laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקסים רודאקוב

מקסים רודאקוב (ברוסית: Максим Алексеевич Рудаков; נולד ב-22 בינואר 1996, סנקט פטרבורג, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער במועדון הכדורגל רוסטוב. הוא למד בבתי הספר לכדורגל בסנקט פטרבורג. תחילה שיחק בקבוצת הנוער של קירובץ בעמדת החלוץ, לאחר מכן עבר לשער. בהמשך שיחק בלוקומוטיב סנקט פטרבורג ובקבוצת "סמנה זניט". לפני עונת 2012/2013 נכלל בהרכב קבוצת הנוער של זניט סנקט פטרבורג תחת המספר 51. הוא הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער של זניט כשעלה לשחק במשחק ליגה ב-28 בספטמבר 2012 במשחק הבית נגד לוקומוטיב מוסקבה (2:3). בעונות 2012/13 — 2017/18 שיחק 68 משחקים וספג 77 שערים. הוא הופיע לראשונה בליגת האלופות לנוער בעונת 2013/14 ועד עונת 2015/16 שיחק 10 משחקים וספג 20 שערים. לפני עונת 2016/2017 הושאל לקבוצת זניט פנזה. הוא שותף בתשעה משחקים. בחורף אותה עונה חזר ל"זניט" וזומן לשחק בגביע ליגת הכדורגל הלאומית בשלושה משחקים בהרכב של "זניט-2" וספג שלושה שערים. בחודשים מרץ ואפריל שיחק באליפות ליגת הכדורגל הלאומית ושיחק בהרכב הקבוע של זניט-2. בקיץ 2017 היה אמור להישלח למועדון HJK מהליגה הפינית, אבל לבסוף הגיע רק בסתיו. בינואר 2018 — הושאל למשך שנה. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הפינית ב-26 בינואר במשחק הגביע מול "Gnistan" הפינית (8:0). באליפות עצמה עשה את הופעת הבכורה ב-21 באפריל במשחק נגד קופס (1:2). בהרכב הקבוצה הוא זכה באליפות הפינית, ב-2018. בינואר 2020 זומן חזרה לזניט סנקט פטרבורג, עמה להתאמן במחנה האימונים בקטר. אך לא נמצא לו מקום בהרכב ובסופו של דבר עבר לרוסטוב. בשנים 2012–2015 הוזמן לנבחרת הלאומית עד גיל 17 ושיחק בהרכב הנבחרת בגמר הטורניר לזכר ולנטין גרנאטקין 2014, הוכתר לשוער הטוב ביותר של הטורניר. היה בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל, עד גיל 19, כשזו העפילה לגמר אליפות אירופה בכדורגל 2015 (עד גיל 19), אך לא עטה את המדים הלאומיים. הוא זומן לנבחרת הנוער שבהדרכת ניקולאי פיסארב ושיחק משחק ידידות אחד, ב-10 בנובמבר 2016, נגד שווייץ (1:2). HJK: אליפות פינלנד: 2018 מדיה וקבצים בנושא מקסים רודאקוב בוויקישיתוף מקסים רודאקוב, באתר Transfermarkt מקסים רודאקוב, באתר Soccerway מקסים רודאקוב, באתר WorldFootball.net מקסים רודאקוב, באתר FootballDatabase.eu מקסים רודאקוב באתר FootballFacts.ru Максим Рудаков: От «Зенита» до «Зенита» Вратарь «Зенита-2» Максим Рудаков: Пример Бабурина доказывает — нет ничего невозможного Максим Рудаков продолжит карьеру в Финляндии Российский голкипер Рудаков стал чемпионом Финляндии в составе ХИК Рудаков признан лучшим голкипером Мемориала Гранаткина
משה צור

משה צור (נולד ב-1948) הוא אדריכל ישראלי, חתן פרס רכטר. נולד בתל אביב בשנת 1948, בן יחיד לניצולי שואה ששרדו יחידים ממשפחותיהם. למד בטכניקום גבעתיים ב-1962 ועבד במשרדו של האדריכל אלי טאומן. בעת שירותו הצבאי שירת ביחידת הבינוי של חיל הים. בשנת 1969 החל את לימודיו בטכניון ועם סיום לימודיו הצטרף למשרדו של האדריכל אל מנספלד. בשנת 1976 פרש ממשרדו של מנספלד ופתח שותפות עם עמית מקצועי. שנתיים לאחר מכן התפרקה השותפות וצור פתח את משרדו "משה צור בוני ערים בע"מ". שנים לאחר מכן הצטרפה אליו לימים אשתו האדריכלית ארנה צור. מראשית דרכו המקצועית שילב עבודה על פרויקטים ציבוריים ופרטיים ובמקביל חקר ופיתח רעיונות טכנולוגיים. בין השאר התנסה בפיתוח בנייה טרומית למגורים ומבני ציבור שנבנו בעיקר בעיירות פיתוח ובהתנחלויות כמו שדרות, נתיבות, עכו, מעלות-תרשיחא, עתלית, אריאל וקרני שומרון. החל משנות ה-90 החל לתכנן פרויקטים במזרח אירופה. בתל אביב וברמת גן תכנן מגדלי משרדים ומגורים רבים, בפרט מגדלי יוקרה, אך המגדל המפורסם ביותר שתכנן הוא מגדל הנביאים בחיפה. משרדו תכנן בנוסף גם מתחמי היי-טק, פרויקטים לאומיים (שותף לתכנון העיר חריש ושדה התעופה תמנע), מרכזים מסחריים ומבני ציבור. צור הוא מהאדריכלים הבולטים בישראל בתכנון מגדלי יוקרה, שבהם מספר מצומצם של דירות גדולות, כגון מגדל רמז, ומגדל ארלוזורוב 17, שבו הפחית צור את מספר יחידות הדיור מ-190 ל-117 ב-30 קומות. צור רואה בהפחתת מספר יחידות הדיור, תוך שמירה על השטח הבנוי הכולל, תופעה חיובית כל עוד היא במידה: "כך אדם קונה דירה גדולה במיקום איכותי, במקום וילה בכפר שמריהו על ארבעה דונמים". לימד בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון החל משנת 1985. לצור תאומים, ובת. מגדל הנביאים מגדל עזריאלי שרונה מגדלי מידטאון ועזריאלי טאון מגדל אמות אטריום ברמת גן מגדלי הארבעה בתל אביב מגדל רמז 6 נמל התעופה רמון - בית נתיבות מגדל מנורה מבטחים מגדל אסותא בארי נהרדעא מגדל ארלוזורוב 17 מגדל רוטשילד 22 מתחם גב-ים בהרצליה פיתוח קניון שבעת הכוכבים קניון ערים כפר סבא קמפוס מובליאיי ירושלים מגדל הנביאים בחיפה מגדלי הארבעה 2019 - איש השנה בתרבות של עיתון הארץ.          - פרס מפעל חיים מהתאחדות האדריכלים.          - פרס המועצה הבינלאומית לבניינים גבוהים CTBUH. 2018 - ציון לשבח מטעם התאחדות בוני הארץ על מבנה מגורים יוקרתי מעל 10 קומות - טיים טאור, רמת גן. 2003 - פרס עזריאלי לתכנון אורבני מטעם א"י יפה, על פרויקט אורבני במרכז כפר-סבא: קניון ערים ושכונת מגורים.          - "אות מגשים ארץ ישראל יפה" מטעם המועצה לישראל יפה על פרויקט מוזיאון הילדים חולון. 1988 - פרס רכטר על תכנון מבנה "אלביט" הנהלה ומשרדים בשטח מת"מ, חיפה. [1], באתר (DUNS 100) מרכז הבנייה הישראלי(אדריכל משה צור) קשת רוזנבלום, למה לא צריך לשווק את מגדל רמז, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2012, במגדל רמז נבנו 60 יחידות דיור ב-30 קומות מירב מורן, שגיאה ב-30 קומות: מגדל אחד בת"א מציג כישלון מפואר של צמרת התכנון בישראל, באתר הארץ, 17 ביולי 2019 נעמה ריבה, אנשי התרבות שעשו את השנה, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2019
אליפות הנשים של NXT UK

אליפות הנשים של NXT UK (באנגלית: NXT UK Women's Championship) הייתה תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ושייך למותג הפיתוח שלו, NXT UK, ששימש כמותג האחות של NXT בממלכה המאוחדת. האליפות נוצרה ב-18 ביוני 2018, כשהאלופה הראשונה הייתה ריאה ריפלי. האלופה האחרונה הייתה מייקו סאטומורה. אליפות זו אוחדה עם אליפות הנשים של NXT ב-4 בספטמבר 2022 באירוע Worlds Collide. ארגון ה-WWE הודיע על תוכניותיו ליצור מותג בממלכה המאוחדת במהלך דצמבר 2016, לעומת זאת, תוכנית זו יצאה לפועל רק באמצע שנת 2018, כש-NXT UK הפך למותג המדובר. האליפות נוצרה ב-18 ביוני 2018 במהלך הלילה הראשון של טורניר אליפות בריטניה לשנת 2018. למרות שתואר אליפות זה הוא אחד מארבע חגורות אליפות הנשים ב-WWE, הוא נחשב לאחרון בחשיבותו במחלקת הנשים, כששלוש חגורות אליפות הנשים של שלושת המותגים הראשיים (אליפות הנשים של Raw, אליפות הנשים של סמאקדאון ואליפות הנשים של NXT) נחשבות לבכירות ממנו. ב-18 ביוני 2018 במהלך הלילה הראשון של טורניר אליפות בריטניה, אליפות הנשים של NXT UK, ביחד עם אליפות הזוגות של NXT UK, הוכרזו על ידי המותג NXT UK של ארגון ה-WWE. לאחר מכן, התקיים טורניר הדחות של יומיים בין שמונה משתתפות, שמטרתו הייתה להכתיר את אלופת הנשים הראשונה במסגרת ההקלטות הראשונות של התוכנית NXT UK. במהלך הקלטות התוכנית של ה-26 באוגוסט, ריאה ריפלי ניצחה את טוני סטורם בגמר הטורניר והפכה לאלופת הנשים הראשונה של NXT UK (פרק זה שודר ב-28 בנובמבר). בינואר 2020, ארגון ה-WWE החליט להתייחס לאליפות נשים זו בשם "אליפות NXT UK" על מנת ליצור שוויון מגדרי בהשוואה לאליפות הגברים. לעומת זאת, החלטה זו שונתה זמן קצר לאחר מכן. חגורת האליפות נחשפה ב-25 באוגוסט במהלך הקלטות התוכנית NXT UK. העיצוב שלה זהה לאליפות בריטניה של NXT. בדומה לאליפות בריטניה, הפלטה המרכזית מעוצבת סביב הלוגו של NXT UK, כשלעצמו מכיל בצדדיו את סמל הממלכה המאוחדת, עם אריה וסוס (במקום החד קרן המסורתי) בנוסף ללוגו של NXT UK בצורה אנכית. הכיתוב מעל המגן הוא "בריטניה", ישירות מתחת למגן הכיתוב הוא "הנשים", ומתחת לכיתוב האחרון הכיתוב הוא "אלופה". גבול מעוטר בזהב עם תכשיטים אדומים תוחמים את הפלטה המרכזית. פסים מזהב בכל קצה מפרידים בין הפלטה המרכזית לשתי הפלטות הצדדיות. במה שהפך למאפיין בולט של חגורות האליפות בארגון, הפלטות הצדדיות ניתנות לשליפה ולהחלפה עם הלוגו של אלופת הנשים הנוכחית; ברירת המחדל של פלטות אלו היא הלוגו של ה-WWE. בדומה לאליפות הנשים של Raw ואליפות הנשים של סמאקדאון, רצועת העור היא בצבע לבן. מדיה וקבצים בנושא אליפות הנשים של NXT UK בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות הנשים של NXT UK ה-WWE מכריזים על המותג החדש של NXT UK; שתי אליפויות נוספות ייווצרו אלופת הנשים הראשונה של NXT UK תוכתר במהלך סוף השבוע בברמינגהאם ה-WWE חושפים את חגורת אליפות הנשים של NXT UK חדשות גדולות מהקלטות התוכנית NXT UK; הוכתרה אלופת נשים חדשה היסטוריה נעשתה ב-WWE ארגון ה-WWE משנה את שם אליפות הנשים של NXT במטרה ליצור שוויון מגדרי ארגון ה-WWE חושף את חגורת אליפות הנשים של NXT UK חדשות ה-WWE: אליפות הנשים של NXT UK נחשפה
הר ואייט ארפ

הר ואייט ארפ (באנגלית: Mount Wyatt Earp) הוא הר מכוסה שלג, בחלקו הצפוני של רכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה. ההר ניצב 6 קילומטרים צפונית מערבית מהר אלמר. אוכף סקאמני מקשר בין הר ואייט ארפ לרכס מץ'. גובהו של ההר 2,370 מטרים מעל פני הים. ההר התגלה על ידי לינקולן אלזוורת' במהלך הטיסה חוצת אנטארקטיקה שלו ב-23 בנובמבר 1935. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא על שם הספינת הצי המלכותי האוסטרלי אהמ"א ואייט ארפ, אשר שימשה את אלזוורת' בארבעת מסעות החקר שלו לאנטארקטיקה בין השנים 1933–1939. • M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Tranter, editors, Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, PP 89-90 • David J. Cantrill, Imogen Poole, The Vegetation of Antarctica through Geological Time, PP 38-39 • Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide • International Symposium on Antarctic Earth Sciences (1987), Geological Evolution of Antarctica, Cambridge, England, PP 195-197 הר ואייט ארפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ואייט ארפ באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
שמואל ריבלין

שמואל שלום ריבלין (1915 – 1994) היה מוזיקאי, התמחה במוזיקה ליטורגית. שימש מנהל במכון לחזנות "שירת ישראל" בירושלים וניצח על עשרות מקהלות בבתי כנסת ובמוסדות חינוך בישראל ובקהילות יהודיות מחוץ לישראל. עסק בהכשרת מוזיקאים, מרצים ונואמים. נולד בירושלים ב-15 בספטמבר 1915, בנו של החזן ומורה החזנות שלמה זלמן ריבלין. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים, ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה ובישיבת מרכז הרב בירושלים. בגיל עשרים הוסמך לרבנות על ידי הרב יעקב משה חרל"פ והרב בן ציון חי עוזיאל. שימש כמורה ראשי ומנהל במכון "שירת ישראל". ניצח על מקהלות רבות בישראל, ביניהן מקהלות בית הכנסת אהל שם ירושלים, בתי היתומים דיסקין וציון-בלומנטל בירושלים, במוסדות חינוך רבים בישראל, וכן בבית המדרש הגדול ביוהנסבורג. מקהלותיו הופיעו בחגיגות ובאירועים שונים בבתי הכנסת בירושלים, ובהם בחורבת ר' יהודה החסיד, ישורון, תחכמוני; בתל אביב - בבתי הכנסת בית אל, רמה, היכל מאיר, גבורת ישראל; וכן ב"בית הכנסת הגדול" בערים שונות. היה משתתף קבוע בתוכניות הרדיו "קבלת שבת" ו"מלווה מלכה" של מחלקת הדת בקול ישראל. הכשיר מנצחי מקהלות, מורים למוזיקה, בעלי תפילה, בעלי קריאה, נואמים ומרצים. חיבר את הספר "זמרת שמואל" - 127 שירים למקהלה לתפילות השנה. חיבר את האורטוריה "הולדת דויד". כמו כן חיבר ספר דרשות וספר חידושים בשפה העברית ובדקדוק. היה שותף לעיסוקו של אביו בחקר תולדות היישוב האשכנזי הפרושי בארץ ישראל. ריבלין המשיך בפעילות אביו והיה עסקן באגודת אחוה העולמית. שימש מזכיר מרכז הלשכות, וייסד מספר לשכות בישראל ובדרום אפריקה. בנו הוא חוקר התלמוד פרופסור יוסף ריבלין. דוד תדהר (עורך), "שמואל ריבלין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4084 קברו של שמואל ריבלין, באתר "קדישא קהילות ירושלים" ערב אזכרה למלחין-מנצח שמואל ריבלין, באתר bhol.co.il שמואל ריבלין, דף שער בספרייה הלאומית
הר אלמר (אנטארקטיקה)

הר אלמר או הר אולמר (באנגלית: Mount Ulmer) הוא הר נישא במזרח רכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם כ-3 קילומטרים צפונית להר וושברן שברמות גרומשין. ההר נישא מעל קרחון ויצ'ה שממזרח לו, וקרחון ניוקאמר שממערב לו. גובהו של ההר 2,775 מטרים מעל פני הים. ההר התגלה על ידי לינקולן אלזוורת', במהלך הטיסה חוצת-אנטארקטיקה שלו ב-23 בנובמבר 1935. שמו של ההר ניתן לו על ידי אלזוורת' אשר קרא להר "הר מרי לואיז אלמר" (Mount Mary Louise Ulmer) על שמה של אשתו. ההר זוהה מחדש תוך השוואת תצלומי האוויר שצילם אלזוורת' עם תצלומי האוויר שצילם צי ארצות הברית בשנת 1959, והשם שנתן לו אלזוורת' ניתן לו בשנית. • Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide הר אלמר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר אלמר באתר הגאזט האנטארקטי ההשוואתי SCAR של ממשלת אוסטרליה הר אלמר באתר peakbagger תרשים הנוף הנשקף מהר אלמר באתר peakfinder מידע גאוגרפי והיסטורי
יאבה באדו

יאבה באדו (באנגלית: Yaba Badoe; נולדה ב-1955) היא יוצרת סרטים דוקומנטריים, עיתונאית וסופרת גנאית-בריטית. באדו נולדה בטאמאלה, שבצפון גאנה. לאחר שסיימה תואר בקינגס קולג', בקיימברידג', באדו עבדה במשרד החוץ של גאנה, ואז פתחה בקריירה בעיתונות, והתחילה כמתלמדת ב-BBC‏. היא גם שימשה כחוקרת במכון ללימודי אפריקה באוניברסיטת גאנה. היא לימדה בספרד וג'מייקה, וגם עבדה כמפיקה ובמאית דוקומנטרית עבור ערוצי הטלוויזיה הראשיים בבריטניה. בין הקרדיטים שלה: Black and White ‏(1987), חקירה לתוך גזע וגזענות בבריסטול, באמצעות מצלמות נסתרות עבור‏ BBC1;‏ I Want Your Sex ‏(1991), סרט אמנות תיעודי החוקר דימויים ומיתוסים סביב מיניות שחורה באמנות, ספרות, קולנוע וצילום מערביים, עבור ערוץ 4; ושישה פרקים בסדרה Voluntary Service Overseas עבור ITV ב-2002. בנוסף לעשיית סרטים, באדו היא גם סופרת. הרומן הראשון שלה, True Murder, יצא ב-2009. הסיפור הקצר "The Rivals" נכלל באנתולוגיה African Love Stories ‏(2006). ב-2017, יצא הרומן פרי עטה A Jigsaw of Fire and Stars. הספר היה ברשימה הקצרה לפרס ברנפורד בואס, וגם היה מועמד למדליית קרנגי לשנת 2018. גם ב-2017, יצא אוסף סיפורים קצרים שלה, The Secret of the Purple Lake. ספרה הבא, Wolf-Light, צפוי לראות אור באפריל 2019. באדו ביימה והפיקה בשיתוף (עם אמינה מאמא) את הסרט התיעודי The Witches of Gambaga, אשר זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים השחורים הבינלאומי במונטריאול בשנת 2010, ובפרס מקום שני ב-FESPACO‏ 2011. בשנת 2014 יצא סרטה The Art of Ama Ata Aidooidoo‏. A Time of Hope ‏(1983) Crowning Glory ‏(1986) Black and White ‏(1987) I Want Your Sex ‏(1991) Supercrips and Rejects ‏(1996) Race in the Frame ‏(1996) A Commitment to Care – The Capable State ‏(1997) Am I My Brother’s Keeper? ‏(2002) Voluntary Service Overseas ‏(2002) One to One ‏(2003) Secret World of Voodoo: Africa – Coming Home ‏(2006) Honorable Women ‏(2010) The Witches of Gambaga ‏(2010) The Art of Ama Ata Aidoo ‏(2014) 2019 - Wolf-Light 2017 - A Jigsaw of Fire and Stars 2017 - The Secret of the Purple Lake 2009 - True Murder מדיה וקבצים בנושא יאבה באדו בוויקישיתוף יאבה באדו, ברשת החברתית פייסבוק Geosi Gyasi, "An Interview with Ghanaian – British Writer, Yaba Badoe", Geosi Reads, 17 March 2011. "A Conversation with Yaba Badoe", African Women in Cinema, 1 September 2011. Schedule of events, Telling Our Stories of Home "An Interview with Ghanaian – British Writer, Yaba Badoe". Geosi Reads. Beti Ellerson, "A Conversation with Yaba Badoe", African Women in Cinema, 1 September 2011. Nana Fredua-Agyeman, "46. True Murder by Yaba Badoe - About the author", ImageNations Promoting African Literature, 18 November 2013. "About the Director - Yaba Badoe", African Film Festival. Joanna Hines, True Murder review, The Guardian, 8 August 2009. "Yaba Badoe’s African Love Story, 'The Rival'", Buried in Print, 16 November 2011. "The Witches of Gambaga - A film by Yaba Badoe", official website. Shakira Chambas and Sionne Neely, "The Art of AMA ATA AIDOO: Documentary Film Launch", African Women’s Development Fund, 26 September 2014. "The Art of Ama Ata Aidoo - a film by Yaba Badoe", official website.
הר אלמר

האם התכוונתם ל... הר אלמר (אנטארקטיקה) – הר ברכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה הר אלמר (אורגון) – הר במדינת אורגון שבארצות הברית
טביעת האונייה שלי

טביעת האונייה שלי התרחשה ב-30 באוגוסט 2007. אוניית המטען שלי (Shelly) טבעה בים התיכון בקרבת נמל חיפה לאחר שאוניית תענוגות נגחה בה בחשכה. שניים מאנשי צוות האונייה נספו בתאונה. האונייה נבנתה על נהר הדנובה בבולגריה והושקה ב-1973 תחת השם זלאטוגרד (Zlatograd). אורך האונייה היה 80.8 מטר, רוחבה 11.9 מטר והיא הייתה בעלת נפח של 1,837 GRT (אנ'). היא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל בעל מדחף יחיד, שסיפק לה מהירות של 22 קשר. האונייה החליפה בעלים ושמות מספר פעמים. ב-2003 נרכשה על ידי החברה הישראלית י. כספי קווי מטען, שרשמה אותה בשם שלי תחת הדגל הסלובקי. היא אוישה באנשי צוות מלאומים זרים. ב-30 באוגוסט 2007 עגנה האונייה מול חוף ישראל, כ-3 קילומטר מנמל חיפה, כשעליה 13 אנשי צוות ומטען של 2,480 טון גבס. בשעה 22:00 נגחה בה בטעות אוניית התענוגות הקפריסאית סלמיס גלורי. האונייה, בעלת נפח של 10,392 GRT, יצאה מן הנמל זמן קצר לפני כן ועליה 700 נוסעים ואנשי צוות. כתוצאה מהנגיחה נבקעה האונייה שלי לשני חלקים וטבעה במהירות במים בעומק של כ-20 עד 30 מטר. היא נחתה על קרקעית הים כאשר תרניה בולטים מעל פני המים. 11 אנשי צוות נטשו את האונייה הטובעת ורובם עלו על גבי סירת הצלה ששוגרה מהסלמיס גלורי. כל ה-11 נאספו אחר כך על ידי חיילי חיל הים, שהגיעו לאתר הטביעה בספינות דבור וצרעה ובמסוק. לאחר היוודע דבר התאונה ומחשש לנפגעים רבים הוזעקו לנמל חיפה עשרות אמבולנסים של מגן דוד אדום. שני אנשי צוות נוספים של האונייה שלי - מהנדס ומלח מאוקראינה ואינדונזיה - לא נמצאו. מבצע חיפושים אחריהם החל בהשתתפות כלי שיט, כלי טיס וצוללנים. 12 שעות לאחר התאונה נמצאו גופותיהם בתוך האונייה הטבועה על ידי צוללנים של חיל הים וחולצו. פעילות נמל חיפה הופסקה עקב מבצע החיפושים ועד לאחר מציאת הגופות. לא היו נפגעים עקב ההתנגשות על סיפון האונייה סלמיס גלורי. היא נגררה לאחר התאונה חזרה לנמל חיפה והתברר כי נגרם לה נזק קל. לצורך החקירה עוכבה האונייה בנמל עד 6 בספטמבר, ואז התיר לה בית משפט השלום בעיר לעזוב את הנמל. בשנת 2009 נמכרה האונייה לפירוק. כתוצאה מהתאונה הזדהם הים מול חיפה בכחמישה טון של סולר ושמן שדלפו מהאונייה הטבועה. עקב כך נאסרה הרחצה בחוף קריית חיים. ועדת חקירה מטעם רשות הנמלים והספנות וכן משטרת ישראל חקרו את נסיבות התאונה בסיוע של שלטונות קפריסין. הוועדה קבעה שהתאונה התרחשה בשל תקלה, שגרמה לאובדן ההיגוי של הסלמיס גלורי בעת שנמצאה בקרבת האונייה שלי. שנים אחדות לאחר התאונה פורקו שרידי האונייה והוצאו מן הים. בשנת 2014 הגיש משרד הביטחון תביעה אזרחית נגד החברות המנהלות של שתי האוניות שהיו מעורבות בתאונה. המשרד תבע מהן לשפות אותו בסכום של שני מיליון שקלים בגין ההוצאות שנגרמו לצה"ל במהלך פעולות החילוץ לאחר התאונה. יוני הללי ואלי לוי, מחפשים אחר שני נעדרים בלב ים, Nrg, 30 באוגוסט 2007, באתר מקור ראשון אחיה ראב"ד, נמצאו גופות שני הימאים מתאונת השיט במפרץ, באתר ynet, 31 באוגוסט 2007 ידיעה על הטביעה, באתר ויקיחדשות (באנגלית) יסמין גואטה, צה"ל התנדב לסייע בלב ים וכעת מגיש חשבון של שני מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2014 האונייה שלי, באתר Wreck Site Salamis Glory Cruise Ship Collision Freighter Shelly Haifa Bay Israel, באתר Cruise Ship Sinking צלילה לספינה "שלי" (אורכב 02.07.2018 בארכיון Wayback Machine) M/V Shelly שלי (כולל צילומי צלילה) בית משפט: צוות האוניה "סלמיס גלורי" רשאי לעזוב את הארץ, באתר ynet, 6 בספטמבר 2007
איהאב שאמי

איהאב שאמי (בערבית: إيهاب شامي; נולד ב-18 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק במ.ס. קריית ים בעמדת המגן השמאלי. שאמי גדל בג'דיידה-מכר והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל בני-ג'דידה, ממנה עבר בגיל 16 למחלקת הנוער של מכבי חיפה ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הנוער של בני סכנין. ב-11 באוגוסט 2011 ערך שאמי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף לדקות הסיום בניצחון 3–0 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו, ובהמשך העונה המשיך לשחק בקבוצת הנוער. בקיץ 2013 הושאל שאמי לבית"ר נהריה מליגה א', במדיה שותף כמחליף בארבעה משחקים בכל המסגרות. בינואר 2014 עבר להפועל שפרעם מליגה ב', וב-7 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–3 לסקציה מעלות תרשיחא. לקראת עונת 2014/2015 חזר שאמי לבני סכנין, וב-19 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 למכבי נתניה, ועד תום העונה שותף ב-12 משחקי ליגה. בתחילת עונת 2015/2016 הפך שאמי לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, אך איבד את מקומו בעקבות הגעתו של ואנדרסון בינואר 2016. בעונת 2016/2017 שותף שאמי בארבעה משחקי ליגה בלבד, ובעונת 2017/2018 שותף בשבעה משחקים. בעונת 2018/2019 שותף ב-12 משחקי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית והאריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות. ב-25 ביוני 2021, שאמי חתם בהפועל ירושלים, ושותף בשלושה משחקי ליגה בלבד. ב-4 בינואר 2022 חתם שאמי בשורותיה של הפועל אום אל-פחם. איהאב שאמי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל איהאב שאמי, באתר Transfermarkt איהאב שאמי, באתר Soccerway איהאב שאמי, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏מוטי מלכה חתם בסכנין, שאמי האריך חוזה, באתר ONE‏, 7 ביולי 2019 גיא בן זיו, ‏חדידה, שאבי, שאמי ודראושה חתמו בהפועל ירושלים, באתר ONE‏, 25 ביוני 2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איהאב שאמי".
בית הבק

בית הַבֶּק (נקרא גם חירבת אלערג') הוא קבוצת מבנים מאבן בזלת, הניצבים כ-500 מטרים ממזרח לשפך הירדן לכנרת בחורשת אקליפטוסים גבוהים. המקום שימש כמקום מגורים לקבוצת חלוצים מאוקראינה והיה לאחד מניסיונות ההתיישבות הראשונים סביב הכנרת. המבנים נקראים על שמו של 'עבד א-רחמן באשה אליוסף', בעל המקום, שנודע בכינויו הבק. במקום נמצאו פריטים ארכאולוגיים, האופייניים לתקופה הרומית והביזנטית. על סמך אותם ממצאים יש שזיהו את המקום עם העיר בית צידה, שנודעה לה חשיבות רבה בתקופה הרומית, במיוחד לעולם הנוצרי. כיום מקובל לזהות את בית צידה עם תל א-תלויה הנמצא צפונית מן המקום. בסוף התקופה העותמאנית התגורר בבית הבק הכורדי עבד א-רחמן באשה אליוסף, בעל מרבית האדמות בבקעת בית צידה. לאחר מותו הועברו האדמות לבנו הצעיר פואד, ותושבי בקעת בית צידה היו האריסים שלו. בעשור הראשון של המאה ה-20 עלתה לארץ קבוצה של חלוצים מחצי האי קרים שבאוקראניה, דעה נוספת סוברת שמקורם בעיירה הומל שבבלאורס. הם חיפשו מקום להתיישבות והוצע להם להתיישב על אדמת הבק בבטיחה. מכיוון שלא עלה בידם לקנות את האדמה הם החליטו להתיישב כאריסי הבק הכורדי. נחתם חוזה אריסות לתשע שנים, והבק הבטיח לספק למתיישבים צאן ובקר. בסוכות 1904 התיישבו במקום שש עשרה משפחות. חלקן התגוררו בצריפים שבנו וחלקן בחדרים בחצר בית הבק. הן עסקו בחקלאות, ואף עסקו בדייג בים הכנרת ונטעו עצי אקליפטוס הקיימים כאן גם היום. לאחר מספר חודשים החלו להתעורר בעיות, שהקשה בהן הייתה מחלת המלריה. רבים נפלו למשכב וחלקם מתו מן המחלה. הדרך היחידה להשגת אספקה ותרופות הייתה בעזרת סירות, והערבים שהשיטו סירות אלו דרשו מחיר גבוה. כשנה לאחר בואם של המתיישבים, הם נאלצו לעזוב את המקום. לאחר נטישת המקום על ידי המתיישבים כבשו הסורים את השטח והפכו אותו למוצב סורי. במלחמת העצמאות נעשה ניסיון של ההגנה לתקוף סירות סוריות אשר היה חשש שיתקפו את היישובים במהלך המלחמה, אך הניסיון נכשל. בחורף 1955, במהלך מבצע עלי זית, מבצע שמטרתו הייתה להרתיע את הסורים ששלטו באזור וירו ממוצבים שממזרח לכנרת לעבר סירות דיג וסירות משמר של חיל הים ששטו בה. כבש כוח של צנחנים את בית הבק יחד עם שאר מוצבי צפון מזרח הכנרת. היה זה מבצע מורכב, שכלל נחיתה מן הים, חציית הירדן והליכה ממושכת. בלילה אחד נכבשו כל המוצבים הסוריים שבצפון מזרח הכנרת, ממוצב הגבול שליד עין גב ועד מוצב השפך בשפך הירדן. הכוח שכבש את בית הבק ומוצב השפך ירד מגבעת קלע, היכן שנמצא היום מושב אלמגור, חצה את הירדן והתפצל לשניים: חלק אחד בפיקודו של אלישע שלם כבש את בית הבק, והחלק השני בפיקודו של רפאל איתן כבש את מוצב השפך. בעקבות מבצע זה השתררה באזור רגיעה לזמן מה. בשנים שלאחר מכן נתחדשו הפגיעות בדייגים ובחקלאי אלמגור, עד לכיבוש הגולן. שטח האזור ובית הבק בתוכו שייך כיום למשפחת שניידר אשר מחזיקה במקום עדר בקר. העדר הובא בעידוד רשות שמורות הטבע במטרה לצמצם את אוכלוסיית צמח הקנה בשמורת בית צידה ולאפשר גידול של מגוון מיני צמחים נוספים. ספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש- הגליל התחתון וחופו ובקעת כנרות, עמ' 229-230, הוצאת משרד הביטחון ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור. 2001. מדיה וקבצים בנושא בית הבק בוויקישיתוף בית הבק- אתר מפה נעה שפיגל, ממצאים חדשים מחזקים את הסברה שנמצאה העיר בה נולדו שליחי ישו, אבל לא כולם משוכנעים, באתר הארץ, 25 ביולי 2018 מרדכי אביעם, "מה התחדש הקמת בחפירות בית הבק (אל עראג')?"; נתי ברגמן ונעם גרינבאום, "החתך הסטרטיגרפי באתר הארכאולוגי בית הבק" ו"אתר בית הבק: הסדימנטים ומפלסי הכנרת ההיסטוריים"; ארץ הכנרת 22, ספטמבר 2018, עמ' 44–50.