laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס

סְטַארְבֵּייס (מאנגלית: Starbase) או בשם הרשמי אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס (באנגלית: SpaceX South Texas launch site), מכונה גם אתר השיגור בּוֹקָה צִ'יקָה הוא נמל החלל של חברת SpaceX. הנמל נמצא בשטח גלילי בבוקה צ'יקה, טקסס. מתקני הנמל כוללים מפעלי ייצור ומתקני בדק טילים, וממנו מתבצעים שיגורי הניסיון של רכב החלל העתידי סטארשיפ. בעתיד מיועד האתר לשמש בסיס לשיגורים מסחריים של החברה. ב-2011 הכריז מנכ"ל SpaceX אילון מאסק שהחברה מתעתדת להקים נמל חלל משלה עבור שיגורים מסחריים. בשנת 2012 החלה רכישת קרקעות באתר. ב-2016 החלו עבודות הבנייה בעבודות עפר בהיקף הרחב שדרוש לשם הקמת כן שילוח. עם תחילת העבודות בשטח נתקלו הבנאים בבעיה קשה של קרקע לא יציבה, בעיה שפתרונה דרש שינוע כמויות קרקע גדולות לאתר ועיכב את הבנייה לשנתיים בערך. בבוקה־צ'יקה קיים מפעל הייצור של סדרת החלליות סטארשיפ, ובאופן שהולם את פעילות SpaceX עוצבו מיכלי התדלוק שעל הקרקע בגודל זהה לאלו של החללית כך שהמפעל מייצר גם מיכלים אלו. בשטח נבנו שני משטחי שיגור תת־מסלולי, משטח שיגור למסלול ומשטח נחיתה. עם תחילת 2021 קצב ייצור משגרי הניסיון עלה על קצב אישורי סוכנות הפיקוח הממשלתית לביצוע שיגורי ניסיון, כשרוב הזמן בנוסף למשגר שנמצא בסדרת בדיקות ושיגורים כבר בנוי המשגר הבא. סביב המפעל הנוכחי נרכשו קרקעות בשטח נרחב. החזון של SpaceX הוא שנמל החלל יהיה מסוגל לשגר כ־20 חלליות סטארשיפ מדי חודש, וסמוך אליו תוקם עיר שתאכלס אוכלוסייה של כמה עשרות אלפי מהנדסים, פועלים, מפעילי תיירות ואנשי שירותים. להבדיל מתוכניות החלל של סוכנויות החלל הממשלתיות ושל החברות הפרטיות האחרות, תהליכי הניסוי העיקריים בבוקה צ'יקה חשופים לעין הקהל. מספר יזמים פרטיים הקימו מערך של עשרות מצלמות טלסקופיות המשדרות את הפעילות בבוקה צ'יקה באופן שוטף, עם פרשנות בשידור חי באירועים, ויכולת מעקב אחר הבנייה. מדיה וקבצים בנושא אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס בוויקישיתוף מצלמת רשת שמנטרת באופן רציף את משטח הפעילות בבוקה צ'יקה מצלמת רשת בשידור חי של שיגורים בבוקה צ'יקה האתר הרשמי של סטארשיפ Foundation Problems Delay SpaceX Launch, web.archive.org, ‏18 במרץ 2016 SpaceX building GSE tanks for launchpad out of Starship- a smart and cost-efficient move Elon Musk wants to create his own city. Here’s how that could work
קרל דיקבאואר

קרל דיקבאואר (בגרמנית: Karl Dickbauer;‏ 26 באוקטובר 1891, אדלוואנג (אנ')‏ – 16 בדצמבר 1976, זירל (אנ')) היה מפקח במשטרת העיר אינסברוק, חסיד אומות העולם אוסטרי. דיקבאואר ועמיתו אנטון דייץ התבקשו בקיץ 1944 להכין הסעה לאסירים מכלא אינסברוק למחנה ההשמדה אושוויץ בין 88 האסירות היו חמש נשים יהודיות פולניות – לוריין יוסטמן-ויסניקי, מרים פוקס, פאולינה יאנאשבי', רג'ינה ליטמן-רונדבאקר ורות ליטמן-אייזנברג. הן נעצרו על ידי הגסטפו ב־25 במרץ 1944, לאחר שהתחזו לעובדים זרים פולנים-נוצרים. לגבי חמש הבנות כבר נקבע כי יגורשו למחנה ריכוז. הן פנו למפקד הכלא, וולפגנג נוישמידט, בבקשה לעזרה. נוישמידט קרא לממונה עליו, קרל דיקבאואר, וביקש את הבנות לעבודה בכלא בטענה שהן נדרשות לשירות המטבח בכלא. השוטר ארווין לוץ היה שף ראשי בכלא אינסברוק בקיץ 1944. יחד עם שוטר המשטרה הפלילית באינסברוק, רודי מוסר, הוא החליט להציל את הבנות ושכנע את הממונים עליו להעלים את ניירות המזהים את הבנות ולהשתמש בהם לעבודה במטבח שלו. לוץ סיפק לבנות אוכל והתייחס אליהם היטב. מפקח המשטרה דיקבאואר העלים את מסמכי הזהות של הבנות. הם לא נכללו ברשימות הגירוש לאושוויץ, נשארו בכלא והועסקו במטבח. כשהגיע צו השילוח, סייע מוסר גם להעלמת ניירות הבנות, מה שהציל אותן מהטרנספורט. ב־18. בינואר 1945 התקבלה ההוראה להעביר את כל אסירי הכלא למחנה הריכוז ברגן-בלזן, ודיקבאואר התבקש לעזור לבנות לברוח. דיקבאואר לא היסס. החוקר הפלילי רודי מוסר גם הציע את עזרתו להצלת הבנות. לוריין ג'וסטמן-ויסניצקי ומרים פוקס הצליחו להימלט מהכלא במהלך הלילה בעזרת דיץ ודיקבאואר. לוץ הציע להם את דירתו כמקום המפלט הראשון שלהם. לפני שנמלטו הנשים היהודיות, פנה החוקר הפלילי רודי מוסר למריה שטוקר בבקשה לקחת את שתי הנערות לדירתה ולהסתיר אותן. מריה הייתה מודעת לסכנה הטמונה בלהסתיר שני פליטים יהודים בדירתה. עם זאת, היא הסכימה מיד. שלוש הבנות היהודיות האחרות שהיו בכלא אינסברוק ניצלו באופן דומה. קרל דיקבאואר, באתר יד ושם (באנגלית)
ואזגן מאנוקיאן

וַאֲזְגֵּן מִיקָאֶלִי מָנוּקְיָאן (בארמנית: Վազգեն Միքայելի Մանուկյան; נולד ב-13 בפברואר 1946) הוא פוליטיקאי ומתמטיקאי ארמני. ראש ממשלת ארמניה הראשון (1990–1991) מאז עצמאותה של המדינה עקב התפרקות ברית המועצות ומאוחר יותר שר הביטחון. לאחר הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020), ואזגן הפך למנהיג האופוזיציה הארמנית נגד ניקול פשיניאן. ואזגן נולד בלנינקאן, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית, בשנת 1946. הוא למד מתמטיקה תחילה באוניברסיטת ירוואן ובהמשך באוניברסיטת מוסקבה וקיבל דוקטורט עם סיום לימודיו. במהלך שנות ה-80 הוא התחבר עם תנועת הלאומיות הפאן-ארמנית והפך מנהיג בכיר. במהלך הבחירות לנשיאות ברית המועצות בשנת 1990, הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב הותירו לראשונה את התמודדותן של מפלגות שונות, בהם תנועת הלאומיות הפאן-ארמנית. ואזגן מונה בבחירות ליו"ר מועצת השרים של הרפובליקה הסובייטית ובתוך עשרה ימים, התפרקות ברית המועצות הביאה לעצמאות ארמניה ותפקידו הפך לתפקיד ראש ממשלת ארמניה. בתפקיד ראש ממשלה, רוב הקדנציה של ואזגן שנמשכה בין 1990–1991, עסקה במלחמת נגורנו קרבאך נגד אזרבייג'ן והוא היה בעל תפקיד מרכזי בהקמת צבא לאומי לארמניה הריבונית; הכוחות המזוינים של ארמניה. בהמשך שירת ואזגן בתפקיד שר הביטחון בין השנים 1992–1993 והמשיך לשמש שחקן מרכזי במלחמת נגורנו-קרבאך. לאחר ירידתו מהתפקיד המשיך להיות חבר באספה הלאומית של ארמניה והתחרה ארבע פעמים על תפקיד נשיא ארמניה. בשנת 2020 מלחמת נגורנו קרבאך השנייה פרצה ובתוך שישה שבועות ארמניה ספגה הפסד קשה והיה עליה לחתום על הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020). ארמנים רבים יצאו לרחובות וקראו לראש הממשלה המכהן, ניקול פשיניאן, לרדת מתפקידו. המחאות הביאו את 17 מפלגות האופוזיציה להכריז על ואזגן בתור מועמדם לראשות הממשלה, ואזגן בתגובה הביע את תמיכתו המלאה בגל המחאה וקרא לפשיניאן להתפטר. ואזגן קרא למשטרה והצבא להפסיק ולמלא אחר פקודותיו של פשיניאן וצוטט באומרו: ”עברו לצידנו כך שנוכל לפתור את נושא זה עוד היום.” ניקול פשיניאן הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020) מלחמת נגורנו קרבאך מדיה וקבצים בנושא ואזגן מאנוקיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואזגן מאנוקיאן (בארמנית) אתר האינטרנט הרשמי של ואזגן מאנוקיאן (באנגלית) Opposition Parties Choose Vazgen Manukyan as Prime Minister Candidate האם ארמניה תמכור שטח לאזרבייג'ן?, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:18)
בדפורד TA

בדפורד TA (באנגלית: Bedford TA, קרוי גם: Bedford A) הן מספר תצורות של דגמי משאיות, טנדרים ואוטובוסים מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles (אנ'), חברת בת של ווקסהול מוטורס, בבעלות קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 1953–1958. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה מדיניות של שימוש בקידומת "T" למודל של משאיות, ולכן גם צוטט הכינוי "asTA". יוצרו יותר מ-100,000 יחידות של סוגי "בדפורד A". יוצרו 4 סוגים שונים של "בדפורד A" לפי דירוג משקל: A2, A3, A4 ו-A5. מנוע קדמי. מנוע: 6 צילינדרים, 3,519סמ"ק המפיק 84 כ"ס. סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנועי בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. דגם "Bedford A2C" נרכש על ידי הצבא המלכותי הדני. "בדפורד A2C" הוגדרה כמשאית בגודל 1,000 ק"ג. נרכשה על ידי הצבא הדני בשנת 1953. כל היחידות נקנו כשלדה שהורכבו על ידי ג'נרל מוטורס בקופנהגן. עבודות גוף וציור נעשו במפעלים מקומיים. מדפי נשק וכו' בוצעו על ידי הצבא הדני. כל היחידות נמסרו ליחידות הצבא באמצע אפריל 1955. צוות: נהג + 1 (בקבינה). מנוע: 6 צילינדרים, 3,519 סמ"ק המפיק 84 כ"ס ב-3,400 סל"ד (מנוע דיזל) מערכת חשמל: 12 וולט. בלמים: הידראולים קיבולת מכל דלק: 54 ליטר (טווח: 225 ק"מ). משאית קלה. טנדר. אוטובוס. דגם "בדפורד TA", שנת 1955 - משאית קלה דגם "בדפורד TA", שנת 1955 - משאית קלה דגם "בדפורד TA" - משאית קלה דגם "בדפורד TA" - משאית קלה דגם "בדפורד TA" - משאית קלה "בדפורד TA" דגם "A3", שנת 1956 בדפורד CA בדפורד OB בדפורד OY גרין גודס בדפורד סוג S מדיה וקבצים בנושא בדפורד TA בוויקישיתוף בדפורד TA, סרטון באתר יוטיוב "בדפורד TA", שנת 1956 – ברושור veikl.com/d/Bedford-Truck-Series-TA-Brochure-1956-NL בדפורד ta-td vauxpedianet.uk2sitebuilder.com/bedford-ta-td-series---20cwt-25cwt-35cwt-2-ton-3-ton-4-ton-5-ton דגם Bedford A2C - מפרט armyvehicles.dk/bda2c משאית בדפורד שנת 1953 - תמונה starcarsagency.com.au/vehicle/1953-bedford-truck
אוטו סינדינג

אוטו לודביג סינדינג (בנורווגית: Otto Ludvig Sinding‏; 20 בדצמבר 1842 – 22 בנובמבר 1909) היה צייר, מאייר, משורר ומחזאי נורווגי. נושאיו התבססו על הטבע הנורווגי, החיים העממיים וההיסטוריה. אוטו סינדינג נולד בקניגסברג כבן למפקח מיכרות מתיאס וילהלם סינדינג (1811–1860) וססילי מארי מיידל (1817–1886). הוא היה אחיהם הבכור של הפסל סטפן סינדינג והמלחין כריסטיאן סינדינג. הוא היה אחיינו של ניקולאי מיידל (1822–1899) ותורוולד מיידל (1824–1908), ובאמצעותו של בן דודו הראשון של גלור תורוולד מיידל, שהתחתן עם אחותו של אוטו תורה קתרין סינדינג. אוטו סינדינג היה גם בן דודו הראשון של אלפרד סינדינג לארסן ושלושת האחים ארנסט אנטון הנריק סינדינג, אליזבת סינדינג וגוסטב אדולף סינדינג. באפריל 1874 בקארלסרוהה התחתן אוטו סינדינג עם אנה כריסטין נילסן (1855–1914), בתם המאומצת של הנס גודה ובטי אנקר. בנם זיגמונד סינדינג הפך לצייר. אוטו סינדינג למד בבית ספר לאמנויות בכריסטיאניה (אוסלו) שם למד משפטים ושימש כעובד מדינה. ניסיונותיו הראשונים לציור נוף זיכו אותו במלגה, בה נסע לקרלסרוהה בגרמניה שם המשיך את לימודיו. הוא למד אמנות אצל הנס גודה בבית הספר לאמנות באדן בקרלסרוהה. שם גם סינדינג בא במגע עם וילהלם לודוויג פרידריך ריפשטאל וקרל תיאודור פון פילוטי. בשנת 1876 חזר לנורווגיה ואז צייר את מזבח המשיח על הצלב לכנסיית פול בכריסטיאניה (אוסלו) וכמה תמונות של סיפורי עם נורווגיים, וציורים של קווי חוף דרמטיים. בשנת 1880 הוא עשה טיול באיטליה ואז התיישב במינכן. בחורף 1886 הוא ערך מסע לימודי באיי לופוטן. כמה מיצירותיו הידועות ביותר היו ציורי הנוף שלו מלופוטן. בשנת 1891 הוא הקים בית מגורים בליזקר. משנת 1903 ואילך התגורר האמן במינכן, שם היה פרופסור באקדמיה לאמנות במינכן. הוא נפטר במינכן בנובמבר 1909. באיי לופטן דייגת בחוף אביב בלופטן חורף בלופטן מדיה וקבצים בנושא אוטו סינדינג בוויקישיתוף Knut Ljøgodt, Otto Sinding, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25 Ebbell, Chr. (1940). "Mejdell, Glør Thorvald". In Brøgger, A. W.; Jansen, Einar (eds.). Norsk biografisk leksikon (in Norwegian). 9 (1st ed.). Oslo: Aschehoug. pp. 137–140.
נתן פורגס

נתן פורגס (בגרמנית: Nathan Porges;‏ 21 בדצמבר 1848 – 27 באוגוסט 1924) היה רב בוהמי-גרמני, בלשן וביבליוגרף, מאנשי "חכמת ישראל". נתן פורגס נולד בשנת 1848 לברנרד פורגס וקרולין הירש בעיר פרוסטיוב שבמוראביה, אז חלק מהאימפריה האוסטרית. למד בעיר הולדתו, בגימנסיה באולומואוץ ובאוניברסיטת אולומואוץ, שבה קיבל תואר דוקטור בשנת 1869, ובבית המדרש לרבנים בברסלאו, שבו הוסמך לרבנות ב-1869. שימש ברבנות בקהילות אחדות: נאקל (אנ'), (1875) מנהיים (1879), פילזן (1880), קרלובי וארי (1882) ולייפציג, שבה כיהן כרבה של קהילת הנאורים מ-1888 עד 1917. בשנת 1909 היה חבר במשלחת בראשותו של ישראל לוי, שיצאה מטעם "כל ישראל חברים" לבחינת מצב החינוך היהודי בארצות אגן הים התיכון וביקרה בארץ ישראל, במצרים, בסוריה ובטורקיה. בשנת 1913 מונה במקביל לפרופסור ללשונות שמיות באוניברסיטת לייפציג. היה פעיל בחברת "מקיצי נרדמים". פורגס הביע אהדה לציונות, והדבר גרם למחלוקת בינו ובין עמיתיו, שהיו פטריוטים גרמנים. הוא היה אספן ספרים נלהב, ולאחר מותו נמכר אוסף הספרים הגדול שלו במכירות פומביות. פעל גם כביבליוגרף, ובין השאר עדכן את ספרו של משה שטיינשניידר, "Bibliographisches Handbuch über die Theoretische und Praktische Literatur für hebräische Sprachkunde". פרסם מאמרים רבים, בין השאר בכתבי העת Revue des Études Juives ("כתב עת למחקרי יהדות") ו-Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums ("ירחון להיסטוריה ולמדע של היהדות"). נשא לאישה את רוזאלי פרידמן, ונולדו להם תשעה ילדים. ארבעה מבניו מתו במהלך שירותם הצבאי במלחמת העולם הראשונה. בנו הבכור היגר לאוסטרליה ונישא לגויה, ולכן פורגס ניתק קשר אתו. לאחר פרישתו מכס הרבנות עבר לווירצבורג, ושם נפטר ב-27 באוגוסט 1924. הוא ואשתו נקברו בבית העלמין היהודי העתיק ברחוב ברלינר בלייפציג. Über die Verbalstammbildung in den Semitischen Sprachen ("על השורשים בשפות השמיות"), שיצא לאור בווינה ב-1875 Bibelkunde und Babelfunde ("לימודי מקרא וממצאי בבל"), שיצא לאור בלייפציג ב-1903. Kant und das Judentum ("קאנט ויהדות") (יחד עם יוליוס גוטמן), 1908. Joseph Bechor Schor ("יוסף בכור שור") (יחד עם יוליוס גוטמן), 1908. מדיה וקבצים בנושא נתן פורגס בוויקישיתוף איזידור זינגר ופרדריק הנמן, ‏"נתן פורגס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) חיים באר, ‏"חדרים מלאים ספרים": "רפובליקת הספר" ב'עד הנה' בין בדיה למציאות, הוצאת מנגד, תשע"ו, באתר Academia.edu, עמ' 22–29. נתן פורגס (1848-1924), דף שער בספרייה הלאומית י. פ., המלאכות ביפו, הצבי, 21 בדצמבר 1908 על ניסיון למכור את ספרייתו של פורגס עוד בחייו ראו: ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו-תשי"ט), הוצאת שוקן, 2003, מכתב 160, עמ' 151 מ-8 במאי 1924 מהדורות חדשות, העולם, 24 בפברואר 1938 Family of Nathan Porges
סנטיאגו סנטמריה

סנטיאגו סנטמריה (בספרדית: Santiago "Cucurucho" Santamaría;‏ 22 באוגוסט 1952 – 27 ביולי 2013) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק את רוב שנותיו כשחקן בניואל'ס אולד בויס ובסטאד ריימס. לזכותו של סנטמריה 10 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה במדיה שיחק במונדיאל 1982. סנטיאגו סנטמריה נולד בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס שבארגנטינה. הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1971 במדי בניואל'ס אולד בויס המקומית. לאחר מספר שנים הוא עבר לצרפת וחתם בסטאד ריימס בה שיחק עד שנת 1979. בשנת 1978 כבש סנטמריה שלושער במסגרת משחק ליגה במדי ריימס. הישג זה שוחזר בשנת 2020 על ידי בולאיה דיה. בשנת 1980 חזר סנטמריה לניואל'ס אולד בויס. בסך הכול הוא כבש במדי המועדון 90 שערים ועד עתה הוא אחד ממלכי השערים של הקבוצה. בשנת 1980 זומן סנטמריה לנבחרת ארגנטינה והיה חלק מהנבחרת במונדיאל 1982 אשר נערך באיטליה. סנטיאגו סנטמריה נפטר בשנת 2013 מהתקף לב. סנטיאגו סנטמריה, באתר Transfermarkt סנטיאגו סנטמריה, באתר WorldFootball.net סנטיאגו סנטמריה, באתר National Football Teams סנטיאגו סנטמריה, באתר FootballDatabase.eu
אלברטו סופיצ'י

אלברטו סופיצ'י (בספרדית: Alberto Suppici;‏ 20 בנובמבר 1898 – 21 ביוני 1981) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר מרכזי. בתור מאמן הוביל את נבחרת אורוגוואי לזכייה במונדיאל 1930. סופיצ'י נולד בשנת 1898 בקולוניה דל סקרמנטו שבאורוגוואי, ולאורך כל הקריירה שיחק בענקית המדינה נסיונל. עד שנת 1923 זכה עימה ב-7 תוארי אליפות וגם בגביע אלדאו ב-1916. לאחר הקריירה ככדורגלן היה מאמן נבחרת אורוגוואי. בקופה אמריקה 1929 סיים עימה במקום השלישי אך בגביע העולם ב-1930 הוביל אותה לזכייה ובכך היה למאמן הראשון שזוכה במונדיאל, ובנוסף לכך גם לצעיר ביותר כשהוא עושה זאת בגיל 31 ו-240 ימים בלבד. עם זאת סופיצ'י היה אחראי בעיקר על כושר ומשמעת השחקנים ולא בהכרח על הפאן האסטרטגי או הטקטי, דברים שהועברו בעיקר על ידי השחקנים המובילים בנבחרת. הוא היה מאמנה גם בקופה אמריקה בשנים 1937 ו-1939 שאחריהם סיים את קריירת האימון בה. סופיצ'י אימן גם את נסיונל וזכה עימה באליפות ב-1945. סופיצ'י נפטר ב-21 ביוני 1981 במונטווידאו בגיל 82. בעיר הולדתו הוקם אצטדיון על שמו בשם: "אסטדיו פרופסור אלברטו סופיצ'י". פניארול אליפות אורוגוואי (7): 1915, 1916, 1917, 1919, 1920, 1922, 1923 גביע אלדאו: 1916 נבחרת אורוגוואי גביע העולם: 1930 פניארול אליפות אורוגוואי: 1945 הישגים המאמן הראשון והצעיר ביותר שזכה בגביע העולם מדיה וקבצים בנושא אלברטו סופיצ'י בוויקישיתוף אלברטו סופיצ'י, באתר Transfermarkt אלברטו סופיצ'י, באתר WorldFootball.net אלברטו סופיצ'י, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מזלק

מזלק (בהונגרית: Mezőlak) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם במזלק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,146 ובשנת 2020 רק 967 תושבים. במזלק חיו יהודים בתקופות זמן שונות. וחלק מתושביה נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא מזלק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזלק (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מהכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
מיהאיהאזה

מיהאיהאזה (בהונגרית: Mihályháza) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם במיהאיהאזה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 866 ובשנת 2020 רק 752 תושבים. במיהאיהאזה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. וחלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא מיהאיהאזה בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מהכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
גרייסון

האם התכוונתם ל... אלברט גרייסון – אשורולוג קנדי אלן גרייסון – פוליטיקאי יהודי אמריקאי ברוס גרייסון – פרופסור אמריקאי לפסיכיאטריה סטו גרייסון – מתאבק קנדי קתרין גרייסון – זמרת אופרה ושחקנית אמריקאית
וזיר אכבר ח'אן, אמיר אפגניסטן

וזיר אכבר ח'אן (בפשטו: وزير اکبر خان; 1816–1845) היה אמיר אפגניסטן בשנים 1842–1845. אכבר ח'אן נודע כמצביא אפגני מוכשר שנלחם נגד האימפריה הסיקית ונגד האימפריה הבריטית ונשא את התואר ראזי. אכבר ח'אן הועלה לשלטון לאחר המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה הודות לנאמנותו לאימפריה הבריטית ונשאר בתפקיד עד מותו בשנת 1845, ולאחריו החליף אותו אביו, דוסת מוחמד ח'אן. אכבר ח'אן נולד בשנת 1816 באימפריה הדוראנית, כבן השני לדוסת מוחמד ח'אן, מדינאי רב השפעה משושלת ברקאזי (על שם ברק בן אבינעם). בהיותו בן עשר, פרצה מלחמת אזרחים שהרסה את האימפריה הדוראנית. אביו ניצל את המצב והפך לאמיר (נסיך) אמירות אפגניסטן שנוסדה מתוך הריסות האימפריה הדוראנית. אכבר ח'אן הפך למצביא מוכשר במלחמותיו נגד האימפריה הסיקית, שם הוכיח את עליונותו האסטרטגית והתכנונית. על גבורתו הצבאית ניתן לו הכינוי ראזי בשנת 1837, לאחר שהוביל את חיל הפרשים האפגני לניצחון בקרב על ג'מרוד נגד הסיקים (כיום באזורים השבטיים המנוהלים פדרלית. ערך מורחב – המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה עם תחילת המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה, היה על הכוחות האפגנים תחת אכבר ח'אן לסגת מהבירה קאבול אל הרי הינדו-כוש בשביל לארגן את הכוחות נגד צבא חברת הודו המזרחית הבריטית. כאשר בינואר 1842 נסוגו הבריטים מקאבול דרך ג'לאלאבאד, ארבו להם כוחותיו של אכבר ח'אן ופתחו במאבק הררי, שבו טבחו האפגנים בבריטים אלפי הרוגים. האפגנים הותירו חייל בריטי אחד בלבד לפליטה. הכוחות האפגנים המשיכו להתקדם נגד הבריטים בג'לאלאבאד, ושם כוחם היה רב משל הבריטים בכמה אלפים. למרות כל המאמצים של האפגנים, הכוחות הבריטים היו בעלי עליונות צבאית וטכנולוגית. רוב הכוחות האפגנים עוד נהגו להילחם בעזרת חרבות ונפלו בקרב אל מול הנשק החם של הבריטים. לאחר ניצחונם של הבריטים בג'לאלאבאד, יצאו הבריטים במשלחת שנייה לכיבוש קאבול. המשלחת הצליחה במשימתה, אך לא החזיקה בעיר העוינת זמן רב. עם סיום המאבק נוצר הסכם הפסקת אש. הבריטים לא הצליחו להפוך את אפגניסטן למדינת חסות כמשקל נגד להתערבות האימפריה הרוסית במרכז אסיה אך הדיחו את דוסת מוחמד ח'אן והסדירו את אכבר ח'אן, שנשבע אמונים לויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, בכס האמיר האפגני. אכבר ח'אן הפך לאמיר אפגניסטן במאי 1842 עם כיבוש מצודת קאבול. היה מאבק כוחות בין אכבר ח'אן לאחיו הבכור ואביו, אך העליונות הצבאית תרמה לשימור השלטון של אכבר. בתור אמיר, אכבר תכנן להביא למודרניזציה של הצבא ולפתוח את שערי אפגניסטן לקראת פיתוח מהמעצמות המערביות ברואו את תוצאותיה של המהפכה התעשייתית. אכבר לא הספיק למלא את חזונו ושלטונו הקצר שנמשך שלוש שנים בלבד הסתיים במותו בשנת 1845. במותו, אביו, דוסת מוחמד ח'אן, שב לכס המלוכה האפגני בתור אמיר ונותר בתפקיד עד למותו בשנת 1863, לאחר כמעט 20 שנה. היסטוריה של אפגניסטן המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה המשחק הגדול מדיה וקבצים בנושא וזיר אכבר ח'אן, אמיר אפגניסטן בוויקישיתוף וזיר אכבר ח'אן, אמיר אפגניסטן, באתר אפגניסטן Ludwig W. Adamec, Historical Dictionary of Afghanistan, The Scarecrow Press, Inc., 2012
מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי

מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי (באיטלקית: Stella della solidarietà italiana) הוא עיטור לאומי שניתן על ידי הנשיא הראשון של הרפובליקה האיטלקית, אנריקו דה ניקולה, בשנת 1947, לאזרחים ואנשי צבא גולים ולנתינים זרים, עבור תרומתם היוצאת דופן למען שיקום איטליה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 2011 שינה נשיא הרפובליקה האיטלקית ה-11, ג'ורג'ו נפוליטנו את השם ומהות העיטור ל"מסדר כוכב איטליה", עבור שימור וקידום היוקרה הלאומית מחוץ לאיטליה, לקידום יחסי ידידות ושיתוף פעולה עם מדינות אחרות וקשרים עם איטליה. בשנת 2001 שונה הסמל ונשא את הכיתוב Solidarietà Italiana המכיל תיאור של השומרוני הטוב. העיטור ניתן על פי צו של נשיא הרפובליקה, ראש המסדר, בהמלצת שר החוץ האיטלקי. חידוש נוסף בעיטור הוא סדר המחלקות, אשר עלה משלוש לחמש: אביר הצלב הגדול, קצין בכיר, מפקד, קצין ואביר, בתוספת המעמד המיוחד של אביר כבוד הצלב הגדול. בשנת 2012 הוענקו 400 עיטורים: אביר הצלב הגדול: 10 קצין בכיר: 60 מפקד: 70 קצין: 100 אביר: 160 Ordine della Stella d'Italia (באיטלקית)
נג'אצ'אד

נג'אצ'אד (בהונגרית: Nagyacsád) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנג'אצ'אד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 721 ובשנת 2020 רק 619 תושבים. בנג'אצ'אד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. וחלק מתושביה נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא נג'אצ'אד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נג'אצ'אד (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מהכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
משחק קופסה שיתופי

משחק קופסה שיתופי או משחק לוח שיתופי הוא משחק קופסה בו השחקנים משתפים פעולה זה עם זה כדי להשיג מטרה משותפת, כאשר תוצאת המשחק היא ניצחון או הפסד לכל חברי הקבוצה. משחקי קופסה שיתופיים נבדלים ממשחקי קופסה תחרותיים, בהם השחקנים מתחרים זה מול זה בבודדים או בקבוצות. גם משחקי קופסה בהם השחקנים יוצרים בריתות בחלק מהזמן, דוגמת דיפלומטיה, אינם מסווגים כמשחקים שיתופיים מכיוון שבסופו של דבר רק אחד מהשחקנים יזכה בניצחון. משחקי הקופסה השיתופיים הראשונים שימשו בדרך כלל למטרות חינוכיות. בשנת 1954 ו-1956 יוצרו גרסאות משחק הקופסה לשעשועוני הטלוויזיה האמריקאים, Beat the Clock ו-I've Got a Secret, בהתאמה, ואלו היו חלוציים בשוק משחקי הקופסה בכך שבהם היה על השחקנים לשתף פעולה על מנת לנצח יחד. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שווקו כמה משחקים שיתופיים שזכו להצלחה מסחרית רחבה יותר כמו Arkham Horror (אנ') או HeroQuest (אנ'), ובעשורים הבאים המשיך סגנון משחקים זה להפוך למוכר יותר ולספק עוד ועוד משחקים שיתופיים שזכו להצלחות מסחריות רחבות כמו פנדמיק. משחקי קופסה שיתופיים רבים מתאפיינים בניהול משותף של משאבי הקבוצה. במשחקי קופסה שיתופיים בהם ברשות כל השחקנים נמצא כל המידע באופן שיתופי, ייתכנו מצבים בהם שחקן דומיננטי ישלוט בדינמיקה הקבוצתית וינחה את השחקנים בפעולותיהם, באופן שעשוי מצד אחד להגביר את סיכויי הקבוצה לעבוד בתיאום ולנצח, אולם עלול לפגום בהנאה של שאר השחקנים. מסיבה זו ישנם משחקי קופסה שיתופיים שיוצרים פערי ידע בין השחקנים כך שכל שחקן יהיה היחיד שביכולתו לקבל את ההחלטות עבור עצמו. במשחקי קופסה שיתופיים נדרש בדרך כלל עניין גבוה של כלל השחקנים כדי להגביר את סיכויי ההצלחה, ובדרך כלל תורמת לכך תחושת השחקנים שהחלטותיהם משמעותיות למשחק. אם תוצאת סיום המשחק אקראית מאוד או לא מספקת, זה עלול לפגום בתחושה זו, לגרום לחלק מהשחקנים לאבד עניין במשחק, ולפגום בחוויה הכללית. חלק מהמשחקים השיתופיים מנסים לחדד את תחושת החיבור של כלל השחקנים למשימה על ידי הגדרת "תפקיד" שונה לכל שחקן, באופן שעשוי לתת לכל שחקן תחושת יתרון בנסיבות שונות, ותחושה שהוא משמעותי לקבוצה. אם במשחקים תחרותיים, תחרות מהנה עבור שני הצדדים תהייה תחרות צמודה, בה שני השחקנים ברמה דומה במשחק, אז בהשוואה במשחקי קופסה שיתופיים נדרש ליצור איזון בין יכולתם המשותפת של השחקנים לבין רמת הקושי של המשחק, ומאחר שמדובר בריבוי שחקנים שעשויים להיות ברמות מיומנות שונות, הדבר מורכב יותר. למשל, משחק ברמה נתונה עלול להיות קל מדי לשחקן מיומן במיוחד אולם במקביל קשה מדי לשחקן מתחיל המשחק לצידו. בנוסף, קבוצת שחקנים שצוברת מיומנות וניסיון במשחק מסוים, עשויה להגיע עם הזמן למצב בו רמת האתגר הקבועה של המשחק לא מספיקה לכדי ליצור מולם אתגר אמיתי. נסיבות אלו מובילות משחקי קופסה שיתופיים לחפש אחר יצירת מנגנון במשחק שמסוגל להסתגל לשינוי ביכולות השחקנים. במשחק הקופסה של שר הטבעות (אנ'), למשל, ישנו מאפיין אחד - המרחק בין הדמויות הטובות לנבל בתחילת המשחק - שניתן לשנותו בקלות כך שייצור מגוון רמות קושי. משחק וידאו שיתופי מדיה וקבצים בנושא משחק קופסה שיתופי בוויקישיתוף José P. Zagal, Jochen Rick, Idris Hsi, Collaborative games: Lessons learned from board games
פול אונואצ'ו

פול אונואצ'ו (באנגלית: Paul Onuachu; נולד ב-28 במאי 1994) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בטרבזונספור ובנבחרת ניגריה. אונואצ'ו נולד באוורי שבניגריה. ב-2012 עבר לדנמרק והצטרף לאקדמיית הכדורגל של מיטיולן. בדצמבר 2012 ערך את הפועלת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כנכנס כמחליף במשחק מול סילקבורג. במרץ 2015 הושאל לויילה בולדקלאב מהליגה השנייה בדנמרק, בה הצטיין וכבש 5 שערי ליגה ב-13 משחקים. בעונה הבאה חזר למיטיולן וכבש שישה שערי ליגה במהלך עונת 2015/2016. בעונת 2016/2017 כבש 18 שערים מהם 11 בסיבוב האליפות ובפלייאוף לכרטיס לליגה האירופית. בעונת 2017/2018 כבש 10 שערי ליגה וסייע לקבוצה לזכות באליפות, בשלב מוקדמות הליגה האירופית כבש ארבעה שערים. עונה לאחר מכן כבש 17 שערים, הקבוצה סיימה במקום השני וזכתה בגביע. באוגוסט 2019 הצטרף לראסינג גנק מליגת העל הבלגית. הוא כבש 24 שערים ב-28 משחקי הליגה הראשונים בעונת 2020/2021. ב-1 בפברואר 2023 חתם לשלוש וחצי שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. אונואצ'ו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה מול נבחרת מצרים במרץ 2019, כבר לאחר עשר שניות מפתיחת המשחק כבש את שער הניצחון במשחק, השער המהיר בתולדות הנבחרת. מדיה וקבצים בנושא פול אונואצ'ו בוויקישיתוף פול אונואצ'ו, ברשת החברתית אינסטגרם פול אונואצ'ו, באתר Transfermarkt פול אונואצ'ו, באתר Soccerway פול אונואצ'ו, באתר BDFutbol פול אונואצ'ו, באתר WorldFootball.net פול אונואצ'ו, באתר National Football Teams פול אונואצ'ו, באתר FootballDatabase.eu