laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השלכה (פסיכולוגיה)

בפסיכואנליזה, השלכה (בלועזית: פרויקציה) היא מנגנון הגנה אישי, המשמש אדם כדי להשליך את הצדדים השליליים באישיותו על העולם שמחוצה לו - קרי, לייחס אותם לזולת, ועל ידי כך להימנע מהכרה בתכונותיו ובדחפיו השליליים של עצמו. הפסיכולוג אריק אריקסון טען כי אף שההשלכה בדרך כלל מעוותת ומלאה איבה ופחד, יש בה גרעין של משמעות עמוקה שהאדם המשליך מייחס לאובייקט המושלך. פסיכולוגים פיתחו כמה שיטות של אבחון ההשלכה באמצעות הצגת גירוי רב משמעי שעל הנבחן להציג לו פירוש, כאשר ההנחה היא שהפירוש ישקף דבר-מה על נותן הפירוש. רוב מבחני ההשלכה מבוססים על הפסיכולוגיה הפסיכואנליטית. הם מורכבים מגירויים מעורפלים, המאפשרים לאדם מרחב תגובה גדול. הנחת היסוד במבחנים אלה גורסת כי רגשותיו של האדם, יצריו, עמדותיו, משאלותיו וצרכיו מושלכים על הגירויים העמומים, ותגובותיו הן לפיכך ביטוי לעולמו הפנימי והלא מודע. בתרפיה התבנית מבית מדרשו של פרידריך פרלס, החלום מוצג כתהליך של השלכה, כך שהדמויות בחלום מסמלות צדדים שונים באישיותו של החולם. פרלס איננו רואה בחלום מבחן אישיות, אלא מנצל אותו כנקודת מוצא להגברת המודעות העצמית של האדם. פרופ' יצחק לוין טוען כי אפשר לראות בחלום מבחן השלכה אידיאלי, מכיוון שהחולם מספק הן את הגירוי והן את תגובתו לגירוי. אוסוואלד שפנגלר, ובעקבותיו אריק אריקסון, סברו כי תופעת האנטישמיות היא בעיקרה עניין של השלכה. אנשים שיש להם חלומות של כיבוש העולם ושליטה בו מאחורי מסווה של עליונות אינטלקטואלית, כמו הגרמנים הנאציונל-סוציאליסטים והרוסיים הבולשביקים, משליכים תפיסה זו על היהודים. מנגנוני הגנה הזדהות השלכתית מוקד שליטה העברה (פסיכולוגיה) מבחן השלכה כל הפוסל במומו פוסל השלכה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) השלכה (פסיכולוגיה), דף שער בספרייה הלאומית יצחק לוין, הפסיכולוגיה של החלום, עמ' 112 אריק אריקסון, ילדות וחברה, עמ' 266 ואילך
בניין ליפסטיק

בניין ליפסטיק (באנגלית: Lipstick Building) הוא כינויו של מגדל משרדים השוכן בשדרה השלישית פינת רחוב 53 במידטאון מנהטן שבניו יורק. שמו הרשמי של הבניין הוא ככתובתו: "53rd at Third". הוא מכונה "בניין ליפסטיק" בשל צורתו האליפטית המחולקת לשלושה מפלסי גובה, כאשר כל מפלס קטן יותר בשטחו מזה שתחתיו, צורה המזכירה ליפסטיק פתוח, וכן בשל צבעו האדמדם. מתנשא לגובה של 138 מטרים. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים פיליפ ג'ונסון וג'ון בורג'י עת היו שותפים, והושלם בשנת 1986. מתכנניו יצרו שתי "נסיגות" מקו הרחוב, דרישה של רשויות התכנון בעיר, על מנת לאפשר חדירת אור טובה יותר לרחוב. בשל טביעת הרגל האליפטית שלו תופס הבניין שטח מצומצם יחסית של הקרקע, דבר המאפשר מרחב להולכי הרגל במפלס הרחוב. הבניין מצופה בשורות של שיש גרניט קיסר אדום בשני גוונים, פסי פלדה בוהקים וחלונות זכוכית בעלי מסגרת כסופה. הבניין עשוי פלדה ואלומיניום ומכיל 34 קומות משרדים מעל מבואה עטורת עמודי גרניט שגובהה תשעה מטרים. חברת עורכי הדין Latham & Watkins היא הדייר שעושה שימוש בשטח הרב ביותר בבניין. בבניין שכנו משרדיה של חברת הפיננסים של ברנרד מיידוף Bernard L. Madoff Investment Securities, שבאמצעותה התבצעה הונאת הפונזי הידועה. ביולי 2007 נרכש הבניין על ידי קבוצה של ישראלים תמורת 648.5 מיליון דולר: חברת "מנופים פיננסיים" בשליטתו של ג'קי בן זקן (35%), חברת "טאו תשואות" בשליטתו של אילן בן דב (35%), ומשפחת מרציאנו (30%). עיקר הסכום - 587 מיליון דולר - גויס כאשראי. עסקה זו התבררה ככושלת. ביוני 2008 מכרה "טאו תשואות" את חלקה בבניין בהפסד לגוף אמריקאי ובשנת 2010 ויתרה גם "מנופים פיננסיים" על החזקותיה בבניין תמורת 3.5 מיליון דולר בלבד, לעומת 22.4 מיליון דולר שהושקעו ברכישה. מדיה וקבצים בנושא בניין ליפסטיק בוויקישיתוף בניין ליפסטיק באתר EMPORIS.COM מכונה באנגלית: Setback, ראו הסבר באתר עיריית ניו יורק טאו מוכרת החזקותיה ב"ליפסטיק" ב-NY בהפסד, באתר ynet, 30 ביוני 2008
פרדוקס בנטלי

פרדוקס בנטלי הוא שמו של פרדוקס-לכאורה שהציג הכומר ריצ'רד בנטלי בפני אייזק ניוטון ב-1692, זמן-מה לאחר פרסום הפרינקיפיה מתמטיקה. לפי ניוטון, כוח הכבידה אינו מוגבל בטווח, והוא מושך כל שני גופים זה אל זה. אם כך, שאל בנטלי, אם נניח שהיקום סופי - היה עליו לקרוס לתוך עצמו לפני זמן רב; ואם נניח שהוא אינסופי - הרי שעל כל כוכב מופעל כוח אינסופי, ושוב צריך היקום לקרוס. ניוטון השיב שאם היקום אינסופי אבל סימטרי לחלוטין, המשיכה הפועלת מעברים שונים של אותו כוכב מאוזנת כך שהכוח הכולל הוא אפס. עם זאת, הוא הבין שזהו פתרון בלתי יציב, ושכל תנודה תגרום ליקום כזה לקרוס, משום שהכוחות בצד אחד יגברו על אלה שניצבים מנגד. פתרונו היה דאוס אקס מכינה: "דרוש נס מתמשך אשר ימנע מהשמש ומכוכבי השבת לדהור זה לקראת זה מכוח הכבידה". ההנחה המקובלת היום היא שהיקום אינסופי ומתפשט, ושכוח הכבידה המשולב מאט את ההתפשטות באופן מקומי (בין עצמים מאותה גלקסיה) אך מתגמד לעומת הכוח הדוחה של האנרגיה האפלה במרחקים גדולים יותר (בין גלקסיה אחת לשנייה) והיא נתמכת בתצפיות. מיצ'יו קאקו, עולמות מקבילים, עמ' 41-40. פרדוקס אולברס המצב היציב
השלכה

האם התכוונתם ל... השלכה (כלכלה) – תאוריה כלכלית הקובעת כי מחירי גורמי הייצור נקבעים על פי מחירי התפוקה. השלכה (פסיכולוגיה) – מנגנון התגוננות אישי שבו האדם משליך את הצדדים השליליים באישיותו אל עבר אנשים אחרים. מבחן השלכה – סוג של מבחן אישיות בפסיכולוגיה.
אולמן

אולמן (בכתיב לועזי: Ullmann, ולעיתים Ulmann או Ullman) הוא שם משפחה שמקורו כנראה בצירוף "Ulmer Mann" – אדם שמוצאו בעיר אולם (Ulm) שבגרמניה. על פי סברה אחרת, מקור השם במילה הגרמנית העילית העתיקה Uodalrich, שפירושה "שגשוג וכוח" (uodal = שגשוג, ric = כוח) – בדומה לשם אולריך (Ulrich).. האם התכוונתם ל... אישים: הרב אברהם יצחק אולמן - רב, דיין ופוסק הלכה, חבר בד"ץ העדה החרדית בירושלים אלון אולמן – יזם, מנטור ומרצה ישראלי ג'פרי אולמן – מדען מחשב ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד גד אולמן – אמן ישראלי וולפגנג אולמן – שחמטאי גרמני בדרגת רב אמן ויקטור אולמן – מלחין, מנצח ופסנתרן אוסטרי-צ'כי טרייסי אולמן – שחקנית אנגלייה יהודה אולמן – פרופסור מן המניין קליני לכירורגיה פלסטית מיכה אולמן – אמן ופסל ישראלי איתן אולמן – אמן יוצר מלחין כותב וזמר מחאה ישראליי בנו של מיכה אולמן מרשל אולמן – שחקן אמריקאי עדנה אולמן-מרגלית – חוקרת פילוסופיה ומדעי החברה, מתרגמת ופעילת זכויות אדם ישראלית רביב אולמן – שחקן אמריקאי יליד ישראל ליב אולמן – שחקנית נורווגית שטפן אולמן (יש רושמים סטפן) (אנ') בלשן, מאבות חקר המשמעות (סמנטיקה) הרב שלום אולמן - רב בגרמניה ובאוסטרו-הונגריה הרב שלמה זלמן אולמן - כמה רבנים בשם זה שמעון אולמן – פרופסור למדעי המחשב במכון ויצמן למדע אחר: להקת האחים אולמן – להקת בלוז וקאנטרי אמריקאית שנוסדה בשנת 1969 אטימולוגיה של השם Ulrich, באתר Behind The Name (באנגלית)
שטייניץ

האם התכוונתם ל... שם משפחה ממקור גרמני שמה הגרמני של העיירה ז'דאניצה (Ždánice) בדרום-מזרח צ'כיה אישים ארנסט שטייניץ (אנ') (1871-1928) – מתמטיקאי גרמני-יהודי. גילה כנפי-שטייניץ – שופטת בית המשפט העליון הנס חנן שטייניץ (1902-1986) – נאורולוג ומוזיקולוג (בעלה של לוטה שטייניץ) וילהלם שטייניץ (1836-1900) – ראשון אלופי העולם בשחמט. ולטר שטייניץ (1882-1963) – רופא, זואולוג והידרולוג, חלוץ חקר הדיג בארץ ישראל. היינץ שטייניץ בנו של ולטר שטייניץ (1909-1971) – זואולוג וביולוג ימי רות שטייניץ אשתו של היינץ שטייניץ (1907-1995) – רופאת ילדים יובל שטייניץ – שר האנרגיה בממשלות ישראל, לשעבר מרצה בכיר לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה. לוטה שטייניץ (1900-1956) – פסיכיאטרית ילדים (אשתו של הנס חנן שטייניץ) קורט שטייניץ (1907-1966) – רופא יוצא גרמניה, מנהל המעבדות של בית חולים רוטשילד בחיפה, מרצה באוניברסיטת תל אביב, ביצע את ההמודיאליזה הראשונה בישראל.
בריידי

האם התכוונתם ל... בריידי (שם) – שם משפחה אירי חבורת בריידי – (The Brady Bunch), קומדיית מצבים אמריקנית ידועה אישים אורלה בריידי – שחקנית אירית אליס בריידי – שחקנית אמריקאית ויין בריידי – קומיקאי ושחקן אמריקאי זוכה פרס אמי טום בריידי – שחקן פוטבול אמריקאי בתפקיד קוורטרבק בליגת ה-NFL ליאם בריידי – כדורגלן נבחרת אירלנד לשעבר, המשמש כיום מאמן ראשי באקדמיה לנוער של ארסנל ופרשן טלוויזיה מת'יו בריידי – צלם עיתונות אמריקאי ניקולס בריידי – פוליטיקאי אמריקאי ג'ספר יואינג בריידי – פוליטיקאי אמריקאי ברידיי
סמל ברלין

סמל העיר ברלין הוא שלט אצולה שמשמש כסמל הן את העיר ברלין והן את מדינת ברלין. לכל אחד מרובעי ברלין ישנו סמל משלו. כיום, במרכז הסמל, מתואר דב שחור, אולם הדב המסמל את העיר כיום לא סימל אותה לאורך ההיסטוריה. לאחר קבלת חוקת מדינת ברלין הפך הדב לסמל רשמי של העיר והמדינה. הדב המתואר על הסמל מביט לשמאל הסמל, על רקע כסוף או לבן. לדב לשון אדומה וציפורניי כפות ידיים ורגלים אדומות. ערים רבות שהוקמו בשלהי ימי הביניים (המאות ה-12 וה-13) קיבלו סמל רשמי אשר שימש כחותם על מסמכים רשמיים. העיר ברלין והעיר קלן הסמוכה לה (אין מדובר בקלן של ימינו) נשלטו על ידי המארקגראפים של ברנדנבורג שסמלם היה עיט אדום - וסמל זה ניתן לעיר (כמו גם לערים רבות אחרות לאורך נהרות השפרה וההאבל. החתום הקדום ביותר של העיר שנשמר עד ימינו מקורו מ-1253 והוא מתאר את סמל ברנדנבורג - עיט וכנפיו פרושות, הנצב בראש קשת בצורת תלתן. מתחת לעיט הופיע הכיתוב בלטינית: SIGILLVM DE BERLIN BVRGENSIVM (חותם תושבי ברלין). תושבי העיר התנגדו לסמל הברנדנבורגי ורצו סמל משלהם. לא ברור מדוע נבחר דווקא הדב, אולם ייתכן שמדובר בכינוייו של אלברכט הראשון שכונה "הדב" ואשר ייסד את ברנדנבורג. הסבר אחר הוא ההנחה שמקור שמה של העיר ברלין במילה "דב" (בגרמנית: “Bär”) - הנחה שגויה מבחינה היסטורית ואטימולוגית (משמעות שם העיר הוא למעשה "מקום בביצה"). דגל ברלין מכלאת הדובים של ברלין מדיה וקבצים בנושא סמל ברלין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל ברלין

דגל ברלין משמש הן את העיר ברלין, בירת גרמניה והן את מדינת ברלין (אחת ממדינות גרמניה). הדגל כולל שלושה פסים: אדום, לבן ואדום. אורך שני הפסים האדומים החיצוניים כחמישית מאורכו של הדגל, ואורך מרכז הדגל הלבן כשלוש חמישיות מהדגל. במרכז הדגל (קרוב יותר לניצב הדגל, היינו לשמאל הדגל) מופיע דוב שחור - המופיע גם על סמל ברלין. הדגל הנוכחי אומץ על ידי מערב ברלין ב-26 במאי 1954. דגל זה עוצב על ידי אוטפריד נויבקר (Ottfried Neubecker) וזכה במקום השני בתחרות שנערכה בשנה זו (הדגל שזכה במקום הראשון נדחה). הדב נבחר בשל היותו בסמל העיר ובשל הדמיון בין שמו לשמה של העיר. לאחר איחוד העיר ב-1990 הפך דגל זה לדגלה של העיר המאוחדת. בין השנים 1618–1861 נעשה שימוש בדגל דו צבעי - בחלקו העליון שחור, ובחלקו התחתון לבן. עד שנת 1861 נעשה שימוש בדגל תלת צבעי אופקי - כאשר צבעיו היו שחור בראשו, אדום במרכזו, ולבן בחלקו התחתון. דגל זה תוכנן על ידי ארנד פידיקין בעקבות הכתרתו של הקייזר וילהלם הראשון ב-19 בדצמבר 1861 - ועושה שימוש בצבעי בית ברנדנבורג. בין השנים 1913–1954 נעשה שימוש בדגל הדומה לדגל הנוכחי, אולם צורת הדב הייתה שונה מהצורה הנוכחית. סמל ברלין מדיה וקבצים בנושא דגל ברלין בוויקישיתוף דגל ברלין, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקי כריסטינה ברצלונה

ויקי כריסטינה ברצלונה (באנגלית: Vicky Cristina Barcelona) הוא סרט קולנוע משנת 2008, מסוגת דרמה קומית רומנטית, בבימויו של וודי אלן. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן של שנת 2008. זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הקומי הטוב ביותר של שנת 2008. פנלופה קרוז זכתה בפרס באפט"א ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור השתתפותה בסרט. במרכז העלילה עומדות שתי נשים אמריקאיות צעירות, ויקי וכריסטינה, היוצאות להתארח בחופשת קיץ אצל ג'ודי ומארק, קרוביה של ויקי בברצלונה. ויקי מאורסת והיא השקולה והממוסדת מבין השתיים ואילו כריסטינה הרפתקנית וחופשייה שלדבריה, כל שהיא יודעת הוא שהיא לא מוצאת את מה שהיא מחפשת, אם כי היא יודעת מה היא לא מחפשת. במהלך החופשה פוגשות השתיים צייר כריזמטי ובוטה למדי בשם חואן אנטוניו גונזלס, המציע לשתיהן לטוס איתו לעיירת מגוריו ולשכב איתו. ויקי מתנגדת בתקיפות אולם כריסטינה נמשכת אליו וגוררת את ויקי לטיול. בטיול חואן מנסה לממש את הצעתו ולשכב עם שתיהן אך עם כריסטינה הדבר לא יוצא אל הפועל משום שחשה ברע, ואילו עם ויקי הפיתוי מצליח. בהמשך מתפתח רומן בין חואן לכריסטינה ואילו הבילוי החד-פעמי עם ויקי נשכח. כריסטינה עוברת לגור עם חואן עד שאשתו לשעבר של חואן, מריה אלנה המעורערת בנפשה, מגיעה לגור אף היא בביתו של חואן. כריסטינה, מריה וחואן מנהלים מערכת יחסים משולשת אולם לבסוף כריסטינה מרגישה שגם זה לא מה שהיא מחפשת ונוטשת את הבית. ויקי מתחתנת בברצלונה עם דאג, ארוסה מניו יורק, אך בלבה ממשיכה לקנן תשוקה לחואן. אחרי חיבוטים היא נפגשת עם חואן אך המפגש נקטע באיבו על ידי אשתו לשעבר של חואן, מריה אלנה, שמנסה להרוג את שניהם. לבסוף ויקי וכריסטינה חוזרות לניו יורק, כשוויקי נשואה לדאג וכריסטינה עדיין מחפשת את עצמה. חואן נשאר בברצלונה בודד לאחר שנפרד ממריה אלנה. רבקה הול - ויקי סקרלט ג'והנסון - כריסטינה חאווייר ברדם - חואן אנטוניו גונזלס פטרישה קלארקסון - ג'ודי פנלופה קרוז - מריה אלנה כריס מסינה - דאג קווין דן - מארק אתר האינטרנט הרשמי של ויקי כריסטינה ברצלונה "ויקי כריסטינה ברצלונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר נטפליקס "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר AllMovie (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר Metacritic (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר אידיבי "ויקי כריסטינה ברצלונה", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "ויקי כריסטינה ברצלונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארז דבורה, העוקץ הספרדי, באתר ynet, 17 באוקטובר 2008 אורי קליין, ויקי כריסטינה: פספוס מאכזב, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008 רעיה מורג, דיווה ראשונה בפעם ה-43, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2008
ברית קייחטה

ברית קְיַיחְטָה (ברוסית: Кяхтинский договор; בסינית: 布連斯奇條約/恰克圖條約; בפין-יין: Bùliánsīqí/Qiàkètú tiáoyuē) הייתה הסכם שנחתם בעיר קייחטה (Кя́хта) בשנת 1727 בין האימפריה הרוסית וסין, ובו הגיעו שתי המעצמות לפשרה ונרשם ניסיון להסדרת יחסים בין הצדדים. ההיסטוריה של הסכסוך הסיני-רוסי הוא במידה רבה ההיסטוריה של שתי השושלות ששלטו במדינות אלה מהמאה ה-17 ועד למאה ה-20, בחפיפה כמעט מלאה: בסין, שושלת צ'ינג המנצ'ורית (1644-1912) וברוסיה, שושלת רומנוב (1613-1917). הסכסוך הראשון בין שתי המעצמות אירע כבר ב-1628, בעימות על טריטוריית הבוריאט (כיום בשטח מונגוליה). סכסוך זה נמשך למעשה עד לפיצול הסיני-סובייטי בשנות ה-60 של המאה ה-20. בין השנים 1682-1689 התפתח הסכסוך למלחמה ממשית, בעקבות עליית המנצ'ורים לשלטון בסין ב-1644 ופתיחת חזית אנטי-רוסית בעמק אמור. ב-1685 עברו הסינים ממגננה למתקפה, ותקפו את המחוז אלבאזין, שהיה בשליטה רוסית. בעשור השלישי של המאה ה-18 היו שרויות שתי השושלות בחוסר יציבות פוליטית בעקבות עלייתם של שני שליטים חדשים: הצארינה קתרינה הראשונה ברוסיה והקיסר יונג-צ'אנג בסין, שהיו שניהם נואשים בניסיון להצליח בזירה הבינלאומית החשובה להם (אירופה עבור הרוסים, מרכז אסיה עבור המנצ'ורים). סאבה ולדיסלאביץ' נתמנה לשגריר מטעם הצארינה, וב-14 ביוני 1727 נחתם הסכם גבול סמוך לנהר בורה, שנודע בשם "הסכם בורה". ב-27 באוקטובר של אותה שנה חתמו הרוסים והסינים על הסכם שקבע את היחסים ביניהם והיווה למעשה הסכם נורמליזציה זמני. הסכם זה נקרא בשם "ברית קייחטה", משום שהגדיר את הגבול בין הנהרות קייחטה וארגון, וכלל בתוכו את כל סעיפי הסכם בורה. הסכם נוסף שקבע סופית את הגבול נחתם ב-1858, ונקרא הסכם אייגון. הסכם קייחטה כולל בתוכו 11 סעיפים, הנוגעים לכל תחומי יחסי החוץ בין סין לרוסיה: סעיפים 1 ו-11 הצהירו כי בין המדינות ישרור שלום תמידי ויחסי ידידות, והגדירו את יישומו של ההסכם. סעיף 2 דן בחילופי שבויים, וקבע כי הגבול יקבע על פי הסכם בורה, פרט לאזור נהר אוב, שגורלו ייקבע בהמשך. סעיפים 3 ו-7 הגדירו את הגבול בין המדינות, ולמעשה גם את גבולה של מונגוליה. סעיף 4 הגדירו את יחסי המסחר בין המדינות, ומהווה את עיקרו של ההסכם. סעיף 5 קבע הקמת מוסד רוסי דתי בפקינג. סעיפים 6 ו-9 הגדירו את היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. סעיפים 8 ו-10 קבעו את יישובם של סכסוכי טריטוריה עתידיים. מונגוליה - בין הרוסים למנצ'ורים (באנגלית) ברית קייחטה כשלב ביניים בסכסוך הסיני-רוסי (באנגלית)
ג'ו ג'ונס

ג'ונתן דייוויד סמואל ג'ונס, ידוע כג'ו ג'ונס (באנגלית: Jo Jones‏; 7 באוקטובר 1911 – 3 בספטמבר 1985) היה מתופף ג'אז אמריקאי שהשפיע רבות על צורת הנגינה בתופים ועל הג'אז בכלל. נחשב לאחד מגדולי המתופפים בכל הזמנים. ג'ונס נולד בשיקגו, ובצעירותו עבר עם משפחתו לאלבמה שם למד לנגן על מספר כלים, כולל סקסופון, פסנתר ותופים. הוא עבר בין הרכבים בשנות העשרים המאוחרות ובראשית שנות השלושים עד שהשתקע בביג בנד של קאונט בייסי בשנת 1933. הוא המשיך עם בייסי עד 1948 אז החל לפתח קריירה כמוביל. סגנונו היה מהמשפיעים ביותר בתקופת הסווינג, אך כמו רבים מנגני הסווינג ג'ונס התקשה במעבר למוזיקת הבי בופ. ג'ונס הופיע באופן קבוע במועדונים בניו יורק. להופעות הללו היו מגיעים אורחים מכובדים כמו מקס רואץ' ורוי היינס. הוא אף כיכב במספר סרטים, המוכר ביניהם "Jammin' the Blues" מ-1944. כינויו בערוב חייו היה "פאפא" ג'ונס (Papa Jones). ב-3 בספטמבר 1985 נפטר ג'ונס בשנתו ה-74. סגנונו של ג'ונס היה ייחודי ומהפכני. בין השאר הוא העביר את שמירת הקצב מתוף הבס למצילת הרייד, ועשה שימוש שונה בהיי האט. רבים רואים אותו אחראי לשימוש במברשות בנגינה. ג'ונס השפיע מאוד על מתופפים רבים. בין המתופפים שציינו אותו כהשפעה משמעותית ניתן למנות את מקס רואץ', באדי ריץ' וקני קלארק. ג'ו ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ו ג'ונס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ו ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ו ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית) ג'ו ג'ונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ו ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אקורה

אקורה הוא מותג יוקרה למכוניות של חברת הונדה היפנית. השימוש במותג החל ב-1986 על מנת לבדל בשוק האמריקני את דגמי הונדה היקרים מן הדגמים הזולים. דגם אקורה הראשון הוצג ב-1986 בארצות הברית, קנדה והונג קונג. בשנת 2004 נכנס המותג גם למקסיקו, ב-2006 לסין ובסוף 2008 לרוסיה. אקורה אמורה הייתה להיכנס לשוק היפני בשנת 2008, אבל כניסתה נדחתה, ואחר-כך התבטלה בשל המשבר הכלכלי העולמי של 2008. אקורה אפשרה לראשונה ליצרנית רכב יפני חדירה לשוק רכבי היוקרה. חלק מדגמי אקורה משווקים באירופה תחת השם הונדה. הדגמים הראשונים שהוצגו ב-1986 היו לג'נד ואינטגרה. הצלחתם של שני הדגמים גרמה לחברות יפניות נוספות להתחיל בייצור רכבי יוקרה תחת שמות מותג חדשים בצפון אמריקה. כך החלה טויוטה לשווק את לקסוס וניסאן את אינפיניטי. בשנת 1989 הוצג דגם ה-NSX, מכונית ספורט בעלת שני מושבים ומנוע V6. היא נבנתה כמכונית היפנית הראשונה מקבוצת מכוניות העל שנועדה להתחרות בפרארי ופורשה. אקורה NSX הייתה הראשונה בעולם שיוצרה כולה מאלומיניום. למרות ההצלחה בתחילת הדרך, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 רשם המותג ירידה במכירות. בשנת 1996 הוצגו שלושה דגמים חדשים, אקורה RL, אקורה EL ואקורה SLX. אקורה RL החליפה את הלג'נד. למרות העיצוב כרכב יוקרתי, עם מנוע V6 ו-210 כוח סוס הוא לא הצליח להתחרות בדגמי ב.מ.וו, אאודי ואף מכר פחות מדגמי לקסוס המקבילים. אקורה EL בעלת מנוע 1.6 ליטרים נמכרה רק בקנדה כמחליפה לאינטגרה שהמשיכה להיות משווקת בארצות הברית. אקורה SLX היה רכב השטח הראשון של אקורה. הוא התבסס על פלטפורמת איסוזו טרופר משופרת, אך נחל כישלון במכירות ויצורו הופסק לאחר ארבע שנים ב-1999. באותה שנה הוצג דגם סדאן, אקורה TL, שהתחרה בלקסוס ES, אינפיניטי I30 וב.מ.וו סדרה 3. היצע האבזור הגדול במחירים נמוכים מהמתחרים הובילו להצלחה במכירות. בשנת 2000 הציגה אקורה רכב שטח נוסף, אקורה MDX, שנחל הצלחה גדולה מקודמו. הוא תוכנן כרכב שטח רך בעל שלוש שורות מושבים. בשנת 2004 הוצג אקורה TSX אשר נמכר באירופה תחת השם הונדה אקורד יורו. בשנת 2006 הוצג אקורה RDX, רכב שטח עם מערכת ההנעה לכל הגלגלים SH-AWD של הונדה. בסוף אותה שנה הוצג דגם חדש של ה-MDX. בדצמבר 2013 התחיל ייצור דגם הסדאן אקורה RLX. מדיה וקבצים בנושא אקורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקורה (באנגלית) אקורה, ברשת החברתית פייסבוק אקורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקורה, ברשת החברתית אינסטגרם אקורה, ברשת החברתית טיקטוק אקורה, סרטונים בערוץ היוטיוב אקורה, באתר פינטרסט
מעבר הרים

מַעבר הרים (או מעבר; מכונה גם פּס, מאנגלית: pass) הוא נקודה נמוכה יחסית ברכס הרים, בדרך כלל גיא או אוכף, המאפשרת מעבר קל יחסית של הרכס. מעבר הֶהרים הוא נקודה נמוכה ביחס לסביבתה, אך בדרך העוברת באותה נקודה, הוא הנקודה הגבוהה ביותר. כיוון שהמעבר הוא הנקודה הנוחה לחציית הרכס, פעמים רבות יעברו בו מסלולים ומסילות ברזל. ברכסים גבוהים, המעבר עשוי להיות גדול יחסית, ולכן יהיו בו חלקים מישוריים המאפשרים בנייה. לרוב מדובר בתחנות מנוחה למטיילים, מגורי פקחים או תחנות מכס ומעבר גבולות. מעבְרי האלפים מדיה וקבצים בנושא מעבר הרים בוויקישיתוף מַעֲבַר הָרִים במילון גאוגרפיה (תשי"ט, תשכ"א, תשכ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלטת לוהטת

קלטת לוהטת או קלטת סקס היא סרט ביתי, בדרך כלל פורנוגרפי, המתעד יחסי מין בהשתתפות ידוען או ידוענית ועושה את דרכו לציבור הרחב בדרך כלשהי. בדרך כלל הסרט הופך לפומבי באמצעות האינטרנט או הדלפה של גורם המקורב לידוען. לעיתים הסרט גם מודלף על ידי הידוען עצמו כתרגיל שיווקי. באנגלית סרט מסוג זה נקרא "Celebrity sex tape", ובישראל הוא זכה לכינוי "קלטת לוהטת" בעקבות פרשת הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו. פמלה אנדרסון הפכה לאחת מהידועניות הראשונות שזכתה לקלטת לוהטת באינטרנט, אחרי שבשנת 1998 פורסם באינטרנט סרט מירח הדבש שלה ושל טומי לי, אשר היה המתופף של להקת הרוק מוטלי קרו. ב-7 בספטמבר 2005 פורסמה קלטת נוספת שלה ושל סולן להקת Poison. סרט המתעד את פרד דרסט מקיים יחסי מין עם אישה לא מוכרת הודלף לרשת האינטרנט על ידי טכנאי שהגיע כדי לתקן את המחשב האישי של דורסט. פריס הילטון וחברה ריק סלומון תיעדו את עצמם מקיימים יחסי מין בבית מלון בצילום ראיית לילה. תחילה ניסתה הילטון למנוע את פרסום הסרט, אך לאחר מכן הסכימה לכך ואף זכתה לרווחים מהפצתו. רוב לאו הסתבך בשנות ה-80 לאחר שצילם את עצמו מקיים יחסי מין עם שתי צעירות, אחת מהן מתחת לגיל ההסכמה. קים קרדשיאן ב-2007 התפרסמה בצורה נרחבת בשל דליפת קלטת הסקס שלה עם חברה לשעבר ריי ג'יי, שצילמו כמה שנים קודם לכן. פרשת הקלטת הלוהטת הוא שמה של פרשה שבה טען בנימין נתניהו כי גורמים בליכוד מנסים לסחוט אותו תחת האיום שיחשפו קלטת שבה צולם כשהוא מקיים יחסי מין עם אישה שאינה אשתו. נתניהו התוודה כי אכן "היה לי קשר קצר עם אשה, שהסתיים". הקלטת מעולם לא פורסמה ואין הוכחה כי כלל הייתה קיימת. ב-13 בפברואר 2008 פורסם בידיעות אחרונות כי לראש עיריית אשקלון רוני מהצרי יש קלטת לוהטת המתעדת כיצד הוא מטריד מינית צעירה חרדית. בסדרה השיר שלנו מגיעה לידיה של קרין קלטת לוהטת המתעדת קיום יחסי מין בין שירי ליונתן ובאמצעותה מסכלת את הנישואין בין שירי לרני. בטלנובלה בובות מתפרסמת קלטת לוהטת של הדוגמנית נטלי חיון. יוני בינרט, נכנסים לאווירה: קלטות הסקס של הכוכבים, באתר Xnet‏, 13 באוגוסט 2011 עינת טורס, רות, עבור: הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו, באתר nrg‏, 13 באפריל 2012 אליחי וידל, שובן של קלטות הסקס, באתר הארץ, 10 באפריל 2014 בטי לוי, מכירה של הקלטת הלוהטת של מהצרי: 120 אלף ש"ח, Ashkelon-News.co.il
נארווה

נארווה (באסטונית: Narva; ברוסית: Нарва) היא העיר השלישית בגודלה באסטוניה. העיר שוכנת על הגדה המערבית של הנהר נארווה בקרבת מפרץ נארווה, המשמש כגבול הטבעי והמדיני בין אסטוניה לרוסיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ההתיישבות במקום מוזכרת לראשונה בשנת 1171 בכרוניקה של נובגורוד. בתחילת המאה ה-13 התקיים במקום כפר בשם נרביה. ב-30 בנובמבר 1223 הכובשים הדנים הניחו את אבן הפינה של המבצר. במחצית הראשונה של המאה ה-14 היישוב הוכרז כעיר. בשנים 1223–1346 היישוב היה שייך לדנמרק ולאחר מכן למסדר הליבוני (עד שנת 1558). האבירים הליבונים בנו את המבצר, אשר השתמר ברובו עד ימינו. ב-11 במאי 1558 נכבשה העיר על ידי צבאו של איוואן האיום. ב-15 בספטמבר 1581 נכבשה העיר על ידי הצבא השוודי. כעבור 9 שנים צר הצבא הרוסי על העיר אך לא הצליח לכבוש אותה. בשנת 1595 חתמו רוסיה ושוודיה על הסכם שלום, לפיו הועברה העיר באופן רשמי לידי שוודיה. בשנת 1700 עם פרוץ מלחמת הצפון הגדולה ניסה הצבא הפולני לכבוש את העיר, אך הובס בקרב נארווה. בסופו של דבר בשנת 1704 העיר נכבשה על ידי הרוסים והייתה חלק של האימפריה הרוסית עד להתפרקות האימפריה. במרץ 1918 נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני, ששלט בעיר עד לסיום מלחמת העולם הראשונה. בנובמבר 1918 נסוג הצבא הגרמני מהעיר. לאחר נסיגתו, השתלט הצבא האדום על העיר והחזיק בה למשך חודשיים. בינואר 1919 יחידות של הצבא האסטוני ושל הצבא הלבן הצליחו לכבוש את העיר. נארווה הפכה לחלק ממדינת אסטוניה העצמאית. במהלך מלחמת העולם השנייה כבש וורמאכט את נארווה ב-17 באוגוסט 1941. במהלך הכיבוש הנאצי נהרסה העיר העתיקה של נארווה (ולא שוחזרה עד היום). הצבא האדום שחרר את העיר ב-26 ביולי 1944. נכון ל-1 בינואר 2014 התגוררו בנארווה 62,000 תושבים, מהם: 81% רוסים, 4% אסטונים, 2.5% אוקראינים והשאר - לאומים אחרים (בלארוסים, ארמנים, גרמנים, פינים). בשנת 1934 אסטונים היוו כ-64% מאוכלוסיית העיר. כמעט כל אוכלוסיית העיר עזבה אותה במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה לעיר הגיעו הרבה רוסים שמהווים עתה את הרוב בעיר. בקרבת העיר נמצאות 2 תחנות הכוח שבזכותן המדינה אינה תלויה במקורות אנרגיה חיצוניים. תחנות כוח אלה מבוססות על פצלי שמן. בעיר נמצא מפעל הטקסטיל "קרנהולם" ("Krenholm") - מפעל חומרי בניין; וכן מפעלים נוספים. בעיר גדלו כמה ספורטאים מפורסמים: פאול קרס, שחמטאי שהיה מועמד לאליפות העולם וואלרי קרפין שזכה בתארים במסגרת קבוצות כדורגל רוסיות. קבוצת כדורגל עירונית נארווה טרנס משתתפת בתחרויות של ליגת העל האסטונית. טירת הרמן בניין העירייה כנסיית אלכסנדר לנארווה ברית ערים תאומות עם הערים: מולדובה בלץ, מולדובה בלארוס בוריסוב, בלארוס ארצות הברית בל אייר, מרילנד, ארצות הברית אוקראינה דונצק, אוקראינה אוקראינה צ'ורנומורסק, אוקראינה פולין אלבלונג, פולין רוסיה איוואנגורוד, רוסיה גאורגיה כובולתי, גאורגיה פינלנד לאהטי, פינלנד (מ־1994) רוסיה פטרוזבודסק, רוסיה רוסיה המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מערבי, רוסיה הרפובליקה העממית של סין שיאמן, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא נארווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נארווה (באסטונית וברוסית) נארווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יעקובשווילי

יעקובשווילי הוא שם משפחה יהודי-גאורגי שפירושו הוא "בן יעקב" (בגאורגית: იაკობაშვილი). האם התכוונתם ל... תמור יעקובשווילי – פוליטיקאי יהודי-גאורגי. השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים של גאורגיה דוד יעקובשווילי – איש עסקים יהודי-גאורגי-רוסי. יצרן החלב השלישי בגודלו בעולם ראו גם: בן יעקב – הצורה המקבילה בעברית לשם המשפחה יעקובשווילי יעקובסון, יעקבסון, יאקובסון, יעקבזון, יעקובזון – צורות מקבילות בשפות הודו-אירופיות לשם המשפחה יעקובשווילי