laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריס סרנדון

כריסטופר סרנדון (באנגלית: Christopher Sarandon; נולד ב-24 ביולי 1942) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב על הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט "אחר צהריים של פורענות". סרנדון כיכב גם בסרטים "הנסיכה הקסומה" ו"משחק ילדים". סרנדון נולד בעיר באקלי שבמערב וירג'יניה למהגרים היוונים מרי וכריסטופר סרנדון. בילדותו נהג לתופף ושימש כזמר חימום עם להקתו ללהקה המקומית בעיר ולאחר מכן גם לזמרים בובי דארין וג'ין וינסנט. לסרנדון תואר באומנויות מ"אוניברסיטת מערב וירג'יניה" ותואר מאסטר בתיאטרון מ"האוניברסיטה הקתולית של אמריקה" שבוושינגטון, שם פגש את אשתו הראשונה השחקנית זוכת פרס האוסקר סוזן סרנדון ממנה התגרש לאחר 11 שנות נישואים. לסרנדון שלושה ילדים מאשתו השנייה הדוגמנית ליסה אן קופר, לה היה נשוי במשך תשע שנים. משנת 1994 נשוי סרנדון לזמרת והשחקנית היהודייה-קנדית ג'ואנה גליסון. לאחר סיום לימודיו החל את דרכו כשחקן בתיאטרון ובתוכנית הטלוויזיה "אור מנחה". ב-1975 רשם סרנדון את הופעת הבכורה שלו בהוליווד כליאון שרמר בן זוגו הטרנסקסואל האובדני של סוני וויטוביץ' (אל פצ'ינו) בדרמת הפשע של סידני לומט "אחר צהריים של פורענות". הופעתו הראשונה זכתה להערכה רבה ולמועמדויות פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפריצת השנה של טקס גלובוס הזהב. סרנדון התפרסם בשנות ה-80 בפנטזיה "הנסיכה הקסומה" בתפקיד הנסיך המפרדינק הטוען לכתר ממלכת פלורין שמתארס עם הנסיכה נורית (רובין רייט) על מנת לרצוח אותה ולשלוט בעצמו. הוא גם השתתף בסרט הראשון מתוך סדרת סרטי המותחן "משחק ילדים" בתור הבלש מייק נוריס שחוקר את מקרי הרצח של בובת הצעצוע צ'אקי שבמקור הוא רוצח ערמומי בשם צ'ארלס לי ריי (בראד דוריף) ו"ליל האימה", בתור השכן הערפד ג'רי דנדרידג'. ב-1993 דיבב סרנדון את הדמות הראשית של ג'ק סקלינגטון מלך הדלעת באנימציית חג המולד "הסיוט שלפני חג המולד". ב-2008 הופיע בעיבוד האמריקאי לקומדיה הקוריאנית המצליחה "נערתי החצופה" בתור ד"ר רוראק אביה של גיבורת העלילה ג'ורדן (אלישה קאת'ברט). בנוסף, הופיע סרנדון בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "פליסיטי", בתפקיד ד"ר מקגראת'. כמו כן השתתף בקליפ לשיר "Hands clean", של הזמרת אלאניס מוריסט. אחר צהריים של פורענות (1975) ליפסטיק (1976) הזקיף (1977) אתה לא יכול ללכת הביתה שוב (1979) קובה (1979) בין שתי ערים (1980) - סידני קרטון / צ'ארלס דארני תעלומת אומגה (1983) פרוטוקול (1984) ליל האימה (1985) הנסיכה הקסומה (1987) - הנסיך המפרדינק מאדאם מיילפלאוור (1987) משחק ילדים (1988) קורס התנגשות (1989) עבדי ניו יורק (1989) הקים לתחייה (1991) הסיוט שלפני חג המולד (1993) סיבה מוצדקת (1995) בית בושת של דם (1996) אמריקן פרפקט (1997) תנו לשטן ללבוש שחור (1999) בושם (2001) צבי ים (2005) נערתי החוצפנית (2008) זרמים מרובים (2009) Frank the Bastard‏ (2015) ביג סטון גאפ (2015) I Smile Back‏ (2015) בית המשפט (2002) מדיה וקבצים בנושא כריס סרנדון בוויקישיתוף כריס סרנדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס סרנדון, באתר AllMovie (באנגלית) כריס סרנדון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריס סרנדון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כריס סרנדון, באתר Discogs (באנגלית)
אריה שחר (שוורצמן)

אריה שחר (שוורצמן) (26 בפברואר 1926 - 28 בנובמבר 2012) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל בחברות גדולות במשק הישראלי. שחר נולד בפולין, עלה לארץ ישראל ב-1936 וגדל במושב אביחיל. ב-1945 התגייס לפלמ"ח ושובץ בפלוגה ז'. השתתף במבצע ליל הרכבות ובהתקפה על משטרת גבעת אולגה וסייע בפעילות ההעפלה. סיים קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות י"ח ב-1946. שירת כמפקד מחלקה ביגור ובתפקידי הדרכה. במלחמת העצמאות השתתף במבצע נחשון בו פיקד על פלוגה בגדוד הרביעי של חטיבת הראל ונפצע בקרב הקסטל. השתתף במבצע חורב, שירת כסגן מפקד הגדוד השמיני בחטיבת הנגב וכסגן מפקד הגדוד התשיעי בחטיבה. לאחר המלחמה היה ממקימי חיל השריון, סיים קורס מפקדי גדודים ב-1952 ומונה למפקד גדוד 9 בחטיבה 7 ובמלחמת סיני היה סגן מפקד החטיבה. בהמשך שירת כמפקדה של חטיבה 37, מפקד חטיבה 520, מפקד בית הספר לשריון, בשנים 1960 עד 1961 כמפקד חטיבה 7 ואחר כך סגן מפקד אוגדה בפיקוד הצפון. במלחמת ששת הימים שירת כראש מטה פיקוד הדרום. לאחר המלחמה השתחרר משירות הקבע. בשירות המילואים השתתף במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים, שבה שירת כראש מטה אוגדה 146, אוגדת שריון במילואים בפיקודו של מוסה פלד שלחמה בחזית הסורית. ב-1974 הוצע לו לחזור לשירות הקבע להתמנות לראש אגף כוח האדם אך הוא סירב. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין קישור בפיקוד הצפון. שחר מילא תפקידי מפתח במשק הישראלי, לאחר שחרורו מצה"ל מונה למנכ"ל מפעלי תובלה, בשנים 1970-1971 כיהן כמנכ"ל אוטוקרס ומשנת 1971 ועד 1990 כיהן כמנכ"ל מפעלי ים המלח. בתקופה זו זכה בפרס התעשייה (1978) ובפרס בן-גוריון לפיתוח ותרומה לנגב (1988). בשנים 1990 עד 1995 כיהן כמנכ"ל גרנית הכרמל השקעות וחברת סונול. שימש כדירקטור בבנק מזרחי, ובחברות רותם דשנים, אלקו החזקות, רפאל וקופת חולים כללית. כמו כן היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ויו"ר ארגון חברי ההגנה. היה בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נפטר בנובמבר 2012, בגיל 86, ונקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון. אריה שחר באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, אוגוסט 2024 אריה שחר, באתר הפלמ"ח סדרת ראיונות של אריה שחר לעופר רגב בערוץ היוטיוב של עמותת "תולדות ישראל" לתיעוד דור תש"ח אריה שחר(הקישור אינו פעיל), אתר חדשות מחלקה ראשונה
נחל באר שבע

נַחַל בְּאֵר שֶׁבַע הוא נחל הזורם באזור הנגב, ואחד הגדולים בנגב הצפוני. הוא אחד מיובליו של נחל הבשור. הנחל הוא נחל אכזב, אורכו כ־50 קילומטר, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ־1,700 קמ"ר. בקטע של הנחל העובר בבאר שבע זורמים שפכים שמקורם בנחל חברון, אשר נספגים באדמה ביציאה מבאר שבע. ראשיתו של נחל באר שבע ממערב לתל ערד. הנחל מתחיל בכיוון דרום, עובר ממערב לכסיפה ופונה מערבה. סמוך לתל מלחתה מתחבר אליו נחל מלחתה. הנחל ממשיך לכוון מערב, עובר בסמוך לאבו רוקייק ונכנס לבקעת באר שבע מצפון לנבטים. הנחל ממשיך מערבה מדרום לתל שבע ולתל באר שבע, חוצה את העיר באר שבע וממשיך בכיוון הכללי דרום מערב עד השפכו לנחל הבשור בסמוך לבאר אסנת. בדרכו עד השפך עובר הנחל בשטחי החולות ומישורי הלס של הנגב בצפוני. מראשית הנחל ועד העיר באר שבע נשפכים אל הנחל היובלים היורדים מרכס הרי דימונה והיובלים מהמורדות הדרומיים של הר חברון. יובלי הנחל הם: מכוון מזרח נחל טלה ונחל עדרים. היובלים הנשפכים מכוון צפון הם נחל ענים ונחל יתיר. יובלי הדרום הם נחל ערוער, ונחל נבטים. ערך מורחב – פארק נחל באר שבע בתוואי הנחל הסמוך לעיר באר שבע, מתל באר שבע עד שכונת נווה זאב, באורך של כ-8 ק"מ, בשטח של כ-5,300 דונם. הפארק כולל אמפיתיאטרון ל-12 אלף צופים, מתחם אגם מלאכותי בשטח של כ-670 דונם שבמרכזו אגם מים בשטח 90 דונם, שבילי אופניים, טיילת, מגוון שטחים ירוקים פתוחים, מתקני משחק, וספורטק. נחל סכר תל באר שבע באר אסנת תל מלחתה באר אברהם ביר אבו מטר מדיה וקבצים בנושא נחל באר שבע בוויקישיתוף נחל באר שבע באתר המשרד להגנת הסביבה אילנה קוריאל, החלו העבודות להקמת האגם המלאכותי הגדול בארץ, באתר ynet, 27 באוגוסט 2015 נחל הבשור ונחל באר שבע עיירית באר שבע, הנה הוא בא: האגם בפארק נחל באר שבע! ראו פרק תמונות ומפות שיקום הנחלים בנחלים וניקוז - תהליכים, הנדסה ותכן בעריכת אריה בן צבי, נחמיה שחף ואורי צדקה, בהוצאת רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, עומר 2008, מהדורה ראשונה - 2010.
אבי איבגי

אָבִי אִיבְגִי (נולד ב-2 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת בית"ר תל אביב. איבגי החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בקבוצה בעונת 1996/1997 בעונת 1997/1998 שיחק בנצרת עלית ואיתה עלה לליגה ארצית. באמצע עונת 2001/2002 עבר לקבוצת בני יהודה תל אביב, ששיחקה באותה עונה בליגה הלאומית, ועלה עמה לליגת העל. לאחר שנה וחצי בבני יהודה עבר איבגי להפועל כפר סבא ששיחקה בליגה הלאומית, ובעונתו השנייה בקבוצה עלתה הקבוצה לליגת העל. בעונת 2006/2007 עבר איבגי לקבוצת בית"ר ירושלים, שם שימש שוער שני לאיציק קורנפיין בקבוצה שזכתה באותה עונה באליפות. בעונת 2007/2008 שיחק איבגי בעירוני ראשון לציון . את עונת 2008/2009 העביר איבגי במכבי פתח תקווה, כשוער ביחד עם אוהד כהן. עונה לאחר מכן שב איבגי לשמש כשוער ראשון בהפועל נצרת עילית ואיתה הגיע לרבע גמר גביע המדינה. ביוני 2010 חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית כאשר בשנתיים הראשונות קבוצתו פיספסה עלייה לליגת העל במחזור סיום העונה. ביוני 2013, לאחר שלוש שנים בהרצליה, לקראת עונת 2013/2014 חתם איבגי בהפועל פתח תקווה, ובעונה זו העפיל עמה לליגת העל. ביוני 2014 חזר איבגי למכבי הרצליה, ולאחר שתי עונות חזר שוב להפועל פתח תקווה. ביוני 2017 חזר איבגי לקנדציה שלישית בהפועל נצרת עילית. ב-22 ביוני 2019 חתם בהפועל מרמורק. איבגי שיחק כשוער בנבחרת ישראל בכדורגל חופים והשתתף עמה בשלוש אליפויות אירופה. בשנת 2007 התמודד בתוכנית "כוכב נולד" ועלה לשלב התכנית הסדירה של העונה אך החליט לפרוש עקב היעדרות ארוכה של אימונים מקבוצתו. ב-2007 התלוננו נגדו במשטרה שייע ורונן פייגנבוים על הטרדות מאיימות כלפיהם מה שהוכח בסופו של דבר כמתיחה. הנושא הסתיים בכך שאיבגי התנצל ותרם מספר שעות להתנדבות בקהילה.[דרושה הבהרה] במהלך גירושיו בשנת 2011 התלוננה נגדו גרושתו בעוון תקיפה, אולם לאחר מעצר בית בן יממה החליטה המשטרה שלא להאריך את מעצרו מחוסר ראיות. איבגי גרוש משתי נשים. מאשתו הראשונה יש לו שלושה ילדים ומהשנייה ארבעה. אבגי חזר בתשובה ואינו משחק בשבת. אבי איבגי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אבי איבגי, באתר Transfermarkt אבי איבגי, באתר Soccerway אבי איבגי, באתר FootballDatabase.eu יניב יוסיף אור, ‏אבי איבגי סיכם לעונה אחת במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 13 באוגוסט 2008 דורון בן דור, ‏נשאר בסביבה: אלירן חודידה חתם בנצרת עילית, באתר ONE‏, 13 ביולי 2009 מתן אידלמן, ‏אבי איבגי חתם לשנתיים הקרובות במכבי הרצליה, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2010 גיל זה רק מספר: אבי אבגי חתם בהפועל מרמורק, באתר ONE‏, 21 ביוני 2019 תומר גנור ורותם גרוסמן, האזינו לאבי אבגי מאיים על שייע ורונן פייגנבוים, באתר ynet, 29 בינואר 2007 רותם גרוסמן, בנו של שייע פייגנבוים: "אבגי כמעט גרם לגירושי הוריי", באתר ynet, 29 בינואר 2007 רענן בן צור, אדם גלס, השוער אבי אבגי נעצר בחשד שתקף את אשתו, באתר ynet, 17 באוגוסט 2011 אלמוג שריד, אבי איבגי חוזר לאימונים, באתר nrg‏, 18 באוגוסט 2011 הכדורגלן שחזר בתשובה: "הכל התחיל כשסבא שלי הגיע בחלום", באתר www.hidabroot.org, ‏2024-09-09
בני חסן

האם התכוונתם ל... קבר בני חסן – אתר קבורה קדום במצרים קראוות בני חסאן – כפר ערבי במערב השומרון בני חסן (שבט) – שבט בדואי גדול בירדן
ינה פוקס

ד"ר ינה פוקס (בהונגרית: Fuchs Jenő, בעברית נקרא לעיתים גם ינו פוקס; ‏29 באוקטובר 1882 – 14 במרץ 1955) היה סייף הונגרי-יהודי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות זהב בחרב. נוסף לכך היה רופא. פוקס נולד בבודפשט. במאה ה-19 חל איסור על יהודים בהונגריה לשאת נשק. ינה פוקס לא היה חבר במועדון סיף כלשהו ולא ניצח בתחרויות במסגרת ארצית. בתחרות כניסה לאולימפיאדה בשנת 1908 הגיע שלישי. באולימפיאדת לונדון (1908) זכה פוקס בשתי מדליות זהב, בתחרות בחרב אישי לפני בלה זולובסקי מהונגריה ווילאם גופולד וון לובסדרוף מבוהמיה ובתחרות בחרב קבוצתי לאחר שהונגריה ניצחה את גרמניה 0-9, את איטליה 5-11 ואת בוהמיה 7-9. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה בוהמיה. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: אוסקר גרדה, דז'ה פלדש, ולאיוש ורקנר. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה פוקס בשתי מדליות זהב, בתחרות בחרב אישי לפני בלה בקאשי וארווין מסרוש שניהם מהונגריה ובתחרות בחרב קבוצתי לפני אוסטריה והולנד ובכך הגן על תאריו. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים פעם נוספת שלושת הסייפים היהודים גרדה, פולדס, וורקנר ולזכייה במדליית כסף עבור אוסטריה היו שותפים שני סייפים יהודים: אוטו הרשמן ואלברט בוגן. בשנת 1955 נפטר פוקס בבודפשט. מתוך 25 קרבות אולימפיים אישיים, ניצח פוקס ב-22 קרבות, הפסיד ב-2 קרבות ופרש מקרב אחד. ב-1982 הונצח פוקס ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן. מדיה וקבצים בנושא ינה פוקס בוויקישיתוף ינה פוקס, באתר olympedia.org ינה פוקס היכל התהילה של הספורט היהודי. ינה פוקס האתר יהודים בספורט. ינה פוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כמנון

כַּמְנוֹן (שם מדעי: Pimpinella) הוא סוג של צמחים עשבוניים ממשפחת הסוככיים, הכולל כ-150 מינים, חלקם רב-שנתיים וחלקם חד-שנתיים. המין היחיד המשמש כתבלין כמרכיב בתעשיית המשקאות והמזון הוא כמנון האניס. העלים מסורגים, גזורים ומנוּצים (לעיתים פשוטים). שפת העלה היא משוננת או מסורית. לרוב התפרחת היא לבנה או לבנה-צהבהבה. הכמנון צומח בקרקעות שאינן מלוחות. כמנון האניס (Pimpinella anisum) - חד-שנתי כמנון כרתי (Pimpinella cretica) - חד-שנתי כמנון קיפח (Pimpinella peregrina) - רב-שנתי כמנון ענף (Pimpinella corymbosa) - חד-שנתי כמנון שעיר (Pimpinella eriocarpa) - רב-שנתי מדיה וקבצים בנושא כמנון בוויקישיתוף כמנון, באתר ITIS (באנגלית) כמנון, באתר NCBI (באנגלית) כמנון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כמנון, באתר צמחיית ישראל וסביבתה כמנון, באתר Tropicos (באנגלית) כמנון, באתר GBIF (באנגלית) כמנון, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בדז'יך הרוזני

בֵּדְזִ'יך הְרוֹזְנִי (צ'כית: Bedřich Hrozný, גרמנית: Hrozny Friedrich;‏ 6 במאי 1879 – 12 בדצמבר 1952) היה מזרחן ובלשן צ'כי. נודע בעיקר בשל פיענוח הכתב החתי ויסוד ענף החתיתולוגיה. הרוזני נולד בליסה נד לבם, בוהמיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. בעיר קולין הוא למד עברית וערבית. באוניברסיטת וינה למד אכדית, ארמית, שפות אתיופיות, שומרית וסנסקריט, כמו גם את כתב היתדות שהיה נהוג באסיה הקטנה, מסופוטמיה והאימפריה הפרסית. הרוזני למד מזרחנות באוניברסיטת ברלין. בשנת 1904 השתתף בחפירות בארץ ישראל. הוא השתתף בחפירות בתל תענך והשתתף בפיענוח מכתבי תענך. בשנה העוקבת נתמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה. בשנת 1906, משלחת ארכאולוגית גרמנית בראשות הוגו וינקלר בחתושש מצאה את ארכיון בואזקיי, ארכיון מלכי החתים. הכתב היה כתב יתדות אכדי, אולם השפה לא הייתה ידועה. לקראת אמצע מלחמת העולם הראשונה פרסם הרוזני תיאור של השפה ודקדוקה הצביע על כך שזוהי שפה הודו־אירופית. הרוזני הנהיג משלחת צ'כית לקילטפה, אתרה של העיר כנש העתיקה. בשנת 1925 חשפה המשלחת 600 לוחות חרס עליהם רשומות אשוריות המתארות את הסחר שניהלו ממושבותיהם באזור אנטוליה. מאוחר יותר ניסה הרוזני לפענח את כתב ההירוגליפים החתי וכתבים אחרים שהיו בשימוש בהודו וכרתים, אך ללא הועיל. התקף לב בשנת 1944 שם קץ לעבודת המחקר של הרוזני. הרוזני המשיך לכהן כפרופסור באוניברסיטת קארל בפראג עד לשנת 1952. מדיה וקבצים בנושא בדז'יך הרוזני בוויקישיתוף בדז'יך הרוזני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Bedřich Hrozný – Re-Discoverer of the Hittite Language באתר רדיו צ'כיה א"א גלוק, "תענך", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ-ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, כרך 4 עמודים 1614, 1617
טודלה

טודלה (ספרדית: Tudela) היא עיר קטנה בספרד, בחבל הבסקים, בקהילה האוטונומית של נווארה, לגדות נהר האברו. את העיר הקימו הרומאים על יסודות של ישוב קלטי-איברי מקומי, ומאז המקום מיושב בקביעות. במאה ה-8 כבשו המוסלמים את העיר במסגרת הכיבוש המוסלמי של ספרד. במאה ה-9 סייעה לה הקרבה לנהר האֶבְּרוֹ וחשיבותה עלתה, והיא הייתה נתונה לשלטון נוצרי ומוסלמי לסירוגין. ב-1498 גורשו היהודים מטודלה כחלק מגירוש ספרד (אשר התרחש בהדרגה בממלכות ובערים השונות תחת השלטון הנוצרי). מוסלמים גורשו ב-1516, ומיעוטים דתיים נוספים ב-1610. תחת שלטון נוצרי יציב, העיר הייתה לנקודה חשובה בממלכת נווארה, נגד ממלכות קסטיליה ואראגון, והייתה המבצר האחרון שנפל בידי פרדיננד השני מלך אראגון. ב-1808 שלח נפוליאון את המארשל ז'אן לאן לספרד, כחלק ממלחמת חצי האי, והוא נלחם וכבש את טודלה וסרגוסה. ערך מורחב – קהילת יהודי טודלה הקהילה היהודית בעיר הייתה החשובה שבקהילות נווארה בימי הביניים. בין האישים היהודים הבולטים בקהילת טודלה: הנוסע בנימין מטודלה, המקובל רבי אברהם אבולעפיה שגדל בעיר, המשורר רבי יהודה הלוי שנולד בה ורבי אברהם אבן עזרא שחי בה תקופה מסוימת. מדיה וקבצים בנושא טודלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טודלה טודלה (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועידת קהיר (1921)

ועידת קהיר הייתה ועידה בהשתתפות אנשי ממשל בריטיים ובראשם וינסטון צ'רצ'יל, לורנס איש ערב וגרטרוד בל, שהתקיימה בין ה-12 ל-30 במרץ 1921 בקהיר. צ'רצ'יל, שהיה אז שר המושבות, קיבל דיווחים שליליים על המצב במזרח התיכון: בארץ ישראל - פרעות נגד היהודים. בסוריה - הכרזת עצמאות חד-צדדית והמלכתו של פייסל ובעקבותיהם סילוקו על ידי הצרפתים. במצרים - מרד לאומי. בירדן - הצקות מן הגבול לצרפתים ופגיעה ביעדיהם (מסילות רכבת וכו'). בעיראק - התקוממות עממית. בנוסף, צעדת עבדאללה מן החג'אז לעבר דמשק לנקום את השפלת פייסל, אחיו שסולק מסוריה. כל הבעיות שהובאו הראו על חוסר יציבות במזרח התיכון ועל הצורך לגיבוש מדיניות יציבה שתפתור את המצב. לכן, הוקמה ועידת קהיר שהורכבה ממספר מומחים שאסף צ'רצ'יל. מטרותיה היו: אינטרסים בריטים אימפריאליים - צמצום הוצאות הממשל הבריטי באזור. יישוב חילוקי הדעות בין הצד הערבי ובין הצד היהודי לגבי עתיד האזור וגיבוש קו אחיד. ניסיון לשלב בין ההתחייבויות שניתנו לערבים בעבר לבין ההתפתחות החדשות בשטח כינון ממשל בעיראק. לגבי עיראק כבר הוחלטו מרבית הנקודות בלונדון לפני הוועידה. צ'רצ'יל דחף לפתרון האשמי בעיראק בראש ובראשונה והתלבט בין פייסל לעבדאללה. פייסל הוכיח נאמנותו לבריטים ולכן בחרו הבריטים בו. את עבדאללה עצרו בעמאן בדרכו לדמשק ונתנו לו את המלוכה על עבר הירדן המזרחי. בעקבות המשכיותן של הבעיות הנ"ל, פורסם כשנה מאוחר יותר הספר הלבן הראשון שנשען על החלטות אלו. מדיה וקבצים בנושא ועידת קהיר בוויקישיתוף
נדו נדי

נדו נדי (באיטלקית: Nedo Nadi; ‏9 ביולי 1894 – 29 בינואר 1940) היה סייף איטלקי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות זהב, מהן 5 באולימפיאדה אחת (אנטוורפן 1920), מספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת, שיא שנישבר לאחר 52 שנים על ידי השחיין היהודי מארק ספיץ מארצות הברית שזכה ב-7 מדליות זהב (מינכן 1972). הוא הסייף היחידי שזכה במדליות זהב בכל שלושת הכלים (רומח, דקר וחרב). נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה. נדי נולד בליבורנו. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה נדי במדליית זהב בתחרות ברומח אישי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב אישי ובמקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי. באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה נדי ב-5 מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי, בתחרות בחרב אישי במדליית כסף זכה אחיו הצעיר אלדו, בתחרות ברומח קבוצתי, בתחרות בדקר קבוצתי ובתחרות בחרב קבוצתי. הוא זכה במספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת. בשנת 1940 נפטר נדי בפורטופינו. מדיה וקבצים בנושא נדו נדי בוויקישיתוף נדו נדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נדו נדי, באתר olympedia.org
חומצה סטארית

חומצה סטארית היא חומצת שומן רוויה. בטמפרטורת החדר החומר הוא מוצק דמוי שעווה. זוהי חומצה קרבוקסילית שלה שרשרת בת 18 פחמנים נוסחתה: C18H36O2 או CH3(CH2)16COOH. מקור השם סטארית במילה היוונית στέαρ שפרושה חֵלֶב. מלחי חומצה סטארית נקראים סטארטים. חומצה סטארית כאסטר של גליצרול נפוצה בשמנים ושומנים רבים. ככלל החומצה נפוצה יותר בשומנים מן החי מאשר בשמנים צמחיים. יוצאת מן הכלל היא חמאת קקאו המכילה 33% חומצה סטארית. מפיקים חומצה סטארית על ידי הידרוליזה בטמפרטורה ולחץ גבוהים של שומנים מהחי. ניתן לקבל את החומר גם בהידרוגנציה של חומצות שומן לא רוויות. בדרך כלל חומצה סטארית תהיה מעורבת בחומצה פלמיטית אם כי ניתן לקבל גם חומצה סטארית טהורה. תוסף למוצרי מזון מתועשים רבים לצורך הסמכתם או הקשייתם. לדוגמה: הקשיית סוכריות, הסמכת ממרחי שוקולד, הקשיית חלבה. תוסף לנרות. תוסף למוצרי קוסמטיקה כדוגמת קרם גילוח. החומר משמש להקשיית הסבון (בעיקר סבונים המיוצרים משמן צמחי). אסטרים של חומצה סטארית עם אתילן גליקול: גליקול-סטארט וגליקול די-סטארט משמשים כתוסף לשמפו, סבון ומוצרי קוסמטיקה בהם מוכנסים החומרים הנ"ל כשהם מותכים ואז מניחים למוצר להתגבש. תמיסת חומצה סטארית ומים המוברשת על כלי חרס לפני יציקה, מקלה על הוצאת המוצר המוגמר מהתבנית. על פני שטח הכלי המוברש, נוצר המלח סידן-סטארט שמשמש כשכבת הפרדה. בזיקוקי די נור – חומצה סטארית משמשת לציפוי אבקת מתכות כאלומיניום וברזל למניעת חמצון לצורך הארכת זמן האחסנה של הזיקוק. נמצא כי חומצה סטארית הופכת לחומצה אולאית הבלתי רוויה בשיעור גבוה יותר מחומצה פלמיטית והיא נוטה פחות ליצור אסטר עם כולסטרול. חומצה סטארית נמצאה כקשורה לרמות נמוכות של LDL לעומת חומצות שומן רוויות אחרות. מדיה וקבצים בנושא חומצה סטארית בוויקישיתוף חומצה סטארית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טבלה 4 בLEXICON OF LIPID NUTRITION Pure Appl. Chem., Vol. 73, No. 4, pp. 685–744, 2001
השריר הגבן

השריר הַגַּבָּן (TA: Musculus supinator) הוא שריר עמוק במדור האחורי של האמה. השריר הכפן, יחד עם שריר הזרוע, מהווה את רצפת גומץ המרפק. בעת כיווצו הוא מסובב את ראש עצם החישור ומסובב את האמה כלפי מעלה (גורם לכף היד לפנות כלפי מעלה). תחילתו של השריר הגבן בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, ברצועות המרפק (הרצועה העקיפה החישורית והרצועה הטבעיתונית) ובעצם הגומד. השריר עוטף את עצם החישור וחלקו המרוחק נאחז בשליש המקורב של פני עצם החישור. השריר הגבן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5,C6) דרך הענף העמוק של עצב החישור. מדיה וקבצים בנושא השריר הגבן בוויקישיתוף
ולנטינה וצאלי

מריה ולנטינה וצאלי (באיטלקית: Maria Valentina Vezzali; נולדה ב-14 בפברואר 1974) היא סייפת איטלקייה. היא אלופה אולימפית ברומח, בעלת 9 מדליות אולימפיות מהן 6 מזהב. הסייפת היחידה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בתחרות האישית (סידני 2000, אתונה 2004 ובייג'נג 2008). היא אלופת העולם ברומח, בעלת 21 מדליות עולמיות, מהן 13 מזהב ואלופת אירופה בעלת 17 מדליות מהן 11 זהב. נחשבת לאחת הסייפות הגדולות בהיסטוריה. וצאלי נולדה ביזי. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה וצאלי בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית כסף בתחרות רומח אישי, במדליית זהב זכתה לורה בדיאה מרומניה ובמדליית ארד זכתה בת ארצה ג'ובנה טריליני. מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה רומניה ובמדליית ארד זכתה גרמניה. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה וצאלי בשתי מדליות זהב. בתחרות רומח אישי, במדליית כסף זכתה ריטה קוניג מגרמניה ובמדליית ארד זכתה טריליני ובתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה פולין ובמדליית ארד זכתה גרמניה. באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה וצאלי במדליית זהב בתחרות רומח אישי, במדליית כסף זכתה טריליני ובמדליית ארד זכתה סילביה גרוצ'לה מפולין. לא נערכה תחרות ברומח קבוצתי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה וצאלי בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב בתחרות רומח אישי במדליית כסף זכתה נאם יון הי מקוריאה הדרומית ובמדליית ארד זכתה בת ארצה מרגריטה גרנבסי. מדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי במדליית זהב זכתה רוסיה ובמדליית כסף זכתה ארצות הברית. באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה וצאלי לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי לפני רוסיה וקוריאה הדרומית ומדליית ארד ברומח אישי. ביתר המדליות זכו חברותיה לנבחרת, במדליית זהב זכתה אליסה די פרנצ'יסקה ובמדליית כסף זכתה אריאנה אריגו ובכך לא הצליחה לזכות בפעם רביעית ברציפות. בסך הכל צברה וצאלי 47 מדליות, מהן 30 זהב, 10 כסף ו-7 ארד במשחקים האולימפיים, באליפויות העולם ובאליפויות אירופה. בסך הכל זכתה וצאלי ב-11 מדליות זהב אישיות בגביע העולם בסיף בשנים 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2008 ו-2010 מדיה וקבצים בנושא ולנטינה וצאלי בוויקישיתוף ולנטינה וצאלי, ברשת החברתית פייסבוק ולנטינה וצאלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ולנטינה וצאלי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ולנטינה וצאלי, באתר olympedia.org ולנטינה וצאלי, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית
כיבוש ירושלים

האם התכוונתם ל... כיבוש ירושלים בידי דוד כיבוש ירושלים בידי הפרסים כיבוש ירושלים בידי הצלבנים – במהלך מסע הצלב הראשון כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין כיבוש ירושלים בידי הבריטים המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים