laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שארפ (חברה)

שארפ (SHARP) הוא תאגיד יפני המייצר מוצרי חשמל ואלקטרוניקה בידורית, לשוק הפרטי והתעשייתי. החברה החלה את דרכה בשנת 1912, עם המוצר הראשון שלה שהיה עט שנשא את שם החברה. בין הפיתוחים החשובים של החברה במהלך השנים, ניתן למצוא את הרדיו הראשון ביפן, הטלוויזיה הראשונה ביפן (1953), פיתוח תנור מיקרוגל הביתי הראשון, המצאת טכנולוגיית ה-LCD בשנת 1973, פיתוח ויצור של סירי אידוי אורז לשוק היפני, פיתוח מקרנים מתקדמים בשיטת ה-DLP, פיתוח רכבי שטח סולאריים המונעים בעזרת אנרגיית השמש בלבד, יצור מסך LCD הגדול בעולם בשנת 2008, ועוד. בין המוצרים הבולטים של החברה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתן למנות מסכי LCD, מקררים, מצלמות וידאו מסדרת "ויוקום" (שהיו הראשונות שהשתמשו במסכי LCD צבעוניים בעלי רזולוציה גבוהה), מכשירי מיקרוגל וטיהור אוויר, מערכות קולנוע ביתיות, נגני Blu-ray, מסכי מגע, צגים אלחוטיים, רכבי שטח סולאריים, צגי LCD מקצועיים לשימושים מיוחדים, ועוד. החברה חתמה הסכם הפצה ליצור מסכי LCD עבור חברת Pioneer שבמסגרתו יתאפשר שיתוף פעולה בין החברות, בכל מה שנוגע לשיתוף פעולה בין שתיהן בפסי הייצור, ושימוש טכנולוגי. דוגמה לשיתוף פעולה זה נראה לראשונה בשנת 2008 כאשר החברות הציגו את מסך ה-LCD מסדרת SX. בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה שארפ במקום ה-253. בשנת 2012 צברה החברה הפסדים גדולים שהציבו סימן שאלה על יכולתה של החברה לשרוד. בישראל נציגת החברה והיבואנית הבלעדית היא חברת ראלקו. מדיה וקבצים בנושא שארפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שארפ (באנגלית) שארפ, ברשת החברתית פייסבוק שארפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שארפ, ברשת החברתית אינסטגרם שארפ, סרטונים בערוץ היוטיוב שארפ, באתר CNN Is Sharp on its last legs?, November 1, 2012, Cnet
A Moment of Silence

A Moment of Silence הוא אלבום האולפן המלא השני של להקת המטאל הישראלית סיילם. האלבום, שיצא בשנת 1998, היווה את ההפקה הגדולה ביותר של סיילם עד אז. הוא הופק בידי קולין ריצ'רדסון, שהתפרסם עוד קודם לכן על רקע עבודתו עם להקות מטאל כמו פיר פקטורי ומאשין הד. האלבום יצא תחת חברת התקליטים הישראלית .B.N.E, עמה עבדה הלהקה בשנים 1998-2001. האלבום כולל שילוב בין שירי דום מטאל/מטאל גותי עם השפעות של להקות משנות השמונים כמו הסמיתס והקיור (כמו "Winter's Tear"), לשירי דת' מטאל (כמו "Flames"). ריצ'רדסון ביקש מהלהקה "להוסיף גרוב" לשירים, שהיו איטיים וכבדים יותר בגרסאותיהם המקוריות ודומים יותר לשירי הדום מטאל של האלבום הקודם, "קדיש". שיר הנושא "A Moment of Silence" ("דקת דומייה") תואר בידי הלהקה כשיר זיכרון המוקדש הן לאנשים שהלכו לעולמם והן לזמנים שנשכחו. "Winter's Tear" הוא אחד משיריה הראשונים של הלהקה הכוללים שילוב של שירתו הגרונית של זאב טננבוים עם שירה נקייה. השיר כולל השפעות גותיות ושירה של המתופף אמיר נויבך שמושפעת מזו של סולן להקת הקיור, רוברט סמית'. נויבך עזב את סיילם מיד לאחר הקלטתו של האלבום, והחליף אותו ניר נקב, מתופף הלהקה עד היום. השיר "Set the Controls for the Heart of the Sun" הוא גרסת כיסוי לשירה של להקת פינק פלויד מ-1968. כל השירים מאת זאב טננבוים, ליאור מזרחי, אמיר נויבך ומיכאל גולדשטיין, אלא אם כן מצוין אחרת. A Moment of Silence Winter's Tear Hour Glass Flames Set the Controls for the Heart of the Sun (רוג'ר ווטרס) In Another Dimension The Worst To Come An Unwanted Guest Symbiosis Eyes To Match A Soul ?Who Will Comfort Me Now זאב טננבוים - שירה אמיר נויבך - תופים, שירה מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס ליאור מזרחי - גיטרה ערן מיטלמן - קלידים גיורא הירש - סולו גיטרה ב"A Moment of Silence" מידע על האלבום A Moment of Silence באתר MusicBrainz סיילם - מטאל ישראלי מול הרע במיעוטו, באתר מטאליסט סיילם - Strings Attached (שיר אחר שיר), מגזין מטאל סטורם
תנות אמון

תְּנוּת אָמוֹן היה פרעה ומלך מצרים ממוצא נובי בין השנים 664 לפנה"ס - 656 לפנה"ס. הוא היה בנו של שבכה ואחרון מלכי השושלת ה-25 של מצרים. הניצחון של האשורים בשנת 669 לפנה"ס על צבאו של תהרקה, אילץ את הנובים לסגת בחזרה אל גבולות ממלכתם מדרום לאשד הראשון של נהר הנילוס. עם נסיגת הנובים, מינו האשורים את נכו הראשון בתור שליט בובה מטעמם ונסוגו צפונה לעבר ארץ ישראל. להזדמנות הזאת בדיוק חיכה תנות אמון וברגע שעזבו אחרוני חייליו של אשורבניפל את אדמת מצרים, הורה לצבאו לשוט במעלה הנילוס ולהשתלט מחדש על ערי מצרים. תנות אמון השתלט על העיר תבאי וקבע שם את בירתו החדשה. לאחר מכן פנו הנובים צפונה לעבר העיר מוף (בירת ממלכת נוביה-מצרים בתקופת שלטון אבותיו), וכבש אותה. נכו הראשון עצמו נהרג באותה המערכה. כששמע אשורבניפל על המתרחש שיגר מיד את צבאו חזרה לעבר מצרים והצליח להביס את תנות אמון בסדרה של מערכות באזור הדלתה של הנילוס ומיד פנה דרומה ליתר הערים שהיו בשליטת הנובים במעלה הנילוס. הנקודה הדרומית ביותר אליה הגיע האשורים הייתה העיר תבאי, שאף אותה הצליחו לכבוש. כיבוש תבאי אילץ את תנות אמון לסגת בפעם נוספת אל גבולות ממלכת כוש. תוצאות הכיבוש האשורי שמו קץ לשלטון הנובי במצרים לתמיד, אולם יחד עם זאת השפעתו של תנות אמון עדיין הורגשה במצרים העליונה עד לשנת 656 לפנה"ס, בה הצליח פסמתיך הראשון לאחד מחדש את מצרים ולהשתחרר מההשפעה הנובית בדרום. תנות אמון המשיך לשלוט בממלכת כוש בלבד שלוש שנים נוספות, עד שנפטר בשנת 653 לפנה"ס. הוא בחר להקבר יחד עם אבותיו בבית הקברות המלכותי באל-קורו, דרום מערבית לבירה נפאטה. נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון מס' 117, פברואר 2008, עמ' 54–79. Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991 מדיה וקבצים בנושא תנות אמון בוויקישיתוף תנות אמון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גורגונה

במיתולוגיה היוונית, הגוֹרְגוֹנוֹת (ביוונית: γοργόνες, מילולית: "נוראיות", ולפי מקורות אחרים "שואגות בקול"; הן נקראות על שם גורגו - אלת הפחד והמגור) היו דמויות נשיות מפלצתיות ואכזריות בעלות שיער העשוי מנחשים חיים וארסיים, שנודעו ביכולתן לאבן את המביט בהן. לעיתים הן מתוארות כבעלות כנפיים מזהב, שריון קשקשים בלתי חדיר, טפרים מתכתיים וניבים חדים כמו של חזירי בר. הגורגונות, על פי סיפורי המיתולוגיה, חיות הרחק במערב, על-יד האוקיינוס, שם הן שומרות על פתח השאול. עם זאת, גרסאות מאוחרות יותר מתארות אותן חיות בלוב. ב"איליאדה" וב"אודיסיאה" מאת הומרוס, מסופר על גורגונה אחת בלבד, שראשה היה קבוע במרכז שריון החזה של זאוס, ראש האלים. אולם, הסיודוס מתאר שלוש גורגונות: סתינו ("האדירה"), אריאל ("הנודדת למרחוק") ומדוזה ("המלכה"), וקובע שהן הבנות של אל הים הקדמון פורקיס ושל אשתו קטו. אוריפידס, לעומתו, מתאר את הגורגונות כיציר כפיה של גאיה, אלת האדמה, שיצרה אותן כדי לסייע לבניה הטיטאנים, במלחמתם נגד האלים. מבין שלוש הגורגונות, רק מדוזה היא בת תמותה, ואכן, בסופו של דבר היא נהרגה על ידי הגיבור היווני פרסאוס, ואילו שתי אחיותיה הן בנות אלמוות. הגורגונה מדוזה היא הגורגונה הידועה ביותר, ועליה נסבים רוב המיתוסים. ב"מטמורפוזות" מאת אובידיוס מסופר שרק למדוזה היה שיער עשוי מנחשים, וזאת בשל קללה שהטילה עליה אתנה, אלת החוכמה. המיתוס מספר שמדוזה הייתה אישה יפהפייה, בעלת תלתלי זהב, שפותתה על ידי פוסידון, אל הים, ותנתה אהבים עמו במקדשה של אתנה. אתנה, בזעמה על חילול מקדשה, הפכה את תלתליה הזהובים של מדוזה לנחשים, והעניקה לה מבט שמסוגל לאבן את היצורים החיים. בהמשך, אתנה התערבה שוב בגורלה של מדוזה, והעניקה ללוחם פרסאוס מגן, שהיה מלוטש כמו מראה, ובעזרתו פרסאוס היה יכול להתקרב אל המפלצת ללא פגע, כיוון שהוא הביט בהשתקפותה במראה ולא בדמותה האמיתית, ולקטול אותה עם החרב המעוקלת שקיבל מהרמס, שליח האלים. פרסאוס העניק את ראשה הכרות של מדוזה לאתנה, שהטביעה אותו על שריון חזה. המיתוס היווני מספר שדם שנלקח מצדה הימני של גורגונה יכול היה להחזיר את המתים לחיים, ואילו דם שנלקח מצדה השמאלי היה רעל קטלני, שקטל חיים כהרף עין. אתנה העניקה בקבוקון של הנוזל המרפא לאסקלפיוס, אל הרפואה. הגורגונה מדוזה הופיעה בספר "פרסי ג'קסון וגנב הברק" ושתי הגורגונות האחרות הופיעו בספרים "גיבורי האולימפוס" ו"בן נפטון". מדיה וקבצים בנושא גורגונה בוויקישיתוף גורגונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Resident Evil 5

Resident Evil 5 (בעברית: האויב שבפנים 5; ביפנית: バイオハザード5, מופץ ביפן בשם Biohazard 5) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף שלישי, השביעי בסדרת משחקי Resident Evil, שפותח והופץ על ידי קאפקום ב-5 במרץ 2009 לקונסולות המשחקים Xbox 360 ופלייסטיישן 3, ב-17 בספטמבר 2009 למערכת ההפעלה Microsoft Windows, ב-19 במאי 2016 למזרים המדיה Nvidia Shield TV, ב-28 ביוני 2016 לקונסולות המשחקים Xbox One ופלייסטיישן 4 וב-29 באוקטובר 2019 לקונסולת המשחקים הניידת נינטנדו סוויץ'. המשחק הוכרז בשנת 2005, השנה בה המשחק הקודם בסדרה, Resident Evil 4, יצא לאור. העלילה סובבת סביב חקירה בעקבות איום בטרור, אשר מנוהלת על ידי סוכני ה-Bioterrorism Security Assessment Alliance, כריס רדפילד ושיבה אלומר בקיג'וג'ו, מחוז בדיוני באפריקה. כריס לומד כי עליו להתעמת עם עברו בצורת אויבו, אלבר וסקר ושותפתו לשעבר, ג'יל ולנטין. המשחקיות של Resident Evil 5 זהה למשחק הקודם בסדרה, אף על פי שהוא הראשון בסדרה שתוכנן למשחק שיתופי של שני שחקנים. כמו כן הוא המשחק הראשון בסדרה אשר נטש את סוגת ההישרדות אימה, כאשר הביקורות ציינו כי המשחקיות דומה יותר למשחק פעולה. זהו גם המשחק הראשון בסדרה אשר משתמש בלכידת תנועה ובמערכת מצלמות וירטואליות. מספר מפתחים אשר היו מעורבים בפיתוח המשחק הראשון בסדרה, Resident Evil, השתתפו בפיתוח המשחק. גרסת המחשב האישי פותחה על ידי חברת Mercenary Technology. Resident Evil 5 זכה לביקורות חיוביות, אף על פי שהביקורות ציינו לשלילה את מכניקת השליטה בדמויות וטענו כי קיימת במשחק גזענות, אך הדבר נחקר על ידי BBFC ולא נמצאה אמת בכך. נכון לספטמבר 2020, נמכרו למעלה מ-7.7 מיליון עותקים של המשחקים. גרסה מיוחדת למשחק, הנקראת "הגרסה המוזהבת" (Gold Edition) נמכרה בלמעלה מ-4.2 מיליון עותקים, כך שסך העותקים של המשחק שנמכרו מזנק ל-11.9 מיליון. זהו המשחק הנמכר ביותר בסדרת המשחקים וכן עד מרץ 2018 היה המשחק הנמכר ביותר שפותח בלעדית על ידי קאפקום, עד שזה הפסיד את התואר למשחק הווידאו Monster Hunter: World. ב-2016 יצא לאור משחק ההמשך, Resident Evil 6. אתר האינטרנט הרשמי של Resident Evil 5 (באנגלית אמריקאית, באנגלית בריטית, ביפנית ובמנדרינית תקנית) "Resident Evil 5", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Resident Evil 5, באתר PCGamingWiki (באנגלית) Entertainment Software Rating Board‏, Resident Evil 5 for Windows PC, PlayStation 3, Nintendo Switch, Xbox 360 Rating (באנגלית) Entertainment Software Rating Board‏, Resident Evil 5 Gold Edition for PlayStation 3, Xbox 360 Rating (באנגלית) Entertainment Software Rating Board‏, Resident Evil 5 for PlayStation 4, Xbox One Rating (באנגלית) Pan European Game Information‏, Resident Evil 5 Rating (באנגלית)
אטלנטיק איירווייז

אטלנטיק איירווייז (באנגלית: Atlantic Airways) היא חברת תעופה שמרכזה בנמל התעופה ואוגר באיי פארו, והיא חברת הדגל של טריטוריה זו. החברה מקיימת טיסות למספר יעדים בסקנדינביה, בבריטניה ובאיסלנד, וכן טיסות פנים ברחבי איי פארו המתבצעות במסוק. בנוסף מפעילה החברה טיסות שכר וכן את קו הטיסה בין נמל התעופה רייקיאוויק לנמל התעופה נרסארסואק שבגרינלנד בשותפות קוד עם חברת פליגפיילג איסלנדס. בשנות ה-80 הועלה הרעיון להקים חברת תעופה מקומית, אשר תתמודד על הפעלת הקו בין נמל התעופה ואוגר לנמל התעופה הבינלאומי קופנהגן-קסטרופ, שנשלט עד אותה עת על ידי חברת מארסק אייר הדנית. אטלנטיק איירווייז נוסדה בנובמבר 1987 ובשלב מוקדם למדי השתלטה ממשלת איי פארו על החברה, והקימה עבורה מתקן תחזוקה בנמל התעופה ואוגר. החברה בחרה לרכוש מטוסי BAe-146 המותאמים לנחיתה ולהמראה במסלולים קצרים יחסית, שכן אורכו של מסלול ההמראה בוואוגר הוא 1,250 מטר בלבד. החברה החלה בשירות סדיר לקופנהגן ב-28 במרץ 1988. שירות המסוקים הפנימי ברחבי איי פארו הופקד באחריותה של אטלנטיק איירווייז בשנת 1994, אך רק מסוק אחד מבין השלושה שברשותה מופעל לשם כך, בעוד ששני האחרים מיועדים למשימות חיפוש והצלה. ב-1995 החלה החברה לטוס לנמל התעופה רייקיאוויק והחל ב-1997 החלה לשרת יעדים נוספים בדנמרק, נורווגיה ובבריטניה. ב-10 באוקטובר 2006 עלה מטוס BAe-146-200 של החברה באש, לאחר שהחליק מהמסלול בנמל התעופה בעיר סטורד בנורווגיה מיד לאחר נחיתה. במטוס שהיה בטיסה RC670 היו 16 בני אדם, וארבעה מהם מצאו את מותם באירוע. צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא אטלנטיק איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטלנטיק איירווייז אטלנטיק איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם פרטי צי המטוסים של אטלנטיק איירוויז, באתר airfleets.net (באנגלית)
פרונסיס

פרונסיס (יוונית φρόνησις) ב"אתיקה של אריסטו" היא המעלה של חשיבה מוסרית, בדרך כלל מתורגמת כ"תבונה מעשית", ולעיתים כ"פיקחות". אריסטו מבחין בין שתי מעלות אינטלקטואליות: סופיה ופרונסיס. סופיה (מתורגמת לעיתים קרובות כ"חוכמה עיונית") היא היכולת לחשוב בצורה טובה על טבעו של העולם, לראות מדוע נוהג העולם באופן שהוא נוהג (עניין זה מזוהה בדרך-כלל עם מדע); סופיה כוללת דיון בנוגע לאמיתות אוניברסליות. פרונסיס היא היכולת להתייחס לאופן הפעולה על מנת ליצור שינוי, בעיקר לשפר את איכות החיים. למרות זאת, אריסטו טוען כי פרונסיס אינה סוג של מיומנות, מכיוון שהיא אינה כוללת רק את היכולת להחליט כיצד להשיג תכלית מסוימת, אלא גם את היכולת להביט ולקבוע מהי אותה תכלית (הנקודה האחרונה נדחית על ידי מבקרים אחדים, אשר טוענים כי אריסטו ראה בתכלית הנחשקת, האושר, כנתונה בפנינו, כך שפרונסיס היא היכולת בלבד להשיג תכלית זו). לדבריו של אריסטו, כדי להשיג פרונסיס יש להגיע לבגרות: בעוד שאנשים צעירים מגיעים להישגים בגאומטריה ומתמטיקה, והם חכמים במסגרת גבולות אלו, נדיר למצוא אנשים צעירים נבונים. הסיבה היא שתבונה קשורה למקרים פרטניים בחיי היום יום כמו גם למקרים אוניברסליים, ומקרים פרטניים נצברים באמצעות ניסיון, אולם לאדם צעיר חסר ניסיון חיים, משום שנדרש פרק זמן מסוים על מנת לייצר אותו. — "האתיקה של אריסטו" 1142א' פרונסיס נקשרת עם מקרים פרטניים משום שהיא נוגעת לאופן שבו יש להתנהג במצבים מסוימים. אדם יכול ללמוד את עקרונות הפעולה, אולם יישומם בעולם האמיתי, במצבים שאדם עשוי שלא לצפות אותם, דורש ניסיון והכרה של העולם. לדוגמה, אם אדם יודע שיש להיות ישרים וכנים, הוא עלול לנהוג במצבים מסוימים בדרך פוגעת ומעליבה; היכולת ליישם יושר וכנות באופן מאוזן בשילוב עם שיקולים אחרים ובהקשר מסוים דורשת ניסיון. החשיבות של אריסטו לתפישה האירופית של ימי הביניים הובילה את הפרונסיס להיכלל כאחת מארבע מידות המוסר העיקריות (אומץ, מתינות, תבונה, וצדק). בנט פלוביאר, בספרו "כיצד להפוך את מדעי החברה למשמעותיים", טען כי במקום לנסות לאמץ את המדעים הטבעיים, יש לתרגל את מדעי החברה כפרונסיס. מדעי חברה פרונטיים מתבססים על ארבע שאלות היגיון ערכיות: (1) לאן מועדות פנינו? (2) מי מרוויח ומי מפסיד, ובאמצעות אילו מנגנונים של כוח? (3) האם ההתפתחות רצויה? (4) מה עלינו לעשות בנוגע לכך? בספרו "מעבר למידה הטובה", אלסדייר מקינטאייר יוצא בקריאה דומה למדע חברתי פרונטי, בשילוב עם ביקורת כבדה על ניסיונות של סוציולוגיים לאמץ את מדעי הטבע. הוא מציין כי על כל הנחה של תאוריית מדע חברתי קיימת דוגמה נגדית שסותרת אותה. דבר זה נובע מאי היכולת לצפות את התנהגותם של בני האדם, ומתוך העובדה שבן אדם אחד בלתי-צפוי עשוי להוות השפעה מהפכנית לעולם. בעקבות פסקל, הוא מציין כי מבנה אפה של קלאופטרה שינה את פני ההיסטוריה, שהרי אם צדודיתה לא הייתה בעלת יופי קלאסי, אזי סיכוי קלוש שמרקוס אנטוניוס היה מחזר אחריה, דבר שהיה משנה באופן משמעותי את ההיסטוריה הפוליטית של הקיסרות הרומית. אלסדייר מקינטאייר, מעבר למידה הטובה, 2006, הוצאת שלם. מדיה וקבצים בנושא פרונסיס בוויקישיתוף
נמל התעופה נרסארסואק

נמל התעופה נרסארסואק (בגרינלנדית: Mittarfik Narsarsuaq) הוא נמל תעופה סמוך לעיירה נרסארסואק בדרום גרינלנד, בה מתגוררים כ-180 איש. משמעות השם "נרסארסואק" בגרינלנדית היא "מישור גדול", אם כי האתר הוא למעשה קצהו של פיורד הכלוא בין ההרים הסובבים אותו. הנמל עצמו ממוקם בסמוך לדלתת הנהר הזורם בעמק, והוא משמש כיום בעיקר לתנועת תיירים. השדה הוקם כבסיס חיל האוויר האמריקאי במלחמת העולם השנייה. עבודות ההקמה החלו ב-6 ביולי 1941, והמטוס הראשון נחת במקום ב-24 בינואר 1942. הבסיס האווירי זכה לשם הקוד "בלואי ווסט ואן" (Bluie West One או BW1), ומשימתו העיקרית הייתה לאפשר ליווי אווירי לשיירות האוניות שחצו את האוקיינוס האטלנטי ולאתר צוללות נאציות. בשנת 1943 הוקם באתר בית חולים צבאי ובו 250 מיטות. סך הכל מנתה אוכלוסיית הבסיס בתקופת המלחמה כ-4,000 איש וחלפו דרכו כ-10,000 מטוסים. ב-1949 החל הבסיס לשמש גם תנועת מטוסים אזרחיים, וב-27 באפריל 1951 חתמו דנמרק וארצות הברית על הסכם בעניין הגנתה של גרינלנד, והמקום החל לשמש גם את חיל האוויר הדני. הצבא האמריקאי עזב את השדה בנובמבר 1958 והבסיס נסגר, אך שנה לאחר מכן, בחודש נובמבר 1959 החליטו הדנים לחדש את פעולת השדה, בעיקר למטרת חילוץ והצלה. בשנת 1960 הוקמה חברת התעופה גרינלנדייר (כיום אייר גרינלנד), אשר החלה בהפעלת שירותי תעופה לנרסארסואק במטוסים ובמסוקים. החל ב-1 בינואר 1988 נמסר השדה לידיה של הממשלה האוטונומית המקומית, והיא מפעילה אותו מאז באמצעות "רשות שדות התעופה של גרינלנד" (Mittarfeqarfiit; Grønlands Lufthavnsvæsen). חברת אייר גרינלנד מפעילה טיסות מנרסארסואק לרחבי גרינלנד ולקופנהגן, ואילו פליגפיילג איסלנדס ואטלנטיק איירווייז מפעילות קו תעופה לשדה התעופה רייקיאוויק שבאיסלנד. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה נרסארסואק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה נרסארסואק אתר רשות שדות התעופה של גרינלנד אודות שדה התעופה History
מרחב פיקוח תעופתי

בתעופה אזרחית, מרחב פיקוח תעופתי (באנגלית: Flight Information Region ר"ת FIR) הוא מרחב אווירי בעל גבולות מוגדרים, שבו מוענקים לכל הפחות שירותי מידע טיסה (Flight Information Service או FIS) ושירותי חירום (Alerting Service או ALS). השירותים זמינים לכל מטוס הנמצא באזור מידע הטיסה. החלוקה למרחבי פיקוח תעופתי היא החלוקה העליונה של המרחב האווירי בעולם, וכל חלק מהאטמוספירה שייך למרחב פיקוח תעופתי מוגדר. החלוקה למרחבי פיקוח תעופתי אינה נעשית לפי מפתח חלוקה קבוע; יש אומנם מדינות ששטחן חופף למרחב פיקוח תעופתי בודד, אך קיימות מדינות גדולות המחולקות למספר אזורים, ומדינות קטנות החולקות את אותו מרחב. מרחב הפיקוח מעל לאוקיינוס מחולקים ל"מרחבי פיקוח אוקיאניים" (Oceanic Information Regions), ומופקדים באחריותן של המדינות הסמוכות. חלוקת האחריות בין הרשויות נעשית בהסכמים בינלאומיים במסגרת פעולתו של הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO). מרחב פיקוח תעופתי מתחיל בגובה הקרקע (GND). לעיתים מחולקת האטמוספירה לשתי שכבות של מרחבי פיקוח תעופתי, ובמקרה זה קרויה השכבה העליונה בכינוי "מרחב פיקוח עילי" (Upper Information Region או UIR), ותחילתה בגובה של 7,500 מטר. אין הכרח לקיומה של חפיפה גאוגרפית בין מרחבי פיקוח תעופתי למרחבי הפיקוח העיליים. השירותים המוענקים בכל מרחב פיקוח תעופתי מופקדים באחריותו של אזור בקרה מרחבית (Area Control Center או ACC) שבדרך כלל מעניק את שמו לאזור מידע הטיסה עליו הוא אחראי, והממוקם בשדה תעופה בתחומי האזור. ייתכנו מספר מרכזי בקרה אזוריים במרחב פיקוח תעופתי אחד. בישראל מופקדת רשות התעופה האזרחית על הענקת שירותי תעבורה אווירית. המנהל מגדיר את מרחב הפיקוח התעופתי של ישראל, כדלקמן: "מרחב הפיקוח התעופתי (Flight Information Region) של ישראל כולל בתוכו את: א. המרחב האווירי שמעל שטח מדינת ישראל, לרבות שטחים הכפופים לריבונותה, אדנותה וממונותה של המדינה. ב. המרחב האווירי שמחוץ לשטח מדינת ישראל, אשר תחומיו מוגדרים בפרסומי המידע התעופתי (AIP) ושניתנים בו שירותי פיקוח טיסה ישראליים." מדיה וקבצים בנושא מרחב פיקוח תעופתי בוויקישיתוף רשות התעופה האזרחית באתר משרד התחבורה
בית שימוש בחלל

בית שימוש בחלל (באנגלית: Space toilet) הוא בית שימוש המותקן בחללית מאוישת או בתחנת חלל. בית שימוש כזה צריך לענות על מספר דרישות: יכולת לעבוד בתנאים של חוסר משקל או של כבידה חלשה. חיסכון במים ובאוויר, המהווים מצרכים יקרי ערך בחללית. שמירה על הגיינה מקסימלית על מנת למנוע סכנת מחלה בעת השהות בחלל. לצורך הקטנת השימוש בבית השימוש בחללית, האסטרונאוטים נתונים לדיאטה מיוחדת לפני צאתם לחלל. מצב של חוסר משקל אופייני לחלליות שנמצאות במרחק גדול מכדור הארץ או לחלליות שנמצאות במסלול סביב כדור הארץ (למשל מעבורת חלל או תחנת החלל הבינלאומית). חוסר משקל מקשה על האסטרונאוטים להישאר במקום אחד בעת השימוש בשירותים, ומסכן את בריאותם במקרה שהפסולת לא נאספת כראוי ונפלטת לתוך חלל התא בו הם שוהים. על מנת שהאסטרונאוטים לא יזוזו בעת השימוש במתקן, הם נחגרים בחגורה מיוחדת הקושרת אותם אליו. בבתי שימוש בחלל קיימת בדרך כלל הפרדה בין מתקן המיועד לאיסוף שתן ובין מתקן הנועד לאיסוף צואה. קיימות שתי צורות של מתקן לאיסוף נוזלים - מתקן בצורת משפך המיועד לגברים, ומתקן בצורת קערית המיועד לנשים. איסוף הפסולת למקום מרוכז נעשה בדרך כלל באמצעות שימוש בזרם אוויר. לרוב האוויר ממוחזר - לאחר ניקוי ניתן להשתמש בו לצרכים אחרים. בתחנת החלל הבינלאומית, הפסולת המוצקה נחשפת לריק בחלל על מנת להרוג את החיידקים, ומועברת לאחת מחלליות האספקה הבלתי מאוישות שמגיעות מדי פעם לתחנה. בעת החדירה לאטמוספירה, הפסולת משוחררת מחללית האספקה, מתחממת ומתאדה. מדיה וקבצים בנושא בית שימוש בחלל בוויקישיתוף האסטרונאוט הקנדי כריס הדפילד מספר על בית שימוש בחלל באתר יוטיוב (באנגלית)
פלאנט טרור

פלאנט טרור (באנגלית: Planet Terror) הוא סרט אימה משנת 2007 שבוים ונכתב על ידי רוברט רודריגז. הסרט הוא אחד מתוך שני סרטי הקולנוע שבפרויקט "גריינדהאוס" (אנ'), בו רודריגז, קוונטין טרנטינו ובמאים בולטים אחרים בתעשיית הסרטים ההוליוודית ניסו ליצור גרסאה משלהם לחוויית הקולנוע בשנות ה-70, ובייחוד זו של בתי הקולנוע הזולים מסוג "גריינדהאוס" שהציגו "סרטי ניצול". הסרט הוא מסוגת האימה המוקצנת ולעיתים הדברים המופיעים בו הם אף אבסורדים או סוריאליסטים למדי, בניסיון לחקות את איכותם הנמוכה של סרטי הגריינדהאוס המקוריים. הסרט מספר על רקדנית גו-גו צעירה בשם צ'רי דארלינג (רוז מק'גוון), שמאבדת את רגלה בתאונה מסתורית ונלקחת לביה"ח, שם היא מגלה שביה"ח מוצף באנשי העיירה הסובלים מפצעים על כל גופם וממבט ריקני בעיניהם. יחד עם חברה לשעברה, אל-ריי (פרדי רודריגז) ורופאה שבעלה נפל קורבן לנגיף, הם יוצאים למסע חיסולים. הם מגלים שהצבא ובראשם מולדון (ברוס ויליס), עסק בנשק ביולוגי שיצא מכלל שליטה והפך את קהילתם השלמה לזומבים. החבורה יוצאת למאבק נגד הזומבים ובאנשי הצבא. "פלאנט טרור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פלאנט טרור", באתר נטפליקס "פלאנט טרור", באתר AllMovie (באנגלית) "פלאנט טרור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פלאנט טרור", באתר אידיבי "פלאנט טרור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פאקרד בל (מחשבים)

פאקרד בל (באנגלית: Packard Bell) הייתה חברה אמריקאית לייצור ושיווק מחשבים. החברה הוקמה ב-1986 כעסק קטן להרכבת מחשבים שהוזמנו לפי מידות ספציפיות (כלומר לפי דרישת הלקוח) ונוסדה על-ידי שלושה יזמים ישראלים-אמריקאים, אך מאז נרכשה והחלה לשמש כחברת-בת של Acer הטאיוואנית. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 התקיימה חברה אמריקאית לייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה ששמה היה פאקרד-בל (Packard Bell). במהלך שנות ה-70, עקב חוסר גמישות וחוסר יכולת להתחרות עם הייצור מהמזרח הרחוק (מזרח-אסיה), הפסיקה החברה את פעולתה העסקית. מייסדיה הם שלושה אנשי העסקים הישראלים-אמריקאים: בנימין (בני) אלג'ם, יחד עם אלכס סנדל וג'ייסון ברזילי – שרכשו את השם המסחרי והחלו למכור מערכות מחשב אישי. החברה נחלה הצלחה, ובשנת 1994 הייתה ליצרן המחשבים הגדול בארצות הברית, והרביעי בגודלו בעולם. אולם, חברת קומפאק החלה לנגוס בנתח השוק שלה באמצעות מחירי היצף, ובתגובה מיזג אלג'ם את פאקרד-בל עם חברת NEC(אנ') בשנת 1996, ונותר בתפקיד נשיא חטיבה בחברה המאוחדת. בספטמבר 1997 לקה אלג'ם באוטם שריר הלב ושנה לאחר מכן, כשברקע עומדים ההפסדים המאמירים, עזב אלג'ם את החברה. בהצהרה הרשמית על העזיבה היא הוסברה בנסיבות בריאותיות, אך מאוחר יותר סיפר אלג'ם כי הגורם היה אי-הסכמות עם משקיעים ומנהלי החברה האחרים. לאחר הצלחה של מספר שנים – ב-1996 נמכרה פאקרד בל לחברת NEC(אנ') היפנית – ואחר כך ב-2008 נמכרה לחברת Acer‏. בנימין (בני) אלג'ם מדיה וקבצים בנושא פאקרד בל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאקרד בל רוני ליפשיץ, ‏פקארד בל: אמריקאי, אמריקאי, אבל בסוף נגמרה ליפנים הסבלנות, באתר גלובס, 8 ביולי 1998 צחי הופמן, ‏Acer רוצה להחזיר את פקארד-בל לישראל, באתר גלובס, 21 ביוני 2009
הרפיה

האם התכוונתם ל... הַרְפָּיה - ביטול האחיזה בשריר או בכל חומר מוצק מתוח ומתן אפשרות לו להיחלש שוב ולחזור למצבו הקודם. הרפיה (עוף) – הרפיה דרום אמריקנית, סוג הכולל מין יחיד של עיט עצום ממדים ממשפחת הנציים. הרפיה ניו גינאית – דורס הדומה במראהו ובמנהגיו להרפיה הדרום אמריקנית, אך שייך לסוג נפרד. הרפיה (מיתולוגיה) – דמויות מהמיתולוגיה היוונית, המופיעות במספר צורות. הרפיה (קומיקס) – דמות בדיונית המופיעה בחוברות הענק הירוק מבית מארוול קומיקס. הארפי – כלי טיס בלתי מאויש. הרפיה – טכניקה מדיטטיבית. טכניקת הרפיה – שיטה להפחתת מתח וחרדה. הרפיה (טכנולוגיה) – תהליך לשחרור מאמצים בחומר