laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוג'ר אוונס

רוג'ר אוונס (באנגלית: Roger Evans;‏ 9 בינואר 1886 – 22 באוקטובר 1968) היה קצין צבא בריטי, שפיקד על דיוויזיית השריון הראשונה בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. אוונס נולד ב-9 בינואר 1886 בכרייסטצ'רץ', המפשייר, ובשנת 1911 התגייס לצבא הבריטי. הוא לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה עם רגימנט ההוסארים ה-7 ואחר כך שירת במטה הכללי. לאחר שהשתתף במכללה לפיקוד ומטה, קמברלי בין 1920 ל-1921, הוא הפך למפקד משמר הדרגונים המלכותי ה-5 בשנת 1929, ולאחר מכן השתתף במכללת ההגנה האימפריאלית בשנת 1934, והועלה לדרגת בריגדיר במטה הפיקוד המערבי בהודו בשנת 1935. הוא מונה למפקד דיוויזיית השריון הראשונה בשנת 1938, והמשיך בתפקיד זה במלחמת העולם השנייה עם חיל המשלוח הבריטי בצרפת, לפני שויתר על המינוי ב-24 באוגוסט 1940. הוא מונה למפקד אזור אלדרשוט ב-13 במרץ 1941, וב-13 באוקטובר 1944 הוא פרש מהצבא הבריטי. הוא מונה לשריף הגדול של סאמרשייר בשנת 1955, וב-22 באוקטובר 1968 מת בביתו בסטוקלינץ', אילמינסטר, סאמרסט. "EVANS, Maj.-Gen. Roger". Who Was Who. A & C Black. בדצמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) Liddell Hart Centre for Military Archives Smart, 98 Orders of Battle – September 1939
שתי אצבעות מצידון (שיר)

"שתי אצבעות מצידון" הוא שיר הנושא של סרט הקולנוע "שתי אצבעות מצידון" שיצא בשנת 1986. במאי הסרט אלי כהן חיבר את מילות השיר, הוא הולחן על ידי בני נגרי ובוצע על ידי בועז עופרי. הסרט "שתי אצבעות מצידון" יצא לאקרנים בשנת 1986. הבמאי אלי כהן התבקש על ידי יחידת ההסרטה של דובר צה"ל ליצור סרט הדרכה שהפך לאחר מכן לסרט עלילתי שזכה להצלחה רבה בבתי הקולנוע. כהן כתב את השיר על בסיס שיר במכתב שכתב חייל בשם מיקי ברקוביץ' ששירת בלבנון. הפלוגה של ברקוביץ' אבטחה את צוות צילום הסרט בשהותו בלבנון. באותו שבוע בו כתב את המכתב, בינואר 1985, נקלעה המחלקה של ברקוביץ' לקרב ובו נהרגו 17 מחבלים, קרב שהותיר בו צלקת. כששב הביתה לחופשה כתב ברקוביץ' מכתב ובו שיר עם מסר המעודד נסיגה מלבנון, ומסר אותו לאלי כהן. במאי 2020 נחשף במהדורת החדשות של ערוץ קשת 12 כי מילות השיר הושפעו משירו של ברקוביץ'. מילות השיר מתארות את שגרת החיים של חייל קרבי בלבנון. את געגועיו לנערתו ששכחה אותו לדבריו ואת מצב רוחו השפוף. מילות השיר שהן עממיות ובגוף ראשון היוו ניגוד לממלכתיות ולכובד הראש שאפיינו את רוב שירי המלחמות לפני כן. בניגוד למכתב ולשיר עליו היה מבוסס, השיר לא קרא לנסיגה מלבנון ולא הציג עמדה פוליטית כלשהי, אלא רק הציג את המציאות היומיומית דרך עיניו של חייל ישראלי בלבנון. לחן השיר משמש כנעימת הנושא בסרט. בסצנה בה מושר השיר בסרט, מגיעה הופעת אמנים ללבנון, אולם קצר חשמלי מונע את תחילת ההופעה. החיילים שממתינים להופעה קוראים לאפי לשיר, והוא נעמד במקומו בקהל ומתחיל לשיר את "שתי אצבעות מצידון" ללא ליווי אינסטרומנטלי. בועז עופרי שגילם בסרט את אפי, חייל המתאהב בנערה לבנונית, ביצע את השיר מבלי שתוכנן מראש שישיר בסרט. בבוקר ההקלטה התבקש על ידי הבמאי להקליט את השיר. לדברי עופרי, מכיוון שלא היה לו זמן מספיק ללמוד את המילים, כתב את מילותיו על דפים והדביק אותם על גבם של ניצבים בסרט. השיר הוקלט בטייק אחד בזמן צילום הסצנה, והיה הלהיט היחיד של עופרי. לשיר יצאו מספר גרסאות כיסוי. בין היתר, על ידי הברירה הטבעית, שימי רון, אבי סינואני וירון כהן. חגיגה לעיניים - סיפורו של הקולנוע הישראלי - פרק 10 | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 53:11), מדקה 37:40 מילות השיר "שתי אצבעות מצידון", באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית המזכה לכתיבת המילים הוא לאלי מדורסקי - שם הנעורים של אמו של אלי כהן יונתן ריגר, ‏"שתי אצבעות מצידון": החייל שמאחורי השיר נחשף לראשונה, באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2020 ניר דבורי, ‏שיר אחרי המלחמה: לאן נעלמו שירי המלחמות - והאם יש להם עוד מקום?, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2013 דודי פטימר, ‏יורים ושרים: הסיפורים מאחורי שירי המלחמות שנכתבו בזמן הקרבות, באתר מעריב אונליין, 27 באפריל 2020 חגיגה לעיניים - סיפורו של הקולנוע הישראלי - פרק 10 | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 53:11), מדקה 39:40
אוויאיישן

אוויאשן (באנגלית: Aviation, תעופה) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב 45 מ"ל ג'ין, 15 מ"ל ליקר מרסקינו, כפית אחת של הקרם דה ויולט (ליקר סיגלים) ו-15 מ"ל מיץ לימון. בווריאציות מודרניות, מחליפים את הקרם דה ויולט לרוב בליקר או סירופ אחר, עקב הקושי להשיג את הרכיב. הקוקטייל הומצא על ידי הוגו אנסלין, הברמן הראשי של מלון וואליק בניו יורק, בתחילת המאה העשרים. המתכון פורסם לראשונה בספר במתכוני קוקטיילים של אנסלין מ-1916. תוספת ליקר הסיגלים נועדה להכנות לקוקטייל גוון המזכיר שמים ומכאן שמו. ספר הקוקטיילים המשפיע של האווי קרודוק Savoy Cocktail Book משנת 1930 השמיט את הקרם דה ויולט, וקרא לתערובת של שני שלישים ג'ין יבש, שליש מיץ לימון ומספר טיפות של מרסקינו. מדיה וקבצים בנושא אוויאיישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוויאיישן aviation, באתר איגוד הברמנים הבינלאומי מדריך להכנת קוקטייל אוויאיישן של רועי ירושלמי, באתר הקולינריה רקס Aviation, אתר drinkboy.com
משחק באש

משחק באש (באנגלית: Burnt) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2015, שנכתב על ידי סטיבן נייט ובוים על ידי ג'ון וולס, על פי סיפורו של מייקל קלסניקו. הסרט עוקב אחר שף מוצלח שנגמל מסמים ואלכוהול (בראדלי קופר) ופותח במסע לעבר כוכב המישלן השלישי שלו, כשגם סיינה מילר, אליסיה ויקנדר, עומאר סי, מת'יו ריס, דניאל בריהל, אומה תורמן ואמה תומפסון מככבים בסרט. הסרט הופץ ב-30 באוקטובר 2015 על ידי חברת ויינשטיין. אדם ג'ונס הוא שף מפורסם לשעבר בעל שני כוכבי מישלן, שבנה את שמו כאחד מהשפים הידועים בפריז ובעולם, אך התדרדר לסמים ואלכוהול. לאחר שנים ואחרי שעבר תהליך גמילה, הוא מחליט ללונדון, וחובר ליריבים ותיקים בשביל להשיג את כוכב המישלן השלישי שלו. בראדלי קופר – אדם ג'ונסון סיינה מילר – הלן סוויני אליסיה ויקנדר – אן מארי עומאר סי – מישל דניאל בריהל – טוני בלרהדי אומה תורמן – סימון ריקרדו סקאמרצ'ו – מקס אמה תומפסון – דר. רושילד סם קילי – דיווייד לילי ג'יימס – שרה שרה גרין – קייטלין ג'יימי דוראן – לאון סוויני אתר האינטרנט הרשמי של משחק באש משחק באש, ברשת החברתית פייסבוק משחק באש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משחק באש, ברשת החברתית אינסטגרם "משחק באש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משחק באש", באתר נטפליקס "משחק באש", באתר AllMovie (באנגלית) "משחק באש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משחק באש", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משחק באש", באתר Metacritic (באנגלית) "משחק באש", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "משחק באש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דורון פישלר ביקורת קולנוע - משחק באש, באתר וואלה!, 26 באוקטובר 2015
שיחות לנוער

שיחות לנוער (באנגלית: Talks and Tales, ביידיש: שמועסן מיט קינדער און יוגנד) הוא ירחון לילדים ונוער, שהוציאה הוצאת הספרים קה"ת מטעם המרכז לענייני חינוך של חסידות חב"ד, בין השנים תש"ב, 1941 – תש"ן, 1990, בעריכת הרב ד"ר ניסן מינדל. הירחון יצא בשפות יידיש, אנגלית, עברית, ספרדית, איטלקית וצרפתית והכיל מדורים מגוונים בנושאי יהדות, היסטוריה וטבע. כתב העת החל לצאת בברוקלין בתחילת שנת ה'תש"ב (1941) בשפת היידיש במתכונת דו-שבועון, תחת השם "שמועסן מיט קינדער און יוגנד". בייסודו ובעריכתו של העורך החב"די ניסן מינדל, ובתמיכת האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון. בהמשך יצא גם בשפה האנגלית והופץ ברחבי ארצות הברית וברחבי העולם באמצעות דואר, חלקו דרך שלוחי חב"ד במדינות שונות. עיצוב עמוד השער נעשה בידי הצייר והאמן היהודי נטע קוזלובסקי, שחתימתו מתנוססת בשולי השער. ואילו עיצוב המדורים החל מגיליון חודש טבת תש״ה, נעשה על ידי הצייר והמעצב מיכל שוורץ ועל פי הוראות מפורטות של האדמו"ר רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהם הורה לו על פרטי הציורים, על לוגו מסוים שיהיה "בסגנון הדומה לדיק טרייסי" ועל מדור אחר שיהיה דומה לסגנונו של רוברט ריפלי. לפעמים הגיה הרב שניאורסון את התוכן במדורי העיתון. בשפה העברית הגיליון החל לצאת באלול ה'תשט"ז (1956) כירחון, בעידוד רבי מנחם מנדל שניאורסון. התוכן תורגם לעברית על ידי אברהם מייזליש ונפתלי קראוס. מטה העיתון בישראל היה בתל אביב, משם הופץ ברחבי הארץ. את העיתון פרסם באיטליה בתרגום לאיטלקית הרב גרשון מנדל גרליק באמצעות צוות מתרגמים, וכן בצרפת יצא גם תרגום צרפתי שהוציא הרב רפאל וילישנסקי. כתב העת בעברית יצא לאור עד סוף שנת ה'תשמ"ג (1983), וביידיש עד ה'תש"ן (1990). בשנות ה-70 החלו לצאת לאור סדרות ספרים המאגדות את כל הגליונות שיצאו, הסדרות הושלמו עם סגירת העיתון. בעברית יצאה סדרת ספרים עם כל גליונות "שיחות לנוער" ב-9 כרכים (בעריכת הרב טוביה בלוי). באנגלית וביידיש יצאו סדרות הכוללות את הגליונות ב-13 כרכים. בתחילת שנות ה-2000 העיתון החל לצאת מחדש בפורמט צבעוני המבוסס על "שיחות לנוער" המקורי על ידי ליאור אליהו. כמו כן, אליהו החל להוציא את העלונים בסדרת כרכים מחודשים בתוספת צבע ותמונות מעודכנות, אך פרויקטים אלו נגדעו לאחר כ-4 שנים, בהם יצאו כ-2 כרכים, עם פטירת העורך. סיפור מתח מדור מתחלף ובו סיפורים ותכנים אודות החודש העברי הנוכחי או אירועים וחגים שאירעו בחודש זה נפלאות הטבע, מדור שכתבה אשתו של הרב ניסן מינדל. המדור סקר בעלי חיים, צמחים, תופעות טבע ועוד חגי ישראל ומועדיו גדולי ישראל, סקירה על דמות תורנית מההיסטוריה היהודית לקורא הצעיר, מדור מנוקד לילדים צעירים זכור אל תשכח, מסרים יהודיים שונים בנושאי חגים ומועדים מפלאי האותיות ואני תפילתי, אודות קטע מהתפילה פרקי אבות פרשת השבוע בראי המדרשים סיפור בהמשכים טיול מסביב לעולם פינת הפלא (בשפות אחרות: פינת הסקרנות), מדור מאויר על ידי מיכל שוורץ סיפור קצר או משל בעל מסר שעשועון ברשימה זו מופיעים מדורים בולטים שהופיעו ברוב הגליונות במשך השנים. מלבדם היו עשרות מדורים נוספים; חלקם הופיעו בגיליון בודד וחלקם למשך תקופה קצרה, בשנה מסוימת או יותר, בהם מדורים הסוקרים תקופה היסטורית מסוימת למשך מספר גיליונות, סיפורים קצרים, סיפורים בהמשכים, מדורים תורניים, מדורי חדשות, פרסים והגרלות, ומדורי המשכים נוספים שיצאו במספר פרקים או חלקים. "חגי ישראל ומועדיו", 2 כרכים "ואני תפילתי" "נפלאות הטבע" "מה שסיפר לי סבא", 4 כרכים לחלק מגליונות שיחות לנוער בעברית, באתר הספרייה הלאומית
אמפארו מוניוס

אמפארו מוניוס (בספרדית: Amparo Muñoz; ‏21 ביוני 1954 – 27 בפברואר 2011) הייתה שחקנית ספרדייה. מוניוס נולדה בעיר ולס-מאלגה שבאנדלוסיה לאם עקרת בית ואב נפח. לאחר סיום התיכון היא הועסקה בעבודה אדמיניסטרטיבית במשרדים של עיתון מקומי בעירה. במהלך עבודתה המנהל שלה דרבן אותה ללכת ולהשתתף בתחרות היופי "מיס קוסטה דל סול" (El Certamen de Belleza de Costa del Sol), מה שהוביל אותה להשתתף בתחרות מיס ספרד 1973, שם הגיעה למקום הראשון. היא הייתה הנציגה הספרדית בתחרות מיס תבל 1974, בה ניצחה. שישה חודשים לאחר זכייתה היא החליטה לפרוש מתפקידה ולא לסיים את שנת כהונתה, אך עם זאת ארגון מיס תבל החליט שהיא תמשיך להחזיק בתוארה וסגניתה מיס ויילס לא קיבלה את התואר במקומה. לאחר מכן היא החלה להשתלב בתעשיית הקולנוע וב-1973 שיחקה לראשונה בסרט. ב-1975 שיחקה בתפקיד בראשי בסרט "Clara es el precio", שם גילמה את קלרה, אשתו של אדריכל המנהלת חיים כפולים, ועל מנת להרוויח כסף משל עצמה עובדת כשחקנית פורנו ללא ידיעת בעלה. ב-1976 שיחקה בסרט "La otra alcoba", שם גילמה אישה של איש עסקים עשיר ועקר המתחילה לנהל רומן מחוץ לנישואים על מנת לממש את רצונה לילד ביולוגי. ב-1979 שיחקה בסרט "Mamá cumple cien años", שהיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר שם גילמה את מאהבת בעלה של הדמות הראשית, ג'רלדין צ'פלין. ב-1981 שיחקה בסרט "La mujer del ministro", העוסק במעבר של ספרד מדיקטטורה לדמוקרטיה. ב-1986 שיחקה בסרט "Lulu by Night", המבוסס על המחזה "לולו" של פרנק ודקינד. ב-1996 הופיעה בסרט האימה "Licántropo". ב-1997 שיחקה תפקיד משני בסרט "Elles", לצד כרמן מאורה. ב-1976 הכירה את הזמר פצ'י אנדיון, לו נישאה. ב-1978 השניים התגרשו. לאחר מכן ניהלה מספר מערכות יחסים נוספות. אמפארו מוניוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמפארו מוניוס, באתר AllMovie (באנגלית) אמפארו מוניוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דובי פרנסס

דב (דובי) פרנסס (נולד ב-20 בנובמבר 1978) הוא איש עסקים, מנחה טלוויזיה ומשקיע הון-סיכון אמריקאי-ישראלי. מייסד ומנכ"ל של קרן ההון-סיכון Group 11, המנהלת נכסים בהיקף של למעלה מ-1.6 מיליארד דולר. פרנסס נולד וגדל בחולון למשפחה בת שש נפשות. הוא נינו של הרב הראשי ליהודי בולגריה אשר חננאל. בצבא שירת בין היתר כמפקד פלוגה בבה"ד 1. אחרי שהשלים תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון, למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ונשאר להתגורר בארצות הברית. עם סיום התואר השני ב-2008 התחיל פרנסס לעבוד בדויטשה בנק בניו יורק בצוות מצומצם של מנהלי הון פרטי, שמבצע השקעות עבור בעלי הון. שם פגש את האוליגרך סרגיי גרישין. ב-2011 גרישין לקח את פרנסס אליו כיד ימינו ומנהל פעילות ב-SG, חברת ייעוץ פיננסי ללקוחות בעלי הון עם משרדים בארצות הברית, ברוסיה ובישראל. באותה שנה הקים פרנסס קרן הון סיכון שנקראה "SGVC". בשנת 2014 נודע כמי שמכר את פוליסת ביטוח החיים היקרה בהיסטוריה לאדם בודד, בסך 201 מיליון דולר ונכנס לספר השיאים של גינס . במאי 2015 פנה פרנסס לדרך עצמאית. הוא קנה מגרישין את הבעלות על קרן הון הסיכון והחליף את שם הקרן ל-"Group 11". הקרן מאגדת השקעות בתחום הטכנולוגיה הפיננסית ומנהלת נכסים בשווי 1.6 מיליארד דולר. החל מ-2018, הוא חבר בצוות המשקיעים בתוכנית "הכרישים", המשודרת בשידורי קשת. ביוני 2023 אירח פגישה של המנהלים הבכירים ב-OpenAI שהבולט ביניהם הוא סם אלטמן בישראל. ביוני 2024 דורגה Group 11 של פרנסס על ידי חברת המחקר PREQIN במקום הראשון לשנת 2024 בתור קרן ההון סיכון עם הביצועים הטובים ביותר בארצות הברית. פרנסס נשוי לרוני אשל ואב לשלושה ילדים. מתגורר בקליפורניה. אמיתי זיו, הכריש שגדל בחולון וניהל השקעות למולטי־עשירים: "המהפכה התחילה, הבנקים ייעלמו", באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2019 "אנחנו לקראת ארמגדון פיננסי; העולם משתנה וגם הקרנות חייבות להשתנות", באתר Geektime‏, 10 בפברואר 2020 סוכנויות הידיעות, הכירו את הישראלי שמכר את פוליסת ביטוח החיים היקרה בהיסטוריה, באתר TheMarker‏, 11 באפריל 2014 Meet The 35-Year-Old Financier Who Holds The Guinness World Record For Selling The Most Expensive Life Insurance Policy הכירו את דובי פרנסס, באתר ‏מאקו‏, 19 בפברואר 2018 הגר רבט, אמיתי זיו וארז ליבנה, 12 על 12: הדמויות המשפיעות בפינטק הישראלי, באתר "tech12",‏ 9 בינואר 2022 הושלמו ליהוקי "הכרישים" לעונה החדשה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביוני 2017 יונתן כיתאין, ‏הפרסומאי הדר גולדמן ובעלי הפועל כפר סבא בין "הכרישים" של קשת, באתר גלובס, 19 ביוני 2017 אסף גלעד, ‏הביקור של יזם ה־AI והתפקיד המפתיע של מיקרוסופט ישראל, באתר גלובס, 5 ביוני 2023 Group 11, Group 11 Named #1 Top Performing Venture Capital Fund Manager in America, www.prnewswire.com (באנגלית)
הדום הקרח וילסון

הדום הקרח וילסון (באנגלית: Wilson Piedmont Glacier) הוא הדום קרח גדול, בחוף ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. ההדום משתרע בין נמל גרניט לבין נקודת מארבל שעל חוף ארץ ויקטוריה. זרם בול זורם מהדום הקרח וילסון ונשפך אל מפרצון ארנולד. הדום הקרח התגלה על ידי המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904. שמו של הדום הקרח ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910- 1913. הדום הקרח נקרא על שמו של דוקטור אדוארד אדריאן וילסון (Edward A. Wilson), שהיה מנתח במשלחת דיסקברי והמנהיג המדעי של הצוות במשלחת טרה נובה. וילסון איבד את חייו בדרכו חזרה מן הקוטב הדרומי עם רוברט סקוט. מדיה וקבצים בנושא הדום הקרח וילסון בוויקישיתוף מידע גאוגרפי על זרם בול
הדיוויזיה השביעית (בריטניה)

הדיוויזיה השביעית של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית, אשר לחמה במלחמות השונות של בריטניה מתחילת המאה ה-19. הדיוויזיה הוקמה על ידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי, ובראשה עמד ג'ורג ראמזי, רוזן דאלהוסי התשיעי, ולאחריו קרלוש פרדריקו לקור, רוזן לגונה, והיא כללה כוחות אנגלים ופורטוגזים. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחצי האי האיברי, ופורקה בשנת 1814. הדיוויזיה הוקמה מחדש במלחמת הבורים השנייה, אולם פורקה עם תום המלחמה. הדיוויזיה הוקמה מחדש עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא הורכבה מחיילים סדירים ששבו מרחבי האימפריה הבריטית. הדיוויזיה נשלחה בתחילה לאנטוורפן לסייע לכוחות הצבא הבלגי, אולם נסוגה לאחר כניעת העיר ולחמה בקרב איפר הראשון. הדיוויזיה לחמה ברוב הקרבות הגדולים בחזית המערבית עד 1917, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום וקרב פשנדל, ולאחר מכן נשלחה לחזית האיטלקית להמשך המלחמה ואף השתתפה בקרב ויטוריו ונטו. בשונה משש הדיוויזיות הסדירות הראשונות של חיל המשלוח הבריטי (BEF), ששליש מכוחו היה מורכב ממילואימניקים קבועים, הדיוויזיה השביעית הורכבה במקור רק מחיילים סדירים, שהולידו את כינוי הדיוויזיה, 'השביעית האלמותית'. ריצ'רד אוקונור כיהן כמושל צבאי של ירושלים וכמפקד הדיוויזיה השביעית, בפלסטין ובמצרים החל מה-29 בספטמבר 1938 עד 3 בנובמבר 1939. מפקדת הדיוויזיה עברה מירושלים לקהיר ב-31 באוגוסט 1939, וויתרה על הפיקוד על הכוחות לעיל והשתלטה על הכוחות באזור קהיר (חטיבת קהיר הפכה לחטיבת הרגלים ה-29 ב-20 בספטמבר 1939). הדיוויזיה השביעית עברה לאחר מכן למרסא מטרוח ב-4 בספטמבר, והשתלטה על כל הכוחות באזור למעט דיוויזיית השריון. הדיוויזיה עוצבה מחדש כדיוויזיה השישית ב-3 בנובמבר 1939 והפכה למפקדת כוח המדבר המערבי בשנת 1940. הדיוויזיה ה-7 באתר הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה
טל זקס

טל זקס (נולד ב-1966 בערך) הוא רופא ישראלי ופרופסור חבר באוניברסיטת פנסילבניה, המשמש כמנהל רפואי של חברת הביוטכנולוגיה מודרנה. טל זקס נולד וגדל בחיפה. בוגר בית הספר הריאלי בשנת 1983. את שירותו הצבאי החל בהנדסה קרבית, עבר קורס חובשים ושירת כמדריך בבה"ד 10. למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנים 1986–1992 והוא בעל שני תארים: דוקטור לפילוסופיה ודוקטור לרפואה. את ההתמחות עשה ברפואה פנימית באוניברסיטת טמפל ותת-התמחות באונקולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. פוסט-דוקטורט עשה במכון הלאומי לסרטן בארצות הברית וכיום הוא מכהן כפרופסור חבר באוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 2004–2008 שימש כמנהל פיתוח קליני בחברת גלקסו סמית' קליין. בשנים 2008–2010 שימש כסגן נשיא למחקר קליני, אונקולוגיה בחברת ספלון. בשנים 2010–2015 כיהן בתפקידי פיתוח בכירים בחברת התרופות סאנופי, בהם סגן נשיא בכיר וראש תחום האונקולוגיה. החל משנת 2016 הוא מכהן כמנהל רפואי של חברת הביוטכנולוגיה מודרנה, וצפוי לפרוש מהחברה בסוף ספטמבר 2021. בשנת 2020 נקשר שמו בפיתוח חיסון של החברה לזן של נגיף קורונה שגרם להתפרצות מגפת הקורונה העולמית וה-FDA אישר לחברת מודרנה ב-7 במאי 2020 לעבור לשלב השני של ניסוי החיסון. פיתוח זה היווה פריצת דרך עולמית שכן החיסון לא פעל באמצעות החדרת נגיפים מומתים, אלא באמצעות RNA וזקס הבהיר בריאיון כי כל כמות של החיסון אפקטיבית למניעת הידבקות בווירוס. הממשל האמריקאי משתתף במימון ייצור החיסון. זקס טען שהחיסון יינתן לציבור עוד לפני שיסתיימו הליכי האישור שלו. זקס נמנה עם מקבלי אות בן-גוריון לשנת 2020 מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. ב-25 באפריל 2021 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד על ידי אוניברסיטת בר-אילן. באוגוסט 2021 החליט דירקטוריון חברת התרופות "טבע" על צירוף זקס לדירקטוריון החברה החל מ-1 באוקטובר 2021. פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19 טל זקס, ברשת החברתית LinkedIn נעמה לנסקי, "חיסון? אולי לקראת סוף החורף", באתר ישראל היום, 3 בספטמבר 2020 גבי ברבש, ‏שנת הקורונה של טל זקס: הישראלי שפיתח את החיסון בשיחה עם פרופ' ברבש | מיוחד, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2021 מאמרי טל זקס, באתר ResearchGate (באנגלית) טל זקס, The disease-eradicating potential of gene editing, באתר TED, נובמבר 2017 Tal Zaks, Moderna Chief Medical Officer, on His Jewish Identity & Scientific Career, באתר יוטיוב אייל לוי, טל זקס: "אני חושב שבסופו של דבר, גם ילדים מתחת לגיל 5 יתחסנו", באתר ישראל היום, 23 בספטמבר 2021 שירות כלכליסט, החברה שהקפיצה את וול סטריט בגלל ניסוי חיובי בחיסון לקורונה - והקשר הישראלי, באתר כלכליסט, 18 במאי 2020 טל זקס, ברשת החברתית LinkedIn Tal Zaks, MD, PhD | Board Member, Adaptimmune Therapeutics Plc (באנגלית) סופי שולמן, ד"ר טל זקס, לשעבר המדען הראשי של מודרנה, מצטרף לדירקטוריון טבע, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2021 מיקי גרינפלד, טל זקס, המנהל הרפואי של מודרנה, פורש, באתר כלכליסט, 25 בפברואר 2021 איתי גל, הצלחה לשלב ראשון בחיסון לקורונה של חברת "מודרנה", באתר ynet, 18 במאי 2020 גלי וינרב, ‏ה-FDA אישרה למודרנה לעבור לשלב II של הניסויים בחיסון לקורונה, באתר גלובס, 7 במאי 2020 "החיסון עובד, אפילו במינון הכי קטן", באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2020 המנהל הרפואי הישראלי של "מודרנה": "החיסון יינתן לפני שיאושר", באתר ynet, 16 ביולי 2020 המנהל הרפואי של חברת מודרנה, ד"ר טל זקס קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן, סרטון באתר יוטיוב, 25 באפריל 2021 הודעה של חברת טבע, באתר "מאיה", 27 באוגוסט 2021
סיטרואן סקסו

סיטרואן סקסו (בצרפתית: Citroën Saxo) היא מכונית סופרמיני אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן הצרפתית, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 1996–2004. 3 דלתות - האצ'בק. 5 דלתות - האצ'בק. יוצרו 1,653,514 יחידות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית. סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנוע דיזל. נפח תא מטען: 280 / 953 ליטר. בין השנים 1996–2003 יוצר דגם "VTS" בגרסה ספורטיבית. "1.0i". "1.1i". "1.4i". "1.4iA". "1.6i". "1.6iA". "1.6i 16V". "1.5D". "סיטרואן סקסו" 3 דלתות הצ'בק "סיטרואן סקסו" 3 דלתות הצ'בק, שנת 2000 "סיטרואן סקסו", 3 דלתות הצ'בק, שנת 2003 "סיטרואן סקסו", 5 דלתות הצ'בק, שנת 2002 "סיטרואן סקסו", 5 דלתות הצ'בק, שנת 1997 "סיטרואן סקסו" דגם "VTS" "סיטרואן סקסו" - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים סיטרואן סיטרואן ויזה מדיה וקבצים בנושא סיטרואן סקסו בוויקישיתוף סיטרואן סקסו, סרטון באתר יוטיוב דגם Citroën Chanson Marsh, Julian. "Citroën Chanson - Japanese market Saxo". Citroënët. Archived from the original on 26 March 2017. "סיטרואן סקסו" autoevolution.com/citroen/saxo "סיטרואן סקסו", דגם "1.1i X", שנת 1991 - מפרט carfolio.com/specifications/models "סיטרואן סקסו" citroenet.org.uk/passenger-cars/psa/saxo "סיטרואן סקסו" דגם "VTS" automobile-sportive.com/guide/citroen/saxovts
ID2020

ID2020 הוא ארגון לא ממשלתי אשר מקדם מיסוד זהות דיגיטלית לאנשים, ובעיקר לכמיליארד האנשים שחיים ללא זהות מוסדרת רשומה בעולם, או פליטים שאינם חיים במדינה שהזהות שלהם רשומה. למיזם מתנגדים רבים מחשש שהוא למעשה מאפשר מעקב אחר כל אדם ועלול להוות הפרה של חופש הפרט וזכויות אדם אחרות. המיזם מובל על ידי האו"ם וממומן על ידי מספר תאגידים, בהן מיקרוסופט, סיסקו, פרייס ווטרהאוס קופרס ואקסנצ'ר. כבר במאי 2016 נחשפה היוזמה באו"ם והתקיים דיון שכלל 400 מומחים בנושא "כיצד מביאים זהות דיגיטלית לכלל אוכלוסיית העולם, כולל 1.5 מיליארד שחיים ללא זהות רשומה". במיזם שותפו מומחי קריפטוגרפיה ובלוקצ'יין כדי לזהות כיצד המגזר הפרטי יכול לסייע למיזם. בשנת 2019, נחנך מיזם ID2020 של זהות דיגיטלית בשיתוף עם ממשלת בנגלדש וענקית החיסונים Gavi. במספר תיאוריות קשר, נטען על ביל גייטס שהוא מקדם תוכנית שתחייב את כל אוכלוסיית העולם חיסון ל-Covid-19 שיכיל שבב זיהוי שיוחדר לגופם של המתחסנים. באתר הארגון הודגש כי ברית החיסונים העולמית "GAVI" (הממומנת על ידי קרן ביל ומלינדה גייטס) היא שותפה מלאה במיזם ID2020, אם כי הטענה לשותפות הוסברה על ידי מנכ"ל ברית החיסונים כמעין שיתוף פעולה דיגיטלי בענייני בריאות: "לזהות הדיגיטלית יש יכולת לאפשר גישה לשירותים חיוניים ומצילי חיים בהקשרים רבים של פיתוח ומקרים הומניטריים בין היתר על ידי האצת הגישה למערכות בריאות בסיסיות. אני נרגש להצטרף לפרויקט ולהדריך את הארגון ואת השותפים כיצד ניתן לרתום טכנולוגיות חדשניות ושיתוף פעולה עם המנהלים של ID2020, שיתוף פעולה רב מגזרי לטובת האוכלוסיות הפגיעות בעולם".[1] - ד"ר סת ברקלי, מנכ"ל GAVI, ברית החיסונים. אתר האינטרנט הרשמי של ID2020 ID2020, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאום מחאה נוקב בפרלמנט האיטלקי, נגד ביל גייטס ויוזמת ID2020, יוטיוב מאי 2020 Starritt, Alex (24 בנובמבר 2016). "How Sixty Million Refugees Can Prove Who They Are". Huffington Post (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-30 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Fighting for a Secure Digital Identity for All -- Redmondmag.com". Redmondmag (באנגלית). נבדק ב-30 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "ID2020 holds Inaugural Summit at the United Nations". ID2020 (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-11-07. נבדק ב-30 במאי 2017. {{cite news}}: (עזרה) ID2020 and partners launch program to provide digital ID with vaccines cov-19.Biometric Update, Chris Burt, September 20, 2019 False claim: Bill Gates planning to use microchip implants to fight coronavirus Reuters, March 31, 2020 Bill Gates, at Odds With Trump on Virus, Becomes Right-Wing Target New York Times, April 17, 2020 Bill Gates is the top target for coronavirus conspiracy theories Tom Huddleston Jr., CNBC, April 17, 2020 Trumpists Believe Bill Gates Is Using Coronavirus to Implant Brain Chips The Daily Beast, Will Sommer, April 16, 2020 Conspiracy Theory Misinterprets Goals of Gates Foundation FactCheck.org April 2020 Parker, Ben (15 באפריל 2020). "How a tech NGO got sucked into a COVID-19 conspiracy theory". www.thenewhumanitarian.org. נבדק ב-3 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)