laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דורבן ג'אווה

דוֹרבָּן ג'אווה (שם מדעי: Hystrix javanica) הוא מין של מכרסם מהסוג דורבן המצוי בטבע רק באינדונזיה באיים: ג'אווה, באלי, פלורס, לומבוק, סומבאווה, מדורה ועוד כמה איים קטנים מאיי סונדה. אין לו תת-מינים מוכרים. המין תואר לראשונה ב-1823. זהו דורבן בגודל בינוני, אם כי ביחס למכרסם זה גדול מאוד. הדורבן באורך 45–60 ס"מ ועם זנב באורך 6–17 ס"מ. הדורבן בעל שערות חומות עם קוצים ארוכים בצבע לבן ושחור בקצה. הראש שלו לעיתים בעל גוונים כתומים. הדורבן הוא שוכן של יערות פתוחים, יערות ראשוניים או שניונים ומצוי גם בביצות ויערות מנגרובים. כמו שאר הדורבנים הוא אוהב לחפור באדמה ולחפש צמחייה, שכן הוא אוכל צמחים בעיקרו. לדורבן תפוצה קטנה מאוד בטבע ובעבר הוא ניצוד והיה בסכנה. כיום הוא מוגן בידי ממשלת אינדונזיה ומצב שימורו הוא "ללא חשש". מדיה וקבצים בנושא דורבן ג'אווה בוויקישיתוף דורבן ג'אווה, באתר ITIS (באנגלית) דורבן ג'אווה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דורבן ג'אווה, באתר GBIF (באנגלית) דורבן ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
מאיר כהן (עיתונאי)

מאיר כהן (1936 – 28 בדצמבר 2021) היה עיתונאי ופרשן שפעל בקול ישראל, ברשות השידור ברדיו ובטלוויזיה ובגלי צה"ל. מאיר כהן נולד לעליזה ולגרשון כהן (שכונה "חכם גרשון מנחלת שמעון"), למשפחה בת 9 ילדים (אחיו מרדכי כהן שירת כמפקד משמר הכנסת בשנים 1989–1995 ואחיו יונה כהן היה עיתונאי וסופר), וגדל בירושלים בשכונת נחלת שמעון בסמוך לקבר שמעון הצדיק. אביו, שעלה לישראל מעיראק, היה רב וחזן במקצועו, לימד ב"בית תלמוד תורה", שם למד כהן עד כיתה ג'. לאחר מכן למד בבית הספר "תלמוד תורה מזרחי" ובתיכון "גבע" עד גיוסו לצה"ל. את שירותו בצה"ל החל בשנת 1954, ושירת בגבעתי. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשרד האוצר ובמקביל היה עיתונאי לענייני תעופה וחלל. בשנת 1976 עזב את משרד האוצר, והתמסר לתחום העיתונות ככתב חוקר מומחה לענייני תעופה וחלל. כהן עבד כפרשן בקול ישראל, רשות השידור ברדיו ובטלוויזיה ובגלי צה"ל. בנוסף היה פרשן וכתב בתוכנית הטלוויזיה "מבט שני" בערוץ הראשון, וגם ב-BBC. בנוסף כתב בעיתונים: ידיעות אחרונות, הארץ, מעריב, מעריב לנוער, ובשבועון כותרת ראשית. במקביל ערך חוגי תעופה וחלל. כהן כתב 15 ספרים בענייני תעופה חלל וביטחון ישראל. הוא היה מרצה בכנסים וימי עיון של חברות וארגונים, חוגי בית פרטיים, בתי ספר, ימי עיון וסמינרים בישראל ומחוצה לה. מאיר כהן נפטר ב-28 בדצמבר 2021. הותיר אחריו אישה, רבקה, וארבעה ילדים. התגורר בירושלים. אתר האינטרנט הרשמי של מאיר כהן רשימת הפרסומים של מאיר כהן, בקטלוג הספרייה הלאומית מאיר כהן (1936-2021), דף שער בספרייה הלאומית מבט שני: חשיפה: הפלת מיג 25 סורי בלבנון 1982 על ידי מערכת ההוק - כתבה מלאה, סרטון באתר יוטיוב אלי אלון, מת העיתונאי לענייני תעופה מאיר כהן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 בדצמבר 2021 כתבה של כהן בכותרת ראשית - תחליפים ללביא, כותרת ראשית, 3 בספטמבר 1986
מירנון זעמני

מִירְנוּן זַעֲמָנִי (שם מדעי: Myrichthys colubrinus) הוא מין של דג ימי ממשפחת האפעוניים שבסדרת הצלופחאים החי במימי האזור האינדו-פסיפי, בעיקר לאורך כרי אצות סביב ים סוף. הוא מגודל לעיתים באקווריום. צלופח זה מגיע עד לאורך 97 ס"מ והוא בעל סנפירים קצרים, "רעמה" גבית קצרה, גוף גמיש וראש רחב. סנפירי החזה שלו כמעט בלתי נראים והוא מתקדם במים בעזרת זנבו הרחב, דמוי המשוט. צבעיו הם שחורים-לבנים החל מראשו כשהחוטם לבן ומעוגל. מראהו של צלופח זה דומה מאוד לזה של הקרייט הימי, החי באותו אזור. הסיבה לכך היא שהצלופח מחקה במראהו והתנהגותו את הנחש הארסי וכך הטורפים מניחים לו לנפשו. עם זאת צבעיו של הנחש בוהקים יותר והפסים שלו דקים יותר מאלה של הצלופח. הצלופח עצמו חסר כל ארס אך יכול לנשוך כדי להתגונן. הצלופח פעיל במשך הלילה, אז הוא מחפש על קרקעית הים טרף של דגים, רכיכות וסרטנים שהוא תופס עם לסתותיו. מדיה וקבצים בנושא מירנון זעמני בוויקישיתוף מירנון זעמני, באתר ITIS (באנגלית) מירנון זעמני, באתר NCBI (באנגלית) מירנון זעמני, באתר FishBase (באנגלית) מירנון זעמני, באתר GBIF (באנגלית) מירנון זעמני באתר הרשימה האדומה של IUCN מִירְנוּן זַעֲמָנִי במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
נאנדור הידגקוטי

נאנדור הידגקוטי (בהונגרית: Hidegkuti Nándor;‏ 3 במרץ 1922 – 14 בפברואר 2002) היה כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ או הקשר התקפי, ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת מ.ט.ק הונגריה. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות החמישים. כבש שלושער ב-3–6 המפורסם נגד אנגליה בומבלי. הידגקוטי נפטר ב-14 בפברואר 2002 לאחר שסבל מבעיות לב וריאות זמן מה לפני מותו. קבוצתו לשעבר מ.ט.ק הונגריה שינו את שמו של אצטדיונם, לשמו של הידגקוטי לכבודו. הידגקוטי החל לשחק במ.ט.ק הונגריה בשנת 1946. מועדון זה שינה את שמו כמה פעמים. בהתחלה נקרא טקסטיל, אחר כך שונה השם לבאסטייה ואחר כך גם לוורוס לובוגו. לבסוף הוחזר השם לשמו המקורי. שנות החמישים הוכיחו עידן מוצלח עבור המועדון, ובאותה עת מ.ט.ק הונגריה והידגקוטי זכו בשלושה תארים של הליגה ההונגרית, גביע הונגרי וגביע מיטרופה. בשנת 1955, בתור וורוס לובוגו, הם שיחקו גם בטורניר גביע אירופה לאלופות הראשון אי פעם. הידגקוטי כבש פעמיים בניצחון 10–4 על אנדרלכט במצטבר בסיבוב הראשון. בשנת 1958 עזב את הקבוצה ופרש מכדורגל מקצועי. בין השנים 1945–1958 ערך הידגקוטי 69 הופעות בנבחרת וכבש 39 שערים עבור הונגריה. הוא כבש פעמיים בבכורה שלו ב-30 בספטמבר 1945 בניצחון 2–7 על רומניה. שנתיים לאחר מכן, ב-17 באוגוסט 1947, הוא כבש שלושער נגד בולגריה. ב-18 בנובמבר 1951 רשם שלושער נוסף נגד פינלנד. הוא הפך לשחקן מרכזי ב"נבחרת הזהב" של תחילת ואמצע שנות החמישים. במהלך תקופה זו סיפקו פרנץ פושקש, שנדור קוצ'יש והידגקוטי להונגרים בסך הכל 198 שערים. הידגקוטי שיחק בעמדת הקשר ההתקפי בנבחרת ולבש את החולצה מספר 9. כשמחצית מרכז הגנה השחקנים היריבים ניסו לעצור את הידגקוטי, הם עזבו את עמדתם, מה שאיפשר לשאר השחקנים ההונגרים לנצל את המרחב. באותה תקופה זו הייתה טקטיקה מהפכנית, המחייבת את השחקן להיות בעל שליטה מצוינת בכדור, מיומנויות חלוקה ומודעות מיקום. המנהל לשעבר של אנגליה ולדס יונייטד, דון רווי, חלק כבוד להשפעתו של הידגקוטי על המשחק באוטוביוגרפיה שלו: "בקיץ 1954 הודחו אנגליה וסקוטלנד מגביע העולם בשווייץ. את התחרות הזו ניצחה גרמניה, אך נשלטה על ידי הונגריה, ונאנדור הידגקוטי ששלט במרכז המגרש. לצדו היו שניים מגדולי החלוצים בעולם בזמן זה: שנדור קוצ'יש ופרנץ פושקש. אבל כל מה שאנשים טוענים על קוצ'יש ופושקש, הידגקוטי היה זה שניצח את המשחק בוומבלי בנובמבר 1953. זה היה שוב הידגקוטי שהביס את אנגליה במשחק השני בבודפשט במאי 1954, כשהובסנו 7-1." ספ הרברגר, מנהל הקבוצה של גרמניה המערבית שניצחה את הונגריה בגמר מונדיאל 1954, זיהה את הידגקוטי כשחקן החשוב ביותר בנבחרת הונגריה (אף על פי שפושקש משך את מירב תשומת הלב בציבור) והתאים כמה טקטיקות לקראת הגמר כדי למנוע ממנו לשחק את המשחק שלו. הידגקוטי זכה עם הונגריה במדליית זהב אולימפית בשנת 1952 וגם בגביע מרכז אירופה בשנת 1953. במונדיאל 1954 שבו הונגריה הייתה הפייבוריטית לזכייה, הפסידה בגמר לגרמניה המערבית 2–3 וסיימה במקום השני. הידגקוטי פרש מהנבחרת בשנת 1958 לאחר 13 שנים בה. נבחרת הונגריה מדליית זהב אולימפית: 1952 גביע מרכז אירופה: 1953 סגנית גביע העולם: 1954 מ.ט.ק הונגריה אליפות הונגריה (3): 1951, 1953, 1958 הגביע ההונגרי: 1952 גביע מיטרופה: 1953 אישיים השחקן ההונגרי של השנה: 1953 הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1954 מדיה וקבצים בנושא נאנדור הידגקוטי בוויקישיתוף נאנדור הידגקוטי, באתר Transfermarkt נאנדור הידגקוטי, באתר WorldFootball.net נאנדור הידגקוטי, באתר National Football Teams נאנדור הידגקוטי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt נאנדור הידגקוטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פמליקאו

מועדון הכדורגל של פמליקאו (בפורטוגזית: Futebol Clube de Famalicão), הידוע בקיצור כפמליקאו, הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר וילה נובה דה פמליקאו, המשחקת בפרימיירה ליגה, ליגת העל בפורטוגל. המועדון נוסד ב-21 באוגוסט 1931. מאז שנת 1952 עורכת הקבוצה את משחקי הבית שלה באצטדיון עירוני העשרים ושניים ביוני, אשר מכיל 5,307 מושבים. התקופה המוצלחת ביותר של המועדון הייתה בשנות ה-90 המוקדמות, בהן שיחקה הקבוצה בליגת העל הפורטוגלית במשך ארבע עונות בין השנים 1990–1994, ובעונה זו עורכת הקבוצה את הופעתה השביעית בליגת העל. המועדון נמצא בבעלות קבוצת קוואנטום פסיפיק, שבראשה עומד כיום איש העסקים המיליארדר הישראלי, עידן עופר (85%). מועדון הכדורגל של פמליקאו הוקם ב-21 באוגוסט 1931 על ידי שישה חברים. משחק הבכורה של הקבוצה היה גם משחק הבכורה של מגרשה, קמפו דה ברבריה, והוא התקיים בשנת 1932 נגד פורטו. המדים הראשונים של הקבוצה היו בצבעים ירוק ולבן, אמנם במהרה השתנו צבעי מדי הקבוצה לכחול ולבן על-מנת שתוכל לשמש כקבוצת בת לפורטו. פמליקאו החלה להתחרות בעונת 1932/1933 באליפות ההעפלה המחוזית, בה היא גם זכתה. במאה ה-20, הקבוצה ערכה שש הופעות בליגת העל הפורטוגלית: בעונות 1946/1947 ו-1978/1979 ובין השנים 1990–1994. במאה ה-21 החל המועדון בירידה ביכולתו, והוא הגיע עד לאליפויות המחוזיות. לאחר שבעונת 2008/2009 הגיעה הקבוצה לליגה החמישית בפורטוגל, בחודש מאי 2015 היא שבה לליגה הפורטוגלית השנייה. בתחילת עונת 2018/2019, 51% ממניות המועדון נרכשו על ידי קבוצת קוואנטום פסיפיק, בראשה עומד איש העסקים הישראלי עידן עופר שמחזיק גם ב-33% מהמניות במועדון אתלטיקו מדריד. ב-28 באפריל 2019 העפילה הקבוצה לליגת העל הפורטוגלית בפעם הראשונה מזה 25 שנים. ב-11 בספטמבר 2019 קבוצת קוואנטום פסיפיק העלתה את החזקתה בקבוצה לכ-85% מהמניות. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באצטדיון עירוני העשרים ובשניים ביוני מאז פתיחתו בשנת 1952. המגרשים הקודמים של הקבוצה היו קמפו דה ברבריה שנפתח בשנת 1932, וקמפו דה פרייאו שנפתח בשנת 1946. לקראת שנת 2019 תוכננו באצטדיון עבודות שדרוג על-מנת לשפר את הנוחות ואת הטכנולוגיה באצטדיון, וכן על-מנת להגדיל את מספר המושבים שבו ב-7,500 מושבים נוספים. נכון ל-23 בפברואר 2024 מדיה וקבצים בנושא פמליקאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פמליקאו פמליקאו, ברשת החברתית פייסבוק פמליקאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פמליקאו, ברשת החברתית אינסטגרם פמליקאו, ברשת החברתית טיקטוק פמליקאו, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Historial באתר הרשמי של המועדון, 25 ביוני 2015 (בפורטוגזית) Patrick. "Project Famalicão: The story so far and what it could mean for the future of Portuguese football". portugoal.net (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-11-26. Hazani, Golan (1 ביולי 2018). "Israeli Billionaire Idan Ofer Acquires Portuguese Second League Soccer Club". CTECH - www.calcalistech.com. נבדק ב-2019-05-03. {{cite web}}: (עזרה) Famalicão confirma subida à Segunda Liga באתר Record, ‏ 10 בספטמבר 2015 (בפורטוגזית) Una empresa israelí compró un club de fútbol portugués באתר AJN, ‏} 2 ביולי 2018 (בספרדית) Famalicão volta à I Liga 25 anos depois באתר Diano de Noticias, ‏ 28 באפריל 2019 (בפורטוגזית) Quantum Pacific Group passa a deter 85 por cento da SAD do Famalicão באתר O Jogo, ‏ 11 בספטמבר 2019 (בפורטוגזית) Plantel, FC Famalicão (ב־European Portuguese)
קרחון צ'מברלין (אנטארקטיקה)

קרחון צ'מברלין (באנגלית: Chamberlin Glacier) הוא קרחון בצדו המזרחי של מישור המימונט בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל מפרצון וירלווינד 7 קילומטרים דרומית-מזרחית לקרחון מאת'. הקרחון מתנשא לגובה של 549 מטרים מעל פני הים. קרחון צ'מברלין התגלה על ידי סר יוברט וילקינס בעת טיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928; בשנת 1940 צולם מהאוויר על ידי השירות האנטארקטי האמריקאי. הקרחון מופה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. סקר שטחי חסות איי פוקלנד קרא לקרחון על שמו של הגאולוג וחוקר הקרחונים האמריקאי תומאס סי. צ'מברלין (Thomas C. Chamberlin), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטאות ויסקונסין ושיקגו. וזאת בדומה לאתרים רבים נוספים באזור שנקראו על שמם של חוקרי קרחונים. קרחון צ'מברלין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון צ'מברלין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי ההיסטוריה של גילוי הקרחון ומקור שמו
גרנדה (ספרד)

גְרָנָדָה (ספרדית: Granada) היא עיר בדרום ספרד, בירת הפרובינציה בעלת אותו שם בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה. בשנת 2005 נמנו בה 237,000 תושבים, ובאזור המטרופוליטני כולו 473,000 תושבים. העיר שוכנת כ-700 מטר מעל פני הים, למרגלות רכס הסיירה נוואדה, במפגש הנהרות חֶנִיל, דארוֹ ובֶּיירוֹ. סביבה משתרעת רמת גרנדה, אזור חקלאי פורה. ראשיתה של העיר ביישוב האיברי אליבירגה (Elybirge). בשנת 193 לפנה"ס הרומאים כבשו את העיר, שנקראה בפיהם איליבריס (Iliberis). מאוחר יותר העיר עברה לשלטון הוויזיגותים, וב-713 כבשוה המוסלמים. היא שימשה כמרכז עירוני חשוב של אל-אנדלוס; בפי המוסלמים נקראה אִלְבִּירָה, ובפי הנוצרים שנותרו בה אֶלְבִירָה. בתחילת המאה ה-11 השתלטו עליה הזיריון, שושלת מצפון אפריקה, והקימו בה ממלכה עצמאית. מרכז העיר עבר לפרבר היהודי גָּרְנָאטָה (غرناطة). מכאן, לפי אחת ההשערות, שמה הנוכחי של העיר (לפי השערה אחרת, מקור השם בעצי הרימון, Granado בספרדית, שגדלים באזור). ב-1232 עלה לשלטון בעיר מוחמד הראשון (אנ'), מייסד השושלת הנאסרית (אנ'), ונולדה ממלכת גרנדה. ממלכה זו נותרה השריד המוסלמי האחרון בחצי האי האיברי, עד נפילתה ב-2 בינואר 1492. גרנדה היא אחד ממוקדי התיירות העיקריים של אנדלוסיה, בעיקר בזכות המבנים המוסלמיים שהשתמרו בה יפה. רובע אלבאיסין, הבנוי מרחובות צרים מרוצפים באבנים, הוא החלק העתיק ביותר של העיר. הוא גובל בנהר דארו; בגדה שמולו מתנשאת גבעת אלהמברה, עליה נבנו ארמונם של מלכי גרנדה, אלקסבה (Alcazaba), המצודה שהגנה על הארמון והחנרליפה (Generalife), ארמון הקיץ של המוסלמים. כן יש בה קתדרלה, שבה קבורים פרננדו השני מאראגון ואיסבלה מקסטיליה שתחת שלטונם נכבשה העיר מידי המוסלמים, ואתרים נוצריים נוספים. האוניברסיטה של גרנדה היא אחת הנחשבות בספרד; ב-2003 למדו בה 60,000 סטודנטים. מועדון הכדורגל גרנדה נוסד בעיר בשנת 1931. הטאיפה של גרנדה תור הזהב של יהדות ספרד פרעות גרנדה ממלכת גרנדה אתר האינטרנט הרשמי של גרנדה (בספרדית) גרנדה, באתר andalucia.com מרינה גרוסלרנר, ג'יפסי קינגס, באתר הארץ, 1 במאי 2009 גרנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרנדה (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית
קרחון צ'מברלין

האם התכוונתם ל... קרחון צ'מברלין (אנטארקטיקה) – קרחון בצדו המזרחי של מישור המימונט בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה קרחון צ'מברלין (גרינלנד) – קרחון באי גרינלנד קרחון צ'מברלין (אלסקה) – קרחון במדינת אלסקה שבארצות הברית קרחון צ'מברלין (קולומביה הבריטית) – קרחון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה
פאיז אבו סהיבאן

פאיז אבו סהיבאן (בערבית: فايز ابو صهيبان, תעתיק מדויק: צהיבאן) הוא פוליטיקאי בדואי שהיה ראש עיריית רהט, ויו"ר פורום ראשי הרשויות הבדואים בנגב. סהיבאן חבר בפלג הדרומי של התנועה האסלאמית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. היכן נולד? למי? מתי?. אבו סהיבאן כיהן כראש עיריית רהט משנת 2009, עד לבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 בהן הפסיד לטלאל אל-קרינאווי. לאחר הפסדו, חזר לתחום החינוך וניהל בית ספר בעיר במשך שלוש שנים. לאחר מכן היה מורה בבית הספר עהד ביישוב חורה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב־2018, התמודד שוב לראשות העיר, כאשר הפעם זכה לתמיכת רשימות אל־הודא ואל־אסלאם וא־נהדה ואל־אִכְלאס (החידוש והנאמנות) בראשות עטא אבו מדיגם. סהיבאן זכה אז ב־11,862 קולות שהיוו 42.42% מהמצביעים בסיבוב הראשון, ובסיבוב השני ל-57.3 מקולות הבוחרים (9,673 קולות). בספטמבר 2019, ניהלה האופוזיציה בעיר מאבק ממושך כנגד עריכת התקציב השנתי וחתמה על מסמך הקורא שלא לנהל משא ומתן עם ראש העיר. בעקבות התעכבות העברת התקציב, ערך לו שר הפנים אריה דרעי שימוע, ואיים בפיזור המועצה ומינוי ועדה קרואה. התקציב עבר רק בפעם ה-11 שהוגש, ולאחר שנחתם הסכם רוטציה עם חבר המועצה עטא אבו מדיגם, לפיו יכהן אבו סהיבאן 4 שנים ובשנה האחרונה (החל מסוף 2022) יעביר את התפקיד לאבו מדיגם המכהן כראש סיעת "א־נהדה ואל־אכלאס". בעקבות סכסוך חמולות על רקע שליטה בקרקעות בעיר, ספג סהיבאן מספר ניסיונות חיסול ובאוקטובר 2019 נזרק רימון הלם לכיוון ביתו. ביום למחרת, נורה קרוב משפחתו מהנדס העיר אברהים אבו סהיבאן. ב-9 בפברואר 2020, ספג ניסיון חיסול במכוניתו ובאותו השבוע נורו יריות לכיוון ביתו. אבו סהיבאן נשוי ואב לתשעה. מדיה וקבצים בנושא פאיז אבו סהיבאן בוויקישיתוף פאיז אבו סהיבאן, ברשת החברתית פייסבוק עודד בר-מאיר, התנועה האיסלמית ניצחה ברהט, Mynet, ‏ 26 בנובמבר 2018 שלומית צור, ‏"אנחנו לא רוצים להיות לא פולשים ולא פושעים. צריך לתת מענה לצרכים שלנו", באתר גלובס, 6 בינואר 2019 אברהים חסנאת ושמוליק דוד, מה צריך לקרות ברהט כדי שהציבור יתעניין בגורלה?, שיחה מקומית, 3 בספטמבר 2019 יעקב לוי, ויתר על החמישית: ההסכמה הפוליטית המפתיעה של ראש עיריית רהט, 23 באוקטובר 2019, Mynet גיא נרדי, ‏נסיון לרצח מהנדס העיר רהט על רקע נדל"ני, באתר גלובס, 12 באוקטובר 2019 מעקב “שבע”: ניסיון חיסול של ראש עיריית רהט
יאנקי (סדרת טלוויזיה)

יאנקי (בספרדית: Yankee) היא סדרת דרמה מקסיקנית בשפה הספרדית משנת 2019, שנוצרה על ידי דייגו אנריקה אוסורנו בכיכובם של פבלו לייל, חוליו קאסאדו, סבסטיאן פראט וג'אנה ראלוי. העלילה סובבת סביב מלקולם מוריארטי, יזם צעיר מאריזונה שנמצא במנוסה מהמשטרה עקב פגיעה בשוטר. הוא חוצה את הגבול מארצות הברית למקסיקו ומסתבך בעסקי הסמים בטכנולוגיה מודרנית והופך להיות מקורבם האמריקני של קרטלי הסמים המקסיקנים במלחמתם במשטרה הפדרלית של מקסיקו. העונה הראשונה הועלתה לשרתי נטפליקס ב-14 ביוני 2019. פבלו לייל בתפקיד מלקולם מוריארטי סבסטיאן פראט בתפקיד קארה סוסיה חוליו קאסאדו כאדון דל טורו, תובע ושוטר פדרלי במקסיקו ג'אנה ראלוי בתפקיד מושלת נלי אנה לאייבסקה בתפקיד לורה וולף פמלה אלמנזה בתפקיד פיבי מוריארטי אלדו וראסטקי בתפקיד אלאקרן העונה הראשונה בת 25 פרקים הוקרנה בבכורה בסטרימינג נטפליקס ב-14 ביוני 2019. "יאנקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יאנקי", באתר נטפליקס "יאנקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יאנקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Yankee Season 1 Review: Another Netflix Drug Lord Series…". Ready Steady Cut. 13 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Notes on Streaming: Mexican YANKEE, The Drug War From the Inside". Screen Anarchy. 13 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) Yankee. Netflix.
קטלנית אוסטרלית

קטלנית אוסטרלית או צרעת הים (שם מדעי: Chironex fleckeri), הידועה גם כ"מדוזה קובייתית אוסטרלית", היא מין של מדוזות קובייה המצויה סביב החופים של דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה. מדוזה זו נחשבת לאחת מחיות הים הארסיות והקטלניות בעולם. למדוזה הקובייתית האוסטרלית זרועות באורך שלושה מטרים, המכילות מיליוני תאים צורבים עוקצניים היכולים לחדור את עילית העור בקלות ולגרום לנזק קשה ולמוות בתוך 2–5 דקות בלבד. הפעמון בתחילת גופה מגיע לרוחב של כדורסל שקוף המזכיר במראהו קובייה, מה שנתן לה את שמה. גופה של המדוזה מורכב מ-95% מים ואין לה מוח, לב או עמוד שדרה. מדוזה זו איננה פלנקטון והיא מסוגלת לנוע ולשחות באופן עצמאי. למדוזה ישנן 24 עיניים קטנות והיא מסוגלת להבחין במראות ולזהות עצמים, זאת אף על פי שאין לה מערכת עצבים כלל. לממצא זה אין הסבר מדעי. המדוזות אוכלות בשר המורכב מכל יצור קטן הפוגע בהן, לרבות דגים, חסילונים ואף מדוזות אחרות. במרכז גופה ישנה מערכת עיכול, אליה מועבר טרף משותק בידי הזרועות. ניתן לראות את הטרף מתעכל מאחר שדפנות הגוף שקופות. למדוזה עצמה אין הרבה טורפים, למעט צבי ים המוגנים מארסה. המדוזה היא פעילת יום ובלילה היא שוכבת חסרת תנועה על קרקעית הים. המדוזה היא יצור מסוכן ביותר לאדם מאחר שהיא יכולה לתקוף ללא כוונה בעזרת זרועותיה הצורבות מבלי שהקורבן יראה את התוקפת, לעיתים קרובות בתוך הים. התאים הצורבים ייצמדו לרגליים או לשאר הגוף של הקורבן ויחדירו ארס צורב לגוף במהירות. הארס יכול להרוג במהירות גבוהה ביותר, מה שהופך אותה למסוכנת מכל המדוזות. מדוזה אחת יכולה להרוג בערך 61 בני אדם. הארס צורב וכואב ביותר וגורם לשיתוק ופגיעה במערכת העצבים של הקורבן, שיכול להסתיים בדום לב או בכשל של הסרעפת, זאת בנוסף להתעלפויות ולטביעה. לא פותח נסיוב כנגד ארס מדוזה - זאת מאחר שהארס מורכב ממאות סוגי רעלנים. עם זאת, ייתכן שחומץ הנשפך על מקום העקיצה יכול להועיל. למרות זאת אין הגנה מנוסה היעילה נגדה. מרבית המתקפות תועדו מתחומי אוסטרליה, אך גם מתאילנד, ווייטנאם, הפיליפינים, גינאה החדשה ואיי אינדונזיה. ייתכן שהיא אף נמצאה ביפן. מדוזה זו קטנה ושקופה כך שקשה לחזות היכן היא עלולה להופיע ולתקוף. איור שלט אזהרה ממדוזה באוסטרליה מדיה וקבצים בנושא קטלנית אוסטרלית בוויקישיתוף איתמר אייכנר, תאילנד: ילד ישראלי בן 9 מת מצריבת מדוזה בחוף בקופנגן, באתר ynet, 29 באוגוסט 2021 קטלנית אוסטרלית, באתר ITIS (באנגלית) קטלנית אוסטרלית, באתר NCBI (באנגלית) קטלנית אוסטרלית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטלנית אוסטרלית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קטלנית אוסטרלית, באתר GBIF (באנגלית)
אל מריאצ'י (סדרת טלוויזיה)

אל מריאצ'י (בספרדית: El Mariachi) היא סדרת טלוויזיה מקסיקנית, דרמת פשע בשפה הספרדית, שנוצרה על ידי דארו ונגאס ולינה אוריבה, המבוססת על הסרט האמריקני משנת 1993 באותו שם בבימויו של רוברט רודריגז. הסדרה מהווה הפקה בין טלסט קולומביה לאולפני סוני וצילומיה נערכו במקסיקו בשנת 2013. בסדרה מככבים איוואן אראנה ומרתה היגארדה בתפקידים הראשיים. הסדרה נסובה סביב מרטין, צעיר שנכלא בטעות. שם, מרטין יוזם חברות כנה עם שני אסירים כדי להתמודד עם הסכנות שבכלא, להציל את חייו ולהחזיר לעצמו את חירותו. בעיצומו של הכאוס הזה, מרטין מכיר את אהבת חייו, סלסטה, שמאמינה שהוא אשם בכך שביצע רצח. מרטין ילחם כדי לפתור את אלה שגרמו לו ללכת לכלא ולהשיב את כבודו ואת האישה שהוא אוהב. איוואן אראנה בתפקיד מרטין אגוארה מרתה היגארדה בתפקיד סלסטה סנדובל חוליו ברצ'ו בתפקיד פרננדו סנדובל גוסטבו סאנצ'ס פארה בתפקיד אל בויטרה מנואל בלבי בתפקיד וויקטור קרוז חרארדו טרסנה בתפקיד מאורו טפיאס אנוק לאיאניו בתפקיד אל קויוטה "אל מריאצ'י", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אל מריאצ'י", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "אל מריאצ'י", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "TELEVISIÓN Serie 'El Mariachi': La música vs el narcotráfico". nacion.com (בספרדית). נבדק ב-14 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) ""El Mariachi", la serie colombiana que odia Robert Rodríguez. Con Martha Higareda e Iván Arana". sinembargo.mx (בספרדית). נבדק ב-14 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) De La Fuente, Columba. "El Mariachi, la nueva serie de Sony y Teleset en AXN". proceso.com.mx (בספרדית). נבדק ב-14 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Canal RCN confirma fecha de estreno de 'El Mariachi' en Colombia". entretengo.com (בספרדית). נבדק ב-14 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
מורפולוגיה עירונית ואזורית

מורפולוגיה עירונית ואזורית הוא תחום המחקר, הלימוד, העיון, והעיצוב של צורת ההתיישבות האנושית ותהליך היווצרותם והשתנותם. תחום זה מבקש להבין את המבנים המרחביים ואופיים של מטרופולין, עיר, עיירה, שכונה, מתחם, או יישוב חקלאי כלשהם, על ידי בחינת התבניות של חלקי הרכיבים שלהם והבעלות או השליטה של צורת שימושי הקרקע. בדרך כלל ניתוח הצורה הפיזית מתמקד בדפוס הרחוב, גודל וצורת המגרש ודפוסי הבנייה. ניתוח שימושי הקרקע באופן ספציפי נערך בדרך כלל באמצעות מקורות קרטוגרפיים ותהליך הפיתוח נגזר מהשוואה בין מפות משנים שונות. תשומת לב מיוחדת מוקדשת לאופן בו צורתה הפיזית של עיר משתנה עם הזמן ואיך ערים שונות משתוות זו לזו. חלק משמעותי נוסף ממקצוע מחקרי זה עוסק בחקר ההשפעות ההדדיות בין הצורות החברתיות בעיר ולבין מערכה הפיזי, כלומר כיצד הצורה הפיזית מייצרת או משחזרת צורות חברתיות שונות. תמצית הרעיון של המורפולוגיה העירונית באה לידי ביטוי בתחילה בכתביו של המשורר והפילוסוף גתה בשנת 1790. עם זאת המונח שימש לראשונה במדעי הביולוגיה. כיום משתמשים בו יותר במקצועות גאוגרפיה, גאולוגיה, פילולוגיה ותחומי דעת אחרים. בגאוגרפיה, ניתן למנות את מייסדי המורפולוגיה העירונית כתחום מובחן את לואיס ממפורד, ג'יימס ואנס וסאם בס וורנר. תורמים בולטים נוספים הם פיטר הול, מייקל באטי, וסרז' סאלט. מורפולוגיה עירונית משמשת כיום בעיקר עבור חקר רקמות עירוניות בתחומי העיצוב העירוני ותכנון ערים ואזורים. רקמות עירוניות מורכבות בעיקר מדפוסים עקביים שכונתיים (שטחים פתוחים, בניין) ותפקודים (פעילות אנושית). דפוסים אלה תואמים, בדרך כלל, למערכת עקרונות מארגנת. גישה זו מאתגרת את התפיסה השכיחה של סביבות לא מתוכננות, כאוטיות או אורגניות, דרך הבנת המבנים והתהליכים שלוקחים חלק בתהליך העיור. חקר המורכבות העירונית סיפק הסברים נוספים המראים כיצד מבנים עירוניים נובעים מפעולה בלתי מתואמת של אנשים מרובים בדרכים רגילות ביותר, בין היתר זה קשור לזרימות אנרגיה וחומרים קבועים לשמירה על מבנים אלה. כמה אדריכלים ישראלים בתחילת המאה ה-20 כגון: יוסף טישלר שתכנן את שכונת נווה שאנן בתל אביב בצורת מנורת שבעת הקנים, או ריכרד קאופמן שתכנן את נהלל בצורה מעגלית וישובים נוספים בצורת פעמון התעסקו רבות בתחום זה של העיצוב והצורה של יישובים ושל שכונות בארץ. אדריכלים מפורסמים שתכננו בעבר ערים חדשות כגון: אוסקר נימאייר שתכנן את ברזיליה בצורה של מטוס. עיצוב עירוני ג'אמבטיסטה נולי תכנון שימושי קרקע הסמינר הבינלאומי לצורה העירונית - ISUF ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטלנית זעירה

קַטְלָנִית זְעִירָה (שם מדעי: Carukia barnesi) היא מין של מדוזות קובייה המכונה לעיתים בשם אירוקנג'י, והיא קרובה למדוזה מאלו קינגי. היא חיה לאורך חופי אוסטרליה הטרופיים, בייחוד קווינסלנד, ובעלת ארס רב והיא יכולה לגרום לתסמונת אירוקנג'י, היכולה להסתיים במוות. היא קרויה על שם החוקר ג'ק בארנס (1922-1985), אשר גילה שלבישת גרביונים מועילה נגד עקיצתה. המדוזה מורכבת מ־95% מים והיא קטנה מאוד, באורך 12–30 מ"מ בלבד ועם פעמון באורך 20 מ"מ בלבד. גופה מכיל פעמון שקוף וממנו יוצאות ארבע זרועות מרכזית שאורכם 5–50 ס"מ, בהם מיליוני תאים צורבים היכולים להזריק ארס קטלני לתוך העור. המדוזה משתמשת בארסה החזק כדי לשתק ולהרוג דגים קטנים או חסילונים ואז לגרור אותם למרכז הפעמון השקוף שלה ולעכל אותם. מדוזה זו מסוגלת לנוע באופן עצמאי. מדוזה זו קטלנית לאדם והיא כמעט בלתי נראית במים, עד שהזרועות שלה פוגעות באדם. הפגיעה גורמת לתסמונת אירוקנג'י והנעקץ ממנה יכול לסבול משיתוק, רעידות בכל הגוף, בחילות, הזעה, לחץ דם גבוה ופגיעה בנשימה. מקרי המוות שכיחים מאוד, בייחוד לצוללנים העלולים לטבוע לפני שתינתן להם הצלה. הצלה יכולה להיעשות באמצעות עירוי והנשמה או ביד פטידין ומשככי כאבים. מדיה וקבצים בנושא קטלנית זעירה בוויקישיתוף קטלנית זעירה, באתר NCBI (באנגלית) קטלנית זעירה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קטלנית זעירה, באתר GBIF (באנגלית) קטלנית זעירה במילון בעלי חיים: צורבים ומסרקנים (תש"ף), 2020, באתר האקדמיה ללשון העברית