laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'סי אולדנדורף

ג'סי אולדנדורף (באנגלית: Jesse Oldendorf; ‏16 בפברואר 1887 - 27 באפריל 1974) היה אדמירל בצי האמריקאי, ידוע בעיקר בעיקר בשל ניצחונו על הכוחות היפניים בקרב מפרץ לייטה במהלך מלחמת העולם השנייה. אולדנדורף נולד ב-16 בפברואר 1887 בריברסייד, קליפורניה, וסיים את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית בשנת 1909, במקום 141 מתוך 174 צוערים. טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שירת אולדנדורף על הסיירת המשוריינת "קליפורניה," הסיירת "דנבר," על המשחתת "ויפל" ושוב על הסיירת קליפורניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, פיקד אולדנדורף על כוח המשמר על אוניית התובלה "סרטוגה," שטבעה בהתנגשות בניו יורק, ולאחר מכן שימש קצין נשק על אוניית התובלה "הנשיא לינקולן," אשר הוטבעה מול חופי אירלנד במאי 1918. בין מלחמות העולם, שירת אולדנדורף במגוון תפקידים. לאחר שמונה לסגן מפקד אוניית התובלה "פטרישה," מונה אולדנדורף למפקד תחנת גיוס בפיטסבורג, קצין הנדסה ראשי בבסיס בבולטימור וכקצין במשרד ההידרוגרפיה של הצי. בשנים הבאות, שימש אולדנדורף כעוזרם של מספר קציני צי בכירים. בין השנים 1928-1930, למד אולדנדורף במכללת המלחמה של הצי ובמכללת המלחמה של צבא ארצות הברית, ולאחר מכן שירת כקצין ניווט על אוניית המערכה "ניו יורק." באותו זמן, אף לימד באקדמיה הימית את מקצוע הניווט. לאחר מכן, מונה לסגן מפקד אוניית המערכה "מערב וירג'יניה." לאחר שמונה לדרגת קפטן, מונה אולדנדורף בשנת 1939 למפקד הסיירת הכבדה "יוסטון." בחודש ספטמבר 1941, חזר אולדנדורף למכללת המלחמה של הצי, שם לימד ניווט עד בפברואר 1942. ב-31 במרץ 1942, קודם אולדנדורף לדרגת אדמירל-משנה, והוצב בגזרת ארובה-קוראסאו שבים הקריבי. באוגוסט 1942, עבר לגזרת טרינידד, שם תפקידו העיקרי היה לוחמה נגד צוללות. אולדנדורף הוצב בגזרת האוקיינוס השקט בינואר 1944, שם קיבל את הפיקוד על "שייטת הסיירות הרביעית." שייטת זו, שכללה אוניות מערכה וסיירות, סיפקה סיוע לנושאות המטוסים ולכוחות הנוחתים על איי מרשל, פלאו, איי מריאנה ולייטה. ב-24 באוקטובר 1944, פיקד אולדנדורף על "פלגת משימה 77.2," במהלך קרב מפרץ לייטה. הוא הציב את כליו - שמנו שש אוניות מערכה, ארבע סיירות כבדות, ארבע סיירות קלות, עשרים ושמונה משחתות ושלושים ותשע ספינות טורפדו - במארב במצר סוריגאו. בליל ה-25-24 באוקטובר, במהלך קרב מצר סוריגאו, הצליח הכוח של אולדנדורף לחצות את ה-T של הכוח היפני, ולהשמידו. בכך סיכל אולדנדורף את תוכניתם של היפנים לתקוף את הכוחות הנוחתים על האי לייטה. על תפקודו בקרב זה, קיבל אולדנדורף את עיטור צלב הצי, וב-15 בדצמבר, קודם לדרגת תת-אדמירל. ב-23 בספטמבר 1945, פיקד אולדנדורף על כיבוש וקאיאמה, שבאי הונשו, יפן, ולאחר מכן הכתיב את תנאי הכניעה של תת-אדמירל הוקה ואדמירל-משנה יופאיי. בנובמבר 1945, מונה אולדנדורף למפקד רובע הצי ה-11. שנה לאחר מכן, הוא פיקד על בסיס הצי בסן דייגו, ושנה לאחר מכן, פיקד על זירת הגבול הימי המערבי של ארצות הברית. בספטמבר 1948, פרש אולדנדורף מהצי, עם קבלת דרגת אדמירל. ג'סי אולדנדורף נפטר ב-27 באפריל 1974, בפורטסמות', וירג'יניה. על שמו נקראת המשחתת האמריקאית "אולדנדורף." Reynolds, Clark B. Famous American Admirals, US Naval Institute Press, 2002, pp. 243–244. ISBN 978-1557500069. מדיה וקבצים בנושא ג'סי אולדנדורף בוויקישיתוף ג'סי אולדנדורף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מט לדעת

בשחמט, מט לדעת (מכונה גם "מט עצמי") הוא סוג של בעיית שחמט, שבה על הלבן לגרום לשחור להנחית עליו מט במספר מסעים מוגבל, חרף מאמציו של השחור להימנע ממתן המט. למרות ששני הצדדים פועלים באופן הפוך למקובל במשחק שחמט רגיל (הלבן שואף להפסיד במשחק והשחור אינו מעוניין בניצחון), כל המסעים חייבים להיות חוקיים. בעיות אלו מסומנות כ- S#n (קיצור של selfmate), כאשר n הוא מספר המסעים שבו על הלבן להגיע למט. הבעיה משמאל היא דוגמה פשוטה לבעיית מט לדעת. אם הלבן יוכל להכריח את השחור לשחק ר:ז2, הבעיה נפתרה. הלבן יכול להזיז את הרץ הזה, אבל זה לא טוב, כי אז השחור יוכל להזיז את הרץ שלו. הזזת הפרש הלבן תאפשר הזזת המלך השחור; 1.ה6 יאפשר 1...ה:ו6 ו-2...ו5; 1.ו7 או 1.ו:ה7 יאפשרו 1...מ:ז7; 1.ז8=מה או 1.ז8=צ לא טובים אחרי 1...ר:ז2+ 2.מה/צ:ז2; 1.ז8=פ מנחית מט על השחור, מה שכמובן לא מהווה פתרון; ו-1.ז8=ר מאפשר 1...ה7:ו6 2.ה5:ו6 ר:ז2+ שכעת אינו מהווה עוד פתרון, בגלל 3.רד5. לכן חייבים להכתיר את הרגלי בג7. הכתרה למלכה, צריח או רץ תתן הגנה מפני ר:ז2+. יוצא שהמהלך האפשרי היחיד הוא 1.ג8=פ! ומכאן יש שתי אפשרויות: 1...ה:ו6 2.ה:ו6 ר:ז2; ו- 1...ה6 2.ז8=ר ר:ז2. שימו לב שהכתרת הרגלי לרץ אפשרית כעת, כי הרגלי השחור ב-ה6 חוסם את האפשרות של רד5. קיימות גם בעיות מט לדעת מורכבות מאוד, כמו זאת משמאל שחוברה על ידי יעקב מינץ ב-1979. כפי שניתן לראות, עמדת הפתיחה בבעיה זו "פתוחה" בהרבה מאשר בדוגמה הפשוטה לעיל ולכן בעיה זו דורשת ניתוח מעמיק בהרבה. הפתרון: 1. ז8=מה+ מח6 2.ו8=מה+ מח5 3.ה8=מה+ מח4 4.מהו4+ מהז4 5.מהח2+ מהח3 6. מהא4+ מח5 7.מהזז4+ מח6 8.מהד6+ מח7 9.מהא7+ מח8 10.מהזד4+ מז8 11.מהז6+ מו8 12.מהזז7+ מה8 13.מהזו7+ מד8 14.מהא5+ מג8 15.מהה8+ מב7 16. מההב5+ מג8 17.מהא8+ מג7 18.מהבג4+ מד7 19.מהאג8+ מה7 20.מהג4-ג5+ מו7 21.מהה6+ מה:ה6. שימו לב שכל המסעים של השחור כפויים, הלבן מוביל תוך רצף "שחים" בלתי פוסק למצב שבו המלכה השחורה חייבת להנחית מט. מט עזר בעיית שחמט כפאי
דיר (עיר)

דֵיר (למפת עיראק מוגדלת)   בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דֵיר (למפת עיראק רגילה)   בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דֵיר דֵיר הייתה עיר שומרית קדומה ששכנה ממזרח לחידקל, בגבול של שומר עם עילם, כיום במחוז ואסט שבעיראק. דֵיר הייתה מיושבת מתקופת השושלות הקדומה ועד לאימפריה האשורית החדשה. לאל המקומי קראו אישתרן, והוא היה מיוצג על פני האדמה באמצעות סגנו, נחש בשם נירה. דיר הוזכרה פעמיים באלף ה-3 לפנה"ס, בתקופת שלטונו של שולגי משושלת אור 3: השנה ה-11 של שלטונו נקראה "השנה שבה אישתרן של דיר הובא למקדש שלו" והשנה ה-21 נקראה "השנה שבה דיר נהרסה". באלף ה-2 לפנה"ס, כתב רים-סין הראשון מלרסה שבשנת ה-20 לשלטונו הוא הרס את דיר. עמי-דיתנה מבבל כתב שבשנת שלטונו ה-37 הוא הרס את חומות העיר דיר, וכמו כן כתב שחומות אלו נבנו מוקדם יותר על ידי דמיק-אילישו מאיסין. בשנת 720 לפנה"ס יצא המלך האשורי, סרגון השני, במלחמה כנגד עילם, אבל הכוח האשורי הובס ליד דיר על ידי כוח משולב של חומבן-ניקש הראשון מעילם ומרדוך-אפלה-אידינה השני מבבל. בקיץ של שנת 623 לפנה"ס, ניצלה העיר את האנרכיה והמרידות שהיו ברחבי האימפריה האשורית בתקופת מלכותו של סין-שר-אישכון והשתחררה מעול אשור. אף שבדיר לא בוצעו חפירות ארכאולוגיות, בקרבת המקום נמצאו כמה חפצים, כולל אבני גבול כודורו. במשך השנים ניזוק האתר בשל מים, ואי לכך נחשב לבלתי אפשרי לקיום חפירות ארכאולוגיות. אסטלה במוזיאון הבריטי המזכירה את דיר Hayim Tadmor, The Campaigns of Sargon II of Assur: A Chronological-Historical Study, Journal of Cuneiform Studies, vol. 12, no. 1, pp. 22-40, 1958, כודורו במוזיאון הבריטי Sidney Smith, An Egyptian in Babylonia, The Journal of Egyptian Archaeology, vol. 18, no. 1/2, pp. 28-32, 1982
מחסום וייסמן

בגנטיקה, מחסום וייסמן הוא שם כולל לעיקרון לפיו מידע תורשתי זורם רק מתאי נבט אל תאי הגוף (תאים סומטיים), ולא בכיוון ההפוך. לעיקרון חשיבות רבה בפתרון הסוגיות האתיות של ריפוי גני. מחסום וייסמן קובע שמוטציה של תא סומטי לא עוברת לתאי הנבט ולכן אינה יכולה לעבור לדורות הבאים. מטרת הטיפול בריפוי גני היא שינוי של אלמנטים גנטיים של התאים הסומטיים, ולכן אם המחסום היה נשבר, השינוי היה עובר אל תאי המין והיה יכול לגרום לשינוי בגנום, וכך גם לשינוי במין. לעיקרון גם חשיבות בהבנה שלנו את עקרונות האבולוציה ואת מידת ההפרדה הקיימת בין המינים השונים. שבירת העיקרון מהווה עדות לאלמנטים של לאמארקיזם בטבע - תורשה של תכונות נרכשות. העיקרון נהגה במהלך המאה ה-19 על ידי הביולוג הגרמני אוגוסט וייסמן. הוא הוכיח שאין העברה תורשתית של תכונות נרכשות, בניסוי בו חתך את הזנבות של עכברים במשך 22 דורות, הכליא עכברים כרותי-זנב, והראה שבכל הדורות לא נולד אף עכבר כרות-זנב. רוב ההשגות על עקרון וייסמן בימינו סובבות סביב קיומו של האנזים רוורס טרנסקריפטאז, אשר מסוגל לבצע רטרושעתוק, תהליך כימי שבו DNA נוצר מ-RNA. בעולם החיידקים מצטברות עדויות רבות להעברה גנטית אופקית (horizontal gene transfer), שבה גנים עוברים בין יצורים שונים, לעיתים תוך שימוש בווירוסים ממשפחת הרטרווירוסים. וירוסים אלה משתלבים בגנום של המאחסן שלהם ובמהלך הכניסה והיציאה מן הכרומוזום הם עשויים להעביר חומר גנטי מתא לתא. כך מידע גנטי מסוגל לעבור בין אורגניזמים, שלא דרך מנגנוני התורשה המקובלים. עם זאת, כמות העדויות נגד המחסום עדיין זניחה ואין עוררין על כך שהוא נשבר לעיתים רחוקות בלבד. אפיגנטיקה
הצי האווירי הראשון

הצי האווירי הראשון (Dai-ichi Kōkū Kantai 第一航空艦隊) היה צי נושאות המטוסים של הצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. בתחילת המלחמה, היה זה צי נושאות המטוסים הגדול בעולם, והוא התרכז סביב פלגת "קידו בּוּטאי," הפלגה החזקה ביותר בצי. בשנת 1912, הצי המלכותי הבריטי הקים את זרוע האוויר שלו, "שירותי האוויר של הצי המלכותי". הצי היפני, שנבנה על-פי המודל הבריטי, הקים את שירותי האוויר של הצי היפני הקיסרי. ב-1913, הוסבה אוניית התובלה "ואקאמיה" לנושאת מטוסים, ובנוסף נרכשו מספר מטוסים. עם הזמן, הפך הצי האווירי הראשון לחלק מרכזי בצי היפני המשולב. ב-10 באפריל 1941, הקים הצי הקיסרי את הצי האווירי הראשון, אשר הכיל את כל שבע נושאות המטוסים של הצי היפני, נושאות מטוסים קלות ו-474 מטוסים. היה זה כוח נושאות המטוסים הגדול בעולם. נושאות המטוסים נשאו על סיפונן שלושה סוגי מטוסים: מטוסי קרב, מפציצי צלילה ומפציצי טורפדו. עם תחילת הלחימה באוקיינוס השקט, מנה הצי 10 נושאות מטוסים וכ-600 מטוסים. קידו בוטאי (Kido Butai (機動部隊) הייתה פלגת נושאות המטוסים העיקרית של הצי, שעל סיפונה פעל הצי האווירי הראשון. פלגה זו הוקמה במיוחד על מנת להוביל את ההתקפה על פרל הארבור, תחת פיקודו של תת-אדמירל צ'ואיצ'י נאגומו, בדצמבר 1941. בהתקפה זו, כללה הפלגה שש נושאות מטוסים (אקאגי, זואיקאקו, היריו, שוקאקו, סוריו וקאגה), שעל סיפוניהן 450 מטוסים, ועוד מספר רב של כלים מלווים. קידו בוטאי השתתפה אף בקרב מידווי, ב-4 ביוני 1942. בקרב זה ספגה הפלגה מכה קשה כאשר ארבע מתוך שש נושאות המטוסים הוטבעו. לאחר קרב זה, ב-14 ביולי 1942, פורק הצי האווירי הראשון ושאריותיו צורפו לצי היפני השלישי. הצי האווירי הראשון הוקם מחדש ב-1 ביוני 1943. כחלק מתוכנית אסטרטגיה חדשה, קבעה הממשלה היפנית כי הצי ייפרס באיים הקוריליים, איי בונין, איי מריאנה, איי קרוליין, מלאיה, אינדונזיה ובורמה, ויהווה את הכוח העיקרי בתוכנית ההגנה על הטריטוריות היפניות. אולם, לאחר התבוסה בקרב ים הפיליפינים, שונתה התוכנית, והצי האווירי הראשון נפרס מחדש בפיליפינים. באוקטובר 1944, תקפו מטוסי הצי האמריקאי את בסיסי הצי האווירי הראשון בפיליפינים, כמבצע מקדים לנחיתה על האי לייטה, וצמצמו את מספר מטוסיו לכ-30 מטוסים בלבד. מפקד הצי באותו זמן, תת-אדמירל טקיג'ירו אונישי, החליט לנצל את שארית המטוסים למתקפות קמיקזה. Thorpe, Donald W. Japanese Naval Air Force Camouflage and Markings World War II, Fallbrook, CA: Aero Publishers, Inc., 1977. ISBN 0-8168-6583-3 קידו בוטאי, באתר combinedfleet.com היחידות האוויריות של הצי היפני הקיסרי
אברהם שרמן

הרב אברהם חיים שרמן (נולד בתשעה באב תש"א, אוגוסט 1941) הוא דיין חרדי ישראלי אשר כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול. נולד בבני ברק למשפחה דתית-לאומית. אביו, יוסף, בוגר ישיבות ליטא, היה מורה בחינוך הממלכתי-דתי. אמו מלכה, מפעילות תנועת אמונה, בתו של הרב משה אקסלרוד, שהיה רב העיירות בליוב וז'לובין, מחסידיו של הרבי הרש"ב. אחיה הוא הדיין הרב גדליהו אקסלרוד. התחנך בבית הספר של החינוך העצמאי בבני ברק. לאחר מכן למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, והמשיך את לימודיו בישיבת חברון. לאחר נישואיו שימש כרב צבאי. בשנות השבעים פנה ללימודי דיינות והחל משנת 1975 לערך למד במכון הארי פישל. כן למד בכולל של ישיבת איתרי. במשך שנים שימש דיין בבית הדין בתל אביב, ובשנת 1998 מונה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. פרסם מאמרים רבים בתחום המשפט העברי. במשך שנים רבות התייעץ בנושאים רבים עם הרב יוסף שלום אלישיב, אותו הוא רואה כרבו המובהק וגדול הדור. משמש כרב של הקהילה הדתית-לאומית "סגולה" בבני ברק. מתגורר בבני ברק. נשוי ללאה, מרצה לשעבר בכמה סמינרים, בתו של הרב רפאל קוק רבה של טבריה, ונכדתו של הרב שמחה מנדלבוים. לזוג 9 ילדים. גיסו הוא הרב שמחה הכהן קוק. ערך מורחב – פרשת גיורי הרב דרוקמן במאי 2008 קבעו שלושה מדייני בית הדין הרבני הגדול, בראשות הרב אברהם שרמן, פסק דין כי יש לפסול את כל הגיורים שנעשו משנת 1999 על ידי הרב חיים דרוקמן, שעמד בראש מערך הגיור. הפסק ניתן בעקבות גיוריה של אשה בבית הדין לגיור בראשותו של הרב דרוקמן, שבית הדין באשדוד ביטל את תוקפו לאחר שהתברר כי האישה אינה שומרת מצוות. האשה ערערה לבית הדין הגדול, ולאחר שדן בנושא אישר את הפסק, ובעקבותיו הוציא פסק המבטל את תוקפם של גיורי מערך הגיור של הרב דרוקמן. בעקבות תלונה שהגיש הרב דרוקמן קבעה נציב תלונות הציבור על שופטים, טובה שטרסברג-כהן, כי הרב שרמן הסתמך "על תיק עלום שלא הוצג כראיה" והמליצה להדיחו, המלצה שנתמכה על ידי שר המשפטים דניאל פרידמן, אך הוועדה למינוי דיינים לא אישרה המלצה זו. בסוף 2008 פנה היועץ המשפטי מני מזוז לבג"ץ, וביקש מהם לפסול את החלטות בית הדין הרבני באשדוד ובית הדין הרבני הגדול ולהכיר בגיוריו של הרב דרוקמן. בסוף 2012 בג"ץ מתח ביקורת חריפה על פסקי הדין של הרב שרמן והרב עטיא, אולם נמנע מלבטלם שכן הם כבר בוטלו על ידי בתי הדין האזורי בתל אביב. יסודות כללי ההוראה והפסיקה וחילוקיהם בין קהילות אשכנז וספרד, באתר "דעת" מוטי לוי‏, הרב שרמן: רוב הגיורים דורשים בדיקה מחודשת, באתר וואלה, 26 באפריל 2011 יאיר אטינגר, שומר הגבול העצבני שבין דת ומדינה, באתר הארץ, 18 במאי 2012 רשימת המאמרים של אברהם שרמן, באתר רמבי"ש אברהם בן יוסף שרמן (1941-), דף שער בספרייה הלאומית כל הכתבות - הרב אברהם שרמן, באתר ערוץ 7 רשימת בוגרי מכון אריאל. חמישים שנה של תורה בישיבת איתרי, ירושלים תשע"ט, עמ' 34 הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים 4696, עמ' 405 ב. ראם, 'ד' אמות של הלכה' – ראיון עם הרב שרמן, מוסף שבת של יתד נאמן, דברים תשע"ב פסק הדין בעניין הגיורים הנשיאה ד' בייניש, השופט אליקים רובינשטיין, השופטת מרים נאור, בג"ץ 5079/08 בג"ץ 2448/09, פסקה נא בג"ץ מבקר את ביטול גיורי הרב דרוקמן
ויגינטיסקסווירי

ויגינטיסקסווירי (לטינית, בריבוי: vigintisexviri, ביחיד: vigintisexvir) הייתה חבר (קוֹלגיוּם) של מגיסטרטים זוטרים (magistratus minores) ברפובליקה הרומית. מילולית, משמעות השם היא "עשרים ושישה גברים". החברים בה כללו את שלושת הבכירים (triumviri capitales), שלושה האחראים על הכספים (triumviri monetales), ארבעת האחראים על הדרכים בתוך החומות (quatuorviri viarum curandarum), שני אחראים על הדרכים המובילות מחוץ לעיר (curatores viarum), עשרה אחראים לשיפוט במקרים אזרחיים (decemviri litibus או stlitibus judicandis), וארבעה פראיפקטי שנשלחו לקמפניה לשמש שופטים שם. בתקופת הפרינקפס של אוגוסטוס בוטלו משרות ארבעה הפריפקטים לקמפניה ושני האחראים לדרכים מחוץ לעיר, שכן לא היה בהם צורך עוד, והעשרים ושישה הפכו לעשרים (vigintiviri). בתקופת הרפובליקה שימשה החברות בעשרים ושישה קרש קפיצה לבני הסנאטורים ברומא להתחיל ב"מסלול המשרות" המקובל. גיל הכניסה לעשרים ושישה היה, בהתאמה, עשרים. יוליוס קיסר, למשל, שימש בתפקיד אחראי על הדרכים מחוץ לעיר ושיפץ חלק מויה אפיה. בשנת 13 לספירה, עם זאת, הועבר בסנאט חוק המגביל את החברות בעשרים לבני "מעמד הפרשים" בלבד. כתוצאה מכך, לעשרים לא היו מושבים בסנאט, אלא אם כן החזיקו במשרה נוספת שהעניקה להם את הזכות לכך.
אייל שיינר

אייל שיינר (נולד ב-4 ביוני 1967), הוא רופא ישראלי, פרופ' במיילדות וגינקולוגיה בבית החולים סורוקה ומנהל מחלקת נשים ויולדות ב' בבית החולים. בעבר שימש פרופ' שיינר כסגן מנהל בית החולים סורוקה וכיו"ר ועדת ההתמחות בו. שיינר נולד בתל אביב וגדל ברמת גן. השתתף בתוכנית הטלוויזיה החינוכית הדוברמן החברמן ("דובי דוברמן"). הוא למד בתיכון קלעי גבעתיים. את שירותו הצבאי מילא שיינר בנח"ל ובחיל המודיעין בשנים 1985–1988. בוגר (MD) מהפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 1995, את התואר סיים בהצטיינות. את הסטאג' סיים בבית החולים סורוקה בשנת 1996. זכה בפרס מתמחה מצטיין בשנת 1999 וסיים את ההתמחות במיילדות וגינקולוגיה בבית חולים סורוקה בשנת 2003. ב-2005 זכה שיינר במלגת פולברייט, השתלמות באוניברסיטת רש שבשיקגו באולטרסאונד. משנת 2007 שיינר הוא דוקטור (PhD) באפידמיולוגיה ובריאות הציבור. בשנת 2009 מונה לפרופ' לגינקולוגיה ובשנת 2012 מונה למנהל מחלקת יולדות ד' בבית החולים סורוקה. הדריך מעל 60 סטודנטים בעבודת ההתנסות המחקרית (בתואר MD) ו-18 מתמחים (מגינקולוגיה, פתולוגיה, רדיולוגיה, רפואה פנימית, דרמטולוגיה, אורולוגיה, אורתופדיה, ואף אוזן גרון) מבית החולים בחצי שנת מדעי היסוד בהתמחות. בשנים 2015-2014 היה סגן מנהל בית החולים סורוקה ויו"ר ועדת ההתמחות בו. אייל שיינר נשוי לד"ר עינת שיינר, רופאה תעסוקתית והם הורים לארבעה ילדים. שיינר פרסם מעל 360 מאמרים בעיתונים מדעיים, מהם 308 מחקרים מקוריים, 31 מאמרי סקירה, 12 תיאורי מיקרה ו-10 מאמרי מערכת. בנוסף, הוא כתב 26 פרקים בספרות מדעית. הספר "אפידמיולוגיה פרינטאלית" של שיינר כעורך בודד, בהוצאת NOVA SCIENCE וכן ערך עוד שמונה ספרים מדעיים. שיינר חבר מערכת של 4 עיתונים בהם Archives of Gynecology and Obstetrics, BMC Pregnancy and Childbirth ומבקר של כ-40 עיתונים מדעיים נוספים. זוכה מלגת פולברייט (2005). בשנת 2008 זכה שיינר בפרס טורונטו להצטיינות במחקר. בשנים 2008 ו-2009 זכה שיינר בפרסי הצטיינות בהוראה, באוניברסיטת בן-גוריון. פירסי הצטיינות במחקר בכנסים ארציים ובינלאומיים (פרס המחקר המצטיין בכנס האירופאי למיילדות וגינקולוגיה 2014, סקוטלנד). האתר של פרופסור אייל שיינר
אוגוסט וייסמן

אוגוסט פרידריך ליאופולד וייסמן (בגרמנית: August Friedrich Leopold Weismann‏; 17 בינואר 1834 – 5 בנובמבר 1914) היה ביולוג גרמני, חוקר אבולוציה. ארנסט מאייר טען שווייסמן הוא הביולוג האבולוציוני השני הכי חשוב במאה ה-19, מייד לאחר דרווין. וייסמן היה מנהל המכון הזואולוגי והפרופסור הראשון לזואולוגיה בפרייבורג. וייסמן נולד ב-1834 בעיר פרנקפורט לקונרד ואליס וייסמן. למד רפואה בגטינגן וסיים את לימודיו בשנת 1854. וייסמן ניסח את Germ plasm theory, תאוריה הגורסת שכל אורגניזם בנוי מתאי גזע, אשר מעבירים מידע תורשתי (תאי מין) ומתאים סומטיים, אשר מבצעים את שאר פעולות הגוף. היחס, כך טען וייסמן, הוא חד-כיווני, תאי המין יוצרים את התאים הסומטיים, אך אינם מושפעים מדבר הנלמד על ידי הגוף או מיכולות שהוא רוכש, ולכן אינם יכולים להעביר מידע זה אל הדור הבא, עיקרון שידוע גם כמחסום וייסמן. עיקרון זה שולל מן היסוד את רעיון הבריאה העצמונית, שהציע ז'אן-בטיסט דה לאמארק. מחסום וייסמן עומד בבסיסה של הסינתזה האבולוציונית המודרנית. לדעתו של וייסמן, המקור היחיד למוטציות, שמובילות לברירה טבעית הוא בתאי הרבייה או בתאים שיוצרים אותם. פרסום עיקרון זה הוביל לפרסום מחודש של עבודותיו של גרגור מנדל, על אף שווייסמן היה זהיר לגבי קבלת תורתו של מנדל; מדענים צעירים יותר עשו את הקישור בין העבודות. לאחר שחתך זנבות של עכברים במשך 22 דורות וביצע הכלאות ביניהם, הראה וייסמן כי כל הצאצאים ללא יוצא מן הכלל נולדו עם זנב. כך הראה שפציעה אינה עוברת בתורשה. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט וייסמן בוויקישיתוף אוגוסט וייסמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה biography/August-Weismann אוגוסט וייסמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אוגוסט וייסמן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אוגוסט ויסמן (1834-1914), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דו"ח המאחזים

האם התכוונתם ל... דו"ח אדמונד לוי – דו"ח בנושא המאחזים שכתבה ועדה בראשות השופט העליון בדימוס אדמונד לוי. דו"ח טליה ששון – דו"ח בנושא המאחזים שכתבה עורכת הדין טליה ששון.
אוליביה ויליאמס

אוליביה ויליאמס (באנגלית: Olivia Haigh Williams; נולדה ב-26 ביולי 1968) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. היא מופיעה בסרטי קולנוע בריטים ואמריקאים. ויליאמס נולדה בשכונת קמדן טאון שבעיר לונדון. שני הוריה הם עורכי דין. היא למדה ספרות אנגלית בניוהם קולג' שבקיימברידג' ואחר כך למדה שנתיים בבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק. הצטרפה ללהקת הרויאל שייקספיר קומפני, ושיחקה אתם במשך שלוש שנים. במסגרת הרויאל שייקספיר קומפני הופיעה ויליאמס בסטרטפורד אפון אייבון ובלונדון. ב-1995 השתתפה בסיור הופעות בארצות הברית בהצגה השייקספירית "ריצ'רד השלישי" בכיכובו של איאן מקלן. הופעתה החשובה הראשונה על המסך הייתה ב-1996 כשגילמה את דמותה של ג'יין פיירפקס בסרט הטלוויזיה "אמה" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בשנת 1997 בסרט "הדוור", שאליו נבחנה על ידי קווין קוסטנר. ב-1998 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "המרוץ לצמרת של מקס פישר" של וס אנדרסון. אחר כך הופיעה בדמות אשתו של ברוס ויליס בסרט שובר הקופות "החוש השישי". מאוחר יותר היא גילמה פרודיה של הדמות בסיטקום הבריטי " Spaced". ויליאמס הופיעה במספר סרטים בריטים כמו "לאקי ברייק" (2001), "לב חצוי" (2002) וב"לחנך את ג'ני" (2009). על תפקידה ב"לב חצוי" זכתה בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי כשחקנית הטובה ביותר. עוד הופיעה בעיבוד קולנועי ל"פיטר פן" כגברת דרלינג. ב-2006 שיחקה בסרט "X-מן: המפלט האחרון" בתפקיד ד"ר מוירה מק'טגרט. בטלוויזיה הופיעה ויליאמס בסרט "החרטות של מיס אוסטן" כשהיא מגלמת את דמותה של הסופרת ג'יין אוסטן. בשנים 2009 ו-2010 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "בית הבובות" של רשת FOX בתפקיד אדל דה-ויט. בנובמבר 2003 התחתנה עם רשאן סטון (אנ'), שחקן תיאטרון ומחזאי אמריקאי. לזוג נולדו שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא אוליביה ויליאמס בוויקישיתוף אוליביה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוליביה ויליאמס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אוליביה ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית) אוליביה ויליאמס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אוליביה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוליביה ויליאמס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אינטר איירליינס

אינטר איירליינס (באנגלית: Inter Airlines) הייתה חברת תעופה טורקית שבסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה. החברה הפעילה טיסות צ'רטר מבלגיה, מגרמניה ומהולנד לטורקיה, ובנוסף הפעילה טיסות עבור חברות תעופה אחרות אשר חכרו את מטוסיה. החברה נוסדה ב-17 בדצמבר 1999 והחלה לפעול ב-4 באפריל 2002. החברה הייתה בבעלות מלאה של החברה "ברייס טיולים", והיו לה כ-200 עובדים. ב-13 בנובמבר 2008, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הפסיקה החברה את פעילותה. מדיה וקבצים בנושא אינטר איירליינס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות תעופה ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגיסטראט

מגיסטראט (לטינית, magistratus) הוא השם ששימש ברפובליקה הרומית למשרות רשמיות בתחום הפוליטי, הצבאי, הדתי והשיפוטי ברומא העתיקה. משרת המגיסטראט נחלקה לשני סוגים: בעלי משרה רגילה (magistratus ordinarii, מילולית "נבחרים באופן קבוע") ובעלי משרה מיוחדת (magistratus extraordinarii). נושאי המשרות הרגילות נבחרו מדי שנה לכהונה בת שנה (להוציא את משרת הקנסור) . לרוב, שני מועמדים נבחרו לכהן באותו התפקיד של מגיסטראט "רגיל", וזאת כדי למנוע נסיבות בהן ירוכז כוח רב מדי בידיו של אדם אחד. לעומת זאת, בחירות לתפקיד מגיסטראטים "מיוחדים", אשר להם הייתה סמכות ועוצמה שעלו על נושאי המשרות הרגילות, התקיימו בעיקר בעטיין של נסיבות מיוחדות, והללו נבחרו באופן יחיד. המועמדים למשרות נהגו להתחרות אחד בשני במסגרת משחקים הפתוחים לציבור אותו ביקשו לשעשע. משחקים אלו התקיימו נוסף על התחרויות שאורגנו דרך שגרה על ידי האיידילים. קוואיסטור – quaestors איידיל – aediles פראיטור – praetors קונסול – consules קנסור – censors טריבון הפלבס אידיל פלבאי דיקטטור מגיסטר אקוויטום ועדת העשרה מסלול המשרות שופטים רומיים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקי (חברת תעופה)

ניקי (באנגלית: Niki) הייתה חברת תעופה זולה למחצה וחברת בת של אייר ברלין. בסיסה הראשי של החברה היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט. החברה הפעילה טיסות שכר מווינה, זלצבורג ולינץ, ליעדים באירופה ובמצרים. בעקבות פשיטת הרגל של אייר ברלין, נרכשה החברה על ידי לופטהנזה באוקטובר 2017. החברה הפסיקה את פעילותה בדצמבר 2017. החברה נוסדה בשנת 2003 על ידי נהג המרוצים בפורמולה 1 ניקי לאודה, לאחר שהוצא מן ההנהלה של חברת התעופה שהקים לאודה אייר (בשנת 2000), שרוב מניותה נמכרו לחברת התעופה האוסטרית אוסטריאן איירליינס. בשנת 2003 רכש ניקי לאודה את חברת התעופה ארו לויד אוסטריה. ב-28 בנובמבר באותה שנה החלה החברה לפעול. ב-2004 הודיעו החברות ניקי ואייר ברלין על שיתוף פעולה ביניהן, שנקרא "הברית האירופאית הראשונה לטיסה במחיר נמוך". לברית הצטרפה חברת התעופה הרוסית S7 איירליינס. שלוש החברות היו צפויות להצטרף לברית חברות התעופה Oneworld עד תחילת 2012 אך הדבר לא יצא לפועל. אייר ברלין החזיקה ב-49.9 אחוזים מהבעלות בחברה. החברה העסיקה כ-200 עובדים. החברה הפעילה טיסות לכ-33 יעדים באירופה והמזרח התיכון. צי מטוסים החברה הפעילה בעבר שלוש טיסות שבועיות בקו נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט לנמל התעופה בן-גוריון. מדיה וקבצים בנושא ניקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקי Tore, Ozgur. "Niki ceased operations". FTNnews (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-12-17.