laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארנסט פריז

ארנסט פריז (בגרמנית: Ernst Fries‏; 22 ביוני 1801 – 11 באוקטובר 1833) היה צייר נוף גרמני במעבר מהרומנטיקה לריאליזם. ארנסט פריז נולד בהיידלברג לבנקאי, בעל מפעל ואספן הציורים כריסטיאן אדם פריז. אהבת אביו לאמנות והמצב הכלכלי הטוב במשפחתו אפשרו לו השכלה אמנותית ונסיעות ללא דאגות כלכליות. שני אחיו, וילהלם וברנהרד פריז, שנולדו כמעט עשרים שנה לאחר מכן, הפכו גם הם לציירים. משנת 1810, ארנסט פריז, יחד עם קרל פיליפ פור וקרל רוטמן, קיבלו שיעורים מפרידריך רוטמן, אביו של קרל רוטמן, מאסטר באוניברסיטה בהיידלברג. החל משנת 1815 קיבל ארנסט פריז שיעורים מקרל קונץ בקרלסרוהה. בשנת 1816 המשיך את לימודיו במינכן. בשנת 1818 הגיע לדרמשטאדט, שם התאמן בפרספקטיבה ורישום אדריכלי עם גאורג מילר. עם השנים פריז פנה יותר ויותר לציור נוף. בשנת 1820/21 למד באקדמיה במינכן. ארנסט פריז נסע לריינלנד, לטירול ולזלצבורג. בין השנים 1823–1827 הוא נסע למסע הלימוד הקלאסי לאיטליה. הוא התגורר ברומא. לאחר שחזר לגרמניה שהה במינכן, אך שב בשנת 1831 לקרלסרוהה, סמוך לביתו בהידלברג, שם מונה לצייר החצר של הדוכס הגדול של באדן. ארנסט פריז נפטר בקרלסרוהה בשנת 1833 בהתאבדות. קברו הנוכחי הוא העתק שרף סינתטי שהחליף את קבר אבן החול המקורית. הוא מציג סרקופג עתיק בצורת בית, שמזכיר את האנדרטה הקבורה של ז'אן ז'אק רוסו. בתקופת שהותו ברומא עשה פריז מסעות פרודוקטיביים ביותר יחד עם אמנים שונים, מה שהפך אותו למומחה בסביבה הקרובה והרחבה יותר של רומא ודרום איטליה. כאן התממשה אמנותו וכישרונו יוצא הדופן התגלה. נופיו האיטלקיים מאופיינים בתפיסה פיוטית של הטבע וטיפול מסוגנן בצורותיו, הם מצוירים בפירוט, בצבע חם, חזק, והרמוני. הנוף נראה רגוע וחופשי במידה רבה מפאתוס רומנטי, ומעידים על הריאליזם ההתחלתי בציור הנוף. יחד עם קרל רוטמן וקרל פיליפ פור, הקים ארנסט פריז את מרכז הציור של הרומנטיקה בהיידלברג. אוסף עשיר של רישומים, ספרי שרטוטים ותחריטים הנמצאים בבעלות פרטית של צאצא בגרמניה. ציוריו מיוצגים במוזיאונים שונים: גלריות התמונות הגדולות ואוספי הגרפיקה בהמבורג, ברלין, דרזדן, לייפציג, פרנקפורט, דרמשטאדט, קרלסרוהה ועוד. עם כ-180 עבודות, יש במוזיאון בהיידלברג את אוסף העבודות המקיף ביותר של ארנסט פריז. תערוכות מיוחדות גדולות התקיימו שם בשנים 1927, 1972 ו-2001/2002. מדיה וקבצים בנושא ארנסט פריז בוויקישיתוף Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 8, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1878, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 72 Deutsche Biographie, Fries, Ernst – Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
טיבורסאלאש

טיבורסאלאש (בהונגרית: Tiborszállás) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. נמצא על גדות נהר קרסנה (הו') בסמוך לגבול רומניה. כמו יישובים רבים באירופה גם בטיבורסאלאש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 950 ובשנת 2020 רק 950 תושבים. הכפר נקרא על שם טיבור קארולי (הו') בן למשפחת קארולי, משפחת אצולה הונגרית. מדיה וקבצים בנושא טיבורסאלאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיבורסאלאש נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
ואיה

ואיה (בהונגרית: Vaja) היא עיירה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. יהודים החלו להתגורר בואיה כבר בסוף המאה ה-18. הם התפרנסו בעיבודה ושיווקה של תוצרת חקלאית, בעיקר משקאות חריפים, חומץ ושמן. בזמן הקרע ביהדות הונגריה במסגרת קונגרס יהודי הונגריה (1869–1968) הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. בקהילה היו חברה קדישא, בית כנסת וחברות צדקה. אחרי החלת החוקים היהודיים משנת 1938, שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והתרבות, נותרו כ-40 משפחות יהודיות בואיה ללא פרנסה. יחידות צבא הונגריות, שהוקמו בתחילת מלחמת העולם השנייה החלו לבצע מעשי חבלה מעבר לגבול הצ'כי, והם שכנו סמוך לואיה. חייליהן שדדו חנויות בבעלות יהודית, פגעו ביהודים ברחובות הכפר והרגו יהודי אחד. בשנת 1942 נשלחו גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה. הם גויסו כ"שרות עזר" ליחידות הצבא ההונגרי, שלחמו לצד הגרמנים בחזית המזרח. בעיקר עסקו בעבודות ביצורים ושירותים. משפחותיהם נותרו בכפר ללא פרנסה. באביב 1944, רוכזו היהודים בבית הכנסת, אז התגנב הכומר הפרוטסטנטי של ואיה לבית הכנסת, ניסה לעודד אותם בדבריו ולקח עמו למשמרת שני ספרי תורה. לאחר כמה ימים הועברו היהודים לגטו בעיר קישווארדה הסמוכה, שם עונו רבים כדי שימסרו דברי ערך. כמה ימים לפני חג השבועות הובלו יהודי ואיה למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה חזרו לואיה כ-25 יהודים. הם שיקמו את בית הכנסת, ניקו את בית העלמין וחידשו את חיי הקהילה. במשך הזמן התפזרו, רובם עלו לישראל ורק משפחה אחת נשארה במקום. ואיה בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 278-279 ואיא (נ'יר-ואיא), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 141. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא ואיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואיה (בהונגרית) קהילת ואיה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מואיה שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ואלאי

ואלאי (בהונגרית: Vállaj) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. ליד נהר קרסנה (הו') שבסמוך לגבול רומניה. בואלאי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מספר יהודים מהכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא ואלאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואלאי נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מואלאי שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
שלום בית

שלום בית הוא מונח המתאר יחסי שלום והרמוניה בין בני משפחה, באופן המאפשר חיים משותפים ללא חיכוכים ומריבות קשות. שלום בית נחשב כערך ביהדות, הן מצד מצוות ומידות טובות שבין אדם לחבירו, והן כתשתית לחיי נישואים והקמת משפחה בצורה בריאה ואידיאלית. שלום בית בין בני הזוג חיוני לצורך תפקוד נכון של הבית, ולצורך חינוך הילדים באווירה נעימה ושלווה ונטולת קונפליקטים. כדי להגיע למצב כזה נדרשת עבודה עצמית של בני הזוג, והרבה מוטיבציה מצד שניהם. מושג זה עולה פעמים רבות במשפטי גירושים, כאשר אחד מבני הזוג מבקש להתגרש, ואילו האחר דורש שלום בית, כלומר חזרה לחיי נישואים הרמוניים. בחז"ל אנחנו מוצאים אמירות רבות העוסקות ביחס הנכון שצריך להיות בין בני הזוג, וכיצד עליהם לשמור יחד על האחוה והכבוד ההדדי. והרמב"ם בספר משנה תורה מסכם כמה מדברי חז"ל בעניין זה- ”וכן צוו חכמים שיהיה אדם מכבד את אשתו יתר מגופו ואוהבה כגופו, ואם יש לו ממון מרבה בטובתה כפי הממון, ולא יטיל עליה אימה יתירה ויהיה דיבורו עמה בנחת ולא יהיה עצב ולא רוגז” (משנה תורה לרמב"ם, ספר נשים, הלכות אישות, פרק ט"ו, הלכה י"ט). כמו כן, ישנם סיפורים על רבנים גדולים שעשו מאמצים חריגים כדי לעזור לקיים שלום בית בין בני זוג. דוג' אחת לזה היא בסיפור בו איש אחד כעס על אשתו שהתעכבה בשיעור של רבי מאיר, ועל כן ציווה אותה ללכת ולירוק בפניו של רבי מאיר. רבי מאיר מתוודע לכך ומודיע שהוא זקוק למישהי שתירק לעינו כדי לרפא אותה, ומזמין את האישה כדי שתוכל לקיים את דברי בעלה ולהתפייס עמו. המושג שלום ביתו מופיע בתלמוד לעניין שלום בבית בכלל (לא דווקא לעניין שלום שבין בני זוג). בתקופה המודרנית, משתמשים במושג זה בעיקר לעניין שלום שבין בני זוג. הרב שמחה אהרונוב, שלום ואושר בבית היהודי, ירושלים 2002. בני דון-יחייא, מה פתאום שלום-בית, אני רוצה להתגרש, באתר ynet, 19 ביוני 2007 פורום הסכם שלום בית, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל רוחמה וייס ומרטין פרנהורסט, שלום בית בכל מחיר?, באתר ynet, 26 במרץ 2010 הערך "שלום בית", באתר המכלול ויקרא רבה, ט' סימן ט'; תלמוד ירושלמי, סוטה פ"א, סימן ד' ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יתום (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יתום – אדם שנפטרו אביו או אמו (או שניהם) דני יתום – אלוף בצה"ל, ראש "המוסד" וחבר כנסת אהוד יתום – מבכירי השב"כ, חבר כנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-16 יתומים (הלכה) יתומה
נידוף באמצעות קרן אלקטרונים

נידוף באמצעות קרן אלקטרונים (באנגלית: Electron-beam physical vapor deposition,‏ EBPVD) הוא תהליך בו אנודת מטרה מופצצת עם קרן אלקטרונים הנפלטת על ידי פילם טונגסטן טעון תחת ואקום גבוה. קרן האלקטרונים גורמת לאטומים מהמטרה לעבור למצב גזי. אטומים אלה מתבדלים לצורה מוצקה, ומצפים את כל תא הוואקום (בהתאם לקווי הראייה) בשכבה דקה של חומר האנודה. ציפוי שכבות דקות הוא תהליך המיושם בתעשיית המוליכים למחצה לגידול חומרים אלקטרוניים, בתעשייה האווירית ליצירת ציפויים תרמיים וכימיים כדי להגן על משטחים מפני תנאי סביבה, באופטיקה כדי להקנות את התכונות הרפלקטיביות והמעבירות הרצויות למצע, ובמקומות נוספים. ניתן לסווג באופן כללי את הנידוף לפיזי (PVD) וכימי (CVD). ב-CVD, גידול השכבה מתרחש בטמפרטורות גבוהות, מה שמוביל ליצירת מוצרים גזיים מאכלים, והוא עלול להותיר זיהומים בשכבה. ניתן לבצע את תהליך ה-PVD בטמפרטורות נמוכות יותר וללא כימיקלים מאכלים, אך קצבי הנידוף בדרך כלל נמוכים יותר. נידוף פיזי של קרן אלקטרונים, לעומת זאת, מניב קצב גבוה שבין 0.1 ל-100 מיקרומטר / דקה בטמפרטורות מצע נמוכות יחסית, עם יעילות גבוהה. התרשים של מערכת EBPVD מוצג באיור 1. במערכת EBPVD, יש לפנות את תא הוואקום ללחץ נמוך כדי לאפשר מעבר אלקטרונים מתותח האלקטרונים לחומר המטרה, שיכול להיות בצורה של מטיל או מוט. ניתן להשתמש בו זמנית במספר חומרי אידוי ותותחי אלקטרונים במערכת EBPVD יחידה, שלכל אחד מהם הספק שבין עשרות למאות קילוואט. קרני אלקטרונים יכולות להיווצר על ידי פליטה תרמית, פליטת FEG או בשיטת קשת האנודה. קרן האלקטרונים שנוצרת מואצת לאנרגיה קינטית גבוהה ומופנית כלפי חומר האידוי. עם פגיעה בחומר האידוי, האלקטרונים יאבדו את האנרגיה שלהם במהירות רבה. האנרגיה הקינטית של האלקטרונים מומרת לצורות אנרגיה אחרות באמצעות אינטראקציות עם חומר האידוי. האנרגיה התרמית המופקת מחממת את חומר האידוי וגורם לו להנתך או להמריא. ברגע שהטמפרטורה ורמת הוואקום גבוהים מספיק, ייווצרו אדים. לאחר מכן ניתן להשתמש באדים המתקבלים לציפוי משטחים. מתח ההאצה יכול להיות בין 3 ל-40 קילו וולט. כאשר המתח הוא 20–25 קילו וולט וזרם הקרן הוא כמה אמפר, ניתן להמיר 85% מהאנרגיה הקינטית של האלקטרון לאנרגיה תרמית. חלק מאנרגיית האלקטרונים נאבדת באמצעות ייצור קרני רנטגן ופליטת אלקטרונים משנית. קצב הנידוף בתהליך זה יכול להיות נמוך מ-1 ננומטר לדקה עד כמה מיקרומטר לדקה. יעילות השימוש בחומרים גבוהה יחסית לשיטות אחרות, והתהליך מציע שליטה מבנית ומורפולוגית בציפויים המתקבלים. EBPVD הוא תהליך נידוף בקו ראייה כאשר הוא מבוצע בלחץ נמוך מספיק (בערך <10 -4 Torr). תנועות טרנסלציה וסיבוב של הדגם מסייעת לציפוי משטח בעל גאומטריות מורכבות, אך לא ניתן להשתמש בתהליך זה לציפוי משטחים פנימיים של גאומטריות מורכבות. בעיה פוטנציאלית נוספת היא דגרדציה של הפילם באקדח האלקטרונים שמביאה לקצב נידוף לא אחיד. טכנולוגיות של קרן האלקטרונים Harsha, K. S. S, "Principles of Physical Vapor Deposition of Thin Films", Elsevier, Great Britain (2006), p. 400. George, J., "Preparation of thin films", Marcel Dekker, Inc., New York (1992), p. 13–19.
הבחירות לנשיאות אבחזיה 2020

הבחירות לנשיאות אבחזיה נערכו ב-22 במרץ 2020 בעקבות החלטת בית המשפט העליון לבטל את תוצאות הבחירות 2019 ב-10 בינואר, והתפטרותו של הנשיא ראול חג'ימבה בעקבות מחאה נגד נשיאותו. אסלן בז'ניה נחשב למוביל הבחירות ונבחר עם כ-59% מהקולות. לאחר פרסום תוצאות הבחירות היה בז'ניה במסיבת עיתונאים. הוא הודיע כי רפורמות חוקתיות מתוכננות וכי אלכסנדר אנקבב יהיה ראש הממשלה הבא. "Abkhaz Leader Resigns Amid Ongoing Election-Fraud Protests In Breakaway Region". Radio Free Europe/Radio Liberty. 12 בינואר 2020. נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Explainer: what happened in Abkhazia and what's next – between the president's dismissal & new elections". JAM News. 16 בינואר 2020. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Joshua Kucera (13 בינואר 2020). "Abkhazian leader resigns, new elections called". EurasiaNet. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) David X. Noack (15 בינואר 2020). "Krise und Rücktritt". junge Welt. נבדק ב-11 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Съезд «Аруаа» поддержал Адгура Ардзинба, ekhokavkaza.com 18. February 2020. l АНЦЪА УМЩЪАН ДАЛЫРХЫР, facebook.com 17. February 2020. http://www.amtsakhara.org/ru/events/1320/ http://rpp-ea.org/index.php/novosti/294-ocherednoe-zasedanie-politsoveta-rpp-ea
המופע של מר שמח

המופע של מר שמח (באנגלית: The Mr. Men Show) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית-בריטית בת 104 פרקים באורך 11 דקות כל אחד, אשר שודרה לראשונה ב-2 בפברואר 2008. הסדרה מהווה עיבוד לסדרת ספרי הילדים "מר וגברת" שנוצרו בשנות ה-70 וה-80 על ידי הסופר הבריטי רוג'ר הרגריבס ובנו אדם הרגריבס. הסדרה הופקה על ידי חברות Chorion ו-Renegade Animation ושודרה במקור בערוץ Cartoon Network בארצות הברית וערוץ הטלוויזיה הבריטי Milkshake!. בישראל הסדרה שודרה בשנת 2008 בדיבוב עברי בערוץ הופ!. מבוססת על סדרת ספרי הילדים מר וגברת, הסדרה מתרחשת בעיר דילידייל. הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם ההומוריסטיות של דמויות העיר מתוך הספרים (וגם כמה שנוצרו במיוחד לכבוד הסדרה). בניגוד לספרים שם הוצגו הדמויות בתור הדמויות הראשיות ביניהם מר דגדוג, מר נזק, מר שמח וגברת קרן אור, פרקי הסדרה מציגה גם מספר דמויות משנה. הפרקים לא מבוססים על הספרים, אולם כל פרק מספר על נושא אחר. בניגוד לספרים, שם חיו הדמויות בערים שונות, כל דמויות הסדרה חיות בעיר אחת בשם דילידייל. השם "דילידייל" הומצא על ידי מפיקת הסדרה פגי רייגן. כדי לבטא את השם ההיסטורי פגי הוצגה במלגה בתור "ראש העיר של דילידייל". את גרסת הדיבוב לעברית ביימה אפי בן ישראל והפיקה ענבר שטגר עזרא. רועי שגב – מר שמח שמרית לוי ששון – גברת קרן אור דב רייזר – מספר אביטל אברג'ל – גברת פטפטת אלי לולאי – מר לכלוך / מר חזק אפי בן ישראל – גברת עזרה גלעד קלטר – מר דקדקן דור צויגנבום – מר קטן / מר קפיץ זיו מאיר – מר נזק מיכל רשף – גברת מהומה / גברת נועזת / גברת מפחידה מיכאל עינב – מר מפוזר / מר מרעיש / מר כעסן משה פרסטר – מר פחדן ניר רון – מר רגזן עידו פוס – מר שקט / מר עצלן / מר חטטן שמחה ברבירו – מר עקשן / מר דגדוג שרית סרי – גברת אופס מספר ציירים עדכנו מהספרים לטלוויזיה. בין השינויים ישנם שינוי שמות, שינוי מבנה גוף ויצירת דמויות חדשות. "המופע של מר שמח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המופע של מר שמח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המופע של מר שמח", באתר Metacritic (באנגלית) "המופע של מר שמח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) המופע של מר שמח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ברנהרד פריז

ברנהרד פריז (בגרמנית: Bernhard Fries;‏ 16 במאי 1820 – 21 במאי 1879) היה צייר נוף גרמני. ברנהרד פריז נולד בהיידלברג כבן של הבנקאי העשיר, תעשיין ואספן ציורים כריסטיאן אדם פריז. בניגוד לעמיתיו, מצבה הכלכלי של משפחתו אפשר לו לצייר ולנסוע ללא דאגות כלכליות. לאביו, היה אוסף אמנות בעל ערך רב. האוסף כלל ציורים הולנדים מהמאה ה-17. אחיו הבכור היה הצייר ארנסט פריז. הוא קיבל את שיעוריו הראשונים מצייר ההיסטוריה קרל קופמן בקרלסרוהה. בין השנים 1835 עד 1837 למד באקדמיה במינכן ובאביב 1838 נסע לאיטליה, שם שהה ברומא מסוף 1838 עד 1840. בשנים 1840 עד 1843, הוא היה תלמיד כיתת ציור הנוף של יוהאן וילהלם שירמר באקדמיה של דיסלדורף. הוא חזר לאיטליה בשנים 1843 עד סתיו 1846. בשנת 1845 הוא השתתף ב"פסטיבל סרווארו "של התאחדות האמנות הגרמנית. בשנת 1846 חזר לגרמניה. עבודתו החשובה ביותר היא מחזור 40 הנופים האיטלקיים, שחלקם השוו את מחזור הנופים שצייר קרל רוטמן, הנחשב למודל החשוב ביותר. לאחר השלמתו בשנת 1866 הוא יצר נופים איטלקיים של פלרמו ודיממלן, אגם גארדה ועוד, כמו גם נופים של היידלברג ומוטיבים מסביבתה. הנופים האיטלקיים של פריז מראים קומפוזיציה נהדרת ורחבה, ואילו הנופים הגרמניים האחרונים מראים ביצוע זהיר מאוד. הוא נפטר במינכן ב־21 במאי 1879. אוסף עשיר של רישומים וספרי שרטוטים נמצא בבעלות פרטית של צאצא בגרמניה. ציוריו מיוצגים במוזיאונים שונים: גלריות התמונות הגדולות וחריטות הנחושת בדרמשטאדט, האלה, קרלסרוהה, מינכן, שטוטגרט וציריך. במוזיאון בהיידלברג אוסף מקיף של יצירות מאת ברנהרד פריז. מדיה וקבצים בנושא ברנהרד פריז בוויקישיתוף Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds., Fries, Bernhard, The New International Encyclopædia Deutsche Biographie, Fries, Bernhard - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית) Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 49, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1904, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 142
מוני דמיוני

מוני דמיוני (באנגלית: Justin Time, "ג'סטין טיים") היא סדרת אנימציה מונפשת קנדית לילדים משנת 2011. הסדרה נוצרה על ידי ברנדון ג'יימס סקוט והופקה על ידי פרנק פלקונה ומרי ברדין. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ .Family Jr (אנ') ב-22 בספטמבר 2011. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית החל משנת 2011 עד שנת 2014 בערוץ הופ!. הסדרה היא בת 3 עונות ו-78 פרקים באורך 12 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית). שיר הפתיחה של הסדרה בעברית בוצע על ידי ניסו שליו. הסדרה עוסקת בילד בשם מוני, המפליג בזמן בכל פרק לתקופה שונה וביחד עם חבריו אורלי וקפיצי חווה הרפתקאות שונות. במאי הדיבוב בעברית היו אפרת קרצמן (בין השנים 2011–2012) וגדי לוי (משנת 2014) ומפיקי הדיבוב היו אסנת סדן וגלי נשר (משנת 2014). אתר האינטרנט הרשמי של מוני דמיוני "מוני דמיוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מוני דמיוני", באתר נטפליקס "מוני דמיוני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שלגיה: היפה מכולם

שלגיה: היפה מכולם (באנגלית: Snow White: The Fairest of Them All) הוא סרט טלוויזיה המבוסס על המעשייה "שלגיה ושבעת הגמדים". הסרט שודר לראשונה באירופה ולאחר מכן שודר בארצות הברית כחלק מהתוכנית "עולמו המופלא של דיסני". ג'ון וג'וזפין רוצים מאוד להביא ילד לעולם, וכשנולדת להם תינוקת עם עור לבן כשלג, שפתיים אדומות כדם ושיער שחור כהובנה, הם קורים לה שלגיה. במהלך הלידה ג'וזפין הולכת לעולמה, משאירה את ג'ון לבד עם התינוקת. נאבק ג'ון במציאת מזון לבתו בחורף עד שבסופו של דבר הוא מתמוטט ומזיל דמעה מעל אגם קפוא, מה שגורם להיווצרותו של ייצור בשם "ירוק העיניים" (Green-Eyed One). כאות תודה על כך ששחרר אותו, מעניק הייצור לג'ון משאלות שיגשים עבורו. ג'ון מבקש מהייצור חלב עבור בתו, והוא ממלא אחר מבוקשו. אחרי כן הוא מבקש ממנו להחזיר את אשתו לחיים, אך ירוק העיניים אינו יכול להגשים משאלה זו. למרות זאת, הוא אומר שהוא יכול להביא לג'ון מלכה, ולפתע מוצא ג'ון את עצמו מלך בממלכה משלו. מכיוון ש"ירוק העיניים" מחויב למלא אחר משאלותיו של ג'ון הוא מבקר את אחותו אלספת, הוא הופך אותה לאיה צעירה ויפה אשר יכולה להתחתן עם ג'ון ולהפוך למלכה שלו ולאמא החורגת של שלגיה. הוא גם מספק לה ראי קסום המאפשר לה לראות דברים נסתרים ונותן לה את האפשרות לרמות את ג'ון. היא יוצרת מערכת יחסים ובה עמו ועם שלגיה, מראות הקסמים שבחדרה אומרות לה שהיא היפה מכולן בכל יום שהיא שואלת אותם שאלה זו. כשהנסיך אלפרד בא לממלכה ומתאהב בשלגיה אלספת מתמלאת זעם על כך שדמותה של שלגיה מופיעה בחדר המראות שלה, מה שאומר ששלגיה היא היפה מכולן בממלכה. מרוב קנאה היא מזמינה את הצייד הקטור לקחת את שלגיה ליער ולהרוג אותה ולחזור עם ליבה של שלגיה, היא גם הופכת את אלפרד לדב. הקטור אינו מסוגל להרוג את שלגיה והוא מביא לאלספת לב של חזיר בר במקום. כשהיא מגלה את האמת אלספת הורגת את הקטור, כולאת את ג'ון בחדר המראות שלה וחונקת את שלגיה עם סרט מכושף. שלגיה ניצלת על ידי שבעה גמדים, אשר כל אחד מהם נקרא על שם אחד מימות השבוע. הגמדים נותנים לשלגיה להישאר בביתם. כשנודע לאלספת ששלגיה עדיין בחיים היא מכינה תפוח מורעל והופכת לאמה המנוחה של שלגיה ג'וזפין, אלספת המחופשת לג'וזפין מוצאת את שלגיה ומשכנעת אותה לאכול מן התפוח אשר נראה כי הוא גרם להרג שלגיה. עם סיום משימתה אלספת באה להשתמש במראות על מנת לחזור בחזרה להיות מלכה אך במקום זאת היא חוזרת לצורתה המקורית והיא נראית אף יותר מכוערת ומתועבת מכפי שהייתה מלכתחילה, ירוק העיניים חושף כי המעשה הרע שעשתה עלה לה ביופיה. בינתיים הגמדים שמים את שלגיה בארון קבורה מקרח, כשהיא מקבלת נשיקת אהבה אמיתית מהנסיך אלפרד (כשהוא נמצא בדמות דב) היא מתעוררת לחיים, הכישוף מתבטל והוא חוזר לצורתו המקורית, המראות של אלספת מתנפצות וג'ון משתחרר, שלגיה והנסיך אלפרד חיים באושר ועושר. "שלגיה: היפה מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלגיה: היפה מכולם", באתר נטפליקס "שלגיה: היפה מכולם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שלגיה: היפה מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יוהאן מיכאל ויטמר

יוהאן מיכאל ויטמר (בגרמנית: Johann Michael Wittmer;‏ 15 באוקטובר 1802 – 9 במאי 1880) היה צייר גרמני, שהגיע ממשפחה של ציירים ופסלים והיה קשור ל"דויטשרומר" – אמנים וסופרים גרמנים שחיו ברומא. אביו נפטר לפני לידתו והוא גדל על ידי אב חורג שככל הנראה לא אהד את המקצוע המשפחתי. בשנת 1820 הוא השתמש בכסף שצבר כדי להשתתף באקדמיה לאמנויות יפות, מינכן, שם למד עד 1828. תחילה עם יוהאן פטר פון לנגר, ואחריו עם פטר פון קורנליוס, שהשיג עבודות עבורו והוא סייע לאמנים אחרים בעבודותיהם. עבודות אלה אפשרו לו לחסוך מספיק כסף כדי לנסוע לרומא, אף שהיה צריך לנסוע דרך ונציה ופירנצה. כשהגיע לרומא, הוא הצטרף לחבריו הגרמנים הקתולים כחבר בקולג'יו טאוטוניקו. אולם היה לו קשה למצוא עבודה, ומצבו לא השתפר עד 1832, כאשר הוצג בפני נסיך הכתר (לימים המלך) מקסימיליאן מבוואריה. אחת המשימות הראשונות שלו הייתה ללוות את הנסיך בטיול לנאפולי ולהעתיק את ציורי הקיר שם. בשנה שלאחר מכן הוא ליווה את הנסיך בסיור גדול ב"אוריינט", ביקר וצייר אתרים היסטוריים רבים ברחבי יוון, לאחר ביקור עם אחיו של מקסימיליאן, אוטו, בקונסטנטינופול (איסטנבול) שם השפעתו של הנסיך אפשרה להם לראות חלקים מאיה סופיה שלא היו פתוחים לציבור. עם שובם לאיטליה בסוף 1833, ויטמר היה עסוק בהשלמת פרויקטים שונים עבור הנסיך ומשפחתו, כולל פרסקו בטירת הנסיך. הטרגדיה שהתרחשה בשנת 1835 כאשר רוב מורנאו – עיר הולדתו בבוואריה, נהרסה בשרפה והשמידה את אוסף הציורים והרישומים הנרחב של משפחתו. בשנת 1839 נפטר חותנו, יוזף אנטון קוך, שהשפיע רבות על סגנון הציור שלו. לאחר מכן, הוא התערב יותר בעבודתו והתמסר כמעט לחלוטין לציורים עם מוטיבים נוצריים בנוסח התנועת הנצרתיים. כשמקסימיליאן (שהיה כבר מלך) חזר לרומא, הוא תכנן שוויטמר ילווה אותו לטיול נוסף, אך הנסיעה מעולם לא יצאה לפועל. חסותו של המלך נמשכה, עם זאת, ויטמר ערך טיולים לבוואריה כמעט בכל שנה. לאחר 1857, הוא דחה את הצעת הפרופסורה במינכן, והעדיף שלא לגרום לאשתו וילדיו להתמקם מחדש. הוא חלה במהלך נסיעה למינכן ומת שם בשלווה זמן קצר לאחר הגעתו. מדיה וקבצים בנושא יוהאן מיכאל ויטמר בוויקישיתוף Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 43, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1898, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 645 Georg Kaspar Nagler, Neues allgemeines Künstler-Lexicon, 1852. (בגרמנית)
מזסילאש

מזסילאש (בהונגרית: Mezőszilas) הוא כפר של כ-2,100 תושבים במחוז פייר, בנפת שארבוגארד. לפני 1942 הוא נקרא סילאשבלהאש (Szilasbalhás). הכפר ממוקם בחלקו הדרומי של מחוז פייר, לאורך הכביש הראשי 64, בעמק נחל בוזוט, שזורם בכיוון צפון-דרום; הכפר מחובר לשארבוגרד בכביש 6306. אנשים גרו ביישוב ובסביבתו מאז הזמנים העתיקים ביותר. עקבות של טירת עפר פרהיסטורית נמצאו במישור אלשובוגארד. לפני הספירה אוכלס האזור על ידי אנשי האריביסקוס הקלטים. למרגלות הר יוזן נמצאו קברים קלטיים. מאוחר יותר, האזור היה תחת שלטון רומאי. באותה תקופה הייתה במקום מושבה רומאית/חיל משמר קטנה בשם פורטיאנה. בנוסף לתחנת השמירה ארכאולוגים מצאו גם שתי וילות רומאיות. לאחר נפילת האימפריה הרומית, ההונים ולאחר מכן בסביבות 600 לספירה האווארים חיו באזור, אך עקבות של גפידים, גותים ולומברדים גם נחשפו. בין בתי הכפר, למשל, עלו על פני השטח גם קברים מתקופת הכיבוש של השבטים המדיארים ומן המאה ה-11. על פי מקורות לשעבר, הכפר של היום הוקם על ידי מיזוג שני כפרים: סילאש ובלהאש. ניתן להתחקות אחר הפרדת שני היישובים מהמאה ה-14 ועד תחילת המאה ה-18. שמו של סילאשס הוזכר לראשונה "בצ'רטר" בשנת 1436 בצורה זילאש. משנת 1536, לזמן קצר, זילאש הפך להיות רכושו של אדם בשם בולדיצאר סזילי. מאוחר יותר הוא הוזכר במקורות שונים בשנת 1564. משנות ה-40 של המאה ה-16 הכפר היה שטח כיבוש טורקי. בלהאש הוזכר במסמכים כמקום בגדה המערבית של נחל בוזוט כמקום מאוכלס. שמו הוזכר לראשונה בצ'רטר משנת 1346. איחוד הכפרים התרחש כבר בשנת 1718. על פי מפקד האוכלוסין בשנים 1784–1785, היו ביישוב 236 בתים שאוכלסו בתקופה הטורקית, האוכלוסייה הייתה אז 1739, כלומר 386 משפחות. מגפת הכולרה ב-1831 גבתה 140 קרבנות בכפר. בשנת 1838 הוקם צלב אבן בגן הצלב להנצחת הרוגי המגפה. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשו קרבות בכפר בין 5 בדצמבר 1944 ל-20 במרץ 1945, אך האוכלוסייה לא עזבה את בתיה במשך יותר משלושה וחצי חודשים של הלחימה. יש עדויות להמצאות משפחות יהודיות בכפר. בשנת 1880 היו בכפר 151 יהודים שהפעילו בית כנסת יפה ובית ספר יהודי עד 1928. רוב המשפחות היהודיות עזבו בתקופת הטרור הלבן (1920–1921). המעטים שנשארו גורשו לאושוויץ דרך גטו וספרם ביולי 1944. הספרייה העירונית לאסלו נמט וחדר הזיכרון אחוזת ז'מברי אחוזת קנשאי טירת דרופה והגינה שלה, שהיו בבעלות קארוי דרופה וקרולינה סאבו משנת 1911,כעת לא לשימוש. ארנה לורשי (1889–1961) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. מוריץ סילאשי מקודם: זוננפלד (1854–1905) היה פילולוג קלאסי יהודי-הונגרי, בלשן, חוקר פינו-אוגרי, פרופסור וחבר נספח של האקדמיה להונגריה למדעים (1902). טירת דרופה תצלום אוויר של הטירה יישובים הונגריים: [1] מראות של מזסילאש מתיאש בל: תיאור מחוז וספרם. פרסומים של ארכיון מחוז וספרם 6. וספרם, 1989 יאנוש קורוץ: מזסילאש: שנתון היסטורי של מחוז פייר מספר 21. סקשפהרוואר, 1990 עמ' 189-253. אישטוואן ורגה : ההיסטוריה של מזסילאש. בוגארד וסביבתה, שארבוגרד 1998. מדיה וקבצים בנושא מזסילאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזסילאש (בהונגרית) צילומי אוויר - מזסילאש זהיישוב מזפלד, היה "ביתם" של האצילים יהודים במזהסילאש