laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טטיאנה גוליקובה

טטיאנה אלכסייבנה גוליקובה (ברוסית: Татьяна Алексеевна Голикова; נולדה ב-9 בפברואר 1966, מיטישצ'י, מחוז מוסקבה) היא מדינאית רוסייה, הייתה שרת הבריאות והרווחה של רוסיה מ-24 בספטמבר 2007 עד ל-21 במאי 2012. מכהנת כסגנית ראש הממשלה לענייני חברה, מאז 18 במאי 2018. ב־27 בינואר 2020, במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, מונתה לעמוד בראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה. גוליקובה היא כלכלנית במקצועה וחברה בנשיאות האקדמיה הרוסית למדעי הרפואה. גוליקובה היא בוגרת המכון לכלכלת המשק ע"ש פלכאנוב במוסקבה והחל מ-1987 עבדה בשורת מכוני מחקר במוסקבה. ב-1990 עברה במשרד האוצר הרוסי והחלה לעבוד במחלקת תקציב המדינה והייתה סגנית ראש מחלקת התקציב עד שנת 1998 כשמונתה לראש מחלקת התקציב במשרד האוצר. ב-1999 קודמה לסגנית שר האוצר ואחר כך לסגנית ראשונה של שר האוצר, עד שנת 2004. בספטמבר 2007 מונתה לשרת הבריאות והרווחה של רוסיה, ואחר כך מונתה גם לסגנית ראש הוועדה הלאומית למלחמה בסמים. בינואר 2010 נכנסה כחברה לוועדה הממשלתית לפיתוח כלכלי. ב-21 במאי 2012 סיימה את הכהונה כשרה וקיבלה מינוי כעוזרת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. משנת 2013 כיהנה כיושבת ראש לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית. במאי 2018 ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב הציע למנותה לתפקיד סגנית ראש הממשלה לענייני בריאות. במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותה לאחראית מטעמו לטיפול בנגיף ובריכוז המאבק בנגיף זה ובתיאומו מול כל גופי הממשל הפדרלי ובמסגרת אחריות זו מונתה לראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה. עבור פעילותה הציבורית היא קיבלה עיטור הכבוד (2006) עיטור הידידות (2006) ומדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת (2001, 2004, 2008) לא פעם הופיעו בתקשורת הרוסית ידיעות על כך שהיא פועלת בשתדלנות עבור התרופה "ארבידול", שלטענת מספר רופאים טרם הוכחה יעילותה נגד שפעת בכלל ונגד שפעת החזירים בפרט. הפוליטולוג ס. בלקובסקי האשים את גוליקובה בשחיתות בשל פעילותה למען חברת "פארם סטנדרט". בפורום של עובדי מערכת הבריאות הרוסית, באפריל 2011, משתתפי הפורום ביקרו את שרת הבריאות והאשימו אותה בחוסר יעילות של המשרד. גוליקובה נישאה ב-2003 לויקטור כריסטנקו, שר המסחר והתעשייה של רוסיה לשעבר. מדיה וקבצים בנושא טטיאנה גוליקובה בוויקישיתוף קורות חיים באתר ממשלתי רשמי טטיאנה גוליקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
סמארט וינגס

סמארט וינגס (באנגלית: SmartWings) היא מותג חברת תעופה זולה של חברת התעופה טרוול סרוויס הצ'כית. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה רוזינה שבפראג. פעילות החברה כוללת הפעלת טיסות תחת שמה, הפעלת טיסות בשמה של חברת האם, והחכרת מטוסים על צוותם לחברות תעופה אחרות. בשנת 2017 נודע כי חברת האם טרוול סרוויס עתידה לרכז את כלל פעילותה תחת המותג "סמארט וינגס" . בחודש יולי 2023 פורסם שחברת ישראייר שבשליטת רמי לוי עתידה לרכוש את חברת סמארט ווינגס ובכך להפוך לחברת התעופה הישראלית הגדולה ביותר. צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2023: החל מ-30 באוקטובר 2011, החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בין פראג לתל אביב. בנוסף, החברה מפעילה קו טיסות עונתי בין ברטיסלאבה לתל אביב ותל אביב אתונה (יוון) בשביל Travel Service. בשנת 2018 החברה מפעילה טיסות עבור ישראייר וארקיע, וטיסות ישירות לאי הספרדי טנריף במטוסי הבואינג 737-900ER. מדיה וקבצים בנושא סמארט וינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמארט וינגס "Czech Airlines has new owner as Travel Service ups stake". ch-aviation (באנגלית). 2017-10-06. נבדק ב-2018-10-15. "SmartWings fleet".
חצר תל-חי (ציור)

"חצר תל-חי" או "חצי תל -חי וברווז קטום ראש" (1978) הוא ציור מאת הציירת הישראלית תמר גטר. הציור מהווה חלק מסדרה של עבודות, שנוצרו בין השנים 1974-1978 ועושות שימוש בדימוי של תל חי. "חצר תל-חי" עשוי כרישום גיר על גבי בד כהה, המעניק לציור מראית עין של לוח כיתה. בחלקו העליון של הבד, מתחת לכתובת "חצר תל-חי", מופיע רישום של מבנה, הדומה לאחד האגפים בחצר תל-חי. המבנה מתואר בעזרת שימוש באיזומטריה. בחלקו התחתון של הבד מופיעים שני מבנים תלת-ממדים מלבניים, היכולים להתפרש כאבוסים. בתחתית הבד מופיע רישום של ברווז המשורטט בקו מתאר וראשו נקטע בשולי הבד. בעוד העבודות המוקדמות ב"מחזור תל-חי", כפי שהגדירה אותן גטר, "חוות את הפרספקטיבה כאידאה אלימה", הרי עבודה זו מציבה בפני הצופה את התפרקות הפרספקטיבה ההיסטורית ואת הפיכתה לייצוג חלקי. הדבר בא לידי ביטוי בחוסר העקביות בשימוש בה. בתיאור האבוסים, לדוגמה, נעשה שימוש בנקודת מגוז שונה לכל אחד מן האבוסים. בנוסף, גטר השתמשה בקנה מידה שונה לתיאור הציפור לתיאור המבנה. בראיון מאוחר תיארה גטר את משמעות הדימוי של תל-חי בעבודותיה: בזה העניין: תל-חי המצוירת היא גרוטסקה של 'עומק'. אין שום 'עומק': משחקי הפרספקטיבה מפרקים כל עומק מרחבי, לא מאפשרים אותו. הניגוד של זה הוא האופן שבו החינוך, או רחב יותר - היסטוריציזם - עמלים תדיר על העמדת אשליה של 'עומק'. תל-חי האידיאולוגיה הציונית ובמיוחד באידיאולוגיה של הימין, היא מופתית לאיך מייצרים אשראי בלתי מוגבל שממנו מסדרים ומגבים את 'משמעות ההיסטוריה', מיצרים 'עומק'. הציור הוצג בתערוכה "ציורים 1977-78", שנערכה במוזיאון ישראל ביולי-אוגוסט 1978. בשנת 2010 הוצג הציור בתערוכה הרטרוספקטיבית של גטר במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנה זו מוצג הציור גם כחלק מתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל. חצר תל-חי באתר מוזיאון ישראל תמר גטר, "מחשבות מאוחרות על תל-חי ועל בדיית הפרספקטיבה", בתוך: מרדכי עומר (עורך), גבולות השפה, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2008, עמ' 256. מצוטט בתוך: אביב, נעמי, תמר גטר, GO 2, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 13-14.
אנדרתה

אנדרתה (געז: እንደርታ) הוא מחוז היסטורי בצפון-מערב אתיופיה וכיום נפה במחוז הדרום מזרחי במדינת תיגראי. הנפה גובלת במזרחה במדינת עפר, בצפונה במחוז המזרחי, במערבה במחוז המרכזי, בדרום מערבה בנפת סמרה ובדרומה בנפת חינטלו וורג'ית. העיר מקלה, בירת תיגראי ממוקמת כמובלעת בצפון מערב אנדרתה. בעברה הייתה אנדרתה לחלק מממלכת אקסום. בתקופת הקיסר יקונו אמלק מושל המחוז היה אנגדה אגזי, בתקופת עמדה ציון היה זה יביקה אגזי אשר הוביל מרד כושל כנגד קיסר. במאה ה-16 פלשו למחוז כוחות אדאל כדי להגיע לקברו של המלך האקסומי אסחאמה. במאה ה-17 אנשי המחוז מרדו כנגד הקיסר סוסניוס ואז שוב בתקופת הקיסר יוהנס הראשון, התקוממויות אלו דוכאו ביד רמה. הקיסר יוהנס הרביעי קבע את הבירה הקיסרית בעיר מקלה שבמחוז והעלה את חשיבותה של אנדרתה. על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית אנדרתה מנתה 114,297 נפשות. שטחה של הנפה היא 3,175.31 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 36.00 נפש לקמ"ר. Land Evaluation In Enderta District Tigray, Ethiopia(הקישור אינו פעיל), 2008 אסחאמה הוא המלך האקסומי שקיבל לממלכתו מוסלמים מחצי האי ערב שנרדפו על דתם Census 2007 Tables: Tigray Region, Tables 2.1, 2.4, 2.5, 3.1, 3.2 and 3.4.
סם ריילי

סמואל פיטר וו. "סם" ריילי (באנגלית: Samuel Peter W. "Sam" Riley; נולד ב-8 בינואר 1980) הוא שחקן קולנוע וזמר אנגלי. התפרסם בזכות תפקידו הראשי בדרמה המוזיקלית "קונטרול", בסרט הפנטזיה "מליפיסנט" והמשכו "מליפיסנט: אדונית הרשע". ריילי נולד בכפר מנסטון שבמערב יורקשייר, אנגליה. בנם של אמנדה, גננת ואנדרו, סוכן טקסטיל. ריילי למד בבית ספר הפרטי שבעיירה אפיגהאם. ריילי התפרסם לראשונה ב-2007 בתפקיד איאן קרטיס, סולן להקת הפאנק "ג'וי דיוויז'ן" בדרמה המוזיקלית הביוגרפית "קונטרול", סרטו הראשון של אנטון קורביין כבמאי. הופעה זו הייתה הראשונה של ריילי בקולנוע, והיא הקנתה לו פרסי מבקרים בבריטניה ובארצות הברית. ב-2008 הופיע לצידם של ראיין פיליפה ואווה גרין בסרט הפנטזיה "פרנקלין". ב-2010 שיחק בסרטי הפשע "13" לצד כוכבי הקולנוע מיקי רורק וג'ייסון סטיית'האם וסרט "ברייטון רוק" בתור הפושע פינקי בראון. ב-2014 שיחק בתפקיד דיאבל, העורב שהפך לאדם, בסרט "מליפיסנט" לצידה של אנג'לינה ג'ולי. ב-2016 שיחק בתפקיד קולונל פיצווילאם דארסי בסרט "גאווה ודעה קדומה וזומבים". בשנת 2019 שב לתפקידו כדיאבל בסרט ההמשך "מליפיסנט: אדונית הרשע". בשנת 2020 גילם את ג'ק פאבל בסרט "רבקה". בצעירותו היה במשך מספר שנים הסולן הראשי של הלהקה "10,000 דברים" שמקורה בעיר לידס. הלהקה קיבלה הכרה מעוטה, אך לאחר הופעת הפריצה שלהם בלייבל האינדי Voltage Records בשנת 2002, הם חתמו בחברת התקליטים פולידור רקורדס. הם התפרקו בשנת 2005. בשנת 2009 התחתן עם השחקנית הגרמנייה-רומנייה, אלכסנדרה מריה לרה, אותה הכיר על סט צילומי הסרט "קונטרול" (2007). לזוג יש בן שנולד בינואר 2014. סם ריילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סם ריילי, באתר AllMovie (באנגלית) סם ריילי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סם ריילי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סם ריילי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סם ריילי, באתר Discogs (באנגלית) אבנר שביט‏, "בדרכים": ראיון בלעדי עם סם ריילי, באתר וואלה, 17 באפריל 2013 אמיר קמינר, "יש דברים גרועים יותר מלהיות העוזר של אנג'לינה ג'ולי", באתר ynet, 22 במרץ 2017
מיכאל דק

מיכאל דַּק (נולד ב-12 ביוני 1947) הוא עיתונאי, מבקר, סופר ילדים ומתרגם ישראלי. דק נולד בירושלים, אך בילה שנים מילדותו באוסטריה, הונגריה וארצות הברית ורכש שליטה בגרמנית, הונגרית ואנגלית. החל לעבוד כעיתונאי בקול ישראל, בטלוויזיה הלימודית ובערוץ הראשון (והיחיד) והגיש בין היתר פינת חדשות לנוער בתוכנית זהו זה!, את פינת החדשות "ממ"ט לחדשות" במסגרת התוכנית "העולם הערב" ששודרה במלחמת המפרץ והחליף את יצחק שמעוני בהגשת השעשועון "מקבילית המוחות". כן עסק בכתיבה ביקורתית וכתב ביקורת עיתונות וביקורת תרבות בבמות שונות, בהן השבועון כותרת ראשית ומוסף "הארץ ספרים". דק הוא עורך כתב העת יקינתון MB היוצא לאור בידי ארגון יוצאי מרכז אירופה בישראל. דק הוא חובב מובהק של שתיית קפה וישיבה בבתי קפה. תחביבו הוביל אותו לכתיבת הספר "קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה". בזמן מגוריו בירושלים נהג, כחלק מתחביבו, לשבת באופן קבוע בקפה דובשנית, ונמנה עם חברי ה"פרלמנט" הקבוע שם. בעבודתו כמתרגם תרגם מספר ספרי ילדים, בהם תרגום מחדש של ספרי אריך קסטנר וספרי ילדים מגרמנית ומאנגלית בהם ספרי "הדבורה מאיה", "מטילדה" ועוד. על תרגום ספרו של קסטנר "הכתה המעופפת" קיבל את עיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער. מעשה בחתול שנולד עם צל של כלב עם איורים מאת דני קרמן, אחיאסף, 2006 מפלצות המחמד שלי, אחיאסף, 2006 קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה, כתר ספרים, 2003 חצי חיים, ידיעות אחרונות/ספרי חמד, 1998 רשימת הפרסומים של מיכאל דק, בקטלוג הספרייה הלאומית מאמרי מיכאל דק, באתר "הארץ" מיכאל דק, באתר "דףדף" גלית לוי, מעשה בסופר ילדים שיש לו הרבה מה לומר, באתר ynet, 6 בנובמבר 2006 יעקב בר-און, ‏בקול דק: המנחה הזכור מ"זהו זה" זרק את הטלוויזיה מהבית, באתר מעריב אונליין, 6 במרץ 2016 אתי סרוסי, "קפה הוא גם השקפת עולם": קנטטה לקפה, באתר "דיומא", 06 באוקטובר 2020 מיכאל דק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מיכאל דק, דף שער בספרייה הלאומית מיכאל דק, קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה, ירושלים: כתר ספרים, 2003 IBBY, IBBY Honour List (2004), June 2004, p.64. יעל דר, ואז הגיחו לאוויר העולם עוד שני חתלתולים..., באתר הארץ, 8 באוקטובר 2006 אורי ש. כהן, רוצים מהר וחזק ואטי ועדין, רק שיגיע!, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2003
משחקי שלטון

משחקי שלטון (באנגלית: The Ides of March) הוא סרט עלילתי אמריקאי משנת 2011, מז'אנר המותחן הפוליטי, אשר בוים, נכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, שאף משחק בו. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה מאת בו וילימון. הסרט עוקב אחר הנעשה במטה הבחירות של מייק מוריס (ג'ורג' קלוני), מושל פנסילבניה ומתמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לקראת הבחירות המקדימות באוהיו. סטיבן מאיירס (ראיין גוסלינג) מכהן כיועץ התקשורת הצעיר והמוכשר של הקמפיין, תחת מנהל הקמפיין המנוסה פול זארה (פיליפ סימור הופמן). הסרט מתמקד ביחסים בין אנשי צוות המטה, הכולל גם את המתמחה הצעירה מולי סטרנס (אוון רייצ'ל ווד), וביחסים בין מאיירס לבין צוות המטה של המועמד היריב, המונהג על ידי טום דאפי התככן (פול ג'יאמטי), וכן כתבת הניו יורק טיימס אידה הורוביץ (מאריסה טומיי). הסרט נוגע במספר נושאים וערכים מהותיים מהעולם הפוליטי ובהם נאמנות, אמינות, יחסי עבודה, שמירה על אידיאליזם אל מול הצלחה אישית, תככנות פוליטית ועוד. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-68, בתור סרט הפתיחה של הפסטיבל, בו גם התחרה על פרס אריה הזהב, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בארץ הוקרן לראשונה בתור סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הפצתו המסחרית של הסרט החלה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2011, ובישראל ב-13 באוקטובר. מדיה וקבצים בנושא משחקי שלטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משחקי שלטון "משחקי שלטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משחקי שלטון", באתר נטפליקס "משחקי שלטון", באתר AllMovie (באנגלית) "משחקי שלטון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משחקי שלטון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משחקי שלטון", באתר Metacritic (באנגלית) "משחקי שלטון", באתר אידיבי "משחקי שלטון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאיר שניצר, למה לו פוליטיקה עכשיו? על "משחקי שלטון", באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2011 מערכת וואלה!‏, "משחקי שלטון" של ג'ורג' קלוני יפתח את פסטיבל חיפה, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2011
מגדל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מגדל במשמעות של מבנה המתנשא לגובה רב: מגדל מים – מכל מים ענק המשמש לאספקת מים לתושבי הסביבה מגדל פיקוח – חלק משדה התעופה האחראי על המתרחש בשדה עצמו ומעליו מגדל פעמונים – מגדל המכיל פעמון אחד או יותר, שנועד להישמע למרחוק מגדל מצור – מגדל המשמש למצור מגדל שמירה – מגדל המשמש כעמדת שמירה מגדל שעון – מגדל שבו קבוע שעון מגדל תקשורת – מגדל המשמש להצבת אנטנות מגדלור – מגדל המפיץ אור לשם סיוע בניווט ושיט בים זיגוראת – מגדל קדום, אופייני למסופוטמיה צריח (מבנה) – מגדל משמש פעמים רבות במשמעות של "צריח", תוספת גבוהה המתנשאת מעל המבנה שעליו היא בנויה צריח מחודד – תוספת צרה ומחודדת (לרוב בצורת פירמידה, פירמידה מתומנת או חרוט) המתנשאת מעל ראש המגדל צריח (מגדל שמירה) – מגדל שמירה מבוצר גורד שחקים מגדל (יישוב) – מושבה בישראל מגדל (שיר) – שיר של הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה מגדל העמק – עיר במחוז הצפון בישראל מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ - חברת החזקות ישראלית הפעילה בתחומי ביטוח ופיננסים מגדל חברה לביטוח בע"מ - חברת ביטוח ישראלית, בבעלות מלאה של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ מגדל מקפת – קרן פנסיה בבעלות מגדל חברה לביטוח מגדל שוקי הון בע"מ - בית השקעות ישראלי בבעלות חברת הביטוח מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים מגדל מקפת – קרן פנסיה בבעלות מגדל חברה לביטוח מגדלא עיר קדומה המזוהה עם טריכיי מתקופת בית שני. היא "מגדל" המתוארת בברית החדשה, ממנה הגיעה מרים המגדלית חוות מגדל – חווה חקלאית בגליל התחתון אישים ארקדי מגדל – פיזיקאי רוסי יואל מגדל – חוק מדע המדינה ישראלי
גולדאפ

גולדאפ (בפולנית: Gołdap, בגרמנית: Goldap) היא עיר בפרובינציית ורמיה-מזוריה בפולין. העיר מונה 15,600 נפש (נכון ל-2007) והיא הוכרזה כעיר ב-1570. מקור השם גולדאפ הוא בשפה הפרוסית והוא מורכב מן המילה "גלדה" שפירושו מכתש ופירוש המילה "אפ" הוא נחל. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. עד 1283 נשלט האזור על ידי שבטים פרוסים. מ-1283 ועד 1525 נשלט האזור על ידי מלכים טאוטונים אשר לא הקימו כל היאחזות יציבה. עם התרחבות האוכלוסייה הפולנית באזור שראשיתה במאה ה-10 והעברת השלטון באזור מידי הצלבנים בראשות בית הוהנצולרן לידי המלך הפולני זיגמונט "הזקן" בשנת 1525 חלה תפנית[דרושה הבהרה]. מיקומה של "גולדאפ" כ-5 קילומטרים מן הגבול עם הנסיכיות הליטית[דרושה הבהרה] הקנה לה מעמד אסטרטגי ומסחרי חשוב בתחום הממלכה הפרוסית. ב-1565 הוחלט על הפיכת מאחז הגבול לעיר וב-14 במאי 1570 הוכרזה כעיר. בשנת 1709 הכתה מגפה את גולדאפ ואלפים מתושביה מתו. בין השנים 1710 ו-1740 נעשו ניסיונות שיקום. בין 1757 ו-1763 היוותה באזור אזור התמודדות בין צבאות נפוליאון והצבא הפרוסי. ממחצית המאה ה-19 ועד שלהי מלחמת העולם פרח האזור מבחינה כלכלית. כמה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש האזור את גריג[דרושה הבהרה] כאזור צייד ומכאן שהפך גם לאזור מפתח לחיל האוויר הגרמני. התקפת הצבא הנאצי על רוסיה החלה מגולדאפ ב-22 ביוני 1941 לכיוון לנינגרד. במהלך 1944 התחלף הממשל בגולדאפ פעמים רבות וב-23 בינואר 1945 נכבשה על ידי הצבא האדום ונהרסה כליל. לאחר מלחמת העולם נכלל האזור במה שנקרא "השטחים המוחזרים" ואוכלוסייה פולנית ואוכלוסייה משטחים פולנים שהיו תחת שלטון רוסי יושבו באזור. מאז 1989 הוכרזה גולדאפ וסביבתה כאזור סחר חופשי וכמעבר גבול חופשי בין רוסיה ופולין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יוון אנו סירוס, יוון (מ־2000) ישראל גבעת שמואל, ישראל רוסיה גוסב, רוסיה גרמניה שטאדה, גרמניה ליטא שאקי, ליטא מדיה וקבצים בנושא גולדאפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גולדאפ "גולדאפ", באתר JewishGen (באנגלית) "גולדאפ", באתר השטעטל הווירטואלי ערך זה הוא קצרמר בנושא פולין ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכורים לחיים (מיזם חינוכי)

"מכורים לחיים" הוא מיזם שהוקם על ידי משרד החינוך בשיתוף עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. זהו מיצג אור-קולי, שנועד לחנך על הסכנות בשימוש בסמים. המיצג מציג את תהליכי הייצור של הסם, ההשפעות שלו על המוח, אילוסטרציה קולית בלבד של מקרה אמיתי שבו הייתה מעורבות של סמים, וטריוויה וסקר בשיתוף קהל התלמידים. הפעלת המיצג דורשת הבאת ציוד מיוחד, שמובא למקום בניידת שידור. המיצג מופעל בדרך כלל בבתי ספר או בסינמה סיטי. החלק הראשון, המוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה איך משפיעים הסמים על המוח, ואיך הם בעצם משנים רגשות וגורמים להזיות. המידע במוח מועבר באמצעות נוירונים (קולטנים) בהם מועבר חומר בין אחד לשני. החומר מעביר את המידע לגבי הרגש שאמורים לחוש. כאשר נוטלים סם, מצטברת כמות של אותו חומר המסב אושר, והגוף מפסיק את הייצור של אותו חומר כי הוא כבר קיים במידה מספקת בגוף. בשימוש קבוע, החומר שמצטבר על הנוירון משבש את פעילותו וגורם להעברה קבועה של אותו מסר גם כשאין בו צורך. בסופו של דבר הנוירון נהרס כתוצאה מכך. החלק השני, גם הוא מוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה את תהליך ייצור הסמים בתעשיית הסמים, ממה הוא מורכב, על ידי מי הוא מיוצר, רווחי הייצור שלו, השימוש בכספי הסמים על ידי ארגוני טרור למימון נשק, שיטות הברחתו וכו'. החלק השלישי, מתבצע כשהאולם חשוך לחלוטין, במהלך המיצג קיימת תאורה שמופעלת בהתאם למתרחש בהקלטה. ההקלטה מתארת סיפור אמיתי של שלושה בני נוער אשר מתנסים בסמים במהלך מסיבה במועדון. ההקלטה מציגה את ההשפעה השונה שיש על סמים על כל אדם. המקרה מסתיים בבית חולים, כאשר אחד מהחברים מתמוטט עקב השימוש בסמים. שאר החברים נמצאים בדילמה – האם לגלות שהוא צרך סמים, עקב כך שלגלות שצרכו סמים יוביל אותם למעצר משטרתי והסתרת המידע הזה עלול להוביל למותו. בשלב הרביעי, המשתתפים מקבלים שלטים המאפשרים הצבעה. בחלק הטריוויה, שבו המשתתפים נבחנים על מה שלמדו מהמיצג, המשתתפים מחולקים לשתי קבוצות (על ידי בחירת ערוץ בשלט כשהם נדרשים לבצע זאת). התוצאות של כל קבוצה מוצגות על גבי מסך. בשלב הסקר, הבחירה היא חופשית בפני המשתתפים, בשאלות הקשורות למה היו עושים במקרים מסוימים. התוצאות מוצגות בדיאגרמה על גבי המסך. לגליזציה של סמים קלים המלחמה בסמים "מכורים לחיים" באתר משרד החינוך
האוונג'רס האפלים

האוונג'רס האפלים (באנגלית: Dark Avengers) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על שהופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת Dark Avengers #1 ממרץ 2009, והיא נוצרה על ידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר מייק דאודטו ג'וניור. את הקבוצה הקים נורמן אוסבורן במהלך אירועי "שלטון אפל". אוסבורן - שמוכר כאויבו הגדול ביותר של ספיידרמן בזהותו הגובלין הירוק - הוא כעת נבל לשעבר שחזר למוטב וכאות הוקרה על הדיפת פלישתם של גזע הסקרול באירועי "פלישה סודית", קיבל מהממשלה מנהיגות על סוכנות S.H.I.E.L.D, אותה שינה מן היסוד לארגון חתרני בשם H.A.M.M.E.R, כאשר אסופת נבלי-על משמשת כעושי דברו ומתפקדת כאנטיתזה לקבוצת האוונג'רס. חברי הקבוצה הם חברי קבוצת ת'נדרבולטס לשעבר, והם כללו בתחילה את דאקן כוולברין, נו-ואר כקפטן מארוול, מונסטון כגברת מארוול, בולזאיי כהוקאיי, מאק גארגן כספיידרמן, ארס והסנטרי. אוסבורן עצמו נוטל את הזהות "איירון פטריוט", ועוטה על עצמו חליפת שריון בנוסח איירון מן, אך צבועה בצבעי אדום-כחול-לבן כשל קפטן אמריקה. הקבוצה עושה את דרכה למדינה הבדיונית לאטבריה, כדי להציל את הנבל דוקטור דום מידיה של מורגן לה-פיי. עם שובם, אוסבורן נאלץ להתמודד עם הופעתו הטלוויזיונית של רונין, שהזכיר לציבור את מעשיו הנפשעים של אוסבורן וכי אין לסמוך עליו. בקרוסאובר עם אירועי "אקס-מן: אוטופיה", האוונג'רס האפלים מגיעים לסן פרנסיסקו כדי להנחיל משטר צבאי ולפזר מהומות של קבוצות אנטי-מוטאנטיות. כדי לעשות זאת, אוסבורן מקים למורת רוחם של האוונג'רס האפלים את קבוצת אקס-מן האפלים, הכוללת את מיסטיק (כפרופסור אקס), דאקן (כוולברין), המלכה השחורה, נאמור, מסווה ופגיון, אומגה ומימיק (כאנג'ל). לאחר שאמה פרוסט, נאמור, מסווה ופגיון בוגדים בקבוצה, אוסבורן נשבע לנקום באקס-מן. ליגת הצדק האפל - קבוצה דומה של חברת DC קומיקס המתחרה דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Dark Avengers #1-6, March-August 2009 New Avengers #50 Dark Avengers/Uncanny X-Men: Utopia #1, August 2009 Dark Avengers #8, October 2009
המשולש הפולינזי

המשולש הפולינזי הוא אזור דמוי משולש באוקיינוס השקט, אשר קודקודיו הם איי הוואי, אי הפסחא וניו זילנד. האזור משמש לא פעם כאמצעי פשוט לתיאור תחומיה של פולינזיה. אורך כל אחת מצלעות המשולש הוא 7,000 קילומטר. שיוצר שטח שכפול משטחה של רוסיה. המדינה הגדולה בשטחה בעולם. התרבויות הפולינזיות העיקריות השוכנות במשולש כוללות את המאורים של ניו זילנד, ילידי הוואי והתושבים הילידים של אי הפסחא, איי מרקיז, סמואה, סמואה האמריקנית, פולינזיה הצרפתית ואיי קוק וטונגה. אנתרופולוגים מאמינים שהתרבות הפולינזית המודרנית התפתחה מפרוטו-תרבות יחידה שהתקיימה בדרום האוקיינוס השקט. קיימות עדויות שהפולינזיים נדדו מזרחה עד לאזור סאלס אי גומס ודרומה עד לאזור דרום ניו זילנד אך התיישבויות אלה לא שרדו. קיימים שרידים של התיישבות פולינזית שהתקיימה במאה ה-13 באנדרבי באיי אוקלנד מדיה וקבצים בנושא המשולש הפולינזי בוויקישיתוף O'Connor, Tom, Polynesians in the Southern Ocean: Occupation of the Auckland Islands in Prehistory, New Zealand Geographic Anderson, Atholl J, Subpolar Settlement in South Polynesia, Antiquity
דייוויד בולה

דייוויד בולה (בצרפתית: David Bouley;‏ 27 במאי 1953 – 12 בפברואר 2024) היה שף ומסעדן אמריקאי, בעל מסעדות בטרייבקה, בעיר ניו יורק. הוא נודע במיוחד בשל מסעדת הדגל שלו "בולה" (Bouley). דייוויד בולה נולד בסטורס, קונטיקט. בראשית הקריירה שלו הוא עבד במסעדות בקייפ קוד, סנטה פה, ניו מקסיקו ולבסוף בצרפת ושווייץ. בעת שהותו באירופה, אחרי שסיים את לימודיו בסורבון, עבד בולה עם רוז'ה ורז'ה, פול בוקיז, ז'ואל רובישון, גסטון לנוטר ופרדי ז'ירארדה. אחרי שרכש ניסיון, שב בולה לעבוד בעיר ניו יורק במסעדות מובילות באותה עת כמו "לה סירק", "לה פריגור", "לה קוט באסק", כמו גם שימש כסגן שף במסעדה שפתח רוז'ה ורז'ה בסן פרנסיסקו. משם, בולה נעשה השף של מסעדת "מונראשה" מזמן פתיחתה בטרייבקה ב-1985. המסעדה משכה תשומת לב מהר מאוד וזכתה בניקוד של שלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. ב-1987 פתח בולה מסעדה משלו בשם "בולה" בטרייבקה, המשקיפה על Duane Park. ב-1991, מדריך זגאט שאל 7,000 סועדים, "איפה היית רוצה לאכול את הארוחה האחרונה של חייך?" תשובתם הייתה "בולה". בולה זכה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום עד שהוא שינה את מיקומה של המסעדה ב-2008. מסעדה אחרת של בולה בניו יורק, "דאנוב" (Danube), זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן. "דאנוב" עברה שינוי בעיצובו של הארכיטקט SuperPotato או טקאשי סוגימוטו ונקראה 'brushstroke Restaurant' (מסעדה בתנועת מכחול). מסעדת "בראשסטרוק" השוכנת ברחוב הדסון 30, נפתחה באפריל 2011 ומשלבת כוחות בין בולה לטסוג'י קולינרי אינסטיטיוט באוסקה, שמשלבת בין תרבות אוכל יפנית ברמה גבוהה לבין מרכיבים אמריקאיים מובחרים. Bouley Test Kitchen הוא אירוע פרטי ומעבדת בישול לשפים אורחים ולפיתוח מתכונים עבור מסעדותיו של בולה. במתקנים השתמש צוות אמריקאי עבור תחרות בוקיז ד'אור ב-2011, שבראשה עמדו דניאל בולו ותומאס קלר. בקיץ 2008 נישא בולה לניקול ברתלם, אמנית וצלמת. נפטר ב-12 בפברואר 2024. East of Paris: The New Cuisines of Austria and the Danube (Ecco) Authors: David Bouley, Mario Lohninger, Melissa Clark (2003). אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד בולה אודות מסעדת בולה, באתר Dining in France פרנק ברוניי, "דייוויד בולה", הניו יורק טיימס, 1 במאי 2010 פלורנס פבריקנט, "אחרי ציפייה ארוכה, מסעדת "בראשסטרוק" נפתחת", הניו יורק טיימס, 11 באפריל 2011 "בוקיז ד'אור ארצות הברית: צות ארצות הברית מתאמן", אתר בוקיז ד'אור
איצ'ייה קומגאה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Kumagai. איצ'ייה קומגאה (ביפנית: 熊谷一弥;‏ 10 בספטמבר 1890 – 16 באוגוסט 1968) היה טניסאי יפני. קומאגה היה ליפני הראשון הזוכה במדליה אולימפית, והיה לאחד ממייסדי ענף הטניס ביפן. קומאגה נטל חלק במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן. גם בטורניר היחידים וגם בטורניר הזוגות העפיל קומאגה עד למשחק הגמר. בגמר טורניר היחידים נכנע קומאגה 7–5, 4–6, 5–7, 4–6 מול לואיס ריימונד הדרום אפריקאי. בטורניר הזוגות העפיל עם סאיצ'ירו קשיו עד למשחק הגמר גם כן, בו נכנעו לצמד בריטי בתוצאה 2–6, 7–5, 5–7, 5–7. קומאגה השתתף גם באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס בשנת 1918 בו העפיל עד לשלב חצי הגמר. הוא היה גם קפטן נבחרת גביע דייוויס של יפן הראשון, והוביל את נבחרתו בשנת 1921 למקום השני בגביע דייוויס לאחר הפסד בסדרת הגמר לנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא איצ'ייה קומגאה בוויקישיתוף איצ'ייה קומגאה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איצ'ייה קומגאה, באתר olympedia.org איצ'ייה קומגאה, באתר ה-ATP איצ'ייה קומגאה, באתר ה-ITF איצ'ייה קומגאה, באתר גביע דייוויס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתלטיקה באולימפיאדת אמסטרדם (1928)

אולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכה באמסטרדם, הולנד. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-29 ביולי לבין ה-5 באוגוסט 1928. נערכו 27 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (5 לנשים ו-22 לגברים), בהשתתפות 706 משתתפים (95 נשים ו-611 גברים) מ-40 מדינות. לראשונה נערכו במשחקים האולימפיים תחרויות באתלטיקה גם לנשים. בטי רובינסון (ארצות הברית ארצות הברית) ופני רוזנפלד יהודיה מקנדה (קנדה (1921-1957)) שזכו כל אחת בשתי מדליות, זהב וכסף. אתל סמית' (קנדה (1921-1957) קנדה) שזכתה בשתי מדליות זהב וארד. "הפינים המעופפים" (פינלנד פינלנד) שצברו ביחד 4 מדליות זהב, 3 מדליות כסף ו-3 מדליות ארד, פאבו נורמי שזכה ב-3 מדליות, אחת זהב ושתי מדליות כסף ווילה ריטולה שזכה בשתי מדליות, זהב וכסף. פרסי ויליאמס (קנדה (1921-1957) קנדה) שזכה בשתי מדליות זהב בריצות היוקרתיות ל-100 ול-200 מטר. ריי ברבוטי (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב. דאגלס לאו (בריטניה בריטניה) שזכה פעם שנייה ברציפות בריצת 800 מטר ובאד האוזר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה פעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. אתל סמית' (שמאל), פני רוזנפלד (שנייה משמאל) שתיהן מקנדה, בריצת 100 מטר בשלב חצי הגמר לינה רדקה מגרמניה (ימין) וקינואה היטומי מיפן בגמר ריצת 800 מטר מדיה וקבצים בנושא אתלטיקה באולימפיאדת אמסטרדם בוויקישיתוף אתלטיקה באולימפיאדת אמסטרדם (1928), באתר סימוכין ספורט אולימפי