laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארנון אבני

ארנון אבני (נולד ב-30 בספטמבר 1958), הוא מאמן שחייה ישראלי. מאמן ראשי באגודות המובילות בישראל. מאמן ראשי של נבחרת הנוער והעתודה של ישראל. אבני נולד וגדל בקיבוץ חפציבה, בנם של נחמה חנוביץ בת קיבוץ רמת רחל ומשה מופל אבני יליד גרמניה. למד בתיכון המשותף אורט עין חרוד. בשנים 1976–1979 שרת בפיקוד צפון בחיל המודיעין וסיים את שרותו הצבאי הסדיר בדרגת סמל ראשון. בשנים 1980–1981 למד בבית ספר למאמנים במכון וינגייט וסיים עם תעודת מאמן שחייה מוסמך. עבד עד שנת 1983 במפעל של הקיבוץ ובפרדס ותוך כדי אימן בהתנדבות את ילדי הקיבוץ. בשנים 1983–1991 עבד כמאמן ראשי במועצה אזורית הגלבוע. באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוגוסט 1991 הוביל כמאמן ראשי את הנבחרת שזו הייתה הפעם הראשונה שהיא השתתפה במפעל זה. באליפות עצמה שחייניתו קרן רגאל אף שברה את השיא הישראלי הוותיק בן 10 השנים של ליאור בירקאן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. בשנים 1991–1997 שימש כמאמן ראשי בקבוצת בשחייה של מכבי חיפה והוביל אותה לזכייה באליפות ישראל. לצידו אימנו טימאה טוט ואלון גל. במקביל אימן את נבחרת ישראל בשחייה עד גיל 16. בשנים 1997–2010 שימש כמאמן ראשי בקבוצת וייסגל רחובות אותה הקים מחדש והוביל אותה לאחת הקבוצות המובילות בישראל. הקים את האקדמיה לשחייה ברחובות בשיתוף בית הספר תיכון קציר, שכללה מגמת שחייה בתיכון. במקביל אימן את נבחרת הנוער והקדטים של ישראל בשחייה. בשנת 2010 היה מאמן ראשי של קבוצת השחייה של הפועל ירושלים במשך כ-8 חודשים והוביל אותה לזכייה באליפות ישראל. בשנים 2011–2012 שימש כעוזר מאמן נבחרת ישראל לאולימפיאדת לונדון. בשנים 2012–2017 מאמן ראשי במועצה אזורית גדרות ובהמשך במועצה אזורית באר טוביה ובשניהם הקים את מחלקת השחייה. בשנים 2017–2022 עבד בהפועל דולפין נתניה בסניפים בחדרה ובזכרון יעקב אותם הקים. בשנת 2022 עבר עם הסניף של זכרון יעקב והצטרף לאגודת מכבי חיפה. בין השחיינים הבולטים שאימן אבני, נמנים אלופי ושיאני ישראל בשחייה: גלעד חן (בן דוד של אבני), איתי חן (צ'לן), שני כהן (כדורסלן), קרן רגאל, כרמל לויתן, עידו מירון, אריאל דולינקו, יואב רייטר, איתי צ'מה, מור פליישמן. אבני גרוש, אב לבן ושתי בנות וסב ל-5 נכדים. מנגן בצ'לו ומקשיב למוזיקה קאמרית. אלכס פרלסמן, "שני שיאים ומיקי אחד", מעריב, 21 באפריל 1993 (כולל תמונה של אריאל דולינקו עם מאמנו ארנון אבני) אביטל ליברמן, מים מהסלע: מאמן קבוצת השחייה מכבי רחובות בריאיון פרידה, nrg‏, 15 בספטצבר 2010 הישגים לשחיינים בהונגריה, מעריב, 21 ביולי 1991 סוף סוף שיא ישראלי במעורב אישי, מעריב, 5 באוגוסט 1991
צ'ארלס אוגוסט פרייקין

צ'ארלס אוגוסט פרייקין (בהולנדית: Charles Auguste Fraikin; ‏1817, הרנטלס – 1893, בריסל) היה פסל בלגי ואוצר שפיסל בסגנון הניאו קלאסי. פרייקין החל בגיל 12 לימודי רישום באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן, בהגיעו ליל 13 נפטר אביו ובחיפוש אחר עיסוק מעשי החל לימודי רוקחות ועבד אצל רוקח, גיסו של הרוקח פרנסואה-ג'וזף נאבז שהיה צייר ומנהל האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל גילה את כישרונו ועודד אותו להמשיך בתחום האמנות. פרייקין המשיך לעסוק בפיסול. זכה בפרסים ואף פיסל את לאופולד הראשון, מלך הבלגים ובהמשך שימש במקביל כאוצר תחום הפיסול במוזיאון המלכותי לאמנויות יפות של בלגיה. פסל לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן בראש מזרקה בלב פארק פטיט סבלון בבריסל טימפנון שער בית עיריית בריסל ניצחון בכחוס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס אוגוסט פרייקין בוויקישיתוף
לאה גליקסמן

לאה גליקסמן (נולדה ב-1961) היא שופטת בבית הדין הארצי לעבודה. בשנת 1979 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית. את שירותה הצבאי העבירה במסגרת גרעין נח"ל שנשלח לפעילות בעיירת הפיתוח מעלות תרשיחא. בשנת 1986 סיימה את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית, וכשנה לאחר מכן הוסמכה כעורכת דין. בשנים 1985–1988 שימשה כעוזרת מחקר באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. במקביל החלה לעבוד ב-1987 כעורכת דין. בשנת 1992 יצאה לקנדה שם למדה קורסים שונים באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1995 שבה לארץ ולעבודה כעורכת דין. במאי 2000 מונתה לכהונת שופטת בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. בספטמבר 2003 מונתה לכהן כסגנית הנשיא של בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב ובמקביל לתפקיד רשמת בבית הדין הארצי לעבודה. בינואר 2007 מונתה לכהן בפועל כשופטת בבית הדין הארצי לעבודה לתקופה של חצי שנה, וב-15 באוגוסט 20011 מונתה לכהונת שופטת קבועה בבית הדין הארצי לעבודה. בין פסקי הדין הבולטים בהם הייתה מעורבת, פסק דין מתקופתה בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב בעניין החלפת עובדים שובתים ב'גן המדע' ב-2009 במסגרתו כתבה כי "חל איסור על המעביד לשכור עובדים חלופיים במקום העובדים השובתים, בין אם העובדים החלופיים הם עובדים זמניים ובין אם הם עובדים קבועים". פסק דין נוסף שלה מבית הדין האזורי קבע שגם בני זוג הומואים חיים בארון יכולים להיחשב כידועים בציבור, וכי במקרים כאלה, יש להקל לגבי מידת הראיות שתידרש לשם הוכחת הזוגיות. בין היתר קבעה גליקסמן כי "יש לקבל את התביעה ולהצהיר כי התובע היה בן זוגו של המנוח וזכאי לפנסיית שאירים מהקרן, בהתאם לתקנון". בפסק דין משנת 2020 קבעה השופטת גליקסמן כי למנהלים זוטרים יש זכות לקחת חלק פעיל בהתארגנות עובדים במקום עבודתם. בפסק דין משנת 2022 קבעה השופטת גליקסמן כי אם העובד מעיד שלא קיבל מן המעסיק הודעה בנוגע לתנאי העסקתו, מוטל על המעסיק הנטל להוכיח שכן מסר הודעה כזאת, והדגישה כי הגברת הנטל על המעסיק נובעת "מתוך הכרה בפערי הכוחות ובפערי הידע המובנים בין העובדים לבין המעסיקים, כמו גם בקיומה של תופעה של אי-תשלום זכויות מכוח חוקי המגן, ובניסיון להתמודד עם תופעה זו ולהגביר את רמת האכיפה של זכויות העובדים". כמו כן, הייתה השופטת גליקסמן חלק מההרכב המורחב שפסק את פסק דין הטיפים, וכן בהרכב המורחב שפסק את הלכת כותה הנוגעת לאופן החישוב של פיצויים במקרים של הכרה בדיעבד ביחסי עובד מעביד. לאה גליקסמן באתר הרשות השופטת. ס"ק 504/09 ארגון כח לעובדים-ארגון עובדים דמוקרטי נ' מכון דוידסון לחינוך מדעי, ליד מכון ויצמן למדע תקציר כאן תקדים: אלמן "בארון" זכאי לקצבת שארים, באתר ynet, 3 במאי 2010 ניצן צבי כהן, ‏עובדים מוגנים / ביה"ד הארצי לעבודה: מנהלים זוטרים יכולים לקחת חלק בהתארגנות עובדים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 באוגוסט 2020 ביה"ד הארצי: להגביר החובות הרישומיות של המעסיק, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 ביוני 2022 עב"ל 15-10-44405 עומרי קיס נגד המוסד לביטוח לאומי וע"ע 16-02-28480 ד.ע. יבוא וניהול מסעדנות בע"מ נגד יחיאל בודה ע"ע 15868-04-18 (גבריאל כותה – עיריית רעננה), ע"ע 12372-04-18 (עיריית רעננה – גבריאל כותה); ע"ע 7338-10-17 (דן רבין – מדינת ישראל-משרד המשפטים) ; ע"ע 34665-10-17 (זאב לוי – זרעים גדרה בע"מ)
ליה הייז

ליה הייז (באנגלית: Leah Hayes; נולדה ב-21 באוקטובר 2005) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד מאליפות העולם (בודפשט 2022) ואלופת העולם לנערות (נתניה 2023) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ואלופת העולם לנערות (נתניה 2023) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. הייז ידועה בשל הקרחת שלה. הייז נולדה וגדלה בשוגר גרוב, אילינוי, בתם של ג'יל וטים הייז. היא אובחנה בגיל שש עם אלופציה, מצב הגורם לנשירת שיער. היא תלמידת תיכון. במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית בסוף אפריל 2022 היא סיימה במקום שני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.99 דקות, אחרי אלכס וולש (2:07.84 דקות) ולפני בייטה נלסון (2:11.80 דקות), במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.70 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:39.65 דקות ועלתה ראשונה למשחה הגמר, במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.71 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 54.89 שניות וניכללה במשלחת האמריקאית לאליפות העולם. באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני אותה שנה זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם לנערות חדש של 2:08.91 דקות, אחרי בת ארצה אלכס וולש (2:07.13 דקות) וקיילי מקיואן מאוסטרליה (2:08.57 דקות). במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 היא סיימה במקום שלישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:38.45 דקות, אחרי קייטי גריימס (4:33.80 דקות) ואלכס וולש (4:35.46 דקות), במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.42 דקות ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.27 דקות ולא ניכללה במשלחת האמריקאית לאליפות העולם. באליפות העולם לנוער שנערכה במכון וינגייט, נתניה בספטמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:10.24 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש ובשיא אליפות חדש של 4:36.84 דקות וכעבור 40 דקות במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.48 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.86 דקות. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:58.19 דקות. 200 מטר חופשי: 1:58.19 דקות (2023) 200 מטר מעורב אישי: 2:08.91 דקות (2022), שיא עולם לנערות בעבר 400 מטר מעורב אישי: 4:36.84 דקות (2023) 200 מטר חופשי: 1:55.66 דקות (2021) 100 מטר מעורב אישי: 58.76 שניות (2017) 200 מטר מעורב אישי: 2:08.10 דקות (2022) ליה הייז, באתר Swimrankings ליה הייז, באתר SwimSwam
מעבר מכבים

מעבר מכבים (מכונה גם מחסום מכבים) הוא מסוף מעבר השוכן על כביש 443 סמוך לקו הירוק. המעבר משמש לבקרה של כלי רכב הנוסעים בכביש 443 בדרכם ממזרח למערב, כלומר משטחי יהודה ושומרון לשטח ישראל שבגבולות הקו הירוק. המעבר מאויש בחיילי צה"ל במשך כל שעות היממה. בנוסף פועל במקום מעבר הולכי רגל המיועד לפלסטינים בלבד, ופועל בימים ראשון עד חמישי בשעות 05:00–11:30. בשנת 2016 אושרה בוועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, תוכנית להקמת אזור תעשייה בשטח 310 דונם בסמוך לכפר בית סירא ליד מעבר מכבים. ב-27 בפברואר 2002 נפצעו שלושה שוטרים ישראלים בפיגוע התאבדות במחסום. ב-2 בנובמבר 2022 חבאס ריאן בן 54 מהכפר בית דקו האיץ עם רכב מסחרי לעבר קצין צה"ל שעמד בשמירה במחסום. אחרי שפגע בקצין, יצא המחבל מהרכב וניסה לתקוף את הקצין הפצוע בגרזן אולם הקצין הצליח לירות בו למוות. פיגוע הדריסה במחסום מכבים: ב-31 באוגוסט 2023, דאוד פאיז, פלסטיני תושב דיר עמאר עם היתר כניסה לישראל, פעיל בתנועת פת"ח, נהג במשאית בכביש 443, ובהגיעו למחסום מכבים, דרס הולכי רגל ששהו במקום ופצע שלושה חיילים. אחד החיילים, מקסים מולצ'נוב בן 20, נפצע במצב אנוש, ומאוחר יותר נקבע מותו. מעבר מכבים, באתר רשות מעברים יבשתיים יותם ברגר, אושרה הקמת מרכז תעשייתי על 300 דונם בשטחי סי ליד מכבים, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2016 מחבלת התפוצצה במחסום מכבים, באתר ynet, 28 בפברואר 2002 קצין צה"ל נפצע קשה בפיגוע דריסה ליד מחסום מכבים - המחבל נוטרל, באתר כיפה, 2 בנובמבר 2022 דלית הלוי, תנועת ‘פתח’ מבכה את מות המחבל הדורס, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2023 לוחם צה"ל נהרג ו-3 נוספים נפצעו בפיגוע דריסה סמוך למחסום מכבים, באתר צה"ל, 31 באוגוסט 2023
אנאטו

אנאטו (Annatto) הוא צבע מאכל טבעי בגוון הנע בין כתום לאדום. אנאטו מופק ממרכיב בשם ביקסין (Bixa orellana) שבקליפת פרי העץ הטרופי אנאטו שצומח בר באזורים הטרופיים של אמריקה, ממקסיקו עד ברזיל. הצבע של אנאטו מגיע מפיגמנטים קרוטנואידים שונים, בעיקר ביקסין ונורביקסין, הנמצאים בציפוי השעווה האדמדם של הזרעים. את התבלין מכינים בדרך כלל על ידי טחינת הזרעים לאבקה או למשחה. השפעות דומות ניתן להשיג על ידי מיצוי הצבע והטעם מהזרעים באמצעות מים חמים, שמן או שומן, אשר לאחר מכן מתווספים למזון. אנאטו ותמציותיו נמצאים בשימוש נרחב בקנה מידה תעשייתי כחומר צביעה במוצרי מזון מעובדים רבים, כגון גבינות, ממרחי חלב, חמאה ומרגרינה, פודינג, עוגות ומוצרי מאפה אחרים, תפוחי אדמה, חטיפים, דגני בוקר, דגים מעושנים, נקניקיות ועוד. מדיה וקבצים בנושא אנאטו בוויקישיתוף מה זה אנאטו ויתרונותיו צבעי מאכל
לולאו

לולאו (שוודית: Luleå, ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר הבירה של מחוז נורבוטן (Norrbottens län), המחוז הצפוני ביותר בשוודיה. העיר יושבת בפתחו של הנהר לוּלֵה (Lule älv) ומתגוררים בה 56,749 תושבים. לולאו נמצאת בצפון הרחוק של שוודיה, כ-110 ק"מ מדרום לחוג הארקטי בקו הרוחב 65°38'18" צפון ו-22°9'46" מזרח ונמצאת בקצה הצפוני של הים הבלטי. האקלים בה קריר, עם חורף קר וקיץ קצר וחמים, והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 1.3°+ צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 490 מ"מ, והמשקעים יורדים במשך כל חודשי השנה. לולאו מוזכרת בפעם הראשונה ב-1327 והיא הייתה ממוקמת אז באזור העיר העתיקה של היום, מספר קילומטרים מהעיר המודרנית. העיר התפתחה לעיר שוק ומרכז דתי של כמעט כל אזור הצפון. כבר במאה ה-14 נבנתה במקום כנסיית אבן, הגדולה ביותר מצפון לאופסלה - ומסביבה נבנה כפר כנסייה. ב-1621 קיבל המקום מעמד של עיר. עם השנים נעשה קשה יותר להגיע מהמקום לנמל ובשנת 1649 עברו התושבים למקום העיר הנוכחית, 11 ק"מ דרום מזרח משם, בשעה שהכפר הכנסייתי נשמר ונקרא Gammalstad (העיר הישנה). חשיבותה של לולאו כנמל ומקום מסחר גדלה, וב-1780 גרו בעיר 730 תושבים. ב-1887 התרחשה שרפה גדולה בעיר, שכמעט כילתה את כולה. השלמת מסילת הברזל מערבה לעיירה יליווארה (Gällivare) ב-1891, ומאוחר יותר צפונה לקירונה, תרמה לצמיחת העיר למעמד של העיר החשובה ביותר בצפון שוודיה. בסביבות 1900, עמדה אוכלוסיית לולאו על כ-9,000 תושבים. במחצית הראשונה של המאה ה-20, הואטה הגדילה, עם הנהירה לערים הגדולות, אבל עם הקמת מפעל מסילות ברזל במקום בשנת 1940 הואצה גדילת העיר שוב. לולאו היא מרכז כלכלי חשוב בצפון שוודיה. מעבר לכך, לולאו היא גם מושב הבישוף הלותרני ובה נמצאת האוניברסיטה הטכנית שהיא הצפונית ביותר בסקנדינביה (Luleå Tekniska Universitet). התעשייה הגדולה ביותר היא תעשיית מסילות הברזל. ללולאו קשרי תחבורה טובים ויש בה גם שדה תעופה (Kallax). מלולאו יוצא כביש חד מסלולי לעיר הצבאית בודן הנמצאת 35 ק"מ צפון לעיר, דרכה עוברת גם מסילת הברזל לכיוון Gällivare, והלאה צפונה לכיוון ונורווגיה. העיר יושבת על הכביש המהיר E4. רוסיה מורמנסק, רוסיה מדיה וקבצים בנושא לולאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לולאו לולאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יונאס אנדרישקביצ'יוס

יונאס אנדרישקביצ'יוס (בליטאית: Jonas Andriškevičius;‏ נולד ב-29 ביולי 1944) הוא מייג'ור גנרל ליטאי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של הכוחות המזוינים של ליטא לאחר התפרקות ברית המועצות. אנדרישקביצ'יוס נולד בדבייקיאי ב-29 ביולי 1944. הוא למד בבית הספר סרגיי קירוב לרפואה צבאית בלנינגרד, וב-1966 התגייס לצבא האדום. בין 1967-1973 הוא שרת בקבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה. לאחר מכן הוא עבר למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. הוא סיים את לימודיו ב-1976. בין 1979–1980 הוא שרת במחוז הצבאי הסיבירי. ב-1981 נשלח לאתיופיה כחלק ממשלחת היועצים הצבאיים שסייעו לשלטונו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1984 הוא חזר לליטא ושימש כמנהל המחלקה הצבאית של אוניברסיטת וילנה עד פירוק ברית המועצות. לאחר מכן הוא התגייס לצבא ליטא החדש, וב-20 באוקטובר 1993 מונה למפקד הראשון של הצבא הליטאי. הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 1999 והוביל את הקמתו מחדש של הצבא הליטאי. כיום הוא משמש כיו"ר אגודת הבוגרים הליטאים של מכללת נאט"ו להגנה. יונאס אנדרישקביצ'יוס באנציקלופדיה הליטאית האוניברסלית
טיל פצמר

"טיל פצמר" הוא שיר של הראפר הישראלי ליעד מאיר, שיצא לאור כסינגל ב-6 באוגוסט 2023. את השיר כתב ליעד מאיר והלחין והפיק יובל ניאזוב. השיר זכה להצלחה ויראלית בפלטפורמת טיקטוק, בה זכה למעל ל-5000 שימושים ומאות אלפי צפיות. בעקבות הצלחתו הוויראלית, נכנס השיר למצעד היטליסט של מאקו, שם הגיע בשיאו למקום ה-17. מאוחר יותר, נכנס גם למצעד העשירייה של כאן גימל, בו הגיע למקום העשירי. הווידאו קליפ לשיר פורסם ב-6 באוגוסט 2023, לצד הסינגל. את הקליפ ביים יואב צדיקוב ומשתתפים בו הראפרים רון חיון, מפיק השיר דודא וסטטיק. דור מאיר מועלם, ‏ליעד מאיר גרם לכולן להכריז בטיקטוק שהן שלו, באתר ‏מאקו‏, 31 באוגוסט 2023 כאן גימל, אחרי כמה שבועות בפסגה, אושר כהן סוף סוף הגיע אלינו לאירוח בעשירייה 🧡 אבל לאן הוא יגיע במצעד השנתי?הצביעו עכשיו בלינק שבביו 👆 ונגלה בעוד שבועיים בדיוק 💫, באתר אינסטגרם, ‏31 באוגוסט 2023 ליעד מאיר - טיל פצמר (prod. by DUDA), סרטון בערוץ "אני ליעד מאיר יא דבע", באתר יוטיוב (אורך: 03:34)
יונאס קרונקאיטיס

יונאס אלגירדאס קרונקאיטיס (בליטאית: Jonas Algirdas Kronkaitis;‏ נולד ב-1 בפברואר 1935) הוא איש צבא ליטאי בדימוס. שרת בצבא ארצות הברית, וב-1997 חזר לליטא ומונה לסגן שר ההגנה, ולאחר מכן לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של ליטא. קרונקאיטיס נולד בשירווינטוס ב-1 בפברואר 1935. ב-1944 עזבה משפחתו את ליטא, וב-1949 היגרה לארצות הברית. ב-1959 הוא התגייס לצבא ארצות הברית. בין 1960 ל-1963 הוא שרת בגרמניה, ובין 1965–1971 לחם במלחמת וייטנאם. במקביל, הוא למד באוניברסיטת סירקיוז וסיים תואר ראשון במנהל עסקים. כמו כן למד במכללת הפיקוד והמטה הכללי של ארצות הברית ובמכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. ב-1985 הוא פרש מהצבא האמריקני. ב-1997 הוא חזר לליטא, שבינתיים השתחררה מהכיבוש הסובייטי. בשל ניסיונו הצבאי הוא מונה לסגן שר ההגנה. ב-1 ביולי 1999 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). בתפקידו זה הוא הוביל את הצטרפות ליטא לנאט"ו. הוא סיים את תפקידו ב-30 ביוני 2004. ב-2006 הוא היה חבר בוועדה שחקרה את מותו המסתורי של הפוליטיקאי ויטאוטאס פוציונאס. ב-2007 הוא התפטר מהוועדה בטענה לחוסר יעילות שלה. מדיה וקבצים בנושא יונאס קרונקאיטיס בוויקישיתוף יונאס קרונקאיטיס באנציקלופדיה הליטאית האוניברסלית
פארק פטיט סבלון

פארק פטיט סבלון (מצרפתית: Petit Sablon Park), הוא פארק פסלים קטן בבריסל. פטיט סבלון מצוי סמוך לקתדרלת נוטרדאם דה סבלון. הפארק במתכונתו הנוכחית תוכנן על ידי האדריכל הנדריק בייארט (אנ') ונחנך ב-1890. לפארק מבנה של טרפז שווה-שוקיים. הפארק מוקף בגדר מעוטרת מברזל יצוק, הגדר מנוקדת בעמודי אבן גבוהים, על גבי כל עמוד נמצא פסל של בעל מקצוע היסטורי אחד או יותר, סך הכל 48 פסלים. הפסלים עוצבו על ידי הצייר קסבייר מלרי (אנ') ונוצרו על ידי פסלים שונים. במרכז הפארק ניצבת מזרקה ובראשה פסל מאת צ'ארלס אוגוסט פרייקין של לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן ממנהיגי המרד ההולנדי שהוצאו להורג. המזרקה מוקפת בחצי עיגול של עשרה פסלי אבן של דמויות פוליטיות, אינטלקטואלים ואמנים מהמאה ה-16. השער הראשי, עם פסלי צייר ושען משני צידיו פנים הפארק גדר הפארק עם פסלי בעלי מקצוע רוזני אגמונט והורן קתדרלת נוטרדאם דה סבלון במבט מתוך הפארק. מדיה וקבצים בנושא פארק פטיט סבלון בוויקישיתוף
ואלדאס טוטקוס

ואלדאס טוטקוס (בליטאית: Valdas Tutkus;‏ נולד ב-27 בדצמבר 1960) הוא לוטננט גנרל ליטאי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של ליטא בין השנים 2004–2009. טוטקוס נולד בווילנה ב-27 בדצמבר 1960. ב-1978 הוא התגייס לצבא האדום ולמד בבית הספר לפיקוד בטשקנט. ב-1982 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד מחלקה. ב-1983 הוא לחם במלחמת אפגניסטן. ב-1988 הוא עבר למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. לאחר פירוק ברית המועצות הוא התגייס לצבא ליטא החדש ושרת בבריגדת חיל הרגלים הממוכן זאב הברזל. ב-1995 הוא נשלח ללמוד במכללת נאט"ו להגנה ברומא. ב-1999 הוא נשלח לבריסל ומילא בו זמנית את תפקיד שגריר ליטא, לנאט"ו, לאיחוד האירופי, וכנספח הצבאי הליטאי בבלגיה. ב-2001 הוא מונה למפקד צבא היבשה הליטאי. ב-30 ביוני 2004 הוא קודם לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-3 ביולי 2009. בשנים 2014–2015 הוא שימש כיו"ר איגוד תעשיות הביטחון הליטאי. מדיה וקבצים בנושא ואלדאס טוטקוס בוויקישיתוף ואלדאס טוטקוס באתר נאט"ו
פנחס ברייער

הרב אברהם פנחס ברייער (נולד ב-21 ביוני 1976, כ"ג בסיוון ה'תשל"ו) הוא איש חינוך ומלחין חרדי-חסידי ישראלי. מספר שירים שהלחין הפכו ללהיטים וזכו להצלחה יוצאת דופן במוזיקה החסידית. הבולטים שבהם הם "הנני בידך" שביצע הזמר אברהם פריד ו-"השבעתי אתכם" שבוצע בגרסאות רבות, שהגיעו שניהם למקומות גבוהים במצעדי העשור של ערוצי הרדיו החרדים. ברייער, חסיד בעלזא, נולד לרב יוסף צבי ברייער, ראש ישיבת בעלזא בבית חלקיה. מתגורר כיום באשדוד. ברייער עוסק בחינוך למעלה מעשרים וחמש שנים. שימש כר"מ בישיבת בעלזא בראשות אביו, עד לפרישתו בשנת 2014. מעביר הרצאות וסדנאות בנושא חינוך וכותב טור ייעוץ שבועי במגזין מרווה לצמא, ובשבועון במה. משמש כמרצה במכון אחיה למורים וכמנחה הורים בארגון דרך הבית. הלחין מספר שירים בסוגת המוזיקה החסידית, בהם כמה שזכו להצלחה יוצאת דופן, דוגמת "הנני בידך", שבוצע על ידי הזמר אברהם פריד וזכה בתואר "שיר העשור" במצעד העשור שנערך ברדיו קול חי, ובמקום הרביעי בקטגוריה זו במצעד של רדיו קול ברמה, ו-"השבעתי אתכם" שבוצע בגרסאות רבות והגיע למקום השביעי במצעד העשור של קול חי. כתב מספר ספרים העוסקים בחינוך, בהם "לגדל – פרקי חינוך להורים ולמחנכים", "להתבונן – פרקי הדרכה והתבוננות בדרך העולה", "להתענג – בין כותלי הישיבה" ו-"להצמיח – פרקי חינוך וצמיחה להורים ולמחנכים". אתר האינטרנט הרשמי של פנחס ברייער מאמרים של הרב פנחס ברייער, באתר הידברות סרטוני הדרכה של הרב פנחס ברייער, באתר דרשו ספרי הרב פנחס ברייער, באתר אור החיים יאיר טוקר, ‏סינגל חדש לאברהם פריד: "הנני בידך", באתר כיכר השבת, 30 באוקטובר 2015 ואלו התוצאות: מצעד העשור של קול חי מיוזיק, באתר קול חי מיוזיק, ‏17 באוקטובר 2019 מצעד העשור של 'קול ברמה': הדירוג המלא - שיר העשור, זמר העשור ופריצת העשור, סרטון בערוץ "בחזית", באתר יוטיוב (אורך: 02:51:11) ספרי הרב פנחס ברייער, באתר לגדל
אליזבת דקרס

אליזבת דקרס (באנגלית: Elizabeth Dekkers; נולדה ב-6 במאי 2004) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופת העולם (פוקואוקה 2023), זוכת מדליית ארד באליפות העולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) ואלופת חבר העמים (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-200 מטר פרפר. דקרס נולדה וגדלה בדרום בריזביין, קווינסלנד. במשחקי חבר העמים שנערכו בברמינגהאם בתחילת אוגוסט 2022 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.26 דקות, לפני לורה סטיבנס מאנגליה (2:07.90 דקות) ובת ארצה בריאנה תרוסל (2:08.32 דקות). באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, בדצמבר היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:03.94 דקות, אחרי האמריקאיות דקוטה לותר (2:03.37 דקות) והאלי פליקינר (2:03.78 דקות). באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.46 דקות, אחרי סאמר מקינטוש מקנדה (2:04.06 דקות) ולפני רגן סמית' מארצות הברית (2:06.78 דקות). 100 מטר פרפר: 58.39 שניות (2023) 200 מטר פרפר: 2:05.26 דקות (2023) 200 מטר פרפר: 2:03.94 דקות (2022) אליזבת דקרס, באתר Swimrankings
Lodash

Lodash היא ספריית JavaScript המספקת כלים לביצוע משימות תכנות נפוצות הממומשת בפרדיגמת התכנות הפונקציונלי. Lodash היא פיצול של Underscore.js. היא הצטרפה ל-Dojo Foundation בשנת 2013, ובאמצעות ה-JQuery Foundation וה-JS Foundation, היא כיום חלק מה-OpenJS Foundation. Lodash היא ספריית JavaScript שעוזרת למתכנתים לכתוב קוד JavaScript יותר קצר ונתפס. היא יכולה להתפצל לתחומים עיקריים מסוימים: כלים: לפשט משימות תכנותיות נפוצות כמו קביעת סוג ופשטות בפעולות מתמטיות. פונקציות: לפשט חיבור, הדבקה, הגבלה, דיחוף, currying, ושינוי של הצבת העכבר. מחרוזות: פונקציות המבצעות פעולות מחרוזת בסיסיות, כמו חיתוך, המרה לאותיות גדולות, camel case, ועוד. מערכים: יצירה, פיצול, שילוב, שינוי ודחיסה אוסף: איטרציה, מיון, סינון, פיצול ובנייה אובייקט: גישה, הרחבה, מיזוג, ברירות המחדל, ושינוי רצפים: שרשור, עטרה, סינון, ובדיקה. לספרייה יש מספר גרסאות שונות, כך שלא כל הפונקציות זמינות בכל הגרסאות. לדוגמה, _.chunk זמינה רק מגרסה 3.0.0 ומעלה. npm אתר האינטרנט הרשמי של Lodash תיעוד "עדכן רישיון וזכויות יוצרים. · lodash/lodash@4edef4c". GitHub (באנגלית). נבדק ב-2020-06-26. "עדכן רישיון ל-JQuery Foundation. [ci skip] · lodash/lodash@cf74ebe". GitHub (באנגלית). נבדק ב-2020-06-26.
איפרא הורמיז

איפרא הורמיז (או פאראיה הורמאזד, בפרסית אמצעית: Farāya Ōhrmazd) הייתה אשת אצולה סאסאנית במאה ה-4, בת זוגו של הורמיזד השני (אנ') ואמו של שאפור השני. היא הייתה יורשת העצר וכיהנה כמלכה במקום בנה בין השנים 309 ל-325. בעקבות מותו של הורמיזד השני, ומשבר הירושה שהגיע בעקבותיו, החליטו האצילים להעביר את השלטון לילד האחרון של הורמיזד, שטרם נולד מאיפרא. כך מלכה איפרא, והיא שלטה משנת 309 ועד לבגרות בנה, שאפור, שהיה בשל לשלוט בעצמו בגיל שש עשרה בשנת 325. אין מידע על שמה של איפרא הורמיז, ורק מקורות יהודיים הזכירו את שמה. גם תיאודור נלדקה כתב כי השם "איפרה" לא ברור. פרשני התלמוד של ימי הביניים ניסו להסביר את משמעות שמה. רש"י כתב ששם זה משמעותו יפה כמו שד. רבנו תם כתב שמשמעות השם הוא חן מאלוהים. לאיפרא הורמיז היה אב יהודי והיא התנצרה מאוחר יותר. במהלך ההיסטוריה היו דיווחים רבים על יחסיה הידידותיים ושיתוף הפעולה שלה עם היהודים בבית המשפט למען השגת מטרותיהם. היא הוזכרה חמש פעמים בתלמוד. התלמוד מציג את איפרא כמלכה בעלת עניין ביהדות שסייעה ליהודים. לפי כרוניקה נסטוריאנית, אביה של אמו של שאפור השני היה יהודי. לפי כרוניקה מקבילה, איפרא הורמיז התנצרה על ידי שמעון בר סבא וזו הייתה אחת הסיבות העיקריות להוצאה להורג של שמעון ולרדיפות הנוצרים בתקופת שלטונו של שאפור השני. לאחר מותו של הורמיזד השני (סביבות 302–309), בנו אדור נרשה (אנ') (סביבות 309–309) ירש אותו, אך לאחר זמן מה הוא הודח ונהרג על ידי אצילים. לאחר מכן עיוורו אצילים את בנו השני של הורמיזד ובנו השלישי שנקרא הורמיזד (אנ') נכלא. הוא נמלט מהכלא זמן קצר לאחר מכן ומצא מקלט באימפריה הרומית. בעקבות כך, כס המלכות של האימפריה הסאסאנית ניתן לבנו שטרם נולד של הורמיזד על ידי אשתו איפרא הורמיז, ולימים גדל והפך לשפור השני (סביבות 309–379 ). הרב אהרן הימן, "אפרא הורמיז אימיה דשבור מלכא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט הערך "איפרא הורמיז", באתר המכלול Daryaee 2009. Neusner 1969, p. 35. רש"י, מסכת נדה, דף כ', עמוד ב', ד"ה הורמיז תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ד, עמוד ב' ישעיהו גפני, "לחקר הכרונולוגיה התלמודית באיגרת רב שרירא גאון", ציון נב, א (תשמ"ז / 1987), עמ' 14 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה). Tafazzoli 1983, p. 477. Al-Tabari 1991, p. 50. Shahbazi 2004, pp. 461-462. Daryaee 2014, p. 16.