laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספריית הנוער הבין-לאומית

ספריית הנוער הבין-לאומית (בגרמנית: Internationale Jugendbibliothek) היא ספרייה בעיר מינכן שבגרמניה, המתמחה באיסוף ספרי ילדים ונוער מכל רחבי העולם. הספרייה, שנפתחה ב-1949, היא הגדולה מסוגה בעולם. הספרייה נוסדה על ידי העיתונאית והסופרת היהודיה ילה לפמן. לפמן ביקשה לקדם באמצעות הספרייה סובלנות, פיוס והבנה בין תרבויות שונות, במיוחד על רקע הטראומה של מלחמת העולם השנייה. חזונה מנחה את פעילות הספרייה עד היום. לפמן, תושבת גרמניה, נמצאה במהלך המלחמה בגלות בבריטניה. לאחריה נשכרה על ידי שלטונות אזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה לשמש שם כיועצת לענייני חינוך ותרבות. ב-1946 ארגנה לפמן במינכן תערוכת ספרי ילדים נוער על בסיס תרומות ספרים שהצליחה לקבל מבתי הוצאה בינלאומיים. אוסף התערוכה, שמנה 4,000 כרכים, היווה את הבסיס הראשוני לאוסף הספרייה. לפמן שימשה כמנהלת הספרייה עד 1957. עד 1983 שכנה הספרייה בבית פרטי ברובע שוואבינג (Schwabing) במינכן. מאז היא פועלת בטירת בלוטנבורג (Schloss Blutenburg) בעיר. בעת הקמתה כלל אוסף הספרייה 8,000 כרכים. כיום בידי הספרייה אוסף ייחודי של ספרים, הכולל כ-600 אלף כרכים ב-150 שפות ויותר, וביניהם מהדורות רבות ערך ונדירות של ספרי ילדים היסטוריים. הספרים פתוחים לעיון בתוך הספרייה וכ-30 אלף מהם זמינים להשאלה. בספרייה גם למעלה מ-30 אלף כרכים של ספרות מחקר על ספרות ילדים וגיליונות מ-150 כתבי עת בשפות שונות, וכן מקורות אלקטרוניים. האוסף מתרחב על ידי קבלת תרומות ספרים מארגונים ומאישים ובכלל זה תרומות ועיזבונות מאוספיהם האישיים של סופרי ילדים. קטלוג הספרייה נגיש דרך האינטרנט. בספרייה מצויים מספר חדרי תצוגה המשמשים כמוזיאונים ספרותיים לסופרים ובכללם אריך קסטנר ומיכאל אנדה. בנוסף לספרים מוצגים בהם יומנים, מכתבים וכתבים אחרים של הסופרים. הספרייה מקיימת ויוזמת פעילויות מגוונות, וביניהן מפגשי קריאה, מפגשי דיון, סדנאות כתיבה, תערוכות ומפעלי פיתוח. היא מקיימת פעילויות רבות בשיתוף פעולה עם בתי ספר. הספרייה מפעילה תוכנית מלגות מחקר לחוקרי ספרות ילדים ונוער ממדינות שונות, אשר ממומנת על ידי משרד החוץ של גרמניה. מדי שנה מפרסמת הספרייה את "קטלוג העורבים הלבנים" ובו כ-200 ספרי ילדים ונוער חדשים מומלצים ממדינות שונות ובשפות שונות. ב-2010 ייסדה הספרייה את "פסטיבל העורבים הלבנים" לספרות ילדים, המתקיים מדי שנתיים. ב-2013 העניקה הספרייה לראשונה את הפרס על שם סופר הילדים הגרמני ג'יימס קרוס (James Krüss). הפרס מוענק מדי שנתיים לסופרים בתחילת דרכם על מנת לעודד את פעילותם. מדיה וקבצים בנושא ספריית הנוער הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספריית הנוער הבין-לאומית (בגרמנית ובאנגלית) אתר הספרייה תולדות הספרייה(הקישור אינו פעיל) פסטיבל העורבים הלבנים אתר על טירת בלוטנבורג (בגרמנית) ספריית הנוער הבין-לאומית, ברשת החברתית פייסבוק ספריית הנוער הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספריית הנוער הבין-לאומית, ברשת החברתית אינסטגרם ספריית הנוער הבין-לאומית, הבלוג הרשמי
מרוז (אתר מקראי)

מרוז הוא אתר המוזכר במקרא בספר שופטים, בשירת דבורה לאחר ניצחון ברק בן אבינועם לסיסרא. בשירתם, מקללים דבורה וברק בן אבינועם בשם "מלאך ה'" את העיר מרוז ויושביה, מפני שלא באו לעזור לגיבורים במלחמה: ”אוֹרוּ מֵרוֹז - אָמַר מַלְאַךְ ה', אֹרוּ אָרוֹר יֹשְׁבֶיהָ; כִּי לֹא בָאוּ לְעֶזְרַת ה', לְעֶזְרַת ה' בַּגִּבּוֹרִים”. לפי פרשני הפשט, מרוז הוא שם מקום שהיה קרוב למקום המלחמה, ודבורה קיללה בשם "מלאך ה'" את יושבי אותה עיר על שלא באו לעזור במלחמה. בתלמוד הבבלי הובאה פרשנות נוספת לכוונת דבורה בפירוש המילה "מרוז", כך שהכוונה לאדם מסוים שהיה חשוב, או לכוכב ששמו "מרוז", שלא בא לעזרת ברק במלחמתו, והתקלל על ידי מלאך ה': איכא דאמרי גברא רבה הוה, ואיכא דאמרי כוכבא הוה, שנאמר: "מִן שָׁמַיִם נִלְחָמוּ הַכּוֹכָבִים" (שופטים, ה', כ') — תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט"ז, עמוד א' לפי הפירוש הראשון, הקללה היא ל"מרוז" שהיה אדם חשוב, והיה מצופה ממנו שיתגייס גם הוא למערכה, ומשלא עשה כן קולל. לפי הפירוש השני, מאחר שעל פי הפסוק כל הכוכבים נלחמו עם סיסרא ועזרו לברק במלחמה, ו"מרוז" היה הכוכב היחיד שלא בא לעזרתם, ועל כך קולל. יש המזהים את מרוז עם הכפר אל-מורסס (אנ'), ששכן כ-5 ק"מ צפונית מערבית לביסאן, על המדרונות שמצפון עמק יזרעאל. הכפר כפר מצר זוהה אף הוא כאתר אפשרי, בשל קרבתו לאתרים עתיקים במקום. ה', כ"ג.
מארי-קסטי מנסיון-שאר

מארי-קסטי מנסיון-שאר (בצרפתית: Marie-Castille Mention-Schaar, נולדה ב-1963) היא במאית קולנוע, מפיקה ותסריטאית צרפתייה. מארי-קסטי מנסיון-שאר הגיעה לתחום הקולנוע מתחום התקשורת, אחרי שעבדה 12 שנה בעיתונאות חוקרת בארצות הברית. התחילה את הקריירה שלה כמפיקת סרטים בחברת VedrediFilms. בהמשך הקימה את אולפן ההפקות שלה, Loma Nasha Films. בשנת 2003 היא הפיקה את הסרט הראשון שלה, Monsieur N4. בשנת 2009 כתבה את התסריט הראשון לסרט Première Étoile. בשנת 2016 הפיקה את הסרט Le ciel attendra המוקדש לסוגיית הרדיקליזציה האסלאמיסטית אצל נערות בצרפת. ב-2020 ביימה את הסרט "A Good Man" (אנ') שהוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן. בשנת 2022 ביימה את הסרט "המנצחת" המתאר את חייה של המנצחת הצרפתייה ממוצא אלג'יראי זאהאיה זיואני (צר'). 2015 - פרס CRIF (הוועד המייצג של המוסדות היהודים של צרפת) עבור סרטה Les Heritiers (סיפור מהחיים) 2012 Ma première fois - סרט מלודרמטי ששאב השראה מקשר זוגי ראשון של הבמאית, והופק לזכר החבר שלה המנוח 2012 - Bowling - קומדיה חברתית - קשורה למאבק ביישוב קארז במחוז פיניסטר שבחבל ברטאן נגד סגירת מחלקת היולדות במקום. בסרט, שגיבוריה נשים, נשמעים גם שיחות בשפה הברטונית 2014 - Les Héritiers - על כיתה מרדנית ובעלת הישגים נמוכים בתיכון "לאון בלום" בקרטיי, שבו התלמידים והתלמידות, רובם מקהילות אפריקאיות וערביות, חלקן מוסלמיות, מגויסים על ידי מורה אידיאליסטית להשתתף בתחרות ארצית בנושא הרזיסטאנס והשואה Le ciel attendra 2016 2018 - La Fête des mères 2020 - A Good Man 2022 - המנצחת 2009 - La Première Étoile - יחד עם לוסיין ז'אן-בטיסט 2012 - Ma première fois 2012 - Bowling 2014 - Les Héritiers - ידוע בעברית כ"סיפור מהחיים" 2016 - Le ciel attendra 2017 - La deuxieme etoile - עם לוסיין ז'אן -בוטיסט 2003 - Monsieur N 2005 - Tu vas rire, mais je te quitte 2005 - Zim and Co 2005 - Emmenez-moi 2005 - Wah-Wah 2006 Désaccord parfait 2007 Je crois que je l'aime 2009 La Première Étoile 2010 Le Caméléon 2012 Ma première fois 2012 Bowling 2014 Les Héritiers 2016 Le ciel attendra 2017 La Deuxième Étoile מדיה וקבצים בנושא מארי-קסטי מנסיון-שאר בוויקישיתוף מארי-קסטי מנסיון-שאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארי-קסטי מנסיון-שאר, באתר AllMovie (באנגלית) מארי-קסטי מנסיון-שאר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מארי-קסטי מנסיון-שאר באתר notrecinema Fabien Lemercier, "Pyramide selling A Good Man and Simple Passion at Cannes". Cineuropa, June 19, 2020. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי-קסטי מנסיון-שאר".
יפה ותמה

יפה ותמה הוא פיוט המשבח את התורה, שחיבר הרב שלמה אביטבול ממרוקו, באמצע המאה ה-19, ומושר במסורת יהודי מרוקו. מחבר הפיוט, הרב שלמה אביטבול, חי במרקש שבמרוקו בין אמצע המאה ה-19 והעשור השני של המאה ה-20, ופיוטים רבים שחיבר נכללים בשירת הבקשות של פרשת "יתרו". בפרשה מוזכר מאורע "מתן תורה", ועל כן פיוט זה מופיע בסדר פרשה זו, בקרב יהודי מרוקו. הפיוט הוא קצידה (שיר בעל תבנית ארוכה, המתאפיין במבנה מורכב) המהללת ומשבחת את התורה, תוך הסתמכות על מדרשים ומסורות קבליות. בפיוט, מתאר הרב אביטבול את יופיה, עומקה וחינה של התורה, וסוקר את מישורי הקיום שלה, דרך תיאור היבטים שונים המצויים בה. לכל אורך הפיוט, שוזר בו הרב אביטבול ביטויי אהבה שנלקחו משיר השירים, ומעודד את העיון בתורה בדרכים שונות: על דרך הפשט, הרמז, הדרש והסוד. יהודי מרוקו נוהגים לשיר את הפיוט במשך כל ימי השנה בכלל, ובשבת פרשת בשלח בפרט. הפיוט זכה לביצועים רבים, בהם של הפרויקט של רביבו, ליאור אלמליח, חיים אוליאל, אמיל זריהן, יגל הרוש, איציק אשל ומשה לוק ואנסמבל שיר ידידות. הפיוט יפה ותמה, באתר הפיוט והתפילה הפיוט, בביצוע חדשני של ליאור אלמליח, מיכאל פרץ, חיים אוליאל ושמעון סיבוני, באתר יוטיוב הפיוט, בביצוע של בנג'מין בוזגלו והתזמורת הסימפונית ראשון לציון הפיוט, משה לוק עם התזמורת האנדלוסית
אך בך מולדתי

אך בך מולדתי הוא שיר אהבה לארץ ישראל שחיבר רבי דוד בוזגלו בשנות ה-60 של המאה ה-20, בעת שעלה ארצה, לאחר פעילות רבת שנים במרוקו. מהשיר, שנכתב כדו-שיח בין בוזגלו למולדת בסמוך לעלייתו לישראל בשנת 1965, ניחנת התרגשותו של הכותב, על כך שזכה לעלות ארצה, וניתן לראות בו את תמונת המציאות המורכבת, סביב ארץ ישראל והעלייה אליה, כדוגמת השבח לגיבורים שמסרו את נפשם על הארץ, מצוקת העם בישראל בשל אויביו והכיסופים לגאולה. בשיר מבהיר בוזגלו שלמרות קשיים ואויבים, ארץ ישראל היא עדיין ארצו, ומעלה את זכרם של בני הארץ שדמם נשפך בה. הפיוט אך בך מולדתי, באתר הפיוט והתפילה ר' חיים לוק - אך בך מולדתי, סרטון באתר יוטיוב אך בך מולדתי (אורכב 12.07.2018 בארכיון Wayback Machine), באתר קהילות שרות
שמואל מרחב

שמואל מרחב (26 בפברואר 1924 – 19 בפברואר 2001) היה מהנדס ישראלי בתחום האווירונאוטיקה, שכיהן כפרופסור בטכניון בחיפה. שמואל מרחב נולד בשנת 1924 כשמואל לנדסברג במשפחה יהודית בעיר האגן, באזור ארנסברג שבחבל הרוהר בנורדריין-וסטפאלן שבגרמניה. עלה לארץ ישראל והתחתן עם נעמי לבית רויפר. בשנים 1948–1971 עבד כמהנדס מחקר, כמנהל מחקר ופיתוח וכראש חטיבה ברשות לפיתוח אמצעי לחימה ברפא"ל. החל משנת 1959 פעל בטכניון כמורה נספח בפקולטה להנדסת חשמל ולהנדסה אווירונאוטית וכיועץ. בשנת 1971 הצטרף לסגל הטכניון כמורה וכחוקר ועסק רבות בתחום הבקרה, ההנחיה והניווט במסגרת הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה והחלל. פרסם מאמרים ודוחות רבים, חלקם גלויים וחלק רב מסווגים. על שמו נרשמו חמישה פטנטים, והוא זכה בפרסים ממנהל החלל האמריקאי NASA ובמענקי מחקר מהמועצה הלאומית למדעים של ארצות הברית. מרחב מונה על ידי שר הביטחון למעריך מערכות אוויוניקה במטוס ה"לביא". שימש כיועץ לחברות בישראל ובארצות הברית. עם תלמידיו נמנו 30 משתלמים ובתוכם 7 דוקטורנטים שרובם היו מובילים באקדמיה ובתעשייה בישראל. פעילותו המחקרית התרכזה בעיקר בבקרה האופטימלית, הבקרה האדפטיבית, זיהוי המערכות, מערכות אדם-מכונה, ניווט אוטונומי, שיערוך זרימה אופטית וכו'. בשנים 1981–1983 שימש כדקאן הפקולטה להנדסת אירונאוטיקה. שמואל מרחב נפטר בחיפה בשנת 2001, ונקבר בבית הקברות שדה יהושע. אחד מילדיו הוא נרי מרחב, פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. הוקם פרס על שמו ועל שם אשתו נעמי לחוקרים צעירים בתחום הנדסת האווירונאוטיקה. Aerospace Sensor Systems and Applications, Springer 1996 - בנושא המכשור האווירונאוטי. אתגרים ופריצות דרך במדעי התעופה, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988 דברי הספד למותו של שמואל מרחב באתר הטכניון באתר הגנאלוגי Geni על הפרס ע"ש שמואל ונעמי מרחב שמואל מרחב באתר GRAVEZ הקבר של שמואל מרחב בבית הקברות שדה יהושע, באתר BillionGraves
נועימה

נועימה (בערבית: النويعمة אֶלנֻּוַיְעִמַה) הוא כפר פלסטיני בנפת יריחו במזרח הגדה המערבית, הממוקם חמישה קילומטרים צפונית ליריחו. הוא ממוקם בגובה נמוך מפני הים בבקעת הירדן. בכפר ממוקם בית ספר יסודי ותיכון אחד. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנה הכפר כ-1,576 נפש באמצע שנת 2016. לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עבר משליטה בריטית לירדנית. מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, נועימה נמצאת תחת שליטה ישראלית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, הכפר מנה כ-1,170 איש באמצע 2006. הכפר הוא אחד הכפרים הבודדים[דרוש מקור] בבקעת הירדן שיש לו גישה לנחל – נחל מכוך, אשר משנה את שמו לוואדי א-נועיימה בקרבת הכפר. המעיינות הסמוכים לכפר שנובעים בנחל – עין א-נועיימה ועין א-דויוכ – הם המפתח לכלכלת הכפר (כמו גם לכלכלת הכפר הסמוך, עין א-דיוכ אל-פוקא), מפני שהחקלאות שמבוססת עליהם מהווה מרכיב חשוב בכלכלת הכפר – כ-60% מכוח העבודה של הכפר עוסק בחקלאות. הגידולים הנפוצים ביותר הם ירקות (בעיקר עגבניות ומלפפונים), הדרים, בננות ותמרים. בעבר, המים מוואדי א-נועיימה הועברו דרך צינורות פתוחים שהיו חשופים לזיהום ולאובדן מים, אך הארגון האמריקאי לעזרה לפליטים במזרח הקרוב (אנ') יזם מיזם להגנה על הצינורות בעלות של 233,000 דולר. כיום, ערוצי הנחל זורמים לכפר דרך צינורות סגורים מתחת לקרקע ומשמשים למטרות רבות. מדיה וקבצים בנושא נועימה בוויקישיתוף Welcome To al-Nuway'imah Survey of Western Palestine, Map 18: IAA, Wikimedia commons An Nuwei'ma and 'Ein ad Duyuk al Foqa Town (Fact Sheet), המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ) An Nuwei'ma & 'Ein ad Duyuk al Foqa Town Profile, ARIJ An Nuwei'ma & 'Ein ad Duyuk al Foqa aerial photo, ARIJ Locality Development Priorities and Needs in An Nuwei'ma and 'Ein ad Duyuk al Foqa, ARIJ מפקד אוכלוסין 2017, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה פרלברג ועמיתיו, הירדן הדרומי – מנחל בזק עד ים-המלח (עמ' 48), באתר מכון דש"א, ‏יוני 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין א-דיוכ א-תחתא

עין א-דיוכ א-תחתא (בערבית: عين الديوك التحتا) הוא כפר פלסטיני במחוז יריחו, שבמזרח הגדה המערבית, הממוקם בעמק הירדן, ונמצא במרחק של שני ק"מ מערבית ליריחו. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר היו למעלה מ-967 תושבים באמצע שנת 2006. בשנת 1997 היוו הפליטים 14.6% מאוכלוסיית הכפר. השירותים הרפואיים העיקריים ניתנים בעיר יריחו. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין א-דיוכ אל-פוקא

עין א-דיוכ אל-פוקא (בערבית: عين الديوك الفوقا) הוא כפר פלסטיני במחוז יריחו, שבמזרח הגדה המערבית, הממוקם בבקעת הירדן, ונמצא 3 ק"מ צפונית מערבית ליריחו. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר היו למעלה מ-814 תושבים במחצית שנת 2006. בשנת 1997 היוו הפליטים הפלסטינים 27.9% מהאוכלוסייה. השירותים הרפואי המרכזיים בכפר ניתנים באמצעות תרומות של משרד הבריאות הפלסטיני וועדת הסיוע הרפואי. המקום נזכר ברישומי מס עות'מאנים מן המאה ה-16 בשנת 1838 ביקר אדוארד רובינזון במקום והוא מציין את המעיינות הנובעים במקום ואת תפיסת המים לחקלאות, רובינזון מזהה את המקום עם מבצר דוק בו נרצח שמעון התרסי. במפקד האוכלוסין המנדטורי משנת 1922 נמנו במקום יחד עם נועיימה ועוג'ה 332 תושבים מהם 322 מוסלמים ו-10 נוצרים בשנת 1945 מנתה האוכלוסייה 730 נפשות מדיה וקבצים בנושא עין א-דיוכ אל-פוקא בוויקישיתוף An Nuwei'ma and 'Ein ad Duyuk al Foqa Town (Fact Sheet), ARIJ An Nuwei'ma & 'Ein ad Duyuk al Foqa Town Profile, ARIJ An Nuwei'ma & 'Ein ad Duyuk al Foqa aerial photo, ARIJ Locality Development Priorities and Needs in An Nuwei'ma and 'Ein ad Duyuk al Foqa, ARIJ Ehud R. Toledano, The Sanjak of Jerusalem in the Sixteenth Century: Aspects of Topography and Population, Archivum Ottomanicum 9, 1984, עמ' 297 Robinson, Edward., Biblical researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea. A journal of travels in the year 1838, עמ' 308-309 Census of 1922 (עמ' 19) Village statistics 1945 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאהטי (כדורגל)

מועדון כדורגל לאהטי הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר לאהטי, המתמודד בליגת העל הפינית (Veikkausliiga) לאחר שזכתה באליפות ליגת המשנה הפינית (Ykkönen) בעונת 2011. מגרש הבית הוא אצטדיון לאהדן.  המועדון נוסד בשנת 1996, כאשר שני מועדונים יריבים מועדוני קוסיסי להאטי ורייפאס להאטי החליטו להתאחד. כמו כן, הוקם מועדון המילואים להאטי פאלו, אך הוא נסגר לאחר כמה עונות עקב קשיים כלכליים. כיום פועלת אקדמיית הכדורגל של להאטי כמועדון מילואים. גביע פינלנד זכייה (3): 2007, 2013, 2016 מדיה וקבצים בנושא לאהטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאהטי לאהטי, ברשת החברתית פייסבוק לאהטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאהטי, ברשת החברתית אינסטגרם לאהטי, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu "FC Lahti Profile". Worldfootball.net. HEIM:SPIEL Medien GmbH & Co. KG. "Football Club Lahti". Fussball.com. Active Agent AG. אורכב מ-המקור ב-2009-09-01. נבדק ב-2018-02-09. שנוסד בויבורג ועבר ללהאטי אחרי שויבורג סופחה לברית המועצות ב-1947 "Juha-Pekka Ojalasta FC Lahti Akatemian vastuuvalmentaja". fckuusysi.fi.
גאוות היאנקים

גאוות היאנקים (באנגלית: The Pride of the Yankees) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1942 בבימוי של סם ווד ובהפקתו של סמואל גולדווין עם גרי קופר ותרזה רייט בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הספר לו גריג: גאוות היאנקים של פול גאליקו ומספר את סיפור חייו של שחקן הבייסבול האגדי לו גריג מקבוצת ניו יורק יאנקיז שנפטר ממחלת ALS (שנקראת על שמו) בגיל 37, שנה לפני יציאת הסרט לאקרנים. שחקני הקבוצה ששיחקו עם לו גריג משחקים בסרט בתפקיד עצמם ובראשם בייב רות' שהיה בתחילה המנטור של גריג בקבוצה. הסרט מתרכז יותר ביחסיו של גריג עם אימו השתלטנית ואשתו אלינור ופחות על הקריירה הספורטיבית שלו. הסרט זכה בפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר והיה מועמד ל-11 פרסי אוסקר. - שחקן ראשי (גרי קופר), שחקנית ראשית (תרזה רייט), עיצוב אמנותי, צילום, תסריט מעובד, מוזיקה, אפקטים מיוחדים ועוד. שיא הסרט הוא נאום הפרידה של גריג ב-4 ביולי 1939 ביאנקי סטדיום. המשפט האחרון בנאום זה הפך לסמל: "היום, אני מחשיב את עצמי לאדם המאושר בתבל". המשפט נבחר במקום ה-38 במאה שנים... מאה ציטוטים של מכון הסרטים האמריקאי. לו גריג בגילומו של גרי קופר נבחר במקום ה-25 במאה שנים... מאה גיבורים ונבלים. בתחילת הסרט מוקרנות מילותיו של דמון ראניון המשבח את לו גריג שמלחמתו במחלה הייתה אמיצה כמו מלחמת חיילים בשדות הקרב. לו גריג (גרי קופר) הוא סטודנט צעיר באוניברסיטת קולומביה שם הוא לומד הנדסה במצוות אימו השתלטנית הרוצה שבנה היחיד יהיה מהנדס. ליבו של לו נמשך יותר למשחק הבייסבול מאז היותו ילד בשכונת עוני בניו יורק. הוא משחק בקבוצת האוניברסיטה וכתב ספורט בשם סם בלייק (וולטר ברנן) מכיר בכישרונו, עוזר לו להתקבל לקבוצת הניו יורק יאנקיז ומלווה אותו בכל חייו עד למותו. ראש הקבוצה הוא בייב רות' (המשחק בסרט את עצמו) המקבל את לו בתחילה בזלזול אבל כעבור זמן מוכיח לו את עצמו וזוכה להערכת כל הקבוצה. הוא הופך למפורסם ואף אימו שהתנגדה לכך הופכת להיות מעריצה נלהבת של משחק הבייסבול. במשחק באצטדיון קומיסקי בשיקגו הוא מכיר את אלינור (אלי) (תרזה רייט) והם מתחתנים. הקריירה של לו נוסקת והוא מכונה "סוס הברזל". לו מרגיש עייפות וקושי מוטורי במשחק. בבדיקה נמסר לו שהוא סובל ממחלה הפוגעת בעצבים והוא חש שהקריירה שלו הגיעה לקיצה. לבסוף נפרד לו מהקבוצה ומקהל מעריציו ונואם לפני כולם ביאנקי סטדיום: "...אנשים אומרים שיש לי מזל רע, אבל היום אני מחשיב את עצמי לאדם המאושר בתבל". מדיה וקבצים בנושא גאוות היאנקים בוויקישיתוף "גאוות היאנקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גאוות היאנקים", באתר נטפליקס "גאוות היאנקים", באתר AllMovie (באנגלית) "גאוות היאנקים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גאוות היאנקים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גאוות היאנקים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גאוות היאנקים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סצנת הסיום של הסרט, באתר יוטיוב
מיצובישי גאלאנט FTO

מיצובושי גאלאנט FTO (ביפנית: 三菱・ギャランクーペFTO, באנגלית: Mitsubishi Galant FTO) היא מכונית הרדטופ קופה, 2 דלתות מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1971–1975. G I. G II. G III. EL (מנוע 1,400 סמ"ק). GL (מנוע 1,400 סמ"ק). SL–5 (מנוע 1,400 סמ"ק). SL (מנוע 1,600 סמ"ק). SL–5 (מנוע 1,600 סמ"ק). GS–5 (מנוע 1,600 סמ"ק). GSR (מנוע 1,600 סמ"ק). "מיצובישי גאלאנט FTO", דגם "1600 GSR" "מיצובישי גאלאנט FTO" דגם "1600 GSR", שנת 1973 מיצובישי מוטורס מיצובישי קולט גאלאנט GTO מיצובישי גאלאנט למבדה מדיה וקבצים בנושא מיצובישי גאלאנט FTO בוויקישיתוף מיצובישי גאלאנט FTO, סרטון באתר יוטיוב "מיצובישי גאלאנט FTO" - מפרט טכניautomobile- catalog.com/model/mitsubishi/galant_fto "מיצובישי גאלאנט FTO" דגם "GI" שנת 1972 carfolio.com/specifications/models/car "מיצובישי גאלאנט FTO" שנת 1971 mitsubishi-motors.com/en/innovation/history/year/1970/70 "מיצובושי גאלאנט FTO" car.info/en-se/mitsubishi/galant-fto
גדעון לנגמן

הרב גדעון לנגמן (נולד ב-1941) הוא רב, איש חינוך ואיש ציבור ישראלי. הרב גדעון לנגמן נולד בבני ברק. בשנת 1960 החל ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בשנת 1963 קיבל הסמכה לרבנות. עם סיום לימודיו החל ללמד בתיכון האזורי בקרית חינוך עזתה. היה מורה, סגן מנהל ומנהל התיכון. לאחר מכן מונה למפקח על החינוך הדתי של מחוז דרום במשרד החינוך. בשנת 1974 מונה לסגן ראש המועצה בנתיבות, בנוסף היה גם חבר המועצה הדתית. בשנים 1977–2003 ניהל את בית הספר העל-יסודי אווילנה דה-רוטשילד בירושלים. בשנת 2003 יצא לגמלאות. לנגמן החל מתנדב מצעירותו בארגונים רבים בהם; מגן דוד אדום, המשמר האזרחי, צה"ל, זק"א וחברה קדישא קהילת ירושלים. לנגמן ייסד בנתיבות את בסיס המשמר האזרחי והיה מפקדה. לאחר חזרתו לירושלים המשיך להתנדב במשך 33 שנים והגיע עד דרגת ניצב-משנה מיוחד. בשנת ה'תשמ"ז הוענק לו אות הנשיא למתנדב על פעילותו. במקביל הקים את תחנה מגן דוד אדום בנתיבות וניהל אותה בהתנדבות. לאחר חזרתו לירושלים המשיך בהתנדבותו והיה לחבר הנהלת הסניף במקביל להיותו כונן. לנגמן הוא המתנדב הוותיק ביותר במגן דוד אדום ודרגתו היא רב-מתן בכיר, הדרגה הגבוהה ביותר שמתנדב יכול להגיע אליה. לנגמן שירת במילואים בחטיבת הזקן (חטיבה 8). במלחמת ששת הימים לחם בגזרת צפון רמת הגולן כחובש קרבי בפלחה"ן. במהלך הקרבות לנגמן הציל את חייו של סגן מפקד הפלוגה שנפצע קשה. בהמשך מונה לתפקיד רב חטיבה 8. בשנת 2017 השתתף בשחזור הקרב של שחרור רמת הגולן ובמסדר הסיום במפקדה בקוניטרה שנערך על ידי חטיבה 8 לרגל 50 שנה למלחמה. לנגמן שירת 51 שנים במילואים והשתחרר בדרגת סגן אלוף. אות הנשיא למתנדב (ה'תשמ"ז) עיטור יקיר ירושלים לשנת ה'תשע"א (2011) פרס חינוך פרס מפעל חיים מצה"ל לשנת עבודה 2016 גדעון לנגמן בתוכנית ערב חדש בערוץ הראשון, סרטון באתר יוטיוב צו המועצות המקומיות (ב), תשי׳יג-1953 הודעה בדבר בחירת סגני ראש מועצה "השיריונר בן ה-73 לא מפספס אף אימון: "מסרבים לשחרר אותי"". אורכב מ-המקור ב-2018-02-10. נבדק ב-2018-02-09. הרב גדעון לנגמן, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
מיצובישי מיצושימה

מיצובישי מיצושימה (ביפנית: 三菱・みずしま, באנגלית: Mitsubishi Mizushima) הוא טנדר בתצורת תלת אופן המוגדר כמכונית מיקרו, מתוצרת "Mitsubishi Heavy Industries", אשר מאפריל 1970 היה קרוי התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצר בין השנים 1946–1962. סך הכול יוצרו 90,000 יחידות. "TM3D" (יוצר בין השנים 1948-1950) "TM3A" "TM6A" "TM6D" "TM7B" (יוצר בין השנים 1957-1962) "Mitsubishi Leo" (יוצר בין השנים 1959-1962) "מיצובישי מיצושימה" "מיצובישי מיצושימה" (קרוי גם "MITSUBISHI Leo") "מיצובישי מיצושימה" מיצובישי מוטורס מכונית מיקרו מדיה וקבצים בנושא מיצובישי מיצושימה בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא מיצובישי מיצושימה בוויקישיתוף מיצובישי מיצושימה, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי מיצושימה, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי "leo", שנת 1959 - תמונה (focus.de/fotos/mitsubishi-leo) "מיצובישי מיצושימה" mitsubishi-motors.com/en/innovation/history/year/1950 דגם "Mitsubishi Leo" mitsubishi-motors.com/en/innovation/history/year/1950
L'oiseau et l'enfant

L'oiseau et l'enfant (בעברית: הציפור והילד) הוא השיר המנצח באירוויזיון 1977. השיר בוצע על ידי הזמרת הצרפתית מארי מרים, שייצגה את צרפת. השיר נכתב על ידי ג'ו גרייסי והולחן על ידי ז'אן פאול קרה. זהו השיר הצרפתי החמישי שניצח בתחרות האירוויזיון, ונכון לשנת 2021 הוא הניצחון האחרון בתחרות. השיר הוגרל להופיע שמונה עשרה ואחרון בגמר האירוויזיון (לאחר השיר הבלגי). עם סיום ההצבעה נחשף כי השיר ניצח עם 136 נקודות. לאחר האירוויזיון ביצעה מרים את השיר בארבע שפות אחרות שונות: אנגלית, ספרדית, גרמנית, ופורטוגזית, שפת אימה של מרים. בשנת 2016 ביצעה הלהקה מבית קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, "קידס יונייטד" (ילדים מאוחדים) את השיר. ביצועם הצליח להגיע למצעד הצרפתי באוגוסט 2016 ובכך לחזור אליו לאחר ארבעים שנים של היעדרות, השיר יצא מהמצעד כעשרה חודשים לאחר מכן, ביוני 2017. באוקטובר 2016 פורסמה גרסה עברית לשיר. הגרסה העברית "ילדים וציפורים" נכתבה על ידי אסף פרי ובוצעה על ידי הרכב מתנועת דרור-ישראל. הערה: הנתונים מתייחסים למצעדים בשנות השבעים של המאה העשרים ולא למצעדים שאליהם נכנסו גרסאות כיסוי. מידע על היצירה "L'oiseau et l'enfant" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"L'oiseau et l'enfant" באתר SecondHandSongs Official Eurovision Song Contest site, history by year, 1977 Detailed info & lyrics, The Diggiloo Thrush, "L'oiseau et l'enfant". השיר המלא, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב PAROLES DE LA CHANSON L'OISEAU ET L'ENFANT PAR MARIE MYRIAM, מילות השיר באתר "מילים לשירים" KIDS UNITED - L'OISEAU ET L'ENFANT page, אתר המצעד הצרפתי