laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סרגס

סרגס, נקרא גם גירטאב או θ בעקרב הוא הכוכב השלישי בבהירות נראיתו בקבוצת הכוכבים עקרב, ואחד מהכוכבים הבהירים בשמי הלילה. הכוכב נמצא לקראת קצה הזנב של העקרב, במקום בו הוא מתעקל בחזרה לכיוון צפון. זהו הכוכב הבהיר הדרומי ביותר בקבוצה ובשל מיקומו, לא ניתן לראותו בצפון אירופה. מקור השם סרגס הוא שומרי ומשמעותו אינה ידועה. שמו האחר, גירטאב, הוא "עקרב" בשפה השומרית. ציון באייר θ (תטא) בעקרב ניתן לו למרות בהירותו כנראה בשל מיקומו הקרוב לאופק שהוריד את נראותו ואת חשיבותו. סרגס הוא ענק לבן-צהבהב מטיפוס ספקטרלי F1 II, שסיים להתיך מימן בליבתו שהפכה ברובה להליום. היתוך מימן מתבצע בשכבות חיצוניות יותר וגורם להתנפחות הכוכב ולירידה בטמפרטורת פני השטח שלו. בעבר, לפני כמאה מיליון שנים היה הכוכב חם בהרבה, ככל הנראה מסוג ספקטרלי B, בדומה לכוכבים אחרים באותו אזור. בעתיד צפוי הכוכב להתנפח עוד ולהפוך למשתנה קפאידי. מסתו של סרגס היא כ-3.7 מסות שמש ורדיוסו כ-20 רדיוסי שמש. הוא מאיר בעוצמה גדולה פי 1,000 מעוצמת ההארה של השמש. לסרגס יש בן זוג עמום עם בהירות נראית מדרגה 5.3 שנקרא סרגס B. המרחק ביניהם הוא כ-640 יחידות אסטרונומיות. סרגס באתר של ג'ים קלר
פיתום הוצאה לאור

פיתום הוצאה לאור היא הוצאת ספרים המתרכזת בספרי עיון וביקורת בנושאי אמנות, צילום, קולנוע ותרבות חזותית, וכן בספרי שירה וסיפור קצר. ההוצאה הוקמה ב-2006 על ידי אסתר דותן. דותן היא הבוחרת את ספרי ההוצאה והעורכת, ואם לא מצוין אחרת הספרים תורגמו מאנגלית על ידה. הספר הראשון שיצא לאור הוא מבחר מאמרים של האמנית מרתה רסלר, "בתוך ומחוץ לתמונה: על צילום, אמנות ועולם האמנות". באותה שנה, 2006, ראה אור גם מבחר שירים ראשון בתרגום לעברית של הסופרת והמשוררת האקטיביסטית האמריקאית גרייס פיילי, "איש זר שרק לכלב". ב-2007 ראה אור ספרה של קתרין לאפטון על יצירות הבמאי הצרפתי הפואטי-פוליטי כריס מרקר, "כריס מרקר: זכרונות מן העתיד". יוצר נוסף שהוצג לראשונה בעברית הוא הסופר, מבקר האמנות והצייר הבריטי הרדיקלי ג'ון ברג'ר, שספרו "אחֹז בכל היקר: איגרות על הישרדות ומרי" ראה אור ב-2008, וספר מסות נוסף שלו, "על ההתבוננות", ראה אור בעברית ב-2012. ספרו של מחמוד דרוויש, "כפרחי השקד או רחוק יותר" יצא בשיתוף עם ספרי עיתון 77 ב-2008. ב-2009 ראה אור קובץ הסיפורים הראשון של יורם נסלבסקי, "לעיני השמש הזאת", וספרו השני, "איש על ספסל", ראה אור ב-2019. שניים מספריו של האוצר, הפילוסוף ותאורטיקן האמנות בוריס גרויס, ראו אור בפיתום: "כוח האמנות", 2009; מסתו על מחשבת הקומוניזם, "המיספח הקומוניסטי", 2014, תורגמה מגרמנית על ידי אדם טננבאום. ספרו של הצלם, האוצר והתאורטיקן הבריטי דייוויד קאמפני, "צילום, קולנוע, צילום", על ההשראה ההדדית בין צילום לקולנוע על רקע התמורות בתפקידיהם החברתיים, ראה אור בעברית ב-2011. ב-2013 תורגם לעברית ספרו של תאורטיקן האמנות מפרינסטון, האל פוסטר, "אמנות, אדריכלות: סיבכת קשרים, תסבוכת, תסביך", הדן ברטוריקה הפוליטית/כלכלית/חברתית/אזרחית של צורות, תפיסת חלל וחומרים והשלכותיה דרך גופי עבודה של אדריכלים ואמנים בחמישים השנים האחרונות. ספרה של האמנית והמסאית הגרמנייה היטו שטיירל, "חלכאי המסך: מסות על פוליטיקה של דימוי חזותי", ראה אור בעברית ב-2015 והוא מסיט את הדיבור מהפוליטיקה של הייצוג אל בחינת הייצוג של הפוליטי. לראשונה בעברית שני ספרים של אלכסנדר קְלוּגֶה הגרמני - הקולנוען, הסופר, ההוגה החברתי והיוצר לטלוויזיה, בתרגומה מגרמנית של נועה קוֹל: "הנקודה העיוורת של השטן", סיפורים, 2016, והמונטאז' הספרותי, אבן דרך בספרות הגרמנית מ-1977, "הפצצת הלברשטאדט בשמונה באפריל 1945", 2019. ב-2018 ראה אור בעברית הרומן הפיקרסקי "סודו של השוולייה" מאת בריאן או'דוהרטי, האמן הפוסט-מינימליסט, הסופר והמסאי האירי, מי שטבע את הביטוי הביקורתי "קובייה לבנה", על דמותו ההיסטורית של הדיפלומט הצרפתי השוולייה דֶ'אוֹן בן המאה ה-18.  אתר האינטרנט הרשמי של פיתום הוצאה לאור אתר האינטרנט הרשמי של פיתום הוצאה לאור (באנגלית) אתר פיתום הוצאה לאור עמוד הפייסבוק של פיתום הוצאה לאור
אולסטאר

אולסטאר (אנגלית: AllStar) הוא מושג באנגלית (בארצות הברית) שפירושו "כל הכוכבים". האם התכוונתם ל... נעלי אולסטאר – מותג ידוע של נעלי ספורט משחק אולסטאר – משחק ראווה שנתי בליגות ספורט מקצועניות משחק האולסטאר של ה-NBA – משחק ראווה בכדורסל של השחקנים הטובים בליגת ה-NBA משחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל משחק האולסטאר של הליגה המאוחדת של VTB משחק האולסטאר של ה-MLS – משחק ראווה בכדורגל של השחקנים הטובים ב-MLS אולסטארז – אלבום מאת משפחת תאקט
ספסרות

ספסרות היא רכישת טובין בתנאי היצע וביקוש התחלתיים במחיר רגיל, מתוך תקווה כי כאשר יפחת ההיצע, יעלה המחיר, והספסר יוכל למכור את הטובין לאנשים הרוצים בהם במחיר גבוה בהרבה מזה שבו נרכשו. במקרים בהם ההיצע החזוי אינו עומד בציפיות נוחל הספסר הפסד כספי ונאלץ למכור את הטובין במחיר נמוך ממחיר הקנייה. המושג מקובל במיוחד בתחום רכישת הכרטיסים להופעות ולאירועי ספורט. ספסרי כרטיסים פועלים באופן דומה לרוכשי סחורות עתידיות: הם רוכשים מראש כמות גדולה של כרטיסים למשחק או אירוע המושך מבקרים רבים (ובכך מבטיחים למפיק האירוע מכירה וודאית של כרטיסים רבים בכסף מלא) כשהם מהמרים כי הביקוש לכרטיסים יעלה על היצע הכרטיסים שנותרו בקופות והקהל יבקש לרכוש כרטיסים אצל הספסרים וישלשל לכיסם תשלום גבוה יותר. כאשר הימורו של הספסר אינו צולח, לעומת זאת (לדוגמה, כאשר נרכשים כרטיסים רבים למופע שאין לו ביקוש בקהל) נאלץ הספסר למכור את הכרטיסים שרכש בהפסד. סיכון נוסף בו נושא הספסר קשור למועד התפוגה של הכרטיסים: ברגע שבו מתקיים האירוע (הופעה או משחק ספורט, למשל) ערכם של הכרטיסים צונח לאפס, והספסר עתיד להפסיד את כל הכסף שהשקיע בקניית הכרטיס. משום כך רווחת התופעה בה מחירי כרטיסים לאירועים מבוקשים מאוד עולים בחדות עד לנקודה מסוימת בזמן, ימים ספורים לפני פתיחת האירוע, ואז צונחת במהירות ככל שקרב מועד האירוע, שכן בנקודה זו רצונו של הספסר למכור את הכרטיס הולך ומתעצם (גידול בהיצע), שעה שמספר הקונים הנלהבים ביותר לקנות כרטיס הולך ויורד (קיטון בביקוש). ספסרות היא תופעה נפוצה מאוד מאז המאה התשע עשרה, במקביל להיווצרותן של בורסות לסחורות עתידיות ומכירה עתידית של כרטיסים, וזכתה לאינספור גינויים מוסריים. אלו הופנו גם כלפי ספסרות קמעונאית (בעיקר קוני כרטיסים המעוניינים להיפטר מהם) וגם כלפי ספסרות סיטונאית (רכישת כמות גדולה של כרטיסים). הספסר נתפש כמי שמנצל את חולשתו של הקונה, אך עיקר העוינות כלפיו הייתה על התפקיד הכלכלי שהוא ממלא כמשקף מחיר המכירה של סחורה מסוימת, בסתירה לניסיון של הגורם המוכר לשלוט במחיר או בהפצה של סחורות מסוימות. בישראל, בשנת 1948, ארגן הוועד הלאומי כנס ארצי למלחמה בספסרות במגמה להילחם בספסרות, בהפקעת מחירים ובסוחרי השוק שחור. מנגנון הפיקוח על המחירים הורחב, המפקח על המזונות הפיץ את רשימת המחירים הקמעונאיים הרשמיים ודרש לידע את הרשויות על הפקעת מחירים. בשנת 2002 אישרה הכנסת את תיקון מס' 67 לחוק העונשין "איסור ספסרות בכרטיסי מופעים", שאותו יזם ח"כ אליעזר זנדברג. על פי סעיף 194 א' לחוק, המוכר כרטיסים ל"מופע" (המוגדר כאירוע ספורט, או מופע אמנותי – בתחומי הנגינה, השירה, הקולנוע, הדרמה או כל תחום אמנותי אחר) במחיר העולה על הנקוב בכרטיס, ואין לו רישיון למכירת כרטיסים ציבוריים על פי חוק רישוי עסקים, דינו קנס כספי גבוה. החוק איפשר למשטרה להילחם בתופעת הספסרות, כאשר קודם לקבלת החוק לא הוגדרה הספסרות בכרטיסי מופעים כעבירה. ספקולציה (כלכלה) ספסרות מלחמה עידו אפרתי, השוק השחור של כרטיסים למשחקי ספורט משתולל, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2012 דיוויד סלע, מאבק עד חורמה במכת הספסרים, באתר ישראל היום, 23 בפברואר 2018 דייויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 6 ביולי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיליגול-טיראס טירספול

טיליגול טיראס-טירספול (ברומנית: Tiligul-Tiras Tiraspol) הייתה קבוצת כדורגל מולדבית מהעיר טירספול, בירת מחוז טרנסניסטריה שבמולדובה ששיחקה, בעונתה האחרונה, בליגה המולדבית הבכירה. הקבוצה פורקה בשנת 2009. עם הקמת הקבוצה, היא הייתה לקבוצה היחידה מהעיר טירספול, בירת מחוז טרנסניסטריה. בשנים 2001–2002 עברה קבוצת קונסטרוקטול קישינב לטירספול והפכה לפ.צ. טירספול וכן הוקמה קבוצת שריף טירספול, מה שהכפיל את מספר קבוצות הכדורגל המקצועניות בעיר פי שלושה. הקבוצה מעולם לא שיחקה בליגה הבכירה של ברית המועצות, אך בעונתה האחרונה, בשנת 1991 סיימה שנייה בליגת המשנה, מה שהיה גורם לעלייתה לליגה הבכירה, אך אז כאמור פורקה ברית המועצות וטיליגול לא זכתה לשחק בליגה זו. הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים, בגביע אירופה למחזיקות גביע, בעונת 1994/95, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לקבוצת אומוניה ניקוסיה הקפריסאית. המצב חזר על עצמו גם בעונה החולפת, כאשר הקב וצה הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פ.צ. סיון משווייץ. בעונת 1996/97, השתתפה הקבוצה לראשונה בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לדינמו מינסק מבלארוס. גם בעונה לאחר מכן השתתפה באותו המפעל, אך הודחה מול קבוצת נוישאנטל זמאקס משווייץ בסיבוב המוקדם. בעונת 1998/99 השתתפה הקבוצה בפעם השלישית בגביע אופ"א, אז הודחה שוב בסיבוב המוקדם מול קבוצת אנדרלכט הבלגית. הקבוצה השתתפה לאחר מכן בגביע האינטרטוטו, לראשונה בשנת 1999, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצה הפולנית פולוניה ורשה. בעונת 2001 חזרה הקבוצה לגביע האינטרטוטו, אז הדיחה בסיבוב הראשון את קבוצת קליפטונוויל מצפון אירלנד אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת טטבאניה מהונגריה. הקבוצה שיחקה בפעם האחרונה במפעל זה בעונת 2005, אז הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי הקבוצה הפולנית פוגון סזצין. מחזיקת הגביע המולדבי: 3 1993, 1994, 1995 פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
דייוויד בנואה

דייוויד בנואה (באנגלית: David Benoit; נולד ב-9 במאי 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. בנואה, יליד לפאייט שבלואיזיאנה, החל לשחק כדורסל בגיל צעיר. בעונת 1986/1987, החל בקריירת מכללות לאחר שהצטרף למדי אוניברסיטת טיילר ג'וניור ולאחר מכן, בעקבות יכולת מצוינת והתקדמות מקצועית, בנואה עבר בעונת 1988/1989 לליגת ה-NCAA, כשהצטרף לאוניברסיטת אלבמה. לאחר שתי עונות במדיה פתח בקריירה מקצועית, בקבוצה הספרדית, אוניקאחה מאלגה ולאחר עונה אחת, עבר לקבוצת ה-NBA, יוטה ג'אז. עבור הג'אז שיחק במשך חמש עונות וחצי, בהן ערך 366 הופעות וקלע בממוצע 8.7 נקודות. לאחר תקופה זו, שיחק במדי הניו ג'רזי נטס, לאחר שהועבר בעסקה תמורת כסף. לאחר מכן, בנואה הועבר מהנטס לאורלנדו מג'יק תמורת בחירת דראפט עתידית בסיבוב השני וכסף. בסיום העונה עזב בנואה את המג'יק. בנואה חזר לאירופה, לאחר ששיחק מספר שנים ב-NBA. הוא הצטרף למכבי תל אביב והיה שותף לזכיית הקבוצה בדאבל. האירוע הזכור ביותר מתקופתו בישראל הוא הקטטה האלימה שפרצה בין בנואה לבין מוטי דניאל, שחקנה של מכבי ראשון לציון דאז, במהלך משחק בין הקבוצות. בסיום העונה עזב בנואה את ישראל ושב לשחק במדי יוטה ג'אז. מעונת 2001/2002, שיחק בנואה במספר קבוצות מסין ומיפן (למעט עונה אחת ביוטה סנוברס) עד לפרישתו בשנת 2007. בנואה זכה באליפות אחת ובשני גביעים במהלך תקופה זו במערב התיכון. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA אמיר בוגן, דייויד בנואה נזכר בקטטה עם מוטי דניאל: זה רודף אותי, באתר ynet, 4 בינואר 2008
קוף עכביש שחור-ראש

קוף העכביש שחור-ראש (שם מדעי: Ateles fusciceps) הוא מין במשפחת קופי עכביש השייכת לתת הסדרה קופים רחבי אף. בית גידולו באמריקה הדרומית והמרכזית. הוא מצוי בקולומביה, אקוודור ופנמה. נחשב בעבר לתת-מין של קוף עכביש שחור יד. פרוותם שחורה. קוף העכביש חום-ראש חי ביערות טרופיים וסובטרופיים לחים שגובהם הוא בין 100 ל-1,700 מטר מעל פני הים. הוא חי בצפיפות אוכלוסין של 1.2 קופים לקמ"ר. לקוף העכביש חום-הראש גוף חום או שחור וראש חום, ומכאן שמו. קוף העכביש הקולומביאני שחור כולו וסנטרו לבן מעט. קופי העכביש חומי-הראש הם מהגדולים יותר שבקופים רחבי האף. אורך הראש והגוף, לא כולל הזנב, הוא בדרך-כלל בין 393 ל-538 מילימטר. אורכו של הזנב המאחז הוא בין 710 ל-855 מילימטר. הזכרים שוקלים, בממוצע, 8.89 ק"ג והנקבות שוקלות 8.8 ק"ג. משקלו של המוח הוא 114.7 גרם. קוף זה, כרוב בני משפחתו, הוא שוכן יערות ופעיל יום. הוא נע על ידי התנדנדות מענף לענף או על ידי טיפוס. בזמן ההזדווגות, הנקבה תהיה עם הזכר עד שלושה ימים, או שהיא תזדווג עם זכרים אחרים. ההזדווגות מתרחשת פנים מול פנים ונמשכת בין 5 עד 10 דקות. תקופת ההיריון היא בין 226 עד 232 יום. העולל רוכב על גב אמו למשך 16 שבועות ונגמל בגיל 20 חודשים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 51 חודשים; הזכרים בגיל 56 חודשים. הנקבות יולדות כל 3 שנים. קוף זה מסווג בסכנת הכחדה חמורה על ידי ארגון השימור העולמי בגלל אובדן אוכלוסייה מוערך של יותר מ-80% מהאוכלוסייה במשך 45 שנה, בגלל ציד והסגת גבול אנושית לטווח תפוצתו. קופי עכביש שחורי ראש חיים בשבי עד 24 שנים. במין שני תת-מינים: קוף עכביש חום-ראש (Ateles fusciceps fusciceps) - אקוודור. קוף עכביש קולומביאני (Ateles fusciceps fusciceps) - דרום-מערב קולומביה עד מזרח פנמה. מדיה וקבצים בנושא קוף עכביש שחור-ראש בוויקישיתוף קוף עכביש שחור-ראש, באתר ITIS (באנגלית) קוף עכביש שחור-ראש, באתר NCBI (באנגלית) קוף עכביש שחור-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוף עכביש שחור-ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוף עכביש שחור-ראש, באתר GBIF (באנגלית) קוף עכביש שחור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
דלקת מפרקים זיהומית

דלקת מפרקים זיהומית (באנגלית: Septic arthritis) היא זיהום של מפרק. באופן כללי, דלקת מפרקים יכולה להיות זיהומית או שאינה זיהומית. במרבית המקרים דלקת מפרקים אינה זיהומית - מצב של דלקת מפרקים ניוונית למשל. דלקת מפרקים זיהומית נוצרת כתוצאה מזיהום על ידי גורמים שונים - חיידקים, פטריות ונגיפים שונים. בנוסף, יכולה להתפתח דלקת מפרקים שאינה זיהומית (“סטרילית") כתוצאה מזיהום במקום אחר בגוף כגון דרכי השתן או המעיים (דלקת פרקים ריאקטיבית או תסמונת ריטר). דלקת מפרקים זיהומית עלולה להתפתח על רקע של דלקת מפרקים לא זיהומית, מחלות רקע כגון סוכרת, דיכוי חיסוני וכדומה, לרבות מצבים של דלקת העצם: הגורם העיקרי לדלקת מפרקים זיהומית הוא זיהום על ידי החיידק מהמין Staphylococcus aureus, אם כי יכולים להיות מעורבים חיידקים מסוגים אחרים כגון Streptococcus. מחלת הזיבה עלולה לגרום אף היא לפגיעה מפרקית במסגרת הזיהום המפושט של מחלת הזיבה. נשיכות - נשיכות על ידי בני אדם הן מסוכנות יחסית מאחר שהפלורה בפה עשירה בחיידקים, אשר יכולים לחדור ישירות לחלל המפרקי - בעיקר החיידק Eikenella corrodens (שעלול לגרום בנוסף גם לאנדוקרדיטיס). נשיכות של כלבים מסוכנות פחות אולם נשיכות חתולים מאופיינות בזיהומים (בפרט, החיידק Pasterella multocida). וירוסים שונים עלולים להביא גם הם לדלקת מפרקים זיהומים, כגון נגיף האדמת, חזרת ועוד. מחלת ליים מאופיינת אף היא בזיהום מפרקי כתוצאה מהדבקה זואונוטית. העצמות המשתתפות במפרק עטופות על ידי נוזל סינוביאלי אשר נמצא בין שתי שכבות של קרום סינוביאלי המקופל לתוך המפרק ועוטף את העצמות עצמן. זיהום במפרק משמעותו זיהום של הקרום הסינוביאלי ושל הנוזל הסינוביאלי. דלקת מפרקים זיהומית נוטה להתפתח דרך הדם (מנגנון המטוגני) - החיידקים חודרים בקלות יחסית לקרום הסינוביאלי, היות שהוא נטול ממברנה בזאלית ומאד עשיר בכלי דם. בנוסף לכך, חיידקי הסוג Staphylococcus מכילים חלבונים שיכולים להתחבר לסיאלופרוטאין (חלבון שנמצא במפרקים) ולשחרר פרוטאזות שפוגעות בסחוסים ובקרום הסינוביאלי. המחלה יכולה להיות מלווה בחום (במרבית המקרים), כאשר במרבית המקרים הפגיעה היא רק במפרק אחד (השכיח ביותר- מפרק הברך ולאחריו מפרק הירך). דלקת במפרק גורמת להגבלה של התנועה במפרק ולכאבים קשים. פגיעות מסוימות אופייניות לחיידקים מסוימים- כך למשל, פגיעה במפרקי האצבעות אופיינית לזיהום בשחפת, זיבה, או פגיעה ויראלית, זיהום חריף במפרק העצה והכסל הוא לרוב כתוצאה מחיידקי Staphylococcus או Streptococcus. בבדיקות דם, בעיקר אצל ילדים, ניתן לזהות שקיעת דם מוחשת ולויקוציטוזיס. בבדיקה של הנוזל הסינוביאלי (ניקוז הנוזל) ניתן לזהות נוזל מוגלתי אשר תומך בתהליך זיהומי. ספירת התאים הלבנים תהיה גבוהה (מעל 50,000 תאים לממ"ק) כש-75% יהיו נויטרופילים. האבחנה המדויקת ביותר היא על ידי לקיחת תרבית - תרבית דם ותרבית מהנוזל הסינוביאלי עצמו. לעיתים לוקחים תרביות נוספות מאזורים אחרים בגוף (בעיקר במידה ומדובר בזיבה שאז תרבית סינוביאלית לאו דווקא תצביע על הגורם). מבחינת בדיקות הדמיה, יש קושי באבחנה בשלב המוקדם, אולם בהמשך ניתן לראות הרס של העצם במידה וקיים. בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת תאפשר לזהות אזורים הרוסים בעצם ובנוזל המפרקי ובדיקת MRI יכולה להדגים באופן טוב תהליכים של דלקת מפרקים. הטיפול הוא סיסטמי, על ידי מתן אנטיביוטיקה, ובנוסף ניקוז של המפרק. אצל ילדים הפרוגנוזה היא יחסית טובה - אולם בכרבע מהם נותרת מגבלה כלשהי בתנועה המפרקית. אצל מבוגרים לעומת זאת קיימת מגבלה מפרקית בכמחצית מהמקרים. מדיה וקבצים בנושא דלקת מפרקים זיהומית בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צחוק הגורל

צחוק הגורל (ברוסית: Ирония судьбы, или С лёгким паром!‎, "אירוניה סודבי, אילי סְ לוֹחְקִים פַּארוֹם!) הוא סרט טלוויזיה סובייטי מסוגת דרמה קומית שבוים על ידי אלדר ריאזנוב וצולם בשנת 1975 באולפני הקולנוע המוסקבאיים הוותיקים 'מוספילם'. התסריט לסרט, שנכתב על ידי אמיל ברגינסקי (Браги́нский) וריאזנוב, מבוסס בחופשיות על מחזהו של ריאזנוב (1971) "פעם בערב השנה החדשה" (ברוסית: Однажды в новогоднюю ночь). הסרט, המשלב סיפור אהבה ודרמה, מוקרן באופן מסורתי מדי שנה בערב השנה החדשה ברוסיה ובמדינות נוספות מברית המועצות לשעבר. ציטוטים רבים מהסרט הפכו ל"משפטי מפתח" בשפה הרוסית. "צחוק הגורל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צחוק הגורל", באתר נטפליקס "צחוק הגורל", באתר AllMovie (באנגלית) "צחוק הגורל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צחוק הגורל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תמונות מהסרט (ברוסית) "С лёгким паром" (סְ לוֹחְקִים פַּארוֹם; מילולית: "עם אדים קלים") הוא ביטוי רוסי ייחודי, הנאמר לאדם היוצא מרחצה בסאונה או באמבטיה (ניתן בערך לתרגום כ"אמבטיה נעימה"). ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סידאדה וליה

סידאדה וליה (פורטוגזית Cidade Velha או Sidadi בניב המקומי) היא עיר קטנה בדרום האי סנטיאגו בכף ורדה, השוכנת כ-15 ק"מ מערבית לבירה פראיה. היא נמצאת במקום בו ואדי קצר באורך של כארבעה קילומטרים מנקז את הרמה שבמרכז האי, ונשפך אל האוקיינוס האטלנטי. מסיבה זו נופה של העיר מעט ירוק יותר מהנוף הצחיח המאפיין את האיים. העיר היא העתיקה באיים, ועד 1770 שימשה כבירתם הראשונה. שמה הראשון היה "ריביירה גראנדה" (Ribeira Grande - "עמק גדול"), אך הוא שונה כדי להימנע מבלבול עם עיר נוספת באיי כף ורדה, הנושאת את אותו שם. בשנת 2009 מנתה אוכלוסיית העיר כ-1,400 תושבים. ב-2009 הוכרזה העיר כאתר המורשת העולמית הראשון במדינה, וזאת בזכות השרידים הקולוניאלים שבה. האיטלקי אנטוניו דה נולי (Antonio da Noli) ייסד במקום את היישוב הראשון באיי כף ורדה בשנת 1462. מתיישבים ממדיירה הובאו ליישוב החדש, וחשיבותו עלתה בשנת 1466 כאשר הוענק לו מונופול על סחר העבדים. העבדים הובאו אל ריביירה גראנדה מסיירה לאון ומגינאה ביסו, ונשלחו ממנה הלאה לברזיל ואל האיים הקריביים. העמק בו שוכן היישוב שימש כבית מאסר טבעי, והעבדים הוטבלו בכנסייה המקומית שהוקמה בשנת 1495, במטרה להעלות את ערכם. וסקו דה גמה עצר בריביירה גראנדה בדרכו להודו בשנת 1497, וכך עשה גם כריסטופר קולומבוס במסעו השלישי לאמריקה בשנת 1498. ב-1532 נקבע היישוב כמקום מושבו של בישוף, וב-1572 זכה למעמד של עיר. סר פרנסיס דרייק תקף את העיר בשתי הזדמנויות ב-1585 וב-1586, אך העיר שמרה על חשיבותה, וב-1593 נבנתה על הרמה שבעורפה המצודה המלכותית של פיליפוס הקדוש. העיר איבדה את מעמדה לאחר שבשנת 1712 נבזזה ונהרסה על ידי צרפתים, וב-1770 נקבעה בירת האיים בפראיה הסמוכה. המצודה המלכותית של פיליפוס הקדוש (Forte Real de São Filipe או Fortaleza Real de São Filipe) משקיפה על העיר ממרומי רמה בשם זה, והיא שוכנת בגובה של 120 מטר מעל פני הים. במאה השנים הראשונות לקיומו, לא נזקק היישוב המבודד בלב האוקיינוס האטלנטי להגנה, אך לאחר שהותקף על ידי סר פרנסיס דרייק, בשנים 1585-1586, התעורר הצורך בהקמת מבנה מבוצר. עבודות ההקמה החלו ב-1587 והסתיימו ב-1593. המצודה נהרסה בידי הצרפתים ב-1712, אך הוקמה מחדש במחצית השנייה של המאה ה-18. היא חודשה ב-1968, 1970 וב-1999, ובין היתר נחשפו קירות בתי המגורים ששכנו בה. צורתה של המצודה כשל טרפז, אורכה המרבי 100 מטרים ורוחבה המקסימלי עומד על 70 מטרים. בצידה המזרחי והמערבי נבנו שני מגדלי שמירה (בסטיונים) בצורת מחומש מושלם, ומצפון ומדרום שני בסטיונים חלקיים. חומות המצודה עשויות מאבן, והשער הראשי קבוע בצד הדרום-מערבי הפונה אל העיר. הסברה היא כי במצודה ניצבו תשעה תותחים. בחלקה הדרומי של רחבת המצודה שוכן בית המפקד ומולו קפלה המוקדשת לגונסאלו הקדוש (São Gonçalo). במרכז הרחבה נחפרה באר וסביבה ניצבים מחסני הנשק ואבק השרפה (בצד הדרום-מזרחי) ורובעי המגורים (בצד המערבי). הכנסייה שהוקדשה לגבירתנו של הרוזרי (Nossa Senhora do Rosário) הוקמה בשנת 1495 בסגנון גותי מנואליני. כנסייה זו עדיין פעילה כיום. הקתדרלה (Sé Catedral) הוקמה בין 1555 ל-1693, אך שנים ספורות לאחר מכן הוחרבה על ידי הצרפתים, וחורבותיה נמצאות במרכזה של העיר. מנזר פרנציסקוס הקדוש (Convento de São Francisco) הוקם באמצע המאה ה-17, אך גם הוא נהרס באופן חלקי בשנת 1712. על חוף האוקיינוס במרכז העיר, ניצב עמוד אבן מונומנטלי המכונה "פלוריניו" (Pelourinho), והוא העתיק באיים. כנסיית גבירתנו של הרוזרי מבנה בעיר הפלוריניו מתקן עתיק לזיקוק סוכר מראה המצודה מהעיר מצודת פיליפוס הקדוש מדיה וקבצים בנושא סידאדה וליה בוויקישיתוף citypopulation
שושתר

שושתר (בפרסית: شوشتر) היא עיר מבוצרת עתיקה בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן. היא שוכנת על גדות נהר כארון, כ-90 ק"מ מצפון לעיר אהווז. בשנת 2006 התגוררו בעיר כ-73,000 תושבים. המערכות ההידראוליות ההיסטוריות שנבנו כדי לספק מים לשושתר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2009. שושתר נזכרה בשם "שורקוטיר" (Šurkutir) בכתובת שנמצאה בפרספוליס, והקמתה מתוארכת לפחות לתקופת דריווש הראשון במאה ה-5 לפנה"ס. גם מקורו של השם הנוכחי בתקופה זו - משמעותו "טובה משוש" או "גדולה משוש", והוא מתייחס לעיר שושן (בפרסית "שוש"). כבר בתקופת הממלכה האחמנית נחפרו בשושתר תעלות מים, שירשו מערכות עילמיות מוקדמות יותר, והיא נודעה כמרכז חקלאי. העיר שכנה על דרך המלך הפרסית, בין שושן לפרספוליס, ובמקום זה בחר אלכסנדר הגדול לחצות את נהר כארון בשנת 331 לפנה"ס. שושתר שמשה כבירת הקיץ של שליטי האימפריה הסאסאנית, ובצידה המזרחי, המערבי והדרומי נבנו שערים וגשרים. בשנת 260 הביס המלך הסאסני שאפור הראשון את הקיסר הרומי ולריאנוס. הוא שבה אותו יחד עם מספר גדול של חיילים רומים, והשתמש בהם להקמת גשר שאדורוואן הרומי על נהר כארון. הגשר שאורכו 550 מטר ואשר נודע כ"גשר הקיסר", שימש גם כסכר, וזהו הגשר הרומי המזרחי ביותר עליו ידוע. הגשר נפגע מספר פעמים בשיטפונות ושופץ לאורך השנים, אך במועד בלתי ידוע, לפני המאה ה-20, פסק השימוש בו ומצבו התדרדר. עם הקמת הגשר נוצר מאגר מים, ונחפרו שתי תעלות המים הגדולות סביב העיר, שהייתה לאי בלב הנהר. אחת התעלות, תעלת גרגאר, פעילה גם כיום; ומהתעלה האחרת, תעלת דריון, שייתכן שנחפרה לראשונה כבר בתקופת דריווש הראשון, נותרו רק שרידים, חלקם שופצו במאה ה-20. בד בבד עם חפירת שתי התעלות הראשיות, הוקמה מערכת של מבנים נוספים שכללה סכרים וגשרים נוספים, מנהרות, בריכות, טחנות מים, מפלי מים מלאכותיים, מערכות הידראוליות ונקודות למדידת גובה המים. מערכת התעלות התת-קרקעיות הובילה את מי הנהר אל מאגרים ואל בתי העיר, ומים אלה שמשו לצרכים ביתיים, להשקיה ולאגירה בעת מלחמה. סביב העיר התפתחו מספר ענפי חקלאות, אשר נסמכו על שפע המים באזור, והענפים העיקריים היו גידול קנה סוכר וניטעת פרדסים. המערכת גם שמשה את הערבים לכיבוש העיר לאחר מצור של שנתיים בעשור השלישי של המאה ה-7. בסוף העת העתיקה התפתח בשושתר מרכז נוצרי מוקדם חשוב. המערכות ההידראוליות בעיר תוחזקו גם בתקופת האימפריה הספווית, ואף הורחבו. עם זאת, חומות העיר נהרסו לקראת סוף התקופה הספווית, ומערכת הובלת המים התדרדרה במהלך המאה ה-19. עימה ירדה חשיבותה של העיר כמרכז חקלאי. שרידי מפעל המים בעיר נראים היטב סביב שושתר ומתחת לחלק מבתי העיר, ובזכותו היא הוכרה בשנת 2009 כאתר מורשת עולמית. העיר זכתה לסיוע ממשלתי החל בשנת 1973. מצבה השתפר במידת מה, ומפעל המים שלה מספק מי השקיה לשטח של 400 קמ"ר בסביבתה. בצידו הצפוני של הנהר הוקם רובע מתוכנן אשר זכה לשם "שושתר החדשה", ובין שני חלקי העיר הוקם גשר. הרובע החדש נועד לשכן פועלים אשר חידשו את גידול ועיבוד קנה הסוכר באזור, ולהעניק לעיר כולה תנופת פיתוח. בנייתו החלה בשנת 1976 ותוכננה להסתיים בחמישה שלבים בשנת 1985, אך המהפכה האיראנית בשנת 1979 גרמה לעצירת הפיתוח באופן זמני. מדיה וקבצים בנושא שושתר בוויקישיתוף שושתר באתר Livius אודות שושתר החדשה UNESCO registers Iran's Shushtar water system אתר ובו תמונות רבות של העיר תמונות מהעיר שושתר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אותיות המייצגות עיצור שפתי-שיני חוכך קולי (/IPA:/v; כמו ב רפה): וא (בערבית: ڤاء) – אות חיצונית לאלפבית הערבי, שנוספה (כוואריאנט של פא) כדי לייצג עיצור זה במילים משפות זרות В – האות השלישית באלפבית הקירילי סיומות אינטרנט לאומיות (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות מתחם (domain name): .ve – סיומת אתרי אינטרנט הרשומים בוונצואלה .va – סיומת אתרי אינטרנט הרשומים בקריית הוותיקן אחר: ואה – נהר בסלובקיה וֶה (מקדש) – סוג של מקדש אשר שימש בדת הנורדית וָה (עם) (בסינית: 佤族; בפין-יין: Wǎzú) – קבוצה אתנית החיה בסין ובבורמה