laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרה גורבי

שׂרה גוֹרְבִּי (ברוסית: Сара Горби;‏ 1900 – 1980) הייתה זמרת (אלט) פופולרית ממוצא יהודי, ששרה שירים יהודיים (ביידיש, לאדינו ועברית), צרפתיים, רוסיים ורומנים-צוענים. שרה גורבי נולדה בשנת 1900 בקישינב שברוסיה לזייליקה חיימוביץ גורבץ' (במקור סטארוּשיצקי) וביילה לבית קיפֶּלמן, משפחת חנוונים דוברת רוסית שמוצאה מפולין. בגיל 17 עזבה את בית הוריה כדי ללמוד מוזיקה ביאשי שברומניה, ושם נישאה למו"ל יוסף גולדשטיין, שהיה מבוגר ממנה בשנים רבות. בתכננה קריירה כזמרת, היא בחרה לא להביא ילדים לעולם, מחשש לאבד את קולה כמו אמה שילדה 7 ילדים. מרומניה עברה לתקופה מסוימת ברומא, ובהמשך התיישבה בפריז ב-1920. בשנות השלושים ערכה מסעות הופעות תדירים בארצות הברית ודרום אמריקה. ב-1940, בסמוך לכיבוש הנאצי בצרפת ברחו גורבי ובעלה להאיטי. לאחר הבריחה גורבי המשיכה לפתח את קריירת השירה שלה, והופיעה מספר פעמים בארצות הברית בין השנים 1944-1947. ב-1949 חזרה גורבי לפריז, שם הקליטה את מרבית שיריה עם חברת ההפקות Elesdisc. שני אלבומים נוספים נוצרו ב-1950. לאחר פטירת בעלה באותה שנה, חזרה גורבי והשתקעה בפריז. היא המשיכה להקליט עד 1970. גורבי הופיעה ושהתה תקופות ממושכות בדרום אמריקה, דרום אפריקה וישראל, אבל פריז נותרה מרכז חייה עד מותה ב-1980. ב-1987 פרסמה אלן פרינס (אנ') מאמר בו תיארה את כשרונה ואת אהבתה לשפות ודיאלקטים (9 שפות). השפה הדומיננטית בחייה ובשירתה הייתה רוסית, אחריה יידיש. בנוסף, שלטה בצרפתית, רומנית, איטלקית, ספרדית, פורטוגזית, גרמנית, אנגלית ואף עברית. הרפרטואר שלה כלל בין היתר שירים שכתבו מלחינים בני זמנה ומשוררים יהודים שכתבו ביידיש: איציק מאנגר, מרדכי גבירטיג, אברום גולדפאדן, איציק פפר, מני לייב, שמרק קצ'רגינסקי, ישראל גויכברג ואחרים. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: כותרות לעמודות, תרגום מה שאפשרי. אל-הורות Ellen Prince, 'Sarah Gorby, Yiddish folksinger: A case study of dialect shift', InternationalJournal ofthe Sociology of Language 67 (1987), pp. 83–116. שרה גורבי, סרטונים בערוץ היוטיוב שרה גורבי באתר מרכז רשת למוזיקה יהודית שרה גורבי, בית לזמר העברי שרה גורבי בקטלוג פרידמן של אוניברסיטת פנסילבניה שרה גורבי באתר http://yiddishmusic.jewniverse.info/gorbysarah/index.html Sarah Gorby, All Music Sarah Gorby Discography of CDs Songs of the Ghetto Elesdisc: Last of the Jewish Music Record Labels in Europe (אורכב 06.07.2017 בארכיון Wayback Machine) שרה גורבי: אלבום שירי יידיש, סרטון באתר יוטיוב שרה גורבי (1900-1980), דף שער בספרייה הלאומית Elesdisc Republishing of Jewish Music in Paris in the Aftermath of WWII, Elesdisc 1948-1953 [1]
זיהום תרמי

זיהום תרמי היא הפרעה המשנה את הטמפרטורה בסביבה, לרוב כתוצאה מפעילות טבעית (כגון זרימת לבה) או אנושית. הזיהום תלוי במשך הזמן של פעילות המזהם ובגודל השטח המזדהם. דוגמה לזיהום תרמי קבוע כתוצאה מפעילות אנושית היא הפעלת תחנת כוח לחוף אגם. תחנת כוח גרעינית למשל, משתמשת במי האגם כדי לצנן את מכונותיה, ואחר משיבה אליו את המים כשהם חמים יותר. ההשפעה על היצורים החיים היא לעיתים מכרעת ועלולה להמיט עליהם אסון. הפרעה במחזורי ההטלה והגדילה של דגים: דג המתקיים באגם ואשר במנגנון הרבייה שלו ישנה תכונה להטיל ביצים רק בטמפרטורה קרירה, הרי כתוצאה מהזיהום התרמי לא יוכל עוד להתרבות ואם זהו שתפוצתו אנדמית, אזי תיכחד כל אוכלוסיית המין. פגיעה במארג המזון: חרקים המופיעים בדרך כלל בתחילת הקיץ, עשויים להופיע מוקדם יותר עם שינוי הטמפרטורה בסביבה, כאשר עדיין אין מזון עבורם, ומשום כך עלולים למות מחמת הרעב. בעלי חיים הניזונים בקיץ מאותם חרקים, עלולים שלא למצוא מזון גם הם ולגווע בשל כך. ככל שהמים חמים יותר, כך הם מהווים כר פורה להתפשטות מיקרואורגניזמים, שאחדים מהם עלולים להיות קטלניים. מלבד הזיהום התרמי, עלולה תחנת הכוח לפגוע במארג המזון בדרך אחרת: הזואופלנקטון, אותם יצורים מיקרוסקופיים המהווים חוליות מקשרות בין הפלנקטון הצמחי לבין בעלי חיים כדגים וחסרי חוליות הניזונים מהם, עלולים למות בשאיבתם אל מערכות הקירור ולתוצאה שכזו ישנה השלכה עצומה על כל יצור חי באגם ועל כלל המערכות הביולוגיות בו.
ויליאם גמינרה

ויליאם גמינרה (באנגלית: William Gaminara; נולד ב-1956) הוא שחקן ותסריטאי אנגלי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הפתולוג פרופ' ליאו דלטון בסדרת הטלוויזיה "עדות אילמת" בשנים 2000 עד 2013. גמינרה נולד בלוסקה שבזמביה. בילדותו לקה בפוליו. הוא למד בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. גמינרה מגלם את ד"ר ריצ'רד לוק באופרת הסבון הרדיופונית הוותיקה "הארצ'רס". הוא מקריא ספרי שמע שונים בהם סדרת הרומנים "שארפ" מאת ברנרד קורנוול. עוד בטלוויזיה הופיע בתפקיד ויל ניומן בסדרה "Attachments", ובדמות ד"ר אנדרו באוור בסדרה "חדר מיון". הוא כתב תסריט לעיבוד של ה-BBC לרומן "Ella and the Mothers" מאת רייצ'ל מוריס. התפקיד הבולט ביותר של גמינרה הוא בדמות פרופ' ליאו דולטון בסדרת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת", בה שיחק משנת 2002 ועד למותה של הדמות ב-2013. הוא הופיע שוב באותו תפקיד בפרק האחרון של העונה ה-20 בשנת 2017. ב-2015 שיחק גמינרה בתפקיד סמואל הרוגייט בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "האב בראון" בפרק "The Paradise of Thieves". גמינרה נשוי לשחקנית האנגלייה קייט לוק. לבני הזוג יש שני ילדים, ג'ו ופרד. הם חיים בלונדון. ויליאם גמינרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם גמינרה, באתר AllMovie (באנגלית) ויליאם גמינרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) Elley, Derek (1 במאי 1992). Variety movie guide. Variety. Prentice Hall General Reference. ISBN 9780139283420. נבדק ב-25 באפריל 2012. {{cite book}}: (עזרה) "William Gaminara". BBC Drama. "Who is Richard Locke?". BBC. 6 באפריל 2015. נבדק ב-19 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "William Gaminara". Amazon Books. נבדק ב-7 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) William Gaminara on IMDb
אודליה יקיר

אודליה יקיר (נולדה ב-5 ביולי 1978) היא מנטורית להעצמה אישית, שחקנית, עיתונאית, תסריטאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית. נולדה בזכרון יעקב וגדלה שם עד גיל 12. לאחר מכן, עברה עם משפחתה לחדרה. את שירותה הצבאי סיימה אודליה בדרגת סגן, כקצינת כושר קרבי וקליעה. עם שחרורה מצה"ל, ובמקביל להדרכת קבוצות תיירים יהודים מארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית, החלה בלימודי תואר ראשון במנהל עסקים ותקשורת באוניברסיטה העברית. בשנים 2003-2005 עבדה כדיילת אוויר בחברת אל-על. בשנת 2006 החלה אודליה ללמוד בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי", במקביל לעבודתה כעיתונאית כושר במגזין הבריאות "מנטה". החלה את הקריירה העיתונאית שלה בשנת 2000 ככתבת הכושר והבריאות של מגזין "מנטה". בשנים 2006–2007 כתבה טור בשם "יומנה של דיילת" באתר נענע10. בשנת 2008 כתבה טור בשם "יומנה של שחקנית" באתר Mako. מאז 2014, היא כותבת את המדור "אודליה בדרכים" בבמוסף "שישבת" של "ישראל היום" ובנוסף, משמשת פובליציסטית במדור הדעות היומי של העיתון. עוד במהלך לימודיה בבית הספר למשחק השתתפה במספר רב של פרסומות: בין היתר לסנו ושופרסל. בשנת 2006 שיחקה בסרט "עג'מי" שהיה מועמד לאוסקר הזר, כמו גם בסרט "דמעות של חול" שהיה מיועד למגזר הדתי-חרדי. בשנת 2012 הגישה פינת סטנד-אפ בתוכנית של רשת "שישי עד הגג" ומיד לאחר מכן הצטרפה כחברת פאנל לתוכנית הבידור "צחוק מעבודה". בנוסף, כיכבה בתוכנית-הבת של "צחוק מעבודה" "הכיתה הטיפולית". בשנת 2013 הגישה פינת אקטואליה קומית בתוכנית "מדברים על זה" בהנחיית שי גולדן. משנת 2007 ועד שנת 2015 הופיעה במופעי סטנד-אפ ואף הייתה שייכת ל"צוות הבית" של מועדון הקאמל קומדי קלאב. יקיר הופיעה גם באנגלית, בפני קהילות יהודיות ואמריקאיות, במועדוני סטנד-אפ בניו יורק ובאולמות תיאטרון בלוס אנג'לס, מיאמי וטורונטו. במקביל, הנחתה כנסים שונים בשילוב הומור. החל משנת 2016 יקיר מלמדת שימוש אפקטיבי בהומור לצורך השגת מטרות בחיים, לצד הדרכת העברת מצגות ונאומים, תוך התגברות על פחד קהל. מתגוררת בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא אודליה יקיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אודליה יקיר אודליה יקיר, ברשת החברתית פייסבוק אודליה יקיר, ברשת החברתית אינסטגרם אודליה יקיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אודליה יקיר, באתר ספר הקולנוע הישראלי "אודליה בדרכים", באתר "ישראל היום" חגית גינזבורג, אודליה יקיר: "חלק מוכרים חולצות, אני מוכרת סטנד-אפ", באתר "Insider - מגזין העצמאים בישראל", 12 במאי 2015
גוליית 1100

גוליית 1100 (בגרמנית: Goliath 1100) היא מכונית משפחתית, 2 דלתות. דגם ה"גוליית 100" יוצר על ידי יצרנית המכוניות "Goliath-Werk G.m.b.H" הגרמנית בין השנים 1957–1961. דגם ה"גוליית 1100" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 1957. 2 דלתות - סלון 2 דלתות - קופה 3 דלתות - סטיישן גוליית 1100 (בסיסי) גוליית 1100 דה-לוקס גוליית 1100 גוליית 1100 גוליית 1100 סטיישן, 2 דלתות, שנת 1959 גוליית 1100 סטיישן גוליית 1100 גוליית 1100 גוליית 1100 קופה גוליית GP700 גוליית גולי גוליית פיוניר גוליית אקספרס גוליית אטלס גוליית Jagdwagen סוג 34 מדיה וקבצים בנושא גוליית 1100 בוויקישיתוף גוליית 1100 סטיישן (1:16), יו-טיוב דגמי חברת Goliath-Werke Borgward & Co Preston Tucker & Others: Tales of Brilliant Automotive גוליית - הנסה 1100 http://www.autohistoria.com.ar/Historias/Goliath_Hansa.htm גוליית 1100 שנת 1957 catalog automobile גוליית 1100 קופה
דובי מוסקבה

דובי מוסקבה או הדובים המוסקבאים (ברוסית: Клуб по Американскому Футболу "московские медведи") הייתה קבוצת פוטבול רוסית מהעיר מוסקבה. זו אחת מקבוצות הפוטבול הוותיקות ברוסיה והיא השתתפה בליגת הפוטבול הרוסית מאז הקמתה. הקבוצה זכתה באליפות המדינה 3 פעמים, לפני שפורקה בשנת 2005. אליפות ברית המועצות (1): 1991 אליפות רוסיה (2): 1992, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Du Hirte Israel, höre, רי"ב 104

Du Hirte Israel, höre (בעברית: רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה), רי"ב 104, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השני שלאחר חג הפסחא, שחל ב-23 באפריל 1724. קנטטה זו הייתה השלוש עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 67. ב-1869 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 17 של פרסומיה. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת פטרוס הראשונה המעמידים את ישו כדוגמה למאמין, ופסוקים מהבשורה על-פי יוחנן בהם ישו מתאר עצמו כרועה הטוב. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע. היא נפתחת בפסוק מתהילים פ': "רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה! נֹהֵג כַּצֹּאן יוֹסֵף, יֹשֵׁב הַכְּרוּבִים" וממשיכה בתיאור התלות של המאמין ברועה. החלק האחרון הוא פרפרזה על תהלים כג. הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובי ד'אמורה, אבוב טנור, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה פרקים: מקהלה: Du Hirte Israel, höre (רועה ישראל, האזינה) רצ'יטטיב לטנור: Der höchste Hirte sorget vor mich (הרועה הנעלה דואג לי) אריה לטנור: Verbirgt mein Hirte sich zu lange (אם רועי מסתתר זמן רב מדי) רצ'יטטיב לבס: Ja, dieses Wort ist meiner Seelen Speise (כן, דברך הוא מזון לנשמתי) אריה לבס: Beglückte Herde, Jesu Schafe (עדר מאושר, שיות ישו) כורל: Der Herr ist mein getreuer Hirt (האדון הוא רועי הנאמן) היצירה הוקלטה במלואה 27 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1978), הלמוט רילינג (ב-1979), טון קופמן (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) רשימת פרסומי באך באתר IMSLP איגרת פטרוס הראשונה, ב, 21-25 יוחנן, י, 11-16 ספר תהלים, פרק פ', פסוק ב' רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
קליגרפיה פרסית

קליגרפיה פרסית (פרסית: خوشنویسی فارسی) או קליגרפיה איראנית (פרסית: خوشنویسی ایرانی) היא קליגרפיה של השפה הפרסית. זו אחת האמנויות הנערצות ביותר לאורך ההיסטוריה של איראן. לאחר כניסת האסלאם לאיראן במאה ה-7, התאימו הפרסים את האלפבית הערבי לשפה הפרסית ופיתחו את האלפבית הפרסי המקובל עד היום. האלפבית הערבי מכיל 28 תווים. הפרסים הוסיפו לו ארבע אותיות נוספות, כדי להתאימו לצורכי השפה, כך שהאלפבית הפרסי כולל 32 אותיות. בתחילת המאה ה-10, אבן מוקלה (ابنِ مقله) ואחיו אבו עבד אללה חסן הסדירו וקבעו 14 סגנונות קליגרפיה, מתוכם המוכרים והחשובים הם: מֻחַקַק, ריחאן, ת'ולות', נַסְח', תַוְקיע ורִקאע. אבן מוקלה גם קבע את כללי היסוד לאמנות הקליגרפיה בעולם האסלאם: חשיבות הצורה של כל אות וחשיבות יחסי האותיות במרחב. הכללים הבסיסיים האלה שופרו ושוכללו עם הזמן בידי אמנים שונים. במאה ה-13 שולבו סגנונות הנסח', הרִקאע והתַוְקיע לסגנון חדש נוצר הסגנון הקליגרפי "תַעְליק". במאה ה-14, מיר עלי תבְּריזי שילב שני סגנונות כתיב מרכזיים בזמנו, נסח' ותעליק, ויצר סגנון קליגרפי פרסי חדש, שנקרא "נַסְתַעְליק" (نستعلیق, שיבוש של נסח' + תעליק). מאז ואז ימינו סגנון הנסתעליק הוא המקובל והנפוץ ביותר מבין סגנונות הקליגרפיה והכתיבה עבור האלפבית הפרסי-ערבי. במאה ה-17, מֻרְתַזא קולי ח'אן שאמְלו ומוחמד שפיע הַרַווי יצרו סגנון חדש שנקרא "נסתעליק קורסיבי" או "שִכַּסְתה נסתעליק" (شکسته نستعلیق). כמאה שנה מאוחר יותר, עבד אל-מג'יד תלאקאני, שהיה אמן בולט בתקופתו, העלה את הסגנון הזה לשיאו. הסגנון הקליגרפי הזה מבוסס על אותם כללים כמו הנסתעליק. עם זאת, בסגנון שִכּסְתה נסתעליק יש כמה הבדלים משמעותיים: הוא מאפשר תנועות גמישות יותר והוא מעט יותר מרווח ומעוגל. עיטור קליגרפי לדיואן של נזאמי, מאות 16–17 סגנון תעליק סורת אל-פאתחה (1) וסורת א-נאס (114) כתובות בסגנון שִכּסְתה נסתעליק קליגרפיה מסותתת באבן, מתחם הקבר והמרכז הסופי של שייח' סאפי א-דין בארדביל בשנת 1950, נוסד הארגון האיראני לקליגרפיה על ידי חוסיין מירח'אני, עלי אכבר כּווה, אבראהים בּוזארי, חסן מירח'אני ומהדי בַּיאני. הארגון מקדם את לימודי הקליגרפיה ומעודד אמנים צעירים. כיום עומד בראש הארגון ע'ולאם חוסיין אמיר-ח'אני. קליגרפיה קליגרפיה אסלאמית (אנ') רחל חסון, אמנות הכתב הערבי, ירושלים: יד ל״א מאיר, מוזיאון לאמנות האסלאם 1995. A. Schim­mel, Islamic Calligraphy, Leiden, 1970 (bibliography pp. ix-xi), repr. New York and London, 1984. A. Schim­mel, “Poetry and Calligraphy, Thoughts about Their Interrelation in Persian Culture,” in R. Ettinghausen and E. Yarshater, eds., Highlights of Persian Art, Boulder, Colorado, 1979, pp. 177-212. מדיה וקבצים בנושא קליגרפיה פרסית בוויקישיתוף Ḡolām-Ḥosayn Yūsofī, "CALLIGRAPHY," Encyclopedia Iranica, s.v. היסטוריה קצרה של הקליגרפיה הפרסית (אורכב 22.02.2014 בארכיון Wayback Machine) אתר הארגון האיראני לקליגרפיה Ḡolām-Ḥosayn Yūsofī, "Calligraphy ," Encyclopedia Iranica, s.v.
הסערה השחורה מוסקבה

הסערה השחורה מוסקבה (ברוסית: Команда по Американскому Футболу "Чёрный Шторм"‎) היא קבוצת פוטבול רוסית מהעיר מוסקבה. הקבוצה הוקמה על חורבות קבוצת דובי מוסקבה שפורקה באותה שנה. קבוצת הסערה השחורה הוקמה ביוזמתו של דמיטרי פופקוב והקבוצה נתמכה על ידי חיל הנחתים הרוסי ומכאן נובע גם צבעי הקבוצה השחורים, שהם מדי החיל. הקבוצה זכתה באליפות רוסיה בעונת 2013 ובגביע הרוסי בעונת 2015. אליפות רוסיה בפוטבול (1): 2013 גביע רוסיה בפוטבול (1): 2015 הסערה השחורה מוסקבה, ברשת החברתית VK ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאיו אופאמקאנו

דאיו אופאמקאנו (בצרפתית: Dayot Upamecano; נולד ב-27 באוקטובר 1998 באוורה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה. אופאמקאנו גדל במחלקת הנוער של ואלנסיין. לאחר שזכה לעניין ממספר מועדוני פאר באירופה, דוגמת מנצ'סטר יונייטד, הצטרף אופאמקאנו בחודש יולי 2015 לרד בול זלצבורג תמורת 2.2 מיליון אירו. ב-31 ביולי ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, בניצחון 1–2 על סנקט פלטן במסגרת המחזור השני בליגה האוסטרית הראשונה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 16 הופעות ליגה בליפרינג. לקראת תום עונת 2015/2016 חזר אופאמקאנו לרד בול זלצבורג, וב-19 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על מאטרסבורג במסגרת המחזור ה-28 בבונדסליגה האוסטרית. עד לתום העונה ערך אופאמקאנו הופעת ליגה נוספת. את עונת 2016/2017 פתח אופאמקאנו כשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וערך 15 הופעות ליגה עד לאמצע העונה. בנוסף, ערך אופאמקאנו ארבע הופעות במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017. ב-13 בינואר 2017 חתם אופאמקאנו על חוזה לארבע שנים וחצי בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-4 בפברואר ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ראני ח'דירה בדקה ה-66 בהפסד 0–1 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 12 הופעות ליגה במדי הקבוצה עד לתום עונת 2016/2017, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה. ב-13 בספטמבר 2017 ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד מונקו במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2017/2018. ב-14 בפברואר 2021 חתם בבאיירן מינכן עד 2026. ב-17 בדצמבר 2021 כבש שער בכורה בניצחון 0–4 על וולפסבורג. נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024. רד בול זלצבורג אליפות אוסטריה: 2015/2016 באיירן מינכן הסופר קאפ הגרמני: 2021, 2022 אליפות גרמניה: 2021/2022, 2022/2023 ליגת האומות: 2020/2021 נבחרת צרפת עד גיל 17 אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2015 מדיה וקבצים בנושא דאיו אופאמקאנו בוויקישיתוף דאיו אופאמקאנו, ברשת החברתית אינסטגרם דאיו אופאמקאנו, באתר Transfermarkt דאיו אופאמקאנו, באתר Soccerway דאיו אופאמקאנו, באתר BDFutbol דאיו אופאמקאנו, באתר WorldFootball.net דאיו אופאמקאנו, באתר National Football Teams דאיו אופאמקאנו, באתר FootballDatabase.eu דאיו אופאמקאנו, באתר ESPN Manchester United target Dayot Upamecano signs for FC Red Bull Salzburg באתר International Business Times, ‏ 11 ביולי 2015 (באנגלית) RB LEIPZIG WIN RACE FOR BARCELONA TARGET UPAMECANO באתר Goal, ‏ 13 בינואר 2017 (באנגלית) "FC Bayern verpflichtet Dayot Upamecano". FC Bayern München (בגרמנית). 2021-02-14. נבדק ב-2021-02-14. Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית) סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
לא לחינם הלך זרזיר אצל עורב

"לא לחינם הלך זרזיר אצל עורב, אלא מפני שהוא מינו" הוא פתגם שמקורו בתלמוד, ופשוטו: יצורים (בעלי חיים ואנשים כאחד) שיש ביניהם קרבה ביולוגית או התנהגותית, נוטים לדבוק זה בזה. הביטוי משמש בהשאלה גם לציון נטייתו של פלוני להתחבר עם אנשים מסוגו. המשפט ידוע גם בצורתו הקצרה: "הלך הזרזיר אצל העורב". ביטוי דומה המשמש אף הוא בהשאלה לתיאור רעיון זה הוא: "מצא מין את מינו". בדרך כלל הביטויים האלה משמשים לתיאור קשרים לא רצויים. המשפט מצוטט בתלמוד בשם רבי אליעזר מברייתא: ”רבי אליעזר אומר: לא לחינם הלך זרזיר אצל עורב אלא מפני שהוא מינו”. לדעת רבי אליעזר, הזרזיר הוא מין של עורב, שהוא עוף טמא, ולפיכך נכלל במה שנאמר בתורה בפרשת העופות הטמאים ”את כל עֹרב למינו”. המילה "למינו" נועדה לכלול את כל סוגי העורב המצויים, ומאחר שהזרזיר מצוי הוא אצל העורב ומתחבר עמו הרי זו הוכחה לכך שהם בני אותו מין. במסכת בבא קמא הגמרא מרחיבה בעיקרון זה בפן ההתנהגותי ועושה שימוש אגדי בדברי רבי אליעזר, כחלק מרצף מקורות למשפט ארמי עממי בעל משמעות דומה: "מטייל ואזיל דיקלא בישא גבי קינא דשרכי" (תרגום חופשי: דקל רע גדל בין אילנות סרק). הגמרא מראה שהרעיון קיים כבר בכתבי הקודש, מציגה את האמור בספר בראשית על נישואי עשו למחלת בת ישמעאל: "וַיֵּלֶךְ עֵשָׂו אֶל יִשְׁמָעֵאל..." ואת האמור בספר שופטים: "וַיִּתְלַקְּטוּ אֶל-יִפְתָּח אֲנָשִׁים רֵיקִים, וַיֵּצְאוּ עִמּוֹ". עליהם מוסיפה הגמרא הרחבה מספר בן סירא (פרק י"ג): "כל עוף למינו ישכון ובני אדם לדומה לו", ומסבירה את הרעיון הכללי בדברי המשנה "כל המחובר לטמא - טמא, כל המחובר לטהור - טהור", ובדברי רבי אליעזר שבברייתא. משמע, עשו התחבר לישמעאל ויפתח התחבר לבני בליעל, משום שהיו דומים זה לזה, כפי שהזרזיר הוא בן מינו של העורב. במדרש בראשית רבה מועלית סברה שהליכת הזרזיר אל העורב היא למטרת הזדווגות, עקב הדמיון הרב ביניהם. הזרזיר שמתואר בתלמוד מזוהה על ידי המדענים כזרזיר מצוי, והוא דומה בצבעיו, במבנה גופו ובהתנהגותו לעורב. ככלל, משמש הפתגם כמשל לקשרים בין אנשים, שיש להם מכנה משותף כלשהו, ובדרך כלל שלילי - בעיני הכותב. בעיתון "המשקיף" נכתב בשנת 1945: "'לא לחינם הלך הזרזיר אצל העורב', והכח המשותף הזה: השומר הצעיר והליגה הסוציאליסטית, סיעה ב' והקומוניסטים, עלול להרבות את המכשולים העומדים במאבקנו לתחייה במדינת ישראל". בשנת 1949 פורסמה בעיתון "חרות" הודעה שכותרתה: "הלך הזרזיר אצל העורב", ובה מסופר שחאג' אמין אל-חוסייני, המופתי הירושלמי לשעבר, הגיע לג'דה כאורחו האישי של המלך אבן סעוד. בשנת 1977 הביא א. ארליך בעיתון "דבר" את הפתגם כדוגמה ל"ביטויים פלסטיים אסוציאטיבים" של המקורות, כשהוא דן בקשרים שבין גנדי ואולמרט. מאמר בעיתון "מעריב" משנת 1980 נעזר בפתגם כדי לתאר את פגישת אחמד טיבי וחבריו עם יאסר עראפאת, והביא את המדרש של חז"ל. "כל העורבים ערבים זה לזה?", האייל הקורא תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ע"ג, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ס"ה, עמוד א' ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ט"ו תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף צ"ב, עמוד ב'. ספר בראשית, פרק כ"ח, פסוק ט'. ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ג'. משנה, מסכת כלים, פרק י"ב, משנה ב' משה רענן, "לא לחנם הלך זרזיר אצל עורב אלא מפני שהוא מינו – זרזיר מצוי" פורטל הדף היומי "לשותפי הקומוניסטים בארץ", המשקיף, 11 באוגוסט 1945 "הלך הזרזיר אצל העורב", חרות, 27 בספטמבר 1949 א. ארליך, "הלך עורב אצל זרזיר", דבר, 19. באוגוסט 1977 ק. נפתלי, "הזרזירים והעורב", מעריב, 3 באוקטובר 1980
יחסי יוון–ליכטנשטיין

יחסי יוון–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות ליכטנשטיין. על פי משרד החוץ היווני היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יוון לבין ליכטנשטיין "יכולים להיחשב לטובים למדי", וזאת למרות ששיתוף הפעולה בין שתי המדינות הוא מזערי, שכן, לא הייתה ביקורת מכל סוג שהיא במשך שנים רבות. גם ביקורים הדדיים לא נפוצים בין שתי המדינות נחשבים לדבר לא נפוץ. תחום שיתוף הפעולה המשמעותי ביותר בין שתי המדינות הוא חילופי התמיכה במועמדויות של השנייה בפורומים בינלאומיים בהם שתי המדינות משתתפות. 50 משפחות יווניות מתגוררות ועובדות בליכטנשטיין. אזרחי שתי המדינות לא חייבים באשרת כניסה למדינה השנייה. יוון לא מיוצגת בליכטנשטיין אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בברן, בירת שווייץ. ליכטנשטיין לא מיוצגת ביוון אלא באמצעות מסדרון בשגרירות השווייצרית הממוקמת באתונה, בירת יוון. יחסי יוון-סן מרינו יחסי יוון-מונקו יחסי יוון-לוקסמבורג מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–ליכטנשטיין בוויקישיתוף Greece's Bilateral Relations With Liechtenstein Visas for Greeks travelling abroad Countries requiring or not requiring a Visa
פדרל צ'ליאבינסק

פדרל צ'ליאבינסק (ברוסית: Федерал Челябинск, או Челябинские Федералы) הייתה קבוצת פוטבול רוסית שהתמודדה בליגת הפוטבול הרוסית. הקבוצה נחשבת לקבוצת הפוטבול הוותיקה ביותר ברוסיה, משהוקמה בשנת 1988 והיוותה חלק ממייסדות ליגת העל הסובייטית בפוטבול אמריקאי, שהוקמה בשנת 1991 והתקיימה במשך עונה אחת בלבד לפני שהפכה לאליפות רוסיה בפוטבול. הקבוצה המשיכה להתקיים עד שנת 1997 לפני שפורקה בעקבות קושי במציאת מימון להמשך פעילות. הקבוצה הוקמה ביוזמת אלכסנדר קובריגין, חייל בשירות הכוחות המזוינים של ברית המועצות, ששירת בבסיס סובייטי, לא הרחק מבסיסי צבא אמריקאים ושם נחשף לספורט זה. הקבוצה הוקמה ביולי 1988 ממיזוגן של מועדוני "סמנה" ו"איסקרה", שיצרו יחד את מועדון "פדרל" (Федерал, ברוסית) שהתמקם בעיר הסגורה צ'ליאבינסק-65 ,כיום אוזיורסק, אם כי תאריך הולדתו של המועדון מיוחס ל-4 באוקטובר 1988, התאריך שבו המועדון נרשם ברשם המועדונים כקבוצת רוגבי, שהיה תחום ספורט פופולרי יותר מאשר פוטבול בברית המועצות. משחק הבכורה של הקבוצה נערך ב-9 בנובמבר 1988 בין קבוצת פדרל לקבוצת פילי מוסקבה (שזכתה מספר פעמים באליפות הלאומית). בשנת 1993 אלכסנדר קובריגין, שכיהן כנשיא הקבוצה, נסע לוילנה והוא הוחלף על ידי ויאצ'סלב קריביצקי. בשנת 1998 הקבוצה איבדה את תמיכתה הפיננסית של העירייה וקריביצקי הכריז על פירוקה של הקבוצה. История Американского футбола В СССР и России Американский футбол на Урале Родина американского футбола в России - Озерск! ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול ובנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנחם שטיין (טניסאי שולחן)

מנחם שטיין (נולד ב-1954), טניסאי שולחן, אלוף ישראל ליחידים 3 פעמים (1971, 1974 ו-1977). אימן בקבוצת מכבי צפון תל אביב. שטיין החל להתאמן מגיל 14 וחצי בטניס שולחן בהדרכתו של יוסף ישועה בקבוצת מכבי צפון תל אביב. הוא בוגר מגמה ריאלית בתיכון עירוני א'. כבר ביותו בן 17 זכה באליפות ישראל וייצג את ישראל באליפות העולם שנערכה בנגויה, יפן. בשנת 1974 זכה בפעם השנייה באליפות ישראל בטניס שולחן לבוגרים לאחר ניצחון במשחק הגמר על דרור פולק מהפועל שער הנגב בן ה-14 שנים וחצי בתוצאה של 2-3. בשנת 1977 זכה שטיין בפעם השלישית באליפות ישראל בטניס שולחן לבוגרים. בשנת 1977 גילה שטיין את כת ההרא קרישנה. הוא גילח שער ראשו ונסע לצרפת. לאחר שנתיים פרש מהכת וחזר לישראל. ב-1988 הוא נישא לטניסאית השולחן איריס כרמי שהתאמנה בהדרכתו. התלמיד שעלה על מוריו, מעריב, 28 בינואר 1971 משה לרר, "שטיין נולד עם כדור", מעריב, 14 באוקטובר 1974 מנחם שטיין אלוף ישראל, מעריב, 13 באוקטובר 1974 אלכס דורון, האלוף החדש בטנ"ש הוא תלמידו של הרב צבי יהודה הכהן קוק בי-ם, מעריב, 11 בדצמבר 1977 מנחם שטיין פורש מה"גורו", מעריב, 27 במרץ 1979 שבוע שכולו מסיבות, מעריב, 31 במרץ 1988