laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קופליה

קופליה (Coppélia) הוא בלט קומי-סנטימנטלי. את המוזיקה לבלט כתב ליאו דליב, הלִבְרִית מאת שארל נוטייה וארתור סן-לאון שגם יצר את הכוריאוגרפיה. הבלט מבוסס על הסיפור הקודר "איש החול" מאת א.ת.א. הופמן, אשר פורסם בשנת 1815 (הסיפור שולב גם באופרטה סיפורי הופמן). הבלט הוצג לראשונה ב-25 במאי 1870 בתיאטרון האקדמיה הצרפתית למוזיקה, עם ג'וזפינה בוצאקי בתפקיד הראשי. הצלחתו הראשונית של הבלט הופרעה עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה והמצור על פריז, אך לאחר המלחמה הוא הפך לבלט האהוד ביותר, או בעל מספר ההופעות הרב ביותר, באופרה גרנייה. עלילת הבלט נסובה סביב דוקטור קופליו, ממציא מסתורי ואף שטני משהו, אשר המציא בובה מרקדת בגודל אדם. הבובה הייתה כה אמיתית למראה, עד שפרנץ, בן הכפר, מתאהב בה וזונח את אהובתו האמיתית, סוונילדה. אהובתו האמיתית של פרנץ מראה לו במערכה השנייה את סכלותו בכך שהיא מתלבשת כבובה ומעמידה פנים שהיא מתעוררת לחיים. היא מרקדת והורסת את יצירותיו של הזקן אך בבוקר היום, הזקן עצר את החתונה וביקש שישלמו לו על מעשי אהובתו של פרנץ. אסטרואיד 815 Coppelia (אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1916, נקרא על שם הבלט והדמות קופליה. ב-2010 עלתה הפקה חדשה של הבלט עם ליברית ועיצוב תפאורות ותלבושות מאת המאייר הרוסי מיקהאיל שמיאקין, וכוריאוגרפיה מאת קיריל סימונוב. בדומה לשאר עיבודי הבלטים של שמיאקין ("מפצח האגוזים" ו"אגוז הקסמים", אשר מבוססים שניהם על אגדת מפצח האגוזים של הופמן), גם הליברית שכתב ל"קופליה" התקרבה ככל האפשר לעלילת "איש החול" של הופמן. מדיה וקבצים בנושא קופליה בוויקישיתוף קופליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) העלילה לפי מערכות "קופליה" בביצוע בית האופרה של סידני באתר יוטיוב יוטיוב, "קופליה" בביצוע בלט בולשוי ערך זה הוא קצרמר בנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצה אינסופית

קבוצה אינסופית היא קבוצה שמספר איבריה אינו סופי, כלומר קבוצה שאינה קבוצה סופית. קבוצות אינסופיות הן נושא מרכזי בתורת הקבוצות ובענפים נוספים של המתמטיקה. בתורת הקבוצות האקסיומטית נקבע קיומה של קבוצה אינסופית באקסיומת הקבוצה האינסופית (או אקסיומת האינסוף). דוגמאות לקבוצות אינסופיות: קבוצת המספרים השלמים. קבוצת המספרים הממשיים. קבוצת כל הנקודות בקטע כלשהו. תכונה המבדילה קבוצה אינסופית מקבוצה סופית היא שקבוצה אינסופית יכולה להיות שקולה לתת קבוצה שלה השונה ממנה. לדוגמה, קבוצת כל המספרים הטבעיים 1 , 2 , 3 , … {\displaystyle 1,2,3,\dots } שקולה לקבוצת כל המספרים הזוגיים 2 , 4 , 6 , … {\displaystyle 2,4,6,\dots } , על-פי ההתאמה שמתאימה לכל מספר טבעי n {\displaystyle \!\,n} את המספר הזוגי 2 n {\displaystyle 2n} . ברור שההתאמה הזו מסדרת את המספרים משתי הקבוצות בזוגות, ושהזוגות ממצים את כל המספרים משתי הקבוצות. תכונה זו של המספרים הטבעיים הוצגה על ידי גלילאו גליליי, ברעיון שזכה לשם הפרדוקס של גלילאו. תכונה זו היא ההגדרה הפורמלית של קבוצה אינסופית בתורת הקבוצות הנאיבית, והיא הוצגה לראשונה על ידי ריכרד דדקינד: קבוצה אינסופית היא קבוצה שקיימת קבוצה החלקית לה ממש ושקולה לה. בניסוח אחר: קבוצה A {\displaystyle A} היא אינסופית אם ורק אם קיימת פונקציה חד-חד ערכית מ- A {\displaystyle A} ל- A {\displaystyle A} שאינה על A {\displaystyle A} . כאשר מתקיימת שקילות בין שתי קבוצות אינסופיות פירוש הדבר שיש להן אותה עוצמה. הראינו שלקבוצת המספרים הטבעיים ולקבוצת המספרים הזוגיים יש אותה עוצמה. קבוצת המספרים הטבעיים היא קבוצה בת מנייה, וכך גם כל קבוצה השקולה לה (כגון קבוצת המספרים הזוגיים). האלכסון של קנטור הוא הוכחתו של גאורג קנטור שהמספרים הממשיים אינם בני מנייה כלומר, לא קיימת התאמה חד-חד ערכית בינם לבין המספרים הטבעיים. תכונותיהן של קבוצות אינסופיות עשויות להיראות מפתיעות למדי למי שמורגל לעסוק רק בקבוצות סופיות (שהן הקבוצות שאנו פוגשים בחיי היומיום). המחשה פופולרית של אחדות מתכונות אלה ניתנה על ידי המתמטיקאי הנודע דויד הילברט בסיפור שזכה לשם המלון של הילברט. תכונות של קבוצות אינסופיות: כאשר נתונה קבוצה אינסופית של קבוצות (כלומר קבוצה אינסופית שאיבריה הם קבוצות), האיחוד של קבוצות אלה הוא קבוצה אינסופית. קבוצת החזקה של קבוצה אינסופית היא קבוצה אינסופית שעוצמתה גבוהה יותר (לפי משפט קנטור). כל קבוצה שיש לה תת-קבוצה אינסופית היא קבוצה אינסופית. כאשר קבוצה אינסופית מחולקת למספר סופי של תת-קבוצות, לפחות אחת מהן היא קבוצה אינסופית. המכפלה הקרטזית של קבוצה אינסופית וקבוצה שאינה ריקה היא קבוצה אינסופית. כאשר קבוצה אינסופית מסודרת בסדר טוב, יש לה תת-קבוצה לא ריקה שאין בה איבר גדול ביותר. קבוצה אינסופית, באתר MathWorld (באנגלית) גדי אלכסנדרוביץ', תורת הקבוצות - מה זו בעצם קבוצה אינסופית?, באתר "לא מדויק", 9 באוקטובר 2020
אלכסנדרו טירולר

אלכסנדרו טירולר (אנגלית: Alexandru Tyroler‏; 19 באוקטובר 1891 – 3 בפברואר 1973) היה אלוף רומניה בשחמט. טירולר הגיע בשנת 1912 למקום החמישי בתחרות של טימישוארה, בשנת 1925 ניצח בתחרות בוקרשט ובשנת 1926, בסיביו, זכה באליפות השחמט הראשונה של רומניה. הוא ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט, שם זכתה נבחרת רומניה במדליית הארד. גם בשנת 1927 זכה טירולר באליפות רומניה שהתקימה בבוקרשט. בשנת 1928 הגיע למקום ה-15 באליפות העולם לחובבי שחמט (ניצח: מקס אויבה). בשנת 1929 זכה באליפות רומניה בתחרות שהתקיימה ביאשי והגיע למקום השישי בתחרות בוקרשט. ובשנת 1930 ייצג את רומניה באולימפיאדת השחמט 1930 שהתקיימה בהמבורג, יחד עם שחמטאי יהודי נוסף, אברהם באראץ Abraham Baratz, אלוף רומניה לשנת 1930. בין היתר ניצח את השחמטאי האמריקאי הרמן שטיינר ואת הצ'כי עמוס פוקורני. באותה שנה הגיע למקום השלישי באליפות השחמט של רומניה. אחרי 1960 השתקע בהונגריה. אלכסנדרו טירולר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) פדרציית השחמט הרומנית - רשימת הזוכים באליפות רומניה לגברים (אורכב 17.03.2018 בארכיון Wayback Machine) ברומנית ההיסטוריה של השחמט הרומני (ברומנית) Budapest 1926 Chess Summit: Team Tournament, באתר OlimpBase 3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930, Romania, באתר OlimpBase
סנטה ברברה

סנטה ברברה (באנגלית: Santa Barbara) היא מושב מחוז סנטה ברברה במדינת קליפורניה שבארצות הברית. אוכלוסיית העיר מונה כ-90,000 תושבים, ובשטחה המטרופוליני (הכולל עיירות סמוכות) מתגוררים כ-200,000 נפש. העיר ממוקמת על חוף האוקיינוס השקט, כ-140 קילומטר מצפון-מערב ללוס אנג'לס. אזור סנטה ברברה ידוע באקלים הנוח שלו (הדומה לאקלים ים תיכוני), באיכות חיים גבוהה ובסגנון חיים נינוח ורגוע. בשנים האחרונות הפכו העיר וסביבותיה יעד מבוקש להגירה פנימית, ומחירי הנדל"ן בעיר וסביבתה עלו מאוד. ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, הפציצו צוללות של צבא יפן את קו החוף של קליפורניה, באזור סנטה ברברה. בסנטה ברברה ישנה קהילה יהודית גדולה ומבוססת ועל פי הערכת פדרציית יהודי סנטה ברברה בעיר חיים כ-20,000 יהודים. פרו קוסקו, פרו אתר האינטרנט הרשמי של סנטה ברברה (באנגלית) סנטה ברברה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כמת

בלוגיקה, כַּמָּת הוא סמל המציין את התחולה של המשתנה הצמוד לו. שני הכמתים העיקריים הם: לכל (נקרא גם כמת כולל), מסומן ב- ∀ {\displaystyle \forall } קיים (נקרא גם כמת ישי), מסומן ב- ∃ {\displaystyle \exists } . הלוגיקה המתמטית מאפשרת לנסח פסוקים מתמטיים באופן חד-משמעי. השפה הבסיסית לצורך זה היא תחשיב הפסוקים, שבו מורכב כל פסוק מנוסחאות יסודיות, עם קשרים לוגיים כמו "או", "לא" או "וגם", המחברים ביניהם. שפה זו מוגבלת מטבעה, משום שהיא מסוגלת לטפל רק בטענות המתייחסות לערכים ידועים או משתנים בעלי תוכן קבוע. אפשר לנסח בתחשיב הפסוקים את הטענה "לכל חתול יש זנב", משום שהיא שקולה לפסוק "אם x הוא חתול אז ל-x יש זנב", שאותה אפשר לקרוא לכל x אפשרי בנפרד; אבל כדי לנסח טענות מורכבות יותר (כמו "לכל   ϵ {\displaystyle \ \epsilon } קיים   N {\displaystyle \ N} כך שאם   n > N {\displaystyle \ n>N} אז   | a n | < ϵ {\displaystyle \ |a_{n}|<\epsilon } ") בתחשיב הפסוקים, יש לקודד את רכיבי הטענה באופן מסובך ומסורבל הנוטל ממנה את עוקצה. בתחשיב הפרדיקטים הפסוקים כוללים בנוסף לקשרים של תחשיב הפסוקים, גם את הכמתים לכל וקיים. אם   φ ( x ) {\displaystyle \ \varphi (x)} הוא פסוק לוגי, שערך האמת שלו עשוי להיות תלוי ב-x, משמעות הפסוק   ∀ x : φ ( x ) {\displaystyle \ \forall x:\varphi (x)} היא שהפסוק נכון לכל ערך אפשרי של x, ומשמעותו של הפסוק   ∃ x : φ ( x ) {\displaystyle \ \exists x:\varphi (x)} היא שקיים ערך של x שעבורו הפסוק נכון. מן המשמעויות האלה גוזרים את ערך האמת של הפסוק החדש בכל מודל של השפה. בכמתים, כמו בשאר הסמלים והפסוקים של שפה מסדר ראשון, מטפלים בצורה מכנית, תוך התחשבות רק בצורה ולא במשמעות. בבניה פורמלית של פסוק תקני אפשר לצרף כמת רק בשתי הצורות שהוזכרו לעיל, כאשר   φ {\displaystyle \ \varphi } עצמו הוא פסוק תקני. פסוק זה נקרא "תחום הקשירה" של המשתנה x. לפי האקסיומות הכלליות של שפה מסדר ראשון, מותר להחליף את המשתנה בכל משתנה אחר, ובלבד שההחלפה עקבית בכל תחום הקשירה, ושהמשתנה החדש אינו מופיע שם. דהיינו, אין הבדל בין   ∀ x : ( ∃ y : x + y = 0 ) {\displaystyle \ \forall x:(\exists y:x+y=0)} לבין   ∀ z : ( ∃ y : z + y = 0 ) {\displaystyle \ \forall z:(\exists y:z+y=0)} . אפשר, עקרונית, להסתפק רק באחד משני הכמתים, משום ש"לכל x מתקיימת התכונה P" שקול ל"לא קיים x שעבורו לא מתקיימת התכונה P". לכן   ∀ x : φ ( x ) ⟺ ¬ ∃ x ¬ φ ( x ) {\displaystyle \ \forall x:\varphi (x)\iff \neg \exists x\neg \varphi (x)} . הסימון   ∃ ! {\displaystyle \ \exists !} מציין "קיים ויחיד":   ∀ x : ∃ ! y : x + y = 0 {\displaystyle \ \forall x:\exists !y:x+y=0} . גם את הכמת הזה אפשר לבטא באמצעות כמת הקיום, ולכן הוא אינו מוסיף כוח תיאורי לשפה, ומשמש לקיצור בלבד. בלוגיקה של ימי הביניים הכמויות חולקו לשלוש: כל, אי אלו, ושום. כמו כן היה קיים פסוק "אי אלו A הם לא B" המשלים את האפשרויות. דוגמה לחלוקה זאת ניתן לראות אצל הרמב"ם, בספרו מילות הגיון, בתרגום משה אבן תיבון: ”ואנחנו נקרא מה שיורה עליו המשפט מעניין הכללות והייחוד - כמות המשפט. ונקרא מה שיורה עליו מעניין החיוב והשלילה - איכות המשפט. דמיון זה, אמרנו: „כל אדם חי”, נאמר זה המשפט: כמותו - כללי, ואיכותו - החיוב. וכאשר אמרנו: „קצת האדם בלתי כותב”, נאמר זה המשפט: כמותו - חלקי, ואיכותו - השלילה” (מילות הגיון שער ב) כמת, באתר MathWorld (באנגלית)
אוקלו

אוקלו (למפת גבון מוגדלת)   ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאה אוקלו (למפת גבון רגילה)   ליברוויל פורט-גנטיל אויים פרנסוויל טשיבאנגה מואילה מאקוקו גינאה המשוונית קמרון קונגו מפרץ גינאה אוקלו אוקלו הוא אזור בסביבות העיר פרנסוויל ברפובליקת גבון שבאפריקה. בשנת 1972 התגלו שם ראיות לקיומם של כורים גרעיניים טבעיים קדומים שתוארכו לתור הפרוטרוזואיקון. העדויות לקיומם של כורים גרעיניים קדומים נמצאו במכרות אורניום שהקימו הצרפתים באוקלו לאחר גילוי מרבצי אורניום באזור בשנת 1956. המכרות הופעלו על ידי חברה צרפתית, ומדינת גבון שקמה ב-1960 כמעט שלא זכתה ליהנות מהרווחים. פועלי הכרייה היו תושבים מקומיים. כמות האורניום המקורית במכרות, שאינם פעילים מאז סוף 1997, מוערכת ב-20,000 טון. ערך מורחב – כור גרעיני טבעי בדיקות הראו שריכוז האיזוטופ הבקיע אורניום-235 במכרות באוקלו נמוך מהרמה העולמית, שהיא בערך 0.72%, והדבר מצביע על הדלדלות בכמות החומר הבקיע. ההבדל נובע, קרוב לוודאי, עקב תהליך ביקוע גרעיני מואץ של אורניום-235 בעקבות הצתה של תגובת שרשרת גרעינית, כלומר פעולה של כור גרעיני טבעי. נראה שמים שמשו בתור חומר מאט שתפקידו להאט את מהירותם של הנייטרונים הנפלטים בתהליך הביקוע ולאפשר את קיומה של תגובת שרשרת יציבה. משערים שהכורים פעלו בתקופת הפרוטרוזואיקון התחתון. בתקופה זו ריכוזו של אורניום-235 היה גבוה מאשר כיום, משום שזמן מחצית החיים שלו קצר יחסית לאורניום-238, המרכיב העיקרי במרבצי אורניום טבעיים. ככל שריכוז החומר הבקיע גבוה יותר כך דרושה מסה קריטית נמוכה יותר לצורך תחילתה של תגובת השרשרת. הריכוז של אורניום-235 לפני כ-2 מיליארד שנה, בעת פעולת הכורים, עמד על כ-3%. הכורים הטבעיים פסקו לפעול לפני כ-1.5 מיליארד שנה, כאשר ריכוז האיזוטופ הבקיע פחת. כיום, נוהגים להעשיר אורניום על מנת להקטין את המסה הקריטית הדרושה לתחילתה של תגובת שרשרת בכור גרעיני. לצורך שימוש באורניום בכורי מים קלים מספיקה רמת העשרה של כ-5%-3%, כלומר רמת חומר בקיע דומה לזו שהייתה בכור הטבעי באוקלו. בפצצה גרעינית מגיעים גם לרמת העשרה של כ-90%. העשרת אורניום רדיואקטיביות הכור הגרעיני הטבעי באוקלו אוקלו: כורים גרעיניים טבעיים
משפט פועלי

משפט פועלי הוא משפט בשפה, אשר הנשוא שלו הוא פועל, וניתן בדרך כלל להטותו בזמנים השונים. במשפט פועלי, נושא המשפט יהיה בדרך כלל מבצע הפעולה, או, כאשר הפועל סביל (אנ'), זה שהפעולה בוצעה כלפיו. סוג זה של משפטים עומד בניגוד למשפט השמני, משפט נעדר פועל, שהנשוא שלו הוא שם עצם. רוב המשפטים בשפה העברית הם פועליים. דוגמה למשפט פועלי: נורית זרקה את הפרח בחצר. שרה אבינון (2000). עיין ערך: לשון, הבנה והבעה. תל אביב: מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפט שמני

משפט שֵמָני הוא מונח בדקדוק העברי המתאר משפט אשר נשואו איננו פועל נוטה אלא שם עצם, שם תואר או צירוף יחס, זאת בניגוד למשפט פועלי. מכך נובע, שמשפט ללא פועל הוא תמיד משפט שמני, אבל ההפך איננו בהכרח נכון, אלא תלוי בניתוח הבלשני. בעברית נהוג לנתח את הפעלים המיוחדים "היה", "הפך" ו"נעשה" (על נטיותיהם) כאוגד ולא כנשוא. לדוגמה, לפי ניתוח זה שני המשפטים הבאים הם משפטים שמניים: המלך חכם. המלך היה חכם. ניתוח אחר עשוי לראות רק בדוגמה הראשונה משפט שמני אמיתי. משפטים שמניים קיימים בשפות נוספות, למשל ערבית, רוסית, סינית (במקרים מסוימים), הונגרית (במקרים מסוימים) ועוד. רוב השפות ההודו-אירופיות, לעומת זאת, אינן מאפשרות משפטים ללא פועל, או אוגד דמוי פועל. כך לדוגמה, משפט שמני עברי יתורגם לאנגלית תוך שימוש בפועל ההוויה to be: The king is smart למעשה, המינוח משפט שמני נכנס לדקדוק העברי בהשראת הדקדוק הערבי המסורתי, אך הוא אינו משמש באותו אופן. בדקדוק הערבי, משפט שמני (جملة اسمية, ג'מלה אסמיה) הוא משפט שפותח בשם עצם, בין אם בהמשך מופיע פועל או שם עצם כנשוא. כך, שני המשפטים הבאים ינותחו בערבית כמשפטים שמניים: زيد يبكي (זיד בוכה) زيد كبير (זיד גדול) עוזי אורנן, תחביר העברית החדשה - חלק ראשון: המשפט הפשוט, הוצאת "ענבל", ירושלים 1969 אליעזר רובינשטיין, המשפט השמני: עיונים בתחביר ימינו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1968 David Cohen, La Phrase Nominale et L'évolution du Système Verbal en Sémitique - Études de syntaxe historique, Éditions Peeters, Paris 1984
קיסאס

קיסאס (בערבית: قصاص, תעתיק: קִצאץ) הוא מושג במשפט המוסלמי המקביל למושג התנ"כי של "עין תחת עין". על פי הקוראן, אחד העונשים על פגיעה פיזית הוא פגיעה פיזית מקבילה בפושע. אולם, הקוראן ממליץ לנפגע למחול לפוגע או לדרוש ממנו לשלם דייה (בערבית: دية), כלומר כופר נפש, במקום הפגיעה עצמה. גובה הכופר אינו קבוע בקוראן. באסכולות המד'הב השונות ישנן עמדות שונות בנוגע לשאלה מהו הכופר שישולם עבור פגיעה ביהודי או נוצרי (ד'ימי). על פי האסכולה השאפעית סכום הכופר במקרה זה הוא שליש הכופר עבור מוסלמי. האסכולה המאליכית קובעת חצי הסכום. לעומת זאת, על פי האסכולה החניפית גובה הכופר יהיה זהה בין אם מדובר במוסלמי ובין אם מדובר בלא-מוסלמי. עם זאת, במקרים מסוימים הכופר אף עלול היה להיות גבוה יותר עבור ד'ימי. אצל השבטיים התימניים פגיעה בבן חסות נחשבה כפגיעה בשבט כולו והכופר היה גבוה בהתאם. במדינות מוסלמיות בהן החוק הוא השריעה, כדוגמת איראן וערב הסעודית, הקיסאס הוא חלק מהדין הפלילי. גיא בכור, בין הרצוי למצוי: המשפט בעולם הערבי, המרכז הבינתחומי הרצליה, 2002. רועי מרום, דיני הפגיעה בגוף ובנפש בעת העתיקה ובאסלאם הקדום, עבודת תיזה, אוניברסיטת תל אביב, 2017. מדיה וקבצים בנושא קיסאס בוויקישיתוף ynet, צדק איראני: "עין תחת עין", באתר ynet, 28 ביוני 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנס פישר

הנס פישר (בגרמנית: Hans Fischer; 27 ביולי 1881 – 31 במרץ 1945) היה כימאי אורגני גרמני וזוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1930. פישר נולד בהכסט על המיין (אנ') (לימים חלק מפרנקפורט). הוריו היו אנה הרגדן וד"ר אויגן פישר, מנהל חברת Kalle & Co מוויסבאדן, ומרצה פרטי (Privatdozent) בתיכון הטכני בשטוטגרט. הוא התחנך בבית ספר עממי בשטוטגרט, והמשיך את לימודיו ב"Humanistisches Gymnasium" בוויסבאדן, שם סיים ב-1899. הוא למד כימיה ורפואה, תחילה באוניברסיטת לוזאן, ומאוחר יותר באוניברסיטת מרבורג. הוא סיים את הלימודים ב-1904, וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1908. בגיל 20 חלה בשחפת, וסיבוכי המחלה ליוו אותו כל חייו. בין השאר, ב-1917 נאלצו הרופאים להסיר אחת מכליותיו. פישר עבד בתחילה במרפאה במינכן, ומאוחר יותר ב"מכון הכימי הראשון של ברלין" אצל הרמן אמיל פישר. הוא שב למינכן ב-1911, והתמנה למרצה לרפואה פנימית כעבור שנה. ב-1913 היה למרצה לפיזיולוגיה במכון הפיזיולוגי של מינכן. ב-1916 היה לפרופסור לכימיה רפואית באוניברסיטת אינסברוק, ועבר לאוניברסיטת וינה ב-1918. מ-1921 עד מותו החזיק בתפקיד פרופסור לכימיה אורגנית במכון הטכנולוגי (Technische Hochschule) במינכן, כממשיכו של וילנד. עבודתו המדעית של פישר התמקדה בחקר פיגמנטים בדם ומרה, כלורופיל בעלים, והכימיה של פירולים, מהם נגזרים אותם פיגמנטים. במשך השנים מעבדתו סינתזה יותר מ-130 פורפירינים. חשיבות מיוחדת הייתה לסינתזה של בילירובין והמין, אותן ביצע לראשונה. פישר חקר לעומק את מבנה הכלורופיל, ופרסם 129 מאמרים בנושא. הוא זכה לשבחים רבים על עבודתו בתחום, וקיבל עליה את פרס נובל לכימיה לשנת 1930, ואת מדליית דייווי בשנת 1937. הכלורופיל סונתז לראשונה ב-1960, 15 שנה לאחר מותו של פישר, בהתבסס במידה רבה על עבודתו. פישר נישא ב-1935 לווילטרוד האוף, שהייתה צעירה ממנו בשלושים שנה. לזוג לא היו ילדים. הוא התאבד ב-31 במרץ 1945, במינכן, לאחר שהמכון הטכנולוגי ועבודתו הושמדו במתקפה אווירית של בעלות הברית, בימיה האחרונים של מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא הנס פישר בוויקישיתוף הנס פישר, באתר פרס נובל (באנגלית) פרטים אודות פישר באתר NNDB. הנס פישר - רשימת ביוגרפיות דרך אתר החיפוש bookrags. הנס פישר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנס פישר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שירי ציון

שירי ציון הייתה אגודת פייטנים יהודים ספרדים שפעלה בתל אביב בשנות המנדט הבריטי. ממייסדיה חזנים ופייטנים יהודים מארצות הבלקן כמו: יצחק אליה נבון שבאותן שנים התגורר בתל אביב. נסים קורדובה וצ.ל' פיטיליון משלוניקי. הללו היו פעילים באגודות פייטנים ובמקהלות מפטירים במולדתם. "שירי ציון" מקורם עוד בישיבת היהודים בגלות ספרד וכיסופיהם לארץ ישראל. הגדיר זאת היטב רבי יהודה הלוי כשביטא את כיסופיו לציון בקובץ שירי ציון ובו שירים כמו "לבי במזרח ואנוכי בסוף מערב" וכן "ציון הלא תשאלי". לאחר גירוש ספרד ולאחר דורות של ישיבה באימפריה העות'מאנית, החלו היהודים בעלי המורשת הספרדית, לפתח תודעה ציונית. זו מצאה את ביטויה במאות מאמרים ובעיקר בשירים ופיוטים שניתן לכנותם כ"שירי ציון", או כפי שכונו בלאדינו "לוֹס קָאנְטֶיס דֶי צִיוֹן", שהיו גם חלק חשוב ברפרטואר של מקהלות המפטירים. הנושא הציוני זכה לביטוי ספרותי מרשים למדי, והוא בא לידי ביטוי בכמה מסגרות ספרותיות ובעיקר הוכנס בפיוטים ובשירה העממית. כמו למשל בשיר המפורסם "אִיר מֵה קֶרו מַאדרֶה אַה-ירושלים" (ללכת רוצה אני אמא, לירושלים). כאשר הגיעה לארץ העלייה הגדולה מסלוניקי בשנים 1931–1936, עשו העולים מאמצים גדולים, למרות קשיי הפרנסה וההתאקלמות, לארגן בארץ את החיים הקהילתיים, הרוחניים והחברתים המיוחדים של עיר מולדתם. הם הקימו בארץ ארגון עולים, קרנות עזרה לנצרכים ולתלמידים, מטבח זול לנצרכים, בית אבות ועוד, וכן כמה עשרות בתי כנסת, בעיקר בדרום תל אביב. אחד מבתי הכנסת האלה היה שמחה הדר קודש ברחוב עמק יזרעאל (כיום רחוב פרנקל), שנוסד על ידי אברהם שמואל רקנאטי. בין המייסדים היו חברי אגודת הפייטנים "שירי ציון" שבית כנסת זה שימש אכסניה לפעילותם ולשירתם. הם קיוו להמשיך את מסורת הפיוט של היהודים דוברי הלאדינו בארץ ישראל. בית כנסת זה היה בזמנו מרכז רוחני ותרבותי חשוב בריכוז הגדול של עולי סלוניקי בדרום תל אביב, עם היותו כמובן בית כנסת נאה ומסודר מאוד, למרות שהיה בנוי מעץ. רב בית הכנסת היה עד פטירתו הרב שאול מולכו, ואחריו הרב יצחק ברכה. על קיר בבית הכנסת דהיום. על גבי לוח שיש, מונצח דבר קיומה של האגודה ההיסטורית, על מייסדיה. שמואל רפאל, ירושלים בשירתם של דוברי הלאדינו, דף שבועי לפרשת בהר-בחוקותי ויום ירושלים, אוני' בר-אילן
רותי הולצמן

רותי הולצמן-ברק (נולדה ב-20 במרץ 1951) היא זמרת, מדבבת ושחקנית ישראלית. הולצמן נולדה וגדלה בתל אביב ולה שתי אחיות. למדה ב"בית הספר לאמנויות רננים". עם גיוסה לצה"ל בשנת 1969, הצטרפה ללהקת הנח"ל ובה השתתפה בתוכנית "בהיאחזות הנח"ל בסיני", שבה בוצע השיר בעל השם הזהה וכן "הבן יקיר לי אפריים" ו"שיר לשלום". עם שחרורה הוחתמה על ידי אברהם דשא (פשנל), והשתתפה בהצגות המוזיקליות "ג'אמבו" ו"קונגרס הצחוק הציוני הראשון", שהפך לאחר מכן להצגה "שוקולד מנטה מסטיק". בעקבות הצגה זו הוקמה שלישיית הבנות "שוקולד מנטה מסטיק", שכללה את הולצמן, ירדנה ארזי ותמי עזריה אשר הוחלפה לאחר מכן בלאה לופטין. בין השנים 1972–1978 הייתה השלישייה הרכב מוביל בזמר ובבידור הישראלי, ובשנת 1976 ייצגה את ישראל בתחרות האירוויזיון, בשיר "אמור שלום". לאחר פירוק השלישייה נטלה הולצמן חלק בפרויקטים מוזיקליים רבים, ביניהם "שירי הבלקן" ו"שיר לדרום אמריקה", מתוכם הצליחו בביצועה השירים "סילבריו" ו"אני אשתגע". בשנות השמונים הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "תן הזדמנות". היא שיחקה ושרה במופעים הקומיים "לצון נופל על לצון", "זו ארץ ZOO" מ-1981 והצגת הקברט "נישואין זה לא הכול". ב-1979 השתתפה הולצמן בשירוויזיון עם השיר "אוליב" שזכה במקום הרביעי. ב-1981 השתתפה הולצמן בפסטיגל אותו הנחתה לצד אושיק לוי, עזרא דגן, רחלי חיים וגרגורי טל, ואף התחרתה בו עם השיר "דג דג אדם" שזכה במקום החמישי. הולצמן דיבבה עשרות סדרות טלוויזיה לילדים ותרמה את קולה בין השאר ל"רחוב סומסום", לדמות דב קוטר ב"דובוני אכפת לי", מלכת הלבבות ב"עליסה בארץ הפלאות", המספרת ודמות העכברוש ב"בננות בפיג'מות", וכן "פוני קטן" ופיטר פן ב"פיטר פן", שם בנוסף לדיבוב הדמות הראשית שרה גם את שירי הנושא והסיום. דיבבה גם סרטים מצוירים לילדים כדוגמת "דמבו הפיל המעופף" (שם ביצעה את דמות החסידה ודמות הפילה), "סינדרלה", "היפה והחיה", "דינוזאורים", "טריקי שומר העולם" ו"אצבעונית", ושרה את שיר הנושא (גלגל החיים) בגרסה העברית לסרט "מלך האריות". כמו כן דיבבה דמויות משנה בסרטים "אלאדין" ו"הרקולס" של חברת וולט דיסני. לאחר הפסקה של כמה שנים שבה לבמה וגילמה את אם המנזר במחזמר "צלילי המוסיקה" בגרסה של שנת 2005. בשנת 2006 השתתפה במחזמר "ברנשים וחתיכות" שהועלה בתיאטרון בית ליסין, ובו גילמה שלושה תפקידים: "הומלסית" משוגעת ברחובות ניו יורק, זמרת קברטים במועדון לילה בהוואנה ואת תפקיד הגנרלית קארטרייט של צבא הישע. בשנת 2007 שיחקה במחזמר "גלי חום" (Menopause) בתיאטרון חיפה. בשנת 2018 הופיעה בתפקיד נאווה בדרמה הטלוויזיונית "על הספקטרום". בשנת 2021 שיחקה בסדרות הטלוויזיה "מה שבע", ו"הקיבוצניקים". הולצמן היא אחת משבעת המייסדים של אמ"י ומסמכי העמותה נוסחו ונחתמו בביתה. ב-1976 הולצמן נישאה לשמעון ברק, רופא ילדים, ולהם שני ילדים – השחקן והסטאנדאפיסט יונתן ברק ומיכל. כלתה של הולצמן היא הסטנדפיסטית נועה מנור. הולצמן מתגוררת בתל אביב. תן הזדמנות בהנחיית רותי הולצמן, בהשתתפות מקהלת אדם לאדם ומרים פוקס, סרטון בערוץ "רותי הולצמן ברק - Ruty Holzman Barak", באתר יוטיוב (אורך: 37:28) רותי הולצמן, באתר שירונט רותי הולצמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רותי הולצמן, באתר Discogs (באנגלית) רותי הולצמן, דף שער בספרייה הלאומית רותי הולצמן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) יעקב בר-און, ‏עדיין כאן: רותי הולצמן חוזרת לימי שוקולד מנטה מסטיק, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2015 שיר זיו, "אני אוהבת לשיר על במה, אבל זו עבודה - ואני צריכה בית ושקט", באתר ישראל היום, 14 ביוני 2018
המין

המין (Hemin / Haemin) הוא צורת גביש הכלוריד של הם, שנוסחתו הכימית C34H32N4O4FeCl וצבעו חום-אדמדם. המין נחשב ל"גורם האיקס" הנדרש לגידול של Haemophilus influenzae. ניתן לייצר המין מהמוגלובין על ידי מה שמכונה בדיקת טייכמן על שם לודוויג טייכמן, כאשר המוגלובין מחומם בחומצה אצטית קרחונית (רוויה בנתרן כלוריד). זה יכול לשמש לאיתור עקבות דם. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצ'י

אצ'י (ביפנית: エッチ, באנגלית: Ecchi), הוא ז'אנר פופולרי במאנגה ואנימציה יפנית, המשתמש לרוב ברמיזות מיניות או נושאים אחרים המתאימים למבוגרים לשם אמצעי קומי. אין להתבלבל בין ז'אנר האצ'י להנטאי. סדרות אצ'י רבות לא מציגות עירום מפורש או תכנים אסורים וטאבואים אחרים. למרות זאת, ז'אנר זה לרוב מוגדר לקהל הצפייה הזכרי הבוגר (לרוב 16 ומעלה), למרות שגם הקהל הנשי יכול למצוא סדרות אלו מתאימות לצפייה. אצ'י מובא לרוב ביחד עם עלילות רומנטיות ומדגיש לחצים מיניים, פחדים שונים מהמין השני ואף משמש כזרז ליחסים שונים בין דמויות בעלילה. מקור הביטוי בא מהאות "ה", "H" היפנית המבוטאת Ecchi או אצ'י, שהיא גם האות הראשונה במילה הנטאי (Hentai). משמעות שתי המילים ביפנית זהה ומשמעותן 'סוטה'. מחוץ ליפן נהוג להפריד בין המושג אצ'י להנטאי, כאשר אצ'י הוא המושג הממותן והפחות גס והנטאי הוא מושג קיצוני בהרבה. מוטיבים חוזרים בסדרות אצ'י קשורים לרמזים מיניים, ביגוד מינימלי ונאיביות למצבים מסוימים, הכל כאמצעי קומי לשם פניה לקהל צופים יותר בוגר. ביגוד המבליט את קווי המתאר של הדמויות הנשיות. ביגוד פרובוקטיבי וחושפני, לעיתים הדמות לבושה כך ביום-יום בצורה תמימה לחלוטין. זוויות צילום החושפות לבוש תחתון. דימום מהאף כסמל למשיכה מינית. אובססיות מוזרות מצד הדמויות הזכריות כלפי חפצים הקשורים לנשים. שימוש בחפצים דוממים לשם רמיזה של איברים מיניים. הבלטה אנטומית של דמויות במטרה להבליט את החושניות שבהן. נאיביות מצד דמויות תמימות שלא מודעות לכך שיש להן מראה סקסי. לעיתים יהיה שימוש בעירום. לרוב לא יהיה מדובר בעירום מלא והתמונה לא תראה דבר מתחת לקו האגן. לעיתים קרובות האלמנטים הנ"ל מסייעים לבניית סיפור אהבה בין שתי דמויות ראשיות. גולדן בוי איצ'יגו 100% מידורי נו היבי שין צ'אן גרין גרין לאב הינה צ'וביטס שוקוגקי נו סומה מדיה וקבצים בנושא אצ'י בוויקישיתוף