laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ערך ניבוי שלילי

ערך ניבוי שלילי (באנגלית: negative predictive value או בקיצור NPV) משמש כמדד סטטיסטי ליכולת הזיהוי של מבחן או בדיקה רפואית. ערך ניבוי שלילי הוא היחס בין אלו שאובחנו נכונה כבריאים לאלו שתוצאת בדיקתם שלילית, כלומר שלפי הבדיקה אינם חולים. הערך מתאר את ההסתברות שהאדם הנבדק הוא אכן בריא, אם הבדיקה שלילית. קביעת ערך הניבוי השלילי של המבחן נעשית על ידי השוואת תוצאות המבחן לתוצאות מבחן שמהווה את מדד הזהב (המדד הקובע והמוחלט לגבי קיומו של המצב הנבדק). כך למשל, תוצאת בדיקת סקר למחלה יכולה להיות חיובית (מחלה קיימת) או שלילית (מחלה לא קיימת). התוצאות החיוביות נבדקות מול מדד הזהב ונקבעות כ"חיוביות אמיתיות", אם אכן המחלה קיימת על פי מדד הזהב או כ"חיוביות שגויות", אם המחלה לא קיימת על פיו. התוצאות השליליות נבדקות באותה צורה ונקבעות כ"שליליות אמיתיות", אם המחלה אכן לא קיימת על פי מדד הזהב או כ"שליליות שגויות" במקרה שבדיקת הסקר שללה את המחלה אך המחלה קיימת לפי מדד הזהב. ערך הניבוי השלילי מחושב על ידי חלוקת מספר התוצאות השליליות אמיתיות בסך מספר התוצאות השליליות אמיתיות ומספר התוצאות השליליות שגויות. שליליים אמיתיים ערך ניבוי שלילי = -------------------------------- שליליים אמיתיים + שליליים שגויים לחלופין, ניתן לחשב את ערך הניבוי השלילי בצורה הבאה: סגוליות X (שיעור הימצאות - 1) ערך ניבוי שלילי = ------------------------------------------------------------ (רגישות - 1) X שיעור הימצאות + סגוליות X (שיעור הימצאות - 1) (כאשר ערכי הרגישות, הסגוליות ושיעור ההימצאות יינתנו כשיעור מ־1 ולא באחוזים) כך למשל, אם בדיקה בעלת ערך ניבוי שלילי של 70% קבעה שאדם הוא בריא, ישנה הסתברות של שבעים אחוזים שהאדם אכן בריא. אם לבדיקה יש ערך ניבוי שלילי של 100%, אזי כל אדם שתוצאת בדיקתו שלילית הוא אכן בריא. ערך ניבוי שלילי יעיל מעצם היותו מדד מעשי לבדיקה רפואית, אלא שהוא גם רגיש לשיעור הימצאות המחלה באוכלוסייה. ערך ניבוי חיובי מדדים לבדיקות אבחון D G Altman, J M Bland. Diagnostic tests 2: Predictive values. British medical journal. 1994 Jul 9;309(6947):102. PMID 8038641
גשר ארסונד

גשר ארסונד (שם משולב בדנית ושוודית: Øresundsbron) הוא גשר משולב לתנועת רכבות (בשתי מסילות) ומכוניות (בכביש ארבע-מסלולי) מעל מצר ארסונד. הגשר יצר לראשונה מעבר יבשתי בין דנמרק לשוודיה המורכב מגשר, מנהרה ואי מלאכותי. הגשר משלב אלמנטים של גשר קורה וגשר מעוגן כבלים. המעבר מחבר את שני המרכזים המטרופוליניים של אזור ארסונד, קופנהגן, בירת דנמרק, והעיר מאלמה שבשוודיה. במקום לקרוא לגשר "Øresundsbroen" בדנית ו-"Öresundsbron" בשוודית, הסכימו המדינות לכנותו בשם "Øresundsbron", אף על פי שבשוודיה משתמשים לרוב באיות השוודי. הגשר משלב אלמנטים של גשר קורה וגשר מעוגן כבלים. אורך המקטע המרכזי בחלק מעוגן הכבלים הוא 490 מטר. העמוד הגבוה ביותר בגשר מגיע לגובה של 204 מטר. אורכו הכולל של הגשר הוא 7,845 מטר – בערך מחצית המרחק בין דנמרק ושוודיה – ומשקלו הכולל הוא 82,000 טון. שאר המרחק מכוסה על ידי האי המלאכותי "פלפל" ("פברהולם" בשוודית או "פברהולמן" בדנית) שאורכו 4,055 מטר, ועל ידי המנהרה שאחריו, בצד הדני, שאורכה 3,510 מטר. אורכו הכולל של המעבר בין המדינות הוא יותר מ-15 קילומטר. שתי מסילות הברזל עוברות במפלס התחתון של הגשר והכביש הארבע-מסלולי עובר מעליהן. כלי שיט שגובהם מתחת ל-57 מטר יכולים לעבור מתחת לגשר, אך רוב התנועה הימית דרך ארסונד עוברת דרך מצר דרוגדן (שם נמצאת המנהרה). כמה סיבות היו לכריית המנהרה וההוצאה הנוספת הכרוכה בכך במקום להמשיך את הדרך על הגשר. הסיבות הן: הרצון למנוע הפרעה לתנועה האווירית מנמל התעופה קופנהגן קסטרופ הסמוך, לאפשר ראות טובה ומעבר רחב לאוניות וכדי למנוע היווצרות גושי קרח במיצר בעונת החורף. הגשר, שנבנה על ידי חברת סקנסקה, הושלם ב-14 באוגוסט 1999. פרדריק, נסיך הכתר הדני, ועמיתתו ויקטוריה, נסיכת הכתר של שוודיה, נפגשו במרכז הגשר כדי לחגוג את השלמתו. חנוכתו הרשמית נערכה ב-1 ביולי 2000 בנוכחות מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק וקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה: כל אחד מהמלכים הגיע ברכבת מארצו לאי המלאכותי פברהולם, שם חוברו הרכבות לרכבת אחת, שנסעה לשוודיה, וממנה חזרו המלכים לדנמרק במכונית. הגשר נפתח לתנועה מאוחר יותר באותו יום. לפני חנוכתו השתתפו 79,871 רצים בריצת חצי מרתון ("ברולופט", ריצת הגשר) מאמאגר שבדנמרק לסקונה שבשוודיה ב-12 ביוני 2000. בנייתו של מעבר ארסונד עלתה שלושה מיליארד דולר. כתוצאה מכך נקבעה אגרה גבוהה למדי למעבר בגשר. עם פתיחתו היה גובה האגרה למכונית פרטית 230 קרונות דניות (כ-190 שקלים בשנת 2007). מחיר זה הרתיע בעלי מכוניות מלהשתמש בגשר, והתנועה בו הייתה בהיקף של חצי מהמתוכנן. בניסיון לעודד את בעלי המכוניות הופחתה האגרה בסוף שנת 2000 ל-125 קרונות לנוסעים בקביעות, אך מחיר זה עורר את זעמם של מפעילי המעבורות, שטענו שמחיר זה מקפח את פרנסתם. גשר ארסונד הוא המקום שבו מתחילה ומסתיימת עלילת סדרת הדרמה המשטרתית "הגשר", שהופקה בשיתוף פעולה שוודי-דני. מדיה וקבצים בנושא גשר ארסונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר ארסונד דיוויד סטברו, עשור ל״הגשר״: סיור מודרך באתר שהפך לאייקון טלוויזיוני, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2021 נקרא כך על שום היותו בן זוגו של האי "סלטהולם".
מינות

מינות הוא מושג המשמש בדתות המונותאיסטיות על מנת להגדיר קבוצה דתית הסוטה מעיקרי האמונה המקובלים, מבלי לפרוש לגמרי מהדת. האם התכוונתם ל... מינות (יהדות) – כינוי לנצרות ולכתות גנוסטיות, ובתקופה מאוחרת יותר - לתנועת השבתאות מינות (נצרות) – סיעות שונות בנצרות שנדחו על ידי הנצרות האורתודוקסית מינות (אסלאם) אחר: מינה (ברבים: מינוֹת) - יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש ביוון העתיקה כופר (פירושונים)
סאאב 900

סאאב 900 הוא רכב מתוצרת תאגיד סאאב השוודי. הרכב יוצר בין השנים 1978–1998 והיה מבוסס על השלדה של סאאב 99 וסאאב 90 ועל אופל ווקטרה הקדומה. הרכב יוצר עם חזית ארוכה משל סאאב 99, זאת על מנת להתאים את הרכב לתקינה האמריקאית. לאחר רכישת החברה על ידי ג'נרל מוטורס ב-1989 הוחלט על פרויקט המשך וסאאב NG 900 יוצרה בצורתה החדשה משנת 1994 ועד 1998. בין השנים 1994-1998 שווקה סאאב 900 בגרסת הסנסוניק הייחודית. גרסת הסנסוניק היא למעשה תיבת הילוכים חצי־אוטומטית, כלומר תיבת הילוכים הממונעת בעזרת מצמד (קלאץ') הידראולי ואין צורך בדוושת הקלאץ' המסורתית אך עדיין יש צורך להעביר הילוכים כמו בתיבה ידנית. בשנת 1999 פותחה על בסיס ה-900 סאאב 9-3 שקיבלה את השילדה מה-900 ולפי ג'נרל מוטורס בוצעו 1100 שינויים. 900 NG 1994 2300 סמ"ק אוטומט/ידני 150 כ"ס 2500 סמ"ק V6 אוטומט/ידני 170 כ"ס (לא שווק בארץ) 1995 2300 סמ"ק קבריולה/5דל' אוטומט/ידני 150 כ"ס 2000 סמ"ק טורבו סנסוניק/אוטומט/ידני 185 כ"ס (שווק בארץ כסנסוניק) 2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך ורק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה) 2500 סמ"ק V6 אוטומט/ידני 170 כ"ס (לא שווק בארץ) 1996 2300 סמ"ק אוטומט/ידני 150 כ"ס 2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך ורק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה) 2000 סמ"ק טורבו אוטומט/ידני קבריולה (שווק בארץ בגרסה האוטומטית) 1997 2000 סמ"ק אוטומט/ידני 131 כ"ס (בארץ שווק אך רק כאוטומט בגרסת הLE ששווקה בשתי מדינות בלבד - ישראל ובריטניה) 2000 סמ"ק טורבו סנסוניק/אוטומט/ידני 185 כ"ס (שווק בארץ כסנסוניק) 2000 סמ"ק טורבו קבריולה 185 כ"ס 1998 2000 סמ"ק טורבו סנסוניק/אוטומט/ידני 185 כ"ס (לא שווק בארץ בשנתון זה) 2000 סמ"ק טורבו אוטומט/ידני קבריולה 185 כ"ס (שווק בארץ כאוטומט) מדיה וקבצים בנושא סאאב 900 בוויקישיתוף
כפירה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כופר (אמונה דתית) – כינוי לאדם היוצא מתחומיה של דת אליה השתייך, ומכחיש את עקרונותיה אפיקורס – מונח הלכתי הבא להגדיר יהודי המכחיש חלק מעקרונות האמונה היהודית, קרוי על שמו של הפילוסוף היווני אפיקורוס מינות (יהדות) – כינוי לקבוצות שפרשו מתחומיה של היהדות, ובראשן הנצרות מינות (נצרות) – כינוי לקבוצות מסוימות בנצרות שהתפלגו מהכנסייה הקדומה או שצמחו במקביל לה, ומחזיקות באמונות השונות מאלו של הזרמים המרכזיים כפירה (חוב) – חוסר הודאה כנגד טענת חוב, במשפט עברי נקרא כופר הכל הכפירה – יישוב באזור ירושלים, המוזכר בספר יהושע כאחת מערי הגבעונים כפירה – לביאה צעירה Heretic (משחק מחשב) – משחק מחשב כפירה (ספר) – ספר פנזטיה מאת נמרוד הראל הכחשה (פירושונים)
דמעות תנין

"דמעות תנין" הוא מטבע לשון המציין צער מזויף. לתנינים, כמו לכמה מיני זוחלים, ציפורים ויונקים אחרים יש קרום מתחת לעפעף התחתון, מעין עפעף שלישי שקוף שמגן על הקרנית בעת ציד מתחת למים. מתחת לקרום הזה, הנקרא "קרום מצמוץ" (Nictitating membrane), יש בלוטת דמע שתפקידה לסוך את תנועתו. ההפרשה של הבלוטה הזו ניגרת החוצה כאשר התנין על היבשה וקרום המצמוץ פתוח (זה המצב בו פוגשים בדרך כלל בני אדם בתנינים). במאה ה-13 יוחסו ה"דמעות" הללו לבכי אמיתי. הנזיר ברתולומאוס אנגליקוס כתב באנציקלופדיה על הטבע שפרסם ב-1225 כי "כאשר תנין פוגש אדם במים או על החוף, הוא הורג אותו אם הוא יכול, ואז בוכה עליו ובולע אותו לבסוף": "weepeth upon him and swalloweth him at last". במאה ה-16 דיווח ההרפתקן וסוחר העבדים ג'ון הוקינז כי תנינים באיים הקריביים מזילים דמעות כדי לפתות את קרבנותיהם להתקרב לטווח הלסתות. לאחר שהדעה הקדומה הזואולוגית התבססה, השתמש שייקספיר בדימוי זה לציין צער מזויף. כך, למשל, עשה במערכה השלישית של המחזה "הנרי השישי": Too full of foolish pity, and Gloucester's show Beguiles him as the mournful crocodile With sorrow snares relenting passengers בתרגום חופשי: מוליך אותו שולל כתנין מתאבל, בצער המטעה עוברי אורח רחמנים. גם ב"אותלו" נקשר בכי מזויף לדמעות התנין, כאשר אותלו המאמין שדסדמונה אשתו בגדה בו זועם על בכיה: O devil, devil! If that the earth could teem with woman's tears, Each drop she falls would prove a crocodile. Out of my sight! ובתרגומו של נתן אלתרמן: "הו שד הו שד משחת לו מדמעות נשים הרתה הארץ היה בכייה מצמיח תנינים פניך אל אראה" בדידו ואניאס של פרסל (ליברטו מאת נחום טייט) מ-1689 מספר אניאס לדידו שהוא נאלץ לעזוב אותה אף על פי שהדבר שובר את ליבו. בתגובה מטיחה דידו בפניו: Thus on the fatal banks of Nile Weeps the deceitful Crocodile! בעברית: כך, על גדות הנילוס המסוכנות, בוכה התנין הרמאי. אחד המקורות המוקדמים לביטוי זה מצוי כבר בקינתו של רבי אלעזר הקליר, "אז בהלוך ירמיהו" (מתוך סדר הקינות לתשעה באב): "סָח יֻלּד בְּתֶלֶף, דְּמָעוֹת כְּתַנִּין זוֹלֵף". קינה זו חוברה לכל המאוחר במאה השביעית לספירה, אלא שלא ברור אם ה"תנין" המוזכר בה הוא בעל החיים הידוע כיום כתנין. מקורות אפשריים נוספים הם הפסוקים "אח הייתי לתנים" (איוב ל, כט) ו"אעשה מספד כתנים" (מיכה א, ב), הממשילים קינה ומספד לתנים שבוכים ומייללים בקול נהי; המפרשים הרלב"ג והרד"ק גורסים תנין במקום תנים, כלומר שימוש מוקדם במטאפורה זו. על מקור הביטוי, מאת יורם שורק, באתר נענע 10 תנין בכיין, מאת חנן חריף, באתר פורטל הדף היומי
כ"ט בתמוז

כ"ט בתמוז הוא היום העשרים ותשעה בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. כ"ט בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". יום כיפור קטן יום זאב ז'בוטינסקי ימי בין המצרים ה'תי"ב – הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה ה'תשנ"ב – יעל ארד זוכה במדליית כסף בג'ודו באולימפיאדת ברצלונה; זוהי המדליה האולימפית הראשונה שבה זכה ספורטאי ישראלי ה'תש"ס – משה קצב מתחיל לכהן כנשיא השמיני של מדינת ישראל ה'תשס"ז – שמעון פרס מושבע כנשיא מדינת ישראל התשיעי ה'תקנ"ט – רבי אליעזר ברגמן, איש ירושלים, יליד היידנהיים, מייסד כולל הולנד ודויטשלנד, (נפטר ב-ה'תרי"ב) ה'תרס"ד – פנחס לבון, חבר הכנסת ושר הביטחון בתקופת העסק הביש (נפטר ב-ה'תשל"ו) ה'תרפ"ד – הרב בן-ציון אבא-שאול, ראש ישיבת פורת יוסף בירושלים, (נפטר ב-ה'תשנ"ח) ה'תרצ"ב – אליהו בן-אלישר, חבר הכנסת מטעם הליכוד ודיפלומט ישראלי, (נפטר ב-ה'תש"ס) ה'תש"ח – אפרים זורוף, מנכ"ל מרכז ויזנטל בירושלים מכונה "אחרון ציידי הנאצים" ה'תשכ"ב – משה פייגלין, יו"ר תנועת מנהיגות יהודית ויו"ר מפלגת זהות ה'תשכ"ז – אלון גל, ישראלי העוסק באימון אישי, עסקי ומשפחתי ה'תשנ"ח – דיאנה ויסמן אצנית ישראלית ושיאנית ישראל ב-100 ו-60 מטר ד'תתס"ה – רש"י, גדול פרשני המקרא והתלמוד, מגדולי הראשונים וממכונני יהדות צרפת בימי הביניים. פירושו לתורה ופירושו לתלמוד הבבלי הפכו לפירושים הבסיסיים בלימוד החיבורים הללו. (נולד כנראה בד'תת"א) ה'שע"ב – רבי אברהם הרופא פורטלאונה, רב ורופא באיטליה. (נולד בה'ש"ב) ה'שצ"ו – רבי אליהו בעל שם מוורמייזא, מקובל ודרשן, אב"ד וורמייזא. (נולד בה'שכ"ד) ה'ת"ש – זאב ז'בוטינסקי, מייסד הצה"ר, ראש בית"ר, מצביא האצ"ל ומראשי התנועה הציונית. (נולד בה'תרמ"א) ה'תש"ד – הרב אברהם גרודזינסקי, מרבני תנועת המוסר שנרצח על ידי הנאצים בגטו קובנה. (נולד בה'תרמ"ב) ה'תשי"ז – יצחק היינמן, פרופסור לספרות ופילולוגיה, חוקר ספרות יוון העתיקה וזיקתה למחשבת ישראל. (נולד בה'תרל"ו) ה'תשנ"ג – אברי אלעד, שליח המודיעין הישראלי במצרים אשר נחשד כי הסגיר לידי המצרים את רשת הסוכנים שהופעלה במסגרת העסק הביש. (נולד בה'תרפ"ה) כ"ח בתמוז – א' באב תמוז
דגל אל סלוודור

דגל אל סלוודור (בספרדית: Bandera de El Salvador) הוא דגלה הלאומי של אל סלוודור. הוא משמש כדגל המדינה מאז שנת 1972. דגלה הראשון של אל סלוודור אומץ בשנת 1822 בהתבסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. דגל זה נזנח בשנת 1865, הושב בשנת 1912 ואושרר ב-27 בספטמבר 1972. הפסים הכחולים והפס הלבן נלקחו מארגנטינה כמו רבות מהמדינות החברות בפדרציה של מרכז אמריקה. במרכז הדגל ישנו סמל מורכב: משולש שווה-צלעות המסמל למעשה חירות, שוויון ואחווה; תמונת נוף של חמישה הרים - חמש החברות בפדרציה), שני ימים והתנופפות דגלים; בחלק העליון של הסמל ישנה כיפה אדומה המסמלת חירות; מסביב לסמל מצוין התאריך 15 בספטמבר 1821 - יום שחרור המדינה מעולה של ספרד. מתחת למשולש ישנה כתובת עם שם המדינה. דגל דומה, בו אין את הסמל במרכז הדגל ובו המוטו: "DIOS UNION LIBERTAD" (בספרדית: אלוהים, אחדות, חירות) באותיות צהובות, משמש כדגל לשימושים אזרחיים ואף שימושים רשמיים. בין השנים 1865 - 1912 נעשה שימוש בדגל המבוסס על דגל ארצות הברית - דגל כחול - לבן שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב) שדה אדום ובו כוכבים לבנים. דגל זה הוא אחד מחמשת דגלי המדינה בהם כחלק מהעיצוב שלו גם הדגל בעצמו מצויר עליו. זאת לצד הדגל של: אקוודור, הרפובליקה הדומיניקנית, בוליביה והאיטי. סמל אל סלוודור המנון אל סלוודור מדיה וקבצים בנושא דגל אל סלוודור בוויקישיתוף אל סלוודור, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל אל סלוודור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חגי פינסקר

חגי פינסקר (22 ביוני 1925 - 22 בינואר 2007) היה מוותיקי הרדיו בישראל והמנהל הראשון של הטלוויזיה הישראלית. פינסקר נולד ב-22 ביוני 1925 בירושלים. ראשית הקריירה שלו ברדיו הייתה בקול ירושלים בתקופת המנדט והמשכה ב"קול ישראל". תקופה מסוימת עבד בשעה העברית ברשת הבי.בי.סי. באנגליה. בשובו ארצה יזם ברדיו תוכניות חדשות בלוח השידורים בנושאי חברה ופוליטיקה - "זאת בעייתך", "יש שאלות" ו"פנורמה". חגי פינסקר הכניס לשידורי הרדיו את יומני החדשות "היום הזה" ו"בחצי היום", שכללו כתבות לצד דיווחי חדשות. חגי פינסקר הביא לרדיו שדרנים צעירים, ביניהם חיים יבין, ירון לונדון, יעקב אחימאיר, חיים גיל, יוסי שריד, דליה יאירי, דן שילון ושלום קיטל. כעיתונאי דגל פינסקר בזכות הציבור לדעת את כל האמת, לא רק את מה שהממשלה הייתה מעוניינת לפרסם, ולא היסס לשדר כתבה גם כשהשר הנוגע לעניין סירב להגיב על תוכנה. בשנת 1969 מינה אותו שמואל אלמוג, שהיה אז מנכ"ל רשות השידור, למנהל הראשון של הטלוויזיה, אך עימותים עם חלק מן העובדים הניעו אותו לעזוב את התפקיד לאחר שנה ולנסוע ללונדון בשליחות רשות השידור. בשנת 1976 חזר ארצה ותפס את מקומו של משה חובב כמנהל "קול ישראל". גם בתפקידו זה התעמת עם עובדיו על רקע ניסיונו להביא לרפורמה ארגונית. לאחר פרישתו מרשות השידור שימש בתפקידי ייעוץ בנושאי רדיו וטלוויזיה, בין השאר בסוגיית מעמדה של תחנת גלי צה"ל ובמכרז הראשון להפעלת ערוץ 2. בשנת 1989 היה בין צוות מייסדי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים ושימש בו כמורה לעיון ותיאוריה. בתקופת עבודתו בטלוויזיה נאבק על דמותה ועל אמות המידה הגבוהות שתבע להפעלתה. בין השאר הוביל את המאבק לשידורים בשבת, שבמסגרתו התייצבו הן הוועד המנהל והן הנהלת הטלוויזיה נגד הממשלה והניסיונות לכפייה דתית. מנישואיו הראשונים יש לו בת אחת ששמה ענת, מנישואיו השניים יש לו בת ששמה גליה. מאשתו השלישית איתה התחתן בגיל 70 יש לו ילדה נוספת ששמה מירשול שמה מורכב משמות אמו (מרים) ואם אשתו (שולמית). חגי פינסקר, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות פס קול ישראל - 80 שנה לשידור העברי - חגי פינסקר, סרטון באתר יוטיוב חגי פינסקר, דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves" נתן ריבון, טכנאי קול ישראל בבירה מחרימים את חגי פינסקר, הארץ, 1 באוקטובר 1968 דליה שחורי, חגי פינסקר דחה ההצעה לכהן כממונה הטלוויזיה, על המשמר, 15 במרץ 1971 חגי פינסקר מנהל הרדיו, דבר, 5 באוגוסט 1975 ניר בכר, הצגת הקולנוע הראשונה - לבית־הספר החדש לקולנוע יש כבר בית, מורים, קפטריה ותוכנית הוראה. נותרו עדיין כרטיסים בודדים לשנת הלימודים הבאה, כל העיר, 4 באוגוסט 1989
דגל סורינאם

דגל סורינאם מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים (מלמעלה למטה): ירוק לבן אדום לבן ירוק, ביחס עובי 2-1-4-1-2. במרכז הפס האדום ישנו כוכב בעל חמישה קודקודים בצבע צהוב. סמל סורינאם המנון סורינאם מדיה וקבצים בנושא דגל סורינאם בוויקישיתוף דגל סורינאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דגל סורינאם, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוקוריוקאי

קוקוריוקאי (נקרא גם: "אגודת נהר האמור" וכן "אגודת הדרקון השחור", כשמו האחר של הנהר, המפריד בין מנצ'וריה לרוסיה), הוא ארגון לאומני, ימני-קיצוני, אשר פעל ביפן בין השנים 1901 ל-1946. הארגון הוקם ב-3 בפברואר 1901, בידי אדם בשם אוצ'ידה ריוהיי, אשר ציין כי הסיבה העיקרית להקמת הארגון היא ההתערבות המשולשת של המעצמות רוסיה, צרפת וגרמניה, בתוצאות מלחמת סין–יפן הראשונה (1894-1895) ובהסכם שימונוסקי שבא לאחריהן. לאחר הניצחון היפני במלחמה זו, נערכה ועידת שימונוסקי ביפן, בה סין נחלה השפלה נוספת על זו שנחלה בשדה הקרב, בדמות פיצויים ליפן ומסירה של טאיוואן וחצי-האי ליאודונג (שבדרום מנצ'וריה) לידיה. רוסיה ובעלות-בריתה, צרפת וגרמניה, התערבו בתוצאות המלחמה, בעיקר עקב לחץ רוסי, כשהאינטרסים של רוסיה ידועים ליפנים. שלוש המעצמות הגישו אולטימטום, תוך איום צבאי, שהביא את יפן לצאת מחצי האי ליאודונג, שהיה הישג משמעותי במלחמה, וכן לצאת מאזור מנצ'וריה ולמעשה, גם מפורט ארתור. דעת הקהל ביפן זעמה על הממשלה בכישלון לשימור ההישג. היפנים הבינו כי רוסיה, בעלת הצי הקבוע באזור, היא העומדת מאחורי ההתערבות, וכי לצרפת ולגרמניה אין אינטרסים ברורים להתערבות, כפי שיש לרוסיה. כנגד רוסיה עלו כעת קריאות נקם בקרב הציבור. קמו קבוצות לאומניות, שהשמיעו את קולן למען פתרון מיידי שעיקרו ביטול תוצאות ההתערבות המשולשת. ההתערבות המשולשת באה כהמשך ישיר של ההשתלטות הרוסית באזור, שכללה את חכירת נמל פורט ארתור מידי סין ל-25 שנים וכן ההשתלטות על מנצ'וריה לאחר מרד הבוקסרים בסין, בשנת 1900, ובניית הפרויקט העצום של המסילה הטרנס-סיבירית באזור מזרח אסיה. פעילויות אלה גרמו לחשש בציבור היפני כי יפן תהיה הבאה בתור להיות קורבן של האימפריאליזם המערבי, לאחר סין המתפוררת. הארגון הבולט בין הארגונים הלאומניים, אם כן, היה הקוקוריוקאי, אשר קרא לסילוקה של רוסיה מאזור מזרח אסיה ולהשתלטות יפנית על מנצ'וריה, מונגוליה וסיביר. הקוקוריוקאי פרסם עיתון עצמאי וכן הקים בית ספר לריגול, אשר שלח סוכנים לאיסוף מידע על פעילות רוסית ברוסיה, מנצ'וריה, קוריאה וסין. כשפרצה מלחמת רוסיה–יפן (1904-1905), עשה הצבא היפני שימוש בקוקוריוקאי למטרות ריגול, חבלה והתנקשות. כן היה הארגון מצוי ברזי הלוחמה הפסיכולוגית בה עשה שימוש. בשנות ה-20 וה-30 הארגון עבר תהליך פוליטיזציה ואף הרחיב את פעילותו אל מחוץ ליפן. בשנת 1946, עת הכיבוש האמריקני ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה, פורק הארגון בידי האמריקנים.
בונה

האם התכוונתם ל... בנייה (בּוֹנֶה) בנאי (מקצוע) – אדם העוסק בבנייה מלאכות בונה וסותר – מלאכת הבונה היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת בונה חופשי – חבר בארגון הבונים החופשיים בונה (בעל חיים) – חיה מסדרת המכרסמים אישים אליעזר בונה (באומן; 1912–1990) – כלכלן ישראלי בנימין בונה (בוניסלבסקי; 1917–1982) – איש צבא ישראלי יהודה בונה (בונק; 1913–2000) – תת-ניצב במשטרת ישראל לאון בונה (Bonnat; 1833–1922) – צייר צרפתי ליסה בונה (Bonet; ילידת 1967) – שחקנית אמריקאית שארל בונה (Bonnet; 1720—1793) – חוקר שווייצרי שרלוט בונה (Bonnet; ילידת 1995) – שחיינית צרפתייה אחר בּוּנָה, טקס קפה – כינוי באתיופיה הן לקפה והן לטקס שתייתו המסורתי בּוּנָה (נהר) (אנ') (Buna) – נהר באלבניה ומונטנגרו "מונוביץ-בּוּנָה" (Buna) – אחד מכינויי אושוויץ מונוביץ, מפעל כימי ותת-מחנה של אושוויץ בונים (פירושונים) הבונים (פירושונים)
לנטיני

לנטיני (באיטלקית ובסיציליאנית: Lentini) היא עיר נמל בסיציליה, איטליה. לנטיני היא עיר שבנפת סירקוזה (באיטלקית: פרובינצ'יה די סירקוזה). בעיר 24,441 תושבים לפי נתוני שנת 2005. לנטיני נוסדה בשנת 729 או 730 לפנה"ס על ידי יוונים מכלקיס. סנטה מריה לה קווה סנט אלפיו (באיטלקית: Santa Maria la Cava e Sant'Alfio) סנטה טריניטה סן מרציינו (באיטלקית: Santa Trinità e San Marziano) אימקולטה (באיטלקית: Immacolata) סן פרנסיסקו די פאולה (באיטלקית: San Francesco di Paola) בלנטיני התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. היה גטו גדול של לנטיני (באיטלקית: "ג'ודקה" – Quartiere rupestre/Giudecca) היה בית כנסת גדול של לנטיני היה בית עלמין של סירקוזה (באיטלקית: Ipogeo ebraico) מדיה וקבצים בנושא לנטיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לנטיני מקומות לביקור באיטליה היהודית – סיציליה Shlomo Simonsohn, The Jews in Sicily, Volume 18 Under the Rule of Aragon and Spain, BRILL, 2010-05-03, ISBN 978-90-04-18655-2. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאלה רטורית

שאלה רטורית (מיוונית: ῥήτωρ = תורת הנאום; בעברית: שאלת ניצוּחַ) היא שאלה שאין מטרתה לקבל תשובה ממשית, אלא לעורר ולהבחין בבעיה או ברעיון. השומע את הרעיון בצורה של שאלה עונה לעצמו וכך הרעיון מובן טוב יותר ומועבר טוב יותר כיוון שהוא משתף באופן פעיל את השומע. השומע אינו פסיבי ורק שומע את הרעיון, אלא מנסה להשיב לעצמו. באמירה: השואל שאלה רטורית מביע שאלה בגוון הקול שלו, אולם אינו מצפה לקבל תשובה מאחר שהתשובה ברורה לו. בכתיבה: בכתיבה מסומנת השאלה הרטורית בסימן תמיהה ולא בסימן שאלה, כך לדוגמה יש לכתוב: "נראה לך?!" ולא "נראה לך?". בשירה: המשורר משתמש בשאלה רטורית כאמצעי אומנותי לייפות את השיר ומטרתו לעורר עניין בקרב הקוראים. בסיפורי עם: המספר העממי משתמש בשאלות רטוריות כדי להביא לשינוי הטון, להגביר את המתח בהשהיה, ולשמש כרמז לבאות ("ומה, אתם חושבים, הוא עשה?!"). בנאום/דיון דמגוגי: שאלה רטורית יכולה לשמש דמגוגיה. בשאלה רטורית שהתשובה עליה איננה יכולה להיות חיובית, אבל מעמידה את המתנגד באור שלילי, כמו "אני לוזר?!" או "מי בעד חיסול הטרור?!" כאילו יש מישהו שאינו בעד חיסול הטרור. במקרא: השימוש בשאלות ריטוריות במקרא הוא שכיח והוא נועד למטרות שונות. למשל: השאלה "הלנצח תאכל חרב?! "(שמואל ב' פרק ב, פסוק כו) הביאה לחשיבה נוספת והעלאת הנושא למודעות והיוותה גורם להפסקת מלחמת האחים בין אבנר ואנשיו לאנשי דוד, בהנהגת יואב בן צרויה. דוגמה נוספת היא קבוצת השאלות הריטוריות בהן משתמש הנביא עמוס "הילכו שנים יחדו בלתי אם נועדו"? "הישאג אריה ביער וטרף אין לו"? (עמוס פרק ג', פסוקים ג-ו) כדי להבהיר לעם ישראל שלכל דבר יש סיבה וסיבת הסבות היא האלהים. שאלות ריטוריות נוספות במקרא הן "איכה"?..."מה זאת עשית"? (בראשית, פרק ג', פסוק י',יג) וכן "אי הבל אחיך" ?(בראשית, פרק ד, פסוק ט).[דרוש מקור: יש להביא מקורות לפרשנות המקרא] שאלה רטורית, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח שאלות רטוריות במקרא, באתר "מקראנט" שְׁאֵלַת נִצּוּחַ, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערך אשלון

מערך אשלון (באנגלית: Echelon Formation - מערך אלכסון, מערך מדורג) או תדריג הוא מערך צבאי שבו הלוחמים מסודרים באלכסון. כל לוחם (או כלי מלחמה אחר) ממוקם מאחורה ומימין ('אשלון ימני'), או מאחורה ומשמאל ('אשלון שמאלי'), ללוחם שמקדימה לו. מקור השם הוא מהמילה הצרפתית échelle שפירושה הוא סולם וכך נראה המערך כשהסתכלו עליו מלמעלה. שימוש במערך זה מקורו בחילות רגלים וחילות פרשים עתיקים, שרצו לאגף את האויב או לפרוץ אגף מסוים באופן מוחץ. אחד השימושים הראשונים נעשה בקרב לאוקטרה, כאשר התבאים התקיפו את האגף הימני הספרטני עם 50 טורים של חיילים, בזמן שהאגפים הימני והמרכזי נסוגו אחורה, ויצרו את הצורה של האשלון. הטקטיקה הצבאית קיימת עד היום, כאשר מערך אשלון מנוצל בקביעות על ידי כל החילות של הצבאות המודרניים. מבחינה טקטית, מערכי אשלון מנוצלים בשל טווח הראייה הרחב שהם מאפשרים לכל משתתף במערך. מערך זה מנוצל במיוחד על ידי חילות השריון עקב שטחי האש הגדולים והחופפים שהוא מאפשר לכל טנק; ואף על ידי מטוסים, כאשר הם טסים צמוד אחד לשני במבנה אשלון הופך המבנה כולו לאווירודינמי יותר, מה שמפחית את הגרר הפועל על המטוסים ומאפשר חיסכון בדלק. מערכי אשלון מופעלים בנוסף על ידי משטרות לפיזור הפגנות כדי להזיז את קהל המפגינים ימינה או שמאלה. שם המערך אומץ גם על ידי קהילת הצפרות כדי לתאר מערכי הטיסה בצורת ה-V של אווזים, ברווזים וציפורים נודדות אחרות. גם במרוצי אופני כביש משתמשים במונח האשלון. בדרך כלל הדבוקה מתפצלת למספר אשלונים כאשר קיימת רוח צד חזקה. מדיה וקבצים בנושא מערך אשלון בוויקישיתוף דוגמה לאשלונים במרוץ אופניים (קטע 2 בפריז-ניס, 10 במרץ 2019), סרטון באתר יוטיוב
שיקלי

שיקלי (באיטלקית ובסיציליאנית: Scicli) עיר נמל בסיציליה, באיטליה. שיקלי היא עיר בנפת רגוזה. בעיר 25,832 תושבים לפי נתוני שנת 2005. לנטיני נוסדה בשנת 729 או 730 לפנה"ס על ידי יוונים מכלקיס. סן מטאו (San Matteo) סן ברתולומאו (San Bartolomeo) סן איגנציו (Sant'Ignazio) סן מיקלה (San Michele) סנטה מריה (Santa Maria La Nova) סנטה תרזה (Santa Teresa) סן ג'ובאני (San Giovanni) בשיקלי התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. היה בית כנסת הגדול של שיקלי (Sinagoga rupestre) מדיה וקבצים בנושא שיקלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיקלי יהודי שיקלי שיקלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.