laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דגם רב-קוטבי

הדגם הרב-קוטבי (נקרא גם: הדגם הרב-מוקדי) הוא דגם התפתחות ערים שנוסח בשנת 1945 על ידי שני חוקרים וגאוגרפים אמריקאים בשם צ'נסי האריס ואדוארד אולמן. היה זה ניסיון נוסף לתאר בצורה סכמתית את התפתחות הערים. קדם להם ״הדגם המעגלי״ שתיאר התפתחות עיר בצורת טבעות קונצנטריות שניסח ארנסט ברג'ס (1925/1929) ו״דגם מגזרי״ של הומר הויט (1939) שנחשבו למודלים הקלסיים של התפתחות עירונית. הדגם המעגלי של ברג'ס בה לתאר תהליך של צמיחת העיר מהמוקד ההיסטורי הראשוני שלה כלפי חוץ - התרחבותה לפי תקופות היסטוריות. תהליך שהוא נכון בהכללה רחבה. הביקורת כנגד הדגם המעגלי, נבעה מההנחה התיאורתית המוטעית שהעיר מתפתחת לכל הכיוונים במידה שווה, לכן נוצרת הצורה המעגלית שטען המודל. עשור לאחר מכן, ערב מלחמת העולם השנייה פרסם הוייט את המודל השני - כשהוא מביא בחשבון כי לאורך דרכים, נהרות, קווי מסילות ברזל - הערים תתפתחנה מהר יותר, ולכן יתקבל לפי דעתו הדגם שנקרא גזרתי. בניגוד לשני קודמיהם, האריס ואולמן הניחו כי כאשר העיר גדלה, נוצרים בה מרכזי צמיחה חדשים הנוספים למרכז הישן, הוותיק וההיסטורי. הם לא הניחו הנחות של פיזור אחיד במרחב של האוכלוסייה והמשאבים, ולא הניחו שהנוף הוא אחיד ומישורי כמו שהניח ברג'ס. מכאן הם הגיעו למסקנה כי העיר המתפתחת יוצרת מבנה רב-מוקדי. כאמור זהו שינוי מהותי לעומת המודלים הקודמים שגרסו קיום של מרכז עירוני יחיד, תופעה שהייתה נכונה בערים קטנות ובשלבים ההיסטוריים שלפני המהפכה התעשייתית והתחבורתית. מלבד ההכרה בהתפתחות מוקדים נוספים, המודל של האריס ואולמן שחרר את האילוץ הגאומטרי של המודלים הקודמים כמו הדגם המעגלי. שחרור האילוץ הגאומטרי מהמודל איפשר להתאים אותו למספר רב יותר של ערים, ובכך לקרב את הרעיון התאורתי שבהם למציאות ההיסטורית והגאוגרפית. בנוסף לכך, הדגם הרב-מוקדי, ניסה להסביר גם את מיקום האוכלוסייה על פי מצבה הסוציו-כלכלי, בהקשר להתפתחות העיר וערך הקרקע ככל שמתרחקים מהמרכז. בהנחה שהמרכז העירוני הראשי (מע״ר) מהווה את המרכז ההיסטורי של העיר, נמצא סביבו רבעים של מגורי עוני הקשורים לבנייה הישנה ולהגירת האוכלוסייה העשירה החוצה לאזורים החדשים, תוך השענות על אמצעי התחבורה המודרניים - כרכבת, מכונית או רכבות תחתית. בנוסף לכך, המודל הרב-מוקדי, לא תייג את המרכזים הנוספים כמע״ר, והם יכולים להיות מבחינת המודל מרכזי תעשייה, תיירות, תרבות, אוניברסיטאות וכדומה. לכל אלה המכנה המשותף הוא היותם מרכזי צמיחה שסביבם יתרכזו תפקודים כלכליים ואזורי מגורים. כמובן שהאריס ואולמן, חוו את המהפכה העירונית שהתרחשה בעקבות המכונית בנוסף למהפכה שהביאו מסילות הברזל עם התפתחות העיר מהמחצית השנייה של המאה ה-19. הם הכירו את התפתחות העיר שיקגו, וראו את צמיחתה לאורך נתיבי התחבורה היבשתית והימית, ואת התיעוש הכבד שעברה וגזרו ממנה את המודל הכללי שניסחו. ייתכן והתמחותו של אולמן בגאוגרפיה של תחבורה הגבירה את תשומת ליבם לחשיבותה בהתפתחות העיר. מבחינת ההיסטוריה של הגאוגרפיה, המודל של האריס ואולמן, נוסח כמה שנים בלבד, לפני שהתרחשה המהפכה הכמותית, שהעבירה את שיטות החקירה בגאוגרפיה מהכיוון התאורי כפי שנעשה במודלים אלה, לכיוון אנליטי פוזיטיביסטי - אולמן היה אחד החלוצים והמחוללים של מהפכה זו. Harris, C. D.; Ullman, E. L. (1945-01-01). "The Nature of Cities". The Annals of the American Academy of Political and Social Science. 242: 7–17.
תום שוורצברג

תום שוורצברג (נולד ב-24 באפריל 1982) הוא שחקן, במאי ומדבב ישראלי. מכהן כמנהל אמנותי של התיאטרון לילדים ולנוער באר שבע יחד עם אחיו יהונתן שוורצברג. שוורצברג גדל בתל אביב. למד בתיכון עירוני ד׳ ובהמשך למד בימוי בסמינר הקיבוצים. שיחק ב-2007 בסדרה הנוער "הנפילים" בתפקיד עמית בכר, נפיל המסוגל להקפיא שחשבו שהוא טוב אבל התברר כנבל. בשנת 2010 שיחק בסרט הקצר "כבוד אחרון" של הבמאי עמרי שנהר, לצד שראל פיטרמן ושי אביבי. תום דיבב בכל מיני סדרות וסרטים החל מ-2002 אחרי אביו צביקה שוורצברג, ביניהם דרגון בול Z, טוטלי ספייס, צבי הנינג'ה, גלקטיק פוטבול, חברים בחווה, בית הספר לקיסר המתחיל, קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון, מגה-מוח, וסיפורי נרניה: המסע בדורך השחר. תום הוא הבן של השחקן והמדבב צביקה שוורצברג. יש לו עוד אח צעיר ממנו ב-3 שנים, יהונתן, גם הוא שחקן ומדבב. ליגת הצדק - הדור הבא: קאלאדור - אקווהלאד בן 10 אומניברס: ארבע-זרועות / דמויות שונות איירון מן: רודי ג'ונס צבי הנינג'ה: מיכלאנג'לו קיק: קיק באטווסקי צ'ימה: קראגר סופר סטרייקה: אל מטאדור/סקארה רובוטריקים: ספייק היפה והגלדיאטור: קסיו בן 10 וג'נרטור רקס - האיחוד: ארבע-זרועות בן 10 - חייזר תחת התקפה: ארבע-זרועות הנוקמים: באקי קואלה קיד: ג'וני מראה מראה – הסיפור האמיתי: צ'אקלס חתול בצמרת: ספוק בן 10: החייזרים החדשים: ארבע-זרועות / קופר / מקס טניסון הצעיר כיפה אדומה סוגרת חשבון: אבן ג'וני טסט: גיל נקסדור / מיטשל "באמפר" רנדלס / פרופסור סלופסינק / דמויות שונות בקוגן: גאס/ ג'ייק דברי ימי נרניה: המסע בדורך השחר: דמויות שונות צבי הנינג'ה: מיכלאנג'לו פוקימון: לושיאן יצאת כריש: באדי דיג'ימון: נימון דרגון בול Z: דמויות שונות עיר המלאכים: סולפיס תום שוורצברג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תום שוורצברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגם מגזרי

הדגם המגזרי הוא דגם התפתחות ערים ושימושי הקרקע בהן, והוצג לראשונה בשנת 1939 על ידי הכלכלן הומר הויט (אנ') שנודע בחקר הכלכלה העירונית, פיתוח שכונות ומרכזי מסחר מחוץ לערים הצפופות. הדגם הזה הציג אלטרנטיבה לדגם המעגלי של התפתחות העיר שהוצג לפניו על ידי ברג'ס באמצע שנות העשרים. הדגם המעגלי ניסח את העיקרון שהעיר מתפתחת מבפנים החוצה בצורה של מעגלים קונצנטריים. צורתו הגאומטרית של הדגם המעגלי יצר התנגדות לקבלתו, והויט ניסה לנסח עקרונות נוספים להתפתחות העיר וכך יצר את הדגם שלו. בדומה לקודמו, גם הויט הסכים כי במרכז התפתחות העיר נמצא המע"ר אבל הוסיף גורם חדש שהשפיע על כיווני ההתפתחות החוצה ממרכז העיר. לדעתו התפתחות לאורך הדרכים (כמסילות ברזל, כבישים) היא מהירה הרבה יותר. הסיבה לכך, היתרון שיש למיקום ליד הדרכים מבחינת הקטנת הוצאות ההובלה והנגישות אליהם. יתרון זה מושך עסקים, מפעלים ותפקודים שעוזבים את מרכז העיר הצפוף ומתמקמים לאורך הדרכים היוצאות החוצה ממנו. חשיבות הדרכים היוצאות ממרכז העיר בתהליכים העירוניים, איננה רק במיקום מחדש של תפקודים במרחב, אלא גם יוצרת סביבם תהליכים חברתיים ובידול כלכלי של אוכלוסיות, בהתאם לערכי הרנטות למגורים. כך לדוגמה, כאשר ניבנו מסילות הברזל והגיעו למרכז העיר, הן חצו אזורי מגורים קיימים. מעבר המסילה באזור מסוים הוריד את ערך הבתים בו, פגע באיכות החיים בסביבתה. השכונות הצמודות למסילות התדרדרו והפכו למשכנות עוני. תהליך דומה מתרחש גם סמוך ובצמוד לאזורי תעשייה שהתפתחו לאורך הדרכים השונות. מכאן, שהדגם שהציע הויט, הוסיף להסבר ההתפתחות שטח העיר, גם את החלוקה המגזרית של האוכלוסייה העירונית - העניים יתגוררו בצמוד למע״ר בחלק הישן של העיר ולאורך אזורי התעשייה והתחבורה. האוכלוסיות ברמה כלכלית בינונית וגבוהה, יעברו להתגורר לאזורים רחוקים יותר, תוך כדי ניצול אמצעי התחבורה ההמונית או הפרטית כדי להגיע למרכזי העסקים העירוני. מסיבות שונות העיר שיקגו, שימשה מקרה מבחן, שבו בחנו את המודלים העירוניים השונים. גם הויט בחן את הרעיון שלו בעיר שיקגו, וזאת דרך עבודת הדוקטורט שלו שעסקה בהשתנות מחירי הקרקעות בשיקגו, ולמעשה שיקפה את התמורות במבנה העיר בעקבות תהליך התיעוש ומסילות הברזל. שם היבחן התפתחות תעשייה לאורך צירי הדרכים ומסילות הברזל המוליכות דרומה - לתוככי היבשת. ואילו לאורך חוף אגם מישגן, התפתחו אזורי המגורים של האוכלוסייה העשירה והאמידה. חוף האגם שימש גם לפיתוח תפקודים ימיים כמו נמל, מחסנים, מאגרי דלק - אך הם נפרדו במגזר תפקודי שונה מהמגורים של העילית העירונית. הביקוש הגבוה למיקום עסקים במרכז העירוני הראשי, מביא לעליית מחירים מסחררת של ערכי הקרקע בהם. המרכז מייצר יתרונות של מיקום לעסקים בתוכו ולכן, פונקציות כלכליות (בנקים, חברות בטוח, עסקים פיננסיים) ומסחריות יוקרתיות (חנויות, מרכזי מסחר ושירותים) יישארו במע"ר. הביקוש הנ״ל מביא לעליית מחירי הקרקע, השכירות והמיסוי במע״ר שמכריחים את עסקי הייצור (בתי מלאכה או מפעלי חרושת) לצאת החוצה מהמרכז. היציאה היא לאזורים שם ערכי הקרקע והנגישות מתאימים ליכולות הכלכליות ולדרישות הנגישות שלהם. זהו תהליך המיון הכלכלי של תפקודים בתוך המע״ר ובתוך המגזרים השונים לאורך דרכים. הוא תהליך מתמשך שמשנה את פני העיר ויוצר את האזורים התפקודיים ואזורי המגורים השונים. שש שנים לאחר שהוייט הציג את הדגם שלו, הציגו האריס ואולמן דגם משופר של התפתחות העיר הנקרא דגם רב-קוטבי. מדיה וקבצים בנושא דגם מגזרי בוויקישיתוף Hoyt, H. (1939) The Structure and Growth of Residential Neighborhoods in American Cities Washington, Federal Housing Administration פרטים ביוגרפיים על הוייט ועבודתו.(הקישור אינו פעיל)
יעקב בלוי

הרב יעקב ישעיה בלוי (בלויא) (י"א באלול תרפ"ט, 16 בספטמבר 1929-ג' בשבט תשע"ג, 14 בינואר 2013) היה דיין ופוסק. היה חבר בד"ץ העדה החרדית ורבה של שכונת סנהדריה-פאג"י מטעמה. נולד בירושלים כמה שבועות לאחר פרעות תרפ"ט לרב ברוך יהודה בלוי מרבני פאג"י שהיה בנו של הרב משה בלוי מראשי אגודת ישראל, ובצעירותו למד בישיבת קמניץ ובישיבת מיר. בין השנים תשכ"ח-תשל"ד (1968-1974) עבד כבנקאי בבנק ארץ ישראל בריטניה[דרוש מקור]. בשנת תשל"ג, מונה לרבה של שכונת פאג"י-סנהדריה, לאחר פטירת הרב בנימין זאב יעקובזון, רבה הקודם של השכונה. כיהן כמו"צ של העדה החרדית, ועמד בראשות ועד העירוב מטעמה וכן כראש ועד הכשרות. בסוף שנות ה-80 (תשמ"ט), לאחר פטירת הרב יצחק יעקב וייס, התמנה לחבר הבד"ץ של העדה החרדית. עיקר התמחותו של הרב בלוי הייתה בהלכות ריבית והיתר עסקה ושאר דיני ממונות. הרב יעקב בלוי עמד עם הרב משה שטרנבוך בראש ועדה שהוקמה על ידי העדה החרדית להכוונת חברות וקרנות פיננסיות בשוק ההון בנושא ריבית. אף על פי שהרב בלוי נמנה עם חברי בית הדין של העדה החרדית, הוא נמנע מלחתום על כרוזים מטעם בית הדין, מלבד על הכרוז האוסר להשתתף בבחירות. התאלמן מאשתו טילא (בת יעקב יהושע רוט) בחודש כסלו תשס"ה ונישא בשנית בשנת תשס"ו. נפטר בג' בשבט תשע"ג, 2013, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. הרב בלוי הותיר אחריו שלושה בנים. בנו הרב חיים יוסף, מו"צ בעדה החרדית, מונה מטעמה לאחר מות אביו לרב שכונת פאג"י. שלושת אחיו למחצה (רק מאב, שכן אמו נפטרה בגיל צעיר) הם חסידי חב"ד: הרב טוביה בלוי - רב קהילת חב"ד בנווה יעקב, חסיד חב"ד, סופר ומתרגם הרב עמרם בלוי - מאנשי כולל חב"ד בישראל, חוקר תולדות החסידות. ניהל בעבר את קריית נוער בירושלים הרב יוסף בלוי - סא״ל (מיל'), רב המועצה אזורית תמר, חבר הנהלת אגודת חסידי חב"ד והממונה על המועצה הדתית קריית מלאכי פתחי חושן - סדרה של תשעה ספרים העוסקת בדיני ממונות ברית יהודה - הלכות ריבית והיתר עסקה קיצור ברית יהודה חובת הדר - מצוות מזוזה והלכותיה; הלכות נר שבת ונר חנוכה דברי יעקב - ענייני הלכה ב' כרכין חנוך לנער - חיוב קטנים במצוות לקט העומר - הלכות חלה מלבושי ישע - הלכות כלאי בגדים נתיבות שבת - הלכות הוצאה מרשות לרשות ועירובין צדקה ומשפט - הלכות צדקה; מעשר; תשמישי קדושה ובית-הכנסת פתחי מקוואות - הלכות בניית מקוה והכשרה הרב יהודה עמיחי, אמת ליעקב: התכונות שהפכו את הרב יעקב בלוי זצ"ל למורה הוראה לדורות, באתר ישיבה זכור זאת ליעקב, ירושלים תשע"ג (חוברת לזכרו) מידע על יעקב בלוי בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב בלוי, דף שער בספרייה הלאומית הודעה על פטירותו של הרב בלוי באתר JDN
Vnav

ניווט בציר ורטיקאלי (באנגלית: Vertical NAVigation - ניווט בציר אנכי) הוא מושג בתעופה - שיטת ניווט אוטומטית במטוסי נוסעים, המבצעת את הנתונים והמגבלות שהוזנו (בדרך כלל על ידי מחשבי הטיסה והנתונים שהוזנו בהם על ידי הטייס) ובאה לביטוי בגורמי הגובה והמהירות. שיטה זו לא תעבוד טרם כיול נכון של מערכת ניהול הטיסה וגם לא תעבוד אילו הטייס נתן פקודה שאינה ניתנת לביצוע, כגון הנמכה מגובה 10,000 רגל ל-5,000 רגל במרחק מייל אחד. השיטה המקבילה היא LNAV (אנ'). ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריס ג'ורדן

כריס ג'ורדן (באנגלית: Chris Jordan; ‏נולד ב־1963) הוא אמן אמריקאי שעוסק באמנות פלסטית. בתערוכה בשם "מריצים מספרים: דיוקן עצמי אמריקאי", ג'ורדן מנסה להמחיש באמנות את הסטטיסטיקות שמאחורי תרבות הצריכה האמריקאית. ג'ורדן מתגורר בסיאטל, אך גדל בקונטיקט במשפחת איש עסקים. הוא למד באוניברסיטת אוסטין, ועבד כמה שנים בתחום המשפטי. לאחר סיום הקריירה המשפטית הוא עבר לעסוק בצילום, והצלחתו אפשרה לו להקדיש את כל זמנו לאמנות. אתר האינטרנט הרשמי של כריס ג'ורדן כריס ג'ורדן מופיע בTED כתבה על כריס ג'ורדן באתר נענע כריס ג'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס ג'ורדן, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטרופיאן

קטרופיאן (Quetrupillán) הוא הר געש שכבתי בגבול בין מחוז אראוקניה ומחוז לוס ריוס שבדרום צ'ילה. גובהו 2,360 מ' מעל פני הים, וקוטר הקלדרה שלו 3.5 ק"מ. הוא נמצא בין שני הרי געש נוספים - ויאריקה (מצפון-מערב) ולנין (מדרום-מזרח), ומצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה. ההתפרצות המתועדת היחידה של ההר נרשמה ב-1872. מדיה וקבצים בנושא קטרופיאן בוויקישיתוף אתר Global Volcanism Program ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגם מעגלי

הדגם המעגלי או דגם קונצנטרי, ידוע גם בשם דגם בורג'ס, היא אחת התאוריות המוקדמות בתחום תכנון ערים. הדגם הוצג לראשונה בשנת 1925 על ידי הסוציולוג ארנסט בורג'ס. הדגם התבסס על תאוריית אקולוגיה-אנושית שנעשתה על ידי בורג'ס תוך התמקדות בעיר שיקגו, והיה הראשון לכלול הסבר על חלוקת קבוצות חברתיות בתוך אזורים עירוניים. דגם זה מורכב מטבעות מעגליות אשר מתארות צורת שימוש בקרקעות עירוניות. במרכז הדגם עיגול פנימי שבו נמצא מרכז העסקים הראשי ומסביבו מעגלים המוקדשים למגורים ותחומים אחרים. דגם זה מהווה למעשה גרסה עירונית למודל שפותח על ידי הכלכלן הגרמני יוהאן היינריך פון תינן. הדגם של בורג׳ס השפיע על פיתוחם של דגמים מאוחרים יותר, כגון הדגם המגזרי והדגם הרב־קוטבי. החלוקה בדגם מתבצעת על פי האזורים הבאים: העיגול הפנימי, בו נמצא מרכז העסקים הראשי אזור מעבר שבו מעורבים יחד מגורים ומסחר בתי מגורים למעמד הפועלים (נקרא גם: העיר הפנימית) בתי מגורים למעמד הביניים (בפרברים) אזור יוממות בורג'ס ציין כי ישנה קורלציה בין המרחק ממרכז העסקים הראשי לבין עושרו של האזור המיושב - משפחות אמידות נוטות לחיות רחוק יותר ממרכז העסקים במחוז המרכזי. בנוסף, בורג'ס ציין כי מרכז העסקים הראשי יגרום להרחבתו כלפי חוץ, דבר שיאלץ הוספת טבעות אחרות כדי להרחיבו החוצה. עבודתו של בורג׳ס תרמה ליצירת תאוריית עקומת שכר הדירה, אשר גורסת כי סידור המעגלים תלוי במחיר שאנשים יהיו מוכנים לשלם עבור האדמה בהם. מחיר זה מושפע ישירות מהרווח שניתן להפיק מניהול עסק באותה אדמה. מרכז העיירה יהיה בעל מספר הלקוחות הגבוה ביותר, ולכן הוא משתלם לפעילות קמעונאית. מפעלי ייצור ישלמו פחות עבור הקרקע מכיוון שהם מעוניינים בעיקר בקרבה לעובדים ובמעבר הסחורה, והמעגלים החיצוניים יוקדשו למגורים. המודל אותגר על ידי מתכנני ערים רבים בני זמננו. ראשית, המודל אינו עובד טוב בערים מחוץ לארצות הברית, במיוחד באלה שפותחו בהקשרים היסטוריים שונים. אך אפילו בארצות הברית, בעקבות שינויים והתקדמות בתחומי התחבורה וטכנולוגיית המידע, וגם שינויים בכלכלה העולמית, ערים כבר לא מאורגנות לפי אזורים מוגדרים.
פועל עומד

פועל עומד (בלועזית: פועל אינטרנזיטיבי) הוא פועל שאינו מצריך מושא (בניגוד לפועל יוצא). את ההגדרה והמינוח בעברית נתן דונש בן לברט, כנראה מתוך מינוחי דקדוק השפה הערבית. כך למשל המשפט "אני הולך" הוא משפט שלם ותקין דקדוקית, ולכן הפועל "הולך" הוא עומד; לעומת זאת, "אני רוצה" אינו משפט תקין, שכן "רוצה" מצריך מושא, למשל "אני רוצה את הספר". לכן הפועל "רוצה" הוא פועל יוצא. מי שעמד על ההבדל בין פועל עומד ופועל יוצא הוא דונש בן לברט. ערך מורחב – פועל אנאקוזטיבי אחת החלוקות של פעלים עומדים היא לפעלים אנאקוזטיביים ולפעלים אנארגטיביים. בחלק מהשפות, פעלים אלו מסומנים על ידי מוספיות, ומתנהגות מעט שונה זו מזו. אך הבחנה זו לא מקובלת בעברית: פועל אנארגטיבי - שאין לו את מה להפעיל, כי הנושא הוא גם הסוכן וגם המופעל, מבצע הפעולה המופיעה במשפט או יוזם הפעולה. לדוגמה: "רץ", "דיבר". פועל אנאקוזטיבי - שאין לו את מי "להאשים" כלומר חסר מושא ישיר, הנושא הוא אמנם המופעל אך אין מדובר בפעולה שהוא יזם או אחראי לו. כאשר הנושא אינו הסוכן, האחראי לביצוע הפעולה במשפט. לדוגמה, הפועַל "מת", שאינו מת את מישהו, או הפועַל "נפל" שאינו נופל את משהו, אך גם לא בהכרח מפיל או ממית את עצמו. בכל מקרה, לשני סוגי הפועל העומד אין מושא ישיר, ואין הכרח להוסיף מושאים עקיפים, או משלימים כלשהם. דוגמאות: אני רץ. - פועל עומד מפעיל (ומופעל) עצמו - אנארגטיבי. הוא נפל. - פועל עומד חסר מפעיל, מופעל עצמו - אנאקוזטיבי לעומת פועל יוצא: אני נותן את זה להם משם. - פועל יוצא עם מושא ישיר (זה) ושני מושאים עקיפים. אני נותן בכוח את זה הקטן להם החכמים משם הרחוק. - כנ"ל עם משלימי תיאור של כל אחד מחלקי המשפט: תואר הפועל (בכוח) לנשוא, ותואר השם למושאים העקיפים (הקטן, החכמים, הרחוק). פועל יוצא ברגגרין, ניסן. בירורי לשון: הפועל גרר בלשון חכמים, פועל יוצא וגם פועל עומד מתוך לשוננו לעם יט (תשכח) 133–134. (באנגלית) הפועל אאנארגטיבי והאנקוזטיבי באתר אוניברסיטת בוסטון. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלחנן אדלר

אלחנן אדלר (Elhanan Adler; נולד ב-18 בדצמבר 1942) הוא ספרן ומידען ישראלי-אמריקאי, ממניחי היסודות למהפכת המידע בספריות בישראל. אדלר נולד בבוסטון ב-1942. למד לימודי תואר ראשון ושני בספרות עברית, בלשנות וספרנות בישיבה יוניברסיטי. כמו כן סיים שם לימודי הסמכה לרבנות. כבר בארצות הברית עבד כספרן בישיבה יוניברסיטי ובמחלקה ליהדות בספריית אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1968 עלה לישראל והחל לעבוד בספריית אוניברסיטת חיפה, שם עבד עד 1997. במסגרת עבודתו היה אחראי בשנת 1976 על פיתוחו של מפתח חיפה למאות אלפי מאמרים בעברית. בשנת 1998 הקים את הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל בו מאוגדות כל הספריות האוניברסיטאיות בארץ, רבות מספריות המכללות ואף כמה ספריות ציבוריות כמו ספריית שער ציון. בשנות ה-90 הקים אדלר את מלמ"ד, מרכז למקורות מידע דיגיטליים, שאותו ניהל עד סוף שנת 2003. בין השנים 2010-2004 שימש בספרייה הלאומית בתפקיד סגן מנהל הספרייה לטכנולוגיות מידע. במסגרת עבודתו עמד בראש מפעלי הדיגיטציה של הספרייה הלאומית. בין הפרויקטים שנעשו היו: מאגר הכתובות העולמי, פרויקט העיתונות העברית ההיסטורית, כתבי יד של התלמוד, מפות ארץ הקודש, מפות ירושלים, דיגיטציה של הקלטות מארכיון הצליל הלאומי ודיגיטציה של ספרים, רובם נדירים, מאוסף הספרייה הלאומית. בשנת 2010 פרש אדלר מהספרייה הלאומית והתמנה לעמוד בראש התוכנית ללימודי מידע במכללת דוד ילין. במקביל, מונה ב-2010, לראש התוכנית לתואר שני (.M.Ed) במידענות-ספרנות במערכות חינוך, במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. הוא ממשיך ליעץ לספרייה הלאומית ולמוסדות אחרים בכל הקשור לטכנולוגיות מידע. אדלר לימד במהלך השנים בבתי הספר לספרנות באוניברסיטת חיפה, בר-אילן ובאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא מהווה סמכות מקצועית בישראל ומחוצה לה בתחומי לימודי מידע, דיגיטציה, קיטלוג ועוד. הקיטלוג : ספר יסודות וכללים. אלחנן אדלר, אביבה שיחור, רחל קדר. ירושלים : מרכז ההדרכה לספריות בישראל, 1997. אמנות הקיטלוג Cataloging Hebrew materials in the online environment : a comparative study of American and Israeli approaches. Susan S. Lazinger, Elhanan Adler. Englewood, Col. : Libraries Unlimited, 1998 רשימת המאמרים של אלחנן אדלר באתר רמב"י אורלי סימון, על מפעל החיים של פרופ' אלחנן אדלר, מאלי - כנס שנתי 2009 אלחנן אדלר, לקראת ספריה דיגיטלית לאומית ישראלית (הורדת קובץ PowerPoint) אלחנן אדלר (1942-), דף שער בספרייה הלאומית Adler, Elhanan and Orly Simon, 900 Years of Jewish Marriage Contracts at the Jewish National and University Library (באנגלית) (ארכיון) אודות מלמ"ד [1] עיתונות עברית היסטורית אוצר כתבי יד תלמודיים מפות ארץ הקודש מפות ירושלים ארכיון הצליל הלאומי מאגר ספרים סרוקים, באתר הספרייה הלאומית
יואי

האם התכוונתם ל... יואי יושיאוקה – זמרת, רב נגנית, פזמונאית ושחקנית יפנית, מוכרת בשם "יואי" בל UH-1 אירוקוי – מסוק אמריקאי המוכר בכינוי "יואי"
סופיה מיילס

סופיה מיילס (באנגלית: Sophia Myles; נולדה ב-18 במרץ 1980) היא שחקנית אנגלייה. מיילס נולדה בלונדון. הוריה הם ג'יין ופיטר מיילס, אביה היה כומר אנגליקני באיזלוורת' (Isleworth). סבתה מצד אימה היא רוסייה. היא גדלה בנוטינג היל ולמדה בבית הספר היסודי "פוקס". כשהייתה בת 11 עברה המשפחה להתגורר באיזלוורת' ושם למדה בבית ספר לבנות "גרין סקול". היא התכוונה ללמוד פילוסופיה בקיימברידג', אך פנתה לקריירת משחק אחרי שצדה את עינו של הבמאי והתסריטאי ג'וליאן פלוז. מאז 1995 מיילס מופיעה בסרטי קולנוע וטלוויזיה בהפקות בריטיות ואמריקאיות. ב-2001 היה לה תפקיד קטן כאשתו של ג'וני דפ בסרט "ממעמקי הגיהנום". היא הופיעה בתפקיד משנה בסרט "מלחמת האופל" ובסרט ההמשך "מלחמת האופל 2". ב-2003 שיחקה כתלמידה במותחן "Out of Bounds" וכליידי פנלופי בסרט "כנפי הרעם". היא כיכבה יחד עם ג'יימס פרנקו בדרמה הרומנטית "טריסטן ואיזולדה". ב-2006 הופיעה מיילס בתפקיד אורח בפרק "הילדה שבאח" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", וגילמה את דמותה של מאדאם דה פומפדור. עוד ב-2006 השתתפה בקומדיה "בית ספר לאמנות" ובעיבוד טלוויזיוני של ה-BBC לרומן "דרקולה". ב-2008 שיחקה בתפקיד פריה בסרט המדע בדיוני "נחיתה רכה" עם ג'יימס קאביזל. היא הופיעה בסדרת הדרמה "Moonlight" של CBS. על תפקידה בסרט "סיפורו של האלאם פו" זכתה בפרסים של הקולנוע הבריטי העצמאי ובפרס באפט"ה הסקוטי. ב-2010 הצטרפה מיילס לצוות השחקנים בסדרת הריגול "ספוקס" בתפקיד בת' ביילי, יחד אתה בעונה התשיעית של הסדרה הצטרף גם השחקן מקס בראון. למיילס הייתה מערכת יחסים עם השחקן צ'ארלס דאנס המבוגר ממנה ב-34 שנים. השניים נפגשו בצילומי הסרט "ניקולס ניקלבי". בין השנים 2005 ו-2007 יצאה עם השחקן דייוויד טננט איתו הופיעה בפרק בסדרה "מלחמתו של פויל" ובפרק בדוקטור הו כאשר טננט שיחק בתפקיד הדוקטור. בספטמבר 2010 הודיעה מיילס על ארוסיה לברן תומאס פנטסון, יזם מטקסס. מדיה וקבצים בנושא סופיה מיילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סופיה מיילס (באנגלית) סופיה מיילס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סופיה מיילס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי סופיה מיילס, באתר AllMovie (באנגלית) סופיה מיילס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סופיה מיילס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סופיה מיילס, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Husband, Stuart (2007-08-05). "Curtain call for Miss Myles". Guardian Unlimited. נבדק ב-2007-08-05. "Transformers: Age of Extinction Interview with Stanley Tucci". 17 ביוני 2014. {{cite web}}: (עזרה)
רכבת צעצוע

רכבת צעצוע היא סוג של דגם רכבת, לרוב זול, מפושט ועמיד, הנמכר בחנויות צעצועים לילדים. רוב רכבות הצעצוע הממונעות המודרניות מופעלות על ידי סוללות. בעבר הופעלו חלקן על ידי קפיץ. קיימות רכבות צעצוע שאינן ממונעות. רכבות הצעצוע הראשונות היו עשויות פח. כיום הצעצוע עשוי לרוב פלסטיק או עץ. רכבות צעצוע לגיל הרך עשויות לעיתים בד וכוללות לחצנים בולטים או מנגינות. בין רכבות הצעצוע הממונעות על ידי סוללות, יש המדליקות אורות ומשמיעות צלילים ויש הפולטות עשן. לרוב נמכרות רכבות צעצוע בערכות גדולות הכוללות קטר, קרונות, מסילה וכו'. מדיה וקבצים בנושא רכבות צעצוע בוויקישיתוף דפנה ארד, חיי צעצוע - הסיפור מאחורי רכבות מיניאטוריות, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמ"א 22

תמ"א 22 היא תוכנית מתאר ארצית ליער ולייעור בישראל. היא התקבלה בשנת 1995, ומאז עברה מספר שינויים. התוכנית כוללת נספח המפרט את רשימת היערות, וסדרה של 52 מפות בקנה מידה 1:50,000 עליהן הם מסומנים. בסך הכל מגינה התוכנית על יערות בשטח כולל של 1,606 קמ"ר. התוכנית מבחינה בין מספר סוגי יערות, הזוכים לדרגות שונות של הגנה: יער נטע אדם יער טבעי לטיפוח יער טבעי לשימור יער פארק יער פארק חופי נטיעות על גדות נחלים יעדי התוכנית הם להגדיר ולקבוע את שטחי היער בישראל, ולקבוע את הפעולות המותרות בשטחי יער. ההגנה העיקרית על יערות נובעת מהקביעה כי רק 5% משטח היער (או במקרים מסוימים עד 10%) ניתן לשינוי ליעוד אחר מאשר יער, וזאת לאחר תהליך תכנוני ראוי. עם זאת מותר לעשות שימוש כלשהו בשטח יער לצורכי ביטחון, ומותר גם לבנות ביער מתקני תשתית כולל דרכים. תמ"א 22 באתר רשות מקרקעי ישראל תמ"א 22 באתר מנהל התכנון תוכניות מתאר ארציות, באתר רשות מקרקעי ישראל, כולל הוראות, תשריטים ושינויים
משה חיים לאו (נתניה)

הרב משה חיים לאו (נולד ב-ה' בשבט ה'תשכ"א, 22 בינואר 1961) הוא רב בנתניה. היה חבר ועדת סל התרופות ומליאת מועצת העיתונות. נולד בתל אביב, בנו הבכור של הרב ישראל מאיר לאו ונכדם של הרב יצחק ידידיה פרנקל והרב משה חיים לאו (שאת שמו הוא נושא). בין השנים תשל"ד-תשמ"א למד בישיבת קול תורה. בשנים תשמ"א-תשמ"ה למד בישיבת חברון, ובמקביל שימש כרב בית הכנסת "תפארת צבי" בתל אביב. הרב שירת ברבנות הצבאית ובמילואים במשך למעלה מחמש עשרה שנה. לאחר נישואיו לציפורה סג"ל למד בכולל אברכים אוהל משה בנתניה (שלוחה של מכון ירושלים), וקיבל כושר לרב עיר מהרב אברהם שפירא והרב מרדכי אליהו. בתחילת שנות ה-90 היה מנהל קליטה רוחנית מטעם המועצה הדתית בנתניה, והיה אחראי בירור יהדות מטעמה בכל הנוגע לעולים מרוסיה. הרב משה חיים לאו הוא דור 38 ברבנות. לשעבר ראש כולל תורת חיים בנתניה. הוא מוסר מזה עשרות שנים מדי שבוע שיעור בתלמוד לעובדי בנק מזרחי טפחות בבניין ההנהלה ברמת גן, עורך את הפרוזבול ומייעץ לבנק בעניינים הלכתיים שונים. מגיש מזה שנים רבות פינה שבועית, מדי ערב שבת-קודש, לאחר תוכנית החזנות "לפני התיבה" ברדיו קול חי. בעבר מסר שיעורים בקול הדף. בשנים 2010–2011 כיהן כחבר ועדת סל התרופות. כמו כן, בשנים 2006 - 2015 הוא כיהן כחבר מליאת מועצת העיתונות. בספטמבר 2014 התמודד על משרת הרב הראשי האשכנזי של נתניה אך הפסיד לרב קלמן בר. כעבור חודש, באוקטובר 2014, התמודד בבחירות למשרת הרב הראשי האשכנזי של ירושלים, אך הפסיד לרב אריה שטרן. בספטמבר 2024 התמודד על משרת הרב הראשי האשכנזי בבחירות לרבנות הראשית לישראל אך הפסיד לאחר שקיבל 23 קולות בלבד. מנחה ליצחק - בהלכה ובאגדה, נתניה תש"ס ויבן משה - בהלכה ובאגדה, נתניה תשס"ג חיים של תורה - ספר חידושי תורה בתלמוד ובהלכה מטעם כולל תורת חיים. משיעורי הרב משה חיים לאו, לצפייה באתר בינינו הנוסע הנעדר ברכב הקטלני באתר COL בקביעת מזוזה למגרש האימונים של מכבי נתניה באתר עיריית נתניה ובאתר מכבי נתניה הרב משה חיים לאו, הבדלה במוצאי שבת שחל בצום תשעה באב, בתוך ספר זיכרון - עיונים בתעניות - כרך ב, באתר היברובוקס סיפור הנס האישי(הקישור אינו פעיל) בקול ברמה שיעור של הרב משה חיים לאו בישיבת מרכז הרב נאומו של הרב משה חיים לאו במצעד החיים בפולין בספר אל תשלח ידך אל הנער, עמ' 29: "בן הדור ה-38 לשתי שושלות של רבנים, שנמשכו ללא הפסק למעלה מאלף שנה". עמ' 31: [אחת מהן] "הראשון בה היה רבי יצחק בכור שור, מבעלי התוספות. בביתי שמורה מגילת יוחסין נכבדה של שושלת זו".