laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלישת קניונים

גלישת קניונים (באנגלית: Canyoning או Canyoneering) היא פעילות נופש וספורט שבמסגרתה נעים המשתתפים בתוך ערוצו של קניון, תוך מעבר על פני מכשולים שונים הנמצאים בו בתוכם, לרבות הפרשי גובה ומכשולי מים. בהתאם לטופוגרפיה של הקניון יכולה הפעילות להימצא בשני קצותיו של טווח קושי - להיות מתונה ומתאימה למרבית קבוצות האוכלוסייה, או קשה ומורכבת ועולה כדי ספורט אתגרי, המתאים רק למי שאומנו לקראתו. גלישת קניונים עשויה לערב פעילויות ספורטיביות שונות כגון שחייה, קפיצה למים, גלישה במפלי מים וקפיצה מהם, טיפוס מצוקים וגלישה מהם. בהתאם הוא יצריך שימוש בציוד מיוחד לרבות קסדות, חליפות שחייה, חגורות הצלה, חבלים וציוד טיפוס נוסף. גלישת קניונים היא פעילות שהפופולריות שלה הולכת ועולה והיא נערכת בעשרות מדינות בכל רחבי העולם. גלישת קניונים עלולה להיות כרוכה בסיכון ניכר: קניון עשוי להיות עמוק ותלול עד כדי שלא יאפשר הליכה בתוכו אלא יצריך טיפוס על צוקים וגלישה מהם. יציאה מקניון עמוק עשויה להיות קשה ביותר וכך גם הגשת עזרה לנמצאים בתוכו במקרה הצורך. בארצות שונות בעולם נמצאים קניונים באתרים רחוקים ממקומות יישוב, עובדה שרק מגבירה את הקושי לסייע למטיילים בהם שנקלעו לצרה. סיכונים נוספים של גלישת קניונים: בקניונים שבהם זורמים מים באופן קבוע או אפילו לעיתים רחוקות עלולות להימצא בריכות ובהן זרמים מסוכנים שמטיילים עשויים להילכד בהם. כן ייתכנו שיטפונות בקניונים, העלולים להביא לסחיפת המטיילים, למחיצתם אל סלעים ולטביעתם. עליית מפלס המים עקב השיטפון מזה ועומקו של הקניון מזה עלולים שלא לאפשר הימלטות מהשיטפון. כמו כן יש סיכון של נפילה לבורות מים שהם עמוקים מכדי לעמוד בהם וחלקים וכדי לטפס החוצה מתוכם. גולשי קניונים מנוסים משתמשים בציוד מיוחד על מנת לעבור על פני בורות שכאלה. סיכון להיפותרמיה עקב שהייה במים קרים או ירידת טמפרטורה בשעות הלילה וכן סיכון להתייבשות בעת שהייה באזורים חמים. מעבר בקניונים צרים במיוחד (מתחת לרוחב גופו של אדם) עשוי להצריך טיפוס לגובה ערוץ הקניון עד לגובה שבו הוא מתרחב, טיפוס שעשוי להיות מורכב מבחינה טכנית, מייגע ומסוכן כאשר הגשת עזרה בסביבה שכזו למטפס שנקלע לצרה היא קשה ביותר. הפופולריות הגוברת של גלישת קניונים והסיכונים הכרוכים בה הביאו להתפתחות מסגרות להדרכה במיומנויות הכרוכות בפעילות זו. מספר ארגונים ברחבי העולם מקיימים הדרכה שכזו ברמות קושי ומורכבות שונות ומציעים את שירותיהם של מדריכי גלישת קניונים מטעמם. Canyoning in Italy תאונת גלישת הקניון בשווייץ מדיה וקבצים בנושא גלישת קניונים בוויקישיתוף
כרטיס נסיעה

כרטיס נסיעה, ובקצרה כרטיס, הוא מסמך קטן המאשר תשלום של דמי נסיעה בתחבורה ציבורית. לעיתים משמש הכרטיס גם כאמצעי לכניסה לאזור העלייה לתחבורה הציבורית וליציאה ממנו. על כרטיס הנסיעה מוטבע מחיר הכרטיס, זיהוי ארגון התחבורה הציבורית שהנפיק אותו, ולעיתים פרטים נוספים, כגון יעד הנסיעה, זיהוי המושב שיוקצה לנוסע ותקופת התוקף של הכרטיס. כרטיס נסיעה פשוט תקף לנסיעה אחת בלבד, אך ישנם גם כרטיסים המשמשים לנסיעות אחדות, למשל במשך יום שלם, שבוע שלם ואף חודש שלם, בחברת תחבורה אחת או בשילוב של חברות תחבורה אחדות. לעיתים ישנם מחירים שונים לנסיעה באותו מסלול, עקב הבחנה בין איכות שונה של קרונות (מחלקה ראשונה לעומת מחלקה שנייה), או תוספת בעד מקום שמור. רכישת כרטיס נסיעה נעשית אצל הנהג של אמצעי התחבורה, אצל כרטיסן היושב באמצעי התחבורה, בקופות בתחנה או במכונות אוטומטיות המיועדות לכך. את הכרטיס יש לשמור לביקורת במשך כל זמן הנסיעה. בעבר כרטיסי נסיעה בישראל היו מודפסים מראש עם הערך הנקוב, אך במאה ה-21 הוחלפו בכרטיס המודפס במדפסת זעירה עם רכישת הכרטיס. רב-קו הוא כרטיס חכם המשמש כאמצעי תשלום במערכת התחבורה הציבורית בישראל. הכרטיס הונהג לראשונה בשנת 2008 ומשמש במקביל לכרטיסי הנייר השונים. בעשור השני של המאה ה-21 החל שימוש בכרטוס אלקטרוני, שבו הכרטיס נשלח לסמארטפון של הרוכש ומוצג באמצעותו. כרטיס נסיעה ברכבת התחתית של אנקרה כרטיס נסיעה במחלקה שלישית ברכבת המנדטורית בין קנטרה לתל אביב, משנת 1941 כרטיס נסיעה בקואופרטיב "שחר" מסוף שנות ה-40 כרטיס נסיעה באוטובוס בבריטניה רב-קו מדיה וקבצים בנושא כרטיס נסיעה בוויקישיתוף eTicketing - You Have Questions. We Have Answers., באתר Amtrak
חוש חש והחושחשים

חוש חש והחושחשים (באנגלית: Gadget and the Gadgetinis) היא סדרה בת של חוש-חש הבלש בת 2 עונות ו-52 פרקים, ששודרה בערוץ YTV בצרפת וערוץ ג'טיקס בקנדה וישראל בשנת 2003. זו הייתה סדרת הבת היחידה של "חוש-חש הבלש" ששודרה בישראל וגם בגרסה עברית. את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצע קובי אשל. חוש-חש פרש מעולם הבלשות ועכשיו הוא חבר וסגן הארגון "WOMP" - הארגון העולמי של כוחות העל. לחוש-חש הושתלו מספר גאדג'טים חדשים בגופו, ביניהם קסדה אדומה עם מדחף הליקופטר. הוא נעזר בקרן, שעכשיו בוגרת יותר, וברובוטים שלו שקרן בנתה, פידג'ט (Fidget) הכתום ודיג'ט (Digit) הכחול, המכונים "החושחשים". בדרכם במשימה הם נמצאים בקשר עם קרן, שמחליפה את מוח שעכשיו הוא המנקה של בית הארגון "WOMP". המפקח שפמון הוא עכשיו המלשינון של הארגון ומוחלף בקולונל שפמצ'יק (Nosehair)[דרושה הבהרה], לשעבר חבר בלגיון החוץ הצרפתי. חוש-חש הבלש (עפרון אטקין): בלש מפוזר, מגושם ולא-יוצלח שבסדרת הבת החדשה הושתלו בגופו מספר גאדג'טים חדשים, ביניהם קסדה אדומה עם מדחף הליקופטר. קרן (דון לני גבאי): אחייניתו של חוש-חש שבסדרת הבת היא בוגרת יותר, מחליפה את מוח הכלב שלה לפתרון התעלומה, בגרסה עברית נקראת "פני". פידג'ט ודיג'ט (יהויכין פרידלנדר וצביקה שוורצברג): רובוטים שקרן בנתה שנקראים החושחשים אשר מחליפים את חוש-חש, פידג'ט הוא כתום ודיג'ט הוא כחול. ד"ר רשע (קובי אשל): מנהיג ארגון פשע אכזרי. הנבל הראשי בסדרה, בגרסה עברית קוראים לו "ד"ר קלו". קולונל שפמצ'יק (יורם יוספסברג): הבוס של חוש-חש אשר מחליף את המפקח שפמון. גנרל סר (לירון ברנס): הבוס של קולונל שפמצ'יק, מביא רק לחוש-חש את המשימה במקום הקולונל. עלילת הסדרה הייתה שונה בהרבה מעלילת הסדרה המקורית ועלילת שלושת סדרות הבת האחרות של חוש חש הבלש: חוש-חש, שעכשיו נקרא הסגן חוש-חש, הוא לא הגיבור הראשי, ועובד בתחום חדש. יש שני גיבורים ראשיים - הרובוטים פידג'ט ודיג'ט המכונים "החושחשים". קרן מחליפה את מוח, אשר משתתף רק בחלק מהפרקים תפקיד של עוזר. בדרכם במשימה, פידג'ט ודיג'ט נמצאים בקשר עם קרן כל הזמן. לפידג'ט ודיג'ט יש תכונת רגשות. למשל, בְּפרק בו מוח מלטף את פידג'ט, הוא עושה פרצוף נבוך, ודיג'ט מחייך. בסדרה המקורית, לא נמצאות בבית של חוש-חש תמונות של מוח ושל המפקח שפמון, ואילו בסדרה הזו מופיעות תמונות שלהם בביתו של חוש-חש. בסדרה שני פרקים בהם השניים, כל אחד לחוד, הוא הדמות המרכזית. לא בכל הפרקים האויב המרכזי הוא ד"ר רשע. חוש-חש כמעט לא משתמש בגאדג'טים שלו, למעט אלה הנחוצים לעבודתו הנוכחית. הפרק היחיד בו נראה "חוש-חש" נלחם הוא פרק 6, "בלש אחד יותר מדי" (One Too Many Gadgets), אך בעצם זהו מתחזה אדום אישונים. חוש-חש האמיתי מעולם לא נלחם באויב באף אחד מהפרקים. גם הפרצופים המרושעים והערמומיים של המתחזה מעולם לא נעשו על ידי חוש-חש, פרט לפרק בו הוא הפך לערפד ומתנהג באופן תוקפני. הפרק בו חוש-חש נמצא בתא כלא לצד מומיה הוא הפרק היחיד שבו כפות ידיו של חוש-חש נראות, ובעצם גם המקום היחיד בו דמותו של חוש-חש הבלש מופיעה עם כפות הידיים החשופות. גם המראה של חוש-חש שונה מהסדרה המקורית: צבע כובעו וצבע מעילו הוא אפור כהה, וכפפותיו הן צהובות. ברוב הפרקים הוא חובש משקפי שמש ירוקות. בפרק בו חוש-חש הפך לערפד, שיניו היו חדות וצבע אישוניו היה סגול שזיף. "חוש חש והחושחשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חוש חש והחושחשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דוליכוס

דוליכוס (ביוונית עתיקה: Δόλιχος תרגום מילולי: "מרוץ ארוך") הייתה תחרות ריצה שהייתה חלק מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה. הדוליכוס היה המרוץ הארוך והקשה ביותר עבור רץ יווני. הדוליכוס הראשון הידוע לנו, התנהל באולימפיה בשנת 720 לפנה"ס, וניצח בו אכנתוס (Ἄκανθος) מהעיר ספרטה. ביוון העתיקה היו שני סוגים עיקריים של תחרויות ריצה, דיאולוס וסטאדיון. הדוליכוס היה ארוך יותר משניהם, והעדויות עליו סותרות מאוד זו את זו. סביר להניח שאורכו של הדוליכוס היה כאורכם של 8 עד 24 סטאדיונים, היינו כמעט חמישה קילומטרים. זו הייתה הריצה הארוכה ביותר שרץ היווני בתחרויות ספורטיביות, וככל הנראה ריצות מרתון מהסוג המקובל בימינו (42.195 קילומטרים) היו נדירות או שלא התקיימו כלל. הדוליכוס היה נפתח בתקיעת חצוצרה של פקידים מיוחדים שניצבו בקו הזינוק, כדי לוודא שכל המתחרים מתחילים מאותה נקודה. פקידים נוספים נעמדו בסוף המסלול, כדי להחליט על הזוכה ולוודא שאיש לא מרמה. במקרה שלא הגיעו להכרעה, המירוץ היה מתחיל מחדש. בניגוד למרתון בימינו, הדוליכוס לא היה מתנהל בשטח פתוח, אלא באצטדיון, שאותו היו הרצים מקיפים מספר פעמים. כיום בתחרויות ריצה הרצים מתחילים בתנוחת כריעה, אולם ביוון העתיקה תנוחת הפתיחה הייתה ידיים פשוטות קדימה. הריצה נערכה לרוב בעירום, כמו רוב המשחקים ביוון העתיקה, והמסלול היה עשוי לרוב עפר כבוש מסומן בקו אבנים. ספורט ביוון העתיקה הגיית השם ביוונית: דוליכוֹס במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף). פאוסניאס, "תיאורה של יוון", ספר חמישי, 8, 6.
תם ולא נשלם (אלבום)

תם ולא נשלם הוא אלבום האולפן הראשון של ההרכב עילי בוטנר וילדי החוץ שיצא לאור בשנת 2013. ההרכב מורכב מהזמרים אדר גולד ואוהד שרגאי (יוצאי העונה השמינית של התוכנית "כוכב נולד"). האלבום זכה להצלחה רבה בקרב הקהל ויצאו ממנו סינגלים ושירים מוצלחים. כל המילים והלחנים נכתבו על ידי עילי בוטנר, פרט ל״כל עוד נשאר לאהוב״ שכתבה עם בוטנר חברת ההרכב אדר גולד. רץ אלייך תאריך יציאה: 29 בינואר 2012 מיקום שיא במצעד: מקום 22 במצעד השנתי של רשת ג תתן לי יד תאריך יציאה: 1 במאי 2012 מיקום שיא במצעד: מקום 14 במצעד השנתי של רשת ג תם ולא נשלם תאריך יציאה: 12 באוגוסט 2012 מיקום שיא במצעד: מקום 4 במצעד השנתי של גלגלצ נעים עכשיו תאריך יציאה: 9 בדצמבר 2012 מיקום שיא במצעד: מקום 15 במצעד השנתי של גלגלצ קדימה הלאה תאריך יציאה: 18 בינואר 2013 מיקום שיא במצעד: מקום 6 במצעד השנתי של גלגלצ הסינגלים שיצאו זכו גם כן למיליוני צפיות באתר הסרטונים YouTube. השיר הנצפה ביותר של ההרכב ב-YouTube הוא ״תם ולא נשלם״ שזכה ללמעלה מ-11 מיליון צפיות. מידע על האלבום תם ולא נשלם באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דנב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דנב (Deneb) – כוכב על-ענק בקבוצת הכוכבים ברבור סטפן דנב (Denève) – מנצח צרפתי קתרין דנב (Deneuve) – שחקנית קולנוע צרפתייה
קורפוס המשמר (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המשמר (בגרמנית: Gardekorps) היה קורפוס של הצבא הפרוסי ולאחר מכן של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה, ומלחמת העולם הראשונה, ופורק יחד עם כל הצבא הקיסרי. הקורפוס הוקם ב-20 בספטמבר 1814 כיחידה מיוחדת בתוך הצבא הפרוסי, וכמפקדו הראשון מונה קרל, דוכס מקלנבורג. מטה הקורפוס היה בברלין ובכפרים הסמוכים. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה, פיקד על הקורפוס אוגוסט, נסיך וירטמברג. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה השנייה בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, ולחם בקרב קניגרץ. הקורפוס נותר חלק מהארמייה השנייה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ולחם עמה בקרב גרבלוט, קרב סדאן והמצור על פריז. לאחר הקמת הקיסרות הגרמנית, הפך הקורפוס לחלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ושלא כמו יחידות אחרות בצבא הקיסרי שגויסו ממחוזות ספציפיים, חיילי קורפוס המשמר גויסו מכל רחבי הקיסרות. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה הקורפוס חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הקורפוס נפרס בחזית המערבית, וכלל שתי דיוויזיות. כמפקדו מונה קרל פון פלטנברג. קורפוס המשמר נטל חלק במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתף בקרב על המארן. לאחר מכן השתתף בקרב איפר הראשון, כחלק מ"פלגת הארמייה פון פבק". במאי 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ולחם תחת פיקוד הארמייה ה-11 במתקפת גורליצה-טרנוב. ב-14 במאי 1915 קיבל פון פלטנברג את העיטור פור לה מריט על הצלחתו בקרבות. ב-24 בינואר 1917 פוטר פון פלטנברג ובמקומו מונה פרדיננד פון קוואסט. הקורפוס הוחזר לחזית המערבית והשתתף בקרב השני על האן, בתפקיד עד 9 בספטמבר ואז מונה למפקד הקורפוס אלפרד צו דוהנה-שלוביטן. במהלך שנת 1918, הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הרביעית. ב-9 באפריל 1918 השתתף הקורפוס בהתקפה של הארמייה על הכוחות הבריטים לכיוון נמלי התעלה, במסגרת קרב איפר הרביעי שהיה חלק ממתקפת האביב, אך המתקפה נכשלה בכיבוש יעדיה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. הנסיגה נמשכה עד סיום המלחמה. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה יחד עם כל הצבא הקיסרי. גנרל חיל הרגלים קרל, דוכס מקלנבורג (20 בספטמבר 1814 - 21 בספטמבר 1837) גנרלוטננט וילהלם, נסיך פרוסיה (21 בספטמבר 1837 - 22 במאי 1848) גנרלוטננט קרל פון פריטוויץ (22 במאי 1848 - 1 ביוני 1853) גנרל חיל הפרשים קרל פון דר גרודן (1 ביוני 1853 - 2 ביוני 1858) גנרל חיל הפרשים אוגוסט, נסיך וירטמברג (2 ביוני 1858 - 29 באוגוסט 1878) גנרל חיל הפרשים וילהלם פון ברנדנבורג (30 באוגוסט 1882 - 20 באוגוסט 1884) גנרל חיל הרגלים אלכסנדר פון פאפא (20 באוגוסט 1884 - 18 בספטמבר 1888) גנרל חיל הרגלים אוסקר פון מיירשדט-היילסאם (18 בספטמבר 1888 - 5 במאי 1893) גנרל חיל הרגלים הוגו פון וינטרפלד (5 במאי 1893 - 17 באוגוסט 1897) גנרל חיל הרגלים מקס פון בוק אונד פולק (17 באוגוסט 1897 - 26 בינואר 1902) גנרל חיל הרגלים גוסטב פון קאסל (26 בינואר 1902 - 28 במאי 1909) גנרל חיל הרגלים אלפרד פון לאוונפלד (28 במאי 1909 - 28 בפברואר 1913) גנרל חיל הרגלים קרל פון פלטנברג (28 בפברואר 1913 - 24 בינואר 1917) גנרל חיל הרגלים פרדיננד פון קוואסט (24 בינואר 1917 - 9 בספטמבר 1917) גנרל חיל הפרשים אלפרד צו דוהנה-שלוביטן (9 בספטמבר 1917 - 1 בנובמבר 1917) גנרלוטננט אלפרד פון בקמן (1 בנובמבר 1917 - עד הפירוק) מדיה וקבצים בנושא קורפוס המשמר בוויקישיתוף
פלציג

פלציג הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... יערה פלציג – שחקנית ישראלית פרלי פלציג – אמן רב תחומי ישראלי־אמריקני
הדיוויזיה ה-78 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-78 (בגרמנית: 78. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות החזית המזרחית, ובכלל זה בקרב קורסק. לאחר מכן שונתה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-78, ולחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בשטוטגרט. מרבית מגויסי הדיוויזיה היו מבאדן ומווירטמברג, ובהתאם לכך הסמל הראשוני של הדיוויזיה היה צללית של קתדרלת אולם. מפקדה הראשון של הדיוויזיה היה פריץ ברנד. הדיוויזיה הוצבה במילואים ולא השתתפה במערכה בפולין, וגם לא במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. עם זאת, בקיץ 1940 היא הוצבה ככוח כיבוש בבלגיה ובצרפת. ב-25 בנובמבר של אותה שנה נלקח מהדיוויזיה שליש מכוחה כדי לתגבר דיוויזיות אחרות, וכפיצוי היא קיבלה 4,000 טירונים שזה עתה גויסו. במאי 1941 הדיוויזיה הועבר למזרח פולין ושימשה שם ככוח כיבוש. במבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה תחת פיקודו של קורט גאלנקמף, והייתה חלק מהקורפוס ה-13 שהיה חלק מהארמייה הרביעית. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש סוקולוב פודלסקי וביילסק פודלסקי ונעה עד הניימן. לאחר מכן כבשה הדיוויזיה את אזור ברזינה ונעה עד הדנייפר באזור מוהילב. הדיוויזיה נעה יחד עם כל הכוח הגרמני עמוק לתוככי ברית המועצות, והגיעה עד שערי מוסקבה, שם נבלם הכוח הגרמני ב-3 בדצמבר 1941 בקרב על מוסקבה. לאחר הקרב הועבר הדיוויזיה לגסאטסק, שם נותרה עד ספטמבר 1942. הדיוויזיה השתתפה בקרבות נגד הצבא האדום באזור רז'ב, וספגה במסגרתם אבדות כבדות. ב-1 בינואר 1943 שונה שמה ל"דיוויזיית הסער ה-78" (78. Sturm-Division), ובהתאם לכך שונה הסמל שלה לפרוטזת הברזל של גץ פון ברליכינגן, והיא הועברה לסיטסקובקה. בהתאם לשינוי בשם, חוזק כושר התקיפה של הדיוויזיה, והועברו אליה יחידות ארטילריה חדשות וציוד מתקדם. ביולי 1943 הדיוויזיה נכללה במסגרת הקורפוס ה-23 שהיה חלק מהארמייה התשיעית, והשתתפה עמו בקרב קורסק. במהלך מבצע בגרטיון ביוני 1944, נכללה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס ה-27, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. הדיוויזיה הוצבה באורשה, על המסלול בין מוסקבה למינסק. כוחות הצבא האדום כיתרו לחלוטין את קבוצת ארמיות מרכז, והשמידוה כליל, ובכלל זה גם את הדיוויזיה ה-78. יחידותיה של הדיוויזיה ששרדו, והצליחו להימלט מהכיתור, הועברו לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-565. דיוויזיית הסער ה-78 הוקמה מחדש ב-27 ביולי 1944 בפיקודו של זיגפריד רספ. היא הייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה ולחמה יחד עמה בקרבות בגליציה. ב-9 באוקטובר 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-78, והיא הועמדה תחת פיקוד הארמייה ה-17. הדיוויזיה השתתפה במבצע ויסלה-אודר, ולאחר מכן שונה שמה לדיוויזיית הפולקסשטורם ה-78. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה בקרבות בשלזיה ובמוראביה, ובסוף המלחמה נפלו שרידיה בשבי הרוסי. הדיוויזיה ה-78 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-78 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
יוסף עראקאת

יוסף סאלח עראקאת (באנגלית: Yousef Saleh Erakat; בערבית: يوسف صالح عريقات ) הוא יוטיובר, קומיקאי, שחקן וראפר אמריקאי מוסלמי, המוכר בשם הבמה "Fousey". הוא יוצר תוכן של ולוגים, סקיצות ומתיחות בערוצו ביוטיוב. בערוץ המתיחות שלו ביוטיוב fouseyTUBE יש כ-10.4 מיליון מנויים רשומים ויותר מ-1.7 מיליארד צפיות כוללות. בערוצו השני, DOSEofFOUSEY, יש כ-3.41 מיליון מנויים רשומים ויותר מ-791,114 אלף צפיות כוללות נכון ל-6 בספטמבר 2021. יוסף עריקאת נולד ב-22 בינואר,1990 בפרימונט, קליפורניה. הוריו ממוצא פלסטיני. סיים את לימודיו באוניברסיטת סאן חוזה כאמן תיאטרון גדול. עריקאת עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה לאחר האוניברסיטה במטרה להמשיך את קריירת המשחק שלו. לעראקאת היו מספר ערוצי יוטיוב, הבולט מביניהם הוא ערוץ העוסק בכושר. הוא התפרסם וגדל בעיקר כשהחל ליצור סרטוני מזרח-תיכון. הערוצים הקודמים שלו כללו אותו בשגרת אימון גופני, ואותו נותן סיקור לפני ואחרי שגרה זאת. ב-1 בינואר 2015 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, הנקרא "Prideland" תחת שם הבמה "פאוסי" (Fousey).קליפ רשמי לשיר יצא באותו יום, בערוץ הוולוג שלו, DOSEofFOUSEY. יוסף ייצא לסבב הופעות עולמי ביחד עם חברו ושותפו להופעות, רומן אטווד. סבב ההופעות נקרא "הסבב רומן נגד פואוסי - Roman vs Fousey Tour". עד כה, הם הופיעו בשלל מדינות בארצות הברית, הכוללים את קליפורניה, אוהיו, ניו-יורק וטקסס. הם הופיעו גם מחוץ לארצות הברית, כמו קנדה. הסבב כולל עוד מדינות כמו סקוטלנד ואנגליה,אך רשימת ההופעות המלאה עוד לא יצאה רשמית, כך שלא ידוע על עוד מדינות. בשנת 2016 כיכב בסרטו של טיילר פרי "ליל כל הקדושים של מדיאה", קומדיית אימה פארודית. יוסף גדל במשפחה מוסלמית דתית. במשך זמן ארוך במיוחד, הוא לא הסתדר עם הזהות הדתית שלו ועם עדתו, למרות שהוא נתן לא פעם ביקורת על סטריוטיפים שליליים על מוסלמים. יוסף סובל מדיכאון מתמשך, התמכרות והפרעה דו-קוטבית. הוא מזכיר את זה בהרבה ולוגים שלו, וגם הצהיר זאת בכנס של VH1. הוא היה מועמד למתחן השנה ולהופעת השנה בכנס ה-Streamy Awards החמישי, וב-18 בספטמבר 2015 הוא זכה בהופעת השנה של 2015 באותו כנס. מדיה וקבצים בנושא יוסף עראקאת בוויקישיתוף יוסף עראקאת, ברשת החברתית פייסבוק יוסף עראקאת, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוסף עראקאת, ברשת החברתית אינסטגרם יוסף עראקאת, סרטונים בערוץ היוטיוב יוסף עראקאת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסף עראקאת, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ערוץ הוולוג היומי ביוטיוב DOSEofFOUSEY ערוץ המתיחות ביוטיוב fouseyTUBE
קרל פון פריטוויץ

קרל פון פריטוויץ (בגרמנית Karl von Prittwitz;‏ 16 באוקטובר 1790, גוט קאריש, ממלכת פרוסיה – 8 ביוני 1871, גרליץ, הקיסרות הגרמנית) היה גנרל גרמני, שמילא תפקיד מרכזי בדיכוי מהפכת 1848 בברלין. פון פריטוויץ נולד ב-16 באוקטובר 1790 לאביו קרל יוליוס וילהלם פון פריטוויץ שהשתייך למשפחת אצולה משלזיה, ולאשתו וילהלמינה ארנסטינה לואיזה בתו של גנרל מיור לודוויג ארנסט פון ווס, בגוט קאריש שהשתייכה לממלכת פרוסיה. בשנת 1803 התגייס פון פריטוויץ לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט הרגלים הישן ה-24, ולחם בשורותיו בקרב ינה-אאורשטדט. בשנת 1810 הצטרף לרגימנט הרגלים הישן ה-2, שהפך בשנת 1811 לרגימנט הרגלים ה-6 (פרוסיה המערבית ה-1), ולחם עמו במהלך הפלישה לרוסיה, ולאחר מכן לחם עמו במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית לשחרור גרמניה. בשנת 1818 מונה פון פריטוויץ לשלישו של וילהלם, נסיך פרוסיה, ובשנת 1929 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט המשמר ה-1. בשנת 1835 מונה למפקד חטיבת המשמר ה-1, ובשנת 1836 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1838 מונה למושל העיר פוטסדאם, בשנת 1843 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1, ובשנת 1844 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1848 דיכא פון פריטוויץ את מהפכת 1848 בברלין, ולאחר מכן מונה למפקד קורפוס המשמר. בשנת 1849 מונה למפקד כוחות הקונפדרציה הגרמנית, ולחם עימם במלחמת שלזוויג הראשונה. בשנת 1852 הועלה פון פריטוויץ לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובשנת 1853 קיבל את מסדר העיט האדום עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. פון פריטוויץ נפטר בגרליץ ב-8 ביוני 1871 והוא בן 81 שנים. אביב העמים מלחמת שלזוויג הראשונה מדיה וקבצים בנושא קרל פון פריטוויץ בוויקישיתוף קרל פון פריטוויץ
אחמד אבו גוש

אחמד אבו גוש (בערבית: أحمد أبو غوش; תעתיק: אחמד אבו ע'וש ; הגייה: "אבו ר'וש"; נולד ב-1 בפברואר 1996) הוא לוחם טאקוונדו ירדני ממוצא פלסטיני. האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), במשקל עד 68 ק"ג. אבו גוש זכה במדליית הזהב היחידה בתולדות ירדן במשחקים האולימפיים. אלוף העולם לנוער במשקל עד 63 ק"ג (שארם א-שייח' 2012). מוצאה של משפחתו של אחמד אבו גוש מהעיירה אבו גוש. מתחילת המאה ה-20 חיו בכפר עמואס במובלעת לטרון, ובעקבות מלחמת ששת הימים עקרו לעמאן בירת ירדן, שם נולד אבו גוש. באליפות העולם בטאקוונדו שנערכה בקיינדז'ו קוריאה הדרומית במאי 2011 הגיע אבו גוש בתחרות במשקל עד 54 ק"ג לסיבוב השני לאחר ניצחון בקרב הראשון על יריב מארצות הברית (2-7). בסיבוב השני (32 האחרונים) הוא הפסיד ליריב מאיראן (2-1). באליפות העולם בטאקוונדו לנוער שנערכה בשארם א-שייח' מצרים בשנת 2012 זכה אבו גוש במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג. באליפות אסיה לנוער שנערכה בהו צ'י מין סיטי, וייטנאם באותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג. בשנת 2013 קרע את הרצועה הצולבת בברכו ונעדר מתחרויות במשך כשנה. באליפות העולם בטאקוונדו שנערכה בצ'ליאבינסק, רוסיה במאי 2015 הגיע אבו גוש בתחרות במשקל עד 68 ק"ג לסיבוב השני לאחר ניצחון בקרב הראשון על יריב מרומניה (3-10). בסיבוב השני (64 האחרונים) הוא הפסיד ליריב מרוסיה (9-3). באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית באותה שנה הוא ניצח בשני הסיבובים הראשונים והפסיד בסיבוב השלישי. במוקדמות לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו במנילה, הפיליפינים זכה אבו גוש במדליית זהב במשקל עד 68 ק"ג. במשחקים עצמם, הוא דורג במקום עשירי. עד לשלב הגמר הוא ניצח, בין שאר, את לי דאה-הון, שזכה פעמיים באליפות העולם, וגם את ז'ואל גונסלאס שזכה במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון (2012). בגמר הוא גבר על אלכסיי דניסנקו מרוסיה, שזכה באולימפיאדת לונדון במדליית הארד, בתוצאה 6-10. מדיה וקבצים בנושא אחמד אבו גוש בוויקישיתוף אחמד אבו גוש, ברשת החברתית פייסבוק אחמד אבו גוש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אחמד אבו גוש, ברשת החברתית אינסטגרם אחמד אבו גוש, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אחמד אבו גוש, באתר olympedia.org אחמד אבו גוש, באתר Taekwondodata (באנגלית) בן למשפחה מאבו גוש עשה היסטוריה והביא מדליית זהב לירדן, באתר ynet, 19 באוגוסט 2016 משה שטיינמץ‏, מדליסט הזהב הראשון של ירדן - בן למשפחה מאבו גוש: "כבוד גדול", באתר וואלה, 19 באוגוסט 2016 דפנה ליאל, ‏זהב היסטורי לירדן בטקוואנדו - לבן ממשפחת אבו גוש, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2016 ברי"ש גרונית ענף המשפחה אליו שייך אחמד עזב את הכפר לפני כמאה שנים, אך יש כאלו שעודם מתגוררים בישראל משה שטיינמץ‏, מדליסט הזהב הראשון של ירדן - בן למשפחה מאבו גוש: "כבוד גדול", באתר וואלה, 19 באוגוסט 2016 רועי קייס, אביו של המדליסט הירדני: "הישראלים שהרסו את ביתי מנכסים את ההישג", באתר ynet, 24 באוגוסט 2016
גאורג החמישי, מלך הנובר

גאורג החמישי, מלך הנובר (בגרמנית: George V;‏ 27 במאי 1819 – 12 ביוני 1878) היה מלך הנובר בין השנים 1851–1866, ואיבד את שלטונו עקב ניצחון פרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. גאורג נולד בברלין ב-27 במאי 1819, לארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר ופרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ. בגיל שמונה איבד גאורג עין אחת בתאונה, ובגיל ארבע עשרה איבד את הראייה אף בעין השנייה בעקבות מחלה. בשנת 1837 הוכתר אביו למלך הנובר, וגאורג מונה ליורש העצר על אף שהיה עיוור. ב-18 בנובמבר 1851 מת אביו ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר, וגאורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1866 הצטרף גאורג לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-29 ביוני נכבשה ממלכת הנובר על ידי הכוחות הפרוסים, וגאורג ומשפחתו ברחו לאוסטריה. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הנובר לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הנובר. ב-12 ביוני 1878 מת גאורג בפריז, ונקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור. ב-18 בפברואר 1843 התחתן גאורג עם מריה מסקסוניה-אלטנבורג, בתם של יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, דוכסית וירטמברג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים: ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר (1845–1923) פרדריקה, נסיכת הנובר (1848–1926) מריה, נסיכת הנובר (1849–1904) מדיה וקבצים בנושא גאורג החמישי, מלך הנובר בוויקישיתוף גאורג החמישי, מלך הנובר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאורג החמישי, מלך הנובר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרס הרמן

פרס הרמן (באנגלית: Hermann Trophy) הוא תואר המוענק על ידי מועדון האתלטיקה של מיזורי לכדורגל ולכדורגלנית המצטיינים של ליגת הקולג'ים. בשנת 2002 אוחד פרס הרמן עם תואר ה-MAC, ויחד הם יצרו את תואר כדורגלן השנה בקולג'ים. 2021 - דנטה פולוורה 2020 - גלואר אמנדה 2019 - רובי רובינסון 2018 - אנדריו גוטמן 2017 - ג'ון בוקרו 2016 - יאן הרקס 2015 - ג'ורדן מוריס 2014 - לאו סטולץ 2013 - פטריק מאלינס 2012 - פטריק מאלינס 2011 - אנדדיו וגנר 2010 - דרלינגטון נאגבה 2009 - טיל בנברי 2008 - מרקוס טרייסי 2007 - אובריין וייט 2006 - ג'וזף לפירה 2005 - ג'ייסון גריי 2004 - דני אורוקה 2003 - כריס וינגרט 2002 - אלקו אסקנדריאן 2001 - לוצ'י גונזלס 2000 - כריס גבאנדי 1999 - עלי קורטיס 1998 - ויז'אק קרקויאק 1997 - ג'וני טורס 1996 - מייק פישר 1995 - מייק פישר 1994 - בריאן מייסונובה 1993 - קלאודיו ריינה 1992 - ברד פרידל 1991 - אלכסיי לאלאס 1990 - קן סנאו 1989 - טוני מאולה 1988 - קן סנאו 1987 - ברוס מארי 1986 - ג'ון קר 1985 - תום קיין 1984 - עמר עלי 1983 - מייק ג'פרייס 1982 - ג'ו אולריך 1981 - ארמנדו בטנקור 1980 - ג'ו מורנה 2005 - כריסטין סינקלייר 2004 - כריסטין סינקלייר 2003 - קייט רודיק 2002 - אלי ואגנר 2001 - כריסטי וולש 2000 - אן מאקינן 1999 - מנדי קלמנס 1998 - סינדי פרלאוו 1997 - סינדי פרלאוו 1996 - סינדי דאווס 1995 - שאנון מקמילן 1994 - טישה ונטוריני 1993 - מיה האם 1992 - מיה האם 1991 - קריסטין לילי 1990 - אפריל קטר 1989 - שנון היגינס 1988 - מישל אקרס
מקאו במשחקים הפאראלימפיים

מקאו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסיאול (1988). מאז היא משתתפת במשחקים בדרך קבע למעט המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) מהם נעדרה. הספורטאים הפאראלימפיים של מקאו מעולם לא זכו במדליה. מקאו היא הטריטוריה הקטנה ביותר שהשתתפה במשחקים הפאראלימפיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.