פרנסס מקדונלד מקנייר

פרנסס מקדונלד מקנייר (באנגלית: Frances Macdonald MacNair;‏ 24 באוגוסט 1873 – 12 בדצמבר 1921) הייתה אמנית סקוטית שעבודות העיצוב שלה היו מאפיין בולט של הסגנון המודרני (סגנון אר-נובו בריטי) במהלך שנות ה-90. אחותה של האמנית-מעצבת מרגרט מקדונלד מקינטוש, היא נולדה בקידגרוב, סטוק-און-טרנט, ועברה לגלאזגו עם משפחתה ב-1890. שתי האחיות נרשמו לשיעורי ציור בבית הספר לאמנות בגלאזגו ב-1891, שם פגשו את האדריכלים הצעירים צ'ארלס רני מקינטוש וג'יימס הרברט מקנייר. פרנסס התחתנה עם מקנייר בשנת 1899, ומרגרט התחתנה עם מקינטוש בשנת 1900. לאחר שנפגשו, הם הציגו יחד בתערוכה במועדון האמנות. בעקבות הגישה הסגנונית הדומה שלהם, הם זכו לכינוי "הארבעה". באמצע שנות ה-90 האחיות עזבו את בית הספר כדי להקים יחד סטודיו עצמאי. הם שיתפו פעולה בגרפיקה, עיצובי טקסטיל, איורי ספרים ועבודות מתכת. פרנסס הפיקה גם מגוון רחב של עבודות אמנותיות אחרות, כולל רקמה, לוחות מתכת וציורי צבעי מים. האחיות הציגו בלונדון, ליברפול ובוונציה. ב-1899 היא נישאה למקנייר והצטרפה אליו לליברפול שם לימד בבית הספר לארכיטקטורה ואמנות שימושית. בני הזוג ציירו צבעי מים ועיצבו חללי פנים, הציגו חדר כתיבה בתערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית בטורינו, ופרנסס החלה ללמד. הם גם עיצבו את הפנים של הבית שלהם ברחוב אוקספורד 54. בתחילת שנות ה-1900 הם הציגו גם בליברפול, לונדון, פריז, ונציה, וינה ודרזדן. סגירת בית הספר ב-1905, ואובדן העושר של משפחת מקנייר עקב כישלון עסקי, הובילו לירידה איטית בקריירה שלהם, והם חזרו לגלאזגו ב-1909. בשנים שלאחר מכן, פרנסס ציירה סדרה של צבעי מים סימבוליסטים המתייחסים לבחירות העומדות בפני נשים, כמו נישואים ואימהות. לפרנסס והרברט נולד בן, סילבן, ביוני 1900 והיגר מאוחר יותר לרודזיה. הישגיה של פרנסס פחות ידועים מאלה של אחותה, בין השאר בשל עזיבתה את גלאזגו, אך גם משום שבעלה הרס רבות מיצירותיה לאחר מותה. יצירות שתי האחיות היו בצל לעיתים קרובות על ידי הישגיו של צ'ארלס רני מקינטוש. פרנסס נפטרה בגלאזגו ב-1921. חלק ניכר מעבודותיה שנותרו מוחזק על ידי המוזיאון והגלריה לאמנות ובגלריה ווקר לאמנות בליברפול. פרנסס מקדונלד עבדה לעיתים קרובות עם אחותה, ופיתחה סגנון ייחודי המושפע ממיסטיקה, סמליות, נצרות ודימויים קלטיים. בהקשר לבחירות סגנוניות חילוניות, מאמינים שהעבודות הן פרשנות וייצוגים של האישה החדשה. החוקרים מציינים את התיאורים של מקדונלד של נשים גרושות מדימויים נפוצים של אותה תקופה, כמו הפאם פטאל. נושאים בעבודתה מתוארים עירומים או כמעט עירומים, עם אלמנטים כמו עור ירקרק או צורה מוארכת זוויתית. במהלך חייה, המבקרים דחו לעיתים קרובות את עבודתה כדקורטיבית מדי. עם זאת, תובנות פמיניסטיות של יצירותיה תומכות בשימוש שלה בסגנון. כמו אחותה, היא הושפעה מעבודתם של ויליאם בלייק ואוברי בירדסלי והדבר בא לידי ביטוי בשימוש שלה בדמויות מוארכות ובאלמנטים ליניאריים. מדיה וקבצים בנושא פרנסס מקדונלד מקנייר בוויקישיתוף פרנסס מקדונלד מקנייר, באתר Discogs (באנגלית) Robertson, Pamela, ed. Doves And Dreams: The Art of Frances Macdonald and James Herbert Mcnair. Lund Humphries Publishers, 2006. "MacNair, Frances Macdonald (1874-1921)", Archives and Collections, Glasgow School of Art "Glasgow, 1890s - Walker Art Gallery, Liverpool museums". "A Lady's Writing Room, Turin, 1902 - Walker Art Gallery, Liverpool museums". "Liverpool, 1900 - 1909 - Walker Art Gallery, Liverpool museums". "Doves And Dreams". www.artandphilosophy.com. Retrieved 26 January 2018. Glasgow and after - Walker Art Gallery, Liverpool museums". "Frances Macdonald (1873-1921)". Charles Rennie Mackintosh Society. Archived from the original Helland, Janice (1993). "Frances Macdonald: The Self as Fin-de-Siècle Woman". Woman's Art Journal. 14 (1): 15–22.