laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסופר קאפ האירופי

הסופר קאפ האירופי (באנגלית: European Super Cup) הוא גביע כדורגל, שנוסד בשנת 1972 ומנוהל על ידי אופ"א, התאחדות הכדורגל האירופית. הטורניר נערך בכל קיץ, לפני פתיחת רוב הליגות באירופה, ומפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בליגה האירופית. מ-1972 ועד 1999 התחרו על הגביע הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. עם ביטול המפעל של גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1999 ועד שנת 2009 (שנת ייסודה של הליגה האירופית) התחרו על הסופר קאפ הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אופ"א. מ-1972 ועד 1997 הזוכה בסופר קאפ נקבעה לאחר מפגש כפול של הקבוצות בשיטת בית-חוץ. החל מ-1998 מתקיים משחק בודד. בין השנים 1998–2012 נערך המשחק בקביעות באצטדיון לואי השני במונקו. מ-2013 הוחלט לארח את המשחק כל שנה בעיר אחרת. ב-2013 המשחק נערך בפראג, ב-2014 נערך בקארדיף וב-2015 המשחק נערך בטביליסי. ריאל מדריד (6 זכיות ו-3 הפסדים) היא הקבוצה הכי מעוטרת במפעל, אחריה ברצלונה (5 זכיות ו-4 הפסדים)ומילאן האיטלקית (5 זכיות ו-2 הפסדים). המדינה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר היא ספרד עם 17 זכיות. בשנת 2019, לראשונה בתולדות הטורניר, התמודדו זו מול זו שתי קבוצות אנגליות, (ליברפול-צ'לסי), זאת לאחר שלגמר ליגת האלופות עלו טוטנהאם הוטספר וליברפול, ולגמר הליגה האירופית עלו צ'לסי וארסנל, כולן מהפרמייר ליג. במשחק גברה ליברפול על צ'לסי בדו-קרב פנדלים 4-5, לאחר שבסיום המשחק והארכה התוצאה הייתה 2:2. במשחק זה שימשה סטפני פראפר כשופטת ראשית, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששופטת משחק בעל חשיבות עליונה במסגרת אופ"א. ב-1974 לא התקיימו המשחקים בין באיירן מינכן למגדבורג משום שלא נמצא תאריך מתאים לקיומם. ב-1981 לא התקיימו המשחקים בין ליברפול לדינמו טביליסי בגלל עומס משחקים של ליברפול. ב-1985 לא התקיימו המשחקים בין יובנטוס לאברטון משום שיובנטוס הורחקה באותה שנה בעקבות אסון הייזל. מדיה וקבצים בנושא הסופר קאפ האירופי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסופר קאפ האירופי (באנגלית) Ben Church CNN, First female to referee major UEFA men's showpiece, CNN זכייתה הראשונה של אייאקס בשנה הראשונה למפעל אינה מוכרת באופן רשמי על ידי אופ"א. המשחק השני לא שוחק עקב עומס משחקים של שתי הקבוצות. עקב נסיבות פוליטיות הוחלט לקיים משחק אחד בלבד באצטדיון נייטרלי. עקב נסיבות פוליטיות ביוגוסלביה לשעבר התקיים משחק אחד. מרסיי זכתה בליגת האלופות באותה שנה והייתה אמורה לשחק במפעל, אך היא הורחקה בעקבות פרשת שחיתות ומילאן סגניתה תפסה את מקומה.
סקו

טכניקות סקו הן טכניקות ציור על קיר שאינן פרסקו, ובהן נעשה שימוש בצבע המערב חומר מאגד או סידן חמצני (נקרא גם ליים) בנוסף לפיגמנט הנמשח על מצע יבש (טיח). הצבעים והחומרים המקשרים יכולים להיות ביצה (טמפרה), שמן, קזאין, או על בסיס סיליקט מינרלי. מכיוון שהפיגמנטים לא מתערבבים בטיח, הם אינם הופכים לחלק אינטגרלי מהקיר ולכן הם פחות עמידים. הצבעים עשויים להתקלף מהקיר אך טכניקה זו מאפשרת עבודה נוחה יותר משום שזמן הייבוש ארוך יותר ומאפשר תיקוני צבע שאי אפשר לצייר בשיטת הפרסקו בגלל בסיסיות הטיח. בשיטת סקו צוירו למשל גלימות בגוון כחול משום שהפיגמנטים העתיקים לאפיס לאזולי ואזוריט אינם מתאימים כימית לעבודה על גבי טיח רטוב. ג'וטו די בונדונה ג'ון מקיואן, אמן סקוטי המשחזר מסדרונות סקוטיים. באור רמאנאור סינחה (אנ'), אמן הודי המתמחה בעיטור קירות והקים את הכיפה הגדולה באודיטוריום לזכר הקדושים המעונים בהודו. רודולף פ' זלינגר (אנ') שציור קיר שלו (בגודל 18.3 על 1.5 מטרים) המתאר את עידן היונקים, מוצג במוזיאון ייל להיסטוריה (אנ').‏ מדיה וקבצים בנושא סקו בוויקישיתוף The fresco technique (באנגלית) ג׳ק נגר ויעל אלף, חשיפה וטיפול בטיח, סטוקו וציורי קיר באתר הארכאולוגי, רשות העתיקות, 2013 "Recreative & conjectural paintings". The Works. נבדק ב-16 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "The Age of Mammals mural". Yale Peabody Museum of Natural History. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כביש 211

כביש 211 הוא כביש רוחב אזורי בדרום הארץ, המוביל ממעבר ניצנה במערב, דרך כתף ניצנה, שדמות שיזף, חולות שונרה ובקעת קורחה ועד לרמת בוקר. הכביש מסתיים לאחר 41 ק"מ, בצומת טללים שבמרכז הנגב, כ-33 ק"מ דרומית לבאר שבע. הכביש נסלל על ידי שלטונות המנדט הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה במסגרת ההיערכות לקראת אפשרות פלישה גרמנית. השתתפותו של שמואל מיקוניס בסלילת הכביש, הביאה לכינוי הכביש: "כביש מיקוניס". בשנת 1977, ביוזמת יקותיאל אדם, אז סגן הרמטכ"ל, הוחל בסלילה מחדש של הכביש שהיה לפני כן מאוד מפותל. ב-18 בינואר 2010, במהלך שיטפונות שאירעו בנחל ניצנה, קרס הגשר המוליך את הכביש מעליו, ויישובי פתחת ניצנה נותקו. בכתף ניצנה שוכנים מספר אתרי עניין. כפר הנוער ניצנה הוא קהילה חינוכית-התיישבותית, שנוסדה בשנת 1987 על ידי אריה אליאב, ופעילותה מתרכזת במספר תחומים שהמשותף להם הוא העשייה החינוכית. דרומית-מזרחית לכפר שוכנות עתיקות ניצנה, ישוב נבטי קדום על דרך הבשמים, שהתפתח החל במאה השלישית לפני הספירה, ושגשג בתקופת שלטונה של האימפריה הביזנטית. סמוך לעתיקות ניצנה ניצבת אנדרטה לזכר חללי חטיבה 8 שנפלו במקום ב-28 בדצמבר 1948, בעת מבצע חורב במלחמת העצמאות. עוד שוכנים במקום שרידים של בית חולים ותחנת רכבת מהתקופה העות'מאנית, אך אלה נהרסו ב-1956 שכן שימשו מקום מחסה למסתננים. ממערב לכפר הנוער שוכן "יער השלום" הנחצה על ידי פסל "נתיב השלום" מאת הפסל דני קרוון. הפסל מעוצב כשדרה של מאה עמודי אבן מלאכותיים, המוצבים במרחקים קבועים של 40 מטר זה מזה. על כל עמוד מופיעה המילה "שלום" באחת ממאה השפות של העמים שחצו את הנגב. הפסל מוביל מכפר הנוער ואזור משלטי קרבות מלחמת העצמאות אל סמוך למעבר ניצנה שעל הגבול המצרי, ובכך מבטא את רעיון המעבר "ממלחמה לשלום". שבטה – הייתה יישוב נבטי שהיה נושב בין המאה ה-1 למאה ה-8. העתיקות ממוקמות על דרך הבשמים ומוכרות מאז 2005 כאתר מורשת עולמית. לאורכו של הכביש שתי היאחזויות נח"ל נטושות – שדמות שיז"ף ואשלים הישנה, וכן היישוב הנטוש מבוא שבטה (נח"ל שבטה). שלושת היישובים הוקמו ב-1956 וננטשו זמן קצר לאחר מבצע קדש. היאחזות הנח"ל "גבעת רחל" שכנה בקציעות מ-1953 עד לאחר מבצע קדש, ומאוחר יותר הוקם במקום בסיס גדנ"ע. כבישי ישראל מדיה וקבצים בנושא כביש 211 בוויקישיתוף סיור בפתחת ניצנה מחלקת העבודות הציבוריות, הצופה, 9 במרץ 1941 הכבישים של האלוף יקותיאל אדם, מעריב, 29 בינואר 1980 בגלל השיטפונות: תושבים נותקו ממים וחשמל, באתר וואלה, 18 בינואר 2010
גוזל (אונייה)

גוזל הייתה אוניית משא, מהספינות הראשונות בצי העברי של היישוב היהודי בארץ ישראל. היא נרכשה על ידי "נשר", חברת המלט הארצישראלית בחיפה, ופעלה בין השנים 1927-1932. האונייה נרשמה באנגליה והפליגה תחת דגל בריטי. "גוזל" סימנה את ראשית המפנה לעצמאות ימית, להצלחת היישוב, גם בשיט מסחרי בנוסף על ראשיתן של הצלחות בדיג, ראשית כיבוש הימים. מיכאל פולק בעל מפעלי המלט "נשר" רצה להיות גם בעלים של אמצעי תובלה ימית לתוצרתו, ולכן רכש באנגליה אונייה קטנה ששימשה קודם לכן להעברת בלוקים בין הולנד לבריטניה. "גוזל" הייתה ספינת מנוע חופית דו-תורנית עם מפרשי עזר. צוותה של "גוזל" כלל שישה ימאים, מתוכם רב החובל והמכונאי אנגלים וארבעה ספנים ערביים. "גוזל" הגיעה לארץ ישראל לקראת חורף 1927, ונקראה בתחילה "נשר" אך זמן קצר הוחלף שמה ל"גוזל". בעלי המפעל חשבו כי גודלה של הספינה אינו הולם את מידותיו של המפעל הגדול, ולכן העניקו לה את השם "גוזל". הספינה הפליגה מבית החרושת "נשר" אל חופי הים התיכון משנת 1928 ועד שנת 1932. במחצית הראשונה של 1929 הייתה "גוזל" מושבתת לזמן מה, בגלל שבית החרושת לא הצליח לייצר מספיק מלט לייצוא. היא נמכרה עקב ירידה ביצוא המלט שלא הצדיק אחזקת האונייה. ב"גוזל" עבד מאז רכישתה מטעם ביח"ר נשר זאב הים כקצין סיפון מנוסה. עם עזיבתו של הקפטן האנגלי בשנת 1928, קיבל הים את הפיקוד על האונייה, ומאז הוא נחשב "רב החובל העברי הראשון" (הגם שהיה רק רב חובל של אוניות חופים). האנייה "גוזל" נמכרה לחברת ספנות איטלקית ובהמשך נמכרה לקניה. היא נגרטה ב-1997/8, לאחר 72 שנות שירות. "גוזל" במאגר המידע של הספנות העברית צדוק אשל, כאשר ה"גוזל" ייצאה מלט לסוריה, מעריב, 16 בדצמבר 1977 רב חובל זאב הים, ספינות מספרות. תל אביב, הוצאת אחיאסף, 1968. עמ' 66-62. הכלכלה העברית בארץ ישראל בתרצ"ב, דבר, 5 באוקטובר 1932 הלל ירקוני, פרשת שמות, 19 באוגוסט 2020. באתר עמותת ידידי המוזיאון הימי הלאומי. לקראת התקופה החדשה בבנין הארץ, הצפירה, 13 במאי 1928 בנמל, דואר היום, 10 ביוני 1931 עוד נסיון בעבודות ים, דבר, 1 במרץ 1933 יש לנשר מלט למדי, דבר, 13 ביולי 1934 "נשר" מגביה עוף, דבר, 14 במאי 1929
תצפית רחוב

תצפית רחוב או אסטרונומיית מדרכה (מאנגלית: Sidewalk Astronomy) היא סוג של פעילות למען הציבור המתבצעת על ידי אסטרונומים חובבים, אשר מוציאים את הטלסקופים שלהם לרחובות העיר (מכאן שם הפעילות) או למקומות ציבוריים אחרים הומי אדם ומאפשרים לעוברי אורח להסתכל בעיקר על הירח וכוכבי הלכת, תוך כדי הסבר על האובייקט הנצפה. תצפיות רחוב שונות מתצפיות אסטרונומיות רגילות של חובבים בכך שהן מתקיימות במקומות מוארים ועם קהל רב, במקום באתרים מרוחקים, לא מאוכלסים וחשוכים. הסיבה לכך היא כי הדגש בתצפית רחוב הוא על מתן אפשרות לכמה שיותר אנשים להסתכל על השמיים דרך טלסקופ ללא תשלום, וכך להכיר להם את גרמי השמיים ואת עולם האסטרונומיה. בדרך כלל מסתכלים על האובייקטים הבהירים ביותר, כמו הירח, כוכבי לכת וכוכבים כפולים, בגלל זיהום אור בערים ויישובים בהן מתקיימות התצפיות. אבי תצפית הרחוב הוא ג'ון דובסון, שבשנת 1967 החליט להוציא טלסקופ בעל מעמד דובסוני שבנה בעצמו (וקרוי כיום גם על שמו) לאחד מרחובות עירו סן פרנסיסקו שבארצות הברית, והציע מבט דרך הטלסקופ לכל עובר אורח שחפץ בכך. בשנת 1968 יסד יחד עם שני תלמידיו את אגודת "Sidewalk Astronomers", שמטרתה העיקרית עד היום היא לאפשר לאנשים בכל העולם לצפות באובייקטים שמימיים דרך טלסקופים תוך הסבר אסטרונומי על הנראה בעינית. מאז שנות ה-60 התפתחה תופעת תצפיות הרחוב וכיום מתקיימות תצפיות כאלו בכל רחבי העולם, חלקן על ידי חברי סניפים של אגודת ה-"Sidewalk Astronomers" האמריקאית. מה שהניע את ג'ון דובסון וממשיך להניע גם היום את אלו העורכים תצפיות רחוב היא השאיפה לחשוף אנשים רבים ככל הניתן לעולם המופלא של אסטרונומיה בכלל, ואסטרונומיה תצפיתית בפרט. ג'ון דובסון ניסח את המוטו הזה באמירה מפורסמת שמהווה עד היום השראה לחובבי אסטרונומיה ברחבי העולם: "החשיבות של טלסקופ אינה נמדדת בכמה הוא גדול, או כמה טוב הוא בנוי. היא נמדדת לפי כמה אנשים פחות בני-מזל ממך זכו לצפות דרכו". (הנוסח המקורי באנגלית: The importance of a telescope is not how big it is, it's not how well made it is, it's how many people less fortunate than you got to look through it ). תצפיות רחוב בישראל מתקיימות בתדירות גבוהה החל משנות ה-90, בעיקר על ידי האסטרונומים החובבים אריה בלומנצוויג ואסף ברוולד, לעיתים בחסות אוניברסיטת תל אביב או האגודה הישראלית לאסטרונומיה. ב-10 ביולי 2008, ערב בו נראתה התקבצות בין שבתאי למאדים, התקיים אירוע תצפיות הרחוב הגדול ביותר אי-פעם בישראל, בחסות האגודה הישראלית לאסטרונומיה. הופעלו תשעה מוקדי תצפית, ביניהם בארבעת המטרופולינים הגדולים בישראל - תל אביב, חיפה, ירושלים ובאר שבע, וכן במקומות נוספים - גבעת שמואל, מועצה אזורית גלבוע, ועוד. גוף נוסף שעורך תצפיות רחוב בישראל הוא "הדובה הגדולה" - עמותה לאסטרונומיה תצפיתית מיסודם של שלמה בוסקילה ואורי בן-דוד. העמותה מחזיקה מערך מרשים של טלסקופים ניידים ומדריכי אסטרונומיה מסורים לתחום, ועורכת מדי פעם תצפיות רחוב פתוחות לקהל הרחב באתרים שונים בארץ. מאמר מקיף בנושא תצפיות רחוב שנכתב על ידי אסף ברוולד, חובב אסטרונומיה מנוסה, באתר האגודה הישראלית לאסטרונומיה. הרצאה בנושא תצפיות רחוב שניתנה על ידי אריה בלומנצוויג, חובב אסטרונומיה מנוסה. ההרצאה התקיימה באוניברסיטת ת"א והוקלטה לקובץ וידאו שניתן לצפות בו באתר האוניברסיטה. סרט וידאו שכולל ריאיון עם ג'ון דובסון, ובו אומר דובסון את משפט המוטו המפורסם לגבי חשיבות הטלסקופ ותצפיות הרחוב. אתר האינטרנט של עמותת "הדובה הגדולה". קישור לאירוע פתוח לקהל שערכה "הדובה הגדולה" ב-18 ביולי 2019 לציון 50 שנה לנחיתה על הירח.
ספורטאי

ספורטאי הוא אדם העוסק בספורט, באופן מקצועי או כתחביב. בתחומים רבים בספורט, בפרט כאלה שבהם התחרות היא קבוצתית, מכונה הספורטאי "שחקן". בלשון הדיבור רווח הצירוף של המילה "שחקן" עם שם הענף לתיאור ספורטאי בענף זה, כגון: שחקן כדורגל (כדורגלן), דוגמה לכדורגלן הוא ליונל מסי. שחקן כדורסל (כדורסלן), דוגמה לכדורסלן הוא מייקל ג'ורדן. שחקן טניס (טניסאי). דוגמה לטניסאי הוא רוג'ר פדרר. במרבית ענפי הספורט נדרש כושר גופני גבוה, ולכן הפעילות התחרותית בהם מסתיימת כאשר השחקן מגיע לגיל שבו כושרו הגופני פוחת. לעיתים הופכים ספורטאים בשלב זה למאמנים, ובכך ממשיכים בפעילות בתחום הספורט. ספורטאים נכים עוסקים בפעילות ספורטיבית הנערכת תוך התאמות למגבלות שכופה הנכות. בקרב העוסקים בספורט תחרותי זוכים לתהילה ספורטאים שהגיעו להישג בולט: שברו שיא, עולמי או ארצי, זכו במדליה בתחרות עולמית (כגון האולימפיאדה) או ארצית, וכדומה. הרצון להגיע להישגים אלה גורם לבעיה בולטת בספורט התחרותי, והיא האמרוץ - נטילת תרופות, סטרואידים וסמים על ידי ספורטאים על מנת לשפר את הישגיהם. סמים בספורט נחשבים כבלתי אתיים על ידי רוב ארגוני הספורט הבינלאומיים, ובמיוחד על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. על הסיבות לכך נמנות הסכנות הבריאותיות למשתמשים, חוסר שוויון בין הספורטאים המתחרים, והמופת הציבורי של הרוח הספורטיבית - שאיננו יכול לדור בכפיפה אחת עם סמים. בדיקות נעשות לספורטאים במסגרת תחרויות ואף מחוץ לתחרויות, ומתחרים שהתגלה שהשתמשו בסמים - תוצאותיהם נפסלות. ספורטאים תחרותיים פועלים בדרך כלל במסגרת מועדון ספורט, הכולל מתקני ספורט, מאמנים, פיזיותרפיסטים וכו'. מעבר של ספורטאי מקצועי ממועדון למועדון כרוך בתשלום מהמועדון המקבל למועדון המוסר. בצה"ל מקובל מעמד של ספורטאי מצטיין, המקנה לספורטאי אפשרות להמשיך להתאמן במקביל לשירותו הצבאי, וכך לשמור על כושרו ולהמשיך לעסוק בספורט תחרותי. בענפי הספורט הקבוצתיים, של משחקי הכדור (כדורגל, כדורסל, כדורעף, כדוריד וכדורמים) נהוג לחזק קבוצות מקומיות בספורטאים מחו"ל המקבלים שכר גבוה. מספר השחקנים הזרים שרשאית כל קבוצה לשלב בשורותיה נקבע על ידי איגודי הספורט המתאימים. שילובם של ספורטאים זרים בספורט הישראלי החל בענף הכדורסל בעונת 1978/1979. בכדורגל משתתפים שחקנים זרים מעונת 1989/1990, והחל משנת 1991 הותר שיתופם של ספורטאים זרים בענפי ספורט נוספים. אבינעם פורת, קסם זר: הזרים הכי טובים בכדורגל הישראלי, באתר ynet, 28 באפריל 2016
ואן אייק

האם התכוונתם ל... ואן אייק (Van Eyck) הוא שם משפחה ממקור פלמי. יש משפחה מפורסמת של ציירים פלמים בשם זה. עבודתם מייצגת את עלייתה והתפתחותה של האמנות בארצות השפלה. יאן ואן אייק – צייר ניקולאס ואן אייק – צייר הוברט ואן אייק – צייר ג'אן ואן אייק – צייר פטר ואן אייק – שחקן קולנוע יאקוב ואן אייק – מוזיקאי ברתלמי ואן אייק – מאייר? פיטר ניקולאס ואן אייק
מענית הפריש

מענית הפריש (Calcarine Sulcus) הוא אזור אנטומי באונה העורפית אשר במוח האדם, המכיל בחלקו העליון והתחתון את רוב קליפת הראייה העיקרית (V1). מענית הפריש מתחילה ליד האונה העורפית בשני ענפים המתכנסים זה לזה והלאה לנקודה הנמצאת קצת מתחת לתִּפּוּחַ כפיס המוח (קצהו האחורי של כפיס המוח), שם הוא מתחבר בזווית חדה על ידי חלקו האמצעי של ההַמַּעֲנִית הַקָּדְקֳדִית וְהָעָרְפִּית (Parietoöccipital fissure). חלקו הפנימי של סדק זה מעלה את חשיבות הַפָּרִישׁ (calcar avis) שבקרן האחורית של החדר הצדי (Lateral ventricles). מענית הפריש נמצאת היכן שקליפת הראייה העיקרית מרוכזת. שדה הראייה המרכזי ממוקם בחלקו האחורי של מענית הפריש ושדה הראייה הפריפריילי נמצא בחלקו הקדמי. שטח קליפת המוח המוקדש לכל מילימטר רבוע של שדה הראייה הוא מאוד לא פרופרציונלי. הרבה יותר שטח מן הקליפה מוקדש לעיבוד המידע שהגיע דרך המסלול העצבי שמקורו ברשתית, מאשר באזור אחרים. תופעה זו ידועה בשם הגדלה קליפתית (Cortical magnification). מדיה וקבצים בנושא מענית הפריש בוויקישיתוף Wong A, Sharpe J (1999). "Representation of the visual field in the human occipital cortex: a magnetic resonance imaging and perimetric correlation". Arch. Ophthalmol. 117 (2): 208–17. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברזינה

ברזינה (בבלארוסית: Бярэ́зіна, ברוסית: Березина) הוא נהר בבלארוס, הנשפך אל הדנייפר. בשנת 1708 חצה קרל השנים עשר מלך שוודיה, את הנהר במלחמתו נגד פטר הגדול במלחמה הצפונית הגדולה. בנובמבר 1812 ספג נפוליון אבדות כבדות (כ-36,000 איש) בקרב ברזינה כאשר חצה את הנהר במהלך נסיגתו מרוסיה. בשל תוצאות הקרב הקשות (מבחינת צרפת), המילה 'ברזינה' (bérézina) השתרשה בצרפתית כמילה נרדפת לקטסטרופה או אסון. מדיה וקבצים בנושא ברזינה בוויקישיתוף ברזינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלארוס ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זימרגל ארץ-ישראלי

זימרגל ארץ-ישראלי או זימרגל מצוי (שם מדעי: Chirocephalus neumanni), הוא מין של סרטן ממשפחת הזימרגליים. צבעו של הזימרגל הארץ ישראלי לבן ולפעמים כחלחל-אדמדם. הזימרגל הארץ-ישראלי שט על גבו, ולעין נראות תמיד תנועות רגליו המרובות. גופו מוארך ומסתיים בזנב בעל שני חודים שעירים. הרגליים המתנועעות מוצפות תמיד מים הרוויות חמצן לנשימה, ודרך אגב הן משיטות לחלל הפה, אצות זעירות המשמשות לו כמזון. באביב נושאת הנקבה בקצה בטנה שקיקי ביצים שקופים שצבעם כחלחל-אדמדם. מהביצים המוטלות יוצא יצור זעיר-לרווה (nauplius), שאינו דומה לסרטן כלל, ואחרי מספר גלגולים נוספים ונשלים מתפתח זימרגל בוגר. זימרגל ארץ-ישראלי, באתר ITIS (באנגלית) זימרגל ארץ-ישראלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זימרגל ארץ-ישראלי, באתר GBIF (באנגלית)
הוגו גרנסבק

הוגו גרנסבק (במקור הוגו גרנסבכר, באנגלית: Hugo Gernsback;‏ 16 באוגוסט 1884 – 19 באוגוסט 1967) היה ממציא, סופר ומוציא לאור אמריקני ממוצא לוקסמבורגי. נודע בעיקר כמי שיזם והוציא לאור את המגזין הראשון שכלל תוכן מדע בדיוני. נקרא בפי רבים "אבי תורת הסיפורת". הפרס השנתי לסיפורי המדע הבדיוני והפנטזיה, פרס הוגו, קרוי על שמו. ב-1925, גרנסבק ייסד את תחנת הרדיו "WRNY", שבאוגוסט 1928 החלה לשדר שידורי טלוויזיה ניסיוניים סדירים, מה שהפך אותה לאחד מערוצי הטלוויזיה הראשונים בהיסטוריה (והערוץ השני בארצות הברית). הוא היה גם מהראשונים שהתעסקו עם ז'אנר מדע בדיוני כשהוציא לאור את מגזין המדע הבדיוני הראשון, "Amazing Stories". גרנסבק גילה עניין בתחום אחרי שקרא פרויקט של פרסיוול לוול כשהיה ילד. ב-1929 איבד את הבעלות על העיתון "Amazing Stories", זאת עקב תביעה משפטית שגרמה לו לפשוט את הרגל (עד היום לא ברור אם מדובר בפשיטת רגל אמיתית, או במזימה של גרנסבק, שבעזרתה תכנן לעזוב את מערכת העיתון על מנת להקים אחד חדש). לאחר שזה עזב את מערכת העיתון, הוא הוציא לאור שני עיתוני מדע בדיוני חדשים: "Science Wonder Stories" ו"Air Wonder Stories". שנה אחר-כך, כשבעיות המשבר הכלכלי של גרנסבק נפתרו, העיתונים מוזגו לכדי עיתון אחד הנקרא "Wonder Stories". גרנסבק הפיץ עיתון זה עד 1936, אז מכר אותו להוצאת הספרים "Thrilling Publications" ושם העיתון שונה בשלישית ל"Thrilling Wonder Stories". גרנסבק נודע אז במנהגי המכירות המהירים שלו, ובסכומים הפעוטים יחסית שדרש תמורת יצירותיו. עוד לפני שסוגת המדע הבדיוני הפכה למוכרת בקרב הספרות, גרנסבק פעל גם כיזם בתעשיית האלקטרוניקה, וסחר בחלקי רדיו שונים בין אירופה לאמריקה ועזר לפשט את חובבות הרדיו בקרב הציבור. באפריל 1908 הוציא לאור את העיתון "Modern Electrics", העיתון הראשון שעסק בתחום חובבות הרדיו ואף באלקטרוניקה ככלל. בינואר 1909 הקים את אגודת חובבי הרדיו של אמריקה, שכללה 10,000 אנשים כבר בשנה הראשונה להיווסדה. ב-1912 האגודה אמדה כבר 400,000 חברים. בנוסף, ב-1913 הוא הוציא לאור מגזין נוסף העוסק בחובבות רדיו, דומה לקודמו, הנקרא "The Electrical Experimenter" (שינה את שמו ל"Science and Invention" ב-1920). הוא פרסם או ערך, כמעט 60 מגזינים שונים במהלך חייו. הוא פרסם את הספרים Ralph 124C 41+ בשנת 1911 ואת Ultimate World בשנת 1958. הוא גם חזה התפתחויות טכנולוגיות, ביניהן הראדר והטלוויזיה. על הישגי סופרים בתחום המדע הבדיוני ניתן פרס, המחולק בכל שנה על ידי ההאמנה הבינלאומית לסוגת המדע הבדיוני, אשר נקרא "הוגו", על שמו של גרנסבק. גרנסבק נולד בעיר לוקסמבורג, היגר לארצות הברית כשהיה בן 21 ומאוחר יותר התאזרח במדינה. גרנסבק נישא שלוש פעמים, בפעם הראשונה לרוז הארווי ב-1906, לדורותי קנטרוביץ ב-1921 ולמארי הנצ'ר ב-1951. גרנסבק רשם לזכותו 80 פטנטים עד מותו (ובכך נוסף לרשימותיו גם התואר ממציא), ביניהם מכונה לדייג הידראולי ומברשת ומסרק אלקטרוניים; הוא נפטר בגיל 83 בעיר ניו יורק ב-19 באוגוסט 1967. פרס הוגו ספרות זולה (סוגה) "The Gernsback Continuum", אחד מהסיפורים הקצרים הראשונים של ויליאם גיבסון בו מנסה לדמות עצמו בתקופתו של גרנסבק "M9E Gernsback", ספר אודות האנימה הפופולרית, נקרא על שמו של גרנסבק מדיה וקבצים בנושא הוגו גרנסבק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוגו גרנסבק הוגו גרנסבק ב-Internet Speculative Fiction Database הוגו גרנסבק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הוגו גרנסבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי הוגו גרנסבק בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
צ'אק ולארי

צ'אק ולארי (באנגלית: I Now Pronounce You Chuck & Larry, בתרגום חופשי לעברית: הנני מכריז עליכם כצ'אק ולארי; מוכר גם כ-Chuck & Larry בלבד) הוא סרט קומי אמריקאי בכיכובם של אדם סנדלר וקווין ג'יימס. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 ביולי 2007. צ'אק ולארי הם שני כבאים העובדים יחד באותה תחנת כיבוי. לאחר שבמהלך עבודתם חלק מבניין מתמוטט עליהם, ולארי מגלה שכסף פוליסת הביטוח שלו לאו דווקא יגיע לילדיו, הוא מחליט להשתמש בפרצה בחוק ולהתחתן עם חברו צ'אק. אם לארי יהרג, צ'אק יקבל את כספי פוליסת הביטוח, וכך יוכל לדאוג לילדיו של לארי. צ'אק, חביב הנשים, מתנגד בתחילה לרעיון, אולם חש מחויב ללארי כיוון שהוא הציל את חייו. עובד מדינה נשלח לחקור אודותם ולגלות האם השניים אכן זוג או שהם מנסים להערים על המערכת. צ'אק, שמתקשה להימנע מלהתחיל עם נשים, נמשך לעורכת הדין שהשניים שכרו כדי לייצג אותם. צ'ארלס "צ'אק" לוין (אדם סנדלר): רווק, חביב הנשים. לורנס "לארי" ולנטיין (קווין ג'יימס): אלמן עם שני ילדים שמתקשה להתמודד עם מות אשתו. אלכס מק'דונו (ג'סיקה בייל): עורכת דינם של צ'אק ולארי. אתר האינטרנט הרשמי של צ'אק ולארי "צ'אק ולארי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צ'אק ולארי", באתר נטפליקס "צ'אק ולארי", באתר AllMovie (באנגלית) "צ'אק ולארי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צ'אק ולארי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "צ'אק ולארי", באתר Metacritic (באנגלית) "צ'אק ולארי", באתר אידיבי "צ'אק ולארי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "צ'אק ולארי", קדימון הסרט בערוץ "Universal Pictures All-Access", באתר יוטיוב זוהי פרפרזה על הנוסח האנגלי המקובל של הכרזה על נישואי גבר ואישה בנצרות Pronouncement of Marriage. Officiant Eric. Retrieved 27 November, 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגנים הבוטניים של סוחומי

הגנים הבוטניים של סוחומי הם אחד מהגנים בוטניים העתיקים בקווקז. הוא נוסד בשנת 1840 בשם הגנים הבוטניים-הצבאיים של סוחום קלה, על ידי מפקד ביצורי הים השחור של האימפריה הרוסית, נ. נ. רייבסקי. הגנים הוקמו מתוך כוונה לקבל מושג על הצמחים החדשים במחוז (במיוחד תה ופרי הדר). במהלך המלחמות הרוסיות-עות'מאניות, בין השנים 1853–1855 וכן 1877–1878, בזזו כוחות עות'מאנים את הגנים. בשנת 1889 עברו הגנים לידי הרשויות המוניציפליות, ובשנת 1894 הוחל בתוכנית שיחזור הצמחים. מדיה וקבצים בנושא הגנים הבוטניים של סוחומי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אבחזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנק קלוג

פרנק בילינגס קלוג (באנגלית: Frank Billings Kellogg;‏ 22 בדצמבר 1856 - 21 בדצמבר 1937) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית וזוכה פרס נובל לשלום. קלוג נולד בפוטסדאם שבניו יורק ובשנת 1865 עבר עם משפחתו למינסוטה. בשנת 1877 החל לעסוק בעריכת דין בעיר רוצ'סטר ובשנים 1878–1881 שימש היועץ המשפטי של העיר. בשנים 1882–1887 שימש קלוג כפרקליט מחוזי של מחוז אולמסטד. בסיום תפקידו הוא עבר להתגורר בסיינט פול. בראשית המאה העשרים מונה קלוג על ידי תאודור רוזוולט לפרקליט במשרד המשפטים. הוא שימש תובע במשפט של המדינה כנגד חברת "Standard Oil" מניו ג'רזי בגין היותה מונופול. התביעה הסתיימה בהצלחה בשנת 1911. בשנים 1912–1913 נבחר קלוג לנשיא לשכת עורכי הדין האמריקנית. קלוג הרפובליקני כיהן בין השנים 1917–1923 כסנאטור מטעם מדינת מינסוטה. הוא נודע כתומך עיקרי, כנגד הדעה הרווחת במפלגתו, באשרור חוזה ורסאי. לאחר שכשל בהתמודדותו להמשך כהונתו בסנאט הוא מונה לשגריר ארצות הברית בבריטניה (1923–1925). בקבינט של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' שימש קלוג מזכיר המדינה (1925–1929). בתקופתו שופרו יחסי ארצות הברית–מקסיקו והגיעה על פתרונה מחלוקת הגבולות בין פרו לצ'ילה. בתחילת שנת 1928 הוא עסק בגיבוש ברית שלום עם צרפת. תרומתו העיקרית היא בחתימת הסכם קלוג בריאן (1928), שבו הוכרז על אי חוקיותה של מלחמה במסגרת המשפט הבינלאומי. בשנת 1929 הוענק לו פרס נובל לשלום בגין תרומתו להסכם. כמו כן הוענק לו אות לגיון הכבוד. בשנים 1930–1935 היה קלוג שופט בבית המשפט הבינלאומי לצדק. בשנת 1937 הושקה על ידו קרן מלגות לחינוך בתחום יחסים בינלאומיים בקולג' קרלטון. בערוב ימיו סבל קלוג משבץ ונפטר לאחר דלקת ריאות. מדיה וקבצים בנושא פרנק קלוג בוויקישיתוף פרנק קלוג, באתר פרס נובל (באנגלית) פרנק קלוג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פרנק קלוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנק קלוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) להתפטרות ה' היוז, דואר היום, 13 בינואר 1925 שלום לרחוק..., הצפירה, 4 בינואר 1928
קלייר בנדיקט

קלייר בנדיקט (באנגלית: Clare Benedict;‏ 1871, קליבלנד - 1961, לוצרן, שווייץ) הייתה סופרת ופטרונית שחמט אמריקאית-שווייצרית. בנדיקט היא קרובת משפחה רחוקה של ג'יימס פנימור קופר, הסופר האמריקאי הידוע, ואחיינית של הסופרת קונסטנס פנימור וולסון. בנדיקט הייתה סופרת, אם כי לא מוכשרת כדודתה. רוב חייה היא עברה בסיורים באירופה עם דודתה ואם האם שלה. היא ידוע בעיקר בתרומות שהיא נתנה למוסדות תרבות שונות. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה היא תרמה לשיקום מכון שילר בעיר ויימאר. לזכר דודתה תרמה בנדיקט בנין לקולג' רולינגס בפלורידה, שכולו רוהט מעזבונה של דודתה. היא גם תרמה פריטים שונים שהיו חזקתה לספרייה של אוניברסיטת בזל. בשנת 1945 עברה לשווייץ ויסדה תחרות שחמט קבוצתית שנודעה ברבים כגביע קלייר בנדיקט. התחרויות נמשכו עד שנת 1979 והתקיימו 23 פעמים. מדיה וקבצים בנושא קלייר בנדיקט בוויקישיתוף נתונים ביוגרפיים http://www.olimpbase.org/index.html?http%3A%2F%2Fwww.olimpbase.org%2Fcbc%2Fabout.html