laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמון אליוט

אמון אליוט (באנגלית: Emun Elliott; נולד ב-28 בנובמבר 1983) הוא שחקן סקוטי, הידוע מהופעתו בתפקיד ד"ר כריסטיאן קינג בסדרה "פרדוקס", ריצ'י בסיטקום "שלישייה" וג'ון מוריי בסדרה "גן עדן לנשים". אליוט נולד באדינבורו שבסקוטלנד. אביו הוא ממוצא פרסי ואימו סקוטית. הוא גדל בדודינגסטון (אנ') בפרוור פורטובלו באדינבורו, ולמד בבית הספר ג'ורג' הריוט. אליוט התחיל ללמוד ספרות אנגלית וצרפתית באוניברסיטת אברדין. אחרי שנה נשר מהאוניברסיטה ונרשם ללימודי משחק ב"האקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה". ב-2005 סיים את לימודי התואר. בטלוויזיה הופיע אליוט בסדרה "בחזרה לאחוזת העמק", "Feel the Force", "החיים שאחרי" ובסדרה "פרדוקס" בה שיחק בתפקיד הראשי בדמות ד"ר כריסטיאן קינג. עוד שיחק בתפקיד ג'יי אדמס בסדרת הדרמה "Lip Service" בערוץ BBC Three, בפרק בסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי" ובדרמת הפשע "ורה". הופעת הבכורה של אליוט בקולנוע הייתה ב-2009 בסרט "The Clan". ב-2010 שיחק בסרט "Black Death" לצדו של שון בין. עוד השתתף בסרט "Strawberry Fields". ברדיו השתתף בתסכיתי דרמה כמו "Places in Between" ו-"Black Watch". בתיאטרון שיחק אליוט במחזה שזכה בשבחי הביקורת "Black Watch" בתפקיד טוראי פרייזר, אותו גילם במשך שנתיים וחצי בתיאטרון הלאומי של סקוטלנד. ב-2010 הופיע בתפקיד קלאודיו במחזה "מידה כנגד מידה" בתיאטרון אלמיידה לצדם של אנה מקסוול מרטין ורורי קיניר. ב-2011 ו-2012 שיחק בתפקיד ריצ'י בסיטקום "שלישייה" בערוץ "Comedy Central", לתסריט מאת טום מק'ריי. בסדרה הוא מגלם דמות של גיי שמכניס חברה שלו להריון. אליוט כיכב בתפקיד ג'ון מוריי הכריזמטי בסדרת הדרמה "גן עדן לנשים" של ערוץ BBC One לצדה של השחקנית הסקוטית ג'ואנה ונדרהאם. באוגוסט 2017 שיחק אליוט בתפקיד אנדי ברנר בסדרה "בידיים טובות" לצדה של ג'ודי ויטאקר. מדיה וקבצים בנושא אמון אליוט בוויקישיתוף אמון אליוט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמון אליוט, באתר AllMovie (באנגלית) אמון אליוט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) IMDb Page – Biography Ginny Dougary, The Paradise stars talk on-screen nudity and Cheryl Cole's tattoo, 20 October 2013 Dick, Sandra (5 בדצמבר 2009). "Emun Elliott: Keep an eye on this one to watch!..." The Scotsman. נבדק ב-2009-12-24. {{cite web}}: (עזרה) Hendry, Steve (22 בנובמבר 2009). "Emun Elliot goes from tough squaddie in hit play to scientist in sci-fi drama". Daily Record. נבדק ב-2009-12-24. {{cite web}}: (עזרה) BBC - Press Office - Inspector George Gently back for two new single dramas on BBC One Retrieved 2010-03-09. BBC - Press Office - Lip Service press pack: Emun Elliot plays Jay Retrieved 2010-09-17. National Theatre of Scotland - Emun Elliott as Fraz Retrieved 2009-12-24.
תוכי גדל-ראש

תוכי גדל-ראש (שם מדעי: Poicephalus) הוא סוג של תוכים ממשפחת התוכיים החיים באפריקה המשוונית. הם קרוביהם הרחוקים של המין אפרור אפריקני הידוע כחיית מחמד פופולרית. לתוכים אלו ישנו ראש מגודל, בדרך כלל צבוע אפור וגוף מקושט בירוק או צהוב. הם חיים בזוגות ומצויים ברחבי היערות או הסוואנות של אפריקה. מזונם העיקרי הוא זרעים, פירות ועלים ויש להם מקור חזק העוזר להם לפצח את הזרעים הקשים. תוכי סנגלי (Poicephalus senegalus) תוכי מאייר (Poicephalus meyeri) תוכי אדום-מקור (Poicephalus rufiventris) תוכי חום-ראש (Poicephalus cryptoxanthus) תוכי אדום-מצח (Poicephalus gulielmi) תוכי הכף (Poicephalus robustus) תוכי חום-צוואר (Poicephalus fuscicollis) תוכי רופל (Poicephalus rueppellii) תוכי צהוב-פנים (Poicephalus flavifrons) תוכי ניאם ניאם (Poicephalus crassus) מדיה וקבצים בנושא תוכי גדל-ראש בוויקישיתוף תוכי גדל-ראש, באתר ITIS (באנגלית) תוכי גדל-ראש, באתר NCBI (באנגלית) תוכי גדל-ראש, באתר GBIF (באנגלית)
נחש מולגה

נחש מולגה המכונה גם פתן חום מלכותי או קוברת פילבארה (שם מדעי: Pseudechis australis) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, החי ברחבי אוסטרליה. זהו אחד הנחשים הארסיים הארוכים ביותר בעולם והארוך ביותר באוסטרליה לאחר המין טאיפן פנים-יבשתי ויכול להגיע לאורך 3-2.5 מטר ומשקלו 6-3 ק"ג. צבעו הוא חום עם מעט פסים והגחון בהיר. הראש רחב עם מקום לשיני הארס והעיניים גדולות. צבעם משתנה על פי השטח, כשבאזורי מדבר הם נוטים להיות יותר בהירים. נחש זה הוא ארסי ביותר ויכול להרוג אנשים בקלות ואולם עקב טבעו הרגוע יחסית, מספר ההרוגים נמוך. הוא נפוץ בכל רחבי אוסטרליה ובאי טסמניה ביערות, גזעים חלולים, ביצות, שדות, ערבות, אזורים הרריים ומדבריות. הם לא מצויים ביערות גשם. מדיה וקבצים בנושא נחש מולגה בוויקישיתוף נחש מולגה, באתר ITIS (באנגלית) נחש מולגה, באתר NCBI (באנגלית) נחש מולגה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש מולגה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נחש מולגה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש מולגה, באתר GBIF (באנגלית) נחש מולגה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדיסון קיז

מדיסון קיז (באנגלית: Madison Keys; נולדה ב-17 בפברואר 1995 ברוק איילנד, אילינוי) היא טניסאית אמריקאית מקצוענית. דירוג השיא שלה הוא המקום השביעי בעולם ב-WTA. הישג השיא של קיז הוא הגעה לשלב הגמר בטורניר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה (2017). מגיל 9 מתאמנת קיז בטניס באקדמיה לטניס של כריס אוורט בבוקה ראטון, פלורידה. באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2015 הגיעה קיז לשלב חצי הגמר, הישג השיא בקריירה שלה. במשחק היא הפסידה לסרינה ויליאמס בת ארצה (1 בעולם) בשתי מערכות (7-6, 6-2) שאף זכתה באליפות. היא ניצחה בסיבוב השלישי את פטרה קביטובה מצ'כיה (4 בעולם) בשתי מערכות (4-6, 5-7) ובמשחק רבע הגמר היא ניצחה את ונוס ויליאמס (18 בעולם) מארצות הברית ב-3 מערכות (3-6, 6-4, 4-6). באליפות צרפת הפתוחה שנערכה במאי אותה שנה היא הפסידה בסיבוב השלישי לטימאה בצ'ינסקי בשתי מערכות (6-4, 6-2). באליפות וימבלדון שנערכה ביוני אותה שנה היא הגיעה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (13 בעולם) ב-3 מערכות (7-6, 3-6, 6-3). באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר אותה שנה היא הגיעה לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לסרינה ויליאמס (1 בעולם) בשתי מערכות (6-3, 6-3). בסיבוב השלישי היא ניצחה את אגניישקה רדוונסקה בשתי מערכות (3-6, 2-6). באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2016 הגיעה קיז לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לז'נג שוואי מסין ב-3 מערכות (3-6, 6-3, 6-3). בסיבוב השלישי היא ניצחה את אנה איבנוביץ' מסרביה (20 בעולם) ב-3 מערכות (6-4, 4-6, 4-6). באליפות צרפת שנערכה במאי 2016 הגיעה קיז לסיבוב הרביעי שבו הפסידה לקיקי ברטנס מהולנד (7-6, 6-3). בטורניר ברמינגהאם בסבב ה-WTA (משטח דשא) שנערך ביוני אותה שנה היא זכתה בתואר השני שלה בקריירה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ברבורה סטריקובה מצ'כיה בשתי מערכות (6–3, 6–4). בשלב חצי הגמר היא ניצחה את קרלה סוארס נבארו מספרד ב-3 מערכות (6-3, 3-6, 6-7) באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הפעילה לחצי גמר טורניר היחידות בטניס, בו הפסידה לאנגליקה קרבר מגרמניה בשלוש מערכות, ולאחר מכן הפסידה בקרב על מדליית הארד לפטרה קביטובה מצ'כיה. באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר 2017 העפילה קיז למשחק הגמר, בו הפסידה לסלואן סטיבנס מארצות הברית בשתי מערכות (6-3, 6-0). מדיה וקבצים בנושא מדיסון קיז בוויקישיתוף מדיסון קיז, ברשת החברתית פייסבוק מדיסון קיז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדיסון קיז, ברשת החברתית אינסטגרם מדיסון קיז, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מדיסון קיז, באתר olympedia.org מדיסון קיז, באתר ה-WTA מדיסון קיז, באתר ה-ITF מדיסון קיז, באתר גביע הפדרציה
מערבל הגאים

מְעַרְבֵּל הַגָאִים (באנגלית: Mixer Assembly) הוא מכלול במערכות בקרת טיסה מכניות המשמשות לתיאום של משטחי היגוי. במסוקים מערבל ההגאים משמש להפיכה של פקודות היגוי קולקטיב וסייקליק בצירים גלגול ועלרוד לפקודה ליניארית לשלושה מפעילים ראשיים שמחוברים למכלול הדיסקה. במטוסים המערבל משמש לתיאום פקודה להגאים שיש להם שימושים מרובים, לדוגמה אלוונים במטוסים בעלי כנף דלתא המשמשים לניהוג בציר עלרוד וגלגול; תיאום פקודה בגלגול להגאי גובה ומאזנות בעיקר במטוסי קרב בהם הגאי הגובה מסייעים למאזנות בגלגול; ותיאום פקודה למשטחי פלפרון המשמשים לניהוג בציר הגלגול וכמדפים. ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון האחדות

ארמון האחדות (בטג'יקית: Кохи Ваҳдат) הוא מבנה בדושנבה, בירת טג'יקיסטן. הוא מיועד לקיום אירועים ומשמש בתור מטה המפלגה השלטת של המדינה. האולם הראשי של הארמון מיועד ל-1,714 מקומות. הארמון הוקם ב-1975, עוד בתקופה הסובייטית, עם חנוכתו ניתן לו שם "בית לחינוך פוליטי". עם פירוק ברית המועצות שונה יעודו. בשנת 2000 הסתיימו שיפוצים במבנה והוא קיבל את שמו הנוכחי. בארמון מתקיימים אירועים ממלכתיים ותכופות הוא נשכר לצורך קיום ועידות בינלאומיות. ב-2007 התרחש פיגוע סמוך לארמון. בנובמבר אותה שנה הונחה פצצה בתוך שקית פלסטיק ליד אחת החומות של הארמון. הנפגע היחיד היה גבר כבן 77 שהרים את השקית, דבר שגרם לפיצוץ. מדיה וקבצים בנושא ארמון האחדות בוויקישיתוף תמונתו של הארמון באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה
סלמנקה (כדורגל)

אוניון דפורטיבה סלמנקה (בספרדית: Unión Deportiva Salamanca) היה מועדון כדורגל ספרדי שפעל בעיר סלמנקה מהקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון. המועדון שיחק לאחרונה בליגה הספרדית השלישית בעונת 2012/2013. סלמנקה פעלה במשך תשעים שנים, ושיחקה במצטבר 12 עונות בליגה הבכירה. הקבוצה, שכונתה "לוס צ'ארוס", אירחה את משחקיה באצטדיון הלמנטיקו בעיר, ושיחקה בצבעי שחור ולבן. סלמנקה הוקמה במקור על ידי סטודנטים אירים והחלה לשחק בתחרויות חובבניות כבר בשנת 1907. ב-16 במרץ 1923 נוסדה הקבוצה באופן רשמי על ידי מי שהיה אז ראש העיר סלמנקה, פדריקו אנאיה, שגם היה לנשיא הקבוצה הראשון. בעונת 1939/1940 החלה לשחק בליגת המשנה הספרדית. עד לשנות השבעים נעה הקבוצה בין ליגת המשנה לליגה השלישית. בשנים אלו הצליחה הקבוצה לזכות פעמיים רצופות בגביע החובבנים של ספרד, בעונות 1957/1958 ו-1958/1959. ב-8 באפריל 1970 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון הלמנטיקו, במשחק ידידות מול ספורטינג ליסבון, שהסתיים בשוויון 0-0. בעונת 1972/1973 עלתה הקבוצה לליגת המשנה. לאחר העפלתה, מינתה הקבוצה את המאמן חוסה לואיס גרסיה טראיד, שבעונתו הראשונה כמאמן הקבוצה העלה אותה ליגה בפעם השנייה ברציפות. בעונת 1974/1975 ערכה הקבוצה של טראיד את הופעת הבכורה שלה בליגה הבכירה. ב-8 בספטמבר 1974 שיחקה הקבוצה את משחקה הראשון אי פעם בליגה הראשונה, וגברה בו 2-0 על אלצ'ה. את העונה סיימה הקבוצה, מעל לכל ציפיותיה, במקום השביעי בטבלה - שנותר, עד לפירוקה, מיקומה הגבוה ביותר אי פעם. בעונת 1976/1977 רשמה את הישג השיא שלה בגביע הספרדי, כשהעפילה לחצי הגמר. בדרכה הדיחה הקבוצה, בין היתר, את רקראטיבו ולבה ואת ריאל סרגוסה, עד שהודחה על ידי אתלטיק בילבאו. סלמנקה שרדה שבע עונות רצופות בליגה הבכירה, עד שנשרה לליגת המשנה בסיום עונת 1980/1981. היא הצליחה לחזור תוך עונה אחת בלבד לליגה הבכירה, בה שיחקה שתי עונות נוספות. החל מעונת 1983/1984 ירדה הקבוצה שתי ליגות בתוך שתי עונות, ובעונת 1985/1986 שיחקה בליגה השלישית לראשונה מזה 13 שנים. בסיום עונת 1994/1995, לאחר כעשור בו שיחקה בליגות המשנה, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה השנייה, והתמודדה בפלייאוף על מקומה בליגה הבכירה מול אלבסטה במשחק הראשון נוצחה סלמנקה בביתה 2-0, אך השלימה מהפך מרשים עם ניצחון חוץ של 5-0 וחזרה לליגה הבכירה לאחר 12 שנים. כבר בעונת החזרה שלה לליגה הבכירה נשרה הקבוצה חזרה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה, אך חזרה לליגה הבכירה תוך עונה אחת, בה לראשונה זכה שחקן הקבוצה בתואר מלך השערים. היה זה פאולטה, שכבש 19 שערי ליגה וזכה בתואר הפיצ'יצ'י של ליגת המשנה. גם חזרה זו התבררה כלא מוצלחת והחזיקה מעמד לשתי עונות בלבד. בסיום עונת 1998/1999, שהייתה ה-12 והאחרונה בתולדותיה בליגה הבכירה, נשרה הקבוצה חזרה לליגת המשנה, ולא הצליחה לחזור עוד לליגה הראשונה. בסיום עונת 2010/2011, עונה בה ספגה עשרה הפסדים רצופים ושני חילופי מאמנים, ירדה הקבוצה לליגה השלישית, שם שיחקה במשך שתי עונות עד שבסיום עונת 2012/2013 פורקה כתוצאה מחובות כספיים כבדים. אנדורה קולדו ישראל עמרי אפק ישראל רונן חרזי ישראל סטיבן כהן מקסיקו קרלוס ולה ספרד פאבלו דה לוקאס ספרד מיצ'ל סלגאדו פורטוגל פאולטה רומניה בוגדאן סטליה מדיה וקבצים בנושא סלמנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלמנקה פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
מיכאל לאנג

מיכאל ריקו לאנג (בגרמנית: Michael Rico Lang; נולד ב-8 בפברואר 1991) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק כמגן בקבוצת פ.צ. בזל ובנבחרת שווייץ. לאנג החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סנט גאלן, אליה הצטרף בתור ילד בגיל 9. בגיל 16 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצתו בליגת העל השווייצרית, דבר שהציב אותו בין שלושת הכדורגלנים הצעירים ביותר שערכו הופעת בכורה בליגה זו. אחרי 5 עונות בסנט גאלן, בהן הופיע ב-66 משחקי ליגה, חתם לאנג בקיץ 2011 במועדון גרסהופרס ציריך, על חוזה לארבע שנים. בעונת 2012/2013, היה שותף לזכיית קבוצתו בגביע השווייצרי, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול פ.צ. בזל. בשנתיים הרצופות שלאחר מכן, נכשל להעפיל עם גרסהופרס לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שהודחו פעמיים ברציפות על ידי קבוצות צרפתיות: ליון (2013) וליל (2014). אחרי 4 עונות, בהן שותף ב-127 משחקי ליגה והיה לשחקן סגל בכיר בגרסהופרס, חתם לאנג ב-1 ביוני 2015 בפ.צ. בזל בהעברה חופשית. בבזל ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 ביולי 2015, במשחק הניצחון הביתי 2–0 מול ואדוץ. כעבור 6 ימים, ב-25 ביוני 2015, כבש את שערו הראשון בבזל, במשחק ניצחון החוץ 3–2 מול קבוצתו לשעבר, גרסהופרס ציריך. בסיום עונת הבכורה שלו בבזל, זכה עם קבוצתו בתואר האליפות, שהיה לשביעי ברציפות של פ.צ. בזל. ב-29 ביוני 2018 חתם לאנג לארבע שנים בבורוסיה מנשנגלדבך. ב-29 באוגוסט 2019 הושאל לורדר ברמן לעונה אחת. ב-19 ביולי 2021 חזר לאנג לבזל. לאנג ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת שווייץ ב-14 באוגוסט 2013, במשחק ידידות מול ברזיל. את שערו הראשון במדים הלאומיים, כבש ב-11 באוקטובר 2013, במשחק הניצחון 2–1 מול אלבניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא נכלל בסגל הנבחרת השווייצרית לטורנירי הגמר של מונדיאל 2014 בברזיל ויורו 2016 בצרפת. גרסהופרס ציריך הגביע השווייצרי: 2012-2013 פ.צ. בזל ליגת העל השווייצרית: 2015-2016 מדיה וקבצים בנושא מיכאל לאנג בוויקישיתוף מיכאל לאנג, באתר Transfermarkt מיכאל לאנג, באתר Soccerway מיכאל לאנג, באתר WorldFootball.net מיכאל לאנג, באתר National Football Teams מיכאל לאנג, באתר FootballDatabase.eu
שובר שביתה

שובר שביתה (באנגלית: Strikebreaker) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון ינואר 1957 של The Original Science Fiction Stories, ותורגם לעברית בשנת 1980 בספר אין איש פה, פרט... תחת השם מפר שביתה, ושוב בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3. את ההשראה לסיפור שביתה שאב אסימוב מקבוצה של כשלושים טכנאים שאיימו להשבית את הרכבת התחתית של ניו יורק, דבר שיגרום לנסיעה בתוך עיר להיהפך לכמעט בלתי אפשרית. בסופו של דבר השביתה לא התרחשה, אך אסימוב שאב את ההשראה לסיפור על אדם ששביתתו תעצור את העולם כולו. העולם בו מתרחש הסיפור הוא אלסוויר, כוכב לכת מינורי חוץ-שמשי בקוטר של כמאה חמישים קילומטר המשמש כבית למושבה ייחודית ומבודדת של כשלושים אלף בני אדם, המתגוררים בתוכו של כוכב הלכת. במושבה התפתחה מערכת חוקים נוקשה, כאשר לכל משפחה מותר לעסוק רק במקצוע אחד. סטיבן למורק, סוציולוג בן כדור הארץ הגיע לאלסוויר כדי לחקור אותה, וגילה כי אלסוורי בשם איגור רגוזניק פתח בשביתה. משפחת רגוזניק אחראית על מתקן עיבוד הפסולת של אלסוויר, ובמשך הדורות משפחת רגוזניק נהפכה למשפחה מנודה, וכולם מתייחסים אליה כטמאה. איגור רגוזניק דורש שהנידוי של משפחתו יסתיים. המועצה של אלסוויר סרבה לדרישותיו, ואיגור רגוזניק פתח בשביתה. אם השביתה תמשיך הפסולת תגרום למחלות, דבר המוביל למגפות באלסוויר וימחה את כל המושבה. כאשר מתחוור ללמורק ששום צד לא יוותר, הוא מתנדב באי רצון להפעיל את מכונות עיבוד הפסולת בעצמו. כאשר רגוזניק רואה זאת הוא נכנע וחוזר לעבוד. למורק מבטיח לרגוזניק כי עכשיו האלסוורים מודעים לרגשותיו, ובסופו של דבר הם יסיימו את בידודו. רגוזניק אינו מתרשם. בינתיים, למורק לומד כי שאר האלסוורים אינם רוצים שום קשר איתו; עכשיו כאשר הוא עבד בעבודתו של רגוזניק הוא טמא בעצמו - "גורם פנימי בתעשיית הבאושים".
מקף - כתב עת לספרות

מקף היה כתב עת מודפס לספרות, שפעל בשנים 2012–2015. עורכי כתב העת הוציאו בתקופה זו שישה גיליונות. ב"מקף" פורסמו שירים, סיפורים, מסות קצרות וארוכות, ביקורות ראיונות ותרגומים. המייסדים והעורכים היו המשוררת והסופרת חני שטרנברג והמשורר, המחזאי והעורך, יואב איתמר. כל גיליון של מקף עסק בנושא מוגדר ולווה על ידי אמן אורח שהציג בגיליון מעבודותיו. כמו כן הופיע בכל גיליון ריאיון מרכזי עם יוצר משמעותי, כאשר בגיליון האחרון הופיעו ארבעה ראיונות. את אחד הגיליונות ערך כעורך אורח שועי רז. בין המרואיינים והמשתתפים ב"מקף" נמנו: אהרן אפלפלד, אמיר אוריין, אסתי ג. חיים, יוסי סוכרי, גיא דוידי, אביבה אוּרי, יונתן יובֵל, אבשלום קווה ועוד. בין האמנים האורחים היו מיכאל דרוקס, יורם קופרמינץ, יעקב פורת ויואל גילינסקי. מקף ביקש לשים במרכז עשייתו את הדיאלוג על כל גווניו, וברוח זאת נקרא הגיליון הראשון "שמחת ההשפעה", זאת, כהתכתבות עם ספרו של הרולד בלום "חרדת ההשפעה". בגיליון זה התכתבו היוצרים עם יוצרים מזמנים וממקומות אחרים. הגיליונות הושקו בערבי השקה, ובערב ההשקה האחרון נערך שיח עורכים, שהשתתפו בו עורכי כתבי עת רבים. גיליון 4 עסק בנושא "הגירה גלות", גיליון 5 – "קשרי משפחה". הגיליון האחרון, שראה אור בנובמבר 2015, נקרא "בשוליים". בתחילת דרכו פעל לצד כתב העת בלוג שבו התפרסם תרגומה של חני שטרנברג לשירו של אלן גינסברג "סופרמרקט בקליפורניה". לצד כתב העת פעלה גם הוצאה לאור בשם "מקף". אלי אשד, מקף שמחת ההשפעה, באתר יקום תרבות, ‏21 במאי 2012. גלעד יובל, הרבה יותר מ"מקף", באתר יקום תרבות. מעט מעט לעת מבחר מכתבי עת-כתב העת "מקף", באתר האתר של נילי דגן. חני שטרנברג, סופרמרקט בקליפורניה, יוצאת לאור הלנה מגר טלמור, שידור ברשת א , youtube מנחם בן יש לי סימפטיה ליהלי סובול וגם ל"מקף". מעריב, 2 באוגוסט 2012 חני שטרנברג, על סף ספר ורשימה על ספרי מאת עמיקם יסעור. אלי אשד. כתב עת ספרותי חדש נולד בישראל כתב העת “מקף ” בעריכת יואב איתמר וחני שטרנברג.הגיליון הראשון עוסק ב”שמחת השפעה יקום תרבות, 21 במאי 2012 חגית בת-אליעזר, השקת סופרים נוסח חיפה :על “סף ספר 2 יקום תרבות, 9 באוקטובר 2013
להקת בריוזקה

בריוזקה (ברוסית: Берёзка; מילולית: שדר; שם מלא: האנסמבל הכוראוגרפי הממלכתי) הוא אנסמבל כוראוגרפי של ריקוד רוסי, שהוקם ב-1948. מייסדת האנסמבל והמנהלת הייתה נדז'דה נדז'דינה,ממוצא יהודי. הלהקה מתוחזקת כל ידי המנהל לענייני נשיא רוסיה. במהלך העשור הראשון, הופיעו בבריוזקה בוגרות בית הספר הכוריאוגרפי במוסקבה. הריקודים הפופולריים ביותר באותה תקופה היו ריקודי המעגל:"בריוזקה"- The Birch Tree הברבור הקטן וסצינות הז'אנר ספינר, סופת שלג, ו וקוודריל של מיידן. את הריקודים ליוותה תזמורת של כלי נגינה עממיים. תוכניות הלהקה כללו ריקודי מעגל של נשים, מיניאטורות ריקודים לירית, ריקודים נמרצים וריקודים קומיים, המתעדים בתמונות כוריאוגרפיות פואטיות את חיי היומיום והטקסים של התקופה הרוסית של פעם. הריקודים התבססו לעיתים קרובות על ניגונים עממיים ושירים, והיו מלווים לעיתים קרובות בשירת המקהלה של הרקדנים. העושר הבלתי נדלה של פולקלור הריקוד הרוסי, כמו גם הרצון של הכוריאוגרפית לשקף את הזמנים המודרניים בריקודים, יצר את הצורך להוסיף קבוצה גברית לאנסמבל (1959). היצירות הראשונות של האנסמבל המעורב היו הסצינות הכוריאוגרפיות, קרובטל, שרובטידה, ביריד הסתיו, ומוסקבה פולקה. הריקודים של קבוצת הגברים היו בעיקר הומוריסטיים. מאוחר יותר השתנה הרפרטואר של הלהקה והריקודים התבססו על שירים עממיים של מלחינים סובייטים ("בערבים על הנהר" של מוקרוזוב ואחרים), כמו "מפגש שחר" (שהתבסס על הלחן של שירים מהפכניים) ועוד. בסיוריה בברית המועצות, הלהקה התאפיינה באמנות מחול גבוהה והפיצה מוזיקה עממית רוסית וריקודים. בריוזקה ידועה בעולם כולו. היא הופיעה בלמעלה מ 200 מדינות זרות, והופעותיה תוארו כ"חג של חסד, שירה, נוער ויופי". באנסמבל ישנם יותר מ -100 חברים. מה שמאפיין את הלהקה יותר מכל הוא הצעד הצף המפורסם שלה. הרקדנים רקדו כבר למעלה 47,000 קילומטרים. מרחק ארוך יותר מקוטר כדור הארץ!כל קונצרט מתחיל בריקוד מעגלי, שנקרא ח'ורובוד, שבו מבצעים את צעד ההזזה. מה שכל כך מיוחד בשלב הזה הוא שבקושי ניתן לראות שהרקדנים זזים .הם נראה עומדים דוממים בזמן שהבמה שמתחת להם נעה. אפילו החצאיות שלובשות הרקדניות לא נראות כאילו הן רועדות. הצעד נוצר על ידי מייסדת הלהקה עצמה. היופי המופלא של הרקדנים מסייע לשמור על קהלים ברחבי העולם. האנסמבל המקורי, שנוסד ב -1948, היה כולו נשי, כפי שניסחה זאת המיסדת נאדז'דה נאדז'דינה, "הדימוי הפואטי של נערה רוסייה נמצא במרכז כל עבודתנו, לא משנה אם זהו ריקוד עליז או לירי". אף על פי שהאנסמבל מכיל כעת גם גברים, הדמויות והמבצעות העיקריות הן עדיין בנות - יפות חינניות, נשיות. מדיה וקבצים בנושא להקת בריוזקה בוויקישיתוף להקת בריוזקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) להקת המחול הרוסית בריוזקה עוזבת את ישראל ארכיון הסרטים הישראלי-ירושלים אתר האינטרנט הרשמי של להקת בריוזקה
אלברט גיורסו

אלברט גיורסו (באנגלית: Albert Ghiorso;‏ 15 ביולי 1915 - 26 בדצמבר 2010) היה פיזיקאי גרעין אמריקאי. עם הישגיו, במשך שישה עשורים של פעילות מחקרית, ניתן למנות שותפות בגילוים וביצירתם של שנים־עשר יסודות מלאכותיים. נולד בקליפורניה למשפחה איטלקית-ספרדית. בשנת 1937 סיים את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. גיורסו התמחה בבניית מכשירי רדיו ומכשירי מדידה עדינים ומדויקים. יכולת זו הובילה אותו למעבדתו של גלן סיבורג, שם גם פגש את אשתו וילמה. בשנות מלחמת העולם השנייה השתתף יחד עם סיבורג בפרויקט מנהטן והיה אחראי על פיתוח גלאים מדויקים לקרינה רדיואקטיבית ודעיכה רדיואקטיבית ולניתוח תגובות ברמה הגרעינית. במהלך ניסויים אלו גילה שני יסודות חדשים: אמריציום (95=z) וקוריום (96). לאחר המלחמה חזר עם סיבורג למעבדות אוניברסיטת ברקלי והתמקד ביצירת יסודות חדשים, בטכנולוגיה של הפגזת יסודות כבדים בגרעיני הליום מואצים. בשנים 1949–1950 זיהו חברי הצוות את היסודות ברקליום (97) וקליפורניום (98). ב-1952 זיהו חברי צוותו את היסוד פרמיום (100) באתר שבו פוצצה פצצת המימן הראשונה. בהמשך יצרו את היסודות איינשטייניום (99) ומנדלביום (101). באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 מונה גיורסו לראש פרויקט מאיץ החלקיקים החדש והעוצמתי יותר, שהיה דרוש לשם המשך משימת גילוים ויצירתם של יסודות טרנס-אורניים, (Berkeley Heavy Ion Linear Accelerator (HILAC. עד 1972 שימש מאיץ זה לייצור אטומים בודדים של היסודות נובליום (102), לורנציום (103), רתרפורדיום (104) ודובניום (105); חלקם גילויים ראשוניים וחלקם אישוש לגילוי יסודות שהתגלו על ידי מכונים אחרים. ב-1972 שודרג המאיץ ל-superHILAC, דבר שאיפשר לגלות אטומים של היסוד סיבורגיום (106). במהלך עבודתו המציא גיורסו גלאים ומכשור מתקדם לניתוח תוצאות של ריאקציות גרעיניות של יסודות כבדים ושכלולים למאיצי חלקיקים ייעודיים לנושא זה, שסייעו בין השאר גם במשימת זיהוי שרידי טכנציום טבעיים. גיורסו הוא שטבע את שמו של היסוד "האסיום" (שנגזר מהמילה Hassia, שמה הלטיני של מדינת הסה שבגרמניה, בה נתגלה); הציע לקרוא ליסוד "סיבורגיום" על שם גלן סיבורג עוד בחייו; ועתר ל-IUPAC לקריאת היסוד "דובניום" לכבוד העיר דוּבְּנָה, בה נמצא המכון המאוחד למחקר גרעיני ברוסיה, שם התגלה. מדיה וקבצים בנושא אלברט גיורסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלברט גיורסו אתר מורשתו הספד באתר "חייו הארוכים והמאושרים של אל גיורסו" דף בהיכל התהילה של רדיוכימיה
יוטיובר

יוּטְיוּבֶּר (באנגלית: Youtuber) הוא אדם הנוהג להעלות סרטונים בהם הוא מופיע באתר האינטרנט יוטיוב. לרוב, היוּטְיוּבֶּר יהיה אחראי על כתיבת התסריט, הצילום, הבימוי ועריכת הסרטון המועלה לאתר. כל אחד ואחת יכולים ליצור ערוץ באתר, כאשר כל ערוץ מתמקד בסוגה שונה. בין הסוגות הנפוצות באתר: אופנה, איפור, מוזיקה, אוכל, ספורט, מתיחות, ולוגים (וידאו בלוגים), גיימינג, סגנון חופשי אנימציה וכדומה. יוּטְיוּבֶּר יחיד יכול להפעיל מספר ערוצים שונים. יוּטְיוּבֶּרִים מתפרנסים מיצירת הסרטונים באמצעות תוכנית השותפות עם יוטיוב ומשיתוף פעולה עם חברות מסחריות ועמותות, תמורת פרסום החברה או מוצריה. יוּטְיוּבֶּר יכול לבחור אם ברצונו לקחת חלק בתוכנית השותפות עם חברת יוטיוב. התוכנית מאפשרת ליוּטְיוּבֶּר להרוויח כסף מהפרסומות המופיעות בעמוד הערוץ באתר ובסרטונים עצמם. כמו כן, חברת יוטיוב מעניקה הטבות שונות ליוּטְיוּבֶּר בהתאם לכמות העוקבים שלו וכמות הצפיות, כאשר כל תוכנית כוללת את הטבות התוכנית הקודמת. להלן שמות היוּטְיוּבֶּרִים המצולמים בתמונה ופועליהם: במרכז התמונה ניצבת היוּטיוּבֶּרִית חנה הארט (אנ'), יוצרת סדרת סרטוני הווידאו "המטבח השיכור שלי" (אנ'), כמו גם שחקנית בסרט הקומדי-דרמטי "מחנה טַאקוֹטָה" (אנ'); לצדה ניצב טיילר אוקלי. יוּטְיוּבֶּרִים מצולמים אחרים כוללים את: מארק דַגְלאס (באנגלית: Mark Douglas); טוֹד ווֹמָאק (אנ') ובֵּן רֶלֶס – יוצרי ערוץ הקומדיה "Barely Political" (אנ') (בעברית: "פוליטי בקושי"), ואשר יצרו ב-2008 את סרטון הווידאו הוויראלי "בובת אובמה" (אנ'); מייקל סטיבנס, יוצר הערוץ הממותג: "VSauce" (אנ'); פִּיטֶר שוּקוֹף (אנ') ולוֹיִד אַלְקווִיסְט (אנ') – יוצרי סדרת הרשת: "קרבות הראפ האֶפִּיים של ההיסטוריה" (אנ'); במאית הקולנוע רייצ'ל לי גולדנברג (אנ'), אשר ביימה סרטוני וידאו קצרים בנושא: "חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה" מטעם ממשל אובמה, עבור אתר האינטרנט וחברת הפקת הסרטים ותוכניות הטלוויזיה: "מצחיק או תמות" (אנ'), בהשתתפות ידוענים כדוגמת: ג'ניפר הדסון, אדי ג'ורג' (אנ') ואוליביה ויילד; השחקן מיקי מֶייר (באנגלית: Mickey Meyer) ודניאל קֶלִיסוֹן (אנ'), מפיקי רשת הקומדיה "Jash" (אנ'), המשדרת תכנים מקוריים, בכיכובם של כישרונות כגון: שרה סילברמן ומייקל סֶרָה. ערוצי היוטיוב בעלי מספר המנויים הגדול ביותר מדיה וקבצים בנושא יוטיובר בוויקישיתוף יוטיובר, ברשת החברתית אינסטגרם זיו קיטרו, איך הופכים לסופרסטאר ביוטיוב?, באתר ynet, 29 בנובמבר 2010 רפאלה גויכמן, מדורת השבט של דור ה–Z, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2017 "YouTuber" [יוּטְיוּבֶּר] (באנגלית). מילון אוקספורד אנגלית און-ליין. נבדק ב-24 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "YouTube Creator Hub - Benefit levels" [חממת היוצרים של יוטיוב - תוכניות הטבות] (באנגלית). YouTube. נבדק ב-24 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
גזען (סיפור קצר)

גזען (באנגלית: Segregationist) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור נכתב באפריל 1967 והופיע לראשונה בדצמבר בכתב העת Abbottempo, ותורגם לעברית בשנת 1980 בספר אין איש פה, פרט... תחת השם גזעני, ושוב בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3, וכן במגזין פנטסיה 2000 גיליון 1, תחת השם טוהר הגזע.  הסיפור מתאר עתיד בו תותבות רובוטיות עבור בני אדם וחלקי גוף אורגניים עבור רובוטים (המכונים מתכתונים) הם דבר שבשגרה. המתכתונים קיבלו מעמד שווה לבני האדם ונחשבים לאזרחים רגילים לכל דבר. סנטור, אשר קיבל אישור לבצע ניתוח להחלפת לב לתותב עשוי מתכת, פוגש את המנתח שלו. המנתח מציע לגבר לבחור בין לב מתכתי ללב פלסטי דמויי אורגני, וממליץ לו לבחור בלב הפלסטי. הסנטור מסרב בעקשנות להצעתו של המנתח, ואומר שהלב הפלסטי חלש לעומת הלב המתכתי.  מאוחר יותר מצהיר המנתח למהנדס הרפואי שלו כי הוא מעדיף שבני האדם והרובוטים ידבקו במה שהם במקום לנסות להיות דומים יותר אחד לשני. המהנדס מכנה את ההצהרה הזאת "גזענות", טענה שהמנתח משיב אליה באמירה "אז שתהיה זו גזענות". בסוף הסיפור מתגלה שהמנתח עצמו הוא רובוט. הסיפור 'טוהר הגזע' באתר יקום תרבות