laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיל יונג

אמיל יונג (בצרפתית: Émile Junge;‏ 2 באפריל 1941 – 27 בינואר 2020) היה שף צרפתי. אביו היה טבח והיה הבעלים של בית מלון עם מסעדה בדרום אלזס, והוא נפטר כשאמיל היה בן 17. אמיל יונג התלמד במלון "מזון רוז'", אחר-כך במסעדת "לה מר גי" ליון, לה היו אז שני כוכבים במדריך מישלן האדום. מדי חורף נסע לפריז ועבד ללא תשלום במסעדות מובילות על-מנת לקבל השראה. ב-1965 הכיר את אשתו מוניק, שסיימה ללמוד בבית-ספר למלונאות בשטרסבורג ועבדה כמארחת במסעדה. ב-1966, תשעה חודשים אחרי שקיבל מאימו את הפיקוד על המסעדה המשפחתית, זכו יונג בכוכב הראשון שלהם במישלן, באותה עת היה צעיר השפים בעלי הכוכב בצרפת. ב-1971 רכשו מסעדה בשטרסבורג בשם "או קרוקודיל" (Au Crocodile), אמיל היה השף ומוניק המארחת, וב-1972 החזיר לעצמו את הכוכב. ב-1975 זכו בשני כוכבים וב-1989 זכו בשלושה כוכבים במהלך השנים הוריד המישלן את מסעדתם לשני כוכבים. ב-2009 פרש יונג והותיר את המטבח לשף פיליפ בוהרר, עקב כך המישלן הוריד את מסעדת "או קרוקודיל" לכוכב אחד. יונג בישל מטבח אלזסי כפרי מסורתי מעודן. נפטר ב-27 בינואר 2020. Émile Jung, Au menu de ma vie, La Nuée Bleue, 2001 (ISBN 978-2-7165-0551-2) Émile Jung, À la table du Crocodile, La Nuée Bleue, 2001 (ISBN 978-2-7165-0563-5) אביטל ענבר, אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס, הוצאת המחבר, 2011, עמ' 33, 42, 78, 88-84. רות סירקיס, "כוכבים בשטרסבורג", יין גורמה & אלכוהול, גיליון 110, יולי 2007, עמ' 52–54. Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010. pp. 1-3, 5, 22. מדיה וקבצים בנושא אמיל יונג בוויקישיתוף מסעדת או קרוקודיל באתר dininginfrance אתר מסעדת או קרוקודיל Emile Jung, l'emblématique chef du Crocodile à Strasbourg, est mort, France Bleu, ‏27 בינואר 2020 (בצרפתית)
למידת חיזוק

למידת חיזוק (נקרא גם: למידה באמצעות חיזוקים; באנגלית: Reinforcement learning או בקיצור: RL) הוא תחום במדעי המחשב של למידת מכונה הנוגע לאופן שבו סוכנים פועלים בסביבה דינמית באופן שימקסם את הרווח המצטבר כתוצאה מהפעולות הללו. למידת חיזוק נחשבת לאחת משלוש הפרדיגמות של למידת מכונה, לצד למידה מונחית (Supervised learning) ולמידה בלתי מונחית (Unsupervised learning). למידה בצורה זו שונה מן הלמידה המונחית בכך שלא נחוצים עבורה זוגות מתויגים של קלט-פלט., וכן שפעולות שאינן אופטימליות לא מתוקנות באופן מפורש. במקום זאת, ההתמקדות היא במציאת איזון בין חקירה (של שטח לא נודע) לבין ניצול (של הידע הנוכחי). הסביבה מאופיינת בדרך כלל כתהליך החלטה מרקובי (MDP). רבים מהאלגוריתמים הלומדים באמצעות חיזוקים משתמשים באלמנטים של תכנון דינמי. השוני העיקרי שבין תכנון דינמי קלאסי לבין למידת חיזוק הוא שבלמידת חיזוק אין ידע מוקדם והנחות לגבי המודל המדויק של ה-MDP ולכן שימוש בשיטה זו מתאים במיוחד כאשר המודלים הם גדולים ומורכבים ושיטות חישוב אנליטיות אינן אפשריות. מודל הלמידה באמצעות חיזוקים מבוסס על למידה מתוך ניסוי וטעיה שמתבצעת בסדרת אינטראקציות בין סוכן לומד (רכיב תוכנה או רובוט) לבין סביבתו המיוצגת כמידע חושי (סנסורי) הזמין לסוכן הלומד. בכל אינטראקציה כזאת, מקבל הסוכן מידע מסביבתו לגבי המצב הנתון ובוחר לבצע פעולה ממרחב הפעולות הזמין לו בהתאם למדיניות הפעולה הנוכחית. בתגובה מתקבל אות תגמול שהוא ערך מספרי המבטא את חיוניות הפעולה בהתאם למצב ועל פיו מעדכן הסוכן את מדיניותו עבור האינטראקציות הבאות. מטרתו של הסוכן הלומד היא לגבש מדיניות פעולה הממפה בין מרחב המצבים האפשריים למרחב הפעולות כך שהתגמול הכולל (המבוטא כסכום משוקלל של אותות התגמול שהתקבלו החל מתחילת הניסוי) עבור ביצוע פעולות על סמך מדיניות זו יהיה גבוה ככל שניתן. לרוב ניתן לתאר את בעיית הלמידה כתהליך החלטה מרקובי (Markov Decision Process), במקרה זה ניתן להפעיל בהתאם אלגוריתמים כגון: Q-learning TD-learning Sarsa Value Iteration Policy Iteration R-Max שיטת מונטה קרלו כמו כן קיימות גרסאות של אלגוריתמים אלה עבור מקרים בהם התהליך המרקובי ניתן לצפייה חלקית בלבד (POMDP). למידת חיזוק מרובת סוכנים מדיה וקבצים בנושא למידת חיזוק בוויקישיתוף למידת חיזוקים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטואן וסטרמן

אנטואן וסטרמן (בצרפתית: Antoine Westermann) (נולד ב-4 באפריל 1946) הוא שף צרפתי. אביו היה בעל חברה לצבעות. וסטרמן שאף להיות טבח כבר מגיל שמונה. בתחילה עבד במזנון תחנת הרכבת של שטרסבורג, בשירותו הצבאי בישל למושל שטרסבורג, אחר-כך עבד בכמה מלונות ולבסוף במסעדה פריזאית בת כוכב במדריך מישלן. וסטרמן ניסה להתקבל לעבודה אצל גדולי השפים של צרפת, אבל נענה בשלילה. ב-1970 מצא וסטרמן בשטרסבורג את הבית שהפך למסעדתו, שמה הוא "בוריהיזל" (Buerehiesel). בתחילה הגיש מטבח צרפתי עממי. מדי חצי שנה נסע וסעד על שולחנם של גדולי השפים בצרפת, על מנת לקבל השראה וללמוד לבשל טוב יותר. ב-1975 זכה בכוכב הראשון במישלן, ב-1985 בכוכב השני, ב-1994 זכה בשלושה כוכבים במישלן. היה אחד משמונת טבחי המילניום בהם בחר מדרך הגו מיו בשנת 2000. ב-2006 עזב וסטרמן את מסעדתו, הפקידה בידי בנו הצעיר אריק ועבר לפריז, שם נהפך לשף מסעדת "דרואן" (Drouant) ברובע השני, שהיא מקום בו מתכנס חבר השופטים של פרס גונקור לישיבות לקראת החלטה על זוכי הפרס. בעקבות עזיבתו, הוריד המישלן את מסעדת "בוריהיזל" לכוכב אחד. כיהן כנשיא איגוד השפים של המטבח העילי הצרפתי. אביטל ענבר, אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס, הוצאת המחבר, 2011, עמ' 33, 38, 40, 42, 83-78, 84, 86. מדיה וקבצים בנושא אנטואן וסטרמן בוויקישיתוף אתר מסעדת בוריהיזל אתר מסעדת דרואן סרטוני בישול עם וסטרמן ריאיון עם אנטואן וסטרמן, 14 ביולי 2008
אורגיה

אורגיה ("שכברב" בעברית; מיוונית: Őργια) היא פעילות מינית קבוצתית. לרוב המונח משמש לתיאור יחסי מין שמשתתפים בהם יותר משני משתתפים, אך יש המגדירים יחסי מין בהם שלושה משתתפים כשלישייה ואורגיה אך ורק כיחסי מין בהם יש ארבעה משתתפים ומעלה. ישנן קבוצות ומפגשים מיניים אליהם מגיעים גברים ונשים במיוחד למטרת אורגיה או לחילופי זוגות. בשפה היוונית 'אורגיה' משמעותה טקס. גלגול המילה החל באורגיות (טקסים) שנעשו לכבוד האל דיוניסוס. בפולחנו של אל זה קוימו יחסי מין קבוצתיים, ובמשך הזמן תוכן הטקס קיבל את שם הטקס עצמו. המונח משמש כיום ללא כל התייחסות לטקס פולחני-דתי כלשהו. במספר תרבויות קדומות היו האורגיות חלק מהפולחן הדתי. עם זאת, יחסן של מרבית החברות הדתיות לתופעה שלילי והן מגנות זאת בתוקף. בהלכה היהודית לא מוזכרת האורגיה בין איסורי הביאה, והקובע הוא אם מדובר ביחסים אסורים מחמת עצמם או לא. עם זאת נאמר בתלמוד כי אין לאדם לשכב עם שתי נשותיו בו זמנית, אך איסור זה אינו מאיסורי עריות אלא מהלכות צניעות כיוון שאסור לאדם לשמש עם אשתו בפני כל חי. בתנ"ך מוזכר נושא האורגיה כביטוי שלילי להפקרות מינית: "המתקדשים והמטהרים אל הגנות אחר אחת בתווך". "ואיש ואביו ילכו אל הנערה למען חלל את שם קדשי". מסתבר שהתנ"ך בא להוקיע את תרבות הזימה, שחלקה נעשה כחלק מטקסים של עבודה זרה אשר כללו אורגיות. צחי כהן וקרינה שטוטלנד, קבלו אותו: מועדון חילופי הזוגות הציוני הראשון, באתר ynet, 23 באפריל 2006
אדם בולדווין

אדם בולדווין (באנגלית: Adam Baldwin; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא שחקן אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "מטאל ג'אקט", "סרניטי", "היום השלישי" ובסדרות "צ'אק" ו"תיקים באפלה". ערך את הופעותיו הראשונות בקולנוע ב-1980 בתור תלמיד תיכון לצידו של מאט דילון, בקומדיה "שומר הראש הראשון שלי" ובדרמה "אנשים פשוטים". בולדווין התפרסם לראשונה בסרט המלחמה "מטאל ג'אקט" כסמל אנימל מאדר, המאגיסט האכזרי של יחידת המארינס המוצבת בעיר הואה. הוא שיחק ב-1990 בסרט הפעולה "הטורף 2", בתור גארבר מיחידת מחלק הסמים המיוחדת של הסוכן פיטר קייס (גארי ביוסי). לאחר תפקידי האקשן המפורסמים בהם התפרסם, שיחק בולדווין בעיקר בתפקידי משנה - בסרטים "היום השלישי" בתור מייג'ור מיטצ'ל קצין חיל האוויר האמריקאי המפקד על אזור 51; ב"וויט הארפ" בתור הפושע טום מק'לאורי; וב"מעשה בשמיכת טלאים" בתור אביה של פין (וינונה ריידר). בשנת 2000 הופיע בולדווין בדרמת המלחמה התקופתית "הפטריוט", בתפקיד קפטן ג'יימס ווילקינס, קצין בצבא הקולוניאלי בתקופת מלחמת העצמאות האמריקאית. ב-2005 גילם את שכיר החרב ג'יין קוב בסרט "סרניטי", שהיווה המשך לסדרה "פיירפליי" בה כיכב מספר שנים לפני כן. בולדווין שיחק בסדרה "תיקים באפלה" בתור נוול רוהאר סופר חייל ששירת בחיל הנחתים ביחד עם הסוכן ג'ון דוגט (רוברט פטריק). ב-2002 שיחק בעונה היחידה של הסדרה "פיירפליי" בתור ג'יין קוב נשק ספינת החלל "סרניטי". ב-2004 גילם את הנבל מרקוס המילטון בעונה האחרונה של הסדרה "אנג'ל". כן שיחק בין 2006 ל-2008 בסדרה "שחר האתמול" בתפקיד הבלש צ'אד שלטון. מ-2007 עד 2012 השתתף בולדווין בסדרת הפעולה "צ'אק" וגילם את סוכן ה-NSA ג'ון קייסי. החל משנת 2014 משחק בולדווין בסדרה "הספינה האחרונה" בתפקיד קצין מבצעים של המשחתת האמריקאית "נייתן ג'יימס". בולדווין נולד בכפר וויטקה שבשיקגו ובוגר התיכון המקומי "ניו טרייר". הוא נשוי ואב לשלושה ילדים. שומר הראש שלי (1980) אנשים פשוטים (1980) מונית די.סי (1983) פזיז (1984) מטאל ג'אקט (1987) המרד של האדלי (1987) מלחמת השוקולד (1988) לילה של פורענות (1989) קרוב המשפחה הבא (1989) הטורף 2 (1990) רצח במקומות גבוהים (1991) - סרט טלוויזיה להיכן שהיום יוביל אותך (1992) על כנפי החלום (1992) ואייט ארפ (1994) מעשה בשמיכת טלאים (1995) היום השלישי (1996) סטארקווסט 2 (1997) Gargantua ‏(1998) - סרט טלוויזיה של FOX הפטריוט (2000) חבטה כפולה (2001) ליידי ג'יין: רוצחת (2003) Control Factor‏ (2003) - סרט טלוויזיה יצרני המפלצות (2003) - סרט טלוויזיה עיינים רעות (2004) סרניטי (2005) הצמא (2006) Sands of Oblivion ‏(2007)‏ - סרט טלוויזיה גוספל היל (2008) דרילביט טיילור (2008) דג קטן, בריכה מוזרה (2009) בראונקואט: גאולה (2010) The Assignment‏ (2010) תובנה (2011) מלחמת העולמות: גולית (2012, דיבוב) הנער (2019) אנדרדוג אמריקאי‏ (2021) תיקים באפלה פיירפליי אנג'ל עבודה מבפנים (2005) שחר האתמול (2007-2006) צ'אק מכדור הארץ לירח (1998) הלם סטטי (2001-2000) - דיבוב הספינה האחרונה (2014) מדיה וקבצים בנושא אדם בולדווין בוויקישיתוף אדם בולדווין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדם בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם בולדווין, באתר AllMovie (באנגלית) אדם בולדווין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדם בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדם בולדווין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
שערי הגיהנום

המונח "שערי הגיהנום" מפנה לכאן. לערך העוסק בבור אש בטורקמניסטן, ראו שער הגיהנום. שערי הגיהנום (בצרפתית: La Porte de l'Enfer) היא יצירה פיסולית מונומנטלית של הפסל הצרפתי אוגוסט רודן. יציקת הגבס המקורית של הפסל מוצגת במוזיאון ד'אורסה שבפריז. עותקים של הפסל מוצגים במספר מקומות: במוזיאון רודן שבפריז; במוזיאון רודן שבפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית; וכן בהמוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו, יפן. גובה היצירה כ-7 מטרים, ובה 180 דמויות. היצירה הוזמנה על ידי המשרד לאומנויות יפות של צרפת בשנת 1880, והייתה אמורה להסתיים בשנת 1885, אולם רודן מעולם לא סיים את היצירה, ועבד עליה במשך 37 שנים, עד מותו בשנת 1917. היצירה הייתה צריכה לעמוד בכניסה למוזיאון לאומנות ותוכנה נותר לשיקול דעתו של רודן. הוא בחר להאדיר את יצירתו של דנטה אליגיירי שאותו העריך - "הקומדיה האלוהית" או "התופת" - ועל כן נושא הפסל שנודע מאוחר יותר בשם "האדם החושב", נקרא במקור "המשורר". המוזיאון מעולם לא נבנה, ורודן עבד על יצירתו ב"הוטל בירון" - כיום - "מוזיאון רודן" בפריז, עד מותו. השראה ליצירת "שערי הגיהנום" הייתה יצירתו של הפסל לורנצו גיברטי - "שערי גן העדן" מן המאה ה-15, המייצגים בשערי ברונזה דמויות מן התנ"ך. חלק מהפרטים להלן פוסלו על ידי רודן כפסלים עצמאיים בגודל מלא, ובהמשך שולבו בגרסה מוקטנת בתוך היצירה: האדם החושב (Le Penseur) חלק זה מצוי מעל הדלתות כונה במקור "המשורר" שכן הוא ייצג את דנטה המביט על שאר הדמויות בשאול. הנשיקה (Le Baiser) חלק זה של הפסל, המייצג את פאולו ואת פרנצ'סקה דה רימיני היה שייך לשער החל מהגרסה המקורית. רודן רצה להראות הן את תחילתה של האהבה, והן את תוצאותיה העגומות, אולם בשל הניגוד החד בין הדמויות הללו לשאר הדמויות בשערי הגיהנום, רודן הוציא אותם מן השער. אוגולינו וילדיו (Ugolin et ses enfants) חלק זה של הפסל מתאר את יוגולינו דלה ג'רארדסקה, אשר אכל את גופות ילדיו לאחר שגוועו ברעב. הפסל ניצוק כפסל נפרד בשנת 1882. שלושת הצללים (Les trois Ombres) במקור שלושה פסלים אלה היו בגובה 98 ס"מ. מאוחר יותר, בשנת 1899 נוצקה קבוצה נוספת, בגובה 2 מטרים (הניצבת כיום בגן מוזיאון רודן בפריז). אהבה נמלטת (Fugit Amor ) על הדלת הימנית. דמויות נוספות המתארות את פאולו ופרנצ'סקה דה רימיני. פאולו ופרנצ'סקה על הדלת השמאלית של השערים. פאולו מנסה לתפוס את פרנצ'סקה הנמלטת ממנו. מדיטציה דמות זו גדולה מיתר דמויות דפנות הדלת. הדמות ניצוקה בשנת 1896. הקורטיזנה הזקנה חלק זה ניצוק בשנת 1885. אני יפה (Je Suis Belle) חלק זה ניצוק בשנת 1882. אביב נצחי חלק זה ניצוק בשנת 1884. אדם וחווה שני פסלים עצמאיים מהפסל המקורי שאמורים היו לעמוד משני צדדיו. פסל אדם או פסל "בריאת האדם" נוצר בשנת 1880 בקירוב לאחר שובו של רודן מביקור באיטליה, אצבע ידו הימנית של אדם נוצרה בהשראת "בריאת האדם" של מיכלאנג'לו. פסל חוה נוצר בשנת 1881. שלושת הצללים במוזיאון רודן שבפריז האדם החושב במוזיאון רודן שבפריז הנשיקה במוזיאון רודן שבפריז אוגלינו וילדיו במוזיאון ד'אורסה חוה במוזיאון האורנז'רי אדם במוזיאון ישראל אביב נצחי בארמיטאז' שערי הגיהנום בקונסטהאוס שבציריך שער גן העדן מוזיאון רודן בפריז, צרפת מוזיאון רודן, פילדלפיה, ארצות הברית "התופת" של דנטה
אנה רוסינלי

אנה רוסינלי (באיטלקית: Anna Rossinelli; נולדה ב-20 באפריל 1987 בבזל) היא זמרת וכותבת שירים שווייצרית. רוסינלי שרה בסגנון הפופ-סול (Pop-Soul) במסגרת להקה הנושאת את שמה. ב-11 בדצמבר 2010 זכתה בגמר של תחרות קדם-האירוויזיון השווייצרית (בגרמנית: Die grosse Entscheidungs Show) עם השיר "מאוהבת לזמן-מה" (באנגלית: In Love for a While), שנכתב על ידי דוויד קליין. בהמשך לזכייתהּ בקדם, ייצגה את שווייץ באירוויזיון 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה. ב-10 במאי 2011 השתתפה בחצי הגמר הראשון של התחרות וזיכתה את מדינתהּ בעלייה לשלב הגמר, לראשונה מאז 2006. השיר הגיע למקום האחרון בתחרות, אך במצעדי הפזמונים בשווייץ הגיע למקום השמיני. Bon Voyage - 2011 Marylou - 2013 Marylou Two - 2014 Takes Two to Tango - 2015 White Garden - 2019 2011: "מאוהבת לזמן-מה" (באנגלית: In Love for a While), מתוך האלבום Bon Voyage 2011: "ג'וקר" (באנגלית "Joker"), מתוך האלבום Bon Voyage (אנ) 2012: "See What You've Done" מתוך האלבום Bon Voyage 2013: "לעזוב" (באנגלית "Let It Go"), מתוך האלבום Marylou (אנ) 2014: "לזרוח באור" (באנגלית "Shine in the Light"), מתוך האלבום Marylou Two (אנ) 2015: "בנג בנג בנג" (באנגלית "Bang Bang Bang"), מתוך האלבום Takes Two to Tango 2018: "Hold Your Head Up" מתוך האלבום White Garden מדיה וקבצים בנושא אנה רוסינלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה רוסינלי (באנגלית וגרמנית) אנה רוסינלי, סרטונים בערוץ היוטיוב אנה רוסינלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנה רוסינלי, באתר Discogs (באנגלית) אנה רוסינלי, באתר Songkick (באנגלית) "Band". אורכב מ-המקור ב-2011-06-16. נבדק ב-4 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Escudero, Victor. "Switzerland has chosen Anna Rossinelli". European Broadcasting Union. נבדק ב-11 בדצמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "First Semi-Final: The qualifiers and their Final starting positions!". European Broadcasting Union. נבדק ב-11 במאי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Swiss Charts portal". ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוג'רי

האם התכוונתם ל... אוסקר רוג'רי – מאמן כדורגל ארגנטינאי. מיקלה רוג'רי – כהן דת ישועי איטלקי
מורסיה

האם התכוונתם ל... מורסיה (עיר) – העיר מורסיה בספרד מורסיה (טאיפה) – ממלכה מוסלמית באנדלוס מורסיה (כדורסל) – קבוצת הכדורסל של העיר מורסיה (קהילה אוטונומית) – הקהילה האוטונומית (מחוז) של האזור של מורסיה בספרד
רג'ינלד תומפסון

רג'ינלד קמפבל תומפסון (באנגלית: Reginald Campbell Thompson; ‏ 21 באוגוסט 1876 - 23 במאי 1941), היה ארכאולוג בריטי, אשורולוג וחוקר כתב יתדות. הוא חפר בנינוה, אור, כרכמיש ואתרים רבים אחרים. תומפסון נולד בקנזינגטון, והתחנך בבית קולה קורט, בבית הספר סנט פול, ובקולג' גונוויל וקאיוס, בקיימברידג', שם למד שפות מזרחיות (עברית וארמית). בשנת 1918 מסופוטמיה נפלה לידיים בריטיות, ונאמני המוזיאון הבריטי חיפשו ארכאולוג שיצורף לצבא בשטח כדי להגן על עתיקות. כקצין בשירות המודיעין המשרת באזור ועוזר לשעבר במוזיאון הבריטי, תומפסון הוזמן כדי להתחיל בעבודה. לאחר סקירה קצרה של אור, הוא חפר בארידו ובתלוליות בקוארה. לאחר מלחמת העולם הראשונה קיבל מלגה מאוניברסיטת אוקספורד. הסופרת אגתה כריסטי הוזמנה על ידיו, יחד עם בעלה הארכאולוג מקס מלוואן, לאתר החפירות בנינווה בשנת 1931. היא הקדישה את סיפורה Lord Edgware Dies ל”ד"ר וגברת קמפבל תומפסון”. קמפבל נפטר בגיל 64 ב-1941 בעת שירותו במשמר המולדת על סירת פטרול על נהר התמזה. R. Campbell Thompson The Devils and Evil Spirits of Babylonia 2 vols. London, 1903-1904. Semitic Magic: its Origins and Development. London, 1908 Archaeologia, Vol LXX (1921) Late Babylonian letters: transliterations and translations of a series of letters written in Babylonian cuneiform, chiefly during the reigns of Nabonidus, Cyrus, Cambyses, and Darius A century of exploration at Nineveh, with Richard Wyatt Hutchinson The epic of Gilgamish, text, transliteration and notes 1930 ביוגרפיה באתר המוזיאון הבריטי AGATHA CHRISTIE and Archaeolgy ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון פופל

ג'ון אנתוני פופל (באנגלית: John Anthony Pople;‏ 31 באוקטובר 1925 – 15 במרץ 2004) היה כימאי אנגלי שהתמחה בכמה תחומי כימיה תאורטית וזכה על כך בפרס נובל לכימיה לשנת 1998 (לצד וולטר קוהן). פופל, יליד סאמרסט שבאנגליה, קיבל תואר ראשון מטריניטי קולג' שבקיימברידג' ב-1946 ולאחר מכן תואר דוקטורט ב-1951. בשנת 1964 עקר לארצות הברית, שם גר לשארית חייו, אך שמר על אזרחותו הבריטית. פופל שימש כפרופסור באוניברסיטת קרנגי מלון בין השנים 1993-1964, שם בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו פופל וצוותו בבניית מערך התוכנות Gaussian שמשמש לחישובים כימיים שונים, תוכנת הגאוסיאן מוסיפה להתעדכן וגרסתה המעודכנת ביותר היא Gaussian09 משנת 2009. בעוד שפופל חשב על עצמו כמתמטיקאי יותר מאשר כימאי, עם זאת, הוא נחשב לאחד הכימאים התאורטיים החשובים ביותר. בשנת 1993 מונה לפרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן. במהלך קריירה רבת שנים פופל עסק במספר תחומי עניין שונים והטביע את חותמו בהם. ערך מורחב – מכניקה סטטיסטית נושא התיזה אותה הגיש במסגרת עבודת הדוקטורט שלו היה על מכניקה סטטיסטית של מים, פיתוחיו נותרו הסטנדרט במשך שנים רבות. מנחו בעבודה זו היה ג'ון לנארד-ג'ונס. ערך מורחב – תהודה מגנטית גרעינית פופל השתתף במחקרים בזמן שתחום מחקר זה היה צעיר ואף השתתף בכתיבת ספר לימוד בנושא. פופל תרם רבות לפיתוח שיטות קירוב של מכניקה מולקולרית. בין השאר לשיטת פרייזר-פארר-פופל, לאחר מכן פיתח את שיטות הקירוב CNDO ו-INDO למולקולות תלת־ממדיות. פופל היה מחבר שותף לספר בנושא. פופל היה חלוץ בתחום פיתוח שיטות ab initio (שיטות חישוב המבוססות על הנחה התחלתית של פתרון מקורב). בחישוביו עשה שימוש בסטים של פונקציות בסיס מבוססות אורביטלי סלייטר או אורביטלים גאוסיאניים למידול של פונקציות הגל. בעוד שחישובים אלו היו יקרים מאוד לביצוע בשנות ה-70, עלות זו פחתה מאוד כיום. פופל היה מהחשובים שבין מפתחי תוכנת Gaussian(tm) אשר עושה שימוש בשיטות אותן פיתח. פופל היה כותב שותף של קוד התוכנה בגרסתה הראשונה Gaussian70, תוכנה זו הופצה על ידי אוניברסיטת קרנגי מלון עד שפעילותה הועברה לחברה פרטית Gaussian Inc. לאחר מכן השתתף בהקמת החברה. פרס נובל לכימיה בשנת 1998 הוענק לפופל במשותף עם וולטר קוהן, פופל זכה בפרס "על תרומתו בפיתוח שיטות חישוביות בכימיה קוונטית" בעוד שקוהן קיבל זאת על פיתוח תאוריית ה-DFT בה נעשה שימוש רב בחישובים אלו. פופל זכה בפרסים רבים נוספים, ביניהם מדליית דייווי (1988), פרס וולף בכימיה (1992), מדליית קופלי (2002). הוא חבר החברה המלכותית בלונדון, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ושל האקדמיה האוסטרלית למדע. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פופל בוויקישיתוף ג'ון פופל, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'ון פופל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'ון פופל, באתר MacTutor (באנגלית) ג'ון פופל, באתר dblp תמונה של פופל מראשית שנות ה-50 היסטוריה שבעל פה על ג'ון פופל ג'ון פופל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון פופל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בית עלי ביבי

בית עלי ביבי הוא בית באר ברחוב עזה 13 ביפו, המשמש בעשורים האחרונים כמבנה בית ספר. הבית נבנה ב-1910 בידי עלי ביבי, אדם אמיד שהיה בעליהם של אדמות, מבנים ופרדסים רבים באזור יפו. המבנה נבנה מכורכר, כמקובל באותה העת, אך התוספות המאוחרות יותר שנבנו בו היו מבטון. בדומה לבתי באר אחרים, ראשיתו של המבנה בבאר. המים מהבאר נשאבו בתחילה באמצעות בהמות שסובבו גלגלת שהעלתה את המים בכדים. מהכדים נשפכו המים לבריכה, וממנה זרמו בתעלות לפרדס הסמוך, ששטחו כששים דונם. בסמוך לבריכה הוקם מחסן. בהמשך, הורחב המחסן ונוספה לו קומה שנייה, ששימשה למגורים. בתחילה הוביל אליה גרם מדרגות חיצוני, אך לאחר הרחבה נוספת של המבנה נוסף גם גרם מדרגות פנימי. במהלך ההרחבה השנייה שוכללה גם מערכת ההשקיה, והמים נשאבו באמצעות משאבה מכנית. הרעפים שבגג הבית הובאו ממרסיי, והקירות והרצפות עוטרו באיורים. הבית הוקף בגדר ובה שני שערים - שער גדול להובלת תפוזים ולכניסת כלי רכב ובהמות משא, ושער קטן יותר לכניסת הולכי רגל. במהלך מלחמת העצמאות עזבה משפחת ביבי את יפו. במקום התמקמה עד 1952 המפקדה המרכזית של יחידת האזנה של צה"ל, שכן הבית היה מרוחק משאר הבתים ומוקף גדר גבוהה וחזקה. על הבית הוחל חוק נכסי נפקדים, והוא הועבר בתחילה לידי עמידר, ובהמשך לבעלות פרטית. ב-1951 החלה לפעול בו נגרייה, ולאחר מכן פעלו בו גם מחלבה ותעשיות זעירות נוספות. במשך שנים רבות פעלה בו גמנסיה סוקולוב-לאור, בית ספר תיכון פרטי, שהחל מ-1988 היה בבעלותה של רשת אנקורי. בית הספר נסגר ב-2004, ונשכר בידי האגודה למען ערביי יפו. האגודה שיפצה את המבנה, והחלה להפעיל במקום את בית הספר הדמוקרטי "יאפא". בסמוך לבית הוקמה המכללה האקדמית תל אביב-יפו. מדיה וקבצים בנושא בית עלי ביבי בוויקישיתוף רוניאל תומי ודנה ליפובצקי, בית עלי ביבי באתר בתי הבאר אסתר זנדברג, סיפור אמיץ אחד, באתר הארץ, 19 במאי 2011 אתר המורשת, בית עלי ביבי וגימנסיה סוקולוב לאור מפת תל אביב והאזור 1958 (הדפסת 1960 ע"י מחלקת המדידות) עם ציון מיקום 'גמנסיה לאור' (מס' 217 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
חברת נוער

חברת נוער היא קבוצה של נערים ונערות בשכבת גיל דומה, שנקלטו יחד בקיבוץ ללא הוריהם ומשפחתם הביולוגית, כחלק מתוכנית חינוכית, התיישבותית או חברתית. מסגרת חברת הנוער הוקמה על ידי תנועת עליית הנוער בשנות ה-30 המוקדמות, במטרה לשלוח לקיבוצים בישראל בני נוער יהודים מאירופה ולמלטם מהשלטון הנאצי. חברות הנוער הראשונות התארגנו בגרמניה, והראשונה שבהן הגיעה לעין חרוד ב-1934. בעשורים שסביב הקמת המדינה המשיכו עולים רבים להגיע לישראל. חברות הנוער נקלטו בעיקר בקיבוצים, אך גם במספר מושבים וכפרי נוער, והורכבו מנוער וילדים עולים, ששולבו במרקם התרבותי הוותיק ונטלו חלק בחיי העבודה, לצד לימודים במסגרת הבית-ספרית הקיבוצית, ילדים אלה נקראו בקיבוצים ילדי חוץ. בהמשך לכך גויסו חברי הקבוצה לשירות בצה"ל, למשל כגרעיני נח"ל, כשפעמים רבות הבוגרים והבוגרות מצטרפים לאחר מכן כחברים בקיבוץ, מקימים בו משפחות, ובכך משלימים את הייעוד הערכי של ההגשמה ברוח התנועה. אחד עשר קיבוצים הוקמו על ידי גרעיני חברות-נוער. החל משנות ה-70 השתנה אופיין של חברות הנוער. חבריהן לא היו עוד עולים כי אם ילידי הארץ, שבאו בעיקר מקרב משפחות מצוקה ומשכונות, ובמקרים אחדים 'השלימו' כיתה חסרה בקיבוץ (למשל כשבשנתון זה או אחר לא נולדו ביישוב ילדים). הנערים והנערות, באמצע שנות העשרה, חיו יחד כמחזור ושכבת-גיל לכל דבר ושולבו במערכת החינוך המקומית, כשפעמים רבות משפחות קיבוצניקיות 'מאמצות' חניך לשעות הערב, והקבוצה זוכה לליווי בלתי-פורמלי של הדרכה ופעולות שונות. מאז שנות ה-90 שב הרכב קבוצת הנוער והתבסס על עולים, אך הפעם מבין יוצאי חבר המדינות. אלה עוברים הכשרה לערכי אזרחות, ולרוב אינם נשארים עוד בקיבוצים כבוגרים. בחברות הנוער עברו מאז ראשיתן עשרות אלפי בני נוער. כיום, מסגרת זו מצומצמת למאות בודדות. בשנת 2000 הוקמה בקיבוץ אשבל פנימייה בשם "חברת הנוער אשבל", על ידי רשת דרור בתי חינוך מיסודה של תנועת דרור ישראל. בשנת 2011 הוקמה במצפה רמון פנימיה בשם "חברת הנוער מצפה רמון". השימוש בשם חברת נוער מעיד על אופייה של הפנימייה אשר במרכזה חברת הנערים העצמאית. בחברות נוער נהוגה שיטה חינוכית בה הנערות והנערים מנהלים את חייהם באופן דמוקרטי, מתנדבים ותורמים לקהילה.. הכשרה ילד חוץ ציפורה אפרת, חברת הנעורים - אתגר ומציאות, סמינר הקיבוצים, 248 עמודים, 1981 ערכים על חברות הנוער בבארי (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) - בוויקי בארי (אורכב 13.09.2010 בארכיון Wayback Machine) פנימיה - חברת הנוער מצפה רמון.
המצור על סבסטופול

האם התכוונתם ל... המצור על סבסטופול (מלחמת קרים) – בשנת 1854 המצור על סבסטופול (מלחמת העולם השנייה) – בשנים 1942-1941
עירוני

עירוני – שמשתייך לעיר, חי בעיר או נקשר עימה. האם התכוונתם ל... גאוגרפיה עירונית – הענף בגאוגרפיה העוסק בערים תכנון עירוני – תחום מחקר העוסק בהבנה, פיתוח ותכנון של הסביבה העירונית, על היבטיה, ובין היתר מתייחס לרקמה עירונית ולמרקם עירוני עיצוב עירוני – נדבך בתחום התכנון העירוני שעיקרו התוויית מראהו של הנוף העירוני קבוצה עירונית - סיווג של מועדוני ספורט בישראל, השייכים או מתוקצבים על ידי העיריות: "מכבי עירוני אשדוד", "עירוני נהריה", "עירוני פתח תקווה", "עירוני ניר רמת השרון", וכיוצא בזה בית ספר עירוני - בית ספר השייך לעירייה ותחת חסותה, לרוב תיכון ("עירוני א'", "עירוני ב'", "עירוני ג'" וכך הלאה) מושגים קרובים: מוניציפלי – ששייך או כפוף לרשות מקומית אורבני – שנקשר עם העיר; אוּרְבָּנִיוּת או אורבניזם מטרופוליטני – של המטרופולין מונחון גאוגרפיה עירונית
תיכון עירוני ה'

האם התכוונתם ל... תיכון עירוני ה' (תל אביב) – בית ספר תיכון ב"צפון הישן" תיכון עירוני ה' (חיפה) – חטיבת ביניים ותיכון בכרמל המרכזי עירוני (פירושונים)
מטרופוליטן

Metropolitan – שנקשר עם עיר גדולה, עם מטרופולין. האם התכוונתם ל... מטרופוליטן אופרה – מהחשובים במוסדות האופרה בעולם, משכנו בניו יורק מוזיאון המטרופוליטן לאמנות – מהמוזיאונים הגדולים והחשובים בעולם, משכנו בניו יורק קו מטרופוליטן – קו הרכבת התחתית הראשון שהוקם בלונדון מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף – גורד שחקים בניו יורק, שהיה משכנה של חברת הביטוח "מטרופוליטן לייף" וכיום משמש כבית מלון בניין מט לייף – גורד שחקים בניו יורק, משכנה של חברת הביטוח "מטרופוליטן לייף" ארכיבישוף מטרופוליטני – תואר בנצרות הקתולית והאורתודוקסית, לבישוף שעומד בראש חלק ממטרופולין. בכנסייה האורתודוקסית נקרא "מיטרופוליט" מטרופוליטן – ספר מדע בדיוני מאת וולטר ג'ון ויליאמס עירוני (פירושונים) מטרופולין (פירושונים)