laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קיימן בראק

קיימן בראק (באנגלית: Cayman Brac) הוא אי בצפון מזרח איי קיימן שבים הקריבי. האי ממוקם 143 ק"מ צפונית מזרחית לאי גראנד קיימן (הגדול באיי קיימן). באי מתגוררים כ-2,100 תושבים (נכון ל-2010). אורכו של האי 19 ק"מ ורוחבו הממוצע 2 ק"מ. שטחו של האי כ-38 קמ"ר. פני האי גבוהים משני איי קיימן האחרים. במרכז האי גבעת אבן גיר, שמדרונותיה מתונים, וגובהה המרבי 43 מטרים מעל פני הים. האי קרוי על שם גבעה זו - "בראק" בגאלית היא "סלע בולט". האי קיימן בראק, כמו גם האי הסמוך קיימן הקטן, התגלו על ידי כריסטופר קולומבוס במהלך מסעו הרביעי והאחרון, בשנת 1503, בעקבות רוחות עזות אשר סחפו את ספינתו מנתיבה המתוכנן. הספינה, שהפליגה מהיספניולה לפנמה נסחפה והגיעה לאיי קיימן. קולומבוס קרא לאיים בשם "לאס טורטוגס" ("Las Tortugas") בשל מספר הצבים הרב שראה על חופי האי. בשנת 1585 הגיע אל האי סר פרנסיס דרייק אשר קרא לאי בשם "קיימנס" (מילה בשפת הקריב שמשמעה תמסח) וזאת בשל מספר רב של איגואנות שראה על האי ואשר זוהו בטעות כתמסחים. במהלך המאה ה-16 וה-17 שימשו האיים כאתר עצירה לשודדי ים אשר נהגו להשתמש במימי בארות האי, ולצוד בו מזון. עיקר כלכלת האי מתבססת כיום על התיירות. האי מרכז צלילה פופולרי, וסביבו אתרי צלילה רבים ובהם אתר טביעה של פריגטה רוסית מסוג קוני אשר הועברה לצי הקובני, בשנת 1984, ובשנת 1996 נרכשה על ידי ממשלת איי קיימן ובספטמבר באותה שנה הוטבעה בסמוך לאי על מנת לשמש כאתר תיירות. ספינה זו ייחודית בכך שהיא הספינה הסובייטית היחידה אשר ניתן להגיע אליה בצלילת חופים. באי מסלולי הליכה לתיירים וכן אתרי טיפוס מצוקים. כמו כן משמש האי לתיירות דיג. באי פועלים שני בתי ספר יסודיים, ובית ספר תיכוני אחד. "מערת העטלפים" שבאי חוף רחצה באי אלמוגים בשונית לחופי האי החוף הדרומי מזרחי של האי מדיה וקבצים בנושא קיימן בראק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיימן בראק About the Island. itsyourstoexplore.com נתונים גאוגרפיים של קיימן בראק
Ooredoo פלסטין

Ooredoo פלסטין היא חברה המספקת שירותי תקשורת סלולרית בטכנולוגיית GSM ו-3G לתושבי הרשות הפלסטינית. החברה הוקמה במרץ 2007 על ידי חברת התקשורת הכוויתית וטנייה, לאחר שבמשרד התקשורת של הרשות הפלסטינית הוחלט כי יש להפעיל חברת סלולר פלסטינית נוספת על-מנת לנטרל את המונופול שיש לחברת פלטל על שוק התקשורת באוטונומיה הפלסטינית, וכן כדי לדחוק את רגלי חברות הסלולר הישראליות מהשוק הפלסטיני. לטענת אנשי משרד התקשורת הישראלי, הימצאותן של חברות אלו בשוק הפלסטיני מהווה הפרה של הסכמי אוסלו. בהמשך נרכשה החברה על ידי קבוצת Ooredoo והיא נמצאת בבעלות קבוצת Ooredoo (57%, הרוב בבעלות QTEL, החברה-האם שלה) וקרן ההשקעות הפלסטינית (43%). ביולי 2008 החלה החברה להציב תחנות בסיס בשטחי A ו-B. בשטחי C לא הוצבו תחנות בסיס מכיוון שלא ניתן לכך אישור המנהל האזרחי, והחברה תלתה בכך את הצורך להקים יותר תחנות בסיס בשטחי A ו-B על מנת להשיג טווח קליטה סביר, אגב יצירת קרינה סלולרית חזקה יותר באזורים אלו כאשר תחנות הבסיס המבוקשות אינן קימות. בנובמבר 2009 החלה החברה בהפעלת הרשת ושיווקה. הקידומת שהוקצתה לחברה על ידי משרד התקשורת הישראלי היא 056. החיוג מחו"ל למספרי טלפון ברשת וטנייה יכול להתבצע באמצעות הקידומת הבינלאומית של ישראל (972) וגם באמצעות הקידומת הבינלאומית הישירה של שטחי הרשות הפלסטינית (970), במדינות שבהן הקידומת הישראלית חסומה. לחברה מעל 200 אלף לקוחות והיא מציעה ללקוחותיה נדידה בשטחי ישראל בהם אין קליטה של הרשת, באמצעות רשת סלקום. כמו כן, לחברה הסכם מיוחד עם רשת orange ירדן, המאפשר למנויים של שתי החברות לנדוד בין ירדן והגדה המערבית, ללא עלויות נדידה. החל משנת 2018 החברה מספקת גם שירותי דור שלישי בגדה המערבית. נכון לשנת 2019 לחברה 1.3 מיליון לקוחות. בשנת 2018 שונה שמה מווַטַנִייה מובייל ל-Ooredoo פלסטין כחלק מתהליך המיתוג של החברה האם, קבוצת Ooredoo. מפעילה סלולרית מקטר. מדיה וקבצים בנושא Ooredoo פלסטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת ooredoo פלסטין (באנגלית) אבי יששכרוף, הרינגטון המבוקש בגדה: אללהו אכבר, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2009 Wataniya Mobile Becomes Ooredoo Palestine | Ooredoo corporate, Ooredoo corporate | The Ooredoo corporate website, ‏2018-11-28 (באנגלית) Ooredoo Palestine Posts 11% growth in EBITDA for first 9M 2019
ג'קלין וילסון

ג'קלין וילסון (אנגלית: Jacqueline Wilson, נולדה ב-17 בדצמבר 1945) היא סופרת אנגליה שהתפרסמה בעיקר בספרות ילדים. וילסון נולדה בעיר באת', אנגליה והחלה לכתוב סיפורים בגיל שש. הספר הראשון שלה היה פרויקט בית ספרי ושמו היה "התולעים", שהיא כתבה בגיל תשע. היא פרסמה מספר סיפורים, שלא הצליחו במיוחד עד שב-1991 היא כתבה את "הסיפור של טרייסי ביקר" שאיתו היא התפרסמה בכל רחבי העולם, ספר זה הפך גם בהמשך לסדרת טלוויזיה. ספרים נוספים שג'קלין וילסון כתבה ותורגמו לעברית הם: "מתוקות קטנות", "חברות בפיג'מות", "סודות", "בחצות הלילה", "מופע זוגי", "ילדות רעות" ו"נערות בלחץ". מדיה וקבצים בנושא ג'קלין וילסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'קלין וילסון (באנגלית) ג'קלין וילסון, ברשת החברתית פייסבוק ג'קלין וילסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'קלין וילסון, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'קלין וילסון, ברשת החברתית Goodreads הספרים של ג'קלין וילסון, באתר "סימניה" רותה קופפר, "נערות בלחץ" מאת ג'קלין וילסון, ג'יין אייר הייתה בדיאטה?, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומפסוגנתוס

קומפסוגנתוס (שם מדעי: Compsognathus) הוא סוג דינוזאור שחי בסוף תקופת היורה. רוב המאובנים שלו התגלו ברחבי דרום גרמניה וצרפת. פירוש השם קומפסוגנתוס, הוא "לסת יפה". שם זה ניתן לו מכיוון שלסתו הייתה יחסית קטנה וקלה והמאובן שלו השתמר בצורה מושלמת, לעומת מאובנים רבים של דינוזאורים אחרים. במשך עשרות שנים היה מקובל בקרב הפליאונטולוגים כי הקומפסוגנתוס הוא הדינוזאור הקטן ביותר. אורך המין שנתגלה בגרמניה מוערך לכל היותר ב 89 סנטימטרים, ומשקלו היה בערך 2–4 קילוגרמים, וממדי גופו היו דומים לאלו של תרנגולת. המין שנתגלה בצרפת היה באורך מרבי של 1.40 מטר. מאוחר יותר התגלו דינוזאורים קטנים אף יותר, כגון המיקרורפטור והאפידקסיפטריקס. הקומפסוגנתוס רץ מאוד מהר, מהר הרבה יותר מכול שאר הדינוזאורים הכבדים והאיטיים וכך הצליח לשרוד בין דינוזאורים אחרים הנמצאים בסביבתו. מהירותו מוערכת בכ-64 קמ"ש. הקומפסוגנתוס רץ מהר מאוד וככל הנראה היה צד בעלי חיים קטנים, שאותם נהג לטלטל מצד לצד ואז לרסק אותם באמצעות לסתותיו. שיניו היו קטנות אך חדות מאוד, כך הוא יכל לתפוס קורבנות שנעו במהירות. קומפסוגנתוס מאובן אחד, התגלה שכשארוחתו האחרונה עדיין בקבתו. תגלית זו הוכיחה שהקומפסוגנתוס אכל כל מיני סוגים של לטאות כמו ארדאוזאורוס ובוואריזאורוס (Bavarisaurus), אך כנראה צד גם חרקים גדולים. לקומפסוגנתוס לא היו כישורים רבים. אך לקומפסוגנתוס שהתגלה בצרפת, היו גפיים קדמיות יוצאות דופן. אף על פי שעדיין לא התגלה מאובן קומפסוגנתוס שלם לחלוטין, נהוג לחשוב שהגפיים הקדמיות של הקומפסוגנתוס היו מצוידות במעין סנפירים, ואולי אפילו סייעו לו לשחות באגמים. הפליאונטולוגים מצאו עד היום רק 2 מינים של קומפסוגנתוס. הראשון שהתגלה בגרמניה, מכונה קומפסוגנתוס לונגיפס (Compsognathus longipes). המאובנים שהתגלו בצרפת היו של בעל חיים גדול אף יותר וכונה בשם קומפסוגנתוס קוראלסטריס (Compsognathus corallestris). קומפסוגנתוס התגלה לראשונה על ידי המדען הגרמני דוקטור אובנדורפר, בשנת 1857. אובנדורפר שכח לציין את המיקום המדויק בו גילה את המאובן, ולכן לא יכלו מדענים אחרים לחזור לשם כדי לחפש מאובנים נוספים. הקומפסוגנתוס מוצג בסדרת הסרטים פארק היורה החל מהסרט השני פארק היורה: העולם האבוד (1997) בתור יצור קטן אוכל בשר שצד בלהקות ויכול לחסל אנשים. להקה כזו הורגת את דיטר סטארק. הם נראים גם בסרטים השלישי, החמישי והשישי, הפעם כיצורים קטנים ולא מזיקים (בסרטים החמישי והשישי הוא נראה גדול יותר מבשאר הסרטים). הוא נראה גם בסרט הקצר הקרב בביג רוק ובסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון, בו להקה של קומפסוגנתוסים חיים בפארק וכשהם משתחררים לכלובם הם צדים ומצליחים לטרוף את לנה מונילה. לא ידוע מהמאובנים על התנהגות הציד המתוארת בסרט ולמעשה הדמות של הקומפסוגנתוס מבוססת על הפרוקומפסוגנתוס, הגדול יותר שאינו קרוב משפחתו, שמופיע בספר הראשון והשני בסדרה וצד בלהקות אנשים. הקומפסוגנתוס נראה גם במשחקי מחשב של הסדרה כמו בפארק היורה: המשחק, Jurassic World Evolution, פארק היורה 3: בניית פארק ו-Jurassic World: Alive. בסרטי המסע לעמק החלומות נראים מספר פרטי קומפסוגנתוסים הנראים כקטנים ופחדנים. דמותו של סקאט מהסדרה "Dink, the Little Dinosaur" מבוססת על קומפסוגנתוס. קומפסוגנתוס נראה במשחק המחשב "Primal Carnage.". בנוסף הוא מופיע בסדרות דינו דן והדינוזאורים!. סינוזאורופטריקס מדיה וקבצים בנושא קומפסוגנתוס בוויקישיתוף קומפסוגנתוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קומפסוגנתוס, באתר GBIF (באנגלית) קומפסוגנתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דף מידע באתר Walking With Dinosaurs מבית ה-BBC (באנגלית)
פרובידנסיה

פרובידנסיה (בספרדית: Providencia) הוא אחד מהאיים הקריביים הנמצא מזרחית לניקרגואה. על אף שהוא ממוקם קרוב יותר לניקרגואה וקוסטה ריקה, האי משתייך, מסיבות היסטוריות, למחוז סן אנדרס ופרובידנסיה של קולומביה. אורכו של פרובידנסיה כ-7 קילומטר ורוחבו כ-4 קילומטר. האי הררי ומקורו געשי. ההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 320 מטר מעל פני הים. האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים אנגלים. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם ניהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה, אי לווין שלו. כח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689, אז הועברה לידי הספרדים וגורלה נקשר עם זה של האי סן אנדרס. מדיה וקבצים בנושא פרובידנסיה בוויקישיתוף Danny Palmerlee, South America on a shoestring, Lonely Planet, 2007, page 594 ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוך טרקטין

ברוך טרקטין (ברומנית: Baruch Tercatin;‏ 1 במאי 1928 – 5 ביוני 2024) היה סופר והיסטוריון ישראלי, בעל הכשרה רבנית וכמהנדס. טרקטין נולד ביאשי שברומניה בשנת 1928 ליעקב קופל טרקטין ומלכה לבית מכלס. גדל בבית חסידי-מסורתי. בבית היו עוד שתי אחיות ואח. אחיו, יצחק, היה מפקד קן בית"ר ביאשי וממעפילי האנייה "סטרומה". ברוך טרקטין למד בבית ספר בעיר הולדתו. משנת 1940 נזרק מבית הספר הממלכתי על רקע יהדותו והמשיך לימודיו בבית ספר שהקימה הקהילה היהודית בעיר. לקראת תום המלחמה עבר עם אמו לבבוקרשט, ולמד בבית הספר "קולטורה". בהמשך למד הנדסה במכון הפוליטכני של בוקרשט. עלה לישראל ביוני 1950. נישא באוגוסט 1958 לרוזה לבית ברנדה. השניים חיו יחד עד לפטירתה ב-2018. טרקטין היה חבר הוועד הפועל של התאחדות הסופרים בשפה הרומנית בישראל, חבר הוועד הפועל העוסק בהכנת מוזיאון יהודי רומניה בישראל, סגן נשיא מוזיאון סטרומה בבאר שבע, נשיא כבוד של השבועון הישראלי בשפה הרומנית, Jurnalul săptămânii, משתתף קבוע בשבועון וגם בכתב העת Realitatea evreiască של פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. הוא שימש כיועץ לענייני יהדות של הוצאת הספרים Hasefer ושל כתב העת Realitatea evreiască. אזרח כבוד של העיר תל אביב פרס שרה וחיים ינקולוביץ' פרס האקדמיה הרומנית, על הספר שלו ושל לוסיאן-זאב הרשקוביץ' "נוכחויות רבניות במרחב הרומני – המאות 16–21", דצמבר 2010 "מחוכמת התורה והחסידות" – הוצאת Hasefer‏, 2000. מהדורה שנייה עם תיקונים והשלמות יצאה לאור ב-2003. "מילון הדמויות התנ"כיות וייצוגם באמנות" – נכתב בשותפות עם פרופסור ויוריקה ס. קונסטנטינסקו ויצא לאור בהוצאת HASEFER, ב-2002. מהדורה שנייה יצאה ב-2007. "פרקי אבות – עצות חכמי העם היהודי" – יצא לאור בהוצאת HASEFER, ב-2004. "נוכחויות רבניות במרחב הרומני – המאות 16–21" – נכתב בשיתוף עם לוסיאן-זאב הרשקוביץ ויצא לאור בהוצאת HASEFER בבוקרשט, ב-2008. ״מגילת אסתר״ – יצא לאור בהוצאת Hasefer בשנת 2005. ״מגילת רות״ – יצא לאור בהוצאת Hasefer בשנת 2006. "איש חזון והגשמה, חייו ופועלו של יצחק קורן" – נכתב בשיתוף עם דוקטור דני קורן ויצא לאור בהוצאת איגוד בית בסרביה, 2004 ״אנציקלופדיה ליהדות רומניה – רבנים, אדמו״רים, מנהיגים, בתי כנסת בעבר ובהווה״ – נכתב בשיתוף עם לוסיאן-זאב הרשקוביץ, מוסד הרב קוק 2012, תשע״ב. "אשא עיניי לירושלים" – תרגום מרומנית לעברית: יותם ראובני. רמת גן: הוצאה לאור א.מ.י.ר – ארגון מאוחד של יוצאי רומניה בישראל, תשע"ז 2017. מדיה וקבצים בנושא ברוך טרקטין בוויקישיתוף משבר בהתאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית בעקבות התפטרותו של ברוך טרקטין(הקישור אינו פעיל) (ברומנית) ראיון ביוגרפי עמו, מטעם ארגון א.מ.י.ר מאמר ברכה ליום הולדתו ה-80 (כולל תמונה) הניצול מתעד את יהדות רומניה, שיחת השבוע גיליון 1323 – חב״ד
עדות מוקדמת

עדות מוקדמת היא עדות הנמסרת בפני בית המשפט לפני פתיחת המשפט ואף בטרם הוגש כתב אישום. סעיף 117(א) לחוק סדר הדין הפלילי מתיר לקיים עדות מוקדמת כאשר יש יסוד סביר להניח שלא ניתן יהיה לגבות את העדויות במהלך המשפט, למשל כאשר עד מתכוון לעזוב את המדינה ולא בטוח שיהיה מוכן לחזור, או כאשר יש חשש שהעד לא יסכים בעתיד להעיד בגלל פחד או טובת הנאה. דרישה לעדות מוקדמת יכולה לבוא מצד התובע, מצד נאשם או מצד אדם העשוי להיות נאשם. אם במהלך המשפט יש אפשרות להזמין שוב את העד להעיד, הדבר ייעשה אם לנאשם לא הייתה הזדמנות לחקור את העד בחקירתו המוקדמת, לנאשם לא היה הזדמנות סבירה למנות סניגור לקראת העדות המוקדמת או בית המשפט סובר שהדבר נדרש לצורך עשיית צדק. גביית עדות מוקדמת אינה חפה מבעיות, שכן לא תמיד הסתיימה החקירה ולעולם אין בידי החשוד חומר הראיות באופן שיאפשר לו לערוך חקירה נגדית באופן מיטבי. לעיתים מתקיימת עדות מוקדמת עוד לפני שאותר חשוד במקרה, ובמקרה זה הסנגוריה הציבורית מייצגת חשוד עתידי אפשרי. החוק מכיר בבעיה זאת וקובע שבית המשפט ישקול במתן פסק הדין את האפשרות של הנאשם לבצע חקירה נגדית ויתייחס לעדות המוקדמת בהתאם. מקרה ידוע של גביית עדות מוקדמת היה זימונו של העד משה טלנסקי לעדות מוקדמת בפרשת מעטפות הכסף. בג"ץ 3570/08 פלוני נ' מדינת ישראל חוק סדר הדין הפלילי, אתר ויקיטקסט, סעיפים 116-122 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוהו (ניו יורק)

סוהו (באנגלית: SoHo) הוא שמה של שכונה במנהטן תחתית בעיר ניו יורק אשר נתחמת על ידי רחוב האוסטון מצפון, רחוב באוורי ממזרח, רחוב קאנאל מדרום והשדרה השישית ממערב. שמה של השכונה נגזר מראשי התיבות של מיקומה הגאוגרפי: "מדרום להאוסטון", (באנגלית: South of Houston) והוא ניתן לה בהתייחס לשכונת סוהו בלונדון, בריטניה. במהלך שנות השישים והשבעים של המאה ה-20 עלה קרנה של השכונה והיא הפכה למוקד משיכה לאמנים צעירים אשר הפכו את החללים התעשייתיים והזולים של בנייני השכונה לגלריות, דירות מרווחות וסדנאות יצירה. בתהליך שהפך במרוצת השנים לרווח בעיר ניו יורק, החלה השכונה משפרת את תדמיתה העירונית תוך עליה מתמדת בחתך הסוציו-אקונומי של תושביה, תהליך אשר הוביל לבסוף להגירת האמנים הצעירים, שלא יכלו לעמוד בתשלום דמי השכירות שהאמירו יחד עם תדמיתה של השכונה, אל מחוץ לה. את מקומם של האמנים תפסו אנשי המעמד הבינוני-גבוה של ניו יורק אשר הפכו את סדנאות היצירה למסעדות, גלריות, חנויות אופנה ושאר מוסדות אורבניים. שכונות סמוכות לשכונת סוהו: מצפון: גריניץ' וילג' ונוהו (על אף שישנה מחלוקת לגבי היות האחרונה שכונה אמיתית). ממזרח: ליטל איטלי (איטליה הקטנה), נוליטה (NoLIta) והלואר איסט סייד (הצד הדרום מזרחי). מדרום: צ'יינה טאון המוזיאון החדש לאמנות עכשווית חיים הנדוורקר, איפה כדאי באמת לבקר בסוהו של ניו יורק, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2018 תצלומי אוויר של סוהו וטרייבקה
יוכבד דוסטרובסקי

יוכבד דוסטרובסקי-קופרניק (8 בספטמבר 1910 - 31 באוגוסט 2008, ירושלים) הייתה מוזיקאית ומורה למוזיקה, מנהלת מייסדת של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. נולדה בשנת 1910 באוקראינה. ב-1919, בהיותה בת תשע, עלתה עם משפחתה לארץ ישראל, באונייה "רוסלאן". אביה, ד"ר אריה דוסטרובסקי, היה רופא עור ומין, ממייסדי בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ובית החולים הדסה. בצעירותה הייתה מפקדת בארגון ההגנה. ב-1935 הייתה בין חברי הסגל הראשונים של "הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה", מייסודם של אמיל האוזר ואשתו הלנה כגן, והייתה בו מורה לפסנתר. ב-1947, על רקע תביעות לקבלת תנאים סוציאליים נאותים, הובילה דוסטרובסקי קבוצת מורים מתוך המוסד והקימה איתם את "הקונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוזיקה". בין המורים שעמדו לצדה בפילוג היו המלחין יוסף טל והוויולן חנוך (היינריך) יעקבי. בראש הקונסרבטוריון עמדה מהקמתו ועד 1979 ובראשותה הונחו בו היסודות להתפתחותו לאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. במסגרת זו ייסדה בין השאר אוסף של מאות כלי נגינה המוצג כיום בקומת המסד של הקונסרבטוריון. כן עסקה בהגשת תוכניות מוזיקה ברדיו. הוועד המנהל של האקדמיה למוסיקה ולמחול הקים לזכרה את "פורום דוסטרובסקי לחינוך והוראת המוסיקה והמחול". אחיה הצעיר היה הכימאי ישראל דוסטרובסקי. בן דודה היה הרמטכ"ל הראשון של צה"ל, יעקב דורי. יוסי שיפמן, יוכבד דוסטרובסקי (2008-1910), באתר "הבמה" חגי חיטרון, עכבר העיר אונליין, מתה יוכבד דוסטרובסקי קופרניק, מייסדת האקדמיה למוסיקה בירושלים, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2008 מידע על דוסטרובסקי, יוכבד, 1910-2008 בקטלוג הספרייה הלאומית ב. רון, הערות של מאזין, דבר, 30 בינואר 1948 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוהו

האם התכוונתם ל... סוהו (לונדון) – שכונה בעיר לונדון. סוהו (ניו יורק) – שכונה בעיר ניו יורק. סוהו (הונג קונג) – שכונה בעיר הונג קונג. החללית SOHO (ראשי תיבות של Solar and Heliospheric Observatory). מונח כלכלי המתאר עסקים קטנים מאוד, וכאלה העובדים מהבית (Small Office Home Office).
Chelsea Girl

Chelsea Girl הוא אלבום הבכורה של ניקו. האלבום יצא באוקטובר 1967 על ידי וורב רקורדס שהוציאה גם את אלבומי מחתרת הקטיפה. שם האלבום מתייחס לסרטו של אנדי וורהול משנת 1966 שנקרא "Chelsea Girls", בו שיחקה ניקו בתפקיד הראשי, ומחצית משירי האלבום מתייחסים לדמויות המאכלסות את מלון צ'לסי שבניו יורק שזכה לאכלס בין השאר שלל מוזיקאים ידועים באותה העת. במרבית שירי האלבום ניגנו חברי להקת "מחתרת הקטיפה", בה הייתה ניקו חברה קודם להוצאת האלבום. כמו כן נטלו חברי הלהקה חלק בכתיבת השירים לאלבום. השיר "I'll Keep it With Mine" ניכתב על ידי בוב דילן, כמו כן כולל האלבום שלושה שירים מאת ג'קסון בראון שאף ניגן בגיטרה בשירי האלבום. The Fairest of the Seasons These Days Little Sister Winter Song It Was a Pleasure Then Chelsea Girls I'll Keep It with Mine Somewhere There's a Feather Wrap Your Troubles in Dreams Eulogy to Lenny Bruce ניקו - שירה וקולות ג'קסון בראון - גיטרה חשמלית לו ריד - גיטרה חשמלית ג'ון קייל: ויולה, אורגן, גיטרות סטרלינג מוריסון: גיטרה חשמלית תום וילסון: מפיק לארי פאלון: עיבודים לכלי מיתר וחלילים מידע על האלבום Chelsea Girl באתר MusicBrainz מידע על האלבום Chelsea Girl באתר AllMusic האלבום Chelsea Girl באתר Discogs האלבום Chelsea Girl באתר ספוטיפיי
ורב רקורדס

ורב רקורדס (באנגלית: Verve Records) היא חברת תקליטים אמריקאית המתמחה במוזיקת ג'אז ובבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. החברה הוקמה על ידי המפיק נורמן גרנץ בשנת 1956. בין האמנים שהוציאו את אלבומיהם בחברה: קנונבול אדרלי, צ'ט בייקר, דונלד בירד, ביל אוונס, גיל אוונס, סטן גץ, אסטרוד ז'ילברטו, קרוואן, אנטוניו קרלוס ז'ובים, ארט טייטום, הרבי מאן וכן הוולווט אנדרגראונד וניקו. אתר האינטרנט הרשמי של ורב רקורדס (באנגלית) ורב רקורדס, ברשת החברתית פייסבוק ורב רקורדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ורב רקורדס, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטומאה

ארץ הסטו או סטומאה (אסטונית: Setumaa, שפת וורו: Setomaa) היא חבל ארץ היסטורי שבו מתגוררים בני מיעוט הסטו. חבל ארץ זה משתרע בדרום-מזרח אסטוניה במחוזות וורו ופילבה וצפון-מערב רוסיה בנפת פצ'ורסקי של מחוז פסקוב. במחוז וורו: נפת מרמאה (Meremäe vald) מפת מיסו (Misso vald) במחוז פילבה: נפת מיקיטמאה (Mikitamäe vald) נפת ורסקה (Värska vald) רשויות מקומיות הנ"ל מאורגנות באיגוד נפות ארץ הסטו. ישנם שני אזורים גאוגרפיים עיקריים שנמצאים בנפת פצ'ורסקי של מחוז פסקוב, בהם מתגוררים בני הסטו: האזור הצפוני: מערב אזור קרופסקי (יחידה מנהלית) על גבול אסטוניה האזור העיקרי: אזור פניקובסקי (יחידה מנהלית) על גבול אסטוניה המשולש פניקוביצ'י-פצ'ורי-איזבורסק (בין הכבישים פסקוב-ריגה ואיזבורסק-פצ'ורי) המשולש פצ'ורי-איזבורסק-נובואיזבורסק (עד מסילת הרכבת פסקוב-פצ'ורי) מדיה וקבצים בנושא סטומאה בוויקישיתוף פורטל התיירות של ארץ הסטו (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברטון צוויבאך

ברטון צוויבאך (נולד ב-4 באוקטובר 1954) הוא פיזיקאי, מומחה בתורת המיתרים, ופרופסור ב-MIT. צוויבאך נולד בלימה, בירת פרו למשפחה יהודית. הוא למד הנדסת חשמל באוניברסיטה הלאומית להנדסה בלימה, וסיים את לימודיו ב-1977. למד פיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, והשלים דוקטורט בשנת 1983 בהנחיית מארי גל-מאן. את לימודי הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובMIT, שם שימש כמרצה בכיר בשנת 1987 וכפרופסור חבר החל משנת 1994. צוויבאך חיבר את הספר "קורס ראשון בתורת המיתרים" שיצא בשנת 2004 ומיועד למסיימי תואר ראשון. ברטון צוויבאך, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
גרוסיה

הגרוסיה (ביוונית: γερουσία) הייתה מועצת הזקנים של ספרטה, אשר נוצרה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי ליקורגוס. הגרוסיה הייתה מורכבת מ-28 תושבי ספרטה מעל גיל 60, ומשני המלכים של אותה תקופה. חברי הגרוסיה (מלבד המלכים) נבחרו מתוך האצולה הספרטנית לכל יתרת חייהם. הבחירות התבצעו במהלך אספת העם, באמצעות הערכת עוצמת צעקות העידוד לאדם מסוים. בניגוד לגופים אחרים, גוף זה לא היה מחויב לדווח על פעילותו, והוא היחיד בספרטה שהיה בעל סמכות שיפוטית גם על המלכים עצמם. תפקידה העיקרי של האספה היה הכנת וכינון סדר יום לאספת העם. גרוסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההגייה ביוונית: גרוסִיה, במלעיל (ההטעמה בהברה הלפני אחרונה). ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונדיאל 1982

מונדיאל 1982 נערך בספרד בין 13 ביוני ל-11 ביולי. ספרד נבחרה על ידי פיפ"א לארח את המונדיאל כבר ביולי 1966. נבחרת איטליה זכתה בטורניר זה, לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר בתוצאה 3 - 1. הייתה זו זכייתה השלישית במונדיאל, לאחר הזכיות במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1938, והיא השתוותה לברזיל במספר הזכיות. איטליה פתחה את הטורניר בצורה פושרת, בדומה ל-1970, ובקושי עלתה לשלב הבתים השני, אליו העפילה עקב שער זכות עודף על קמרון. מאז ואילך, שוב, בדומה למונדיאל 1970, הייתה זו נבחרת אחרת לחלוטין, חדה ונמרצת. נבחרת בולטת אחרת הייתה צרפת, זוכת אליפות אירופה ב-1984. הולנד, שהעפילה לגמר בשני המונדיאלים הקודמים, לא העפילה לטורניר. אנגליה, שלא השתתפה ב-1974 וב-1978, העפילה לראשונה מזה 20 שנה דרך שלב המוקדמות (ב-1966 היא השתתפה כיוון שאירחה את הטורניר, ב-1970 עלתה אוטומטית כמחזיקת הגביע). היה זה הטורניר הראשון שבו השתתפו 24 נבחרות לאומיות, לאחר שבמונדיאלים הקודמים התקן היה 16. באותו טורניר, טרם זינוקו הגדול של הכדורגל האפריקני, ובמידה פחותה, זינוקו של הכדורגל האסיאני והצפון-מרכז אמריקני, הביא הדבר להשתתפותן של מספר נבחרות לא ראויות. האיטלקי פאולו רוסי נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב), וזכה בתואר מלך השערים (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 6 שערים לזכות נבחרתו, שזכתה לבסוף בגביע. בטורניר זה הוכרע לראשונה משחק בבעיטות מ-11 מ', לצורך קביעת המנצחת בשלבי ההכרעה. 24 הנבחרות חולקו לשישה בתים בגודל שווה. שתי הנבחרות שסיימו במקומות 1 ו-2 בכל בית העפילו לסיבוב השני, בו הוגרלו לארבעה בתים שווי גודל. הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית העפילו לחצי הגמר. היה זה המונדיאל היחיד שבו השתמשו בשיטה זו. אחרי שנוצחה במשחק הפתיחה 2:1 על ידי נבחרת אלג'יריה, ידעה גרמניה המערבית שרק ניצחון בתוצאה 1:0 במשחק הסיום של הסיבוב הראשון על נבחרת אוסטריה יעלה את שתיהן לסיבוב הבא, על חשבון אלג'יריה שכבר שיחקה את משחקה השלישי. מרגע שהגרמנים כבשו שער יתרון, הם התמסרו ביניהם והעבירו את הזמן עד לסיום המשחק, שהסתיים בתוצאה 1:0. אירוע זה כונה בתקשורת הגרמנית ״חרפת חיחון״. ראו: הונגריה - אל סלוודור 1-10 אחד המשחקים הבלתי נשכחים בטורניר היה משחק חצי הגמר בין נבחרות גרמניה המערבית וצרפת. במהלך המשחק ארעה תקרית חמורה, כשהשוער הגרמני, הראלד שומאכר, תיקל בחריפות את שחקן ההתקפה הצרפתי פטריק בטיסטון, שהיה בדרכו לכיבוש שער בטוח, ואיבד את הכרתו בעקבות התיקול. הצרפתים נדהמו מהעובדה, כי השופט אפילו לא פסק לזכותם בעיטה חופשית, בנוסף לעובדה שלא הרחיק את השוער הגרמני מהמשחק. בסיום 90 הדקות הייתה התוצאה 1:1. הצרפתים הבקיעו שני שערים בהארכה, ועלו ליתרון 3:1, אך הגרמנים לא נכנעו והבקיעו אף הם שני שערים ואיזנו את תוצאת המשחק. ההארכה הסתיימה בתוצאה 3:3, ובסיום דו-קרב פנדלים, הראשון בתולדות המפעל, ניצחה נבחרת גרמניה בתוצאה 5:4. ערך מורחב – גמר מונדיאל 1982 נבחרת הטורניר: מוקדמות מונדיאל 1982 מדיה וקבצים בנושא מונדיאל 1982 בוויקישיתוף נתונים מלאים על הטורניר עוזי דן, תולדות המונדיאל - ואלס עם פאולו רוסי, באתר הארץ, 26 במרץ 2010 דניאל שחק, היום בו הכדורגל מת, באתר ספורט 5, 31/05/2014 עוזי דן, אלג'יריה רוצה לנקום בגרמניה על אחד הכתמים השחורים של גביע העולם, באתר הארץ, 30 ביוני 2014