laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אר'סרתן הראשון, מלך קאחתי

אר'סרתן הראשון (בגאורגית: აღსართან I) (נפטר ב-1084) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית - ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1058 ועד למותו בשנת 1084. אר'סרתן ירש את אביו גאגיק עם מותו בשנת 1058. תקופת שלטונו חפפה לתקופת הפלישות של הסלג'וקים לגאורגיה, ונסיונותיה העקשניים של המלכים הבגרטידים להביא לאיחוד כל הממלכות הגאורגיות. בשנת 1068, נכנע אר'סרתן לסולטאן הסלג'וקי, אלפ ארסלאן, הסכים להעלות לו מיסים, וקיבל את תמיכתם של הסלג'וקים במאבקו כנגד בגרט הרביעי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהשתלט על חלק גדול משיטחי קאחתי. אר'סרתן המשיך להאבק במדיניות איחוד הממלכות הגאורגיות של המלוכה הגאורגית גם תחת יורשו של בגרט הרביעי, גיאורגי השני, וכרת ברית עם השבט המורד של הליפריטים. אולם העביר מאוחר יותר את תמיכתו לגיאורגי השני ועזר לו במסעו למיגור האופוזיציה הפיאודלית, ומאוחר יותר, בשנת 1074, להילחם כנגד הפלישה הסלג'וקית של מאליק שאח הראשון (ملكشاه). אף על פי כן, כאשר חתם גיאורגי השני על הסכם שלום עם הסלג'וקים בתחילת שנות השמונים של המאה האחת עשרה, הכיר הסולטאן הסלג'וקי בגיאורגי השני כשליט הלגיטימי היחיד של קאחתי, והשאיר לו כוח סלג'וקי כדי שיוכל לכבוש את המחוז. גיאורגי, שעמד בראש הצבא הגאורגי-סלג'וקי המשותף, הטיל מצור על מצודת וז'יני (בקאחתי), אבל נכשל בניסיון הכיבוש ונסוג. אר'סרתן קפץ מיידית על ההזדמנות, והזדרז למאליק שאח, הבטיח לו את נאמנותו והתאסלם. בכך השיג את הגנתם של הסלג'וקים מול שאיפותיו של מלך גאורגיה. אר'סרתן נפטר בשנת 1084 ובנו קוויריקה ירש אותו. סיריל טואומנוף (רומא, 1976), Manuel de Généalogie et de Chronologie pour le Caucase chrétien (Arménie, Géorgie, Albanie). וחושטי, История царства грузинского. Возникновение и жизнь Кахети и Эрети. Ч.1 מאליק שאח הראשון (ملكشاه) - מנהיג הסלג'וקים בשנים 1072-1092
גאגיק

האם התכוונתם ל... גאגיק הראשון, מלך ארמניה – מלך נסיכות אני (ארמניה) (989-1020) גאגיק השני, מלך ארמניה – מלך נסיכות אני (ארמניה) (1042-1045) גאגיק, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי-הרתי (1039-1058)
אר'סרתן

האם התכוונתם ל... אר'סרתן הראשון, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי-הרתי (1058-1084) אר'סרתן השני, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי-הרתי (1102-1105)
ריקארדו בופיל

ריקארדו בופיל לוי (בקטלאנית: Ricard Bofill Leví;‏ 5 בדצמבר 1939 – 14 בינואר 2022) היה אדריכל יהודי, יליד קטלוניה שבספרד. היה ידוע בעיקר בסגנונו הפוסט-מודרני ששאב השפעה צורנית רבה מאדריכלות הרנסאנס, הבארוק והנאו-קלאסיקה. בופיל נולד בברצלונה, בירת קטלוניה, לאב אדריכל מקומי ולאם יהודייה ממוצא איטלקי. את לימודי האדריכלות ערך בבית-הספר הטכני לאדריכלות בברצלונה בין השנים 1955–1956, ולאחר מכן העביר את המשך לימודיו בז'נבה בשווייץ עד שנת 1960. עם סיום לימודיו חזר לברצלונה ופתח בה משרד עצמאי בשם "Taller de Arquitectura", כאשר למילה "Teller" משמעות בין-תחומית שאינה קשורה רק לאדריכלות, כי אם גם למקצועות האומנות, למתמטיקה, למוזיקה, לשירה ולפילוסופיה - כמעיין שם המייצג את גישתו ההוליסטית והרב-תחומית של המשרד. בעוד שעבודותיו הראשונות, כדוגמת בניין Walden 7, נתנו פרשנות מקומית ומקורית לסגנון האדריכלות המודרני, עד מהרה החל בופיל מייצר עבודות בסגנון פוסט-מודרני מובהק שהיה הוא מבין הראשונים לבשר. סגנון זה הפך עם השנים ל"טביעת אצבעו" של האדריכל כאשר הוא שואב השראה והשפעה צורנית רבה מתוך תחביר אדריכלות הרנסאנס והבארוק, תוך כדי שינוי המשמעויות המוכרות והוצאה מקונטקסט. בין תחומי המשרד נכלל גם פרסום כתב עת בשם "L'architecture d'un homme" אשר שם לפניו מחדש את הקשר מימי הרנסאנס שבין האדריכלות לאדם, וזאת כתגובת נגד ליחס שבין האדריכלות המודרנית למכונה. בופיל אף הכריז על יצירתו כ"מחאה ברוטלית" נגד האדריכלות המודרנית הפונקציונליסטית. בין בנייניו הבולטים נמנה התיאטרון הלאומי של קטלוניה, המייצר הקשר מודרני לצללית המקדש היווני, מגדל המשרדים 77 West Wacker Drive בשיקגו אשר מייצר פרשנות מקורית לאדריכלות הרנסאנס, וכן שכונות שלמות במונפלייה וסטוקהולם היוצרות פרשנות מודרנית לתכנון עירוני בארוקי. בופיל נפטר ב-14 בינואר 2022. אתר האינטרנט הרשמי של ריקארדו בופיל (באנגלית) האתר הרשמי של בופיל ריקארדו בופיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא קטלאנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חאן (מבנה)

ח'אן או חאן (ברבים: ח'אנים או חאנות[דרוש מקור][מפני ש...]; ערבית: خان; פרסית: کاروانسرا; טורקית: Kervansaray) הוא אכסניה לשיירות סוחרים, שבה יכולות השיירות הנוסעות בדרכים לעצור למנוחת לילה מבלי לחשוש משודדי הדרכים. אכסניה זו הייתה בדרך כלל רבועה או מלבנית ולה שתי קומות ערוכות סביב חצר מרכזית. בקומה התחתונה אוחסנו בהמות המסע (סוסים וגמלים) והסחורה, ובקומה השנייה לנו הנוסעים – בדרך כלל על הרצפה. בחצר שבמרכז החאן הכינו לעצמם הנוסעים את ארוחותיהם. חלק מן החאנים שימשו מעין "תחנה מרכזית" עבור כרכרות סוסים ועגלות. ירושלים החאן חאן אל-סולטאן שער הגיא חאן שער הגיא חאן כפר אוריה עכו חאן בארותיים חאן אל-עומדאן חאן אל-פראנג' ("חאן הצרפתים") חאן א-שוורדה ("חאן הסוחרים") חאן א-שונה ("חאן התבואה") חאן החמורים נצרת חאן אל-באשה לוד חאן חילו בית קשת חנות תגרים – חאן הרוס ליד היישוב בית קשת ג'וב יוסף חאן ג'וב יוסף ואתר בור יוסף שליד קיבוץ עמיעד יפו חאן מנולי רמלה חאן אל פוחאר חדרה מוזיאון החאן השומרון חאן א-לובאן רמת הגולן חאן ג'וחדר החאנים הפרסיים מדיה וקבצים בנושא חאנים בוויקישיתוף חאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חאנים, דף שער בספרייה הלאומית משה גלעד, רשת שלמה של אכסניות קדומות נחבאת ומתפוררת ברחבי הארץ, באתר הארץ, 31 במרץ 2024 קטיה ציטרין-סילברמן, תחנות הדרכים (ח'אנים) בארץ-ישראל בתקופה הממלוכית, קדמוניות 132 (תשס"ז), עמ'72-71.   חַ'אן, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמדה

האם התכוונתם ל... עמדה (צבא) – מקום בעל שימוש צבאי לשליטה על שטח, ראו גם מוצב עמדה מבוצרת מבטון – עמדה הנמצאת באזור מוגן ושמור כחלק ממרכיב ההגנה של האזור עמדה (פסיכולוגיה) – מערכת דעות בעלות מרכיב הערכה המשפיעה על התנהגות עמדה אחודה לבידוק עצמי – מסוף מחשב הנמצא בבניין הטרמינל בשדה התעופה, שבאמצעותו ניתן לבצע בידוק עצמי של הנוסע וחפציו. מסמך עמדה – מסמך שמפרסם ארגון ובו עמדתו בסוגיה מסוימת עמדה (עבודה) – פינה אישית לצורך ביצוע עבודה או מתן שירות עמדה (כתב עת ספרותי) – כתב עת ספרותי שייסדו עמוס אדלהייט, רן יגיל ואריק א. בשנת 1995 עמדה (כתב עת סוציאליסטי) – כתב עת סוציאליסטי שיצא לאור בין השנים 1974–1979, בעריכת מנחם ברינקר עמדה ייאסוס, קיסר אתיופיה ("עמוד ישו"; ?–1434) – קיסר אתיופיה בשנים 1433–1434 עַמְדָה צִיּוֹן ("עמוד ציון") עמדה ציון הראשון, קיסר אתיופיה (נקרא גם "גברה מסקל" ("עבד הצלב") ו"חארבי אספרי"; 1314–1344) עמדה ציון השני, קיסר אתיופיה (1490–1494) – קיסר אתיופיה בשנת 1494 אצה עמדה ציון (?–1707) – טוען לכתר האתיופי שהכריז על עצמו קיסר ב-1707 מנח (פירושונים) תנוחה (פירושונים)
בטאון חיל האוויר

בטאון חיל האוויר הוא כתב עת לנושאי תעופה ישראלי היוצא לאור מדי חודשיים, והוא המגזין הרשמי של חיל האוויר הישראלי. הביטאון הוא יחידה צבאית של חיל האוויר. הכתבים, הצלמים והגרפיקאים הם חיילים בשירות חובה, וחלק מהעורכים הם אזרחים עובדי צה"ל שעבדו קודם לכן במערכות תקשורת שונות. כתבי הביטאון אמונים גם על עדכון חדשות חיל האוויר באתר האינטרנט של חיל האוויר. בטאון חיל-האוויר הוקם ב-2 בספטמבר 1948. הגיליון הראשון ראה אור לראשונה ב-20 בספטמבר באותה שנה כמגזין עב-כרס היוצא לאור מדי שישה חודשים. המגזין הכיל חדשות מבסיסי החיל, סיפורי גבורה ומדור מכתבי חיילים. הוא נערך על ידי מייסדו משה הדר (פומי), ומחירו עמד על 50 מיל. הבטאון יצא לאור לאחר הצעת אגף המנהלה של חיל האוויר בנושא דפוסי הפעולה של החיל מול אגף כוח האדם והמטה הכללי (המטכ"ל). בהצעה מצויה התייחסות גם לשיתוף הפעולה בין שירות התרבות שלו, שבראשו עמד אז ד"ר אברהם שאנן, לבין שירות התרבות הכללי. אנשי שירות התרבות פנו בקריאה לכל יחידות החיל לבוא וליטול חלק בכתיבת המאמרים לבטאון זה — אולם ללא הצלחה, ולכן נאלצו לכתוב בעצמם את רוב המאמרים. הבטאון הופיע אחת לכמה חודשים, במתכונת של חוברת עבת כרס הכוללת צילומי צבע, דבר שהיה נדיר באותה תקופה, וזכה לתפוצה רבה בין בני הנוער. בשנת 1977 שונתה מתכונת העבודה של הביטאון, העיתון גדל, הפורמט שונה ותדירותו גדלה לשישה גיליונות בשנה. בעקבות השינוי הדרסטי מספר הגיליון שונה ל-1, כלומר החל מיספור חדש. מאז מופיע על הביטאון מספר הגיליון החדש ובסוגריים מספר הגיליון הראשון מספטמבר 1948. עם התקדמות טכנולוגיות הדפוס הוכנסו יותר ויותר עמודי צבע לעיתון, עד שבתחילת שנות התשעים הפך העיתון צבעוני לחלוטין. הבטאון מודפס על דפי כרומו (נייר צילום) וכולל כתבות על חיל-האוויר, ידיעות חדשותיות על הנעשה בישראל ומחוצה לה בנושאי תעופה, מדור היסטורי, מדור שאלות הקוראים ועוד. למרות היותו גוף צבאי, הבטאון מתנהל כמשק עצמאי סגור. בשנת 1991, כאשר ביקש הרמטכ"ל הטרי אהוד ברק לסגור את כל הביטאונים הצבאיים, היה בטאון חיל-האוויר אחד משלושת הביטאונים שהמשיכו לצאת לאור (השניים האחרים היו "במחנה" ו"מערכות"), בין השאר בשל העובדה שהחזיק את עצמו כלכלית ולא היה לנטל על תקציב משרד הביטחון. בטאון חיל-האוויר מצליח גם כיום לכסות את עלויות ההפקה היקרות שלו ולהימצא במאזן כלכלי חיובי. יחידת בטאון חיל-האוויר אחראית גם על אתר האינטרנט והרשתות החברתיות של החיל. האתר החל לפעול ב-16 בספטמבר 1998. צוות האינטרנט עובד משתף פעולה עם כתבי הבטאון כדי לעדכן את האתר. יעקב טרנר (כחלק משירותו כטייס קרב) דרור גלוברמן ליאור שליין אריה אבנרי דורית ראשוני דורון רוזנבלום יפעת גליק יהודה עופר, מחבר ספר המטוסים אודי עציון לימור גולדשטיין דריה מעוז צבי גוטמן דני שלום במחנה ביבשה מדיה וקבצים בנושא בטאון חיל האוויר בוויקישיתוף בטאון חיל האוויר (מ-1948 עד ינואר 1998) באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר בטאון חיל האוויר (מ-1997), באתר חיל האוויר הישראלי גיליון נוכחי וגליונות קודמים. אתר חיל האוויר מידע על בטאון חיל האוויר בקטלוג הספרייה הלאומית רס"ן אבי כהן, ‏במלחמה לעצמאות, באתר חיל האוויר הישראלי קורות חייו של אהרון לפידות חיים ביאור, עורכת ביטאון חיל האוויר פוטרה לאחר חקירת מצ"ח - ותפוצה ב-90 אלף שקל, באתר הארץ, 19 במאי 2008
גאורגי מלנקוב

גאורגי מקסמיליאנוביץ' מלנקוב (ברוסית: Гео́ргий Максимилиа́нович Маленко́в;‏ 8 בינואר 1902 – 14 בינואר 1988) היה מדינאי סובייטי ומנהיג המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ושותף קרוב של יוסיף סטלין. הוא היה ראש ממשלת ברית המועצות לתקופה קצרה לאחר מותו של סטלין (מרץ 1953 – פברואר 1955). מלנקוב נולד באורנבורג שברוסיה. הוא הצטרף לצבא האדום בשנת 1919 ולמפלגה הקומוניסטית באפריל 1920. במהלך שירותו הצבאי, הוא היה קומיסר פוליטי. לאחר שעזב את הצבא בשנת 1921, הוא למד בבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה. הוא סיים את חוק לימודיו בשנת 1925 ועבד עבור המפלגה הקומוניסטית והפך לאיש סודו של סטלין. הוא סייע לסטלין, יחד עם לברנטי בריה בעת "הטיהורים הגדולים" בסוף שנות השלושים, אם כי לאחר מכן הפך ליריבו של בריה. מלנקוב הצטרף לפוליטבירו בשנת 1946. למרות יריבותו מול בריה ואנדריי ז'דאנוב, הוא שמר על חסדו של סטלין, בעיקר עם ירידת קרנו של ז'דאנוב. בשלב זה הפך בריה שוב להיות בן בריתו של מלנקוב ויחד במהלך פרשת לנינגרד הם פעלו להרחקת מקורביו של ז'דאנוב מתפקידי מפתח בשלטון. בחלקם הם הוצאו להורג ובחלקם שנשלחו למחנות עבודה. בשנת 1952 התמנה מלנקוב למזכירות המפלגה. מותו של סטלין במרץ 1953 שלח את מלנקוב לעמדות הבכירות ביותר - בעזרת תמיכתו של בריה הפך ליושב ראש מועצת השרים (ראש הממשלה) כמו גם המזכיר הראשון של המפלגה, אך הוא נאלץ להתפטר מתפקיד המזכיר הראשון ב-13 במרץ עקב התנגדות בקרב חברים אחרים בפרזדיום. ניקיטה חרושצ'וב התמנה לתפקיד המזכיר הראשון במקומו בספטמבר, מה שהוביל לפתיחת עידן קצר של ה"דואומוורט" של מלנקוב-חרושצ'וב. מלנקוב היה ראש הממשלה במשך שנתיים. בעת שלטונו הוא התבטא רבות נגד ההתחמשות הגרעינית, והכריז ש"מלחמה גרעינית יכולה להוביל להרס גלובלי". הוא גם תמך בהסבת היצור למוצרי צריכה במקום תעשייה כבדה. מלנקוב אולץ להתפטר בפברואר 1955 לאחר שיריביו תקפו אותו בשל קרבתו לבריה (שהוצא להורג בדצמבר 1953) ובשל כישלון מדיניות ממשלתו. הוא שמר על מקומו בוועד הנשיאות. אולם, בשנת 1957 הוא אולץ להתפטר בשל ניסיונו להדיח את חרושצ'וב תוך שיתוף פעולה עם ניקולאי בולגנין, ויאצ'סלב מולוטוב ולזר קגנוביץ' (הקבוצה האנטי-מפלגתית). בשנת 1961 הוא סולק מהמפלגה ונשלח מחוץ למוסקבה. הוא הפך למנהל מפעל הידרואלקטרי באוסקמן שבקזחסטן, תפקיד אותו מילא עד ליציאה לגמלאות. מדיה וקבצים בנושא גאורגי מלנקוב בוויקישיתוף גאורגי מלנקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאורגי מלנקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תאריך הלידה המובא הוא על־פי הלוח הגרגוריאני, המקובל בימינו. על־פי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה בתקופת הולדתו של מלנקוב, תאריך לידתו הוא 26 בדצמבר 1901.
רביעיית כרמל

רביעיית כרמל היא רביעיית מיתרים ישראלית, שהוקמה בשנת 1999. חברי הרביעייה הם: רחל רינגלשטיין, כינור טלי גולדברג, כינור יואל גרינברג, ויולה תמי ווטרמן, צ'לו שולי ווטרמן, ויולה (אורחת כבוד) הרביעייה השתלמה בארץ עם חיים טאוב ובחו"ל עם חברי רביעיית אלבן ברג בתוכנית ללימודי מוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. בנוסף, למדה הרביעייה עם חברי הרביעיות אמדאוס, האגן, ברטוק וינאצ'ק והשתתפה בכיתות אמן עם הכנרים אייזק שטרן, מרים פריד והנרי מאייר. הרביעייה משתתפת בתוכנית "פרו קווארטט" בצרפת. הרביעייה הופיעה בצרפת, אנגליה, אוסטריה, איטליה, שווייץ ובקרנגי הול בניו יורק. בישראל הופיעה הרביעייה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, בפסטיבל ישראל, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, וכן בסדרות שונות למוזיקה קאמרית. פרויקט הדגל של רביעיית כרמל היא הסדרה המונחית "מעבר לקשת". מנחה אותה ויולן הרביעייה, ד"ר יואל גרינברג, מוזיקולוג, מרצה וראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן. הקליטה דיסק מיצירותיו של פאול בן-חיים. רביעיית כרמל זכתה בפרס ראשון בתחרויות האביב לשנת 2004 בתחום המוזיקה הקאמרית ובתחום ביצוע מוזיקה ישראלית ובפרס ראשון בתחרות הבינלאומית לרביעיות מיתרים של האקדמיה "פראג וינה בודפשט" שנערכה ברייכנאו, אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא רביעיית כרמל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית כרמל רביעיית כרמל, ברשת החברתית פייסבוק רביעיית כרמל, ברשת החברתית אינסטגרם רביעיית כרמל, סרטונים בערוץ היוטיוב רביעיית כרמל, באתר ספוטיפיי חגי חיטרון, היצירה הכי חידתית של בטהובן, באתר הארץ, 7 ביוני 2016 רביעיית כרמל, דף שער בספרייה הלאומית
Goats Head Soup

Goats Head Soup (מרק ראש עז) הוא אלבומם של להקת הרוק הרולינג סטונז. האלבום יצא לאור בשנת 1973. האלבום כולל עשרה שירים אשר שניים מתוכם יצאו כסינגלים. הוא יצא מיד אחרי אלבומם המצליח של הלהקה, Exile on Main Street, אשר תרם משמעותית להצלחתו. זהו האלבום האחרון אשר הופק על ידי ג'ימי מילר. עטיפת האלבום צולמה על ידי דייוויד ביילי, חבר של מיק ג'אגר. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי והבריטי, והגיע למעמד של פלטינה משולשת. הוא כלל בין השאר את הלהיט Doo Doo Doo Doo Doo (Heartbreaker), וכן את הלהיט הגדול באלבום: Angie, בלדת רוק אקוסטית, שהגיע למקום הראשון בבילבורד. למרות הצלחתו המסחרית של האלבום, הוא נחשב לפחות מוצלח מקודמיו, ולאחר שיצא חלה ירידה בהצלחתה של הלהקה. כל השירים נכתבו בידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס פרט ל-Winter, אשר נכתב בידי מיק ג'אגר ומיק טיילור. Dancing With Mr. D 100Years Ago Coming Down Again Doo Doo Doo Doo Doo (Heartbreaker) Angie Silver Train Hide Your Love Winter Can You Hear The Music? Star Star מיק ג'אגר - שירה, גיטרות, מפוחית, קלידים קית ריצ'רדס - גיטרות, שירה, בס, קולות מיק טיילור - גיטרות, בס, קולות צ'ארלי ווטס - תופים ביל וויימן - בס מידע על האלבום Goats Head Soup באתר MusicBrainz מידע על האלבום Goats Head Soup באתר AllMusic האלבום Goats Head Soup באתר Discogs האלבום Goats Head Soup באתר ספוטיפיי
קומנסליזם

קוֹמֶנְסָלִיזְם (בעברית מכונה גם: סְמוּכָנוּת) הוא סוג של סימביוזה (צַוותאוּת) בין שני יצורים חיים (אורגניזמים) ובה יצור אחד מפיק תועלת מן השיתוף עם השני, מבלי להועיל או להזיק לו. לפיכך סמוכנות שונה מהדדיות (מוטואליזם; מצב שבו שני היצורים מפיקים תועלת זה מזה), מאמנסליזם (אָלֵלוֹפַּתְיָה; מצב שבו מין אחד מזיק לשני מבלי להפיק ממנו תועלת) ומטפילוּת (במצב זה צד אחד נהנה מהשיתוף ובד בבד פוגע בשני). שני צדדים לקומנסליזם: מפיק התועלת (הסְמוּכָן, קומנסָל) מארח הסְמוכן (הפונדקאי), אשר אינו מפיק תועלת מן השיתוף ולא ניזוק. הסמוכן נהנה מהפונדקאי ללא גרימת נזק. לדוגמה, אפיפיטים, צמח נפוץ בג'ונגלים, נאחזים בצמחים אחרים אך אינם מזיקים להם. אורַח חייהם המיוחד מאפשר להם להגיע אל האור מבלי לגדול בקרקע, ובעזרת שורשי אוויר מיוחדים הם קולטים את המים מהאוויר הלח שסביבם. את המלחים הם קולטים מאבק ומעפר המצטבר בחריצים שבקליפות העצים. את המילים סְמוּכָנוּת וסְמוּכָן חידשה האקדמיה ללשון העברית בשנת 2009 בהשראת הביטוי "סָמוּךְ על שולחנו של-", כגון "גדול וסמוך על שֻלחן אביו – זהו קטן, קטן ואינו סמוך על שֻלחן אביו – זהו גדול..." (בבא מציעא יב ע"ב). זה נהנה וזה אינו חסר מדיה וקבצים בנושא קומנסליזם בוויקישיתוף topic/commensality קומנסליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) למד לשונך 84, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 באוגוסט 2010 סְמוּכָנוּת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית למד לשונך 84, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 באוגוסט 2010
1999 בקולנוע

ערך מורחב – 1999 מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים. "החוש השישי" (500,000 כרטיסים) "טרזן" (460,000 כרטיסים) "נוטינג היל" (460,000 כרטיסים) הסרט הטוב ביותר - אמריקן ביוטי הבמאי הטוב ביותר - סם מנדס (אמריקן ביוטי) השחקן הטוב ביותר - קווין ספייסי (אמריקן ביוטי) השחקנית הטובה ביותר - הילרי סוונק (בנים אינם בוכים) שחקן המשנה הטוב ביותר - מייקל קיין (תקנות בית השיכר) שחקנית המשנה הטובה ביותר - אנג'לינה ג'ולי (נערה בהפרעה) פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - הכל אודות אמא (ספרד) הסרט הטוב ביותר - אמריקן ביוטי השחקן הטוב ביותר - דנזל וושינגטון (הוריקן) השחקנית הטובה ביותר - הילרי סוונק (בנים אינם בוכים) הסרט הטוב ביותר - צעצוע של סיפור 2 השחקן הטוב ביותר - ג'ים קארי (איש על הירח) השחקנית הטובה ביותר - ג'נט מק'תיר (כמו עשב בר) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 7 במרץ – סטנלי קובריק, במאי. 11 ביוני – דפורסט קלי (DeForest Kelley), שחקן. לילה בגומחה 1998 בקולנוע 1999 2000 בקולנוע מדיה וקבצים בנושא 1999 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1999 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003 שוברי קופות ב-1999, ‏Box Office Mojo אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 29 ו-30
ג'ון סטנלי

ג'ון סטנלי (באנגלית: Charles John Stanley;‏ 17 בינואר 1712 – 19 במאי 1786), מלחין אנגלי ונגן עוגב בתקופת הבארוק. סטנלי, עיוור מנעוריו, למד מוזיקה עם מוריס גרין ועבד כנגן עוגב במספר מקומות בלונדון. עם מותו של ויליאם בבל ב-1723, קיבל את משרתו בכנסייה שברחוב "ברד", וב-1726 נתמנה למשרה בכנסיית אנדרו הקדוש. סטנלי היה עמיתו של גאורג פרידריך הנדל, ולאחר מותו הוא המשיך את סדרת קונצרטי האורטוריה שהנדל התחיל. בשנת 1779 סטנלי קיבל את המינוי המכובד כמסטר מוזיקת המלכים (אנ') מידיו של ויליאם בויס. יצירתו המוזיקלית של סטנלי כוללת את האופרה טרמינטה, הקנטטה הדרמטית בחירת הרקולס ועוד 12 קנטטות, וכן מוזיקה אינסטרומנטלית לדוגמת ששת הקונצ'רטים לאורגן ותזמורת. מדיה וקבצים בנושא ג'ון סטנלי בוויקישיתוף ג'ון סטנלי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון סטנלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון סטנלי, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון סטנלי, באתר Songkick (באנגלית)
שרית

שרית הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1974 בבימויו של ג'ורג' עובדיה עם דליה פרידלנד, יגאל בשן וחיה קציר בתפקידים הראשיים. "שרית" היא מלודרמה המספרת את סיפורה של השחקנית שרית (דליה פרידלנד), המחליטה לפרוש מן הבמה. בן זוגה גבי (אריאל פורמן) נוטש אותה לאחר שנודע לו שהיא בהיריון ממנו. שרית מגלה כי הוא בוגד בה ובסערת רגשותיה יורה למוות בו ובמאהבתו. היא נשפטת למאסר עולם. בנה אבי, נמסר לאחזקת עוזרת הבית שלה, תמי (ירדנה ארזי), המבטיחה לעשות הכל למען גידולו ולבוא לבקר את שרית בבית הכלא. תמי מרבה להופיע בערבים במועדוני ריקודים בהם היא רוקדת במגוון סגנונות בלבוש אותנטי ולרוב יחפה. מאחר שתמי לא מצליחה לגדל אותו, היא מוסרת אותו לאימוץ. לאחר שחרורה מגיעה שרית לבית משפחת דניאלי המאמצת ומתקבלת לעבודה כעוזרת בית כדי להיות קרובה לבנה הביולוגי. היא מנסה לדבר אל לבו של אבי המבוגר (בגילומו של יגאל בשן), על מנת שישפר התנהגותו, אך הוא דואג שיאשימו אותה בגנבה. שרית מגורשת בבושת פנים. היא מתקבלת באהבה רבה על ידי בתיה (חיה קציר), חברתו של אבי. בתיה בהיריון והדבר נשמר בסוד מפני אמו המאמצת של אבי (אלישבע מיכאלי). אבי איננו יודע שהוא ילד מאומץ ואמו האמיתית, שרית, עושה הכל למען החיבור הנכון, לדעתה, בין שני האוהבים. אבי מכחיש שיש בינו ובין בתיה קשר כלשהו, וגורם זו הפעם השנייה, לשרית, לחוש שקרנית. בבואו להציע נישואין לבתיה, שרית מסלקת אותו משם בהשפלה זהה לזו שלה, כאשר גורשה מביתו בגלל שקריו. אך נימוקיה חזקים ומשכנעים את בתיה ללכת בדרכה ולא בדרכו הנחפזת. היא דורשת ממנו למצוא עבודה, לפרנס את משפחתו החדשה ואת בנו שנולד. היא פוקדת עליו לא לנתק את הקשר עם אמו המאמצת. אבי מוצא עבודה ומחליט להתחתן בלי לקבל את ברכת אמו, ולהיות תלוי בעצמו, ולא בכסף של אימו המאמצת מה שיגרום לנישולו מצוואתה. החתונה מתקיימת בניגוד להמלצותיה של שרית. אמו של אבי מגיעה לחתונה כדי לחשוף בפניו שהיא אינה אימו האמיתית, אך שרית באה לקראתה ופותחת בפניה את השער, היא מספרת לה שהיא אימו הביולוגית, ומנסה למנוע ממנה לחשוף בפניו שהיא אינה אמו האמיתית, כאשר הדבר יגרום לו הרס נפשי. כאן מתגלה גדולתה של שרית, כאמא המסוגלת להקריב את אהבתה למען אושרו של בנה. הסרט מסתיים כששרית עוזבת לאחר שהבטיחה לאימו של אבי שלאחר הפיוס ביניהם הם לא יראו אותה יותר. בסרט משולבים שירים שכתב אבי קורן והלחין יגאל בשן, בהם "החיים היפים", "כוכבים לא משקרים" ו"עוד מעט". נאוה ברוכין הקליטה לפסקול הסרט את השיר "איך שנים עברו". הסרט זכה להצלחה קופתית ניכרת עם 330,000 כרטיסים שנמכרו בבתי-הקולנוע אך לא התקבל באהדה על ידי המבקרים, מסווג לעיתים כסרט בורקס, אך אין בו את האלמנטים המקובלים, בדומה לסרטי בורקס, כמו "חגיגה בסנוקר" ו"צ'רלי וחצי". "שרית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שרית", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שרית", באתר אידיבי "שרית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שרית", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרית – זיכרונות ותמונות של יגאל בשן, מאתר הבית שלו Frank Bren, Amy Kronish. World cinema: Israël. Flicks Books, 1996. עמ' 237. ד. אהרון, אנטי ביקורת, מעריב, 30 במאי 1974
מסכת דרך ארץ

מסכתות דרך ארץ נמנות עם המסכתות הקטנות. מסכתות אלו הן מסכת דרך ארץ רבה העוסקת בנימוסין ובעניינים שבין אדם לחברו. מסכת דרך ארץ זוטא מכילה הדרכות מוסר לתלמידי חכמים: עצות לביקורת עצמית וצניעות. מסכתות אלו מתוארכות לתקופת התלמוד, ונערכו בזמן הגאונים. הן ממשיכות את המסורת של ספרי חכמה ומוסר, דוגמת ספר משלי המקראי, ספר בן סירא מתקופת בית שני, ופרקי אבות של תקופת התנאים. כיום המסכתות נדפסות בדרך כלל בסוף סדר נזיקין במהדורות של התלמוד הבבלי. מסכת דרך ארץ מוזכרת בתלמוד, ומסופר שרבי יהודה טבל על מנת לשנות מסכת זו לתלמידיו. בתחילתה עוסקת באיסורי עריות, אך מיד לאחר מכן מדריכה בנושאי צניעות, מידות של בני אדם שונים, מוסר וענוה, נימוסים ראויים כלפי החריג, כבוד לחכמים, ההנהגה הראויה לאורח, נימוסי הסעודה והנהגות נוספות הראויות לאדם. עוסקת בעצות והדרכות להתנהגותו של אדם במידות טובות ובעבודת ה', לדוגמה: "דרכן של תלמידי חכמים: עניו ושפל רוח, זריז, ממולא, עלוב ואהוב לכל, שפל לאנשי ביתו, ירא חטא ודורש את האדם לפי מעשיו. ואומר: כל מה שיש בעולם הזה אין לי חפץ בו, לפי שאין העולם הזה שלי". תחילת פרק ראשון. מיכאל היגר (מהדיר), מסכת דרך ארץ, ניו יורק תרצ"ה. מידע על מסכת דרך ארץ בקטלוג הספרייה הלאומית מסכת דרך ארץ רבה וזוטא, מהדורת ורשה,תרס"ג/1903, באתר היברובוקס מסכת דרך ארץ זוטא (ערוך), באתר "דעת" מדרש דרך ארץ זוטא, מבוסס על מהדורת "דעת", טקסט דיגיטלי באתר ספריא מסכת דרך ארץ רבה, מסכת דרך ארץ זוטא, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית, על פי כתבי יד ובצירוף ניתוח מילוני מסכת דרך ארץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א'
אולפן

מקור המילה אולפן בארמית, משמעותה: מקום לימוד. המשמעות הורחבה וכוללת גם אולפני צילום, טלוויזיה, רדיו וכדומה מתוך אנלוגיה לשפות לועזיות, בהן שם העצם סטודיו (studio) מקושר לפועל study (באנגלית: ללמוד) ולפעלים דומים מוקדמים לו בלטינית וצרפתית. האם התכוונתם ל... סדנה (מקום לימוד) אולפן עברית – בית ספר ללימוד אינטנסיבי של השפה העברית לעולים חדשים אולפנה – כינוי לבית ספר תיכון לבנות עם תגבור של לימודי תורה ופעילויות חברתיות, המשמש בעיקר את בנות הציונות הדתית אולפן קולנוע – מקום שבו מצלמים סרטים או/ו פרסומות אולפן טלוויזיה – מקום שבו מצלמים סדרות טלוויזיה אולפן הקלטות – מקום המשמש להקלטות קול אולפן דיבוב – סוג של אולפן הקלטות המשמש לדיבוב סדרות טלוויזיה אולפן הקלטות#אולפני רדיו – מקום שבו מקליטים תוכניות רדיו אולפן שישי – תוכנית של חברת החדשות של ערוץ 2 אולפן אנימציה – סוג של אולפן המשמש לציור הנפשה, עובד עם אולפני הדיבוב. סטודיו (פירושונים) קשור לא קשור - מילים דומות בצליל ובמשמעות, מתוך הבלוג של רוביק רוזנטל