laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטיאן ג'יין פרגוסון

כריסטיאן ג'יין פרגוסון (באנגלית: Christian Jane Fergusson;‏ 14 בספטמבר 1876 – 5 בינואר 1957) הייתה ציירת סקוטית, שהייתה קשורה לבית הספר ktnbu, של גלאזגו וידועה ביצירות הנוף וטבע דומם שלה. פרגוסון, שלעיתים חתמה על עבודתה בתור כריס ג'יי פרגוסון, נולדה בדמפריס, אחת מחמשת ילדיהם של ג'יימס סטארק, עורך דין, ואשתו אגנס ווא דרייפ. היא למדה בבית הספר באקדמיה של דמפריס לפני שנסעה באירופה, שם ביקרה בצרפת, גרמניה, בלגיה והולנד. כשחזרה לבריטניה, פרגוסון למדה בבית הספר לאמנות קריסטל פאלאס בלונדון. משנת 1900 עד 1906 לערך למדה פרגוסון בבית הספר לאמנות בגלאזגו, תחילה כסטודנטית ואחר כך כמורה. היא זכתה באחת הדיפלומות הראשונות שהוענקו בבית הספר לאמנות. היא גם לימדה במשך שנה בין 1905 ל-1906 באקדמיית קירקוודברייט ולאחר מכן כמורה ראשית לאמנות בבית הספר התיכון לבנות בגלאזגו. מאוחר יותר, תלמד גם בבית הספר של המנזר הבנדיקטיני בדמפריס. בנוסף לציור, פרגוסון ייצרה יצירות מתכת ושטיחים ונחשבה לאחת מהקבוצה הידועה בשם "בנות גלאזגו". היא הייתה פעילה גם בתנועת הסופרג'סטים . בזמן שלמדה בגלאזגו היא התארסה לדייוויד פרגוסון, עורך דין צעיר, לו נישאה ב-1908. בני הזוג התיישבו במקסוולטאון. בית המשפחה עוצב בסגנון אר נובו על ידי פרגוסון. לאורך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 פרגוסון טיילה בסקוטלנד וציירה כמה נופים של האי אראן, נווק של פייף וסנט איבס בברוויקשייר הנחשבות בין יצירותיה הטובות ביותר. בשנת 1922, שנה לאחר לידת ביתה השלישית, פרגוסון הייתה בין המייסדים השותפים באגודת אמנות יפות, יחד עם ג'סי מריון קינג, ארנסט ארכיבלד טיילור ואדוארד אטקינסון הורנל שהציגה עבודות של אמנים סקוטים רבים. בשנת 1928 נבחרה פרגוסון לאגודת האמנים הסקוטיים. פרגוסון זכתה בפרס לאודר מאגודת אמני גלאזגו שלוש פעמים, ב-1933, 1938 וב-1954. תערוכה של כ-116 ציוריה של פרגוסון התקיימה בדמפריס ב-1952 ותערוכה רטרוספקטיבית של עבודותיה התקיימה באותה עיר ב-1957. Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art. WJC Henderson (2010). "Chris J Fergusson (Chris Stark) The life and works of a Dumfries and Galloway artist". Retrieved 27 January 2015. Peter J.M. McEwan (1994). The Dictionary of Scottish Art and Architecture. Antique Collectors' Club David Buckman (1998). Artists in Britain Since 1945 Vol 1, A to L. Art Dictionaries Ltd Jim Henderson (24 August 2011). "My grandmother, whose vision was entirely her own". Scottish Review. Archived from the original "Christian Jane (Chris) Fergusson". In the Artists' Footsteps. Archived from the original Paul Harris & Julian Halsby (1990). The Dictionary of Scottish Painters 1600 to the Present. Canongate
משה מפראג

רבי משה בן רבי מנחם היה רב ומקובל שחי בפראג במאות השבע עשרה והשמונה עשרה; מתלמידיו של רבי דוד אופנהיים. ויקהל משה - הקדמות ומפתח על חכמת הקבלה וביאור על קצת מאמרים מספר הזוהר, עם שני פירושים: מסוה משה ותיקוני הפרצופים, דסאו, ה'תנ"ט; זולקבה, ה'תק"א-ה'תקל"ה); זרע קודש - תיקוני תשובה (ובסופו סיפור של רוח שנכנסה לנער והוציאוה בניקולסבורג [פיורדא ה'תנ"ו, ובהשמטת הסיפור, 1712]. סיפור זה נדפס באמסטרדם, בשנת 1696, ביידיש). מהדורה נוספת של זרע קודש עם בת מלך לרבי שמעון בן דוד אביוב, נדפסה בוונציה בשנת ה'תע"ב. "MOSES BEN MENAHEM (PRÄGER)", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים, ויקהל משה, באתר היברובוקס יוליוס פירסט, Mose b. Menachem, Archive.org ויקהל משה, דסאו, ה'תנ"ט, באתר היברובוקס ויקהל משה, זולקבה, ה'תק"א, באתר היברובוקס ויקהל משה, זולקבה, ה'תקל"ה, באתר היברובוקס יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים, זרע קדש, באתר היברובוקס יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים, בת מלך, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליק

האם התכוונתם ל... פכירת אצבעות קליק (פייפר פראבו) – סרט משנת 2005 קליק (סרט) – סרט בכיכובו של אדם סנדלר קליק (קומיקס) הקליק – להקת רוק ישראלית עיצורים מצוצים הקלקה – שימוש במקשים של עכבר המחשב קליק (מותג) – סדרת חטיפי שוקולד של "יוניליוור ישראל" קליק (סדרת טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה בערוץ הילדים קליק (ערוץ משחקים) אישים ששמם קליק: מיכאל קאליק – במאי קולנוע, תסריטאי ועורך קולנוע סובייטי-ישראלי קליקה
חוסה מריה קלטראווה אי פינאדו

חוסה מריה קלטראווה אי פינאדו (בספרדית: José María Calatrava y Peinado; 26 בפברואר 1781 – 16 בינואר 1846) היה פוליטיקאי ספרדי שכיהן כראש ממשלת ספרד וכשר המדינה בין השנים 1836 ו-1837. קלטראווה נולד ב-26 בפברואר 1781 במרידה, ספרד. הוא למד משפטים בסביליה כאשר פרצה המלחמה נגד הצרפתים, בה השתתף באופן פעיל מאוד נגד הכיבוש הצבאי מהחונטה העליונה של אקסטרמדורה, שם הוא נבחר לסגן ב-1810 המייצג את בדחוס, והשתתף בצורה חשובה בקורטס של קדיס. לאחר השיקום האבסולוטי של 1814, הוא נעצר ונכלא במלייה, במבצר ויקטוריה גרנדה עד שקיבל חנינה עם עליית הליברלים לשלטון ב-1820, כשהוא מונה לשופט בבית המשפט העליון ובין 1822 ל-1823 לשר המשפטים כאחד המעריצים העיקריים של המפלגה המתקדמת כביכול (1836–1837). עם סיום הטריניום הליברלי הוא יצא לגלות בפורטוגל, אנגליה וצרפת, יחד עם אחיו, רמון מריה דה קלטראווה. עם מותו של פרדיננד השביעי ותחילת העוצרות של מריה כריסטינה, הוא חזר לספרד ולאחר המהומה בגרניה דה סן אילדפונסו מונה לנשיא מועצת השרים, במקום פרנסיסקו חאבייר דה איסטוריס, והפקיד את תיק האוצר. למנדיזאבל להשלמת הרפורמה בכספים הציבוריים. בשנת 1837 הוא הפסיק להיות נשיא לטובת Eusebio Bardají Azara. הפעולה העיקרית של הממשל של קלטראווה הייתה הכרזת החוקה של 1837 אשר העניקה חופש דת בספרד תוך כדי דרישה מהמדינה לתמוך בכנסייה הקתולית. זה היה שינוי קיצוני מדי עבור רבים בספרד והוא גרם לנפילתה של ממשלתו של קלטראווה. הוא סיים את הקריירה שלו כנשיא בית המשפט העליון של ספרד (1840–1843). הוא מת במדריד ב-16 בינואר 1846. מדיה וקבצים בנושא חוסה מריה קלטראווה אי פינאדו בוויקישיתוף חוסה מריה קלטראווה אי פינאדו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Harold Livermore. A History of Spain (New York: Grove Press, 1958) p. 374
נינינגר

נינינגר (באנגלית: Nininger) היא עיר רפאים במחוז 18 של העיירה נינינגר במחוז דקוטה במדינת מינסוטה, ארצות הברית. נינינגר נוסדה על ידי ג'ון נינינגר, איש עסקים מתחום הנדל"ן וגיסו של מושל טריטוריית מינסוטה, אלכסנדר רמזי. נינינגר נוסדה במהלך חורף 1857 או 1858, ואוכלוסייתה הגיעה לכמעט 1,000 איש באביב 1858. העיר ננטשה ב-1889 לאחר כ-33 שנות פעילות. העיר תוכננה ונבנתה במתווה רחובות שתי וערב. Minnesota Geographic Names: Their Origin and Historic Significance, Collections of the Minnesota Historical Society, Volume 17 By Warren Upham Upham, Warren (2001). Minnesota Place Names, A Geographical Encyclopedia, 3rd Edition. Saint Paul, Minnesota: Minnesota Historical Society. p. 123. ISBN 0-87351-396-7. Nininger ב-MNopedia, האנציקלופדיה של מינסוטה
קרולין וויר

קרוליין אלספפ ליליאס וויר (באנגלית: Caroline Elspeth Lillias Weir; נולדה ב-20 ביוני 1995), היא כדורגלנית סקוטית המשחקת כקשרית בקבוצת הנשים של ריאל מדריד מליגת העל הספרדית וכן בנבחרת סקוטלנד. וויר התחילה לשחק קט-רגל בגיל 8, בקבוצת הבנים של אלגין סטאר. בגיל 10 עברה לקבוצת הילדות של היברניין. היא ערכה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-מאי 2011. ב-יולי 2013 חתמה בקבוצת ארסנל. ב-2014 זכתה קבוצתה בגביע האנגלי לנשים. ביולי 2015 חתמה בקבוצת בריסטול אקדמי ושחקה במדיה כ8 משחקים וכבשה כ3 שערים עד שחתמה ב-ינואר 2016 בקבוצת ליברפול. בליברפול זכתה בשחקנית השנה במועדון לשנת 2016, לאחר שכבשה 7 שערים ב16 משחקים. ב-יוני 2018 חתמה וויר במנצ׳סטר סיטי. ב-2019 זכתה עם המועדון בגביע הליגה ונבחרה לשחקנית המצטיינת בגמר. בשנת 2019 כבשה שער בדרבי של מנצ׳סטר שהיה מועמד לפרס פושקש 2020. ב-ינואר 2020 חתמה על הארכת חוזה במנצסטר סיטי עד יוני 2022. ב-נובמבר 2021 כבשה שער לרשת מנצסטר יונייטד שפעם נוספת היה מועמד לפרס פושקש. ב-יולי 2022 חתמה על חוזה בריאל מדריד. כחודש לאחר החתימה, כבשה וויר שער במשחק במוקדמות ליגת האלופות נגד קבוצתה לשעבר מנצסטר סיטי, שער שהעלה את ריאל מדריד לשלב הבתים על חשבון קבוצתה הקודמת. בעונת הפתיחה שלה בריאל מדריד כבשה 19 שערים ושברה את שיא השערים לקשרית בליגה הספרדית - שיא שהיה שייך לאלכסיה פוטיאס. בספטמבר 2023 קרעה וויר את הרצועה הצולבת בברך ופורסם שתחמיץ את מרבית עונת 2023. וויר ייצגה את נבחרת סקוטלנד בכל הנבחרות הצעירות. היא זומנה לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-יוני 2013. ביורו 2017 וויר כבשה את השער הראשון לנבחרתה במשחק נגד נבחרת ספרד ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת במשחק. היא עזרה לנבחרתה להעפיל לגביע העולם ב-2019 ושחקה בכל שלושת המשחקים של נבחרתה בטורניר. במסגרת שלבי ההעפלה לגביע העולם 2023 הודחה נבחרתה בשלב הפלייאוף בהפסד 0–1 מול נבחרת אירלנד כשוויר מחמיצה פנדל במהלך המשחק. וויר הייתה לאחת משתי הסקוטיות שזומנו לנבחרת בריטניה באולימפיידת טוקיו ב-2020. במהלך שלב רבע הגמר של הטורניר החמיצה פנדל בהפסד נבחרתה 3–4 לנבחרת אוסטרליה. הגביע האנגלי : 2014 גביע הליגה: 2018/19, 2021/22 הגביע האנגלי: 2018/19, 2019/20 מדיה וקבצים בנושא קרולין וויר בוויקישיתוף קרולין וויר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרולין וויר, באתר Soccerdonna (בגרמנית) קרולין וויר, באתר Soccerway קרולין וויר, באתר WorldFootball.net קרולין וויר, באתר FootballDatabase.eu Arsenal Ladies confirm double signing, Arsenal Ladies confirm double signing (באנגלית) "Arsenal Ladies retain FA Women's Cup". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-05-15. Caroline aims to become Queen of the Kop, Dunfermline Press (באנגלית) Caroline Weir in running for FIFA’s Puskas Award for second year running, The Independent, ‏2021-11-29 (באנגלית) Parshva Shah, OFFICIAL: Real Madrid Sign Caroline Weir, Managing Madrid, ‏2022-07-07 (באנגלית) "Scotland & Real's Weir 'gutted' over ACL rupture". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-10-25. Former Hibs striker Caroline Weir misses penalty as Scotland fail to qualify for 2023 World Cup, Edinburgh News, ‏2022-10-11 (באנגלית)
סדרת מחלקים

במתמטיקה, סדרות מחלקים הן סדרות מספרים, שהראשון שבהם הוא מספר טבעי כלשהו, הבא אחריו הוא סכום המחלקים של הקודם (כולל 1, לא כולל את המספר עצמו), השלישי הוא סכום מחלקי השני, וכך הלאה. נבחן לדוגמה את הסדרה עבור המספר 45: 45 ↦ 33 ↦ 15 ↦ 9 ↦ 4 ↦ 3 ↦ 1 {\displaystyle 45\mapsto 33\mapsto 15\mapsto 9\mapsto 4\mapsto 3\mapsto 1} הסדרה מסתיימת ב-1, שאין לו מחלקים אמיתיים. אפשר לעצור את הסדרה במספר הראשוני הראשון שמגיעים אליו (בדוגמה לעיל: 3), משום שהצעד הבא יהיה ממילא ל-1. דוגמה שונה היא, כאשר הסדרה מסתיימת לתוך "שרשרת" של מספרים חברותיים או מספרים ידידותיים או במספר משוכלל. במקרים כאלו ניתן לכאורה להמשיך את הסדרה עד אינסוף, אך אין לכך כל ערך כי אותם מספרים יחזרו על עצמם שוב ושוב. לכן נהוג לומר במקרים אלו, כי הסדרה מסתיימת בשרשרת של מספרים חברותיים או בזוג מספרים ידידותיים או במספר משוכלל. הסדרה הקצרה הבאה מסתיימת במספר 6 שהוא מספר משוכלל: 95 ↦ 25 ↦ 6 {\displaystyle 95\mapsto 25\mapsto 6} עיקר העניין בסדרות מחלקים, מתרכז בשאלה הבאה: ראינו שסדרת מחלקים מקיימת אחת משתי אפשרויות. האחת, היא מסתיימת לתוך מספר ראשוני. השנייה, היא נקלעת לסיבוב בתוך שרשרת של מספרים חברותיים (כולל ידידותיים ומשוכללים). האם קיימות סדרות כאלו שבהן ככל שנוסיף מספרים לסדרה לא ניתקל במספרים ראשוניים וגם לא נגיע לתוך שרשראות מספרים חברותיים/ידידותיים/משוכללים? השערת קטלן (אין להחליף עם השערה אחרת בנושא הפרשים בין חזקות, הידועה אף היא בשם השערת קטלן) גורסת כי התשובה לשאלה דלעיל היא שלילית, אין סדרות מחלקים באורך אינסופי וכל סדרה כזו תסתיים באחת משתי האפשרויות המפורטות. השערה הפוכה גורסת, כי דווקא ישנם מספרים שסדרת המחלקים שלהם היא באורך אינסופי. עד היום לא נמצאה הוכחה לאחת ההשערות. היו כמה מספרים שבעבר לא היה ידוע אם סדרת המחלקים שלהם מסתיימת, אך כיום נמצא שהם מסתיימים או במספר ראשוני או בשרשרת מספרים חברותיים/ידידותיים/משוכללים. המספר הנמוך ביותר שכיום לא נמצא עדיין הסיום של סדרת המחלקים שלו, הוא המספר - 276. סדרת המחלקים הידועה שלו כבר מונה למעלה מ-1500 מספרים, כשהאחרונים בסדרה שחושבו, הם בני למעלה מ-150 ספרות. המספרים הראשונים בסדרת המחלקים (האינסופית?) עבור 276: 276 ↦ 396 ↦ 696 ↦ 1104 ↦ 1872 ↦ 3770 ↦ 3790 ↦ 3050 ↦ 2716 ↦ 2772 ↦ 5964 ↦ … {\displaystyle 276\mapsto 396\mapsto 696\mapsto 1104\mapsto 1872\mapsto 3770\mapsto 3790\mapsto 3050\mapsto 2716\mapsto 2772\mapsto 5964\mapsto \ldots } מידע רב על סדרות מחלקים (באנגלית) סדרת מחלקים, באתר MathWorld (באנגלית)
אנרי הראשון, מלך נווארה

אנרי השמן (בבסקית: Henrike I.a, Gizena, בצרפתית: Henri le Gros, בספרדית: Enrique el Gordo; בערך 1244 – 22 ביולי 1274) היה מלך נווארה (בתור אנרי הראשון) ורוזן שמפאן ובריי (בתור אנרי השלישי) משנת 1270 ועד מותו. אנרי היה בנם הצעיר של תאובלד הראשון, מלך נווארה ומרגרט מבורבון, מלכת נווארה. בתקופת שלטונו של אחיו הבכור חסר הילדים תאובלד השני הוא החזיק כעוצר במהלך רבים מהיעדרויותיו הרבות של תאובלד. בשנת 1269 התחתן אנרי עם בלאנש מארטואה, בתו של אחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת, רובר הראשון, רוזן ארטואה. אנרי הוכר כיורש בתקופת שלטונו של אחיו, ועלה לכס המלכות של ממלכת נווארה ורוזנות שמפאן עם מותו של תאובלד השני בדצמבר 1270. אולם מינויו של אנרי הראשון בפמפלונה לא התרחש עד השנה שלאחר מכן, ב-1 במרץ 1271, והכתרתו נדחתה עד מאי 1273. המעשה הראשון שלו היה השבעה לקיים את הפוארוס של נווארה ואז נשבע אמונים לפיליפ השלישי, מלך צרפת על שמפאן. אנרי הגיע לכס המלכות בשיאה של פריחה כלכלית בנווארה שלא התרחשה במקומות אחרים באיבריה בקצב כה גדול. אבל על ידי חוזה פריז (1259), לאנגלים הועברו זכויות בגסקוניה, שלמעשה ניתקו את הגישה של נווארה לאוקיינוס (שכן צרפת, בעלת בריתה של נווארה, הייתה מסוכסכת עם אנגליה). אנרי איפשר לבורג נווארריה בפמפלונה להתנתק מהאיחוד של סן סרנין וסן ניקולאס, שבוצע ב-1266. הוא גם העניק זכויות יתר לעיירות אסטלה, לוס ארקוס וויאנה, וטיפח צמיחה עירונית. יחסיו עם האצולה היו, ככלל, ידידותיים, אם כי הוא היה מוכן לשמור על שלום ממלכתו כמעט בכל מחיר. אנרי ביקש בתחילה לכבוש מחדש שטח שאבד לקסטיליה על ידי סיוע למרד של אחיו של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, פליפה ב-1270. בסופו של דבר הוא סירב, והעדיף לכונן ברית עם קסטיליה באמצעות נישואי בנו תיאובלד לבתו של אלפונסו העשירי ויולנטה בספטמבר 1272. הדבר נכשל עם מותו של תיאובלד הצעיר לאחר שנפל משינות בטירת אסטלה בשנת 1273. אנרי לא האריך ימים לאחר בנו. הוא נחנק, לפי הדיווחים שהתקבלו בדרך כלל, מהשומן שלו. הילדה הלגיטימית היחידה שלו, בת בת שנה בשם ז'אן, עלתה לשלטון אחריו תחת העוצרות של אמה בלאנש. נישואיה של ז'אן בשנת 1284 לפיליפ הרביעי, מלך צרפת לעתיד, איחדו את הכתר של נווארה לזה של צרפת והעבירו את שמפאן לנחלת המלוכה הצרפתית. מדיה וקבצים בנושא אנרי הראשון, מלך נווארה בוויקישיתוף אנרי הראשון, מלך נווארה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנרי הראשון, מלך נווארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דייוויד גאולד

דייוויד גאולד (באנגלית: David Gauld;‏ 7 בנובמבר 1865 – 18 ביוני 1936) היה אמן סקוטי שעבד בצבעי שמן וגם בוויטראז' ונחשב לאחד המחדשים בקבוצת "הנערים של גלאזגו". חלק מיצירותיו, כגון "סנט אנייס" ו"מוזיקה" נתפסות כמבשרות של תנועת האר נובו. יצירותיו היו מושפעות מאמנות יפנית ופרה-רפאלית. גאולד נולד בגלאזגו ושימש חניך בליטוגרפיה ומעצב ויטראז'ים אצל סטיבן אדם, ולאחר מכן למד בבית הספר לאמנות של גלאזגו בין השנים 1882 ל-1885. הוא נודע לציבור בשנות ה-80 של המאה ה-19 כאשר יצר סדרה של רישומי עט ודיו בהשפעה יפנית עבור מגזין שבועי בגלאזגו. גאולד חלק את סטודיו בקירקקודברייט עם ויליאם סטיוארט מקג'ורג' ובשלב מאוחר יותר, חלק סטודיו עם הרינגטון מאן ברחוב סנט וינסנט 31 בגלאזגו בין השנים 1891 עד 1894. במהלך תקופה זו הוא עיצב חלונות ויטראז' עבור גאת'רי אנד וולס. בשנת 1895 נראה שגאולד נפרד ממאן, והידידות ביניהם הסתיימה. לאחר מכן גאולד שכר מקום חדש ברחוב ווסט ג'ורג' 138 בגלאזגו. הוא גם חי במקומות שונים בקירקודברייט, גלאזגו וצפון ברוויק. בשנת 1889 הוא חזר לבית הספר לאמנות בגלאזגו וקודם על ידי אלכסנדר ריד. הוא למד גם בפריז במשך תקופה מסוימת. כמו אמנים אחרים מגלאזגו, גאולד בילה במושבת האמנים בגרז-סור-לוינג בצרפת. הוא נבחר כחבר שותף באקדמיה המלכותית הסקוטית ב-1918 והפך לחבר מלא באקדמיה ב-1924 גאולד נפטר ב-18 ביוני 1936 בבית האבות לימקילנס באיסט קילברייד. הוא נקבר בבית הקברות איסט קילברייד. מוזיקה סנט אנייס מדיה וקבצים בנושא דייוויד גאולד בוויקישיתוף Victoria Fine Art. "David Gauld Biography of Artist". Always happy in his designs: The legacy of Stephen Adam". John House & MaryAnne Stevens (Editors) (1979). Post-Impressionism. The Royal Academy of Arts/Weidenfeld and Nicolson Pollockshields Heritage. "David Gauld (1865–1936)". Pollockshields Heritage. Glasgow stained glass, by Michael Donnelly Alexander Reid in Context, Frances Fowle,_vol1 Frances Spalding (1990). 20th Century Painters and Sculptors. Antique Collectors' Club
אנרי מבורגונדי (1035–1066)

אנרי מבורגונדי (בערך 1035 – 27 בינואר 1070/1074), היה בנו הבכור שנותר בחיים ויורשו של רובר הראשון, דוכס בורגונדי, בנו השני של רובר השני, מלך צרפת, ואשתו, הלי מסמור, נכדתו של אנרי הראשון, דוכס בורגונדי. מעט ידוע על חייו. הוא מת זמן קצר לפני אביו ומעולם לא היה דוכס בעצמו. שמה של אשתו של אנרי אינו ידוע: הן סיבילה והן קלמנס הוצעו כשמה של אשתו. הראשון שבהם נובע מהספד ללא תאריך מבזאנסון, סנט-אטיין, המכונה "סיבילה, מאטר דוקוס בורגונדי" (סיבילה, אמו של הדוכס מבורגונדי), מתוך הטענה שמאחר שהיא אם לדוכס אך לא נקראת בעצמה. 'דוכסית', היא בוודאי הייתה נשואה לאביו היחיד של דוכס שלא היה דוכס בעצמו, הנרי. עם זאת, ההיסטוריון ז'אן ריצ'רד הצביע על כך שסביר להניח שזה פשוט קישור בין המנוחה לדוכס בזמן התיעוד, ושזה התייחס לסיבילה מבורגונדי, דוכסית בורגונדי, אמו של איג השני, דוכס בורגונדי. התצפית על שימוש חוזר בשם קלמנס בקרב צאצאיו של בנו של אנרי אודו הראשון, דוכס בורגונדי הביאו להצעה של ריצ'רד כי זה היה שמה האפשרי של אמו של אודו, למרות שלאשתו של אודו הייתה אחות, קלמנטיה מבורגונדי, שיכולה לתת את ההשראה לשימוש בו בקרב צאצאיהם. גם מוצאה אינו מתועד ונתון לספקולציות. בהתבסס על השימוש באפיתט "בורל" על ידי אודו, הגנאלוג Szabolcs de Vajay הציע כי אמו הייתה בתם של ברנגר רמון הראשון, רוזן ברצלונה ואשתו השלישית, גיסלה מליוקה, ומכאן נכדתו של רמון בורל, רוזן ברצלונה, אם כי אין ראיות תיעודיות לכך שזה היה המצב. אשתו של אנרי מתה ב-6 ביולי 1074 או לאחר מכן. לאנרי ולאשתו נולדו הילדים הבאים: איג הראשון, דוכס בורגונדי (1057–1093) אודו הראשון, דוכס בורגונדי (1058–1103) רובר, בישוף של לנז'רה (1059–1111) הלי, נזירה (נ' 1061) ביאטריס (נ' 1063), נישאה לגי השלישי, לורד ויניורי רג'ינלד/ריינלד, אב המנזר של סן-פייר דה פלוויני (1065–1090) אנרי (1066–1112), רוזן פורטוגל משנת 1093 ואביו של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל Richard, Jean (1958). "Sur les alliances familiales des ducs de Bourgogne aux XIIe et XIIIe siècles". Annales de Bourgogne. 30: 34–46, 232. Vajay, Szabolcs de (1960). "Bourgogne, Lorraine et Espagne aux XIe siècle: Étiennette, dite de Vienne, comtesse de Bourgogne". Annales de Bourgogne. 32: 233–66. Vajay, Szabolcs de (1962). "A propos de la 'Guerre de Bourgogne': Notes sur les successions de Bourgogne et de Mâcon aux Xe et XIe siècles". Annales de Bourgogne. 34: 153–69. Vajay, Szabolcs de (2000), "Parlons encore d'Etiennette", in Keats-Rohan, Katharine S. B.; Settipani, Christian, Onomastique et Parente dans l'Occident medieval, Prosopographica et Genealogica no. 3, pp. 2–6
פריזר (נקניק)

פריזר הוא סוג של נקניק מבושל פופולרי. במקור הפריזר מבוסס על בשר חזיר טחון דק יחד עם סאלו ותבלינים, אבל יש כאלה המוסיפים סוגי בשר אחרים וחלבון סויה. יש גם גרסה צמחונית של פריזר. התבלינים האופייניים לפריזר כוללים פלפל שחור, אגוז מוסקט, פלפל אנגלי, זרעי סלרי וכוסברה, וכמו במורטדלה, גרגרי הדס מעניקים לו את טעמו הייחודי. בישראל מיוצרת ומשווקת גרסה כשרה של פריזר, המבוססת על בשר תרנגולי הודו. נקניק זה מקורו מהעיר הצרפתית ליון, שם הוא קרוי בשם Cervelat (סרבלאט), שם שנגזר מהשם הלטיני למוח, שהיה אחד המרכיבים במרשמים הקדומים. מעיר המקור נגזר השם ליונר (Lyoner). נקניק זה הגיע לארצות דוברות גרמנית וכונה בשם נקניק פריזאי (Pariser Wurst) ובקיצור "פריזר". הפריזר דומה למורטדלה ומשום כך היו מי שכינו אותו "נקניק בולוניה" או "פולוני". ברוסית הוא נקרא "נקניק רפואי" (Докторская колбаса). באזור טנסי, בארצות הברית, מכינים ומוכרים מין פריזר מאורך ושומני. מוצר זה נמכר עטוף בסמרטוט ומכאן שמו "סמרטוט בולוניה" (Rag bologna). טבעת בולוניה היא פריזר בעל קוטר קטן יחסית המעוצב בצורה טבעתית. בולוניה כבושה עשויה בדרך כלל מטבעת בולוניה ספוגה בחומץ ותבליני כבישה טיפוסיים. היא מוגשת בדרך כלל בנתחים כחטיף קר. יש זמינות של גרסאות צמחוניות וטבעוניות שונות של פריזר. מתכון בריטי טיפוסי משתמש בחלבוני סויה וחיטה כתחליף לבשר ושמן דקלים במקום השומן, יחד עם עמילן, קרגינן (Carrageenans) וחומרי טעם. התוצר הוא מאכל קר או מבושל באותן דרכים כמו הפריזר המסורתי. מדיה וקבצים בנושא פריזר בוויקישיתוף צמד כפרי 800 ג' (סלמי פריזר כפרי נקניק הודו מעושן חצי יבש + פסטרמה כפרית) Foods of England (באנגלית) Why the Soviets' favorite bologna was called 'doctor's sausage' (באנגלית)
הרינגטון מאן

הרינגטון מאן (באנגלית: Harrington Mann;‏ 7 באוקטובר 1864 – 28 בפברואר 1937) היה אמן דיוקנאות סקוטי וצייר דקורטיבי. הוא היה חבר בנערים של גלאזגו בשנות ה-80. מאן נולד בגלאזגו והחל את לימודיו בבית הספר לאמנות של גלאזגו. בהמשך למד בבית הספר סלייד לאמנות בלונדון אצל אלפונס לגרוס. לאחר מכן למד בפריז בהדרכתם של ציירי הדיוקנאות גוסטב בולנז'ה וז'ול-ז'וזף לפבר באקדמיה ז'וליאן לזמן קצר. ציוריו המוקדמים של מאן משנות ה-80 הם בעיקר של קהילות דייגים ביורקשייר. הוא החל לפתח לעצמו שם כצייר דיוקנאות בשנות ה-90 של המאה ה-19. היה לו חוש חזק של צבע ועיצוב קירות פנים ולוויטראז'ים. בשנת 1893 הוא עיצב את הזכוכית הצבעונית לחלון המערבי של כנסיית סנט ברתולומיאו, בקומבריה. בשנת 1900, הוא עבר דרומה ללונדון, ופתח גם סטודיו בניו יורק, שם ציוריו הפכו לפופולריים. בלונדון הוא מצא הצלחה בפורטרטים של אנשי החברה הגבוהה, במיוחד של ילדים ובכללם בני משפחת המלוכה הבריטית. השימוש של מאן בצבע הושפע מג'יימס מקניל ויסלר. עבודת המכחול הנועזת שלו מראה את השפעתו של ג'ון סינגר סרג'נט. מאן היה אחד מחברי המייסדים של החברה הלאומית לפורטרטים ב-1911. מגזין "הסנטורי" משנת 1908 שיבח את מאן ואת ציורו "סיפור אגדה". מאן, דיווח המגזין, "תמיד הראה צדדים ייחודיים, לאחר שהתמסר לטיוטות דקורטיביות עבור ויטראז'ים, לציורי קיר, נוף, ז'אנר ודיוקנאות". המגזין המשיך "בעוד שדמויותיו שומרות בדרך כלל על רמת הישגים גבוהה, בקבוצות דיוקנאות פחות רשמיות מסוימות מאן חושף אולי את השלב הכי סימפתי ומושך בכישרונו". על הציור "סיפור אגדה", המגזין סבר שהוא הפגין "קסם מרענן ומגע של רומנטיקה לנוער". הוא היה בנם השני של ג'ון מאן (1827–1910), רואה חשבון מוסמך, ושל מרי ניוטון הרינגטון (1834–1917), סופרת. אביו של ג'ון היה גם צייר, ג'ון מאן (1797–1827). מאן התחתן עם מעצבת הפנים פלורנס סבין-פאסלי (המכונה דולי מאן) למאן היו שלוש בנות, שהופיעו בכמה מציוריו, ביניהן קתלין סבין, אמנית, שנישאה לפרנסיס דאגלס, המרקיז ה-11 מקווינסברי. מאן נפטר בניו יורק ב-28 בפברואר 1937. השיעור קתלין, בת הצייר סיפור אגדה מדיה וקבצים בנושא הרינגטון מאן בוויקישיתוף הרינגטון מאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Chamot, Mary; Farr, Dennis; Butlin, Martin. The Modern British Paintings, Drawings and Sculpture, London 1964, II. "Pigs and Clowns?". The eclectic subjects of Harrington Mann. Mctear's. "Harrington Mann 1864-1937". Tate Gallery. "The Correspondence of James McNeill Whistler". Harrington Mann, 1864–1937. University of Glasgow. Brinton, Christian (March 1908). "Two Notable Pictures: Harrington Mann's 'A Fairy-Tale'". The Century Magazine. LXXV (5): 800–801. Archived from the original "Who's Who in Glasgow in 1909". John Mann. Glasgow Digital Library. "The Correspondence of James McNeill Whistler". Mary Newton Mann, 1834-1917. University of Glasgow. "Sitters A to Z". Cathleen Sabine Follett (née Mann) (1896–1959). National Portrait Gallery.
ממלכת טולדו (כתר קסטיליה)

ממלכת טולדו (בספרדית: Reino de Toledo) הייתה ממלכה במרכז חצי האי האיברי, שנוצרה לאחר לכידת טולדו על ידי אלפונסו השישי, מלך לאון ב-1085. היא המשיכה להתקיים עד 1833; האזור שלה נמצא כרגע בתוך ספרד. באפריל 1065, האמיר אל-מוקטאדיר מסרגוסה צר על ברסטרו, בסיוע 500 אבירים סביליים. המושל, הרוזן ארמנחול השלישי מאורחל, נהרג בגייחה, וכמה ימים לאחר מכן נפלה העיר, ואז חיל המצב הספרדי והצרפתי הוצאו להורג, ובכך הביאו לקיצו של מסע הצלב של ברסטרו נגד המורים של ספרד של האפיפיור אלכסנדר השני. בערך באותו זמן, האמיר אל-מוקתדיר ניתק את היחסים עם קסטיליה, ופרננדו הראשון הוביל משלחת עונשין לסרגוסה - כבש את אלקסר - ולאחר מכן חדר לתוך ולנסיה. למרות היותו משלם מס של קסטיליה, האמיר אל-מאמון מטולדו הוביל כוח לתמיכה בחתנו, האמיר עבד אל-מאליק. מאמון הדיח לאחר מכן את עבד אל-מאליק ושילב את ולנסיה בממלכת טולדו. פרננדו חלה בצורה מסוכנת ופרש משדה הקרב. פרננדו מת בדצמבר 1065, והאימפריה שלו חולקה בין שלושת בניו: סנצ'ו השני בקסטיליה, אלפונסו השישי בלאון וגרסיה השני בגליסיה. במאי 1085, לאחר שהצליחו במיומנות להעמיד את מספר המלכים המוסלמים זה מול זה והביסו קואליציה של הטאיפים של סביליה, בדחוס וסרגוסה, אלפונסו השישי הצליח להיכנס לעיר טולדו; הטאיפה של האחרונה שולבה עם קסטיליה והעיר הפכה לבירת לאון וקסטיליה. אדמות הטאיפה לשעבר נותרו נתונות למאבק ממושך עם שכנותיה המוסלמים, לפחות עד הקרב בלאס נאבאס דה טולוסה והפרעות ומרחץ הדם נגד יהודי טולדו (1212). ממלכת טולדו בהנהגת המוסלמים הפכה לממלכה דרומית בהובלה נוצרית של כתר קסטיליה, בעלת חצר ושליטים משלה. ככל שהאדמות הפכו להומוגניות יותר, עד המאה ה-18 הטריטוריה נקראה קסטיליה החדשה, מה שהבדיל את האזור הדרומי של קסטיליה מהאדמות הצפוניות של קסטיליה הישנה. ממלכת טולדו הישנה נוסדה בשנת 1833, ואדמותיה מורכבות מחלקים ממספר מחוזות של ספרד המודרנית. מדיה וקבצים בנושא ממלכת טולדו בוויקישיתוף Grosser, P.E. and E.G. Halperin. "Jewish Persecution - History of AntiSemitism - Lesser Known Highlights of Jewish International Relations In The Common Era". simpletoremember.com. SimpleToRemember.com - Judaism Online. נבדק ב-6 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Grosser, Paul E.; Halperin, Edwin G.; foreword by St. John, Robert; preface by Littell, Franklin H. (1979). Anti-Semitism : the causes and effectos of a prejudice. Secaucus, N.J.: Citadel Press. ISBN 0806507039. נבדק ב-6 בפברואר 2015. {{cite book}}: (עזרה)