laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדוארד הזקן

אדוארד הזקן (Edward the Elder, ‏874 עד 877 – 17 ביולי 924) היה מלך וסקס שבאנגליה מ-899 ועד מותו. אדוארד היה בנו של המלך אלפרד הגדול, וירש אותו לאחר מותו ב-899. דודנו אתלוולד (אנ'), שהיה בנו של המלך אתלרד הראשון, אחיו הגדול של המלך אלפרד, טען כי זכותו לכתר גדולה משל אדוארד, ופרצה ביניהם מלחמת ירושה. לאחר קרב הולם (אנ'), בו אתלוולד נהרג, נותר אדוארד שליט ללא עוררין. הוא עלה על אביו בהישגיו הצבאיים, והביס לבסוף ב-910, בקרב טטנהול (אנ'), את הדנים ששלטו בנורת'מבריה ובמזרח אנגליה. פעמים רבות נעזר אדוארד באחותו אתלפלדה, "גבירת המרסיאנים", וירש את ממלכת מרסיה לאחר מותה. אדוארד נפטר ב-17 ביולי 924, ונקבר בקתדרלת וינצ'סטר. לפי ויליאם ממלמסברי, אדוארד היה "נחות בהרבה מאביו בטיפוח החוק", אך "מפואר יותר בכוח שלטונו". כרוניקנים אחרים מימי הביניים הביעו דעות דומות, והוא נתפס בדרך כלל כנחות בלמידת ספרים, אך עדיף בהצלחה צבאית. ג'ון מווסטר תיאר אותו כ"המלך הבלתי מנוצח ביותר אדוארד הזקן". עם זאת, גם כמנהיג במלחמה הוא היה רק אחד מתוך רצף של מלכים מצליחים; הישגיו עמדו בצל של אחרים מכיוון שלא היה לו ניצחון מפורסם כמו של אלפרד באדינגטון ואת'לסטאן בברוונבורה, וויליאם ממלמסברי סייג את שבחו לאדוארד באומרו ש"הפרס הראשי של הניצחון, לפי שיפוטי, מגיע לאביו". כותבי זמנו גם כתבו על אדוארד כאחד שבצל אחותו המוערצת, אתלפלדה. בחייו נישא אדוארד שלוש פעמים. מאשתו הראשונה, אכגווין, נולדו: אתלסטאן, מלך אנגליה. בת, שנישאה לזיגטריג, מלך דבלין ויורק. מאשתו השנייה, אלפלאיד, נולדו: אלפווארד. איאדגית, שנישאה לאוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אדגיפו, שנישאה לשארל התם, מלך צרפת. איאדהילד, שנישאה לאיג הגדול, דוכס הפרנקים. אדיווה, שנישאה לבולסלאב השני, מלך בוהמיה. בן ושתי בנות נוספים. מאשתו השלישית, אדגיבה, נולדו: אדמונד הראשון, מלך אנגליה. אדרד, מלך אנגליה. אדבורגה מווינצ'סטר. אדגיבה אדוארד "הזקן" ידוע גם כאדוארד הראשון, מלך ווסקס, אך השם הראשון הוא הנפוץ ונמצא בדרך כלל בשימוש. הסיבה לכך היא שהספירה של המלכים ששמם אדוארד בשושלת הנורמנית שוויליאם הכובש ייסד בשנת 1066 מתחילה מחדש. לפיכך, מלכי ווסקס ששמם "אדוארד" לא נספרים יחד עם אלה של השושלת הנורמנית. לכן, לא נהוג לכנותם על פי סדר כהונתם, ונהוג להצמיד להם את הכינויים שבהם השתמשו כדי לתארם – אדוארד הזקן, אדוארד המרטיר, אדוארד המודה, ואדוארד הגולה. מדיה וקבצים בנושא אדוארד הזקן בוויקישיתוף אדוארד הזקן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדוארד הזקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) (Barbara Yorke; Higham (2001 עמודים.25-26 ערך זה הוא קצרמר בנושא אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר פריץ

אלכסנדר פריץ (בגרמנית: Alexander Fritz‏; 15 בינואר 1857 – 22 באפריל 1932) היה עורך דין ושחמטאי גרמני. פריץ מיעט בתחרויות עקב עבודתו המשפטית, והופעתו הראשונה בשחמט הייתה בלייפציג 1877. פריץ חלק, יחד עם וילפריד פאולסן מקום 5–6 בתחרות פרנקפורט 1878 (ניצח: לואיס פאולסן) היא ניצחונו של פריץ מתחרות זו על וילפריד פאולסן, הגיע תשיעי בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-13 בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, אדולף שוורץ וברטולד אינגליש), להלן ניצחונו של פריץ מתחרות זו על לואיס פאולסן. פריץ השתתף חמש פעמים בקונגרס DSB, והגיע למקום ה-16 בתחרות נירנברג 1883 (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור) להלן ניצחונו המרשים של פריץ מתחרות זו על ג'יימס מייסון, על וילפריד פאולסן ועל אמיל שאלופ, הגיע למקום ה-20 בתחרות פרנקפורט 1887 (ניצח: ג'ורג' הנרי מקנזי), חלק מקום 13–14 בתחרות וורצלאב 1889 (ניצח: זיגברט טאראש), הגיע למקום ה-15 בתחרות קלן 1898 (ניצח: עמוס ברן) והגיע למקום ה-16 בתחרות דיסלדורף 1908 (ניצח: פרנק מרשל). פריץ היה שחקן חזק של משחק עיוור ונהג לשחק משחק סימולטני עיוור מול עשרה יריבים במקביל. על שמו קרויה הסתעפות פריץ בהגנת שני הפרשים: 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 4. רג4 פו6 4. פז5 ד5 5. ה:ד5 פד4 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר פריץ בוויקישיתוף אלכסנדר פריץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי [1] [2] [3] [4] [5] [6] [7] [8] ECO C57: two knights defence, Fritz, Gruber variation
תקן

תֶּקֶן (או בלועזית: סְטַנְדַּרְט) הוא מפרט או שיטה מקובלים, ואף במקרים מסוימים מחייבים, ליישום בתחום מסוים (בתעשייה, בשירותים, בדקדוק וכיוצא בזה). כדי לתקן תְּקָנים קמו ארגונים; חלקם מתוקצבים על ידי ממשלות וחלקם נתמכים על ידי צרכני התקנים. תקנים יכולים להיות מוגדרים ברמה לאומית, אזורית, או בינלאומית. תהליך תיקון תקנים הוא ארוך ומקצועי, ויש הטוענים כי חיוני להשיג מטרות כמו: נורמת ייצור שמבטיחה רמת שימוש בטוחה במוצר. נורמה לביצוע שמבטיחה מוצר איכותי ופונקציונלי (התואם את ייעודו השימושי). תצורה אחידה לנוחות המשתמשים במוצר שייצרו יצרנים שונים. ממשק יעיל לתאימות בין יצרנים, לאחר פיתוח של טכנולוגיות חדשות. אף על פי כן, הרי שקיימים שירותים ומוצרים רבים העונים על כל דרישות אלו מבלי שנקבע תקן עבורם. בדרך כלל נקבעים סימנים מוסכמים לתקן שהטבעתם מעידה על היותו של המוצר או השרות תואם את התקן. המילה תִּקְנוּן או תְּקינה הן המילים העבריות לסטנדרטיזציה – כלומר: קביעת תקן מסוים, מתכונת אחידה או עשייה לפי תקן. בישראל מסמיך חוק התקנים את מכון התקנים הישראלי לקבוע תקנים. כאשר תקן שקבע מכון התקנים הוכרז על ידי שר הכלכלה והתעשייה כתקן רשמי, חובה לציית לתקן זה (למעט חריגים המפורטים בחוק). הציות לתקן שאינו תקן רשמי הוא וולונטרי. התקנים הרשמיים מוצגים באתר האינטרנט של המכון. תקן ישראלי מכון התקנים הישראלי ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) World Wide Web Consortium פרוטוקול תקשורת הנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה (IEC) תקנים, באתר של מכון התקנים הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסופר קאפ הספרדי

הסופר קאפ הספרדי (בספרדית: Supercopa de España) הוא גביע כדורגל ספרדי, שנוסד בשנת 1982 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית. הגביע היה משוחק בעבר בכל קיץ בפתיחת העונה והיה בן סיבוב אחד בלבד ושתי קבוצות משתתפות בלבד. הטורניר הפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה הקודמת בליגה הספרדית ואת הקבוצה שזכתה בעונה הקודמת בגביע המלך הספרדי. בעונת 2019/2020 השתנה הפורמט וארבע קבוצות שיחקו בשביל לזכות בתואר בשיטת חצאי הגמר והגמר, ללא משחק על המקום השלישי. עד למהדורת 1995, אם קבוצה זכתה בדאבל, היא הייתה זוכה אוטומטית בסופר קאפ; מאז 1996, קבוצה שזוכה בדאבל מתמודדת מול סגנית מחזיקת הגביע על תואר זה. ברצלונה מובילה את דירוג הזכיות בטורניר עם 14 זכיות, אחריה ריאל מדריד עם 13 זכיות ובמקום השלישי ניצבת דפורטיבו לה קורוניה עם 3 זכיות. את שמו הנוכחי הסופר קאפ הספרדי קיבל בשנת 1982. במהדורה הראשונה של הטורניר תחת השם החדש זכתה ריאל סוסיאדד שניצחה את ריאל מדריד. החל משנת 2020 השתנה הפורמט וכיום מתמודדות בטוריניר 4 קבוצות (אלופת הליגה וסגניתה ומחזיקת גביע המלך וסגניתה). במהדורה החדשה שהחלה בעונת 2019/20, הקבוצה הראשונה שזכתה היא ריאל מדריד בניצחון בפנדלים 1–4 אחרי 0-0 בהארכה על אתלטיקו מדריד. שיטת הסופר קאפ שונתה לראשונה בעונת 2019/2020, והיא נערכת בשיטת פיינל פור שבו האלופה, סגנית האלופה, מחזיקת הגביע ופינליסטית הגביע (במידה וישנה אותה קבוצה הכרטיס עוברת לבאה אחריה בליגה) מתמודדות ביניהן בשני משחקים בשלב חצי הגמר, כשהמנצחות מעפילות למשחק הגמר. בטורניר הראשון תחת הפורמט החדש השתתפו ברצלונה (אלופת לה ליגה וסגנית גביע המלך לעונת 2018/2019), אתלטיקו מדריד (סגנית אלופת לה ליגה), ולנסיה (זוכת גביע המלך) וריאל מדריד (שסיימה במקום השלישי בלה ליגה). מלבד השנים 1983, 1988 ו-1992, המשחק הראשון תמיד התקיים באצטדיון של מחזיקת גביע המלך. הסופר קאפ של שנת 2019 נדחה לתחילת שנת 2020. בשנת 2019 שינו את הפורמט וארבע קבוצות מתחרות בשביל התואר בשיטת חצאי הגמר והגמר. מודגש מציין שחקנים שעדיין משחקים בספרד. מדיה וקבצים בנושא הסופר קאפ הספרדי בוויקישיתוף
הסכם אקרמן

הסכם אקרמן הוא חוזה דיפלומטי, שנחתם ב-7 באוקטובר 1826 במצודת אקרמן (בחבל בודג'אק באוקראינה של ימינו) בין האימפריה הרוסית לאימפריה העות'מאנית. ההסכם קבע, כי הוויוודים של נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה ייבחרו, כל אחד לחוד, על ידי מועצת הבויארים (Sfatul boieresc) שלו לכהונה של שבע שנים, באישורן של שתי המעצמות החתומות על ההסכם. כמו כן הוסכם על נסיגת הצבא העות'מאני משתי הנסיכויות, בהן שהה מאז 1821. (חיילים טורקים נשלחו לאזור באותה שנה כדי לדכא את צבאו של מנהיג פיליקי אטריה, אלכסנדר איפסילנטי ואת מהפכת טודור ולדימירסקו.) כחלק מההסכם הטורקים העבירו לשלטון ולאכיה את נמלי ג'יורג'יו, בראילה וטורנו מגורלה שלגדות הדנובה. עניין נוסף שהחוזה עסק בו היה הבעיה הסרבית: סעיף 5 העניק אוטונומיה לנסיכות סרביה שבשליטה עות'מאנית, השיב לסרבים את השטחים שנלקחו מהם ב-1813, והתיר להם לנוע בחופשיות ברחבי האימפריה העות'מאנית. ההסכם לא החזיק מעמד זמן רב. בקרב הימי במפרץ נאווארינו (1827) הנחיל הצי הרוסי, ביחד עם ציי בריטניה וצרפת, תבוסה לצי העות'מאני, במטרה לסייע למאבק העצמאות היווני. הסולטאן מהמוט השני התנער מהסכם אקרמן, וגרם להתלקחותה של מלחמה נוספת בין רוסיה לטורקיה בשנים 1828–1829. Jelavich, Charles. The Establishment of the Balkan National States, 1804-1920. University of Washington Press, 1986. הסכם אקרמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חזיר יבלות ויסאיאני

חזיר יבלות ויסאיאני (שם מדעי: Sus cebifrons) הוא מין בסוג חזיר האנדמי לשני איים מקבוצת איי ויסאיאן שבפיליפינים. הוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה, וזאת מפאת הרס בתי-גידול, מחסור במזון וציד. בשל מספרם המועט של חזירי יבלות ויסאיאניים, מעט מאוד ידוע על התנהגותם והמאפיינים שלהם בטבע. בעבר כללה תפוצתו שישה איים בפיליפינים, אך הוא נכחד מארבעה מהם. חזיר היבלות הוויסאיאני קיבל את שמו מה"יבלות" הבשרניות שעל פניו. ביולוגים משערים שהיבלות משמשות כהגנה טבעית מחזירים אחרים בעת קרב. לחזירים אלה יש גם שיער נוקשה וקוצני. חזרזירים נראים בזמן העונה היבשה בין ינואר למרץ בסביבתם הטבעית, מערב איי ויסאיאן. מספר החזרזירים בהמלטה הוא בין שלושה לארבעה. מדיה וקבצים בנושא חזיר יבלות ויסאיאני בוויקישיתוף חזיר יבלות ויסאיאני, באתר ITIS (באנגלית) חזיר יבלות ויסאיאני, באתר NCBI (באנגלית) חזיר יבלות ויסאיאני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חזיר יבלות ויסאיאני, באתר GBIF (באנגלית) חזיר יבלות ויסאיאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
דנידין (ראפר)

רוני לוי (נולד ב-21 ביולי 1982), הידוע יותר בכינוי דנידין, הוא ראפר ומוזיקאי ישראלי. רוני נולד ביפו לדוד ואהובה לוי. במהלך תקופת שירותו הצבאי, החל לוי להופיע לצד זמר ההיפ הופ הישראלי אבי מסיקה בלהיטים "מציאות מדומה" ו"תני לי אהבה". במהלך תקופה זו בחר לוי בשם הבמה "דנידין" (על שם הדמות הבדיונית דנידין הרואה ואינו נראה). במרץ 2006 התארח באלבום השני של הרכב הראפרים כלא 6 "חופשי להתשחרר" בשיר "שקוף". בספטמבר 2006 יצא אלבום הבכורה של לוי "מחזיק מעמד" אשר הכיל להיטים כמו "שיר אהבה למוזה", "הסוד שלי ממך", "חלום עצוב" ועוד. באלבום זה אירח דנידין אמנים כמו אלון דה לוקו, שורטי, אלון שר, לירון לב ועוד. בשנת 2009 התארח ברימיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, מטרו, כלא 6 ו-dj בריינדד. בשנת 2012 התארח דנידין בשיר "מצב טיסה" של הדיג'יי והיוצר ינון יהל ובנוסף, השתתף בשיר "רחוק מכאן" של עידו בי וצוקי. בשנת 2013 התארח דנידין בשיר "אמביציה" של הראפר בוקה. בשנת 2015 הוציא לאור שלושה סינגלים: "עד שתחזרי", "חופשי לנשום", "קצת משוגע". בשנת 2016 התארח בשיר "שלוקה" של הראפר רון נשר. בשנת 2017 התארח בשיר של הדי ג'יי צביקה ברנד, "לא פראיירית". בנוסף, התארח בשיר של הרכב הראפרים אפוקליפסה: "מחפש תיקון". באותה שנה התארח בשיר "תרקדי" של עומרי 69 סגל ביחד עם רון נשר, לוקץ', בומרנג, ג'הבי ואקסום. במרץ 2024 התארח דנידין בשיר "מוזה" מתוך אלבום ה-EP של הראפר וייב איש - ב ח ו ץ. מחזיק מעמד (2006) דנידין, באתר MusicBrainz (באנגלית) דנידין, באתר Tab4u דנידין, דף שער בספרייה הלאומית דנידין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלקת המוח היפנית

דלקת המוח היפנית או קדחת המוח היפנית (באנגלית: Japanese Encephalitis, ביפנית: 日本脳炎 - ניהון-נואֶן) היא מחלה זיהומית מסוג דלקת מוח נגיפית הנגרמת על ידי נגיפים ממשפחת הפלאוויווירידה, הנפוצה במזרח אסיה ובדרום מזרח אסיה ומועברת על ידי עקיצות יתושי כולכית (Culex vishnui ו-Culex tritaeniorhynchus). מרבית מקרי ההידבקות מתרחשים באזורים כפריים, כיוון שהנגיף חי בגופם של חזירים ושל עופות מים כמו אנפתיים. המחלה הקלינית יכולה להיות מתונה עד חמורה עם שיעור תמותה גבוה (20-30%). רבים מבין השורדים אותה (30-50%) לוקים בנזקים נוירו-פסיכיאטריים בלתי הפיכים. המחלה כונתה בעבר "דלקת המוח מסוג B" כדי להבדילה מדלקת המוח על שם פון אקונומו מסוג A. רוב האנשים החולים בדלקת המוח היפנית יפתחו תסמינים קלים הכוללים כאב ראש וחום בלבד. פחות מ-1% מהמקרים הנדבקים יפתחו מחלה עם תסמינים קשים (קלינית). הצורה הנפוצה ביותר של המחלה הקלינית היא דלקת מוח חריפה. קיימות גם צורות המתבטאות בדלקת קרום המוח אספטית או של מחלת חום בלתי מובחנת. אחרי תקופת דגירה של 5-16 יום המחלה יכולה להתפרץ עם חום גבוה, כאב ראש והקאות, עם קשיון עורף. תוך ימים ספורים מופיעים שינויים במודע, ליקויים נוירולוגיים כמו שיתוקים (כולל המיפרזיס), חרשות, פרכוסים, חולשה כללית, לביליות רגשית, תנועות בלתי רצוניות, לפעמים התנפחות האשכים. הצורה הקלאסית של דלקת המוח היפנית כוללת תמונה של תסמונת פרקינסונית עם פנים קפואות כמו מסיכה, רעידות, נוקשות בתנועות בצורת "גלגל שיניים" ותנועות מסוג מחולית או אתטוזיס. לפעמים מופיעים שיתוקים רפים חריפים כמו בפוליומייליטיס. אצל ילדים מופיעים תכופות פרכוסים, שינויי התנהגות, עלול להתחולל פיגור שכלי ומצב של תרדמת. אדם אשר נדבק בעבר בדלקת מוח יפנית לא ידבק שוב. למניעת המחלה יש להימנע מעקיצות של יתושים. בנוסף משתמשים בחיסונים מלאכותיים. עומדים לרשות הציבור שלושה סוגי חיסונים, המבוססים על הגנוטיפ III של הנגיף. אחד מהם, IXIARO (תרבית תאי ורו שעברו אינאקטיבציה) אושר בשנת 2009 לשימוש בארצות הברית ובו נעשה שימוש בישראל. סוגים אחרים אושרו לשימוש באוסטרליה וניו זילנד. אין ממליצים על חיסון לנוסעים לזמן קצר שביקוריהם מוגבלים לאזורים עירוניים או בזמנים שהם מחוץ לעונה הידועה היטב כבעלת סיכון גבוה להעברת הנגיפים. אין למחלה טיפול ספציפי אלא תומך בלבד וטיפול בסיבוכיה. הוא כולל למקרה הצורך הזנה, הנשמה, טיפול נגד פרכוסים, מניטול נגד לחץ תוך-גולגולתי. אין צורך בבידוד מפני שאין הדבקה מאדם לאדם. מדיה וקבצים בנושא דלקת המוח היפנית בוויקישיתוף באתר CDC המרכזים למניעת המחלות ולטיפולן של משרד הבריאות של ארצות הברית - על זיהומים במסעות (באנגלית) Susan L. Hills, Ingrid B. Weber, Marc Fischer - Japanese Encephalitis -עדכון אחרון ספטמבר 2013 דלקת המוח היפנית באתר מרכז התקשורת של ארגון הבריאות העולמי מרץ 2014 (באנגלית) שטיינהרט-קציר, המדריך המקיף להודו, 2004 מכבי שירותי בריאות, חיסוני מטיילים - דלקת מוח יפנית ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ישראל באולימפיאדת רומא (1960)

משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960) כללה 23 ספורטאים שהתחרו ב-7 ענפי ספורט. נוסף על כך, ספורטאים ישראלים זכו בשתי מדליות ארד ובשתי מדליות כסף, במשחקים הפאראלימפיים שנערכו מיד לאחר סיום המשחקים האולימפיים באותה שנה. נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה האתלט גדעון אריאל. הנרי אוחיון מרוץ אישי 175.580 ק"מ – לא סיים יצחק בן דוד מרוץ אישי 175.580 ק"מ – לא סיים הרוכבים מישראל סבלו מחוסר ברכב ליווי. הרכב שנועד ללוותם נלקח על ידי נשות העסקנים שליוו את המשלחת לצורך מסע קניות. בן דוד נפסל לאחר שמשקפיו נפלו והוא רכב בניגוד לכיוון המירוץ כדי לחפשם. אוחיון היה מעורב בנפילה של מספר רוכבים ואופניו יצאו מכלל פעולה וגם הוא פרש מהמרוץ. אילנה אדיר ריצת 100 מטר נשים – מוקדמות: 12.9 שניות, מקום 30 גדעון אריאל הדיפת כדור ברזל גברים – מוקדמות: 14.57 מטר, מקום 21 עמוס גרודז'ינובסקי ריצת 100 מטר גברים – מוקדמות: 11.1 שניות, מקום 46 ריצת 200 מטר גברים – מוקדמות: 21.8 שניות, מקום 32 ריצת 400 מטר גברים – מוקדמות: 48.9 שניות, מקום 38 אילה חצרוני הדיפת כדור ברזל נשים – מוקדמות: 12.59 מ', מקום 17 ברוך פיינברג הטלת כידון גברים – מוקדמות: 68.24 מטר, מקום 24 יאיר פנטילט ריצת 800 מטר גברים – מוקדמות: 1:54.7, מקום 44 ריצת 1500 מטר גברים – מוקדמות: 3:59.8, מקום 34 דוד קושניר קפיצה לרוחק גברים – מוקדמות: 7.20 מטר, מקום 25 אילנה קרשיק קפיצה לרוחק נשים – מוקדמות: 5.08 מטר, מקום 28 ריצת 200 מטר נשים – מוקדמות: 26.5 שניות, מקום 29 גזי כהן משקל עד 60 ק"ג – סה"כ 285 ק"ג, מקום 19 אדוארד מרון משקל עד 56 ק"ג – סה"כ 270 ק"ג, מקום 18 רות אבלס קרב רב נשים – מקום 93, 66.264 נקודות קפיצות, מקום 100 מקבילים מדורגים, מקום 55 קורה, מקום 108 קרקע, מקום 79 ראלי בן-יהודה קרב רב נשים – מקום 81, 68.164 נקודות קפיצות, מקום 96 מקבילים מדורגים, מקום 52 קורה, מקום 86 קרקע, מקום 72 מרים קארה קרב רב נשים – מקום 86, 67.165 נקודות קפיצות, מקום 108 מקבילים מדורגים, מקום 68 קורה, מקום 84 קרקע, מקום 83 דוד ואן-חלדר (חרב גברים) הפסד לקוורטלר (ארצות הברית) 5:1 הפסד לגולרדי (אורוגוואי) 5:0 הפסד לפבר (צרפת) 5:1 הפסד לפונמיזו (גואטמלה) 5:0 הפסד לטרו וון (סין) 5:0 מיכאל רון (חרב גברים) הפסד לגרביץ (הונגריה) 5:2 הפסד לרוסו (שווייץ) 5:0 הפסד לארוס (רומניה) 5:3 הפסד לבליסטר (בלגיה) 5:3 ניצחון על בנגרילן (מרוקו) 2:5 רפאל פלס רובה 50 מטר (3 מצבים) – 1084 נקודות, מקום 50 חנן קריסטל רובה 50 מטר (3 מצבים) – 1087 נקודות, מקום 48 עמירם טראובר 100 מטר חופשי גברים, מוקדמות – 59.7 שניות, מקום 35 400 מטר חופשי גברים, מוקדמות – 4:58.6 דקות, מקום 36 יצחק לוריא 100 מטר חופשי גברים, מוקדמות – 1:00.9 דקות, מקום 42 יורם שניידר 100 מטר גב גברים, מוקדמות – 1:11.1 דקות, מקום 33 גרשון שפע 200 מטר חזה גברים, מוקדמות – 2:51.7 דקות, מקום 29 יורם שניידר, גרשון שפע, יצחק לוריא, עמירם טראובר 100X4 מטר מעורב גברים, מוקדמות – 4:37.6, מקום 17 ישראל במשחקים האולימפיים אולימפיאדת רומא (1960) ישראל באולימפיאדת הנכים רומא (1960) המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960) מדיה וקבצים בנושא ישראל באולימפיאדת רומא בוויקישיתוף אודי כרמי, עלייתה ושקיעתה של ה'עסקונה הפוליטית בספורט הישראל, קתדרה 159, ניסן תשע"ו, עמ' 169
שיגעון של מסיבה

שיגעון של מסיבה (בצרפתית: La Boum), הוא סרט נעורים צרפתי משנת 1980 בכיכובה של סופי מרסו שהיה להצלחה בינלאומית. הסרט בוים על ידי קלוד פינוטו ומככבים בו גם קלוד ברסו ובריג'יט פוסי. ריצ'רד סנדרסון שר את שיר הנושא "Reality", שהפך ללהיט ולקלאסיקה. שמו העברי של הסרט נבחר על ידי צופי זהו זה!, בתחרות שנערכה לגבי שם הסרט, כשיצא בארץ בסוף 1982. "שיגעון של מסיבה 2" (La Boum 2), סרט ההמשך, הופק ב-1982. הסרט מספר את סיפורה של נערה בת 13 בשם ויק, המגיעה כתלמידה חדשה לבית ספר תיכון. היא וחברותיה מבלות במסיבות נעורים. הוריה לא מאפשרים לה לבלות במסיבה גדולה המכונה "boum", אך סבתה מסייעת לה. במסיבה היא מתאהבת בנער מבית ספרה. הוריה של ויק מנהלים רומנים מן הצד, אך מתאחדים מחדש לקראת סוף הסרט. הסרט זכה להצלחה מסחרית ברחבי אירופה. צפו בו יותר מ-4 מיליון צופים בצרפת, ויותר ממיליון בהונגריה. "שיגעון של מסיבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שיגעון של מסיבה", באתר AllMovie (באנגלית) "שיגעון של מסיבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שיגעון של מסיבה", באתר אידיבי "שיגעון של מסיבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שיר הנושא של הסרט Reality Box office - business for The Party, באתר imdb ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תל אביב לוס אנג'לס

תל אביב - לוס אנג'לס הוא סרט ישראלי שיצא לראשונה לאקרנים בשנת 1988. בוים על ידי שמואל אימברמן. מודי גזית (דודו טופז), הוא בדרן בינוני המנסה תחת חסותו של אמרגן בינוני לפרוץ קדימה ולהתקבל לטלוויזיה. לאחר שנכשל במבחני הקבלה לטלוויזיה, הוא מתכנן עם חברתו ואמרגנו תחבולה אשר תכניס אותו לשידור חי בטלוויזיה, תחבולה זאת הצליחה מעבר למצופה והקריירה של גזית נוסקת מעלה והוא הופך לכוכב על. בעקבות הצלחתו מקבל גזית הצעות להופיע בארצות הברית בפני הקהילה היהודית בניו יורק ובלוס אנג'לס. בסיומה של אחת ההופעות שלו בלוס אנג'לס מקבל גזית הצעה מישראלית הגרה בלוס אנג'לס להתארח בביתה תוך שהיא מבטיחה לו להפעיל את קשריה ולעזור לו לפרוץ קדימה גם בארצות הברית. אמרגנו של גזית מנסה לשכנע אותו לחזור לארץ ולא להישאר באמריקה, אך לשווא. חלומו הגדול להפוך בארצות הברית לכוכב על לא מתממש וגזית מבין שהוא נמצא בפני דילמה קשה, האם לקחת סיכון ולנסות בכל זאת להמתין להזדמנות, אך הוא יודע שאם לא יצליח לפרוץ קדימה וישהה יותר מדי זמן בארצות הברית הוא עלול להגיע למצב שבארץ ישכחו אותו. גזית רב עם בעלת הבית בלוס אנג'לס, בעיקר לאחר שקיבל ממנה במשך יותר משנה הבטחות רבות שתעזור לו לפרוץ קדימה, הבטחות שלא מומשו. הוא מחליט לחזור לארץ ומגלה שמי שהייתה חברתו לפני שעזב את הארץ כבר יוצאת עם מישהו אחר, הוא מגיע למשרד של אמרגנו שמאושר לפגוש אותו, גזית מצהיר בפניו שתם עידן אמריקה אצלו והוא החליט לחזור לארץ לתמיד. מודי גזית - דודו טופז חזי - ז'אק כהן - בתפקיד אמרגנו של מודי. דניאלה - אביגיל אריאלי - חברתו של מודי. ברכה - ברכה נאמן, אישה עשירה הגרה בלוס אנג'לס בווילה יוקרתית, מארחת אצלה את מודי. אמנון מסקין - במאי הטלוויזיה סם כהן - גבי שושן יוסי ברק - בתפקיד עצמו, כבדרן בטלוויזיה נהג מונית - יוסי קיפניס "תל אביב לוס אנג'לס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תל אביב לוס אנג'לס", באתר AllMovie (באנגלית) "תל אביב לוס אנג'לס", באתר ספר הקולנוע הישראלי "תל אביב לוס אנג'לס", באתר אידיבי "תל אביב לוס אנג'לס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "תל אביב לוס אנג'לס", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פלוטון

האם התכוונתם ל... פלוטון (טיל) – טיל צרפתי פלוטון (גאולוגיה) – מחדר של סלעי יסוד שהתגבשו מתא מאגמה שהתקרר באיטיות במעמקי האדמה דבוקה – הקבוצה הגדולה במירוץ אופני כביש ראו גם: פלוטו (פירושונים)
ישראל באולימפיאדת מלבורן (1956)

משלחת ישראל לאולימפיאדת מלבורן (1956) כללה 3 ספורטאים שהתחרו ב-3 ענפי ספורט. מספרם הקטן של הספורטאים בנבחרת נבע מכך ששבועות ספורים לפני האולימפיאדה פרצה מלחמת סיני, חלק מהספורטאים שהיו אמורים להשתתף במשחקים גויסו למילואים וההכנות לאולימפיאדה נפגעו. לאור זאת הוחלט לשלוח משלחת סמלית בלבד. המשלחת כללה גם את אוריאל זמרי שנבחר על ידי הוועד האולימפי לשמש כשופט כדורסל במשחקים. הוא היה השופט הבינלאומי הראשון מישראל שנבחר לשמש כשופט במשחקים האולימפיים. נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה הקופץ למים יואב רענן. דוד קושניר קפיצה לרוחק גברים – מוקדמות: 6.89 מטר, מקום 25 יואב רענן מקפצה 3 מטר – מקום 22 שושנה ריבנר 100 מטר חופשי נשים – מוקדמות, 1:10.4 דקות, מקום 30 ישראל במשחקים האולימפיים אולימפיאדת מלבורן (1956) מדיה וקבצים בנושא ישראל באולימפיאדת מלבורן בוויקישיתוף
ארתור נבה

ארתור נֶבֶּה (בגרמנית: ‏Arthur Nebe‏Ⓘ‏; 13 בנובמבר 1894 – 21 במרץ 1945) היה קצין אס אס בכיר בדרגת גרופנפיהרר, שפיקד על איינזצגרופה-B במהלך השואה והיה אחראי לרציחת עשרות אלפי יהודים. נבה היה איש משטרה מקצועי, ושימש כמפקד משטרת ברלין ובכיר בגרמניה בגוף שהפך עם הזמן לאינטרפול של ימינו. הסבך הפוליטי הפנימי בזרועות השלטון של הרייך השלישי קירב את נבה לשורות קושרי קשר ה-20 ביולי. לאחר כישלון הקשר נבה נכלא, והוצא להורג בימיה האחרונים של המלחמה. נבה נולד בברלין ב-1894, כבנו של מורה בבית ספר יסודי. הוא שירת שירות קרבי במלחמת העולם הראשונה ונפצע פעמיים בלוחמת גז. בתום המלחמה הצטרף נבה למשטרה הפלילית (KRIPO - KRIminalPOlizei), ואף הגיע לדרגת מפקד ה-KRIPO בברלין ב-1924. הוא הצטרף לשורות המפלגה הנאצית ב-1931, עוד בטרם עלתה המפלגה לשלטון. נבה יצר קשרים בארגון ה-SS, ובין היתר התיידד עם קורט דליגה, קצין בכיר באס.אס.; באפריל 1933, עם עליית אדולף היטלר לשלטון, מונה נבה למפקד משטרת המדינה. באותה שנה הכיר את הנס ברנד גיזביוס, בכיר בגסטפו בעל קשרים מגוונים, שהכיר לו בהמשך את הנס אוסטר, גנרל שהיה מראשי המתנגדים לנאציזם. אוסטר וגיזביוס קירבו את נבה לחוגי המתנגדים לשלטון הנאצי. ב-1936 הפכה ה-KRIPO למחלקה ב"משרד לביטחון המדינה" RSHA, אגף במסגרת ה-SS שאיחד תחת גג אחד מחלקות שונות, כגון ה-SD וה-KRIPO, ליצירת כוח אכיפה שיטפל בכל הגורמים הפליליים והפוליטיים. האיחוד הביא לנבה דרגת "גרופנפיהרר" ב-SS. ב-1937 נוצר כוח משטרה ממלכתי אחיד לרייך כולו, כשבעבר הייתה המשטרה בסמכות המדינות השונות; נבה הועמד בראש הכוח, והוכפף ישירות לריינהרד היידריך. במקביל היה נבה מעורב בפעילות של חוגי הקושרים נגד היטלר, לרבות הניסיון של אוסטר ב-1938 להדיח את היטלר, ניסיון שכשל בשל כניעת מדינות המערב בוועידת מינכן. באותה שנה עמד בראש חקירת ניסיון ההתנקשות בהיטלר במינכן, והצליח לקשור בין ההתנקשות לבין מבצעה, גאורג אלזר. ב-1941 התייצב נבה בראש "איינזצגרופה B", כוח ייעודי של ה-SS שפעל במקביל לכוחות הלוחמים, מאחורי הקווים, להשמדת היהודים במרחבי רוסיה שנכבשו. "איינזצגרופה B" פעלה בגזרת "קבוצת ארמיות המרכז", שהבקיעה בחזית המרכז במבצע ברברוסה, ועסקה בפעילות השמדת היהודים בעיקר בבלארוס. נבה הודה כי הוא אחראי למותם של 45,000 יהודים. בסוף 1942 דיווח נבה לקושרים על הפתרון הסופי, ועל הפעולות הננקטות להשמדת היהודים. נבה שימש בתפקיד חשוב בקשר ה-20 ביולי להתנקש בחיי אדולף היטלר. תפקידו היה להוביל קבוצה שתתפוס ותהרוג את היינריך הימלר, ואולם בשל בלבול ומבוכה ששררו בשורות הקושרים באותו יום, לא יצאה התוכנית לפועל. לאחר כישלון הקשר ניסה להימלט, אך הוסגר על ידי פילגש מאוכזבת. הוא נידון למוות על ידי בית הדין העממי שדן את הקושרים במשפטי ראווה. ב-21 במרץ 1945 הוצא להורג בכלא פלצנזה בברלין, בשיטה שננקטה נגד קושרי ה-20 ביולי: תלייה באמצעות מיתרי פסנתר על אנקוליות לתליית בשר בקר. מדיה וקבצים בנושא ארתור נבה בוויקישיתוף על ארתור נבה, באתר יד ושם
קיימן

האם התכוונתם ל... Caiman: קיימנים – תת-משפחה במשפחת האליגטוריים קיימן (סוג) – סוג בתת-משפחת הקיימנים, הכולל את המינים קיימן ז'קרה, קיימן ממושקף וקיימן רחב-חרטום קיימן גמדי – סוג בתת-משפחת הקיימנים, הכולל את המינים קיימן גמדי של קיוויה וקיימן גמדי של שניידר קיימן שחור – סוג ומין יחיד בתת-משפחת הקיימנים Cayman: איי קיימן – קבוצת איים באיים הקריביים המהווים מושבת כתר בריטית גרנד קיימן – אי באיי קיימן ליטל קיימן – אי באיי קיימן קיימן בראק – אי באיי קיימן קיימן איירווייז – חברת תעופה המבוססת באיי קיימן פורשה קיימן – מכונית ספורט מתוצרת חברת פורשה אישים: דין קיימן (Kamen) – יזם אמריקאי וממציא הרכינוע כריס קיימן (Kaman) – כדורסלן אמריקאי-גרמני ניק קיימן (Kamen) – זמר ודוגמן בריטי