laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בארתולומיאו רוברטס

בארתולומיאו רוברטס (באנגלית: Bartholomew Roberts‏; 17 במאי 1682 - 10 בפברואר 1722) שנודע בשמו "רוברטס השחור" או "בארט השחור" היה מהידועים והנועזים בשודדי הים הקאריביים במאה ה-18. ברתולומיאו רוברטס נולד בשם ג'ון רוברטס בבריטניה, בעיירה הוולשית Casnewydd-Bach, סמוך לעיר פישגארד. רוברטס שימש כנווט של ספינת עבדים בשם "נסיכת לונדון" שפעלה על הקו בין אפריקה המערבית למרכז אמריקה. ב-6 ביוני 1719 נלכדה הספינה בה שירת על ידי שודד הים האוול דייוויס על יד אנאמאבואה, בחוף הזהב של מערב אפריקה (גאנה של היום). למרות איומים להורגו הוא סירב להצטרף לשודדים, והם צרפו אותו לצוותם בעל כורחו משום הידע החיוני שלו בניווט. הוא התנכר לחבריו לספינה, התנזר לחלוטין מאלכוהול, ושמר את מנהגי הדת הנוצרית. כעבור כחודש נהרג האוול דייוויס במארב על האי פרינסיפה הסמוך לחופי מערב אפריקה. אנשי הצוות הציעו לו את הפיקוד על הספינה. הוא סירב בתחילה, אך בהמשך התרצה והסכים. בעת הזו היה רוברטס בן 37. כדי לרכוש את אמונם של השודדים הורה על מסע נקמה אכזרי באנשי פרינסיפה שהרגו את דייוויס. לאחר מכן שכנע את צוות השודדים להפליג לאיים הקאריביים, שם נמצאים האוצרות הגדולים באמת. הוא הפליג לדרום אמריקה, וממנה צפונה לאורך חופי ברזיל, כשהוא שודד וממיט חורבן והרס בדרכו. מושלי ברבדוס ומרטיניק הקימו צי שכירים, כדי לחסל את האיום החדש. רוברטס, ששמע על כך, הכריז על נקמה בשני המושלים. הוא החל רודף אותם. באפריל 1721 נודע לו שמושל מרטיניק נמצא על משחתת צרפתית, ספינת מלחמה מצוידת ב-23 תותחי 8 ק"ג ועוד 9 מסתובבים, וצוות גדול מאוד. כנגד כל הסיכויים התקרב רוברטס אל הספינה במסווה של ספינת סוחר תמימה. אנשיו השתלטו על הספינה ותלו את מושל מרטיניק על תורן ספינתו שלו. רוברטס השחור הפך לשודד שנוא כל כך עד שמושלי כל המושבות הכריזו עליו מלחמת חרמה. הוא ברח לכף לופז במערב אפריקה, ועגן שם ב-10 בפברואר 1722. ערב קודם לכן שדד את אוניית הסוחר "נפטון" שהובילה אלכוהול, ואנשיו השתכרו כולם. אוניית הקרב הבריטית "סנונית" פתחה באש תותחים על ספינתו. רוברטס נפגע מפגז, וגופתו הושלכה לים כדי שלא תיפול בידי האויב, כפי שביקש טרם מותו. יתר צוותו נכנע, ונשבה על ידי הבריטים. רוברטס הוא מגדולי שודדי הים. בארבע שנות פעילותו שדד 456 ספינות. שחור הזקן, לשם השוואה, שדד 23 ספינות ב-15 חודשים, ואן בוני שדדה פחות מ-20 ספינות. מותו של רוברטס מסמן את תחילת סופו של "תור הזהב של שודדי הים הקאריביים", תופעה שנעלמה לחלוטין כעבור מספר עשרות שנים. אזכור לברתולומיאו מופיע באנימה "וואן פיס", בדמותו של פיראט ומהפכן עוצמתי בשם ברת'ולומיאו קומה. מדיה וקבצים בנושא בארתולומיאו רוברטס בוויקישיתוף בארתולומיאו רוברטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בארתולומיאו רוברטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בארתולומיאו רוברטס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
מלכה אפלבוים

מלכה אפלבוים (ביידיש: מלכה אפעלבוים; 22 במאי 1908 -?) הייתה עיתונאית ומשוררת ילידת פולין אשר עברה לברזיל, שם כתבה ויצרה ביידיש. ב-1972, עלתה לישראל. אפלבוים נולדה באוסטרוביץ, פולין ב-1908. בנעוריה למדה הוראה והפכה למורה. יצירותיה העיתונאיות הראשונות פורסמו בעיתוני אחר הצהריים "רדיו" ו"החדשות של היום", שניהם בוורשה, בשנת 1933. ב-1937 עברה לברזיל. בברזיל פרסמה מערכונים וסיפורים על חיי משפחה ב"עיתון העם היהודי" (Yidishe Folks-Tsaytung) בריו דה ז'ניירו, וכתבה מאמרים לעיתונות יהודית (Yidishe Prese) בריו דה ז'ניירו ולרגע האחרון (Der nayer) בסאו פאולו. כמו כן כתבה מספר מאמרים בנושאים פדגוגיים. בנוסף הוציאה שלושה ספרים. בשנת 1972 עלתה לישראל. ב-1985 יצא לאור ספרה האחרון. נייע און אלטע היים, דערציילונגען און בילדער (בית חדש וישן, סיפורים ותמונות) (ריו דה ז'ניירו, 1955), 125 עמ'; הוצאת דרוק לנדר פון הארץ צו הארץ, מעתאָדע פאר קינדער דערציונג (מלב אל לב, שיטת חינוך ילדים) (ריו דה ז'ניירו, 1957), 161 עמ'; A vontade de voltar ao primitivismo (הרצון לחזור לפרימיטיביות) - פורטוגזית (ריו דה ז'ניירו, 1962) 104 עמ' אף די חבלי'ס פון גורל, דערציילונגן און ליידער (על גלי הגורל, סיפורים ושירים) (פתח תקווה, 1985),- הוצאת אותיות נוי 127 עמ'. ארכיון מלכה אפלבוים בספריה הלאומית מכתב לעורך - בעיתון פרייע ארבעטער שטימע - - הספד לסופר והמשורר א. אלמי (אליהו חיים שעפס) - 1 בפברואר 1964 ספריה של מלכה אפלבוים באוסף סטיבן שפילברג - ספריה פתוחה Joshua Fogel, Yiddish Leksikon: MALKE APELBOYM, Yiddish Leksikon, ‏2014-08-24 ⁨מסיבת חג לעולים בפתח־תקוה | ⁨על המשמר⁩ | 27 ספטמבר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il Naye un alṭe heym dertseylungen un bilder | Yiddish Book Center, www.yiddishbookcenter.org (באנגלית) Fun harts tsu harts meṭode far ḳinder-dertsyung | Yiddish Book Center, www.yiddishbookcenter.org (באנגלית) Malka Apelbaum, A vontade de voltar ao primitivismo: contos, 1962. (בBrazilian Portuguese) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מלכה אפלבוים".
אמור מעט ועשה הרבה

אמור מעט ועשה הרבה הוא פתגם שמקורו בדברי שמאי הזקן במשנה במסכת אבות. משמעות הפתגם היא שעל האדם לפעול ולעשות פעולות טובות ולא להרבות בדיבורים ובהבטחות. לפי המובא באבות דרבי נתן ובמקורות אחרים, מידה זו, לעשות הרבה ולומר מעט, היא מידת הצדיקים, ואילו הרשעים נוהגים להפך, אומרים הרבה ואינם עושים אפילו מעט. במשנה מובא: ”שמאי אומר: עשה תורתך קבע. אמור מעט ועשה הרבה. והוי מקבל את כל האדם בסבר פנים יפות.” לדברים מובאת הרחבה באבות דרבי נתן לפיה למדים על כך שהצדיקים אומרים מעט ועושים הרבה ממה שאברהם אמר למלאכים שייתן להם "פת לחם", ולבסוף הביא לפניהם עוגות סולת ובהמות. ואילו הרשעים אומרים הרבה ועושים מעט, והדוגמה לכך היא עפרון החתי, שאמר תחילה שייתן את שדה המכפלה לאברהם, ולבסוף מכר לו אותו ב-400 שקלי כסף שאברהם שקל עבורו. ראו למשל את דברי רבנו מנחם המאירי שכתב בפירושו לאבות "בכל הדברים יהיו מעשיו יתירים על הבטחתו". משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ט"ו אבות דרבי נתן יג ג
ישיבת תפארת התלמוד

ישיבת תפארת התלמוד (שינקר) היא ישיבה קטנה חרדית ליטאית השוכנת בשכונת גבעת משה בירושלים. הישיבה הוקמה בשנת תשמ"ג (1983) על ידי הרב ברכיהו שנקר, בנשיאותו של הרב שך. עם הקמת הישיבה, אישר הרב שך בניית פנימייה לישיבה, בשונה מהנוהג המקובל אז, שלא לבנות פנימיות בישיבות קטנות. ראש הישיבה ומייסדה הוא הרב ברכיהו שינקר. לרב שינקר שלושה אחים המשמשים כראשי ישיבות קטנות בעיר בני ברק: הרב חיים שינקר ראש ישיבת דרכי משה, הרב צבי שינקר ראש ישיבת בית דוד והרב משולם שינקר ראש ישיבת קהילות יעקב. הרב יהודה אריה וגשל. הרב ישראל קליין בוגר הישיבה. עיון: הרב שבתי פיין בנו של הרב ראובן פיין. הרב חיים שינקר בנו של ראש הישיבה הרב ברכיהו ובוגר הישיבה. הרב זאב קראוס חמיו של הרב חיים שינקר. הרב בנימין גורטלר חתנו של יהושע פולק ובוגר הישיבה. הרב צבי צאהן בוגר הישיבה. בקיאות: הרב יעקב במברגר בנו של הרב בן ציון במברגר. הרב יצחק סטפנסקי. הרב שלמה פאלי בנו של הרב הירש פאלי. הרב אליהו וינבך. הרב אפרים קליין בוגר הישיבה. הישיבה מעודדת תחרות בין הבחורים ומתאפיינת בהעמקה בלימוד מעבר להעמקה הרגילה. בתשע"ד (2014) פרסם הרב אשר אריאלי מכתב תמיכה בישיבה, לאחר שעלו שמועות כי היא משתייכת לפלג הירושלמי. עם זאת, הרב שטיינמן התבטא כי הוא "לא יכול לקחת אחריות על הישיבה". הישיבה מונה כיום כ-200 בחורים. בשנת תשפ"ד (2023) התקבלו 52 בחורים לשיעור א'. ישיבת קול תורה לצעירים ישיבת אמרי נועם ישיבה קטנה ישיבת תפארת התלמוד (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית תפארת התלמוד, באתר עולם התורה ישיבת תפארת התלמוד, באתר "גיידסטאר ישראל" תפארת התלמוד - תגית, באתר בחדרי חרדים ישיבת שינקר - תגית, באתר כיכר השבת ישראל כהן, המפה המלאה: הרישום לישיבות קטנות בבני ברק - הסתיים, באתר ככר השבת, ‏15 בפברואר 2018 משה ויסברג, מיוחד: הצצה לעולם הישיבות הקטנות בירושלים, באתר בחדרי חרדים, ‏15 ביולי 2023 מזל טוב לראש ישיבת "תפארת התלמוד", הרב ברכיהו שנקר בן ה-75, לרגל בואו בברית הנישואין עם הגברת תמי הורביץ בת ה-69., באתר עמותת 0202 אברמי פרלשטיין, הגר"א אריאלי: "אשרי מי שזוכה שבנו יתגדל בשינקר", באתר בחדרי חרדים, 30 במאי 2014 אברמי פרלשטיין, בחדרי חרדים, הרב שטיינמן: “לא יכול לקחת אחריות על ישיבת תפארת התלמוד”, באתר חרדים10, 30 במאי 2014 בית ספר ישיבת תפארת התלמוד ירושלים, באתר אולסקול
לחם שנאפה ללא התפחה

לחם שנאפה ללא התפחה הוא כל לחם הנאפה ללא שימוש בחומרי התפחה כגון שמרים. לחמים אלו הם בדרך כלל לחמים שטוחים; עם זאת, לא כל לחם שטוח אינו עבר התפחה. לחמים ללא שמרים, כמו טורטייה ורוטי, הם מוצרי יסוד באמריקה המרכזית ובדרום אסיה, בהתאמה. לחמים לא מותפחים הם בעלי חשיבות דתית גדולה ביהדות ובנצרות. ביהדות, מצה, העשויה מבצק שאינו תפח, היא סמל מרכזי בחג הפסח. לחם הקודש ממלא תפקיד מרכזי בליטורגיה הנוצרית ובתאולוגיה האוכריסטית. ערכים מורחבים – אכילת מצה, לחם הקודש לחמים לא מותפחים בעלי חשיבות סמלית ביהדות ובנצרות. יהודים ונוצרים צורכים לחמים שנאפים ללא התפחה כמו המצה במהלך פסח ואוכריסטיה, בהתאמה, כפי שנצטווה בתנ"ך: ”בָּרִאשֹׁן בְּאַרְבָּעָה עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ בָּעֶרֶב תֹּאכְלוּ מַצֹּת...” (שמות, י"ב, י"ח). אכילת מצה היא מצוות עשה בחג הפסח. מקור המצווה נובע ככל הנראה מהחיפזון של בני ישראל ששוחררו זה עתה מעבדות ונאלצו לעזוב את מצרים בין לילה ובכך לא יכלו להקדיש זמן לתפיחת לחמם. החוק הקאנוני של הכנסייה הלטינית בכנסייה הקתולית מחייב שימוש בלחם שנאפה ללא התפחה עבור לחם הקודש, וופלים לא מותפחים עבור איחוד המאמינים. חלק מהכנסיות הפרוטסטנטיות נוטות לפעול לפי הנוהג הקתולי הלטיני. רוב הכנסיות המזרחיות אוסרות במפורש את השימוש בלחם שנאפה ללא התפחה (ביוונית: azymos artos) לאוכריסטיה. נוצרים מזרחיים מקשרים לחם לא מותפח לברית הישנה ומתירים שימוש רק בלחם עם שמרים, כסמל לברית החדשה. מחלוקת זו, היא אחת משלוש הנקודות שנחשבו באופן היסטורי כגורמים (יחד עם סוגיות העליונות הפטרינית והמחלוקת סביב פסוקית ומן הבן) לפילוג הכנסייה הנוצרית ב-1054, לנצרות אורתודוקסית (מזרחית) וקתולית (מערבית). ארבוד – לחם העשוי מקמח חיטה שנאפה על גחלים של מדורה, מסורתי בקרב ערבים בדואים. ארפה – לחם העשוי קמח תירס ונפוץ בקולומביה וונצואלה. בטאו – לחם עשוי שעורה, תירס או חיטה, מסורתי במצרים. בנוק – לחם שמקורו באיים הבריטיים. דמפר – לחם קולוניאלי אוסטרלי מסורתי, במקור נאפה ללא התפחה. טורטייה – לחם שטוח מסו-אמריקאי / מקסיקני טורטייה דה רוסקולדו – לחם צ'יליאני מקמח חיטה, שנאפה באופן מסורתי על גחלים של מדורה. לוואש (בדרך כלל מותפח אך לעיתים גם לא מותפח) – לחם שטוח ארמני. לחם הקודש – קרקר עגול נוצרי. מצה – לחם שטוח יהודי. לחמניות כשרות לפסח - לחמניות שלא נאפו מקמח שנטחן מאחד מחמשת מיני דגן – חיטה, שעורה, כוסמין, שיבולת-שועל ושיפון – שהחמיץ (תפח). פיאדינה – לחם העשוי מקמח חיטה, שומן חזיר או שמן זית, מים ומלח. מהאזור ההיסטורי של אמיליה-רומאניה באיטליה. עד שנות ה-40 נאפה מסורתית באופי של כ-2 ס"מ. ללחם גרסה דקה יותר הנקראת "רימיני". פיצה דולצ'ה די ברידה – לחם מתוק האופייני לעיר רומא. פריטוס וחטיפי תירס דומים – עשויים מבצק שאינו מותפח, אמנם לרוב נחשב כחטיף, פריטוס הוא חטיף פופולרי בארצות הברית. קיצ'ה – לחם שטוח אתיופי המשמש בעיקר במאכל המסורתי פיט-פיט או צ'צ'בסה. רוטי – לחמים שטוחים הודיים, כגון: צ'פאטי, דלפורי ועוד. ריאסקה – לחם העשוי בדרך כלל משעורה, מסורתי בחלקים הצפוניים של פינלנד. פסח מדיה וקבצים בנושא לחם שנאפה ללא התפחה בוויקישיתוף ווייר, טימותי (1964), הכנסייה האורתודוקסית, לונדון: Penguin Books, p. 66, ISBN 0-14-020592-6
פוזן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פוזנן – עיר בפולין ובעבר בגרמניה, הקרויה בגרמנית פוזן הדוכסות הגדולה של פוזן – חלק מממלכת פרוסיה, שהוקמה משטחים שסופחו על ידי פרוסיה לאחר חלוקת פולין, והוקמה רשמית בעקבות מלחמות נפוליאון ב-1815 פרובינציית פוזן – פרובינציה של ממלכת פרוסיה מ-1848 עד 1920 פרובינציית פוזן-פרוסיה המערבית – מחוז של פרוסיה מ-1922 עד 1938 פוזן (אוניית מערכה, 1908) – אוניית מערכה של הצי הקיסרי הגרמני נאומי פוזן – שני נאומים סודיים שנשא ראש האס-אס היינריך הימלר ב-4 וב-6 באוקטובר 1943 בבית העירייה של פוזן קרן פוזן – קרן להפצת תודעה יהודית אישים: גרשון פוזן – רב, שימש כדיין בפרנקפורט במשך שנים רבות זאק פוזן – מעצב אופנה אמריקאי יהודי יעקב ישראל פוזן – רב ישראלי רפאל בנימין פוזן – חוקר מקרא, מרצה במדרשה לנשים באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת אורות ישראל שמעון ישראל פוזן – רבה וראש הישיבה של הקהילה החרדית בעיר שאפראן (שופרון) ואחרי מלחמת העולם השנייה כיהן כר"מ בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג
רומן רומננקו

רומן רומננקו (ברוסית:Роман Юрьевич Романенко ‏, נולד ב-9 באוגוסט 1971 בעיירה במחוז מוסקבה) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית. רומן רומננקו הוא בנו של הקוסמונאוט יורי רומננקו. רומן רומננקו נולד בעיירה שצ'ולקובו בקרבת מוסקבה למשפחה של קוסמונאוט. בשנת 1986 הוא סיים לימודי בית ספר בעיר הכוכבים. בשנת 1988 הוא סיים פנימיה לקצינים בלנינגרד והתקבל ללימודים בבית ספר של חיל האוויר הסובייטי. לאחר קבלת הסמכה כטייס רומננקו שירת ביחידות החיל. בינואר 1998 רומננקו החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים. הוא היה בצוות גיבוי של מספר משימות. ביולי 2008 הוא קיבל מינוי למשלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית (גנאדי פדאלקה היה מפקד צוות). רומננקו היה מפקד טיסה סויוז TMA-15 שהביאה לתחנת החלל את חברי הצוות. לאחר סיום עבודת המשלחת רוממנקו עבר למשלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית (פרנק דה ווין היה מפקד המשלחת) הוא חזר לכדור הארץ לאחר 187 ימים בחלל. בשנת 2008 הוא קיבל מינוי למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית (קווין פורד היה מפקד המשלחת). רומננקו היה מפקד טיסה סויוז TMA-15 שהביאה לתחנת החלל את חברי הצוות. בסיום עבודת המשלחת רומננקו עבר למשלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית (כריס הדפילד היה מפקד המשלחת). במהלך שהות בתחנת החלל רומננקו ביצע פעילות חוץ רכבית באורך של כ-6.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 145 ימים בחלל. בשנת 2013 לאחר קבלת ממצאים רפואיים רוממנקו סיים את החברות בצוות קוסמונאוטים. בשנת 2015 רומננקו נבחר לחברי הדומה השישית מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. בשנת 2021 הוא נבחר מחדש. לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה בפברואר 2022 רומננרו נכלל ברשימת עיצומים של האיחוד האירופי, קנדה, ארצות הברית ומדינות נוספות. מדיה וקבצים בנושא רומן רומננקו בוויקישיתוף ביוגרפיה ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
SM U-29 (גרמניה)

SM U-29 הייתה צוללת דיזל-חשמלית של הצי הקיסרי הגרמני שנטלה חלק בלחימה במלחמת העולם הראשונה. U-29 הושקה ב-11 באוקטובר 1913 במספנה הקיסרית בדנציג והוכנסה לשירות ב-1 באוגוסט 1914 בפיקודו של קפיטן-לויטננט וילהלם פלנגה. ב-16 בפברואר 1915 תפס קפיטן-לויטננט אוטו ודיגן את הפיקוד. ב-10 במרץ 1915, U-29 עזבה את זיברוחה למשימתה הראשונה תחת ודיגן. היא הגיעה לאזור הפעילות שלה בים האירי ובמהלך הימים הבאים הטביעה את ספינות הקיטור הבריטיות The Headlands‏, Indian City‏, Andalusian וספינת הקיטור הצרפתית Auguste Conseil בהיקף כולל של 12,934 טון. ספינות הקיטור הבריטיות אדנוון ואטאלנטה ניזוקו קשות. בהפלגה חזרה סביב סקוטלנד, U-29 נתקלה בצי הגדול ב-18 במרץ 1915, מזרחית לפנטלנד פירת' (בין סקוטלנד היבשתית לאיי אורקני). הצי היה בדרכו הביתה לבסיס בסקפה פלו. לאחר ירייה שהחטיאה לעבר אוניית המערכה אה"מ נפטון, הפריסקופ של הצוללת זוהה על ידי אוניית המערכה אה"מ דרדנוט. ודיגן לא הצליח לצלול לעומק בזמן. בסביבות השעה 13:40 בצהריים נגחה דרדנוט את הצוללת הגרמנית, שחרטומה עלה לזמן קצר אל פני השטח. מספר הצוללת זוהה ואז U-29 שקעה. אוטו ודיגן וכל הצוות שלו נהרגו. זו הייתה פעולת הלחימה היחידה של דרדנוט במהלך לוחמה ימית במלחמת העולם הראשונה. הקואורדינטות הבאות נחשבות למיקום המשוער של טביעת הצוללת: 58°20′ צפון, 0°57′ מזרח. מדיה וקבצים בנושא SM U-29 בוויקישיתוף
קרל פון רייהר

קרל פרידריך וילהלם פון רייהר (בגרמנית: Karl Friedrich Wilhelm von Reyher;‏ 21 ביוני 1768 – 7 באוקטובר 1857) היה גנרל פרוסי אשר כיהן כראש המטה הכללי בין 1848–1857. רייהר נולד ב-21 ביוני 1768 בגרוס שנבק. בשל מצב הכלכלי הגרוע של משפחתו, בגיל 13 הוא נאלץ להפסיק את לימודיו ולהתחיל לעבוד. הוא עבד בתחילה כפקיד, לפני שב-1802 התגייס לצבא הפרוסי. הוא לחם במלחמת הקואליציה הרביעית, ולאחר תבוסת הצבא הפרוסי בקרב ינה-אאורשטדט התגייס לגדוד פרייקור בפיקודו של פרדיננד פון שיל. ב-1809 השתלב הפרייקור של שיל בחזרה בתוך הצבא הפרוסי. ב-1810 הוא הועלה לדרגת לויטננט. במהלך מלחמת הקואליציה השישית הוא לחם בהצטיינות בקרבות בגרמניה ובצרפת. ב-1815 הוא השתתף בקרב ווטרלו. לאחר סיום המלחמה, הוצב בצרפת כחלק מחיל הכיבוש הפרוסי. ב-1818 הוא חזר לפרוסיה והוצב במטה הכללי. ב-1824 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-4. ב-20 בספטמבר 1828 הוא הועלה לדרגת מיור והוענק לו תואר אצולה. ב-1840 הוא החל לשרת במשרד המלחמה. ב-18 במרץ 1848 במהלך מהפכות אביב העמים בגרמניה, נערכו בברלין קרבות קשים בין הצבא הפרוסי למפגינים. לאחר שמאות אנשים נהרגו, נסוגו יחידות הצבא מברלין. שר המלחמה דאז, פרדיננד פון רוהר, היה מרותק למיטתו בשל דימום חמור, ולפיכך לא הצליח למנוע את הנסיגה. לאחר שנודע לו על כך, הוא התפטר מתפקידו. ב-2 באפריל הפך רייהר לשר המלחמה במקומו. הוא נותר בתפקיד שבועיים בלבד, שבמהלכן החזיר את הצבא לברלין. ב-13 במאי של אותה שנה הוא מונה לראש המטה הכללי, והחזיק בתפקיד עד מותו ב-7 באוקטובר 1857. מדיה וקבצים בנושא קרל פון רייהר בוויקישיתוף קרל פון רייהר באתר prussian machine קרל פון רייהר בביוגרפיה הגרמנית
מרים סראצ'יק

מרים פולה סראצ'יק (8 באוגוסט 1933 – 7 באוקטובר 2021) הייתה פיזיקאית אמריקאית יהודייה ממוצא בלגי שהתמחתה בפיזיקה של חומרים במצב מוצק בטמפרטורה נמוכה. משנת 1996 שימשה כפרופסורית בהסיטי קולג' של ניו יורק. מרים סראצ'יק נולדה בשם מרים פולה מורגנשטיין ב-8 באוגוסט 1933 באנטוורפן, בלגיה. הוריה, שרה (סגל) ושלמה מורגנשטיין, היו יהודים אורתודוקסים שנולדו בפולין, אמה נולדה בעיר רימנוב למרות שמשפחתה גרה בבלגיה, אמה, סבתא של מרים, חזרה לפולין כדי ללדת לצד אמה, סבתא-רבתא של מרים. אמה עברה לבלגיה כילדה ואביה עבר לבלגיה בנערותו, יחד עם שאר משפחתו עקב המצב הלא טוב במזרח אירופה. לאחר שהגיע לבלגיה יצא אביה בשאלה, לאחר נישואיו ולידת ילדיו הוא חזר בתשובה. הוריה של מרים נפגשו והתחתנו בבלגיה. אביה של מרים היה מלטש וסוחר יהלומים. למרים היו שני אחים, אח גדול פול ואח קטן הנרי. ביתם היה בית דתי אורתודוקסי והשפה המדוברת בביתם הייתה יידיש. מרים נישאה, ב-1954, לפיליפ סראצ'יק, פרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת ניו יורק. היו להם שני ילדים, קראן ולאה. ב-10 בספטמבר 1970, לאה בת החמש נחטפה, על ידי עוזרת הבית של המשפחה, אנה מאייר פרוליך, תוך שימוש במכונית דודג' של המשפחה. 12 ימים לאחר מכן, ב-22 בספטמבר, נמצאה גופתה של העוזרת. וכחודש לאחר מכן, ב-23 באוקטובר, נמצאה גופתה של לאה, שנרצחה זמן קצר אחרי החטיפה על ידי עוזרת הבית, בפח האשפה בבית קיץ של משפחה שלא שהתה בו עד גילוי הגופה. במהלך החיפושים אחריה הציעו מרים ובעלה פרס של 10,000 דולר עבור החזרה של ביתם. מדיה וקבצים בנושא מרים סראצ'יק בוויקישיתוף מרים סראצ'יק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מרים סראצ'יק, באתר dblp מרים סראצ'יק, באתר Semantic Scholar CWP at physics.UCLA.edu // Myriam Sarachik, cwp.library.ucla.edu American Institute of Physics, Myriam Sarachik, www.aip.org, ‏2021-10-22 (באנגלית) Executive Director, CCS Board Member, Myriam Sarachik, Profiled in NY Post Article, Committee of Concerned Scientists, ‏2019-11-20 (באנגלית אמריקאית) "POLICE THINK BODY IS SARACHIK GIRL'S". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1970-10-25. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-09-28.
ביאטריש

האם התכוונתם ל... ביאטריש, מלכת פורטוגל ביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו ביאטריש מפורטוגל, דוכסית סבויה ביאטריס ביאטריקס
Insieme: 1992

"Insieme: 1992" (בעברית: "ביחד: 1992") הוא השיר הזוכה בתחרות אירוויזיון 1990 שהתקיימה בזאגרב, יוגוסלביה. השיר בוצע באיטלקית על ידי טוטו קוטוניו, שגם כתב ואת הלחין את השיר, עבור איטליה והיווה את הניצחון השני של המדינה בתחרות. השיר עוסק באיחוד האומות השונות של אירופה. שם השיר, שפירושו "יחד: 1992" באיטלקית, מתייחס לשנה שבה היה אמור האיחוד האירופי להתחיל את פעולתו. קוטוניו ביצע את השיר יחד עם להקת Pepel in kri הסלובנית, שייצגה את יוגוסלביה בשנת 1975. הלהקה הורכבה מחמישה זמרים שהיו זמרי הליווי של קוטוניו בשיר. השיר בוצע לקראת סוף הלילה והיה הביצוע ה-19 בגמר. בתום ההצבעה קיבל 149 נקודות, וזכה במקום הראשון מתוך 22 השירים שהשתתפו. סינגל (תקליטור) "Insieme: 1992"‏ – 4:00 "Insieme: 1992" (אינסטרומנטלי) – 4:00 סינגל (7 אינץ') "Insieme: 1992"‏ – 4:00 "Insieme: 1992" (אינסטרומנטלי) – 4:00 ביצוע הגמר של "Insieme: 1992" באירוויזיון, סרטון באתר יוטיוב מידע על היצירה "Insieme: 1992" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Insieme: 1992" באתר מיוזיק בריינז InfoDisc : Les Certifications Officielles des 45 T. / Singles / Titres (Depuis 1073), infodisc.fr Die Offizielle Schweizer Hitparade - hitparade.ch, www.swisscharts.com
שרה מסה

שרה מסה (נולדה ב-1976) היא סופרת ספרדייה. שרה נולדה במדריד, והיא גרה בסביליה מאז ילדותה. כמשוררת, היא זכתה בפרס השירה הלאומי על שם מיגל ארנאנדס (Premio Nacional de Poesía Miguel Hernández) בשנת 2007 עבור ספר השירים Este jilguero agenda. מאז, היא פרסמה את הרומנים Un incendio invisible ו-El trepanador de cerebros, ואת אוספי הסיפורים הקצרים No es fácil ser verde ו-La sobredad del galápago. הרומן שלה, Cuatro por cuatro, היה מועמד לפרס ארלדה (אנ')‏. El trepanador de cerebros (2010). Un incendio invisible (2011; נערך מחדש ב-2017). אש בלתי נראית. Cuatro por cuatro (2012). ארבע על ארבע, טרנס. Cicatriz (2015). צלקת, טרנס. Cara de pan (2018). בין הגדרות, טרנס. Un amor (2020). בעברית: אהבה אחת, תרגום: משה רון, הוצאת לוקוס, 2023. La familia (2022). משפחה. אוספי סיפורים קצרים La sobredad del galápago (2008). פיכחותו של החצב. No es fácil ser verde (2009). זה לא קל להיות ירוק. Mala letra (2016). כתב יד רע, טרנס. שירים Este jilguero agenda (2007). 2007 - Premio Nacional de Poesía Miguel Hernández, על Este jilguero agenda 2011 - Premio Malaga de Novela, על Un incendio invisible 2016 - Premio Ojo Crítico de Narrativa, על Cicatriz 2017 - Premio Literario Arzobispo Juan de San Clemente, על Cicatriz 2021 - Premios de los libreros (ficción), על Un amor מדיה וקבצים בנושא שרה מסה בוויקישיתוף "Mesa, Sara". Editorial Anagrama. "Far-Reaching Minimalism: A Conversation with Sara Mesa, by María Ayete Gil". World Literature Today (באנגלית). 2019-04-23. נבדק ב-2020-05-11.
La La La (שיר של Naughty Boy)

"La La La" (בעברית: "לה לה לה") הוא סינגל של המפיק המוזיקלי הבריטי Naughty Boy, בשיתוף פעולה עם הזמר/ת-יוצר/ת הבריטי/ת סם סמית'. השיר יצא ב-18 במאי 2013 בהוצאת חברות התקליטים Naughty Boy רקורדינגס, וירג'ין EMI רקורדס וקפיטול רקורדס. השיר מופיע כסינגל השני באלבום האולפן הראשון של Naughty Boy,‏ Hotel Cabana. כמו כן, השיר מופיע בגרסת הדלוקס של אלבום האולפן הראשון של סמית', In the Lonely Hour. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-569 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-1.2 מיליארד פעמים ביוטיוב. מידע על היצירה "La La La" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "La La La" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "La La La" באתר יוטיוב La La La, 2013-01-01, ארכיון מ-2022-10-06, נבדק ב-2023-09-28 Naughty Boy - La la la ft. Sam Smith (Official Video), ארכיון מ-2017-03-11, נבדק ב-2023-09-28 "iTunes UK – Music – La La La (feat. Sam Smith) – EP by Naughty Boy". iTunes. בינואר 2013. ארכיון מ-30 באוגוסט 2013. נבדק ב-29 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "iTunes – Music – La La La (feat. Sam Smith) – Single by Naughty Boy". iTunes Canada. ארכיון מ-18 במרץ 2014. נבדק ב-11 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Amazon.com: La La la: Naughty Boy: MP3 Downloads". Amazon. ארכיון מ-14 באפריל 2014. נבדק ב-2 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "iTunes – Music – La La La (feat. Sam Smith) – Single by Naughty Boy". iTunes US. ארכיון מ-18 במרץ 2014. נבדק ב-11 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Top 40/M Future Releases - Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..." All Access. ארכיון מ-8 במאי 2011. נבדק ב-29 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
מריניו פרס

מריניו פרס אוליברי (19 במרץ 1947 – 18 בספטמבר 2023), הידוע בשם מריניו פרס, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת המגן, בין השאר בספורט קלאב אינטרנסיונל ובנבחרת ברזיל. הוא היה קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1974. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא הפך למאמן. פרס שיחק בברצלונה בעונת 74/75 עד שנאלץ לחזור לברזיל עקב שירות צבאי. פרס זכה ב-15 תארים (3 לא רשמיים) עם נבחרת ברזיל. הוא שיחק 7 משחקים בנבחרת במהלך מונדיאל 1974, בו שימש כקפטן ושבו הגיעה נבחרת ברזיל למקום הרביעי. פרס נפטר ב-18 בספטמבר 2023, בגיל 76. סנטוס 1973: אליפות סאו פאולו בכדורגל אינטרנסיונל 1976: ליגת העל הברזילאית בלננסס הגביע הפורטוגלי : 1989 מדיה וקבצים בנושא מריניו פרס בוויקישיתוף מריניו פרס, באתר Transfermarkt מריניו פרס, באתר BDFutbol מריניו פרס, באתר WorldFootball.net מריניו פרס, באתר National Football Teams מריניו פרס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Morreu o antigo treinador Marinho Peres aos 76 anos, Jornal de Notícias (באנגלית)