laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרטין יול

מארטן "מרטין" קורנליס יול (הולנדית: Maarten "Martin" Cornelis Jol; נולד ב-16 בינואר 1956 בהאג), שחקן עבר ומאמן כדורגל הולנדי שאימן את אל-אהלי המצרית ב-2016. אימן בעבר את קבוצת טוטנהאם הוטספר הלונדונית, והוביל אותה לגביע אופ"א לראשונה בשבע השנים האחרונות. יול התחיל את קריירת המשחק שלו כבלם בעיר הולדתו האג, שם שיחק בעונת 1976, לאחר מכן עבר לקבוצת הפאר הגרמנית באיירן מינכן. בנוסף הוא שיחק 4 עונות בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, שם קיבל את ההכרה שלו באנגליה. הוא נבחר לשחקן השנה בהולנד ב-1985, כשחזר לשחק בדן האג. גם את קריירת האימון הוא התחיל בעיר הולדתו, שם אימן בין השנים 1991-1995. הישגו הגדול ביותר בהולנד הוא הצלת ר.ק.ס. ואלבייק, שם אימן בין השנים 1998-2004, מירידה, והפיכתה למועדון צמרת. הוא זכה פעמיים התואר מאמן השנה בארצו. ב-2004 מונה לתפקיד מאמן טוטנהאם הוטספר -התפקיד הרם ביותר בקריירה שלו- במקום ז'אק סאנטיני. משחק הבכורה שלו היה בדרבי נגד ארסנל בו טוטנהאם הפסידה 5-4. זהו אחד ממשחקי הדרבי הצפון לונדוני הזכורים ביותר. הוא הגיע עם הקבוצה להצלחות יחסיות, בהן הגעה למקום החמישי בעונת 2005/06. ב-25 בנובמבר 2007 הכריז מרטין יול על התפטרותו מטוטנהאם הוטספר עקב תוצאות לא טובות. לאחר מכן אימן בהמבורג במשך עונה אחת, ובסופה החל לאמן את אייאקס אמסטרדם עד להתפטרותו מהמועדון בדצמבר 2010. ב-7 ביולי 2011 חתם יול בפולהאם לשנתיים. ב-1 בדצמבר 2013 פוטר מאימון הקבוצה בשל חוסר הצלחתו בתחילת העונה. ב-24 בפברואר 2016, מונה למאמנה של אל-אהלי המצרית שאותה אימן כחצי שנה (עד אוגוסט אותה השנה). דן האג הגביע ההולנדי: 1974/1975 רודה הגביע ההולנדי: 1996/1997 אייאקס הגביע ההולנדי: 2009/2010 אל אהלי אליפות מצרים: 2015/2016 מאמן העונה בליגה ההולנדית: 2000/2001 מאמן החודש בפרמייר ליג: דצמבר 2004 מדיה וקבצים בנושא מרטין יול בוויקישיתוף מרטין יול, באתר Transfermarkt מרטין יול, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרטין יול, באתר National Football Teams מרטין יול, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדד חומרה

מדד חוּמרה הוא אחד המדדים המשמשים בתחום ניתוח סיכונים. ניתן לבטא את מדד החומרה של פעילות (מטלה) כיחס (בין 0 ל-1), לרוב מבוטא באחוזים. במהלך (למשל מונטה קרלו) סימולציה משימה יכולה להצטרף או לצאת מהנתיב הקריטי בכל איטרציה נתונה. מדד החומרה מבטא את התדירות שבה משימה מסוימת הייתה בנתיב הקריטי במהלך הניתוח. משימות עם אינדקס ביקורתיות גבוה נוטות יותר לגרום לעיכוב בפרויקט מכיוון שהן נוטות יותר להיות בנתיב הקריטי. אם משימה לא קיימת עבור כמה איטרציות (למשל היא הסתברותית) אז היא מסומנת כלא קריטית. לדוגמה, משימה שהייתה קיימת במשך 50% מהאיטרציות והייתה קריטית ב-50% מהזמן שהיא קיימת תהיה בעלת מדד חומרה של 25%. מדד החומרה מאפשר לזהות משימות שעלולות לגרום לעיכובים בפרויקט. על ידי ניטור משימות עם מדד חומרה גבוה, סביר להניח שפרויקט יאחר פחות. אם למשימה יש מדד חומרה של 100% זה אומר שבמהלך הניתוח, לא משנה איך השתנו משכי המשימה, הנתיב הקריטי תמיד כלל את המשימה. סביר להניח שהמשימה תהיה מפתח בהשלמת הפרויקט בזמן. לעומת זאת, משימות עם מדד קריטיות נמוך או אפס נוטות הרבה פחות לגרום לעיכוב בתאריך סיום הפרויקט. רק בגלל שמשימה נמצאת בנתיב הקריטי כל הזמן, לא תמיד אומר שהמשימה תהיה משמעותית לתאריך סיום הפרויקט. לדוגמה, משימה שאורכה רק יום אחד לא סביר שתשפיע על סיום הפרויקט, אבל עדיין יכול להיות לה מדד קריטיות של 100%. כדי להימנע מבעיה זו יש למדוד גם את המתאם בין משך המשימה ומשך הפרויקט. ניתן להשתמש במתאם הדירוג של ספירמן או במתאם פירסון כדי למדוד את המתאם. Virine L, Trumper M (2013). ProjectThink. Gower. ISBN 978-1409454984. Virine L, Trumper M (2017). Project Risk Analysis Made Ridiculously Simple. World Scientific Publishing. ISBN 978-9814759373.
שערי הברזל

שערי הברזל (ברומנית: Porţile de Fier, בסרבית: Гвоздена врата) הוא שמו של קטע מתוואי הדנובה, באורך 134 קילומטרים, במפגש הרי הקרפטים עם הרי הבלקנים, בגבול רומניה עם סרביה. שערי הברזל הוא קניון שחצב נהר הדנובה בסלעי ההרים בדרכו אל הים השחור. המעבר צר ושימש בימי קדם מקום נוח להציב בו מארבי שודדים לעוברי הדרך וגם למארבים צבאיים נגד פולשים. בשנים 103–105 בנה אפולודור מדמשק במקום זה את גשר טראיאנוס שאיפשר את מעבר הצבא הרומי וכיבוש דאקיה במלחמה הדאקו-רומאית השנייה. בתקופה המודרנית הוקם במקום סכר עבור תחנת הכוח ההידרואלקטרית שבקרבת העיר אורשובה. בקטע הסרבי של הקניון יש פארק לאומי בשם "דרדפ". בקטע הרומני, ניצב הפסל דצ'באל, לזכר כיבוש דאקיה. הקניון היה זרוע סלעים רבים, שסיכנו מאוד את המפליגים בנהר. במהלך המאה ה-19, החל מ-1834, פעלה ממשלת הונגריה לפינוי מסלול שיט על ידי פיצוץ הסלעים בנתיב השיט. היוזמה התחדשה לקראת סוף המאה והגיעה לסיומה ב-1895. ב-1896 הגיע למקום פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה לחנוכת מסלול השיט, שעלה לאוצר ההונגרי יותר מעשרים מיליוני פלורינים, ולכבודו הגיעו גם קרול הראשון, מלך רומניה ומילאן הראשון, מלך סרביה. בנתיב השיט המשופר גדלה מאוד תנועת האוניות. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנתה במקום תחנת כוח הידרואלקטרית. בעקבות בנייתה הוצף האי אדה קלה ותושביו פונו לאזורים אחרים. זאב בן אריה, ‏קניון שערי הברזל – היכן שהדנובה פרצה דרך בהר, באתר GoTravel place/Iron-Gate-hydroelectric-project שערי הברזל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Stâncile Franz Joseph: Un dar de alianță militară, politică și economică (ברומנית)
מרכז המבקרים של בנק ישראל

מרכז המבקרים של בנק ישראל מציג את תפקידי הבנק העיקריים של הבנק המרכזי בישראל, ההיסטוריה שלו ותולדות המטבע במדינה. המרכז ממוקם בבניין בנק ישראל, בפינת הרחובות ליליינבלום ונחלת בנימין בתל אביב. המרכז נכלל כתחנה בשביל העצמאות המחבר בין עשר נקודות היסטוריות המספרות את ראשית תל אביב והכרזת העצמאות. במאי 2009 נפתח בבניין בנק ישראל בירושלים מרכז מבקרים לקהל הרחב. מטרות המרכז הן להכיר לציבור את הבנק המרכזי ואת תפקידיו הרחבים ובראשם השמירה על יציבות המחירים, את תרומתו לכלכלת המדינה. במוזיאון מוצגים תולדות המטבע בארץ בהם הלירה ישראלית, השקל והשקל החדש. במרכז המבקרים מוצגת תערוכה מקיפה על התפתחות אמצעי התשלום בעולם ובישראל, אמצעי הנפקת המטבע וסימני הביטחון על השטרות. בנוסף מוצגת במרכז תערוכה המתארת את ראשית הקמת בנק ישראל ושנותיו הראשונות כולל סיפור הקמתו. הביקור במרכז כולל הדרכות וסרטים בליווי סרטים והדרכות על תפקידיו של בנק ישראל. בשנת 2017, לאחר שהמרכז בירושלים נסגר בשל השיפוצים במבנה בירושלים, עבר מרכז המבקרים לבניין הבנק ברחוב ליליינבלום בתל אביב. תערוכות המרכז קבועות בדרך כלל ומשתנות לעיתים רחוקות. המרכז מציג את תפקידי הבנק העיקריים, תרומתו להתפתחות הכלכלה בישראל, תולדות המטבע מראשית שלטון המנדט ועד השתקפות אירועים היסטוריים ומורשת המדינה בעיצוב המטבעות והשטרות. במרכז שלוש תערוכות קבע עיקריות: הראשונה על ימיו הראשונים של הבנק, ההיסטוריה שלו ותהליך הקמתו וכיצד הבנק שומר על יציבות המחירים במדינה. התערוכה השנייה מציגה את תולדות המטבע, כולל הסברים מוחשיים על הליך הנפקת הכסף והדפסתו כולל אוסף שטרות היסטוריים והדרכת אמצעי הביטחון כנגד זיופים. התערוכה השלישית מציגה יצירות אמנות ישראליות עכשויות כפרשנות למשמעויות הכסף בחיי היומיום וחיי החברה בישראל. בניין המרכז בתל אביב הוא בניין לשימור שנבנה בשנת 1923 בסגנון אקלקטי ובו שכנו בית הדואר ומרכזיית הטלפונים הראשונה בעיר. בשנות ה-39 רכש בנק אשראי את הבית והוא שופץ בסגנון הבינלאומי בהתאם לדרישת מחלקת ההנדסה של עיירית תל אביב. בתקופת שלטון הבריטים לפני קום המדינה, פעלו בו משרדי מס הכנסה של המנדט. בשנת 1944 נפגע המבנה מפעולת ארגון האצ"ל. בנק ישראל פועל במבנה משנת 1956. אתר מרכז המבקרים של בנק ישראל המרכז באתר איגוד המוזיאונים ואיקו"ם בישראל מרכז המבקרים של בנק ישראל במסגרת 'בתים מבפנים 2024' באתר היסטוריה על המפה נקודת השביל באתר אבני מורשת מרכז המבקרים של בנק ישראל, סרטון בערוץ "סיורי עיריית תל אביב יפו -מחלקת הסיורים", באתר יוטיוב (אורך: 15:04) נעמה ריבה, אחרי השיפוץ בנק ישראל עדיין נראה ייצוגי, אך קצת פחות מעונב, באתר הארץ, 21 באפריל 2019 מוטי בסוק, בניין בנק ישראל בירושלים ישופץ ב-336 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 7 ביולי 2014 מרכז המבקרים של בנק ישראל - batim il, באתר batim il, ‏21 באפריל 2024
גביע ליגת העל בכדורגל נשים 2023/2024

גביע אתנה לעונת 2023/2024 היא התחרות הרביעית במפעל זה. משחקי התחרות נפתחו ב-10 באוגוסט 2023 ומשחק הגמר נערך ב-4 במרץ 2024 והסתיים בניצחון של הפועל קטמון ירושלים על מ.ס. קריית גת בפנדלים, שהוביל לזכייה ראשונה אי פעם של הקטמוניות במפעל (ובתואר בכלל), הזוכה הראשונה במפעל שאינה קריית גת. בתחרות ישתתפו 8 קבוצות ליגת העל שיחולקו לשני בתים. בכל בית יתקיימו 3 מחזורי משחקים כשכל קבוצה משחקת מול כל הקבוצות האחרות בבית פעם אחת ובסך הכל 3 משחקים לקבוצה. שתי הקבוצות הראשונות בכל בית יעפילו לחצי הגמר. הקבוצות שלא יעפילו לשלב זה יקיימו משחקי דירוג כדי לקבוע את מיקומן הסופי בתחרות. שלב חצי הגמר יערך לפי הצלבת מיקום בין הבתים ובשיטת נוק אאוט כשהמנצחות יעפילו למשחק גמר. שלב חצי הגמר ומשחקי הדירוג 5–8 נערכו ב-24 באוגוסט 2023. עונת 2023/2024 בליגת העל בכדורגל נשים עונת 2023/2024 בגביע אתנה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל איתי קאשי, ‏אייל שדה: "נעשה הכול כדי לשמור על התואר", באתר ערוץ הספורט, 3 במרץ 2024 עשו היסטוריה: הפועל קטמון ירושלים זכתה לראשונה בגביע אתנה, באתר וואלה, 4 במרץ 2024 תקציר גמר גביע אתנה 2023/24 - מ.ס. קריית גת - הפועל קטמון ירושלים, סרטון בערוץ הפועל ירושלים, באתר יוטיוב גמר גביע אתנה 2023/24 - מ.ס. קריית גת - הפועל קטמון ירושלים, סרטון בערוץ "ההתאחדות", באתר יוטיוב
Tuesday Afternoon

Tuesday Afternoon (יום שלישי אחר הצהריים, נקרא גם Forever Afternoon (Tuesday?), או Forever Afternoon) הוא שיר משנת 1968 שנכתב על ידי ג'סטין היוורד ובוצע על ידי להקת הרוק האנגלית Moody Blues באלבומם Days of מ-1967 Future Passed . השיר הופיע באלבום Days of Future Passed, אלבום קונספט המתאר יום טיפוסי. באלבום, היה זה החלק הראשון ברצועה של The Afternoon תחת הכותרת Forever Afternoon (Tuesday?). ג'סטין היוורד סיפר כי כתב את השיר ביום שלישי אחר הצהריים בליפיאט פארק, במערב אנגליה ליד סטראוד. אמו של היוורד לקחה אותו ואת אחיו לפארק כשהיו קטנים, והוא ביקר שם שוב במהלך הכתיבה של האלבום כדי לכתוב את השיר. הוא הוסיף ואמר שכתב את השיר "עם גיטרה וג'וינט ביד". ג'סטין היוורד כתב את השיר והתכוון לקרוא לו Tuesday Afternoon. המפיק טוני קלארק התעקש ושינה את השם ל"לנצח אחר הצהריים (שלישי?)" עם יציאתו באלבום Days of Future Passed. עם זאת, כאשר הוא שוחרר כסינגל שנה לאחר מכן, שמו שונה בחזרה ל-Tuesday Afternoon. חלק מאלבומי האוסף וההופעות החיות של הלהקה מציגים את השיר כ"Tuesday Afternoon (Forever Afternoon)" כדי לשקף את שני השמות. השיר שוחרר כסינגל בשנת 1968 והיה השני מתוך האלבום (הראשון היה Nights in White Satin). בצד B הופיע השיר Another Morning. הביצוע התזמורתי האחרון של הפזמון מבוצע על ידי תזמורת פסטיבל לונדון. הקטע התזמורתי בין החלקים הראשון והשני של השיר הוקלט בנפרד מהקטעים של הלהקה. את הקישור עיבד פיטר נייט, שעיבד את קטעי התזמורת לכל האלבום. בהוצאת הסינגל וההוצאה שלאחר מכן באלבומי אוסף, הסיום התזמורתי לא נכלל והשיר הסתיים בסולו החליל של ריי תומאס. באלבום האוסף Time Traveller של המודי בלוז משנת 1994 נכלל הקישור התזמורתי בפעם הראשונה. גם הופעת השיר באנתולוגיה משנת 1998 כללה את הסיום התזמורתי של החלק הראשון. מבקר היסטוריית הרוק הקלאסי בריאן קצ'ג'יאן דירג אותו כשיר הגדול ביותר של המודי בלוז, ואמר כי "המילים והלחן היפים של ג'סטין היוורד בשילוב עם עבודת הגיטרה של ג'ון לודג' והמלוטרון של מייק פינדר הציגו למעריצי המודי בלוז את היצירה הגדולה ביותר של הקבוצה ובפשטות, ההקלטה הטובה ביותר בקריירה הארוכה של הלהקה". מבקר הרוק הקלאסי האולטימטיבי ניק דה-ריסו דירג אותו כשיר הרביעי בגודלו של המודי בלוז. ג'סטין היוורד - שירה מובילה, גיטרה אקוסטית ג'ון לודג' - קול רקע, גיטרה בס מייק פינדר - מלוטרון, פסנתר ריי תומאס - חליל גרהאם אדג' - תופים, כלי הקשה פיטר נייט ותזמורת פסטיבל לונדון - עיבודים לתזמורת Tuesday Afternoon, באתר YouTube מידע על היצירה "Tuesday Afternoon" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Tuesday Afternoon" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Tuesday Afternoon" באתר יוטיוב "2018 Justin Hayward Interview on The Ed Bernstein Show". YouTube. ארכיון מ-2021-12-21. DeRiso, Nick (31 באוגוסט 2013). "Top 10 Moody Blues songs". Ultimate Classic Rock. נבדק ב-2023-02-02. {{cite web}}: (עזרה) Unterberger, Richie. "Tuesday Afternoon (Forever Afternoon)". Allmusic. נבדק ב-2023-02-04. Kachejian, Brian (ביוני 2022). "Top 10 Moody Blues songs". Classic Rock History. נבדק ב-2023-02-02. {{cite web}}: (עזרה)
פאל סילאדי

פאל סילאדי (במקור שוורץ, בהונגרית: Szilágyi Pál; טיסקצ'קה, 22 בספטמבר 1914 – בודפשט, 27 בפברואר 1972) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי אורתופד וכירורג של תאונות. פרופסור במרפאה האורתופדית של אוניברסיטת זמלווייס, ולאחר מכן ראש מחלקת הטראומטה. הוא השיג תוצאות יוצאות דופן בעיקר בטראומטולוגיה תנועתית. נרשמו על שמו מספר רב של פטנטים וחידושים. פאל שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר מיהאי סילאדי (שוורץ) ושל אולגה נשיץ. את לימודי הרפואה שלו בשל החוקים האנטי יהודיים, לרבות הנומרוס קלאוזוס שהגביל קבלת יהודים לאוניברסיטאות, השלים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בולוניה בין השנים 1934 לבין 1940. בשנים 1940–1942 הוא היה מתמחה חיצוני (בשל החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) בבית החולים סנט יאנוש בבודפשט, ובשנים 1942–1943 היה רופא כירורג בבית החולים בעיירה יאסברן. בשנים 1943–1944 נלקח למחנות שירות העבודה בגלל מוצאו היהודי (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא שרד את השואה ובין 1945 לבין 1949, עבד ככירורג בבית החולים אישטוואן בבודפשט. בשנים 1949–1951, עבד ככירורג בקליניקה הכירורגית מס' 1 של בודפשט, במחלקה לכירורגיה, משנת 1951 היה מרצה ופרופסור במרפאה האורתופדית של אוניברסיטת זמלווייס, ולאחר מכן ראש מחלקת הטראומה. לאחר התמחותו הוא הוסמך כמנתח מומחה ב-1948, כמנתח אורתופד ב-1951 וכמנתח תאונות ב-1961. בשנת 1948 עבר את הבחינה גם ברפואת ספורט ובשנת 1950 סיים קורס באונקולוגיה. הוא השיג כאמור תוצאות יוצאות דופן בעיקר בטראומטולוגיה תנועתית. מיוחס לו ארגון המחלקה לניתוחי תאונות בקליניקה, אותה גם הוביל כמנהל המחלקה כבר מראשיתה. הוא פרסם יותר מ-25 פרסומים בכתבי עת מקצועיים על מחקריו ועל הליכי הטיפול השמרניים והכירורגיים שלו ועל השיטות בהן השתמש והתוצאות שלהן. אשתו הראשונה הייתה מגדה קטלין הלאס (ככל הנראה נספתה בשואה). אשתו השנייה הייתה לידיה ארז'בט פריש, איתה התחתן ב-1949 בטרזווארוש, בודפשט. Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי) Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) פאל סילאדי באתר Arcanum "Születési bejegyzése az újkécskei (tiszakécskei) polgári születési akv. 275/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-10. "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 599/1972. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-10. "Elhunyt Szilágyi Pál". Magyar Nemzet. 1972-03-01. p. 6.
גדליה סוחובולסקי

גדליה "סוחו" סוחובולסקי (1928 - 2 באוגוסט 2019) היה מהנדס אזרחי ופסל סביבתי ישראלי. סוחובולסקי נולד וגדל בביאליסטוק, פולין. בגיל 7 עבר עם משפחתו להתגורר בוורשה. עם כיבוש העיר על ידי הנאצים, בספטמבר 1939 ברח למזרח לאזור שבשליטת הצבא האדום. בשנת 1941 עלה לארץ ישראל, למד בתיכון גאולה. בשנת 1944 בהיותו רק בן 16 תרגם את הספר תורת היחסות של אלברט איינשטיין בהוצאת ספרית הפועלים ביחד עם דב שלונסקי. בשנת 1947 החל ללמוד הנדסה אזרחית בטכניון אותם סיים בשנת 1952. בצבא הוא סיים את קורס קציני התותחנים הראשון של צה"ל ונלחם במלחמת העצמאות. לאחר סיום לימודיו עבר מחיפה להתגורר בתל אביב-יפו, שם פתח משרד להנדסת בניין. בשנות ה-70 החל לעסוק בעיצוב רהיטים ואחר כך בפיסול פסלי חוצות, עליהם נהג לחתום, "סוחו". כמהנדס השתתף בין השאר בתכנון מוביל המים הארצי, בית הכנסת הגדול בבאר שבע ובית החייל. סוחובולסקי היה נשוי, אב לשני בנים וסב לחמישה נכדים. קשת - אוניברסיטת תל אביב (1970) חוליות - בכניסה לרחוב הנביאים, ירושלים (1971) שרשרת - אוניברסיטת תל אביב (1971) דמויות עומדות - אוניברסיטת תל אביב (1971) קריית שרת, חולון (1973) ליד בית החייל שדרות ירושלים, באר שבע (1973) מחנה נופש, הוועד למען החייל, גבעת אולגה (1973) ללא כותרת - רחוב הירקון, תל אביב (1974) מטוטלת - פארק גני יהושע, תל אביב (1975) ללא שם - פארק גני יהושע, תל אביב (1975) פסל משחק - גג בריכת המים הדרומית, רחוב מבוא דקר, הגבעה הצרפתית, ירושלים (1976) פסל משחק - גן חנצ'ה, רחוב הרב חיים הלר, גבעת מרדכי, ירושלים (1979) ללא שם - פארק מנחם בגין, תל אביב (1979) פסל משחק -רחוב פול אמיל בוטה, שביל הגישה לבית הקונפדרציה, ימין משה, ירושלים (1982) 1984 - 80 שנות פיסול בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים 2003 - 30 פסלי חוץ של אמנים ישראליים בקמפוס אוניברסיטת תל אביב, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב "קשת", אוניברסיטת תל אביב, 1970 "ללא כותרת", פארק מנחם בגין, 1979 "ללא שם", פארק גני יהושע, 1975 "מטוטלת", פארק גני יהושע, 1975 "ללא כותרת", רחוב הירקון, תל אביב, 1974 "שרשרת", אוניברסיטת תל אביב, 1971 ליד בית החייל בבאר שבע מדיה וקבצים בנושא גדליה סוחובולסקי בוויקישיתוף גדליה סוחובולסקי, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים נעמה ריבה, הוא תרגם את תורת היחסות ופסליו מוצגים ברחבי הארץ. גדליה סוכובולסקי מת בגיל 91, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2019 קשת - גדליה סוחובולסקי, אגף הנדסה ותחזוקה, אוניברסיטת תל אביב דמויות עומדות - גדליה סוחובולסקי, אגף הנדסה ותחזוקה, אוניברסיטת תל אביב פסל – ללא שם, גדליה סוחובלסקי, פארק מנחם בגין ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גדליה סוחובולסקי".
מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה

מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (ברוסית:"Московский физико-технический институт"; ר"ת: МФТИ) היא אחת מן האוניברסיטאות הבולטות ברוסיה. המכון הוקם בשנת 1951 ונכלל בשלישייה המובילה של מוסדות להשכלה גבוהה ברוסיה. הוא מכין מומחים בעיקר בפיזיקה ומתמטיקה. ביסוד הקמת המוסד עמדו חתני פרס נובל פיוטר קאפיצה, ניקולאי סמיונוב ולב לנדאו. בשנת 1946 קאפיצה כתב מכתב מפורט בנושא ליוסיף סטלין. בעקבות כך התקבלה החלטה על הקמת מוסד לימודים חדש כפקולטה של אוניברסיטת מוסקבה. פקולטה זו אכן הוקמה בנובמבר 1946. בשנת 1951 פקולטה נסגרה. בספטמבר 1951 הוחלט על הקמת מוסד חדש להשכלה גבוהה. בשנת 1954 הסתיימה בניית בניין מגורי סטודנטים ובהדרגה החלו להבנות בניינים חדשים ללימודים. בשנת 1967 למכון הוענק עיטור הדגל האדום של העמל עבור הישגים יוצאי דופן של הכנת מדענים צעירים. בהתאם לחזון המייסדים, מבחני כניסה ללימודים נערכו בחודש יולי, סטודנטים שעברו את המבחנים אך לא התקבלו ללימודים היו יכולים להתקבל ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה אחרים של ברית המועצות/רוסיה. ללא מבחנים. במקביל ללימודים סטודנטים עוברים השתלמויות במוסדות של אקדמיה למדעים של רוסיה. מכון לפיזיקה וטכנולוגיה כולל 16 פקולטות. בתקופות שונות בין מרצי המכון היו 8 חתני פרס נובל. בין בוגרי מכון 2 חתני פרס נובל אנדריי גיים וקונסטנטין נובוסלוב, 150 חברי אקדמיה למדעים שלרוסיה, ומעל 20 אלף מקבלי תואר שלישי. מדיה וקבצים בנושא מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (ברוסית) מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, ברשת החברתית VK מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, סרטונים בערוץ היוטיוב נתונים כלליים
טיסקצ'קה

טִיסַקֵצְ'קֶה (בהונגרית: Tiszakécske) היא עיירה במחוז באץ'-קישקון, מקום מושבה של נפת טיסקצ'קה על גדות נהר הטיסה. כל האזור המנהלי של טיסקצ'קה ממוקם על הגדה הימנית של נהר הטיסה. מצפון, עם כיוון השעון: Jászkarajenő בצפון, Tiszajenő בצפון מזרח, Nagyrév במזרח (בצד השני של הנהר), Tiszainoka ו-Tiszakürt בדרום מזרח, Tiszaug בדרום. בגדה השמאלית, Lakitelek בדרום מערב, Szentkiraly במערב, ובצפון מערב Kocsér. העיר נעקפת על ידי כבישים ראשיים, רק כבישים ציבוריים בני ארבע וחמש ספרות (דרגה נמוכה) עוברים בשטחה. ניתן להגיע אליה במספר מסלולים מבודפשט, אך יש שתי גישות עיקריות: מהכביש הראשי 4 ומהכביש המהיר M4 מכיוון צגלד, ומהכביש המהיר M5 דרך קצ'קמט. ניתן להגיע אליה מצגלד לנג'קרש בכביש המהיר 441. ניתן להגיע אליה ברכבת בקו רכבת רכבות הונגריה (מ.א.ב) סולנוק-קצ'קמט מספר 145, שיש לו ארבע תחנות באזור המנהלי של העיר. האטרקציה התיירותית הבולטת של טיסקצ'קה היא נהר הטיסה הגדול והרחב. 22.5 ק"מ אורך של היישוב גובל בנהר. החוף גובל ביערות, שהם חלק ממחוז הגנת הנוף ה"טיסה-תיכון". מינים רבים של צמחים ובעלי חיים מוגנים מוצאים שם מקלט. בהתבסס על התוצאות הארכאולוגיות, ישנם עקבות של יישוב שאוכלס לפני כמעט אלף חמש מאות שנה באזור טיסקצ'קה. צמיחת היישוב והתארגנותו לכפר החלה בתקופה שלאחר מכן (המאות ה-11, ה-12, ה-13). במהלך הפלישה המונגולית לאירופה הואץ הגידול המספרי של האוכלוסייה. רשימת המעשרות הכנסייתית שנשמרה בארכיון הוותיקן מזכירה את הכפר לראשונה בצֶצ'ְקֶה ׁ(Cechke), ב-1332. רכבת הילדים טיסקצ'קה המרחצאות התרמיים לגדת הטיסה הכנסייה הרומית-קתולית הכנסייה הקלוויניסטית בסגנון נאו-גותי בית הקהילה אוקצ'קה בנייני מגורים רבים טיפוסיים בסגנון אר נובו. פסל סוסים של אישטוואן הראשון, מלך הונגריה (הקדוש) דגל לאומי, אנדרטה ואבן מצבה באתר המרד ההונגרי סחרחרת שביל טבע Nádirígo, לאורך הענף ה"מת" של הטיסה פאל סילאדי (במקור שוורץ, 1914 – 1972) היה רופא יהודי-הונגרי אורתופד וכירורג של תאונות. אתר האינטרנט הרשמי של טיסקצ'קה (בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא טיסקצ'קה בוויקישיתוף אתר האינטרנט של עיריית טיסקצ'קה טיסקצ'קה באתר utazom.com Tiszakecse.lap.hu טיסקצ'קה היא בירת הציתר. קרן טיסה-פולק עמוד הפייסבוק של העיר טיסקצ'קה "Tiszakécske, Nádirigó tanösvény". Kiskunsági Nemzeti Park (בהונגרית). נבדק ב-2022-02-21.
מקולה (עין)

מקולה (גם: macula lutea) הוא אזור בעל פיגמנט בצורת אליפסה במרכז הרשתית של העין האנושית ובבעלי חיים אחרים ואחראית על חדות ראייה וראיית צבעים. המונח macula lutea מגיע מלטינית: "macula", נקודה, ו-"lutea", צהוב. למקולה בבני אדם יש קוטר של 5.5 מילימטרים (0.22 אינץ') לערך והוא מחולק לאזורים: פרה-פוביאה (אנ'), פריפוביאה (אנ'), גְמָמִית (אנ'),אזור אווסקולרי פוביאלי (אנ'), פוביאה. האזור המקולרי האנטומי בגודל 5.5 מילימטרים (0.22 אינץ') גדול בהרבה מהאזור המקולרי הקליני שבגודל 1.5 מילימטרים (0.059 אינץ'), ומתאים בגודלו לאזור הפוביאלי האנטומי. המקולה אחראית לראיית צבעים ברזולוציה גבוהה, המתאפשרת באור. את המקולה הקלינית רואים בהסתכלות באישון, במסגרת בדיקת עיניים או בצילום רשתית. מדיה וקבצים בנושא מקולה בוויקישיתוף Macula lutea: MedlinePlus Medical Encyclopedia, medlineplus.gov "Interpretation of Stereo Ocular Angiography : Retinal and Choroidal Anatomy". Project Orbis International. אורכב מ-המקור ב-19 בדצמבר 2014. נבדק ב-11 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Small, R.G. (1994). The Clinical Handbook of Ophthalmology. CRC Press. p. 134. ISBN 978-1-85070-584-0. נבדק ב-7 בנובמבר 2014. {{cite book}}: (עזרה) Peyman, Gholam A.; Meffert, Stephen A.; Chou, Famin; Mandi D. Conway (2000). Vitreoretinal Surgical Techniques. CRC Press. p. 6. ISBN 978-1-85317-585-5. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נוקוגירי

נוקוגירי (ביפנית: 日本の鋸, תרגום מילולי: "מסור יפני") הוא סוג או משפחה של מסורים המשמשים בעבודות עץ ובנגרות יפנית החותכים בתנועת המשיכה, בניגוד לרוב המסורים האירופאים (ואמריקאים) שחותכים בתנועת הדחיפה. מסורים יפניים הם מסורי המשיכה הידועים ביותר, אך הם משמשים גם בסין, איראן, עיראק, קוריאה, נפאל וטורקיה. בין המסורים האירופיים, גם מסורי קופינג לעיבוד עץ וגם מסורי תכשיטנים לעבודת מתכת חותכים במכת המשיכה כמו מסורים יפניים. נטען כי חיתוך במהלך המשיכה יעיל יותר ומשאיר רוחב חיתוך צר יותר (Kerf). מצד שני, חיתוך במשיכה אינו מאפשר בקלות לשים את משקל הגוף מאחורי הפעולה. זה יכול להיפתר בקלות על ידי שימוש בקליבה או מלחציים. חיסרון נוסף, בשל סידור וצורת השיניים, הוא שהמסורים היפניים אינם עובדים טוב על עצים קשים כמו המסורים האירופיים. מסורים יפניים נועדו במקור לעצים רכים יחסית כמו ברוש ואורן ואילו מסורים אירופאים נועדו לעצים קשים כמו אלון ומייפל. הפופולריות של מסורים יפניים באזורים אחרים בעולם הביאה לייצור וייצור של מספר מסורים יפניים אף מחוץ ליפן באופן מסחרי. דוזיקינוקו (胴付鋸、胴突鋸) סוג של מסור אחורי. תרגום השם מיפנית הוא "גזע מחובר", ובכך מסור עם פס קשיח מחובר, כלומר, מסור אחורי. אף על פי שדומה למסור אחורי מערבי, למסור דוזוקי יש להב דק בהרבה עבור חיתוך מדויק. מסורי דוזוקי מיועדים לחיתוכים שטוחים, סוגי מחברים לעיבוד עץ, המכונים "joinery". ריוֹבָּה (両刃) מסור נגרות רב תכליתי בעל שני קצוות חיתוך. משמעות היפנית היא "להב כפול". יש להב חותך (yokobiki, 横挽き) בצד אחד, ולהב קורע (tatebiki, 縦挽き) בצד שני. מסורי ריובה מתוארים לרוב לפי אורך הלהב שלהם (במילימטרים). מסורים קצרים יותר, בסביבות 240 מ"מ (9-1/2") למשל, מיועדים לנגרות כללית. מסור ארוך יותר, בסביבות 270 מ"מ (10-3/4"), יתאים לעבודות גדולות יותר, כמו נגרות מסגרת עץ, עבור דוגמה. קטבה (片刃) מסור עם שיניים לאורך קצה אחד בלבד, כמו מסור מערבי. אלה מסופקים בתור מסור קרע או להבים מסוג חתך צולב. יתרון של מסור זה הוא שקל להשתמש בו עם מדריך או מסילה למסור. "קטבה" מתורגם מיפנית כ"חיתוך בצד אחד". מסורי קטבה משמשים בדרך כלל לעבודות גדולות יותר כאשר מסור ריובה אינו מתאים, או לחיתוך בגובה פני המשטח (flush-cut). אזֶבִּיקי (畦挽、あぜびき) מסור ריובה קטן המשמש לחיתוך למשטח השטוח של לוח ולא מהקצה. ללהב יש עקומה קמורה שיכולה להתחיל את החיתוך בכל מקום על פני השטח. מסורי אזביקי משמשים לחיתוך שקעים, חריצים בפאנל האמצעי והסרה של זנבות. מוואשיביקי (回し引き) מסור דק המשמש לחיתוך עקומות, הגרסה היפנית למסור חור מנעול. פירוש השם הוא "חתך מסתובב". קוגיהיקי מסור דק גמיש וחיתוך בגובה פני המשטח (flush-cut) עם שיניים לא משובצות בצד אחד, המיועד לקיצוץ קצוות של מחברי עץ (dowels), או שגמים ובליטות אחרות בצמוד למשטח. מדיה וקבצים בנושא נוקוגירי בוויקישיתוף