laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניב משגב

ניב משגב (נולד ב-25 ביולי 1995) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הפועל חולון מליגת העל בכדורסל. משגב נולד בכרמיאל, וגדל ביישוב כפר ורדים. אביו שיחק בנעוריו בקבוצת הכדורגל של הפועל עכו. משגב החל את פעילותו במחלקת הנוער של מועדון הכדורסל המקומי בכפר ורדים, בכיתות ה'-ז' זכה שלוש שנים ברציפות באליפות הילדים. בגיל הנערים עבר לשחק בעירוני נהריה ולאחר מכן עבר לפנימיית הכדורסל בכפר בלום. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2013/14 בהפועל עכו מליגה א' צפון. בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות ועלתה לליגה הארצית. בעונת 2014/15 עבר לשחק בליגה הארצית בהפועל חיפה. בעונת 2015/16 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הארצית והקבוצה עלתה לליגה הלאומית בכדורסל. משגב שנבחר לשחקן המצטיין של משחקי הגמר המשיך עם הקבוצה שנתיים נוספות בלאומית. בשנה הראשונה בלאומית נבחר על ידי אתר ספסל לתגלית העונה ובשנה השנייה נבחר לשחקן המבטיח של העונה. בעונת 2018/2019 עבר לשחק בעירוני נהריה מליגת העל בכדורסל. באוגוסט 2020 חתם משגב בנהריה לעונה נוספת. באמצע עונת 20/21 חתם משגב בקבוצת הפועל חולון. בעונת 2020/21 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב. בתום העונה מימשה חולון את האופציה שלה בחוזה, ומשגב המשיך בקבוצה בעונת 2021/2022. הפועל חולון אליפויות (1): 2021/2022 פרופיל, באתר eurobasket פרופיל השחקן, (אורכב 12.07.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקן, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נבחרי העונה בליגה הארצית, באתר ספסל אלירן כהן, מצטייני עונת 2016/17 – המשלימים, באתר ספסל, ‏14 באפריל, 2017 יעקב מאיר, בא מלמטה, באתר ישראל היום, ‏4 לנובמבר, 2018 כפיר אדר, ניב משגב נשאר בעירוני נהריה לעונה נוספת, באתר One, ‏6 באוגוסט 2020 יעקב מאיר, ניב משגב חתם בהפועל חולון, באתר ישראל היום, ‏31 בדצמבר, 2020 הפועל חולון זכתה באליפות הליגה הבלקנית, באתר ערוץ הספורט, 29 באפריל 2021 יעקב מאיר, ניב משגב ימשיך בהפועל חולון, באתר ישראל היום, ‏6 ביולי, 2021
ממעמקים

האם התכוונתם ל... ספרות תורנית ממעמקים קראתיך – כינויו של תהילים ק"ל, המזמור ה-130 בספר תהילים שו"ת ממעמקים – ספר השו"ת של הרב אפרים אשרי מ-1958 מוזיקה ממעמקים (אלבום של חיים ישראל) – אלבום האולפן השני של חיים ישראל (2001) ממעמקים (שיר של חיים ישראל) – שיר הנושא של האלבום, בהשתתפות יואב יצחק ממעמקים (אלבום) – אלבום האולפן השני של "הפרויקט של עידן רייכל" (2005) ממעמקים (שיר) – שיר הנושא של האלבום (יצא כסינגל ב-2004) ממעמקים (סיבוב הופעות) – סיבוב הופעות שהתבסס על האלבום (2005–2006) קולנוע ממעמקים (סרט) – סרט קאלט מסוגת הקולנוע החרדי, מאת האחים גרובייס (2002)
טרוויס אאוטלו

טרוויס מארקז אאוטלו (באנגלית: Travis Marquez Outlaw; נולד ב-18 בספטמבר 1984) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2014. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 8.5 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. אאוטלו נולד וגדל בעיר סטארקוויל שבמיסיסיפי. בסיום לימודיו ב"תיכון סטארקוויל" החליט לוותר על לימודים אקדמיים, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA. בדראפט ה-NBA‏ 2003 נבחר אאוטלו על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בבחירה ה-23. לאחר עונת רוקי חלשה, הציג שיפור בכל אחת מ-4 העונות הבאות, עד שרשם שיאי קריירה של 13.3 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק בעונת 2007/2008. בעונת 2008/2009 העמיד ממוצעים דומים – 12.8 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק – וסייע לפורטלנד להפעיל לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 6 שנים. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הודחו הבלייזרס על ידי יוסטון רוקטס; בדיעבד, הייתה זו הופעתו היחידה בקריירה של אאוטלו בשלב הפלייאוף. בפברואר 2010, לאחר כ-6 וחצי עונות עם הטרייל בלייזרס, הועבר יחד עם סטיב בלייק ללוס אנג'לס קליפרס תמורת מרכוס קמבי. עד לסיום אותה עונה קלע 8.7 נקודות למשחק עבור הקליפרס, כמחליפו מהספסל של ראסול באטלר. לקראת עונת 2010/2011 חתם בניו ג'רזי נטס על חוזה ל-5 עונות, בסך כ-35 מיליון דולר. לאחר עונה אחת בלבד, במהלכה קלע 9.2 נקודות למשחק, שוחרר מהנטס תחת "סעיף האמנסטי". בדצמבר 2011 הצטרף לסקרמנטו קינגס, במדיה שיחק במשך 3 העונות הבאות. לאורך התקופה החמיץ 106 מתוך 246 משחקי קבוצתו, בשל פציעות שונות, וקלע 5.1 נקודות בממוצע למשחק. בסיום עונת 2013/2014 פרש אאוטלו ממשחק, בגיל 29 בלבד. מדיה וקבצים בנושא טרוויס אאוטלו בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של אאוטלו ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2003, באתר basketball-reference.com אאוטלו ובלייק נשלחים לקליפרס, באתר ESPN,‏ 16 בפברואר 2010 אאוטלו מסכם על חוזה בניו ג'רזי, באתר netsdaily.com,‏ 8 ביולי 2010 הנטס משחררים את אאוטלו, באתר netsdaily.com,‏ 15 בדצמבר 2011 אאוטלו מצטרף לסקרמנטו, באתר הקבוצה,17 בדצמבר 2011 קשרים משפחתיים השאירו את אאוטלו בפורטלנד, באתר pamplinmedia.com,‏ 30 במרץ 2017
מסוף קריית עתידים

מסוף קריית עתידים (ידוע גם בשם: מסוף עתידים) הוא מסוף אוטובוסים, המשמש כתחנת המוצא למספר קווי אוטובוס של חברת דן בעיקר, אך גם של חברת מטרופולין, קווים, אפיקים ואגד לכל גוש דן. המסוף הוקם בשנות התשעים, במטרה לרכז קווי אוטובוס של דן ששירתו את שכונות עבר הירקון בצפון מזרח העיר, שתחנות המוצא וסף שלהן היו בשכונות נווה שרת ורמת החייל. בעקבות הרפורמה בתחבורה הציבורית שהתרחשה בשנת 2011, נפח התנועה במסוף עלה משמעותית. בגלל הפיכתם של קריית עתידים ואזור התעשייה רמת החייל הסמוך, בעשור הראשון של המאה ה-21, למרכזי תעסוקה. מה שאילץ להגדיל את נפח התחבורה הציבורית אליהם. בשל הפיכת המתחם קריית עתידים-ורמת החייל למע"ר משני, הוכנסו אליו עוד קווי אוטובוס שהגדילו את נפח השירות בו. הביא לחוסר מקום במסוף, שהיה מסוף שכונתי, ונהייה מסוף המשרת אזור תעסוקה, בתי חולים ושכונות סמוכות, מה שגרם לשינוי מסלולם של קווים רבים המשרתים את האזור לא לסיים את המסלול בו, אלא לסיים במקומות אחרים כמו חניון דן ותחנות סמוכות למסוף. מדיה וקבצים בנושא מסוף קריית עתידים בוויקישיתוף רשימת קווי האוטובוס 1986 סטלה אבידן ודני קומיסר, דו"ח סיכום שלושת החודשים הראשונים של ביצוע הפעימה השנייה של הארגון מחדש בתחבורה הציבורית בגוש דן, באתר תחבורה בדרך שלנו, ‏אוקטובר 2011
איציק שחר

איציק שחר (נולד ב-1972) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד מחנה שבטה.עם פרישתו (ב- 2015) עבר לעולם החינוך. שחר התגייס לצה"ל לחיל התותחנים, בשנת 2003 מונה למפקד גדוד 334 וכיהן בתפקיד עד שנת 2005. בשנים 2008–2011 כיהן כמפקד עוצבת הרעם. לאחר מכן מונה למפקד מחנה שבטה, וכיהן בתפקיד עד 2013. שחר כיהן גם כראש מחלקת התורה וההדרכה של כל חילות היבשה. השתחרר מצהל ב-2015 לאחר שחרורו שימש כמנהל החטיבה העליונה בבית הספר ברנקו וייס ע"ש הרצוג, בית חשמונאי ולאחר מכן מונה למנהל השש שנתי של אותו בית ספר. שחר מתגורר בשריגים לי-און, נשוי ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים ותואר שני בחינוך. הוא בוגר מחזור כ"ד בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית. ישראל היום | מפקד בה"ד חיל התותחנים, אל"ם איציק שחר, סרטון באתר יוטיוב דף בית הספר 'ברנקו וייס' ע"ש הרצוג (בפייסבוק)- https://www.facebook.com/herzog.branco/ מרוץ לזכר נופלי/נרצחי בית הספר ב'חרבות ברזל' (3.4.24) - כתבה בערוץ 1- https://www.facebook.com/GezerRegion/videos/741561207782847 לילך שובל, פעם תותחן, היום משגר מזל"ט מדויק, באתר ישראל היום, ‏31 ביולי 2012 גזרי מידע, איציק שחר, מנהל תיכון הרצוג (עמ' 9), ‏ספטמבר 2018 (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאיר נתנס

יאיר נתנס (נולד ב-1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המכהן כקצין תותחנים ראשי. בתפקידו הקודם שימש ראש מחלקת תכנון באגף התכנון. נתנס נולד בקיבוץ מצובה ליוזה ולמקס, ניצולי שואה, שהוסתרו בכפר בהולנד מ-1940 ועד סוף מלחמת העולם השנייה.[1] נתנס התגייס לצה"ל בשנת 1996 ושובץ בחיל התותחנים. לאחר קורס קצינים כיהן כמפקד בחטיבת האש 282. לאחר תפקיד מפקד סוללה עבר הסבה למערך הכטמ"ם "זיק" ביחידה 5252. לאחר מכן שירת כראש מטה מרכז האש באוגדת עזה. בהמשך שימש כמפקד יחידת מורן בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת עמוד האש. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת כידון וכיהן בתפקיד עד אפריל 2019. ב-28 במאי 2019 מונה למפקד חטיבת האש 282. בשנת 2021 מונה לראש מחלקת תכנון באג"ת. ב-26 בספטמבר 2023 נכנס לתפקיד קצין תותחנים ראשי. נתנס בוגר המכללה לביטחון לאומי, בוגר קורס מפקדי חטיבות ובעל תואר ראשון במנהל עסקים ובממשל מדיניות ציבורית מטעם אוניברסיטת רייכמן. לנתנס תואר שני במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. נתנס מתגורר כיום בקריית אונו, נשוי ואב לשלוש. מדיה וקבצים בנושא יאיר נתנס בוויקישיתוף יובל בגנו, ‏שורדי השואה ולוחמי התותחנים בפרויקט מיוחד: "השיח חשוב מאי פעם", באתר מעריב אונליין, 5 במאי 2016 ענני סערה – תמיד תותחן אל"ם יאיר נתנס נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת האש 282, באתר צה"ל, 29 במאי 2019 תא"ל יאיר נתנס נכנס לתפקידו כקצין התותחנים הראשי, באתר צה"ל, 26 בספטמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרקו מקאקו

מרקו מקאקו (בדנית: Marco Macaco) הוא סרט הנפשה ממוחשבת דני בבימויו של יאן רחבק, שהופץ לראשונה בשנת 2012. מרקו מקאקו הוא קוף שעובד כמציל באי טרופי, בעוד הוא חולם להיות שוטר שמטפל באירועים חשובים. יום אחד מגיע לאי קרלו אשר מחליט להקים בו קזינו. מרקו מקאקו חושד בקרלו, ומנצל את ההזדמנות לממש את חלומו. במהרה מרקו מקאקו מגלה שקרלו רוצה לשלוט על האי במשטר דיקטטורי, ויוצא להציל את המצב. הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף, אמי בכר וגילי בכר. דניאל מגון - מרקו מקאקו לורן סביר - לולו צביקה פורמן - קרלו סער בדישי - הנשיא דדי זהר - קפטן דולב סלע - קופיף גדי לוי דן שצברג עמי מנדלמן "מרקו מקאקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מרקו מקאקו", באתר AllMovie (באנגלית) "מרקו מקאקו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מרקו מקאקו", באתר אידיבי "מרקו מקאקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרקו מקאקו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון לונסברי

ג'ון מיטשל לונסברי (באנגלית: John Mitchell Lounsbery;‏ 9 במרץ 1911 - 13 בפברואר 1976) היה אנימטור ובמאי הנפשה אמריקאי, שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר ידוע כאחד מתשעת הזקנים של דיסני, כאשר הוא הראשון מהם שנפטר. לונסברי נולד בסינסינטי בשנת 1911 וגדל בקולורדו. הוא למד בתיכון איסט בדנוור ובמכון לאמנות בקולורדו. בזמן שהשתתף במכללה למרכז אמנות העיצוב בלוס אנג'לס, מדריך שלח אותו לראיון עם וולט דיסני, כאשר הוא שכר אותו לאולפני ההנפשה של וולט דיסני ב-2 ביולי 1935. באולפנים לונסברי החל כעוזר הנפשה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", אשר הוקרן לראשונה בשנת 1937. בהמשך, בשנות ה-40 של המאה ה-20, עבד על מספר סרטים קצרים מונפשים, ביניהם "תערוכת הכלבים", "מעשיית החזיר", "כלב הצייד" ו"הקצין דאק". כמו כן, הוא המשיך לקחת חלק בהנפשת סרטי ההנפשה באורך מלא של האולפנים, ביניהם "פינוקיו", "פנטסיה", "דמבו הפיל המעופף" ו"במבי". בשנות ה-70 של המאה ה-20 לונסברי קודם לבמאי סרטי הנפשה, וביים את הסרטים "פו הדב וטיגר גם", "הרפתקאותיו של פו הדב" ו"הרפתקאות ברנרד וביאנקה". ב-13 בפברואר 1976, בגיל 64, לונסברי נפטר ונקבר בפארק זיכרון פורסט לון. לאחר מותו הוא קיבל את פרס וינזור מקיי בשנת 1986, והוכר כ"אגדת דיסני" בשנת 1989. מדיה וקבצים בנושא ג'ון לונסברי בוויקישיתוף ג'ון לונסברי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון לונסברי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) John Lounsbery, באתר אגדות דיסני
פוקואוקה 17

פוקואוקה 17 היה מחנה שבויים אשר היה בשימוש האימפריה היפנית במהלך מלחמת העולם השנייה, שהיה בסמוך למכרה הפחם בשם Mitsui Miike Coal Mine בפוקואוקה. מחנה השבויים פתח את שעריו ב-7 באוגוסט 1943 ואוכלס בהדרגה בכ-1,857 שבויי מלחמה ממדינות רבות, רובם אוסטרלים, אמריקאים, בריטים והולנדים. הבריטים, ההולנדים והאוסטרלים היו ניצולי בניית מסילת הרכבת בין בורמה לבין תאילנד. הקבוצה האחרונה שהגיעה למקום הייתה כמה אוסטרלים שהגיעו ביוני 1945. אתר המחנה שימש במקור כמגורי הפועלים שנבנו על ידי חברת הכרייה פחם מיצואי שהייתה בבעלותו של הברון מיצוי. המחנה הורחב בהדרגה עם השנים והוקמו במקום בניינים נוספים. גודל המחנה היה כ-200 מטר על כ-1,000 מטר אשר היו מוקפים בגדר עץ בגובה של כ-12 מטרים, במקום היו כ-33 צריפים, כולם היו בני קומה אחת שהכילה עשרה חדרים לצריף. הצריפים היו בנויים מעץ עם גגות מנייר זפת הדוקים וחלונות, קצינים אשר גרו במתחם התגוררו בשלושה או ארבעה חדרים, כאשר ארבעה עד שישה גברים מהקצינים התאכסנו בחדרים באותו גודל. במקום לא היה שום חימום, הדבר הפך לבעיה רצינית בחודשי החורף שכן הגברים במחנה חיו בדיאטות רעב. בכל חדר הייתה נורה יחידה ובעוצמה של כ-15 וואט. במחנה הוגשו בכל יום שתי ארוחות, במרבית הפעמים הארוחה כללה כוס של אורז ומרק צנונית, רק לעיתים רחוקות קיבלו השבויים חלבונים. מפקד המחנה היה אסאו פוקוהרה, שהוצא להורג לאחר תום המלחמה בגין ביצוע פשעי מלחמה. הרופא במחנה היה מנתח יפני לא מזוהה, שאילץ גברים להמשיך לעבוד גם אם היו חולים אנושות. המחנה שוחרר ב-2 בספטמבר 1945, אז היו רוב השבויים במצב בריאותי נואש. שבויים רבים סבלו ממחלת הבריברי ואיבדו בממוצע כ-60 ליברות (27 קילוגרם), ניצולי המחנה פונו לנגסאקי ההרוסה (לאור הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי וכניעת האימפריה היפנית), כעשרה ימים לאחר שחרור המחנה. אתר הטבח טינטה גטו שאנגחאי מסילת הרכבת תאילנד-בורמה The Hewlett Report, דו"ח על המחנה וסיפורו. (באנגלית) Gibbs Report, דו"ח נוסף אודות המחנה
מאסאקה

מחוז מאסאקה (באנגלית, בסוואהילי: Masaka) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, מאסאקה. המחוז גובל במחוז קלונגו מצפון, במחוז קלנגלה מדרום מזרח, במחוז ראקאי מדרום מערב, במחוז לוואנגו ממערב ובמחוז בוקומנסימבי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא מאסאקה. המחוז הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, ממספר מחוזות בממלכת בוגנדה. במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם קלנגלה (1996), סאמבאבולה (1997), ראקאי, ליאנטונדה (2007), בוקומנסימבי (2010), קלונגו (2010) ולוואנגו (2010). מועצת המחוז היא הסמכות הפוליטית הגבוהה ביותר. המועצה כוללת את יושב ראש המחוז ו-43 חברים. מחלקות המועצה הן: חינוך וספורט, בריאות וסביבה, עבודות ושירותים טכניים, ייצור ושיווק, מימון ותכנון, שירותי תמיכה בניהול, מגדר ושירותים קהילתיים. קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.85% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. מדיה וקבצים בנושא מאסאקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאסאקה מחוז מאסאקה, מדריך התיירות של אוגנדה Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית) MASAKA | Uganda Travel Guide (באנגלית) Lyantonde (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
GMC דהנאלי XT

GMC דהנאלי XT (באנגלית: GMC Denali XT) הוא טנדר היברידי מהודר, המוגדר כמכונית קונספט מתוצרת GMC, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס אשר הוצג בשנת 2008 בארצות הברית דגם "GMC דהנאלי XT" הוצג לראשונה בתערוכות הרכב בשיקגו ("Chicago Auto Show" (אנ')) בשנת 2008 טנדר - קבינה כפולה, 4 דלתות מערכת הנעה היברידית דו-מצבית מנוע קדמי סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4 מדיה וקבצים בנושא GMC דהנאלי XT בוויקישיתוף GMC דהנאלי XT, סרטון באתר יוטיוב GMC דהנאלי XT, סרטון באתר יוטיוב GMC דהנאלי XT, סרטון באתר יוטיוב דגם "GMC דהנאלי XT" caranddriver.com/news/a15149542 דגם "GMC דהנאלי XT" autoblog.com/2008/02/02/chicago-2008-gmc-denali-xt-four-door-flex-fuel-hybrid-ute דגם "GMC דהנאלי XT" gmc.com/denali-luxury-trucks-suvs דגם "GMC דהנאלי XT" - מבט ראשון motortrend.com/news/2008-gmc-denali-xt-concept-first-look דגם "GMC דהנאלי XT" jalopnik.com/gmc-denali-xt-hybrid-concept-truck-the-caballero הנעה היברידית - היא שיטת ההנעה של כלי רכב המשלבת שני סוגי מנועים, לרוב מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי. המטרה בשילוב המנועים היא נצילות טובה יותר של הדלק, חיסכון בעלות נסיעה, ופליטת מזהמים מופחתת מהמכונית
נונו גומז נביאם

נונו גומז נביאם (בפורטוגזית: Nuno Gomes Nabiam; נולד ב-17 בנובמבר 1966) הוא ראש ממשלת גינאה ביסאו לשעבר. גומז נביאם נולד בביסאו. למד בבית הספר התיכון הלאומי קוואמה נקמורה. סיים תואר ראשון במכון להנדסת תעופה אזרחית בקייב. בהמשך סיים תואר שני במנהל עסקים בארצות הברית. בצעירותו היה גומז נביאם פעיל חברתית. בשנת 1980 הצטרף למפלגת PAIGC. בשנת 2012 מונה ליו"ר הדירקטוריון של סוכנות התעופה האזרחית של גינאה ביסאו. ב-28 בפברואר 2020, מונה גומז נביאם לראש ממשלת גינאה ביסאו. ב-29 באפריל 2020 פורסם כי הוא ושלושה משריו חלו במחלת נגיף קורונה 2019. מדיה וקבצים בנושא נונו גומז נביאם בוויקישיתוף Katarina Hoije,‏ Guinea-Bissau President Appoints Nabiam as Prime Minister,‏ באתר Bloomberg,‏ 29 בפברואר 2020 COMR AMOS KALU,‏ BIOGRAPHY AND THE APPLICANT’S MANIFESTO OF Eng. NUNO GOMES NABIAM!,‏ באתר ohafia-tv,‏ 13 ביולי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוני ודוני גיילון

רוני ודוני גיילון (באנגלית: Ronnie and Donnie Galyon; ‏28 באוקטובר 1951 – 4 ביולי 2020) היו תאומים סיאמיים אמריקאים. לפי ספר השיאים של גינס לשנת 2009, הם נחשבו לתאומים הסיאמיים החיים המבוגרים ביותר בעולם. החל מ-29 באוקטובר 2014, הם נחשבים לתאומים הסיאמיים המבוגרים בהיסטוריה כשעברו את ג'יאקומו וג'ובאני בטיסטה טוקי (אנ'). נולדו בדייטון, אוהיו, לווסלי ואיילין גיילון. התאומים נולדו כשהם מחוברים זה לזה בחזה ובבטן, ועם אברי עיכול משותפים. בחלוף שנתיים בבית החולים נקבע כי לא ניתן להפרידם בבטחה. בתי ספר ראו בהם הסחת דעת עבור ילדים אחרים, כך שלא חונכו מעולם וסבלו מאנאלפביתיות תפקודית. אביהם, שפרנס תשעה ילדים, צירף אותם, בהיותם בני שלוש, לקרקס הדרכים הידוע "עולם הפלאות", שם הם שימשו כ"אטרקציה" לקהל בקרנבלים ובמופעי קרקס. כשהתאומים היו נערים, הם הוצגו בתערוכות ברחבי ארצות הברית ובאמריקה הלטינית. המופע המרכזי שלהם היה לשבת בחלון ראווה, לצפות בטלוויזיה, בעוד המבקרים משלמים ממיטב כספם כדי לצפות בהם עושים זאת. המופעים שלהם הפכו אותם לידוענים ויצרו להם הכנסה שתמכה במשפחתם. בהמשך ניסו התאומים להתגייס לצבא, אך דורגו בפרופיל 4-F שלא מספיק לגיוס. הם מעולם לא התחתנו. בשנת 1991, לאחר שלושה עשורים של מופעי בידור, פרשו התאומים ועברו לגור בבית עצמאי בדייטון, שנקנה ברווחים שצברו. הם היו פעילים בקהילה וחיו חיים עצמאיים ברובם, בעזרת כסא גלגלים זוגי בהתאמה אישית. אף על פי שפרשו מעסקי הראווה, התאומים ערכו הופעות טלוויזיה רבות: הם הפיעו בשנת 1997 במופע של ג'רי ספרינגר (אנ'), בשנת 1998 הופיעו בסרט תיעודי בערוץ דיסקברי ובשנת 2009 בסרט תיעודי בערוץ 5 הבריטי (אנ'). בשנת 2009 לקה רוני זיהום בריאותיו אשר סיכן את חיי שניהם. הם אושפזו ונדרשו לטיפול מסביב לשעון. לאחר ששוחררו מבית החולים, לא יכלו עוד להסתדר בצורה עצמאית. על מנת שיוכלו לטפל בתאומים, אחיהם הצעיר ג'ים ואשתו מרי, הנגישו את ביתם וזאת באמצעות איסוף תרומות מהקהילה. ב-22 בדצמבר 2010, יצרה רשת הטלוויזיה TLC (אנ') את הסרט התיעודי "The World's Oldest Conjoined Twins Move Home" (התאומים הסיאמיים המבוגרים בעולם חוזרים הביתה"), שתיעד את התאוששות התאומים והליך הבנייה של הבית המונגש. ב-4 ביולי 2020, מתו התאומים, בגיל 68, כתוצאה מאי-ספיקת לב בהוספיס בדייטון כאשר הם מוקפים במשפחתם. The Worlds Oldest Conjoined Twins Ronnie and Donnie Galyon, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:27) ד"ר איתי גל, נדיר: כך נראים חייהם של תאומים סיאמיים בגיל 64, באתר ynet, 25 בינואר 2015 בחייהם ובמותם לא נפרדו: התאומים הסיאמיים המבוגרים בעולם מתו בגיל 68, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2020 בגיל 68: מתו התאומים הסיאמים המבוגרים ביותר, באתר "סרוגים", 8 ביולי 2020 סוכנויות הידיעות, מתו התאומים הסיאמיים המבוגרים בהיסטוריה, באתר ynet, 6 ביולי 2020
הבריחה (סרט, 1972)

הבריחה (באנגלית: The Getaway) הוא סרט פעולה-שוד אמריקאי משנת 1972 בבימויו של סאם פקינפה עם סטיב מקווין ואלי מק'גרו בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "הבריחה" של ג'ים תומפסון (אנ') משנת 1958. הסרט הצליח מאוד מבחינה מסחרית וכן הרימייק מ-1994 בכיכובם של אלק בולדווין וקים בסינג'ר. זה סרט פשע שבניגוד לסרטים אחרים מסוגו בהם הפושעים נעצרים, נפצעים או מחוסלים, כאן הם מצליחים לברוח מארצות הברית למקסיקו ולהישאר בחיים נגד כל הסיכויים. קווינסי ג'ונס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול המקורי הטוב ביותר. מקווין ומקגרו הכירו זה את זו בצילומי הסרט ונישאו. נישואיהם החזיקו חמש שנים עד לגירושים. קרטר "דוק" מקוי (סטיב מקווין) נידון לעשר שנות מאסר על שוד מזוין. הוא יושב בכלא כבר ארבע שנים ובקשותיו לקיצור עונשו נדחות. הוא מבקש מאשתו קרול (אלי מק'גרו) כי תפעל לשחרורו דרך ג'ק בינון (בן ג'ונסון), פוליטיקאי מושחת ובעל קשרים בסן אנטוניו. בינון מתנה זאת בהסכמתו של "דוק" לבצע שוד גדול של בנק לאחר שחרורו וכן בהסכמתה של קרול לקיים אתו יחסי-מין מלאים. כשהתנאים האלה מולאו, משתחרר "דוק" מהכלא. "דוק" מתכנן את השוד על ידי תצפיות על הבנק. ביום השוד הוא מגיע עם אשתו ועם פרנק ורודי. הוא חודר לבנק דרך תעלת קשר, מנתק את האזעקה וחבריו פורצים רעולים ומשכיבים ארצה את העובדים. דוק נכנס לכספת ואוסף את הכסף. השומר מנסה לאחוז באקדח אך פרנק הורג אותו. הם נסוגים לחוד ובדרך הורג רודי את פרנק ומחכה לדוק וקרול בנקודה מוסכמת שם הוא מתכוון לחסל אותם ולקחת את הכסף לעצמו. דוק מקדים אותו, יורה בו אך לא מוודא הריגה. רודי לבוש באפוד מגן נפצע רק בכתפו. הוא פונה לוטרינר הרולד קלינטון (ג'ון דודסון) שמטפל בפצעו ומציל אותו. רודי הפושע כפוי הטובה קושר את הוטרינר הרולד ושוכב לנגד עיניו עם אשתו פראן (סאלי סטרטרס). דוק וקרול ממשיכים בדרכם דרומה כשתמונותיהם מפורסמות בעיתונים ובטלוויזיה. בכל מקום הם מזוהים ונמלטים תוך ירי ורדיפה של שוטרים. לבסוף הם מגיעים למלון באל פאסו לא רחוק מגבול מקסיקו. למלון הזה מגיעים גם רודי והזוג הרולד ופראן קלינטון. רודי שוב קושר את הוטרינר המשופם קלינטון ואז בועל את אשתו הבלונדית לנגד עיניו. בתגובה, הבעל תולה את עצמו בחדר הסמוך. אשתו פראן ממשיכה להתעלס עם רודי. מאוחר יותר מגיעים למקום חבריו של ג'ק בינון. מטרת כולם משותפת: לחסל את הזוג מקוי ולקחת את הכסף. במלון מתחולל קרב יריות ממושך שבסופו מצליח "דוק" לחסל את כולם ולברוח עם אשתו. הם נכנסים לתוך מיכל אשפה, מועלים למשאית אשפה ונשפכים לבסוף לתוך מזבלה כשהם עדיין בחיים עם תיק הכסף. הם משתלטים על טנדר ובו "קאובוי" קשיש חביב (סלים פיקנס) שמעביר אותם למקסיקו והם נותנים לו 30 אלף דולר תמורת הטנדר והשירות האדיב. מדיה וקבצים בנושא הבריחה בוויקישיתוף "הבריחה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבריחה", באתר AllMovie (באנגלית) "הבריחה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבריחה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הבריחה", באתר Metacritic (באנגלית) "הבריחה", באתר אידיבי "הבריחה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ל"הבריחה" (1972), באתר יוטיוב
קוס קוב

קוס קוב (באנגלית: Cos Cob ) היא מושבת אומנים באזור גריניץ קוניטקט. רבים מהאומנים מזוהים עם האימפרסיוניזם האמריקאי, שהתאספו בה בעיקר בחודשי הקיץ בערך בשנים 1890 לערך 1920. אמנים הגיעו לגריניץ לצייר מאז שנות ה-70 של המאה ה-19, אך מושבת האמנות החלה להיווצר כאשר ג'ון הנרי טוואצ׳מן התיישב בגריניץ' בשנת 1889. העיר נמצאת במרחק נסיעה קצרה ברכבת מעיר ניו יורק, ולמרות זאת שמרה על אופי הכפרי שמשך אליו אמנים. רבים מחבריו של טוואצ׳טמן הגיעו לבקרו בביתו. ביניהם היו צ׳יילד האסאם, גוליאן אלדן וייר, תיאודור רובינסון, הנרי פיץ טיילור ורוברט ריד. כשנמצאו לשהות ארוכה יותר, הם עלו לבית הולי, מחסן מלח ישן, המשקיף על הנמל הקטן של קוס קוב. במהלך החורף לימדו הנרי טוואצ׳מן וג׳וליאן וייר בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. ככל הנראה החל משנת 1890, קיים טוואצ׳מן שיעורי אמנות בקיץ בקוס קוב. ג׳וליאן וייר לימד אתו בשנת 1892 וב־1893. רבים מתלמידי הקיץ נרשמו לליגת הסטודנטים לאמנות. בין האמנים שביקרו לראשונה בקוס קוב כסטודנטים בקיץ היו ארנסט לוסון, אלן טאוקר, צ'ארלס אברט, מרי רוברטס אברט, אליס ג'ודסון ואחרים. אמנים אחרים הקשורים למושבת האומנות קוס קוב כוללים את לאונרד אוכטמן, מינה פונדה אוכטמן, דורותי אוכטמן, אדוארד קלארק פוטר, אמיל קרלסן, ג'ורג' וורטון אדוארדס, וקאר איבי. מושבת האמנות כללה גם סופרים ועורכים רבים, ביניהם לינקולן שטפנס וילה קאתר. חברי מושבת האמנות קוס קוב היו מעורבים מאוד בארגון תערוכת הארמורי, התערוכה שבשנת 1913 הציגה אמנות אירופית מודרנית בפני קהל אמריקני גדול. מושבת האמנות הקימה ארגון אומנות משלה בשנת 1911. אגודת האומנים גריניץ' קיימה את התערוכה הראשונה שלה בשנת 1912 במוזיאון ברוס, שנפתח לקהל בפעם הראשונה באותה הזדמנות. The Cos Cob art colony : the impressionists on the Connecticut shore : Larkin, Susan G., 1943- : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית) Greenwich Art Society School of Visual Art, Greenwich Art Society School of Visual Art Greenwich Historical Society