laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שיחה מקומית

שיחה מקומית הוא אתר חדשות ודעות ישראלי שהוקם באפריל 2014. מטרתו כדבריו להיות "בית של עיתונות אקטיביסטית הנובעת ממחויבות לדמוקרטיה, התנגדות לכיבוש וחתירה לשלום, שוויון, צדק חברתי, שקיפות וחופש המידע – אבל לא משרתת שום מפלגה, תנועה פוליטית או מצע". האתר הוקם על ידי שלוש קבוצות: האתר באנגלית +972, שמופעל משנת 2011 ידי קבוצה של בלוגרים ופעילים ישראלים ופלסטינים; ארגון "ג'אסט ויז'ן", היוצר סרטים דוקומנטריים ותוכן תקשורתי הקשור לסכסוך הישראלי-פלסטיני; קולקטיב "אקטיבסטילס", קבוצה של צלמי עיתונות, המתעדים התרחשויות וסיפורי חיים בישראל וברשות הפלסטינית. האתר מופעל בעזרת תקציב מתרומות מקרנות בינלאומיות ומישראלים. הוא עוסק בנושאים של מחאה חברתית, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מיעוטים בישראל, כמו המיעוט הערבי, האתיופי וחרדים. צוות האתר מונה שלושה עובדים בשכר ומערכת נרחבת של מתנדבים ובלוגרים השותפים באתר ומספקים לו ידיעות ודעות. העורך הראשי של האתר הוא אמיר רותם. עורכי האתר הם אורלי נוי, מירון רפופורט ויונית מוזס, כתבי האתר הם אורן זיו, גיל גרטל, בכר זועבי, יובל אברהם ומאיה דומן-שפיטלניק. בנוסף לכתבים הקבועים, עולים באתר מאמרים רבים של כותבים וכותבות אורחים. אתר האינטרנט הרשמי של שיחה מקומית שיחה מקומית, ברשת החברתית פייסבוק שיחה מקומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שיחה מקומית, ביישום טלגרם שיחה מקומית, ברשת החברתית אינסטגרם שיחה מקומית, ברשת החברתית טיקטוק שיחה מקומית, סרטונים בערוץ היוטיוב סיון שדמון, נושא לשיחה, אתר Time Out תל אביב על אודות שיחה מקומית נתי טוקר, התקשורת עוינת — אבל נשלם לה כדי שתמשיך לבעוט, באתר TheMarker‏, 28 באוקטובר 2017
תורכי אל-פייסל

תורכי אל-פייסל (تركي الفيصل; בתעתיק מדויק: תרכי אלפיצל; בעברית נקרא גם טורקי אל-פייסל; נולד ב-15 בפברואר 1945) הוא צאצא לבית סעוד, בית המלוכה של ערב הסעודית. הוא ממייסדי קרן המלך פייסל ומשמש כיושב ראש של מרכז המלך פייסל למחקר ולימודים אסלאמיים. בין השנים 1977–2001 שימש כמנהל סוכנות המודיעין הסעודית. כיהן כשגריר סעודיה בארצות הברית ובבריטניה. פעיל בקידום היוזמה הסעודית. נולד ב-15 בפברואר 1945 במכה. הוא בנו השמיני, והצעיר ביותר, של המלך פייסל. הוא למד בבית ספר יסודי וחטיבת ביניים בעיר טאיף. בגיל 14 נסע לפרינסטון שבארצות הברית, שם למד בתיכון לורנסוויל (Lawrenceville School), וסיים את לימודיו בשנת 1963. הוא המשיך ללימודים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, אותם סיים בשנת 1968. אחר כך המשיך ללימודים באוניברסיטת לונדון, באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת פרינסטון. כשחזר לסעודיה, החל לשמש כסגן של בן דודו כמאל אדהם (אנ'), שהיה מנהל סוכנות המודיעין הסעודית, ואחר כך החליף אותו בתפקיד. הוא שימש בתפקיד במשך 23 שנים, בשנים 1979–2001. הוא עזב את התפקיד כעשרה ימים לפני פיגועי 11 בספטמבר. בשנת 2003 מונה לשגריר סעודיה בבריטניה ובאירלנד, תפקיד שמילא עד שנת 2005. בשנת 2005 מונה לשגריר בארצות הברית, וכיהן בתפקיד זה עד 11 בדצמבר 2006. הוא קידם את יוזמת השלום הערבית במספר פעילויות, בין השאר בכתבה בעיתון "הארץ" בשנת 2014, ובראיון בשנת 2015. לורנס רייט, "המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני", כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בסוף הספר, עמ' 496 (שם הוא מופיע: טורקי, הנסיך, בנו של המלך פייסל בן עבד אלעזיז) מדיה וקבצים בנושא תורכי אל-פייסל בוויקישיתוף חמי שלו, הנסיך הסעודי טורקי אל-פייסל: בעבר הערבים היו אומרים לא, היום ישראל היא סרבנית השלום, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2015 הנסיך הסעודי טורקי אל-פייסל, הנסיך הסעודי טורקי אל-פייסל: יוזמת השלום הערבית תקפה מתמיד, באתר הארץ, 7 ביולי 2014 נקרא גם תורכי בן פייסל אל סעוד.
חיים רבינוביץ

האם התכוונתם ל... חיים רבינוביץ (ראש ישיבה) – רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של מייסוד, ראש ישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה וראש ישיבת טלז. חיים רבינוביץ (רב העיר שאוול) – רב העיר שאוול בליטא. חיים רבינוביץ (פרופסור) – גנטיקאי צמחים, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים ורקטור האוניברסיטה, זוכה פרס רוטשילד. חיים רבינוביץ' – האדמו"ר ממשכנות הרועים חיים רבינוביץ (קצין) – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה אשר פיקד על עוצבת התקומה. חיים יהודה רבינוביץ – דיין חרדי חיים דב רבינוביץ – סופר מחנך ופרשן
קינן תומפסון

קִינֶן תומפסון (באנגלית: Kenan Thompson; נולד ב-10 במאי 1978) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. הוא חבר בצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" מאז 2003, מה שהופך אותו לשחקן הוותיק ביותר בתולדות התוכנית. בתחילת הקריירה שלו כיכב בסיטקום "קינן וקל" (2000-1996) בניקלודיאון לצד קל מיטשל, וכיום (2021) הוא מככב בסיטקום "קינן" ברשת NBC. קינן נישא לדוגמנית כריסטינה אוונג'לין ב-11 בנובמבר 2011, ולשניים נולדה בת בשנת 2014. מוכר בעיקר בזכות היותו חבר צוות בפאנל התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" משנת 2003. בשנות נעוריו הופיע ככתב בתוכנית אקטואליה לילדים ב-CNN, ולאחר מכן השתתף בקומדיות לילדים מבית ערוץ ניקלודיאון, ביניהן "המופע של אמנדה" (אנ'), "קינן וקל" ו-"All That". קינן מדורג במקום ה-88 בסקר 100 כוכבי הנוער הגדולים של VH1. בתחילת הקריירה שלו נהג להופיע עם חברו הקומיקאי קל מיטשל. בקולנוע כיכב בסרט "Fat Albert" ב-2004, השתתף ב"נחשים על המטוס", וכן דיבב בסרטי "הדרדסים", "קופים בחלל" וב-"כלב מי שמנגן". בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס במשך 3 עונות. בשנת 2017 שיחק בסרט "פורשים בסטייל", קומדיה שחורה בבימויו של זאק בראף ובכיכובם של מורגן פרימן ואלן ארקין. בשנת 2021 השתתף בסרט "שכחתי שאין כמו בבית". ב-2021 הנחה את טקס פרסי בחירת הקהל ה-47 וב-2022 הנחה את טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74. טלוויזיה 1994–1999 - All That 1996–2000 - קינן וקל 1999 - המופע של אמנדה מאז 2003 - סאטרדיי נייט לייב 2009 - בניחוש חוקר 2021-הווה - קינן 2021 - טקס פרסי בחירת הקהל ה-47 - מנחה 2022 - Fraggle Rock: Back to the Rock - דיבוב 2022 - The Kids in the Hall 2022 - הבנים מציגים: שטני - דיבוב 2022 - טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74 - מנחה באפקיס (אנ') (2023) Praise Petey‏ (2023) - דיבוב Pierre the Pigeon-Hawk ‏(TBA) - דיבוב קולנוע 1997 - גוד בורגר 2002 - אשף התחפושות 2006 - נחשים על המטוס 2008 - קופים בחלל 2008 - ווינרס 2011 - הדרדסים 2013 - הדרדסים 2 2014 - באים ביחד 2016 - כלב מי שמנגן (דיבוב) 2017 - פורשים בסטייל 2018 - הגרינץ' (דיבוב) 2019 - פלא של פארק (דיבוב) 2020 - יובי יציל את האלווין 2021 - קליפורד הכלב האדום והגדול 2021 - שכחתי שאין כמו בבית 2023 - טרולים 3: הקול טוב (דיבוב) 2023 - גוד בורגר 2 (אנ') מדיה וקבצים בנושא קינן תומפסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קינן תומפסון (באנגלית) קינן תומפסון, ברשת החברתית פייסבוק קינן תומפסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קינן תומפסון, ברשת החברתית אינסטגרם קינן תומפסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קינן תומפסון, באתר AllMovie (באנגלית) קינן תומפסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קינן תומפסון, באתר Metacritic (באנגלית) קינן תומפסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קינן תומפסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) קינן תומפסון, באתר Discogs (באנגלית) קינן תומפסון, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ונזה (עץ פרי)

ונזה (Wanza), הנקרא גם קורדיה אפריקאית (שם מדעי: Cordia africana) הוא עץ פרי הגדל במהירות ברחבי יבשת אפריקה. העץ נפוץ ביערות אפריקה הטרופית והוא מגיע לגובה של 30 מטרים. פריחתו לבנה ופרחיו מלאי צוף ומושכים דבורים ולכן מניחים בקרבתו כוורות דבורים להפקת דבש. הפירות, בעלי צורת כדור, מבשילים בצבע צהוב הבשלת הפירות 3-5 חודשים אחרי הפריחה.[1] הפירות משמשים כמזון לאדם ובעלי חיים נוספים, העלים משמשים למספוא ולדישון הקרקע, הגזע משמש ליצור רהיטים. לישראל הגיעו זרעים של הוונזה בעיקר על ידי יוצאי איתיופיה ונעשו מספר ניסיונות מוצלחים לגדלו בישראל. ביישוב יהודי בשומרון גדל עץ ונזה בהצלחה ומתנשא לגובה של יותר מ-7 מטר. בחורף תשפ"א החל העץ לפרוח. בטבע מופצים זרעי הוונזה על ידי עופות אוכלי פירות. העץ מתרבה בקלות ברבייה וגטטיבית ויכול להתחיל להשריש במים תוך פחות מ-20 ימים. מדיה וקבצים בנושא ונזה בוויקישיתוף ונזה, באתר NCBI (באנגלית) ונזה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ונזה, באתר Tropicos (באנגלית) ונזה, באתר GBIF (באנגלית) ונזה, באתר The Plant List (באנגלית) ונזה, באתר IPNI (באנגלית) ונזה באתר הרשימה האדומה של IUCN [1] https://uses.plantnet-project.org/en/Cordia_africana_(PROTA)
חיים שטיין

חיים (אמיל) שטיין (1884–1942) היה מראשוני רופאי תל אביב ומייסד בית החולים עין גדי. שטיין נולד במוראביה, (אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום צ'כיה), למד רפואה בווינה, שם החל את פעילותו הציונית. ב-1907 השתתף ביסוד האגודה הציונית המרכזית בווינה ובהוצאת השבועון הציוני "יודישה צייטונג". הוא שירת כרופא צבאי בדרגת קפטן במלחמת העולם הראשונה, בה קיבל חמישה אותות הצטיינות. בראשית 1920 הוזמן שטיין על ידי ד"ר יצחק מקס רובינוב והנריטה סאלד לפעולה רפואית בארץ והתמנה למנהל בית החולים, מנתח ומיילד ראשי. הוא הנהיג לראשונה את הטיפול בילדי בתי הספר בתל אביב ובמעון ילדים שבשכונת מנשייה ביפו, הסדיר את הטיפול בעולים בבית ההסגר ובבית העולים שבשכונת עג'מי ביפו יחד עם ד"ר משולם ליבונטין, וניתח את פצועי ממאורעות תרפ"א ביפו ובתל אביב (1921). במאי 1923 הקים בשותפות עם הד"ר ברונו רוזנהיים והד"ר גרהרר שרייבמן סנטוריום פרטי שהיה קרוי "המבראה" ברחוב ביאליק 19 בתל אביב. שרייבמן ששכר את הבית ברחוב ביאליק 19 בתל אביב מידיו של הסופר ש. בן-ציון, אביו של הצייר נחום גוטמן. לאחר פתיחת המקום פרש שטיין מהשותפות. ב-1923 יסד את בית החולים עין גדי, וניהל אותו. במאורעות תרפ"ט (1929) מילא את מקום המנתח ד"ר בראון בבית חולים הדסה בתל אביב ואחרי מותו של ד"ר בראון, היה מנתח ראשי זמני במוסד זה עד 1933. ד"ר אפרים סיני, שהיה באותה תקופה מנהל מחלקת העיניים בבית חולים הדסה, כותב בספרו "במלוא העין - מעולמו של רופא" (1984) (צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ) עמ' 155-6 על המקרה של רצח ארלוזורוב : אני זוכר את הלילה הנורא של רצח ארלוזורוב. השמועה שהוא נורה פשטה בעיר כמו שרפה ביער. למרות שעת הלילה המאוחרת, צבאו מאות על שער בית-החולים הדסה ברחוב בלפור. בבית החולים פנימה שררה מהומה ואנדרלמוסיה. את ארלוזורוב הפצוע הביאו במכונית פרטית, ועד שהזעיקו את הרופאים ואת צוות חדר-הניתוח עבר זמן יקר. ארלוזורוב דימם מהפצע בבטנו, אבל היה בהכרה מלאה. "ראה מה שעשו לי" אמר לדיזנגוף. בחדר הניתוח התרחש מחזה מאקאברי. את הניתוח ביצע ד"ר שטיין ועזר לידו דוצנט מכס מרכוס, ששהה אז בארץ כאורח. סיפרו שבאמצע הניתוח חטף ד"ר מרכוס את הסכין מידו של ד"ר שטיין. שמועות על גבי שמועות דלפו מחדר-הניתוח, קהל של רופאים הצטופף במסדרון. ארלוזורוב נפטר על שולחן-הניתוחים. ב-1939 עבר שטיין עם משפחתו להתגורר בשכונת אברמוביץ' בראשון לציון ונטע לו שם גן צמחי נוי על 10 דונמים. דוד תדהר (עורך), "ד"ר חיים (אמיל) שטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1380 בית חולים בתל אביב מושלך החוצה, דבר, 7 ביולי 1934 דפנה ברמלי, ‏הספר המרתק שחוקר את תולדות הרפואה הפרטית בארץ ישראל, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2015 ד"ר י. צ. כנר, מכתבים למערכת, גן ביוזמה פרטית, המשקיף, 23 ביולי 1942 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבימי בר נאזי

אבימי בר נאזי היה אמורא בבלי. בתלמוד מוזכר כחמיו של רבינא, אך לטענת הרב אהרן היימן בספרו תולדות תנאים ואמוראים אין הדבר אפשרי מבחינת סדר השנים, ולכן הוא טוען שהיה חמיו של אמורא אחר שנקרא רבנאי, ולא של רבינא. בספר הלכות רב אלפס גורס כי שמו היה אביי בר נאזי והיה חמיו של רבינא. הרב אהרן הימן, "אבימי בר נאזי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קט"ו, עמוד א'. בהמשך הסיפור בגמרא בבא קמא שם מסופר שהדיון הגיע לפני רבי אבהו אך רבינא היה פעוט כאשר רבי אבהו נפטר. ובהמשך גורס שהגיע הדיון לפני רבא אך לטענת הרב אהרן היימן גם גרסה זו שגויה, מכיוון שמשמעות הסיפור היא שרק לאחר זמן נתגלגל הדיון והגיע אל רבא, אך רבא גר באותה עיר של רבינא והדיון היה יכול לבוא בפניו מיד. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמוראים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבימי מהגרוניא

אבימי מהגרוניא היה אמורא בבלי בן הדור החמישי מתלמידיו של רבא. מוזכר פעמים רבות בתלמוד כשאומר הלכות בשם רבא, ופעם אחת מביא הלכה משמו של רב הונא. הרב אהרן הימן, "אבימי מהגרוניא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט הרב יהודה אדרי, "אֲבִימֵי מֵהַגְרוֹנְיָה", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 37, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ט, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ע"ז, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קע"ד, עמוד ב' ועוד תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ד, עמוד ב' ערך זה הוא קצרמר בנושא אמוראים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהושע משולח

יהושע משולח (28 במרץ 1907 — כ"ג בתמוז תש"מ 7 ביולי 1980) היה עיתונאי ישראלי. נולד בשנת 1907 בעיר דובנו שבפולין (כיום באוקראינה) לסוחר יוסף, ולשרה לבית פרנס. בילדותו למד ב"חדר" ובבית ספר רוסי. בהמשך התגורר בקלבאן (Klewan), בפלך רובנו, ווהלין, שסבו יהושע, אביו של יוסף, היה רבה עד 1883. היה פעיל ציוני, בקק"ל וב"החלוץ". בעיתונות החל לעסוק כשהיה בן כשבע עשרה. משולח כתב בעיתון היידי הווהלינאי "וואלינער לעבן" מאז שנת 1924. בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. עבד בבית חרושת לזבל כימי, ואחר כך בבית מלאכה לספרים שהפיץ ספרים וספרות בעברית. החל לכתוב ב-1929 בעיתונות הארצישראלית, ב"הארץ", "דבר", "תשע בערב" ("העולם הזה" בראשית דרכו), וגם בעיתונים הומוריסטיים שונים. בקיץ שנה זו שוטט בכפרים ובערים ערביים בדרום ישראל, וישב כמה שבועות בחברון. בדיווחיו מתקופה זו הוא מתאר את שאירע טרם מאורעות תרפ"ט. משנת 1945 ועד קום המדינה ב-1948 היה עורך מדור ביקורת הרדיו, "בשולי התוכניות", בעיתון "הגלגל", שבועון תחנת הרדיו המנדטורית "קול ירושלים". הוא הציע להקריא ב"קול ירושלים", שהיה פעיל בה, פרק יומי מן התנ"ך. כמו כן כתב ביקורות רדיו ב"דבר" מ-1936 ועד קום המדינה, וערך את המדור שנושאו היה רדיו ב"דבר לילדים". כתב גם בעיתון "המדינה" שפורסם למשך תקופה לא ארוכה בשנת 1948. מאז החל להופיע "הדור", בנובמבר 1948, היה משולח חבר מערכת העיתון, וכתב במדורי העיתון השונים. שימש חבר בוועדת השירותים של אגודת העיתונאים. בשנות ה-50 הצטרף למערכת "דבר" והיה כתבה הכלכלי והכתב לענייני תיירות. הוא ניהל מאבקים ציבוריים רבים עליהם כתב בכתבותיו השבועיות ודיבר בהרצאותיו, ביניהם למען שיפור הבטיחות בדרכים, שהגיע אף לכנסת, בנושא "שוק יהודי משותף" (על משקל "שוק אירופי משותף"), עליו יצא ספר זמן קצר לאחר מותו, להגדלת הצריכה של פירות וירקות, וכו'. בשנת 1963 הוענק למשולח ולעמי שמיר "פרס אילת" על ידי עיריית אילת ולשכת התיירות לאילת. לקראת סוף חייו התגורר בפלורידה. גם בארצות הברית קידם את המיזמים שלו. בשנת 1980 נפטר משולח בתל אביב מהתקף לב, והוא בן 73. נקבר בבית העלמין הדרום לצד אשתו. היה נשוי לשרה בת אברהם יעקב ודינה אלבלינג (נפטרה ט"ו בחשוון תשנ"ה), משוררת שכתבה שלושה ספרי שירה ("שירים של סבתא", "מיתרי כינורי" ו"שירי תפילתי"), ואב לשניים. שוק יהודי משותף: מבצע מיאמי, ספריית מן המוקד, תל אביב: עם עובד תש"מ דוד תדהר (עורך), "יהושע משולח", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2820 יהושע משולח באתר חברה קדישא ת"א–יפו. קלבן באתר מורשת יהדות פולין ליטל לוין, היום לפני 82 שנה: מאורעות תרפ"ט וטבח היהודים בחברון, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2011 בראדיו ירושלים, הצופה, 13 באוגוסט 1945 Mr. Yehoshua Meshulah spoke of cultivating an obligation of Jews in free countries to buy Israeli products יהושע משולח, שכר ועונש והרצח בדרכים, דבר, 20 באפריל 1962 יהושע משולח, כמה עולה למדינה ההרג בדרכים?, דבר, 5 בינואר 1966 יוסף פרידלנדר, ספר חדש: רעיון יותר מועיל, דבר, 9 ביולי 1980 תכנית להגדלת הצריכה של פירות וירקות, חרות, 7 ביולי 1961 ,פרס אילת' לע. שמיר וי. משולח, דבר, 31 בדצמבר 1963 Jewish Families Here Urged To Buy More Israeli Products, The Jewish Floridian and Shofar of Greater Hollywood, January 17, 1975 מת העתונאי יהושע משולח, דבר, 8 ביולי 1980 קברו של יהושע משולח באתר BillionGraves הסופר שרה משולח באתר סימניה
קבוע רמנוג'אן-סולדר

קבוע רמנוג'אן-סולדר במתמטיקה, הוא קבוע מתמטי שמוגדר להיות השורש היחיד של פונקציית האינטגרל הלוגריתמי. היא נקראת על שם סריניוואסה רמנוג'אן ויוהאן פון זולדנר (Johann Georg von Soldner). הערך המקורב של הקבוע הוא: μ ≈ 1.451369234883381050283968485892027449493… בעקבות ההגדרה של פונקציית האינטגרל הלוגריתמי, שהיא: l i ( x ) = ∫ 0 x d t ln ⁡ t , {\displaystyle \mathrm {li} (x)=\int _{0}^{x}{\frac {dt}{\ln t}},} קבוע רמנוג'אן-סולדר היא נקודת האיפוס של הפונקציה, ומכאן: l i ( x ) = l i ( x ) − l i ( μ ) {\displaystyle \mathrm {li} (x)\;=\;\mathrm {li} (x)-\mathrm {li} (\mu )} l i ( x ) = ∫ 0 x d t ln ⁡ t − ∫ 0 μ d t ln ⁡ t {\displaystyle \mathrm {li} (x)=\int _{0}^{x}{\frac {dt}{\ln t}}-\int _{0}^{\mu }{\frac {dt}{\ln t}}} ומכאן: l i ( x ) = ∫ μ x d t ln ⁡ t , {\displaystyle \mathrm {li} (x)=\int _{\mu }^{x}{\frac {dt}{\ln t}},} ובכך מקלים על חישוב הפונקציה בשביל ערכים טבעיים. בנוסף לכך, הקבוע הוא פתרון היחיד למשוואה: l i ( x ) = E i ( ln ⁡ x ) {\displaystyle \mathrm {li} (x)\;=\;\mathrm {Ei} (\ln {x})} כאשר: ln(μ) ≈ 0.372507410781366634461991866… קבוע רמנוג'אן-סולדר, באתר MathWorld (באנגלית)
עבודה זרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פגניות – עבודת אלילים בעולם הקדום עבודה זרה – ההתנגדות לעבודת אלילים ביהדות מסכת עבודה זרה – מסכת בתלמוד העוסקת בדיני עבודה זרה וביחס לעובדיהם קטגוריה:איסורי עבודה זרה – כל הערכים בוויקיפדיה על מצוות הנובעות מאיסור עבודה זרה מהגר עבודה (נקרא גם "עובד זר") - מונח מתחום הכלכלה (ראו גם עובדים זרים בישראל)
אי הפאנון האלג'יראי

הפאנון האלג'יראי הוא איון, שרטון סלע אל מול חופה של העיר אלג'יר, המקום בוצר בידי הצי הספרדי ב-1510. האי מחובר אל היבשת ברצועת יבשה המהווה שובר גלים טבעי עבור נמל העיר אלג'יר.  המאחז הספרדי בפאנון נוסד בשנת 1510 כשהספרדים נחתו באי כתוצאה מהנוכחות הספרדית באי נאלץ האמיר של אלג'יר סאלים אל תוהמי להסכים לנוכחות הספרדית ולשלם מס. בשנת 1529 נכבש המבצר הספרדי בפאנון בידי ח'יר א דין ברברוסה שליטה הפיראטי למחצה עות'מאני למחצה של אלג'יר, וחיל המצב שהיה נצור בו הוצא להורג.
קוסמוס 954

קוסמוס 954 (ברוסית: Космос 954) היה לוויין ריגול ששוגר על ידי ברית המועצות ב-1977. תקלה מנעה הפרדה לצורכי בטיחות של הכור הגרעיני שהיה מובנה בתוכו; כאשר הלווין חדר לאטמוספירה בשנה שלאחר שיגורו, הוא פזר שברים רדיואקטיביים מעל צפון קנדה והביא לצורך בפעולת ניקוי נרחבת. הלווין היה חלק מתוכנית הריגול של ברית המועצות, סדרה של לווייני ריגול ששוגרו והשקיפו על התנועה באוקיינוס בעזרת מכ"ם, וכך יכלו לעקוב אחר כלי שיט מעל פני המים וצוללות גרעיניות. הלווין קיבל את המספר 954 בסדרת לווייני קוסמוס ושוגר ב-18 בספטמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור, על גבי משגר מסוג Tsyklon-2. עם נטיית מסלול של 65°, פריאפסיד של 259 קילומטרים ואפואפסיד של 277 קילומטרים, הוא הקיף את כדור הארץ כל 89.5 דקות. הוא הונע באמצעות כור גרעיני שהכיל כ-50 קילוגרמים של אורניום-235, הלווין תוכנן לתצפית ארוכת טווח במסלול כבידתי, אך בדצמבר 1977 הלווין סטה מהמסלול המתוכנן והמסלול שלו הפך לבלתי יציב יותר ויותר. באמצע דצמבר הבחין פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, אשר הקצה ללווין את המספר הקטלוגי 10361, כי הלווין מבצע תמרונים בלתי יציבים, משנה את גובהו בעד 50 מיל, ונדמה כאילו המפעילים הסובייטים נאבקים להשתלט על הלווין שלהם. בפגישות סודיות הזהירו בכירים סובייטים את האמריקאים כי הם איבדו שליטה על הכלי, וכי המערכת שהייתה אמורה לפלוט את הכור הגרעיני בבטחה ל"מסלול הזבל" כשלה. ב-24 בינואר 1978 קוסמוס 954 חדר לאטמוספירה של כדור הארץ במסלול מעל קנדה. בתחילה טענה ברית המועצות כי הלווין הושמד כליל במהלך הכניסה לאטמוספירה, אך חיפושים שהתקיימו מאוחר יותר איתרו שברים מהלווין על אדמת קנדה לאורך 600 קילומטרים מימת העבדים הגדולה ועד אגם בייקר. האזור המדובר כלל חלקים מהטריטוריות הצפון-מערביות, נונאווט, אלברטה וססקצ'ואן. מאמצי החיפוש לאיתור החומרים הרדיואקטיביים מהלווין נקראו מבצע אור הבוקר (Operation Morning Light). צוותים משותפים לקנדה וארצות הברית כיסו שטח כולל של 124,000 קילומטרים רבועים, הצוותים סרקו את השטח ברגל ובאוויר. לבסוף נמצאו 12 שברים גדולים מהלווין. למעט שניים, כל השאר היו רדיואקטיביים. לשברים היו רמות רדיואקטיביות של עד 1.1 סיוורט לשעה. שבר אחד הכיל כמות קרינה ש"מספיקה להרוג בן אדם... שנשאר במגע עם החלק למשך מספר שעות". תחת התקנות של האמנה לאחריות בינלאומית לנזק הנגרם על ידי עצמים בחלל משנת 1972, מדינה אשר משגרת עצם לחלל אחראית לנזקים שיגרמו על ידי אותו עצם. ממשלת קנדה חייבה את ברית המועצות בתשלום על סך 6,041,174 דולר קנדי בגין מאמצי החיפוש ופיצויים על הוצאות לא צפויות עתידיות, ברית המועצות שלמה לבסוף סכום של 3,000,000 דולר קנדי. קוסמוס 954 לא היה הלווין הסובייטי הראשון שמונע אמצעות אנרגיה גרעינית שכשל. שיגור לוויין דומה כשל ב-1973, כאשר הכור הגרעיני שלו נפל לאוקיינוס הפסיפי צפונית ליפן. קוסמוס 1402 כשל גם, והכור הגרעיני שלו נפל לאוקיינוס האטלנטי ב-1983. לאחר מכן צוידו הלוויינים מסדרת קוסמוס במנגון גיבוי לפליטת הכור, כאשר המנגנון הראשי כשל בקוסמוס 1900 בשנת 1988, מערכת הגיבוי הצליחה להעלות את הכור ל"מסלול זבל" בטוח. קוסמוס 954 הוא חלק היסטורי ידוע מאוד בילונייף, עיר הבירה של הטריטוריות הצפון-מערביות. הצייר ניק מקניטוש מילונייף, יצר יצירות המנציחות את הלווין. מדיה וקבצים בנושא קוסמוס 954 בוויקישיתוף מבצע אור הבוקר חייו ומותו של קוסמוס 954
הבית הערדי

הבית הערדי (נקרא גם בית רוחב) הוא סוג מבנה קדום מתקופת הברונזה הקדומה המתוארכת לשנים המאה ה-33 לפנה"ס - המאה ה-24 לפנה"ס. הנפוץ בקרב אתרי ארץ ישראל הדרומית, בעיקר באזור הנגב וסיני. מדובר בדגם מבנה רוחב - הכניסה לפנים המבנה היא מציר הרוחב ולא מציר האורך כנהוג בארכיטקטורה דאז - בו גרם מדרגות קטן מוביל מטה לחדר אחד גדול. המבנה נבנה מאבני קירטון מהסביבה הקרובה לאחר שעברו קצת הקצעה. הדלת הייתה עשויה מעץ (שלא השתמר). כציר הדלת שימשה אבן שהונחה משמאל לפתח ובו הייתה שקערורית קטנה. בחלק מהמבנים באתר תל ערד נמצאה גם אבן מצידה הימני של הדלת שהייתה נעוצה באדמה, ששימשה לפי החוקרים לנעילת הדלת. תקרת החדר נתמכה על עמוד עץ שעמד במרכז החדר. בדיקות של שרידים קטנים העלו שרוב העמודים נעשו מהעץ אלה אטלנטית שכנראה גדל באזור בעבר. אבן שטוחה ומעוגלת שימשה כבסיס לעמוד העץ. התקרה הייתה מורכבת כנראה מקורת עץ אחת עבה לאורך החדר וקורות נוספות שהונחו עליה לרוחב החדר. על הקורות הונחו ענפים וטיט. בבתים אחדים נמצאו שרידי טיח וטיט ששימשו כנראה גם לטיוח הקירות. בחדר נמצאו גם ספסלים מאבן בגובה 40–50 ס"מ ורוחב 30–40 ס"מ. סוג אדריכלות זה נתגלה לראשונה בתל ערד (ועל כן שמו) בשכבות מתקופת הברונזה הקדומה, בהן גם נמצא דגם מוקטן של סוג מבנה זה, ונראה שיצא משימוש עם המעבר לתקופת הברונזה הביניימית. הממצאים בבתי ערד כוללים כלים וחפצים רבים מהם ניתן לשחזר תמונה של חיי היום יום בבית: גרעיני דגנים (חיטה ושעורה) – הכמות הגדולה שנמצאה מעידה כי התפריט היומי היה מורכב בעיקר מדגנים. בנוסף, הדבר מעיד כי תושבי העיר עסקו בחקלאות בעל וכן כי מסביב לעיר היו כנראה גידולי שדה. אבני שחיקה ומכתשים – כלים שנועדו ליצירת קמח. שני הכלים האלו נמצאו יחדיו ולכן כנראה שימשו לתפקידים שונים. תחילה השתמשו במכתש כדי להפריד את המוץ מהגרעין ולאחר מכן טחנו את הגרעינים באבני שחיקה. עצמות חיות – בעיקר של עיזים וכבשים שגודלו לאכילה. כירה, סיר בישול פערורי וקנקן פערורי – סוגים שונים של כלים שנמצאו מכוסים בפיח ומכאן שהשתמשו בהם לבישול. טסים, קערות, קעריות, וספלים – כלי אכילה. מקרצפי מניפה – כלי העשוי מאבן צור שבאמצעותו היו מפשיטים את העור של בעלי החיים. הימצאותם מעידה על מלאכת הבורסקאות. בוכיר – מכשיר מעצם של בעל חיים באמצעותו העבירו את חוטי הערב בין חוטי השתי במלאכת האריגה. מחטים – עשויים מעצם ששימשו לתפירה. פלך – מכשיר הבנוי ממוט עץ דק וקצר שעליו הושלחה משקולת ושימש לטוויה. חומר הגלם לטוויה היה צמרן של הכבשים והעזים. כפי שהזכרנו לעיל הן גודלו לצורכי אכילה, אך לא רק. עצמות שנמצאו מעידות כי בעלי החיים, אפילו הזכרים, נשחטו רק בגילאי 3–5. כלומר גידלו אותם במשך מספר שנים והשקיעו בהם משאבים, ואם כך סימן שגידלו אותם לטובת שימוש בצמר. 55 לוחות משחק – בגדלים שונים. הלוח הנפוץ ביותר בגודל 10X3 משבצות והוא מוכר בשם "סנת". המשחק נפוץ ביותר במצרים, אך הכמות הגדולה שהתגלתה מעלה סברה כי מקורו דווקא בערד. צלמיות ופסלונים של חיות – העשויים חרס או אבן מקומית. חפצי פולחן הנמצאים בבית הפרטי מראים כי הפעילות הפולחנית הייתה יומיומית ובאה לידי ביטוי בבקשה לקבל מהאל ברכה במעשי הבית. ביטומן ומלח – נמצאו בכמות גדולה. למוצרים אלו הייתה חשיבות רבה גם בתקופות קדומות וההשערה היא כי תושבי ערד השתמשו בהם למסחר. יש לנו כאן עדות לקיום קשרים עם מקומות אחרים. מדיה וקבצים בנושא הבית הערדי בוויקישיתוף "הבית הערדי" מתוך הספר "ערד - ערד הכנענית - עיר שער למדבר" מאת זאב הרצוג (כותבים נוספים: רות עמירן, אורנית אילן ומיכאל סבן) בהוצאת כותר. 1997, עמ' 68-66. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאבל סודופלאטוב

פאבל אנטולייביץ' סודופלאטוב (ברוסית: Пáвел Aнатóльевич Cудоплáтов) היה בכיר בשירותי הביון הסובייטיים (נ.ק.ו.ד) בתקופת סטלין. היה ראש המחלקה האחראית על חיסולים (הממונה על המבצעים המיוחדים). עמד בראש שירות ביון החוץ של ברית המועצות בשנת 1938. היה אחראי על כמה מהמבצעים הסובייטיים הידועים והחשובים ביותר: רצח טרוצקי, רצח הלאומן האוקראיני יבהן קונובליץ וריגול האטום הסובייטי. שירת עד שנעצר עם קבוצה של תומכי בריה בשנת 1953 וריצה תקופת מאסר של 15 שנים. הגיע עד לדרגת לוטננט גנרל בסולם הדרגות של ה-נ.ק.ו.ד. (מקבילה לדרגת רב-אלוף בצה"ל). היה נשוי ליהודיה בשם אמה כהנוב, ובזכרונותיו (בספרו "מבצעים מיוחדים") הזכיר את האנטישמיות בצמרת הסובייטית. ק.ג.ב. תוכנית הגרעין הסובייטית לברנטי בריה Pavel Sudoplatov, Anatoli Sudoplatov, Jerrold L. Schecter, Leona P. Schecter, Special Tasks: The Memoirs of an Unwanted Witness, a Soviet Spymaster. Boston: Little Brown, 1994. (אנגלית) מדיה וקבצים בנושא פאבל סודופלאטוב בוויקישיתוף