laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודה הכהן שאקו

הרב יהודה הכהן שאקו (1878–1952) היה מורה ומחנך ירושלמי, מזכיר בית הדין באלכסנדריה שבמצרים, ראש השוחטים ואב בית הדין של העדה הספרדית בירושלים. נולד בירושלים בשנת 1878 (ה'תרל"ח) לבכורה אסתר פינסו ולרב רפאל יהושע הכהן שאקו שהיה מעסקני ומרבני העיר. בצעירותו למד בבית הספר דורש ציון, ומשם המשיך לישיבת תפארת ירושלים, שם למד אצל הרב יצחק אשכנזי ורבי מנחם בכר יצחק. כשבגר נישא למזל דוננא בת אלעזר אליהו מזרחי. בשנת 1901 (ה'תרס"א) החל לשמש כשוחט של העדה הספרדית ביפו, ובמקביל עסק בהוראה ובחינוך תלמידים. לאחר שש שנים ביפו, נסע למצרים בשליחות בית החולים שער ציון, שם הוצעה לו משרת סופר ומזכיר בית הדין של הרב אליהו בכור חזן שבאלכסנדריה, ונענה לה בחיוב. בתקופה זו מסר במקביל שיעורים לאברכים בישיבת "כתר תורה" המקומית. בשנת 1910 (תחילת ה'תר"ע) חזר לירושלים והחל לשמש כשוחט של העדה הספרדית בעיר. בד בבד שימש כמורה הראשי לתלמוד בבית הספר דורש ציון במשך 18 שנים. בשנת 1926 (ה'תרפ"ו), במסגרת הרבנות הראשית, הקים הרב יעקב מאיר ארבעה בתי דין מטעם העדה הספרדית בירושלים, והרב שאקו מונה לשמש כדיין באחד ההרכבים, לצד הרב יוסף מרדכי הלוי ואב בית הדין הרב אברהם פילוסוף. בהמשך כיהנו לצידו כדיינים הרב ברוך בן-חיים הרב עזרא עטיה והרב עובדיה יוסף. החל משנת 1927 (ה'תרפ"ז) נמנה עם לומדי ורבני ישיבת פורת יוסף, והיה המשגיח האחראי על הלימודים בתלמוד תורה של הישיבה. בשנת 1941 (ה'תש"א) מונה לכהן כאב בית הדין של העדה הספרדית בירושלים. הלך לעולמו ב-14 ביולי 1952 (כ"א בתמוז ה'תשי"ב). פרסם מספר חידושי תורה ופסקי הלכה בנושאי שחיטה, וחלק מחידושיו פורסמו בהמאסף בשנת ה'תרע"ג. אחיו יוסף הכהן שאקו ניהל במשך שנים רבות את בית הספר של כל ישראל חברים בירושלים. משה דוד גאון, "יהודה הכהן שאקו", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 656, באתר היברובוקס ד. ירושלמי, הראב"ד יהודה הכהן שאקו ז"ל, הבוקר, 31 ביולי 1952, באתר עיתונות יהודית היסטורית
תצפית (תוכנית טלוויזיה)

תצפית הייתה תוכנית אולפן ששודרה בערוץ 1 בין השנים 1982 ו-1993. התכנית עסקה בתחומי מדע פופולרי, טכנולוגיה ורפואה, ושודרה אחת לשבועיים בשעות הערב בימי רביעי לפני התכנית מבט לחדשות. את התכנית הגה וייסד בניה בן נון, שהחל את הקריירה שלו בערוץ 1 כצלם חדשות. במלחמת יום כיפור, צילם בניה בחזית הדרום, ובאחד הקרבות נפצע בעודו מצלם, ולאחר שנפל, המצלמה המשיכה לצלם. בניה הועבר לתאג"ד והכתב אליו נלווה בניה, לקח את המצלמה ושלח את סרט הצילום לירושלים, שם הוא שודר באותו ערב במהדורת 'מבט' והפך לאחד הקטעים המרגשים מהמלחמה. בשנתיים הראשונות הנחה את התכנית יעקב שחם, ולאחר מכן החליפה אותו יעל דן, ואליה הצטרף פרופסור יורם לס בנושאים הקשורים לרפואה. את פתיח התכנית ליווה תמונתו של עיט ודמות של חוקרת. בלוגו של התוכנית מופיע הינשוף, המהווה סמל למדע ולחכמה. נעימת הנושא לקוחה מתוך עיבודו של איסאו טומיטה לפרק הסקרצו (הפרק השני) מתוך הסימפוניה החמישית של סרגיי פרוקופייב. תצפית (1982-1993), באתר "אישים" (נצפה ב-29 ביוני 2018) תצפית, סרטון באתר יוטיוב Isao Tomita - Symphony No. 5 in B Flat Major, נבדק ב-2021-07-15
טניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

טורנירי הטניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון טניס הדשא של בואנוס איירס בין התאריכים ה-7 באוקטובר ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מחמישה טורנירים: טורניר יחידים בחלוקה מגדרים, טורניר זוגות בחלוקה מגדרית וטורניר זוגות מעורב. ההעפלה לטורניר היא אישית והמכסה ניתנת לספורטאי ולא לוועד האולימפי המקומי. כל הטניסאים המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל הספורטאים נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003). הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לטניס סיכמו ש32 טניסאים מכל מגדר יעפילו לטורנירים. כל מדינה יכולה לשלוח עד 2 טניסאים מכל מגדר לתחרויות. 12 מכסות לכל מגדר חולקו למדרוגים הראשונים בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בהתאם למגבלת המכסות למדינה. 10 מכסות נוספות לנערים חולקו למדורגים הגבוהים בדירוג העולמי לגברים (ATP) בתנאי שהם מעל למקום ה-450 ו-10 מכסות נוספות לנערות חולקו למדורגות הגבוהות בדירוג העולמי לנשים (WTA) בתנאי שהם מעל למקום ה-200, כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018. במידה ועשרת המכסות לא הוקצו, הם יוקצו לזכאים הבאים, בהתאם לחלוקה המגדרית, בדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס. 6 מכסות לכל מגדר יחולקו לספורטאי המדורג ביותר בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בחלוקה לשש היבשות: אירופה, אסיה, אוקיאניה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ואפריקה בתנאי שהם לא מיוצגות במכסות שחולקו עד כה ופורטו בפסקה הקודמת. מכסות שלא יוקצו יחולקו מחדש לזכאים הבאים, בהתאם לחלוקה המגדרית, בדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס. בנוסף, מכסה בודדת, לכל טורניר ניתנה למדינה המארחת, ארגנטינה. יחד עם זאת, במידה וארגנטינה תזכה במכסה בהתאם לחלוקת המכסות שתוארה מעלה, מכסת המדינה המארחת תוקצה מחדש. שלוש מכסות יוקצו כהקצאה עולמית. כל 64 הטניסאים המשתתפים בטורניר היחידים ישתתפו בטורנירי הזוגות. הציוות של טורנירי הזוגות, הן בחלוקה מגדרית והן מעורב, יקבע בהתאם לסדר העדיפויות הבא: ספורטאים מאותה מדינה. ספורטאים מאותו מרחב (region). ספורטאים מאותה אזור (zone). שילוב של ספורטאים מיבשות שונות. כל הזמנים הם לפי הזמן המקומי (UTC-3) מדיה וקבצים בנושא טניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס בוויקישיתוף הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לטניס (1 בנובמבר 2017). "Qualification System – Youth Olympic Games Buenos Aires 2018 - Tennis" (PDF) (באנגלית). נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
הר ליטל

האם התכוונתם ל... הר ליטל (אלברטה) – הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה הר ליטל (קולומביה הבריטית) – הר באזור קיטימט במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה הר ליטל (ניו זילנד) – הר באזור קנטרברי באי הדרומי של ניו זילנד הר ליטל (וושינגטון) – הר במדינת וושינגטון שבארצות הברית הר ליטל (אוסטרליה הדרומית) – הר במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה הר ליטל (קווינסלנד) – הר בקווינסלנד שבאוסטרליה הר ליטל (אנטארקטיקה) – הר ברכס פורתוס שבאנטארקטיקה
משפחת למל

משפחת למל (בגרמנית: Lämel) הייתה משפחה יהודית וינאית שהעמידה רבנים ואנשים ידועי שם. אחד מצאצאיה שמעון אדלר למל, קיבל את תואר האצולה הנמוך אֶדלר, שהקנה לו את הכינוי "אֶדלר פון למל" (Edler von Lämel, האציל לבית למל). דור ראשון אבי המשפחה היה משה אהרן למל, בעל מעמד גבוה בקהילה היהודית בווינה. אשתו הייתה בת למשפחת רבנים, ולהם כמה ילדים. דור שני בנו, שמואל פייבש (או: פאבי) למל (ה'ש"י, 1550 - ה' באייר ה'שע"ו, 22 באפריל 1616) חי ופעל אף הוא בווינה. הוא התעשר עושר רב, והיה מנדבניה הגדולים של הקהילה. על מצבתו נחרת: ”ממשפחת למל - בתורה ומצות עמל - מיום הגמל / גומל חסדים - ומכניס אורחים - ומילא צרכם”. דור שלישי בנו, נתן פייטל למל (ה'ש"כ, 1560 - ה'ש"ץ, 1630) למד בקרקוב ונסמך לרבנות. שימש ברבנות אוסובלהה (אנ') שנקראה בפי יהודיה הוצנפלוץ (האטצענפלאטץ) כשמה הגרמני (Hotzenplotz), לאחר מכן ברבנות סלאוקוב (בשמה הגרמני: אוסטרליץ), ומשנת ה'שע"ד, 1614, ועד מותו, ראש הקהילה היהודית בווינה. דור רביעי בנו, שמואל פייבש למל, השני, היה רב בפולין. הוא תיאר את זכרונותיו מימי פרעות ת"ח ות"ט בספרו "טיט היון" (ונציה ת"י). הדס, אצילי בני ישראל - א: משפחת לאֶמעל בעיר המלוכה וויען, הצפירה, 4 בפברואר 1862
יעל פולמן

יעל פולמן (נולדה ב-19 באפריל 1990) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית. פולמן למדה בבית הספר הניסויי בירושלים, רוקדת ומשחקת מגיל צעיר. בוגרת בית הספר למשחק יורם לוינשטיין. בשנת 2017 השתתפה בסדרה "כיפת ברזל" בתפקיד אלישבע גליקמן. על תפקיד זה הייתה מועמדת פולמן לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה במסגרת פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017. בשנת 2018 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "שכונה", בה גילמה את דורי, נערה המתאהבת ברחלי, כוכבת הסדרה (תותי ניניו). רומן להט"בי זה היה פורץ דרך וראשון מסוגו בסדרת נוער ישראלית. בשנת 2019 החלה לשחק במופע הקומי "דור הוואי". בשנת 2021 שיחקה את דמויותיהן של התאומות רננה ויערה בסרט הקולנוע "אחד בלב" בבימויה של טליה לביא. ב-2023 שיחקה בסרטה של מיכל בת אדם, "הילה". פולמן קרובת משפחתו של הבמאי והתסריטאי ארי פולמן. היא נשואה ואם לשני בנים, מתגוררת ברמת השרון. יעל פולמן, ברשת החברתית אינסטגרם יעל פולמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עינת אוליבייר, ‏כוכבת "כיפת ברזל": "כמישהי מירושלים השסועה, שירותי הצבאי היה מטלטל", באתר מעריב אונליין, 8 בינואר 2018 מחזור 2016 בבית הספר למשחק יורם לוינשטיין ארנון שוורצמן, ‏יעל פולמן: "הייתי יכולה להימשך למישהו כמו עמרם במציאות", באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2017 רותי קדוש, פורצת דרך: יעל פולמן גאה ברומן הלהט"בי הראשון לנוער, באתר ישראל היום, 27 ביוני 2017 דור הוואי - אתר האינטרנט של המופע יואב בירנברג, אחת בלב, באתר "ידיעות אחרונות", 4 באוגוסט 2021
אוטו הופמן

גרופנפיהרר אוטו הופמן (בגרמנית: Otto Hofmann‏; 16 במרץ 1896 – 31 בדצמבר 1982) היה איש אס אס גרמני. ראש מטה המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס. נידון ל-25 שנות מאסר במסגרת משפט RuSHA, אולם שוחרר ב-1954. הופמן נולד ב-16 במרץ 1896 באינסברוק, האימפריה האוסטרו-הונגרית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, לחם בחזית המזרחית ובמרץ 1917 הועלה לדרגת לויטננט. ביוני של אותה שנה הוא נפל בשבי צבא האימפריה הרוסית, אולם ברח מהשבי ונמלט לגרמניה. הופמן עבר הכשרה כטייס וב-1919 פרש מהצבא. זמן קצר הוא היה פעיל בפרייקור, ובין 1920–1925 עסק במסחר ביין. באפריל 1923 הצטרף הופמן למפלגה הנאצית (מספר חבר 145,729) ובאפריל 1931 הצטרף לאס אס (מספר חבר 7,646). החל מ-1931 הוא פעל במסגרת המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (בגרמנית: SS-Rasse- und Siedlungshauptamt, ובר"ת: RuSHA). משנת 1933 הוא עבד במשרה מלאה כקצין אס אס. מ-1939 היה הופמן עורך שותף בעיתון "Biologist". מיולי 1940 עד אפריל 1943 הוא היה מפקד המשרד הראשי לגזע והתיישבות. בתפקידו זה השתתף ב"גרמניזציה" של השטחים שנכבשו בידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה בפולין ובברית המועצות. הדבר היה כרוך בהגליה של אוכלוסיות ממקומות מהשטחים הכבושים ויישובם מחדש של "גרמנים אתנים" (Volksdeutsche) באותם שטחים. הוא גם היה אחראי על חטיפת ילדים פולנים שנשלחו לגרמניה, ועל רדיפות כנגד היהודים. ב-20 בינואר 1942 הוא ייצג את המשרד במהלך ועידת ואנזה. באפריל 1943 הוא הועבר לתפקיד מפקד האס אס והמשטרה בדרום-מערב גרמניה (וירטמברג, באדן ואלזס). לאחר המלחמה נעצר הופמן, ובמרץ 1948 נשפט במסגרת משפט RuSHA יחד עם בכירים נוספים במשרד הראשי לגזע והתיישבות. הוא הואשם בפשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, ונידון ל-25 שנות מאסר שקוצרו בהמשך ל-15 שנה. הוא היה אסור בכלא לנדסברג, וב-7 באפריל 1954 קיבל חנינה ושוחרר. לאחר מכן עבד כפקיד מקומי. הוא מת בבאד מרגנטהיים ב-31 בדצמבר 1982. בסרט "הפתרון הסופי", גולמה דמותו בידי ניקולס וודסון. מדיה וקבצים בנושא אוטו הופמן בוויקישיתוף אוטו הופמן בספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית) פרוטוקול החקירות של הופמן מהשנים 1946-1948.
גרהרד קלופפר

גרופנפיהרר גרהרד קלופפר (בגרמנית: Gerhard Klopfer‏; 18 בפברואר 1905 – 29 בינואר 1987) היה בכיר במפלגה הנאצית. יד ימינו של מרטין בורמן. קלופפר נולד למשפחה חקלאית ב-18 בפברואר 1905 בעיר שרייברסדורף שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. למד משפטים וכלכלה ביינה ובברסלאו ובשנת 1931 נתמנה לשופט בדיסלדורף. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אה, ושנה לאחר מכן עבר לגסטאפו. בסוף אותה שנה מונה ליועץ במשרד החקלאות הפרוסי וב-1934 הועבר ללשכת המשטרה החשאית. ב-1935 הוא עבר לאס אס והפך לאחד מאנשי מטהו של רודולף הס בדרגת אוברפיהרר. ב-1938 הוא היה אחראי לתפיסתם של עסקים יהודיים, ועסק בין היתר בנישואי תערובת בין גרמנים אתנים ליהודים, ושאלות עקרוניות בנושא כיבוש מדינות זרות. בהמשך מונה לתת מזכיר קבוע בלשכת המפלגה (Parteikanzlerei), וככזה היה לאיש סודו של מרטין בורמן. ב-20 בינואר 1942 הוא ייצג את בורמן במהלך ועידת ואנזה. יחד עם הלמוט פרידריכס, קלופפר היה הביורוקרט בעל ההשפעה הרבה ביותר על בורמן. עמדה זו נתנה לו כוח רב בתוך המפלגה הנאצית, בורמן בטח בו עד כדי כך ששלח אותו או את פרידריכס במקומו לפגישות מפלגתיות. בתפקיד זה, בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, הוא חתם גם על ייסודו של ה"פולקסשטורם" (Volkssturm) שכלל נערים בני 16 ומבוגרים בני 60. במקביל הוא טיפח קריירה צבאית בתוך האס אס, וב-1944 הועלה לדרגת גרופנפיהרר. במהלך הקרב על ברלין הוא נמלט מהעיר, אולם נתפס בידי הצבא האדום והואשם בפשעי מלחמה. ב-1949 הוא שוחרר מחוסר ראיות, ובית הדין הגבוה בנירנברג הכיר בו כבעל "אחריות משנית" לשואה. ב-1952 החל לעבוד כיועץ מס באולם, וב-1956 כעורך דין. ב-1962 הופסקה סופית החקירה נגדו. הוא מת באולם ב-29 בינואר 1987, והיה בכך לאחרון משתתפי ועידת ואנזה שנותר בחיים. בסרט "הפתרון הסופי" גולמה דמותו של קלופפר בידי איאן מקניס. מדיה וקבצים בנושא גרהרד קלופפר בוויקישיתוף המשתתפים בוועידת ואנזה גרהרד קלופפר באתר הספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית) Lehrer, Steven, Wannsee House and the Holocaust, McFarland, 2000, עמ' 161 GERHARD KLOPFER, MET FOR 'FINAL SOLUTION,' DIES "GERHARD KLOPFER, GENERAL IN THE SS"
שחיין (תצלום)

"שחיין" (1987) הוא תצלום מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט. התצלום "שחיין" שייך לקבוצת עבודות שיצרה האמנית דגנית ברסט בשנים 1991-1986 ומתארים דמויות שצילמה בחוף תל אביב-יפו. תצלום זה, מן המוקדמים שבסדרת תצלומים אלו, נוצר במהלך עבודתה על פרויקט "חקירות לוך נס" (1989-1986). הוא מתאר דמות אנונימית של חותר בסירת חסקה, מתוך תצלום נרחב יותר. בעבודה הדגישה ברסט את הגרעיניות של סרט הצילום (נגטיב) ושל נייר ההדפסה על ידי הגדלה של הדימוי, צילומו והגדלתו החוזרת. תהליך הגדלה מכני זה, שהועצם עד להתפרקותה של הדמות לכדי מערך כתמי, מהווה דוגמה לאופן שבו המשיכה ברסט לנצל את טכנולוגיית הצילום כדי לבחון את מעמדו של האובייקט ואת אופני הראיה שבהם הוא מתגלה. ברסט עשתה שימוש נוסף דמות השחיין בציור "שחיין" (1989). בציור גדול-ממדים זה "הורכבה" הדמות מחדש ממערך של כתמים עגולים בצבע כחול ושחור. מרדכי גלדמן תיאר את הדימוי של הדמות בהקשר של ציור זה כדמות "[ה]נראית אך בקושי, כאותן דמויות ההופכות שחורות למבט בגלל סנוורי הקיץ המשחירים את כל הנראה. זהו ציור פוסט-פוינטליסטי המאזכר את ציוריו המופלאים והמסתוריים של ז'ורז' סרה".. גרסה נוספת של הדימוי הופיע בציור בצבעי מים שהיווה חלק סדרת הציורים "מתרחצים" (1990). דניאלה טלמור תיארה האיקונוגרפיה של השחיין כמאזכרת, באמצעות יצירתה המאוחרת יותר של האמנית, את דמותו של כארון מן המיתולוגיה היוונית. על פי טלמור הדמות היא דמות נערית בעלת און, אך גם כזו החסרה מגדר מובהק. גלדמן, מרדכי, "שלוש עבודות", בתוך: גינתון, אלן (אוצרת), דגנית ברסט: המזימה של הטבע: עבודות 2013-1973, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2013, עמ' 50 טלמור, דניאלה, דגנית ברסט: ארבעה פרקים על מים, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, 2004, עמ' 11 טלמור, דניאלה, דגנית ברסט: ארבעה פרקים על מים, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, 2004, עמ' 11
משחק הכדורגל בין נבחרת אנגליה לנבחרת סקוטלנד 1872

משחק הכדורגל הרשמי הראשון שנערך בהיסטוריה המודרנית בין שתי נבחרות לאומיות נערך בין נבחרת אנגליה לנבחרת סקוטלנד ב-30 בנובמבר 1872. המשחק התקיים על מגרש אשר שימש קבוצת קריקט מקומית בעיר גלאזגו שבסקוטלנד והסתיים בתוצאת בתיקו 0:0. במשחק צפו כ-4,000 צופים. בין 1870 ל-1872 נערכו 5 משחקים לא רשמיים בין שתי הנבחרות, ומלבד המשחק הראשון שנערך ב-5 במרץ 1870 והסתיים בתיקו 1:1 כל המשחקים הסתיימו בניצחונה של נבחרת אנגליה. כל השחקנים של נבחרת סקוטלנד שיחקו במועדון שמושבו בלונדון, מלבד שחקן אחד, רוברט סמית' אשר שיחק בקבוצה הסקוטית קווינס פארק מהעיר גלאזגו (מועדון הכדורגל הראשון בסקוטלנד אשר קיים עד היום). בסקוטלנד נשמעה ביקורת על כך שכמעט אף אחד מהשחקנים בנבחרת לא משחק בסקוטלנד, דבר אשר לטענתם הוא הגורם לתוצאות העגומות במשחקים. הביקורת הייתה צעד משמעותי בדרך להקמת התאחדות הכדורגל הסקוטית, וכן הוחלט מאותה עת לקיים משחק רשמי בין נבחרת סקוטלנד לנבחרת אנגליה. המשחק נבחר להתקיים ב-30 בנובמבר, יום אנדרו הקדוש, החג החשוב ביותר בלוח השנה הסקוטי, במגרש הקריקט המילטון שבגלזגו. לאור הביקורת שהושמעה השחקנים הסקוטים כולם היו המועדון הסקוטי המוביל באותה תקופה, קווינס פארק, בעוד שהשחקנים האנגלים היו מ-9 מועדוני כדורגל שונים. הסקוטים קיוו כי שני שחקנים, ארתור קיניירד ממועדון וונדררס והנרי רני טיילור ממועדון המהנדסים המלכותי, ישתתפו גם הם במשחק, אך שניהם לא היו זמינים. המשחק היה אמור להתחיל בשעה 2 אחר הצהריים אך זה התחיל ב20 דקות איחור. 4,000 הצופים שבאו לצפות במשחק שילמו דמי כניסה בסך שילינג אחד בלבד. חולצת המדים של השחקנים הסקוטים הייתה בצבע כחול כהה ואילו של האנגלים הייתה בצבע לבן. צבע המכנסיים של שתי הנבחרות היה לבן, השחקנים הסקוטים חבשו כובעים ואילו לראשיהם של הסקוטים היו ברדסים אדומים. המשחק סוקר על ידי העיתונאים והצופים שנכחו בו. תואר כי לשחקנים הסקוטים היה יתרון על השחקנים האנגלים עקב היותם משחקים באותו מועדון כולל איום אחד על השער האנגלי במהלך המשחק, אך עם זאת מתואר כיצד הנבחרת האנגלית התאוששה במחצית השנייה. המשחק הסתיים ללא שערים בתוצאת תיקו 0:0. השופט במשחק היה ויליאם קיי הסקוטי. השחקן האחרון שנותר בחיים מבין המשתתפים במשחק הוא בילי מק'קינון הסקוטי, אשר נפטר בשנת 1942 בגיל 90. מדיה וקבצים בנושא משחק הכדורגל בין נבחרת אנגליה לנבחרת סקוטלנד 1872 בוויקישיתוף he first international football match לא ידוע, מאמר אודות המשחק מתאריך 2 בדצמבר 1872, עיתון "The Scotsman", עמ' עמוד 6
הנס ריכטר

המונח "הנס ריכטר" מפנה לכאן. לערך העוסק באמן גרמני, ראו הנס ריכטר (אמן). הנס ריכטר (גרמנית: Hans Richter; ‏4 באפריל 1843 - 5 בדצמבר 1916) היה מנצח אוסטרי, שנולד בחבל ארץ השייך כיום להונגריה. ריכטר למד בקונסרבטוריון הוינאי, שם גילה עניין מיוחד בקרן, ופיתח את קריירת הניצוח שלו בכמה בתי אופרה באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא התרועע עם ריכרד וגנר בשנות ה-60' של המאה התשע-עשרה, ובשנת 1876 נבחר לנצח על הביצוע הראשון המלא של מחזור טבעת הניבלונגים של וגנר בפסטיבל ביירוית. בשנה שלאחריה עזר למלחין החולה כמנצח על סדרת קונצרטים חשובה מיצירות וגנר בלונדון, ומכאן ואילך נעשה לדמות מוכרת בחיי המוזיקה באנגליה. הוא הרבה להופיע בפסטיבלים מקהלתיים וניהל את תזמורת האלה (1899–1911) ואת התזמורת הסימפונית של לונדון, שאך זה נוסדה (1904–1911). באירופה עבד בעיקר בווינה, שם התעלה על המחלוקת המרה בין שוחרי וגנר לאלה של ברהמס והקדיש תשומת לב רבה ליצירות של ברהמס עצמו, ברוקנר ודבוז'אק. במקביל המשיך גם לעבוד בבירוית. בשנים הבאות התמסר בלב שלם להערצת המוזיקה של אדוארד אלגר, ואף ניאות לקבל את צ'ייקובסקי; פעם הניח את שרביטו והתיר לתזמורת לונדון לנגן את כל הפרק השני של הסימפוניה הפאתטית של צ'ייקובסקי ללא ניצוח. כיוון שלא חשש מעולם להתנסות למען המוזיקה שאהב, נתן את תמיכתו, כבן-סמכא, להפקה אנגלית של "הטבעת" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בשנת 1908. הגישה של ריכטר לניצוח הייתה יותר מונומנטלית מאשר פעילה או דינמית. הוא שם דגש על המבנה הכולל של יצירות גדולות והעדיף גישה זו על פני הבלטת רגעים אינדיבידואליים של יופי או רגש עמוק. היו שראו בו לא יותר מקוצב פעמה, אבל אחרים (בייחוד יוג'ין גוסנס) הצביעו על החיוניות הריתמית הראויה לציון של עבודתו, תכונה שאינה עולה בקנה אחד עם הדימוי של ריכטר כחסר רגישות וסטאטי בטבעו. ריכטר נחשב לאחד מגדולי המנצחים בתקופה הרומנטית, ולמי שתרם רבות לקידום יצירותיו של וגנר. ריכטר ניצח על ביצועי בכורה של הרבה יצירות תזמורתיות חשובות. עם יצירות אלה נמנות: הסימפוניה השנייה של ברהמס (1877) הסימפוניה הרביעית של ברוקנר (1881) הסימפוניה השלישית של ברהמס (1883) הסימפוניה השמינית של ברוקנר (1892) וריאציות אניגמה של אלגר (1899) חלומו של גרונטיוס, אלגר (1900) הסימפוניה הראשונה של אלגר (1908) מדיה וקבצים בנושא הנס ריכטר בוויקישיתוף הנס ריכטר, באתר AllMusic (באנגלית) הנס ריכטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנס ריכטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנס ריכטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טלסקופ החלל אקארי

אסטרו-F, הנקרא גם אקארי, הוא טלסקופ חלל בתחום האינפרה אדום שפותח בידי הסוכנות היפנית לחקר החלל בשיתוף פעולה עם אירופה וקוריאה. הטלסקופ שוגר ב-21 בפברואר 2006 על גבי טיל מדגם M-V מיפן למסלול קוטבי, ומסונכרן עם השמש, כלומר הטלסקופ נמצא באותה נקודה על פני כדור הארץ כל יום באותה שעה מקומית. לאחר השיגור שונה שמו ל"אקארי", שפירושו ביפנית אור. ליפנים יש מסורת בשינוי שם חלליותיהם לאחר שיגורים מוצלחים. משימתו הראשונית של הטלסקופ הייתה לבצע סקר מקיף של כל השמים בתחום האינפרה אדום הקרוב, הבינוני והרחוק. החיישנים בתחום האינפרה אדום הבינוני והרחוק פעלו כחמש שנים ותשעה חודשים, עד שאזל מלאי ההליום הנוזלי המשמש כנוזל הקירור שלהם. החיישן בתחום האינפרה-אדום הקרוב ימשיך לפעול גם מעבר לפרק זמן זה, באמצעות קירור מכני. טלסקופ החלל אקארי יצא משירות ב-24 בנובמבר 2011. מדיה וקבצים בנושא טלסקופ החלל אקארי בוויקישיתוף JAXA/ISAS מידע על המבצע באתר סוכנות החלל היפנית לידיעה על שיגור הטלסקופ, באתר "הידען" טלסקופ החלל אקארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קפיצה למים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

תחרויות הקפיצה למים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק הספורט של רוקה בין התאריכים ה-13 באוקטובר עד ה-17 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מארבע תחרויות מגדריות, קפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר וקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר. בנוסף, התקיימה תחרות מעורבת בה השתתפו צמדים מנבחרות לאומים מעורבות. ההעפלה לתחרויות היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאי. הספורטאים המשתתפים בתחרויות נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 17, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2002). כל ועד אולימפי מקומי מורשה לשלוח עד 2 ספורטאים, ספורטאי לכל מגדר, מלבד המדינה המארחת, ארגנטינה, הזכאית לשלוח 4 ספורטאים, 2 ספורטאים לכל מגדר. הוועד האולימפי הבינלאומי ופדרציית השחייה הבינלאומית סיכמו כי בכל תחרות ישתתפו 12 ספורטאים מכל מגדר ובתחרות המעורבת ישתתפו כל 48 הספורטאים. מכסה בודדת, לכל תחרות, ניתנה למדינה המארחת, ארגנטינה. 9 מכסות נוספות יחולקו באליפות העולם בקפיצה למים לנוער לשנת 2018 אשר התקיימה בקייב עבור כל תחרות. שתי מכסות נוספות בכל תחרות יחולקו כהקצאה עולמית. במידה, ומדינה תבחר שלא לעשות שיבות במכסה שלה, המכסה תועבר למדינה המדורגת הבאה בהתאם לתוצאות של אליפות העולם בקפיצה למים לנוער לשנת 2018. כל הזמנים הם לפי הזמן המקומי (UTC-3) הוועד האולימפי הבינלאומי ופדרציית השחייה הבינלאומית (8 בדצמבר 2017). "Qualification System – Youth Olympic Games Buenos Aires 2018 - Diving" (PDF) (באנגלית). נבדק ב-30 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) פדרציית השחייה הבינלאומית (30 ביולי 2018). "22nd FINA WORLD JUNIOR DIVING CHAMPIONSHIPS - Detailed Results" (PDF) (באנגלית). נבדק ב-12 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)
הלכות פסוקות

הלכות פסוקות הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים, והוא החיבור הראשון לאחר התלמוד שניתן לראותו כ"ספר הלכות". כבר בתקופה קדומה הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757–761), אך יש המסתייגים מייחוס זה ומאחרים אותו לתלמידו רב נטרונאי בר חביבאי נשיא. כתלמוד הבבלי הספר נכתב במקורו חציו בעברית וחציו בארמית בבלית, והוא מסודר על פי נושאים העוקבים, על פי רוב, אחר סדר התלמוד הבבלי. ספר זה עוסק בהלכות שנוהגות לאחר חורבן בית המקדש בחוץ לארץ. דרכו היא קיצור הסוגיות התלמודיות ולעיתים עריכתן מחדש, בתוספת מסורות פרשניות ופסיקתיות קדומות. הספר היה נפוץ מאוד בתקופת הגאונים, ואף חוברו לו קיצורים ותרגומים לעברית ולערבית. במהלך ימי הביניים הלכה והידלדלה תפוצתו, ככל הנראה בעקבות הפופולריות הרבה של הספר הלכות גדולות שחובר בעקבותיו. הספר נודע לראשונה בעת החדשה מתוך כתב יד של תרגום לעברית שנמצא בספריית הבודליאנה שבאוקספורד והודפס בשנות ה-80 של המאה ה-19, ונודע בשם "הלכות ראו" (על שם הפסוק הפותח את החיבור, "ראו כי ה' נתן לכם (את) השבת"). רק לאחר זמן פורסם כתב יד של החיבור המקורי (כתב יד ששון 263), שנשמר בתימן ויצא לאור בשנת תשי"א, אולם גם הוא אינו שלם. הוצאה של השלמות לחלקים החסרים בכ"י ששון בשם הלכות פסוקות מן הגניזה פורסמה בשנת תשע"ד על ידי ד"ר יהונתן עץ חיים בהוצאת מוסד הרב קוק. בנוסף לכרך זה, מהדורה חדשה ושלימה של הספר הלכות פסוקות כולו בארבעה כרכים פורסמה על ידי מוסד הרב קוק בההדרת ד"ר יהונתן עץ חיים והושלמה בשנת תשע"ט. נחמן דנציג, מבוא לספר הלכות פסוקות, ניו יורק וירושלים תשנ"ג (מהדורה שנייה עם תיקונים והוספות, תשנ"ט) ירחמיאל ברודי, צוהר לספרות הגאונים, תל אביב 1998 ירון לישע, העברית שבהלכות פסוקות לפי כתב יד ששון 263, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן תשע"ז שלמה מורג, לתורת ההגה של הארמית הבבלית: לפי הניקוד שבכתב היד של ספר הלכות פסוקות, לשוננו ל"ב (תשכ"ח), עמ' 67–88 Robert Brody, The Geonim of Babylonia and the Shaping of Medieval Jewish Culture, New Haven & London, 1998 ביבליוגרפיה של ספר הלכות פסוקות ב"שרי האלף", באתר ויקיטקסט יהודאי בן נחמן גאון. הלכות פסוקות, דף שער בספרייה הלאומית הלכות פסוקות, ירושלים תשי"א, באתר היברובוקס הלכות פסוקות (כולל קטעי הגניזה של החיבור ובתוספת ניתוח לשוני למילים העבריות), באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית צבי לשם, גרשם שלום על "הלכות פסוקות" של סלימאן ששון, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 1 באוקטובר 2023 הספר ״השאילתות״ קדם לספר זה אך הוא ספר אגדה והלכה יחד יעקב נחום אפשטיין, 'תשלום פירוש הגאונים לטהרות', תרביץ ט"ז עמ' 81.
באקארה

האם התכוונתם ל... באקארה (צרפת) (אנ') – יישוב בצרפת באקארה (חברה) (אנ') – חברה ומותג מוצרי בדולח, מהיישוב באקארה בצרפת באקארה (משחק) – משחק קלפים באקארה (הפיליפינים) (אנ') – יישוב בפיליפינים באקארה (צמד) (אנ') – צמד זמרות ספרדי Baccara – אלבום הבכורה של באקארה (אנ') סורת אל-בקרה – הסורה השנייה בקוראן קאדר אל באקארה - אחד הכפרים של שבט ערב אל קאדר, שפונה בשנת 1956