יעל דיין

יעל דיין (12 בפברואר 1939 – 18 במאי 2024) הייתה סופרת, עיתונאית ופוליטיקאית ישראלית. הייתה חברת הכנסת מטעם "העבודה", וסגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מטעם מרצ תל אביב-יפו, ובתפקידה האחרון כיושבת ראש המועצה העירונית מטעם סיעת תל אביב אחת שבראשות רון חולדאי. זוכת פרס מפעל חיים מטעם המשרד לשוויון חברתי (2022). יעל דיין נולדה בנהלל לרות ומשה דיין. אחותם הגדולה של אהוד ואסי. בגיל עשר עברה יחד עם משפחתה לגור בירושלים. בשנת 1952 נשלח אביה ללמוד בבית הספר לקצינים בכירים באנגליה ואמה הצטרפה אליו. בתקופה זאת חייתה בבית סבה וסבתה, ולאחר מכן עברה לגור ברמת גן. בגילאי 12–16 למדה בתיכון חדש בתל אביב. כנערה כתבה שירים וכתבות לעיתונים שונים, בהם מעריב ודבר. יחסיה עם "עורך שבועון שערורייתי ורב תפוצה" (אורי אבנרי) יצרו שערורייה משפחתית. כאשר מונה אביה לרמטכ"ל, עברה לגור בצהלה, בית הקבע של המשפחה. בתחילת שירותה בצה"ל סיימה קורס מ"כיות, ובהמשך שירתה כקצינה בדרגת סרן בדובר צה"ל. השכלתה העל תיכונית כוללת שלוש שנים של לימודי יחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים ללא קבלת תואר ולימודי מדעי החיים באוניברסיטה הפתוחה. דיין החלה את הפעילות הציבורית הענפה שלה במנהיגות תנועות שלום ("בת שלום", "המרכז הבינלאומי לשלום", "המועצה לשלום וביטחון") ובהרצאות. כמו כן פעלה בחוגי מעמד האישה, פעילה באגודות נשים, זכויות אדם וזכויות הומואים ולסביות. בשנת 1992 נבחרה לראשונה לכנסת. עם כניסתה לכנסת הוציאה לפועל את המלצתה של אורה נמיר, משנת 1978, להקים ועדה למעמד האישה בכנסת, וכיהנה כיו"ר הראשונה של הוועדה לקידום מעמד האישה, תפקיד שבו כיהנה בשנית בכנסת ה-14, ובפעם השלישית בכנסת ה-15. ב-1998 הביאה לחקיקת החוק למניעת הטרדה מינית. במהלך שנות כהונתה בכנסת שימשה כחברה בוועדת החוץ והביטחון וועדת חוקה, חוק ומשפט. ב-1993 נפגשה דיין עם יאסר ערפאת בתוניס, מבלי לעדכן מראש את ראש הממשלה רבין, ועוררה בכך תרעומת רבה מצידו ומצד שרי הממשלה. ב-22 באוקטובר 1996, בעת ביקורה בחברון, שפך עליה ישראל לדרמן כוס תה חם, על כך נידון לשלוש שנות מאסר והוגשה נגדו תביעת פיצויים אזרחית. משלא נבחרה למקום ריאלי בפריימריז של מפלגת העבודה לבחירות 2003, הצטרפה לתנועת שח"ר שהקים יוסי ביילין, והשניים פרשו מהעבודה והחליטו להתמודד לכנסת במסגרת רשימת מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר, בה שוריין לה המקום ה-12, אך הרשימה המשותפת קיבלה רק 6 מושבים בכנסת. בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצבה ברשימת מרצ במקום ה-111 הסמלי. דיין נודעה בזכות מאבקיה למען נשים, ובהיותה יו"ר הוועדה למעמד האישה הקימה את ועדת המשנה למניעת אפליה על רקע העדפה מינית. דיין הייתה גם בין הפוליטיקאיות הראשונות שהשתתפה באירוע גאווה ציבורי, והעלתה לסדר היום את הנושא הרגיש בימים שפחות דובר בהם על נושא זה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 עמדה בראש ברשימת מרצ תל אביב-יפו למועצת העיר תל אביב-יפו. הרשימה זכתה בחמישה מנדטים והייתה הסיעה השנייה בגודלה במועצת העיר. דיין נבחרה לתפקיד סגנית ראש העירייה, רון חולדאי, ומונתה למחזיקת תיק הרווחה בעיר ויושבת ראש הוועדה לזכויות האדם בתל אביב. במאי 2008 נוצחה דיין בבחירות המקדימות לראשות רשימת מרצ בתל אביב יפו על ידי מיטל להבי. בעקבות ההפסד, פרשה ממרצ באוגוסט אותה שנה, וחודש לאחר מכן הצטרפה לרשימתו של ראש העירייה רון חולדאי והוצבה במקום החמישי בסיעתו תל אביב אחת. בבחירות המקומיות זכתה רשימה זו בחמישה מנדטים ודיין נבחרה בשנית למועצה. בקדנציה השנייה שלה במועצת העירייה מינה אותה חולדאי לתפקיד יו"ר מועצת העיר והיא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד הזה בעיריית תל אביב. דיין ניהלה את ישיבות המועצה, סדר היום ומתן רשות דיבור לחברי המועצה. במקביל, שימשה דיין כמחזיקת תיק הרווחה בעירייה. לקראת הבחירות המוניציפליות בשנת 2013, הודיע לה ראש העיר חולדאי כי לא תשולב ברשימתו למועצה והיא פרשה מפעילות פוליטית. בשנת 2002 קיבלה את תואר "יקירת הקהילה" – תואר כבוד המוענק על ידי הארגונים הגאים לאנשים מוערכים על ידי קהילת הלהט"ב בכל התחומים. ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב נכללה דיין בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב. ביולי 2022 זכתה בפרס מפעל חיים מטעם המשרד לשוויון חברתי. בשנים 1959–1967 שהתה דיין ביוון עם בן זוגה הבמאי היווני מייקל קקויאניס (1922–2011), ואף שימשה כעוזרת הפקה בסרטו "זורבה היווני". זמן קצר לאחר חזרתה לישראל, נישאה לדב שיאון, שנפטר ב-2003. לשניים נולדו בן ובת, דן ורחלי. בתה, רחלי שיאון שריד, מנהלת יחידת טיפול נמרץ ילדים בבית החולים וולפסון, נשואה לישי שריד, בנו של יוסי שריד. דיין התגוררה בתל אביב. נפטרה לאחר מאבק בנפחת ריאות. ונקברה לצד בעלה בבית העלמין קריית שאול. פנים חדשות במראה, 1959 (הספר בקטלוג ULI) הספר ראה אור באנגלית, עורר סערה זוטא כשתורגם לעברית, ובו תיאור שירותה הצבאי כחיילת בצה"ל, ופרטים על חייה האישיים סיני, יוני 1967: יומן אישי, 1967 (הספר בקטלוג ULI) בספר זה תיארה את מהלך הלחימה במלחמת ששת הימים לאחר שנלוותה לאוגדה 38 בפיקוד אריאל שרון שני בנים למות, 1968, הוצאת עם עובד. (הספר בקטלוג ULI) שלושה שבועות של סתיו, 1980, הוצאת זמורה ביתן. אבי, בתו, 1986, הוצאת עידנים / ידיעות אחרונות. (הספר בקטלוג ULI) ספר בולט נוסף שלה הוא הביוגרפיה/אוטוביוגרפיה "אבי, בתו", בו הציגה את תולדות חייו של אביה משה דיין מילדותה שלה, תוך כדי התייחסות לדרכו הפוליטית הייחודית, ליחסיו המשפחתיים המורכבים, היחסים שקיים מחוץ לנישואין, גירושיו ונישואיו השניים והידרדרות בריאותו עד למותו. מנגד, 2014, הוצאת מודן. (הספר בקטלוג ULI) באילן יוחסין זה מופיעים רק אישים שזכו לפרסום וחוליה המקשרת בין דורות ואבות המשפחה. יורם יובל, ישראל – שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 126–132 (הספר בקטלוג ULI) יעל דיין, באתר הכנסת יעל דיין, באתר כנסת פתוחה רשימת הפרסומים של יעל דיין, בקטלוג הספרייה הלאומית מידע על יעל דיין בקטלוג הספרייה הלאומית נרי ליבנה, יעל דיין מנקה את השולחן, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2012 יעל דיין בסליחה סליחה ואין סליחה, מוסף בית אבי חי אוגוסט 2013 תחיה ברק, ‏יעל דיין: "בהתנחלויות אין נזקקים. הם מוצצים לנו את הדם", באתר גלובס, 9 באפריל 2014 נעמה לנסקי, ההחמצה שלי, באתר ישראל היום, 19 בספטמבר 2014 חן שטרס, כך הפכה יעל דיין מ"ילדה בחאקי" ל"אשה בשחור", באתר הארץ, 5 בנובמבר 2014 רויטל עמירן, ‏יעל דיין עולה להתקפה: "השרות בממשלה הן שפחות", באתר מעריב אונליין, 10 בדצמבר 2016 יואב גינאי משוחח עם יעל דיין בתוכנית "לגעת ברוח", בערוץ ה-YouTube של רשות השידור יעל דיין קוראת בקולה פרק מתוך הספר שלה "מנגד", באתר הארץ, 27 בדצמבר 2017 אביעד פוהורילס, מגילת רות, באתר ישראל היום, 1 בפברואר 2018 אנשים, ‏"אבא אולי היה רודף נשים אך גם רדפו אחריו", באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2018 יעל דיין: סיפור גאווה, סרט תיעודי, 19 באוגוסט 2018 קרין ספינגולד, ‏יעל דיין על הבחירות הקרבות: "משהו רע קרה לנו", באתר מעריב אונליין, 2 במרץ 2019 נירית אנדרמן, יעל דיין על הסדרה התיעודית אודות משפחתה: "איומה ונוראה", באתר הארץ, 24 ביוני 2019 שרי מקובר-בליקוב, ‏בגיל 82, כשהיא מחוברת לבלון חמצן, יעל דיין מדברת על השנה הקשה שעברה, באתר מעריב אונליין, 24 באפריל 2021 דינה חלוץ, יעל דיין על הזכייה בפרס מפעל חיים: "לא הופתעתי, אני באמת חושבת שזה מגיע לי", באתר ynet, 20 ביולי 2022 תקוה וינשטוק, המחברת, מעריב, 6 במרץ 1959 יעל דיין, אבי, בתו, דיענים ידיעות אחרונות, 1986 עשרות מדריכות חדשות לצה"ל, הארץ, 17 במאי 1957 נדחתה עתירת ישראל לדרמן, שופך התה על יעל דיין, לשחרור מוקדם, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1998 סדרת הרצאות על נשים ופועלן באוניברסיטת חיפה(הקישור אינו פעיל, 14.4.2020) הלה נס, יעל דיין מצטרפת לחולדאי, באתר "local", ‏8 בספטמבר 2008(הקישור אינו פעיל, 14.4.2020) מירב שלמה מלמד, יעל דיין הודחה מרשימת חולדאי: נפגעתי ממנו, באתר ynet, 15 בספטמבר 2013(הקישור אינו פעיל, 14.4.2020) ג'ורג' אבני שיר נחמיאס, ‏היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2015 דינה חלוץ, יעל דיין על הזכייה בפרס מפעל חיים: "לא הופתעתי, אני באמת חושבת שזה מגיע לי", באתר ynet, 20 ביולי 2022 שביט בן-אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תשע"א-2011 דינה חלוץ, ד"ר רחלי שיאון־שריד, בתה של יעל דיין: "הייתי לצידה עד נשימתה האחרונה", באתר ynet, 11 ביוני 2024 ירון דרוקמן, אדיר ינקו, הלכה לעולמה חברת הכנסת לשעבר יעל דיין, באתר ynet, 18 במאי 2024 חה"כ לשעבר יעל דיין הלכה לעולמה, באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2024 יעל דיין, פנים חדשות במראה, הוצאת מודיעין, 1959 חיים שכאלה: יעל דיין בספר אישי, באתר ynet, 24 בספטמבר 2014