laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פוטז 63

פוטז 63 (בצרפתית: Potez 63; ידוע גם כפוטז 630) הוא מטוס קרב צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה. בעיצובו דמה המטוס למטוס הקרב הגרמני מסרשמיט Bf 110 ולמפציץ הקל הבריטי בריסטול בלנהיים. המטוס עוצב על מנת לעמוד בדרישות שהעלה הצבא הצרפתי ב-1934 לתכנון מטוס קרב כבד. אב הטיפוס הראשון המריא ב-1936, ונראה כהצלחה. המטוס היה מטוס דו מנועי, חד כנפי, בעל שני זנבות, ובו שלושה מקומות לאנשי צוות - טייס, נווט ותותחן אחורי. ב-1937 סופקו לחיל האוויר הצרפתי 80 מטוסים, שכונו פוטז 630, ולאחר מכן הוזמנו מטוסים רבים נוספים. מנועיו של המטוס היו בעייתיים במידה כזו שהיה צורך להחליף את היחידות שסופקו בדגם מתקדם יותר, מס' 631, בעל מנוע שונה. דבר זה הביא לכך שה-631 היה איטי יותר, והתקשה להתמודד עם מפציצים גרמניים מהירים, או עם מטוס הקרב העיקרי של הלופטוואפה המסרשמיט Bf 109. ייצורו של המטוס היה זול יותר ומהיר יותר ממטוס הקרב מוראן-סולנייה M.S. 406 שפותח במקביל. כתוצאה מכך הצטייד חיל האוויר הצרפתי בכמות גדולה יותר של מטוסים אלו, ופיתח להם מספר דגמים, לרבות דגמים המיועדים לקרב, להפצצה, לאימונים ואף לסיור. דגם מתקדם יותר שמספרו 633 סופק במספר מועט של יחידות לפני המערכה על צרפת בה הובסה צרפת. מספר נוסף של יחידות סופק לרומניה וליוון. הרומנים השתמשו במטוס במלחמתם נגד ברית המועצות ואילו היוונים השתמשו בו במלחמת איטליה–יוון. מטוסים שהוזמנו על ידי סין הוחרמו על ידי הממשל הקולוניאלי הצרפתי בהודו סין ולחמו במלחמה כנגד תאילנד בשנת 1941. ייצורו של המטוס נמשך תחת הכיבוש הגרמני, והלופטוואפה השתמש בו למשימות אימון וקישור. יותר מ-700 מטוסים סופקו לחיל האוויר הצרפתי, מתוכם הושמדו 220 במערכה על צרפת. המטוס שימש את חיל האוויר של צרפת של וישי במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון, כמו גם את חיל האוויר של צרפת החופשית בלוחמה בצפון אפריקה. המטוס נחשב נוח לטיסה, ובעל חימוש כבד יחסית, ויכול היה לספוג נזק כבד בטרם הושבת. עם זאת, בעיית המנוע הביאה לכך שלא יכול היה להתמודד עם מטוסים אחרים מדורו, והיה טרף קל למטוסי המסרשמיט, בדומה למטוסי הפיירי באטל והבריסטול בלנהיים הבריטים. בעיה נוספת היה דמיונו החיצוני למסרשמיט Bf 110 (שני מנועים, זנב כפול, חופת טייס ארוכה) שהביא לכך שמספר מטוסים הושמדו ב"אש ידידותית". מדיה וקבצים בנושא פוטז 63 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האופרה הארצישראלית העממית

האופרה הארצישראלית העממית הייתה להקת האופרה היחידה שפעלה בארץ ישראל בשנים 1941–1947, בתקופת המנדט הבריטי (לפניה פעלה "האופרה הארצישראלית" בשנים 1923–1940 ובסוף שנת 1947 הוקמה "האופרה הישראלית"). האופרה הארצישראלית העממית הוקמה בפברואר 1941 על ידי מרק לברי וגאורג זינגר. חבריה התארגנו על בסיס קואופרטיבי וכללו שלושה מנצחים ובמאים, 10 סולנים, 36 נגני תזמורת, 10 רקדניות ומקהלה בת שמונה זמרים. על חברי הקואופרטיב נמנו גם 15 עובדים טכניים. הרקדנית מיה ארבטובה שימשה ככוריאוגרפית. מרדכי גולינקין, מייסד האופרה הארצישראלית, לא נכלל בקואופרטיב, אלא עבד באופרה על תקן של "מנצח כבוד". בין הסולנים נמנו יוספה שוקן, פאולו גורין, יהודה הר-מלח ויוסף גולנד. חלק מן ההצגות הועלו בקולנוע מוגרבי. כדי להתמודד עם המצוקה הכלכלית שבה הייתה האופרה נתונה, הוחלט בנובמבר 1942 על הקמת "חוג ידידי האופרה", שמטרתו העיקרית הייתה לרכז משאבים כספיים למימון מיזמים אומנותיים ואמור היה לשמש גשר בין האופרה לבין הציבור. על חברי החוג נמנו אישי ציבור מרבדים שונים, ביניהם אריה שנקר, יהודה מצב טוקטלי, האחים זכי ומשה שלוש ואחרים. על חברי הוועד הפועל של החוג נמנה גם שמחה אבן-זהר. גולת הכותרת של אופרה זו הייתה הפקתה של האופרה העברית הראשונה, "דן השומר" (שהלחין מרק לברי, בבימויו של משה הלוי), בשנת 1945. בנובמבר אותה שנה הגיעה לארץ זמרת הסופרן אדיס דה פיליפ, והיא הופיעה באופרה החל מדצמבר 1945 ועד יוני 1946. את הכנסותיה מן ההופעות תרמה לקופת האופרה. בדצמבר אותה שנה ערכה גם קונצרט מיוחד בבזל, בעת כינוסו של הקונגרס הציוני ה-22, למען האופרה. בין ההפקות הנוספות שהעלתה האופרה ניתן למנות את "לה טראוויאטה" ו"לה בוהם". האופרה העממית נאלצה להפסיק את פעילותה עקב קשיים כלכליים בתחילת 1947. במהלך פעילותה העלתה 18 אופרות ואופרטות שונות בפני קהל של יותר מ-150 אלף צופים. האופרה הארצישראלית העממית, דף שער בספרייה הלאומית יוסף אוליצקי, אדיס: פרקים בתולדות חייה של אדיס דה-פיליפ, תל אביב: הוצאת המחבר, תשמ"ג 1983. חוג האופרה הארץ ישראלית, האופרה הארצישראלית העממית, תל אביב : חוג ידידי האופרה הארצישראלית העממית, 1946.
ז'וסלין לגארד

ז'וסלין לגארד (באנגלית: Jocelyne LaGarde; ‏1924 – 12 בספטמבר 1979) הייתה שחקנית טהיטית שזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1966 על הופעתה היחידה בקריירה בסרט "הוואי". לגארד נולדה וגדלה בעיר פפאטה, טהיטי. היא נבחרה באקראי ללא כל ניסיון משחק בשנת 1965 על פי פניה ומבנה גופה לתפקיד המלכה מלאמה קנאקואה בעיבודו הקולנועי של הבמאי זוכה האוסקר ג'ורג' רוי היל לספרו המפורסם של ג'יימס מיצ'נר "הוואי". לצורך התפקיד סיפק לה המפיק המצליח וולטר מירש מאמן אישי שלימד אותה אנגלית, מכיוון שלגארד הייתה דוברת צרפתית וטהיטית בלבד. על אף שלגארד הייתה אלמונית לצד סוללת כוכבי הסרט ג'ולי אנדרוז, מקס פון סידוב, ג'ין הקמן וריצ'רד האריס, היא הצליחה לגנוב את ההצגה לאחר שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, היחידה מבין הקאסט שהייתה מועמדת לפרס אוסקר. על הופעתה הקולנועית הראשונה והיחידה זכתה לגארד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. לגארד הייתה ליחידה שזכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר על הופעה בודדת כל הקריירה. נפטרה בשנת 1979 בגיל 55 בביתה שבפפאטה, טהיטי. מדיה וקבצים בנושא ז'וסלין לגארד בוויקישיתוף ז'וסלין לגארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'וסלין לגארד, באתר AllMovie (באנגלית)
Kickstarter

Kickstarter (מאנגלית "נותן דחיפה ראשונית") היא חברה לתועלת הציבור המפעילה אתר המממש רעיונות יצירתיים באמצעות מימון המונים. מהקמתו ב-2008, מימן האתר מגוון רחב של פרויקטים, כגון סרטי אינדי, מוזיקה וקומיקס, עיתונות, משחקי מחשב ופרויקטים הקשורים במזון. בשנת 2012 החל גיוס המונים לפיתוח משחק מחשב "Castle Story", כאשר המטרה הייתה לגייס 80 אלף $, מהר מאוד היקף הגיוס הגיע ל-700 אלף $. בתחילת שנת 2014 פרסם האתר כי במהלך שנת 2013 חלה צמיחה של 50% בהיקף הגיוסים, וגויסו סך הכל כ-480 מיליון דולר, ב-3 במרץ 2014 פרסם האתר כי גויסו בסך הכל מיליארד דולר. Kickstarter הוא אתר המשמש פלטפורמה לגיוס כספים בשיטת מימון המונים. שיטה זו חוסכת פנייה למשקיעים מקצועיים, הדרך המרכזית להשגת מימון. באפשרותם של הנרשמים לאתר לפרסם את הרעיון שלהם בצורה של פרויקט עתידי, ולבקש מגולשים תמיכה כלכלית בתמורה לגמול כלשהו. לכל סכום אותו הגולש מעוניין "לתרום" ("Pledge"), היזם מציע גמול ההולך וגדל בהתאם לגודל התרומה. על יוצרי הפרויקט לבחור תאריך יעד ומטרה כספית מינימלית, כך שאם הפרויקט לא צובר את הסכום הנדרש עד לתאריך הנבחר, הכסף לא נגבה כלל. הכסף עבור הפרויקט "נתרם" באמצעות אתר אמזון. אם הפרויקט עמד ביעדיו, הכסף מועבר לידי היזם, כאשר 5 אחוזים מועברים לאתר וכ-5 אחוז נוספים מועברים לאמזון. בשונה מצורות השקעה וגיוס כספים אחרות, Kickstarter לא תובעים בעלות כלשהי על הפרויקט או תוצריו. למרות זאת, לאחר שהפרויקט מומן נשמר דף מסכם בארכיון האתר, הנגיש לכלל הגולשים, ואינו ניתן לעריכה או הסרה. ליזמים אין מחויבות משפטית להשתמש בכסף שצברו למימון הפרויקט, או לספק תוצר כלשהו, והאתר הואשם בחוסר בקרת איכות על הפרויקטים שבו. Kickstarter ממליץ לגולשיו להשתמש בשיקול דעת לפני שהם תורמים לפרויקט ומזהיר את היזמים מפני תביעות משפטיות במידה ולא יעמדו בהבטחותיהם. גיוס כספים יכול להיעשות רק על ידי תושבי מדינות מסוימות, בחלקן תחת הגבלות מסוימות. בארצות הברית ובאוסטרליה לדוגמה אין הגבלות, בקנדה יש תלות בסוג כרטיס האשראי של מבקשי המימון, ובישראל אין כלל יכולת ליצור פרויקטים. מדיה וקבצים בנושא Kickstarter בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Kickstarter (באנגלית) Kickstarter, ברשת החברתית פייסבוק Kickstarter, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Kickstarter, ברשת החברתית אינסטגרם Kickstarter, סרטונים בערוץ היוטיוב אליחי וידל, ירון כהן-צמח, קיקסטארטר: עכשיו גם ליזמים העצלנים יש תוכנית ריאליטי משלהם, באתר TheMarker‏, 17 באוגוסט 2012 הראל עילם, קיקסטארטר גידל מפלצת, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2014 מיכל רמתי, אקונומיסט, בן אדם רוצה 10 דולרים כדי להכין סלט תפו"א. לא תיתנו?, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2015 https://www.gamezone.com/previews/castle-story-shows-us-its-adorable-little-bones/ עומר כביר, סיכום 2013 של קיקסטארטר: התמונה אופטימית. והמציאות?, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2014. Who can use Kickstarter?
טום ג'ואד

טום ג'ואד (באנגלית: Tom Joad) הוא דמות ספרותית, בנה השני של משפחת ג'ואד וגיבור הספר "ענבי זעם" מאת ג'ון סטיינבק. בסרט המועמד לאוסקר שהופק על פי הספר ב-1940 גילם את דמותו השחקן הנרי פונדה והיה מועמד עליו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לאותה שנה. טום ג'ואד, יליד אוקלהומה היה מעורב בקטטה, שיריבו נהרג בה, כארבע שנים לפני תחילת אירוע הספר "ענבי זעם". הוא נשפט לשבע שנים בכלא בעוון הריגה, אך שוחרר על-תנאי והגיע לבית משפחתו בעוד מועד להצטרף אליהם ערב צאתם לדרך הארוכה לקליפורניה. על אף שתנאי שחרורו אסרו עליו לצאת מן המדינה, והוא נאלץ לעבור את הגבול המדיני בהסתר, איננו מוכן להיפרד ממשפחתו. בהמשך הופך טום למנהיג המשפחה ולמשענתה, אך נאלץ להפרד מעליה לאחר שנקם את רצח המטיף ומנהיג השביתה ג'ים קייסי ונאלץ לשוב ולהסתתר. קיימים מספר הרמזים המקשרים בין דמותו של טום למשה רבנו, הוא הרג אדם, יצא לגלות ושב על מנת להוביל את משפחתו המורחבת (שבה 12 נפשות, כמניין שבטי ישראל) אל הארץ המובטחת. תשובתו של טום לאמו, בשעה שהוא יוצא לקראת חיים של מנהיג פועלים, מפי הנרי פונדה בסרט (בנסיבות שונות מעט מאלה מאלה שבספר), היא אחד מציטוטי הפרדה הנודעים בקולנוע, הייתה מועמדת לרשימת "100 סרטים... 100 ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי ומוזכרת ברשימות רבות אחרות: אני אהיה מסביב בחושך. אני אהיה בכל מקום - איפה שלא תסתכלי. בכל מקום שמתנהל מאבק להאכיל את הרעבים, שם אהיה. בכל מקום שבו שוטר מכה מישהו, שם אהיה... וכאשר אנשינו יאכלו מפרי אדמתם ויגיעו אל המנוחה ואל הנחלה - אז, שם אהיה. — ג'ון סטיינבק, ענבי זעם, הוצאת ידיעות ספרים 2010, עמוד 561. עברית:גרשון גירון דמותו של טום ג'ואד דורגה במקום ה-12 (כגיבור) ברשימת "מאה שנים... 100 גיבורים ונבלים" של מכון הסרטים האמריקאי ב-2003‏. וודי גאת'רי כתב ב-1960 שיר בשם "טום ג'ואד", כסמל למאבק באי צדק חברתי. בשנת 1995 כתב ברוס ספרינגסטין את השיר "הרוח של טום ג'ואד" וכלל אותו באלבום באותו שם. ספרינגסטין ביצע את השיר בין היתר כחלק מקמפיין הבחירות של ברק אובמה במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. להקת רייג' אגיינסט דה מאשין חידשה את השיר. אתר אינטרנט לשלום וצדק חברתי קרא לעצמו http://www.tomjoad.org. ניתוח דמות ספרותית (באנגלית) ג'ון סטיינבק, ענבי זעם, הוצאת ידיעות ספרים 2010, הערות שוליים בעמודים 136, 142 למשל: Fictional Farewells, The speech of Tom Joad 100 YEARS…100 HEROES & VILLAINS Tom Joad Words and Music by Woody Guthrie The Ghost Of Tom Joad Bruce Springsteen
סוכרת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סוכרת – ערך כללי על מחלת הסוכרת סוכרת והיריון – ערך כללי על מחלת הסוכרת בהיריון סוכרת הריונית – סוכרת המופיעה בעת ההיריון, וחולפת בדך כלל לאחריה סוכרת מסוג 1 – מוכרת גם כסוכרת נעורים סוכרת מסוג 2 סוכרת כלייתית – סיבוך של מחלת הסוכרת הגורם לירידה בתפקוד הכליה תפלת השתן – (סוכרת תפלה), מחלה הגורמת להפרשת כמויות גדולות של שתן סוכרת MODY – סוג נדיר יחסית של מחלת הסכרת, המתאפיין בערכי סוכר גבוהים במקצת ומופיע בגילאים צעירים סוכרת נאונטלית – עודף סוכר בדם הנגרם לעובר במהלך ההיריון היפרגליקמיה – עודף סוכר בדם היפוגליקמיה – חוסר סוכר בדם
לואר 130

לואר 130 (בצרפתית: Loire 130) היה מטוס ימי חד מנועי צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה שיוצר על ידי חברת לוַּאר תעופה (אנ'). באמצע שנות ה-30 דרש הצי הצרפתי פיתוחו של מטוס ימי שיוכל לפעול מסיפונן של אוניות מערכה וסיירות. הלואר 130 המריא לראשונה ב-1934 והועדף על ידי הצי הצרפתי על פני חמישה דגמי אחרים. המטוס נכנס לשירות ב-1937 ו-150 יחידות סופקו לצי הצרפתי, כאשר הוא מחליף את מרבית המטוסים הימיים שהיו בשירות צרפת עד אז. המטוס שירת את הצי הצרפתי, וכן את יחידות צרפת של וישי במהלך מלחמת העולם השנייה. לא מעט יחידות שרדו את המלחמה, ונותרו בשירות הצבא הצרפתי, במיוחד ביחידות ששירתו במושבות צרפת, עד שנת 1951. מדיה וקבצים בנושא לואר 130 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מטוסים ובנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוידס לונדון

לויד'ס של לונדון {באנגלית: Lloyd's of London), הידוע בדרך כלל בשם "לויד'ס", הוא שוק ביטוח וביטוח משנה הממוקם בלונדון. בניגוד לרוב מתחרותיו בענף, הוא אינו חברת ביטוח אלא גוף תאגידי המנוהל על פי "חוק לויד'ס 1871" וחוקים נוספים. הוא פועל כשוק הדדי-חלקי שבתוכו מספר רב של גופים פיננסיים, המקובצים בתאגידים, המתאחדים כדי לאגד ולפזר את הסיכון שאותו הם מבטחים. חתמים אלה, או "חברים", הם אוסף של תאגידים ואנשים פרטיים כאחד, והם מכונים באופן מסורתי "שמות" ("Names"). לויד'ס של לונדון פועל מבניין לוידס הממוקם בסיטי של לונדון הוא אחד הסמלים הארכיטקטוניים של לונדון. תכנן את בניין לוידס ריצ'רד רוג'רס, מהאדריכלים המפורסמים ומכוכבי הארכיטקטורה הגדולים של בריטניה. סגנונו בבניין הזה זכה לתואר "אדריכלות האינסייד אאוט", שכן הוא הוציא אל מחוץ לבניין את כל המערכות שלרוב נמצאות בתוכו - צינורות, תעלות אוורור, מערכות מיזוג, כבלי חשמל, מעליות ועוד מדיה וקבצים בנושא לוידס לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוידס לונדון (באנגלית) דפנה מאור, אסון? טרור? מתקפת סייבר? "הם רואים סכנה, אני רואה הזדמנות", באתר TheMarker‏, 7 בינואר 2018 לוידס לונדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות העולם בשח מהיר 2012

אליפות העולם בשחמט 2012 - שחמט מהיר התקיימה באסטנה, בירת קזחסטן בין התאריכים 6–8 ביולי 2012 ותחרות בליץ בין התאריכים 9–10 ביולי 2012. לתחרות הוזמנו שחמטאי הצמרת העולמית. מספר ימים לפני תחילת התחרות התקיימו משחקי מבחן לשחקנים שלא הוזמנו ישירות לגמר האליפות. בתחרות השתתפו 16 שחמטאים שהתמודדו בינם לבין עצמם, כאשר כל שחקן שיחק נגד כל אחד מהאחרים בשיטת ליגה בת סיבוב אחד, דהיינו 15 משחקים לכל שחקן. באליפות השח המהיר ניצח סרגיי קריאקין שזכה ב-11.5 נקודות מתוך 15 אפשריות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 10.5 נקודות, ובמקום השלישי (בהתרת נקודות) אלוף העולם לשעבר וסלין טופאלוב עם 9.5 נקודות. נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום השישי עם 8 נקודות. תחרות הבליץ נערכה במתכונת שבה כל שחקן משחק נגד כל אחד מהאחרים בשני הצבעים, דהיינו 30 משחקים לכל שחקן. בתחרות זו ניצח אלכסנדר גרישצ'וק עם 20 נקודות מתוך 30 אפשרויות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 19.5 נקודות, ובמקום השלישי סרגיי קריאקין עם 18.5 נקודות. נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום העשירי עם 13.5 נקודות. בתחרויות השתתפו השחמטאים הבאים: טבלת הסיום של התחרות המהירה, באתר פיד"ה טבלת הסיום של תחרות הבזק, באתר פיד"ה
ארנסט הס

ארנסט מוריץ הס (בגרמנית: Ernst Moritz Hess; ‏20 במרץ 1890 – 14 בספטמבר 1983) היה גרמני-יהודי אשר שירת ביחד עם אדולף היטלר במלחמת העולם הראשונה, וזכה להגנתו של היטלר בחלק מתקופת השואה. ארנסט הס נולד בשנת 1890 בגלזנקירשן. אביו יוליוס היה עורך דין ואמו אליזבת הייתה בת למשפחת בנקאים יהודית מוצלר. הוא הוטבל לנצרות, אך מכיוון שאמו הייתה יהודייה נחשב ליהודי על פי חוקי הגזע הנאצים. התגורר בדיסלדורף לפני מלחמת העולם הראשונה. הס התגייס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה והוצב ביחידת חיל הרגלים של בוואריה. הס שירת לכל אורך תקופת המלחמה בין השנים 1914 ועד 1918 באזור פלנדריה שבחזית המערבית. במהלך שירותו נפצע פעמיים, עוטר בעיטורי גבורה, וזכה לקידום בדרגה. בתקופה מסוימת בשנת 1916 שימש אף כמפקדו הישיר של היטלר. בתקופה שלפני עליית הנאצים לשלטון שימש הס כשופט בעיר וופרטל ומאוחר יותר בעיר דיסלדורף, שם התגורר עם אשתו מרגרטה ובתו אורסולה. בשנת 1936, לאחר חקיקת חוקי הגזע, הודח מתפקידו, הותקף בידי פעילים נאצים ועבר להתגורר עם משפחתו באיטליה. בתקופת שהותו באיטליה פנה הס להיטלר באמצעות פריץ וידמן, חבר משותף מתקופת השירות הצבאי אשר שימש כעוזרו של ראש לשכתו של היטלר, בבקשת רחמים, ולביטול הסיווג היהודי במסמכיו. היטלר נענה לבקשה, הורה להעביר להס את כספי הפנסיה שלו לאיטליה ואף פטר אותו מחובת הזיהוי כיהודי במסמכי הזהות שלו. בשנת 1939, בעקבות ההסכם בין גרמניה ואיטליה, נאלץ הס לחזור למולדתו לאחר שניסיונו להגר לשווייץ נכשל. למרות זאת לא נרדף על ידי השלטונות ובמסמך מאוגוסט 1940 הורה היינריך הימלר ליחידות הס"ס שלא לגרש או לרדוף את הס ומשפחתו וזאת על פי בקשתו האישית של היטלר אשר שירת איתו במלחמת העולם הראשונה. למרות זאת, ביוני 1941 נדרש להתייצב בפני השלטונות, והובהר לו כי כתב ההגנה שקיבל אינו בתוקף, הוא אינו זכאי לפריבילגיה כלשהי והמסמך עצמו אף נלקח ממנו. הס גורש למחנה ריכוז ליד מינכן וביצע שם עבודות כפייה. הוא זכה להגנה מינימלית בזכות נישואיו לנוצרייה פרוטסטנטית. אחותו ואמו נשלחו לטרזיינשטט. בהמשך הועברה אחותו לאושוויץ שם נרצחה. אמו הצליחה להימלט לשווייץ עם בנה מנישואים אחרים. לאחר המלחמה המשיך הס להתגורר בגרמניה. הוא סירב לחזור לתפקידו כשופט עקב חוסר רצונו לעבוד לצד עמיתים ששיתפו פעולה עם המפלגה הנאצית. ועבד כמנהל בכיר בחברת הרכבות בפרנקפורט. על עבודתו ברכבת קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הס נפטר בשנת 1983. מדיה וקבצים בנושא ארנסט הס בוויקישיתוף עופר אדרת, כך הגן היטלר על הקצין היהודי שהיה מפקדו, באתר הארץ, 6 ביולי 2012 ynet, איך עזר היטלר למפקדו היהודי, באתר ynet, 6 ביולי 2012 על הפרשה ב"טלגרף" (באנגלית)
תחנת ויקטוריה (לונדון)

תחנת לונדון ויקטוריה (באנגלית: London Victoria Station) היא תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית ומרכז תחבורה בעיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. תחנת ויקטוריה מורכבת למעשה משתי תחנות רכבת אשר משרתות קווי רכבת לדרום-מזרח אנגליה, תחנת רכבת תחתית אשר משרתת את הקווים סירקל ודיסטריקט, ותחנת רכבת תחתית במפלס עמוק אשר משרתת את קו ויקטוריה. מלבד מרכיבים אלו, במתחם התחנה מצויים גם מרכזי תחבורה נוספים כמו תחנת אוטובוסים בקווים עירוניים (ממוקמת בכניסה למבנה הראשי) ותחנת אוטובוסים לקווים המגיעים ליעדים ברחבי בריטניה. תחנת ויקטוריה קרויה כך על שם רחוב ויקטוריה שאליו היא פונה, הרחוב קרוי כך על שם המלכה ויקטוריה. תחנת ויקטוריה היא השנייה בגודלה בבריטניה מבחינת נפח הנוסעים העוברים בה, עם כ-73 מיליון נוסעים בשנה. התחנה נפתחה לציבור ב-1 באוקטובר 1860. תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה מחולקת למעשה לשתי תחנות; תחנה המשרתת את קו ויקטוריה ותחנה מעט מרוחקת משם ומחוברת בעזרת מעבר תת-קרקעי, אשר משרתת את הקווים סירקל ודיסטריקט. קו ויקטוריה הוא קו במפלס עמוק, בעוד שהתחנה השנייה קרובה לפני הקרקע משום שהקווים נחפרו בצורת "חפירה וכיסוי". בשלב הראשון נפתחה תחנת הרכבת התחתית ב-24 בדצמבר 1868 על ידי חברת 'מטרופוליטן דיסטריקט ריילווי' (לימים קו דיסטריקט). בשנת 1872 התחנה הפכה לחלק מהמעגל המרכזי (Middle Circle) והמעגל החיצוני (Outer Circle) עד שאלו הופסקו בשנת 1900 ו-1908 בהתאמה. בתחילת המאה מבנה התחנה המקורי שופץ מחדש ונבנה מעליו בניין משרדים, בין השנים 1902-3 קו הרכבת התחתית שודרג למערכת חשמלית. בשנת 1949, בנוסף לקו דיסטריקט שעבר בתחנה, נחנך גם הקו סירקל שהתבסס על קו 'המעגל הפנימי' (Inner Circle). ב-7 במרץ 1969 נפתח החלק השני של תחנת הרכבת התחתית; תחנה במפלס עמוק, קרובה יותר לתחנת הרכבת הראשית, לשירות קו ויקטוריה החדש. תחילה הייתה התחנה תחנה סופית עד לסיום העבודות על הקו, וב-23 ביולי 1971 נפתח החלק הדרומי של הקו לכיוון בריקסטון. תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה היא תחנה מוצעת להיכלל בקו צ'לסי-האקלי, המוכר גם בתור "קרוסרייל 2" (Crossrail 2). קו זה עתיד להיכנס לשלבי הסיום רק לאחר השלמת הקו הראשון "קרוסרייל 1" בשנת 2018. בספרו של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות", הדמות הראשית בעלילה ג'ון וורת'ינג התגלה כשהיה תינוק בתיק בתחנת ויקטוריה. תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה מופיעה בקומיקס "ונדטה" כשהיא נטושה. "תחנת ויקטוריה" הוא שמו של מחזה קצר שנכתב על ידי המחזאי הבריטי הרולד פינטר. אתר האינטרנט הרשמי של תחנת ויקטוריה תחנת ויקטוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עמוד התחנה, באתר חברת נטוורק רייל מפה של התחנה, באתר חברת נטוורק רייל
דיסטומו

דיסטומו (ביוונית: Δίστομο) היא עיר במערב בויאוטיה שבמרכז יוון - 5 ק"מ צפונית למפרץ קורינתוס, 9 ק"מ דרומית לארצ'ובה, 12 ק"מ מזרחית לדספינה, 16 ק"מ דרום-מזרחית לדלפי, 18 ק"מ מערבית לליבאדייה ו-105 ק"מ צפון-מערבית לאתונה. העיר ממוקמת במדרונות הר הליקון, בגובה 450 מ', ומצפון לה עובר כביש 48 (אנטיריו - נפפקטוס - דלפי - ליבאדייה). כיום מונה העיר 4,368 תושבים. העיר ידועה בשל טבח דיסטומו שבוצע בה ב-1944 על ידי הנאצים ובנוסף, בשל אחד המנזרים המפורסמים ביוון, מנזר הוסיוס לוקאס הסמוך לעיר ונחשב לאחת הדוגמאות החשובות ביותר לאדריכלות ביזנטית. ערך מורחב – טבח דיסטומו עם הפלישה לנורמנדיה ב-6 ביוני 1944 הגבירו הפרטיזנים היוונים את התקפותיהם על הגרמנים. במקום שהתה הדיוויזיה המשוריינת ה-4 של האס אס. בבוקר 10 ביוני 1944 נע טור משוריין לעבר דיסטומו. בדרך החיילים פתחו באש על איכרים, הרגו חמישה ושבו שנים עשר כבני ערובה. ההוראות שקיבלו היו: על כל גרמני הרוג יש להרוג 50 יוונים, ועל עשרה גרמנים הרוגים יש לחסל כפר שלם. השיירה נעצרה במרכז העיירה, והכומר המקומי נחקר על הימצאות פרטיזנים באזור. משלא קיבלו תשובות לשאלותיהם, השאירו במקום כוחות שנועדו להפחיד את האוכלוסייה, והטור עזב את דיסטומו. קילומטרים ספורים מהעיירה הותקפו כלי הרכב על ידי כוח פרטיזנים גדול. בקרב נהרגו 40 גרמנים. השיירה חזרה לדיסטומו. 12 בני הערובה הוצאו מיד להורג בפומבי, וניתנה הוראה לבצע טבח בתושבי העיירה כנקמה. הגרמנים חדרו לבתים והרגו כל מי שנקרה בדרכם, מתינוקות שטרם הוטבלו ועד לזקנים. הבתים נשדדו ונשרפו. בסך הכול נהרגו 218 אזרחים. זהו הפשע השני בגודלו נגד אוכלוסייה אזרחית יוונית במלחמת העולם השנייה לאחר הטבח בקלבריטה. באותו יום ממש אירע הטבח בכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן, ובדיוק שנתיים לפני כן אירע הטבח בכפר הצ'כי לידיצה. ב-10 ביוני נערכות אזכרות בשלושת המקומות האלה. מדיה וקבצים בנושא דיסטומו בוויקישיתוף
קרלוס גרסיה

קרלוס גרסיה בדיאס (בספרדית: Carlos García Badías; נולד ב-29 באפריל 1984 בברצלונה) הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת הבלם. גרסיה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אספניול, ובמקביל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד. בשנת 2003 היה שותף להעפלה לגמר גביע העולם לנבחרות עד גיל 20 שנערך באיחוד האמירויות, ובאותה שנה עלה לקבוצת הבוגרים של אספניול, אך שיחק בעיקר בקבוצת המילואים. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך באוקטובר 2003 נגד ריאל מדריד. בסך הכל שיחק שלושה משחקים במהלך עונה זו. בעונה העוקבת הושאל לקבוצת פולידפורטיבו אחידו מהליגה השלישית, בה שיחק 34 משחקים וכבש שער אחד. בשנת 2005 עבר לשחק באלמריה, ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה, תחת המאמן פאקו פלורס. גרסיה שיחק במדיה במשך שבע עונות רצופות, מלבד עונה אחת בה הושאל לריאל בטיס, ועלה איתה לליגה הראשונה. בעונתו האחרונה בקבוצה שיחק בכל אחד מ-37 משחקי הליגה ולא החמיץ דקה. לקראת עונת 2012/2013 הגיע גרסיה לישראל בהעברה חופשית, וחתם במכבי תל אביב לשלוש שנים. בעונה זו צוות במרכז ההגנה לצד איתן טיבי והיה גורם משמעותי בעונת האליפות של הקבוצה. רגע בולט בעונה זו היה במשחק החוץ במסגרת ליגת העל נגד בני יהודה באצטדיון בלומפילד כאשר גרסיה רץ להביא את הכדור מקו השער אחרי שער שוויון של ראדה פריצה בתוספת הזמן. ארבע דקות מאוחר יותר, בדקה ה-98 הובקע שער הניצחון של מכבי תל אביב שנתן לה תנופה גדולה בהמשך עונת האליפות. לקראת סוף העונה טס גרסיה לספרד על מנת לעבור ניתוח שהשביתו עד לסיום העונה. בעונת 2013/2014 חזר גרסיה להרכב והיה שותף במשחקי הקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בהמשך העפיל עם קבוצתו לשלב הבתים של הליגה האירופית, הופעתו הראשונה בקריירה במפעל אירופי. בעונה זו המשיך לגלות יציבות במרכז ההגנה, ואף כבש שני שערים, בדרך לזכייה עם קבוצתו באליפות שנייה רצופה. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן בגביע המדינה ובגביע הטוטו. עונה לאחר מכן העפיל עם מכבי לליגת האלופות, וכן לגמר גביע המדינה. ב-2 ביולי 2016 חתם גרסיה באלניהספור הטורקית לשנתיים. ב-29 בדצמבר 2017 פרש גרסיה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן מכבי תל אביב ז'ורדי קרויף. במאי 2018 סיים את תפקידו במכבי תל אביב. ב-7 בינואר 2022 מונה למאמנה של בית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. בסיום העונה סיים את תפקידו. מכבי תל אביב אליפות: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015 גביע המדינה: 2014/2015 גביע הטוטו: 2014/2015 הנבחרות הצעירות של ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 16: 2001 משחקי הים התיכון (עד גיל 23): 2005 מדיה וקבצים בנושא קרלוס גרסיה בוויקישיתוף קרלוס גרסיה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל קרלוס גרסיה, באתר Transfermarkt קרלוס גרסיה, באתר Soccerway קרלוס גרסיה, באתר BDFutbol קרלוס גרסיה, באתר WorldFootball.net קרלוס גרסיה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן באתר מכבי תל אביב ענבל מנור‏, הבלם הכי טוב בישראל?, באתר וואלה, 5 ביולי 2012 אורן יוסיפוביץ‏, שובו של המכביסט: על חזרתו של קרלוס גרסיה למכבי תל אביב, באתר וואלה, 15 בינואר 2018 קרלוס גארסיה חתם ל-3 שנים, באתר מכבי תל אביב, 26 ביוני 2012 ניר קינן, ‏המכביסט מאלמריה: קרלוס גארסיה הוא הגיבור של אמש, באתר ערוץ הספורט, 19 בפברואר 2013 קרלוס יסיים מחר את העונה, באתר מכבי תל אביב, 28 באפריל 2013 דור בלוך, ‏חוזר לצהוב: קרלוס גרסיה מונה לעוזר מאמן מכבי ת"א, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2017 קרלוס גרסיה מונה למאמן בית"ר תל אביב בת ים, באתר וואלה, 7 בינואר 2022