. האחיות החלו ללוות את שיירת WS 19, עמוסה בחיילים למצרים או לבורמה, ב-4 ביוני. הם המשיכו דרומה עד לחופי אנגולה הפורטוגזית לפני שחזרו ב-26 ביוני. למחרת, ההיגוי של רודני החל להתקלקל למרות ניסיונות התיקון. האחיות הגיעו לפריטאון, סיירה לאון, ב-1 ביולי, שם עגנה האונייה לצורך תיקונים. ב-17 ביולי יצאו האחיות הביתה, למרות שבעיות ההיגוי של רודני צצו במהרה מחדש. האונייה הגיעה לסקפה פלו ב-26 ביולי, שם החלה לנקות את הדוודים שלה וביקשה סיוע ממספנת רוזית' כדי לתקן את ציוד ההיגוי שלה. היא עזבה את סקפה פלו ב-2 באוגוסט עם פקודות לתפקידי ליווי שיירה, אך עד מהרה הופנתה לחלק מהליווי הצמוד לשיירה WS 21S, לכיוון מלטה כחלק ממבצע פדסטל. תת-אדמירל סר ברוס פרייזר, סגן מפקד צי הבית, היה על סיפון האונייה כדי לצבור ניסיון בשילוב פעולות נושאות מטוסים ושיירות ולא הניף את דגלו. רודני נפגשה עם השיירה יומיים לאחר מכן והוצבה בכוח Z אשר פנה לאחור לפני שהשיירה עברה דרך מצר סיציליה. מרגלים איטלקים באלגסיראס, ספרד הפרנקואיסטית, הבחינו בשיירה כשעברה דרך מצר גיברלטר ב-10 באוגוסט ומטוסי סיור איטלקיים איתרו אותה למחרת בבוקר. הצוללת הגרמנית U-73 פתחה את מה שיהיו התקפות רבות של הציר על השיירה ומלוויה, בהטבעת נושאת המטוסים איגל באותו אחר הצהריים. מאוחר יותר באותו ערב, אוניית המערכה הותקפה על ידי שני מפציצים שכמעט פגעו בה עם שתי פצצות וטורפדו. האונייה הצליחה לחלוף בין הנתיבים של שתי טורפדות שהפילו מטוסים איטלקיים בשעה 07:45 ב-12 באוגוסט. התותחנים שלה הפילו מפציץ איטלקי בשעה 12:17. 20 דקות לאחר מכן, רודני פתחה באש בתותחיה הראשיים על גל של מפציצי טורפדו איטלקיים מתקרבים, בתקווה להפיל כמה מהם בהתזות פגזים, ש"הפחידו אותנו, את המלווה שלנו ואת האיטלקים". האונייה כמעט ונפגעה פעמים רבות באותו אחר הצהריים וציוד ההיגוי שלה החל לקרטע בסביבות השעה 14:00, אך המהנדסים הצליחו לשמור אותה פעילה למחצה. בשעה 18:42, רודני הותקף על ידי מפציצי צלילה של יונקרס Ju 87 "שטוקה" שהוטסו על ידי קבוצת הצלילה ה-102 של חיל האוויר המלכותי האיטלקי. למרות שהאונייה הפילה את אחד התוקפים שלה, פצצה אחת קפצה מגג צריח 'X', ופצעה ארבעה נחתים מלכותיים שאיישו שם את תותחי האורליקון, ושניים אחרים התפוצצו בקרבת מקום כשהאונייה ניסתה להתחמק מהפצצות. תמרוני ההתחמקות החמירו את בעיות ההיגוי של רודני ובעיות עם הדוודים שלה החלו לאחר שכוח Z פנה לאחור באותו ערב, מה שהגביל את האונייה ל-18 קשרים (33 קמ"ש). הם הגיעו לגיברלטר ב-14 באוגוסט ובוצעו תיקונים זמניים. רודני עזבה את גיברלטר כדי להצטרף מחדש לצי הבית בסקפה פלו יומיים לאחר מכן, אך הבעיות שלה החמירו במהלך ההפלגה מכיוון שמזג אוויר סוער הלחיץ עוד יותר את מנועי ההיגוי והחמיר את הדליפות הרבות שלה. האונייה נשלחה לרוזית' לתיקון ב-22 באוגוסט. כשהתיקונים שלה הסתיימו ב-16 בספטמבר, רודני חזרה לסקפה פלו ב-23 בספטמבר, אך כמעט מיד הפליגה ללוך קיירנבון, שם יצרו הבריטים העתק של ההגנות סביב טירפיץ. אוניית המערכה הייתה אמורה לשמש מטרה לאימונים של אנשי צפרדע להשתמש בטורפדו מאויש כדי להעביר ולהצמיד מוקשים לגוף שלה כהכנה למבצע טייטל. רודני חזרה לסקפה פלו ב-29 בספטמבר, שם בילתה את רוב אוקטובר באימונים לקראת הפלישה לצפון מערב אפריקה שתוכננה לחודש הבא. צ'רצ'יל ביקר באונייה ב-10 באוקטובר והודה לצוות על מאמציהם במהלך ה-Pedestal. רודני יצאה לגיברלטר ב-23 באוקטובר והצטרפה לכוח H עם הגעתה. כוח H היה אמור לספק חיפוי מרוחק לנחיתות באלג'יר ובאוראן, אלג'יריה הצרפתית, למקרה שהצי הצרפתי או הצי המלכותי האיטלקי ינסו להתערב. אם זה לא קרה, רודני הייתה אמורה לתמוך בכוח המשימה הימי המרכזי באוראן ב-8 בנובמבר. ספינות אחרות טיפלו בספינות המלחמה בנמל מרס-אל-כביר של אוראן, אך ארבעת תותחי ההגנה על החוף בקוטר 194 מילימטר (7.6 אינץ') של פורט דו סנטון המשקיפים על הנמל עדיין ירו לעבר הספינות הבריטיות. רודני ירתה 16 פגזים מהתותחים העיקריים שלה לפני שנאלצה לנתק מגע בתגובה לצוללת שדווחה אך הצרפתים בחרו שלא להשיב אש. האונייה חזרה לירות מאוחר יותר באותו אחר הצהריים, שוב ללא תגובה. למחרת בבוקר התותחים הצרפתיים פתחו באש כשאוניית המערכה סגרה את הטווח, וכמעט פגעו בה. רודני התרחקה לים וחידשה את ההפגזה שלה בעזרת צופה יבשתי. ההפגזה שלה עד כה לא השפיעה הרבה על המבצר כשהתותחים שלו החלו להפציץ חיילים אמריקאים מתקרבים. לבקשתם, אוניית המערכה חידשה את הירי לעבר המבצר למרות נוכחותם של כוחות סמוכים והצרפתים נכנעו זמן קצר לאחר מכן. רודני נשארה בים התיכון עד שיצאה לדבונפורט ב-7 במאי 1943 כדי להתחיל בשיפוץ קצר שנמשך עד 28 במאי. האונייה הגיעה לסקפה פלו ב-3 ביוני כדי להתחיל להתאמן לקראת הפלישה לסיציליה (מבצע האסקי) ולאחר מכן הצטרפה לכוח H. היא לא ראתה שום קרב במהלך הנחיתות, למרות שהיו הרבה התקפות אוויריות בזמן שהיא עגנה בגרנד הארבור, מלטה. ב-31 באוגוסט רודני הצטרפה לאחותה בהפגזת תותחי הגנת החוף ליד רג'ו די קלבריה כהכנה לחציית בעלות הברית את מצר מסינה מסיציליה (מבצע בייטאון) ב-3 בספטמבר, תוך שהיא פוצצה מערום תחמושת במהלך הירי. כוח H סיפק תמיכה בנחיתות בסלרנו (מבצע מפולת שלגים) ב-9 בספטמבר כאשר אוניית המערכה השתמשה רק בתותחי הנ"מ שלה. קפטן רוברט פיצרוי החליף את ריבט-קרנק ב-25 בספטמבר. האונייה חזרה לבריטניה ב-5 בנובמבר, שם הצטרפה מחדש לצי הבית. בעודה בים עם אוניית המערכה הצרפתית רישלייה כדי לבצע תרגיל ירי לילי ב-29 בדצמבר, סבלה רודני מנזקי מזג אוויר במהלך סופה קשה שגרמה להצפות נרחבות בחרטום. האונייה יצאה מסקפה פלו ב-16 בינואר 1944 כדי להתחיל בתיקונים ברוזית'. מאמץ קטן נעשה כדי לתקן את בעיות ההיגוי והדוודים המתמשכות, שכן המאמצים התמקדו בהפיכתה לכשירות ים שוב. הם הושלמו ב-28 במרץ, ורודני חזרה לסקפה פלו, לשם הגיעה ב-1 באפריל. האונייה בילתה את רוב החודשים הבאים בביצוע אימוני ירי, בעיקר הפגזות חוף אך גם ירי נ"מ ותרגול הגנה מפני התקפות של סירות אלקטרוניות. אף על פי שהיא הייתה בתחילה בעתודה לנחיתות בנורמנדי (מבצע אוברלורד), רודני אכן הפעילה תותחים להגנת החוף ליד לה האבר עם שני פגזי 16 אינץ' חודרי שריון ב-6 ביוני. האונייה קיבלה פקודה קדימה לתמוך בפעולות מול חוף סורד באותו לילה ובטעות נגחה והטביעה את LCT 427, והרגה את כל 13 אנשי הצוות, בחשיכה ובמים הסוערים מחוץ לאי וייט. זמן קצר לאחר מכן, LCT אחרת פגעה בחרטומה של רודני, קרעה חור באורך 9 רגל (2.7 מטר) בלוחות גופה וקימטה את החרטום של כלי הנחיתה. לאחר שהגיעה לעמדה שהוקצתה לה, האונייה קלעה למטרות צפונית לקן, אשר השתייכו לדיוויזיית הפאנצר אס אס ה-12 אשר תקפה חיילים בריטים וקנדיים בקרבת מקום. במהלך הירי של אותו היום רודני ירתה 99 פגזים 16 אינץ' ו-132 פגזים 6 אינץ'. באותו לילה עברה האונייה למים מול חוף ג'ונו כדי להימנע מהתקפות של כוחות קלים גרמניים. כשחזרה לחוף סורד ב-8 ביוני, היא הפגיזה חיילים וכלי רכב גרמניים ליד קן. למחרת בבוקר החלה רודני לירות למטרות בקן ממש, והחלה את ההרס ההדרגתי של העיר, כולל הרס הצריח של כנסיית סן-פייר. באותו יום ירתה האונייה גם לעבר תותחי הגנת החוף לעבר הולגייט ובנרוויל-סור-מר. לאחר תקיפה אווירית לא יעילה על האוניות מול חוף סורד באותו אחר הצהריים, רודני נסוגה כדי לחדש את התחמושת שלה במילפורד הייבן. האונייה נשמרה בעתודה עד 18 ביוני כאשר אחותה פגעה במוקש ונאלצה לסגת. סערה קשה החלה למחרת וגרמה להפסקת כל הפעולות. LCT תפסה מחסה לצידה של אוניית המערכה למשך הסופה וספינת מכמורת התנגשה ברודני ב-21 ביוני אך לא נפגעה באופן חמור. בליל 23/24 ביוני, האונייה הותקפה פעמיים באופן לא יעיל על ידי מפציצי יונקרס Ju 88; התותחנים שלה טענו להפלת מטוס אחד. בירי בפעם הראשונה מאז שובה, התותחים של רודני החלו להפגיז מטרות במהלך מבצע אפסום, שהחל ב-26 ביוני. אלה כללו ירי ספורדי לאורך 30 שעות של פגזים למטרות במרחק 22 מייל (35 ק"מ) פנימה, כדי למנוע מדיוויזיית פאנצר לחצות גשר. האונייה גם סיפקה תמיכה באש במהלך מבצע וינדזור, הסתערות קנדית מוצלחת בחלקה על קרפיקה ושדה התעופה שלה ממערב לקן ב-4 עד 5 ביולי, ומבצע צ'רנווד, התקפה חזיתית על קן ממש ב-8 עד 9 ביולי. חלק מהמטרות שנכללו היו בדרך כלל מעבר לטווח המרבי של התותחים של רודני, אך נפט נשאב לצד אחד כדי להעניק לאונייה נטייה זמנית שפעלה להגדלת הגובה והטווח של התותחים. לאחר סיום מבצע צ'רנווד, הספינה נסוגה כאשר כוחות בעלות הברית חדרו עמוק יותר לתוך צרפת. היא ירתה בסך הכל 519 פגזי 16 אינץ' ו-454 פגזי 6 אינץ' במהלך שהותה מול החוף הנורמני. ארטילריה ארוכת טווח באי אלדרני הכבוש בידי הגרמנים שיבשה את פעולות בעלות הברית בפינה הצפון מערבית של חצי האי קוטנטן לאחר הנחיתה בנורמנדי. על רודני הוטלה המשימה לחסל את הבעיה, היא הפגיזה את סוללת בליכר ב-12 באוגוסט, ותפסה עמדה בצד השני של קאפ דה לה האג כדי להימנע מאש חוזרת. היא ירתה 75 פגזי 16 אינץ' לעבר עמדת התותחנים, מתוך אמונה ששלושה מתוך ארבעת התותחים ניזוקו. ניתוח שלאחר המלחמה הראה שלמרות ש-40 פגזים נפלו בטווח של 200 מטר (660 רגל) ממרכז הסוללה, רק תותח אחד ניזוק בפועל והוא חזר לשירות עד נובמבר. שלושת התותחים האחרים חידשו את הירי לעבר ספינות בעלות הברית עד 30 באוגוסט. לאחר שבועיים בפורטלנד, האונייה הגיעה לדבונפורט ב-27 באוגוסט לצורך תיקונים שהיו אמורים להימשך במקור חודש או יותר. זמן המספנה שלה צומצם ורודני הצטוותה לצאת צפונה. היא הגיעה לסקפה פלו ב-15 בספטמבר והפליגה למחרת כדי ללוות את שיירת JW 60 למורמנסק. המלווות עגנו בואיינגה ב-23 בספטמבר לאחר שיט חסר אירועים. אדמירל ארסני גולובקו ביקר באונייה שלושה ימים לאחר מכן כדי לתאם סידורים להגנה על השיירות. רודני נפגש עם השיירה החוזרת RA 60 ב-28 בספטמבר. צוללות גרמניות הצליחו להטביע שתי ספינות של השיירה כנגד אובדן אחת משלהן והאונייה הגיעה לסקפה פלו ב-5 באוקטובר. היא הפכה לאוניית הדגל של צי הבית ארבעה ימים לאחר מכן כאשר אדמירל סר הנרי רותבן מור הניף את דגלו עליה. רודני נשארה בדרך כלל בסקפה פלו בשנה לאחר מכן, והשיעמום הוקל בביקור של המלך ג'ורג' השישי, המלכה אליזבת ובנותיהם, אליזבת ומרגרט, בסוף ספטמבר 1945. האונייה יצאה דרומה באמצע נובמבר, לכיוון פורטסמות', שם מור העביר את דגלו לאחותה. היא הגיעה לרוזית' ב-2 בדצמבר, שם עגנה במבדוק היבש מספר 3 מ-8 בדצמבר עד 1 במרץ 1948; במהלך תקופה זו, מצבה של רודני נבדק והדליפות שלה תוקנו. היא הועברה ל-BISCO בתחילת אותה שנה לפירוק והאונייה הוקצתה לת'וס וורד ב-26 במרץ ונגרטה באינברקייתינג. הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')