דוד אבידן

דָּוִד אֲבִידָן (21 בפברואר 1934, ו' באדר ה'תרצ"ד – 11 במאי 1995, י"א באייר ה'תשנ"ה) היה משורר, סופר, צייר, מתרגם, תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי. את עיקר פרסומו קנה אבידן כמשורר בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים. מבקרים ישראלים מחשיבים אותו בדרך כלל לאחד משלושת הנציגים הבולטים ביותר של שירת "דור המדינה", לצד יהודה עמיחי ונתן זך. דוד אבידן נולד ב-1934 בתל אביב כדוד מוריץ (לאחר הולדת אחיו הצעיר נדיב, אשר לימים היה מחבר תשבצי ההיגיון נדיב אבידן, שינה אביהם בולק (דוב) מוריץ את שם משפחתם לראשי התיבות של אבי דוד ונדיב). הורי אימו, פייניה לבית נייקרוג, נספו בשואה. בתיכון למד אבידן בגימנסיה "שלוה" בתל אביב. עוד כנער צעיר החל לבלוט בכישרון הכתיבה שלו והיה מוכר בקרב חוגי המשוררים בתל אביב. בתחילת שנות החמישים היה חבר ב"ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי" (בנק"י), ושיריו הראשונים התפרסמו בעיתון המפלגה הקומוניסטית הישראלית "קול העם", שם שימש חברו הטוב, הסופר והחוקר גבריאל מוקד סגן עורך הספרות. בין השאר פרסם מספר שירים על שביתת הימאים ב-1951, אך נטש עד מהרה את סגנון הכתיבה הערכי והחל לכתוב על מוות, חיי נצח, עתידנות ומין. קובץ שיריו הראשון, "ברזים ערופי שפתיים", יצא לאור בשנת 1954, בעת שהיה סטודנט באוניברסיטה העברית. הקובץ עורר הדים רבים בשל סגנונו החדשני, אך גם ביקורות שליליות, מבקר הספרות ישראל זמורה כתב עליו:” התוכן חסר כאן לחלוטין, חסר בכל שורה לחוד, בבל בית ואף בכל שיר ושיר...כי אם התחלה היא זו, הרי זו התחלה שהיא גם סיום, אלא אם האיש ישנה את טעמו וכוחו בו מן הקצה אל הקצה”. אבידן המשיך ופרסם עוד ספרי שירה "בעיות אישיות" (1957), "סיכום ביניים" (1960) ו"שירי לחץ" (1962), בהן שאף להרחיב את גבולותיה של השפה העברית, ליצור מילים חדשות (הרבה באמצעות הלחם בסיסים) ולהעניק משמעויות נוספות למילים קיימות. במקביל החל לעסוק בתחומים נוספים של היצירה האמנותית כתב תסריטים וביים אותם, עסק באמנות פלסטית ותרגם מחזות. ב-1961 תרגם את המחזה "הזמנה לארמון" של ז'אן אנוי שעלה בתיאטרון הקאמרי, ואת המחזה "השעות הקטנות" (יחד עם דן מירון) מאת שון או'קייסי. בסוף 1962 הוציא לאור תקליט בו הוא מקריא את שיריו. התקליט יצא בשם "דוד אבידן – מגיש את דוד אבידן" בחברת ישראפון וכלל גם קטע ממחזה שכתב בשם "סוף העולם הוא סוף העונה". בשנת 1964 פרסמה הוצאת שוקן אנתולוגיה ראשונה של יצירתו, "משהו בשביל מישהו", שכללה מבחר שירים מארבעת ספריו הראשונים, בתוספת שירים חדשים. בשנת 1965 פרסם אבידן את הספר "דוד אבידן מגיש: תיאטרון מופשט", שכלל שני מחזות שכתב: "מחר אתה מת, אדוני" ו"קאראמבול". באותה תקופה גם כתב מאמרים בכתב העת "אתגר" של נתן ילין-מור. בשנת 1968 פרסם את הספר "שירים בלתי-אפשריים + דו"ח אישי על מסע ל.ס.ד", קובץ שירים כרוך בדיווח אישי על שימוש בסם LSD. את הספר השיק בתערוכה בגלריה "מסדה" בתל אביב, שהציגה איורים וצילומים שיצר. בנוסף באותה שנה השתתף אבידן בתערוכה הקבוצתית "+10 - בעד ונגד", במסגרת קבוצת +10 של רפי לביא בגלריה 220 בתל אביב. ותרגם את המחזה "איפה איפה אתה ג'והני?" מאת ויויאן ולבורן, ההצגה הראשונה שהעלה "התיאטרון הפתוח", תיאטרון עצמאי שהקים הבמאי הלל נאמן החל מסוף שנות ה-60 גילה אבידן עניין רב בחידושי הטכנולוגיה ובדרך לשלבם ביצירתו. הוא החל להשתמש בדיקטפון, ובמקום לכתוב על נייר את שיריו הוא הקליט אותם, והוא גם החל להפיק ולביים סרטים. באפריל 1969 ערך הקרנת בכורה לסרטו הראשון "הכל אפשרי", סרט ניסיוני קצר בן 15 דקות. בסוף 1970 הציג את סרטו "מין" בפני מבקרי קולנוע וערך מספר הקרנות לסטודנטים, אך המועצה לביקורת סרטים ומחזות אסרה את הקרנתו בנימוק כי יש בו "פגיעה במוסר הציבורי ובערכי הדת". גם ערעור לבית המשפט העליון על הפסילה נדחה. ספרו "הפסיכיאטור האלקטרוני שלי" (1974) כולל שמונה שיחות של אבידן עם תוכנית המחשב "אלייזה" של ג'וזף וייצנבאום, הדמיה פרודית של פסיכותרפיסט. בדש ספרו "תשדורות מלווין ריגול" (1978) מצוין: "רובם המכריע של מרכיבי הספר החדש הם תיעתוקים של הקלטות דיקטפון-יד, שאבידן הפך אותו בארבע השנים האחרונות לציוד-יצירתי-צמוד". אבידן תרגם אחדים מספריו לאנגלית, וכן תורגמו ספריו לשפות נוספות, ובהן צרפתית, רוסית וערבית. בשנת 1991 הוציא לאור את ספר השירים האחרון שלו, "המפרץ האחרון", שנכתב בהשראת מלחמת המפרץ. באותה תקופה התפרנס מהוראת כתיבה יצירתית באוניברסיטת תל־אביב וסדנאות פרטיות שארגן. בשנת 1958 הכיר את אשתו הראשונה, העיתונאית ברוריה אבידן, הם התגרשו לאחר פחות מארבע שנות נישואים. עם אשתו השנייה, לילי (סיגל) אבידן, התחתן ב-1970 כשהיא הייתה בת 22 והוא בן 36. בשנת 1986 הכיר את ציפורן לוטם שהייתה לאם בנו יחידו (שאף היא הוציאה לאור מספר ספרי שירה). דוד אבידן נפטר בתל אביב ב-11 במאי 1995 בגיל 61, כשהוא עני, חולה ושקוע בחובות. הוא נקבר בבית העלמין ירקון בגוש דן, והמשורר נתן זך ספד לו בהקריאו את שירו המצמרר של הנפטר: "שיר ילדים", הפותח בשורה "המוות יבוא אלי ביום ההולדת". כשנה לפני מותו, כבר נודע ברבים מצבו הנפשי, הגופני והכלכלי הירוד עם שידור כתבה בטלוויזיה הישראלית שחשפה את תנאי חייו, ובה אבידן אף חשף כי שקע בחובות של כ-100 אלף שקלים. על מצבתו בבית העלמין ירקון חקוק שירו הקצר "אֲדַמִּלָּה". שמו של שיר זה ("אדם" ו"מלה", שהותכו ל"אדמלה") מייצג אחד ממאפייני שירתו של אבידן - הרחבת גבולות השפה, בעיקר באמצעות יצירת מילים חדשות המורכבות מהלחם בסיסים של שתי מילים ידועות. הותיר אחריו בן יחיד, תר, בנה של צפורן לוטם. בשנת 2016, במלאת 21 שנים למותו של דוד אבידן פרסם תר שיר לזכרו. רחובות נקראו על שמו של דוד אבידן בשכונת המשתלה בתל אביב, וכן בפתח תקווה, נתניה ובכפר סבא. בשנת 2001 התפרסם קובץ של מבחר משיריו, "אדמלה", בהוצאת ידיעות אחרונות, בעריכת דוד וינפלד. בנוסף באותה שנה הוצאת בבל הוציאה לאור שניים מספריו במהדורה חדשה. את ספר שיריו הראשון, "ברזים ערופי שפתיים", וכן "הפסיכיאטור האלקטרוני שלי - שמונה שיחות אותנטיות עם מחשב", שראה אור ב-1974. בשנת 2007 עלה מופע תיאטרון המבוסס על שירי דוד אבידן, "המאה השלושים", בעיבוד ובימוי של ארי רמז. המופע על תחילה בפסטיבל עכו, אחר כך כל עלה שוב בתל אביב. באותה שנה השיר "ייפוי כוח" של אבידן שימש השראה ליצירת מחול של רמי באר ולהקת המחול הקיבוצית. בשנים 2009–2012 פורסמו כל שיריו של אבידן בארבעה כרכים בהוצאת הקיבוץ המאוחד, בעריכת דוד וינפלד וענת ויסמן. בשנת 2012 פרסם המשורר גלעד מאירי ספר אודותיו, "הר געש סימפתי: פרודיה, הומור ואוונגרד בשירת דוד אבידן". בשנת 2013 התפרסם תרגום נשכח שלו למחזה “קדיש” של אלן גינסברג בהוצאת דחק. בשנת 2019 הוצגה תערוכה של יצירותיו שאצר אורי דרומר במוזיאון תל אביב, ״דוד אבידן: נביא מדיה״, שהציגה אותו לא רק כמשורר, אלא כאמן רב־תחומי ניסיוני וחדשני. במסגרת התערוכה התפרסם קטלוג של יצירותיו. ברזים ערופי שפתיים, הוצאת "ארד", 1954. בעיות אישיות, ארד, 1957. סיכום ביניים, עכשיו, 1960. שירי לחץ, א. לוין-אפשטיין, 1962. משהו בשביל מישהו, הוצאת שוקן, 1964: מבחר שירים מארבעת ספריו הקודמים, בתוספת שירים חדשים. אור של פיל (רצף רישומים עם איורימילוליים), המאה השלושים, 1967. שירים בלתי-אפשריים + דו"ח אישי על מסע ל. ס.ד., המאה השלושים, 1968. שירים חיצוניים, עקד, 1970. שירים שימושיים, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1973. הפסיכיאטור האלקטרוני שלי, לוין-אפשטיין, 1974. שירי מלחמה ומחאה, לוין-אפשטיין, 1976. שירי אהבה ומין, לוין-אפשטיין, 1976. שירים עקרוניים, לוין-אפשטיין, 1978. תשדורות מלווין ריגול, לוין-אפשטיין, 1978. אנרגיה משורבטת, המאה השלושים, 1979. ספר האפשרויות - שירים וכו', הוצאת כתר, 1985. אבידניום 20, כתר, 1987. המפרץ האחרון - שירי סופת המידבר ושבעה שירי רקע, הוצאת "המאה השלושים" והוצאת "תירוש", 1991. אדמלה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001 (מבחר שירים, בעריכת דוד וינפלד). כל השירים כרך 1 1965-1951, הקיבוץ המאוחד, 2009 (בעריכת דוד וינפלד וענת ויסמן) כל השירים כרך 2 1973-1968, הקיבוץ המאוחד, 2010 (בעריכת דוד וינפלד וענת ויסמן) כל השירים כרך 3 1978-1974, הקיבוץ המאוחד, 2010 (בעריכת דוד וינפלד וענת ויסמן) כל השירים כרך 4 1991-1985, הקיבוץ המאוחד, 2012 (בעריכת דוד וינפלד וענת ויסמן) לילות תל אביב, הוצאת תירוש. טיפים למשורר מתחיל, הוצאת 'דחק', סדרת 'דרש – כתבי־מופת בפואטיקה ואסתטיקה', 2021 MEGAOVERTONE, 1966. NO, 1969. (דו-לשוני) קצאיד מוסתחילה (שירים בלתי-אפשריים), 1970. עלילות דני מחונני, הוצאת ירון גולן, 1993 עלילות דני מחונני בניו יורק, הוצאת ירון גולן, 1993 ראש לשועלים, הוצאת ירון גולן, 1994 "הזמנה לארמון" מאת ז'אן אנוי, התיאטרון הקאמרי, 1962. "השעות הקטנות" מאת שון או'קייסי, התיאטרון הקאמרי, 1962. פורסם ב'דחק - כתב עת לספרות טובה', כרך ט"ו, 2022. "ארתורו אוי" בתיאטרון הבימה 1970 "קדיש" מאת אלן גינסברג - המחזה ושני קטעים מתוך הפואמה, תרגם וצרף מבוא: דוד אבידן. אחרית דבר: רונן סוניס. עורך: יהודה ויזן, דחק, 2013. התרגום פורסם לראשונה בכתב העת 'פרוזה' ב-1976 (גיליון 4–5) והוצג בתיאטרון הבימה באותה השנה בכיכובה של ליא קניג. "כיצד שיקר לבעלה" מאת ג'ורג' ברנרד שו, פורסם ב'דחק - כתב עת לספרות טובה', כרך ט', 2018. "נישואי פיגארו" מאת פייר בומשרה. דחק, כרך יז', 2024. הכל אפשרי (1968) זוז (1969) מין (1971) צפנים טלפתיים (1976) שדר מן העתיד (1981) עשרות משיריו של דוד אבידן הולחנו במהלך השנים, ביניהם: "הערב יוצאים", תקליטה הראשון של "שלישיית התאומים" (1966) כולל את השיר "הסתלקי רות", תרגומו של דוד אבידן ל־"Hit The Road Jack" של ריי צ'ארלס, וכן שירים נוספים של אבידן: "אנחנו לא רקדנים", "זה לא נורא" (לפי לחן של אנריקו מסיאס) ו"שבת" (לפי לחן של ליאו פרה). שירים מקוריים אחרים של אבידן שהולחנו הם "הרי את מותרת לכל אדם", שהולחן על ידי אמנים שונים, ובהם ארקדי דוכין, חוה אלברשטיין, דני ליטני ונפתלי אלטר; "הרחובות ממריאים לאט" (יוני רכטר ושם טוב לוי, וכן אסף אמדורסקי); "הזמנה להצגה יומית" (ברי סחרוף); "בעיות אישיוֹת" (שלומי שבן); "איזה סקסאפיל יש למשוררים זקנים" (שאנן סטריט); ״בדיחה״ (חיים רחמני) ועוד. מנחם בן ויותם ראובני, דויד אבידן, דיוקן/3, הוצאת נמרוד, 2003. גבריאל מוקד, ‏ארבעה משוררים - דברים על יהודה עמיחי, נתן זך, דוד אבידן ויונה וולך, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006 הופר חגי, הפסימיזם הפואטי - מיפוי ראשוני של יצירת דוד אבידן, הוצאת הופר/ בית עלים, ירושלים, 2010. גלעד מאירי, הר געש סימפתי: פרודיה, הומור ואוונגרד בשירת דוד אבידן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2012. עכשיו 66, תשנ"ט - חוברת המוקדשת לדוד אבידן חיה שחם, "סימן של אמנציפציה" או "אקט של מלחמה"? על זיקתה הפארודית של שירת אבידן אל שירת אלתרמן, מחקרי ירושלים בספרות עברית י"ג (תשנ"ב) עמודים 261–294 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) קריאה חוזרת – דוד אבידן מראיין: "להיות מתורגם – זה תיסכול" – על שפה ועל היעדר קנה-מידה – ריאיון טלפוני עם המשורר האמריקני הנודע ג'ון אשברי • "ברוסיה הכל נזיל, מטורף, מסוכן" – ריאיון טלפוני עם המשורר הרוסי אנדריי ווזנסנסקי • "אני משורר זקן, אבל פרוזאיקון צעיר" – ריאיון טלפוני עם המשורר הרוסי יבגני יבטושנקו • "אני אינטליגנטי – אבל טיפש" – על אינטליגנציה יצירתיות וזהות יהודית. ריאיון שנערך לפני שנים עם סופר המדע הבדיוני אייזק אסימוב. דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה, 2015 דוד אבידן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דוד אבידן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד אבידן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דוד אבידן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב דוד אבידן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דוד אבידן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד אבידן, באתר Discogs (באנגלית) דוד אבידן, דף שער בספרייה הלאומית דוד אבידן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דוד אבידן, בארכיון הבימה דוד אבידן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים דוד אבידן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" דוד אבידן, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) דוד אבידן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב רשימת הפרסומים של דוד אבידן, בקטלוג הספרייה הלאומית דוד אבידן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל שרית ישי לוי, יחסים אפלטוניים לא מעניינים אותי!, "העולם הזה", גיליון 2371 מ-9 בפברואר 1983, עמוד 39 - ריאיון עם אבידן עידן לנדו, איזה סקס-אפיל יש למשוררים מתים? היה משורר גדול, שחי כמו נמר, מת כמו כלב, וזכה לקבורת חמור. איך שכחנו את דוד אבידן ואיך, באתר הארץ, 25 באפריל 2001 אלי אשד, האיש שבא מהעתיד, באתר nrg‏, 11 במאי 2005 אריק גלסנר, על דויד אבידן, מקור ראשון, 2008 ניסים קלדרון, נמר של נייר, באתר ynet, 16 ביולי 2009 מנחם בן, סדרן הזיונים של דוד אבידן, באתר nrg‏, 16 בינואר 2010 ד"ר דרור פימנטל, מתנת המקום: מהלדרלין עד אבידן, היחידה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל // גיליון מספר 10 - ימין, שמאל ורוח הקודש, אוקטובר 2008 אילן שאול, ‏הסמים, הקשיים הכלכליים והייאוש הקיומי: משאלת המוות של דוד אבידן, באתר מעריב אונליין, 12 במאי 2018 יהושבע סמט-שינברג, אָדָם יֻלַּד כְּדֵי לְהִדָּמּוֹת וְגָדֵל כְּדֵי לְהִבָּדֵל; דוד אבידן - כרוניקה טראגית של אינדיווידואליסט, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 31 בינואר 2019 טל פרנקל אלרואי, ‏"אהב את הקץ, כי הוא אביך ואמך ובניך אחריך" : שירתו של דוד אבידן בין תשוקה לאותנטי לבין רצון לעוצמה, מטעם 3, ספטמבר 2005, עמ' 37–46 גלעד מאירי, מינימום כסף, מקסימום אגו – הטיפים הפואטיים של דוד אבידן, באתר "מעלה", דצמבר 2021 - על "טיפים למשורר מתחיל" זיוה שמיר, שירה כתרגום סימולטאני - על "המיפרץ האחרון" (שירי סופת-המידבר ושבעה שירי-רקע), ידיעות אחרונות, 10 במאי 1991, באתר מב"ע - מחקרים בספרות עברית ענת ויסמן, עסקים כושלים בתל אביב, דוד אבידן קורא את אשר ברש, פנס מוסף לביקורת ספרות, אפריל 2024. מכּתביו: שיריו המולחנים והמוקלטים של דוד אבידן, באתר שירונט מאמרי דוד אבידן, באתר נתן אלתרמן ירון לונדון מקריא שיר של דוד אבידן "סיפור אהבים", באתר גלי צה"ל, 18 ביולי 2017 דוד אבידן, כתיבת שירה מחייבת מראש ויתור על צניעות ועל נימוס, באתר הארץ, 18 במאי 2020 שלושה שירים, עכשיו 03-04, אביב תשי״ט-1959, עמ' 55–54 גיטה אבינור, "על שלושה משוררים ישראלים" (על יהודה עמיחי, דוד אבידן ונתן זך), בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975 גבריאל מוקד, בספרו ארבעה משוררים - דברים על יהודה עמיחי, נתן זך, דוד אבידן ויונה וולך, סדרת אוניברסיטה משודרת, 2006, עמוד 9 באתר הגניאלוגי geni באתר הגניאלוגי geni מפת תל אביב והסביבה 1958 (הדפסת 1960 ע"י מחלקת המדידות) עם ציון מיקום 'גמנסיה שלוה' (מס' 218 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור נועה גורן‏, "האם המוות הביולוגי באמת הכרחי או פרי תכנות עצמי?", באתר וואלה, 21 בפברואר 2021 משיריו שפסרמו ב"קול העם": דוד אבידן, הרהורים בבוקר יום העצמאות 1952*, קול העם, 13 ביוני 1952 דוד אבידן, האחד במאי, קול העם, 30 באפריל 1952 שביתת הימים באספקלריה ספרותית, קול העם, 11 בינואר 1952 ג'ייק מרמר, טאבלט מגזין, העתיד כבר כאן: איך הנבואות של דוד אבידן התבררו במבחן הזמן, באתר הארץ, 28 ביוני 2018 אינסטלציה ספרותית - ספר שיריו של דוד אבידן "ברזים ערופי שפתיים", ביכורי עטו של משורר יליד הארץ בן 20, דבר, 29 באוקטובר 1954 ישראל זמורה, מתחיל או מסיים?, דבר, 17 בספטמבר 1954 שלמה גרודזנסקי, על שני ספרי שירים, דבר, 21 בפברואר 1958 חיה קדמון, כשלון הביניים של דור ה"עכשיו", קול העם, 17 ביוני 1960 אהרן שבתאי, דוד אבידן, על המשמר, 17 באוגוסט 1962 א. בני, "הזמנה לארמון" בתיאטרון ה"קאמרי", קול העם, 1 ביוני 1962 חיים גמזו, אמש בתיאטרון ״הזמנה לארמון״ - ב״קאמרי", הארץ, 22 במאי 1962 יורם קניוק, "הזמנה לארמון" ב"קאמרי", למרחב, 1 ביוני 1962 יורם קניוק, "במזל נשים" ב"קאמרי", למרחב, 30 באפריל 1962 גרשון הל, אמנים וקלעים - "דוד אבידן מגיש את...דוד אבידן", הַבֹּקֶר, 16 בדצמבר 1962 משורר קורא משיריו, הַבֹּקֶר, 18 בינואר 1963 ת גולובסקי, "משהו בשביל מישהו", חרות, 4 בדצמבר 1964 גיטה אבינור, אבידן מגיש תיאטרון, למרחב, 12 בנובמבר 1965 דוד אבידן, מכתב גלוי לחוסיין, אתגר (כתב עת לשירה), 4 במרץ 1965 ארי אבנר, הכל אפשר, דבר, 8 במרץ 1968 רחל אנגל, דוד אבידן בגלריה מסדה, מעריב, 26 בינואר 1968 בנו כלב, "קבוצת עשר פלוס - מיתוס ומציאות", קטלוג התערוכה, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2008, עמ' 7. סטפאן גלברט, איפה, איפה אתה ג'והני?, על המשמר, 30 במאי 1968 נתן גרוס, על אנשים וסרטים - " הכל אפשרי", על המשמר, 1 באפריל 1969 זאב רב-נוף, כל הנערות - לאבידן, דבר, 10 בנובמבר 1970 נתן גרוס, לשרוף או לא לשרוף, על המשמר, 11 בנובמבר 1970 א. כנרתי, ה"מין" של אבידן נפסל ע"י הצנזורה, למרחב, 1 בדצמבר 1970 ביהמ"ש העליון אסר הצגת הסרט "מין", מעריב, 21 באוגוסט 1974 אריאנה מלמד, אבידן נלחם בעיראקים, חדשות, 19 באפריל 1991 שאול אדר, כתיבה - מעניין מה לילי היתה אומרת על זה, כל העיר, 3 באוגוסט 1990 ליל הכלולות של המשורר, "העולם הזה", גיליון 1737 מ-16 בדצמבר 1970, עמוד 18 המשך האירועים בשירה העברית המודרנית, "העולם הזה", גיליון 2566 מ-5 בנובמבר 1986, עמוד 41 עפרי אילני, מת המשורר דוד אבידן - 11.5.1995 היום לפני 14 שנים, באתר הארץ, 11 במאי 2009 אסתי אהרונוביץ, אבידן בן 17, באתר הארץ, 10 במאי 2005 תר אבידן, שיר וציור לזכר אבי, דוד אבידן, באתר הארץ, 26 בפברואר 2016 תמר משמר, אמן האפשרויות הבלתי אפשריות, באתר הארץ, 4 ביוני 2002 הוצאה מחודשת לדוד אבידן, באתר הארץ, 5 ביוני 2001 ציפי שוחט, לוויינים במקום עפיפונים, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2007 מיכל בעדני-בן שישו, עכבר העיר, החיים החדשים של דוד אבידן, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2007 גבי אלדור, עכבר העיר, לרקוד את דוד אבידן, באתר הארץ, 27 ביולי 2007 אבנר שפירא, אבידן כותב עגנונית, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2008 אבנר שפירא, לאחר שנים של ציפייה, מתפרסמת לראשונה אסופת שירי אבידן, באתר הארץ, 2 באפריל 2009 לילך נתנאל, מה הרג את דוד אבידן, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2012 מיה סלע, מה קרה כשדוד אבידן פגש את אלן גינסברג?, באתר הארץ, 25 ביוני 2013 אבי פיטשון, לא רק משורר חד פעמי: תערוכה חדשה מציגה את האמן הרב-תחומי דוד אבידן, באתר הארץ, 19 ביוני 2019 טל סלוצקר, האיש מהעתיד בתערוכה במוזיאון תל אביב, "יקום תרבות", 21 ביולי 2019 אורי אביב, ‏דוד אבידן היה מיוצרי המד"ב הראשונים בארץ. מופתעים?, באתר "Time Out ישראל", 24 ביולי 2019 נמרוד מתן, קטלוג תערוכת דוד אבידן: שירתו היא המפתח להבנת יצירתו הלא־שירית, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2019 מנחם בן, "שירים חיצוניים" לדוד אבידן, למרחב, 18 בספטמבר 1970 אריה זקס, אבידן: האומץ לחיות מגוחך, כותרת ראשית, 30 בינואר 1985 גבריאל מוקד, החיים על כוכב אבידנקו | דוד אבידן כל השירים, באתר הארץ, 10 ביוני 2009 זלי גורביץ', השירים והאגו של המשורר דוד אבידן, באתר הארץ, 27 בינואר 2010 יורם קניוק, אחרי בכורה: ארתורו אוי (הבימה), דבר, 19 במרץ 1970 בן שלו, פתאום כולם מלחינים את אבידן, באתר הארץ, 10 באפריל 2013