laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נוינקירכן

נוינקירכן (בגרמנית: Neunkirchen) היא בירת מחוז נוינקירכן שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה. העיר שוכנת על נהר בליס (Blies), כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לזארבריקן, בירת החבל. זוהי העיר השנייה בגודלה בחבל הסאר. שמה העיר לקוח מהכינוי "בכנסייה החדשה" (An der neuen Kirche). בעבר הייתה מושפעת כלכלתה של העיר בעיקר מתעשיות הפחם והברזל. עם שקיעתו של המגזר התעשייתי, החלה כלכלתה של נוינקירכן להתמודד עם שינויים דרסטיים ועברה שינוי משמעותי לטובת מגזר השירותים והקמעונאות, למרות שכמה מפעלי תעשייה עדיין פועלים בעיר. את ראשית הנוכחות האנושית באזור ניתן לייחס לשנת 700 לפנה"ס לערך. חלקה העתיק ביותר של העיר הוא הכפר ויבלסקירכן (Wiebelskirchen) שמצפון למרכז העיר. שמו של הכפר מוזכר לראשונה בשנת 765. השם נוינקירכן מוזכר לראשונה ב-1281. נוינקירכן השתייכה לנסיכות נסאו-סארברוקן (Nassau-Saarbrücken) שהקימה שתי מצודות בסמוך, שלא קיימות היום אך את שרידיהן של אחת מהן ניתן לראות באחד הפארקים בעיר. המשורר הידוע יוהאן וולפגנג פון גתה ביקר בעיר ותיאר את המצודה ואת מפעלי הפלדה. בשנת 1922 קיבלה נוינקירכן מעמד של עיר. ב-10 בפברואר 1933 גרם פיצוץ של מכל דלק במפעל ברזל למותם של 68 איש ולפציעתם של 190. נזק נגרם לחלק משטח המפעל וכן הכה חלק מאזור המגורים ובית הספר שבסמוך. שיקום האזור נמשך תשעה חודשים. האירוע זכה לתשומת לב בתקשורת העולמית. קיומם של מפעלי ברזל במרכז העיר הפך אותה למטרה להפצצות האוויריות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1945 החריבה הפצצה אווירית כשלושה רבעים משטח מרכז העיר. עקב כך, ניתן עד היום למצוא בנוינקירכן נפלי פצצות. מנהיג גרמניה המזרחית, אריך הונקר היה יליד העיר וב-1987 הוא ביקר בה. עדויות על כריית פחם במקום קיימות עוד משנת 700 לפנה"ס. במהלך ההיסטוריה בוצעו פעולתו כריית פחם עד לשנת 1968. ב-1593 הוקם במקום מפעל ייצור הברזל הראשון בעמק הנהר בליס. המשפחה שהשפיעה רבות על גורלה של העיר היא משפחת פון שטום-הלברג (von Stumm-Halberg), שהחל משנת 1806 נמצאת בבעלותה רוב תעשיית הברזל המקומית ולפיכך היא בעלת השפעה מרובה על הפוליטיקה המקומית. עקב שקיעתם של ענפי כריית הפחם והברזל, התמודדה הכלכלה המקומית עם קשיים מחמירים והולכים. עם סגירת מכרה הפחם האחרון ב-1968 וסגירת החלק העיקרי של תשלובת ייצור הברזל ב-1982, זינקה רמת האבטלה בעיר בצורה דרמטית. במקביל, הפכה נוינקירכן למרכז מסחרי, תהליך שהחל עם בנייתו של מרכז קניות במקום בו ניצבו בעבר מפעלי הברזל. שרידיהם של מפעלי הברזל לשעבר שלא נהרסו, עוברים תהליכי שימור. כיום הם משמשים כאתרי זיכרון לעבר התעשייתי שלהם, חלקם משמשים כפאבים, כמועדונים, כבית קולנוע, כסניף הראשון בגרמניה של רשת המסעדות הוטרס וכאולפני הרדיו של רשת המזון המהיר מקדונלד'ס. צרפת מנטה לה וויל (אנ'), צרפת גרמניה לובן, גרמניה סוריה זבדאני, סוריה מדיה וקבצים בנושא נוינקירכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוינקירכן
אסלאם סלימאני

אסלאם סלימאני (בערבית: إسلام سليماني; נולד ב-18 ביוני 1988) הוא כדורגלן אלג'ירי המשחק במכלן ובנבחרת אלג'יריה בעמדת החלוץ. סלימאני החל את הקריירה שלו בקבוצת WBAB מעין בניין. בהמשך עבר לקבוצת החובבים מהעיר שראגה ששיחקה בליגה השלישית של אלג'יריה. בעונה בה שיחק בשראגה הוא הבקיע 18 שערים ב-20 משחקים. בעקבות זאת, בתום העונה הוא עבר לקבוצת בלויזדאד מהליגה הראשונה באלג'יריה. ב-17 במאי 2011 הבקיע רביעייה במשחק ליגה. ביולי 2013 קיבל שחרור מההתאחדות לכדורגל של אלג'יריה, וכשחקן חופשי הוא יצא למצוא קבוצה אירופאית. הוא התאמן יחד עם קבוצת נאנט אך לבסוף חתם בספורטינג ליסבון בה שיחק שלוש שנים. באוגוסט 2016 עבר לקבוצת לסטר סיטי תמורת 27 מיליון ליש"ט, ההעברה היקרה ביותר בתולדות לסטר. ב-31 בינואר 2018 הושאל לניוקאסל יונייטד עד לסוף העונה. ב-11 באוגוסט 2018 הושאל לפנרבחצ'ה לעונה אחת. ב-21 באוגוסט 2019 הושאל למונקו עד לסוף העונה. ב-2 ביוני 2012 ערך סלימאני את הופעת הבכורה שלו במדי אלג'יריה במוקדמות מונדיאל 2014. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. בשנת 2019 זכה עם אלג'יריה בגביע אפריקה לאומות לשנה זו. נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. ספורטינג ליסבון הגביע הפורטוגלי: 2014/2015 הסופר קאפ הפורטוגלי: 2015 אלג'יריה גביע אפריקה לאומות (1): 2019 כדור הזהב של אלג'יריה: 2013 השחקן המגרבי הטוב ביותר: 2013 מדיה וקבצים בנושא אסלאם סלימאני בוויקישיתוף אסלאם סלימאני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסלאם סלימאני, באתר Transfermarkt אסלאם סלימאני, באתר Soccerway אסלאם סלימאני, באתר BDFutbol אסלאם סלימאני, באתר WorldFootball.net אסלאם סלימאני, באתר National Football Teams אסלאם סלימאני, באתר FootballDatabase.eu מדובר על קבוצה לאומית שמורכבת רק במשחקנים המשחקים בליגה המקומית, היא משתתפת בגביע אפריקה לאומות
יהודה שפירא (רב)

הרב יהודה שפירא (רבי יודל - בחתימותיו "יהודא") (כ"ד בתשרי תרפ"ד, 4 באוקטובר 1923 - 11 באפריל 2009, י"ז בניסן תשס"ט) היה פוסק הלכה חרדי ליטאי, מרבני חוג חזון איש ומראשי כולל חזון איש. נולד בירושלים לשמעון זיידל ולאסתר שפירא, משפחה ירושלמית שורשית ממקורבי חסידות קרלין. למד והתחנך במוסדות עץ חיים. בבחרותו התקרב אל החזון איש שהתגורר בבני ברק והיה נוסע למשך כל השבוע כדי לעסוק עמו ועם תלמידיו בתורה וחזר לביתו בשבתות. הוא הפך לאחד מתלמידיו הקרובים של החזון איש, והחזון איש אף התבטא עליו ועל חבריו הרב חיים ברים והרב משה יהושע לנדא, שיש לו שלושה ילדים[דרוש מקור]. נשא את בלומה בת הרב מאיר כהן, מבתי אונגרין. גם לאחר נישואיו המשיך בנוהגו לשהות כל השבוע בבני ברק, וחזר לירושלים רק לשבתות. לאחר פטירת רבו החזון איש, עקר לבני ברק ומונה לאחד מראשי כולל חזון איש ביחד עם עמיתיו הרבנים נסים קרליץ וגדליה נדל. הרב שפירא מונה על ידי "הסטייפלער" לסמכות ההלכתית העליונה בבית הכנסת לדרמן. ה"סטייפלער" בעצמו נהג גם הוא לשאול אותו בהלכה. התגורר יחד עם משפחתו בבית צנוע בן שלושה חדרים ברחוב רשב"ם בשיכון חזון איש ונחשב אחד מפוסקי ההלכה שם. הרב שפירא היה מעורב בסוגיות ציבוריות שונות והיה בורר בסכסוך שהתגלה בישיבת חברון בשנות השמונים. המנהיג הליטאי הרב שך כיבד אותו ואף התייעץ עמו בנושאים שונים. בשנת תשנ"ב תיווך בין אגודת ישראל ודגל התורה. עסק גם בענייני שלום בית וחינוך. המחזיר בתשובה הרב אמנון יצחק רואה עצמו כתלמיד מובהק של הרב שפירא, והרב שפירא עמד בנשיאות ארגון שופר. הרב שפירא הלך לעולמו בי"ז בניסן תשס"ט בימי חול המועד פסח. בין המספידים בלווייתו היו הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, הרב שמואל אוירבך והרב נסים קרליץ. מספר ימים לאחר מכן נערכו הספדים גם בכולל חזון איש ובו ספדו לו הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב דוב לנדו והרב גרשון אדלשטיין ובבית הכנסת לדרמן שם ספדו לו הרב משה הלל הירש והרב אריה פינקל. לאחר פטירתו יצאו לאור כמה ספרים מכתביו ומשיעוריו: גבורת יהודה על אורח חיים ומועד ועל יורה דעה. יצאו לאור על ידי בני משפחתו. דעת יהודה (בני ברק ה'תשע"ב) - תשובות קצרות בהלכה ובהנהגה. בכרמי יהודה (בני ברק ה'תש"ע) - תשובות קצרות בהלכה ובהנהגה. גיסו הוא הרב יוסף משה סופר, מחבר הספר "מי זהב". לרב שפירא שלושה בנים ושבע בנות. כמה מילדיו וחתניו מכהנים כרבנים וכפוסקי הלכה: בנו הרב צבי, היה ראש כולל טל תורה בירושלים. נפטר בה'תשע"ב בנו הרב חיים ישראל, ראש ישיבת שערי תורה בבני ברק ביתו מלכה הייתה נשואה לרב רפאל יעקב שמואל שינלזון, מחבר הספר "שערי הלכה" על הלכות ריבית. נפטר בה'תשע"ו ביתו אסתר נשואה לרב אליעזר פישהוף, מייסד עמותת עלה ורב בית כנסת "שבת אחים" בבני ברק ביתו מרים נשואה לרב אריה פוזן, משגיח בישיבת סלבודקה, בנו של הרב יעקב ישראל פוזן חיים מן, ‏ההדלקה האחרונה של ר´ יודל שפירא, באתר כיכר השבת, 13 בדצמבר 2009 הגאון רבי יהודה שפירא באתר בחדרי חרדים החזון איש היה ערירי.
שטוקהורן

שטוקהורן (Stockhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,190 מטר, וממוקם ברמת ברן בקנטון ברן בשווייץ. שטוקהורן הוא ההר הצפון-מערבי ביותר באלפים הברניים. הוא חלק מהאזור הנקרא "טרום האלפים" (Pre-Alps), המשתרע לאורך 13 קילומטר וכולל את שכבות ההרים הנמוכות יותר, המתחיל בשפלה השווייצרית ומגיע עד לרכס המרכזי. ההר אינו חלק מרכס הרים ועומד לבדו בין הרכסים ניזן-אלבריסטהורן (המתחיל על אגם תון בהר ניזן (2,362) ועולה בהדרגה דרך ההרים פרומברגהורן (2,394) הוניזן (2,454) מאנליפלואה (2,652) גסור (2,708) ועד להר אלבריסטהורן (2,764) שצופה על העיירה לנק בסמיכות להר וילדשטרובל שברכס המרכזי) וגאנטריש-שאפברג (המהווה את הרכס הצפוני ביותר באלפים הברניים ומתחיל ליד העיר תון בהר גאנטריש (2,175) וממשיך לאורך עמק זימן דרך ההרים מרה (2,087) שאפארניש (2,107) קייזראג (2,189) עד לסיומו בהר שאפברג (2,239) ליד אגם גרוייר (Lake of Gruyère) בשפלה השווייצרית). מצידו הדרומי חולש ההר על עמק זימן (Simmental) צדו המזרחי צופה על אגם תון והעיר תון, צדו הצפוני מתמזג אל תוך השפלה השווייצרית ובצדו המערבי נמצא הר גאנטריש. למרגלות ההר מדרום בעמק זימן שוכנת העיירה ארלנבאך בזימנטל (Erlenbach im Simmental), ולמרגלותיו מצפון לפני העיר תון נמצאת העיירה אמזולדינגן (Amsoldingen). ניתן להגיע כמעט עד פסגת ההר באמצעות רכבל, שהוקם בשנת 1969, ותחנתו הראשונה היא בעיירה ארלנבאך בזימנטל, משם ניתן להמשיך במנהרה באורך 70 מטר, הנגישה גם לכיסאות גלגלים ועגלות, אל המרפסת הפנורמית שנפתחה בשנת 2013, וממנה ניתן לראות מצד אחד את רכס היונגפראו, הכולל את ההרים מנך, אייגר, שרקהורן ועוד, ומן הצד השני את אגם תון ואת עמק נהר ארה, וכן את העיר אינטרלאקן ואת הרי היורה. בעת ראות טובה ניתן לראות אפילו את אזור היער השחור. בפסגת ההר ישנה מסעדה, והיא נקודת התחלה למספר מסלולי הליכה. בצדו המערבי של ההר נמצא אגם אוברשטוקנזה (Oberstockensee) בגובה 1,650 מטר, ועל צדו הדרומי אגם הינטרשטוקנזה (Hinterstockensee) בגובה 1,550 מטר, שניהם מפורסמים בכמות הדגה המצויה בהם ומהווים מוקד משיכה לדייגים. נחל תת-קרקעי מחבר בין שני האגמים. החל משנת 2004 מתקיים בהר אחת לשנה, בחודש יולי, 'מרוץ חצי המרתון שטוקהורן' המתחיל בעיירה אוברוויל בזימנטל (Oberwil im Simmental), ומסתיים בפסגת ההר. הפרש הגבהים לאורך 21.5 הקילומטרים הוא 1,353 מטר. מדיה וקבצים בנושא שטוקהורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטוקהורן שטוקהורן באתר Hikr
קדיקוי

קדיקוי (בטורקית: ‏Kadıköy‏Ⓘ‏, קאדוקֶי) היא תת-נפה גדולה של נפת איסטנבול שבטורקיה. תת-הנפה נמצאת בחוף הצפוני של ים המרמרה ופונה לכיוון של החלק האירופי של בוספורוס. קדיקוי הוא גם שמה של השכונה הדומיננטית בתת-הנפה. השכונה, היא אזור מגורים ומסחרי שנחשב למרכז התרבותי של אנטוליה (החלק האסייתי של איסטנבול) ובו יש מספר ברים, בתי קולנוע וחנויות ספרים. קדיקוי הפכה לתת-נפה בשנת 1928 כאשר הופרדה מאושקודר, מספר שכונות בתוך תת-הנפה הופרדו גם הן וצורפו אל נפת קדיקוי החדשה. תת-הנפות השכנות של קדיקוי הם אושוקר מצפון מערב, אטשהיר מצפון מזרח, מלטפה מדרום מזרח וקרטל שסמוכה למלטפה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2007, מתגוררים בתת-נפת קדיקוי 509,282 תושבים. קדיקוי היא התיישבות ישנה יותר מרוב ההתיישבויות האחרות בצד האסייתי של העיר איסטנבול. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו באזור חפצים מהשנים 3500–5500 לפני הספירה (התקופה הכלקוליתית). בין הממצאים היו חפצים קרמיים, עצמות, תכשיטים וארד המראים כי הייתה באזור התיישבות מתמשכת מאז תקופות פרה-היסטוריות. נמצאו גם הוכחות להתיישבות נמל מתקופת הפיניקים. כלקדון הייתה ההתיישבות הראשונה שהיוונים ממגארה ייסדו בבוספורוס בשנת 685 לפני הספירה, מספר שנים לפני שייסדו את ביזנטיון בצד השני של המצר בשנת 667. כלקדון נודעה כ'עיר העיוורים', ביזנטיון נוסדה בעקבות נבואה שלפיה הבירה הגדולה תיבנה 'ממול לעיר העיוורים' (כלומר שאנשי כלקדון היו צריכים להיות עיוורים כדי לא לראות את הערך של חצי האי בקרן הזהב כנמל טבעי). השליטה בכלקדון השתנתה שוב ושוב לאחר שהפרסים, הביתינים, הרומאים, הביזנטים, הערבים והטורקים חלפו באזור, שניזוק קשות לאחר מסע הצלב הרביעי ועבר לידי העות'מאנים בשנת 1353, מאה שנים לפני קונסטנטינופול. כתוצאה מכך, בקדיקוי נמצא המסגד העתיק ביותר באיסטנבול ונבנה כמעט מאה שנים לפני כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453. בזמן הכיבוש, כלקדון הייתה התיישבות כפרית. האזור מיד היה תחת שיפוט בתי המשפט של קונסטנטינופול, מכאן השם קדיקוי, שמשמעותו כפר השופט. בתקופה העות'מאנית, קדיקוי הפכה לשוק פופולרי עבור סחורות חקלאיות ובחלוף הזמן הפכה גם לאזור מגורים עבור אנשים שהגיעו לעיר על ידי סירות. האוכלוסייה באזור הייתה תערובת של ארמנים, יוונים, יהודים, וטורקים. בקדיקוי יש מספר כנסיות (יווניות, ארמניות, סרביות, קתוליות, פרוטסטנטיות) ובתי כנסת. אזור המקור של קבוצת הכדורגל פנרבחצ'ה, הוא בתת-נפת קדיקוי, שם נמצא אצטדיונה הביתי של הקבוצה, אצטדיון שיקרי סראג'ולו. לאחר ניצחונות חשובים, כל שכונות תת-הנפה צפופות באנשים חוגגים. האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית לעונת 2009. בתת-הנפה קיימת גם קבוצת ראגבי מקצוענית בשם 'קדיקוי ראגבי', אשר היה מועדון הראגבי הרשמי הראשון בטורקיה. תת-נפת קדיקוי תמיד היה מאוכלסת בתושבים המשתייכים לאחת משלוש הדתות העיקריות, אסלאם, נצרות ויהדות. בתת-הנפה, עדיין קיימים מסגדים, בתי כנסת וכנסיות יווניות וארמניות. בשאר איסטנבול, קיימים מסגדים רבים. בית הכנסת חמדת ישראל, אשר נמצא בשכונת יאלדגירמני שבתת-הנפה, הוא אחד מבתי התפילה היהודים העתיקים ביותר באיסטנבול. בשנת 1953 נבנה בשכונה בית הכנסת קדבוסטן. קדיקוי היא עיר תאומה של: יוון אגיוס לואניס רנטיס, יוון ישראל פתח תקווה, ישראל גרמניה קרויצברג, ברלין, גרמניה איסטנבול מדיה וקבצים בנושא קדיקוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קדיקוי אתר האינטרנט הרשמי של קדיקוי קדיקוי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גלריית קדיקוי באתר Fotopedia תמונת לוויין של קדיקוי
דולב מסיקה

דולב מסיקה (נולד ב-26 ביוני 1994) הוא שחקן ישראלי. מסיקה נולד בנתניה. בתיכון למד בבית הספר ממלכתי דתי "שפירא". מסיקה הוא בוגר בית הספר למשחק "יצירתי". במאי 2020 מסיקה יצא מהארון כהומוסקסואל. הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2012, כאשר לוהק לשחק בסדרת הדרמה "תא גורדין". לאחר מכן לוהק לגלם את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה "אופוריה", בה גילם את דמותו של דקר אלדר, המכונה צהובון. בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "פרופיל 64" ששודרה בערוץ 10, בה גילם את דמותו של רותם צוקרבקר. בין השנים 2013–2014 שיחק בטלנובלה "אניגמה", ששודרה ב-Yes. בשנת 2014 לוהק לתפקיד ראשי בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "שוברי גלים" בערוץ הילדים ב-yes, בדמותו של נער בשם מקסים. בשנת 2015 שיחק בתפקידי אורח בסדרה "רון" בתור פיני. שיחק גם בסדרה "כפולים", בה גילם את מאריק, אחיה הקטן של אסיה ברינדץ' שגילמה אניה בוקשטיין. משנת 2016 החל לשחק בסדרת הנעורים "נעלמים", המשודרת בערוץ ניקלודיאון בהוט. בשנת 2017 החל לשחק באחד התפקידים הראשיים בסדרה "כיפת ברזל", שם הוא מגלם חסיד ויז'ניץ בשם יעקב, שהתגייס לצבא בניגוד לעמדת משפחתו, ותפקיד אורח בעונה השנייה של "נעלמים" המשודרת בערוץ טין ניק בהוט. בשנת 2018 שיחק בסדרה "המנצח" בכיכובו של ליאור אשכנזי, שעלתה לשידור ב-Yes. בשנת 2020 החל לגלם בסדרת הנעורים "פלמ"ח" את יחיאל "חיליק" אזולאי - מדריך קבוצת הכשרת נוער למחתרת הפלמ"ח. בשנת 2022 הצטרף לעונה השנייה של הסדרה "שקשוקה" המשודרת בכאן חינוכית וגילם את דמותו של שגיא המורה החדש למתמטיקה ומדע. בשנת 2023 הוציא ביחד עם חן אהרוני את שיר הגאווה "פיפי ברמות", שלווה בווידאו קליפ. את השיר הקליט בשם עינת מהיח"צ. דולב מסיקה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דולב מסיקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דולב מסיקה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דוד סער, דולב מסיקה פותח את הלב ולא מפסיק להצחיק אותנו, באתר פרוגי, ‏1 בספטמבר 2014 משה אבוטבול, כוכב הנוער יצא מהארון: "מהיום אתם יכולים לקרוא לי דולב 'ההומו'", באתר פרוגי, ‏באפריל 2020 עינת מהיח"צ עם חן אהרוני - פיפי ברמות | שיר הגאווה הלא רשמי!, נבדק ב-2023-06-10
עינת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עינת – קיבוץ באזור השרון פרס עינת – פרס ישראלי לספרות תעלת עינת – תעלה המתנקזת לירקון ענת
SQL Server Compact

SQL CE (בשם המלא Microsoft SQL Server Compact Edition) הוא מסד נתונים רלציוני (RDB) קטן משובץ (Embedded), המפותח על ידי מיקרוסופט. הגרסאות הראשונות פותחו עבור מכשירים ניידים, כגון סמארטפון ולאחר מכן נוספה תמיכה במחשבים אישיים. הגרסה האחרונה היא SQL CE 4.0 והיא רצה מעל NET Framework 4.0. וללא תמיכה ב Windows Mobile. הכוון של תמיכה במחשבים ולא רק מכשירים ניידים נבע משוק בסיסי הנתונים המשובצים (Embedded DataBase) אשר מתפתח בקצב מהיר עד כדי שמאיים להחליף את בסיסי הנתונים המסורתיים במספר אופני פעולה, ומיקרוסופט נשארה מאחור בעוד שמעל 10 חברות פיתחו בסיסי נתונים משובצים. SQL CE הוא חינמי, וניתן להורדה באתר החברה. לא קיים דרייבר ODBC ולא מתוכנן כזה, אפליקציות Native יכולות לגשת לבסיס הנתונים דרך OLE DB. בסיס הנתונים ניתן להורדה חינם באתר מיקרוסופט אך מאז 2011 לא יצאה גרסה או עדכון ואף על פי שאין הכרזה רשמית על כך, נראה כי מיקרוסופט החליטה שלא להמשיך לפתח אותו. SQL CE בעל ממשק API זהה לגרסאות אחרות של SQL Server, הממשק כולל את ADO.NET ובעל יכולות סנכרון מובנות. כמו כן הממשק תומך בשאילתות מבוססות קוד ובפרט תומך ב LINQ וEntity Framework. ההבדל המהותי בין SQL CE לבין גרסאות אחרות של בסיס הנתונים SQL Server הוא ש CE רץ כמערכת משובצת בתוך התהליך של האפליקציה שמריצה אותו. הוא בעל חתימת זיכרון מזערית של כ-2MB על הדיסק וכ-5MB ב RAM. כשאר בסיסי הנתונים המשובצים, זה מציב אותו בחזית בסיסי הנתונים מבחינת מהירות, ביצועים אשר בסיסי נתונים "רגילים" כגון SQL Server או Oracle אינם מסוגלים לספק. אתר האינטרנט הרשמי של SQL Server Compact אתר המפתחים ב MSDN
ג'וני אקוסטה

ג'וני אקוסטה (בספרדית: Johnny Acosta Zamora; נולד ב-21 ביולי 1983) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כבלם בקבוצת מזרח בנגל ובנבחרת קוסטה ריקה. אקוסטה החל את הקריירה שלו בקבוצת סנטוס דה גואפילס בה שיחק מעונת 2004/5 ועד 2010. ב-2010 עבר לאלחואלנסה איתה זכה בשלוש אליפויות קוסטה ריקה. ב-2013 הוא הושאלה לחצי עונה לקבוצת דוראדוס דה סינלואה מהליגה המקסיקנית השנייה. אקוסטה זומן לראשונה לנבחרת קוסטה ריקה במרץ 2011, בגיל 29. הוא השתתף עם נבחרת קוסטה ריקה בקופה אמריקה 2011 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. אלחואלנסה ליגת העל הקוסטה ריקאית (3): 2011, 2012, 2014 מדיה וקבצים בנושא ג'וני אקוסטה בוויקישיתוף ג'וני אקוסטה, ברשת החברתית פייסבוק ג'וני אקוסטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וני אקוסטה, באתר Transfermarkt ג'וני אקוסטה, באתר Soccerway ג'וני אקוסטה, באתר National Football Teams ג'וני אקוסטה, באתר FootballDatabase.eu
סלסו בורחס

סלסו בורחס (בספרדית: Celso Borges Mora; נולד ב-16 ביולי 1982) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כקשר בקבוצת אלחואלנסה ובנבחרת קוסטה ריקה. בורחס נולד לאלכסנדר חימאראס (Alexandre Guimarães), כדורגלן ומאמן עבר נבחרת קוסטה ריקה. בורחס החל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער של דפורטיבו סאפריסה בה עלה לבוגרים בינואר 2006. בשלוש וחצי השנים ששיחק בקבוצה הוא זכה עם קבוצתו ב-4 אליפויות קוסטה ריקה. בינואר 2009 הוא הצטרף לפרדריקסטד מליגת העל הנורווגית. הוא שיחק בפרדריקסטד במשך שלוש עונות, בראשונה הקבוצה ירדה לליגת המשנה אך בשנה השנייה העפילה בחזרה לליגה הראשונה. בינואר 2012 בורחס עבר, כשחקן חופשי, לא.י.ק סולנה. ב-15 בינואר 2015 הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. ובסיום העונה עבר אליה. בורחס השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2005 ונבחר כאחד מעשרת השחקנים המבטיחים. הוא השתתף גם בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2007. בורחס זומן לראשונה לקוסטה ריקה ביוני 2008. הוא השתתף עם נבחרת קוסטה ריקה בקופה אמריקה 2011 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. במונדיאל 2014, הוא שותף ב־5 משחקי הנבחרת. בורחס היה אחד מ־5 מבקיעי הפנדלים בשמינית הגמר בניצחון על יוון 5–3 בבעיטות ההכרעה. והבקיע פנדל גם ברבע הגמר נגד הולנד בהפסד 3–4 בבעיטות ההכרעה. בקופה סנטרואמריקנה 2014 הוא הבקיע 2 שערים בשלב הבתים והיה שותף בזכיית נבחרתו בתחרות. בקופה אמריקה 2016 הוא הבקיע שער בשלב הבתים האולם נבחרתו לא עברה את שלב הבתים. בגביע הזהב 2019 הוא הבקיע שער בשלב הבתים והבקיע את הפנדל הראשון בבעיטות ההכרעה בשלב רבע הגמר בהפסד נבחרתו למקסיקו 4–5. בגביע הזהב 2021 הוא הבקיע שני שערים בשלב הבתים. בסיום התחרות הוא נבחר לנבחרת התחרות. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022. סאפריסה ליגת העל הקוסטה ריקאית (4): 2006, 2007, 2008, 2009 קוסטה ריקה קופה סנטרואמריקנה: 2013 אישיים גביע הזהב 2021: נבחרת התחרות מדיה וקבצים בנושא סלסו בורחס בוויקישיתוף סלסו בורחס, ברשת החברתית פייסבוק סלסו בורחס, באתר Transfermarkt סלסו בורחס, באתר Soccerway סלסו בורחס, באתר BDFutbol סלסו בורחס, באתר WorldFootball.net סלסו בורחס, באתר National Football Teams סלסו בורחס, באתר FootballDatabase.eu נבחרת התחרות באתר concacaf https://www.crhoy.com/deportes/oficial-los-26-jugadores-de-la-sele-para-la-copa-mundial-catar-2022/ באתר CRHoy, ‏ 3 בנובמבר 2022 (בספרדית)
מכון מחקר תורני

מכון מחקר תורני הוא מוסד המיועד לביצוע מחקר בנושא או שטח מחקר מסוים ומוגדר בתחום התורני. מכוני המחקר עוסקים במטרות שונות, החל ממחקר עיוני לצורך העשרת הידע התורני ועד מחקר יישומי (שימוש בפיתוחים מדעיים לצורך יישום בתחום התורני). ראשון מכוני המחקר התורניים היה מכון הרי פישל שהוקם בשנת תרצ"ב (1932) בתמיכתו ועידודו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ששאף להקים מוסד שבו ייערך מחקר תלמודי מתוך יראת שמים וכבוד לדברי חז"ל. לאורך השנים קמו מכוני מחקר רבים שחלקם אימצו מתודות מחקריות מובהקות והשתמשו בהן ברמות שונות. עם התפתחות עולם המחקר התורני קמו מכונים שעסקו לא רק במחקר תלמודי עיוני אלא גם במחקר יישומי הנוגע לתחומים תורניים. מחלוצי המחקר היישומי היו המכון מדעי טכנולוגי להלכה ומכון שלזינגר, ובעקבותיהם קמו מכונים נוספים שניסו למצוא פתרונות לשילוב פיתוחים מדעיים וההלכה. במכון מחקר תורני חוקרים רבנים, אנשי מחקר אקדמי וכאלו המשלבים בין השניים. החוקרים במכון בעלי רמת ידע תורנית ואקדמית גבוהה בהתאם לתחומי המחקר של המכון. מכוני מחקר תורניים רבים מהווים חלק מישיבות או מוסדות דתיים שונים (בתי חולים, מכללות וכדומה). ברוב המכונים, עומד בראש המכון רב פוסק הלכה, הבולט בעיסוקו בתחום (בדרך כלל מייסד המכון), ולצידו מכהן מנכ"ל האחראי על ההיבטים הניהוליים והאדמיניסטרטיביים. התמיכה הכלכלית במכונים אלו מגיעה מהמוסדות שאליהם הם שייכים, ובחלק מהמכונים גם מלקוחות שצורכים את שירותיהם. אחדים מהם, המוגדרים בעלי חשיבות לאומית, מקבלים מימון ממינהל התרבות והאומנויות במשרד התרבות. מכוני מחקר תורניים מפיקים מגוון של תוצרים בהתאם לייעודו של כל מכון: הוצאה לאור וההדרה של ספרים תורניים כתב עת תורני. בין כתבי העת שיוצאים לאור על ידי מכונים תורניים: תחומין (מכון צומת), אסיא (מכון שלזינגר) ימי עיון והשתלמויות. הפצה והעלאת מודעות של תחום המחקר בציבור ניירות עמדה ומדיניות וקידום חקיקה רשימת מכוני מחקר תורניים, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית אודות מכוני המחקר התורניים, באתר משרד התרבות והספורט. מאור קיים, מחקר תורני בכל ישיבה, באתר ערוץ 7, 21 ביוני 2021 מ. כהנא (עורך) בחבלי מסורת ותמורה; אסופת מאמרים לזכרו של אריה לנג, רחובות תש"ן, עמוד 137 ואילך
אוסקר, נסיך פרוסיה

אוסקר קרל גוסטב אדולף, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Oskar Karl Gustav Adolf Prinz von Preußen; ‏27 ביולי 1888 פוטסדאם – 27 בינואר 1958 מינכן) היה בנו החמישי של אחרון קיסרי גרמניה וילהלם השני. אוסקר נולד ב-27 ביולי 1888 בפוטסדאם, לוילהלם השני, קיסר גרמניה ולאוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, ואת צעירותו בילה עם אחיו. ב-31 ביולי 1914 הוא נישא לרוזנת אינה מריה פון באסוויץ ונולדו לו ארבעה ילדים. הבכור שבהם מת בתחילת המערכה בפולין. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הקיסרות הגרמנית ולאחר המלחמה והמהפכה הגרמנית גלה יחד עם כל משפחת המלוכה להולנד. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה היו הדעות חלוקות בקרב משפחת המלוכה לשעבר. הקיסר הגולה וילהלם השני ראה זאת כהזדמנות לחזור ולתפוס את השלטון. אוסקר לעומת זאת יחד עם אחיו אייתל פרידריך ואחיינו לואי פרדיננד תיעבו את הנאציזם והתנגדו לו בכל תוקף, ואף ניתקו את קשריהם עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה אחיו של אוסקר שהצטרף לאס אה. התנגדות זו לא מנעה מאוסקר ובנו לשרת בוורמאכט, אולם כאשר במהלך המערכה על צרפת מת וילהלם, נסיך פרוסיה אחיינו של אוסקר ובהלווייתו השתתפו כ-50,000 איש, מה שהבהיר לנאצים שעדיין יש תומכים למלוכנים בגרמניה וגרם להיטלר לפרסם את צו הנסיכים האוסר על נסיכים גרמניים לשרת בצבא. בעקבות הצו סולק הנסיך אוסקר מהצבא. אוסקר נפטר במינכן ב-27 בינואר 1958 מסרטן הקיבה. ב-31 ביולי 1914 הוא נישא לרוזנת אינה מריה פון באסוויץ ונולדו לו ארבעה ילדים: אוסקר, נסיך פרוסיה (1915–1939) בורכארד, נסיך פרוסיה (1917–1988) הרצליידה, נסיכת פרוסיה (1918–1989), התחתנה עם קרל, נסיך בירון פון קורלנד וילהלם-קרל, נסיך פרוסיה (1922–2007) מדיה וקבצים בנושא אוסקר, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף
יואכים, נסיך פרוסיה

יואכים פרנץ הומברט, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Joachim Franz Humbert von Preußen; ‏17 בדצמבר 1890 ברלין – 18 ביולי 1920 פוטסדאם) היה בנו השישי של אחרון קיסרי גרמניה וילהלם השני. יואכים התאבד לאחר מלחמת העולם הראשונה, שאחת מתוצאותיה הייתה אובדן מעמדה של משפחתו. הנסיך יואכים נולד ב-17 בדצמבר 1890 בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, לוילהלם השני, קיסר גרמניה ואשתו הראשונה אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה. הוא חווה ילדות מאושרת עם אחיו והצטיין בלימודיו. הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ונישא למריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט, בתם של אדוארד, דוכס אנהלט ולואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. נישואים אלו לא היו מאושרים, ונולד לו בן אחד קרל פרנץ, נסיך פרוסיה. במלחמת העולם הראשונה השתתף בכמה קרבות ונפצע מירייה ברגלו, במהלך הקרב הראשון על האגמים המזוריים. לאחר גלות משפחתו נכנס לדיכאון ובמהלך מסיבה, שערך בן דודו זיגיסמונד, נסיך פרוסיה ירה בעצמו באקדח. אחיו אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה מצא אותו פצוע קשה והעביר אותו לבית החולים הקרוב. הוא שרד עוד יום אחד ואז מת. מדיה וקבצים בנושא יואכים, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף יואכים, נסיך פרוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)