laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וולווקאליים

וְוֹלוְוֹקָאלְיִים (שם מדעי: Volvocales) היא סדרה של מטפסים (שוטונים) ופסאודוסליאטים של האצה הירוקה. מטפסים הללו נכללים במחלקת האצות הירוקניות (Chlorophyceae). אצות מסדרת הוולווקאלים יכולות ליצור מושבות שטוחות או מושבות כדוריות (spherical colonies). בין המשפחות הנכללות בסדרה זו נמנית משפחת הוְוֹלוְוֹקאניים (Volvocaceae). ממדי המושבות נעים בין 4 ל-32 תאים מאכלסים במקרה של גוניום (שם מדעי: Gonium), ‏ ועד 500 תאים ויותר במקרה של וולווקס (Volvox). הגוניום היא סוג של אצה הבנויה ממושבות, מסדרת הוולווקאליים, משפחת הוולווקאניים. מושבת גוניום טיפוסית מכילה בין 4 ל-16 תאים, כולם באותו הגודל, מאורגנים במעגל שטוח, ללא הבדל בין הצד האחורי לצד הקדמי. בכל מושבה בעלת 16 תאים, ישנם 4 תאים במרכז, וכל ה-12 הנותרים מתחלקים ל-4 קבוצות כשכל קבוצה נפרסת לכיוון אחר. בכל אחת מ-4 הקבוצות ישנם 3 תאים. הוולווקס היא סוג של אצה הבנויה ממושבות. בדומה לגוניום, גם זוהי אצה מסדרת הוולווקלים, משפחת הוולווקלנים. זוהי אחת מהאצות הירוקיות המוכרות ביותר. זוהי אצה המפותחת ביותר מתוך הסדרות של המושבות הכדוריות (ספֶירוֹת). כל מושבת וולווקס בשלה בנויה מכמות עצומה של תאים עם שוטונים הדומים לכלמידומונות (Chlamydomonas), יותר מ-50,000 בסך הכל. אנטוני ואן לֵוֶונהוּק היה הראשון שצפה בוולווקס בשנת 1700. מדיה וקבצים בנושא וולווקאליים בוויקישיתוף וולווקאליים, באתר ITIS (באנגלית) וולווקאליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) וולווקאליים, באתר Tropicos (באנגלית) וולווקאליים, באתר GBIF (באנגלית)
זכוכית סוכר

זכוכית סוכר (נקראת גם זכוכית פריצה או זכוכית אכילה) היא ערבוב של סוכר, סירופ תירס ומים. זכוכית הסוכר נראית כמו זכוכית אמיתית לפרק זמן קצר מרגע שהתקשתה, ולאחר פרק זמן זה היא מתעקמת ונמסה מכיוון שהיא היגרוסקופית. היא משמשת לביצוע פעלולים בקולנוע ובטלוויזיה במקום זכוכית אמיתית היות שהיא נשברת בקלות ופחות מסוכנת ממנה. בשל איבוד מראה הזכוכית האמיתי פרק זמן קצר לאחר ההתקשות, יש להשתמש בזכוכית סוכר בסמיכות ליציקתה. מתכון להכנת זכוכית סוכר (באנגלית) עוד מתכון להכנת זכוכית סוכר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאוי

יאוי (ביפנית: やおい; בכתיב לטיני: Yaoi) הוא ז'אנר של אנימה ומאנגה המכילה סיפורים הומו-רומנטיים. היאוי עוסק בחלק המיני, וברוב סדרות היאוי הזוגות עוברים משבר ומתגברים עליו. נפוץ מאוד שיהיו זוגות צד הומו-רומנטיים עם קשר מסוים לזוג הראשי. כמו בכל ז'אנר של מנגה, גם ליאוי יש טרמינולוגיה המיוחדת לו: המילה אוּקֵה (ברומג'י: uke), מייצגת את בן הזוג הפאסיבי, המקבל. בדרך כלל יהיה נשי ועדין יותר מבן זוגו ולכן יצטרך גם הגנה מגברים אחרים החושקים בו. מקור המילה אוּקֵה במילה היפנית אוּקֵרוּ (באנגלית: ukeru), שפירושה "לקבל" (ראו גם אוקה (אמנויות לחימה)). המילה סֵמֵה (בתעתיק לטיני: seme) מייצגת את בן הזוג האקטיבי במערכת היחסים. בדרך כלל יהיה חסון וגדול יותר מהאוּקֵה. הוא מוביל את מערכת היחסים, לעיתים אף על ידי כפיית עצמו על האוּקֵה. מקור המילה סֵמֵה במילה היפנית סֵמֵרוּ (ברומג'י: semeru) שפירושה "לתקוף". בהתעלם מאנימות היאוי, מנגות היאוי נחשבות יוקרתיות מאוד, והז'אנר הזה הוא ז'אנר המנגה הנמכר ביותר בעולם. לרוב, למנגות היאוי יש עלילה יותר מפותחת ומורכבת, ועיצוב הדמויות נחשב למוצלח יותר מאשר באנימה. יאוי נהיה ז'אנר מנגה נפוץ במיוחד בשנים האחרונות גם בארצות מערביות כמו ישראל וארצות הברית. יש ביפן סטודיואים (של מנגה) המפתחים את ז'אנר היאוי והשונן-איי בלבד ויש להם מקום מכובד בין רשימת הסטודיואים השונים של האנימה והמנגה ביפן. Kizuna Ai no kusabi My sexual harassment Enzai Fujimi orchestra Zetsuai Level C Legend of the blue wolves Haru wo daiteita Sensitive pornograph Okane ga nai! בוקו נו פיקו Papa to kiss in the dark junjou romantica \ ג'ונג'ו רומנטיקה love stage!!‎ \ אהבה על הבמה!! gravitation \ משיכה a guy like you given Yes ka No ka Hanbun ka Killing stalking sekaiichi hatsukoi hypersalivation love love campus unbelivable space love רבים נוטים להתבלבל בין שונן-איי ליאוי, משום שהם דומים מאוד בתוכנם. שני הז'אנרים עוסקים באהבת בנים. ז'אנר היאוי מתמקד בחלק המיני של האנימה, בעוד ז'אנר השונן-איי מתמקד ברומנטיקה. מדיה וקבצים בנושא יאוי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל ברנדנבורג

דגל ברנדנבורג הוא דגלה של המדינה הגרמנית ברנדנבורג. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור אדום-לבן המוטען במרכזו בסמל ברנדנבורג. עיצובו של הדגל מעוגן בחוק מדיני מ-30 בינואר 1991. הקובע את צורתו של הדגל, צבעיו, יחסיו והשימוש בו. עם תבוסת גרמניה הנאצית בסופה של מלחמת העולם השנייה, הניפה ברנדנבורג דגל טריבנד אדום-לבן-אדום (ביחס של 2-1-2) אשר הוטען בסמל המדינה דאז. אולם, עם הקמתה של גרמניה המזרחית וביטול החלוקה למדינות בוטל גם דגל זה. נפילתה של חומת ברלין ואיחוד גרמניה הובילו להקמתה מחדש של המדינה. הדגל הנוכחי הונף באופן לא רשמי משנת 1989 ועד לאימוצו החוקי. סמל ברנדנבורג מדיה וקבצים בנושא דגל ברנדנבורג בוויקישיתוף ברנדנבורג, באתר דגלי העולם (באנגלית) ממשלת ברנדנבורג - חוק בדבר הסמלים הלאומיים של ברנדנבורג (30 בינואר 1991) (בגרמנית) מדינת ברנדנבורג (1945 - 1952) באתר דגלי העולם (באנגלית)
דם תיאטרלי

דם תיאטרלי או דם במה הוא כל חומר שיכול לשמש כתחליף לדם לצרכים קולנועיים או תיאטרליים. לדוגמה, בתעשיית האפקטים המיוחדים, כאשר במאי צריך לדמות שחקן שנפגע מירי או חתך למשל, ניתן להשתמש במגוון חומרים שישמשו להצגת דם כביכול אמיתי בעיני הצופה. החומר הנפוץ ביותר בו עושים שימוש כדם מלאכותי הוא צבע מאכל אדום, בדרך כלל בתוך בלונים קטנים שמתפוצצים בעת הצורך ומתיזים את הדם לפי דרישת הבמאי. אלפרד היצ'קוק השתמש בסרטו פסיכו בסירופ שוקולד כתחליף לדם (השיטה הצליחה מפני שהסרט צולם בשחור-ולבן). שימושים אחרים בדם תיאטרלי הם בתחפושות ובזיהוי פלילי לצורך סרולוגיה משפטית וחקר כתמי דם. קיימות סיבות רבות לשימוש בדם תיאטרלי ולא בדם אמיתי, בין היתר סיבות מוסריות, היגייניות וחוסר רצון לפגוע ברגשות השחקנים. אין לבלבל בין דם תיאטרלי לבין תחליפי דם אחרים שמטרתם להחליף ביולוגית את תפקידו של הדם בגוף, ולא לצרכים ויזואליים. מדיה וקבצים בנושא דם תיאטרלי בוויקישיתוף מתכונים להכנת דם תיאטרלי (באנגלית)
חריזה (מלאכת יד)

חריזה היא האמנות או הטכניקה של צירוף חרוז אחד למשנהו באמצעות חוט או חבל. בשנות האלפיים, רוב צורות החריזה משמשות לייצור חפצי הלבשה (בגדים, ארנקים ונעליים) או תכשיטים, אולם משתמשים בחריזה ליצירת אמנות, לקישוט מבנים ולפסלים. התכשיט הנוצר מחריזה נקרא מחרוזת. טכניקות החריזה מתחלקות לשני סוגים עיקריים: שימוש בנול אריגה. ללא נול, בטכניקות של השחלה, פיוטה, ראוו, הרינגבון ונטינג. ניתן לבצע חריזה בשילוב חומרים שונים כגון: פימו, חרס, חרוזי זכוכית, מתכות ואבנים יקרות. מרבית תרבויות העולם השתמשו בטכניקות של חריזה ליצירת תכשיטים, בגדים ויצירות אמנות. עדויות ארכאולוגיות מעידות על קיומן של טכניקות חריזה כבר בתרבות הנאטופית, כ-15,000 שנים לפני זמננו. בתקופות קדומות היה שימוש רב לחריזה ולחרוזים בייצור חפצי דת וקמעות, שהמשתמשים בהם האמינו כי הם מביאים מזל או מרפא. כיום עם התקדמות הטכנולוגיה פותחו חרוזים באיכות מאוד גבוהה ובמגוון רחב של צבעים וציפויים. חרוזים אלו משמשים את אומני החריזה בטכניקות שונות שפותחו לרמה מתודית. מדיה וקבצים בנושא חריזה בוויקישיתוף חריזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רניום

רניום (Rhenium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Re ומספרו האטומי 75. רניום הוא מתכת כסופה לבנה, מבריקה, בעלת נקודת הרתיחה הגבוהה ביותר מכל היסודות. רניום הוא גם אחד היסודות הצפופים ביותר פרט לפלטינה, אירידיום ואוסמיום. דרגות החמצון שלו הן 1-, 1+, 2+, 3+, 4+, 5+, 6+ ו-7+. סגסוגות רניום ומוליבדן הן מוליכי על בטמפרטורות הנמוכות מ-10 מעלות קלווין (מינוס 263.15 צלזיוס). שימושו העיקרי הוא בתור זרז בתהליך סילוק עופרת מדלק ובייצור סגסוגות על לחלקי מנועי סילון. שימושים נוספים: רניום שימש בייצור סגסוגות טונגסטן ומוליבדן. פרט לסילוק עופרת מדלק, לרניום שימושים נוספים כזרז ריאקציות כימיות. מהווה רכיב חשוב בחלק ממנורות ההבזק ("פלאש") במצלמות. ייצור מוליכי-על בטמפרטורות נמוכות. קיומו נחזה על ידי הנרי מוזלי ב-1914. בפועל, רניום זוהה בגרמניה בשנת 1925, כאשר וולטר נודאק (Walter Noddack), אידה טאק (Ida Tacke) ואוטו ברג (Otto Berg) דיווחו על יסוד חדש שמצאו במחצב פלטינה ובמינרלים קולומביט, גדוליניט ומוליבדניט. בשנת 1928 הם הצליחו למצות גרם בודד של רניום מ-660 קילוגרם מוליבדניט. את היסוד החדש כינו על שם הנהר ריין. התהליך היה מסובך ויקר ולכן נזנח עד לשנות ה-50 המוקדמות כאשר סגסוגות טונגסטן-רניום ומוליבדן-רניום נכנסו לשימוש. רניום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, גם בצורת תרכובת הוא לא מופיע והמקור המסחרי שלו הוא מחצבי מוליבדן (שיכולים להכיל בין 0.002% ל-0.2% רניום). בקרום כדור הארץ, רניום נמצא בריכוז של 0.001 חלקים למיליון (ppm). לא ידוע האם רניום רעיל ולכן הוא מצריך טיפול בהתאם. מדיה וקבצים בנושא רניום בוויקישיתוף רניום ב-Webelements (אנגלית) רניום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קריניאן

קריניאן (באנגלית: Carignan ובספרדית: Cariñena) הוא זן ענבים אדומים המשמש לייצור יין. מקורו של הזן באזור אראגון בספרד, ונחשב בתור מרכיב היסטורי בממסך (בלנד) של היינות האדומים מאזור ריוחה (Rioja) המפורסם בספרד. כיום הזן נטוע בעיקר בצרפת (באזור לנגדוק), בספרד (באזור פריורט), באיטליה (באזורים סרדיניה ולאציו). אזורי יין נוספים בהם נעשה שימוש בענב, המשויכים לאמריקה כוללים את קליפורניה (שם הזן משמש בעיקר לממסך), מקסיקו, אורוגוואי, צ'ילה, ארגנטינה, אוסטרליה ודרום אפריקה. אחד ממאפייני זן הקריניאן הוא יכולת לתנובה גבוהה יחסית של יבול, המגיעה אף לארבע טונות לדונם. ביבולים גדולים היינות המתקבלים מן הזן הם נחותים, אולם משטר גידול נכון ודילול יבולים יכולים להביא ליינות איכותיים. כרמי הקריניאן הראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה, על ידי פקידיו של הברון רוטשילד. מאז ועד תחילת המאה העשרים ואחת סבל הזן בישראל מתדמית רעה, שנבעה מיינות לא איכותיים שיוצרו עקב גידולו במשטר של יבולים גבוהים. בבציר 1999 הוציאו ביקב מרגלית את היין הזַנִּי הראשון שנחשב איכותי. בשנת 2002 הוציאו ביקב ויתקין יין זני נוסף מענבי קריניאן, ומאז מייצרים ביקב באופן קבוע יין מזן זה. בעקבות כך יקבים נוספים בישראל החלו בייצור יינות מקריניאן, בהם יקבי כרמל (בסדרה האזורית), יקב סוסון ים (בין השאר בממסך "גאודי" המבוסס על הזן),יקב נווה ירק, יקב סומק, יקב שדה בוקר (המייצר יין קינוח בשיטת בציר מאוחר מהזן). נראה כי היינות המוערכים יותר המיוצרים מהזן בארץ מתבססים על כרמים בוגרות באזורי בנימינה וזכרון יעקב. בנוסף, זן הקריניאן ביחד עם הזן סוזאו מפורטוגל הם ההורים הגנטיים של הזן הישראלי ארגמן. מדיה וקבצים בנושא קריניאן בוויקישיתוף עמית יריב, הקריניאן על המפה, באתר כלכליסט, 27 באפריל 2011 דניאל רוגוב, ענבי קריניאן זוכים סוף סוף לכבוד הראוי להם גם בישראל, באתר הארץ, 26 במאי 2011 אלדד לוי, "קריניאן - מידע כללי", יוני 2006 עמוס רביד, "זן נדיר: קריניאן הוא זן נפוץ עם איכות", מעריב, 4 בינואר 2009 אלדד לוי, "מרגלית לאורך ולעומק", מרץ 2008. שגיא קופר, תדמית חדשה ליקב ויתקין ויינות לאוהבים, באתר ynet, 9 באוגוסט 2006 "ארגמן - זן ענבי היין הישראלי", בקבוק
חרוז (חפץ)

חרוז הוא חפץ בעל נקב מפולש. החרוז מחובר בדרך כלל לחרוזים אחרים באמצעות חוט או חבל בטכניקה הנקראת חריזה. החרוזים נעשים בצורות שונות ובגדלים שונים. גודלם של החרוזים משתנה בין מילימטרים בודדים למספר סנטימטרים. חרוזים עשויים מחומרים שונים כגון: זכוכית, פלסטיק, פימו, אבן, אבני חן, אבנים יקרות ואף מזרעים, מתכות, חרס, עיסת נייר, עץ ושרף. חרוזים קדומים נתגלו מחומרים טבעיים של קונכיות, צדפים, עצמות בעלי חיים, חרס וזכוכית. חרוזים ידועים כאחת מצורות המסחר הקדומות ביותר של המין האנושי. שימוש ומסחר בחרוזים התקיים לאורך כל ההיסטוריה האנושית. הממצא העתיק ביותר של חרוזים הוא ממרוקו, ומתוארך לכ-150,000 שנה לפני זמננו. חרוזי זכוכית הופיעו לראשונה כ-6,000 שנה לפני זמננו במסופוטמיה וצפון סוריה. המילה "חרוזים" מוזכרת בתנ"ך פעם אחת בלבד. בשנת 2022 התגלה חרוז זהב בירושלים מתקופת בית ראשון. חרוזי הזכוכית העתיקים נוצרו בטכניקה שנקראת ליבה, שהיא טכניקה מורכבת לייצור ולכן אינה נפוצה במיוחד. הזכוכית עצמה עשויה מחומר טבעי שהוא תרכובת של קוורץ, סיד ומלחת. בתקופות קדומות לאחר הכנת תרכובת הזכוכית היו שופכים אותה לתוך קונוס העשוי חרס, ולאחר ההתקרשות היו שוברים את החרס על מנת להפריד את הזכוכית מהקונוס. בני אדם משתמשים בחרוזים החל מהתקופה הפרהיסטורית לצורכי אמנות, אומנות, לשיבוץ בתכשיטים, בביגוד ובמגוון חפצי נוי, אביזרים וחפצים שימושיים. חרוזים שימשו גם באביזרי דת (לדוגמה - במחרוזת תפילה), וכקמעות מזל. Dubin, Lois Sherr. 1987. The History of Beads from 30,000 BC to the Present. London: Thames & Hudson Sleen, Wicher Gosen Nicholaas. 1973. A Handbook on Beads. Liège: Librairie Halbart חרוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסף גולן, בני 150 אלף שנים: התגלו התכשיטים העתיקים בעולם, באתר ישראל היום, 23 בספטמבר 2021 מגילת שיר השירים, פרק א', פסוק י' דביר עמר, נדיר: תלמידי ישיבת חיצים מצאו חרוז של זהב מתקופת בית ראשון, באתר ערוץ 7, 8 בדצמבר 2022
התארכות היממה

מחקרים המתבססים על נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים. ישנם מספר הערכות לגורמים לתופה זו. לתופעה זו אין השפעה מעשית כל שהיא שכן השפעתה תורגש בצורה משמעותית רק בעוד כמה אלפי שנים. נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות). מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח. אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות. מדידה של   365 ⋅ 100 c {\displaystyle \ 365\cdot 100c} היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב-     1 2 1.7 ⋅ 365 ⋅ 100 c {\displaystyle \ \ {\frac {1}{2}}1.7\cdot 365\cdot 100c} מילי-שניות, שהן כ-   Δ T = 31 c 2 {\displaystyle \ \Delta T=31c^{2}} שניות. אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים. כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות. הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות. עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה. על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים. לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום). גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ. כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשווה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב. בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור. מחקרים גורסים כי הקרח החל לימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב. מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות. צמ"ד אונליין - מאגר מדע: יום בכדור הארץ סרטון עם הסברים. מדענים: כדור הארץ מסתובב מהר יותר – ואנחנו לא יודעים למה, באתר סוכנות החלל הישראלית, 11 בינואר 2021 הערך "היממה השמשית", באתר אסטרופדיה הערך "היממה הכוכבית", באתר אסטרופדיה הערך "מערכות זמן והיממה", באתר אסטרופדיה F.R. Stephenson (1997): Historical Eclipses and Earth's Rotation. Cambridge Univ.Press.
שושלת ג'ין

האם התכוונתם ל... שושלת ג'ין (265–420) – (晉朝), שושלת סינית, שנחלקה לתקופות ג'ין המזרחי וג'ין המערבי. שושלת ג'ין המאוחרת (חמש השושלות) (אנ') (936–947) - (後晉), אחת מחמש השושלות בתקופת חמש השושלות ועשר הממלכות בסין. שושלת ג'ין (1115–1234) – (金朝), ממלכה יורצ'נית בצפון סין. שושלת ג'ין המאוחרת (אנ') (מ-1616) – (後金), ששמה שונה לשושלת צ'ינג (מ-1636), שנוסדה על ידי היורצ'ן במנצ'וריה.
דור מזוין

דור מזוין (Generation Kill) היא מיני סדרה אמריקאית מסוגת דרמה ומלחמה בת שבעה פרקים מבית היוצר של HBO ששודרה לראשונה ב-13 ביולי 2008 והסתיימה ב-24 באוגוסט 2008. המיני-סדרה מבוססת על ספרו באותו שם של אוון רייט משנת 2004 על חוויתו ככתב בגדוד הסיור הראשון של חיל הנחתים במהלך הפלישה לעיראק בשנת 2003, שעובד לטלוויזיה על ידי דייוויד סיימון, אד ברנס ורייט עצמו. הסדרה שודרה בישראל בערוץ yes, וכן ב-HOT VOD. הסדרה עוקבת אחר יחידה של חיל הנחתים האמריקאי שהייתה הכוח הראשון שנחת בעיראק ב-2003 במהלך מלחמת עיראק. העלילה מובאת בעיקרה מנקודת המבט של החיילים בעודם נוסעים ברכבי ההאמרים ממקום למקום. סטארק סנדס - נתנאל פיק קלן לוץ - ג'ייסון לילי אלכסנדר סקארסגארד - בראד קולברט ג'יימס רנסון - ג'וש ריי פרסון יאיר לוטן - רוברט טימוטי בראיין בילי לוש - הרולד ג'יימס טרמבלי ג'ון הורטאס - אנטוניו "פוק" אספרה ריי ולנטין - גבריאל "גייב" גארזה אריק לאדין - ג'יימס צ'אפין ווילסון בת'ל - איון "קיו-טיפ" סטפורד לנגלי קירקווד - סטיבל לובאל מייקל קלי - קפטן בראיין פטרסון בריאן פטריק וייד - קפטן קרייג שווטז'ה דייוויד בררה - סמל ריי גריאגו לי טרגסן - אוון רייט צ'אנס קלי - סטיבן פרננדו אריק ננינגר - דייב "קפטן אמריקה" מק'גרו אווין יומן - סמל אריק קוצ'ר מייקל מוזלי - סמל ג'ייסון סוואר למרות שלסדרה אין מלחין, היא כוללת אוסף גדול של מוזיקה, שרובם היו שירים פופולריים בקרב האוכלוסייה האמריקאית בסוף 2002 ובראשית 2003. המוזיקה החדשה יותר (בהקשר של התוכנית) משמשת להמחשת תרבות הפופ במהלך התקופה של הפלישה. כל השירים מבוצעים באקפלה על ידי חברי צוות השחקנים, למעט "The Man Comes Around" של ג'וני קאש ו- "Re-Up Time" של ג'וש ריי פירסון. "Merry Christmas from the Family" של רוברט ארל קין "Sk8er Boi" של אבריל לאבין "Lovin' You" של מיני ריפרטון "Use Me" של ביל וית'רס "Beyoğlu" של די ג'יי קאמבו "Marines' Hymn" - המנון של חיל הנחתים של ארצות הברית "Smoke Signals", by Dada Flair "Complicated" של אבריל לאבין "Bodies" של Drowning Pool "Boyz-n-the-Hood" של Dynamite Hack "Hot in Herre" של נלי "Hot in Herre" של נלי "It Was a Good Day" של אייס קיוב "Tainted Love" של אד קוב "The "Fish" Cheer/I-Feel-Like-I'm-Fixin'-to-Die Rag", של Country Joe and the Fish "Attahaddiat" של Kadhum Al Sahir "Entaha Almeshwar" של Kadhum Al Sahir "Copenhagen Song" של Josh Ray Person "Teenage Dirtbag" של Wheatus "On the Road Again" של וילי נלסון "Sundown" של גורדון לייטפוט "My Cherie Amour" של סטיבי וונדר "Gangsta Gangsta" של N.W.A "It Ain't Easy" של טופאק שאקור "Let Me Ride" של ד"ר דרה "Fuck tha Police" של N.W.A "Mammas Don't Let Your Babies Grow Up to Be Cowboys" של אד ברוס "Can I Kick It?",של A Tribe Called Quest "So Fresh, So Clean" של אאוטקאסט "9‏ to‏ 5" של שינה איסטון "Come Sail Away" של סטיקס "King of the Road" של רוג'ר מילר "Re-Up Time" של ג'וש ריי פירסון "The Man Comes Around" של ג'וני קאש אתר האינטרנט הרשמי של דור מזוין "דור מזוין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דור מזוין", באתר AllMovie (באנגלית) "דור מזוין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דור מזוין", באתר Metacritic (באנגלית) "דור מזוין", באתר אידיבי "דור מזוין", באתר HBO Max (באנגלית) "דור מזוין", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דור מזוין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אקטיניום

אקטיניום (Actinium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מתכתי, שסמלו הכימי Ac ומספרו האטומי 89. אקטיניום הוא היסוד הראשון בסדרת האקטינידים. צבעו של האקטיניום כסוף, ובחושך הוא זוהר בזוהר כחלחל בשל רדיואקטיביותו. בטבע הוא מופיע בכמויות קטנות בעפרת אורניום, שכן הוא אחד משלבי-הביניים של דעיכתו לעופרת. בכל טון של אורניום יש כעשירית הגרם של 227Ac. בתכונותיו הכימיות האקטיניום דומה מאוד לאנלוג המחזורי שלו, הלנתן. אקטיניום הוא יסוד נדיר בטבע, אך הפקתו בצורה מלאכותית אינה יקרה. מופק בצורה מלאכותית על ידי הפצצת רדיום בנייטרון בכור גרעיני. בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה (פי 150 מרדיום), הוא משמש כמקור נייטרונים. בנוסף לכך ניתן להשתמש בו ברדיואימונותרפיה. האקטיניום זוהה ב-1899 על ידי הכימאי הצרפתי אנדרה לואי דביירן, שהפיק אותו מעפרת אורניום. מאוחר יותר, בשנת 1902, זיהה אותו באופן עצמאי כימאי אחר, פרידריך אוטו גיזל הגרמני. מקור שמו במילה היוונית "אקטינוס", שפירושה "קרן אור". עד כה ידועים כ-36 איזוטופים של אקטיניום, העיקריים שבהם: 217 - בעל זמן מחצית חיים של ‎69×10-9‎ שניות. 225 - בעל זמן מחצית חיים של 10 ימים. 226 - בעל זמן מחצית חיים של 29.37 שעות. 227 - בעל זמן מחצית חיים של 21.773 שנים (היציב ביותר). האיזוטופ היחיד המופיע בטבע הוא 227Ac. כמו כן לרוב האיזוטופים שלו זמן מחצית חיים בן פחות מדקה. בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה, האקטיניום מסוכן מאוד - כפלוטוניום. כמו כן, אכילת כמויות קטנות ביותר שלו היא סכנה חמורה לבריאות. האקטיניום באתר Webelements אקטיניום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אצות ירוקניות

אצות ירוקניות (שם מדעי: Chlorophyceae) היא מחלקה של אצות במערכת ירוקיות, הבולטות בעיקר על בסיס מבנה על-מורפולוגי. בין הסדרות הנכללות במחלקה זו נימנת סדרת הוולווקאליים (Volvocales), סדרת הדונליאליות (Dunaliellales סדרה בה נכללות אצות מסוג הדונליאלה) וסדרת כלמידומונדאלות (Chlamydomonadales) . מדיה וקבצים בנושא אצות ירוקניות בוויקישיתוף אצות ירוקניות, באתר ITIS (באנגלית) אצות ירוקניות, באתר NCBI (באנגלית) אצות ירוקניות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אצות ירוקניות, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמוך למודע

סמוך למודע, הידוע גם כפְּרֵה־מודע או קדם־מודע (באנגלית: Preconscious), על פי התאוריה הפסיכואנליטית, הוא כלל הזכרונות, הרגשות והמחשבות שאינם נמצאים במודעות האדם ברגע נתון, אך הם נגישים לתודעה, ולכן אינם נחשבים לא-מודעים לחלוטין. זהו הרובד האמצעי במודל הטופוגרפי של זיגמונד פרויד, המצוי בין הרובד המודע לבין הרובד הלא-מודע. התכנים המצויים בחלק הסמוך למודע של האדם, כוללים זכרונות של אירועים אישיים, מידע שנצבר לאורך החיים (למשל הידע לגבי משמעותן של מילים), ידע לגבי מיומנויות נרכשות (למשל סדרת הפעולות לקשירת שרוכי נעליים או לנהיגה במכונית), מידע שהאדם חש שנמצא "על קצה הלשון", ועוד. ברגע שמיומנויות מסוג זה נרכשות, הן בדרך כלל מבוצעות מחוץ להכרה המודעת, אך תשומת לבו של האדם יכולה להיות מופנית אליהם בקלות יחסית, או עם מאמץ מנטלי מסוים, לכשירצה בכך. על פי המודל הפרוידיאני, התכנים בסמוך למודע אינם מודחקים, כפי שמתרחש במקרה של תכנים קשים להתמודדות שמודחקים אל הלא-מודע, ולכן תכנים שבסמוך למודע זמינים בקלות להיזכרות והעלאה למודע. תפקיד נוסף שממלא הסמוך למודע, על פי המודל, הוא תפקיד של צנזור - זהו החלק בו רעיונות לא רצויים עוברים אל הלא-מודע, בעוד תכנים נוחים להתמודדות נותרים זמינים למודעות ברובד הסמוך למודע או המודע. למרות שהתיאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי. סמוך למודע, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט" Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37 Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, The Lancet Psychiatry 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3 Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, World Psychiatry 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217