laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדס סערוני

הֲדַס (הדסה) סַעֲרוֹנִי היא קלימטולוגית המכהנת כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. כיהנה בעבר כראש החוג לגאוגרפיה וסביבת האדם. סערוני עומדת בראש קבוצת המחקר האקלימית-סביבתית. הדס סערוני נולדה וגדלה ברמת גן. סערוני סיימה ב-1978, במסגרת העתודה האקדמית, תואר ראשון בגאוגרפיה (בהצטיינות) באוניברסיטת תל אביב. שירתה בצבא כקצינת חיזוי מזג אוויר בחיל האוויר הישראלי בין השנים 1979 ו-1982. המשיכה ללמוד באוניברסיטת תל אביב וסיימה ב-1985 את התואר השני וב-1994 את הדוקטורט, שניהם בתחום הקלימטולוגיה, בהנחייתם של פרופ' אריה ביתן ופרופ' פנחס אלפרט. סערוני זכתה במענקי מחקר ובפרסים, השתתפה בכנסים מקצועיים בארץ ובעולם, לה מעל 50 פרסומים אקדמיים בכתבי עת בינלאומיים מובילים כמו גם מאמרים בכתבי עת, ופרקים בספרים בעברית. חברה באגודה הגאוגרפית הישראלית, באיגוד המטאורולוגי הישראלי (בו חברת בוועדת ההדרכה), באגודה הגאוגרפית העולמית (IGU), בה חברת הוועדה לקלימטולוגיה (CoC), באגודה הבינלאומית לקלימטולוגיה אורבאנית (IAUC) ובאגודות נוספות הקשורות בחקר אקלים וסביבה, כדוגמת קבוצת המחקר הים התיכונית MedCLIVAR. לסערוני שני בנים, אחד מהם סובל משיתוק מוחין ומוגבלות שכלית התפתחותית (מש"ה) וחי בקהילה האנתרופוסופית "בית אורי" שבגבעת המורה, בעפולה. סערוני מתנדבת בארגון "הורים למען הורים", קו הסיוע של אקי"ם, שם היא תומכת בבני משפחה של אנשים עם מש"ה וכן מעבירה הרצאות ומפגשים לבני משפחה. תחומי ההתמחות והמחקר של הדס סערוני הם: שינויי אקלים, קלימטולוגיה סינופטית, קלימטולוגיה רגיונלית, אקלים העיר (קלימטולוגיה אורבאנית) והיבטים סביבתיים-אקלימיים. המחקרים משלבים היבטים תאורטיים ויישומיים תוך התמקדות באגן הים התיכון וישראל. בממד הסינופטי נחקרו, בין היתר, היבטים שונים של שקעי הים התיכון, התפתחות אירועי יובש ארוכים בעונת החורף ומערכות הקשורות בגלי חום קיציים וגלי קור חורפיים-יבשים באזורנו. בממד העירוני נחקרה תופעת "אי החום העירוני" וממדיה בישראל, תנאי הנוחות התרמית, הנמדדת והתחושתית, בשטחים פתוחים בעיר, והיבטים קלימטולוגיים-סינופטיים של זיהום אוויר באזורים עירוניים. רבים ממחקריה עוסקים בקלימטולוגיה של שינויי אקלים - בחינת מגמות שינוי במשטרי הטמפרטורה, המשקעים, הלחות ועומס החום, והקשרם למערכות הסינופטיות ולתנודות אקלימיות בקנה המידה הגלובלי. מדיה וקבצים בנושא הדס סערוני בוויקישיתוף דף הבית של הדס סערוני, באתר אוניברסיטת תל אביב הדס סערוני, עמית סביר וברוך זיו, חיזוי כמות הגשם היממתית בצפון הארץ ובמרכזה על בסיס משתנים סינופטיים של השקע הקפריסאי, תקציר מתוך אופקים בגאוגרפיה כרך 72 - אסופת מחקרים על אקלים לכבודו של פרופסור יאיר גולדרייך- 2009 ראלה סטוצקי-באר, חם, מתחמם, לוהט!, באתר nrg ברוך זיו, האם משהו משתנה בקיץ שלנו?, באתר האוניברסיטה הפתוחה גליליאו - מגזין המדע, ‏חם, חם, מתחמם!, באתר "הידען", 20 באפריל 2012 דניאל רוזנפלד, עמיר גבעתי, עומד להיות חם ויבש, באתר טיים אאוט תל אביב. אסף בן נריה, זווית, ישנים עם מזגן? יהיה לכם יותר חם, באתר ynet, 22 באוגוסט 2015 רותי קדוש, לפעמים הוא אומר בטלפון: 'אמא, רוצה הביתה', 31 במרץ 2003, נשים, מעריב סרטה של יהודית בנימין על בית אורי, חלק א', סרטון באתר יוטיוב ו חלק ב', סרטון באתר יוטיוב מוטי גרנר, בית אורי בגבעת המורה, באתר בית אורי
משה דה פיג'וטו

משה דה פיג'וטו (בכתיב איטלקי: Picciotto‏; 1868–1942) היה מנהיג ציוני יליד חלב שבסוריה, והיושב ראש הראשון של ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים. נולד בחלב שבסוריה בשנת ה'תרכ"ח לדניאל פיג'וטו, בן למשפחת פיג'וטו (פיצ'וטו) הענפה שמוצאה בפורטוגל, שבניה התיישבו לאחר גירוש פורטוגל באיטליה ובשטחי האימפריה העות'מאנית. חלק מבני המשפחה עברו מאיטליה (שם קיבלו תואר אצולה) והתיישבו בעיר חלב בה הם עסקו במסחר. אחדים מבני המשפחה שימשו בחלב כקונסולים של המדינות מהן הגיעו. המפורסם היה רפאל דה פיג'וטו שהיה קונסול אוסטריה בחלב. בצעירותו למד בישיבה שהייתה ממוקמת בבית הוריו, בה נהגו רבני העיר ללמוד. בגיל 8 החל ללמוד בבית הספר אליאנס. בשנת ה'תרל"ז התייתם מאביו, ודודו, רבי משה פיג'וטו, שכיהן כקונסול אוסטריה בחלב, גידלו בביתו. בגיל 18 החל לעסוק במסחר אריגים עם ארצות אירופה, בהן אוסטריה, גרמניה, צרפת ובלגיה. בשנת ה'תרמ"ט נסע לפריז שבצרפת, כדי לבקר בתערוכת המסחר המקומית, ונסיעתו זו חיזקה את קשרי המסחר שלו. בשנת ה'תרנ"ד נסע יחד עם אשתו למסע מסחר נוסף, ובשנת 1900 התיישב באנטוורפן שבבלגיה. מ-1906 עד 1924 גר במנצ'סטר שבאנגליה, שם פעל לבניית בית כנסת ספרדי נוסף על היחיד שהיה קיים עד אז, ובתקופת מלחמת העולם הראשונה בנה בית כנסת נוסף בעיר, עבור יוצאי סוריה, ועמד בראשו. בשנים אלו גם עסק בפעילות ציונית, לקח חלק פעיל באגודת הציונים בדרום העיר, ושימש כחבר המועצה הציונית המרכזית בעיר. כן סייע לחיים ויצמן לגייס כספים לתנועה הציונית, השתתף בהקמת קרן ההכנה שהתמזגה אחר כך עם קרן היסוד והשתתף בפעילות ההכנה להשגת הצהרת בלפור. לאחר מלחמת העולם הראשונה התלווה לחיים ויצמן לארץ ישראל במסגרת משלחת ועד הצירים, והתמנה לראש המחלקה המדינית לענייני ערבים של ועד הצירים. לאחר חילוקי דעות בנוגע לשיטת העבודה שלא נעמה לרוחו, התפטר וחזר למנצ'סטר. בשנת 1925 שימש כציר מטעם קהילתו שבמנצ'סטר בוועידת היהודים הספרדים ונבחר כיושב ראש ראשון של ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים. לאחר מכן עלה ארצה והתיישב בירושלים. מספר פעמים נסע שוב לחו"ל, בשליחויות שונות עבור היישוב. בהשתדלותו נוסדו יישובים חקלאיים, נוצרו הישגים משמעותיים בכלכלת ארץ ישראל ונוסד "בנק קדם". בין השנים עבר להתגורר למשך תקופות קצרות בפריז ובבריסל, ובשנת 1936 עבר להתגורר בתל אביב. עם התחלת רדיפות היהודים באיטליה, ויתר על אזרחותו האיטלקית ועל תואר האצולה שהיה למשפחתו מזה דורות. בתל אביב נקרא רחוב על שמו ליד דואר אלנבי. דוד תדהר (עורך), "משה דה פיג'וטו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2189 היהודים הספרדים (פרנקוס) בחלב, באתר מט"ח משה דוד גאון, "משה בן דניאל די פיג'וטו", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 545, באתר היברובוקס התעתיק picciotto הוא איטלקי. במקור מדובר בשם משפחה פורטוגזי peixoto שמשמעותו דגיג, והוא שם נפוץ בין יהודי פורטוגל ואצל פורטוגזים וברזילאים לא יהודים. במזרח התיכון - בסוריה וארץ ישראל למשל, כנראה בהשפעת הערבית והטורקית, ביטאו לעיתים קרובות "פיג'וטו"[דרוש מקור]
מלון ריץ (מדריד)

מלון ריץ (מדריד) (בספרדית: Hotel Ritz Madrid) הוא מלון יוקרה בעל 5 כוכבים הנמצא בפלאסה דה לה ליאלטאד (Plaza de la Lealtad) מספר 5, ברובע רטירו במדריד, ספרד. המלון ממוקם באזור הנקרא "משולש הזהב" של התרבות, מול מוזיאון הפראדו ובסמיכות לגלריות נוספות הכוללות את מוזיאון תיסן בורנמיסה ומוזיאון ריינה סופיה. פארק בואן רטירו וגנים בוטניים נוספים נמצאים אף הם בקרבתו. חזית המלון רשומה כמונומנט לאומי והוא יושב בתוך גנים עם מסעדה. המלון חגג 100 שנים להיווסדו באוקטובר 2010 ועבר שיפוץ ב-2013. הוא נבנה על ידי אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשנת 1910 על מנת לשמש מלון מלכותי. המלון נבנה על פי בקשתו של אלפונסו השלושה עשר ונפתח ב-2 באוקטובר 1910. המלך חזר מסיבוב באירופה במהלכו הבין שלחצר הספרדי חסר בית מלון עם מספיק יוקרה לאצולה האירופית ולאורחים רמי מעלה. הרעיון שלו היה לבנות מלון בדומה למלון ריץ בלונדון ולמלון ריץ בפריז. המלך בעצמו הקנה שטח למלון והמלונאי המפורסם סזאר ריץ שוכנע להוביל את הפרויקט. האתר הנבחר היה פעם אזור בן שכן ההיפודרום סירקוס והגנים של תיאטרון טיבולי הישן והיה בבעלות של הגנים של בואן רטירו במדריד. הפתיחה הרשמית ב-2 באוקטובר 1910, הייתה בנוכחות המלך אלפונסו השלושה עשר, שרים וראש העיר של מדריד. המלון הפך במהרה לאחד ממוקדי חיי התרבות של העיר. הבעלים הקודמים של המלון, בלמונד (Belmond), מכרו את המלון לקבוצת מנדרין-אוריאנטל (Mandarin Oriental) במאי 2015 תמורת 148 מיליון דולר. הבעלים החדשים הודיעו שבכוונתם לערוך שיפוץ נוסף למלון בעלות 103 מיליון דולר עד 2017. במהלך ההיסטוריה של המלון אורחים מפורסמים רבים שהו בו בהם: ארנסט המינגוויי, רנייה השלישי, נסיך מונקו ואשתו גרייס קלי, שחגגו את ירח הדבש שלהם באחת הסוויטות. אורחים מפורסמים אחרים כללו את אווה גרדנר, מישל פייפר, מדונה וג'יימס סטיוארט, שהורשה להיכנס רק לאחר שהראה את דרגות הקולונל שלו בצבא ארצות הברית. מלון ריץ (לונדון) מלון ריץ (פריז) מדיה וקבצים בנושא מלון ריץ בוויקישיתוף
אורלי

האם התכוונתם ל... אורלי (עיר) – עיר מדרום לפריז נמל התעופה אורלי – נמל תעופה בדרום פריז אברהם אורלי – איש צבא ישראלי ברנרד ואן אורלי – צייר ומעצב שטיחים פלמי אוראלי אישים ששמם הפרטי הוא אורלי
טירת שאבאן

טירת שאבאן (בצרפתית: Château de Chabannes) היא כינויו של מבנה בכפר שאבאן (Chabannes) בקומונת סן-פייר-דה-פורסאק (צר'), במחוז קרס שבמרכז צרפת. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית ב-1940, פעל במבנה בית ילדים שאליו הובאו כ-400 ילדים יהודים לשם הסתרתם מפני הנאצים וצרפת של וישי, משתפי הפעולה עם הנאצים. את בית הילדים הפעילו אנשי אוז"ה. מנהל בית הילדים היה פליקס שברייה, מפעילי אוז"ה, שלימים קיבל על פעילותו זו את אות חסיד אומות העולם מיד ושם. בסוף אוגוסט 1942 נערכה פשיטה של ז'נדרמים צרפתים על בית הילדים בטירת שאבאן, עצרה מספר אנשי צוות וילדים, והם נשלחו למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה, שם נספו כולם למעט שניים. שברייה קיבל לידיו רשימת שמות של ילדים יהודים, והצטווה להסגירם לידי המשטרה הצרפתית. הוא ניצל אי דיוקים ברשימה כדי לטעון שלגבי חלק מהילדים, הוא אינו יודע היכן הם, ולגבי האחרים, הם נמלטו. בין הילדים ברשימה היה הרברט אודנהיימר (Odenheimer), ששמו נרשם בטעות "אופנהיימר" (Oppenheimer). אחרי 31 באוגוסט 1942 פוּזרו רוב הילדים ששמותיהם הופיעו באותה רשימה בין משפחות נוצריות. בסוף 1943 החליט ארגון האוז"ה לסגור את בית הילדים מחשש לשלום הילדים ולפזר את הילדים במקומות מסתור חלופיים. חלק מהילדים השוהים בבית הילדים פוזרו בין בתיהם של נוצרים שהצילו אותם עד תום השואה, וחלק מהילדים הוברחו לשווייץ, בסיוע נוצרים. חלק מנוצרים מצילים אלה קיבלו לימים את אות חסיד אומות העולם מיד ושם. בית הילדים בשאבאן (CHÂTEAU DE CHABANNES), באתר יד ושם. לימים ד"ר אהוד לב, היסטוריון של האמנות ורשם במוזיאון ישראל. ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס נטו

לואיס נטו (נולד ב-26 במאי 1988) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם. נטו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של וארזים. ב-10 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת הגביע הפורטוגזי. בתחילת הקריירה התקשה לקבל דקות משחק ובעונת 2010/2011 הפך לשחקן הרכב ראשון, אך בסיום העונה ירדה וארזים לליגה השלישית. ביולי 2011 סיים את חוזהו בוארזים וחתם בנסיונל מדיירה ללא תמורה. בקיץ 2012 נטו עורר עניין מצידן של פורטו וארסנל אבל בסופו של דבר חתם בסיינה מהסרייה א' תמורת 3.7 מיליון אירו. במהלך ינואר 2013 חתם במועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג תמורת 6 וחצי מיליון אירו. באוגוסט 2017 הושאל למשך עונה אחת לפנרבחצ'ה הטורקית. ביוני 2018 חזר להרכב זניט ובינואר 2019 נודע שחתם על חוזה עם ספורטינג ליסבון. ב-4 באוקטובר 2012 נטו זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל לקראת המשחקים נגד רוסיה וצפון אירלנד אך לא שותף באף אחד מהמשחקים. ב-6 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–3 לאקוודור. נטו נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. זניט סנקט פטרבורג ליגת העל הרוסית: 2014/2015, 2018/2019 הסופר קאפ הרוסי: 2015, 2016 הגביע הרוסי: 2015/2016 ספורטינג ליסבון גביע הליגה הפורטוגלית: 2020/2021 אישיים פריצת העונה בליגה הפורטוגזית השנייה: 2010/2011 מדיה וקבצים בנושא לואיס נטו בוויקישיתוף לואיס נטו, באתר Transfermarkt לואיס נטו, באתר Soccerway לואיס נטו, באתר WorldFootball.net לואיס נטו, באתר National Football Teams לואיס נטו, באתר FootballDatabase.eu
שלומית אברמסון

שלומית אברמסון (נולדה ב-1 בפברואר 1955, ירושלים) היא סופרת ישראלית. אברמסון נולדה בירושלים לשלמה טרגן, עורך דין ונוטריון יליד ירושלים וליהודית טרגן לבית ויטל, גננת, שהגיעה לישראל מן האי רודוס בשנת 1939. בשנת 1973 סיימה אברמסון את לימודיה בליד"ה, התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים. שם גם פגשה את מי שלימים הפך לבן זוגה, האמן לארי אברמסון. באוגוסט 1973 התגייסה ושירתה בחיל המודיעין. עם שחרורה עבדה תקופה במשרד החוץ במחלקת קשתו"ם (קשרי תרבות ומדע). לאחר מכן סיימה לימודי תואר ראשון בריפוי בעיסוק בבית הספר לריפוי בעיסוק באוניברסיטה העברית בירושלים. עם תום לימודיה עבדה עם חולי נפש במספר מוסדות ברחבי ישראל. בהמשך, עבדה עם ילדים בעלי נכויות קשות בבית חולים "אלין" בירושלים ועם קשישים וחולים הרתוקים לביתם. אברמסון היא אם לשלושה. בעשור השני של המאה ה-21, מתגוררת בתל אביב. אברמסון פרסמה ארבעה רומנים: "מעשה תמר", ספרה הראשון, ראה אור בשנת 2005 בהוצאת מודן. נכתב לראשונה כסיפור קצר בהיותה תלמידה בתיכון כשלמדה במסגרת שיעורי תנ"ך את פרק ל"ח בבראשית, העוסק בסיפור תמר אשת ער. הספר מסופר דרך עיני הילדה-נערה תמר המובאת על ידי יהודה, אבי ער, מִתִמנה שבשפלת החוף לשבטו שבהרים. עלילת הרומן נשענת אמנם על הסיפור המקראי, אולם בספר מאירה אברמסון את נקודת המבט הנשית המושתקת שהטקסט התנ"כי איננו מגלה, ומעניקה לגיבוריה החיים במרחב כנעני-אלילי, חירות ופרשנות אנושית ללא נוכחותו של אלוהים. "מעשה תמר" תורגם לאיטלקית ויצא בהוצאת La Giuntina בשנת 2013. ספרה השני, "מחברת המילים הקשות" ראה אור בשנת 2007 בהוצאת מודן. עלילת הספר מתרחשת בירושלים בשנים שלפני קום המדינה ועד לשנות הצנע. העלילה מתארת את חייהם של בני משפחה אחת ועוסקת בשתיקה ובקשיי דיבור. היא מדגישה את ערכן של המילים כמרחב הבונה את העולם ומשמר אותו. נעמי בת החמש אינה מדברת עם איש מלבד עם סבה. מתוך עמדת השתיקה שלה היא בוחנת את העולם לפי המילים הקשות שהיא אוספת למחברת הנהלת חשבונות ישנה. היא מאמינה שכך היא משמרת ומצילה את העולם שהרי העולם נברא במילה ואם המילים תאבדנה לא יישאר ממנו דבר. ספרה השלישי, "השועל של יום שני", ראה אור בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר בשנת 2011. עלילתו מתרחשת בשכונת ספר בירושלים ערב מלחמת ששת הימים. מסגרת הזמן של הספר היא אחר צהריים אחד שבו נעלמת הילדה סימי. היעלמותה מאפשרת לגולל את קורותיהם של ארבע דמויות מרכזיות: הוריה, בלה ודוד, ונסה האנגליה וליכטר הספר השכונתי. ספרה הרביעי, "נחלת עולם", ראה אור בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר בשנת 2020. עלילתו מספרת על לייב סולומון, שעבד את אדמתה של נחלת עולם והקים בה לו ולרעייתו סופי בית הנשקף אל הים. סיפור קצר פרי עטה, "מכתב לדורה" התפרסם בספר אמן של הצייר יונתן גולד. מדיה וקבצים בנושא שלומית אברמסון בוויקישיתוף הספרים של שלומית אברמסון, באתר "סימניה" רשימת הפרסומים של שלומית אברמסון, בקטלוג הספרייה הלאומית תמר לנדאו, בין אנשי ההר, באתר הארץ, 6 ביוני 2005 דפנה לוי, "גנבת של סיפורים טובים", באתר ynet, 22 באוגוסט 2007 דורון קורן, ללמוד את השפה, באתר ynet, 18 באוקטובר 2007 גדעון עפרת, מלים של שתיקה, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2007 יותם שווימר, "השועל של יום שני": תחושה של החמצה, באתר ynet, 3 באוקטובר 2011 שלומית אברמסון, דף שער בספרייה הלאומית שלומית אברמסון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה http://www.shenkar.ac.il/he/news_items/yoni-gold-artist-book
רוזלינד צ'או

רוזלינד צ'או (אנגלית: Rosalind Chao; נולדה ב-23 בספטמבר 1957) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. תפקידה המוכר ביותר הוא גילום דמותה של קייקו או'בריאן בסדרות הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ו"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". רוזלינד צ'או נולדה באנהיים, קליפורניה. הוריה היו חברים באופרת בייג'ינג (אנ'), לפני שהם עברו לאנהיים, שם ניהלו גם מסעדת פנקייקים מצליחה, Chao's Chinese and American Restaurant, מול דיסנילנד. צ'או עבדה שם מגיל צעיר. היא למדה בפומונה קולג' (אנ') בקלרמונט (אנ'), קליפורניה, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, שם קיבלה תואר ראשון בעיתונאות ב-1978. היא עבדה בדיסנילנד כמדריכת טיולים בינלאומית, וחשבה להמשיך בעיתונאות כקריירה. ב-1970, ביצעה את הופעתה הראשונה בפרק של סדרת הטלוויזיה "הנה לוסי" בתפקיד בתו של מנהל מכבסה, אותו גילם השחקן ג'יימס הונג (אנ'). לאחר שנה כמתלמדת בהפקת חדשות בתחנת רדיו בלוס אנג'לס שבה למשחק. בין השאר הופיעה בדמותה של פליטה קוריאנית בסדרת הטלוויזיה "מ.א.ש". במהלך שנות התשעים גילמה את דמותה של קייקו או'בריאן בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ובסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". לימים פורסם כי מועמדותה נשקלה לגילום דמותה בסדרה הראשונה של קצינת הביטחון טאשה יאר. גילמה את דמותה של ד"ר קים בתפקיד אורח בסדרת הנעורים "The O.C.", לכל אורך העונות. בשנת 2005 שיחקה בפנטזיה הקומית "זוג משמיים" לצד ריס וית'רספון ומארק רופאלו. צ'או נשואה לשחקן האנגלי סיימון טמפלמן (אנ'), אותו הכירה בעת שעבדה בתיאטרון. יש להם שני ילדים, בן ובת. מדיה וקבצים בנושא רוזלינד צ'או בוויקישיתוף רוזלינד צ'או, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוזלינד צ'או, ברשת החברתית אינסטגרם רוזלינד צ'או, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוזלינד צ'או, באתר AllMovie (באנגלית) רוזלינד צ'או, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוזלינד צ'או, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביוגרפיה של צ'או, באתר Fandango
נאסר אליי

נאסר אלִיִי (באלבנית: Naser Aliji; נולד ב-27 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן אלבני המשחק בעמדת הבלם בדינמו סיטי מליגת העל האלבנית. אלִיִי נולד בקומאנובו שבמקדוניה ובגיל 4 עבר עם משפחתו לבאדן שבשווייץ. אלִיִי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פ.צ. באדן ובהמשך עבר מחלקות הנוער של פ.צ. אראו ופ.צ. בזל. ב-20 ביוני 2013 חתם בקבוצת הבוגרים של פ.צ. בזל. ב-17 באוגוסט של אותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד יאנג בויז ברן במסגרת הגביע השווייצרי. ב-16 במרץ 2014 אלִיִי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השווייצרית בניצחון 0-5 נגד פ.צ. אראו. בעונת 2014/2015 התקשה לקבל דקות משחק תחת המאמן פאולו סוזה. ב-17 בינואר 2015 הושאל לואדוץ לשנה וחצי על מנת לצבור דקות משחק. ב-15 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק החוץ מול אראו. ב-13 במאי 2015 זכה עם ואדוץ בגביע ליכטנשטיין. את עונת 2015/2016 התחיל בוואדוץ, אך זמן קצת לאחר תחילת העונה נפצע אדאמה טראורה שחקנה של בזל ולכן אלִיִי חזר לסגל הקבוצה. ב-1 ביולי 2016 חתם לשלוש שנים בפ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה. ב-25 בינואר 2018 חתם בוירטוס אנטלה מהסרייה ב'. את עונת 2018/2019 אלִיִי התחיל ללא קבוצה, וב-2 בנובמבר 2018 אלִיִי חתם בדינמו בוקרשט. ב-29 באוגוסט 2019, אלִיִי חתם בבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית. ב-4 ביולי 2022 אליי חתם בוולונטר מליגת העל הרומנית. ב-3 בספטמבר 2024 אליי חתם בדינמו סיטי מליגת העל האלבנית. אלִיִי שיחק בנבחרת הנוער של שווייץ, אך ב-17 בדצמבר 2014 החליט להוציא דרכון אלבני ולייצג את נבחרת אלבניה. דבר זה התאפשר מאחר שאלִיִי לא שיחק מעולם בנבחרת הבוגרת של שווייץ. במרץ 2015 זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת המשחק נגד ארמניה, אך הוא לא נכלל בסגל הנבחרת מאחר שלא את האישור מפיפ"א לייצג את אלבניה. ב-13 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד צרפת. נכלל בסגל נבחרת אלבניה ליורו 2016 וליורו 2024. פ.צ. בזל ליגת העל השווייצרית: 2013/2014 פ.צ. ואדוץ גביע ליכטנשטיין: 2014/2015 אישיים השחקן הצעיר של השנה בפ.צ. בזל: 2011, 2013 נאסר אליי, באתר Transfermarkt נאסר אליי, באתר Soccerway נאסר אליי, באתר WorldFootball.net נאסר אליי, באתר National Football Teams נאסר אליי, באתר FootballDatabase.eu Ryan Dabbs last updated, Albania Euro 2024 squad: Sylvinho's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
מתי

המונח "מתיוס" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו מתיוס (פירושונים). השליח מַתַּי (מארמית: ܡܰܬ݁ܰܝ, ביוונית קוינה: Μαθθαῖος, מַתַּיוֹס), המכונה גם לֵוִי בַּר־חַלְפַי (בארמית: ܠܶܘܺܝ ܒ݁ܰܪ ܚܰܠܦ݂ܰܝ), היה אחד משנים-עשר השליחים, תלמידיו הראשונים של ישו. על פי המסופר בברית החדשה, לפני שהצטרף לישו הוא היה מוכס על שפת הכנרת בשירות הרומאים. שם אביו, חלפי, מרמז על האפשרות שהוא אחיו של השליח יעקב בן חלפי. על פי המסורת הנוצרית, הוא מחבר הבשורה על-פי מתי, הראשונה מבין הבשורות; לאחר מות ישו פעל להפצת תורתו בין הגויים באימפריה הפרתית ומת תוך כדי כך כמרטיר. הכנסייה הקתולית מציינת את זכרו ב-21 בספטמבר, והאורתודוקסית - ב-16 בנובמבר. בתלמוד הבבלי (במהדורות הדפוס הקטע הושמט בהוראת הצנזורה) מוזכר "מתאי" כאחד מחמישה תלמידי "ישו" שהובאו לפני בית הדין. תנו רבנן: חמשה תלמידים היו לו לישו, מתאי נקאי נצר ובוני ותודה. אתיוהו למתי. אמר להו: [האם] מתי יהרג? הכתיב "מָתַי אָבוֹא וְאֵרָאֶה פְּנֵי אֱלֹהִים" (תהילים, מ"ב, ג')! אמרו לו: אין, מתי יהרג; דכתיב "מָתַי יָמוּת וְאָבַד שְׁמוֹ" (תהילים, מ"א, ו'). — תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ג, עמוד א' מתי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מתי, באתר Discogs (באנגלית)
פוליבולוס

הפוליבולוס היה מקלע חיצים מתקדם שפותח על בסיס הבליסטרה והסקורפיון על ידי המהנדס היווני דיוניסוס מאלכסנדריה במאה ה-3 לפנה"ס. כלי נשק זה המזכיר מכונת ירייה מודרנית נזקק לשני אנשים להפעלתו: האופרטור, שהיה מסובב גלגל שהיה מותח את הקשת, וטען, שהיה טוען את החצים במהירות. אשפת החצים הכילה 60 חצי מתכת שהיו נורים אוטומטית בקצב אש של כ-13 חיצים לדקה ולטווח מרבי של כ-260 מטר - קצב האש המהיר ביותר של כלי נשק כלשהו בעת העתיקה. הפוליבולוס היה לצד הטנק הרומאי אחד מכלי הנשק המתקדמים ביותר שפותחו בעת העתיקה. מדיה וקבצים בנושא פוליבולוס בוויקישיתוף הפוליבולוס, באתר האקדמיה הצבאית המלכותית קבצים ומדיה בויקישיתוף
קצפת (אלבום)

קצפת הוא האלבום ה-25 של הזמר והמלחין שלמה ארצי. האלבום יצא לחנויות ב-29 במרץ 2016. הפיקו אותו בן ארצי, פטריק סבג, טל פורר ושלמה ארצי. באלבום 14 שירים, ואת כולם כתב והלחין ארצי, למעט "גבעה אחת", שהלחין ארצי על פי מילים של נתן יונתן. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה מחומשת, על מכירת 170 אלף עותקים בתוך חודש מצאת האלבום. יצא על גבי תקליט ויניל במהדורה מוגבלת. טרם יציאת האלבום הופצו שלושה סינגלים. מחמל נפשי ב-12 בדצמבר 2015 הפיץ ארצי את הסינגל הראשון מתוך האלבום. ארצי מבצע את השיר בשיתוף עם דיקלה. לשיר יצא וידאו קליפ באתר יוטיוב שזכה לקרוב ל-4 מיליון צפיות. והוא אחד הנצפים של ארצי ושל דיקלה. בקליפ ניתן לראות את ארצי ודיקלה שרים לתוך מיקרופון כשבין לבין ניתן לראות מין סרט על בני זוג שמתנהגים על פי השיר. ואולי הופץ ב-2 בפברואר 2016. לנצח יחד הופץ ב-28 במרץ 2016 בסמוך ליציאת האלבום. ביצוע של ארצי לצד הזמר יובל בנאי. לאחר יציאת האלבום יצאו 2 סינגלים נוספים: איך מרגישים כשיש אהבה הופץ ב-30 במאי 2016. והאמת הופץ ב-18 במאי 2016. ביצוע של ארצי לצד הזמר ישי ריבו. וידאו קליפים יצאו לשירים "ואולי", "לנצח יחד", "איך מרגישים כשיש אהבה", "והאמת". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי, למעט השיר "גבעה אחת" שנכתב על ידי נתן יונתן.  את השיר "גבעה אחת" הלחין ארצי במקור לאלבומם של הגבעטרון "גבעה אחת", שיצא בשנת 2008. בעבור האלבום "קצפת" הקליט אותו בביצוע משותף עם הגבעטרון והזמר אמיר דדון. בשלושה שירים באלבום השתתפו הצמד "ריו", זואי פולנסקי ואור אדרי. מידע על האלבום קצפת באתר MusicBrainz נדב מנוחין‏, לא תותים ולא קצפת: משהו מאוד בסיסי לא עובד באלבום החדש של שלמה ארצי, באתר וואלה, 8 באפריל 2016 שי להב, החדש של שלמה ארצי: "קצפת" שלא נגמרת, באתר ynet, 8 באפריל 2016 בן שלו, החדש של שלמה ארצי: האנרגיה המוזיקלית נמוכה בהרבה מהאנרגיה הרגשית, באתר הארץ, 10 באפריל 2016 רז ישראלי, שלמה ארצי המלך: המגלומניות גברה על השיר, באתר nrg‏, 12 באפריל 2016 עטיפת האלבום ואולי, בביצוע שלמה ארצי, סרטון באתר יוטיוב שם השיר, בביצוע שלמה ארצי ויובל בנאי, סרטון באתר יוטיוב איך מרגישים כשיש אהבה, בביצוע שלמה ארצי, סרטון באתר יוטיוב והאמת, בביצוע שלמה ארצי עם ישי ריבו, סרטון באתר יוטיוב אמיר עמרמי, הוי ארצי, 15 במאי 2008, נענע רעש: מגזין על מוזיקה, ביקורת אלבום: שלמה ארצי -קצפת
סנט לואיס בומרס

סנט לואיס בומרס (באנגלית: St. Louis Bombers) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר סנט לואיס, מיזורי, ששיחקה בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1950-1946. הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כאחת מ-11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. את עונת הבכורה שלה סיימה סנט לואיס עם המאזן השלישי בטיבו בליגה, 38-23, אך הפסידה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון לפילדלפיה ווריורס של ג'ו פולקס. בשתי העונות הבאות הודחו הבומרס בחצי גמר ורבע גמר ה-BAA, בהתאמה. לקראת עונת 1949/1950 התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקה סנט לואיס בעונתה האחרונה. בדראפט 1949 בחרו הבומרס את הסנטר אד מקאולי, שהוביל את קלעי הקבוצה באותה עונה עם 16.1 נקודות למשחק. שני השחקנים הבולטים בקבוצה לאורך תקופתה היו הרכז ג'וני לוגן, שקלע 13.0 נקודות למשחק ונבחר 3 פעמים לחמישייה השנייה של העונה, והסנטר רד רוצ'ה שסיפק 11.6 נקודות למשחק. בסיום עונת 1949/1950 התפרקו הבומרס, יחד עם חמש קבוצות נוספות, וליגת ה-NBA ערכה "דראפט פיזור" שבמסגרתו בחרו קבוצות הליגה הנותרות את שחקני הקבוצות שהתפרקו. אד מקאולי, שנבחר על ידי בוסטון סלטיקס, השתתף בהמשך הקריירה ב-7 משחקי אולסטאר, זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA‏ (ב-1958) והוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל בשנת 1960. בין עונות 1955/1956 ו-1967/1968 שיחקה בסנט לואיס קבוצת ה-NBA "סנט לואיס הוקס", שבהמשך עברה לעיר אטלנטה ושינתה את שמה לאטלנטה הוקס. להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון: 1. ג'וני לוגן - 2,972 2. בלוס סמאולי - 2,545 3. רד רוצ'ה - 1,989 4. אריאל מאוהן - 1,202 5. אד מקאולי - 1,081 מדיה וקבצים בנושא סנט לואיס בומרס בוויקישיתוף סיכום העונות של המועדון, באתר Basketball-reference.com סיכום סדרת הפלייאוף בין סנט לואיס לפילדלפיה, באתר basketball-reference.com דף השחקן של מקאולי, באתר basketball-reference.com דף השחקן של לוגן, באתר basketball-reference.com דף השחקן של רוצ'ה, באתר basketball-reference.com נבחרי דראפט הפיזור של סנט לואיס בומרס, באתר realgm.com המובילים הסטטיסטיים של המועדון, באתר basketball-reference.com
פרארי FF

פרארי FF היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית שיוצרה על ידי חברת פרארי בשנים 2016-2011. זוהי מכונית בעלת 4 מושבים ובעלת הנעה 4X4 (ה-FF פירושו "Ferrari Four"). זהו הדגם הראשון של פרארי בעל הנעה 4X4. יש לה דלת קופה גדולה ודלת נפתחת מאחור בסגנון האצ'בק. היא תוכננה להחליף את הפרארי 612 סקאלייטי גראן טוריסמו. גודלה מאפשר נסיעה של 4 נוסעים כאשר מאחורה יש מספיק רווח על מנת להושיב 2 מבוגרים. ה-FF מגיעה למהירות מרבית של 335 קמ"ש ומאיצה מ-0 ל-100 ב-3.7 שניות. פרארי ציינה כי ה-FF היא מכונית ארבעה מושבים המהירה בעולם עם שחרורה לציבור. 800 מכוניות מדגם זה יוצרו בשנה הראשונה ליציאתה. בזמן הצגתה לפרארי FF היה את המנוע בעל הנפח הגדול ביותר למכונית כביש שיוצר על ידי פרארי אי פעם. מנוע המכונית הוא בתצורת V12 בנפח של 6,262 סמ"ק המייצר 651 כ"ס ב-8,000 סל"ד ובעל מומנט מרבי של 70 קג"מ ב-6,000 סל"ד. ל-FF תיבת הילוכים חצי אוטומטית בעלת מצמד כפול ו-7 מהירויות בדומה לתיבות הקיימות בפרארי F12 ברלינטה, פרארי 458 איטליה ופרארי קליפורניה. מערכת ה-4 גלגלים החדשה, בעלת פטנט רשום של פרארי, נקראת 4RM. היא קלה בסביבות ה-50% יותר ממערכות רגילות ומייצרת כוח בצורה חכמה לכל אחד מ-4 הגלגלים בהתאם לצורך. לפרארי FF אותה שפת עיצוב בדומה למכוניות פרארי אחרות. הפנסים הקדמיים הנמשכים לאחור כמו של הפרארי 458 איטליה וצמד הפנסים האחוריים בצורת עיגול בדומה ל-458 איטליה ולפרארי 599 GTB פיוראנו. השילוב של האצ'בק ומושבים אחוריים מתקפלים מעניקים ל-FF קיבולת מטען בין 450 ל-800 ליטר. מדיה וקבצים בנושא פרארי FF בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרארי FF