רחל כצנלסון-שזר

רחל כצנלסון-שז"ר (ט"ו בחשוון תרמ"ו, 24 באוקטובר 1885‏, בוברויסק, פלך מינסק, האימפריה הרוסית – 11 באוגוסט 1975, ד' באלול תשל"ה, ירושלים) הייתה אשת ציבור ישראלית. נמנתה עם מייסדות מועצת הפועלות ופעלה לקידום הנשים בישוב. רעייתו של נשיא מדינת ישראל זלמן שזר. ההיסטוריון תום שגב מציין בספרו את הרומן אותו ניהלה עם דוד בן-גוריון. רחל כצנלסון נולדה בעיר בוברויסק שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה; בתחום המושב של האימפריה הרוסית) למשפחה מסורתית. בגיל 18 סיימה את לימודיה בגימנסיה הרוסית בהצטיינות, ומשום כך התאפשרה קבלתה לאוניברסיטה, שהייתה פתוחה בפני אחוזים בודדים מהקהילה היהודית בשל הנומרוס קלאוזוס. על פי רצונה השתלמה בלימודי יהדות וספרות יידיש ועברית, ובשנת 1909 מימשה את אפשרות ההשכלה הרשמית והתקבלה לאוניברסיטה בפטרבורג כסטודנטית לספרות והיסטוריה. באותן שנים למדה גם באקדמיה ללימודי היהדות בעיר. במהלך לימודיה פגשה לראשונה את זלמן רובשוב (לימים שזר), שלו נישאה בירושלים בשנת 1920. לזוג הייתה בת אחת - רודה שזר (1921–1983) שנולדה עם תסמונת דאון. קודם לתחילת לימודיה האקדמאיים, בשנת 1905 הצטרפה לתנועה הציונית-סוציאליסטית בבוברויסק. כצנלסון עלתה לארץ ישראל בשנת 1912, והצטרפה לקבוצות עבודה בתל עדשים ובכנרת. כעבור שלוש שנים היא נמנתה עם מייסדותיה של תנועת הפועלות בגליל, שהייתה הבסיס לייסודה של מועצת הפועלות בשנות ה-20. בשנת 1916 נבחרה כצנלסון לוועדת התרבות הראשונה של תנועת הפועלים, לצדם של ברל כצנלסון ויצחק טבנקין, ופעלה יחד עמם להגברת השכלתם של פועלים. לאחר מכן נבחרה לחברת ועדת התרבות של מפלגת אחדות העבודה, ומשנת 1924 הייתה חברת ועדת התרבות של הסתדרות העובדים הכללית. פועלה בהסתדרות התרכז במועצת הפועלות, וכצנלסון ייסדה את ביטאון מועצת הפועלות "דבר הפועלת", שאותו ערכה במשך 25 שנים. מלבד זאת הייתה חברת הוועד הפועל של ההסתדרות, חברת נשיאות הוועד הפועל הציוני וחברת מרכז מפא"י. מטעם גופים אלו היא נבחרה לשמש כצירה לקונגרסים ציוניים, לאספת הנבחרים ולכינוסים בינלאומיים. בשנים 1938 ו-1947 נשלחה בשליחויות חינוכיות אל יהדות פולין. בעיתון "דבר הפועלת" התפרסמו על ידה מסות ומאמרים בנושאים חינוכיים וספרותיים. מבחר מרשימותיה התפרסמו בספרים "מסות ורשימות" (1946, זוכה פרס ברנר) ו"על אדמת העברית" (1966). לצד תפקידיה הציבוריים, ובראשם כעורכת "דבר הפועלת", עמדה כצנלסון-שזר לצדו של בעלה בתפקידיו הציבוריים השונים כחבר הכנסת, כשר בממשלת ישראל, כבכיר בסוכנות היהודית וכנשיא המדינה השלישי. כרעיית הנשיא היא פעלה להדק את קשרי המדינה עם ארגוני הנשים בתפוצות וקידמה את מעמדם של ארגוני נזקקים ושל סופרים ואמנים. בשנת 1958 זכתה כצנלסון-שזר בפרס ישראל למדעי החברה. בשנת 1968 הוענק לה התואר "יקירת ירושלים". רחל כצנלסון-שזר נפטרה בשנת 1975, והובאה לקבורה לצד בעלה בחלקת גדולי האומה בהר הרצל שבירושלים. אחיה הם אברהם קצנלסון, יוסף כצנלסון, שמואל כצנלסון וראובן כצנלסון (אביהם של שולמית כצנלסון ושמואל תמיר). תנועת הפועלות, מפעליה ושאיפותיה, תל אביב: מועצת הפועלות, תש"ב 1941. על אדמת העברית: מסות ורשימות, תל אביב: עם עובד, תשכ"ו. שליווני ואינן, תל אביב: תרבות וחינוך בשיתוף עם מח' הפרסומים של המרכז לתרבות וחינוך, 1969. שהתפרסמו לאחר מותה: אדם כמו שהוא: פרקי יומנים ורשימות (בעריכת מיכל הגתי), תל אביב: עם עובד, תש"ן 1989. רחל וזלמן שזר, החופים השנים: מכתבים, 1909–1963 (עריכה ודברי הסבר: מיכל הגתי), ירושלים: הספרייה הציונית על יד ההסתדרות הציונית העולמית, תשנ"ט. וואס אַרבעטאַרינס דערציילן: אַ- ארץ ישראל בוך / צוזאמענגעשטעלט פון רחל כצנעלסאן-רובאשאוו, תל אביב: דפוס אחדות; ניו יורק: Pioneer Women's Organization,‏1931. (ביידיש) עם פעמי הדור: ילקוט מחצית היובל של דבר הפועלת / בעריכת רחל כצנלסון-שזר, ירושלים: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – מועצת הפועלות, תשכ"ד. הספר הראשון המוזכר כאן (ביידיש) הוא תרגום של ספר בעריכתה: דברי פועלות, תל אביב, 1929. לספר זה היו עוד תרגומים מלבד האמור - לגרמנית, לאנגלית וכנראה גם לבולגרית. תמר שכטר, 'אימהוּת – מחוויה אישית לביטוי ציבורי: חייה ופועלה של רחל כצנלסון-שזר', מסכת ז (תשס"ח), 29–58. תמר שכטר, לכבוש את הלב: סיפורה של רחל כצנלסון שזר (עורכת מרכזת: שלומית משולם), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשע"ב 2011. (ביוגרפיה) יעקב שרת ונחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך א', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 19-28 ערן אלדר, "דבר הפועלת": קווים לדמותו של עיתון פועלות, קשר, אוניברסיטת תל אביב, גיליון 54, אביב 2020 תמר שכטר, 'לדובב שפתי שותקות: עיונים בקובץ "חברות בקיבוץ". הוצאת יד טבנקין, 2023 לנדסמן, נילי. הפועלות. חרגול הוצאה לאור, 2024 רחל כצנלסון-שזר, דף שער בספרייה הלאומית רחל כצנלסון-שזר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה קורות חייה באתר נשיא מדינת ישראל רחל כצנלסון-שזר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" קורות חייה באתר מרכז זלמן שזר קורות חייה וקטעי זכרונות מפיה באתר "האבות המייסדים של הציונות" מיכל הגתי-חומסקי, רחל כצנלסון-שזר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) דוד תדהר (עורך), "רחל כצנלסון-רובשוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1355 מרים שיר, עתונאית שזכתה בפרס ישראל, דבר, 6 במאי 1958 עפרה אליגון, רחל, רעייתו של הנשיא המיועד, מעריב, 17 במאי 1963 רבקה כצנלסון, רחל כצנלסון־שזר – דמות ותקופה, דבר, 6 ביוני 1963 ברכה חבס, העורכת: על רחל שזר לרגל הופעת "עם פעמי הדור", דבר, 19 ביוני 1964, המשך נילי פרידלנדר, "החברות השרו שלווה על הלוחמים", מעריב, 14 באוגוסט 1967 נורית ארד, עבודתה הספרותית של רחל שזר – בבית ביאליק, דבר, 9 בדצמבר 1968 רבקה כצנלסון, רחל שזר: שבעה למותה, דבר, 20 באוגוסט 1975 לפי לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים בעריכת גצל קרסל: נולדה בט"ו בחשוון תרמ"ט, 20 באוקטובר 1888; כך באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה. "פרס־ברנר" תש"ז לרחל כצנלסון־רובשוב, דבר, 1 באוגוסט 1947. ראו ביקורת: שלמה גרודזנסקי, קוראה עברית, דבר, 18 במאי 1966. מסיבה לרחל כצנלסון בבית "דבר" לרגל קבלתה את פרס ישראל, דבר, 5 במאי 1958.