laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המופע של עלי ג'י

המופע של עלי ג'י (באנגלית: Da Ali G Show) היא סדרת טלוויזיה בריטית אשר הופקה בשנת 2000 בה הופיע הקומיקאי הבריטי סשה ברון כהן בשלל דמויות, ביניהן דמותו של עלי ג'י. העונה הראשונה שודרה בערוץ 4 בבריטניה בתחילת שנת 2000. אחרי שנתיים שודרה הגרסה האמריקאית, אף היא בכיכובו של ברון כהן בערוץ הכבלים HBO במשך שתי עונות. בישראל שודרה הסדרה הבריטית בערוץ הנוער YTV של חברת yes הטלוויזיה בלוויין, החל מאפריל 2001. במהלך הסדרה נהג ברון כהן לראיין אנשי מקצוע ופעילים חברתיים כאשר הוא מתחזה לאחת מהדמויות הקבועות - עלי ג'י (ראפר ו-"Voice of da yoof" (כתב נוער בריטי), בוראט (עיתונאי אנטישמי מקזחסטן) וברונו (כתב אופנה הומוסקסואל אוסטרי) - ושואל את המרואיינים שאלות מביכות במטרה להוציא מהם תגובות לא צפויות. עלי ג'י הוא הדמות הראשית בתוכנית. המבטא שלו והאופן בו הוא מתבטא מורכב מסטריאוטיפיים שונים ביניהם מבטא אפריקני-קריבי בריטי מוגזם עם מעט השפעות אמריקאיות אורבניות. הוא נוהג בכל פרק לראיין אורחים אשר לא חושדים כי מדובר בדמות בדיונית. בגרסה האמריקאית של התוכנית הוא נוהג לומר למרואייניו כי הוא מראיין בריטי של תוכנית אירוח וכי הוא מעוניין לדון עימם על תקשורת ופוליטיקה. בעקבות הצלחת הסדרה דמותו של עלי ג'י כיכבה בהמשך בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "עלי ג'י - הסרט" (2002). בוראט סאגדייב היא דמות אשר מופיעה גם כן לעיתים קרובות בתוכנית. בוראט הגיע מקזחסטן ומטייל ברחבי בריטניה וארצות הברית ומראיין אנשים שונים ומשתתף בפעילויות שלהם. בוראט לעיתים קרובות גורם לאורחים שלו להרגיש לא בנוח על ידי כך שהוא מציג בפניהם את ה"מנהגים" הקזחים, או על ידי כך שהוא מביע את דעותיו (שנאת נשים ואנטישמיות או הערות פוגעניות אחרות). בעקבות הצלחת הסדרה דמותו של בוראט כיכבה בהמשך בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן" (2006). ממשלת קזחסטן איימה לתבוע את ברון-כהן בסוף 2005, אך שנה אחר כך, עם צאת הסרט העלילתי הזמינה אותו לביקור במדינה. ברונו הוא הומוסקסואל אוסטרי. ברונו לעיתים קרובות גורם לאורחים שלו להרגיש לא בנוח על ידי כך שהוא מנפנף בפניהם בהומוסקסואליות המוחצנת שלו. בדומה לשתי הדמויות הנוספות אותם ברון כהן מגלם בסדרה, גם ברונו זכה לסרט משלו בשנת 2009. אתר האינטרנט הרשמי של המופע של עלי ג'י (באנגלית) "המופע של עלי ג'י", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המופע של עלי ג'י", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המופע של עלי ג'י", באתר Metacritic (באנגלית) "המופע של עלי ג'י", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עכבר העיר, "עלי ג'י" בערוץ הנוער בטלוויזיה בלוויין, באתר הארץ, 19 במרץ 2001 גיורא יהלום, ‏מעופף כפרפר ועוקץ כדבורה, באתר גלובס, 11 באפריל 2001 ירג'יניה הפרנן, הניו יורק טיימס, האיש בטרנינג הצהוב מול האיש בחליפה, באתר הארץ, 28 ביולי 2004 וירג'יניה הפרנן, איש טיפש עם מבטא מוזר, באתר הארץ, 29 ביולי 2004 פבלו אוטין, ‏הסוד של בוראט, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2006 רויטרס, האם יועמד בוראט לדין?, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2005 הגרדיאן, סשה ברון כהן ("בוראט") הוזמן לקזחסטאן, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2006 ענת טוריסקי, ‏ברונו כוכב עליון, באתר גלובס, 16 ביולי 2009 נטע אלכסנדר, עכבר העיר, ברונו: לא מספיק מצחיק, באתר הארץ, 11 ביולי 2009
כביש 505

כביש 505 הוא כביש רוחב אזורי הידוע גם בתואר "כביש חוצה שומרון", אותו הוא חולק עם הכביש המקביל לו בחלקו המערבי - כביש 5. הכביש כולו נמצא מזרחית לקו הירוק ולאורכו התנחלויות ויישובים פלסטיניים רבים. הכביש מחבר את כביש 60 על גב ההר לבקעת הירדן בהפרש גובה של כ-1,000 מטר. תוואי הכביש נסלל לראשונה בתקופת המנדט הבריטי וחובר בין הכפרים באזור לכפר קאסם ממערב וכביש 60 ממזרח. בשנת 1975 החלה סלילת המשך הכביש לכיוון מזרח, במטרה לחבר את יישובי בקעת הירדן למרכז הארץ בנתיב ישיר ולא דרך כביש הבקעה. בשלב הראשון נסלל גם מעקף לתוואי הקיים שעבר בכפרים הערביים באזור הכפר מסחה (שליד אלקנה): בידיא, כיפל חארת', וחארס. אחר כך נסלל קטע נוסף באורך של 6.5 ק"מ עד צומת תפוח. בשנת 1980, החלה סלילת הקטע שבין צומת תפוח לצומת פצאל, והכביש קיבל את הכינוי "חוצה שומרון". התוואי הישן של הכביש בחלקו המערבי נסלל ללא שיקולי בטיחות מינימליים כשהוא כולל קטעים עם שיפוע של 15%, בפיתולים בעלי רדיוס קטן. בעקבות תאונה קטלנית בכביש נקבע שלא ניתן לשפר את בטיחות הכביש בתוואי הישן והוחלט לסלול את הכביש בתוואי חדש במימון משותף של צה"ל ומשרד השיכון. אולם התקדמות הסלילה הייתה איטית ורק לאחר תאונה קטלנית נוספת בה התהפכה טיולית חיילים שאירעה במאי 1986, הבטיח שר הביטחון, יצחק רבין, שהכביש יושלם מתקציב פיתוח הדרכים של משרד הביטחון. בשנת 1988 נסלל קטע הכביש בין מעלה אפרים לכביש 90 בבקעת הירדן. עד שנות ה-90 נחשב רק כביש 505 ל"כביש חוצה שומרון". כביש 5, שטרם הוקם ושודרג לכביש מהיר, היה כביש דו-מסלולי שהגיע לצומת קסם (כיום מחלף קסם עם כביש 6 וכביש 444), ומשם המשיך ככביש דו-נתיבי משך 2 ק"מ עד לכניסה לכפר קאסם. בנקודה זו החל התוואי הישן של כביש 505 אשר חצה את כפר קאסם. בשלב הראשון הוארך כביש 5 ונסלל לאורך 5 ק"מ נוספים ככביש עוקף כפר קאסם, אשר הסתיים במקום בו ניצב כיום מחלף שער שומרון ומחסום צה"ל. מנקודה זו מזרחה התוואי היחיד של כביש חוצה שומרון עבר בכביש 505. במשך שנות ה-90 המאוחרות ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21, המשיכה החברה הלאומית לדרכים לסלול את כביש 5 ככביש דו מסלולי בתוואי חדש מדרום לכביש 505 ולא בתוואי הישן של האחרון, כך ששני הכבישים מקבילים זה לזה לאורך קו אווירי של כ-14 ק"מ. מאז נובמבר 2008 מסתיים כביש 5 בצומת אריאל בה הוא נפגש עם כביש 505, ומנקודה זו ממשיך כביש 505 בלבד כ"כביש חוצה שומרון" עד סיומו במפגש עם כביש 90 בצומת פצאל בבקעת הירדן. קטע באורך של כ-4.5 ק"מ בין אלקנה לקריית נטפים סגור לתנועת ישראלים. תוואי באורך 4 ק"מ, בין הצומת שמדרום למגדלים ועד צומת מעלה אפרים ("מחסום גיתית") הוא חלק מציר אלון. כביש 5 כבישי ישראל מדיה וקבצים בנושא כביש 505 בוויקישיתוף עמוס לבב, תושבי בקעת הירדן " יקפצו" להצגה בתל־אביב- בכביש חוצה שומרון !, מעריב, 16 בנובמבר 1980 דוד זוהר, שיקול מוטעה של הנהג, מעריב, 18 ביוני 1986;המשך אריה בנדר, רבין אצל פצועי הטיולית: נפתור לתמיד בעיית כביש הדמים, מעריב, 18 ביוני 1986 פני השטח - אירועים. שיחות. נתונים, חדשות, 6 במאי 1988
כוכבים בארון

כוכבים בארון (באנגלית: The Celluloid Closet) הוא סרט תיעודי משנת 1995 בבימויים של רוב אפשטיין וג'פרי פרידמן. הסרט מבוסס על ספר באותו שם משנת 1981 (מהדורה מתוקנת יצאה ב-1987) מאת ויטו רוסו ועל קטעי וידאו והרצאות שערך בין השנים 1972–1982. רוסו ביקש לחקור כיצד מוצגים בסרטים, במיוחד סרטים הוליוודיים, דמויותיהם של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים. הסרט יצא בהפצה מוגבלת במספר בתי קולנוע בארצות הברית תחילה, בהם גם בית הקולנוע בקסטרו בסן פרנסיסקו באפריל 1996, ולאחר מכן הוצג ברשת הטלוויזיה בכבלים HBO. ויטו רוסו סייע בהפקת הסרט התיעודי עד לפני מותו, בשנת 1990. הסרט מציג קטעים מעשרות סרטי קולנוע, כמו גם ראיונות עם נשים וגברים מתעשיית הקולנוע ההוליוודית, המדברים על היחס לדמויות הומואים בסרטים מנקודת המבט שלהם: החל עם דמות ה"סיסי" ועד קוד הצנזורה ההוליוודי וההתקדמות החיובית בייצוג ההומו-לסבי שהחלה בשנות ה-90. רוסו נחשב אחד הראשונים לעודד הומואים וסטרייטים לבחון את השפעתה של התרבות הפופולרית על עיצוב עמדות כלפי זהות מינית וזהות מגדרית. הוא יצר ז'אנר ביקורתי הבוחן כיצד סרטים, תוכניות טלוויזיה, קומיקס ומשחקי מחשב מציגים דמויות להט"ב. בגרסת ה-DVD שיצאה בשנת 2001 משולבת ביקורת מפי צוות ההפקה וכן ביקורת מפי רוסו עצמו מתוך ראיון שהתקיים ב-1990. כמו כן ישנו קישור לאתר הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ומספר ראיונות משוחזרים, אשר יצאו כסרט שני בשם "Rescued From the Closet". לילי טומלין (מנחה) טוני קרטיס סוזי ברייט ארתור לורנטס ארמיסטד מופין וופי גולדברג יאן אוקסנברג הארווי פירסטיין קוונטין קריספ ריצ'רד דייר ג'יי פרסון אלן גב' גוסטב קטרר גור וידאל וויל ה. הייס פרלי גריינג'ר פול רודניק שירלי מקליין בארי סנדר מאט קרולי אנטוניו פרגס טום הנקס קון ניסוונר דניאל מלניק הארי האמלין ג'ון שלזינגר סוזן סרנדון "כוכבים בארון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כוכבים בארון", באתר נטפליקס "כוכבים בארון", באתר AllMovie (באנגלית) "כוכבים בארון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כוכבים בארון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "כוכבים בארון", באתר אידיבי "כוכבים בארון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשא (ביולוגיה מולקולרית)

בביולוגיה מולקולרית, נַשָּׂא או וֶקְטוֹר הוא אמצעי להעברת DNA זר לתא אחר. הנשא הוא מקטע של DNA המתכונן לשאת עליו גנים שונים, על פי הצורך, ומשמש בהנדסה גנטית כדי להעביר תכונות מסוימות לאורגניזם כלשהו, לבודד או להרבות DNA בתא המטרה. שני סוגי הנשאים הנפוצים ביותר הם פלסמידים ונגיפים. קיימים נשאי ביטוי (expression vectors) שמטרתם לגרום לתא המטרה לבטא גן זר. נשאי ביטוי כוללים לרוב רצף פרומוטור, שמניע את ביטוי הגן הזר. נשאים פשוטים יותר הנקראים נשאי שעתוק (transcription vector) מיועדים לאפשר שעתוק של גן זר, אך לא לתרגמו: הם יכולים להיות מועתקים בתא המטרה, אך לא להתבטא, בניגוד לנשאי ביטוי. נשאי שעתוק משמשים להגברה. החדרת וקטור אל תא המטרה נקראת טרנספקציה, ובהחדרה של וקטור נגיפי נעשה שימוש במושג ספציפי טרנסדוקציה. מדיה וקבצים בנושא נשא בוויקישיתוף פלסמיד הנדסה גנטית ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון חואן דומינגו פרון

אצטדיון חואן דומינגו פרון (בספרדית: Estadio Juan Domingo Perón) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר אבז'אנדה בפרובינציית בואנוס איירס ומשמש את קבוצת הכדורגל ראסינג קלוב. האצטדיון מכונה בארגנטינה אל סילינדרו ("הצילינדר") בשל מראהו העגול. הוא נקרא על שמו של שליט ארגנטינה בעבר חואן פרון שתרם רבות לבניית האצטדיון במהלך כהונתו. האצטדיון נחנך לראשונה ב-3 בספטמבר 1950 במשחק בין ראסינג קלוב לוולס סרספילד לעיני 100,000 צופים. האצטדיון עבר שיפוץ נרחב ב-1997. האצטדיון נחשב היום לשני בגודלו בארגנטינה אחרי אצטדיון אנטוניו וספוצ'יו ליברטי המשמש את הנבחרת הלאומית וריבר פלייט. אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון חואן דומינגו פרון (בספרדית) האצטדיון ב-Stadium Guide האצטדיון ב-World Stadiums
חיימה ביילי

חיימה ביילי (בספרדית: Jaime Bayly; נולד ב-9 בפברואר 1965), הוא סופר, עיתונאי Uמגיש טלוויזיה פרואני. הוא מוכר בכינוי "Niño Terrible" (הילד הרע). ביילי, יליד לימה, לא נחשב עילוי כתלמיד בבית ספר הפרטי מרקהם קולג', ובילה את מרבית זמנו במשחקי כדורגל. כדי לחנך אותו לאחריות, השיגה לו אמו משרה חלקית בעיתון "La Prensa" כבר בגיל צעיר. הוא עבד שם מדי יום, לאחר הלימודים, עד לשעות המאוחרות של הלילה ובהמשך פיתח תשוקה למקצוע העיתונות. בשנת 1982 הוא התקבל ללימודים באוניברסיטה הקתולית של פרו, והיה נחוש ללמוד עריכת דין כהכנה לחיים כפוליטיקאי. משחקי הגביע העולמי בספרד הסיחו את דעתו, יחד עם זאת, והוא פרש מלימודיו לאחר כארבע שנים, ללא הישגים בולטים. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1983, בתקופת הבחירות המקומיות ברחבי פרו. הוא ראיין מועמדים ופוליטיקאים, אך לא מצא סיפוק בתפקיד זה והחל מגיש תוכנית אירוח בשעות המאוחרות, אותן פקדו סלבריטאים ודמויות ססגוניות שונות. התוכנית הראשונה, '‏ 1990 en America', זכתה לעניין רב מצד הצופים והמבקרים. בשנה שלאחר מכן הוא החל מגיש תוכנית חדשה בשם 'Que hay de nuevo?', במתכונת "לייט שואו" של דייוויד לטרמן, שהפכה עד מהרה לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית ביותר בפרו. גם הספרים שלו זוכים להצלחה רבה ו-'No se lo digas a Nadie' (אל תגלו לאף אחד) עובד לתסריט לסרט של פרנססיקו לומברדי בשנת 1998, בהשתתפות סנטיאגו מגיל וכריסטיאן מייר. הוא כתב חמישה רומנים נוספים, רובם עמוסי טיעונים מתחכמים בנוגע לביקורת פוליטית, חירות מינית וחברות. ביילי הנחה גם תוכניות אירוח זרות בערוץ הלטיני של רשת CBS ו-Telemundo במהלך שש שנים. לאחר שנשיא פרו, אלברטו פוג'ימורי, נס מהמדינה (לאחר עשר שנים בתפקיד) כדי לחמוק ממשפט באשמת שחיתות, רשתות הטלוויזיה העצמאיות היו חופשיות יותר וביילי החל לארח תוכנית פוליטית חדשה בשם 'El Francotirador', במסגרתה הוא ראיין מועמדים לנשיאות. הוא "הטריד" דמויות נכבדות בדעותיו הפרטיות, ולאחר מכן נאלץ לפרוש. ביילי פרסם ספר באותו שם, בהשראת אירועים אלו. ביילי כותב טור בשם "Correo" בעיתון מקומי בעל השקפה ימנית. No Se lo Digas a Nadie (1994) Los Últimos Días de la Prensa (1996) Fue Ayer y no me Acuerdo (1997) La Noche es Virgen (1997) Yo Amo a mi Mami (1999) Los Amigos que Perdí (2000) Aquí no hay Poesía (2001) La Mujer de mi Hermano (2002) El Huracán Lleva tu Nombre (2004) ‎Y de Repente, un Ángel (2005) (ולפתע, מלאך; מאנגלית: אביבה ברושי; 2007) מדיה וקבצים בנושא חיימה ביילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חיימה ביילי (בספרדית) חיימה ביילי, סרטונים בערוץ היוטיוב חיימה ביילי, ברשת החברתית Goodreads חיימה ביילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולפתע, מלאך (הוצאת שוקן)
אודם (אבן חן מקראית)

אֹדֶם היא האבן הראשונה בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט ראובן. וּמִלֵּאתָ בוֹ מִלֻּאַת אֶבֶן, אַרְבָּעָה טוּרִים אָבֶן: טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד — ספר שמות, פרק כ"ח, פסוק י"ז וַיְמַלְאוּ-בוֹ--אַרְבָּעָה, טוּרֵי אָבֶן: טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד — ספר שמות, פרק ל"ט, פסוק י' בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ — ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוק י"ג ומפתח על האבנים שמות השבטים כתולדותם--ונמצא כותב על האודם ראובן, ועל ישפה בנימין — משנה תורה, ספר עבודה, הלכות כלי המקדש והעובדים בו, פרק ט ומה שניתן אבן אודם לראובן, על שם שהאדימו פניו בחטא בלהה כשבלבל יצועי אביו והודה. והאבן הזאת נקראת רוּבּי"ן וגדל בים, והוא אדום בתכלית ותרגום אונקלוס סמקן ולזה נקרא אודם לפי שמראהו אדום כדם. וסגולתו שכל אשה שנושאתו אינה מפלת לעולם וטוב למקשה לילד, ואם שוחקין ומערבבין אותו באכילה ושתייה יועיל הרבה להריון כדודאים שמצא ראובן שהם דמות אדם. ועל כן נקרא אודם, ונכתב אדם חסר וי"ו להורות על אדם, שהמקרא יורה עצמות האבן (שנקרא אדם) והמכתב יורה על פעולתו. ועל זה היה ראובן מפותח על אודם. — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות לפי רבינו בחיי במדרש במדבר רבה פרשה ב אות ז נאמר, שאבן זו צבעה אדום בדומה לצבע דגלו של שבט ראובן במסעות עם ישראל במדבר. על פי התרגומים שיש בידינו יש לזהות את האבן עם אבן הקרנליאן או הרובי. תרגום אונקלוס מתרגם סמקן מלשון הסמקה, כפי שמופיע בתרגום לשמות, כ"ח: "סדרא קדמאה, סמקן ירקן וברקן". תרגומים נוספים משתמשים בשורש ס.מ.ק: סמוקתא או סמקתא. תרגום המלך ג'יימס גורס Sardonyx, Sard – ומכוונים בכך למינרל סרד ממשפחת הכלקדון ולסרדוניקס – מופע של רצועות סרד בתוך אוניקס. Sardion – אצל יוסף בן מתתיהו ב"מלחמת היהודים" ובתרגום השבעים. גם החוקר הרומאי פליניוס הזקן, בן המאה הראשונה לספירה, מזהה את האודם כסרד (Sardius). מינרל אדום נוסף שזוהה כאודם המקראית הוא קרנליאן, אף הוא ממשפחת הכלקדון, וכך הוא מופיע בתרגום התנ"ך של ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917. זיהוי זה נשען על היות הקרנליאן אבן חן מקובלת בפולקלור המזרח תיכוני הקדום. זיהוי נוסף הוא ג'ספר (ישפה) אדום. רובי (Ruby), שפירושו "אדום", מיוחס בעת המודרנית לאודם המקראית ותרגום כזה מופיע ב-New American Standard Bible שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1971. גם בעברית המודרנית משמש רובי כתרגום מקובל לאודם המקראית, אם כי קיימת טענה שלא ייתכן שהעברים הקדומים הכירו את ה-Ruby. מכון המקדש זיהו את האבן עם הקרנליאן. סרד סרדוניקס קרנליאן רובי מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן סרד באתר Mindat המהדורה המקוונת של אנציקלופדיה בריטניקה לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
ברקת (אבן חן מקראית)

בָּרֶקֶת היא האבן השלישית בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט לוי. וּמִלֵּאתָ בוֹ מִלֻּאַת אֶבֶן, אַרְבָּעָה טוּרִים אָבֶן: טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד. — ספר שמות, פרק כ"ח, פסוק י"ז וַיְמַלְאוּ-בוֹ--אַרְבָּעָה, טוּרֵי אָבֶן: טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד. — ספר שמות, פרק ל"ט, פסוק י' בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ. — ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוק י"ג לוי מפתח על ברקת, והיא קַּרבוֹנְקְלָ"א ונקראה כן על שם שנוצצת כברק ומאירה כנר ותרגם אונקלוס ברקן. ונקראת אקדח שנאמר: ושעריך לאבני אקדח, על שם שקודחת כגחלת והוא מלשון קודחי אש וניתנה ללוי על שם ששבט לוי היו מאירים בתורה, שנאמר: יורו משפטיך, ומשה שהיה משבט לוי כשנולד נתמלא הבית אורה, וגם קרן אור פניו שנאמר: חכמת אדם תאיר פניו. וסגלתה שהיא מחכימת פתי ומאירת עינים, מלבד מה שמשתמשים בעצם גופה כמו בנר, ואומרים שאם שוחקין אותה ומערבין במאכל ובמשתה יועיל הרבה להחכים ולפתוח את הלב. — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות - לפי רבינו בחיי מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה. ייתכן שהברקת קשורה אטימולוגית ל-Marakatam בסנסקריט ול-Barraqtu האכדית. תרגום אונקלוס מכנה אותה "ברקן" ותרגום ירושלמי קורא לה "ברקתא". תרגומים יווניים מוקדמים לתנ"ך גורסים כי מדובר בקוורץ או באבן מבריקה ממשפחת הבריל. תרגום המלך ג'יימס נשען על שורש ב.ר.ק כאשר הוא מתרגם אותה Carbuncle – בלטינית: "ברק" או "ניצוץ". לעניין Carbuncle – מילון מרים ובסטר גורס כי מדובר באבן חן אדומה כהה, אחרים מזהים אותה עם גארנט, עם ספינל ואף עם רובי האדומות. תרגומים אחרים לתנ"ך גורסים כי הברקת היא בעצם אגט (Agate). בשל הברק המיוחס לברקת, קיימת סברה מסורתית כי מדובר ביהלום. והחריטה לא נעשתה על ידיו, אלא על ידי מה שמוכר בתנ"ך כתולעת השמיר שנכחדה מהעולם והייתה מקרינה קרינה, ובעזרתה נחרטו שמות השבטים על האבנים, וזו גם הדרך בה סותתו אבני בית המקדש. בתרגום התנ"ך של ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917 מופיעה הברקת כ-Smaragd (אזמרגד) המזוהה עם אמרלד (Emerald), אבן ירוקה. אמרלד הוא מינרל קשה לעיבוד ולגילוף, ולכן הוצע בעבר לזהות את הברקת במינרל מלכיט הנוח לעיבוד ולגילוף והמצוי בשפע באזור הים התיכון. בעברית המודרנית משמש אמרלד כתרגום מקובל לברקת המקראית. מכון המקדש זיהו את האבן עם אגט. קוורץ בריל גארנט רובי אגט ספינל יהלום ברקת מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
Like a Virgin

Like a Virgin (בעברית: כמו בתולה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא ב-12 בנובמבר 1984 על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס, ובדיוק כמו קודמו, שווק מחדש ב-1985 בשוק המוזיקה האירופי, כשבתוכו סינגל בונוס חדש ששמו "Into the Groove". ב-2001, הוציאה מחדש חברת התקליטים האחים וורנר, את האלבום, עם שתי גרסאות רמיקס חדשות (גרסה זו של האלבום לא כללה את הסינגל "Into the Groove", שהוקלט במיוחד לגרסה האירופית של האלבום). לאחר שיצא ב-1984, נמכרו כאחד עשר מיליון עותקים שלו, ובסך הכול, לאחר מכירת הגרסאות המחודשות, נמכרו ברחבי העולם עשרים ושניים מיליון עותקים. נייל רוג'רס היה זה שנבחר על ידי מדונה להפיק את האלבום, בעיקר בגלל עבודת ההפקה שלו לאלבום Let's Dance של דייוויד בואי. Like a Virgin הוקלט ונבנה על בסיס השראה מאלבומה הקודם, שהיה מאופיין בשירי דיסקו ופופ. מדונה הקדישה את האלבום "לכל הבתולים ברחבי העולם". שיר הנושא באלבום היה למעשה להיטה הראשון של מדונה. היא הקליטה לו קליפ מיוחד, וחשפה אותו לראשונה בערוץ המוזיקה MTV. השיר השני באלבום, "Material Girl", זיכה למדונה את אותו כינוי. במקור, השיר "Into The Groove" שנגנז מן האלבום הקודם היה אמור להיכלל באלבום זה; אך הוא נגנז גם מאלבום זה בדקה האחרונה. בסופו של דבר, השיר הוצג לראשונה בסרט הראשון בו השתתפה מדונה, "סוזאן סוזאן" (1985), בו שיחקה תפקיד ראשי, והפך ללהיט עולמי. ב-1985, כאשר יצא האלבום המחודש בשוק המוזיקה האירופי (בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר), השיר כבר נכלל באלבום ברצועה השישית. האלבום זכה להצלחה ענקית במכירות, אף-על-פי שמבקרי המוזיקה לא היו לגמרי משוכנעים בכישוריה של מדונה כזמרת מצליחה, ונהגו לתאר אותה כ""זמרת של להיט אחד", בעלת קול דומה לזה של מיני מאוס לאחר שאיפת הליום". היחס שקיבלה מדונה לאחר צאת האלבום היה מזלזל ביותר. Like a Virgin התמודד על כמה מפרסי MTV, אך לא השיג אף-אחד מהם. עטיפת האלבום צולמה על ידי סטיבן מיזל, שהפך למשתף פעולה קבוע של מדונה, וצילם את כל שאר עטיפות האלבומים שיצאו אחריו. מיזל אף צילם את כל התמונות בספרה של מדונה, Sex. במסע ההופעות של האלבום היא ביצעה את השירים: "Material Girl",‏ "Angel",‏ "Like a Virgin",‏ "Over and Over" ו-"Dress You Up". שירה - מדונה קולות רקע - מדונה, ברנדה קינג, קרטיס קינג, פרנק סימס, ג'ורג' סימס גיטרה - נייל רוג'רס גיטרה בס - ברנרד אדוארד סינתיסייזר - נייל רוג'רס, רוברט סאבינו סקסופון - לני פיקט תופים - דייב ווקי, טוני תומפסון צילום - סטיבן מיזל מידע על האלבום Like a Virgin באתר MusicBrainz מידע על האלבום Like a Virgin באתר AllMusic האלבום Like a Virgin באתר Discogs האלבום Like a Virgin באתר ספוטיפיי האלבום Like a Virgin באתר Yandex.Music (ברוסית) האלבום Like a Virgin באתר יוטיוב מכירות בישראל נכון לאוגוסט 2001. Billboard – Ask Billboard BPI CRIA מידע על Like a Virgin, באתר המצעד הגרמני מידע על Like a Virgin, באתר המצעד הפיני מידע על Like a Virgin, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון "American album certifications – Madonna – Like a Virgin" "אלבומים ומכירות בארץ" (אלבומים ומכירות בישראל). (עמ' 56), באתר לאשה, ‏13 באוגוסט 2001. "French album certifications – Madonna – Like a Virgin" "Contrasting fortunes as Madonna and Jacko turn 50"
Music (אלבום)

Music (בעברית: מוּסִיקָה) הוא אלבום האולפן ה-8 של הזמרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא לאור ב-18 בספטמבר 2000, על ידי חברת התקליטים מאבריק רקורדס. התאחדות חברות התקליטים האמריקנית (RIAA) העניקה לו את התארים; אלבום זהב, פלטינה ופלטינה כפולה ב-25 באוקטובר 2000, ועוד פלטינה משולשת ב-14 בנובמבר 2005, לציון מכירת שלושה מיליון עותקים של האלבום בארצות הברית - מה שהפך אותה למוכרת התקליטים הטובה ביותר במדינה במקום החמישה עשר, עם 63.5 מיליון תקליטים בסך הכל. לאלבום יצאו שני דיסקים בגרסאות מיוחדות ביוני 2001, כדי לקדם את מסע ההופעות של מדונה, "Drowned World Tour". בגרסה אחת היה דיסק רשמי מיוחד של רמיקסים לשירי האלבום, והשני כלל תוספת של וידאו קליפ לשיר האחרון מתוך האלבום - "What It Feels Like for a Girl". בסך הכול, נמכרו ברחבי העולם שלושה עשר מיליון עותקים של האלבום. המפיקים הראשיים מן האלבום היו מדונה, והמפיק הידוע וויליאם אורביט. מהאלבום בסך הכל יצאו שלושה סינגלים, כשהסינגל המצליח ביותר מהאלבום היה הסינגל שנקרא על שמו "Music". הסינגל זכה להצלחה עולמית ואף הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך את מדונה לאישה השלישית המצליחה ביותר במצעד זה בכל הזמנים. מידע על האלבום Music באתר MusicBrainz מידע על האלבום Music באתר AllMusic האלבום Music באתר Discogs האלבום Music באתר ספוטיפיי האלבום Music באתר יוטיוב מכירות בישראל נכון לאוגוסט 2001. על פי נתוני התאחדות חברות התקליטים האמריקנית (RIAA) "אלבומים ומכירות בארץ" (אלבומים ומכירות בישראל). (עמ' 56), באתר לאשה, ‏13 באוגוסט 2001. "French album certifications – Madonna – Music" * Claimed sales for Music in France: (Over 900,000 units) "Show. Pop-star la plus célèbre du show-biz, Madonna revient après huit ans d'absence pour quatre concerts exceptionnels à Bercy, marqués par une mise en scène très futuriste. M...comme Madonna Geisha". L'Humanité (בצרפתית). 26 ביוני 2001. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2022. נבדק ב-13 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)(Over 600,000 units) "Madonna" (בצרפתית). 21 באפריל 2003. אורכב מ-המקור ב-6 בפברואר 2021. נבדק ב-3 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Madonna : les chiffres de ses ventes d'albums en France depuis "Ray of Light" (màj)" (בצרפתית). 21 באוגוסט 2013. אורכב מ-המקור ב-8 במרץ 2013. נבדק ב-22 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Madonna's 'Hard Candy' Strikes Sour Note"