המהפכות האטלנטיות

המהפכות האטלנטיות (באנגלית: Atlantic Revolutions) היו מהפכות רבות בעולם האטלנטי (אנ') בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. בעקבות עידן הנאורות החלו להתפשט רעיונות ביקורתיים כלפי מונרכיות אבסולוטיות. עד מהרה התרחש גל מהפכני במטרה לסיים את השלטון המלוכני, להדגיש את האידיאלים של הנאורות ולהפיץ את הליברליזם. ב-1755 אירעו סימנים מוקדמים לשינויים ממשלתיים עם היווצרות הרפובליקה הקורסיקנית ומלחמת פונטיאק (אנ'). הגדולה מבין המהפכות הללו הייתה המהפכה האמריקאית ב-1765, שבה הרגישו קולוניסטים אמריקאים שמוטלים עליהם מיסים ללא ייצוג על ידי הפרלמנט של בריטניה הגדולה, והקימו את ארצות הברית. המהפכה האמריקאית העניקה השראה למהפכות אחרות, כולל המהפכה הצרפתית ב-1789 ומרד העבדים בהאיטי ב-1791. מהפכות אלו נוצרו בהשראת ההשתמעות של חופש אישי עם הזכות לבעלות על רכוש – רעיון שהפיץ אדמונד ברק – ועל ידי השוויון, רעיון שבא לידי ביטוי בחוקות שנכתבו כתוצאה מהמהפכות הללו. המהפכות התרחשו גם ביבשת אמריקה וגם באירופה, כולל בארצות הברית (1765–1783), באיחוד הפולני-ליטאי (1788–1792), בצרפת, באירופה בשליטת צרפת (1789–1814), בהאיטי (1791–1804), באירלנד (1798) ובאמריקה הספרדית (1810–1825). היו תהפוכות קטנות יותר בשווייץ, רוסיה וברזיל. המהפכנים בכל מדינה ידעו על המהפכות האחרות ובמידה מסוימת קיבלו השראה או חיקו אותם. תנועות העצמאות בעולם החדש החלו עם המהפכה האמריקאית בשנים 1765–1783, שבה צרפת, הולנד וספרד סייעו לארצות הברית כאשר היא הבטיחה עצמאות מממלכת בריטניה הגדולה. בשנות ה-90 של המאה ה-18 פרץ מרד העבדים בהאיטי. כאשר ספרד הייתה קשורה במלחמות אירופה, המושבות הספרדיות היבשתיות הבטיחו עצמאות בסביבות 1820. בפרספקטיבה ארוכת טווח, המהפכות היו מוצלחות ברובן. הם הפיצו באופן נרחב את האידיאלים של ליברליזם, רפובליקניזם, הפלת האריסטוקרטיות, המלכים והכנסיות המבוססות. הם הדגישו את האידיאלים האוניברסליים של הנאורות, כמו שוויון כל בני האדם, לרבות צדק שווה על פי חוק על ידי בתי משפט, בניגוד לצדק מסוים שניתנו בגחמתו של אציל מקומי. הם הראו שהמושג המודרני של מהפכה יכול למעשה לעבוד בפועל. מנטליות מהפכניות נולדו וממשיכות לפרוח עד היום. הנושא האטלנטי הנפוץ מתפרק במידה מסוימת מקריאת יצירותיו של אדמונד ברק. ברק תמך תחילה במתיישבים האמריקאים ב-1774, ואימץ את הדעה שרכושם וזכויות אחרות שלהם הופרו על ידי הבריטים ללא הסכמתם. בניגוד לכאורה, ברק הבחין והצטער על תהליך המהפכה הצרפתית בספרו "הרהורים על המהפכה בצרפת", שכן במקרה זה רכוש, זכויות ודתיות הוסרו סופית על ידי המהפכנים ולא על ידי הכתר. בשני המקרים הוא עקב אחר התאוריה של מונטסקייה לפיה הזכות להחזיק ברכוש היא מרכיב חיוני של חירות אישית. המהפכה הקורסיקנית (1755–1769) מלחמת פונטיאק (אנ') (27 באפריל 1763 – 25 ביולי 1766) המהפכה האמריקאית (22 במרץ 1765 – 15 בדצמבר 1791) מהפכת ז'נבה (אנ') (1782) מלחמת האינדיאנים בצפון-מערב (אנ') (1785–1795) מרד הפטריוטים ההולנדים (אנ') (1785) המהפכה הצרפתית (5 במאי 1789 – 9 בנובמבר 1799) מהפכת לייז' (אנ') (18 באוגוסט 1789 – 12 בינואר 1791) מהפכת בראבנט (אנ') (24 באוקטובר 1789 – 3 בדצמבר 1790) המהפכה בהאיטי (21 באוגוסט 1791 – 1 בינואר 1804) באיי הבתולה הבריטיים התרחשו מרידות עבדים קטנות בשנים 1790, 1823 ו-1830. מלחמת פולין בהגנה על החוקה (אנ') (1792) מרד קושצ'ושקו (1794) סטפנר הנדל בקנטון ציריך, שווייץ (1794–1795) המהפכה הבטאבית (אנ') (1795) המהפכה בקורסאו (אנ') (17 באוגוסט 1795 – 19 בספטמבר 1795) מלחמת בוש, סנט לוסיה (1795) המרד של פדון (אנ'), גרנדה (2 במרץ 1795 – 19 ביוני 1796) מלחמת מארון השנייה (אנ'), ג'מייקה (1795–1796) מלחמת קריב השנייה (אנ'), סנט וינסנט (1795–1797) המרד הסקוטי (אנ') (1797) המרד האירי המאוחד (אנ') (1798) הפלישה הצרפתית לשווייץ (28 בינואר 1798 – 17 במאי 1798) מהפכת אלטמורן (אנ') (8 בפברואר 1799 – 31 במאי 1799) מלחמת פולאני (21 בפברואר 1804–1808) והקמת ח'ליפות סוקוטו. מרד החוף הגרמני (אנ'), לואיזיאנה (8 בינואר 1811 – 10 בינואר 1811) מלחמת נורווגיה-שוודיה (אנ') (26 ביולי 1814 – 14 באוגוסט 1814) מרד הדקבריסטים (14 בדצמבר 1825) מרד גדוד צ'רניגוב (אנ') (30 בדצמבר 1825 – 3 בינואר 1826) המרידות בקנדה (אנ') (7 בדצמבר 1837 – 4 בדצמבר 1838) מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית (אנ') תנועות מהפכניות ברזילאיות תאוריית מינאס (אנ') במינאס ז'ראיס, ברזיל (1789) המהפכה הבהיאנית (אנ') (Conjuração Baiana) בבאהיה, ברזיל (1798)