laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התעוררות (סדרת סרטים)

התעוררות היא סדרת סרטי תעודה קצרים ישראלים, 19 במספר, ששודרו בערוץ yes דוקו, החל מ-7 באוגוסט 2011. הסרטים מתעדים את המאבקים החברתיים ברחבי הארץ ונותנים במה עדכנית למהפכה החברתית של קיץ 2011. בין יוצרי הסרטים: אסף סודרי, ברק הימן, גל גבאי, דניאל סיון, זיו שמש, טלי שמש, יוסי בלוך, לביא ונונו, מויש גולדברג, נאוה מזרחי, ניר הורוויץ, עדי ברש, ראובן ברודצקי, רותי שץ, רן טל, שירלי ברקוביץ', תאופיק אבו ואיל, תומר יוסף. התעוררות באתר yes וואלה! ניב שטנדל, לא רק רני רהב ו"אנחנו חארות": פרוייקט "התעוררות" ראוי לחיקוי, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2011 ניב שטנדל, עורו אחים, Xnet, ‏10 באוגוסט 2011 שני גורקביץ'‏, ברק הימן בפרויקט "התעוררות": "להרבה אנשים קשה להכיל את המחאה", באתר וואלה, 11 באוגוסט 2011 אמילי גרינצווייג‏, כל הציפורים מצייצות, מהפכה!, באתר וואלה, 31 ביולי 2011
22 נדרים

22 נדרים הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת נעמה, שם עט של הסופרת החרדית חוה רוזנברג. במקור התפרסם הספר כסיפור בהמשכים במוסף 'בתוך משפחה' של שבועון 'משפחה'. ייחודו של הספר הוא עלילתו העוסקת בנושאים רבים שהם בבחינת טאבו בציבור החרדי, כמו זוגיות, מערכת היחסים המורכבת בין הליטאים והחסידים ועוד. גולדי וישראל מאיר הם זוג ליטאי תושבי בני ברק, שזה עתה חבקו ילד ראשון. דירתם, כמקובל במגזר החרדי, נקנתה על ידי הוריה של גולדי מתוך מטרה לאפשר לאברך הצעיר לשקוד על לימודו ללא הפרעה. בשלב מסוים מתחיל הבעל, ישראל מאיר, להתקרב לחצר חסידית (דמיונית) בשם מילצ'וב. בתחילה בחשאי, אך בהדרגה הוא נכבש בקסמי החסידות ומתחיל להיות חלק מהחצר החסידית, ואף זוכה שם להערכה רבה אף על פי שהוא לא משנה את לבושו הליטאי. ישראל מאיר חושש לגלות לגולדי את עובדת הפיכתו לחסיד, וכשסוף סוף הוא מחליט לחשוף את העניין בפניה, היא מקבלת את הדבר בצורה קשה. עבור גולדי שגדלה מעודה בבית ליטאי המהפך אינו מתקבל על הדעת. בסמינר הליטאי שבו למדה חינכו אותה שמטרתה כאישה היא לעמוד לימין בעלה האברך משום שלימוד התורה הוא ערך עליון. כעת מגיע ישראל מאיר ומביא מושגים חדשים הזרים לה: הזרם החסידי אינו דוגל בלימוד התורה בלבד כערך עליון ורואה גם מושגים אחרים כמו קרבת ה' ותפילה כערכים מרכזיים. הוריה של גולדי מתקשים אף הם לקבל את המהפך של חתנם. בעוד האב מנסה לפעול בשלוות נפש ולהסביר לגולדי הזועמת שעליה לנהוג באחריות כיוון שהם כבר הורים לילד, האם כבר מוכנה לפנות לטוען רבני. מבחינתה, הם שילמו דירה שלמה עבור חתנם כדי שילמד, ולא עבור שום מטרה אחרת. בחברה סגורה כמו החברה החרדית אירוע כזה משמעתו סנסציה. בבני ברק, שם מתרחשת העלילה, כולם יודעים הכול על כולם. עד מהרה השמועה מתפשטת ומצמיחה כנפיים. כך, לדוגמה, חוזרת אחותה הצעירה של גולדי מהסמינר ומודיעה שהיא אינה מוכנה להמשיך ללמוד שם: מקרהו של גיסה, ישראל מאיר, הפך לנושא מרכזי. העלילה מסתיימת בכך שגולדי, לאחר חיבוטיי נפש רבים, מכירה בעובדה שבסופו של דבר חסידות אינה חטא ולבעלה יש את הזכות לבחור את דרכו כרצונו. עם זאת בעלה מבין שטעה בדרך הלא מתחשבת ולא קשובה מספיק שבה 'הנחית' עליה את השינוי שחל בו, ומבין שיש לו הרבה מה לשפר ולשנות, במקום לשנן רק את צדקתו וזכותו. בספר עלילות מרובות התרחשות בנושאים טעונים ואף משעשעים, פטירת אם - חולי - שידוכים - דירות - הוצאת ספר - סוד כלכלי - חתונת אדמו"ר ועוד כהנה וכהנה, ובצמוד לאירועים וביניהם הוא מכיל דיאלוגים המעבירים תפיסות רבות שהכותבת משחילה בין השורות. בין השאר עוסק הספר במוסכמות שונות הנטועות בחברה החרדית, כמו ייחוס, שידוכים ועוד. מורכבותה ונושאה של העלילה עוררו תגובות רבות בציבור החרדי.[דרוש מקור]. האדמו"ר מסלונים, החסידות אליה (לפי המפורסם) משתייכת המחברת, מתנגד לקריאת הספר על ידי אברכי ובחורי החסידות[דרוש מקור]. שם הספר נלקח מתוך סצנה בעלילה שבה גולדי, גיבורת הסיפור, מקבלת על עצמה עשרים ושתיים 'קבלות' מתוך מטרה שבעלה, ליטאי שנעשה חסיד, יחזור ויהיה ליטאי וישראל מאיר לעומת זאת כותב לה בחזרה מכתב עם 22 נושאי יסוד ביהדות על פי השקפת החסידות.
בורגונדי (צבע)

בורגונדי (בצרפתית: Burgundy ; לפעמים מכונה "צבע יין" או בקיצור "יין") הוא צבע אדום עם סגלגלות המזוהה עם צבעו של יין הבורגונדי ששמו מגיע מהאזור בו הוא מגודל ומיוצר – מחוז בורגונדי במזרח צרפת. צבע בורגונדי דומה לגוונים אחרים של אדום כהה כגון בורדו. האזכור הראשון לשימוש בצבע היה בשנת 1881. בורגונדי הוא צבע פופולרי באופנת גברים ונשים גם יחד. ברהיטים ובמצעים. לעיתים קרובות הוא משמש כמוטיב בחתונה. כל דרכוני האיחוד האירופי הם בעלי כיסוי בגוון בורגונדי. הצבע היה אחד מצבעי השפתון הפופולריים ביותר בקרב נשים בשנות ה-90 ועד תחילת שנות ה-2000. זהו גוון שפתון פופולרי עבור אנשים המשתייכים לתת התרבות הגותית. וריאציה של הצבע בורגונדי היא "בורגונדי חי" (Vivid burgundy) שהיא גרסה בהירה יותר של הגוון והיא נפוצה כגוון לצביעת שיער. מדיה וקבצים בנושא בורגונדי בוויקישיתוף פירוש בורגונדי, במילון (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארקו היטאלה

מרקו טפאני הייטאלה (פינית: Marko Tapani "Marco" Hietala; נולד ב-14 בינואר 1966, טרבו, פינלנד) הוא זמר, מלחין, ומוזיקאי פיני המתמקד במטאל סימפוני, הידוע כמי שהיה בסיסט להקת נייטוויש עד פרישתו מהלהקה בשנת 2021, לצורך טיפול נפשי ושמירה על רווחתו הנפשית. מדיה וקבצים בנושא מארקו היטאלה בוויקישיתוף מארקו היטאלה, ברשת החברתית פייסבוק מארקו היטאלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארקו היטאלה, ברשת החברתית אינסטגרם מארקו היטאלה, סרטונים בערוץ היוטיוב מארקו היטאלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר ספוטיפיי מארקו היטאלה, באתר Last.fm (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר AllMusic (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארקו היטאלה, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר דיזר מארקו היטאלה, באתר Yandex.Music (ברוסית) מארקו היטאלה, באתר Discogs (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר Songkick (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר Genius מארקו היטאלה, באתר SecondHandSongs מארקו היטאלה, באתר טיידל (באנגלית) מארקו היטאלה, באתר אמזון מיוזיק האתר הרשמי של להקת טארוט האתר הרשמי של להקת נייטוויש Blabbermouth, FLOOR JANSEN Says MARCO HIETALA's Exit From NIGHTWISH Was 'A Very Sudden Surprise', BLABBERMOUTH.NET, ‏2021-06-19
למך בן מתושאל

לֶמֶך, בנו של מתושאל, הוא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית, פרק ד' בסדר הדורות של שושלת קין. יש הגורסים כי מקור שמו במילה האכדית Lumakku, המציינת סוג של כהן או פרח כהונה. למך בן מתושאל נשא שתי נשים, עָדָה וצִלָּה. בניו של למך: מאשתו עדה נולדו יָבָל ויוּבָל, ומאשתו צלה נולדו תּוּבַל-קַיִן ונַעֲמָה. רש"י, בעקבות בראשית רבה, מסביר מדוע היו ללמך שתי נשים: כך היה דרכן של דור המבול, אחת לפריה ורבייה ואחת לתשמיש. זו שהיא לתשמיש משקה כוס של עקרין כדי שתעקר ומקושטת ככלה ומאכילה מעדנים, וחברתה נזופה ואבלה כאלמנה, וזהו שפירש איוב (איוב, כ"ד, כ"א) "רועה עקרה לא תלד ואלמנה לא ייטיב", כמו שמפורש באגדת חלק. רש"י מוסיף שעדה היא של פריה ורבייה וצלה היא של תשמיש. בפירוש זה יש קושי, שהרי צלה ילדה בן ובת. הפירוש "דעת זקנים מבעלי התוספות" מנסה ליישב קושי זה על פי הכתוב ”וְצִלָּה גַם-הִוא יָלְדָה” (בראשית, ד', כ"ב), ודבריו: דלהכי כתיב "גם", כלומר אף צלה שנבחרה לתשמיש ילדה, ולא הועיל לה כוס של עקרין. בדרך דומה אך הפוכה נוקט התלמוד הירושלמי: "עדה – שהיה מתעדן בגופה; צילה – שהיה יושב בצילה של בנים". ערך מורחב – שירת למך על למך מתעכב הכתוב יותר מאשר על צאצאי אדם וחוה האחרים. הסיבה היא הסיפור שמובא על ידי למך בצורת שירה המופנה לשתי נשותיו: עָדָה וְצִלָּה, שְׁמַעַן קוֹלִי; נְשֵׁי לֶמֶךְ, הַאְזֵנָּה אִמְרָתִי: כִּי אִישׁ הָרַגְתִּי לְפִצְעִי, וְיֶלֶד לְחַבֻּרָתִי. כִּי שִׁבְעָתַיִם, יֻקַּם-קָיִן; וְלֶמֶךְ, שִׁבְעִים וְשִׁבְעָה. — ספר בראשית, פרק ד', פסוקים כ"ג–כ"ד רש"י ופרשני מקרא נוספים מסבירים, על פי מדרש, שהאיש שבו מדובר הוא קין, ושלמך הרג אותו בשגגה בעת ציד. למך היה כבד ראייה, ויצא לציד יחד עם בנו, תובל קין. קין עבר בסביבה, ולמך, שחשב שהוא חיה, ירה לעברו חץ והרגו. כשהעמיד אותו בנו על טעותו, ספק למך את כפיו מרוב צער, ומחץ למוות גם את בנו. (לשירה זו קיימים פירושים נוספים, אך הפרוש הנ"ל הוא המקובל והידוע יותר). בשל מעשה זה "זכה" למך להפוך לכינוי עממי לאדם לא יוצלח – שלומיאל – מושג שעבר גם לשפות אחרות. בהמשך ספר בראשית נזכרת דמות נוספת בשם למך – למך בן מתושלח (אבי נח). דב קמחי, אנציקלופדיה לאישים בתנ"ך, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1969, כרך ראשון, עמוד 542–543. מדיה וקבצים בנושא למך בן מתושאל בוויקישיתוף רן צדוק, עולם התנ"ך בראשית, דוידזון-עתי, תל אביב, 1993, עמ' 44. מסכת יבמות לז
תוכנית המילניום החדש

תוכנית המילניום החדש (באנגלית: New Millennium Program בקיצור: NMP) היא תוכנית לחקר החלל של נאס"א שמימונה הופסק ב-2009 וגרם לביטולה. מטרת התוכנית הייתה לפתח מערכות וטכנולוגיות חדשות עבור יישומי חלל. החלליות בתוכנית ניו מילניום התחלקו לשתי משפחות: "Deep Space" ("חלל עמוק") - משימות שהדגימו טכנולוגיות לחקר מערכת השמש. בשנת 2000 שונה השם "Deep Space" ל"Space Technology" (טכנולוגיית חלל). "Earth Observing" ("צופה ארץ") - משימות שהדגימו טכנולוגיות לחקר כדור הארץ. Deep Space 1 - משימה לבחינת מנוע יונים. המשימה הופעלה בהצלחה בין השנים 1998 ל-2001 וכללה מפגשים עם שביטים ואסטרואידים. Deep Space 2 - מערכת שהוטסה על גבי נחתת הקוטב של מאדים כחלק מתוכנית מרס סרוויור 98. המשימה נכשלה. Earth Observing 1 - שוגרה בשנת 2000. Space Technology 5 - אשכול של שלושה לוויינים שיועד לחקר המגנטוספירה של כדור הארץ. שוגר ב-2006. Space Technology 6 - מערכת שהוצבה על גבי Earth Observing 1. Deep Space 3/Space Technology 3 (StarLight) - יועדה לשמש כאינטרפרומטר כוכבי. בוטלה. Deep Space 4/Space Technology 4 (Champollion) - תוכננה לשיגור ב-2003 אל השביט טמפל 1 ולהחזיר דוגמיות ממנו ב-2010. בוטלה ב-1999. Earth Observing 2 - בוטלה ב-1998. Earth Observing 3 (GIFTS) - ביצוע ספקטרוסקופיית פורייה ממסלול גאוסטציונרי. תוכננה לשיגור ב-2005-2006. בוטלה. Space Technology 7 - תוכננה לשיגור ב-2009 למדידת גלי כבידה. בוטלה. Space Technology 8 - תוכננה לשיגור ב-2009. בוטלה. Space Technology 9 - תוכנית של נאס"א לבחינת טכנולוגיה של מפרש שמש. תוכנית החלל האמריקאית מדיה וקבצים בנושא תוכנית המילניום החדש בוויקישיתוף http://space.newscientist.com/article/dn13276-nasa-calls-for-ambitious-outer-solar-system-mission.html
בורדו (צבע)

בורדו (בצרפתית: Grenat; באנגלית: Claret) הוא גוון צבע אדום כהה. מקור השם בורדו (bordeaux) הוא מעיר הנמל בורדו הממוקמת בדרום צרפת הידועה בעיקר בזכות היינות המיוצרים בסביבתה, ומוכרת ברחבי העולם כ"בירת היין". בדומה לצבע בורגונדי שמקורו גם כן בצבע היין המיוצר באזור בעל אותו השם בצרפת. נזירים בודהיסטים וג'ריאנים, כדוגמת הדלאי לאמה, לובשים חלוקים בצבע בורדו. דגלי לטביה וקטר הם בצבעי בורדו. הגוון האדום הכהה בדגל הלטבי מסמל את נכונות העם הלטבי לתת דם מליבם עבור החופש והנכונות להגן על חירותם. בדגל הקטארי הגוון מסמל דם גם כן, אולם זהו הדם במלחמות שהיו נחלתה של קטר במשך שנים רבות, ובמיוחד במחציתה השנייה של המאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא בורדו בוויקישיתוף נזירים וג'ריאנים, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבן גבול

אבן גבול היא אבן המוצבת בגבול בין שתי מדינות או טריטוריות, שנועדה להוות סמן פיזי למיקום הגבול ביניהן. אבנים כאלו מוצבות במספר נקודות לאורך הגבול, במיוחד בנקודות בולטות ובעלות משמעות לאורכו. בימינו מקובל כי הגבול עובר במתיחת קו ישר ודמיוני בין האבנים, אך בעבר הוצבו אבנים כאשר קו הגבול ביניהן עבר בדרך אחרת. הנחת האבנים בשטח נועדה למנוע מחלוקות ביחס לקו הגבול, והיא מתבצעת בדרך כלל לפני הקמת גדר שלמה בקו הגבול, או במקומות אשר בהם האופי הטופוגרפי של השטח אינו מאפשר הצבת גדר. אבני הגבול מקוטלגות בדרך כלל על ידי מספרים ו/או אותיות, על מנת ליצור שפה משותפת בשטח. המרחקים בין אבני הגבול הם לעיתים קבועים ולעיתים קשורים באופיו הטופוגרפי של הגבול (תבליט) או תכסית. מרחקים אלו נעים בין עשרות מטרים ועד עשרות קילומטרים. אבני גבול משמשות בסימון גבול בינלאומי בין מדינות, גבולות מנהליים בתוך המדינה וגם בגבולות בין קרקעות בבעלות פרטית. השימוש באבני גבול החל בעבר כאשר אלו שימשו כסמנים בין שטחים חקלאיים, על מנת לא להעביר גדר ביניהן. בגבול ישראל-מצרים הוצבו 91 אבני גבול לאחר נסיגת צה"ל מסיני. האבנים היו מונחות מרפיח בצפון ועד טאבה בדרום, וסייעו להבנת תוואי הגבול במקומות בהם לא הייתה גדר, או שלא הייתה ברורה, בשל קו הגבול הישר יחסית, שאינו מתחשב בתבליט בשטח. אבני הגבול היו קיימות בגבול המקורי מ-1906 אך חלקן נסחפו או כוסו. אבני הגבול החדשות הוצבו לראשונה ב-1982 על ידי צוות משותף של ישראל ומצרים שסימן את הגבול היבשתי בדצמבר 1981. על האבנים חקוקים מספרים מ-1 ברפיח ועד 91 בטאבה. עם השנים הוקמה גדר לאורך כל הגבול. ב-29 בדצמבר 1988 לאור הסכמות חדשות בין ישראל ומצרים נשלח מסוק יסעור למקם מחדש את אבן גבול מספר 51 ואבן גבול 52. בעת הנחת האבן, התרסק מסוק היסעור. הקברניט, סרן מרדכי שרון, נהרג. שלושת אנשי הצוות האחרים - טייס המשנה, המכונאי המוטס ועוזרו - נפצעו. בגבול ישראל-לבנון ובגבול נפת רמת הגולן-נפות צפת וכנרת במשותף, שהיה בעבר הגבול בין ארץ ישראל המנדטורית שנשלטה על ידי בריטניה לבין צרפת ששלטה על סוריה (בגבולותיה מלפני מלחמת ששת הימים אשר כללו את רמת הגולן) ולבנון, היו קיימות 71 אבני גבול, שלרובן לא נותר זכר. הנחת אבנים אלו התבצעה בשנים 1921–1925 על בסיס הסכמים משנת 1920 ו-1923. בגבול ישראל-ירדן קיימות כ-130 אבני גבול. אבנים אלו הוצבו לאחר הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994. אבן מיל מדיה וקבצים בנושא אבן גבול בוויקישיתוף מחלקת המדידות של מדינת ישראל משה גלעד, מסע בעקבות האבנים שסימנו את הארץ, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2019 המסוק התרחק כדי לא למחוץ אותנו. פתאום, הזנב שלו נשבר, באתר הגבורה מחלקת המדידות המנדטורית וגבולות א"י, מאתר המרכז למיפוי ישראל
TH1RT3EN

Th1rt3en (או Thirteen) הוא אלבום האולפן ה-13 של להקת הת'ראש מטאל מגאדת', אשר יצא לאור ב-1 בנובמבר 2011. זה האלבום הראשון מאז The World Needs a Hero בהשתתפות מייסד הלהקה, הבסיסט דייוויד אלפסון. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם כן צוין אחרת. גרסת בונוס לשוק היפני: Public Enemy No.1 Live גרסת בונוס ל-iTunes: Head Crusher Live השיר "New World Order" היה אמור לצאת באלבום " Youthanasia ", אך יצא ב-2004 כגרסת בונוס בהוצאה מחודשת של הדיסק. השיר "Millennium of the Blind" היה אמור לצאת באותו אלבום, אך לא נכלל בו לבסוף. השיר "Sudden Death" נכתב במיוחד על ידי דייב מאסטיין למשחק גיטאר הירו. השיר "Never Dead" נכתב לכבוד משחק המחשב Never Dead, ונכלל בפסקולו. סינגלים מהאלבום: 1.Public Enemy No.1 2. Never Dead 3. Who's this life (Is it Anyways)? לשיר Public Enemy No.1 יצא קליפ. מספר שירים מהאלבום היו מועמדים לפרס גראמי: 1.Sudden Death (ביצוע הרוק כבד/מטאל הטוב ביותר, 2010) 2.Public Enemy No.1 (ביצוע הרוק כבד/מטאל הטוב ביותר, 2011) 3.Who's this life (is it anyways)? (ביצוע הרוק כבד/מטאל הטוב ביותר, 2012). דייב מאסטיין-סולן, גיטרה חשמלית כריס ברודריק-גיטרה חשמלית דייוויד אלפסון-גיטרת בס שון דרובר- תופים מידע על האלבום TH1RT3EN באתר MusicBrainz האלבום TH1RT3EN באתר Discogs
מלון נפוליאון

מלון נפוליאון (צרפתית: Hôtel Napoléon) הוא מלון הממוקם ברובע השמיני בפריז קרוב לשער הניצחון. בשנת 1923 החל האדריכל אנרי פורטו (Henri Porteau) לבנות עבור חברת המלונות מרטינס בית מגורים מפואר במקום בו עמד בעבר הארמון הפרטי של הרוזן טולסטוי. מאוחר יותר, המבנה עבר לבעלות משפחת רוטשילד. לאחר חמש שנות בניה, נחנך המלון בשנת 1928 בסיווג hôtel de charme[דרושה הבהרה]. החוגים הספרותיים אהבו את המקום ונהגו לבוא אליו לעיתים מזומנות. ב-1929 הפך המלון ל- hôtel de luxe[דרושה הבהרה] ואף הגיע לדרגת petit palace[דרושה הבהרה]. שם המלון הוענק לו בעקבות הקרבה לשער הניצחון. בספר הזכרונות של ותיקי צבא ארצות-הברית, Chicken Soup for the Veteran's Soul מתארת ג'ין ברודי כי בשנת 1945, עם סיום המלחמה, התארח בעלה ג'ין (Gene) במלון נפוליאון והוא זכר תמיד בחיבה את השוער ז'אן פרטוני, שבלט בתשומת-הלב שהעניק לחיילים האמריקאים. ברודי מתארת בהמשך שבעלה שב לבקר בפריז ארבעים שנה לאחר מכן, בביקור זה הוא הופתע מאוד לפגוש שוב את אותו השוער, שזיהה אותו מייד ואמר לו: “אתה היית כאן עם סיום המלחמה, נכון?” השוער פרטוני זיכה את בני-הזוג ברודי במיטב האירוח. בהיסטוריית המלון סיפור האהבה בין אלכסנדר פבלוביץ' קליאגין (Kliaguine), איש-עסקים רוסי עשיר, ובין פריזאית צעירה, סטודנטית למדעי-הרוח (לימים הברונית דה-בוביני). השניים התאהבו מיד. כהוכחה לאהבתו, קליאגין הציעה לסטודנטית את מלון נפוליאון, כדי שתוכל לקבל בו את פניהם של אנשי החברה הגבוהה של אותם ימים. הצעירה התחתנה עם איש-העסקים העשיר. הם הקימו משפחה והתגוררו במלון במשך שנים רבות. המלון נמצא בבעלות משפחת קליאגין עד היום. מאז חנוכתו, נכנסו בשערי מלון "נפוליאון" בפריז דמויות מפורסמות רבות, בהם בולטים שמותיהם של מפורסמים מתחום הספרות, הקולנוע, התיאטרון, וכן פוליטיקאים וספורטאים. בספר האורחים של המלון חתמו אישים רבים כגון ארנסט המינגוויי, ג'ון סטיינבק, סלבדור דאלי, ארול פלין, אורסון ולס, מיילס דייוויס, ג'וזפין בייקר, אלה פיצג'רלד ורבים אחרים. חתן פרס נובל לספרות, הפרואני מריו ורגס יוסה, מספר על אודות זיכרון יוצא מגדר הרגיל מנסיעתו הראשונה לפריז. ורגס יוסה זכה בנסיעה כפרס בתחרות ספרותית שאורגנה על ידי כתב-העת La Nouvelle Revue française וסיפר על כך: “התארחתי במלון נפוליאון, ואני זוכר שפגשתי במקום את 'מיס צרפת' לשנת 1958, אני סימפלון.” מלון נפוליאון הוא מלון פאר שייחודו בהיותו מעוצב כולו בחפצי אמנות נפוליאוניים. המלון מרוהט בסגנון Directoire ומשלב מסורת ומודרניות. במלון מסעדה ובר - Le Bivouac. המלון הונצח בסרט הצרפתי Le Cave se rebiffe משנת 1961. בסרט, הדמות המגולמת על ידי ז'אן גאבן (פרדינן מארשל, המכונה le Dabe) מספר שהוא מתארח במלון נפוליאון, כמו תמיד. מדיה וקבצים בנושא מלון נפוליאון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלון נפוליאון (באנגלית ובצרפתית) מלון נפוליאון, ברשת החברתית פייסבוק מלון נפוליאון, ברשת החברתית אינסטגרם Canfield, Hansen, Slager, Chicken Soup for the Veteran's Soul: Stories to Stir the Pride and Honor the Courage of Our Veterans, ISBN 1558749381, HCI, 2001, pages 273-275 Mario Vargas Llosa, le Prix Nobel enfin,כתבה מה-Paris Match‏ 15 באוקטובור 2010, על ידי Olivier O’Mahony Le Cave se rebiffe גאבן אומר את השורה 2 דקות ו-45 שניות מההתחלה. המלון נראה 4 דקות ו-35 שניות מההתחלה.
אלטר אגו

אלטר אגו (מלטינית: "האני האחר") הוא מושג המתייחס לדמות אחרת הקיימת לאותו אדם. למושג זה שימושים שונים בתחום הפסיכולוגיה, הספרות ועוד. בפסיכולוגיה המושג מתאר דמות בעלת הקבלה נגדית לאישיות הפרט. כלומר, דמות משנית הקיימת בתוך אדם, שאינה מודעת לפעילותה של הדמות הראשית. המונח נטבע לראשונה בתחילת המאה ה-19, כשהפרעת זהות דיסוציאטיבית (המוכרת גם כ"פיצול אישיות") תוארה לראשונה על ידי פסיכיאטרים. בדרך כלל אצל הלוקה בהפרעה נדירה זו קיימת אישיות ראשית, פסיבית ומדוכאת לרוב, שהיא האישיות האמיתית של האדם; לצדו מתקיים האלטר אגו, אישיות אחת או יותר, בעלת אופי נבדל, השונה בגילה ובזיכרונותיה ולעיתים גם במגדר. לעיתים יש שוני ניכר בביצועים האומנותיים או הפיזיולוגיים של הסובל מההפרעה, התלוי בטיבה של הזהות השלטת בעת הפעולה. הזהויות השונות עשויות להיות נבדלות גם בטון הדיבור, ביציבה, בהליכה ובמחוות שונות. ישנם מקרים בהם אף חלים הבדלים פיזיולוגיים, למשל, בלחץ דם ובפעילות מוחית. לעיתים ישנה מודעות חלקית לקיום הזהויות האחרות, או שישנה זהות דומיננטית אחת שזוכרת ויודעת את המתרחש בכל מצבי הזהות האחרים. הסובלים מההפרעה פונים לכל אישיות בשם פרטי אחר מהשם המקורי של האדם. הזהויות השונות יכולות לחוות זו את זו בצורה ידידותית או עוינת. משמעות מובחנת של המונח "אלטר אגו" נמצאת בניתוחים ספרותיים, בהם מתוארות דמויות, במקומות שונים, בעלות זהות פסיכולוגית דומה, או לחלופין, דמות פיקטיבית המייצגת את המחבר באמצעות התנהגות ומחשבות. באותו אופן 'אלטר-אגו' מיושם על ידי שחקנים הלוקחים על עצמם הצגת דמות זו או אחרת במדיות השונות. בנוסף, המונח מתייחס להתנהגות שונה שמציג אדם בסיטואציות שונות, כגון: אווטאר, דופלגנגר (בגרמנית: Doppelgänger), מתחזה (impersonator) וכן ב"פיצול אישיות". דוגמה ידועה לאלטר אגו מופיעה בקרב הדמויות המובילות במותחן "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", שנכתב על ידי רוברט לואיס סטיבנסון; דמויות אלו מייצגות את המלחמה המתמדת בין הטוב והמרושע באישיות אחת. אדוארד הייד מייצג את האני האחר, השוכן באותו גוף של רופא נורמטיבי; אלטר אגו זה מייצג פסיכופת בלתי ניתן לשליטה על ידי מוסכמות חברתיות. מאז כתיבת המותחן, הפכו השמות ג'קיל והייד לשם נרדף לפיצול אישיות או האני האחר המסוגל להשתלט על הדמות הראשית. דוגמאות נוספות בשימוש באלטר אגו ניתן למצוא בספרות ובקומיקסים העוסקים בגיבורי על, כגון: סופרמן, ספיידרמן, באטמן, קפטן אמריקה, קפטן בריטניה ועוד - הדמויות המרכזיות הן אנשים נורמטיביים המתנהלים באופן שגרתי ביומיום, אך במצבים בהם קיימת מצוקה בסביבתם הם מגלמים דמות אלטר אגו הלבושה ומתנהגת באופן שונה ויוצאים לסייע. יש אמנים המשתמשים ברעיון של אלטר אגו בהופעותיהם ובתדמית שהם יוצרים לעצמם, בהם החיפושיות עם סרג'נט פפר, אמינם עם "סלים שיידי", מדונה עם "דיטה", דייוויד בואי עם זיגי סטארדאסט, להקת קיס (Kiss), קנדריק למאר עם "קונג-פו קני", ביונסה עם "סאשה פירס", ליידי גאגא עם "ג'ו קלדרון", מריה קארי עם "ביאנקה", ניקי מינאז' עם 15 אלטר אגואים, Clique Girlz עם השיר Alter Ego, ו-Tame Impala עם השיר Alter Ego. בסרט "גאליס המסע לאסטרה" מופיעה הדמות הרמס, דמות אלטר אגו של יונתן מאסטרה. בנוסף, הקומיקאי הישראלי המצליח עידן מור מופיע בדמות האלטר אגו שלו גדי וילצ'רסקי. עצמי אמיתי ועצמי כוזב הפרעת זהות דיסוציאטיבית
Michael (אלבום)

Michael (מייקל) הוא אלבום אוסף של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון, הכולל שירים שלא פורסמו במהלך חייו. האלבום יצא לאור ב-10 בדצמבר 2010, כשנה וחצי לאחר מותו של ג'קסון, ב-25 ביוני 2009. באלבום משתתפים זמרים ידועים כמו אייקון, פיפטי סנט, לני קרביץ ודייב גרוהל. האלבום כולל שני שירים שנכתבו בתקופת Thriller: ‏"Behind the Mask ‏ ו-"Much Too Soon" ‏.השיר, "(I like) The Way You Love Me ", הופיע קודם באוסף, The Ultimate Collection תחת השם "The Way You Love Me" כשיר שטרם יצא לאור. לכבוד Michael, השיר נערך מחדש ונוספו לו קולות חדשים. השיר "Best of Joy" הוא אחד האחרונים שג'קסון הקליט בחייו, בשנת 2009. עטיפת האלבום מציגה את ג'קסון בשלבים שונים של הקריירה המוזיקלית. האותנטיות של השירים ‏ "Breaking News"‏, ‏"Keep Your Head Up"‏, ו-‏"Monster"‏ מוטלת בספק. רבים מסביבתו הקרובה של ג'קסון הכוללים את אמו, אחיו (ברנדי), אחותו (לה טויה), שני בניו הגדולים, אחייניו, ויל.איי.אם שעבד איתו ומעריציו מטילים ספק שהקול בשירים אלו הוא אכן קולו של ג'קסון. ברנדי טען שחברי המשפחה לא הורשו להימצא באולפן, היכן שהאלבום הושלם. עוד טען, כי כששמע את השירים זיהה מיד שזה אינו קולו של אחיו. סוני, חברת האם של אפיק הקלטות אשר תחתיה יצא האלבום, הצהירה כי היא בטוחה באותנטיות של השירים. המפיק טדי ריילי שעבד על שירים אלו, הגן על הצהרת סוני. הוא טען שהיה צריך לבצע עיבודים נוספים לקול ולכן אנשים מטילים ספק באותנטיות השירים. ג'יסון מלאכי, חקיין מוביל של ג'קסון שהועלה כמועמד אפשרי לביצוע הקולות בשירים אלו טען כי אינו מעורב בהקלטה. בינואר 2011 פורסם ווידוי בפייסבוק של מלאכי, בו הוא טוען כי הוא העומד מאחורי שירים אלו. מאוחר יותר, טען מלאכי במיי ספייס כי האתר הרשמי והפייסבוק שלו נפרצו. לקראת שחרור האלבום, אביו של ג'קסון, ג'ו, טען על ידי עורך דינו כי ג'קסון היה פרפקציוניסט ולעולם לא היה רוצה להוציא לאור חומר בלתי גמור. ויל.איי.אם אשר שיתף פעולה עם ג'קסון לפני מותו ביקר גם הוא את הוצאת האלבום וכינה את הוצאת החומרים הלא מוגמרים כחסרת כבוד מאחר שג'קסון לא היה יכול לתת לה את ברכתו. עטיפת האלבום דורגה במקום הראשון ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex. מידע על האלבום Michael באתר MusicBrainz מידע על האלבום Michael באתר AllMusic האלבום Michael באתר Discogs האלבום Michael באתר ספוטיפיי האלבום Michael באתר יוטיוב נתי חסיד, עכבר העיר אונליין, החדש של מייקל ג'קסון: תאוות בצע או טיימינג טוב?, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2010 ליבי בגנו, ליל המתים החיים • האלבום החדש של מייקל ג'קסון, באתר nana10‏, 12 בדצמבר 2010 גיא סידס, קם לתחייה: על האלבום של מייקל ג'קסון, באתר nrg‏, 4 בינואר 2011 The 50 Best Pop Album Covers of the Past Five Years, Complex (באנגלית) מידע על Michael, במצעד הבילבורד האמריקאי מידע על Michael במצעד הבריטי מידע על Michael, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Michael, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Michael, באתר המצעד הגרמני מידע על Michael, באתר מצעד דנמרק מידע על Michael, באתר המצעד הנורווגי מידע על Michael, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Michael, באתר המצעד הספרדי מידע על Michael, באתר המצעד הפיני מידע על Michael, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Michael, באתר המצעד השוודי
קבוצת ארמיות G

קבוצת ארמיות G (בגרמנית: Heeresgruppe G) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית שנלחמה בחזית המערבית במהלך מלחמת העולם השנייה והייתה חלק מה-OB West (הפיקוד הגרמני העליון במערב). כשהחל מבצע דרגון (פלישת בעלות הברית לדרום צרפת) ב-15 באוגוסט 1944, לרשותה של קבוצת ארמיות G עמדו כ-11 דיוויזיות, ובהן היה עליה להגן על דרום צרפת. לאחר הנחיתה המוצלחת של בעלות הברית, הורה ה-OKW (הפיקוד הגרמני העליון של הוורמאכט) לקבוצת ארמיות G לסגת מדרום צרפת. באמצע חודש ספטמבר הייתה ארמיית הפאנצר החמישית בעמדה באגף השמאלי של הקו הגרמני צפונה מהגבול השווייצרי. משם תקפה ארמיית הפאנצר החמישית, יחד עם אלמנטים מהארמייה הראשונה את הארמייה השלישית (בפיקוד של הגנרל ג'ורג' פטון), כשהארמייה ה-19 נלחמת מול הארמייה הצרפתית הראשונה והארמייה האמריקנית השביעית. בנובמבר 1944 נלחמה קבוצת הארמיות בהרי הווז' ומשם נסוגה דרך לורן וצפון אלזס במהלך חודש דצמבר. לפחות אחת הדיוויזיות של קבוצת הארמיות, דיוויזיית הפאנצר ה-21 נלחמה באגף הדרומי בקרב על הבליטה. בינואר 1945 קבוצת הארמיות G הייתה מרכיב חשוב במבצע נורדווינד - מתקפת הנגד הגרמנית האחרונה בחזית המערבית. לאחר כישלון מבצע נורדווינד, ופירוקה של קבוצת ארמיות אוברריין, קיבלה קבוצת ארמיות G את האחריות להגנה על דרום מערב גרמניה. למרות שלא הצליחו לבלום את המתקפה של בעלות הברית שכבשו את הריינלנד-פפאלץ ולאחר מכן הסתערו על נהר הריין, חייליה של קבוצת ארמיות G לא איבדו את רוח הלחימה והמשיכו בלחימה בערים היילברון, נירנברג ומינכן במהלך אפריל 1945. קבוצת ארמיות G נכנעה לכוחות האמריקאים בבוואריה ב-5 במאי 1945. גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (10 במאי 1944 - 21 בספטמבר 1944) גנרל יחידות הפאנצר הרמן באלק (21 בספטמבר 1944 - 23 בדצמבר 1944) גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ (24 בדצמבר 1944 - 28 בינואר 1945) אוברסט-גרופנפיהרר פאול האוסר (28 בינואר 1945 - 4 באפריל 1945) גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (4 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) קבוצת ארמיות G באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אבות ובנים

האם התכוונתם ל... אבות ובנים (רומן) – רומן מאת איוון טורגנייב אבות ובנים (מסגרת לימודית) – מסגרת לימודית בציבור היהודי הדתי אבות ובנים (שיר) – שיר של אביתר בנאי אבות ובנים (סרט) (אנ') – סרט דרמה אמריקאי שיצא ב-1992.