laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דנה לוי

דנה לוי (נולדה ב-10 בספטמבר 1975) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית. נולדה וגדלה ברמת גן. במשך שנים רבות מילדותה ועד אחרי צבא רקדה בלט קלאסי ומודרני. מגיל צעיר היא כותבת שירים, סיפורים קצרים ופרוזה. בגיל 22 החלה לוי לנגן, להלחין ולשיר. למדה שנה בבית הספר למוזיקה "רימון", שם הרכיבה את להקתה הראשונה – להקת "ננה". עם להקת "ננה" הופיעה במשך שנה ברחבי ישראל בביצוע שירים מקוריים בעברית שלה ושל הזמרת השנייה, אדוה ליה ישראל. ב-2006 הקליטה דנה לוי את Grace, הסינגל הראשון שלה. בשנים 2009–2010 הייתה שותפה במשותף עם היוצר אוהד בר, כמלחינה, כותבת ומבצעת בפרויקט "האלכימיסט" של נטי (נטע) וייסמן. וייסמן הוציא את הפרויקט כאלבום ולוי שרה שם ארבעה שירים, ששניים מהם נכתבו והולחנו על-ידה. לוי תרמה קולות לאלבומים שונים, ביניהם "עבודת בית" של נתי אורנן. ביוני 2012 יצא אלבום הבכורה שלה LOOK AT I, אותו הפיקה ביחד עם יונתן דגן (J.Viewz) ואורי קליינמן. את יציאת האלבום ליוותה בהופעות של שירים מתוכו. האלבום כולל עשרה שירים בשפה האנגלית והוא נושא את שמו של אחד משיריו. את כל שירי האלבום כתבה, הלחינה ושרה דנה. באלבום שיתפו פעולה הפסנתרן רוסלן סירוטה, המוזיקאי יוני פוליקר, החצוצרן ארתור קרסנובייב מלהקת "התפוחים" והמתופף איסר טננבאום מלהקת "רוקפור". בכתבה באתר Mynet מנה גיא בניוביץ' את LOOK AT I כאלבום הבכורה הטוב של שנת תשע"ב וכאחד מעשרת האלבומים הטובים של השנה. שירי האלבום, ובעיקר השיר Galaxy, הושמעו רבות ברדיו 88FM. מדיה וקבצים בנושא דנה לוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דנה לוי עכבר העיר, רגע לפני פריצה: דנה לוי, באתר הארץ, 25 ביולי 2012 ביקורת הופעה | דנה לוי, בבלוג SHIRA.T: A Music Blog for Music Addicts,‏ 7 בדצמבר 2012 גיא בניוביץ', הופעה: דנה לוי בתיאטרון תמונע, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2012 דנה לוי: רוצה לראות את משה רבנו, באתר Mynet,‏ 4 בספטמבר 2012 גיא בניוביץ', "10 האלבומים הישראלים של השנה", באתר Mynet,‏ 16 בספטמבר 2012
מרדכי גובר

מרדכי גוּבֶּר (1893 – ספטמבר 1978) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג וממייסדי מושבי העולים בחבל לכיש, ראש המועצה האזורית באר טוביה (1954-1950) וראש המועצה האזורית לכיש (1955–1968). בעלה של רבקה גובר; שכל את שני בניו במלחמת העצמאות. גובר נולד ב-1893 בעיירה גרודק (הורודוק) שליד העיר ביאליסטוק, רוסיה (אזור ליטא), שאליה עבר אביו, צבי הירש גובר (שכּונה הרשל "רוז'ינויֶר"), לאחר שישב רוב ימיו בעיירת הולדתו רוז'ינוי. בשנת 1903 שלח אותו אביו ללמוד בישיבה ברוז'ינוי, ושם למד עד 1906 אצל ר' אברהם שקולניק ואצל ר' שבתי והתגורר אצל קרובי אביו. אחר כך למד בישיבת סלובודקה. היה למורה להוראת עברית ופעיל במחתרת הציונית. שימש כמורה במושבה נובו ויטבסק (זשאָלטע) שבאוקראינה, ושם הכיר את רבקה לבית בּוּמָגִין. השניים נישאו ב-1921. בשל פעילותו הציונית נאסר פעמיים, מהן ב-1922. בשנת 1925 קיבלו שני בני הזוג במפתיע רישיון יציאה מברית המועצות. הם עלו לארץ ישראל והצטרפו ל"חבורת הדרום" ברחובות, שם הכשירו עצמם לעלייה על הקרקע. בשנת 1934 יחד עם חבריהם היו בין מייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג. במלחמת העצמאות שימש בנו הבכור, אפרים, כמפקד ב"הגנה", ונהרג בהתקפה על טירת שלום כשהוא בן עשרים. שלושה חודשים לאחר מכן נהרג בנו השני, צבי, בקרב על משלטי חוליקאת, כשהוא בן שבע עשרה; גופתו נמצאה כעבור כשנה יחד עם גופת חברו לנשק עמנואל טוכלר, והוא נקבר לצד אחיו בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג. עם תום מלחמת העצמאות פנו בני הזוג גובר לסוכנות בבקשה להביא עולים חדשים להתיישבות בסביבת באר טוביה. בין השנים 1954-1950 כיהן גובר כראש המועצה האזורית באר טוביה. במסגרת תפקידו הוא עסק בקליטת העולים ואשתו ניהלה את בית הספר במעברת קסטינה. בשנת 1955 החלה הסוכנות היהודית בביצוע תוכנית התיישבות רבתי בחבל לכיש ומרדכי ורבקה גובר העמידו עצמם לרשות המפעל. הם עברו ללכיש והיו ממייסדי מושבי העולים בחבל. בין השנים 1955–1968 שימש גובר כראש המועצה האזורית לכיש. רבקה שימשה כמדריכת עולים, מורה במעברת קסטינה, מנהלת בית ספר ומתנדבת. הם הקדישו ל"קרן המגן" את משקם בכפר ורבורג. בשנת 1962 שונה שמו של בית ספר קסטינה לבית ספר "האחים", לזכרם של שני בניו שנהרגו. בשנת 1967 עברו בני הזוג גובר לכפר אחים, שנקרא על שם בניהם. נפטר בשנת 1978, ונקבר לצד בניו בבית הקברות בכפר ורבורג. שלוש שנים לאחר מכן שמה אשתו קץ לחייה [דרוש מקור], ונטמנה לצדו. השניים ציוו את משקם למדינה. רבקה גובר, מורשה להנחיל, ירושלים: קריית ספר, תשל"ט. (אוטוביוגרפיה) מאיר סוקולובסקי, 'משפחת גובר', בתוך: מאיר סוקולובסקי (ליקט וערך), רוז'ינוי: ספר זיכרון לקהילת רוז’ינוי והסביבה, תל אביב: ארגון יוצאי רוז’ינוי בישראל, תשי"ז, עמ' 195 (ספר יזכור לקהילת רוז'ינוי, בספריית העיר ניו יורק תמונה 199) ד. דיוקנאי, ראשים בישראל: רבקה גובר, או: שני הגביעים של אליהו הנביא, מעריב, 5 בספטמבר 1952 (טור 2) מרדכי גובר הובא למנוחות בכפר ורבורג, דבר, 11 בספטמבר 1978 רות בונדי, סוף הנדודים, דבר, טורים 2–3, 15 בספטמבר 1978 יוסף שפירא, מרדכי גובר – איש צדיק בדורותינו, דבר, 6 בנובמבר 1978 לויה צבאית לצבי גובר ולעמנואל טורלר, דבר, 3 ביולי 1949.
Sad Day For Puppets

Sad Day For Puppets (סאד דיי פור פאפטס, בתרגום לעברית: יום עצוב לבובות) היא להקת אינדי שוודית שנוסדה ב-2006 בסטוקהולם. ללהקה סגנון ייחודי. מאז יציאת אלבום הבכורה של הלהקה Unknown Colors ב-2008 נוצרה התעניינות הדרגתית אך עולה בלהקה גם מחוץ לתחומי שוודיה. Sad Day For Puppets ערכו סיבוב הופעות ביפן ובאירופה וחיממו להקות אחרות ובהן את MGMT. אלבומם השני, Pale Silver & Shiny Gold, יצא בספטמבר 2010. הלהקה מוחתמת בחברת HaHa FONOGRAM השוודית ושיריה יוצאים ביפן, ארצות הברית ואירופה. אנה אקלונד - סולנית מרכוס סנדגרן - גיטריסט מרטין קלהולם - גיטריסט אלכס סוונסון-מטס - בס מיכאל בק - תופים אלבומי סטודיו Unknown Colors, 2008 Pale Silver & Shiny Gold, 2010 Come Closer, 2013 מיני אלבומים וסינגלים הלהקה הוציאה ארבעה סינגלים ושני מיני אלבומים. Sad Day For Puppets, ברשת החברתית פייסבוק Sad Day For Puppets, באתר AllMusic (באנגלית) Sad Day For Puppets, באתר MusicBrainz (באנגלית) Sad Day For Puppets, באתר Discogs (באנגלית) Sad Day For Puppets, באתר Songkick (באנגלית) Sad Day For Puppets, באתר בנדקמפ
אורימולסיה

אורימולסיה (באנגלית: Orimulsion) היא אמולסיה של נפט כבד מאוד (כ-70%), מים (30%), וחומרים פעילי שטח (0.2%), המשמשת כדלק לתחנות כוח. דלק פוסילי נוזלי זה הופק ממרבצי ביטומן ברצועת אורינוקו שבוונצואלה, והוא פרי פיתוח משותף של חברת הנפט הממלכתית של ונצואלה (PDVSA) וחברת בריטיש פטרוליום. הדלק היה בשימוש בתחנות כוח של כמה מדינות (איטליה, דנמרק, יפן, ליטא, סין, קנדה) והיווה תחליף לפחם ולמזוט. רצועת אורינוקו אלי ארום, "קונוקו תשקיע באורימלשן", דפי מידע 236, המכון הישראלי לנפט ולאנרגיה, 11 ביולי 1995, עמ' 236. "Orimulsion and Power Stations", Post note, 84 (October 1996) BITOR, "Orimulsion Fact Sheet: Air Emissions Overview" "Orimulsion – An Answer to Electricity Generation and Industrial Plants", Boddunan website, 30 October 2009 Jason Miles, "Maximizing distillate yields and refinery economics – An alternative solution to conventional fuel oil production or residue conversion (אורכב 06.01.2017 בארכיון Wayback Machine)", 14th Annual Meeting – European Refining Technology Conference, 11 November 2009
ג'טסטאר איירווייז

ג'טסטאר איירווייז (באנגלית: Jetstar Airways) היא חברת תעופה זולה אוסטרלית. החברה היא חברת בת של קוואנטס, שהוקמה כתוצאה מהתחרות בשוק הטיסות הזולות באוסטרליה, לאחר שהוקמה החברה המתחרה וירג'ין אוסטרליה. בסיס החברה ממוקם בנמל התעופה של מלבורן, והיא מפעילה טיסות ליעדים בינלאומיים ומקומיים. קוואנטס הקימה מספר חברות אחיות בשם "ג'טסטאר"; ג'טסטאר אסיה איירווייז בסינגפור, ג'טסטאר פסיפיק איירווייז בווייטנאם, ג'טסטאר יפן ביפן. החברה נוסדה בשנת 2003, והיא החלה להפעיל טיסות מקומיות במאי 2004. הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה, הייתה בדצמבר 2005 לקרייסטצ'רץ', שבניו זילנד. טיסת הבכורה של החברה האחות, ג'טסטאר אסיה איירווייז, התקיימה ב-13 בדצמבר 2004, והיא סימלה את כניסתה של קוואנטס לשוק הטיסות הזולות, ואת כוונתה להתחרות בחברה המקומית סינגפור איירליינס במגרש הביתי שלה. ביולי 2007 רכשה קוואנטס 27% ממניות חברת התעופה הוייאטנמית "פסיפיק איירליינס". בשנת 2008 שינתה את שמה לג'טסטאר פסיפיק איירווייז. בפברואר 2011 החל שיתוף הפעולה של ג'טסטאר וברית Oneworld, עם זאת; הכרטיסים לחברים בברית נמכרים דרך קוואנטס והטיסות הן בקוד שלה – QF.‏ באוגוסט 2011 הודיעה קוואנטס כי חברה לג'פאן איירליינס ולמיצובישי להקים חברת תעופה חדשה בשם ג'טסטאר יפן. החברה שהייתה אמורה להתחיל לפעול בדצמבר 2012, החלה לפעול ביולי אותה השנה. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא ג'טסטאר איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'טסטאר איירווייז (באנגלית אוסטרלית) אתר האינטרנט הרשמי של ג'טסטאר איירווייז (באנגלית אמריקאית) ג'טסטאר איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק ג'טסטאר איירווייז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'טסטאר איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם ג'טסטאר איירווייז, ברשת החברתית טיקטוק מדיה וקבצים בנושא ג'טסטאר איירווייז באתר Airliners.net ‏Jetstar joins Oneworld alliance באתר stuff.co.nz‏ פרטי צי המטוסים של ג'טסטאר איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית) "Australia's Jetstar to add A321neo(LR) from mid-2020". ch-aviation.com. נבדק ב-22 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) http://australianaviation.com.au/2013/06/first-jetstar-787-in-final-assembly/"First Jetstar 787 in final assembly". Australian Aviation. 5 ביוני 2013. {{cite news}}: (עזרה)
אבו אל-עבאס א-נבאתי

אַבּוּ אלְ-עַבַּאס אַחְמַד בְּן מֻחַמַּד בְּן מֻפַרַּג' בְּן א-רּוּמִיַּה אַלְ-אִשְׁבִּילִיּ א-נַּבַּאתִיּ (בערבית: أبو العباس أحمد بن محمد بن مفرج بن الرومية الإشبيلي النباتي; 1165–1239) היה רופא ועשבונאי אנדלוסי. נולד בסביליה בדרום מערב ספרד. במולדתו הוכר כאיש הלכה המתמחה בחדית', אולם יותר מכול התפרסם בידיעותיו המפליגות על צמחי המרפא ותועלתם, ומכאן גם כינויו "א-נבאתי" (העשבונאי). תחום התמחותו של אבו אל-עבאס היה בהגדרה מדויקת של מיני צמחים, מוצאם ובית גידולם. ידיעותיו לא היו מוגבלות רק לתחומי ספרד, אלא להכרה נרחבת של צמחים מכל אזורי השליטה האסלאמית, שאותה רכש מהספרות, ובעיקר מתוך היכרות אישית במהלך מסעותיו בעולם. למרות ההכרה שלה זכה אבו אל-עבאס בימיו כבר סמכא בענייני הלכה ורפואה בספרד, נהג תמיד בפרישות ואת זמנו הקדיש ללימודים. למחייתו מכר עשבים והעתיק ספרים בחנותו שבסביליה. אבו אל-עבאס ערך כנראה במהלך שנות חייו מספר מסעות למזרח, שלהם היו שתי מטרות: העמקת לימודיו במדע החדית' לפי האסכולות הנהוגות במזרח והרחבת היקף ידיעותיו הרפואיות. את רשמי מסעותיו תיעד בספרו, "המסע המזרחי". מסע אחד ערך עוד בצעירותו, בשנת 1185, אז קיים לראשונה את מצוות החג' למכה. אולם את המסע המקיף ביותר למזרח ערך בשנת 1215. משם כנראה המשיך לעיראק ולערי סוריה הגדולה. בשובו לספרד ממסעו, בשנת 1228, חנה בדרכו גם בסיציליה. אבו אל-עבאס תיאר בספרו צמחים שהכיר או ראה במסעותיו, בהם צמחים הגדלים במספר אזורים, המאפשרים לנו להתחקות אחר חלק ממסעו בארץ ישראל: יהודה, דרום הר חברון, בקעת הירדן ויריחו, אזור החוף ודרך אשקלון. ביצירתו מושקע מידע רב חשיבות למחקר תולדות הצומח בארץ ישראל בימי הביניים ושימושיו. בין הצמחים שהוא מתאר את שימושם: סירה קוצנית, סולנום החדק, עירית גדולה, רכפה לבנה ומיני חרחבינה. מדיה וקבצים בנושא אבו אל-עבאס א-נבאתי בוויקישיתוף זהר עמר, "אבו אלעבאס הנבאתי: עשבונאי אנדלוסי בארץ ישראל האיובית", אריאל 100-101, תשנ"ד, עמ' 235- 239
הם יורים גם בסוסים (סרט)

הם יורים גם בסוסים (באנגלית: They Shoot Horses, Don't They?‎) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה בבימויו של סידני פולאק משנת 1969. תסריט הסרט עובד על ידי רוברט תומפסון וג'יימס פו, והוא מבוסס על ספר בעל אותו שם משנת 1935 של הוראס מקוי. הסרט מגולל את סיפורה של חבורת אנשים המשתתפים בתחרות ריקודים בתקופת השפל הגדול. הסרט זכה להצלחה כלכלית גדולה ולביקורות מהללות. הוא היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר מבלי להיות מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. ערך מורחב – הם יורים גם בסוסים ג'יין פונדה - גלוריה בייטי מייקל סראזין - רוברט סייברטון סוזאנה יורק - אליס ל'בלאנש גיג יאנג - רוקי רד באטנס - הארי קליין בוני בדליה - רובי ברוס דרן - ג'יימס אלין שאן מקלרי - שרלי רוברט פילד - ג'ואל גירארד מייקל קונארד - רולו אל לואיס - טורקי מאדג' קנדי - גברת ליידון בשנות ה-50 נורמן לויד וצ'ארלי צ'אפלין תכננו לשתף פעולה כבמאי ומפיק בהתאמה. לויד קנה את הזכיות על הסרט מהוראס מקוי ב-3,000 דולר. הם תכננו ללהק לתפקידים הראשיים את סידני צ'אפלין ומרילין מונרו. אך כשצ'אפלין האב היה בטיול עם משפחתו, הוא נעצר על ידי ה-FBI בטענה שהוא קומוניסט, והפקת הסרט בוטלה. כשסידני פולאק פנה אל ג'יין פונדה בקשר לתפקיד הראשי, היא סירבה לקבלו, אך בעלה רוז'ה ואדים שכנע אותה לקחת אותו. וורן בייטי לוהק בהתחלה לתפקיד של רוברט סייברטון, וליונל סטנדר היה אמור לגלם את רוקי. לבסוף מייקל סראזין וגיג יאנג נבחרו לתפקידים בהתאמה. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן בשנת 1970, אך הוא לא נכנס לתחרות הראשית. בארצות הברית הסרט זכה לביקורות מהללות על העיבוד המוצלח של הספר. הסרט זכה לציון של 83% בהתבסס על 24 ביקורות באתר "Rotten Tomatoes". הסרט הכניס 12.6 מיליון דולר מול תקציב של 4.86 מיליון דולר מה שהפף אותו לסרט ה-16 הכי מכניס של שנת 1969. גיג יאנג זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד לעוד שמונה פרסי אוסקר; הבמאי הטוב ביותר (סידני פולאק), השחקנית הטובה ביותר (ג'יין פונדה), שחקנית המשנה הטובה ביותר (סוזאנה יורק), התפאורה הטובה ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר. נכון לשנת 2013 הסרט הוא בעל מספר הרב ביותר של מועמדויות לקטגוריות פרס אוסקר (9), מבלי שהסרט יהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. גיג יאנג זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. בנוסף הסרט היה מועמד לעוד חמישה פרסי גלובוס הזהב; הסרט הטוב ביותר - דרמה, הבמאי הטוב ביותר (סידני פולאק), השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (ג'יין פונדה), שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (סוזאנה יורק) ושחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (רד באטנס). סוזאנה יורק זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. בנוסף הסרט היה מועמד לעוד ארבעה פרסי באפט"א; השחקנית הטובה ביותר (ג'יין פונדה), שחקן המשנה הטוב ביותר (גיג יאנג), התסריט המעובד הטוב ביותר והשחקן הפורץ הטוב ביותר (מייקל סראזין). "הם יורים גם בסוסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הם יורים גם בסוסים", באתר נטפליקס "הם יורים גם בסוסים", באתר AllMovie (באנגלית) "הם יורים גם בסוסים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הם יורים גם בסוסים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הם יורים גם בסוסים", באתר Metacritic (באנגלית) "הם יורים גם בסוסים", באתר אידיבי "הם יורים גם בסוסים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
המכללה האקדמית להנדסה וטכנולוגיה אורט הרמלין, נתניה

המכללה האקדמית להנדסה וטכנולוגיה אורט הרמלין נתניה הייתה מכללה אקדמית שהוקמה על ידי רשת אורט ישראל וידידי המכללה בארץ ובעולם. זוהי המכללה האקדמית השנייה שהוקמה על ידי אורט ישראל כמכללה-אחות למכללת אורט בראודה הפועלת בכרמיאל. נשיא המכללה הראשון היה פרופ' חיים גוטפינגר. נשיאה בשנותיה האחרונות היה פרופ' גדי גולן. המכללה נסגרה באוגוסט 2015. מכללת אורט הרמלין נתניה הוקמה במטרה לפתח מרכז אקדמי ייחודי בתחומי ההנדסה והטכנולוגיה, שיתמקד בהכשרת מהנדסים בעלי חשיבה חדשנית ויתרמו בעתיד לתעשייה ולחברה בישראל. בשנת 2009 קיבלה המכללה הכרה כמוסד אקדמי מהמועצה להשכלה גבוהה. המכללה קיימה לימודים אקדמיים והעניקה תואר ראשון בהנדסה – 'בוגר במדעים' (B.Sc - Bachelor of Science) בתחומי הנדסה רפואית, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה והנדסת מכונות. תוכניות הלימוד שילבו מרכיבים מפרויקט הדגל החדש של המכללה Smart Grid בהובלת פרופ' גדי גולן, נשיא המכללה. המכללה נבחרה להיות הקמפוס החכם הראשון בישראל להדגמת פירות פרויקט המגנט ISG הלאומי Israel Smart Grid 'הרשת החכמה בישראל' בשיתוף חברות מובילות בתעשיית הטכנולוגיה העילית החברות במאגד ISG: מוטורולה, מוביקס, סאטק, Ceva, יישומי בקרה, PowerCom, ECI, Solar Edge. הקמפוס החכם הוא פרויקט טכנולוגי חדשני ועתידני בנוף המכללות להנדסה בארץ. הוא מאפשר לסטודנטים להיחשף לנושאים העומדים ברומו של סדר היום הטכנולוגי-הנדסי-חברתי-אקולוגי בתחומי ההתייעלות האנרגטית. הפרויקט מופעל בשיתוף בין המכללה האקדמית לחברות מובילות בתעשייה כגון: מוטורולה, Nation E, סאטק, סולר-אדג' חברת חשמל ומשרדים ממשלתיים ועירוניים. מטרתו של הפרויקט הייתה להפוך את קמפוס המכללה, לאי אנרגטי בר-קיימא הניזון ממספר מקורות אנרגיה, בנוסף לרשת החשמל, ולנווט ביניהם בין המקורות הללו לפי צורכי השעה בצורה חכמה ובזמן אמת. קמפוס המכללה ממוקם במרחב הצפוני של פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר בנתניה בסמוך לאצטדיון נתניה. בתחילת 2015 החליטה המועצה להשכלה גבוהה על סגירת המכללה בסוף הסמסטר. המכללה התנגדה להחלטה זו, והגישה עתירה לבג"ץ נגדה, אך המכללה נסגרה באוגוסט 2015. בקמפוס המכללה ממשיכה לפעול מכללת אורט הרמלין להנדסאים נתניה, שהוקמה בשנת 1998. אתר המכללה, בארכיון האינטרנט ציפי קפל, המל"ג אישרה את מכללת "אורט הרמלין" בנתניה, באתר mynet‏ נתניה, 30 באוגוסט 2009 רויטל בלומנפלד‏, מכללת אורט הרמלין תיסגר בסוף הסמסטר: "מחטף מכוער", באתר וואלה, 21 בינואר 2015 טלי חרותי-סובר, בכלל לא הגזימו: מודעות המשוות את סגירת מכללת אורט הרמלין לטבח בפריז, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2015 אביטל להב, בג"ץ יכריע: מכללת אורט הרמלין תיסגר?, באתר ynet, 2 במרץ 2015 מכללת אורט הרמלין להנדסאים לא נסגרה, באתר של מכללת אורט הרמלין להנדסאים נתניה
RavMonE.exe

RavMonE (מוכר גם כ-RJump) הוא וירוס מחשבים מסוג סוס טרויאני שנכתב בפייתון, אשר "פותח דלת אחורית" במחשבים, שמערכת ההפעלה שלהם היא חלונות. ברגע שהמחשב נדבק, הווירוס מאפשר למשתמשים בלתי מורשים לקבל גישה לתכולת המחשב. הדבר מהווה סכנה לבעל המחשב, כיוון שהתוקף מסוגל לגנוב מידע אישי ולהשתמש במחשב כנקודת גישה לרשת פנימית. RavMonE התפרסם בספטמבר 2006 כאשר מספר נגני איפוד נשלחו כשהם מכילים את הווירוס. חברת אפל ספגה ביקורת ציבורית על כך שהמוצר שלהם הכיל וירוס. Mook, Nate (17 אוק' 2006). "Apple Ships iPods with Windows Virus". Beta News. Apple apologized Tuesday for shipping video iPods containing the Windows virus {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ק ניקלאוס

ג'ק ויליאם ניקלאוס (באנגלית: Jack William Nicklaus) (נולד 21 בינואר 1940) הוא שחקן גולף מקצועני הנחשב לטוב בהיסטוריה. ניקלאוס זכה ב-18 תוארי מייג'ור של הסבב המקצועני שהם ארבעת הטורנירים החשובים ביותר בענף (טורניר המאסטרס, האליפות הפתוחה של ארצות הברית, האליפות הפתוחה של בריטניה, ואליפות הסבב המקצועני-PGA), בנוסף לכך סיים 19 פעמים במקום השני ועוד 9 פעמים במקום השלישי. הוא ניצח בסה"כ ב-73 טורנירים, השלישי בכל הזמנים, והשיג 115 ניצחונות. בשנים 1959 ו-1961 זכה ניקלאוס באליפות ארצות הברית לחובבים ובסוף שנת 1961 הפך למקצוען. בשנת 1962, כבר בשנתו הראשונה בסבב זכה באליפות הפתוחה של ארצות הברית. בשנת 1966 זכה ניקלאוס בפעם השנייה ברציפות בטורניר המאסטרס ובכך היה לגולפאי הראשון שהגיע להישג זה. עוד באותה השנה זכה גם באליפות הפתוחה של בריטניה ובכך היה בגיל 26 לגולפאי הצעיר בהיסטוריה שעשה זאת. בין השנים 1971 ועד 1980 השיג ניקלאוס עוד 9 ניצחונות בטורנירי המייג'ור ובכך שבר את שיאו של הגולפאי בובי ג'ונס שעמד על 13 זכיות. בשנת 1986 והוא בן 46 זכה ניקלאוס בטורניר המייג'ור ה-18 והאחרון שלו כאשר הוא הגולפאי המבוגר ביותר הזוכה בתואר. בשנת 1990 עבר ניקלאוס להתחרות במסגרת הסבב למקצוענים הוותיקים ועד שנת 1996 זכה בעשרה טורנירים נוספים במסגרת הסבב לוותיקים, כאשר מתוכם 8 טורנירי מייג'ור. בשנת 2005 פרש באופן סופי מתחרויות במסגרת הסבב המקצועני. במהלך הקריירה שלו עסק ניקלאוס בפעילויות נוספות הקשורות לענף הגולף כמו תכנון ועיצוב מגרשים, פעילות צדקה, פיתוח משחקי מחשב וכתיבת ספרי הדרכה ואוטוביוגרפיה. במהלך הקריירה שלו הוכתר ניקלאוס 5 פעמים בתואר "שחקן השנה". משנת 1974 הוא נכלל כחבר היכל התהילה של הגולף. בשנת 2005 העניק לו נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן את מדליית החירות הנשיאותית, ובשנת 2015 הוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס, שני אותות הכבוד האזרחי הגבוהים ביותר בארצות הברית. הבנק המלכותי של סקוטלנד הנפיק לכבודו מהדורה מיוחדת של שטר בן 5 ליש"ט. מדיה וקבצים בנושא ג'ק ניקלאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ק ניקלאוס (באנגלית) ג'ק ניקלאוס, ברשת החברתית פייסבוק ג'ק ניקלאוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ק ניקלאוס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ק ניקלאוס, באתר פינטרסט אמיר ענבר, השבוע לפני 32 שנה/כשג'ק ניקלאוס הזכיר שהוא עדיין גדול הגולפאים בהיסטוריה, באתר הארץ, 12 באפריל 2018 ג'ק ניקלאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיכאל שטראוס

האם התכוונתם ל... מיכאל שטראוס (פילוסוף) – פילוסוף ישראלי, ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה מיכאל שטראוס (איש עסקים) – איש עסקים ישראלי, יו"ר קבוצת שטראוס
מוריץ האופטמן

מוריץ האופטמן (בגרמנית: Moritz Hauptmann;‏ 13 באוקטובר 1792 – 3 בינואר 1868) היה תאורטיקאי מוזיקה, מורה ומלחין גרמני. האופטמן נולד בדרזדן. הוא למד נגינה בכינור אצל שוֹלץ, פסנתר אצל פראנץ לַנְסְקָה והלחנה אצל פרנצ'סקו מורלאקי (יריבו של קרל מריה פון ובר). האופטמן השלים את לימודיו ככנר ומלחין אצל לואי שפור, ועד 1821 מילא משרות שונות אצל משפחות פרטיות. כמו כן, למד מתמטיקה ואקוסטיקה. האופטמן עבד תחילה כאדריכל לפני שנחל הצלחה כמוזיקאי. מקום חשוב בתפוקתו המוזיקלית המוקדמת תופסת הגרנד אופרה הטרגית "מתילדה". בשנת 1822 הצטרף לתזמורת של קאסל בהדרכת שפור. שם החל ללמד הלחנה ותאוריה של המוזיקה. בין תלמידיו היו פרדיננד דוויד, פרידריך בורגמילר, פרידריך קיל, ארנסט נאומן, אוסקר פאול, איזידור זייס ועוד. בשנת 1842 התמנה האופטמן למנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, משרה שבה נשא בעבר יוהאן סבסטיאן באך. באותה שנה הוזמן על ידי פליקס מנדלסון לשמש פרופסור לתאוריית המוזיקה בקונסרבטוריון של לייפציג שאך זה נוסד. בתפקידו זה התגלה והתפתח כישרונו המיוחד להוראה, עובדה שמצאה אישור בקרב תלמידיו הנלהבים, שרבים מהם עשו להם שם בעולם המוזיקה. ביצירותיו של האופטמן בולטות הסימטריה והמיומנות יותר מכושר המצאה ספונטני. תפוקתו הווקאלית כוללת שתי מיסות, שירים למקהלה מעורבת (אופוס 32 ו-47) ומספר רב של שירים לקולות סולו. האופטמן היה חבר מייסד ועורך של הוצאת מכלול יצירות באך מטעם עמותת באך, שם ערך את שני הכרכים הראשונים של הקנטטות הכנסייתיות והמיסות הלותרניות. הפילוסופיה המוזיקלית שלו מגולמת בספרו Die Natur der Harmonik und Metrik ("טבע ההרמוניה והמשקל"), 1853, שבו חתר לביאור של צורות מוזיקליות מבחינה פילוסופית. התאוריה שלו מתוארת כ"הגליאנית" והוא שם דגש על מושגי אחדות, ניגוד ואיחוד מחדש, שאותם הוא מוצא באקורדים, סולמות, יחסים בין סולמות ומשקל. הוא תפס אקורדים משולשים מינוריים ומז'וריים כמנוגדים זה לזה. תאוריה זו השפיעה על "דואליסטים הרמוניים", כגון הוגו ריימן. כמו כן צידד באינטונציה מדויקת וראה מהלכים אנהרמוניים כבלתי טבעיים. במובן זה, אפשר לראות בהאופטמן שמרן ביחס למגמות ההלחנה של תקופתו. הוא הפגין טעם לפרופורציה קלאסית, סדר צורני, בהירות משקלית והיגיון טונאלי. שלא כמגמות הרומנטיות של לגאטו מתמשך, גרס שכל פעמה ראשונה (כלומר, תנועה יורדת בניצוח - משתמעת או ממשית) דורשת הדגשה אוטומטית. מוריץ האופטמן מת בלייפציג. תלמידיו הבולטים הם: פרידריך באומפלדר הנס פון בילוב פרדיננד דוויד פרידריך קיל אוטו גולדשמידט סולומון יאדאסזון יוזף יואכים איזידור זייס ארתור סאליבן ארנולד והנר קרל פרידריך ויצמן Hauptmann, Moritz: The Letters of a Leipzig Cantor (2 vols.). London: Novello, Ewer and Co., 1892 ] Hauptmann, Moritz: The nature of harmony and metre. New York: Da Capo Press, 1991, Reprint of the ed. London, Sonnenschein, 1893. ISBN 0-306-76298-6. ] Jorgenson, Dale A. Moritz Hauptmann of Leipzig. Studies in History and Interpretation of Music, Vol. 2. Lewiston, NY: The Edwin Mellen Press, 1986. Mason, William. Memories of a Musical Life. New York: The Century Company, 1902. מדיה וקבצים בנושא מוריץ האופטמן בוויקישיתוף מוריץ האופטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוריץ האופטמן, דף שער בספרייה הלאומית מוריץ האופטמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יאנה ססלואו, "מוריץ האופטימן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב גרוב גרוב גרוב
פיתול החגורה

פיתול החגורה (Cingulate cortex או גירוס הסינגולום) הוא אזור בקליפת המוח הלימבית. הוא ממוקם לאורך הקירות הצידיים (לטרליים lateral) של החריץ המפריד בין ההמיספרות של המוח הגדול, מעל לכפיס המוח. פיתול החגורה כולל מנגנוני עיבוד ספציפיים עבור מידע חושי, מוטורי, קוגניטיבי ורגשי. הוא אחד האזורים המרכזיים עבור אינטגרציה בין קוגניציה לרגש. הוא משלב בין קלט המתקבל ממגוון מקורות הכולל התייחסות למוטיבציה, הערכה של טעויות והתייחסות לייצוגים מהמערכות הקוגניטיביות והרגשיות. פיתול החגורה פועל באמצעות השפעה על אזורים אחרים במוח וויסות של תגובות קוגניטיביות, מוטוריות, הורמונלית ווסקולריות. אזור זה הופעל כשנבדקים האזינו לזיכרונות טראומטיים שלהם, בניגוד לזיכרונות עצובים אחרים. נטען כי הנבדקים חוו את הטראומה מחדש, כאילו היא מתרחשת בעת ההאזנה. פיתול החגורה מחולק למספר אזורים: פיתול החגורה הקדמי Anterior cingulate cortex - ACC פיתול החגורה האחורי Posterior cingulate cortex - PCC (אנ') מדיה וקבצים בנושא פיתול החגורה בוויקישיתוף Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. Bush, G., Luu, P., & Posner, M. I. (2000). Cognitive and emotional influences in anterior cingulate cortex. Trends in cognitive sciences, 4(6), 215-222. Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association. מחקר: מנגנון במוח גורם לזיכרון טראומטי להרגיש כמו חוויה עכשווית, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2023