laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hitman: Absolution

Hitman: Absolution הוא משחק התגנבות אשר פותח על ידי חברת IO Interactive הדנית והופץ על ידי Square Enix. זהו המשחק החמישי בסדרת המשחקים Hitman. לפני שחרור המשחק הובטח על ידי החברה המפתחת שהמשחק יתאים הן לשחקנים חדשים והן לשחקנים הוותיקים עם סדרת היטמן, תוך שהוא שומר על צביון הסדרה. המשחק יצא ב-20 בנובמבר 2012 ל־Microsoft Windows, Playstation 3 ולXbox 360. המשחק זכה לרוב לביקורות חיוביות, בין היתר על הסביבה של המשחק, על הגרפיקה, ועל האפשרויות המגוונות שהמשחק מציע. עם זאת, חלק ממעריצי סדרת המשחקים היטמן ביקרו את המשחק על כך שהוא לא מרגיש כמו משחק היטמן רגיל אלא כמשחק התגנבות גנרי. המשחק משוחק מנקודת מבט בגוף שלישי, ומתרחש בעיירה הבדיונית Hope בדרום דקוטה ובשיקגו. השחקן שולט במתנקש ששמו סוכן 47, שהוא רוצח מהונדס גנטית. המשחקיות של Hitman: Absolution דומה למשחקיות בקודמיו - משחק התגנבות מגוף שלישי המאפשר גם ברמה מסוימת יריות. השחקן בוחר כיצד לגמור כל שלב - בין אם בדרך של התגנבות, בין אם בדרך אלימה של הריגה המונית, ובין אם בלי להתגלות פעם אחת. כשחקן, יש מגוון רחב של כלי נשק וחפצים שאפשר להשתמש בהם - פטיש, מזרק, גרזן, אקדחים, לבנים, ומגוון כלי נשק רחב יותר - צלפים, תת-מקלעים, רובי סער, ואקדחים ממגוון סוגים. מערכת המשחק מאפשרת לכם לשחקן את המשימה ככל שירצה, אך תעניש את השחקן אם יהרוג חפים מפשע באמצעות הורדת נקודות. עוד מערכת שהמשחק משלב זו מערכת ה-Instinct - באמצעותה אפשר לגלות אויבים או דרכים במשחק בקלות יתרה יותר וכן להשתלב בסביבה בצורה קלה יותר. סביבת המשחק מביאה אינספור אפשרויות להסחות דעת או לחיסולים - פיצוצים של מטענים, "תאונות", דליפות גז, פיצוץ מכונית, הרעלה, ועוד. המשחק לוקח את 47 למקומות שונים ומגוונים כמו אחוזה מאובטחת, חברה ליצור נשק, מלון שנשרף, ספריה שננטשה, בית יתומים, כלא, מועדון חשפנות ותחנת משטרה במהלך העלילה. המשחק גם מאפשר לראשונה תמיכה באונליין. האונליין עובד כך שהשחקנים יוצרים "חוזים" ובהם הם בוחרים מטרות וכיצד להרוג את המטרות, וכאשר מישהו מבצע את החוזה הוא מקבל על כך כסף. השחקנים בוחרים את הסביבה, עם איזה נשק לחסל את המטרה ואיזו מטרה להרוג מכלל המטרות המתאפשרות בחוזה. מדיה וקבצים בנושא Hitman: Absolution בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Hitman: Absolution Hitman: Absolution, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
נוסחת וודברי

באלגברה ליניארית שבמתמטיקה, נוסחת וודברי (או נוסחת וודברי להיפוך מטריצות) היא נוסחה לחישוב ההופכי של מטריצה אחרי שינוי מדרגה k. הנוסחה נקראת על שם מקס וודברי, אשר פרסם את התוצאה ב-1950. גרסה לנוסחה זו עבור שינוי מדרגה 1 נקראת נוסחת שרמן-מוריסון. יהיו: A מטריצה הפיכה בגודל n × n {\displaystyle n\times n} C מטריצה הפיכה בגודל k × k {\displaystyle k\times k} U,V מטריצות בגודל k × n {\displaystyle k\times n} ו n × k {\displaystyle n\times k} בהתאמה. אז: ( A + U C V ) − 1 = A − 1 − A − 1 U ( C − 1 + V A − 1 U ) − 1 V A − 1 {\displaystyle \left(A+UCV\right)^{-1}=A^{-1}-A^{-1}U\left(C^{-1}+VA^{-1}U\right)^{-1}VA^{-1}} ניתן לבדוק בקלות את נכונות הנוסחא, על ידי חישוב הכפל: ( A + U C V ) [ A − 1 − A − 1 U ( C − 1 + V A − 1 U ) − 1 V A − 1 ] = I + U C V A − 1 − ( U + U C V A − 1 U ) ( C − 1 + V A − 1 U ) − 1 V A − 1 = I + U C V A − 1 − U C ( C − 1 + V A − 1 U ) ( C − 1 + V A − 1 U ) − 1 V A − 1 = I + U C V A − 1 − U C V A − 1 = I . {\displaystyle {\begin{aligned}\left(A+UCV\right)\left[A^{-1}-A^{-1}U\left(C^{-1}+VA^{-1}U\right)^{-1}VA^{-1}\right]&=I+UCVA^{-1}-(U+UCVA^{-1}U)(C^{-1}+VA^{-1}U)^{-1}VA^{-1}\\&=I+UCVA^{-1}-UC(C^{-1}+VA^{-1}U)(C^{-1}+VA^{-1}U)^{-1}VA^{-1}\\&=I+UCVA^{-1}-UCVA^{-1}=I.\end{aligned}}} בהינתן חישב מוקדם של ההופכי של A, סיבוכיות החישוב של ( A + U C V ) − 1 {\displaystyle \left(A+UCV\right)^{-1}} היא O ( n 2 k + k 3 ) {\displaystyle {\mathcal {O}}\left(n^{2}k+k^{3}\right)} במקום O ( n 3 ) {\displaystyle {\mathcal {O}}\left(n^{3}\right)} בחישוב נאיבי. נוסחת וודברי, באתר MathWorld (באנגלית)
לווייתן מקור צפון-אטלנטי

לווייתן מקור צפון-אטלנטי ומזופלודון מצוי (שם מדעי: Mesoplodon bidens) הוא מין ממשפחת לווייתני מקור החי בטבע בצפון האוקיינוס האטלנטי. קרוי גם לווייתן מקור סוורבי על שם מגלהו החוקר ג'יימס סוורבי (James Sowerby‏; 1757 – 1822), והוא בין מיני לווייתני המקור הראשונים שנתגלו. לווייתנים אלה בעלי גוף גדול ומוארך כמו שאר בני הסוג, והלסת שלהם בנויה בצורה בעלת זוג שיניים תחתונות בולטות בקדמת הפה. הלסת מוארכת מעט וקמורה. הגוף אפור ואפור בהיר מלמטה, כשלעיתים ישנם צלקות הנגרמות מנשיכת כריש מהמין כריש סיגר התוקפני. אורך לווייתן בוגר עד 5 מ' בנקבות ו-5.5 מ' בזכרים ומשקלם 1,000-1,300 ק"ג בממוצע. הנקבות בהריון 12 חודשים ויולדות צאצא אחד ששוקל 185 ק"ג ואורכו 2.4-2.7 מ'. לווייתנים אלו נפוצים לאורך צפון האוקיינוס האטלנטי מהאי ננטקט ללברדור במערב האוקיינוס האטלנטי וממדיירה לים הנורווגי במזרח. הם לא נפוצים ביותר ונצפו יותר באוקיינוס האטלנטי המזרחי, בעיקר ליד חופי בריטניה. במקרה אחד נצפה לווייתן כזה בחופי טורקיה, הרחק ממקום חיותו הרגיל. הם נוטים לשוטט בעומקים שבין 200 ל-1,500 מטרים עומק ויכולים לצלול למשך חצי שעה מתחת למים בחיפוש אחר מזון. הם ניזונים מדיונונים ושאר רכיכות וכן מדגים כמו בקלה. הם חיים בקבוצות קטנות עד 10 פרטים והם לא מתקרבים לספינות. לעיתים פרטים שונים עולים על החוף ומתים שם. בעבר ניצודו לווייתנים רבים ממין זה, אך כיום המין מוגן. הם לא נפוצים ביותר אך גם לא בסכנה גדולה. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור צפון-אטלנטי בוויקישיתוף לווייתן מקור צפון-אטלנטי, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור צפון-אטלנטי, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור צפון-אטלנטי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור צפון-אטלנטי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן מקור צפון-אטלנטי, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן מקור צפון-אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
לווייתן מקור אנדרו

לווייתן מקור אנדרו (שם מדעי: Mesoplodon bowdoini) הוא מין במשפחת לווייתני מקור, החי בטבע בדרום האוקיינוס השקט, בעיקר בחופי אוסטרליה וניו זילנד. הוא קרוי על שם החוקר האמריקאי רוי צ'פמן אנדרו (1884 – 1960) שתיאר אותו לראשונה ב-1908. למין זה גוף עבה ומוצק יותר מקרוביו לסוג אורכו הממוצע 4.9 מ' אצל נקבות ו4.5 מ' אצל הזכרים ומשקלם 2,600 ק"ג. חלל הראש שלו מעוגל ובעל לסת קצרה באורכה ולסת תחתונה מעוקלת מעט ובעלת זוג שיניים תחתונות בקדמתה. צבעו של הלווייתן אפור בהיר מלמעלה ויותר כהה מלמטה. לעיתים ישנם צלקות מנשיכות של כרישים קטנים. הם חיים בקבוצות קטנות וצוללים עד עומק 1,500 מ', בחיפוש אחר דיונונים ודגים. לא ידוע יותר מדי פרטים עליהם והם אינם נפוצים ביותר. תחום מחייתם הוא דרום האוקיינוס השקט המזרחי, ונצפו בין השאר, ליד חופי אוסטרליה, ניו זילנד, האי מקווארי, איי פוקלנד ואיי טריסטן דה קונה. ייתכן שהם נודדים דרומה יותר לימי הקוטב הדרומי. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור אנדרו בוויקישיתוף לווייתן מקור אנדרו, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור אנדרו, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור אנדרו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור אנדרו, באתר GBIF (באנגלית) לווייתנן מקור אנדרו באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור גרוויס

לווייתן מקור גרוויס (שם מדעי: Mesoplodon europaeus) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. לוויתן זה חי באזור צפון האוקיינוס האטלנטי, בדרך כלל סמוך לחוף המערבי. קרוי על שם הביולוג פאול גרוויס (1816 – 1879), שהגדיר אותו ב-1855 על סמך גופה שנפלטה אל החוף למין חדש של לווייתן מקור. מין זה הוא הגדול ביותר בסוג מזופלודון. מבנה גופו מוארך ודחוס מעט ואורכו 4.5 מ' אצל זכרים ו5.2 מ' אצל נקבות. משקלם מגיע ל-1,200 ק"ג והצעירים מגיעים לאורך 2.1 מ'. כמרבית הזיפיוסים, צבעו אפור כהה והתחתית והצדדים בהירים יותר עם צלקות לאורך גוף הזכרים. הראש קטן עם מצח נמוך וקטן והשיניים לא בולטות. הלסת התחתונה עולה ישרה יחסית למרבית מיני הסוג. מין זה נפוץ באוקיינוס האטלנטי, בעומק הים. הוא נפוץ בחופי מזרח ארצות הברית, אירלנד, האיים הקנריים, מערב אפריקה, חופי דרום ברזיל והאי אסנשן. הם אינם נפוצים ביותר ונמצאים הרחק מהחופים בדרך כלל. הם מסתובבים בקבוצות קטנות וצוללים עד 20 דקות לעומק במרדף אחרי דיונונם ודגים. לעומת הדולפינים הם נמנעים מקרבה לספינות. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור גרוויס בוויקישיתוף לווייתן מקור גרוויס, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור גרוויס, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור גרוויס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור גרוויס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן מקור גרוויס, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן מקור גרוויס באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור דרומי

לווייתן מקור דרומי (שם מדעי: Mesoplodon grayi) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. הוא קרוי גם לווייתן מקור גריי ע"ש המגלה שמו ג'ון אדוארד גריי (1800 – 1875). הוא בין המינים היחידים במשפחה בעלי שיניים עליונות. זהו מין עם גוף דק יחסית. הוא בעל מצח נמוך מאוד ולסתות בינוניות וישרות יחסית. השיניים מצויות בקדמת הלסת והם מאוד קטנות ומרובות. לזכרים ישנם 2 שיניים באמצע הלסת ויש להם גם שיניים קטנות בלסת העליונה. אורכם 5.5-6 מ' ומשקלם עד 1,100 ק"ג. צבעם אפור כהה עם בן בהירה והלסת לבנה אצל 2 המינים . הם גם בעלי צלקות על גופם עקב מלחמות בין הלווייתנים וגם עקב נשיכות של כרישים. לעומת שאר לווייתני המקור הם חיים בחבורות גדולות וצוללים לעומק עד 2,000 מ' כדי לחפש טרף כמו דיונונים ודגים. ככל הנראה השיניים העליונות עוזרות ללכידת טרפם. הם חיים באוקיינוסים הדרומיים ומצפינים עד לאוסטרליה, דרום אפריקה, קצוות דרום אמריקה ואיי פוקלנד, אך הם נפוצים ביותר בחופי ניו זילנד והמין הנפוץ ביותר שם במשפחה, יחד עם לווייתן מקור שיני-מעדר הוא נפוץ בהם בעיקר בחורף. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור דרומי בוויקישיתוף לווייתן מקור דרומי, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור דרומי, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור דרומי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור דרומי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן מקור דרומי, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן מקור דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור שיני-עלים

לווייתן מקור שיני-עלים (שם מדעי: Mesoplodon ginkgodens) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. מקור שמו הוא צורת השיניים המיוחדת שלו, שמזכירה עלי דקלים. מין זה חזק ונוקשה והלסת התחתונה פונה כלפי מעלה אל מעל העיניים. השיניים בעלי עקומות בשן בצורת עלי דקלים. הלסת עצמה בינונית באורך. צבעם אפור כהה ומנוקד בלבן מעט אצל הזכרים, להם גם צלקות לאורך גופם. הבטן בהירה יותר מהגב ובקצה הגב כתמים גדולים לבנים. הנקבות אפורות לא כהות. אורכם הממוצע של שני המינים 4.9 מטרים והצעירים מגיעים לאורך 2.4 מטרים בלידה. הם חיים באזורים טרופיים באוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי, בעיקר בחצי הכדור המזרחי מול חופי יפן, קליפורניה, איי גלאפגוס, מדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, ניו זילנד, סרי לנקה, האיים המלדיביים ומצר מלאקה. הם חיים בקבוצות קטנות וניזונים בעיקר מרכיכות כמו דיונונים בעומק. מצב שימורם לא ידוע והם מאוד נדירים. מדי פעם נתפסו ציידי לווייתנים שצדו לווייתני מקור, אך בדרך כלל הם לא מתמקדים בהם. הם נחשבים למין מוגן. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור שיני-עלים בוויקישיתוף לווייתן מקור שיני-עלים, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור שיני-עלים, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור שיני-עלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור שיני-עלים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן מקור שיני-עלים, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן מקור שיני-עלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור בליינוילי

לווייתן מקור בליינוילי (שם מדעי: Mesoplodon densirostris) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. המין קרוי על שם הביולוג הימי אנרי דה בלנוויל (1777 – 1850) והוא מבין המינים הנפוצים והמוכרים ביותר בסוגו. הוא חי במרבית האוקיינוסים כולל באזורי הקוטב. זהו לווייתן בעל גוף שרירי, מוצק ומוארך יחסית ואצל הזכרים ישנם לסתות בעלות לסת אחורית מוגבהת עם שתיי שיניים בקדמתה והם בולטות מעל העיניים, כולל כשהפה סגור ושאר הראש שטוח. הלסתות בינוניות באורכם ובעלי מראה של מקור, מה שנתן להם את שמם. אורכם הממוצע של לווייתנים אלה 4.4 מטר ומשקלם 800 ק"ג אצל הזכרים ו4.6 מ' ומשקל 1 טון אצל נקבות. הצאצאים נולדים במשקל 60 ק"ג ואורכם 1.9 מטר. צבעם אפור כהה ולזכרים ישנם צלקות מנשיכות כרישים קטנים. מינים אלה שוכנים בכל האוקיינוסים הטרופיים, הרחק מהיבשה בדרך כלל בעומק 1,300-1,600 מ', שם בעומק הם צדים דיונונים ודגים. הם חיים בקבוצות קנות ונוטים להימנע מהשמעת רעשים בגובה 150 מ' מפני המים, להגנה מפני לווייתן האורקה הטורף. הם נמצאו גם בימים צפוניים ודרומיים יותר מכרגיל, בנובה סקוטיה, איסלנד, איי בריטניה, יפן, ריו גראנדה דו סול, צ'ילה, דרום אפריקה, טסמניה וניו זילנד. מדי פעם עולים פרטים שלהם בטעות על החוף ובדרך כלל מתים שם. מצב שימורם הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור בליינוילי בוויקישיתוף לווייתן מקור בליינוילי, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור בליינוילי, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור בליינוילי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור בליינוילי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן מקור בליינוילי, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן מקור בליינוילי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור הובס

לווייתן מקור הובס (שם מדעי: Mesoplodon carlhubbsi) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. מין זה מצוי בצפון האוקיינוס השקט וקרוי ע"ש האיכתיולוג קרל הובס (1894–1979). סימני הזיהוי שלו הם בעל כובע גדול מעל ראשו והרבה צלקות. במקור מין זה נחשב ללווייתן מקור אנדרו, אך על פי מחקרים נחשב כיום למין עצמאי. אורכו של לווייתן זה 5.4 מ' בממוצע ומשקלו 1,500 ק"ג ומגיעים לאורך 2.2 מ' בלידתם. הוא עגלגל יחסית לסוג ובעל לסת ארוכה וקשתית עם שיניים גדולות בקדמת הלסת התחתונה, אשר בולטות גם כשהפה סגור. צבע הלווייתן אפור כהה עד שחור והלסת לבנה מנומרת באפור. אזור הכובע הגדול יחסית לבן וכן גם החזה. הם מכוסי צלקות (כמעט לגמרי אצל הזכרים) שבדרך כלל לבנים. הם חיים בקבוצות קטנות וניזונים בעומק מדיונונים. על פי הצלקות שיש על גוף הזכרים הם נלחמים. תפוצתם משתרעת בצפון האוקיינוס השקט מיפן במזרח ועד קולומביה הבריטית לקליפורניה במערב. לעיתים נדירות פרטים שלהם עולים על החוף ומתים שם. בעבר חלקם ניצודו על ידי ציידי לווייתנים, אך כיום הם מין מוגן. לא ידוע עלהם הרבה מאחר שהם שוכנים הרחק מהחוף. מדיה וקבצים בנושא לווייתן מקור הובס בוויקישיתוף לווייתן מקור הובס, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן מקור הובס, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן מקור הובס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן מקור הובס, באתר GBIF (באנגלית) לווייתנן מקור הובס באתר הרשימה האדומה של IUCN
צ'ארלס ריידפאת'

צ'ארלס דקר ריידפאת' (באנגלית: Charles Decker Reidpath; ‏20 בספטמבר 1889 – 21 באוקטובר 1975) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם (סטוקהולם 1912) בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר. ריידפאת' נולד בבאפלו, ניו יורק. בוגר הנדסה אזרחית באוניברסיטת סירקיוז (1912-1908). באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ריידפאת' בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 48.2 שניות, לפני האנס בראון מגרמניה (48.3 שניות) ובן ארצו אדוארד לינדברג (48.4 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אדוארד לינדברג, טד מרדית' ומל שפרד בשיא עולם חדש של 3:16.6 דקות, לפני צרפת (3:20.7 דקות) ובריטניה (3:23.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.3 שניות. במלחמת העולם השנייה שירת ריידפאת' בחיל התחבורה בדרגת סגן-אלוף באנגליה בצרפת ובבלגיה. הוא סיים את שרותו הצבאי במשמר הלאומי של ארצות הברית בדרגת תת-אלוף בשנת 1948. ריצת 200 מטר: 22.1 שניות (1912) ריצת 400 מטר: 47.7 שניות (1912) התפתחות שיא העולם בריצת 400 מטר (ויקיפדיה באנגלית) צ'ארלס ריידפאת', באתר olympedia.org צ'ארלס ריידפאת', באתר Track and Field (גברים) צ'ארלס ריידפאת', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליהו יוסף שמאע

אליהו יוסף שמאע (1881 - 18 במאי 1933) היה איש עסקים ואיש ציבור בירושלים בתקופת המנדט הבריטי, יוזם הקמת המרכז המסחרי בממילא וחבר מועצת העיר. אליהו שמאע נולד בחלב שבסוריה ליוסף שמאע, נצר לרב אליהו שמאע הלוי, וקיבל חינוך תורני. בעודו נער התייתם מאביו, ועזב את חלב לארצות הברית. הוא שהה שנים אחדות בניו יורק, ובהמשך בברזיל ובארגנטינה, עסק במסחר ועשה חיל בעסקיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר למנצ'סטר שבאנגליה, וכעבור שנים אחדות עלה לארץ ישראל כבעל הון והתיישב בירושלים. שמאע נודע בירושלים כפילנתרופ והרבה לעסוק בפעילות ציבורית. הוא היה ממנהלי ישיבת פורת יוסף לאורך שנים, מעסקני אגודת ישראל, חבר בהנהלת התאחדות הספרדים העולמית, שופט בבית משפט השלום העברי וכיהן כנשיא עדת החלבים בירושלים. ב-1924 מונה לחבר במועצת עיריית ירושלים כאחד מ-4 מושבים (מתוך 12) שהוקצו ליהודים, כנציג אגודת ישראל. ב-1927 רכש שמאע שטח אדמה באזור ממילא, מחוץ לחומות העיר העתיקה, ויזם הקמת מרכז מסחרי מודרני שיתאים לצורכי העיר המתפתחת ויהווה תחליף לחנויות ולדוכנים הצפופים שבשווקים בתוככי העיר העתיקה. את המרכז המסחרי תכנן האדריכל ומתכנן הערים הבריטי קליפורד הולידיי, שהיה יועץ אזרחי של ממשלת המנדט הבריטי לפיתוח העיר ירושלים והיה מעורב באותה עת בתכנון פרויקטים רבים בעיר. למימון הקמת המרכז המסחרי פנה שמאע לבעלי הון מקרב מכריו ביהדות סוריה ויהדות מצרים, וכן נסע ברחבי העולם וגייס משקיעים יהודים מבריטניה וארצות הברית. אבן הפינה הונחה בפברואר 1928 בטקס חגיגי. המרכז נפתח לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) ובו 250 חנויות, כשבתוכניתו של שמאע להרחיבו בהמשך ב-150 חנויות נוספות. סוחרים רבים מהעיר העתיקה, יהודים וערבים, סיטונאים וקמעונאים, אכן עברו למרכז החדש, והוא היה נדבך חשוב בביסוס המע"ר החדש של ירושלים מחוץ לחומות העיר העתיקה. בראשית ימיו נקרא המרכז "מרכז מסחרי שמאע", אך בהמשך נשתכח שמו של שמאע והמרכז נודע בעיקר בשם "מרכז מסחרי ממילא". אליהו שמאע נפטר בבית החולים שערי צדק בכ״ב באייר תרצ"ג (1933), לשם הובהל לאחר תאונה בה נפל מגג ביתו בירושלים. הוא הותיר אחריו אישה, גאמילה שמאע, ארבע בנות וארבעה בנים. המרכז המסחרי שהקים נבזז ונשרף בידי פורעים ערבים בדצמבר 1947, ומעולם לא שוקם מהריסותיו שכן נחשב אזור ספר מסוכן בימי ירושלים המחולקת. בחלק מהחנויות הנטושות התמקמו מוסכים ובתי מלאכה זעירה, ולאחר איחוד ירושלים פונו שאריות המבנים כחלק מהקמת פרויקט ממילא המחודש. על שמו של אליהו שמאע נקרא רחוב ברובע ממילא, במקום בו עמד המרכז המסחרי (כיום מתחם מגורי היוקרה ״כפר דוד״), ובו שוכן מרכז הכנסים בית שמואל - מרכז שמשון. דוד תדהר (עורך), "אליהו שמאע", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 579 משה דוד גאון, "אליהו יוסף שמאע", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 677–678, באתר היברובוקס מרכז מסחרי שמאע בירושלים, מתוך המדריך כל ארץ ישראל, 1932. תחילת המרכז המסחרי בממילא כל ארץ ישראל, תרפ"ו, עמ' 48 אברהם אלמאליח, הד המזרח, 28 ינואר 1949 המרכז המסחרי בירושלים, דאר היום, 15 מאי 1931 אסון מחריד לה' אליהו שמאע, דואר היום, 19 במאי 1933 דאר היום 15 נובמבר 1935 רחוב שמאע אליהו באתר עיריית ירושלים
קודירקוס נאומייסטיס

קודירקוס נאומייסטיס (בליטאית: ‏Kudirkos Naumiestis‏Ⓘ‏; בפולנית: Władysławów, ולדיסלבוב; בגרמנית: Neustadt-Schirwindt, נוישטאדט-שירווינדט; ביידיש: נײַשטאָט־שאַקי, נײַשטאָט־שירווינט) היא עיירה במחוז המשנה שאקי במחוז מריאמפולה שבליטא, כ-25 ק"מ דרומית מערבית לשאקי, על גבול מחוז קלינינגרד, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה בשנת 1561, תחת השם דוליבאיצ'יאי (Duoliebaičiai), ובשנת 1639 נקרא בשם ולדיסלבוב. בשנת 1643 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1934 הוענק ליישוב שמו הליטאי הנוכחי. בעיירה התקיימה קהילה יהודית גדולה במאה ה-19, אשר חלק מילידיה היגרו לארצות הברית, ובהם הפעילים הציוניים הרמן ברנשטיין ואבא הלל סילבר. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,091 יהודים. בין מלחמות העולם חיו בעיירה בין 800 ל-900 יהודים, למעלה מחמישית מתושביה, ופעלו בה בתי ספר עבריים וסניפים של המפלגות הציוניות השונות. פעילות זו נאסרה עם סיפוח האזור לברית המועצות בקיץ 1940. ב-22 ביוני 1941, בתחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום רצחו אלו מספר מיהודיה. כעבור מספר ימים גויסו יהודי העיירה לעבודות כפייה, ורכושם הוחרם. בתחילת יולי 1941 נרצחו כ-200 גברים יהודים מהעיירה בבורות ירי בבית העלמין היהודי המקומי. ב-23 באוגוסט 1941 רוכזו כ-650 היהודים שנותרו בעיירה, בעיקר נשים וילדים, בגטו קטן שהוקם בה, ממנו הובלו כולם ב-16 בספטמבר ליער פרז'ניו, כ-4 ק"מ מהעיירה, ונרצחו בידי ליטאים. מדיה וקבצים בנושא קודירקוס נאומייסטיס בוויקישיתוף ניישטוט שקי (Kudirkos Naumiestis), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קודירקוס נאומייסטיס", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומייקל מקונל, קודירקוס נאומייסטיס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1079–1080), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קודירקוס נאומייסטיס (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
אליהו שמאע

האם התכוונתם ל... אליהו שמאע הלוי – רב ראשי ואב בית הדין בקהילת יהדות חלב אליהו יוסף שמאע – איש ציבור ויזם בירושלים בתקופת המנדט הבריטי
Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 143

Lobe den Herrn, meine Seele (בעברית: הללי נפשי את ה'), רי"ב 143, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך לכבוד טקס תחילת שנה חדשה. לא ידוע בוודאות אם הוא הלחין אותה ב-1708 בהיותו במילהאוזן או ב-1714, בהיותו בוויימאר. 1 בינואר הוא ראש השנה בלוח הגרגוריאני וכן יום חגיגת ברית המילה של ישו. סדר הקריאה לאותו יום מורכב מפסוקים מתוך האיגרת אל הגלטים, מהפסוקים המתארים את מילתו וקריאת שמו של ישו מתוך הבשורה על-פי לוקאס. טקסט הקנטטה מבוסס על מזמור קמ"ו בתהלים ועל מזמור נוצרי שחיבר יעקב אברט (Jakob Ebert), מזמור שבאך השתמש בו גם בקנטטה רי"ב 116. זהותו של מחבר הטקסטים לקנטטה עצמה לא ידועה והועלו השערות שהיה זה באך עצמו או משורר גרמני בשם כריסטיאן וייס (Christian Weiss) שהתגורר בלייפציג בשנים בהן חי בה באך. יש המטילים ספק בכך שבאך הוא שהלחין את הקנטטה, בגלל סגנונה המוזיקלי היומרני בחלקים מסוימים ובגלל שילוב הכלים הייחודי בה. הנחה אפשרית היא שבאך הלחין אותה והיא עברה תזמור ועיבוד לאחר מכן על ידי אדם לא ידוע. הקנטטה קצרה יחסית לקנטטות אחרות והיא נועדה לביצוע על ידי שלושה סולנים, סופרן, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם שלוש קרנות טבעיות, טימפני, בסון, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה חלקים: מקהלה: Lobe den Herrn, meine Seele (הללי נפשי את ה') כורל לסופרן: Du Friedefürst, Herr Jesu Christ (אתה נסיך-השלום, אדון ישו כריסטוס) רצ'יטטיב לטנור: Wohl dem, des Hülfe der Gott Jakob ist (אשרי שאל יעקב בעזרו) אריה לטנור: Tausendfaches Unglück, Schrecken (אסונות לאין-ספור, אימים) אריה לבס: Der Herr ist König ewiglich (לעולם, אלהיך) אריה לטנור: Jesu, Retter deiner Herde (ישו, אתה המציל את עדרך) מקהלה: Halleluja – Gedenk, Herr Jesu, an dein Amt (הללויה - חשוב עתה, אדון ישו, על לשכתך) היצירה לא מבוצעת רבות, אך היא בוצעה והוקלטה על ידי מנצחים ידועים, בהם גוסטב ליאונהארדט (ב-1984), טון קופמן (ב-2001) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). מידע על היצירה "Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 143" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 143" באתר AllMusic פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) Ryan Turner, אתר "Emmanuel Music" לוקס ב, 21 כריסטיאן וייס, באתר קנטטות באך Mincham, Julian באתר קנטטות באך
Wake On Lan

Wake On LAN – הפעלת מחשב מרחוק היא טכנולוגיה המאפשרת להפעיל או להעיר מחשב ממצב שינה על ידי שליחת הודעת רשת. ההודעה נשלחת בדרך כלל על ידי תוכנית ממחשב באותה הרשת (LAN). ניתן גם לשלוח את ההודעה מרשת אחרת דרך האינטרנט. אינטל ו-IBM יצרו באוקטובר 1996 את AMA – Advanced Manageability Alliance (בתרגום חופשי – "ברית ניהול מתקדם"). באפריל 1997 הברית הזו הציגה לראשונה את טכנולוגיית Wake-on-LAN. חיבורי רשת, פרוטוקולי רשת והאינטרנט עצמו מבוססים על חבילות מידע שנשלחות בין מחשבים. טכנולוגיית ה-WOL מבוססת על חבילת מידע מיוחדת הנקראת "חבילת קסם" (Magic packet) שנשלחת בדרך כלל לכל המחשבים ברשת ב-Broadcast. המחשב המוער אינו יודע האם הבקשה התקבלה מהרשת הפנימית או מהאינטרנט. חבילת הקסם תעבוד רק אם כרטיס הרשת של המחשב המוער תומך בפרוטוקול WOL והוא דלוק בהגדרות ה-BIOS שלו. פקטת הקסם יכולה להיות כל frame בשכבת הקו שמכיל איפשהו בתוכן שלו שישה בתים עם הערך 255 (FF FF FF FF FF FF), שאחריהם 16 חזרות של שישה בתים שהם כתובת ה-MAC של המחשב שאותו רוצים להעיר – כלומר סך הכל 102 בתים. מאחר שהתוכן יכול להיות בכל מקום בתוך הפקטה, ניתן להשתמש בכל פרוקוטול של שכבת הרשת ושכבת התעבורה, אם כי נהוג לשלוח אותה בפרוטוקול UDP לפורט 0 (פורט שמור), 7 (Echo Protocol), או 9 (Discard Protocol). IBM News room - 1998-04-15 IBM Announces Universal Management -- Industry's Most Comprehensive Tools to Lower Total Cost of Ownership - United States, web.archive.org, ‏2012-10-12 Intel, IBM strike deal to lower PC ownership costs - Computerworld New Zealand, web.archive.org, ‏2015-12-08 Ivanti Community, forums.ivanti.com ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נרייב

נַרָיִיב (באוקראינית: Нараїв; בפולנית: Narajów, נַרָיוּב; ביידיש: נרייעוו) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. נרייב נזכרת לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-15, ובמאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בשנים אלה, ועד המאה ה-17, סבלה העיירה מפשיטות הטטרים. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ההרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-1 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ותוך מספר ימים החלו שוטרים אוקראינים לבצע ביהודיה מעשי התעללות והשפלה. בד בבד הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, איסור יצירת קשר עם לא יהודים וגיוס לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. עם הגעת פליטים יהודים מהסביבה אל העיירה, הגיע מספר יהודיה לכ-1,400. ב-22 בספטמבר 1942 פשטו על העיירה שוטרים גרמנים, וכ-1,000 מיהודיה גורשו לבז'ז'ני, ושולחו משם למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-500 היהודים הנותרים רוכזו בגטו קטן שהוקם בעיירה, אשר חוסל בסוף שנת 1942, תוך גירוש כל יושביו לגטו בז'ז'ני, ורציחתם באקציה שבוצעה במקום בדצמבר. בהמשך, ערכו השוטרים האוקראינים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו את מי שאיתרו. כ-15 יהודים מהעיירה הצליחו להסתתר במקומות מחבוא עד שחרור העיירה. מדיה וקבצים בנושא נרייב בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת נריוב, בספריית העיר ניו יורק נאראיוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין נריוּב (Narajów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "נרייב", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), נריוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 812–813), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) נריוב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית