laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אולפנת תהילת ישראל

אולפנת בני עקיבא תהילת ישראל היא אולפנה ממלכתית דתית לבנות באילת. האולפנה נועדה לספק חינוך תורני מוגבר לבנות דתיות בעיר, כדי שלא יצטרכו ללמוד במוסדות פנימייתים מרוחקים. האולפנה שייכת למוסדות מרכז ישיבות ואולפנות בני-עקיבא, והוקמה בשיתוף מנהל החינוך באילת. היא נקראת על שם הרב ישראל הס, שהיה פעיל ב"מכון מאיר" באילת ועסק בהפצת התורה בעיר, ונפטר בשנת תשנ"ז. את האולפנה ייסד הרב חיים בן-גיגי, שהגיע לאילת כחלק מהגרעין התורני "אל עמי", אחד משלושת הגרעינים התורניים הפועלים בעיר. הצוות החינוכי מורכב מנשים ותיקות באילת שרובן הגיעו לעיר במסגרת הגרעין התורני "אל עמי", ונשים צעירות שהגיעו לעיר בעקבות לימודי בעליהן בישיבת ההסדר איילת השחר שבאילת. ב-2008 למדו באולפנה כ-110 תלמידות, חלקן ממשפחות הגרעינים התורניים, וחלקן מהמשפחות המקומיות הוותיקות בעיר. בוגרות האולפנא השיגו ציוני בגרות גבוהים ביחס לשאר התיכונים בעיר[דרוש מקור], וזאת למרות היותה של האולפנה ממ"ד, כלומר לא יכולה לברור את תלמידותיה. האולפנה שמה דגש על ההווי החברתי, כמקובל באולפנות אחרות. לכל שכבה יש בת שירות לאומי המשמשת כמדריכה חברתית. במהלך השנה מתקיימות שבתות סמינריון באילת ומחוצה לה, בנושאים כמו: סמינריון חסד בכיתה י', סמינריון שואה ותקומה בכיתה י"א וסמינריון לחיי משפחה בכיתה י"ב, ומתקיימות פעילויות חברתיות נוספות. האולפנא משקיעה מאמצים בקשר האישי בין הצוות לתלמידות, למשל בקיום שיחות אישיות, ארוחות שבת אצל המחנכות ועוד. באולפנה שתי מגמות לימוד: ארץ ישראל וביולוגיה. ב-2003 זכתה האולפנה במקום הראשון בקבלת פרס הצטיינות על עידוד לימודים בתחום איכות הסביבה מאת המשרד להגנת הסביבה ומשרד החינוך. בתוך מתחם האולפנה יש שלוחה של "מכללת ירושלים" בניהולו של הרב חיים פרג'ון. במכללה לומדות נשות אברכים מאילת, ופעמיים בשבוע מגיעות גם נשים ממצפה רמון שבעליהן לומדים בישיבת מדברה כעדן. מול האולפנה ממוקם סניף בני-עקיבא הפעיל בעיר כ-40 שנה וחלק מתלמידות האולפנא מדריכות בו. אולפנת 'תהילת ישראל' אילת, באתר סטנדר אולפנת תהילת ישראל באתר של גרעין "אל-עמי" פרס השרה לאיכות הסביבה ושרת החינוך התרבות והספורט לשנת תשס"ג - 2003, באתר המשרד להגנת הסביבה
המכשף האחרון

המכשף האחרון הוא עיתון פנטזיה ומשחקי תפקידים ישראלי, אשר יצא לאור בחמישה גליונות בלבד (העיתון יצא על בסיס דו-חודשי מדצמבר 1993 עד יוני 1994). אף על פי כן נודע בקרב קהילת משחקי התפקידים בארץ[דרוש מקור], ואף הפך לפריט נפוץ בקרב שחקנים רבים[דרוש מקור], עקב תפוצתו הרחבה והבאתו לידיעת הכלל על ידי הנפקה גדולה וחלוקה כשי בידי מגזינים וארגונים שונים.[דרוש מקור] הצוות הורכב, בין השאר, משחקנים ידועים בקהילה או מעורכים מחברת "מיצוב" המשווקת והמתרגמת של ספרי החוקים למשחק מבוכים ודרקונים והרחבותיו, עד לשנת 1995. אנשי צוות ידועים: דוד אלכסנדר - עורך ראשי. גבע פרי - עורך אחראי (מיצוב). ערן בן-סער - שחקן ומארגן ותיק, כיום חבר העמותה לקידום משחקי תפקידים בישראל, ובמגזין "הפאה החמישית." לשעבר עורך במגזין ‏WIZ, ממקימי קבוצת Demons under the sink והעורך הראשון של המגזין Demon Times. נמרוד רשף - מאייר קריקטורה וקומיקס, לימים זמר היפ-הופ, מחברי להקת שבק ס (הדיסק השני) ולאחר מכן ממייסדי בויאקה. דמות חדשה - הכותבים היו מביאים הצעה לתוספת סוג דמות למשחק מבוכים ודרקונים מורחב, לעיתים היה מדובר בתרגום של סוג דמות אשר הופיע בספרים באנגלית (לדוגמה: "האנטי-פלאדין"). חלק מהדמויות נכתבו על ידי צוות העיתון. מכתבים למערכת - מדור בו העורך היה עונה על שאלות או תלונות הקוראים. מפלצת חדשה - בכל גיליון (למעט הראשון) הוצעה מפלצת (דמות אשר ניתן לשלבה כאויב, בדרך כלל, במשחק מבוכים ודרקונים מורחב) אשר נכתבה על ידי הקוראים. הקורא אשר מפלצתו פורסמה בעיתון קיבל במתנה ספר קריאה. לוח מודעות - העיתון הקצה עמוד אחד להתכתבות בין קוראים המעוניינים למצוא שותף למשחק, או המעוניינים למכור, לקנות, או להחליף חומר בנוגע למשחקי תפקידים וכדומה. תאכלו את הלב - במדור זה נסקרו שיטות משחק והרחבות אשר לא ראו אור בישראל באותה עת. מסעות סנרף - קומיקס אשר תיאר את הרפתקאותיו הכושלות של סנרף, המנסה להוכיח את גבורתו כדי לזכות בתואר מנהיג השבט. במהלך הרפתקאותיו הוא פוגש מיני מפלצות וחברים, אשר אינם מקלים על המשימה. (הסיפור, אשר נלקח מקומיקס באנגלית של לארי אלמור (Larry Elmore), פורסם במקור בעיתון Dragon האמריקאי בסוף שנות השמונים ויצא באוגדן בשם The Elmore's Snarf Quest Graphic Novel). על אף מחזור החיים הקצר של העיתון ישנן מספר כתבות אשר הפכו לנכסי צאן ברזל בקרב אוכלוסיית שחקני משחקי התפקידים בארץ: המבוך האקולוגי - כתבה המתארת את הצורך בהיגיון לוגיסטי צרוף בעת הכנת הרפתקה. היער השרוף - סיפור אשר מביא באופן סאטירי את הלכי המשחק והקונפליקטים המתרחשים בין השחקנים אשר משפיעים באופן ישיר על הדמויות. שניים מהאלמנטים המוזכרים בכתבה זוכים לשחזור בקרב שחקנים עד היום: פיל ורוד מעופף אשר נוחת "במקרה" בנקודה בה עומדת דמות-שחקן מעצבנת במיוחד ואגד קסום אשר נדבק אל פיו של אחת הדמויות כעונש על הבעת מרמור. תוהו בהתגלמותו - הרחבה לחוקים הנוגעים ל"בדיד פלא" במערכת מבוכים ודרקונים מורחב אשר פירטה את אפשרויות הבדיד לפי הטלת קובייה - הרחבה זו התבססה כמעט אחד-לאחד על טבלאות שהופיעו באחד מספרי הכללים באנגלית (המדריך השלם לקוסם). המכשף הראשון - ראיון עם יוצר המשחק מבוכים ודרקונים, גרי גייגאקס. Demons under the sink
הפועל ערד-תמר

הפועל ערד-תמר היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר ערד, בשיתוף מועצה אזורית תמר. המועדון משחק כיום בליגה ג' דרום. קבוצת הכדורגל של הפועל ערד נוסדה בשנת 1964 ונרשמה לליגה ג'. במשך מרבית שנות קיומה שיחקה בליגות הנמוכות. החל משנת 1982 נקראה הקבוצה הפועל "רונן" ערד, כהנצחת שמו של בן העיר, רונן קחלני שנפל במלחמת שלום הגליל. בעונת 1983/1984 הייתה הקבוצה קרובה לעליה לליגה ב', אך יריבתה הפועל אילת העפילה מהמקום הראשון. בעונת 1986/1987 סיימה הקבוצה במקום הראשון במחוז נגב, אך כשלה במשחקי המבחן ולא העפילה לליגה ב'. בסיום עונת 2000/2001 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה ב', לאחר ניצחון 0–1 במשחק חוץ מול מכבי שדרות. בסיום עונת 2004/2005 העפילה הקבוצה לליגה א'. בעונתה הראשונה בליגה זו סיימה הקבוצה במרכז הטבלה, אבל בעונתה השנייה נשרה חזרה לליגה ב'. עונה לאחר מכן (2007) העפילה הקבוצה פעם נוספת לליגה א', אך בסיומה נשרה פעם נוספת לליגה ב'. בשנת 2008 שבה הפועל ערד לליגה א' (הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה ב' מחוז דרום ב' והתמודדה במבחנים בהם גברה על הפועל מחנה יהודה 1-2 ועל הפועל צפרירים חולון 1-4). בסיום עונת 2009/2010 סיימה במקום ה-12, ונשארה בליגה א'. בתחילת עונת 2011/12 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וסיכמה על איחוד עם מועצה אזורית תמר השכנה. בעקבות כך, שינתה הקבוצה את שמה ל"הפועל ערד-תמר" שהמשיכה את דרכה של הפועל ערד ההיסטורית. בינואר 2015 הוכרז על הפסקת פעילות הקבוצה עקב קשיים כלכליים. הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני בערד, המכיל כ-4000 מושבים. בקיץ 2024 המועדון הוקם מחדש בליגה ג'. ב-23 ביולי מונה שחקן העבר רפי עמוס למנהל המקצועי של המועדון. איציק קסבי ניר חזות ג'קי דקל מרדכי ביטון מרדכי גזית יצחק קומראן ג'וני יסיפוביץ' ארי ברקו בצלאל טביב הפועל ערד-תמר באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סיפור הפועל ערד עונת 2001/2002, בערוץ youtube הפועל ערד – הסוף(הקישור אינו פעיל), באתר "ערדניק" ההמשך יהיה יותר טוב, מעריב 4 באוקטובר 1964 אריה רפפורט, 1-4 להפועל באר שבע במשחק חגיגי בערד, מעריב 22 בדצמבר 1982 אילת, מעלות ונס ציונה - לליגה ב', מעריב 6 במאי 1984 משחקי מבחן לליגה ב', מעריב 7 ביוני 1987 הפועל ערד מפסיקה פעילות, "דאבל פס" מיכאל וייסרמן, מחזירים עטרה ליושנה: רפי עמוס מונה למנהל מקצועי של הפועל ערד, באתר דאבל פס, 23 ביולי 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפתלי הלברשטאם (ירושלים)

רבי נפתלי הלברשטאם (ב' בתמוז ה'תרפ"ח, 20 ביוני 1928 – י"ז באדר א' ה'תשפ"ב, 18 בפברואר 2022) היה יושב ראש ועד הכשרות של העדה החרדית. כונה האדמו"ר מטשאקאווא. נולד לרבי יעקב, האדמו"ר מטשאקאווא, בן רבי סיני מזמיגראד ולאיידל דינה בת רבי שלום מוסקוביץ' משאץ. למד בתלמוד תורה תורה ויראה ובישיבת סלונים אצל הרב שלום נח ברזובסקי. נישא לחיה שרה בת רבי שמואל שמעלקא גינזברג אב בית דין אורניאש מדייש. הוציא לאור ספר "דברי נפתלי" על התורה והמועדים. נפטר בי"ז באדר א' ה'תשפ"ב (18 בפברואר 2022), ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. חתנו הרב שלמה גשטטנר הוכתר בעת ההלויה לאדמו"ר מטשאקאווא. נכדו הרב יוסף מאיר כהנא הוכתר לאדמו"ר מטשאקווא בית שמש, בית מדרשו בשכונת רמת אברהם. מונה לשמש יו"ר ועד הכשרות של העדה החרדית בירושלים בידי הרב זליג ראובן בנגיס, ושימש בתפקיד זה עשרות שנים. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשכ"ח החל למלא את מקומו כאדמו"ר. אחיו היה הרב משה הלברשטאם. לו שלוש בנות: שלמצה אידל דינה (נפטרה תשע"ט), נישאה לרבי שלמה גשטטנר, ממלא מקומו באדמו"רות טשאקאווא, מו"ץ בעדה החרדית ורב שכונת גבעת משה מטעמה, בנו של הרב נתן גשטטנר. לאה, נישאה לרבי צבי כהנא (נפטר בשבט תשע"ה), האדמו"ר מזידיטשוב ספינקא ירושלים. בנם הרב יוסף מאיר כהנא מכהן כאדמו"ר מטשאקאווא בית שמש. רוחמה, נישאה לרבי יצחק יהודה טברסקי, ר"מ בישיבת רחמסטריווקא, ומשפיע בישיבת 'חיי תורה' בביתר עילית. הילולת הדברי חיים מצאנז בחצה"ק טשאקאווע באתר JDN משה ויסברג, האדמו"ר מצאנז טשאקווא זצ"ל מזקני האדמו"רים בדורנו הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, 18 בפברואר 2022 משה ויסברג, תיעוד מסכם: הלווית הרבי הישיש מטשאקווא זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 19 בפברואר 2022. על פי הצוואה: הממשיך החדש מצאנז טשאקווא מונה לממלא מקום, באתר בחדרי חרדים משה ויסברג, נכד הרבי זצ"ל הוכתר כאדמו"ר מטשאקווא בית שמש, באתר בחדרי חרדים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמעון פרוג

שמעון (סמיון) שמואל פְרוּג (ברוסית: Семён Григорьевич (Шим‘он Шмуэль) Фруг‏; 15 בנובמבר 1860, בּוֹבּרוֹבי-קוּט, פלך חרסון, האימפריה הרוסית – 22 בספטמבר 1916, אודסה, שם) היה משורר יהודי שכתב בעיקר ברוסית ויידיש אך גם בעברית. כתיבתו בפרוזה הייתה בעיקר ברוסית, עובדה המשקפת את נטייתה הרווחת של האינטליגנציה היהודית ברוסיה של מפנה המאות. פרוג היה מחשובי המשוררים בתנועת "חובבי ציון" באימפריה הרוסית. הוא גר בחרסון, ובשנים 1881–1909 בסנקט פטרבורג, שבה עבד במערכות העיתונים היהודיים. מאוחר יותר עבר פרוג לאודסה, ובה נפטר. הוא השפיע בכתיבתו על ביאליק, טשרניחובסקי ובני דורם, תקופת התחייה. שיריו הותאמו למנגינות רוסיות. זכרו הונצח בישראל בקריאת רחובות על שמו, בהם בתל אביב, בחיפה, בחולון, בכפר סבא, ברמת גן ובנתניה. שירים, ורשה: תושיה, תרע"ד. שירי פרוג (תרגם ברישיון המחבר: יעקב קאפלאן, עם תמונת ותולדות חייו; ערוכה בידי ר' בריינין), ורשה: האלטער ואייזענשטאדט, תרנ"ח-תרנ"ט. שירי שמעון שמואל פרוג (עברית: אברהם לוינסון), תל אביב: דבר, תש"א. ספורים (תרגם: י' ספיבק; תולדותיו ושרטוטים לדמותו של המשורר מאת המתרגם), תל אביב: עמיחי, [תשט"ז]. מדיה וקבצים בנושא שמעון פרוג בוויקישיתוף כתבי שמעון פרוג בפרויקט בן-יהודה בן-ציון אייזנשטט, ה"ר שמעון שמואל פרוג, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ב, עמוד 40, באתר היברובוקס שמעון פרוג, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) ראובן בריינין, שירי פרוג - תולדתו ותכונת שירתו, בפרויקט בן-יהודה יהושע חנא רבניצקי, שמעון־שמואל פְרוּג, בפרויקט בן-יהודה אברהם לוינסון, שמעון שמואל פרוג, בפרויקט בן-יהודה זאב (וֶלוול) טשרנין, שמעון שמואל פרוג - בין רוסית ליידיש, חוליות: דפים למחקר ספרות יידיש ותרבותה, 6: 99–114, 2000 נלי פורטנובה, Семен Фруг – «поэт длЯ многих», באתר "לחיים" י. א. ניידיץ, פרק שירה, הצפירה, 26 באוקטובר 1887 (על ספרו Думы и песни) שמריהו גוריליק, שמעון שמואל פרוג (ליובל השלשים שלו), הזמן, 15 בנובמבר 1910 א. ליטאי, שנות חייו האחרונות של פרוג: (חומר לתולדותיו), העם, 26 בנובמבר 1916 ראובן בריינין, שמעון שמואל פרוּג (המשך), הצפירה, 22 בנובמבר 1916 ב. קרמר, ש. פרוּג (לצורתו הספרותית), הצפירה, 12 בנובמבר 1916 משיריו העבריים של ש. פרוג (למלאת שנה למותו): "לפנות ערב", הצפירה, 20 בספטמבר 1917 י. הפטמאן, ש. שׁ. פרוג (קוים וסרטוטים) (סוף), הצפירה, 4 באוקטובר 1917 ב. קרמר (וארשה), ש. פרוג (לשנת החמש עשרה למותו), דואר היום, 12 בפברואר 1932 ז. שניאור, זכרונותי על שמעון פרוג (למלאת עשרים וחמש שנה למותו), דבר, 21 במאי 1942, המשך אלישבע רבינוביץ־פינס, עם ביאליק אצל פרוג, דבר, 10 בינואר 1947 דוד ורדי, פגישות עם שמעון פרוג (במלאת ארבעים שנה לפטירתו), דבר, 14 בספטמבר 1956 מאיר בוסאק, על מוטיב ועל בלדה אחת (מאה שנה להולדתו של שמעון פרוג), דבר, 29 ביולי 1960, המשך מ. אונגרפלד, שמעון פרוג (חמישים שנה למותו), מעריב, 28 בספטמבר 1966 מ. אונגרפלד, "לזה יקרא משורר!..." במלאת חמשים שנה למותו של שמעון פרוג, מעריב, 7 באוקטובר 1966 משה בסוק, "ש. ש. פרוג" בפרויקט בן-יהודה משה בסוק, "דמעתו ותפילתו של ש"ש פרוג" בפרויקט בן-יהודה שמעון פרוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שמעון פרוג, דף שער בספרייה הלאומית שמעון פרוג, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
פרוג

האם התכוונתם ל... שמעון שמואל פרוג (1860-1916) - משורר יהודי שכתב בעיקר ברוסית וביידיש אך גם בעברית פרוג-7 – רקטה ארטילרית קצרת טווח תוצרת ברית המועצות רוק מתקדם – מכונה גם פרוג (קיצור של Progressive Rock) פרוג מטאל – תת-ז'אנר במטאל פרוג (מיתולוגיה) – דמות מהמיתולוגיה הנורדית פרוג (מכללה) – מכללה ישראלית לתקשורת חזותית ועיצוב פרוג (אתר אינטרנט) – פורטל אינטרנטי המכיל מערכת פורומים המיועדים לציבור החרדי
Airliners.net

Airliners.net הוא אתר העוסק בתעופה שנוסד בשוודיה על ידי יוהאן לונדגרן בספטמבר 1997. ב-27 ביולי 2007 נרכש האתר בידי חברת Demand Media, שבסיסה בסנטה מוניקה קליפורניה. על פי החברה, מדובר באתר הגדול בעולם מסוגו, עם למעלה מ-80 מיליון דפים נצפים בחודש. באתר תמונות הקשורות לתעופה, חדשות מתחום התעופה, מידע על כלי טיס, פורומים וחדר צ'אט. האתר משמש חובבי תעופה וכן מסייע לתצפיתנות כלי טיס. האתר הוקם במתכונתו הראשונית בשנת 1994 על ידי יוהאן לונדגרן, תחת השם "Modern Airlines". בשנת 1997 הוקם "Airliners.net" המכיל תמונות אותם מצלמים חובבי תעופה ברחבי העולם, ופורום גולשים. במאי 2006 חגג האתר את התמונה המיליון שלו. ביולי 2007 רכשה חברת "Demand Media" את האתר, ובמאי 2008 עוצב האתר מחדש, ונוספה בו האפשרות לבחור את צבע הרקע של כל דף. בסיס הנתונים הכיל ב-18 באפריל 2011 1,903,622 תמונות הקשורות לתעופה, בליווי הסבר על התמונה ומקום הצילום. באתר ניתן לחפש מידע לפי מילות מפתח כרישום כלי הטיס, מספר הקו, מקום הצילום, דגם כלי הטיס, חברת התעופה, וצלם. על מנת להבטיח את איכות התמונות באתר, עוברת כל תמונה ביקורת של מפעילי האתר. באתר ניתן להגיב על התמונות ולדרגם, כמו כן ניתן לרכוש באתר תמונות. הפורומים באתר נחלקים לקטגוריות כתעופה אזרחית, צבאית וחלל, חובבי תעופה, תצפיתנות כלי טיס ועוד. באפריל 2011 היו באתר 133,140 חברים, מספר ההודעות בפורום התעופה האזרחית עבר את ה-4,000,000. בנוסף לפורומי הדיון, באתר חדרי צ'אט המנוהל על ידי מפעילי האתר. כדי להשתתף בדיונים ובצ'אט המשתמשים נדרשים להרשם. ישנם שלושה סוגי משתמשים: First Class Mamber חשבון המאפשר לצפות באתר ללא פרסומות, צפייה בתמונות ללא סימני מים ובמסך מלא, שטח אחסון של 10 MB, ועוד. עלות הרשמה לחשבון זה: 5 דולר לחודש. Premium Membership חשבון המאפשר גישה לצ'אט ולדיון בפורומים. לחשבון זה נדרשים המשתמשים לשלם סכום חד פעמי של 25 דולר. Free Photographer Account חשבון חינמי המאפשר יצירת פרופיל ואלבום תמונות. בנוסף מפרסם האתר חדשות הקשורות בתעופה, ומסד נתונים גדול על סוגי כלי טיס המבוסס על הספר "The International Directory of Civil Aircraft". ל-Airliners.net שני אתרי אחות: myaviation.net המפרסם את התמונות שלא עוברות את ביקורת האתר. אתר נוסף הוא flightlevel350 המפרסם סרטונים הקשורים בתעופה. אתר האינטרנט הרשמי של Airliners.net airliners.net באתר אלקסה אודות airliners באתר הרשמי הפורומים באתר הרשמי סוגי המשתמשים באתר הרשמי myaviation.net flightlevel350
מייקל פורטר

מייקל יוג'ין פורטר (באנגלית: Michael Eugene Porter, נולד ב-23 במאי 1947) הוא פרופסור למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, בעל שם עולמי בתחום האסטרטגיה העסקית וחקר היתרון התחרותי של חברות ואומות. מייקל פורטר נולד במישיגן בארצות הברית. ב-1969 סיים את לימודיו בהנדסת מכונות ואווירונאוטיקה באוניברסיטת פרינסטון. ב-1971 קיבל תואר MBA לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר למנהל עסקים של הרווארד (הרווארד ביזנס סקול), וב-1973 השלים תואר Ph.D בכלכלה עסקית. פורטר חיבר 18 ספרים ומעל 125 מאמרים בתחומים שונים. הוא זכה שש פעמים בתואר מאמר השנה של ההרווארד ביזנס רוויו, אחד מכתבי העת החשובים בעולם בתחום הניהול. התחום המרכזי בו עוסק פורטר הוא חקר תחרותיות והאסטרטגיה העסקית. במקביל לכתיבה אקדמית ולהוראה, פורטר משמש גם כיועץ לחברות רבות, כגון פרוקטר אנד גמבל, של, קאטרפילר ועוד, וכן לממשל האמריקאי ולארגונים ללא מטרות רווח. בתוך כך סייע גם לעיריית ירושלים בבניית התוכנית האסטרטגית במהלך כהונתו הראשונה של ראש העיר דאז ניר ברקת וכונתה ״תוכנית פורטר״. פורטר הוא גם אחד המייסדים של חברת הייעוץ האסטרטגי מוניטור גרופ (שנקנתה על ידי דלויט בשנת 2013 לאחר שפשטה את הרגל). בינואר 2011 פרסם ב"הרווארד ביזנס רוויו" מאמר בשם " "יצירת ערך שיתופי – כיצד להמציא מחדש את הקפיטליזם, ולשחרר גל של חדשנות וצמיחה", בו ביקר - על רקע המשבר הכלכלי העולמי - את השיטה הקפיטליסטית האמריקאית הנוכחית, וטען כי יש ליצור צורה מתוחכמת יותר של קפיטליזם, המתמקדת ביצירת "ערך שיתופי" (Shared Value)- ערך כלכלי המייצר לצידו גם ערך חברתי. מודל חמשת הכוחות של פורטר (Porter's Five Forces Analysis), אותו פרסם בשנת 1979 נחשב לאחד מתרומותיו הבולטות לחקר התחום העסקי. המודל נמצא בשימוש נרחב בתכנון אסטרטגיה עסקית ובשיווק, ובוחן את הכוחות השונים המשפיעים על רמת הרווחיות בענף מסוים הגוזרים את רמת האטרקטיביות שלו. המודל מבוסס על התובנה שהאסטרטגיה העסקית צריכה להתאים להזדמנויות והאיומים של הסביבה החיצונית והוצע על ידי פורטר כחלופה למודל ה-SWOT הפופולרי שהיה בעיני פורטר כללי מדי. בשנת 2008 פרסם פורטר מאמר עדכון על מנת להבהיר בצורה טובה יותר את השימוש במודל. מודל חשוב נוסף שפורטר פיתח בשנת 1985 הוא מודל שרשרת הערך (Value Chain). על פי המודל, הניתוח התחרותי מורכב משרשרת של פעילויות ראשוניות ופעילויות תומכות, המהוות את "אבני הבניין" שבעזרתן מייצרת החברה את המוצר שלה ואת ערכו ללקוח. מודלים בולטים נוספים הם מודל ארבע הפינות העוסק בתחום המודיעין העסקי, מודל היהלום הבוחן את התנאים ליצירת יתרון תחרותי של מדינות, ועוד. פורטר גם כתב מספר מאמרים שיצרו תחומי מחקר חדשים בתחום העסקי כמו "היתרון התחרותי של אומות" ו"היתרון התחרותי של שכונות מרכז העיר", אשר קובצו לספר המאמרים "על תחרות". על תחרות, הוצאת מטר אסטרטגיה תחרותית, הוצאת עתרת מדיה וקבצים בנושא מייקל פורטר בוויקישיתוף מייקל פורטר, ברשת החברתית פייסבוק מייקל פורטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל פורטר, ברשת החברתית LinkedIn מייקל פורטר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מייקל פורטר, באתר גוגל סקולר קרן צוריאל הררי, מוניטור מקולקל, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2013 נדן פלדמן, "הדבר החשוב ביותר לירושלים בטווח הארוך - שהערבים יצליחו ושהם ירגישו חלק מהעיר", באתר TheMarker‏, 10 במאי 2015 שלומית לן, ‏פרופ' מייקל פורטר: "הישראלים קשוחים וחמדנים הם שירתו בצבא והם לא מפחדים", באתר גלובס, 14 ביוני 2019 קרן צוריאל הררי, מוניטור מקולקל, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2013 ריאיון עם פרופ' פורטר לרגל יציאת מאמר העדכון בהרווארד ביזנס רוויו בשנת 2008
רינת מטטוב

רינת מטטוב (נולדה ב-6 באוגוסט 1981) היא שחקנית ישראלית. זוכת פרס האקדמיה לתיאטרון. מטטוב נולדה בקוקאנד שבאוזבקיסטן (אז חלק מברית המועצות) לאבא מהנדס בניין ואמא אחות, בשנת 1990 עלתה משפחת מטטוב ארצה ומתגוררת במרכזה עד היום. את לימודי המשחק הראשונים חוותה מטטוב במגמת תיאטרון בגימנסיה למדעים ואמנויות ע"ש חיים הרצוג בחולון. בתום לימודיה התגייסה מטטוב לנח"ל כבת גרעין ולאחר סיום הפרק הצבאי החלה בלימודי משחק מקצועיים בבית הספר למשחק מייסודו של יורם לוינשטיין. בין חבריה לכיתה היו רותם זיסמן-כהן, שני כהן, טלי שרון וטלי רובין. מיד עם תום לימודי המשחק קיבלה מטטוב את תפקידה הראשון בקולנוע בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן. מטטוב זכתה בתואר "שחקנית מבטיחה" לשנת 2009 בטקס פרסי התיאטרון הישראלי על תפקידה בהצגה "משוגעת" בתיאטרון הבימה. מטטוב זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער לשנת 2011 כשחקנית המשנה של השנה על תפקידה בהצגה "ילדה טובה" בתיאטרון השעה. מטטוב זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של פסטיבל חיפה לשנת 2013 על תפקידה בהצגה "התשמע קולי" בתיאטרון השעה. 2013 זוכה בתואר "שחקנית השנה" בטקס פסטיבל חיפה להצגות ילדים 2012 זוכה בתואר "שחקנית המשנה" בטקס פרס הבמה לילדים ונוער 2009 זוכה בתואר "שחקנית מבטיחה" בטקס פרס התיאטרון הישראלי 2008 מועמדת בפרס אופיר כשחקנית משנה בסרט "ביקור התזמורת" 2007 מועמדת בפרס אופיר כשחקנית משנה בסרט "מישהו לרוץ איתו" 2015 "The Alchemy Of Perception" בהנחייתם של SLAVA KOKORIN and ZOYA ZADOROZHNAYA, טכניקת משחק המבוססת על יסודות התיאטרון ע"פ מייקל צ'כוב, רוסיה. 2013 "להק את עצמך" בהנחייתה של אורית אזולאי, ישראל. 2011 "משחק ע"פ שיטת לי שטרסברג" בהנחיית עודד קוטלר ואמנון מסקין, ישראל. 2009 "שיטת צ'בק למשחק", כוחו של שחקן" בהנחיית איוונה צ'בק, ישראל. 2005 משחק מול מצלמה בהנחייתה של רות דייכס, ישראל. מדיה וקבצים בנושא רינת מטטוב בוויקישיתוף רינת מטטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רינת מטטוב, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רינת מטטוב, באתר AllMovie (באנגלית) רינת מטטוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רינת מטטוב, בארכיון הבימה נועה רום, פדיקור התזמורת, באתר ynet, 12 באוקטובר 2007 "אקונה מטטוב", באתר nrg, ריאיון עם מטטוב, 2007, באתר nrg "השחקנית המבטיחה" - מתמודדים על הפרס, 2008, באתר פרס התיאטרון הישראלי "חלומות שאיפות וקשיים"(הקישור אינו פעיל), ריאיון עם מטטוב, 2008, באתר walla יובל אברמוביץ', הכי מטטוב שיש, באתר nrg‏, 10 באפריל 2009 גיא שחר, הצד האפל: ריאיון עם רינת מטטוב, באתר nrg‏, 5 בינואר 2011 "במה לשניים", רינת מטטוב יוזמת תחרות במה לשניים, 2012, תיאטרון השעה "רינת מטטוב", קולנוע-טלוויזיה-רדיו, 2012, באתר אישים "הסוחר מוונציה", הופעה על בימת הגלוב, לונדון אנגליה, 2012, באתר London Evening Standart "כשהקהל מדבר את התחושות שלו", תיאטרון, 2013, באתר סל תרבות ארצי
מחזור סחיפה

מחזור סחיפה או מחזור גאומורפולוגי הוא מודל מדעי שפותח בשלהי המאה ה-19 במטרה להסביר שלבים בהיווצרות הנוף. מודל זה הוצע בשנת 1890 על ידי ויליאם מוריס דייוויס (William Morris Davis,‏ 1859–1934) – גאוגרף, גאולוג ומטאורולוג אמריקאי. אף שבתקופתו של דייוויס נחשב המבול כגורם האחראי לעיצוב הנוף, החלו דייוויס ואחרים להאמין כי קיימים גורמים נוספים האחראים לעיצוב פני השטח. התאוריה שלו תיארה מחזור לפיו הרים ונופים נוצרים ומשתנים. לשיטתו, המחזור מתחיל בהתרוממותם של רכסי הרים ונמשך בזרימת נהרות ובחריצת עמקים. עם השנים מתרחבים העמקים ומתחילים להתפתל, ומותירים ביניהם גבעות נמוכות. לבסוף נותר רק מישור גידוע שטוח וסמוך לגובה פני הים. מחזור הסחיפה מחלק את הנוף ל"צעיר", "בוגר" או "זקן". על פי המודל של דייוויס, לנוף צעיר יש תבליט גבוה ששיפועו מתחדד עם התבגרותו, ונוף בעל תבליט נמוך הוא זקן. אף שהתאוריה של דייוויס לא הייתה מדויקת, התגלמה בה מהפכנות שסייעה להפוך את הגאוגרפיה הפיזית למדע מודרני ולהתפתחות מדע הגאומורפולוגיה. עם זאת, תאוריה זו ודומות לה הוצעו בטרם הובנו כראוי תהליכים גאולוגיים וגאומורפולוגים המוכרים כיום, למשל תהליכים טקטוניים. תאוריות אלה נחשבות מיושנות, אך ברבים מהמודלים הללו נעשה שימוש בשל פשטותם. שלבים במחזור המוצע מקבילים להיווצרות המכתשים בנגב. גאולוגיה - מונחים גאומורפולוגיה סלע משקע Encyclopedia of Geomorphology, Routledge, London 2004, ISBN 0-415-27298-X Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3 איורים של דייוויס המדגימים נופים ב"גילאים" שונים מחזור סחיפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביוגרפיה של דייוויס מישור גידוע (peneplain) – מישור רחב ושטוח המתפתח בסוף שלבי הסחיפה
מחלף משה דיין

מחלף משה דיין הוא מחלף בנתיבי איילון בשטח ראשון לציון. המחלף ממוקם בין שדרות משה דיין (חלק מכביש 441) לבין המשכו לכיוון חוף הים, המכונה שדרות רחבעם זאבי. המחלף נבנה בתצורת מחלף יהלום משולב בלולאת מחלף עלה תלתן. גשר המחלף נבנה בתוואי הכביש העירוני. המחלף נמצא בסמוך לאזור התעשייה החדש בראשון לציון ושכונת נווה דקלים. חלקו הראשון של המחלף נפתח בנובמבר 2001 כחלק מהשלמת הקטע הדרומי של נתיבי איילון, והוא הושלם במרץ 2002. בשטח המחלף הוקמה תחנת הרכבת ראשון לציון משה דיין, שנחנכה ברבעון השלישי של שנת 2011, כחלק ממסילת תל אביב – פלשת. מלבד גשר שדרות משה דיין, ליוצאים במחלף מכיוון צפון ניתנת האפשרות להתחבר לכביש שדרות יצחק רבין, החולף דרומית למחלף באמצעות גשר מעל נתיבי איילון, ללא מחלף נפרד. בנוסף, קיימת יציאה מכביש יצחק רבין לכיוון צפון המתחברת גם היא למחלף. מדיה וקבצים בנושא מחלף משה דיין בוויקישיתוף שרון קדמי, ‏נפתח לתנועה גשר משה דיין במערב ראשל"צ, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.