laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ס. ארקדי

ס. ארקדי היה שם העט של ארקדי ספרות (כ"ב בתשרי תרע"ב, 14 באוקטובר 1911 – י"ד בתמוז תשמ"ט, 18 ביולי 1989). הוא היה סופר ישראלי, הראשון שכתב סיפורי ריגול על רקע ישראלי בשנות המדינה הראשונות. ארקדי ספרות נולד ברוסיה בשנת 1911. בוגר בית הספר הטכני הגבוה בקייב. בימי מלחמת העולם השנייה שירת כקצין הנדסה בצבא האדום. השתתף בקרבות ונפצע פעמים אחדות. עלה לארץ ישראל בשנת 1946. שירת בצה"ל במלחמת העצמאות והיה ממקימי חיל השריון, ועוד קודם לכן - שירות המשוריינים (שמ"ש). ספרו הראשון שנתפרסם לאחר המלחמה (1950) היה הספר "טאנק - נשק התקפה: ספר לנוער וללוחם", שהיה ספר מקצועי- טכני על תורת השריון. הספר היה מחלוצי הספרות הצבאית המקצועית שהופיעו במדינת ישראל. סיפוריו הבדיוניים הראשונים נדפסו ב"דבר השבוע". עניין רב עורר סיפורו "הזווית השלישית" (כותרת משנה: "זה היה יכול לקרות אצלנו..."), שפורסם בהמשכים בשבועון זה בשנת 1951, עם איורים של אבא פניכל. בסיפור זה מסכלים קציני מודיעין של צה"ל מזימת ריגול וחבלה מצרית שעמדה להתבצע באמצעות סוכן מצרי שלבש זהות בדויה של צעיר יהודי שעלה לארץ, בעזרת פושע מלחמה נאצי שהתחזה לתייר. הסיפור כלל תאורים ריאליסטיים של פעילות מודיעינית שלא היו מקובלים אז בספרות העברית. הסיפור ראה אור כספר בשנת 1953. ב-1953 נתפרסמה ב"דבר השבוע" סדרת סיפורי ריגול נוספים של ס. ארקדי, בשם "מסיפורי חוקר ותיק", אף היא על רקע אקטואלי של ריגול ערבי בישראל. סדרה זו ראתה אור כספר בשנת 1954. ספרו "בחייהם ובמותם", שנתפרסם בשנת 1951, היה קובץ של סיפורי גבורה – רובם מימי מלחמת העולם השנייה ומיעוטם מימי מלחמת העצמאות. ספרו האחרון "חיים קצרים: ארבע עשרה סיפורים" הופיע בשנת 1971. ארקדי ספרות נפטר בשנת 1989, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. (ראש שירות הריגול מתדרך את הסוכן לקראת יציאתו למשימה בישראל): "זוהי הפעם הראשונה, לאחר סיום לימודיך, שמוטלת עליך, איש צעיר משימה, שאתה חייב לבצע באופן עצמאי. זכור ואל תשכח, כי מרגע קבלת התפקיד חדל המרגל להיות אזרח מולדתו. למראית עין חדל גם להיות בן לעמו. הוא – כביכול – שוכח את עמו, את ביתו, זונח את משפחתו, את דתו ואת מנהגיו, הוא נולד מחדש, ולו שם אחר, שפה אחרת... וכל מה שגלגול זה מושלם יותר - מרובים יותר סיכוייו להצלחה. והצלחה, אישי הצעיר, היא תהילה לאללה, תפארת למלך ובשבילך – עליה בדרגה, כסף, נשים, עתיד מהיר". (מצביע על מפת ישראל שעל הקיר): "זאת היא הארץ, בה תצטרך לחיות ולעבוד. עליך ללמוד את לשונה ומנהגיה. שם – אולי – תתחתן ותצטרך להכות בה שורש ולמצוא לך עוזרים כלבבך. בארץ זו, הזרה לך לעת עתה, מעניין אותנו הכל: הצבא שלה, גודלו וציודו, התוכניות וכושר התפוקה של תחנות-החשמל, מקומות בתי החרושת ותוצרתם, כל קילומטר של כביש חדש, כל ישוב חדש. מבחינה גאוגרפית-מדינית יש בארץ הזאת פגם ניכר – בשטחה אין כל "עומק". גבולותיה קרובים מדי למרכזיה-החיוניים. תושבי הארץ הזאת באו מעשרות ארצות, מדברים בכל לשונות תבל. הם שונים זה מזה במנהגיהם, והם חיים יחד ועובדים יחד מבלי להכיר איש את רעהו – וזאת היא חולשתה השנייה. תוך ניצול שני הגורמים האלה אתה צריך, ואני בטוח שגם תצליח להתערות בארץ הזאת ולמלא את שליחותך. זכור אני מאמין בהצלחתך." טאנק - נשק התקפה: ספר לנוער וללוחם, הוצאת מדע וניצחון, 1950. בחייהם ובמותם: ספורים, הוצאת עם עובד, 1951. הזווית השלישית, הוצאת טברסקי, 1953. מסיפורי חוקר ותיק, הוצאת מערכות, 1954. מול פני הסכנה: שלושה עשר ספורים, הוצאת מ' ניומן, 1960. חיים קצרים: ארבע עשרה סיפורים, הוצאת מ' ניומן, 1971. עמיעד ברזנר, ניצני השריון, הוצאת מערכות, 1995 רשימת הפרסומים של ס. ארקדי, בקטלוג הספרייה הלאומית ס. ארקדי, דף שער בספרייה הלאומית
נובל ואג

המונח "nouvelle vague" מפנה לכאן. לערך העוסק בסגנון קולנועי, ראו הגל החדש בקולנוע הצרפתי. נוּבל ואג (צרפתית: Nouvelle Vague - "גל חדש") הוא קולקטיב מוזיקלי צרפתי הפעיל משנת 2003. כל שירי הקולקטיב הם גרסאות כיסוי בסגנון בוסה נובה לשירי פאנק, פוסט-פאנק והגל החדש משנות השמונים. שם הקולקטיב הוא משחק מילים משולש המתייחס בו זמנית גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים המקוריים (new wave - גל חדש באנגלית), גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים החדשים (בוסה נובה - גל חדש בפורטוגזית), וגם לגישה האמנותית של הגל החדש בקולנוע הצרפתי. Nouvelle Vague ‏ (2004) - באלבום הבכורה של ההרכב מתארחות זמרות מרחבי העולם (שש מצרפת, אחת מברזיל ואחת מניו יורק). כולן שרות רק שירים שלא הכירו קודם לכן, על מנת להבטיח את אופיים הייחודי של הביצועים. האלבום כולל גרסאות חדשות לשירים של ג'וי דיוויז'ן, דפש מוד, דד קנדיז, הקיור ועוד. Bande à Part ‏ (2006) - כולל ביצועים חדשים לשירים של הבאזקוקס, ניו אורדר, הסמיתס ואחרים. 3 (2009) - באלבום זה מבצעת הלהקה שירים של טוקינג הדס, הסקס פיסטולס, מינימל קומפקט ואחרים. חלק מהביצועים הם דואטים עם המבצעים המקוריים. אתר האינטרנט הרשמי של נובל ואג נובל ואג, ברשת החברתית פייסבוק נובל ואג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נובל ואג, ברשת החברתית אינסטגרם נובל ואג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נובל ואג, באתר ספוטיפיי נובל ואג, באתר Last.fm (באנגלית) נובל ואג, באתר AllMusic (באנגלית) נובל ואג, באתר MusicBrainz (באנגלית) נובל ואג, באתר דיזר נובל ואג, באתר Yandex.Music (ברוסית) נובל ואג, באתר Discogs (באנגלית) נובל ואג, באתר Songkick (באנגלית) נובל ואג, באתר בנדקמפ נובל ואג, באתר בילבורד (באנגלית) עינב שיף‏, פרס נובל: ראיון עם להקת נובל ואג, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2010 לירון סיני, נובל ואג: "הגיע הזמן שנעשה מוזיקה מקורית", באתר ynet, 28 ביוני 2012
טוגה

הטוֹגָה, היא סוג של בגד שלבשו הרומאים. הטוגה לא הייתה אלא חתיכת אריג צמר דק בצורת אליפסה, שנלבשה מעל לטוניקה. הטוגה נתלתה מעל כתף שמאל, הקיפה את הגב, ומשם הובאה מתחת לזרוע ימין ונזרקה שוב מעל הכתף והזרוע השמאלית. הטוגה הייתה לבוש אופייני לאזרחים רומיים ממין זכר, תושבי רומא שלא קיבלו אזרחות לא הורשו ללבוש את הטוגה, ומקורה כנראה באטרוסקים. הנשים לבשו בגד מקביל בשם סטולה. בימי המלוכה הרומית והרפובליקה הרומית, הייתה הטוגה לבגד מלחמה, אולם הוכחה כלא נוחה לשימוש בעת קרב ולכן ננטשה כבגד קרבי. כתוצאה זוהתה הטוגה עם השלום. הטוגה הפכה במהרה לצורת לבוש הכרחית למכהנים במשרות ציבוריות, והמשיכה להיות כזאת גם בימי האימפריה הרומית, כאשר הפכה הטוגה לצורת לבוש ארעית. כתביו של מרקוס טוליוס קיקרו מכילים את האימרה "קֵדַנט אַרמַה טוגה" ("ייפול הנשק לטובת הטוגה"), משמע "יהי והשלום יחליף את המלחמה". האימרה הפכה למוטו מדינת ויומינג בארצות הברית. מינים שונים של טוגות נלבשו על ידי בעלי תפקידים שונים, לדוגמה: טוגה וִירִילִיס: טוגה לבנה פשוטה שנלבשה על ידי מרבית הרומאים שהגיעו לבגרות. נקראה גם טוגה פורה או טוגה אלבה. טוגה פּוּלַה: טוגה שחורה שנלבשה על ידי בני המעמדות הנמוכים או על ידי אבלים. טוגה פּרַאֵטֵקְסטַה: טוגה עם שוליים סגולים, נלבשה בידי קנסורים, כהנים, קיסרים, נערים שטרם הגיעו לבגרות ושחקנים בטרגדיות. טוגה טרַבֵאַה: טוגה מפוספסת לאורכה בפסים אדומים ופסים סגולים, נלבשה על ידי חוזי עתידות. טוגה פּיקטַה: טוגה סגולה או ארגמן, עדויית כוכבים, נלבשה על ידי מצביאים במצעדי ניצחון, קונסולים וקיסרים בימי חג. טוגה קַנדִידַה: טוגה שהולבנה בעזרת אבקת גיר, נלבשה על ידי מועמדים לתפקיד ציבורי בהופעתם בפני הסנאט. מסיבת טוגה כיצד ליצור טוגה ביגוד ברומא העתיקה topic/toga-pura, topic/toga-candida, topic/toga-picta, topic/toga-pulla טוגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חוק לאנג

חוק לאנג (בצרפתית: Loi Lang) הוא כינויו של חוק בצרפת שמספרו 81-766, אשר נחקק ב-10 באוגוסט 1981, המסדיר את מחירי הספרים במדינה. החוק קובע מחיר אחיד לספרים הנמכרים בצרפת, ומגביל את גובה ההנחה על מחיר הספר ל-5%. כינויו של החוק נגזר משמו של שר התרבות הצרפתי, ז'ק לאנג, אשר כיהן בעת החקיקה. חוק לאנג פועל על פי העיקרון הבא: המוציא לאור מחליט על מחיר לספר ומדפיס מחיר זה על כריכתו האחורית חנויות הספרים אינן יכולות למכור את הספר במחיר הנמוך ביותר מחמישה אחוזים מתחת למחיר הנקוב. חוק לאנג נחקק בצרפת כתוצאה מלחץ של בעלי חנויות הספרים הקטנות, אשר נפגעו כתוצאה מהנחות משמעותיות על מחירי ספרים שניתנו ברשתות הספרים הגדולות. חוקים דומים לחוק לאנג נחקקו אף במספר מדינות אחרות באירופה: אוסטריה, דנמרק, גרמניה, יוון, הונגריה, איטליה, הולנד, פורטוגל, וספרד. במדינות אחרות נכרתים הסכמים בין הוצאות הספרים לחנויות הספרים. בישראל בה התעצמה בשנת 2009 היוזמה לחקיקת חוק דומה, זכה החוק לכינוי "החוק הצרפתי". חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל חקיקה במדינות אירופה בנושא קביעת מחירי ספרים מיה סלע, בשבוע הבא בכנסת: כנס מיוחד בנושא "החוק הצרפתי", באתר הארץ, 14 ביולי 2009 גלי ברגר, מנכ"ל צומת ספרים מזהיר: "החוק הצרפתי ימוטט את ענף הספרים", באתר כלכליסט, 9 ביוני 2009
ז'ילבר ססברון

ז'ילבר ססברון (בצרפתית: Gilbert Cesbron;‏ 13 בינואר 1913 - 13 באוגוסט 1979) היה סופר צרפתי. ז'ילבר ססברון נולד בפריז. הוא למד בבית הספר התיכון "קונדורסה" שבעיר, ואחר כך במכון למדעי המדינה. ראה את יעודו כחבר מועצת המדינה, אך דרכו הובילה אותו לקריירה ברדיו - פעילות שהמשיך בה במקביל להתלהבותו מן הכתיבה. ב-1934 פרסם לקט שירה בשם "פלג הרים". הרומן הראשון שלו "התמימים מפריז" (1944) זכה להצלחה מיידית. באותה שנה קיבל את פרס אגודת הסופרים. שמו הלך לפניו אחרי פרסום הרומן "בית הכלא שלנו הוא ממלכה" (1948) שבעטיו קיבל את פרס סנט-בוו. המחזה "הגיעה שעת חצות, דוקטור שוויצר" (1952) עובד לרדיו ולקולנוע. במשך כל ימי חייו המשיך לכתוב רומנים, נובלות, סיפורים, מסות ואת ה"יומן ללא תאריך" שיצא לאור בשלושה כרכים (1963, 1967 ו- 1973). ב- 1972 החל בפעילות חברתית והומניטרית. בין היתר פעל ב"אגודה לעזרה קתולית". ב- 1978 קיבל את פרס עירית פריז לאות הוקרה על פעילותו זו. ז'ילבר ססברון מת ב-1979 בפריז, ונקבר בבית הקברות דה בורה במחוז לואר-א-שר שבחבל סאנטר-עמק הלואר. הרומנים של ססבורן עוסקים בבעיות חברתיות כמו מעמדם של הכמרים ("הקדושים הולכים לגיהנום", 1952), בעבריינים צעירים ("כלבים אבודים ללא קולר", 1954 על ילד יתום ושופט נדיב שעובד לקולנוע ב- 1955), בהמתת חסד ("השעה מאוחרת יותר מכפי שאתם חושבים", 1958), ובאלימות ואי אלימות ("בין כלבים וזאבים", 1962). רומנים אלה מאופיינים על ידי הרצון לשקף את המציאות החברתית של תקופתו מנקודת מבטו של נוצרי המאחל לטוב: "יש ברצוני לעודד את המוסר מבלי להיות מטיף". ססברון מטפל בכתביו בבעיות העוני הסבל וההשפלה של המעמדות הנחותים שבחברה. סגנונו העממי והנושאים שבהם הוא מטפל גרמו להערכה הרבה שבה ספריו התקבלו בציבור. ז'ילבר צסברון (1913-1979), דף שער בספרייה הלאומית ז'ילבר ססברון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פיאצה דל קמפו

פיאצה דל קמפו (באיטלקית: Piazza del Campo) הוא המרחב הציבורי הראשי של העיר סיינה שבאיטליה, ואחת הכיכרות הגדולות באירופה של ימי הביניים. מסביב לפיאצה נמצאים הפאלאצו פובליקו עם הטורה דל מנג'ה, מגדל הפעמונים שלו, ומבנים נוספים. זו אחת הסיבות לכך שאונסקו מכירה בסיינה כהתגלמות אידיאלית של עיר מימי הביניים. האזור הפתוח היה בעברו שוק שהוקם לפני המאה ה-13 באזור משופע, סמוך למפגש של שלושה יישובים שהתמזגו והפכו לעיר סיינה. האתר אינו שוכן על חורבות פורום רומי, כפי שנהוג לחשוב לפעמים. הרחבה נסללה בשנת 1349 בלבנים אדומות בצורת אדרה של דג המסודרות בעשר שורות, אשר מחלקות את הפיאצה לתשעה אזורים שונים, הסובבים את פתח ה"גבינונה" (gavinone אזור הניקוז הראשי) מול הפלאצו פובליקו. החלוקה לתשע מסמלת את שלטון התשעה (נובצ'י), שהקימו את הקמפו ושלטו בעיר סיינה בימי הביניים, בתקופת הזוהר שלה, בשנים 1292–1355. מגדל טורה דל מנגיה מתנשא מעל הכיכר וגובהו 102 מטרים עד קצה מוט הברק. הוא נבנה בין השנים 1325 עד 1348, ובנוי מלבנים טיפוסיות בצבע טרקוטה ומעליו טרוורטין לבן. בבסיס טורה דל מנגיה, נמצאת קפלת פיאצה שנבנתה בין השנים 1352 עד 1376 לכבוד לה מדונה, המודה לה על הרחקת ההשפעות של המגפה השחורה משנת 1348. הכיכר הייתה ונשארה מוקד החיים הציבוריים של העיר. מהפיאצה יוצאים אחד עשר רחובות צרים ומוצלים לתוך העיר. כיום הכיכר עדיין מארחת אירועים מרכזיים, פעילויות סביב הקרנבל בפברואר ובקיץ הממשלה המקומית מארגנת יוזמות רבות בחוץ בערב, תחת הכוכבים. עם זאת במהלך היום, זהו אזור ייחודי בו מגיעים התיירים לשבת, אחרי שהלכו ברחובות הרומנטיים של סיינה, סיירו בדואומו ובמוזיאונים הרבים שלה. מרוץ הסוסים הדו-שנתי המפורסם, פאליו, נערך בהיקף הפיאצה. מדיה וקבצים בנושא פיאצה דל קמפו בוויקישיתוף discover TUSCANY, Piazza del Campo in Siena
גבעת חיים מאוחד

גִּבְעַת חַיִים (מְאֻחָד) הוא קיבוץ ליד חדרה, הנקרא על שם חיים ארלוזורוב שנרצח ב־1933. היישוב, שנוסד ב-1932, והתפרסם ב-1945 בעת המאבק נגד הבריטים, הוא חלק ממועצה אזורית עמק חפר. במלאת שנה לעלייתו של קיבוץ ג' על הקרקע, הוחלט לקרוא ליישוב "גבעת חיים", על שמו של חיים ארלוזורוב, המנהיג הציוני שנרצח על חוף ימה של תל אביב. לזכרו בנו החברים את "עיגול ארלוזורוב" ונטעו סביבו עצי פיקוס. בשנת 1925 הגיעה קבוצת העולים הראשונה מרומניה לקיבוץ ג', ומשם ב-1927, עברה לבת גלים, שבחיפה. קיבוץ ג' התפלג ב-1930, וב-14 ביולי 1932 עלו אנשי הקיבוץ לקרקע. ב-25 בנובמבר 1945 התקיים המצור על גבעת חיים. לאחר קום המדינה, בשנת 1949, נוספו לקיבוץ שטחים מהצפון, הרבה מעבר לשורת האקליפטוסים, מהאדמות של הכפרים הערבים הסמוכים שננטשו. בשנת 1951 עזבו חברי מפא"י את הקיבוץ והקימו מעבר לכביש את גבעת חיים איחוד. בשנים הראשונות עדיין לא נבנו בתים, חדר האוכל שכן בצריף, והוקמו ענפים בהם: פלחה, מטעים, גן ירק, רפת, לול, משתלה, מכוורת, מכבסת חוץ ומאפייה. ענפים נוספים נוסדו לאחר מכן בהם דיר כבשים ומטוויית צמר, חבתנייה, ברווזייה, אורווה ומפעל שימורי מזון לצבא הבריטי – גת. במשך שנים קבוצות הפועל גבעת חיים בכדורסל נשים וגברים שיחקו בליגות הלאומיות. בשנת 1990 הוקמו בקיבוץ בתי הספר האזוריים, "יובלים" ו-"שחר" (שמאוחר יותר הועבר לעין החורש), וב-2002 הקיבוץ הופרט וכל אורחות החיים בו השתנו. ערך מורחב – הפילוג בקיבוץ המאוחד בשנת 1951 החליטה קבוצת חברים לפרוש ולהקים קיבוץ חדש – גבעת חיים איחוד. הפילוג התחולל על רקע המחלוקת בין תומכי ברית המועצות הקומוניסטית (המאוחד) לבין תומכי ארצות הברית והמערב הקפיטליסטי (האיחוד). עד שקמה הנקודה החדשה, גרו שתי הקבוצות (המאוחד והאיחוד) ביישוב הישן. משפחות התפצלו וחברים מאתמול הפכו אויבים. זיכרון הפילוג נשאר כפצע עמוק בלב האנשים והילדים. מגדל המים שלט הסבר הקבוע על מבנה מגדל המים המציג את ההיסטוריה של המבנה והקיבוץ שדות חקלאיים של הקיבוץ אולם חדר האוכל מבנה מגורים היסטורי בלב הקיבוץ מבנה מועדון החברים ההיסטורי המצוי לצד הרחבה המרכזית וחדר האוכל קטגוריה:גבעת חיים מאוחד: אישים מדיה וקבצים בנושא גבעת חיים מאוחד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גבעת חיים מאוחד מיכאל יעקובסון: סיבוב באולם התרבות בקיבוץ גבעת חיים מאוחד, באתר 'חלון אחורי', 10 בפברואר 2018 מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ גבעת חיים מאוחד, באתר 'חלון אחורי', 21 בפברואר 2018 אלי אשכנזי, גבעת חיים איחוד ומאוחד מאחים קרעים, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2012 שלי קלינג, "איך זה יכול להיות? ההורים שלנו היו מטורפים": הסיפור על קיבוץ גבעת חיים שהתפצל לשניים וקרע משפחות, באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2023 גבעת חיים (מאוחד) (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הכלכלה העברית בארץ ישראל בתרצ"ב, דבר, 30 בספטמבר 1932 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאריו סרנה

דאריו סרנה (בקרואטית: Darijo Srna; נולד ב-1 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת המגן הימני. בילה את מרבית הקריירה שלו בקבוצת שחטאר דונצק. נולד במטקוביץ' שביוגוסלביה לשעבר (כיום בקרואטיה) לאב בוסני, ולאם סרבית. סרנה החל את קריירת המועדונים שלו בקבוצת הנוער של נרטבה מטקוביץ' בעיר הולדתו, ולאחר מכן עבר לשחק בשורות קבוצת הנוער של היידוק ספליט. הוא הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 1999 בה שיחק במשך כארבע שנים, ועימה זכה באליפות קרואטיה ובשני גביעים. בשנת 2003 עבר יחד עם בן ארצו סטיפה פלטיקוסה לשחטאר דונצק האוקראינית. עם שחטאר, בה הוא שימש כקפטן, זכה סרנה בעשר אליפויות אוקראינה, ארבעה גביעים, ארבעה גביעי סופרקאפ, ובשנת 2009 זכה עמה בגביע אופ"א, לאחר שבישל את שער הניצחון בהארכה בניצחון 2-1 על ורדר ברמן במשחק הגמר. סרנה ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות ב-14 בספטמבר 2004 נגד מילאן. ב-22 ביוני 2018, לאחר 15 שנה בשחטאר, חתם סרנה בקליארי האיטלקית לעונה אחת. ביוני 2019 הודיע סרנה על פרישה ממשחק פעיל. סרנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה במשחק ידידות מול רומניה בנובמבר 2002. את שערו הראשון בנבחרת כבש במסגרת מוקדמות יורו 2004 בניצחון נבחרתו על נבחרת בלגיה. למרות שש הופעות בקמפיין המוקדמות, כולל בשני משחקי הפלייאוף נגד סלובניה, שותף סרנה ביורו 2004 רק כמחליף בשני משחקים, ונבחרתו הודחה כבר בסיבוב הראשון. לאחר טורניר היורו, הפך סרנה לבורג משמעותי במדים הלאומיים בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2006. הוא הבקיע חמישה שערים בתשעה משחקים בהם שותף והיה הכובש המוביל של הנבחרת בקמפיין. הוא הבקיע את שערי הניצחון בשני המשחקים נגד שוודיה, צמד בתיקו 2-2 הביתי נגד בולגריה ובניצחון החוץ 1-3 נגד איסלנד. הוא המשיך עם הנבחרת למונדיאל שנערך בגרמניה, ואף כבש את השער הראשון בתיקן 2-2 מול אוסטרליה אשר נעל את שלב הבתים, אך נבחרתו לא המשיכה לשלבי הפלייאוף. סרנה זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. הוא כבש את שער הבכורה של נבחרתו בטורניר, בניצחון על גרמניה, ועזר לקבוצתו להעפיל עד לשלב רבע הגמר בה הודחה בבעיטות הכרעה מול נבחרת טורקיה. בסיום הטורניר, פרש קפטן הנבחרת ניקו קובאץ' וסרנה קיבל את סרט הקפטן. לאחר שהנבחרת הודחה בשמינית הגמר על ידי פורטוגל ביורו 2016 הודיע סרנה על פרישה מהנבחרת. היידוק ספליט אליפויות קרואטיה: 2001. הגביע הקרואטי: 2000, 2003 שחטאר דונצק אליפויות אוקראינה (10): 2005, 2006, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018 הגביע האוקראיני (8): 2004, 2008, 2011, 2012, 2013, 2016, 2017, 2018 הסופר קאפ האוקראיני (8): 2005, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017 גביע אופ"א (1): 2008/2009 דאריו סרנה, ברשת החברתית אינסטגרם דאריו סרנה, באתר Transfermarkt דאריו סרנה, באתר Soccerway דאריו סרנה, באתר BDFutbol דאריו סרנה, באתר WorldFootball.net דאריו סרנה, באתר National Football Teams דאריו סרנה, באתר FootballDatabase.eu דאריו סרנה, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל השחקן באתר שחטאר דונצק שלישית הקרואטים שגורשו מסגל הנבחרת
טורה דל מנג'ה

הטורה דל מנג'ה (באיטלקית: Torre del Mangia) הוא מגדל בעיר סיינה, איטליה. המגדל נבנה בשנים 1325–1343,[דרושה הבהרה] וממוקם בפיאצה דל קמפו, הכיכר המרכזית של סיינה, בסמוך[דרושה הבהרה] לפאלאצו פובליקו. בתקופת בנייתו נחשב לאחד המגדלים החילוניים הגבוהים ביותר בימי הביניים של איטליה. בגובה 102 מטרים הוא שני רק למגדל של קרמונה. משמעות שם המגדל (המגדל של האוכל) נובע מכינויו של השומר הראשון שלו, ג'ובני די באלדוצ'ו, שנודע בנטייתו לבזבז את כל כספו על אוכל. הלוג'יה משיש, הידועה בשם קאפלה די פיאצה, הוספה בשנת 1352 כנדר לבתולה הקדושה מתושבי סיינה ששרדו את המגפה השחורה. השעון הוסף בשנת 1360. את המגדל ניתן לראות מכל חלקי העיר. המגדל נבנה בדיוק באותו הגובה כמו קתדרלת סיינה במטרה להראות שלכנסייה ולמדינה יש כוח זהה. קירות המגדל בעובי של כ-3.5 מטר בכל צד. המדרגות עד לקצה המגדל מפותלות ורוב האנשים העולים מעלה נאלצים להתכופף תוך כדי העלייה. המעבר במדרגות צפוף והתנועה בשני הכיוונים בו קשה, לכן בכל עת העלייה מותרת רק ל-25 אנשים. מגדל השעון לזכר ג'וזף צ'מברלין (המכונה ג'ו הישן) באוניברסיטה של בירמינגהאם, נבנה בהשראת המגדל ומעוצב בסגנון דומה. העתק של מגדל השעון ניתן לראות בעיירה ווטברי, קונטיקט, נבנה בשנת 1909. אנדרטת העולים לרגל בפרובינסטאון מסצ'וסטס, נבנתה בשנים 1907–1910 לזכר עולי אניית המייפלאוור. האנדרטה היא המבנה השלם הגבוה ביותר בארצות הברית העשוי מגרניט ועיצובו בהשראת הטורה דל מנג'ה. "The Pine Street Inn" בבוסטון מסצ'וסטס, לשעבר תחנת כיבוי, נבנה אף הוא בהשראת המגדל. מדיה וקבצים בנושא טורה דל מנג'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורה דל מנג'ה
מארוסי

מארוסי אתונה (ביוונית: Μαρούσι K.A.E) היא קבוצת כדורסל יוונית מהפרוור מארוסי בצפון העיר אתונה, המתמודדת בליגה היוונית השנייה. מועדון הכדורסל של מארוסי מהווה את מחלקת הכדורסל של אחד ממועדוני הספורט הוותיקים ביוון, שנוסד בשנת 1896. מועדון הכדורסל עצמו נוסד בשנת 1950 וממוקם במארוסי, פרבר צפוני באתונה. מארוסי הייתה אחת מקבוצות הכדורסל הראשונות שהשתתפו בליגת העל היוונית ואף השתתפה בגביעי אירופה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בשנות ה-80 איבדה הקבוצה את מקומה בליגת העל היוונית ושיחקה בליגות נמוכות יותר. רק בשנת 1999 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל. שנת 2001 הייתה שנת הפריצה של מארוסי, כאשר היא זכתה בגביע ספורטה ובכך הפכה למועדון היווני השישי שזוכה בתואר אירופי. במשחק הגמר גברה מארוסי על אלאן שאלון מצרפת בתוצאה 72-74 כאשר הקלע המוביל בשורותיה היה ג'ימי אוליבר עם 31 נקודות. בשנת 2002 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הגביע היווני אך הפסידה לאולימפיאקוס 74-66. בשנת 2004 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הפלייאוף של הליגה היוונית, אך הפסידה 3-0 לפנאתינייקוס אתונה. באותה שנה העפילה מארוסי למשחק הגמר של היורופליג והפסידה לאוניקס קאזאן 87-63. בשנת 2005 סיימה מארוסי במקום השני בתום משחקי הליגה הסדירה אחרי פנאתינייקוס אתונה. באותה עונה הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב והפסידה לקבוצת מקדוניקוס. בשנת 2006 העפילה מארוסי בפעם השנייה לגמר הגביע היווני אך הפסידה לפנאתינייקוס אתונה 68-57. בשנת 2008 סיימה מארוסי במקום השישי בתום משחקי הליגה הסדירה, אך הצליחה בכל זאת להעפיל לחצי גמר הפלייאוף. מארוסי הפסידה בשלב זה ובנוסף הפסידה 3-2 לפאניוניוס בסדרה על המקום השלישי ובכך החמיצה הזדמנות להתמודד לראשונה ביורוליג ובמקום זאת הבטיחה את מקומה ביורוקאפ. שנה לאחר מכן סיימה מארוסי במקום השלישי לאחר שניצחה את אריס סלוניקי 2-3 בסדרה על המקום השלישי למרות אי יתרון הביתיות ובכך העפילה לראשונה בתולדותיה ליורוליג. כבר בעונת הבכורה שלה ביורוליג, ב-2010, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה ל"טופ 16" לאחר ניצחון על מכבי תל אביב. המגרש הביתי של מארוסי בליגה היוונית הוא אולם הכדורסל של אגיוס תומאס, אולם המכיל 2,500 מקומות בלבד. את משחקיה באירופה מארוסי מארחת בהיכל האולימפי של אתונה המכיל 19,250 מקומות. כמו כן, לעיתים מארוסי מארחת את משחקיה באירופה בהיכל השלום והאחווה. הליגה היוונית: מקום שני: 2004 חצי גמר: 2005, 2006, 2008, 2009, 2010 הגביע היווני: גמר: 2002, 2006 חצי גמר: 2009 גביע ספורטה: זכייה (1): 2001 גביע קוראץ': חצי גמר: 2002 יורופליג/יורוקאפ (פיב"א): גמר: 2004 רבע גמר: 2006 גביע יול"ב: רבע גמר: 2005 מדיה וקבצים בנושא מארוסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארוסי מארוסי, ברשת החברתית פייסבוק מארוסי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארוסי, ברשת החברתית אינסטגרם מארוסי, ברשת החברתית טיקטוק מארוסי, סרטונים בערוץ היוטיוב
ארגנטומטריה

ארגנטומטריה היא שיטה בכימיה אנליטית בה נעשה שימוש ביוני כסף לקביעת ריכוז של יון שלילי (לרוב יון הלוגן) בתמיסה. בשיטה זו מתרחשת תגובת שיקוע בין יוני כסף שמקורם בתרכובת המסיסה כסף חנקתי (AgNO3), לאניוני ההליד. תגובת השיקוע (עם יוני כלור) A g ( a q ) + + C l ( a q ) − → A g C l ( s ) {\displaystyle Ag_{(aq)}^{+}+Cl_{(aq)}^{-}\rightarrow AgCl_{(s)}} קבוע מכפלת המסיסות הוא Ksp = 1.70 × 10−10 המשקע שנוצר הוא לבן. בשיטת מור (באנגלית Mohr) האינדיקטור הוא יון הכרומט, היוצר משקע של כסף כרומטי אדום-חום אחרי שכל יוני ההליד הגיבו עם יוני הכסף: Ag+ (aq) + CrO42- (aq) → Ag2CrO4 (s) (Ksp = 9 × 10−12) המשקע שנוצר הוא אדום. התמיסה צריכה להיות נייטרלית (7 = pH) כי בתמיסה בסיסית (pH > 7 ) נוצר כסף הידרוקסידי (AgOH) ובתמיסה חומצית יון הכרומט יוצר חומצה כרומטית (H2CrO4). בשיטת פיאנס (באנגלית fajans) משתמשים באינדיקטור ספיחה, במקרה זה צבע הפלואורסצאין, כשמטענו שלילי. לפני נקודת השקילות יש עודף של יוני כלוריד בתמיסה וחלקם מצטברים על פני המשקע ומקנים לו מטען שלילי, ולאחר הנקודה עודף המטען על המשקע הוא חיובי בגלל עודף יוני הכסף בתמיסה. ספיחת הפלואורסצאין משנה את צבע המשקע. שיטת וולהרד (באנגלית volhard) היא דוגמה לטיטרציית חזרה. כסף חנקתי מוסף בעודף ידוע לתמיסה כך שכל ההליד שוקע בצורת כסף כלורי ויתר הכסף החנקתי מטוטר עם תיאוציאנט (Thiocyanate) כשבתמיסה יון ברזל (3+) כאינדיקטור הנותן צבע אדום Fe(OH2)5(SCN)]2+ בנקודת הסיום. Ag+ (aq) + SCN− (aq) → AgSCN (s) (Ksp = 1.16 × 10−12) Fe(OH)(OH2)52+ (aq) + SCN− (aq)→ [Fe(OH2)5(SCN)]2+ + OH− ניתן לחשב את כמות יוני ההליד מכיוון שמספר מולי הכסף החנקתי שהוסף ידוע וכמות המולים של תיוציאנט שהוספו גם היא ידוע, כמות מולי ההליד הם ההפרש בין מולי הכסף בסה"כ למספר המולים של התיוציאנט שהגיבו עם הכסף.
סקרודרייבר

מברג או סקרודרייבר (באנגלית: Screwdriver, מברג) הוא קוקטייל מפורסם. מורכב מ-50 מ"ל וודקה ו-100 מ"ל מיץ תפוזים. את המרכיבים מוזגים במזיגה ישירה לכוס גבוהה ("הייבול") מלאה בקוביות קרח ומקשטים בפרוסת תפוז. סמרטו (באנגלית: Samerreto) - מוסיפים מעט ליקר שקדים (רצוי מסוג אמרטו) טאנג בנגר - (באנגלית: Tang banger) אורנג'דה במקום מיץ התפוזים זיון איטי ונוח כנגד הקיר מדיה וקבצים בנושא סקרודרייבר בוויקישיתוף מתכונים לסקרודרייבר ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.