laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הידמרו קונויה

הרוזן הִידֶמָרוֹ קוֹנוֹיֶה (ביפנית: |近衛 秀麿|Konoe Hidemaro; ‏ 18 בנובמבר 1898 – 2 ביוני 1973) היה מנצח ומלחין יפני. הוא היה אחיו הצעיר של ראש ממשלת יפן בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה. קונויה נולד בטוקיו, בנו הצעיר של הדוכס קונויה אטסומארו, צאצא לאחד מחמשת בתי המלוכה של שבט פוג'יווארה. על פי המסורת, סיפק שבט קונויה נגני גאגאקו לחצר הקיסר היפני, והידמרו בחר להמשיך במסורת המוזיקלית של המשפחה, בעוד שאחיו הבכור פומימארו פנה לפוליטיקה. בשנת 1913 החל קונויה את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות של טוקיו, שם התמחה בנגינה בכינור. ב-1915 יצא לזמן קצר לגרמניה ללמוד הלחנה. עם שובו ליפן היה לתלמידו של קוסאקו יאמאדה. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה ב-1920, עם תזמורת חובבים בניצוחו של טוקיצ'י סטוגוצ'י. קונויה יצא שוב לאירופה ב-1923, להמשיך בלימודיו בפריז אצל ונסן ד'אנדי ובברלין אצל פרנץ שרקר. קונויה למד ניצוח גם אצל אריך קלייבר וקרל מוק. ב-1924 ניצח על הפילהרמונית של ברלין ובסתיו של אותה שנה חזר ליפן. קונויה היה שותף לייסוד האגודה הסימפונית של יפן בשנת 1952, ובשנה שלאחריה היה למנצח התזמורת. בהמשך ייסד קונויה את התזמורת הסימפונית של טוקיו, ועזר לעצב, לאורך תקופה של 10 שנים, את התזמורת להרכב, שהוכר כמשתווה באיכותו לרבות מן התזמורות המעולות באירופה. מינואר 1926 ועד פברואר 1935 היה המנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת הסימפונית NHK. כיום זכור קונויה כמי שניצח על הקלטת הבכורה של הסימפוניה הרביעית של מאהלר במאי 1930. עוד הייתה זאת, פרט לחיתוך בפרק השלישי, ההקלטה החשמלית הראשונה של סימפוניה של מאהלר במלואה. קונויה הרבה בהופעות אורח באירופה ובארצות הברית, שם ניצח על כ-90 תזמורות שונות במהלך הקריירה שלו, בהן תזמורת לה סקאלה במילאנו והתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית. הוא יצר קשרי ידידות עם אריך קלייבר, לאופולד סטוקובסקי, וילהלם פורטוונגלר וריכרד שטראוס. הוא נסע לגרמניה וניצח על הפילהרמונית של ברלין במחצית השנייה של שנות ה-30'. בראשית דרכה של תזמורת NBC, תכנן סיור באמריקה בפיקוחו של סטוקובסקי, אבל המיזם בוטל בגלל מלחמת העולם השנייה. קונויה כתב יצירות מקוריות, אבל התעניין יותר בעיבוד מוזיקה קיימת, בין היתר "תמונות בתערוכה" של מוסורגסקי והחמישייה בדו מז'ור של שוברט. Kronungs-Kantate לסופרן, מצו-סופרן, בריטון, מקהלה ותזמורת (1928) Etenraku לתזמורת (1931; עיבוד מ"גאגאקו") Chin Chin Chidori לקול ופסנתר הסימפוניה הרביעית של מאהלר, סאקאיה קיטאסאיה (סופרן, תזמורת NHK של טוקיו, פארלופון יפן, מאי 1930 מדיה וקבצים בנושא הידמרו קונויה בוויקישיתוף הידמרו קונויה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הידמרו קונויה, באתר MusicBrainz (באנגלית) הידמרו קונויה, באתר Discogs (באנגלית) Biography (in English) Mozart : Sinfonia concertante KV 297b בוקס.גוגל, על הקלטת הסימפוניה הרביעית של מאהלר בניצוח הידמרו קונויה "צ'ין-צ'ין צידורי", הידמרו קונויה, סרטון באתר יוטיוב ברוס אדר, אולמיוזיק, ביוגרפיה של הידמרו קונויה (אנגלית) נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", הוצאת לדורי 1996, תרגום שלומית קדם, עמ' 698 http://homepage2.nifty.com/stokowski/konoye/index.html
מטאלורג פיקאליובו

מועדון הכדורגל מטאלורג פיקאליובו (ברוסית: Футбольный клуб Металлург Пикалёво) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר פיקאליובו שבמחוז לנינגרד. הקבוצה מתמודדת באליפות מחוז לנינגרד בכדורגל, אך בעבר התמודדה בליגה המקצוענית ובליגה הרוסית השנייה. הקבוצה התקיימה משנת 1956 ועד 2014 והתמודדה במסגרת אליפות המחוז עד שפורקה. בשנת 2015 הוקמה הקבוצה מחדש ונקראת בשם "מטאלורג מחוז המשנה בוקסיטוגורסק" (ברוסית:Металлург-БМР). עד 1991 — מטאלורג 1991 — גלינוזיום 1992 - מאי 2002 — מטאלורג מאי 2002 - 2004 — פיקאליובו 2004 - 2014 — מטאלורג משנת 2015 — מטאלורג-BMR הקבוצה הוקמה בחסות מפעל המלט של העיר פיקאליובו. משנת 1963 התמודדה הקבוצה במסגרת אליפות המחוז. בשנת 1966 זכתה בגביע המחוז ושנה לאחר מכן זכתה באליפות המחוז ללא אף הפסד במהלך העונה. בשנים 1968—1969 התמודדה באזור 8 של הליגה הסובייטית השנייה. בעונת 1976 התאחדה הקבוצה עם קבוצת הכדורגל של בוקסיטוגורסק והתקיימה עד 1989. בשנים 1994—1995 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית השלישית, שבאותה עת נחשבה לליגה הרביעית בחשיבותה ברוסיה והייתה ליגה מקצוענית. בעונת 2003 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית השנייה, אך נתקלה בקשיים פיננסיים שמנעו ממנה את המשך קיומה באופן סדיר. והקבוצה פורקה. במרס 2015 הוקמה קבוצת הכדורגל מטאלורג-BMR, כאשר BMR הוא ראשי התיבות ברוסית של מחוז המשנה בוקסיטוגורסק; ברוסית: Бокситогорский муниципальный район). הקבוצה סיימה את עונת הבכורה שלה באליפות המחוז במקום החמישי ובעונת 2016 העפילה עד לגמר גביע המחוז, אך הפסידה. אליפות מחוז לנינגרד: 1967, 1976, 1985, 1986 מחזיקת גביע מחוז לנינגרד: 1966, 1978, 1982, 1986, 1987, 1988, 1990, 1992, 1993, 1999 אתר האינטרנט הרשמי של מטאלורג פיקאליובו מטאלורג פיקאליובו, ברשת החברתית VK ИЗ ИСТОРИИ ФУТБОЛА ЛЕНИНГРАДСКОЙ ОБЛАСТИ НА ВСЕСОЮЗНОЙ (ВСЕРОССИЙСКОЙ) АРЕНЕ
מייק אינז

מייקל "מייק" אינז (באנגלית: Mike Inez; נולד ב-14 במאי 1966 בסן פרננדו, קליפורניה, ארצות הברית) הוא מוזיקאי רוק אמריקני המוכר בעיקר כבסיסט של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס. אינז ניגן בס באלבומים No More Tears ,Blizzard of Ozz ו-Live and Loud של אוזי אוסבורן. בסוף 1993 החליף את מייק סטאר באליס אין צ'יינס, מיד לאחר הקלטתו של האלבום Dirt. ב-1995 ניגן בפרויקט-הצד של גיטריסט להקת Guns N' Roses, סלאש, "Slash's Snakepit". ב-1998 ניגן באלבום Boggy Depot של ג'רי קאנטרל. ב-2002 הוזכר אינז כאחד מהמועמדים להחלפתו של ג'ייסון ניוסטד במטאליקה. במשך השנים הקליט מספר שירים במסגרת להקת בלאק לייבל סוסייטי. ב-2005 התאחד עם ג'רי קאנטרל ושון קיני להופעת התרמה חד-פעמית לנפגעי אסון הצונאמי. ב-2006 התאחדה הלהקה שוב לשם קיום סיבוב הופעות. וידוע גם כמוזיקאי שהשתתף בלהקת הרוק האמריקנית "הארט" מדיה וקבצים בנושא מייק אינז בוויקישיתוף מייק אינז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייק אינז, באתר AllMusic (באנגלית) מייק אינז, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייק אינז, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מייק אינז, באתר Discogs (באנגלית) מייק אינז, באתר Songkick (באנגלית) מייק אינז, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
When

When (בעברית: מתי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השלישי "Come On Over". השיר יצא לאור ב-1 ביוני 1998, כסינגל החמישי מתוך האלבום בבריטניה. השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת קודמיו, ומכירותיו בעולם מסתכמות בכ-53,429 עותקים. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים כאשר בשיאו הגיע למקום ה-12 במצעד שבפלנדריה, וה-18 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג, שהפיק אותו גם כן. בפברואר 2000, הוחלט להוציא את הסינגל מחדש בקנדה, כסינגל פופ. עם השיר הופיע טוויין בשני סיבובי ההופעות הראשונים שלה, "Come On Over Tour", ו-"Up! Tour". הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם בניו יורק, והוא בוים וצולם על ידי מרקוס בלנדר. הקליפ פורסם לראשונה בבריטניה, באותה שנה שבה יצא כסינגל רשמי מן האלבום, ורק לאחר מכן פורסם גם בארצות הברית. הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות את טוויין כשהיא גוססת במיטתה, ולאחר מכן הופכת למלאך, ומטיילת ברחובות ניו יורק, כשהיא רודפת אחרי אהובה. בין לבין ניתן לראותם, כאשר הם רוכבים על אופניים, מטיילים בעיר וכולי. הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2009, 11 שנים מצאתו המקורית. מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוקטובר 2017, עומד על למעלה מ-5 מיליון צפיות. השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, למרות שלא יצא כסינגל בארצות הברית. מידע על הסינגל "When" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "When" באתר יוטיוב Shania Twain - The Receipts | NOW Makes Its Debut, ATRL (באנגלית) Shania Twain - When, ultratop.be Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Shania Twain | Biography, Albums, Streaming Links | AllMusic, AllMusic Davies, Hannah J. (2017-09-28). "Shania Twain: Now review – bouncing back with country-pop queen". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-11-20. Shania Twain - Come On Over (album review) | Sputnikmusic, www.sputnikmusic.com ShaniaTwainVEVO (2009-10-06), Shania Twain - When, נבדק ב-2017-11-20 YouTube Stats of Shania Twain - When, kworb.net
You've Got a Way

You've Got a Way (בעברית: יש לך דרך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השלישי Come On Over. השיר יצא לאור במאי 1999, כסינגל התשיעי מתוך האלבום. הוא זכה להצלחה מסחרית נאה, כאשר מכר למעלה מ-350,000 עותקים בכל העולם. בסמוך לצאתו כסינגל, זכה השיר לגרסת רמיקס, שהייתה הרצועה השנייה בפסקול לסרט נוטינג היל. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים כאשר בשיאו הגיע למקום, ה-13 במצעד שירי הקאנטרי, והראשון במצעד שירי הקאנטרי שבקנדה. את השיר כתבה שאניה טוויין ביחד עם רוברט ג'ון "מאט" לאנג, שגם הפיק לה אותו. מגזין בילבורד סקר את השיר בחיוב, אם כי כתב שהוא פחות שובה לב מכמה משיריה הקודמים. הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם בלוס אנג'לס, ובוים על ידי פול בויד. בתחילת הקליפ נראית טוויין כשהיא יושבת בשדה, שרה את השיר ומביטה אל בריכת דגי הקוי שמוצבת לידה. לקליפ אין התפתחות משמעותית, אך באחת מהסצנות ניתן לראות את טוויין כשהיא על נדנדה ולראשה זר פרחים. הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2009, 11 שנים מצאתו המקורית. מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוקטובר 2017, עומד על למעלה מ-29 מיליון צפיות. השיר הצליח להגיע לשתי צמרות מצעדי קאנטרי שונות ובנוסף, להיכנס לשני מצעדי סוף שנה. מידע על היצירה "You've Got a Way" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "You've Got a Way" באתר AllMusic סרטון השיר "You've Got a Way" באתר יוטיוב Shania Twain - The Receipts | NOW Makes Its Debut, ATRL (באנגלית) Notting Hill (1999), נבדק ב-2017-11-20 Library and Archives Canada, Image: RPM Weekly, ‏2013-07-17 (באנגלית) Shania Twain, Billboard You've Got a Way - Shania Twain | Song Info | AllMusic, AllMusic "Shania Twain's 'Come On Over' Turns 20: The Singer Reflects on Going From Country Sweetheart to Best-Selling Pop Superstar". Billboard. נבדק ב-2017-11-20. ShaniaTwainVEVO (2009-10-08), Shania Twain - You've Got A Way, נבדק ב-2017-11-20 YouTube Stats of Shania Twain - You've Got A Way, kworb.net
ניר קברטי

ניר קַבָּרֵטִי (נולד ב-5 בפברואר 1968 בחולון) הוא מנצח ישראלי. קברטי שימש בעבר כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דרום מערב פלורידה, וממשיך את כהונתו כמנהל מוזיקלי ומנהל אמנותי של התזמורת הסימפונית של סנטה ברברה, קליפורניה. הוא נמנה כיום על השורה הראשונה של המנצחים הצעירים הישראלים הפועלים בישראל ומחוצה לה, וזוכה למוניטין בינלאומי רב הן בתחום הסימפוני והן בתחום האופרה. לצד לימודי פסנתר באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב למד ניצוח באופן פרטי אצל המלחין והמנצח נעם שריף, ולאחר מכן השלים תואר שני בניצוח באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. באוסטריה קיבל את משרתו הראשונה כפסנתרן ומנצח מקהלת בית האופרה של וינה. בשנת 2000 התמנה לתפקיד עוזר המנהל המוזיקלי בתיאטרון המלכותי של ספרד במדריד, והחל בשיתוף פעולה הדוק עם בית האופרה של פירנצה, מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו, שם כיהן בתפקיד מנצח הבית ועוזרו האישי של המנהל המוזיקלי, זובין מהטה. ניר קברטי ניצח על התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הפילהרמונית של טוקיו, התזמורת הפילהרמונית של תיאטרו קולון (בואנוס איירס), התזמורת הפילהרמונית של זאגרב, תזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז, התזמורת הפילהרמונית של האיים הקנרים, התזמורת הסימפונית של מדריד, התזמורת הקאמרית של וינה, התזמורת הקאמרית של לוזאן, התזמורת הסימפונית של אוסטריה התחתונה, התזמורת הסימפונית של בוכום ועוד.  בין השנים 2002–2008 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סימפונט רעננה, שם הוא נענה להחליף בתפקיד את אלוורו קסוטו, שפוטר על ידי הנהלת התזמורת. בתחום האופראי ניצח על הפקות בבית האופרה של פירנצה ("החטיפה מן ההרמון" מאת מוצרט, "מקבת" ו"הטרובדור" מאת ורדי, "ג`אני סקיקי" מאת פוצ`יני, "המסע לריימס" מאת רוסיני), בית האופרה של מדריד ("סינדרלה" מאת רוסיני, "הוולקירה" מאת וגנר), האופרה הישראלית החדשה ("פידליו" מאת בטהובן, "מנון לסקו" מאת פוצ'יני), התיאטרון הלאומי החדש של טוקיו ("הספר מסביליה" מאת רוסיני), ובית האופרה של לוזאן ("כובע הקש מפירנצה" מאת נינו רוטה). כמו כן ניצח על האופרה "יומנה של אנה פרנק" מאת ג. פריד, עם הסולנית הישראלית ענת אפרתי בפסטיבל ברגנץ שבאוסטריה, וכן באקספו 2000 בהנובר שבגרמניה (הפקה של בית האופרה הממלכתי של וינה), והוביל את בית האופרה סן קרלו שבנאפולי עם היצירה "הטרובדור" לסיורו הראשון ביפן. הופעתו הראשונה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו בהפקת הבלט "מפצח האגוזים" מאת צ'ייקובסקי, בעונת 2005-2004, זכתה לשבחים רבים, ולאחרונה ניצח שם, בשנית, על "חלום ליל קיץ" מאת מנדלסון (הופעה שהוקלטה עבור הטלוויזיה האיטלקית). בשנת 2018 נבחר להיות המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, שם ניצח על שיחזור הקונצרט ההיסטורי שהתקיים בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין באוקטובר 1948 לאחר כיבוש באר שבע. קברטי סיים את תפקידו בסינפונייטה בשנת 2023. אתר האינטרנט הרשמי של ניר קברטי ניר קברטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמיר מנדל, ניר קברטי יהיה המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2017 יוסי שיפמן: באר שבע תנצח עם ניר קברטי, באתר הבמה, 22 באוגוסט 2018 אלדד בק, הקונצרט ההיסטורי ישוחזר בב"ש, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2018
Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism and Modernity under the British Mandate

הפוליטיקה של הילודה ביישוב: יהדות, לאומיות ומודרניות (Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism and Modernity under the British Mandate) הוא ספרה של פרופ' לילך רוזנברג-פרידמן, ראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולגיה באוניברסיטת בר-אילן, המאיר מזווית חדשה על האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, תוך ניתוח סוגיית הילודה שניצבה במוקד השיח הלאומי ביישוב בתקופה זו. בתקופת המנדט יצירת רוב יהודי בארץ ישראל הייתה שאיפה ציונית מהמעלה הראשונה שתכליתה הייתה הגשמת המטרה של הקמת מדינה יהודית. בהתאם לכך נתפסה הילודה כצו לאומי. אולם על אף היות הילודה צו לאומי ודתי, לאורך התקופה הנדונה היישוב התאפיין בירידה מתמדת בשיעור הילודה, בעיקר בשל הפלות מלאכותיות שרווחו בו. תופעת ההפלות שהייתה במוקד המאבק הלאומי, הייתה תוצר של גורמים מגוונים: קשיים כלכליים, גורמים חברתיים, שינוי במעמד האשה, ההגירה והשלכותיה, תפיסות מודרניות של המשפחה, ואירועים היסטוריים דרמטיים ברמה עולמית ומקומית, בראשם השואה והשפעותיה. סוגיית הילודה ביישוב הייתה כרוכה בקונפליקטים שנבעו מהמפגש המורכב בין השקפות וערכים מגוונים וסותרים. החשיבות הרבה שהוקנתה לילודה הייתה תוצר ישיר של המטרה הציונית להקים מדינה יהודית והיא התעצמה בשל החרדה הדמוגרפית לנוכח שיעור הילודה הגבוה במיוחד בקרב החברה המוסלמית המקומית. אולם הציונות ביקשה גם לעצב חברה חדשה בעלת מאפיינים מודרניים אירופאיים, שבין היתר דגלו בדגם של משפחה קטנה; מצד אחד, הנהגת היישוב ביקשה לעודד את הילודה בקרב מגזרים מסוימים, מצד שני היא שאפה להגביל את הילודה במגזרים אחרים. חברה זו שביקשה לשלב לאומיות ומודרניות, התמודדה עם קונפליקטים חברתיים ואתניים, ועם יישום מורכב של שאיפות מנוגדות שכללו את הגשמת הרעיון הלאומי תוך התחשבות בצרכי הפרט. בספר ניתוח של מגוון נושאים, בהם תפיסות ילודה, דפוסי ילודה ומניעתה, מאפייני השיח הציבורי על הילודה, גיבוש מדיניות לעידוד ילודה ולמלחמה בהפלות מלאכותיות והניסיונות ליישמה ועוד. לאורך פרקי הספר מוצגים קולות פרטיים וציבוריים; מגדריים, מגזריים, עדתיים ודתיים. הללו מצביעים על התגבשות היישוב לנוכח המפגש בין תפיסות מערביות לשאיפות לאומיות שהתפתחו על קרקע המציאות המקומית הייחודית; מעידים על השפעת השואה על אופיו של היישוב, על היבטים כלכליים וביטחוניים שאפיינו אותו, ועל שאלות חברתיות שהתעוררו חדשות לבקרים. זהו המחקר המקיף הראשון העוסק בנושא הילודה בשנות המנדט, והוא מספק מבט מעמיק על חיי היום-יום של משפחות יהודיות בתקופה זו. הוא בבחינת אספקלריה מתקנת לדיוקנו המוכר של היישוב, בהציעו כי חברה זו ניכרה בהטרוגניות, וכי הלאומיות שאפיינה אותו הייתה מוגבלת בכוחה ובהשפעתה. הספר אף מדגים כיצד מטרות פוליטיות אינן מושגות רק על ידי הסכמים מדיניים או בשדה הקרב, אלא גם באמצעות החוויה והעשייה של גברים ונשים בחיי היומיום. דף הספר Birthrate Politics in Zion, באתר Combined Academic Publishers כרית נשים יולדות-כלכלת הלידה בישראל מאת אומי לייטנר הוצאת רסלינג Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism and Modernity under the British Mandate, באתר OCLC (באנגלית)
בית הכנסת הכוראלי של קישינב

בית הכנסת הכוראלי של קישינב (ברומנית: Sinagoga corală din Chișinău; ברוסית: Кишинёвская хоральная синагога) היה בשנים 1913–1940 בית הכנסת העיקרי בקישינב, בירת חבל בסרביה, תחילה בימי האימפריה הרוסית, ולאחר מכן בימי השלטון הרומני. בית הכנסת נבנה תחת שלטון רוסיה הצארית, בשנים 1910–1913, ושכן ברחוב סינאדינו (בימינו – רחוב ולאיקו פרקלאב). בית הכנסת נבנה במימון הקהילה היהודית בעיר. הוא הוקם ב"עיר העילית" המודרנית, ממול ל"תלמוד תורה" ונועד תחילה להיות בית תפילה לתלמידים. בסופו של דבר היה לבית הכנסת העיקרי והגדול שבין 77 בתי הכנסת של קישינב. בית הכנסת נבנה עם שלוש קומות בסגנון "התחייה המורית" והוא מורכב משלושה בניינים, מכוסים בבדיל עם שטח כולל של 1,350 מ"ר. הכיפה צוירה בתמונות של הרקיע עם כוכבים ועם סמלי המזלות. לפני הכניסה הראשית הוצב לוח שיש לזיכרונו של אחד מממני הפרויקט, ד. ה. הגר (Heeger) שנפל בשנת 1910 מעל פיגום בעת שפיקח על מהלך הבנייה. הבניין נחנך ב-8 בספטמבר 1913 בהשתתפות מקהלת גברים. בניצוחו של החזן צ'וקלר, ביצעה המקהלה את המזמור תהילים כ"ד "שאו שערים ראשיכם". אחרי הוצאת ספר התורה מן הארון העלה החזן יהודה לייב קילימניק את התפילה לשלומו של הצאר ומשפחתו והנוכחים שרו את המנון האימפריה "אל, נצור את הצאר!". אחרי כן נישאו נאומים. הראשון בדוברים היה המהנדס והתעשיין משה גוטליב, פעיל ציוני מקומי ונציג קרן קיימת לישראל. אחר כך החזן קילימניק, בליווי המקהלה, שר את המזמור תהילים קי"ג. חזני בית הכנסת היו יעקב ריבליס (מת בשנת 1938), ינקל (יעקב) חיים ציפריס (1890–1941) ושלום כ"ץ (1915–1982) שפעל בו בשנים 1935–1938. בימי שלטון הרומני פעלו בבנין בית הכנסת מדרשת תלמוד תורה ובית הספר התיכון "תרבות". בשנת 1940, אחרי סיפוח בסרביה על ידי ברית המועצות, הולאם כל המתחם על ידי השלטונות הסובייטים. בימי מלחמת העולם השנייה, כולל בימי השלטון הרומני בשנים 1941–1944 בבסרביה, הבניין, שלא השתייך יותר לקהילה היהודית, לא ניזוק. אחרי שבסרביה חזרה בשנת 1944 להיות החלק העיקרי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, במסגרת ברית המועצות, ב-1945 שופץ הבניין והוחלט לאכסן בתוכו את התיאטרון הלאומי הרוסי לדרמה ע"ש אנטון צ'כוב, מוסד דגל של הקהילה הדוברת רוסית בעיר. הוצג גם המחזה "גטו" מאת יהושע סובול תחת השם "זמן לאהבה, זמן לשנאה". בשנת 1966 שוקם הבניין על ידי האדריכל רומן בקסביץ'. התווספו מספר אולמות קטנים ופנים המבנה שונה לחלוטין. השיפוץ העלים במידה רבה את קשר הבניין עם עברו כבית כנסת. בתיאטרון הוצגו החל משנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 גם הצגות קשורות למורשת התרבותית היהודית. למשל, בשנת 1989 הוצג בו המחזה "תפילת אשכבה" מאת גריגורי גורין המבוסס (כמו המחזמר "כנר על הגג") על הרומן של שלום עליכם "טוביה החולב". בשנת 2013 הוצבה באופן חד פעמי חנוכייה בכיכר ליד התיאטרון. בשנים הבאות היא הועתקה בקרבת המרכז לתרבות יהודית. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הכוראלי של קישינב בוויקישיתוף טטיאנה סולוביובה - בכתב העת "ייברייסקויה מסטצ'קו" גיליון 11 2008 לפי העיתון "דרוג" מקישינייב, 10 בספטמבר 1913 - באתר "Chișinău, orașul meu
וולפסון קלור מאיר

וולפסון קלור מאיר בע"מ היא חברת החזקות ישראלית. החברה נוסדה ב-13 באפריל 1961 והייתה חברה בורסאית מהגדולות במשק. החברה הייתה הגורם המרכזי ובעל המניות העיקרי בהקמת מגדל שלום מאיר, כלבו שלום, בנק ירושלים וקריית וולפסון בירושלים. מייסדי החברה ובעליה היו אנשי העסקים יצחק וולפסון, צ'ארלס קלור והאחים מאיר. מרדכי מאיר היה מנכ"ל החברה מיום ייסודה ועד שנת 1987. עם בעלי המניות בחברה נמנה בנק לייצוא. מאזן החברה ל-31 במרץ 1965 כלל את הנכסים הבאים: בית עיריית תל אביב-יפו, מגדל שלום מאיר, כלבו שלום, חברת ג.א.ס רסקו, בנק ירושלים, שכונת רמת שרת בירושלים ומקרקעין בירושלים. בשנת 1989, חילקו האחים משה ומרדכי מאיר את נכסיהם. מרדכי קיבל כסף ונכסים באזור מגדל שלום משה נשאר עם מניות "וולפסון קלור מאיר". זמן קצר לאחר הפיצול חילק משה מאיר את נכסיו בין שתי בנותיו, כנה ורינה. כנה, הנשואה לחבר הכנסת לשעבר זלמן שובל, קיבלה, בין היתר, את מניות השליטה בחברת ההשקעות יצוא, שעם עסקיה נמנים בנק ירושלים, חברת הברוקרים יוניטרסט ויצרנית הבטון רדימיקס. רינה מאיר קיבלה את מניות השליטה בחברת "וולפסון קלור מאיר" ובמהלך השנים רכשה את מניות יתר המייסדים, צ'ארלס קלור ואייזיק וולפסון. בשנים 1987-1992 כיהן איתן רף בתפקיד מנכ"ל החברה. בשנת 2000, נמחקה החברה מהבורסה לניירות ערך והפכה לחברה פרטית, לאחר שגב' רינה מאיר רכשה את מניות החברה. בעשור הראשון של המאה ה-21 השלימה החברה את הקמת שכונת רמת שרת בירושלים, כאשר הקימה במגרש הפנוי האחרון בשכונה את פרויקט "אזורי רמת שרת" בשיתוף חברת אזורים. זאת כארבעים שנה אחרי שהחלה בהקמת השכונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. האחים מאיר אתר האינטרנט הרשמי של וולפסון קלור מאיר התפתחות רבה בבנק לייצוא, הצופה, 27 באוקטובר 1965 עלו רווחי וולפסון קלור מאיר, הצופה, 13 באוקטובר 1965 יואב יצחק, הענק מתעורר?, מעריב, 8 במאי 1990 עמירם פלישר, "יצוא" - עליה של 53 אחוז בשבוע, מעריב, 5 באוקטובר 1982 מהומה בבית הרכב: האם "מרוקנת" וולפסון קלור מאיר את נכסי החברה?, באתר גלובס, 13 באוגוסט 1998 נפרדים לשלום מהציבור - וולפסון קלור מאיר חושבת שהבראת החברה תתחיל בהצעת רכש, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2000 גיא ימין , ‏ירושלים: אמבסדור ישראל מתחילה לשווק את אזורי רמת שרת; נמכרו 2 יח"ד ב-4 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 באפריל 2006 נחתם חוזה להקמת שכונה חדשה בבירה, הצופה, 24 בנובמבר 1964
נשים קטנות (סרט, 1978)

נשים קטנות (באנגלית: Little Women) היא מיני-סדרה אמריקאית בשני חלקים משנת 1978. את הסדרה ביים דייוויד לוול ריץ' והיא מבוססת על הרומן "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט שיצא לאור ב-1868. את התסריט כתבה סוזאן קלאוזר וזהו העיבוד החמישי לרומן הקלאסי של אלקוט. הקודמים היו סרטי קולנוע שיצאו לאקרנים ב-1917, 1918, 1933 ו-1949. צוות השחקנים כולל את סוזן דיי, מרדית' בקסטר בירני, אן דאסנברי, איב פלאמב, דורותי מקגוויר, ויליאם צ'לרט, גריר גרסון, רוברט יאנג, ויליאם שאטנר וריצ'רד גילילנד. אורך המיני-סדרה הוא שלוש שעות. היא הופקה על ידי חברת Universal Television, ושודרה לראשונה בשני חלקים ברשת NBC ב-2 וב-3 באוקטובר 1978. המיני-סדרה מגוללת את סיפור חייהן ואהבותיהן של ארבע האחיות לבית מארץ' – ג'ו (סוזן דיי), מג (מרדית' בקסטר בירני), איימי (אן דאסנברי) ובת' (איב פלאמב) – שחיות בקונקורד שבמסצ'טסס בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. אביהן יוצא למלחמה ועל האחיות להסתמך זו על זו כדי לעמוד נוכח הטרגדיות הקטנות והגדולות בחייהן. סוזן דיי – ג'וזפין "ג'ו" מארץ' מרדית' בקסטר – מג מארץ' איב פלאמב – אליזבת "בת'" מארץ' אן דאסנברי – איימי מארץ' דורותי מקגוויר – מרמי מארץ' ויליאם צ'לרט – ג'ונתן מארץ' גריר גרסון – הדודה קתרין מארץ' רוברט יאנג – סבא ג'יימס לורנס ריצ'רד גילילנד – תאודור "לורי" לורנס ויליאם שאטנר – פרופסור פרידריך באר קליף פוטס – ג'ון ברוק וירג'יניה גרג – האנה ג'ויס בוליפנט – גברת קירקה ג'ון דה לנסי – פרנק ווהן קרלין ווטקינס – סאלי גרדינר זכייה 1979 – פרס אמי לעיצוב אמנותי מצטיין לסדרת טלוויזיה מועמדות 1979 – פרס אמי לצילום מצטיין בסדרת טלוויזיה המיני-סדרה "נשים קטנות" יצאה על גבי שני תקליטורים (DVD) בהפצת Koch Vision ב-9 באוקטובר 2007. באוגוסט 2014 יצאה הסדרה על גבי DVD יחיד בהפצת Entertainment One. "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשים קטנות", באתר נטפליקס "נשים קטנות", באתר AllMovie (באנגלית) "נשים קטנות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) משה דור, נשים קטנות, מעריב, 8 במרץ 1979 נשים קטנות, מעריב, 8 במרץ 1979 Lambert, David (10 ביולי 2012). "Little Women - DVDs for the 2-Part Mini-Series with Meredith Baxter, Susan Dey, and Eve Plumb". TV Shows on DVD. CBS Interactive. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה)
פנתר J72

פנתר J72 (באנגלית: Panther J72) היא מכונית ספורט, רודסטר, 2 דלתות, בסגנון רטרו, אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות הספורט והפאר הבריטית Panther Westwinds בין השנים 1972–1981. סך הכול יוצרו 368 יחידות. מפרט דגם "פנתר J72" התבסס על המפרט הטכני של דגם "Jaguar XJ". חיצונית, דגם "פנתר J72" דמה לדגם מכונית הספורט "Jaguar SS100", שיוצרה בין השנים 1936–1939. המנועים שהורכבו בדגמי "פנתר J72" היו מנועי יצרנית המכוניות הבריטית יגואר, מנועי 6 צילינדרים מסוג "Jaguar XK6 engine", ומנועי 12 צילינדרים מסוג "Jaguar V12 engine". דגם ה"פנתר J72" היה הרכב הראשון שבנתה יצרנית מכוניות הספורט "Panther Westwinds". תאוצת "פנתר J72" (דגם מנוע 4,235) סמ"ק בין 0 - 60 מייל (96.56 ק"מ) היא 6.4 שניות. דגם "פנתר J72" מנוע 3,800 דגם "פנתר J72" מנוע 4,200 דגם "פנתר J72" מנוע 5,300 רודסטר 2 מושבים 2 דלתות פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר J72 פנתר דה ויל פנתר לימה פנתר ריו פנתר קליסטה מועדון מכוניות פנתר - בריטניה (pantherclub.co.uk) פנתר J72 - תמונות (panthercarclub) מדיה וקבצים בנושא פנתר J72 בוויקישיתוף פנתר J72 (6:19 דקות), יו-טיוב פנתר J72 (3:02 דקות), יו-טיוב פנתר J72 lassicdriver פנתר J72 - מפרט טכני דגם 4,200 סמ"ק carfolio.com/specifications/models פנתר J72 - דגמים automobile-catalog.com/model/panther/j-72
נבחרת גביע דייוויס של סלובקיה

נבחרת גביע דייוויס של סלובקיה היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של סלובקיה. שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס. הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1994, לפני זה טניסאים סלובקים היו חלק של נבחרת גביע דייוויס של צ'כוסלובקיה. במהלך התקופה היא שיחקה 39 משחקים וניצחה ב-24. הדירוג הנוכחי של נבחרת סלובקיה בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-18 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. סגנית 2005 נבחרת סלובקיה בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.