laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טארק רמדאן

טארק רמדאן (בערבית: طارق رمضان בתעתיק מדויק: טארק רמצ'אן; נולד ב-26 באוגוסט 1962 בז'נבה) הוא פרופסור ללימודי האסלאם בן זמננו בפקולטה ללימודי המזרח באוניברסיטת אוקספורד, שם הוא מלמד גם בפקולטה לתאולוגיה. רמדאן הוא בנו של סעיד רמדאן ונכדו של חסן אל-בנא, אשר בשנת 1928 ייסד את תנועת האחים המוסלמים במצרים. גמאל אל-בנא, רפורמיסט מוסלמי בעל דעות ליברליות, הוא הדוד רבא שלו. אביו היה דמות קיצונית בולטת באחים המוסלמים, אשר הוגלה על ידי גמאל עבד אל נאצר ממצרים לשווייץ, שם נולד טארק. סעיד רמדאן היה מקורב לסייד קוטב והיה מעורב בקנוניה נגד ממשלת מצרים אשר סייד קוטב נתלה בעקבותיה. טארק רמדאן למד פילוסופיה, ספרות ומדעי החברה באוניברסיטת ז'נבה, וסיים את התואר שנה מוקדם מהמקובל. הוא סיים תואר שני בפילוסופיה וספרות צרפתית (מושג הסבל בפילוסופיה של ניטשה), ודוקטורט בערבית ולימודי אסלאם. הוא אף למד באוניברסיטה האסלאמית אל-אזהר בקהיר. כמו כן, הוא עמית מחקר בכיר באוניברסיטת דושישה בקיוטו. רמדאן לימד במכללת דה סוסיר, תיכון בז'נבה, והיה מרצה מן המניין בנושא דת ופילוסופיה באוניברסיטת פרייבורג בין השנים 1996 ל-2003. באוקטובר 2005 החל ללמד בקולג' סנט אנתוני באוניברסיטת אוקספורד כמרצה אורח. בשנת 2005 היה לחוקר בכיר בקרן לוקאהי. באמצעות כתביו והרצאותיו תרם באופן משמעותי לדיון בסוגיית המוסלמים במערב והתחדשות האסלאם בעולם המוסלמי. הוא פעיל הן ברמה האקדמית והן ברמה העממית בהרצאות רבות ברחבי העולם בנושא צדק חברתי ודיאלוג בין תרבויות. הוא תומך בלימוד מחדש של פרשנות של טקסטים אסלאמיים, מדגיש את אופיים ההטרוגני של המוסלמים במערב ומדגיש את הצורך בתרומתם לחברה המערבית. רמדאן ייסד את תנועה המוסלמים השווייצרים, בה לקח חלק בסמינרים בין-דתיים וישב בוועדה בנושא "האסלאם והחילוניות". בשנת 2007 התקבל להיות פרופסור ללימודי האסלאם באוניברסיטת ליידן, אך סירב לקחת את התפקיד, בטענה לסיבות מקצועיות. הוא גם היה פרופסור אורח בנושא "זהות ואזרחות" באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם. פרופסור רמדאן משמש כיום כנשיא צוות חשיבה האירופי EMN - רשת מוסלמית אירופאית בבריסל. ב-6 ביוני 2007 קנס שופט בית המשפט הפלילי בסיין סן דני הסמוכה לפריז את רמדאן בסכום של 2,500 אירו, באשמת העלבת שני שוטרי משמר הגבול הצרפתי בנמל התעופה שארל דה גול במרץ אותה שנה. נכון ל-2009, הוכרז טארק רמדאן כאישיות לא רצויה בתוניסיה, מצרים וערב הסעודית. בשנת 2017 פורסם כי רמדאן נעצר ונחקר על ידי רשויות צרפת בעקבות תלונות שתי נשים הטוענות שאנס אותן. בנוסף לתלונות על מעשי אונס, היו תלונות נגדו על הטרדה וניצול מיני, תוך ניצול סמכותו כמורה דרך וכמרצה. ארבע נשים שווייצריות התלוננו שרמדאן הטריד אותן מינית כשהיו קטינות, ושתיים מהן סיפרו שהוא קיים עמן יחסי מין כשהיו בנות 14 ו-15. רמדאן נשוי ואב לארבעה. מדיה וקבצים בנושא טארק רמדאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טארק רמדאן טארק רמדאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טארק רמדאן, ברשת החברתית Goodreads איליין שולינו, הניו יורק טיימס, חוקר אירופי מתון, או דמגוג מוסלמי מסוכן - מיהו טארק רמדאן?, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2003 אלדד בק, קדוש מענה, באתר ישראל היום, 8 בפברואר 2018 אלי לאון, נכדו של מייסד "האחים המוסלמים" חשוד באונס, באתר ישראל היום, ‏31.01.2018 אלדד בק, הגורו של האסלאם האירופי “המתון” מואשם בתקיפת נשים, באתר מידה, ‏19.11.2017
ברזילי

האם התכוונתם ל... ברזילי הגלעדי – דמות מקראית אבי ברזילי – עיתונאי ישראלי אביב ברזילי – קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה אורן ברזילי – זמר ומוזיקאי ישראלי, חבר להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר אליהו ברזילי – רבה של אתונה וממצילי יהודיה בשואת יהודי יוון ארי ברזילי – פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בנימין ברזילי – אורולוג ישראלי ברוך ברזילי – שד"ר וראש ישיבה בצפת במאה ה-17 גד ברזילי – משפטן וחוקר מדע המדינה דב ברזילי – עורך דין ופוליטיקאי ישראלי דבורה ברזילי-יגר – היסטוריונית ישראלית דוד ברזילי – רופא ישראלי דורון ברזילי – עורך דין ישראלי דינה ברזילי – משיריה הידועים של להקת הנח"ל דני ברזילי – כדורסלן עבר ישראלי ורד כהן ברזילי – יזמת חברתית, עיתונאית, פובליציסטית, ופעילת זכויות האדם טירנית ברזילי – אמנית, צלמת ופסלת ישראלית יהושע ברזילי (אייזנשטט) - סופר ופעיל ציוני יוסף ברגר-ברזילי – חבר מייסד של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה ושל המפלגה הקומוניסטית הלבנונית יעקב ברזילי – משורר, סופר ומתרגם יצחק ברזילי – בכיר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ישראל ברזילי – חבר הכנסת מטעם מפ"ם, שר הדואר ושר הבריאות מרכז רפואי ברזילי – מרכז רפואי באשקלון, הקרוי על שמו של ישראל ברזילי משה ברזילי – ראש עיריית רחובות נטע ברזילי – זמרת, מוזיקאית ותקליטנית ישראלית סנדו פררו-ברזילי – פסנתרן ומלחין ישראלי עודד ברזילי – לשעבר ראש המועצה האזורית רמת הנגב עטרה ברזילי – מלכת היופי של ישראל לשנת 1957 עילאי ברזילי – לוחם MMA ישראלי עמי ברזילי – רופא כירורג, פרופסור לכירורגיה, מנהל מחלקה כירורגית א' בבית החולים רמב"ם ענת ברזילי – שחקנית, מחזאית, תסריטאית וקומיקאית ישראלית קרין ברזילי-נהון – חוקרת בנושאי חברה וטכנולוגיה רועי ברזילי – סגן ראש עיריית רמת גן רגינה ברזילי – מדענית מחשב ישראלית-אמריקנית אייזנר אייזנברג אייזנשטט
הדדעזר בן רחוב

הֲדַדְעֶזֶר בֶּן רְחוֹב היה מלך ארם צובא בתקופת דוד המלך. הדדעזר היה החזק מבין מלכי ארם והוא הוביל את יתר מלכי ארם במלחמתם בישראל. השפעתו הגיעה עד בני עמון בדרום ועד נהר הפרת בצפון מזרח. הדדעזר מוזכר בתנ"ך כיריב של תועי, מלך חמת, ושהובס על ידי דוד בשתי מלחמות שונות. הדד הוא שמו של אל שמי. והשם הדדעזר הוא בעל משמעות דומה לשם אליעזר. גרסת השם בתעודות אשוריות הוא הדד ידרי. חוקרים רבים סוברים ש"בן רחוב" בא לומר שהוא מהעיר בית רחוב אשר יש המזהים אותה כעיר ריחב בבקעת הלבנון. החוקרים מניחים שהדדעזר היה מלך "ארם בית רחוב" המוזכרת בספר שמואל והוא השתלט גם על ארם צובא. אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - כרך ב'. בעריכת משה דוד קסוטו - מוסד ביאליק, ירושלים. הערך - הדדעזר ספר שמואל ב', פרק ח' ופרק י', וספר דברי הימים א', פרק י"ח ופרק י"ט. ספר שמואל ב', פרק י' Pitard, Wayne Thomas, Ancient Damascus : a historical study of the Syrian city-state from earliest times until its fall to the Assyrians in 732 B.C.E, Winona Lake, Ind - Eisenbrauns, 1987
גאי המילטון

גאי המילטון (באנגלית: Guy Hamilton;‏ 16 בספטמבר 1922 – 21 באפריל 2016) היה במאי קולנוע אנגלי. המילטון נולד בפריז, צרפת שם חיו הוריו, שהיו ממוצא אנגלי. הוא נותר בצרפת במהלך הכיבוש הנאצי והיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית. בתום המלחמה, הוא עבד כעוזרו של קרול ריד על כמה סרטים בכללם The Fallen Idol ‏ (1948) וההאדם השלישי (1949), לפני שנהפך לבמאי בעצמו. הוא ביים את סרטו הראשון The Ringer בשנת 1952. הוא ביים 22 סרטים משנות החמישים ועד לשנות השמונים (כולל), בכללם ארבעה סרטי ג'יימס בונד, המבוססים על הרומנים של איאן פלמינג. המילטון היה הבמאי המקורי שנבחר לביים את סופרמן ב-1978, אולם בגלל שהוא היה בגלות מס והותר לו להיות באנגליה רק שלושים יום, כשההפקה עברה ברגע האחרון לאולפני פיינווד. תפקיד הבמאי הועבר לבסוף לריצ'רד דונר, אבל המילטון דרש שישלמו לו שכר מלא. ההפקה של באטמן נשאה ונתנה עם המילטון כדי להפיק את הסרט בראשית שנות השמונים, מגעים שלא נשאו לבסוף פרי. המילטון היה אחד הבמאים שסירבו להצעה לביים את ד"ר נו, אבל נכנס לסדרה אחרי שהבמאי טרנס יאנג עזב את בימוי גולדפינגר. המילטון עזב את הסדרה במהלך טרום ההפקה של הסרט "המרגלת שאהבה אותי". גולדפינגר (1964) יהלומים לנצח (1971) חיה ותן למות (1973) האיש בעל אקדח הזהב (1974) The Ringer ‏(1952) The Intruder ‏(1953) An Inspector Calls ‏(1954) The Colditz Story - חומות קולדיץ - (שהוא גם היה התסריטאי-שותף שלו) ‏(1955) Charley Moon ‏(1956) Manuela ‏(1957) A Touch of Larceny ‏(1959) The Devil's Disciple ‏(1959) The Best of Enemies ‏(1962) Man in the Middle ‏(1963) The Party's Over ‏(1965) Funeral in Berlin‏ (1966) הקרב על בריטניה (1969) כח עשירי מנברון (1978) The Mirror Crack'd ‏(1980) Evil under the Sun ‏(1982) רמו (1985) Try this One for Size‏ (1989) גאי המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גאי המילטון, באתר AllMovie (באנגלית) גאי המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גאי המילטון מקבל את פרס Retro award באולפני פיינווד גאי המילטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאי המילטון ביאהו סרטים ריאיון עם מיכאל אולסן, חלק ראשון, 8 בנובמבר 2005, Batman-on-Film.
יעקב מאירסון

יעקב מאירסון (בכתיב יידי: מאירזאָהן; 1886, חרסון – 1947, מוסקבה) היה פוליטיקאי, עיתונאי, סופר ואיש אקדמיה; פרסם ספרים ומאמרים ביידיש, בעברית וברוסית. היה מראשי מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית, ממייסדי התנועה הקומוניסטית בארץ ישראל, האידאולוג שלה ופרופסור בכיר באוניברסיטה הלאומית (אנ') באודסה. נולד ב-1886 למשפחה יהודית דתית בחרסון שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית), בנו של ר' יקותיאל, שו"ב. הושפע רבות מהתנועה הסוציאליסטית ברוסיה, וב-1912 הגיע לארץ ישראל במטרה לאסוף חומר לקראת כתיבת ספר לימוד. בתקופה זו שימש כמורה במספר יישובים יהודיים כמו באר טוביה, שפיה, גן שמואל, זכרון יעקב, ופרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר". בשנת 1919 הקים ביחד עם אברהם ריבוצקי וזאב אברבוך את מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית – מפ"ס. ב-1920 השתתף בוועידה העולמית של "פועלי ציון" בווינה, והתעמת באופן חריף עם דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי, כאשר טען כי בארץ ישראל אין לגמרי אדמה בלתי מושבת... כל אדמת א"י מיושבת... השומר - הסתדרות מזוינת שנוצרה מתחילתה לשמירת הונה ורכושה של הבורגנות היהודית ולמלחמה בעובדים הערבים. — קונטרס תר"פ נ' בעקבות אמירות אלה ודומות להן התכחשה לו אף מפלגתו, גורש מאירסון מהוועידה. לאחר הוועידה המשיך בפעילות פוליטית, ואף נבחר לוועד העיר יפו. לאחר שלא יכול היה לסבול את רדיפות הציונים ושלטונות המנדט הבריטי עזב את ישראל לברית המועצות, והתיישב באודסה. באודסה החל ללמד יהדות באוניברסיטה המקומית, ועד מהרה קנה לו שם כאדם בקיא וידען. ב-1935 נשא לאשה את רחל נדזווצקי (1915 אודסה–2009 ראשון לציון), תלמידתו. במהלך השנים בברית המועצות גברה אכזבתו מהשלטון הסובייטי ומהקומוניזם, והוא שינה את השקפותיו האנטי ציוניות. מלחמת העולם השנייה וזוועות השואה גרמו לו להפוך לציוני, והוא החל ללמד בסתר צעירים יהודים עברית ויהדות. לאחר שנמלט מפני הנאצים לאלמטי שבקזחסטן, המשיך בפעילותו הציונית, ואף נפגש עם מספר אישים אשר העבירו לבן-גוריון ולאישים בכירים אחרים בארץ את חזרתו בתשובה, אשר צוינה על ידי בן-גוריון בנאומו במאי 1952. ב-1947 נפטר במוסקבה מהתקף לב, בהותירו את אשתו בהיריון בחודש התשיעי. ב-1983 נסגר המעגל כאשר אלמנתו, בתו ונכדו אלכס בנדרסקי עלו לישראל לאחר שהייה בסירוב במשך 8 שנים. סיפור חזרתו בתשובה היה נושא למספר מאמרים רחבי יריעה בעיתונות הישראלית של שנות ה-50, והיוו חיזוק אידאולוגי לרעיון הציוני, עד כדי כך שאף ראש הממשלה בן-גוריון מצא לנכון לציין את הדבר באחד מנאומיו. שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 28 בדצמבר 1956 שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 28 בדצמבר 1956 שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 4 בינואר 1957 שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 11 בינואר 1957 הרב א' שמעוני, יעקב מאירסון – האיש שלחם בציונות וחזר בתשובה, דבר, 1 ביוני 1958 שלמה יהלומי, "יעקב מאירסון ודרך תשובתו", דבר, 28 בדצמבר 1956. דוד בן-גוריון, מאירסון מכה על חטא, דבר, 25 במאי 1952 Єврейський історик з Кривого Рогу - Яків Мерзон та його життєвий шлях - kryvorizhski.info, ‏2022-11-01 (באוקראינית)
אמבר ולטה

אמבר אבנג'לין ולטה (באנגלית: Amber Evangeline Valletta; נולדה ב-9 בפברואר 1974) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית. היא נודעת בשל משחקה בסרטים "היצ'", "המשלח 2", "גיימר" ו"מרגל במשרה חלקית". ולטה נולדה בעיר פיניקס, אריזונה. אימה עבדה במשרד הדואר. זמן קצר לאחר לידתה עברה משפחתה לטלסה, אוקלהומה. היא למדה בבית הספר התיכון בוקר וושינגטון. היא החלה את הקריירה שלה בעולם האופנה בהיותה בת 15, כשאמה רשמה אותה לבית ספר לדוגמנות בסוכנות לינדה ליימן. ולטה שיחקה בסרטים רבים, הופיעה על השערים של מגזינים ובפרסומות בהן ללואי ויטון, קלווין קליין, וורסצ'ה. היא הנחתה את תוכנית ה-MTV "בית האופנה" (House of Style) ביחד עם עמיתתה הדוגמנית שלום הרלו. בשנת 2004 שיחקה את דמותה של מרטינה בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל. ב-2010 היא הופיעה בסרט The Spy Next Door, בו שיחקה אם לילד שבמקרה מוריד תוכנה של ה-CIA מהאינטרנט. היא נישאה לראשונה ב-1994 להרב לה ביהאן, הם נפרדו ב-1996. ולטה נשואה מאז שנת 2003 לשחקן הכדורעף האולימפי כריסטיאן "צ'יפ" מקואו. ולטה שימשה כדוברת של אוקיניאה בקמפיין נגד זיהום פירות הים. בו היא הביאה למודעות את סכנות הרעלת הכספית בסוגים שונים של פירות ים. היא החליטה להצטרף למסע הפרסום של אוקיניאה בשל הרעלת כספית בה התנסה ידיד שלה והעובדה שהיא אם לשניים. ב-2006 דיווח העיתון ניו יורק דיילי ניוז שולטה שהתה במוסד לגמילה "מידואו: בוויקנבורג, אריזונה, בגלל לחץ וסיבות שאינן קשורות לשימוש בסמים. במקום אחר נטען שההתמוטטות שלה נגרמה בשל היותה מכורה לסמים (בעלה כריסטיאן מקואו נעצר קודם לכן בשל הברחת סמים) וכתוצאה מחקירה שערכו זרועות אכיפת החוק. ולטה אמרה למגזין פיפל "כפי שדווח נכון מוקדם יותר השבוע, שהייתי במידואו לא הייתה קשורה כלל לשימוש או להתמכרות לסמים; אני שבעת רצון לאמר שאני פיכחת כבר שבע שנים. אבל אני ממשיכה להתרפא מדי יום ולגדול כאדם." בינואר 2008 היא לקחה חלק בסרטון וידאו למען ברק אובמה שהופק בידי Will.I.Am וכונה "כן אנחנו יכולים" לצד בנה אודן, אותו החזיקה בזרועותיה. ולטה חשפה אותו לאור הזרקורים תשע שנים קודם לכן בתצלומי המגזין ווג כשהיא לבשה חלוק ושיחקה עם אודן העירום על הדשא. בניגוד לכך, ולטה שומרת על פרטיות בנה ומרחיקה אותו מכל פרסום. מדיה וקבצים בנושא אמבר ולטה בוויקישיתוף אמבר ולטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמבר ולטה, ברשת החברתית אינסטגרם אמבר ולטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמבר ולטה, באתר AllMovie (באנגלית) אמבר ולטה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמבר ולטה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמבר ולטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמבר ולטה ב-Fashion Model Directory אמבר ולטה -Oceana Seafood Contamination Campaign אמבר ולטה ב-AskMen.com נאוה סילוורה‏, דוגמנית השבוע: בין מדונה לשרון סטון, באתר וואלה, 30 באפריל 2013 אלינור דביר‏, החיים מתחילים מהאמצע: הנסיקה המטורפת של אמבר ולטה, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2016 Amber Valletta Biography (1974-) "Shauna Sand Gets Estranged Hubby Arrested Oceana–Protecting the World's Oceans: International Home Oceana–Protecting the World's Oceans: Stop Seafood Contamination Movie & TV News @ IMDb.com - WENN - 29 August 2006
קוסטה ריקה במשחקים האולימפיים

קוסטה ריקה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברלין (1936). היא נעדרה מארבע האולימפיאדות הבאות, והיא משתתפת במשחקים ברציפות מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). שתי שחייניות קוסטה ריקניות זכו במדליות אולימפיות, האחיות סילביה וקלאודיה פול. סילביה, הבכורה, זכתה במדליה אולימפית הראשונה לזכות קוסטה ריקה, באולימפיאדת סיאול (1988), לאחר שסיימה במקום השני במשחה ל-200 מטר חופשי. כן סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום השישי במשחה ל-100 מטר גב. באולימפיאדת ברצלונה (1992) התחרתה פול רק במשחי הגב. היא סיימה במקום השביעי במשחה ל-200 מטר ובמקום ה-15 במשחה ל-100 מטר. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה אחותה הצעירה של סילביה, קלאודיה פול, לספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית, לאחר שניצחה במשחה ל-200 מטר חופשי. כן סיימה במקום החמישי במשחה ל-400 מטר חופשי. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלאודיה בשתי מדליות ארד במשחים אלה. באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליחה לשחזר את הישגיה. היא סיימה במקום התשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי, ובמקום העשירי במשחה ל-200 מטר. באותם משחקים בלטה גם נבחרת הכדורגל, שהעפילה לשלב רבע הגמר, אך הובסה בידי נבחרת ארגנטינה בתוצאה 4-0. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל נרי ברנס לשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר וסיים במקום העשירי. קוסטה ריקה השתתפה גם בשש אולימפיאדות חורף, מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980). בחמש מהן, היה הספורטאי היחיד ארטורו קינץ', שהתחרה בסקי אלפיני ובסקי למרחקים. באולימפיאדת האחרונה בה השתתף, אולימפיאדת טורינו (2006), היה בן 49. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: קוסטה ריקה במשחקים הפאראלימפיים קוסטה ריקה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא קוסטה ריקה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר הוועד האולימפי של קוסטה ריקה (בספרדית) "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פטריץ'

פטריץ' (בבולגרית: Петрич) היא עיר בדרום-מערב בולגריה, בשטח מחוז בלגואבגרד, השנייה בגודלה במחוז מבחינת כמות האוכלוסין. העיר שוכנת למורדות הרי בלאסיצה וסמוכה לגבולות יוון ומקדוניה הצפונית. בעידן הממלכה התראקית במאה ה-5 לפנה"ס, נוסד במקום יישוב בשם פטרה. במאה ה-1 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי צבאות האימפריה הרומית ובהמשך עברה לחזקת האימפריה הביזנטית. במאה ה-6 פלשו לאזור שבטים סלאבים ופרוטו בולגארים, החריבו את היישוב ושרפו אותו עד הייסוד. במקום נותרה היאחזות קטנה והיישוב גדל והתעצם שוב, עת נכבש ב-837 על ידי פרסיאן הראשון שליט האימפריה הבולגרית הראשונה. 18 קילומטרים מערבית לעיר נערך ב-1014 קרב בלאסיצה בו הכו הביזנטים את צבאות האימפריה הבולגרית, שבו ועיוורו 14,000 לוחמים והביאו בפועל לקץ העצמאות הבולגרית. קרב זה נחשב לאסון הצבאי הגדול ביותר בהיסטוריה הבולגרית. בין המאות ה-13 וה-14 שכנה במקום מצודה, כחלק משרשרת מצודות אשר הגנו על דרום האימפריה הבולגרית השנייה. בסוף המאה ה-14 נכבשה העיר על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית ונותרה בחזקתה גם לאחר תבוסתם במלחמה העות'מאנית-רוסית. ב-1912, בעת מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ונותרה בחזקתה גם לאחר תבוסת הבולגרים במלחמת הבלקן השנייה, מתוקף הסכם בוקרשט. ב-1920 זכה היישוב למעמד של עיר. ב-22 באוקטובר 1925 פלש במפתיע כוח יווני וכבש את העיר. בהתערבות חבר הלאומים נסוג ב-29 באוקטובר הצבא היווני מהעיר ויוון חויבה בתשלום פיצויים לבולגריה על הנזקים החומריים שנגרמו לעיר וסביבתה. ב-27 ביולי 1955 הופל מעל צפונה של העיר פטריץ' מטוס לוקהיד קונסטליישן של חברת אל על, שנכנס בטעות למרחב האווירי הבולגרי, בידי שני מטוסי יאק 23 של חיל האוויר הבולגרי. כל 58 הנוסעים ואנשי הצוות מצאו את מותם באירוע. הבולגרים חשדו שמדובר במטוס ריגול אמריקני, מאחר שדגם דומה הופעל על ידיהם, ולפיכך, באישור הפיקוד הסובייטי, מיהרו ליירט את המטוס ולהפילו. הרוב המוחלט של התושבים הוא ממוצא בולגרי בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. העיר היא מרכז אזורי של תעשיית עיבוד טבק, ירקות ופירות. כמו כן עשיר האזור במעיינות מרפא, המושכים אליהם תיירות פנים וחוץ. בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכוון רכס הבלאסיצה, החוסם רוחות צפוניות קרות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.7oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ 1.6oc בחודש ינואר ועד 25.6oc בחודש יולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 693 מילימטרים גשם. ערך מורחב – יהדות בולגריה בעיר פטריץ' חיה קהילה יהודית קטנה בת כמה עשרות נפשות, מרביתם סוחרים בתחום הטבק והטקסטיל. העיר לא נכללה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה וידוע כי במהלך מלחמת העולם השנייה, נשלחו הגברים בגילאי 20 עד 40 לעבודות כפייה, כפי שאירע בכל רחבי בולגריה. ב-10 במרץ 1943 יועדו לגירוש למחנות ההשמדה 6,365 מיהודי "בולגריה הישנה". הגירוש נמנע בזכות מאבק עיקש שניהלו פוליטיקאים, אישי ציבור וראשי הכנסייה. ברישומי משרד הפנים הבולגרי הופיעו 184 יהודים מבלגואבגרד ופטריץ, כמיועדים לגירוש במכסה זו. ניתן להניח שמרבית היהודים עלו לישראל בגל העלייה בין השנים 1947 – 1949. רוסיה איסטרה, רוסיה. רומניה מיובני, רומניה. יוון סרס, יוון. הפלת מטוס אל על בשמי בולגריה מדיה וקבצים בנושא העיר פטריץ' בוויקישיתוף דימיטר טקולקוב, "המחתרת העממית הבולגרית לשחרור מקדוניה", באתר promacedonia.org (בבולגרית). חיים קשלס, תעודות ומסמכים, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 849. "על אריה חי אלקלעי", באתר "ארץ העברים".
משה בן קלונימוס

רבי משה בן קָלוֹנִימוּס היה פייטן בן המאה ה-10 אשר נולד בצפון איטליה והיגר למגנצא. פיוטיו הושפעו מהפיוטים הארץ-ישראליים, ויש מסורת עתיקה כי הוא שחיבר את הקרובה לשביעי של פסח, "אימת נוראותיך". על זמן חייו הוא מעיד בעצמו באחד מפיוטיו "זוללתי עתה ללאות יותר מתשע מאות", מכאן לומדים שחי 900 שנה לאחר חורבן בית המקדש (970 לספירה בקירוב). הזמירות לשבת מנוחה ושמחה וכל מקדש שביעי נתחברו על ידי פייטן בשם משה, כפי שנרמז באקרוסטיכון, ויש ששיערו ששניהם חוברו על ידי אותו פייטן, וכי אותו פייטן הוא רבי משה בן קלונימוס. ר' משה הוא בן למשפחת קלונימוס אשר לבניה חלק חשוב ביצירה הרוחנית בצפון איטליה ובאשכנז, וממנה צמחו פייטנים, מחברי ספרי הלכה. בני המשפחה העמידו מנהיגים לקהילות צפון איטליה ואשכנז במשך מאות שנים. בין היתר ניתן למצוא בין בני המשפחה את רבי משולם בן קלונימוס. ישנה מסורת לפיה נשאו והעבירו את תורת הסוד האשכנזית מדור לדור, אותה קיבל רבי משה מאבו אהרן בן שמואל הנשיא. על-פי המסורת רבנו גרשום מאור הגולה היה מתלמידי תלמידיו של ר' משה בן קלונימוס. במקורות המתארים את הגירת בני משפת קלונימוס מוזכר רבי משה בן קלונימוס כמחבר הקרובה "אימת נוראותיך", הנאמרת ביום שביעי או אחרון של פסח בשני מנהגי אשכנז. בפיוט עצמו גם מוזכר המחבר כ"משה ברבי קלונימוש", וההנחה הרווחת היא כי מדובר ברבי משה בן קלונימוס הראשון שהיגר מאיטליה למגנצה. עם זאת, יש שערערו על הנחה זו, בעקבות אזכורו של חכם בשם חננאל קלונימוש. שמואל יהודה רפפורט טוען כי צאצאו של רבי משה בן קלונימוס הראשון (שהיגר למגנצה) היה חכם בשם קלונימוס שחי באותה עיר סביב שנת 1020, ולו היו שני בנים - משה וחננאל. משה היה כותבו העיקרי של הפיוט, וחננאל, אחיו, עזר לו בכתיבה. לדבריו, האזכור של "חננאל קלונימוש" מכוון ל"חננאל ב"ר (בן רבי) קלונימוש". גרוסמן מכמה סיבות אינו מקבל הנחה זו, ולדבריו כותב הפיוט הוא רבי משה בן קלונימוס הראשון. לדבריו, אזכור שמו של חננאל אינו מוציא מכלל אפשרות שהיה זה משה בן קלונימוס הראשון, וייתכן כי היה למשפחה בן לא ידוע נוסף ששמו היה חננאל שחי בתקופתו. אברהם גרוסמן, הגירתה של משפחת קלונימוס מאיטליה לגרמניה, בירורים לראשיתו של היישוב היהודי בגרמניה בימי הביניים, בתוך: חסידות אשכנז בתולדות המחשבה היהודית (עורך: יוסף דן), האוניברסיטה הפתוחה, 1991 כתבי משה בן קלונימוס בפרויקט בן-יהודה פיוט מנוחה ושמחה באתר Hibba ירמיהו מלחי, ראשוני משפחת קלונימוס (הסב, האב והנכד) והגירתם מלוקה - למגנצה, שנתון "שאנן", כרך יא, תשס"ו "Moses ben Kalonymus", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) א.מ. הברמן, 'פיוטי רבי שמעון ב"ר יצחק, ונספחים להם פיוטי רבי משה ב"ר קלונימוס', ברלין וירושלים תרצ"ח, באתר היברובוקס. מידע על משה בן קלונימוס בקטלוג הספרייה הלאומית משה בן קלונימוס, דף שער בספרייה הלאומית מבוא לעת הזמיר, דף ז' ע"ב, שלשה ספרים נפתחים, פיעטרקוב תר"ע, באתר היברובוקס יוסף שלמה דלמדיגו, מצרף לחכמה, בסיליאה שפ"ט. עמ' יד. יונה פרנקל, מחזור לפסח, ירושלים תשנ"ג, עמ' 514. באקרוסטיכון בבית ד, "מה מועיל רשע בעליו", עמ' קצט במהדורת הברמן. באקרוסטיכון "חרשו יושבי חרשת", עמ' קצז במהדורת הברמן. מצוטט אצל גרוסמן, עמ' 329; ראו בפסקה לקריאה נוספת. גרוסמן, עמ' 332; ראו בפסקה לקריאה נוספת. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטאוסאט

מטאוסאט (באנגלית: Meteosat) הוא שמה של סדרת לוויינים אירופיים המשמשים לניטור כדור הארץ בתחום המטאורולוגיה לשם מגוון יישומים. לווייני מטאוסאט מקיפים את כדור הארץ במסלול גיאוסינכרוני. לווייני מטאוסאט מופעלים על ידי EUMETSAT, ארגון בין ממשלתי הכולל 26 מדינות חברות וחמש מדינות נלוות, שמרכזו בדרמשטאדט, גרמניה. לווייני סדרת מטאוסאט מחולקים לשלושה דורות, הנבדלים בעיקר בביצועיהם. לווייני מטאוסאט בני הדור הראשון כללו שבעה לוויינים, כשהראשון בהם, מטאוסאט 1, שוגר לחלל בשנת 1977. כל לוויין צילם את כדור הארץ ושידר אל תחנות הקרקע תמונות מדי 30 דקות. התצלומים צולמו הן באור הנראה והן בתחום התת-אדום. כל לווייני מטאוסאט מהדגם הראשון היו בצורת גליל, בקוטר של 2.1 מטרים ואורך של 3.195 מטרים. הלוויינים סבו סביב ציר האורך שלהם מאה פעמים בדקה. הלוויינים נבנו על ידי איירוספסיאל כקבלן ראשי. הלוויין האחרון של דור זה שוגר בשנת 1997 ופעל ד לאפריל 2017. לווייני הדור השני (החל ממטאוסאט-8) נבנו בהובלת איירוספסיאל. הלוויין הראשון שוגר בשנת 2002 וסיים את פעילותו בשנת 2022. לוויין השני שוגר בשנת 2005. בסך הכול שוגרו 4 לוויינים. על הלוויינים הותקן ציוד לתמיכה בפעולות הצלה במסגרת Cospas-Sarsat. החל משנת 2000 החלו הנכות לשיגור לוויינים מהדור השלישי. בשנת 2010 הוחלט על הזמת הלוויינים מThales Alenia Space. השמנה כוללת 6 לוויינים, כאשר הלוויין הראשון שוגר בשנת 2022. מדיה וקבצים בנושא מטאוסאט בוויקישיתוף אתר Eumetsat, מפעילת לווייני מטאוסאט תיאור הלוויינים תיאור שיגורים
ויליס

האם התכוונתם ל... מגדל ויליס – שמו הרשמי של מגדל סירס בשיקגו מעגל ויליס – טבעת של עורקים המספקים דם למוח הגדול אישים ברוס ויליס – שחקן אמריקאי ג'ון ויליס – כדורסלן אמריקאי-ישראלי לן ויליס – כדורגלן עבר אנגלי קוני ויליס – סופרת מדע בדיוני אמריקאית כלי רכב ויליס (חברה) (Willys-Overland Motors) - חברה לייצור כלי-רכב ג'יפ ויליס – הדגם הראשון של רכב שירות קל בעל הנעה לכל ארבעת הגלגלים ויליס ג'יפ סטיישן היא סדרה של 2 גרסאות רכבים מסוג: ואן, הנעה 4x2, וגרסת רכב שטח, הנעה לכל 4 הגלגלים (4x4), אשר יוצרו על ידי יצרנית הרכב ה-אמריקאית "ויליס" בין השנים 1946–1965 בארצות הברית. ויליס אוברלנד ג'יפסטר – הוא רכב קבריולה בסגנון גוף "Phaeton body" (אנ') מתוצרת Willys (אנ') אשר יוצר בין השנים 1948–1950 בארצות הברית ויליס נייט – היא מכונית משפחתית מתוצרת "ויליס" אשר יוצרה בין השנים 1914–1933 ויליס הארו – היא מכונית משפחתית, מתוצרת "ויליס" אשר יוצרה בין השנים 1952–1955 ויליס אמריקאר – היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב ה-אמריקאית "ויליס" בין השנים 1937–1942 ויליס 77 – היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית "ויליס" (Willys-Overland Motors) בין השנים 1933–1942 וילס אישים ששמם הפרטי הוא ויליס