laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מדיארקסי

מדיארקסי (בהונגרית: Magyarkeszi) הוא כפר במחוז טולנה, בנפת טמאשי. מדיארקסי ממוקם בחלק הצפוני-מערבי של מחוז טולנה, בחלק הצפוני של גבעות שומוג'-טולנה, במפגש של שלושה מחוזות (טולנה, שומוג', פייר). היישוב משתרע על שטח של 31,850 דונם, מתוכם 3560 דונם שטח פנימי. אפשר להגיע אל הכפר ששוכן בעמק נחל טיטה מכביש ראשי 65 בדרך צדדית שמסתעפת מהכביש הראשי באירגסמצ'ה, כביש זה ממוספר 6407 עד נאג'סוקוי, ומשם הוא ממוספר 6409. העיירה הקרובה ביותר היא טמאשי, שנמצאת במרחק של 20 ק"מ מהכפר, אך גם משיופוק, כלומר אגם הבלטון המרחק הוא רק 35 ק"מ. עד 1703 שם הכפר היה קֶסֶה או קֶסִי. היישוב, שנהרס לאחר הכיבוש הטורקי (1526–1676), ניתן על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה למשפחת אסטרהאזי, שיישבה במקום תושבים חדשים מאזור דרום סלובקיה של היום (אז צפון הונגריה) ושמו של המקום התחלף מקסי לטוטקסי (טוט הוא כינוי בהונגרית לסלובקים) ואת שמו הנוכחי, מדיארקסי (שפירושו קסי ההונגרי) נושא רק משנת 1903. המקום היה מיושב כבר בתקופת האבן. לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה השתלטה עליו חמולת גוטקלד. על פי מסמכים כנסייתיים, בשנת 1274 היו ביישוב כנסייה ומושב קבוע של כומר שנהרסו בתקופת השלטון הטורקי. בזמן מלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה בשנת 1514, אוכלוסיית הכפר הגיעה לשש מאות. לאחר האסון של קרב מוהאץ' בשנת 1526, הטורקים הרגו את תושבי הכפר בן 500 התושבים או מכרו אותם לעבדות. אלה ששרדו התחבאו ביערות האזור. טוטקסי מוזכר גם בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית כאחד מ-30 הכפרים החשובים ביותר בחלק המערבי של המחוז, שכונה נפת דומבוואר. תושבי הכפר הפכו לקלוויניסטים בשנת 1703, ובשנת 1727 הוקמה מחדש בכפר גם הקהילה הקתולית. כנסיית סנט מיהאי על שם המלאך הקדוש נבנתה בשנת 1742. בשנת 1880 נמצא ספר מרשם האוכלוסין של הנסיך מיקלוש אסטרהאזי עם רישומים מאז שנת 1735. מאותה השנה ישנם אם כן נתונים על מספר האוכלוסייה והעדות הדתיות לרבות יהודים במקום: 1840: 1,547 תושבים, מתוכם 1,406 קתולים, 2 לותרנים, 7 קלויניסטים, 14 יהודים ו-118 אחרים. 1910: 1924 תושבים, מתוכם 1,845 קתולים, 15 לותרנים, 31 קלוויניסטים ו-33 יהודים. 1940: 2,504 תושבים, מהם 2 435 קתולים, 6 לותרנים, 45 קלוויניסטים, 17 יהודים ו-1 אחר. 1983: 1,772 תושבים, מתוכם 1,700 קתולים. הכנסייה הרומית-קתולית של סנט מיהאי (בארוק, 1742) טחנת הקמח גיזלה (המאה ה-19) בית הספר התיכון (1927) השחקן אוסקר דנש (1891–1950) היהודי-הונגרי. מדיה וקבצים בנושא מדיארקסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מדיארקסי (בהונגרית) מדיארקסי, באתר Utazom.com מפה של מדיארקסי מדיארקסי במפה של גוגל על המפה של מחוז טולנה על המפה של מחוז סומוגי, אפילו כטוטקסי בילוי: אגם דיג סנאי
שהזאדה באיאזיד

באיאזיד (בעות'מאנית טורקית: شهزاده بايزيد, 1525 - 25 בספטמבר 1561) היה בנם של סולימאן הראשון והורם סולטאן. באיאזיד נולד בשנת 1525 בקושטא (איסטנבול) בתקופת שלטונו של אביו סולימאן המפואר. אמו הייתה הורם סולטאן, בתו של כומר אורתודוקסי, שהייתה פילגשתו של הסולטאן באותה התקופה. בעת לידתו היו לבאיאזיד ארבעה אחים מלאים גדולים: מחמד (יליד 1521), עבדאללה (יליד 1522), מיהרימה סולטאן (ילידת 1523) וסלים (יליד 1524). היה לו גם אח בכור למחצה מוסטפא (יליד 1515) ומאוחר יותר אח מלא צעיר אחד, ג'אהנגיר (יליד 1531). בשנת 1533 או 1534, תוך שבירת מסורת, אביו שחרר את אמו ונישאה כחוק. לאחר הוצאתו להורג של אחיו הגדול שהזאדה מוסטפא (שהיה היורש לכס המלוכה העות'מאני) בשנת 1553, הפך באיאזיד ליורש העצר הפופולרי בקרב הצבא. במהלך כל שנות ה-50, כשסולימאן כבר היה בשנות ה-60 לחייו, התבררה תחרות ממושכת על כס המלוכה בין באיאזיד לאחיו הגדול שהזאדה סלים. לאחר שהובס בקרב ליד קוניה בשנת 1559 על ידי סלים וסקלו מהמט פאשה (בעזרת צבא הסולטאן), נמלט באיאזיד לאימפריה הספווית הסמוכה, שם התקבל בזריזות על ידי תהמאספ הראשון. בשנת 1561, לאחר ניסיונות ממושכים מצד הסולטאן העותמאני, שכללו גם העברות כספים ומתנות אחרות, אחפשר תהמאספ לבאי כוחו של הסולטאן להוציא להורג את באיאזיד ואת ארבעת בניו באזור קזווין שבפרס. מאוחר יותר הם נקברו בעיר סיוואס. Manimugdha Sharma, Allahu Akbar: Understanding the Great Mughal in Today's India, Bloomsbury 2019.
בולזאק באסקט

בולזאק באסקט דורדון (בצרפתית Boulazac Basket Dordogne) הוא מועדון כדורסל צרפתי מקומונת בולזאק, המשחק בPro A. המועדון הוקם לראשונה ב-1992 בפריגו שבמחוז דורדון ונקרא בתחילי "פרוורי דורדון" והחל לשחק בליגה הרביעית, בעונת 2002/03 העפילה הקבוצה לליגה השלישית, בעונת 2004/05 עבר המועדון לעיר בולזאק ושינה את שמו וכן העפיל לPro B ובסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הראשונה, בעונת 2013/14 נשרה הקבוצה לליגת המשנה. בעונת 2017/18 שבה הקבוצה לליגה הראשונה כאשר השיג השיא של המועדון הוא המקום ה-10 בליגה הראשונה. מדיה וקבצים בנושא בולזאק באסקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בולזאק באסקט (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן + שי

דן + שי הם צמד קאנטרי פופ אמריקאי המורכב מדן סמיירס ושי מוני. דן סיימרס ושי מוני נפגשו ב-7 בדצמבר 2012 בנאשוויל. בחודש אוקטובר 2013 יצא לאור סינגל הבכורה של הצמד, "19 You + Me", ובחודש אפריל 2014 יצא לאור אלבום הבכורה של הצמד, Where It All Began. ביוני 2016 יצא לאור אלבומם השני Obsessed. בינואר 2018 הוציא הצמד לאור את השיר "Tequila" כסינגל המוביל מתוך אלבומם השלישי. נכון לדצמבר 2020 הגיע השיר למעמד פלטינה x6 בארצות הברית. ב-2 באוקטובר 2019 הוציא הצמד לאור את השיר "10,000 Hours" עם ג'סטין ביבר שהגיע למקום הרביעי מצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי של שנת 2020. השיר זכה בטקס פרסי גראמי ה-63 בקטגוריית "ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה". לכבוד חג המולד 2020 הוציא הצמד לאור שני שירים מקוריים, "Take Me Home For Christmas" ו-"Christmas Isn't Christmas", עם קליפים נלווים. אלבומי אולפן 2014: Where It All Began 2016: Obsessed 2018: Dan + Shay מדיה וקבצים בנושא דן + שי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דן + שי דן + שי, ברשת החברתית פייסבוק דן + שי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דן + שי, ברשת החברתית אינסטגרם דן + שי, ברשת החברתית טיקטוק דן + שי, סרטונים בערוץ היוטיוב דן + שי, באתר ספוטיפיי דן + שי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דן + שי, באתר Last.fm (באנגלית) דן + שי, באתר AllMusic (באנגלית) דן + שי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דן + שי, באתר דיזר דן + שי, באתר Discogs (באנגלית) דן + שי, באתר Songkick (באנגלית) דן + שי, באתר Genius https://twitter.com/chartdata/status/1337410176698212353, Twitter Charts - Year End, Billboard Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית) Steven J. Horowitz, Taylor Swift, SZA, Olivia Rodrigo Lead 2024 iHeartRadio Music Awards Nominations, Variety, ‏2024-01-18 (באנגלית אמריקאית) 2024 CMT Music Awards: Winners List, CMT (באנגלית) Academy of Country Music | Winners, www.acmcountry.com (באנגלית)
מתיאס קבורק

מתיאס קבורק (בגרמנית: Matthias Kaburek;‏ 9 בפברואר 1911 – 17 בפברואר 1976) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ. קבורק נולד ב-9 בפברואר 1911 בווינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. בשנת 1928 התחיל את הקריירה בראפיד וינה כשהוא בן 17, ובעונתו הראשונה זכה עימה באליפות והגיעה לגמר הגביע האוסטרי בו כבש בהפסד 3–2 נגד פירסט וינה. עונה אחר כך ב-1929/30 קבורק זכה שוב פעם באליפות ואף בגביע מיטרופה שרוב חבריו למועדון הפסידו שלוש שנים קודם לכן בגמר. ראפיד ניצחה 0–2 במשחק הגמר הראשון נגד ספרטה פראג ובמשחק השני הפסידו 3–2 כשהוא כובש אחד מהשניים. ראפיד זכתה בתואר עם הפרש שערים טוב יותר בסיכום שני המשחקים. בעונת 1934/35 קבורק זכה בתואר האליפות השלישי שלו ובנוסף לכך היה למלך השערים בליגה עם 27 שערים. בשנת 1936 עבר לצרפת ושיחק במץ. הוא כבש בה 15 שערים ב-18 משחקים בליגה אך הושאל לדו באביו דה לונגווי האמריקנית בה לא צלח. ביוני 1939 שב קבורק לקדנציה שנייה בראפיד בה זכה בשתי אליפויות נוספות וגם באליפות גרמניה בשנת 1941. עם התקדמותה של מלחמת העולם השנייה המעיט לשחק ולאחר סיומה עבד כמאמן בזברויובקה ברנו בשנת 1947. במדי נבחרת אוסטריה היה חלק מ"נבחרת הפלא" שלה בשנות ה-30 של המאה ה-20 אך המעיט לשחק. במונדיאל 1934 לא שיחק כלל עקב כך שמתיאס סינדלר המצוין תפס את מקומו. קבורק כבש את שני שעריו בשני משחקים נגד שווייץ. הוא נפטר ב-17 בפברואר 1976 בגיל 65 בווינה, ונקבר בבית הקברות המרכזי בעיר. ראפיד וינה אליפות אוסטריה (5): 1929, 1930, 1935, 1940, 1941 אליפות גרמניה: 1941 הגביע האוסטרי (2): 1929, 1934 גביע מיטרופה: 1930 נבחרת אוסטריה מקום רביעי בגביע העולם: 1934 אישיים מלך השערים בליגה האוסטרית: 1934/35 מתיאס קבורק, באתר Transfermarkt מתיאס קבורק, באתר Soccerway מתיאס קבורק, באתר WorldFootball.net מתיאס קבורק, באתר National Football Teams מתיאס קבורק, באתר FootballDatabase.eu
פאלם ספרינגס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פאלם ספרינגס (קליפורניה) – עיר בקליפורניה, הוקמה: 1938 פאלם ספרינגס (פלורידה) – עיר בפלורידה, הוקמה: 1957 פאלם ספרינגס (סרט) – סרט קולנוע משנת 2020
נמרוד קרביצקי

נמרוד קרביצקי (נולד ב-29 בנובמבר 1998) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה במשקלים אולימפיים (סרייבו 2020) (צר'), וזוכה מדליית ארד באליפויות אירופה במשקלים אולימפיים בדבלין (2019) ובמנצ'סטר (2022) במשקל של עד 68 ק"ג. קרביצקי גדל באשדוד. הוא למד במקיף ז' "הקריה" באשדוד. מתאמן במועדון "שרעבי אמנויות לחימה" שברמלה, בהדרכתו של יחיעם שרעבי. באליפות אירופה שנערכה בדבלין, אירלנד ב-29 בנובמבר 2019 זכה קרביצקי במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את ולנטינו מגולני מאיטליה (2:29), את סרגי ודיסיאן מארמניה (19:28) ובשלב רבע הגמר את ויאצ'יסלב מינין מרוסיה (13:27). בשלב חצי הגמר הוא הפסיד למיטקו דזרודזב מבולגריה המדורג חמישי בעולם (34:30). באליפות אירופה שנערכה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה ב-10 בדצמבר 2020 זכה קרביצקי במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את תיאו סזיזסינווסקי מפולין (10:30), את ג'קוב פוסדזי מפולין (1:24), את בלאן אנדרה ממולדובה בשלב רבע הגמר (2:18) ובשלב חצי הגמר את מרקוס קבלרו מספרד (7:14). בקרב על התואר הוא הפסיד לבראדלי סינדן מבריטניה (32:25), אלוף העולם המכהן. בתחרות גביע העולם שנערכה במונטנגרו באוקטובר 2021, זכה קרביצקי במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג. באליפות אירופה שנערכה במנצ'סטר ב-21 במאי 2022, זכה במדליית ארד. באליפות שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה, זכה במדליית ארד. מאז 2019 הוא בזוגיות עם לוחמת הטאקוונדו הישראלית אבישג סמברג, אלופת אירופה לשנת 2020 במשקל עד 49 ק"ג, זוכת מדליית הארד באולימפיאדת טוקיו (2020). מדיה וקבצים בנושא נמרוד קרביצקי בוויקישיתוף נמרוד קרביצקי, ברשת החברתית פייסבוק נמרוד קרביצקי, ברשת החברתית אינסטגרם נמרוד קרביצקי, באתר Taekwando Data טל שורר, נמרוד קריביצקי, בן הזוג של אבישג סמברג, מכוון למדליה בפריז, באתר חדשות 13, 12 בספטמבר 2021 טליה לוין, ‏“אנחנו שם אחד בשביל השנייה, לפני הספורט": אבישג סמברג ונמרוד קרביצקי בראיון זוגי, באתר מעריב אונליין, 20 בנובמבר 2021 אורן אהרוני, טאקוונדו: ארד לנמרוד קרביצקי באליפות אירופה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2019 נמרוד קרביצקי, גדי חימוביץ ויחיעם שרעבי ב"מגרש פתוח" ערוץ הספורט אורן אהרוני, קרביצקי סגן אלוף אירופה בטאקוונדו, באתר ynet, 10 בדצמבר 2020 מערכת וואלה! ספורט‏, טקוואנדו: אבישג סמברג ונמרוד קרביצקי זכו במדליית זהב בגביע העולם, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2021 https://rehovot.mynet.co.il/local_news/article/SJF009qx6w ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחד על אחד (סדרת טלוויזיה)

אחד על אחד היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה שעלתה לשידור בערוץ כאן 11 ב-21 בדצמבר 2020. הסדרה בכיכובו של תומר קאפון, זכתה לשבחים רבים בקרב מבקרי הטלוויזיה באתרים השונים ולנתוני צפייה מרשימים. הסדרה בת 10 הפרקים נכתבה ובוימה על ידי מתן יאיר. מוטי, מורה בן 28, חווה שורה של אירועים שמשנים את חייו – אמו שהולכת לעולמה, אחיו שיורד מהארץ, אחותו שמתחתנת ועוברת לגור עם בעלה. הוא מרגיש שהתא המשפחתי שלו מתפרק וכדי להתמודד עם קשייו, הוא מתחיל לעסוק במתן שיעורים פרטיים ועוזר לנערים הן בלימודים והן בחיים עצמם ודרך כך הוא מקבל משמעות לחייו. בנוסף לשיעורים הפרטיים, מוטי מתחיל לעבוד בבית קפה, שם הוא פוגש את מעיין, צעירה לקראת נישואין, ומפתח איתה קשר רומנטי. "אחד על אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אחד על אחד", באתר אידיבי "אחד על אחד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אחד על אחד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אחד על אחד - פרקים מלאים, באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי "השיעור של קאפון" - כתבה על "אחד על אחד", בתוכנית השבוע עם ירון דקל, כאן - תאגיד השידור הישראלי, ‏01:21:06 "להתבגר זה כואב": תומר קאפון חושף פצעים מהילדות בתפקיד אינטימי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 11:11) גילי איזיקוביץ, הסדרה הזו משקפת תקופה בחיים שצופים רבים בוודאי יזהו, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2020 סמדר שילוני, "אחד על אחד": כמו סרט קולנוע קצר וטוב, באתר ynet, 22 בדצמבר 2020 אריאנה מלמד, "אחד על אחד": טרגדיה אחת יותר מדי, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2020 אברהם סתיו, ‏החיים הם לא סרט: ללמד בלי ניצוץ בעיניים, בעיתון מקור ראשון, 8 בינואר 2021 יעל שוב, ‏בזמן שצפיתם בחזרות, אולי פספסתם את היופי של אחד על אחד, באתר "Time Out ישראל", 18 בינואר 2021 הסדרה הזו לא היתה תופעה כמו "חזרות", אבל מגיעה לה עוד הזדמנות, באתר וואלה, 19 בינואר 2021 צוף ישראלי, ‏כמו סכין ללב: פרקי הסיום של "אחד על אחד" הם הסיבה שכדאי לצפות בה, באתר מעריב אונליין, 19 בינואר 2021 יעל מאורר אליאב, ‏אחד על אחד: ביקורת סדרה, באתר "סרט", 8 בפברואר 2021 אודישן לסדרה אחד על אחד בבימת הנוער, באתר "בימת הנוער סטודיו למשחק" ערן סויסה, תפקיד מסקרן: הסדרה הבאה של תומר קאפון, באתר ישראל היום, 16 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעגן דרור – מעגן הפולינום

מעגן דרור – מעגן הפולינום הוא מעגן הנמצא בבסיס חיפה של חיל הים. המעגן נקרא על שם מייסד שייטת הצוללות הישראלית, יוסף דרור. בניית המעגן החלה בשנת 2006 – לאחר תהליך של מאבק הגופים הירוקים בחיפה – במטרה להשפיע על עיצובו של הפולינום תוך מורת רוח מחסימת קו הים, ותוך הבטחה שבעתיד יפונה ויוכל לשמש כמתקנים עירוניים. הפרויקט הוא ייחודי בתכולותיו- בעיקר בשל הצורך להילחם בים. את השלב הראשון בבניית הנמל – הקמת שוברי הגלים – החלה חברת "אוקיניה". במהלך הפרויקט נכנסה לקשיים כספיים וחברת שפיר החליפה אותה. את השלב השני – ייבוש שטח הבסיס – ביצעה חברת "שיכון ובינוי סולל בונה". את תשתיות "שלב הביניים" - ביצעה חברת "שניידר הנדסת חשמל" את השלב השלישי – בניית מבנים ותשתיות טכניות – ביצעה חברת "שיכון ובינוי סולל בונה". את השלב הרביעי – בניית מבנים מנהלתיים – מבצעת חברת "אברהם יצחק בע"מ". בשלב החמישי (והסופי) - זכתה חברת "שיכון ובינוי" והחלה באמצע 2021 לבצע. יוסף דרור: מעגן הצוללות החדש בחיפה ע”ש יוסל’ה דרור, באתר "חי פה – חדשות חיפה", ‏8 בדצמבר 2015 אמיר זוהר, סוגרים את הים, באתר הארץ, 11 ביוני 2008 זרוע הים – Israeli Navy, אמש נחנך מעגן הצוללות החדש בבסיס חיפה של זרוע הים, ע״ש יוסף (יוסל'ה) דרור – מפקדה הראשון של שייטת הצוללות והצוללת הישראלית הראשונה, אח"י תנין, באתר www.facebook.com עודד פלר, סוד הפולינום: הסיוט הבא של חיפה, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2007 יעל עברי-דראל, החיפאים מחדשים את המאבק ב"מפלצת", באתר ynet, 27 בפברואר 2008 דוח איומים שנתי 2009 – חיפה – פולינום, באתר "החברה להגנת הטבע רשמים מסיור בפרויקט התשתיות הימיות - הפולינום, באתר CivilEng - מובילים שינויי בענף הבנייה אביב לוי, ‏פרויקט פולינום גרם לאוקיאנה הפסד של 17 מ' ש' ב-2009, באתר גלובס, 8 באפריל 2010 ואדים סבידרסקי, שפיר הנדסה צפוייה להחליף את חברת אוקיאנה בפרויקט הפולינום בחיפה בתמורה ל-81 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 16 בינואר 2011 פולינום, באתר www.malma.co.il (בעברית) חברת "אברהם יצחק בע"מ", באתר "בונים אונליין"(הקישור אינו פעיל) אודי עציון, מעגן הצוללות של חיל הים שווה לסולל בונה כבר מיליארד וחצי שקל, באתר כלכליסט, 4 בפברואר 2021 יורם גביזון, סולל בונה זכתה במכרז לבניית מעגן הצוללות בחיפה בהיקף של 600 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל ובנושא ימאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדי בטלר

אדי בטלר (נולד ב-2 באוקטובר 1971) הוא זמר ישראלי-אמריקאי, שיצג את ישראל פעמיים באירוויזיון. בן קהילת העבריים מדימונה. הוריו של בטלר היגרו לישראל משיקגו, נדדו לליבריה ולאחר חזרתם ארצה השתקעו בדימונה. בטלר משתייך לקהילת העבריים מדימונה. בגיל 8 החל להופיע עם אחיו גבריאל בתוך הקהילה ומחוצה לה. ב-1990 בגיל 19 עבר לתל אביב והחל להופיע באירועים וגם כזמר ליווי. בטלר עבר תהליך גיור.[דרוש מקור] בטלר הופיע באירוויזיון 1999 שנערך בירושלים כחבר להקת "עדן", שהתמודדה עם השיר "יום הולדת" שהגיע למקום ה-5. הלהקה התפרקה בשנת 2001, אך בטלר המשיך להופיע לאחר מכן בהופעות מזדמנות בארץ ובעולם. בטלר ייצג את ישראל באירוויזיון 2006, לאחר שניצח בקדם-אירוויזיון עם שירו, "זה הזמן" (ללחן שלו, את המילים כתב יחד עם אורלי בורג ואסנת צבאג). השיר העפיל אוטומטית לגמר האירוויזיון בזכות הישגה של שירי מימון בשנה שלפני כן (מקום רביעי באירוויזיון 2005), אך בגמר הוא סיים במקום ה-23 מתוך 24 משתתפים עם 4 נקודות בלבד, שניתנו על ידי צרפת. במאי 2006 הוציא את הסינגל הראשון שלו, "את החלום". לבטלר יש בת ובן – שחקן הכדורסל איתן בורג-בטלר מאשתו, אורלי בורג, אחותה של גלית בורג, בנוסף יש לו בת עדן, שעל שמה נקראה להקתו, ממערכת יחסים קודמת. אדי בטלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדי בטלר, באתר שירונט אדי בטלר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדי בטלר, באתר Discogs (באנגלית) אדי בטלר, באתר Tab4u אדי בטלר, באתר "פזמונט"
הנשף

האם התכוונתם ל... הנשף (סרט, 2006) (אנ') - סרט קולנוע סיני משנת 2006 הנשף (מחזמר) – מחזמר אמריקאי משנת 2016 הנשף (סרט, 2018) – סרט קולנוע ישראלי משנת 2018 הנשף (סרט, 2020) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2020
אלבר דדון

אלבר דדון (בצרפתית: Albert Dadon; נולד ב-1957) הוא איש עסקים, פילנתרופ ומוזיקאי יהוד-אוסטרלי. יו"ר קבוצת Ubertas לניהול קרנות ופיתוח נכסים. נולד במרוקו, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1962, כשהיה בן 5 והמשפחה התיישבה בדימונה. בגיל 10 היגר עם משפחתו לצרפת. לימים הכיר שם אישה אוסטרלית, ובשנת 1983 היגר אחריה לאוסטרליה. בין השנים 1991–1993 היה דדון יו"ר לשכת המסחר הצרפתית באוסטרליה (Victorian Chapter). הוא הקים תחרות יין באוסטרליה בשם "Le Concours des Vins du Victoria". בשנים 1994–1996 הוא מונה לדירקטור של קרן צרפתית באוסטרליה על ידי הסנאטור גארת׳ אוונס (אנ'), אז שר החוץ האוסטרלי. את היסוד הזה יזם ראש ממשלת אוסטרליה, בוב הוק, כמתנה לצרפת לרגל דו המאתיים של המהפכה הצרפתית. בשנת 2001 היה דדון יו"ר United Israel Appeal בוויקטוריה. בשנת 2002 הוא הקים את "לשכת חילופי תרבות אוסטרליה–ישראל" ועמד בראשה. הצהרה משותפת על הקמת הלשכה ניתנה על ידי שר החוץ וחבר הפרלמנט האוסטרלי אלכסנדר דאונר, וחבר הכנסת ושר החוץ הישראלי בנימין נתניהו. טקס התקיים במקביל בבית הפרלמנט בקנברה ובמשרד החוץ בירושלים. בשנת 2009 הקים דדון את פורום המנהיגות אוסטרליה–ישראל. בשנת 2011 הפורום שינה את שמו ל" ל"דיאלוג מנהיגות אוסטרליה–ישראל–הממלכה המאוחדת" לאחר שבריטניה הצטרפה לקבוצה. לימים שונה שמו שוב, ל"מכון הבינלאומי לשיח מנהיגות אסטרטגי". במסגרת אירועים שקיים השתתפו ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר טוני אבוט; שר ההגנה האוסטרלי לשעבר כריסטופר פיין; התובע הכללי של מדינת אוסטרליה כריס פורטר; סגן שר הביטחון אבי דיכטר; וח"כ גדעון סער. בין השנים 2003–2005 היה דדון יו"ר פסטיבל הג'אז הבינלאומי של מלבורן. בשנת 2005 הוא הביא למלבורן את פסטיבל הג'אז של אומבריה, שקיבל את השם "Umbria Jazz Melbourne 05". הפסטיבל בשנת 2005 משך 135 אלף מבקרים. בשנת 2006 מינה הארגון את דדון להיות המנהל החדש של הפסטיבל וכן גם המנהל האומנותי. מינויו של דדון הביא לשינוי שם הפסטיבל ל"מלבורן ג'אז", וב-2007 השתתפו בו יותר מ-200 אמנים מהעולם, אשר הופיעו ב-10 במות ב-112 הופעות במהלך עשרת ימים. בין האמנים שניגנו בפסטיבל היו הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, גארי ברטון ומק'קוי טיינר. דדון הוא גיטריסט ומלחין ג'אז המופיע תחת שם הבמה "Albare". הוא הקליט שני אלבומים עם Festival Records באוסטרליה. הוא הפיק את "A History of Standard Time", הקלטת הסולו הראשונה של ג׳ו צ'ינדאמו, ובה מופיע גם ריי בראון. דדון חתום כעת בחברת Enja Records. Midnight Blues (2007) After the Rain (2009) Travel Diary (2010) Long Way (2012) The Road Ahead (2013) 2 Decades of Jazz (2014) Only Human (2015) Dream Time (2016) חגי עמית, "נתניהו בחור טוב אבל צריך להחליף אותו": המולטי-מיליונר הישראלי לשעבר שבוחש בפוליטיקה הישראלית, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2019 אילנה שטוטלנד, ‏מדירה בדימונה לצמרת עולם העסקים: אלברט דדון דואג ליחסי ישראל ואוסטרליה, באתר מעריב אונליין, 15 בדצמבר 2019 Tony Abbott. "The Spectator - Jerusalem Diary". חזקי ברוך, משלחת מהפרלמנט האוסטרלי והבריטי הגיעה לארץ בלי לחשוש מהמצב הביטחוני. "ידידי אמת שנעמדים לצד ישראל"., באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2014 אילנה שטוטלנד, ‏מדירה בדימונה לצמרת עולם העסקים: אלברט דדון דואג ליחסי ישראל ואוסטרליה, באתר מעריב אונליין, 15 בדצמבר 2019
מקדש אנטונינוס ופאוסטינה

מקדש אנטונינוס ופאוסטינה היה מקדש שעמד בפורום של העיר רומא בשיאה של האימפריה הרומית. המקדש עמד בפורום לצד הויה סאקרה (הדרך הקדושה), אל מול הרֶג'ה. המקדש הוקם בשנת 141 על ידי הקיסר אנטונינוס פיוס והוקדש לאשתו פאוסטינה, שהוכרזה כאלה לאחר מותה. לאחר מותו של הקיסר, שהוכרז אף הוא כאל בשנת 161 ביוזמת יורשו מרקוס אורליוס הוקדש המקדש גם לו. בשנת 1602 הפך המבנה לכנסיית סאן לורנזו ממירנדה. נעשה ניסיון בימי הביניים להרוס את חזית המבנה שנותרה בסגנון יווני קלאסי באמצעות הפלת העמודים. מאחר שהעמודים היו שקועים בשפכים שהצטברו בויה סאקרה במשך השנים, ובשל חוזקם העמודים נותרו עומדים. ניתן לראות עליהם גם בימינו את החריצים שנוצרו בעת ניסיונות אלה. מדיה וקבצים בנושא מקדש אנטונינוס ופאוסטינה בוויקישיתוף
הטירון (ציור)

הטירון (או חדר ההלבשה של הרד סוקס) הוא ציור משנת 1957 מעשה ידי האמן האמריקאי נורמן רוקוול, שצויר עבור שערו של מגזין סאטררדיי איבנינג פוסט ב-2 במרץ 1957. הציור מתאר כמה שחקני קבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס בחדר הלבשה, אליו מצטרף שחקן חדש לכאורה לבוש בבגדי רחוב ונושא מזוודה, יחד עם כפפת הבייסבול שלו ומחבט הבייסבול. הציור נמכר במכירה פומבית של 2014 תמורת למעלה מעשרים מיליון דולר. רוקוול רצה לצייר תמונת שער בנושא אימוני האביב לעיתון "סאטרדיי איבנינג פוסט". באוגוסט 1956 שלושה שחקני רד סוקס (פרנק סאליבן, ג'קי ג'נסן וסמי ווייט) נסעו לסטודיו שלו בסטוקברידג', מסצ'וסטס, כדי להצטלם לצילומי עזר. טד ויליאמס ובילי גודמן המופיעים בתמונה, אך לא הגיעו לאולפן, ולכן רוקוול השתמש בתמונות אחרות שלהם. רוקוול בחר בתלמיד תיכון, שרמן ספורד מהעיירה פיטספילד הסמוכה למקום מגוריו, כדי להצטלם לתמונות הפניה של שחקן הבייסבול הטירון. ההשראה לשחקן הטירון הייתה אולי שחקן הבייסבול מיקי מקדרמוט, שהצטרף לרד סוקס בשנת 1948 ותמונתו הופיעה במגזין "לייף". רוקוול ביקר בסרסוטה פלורידה, וצילם את חדר ההלבשה האמיתי של הרד סוקס בפיין פארק. בציור משתתפים חמישה חברים מ"בוסטון רד סוקס" מ־1956, ששיחקו בקבוצה גם בשנת 1957 כשהציור הופיע על שער העיתון "סאטרדיי איבנינג פוסט": טד ויליאמס, עומד במרכז התמונה ג'קי ג'נסן, קושר את נעלו והתיישב מול ויליאמס פרנק סאליבן, יושב משמאל לג'נסן ("8" חלק מהמספר 18 של סאליבן נראה בבירור) סמי ווייט, יושב בקצה השמאלי, עם כפפה של תופס. בילי גודמן, עומד בקצה הימני ביותר, כשידו מכסה את פיו בנוסף מוצג בציור הטירון המנוגד, שעומד בין ויליאמס לגודמן, ושחקן פיקטיבי שניצב בקצה השמאלי, אותו כינה רוקוול "ג'ון ג'יי אנונימי", והתבסס על תמונות הפניה של עוזר הסטודיו של רוקוול לואי למון. אף אחד משחקני רד סוקס המופיעים בתמונה לא בחיים. הציור נמכר במכירה פומבית במאי 2014 על ידי כריסטי'ס תמורת 22,565,000 דולר. כמה שבועות לפני המכירה הפומבית שלו, הוא הוצג בפומבי במוזיאון לאמנויות יפות, בבוסטון. הציור נמכר בעבר בשנת 1986 תמורת 600,000 דולר. "Normal Rockwell Museum Baseball Event/TheRookie". Norman Rockwell Museum. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "The Rookie (Red Sox Locker Room)". Christie's. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Sullivan, Brian (21 במאי 2014). "Model for Norman Rockwell's 'The Rookie' has Southern California roots". The Berkshire Eagle. נבדק ב-22 בדצמבר 2016 – via Los Angeles Daily News. {{cite news}}: (עזרה) Chappell, Bill (22 במאי 2014). "Norman Rockwell Painting 'The Rookie' Sells For $22.5 Million". NPR. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Anderson, Chris (21 במאי 2014). "Who was the rookie in Norman Rockwell's painting?". Sarasota Herald-Tribune. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Anderson, Chris (14 בפברואר 2009). "A bit more time for The Rookie". Sarasota Herald-Tribune. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Iconic Red Sox Painting by Norman Rockwell Comes to Museum of Fine Arts, Boston, for Six Days Only—April 29 Through May 4". Museum of Fine Arts, Boston. 24 באפריל 2014. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Reference photo for Red Sox Locker Room (The Rookie)". Norman Rockwell Museum. אורכב מ-המקור ב-2016-12-23. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אוסקר רבין

אוסקר רבין (ברוסית: Оскар Яковлевич Рабин;‏ 2 בינואר 1928, מוסקבה – 7 בנובמבר 2018, פירנצה) היה אמן נון-קונפורמיסטי יהודי-רוסי שגורש מברית המועצות והיה מתגורר בצרפת. אוסקר רבין נולד במוסקבה למשפחת רופאים יהודים, בוגרי אוניברסיטת ציריך. אביו נפטר כאשר הוא היה בן 5 ואמו נפטרה בשנת 1941. בתחילת שנות ה-40 התחיל רבין ללמוד ציור. בשנים 1946–1948 הוא התגורר בריגה ולמד באקדמיה לציור בעיר. בשנת 1948 הוא עבר לאקדמיה לציור במוסקבה ,אך כבר בשנת 1949 סולק מהמוסד בעקבות האשמות בעבודות שלא בהתאם לריאליזם סוציאליסטי. רבין חזר למורה הראשון שלו, ובמקביל עבד בעבודות מזדמנות לפרנסת המשפחה (הוא התחתן עם ביתו של הצייר שלימד אותו). בשנות ה-50 היה רבין בין מקימי קבוצת אמנים לא רשמית. בקיץ 1956 הוא הכיר את אולג צלקוב ובתערוכה של ציירים צעירים קיבל פרס. תומכי הקו הרשמי של האמנות הסובייטית לא קיבלו את סגנון הציור של רבין. בשנת 1974 הוא היה בין מארגני תערוכה ציורים במרחב הפתוח שפוזרה על ידי השלטונות. בשנת 1977 הוא נעצר ולאחר מספר ימים קיבל הצעה לצאת לסיור באירופה ביחד עם כל המשפחה. ביוני 1978 הוא הוזמן לשגרירות ברית המועצות בצרפת וקיבל הודעה שנשללה ממנו אזרחות של ברית המועצות והוא לא יכול לחזור. רק בשנת 1990, בתקופת מיכאיל גורבצ'וב הצו בוטל ובשנת 2006 הוא קיבל אזרחות רוסית. בהיותו בצרפת הוא המשיך בציור ועבודות שלו הוצגו בתערוכות שונות. בשנת 1991 הוא להציג לראשונה הציג עבודותיו ברוסיה. בשנת 2018, לקראת יובל 90 של הצייר, בפלה רויאל בפריז אורגנה תערוכה גדולה של עבודותיו. ציוריו של רבין מוצגים, בין היתר, בגלריית טרטיאקוב במוסקבה, המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג ובמרכז פומפידו בפריז. אוסקר רבין היה נשוי פעמיים ואב לשני ילדים, בן ובת. בנו, אלכסנדר רבין, היה צייר אף הוא. מאמר לזכרו קורות חיים אוסקר רבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)