laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לצבי יש בעיה

לצבי יש בעיה היא סדרת טלוויזיה ישראלית, קומית מוקומנטרית בכיכובם של צביקה הדר, שיפי אלוני וגל תורן. הסדרה משודרת החל מ-14 בדצמבר 2016 במסגרת שידורי הזכיינית רשת, בעבר בערוץ 2. העונה השנייה עלתה בערוץ 13. צביקה הדר (בתפקיד עצמו): מנחה וכוכב טלוויזיה. אביהם של שיר, סער, שלי, איתי, והתאומים אלון ותמר. מנסה לחזור למסכי הטלוויזיה בכל דרך. ליאת "לטי" (שיפי אלוני): אשתו השנייה של צביקה. אמא של מעיין, בתה מהנישואים הקודמים, ולשלי, איתי, אלון ותמר מנישואיה עם צביקה. מעודדת אותו בכל פעם שמצב רוחו ירוד, ותומכת בו. גל תורן (בתפקיד עצמו): חברו הטוב של צביקה. שולי (קרן צור): גרושתו של צביקה. עובדת בעיריית תל אביב. מעוניינת בפרק ב׳ עם צביקה למרות סירובו המתמיד. שיר הדר (גאיה גור אריה): בתם הבכורה של צביקה ושולי. נמצאת בזוגיות עם גפן. התגייסה בעונה השנייה. סער הדר (גל שלהב אהרונוביץ'): בנם הצעיר של צביקה ושולי. שלי הדר (עמית מרקוס): בתם הבכורה של צביקה ולטי. איתי הדר (דניאל שובה): בנם הצעיר של צביקה ולטי. לומד בגן חובה. מצחיק לגילו. מעיין (נאיה פדרמן - עונה 1, אור אשטון - עונה 2): בתהּ של לטי, אביה החורג הוא צביקה. לומדת בחטיבת הביניים. ירדנה מורג-שרעבי (רינה פדווה): עוזרת הבית של צביקה ולטי. נוטה להיות אי-היגיינית. תמר הדר: בתם של צביקה ולטי ואחותו התאומה של אלון, נולדה בסיום עונה 2. אלון הדר: בנם של צביקה ולטי ואחיה התאום של תמר, נולד בסיום עונה 2. אתר האינטרנט הרשמי של לצבי יש בעיה לצבי יש בעיה, בפרויקט "אישים" לתיעוד הטלוויזיה הישראלית ביקורות: סמדר שילוני, "לצבי יש בעיה": לצביקה הדר אין, באתר ynet, 14 בדצמבר 2016 תרצה פלור, "אני רוצה את ה-30 אחוז רייטינג שלי בחזרה", צועק צביקה הדר, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2016 אילן קפרוב‏, עקיצה ב-60 שניות: "לצבי יש בעיה" ממחזרת קלישאות על כוכבים מזדקנים, באתר וואלה, 15 בדצמבר 2016 נדב מנוחין‏, צביקה הדר צוחק על עצמו עד שזה כבר מתחיל לעייף, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2018 סמדר שילוני, "לצבי יש בעיה": אמיצה ומצחיקה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2018 מאיה פולק, ‏משבר אמצע החיים ותופעות טלוויזיוניות שמיצו את עצמן, בעיתון מקור ראשון, 24 בינואר 2019
דרדר קרומי

דרדר קרומי (שם מדעי: Centaurea hyalolepis) הוא צמח חד שנתי ממשפחת המורכבים, בעל תפרחות צהובות. חפי המעטפת של תפרחותיו הם בעלי קוצים דקים וארוכים. בארץ ישראל הצמח גדל כמעט בכל צפון הארץ ומרכזה. פריחתו בעיקר בחודשים אפריל ומאי. מדיה וקבצים בנושא דרדר קרומי בוויקישיתוף דרדר קרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרדר קרומי, באתר צמח השדה דרדר קרומי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה דרדר קרומי, באתר Tropicos (באנגלית) דרדר קרומי, באתר GBIF (באנגלית) דרדר קרומי, באתר The Plant List (באנגלית) דרדר קרומי, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר

פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Friedrich Wilhelm I Herzog von Sachsen-Weimar;‏ 25 באפריל 1562 – 7 ביולי 1602) היה דוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1573–1602. פרידריך וילהלם נולד ב-25 באפריל 1562 בוויימאר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה סוזנה מפפאלץ-זימרן, בתו של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1573 מת אביו יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ופרידריך וילהלם עלה במקומו לשלטון. מכיוון שהיה קטין, שימש אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה כעוצר הדוכסות עד לשנת 1586. בשנת 1591 מת כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ובנו כריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין מונה פרידריך וילהלם לעוצר בשמו. מכיוון שפרידריך וילהלם הקדיש את זמנו לענייני נסיכות הבוחר מסקסוניה והזניח את הטיפול בדוכסות, מילא אחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר את מקומו בדוכסות עד לשובו של פרידריך וילהלם בשנת 1601. ב-7 ביולי 1602 מת פרידריך וילהלם בויימאר, ואחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו. בשנת 1603 דרש בנו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג את ירושתו, ומשום כך חולקה הדוכסות בין שניהם, ובנו הקים את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. ב-5 במאי 1583 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה מווירטמברג, דוכסית סקסוניה-ויימאר, בתם של כריסטוף, דוכס וירטמברג ואנה מריה מברנדנבורג-אנסבך. ממנה היו לו 6 ילדים: דורותיאה מריה (1584–1586). יוהאן וילהלם (1585–1587). פרידריך (1586–1587). דורותיאה סופיה (1587–1645). אנה מריה (1589–1626). בן מת (1590). ב-9 בספטמבר 1591 התחתן פרידריך וילהלם עם אנה מריה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתם של פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ואנה מקלווה. ממנה היו לו 6 ילדים: יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1597–1639). אנה סופיה (1598–1641), התחתנה עם קרל פרידריך הראשון, דוכס מינסטרברג-אלס. פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1599–1625). יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1600–1632). דורותיאה מסקסוניה-אלטנבורג (1601–1675), התחתנה עם אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך. פרידריך וילהלם השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1603–1669). מדיה וקבצים בנושא פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בוויקישיתוף פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל

אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל (באנגלית: Robert F. Kennedy Memorial Stadium או RFK Stadium) הוא אצטדיון ספורט הממוקם בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית, ונקרא על שם הפוליטיקאי המנוח רוברט פ. קנדי. האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל די.סי. יונייטד ואת קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, והוא מכיל 45,596 מקומות ישיבה (במשחקי ליגת ה-MLS הכיל כ-20,000 מקומות ישיבה בלבד). האצטדיון נבנה ב-1960 ונפתח ב-1961 צמוד לדי. סי ארמוני - אולם ספורט עירוני. זמן הבניה לקח כשנה. כשנפתח שיחקו באצטדיון קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, קבוצת הבייסבול וושינגטון סנאטורס וקבוצות נוספות. במהלך מונדיאל 1994 נבחר לארח מספר משחקים. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל (באנגלית)
איי גלורייז

איי גלורייז (בצרפתית: Îles Glorieuses) הם שני איים טרופיים בשטח כולל של 7 קמ"ר בצפון מדגסקר. האי לא מיושב וכל שטחו מוגדר שמורת טבע. הוא מהווה טריטוריה צרפתית, כחלק מאיי אפארסה אך למדגסקר דרישת שליטה על האיים. איי גלורייז נמצאים בצפון מצר מוזמביק בצפון מדגסקר. הארכיפלג הוא אטול שנוצר בשונית אלמוגים שמקיפה לגונה. המבנה מוארך מצפון מזרח לדרום מערב. את המבנה מחלקים לשלושה חלקים עיקריים: בנקודה הדרום מערבית נמצא האי המרכזי, האי גראן גלורייז. שונית אלמוגית שנקראת רוש ור שנמשכת מהאי גראן גלורייז לכיוון צפון מזרח. בקצה הצפוני, כ-8 ק"מ בצפון מזרח האי גראן גלורייז נמצא האי איל די ליס (île du Lys). האיים שטוחים והנקודה הגבוהה ביותר נמצאת באי גראן גלורייז וגובהה 12 מטר מעל לגובה פני הים. האיים מורכבים מדיונות ושטחים חוליים מאבן גיר שבמקור היו אלמוגים. הצומח מורכב בעיקר מקזוארינה שבטבטית ודקל הקוקוס. החי באיים מורכב מעופות ימיים בעיקר מהסוג שחפית שמקננים באיים ומדולפינים שנמצאים בלגונה. באי לא חיו בני אדם מעולם והמבנים היחידים מעשה ידי אדם הם מסלול טיסה ותחנה מטאורולוגית במערב מסלול הטיסה באי גראן גלורייז. האנשים היחידים שמגיעים לאיים הם חוקרים ואנשי צבא מ-Forces armées de la zone sud de l'océan Indien (הכוחות המזוינים של האזור הדרומי של האונייקוס ההודי) מצבא צרפת שתפקידו לוודא שריבונות צרפת באיים שבין ראוניון למיוט לא מופרים על ידי אף אחד. ככל הנראה האנשים הראשונים שהגיעו לאי היו יורדי ים מלגשים או ערבים שהגיעו לאיים במאה השביעית. האירופאי הראשון שידוע שהגיע לאיים היה איפוליט קאלטו (Hippolyte Caltaux) מראוניון שסחר עם מדגסקר ב-1878. הוא מבקש אישור להחזיק באיים משר הקולוניות הצרפתי שמאשר לו להחזיק באיים. קאלטו מעניק לאיים את שמם לזכר מהפכת יולי 1830 שנקראה Trois Glorieuses (שלושת ימי התהילה). הוא מבקר באיים למרות נוכחות מוגברת באזור של הצי המלכותי הבריטי ובשנת 1885 הוא מתחיל לשתול באי דקלי קוקוס. צרפת משאירה לקאלטו לנהל את האי עד שהיא תופסת את האי על ידי רב החובל של האונייה פרימוגה (Primauguet) ב-23 באוגוסט 1892. השלטון על האיים קושר לקולוניית מיוט שלוש שנים מאוחר יותר. ב-1912 עברה לקולוניית מדגסקר יחד עם כל ארכיפלג קומורו. ב-1955 החלה הקמת תחנה מטאורולוגית באי גראן גלורייז שהחלה לפעול בשנת 1959 ושנה לאחר מכן הופעלה בצורה אוטומטית. התחנה מהווה חלק ממערך תחנות מטרואולוגיות שמטרתם לחזות ציקלון טרופי. תחנה זו משמשת לאזהרת התושבים בצפון מדגסקר ובארכיפלג קומורו. התחנה מסייעת גם לניווט הימי ולניווט האווירי בקווים ג'יבוטי-מדגסקר וקניה-מאוריציוס. בשנת 1960 האיים מנותקים מקולוניית מדגסקר ועוברים לאחריות השר של צרפת מעבר לים (Ministère des Outre-mer), כאשר בפועל מנוהלים על ידי המושל של ראוניון. מדגסקר לא הסכימה לניתוק הזה ומאז יש לה דרישה טריטוריאלית על האיים. משנת 2007 הם עוברים להיות תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. מדיה וקבצים בנושא איי גלורייז בוויקישיתוף מידע על איי גלורייז מאתר הרשמי של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת
סוזן ברוקס

סוזן ברוקס (באנגלית: Susan Brooks; נולדה ב-25 באוגוסט 1960) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית שכיהנה כנציגת המחוז החמישי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ברוקס נולדה בפורט ויין שבאינדיאנה, בתם של מרילין ורוברט ויאנט. ב-1982 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת מיאמי שבאוהיו וב-1985 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת אינדיאנה. לאחר לימודיה עבדה כעורכת דין פרטית. ב-1998 מונתה לסגנית ראש עיריית אינדיאנפוליס ובשנים 1999–2001 עבדה במשרד עורכי דין Ice Miller שבאינדיאנפוליס. ב-2001 מונתה לתובעת הפדרלית של מחוז דרום אינדיאנה. ב-2007 מונתה ליועצת משפטית וסגנית נשיא רשת המכללות הקהילתיות של מדינת אינדיאנה, תפקיד בו כיהנה עד 2011. ב-2012 התמודדה בבחירות לנציגות המחוז החמישי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, היא גברה בבחירות על חבר הקונגרס המכהן דן ברטון מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 58%. מאז נבחרה לשלוש תקופות כהונה נוספות. כיהנה כחברה בוועדת האנרגיה והמסחר ובוועדת האתיקה. כמו כן כיהנה בוועדה המיוחדת לחקירת מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי. בקונגרס ה-115 כינה כיושבת ראש ועדת האתיקה. ביוני 2019 הודיעה ברוקס כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2020. ברוקס נשואה לדייוויד ואם לשניים. מדיה וקבצים בנושא סוזן ברוקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוזן ברוקס סוזן ברוקס, ברשת החברתית פייסבוק סוזן ברוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוזן ברוקס, ברשת החברתית אינסטגרם סוזן ברוקס, סרטונים בערוץ היוטיוב סוזן ברוקס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) סימון פטה, Susan Brooks won’t seek a fifth term, opening up targeted Indiana seat, באתר Roll Call‏, 14 ביוני 2019 (באנגלית)
יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר

יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Johann Wilhelm Herzog von Sachsen-Weimar;‏ 11 במרץ 1530 – 2 במרץ 1573) היה דוכס סקסוניה בין השנים 1566–1572, ודוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1572–1573. יוהאן וילהלם נולד ב-11 במרץ 1530 בטורגאו שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולזיבילה מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג. בשנת 1547 ויתר אביו יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין האחים; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את אזור גותה. בשנת 1554 ניסה אחיו יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה להחזיר לידיו את נסיכות הבוחר מסקסוניה, אולם הובס בשנת 1556 הובס, ולאחר מאבק בן 10 שנים נכלא בשנת 1566, ויוהאן וילהלם קיבל את נחלותיו. בשנת 1572 סייע יוהאן וילהלם לשארל התשיעי, מלך צרפת במאבקו נגד ההוגנוטים, ובעקבות כך סייע מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחייניו - בניו של יוהאן פרידריך השני לתבוע את חלקם בירושה, ואכן הדוכסות פוצלה שוב בין יוהאן וילהלם לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. ב-2 במרץ 1573 מת יוהאן וילהלם בויימאר, ובנו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו. ב-15 ביוני 1560 התחתן יוהאן וילהלם עם דורותיאה סוזנה מפפאלץ-זימרן, בתם של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומריה מברנדנבורג-קולומבאך. ממנה היו לו 5 ילדים: פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר (1562–1602). זיבילה מריה (1563–1669). בן מת (1564). יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר (1570–1605). מריה (1571–1610). מדיה וקבצים בנושא יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בוויקישיתוף יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יומי דפגרא

"יומי דפגרא" הוא כינוי ארמי מקוצר ל"יומי דמפגרי ביה רבנן". כלומר, ימים שלא מתקיימים בהם לימודים והתלמידים יוצאים לפגרה. מקור הביטוי בתלמוד הבבלי. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ט, עמוד ב': ”אמר רב יוסף: כי הוינן בי רב הונא, יומא דמפגרי ביה רבנן אמרי האידנא יומא דשפמי הוא ולא ידענא מאי קאמרי”. ביטוי זה היה נפוץ. רש"י שם פירש: ”יומא דמפגרי ביה רבנן - שהיו התלמידים מתעצלין מלבא בבית המדרש קרי ליה יומא דשפמי, כלומר: היום הזה אבד לו, ואין בו תועלת”. בימי הביניים היה נפוץ הביטוי "יומא דפגרא" לכינוי הימים שלא התקיימו בהם לימודים בישיבות, כגון בראש חודש, בחנוכה, בט"ו בשבט, בל"ג בעומר, בט"ו באב וכדומה. כיום הורחב השימוש במילה והוא מהווה כינוי לימים מיוחדים בשנה, הכולל שמחות קהילתיות משותפות או ימי אירועים מיוחדים בשנה. מנהגים רבים נקשרו ל"יומי דפגרא". בקהילות מסוימות נהגו שאבל אינו ניגש לפני התיבה בימים אלו, והיו שנהגו שלא לומר בהם תחנון, ולהרבות בהם בנרות בבית הכנסת. ראו: שו"ת חתם סופר, חלק ז, סימן כא. ראו: שו"ת עבודת הגרשוני, סימן יח; שו"ת פנים מאירות, חלק ב, סימן מז; תולדות יעקב יוסף, פרשת צו, ד"ה ובזה נבוא. ראו: שו"ת נשמת חיים, סימן קלד. ראו: קדושת לוי, ליקוטים, ד"ה מחמשה עשר.
יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה

יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Johann Friedrich III Herzog von Sachsen;‏ 16 בינואר 1538 – 21 באוקטובר 1565) היה דוכס סקסוניה בין השנים 1554–1565. יוהאן פרידריך נולד ב-16 בינואר 1538 בטורגאו שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולזיבילה מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג. בשנת 1547 ויתר אביו יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין האחים; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי קיבל את אזור גותה. מכיוון שהיה קטין שימש אחיו יוהאן פרידריך השני כעוצר בשמו עד לבגרותו בשנת 1557. לאחר מכן הגיעו השניים להסכם שיוהאן פרידריך השני ימשיך לשלוט בדוכסות למשך 4 שנים נוספות, ובשנת 1561 הוארך ההסכם ל-4 שנים נוספות. ב-21 באוקטובר 1565 מת יוהאן פרידריך בינה, ונחלותיו עברו ליוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה. מדיה וקבצים בנושא יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה בוויקישיתוף יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה גרמנית)

האח הגדול גרמניה (בגרמנית: Großer Bruder) היא תוכנית ריאליטי בערוץ RTL II (עם שידור חי במשך 24 שעות ביממה בערוץ בתשלום Premiere/Sky). זו הייתה הגרסה הראשונה של תוכנית "האח הגדול", מלבד תוכנית המקור ההולנדית שהופקה על ידי Endemol ב-1999. "האח הגדול גרמניה" שודרה לראשונה ב-28 בפברואר 2000 והסתיימה 11 חודשים מאוחר יותר, ב-12 בספטמבר 2011. אחרי שנתיים של הפסקה, הסדרה חודשה על ידי Sat.1, בתור "מבט האח הגדול", גרסת הסלבריטאים הראשונה של הסדרה הגרמנית. סינדי אוז מרצאן ואוליבר פוצ'ר הוכרזו כמנחים של הסדרה החדשה באוגוסט 2013. מאז תחילת העונה הראשונה שלה בפברואר 2000, התוכנית עברה שינויים רבים בקונספט שלה. להלן כמה דוגמאות משמעותיות לתהליך של שינוי החוקים של המשחק המקורי: "10 דיירים חיים יחד בבית אחד.": גדל בעונה 2 עד 12 דיירים, בעונה 5, 6 ו-11 מספר השותפים הוא 15. "דייר עוזב את הבית לתמיד, כאשר הוא/היא מודח.": השתנה בעונה 2 עם החזרת המודח הראשון לתוכנית. "רק הדיירים צריכים להחליט מי מהם מקבל מועמדות להדחה.": השתנה בעונה 2 עם מועמדות אוטומטית של כל הדיירים בשבוע האחרון. מעבר לכך, בעונה 7 הצופים יכלו להחליט איזה מהדיירים מקבל מועמדות. (רק פעם 1) "אף אחד מהדיירים לא מכירים אחד את השני לפני הכניסה לבית.": השתנה בעונה 3 עם זוג במערכת יחסים רומנטית שנכנס לבית. "פרס הכסף הוא וודאי": השתנה בעונה 4 כאשר ארבעת הדיירים עשו אתגרים, שנתנו להם רבע מהפרס הכספי המקורי. "כלל הבית חי יחד בקבוצה אחת": השתנה בעונה 4 עם חלוקת הבית לשני חלקים של אזור "עשיר" ו"עני" וחלוקת הבית לשתי קבוצות מתחרות (השתנה בעונה חמש לשלוש קבוצות שונות). בעונה 6 שלושה בתים שונים בהם הדיירים מתגוררים. "כל הדיירים חיים יחד בבית אחד": השתנה בעונה 6 עם בניית "כפר האח הגדול" הכולל חמישה בתים, וחווה. "התוכנית נמשכת שלושה חודשים": השתנה בעונה 5 עם הרחבת התוכנית לשנה אחת, ובעונה 6, כאשר התוכנית התקיימה לזמן בלתי מוגבל (ראו להלן). "התוכנית אמורה להתקיים למשך זמן מסוים": השתנה בעונה 6, עם ההכרזה על המשך התוכנית כל עוד הרייטינג יהיה מספיק (התוכנית נמשכה למעשה 363 ימים). "רק הזוכה מקבל פרס כספי": השתנה בעונה 6 עם ההקמה של שלושה אזורים שונים עבור הדיירים בהם הם לעבוד ולהרוויח כסף, אשר ניתנה להם, כאשר הם הודחו (הדיירים שעזבו את הבית מרצון לא קיבלו כסף). "הדיירים לא מקבלים מידע מבחוץ": השתנה בעונה 5, כאשר הדיירים הורשו לראות את חדשות RTL2 לאחר ניצחון במשחק כדי ללמוד על מתקפת טרור. "השותפים לא מקבלים מכתבים מבני משפחה וחברים או פוגשים אותם בזמן שהם בתוך הבית": השתנה בעונה 5, שם חלק מהדיירים קיבלו מכתבים/ביקורים מבחוץ, כתגמול על ניצחון במשחקים. שלא כמו בהרבה בתים אחרים, ב"אח הגדול גרמניה" העישון מותר בחוץ ובתוך הבית, מאחר שבגרמניה אין איסור עישון. התוכנית זוכה לתשומת לב גבוהה מצד התקשורת הגרמנית, וזאת מסקרת אותה תכופות. אולם, לצד הביקורות השגרתיות אודות "האח הגדול" כפי שהופיעו בגרסאות במדינות שונות (בהן ישראל), הופיעה ביקורת על העירום התדיר הנראה על המסך, ועל כך שהדיירים מצולמים בעודם מתקלחים ומתלבשים. התוכנית הגרמנית הוזכרה גם כאשר גידו וסטרוולה, יוצא התוכנית, מונה לסגנות הקנצלרית מרקל. אתר האינטרנט הרשמי של האח הגדול האח הגדול, ברשת החברתית פייסבוק "האח הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דף הבית הרשמי [1] [2] רוגל אלפר, ערוץ 26 הוא מכשיר עינויים, ואחרי עשר דקות רצופות בו מודים ברצח, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2015 Willkommen, großer Bruder: - WELT, DIE WELT ניר מגל, גרמניה: מבית "האח הגדול" לצמרת השלטון, באתר ynet, 28 בספטמבר 2009
המכון ההיסטורי היהודי

המכון ההיסטורי היהודי (בפולנית: Żydowski Instytut Historyczny; בראשי תיבות: ŻIH) ידוע גם כ"המכון היהודי ההיסטורי על שם עמנואל רינגלבלום" הוא מכון מחקר בוורשה, פולין, העוסק בעיקר בחקר ההיסטוריה של היהודים בפולין. המכון ההיסטורי היהודי הוקם בשנת 1947 כממשיך דרכה של הוועדה ההיסטורית היהודית המרכזית, שנוסדה ב-1944. המכון מצוי בתחום השיפוט של משרד התרבות והמורשת הלאומית בפולין. ב-2009 נקרא המכון על שמו של עמנואל רינגלבלום. במכון מאגר חומרים תיעודיים הנוגעים בהיסטורית הקיום היהודי בפולין. זהו גם מרכז מחקר אקדמי, למחקר ולהפצת ידע על ההיסטוריה והתרבות של יהדות פולין. המכון יושב בבניין שלפני המלחמה שימש את הספרייה המרכזית למדעי היהדות והמכון ללימודי יהדות בוורשה, שעמדה בסמוך לבית הכנסת הגדול של וורשה ברחוב טלומצקיה. בזמן המלחמה שימש הבניין ארגונים יהודיים שפעלו בגטו ורשה, ביניהם הג׳וינט, מרכז קליטה לפליטים שהגיעו לוורשה ועוד. בין חלקי האוסף היקרים מצוי ארכיון גטו ורשה המכונה ארכיון רינגלבלום (שנאסף על ידי "ארכיון עונג שבת"). הוא מכיל כ-6000 מסמכים (על 30000 פיסות נייר). אוספים חשובים אחרים הנוגעים למלחמת העולם השנייה כוללים עדויות (בעיקר של יהודים ניצולי שואה), זכרונות ויומנים, תיעוד של הג'וינט, עזרה עצמית יהודית (ארגוני רווחה פעילים בפולין תחת הכיבוש), ומסמכים ממועצות היהודים (Judenräte). תיעוד אתרים יהודיים היסטוריים במכון כולל כ-40 אלף תמונות הנוגעות לחיים היהודיים והתרבות בפולין. בנובמבר 2017 נפתחה במכון תערוכה גדולה ומקיפה על אוספי ארכיון עונג שבת ועל השותפים בכתיבת ואיסוף המסמכים. בתערוכה מוצגים גם כדי החלב וקופסאות הפח בהם נמצא האוסף אחרי המלחמה. המכון פרסם לאורך השנים קטלוג של מסמכים מתוך ארכיון רינגלבלום, כמו גם מספר רב של זכרונות מלחמה ויומנים. למעלה מ-60 שנה מפרסם המכון כתב עת אקדמי - "רבעון להיסטוריה יהודית". במכון פועל ארכיון הפתוח לקהל, ספריה וחדר קריאה בספרי העיון, חנות ספרים ומחלקה גנאלוגית, המסייעת בחיפוש מידע על משפחות מיהדות פולין בארכיון המכון וממקורות רבים אחרים. מ-1995 עד 2006 היה פרופסור פליקס טיך מנהל המכון ההיסטורי היהודי. ב-2011, פאבל שפיבאק (Paweł Śpiewak) (אנ'), פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת ורשה ופוליטיקאי לשעבר, היה מועמד לתפקיד מנהל המכון היהודי ההיסטורי על ידי בוגדן זדרוייבסקי (אנ'), שר התרבות והמורשת הלאומית. שפיבאק זכה בתפקיד והוא מנהל את המכון עד היום (2018). מדיה וקבצים בנושא המכון ההיסטורי היהודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכון ההיסטורי היהודי פורטל ׳עונג שבת׳ ובו מידע על הארכיון, השותפים ביצירתו ותערוכה (בעברית) פורטל ׳הספירה המרכזית ליודאיקה׳ (CBJ) ובו סריקות של אוספים נבחרים מארכיון המכון ואוספיו (בפולנית) אתר האינטרנט של המחלקה הגנאלוגית של המכון היהודי ההיסטורי ההיסטוריוגרפיה הפולנית ושואת היהודים, מאת נטליה אלקסיון, באתר יד ושם על מנהלו לשעבר של המכון ההיסטורי היהודי פליקס טיך, באתר יד ושם The Jewish Historical Institute, homepage. Stephan Stach Geschichtsschreibung und politische Vereinnahmungen: Das Jüdische Historische Institut in Warschau 1947-1968, in: Jahrbuch des Simon-Dubnow-Instituts / Simon Dubnow Institute Yearbook VII (2008), 401-431, ISBN 978-3-525-36934-0 Jewish Historical Institute, The Jewish History Quarterly. Uncredited, Change at the top; Jewish Historical Institute.
הלגיון השלישי אוגוסטה

הלגיון השלישי אוגוסטה (בלטינית: Legio III Augusta) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בשנת 43 לפנה"ס בידי אוקטביאנוס, והיה פעיל לפחות עד המאה ה-4. הלגיון גויס בשנת 43 לפנה"ס בידי הקונסול גאיוס ליוויוס פאנשה ואוקטביאנוס (לימים הקיסר אוגוסטוס). הלגיון לחם לצד אוקטביאנוס במלחמת האזרחים של רוצחי יוליוס קיסר, אולם היסטורית השירות המדויקת שלו מבוססת על השערות בלבד. ייתכן שהשתתף גם בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס, וככל הנראה הוא השתתף במערכה של אוקטביאנוס כנגד סקסטוס פומפיוס בסיציליה. בשנת 36 לפנה"ס נלחם אוקטביאנוס בלפידוס באפריקה, וכנראה הלגיון השלישי לקח חלק במערכה כי ידוע שהוא היה מוצב באפריקה לפחות משנת 30 לפנה"ס. בין השנים 17–24 לספירה, הלגיון השלישי השתתף בדיכוי המרידה של טאקפארינס בנומידיה. בתקופה זו, מפקד הלגיון השלישי היה הפרומגיסטראט של הפרובינקיה אפריקה, וכך היה הלגיון השלישי ללגיון היחיד בצבא הרומי אשר מפקדו היה גם חבר סנאט. ייתכן שההיסטוריון מרקוס ויליוס פטרוקולוס היה מפקד הלגיון לזמן מה. הקיסר קליגולה סבר שמסוכן מדי שסנאטור יפקד על לגיון, ולכן שינה את התקן. בתקופתו של נירון, פיקד על הלגיון לוקיוס קלאודיוס מקר, אשר התנגד לנירון ותמך במרד של גלבה. מקר אף סחף אחריו גם את הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס כאשר גלבה עלה לשלטון בשנת 69, הוא חשש מאלו שהעלו אותו לשלטון, והורה בחשאי על רציחת שני מפקדי הלגיונות. במהלך מלחמת האזרחים הידועה כשנת ארבעת הקיסרים, תמך הלגיון השלישי בתחילה בוויטליוס, אולם לאחר מכן העניק את תמיכתו לאספסיאנוס. עם זאת, הוא לא לקח חלק בקרבות. הלגיון השלישי נותר באפריקה במשך שנים רבות, והשתתף בדיכוי מרידות שונות של מקומיים. יחידות משנה של הלגיון נשלחו לסוריה בשנת 115, וסייעו לקיסר טראיאנוס במערכתו כנגד האימפריה הפרתית. בין 132–136 לקחו חלק יחידות של הלגיון בדיכוי מרד בר כוכבא בארץ ישראל. שלושים שנה לאחר מכן השתתפו יחידות משנה של הלגיון גם במסעותיהם למזרח של לוקיוס ורוס וקרקלה. בשנת 175 העביר מרקוס אורליוס חלק מחיילי הלגיון להונגריה כדי להשתתף במלחמות כנגד המרקומנים. אותם חיילים סופחו לאחר מכן אל הלגיון השני אדיוטריקס אשר ספג אבדות קשות. הלגיון השלישי השתתף ככל הנראה במלחמת האזרחים שפרצה בשנת 193 עם רציחתו של הקיסר פרטינקס, וצידד בספטימיוס סוורוס אשר הוכתר כקיסר מאוחר יותר. הנחה זו מבוססת על כך שסוורוס העניק ללגיון את הכינוי "פיא וינדיקס" (Pia Vindex - "הנוקם הנאמן"). עם זאת, אין לכך עדות נוספת. בתקופתו של סוורוס, השתתפו חיילי הלגיון בבניית מבצרים רבים בנומידיה, אשר חלקם קיימים עד ימינו. במלחמת האזרחים בשנת 238 הידועה כשנת ששת הקיסרים, צידד הלגיון במקסימינוס, ונלחם כנגד גורדיאנוס הראשון ובנו גורדיאנוס השני. המלחמה הסתיימה בניצחונו של גורדיאנוס השלישי, אשר היה נכדו של גורדיאנוס הראשון ואחיינו של גורדיאנוס השני. גורדיאנוס הורה על פירוק הלגיון השלישי עוד באותה שנה (238). חמש עשרה שנים מאוחר יותר, הוקם הלגיון השלישי מחדש בהוראתו של הקיסר ולריאנוס. ולריאנוס אף העניק ללגיון את הכינוי "איטרום פיא איטרום וינדיקס" (Iterum Pia Iterum Vindex - "שוב נאמן, שוב נוקם"). הלגיון השתתף בקרבות כנגד "חמשת העמים" - פדרציה של שבטים ברברים אשר התנגדה לשלטון הרומי באפריקה. המאבק נמשך עד 260, התחדש בשנת 289, והמרד דוכא סופית רק בשנת 297. הלגיון נעלם מהרשומות לקראת סוף המאה ה-4 ותחילת המאה ה-5. סמלי הלגיון לאורך השנים היו גדי ופגסוס. מדיה וקבצים בנושא הלגיון השלישי אוגוסטה בוויקישיתוף הלגיון השלישי אוגוסטה באתר livius.org (באנגלית) הלגיון השלישי אוגוסטה באתר livius.org (באנגלית)
רצח באוריינט אקספרס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רצח באוריינט אקספרס – רומן מתח בלשי משנת 1934 מאת אגאתה כריסטי רצח באוריינט אקספרס (סרט, 1974) – סרט קולנוע משנת 1974 בבימויו של סידני לומט ובכיכובו של אלברט פיני רצח באוריינט אקספרס (סרט, 2001) – סרט טלוויזיה משנת 2001 בכיכובו של אלפרד מולינה רצח באוריינט אקספרס (סרט, 2017) – סרט קולנוע בבימויו ובכיכובו של קנת בראנה משנת 2017