laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Karl I. von Pfalz-Zweibruecken-Birkenfeld; ‏4 בספטמבר 1560 - 16 בדצמבר 1600), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1569–1600. קרל נולד ב-4 בספטמבר 1560 בנויבורג על הדנובה, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה. בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד. נחלותיו של קרל היוו חלק מרוזנות שפונהיים, וכללו כמה שטחים קטנים סביב בירקנפלד. קרל הקים את הענף של פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-16 בדצמבר 1600 מת קרל, ובניו חילקו את נחלותיו: גאורג וילהלם קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ואילו כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר. ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם דורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים: גאורג וילהלם, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1591–1669) סופיה אגנס מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1593–1676), התחתנה עם קראפט השביעי, רוזן הוהנלוהה-נוינשטיין פרידריך מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1594–1626) כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1598–1654) מדיה וקבצים בנושא קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בוויקישיתוף
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017

ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה התרחשה ב-14 ביוני 2017. תוקף יחיד, תומך המפלגה הדמוקרטית, פתח באש בשעת בוקר לעבר מספר חברי הקונגרס של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית, שערכו אימון בייסבול בעיר אלכסנדריה שבמדינת וירג'יניה, ליד וושינגטון די. סי.. חברי הקונגרס התאמנו במקום לקראת משחק הבייסבול השנתי של הקונגרס למען צדקה, שהיה צפוי להיערך למחרת. ג'יימס תומאס הודג'קינסון מבלוויל, אילינוי, פתח באש לעברם. במשך עשר דקות נערך קרב יריות בין הודג'קינסון לבין שוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקאליס ונמצאו במקום ושוטרי משטרת וירג'יניה שהוזעקו לשם. השוטרים הצליחו לפגוע בהודג'קינסון, שמת מאוחר יותר מפצעיו בבית החולים האוניברסיטאי ע"ש ג'ורג' וושינגטון.‏‏ ארבעה אנשים נפגעו מיריות התוקף: מצליף הסיעה הרפובליקנית חבר הקונגרס סטיב סקליס מלואיזיאנה, עוזר פרלמנטרי, לוביסט עבור חברת המזון "טייסון פודס", ואחד משוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקליס. ככל הנראה נוכחות שוטרי משטרת הקפיטול במקום מנעה פגיעות קשות יותר. סקליס, שנפצע פצעים חמורים באגן, הועבר במסוק למרכז הרפואי מדסטאר בוושינגטון. יתר הפצועים נפצעו קל יותר. סקליס עבר מספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי. חבר הקונגרס בראד ונסטרופ שהיה הראשון להעניק עזרה רפואית לפצועים עוטר על פועלו במדליית החייל. חברי הקונגרס שנכחו בעת הירי היו הסנאטורים ג'ף פלייק וראנד פול; וחברי בית הנבחרים רוג'ר ויליאמס, ג'ף דאנקן, בראד ונסטרופ, רודני דייוויס, מו ברוקס, טרנט קלי, צ'אק פליישמן, מייק בישופ, ג'ק ברגמן וג'ו ברטון. לאחר הפיגוע התברר כי התוקף היה פעיל במטה של הסנאטור הדמוקרטי ברני סנדרס. סקאליס הוא חבר הקונגרס הראשון שנורה מאז שנציגת אריזונה גבריאל גיפורדס נורתה בשנת 2011.‏ טרור בארצות הברית הירי בבית הנבחרים של ארצות הברית (1954) מדיה וקבצים בנושא ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017 בוויקישיתוף Diaz, Daniella; Love, Alysha. "Alexandria shooting: Live updates on the shooting at a congressional baseball practice in Virginia". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) Hermann, Peter; Phillips, Amber; Kane, Paul; Weiner, Rachel (14 ביוני 2017). "Lawmaker Steve Scalise is critically injured in GOP baseball shooting; gunman James T. Hodgkinson is killed by police". The Washington Post. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) Pergram, Chad. "Virginia GOP baseball practice shooting: Multiple people shot". Fox News Channel. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) de Vries, Karl; Scott, Eugene (14 ביוני 2017). "Rep. Scalise shot in Virginia". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) Staff. "Hospital: House Majority Whip Steve Scalise in critical condition after surgery". AOL. נבדק ב-15 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) Harriet Alexander; Rob Crilly, ‏Donald Trump visits Steve Scalise in hospital after Republican congressman shot at baseball practice, The Telegraph, 15 June 2017 Yadidi, Noa (14 ביוני 2017). "Giffords tweets support following baseball practice shooting". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה)
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר

כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (גרמנית: Christian I. von Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler; ‏3 בספטמבר 1598 – 6 בספטמבר 1654) היה רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בשנים 1600–1654. כריסטיאן נולד ב-3 בספטמבר 1598 בבירקנפלד, לקרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ולדורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1600 מת אביו קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, וכריסטיאן בן השנתיים בלבד ירש את האזור סביב בישוויילר באלזס שהפך לרוזנות פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר. מכיוון שהיה קטין שלט כעוצר דודו פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג עד לבגרותו, ודודתו מריה אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן-נויבורג הופקדה על חינוכו. כריסטיאן שירת בצבא השוודי, ואף הגיע לדרגת גנרל חיל הפרשים. במהלך מלחמת שלושים השנים לחם כריסטיאן יחד עם הצבא השוודי, ופיקד על צבא שגייס בבאדן-דורלאך. לאחר קרב נורדלינגן בשנת 1634 עזב כריסטיאן את הצבא השוודי, ואף השלים עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1640 בנה כריסטיאן טירה בבישוויילר, ובשנת 1644 שלח את ילדיו לחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. כריסטיאן הקים את הענף של פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-6 בספטמבר 1654 מת כריסטיאן, ובניו חילקו את נחלותיו: כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, ואילו יוהאן קרל קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן. ב-14 בנובמבר 1630 התחתן כריסטיאן עם מגדלנה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקתרין דה רואן, ממנה נולדו לו תשעה ילדים: בן מת (1631) גוסטב אדולף מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1632) יוהאן כריסטיאן מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1633) דורותיאה קתרינה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1634–1715), התחתנה עם יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-אוטוויילר לואיזה סופיה מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1635–1691) כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1637–1717) יוהאן קרל, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן (1638–1704) אנה מגדלנה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1640–1693), התחתנה עם יוהאן ריינהרד השני, רוזן הנאו-ליכטנברג קלרה זיבילה מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1643–1644) ב-28 באוקטובר 1648 התחתן כריסטיאן עם מריה יוהנה מהלפנשטיין, בתו של רודולף החמישי, רוזן הלפנשטיין, ממנה נולד לו בן אחד: בן מת (1648) מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בוויקישיתוף כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (בגרמנית)
לו גיש

לו גיש (באנגלית: Lou Gish;‏ 27 במאי 1967 - 20 בפברואר 2006) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. גיש נולדה בשם לואיז מיקל הנרייטה מארי קוראם, בתם הבכורה של השחקן רולנד קוראם והשחקנית שילה גיש. היא גדלה בלונדון וראתה את עצמה כאמנית יותר מאשר שחקנית. היא למדה בקמברוול וקיבלה תואר בוגר אוניברסיטה בקולג' לאמנות של קמברוול. גיש משכה את תשומת לבו של סוכן שחקנים כשהופיעה בתפקיד במחזה בתיאטרון שוליים בפדינגטון. דבר זה שכנע אותה לפנות לקריירה על הבמה בעקבות בני משפחתה. היא שיחקה בתיאטרון, בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. ב-2005 הופיעה גיש עם אחותה קיי קוראם במחזה "המלך ליר" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר. גיש הייתה בת זוגו של השחקן ניקולס רואו עד מותה ב-2006. היא נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 38. היא מתה פחות משנה אחרי מות אמה במרץ 2005 שאף היא נפטרה מסרטן. האם והבת נקברו בבית הקברות הייגייט. Tejas Verdes - תיאטרון גייט, 2005 המלך ליר - תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר, 2005, בתפקיד גונריל לו גיש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לו גיש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Laird, Fiona (February 25, 2006). "Lou Gish: Actress of intelligence and grit". The Independent.
יצחק עבאדי (רב)

הרב יצחק עבאדי (נולד ב-12 במרץ 1933) הוא פוסק הלכה אורתודקסי בולט ביהדות ארצות הברית. הרב נולד בוונצואלה, בשנת תרצ"ג, למשפחה ממוצא חלבי. בהיותו בן שנתיים, בשנת 1935, עלו הוריו לארץ ישראל והתיישבו בטבריה. למד תורה מרבני העיר, הרב רפאל קוק והרב מאיר ועקנין, שהמליצו עליו לישיבת תפארת ישראל, שם למד שנתיים. לאחר מכן עבר לישיבת היישוב החדש בתל אביב, שם התקרב לחזון איש, והיה נוהג לפקוד את ביתו לעיתים קרובות. לאחר מכן למד תקופה קצרה בישיבת חברון כנסת ישראל, ואחר כך בישיבה במונטרי שבשווייץ. בגיל 19 המליץ לו החזון איש לנסוע ללמוד אצל רבי אהרן קוטלר בישיבת לייקווד שבניו ג'רזי, הוא בלט בין הבחורים בשקדנותו ובכח זכרונו, ותחת חסותו של הרב קוטלר הפך לפוסק הרשמי של ישיבת לייקווד והקהילה המקומית. גם בביתו של הרב קוטלר נהגו לשאול את הרב עבאדי שאלות בהלכה. לאחר מותו של הרב קוטלר בשנת 1962, מונו בישיבה פוסקי הלכה אחרים. בשנת 1980 הוא פתח בלייקווד כולל אברכים ללימוד הלכה בשם "אוהל תורה", ובשנת 1993 הוא העביר אותו לשכונת הר נוף בירושלים ועבר בעצמו להתגורר בה. בשנת 2009 הוא שב ללייקווד, אך לא חזר לקהילה. הרב עבאדי נחשב לאחד מגדולי הפוסקים בארצות הברית, אך כמה תשובות הלכתיות שבהן נטה להקל מתוך חשיבה עצמאית, עוררו נגדו ביקורת רבה. רוב פוסקי לייקווד כיום הם תלמידיו. בנו ר' אהרן מנהל אתר שאלות ותשובות בו הוא מורה על פי פסקי אביו, וכמו כן מפרסם רשימת מוצרים הכשרים לפסח. ספר השו"ת שלו "אור יצחק", נערך מכתביו בידי תלמידים. התיר להשתמש בספר תורה שנכתב בדפוס משי. בשיטה זו מותחים בד משי על מסגרת המונחת על קלף, עם שבלונה של האותיות. כאשר שופכים דיו סמיך על הבד וגורפים אותו באמצעות מגב, נוצרים האותיות. התיר בתנאים מסוימים קיום יחסי אישות לאחר ראיית דם בתולים. מקל בדין הסיבה בליל הסדר, ופסק כי "מי שאינו רגיל בכך אינו צריך". התיר להשתמש בפאה נכרית שמקורה בשער הודי, כשיטתם של הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב חיים יוסף דוד ווייס, הרב מנשה קליין והרב ישראל בלסקי, בניגוד להוראה לאיסור של הרב יוסף שלום אלישיב, בשל החשש שמדובר בשער עבודה זרה. הרב עבאדי חיבר גרסה קצרה של ברכת המזון לפי דברי הרמב"ם ופוסקים אחרים מן הראשונים, ולדבריו ניתן להשתמש בגרסה שלו גם לכתחילה כאשר האדם ממהר וכדומה ואינו מעוניין לקרוא את הגרסה המלאה של הברכה. ספריו אור יצחק - חלק א, ירושלים-לייקווד תשס"ג, באתר היברובוקס אור יצחק - חלק ב, ירושלים-לייקווד תש"ע, באתר היברובוקס הערות על ספרו אור יצחק - הלכות נדה, ירושלים תשע"ז, באתר אוצר החכמה ראו מכתבו של ראש הישיבה הרב משה חברוני אל הרב הראשי הרב הרצוג: ישיבות ומוסדות תורה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 89 שו"ת אור יצחק יורה דעה סימן לג'. אור יצחק ח"ב בקונטרס אחרון הלכות פסח דיני 'קדש' אות ד'. ראו כאן. ראו פרק י"ח בספר "חן וכבוד". נוסח ברכת המזון המקוצר שנדפס בספרו "אור יצחק", באתר HebrewBooks.
זטא בקנטאור

ζ בקנטאור הוא כוכב בולט במרכז קבוצת הכוכבים קנטאור עם בהירות נראית מדרגה 2.55. למרות מיקומו המרכזי בקבוצה ובהירותו היחסית, אין לו שם משלו, ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שלא אפשר לצפות בו מאירופה. כ-5 מעלות ממערב לכוכב נמצא הצביר הכדורי הבהיר ω בקנטאור. ζ בקנטאור הוא תת-ענק כחול עם סיווג ספקטרלי B2.5 IV שנמצא במרחק של כ-380 שנות אור ממערכת השמש. מסתו גדולה למדי ומוערכת בלמעלה מ-9 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-6 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של פי 1,100 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-21,100 קלווין, גורמת לכך שרוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 6,000 מעוצמת ההארה של השמש. מהירות הסיבוב העצמי של ζ בקנטאור היא גבוהה ועומדת על לפחות 225 קילומטר בשנייה, כך שהוא משלים הקפה על צירו בפחות מיום וחצי. לפחות מחקר אחד מ-2005 טוען ש-ζ בקנטאור הוא בכלל כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B1 V והוא למעשה צעיר יותר מהגיל שמקובל לייחס לו. מדידות ספקטרוסקופיות מראות שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במסלול אליפטי למדי במחזוריות של קצת יותר מ-8 ימים. על פי זמן ההקפה המרחק בין בני הזוג קטן מאוד ובשל הבדל הבהירות ביניהם לא ניתן לזהות את קרינתו של בן הזוג העמום ולהעריך את תכונותיו. ζ בקנטאור באתר של ג'ים קלר זטא בקנטאור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD:ζ Centauri D. H. Cohen, J. P. Cassinelli & J. J. MacFarlane: ROSAT PSPC Observations of 27 Near-Main-Sequence B Stars, The Astrophysical Journal, Vol. 487, Iss. 2, p. 870-1 (1997) N. Tetzlaff, R. Neuhäuser & M. M. Hohle: A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun - ζ Centauri, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 410, Iss. 1, p. 190 (2011) E. L. Fitzpatrick & D. Massa: Determining the Physical Properties of the B Stars. II. Calibration of Synthetic Photometry, The Astronomical Journal, Vol. 129, Iss. 3, p. 1655 (2005) D. Pourbaix, A. A. Tokovinin, A. H. Batten, F. C. Fekel, W. I. Hartkopf, H. Levato, N. I. Morrell, G. Torres & S. Udry: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits, Astronomy & Astrophysics, vol. 424, p. 727, (2004)
מפעילות האמר קרבי

יחידת מפעילות האמר קרבי (מכונה בקיצור "יחידת המפעילות") בצה"ל, היא יחידת נשים הממוקמת בבסיס צאלים ונמצאת תחת המרכז לאימונים טקטיים. היחידה שנוסדה ב-1997, היא חלק ממערך האימונים הטקטיים של זרוע היבשה ומטרתה היא להכשיר את הלוחמים (בעיקר המפקדים) לשדה הקרב. לחיילות היחידה שרוך בצבע תכלת, כומתה שחורה עם סיכת שריון או חיל רגלים (נתון לבחירתן) ונעליים שחורות. תג היחידה הוא סמל הבסיס מל"י 500 (המרכז הלאומי לאימונים ביבשה - מחנה צאלים) שבעבר היה סמל חטיבה 500 בשריון. תפקיד מפעילת האמר קרבי מיועד לנשים בלבד ותנאי הקבלה הם פרופיל 72 ומעלה ורישיון נהיגה אזרחי מכל סוג שהוא. למועמדות לשרות ללא רישיון ניתנת האפשרות לעשות קורס נהיגה קדם-צבאי. אורך הטירונות הוא כשלושה עד ארבעה שבועות (רובאי 02), אורך ההכשרה המלא, כולל הקורס, הוא 3 חודשים. לאחר הכשרתן אשר יבצעו בבסיס ״צאלים״, פלוגת ההכשרה תחולק ל-2 פלוגות, אחת שתישאר בצאלים והשנייה שתעלה צפונה למחנה ״צנובר״. מידי כחצי שנה הפלוגות יתחלפו במיקומן. המפעילות יוציאו תרגילים בשטח, בשירות הסדיר, שמתפרסים על כל רחבי הארץ. יחידת המפעילות, עוסקת באימונים ביבשה בשיתוף יחידות קרביות שונות. היחידה משתמשת בהאמרים "מחופשים" המדמים רק"מים (רכב קרבי משוריין) לדוגמה טנק או נגמ"ש, ומבצעת אימונים טקטיים, ללא אש, המדמים לחימה בשדה קרב ולחימה במצבי אמת שונים. את האימונים עם יחידת המפעילות מבצעים מפקדים בדרגות שונות, שבזמן אמת יהיו עתידים לפקד על הרקמ"ים ופקודותיהם יכריעו את גורל המערכה. במהלך האימון המפעילה נוהגת בהאמר ומוכשרת לתפעל את המערכות השונות הקיימות בו. כל אימון שונה באופיו, באורכו, ביחידות הלוחמות המשתתפות בו ומיקומו בארץ. תנאי השירות ביחידה כוללים שהייה ממושכת בשטח, עבודה עם אנשים משתנים, אכילת מנות קרב והתמודדות עם תנאי מזג האוויר בכל עונות השנה. אורך השירות הוא כ-24 חודשים. יחידת המפעילות מורכבת משש פלוגות, פלוגת ההכשרות- ראם, שתי פלוגות סדירות - "יעל" ו"אלה" (בתוכן כ-200 חיילות סדירות) ושלוש פלוגות מילואים - "רותם", "דיה" ו"הדר". ביחידה קיימים צירי התפתחות שונים בתחום הפיקוד (מ"כיות, קצינות) תחום הלוגיסטיקה (סרס"פ, ב. קוד ועוד) ותחום ההדרכה (מדריכות ניוד, צפ"ה ומשקיות הסברה).
עונת 1958/1959 בסרייה א'

עונת 1958/1959 בסרייה א' הייתה העונה ה-57 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-21 בספטמבר 1958 והסתיימו ב-9 ביוני 1959. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. טריאסטינה ובארי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. מילאן זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו טריאסטינה וטורינו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אטאלנטה ופלרמו. אנטוניו אנג'לילו,(ארגנטינה ארגנטינה) מאינטר כבש 33 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1958/1959 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Christian II. von Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld; ‏22 ביוני 1637 - 26 באפריל 1717), היה רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בין השנים 1654–1717 ורוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1671–1717. כריסטיאן נולד ב-22 ביוני 1637 בבישוויילר, לכריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר ולמגדלנה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1654 מת אביו כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, וכריסטיאן ואחיו חילקו את נחלותיו: כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, ואילו יוהאן קרל קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן. כריסטיאן ואחיו הצעיר יוהאן קרל למדו ביחד באוניברסיטת שטרסבורג, ולאחר מכן יצאו לטיול הגדול בצרפת, הולנד, אנגליה, שוודיה ושווייץ במשך 5 שנים. לאחר מכן מונה כריסטיאן למפקד רגימנט הרגלים השוואבי בדרגת אוברסט, ופיקד עליו במהלך קרב סנטגוטהרד במהלך המלחמה האוסטרו-טורקית (1663–1664)). בשנת 1668 קיבל כריסטיאן פיקוד על רגימנט מלואי הארבעה עשר, מלך צרפת בדרגת מסטרה דה קאמפ, ובשנת 1688 קיבל דרגת לוטננט גנרל בצבא הצרפתי. בשנת 1671 מת קרל השני אוטו, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ללא יורשים, וכריסטיאן ירש את נחלותיו. בשנת 1673 מת חמיו יוהאן יקוב, רוזן ראפולשטיין, וכריסטיאן ואשתו ירשו את נחלותיו. בשנים 1681 ו-163 חתמו כריסטיאן ואחיו יוהאן קרל על הסכמים להסדרת הגבולות ביניהם. בשנת 1699 ירש כריסטיאן חלק מרוזנות פפאלץ-ולדנץ. ב-26 באפריל 1717 מת כריסטיאן בבירקנפלד, ובנו כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד עלה לשלטון במקומו. ב-5 בספטמבר 1667 התחתן כריסטיאן עם קתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין, בתם של יוהאן יקוב, רוזן ראפולשטיין ואנה קלאודיה מזאלם-קירבורג, ממנה נולדו לו 7 ילדים: מגדלנה קלאודיה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1668–1704), התחתנה עם פיליפ ריינהרד, רוזן הנאו-מינצנברג לודוויג מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1669–1670) אליזבת סופיה אוגוסטה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1671–1672) כריסטינה קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1671–1673) שרלוטה וילהלמינה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1672–1673) כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1674–1735) לואיזה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1679–1753), התחתנה עם פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בוויקישיתוף כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (בגרמנית) כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ארי גולדוואג

ארי גולדוואג (באנגלית: Ari Goldwag; נולד ב-1979) הוא פזמונאי, זמר ומלחין של מוזיקה חסידית ומוזיקה יהודית מקורית. נולד וגדל בווסט המפסטד, ניו יורק. אביו הוא מורה למתמטיקה לשעבר ובעליה של חנות קמעונאית גדולה בסאות' פולסברג. ארי למד בבית הספר היהודי HANC (אנ') המזוהה עם האורתודוקסיה המודרנית במחוז נסאו בניו יורק, ובתיכון בישיבת פאר רוקאוואי. לאחר תום לימודיו בישיבה זו נסע ללמוד בישראל, בישיבת מיר. ב-2001 הכיר את טליה, ילידת סיאטל, וושינגטון, הם נישאו ונשארו לגור בישראל. תחילה בירושלים ובהמשך ברמת בית שמש. לזוג שבעה ילדים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. התפרסם כסולן מקהלת הילדים פרחי מיאמי בגיל 10, וכיכב בחמישה אלבומים ושלושה סרטונים של המקהלה בטרם השתנה קולו בגיל 14. הוא המשיך בקריירה מוזיקלית, כתב והלחין שירים עבור אמנים אחרים, והפיק מספר אלבומי סולו. בשנת 2018 (ה'תשע"ח) הפיק את אלבומו לא נפסיק לרקוד, את רובם של השירים באלבום הלחין גולדוואג בעצמו, לצד שיתוף פעולה עם איצי וולדנר, מירי ישראלי, ויוחנן שפירא. בהפקת האלבום נעזר במפיק המוזיקלי יוחי בריסקמן. לישועתך קיווינו (2003) 'שמחה בליבי (2004) נשמה טהורה (2006) עם אחד (2013) The English Album‏ (2014) לא נפסיק לרקוד‏ (2018) יש לי הכל‏ (2020) It's Geshmak To Be A Yid (2021) קחו לי מנגן, 2009 וזוכר, 2014 יש תקווה, בני פרידמן, 2014 שבת התכוננו, 2014 קול הכוכבים, 2016 ארי גולדוואג, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארי גולדוואג, באתר Discogs (באנגלית) יוסי אושרי, ארי גולדוואג עם האלבום המלא: "לא נפסיק לרקוד", באתר 'חסידיניוז'. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריאל בנבג'י

אריאל בנבג'י (נולד ב-1979) הוא יוצר ובמאי טלוויזיה ישראלי. בנבג'י נולד וגדל בירושלים. למד בישיבת מעלה גלבוע ושירת כלוחם בנח"ל. ב-2008 סיים לימודי קולנוע וטלוויזיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. במהלך לימודיו עבד כמקרין ומפיק סרטים בסינמטק ירושלים. ב-2008, סרט הגמר שלו, "ימי התשובה של רחמים חנוכה", זכה בציון לשבח בתחרות וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט עוסק ברחמים חנוכה המשתחרר מהכלא בעשרת ימי תשובה וחוזר לגור עם אביו, סופר סת"ם. רחמים מקווה לפתוח דף חדש בחייו, אלא שאביו הזקן התחייב לכתוב ספר תורה למשפחת חמישה, המאיימת על חיי שניהם אם אביו לא יסיים את עבודתו במועד. עם תום לימודיו פנה בנבג'י ליצירה בטלוויזיה הישראלית. כתב את התסריט לעונה הראשונה של "בלו נטלי" (2010) יחד עם רוית הכט ונויה נוריאל, ביים את סדרות הטלוויזיה "אורים ותומים" (2011) ששודרה ב-Yes, ו"נויורק" (2012-2014) ביחד עם שוקי בן-נעים, אהד זקבך ואלעד חן. כמו כן ביים את "מריו" (2017) – סדרת טלוויזיה לבני נוער, ו"שבאבניקים" (2017) ששודרה ב-HOT, וכן סרט קצר "התחלה חדשה" (2016). בנבג'י נשוי למירב ואב לשלושה. ימי התשובה של רחמים חנוכה (סרט סטודנטים, במאי ותסריטאי, 2009) בלו נטלי (סדרת דרמה, דיאלוגיסט, 2010) אורים ותומים (סדרת טלוויזיה) (סדרת דרמה, במאי, 2011) נויורק (סדרת דרמה, במאי, 2012–2014) התחלה חדשה (סרט קצר, במאי, 2016) מריו (סדרת קומדיה לילדים, במאי, 2017) שבאבניקים (סדרת דרמה, במאי, 2017) יש לה את זה (קשת 12, במאי 2018) המדובב (במאי, 2019) ישמח חתני (קשת 12, במאי, 2020) בעלת החלומות (הוט, במאי, 2021) שנות ה-90 (רשת 13, במאי, 2021) המדובב - חשבון פתוח (יס, 2022, במאי) ההילולה אריאל בנבג'י, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אריאל בנבג'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריאל בנבג'י, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אריאל בנבג'י, באתר סם שפיגל גילי איזיקוביץ, אלוהים שלי, רציתי שתדע, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2011 טלי ליברמן, להגשים את החלום, באתר ynet, 20 במרץ 2012
כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Christian III. von Pfalz-Zweibrücken; ‏7 בנובמבר 1674 - 3 בפברואר 1735), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1717–1735 ורוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1731–1735. כריסטיאן נולד ב-7 בנובמבר 1674 בשטרסבורג, לכריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ולקתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין, בתם של יוהאן יקוב, רוזן ראפולשטיין ואנה קלאודיה מזאלם-קירבורג. בשנת 1697 התגייס כריסטיאן לצבא הצרפתי, ומונה למפקד הרגימנט האלזסי. בשנת 1699 מתה אמו קתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין, וכריסטיאן ירש את רוזנות ראפולשטיין. בשנת 1702 הועלה כריסטיאן לדרגת מרשל דה קאמפ, ובשנת 1704 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. בשנת 1708 פיקד כריסטיאן על כוחותיו בהצלחה בקרב אודנארד, שהיה חלק ממלחמת הירושה הספרדית. בשנת 1717 מת אביו כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, וכריסטיאן ירש את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד. בשנת 1731 מת גוסטב, דוכס צווייבריקן, וכריסטיאן ירש את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן. בתחילה התנגדו לכך קרובי משפחתו של גוסטב, אולם ב-24 בדצמבר 1733 אושר הדבר בהסכם שנחתם בינו לקרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ במנהיים. ב-3 בפברואר 1735 מת כריסטיאן בצווייבריקן, ובנו כריסטיאן הרביעי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו. ב-21 בספטמבר 1719 התחתן כריסטיאן עם קרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתם של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן ופיליפינה הנרייטה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים: קרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן (1721–1774), התחתנה עם לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט כריסטיאן הרביעי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1722–1775) פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1724–1767) כריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן (1725–1816), התחתנה עם קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן בוויקישיתוף כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית) כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה

אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה (7 ביולי 1878 – 13 במרץ 1960; ‏ בגרמנית: Elisabeth Amalie Eugenia Maria Theresia Karoline Luise Josepha von Österreich), הייתה אחייניתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואמו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין. אליזבת אמליה נולדה ב-7 ביולי 1878 בעיר רייכנאו על הרקס, לקרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, שהיה אחיו הצעיר של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ולאשתו השלישית מריה תרזה, נסיכת פורטוגל בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. ב-20 באפריל 1903 התחתנה אליזבת אמליה בווינה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ודודה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה הגיע לחתונה להראות שאלו נישואים לגיטימיים והוא מרוצה מהנישואים הללו. פרנץ יוזף היה מרוצה מכך שהתחתנה עם נסיך במעמד ראוי, ולא עשתה כאחיה פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה שהתחתן בנישואים מורגנטיים עם סופיה, דוכסית הוהנברג. אליזבת אמליה הייתה חובבת נהיגה מושבעת, והחזיקה באוסף של 31 מכוניות. לצורך החזקת המכוניות, המירה אליזבת אמליה את האורוות של טירתה בהונגריה למוסכים. בשנת 1923 ויתר בעלה אלויס, נסיך ליכטנשטיין על זכויותיו לרשת את נסיכות ליכטנשטיין לטובת בנם, ובשנת 1938 עלה בנם פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין לשלטון, לאחר מותו של פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין. בשנת 1955 מת בעלה אלויס, וב-13 במרץ 1960 מתה אליזבת אמליה בביתה בוואדוץ. ב-20 באפריל 1903 התחתנה אליזבת אמליה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 8 ילדים: פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין (1906–1989) מריה תרזה, נסיכת ליכטנשטיין (1908–1973), התחתנה עם ארתור, רוזן שטראכוויץ פון גרוס-צאושה וקאמינץ קרל אלפרד, נסיך ליכטנשטיין (1910–1985) גאורג הרטמן, נסיך ליכטנשטיין (1911–1998) אולריך, נסיך ליכטנשטיין (1913–1978) מריה הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (1914–2011), התחתנה עם פטר, רוזן פון אלץ לבית פאוסט פון שטרומברג אלויס, נסיך ליכטנשטיין (1917–1967) היינריך, נסיך ליכטנשטיין (1920–1993) מדיה וקבצים בנושא אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)