laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פונסקה (פסל)

פוֹנְסְקֶה (Fonske; שמו הרשמי בלטינית: Fons Sapientiae, ומשמעותו "מעיין החוכמה", אך מוכר בשם החיבה "פונסקה") הוא פסל-מזרקה המוצב במרכז העיר האוניברסיטאית לוון שבבלגיה, בכיכר פושפליין (Fochplein). הוא פוסל על ידי הפסל ג'ף קלארהאוט (Jef Claerhout), והוצב לרגל יובל 550 לאוניברסיטת לוון בשנת 1975. למרות מיעוט ימיו היחסי, הפך לאחד מסמליה המוכרים של העיר, יחד עם בית העירייה העתיק וסמל מבשלת הבירה סטלה ארטואה. חשיבותו מצביעה על הקשר החזק בין האוניברסיטה לעיר ומבהירה מדוע לוון נחשבת בעיקר לעיר אוניברסיטאית, אף על פי שהיא בירת ברבנט הפלמית. הפסל בצורת סטודנט הקורא בספר, בעוד הידע נשפך אל תוך ראשו. הפסל מולבש בימי חג אגודות סטודנטים. פונסקה המולבש בטוגה של ה-ANLO וכיסוי ראש סטודנטיאלי של ה-UCL מדיה וקבצים בנושא פונסקה בוויקישיתוף
אליעזר לחנה

אליעזר לחנה (נולד ב־29 באוגוסט 1958) הוא עיתונאי ספורט ושדרן רדיו ישראלי. בעיתונות ערך לחנה את מדור הספורט של עיתון "חדשות" והיה סגן עורך מדור הספורט בעיתון "מעריב". מעל גלי האתר היה שותף בצוות ההקמה של תחנת רדיו ללא הפסקה ושידר תוכנית ספורט יומית במשך 12 שנים. על המרקע שידר את הליגה הלאומית בערוץ הספורט והשתייך למחלקת הספורט של ערוץ 1 (2003). הקים את ערוץ בית"ר טי.וי - הערוץ של בית"ר ירושלים שנסגר על ידי ארקדי גאידמק בסוף 2006. ב-2007 הצטרף לתחנת רדיו ירושלים. משדר כיום ברדיו 99. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לימור נחמיאס

לימור נחמיאס (נולדה ב-2 בספטמבר 1964 בחיפה) היא סופרת, תסריטאית ופובליציסטית ישראלית המתגוררת בתל אביב. עיקר יצירתה הוא ספרי מתח ורומנים מקאבריים, אך היא עוסקת גם בכתיבת תסריטים לקולנוע ולטלוויזיה. אמא הייתה זוחלת (כתר ספרים, 1995) – מותחן פסיכולוגי שעניינו משחק חתול ועכבר שמנהלות ביניהן חוקרת פרטית שנונה ורוצחת סדרתית פרברטית, מעל לראשה של המשטרה. צבוטותי (כתר ספרים, 1996) – מותחן קומי אודות שוטרת סמויה מתוחכמת שמסתבכת במקביל עם המשטרה ועם המאפיה המקומית. ספורה האמיתי של שונית השקרנית (כתר ספרים, 2000) – ספר ילדים אודות יתושה שקרנית שבורחת מהבית ויוצאת להרפתקה מצחיקה-עצובה. פינג פונג חרדות (כתר ספרים, 2000) – נובלה בסדרת 'קצרים' של הוצאת כתר, המספרת על שני צעירים שמנסים להתגבר על חרדותיהם ולבנות מערכת יחסים. סרט לבן על כיפה אדומה (כתר ספרים, 2004) – רומן מתח אפל ומקאברי אודות מטפלת שיאצו נאיבית לכאורה שמוצאת את עצמה מסובכת עם שתי פושעות מטורפות מחד ועם סדיסט פסיכופת שמתאהב בה מאידך. הרוצח האחרון בפתח תקווה (כנרת זמורה דביר, 2024) – רומן מתח על סצנת הספרות התל אביבית: סופרים, מתרגמים, מו"לים, מבקרים, מנחי סדנאות כתיבה ותלמידיהם. "דומינו" – סרט קצר מתוך הסדרה 'סיפורים קצרים על אהבה'. הסרט מספר על אישה צעירה שנשלחת על ידי הפסיכולוגית שלה אחורה וקדימה בזמן על מנת לתקן טעויות שעשתה. הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל סרטי פנטזיה במנצ'סטר, אנגליה. אורי סיון ביים את הסרט. "מרס תורכי" – סרט קולנוע אותו ביססה נחמיאס בעיבוד חופשי על ספרה "צבוטותי". עודד דוידוף ביים את הסרט. נחמיאס הייתה שותפה בכתיבת התסריטים של כמה מהטלנובלות המצליחות ביותר של ערוץ הוט 3 בטלוויזיה בכבלים: "משחק החיים" ב-2003 ו"מיכאלה" ב-2004. ב-2006 הייתה היוצרת והתסריטאית של העונה הראשונה של "האלופה". ב-2009 שודרה בערוץ yes stars ישראלי הסדרה "גירושים נפלאים", שנחמיאס הייתה היוצרת והתסריטאית שלה. ב-2010 שודרה בערוץ yes drama העונה השנייה של הסדרה. ב-2018 שודרה ב-HOT העונה הראשונה של סדרת הפשע "מלכות", שנוצרה על פי רעיון של נחמיאס. מדיה וקבצים בנושא לימור נחמיאס בוויקישיתוף לימור נחמיאס, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של לימור נחמיאס, בקטלוג הספרייה הלאומית לימור נחמיאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לימור נחמיאס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לימור נחמיאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לימור נחמיאס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לימור נחמיאס, דף שער בספרייה הלאומית לימור נחמיאס, בלקסיקון הספרות העברית החדשה לימור נחמיאס, בארכיון הבימה גילי איזיקוביץ, לימור נחמיאס: "בן הזוג עשה לי סצינת קנאה. 'את אוהבת את הספר שלך יותר ממני'", באתר הארץ, 19 בספטמבר 2024 מכּתביה: 40 מיליון אסירי איקס, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2013 מיומנה של חברה בכת, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2013 כך יימנע אונס שני, באתר הארץ, 20 בינואר 2015 על יצירתה: אבי גרפינקל, הזאב הגדול והרע, באתר הארץ, 5 באפריל 2004 – על "סרט לבן על כיפה אדומה" עמרי הרצוג, "הרוצח האחרון בפתח תקווה": לימור נחמיאס חוזרת עם אנרגיות גבוהות במיוחד, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2024
טים אמריקה: משטרת העולם

טים אמריקה: משטרת העולם (באנגלית: Team America: World Police) הוא סרט קולנוע של יוצרי סאות' פארק טריי פארקר ומאט סטון משנת 2004. יחד עם פאם בריידי, יצרו השניים סרט סאטירי, שייחודו טמון בכך שאת כל התפקידים ממלאות מריונטות במקום שחקנים חיים. הסרט מלווה את מעלליהם של קבוצת "צוות אמריקה" הנלחמת נגד טרור ובעד החופש. הסרט הוא אמנם אנטי-מלחמתי ומתנגד למדיניותו של הנשיא האמריקאי ג'ורג' ווקר בוש, אך הוא גם מבקר את המבקרים העיקריים של מדיניות זו (Pussies, כפי שהם מכונים בסרט), בעיקר מייקל מור ושחקני קולנוע שוחרי-שלום למיניהם. הסרט משתמש בשפה גסה, סצנות פורנוגרפיות ואלימות קיצונית, כשהעובדה שמדובר בבובות יוצרת אפקט ניכור. הסרט מתחיל בסיכול ממוקד הרסני במיוחד המתרחש בפריז, שבמהלכו נהרג אחד מחברי "צוות אמריקה" - יחידת עילית אמריקאית שמטרתה למגר את תופעת הטרור העולמית - בדיוק כשהוא מציע לליסה, אהובתו הבלונדינית והמצודדת, נישואין. האדם שנבחר להחליפו הוא שחקן ברודוויי קל-דעת בשם גארי ג'ונסטון. לאחר לבטים מחליט גארי להצטרף ליחידה המיוחדת, כשתפקידו לכבוש את מקומו בקרב קבוצת טרור הנושאת עימה נשק להשמדה המונית בעזרת כישורי המשחק שלו, ולסכל את תוכניותיהם. הוא עובר ניתוח פלסטי המקנה לפניו חזות ערבית ויוצא למשימה יחד עם שאר חברי היחידה. במהלך המשימה נחשף משולש רומנטי - שרה (הטלפתית של הקבוצה) רוצה את גארי, בעוד ג'ו רוצה את שרה. לאחר השתלשלות עניינים תמוהה במהלכה נחטף גארי על ידי קבוצת הטרוריסטים הערבית עקב עודף יכולת משחק, מחוסל תא הטרור. במהלך חגיגות המסיבה חושף גארי את סודו המצמרר - הריגתו של אחיו הגדול על ידי גורילות בגלל כישורי המשחק שלו - חושפת ליסה כי היא נמשכת אל גארי. לאחר שגארי נשבע לחיי נצח, השניים מקיימים יחסי מין סוערים ולא בטוחים. אך גם אידיליה זו עתידה להתנפץ - מתברר כי המתכנן האמיתי של הפיגוע המסוכל הוא לא אחר מקים ג'ונג-איל, נשיא קוריאה הצפונית. מכאן והלאה מסתעפת ומסתבכת העלילה, כשבסופה גארי מוכיח את נאמנותו למדינה ולחופש, כשהוא מפגין יכולות המשחק שמתעלות אפילו על אלו של אלק בולדווין. גארי ג'ונסטון - שחקן כל-אמריקאי, בוגר אוניברסיטת איווה, עם תואר שני בתיאטרון ושפות. היה בראש כל חוג תיאטרון שהיה בו מאז שהיה ילד. עבר חוויה נוראית המאפשרת לו לשחק עצב בצורה משכנעת. ג'ו - קוורטרבק מצליח מאוניברסיטת נברסקה, מנהיג מלידה. ידידותי ותמים, מאוהב בשרה. שרה - אמפאת'ית (קוראת-מחשבות) מוצלחת מבית-ספר "ברקלי" לרואי-נסתרות בסאן-פרנסיסקו. מאוהבת בגארי. כריס - מומחה אמנויות לחימה מדטרויט. לא סומך על שחקנים מסיבה אפלה בעברו. ליסה - מומחית לפסיכולוגיה, כשמטרתה להבין כיצד הטרוריסטים חושבים. בלונדינית מצודדת. ספוטסווד - מפקד "צוות אמריקה". "טים אמריקה: משטרת העולם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר נטפליקס "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר AllMovie (באנגלית) "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר Metacritic (באנגלית) "טים אמריקה: משטרת העולם", באתר אידיבי "טים אמריקה: משטרת העולם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר הסרט הרשמי טריילר לסרט
טונג'י אווג'ובי

טונג'י פמי אווג'ובי (באנגלית: Tunji Femi Awojobi; נולד ב-30 ביוני 1973) הוא כדורסלן עבר ניגרי ששיחק במספר קבוצות בליגת העל הישראלית. גובהו 2.01 מטרים והוא משחק בעמדות הפורוורד והסנטר. אווג'ובי החל את דרכו כמתאגרף, ואף היה חבר בנבחרת האגרוף של ניגריה. גובהו הביא אותו בסופו של דבר לכדורסל, אך בגיל מאוחר יחסית. בין השנים 1993–1997 שיחק באוניברסיטת בוסטון בליגת ה-NCAA. מאז לא שיחק באותה קבוצה במשך יותר מעונה. הוא שיחק במספר קבוצות טורקיות קטנות, וכן בקבוצת גרנד ראפידס הופס מליגת ה-CBA, עד שבשנת 2001 הגיע לראשונה לקבוצה אירופית גדולה – ציבונה זאגרב. ב-4 שנים אלה שיחק גם בליגת הקיץ האמריקנית. אחרי עונה אחת בציבונה עבר לאולימפיה ליובליאנה הסלובנית, וגם בה שיחק עונה אחת בלבד. בעונת 2002/2003 הגיע אווג'ובי לתחנתו הראשונה בישראל, עירוני רמת גן. כאשר היה אחד מהשחקנים המרכזים בקבוצה, וסייע לה במאבקי ההישרדות בליגת העל. ב-2003 עבר להפועל ירושלים, ונטל חלק חשוב בזכייתה של הקבוצה בגביע יול"ב. בסיום העונה עבר לספירו שרלרואה הבלגית, וב-2005 חזר לעונה נוספת בעירוני רמת גן. את עונת 2006/2007 פתח במכבי גבעת שמואל, אך לא גילה יכולת גבוהה. הוא שוחרר מהקבוצה כעבור מספר משחקים, וחתם בהפועל גלבוע/עפולה. בעונת 2008/2009 שיחק אווג'ובי בקבוצת אבטודור סראטוב מהליגה הרוסית השנייה עימה עלה לליגה הראשונה. אווג'ובי שיחק עם נבחרת ניגריה באליפויות העולם שנערכו ב-1998 ביוון וב-2006 ביפן. עוצמתו הפיזית של אווג'ובי מעניקה לו יתרון במאבקים מתחת לסלים משני צידי המגרש. יתרון זה בלט במיוחד בליגה הישראלית הנמוכה יחסית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג טונג'י אווג'ובי באתר ספסל
ישיבת תורה אור

ישיבת תורה אור היא ישיבה ליטאית לבחורים אמריקאים. הישיבה נוסדה בארצות הברית בשנת 1961 על ידי הרב חיים פינחס שיינברג. לאחר ייסודה עלה הרב עם ישיבתו ארצה והם השתכנו בבניין בית היתומים דיסקין. היום, הישיבה ממוקמת בשכונת מטרסדורף בירושלים. הישיבה תוכננה ונבנתה בשנת 1982 על ידי משרד אדריכלים שנברגר קץ. לישיבה יש מספר מוסדות: ישיבה גדולה לאמריקאים "תורה אור", בה כמאה בחורים ישיבה קטנה "שערי תורה", בראשה עומד הרב אלכסנדר אפשטיין. בעבר הייתה גם ישיבה גדולה לישראלים "תורה אור" שכיום קיימת במתכונת כולל אברכים, שבו לומדים כ-400 אברכים. הרב שיינברג עמד בראש הישיבה מאז הקמתה עד לפטירתו. בראשות הישיבה האמריקאית עמד חתנו הרב חיים דוב אלטוסקי ולאחר פטירתו מונה בנו הרב מרדכי אלטוסקי. משגיח הישיבה האמריקאית הוא הרב נח אורלוויק. לאחר פטירתו של הרב שיינברג מונה בנו הרב שמחה לעמוד בראשות מוסדות הישיבה. בכל ישיבה ישנו גם כולל המשולב בה. חלק מבוגרי הישיבה ממשיכים לכולל של הישיבה. משגיח הישיבה היה הרב זיידל אפשטיין עד לפטירתו בשנת תשס"ז. הר"מים הם הרב אליהו פרנקל, הרב ישראל גואלמן (רב בשכונת רמות א'), הרב צבי שרלין (רב בית הכנסת "בני הישיבות" בשכונת רמת אשכול) והרב אברהם נפתלי ויג (רב קהילת "מנין אברכים" בשכונת בית וגן), כולם בוגרי הישיבה. אריאל אטיאס - שר הבינוי והשיכון לשעבר. אורי לופוליאנסקי - ראש עיריית ירושלים לשעבר. יהודה משי זהב - יו"ר זק"א. אלי פרידמן - זמר חסידי. הרב אלחנן פרץ. הרב מאיר אקער יו"ר ועד רבני זק"א. מדיה וקבצים בנושא ישיבת תורה אור בוויקישיתוף
אייר סלובקיה

אייר סלובקיה הייתה חברת תעופה סלובקית לטיסות שכר, אשר בסיסה בנמל התעופה בברטיסלאבה. החברה נוסדה בתחילת שנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה תחת השם טרקס סלובקיה. החברה הוקמה בגלל שחברת התעופה הצ'כוסלובקית CSA הפכה לחברת התעופה הלאומית של צ'כיה. טיסתה הראשונה של החברה התקיימה בינואר 1994 בין ברטיסלבה לתל אביב. בשנת 1995 שינתה החברה את שמה לאייר סלובקיה. בסוף שנת 2008 התברר כי לחברה חובות גדולים, בין השאר לביטוח הלאומי הסלובקי. בתחילת מרץ 2010 איבדה החברה את הרישיון להפעלת טיסות בשל חובותיה, וב-25 במאי באותה שנה הודיעה על הליך פירוק החברה. מדיה וקבצים בנושא אייר סלובקיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר סלובקיה צי המטוסים חוות דעת לקוחות
פילוסופיה מערבית

פילוסופיה מערבית הוא כינוי לחשיבה הפילוסופית שנוצרה ועוצבה בעולם המערבי, והושפעה מתרבות המערב. זאת בניגוד לפילוסופיה המזרחית, שכוללת מחשבה פילוסופית שנוצרה במזרח הרחוק, בהודו, בפרס וכדומה. ערך מורחב – פילוסופיה קדם-סוקרטית, פילוסופיית ימי הביניים נהוג לראות את ערש הפילוסופיה המערבית בפילוסופיה היוונית, החל מהפילוסופים הפרה סוקרטיים וכלה בהגותם של סוקרטס, אפלטון ואריסטו. לפילוסופיה היוונית הייתה השפעה עצומה על החשיבה הפילוסופית ברומא העתיקה, הפילוסופיה הנוצרית, הפילוסופיה האסלאמית והפילוסופיה היהודית ובהמשך על פילוסופיית ימי הביניים. החל מהמאה ה-16 וה-17 החלה הפילוסופיה המערבית להתנתק במובהק משורשיה היווניים, תוך דחיית טיעונים שנשענו על מטאפיזיקה ודת. פילוסופים רציונליסטים כגון רנה דקארט, ברוך שפינוזה וגוטפריד לייבניץ הטיפו ללימוד אפריורי על טיבו של העולם, כלומר באמצעות ההיגיון ותוך שימוש בשכל הישר ולא דרך הסתמכות על החושים. המחשבה המערבית הושפעה מגילויים חדשים בתחומי מדעי הטבע והמתמטיקה. תרבות המערב פילוסופיה אנליטית פילוסופיה פוסט מודרנית ג'ונתן ריי וג'יימס א' אורמסון, האנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית, הוצאת רסלינג, 2007. מדיה וקבצים בנושא פילוסופיה מערבית בוויקישיתוף פילוסופיה מערבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים רומנו

האם התכוונתם ל... חיים רומנו (מנהל) (יליד 1954) – מנהל ישראלי, לשעבר מנכ"ל "אל על" וכיום מנכ"ל "פרטנר תקשורת" חיים רומנו (נגן) (יליד 1951) – מוזיקאי ומפיק מוזיקלי ישראלי, נגן כלי מיתר בעשרות אלבומים ישראלים מפורסמים
44 (מספר)

44 (במילים בלשון זכר: ארבעים וארבעה; בלשון נקבה: ארבעים וארבע) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 43, והבא לפני 45. 44 הוא המספר הזוגי ה-22. 44 הוא מספר שמח. 44 הוא מספר הבלבולים של קבוצה בגודל 5. בהינתן פונקציית אוילר, φ(44) = 20 וגם φ(69) = 44. 44 הוא מספר פלינדרומי. טטרהקונטקייטטרגון (tetracontakaitetragon) הוא שמו של מצולע בעל 44 צלעות. 44 הוא מספר חסר. 44 הוא מספר נתעב (odious number). 44 הוא המספר האטומי של רותניום. מספרו של צביר הכוורת בקטלוג מסיה הוא 44. 44 הוא סך כל מספר הנרות שמדליקים בכל ימי החנוכה (כולל השַמָּש). 44 הוא שמו של הזר המסתורי ביצירה הבלתי גמורה של מארק טוויין באותו השם. קוטרו של הקליע 44. מגנום הוא 44 מאיות האינץ'. ברק אובמה ידוע גם כ"מספר 44" כיוון שהוא הנשיא ה44 של ארצות הברית. קידומת הטלפון הבינלאומית של בריטניה היא +44. +44 הוא שמה של להקת רוק בריטית. ילד 44 הוא מותחן מאת הסופר טום רוב סמית. 44 הוא מספרו של נהג מרוצי פורמולה 1 לואיס המילטון. ויומינג היא המדינה ה-44 להצטרף לארצות הברית. כביש 44 מדיה וקבצים בנושא 44 בוויקישיתוף
בזיליקת סן מרקו

בזיליקת סן מרקו היא קתדרלה בת המאה ה-9 הנמצאת בוונציה שבאיטליה. הבזיליקה היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות ביזנטית. הכנסייה צופה על כיכר סן מרקו, מרכז השלטון והמסחר העתיק של ונציה, ומחוברת בצדה הדרומי לארמון הדוג'ה של ונציה. הכנסייה אף משמשת כמקום מושבו של הפטריארך והארכיבישוף של ונציה מאז 1807, ועל פי המסורת הנוצרית קבור בה מרקוס הקדוש (ומכאן שמה). הבזיליקה, המכונה גם "כנסיית הזהב", ידועה בסגנון הביזנטי המרהיב שלה, בפסיפסים המוזהבים הרבים שבה ובאוצרות קונסטנטינופול הבזוזה המעטרים אותה, והיא מסמלת את עושרה של הרפובליקה של ונציה. הכנסייה נבנתה לראשונה כמבנה זמני בתוך ארמון הדוג'ה בשנת 828, כאשר סוחרים ונציאנים הביאו לעיר את שרידיו של מרקוס הקדוש, מחברה של הבשורה על-פי מרקוס. ב-832 נבנתה כנסייה חדשה, בסמוך לארמון הדוג'ה, במקום בו ניצבת הבזיליקה עד היום, והועברו אליה שרידיו של מרקוס. המבנה נשרף במהלך מרד בעיר בשנת 976 ונבנה מחדש שנתיים לאחר מכן, ב-978. לאחר חורבן נוסף נבנתה הכנסייה שוב ב-1063 במבנה הבסיסי אשר שרד עד היום. הבזיליקה הורחבה במהלך השנים, ונוספו לה עיטורים אשר נבזזו מקונסטנטינופול וכן חפצי אמנות מעשי ידי אמני ונציה. חלק מהאבנים אשר מהם נבנתה הכנסייה הובאו על ידי ספני ונציה ממסעותיהם במזרח התיכון. העמודים והכותרות הוסרו ממבנים עתיקים שקרסו בארצות המזרח ונרכשו על ידי סוחרים ונציאניים. בזיליקת סן מרקו מילאה תפקיד חשוב מאוד במוזיקה של תקופת הרנסאנס וביצירת האסכולה הוונציאנית של תקופה זו, הודות לחללה הפנימי היחיד במינו ביציעי המקהלה שלו, המוצבים זה מול זה. האדריכלות המרווחת של הבזיליקה חייבה פיתוח סגנון מוזיקלי, שינצל את אפקט ההד בצורה הטובה ביותר, במקום לחפש דרכים לבטל אותו. כך פותח סגנון הפוליכוראליות הוונציאני, הסגנון האנטיפונאלי המפואר, המציב קבוצות זמרים ונגנים להשמיע את תפקידיהם לפעמים אלה מול אלה ולפעמים יחדיו, מאוחדים בצליל העוגב. המלחין הראשון שפרסם אפקט זה היה אדריאן וילארט, שהתמנה למאסטרו די קאפלה בסן מרקו בשנת 1527 ונשאר בתפקיד זה עד מותו בשנת 1562. ג'וזפו צארלינו, אחד הכותבים רבי ההשפעה בעולם המוזיקה של דורו, כינה את וילארט "פיתגורס החדש", והשפעתו של וילארט חדרה לעומק, לא רק כמלחין אלא גם כמורה, הואיל ורוב הוונציאנים שבאו אחריו היו תלמידיו. ג'ובאני גבריאלי, אחיינו ותלמידו של אנדראה גבריאלי, פיתח סגנון כתיבה זה ושכלל אותו. משנת 1669 פייטרו אנדריאה ציאני היה נגן עוגב של הבזיליקה. חלק מהמוזאיקה בכניסה לבזיליקה מבט פנימי נוסף על אחד החללים הפנימיים בבזיליקה, המעוטר מוזאיקה מוזהבת מבט מזרחה מהכיפה המרכזית מוזאיקה המתארת את העברת שרידי גופו של הקדוש סן מרקו, פטרון ונציה חלק מהחלל הפנימי בבזיליקה המעוטר במוזאיקה מוזהבת, מבט למזרח סוסי מרקוס הקדוש פאלה ד'אורו מדיה וקבצים בנושא בזיליקת סן מרקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בזיליקת סן מרקו בזיליקת סן מרקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מכאן אולי המסורת העוברת בין יהודי ונציה כי בין אבני במת המזבח יש כאלה שהובאו מירושלים ואף משרידי בית המקדש.
ג'אקומו ברוג'י

ג'אקוֹמוֹ בְּרוֹגִ'י (באיטלקית: Giacomo Brogi‏; 6 באפריל 1822 – 29 בנובמבר 1881) צלם איטלקי בן המאה ה-19. ברוג'י נולד ונפטר בפירנצה, איטליה. ברוג'י החל לצלם לראשונה בשנת 1856. בשנת 1864 פתח לראשונה סטודיו לצילום ברומא. בשנת 1868 החל לנסוע ממקום למקום ולצלם. את רוב תמונותיו צילם באיטליה ובמזרח התיכון, והיה בין הצלמים האירופאיים הראשונים שצילם בארץ ישראל, מצרים וסוריה, והותיר אחריו תיעוד מצולם ראשוני וייחודי של נופים מהמאה ה-19. הצילום הומצא במאה ה-19, כ-20 שנה לפני כניסתו של ברוג'י לתחום. בניגוד לצילום האינסטנט כיום, בוצע הצילום על ידי תהליך דאגרוטיפ, בעזרת מכשירי קמרה אובסקורה. תהליך הפיתוח ארך מספר ימים ואחוזי הכישלון היו גדולים. התצלומים היו יחידאים, ללא נגטיב וללא יכולת לשחזרם. התפקיד דרש דיוק, מיומנות ועבודה קשה, ולא ניתן היה ללמוד אותו בצורה מסודרת, דבר שהביא למיעוט צלמים מקצועיים עד למחצית המאה ה-19. הצלחתו המקצועית של ברוג'י והמוניטין שרכש איפשרו לו לפתוח סטודיו לצילום בשלוש ערים באיטליה: בפירנצה, נאפולי ורומא. לאחר מותו המשיך בנו, קארלו ברוג'י, את אמנות הצילום. מדיה וקבצים בנושא ג'קומו ברוג'י בוויקישיתוף ג'יאקומו ברוגי (1822-1881), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורנייה מצויה

אורנייה מצויה (שם מדעי: Suillus granulatus) היא פטריית מאכל ממשפחת הגושיתיים. האורנייה גדלה ביערות אורנים ומקיימת יחסי מיקוריזה (סימביוזה בין פטרייה לשורשי צמח) עם עצי האורן. פטריית האורנייה מלווה את עצי האורן ומקיימת אתם יחסי הדדיות הדוקים. קורי האורנייה נצמדים אל שורשי האורן הצעיר, חודרים לתוכם, ומתקיימים אתם כגוף אחד. סבך הקורים המסועף של הפטרייה מצטרף לשורשי האורן וכנראה מגדיל באופן ניכר את יכולתו של האורן לקלוט מים ומינרלים מהקרקע. האורן, מצדו, חולק עם האורנייה את הסוכר שהוא מייצר. וכך הם חיים יחדיו, בשיתוף פעולה הדוק. בארץ ישראל גדלה האורנייה בשיתוף עם עצי אורן ירושלים, במיוחד עם פרטים צעירים של העץ. היא מופיעה בעיקר ביערות, אך ניתן למצוא אותה גם בגינות שבהן שתולים עצי אורן. הכובע יכול להופיע אחרי הגשמים הראשונים עד מרץ-אפריל. האורניות יכולות להופיע כבודדות או בקבוצות בנות פרטים אחדים. צבע הכובע של האורנייה הוא חום מלמעלה וחום-צהוב מלמטה. קוטרו בין 4 ל-14 ס"מ, חלקו התחתון ספוגי ולעיתים דבוקים אליו מחטי אורן. הרגל גלילית ומנוקדת בנקודות אדמדמות-ערמוניות. גובה הרגל יכול להגיע עד 7 ס"מ. גודל הנבגים קטן מ-10 מיקרון. צורתם מוארכת וצבעם צהוב כהה. האורנייה היא פטרייה נפוצה וקלה לזיהוי. היא נאספת בידי חובבים ונאכלת בצורות שונות. ביערות אלונים נמצאת פטריית ספוג הדומה לאורנייה, שנקראת גושית הזאב (Boletus lupinus). בניגוד לאורנייה, גושית הזאב רעילה למאכל. בניגוד לשאר בני משפחת הגושיתיים, אין בשר האורנייה משנה את צבעו כשהוא נחשף לאוויר. סימני זיהוי נוספים שיכולים להקל בזיהוי ודאי של אורנייה כוללים את מבנה הרגל שצורתה גלילית ולא תפוחה, והכובע הדביק, במיוחד באורניות צעירות. מצב שימור המין ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא אורנייה מצויה בוויקישיתוף אורנייה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) אורנייה מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אורנייה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) האורן והחיים סביבו, הספר "רמת הנדיב הדברים הנסתרים מן העין על יחסי הגומלין בפארק הטבע" עמוד 63 כפטריות אחרי הגשם, אתר החברה להגנת הטבע אורנייה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN קראו בכותר - רמת הנדיב הדברים הנסתרים מן העין: על יחסי הגומלין בפארק הטבע, באתר www.kotar.co.il
ואסילה לוקה

ואסילה לוקה (ברומנית: Vasile Luca); בהונגרית: Luka László;‏ 8 ביוני 1898 – 23 ביולי 1963), מראשי המשטר הקומוניסטי הרומני; במקור ממוצא הונגרי סקלרי. לוקה נולד בכפר מיושב סקלרים בשם סנקטולנה (Sâncatolna) בטרנסילבניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. אחרי מות אביו הוכנס לבית יתומים בעיר סיביו. בגיל 17 התגייס למיליציה האנטי קומוניסטית של הרוזן קארולי קראטוצ'ויל ונלחם במסגרת הגדודים הסקלריים כנגד הצבא הרומני, שפלש להונגריה כדי למגר שם את הרפובליקה הסובייטית קצרת הימים של בלה קון. בשנת 1919 עשה תפנית חדה והצטרף לתנועה הקומוניסטית הרומנית ומונה להנהיג את הסניף המקומי בעיר ברשוב, רומניה. הוא נעצר, נשפט ונכלא כמה פעמים. בשנת 1940, כאשר ניסה לעבור את הגבול לברית המועצות ביחד עם שני חברים נוספים מהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית (זיגלבוים ורוסנק), נתפס ונידון ל-8 חודשי מאסר. הוא נכלא בעיר צ'רנאוץ, בירת חבל בוקובינה, וכשהחבל עבר לידי ברית המועצות ב-1940 הוא שוחרר, והתקבל כגיבור. אז הצטרף לפעילותה של סיעת הקומוניסטים הרומנים הגולים בברית המועצות, בהנהגתה של אנה פאוקר. הוא נבחר כנציג בפרלמנט של הרפובליקה האוקראינית בברית המועצות. לימים התחתן עם אליסבטה (בטי) בירמן (Betti Birman), קומוניסטית שפעלה בעבר במנגנון הלוגיסטי של הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד. עם פלישת כוחות הצבא האדום לשטח רומניה ב-1944, תוך כדי דחיקת הנאצים משם, הוא שב לרומניה ביחד עם אנה פאוקר. שניהם היו חלק מההנהגה המרובעת של המפלגה הקומוניסטית שעלתה לשלטון ברומניה. בנובמבר 1947 התמנה לסגן ראש ממשלה ושר אוצר. בהמשך, תוך כדי מאבקים פנים מפלגתיים (בין קבוצת בית הסוהר שכללה את גאורגה גאורגיו-דז', יוסיף קישינבסקי, גאורגה אפוסטול ופטרה בורילה ובין קבוצת מוסקבה שכללה מלבדו את אנה פאוקר, את ואסילה לוקה ואת תאוהרי ג'אורג'סקו), הוא הואשם בכישלון הרפורמה המונטרית של שנת 1952 וכן הוטחו נגדו האשמות על קשר אנטי-מפלגתי, כולל שיתוף פעולה כביכול עם ה"סיגורנצה", משטרת הביטחון הרומנית בשנות השלושים של המאה ה-20. הוא עבר עינויים, נשבר בחקירות והסכים להודות בהאשמות השווא; כדי למצוא חן בעיני החוקרים האשים את שותפתו להנהגה, אנה פאוקר, ב"לאומנות ציונית". בעקבותיו נעצרה גם אשתו והוחזקה בבידוד כמה שנים. לשווא שלח מכתבים במשך שנים למנהיג גאורגיו-דז', בהם ביקש מחילה, אך מעולם לא נענה - עד שנפטר בכלא איוד בשנת 1963. לאחר מותו, בשנת 1968, טוהר שמו על ידי יורשו של גאורגיו דז' בהנהגת המפלגה והמדינה - צ'אושסקו. כלפי יהודי רומניה הוא נקט בעמדה אנטי-ציונית חריפה, מלווה בביטויי אנטישמיות מובהקים. לפי עדות של ליקה קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ב-5 באוקטובר 1945 בנושא "הבעיה הלאומית", גינה את היהודים - ניצולי השואה - כ"מנצלים את הפועלים הרומנים", והשווה את הציונים ואת ניצולי השואה לפאשיסטים. להתקפות אלה הצטרפה אליו גיזלה ואש, עסקנית יהודייה. בשנת 1947 ערך לוקה ביקור בארץ ישראל המנדטורית, ביחד עם אשתו. Dragoș Drăgoescu, "Arma politică a reabilitărilor. Caruselul crimelor și liderii comuniști români", עמ' 20–34 מדיה וקבצים בנושא ואסילה לוקה בוויקישיתוף Fețe ale comunismului românesc: Vasile Luca, 16 august 2010, Laurențiu Dologa, Ziare.com (לאורנציו דולוגה - "דמויות של הקומוניזם הרומני")
מקום מרפא

מקום מרפא הוא אתר שבו אנשים באים לשהות בשל סגולות ריפוי מיוחדות המיוחסות לו. מקומות מרפא כוללים מרחצאות מרפא, מעיינות תרמיים, אגמים שבהם מצבור מינרלים ייחודי וכדומה. במקומות כאלה מתפתחת תיירות מרפא, המושכת קהל מחלימים גדול. סביב מקום מרפא מתפתחים שירותים לתיירים, כגון בתי מלון (למשל באזור ים המלח) ולעיתים צומח אף יישוב במקום זה (למשל קרלובי וארי). סעיף 5א, שנוסף בשנת 1996 לחוק הסדרת מקומות-רחצה, תשכ"ד–1964, מסדיר את הפעלתם של מקומות מרפא במדינת ישראל, כדלקמן: (א) בסעיף זה, "מקום מרפא" - בריכות שחיה, מרחצאות או מעיינות מרפא ששר הפנים, בהתייעצות עם שר התיירות ושר הבריאות, לפי העניין, הכריז עליהם בהודעה ברשומות כי הם מקום מרפא. (ב) רשות מקומית שבתחומה מקום מרפא, תקבע הסדרים ותייעד מועדים לרחצה נפרדת לגברים ולנשים; מועדים כאמור ייקבעו בשעות היום ולמשך זמן שלא יפחת מחמש שעות שבועיות לגברים וחמש שעות שבועיות לנשים. (ג) במקום מרפא לפי סעיף זה, יסדירו הבעלים, המחזיק, או שניהם, את כל הנחוץ כדי לאפשר לנכים גישה למקום המרפא ושימוש בו. (ד) סעיף זה יחול על מקום מרפא שהוא גוף מתוקצב כהגדרתו בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה - 1985, או גוף נתמך כהגדרתו בסעיף 32 לחוק האמור. (ה) שר הפנים יקבע הוראות לעניין קביעת מועדים לרחצה נפרדת לגברים ולנשים ולעריכת סידורי גישה לנכים לפי סעיף זה. מעיין חם חמת גדר חמי טבריה חמי יואב חמי זוהר חמאם אל מליח חממת מעין. בערא מדיה וקבצים בנושא מקום מרפא בוויקישיתוף