laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בן אחיה

בן אחיה היה הרופא הראשי של הכהנים בבית המקדש והיה אחד מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש. במסכת שקלים נכתב כי כהני בית המקדש היו חולים יותר מבני אדם רגילים, שכן הם היו הולכים יחפים בבית המקדש בשל איסור חציצה - לפיו אין ללכת בבית המקדש עם נעליים או עם גרביים - וכן משום שהיו אוכלים כמויות בשר גדולות. כדי לתת לכך מענה, מינו רופא מיוחד שיטפל ברפואת הכהנים בבית המקדש. המשנה במסכת שקלים מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש ובן אחיה נכלל ברשימה בתפקיד האחראי על חולי מעיים: אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקינין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש. — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א' הרמב"ם בפירושו למשנה מסביר: ”והיה בן אחיה ממונה על רפואתם, ועל זה נתכוון באמרו 'על חולי מעים'.” רבינו עובדיה מברטנורא מסביר: ”'על חולי מעים' - לפי שהכהנים הולכים יחפים על הרצפה ואוכלין בשר הרבה ושותין מים היו מעיהן מתקלקלין וצריכין תמיד לרופא לומר להם זה הסם טוב למעיים.” המאירי בפירושו בית הבחירה על מסכת שקלים מסביר שהצורך ברופא נבע מאכילת הבשר הרבה וההצטננות מהמים ומכך שלבשו בגדים דקים בלבד והיו הולכים יחפים על הרצפה הקרה. כיוון שהיו מצטננים, כל הגוף היה נחלש והם היו נהיים חולים בקלות, ולכן היה צורך ברופא מיוחד. כלשונו: בן אחיה על חולי מעים פי' שהיו הכהנים מהלכין על הרצפה כל היום ומצטננין ואוכלין בשר הרבה ושותין מים וכן מצטננין במים ולא היו לובשין אלא בגד אחד בעבודתם שהוא הכתנת שהרי בארבעה בגדים לבד הם עובדים שהם כתנת ומכנסים ומצנפת ואבנט ומתוך כך היה טבעם מתרפה וכחות איבריהם הפנימיים בתכלית החולשה וזה היה ממונה להתעסק ברפואתם להביא להם יין המיוחד לכך ומרקחות העשויים לכך וכן במאכליהם ובשאר דברים
חיסה אל-ג'אבר

חיסה אל-ג'אבר (בערבית: حصة الجابر, בתעתיק מדויק: חצה אלג'אבר) היא מהנדסת ופוליטיקאית קטרית. משמשת כשרת המידע והתקשורת בקטר, משרד חדש שהוקם עם הקמת הממשלה הנוכחית על ידי אמיר קטר, תמים בן חמד אאל ת'אני, ביוני 2013. היא האישה השלישית המכהנת כשרה בממשלת קטר. אל-ג'אבר בעלת תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת כווית ותואר שני ודוקטורט במדעי המחשב מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. מדיה וקבצים בנושא חיסה אל-ג'אבר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חיסה אל-ג'אבר חיסה אל-ג'אבר, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת אל-אזהר בעזה

אוניברסיטת אל-אזהר בעזה (בערבית: جامعة الأزهر بغزة; תעתיק מדויק: ג'אמעת אלאזהר בע'זה), הייתה אוניברסיטה עצמאית ציבורית בעיר עזה, שהוקמה בשנת 1991 ופעלה שלא למטרות רווח. היא נוסדה בשנים בהן הייתה רצועת עזה תחת הממשל הצבאי של צה"ל, אשר לא העניק לה הכרה כאוניברסיטה, ולכן היא נקראה בישראל בשם "מכללת אל-אזהר". למדו בה כ-16 אלף סטודנטים, כמחציתם נשים, במקצועות בריאות, הנדסה, מדעים, כלכלה וניהול, אמנות ומדעי הרוח, חינוך, משפטים וחקלאות. האוניברסיטה זכתה להכרה ולתמיכה בקרב מדינות ערביות, וכן בקרב מוסדות וארגונים אקדמיים ערביים שונים. בסך הכול היו באוניברסיטה 18 פקולטות. האוניברסיטה שימשה פעילי טרור של חמאס, ונהרסה ב-4 בנובמבר 2023 על ידי צה"ל במלחמת חרבות ברזל. תת-אלוף ברק חירם, שהורה על פיצוץ המבנים, קיבל הערה פיקודית משום שנתן את הוראתו ללא קבלת אישור אלוף. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1991, עם שתי פקולטות בלבד, לחינוך ולמשפטים ושריעה, ולאחר מכן רק למשפטים, ולמדו בה 725 סטודנטים. ב-1992 הוקמו עוד 4 פקולטות: הפקולטה לרוקחות, הפקולטה לחקלאות וסביבה, הפקולטה למדעים והפקולטה לאמנויות ומדעי האדם. בשנת 1997 הוקמה הפקולטה לרפואה יישומית וב-1999 לרפואה בכלל, כדי לספק את צורכי הרפואה והבריאות של הקהילה הפלסטינית. בשנת 2001 הוקמה הפקולטה להנדסה וטכנולוגיית מידע, וב-2007 הוקמה הפקולטה לרפואת שיניים. הפקולטה לשריעה הוקמה ב-2009, לאחר שפוצלה מהפקולטה למשפטים. בשנת 2015 נבנה בניין חדש לפקולטה לחקלאות ומדעי הסביבה, ונקרא על שם חסן השני, מלך מרוקו. הבניין מומן על ידי מלך מרוקו מוחמד השישי. בשנת 2023 במהלך התמרון הקרקעי כחלק ממלחמת חרבות ברזל גדוד ההנדסה במילואים 749 מצוות קרב החטיבתי של ביסלמ"ח השמידו מבנים ובהם תשתיות טרור ששימשו לפעילות צבאית של החמאס במתחם האוניברסיטה. בחצר האוניברסיטה נמצאה מנהרת לחימה באורך של קילומטר, ובמבנה האוניברסיטה אותרו אמצעי לחימה רבים, בהם מטעני חבלה, משגרי וחלקי רקטות, חומרי נפץ ואמצעים טכנולוגיים. אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אל-אזהר בעזה אוניברסיטת אל-אזהר בעזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויקישיתוף אוניברסיטת אל-אזהר בעזה אתר האוניברסיטה (באנגלית) AUG / Welcome to AUG!, www.alazhar.edu.ps לילך שובל, אוניברסיטת הטרור: צה"ל השמיד תשתיות חמאס באוניברסיטת "אל-אזהר", באתר ישראל היום, 8 בדצמבר 2023 Al Azhar University in Gaza City being bombed and destroyed by Israeli warplanes, Israelpalestine.liveuamap.com, 4 November 2023; Local Focus – Security Alerts, Video of Al Azhar University in Gaza City being bombed and destroyed by Israeli warplanes, Twitter, 4 November 2023 Gaza Al Azhar University Building Bombed By Israel, אתר Postsen.com אלישע בן קימון, פוצץ אוניברסיטה בלי אישור האלוף: הערה פיקודית לתא"ל ברק חירם, באתר ynet, 11 במרץ 2024 ציוץ של דובר צה״ל דניאל הגרי - Daniel Hagari ברשת החברתית אקס (טוויטר), 8 בדצמבר 2023
קתרין קלי לאנג

קתרין קלי לאנג (באנגלית: Katherine Kelly Lang; נולדה ב-25 ביולי 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה כברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים". לאנג נולדה בהוליווד לאב גולש סקי אולימפי ולאם שחקנית. למדה בתיכון בברלי הילס. לאנג פנתה למשחק, ובשנת 1981 הופיעה בתפקיד קטן בצעירים חסרי מנוח. ב-1984 שיחקה בפרק של הסדרה ימים מאושרים. לאנג נישאה פעמיים, והיא אם לשני בנים מבעלה הראשון (שניהם הופיעו כילדים בסדרה היפים והאמיצים), ובת מבעלה השני. בשנת 1981 ביצעה תפקיד אורח באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". בשנת 1987 הוצע לה לככב בתפקיד ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים". דמותה הייתה מרכזית בסדרה מתחילתה, והיא נודעה ברומנים שניהלה ובמשולשים הרומנטיים שיצרה. על משחקה בסדרה היא זכתה במספר פרסים, וקיבלה שלוש מועמדויות לפרס אמי לשעות היום (2002, 2013, 2014) בשלוש קטגוריות שונות. מדיה וקבצים בנושא קתרין קלי לאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתרין קלי לאנג קתרין קלי לאנג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתרין קלי לאנג, באתר AllMovie (באנגלית) קתרין קלי לאנג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הנס וולקה

הנס-אוטו וולקה (בגרמנית: Hans-Otto Woellke; ‏ 18 בפברואר 1911 – 22 במרץ 1943) היה אתלט גרמני. אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן אירופה בהדיפת כדור ברזל. לאחר שנהרג על ידי הפרטיזנים ערכו חייליו טבח בתושבי חאטין (כפר ליד מינסק) (אנ'). וולקה נולד בביסקופיץ, ורמיה-מזוריה, פולין. באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1934 סיים וולקה במקום שמיני בתוצאה של 14.67 מטר. בתחרות שנערכה בונסדורף ביוני 1936 קבע וולקה בהדיפת כדור ברזל שיא אירופה חדש של 16.54 מטר. באולימפיאדת ברלין (1936) הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 16.20 מטר, לפני סולו ברלונד מפינלנד (16.12 מטר) ובן ארצו גרהרד שטק (15.66 מטר). שבוע לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפרנקפורט הוא שיפר את שיאו וקבע שיא אירופה חדש של 16.60 מטר. בשנת 1937 הוא זכה באליפות בריטניה בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.39 מטר. באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה וולקה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.52 מטר, אחרי אלכסנדר קריק מאסטוניה (15.83 מטר) וגרהרד שטק (15.59 מטר). וולקה שרת במשטרת ברלין. במלחמת העולם השנייה, היה האופטמן במשטרת הביטחון (מקביל לקפטן) ופיקד על גדוד שצורף לוואפן אס אס. ב-22 במרץ 1943, הותקפה שיירה גרמנית על ידי פרטיזנים סובייטים ליד הכפר קוזירי במרחק 6 ק"מ מחאטין, והרגה ארבעה שוטרים של הגדוד ובין ההרוגים היה וולקה, מפקד הגדוד. חיילים מהחטיבה הגיעו לחאטין שמנה 156 תושבים וערכו בתושבי הכפר טבח. בטבח נשרפו, נורו ונחנקו 147 אנשים, כולל 75 ילדים מתחת לגיל 16. הכפר נבזז ונשרף עד היסוד. הדיפת כדור ברזל: 16.60 מטר (1936) שיא אירופה בעבר מדיה וקבצים בנושא הנס וולקה בוויקישיתוף הנס וולקה, באתר olympedia.org הנס וולקה, באתר Track and Field (גברים) BRITISH ATHLETICS CHAMPIONSHIPS 1919-1939, באתר gbrathletics (באנגלית)
פרנץ מאטנקלוט

גנרל פרנץ מאטנקלוט (בגרמנית: Franz Mattenklott;‏ 19 בנובמבר 1884 – 28 ביוני 1954) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. מאטנקלוט נולד ב-19 בנובמבר 1884 בגרינברג בשלזיה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-67 (מגדבורג ה-4), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-18 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף מאטנקלוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה מאטנקלוט לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-25. ב-1 במרץ 1938 הועלה מאטנקלוט לדרגת גנרל מיור, וב-1 ביולי 1938 מונה למפקד חיל המצב בטריר. ב-19 בספטמבר 1939 מונה מאטנקלוט למפקד הדיוויזיה ה-72, שהוקמה על בסיס חיל המצב בטריר, והוצבה בחזית המערבית. ב-1 בפברואר 1940 הועלה מאטנקלוט לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית. ב-25 ביולי 1940 מונה מאטקלוט למפקד העיר מץ, וב-4 בספטמבר 1940 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-72. במהלך המערכה בבלקן לחם מאטנקלוט עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ההררי ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עימה בתחילה כעתודת הארמייה ה-11, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-54 וה-30. ב-23 בנובמבר 1941 קיבל מאטנקלוט על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בינואר 1942 מונה למפקד כללי הקורפוס ה-42, שהיה חלק מהארמייה ה-11. ב-19 באוגוסט 1942 מונה מאטנקלוט למפקד חצי האי קרים, וב-22 בספטמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ביולי 1943 חזר מאטנקלוט לפקד על הקורפוס ה-42, ופיקד עליו במהלך קרב קורסק, כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בינואר 1944 לחם מאטנקלוט עם הקורפוס שבפיקודו במהלך קרב קורסון-צ'רקאסי, שכמעט הושמד כליל, אולם הוקם מחדש על בסיס מפקדת הקורפוס ששרדה. ב-14 ביוני 1944 מונה מאטנקלוט למפקד המחוז הצבאי ה-6, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, ואז נכנע לכוחות האמריקניים. בשנת 1947 שוחרר מאטנקלוט מהשבי, אולם באפריל 1949 הועמד למשפט בהמבורג על פשעי מלחמה, אולם לבסוף בוטלו נגדו האישומים. לאחר שחרורו התגורר מאטנקלוט בעיר בראונלאגה (אנ'), עד למותו ב-28 ביוני 1954, בגיל 70. פרנץ מאטנקלוט באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
רודולף פון רומן

גנרל רודולף פון רומן (בגרמנית: Rudolf von Roman;‏ 19 בנובמבר 1893 – 18 בפברואר 1970) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון רומן נולד ב-19 בנובמבר 1893 בביירוית, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-6 (הנסיך פרדיננדו פיו, דוכס קלבריה), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע כמה פעמים במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון רומן לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה פון רומן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת אוברסט. בפרוץ המלחמה מונה פון רומן למפקד רגימנט הארטילריה ה-10, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-10 במסגרת הקורפוס ה-13. ב-17 בנובמבר 1939 מונה פון רומן למפקד רגימנט הארטילריה ה-17, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהדיוויזיה ה-17 במסגרת הקורפוס ה-13. ב-15 בנובמבר 1940 מונה פון רומן למפקד אגד הארטילריה ה-3, ופיקד עליו במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה פון רומן לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-35, שהייתה חלק מהקורפוס ה-5 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-14 בפברואר 1942 מונה פון רומן למפקד הקורפוס ה-55, שהיה חלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-19 בפברואר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במרץ 1942 מונה פון רומן למפקד הקורפוס ה-20, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה פון רומן לדרגת גנרל חיל התותחנים, ובקיץ 1943 לחם עם הקורפוס שבפיקודו במהלך קרב קורסק כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-28 באוקטובר 1943 קיבל פון רומן על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-16 באפריל 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-64 שהיה חלק מהארמייה ה-19 במסגרת קבוצת ארמיות G, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, ואז נכנע לכוחות האמריקניים. בשנת 1947 שוחרר פון רומן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר פון רומן בעיר שרנאו, עד למותו ב-18 בפברואר 1970, והוא בן 76 שנים. מדיה וקבצים בנושא רודולף פון רומן בוויקישיתוף רודולף פון רומן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
היכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

היכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הוא היכל תהילה שנוסד בשנת 2012 על ידי התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. חברי ההיכל הם אתלטי עבר אשר תרמו תרומה יוצאת דופן לענף האתלטיקה בפרט, ולספורט בכלל. 12 החברים הראשונים בהיכל התהילה נבחרו ב-8 במרץ 2012, וביניהם ניתן היה למצוא את ג'סי אוונס, קרל לואיס ופאבו נורמי. כיום, חברים בהיכל התהילה 48 אתלטים מ-24 מדינות שונות, כאשר לארצות הברית מספר הנציגים הרב ביותר - 14. על מנת להיכלל כחבר בהיכל התהילה, על האתלט לעמוד בשלושה קריטריונים: זכייה בשתי מדליות זהב לפחות במשחקים האולימפיים או באליפות העולם לאתלטיקה. קביעה של שיא עולם אחד לפחות. פרישה בת 10 שנים לפחות בזמן הכניסה להיכל התהילה. אתר האינטרנט הרשמי של היכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
שלמה נח קרול

הרב שלמה נח קרול (ב' באב תרפ"ח, 19 ביולי 1928 - ג' בתשרי תשנ"ט, 23 בספטמבר 1998) היה רב המושב חמ"ד, ראש ישיבת חמדת שמואל ומפעילי יד לאחים. נולד בכפר חסידים לרב מרדכי שמואל קרול רבו הראשון של כפר חסידים ולרבקה. למד בישיבת פוניבז' והתקרב לראשי הישיבה הרב דוד פוברסקי והרב שך. פעל עם הרב שלום דב ליפשיץ להעברת ילדים מעדות המזרח למוסדות דתיים וחרדיים. הפעילות הפכה בסופו של דבר לארגון יד לאחים. בשנת תשט"ו נישא לגיטא, בת הרב יעקב לנדא רבה של בני ברק ולאחר נישואיו התגורר בבני ברק. הרב קרול התמנה לרב המושב חמ"ד וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. במקביל המשיך בפעילותו בארגון יד לאחים. בעת פיצול הארגון בה'תשמ"ט על רקע הפילוג בין אגודת ישראל לדגל התורה, פרש מהפעילות, בשל השתייכותו למגזר הליטאי. בשנות ה-60 הקים הרב קרול במושב חמד את ישיבת "חמדת שמואל" על שמו של אביו, בה כיהנו כר"מים הרב אליעזר דינר גאב"ד עדת ישראל והרב חזקיהו מישקובסקי משגיח ישיבת ארחות תורה. הישיבה הפכה בהמשך לכולל אברכים. כיום שוכנת במבנה זה ישיבת מאור יצחק. בשנת ה'תשנ"ח הוציא לאור את ספרו של אביו משא דמשק. נפטר בג' בתשרי בתשנ"ט ונקבר בהר הזיתים. לאחר פטירתו מונה חתנו, הרב אהרן בן-ציון קורנפלד, לרב המושב. היה אב לשישה ילדים. בנו הרב הלל, ר"מ בישיבה קטנה מעלות חיים בירושלים. חתנו הרב אהרן בן-ציון קורנפלד רב מושב ור"מ בישיבת חמד. גיסו הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבו של כפר חסידים וראש ישיבת כנסת חזקיהו. גיסו הרב יעקב ניסן רוזנטל, דיין בחיפה וראש ישיבת הגר"א. גיסו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון (הרב אדלשטיין היה נשוי לשתי אחיותיו של הרב קרול, תחילה לשולמית ולאחר פטירתה למינה). אתר יד לאחים, מכתב מהרב משה צבי נריה זצ"ל לרב שלמה-נח קרול ז"ל, מראשי 'פעילי' יד לאחים, שנכתב בשנת ה'תש"י (הקישור אינו פעיל, ב' בשבט תשפ"ג)
צביקי הירש

צבי (צביקי) הירש (מוכר גם בשם העט צבי איל) (נולד בשנת 1977) הוא רב, סופר ומטפל בפסיכודרמה ישראלי. הירש הוא בוגר ישיבת ההסדר רמת גן בה גם מלמד. כתב מספר ספרים: "מי שטעם יין הונגרי" עם אלי טייב, "אוהב ימים" ו"כששומעים סיפור זה אחרת". ערך והוציא לאור את הספר של רבו המובהק, הרב יהושע שפירא, 'לצאת מהדעת'. ואת הספר "יש לך כנפי רוח - על אמון האדם בעצמו ובחייו" מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת 2016 חיבר ספר לילדים, עם איורים, על פי מעשיה של רבי נחמן מברסלב. במרץ 2017 ארגן הפגנה של תלמידי ישיבת רמת גן מול ביתו של הרב דוד סתיו. בעל תעודה בפסיכודרמה.[דרושה הבהרה] פרסם בכתב העת "אסיף" מאמרים העוסקים בפסיכודרמה ובתורת הרב קוק. חבר 'תאיר ארץ', בית מדרש לסוגיות אמוניות. פיתח את משחק הקופסה "תכירותי", משחק להכרות והעמקת קשרים, שיצא דרך ידיעות ספרים. מתגורר ברמת גן. מי שטעם יין הונגרי. צבי איל ואלי טייב. בהוצאת ידיעות ספרים. כששומעים סיפור זה אחרת - צבי איל. הוצאת ידיעות ספרים (ה'תשס"ו). אוהב ימים. צבי איל. בהוצאת ידיעות ספרים, 2010. טוב לו ושמח והמלך רותח. צבי איל. בהוצאת ידיעות ספרים, 2016. ספר לילדים עַל-פִּי מַעֲשִׂיָּה שֶׁסִּפֵּר רַבִּי נחמן מברסלב. אייר: אלחנן בן אורי. יש לך כנפי רוח - על אמון האדם בעצמו ובחייו. ליקט: צבי איל. לקט פסקאות מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק מחולקות לנושאים ומפורשות. בהוצאת דברי שיר. לצאת מהדעת. כתב: הרב יהושע שפירא. ערך: צבי איל, מלווה באיורים של אלחנן בן אורי, בהוצאת ידיעות ספרים. מציץ מן החרכים : על האור הא-להי המפציע מתוך מסתרי העולם הזה / שיחות שניתנו בישיבת רמת גן מאת הרב יהושע שפירא ; עריכה ועיבוד: צביקי הירש. ישיבת ההסדר רמת גן, תשרי תש"ס. ריאיון עם צביקי הירש, אתר nrg. ריאיון עם צביקי הירש, אתר ערוץ 7. עשרה מאמרים שכתב בכתבי העת 'אסיף' לבני ישיבות ההסדר וב'פרי עץ הגן' בהוצאת ישיבת ההסדר רמת גן. צביקי הירש בערב אסיף - 'בטלני רמת גן' והמחשב הראשון, אתר יוטיוב. 'תאיר ארץ' מפגש ראשון - תיקון הנפש והיצר על ידי התורה והפסיכולוגיה, אתר יוטיוב. רב שיח - כתיבה ויצירה תורנית בבית המדרש הציוני דתי, ערב אסיף, אתר יוטיוב. צביקי הירש, דף שער בספרייה הלאומית תלמידי ישיבת רמת גן הפגינו מול ביתו של הרב סתיו, באתר "סרוגים", 29 במרץ 2017 מי שטעם יין הונגרי באתר ידיעות ספרים כששומעים סיפור זה אחרת באתר ידיעות ספרים אוהב ימים, באתר ידיעות ספרים אתר נוריתה הספר יש לך כנפי רוח באתר ספר לצאת מהדעת באתר ידיעות ספרים
זיגפריד הנריצי

גנרל זיגפריד הנריצי (בגרמנית: Sigfrid Henrici;‏ 10 במאי 1889 – 8 בנובמבר 1964) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הנריצי נולד ב-10 במאי 1889 בזוֹסְט שבגרמניה. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. בקיץ 1918 הועבר הנריצי למטה הכללי, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף הנריצי לרייכסווהר, ובשנת 1920 פרש מהצבא והתגייס למשטרת הביטחון. ב-1 בנובמבר 1933 הועלה הנריצי לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט והצטרף לורמאכט. ב-6 באוקטובר 1936 מונה להנריצי למפקד רגימנט הארטילריה ה-29, ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-16, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור. בפרוץ המלחמה מונה הנריצי למפקד אגד הארטילריה ה-30, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית. ב-16 במרץ 1941 מונה הנריצי למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-16, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנריצי עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וב-13 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו בקרב אומן את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 בנובמבר 1942 מונה הנריצי למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-1 באוקטובר 1943 הועבר הנריצי לעתודת המילואים, וב-9 בדצמבר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בספטמבר 1944 חזר הנריצי לפקד על קורפוס הפאנצר ה-40, ופיקד עליו במהלך הקרבות בשלזיה עד סוף המלחמה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, וב-9 במאי 1945 נכנע בראש כוחותיו לכוחות הסובייטיים. באוקטובר 1955 שוחרר הנריצי מהשבי. לאחר שחרורו התגורר הנריצי בעיר באד נאויים, עד למותו ב-8 בנובמבר 1964, והוא בן 76 שנים. זיגפריד הנריצי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
חלוקה מנהלית של גמביה

מבחינה מנהלית גמביה מחולקת ל-5 מחוזות ועיר בירה והן מחולקות ל-37 נפות מתוכן 2 בעיר הבירה. Gambia Bureau of Statistics, The Gambia Atlas of 2003 Population and Housing Census (באנגלית)
מבצר נח'ל

האם התכוונתם ל... נח'ל#מצודת נח'ל – מצודה בסמוך לצומת ליד נח'ל ומוגבהת ממנו ב-5–7 מטרים מבצר נח'ל (עומאן) – מבצר גדול בחבל אלבאטנה שבעומאן הנקרא על שם וילאייט נח'ל בה הוא שוכן
הנס-וולפגנג ריינהרד

גנרל הנס-וולפגנג ריינהרד (בגרמנית: Hans-Wolfgang Reinhard;‏ 11 בדצמבר 1888 – 6 באוקטובר 1950) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. ריינהרד נולד ב-11 בדצמבר 1888 בהוהנשטיין-ארנסטהאל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-107 (הסקסוני ה-8 - הנסיך יוהאן גאורג). בשנת 1914 הועבר ריינהרד לרגימנט הרגלים ה-182 (הסקסוני ה-16), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-27 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף ריינהרד לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה ריינהרד לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני). ב-1 באפריל 1934 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני), וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. בסתיו 1938 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-26, ובנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-35 בקרלסרוהה. בפרוץ המלחמה היה ריינהרד מפקד הדיוויזיה ה-35, ופיקד עליה כחלק מהארמייה השביעית בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת לחם ריינהרד עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-25 בנובמבר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-51, ופיקד עליו במהלך המערכה בבלקן. במהלך מבצע ברברוסה לחם ריינהרד עם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-22 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 ביוני 1942 מונה ריינהרד למפקד הקורפוס ה-88, שהיה מוצב בהולנד, וב-31 בינואר 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-4. ב-10 באפריל 1945 פרש ריינהרד מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני. בשנת 1947 שוחרר ריינהרד מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ריינהרד בעיר קרלסרוהה, עד למותו ב-6 באוקטובר 1950, והוא בן 61 שנים. הנס-וולפגנג ריינהרד באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
בית גרמו

בית גרמו הייתה משפחה שהייתה אחראית על אפיית לחם הפנים בתקופת בית המקדש השני. בספרות חז"ל נמתחה עליה ביקורת על ידי החכמים מפני שלא רצו ללמד את סודות המקצוע. במשנה מסכת שקלים הובאה רשימה של בעלי תפקידים חשובים בבית המקדש, ביניהם נמנה בית גרמו: אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקינין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש. — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א' בית גרמו נזכרו לגנאי במשנה מפני שלא רצו ללמד את סודות המקצוע שלהם. בתוספתא נזכרו לשבח שהיו נזהרים שלא לאכול לחם לבן כדי שלא יחשדו אותם שהם אוכלים מלחם הפנים. בתוספתא תואר שהיה ניסיון להחליפם במומחים אלכסנדרוניים, אבל מומחי האפייה שהובאו מאלכסנדריה לא הצליחו להגיע לרמת האומנות של בית גרמו, ולכן נאלצו להחזיר את בית גרמו לתפקידם שלא רצו לחזור עד שהכפילו את משכורתם: של בית גרמו היו פקיעין במעשה לחם הפנים ולא רצו ללמד. שלחו חכמים והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים שהיו פקיעין כיוצא בהן, אלא שאין פקיעין לרדותה. של בית גרמו היו מסיקין את התנור מבחוץ והיא נרדית מבפנים, של אלכסנדריין לא היו עושין כן ויש אומרים זו הייתה מעפשת. וכשידעו חכמים בדבר אמרו לא ברא הקדוש ברוך הוא את העולם אלא לכבודו, שנאמר כל "הנקרא בשמי" וגו'. שלחו להן ולא באו עד שכפלו להן שכרן שנים עשר מנה היו נוטלין בכל יום חזרו להיות נוטלין עשרים וארבעה דברי ר' מאיר, ר' יהודה אומר עשרים וארבעה היו נוטלין בכל יום חזרו להיות נוטלין ארבעים ושמונה מנה. אמרו להן חכמים: מה ראיתם שלא ללמד? אמרו: יודעין היו בית אבא שבית המקדש עתיד לחרוב ולא רצו ללמד שלא יהו עושין לפני ע"ז בדרך שעושין לפני המקום. ובדבר הזה מזכירין אותן לשבח שלא נמצאת פת נקייה ביד בניהם וביד בנותיהם מעולם. שלא יאמרו מלחם הפנים הן נזונין לקיים [מה] שנאמר "והייתם נקיים מה' ומישראל" — תוספתא מסכת יומא (כפורים), פרק ב הלכה ה (ע"פ מהדורת ליברמן) לחם הפנים "מכון לחם הפנים-תעלומת בית גרמו". "בית גרמו, מכון המקדש". משנה, מסכת יומא, פרק ג', משנה י"א. הברייתא הובאה בשינויים מסוימים בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ח, עמוד א'.
לובל

האם התכוונתם ל... אופיר לובל – במאי, שחקן, עורך ותסריטאי ישראלי ארנולד לובל – סופר ילדים ומאייר אמריקאי ברנרד לובל – פיזיקאי ואסטרונום בריטי דניאל לובל - מתופף להקת Helloween שמעון לב-ארי (שמו המקורי: לובל) - איש תיאטרון ישראלי לבל לוול
עליאא בנת אחמד אאל ת'אני

עליאא בנת אחמד בן סיף אאל ת'אני (בערבית: علياء بنت أحمد بن سيف آل ثاني) היא דיפלומטית קטרית המשמשת כיום כשגרירת קטר באו"ם. עליאא היא בתו של אחמד בן סיף אאל ת'אני, דיפלומט ופוליטיקאי קטרי לשעבר, שהיה בין היתר שגריר קטר בנורווגיה ובשוודיה וכן שימש כשר בקטר. היא קיבלה תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת קטר ותואר שני ביחסים בינלאומיים ודיפלומטיה מבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (SOAS) באוניברסיטת לונדון בשנת 2006. מיוני 2004 ועד מרץ 2007 עמדה בראש מחלקת זכויות הילד של המועצה העליונה לענייני משפחה בקטר. לאחר מכן ועד מאי 2009 שימשה כיועצת לענייני האו"ם, וממאי 2010 ועד יולי 2011 הייתה סגנית שגריר קטר לאו"ם. ב-24 באוקטובר 2013 מונתה לשגרירת קטר באו"ם. מדיה וקבצים בנושא עליאא בנת אחמד אאל ת'אני בוויקישיתוף