laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרסוכוס

פרסוכוס (שם מדעי: Parasuchus; מלטינית: "קרוב לתנין") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הדיאפסידה שחי בטריאס לפני 222.5-212 מיליון שנה מזמננו. מאובני הזוחל התגלו במאדהיה פרדש ואנדרה פרדש שבהודו. למרות מראהו הוא לא היה קרוב לתנין או לאף זוחל מודרני אלא השתייך לסדרה הנכחדת פייטוזאורים. ליצור התגלה מין אחד שהתבסס על שני מאובנים שנמצאו ב-1885 בהודו. בתוך בטנו של אחד מהם נמצאו שרידי זוחל מסוג Malerisaurus שנטרף או נאכל. במשך זמן רב הסוג Paleorhinus, שמאובניו נמצאו באירופה ואמריקה הצפונית, אוחד עם סוג זה וכיום רואים בו רבים טקסון מוטל בספק. עם זאת כמה חוקרים רואים ב-Paleorhinus סוג נפרד. זוחל זה הגיע לאורך 2.5 מטר, הגיע לגובה 35 סנטימטר והגיע לשקל 50-100 קילוגרם. מבנה לסתותיו הזכיר לסתות של גאביאל עם שיניים מובלטות מהלסת והחלק הקדמי של הלסת העליונה בלט כלפי מעלה, בצורה שנועדה לעזור לו לנשום במים. ככל הנראה היה לו ציפוי שריון דומה לזה של התנינים הקיימים. על פי מבנה שיניו תנין זה היה אוכל דגים בדומה לגאביאל אך גם גיוון בזוחלים שהתקרבו למים כמו ארכוזאורים קטנים ואף דינוזאורים קטנים, להם הוא ארב במימי אגמים ונהרות בסוף הטריאס. אויביו היו תנינאים גדולים כמו הפוסטוסוכוס וייתכן שגם כמה תרופודים גדולים. מדיה וקבצים בנושא פרסוכוס בוויקישיתוף פרסוכוס, באתר GBIF (באנגלית)
הקולגיום הלאומי של מקסיקו

הקולגיום הלאומי של מקסיקו (בספרדית: Mexico Colegio Nacional) הוא אקדמיה לשם כבוד שנוצרה במקסיקו בצו נשיאותי בשנת 1943 על מנת שתכלול את האישים הבולטים של המדינה, אנשי רוח, אמנים ומדענים. החברות בו היא לכל החיים ומקנה הוקרה מיוחדת. חברי הקולגיום הלאומי מוזמנים לפרקים להרצות בתחומם במסגרת קורסים וסמינרים. אין לבלבל עם El Colegio de Mexico, מכללת מקסיקו, שהיא בית ספר גבוה לחינוך ולמחקר. הקולגיום הלאומי הוקם ב-8 באפריל 1943 במטרה לקדם את התרבות והמחקר של מקסיקו בתחומים שונים. המוטו של הארגון הוא Libertad por saber (חירות למען הידע) וסמלו הוא נשר המוכן לעוף (המסמל חופש החשיבה) ומעל - שמש לוהטת (המסמלת חוכמה) צו הקמת הקולגיום שנחתם על ידי נשיא מקסיקו באותה תקופה, הגנרל מנואל אבילה קמאצ'ו (1946-1940), הגביל את מספר חבריו לעשרים בלבד. הם היו אמורים להרצות במושב הרשמי של הארגון החדש במקסיקו סיטי. בשנת 1971 העלה הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס את מספר חברי הקולגיום לארבעים והרשה להם שירצו וילמדו גם במקומות מחוץ לעיר הבירה. מעל גיל 70 הם פטורים מחובת ההרצאות, אם זה מבוקשם. אנשים שהתאזרחו במקסיקו יכולים להתקבל לקולגיום אם עברו עשר שנים מאז התאזרחותם. בשנת 1995 הנשיא ארנסטו סדייו תיקן את הכללים בכך שאיפשר לכל אזרח מקסיקני להתקבל למוסד זה, בלי קשר לוותק אזרחותם. מושב הקולגיום הוא בניין שבו שכן עד שנת 1863 בית שהתשייך למנזר לה אנסניאנסה (La Enseñanza). אחרי הרפורמות שהביאו לסגירת המנזר, הוא הפך להיכל המשפט. מאוחר יותר הוא חולק בין הארכיון הנוטריוני הלאומי ולקולגיום הלאומי. הבניין נראה כמו היום החל משנת 1871. בימי הנשיא לאסרו קארדנס הוא שימש את תנועת הנוער הסוציאליסטי המאוחדת. הכניסה הראשית לבניין הוא מרחוב לואיס גונסלס אוברגון בין הרחובות ארגנטינה וברזיל. כניסה זו הייתה בעבר הכניסה האחורית של המנזר. לבית בחזית שלוש קומות והוא מכוסה באבן מקומית "טסונטלה" (tezontle), שהיא אבן וולקנית, אדומה ונקבובית. הדלתות, החלונות והמרפסות ממוסגרות באבן אפורה-לבנה הקרויה "צ'ילוקה". החלונות והמרפסות מצוידות במעקות וסורגי ברזל. הכניסה הראשית מובילה דרך אולם כניסה לפאטיו מרכזי. בקומת הקרקע של הפאטיו ישנן פילסטרים ובקומה העליונה -עמודים. החלל החשוב ביותר בבניין הוא אולם האספה, שבו מתקיימים דיונים, מתארגנים טקסי הקבלה של חברים חדשים וכנסים בתחומים השונים. הבניין מאכסן אוסף של תשעה מזבחים מוזהבים מסוף המאה ה-17, הגדול ביניהם מוקדש למרים אם ישו, במעמד "הגבירה הקדושה של העמוד". בין הציורים המוצגים בהם נמצאים "עליית מרים" ו"הבתולה של האפוקליפסה" שניהם מאת אנדרס לופס משנת 1779. חברים מייסדים (1943) אלפונסו רייס, סופר ודיפלומט, דייגו ריברה, צייר ויוצר ציורי קיר חוסה וסקונסלוס, סופר ופילוסוף חוסה קלמנטה אורוסקו, צייר ויוצר ציורי קיר קרלוס צ'אבס, מלחין ואחרים. אוקטביו פס, משורר וסופר, חתן פרס נובל לספרות קרלוס פואנטס, סופר אלפונסו גרסיה רובלס, משפטן אדוארדו מאטה, מלחין ומנצח לואיס רודריגס, אסטרונום רופינו טאמאיו, צייר ואחרים מריו חוסה מולינה, חתן פרס נובל לכימיה (1995) לינדה רוסה מנסנייה, ארכאולוגית ואחרים מדיה וקבצים בנושא הקולגיום הלאומי של מקסיקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקולגיום הלאומי של מקסיקו
סינהלית

סינהלית (සිංහල, סינהלה) היא שפה המדוברת בפי הסינהלים המרכיבים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסרי לנקה עם כ-70% מהאוכלוסייה ואחת השפות הרשמיות במדינה. השפה משתייכת לענף השפות ההודו-אריות ממשפחת השפות ההודו-אירופיות. סינהלית מדוברת בפי 19 מיליון בני אדם בסרי לנקה, מתוכם 16 מיליון דוברים אותה כשפת אם. היא הפכה לשפה בעלת מעמד רשמי יחד עם טמילית לאחר חוקה שתוקנה ב-1987 הקובעת כי שתיהן תהיינה השפות הרשמיות במדינה. שמה של השפה נגזר מהמילה הסנסקריטית "סימהה" सिंह (אריה), ככל הנראה בשל מקורות המעידים כי אריות שפעו אז באי. טמילית סרי לנקה מדיה וקבצים בנושא סינהלית בוויקישיתוף סינהלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איינדה (סרט)

איינדה (באנגלית: Ayanda) הוא סרט דרמה רומנטית דרום אפריקאי משנת 2015, שבוים על ידי שרה בלצ'ר ונכתב על ידי טריש מלון. הסרט מספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת שמוכנה לעשות הכל כדי שלא יסגרו את המוסך של אביה שנפטר. הסרט הוקרן לראשונה בשם "Ayanda and the Mechanic" ("איינדה והמכונאי") בפסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס אשר התקיים ב-13 ביוני 2015. בנובמבר 2015, הסרט הופץ על ידי חברת ARRAY. אורך הסרט הוא כ-105 דקות, ושפתו היא אנגלית. הסרט היה מועמד למספר פרסים וזכה בכמה מהם. הסרט מתרחש בדרום אפריקה, ומספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת אשר עובדת במוסך של אביה שנפטר. כאשר אמה והחבר הכי טוב של אמה אומרים לה שהם צריכים למכור את המוסך, איינדה לא מוכנה לכך, עקב הזיכרונות שיש לה ממנו על אביה. איינדה מתחייבת להציל את העסק, בכך שתשפץ מכוניות ישנות בעזרת שני מוסכים נאמנים. הסרט בוחן את המאמץ של איינדה, ואת הרצון שלה לשמור על המוסך של אביה. פולו מוגובאני – איינדה אוקייצ'וקו אוקייג'ה – דוד נתחי מושש – דורותי קנת' נקוסי – זאמה תומאס גומד – זום ג'אמטה מאמאבולו – לנקה עם הפצת הסרט, הסרט קיבל ביקורות טובות, בנוסף הסרט זכה בציטוט מיוחד מהשופטים של פסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס. "איינדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איינדה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איינדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Ava DuVernay’s AFFRM Rebrands as ARRAY, Acquires 2 Films, נכתב על ידי Todd Cunningham, באתר "the wrap", ב-8 בספטמבר 2015
איינדה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איינדה (סרט) (Ayanda) – סרט קולנוע דרום־אפריקאי משנת 2015 אישים ששם משפחתם איינדה (Allende) איגנסיו איינדה – גנרל מקסיקני, מגיבורי מלחמת העצמאות של מקסיקו סן מיגל דה איינדה – עיר במדינת גואנחואטו במקסיקו, קרויה על שמו איזבל איינדה – סופרת צ׳יליאנית סלבדור איינדה – נשיאהּ השלושים של צ׳ילה
בית המכס התחתון

בית המכס התחתון הוא מבנה במורדות המערביים של רמת הגולן, כ-300 מטר מגשר בנות יעקב. שימש בראשיתו כחאן לאירוח שיירות שנעו לאורך דרך הים, כנקודת גבול בין צרפת ובריטניה (לפי הסכם סייקס–פיקו) וכמוצב בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן. מאז סיום מלחמת ששת הימים המקום נטוש ומוזנח על אף היותו אתר היסטורי. בית המכס התחתון ממוקם על דרך הים העתיקה שהובילה עוברי אורח וסוחרים בין מצרים וסוריה. המבנה הוקם בסמוך לגשר בנות יעקב שהיה אחד מהמעברים הבודדים על גבי נהר הירדן והיה קיים עוד מהתקופה הרומית. באמצע המאה ה-15 הקימו הממלוכים חאן כ-300 מטר ממזרח לגשר שבנו מעל הירדן. החאן החד קומתי נבנה מאבני בזלת מקומיות ושימש את העוברים בדרך המלך. החאן שימש בתפקידו גם בתקופה העות'מאנית. בסוף המאה ה-19 בנו הטורקים חאן נוסף, בן שתי קומות, מדרום לחאן הממלוכי. בנייה זו נעשתה עם אבן נארי שהובאה ממחצבות באזור. בתקופה זו כונה המקום "ח'אן ג'יסר בנאת יעקוב". בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה התנהל במקום קרב גשר בנות יעקב בין הטורקים הנסוגים וצבאות בריטניה התוקפים. לקראת הקרב ביצרו הטורקים, בראשות אוטו לימן פון זאנדרס, קו הגנה לאורך מורדות הגולן מגשר בנות יעקב עד החולה. במסגרת זו הציבו בבית המכס התחתון ובחצר המקיפה אותו עמדות מקלעים. בתאריכים 27 ו-28 בספטמבר 1918 פרצו הבריטי את קו ההגנה הטורקי וכבשו את המקום. לאחר מלחמת העולם הראשונה מומש הסכם סייקס–פיקו ומדרונו המזרחי של הירדן הפך לקו הגבול בין בריטניה וצרפת. בריטניה הקימה נקודת מכס ובדיקת סחורות מול משטרת ראש פינה וייתכן שהצרפתים הקימו תחנת מכס זמנית בחאן שבקרבת הגשר אם כי אין לכך עדות ברורה וייתכן והשם בית המכס התחתון הוא שיבוש שנוצר עקב קיום מבנה נמוך מבית המכס העליון. לאחר מלחמת העצמאות עבר המקום לידי צבא סוריה שהפך אותו לעמדה ולנקודת מעבר גבול. בתחילת מלחמת ששת הימים נכבש המקום על ידי חיילי משמר הגבול. מאז סיום המלחמה לא נעשה שימוש באתר ולא נעשו בו פעולות שימור ושיקום והוא עומד בשיממונו. השטחים שמסביב לאתר מסומנים כשדות מוקשים. ב-1986 הוגשה תוכנית להפיכת המקום לאכסניה וחוות סוסים אולם מאז 1990 אין התקדמות בתכנון. בית המכס העליון קרב גשר בנות יעקב מדיה וקבצים בנושא בית המכס התחתון בוויקישיתוף בנות יעקב, ח'אן באתר "מפה" (הקישור אינו פעיל) בית המכס התחתון באתר "עמוד ענן" בית המכס התחתון, סרטון באתר יוטיוב, עריכה: צחי שקד ההערכה היא שהחאן הוקם ב-1440 לספירה בקרבת הגשר הקדום שהוקם מצפון לגשר בנות יעקב הנוכחי שמעון אילני, צבי מינסטר, אבני בנייה מתצורת גדות בעמק החולה - מסורת בנייה בת אלפי שנים, משרד התשתיות הלאומיות - המכון הגאולוגי, אוקטובר 2009, עמוד 6 המחצבה הקרובה ביותר נמצאת ייד מצד עתרת שמדרום לגשר בהמשך הקימה צרפת את בית המכס העליון ותחנת הגבול והמכס עברה לשם דוד גורן, סיור "הכומתות הירוקות" עבר ללא תקלות, על המשמר, 5 במרץ 1968 מג"ב במלחמת ששת הימים באתר "משטרת ישראל" אכסניה וחוות סוסים, בית המכס התחתון באתר "מידע תב"ע"
הארמייה השלישית (ברית המועצות)

הארמייה השלישית (ברוסית: армия ‏я‏-3) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור ויטבסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. לאחר פלישת הורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור הורדנה. בסוף יוני, בעקבות קרב ביאליסטוק-מינסק היא למעשה הפסיקה להתקיים. אומנם מפקדה וסילי קוזנצוב עם חלק מהיחידות הצליח לצאת מהכיתור. ב-1 באוגוסט 1941 הארמייה השלישית הוקמה מחדש. היא השתתפה בקרב סמולנסק ונחלה תבוסה. באוקטובר-נובמבר 1941 היא השתתפה בקרב מוסקבה. לאחר מכך יחידות הארמייה השלישית עסקו בעיקר במגננה על העמדות. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה בקרב קורסק והתקדמה עד לגבול בלארוס הסובייטית. בשנת 1944 יחידות הארמייה השתתפו במבצע בגרטיון והגיעו לגבול פולין. בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל 1945 היחידות עברו לגרמניה וסיימו את המלחמה באזור מגדבורג. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה פורקה והמטה שלה היה בסיס להקמה מחדש של המחוז הצבאי מינסק. וסילי קוזנצוב ספטמבר 1939 - אוגוסט 1941 יעקב קרייזר אוגוסט 1941 - דצמבר 1941 פיוטר פשניקוב דצמבר 1942, נהרג בקרב פאבל באטוב דצמבר 1942 - פברואר 1942 פיליף ז'מצ'נקו פברואר 1942 - מאי 1942 פאבל קורזון מאי 1942 - יוני 1943 אלכסנדר גורבטוב יוני 1943 - יולי 1945 הארמייה השלישית באתר samsv (ברוסית)
דודג' אספן

דודג' אספן (באנגלית: Dodge Aspen) היא מכונית משפחתית גדולה המוגדרת כמכונית קומפקטית אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1975–1980. דגמי "דודג' אספן" יוצרו בארצות הברית, מקסיקו וקולומביה. 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה 4 דלתות - סטיישן 3.7 ליטר 5.2 ליטר 5.9 ליטר "דודג' אספן", שנת 1977 - סטיישן "דודג' אספן" - סטיישן "דודג' אספן", קופה, דגם "SE", שנת 1976 - מבט לתא הנהג "דודג' אספן", קופה "דודג' אספן" - קופה דודג' אספן" קופה דגם "R/T" "דודג' אספן" - סדאן "דודג' אספן" - סדאן, שנת 1977 קרייזלר דודג' דודג' דארט דודג' Aries מדיה וקבצים בנושא דודג' אספן בוויקישיתוף דודג' אספן, סרטון באתר יוטיוב דודג' אספן, סרטון באתר יוטיוב דגמי Plymouth Volare, Dodge Aspen, and Chrysler LeBaron / ראו "דודג' אספן" allpar.com/model/aspen Chrysler Corporation: 'Aspen Engineering. For release: Sunday, September 28, 1975' Lenzke, James T.; Lee, John Martin, eds. (2000). Standard Catalog of Chrysler 1914–2000. Krause Publications. ISBN 978-0-87341-882-9. "דודג' אספן" סדאן cargurus.com/Cars/1980-Dodge-Aspen "דודג' אספן" קופה allpar.com/model/aspen
סטיבן קובי

סטיבן ריצ'רדס קובי (בשם מלא באנגלית: Stephen Richards Covey;‏ 24 באוקטובר 1932 – 16 ביולי 2012) היה מנטור, סופר, איש עסקים ומרצה אמריקאי. ספרו הפופולרי ביותר הוא 7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד, שהפך לרב מכר במדינות רבות בעולם, וביניהן ישראל. בשנת 1996, מגזין "טיים" כינה אותו כאחד מ-25 האנשים המשפיעים בעולם. הוא היה פרופסור בבית הספר לעסקים ג'ון מ. האנטסמן באוניברסיטת יוטה סטייט (USU) בזמן מותו. קובי נולד להוריו, סטיבן גלן קובי ואיירין לואיז ריצ'רדס קובי, בסולט לייק סיטי, יוטה, ב-24 באוקטובר 1932. קובי היה אתלטי בצעירותו, אך בשל מחלה שהתגלעה בעצם הירך בהיותו בתיכון, שינה את המיקוד שלו למסלול אקדמי ולהצטרפות לצוות הדיבייט, וסיים את התיכון מוקדם. קובי קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת יוטה, תואר MBA מבית הספר לעסקים של הרווארד (HBS), ודוקטור לחינוך דתי מאוניברסיטת בריגהם יאנג (BYU). הוענקו לו עשרה תוארי דוקטור לשם כבוד. קובי הושפע מאוד מפיטר דרוקר ומקרל רוג'רס. השפעה מרכזית נוספת על חשיבתו הייתה מחקרו שערך לצורך עבודת הדוקטורט, שכלל מאות ספרי עזרה עצמית אמריקאים. השפעה נוספת על קובי הייתה השתייכותו לכנסיית LDS. לפי קלייטון כריסטנסן, שבעת ההרגלים הם זיקוק חילוני של הערכים המרכזיים שינק בכנסייה. ספרו של קובי Spiritual Roots of Human Relations יצא לאור ב-1970. יצירותיו המאוחרות של קובי היו פיתוח חילוני של הרעיונות שהופיעו בספר זה. 7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד, הוא ספרו הידוע ביותר, שנמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם מאז פרסומו הראשון בשנת 1989. גרסת האודיו הפכה לספר האודיו העיון הראשון בארצות הברית. פרסום היסטוריה כדי למכור יותר ממיליון עותקים. ספרו The 8th Habit: From Effectiveness to Greatness יצא לאור בשנת 2004. זהו ספר המשך ל-7 ההרגלים. קובי פרסם את ספרו The Leader in Me: How Schools and Parents Around the World Are Inspiring Greatness, One Child at a Time בנובמבר 2008. בשנת 1985 הקים קובי חברה לייעוץ, אשר בשנת 1987 הפך ל"Covey Leadership Center". בשנת 1997 התמזג עם Franklin Quest והקים את FranklinCovey, חברה עולמית לשירותים מקצועיים המוכרת כלים להדרכה וכלי פרודוקטיביות לאנשים פרטיים ולארגונים. כיום, מועסקים במרכזים שלו מעל 500 עובדים ומחזור הכספים שלו נאמד בכחמש מאות מיליון דולר. במרץ 2008 השיק את הקהילה המקוונת. האתר היה אוסף של קורסים מקוונים, ניהול מטרות ורשתות חברתיות. הוא השתמש בו כדי ללמד את מחשבותיו ורעיונותיו על נושאים עדכניים ומנהיגות עצמית. האתר הוסר זמן לאחר מותו. קובי התגורר עם אשתו, סנדרה מריל קובי, ומשפחתם בפרובו, יוטה, ולהם תשעה ילדים וחמישים וחמישה נכדים ונינים. קובי היה חבר פעיל בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, וגם שירת שליחות של שנתיים באנגליה עבור הכנסייה. מדיה וקבצים בנושא סטיבן קובי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן קובי סטיבן קובי, ברשת החברתית פייסבוק סטיבן קובי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיבן קובי, ברשת החברתית Goodreads סטיבן קובי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחפים בפארק

יחפים בפארק (באנגלית: Barefoot in the Park) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1967 עם רוברט רדפורד, ג'יין פונדה, מילדרד נטוויק ושרל בואייה בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי ניל סיימון, והוא מבוסס על המחזה המצליח שלו "יחפים בפארק" משנת 1963, המוצג עד עתה ברחבי העולם. המחזה הועלה על הבמה בישראל, בין היתר בשנת 1965 בהפקתו של גיורא גודיק באולם נחמני ובבימויה של נולה צ'לטון. מילדרד נטוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וג'יין פונדה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר בתפקיד ראשי. קורי (ג'יין פונדה) ופול בראטר (רוברט רדפורד) הם זוג צעיר שנישא זה עתה ונוסעים בכרכרה ברחובות ניו יורק לבית מלון שם יבלו את ירח הדבש שלהם. קורי בעלת מזג סוער לעומת רוברט שהוא שקט ושמרן. לאחר שבילו חמישה ימים במלון בלי לצאת מהחדר, רוברט יוצא לעבודתו כעורך דין מתחיל וקורי נוסעת לדירה ששכרה לעצמם בגריניץ' וילג'. מסתבר שהדירה נמצאת בקומה השישית וכל מי שמגיע לשם מתנשף בדלת הכניסה ומעולף, זה כולל את מתקן הטלפון (הרב אדלמן), את רוברט ואת אתל בנקס (מילדרד נטוויק), אמה של קורי. הדירה קטנה, החימום לא פועל, הרהיטים לא הגיעו ובגג הזכוכית יש חור גדול. לעזרתם נרתם השכן שגר בעליית הגג, ויקטור ולסקו (שרל בואייה). קורי מעוניינת לשדך בין אמה הבודדה לוויקטור. ויקטור לוקח את כולם למסעדה אלבנית בסטטן איילנד, שם הם אוכלים תבשיל אלבני ובעיקר שותים אוזו. ויקטור וקורי מתחילים לרקוד לצליל תזמורת אלבנית בעוד שרוברט ואתל יושבים ומביטים בהם במבוכה. בחזרה לדירתם מבקש ויקטור ללוות את אתל המבוסמת מהאוזו, לביתה וקורי מסכימה בחשש. קורי מטיחה ברוברט כי הוא עצור מידי ושמרן וכי שבקשה ממנו פעם ללכת יחף בפארק כיכר וושינגטון הוא סירב. וויכוח ביניהם מתלקח והיא מודיעה לו כי הם לא מתאימים באופיים וכי ברצונה להתגרש. רוברט עובר לישון על הספה בסלון ומצטנן מהשלג החודר דרך החור בגג הזכוכית. בבוקר הוא אורז מזוודה ועוזב את הדירה. קורי מתקשרת לאמה ומתחילה לדאוג כשאין תשובה. לבסוף חוזרים ויקטור ואתל לאחר שבילו את הלילה בחדרו של ויקטור. אתל משכנעת את קורי לחפש את רוברט ולהתפייס. קורי מוצאת את רוברט שתוי והולך יחף בפארק כיכר וושינגטון. הוא מחליט לחזור לדירה כי היא גם שלו. כשהם מגיעים לדירה עולה רוברט על גג הזכוכית ומכריח את קורי החרדה להגיד כי בעלה הוא שתיין ומשוגע. קורי אומרת זאת ורצה לגג לאחוז בו שלא ייפול. הם מתנשקים לעיני האנשים ברחוב הצופים בהם ומוחאים להם כפיים ובתוכם ויקטור ואתל. מדיה וקבצים בנושא יחפים בפארק בוויקישיתוף "יחפים בפארק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יחפים בפארק", באתר נטפליקס "יחפים בפארק", באתר AllMovie (באנגלית) "יחפים בפארק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יחפים בפארק", באתר Metacritic (באנגלית) "יחפים בפארק", באתר אידיבי "יחפים בפארק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט יחפים בפארק, באתר יוטיוב יחפים בפארק, באתר TCM מה אומר ד"ר ח.גמזו על "יחפים בפארק'", מעריב, 4 בפברואר 1965 מלאכה הגונה - "יחפים בפארק" בתיאטרון גודיק, למרחב, 22 בינואר 1965 יצחק אבינרי, "יחפים בפארק" בתיאטרון גיורא גודיק, הַבֹּקֶר, 15 בינואר 1965
נמה ירווי

נמה ירווי (באסטונית: Neeme Järvi‏, נולד ב-7 ביוני 1937) הוא מנצח אסטוני. ירווי נולד בטאלין, שם אף התחיל לימודיו, אותם המשיך בלנינגרד, אצל יבגני מרווינסקי ואחרים. בראשית הקריירה שלו, עבד כמנצח ברדיו אסטוניה ובתזמורת הסימפונית של הטלוויזיה, בתזמורת האסטונית הממלכתית ובאופרה של טאלין. בשנת 1971 זכה בפרס ראשון בתחרות המנצחים הבינלאומית של האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. הופעת הבכורה האמריקאית של ירווי הייתה במטרופוליטן אופרה, שם ניצח על יבגני אונייגין בשנת 1979. בשנת 1980 היגר לארצות הברית ובשנת 1987 התאזרח בה. בשנת 1982 התמנה למנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של גטבורג, משרה שבה החזיק עד שנת 2004, הכהונה הארוכה ביותר של מנצח ראשי בתולדות התזמורת. בתקופת כהונתו השתפרו מאוד הן פרופיל ההקלטות של התזמורת והן המוניטין שלה. כמו כן עזר ירווי בקבלת תמיכה כספית מחברת וולוו, שסייעה לתזמורת להגדיל את מספר חבריה מ-80 ל-110 נגנים. לאחר פרישתו היה ירווי למנצח ראשי אמריטוס של תזמורת גטבורג. במקביל לעבודתו עם תזמורת גטבורג, היה ירווי גם המנצח הראשי של התזמורת הסקוטית הלאומית בשנים 1984 עד 1988. בשעתו, התייחס לשתי התזמורות שבניצוחו כאל "הפילהרמונית של ברלין" (הסקוטית) ו"הפילהרמונית של וינה" (גטבורג) שלו. עם התזמורת הסקוטית הקליט מספר רב של הקלטות חשובות לחברת צ'אנדוס, בהן מחזורים של פרוקופייב ודבוז'אק, כמו גם פואמות סימפוניות של ריכרד שטראוס, יצירות שונות של שוסטקוביץ', בהן הסימפוניות הרביעית, השביעית והעשירית, ושני הקונצ'רטי לכינור עם לידיה מורדקוביץ'. אחרי הופעה כמנצח אורח בדצמבר 2006, לאחר 9 שנות היעדרות מן התזמורת הסקוטית הלאומית, הכתירה אותו התזמורת בתואר "מנצח החצר". משנת 1990 עד 2005 עבד ירווי עם אדוארדו מאטה, ריי אלחאנדרו קונדה ואלדיוויה, גאורג שולטי ואנטל דוראטי. כיום ירווי הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי. ירווי נודע בעיקר בפרשנויותיו למוזיקה רומנטית ומוזיקה של המאה ה-20. הוא עודד את ביצוע יצירותיהם של המלחינים האסטונים אדוארד טובין וארוו פרט (שעל הקרדו שלו ניצח בביצוע בכורה בשנת 1968). גם פרשנותו לסיבליוס עם תזמורת GSO מוכרת לרבים. בארצות הברית התמנה ירווי ב-1990 למנהל המוזיקלי של תזמורת דטרויט. הוא כיהן במשרה זו עד 2005, וכיום הוא "מנהל מוזיקלי אמריטוס" של התזמורת. בנובמבר 1996 ניצח ירווי על קונצרט משותף לתזמורת פילדלפיה והפילהרמונית של ניו יורק בקמדן ניו ג'רזי, לגיוס תרומות לתזמורת פילדלפיה, שהייתה בעיצומה של שביתה. הוא תרם את שירותיו ולא קיבל כל שכר על קונצרט זה. נגני התזמורות של ארצות הברית הריעו לו על מחווה זו, בניגוד לכמה מנהלים של תזמורות אמריקאיות, שדחקו בו להימנע מניצוח על הקונצרט. נמה ירווי הוא אביהם של המנצחים פאבו ירווי וכריסטיאן ירווי. מדיה וקבצים בנושא נמה ירווי בוויקישיתוף נמה ירווי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נמה ירווי, באתר AllMovie (באנגלית) נמה ירווי, באתר ספוטיפיי נמה ירווי, באתר AllMusic (באנגלית) נמה ירווי, באתר MusicBrainz (באנגלית) נמה ירווי, באתר Discogs (באנגלית) נמה ירווי, באתר Songkick (באנגלית) חוסה א. באוון, "נמה ירווי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב טים אשלי, גרדיאן, 27 ביולי 2001 ריימונד מ. ויליאמסון, "ברוך שובך, מאסטרו!" בתוכניית התזמורת הסקוטית הלאומית, 15 בדצמבר 2006
בגמטי

האם התכוונתם ל... בגמטי (נהר) – נהר הזורם בעמק קטמנדו בנפאל ובביהר שבהודו. בגמטי (פרובינציה) – פרובינציה בנפאל.
נו וייב

נו וייב (באנגלית: No wave) הוא זרם מוזיקלי ואומנותי אשר התפתח בשנות ה-70 המאוחרות. על אף שרוב הלהקות שהנהיגו את הזרם התפרקו תוך שנים אחדות בלבד, הזרם נחשב למשפיע ביותר על סגנונות ולהקות רבות. הנו-וייב משלב השפעות של נויז-רוק, מוזיקת אוונגארד, פאנק (Punk), אמנות פרפורמנס ואלתור חופשי. לעיתים קרובות הוא מאופיין על ידי א-טונאליות, דיסוננטיות ושימוש ניסיוני ברעש והרמוניה. הליריקה האופיינית לז׳אנר לרוב מתכתבת עם פוסטמודרניזם ואנטי-פואטיקה. סגנון ה"נו וייב" צמח מתוך תת-תרבות הפאנק בשלהי שנות השבעים, ובפרט מתוך סצנת האנדרגראונד בעיר ניו יורק, שהכילה בין היתר להקות כגון סוניק יות׳, Swans, וטינאייג׳ ג׳יזס אנד דה ג׳רקס. השם "נו וייב" (No wave) מייצג את הניגודיות של הסצנה ביחס לסגנון הגל החדש (New wave) הפופולרי והמסחרי, ואת האופי הלעומתי והאוונגרדי שלה. סצנת הנו-וייב, שבמסגרתה פעלו להקות, אמנים ויזואליים ויוצרי קולנוע, אופיינה בפילוסופיה ניהליסטית, באסתטיקה חתרנית ואירוטית ובגישה אקספרימנטלית. 8 Eyed Spy (אנ') Contortions (אנ') DNA (אנ') The Lounge Lizards (אנ') Mars (אנ') Sonic Youth Swans Teenage Jesus and the Jerks (אנ') Youth in Asia (אנ') מדיה וקבצים בנושא נו וייב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Taking Chances World Tour: The Concert

Taking Chances World Tour: The Concert הוא אלבום הופעה של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום ההופעה יצא לאור ב-29 באפריל 2010 באוסטרליה (ובאירופה וצפון אמריקה בסוף מאי של אותה השנה), על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. אלבום ההופעה כבש את צמרת מצעד אלבומי הווידאו של ארצות הברית. אלבום ההופעה מחולק לשני חלקים כאשר חלק אחד כולל דיסק עם השירים עצמם אותם דיון ביצעה בהופעה והחלק השני זה ה-DVD עצמו של ההופעה בקנדה ובארצות הברית שצולמה במהלך סיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour". אלבום ההופעה יצא בשתי מהדורות: המדורה הראשונה היא המהדורה האנגלית והמהדורה השנייה היא המהדורה הצרפתית שיצא בשם Tournée mondiale Taking Chances: le spectacle. ההופעה שב-DVD מכילה קטעים של שתי הופעות: אחת ההופעה בבוסטון והשנייה במונטריאול כחלק מסיבוב ההופעות שנועד לקדם את אלבומה, Taking Chances. ההופעות שצולמו בוימו על ידי ז'אן למורו. אלבום ההופעה זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את נוכחות הבמה של דיון, את הופעותיה העוצמתיות ואת השירים שבחרה. בנוסף גם האלבום זכה להצלחה מסחרית כאשר בקנדה האלבום הגיע למעמד יהלום בגרסה הצרפתית שלו, ובגרסה האנגלית שלו הגיע למעמד פלטינה מרובעת. גם בארצות הברית האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם במצעדים האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית, צרפת, אירלנד ושוודיה ולחמישייה הפותחת במדינות נוספות בעולם. מידע על האלבום Taking Chances World Tour: The Concert באתר MusicBrainz מידע על האלבום Taking Chances World Tour: The Concert באתר AllMusic האלבום Taking Chances World Tour: The Concert באתר Discogs "Taking Chances World Tour: The Concert", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Celine Dion - Taking Chances World Tour: The Concert (DVD / CD) @ EzyDVD, ‏2010-04-01 Celine Dion: Taking Chances World Tour - The Concert (באנגלית), 2010-05-11, נבדק ב-2018-09-30 Céline - Autour Du Monde, נבדק ב-2018-09-30 Music Video Sales : May 29, 2010 | Billboard Chart Archive, Billboard (באנגלית) Céline* - Tournée Mondiale Taking Chances / Le Spectacle, Discogs (באנגלית) "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. British Phonographic Industry