laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישראל 50

ישראל 50 הוא ספר בפורמט אלבומי שיצא לאור בשנת 1997, לקראת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ובו מובאים בקצרה אירועים מרכזיים שאירעו במדינה או שהשפיעו עליה, מקום המדינה ועד שנת החמישים. הספר יצא לאור בהוצאת מעריב על ידי 'אלפא תקשורת'. גרסה נוספת יצאה בהוצאת קוראים וכללה מפתח שמות. עורכיו הראשיים הם יהודה שיף ודני דור, עורכים נוספים הם בן כספית, אילן כפיר ושרה שריג. האחראי על עריכת הצילומים הוא משה מילנר. מאות אלפי אירועים התרחשו בחמישים השנה. רובם לא נכנסו לאלבום. קנה המידה היה אירועים שהשפיעו במיוחד על חיינו כאן, בישראל. באלה ביקשנו להתמקד. אותם הבאנו כסיפורה של המדינה. סיפור שלא נגמר. שלא ייגמר. — (מתוך ההקדמה לספר) תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בחמישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 1998. הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים. האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם. אף על פי שחלק מן האירועים אינו שייך למדינה, כדוגמת מות הנסיכה דיאנה, ונחיתת האדם על הירח נכללו גם הם בספר כיוון שהשפיעו על הלך הרוח בישראל באופן קיצוני. בתחילת הספר מובאים כל ראשי הממשלות והנשיאים שכיהנו במדינה עד שנת החמישים שלה. ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת ידיעות אחרונות ובעריכתו של ניסים משעל הנקרא "ואלה שנות 50 למדינת ישראל", וכן בשנת 2008 יצא ספר המשך הגולל עשר שנים נוספות הנקרא "ישראל 60".
מרסלה (יין)

יין מרסלה (באיטלקית: Marsala) הוא שם לסוג של יין המופק באזור העיר מרסלה בסיציליה (איטליה). ליין מעמד של "Denominazione di origine controllata" (יין מפוקח) על ידי ממשלת איטליה. למרות שבני העיר לעיתים שותים את המרסלה "נקי", הוא משווק בדרך כלל כיין מחוזק. באופן מסורתי, חיזקו את יין המרסלה עם אתנול, על מנת שישרוד נסיעות ארוכות בים. הזר הראשון אשר מתאר מרסלה הוא ככל הנראה סוחר אנגלי בשם ג'ון וודהאוס. ב-1773 הגיע וודהאוס לעיר מרסלה ו"גילה" את היין המקומי, שיושן בחביות עץ והיה בעל טעם דומה לזה של יינות מחוזקים ספרדיים ופורטוגזיים שהיו נפוצים באותה תקופה באנגליה. יין מרסלה מחוזק מיוצר בתהליך שנקרא in perpetuum, הדומה למערכת הסולרה שבה משתמשים לייצור שרי בחרס דה לה פרונטרה שבספרד. יין מרסלה מיוצר ממספר זני ענבים, בהם בולטים זני גרילו, אינזוליה וקטרטו. ליין צבע ענבר אופייני וארומה מורכבת שבה רמזים לטעם אלכוהול חזק, זאת כנראה הודות לתכולת האלכוהול הגבוהה של היין, הנעה בין 16% ל-20%. סוגי יין המרסלה מסווגים בהתאם למאפייניהם ולזמן היישון של היין ביקב: דרגת Fine ליין שעבר יישון מינימלי, בדרך כלל פחות משנה דרגת Superiore ליין שיושן לפחות שנתיים דרגת Superiore Riserva ליין שיושן לפחות ארבע שנים דרגת Vergine e/o Soleras ליין שיושן לפחות חמש שנים דרגות Vergine e/o Soleras Stravecchio e Vergine e/o Soleras Riserva ליין שיושן לפחות עשר שנים יין מרסלה הוגש באופן מסורתי כיין אפריטיף בין המנה הראשונה והשנייה בארוחה. במטבח המודרני היין מוגש מצונן לצד גבינת פרמזן, גורגונזולה, רוקפור, או גבינה אחרת בעלת טעם עז, יחד עם פירות או עוגיות. יש המגישים יין מרסלה בטמפרטורת חדר כיין קינוח.
משרד המודיעין (איראן)

המשרד למודיעין ולביטחון לאומי (פרסית: وزارت اطلاعات و امنیت کشور, VAJA או MOIS, בשמו הקודם: SAVAMA) הוא הארגון העיקרי האמון על איסוף מודיעין באיראן. משרד המודיעין הוקם ב-1979, לאחר המהפכה האסלאמית, כתחליף למשטרה החשאית של השאה מוחמד רזא - הסאוואכ. תחומי אחריותו של הארגון היו הבטחת ביטחון הפנים (באמצעות איסוף מודיעין וחיסול מתנגדי המשטר האסלאמי החדש, ביניהם קודמיהם בתפקיד מהסאוואכ) ואיסוף מודיעין בעיראק השכנה. ב-1984 עבר ה-SAVAMA ארגון מחדש, ושמו שונה לשם הנוכחי. ה-VEVAK הרחיב את פעילותו והחל לפעול מול גורמים זרים נוספים מלבד עיראק, בשיתוף פעולה עם משמרות המהפכה. בתקופת הרחבת המשרד הוחזרו לתפקיד מספר פעילים זוטרים מתקופת הסאוואכ המלוכני והוזרמו כספים רבים למשרד, שהפכו אותו לאחד ממנגנוני הביטחון המרכזיים של המשטר בטהראן, המעסיק כיום יותר מעשרים אלף סוכנים ברחבי העולם. הארגון מחדש ב-1984 הביא לזניחתם של כמה ארגוני מודיעין קטנים יותר שהוקמו לפניו בארגונים ממשלתיים שונים. השרים שעמדו בראש הארגון מאז הקמתו הם מוחמד ריישרי, עלי פלאחיאן, גורבאנאלי דורי-נג'פבדי, עלי יונסי, ע'ולאם-חוסיין מוחסני אֶזֶ'אי, וחיידר מוסלחי. השר הממונה כיום (מאוגוסט 2013): סייד מחמוד עלוי. סעיד חג'ריאן, פוליטיקאי איראני צעיר, הוא שהעלה את ההצעה להקים את המשרד למודיעין. לאחר דיון בדבר הגוף האחראי על המשרד הוחלט, באישורו של האייתוללה ח'ומייני, לתת לארגון החדש מעמד של משרד ממשלתי הכפוף לנשיא איראן, אך זאת בתנאי שהעומד בראשו הוא איש דת אסלאמי במעמד של מוג'תהד. למעשה, כפוף הארגון רק למנהיג העליון. המשרד (מיניסטריון) מורכב מ-12 מחלקות. החשובות בהן מחלקה 1 - האחראית לביטחון פנים מחלקה 2 - האחראית ל"מודיעין עממי" - עוקבת אחרי מקומות מפגש ציבוריים דוגמת בזארים ומסגדים מחלקה 3 - האחראית לביטחון חוץ ומפעילה בין היתר את סוכני כוח אל-קודס ברחבי העולם (בשיתוף עם משמרות המהפכה), בחיסול מתנגדים ואיסוף מודיעין באמצעות דיפלומטים ונציגים תרבותיים. בארגון קיימת גם לשכה האחראית לקשר עם ארגונים מהפכניים, הזוכים לסיוע איראני, דוגמת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, חמאס וחזבאללה. מאז הקמת הרפובליקה האסלאמית הייתה איראן אחראית למספר רב של פעולות טרור. המשרד למודיעין סייע לפעולות במתן מידע מודיעיני נחוץ. בנוסף, ביצע הארגון עצמו פעולות טרור בשירות איראן. בשנת 1992 נרצחו בגרמניה סאדק שַרַפכַּנדי, מנהיג המפלגה הכורדית הדמוקרטית, ושלושה אנשים נוספים. אזרח איראני וארבעה אזרחים לבנונים נעצרו והורשעו בביצוע הרצח זמן קצר אחר כך. ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1996, הוציאה גרמניה צו מעצר בינלאומי נגד עלי פלאחיאן, ראש המשרד למודיעין דאז, בטענה כי הוא שהורה על ביצוע ההתנקשות. גורמים במשרד למודיעין היו מעורבים בשרשרת מעשי רצח של אינטלקטואלים איראנים, שאירעו בין השנים 1996–2001. מדיה וקבצים בנושא משרד המודיעין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד המודיעין (בפרסית) סא"ל מיכאל סגל, טלטלה בטהרן: מדוע הודחו בכירי המודיעין, באתר מידה, 27 ביוני 2022 מידע על הארגון באתר GlobalSecurity.org. מידע נוסף באתר פדרציית המדענים האמריקניים. רז צימט, ארגון המודיעין של משמרות המהפכה, מבט מל"מ גיליון 88, פברואר 2021, עמ' 56–59 יוסי מלמן, אין לגמד את חומרת פרשת הריגול לאיראן, כך בדיוק עובד ריגול, באתר הארץ, 13 בינואר 2022 Iran - A country study, library of congress federal research devision. USA, 1996. ד"ר שי שאול - ציר הרשע: איראן, חזבאללה והטרור הפלסטיני, הוצאת המרכז הבינתוחמי בהרצליה, 2003. עמ' 35-36
המחוז הפדרלי של אורל

המחוז הפדרלי של אורל (ברוסית: Уральский федеральный округ; tr.: Uralsky federalny okrug) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז הוא המערבי מבין שלושת המחוזות הממוקמים באסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 12,080,523 נפש (לפי מפקד של 2012) ושטחו הוא 1,788,900 קילומטר רבוע. נציג הנשיא במחוז הוא איגור חולמנסקיך ומשרדו שוכן ביקטרינבורג. במחוז נמצאות כ-67% מעתודות הנפט של רוסיה (כ-6% מעתודות הנפט בעולם) וכ-78% מעתודות הגז של רוסיה (26% מעתודות הגז בעולם). במחוז נכללים: מחוז קורגן מחוז סברדלובסק מחוז טיומן המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (אוגרה) המחוז האוטונומי של ימלו-ננץ מחוז צ'ליאבינסק הערים המרכזיות: יקטרינבורג – מעל מיליון תושבים. צ'ליאבינסק – מעל מיליון תושבים. טיומן מגניטוגורסק ניז'ני טאגיל קורגן סורגוט פיוטר לאטישב (18 במאי 2000 – 8 בדצמבר 2008) ניקולאי ויניצ'נקו (8 בדצמבר 2008 – 6 בספטמבר 2011) יבגני קוייבאשב (ספטמבר 2011 – מאי 2012) איגור חולמנסקיך (מאי 2012 – יוני 2018) ניקולאי צוקאנוב (יוני 2018 – נובמבר 2020) ולדימיר יאקושב (נובמבר 2020 –) מדיה וקבצים בנושא המחוז הפדרלי של אורל בוויקישיתוף
המחוז הפדרלי של הוולגה

המחוז הפדרלי של הוולגה (ברוסית: Приво́лжский федера́льный о́круг – פְּרִיווֹלְסְקִי פידירַלְנִי אוֹקרוק; בראשי תיבות: ПФО – פֶּפוֹ) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז נמצא בחלק המזרחי של רוסיה האירופאית. אוכלוסיית המחוז, נכון למפקד שנערך ב-2010 עומדת על 29,899,699 נפש ושטחו עומד על כ-400 אלף קמ"ר. נציג הנשיא במחוז הוא גריגורי ראפוטה, שמשרדו בניז'ני נובגורוד. במחוז נכללים: בשקיריה צ'ובשיה מחוז קירוב מארי אל מורדוביה מחוז ניז'ני נובגורוד מחוז אורנבורג מחוז פנזה מחוז פרם מחוז סמרה מחוז סראטוב טטרסטן אודמורטיה מחוז אוליאנובסק הערים המרכזיות: קאזאן אופה ניז'ני נובגורוד סמרה פרם סראטוב טוליאטי אוליינובסק איז'בסק פנזה סרגיי קיריינקו (18 במאי 2000 - 14 בנובמבר 2005) אלכסנדר קונובאלוב (נובמבר 2005 - מאי 2008) גריגורי ראפוטה (14 במאי 2008 - דצמבר 2011) מיכאיל בביץ' (דצמבר 2011 - 7 בספטמבר 2018) איגור קומארוב (7 בספטמבר 2018 -) מדיה וקבצים בנושא המחוז הפדרלי של הוולגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המחוז הפדרלי של הוולגה (ברוסית)
LSE

האם התכוונתם ל... London School of Economics - בית הספר לכלכלה של לונדון London Stock Exchange - הבורסה לניירות ערך בלונדון
חולדה ליברנומה

חוּלְדה לִיבֶּרַנוֹמֶה (באיטלקית: Hulda Liberanome; נולדה ב-10 במרץ 1930) הייתה כתבת העיתון "הארץ" באיטליה במשך כ-50 שנה. חולדה בְּרָוֶר נולדה ב-1930 בווינה, בעת ביקור המשפחה בעיר. היא בתו של הגאוגרף וההיסטוריון אברהם יעקב ברור ואחותו הצעירה של הגאוגרף משה בְּרָוֶר. גדלה בירושלים, למדה בבית הספר "מעלה" ונסעה בשנת 1947 ללונדון ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בו קיבלה תואר ראשון ושני. בשנת 1952 חזרה ארצה ושירתה כקצינה בצה"ל. בשנת 1955 נישאה לפרופ' מנפרדו ליברנומה, מומחה להיסטוריה רומית באוניברסיטת פירנצה. הם היו לחברים פעילים בקהילה היהודית בפירנצה. שנים רבות הייתה חברה בוועד הקהילה היהודית בפירנצה, והיא מנהלת את "טוסקנה אבראיקה", מגזין דו-חודשי שבו היא מפרסמת באופן קבוע כבר 34 שנים.. ליברנומה כתבה בקביעות בעיתונים ובכתבי עת באיטליה ובארצות דוברות אנגלית. במקביל, עבדה במחלקת יחסי הציבור של משרד המסחר האיטלקי בעיר פירנצה. מאמרים: נשותיו של מיכלאנג'לו, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2002. מנינוה לשוק בבריטניה, באתר הארץ, 12 במרץ 2003. כתובות בעברית בעיר סורנייה, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2003. עופר אדרת, ינואר לפני 38 שנה: המסמך המיני של הוואתיקן, באתר הארץ, 2 ביולי 2014 raiplay.it, Sorgente di vita, raiplay.it, ‏17 בדצמבר 2023 אסף אוני, פירנצה, איור: רות גווילי, טוסקנה למתקדמים, באתר הארץ, 17 ביולי 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורר

האם התכוונתם ל... בוררות – שיטה משפטית ליישוב סכסוכים מלאכת בורר – אחד מל"ט אבות מלאכה הבורר – סדרת טלוויזיה ישראלית מרדכי (מרקוס) בורר – רבה האחרון של קהילות גיילנגן וראנדג; פעיל ב"אגודת ישראל" ברירה – דף פירושונים
טיטניט

טִיטָנִיט או סְפֶן (Sphene) הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של סידן וטיטניום. נוסחת המבנה של הטיטניט היא CaTiSiO5. זיהומים קלים של ברזל ואלומיניום נוכחים תמיד במינרל. בנוסף נפוצים במינרל מתכות נדירות כדוגמת האיטריום והצריום. מקור השם טיטניט ביסוד טיטניום המצוי בהרכבו. השם סְפֶן מקורו ביוונית "ספנוס" ופירושו טריז וניתן למינרל בשל צורת הגביש האופיינית. השימוש בכינוי ספן למינרל בוטל על ידי "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים (CNMMN) של האגודה הבינלאומית למינרלוגיה שאישרה לשימוש את השם טיטניט בלבד. עם זאת, השם ספן עדיין מצוי כיום בשימוש כשם בלתי רשמי לאבני חן מטיטניט. מקדם השבירה של הטיטניט הוא 1.990-1.885 עד 2.050-1.915 עם שבירה כפולה חזקה של 0.105 עד 0.135 (דו-צירי חיובי). דגימות שקופות מצטיינות בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) עז, כששלושת הצבעים המופיעים תלויים בצבע הגוף. בשל אפקט דיכוי הקרינה הפלואורסצנטית של הברזל הטיטניט אינו מגיב בקרינה פלואורסצנטית בתגובה על הקרנה באור על-סגול. הטיטניט מופיע בסלעים מותמרים כמו גנייס ושיסט וכגרגרים באבני גיר וגרניט. מקומות בהם מוצאים טיטניט כוללים את פקיסטן, איטליה, רוסיה, סין, ברזיל, שווייץ מדגסקר, טירול באוסטריה, קנדה (מחוז רנפרו באונטריו) וארצות הברית (קליפורניה). בישראל מצויים גבישים של טיטניט בגרניט שבנחל רודד. בחצי האי סיני מצויים גבישי טיטניט בסלעי הדיוריט שבמסיב הפרקמברי. הטיטניט הוא אחד המקורות לטיטניום דו-חמצני (TiO2) המשמש כפיגמנט לבן. כאשר אין בו פגמים יכול הטיטניט לשמש כאבן חן המכונה ספן. הספן היא בדרך כלל אבן בגוון שארטרז (על שם הליקר, בין צהוב לירוק) ונחשקת בשל פיזור הצבעים הבלתי רגיל שלה שעולה אפילו על זה של היהלום. אך פריכות וקשיות נמוכה מונעים שימוש באבן לשיבוץ בטבעות. ספן מתאימה יותר לתליון וסיכות או אפילו כאבן בלתי משובצת לאספנים. טיטניט באתר Mineral Galleries טיטניט באתר Webmineral טיטניט באתר Mindat.org טיטניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) (ראו דו"ח של ה-IMA-CNMNC, עמ' 280)
אמילי בראונינג

אמילי ג'יין בראונינג (באנגלית: Emily Jane Browning; נולדה ב-7 בדצמבר 1988) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אוסטרלית. תפקיד הפריצה שלה היה בסרט האימה "ספינת רפאים" (2002), לאחר מכן שיחקה בסרטים "סדרה של צרות" (2004), "סאקר פאנץ'" (2011) ובסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתור לורה מון. בראונינג נולדה במלבורן, אוסטרליה. היא אומרת שלמדה להגות מבטא אמריקאי מתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום ששודרה ברשת ABC האוסטרלית. לבראונינג שני אחים צעירים, ניקולס ומת'יו. היא לקחה הפסקה ממשחק עד נובמבר 2006 כדי לסיים את לימודיה. הקריירה של בראונינג החלה כאשר אביה של ידיד הבחין בכישרונה בבית הספר למשחק והוא המליץ לה לעסוק במקצוע. כעבור זמן קצר זכתה בתפקיד יחד עם ג'ודי דייוויס בערוץ הולמרק בסרט "The Echo of Thunder". בסרט האיש שתבע את אלוהים גילמה את דמותה של בתו של בילי קונולי. בנוסף, היא גילמה את תפקיד היילי פילטון בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "Blue Heelers" בין השנים 2000–2002. יתר על כן, שיחקה כקאטי הרווד בסרט "Horror Ghost Ship" מ-2002. בשנת 2009 שיחקה במותחן הבלשי "מעשיה על שתי אחיות" לצד אליזבת' בנקס. בשנת 2011 שיחקה בראונינג את התפקיד הראשי של "בייבידול" בסרט "סאקר פאנץ'" בבימויו של זאק סניידר. כמו כן, שיחקה גם בתפקיד הראשי כלוסי בסרט "היפהפייה הנרדמת". בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הפנטזיה "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתפקיד ראשי של לאורה מון. הסדרה מבוססת על הספר באותו שם מאת ניל גיימן. מדיה וקבצים בנושא אמילי בראונינג בוויקישיתוף אמילי בראונינג, ברשת החברתית אינסטגרם אמילי בראונינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אמילי בראונינג, באתר AllMovie (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אמילי בראונינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמילי בראונינג, באתר AllMusic (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר Discogs (באנגלית) אמילי בראונינג, באתר בילבורד (באנגלית)
טוקאן

שם משפחה ערבי. האם התכוונתם ל... משפחת טוקאן – חמולה מרכזית בעיר שכם אומייה טוקאן – פוליטיקאי וכלכלן ירדני אחמד טוקאן – פוליטיקאי ירדני ממוצא פלסטיני איבראהים טוקאן – משורר פלסטיני, מחבר המנון עיראק חיידר טוקאן – ראש עיריית שכם בתחילת המאה העשרים מרים טוקאן – זמרת ערבייה שהשתתפה בתוכנית "כוכב נולד 5" עאליה בהאא אל-דין טוקאן – מלכת ירדן, אשתו של חוסיין מלך ירדן פדווא טוקאן – משוררת פלסטינית קדרי טוקאן – מנהלה של אוניברסיטת א-נג'אח בשכם ושר החוץ של ירדן טוקניים – משפחת עופות טרופיים טוקאן (קבוצת כוכבים) – קבוצת כוכבים דרומית
יונגפראו

יונגפראו (בגרמנית: Jungfrau - עלמה או בתולה) הוא הר ברכס האלפים הברניים בהרי האלפים של שווייץ. גובה פסגת יונגפראו 4,158 מטר, והיא נמצאת על גבול הקנטונים ברן וואלה. שתי הפסגות הסמוכות אליו הן "אייגר" (Eiger‏ 3,970 מטר) ו"מונך" (Mönch‏ 4,107 מטר). יונגפראו הוכרז בשנת 2001 כאתר מורשת עולמית ביחד עם קרחון אלטש והר ביטשהורן. הטיפוס לפסגת היונגפראו דורש יכולות טיפוס שלג בסיסיות. הראשונים שהעפילו אליו, בשנת 1811, היו האחים מייר מהכפר השווייצרי אראו. כיום מהווה היונגפראו מוקד משיכה לתיירים רבים בזכות רכבת העולה אל ההר דרך מנהרה חצובה. ערך מורחב – תחנת הרכבת יונגפראויוך תחנת הרכבת הסופית ששמה יונגפראויוך ממוקמת בגובה של 3,454 מטר ולכן היא נחשבת לתחנת הרכבת הגבוהה ביותר באירופה. הרכבת, שנפתחה כבר בשנת 1912, נבנתה במשך 16 שנים ודרשה כוח עבודה של כ-3,000 עובדים. עיקר העבודה היה בשלב השני של סלילת מסילת הרכבת, מתחנת הביניים בקליינה-שיידג (Kleine Scheidegg) ליונגפראויוך, מכיוון שהמסילה חצובה כולה בתוך פסגת האייגר. הרכבת עושה את דרכה אל ההר בשיפוע של עד 25%, ובדרכה היא עוברת דרך הצד הצפוני של פסגת אייגר, שם היא עוצרת במנהרה למספר דקות כדי לאפשר לנוסעים לגשת אל פירי חציבה שבקצותיהם ממוקמים חלונות רחבים לצפייה בנוף. הפירים נוצרו כחלק מתהליך החציבה של המנהרה. הנסיעה אל ההר מתחנת הרכבת המזרחית של אינטרלאקן אורכת כשעתיים המכילות בתוכן מעבר בין 3 רכבות שונות. הנסיעה מתחנת הביניים בקליינה-שיידג אורכת כ-50 דקות כולל עצירות, ובדרך למטה כ-35 דקות. אורכה של המנהרה כ-7 קילומטר. בסמוך לתחנת הרכבת של יונגפראויוך נמצא מרכז מבקרים, על פסגת ספינקס הסמוכה ליונגפראויוך. במקום יש מסעדות, מערת קרח, דרגנוע אנכי לציון בוני התחנה, מרפסת תצפית ותחנת מחקר. מן המרכז ניתן לצאת לסיור רגלי המוביל לקרחון אלטש ולהרים הסמוכים. מדיה וקבצים בנושא יונגפראו בוויקישיתוף רכבות היונגפראו (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) מצלמת רשת של היונגפראו (באנגלית) תמונות ממסלול הרכבת כרמית וייס, ‏המסע המופלא לפסגת יונגפראו, באתר GoTravel יונגפראו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המנון תנועת האספרנטו

המנון תנועת האספרנטו הוא La Espero (לָה אֶסְפֶּרוֹ, באספרנטו: "התקווה"). השיר, שחובר על ידי ד"ר אליעזר זמנהוף, נקרא בפי דוברי אספרנטו גם בשם La Himno ("ההמנון"). מספר אספרנטיסטים הלחינו את השיר. הלחן המקורי (1891) היה של הסופר והפוליטיקאי השוודי קלס אדולף אָדֶלשֶלד (Claes Adolf Adelsköld). בכנס העולמי הראשון (1905) בוצע לצד הלחן המקורי גם הלחן של הברון הצרפתי פליסיאן מני דה מניל (Félicien Menu de Ménil). לחן זה הוא המקובל, ולפיו שרים את La Espero בכל אירוע אספרנטיסטי מרכזי. מדיה וקבצים בנושא המנון תנועת האספרנטו בוויקישיתוף הלחן המקורי של קלס אדולף אָדֶלשֶלד להמנון מבוצע על ידי האספרנטיסט, הבלשן והמוזיקאי דורון מודן.
אנדרטת גאטאמלאטה

"אנדרטת גאטאמלאטה" או "אנדרטת ארסמו דה נרני" (1477-1453) היא אנדרטת ברונזה אשר הוקמה בכיכר אנטוניוס הקדוש בעיר פדובה מול בזיליקת סנט'אנטוניו בידי הפסל האיטלקי דונטלו. האנדרטה מציגה את דמותו של הקונדוטיירו (Condottiero) ארסמו דה נרני (Erasmo of Narni), אשר נודע בכינויו "גאטאמלאטה" (באיטלקית: Gattamelata - "חתול הדבש"). הפסל, בגובה של 340 ס"מ, מוצב על גבי בסיס שיש אשר מונח על גבי מבנה הבנוי מאבן גיר, בגובה של כשמונה מטרים. בצוואתו ביקש דה נרני, אשר נפטר בשנת 1441, להיקבר בתוך מצבת אבן והקציב למטרה זו כספים מתוך ירושתו. נסיבות הזמנת הפסל מאת דונטלו אינן ידועות לחלוטין. מסמכים ששרדו, המוקדם מביניהם משנת 1447, מעידים על הזמנת הפסל, היציקה והכן בידי יורשיו של דה נרני, אולם גרסאות אחרות טוענות כי מזמין היצירה היה הסנאט הונציאני. דה נרני מתואר כפרש ובגודל הגבוה מקומת אדם. הוא רוכב על הסוס, מחזיק את המושכות בידו האחת, ואילו בשנייה הוא מחזיק מקל של רומח או נס. פניו עוצבו בריאליזם חד ובתווי פנים ייחודיות. השריון אותו הוא לובש מעוטר בתבליטים המזכירים שריונות של פסלים רומים כגון זה שכפסל אוגוסטוס מפרימה פורטה. הסוס עליו רוכב גאטאמלאטה עוצב באופן ריאליסטי. רגלו הקדמית מונפת באוויר כבצעידה, אולם כדי לשמור על יציבות הפסל ועל חלוקת המשקל על ארבע רגליים במקום על שלוש, הציב דונטלו מתחת לרגלו של הסוס כדור. בסיס האנדרטה עוטר בתבליטים שנושאם פוטי וכן בנושאים צבאיים. בחזית מצויה הכתובת "OPVS DONATELLI. FLO", ואילו ברוחבה של האנדרטה נקבע תבליטים בעיצוב של זוג דלתות גדולות, המעניקות לאנדרטה גם משמעות של מצבת קבורה. ייתכן כי עיצוב זה נבחר מאחר ששטחה של הכיכר, בה עומדת המצבה, שימש בעבר כשטח בית הקברות. ה"דלת" הקרובה אל הכנסייה פתוחה מעט, ודרכה תוכל הדמות להיכנס אל ה"תהילה" המצפה לה. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת גאטאמלאטה בוויקישיתוף אליק מישורי ועדה טיבר, אמנות הרנסנס באיטליה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידות 7-8, עמ' 174-187. John Pope-Hennessy, Italian Renaissance Sclpture, Phaidon, London, 1971, pp. 262-263 אנדרטת גאטאמלאטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ניסוי וטעייה

ניסוי וטעייה הוא דרך לפתרון בעיה באמצעות ניסוי פתרונות שונים לבעיה עד לקבלת פתרון נאות. השיטה משמשת בני אדם ובעלי חיים באופן טבעי, לצורך בחירת התגובה המתאימה בסביבה מרובת גירויים. יש הטועים ומכנים ביטוי זה בשם ניסוי ותהייה (כמו תוהה על קנקנו), או ניסוי ותעייה (כמו שיטוט מיותר בדרכים). האקדמיה ללשון העברית מעדיפה "נסייה וטעייה" אך נראה כי המציאות הלשונית אמרה את דברה, והצירוף הרווח בציבור הוא "ניסוי וטעייה". השיטה של ניסוי וטעייה עשויה לסייע ללמידה ויש מחקרים מדעיים בפסיכולוגיה (בעיקר בביהייביוריזם) על אודות ההתנהגות הטבעית של אנשים וחיות שנוהגים בה. ככל שבעל החיים מפותח יותר הוא מסוגל להשתמש בניסוי וטעייה באופן יעיל ומהיר יותר במצבים חדשים. בנוסף, יכולת ההכללה של האדם מאפשרת לו להעביר את הניסיון שנצבר במצב אחד למצב אחר בעל מאפיינים דומים. מדענים, טכנאים ובעלי מקצועות טיפוליים כמו רפואה נאלצים גם הם להשתמש בשיטה זו מפעם לפעם במקום בדרכי חקירה מסודרות יותר. דרכי למידה אחרות הן חקירה מדעית, תצפית על ניסוי וטעייה שעושה מישהו אחר, ולמידה בחיקוי הפתרון המקובל. החסרונות העיקריים של הניסוי והטעייה הם ההסתפקות בפתרון הראשון שנמצא במקום לאתר את הפתרון המיטבי ובזבוז משאבים או סיכון בהתעסקות עם ניסיונות פתרון כושלים. חיסרון נוסף של שיטה זו הוא שבניגוד לממצאי חקירה מדעית, ממצאי חקירה בניסוי וטעייה לרוב אינם מתועדים ואדם המתחבט באותה בעיה לה נמצא כבר פתרון בניסוי וטעייה צריך לחקור אותה שנית. ישנם חוקרי התנהגות כגון טמפל גרנדין שטוענים שבטבע רוב הלמידה נעשית בתצפית וחיקוי ולא בניסוי וטעייה. הם טוענים שתאורטית, היכולת ללמוד בחיקוי או בתצפית מעמידה את הלומד בפחות סיכונים, שבטבע נצפים יותר מקרים של לימוד מתצפית וחיקוי ושחיות מעבדה שתצפתו על ניסוי וטעייה של חיות אחרות או שחיקו פתרונות קיימים למדו מהר יותר מאלו שעסקו בניסוי וטעייה בעצמן. הסקת מסקנות למידת חקר היוריסטיקה Cognition: How Your Mind Can Amaze and Betray You - הסבר על הקוגניציה האנושית ויכולת פתרון בעיות דרך ניסוי וטעייה מתוך Crash Course Psychology יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ. ניסוי וטעייה או ניסוי ותהייה?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏20 בדצמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגרלית

מֶגרֶלִית (მარგალური ნინა - מארגאלוּרי נינה; גאורגית: მეგრული ენა' - מֶגרוּלי אֶנה) היא השפה המדוברת בצפון-מערב גאורגיה. במאה ה-20 נקראת שפה זו גם בשם השפה האיוורית (ივერიული, איווֶרִיוּלִי). דוברי השפה הם מגרלים, שהם תת-קבוצה אתנית של הגאורגים. מגרלית היא אחת מהשפות הדרום-קווקזיות או השפות הכרתווליות. היא מקורבת מאוד ללאזית, שאף היא מאותה משפחת שפות. השוני בין שתי השפות נוצר במהלך חמש מאות השנים האחרונות, לאחר שהאוכלוסייה הצפונית (מגרלים) והאוכלוסייה הדרומית (לאזים) נפרדו בעקבות הפלישה העות'מאנית. המגרלית קרובה פחות לגאורגית, שממנה נפרדה במיליניום הראשון לפני הספירה, ובעלת קרבה רחוקה יותר לסוואנית, שממנה נפרדה במיליניום השני לפני הספירה. מגרלית איננה ניתנת להבנה על ידי דוברי השפות האחרות מאותה משפחה, למרות שנאמר כי דובריה יכולים לזהות הרבה מילים לאזיות. ישנם בלשנים הסוברים כי המגרלית והלאזית הן ניבים של השפה הזאנית, ובתחילת העת החדשה התפצלה הזאנית לווריאציות של מגרלית ולאזית. אולם, סברה זו אינה עולה בקנה אחד עם העובדה כי השפה הזאנית המאוחדת המדוברת כיום אינה תואמת למגרלית וללאזית. הטקסט המוקדם ביותר ששרד בשפה המגרלית מתוארך למאה התשע עשרה, ובעיקרה היא ספרות אתנוגרפית. המחקרים הבלשניים המוקדמים של המגרלית כוללים ניתוח פונטי שנעשה על ידי אלכסנדרה צגרלי (1880), הדקדוק על ידי יוסב קיפשידזה (1914) ושלווה ברידזה (1920). משנת 1930 ועד לשנת 1938 פורסמו מספר עיתונים במגרלית, ביניהם: "קאזאחישי גזטי", "קומונה", "סאמרארגאלוש צ'אי", "נאראזניש צ'אי" ו"סאמארגאלוש טוטומי". לאחרונה ישנה תחייה מחודשת של השפה עם פרסומם של המילונים - מגרלית-גאורגית על ידי אותר קאג'איה ומגרלית-גרמנית על ידי אותר קאג'איה וה. פנריך. כמו כן פורסמו מספר סיפרי שירה במגרלית. השפה נכתבת באלפבית הגאורגי. ניביה העיקריים הם: זוגדידי-סאמורזקנו או הניב הצפון-מערבי ג'ווארי סנקי או הניב הדרום-מזרחי מרטווילי-בנדזה אבשה אלכסנדרה צגרלי (1880), "מחקרי מגרלית: ניתוח הפונטיקה של הפשה המגרלית" (רוסית) יוסב קיפשידזה (1914), "הדקדוק של השפה המגרלית (איברית)", (רוסית) שלווה ברידזה (1920), "השפה המגרלית (האיברית)", (גאורגית) לאורנס ברוארס (2004), "Containing the Nation, Building the State - Coping with Nationalism, Minorities, and Conflict in Post-Soviet Georgia" מגרלית באתר אתנולוג נאנאשי נינה - ספר הא"ב הראשון במגרלית מגרלית באתר TITUS, (גרמנית) מילון מגרלית-גאורגית, אותר קאג'איה פרויקט המגרלית, פרויקט להצלת השפה המגרלית, אוניברסיטת לונד, שוודיה השפות הכרתווליות, זוראב סארג'וולאדזה מגרלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)