laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נחלת אחים

] נחלת אחים היא שכונה בירושלים, הכוללת מבחינה מוניציפלית שתי שכונות היסטוריות שנבנו בסמוך אליה לאחר הקמתה ומהוות הרחבה של שטחה: "נחלת יעקב" (1927) ו"זיכרון אחים" (1929). בצפונה גובלת השכונה המורחבת ברחוב בצלאל, במערבה ברחובות כפר ברעם ושדרות בן-צבי, בדרומה ברחוב נרקיס ובמזרחה ברחוב אוסישקין. נחלת אחים נמצאת בגובה כ-790 מטרים מעל פני הים, וסמוכות אליה השכונות נחלת ציון, נחלת צדוק, נווה בצלאל, שערי רחמים ושערי חסד. השכונה נוסדה בשנת 1924 על ידי התימנים שעלו לירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20 על אדמת טרשים בשיפולים המערביים של קו פרשת המים. שמה מסמל את שאיפת בוניה לחיי אחווה בנחלה זו. בין התורמים העיקריים לייסוד השכונה היה הרב נסים אלישר, שתרם חלקת אדמה שהייתה ברשותו כדי להנציח את בנו שנפטר בגיל צעיר, והיוזם העיקרי של השכונה היה הרב חיים שלמה עראקי, החתום על ייסוד השכונה יחד עם יעיש נדאף. רוב רחובות השכונה, כרוב רחובות הנחלאות, נקראים על שם ערים בצפון הארץ, כגון צפת, ציפורי וטבריה. רוב תושבי השכונה בשנותיה הראשונות היו אורפלים, יהודים יוצאי העיר אורפה שבמזרח טורקיה, יוצאי תימן וכורדיסטן. על כך מעידים בתי הכנסת של יוצאי אותן גלויות אשר פזורים ברחבי השכונה. בית הכנסת אור זרוע - לעדת המערבים, נחלת אחים. הוקם בשנת תרפ"ז (1926) על ידי הרב עמרם אבורביע, שכיהן כרב של נחלאות עד לשנת 1951. עיריית ירושלים הכריזה על בניין בית הכנסת אור זרוע כאתר מורשת לשימור. אוכלוסיית השכונה כיום מעורבת ומורכבת גם מעולים חדשים מארצות המערב. בין התושבים שגדלו ברחובות השכונה ניתן למנות את הרב יוסף קאפח ואשתו הרבנית ברכה קאפח, יהודה עמיחי, האלוף עוזי נרקיס, הרב שאר ישוב כהן, אחותו הרבנית צפייה גורן, עוזי ברעם, חיים ברעם, יאיר צבן, שמוליק קראוס, והקריין יצחק איתן. מידע על אתר נחלת אחים, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות שכונת נחלת אחים ובנותיה, באתר "אהבת ירושלים". תום פוגל, סיפורי חיים הזז על נחלת אחים, באתר הארץ, 11 בינואר 2023 מפה עם סימון השכונה, מאת י. ליברמן, 1958, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור (סריקה זמינה לצפייה מתוך בנין הספרייה). האגודה העברית למען ירושלים, מפת ירושלים בהוצאת ראובן מס, 1948, עם סימון השכונות 'זכרון אחים', 'נחלת אחים', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון פאולס

ג'ון רוברט פאולס (באנגלית: John Robert Fowles, ‏31 במרץ 1926 – 5 בנובמבר 2005) היה סופר בריטי. פאולס נולד בליי-און-סי (אנ'), פרבר של סאות'אנד-און-סי ממזרח ללונדון. לאחר סיום לימודיו בפנימיית בדפורד (אנ') התקבל לאוניברסיטת אדינבורו, שם למד זמן קצר. בין השנים 1945–1947 שירת בצבא. לאחר שחרורו למד פאולס ארבע שנים באוקספורד, שם גילה את אלבר קאמי וז'אן-פול סארטר, שהפכו למושא הערצתו. כשסיים את לימודיו בשנת 1950 וקיבל תואר בצרפתית, החליט לפתח קריירה כסופר. בשנים הבאות לחייו עסק בהוראה, כשבמקביל כתב מספר יצירות שבעיניו היו בוסר. בשנת 1960 כתב פאולס את הטיוטה של ספרו "האספן" בארבעה שבועות בלבד. הוא המשיך בעריכת הספר עד 1962, ורק אז הציגו בפני מוציא לאור. הספר יצא לאור בשנת 1963 והפך לרב-מכר ידוע ומוכר. הביקורות האוהדות וההצלחה המסחרית הגדולה איפשרו לו להקדיש את כל זמנו לכתיבה. בנוסף לכתיבתו הפוריה, עסק פאולס גם בתרגום ספרות צרפתית לאנגלית, פרסם סדרת טבע, ובשנת 1973 הוציא לאור אוסף של פואמות. משנת 1968 התגורר בעיר נמל קטנה בשם ליים רג'יס. התעניינותו בהיסטוריה של העיר הביאה למינויו בשנת 1979 כאוצר המוזיאון המקומי, תפקיד אותו מילא במשך עשור. פאולס נפטר ב-5 בנובמבר 2005, מאי ספיקת לב. האספן, תרגמה: רחל ברק, 1964 מנטיסה, תרגמה: כרמית גיא-שאלתיאל, תל אביב, 1964 משחק האל, תרגם: אהרן אמיר, 1981 אהובת הקצין הצרפתי, תרגמה: אביבה גור, ספרית פועלים, 1978. במהדורה נוספת - תרגם: גרשון גירון, ידיעות ספרים, 2011 העץ, תרגם: עידן לנדו, הוצאת אסיה, 2021 מדיה וקבצים בנושא ג'ון פאולס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון פאולס ג'ון פאולס, ברשת החברתית Goodreads רויטרס, מת ג'ון פאולס, מחבר "אהובת הקצין הצרפתי", באתר הארץ, 8 בנובמבר 2005 ג'ון פאולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון פאולס (1926-2005), דף שער בספרייה הלאומית טפת הכהן-ביק, כאוס ירוק: "הגרסה המודרנית לגיהינום היא היעדר תכלית", באתר "מעלה", מרץ 2021 - על "העץ" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוואן קורדובה

איוואן רמירו קורדובה ספולבדה (בספרדית: Ivan Ramiro Cordoba Sepulveda; נולד ב-11 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדות הבלם והמגן. לזכותו של קורדובה 73 הופעות במדי קולומביה. ב-1994 החל קורדובה את הקריירה שלו בדפורטיבו ריונגרו מהליגה השנייה בקולומביה. שנתיים לאחר מכן עבר לשחק באתלטיקו נסיונל. כבר בעונתו הראשונה הפגין קורדובה יכולת גבוהה, ובמקביל למד לתואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת אנטיוקיה. ב-10 במאי 1997 הוא זומן למשחק ידידות של נבחרתו בניו יורק, וחודש אחד לאחר מכן נכלל בסגל הנבחרת לקראת טורניר קופה אמריקה 1997, בו פתח במשחק מול נבחרת קוסטה ריקה. הוא עבר לשחק בסן לורנסו ב-1998. קורדובה לא שיחק היטב בעקבות מחויבויותיו לנבחרת, אך הצליח להתגבר על המכשולים המקצועיים והתבלט באימונים ובמשחקים בזכות מהירותו הגבוהה. בשלהי 1999 הודיע מאמן אינטר, מרצ'לו ליפי, כי הוא מעוניין שקורדובה יעבור למועדונו בפגרת החורף של ינואר 2000. גם ריאל מדריד הביעה בו התעניינות, אך הוא בחר להצטרף לאינטר תמורת סכום של 16 מיליון אירו. קורדובה שיחק היטב כבר בתחילת דרכו, ואף התמנה לממלא מקומו של חאבייר זאנטי בתפקיד קפטן הקבוצה. קורדובה זכה עם אינטר ב-5 אליפויות רצופות של הסרייה א' (2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010), 3 פעמים בקופה איטליה (2005, 2006, 2010) ו3 פעמים בסופרקאפ האיטלקי (2005, 2006, 2010). בעונת 2009/10 השלים קורדובה זכייה בטרבל היסטורי עם אינטר, כששותף בעיקר כמחליף באותה עונה. במאי 2012 הודיע קורדובה על פרישה ממשחק פעיל. קורדובה החל את דרכו בנבחרת קולומביה בקופה אמריקה 1997. כמו כן, נכלל קורדובה בסגל נבחרתו לטורניר מונדיאל 1998, אולם לא שותף בפועל בשום משחק, ונבחרתו הודחה בסיום שלב הבתים. הוא מונה לקפטן הנבחרת לאחר פרישתו של קרלוס ולדרמה ב-1998. הוא הנהיג את נבחרתו בקופה אמריקה 1999, והבקיע את השער הראשון בניצחון 3 - 0 על נבחרת ארגנטינה בשלב הבתים. קולומביה העפילה לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי נבחרת צ'ילה. קורדובה נחל אכזבה במדי הנבחרת לאחר שלא הצליח להוביל אותה להצלחות בגביע הזהב בשנת 2000, ולהעפלה למונדיאל 2002 ומונדיאל 2006. הישגו הטוב ביותר בנבחרת היה הזכייה בקופה אמריקה 2001, שנערך בקולומביה. בדקה ה-65 במשחק הגמר נבעט הכדור לכיוון השער של ארגנטינה, וקורדובה הצליח לזנק ולהבקיע בנגיחה את השער היחיד במשחק. הוא השתתף בגביע הקונפדרציות 2003, שנערך בצרפת, והוביל את קולומביה למקום הרביעי. במשחק חצי הגמר מול נבחרת קמרון התמוטט לידו הקמרוני מארק ויויאן פו. קורדובה ניסה לבצע בו החייאה, אך פו מת לבסוף בבית החולים. קורדובה הוביל את נבחרתו גם בקופה אמריקה 2007 שנערך בוונצואלה. קולומביה הפסידה לארגנטינה, והודחה בתום שלב הבתים. ביחד עם מאריו ז'פס הוא מתח ביקורת על מאמן הנבחרת והודיע כי אין בכוונתו לשחק בה עד שהוא יתפטר מתפקידו. מדיה וקבצים בנושא איוואן קורדובה בוויקישיתוף איוואן קורדובה, באתר Transfermarkt איוואן קורדובה, באתר Soccerway איוואן קורדובה, באתר WorldFootball.net איוואן קורדובה, באתר National Football Teams איוואן קורדובה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר הרשמי של אינטר David, "Ivan Cordoba announces Inter departure", from Inter Milan Fan Site, retrieved on May 6 2012
פרושים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרושים – אחת מהכתות היהודיות בתקופת בית שני. פרישי מדברא (פרושי המדבר) – מושג המופיע לראשונה בספר הזוהר, ומתאר קבוצת יהודים שנהגו להתבודד במדבריות ארץ ישראל. פרושים (היישוב הישן) – תלמידי הגר"א שעלו לארץ ישראל במאה ה-19 וצאצאיהם שנולדו בה מאז והמשיכו בדרכם. קהל פרושים – קהילה חרדית של צאצאי הפרושים מהיישוב הישן. פרושיים (Fringillidae) – משפחה בסדרת ציפורי השיר. פרושים (Fringillinae) – תת-משפחה של עופות ממשפחת הפרושיים פרושים (שבט) – שבט בסהרה המערבית
בריאת העולם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בריאת העולם – מיתוסים שונים על היווצרות העולם בריאת העולם (יהדות) – תיאור בריאת העולם ביהדות בריאת העולם (אורטוריה) – אורטוריה מאת יוזף היידן
החברה הישראלית לכימיה

החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא אגודה מקצועית, שמטרתה לקדם את חקר הכימיה הטהורה והיישומית, בישראל ובעולם. החברה רשומה בישראל כעמותה. מקור החברה ב"הסתדרות הכימאים בארץ ישראל", שנוסדה בשנת 1933 בתל אביב, במטרה לסייע בקליטת כימאים שברחו מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון. בשנת 1948 שינתה את שמה ל"הסתדרות הכימאים בישראל", וב-1960 ל"חברה הישראלית לכימיה". נכון לשנת 2009, היו לחברה הישראלית כ-800 חברים. החברה מורכבת מעשר חטיבות: כימיה אנליטית, חישובית, חינוכית, אנאורגנית-ביואנאורגנית, תעשייתית, רפואית, אורגנית, ביואורגנית ופיזיקלית-אורגנית, פיזיקלית, מצב-מוצק, ותאורטית. החברה מארגנת כנס מקצועי שנתי, הנחשב לכנס המרכזי של עולם הכימיה בישראל, ובו משתתפים חוקרים מהאקדמיה והתעשייה. כמו כן מפרסמת החברה ביטאון תקופתי, מעניקה פרסי הצטיינות לחוקרים, סטודנטים ועבודות גמר של תלמידי תיכון, ומארגנת "אולימפיאדת כימיה", ה"כימיאדה", לתלמידי תיכון. החברה מקיימת קשרי ידידות עם אגודות מקצועיות לכימיה ברחבי העולם, דוגמת האגודה האמריקנית לכימיה והחברה המלכותית לכימיה. החברה הישראלית לכימיה חברה בארגונים בינלאומיים; כמו באגודה האירופית לכימיה (EuChemS) ובאיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC). החברה שותפה להוצאת כתב העת השבועי Physical Chemistry Chemical Physics, יחד עם 15 אגודות מקצועיות לכימיה מרחבי העולם, בניהולה המרכזי של החברה המלכותית לכימיה. 1933 - 1946: מרדכי בובטלסקי 1946 - 1948: הוגו היימן 1948 - 1955: יהודה הירשברג 1957 - 1959: הרברט ברנשטיין 1959 - 1960: פליקס ברגמן 1960 - 1964: שלום שראל 1964 - 1969: דוד גינצבורג 1969 - 1972: מיכאל קאיס 1972 - 1974: סעדיה עמיאל 1974 - 1977: דוד לביא 1977 - 1980: מיכאל אלבק 1980 - 1984: ראלף האבר 1984 - 1987: חיים לבנון 1988 - 1991: דן מאירשטיין 1991 - 1994: אלפרד הסנר 1994 - 1997: שמעון שצמילר 1997 - 2003: ארנון שני 2003 - 2006: שמאי שפייזר 2006 - 2009: שלמה מרגל 2009 והלאה: אהוד קינן אתר האינטרנט הרשמי של החברה הישראלית לכימיה החברה הישראלית לכימיה, דף שער בספרייה הלאומית
הפועל נתניה (כדוריד)

הפועל נתניה היא קבוצת כדוריד ישראלית המשחקת בליגה הארצית. הקבוצה מארחת באולם הספורט של בי"ס ע"ש נעמי שמר (בן-גוריון לשעבר) בנתניה. בסוף שנות ה-90 קרס ענף הכדוריד בנתניה ולא עלה בידי גורמים אלו ואחרים להחיות בשנית. בשנת 2005, פנה שחקן העבר עו"ד רפאל, אל מספר שחקנים נתנייתים מקבוצת "אליצור נוף ים הרצליה" והציע להם להצטרף למועדון חדש. במקביל החל אחד השחקנים ערן בולוקן לסייע אף הוא בייסוד המועדון, והשניים חברו יחד תוך תיאום מספר פגישות עם מרכז הפועל, איגוד הכדוריד בישראל, עיריית נתניה, שחקנים, אחראי מתקנים, רשם העמותות ועוד. תודות למאמציו של איז'ו ויינר רכז הכדוריד ב"מרכז הפועל" שנרתם למשימה -קבוצה הבוגרים אושרה בחודש נובמבר על ידי כל הגופים ליטול חלק במשחקי הליגה הארצית בכדוריד. שושן קריסי, איש קבע ואחד משחקני העבר, אימן תחילה את הקבוצה. בתוך כך החלו להצטרף שחקנים נוספים ולהביע התעניינות, כך שבאימון הקבוצה הראשון הגיעו לא פחות מ-25 שחקנים. בהמשך גילי טרייסר מונה למאמן והוביל את הקבוצה לצמרת הליגה, כאשר הקבוצה מפתיעה ונאבקת על העלייה ומסיימת במקום השני. בעונה השנייה הצטרפו שחקנים כמו: נאור אזולאי, אופיר דישון וגיא פרידקובסקי, שוער הקבוצה. גם בעונה השנייה סיימה הקבוצה במקום השני לאחר שהעלייה הוכרעה במשחק האחרון. ואמנם בעונת 2007/8 הצליחה הקבוצה בראשותו של גילי טרייסר לכבוש בפער גדול את המקום הראשון ולעלות לליגה הלאומית תוך שהיא מאבדת נקודה אחת בלבד בכל העונה. הקבוצה מסתייעת במימון של מרכז הפועל, עיריית נתניה, עו"ד רפאל, המועצה להסדר ההימורים בספורט וספונסרים פרטיים. בעונת 2008/9 הקימה הקבוצה את בית הספר לכדוריד מחדש, תוך הקמת פרויקט ייחודי ובלעדי בארץ - מיני כדוריד. בנוסף הוקמה גם הפועל נתניה 2 אשר משחקת בליגה ארצית צפון . בעונת 2011/2012, בעקבות ירידת הקבוצה הבכירה לליגה הארצית, נוצרה קבוצה יחידה המייצגת את המועדון בליגה הארצית, אשר מאמנה הוא אורי רפאל ומנהלה - מרדכי בן שאנן. בשנת 2008 הקימו ליונל לוי, עולה חדש מצרפת, ונור פז, סטודנט להוראת חינוך גופני במכון וינגייט, קבוצת נשים שצורפה לליגה הלאומית בכדוריד נשים. נכון ל-2012, בעקבות מיעוט שחקניות, אין קבוצת נשים פעילה בליגה. הפועל נתניה הפועל נתניה 2 הפועל נתניה נשים אתר הפועל נתניה אתר הקבוצה בפייסבוק
טברסקי

משפחת טוורסקי או טברסקי היא משפחה של יהודים אשכנזים שמוצאם מאירופה מהעיירה טוור ברוסיה או מטבריה בארץ ישראל. הרב מנחם נחום מצ'רנוביל, בן המאה ה-18, מייסד שושלת רבנים נודעת שמשפחתו "טברסקי" במקרה הזה פירוש שם המשפחה הזה הוא "תושב/יוצא טבריה", אחת מערי הקודש בארץ ישראל. אך רוב המשפחות בשם "טוורסקי" גזרו את שמם משמה של העיירה טוור ברוסיה. האם התכוונתם ל... נפת טְבֶרְסְקִי (ברוסית: Тверской район) – היא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 7.27 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 77,947 תושבים (2020). אליהו מאיר טברסקי – רב אורתודוקסי ואחד מראשי הישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן של ישיבה יוניברסיטי. אברהם יהושע השיל טברסקי – רב ואדמו"ר. אהרון טברסקי – האדמו"ר השלישי מצ'רנוביל. אברהם טברסקי – רב ופסיכיאטר יהודי–אמריקאי מלחין הניגון הושיעה את עמך. אברהם שמואל טברסקי – רב ואדמו"ר מפאלטישאן. אברהם טברסקי (טוריסק) – מייסד חסידות טריסק רב ואדמו"ר, מכונה המגיד מטריסק וכן המגן אברהם על שם ספרו העוסק בענייני חסידות. אליעזר טברסקי – רב ואדמו"ר בפאלטישאן. בתיה רוחמה טברסקי – נכדת רבי אהרון טברסקי מטשרנוביל (בת רבי זושא טברסקי) ואשת האדמו"ר מבעלזא רבי ישכר דב רוקח (הראשון). דוד טברסקי (סקווירא) – האדמו"ר השני מסקווירא. דוד טברסקי (ניו סקוור) – האדמו"ר הנוכחי מסקווירא. דוד טברסקי (ירושלים) – האדמו"ר מרחמסטריווקא בירושלים. דוד טברסקי (עיתונאי) – עיתונאי יהודי-אמריקאי, פעיל ציוני. היה עורך העיתונים ניו יורק סאן והפארווערטס. דוד משה טברסקי – האדמו"ר מרחמסטריווקה בבורו פארק ז'ניה טברסקי – חברת הכנסת מטעם מפא"י והעובדת הסוציאלית הראשונה בארץ. יוחנן טברסקי (1900–1967) - פרופסור בהיסטוריה ישראלית, עיתונאי וסופר, מעורכי הוצאת "דביר". יוחנן טברסקי (1895 –1819) – מייסד חסידות רחמסטריווקה. ישראל מרדכי טברסקי (ה'תרפ"ט 1929 - ה'תשס"ד 2004) – האדמו"ר מרחמסטריווקא בירושלים. יצחק טברסקי (סקווירא) – מייסד חסידות סקווירא. יצחק מנחם נחום טברסקי – אדמו"ר בדור השלישי בשושלת שפיקוב ורבה של רווה-רוסקה. חיים יצחק טברסקי – האדמו"ר מלויעב - קייב. חי יצחק טברסקי – האדמו"ר מרחמסטריווקה בארצות הברית. חיים משה יהושע שניאורסון-טברסקי – אדמו"ר מטומשפול וקוידינוב ניו יורק דרך אמו. ממייסדי המרכז הארצי לטהרת המשפחה בארצות הברית פעל רבות בשיתוף עם מחנה ישראל (חב"ד) למען טהרת המשפחה והקים מאות מקוואות ברחבי ארצות הברית, שאר בשרו של הרבי מלובביץ' רבי מנחם מנדל שניאורסון. יעקב ישראל טברסקי – אדמו"ר ומגיד מישרים, בנו השלישי של רבי מרדכי מצ'רנוביל. יעקב יוסף טברסקי – רב ואדמו"ר. יוֹסֵף מֵאִיר טְבֶרְסְקִי – רב ואדמו"ר. יצחק אשר טברסקי (1930 – 1997) – היסטוריון יהודי–אמריקאי, חוקר הרמב"ם, כיהן כראש הקתדרה לספרות עברית ופילוסופיה יהודית באוניברסיטת הרוורד שבמסצ'וסטס וכאדמו"ר מטולנה. מנחם נחום טברסקי – שמם של כמה מאדמו"רי צ'רנוביל. מרדכי טוורסקי – המגיד מצ'רנוביל (1770-1837). מרדכי טברסקי מלויעב – אדמו"ר בלויעב ובשדה לבן. משה טברסקי – אדמו"ר חסידי מייסד חסידות קוריסטשוב. בן ציון חיים שלמה משולם זושא טברסקי – רב ואדמו"ר. בן ציון יהודה לייב טברסקי – רב ואדמו"ר מחסידות הורניסטייפול. נחום טברסקי – פעיל ציוני ומו"ל. עמוס טברסקי – אחד מחלוצי המחקר בתחום ההטיות הקוגניטיביות, בנה של ז'ניה טברסקי. שלום מאיר טברסקי – רב ואדמו"ר בארצות הברית. טברסקי (הוצאת ספרים). על פי מאגרי מידע מוזיאון העם היהודי נין ובן אחר בן לאדמו"ר האמצעי
תנין הביצות

תנין הביצות (שם מדעי: Crocodylus palustris; קרוי גם תנין הודי, תנין פרסי ותנין מגר; באנגלית: Mugger Crocodile) הוא מין של תנין המצוי ברחבי תת-היבשת ההודית ובמדינות המקיפות אותה. פירוש השם "מגר" הוא עיוות של מילה בשפת האורדו שפירושה "מפלצת מים". תנין הביצות מצוי בהודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל, סרי לנקה, הקצה הדרומי של איראן וכנראה גם בהודו-סין. זהו מין התנין היחיד המצוי באיראן ובפקיסטן. תנין הביצות הוא הנפוץ ביותר בהודו מבין 3 מיני התנינאים המצויים שם ומספרם רב בהרבה מזה של תנין הים. אורכן הממוצע של הנקבות הוא 2.45 מטר ושל הזכרים הוא 3 מטר. זכרים בוגרים עשויים להגיע לגדלים של 4 מטר ובמקרים נדירים אף ל-5.5 מטר, ולמשקל של 450 ק"ג ומעלה. הפרט הארוך ביותר המתועד מצוי במוזיאון הבריטי ואורכו הגיע ל-4 מטרים (13 רגל). תנין זה הוא בעיקרו תנין של מים מתוקים ומצוי באגמים, נהרות וביצות. הם מעדיפים גופי מים רדודים ובעלי זרימה איטית מאשר אזורים עמוקים ובעלי זרימת מים מהירה. תנין הביצות חי גם במאגרי מים מעשה ידי אדם ובתעלות מים. הוא מותאם לחיים על היבשה, כמו בן דודו התנין הקובני, יותר מרוב סוגי התניניים, אבל דומה מבחינה אקולוגית לתנין היאור. הוא מסוגל להיות נייד על האדמה ולנדוד מרחקים ארוכים על האדמה בחיפוש אחר מקום מחיה מתאים. הוא יכול לרדוף אחרי טרפו למרחקים קצרים על האדמה. ידוע גם כי תנין הביצות חופר מחילות כמקומות מסתור בזמן העונה היבשה. בהיותו זוחל טורף גדול, תנין הביצות ניזון מדגים, זוחלים אחרים וכן יונקים קטנים כמו קופים. כל חיה המתקרבת למים לשתות עשויה להיות טרף ומסתכנת במשיכתה לתוך המים עד לטביעתה וטריפתה. זכרים גדולים עשויים לטרוף יונקים גדולים כמו אייל סמבר ואף תאו המים ההודי. התנין לא מאוים מטורפים בטבע. לעיתים הוא מתחרה עם הגוויאל ההודי על דגים עקב חיותם באותם אזורים, והוא מתרחק כאשר תניני ים מתקרבים אל מזון שצד. תנינים קטנים יותקפו על ידי טורפים אחרים כמו אריה אסייתי, נמר הודי, דהולים, פיתון הודי ובכמה אזורים גם פיתון מרושת ובורמזי. הטיגריס הבנגלי הוא בין החיות הבודדות שיעזו לחטוף טרף לתנינים במים ובמקרים נדירים אף לטרוף תנינים בוגרים. אך במקרים רבים התנינים מתקבצים בקבוצות גדולות, מה שמציל אותם מטריפה. תנינים בודדים יותקפו גם בידי לוטרות מלאיות המנסות להרחיק אותם משטחם. מין זה עשוי להיות מסוכן לאדם. בשנות ה-90 של המאה ה-20 בוצעו תקיפות רבות שיוחסו לתנין זה, בשל חוסר זהירות מצד האנשים, אך מרבית ההרוגים טבעו במים מבלי להיאכל. רוב המתקפות קרו בגוג'ראט שבהודו. לאחר מכן מספר המתקפות ירד בהרבה אף שהתנין עדיין ניזון מחיות בית השותות בקרבתו. משבר המים באיראן בעשור השלישי של המאה ה-21 הוביל לצמצום בית הגידול של התנין, ולהיעלמות של הטרף הטבעי (כמו צפרדעים), ולכן התרבו מקרי התקיפה של תנינים על בני אדם, בעיקר על ילדים. אף על פי שהוא מסוכן לאדם, נחשב תנין הביצות לפחות קטלני מתנין היאור ומתנין הים, הגדולים ממנו בהרבה. תנין ביצות באורך מלא תנין ביצות פוער את פיו תנין ביצות מפהק תנין ביצות מסתובב תנין צעיר מדיה וקבצים בנושא תנין הביצות בוויקישיתוף תנין הביצות, באתר ITIS (באנגלית) תנין הביצות, באתר NCBI (באנגלית) תנין הביצות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תנין הביצות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תנין הביצות, באתר GBIF (באנגלית) תנין הביצות תנין הביצות באתר הרשימה האדומה של IUCN Crocodiles turn on humans amid Iran water crisis
הקתדרלה החדשה של סלמנקה

הקתדרלה החדשה של סלמנקה (בספרדית: Catedral Nueva, ובשמה הרשמי: Catedral de la Asunción de la Virgen) היא קתדרלה רומית קתולית בסלמנקה, ספרד. היא נמצאת ליד הקתדרלה הישנה של סלמנקה ומהווה אחת משתי הקתדרלות של העיר. היא נבנתה מהמאה ה-16 עד המאה ה-18 בשני סגנונות: אדריכלות גותית ואדריכלות הבארוק. הבנייה החלה ב-1513 והקתדרלה נחנכה ב-1733. את הבנייה יזם פרננדו השני, מלך אראגון. ב-1887 הוכרזה הקתדרלה כמונומנט לאומי בצו מלכותי. בשנת 1988 הוכרזה העיר העתיקה של סלמנקה כאתר מורשת עולמית. האתר כולל בין היתר את אוניברסיטת סלמנקה, את הקתדרלה החדשה של סלמנקה ואת הקתדרלה הישנה של סלמנקה. הבנייה החלה בתקופה בה הסגנון הגותי החל להיות פחות פופולרי והחל להשתנות לסגנון הרנסאנס, דבר שהוליד את סגנון הפלטרסק (Plateresque) בספרד. ברם, הקתדרלה החדשה שמרה על רוב אופייה הגותי בגלל שהרשויות רצו שתשתלב עם הקתדרלה הישנה. לכן, הקתדרלה החדשה נבנתה בסגנון גותי מאוחר גם במאות ה-17 וה-18. ברם, במאה ה-18, נוספו שני אלמנטים ששברו את האחידות הגותית של המבנה: כיפות בארוקיות מסוג קופולה על מגדל הפעמונים (גובהה 92 מטר) ומקום המצלב. הקתדרלה החדשה נבנתה ללא הרס הקתדרלה הישנה כפי שבדרך כלל קורה, אלא שקיר של הקתדרלה החדשה נשען על הקיר הצפוני של הישנה. מסיבה זו, היה צורך לחזק את הקתדרלה הישנה, ומגדל הפעמונים נבנה על הקתדרלה הישנה. שניים מהאדריכלים הראשיים של הקתדרלה היו חואן חיל דה אונטניון (Hontañón) ובנו רודריגו (אנ'). הכניסה הראשית מורכבת מ-3 קשתות, כל אחת מובילה לאחת משלוש הספינות של הספינה הראשית. כל השלושה מעוטרים בגילופי אבן עשירים. בין הקישוטים והפסלים על החזית נמצא פסל של אסטרונאוט מרחף בחלל; הוא נוסף בעבודות שחזור מ-1992 כסמל למאה ה-20. כמו כן, נוסף פסל המתאר אריה מחזיק בגביע גלידה. תגליף פלטרסק מודרני של אסטרונאוט ליד אחד משערי הקתדרלה תגליף של אריה אוחז בגביע גלידה סדקים וחלונות שבורים עדיין נראים כזכר להרס שגרמה רעידת האדמה בליסבון, שהתחוללה ב-1 בנובמבר 1755. אחרי רעידת האדמה היה צורך לתקן את הכיפה ואת בסיס המגדל, שתוגבר בתמיכות בצורת בסיס של פירמידה, דבר שהרס את הפרופיל של בסיס המגדל (שהיה תאום לזה של קתדרלת סגוביה). האסון מונצח בטקס ה"מריקלו" (Mariquelo) (ספ') המסורתי, המתרחש מדי שנה ב-31 באוקטובר, ובו אנשים מטפסים על הכיפה ומנגנים בחליל ותופים לאות תודה לאל על הצלת הקתדרלה. בסביבות 1950 הוחלט לכוון את עוגב הקתדרלה. מועצת הקתדרלה הזמינה מומחה מבלגיה שבדק את העוגב וגילה שגם אחרי מאה שנים ללא טיפול נשאר העוגב מכוון להפליא. תוצאה זו יוחסה לאקלים היבש של האזור. מדיה וקבצים בנושא הקתדרלה החדשה של סלמנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקתדרלה החדשה של סלמנקה הקתדרלה החדשה של סלמנקה, בספרדית Garcia Vincente, Jose (2002). "Catedral Nueva". אורכב מ-המקור ב-2008-08-21. נבדק ב-2009-11-13. Rui Silva (2006-11-16). "O Astronauta da Catedral de Salamanca" (בפורטוגזית). נבדק ב-2008-07-17. מאמר באתר סנופס (באנגלית)
דוד פסיג

דוד פַּסיג (בן הרוש) (נולד ב-7 ביולי 1957) הוא חוקר עתידים המתמחה בחיזוי מגמות טכנולוגיות, חברתיות וחינוכיות. פסיג הוא פרופסור מן המניין, ראש המגמה לתואר שני לטכנולוגיות תקשורת המידע בחינוך וראש המעבדה למציאות מדומה באוניברסיטת בר-אילן. נולד כדוד בן הרוש בעיר מקנס שבמרוקו . בגיל רך עבר עם משפחתו לצרפת, ובגיל 11 עלה לישראל. למד בישיבה תיכונית בני עקיבא בנתניה, ולאחר מכן בישיבת ההסדר הר עציון באלון שבות. בוגר אוניברסיטת מינסוטה שבארצות הברית בשנת 1993 שם סיים את לימודי הדוקטורט שלו בחקר העתיד. פסיג מכהן בסגל הפקולטה לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן מאז 1993. משמש בה פרופסור מן המניין, ראש המגמה לתואר שני לטכנולוגיות תקשורת המידע בחינוך וראש המעבדה למציאות מדומה. במסגרת זו הוא טוען כי טכנולוגיות תלת-ממד מסוגלות להעצים מיומנויות קוגניטיביות, גם אצל אנשים שכישורים אלו נמוכים אצלם, כגון בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית. פסיג מפתח שיטות מחקר לחקר העתיד ופיתח סולם של מיומנויות קוגניטיביות עתידיות שלדבריו תדרשנה בעתיד מכל אדם כדי שיוכל לשרוד בסביבות חברתיות ועסקיות מורכבות. בין השנים 2002–2006 שימש יועץ נציב הדורות הבאים בכנסת. שימש יו"ר ועדת המקצוע למדעי המידע במשרד החינוך. פסיג משמש יועץ לארגונים ומרצה בנושאי עיתוד תהליכי קבלת החלטות בעניינים חברתיים, תעשייתיים וטכנולוגיים. חבר במועצה הלאומית למחקר ופיתוח. ייעץ גם לבנק הפועלים, חיל האוויר משרד החינוך ועוד. הוא מייסד-שותף של חברת Thinkz.ai המפתחת פלטפורמה ואפליקציות ל-Social IoT. צופן העתיד: מבחן העתיד של ישראל, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2008 2048, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2010 2050: IKI BIN ELLI, kotonkitap, 2011 (בטורקית) פור קוגניטו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2013 המפלה החמישית, ידיעות ספרים, 2021 האני העתידי - חוויית התודעה בעתיד והשפעתה על המדע והטכנולוגיה של המאה ה-21, ידיעות ספרים, 2024. פסיג הוא גרוש ואב לארבעה. מתגורר בתל אביב ומנהל אורח חיים דתי. האתר של פסיג האתר של ספריו ערוץ היטיוב של פסיג ד"ר דוד פסיג: ה-low tech יהפוך להייטק, באתר הידען שאלת מחקר, אנציקלופדיית ynet יעקב בן שאול, צופן העתיד, באתר אימגו, 31 באוגוסט 2008 אלי אשד, העתיד הרחוק כבר כאן: על "צופן העתיד", באתר "רשימות" שלומית קימרון, העתיד לפי דוד פסיג: סין תתרסק, ישראל תהפוך תוך עשור למעצמה כלכלית ופוליטית, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2010 רנן נצר, ‏פרופ' פסיג: "מלחמה עולמית ב-2020 ואחריה מיתון ארוך", באתר גלובס, 24 ביוני 2012 שני פרידן-גפן, ‏"המהפכה הבאה של המין האנושי כבר כאן, וזו לא קטסטרופה", באתר גלובס, 13 באוקטובר 2017 יאיר קראוס, ‏ההיסטוריה של המחר: פרופ' דוד פסיג משרטט את עתיד הציונות הדתית, בעיתון מקור ראשון, 24 במאי 2018 עמרי זרחוביץ', ‏העתידן דוד פסיג: האליטות בישראל לא מאמינות בחקר העתיד, באתר גלובס, 28 במאי 2018 דויד פרץ, אז מה יהיה לנו? החזון האופטימי של "העתידן הלאומי" פרופ' דוד פסיג, באתר ישראל היום, 14 בספטמבר 2023 אריאל ויטמן, ‏העתידן פרופ' דוד פסיג בטוח: זה מה שיביא למפולת של חמאס, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2023 דוד פסיג (1957-), דף שער בספרייה הלאומית מתוך עמוד הפייסבוק של דוד פסיג שאלת מחקר, אנציקלופדיית ynet דוד פסיג, 2048, ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2010, גב הספר אמיר בן-דוד, פרופ׳ דוד פסיג: "התסריט הגרוע ביותר מדבר על 300 מיליון בני אדם שימותו", באתר זמן ישראל, 10 במרץ 2020
צלחת אירוסין

בקרב חלק מקהילות היהודים, צלחת אירוסין היא צלחת שיוחדה לטקס 'שבירת הצלחת' באירוע האירוסין. צלחות אירוסין יכולות להיות חלקות או מעוטרות. נהוג לשבור צלחת סדוקה או פגומה במעט כדי שלא לעבור על איסור בל תשחית. באירוסין שבהם חותמים על שטר תנאים נהוג לשבור את הצלחת לאחר קריאת השטר וחתימתו. טקס שבירת הצלחת הוא מנהג ואיננו הלכה. יש הנוהגים שאם החתן ואם הכלה אוחזות יחדיו בצלחת האירוסין ומשליכות אותה לרצפה. יש רווקים ורווקות הנוטלים שברים, מתוך אמונה כי שבר מצלחת האירוסין היא סגולה למציאת זיווג. למנהג שבירת הצלחת מספר טעמים: זכר לחורבן בית המקדש. כדי להבהיל את הציבור, שהשמחה לא תהיה שלמה. אות לגמר ההסכם בין הצדדים כשם הכלי לא יהיה שוב שלם כך הזיווג לא יפרד לעולם. נהוג לשבור צלחת העשויה חרס ולא צלחת העשויה מזכוכית משום ששברי חרס אינם ניתנים לחיבור, לומר כי לא ניתן לבטל את האירוסין. פרי מגדים אורח חיים סימן תקס אות ד' שדי חמד, (אספת דינים, מערכת ז, אות יב) ילקוט מנהגים עמ' 37 לקוטי מהרי"ח ח"ג דף קנט בשם שערי רחמים על מנהגי הגר"א