laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריצ'רד טוד

ריצ'רד טוד (באנגלית: Richard Andrew Palethorpe Todd ‏, 11 ביוני 1919 - 3 בדצמבר 2009) היה שחקן תיאטרון וקולנוע בריטי. טוד נולד בדבלין ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לדבון והחל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט לקראת קריירה צבאית, אך עזב אותה והחל ללמוד משחק. הוא החל להופיע במספר הצגות ובתפקידים קטנים במספר סרטי קולנוע. ב-1941 התגייס לצבא הבריטי, קיבל דרגת קצונה, ושירת כצנחן בדיוויזיה המוטסת השישית. ב-6 ביוני 1944 הוא השתתף כקפטן בפלישה לנורמנדי (מבצע אוברלורד). הגדוד בו שירת צנח בלילה בנורמנדי ונע לעבר גשר פגסוס. שם חבר לכוח בריטי בפיקוד מייג'ור ג'ון הווארד, וביחד הם הדפו מספר התקפות של הצבא הגרמני. בסרט היום הארוך ביותר הוא שיחק את תפקידו של מייגור ג'ון הווארד. הוא השתחרר מהצבא ב-1946. ב-1993 הוענק לו עיטור מסדר האימפריה הבריטית (OBE). ב-1949 הופיע בסרט המלחמה "הלב הנמהר", לצידם של רונלד ריגן ופטרישה ניל והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הקריירה שלו פרחה ועד סוף שנות ה-60 הוא היה אחד השחקנים המצליחים בבריטניה. ב-1950 הופיע בסרטו של אלפרד היצ'קוק "פחד במה", לצידן של מרלן דיטריך וג'יין ויימן. הוא הוזמן להוליווד ושיחק בסרט "הברק מכה פעמיים". ב-1952 שיחק בסרט "רובין הוד ואנשיו" של אולפני דיסני. ב-1953 שיחק בסרט רוב רוי הפרחח בתפקיד רוב רוי. ב-1955 שיחק בסרט "אדם בשם פיטר" בבימויו של הנרי קוסטר. סרטו המוצלח ביותר הוא פורצי הסכרים משנת 1955, בו שיחק את התפקיד הראשי של מפקד מבצע נזיפה להפצצת סכרי הרוהר, גאי גיבסון. ב-1955 השתתף בסרט המלחמה "השישה ביוני" לצידם של רוברט טיילור ודנה ווינטר, לפי ספרו של ליונל שפירו(אנ'). בשנת 1958 שיחק בסרט "כוונה להרוג". ב-1961 השתתף בתפקיד ראשי בסרט המלחמה "הארוך השמן והגוץ" לצידם של ריצ'רד האריס ולורנס הארווי. ב-1962 השתתף בסרט היום הארוך ביותר בו שיחק את תפקידו של מייגור ג'ון הווארד בקרב בו השתתף עצמו במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדיה. וב-1965 בסרט "מבצע חץ מקשת". לקראת סוף שנות ה-60 דעכה הקריירה שלו, והוא הופיע בעיקר בסדרות טלוויזיה ובתיאטרון. טוד היה נשוי ארבע פעמים והיו לו חמישה ילדים. שניים מהם התאבדו והוא נקבר ביניהם. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד טוד בוויקישיתוף ריצ'רד טוד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד טוד, באתר AllMovie (באנגלית) ריצ'רד טוד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריצ'רד טוד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד טוד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריצ'רד טוד, באתר Discogs (באנגלית) ריצ'רד טוד, באתר ww2graves ריצ'רד טוד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אבו יוסף

יעקוב אבן אבראהים אל-אנצארי (735 - 798 לספירה), הידוע בשם אבו יוסף (בערבית: ابو يوسف) היה מתלמידיו הבולטים של האימאם אבו חניפה ובין תאבעו אל-תאבעין הבולטים. הוא הוביל את התפשטות האסכולה החנפית ברחבי העולם, הן באמצעות כתביו והן באמצעות משרות המפתח והתפקידים הבכירים במערכות הממשל והביורוקרטיה בהם החזיק במהלך חייו. שימש כשופט העליון תחת שלטונו של הארון א-רשיד. כתב רבות בתחום מדעי המדינה בראי האסלאם. אבו יוסף חי בכופה ובגדאד, עיראק של היום, במהלך המאה ה-8. על פי מסורות שונות, הוא גדל בתנאים של עוני, אך ניחן בתשוקה עזה לידע. אמו התנגדה לשאיפות האקדמיות שלו, והתעקשה שירכוש מקצוע כדי שיוכל לתרום לפרנסת המשפחה. ישנן עדויות שגורסות כי הוא אכן מילא את משאלותיה של אימו, אך לצד זה לא זנח את לימודיו האקדמאים. כישוריו האינטלקטואלים, לצד נחישותו והתמדתו, הובילו את אימאם אבו חניפה להבחין בו, ולאמץ אותו כחניכו. כך הפך לתלמיד המצטיין שלו, ממשיך דרכו, מפיץ משנתו, וזה אשר היה יותר מכל אחראי על קידום האסכולה החנפית בעולם, אסכולה שעד היום הזה (2018) היא אסכולת ההלכה הגדולה בעולם האסלאמי. אבו יוסף תואר כאישיות בעלת כישורי למידה יוצאי דופן, אשר לא חדל מעולם להעשיר את הידע שלו, ולהעמיק את הבנתו בעולם המשפטים וההלכה האסלאמית. אבו יוסף חי בכופה עד למינויו כשופט, ולאחר מכן כשופט העליון בבגדאד, על ידי הארון א-רשיד. הוא החזיק במשרתו כשופט העליון עד לפטירתו בשנת 798. משנתו של אבו יוסף נשענת ומתבססת ברובה על זאת של מורהו, אבו חניפה. כתביו ותפקידיו בתחום הפוליטיקה, אפשרו לו לקדם את האסכולה החנפית ברחבי העולם האסלאמי. אף על פי שרוב פסיקותיו נשענות על הגותו של מורו, היו מספר עניינים שבהם חלק אבו יוסף על אבו חניפה. אבו יוסף התבסס על החדית' יותר מאשר מורהו, מכיוון שבזמנו כבר היו יותר מסורות מאומתות. כמו כן, הוא מתח ביקורת על השימוש המופרז, לדעתו, של אבו חניפה בלוגיקה. עם זאת, הוא צידד בשימוש מבוקר בלוגיקה בתהליך פסיקת ההלכה. משנתו של אבו יוסף בולטת בעומק אליו הוא הגיע בתחומי הכלכלה ומדע המדינה. עיקר כתיבתו של אבו יוסף היא אודות התחומים של ההלכה האסלאמית, משפטים ומדעי המדינה. בין חיבוריו הבולטים ביותר: כתאב אל-ח'ראג' (בערבית: كتاب الخراج): יצירתו המפורסמת ביותר, אשר עוסקת בנושאים של כלכלה מדינית. הספר הוכן בעבור הממשל. כתאב אל-אַאת'אר (בערבית: كتاب الآثار): אוסף של חדית'ים. כתאב אח'תלאף אבי חניפה ואבן אבי לילא (בערבית: اختلاف أبي حنيفة وابن أبي ليلى): אחד הספרים הראשונים אשר דנים במחלוקות הלכתיות. כתאב א-רד עלא סיר אל-אוזאעי (בערבית: الرد على سير الأوزاعي): ספר אשר נכתב כתגובה לגישה השיפוטית של פוסק ההלכה עבד א-רחמן אל-אוזאעי. Brown, Jonathan (Jonathan A. C.),, Misquoting Muhammad : the challenge and choices of interpreting the Prophet's legacy, London: Oneworld, 2014 Qadhi-ul-Qudhaat Al-Imam Abu Yusuf (rahimahullah): The great scholar of the Hanafi Fiqh, www.inter-islam.org The Qurʼan : an encyclopedia, London: Routledge, 2006 Understanding Islamic law : from classical to contemporary, Lanham, MD: AltaMira Press, 2006
הר סמיית' (פיג'י)

הר סמיית' (באנגלית: Mount Smythe) הוא הר באי ויטי לוו שבפיג'י. גובהו של ההר 354 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם 25 קילומטרים מערבית לסובה, בירת פיג'י. תצלום לוויין של אזור ההר תצלום לוויין ומידע על הר סמיית' תצלום לוויין ומידע גאוגרפי מפה טופוגרפית של אזור הר סמיית' מידע גאוגרפי
בלאטה אל-בלד

העיירה בלאטה (בערבית: بلاطة البلد; בלאטה אל-בלד) היא פרבר של העיר שכם, הממוקם כקילומטר אחד ממזרח למרכז העיר. בעבר היה כפר בפני עצמו, והוא סופח לעיריית שכם במהלך השלטון הירדני (1967-1948). שמו של הכפר הוא בלאטה מזה שנים רבות, והוא השתמר על ידי התושבים המקומיים. אף שצליל השם ערבי לכאורה ("סלע שטוח"), מקורו ככל הנראה בשיבוש שמו היווני של העץ דולב מזרחי (Platanus orientalis), ולכן מזהים אותו עם פְּלָטָנוֹס (פלטאנוס, פלאטנוס, פלטינוס), יישוב מימי התלמוד שנקרא ככל הנראה בעקבות העץ. לפי מסורת השומרונים גדל במקום זה עץ האלה הנזכר בקשר עם יעקב אבינו. התוספת "אל-בלד" (כלומר "העיירה"), משמשת להבדיל בין הכפר המקורי לבין מחנה הפליטים בלאטה, הנמצא מזרחה ממנו, ואשר הוקם בשנת 1950. שם הכפר מתועד בכתביהם של אאוסביוס והירונימוס, כ"בלנוס" או "בלאטה". הכפר שוכן על חלקו הדרומי של תל בלאטה ומכסה כשליש מהתל. השטח הבנוי היה מורכב מ -2.5 דונם ב-1945, וגדל ליותר מ-100 דונם ב-1980. במזרח קיים מישור רחב, שבו עוברות דרכים מרכזיות המקשרות בין ירושלים שכם והחוף, וכן דרך המגיעה להר עיבל, ואדי פארה, ונהר הירדן. במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנתה בבלאטה אוכלוסייה של 461 נפשות, כולם מוסלמים. אוכלוסייה זו גדלה במפקד 1931 ל-574 נפש, אשר התפלגו ל-6 נוצרים ו-568 מוסלמים, אשר גרו בסך הכל ב-114 בתים. ב-1945, הייתה בבלאטה אוכלוסייה של 770 מוסלמים, עם שטח כולל של 3,000 דונם. שטח זה התחלק ל-25 דונם שטח בנוי, 95 דונם של מטעים ואדמות השקיה, ו-1,832 דונם שימשו לגידולי דגנים. בעקבות מלחמת השחרור, הוקם מחנה הפליטים הפלסטיני בלאטה בסמוך לכפר בשנת 1950. אוכלוסייתו הייתה גדולה משמעותית מזו של הכפר בלאטה. בשנת 1961 מנתה האוכלוסייה בכפר 2,292 נפש. מאז מלחמת ששת הימים מצוי הכפר תחת שליטה ישראלית. בתקופת האינתיפאדה הראשונה נכלל שטח הכפר בתוך הסגר שהיה צה״ל מטיל מדי פעם על מחנה הפליטים הגדול הסמוך אליו. מדיה וקבצים בנושא בלאטה אל-בלד בוויקישיתוף Balata-Albalad Website Welcome To Balata Survey of Western Palestine, Map 11: IAA, Wikimedia commons עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאדילק XLR

קאדילק XLR (באנגלית: Cadillac XLR) היא מכונית ספורט, תוצרת חטיבת רכבי היוקרה קאדילק, חברת בת של קונצרן יצרני כלי הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 2003–2009. סך הכול יוצרו 15,460 יחידות. תכונות עיצוב רבות של דגם מכונית הקונספט קאדילק אבוק שהוצגה בשנת 1999 שולבו ב-"קאדילק XLR". 2 דלתות, 2 מושבים - קופה 2 דלתות, 2 מושבים - רודסטר קאדילק XLR קאדילק XLR-V בין 0 - 100 קמ"ש 5.9 שניות (מנוע 8V צילינדרים, 4,565 סמ"ק המפיק 320 כ"ס) בין 0 - 100 קמ"ש 4.7 שניות (מנוע 8V צילינדרים, 4,371 סמ"ק המפיק 443 כ"ס) "קאדילק XLR" - רודסטר "קאדילק XLR" - רודסטר "קאדילק XLR" - רודסטר "קאדילק XLR" "קאדילק XLR" "קאדילק XLR" "קאדילק XLR" "קאדילק XLR" קאדילק מדיה וקבצים בנושא קאדילק XLR בוויקישיתוף קאדילק XLR, סרטון באתר יוטיוב "קאדילק XLR" Jump up ^ http://www.prnewswire.com/news-releases/delphis-adaptive-cruise-control-technology-featured-on-cadillac-xlr-71376412.html Delphi's Adaptive Cruise Control Technology Featured On Cadillac XLR "קאדילק XLR" archive.org/web "קאדילק XLR רודסטר" autotrader.com/car-news/the-cadillac-xlr-v-a-high-performance-cadillac-roadster "קאדילק XLR" motortrend.com/cars/cadillac/xlr
זווית הקבלה

בגאומטריה היפרבולית, זווית ההקבלה (באנגלית: Angle of parallelism), שסימונה המקובל הוא Π ( a ) {\displaystyle \Pi (a)} , היא הזווית בקודקוד אחד של משולש היפרבולי ישר-זווית ששתיים מצלעותיו הן מקבילים אסימפטוטיים. זווית זו תלויה באורך המקטע a שמחבר את הקודקוד של הזווית הישרה עם הקודקוד של זווית ההקבלה. בהינתן נקודה מחוץ לישר, אם מורידים אנך לישר מהנקודה, אז a הוא המרחק לאורך המקטע האנכי הזה, ו-φ או Π ( a ) {\displaystyle \Pi (a)} היא הזווית הקטנה ביותר בה הקו המשורטט מהקודקוד בזווית הזו אינו חותך את הישר הנתון. מכיוון ששתיים מצלעות המשולש הן מקבילים אסימפטוטיים, מתקיים: lim a → 0 Π ( a ) = 1 2 π  and  lim a → ∞ Π ( a ) = 0. {\displaystyle \lim _{a\to 0}\Pi (a)={\tfrac {1}{2}}\pi \quad {\text{ and }}\quad \lim _{a\to \infty }\Pi (a)=0.} ישנם חמישה ביטויים מתמטיים שקולים שקושרים את Π ( a ) {\displaystyle \Pi (a)} עם a: sin ⁡ Π ( a ) = sech ⁡ a = 1 cosh ⁡ a = 2 e a + e − a   , {\displaystyle \sin \Pi (a)=\operatorname {sech} a={\frac {1}{\cosh a}}={\frac {2}{e^{a}+e^{-a}}}\ ,} cos ⁡ Π ( a ) = tanh ⁡ a = e a − e − a e a + e − a   , {\displaystyle \cos \Pi (a)=\tanh a={\frac {e^{a}-e^{-a}}{e^{a}+e^{-a}}}\ ,} tan ⁡ Π ( a ) = csch ⁡ a = 1 sinh ⁡ a = 2 e a − e − a   , {\displaystyle \tan \Pi (a)=\operatorname {csch} a={\frac {1}{\sinh a}}={\frac {2}{e^{a}-e^{-a}}}\ ,} tan ⁡ ( 1 2 Π ( a ) ) = e − a , {\displaystyle \tan \left({\tfrac {1}{2}}\Pi (a)\right)=e^{-a},} Π ( a ) = 1 2 π − gd ⁡ ( a ) , {\displaystyle \Pi (a)={\tfrac {1}{2}}\pi -\operatorname {gd} (a),} כאשר sinh, cosh, tanh, ו-sech הן פונקציות היפרבוליות ו-gd היא פונקציית גודרמניאן. המונח זווית ההקבלה והנוסחאות המקושרות אליו הוצג ופותח בהרחבה ב-1840 בחיבור "חקירות גאומטריות על התאוריה של קווים מקבילים" של המתמטיקאי ניקולאי לובצ'בסקי, ממגלי הגאומטריה הלא-אוקלידית. יאנוש בולאי גילה בנייה גאומטרית אלגנטית ממנה ניתן לגזור את הנוסחה לזווית ההקבלה. קרל פרידריך גאוס הציג בכתב לא מפורסם קצר "התאוריה של קווים מקבילים" הגדרה זהה; הוא הגדיר ישר מקביל גבולי דרך נקודה מחוץ לישר נתון כחתך בין הישרים שפוגשים את הישר הנתון לישרים שלא פוגשים אותו. באותו חיבור הוא הוכיח גם כי יחס ההקבלה הוא יחס שקילות מעל אוסף הישרים ההיפרבוליים - הווה אומר שהוא חילופי (סימטרית) וטרנזיטיבי. עובדות אלו הן טריוויאליות בגאומטריה אוקלידית, אולם מצריכות הוכחה דקדקנית בגאומטריה אחרת; פרטי ההוכחה טריקיים מאוד, ועשו שימוש ברעיונות המאוחרים יותר של מוריץ פש (Pasch). זווית הקבלה, באתר MathWorld (באנגלית) Nicholaus Lobatschewsky (1840) G.B. Halsted translator (1891) Geometrical Researches on the Theory of Parallels, link from Google Books ,GAUSS AS A GEOMETER BY H, S, M, COXETER. [1] Note on Gauss' Proof of the Reciprocity of Parallelism [2]
טזארי זרו

טזארי זרו (באיטלקית: Tazzari Zero) היא מכונית חשמלית, בתצורת מכונית מיקרו מתוצרת Tazzari Group האיטלקית המיוצרת משנת 2009 ועד היום. מטה החברה ומפעל הייצור של Tazzari Group יושבים באימולה. דגם ה"טזארי זרו" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב בבולוניה בשנת 2009. שלדת הרכב בנויה מסגסוגות אלומיניום שמחוברות עם דבקים מתעשיית המטוסים והחלל 2 דלתות הצ'בק 2 נוסעים סוללת ליתיום-יון (עד 3,000 הטענות) טווח טעינה - 140 ק"מ (עד 200 ק"מ בסוללת 200k) כבל טעינה באורך 5.00 מטר אפשרות טעינה לשקע חשמל ביתי תא מטען - נפח 445 ליטר מערכת סטריאו - "CD/MP3-player" קוטר צמיגים: 15 אינץ' תאוצה בין 0–50 קמ"ש - היא 5.0 שניות מחיר דגם בסיס באירופה : 20,300 אירו מחיר דגם בסיס בבריטניה : 18,000 שטרלינג מחיר דגם בסיס בארצות הברית : 29,900 דולר "טזארי זרו" "טזארי זרו" "טזארי זרו" "טזארי זרו" בעמדת הטענה (צולם בבריסל, בלגיה) "טזארי זרו" בעמדת הטענה (צולם בבריסל, בלגיה) "טזארי זרו" בעמדת הטענה (צולם בבריסל, בלגיה) "טזארי זרו" "טזארי זרו" בעמדת הטעה (צולם באמסטרדם, הולנד) מכונית חשמלית "טזארי זרו" - תמונות מדיה וקבצים בנושא טזארי זרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טזארי זרו טזארי זרו, סרטון באתר יוטיוב טזארי זרו, סרטון באתר יוטיוב טזארי זרו, סרטון באתר יוטיוב אתר "טזארי" בישראל קבוצת טזארי היא קבוצת חברות שיוסדה ב-1963 על ידי ג'ורג'יו טזארי. בשנת 2006 אריק טזארי (נשיא קבוצת טזארי מ-2005), הוביל לפרויקט טזארי ZERO "טזארי זרו" yeslife.it tazzari zero, su yeslife.it. URL consultato il 9 aprile 2012. "טזארי זרו" - מפרט newelectriccars.wordpress.com/available-electric-cars "טזארי זרו" - מבחן דרכים popularmechanics.com/cars/hybrid-electric/reviews/a5696/tazzari-zero-ev-test-drive "טזארי זרו" .topspeed.com/cars/others/2009-tazzari-zero "טזארי זרו" Tazzari Zero – Zero Emission Mobility "טזארי זרו" בבריטניה theguardian.com/environment/2010/sep/01/tazzari-zero-electric
איגור מיטרסקי

איגור מיטרסקי (במקדונית: Игор Митрески; ‏נולד ב־19 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בעמדת הבלם. מיטרסקי החל את הקריירה בשנת 1998 במועדון המקדוני סילקס קארטובו שבו שיחק עד עונת 2000/2001. בעונת 2001/2002 עבר לספרטק מוסקבה הרוסית ושיחק בליגת האלופות שבה הציג יכולת טובה שגרמה להתעניינות מצד מספר מועדונים בכירים באירופה. הוא המשיך לשחק בספרטק עד עונת 2004/2005. לאחר שסיים את חוזהו בספרטק, חתם מיטרסקי בפורטסמות' מהפרמייר ליג, אך העסקה נכשלה והוא נאלץ לחפש קבוצה אחרת. בעונת 2005/2006 עבר לשחק בקבוצת מטאלורג זפוריז'יה האוקראינית במשך חצי עונה, ומשם עבר לבית"ר ירושלים. את שער הבכורה שלו בישראל כבש בנגיחה בניצחון 0-4 על עירוני קריית אתא במסגרת משחקי שמינית גמר גביע המדינה. מיטרסקי לא זכה להצלחה רבה בבית"ר ועזב אותה בתום העונה. לאחר מכן הצטרף לאנרגי קוטבוס הגרמנית, שם זכה ליותר הזדמנויות משחק. מיטרסקי שיחק בקוטבוס ברציפות עד שנת 2010, למעט תקופת השאלה בבירשחוט הבלגית. בינואר 2010 חתם לשנתיים בצסק"א סופיה הבולגרית, אולם חוזהו הותר בטרם הסתיים, דבר שאיפשר לו לחתום בנפטצ'י באקו האזרית. בהיותו ב"נפט'י" הוא זכה באליפות הליגה שלוש פעמים. בסוף עונת 2013/2014 עזב את המועדון. מיטרסקי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית. בשנת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת צ'כיה. בשנת 2011 הודיע על פרישה מהנבחרת, לאחר ששיחק במדיה עשר שנים ורשם 70 הופעות ושער אחד. מדיה וקבצים בנושא איגור מיטרסקי בוויקישיתוף איגור מיטרסקי, באתר Transfermarkt איגור מיטרסקי, באתר Soccerway איגור מיטרסקי, באתר National Football Teams איגור מיטרסקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אליה סבור

אליה סבור (נולדה ב-22 בפברואר 1989) היא מהנדסת חומרים אמריקאית. מחזיקה בשיא העולם על היותה הפרופסורית הצעירה ביותר בעולם. סבור נודלה בניו יורק. אימה, ג'ולי סבור (שם נעוריה קסלר), עבדה כעיתונאית במשך 12 שנים. היא נישאה למוחמד סבור, מהגר מפקיסטן, בשנת 1980. מגיל צעיר הראתה סבור סימנים של מחוננות. במבחן אינטליגנציה שעברה בכיתה הרביעית נקבע שמדד ה-IQ שלה הוא "מעבר לסקאלה". באותה השנה היא החלה את לימודיה באוניברסיטה בגיל 10 בלבד, ובגיל 14 זכתה בהצטיינות יתרה. בגיל 9 קיבלה חגורה שחורה בטאקוונדו. בשנת 2003, בהיותה בת 14, השלימה את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת סטוני ברוק במדינת ניו יורק. בשנת 2006 סיימה את לימודי התואר השני שלה באוניברסיטת דרקסל. בשנת 2007 החלה להרצות בפני תלמידים באוניברסיטה בניו אורלינס בעקבות הוריקן קתרינה שעשה שמות באזור. ב-19 בפברואר 2008, שלושה ימים בלבד לפני יום הולדתה ה-19, מונתה למשרת פרופסור באוניברסיטת קונקוק שבדרום קוריאה. החוזה שהוצע לה היה חוזה זמני לשנה, אך היא בחרה שלא לחדשו בתומו. ספר השיאים של גינס הכריז על סבור כפרופסורית הצעירה ביותר בעולם. Youngest professor, Guinness World Records Real Genius, Newsday ON EDUCATION; Reading at 8 Months? That Was Just the Start, The New York Times ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני סויף (מחוז)

מחוז בני סויף (נפוצה גם ההגייה בני סואף, בערבית מצרית: محافظة بنى سويف) הוא מחוז במרכז מצרים השוכן בגדה המערבית של נהר הנילוס, ובירתו היא העיר בני סויף, הממוקמת כ-150 ק"מ מקהיר. התעשייה המרכזית במחוז היא מפעלי המלט, וברחבי המחוז פועלים שמונה אזורי תעשייה. קום אבו רידי באיאד אל ערבי אזור התעשייה 1/31 אזור התעשייה 2/31 אזור התעשייה 3/31 אזור התעשייה 4/31 אזור התעשייה הכבדה, ג'בל ע'רב אזור תעשייה עירוני קהילתי, ניו בני סואף כ-2,193,871 מהתושבים מתגוררים בכפרים, ואילו בערים מתגוררים כ-662,941 מהתושבים. אוכלוסיית המחוז מונה 3,154,100 תושבים. האתר התיירותי היחיד במחוז הוא הפירמידות במיידום (אנ'). עלי גומעה – איש דת מפורסם והמופתי של מצרים בעבר סייד אל-קמני – (אנ') סופר מוכר, זוכה פרס מצרים לתרבות. ג 'יהאן סאדאת – (אנ') אלמנתו של נשיא מצרים אנואר סאדאת, פעילת זכויות אדם ומובילת חוקים לזכויות נשים בעולם הערבי בני סויף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בני סויף מדיה וקבצים בנושא בני סויף בוויקישיתוף
NSU ספיידר

NSU ספיידר (בגרמנית: NSU Spider) היא מכונית רודסטר מתוצרת NSU (שם מלא: "NSU Motorenwerke") הגרמנית אשר יוצרה בין השנים 1964–1967. דגם "NSU ספיידר" היה הרכב הראשון אשר הורכב בו מנוע ונקל. מנוע הרוטור היחיד מקורר מים ובלמי הדיסק הקדמי הבדיל את המכונית ממכוניות אחרות מסוג דומה באותה התקופה (אמצע שנות השישים של המאה העשרים). מהדגם יוצרו 2,375 יחידות. 2 דלתות 2 מושבים מנוע אחורי תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 16.7 שניות דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר - מבט למנוע הונקל האחורי דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר - מבט לתא הנהג דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר דגם NSU ספיידר NSU NSU Ro 80 מנוע ונקל מדיה וקבצים בנושא NSU ספיידר בוויקישיתוף NSU ספיידר, סרטון באתר יוטיוב NSU ספיידר, סרטון באתר יוטיוב NSU ספיידר, סרטון באתר יוטיוב "אנ.אס.יו" הייתה חברה גרמנית ליצור אופנועים ומכוניות שנוסדה בשנת 1873. נרכשה על ידי קבוצת פולקסווגן בשנת 1969. פולקסווגן מיזגה את אנ.אס.יו עם "אוטו יוניון" ויצרה את אאודי. בשנת 1955 הייתה אנ.אס.יו יצרנית האופנועים הגדולה בעולם. בשנת 1957 נכנסה לשוק המכוניות. דגם "NSU ספיידר" EN, DE) NSU Spider, su nsumotor.onlinehome.de. URL consultato il 6 dicembre 2016. דגם "NSU ספיידר" autoweek.com/article/car-life/classic-drive-1966-nsu-spider דגם "NSU ספיידר" audi.com/corporate/en/company/history/models/nsuwankel-spider-1964 דגם "NSU ספיידר" hemmings.com/blog/2013/12/19/cars-of-futures-past-1964-1967-nsu-spider
סברסטאל צ'רפובץ (הוקי קרח)

מועדון ההוקי קרח סברסטאל הוא מועדון הוקי קרח מקצועני מהעיר צ'רפובץ, שבמחוז וולוגדה, רוסיה. חלק מליגת ההוקי הקונטיננטלית. הישג השיא של המועדון היה העפלה לגמר פלייאוף אליפות רוסיה בהוקי קרח בעונת 2002/2003. המועדון נוסד ב-1956 בשם סטרויטל. השם שונה למטאלורג ב-1959. במהלך התקופה הסובייטית, מטאלורג שיחקה בליגות הנמוכות והבינוניות של האליפות הסובייטית. מאז 1990, הקבוצה זכתה לתמיכת מפעל סברסטאל והמועדון הפך למועדון הוקי קרח מקצועני והצטרף לעונת הבכורה של ליגת ההוקי הבין-לאומית, המהדורה הראשונה של אליפות הפדרציה הרוסית בהוקי קרח. המועדון בסופו של דבר שינה את שמו לשם הנוכחי ב-1994. ההצלחה הגדולה ביותר של סברסטאל עד כה הייתה בעונת 2002/2003 כאשר הקבוצה הובסה בגמר פלייאוף האליפות לקבוצת לוקומוטיב ירוסלבל וסיימה כסגנית האלופה, במה שמהווה להישג השיא בתולדותיה. מאז עונת 2008 הקבוצה מתמודדת בליגת ההוקי הקונטיננטלית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הערה: מ = משחקים; נצ = ניצחונות; ה = הפסדים; הפה = הפסדים בהארכה; נק = נקודות; ש"ז = שערי זכות; ש"ח = שערי חובה אליפות רוסיה בהוקי קרח: סגנית: 2003 גביע Pajulahti‏ (2): 2000, 2006 גביע דונבאס הפתוחה (1): 2012 טורניר Hockeyades de la Vallee de Joux (1): 2013 מדיה וקבצים בנושא סברסטאל צ'רפובץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סברסטאל צ'רפובץ סברסטאל צ'רפובץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סברסטאל צ'רפובץ, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האוהדים פורום האוהדים ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה ובנושא הוקי קרח. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניצן קידר

ניצן קידר (נולד בכ"א באלול תש"ם, 2 בספטמבר 1980) הוא הכתב המדיני של ערוץ 7 והפרשן המדיני-פוליטי בעיתון "בשבע". בעבר הוביל את מערכות החדשות בתחנות "רדיו קול חי" ורדיו "קול ברמה". שימש גם כדובר וראש מערך ההסברה בליכוד העולמי. נולד וגדל בתל אביב. בוגר הישיבה התיכונית ברמת גן, ישיבת נחלים ומכינת אלישע. בוגר הקריה האקדמית אונו. נשוי לברכה, אב לחמישה. מתגורר בקריית נטפים. החל את דרכו העיתונאית ככתב בעיתון 'הצופה', ובמקביל – בעיתון 'מעריב'. אחרי שירות צבאי בגלי צה"ל, חזר לעיתון 'הצופה' ובמקביל החל לעבוד בתקשורת החרדית ברדיו 'קול חי' שם היה שותף לצוות שהקים את מערכת החדשות. עם סגירתו של 'הצופה', שימש כראש דסק במערכת החדשות של העיתון 'מקור ראשון', שיצא אז במהדורה יומית. שימש כעורך בכיר וככתב המדיני ברדיו 'קול ברמה'. בין השנים 2011–2019 ניהל את מחלקת החדשות והיה אחראי על מהדורות השעה, מערך הכתבים של התחנה ויומני האקטואליה השונים. בשנים 2014–2015 שימש כעורך המשנה של קו עיתונות. משנת 2015, הוא כתב בנושאים מדיניים ופוליטיים בעיתון 'בשבע' ומכהן כראש הדסק המדיני של ערוץ 7. ניצן קידר, ברשת החברתית פייסבוק ניצן קידר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כתבות שפרסם בערוץ 7 ובעיתון בשבע עד 2017,מ-2017 והלאה. אתר ערוץ 7. חותם של אתיקה • אחד על אחד עם ניצן קידר, אתר בחדרי חרדים אמילי גרינצווייג‏, ניצן קידר מונה למנהל מחלקת החדשות של "קול ברמה", באתר וואלה, 9 בינואר 2011 ניצן קידר ינהל את מח' החדשות בקול-ברמה, אתר מחלקה ראשונה אלכסנדר כץ, ניצן קידר עוזב את רשת המקומונים 'קו עיתונות': מונה רשמית לכתב מדיני בערוץ 7, באתר אייס, 14 במאי 2015
רות סגל

רות סגל (9 ביוני 1929 – 7 באוגוסט 2021) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע, מחזאית וסופרת ישראלית. רות ינובסקי נולדה בקטוביץ בפולין, ובמלחמת העולם השנייה הסתתרה אצל משפחה נוצרית. היא עלתה לישראל בשנת 1946, ולמדה בבית ספר תיכון חקלאי בעיינות. לאחר נישואיה עברה לחיפה, והצטרפה לחוג תיאטרון שנוהל על ידי הבמאי פיטר פריי. בשנת 1956 נסעו בני הזוג לטורונטו, שם למדה משחק בבית ספר לתיאטרון ע"ש סטרנדייל בנט. הם חזרו לישראל בשנת 1962, וסגל הצטרפה לתיאטרון העירוני חיפה, שהיה בתחילת דרכו. היא הפכה לשחקנית מובילה בתיאטרון זה. בין תפקידיה הבולטים על הבמה: ליזה דוליטל ב"פיגמליון" של ברנרד שו, מאשה ב"שלוש אחיות" לאנטון צ'כוב, ראנייבסקה ב"גן הדובדבנים של צ'כוב", האומנת ב"האב" של סטרינדברג ועוד. בין השאר שיחקה גם בתיאטראות "הבימה", הקאמרי ותיאטרון בית לסין כשחקנית אורחת. סגל שיחקה גם בשלוש הצגות יחיד: "אישה לבד" מאת סימון דה בובואר, "פנויה להצעות", מחזה שנכתב עבורה על ידי אריה יאס ו-"לאה יוצאת לרחוב" ליהונתן סגל. עם "פנויה להצעות" הופיעה גם בפסטיבלים בחוץ לארץ. עבור תפקידה ב"המחרשה והכוכבים" לשון או'קייסי הוענק לה פרס מרגלית ל"שחקנית מצטיינת בתיאטרון". מנימוקי השופטים: "רות סגל היא שחקנית אופי מעולה. משחקה שקול ומאופק... בתפקידיה המגוונים בתיאטרון הראתה משחק צבעוני, ומבריק הנושא חותם אישיותה". על תפקידה כגלוסקא בסרטו של חנוך לוין זכתה בתואר "שחקנית השנה בקולנוע". סגל ביימה גם שתי הצגות ילדים: "פו הדב", עיבוד לספר של א.א. מילן ו"המפלצת החמודה", עיבוד לספר מאת עודד בורלא. סגל שיחקה במספר סרטי קולנוע הבולטים שבהם בשנת 1977 בו גילמה את לאה בסרט "דודה קלרה" בבימוי של אברהם הפנר, באותה השנה שיחקה בסרט "פנטסיה על נושא רומנטי" לפי תסריט של חנוך לוין. בשנת 2007 שיחקה בסרט "אסקימוסים בגליל". ב-1995 שיחקה בטלוויזיה בתפקיד אורח באחד מפרקי הסדרה "איצ'ה". סגל נפטרה ב-7 באוגוסט 2021 בגיל 92, הותירה אחריה שני ילדים, נעמי, והשחקן יהונתן סגל, הובאה למנוחות בבית העלמין שדה יהושע-שער תמר בחיפה. רות סגל כתבה שני ספרים: גויה עם נמשים (2002) על ילדותה בפולין והתחזותה לילדה נוצרייה כדי לשרוד את השואה (הספר בקטלוג ULI) פרחים לחגית – מחזה ביכורים, שבעבורו קיבלה פרס ראשון מטעם אגף התרבות של עיריית חיפה. 2008: אמא של ולנטינה 2007: אסקימוסים בגליל 1998: קשר עיר 1987: בובה 1977: דודה קלרה 1977: פנטסיה על נושא רומנטי 1974: מאחורי הגדר 1967: אישה בחדר השני שי חורב, רות סגל, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 260, 2018. רות סגל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רות סגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רות סגל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רות סגל, בארכיון הבימה רות סגל, בהוצאת עם עובד מונולוגים: רות סגל, ראיון באתר יוטיוב, בערוץ הטלוויזיה החינוכית, 13 באוקטובר 2014 רות סגל ז”ל • שחקנית תיאטרון חיפה הלכה לעולמה, 8 באוגוסט 2021 סגל (ינובסקי) רות, ב"מדריך מאה שנה לתיאטרון העברי", מאת שמעון לב-ארי, באתר המילא"ה סגל, רות, אתר עם עובד שמעון לב-ארי, מדריך מאה שנה לתיאטרון העברי השחקנית רות סגל הלכה לעולמה בגיל 92, באתר ynet, 8 באוגוסט 2021