laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויליאם בקווית' מקינס

ויליאם בקווית' מקינס (באנגלית: William Beckwith McInnes;‏ 8 במאי 1889 – 9 בנובמבר 1939) היה צייר פורטרטים אוסטרלי, חתן פרס ארצ'יבלד שבע פעמים על ציוריו בסגנון המסורתי. הוא היה מדריך ומנהל בגלריה הלאומית של מדינת ויקטוריה. מקינס נולד בסנט קילדה, פרבר של מלבורן, למלקולם מקינס ולאשתו אליס אגנס, לבית בקווית'. למרות חוסר המסורת האמנותית המשפחתית, הוא היה מעוניין לצייר מהתקופה בה יכול היה להחזיק עיפרון. בשנת 1903, בגיל 14, הוא נרשם לבית הספר לציור של הגלריה הלאומית של ויקטוריה בהנהגתו של פרדריק מק'קבין. מאוחר יותר הוא עבר לבית הספר לציור בהנהלת לינדזי ברנרד הול. מקינס זכה בפרסים הראשונים שלו על ציור דמות וראש מהחיים, וחלק את הפרס לציור נוף בשנת 1908. זמן קצר לאחר מכן, מקינס ערך תערוכה של ציוריו בגלריה אתנואום במלבורן בשיתוף עם פ.ר. קרוזייר, שבעקבותיה נסע בשנת 1911 למסע לאירופה, שם יצר הרבה ציורי נוף והתוודע ליצירות המופת של רמברנדט, דייגו ולאסקס ואחרים. מקינס היה מיוצג בלונדון בתערוכה של המכון המלכותי לציירים בשמנים בשנת 1913. הוא חזר למלבורן באותה שנה, שם נערכה תערוכת יחיד שלו בגלריה אתנאום וכמעט הכל נמכר. בשנת 1916 הוא שימש כממלא מקום של פרדריק מק'קובין, בבית הספר לציור בגלריה הלאומית של ויקטוריה, במהלך חופשת ההיעדרות של מק'קבין במשך שישה חודשים. מקינס מונה זמנית לתפקיד בשנת 1918 לאחר מותו של מק'קבין, ובשנת 1920 מונה לצמיתות. בשנת 1921 הוא זכה בפרסי ארצ'באלד הראשונים על דיוקנאות. הוא המשיך לזכות בפרס עוד שבע פעמים. מקינס ביקר באירופה בשנת 1925 והוא היה מבוקש מאוד כצייר פורטרטים. במשך שנים רבות הוא לא הצליח לפנות זמן לעבודות ציורי נוף. בשנת 1927 הוזמן על ידי הממשלה הפדרלית לתאר את פתיחת הפרלמנט הראשון בקנברה על ידי הדוכס מיורק. בשנת 1928 הציג עם האקדמיה המלכותית, ובשנת 1933 ביקר שוב באנגליה כדי לצייר את הדוכס מיורק (לימים המלך ג'ורג' השישי). בשנה שלאחר מכן, כאשר ברנרד הול עזב לאנגליה כיועץ, מונה מקינס לתפקיד מנהל הגלריה הלאומית של ויקטוריה, ובמותו של הול מונה לראש בית הספר לציור. יצירות האמנות של מקינס מוצגות בגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה ובגלריה לאמנות של NSW. בנוסף, מקינס צייר מגוון אנשים חשובים בהיסטוריה האוסטרלית, כולל פקידים ומשפחות אצולה. מקינס סבל מבעיות לב כל חייו. ב־30 בנובמבר 1937, בסביבות חצות, המכונית בה נסע פגעה והרגה הולך רגל. בחקירה הובאו ראיות לכך שהתרופה ""לומינל" שנטל, יכולה הייתה להשפיע על נהיגתו ואחראית לאיבוד זכרונו. הוא לא הורשע בעבירה כלשהי. עם זאת, בריאותו הכללית נפגעה וביולי 1939 התפטר מתפקידו כמנהל בית הספר לאמנות בגלריה הלאומית. הוא נפטר ב־9 בנובמבר 1939. היה נשוי לוויולט מוריאל מוסגרב, ציירת פרחים מוכשרת, ונולדו להם ארבעה בנים ושתי בנות. 1921 1922 1923 1924 1926 1930 1936 מדיה וקבצים בנושא ויליאם בקווית' מקינס בוויקישיתוף Royal Institute Of Oil Painters". The Times: 10. 3 October 1913 – via The Times Digital Archive. Richard Haese, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University "Open Verdict". Newcastle Morning Herald and Miners' Advocate (19, 090). New South Wales, Australia. 18 December 1937. p. 11. Retrieved 5 December 2019 – via National Library of Australia. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם בקווית' מקינס".
מרקיע שחקים (סרט, 2020)

מרקיע שחקים (בספרדית: Hasta el cielo) הוא מותחן פשע משנת 2020. הסרט בוים על ידי דניאל קלפרסורו וצולם במדריד, ולנסיה ואיביזה. הסרט הגיע באפריל 2021 לנטפליקס ישראל. הסרט עוקב אחרי אנג'ל (מיגל הראן) במשך ארבע שנים, כיצד הפך ממוסכניק חסר כל שגר בשכונת עוני מחוץ למדריד לאחד הפושעים המתוחכמים בעיר, הניסיון של המשטרה לתפוס אותו, והנשים בהן הוא מתאהב. מיגל הראן – אנג'ל, מוסכניק שהפך לפושע מתוחכם. קרולינה יוסט – אסטרלה, חברתו הראשונה. פטריסיה ויקו – מרסדס, עורכת הדין שעוזרת לו ולחבריו כאשר הם מסתבכים עם המשטרה. פרננדו קיו – דוקו, השוטר שמנסה לתפוס את אנג'ל. "מרקיע שחקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מרקיע שחקים", באתר נטפליקס "מרקיע שחקים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מרקיע שחקים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טריילר
ג'ארד ארמסטרונג

ג'ארד ארמסטרונג (באנגלית: Jared Armstrong; נולד ב-7 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בעירוני אילת מהליגה הלאומית. ארמסטרונג נולד בבולטימור, מרילנד למשפחה ממוצא יהודי. הוא החל את קריירת הכדורסל שלו כשלמד ושיחק בתיכון מכינת ציון. ארמסטרונג דורג בשני כוכבים על פי יכולתו בתיכונים והתחייב לאוניברסיטת מרכז פלורידה. בעונתו הראשונה במכללות, ארמסטרונג שיחק ב-24 משחקים והעמיד ממוצעים של 4.1 נקודות, 1.9 אסיסטים ו-1.5 ריבאונדים ב-13.8 דקות למשחק. לאחר העונה בפלורידה, ארמסטרונג עבר לאוניברסיטת סליפרי רוק מה שאילץ אותו לוותר על עונת 2017/2018 בליגת המכללות. בעונתו הראשונה במכללה, שותף ארמסטרונג ב-29 משחקים והעמיד ממוצעים של 16.5 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ב-25.6 דקות למשחק. בתום העונה נבחר ארמסטרונג לחמישיית העונה השנייה של מחזור הגיל שלו בליגה. בעונתו האחרונה במכללות, שותף ארמסטרונג ב-21 משחקים, מתוכם פתח ב-14 והעמיד ממוצעים של 13.9 נקודות, 2.5 אסיסטים ו-2.2 ריבאונדים ב-29.2 דקות למשחק. בקיץ 2021 חתם ארמסטרונג בהפועל חיפה מהליגה הישראלית בכפוף לקבלת אזרחות ישראלית, הוא שותף במשחקי מוקדמות היורופקאפ אך שוחרר בלי שרשם הופעה בליגה לאחר שלא קיבל אזרחות. בקיץ 2022 חתם ארמסטרונג במכבי ראשון לציון מהליגה הלאומית לאחר שקיבל אזרחות ישראלית בעונה זו העמיד ממוצעים של 6.7 נק' ו-2.3 אסיסטים והעפיל עם הקבוצה לשלב רבע גמר הפלייאוף בו הודחה. באוגוסט 2023 חתם באליצור "איתו" אשקלון. בקיץ 2024 חתם בעירוני אילת אריאל שנבל, ‏למרות המלחמה ג׳ארד ארמסטרונג לא עוזב את הפרקט של אליצור אשקלון ובמקביל מגן על ישראל בעולם, בעיתון מקור ראשון, 18 בינואר 2024 ג'ארד ארמסטרונג צפוי לשחק בהפועל חיפה, באתר www.israelhayom.co.il הרכז ג'ארד ארמסטרונג חתם במכבי ראשל"צ, באתר ONE‏, 26 ביולי 2022 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ארד ארמסטרונג".
גדרות טובות יוצרות שכנים טובים

"גדרות טובות יוצרות שכנים טובים" (באנגלית: Good Fences Make Good Neighbors) הוא פתגם אמריקאי שמשמעותו היא, כי חלוקה ברורה של שטחים בין שכנים מועילה ליחסי השכנות ביניהם. הפתגם מופיע לראשונה בכתב בסביבות שנת 1850 כפתגם אמריקאי עממי, אך הוא התפרסם לאחר הופעתו בשירו של רוברט פרוסט "תיקון חומה" (Mending Wall) משנת 1915. בשיר מתקנים שני חקלאים שכנים ביחד חומה בין חלקותיהם. תוך כדי העבודה תוהה הדובר, אחד מהחקלאים, בפני עמיתו על הצורך בחומה. השכן עונה בציטוט הפתגם (שורה 27), שהוא "אימרתו של אביו" (שורה 43), ומזכיר אותו שוב בסוף השיר (שורה 45). הדובר אינו שלם עם תשובה זו, ובחציו השני של השיר הוא מתאר בפני הקורא את הקושיות שהיה רוצה להקשות עליה, את השינוי לרעה בתפיסתו את שכנו בעקבות התשובה, ואת הרגשתו שגורמי טבע כלשהם מתנגדים לחומות ומנסים לחבל בהן. הפתגם מוזכר תדיר בקשר לסכסוכים בין עמים. הוא מופיע בשיח הפוליטיקה הישראלית בקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני, בעיקר בעניין גדר ההפרדה, או בקשר ליחסים בין ישראל ומדינות ערב. אלה הסבורים שהפרדה חברתית או פיזית בין שתי החברות המדוברות תגרום ליחסים טובים יותר ביניהן נוהגים לצטט את הפתגם כחיזוק לעמדתם, בעוד אלה הנוקטים בגישה ההפוכה נוהגים לטעון שהפתגם מייצג תפיסת עולם מוטעית או שאיננה רלוונטית למקרה שעוסקים בו. השימוש הידוע הראשון בפתגם בקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני נעשה על ידי עיתונאי הג'רוזלם פוסט יוסף גואל בשנת 1989, אך הפתגם נקשר יותר לראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד ברק, אשר החל משנת 1999 נהג להזכירו בשיחות בעל-פה תוך ניסיונו לשכנע בעד הקמת גדר בין ישראל ליהודה ושומרון. "הדרך שלא נבחרה" עדנה אולמן-מרגלית, תיקון חומה (תרגום לעברית), באתר הארץ, 27 באוגוסט 2003 Wolfgang Mieder, "'Good fences make good neighbors': history and significance of an ambiguous proverb", 2003 רוברט פרוסט, "תיקון חומה", באתר bartleby.com (באנגלית)
לילי פלמר

לילי פלמר (Lilli Palmer;‏ 14 במאי 1914 – 27 בינואר 1986) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית יהודייה ממוצא גרמני. היא נולדה בשם Lilli Marie Peiser בפוזנן שהייתה אז בקיסרות הגרמנית (כיום בפולין להורים יהודים. אביה אלפרד היה כירורג ואמה רוז הייתה שחקנית תיאטרון. בגיל ארבע היא עברה עם משפחתה לרובע שרלוטנבורג בברלין ושם למדה משחק. עם עליית הנאצים לשלטון הם עברו לפריז שם הופיע בקברטים עד שצייד כישרונות בריטי התרשם ממנה והיא עברה ללונדון והוחתה על חוזה עם חברת הסרטים Gaumont. סרטה הראשון היה Crime Unlimited" (1935) ולאחריו הופיעה בעוד מספר סרטים בריטיים. בתקופה זו הכירה את בעלה הראשון, השחקן רקס הריסון. הם נישאו ב-1943 וב-1944 נולד בנם קארי הריסון (אנ'). ב-1945 הם עברו לארצות הברית והופיעו בברודוויי בהצגה המצליחה "פעמון, ספר ונר". היא הוחתמה בחברת האחים וורנר והופיעה בסרטים "Cloak and Dagger" לצידו של גרי קופר (1946) ו"Body and Soul" לצידו של ג'ון גארפילד. ב-1952 הם הופיעו יחד בסרט "The Four Poster" עליו זכתה ב"בגיע וולפי" בפסטיבל הסרטים של ונציה. ב-1961 שיחקה בקומדיה "התענוג של חברתו" לצידם של פרד אסטר ודבי ריינולדס, ב-1962 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "הבוגד שלא בגד" לצידו של ויליאם הולדן. ב-1963 הופיעה בסרט "נס הסוסים הלבנים" לצידו של רוברט טיילור. שני סרטים אלה מבוססים על מקרים אמיתיים במלחמת העולם השנייה. ב-1954 חזרה לגרמניה והופיע שם בסרטים כמו "סיפורה של אנה אנדרסון" (1956). בטלוויזיה הופיע בספינת האהבה וב-1986 הופיעה במיני סדרה פיוטר הגדול כאמו של פיטר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה. ב-1957 היא הסכימה לבקשתו של רקס הריסון להתגרש ממנה כדי להתחתן ולהינשא לשחקנית החולה קיי קנדל. היא נישאה לשחקן קרלוס תומפסון. נישואים אלה נמשכו 29 שנים, עד למותה של פאלמר מסרטן בגיל 71. תומפסון התאבד זמן קצר לאחר מכן. "Cloak and Dagger"‏ – 1946 "Body and Soul"‏ – 1947 "The Four Poster"‏ – 1952 התענוג של חברתו – 1961 הבוגד שלא בגד – 1962 נס הסוסים הלבנים – 1963 מול פלנדרס – 1965 מבצע חץ מקשת - 1965 הנערים מברזיל – 1978 מדיה וקבצים בנושא לילי פלמר בוויקישיתוף לילי פלמר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי פלמר, באתר AllMovie (באנגלית) לילי פלמר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לילי פלמר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לילי פלמר, באתר MusicBrainz (באנגלית) לילי פלמר, באתר Discogs (באנגלית) ליל פלמר, באתר TCM לילי פלמר, באתר Internet Broadway Database לילי פלמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מחיקות

"מחיקות" (באנגלית: Erasures) היא יצירת אמנות מאת יהושע נוישטיין. הסרט "מחיקות" נוצר על ידי יהושע נוישטיין בין השנים 1971–1973 בירושלים ובלונדון. הוא מורכב ממספר סצנות, ללא פסקול, המתעדות תהליך סימולטני של רישום ומחיקה על ידי שתי ידיים. בכל סצנה נכתבת ונמחקת מילה, ביטוי לשוני או דימוי חזותיי. בין היתר עשה נוישטיין שימוש במילים "Erasure Fmae",‏ "Art Beauty", "רגיש", "פנאטי", "טוב", "אני ילדה ציונית", "יהודי" ועוד. בסצנה אחרת נרשמו ונמחקו שני משולשים המסודרים כמגן דוד, ריבוע, סימן דולר וצורות אחרות. כמו בעבודות אחרות של נוישטיין, הפעולות הרישומיות המתועדות כורכות יחדיו אל תוך מרחב לימינאלי את תוצאות פעולת הרישום ואת עקבותיה של אותה פעולה. אלו מהוות הד להבנייה ולפרוק של המושגים הלשוניים הנרשמים-נמחקים. ראו: הדר, אירית, דימויים תחת מחיקה, ערב רב, 14 בדצמבר 2014 ראו: אילנה טננבאום, "ההקשר הישראלי: בין הגוף הפרטי לגוף הלאומי", וידאו Zero, כתוב בגוף, פעולה בשידור חי, מוזיאון חיפה, 2006, עמ' 48 ראו: פרי-להמן, מאירה, נוישטיין: כלומר רישום, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2012, עמ' 10
הררי (מדינה)

המדינה האזורית הלאומית של אומת ההררי (באנגלית: Harari People's National Regional State) היא הקטנה מבין מדינות אתיופיה, הן בשטחה והן במספר תושביה. בעבר הייתה חלק ממחוז הררג. בירתה של הררי היא העיר הרר. על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה לשנת 2005, חיים בהררי 196,000 תושבים, כאשר החלוקה היא 100,000 גברים ו-96,000 נשים. 74,000 או 37.8% הם כפריים, ו-122,000 או 62.2% הם עירוניים. להררי שטח של 311.25 קמ"ר וצפיפות ממוצעת של כ-630 איש לקמ"ר. הקבוצות האתניות במדינת הררי הן אורומו 52.35%, אמהרים 32.6%, הררים 7.1% ו-3.2% גורג'ה. מכאן עולה כי ההררים הם מיעוט קטן במדינת האם שלהם. התפלגות הדתות בהררי היא 60.3% מוסלמים, 38.2% נוצרים אתיופים אורתודוקסיים, 0.9% נוצרים פרוטסטנטים, 0.55% נוצרים קתולים, ו-0.1% דתות אחרות. מדיה וקבצים בנושא הררי בוויקישיתוף רשת הרר מפת מדינת הררי הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה (באנגלית)
אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון - בית האמנים ע"ש שאגאל

אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון - בית האמנים ע"ש שאגאל הוקמה בשנת 1954 ביוזמת אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון. מקום משכנה של האגודה בבית האמנים בשד' הציונות 24 חיפה. האגודה היא עמותה ללא מטרת רווח. מקורה של האגודה באגודת אמנים עברית (Jewish Artists Association) שהוקמה באוקטובר 1920. מטרת האגודה הייתה "לפתח ולהפיץ בקרב העם את האמנויות, את מלאכת האמנות וטעם ויופי ברוח עברי". באפריל 1921 הציגו חברי האגודה תערוכה במגדל דוד. החל משנת 1923 הציגה האגודה 19 תערוכות קבוצתיות שונות. היו אלה תערוכות אקלקטיות ובהן הרבה יצירות אמנות ברמות אמנותיות שונות. לצד תערוכות אלו נערכו מדי פעם תערוכות קבוצתיות שונות על בסיס מסחרי או אמנותי. בנוסף ערכה האגודה את המדור לציור ולפסול של כתב העת "תיאטרון ואמנות" שיצא לאור בשנת 1927. ב-4 באוגוסט 1934 התקיים בתל אביב כינוס ראשון של אגודה הציירים והפסלים בארץ ישראל. דובר על הקמת ביתן לתערוכות ותערוכה מתמדת, הקמת קואופרטיב של ציירים, מועדון, עזרה הדדית ושיכון לחברי האגודה. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 הופסקה פעילות האגודה, עקב מעבר האמנים למרכז הארץ ובייחוד לתל אביב. תחתיה הוקמה בתל אביב ב-1934 אגודת הציירים והפסלים. עם הקמת המדינה שונה שמה ל"אגודת הציירים והפסלים בישראל ". בשנת 2002 שונה שמה ל"אגודת הציירים והפסלים (ת"א)" ובנוסף לה הוקמו שלוש אגודות עצמאיות של ציירים ופסלים, בירושלים, בחיפה ובבאר שבע. הוקם ב-1954 ביוזמת "אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון." הבית הוקם בסיוע וועדה ציבורית הכוללת את עיריית חיפה, מועצת פועלי חיפה, וועד הדר הכרמל, וחברות שונות: סולל בונה, שכון עובדים בעמ', חב' הסנה, חב' ביטוח מגדל, חב' ביטוח בנין, חב' צים - שהם, בית חרושת נשר, מפעלי קייזר- פריזר, חב' פיקא, חב' חשמל, חב' תנובה. ובזכות פעילותם הענפה של מר יעקב טננבוים, מר משה פומרוק, מר יוסף מילר, שי ובניו ומר אהרון רוזנפלד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל דוד ויטמן. מידות המבנה: כ-200 מ"ר. שתי קומות ושני אולמות תצוגה. בפתח הבניין - כניסת מדרגות ולצידה כניסה נגישה המיועדת לנכים. אולם קומה א' ומבואת כניסה, שירותים כפולים, מטבח, מחסן לאחסון היצירות, גרם מדרגות המוביל לאולם קומה ב'. גן פסלים מקיף את הבניין. מאוגוסט 2014 עד מרץ 2015 שופץ בית האמנים בסיוע הקרן לחיפה ועיריית חיפה. בבית האמנים מוצגות כל סוגי האמנויות, כולל: ווידאו ארט, אמנות הטלאים, אמנות הזכוכית, צילום, טכניקות משולבות ועוד.האגודה מפיקה קטלוגים לתערוכות קבוצתיות ארציות ובינלאומיות המלווים באירועים כגון: שיח גלריה, היכרות אישית עם האמן, הרצאות, קונצרטים, שבת תרבות, מייצגים בעלי פן תיאטרלי ועיצובי כאחד, בנוסף מקיימת האגודה שיתופי פעולה בנושאי תרבות ואמנות עם מוסדות וארגונים שונים בארץ ובעולם. אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון - בית האמנים ע"ש שאגאל, באתר "גיידסטאר ישראל" Haifa Foundation | Truly Israeli, https://haifafoundation.org/he/ (בעברית, אנגלית) פייסבוק - אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון., בית האמנים ע"ש מארק שאגאל, באתר www.facebook.com
IR-40

IR-40 הוא כור גרעיני, שמופעל בעזרת מים כבדים ונמצאת בסמוך לעיר אראכ שבאיראן. איראן טוענת כי הכור משמש אותה רק לצורכי מחקר ופיתוח ולייצור איזוטופים רפואיים. הממשל האיראני החליט להקים בשנות ה-80 של המאה ה-20 כור שיעשה שימוש במים כבדים. רק ב-2002 הושלמו כ-90% מתכנון הכור. באותם ימים המרכז למחקר גרעיני של טהראן, שהיה הכור הוותיק ביותר באיראן הגיע למגבלות הבטיחות שלו. בתוכנית המקורית, הכוונה הייתה להקים את הכור באספהאן אך ב-2002 הוחלט לבנות אותה בסמוך לעיר אראק, באוגוסט 2006 הכריזה איראן על חנוכת המתקן באראק לייצור מים כבדים. ביוני 2013 ביקר בכור הגרעיני נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד. במסגרת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית הסכימה איראן לתכנן מחדש את הכור בסיוע P5+1 וזאת כדי למזער את היכולת של הכור לייצר פלוטוניום ברמה שמשמשת לנשק גרעיני, בנוסף לכך הסכימה איראן להסיר את ליבת הכור ולמלא אותה בבטון כדי שתהפוך לבלתי שמישה. בינואר 2016 הצהירה איראן כי ליבת הכור הוסרה. מדיה וקבצים בנושא IR-40 בוויקישיתוף Great Britain Foreign and Commonwealth Office (2005). Iran's Nuclear Programme: A Collection of Documents. London: The Stationery Office. ISBN 9780101644327. נבדק ב-22 במאי 2018. {{cite book}}: (עזרה) "Research Reactor Details - TRR". International Atomic Energy Agency. 1998-10-01. נבדק ב-2009-08-19. "Ahmadinejad visits Iran heavy water reactor site". Yahoo. Associated Press. 9 ביוני 2013. נבדק ב-2013-06-09. {{cite news}}: (עזרה) The Plutonium Pathway: Arak Heavy Water Reactor and Reprocessing, Institute for Science and International Security, July 21, 2015. https://www.rt.com/news/328911-iran-arak-reactor-core RT (TV network) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרשלדאן

קרשלדאן (בהונגרית: Körösladány) היא עיר במחוז בקש בנפת סגהאלום. קרשלדאן הוא יישוב בקצה הצפוני של מישור נחלי הקרש, השבש-קרש שמגיע מהרי הקרפטים זורם דרך העיר, נהר שעיקוליו החזקים נחתכו במהלך הסדרת זרימתו. האזורים העמוקים יותר ביישוב הוצפו בזמנו מעת לעת במים לפני ההסדרה. היישוב ממוקם בצומת של השבש-קרש והכביש הראשי 47, אחד מנקודות המעבר על הנהר. היישובים הסמוכים הם סגהאלום מכיוון צפון מזרח, גיומנדרד מדרום מערב ודוואוואניה מצפון מערב. היישוב נמצא 93 ק"מ דרומית לדברצן, 133 ק"מ צפונית-מזרחית לסגד ו-39 ק"מ צפונית לבקשצ'אבה. הכביש הראשי 47 עובר דרך העיר, כך שציר הגישה החשוב ביותר הוא מדברצן – ברטיואויפאלו – סגהאלום וכן מציר סגד – בקשצ'אבה. כביש 4205 מתחבר עם קישויסאלאש ודוואוואניה. החפירה ההיסטורית והארכאולוגית של קרשלדאן ואזור הגבול שלה החלה כבר באמצע המאה ה-19. העבודה ההיסטורית התובענית הראשונה בנושא היישוב נעשתה בשנת 1855 וכן נכתבו מספר עבודות נוספות, אך אף אחת מהן לא העניקה עד היום את ההיסטוריה המונוגרפית המלאה של העיר. ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי לקרשלדאן מתוארך עבר של 7,000 שנים, מהתקופה שבה הקהילות האנושיות הראשונות שמייצגות את "תרבות קרש" הופיעו. על אף שהאוכלוסייה שחייתה שם השתנתה והתחלפה מספר פעמים במהלך אלפי השנים, האזור היה מיושב כל הזמן. היישוב הנוכחי הוא בן יותר מ-900 שנה, ונהרס כמה וכמה פעמים בתולדותיו כתוצאה ממלחמות, משריפות או משיטפונות. בשנת 1865 הופעלה טחנת הקיטור הראשונה. ב-1 באוקטובר 1866 נפתח גן הילדים הראשון. ב-5 ביוני 1872 הועבר בית המועצת הכפר. בשנת 1881 שיטפון השמיד את הכפר 0טרם עיר). ארבע שנים לאחר מכן קיימה הנהלת הכפר את היריד הראשון במקום. בשנת 1887 הושלם מקלט העניים. ב-25 ביוני 1891 הגיעה הרכבת. שנתיים לאחר מכן הושלם גשר הברזל הראשון בכפר. בדצמבר אותה השנה נסלל הכביש הסלול הראשון אל הכפר (291 M). יהודים התיישבו בקרשלאדן במחצית השנייה של המאה ה-19, רובם היו סוחרים זעירים. הקהילה יסדה חברה קדישא בשנת 1850, בית כנסת ובשנת 1858 גם בית ספר. במאי 1944 גורשו יהודי העיר לגטו שהוקם בסגהאלום, חלקם נשלחו לאחר מכן למחנה ההשמדה אושוויץ שם נרצחו. חפיר צ'רס (או תעלת צ'רס) עדיין נראה לעין בקלות, חפיר באורך ארבעה קילומטרים לאורך נחל הקרש, שנבנה כנראה בסביבות 352. הכנסייה הקלוויניסטית (1776) טירת ונקהיים-מראן (1805) – כיום בית ספר יסודי הכנסייה הקתולית (1822) קריפטה של משפחת ונקהיים (1830) אנדרטת מלחמת העולם הראשונה – חנוכת פסל הגיבורים: 5 במאי 1929 אנדרטת לאיוש טיקרי (1956) סכר שבש-קרש (1977) אנדרטת מלחמת העולם השנייה אוסף היסטוריה מקומית – מוזיאון הכפר (2003) פרנץ לוי (1869 – 1944) רב הונגרי, תאולוג, כותב ספרי לימוד, מתרגם, נספה בשואה. מוטי בן-ינאי (נולד ב-1 בינואר 1940) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת ישראלי. קרשלדאן בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 493 קו'רו'ש-לאדאן', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 374. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קרשלדאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרשלדאן קרשלדאן אנו - גלריית תמונות יד ושם, פנקס הקהילות List of villages and towns depopulated of Jews during the Holocaust בבית הקברות המשופץ של קרשלדאן מצויים 70 קברים תיעוד יהודי קרשלדאן שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
קרחון האנטר (אנטארקטיקה)

קרחון האנטר (באנגלית: Hunter Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי באוורס, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 13 קילומטרים. הקרחון זורם לכיוון מערב, ומנקז את מרכז רכס לאנטרמן שבהרי באוורס. הקרחון נשפך אל קרחון רניק, בסמוך מדרום להר לאגרינג. הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1960–1962. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם לוטננט קומנדר ויליאם ג'י. האנטר (William G. Hunter), שהיה קצין המבצעים וקצין המנהלה של תחנת מקמרדו בעונת החורף (החוף האנטארקטי) של 1964. בדומה לשמו של קרחון לינדר, גם שם קרחון זה נקרא על שם קצין בתחנת מקמרדו. קרחון האנטר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון האנטר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון האנטר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון האנטר ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
העולם קורא ללונה

העולם קורא ללונה (באנגלית: !Earth To Luna, בפורטוגזית: !O Show da Luna) היא סדרת טלוויזיה ברזילאית-אמריקאית מונפשת, המיועדת לילדים בגילאי ארבע עד שבע. לסדרה הופקו שש עונות ו-156 פרקים באורך 15 דקות, אשר שודרו במקור החל מ-16 באוגוסט 2014 עד 27 במרץ 2017. הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי. הסדרה מספרת על לונה, ילדה בת שש שאוהבת מאוד מדע, שאחיה הקטן יופיטר וחיית המחמד שלהם, החמוס "קלייד", חוקרים את העולם ומחפשים תשובות מדעיות לתופעות טבע ולהתנהגות בעלי חיים. הסדרה דובבה לעברית בשנת 2016 ושודרה בערוץ A+, כאשר הדיבוב העברי בוים על ידי מעיין קראים, והופק על ידי הדס מוזס. לורן סביר - לונה אפיק רוזן - יופיטר קטי כהן - אליס דור סרוגו - איגור רועי ויינברג - תור הילה מערבי - אמא סער בדישי "העולם קורא ללונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) העולם קורא ללונה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Animação da TV PinGuim será exibida em canais americanos, BRAVI (ב־Brazilian Portuguese) 2016 INTERNATIONAL EMMY® KIDS AWARDS NOMINEES ANNOUNCED, פרס אמי gofilmes.net - gofilmes Resources and Information., ww1.gofilmes.net
קרחון האנטר

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה קרחון האנטר (אנטארקטיקה) – קרחון בהרי באוורס, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. ניו זילנד קרחון האנטר (החוף המערבי) – קרחון בחבל החוף המערבי, שבאי הדרומי של ניו זילנד
ערן בן ימיני

ערן בן ימיני (נולד ב-21 ביוני 1966) הוא מייסד ארגון מגמה ירוקה, ארגון סטודנטים ארצי למען איכות הסביבה. כיהן כיו"ר התנועה הירוקה שרצה יחד עם מימד לבחירות לכנסת השמונה עשרה. בן ימיני הוא בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון ודוקטורנט להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת בר-אילן. בעת שהותו באנגליה בשנות ה-90 נחשף לפעילות סביבתית רבה כנגד כביש M11. עם שובו לארץ סבר כי הפעילות שהתקיימה נגד סלילת כביש חוצה ישראל מעטה, והקים בשנת 1997 את מגמה ירוקה (בתוך החברה להגנת הטבע), ארגון סטודנטים ארצי להגנת הסביבה בכלל, ולמאבק נגד חוצה ישראל בפרט. לאחר מכן הפכה מגמה ירוקה לארגון עצמאי. תחת הנהגתו של בן ימיני הרחיב הארגון את פעילותו לתחום נרחב יותר של צדק סביבתי. בשנים 2004–2007 שימש בן ימיני כרכז המסלול הסביבתי של התוכנית ל"חממה ליזמות חינוכית" במכון לחינוך דמוקרטי, במכללת סמינר הקיבוצים, וכיום הוא מלמד במסלול. משנת 2003 הוא מנחה תוכנית עמיתי הסביבה של מרכז השל - המכון הישראלי לחשיבה ומנהיגות סביבתית. בשנת 2008 פרש מתפקיד יו"ר הוועד המנהל של מגמה ירוקה, לאחר שעמד בראש הארגון מאז הקמתו. ב-2008 הקים בעזרת אלון טל ופעילים נוספים את התנועה הירוקה, כיהן כיושב ראש עד 2010. בעקבות החלטתה של ועידת התנועה באוקטובר 2010 להתמקד בהיבט הסביבתי על חשבון ההיבט הכלכלי והמדיני, הודיע בן ימיני על התפטרותו מתפקיד היושב ראש, אך נשאר בהנהגת המפלגה. ב-26 ביולי 2013 נבחר לתפקיד יושב-ראש משותף של התנועה הירוקה יחד עם יעל כהן-פארן בבחירות להנהגת התנועה הירוקה. ב-21 במרץ 2017 החל לשמש כמנכ"ל ארגון חיים וסביבה. מדיה וקבצים בנושא ערן בן ימיני בוויקישיתוף מיה שליט, ימי בנימיני ב"ירוק ברשת", מאי 2007. נעמי רייכמן, פותח חזית: ערן בן-ימיני נובח בירוק, זמן תל אביב, 21 בדצמבר 2008 התנועה הירוקה - המפלגה שערן בן ימיני כיהן בה כיו"ר אביב לביא, דרכנו, באתר הארץ, 28 בינואר 2003 - מאבקו של ערן בן ימיני בכביש 6 משה אביעזר, התנועה הירוקה בוחרת את רשימתה לכנסת, באתר nrg‏, 12 בדצמבר 2008 הצוות באתר חיים וסביבה, אוחזר בתאריך 22 באפריל 2018.