laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עצור! או שאמא שלי יורה

עצור! או שאמא שלי יורה (באנגלית: Stop! Or My Mom Will Shoot) היא קומדיית פעולה אמריקאית משנת 1992 שנכתבה על ידי בלייק סניידר, ויליאם אוסבורן וויליאם דייוויס, בבימויו של רוג'ר ספוטיסווד ובכיכובם של סילבסטר סטאלון ואסטל גטי. ג'ו (סילבסטר סטאלון) הוא שוטר קשוח. טוטי (אסטל גטי) היא אימו החלשה והשברירית לכאורה. כאשר היא מגיעה לגור איתו היא מפריעה באופן הדרגתי לחייו. היא קונה לעצמה אקדח, מתחילה לחטט בתיקים שהוא חוקר, ובסופו של דבר הופכים השניים לצוות והיא מסייעת לו בעבודתו המשטרתית. הסרט זכה לביקורות שליליות באופן כללי ולציון 14% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות. בנוסף לכך סילבסטר סטאלון טען שזה הסרט הגרוע ביותר שהוא אי פעם עשה. סטאלון התייחס אליו כאל "אולי אחד הסרטים הגרועים ביותר במערכת השמש כולה, כולל הפקות זרות של חייזרים שמעולם נחשפנו אליהן", כי "תולעת שטוחה יכלה לכתוב תסריט טוב יותר, ושבחלק מן המדינות כמו סין, הממשלה משדרת את הסרט פעם בשבוע כדי להוריד את שיעור הילודה לאפס ואם הם היו משדרים את הסרט פעמיים בשבוע סין הייתה נכחדת תוך עשרים שנה". "עצור! או שאמא שלי יורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עצור! או שאמא שלי יורה", באתר נטפליקס "עצור! או שאמא שלי יורה", באתר AllMovie (באנגלית) "עצור! או שאמא שלי יורה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עצור! או שאמא שלי יורה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עצור! או שאמא שלי יורה", באתר אידיבי "עצור! או שאמא שלי יורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עצור! או שאמא שלי יורה, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Stop! Or My Mom Will Shoot‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
תשלומי בושת

בהלכות מזיק וניזק, תשלומי בושת הם אחד מחמשת התשלומים המוטלים על המזיק לשלם לניזק (נזק וצער, ריפוי, שבת ובושת). התשלומים הם עבור כל בושה שנגרמה בשעת הנזק, בעקבות צפייה של הרואים, או שם רע שיצא בעקבות מעשה הנזק (למשל בעקבות מעשה אונס). חיוב בושת הוא רק כאשר המזיק הזיק בכוונה. לפעמים יש בעלות חוקית או כללית על תשלומי הבושת של האשה, בהתאם למצבה המשפחתי והגופני: המבייש ילדה קטנה עד גיל 12 או נערה עד גיל 12.5, נותן את תשלומי הבושת לאביה. אם מת האב לפני העמדה בדין, לפני שזכה בפועל בתשלומים, זוכה הנערה עצמה בבושת, מכיוון שתשלומי הבושת הוקשו לקנס שבהם החיוב חל רק בזמן ההעמדה בדין. אך אם מת האב לאחר העמדה בדין - לאחר שזכה בתשלומים, יורשים האחים - הבנים את התשלומים מאביהם מדין ירושה. לפי רבי שמעון, עד שבאים התשלומים לידי האב הוא אינו זוכה בהם, כי כתוב "ונתן לאבי הנערה". לא זיכתה תורה לאב אלא משעת נתינה, ולכן אם מת לפני שבאו לידו ממש, אפילו לאחר העמדה בדין, אין יורשים בניו מכוחו אלא הנערה עצמה זוכה בתשלומים. המבייש אשה נשואה, בושתה שלה, אך לפי רבי יהודה בן בתירא יש לבעל שותפות בתשלומי הבושת. אם הכה אדם אשה במכה הגורמת לבושה, אם מדובר ב"בושת שבסתר", שביישה בינו לבינה, כך שעיקר הבושה הייתה שלה עצמה, מגיע לאשה שני שלישים מהבושת ולבעל שליש אחד, אך אם הכה אדם אשה במקום גלוי וציבורי לעיני אנשים אחרים, כך שהבושה מגיעה באופן ישיר לבעל - שבושה היא לו שביזו את אשתו, מגיע לבעל שני חלקים ולאשה רק שליש. בתלמוד מובא כי היו שחשבו שחלקו של הבעל בתשלומי אשתו קשורה בבעלותו עליה, שלא הבינו מדוע שיקבל הבעל תשלומים על בושת של אשתו, וכי אם ירקוק אדם בבגד של חבירו ישלם לו בושת? והוסבר, כי כאשר מבייש אדם אשתו של חבירו יש לבעל עצמו בושה, (אך כאשר רוקק בבגד של חבירו אין לחבר בושה) ולכן יש לו חלק בבושת (בתלמוד ירושלמי מוסבר כי לבעל יש צער בבושת אשה, כי צערה - צערו, כי הוא משתתף בצערה). לעומת זאת, כאשר הקשה רבינא, אם כך למה לא ישלם אדם דמי בושת - כאשר בייש אדם ממשפחה מכובדת - לכל המשפחה המורחבת, והסביר רב אשי כי כדי לחייב תשלומי בושת צריך שהביוש יהיה בגוף האדם עצמו, אשתו כגופו, אך בני משפחתו אינם נחשבים כגופו. המדד לתשלומים מפורש במשנה במסכת כתובות: ”איזהו בושת? הכל לפי המבייש והמתבייש”. שולחן ערוך, חושן משפט, סימן תכ"א, סעיף א'. תוספות בכתובות מא ב. משנה, מסכת כתובות, פרק ד', משנה א'. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף מ"ב, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף מ"א, עמוד ב'. משנה, מסכת כתובות, פרק ו', משנה א'. ראו בשיטה מקובצת פירושים שונים בדברי הגמרא, וזה אחד מהם. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ו, עמוד א'. משנה, מסכת כתובות, פרק ג', משנה ז'. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יו סבאג מונטיפיורי

יו סבאג מונטיפיורי (באנגלית: Hugh Sebag-Montefiore; נולד ב-5 במרץ 1955) הוא סופר והיסטוריון יהודי-בריטי. אביו של יו, רופא במקצועו, הוא נצר לשושלת ספרדית עשירה של יהודים שפעלו כדיפלומטים וכבנקאים בכל רחבי אירופה. בראשית המאה ה-19, סר משה מונטיפיורי, סב-דודו של יו, סחר בשווקים בהתבסס על ידע מודיעיני אודות קרב ווטרלו ונעשה שותף בעסקי הבנקאות של חברת הבנקאות של משפחת רוטשילד. בניגוד לכך, אמו של יו, אפריל, סופרת במשלח ידה, הגיעה ממשפחה ענייה של מלומדים יהודים ליטאים. אביה נס מהאימפריה הרוסית בראשית המאה ה-20. הוא רכש למשפחתו כרטיסים להפלגה לעיר ניו יורק, אך הם רומו והורדו בקורק, אירלנד. במהלך חרם לימריק ב-1904 הם עזבו את אירלנד ועברו לניוקאסל, אנגליה. משפחתו של סבאג מונטיפיורי התגוררה בבלצ'לי פארק, עד שהם מכרו את ביתם לממשלה הבריטית ב-1937. יו סבאג מונטיפיורי למד עריכת דין לפני שנעשה עתונאי וסופר של ספרות תעודית. אחיו הוא סיימון סבאג מונטיפיורי, סופר והיסטוריון בעצמו. ספרו הראשון, "אניגמה - סיפור הקרב על הצופן" יצא לאור בשנת 2000 וראה אור בהוצאת יבנה בשנת 2003. הספר מספר על פענוח מכונת ההצפנה הגרמנית אניגמה בבלצ'לי פארק בזמן מלחמת העולם השנייה. ספרו השני "דנקרק - לחימה עד האיש האחרון" ראה אור ב-2006 ותורגם לעברית והתפרסם בהוצאת דביר בשנת 2010. הספר מתאר את מבצע הפינוי הימי של מאות אלפי חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת, אל חופי בריטניה, במסגרת קרב דנקרק במלחמת העולם השנייה במסגרת מבצע דינמו. ספרו השלישי יצא ב-2016 אודות הקרב על הסום. אתר האינטרנט הרשמי של יו סבאג מונטיפיורי A very British defeat, The Telegraph, 28 May 2006 אנדרו רוברטס, "הבריחה הגדולה", ניו יורק סאן, 13 בדצמבר 2006 כריסטופר היצ'נס, "סקירה: הספר "דנקרק" של יו סבאג מונטיפיורי", הניו יורק טיימס, 26 בינואר 2007 אלי שאלתיאל, הכישרון המופלא של הבריטים להפוך תבוסה לניצחון מיתולוגי, באתר הארץ, 10 באפריל 2007 "כשהאמת והבדיה נפגשים", טיים מגזין, 31 באוגוסט 2007 יפתח רייכר עתיר, עד הכדור האחרון, באתר הארץ, 16 ביוני 2010 היו סבאג-מונטיפיורי (1955-), דף שער בספרייה הלאומית
אלימלך שפירא

האם התכוונתם ל... אלימלך שפירא (גרודז'יסק) – אדמו"ר בגרודז'יסק מזובייצקי, חי במחצית השנייה של המאה ה-19, נינם של רבי אלימלך מליז'נסק והמגיד מקוז'ניץ אלימלך שפירא (תל אביב) – אדמו"ר מגרודז'יסק-פיאסצנה-קוז'ניץ בתל אביב, נכדו של רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק (בנו של רבי ישעיהו שפירא) אברהם אלימלך שפירא – אדמו"ר מגרודז'יסק בארץ ישראל, בנו של רבי ישראל שפירא מגרודז'יסק שהיה נכדו של רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק צבי אלימלך שפירא – אדמו"ר בדינוב, מכונה על שם ספרו ה"בני יששכר", נקרא על שם דוד אמו, רבי אלימלך מליז'נסק. צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב – נכדו של ה"בני יששכר", מייסד חסידות בלאז'וב הרב אלימלך שפירא - ראש ישיבת ארץ הצבי בפדואל, נרצח בפיגוע בשנת תשס"ב
ישראל שפירא

האם התכוונתם ל... ישראל שפירא (גרודז'יסק) – האדמו"ר השני מגרודז'יסק, נכדו של רבי אלימלך מגרודז'יסק. נספה בשואה. ישראל שפירא (בלאז'וב) – האדמו"ר מבלאז'וב בארצות הברית לאחר השואה. ישראל שפירא (ביבליוגרף) – ביבליוגרף אמריקאי-ישראלי ישראל שפירא (ראש מועצה מקומית) – ראש מועצת קריית מוצקין (לפני שהיא הוכרה כעיר) ישראל איסר שפירא
Scar Tissue (ספר)

Scar Tissue (בתרגום חופשי "רקמה מצולקת") הוא ספרו הביוגרפי של סולן להקת הרד הוט צ'ילי פפרז, אנתוני קידיס. הספר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2004 בארצות הברית על ידי הוצאת Hyperion ונכתב בשיתוף פעולה בין קידיס ללארי סלומן. הסיפור עוקב אחר חייו של קידיס משנת 1962 בה נולד ועד לתחילת שנת 2004 בה הספר יצא. מתוארים בו התמכרותו לסמים במיוחד הרואין ויחסיו עם נשים. שם הספר נלקח מהסינגל Scar Tissue שיצא בשנת 1999 באלבום Californication של הרד הוט צ'ילי פפרז. על פי הספר, ההתנסות הראשונה של קידיס עם סמים הייתה בגיל 12 עם אביו "בלאקי דאמאט" (Blackie Dammett) שהיה בעברו סוחר סמים. בשנות ה-80, בתקופה בה הרד הוט צ'ילי פפרז התחברו והפכו לפופולריים, קידיס וחברו לשעבר ללהקה הלל סלובק סבלו מהתמכרות קשה לסמים. בשנת 1988 נפטר סלובק ממנת יתר וקידיס היה מזועזע כל כך עד שפספס את ההלוויה. מאוחר יותר מצבו החמיר והוא החל להשתמש בסמים קשים יותר כיוון שלא יכול היה להתמודד עם האובדן. הוא ניסה להיגמל מהסמים, אך בשנת 1994 חזר אליהם לאחר שקיבל תרופות חזקות בזמן עקירת שן. בספר הוא גילה כי למעשה לא היה נקי לגמרי מסמים עד ל-24 בדצמבר 2000. קידיס מציין כי בגיל 12 גם איבד את בתוליו עם חברה של אביו. והוא מתייחס להשפעתן של נשים יפות וחזקות בחייו שהיו המוזות ליצירתו. וכן הוא מאריך על מסעו עם הלהקה שכלל הופעות מגוונות במקומות שונים. דוגמת הופעה לפני חצי מיליון איש בוודסטוק 94' או קהל של אדם אחד במתחמו הצנוע של הדלאי לאמה הגולה. קידיס שיתף באוטוביוגרפיה את מחיר ההצלחה בעולם הרוק, שאותו לקח לפסגות ולתהומות. הספר הגיע למקום ה-17 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספר "Scar Tissue", באתר "סימניה" קטעים מהביוגרפיה של אנתוני קידיס, באתר הרשמי של אנתוני קידיס Scar Tissue, באתר OCLC (באנגלית)
הקרב השני על האגמים המזוריים

הקרב השני על האגמים המזוריים הידוע גם כ-קרב החורף על האגמים המזוריים, נערך במלחמת העולם הראשונה בתאריכים 7 בפברואר – 18 בפברואר 1915 בין צבא הקיסרות הגרמנית בפיקודו של פאול פון הינדנבורג ובין צבא האימפריה הרוסית. הקרב הסתיים בניצחון גרמני. בחורף 1915 אישר הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין מתקפה גדולה לאורך כל החזית המזרחית. הוא אישר לפאול פון הינדנבורג לפתוח במתקפה גדולה בצפון החזית ליד האגמים המזוריים ומשם להתקדם לעבר הויסלה ולנסות להוציא את רוסיה מהמלחמה. האגמים המזוריים הם אזור הכולל כ-2,000 אגמים בשטח של כ-52,000 ק"מ המחוברים ביניהם בתעלות ובנהרות. בתקופה זו הם היו בשליטת פרוסיה המזרחית. לאחר מלחמת העולם השנייה הם סופחו לפולין. באזור זה הביס הינדנבורג בספטמבר 1914 את הארמייה הרוסית הראשונה בפיקודו של פאול פון רננקמפף בקרב הראשון על האגמים המזוריים. לרשות הינדנבורג עמדו הארמייה השמינית בפיקודו של אוטו פון בלו והארמייה העשירית בפיקודו של הרמן פון אייכהורן. מולן ניצבו הארמייה הרוסית העשירית בפיקודו של טדיאוש פון סיברס והארמייה ה-12 בפיקודו של פאבל פלווה. ב-7 בפברואר 1915 בתוך סופת שלג, פתח פון בלו בהתקפה על הארמייה הרוסית העשירית של פון סיברס ותוך שבוע התקדם כ-100 ק"מ תוך גרימת אבדות כבדות לרוסים בהרוגים, פצועים ושבויים. הגיס ה-20 של הרוסים שכלל כ-40 אלף חיילים כותר באזור אוגוסטוב. לאחר קרב קשה והרוגים רבים החיילים כולל מפקד הגיס והמטה נכנעו. למרות האבדות הכבדות הצליח פאבל פלבה לארגן את הארמייה הרוסית ה-12 ולפתוח במתקפת נגד שעצרה את התקדמות הגרמנים והביאה לסיום הקרב. למרות הניצחון בקרב לא הצליחו הגרמנים להכניע את הצבא הרוסי ולהתקדם לתוך רוסיה. לא היו עוד קרבות באזור זה. כיוון שהצבא האוסטרו-הונגרי סבל אבדות כבדות בחזית המזרחית, מעתה ואילך נעשו כל המתקפות בחזית זו תוך שיתוף שני הצבאות. מדיה וקבצים בנושא הקרב השני על האגמים המזוריים בוויקישיתוף הקרב השני על האגמים המזוריים
F-Secure

F-Secure (שם מלא:F-Secure Corporation) היא חברה המייצרת תוכנות לאבטחת מערכות מידע. משרדי החברה בהלסינקי שבפינלנד. לחברה סניפים ב-18 מדינות, ונציגות מועטה יותר בכ-100 נוספות. מעבדות החברה הם בהלסינקי ובקואלה לומפור שבמלזיה. F-Secure נסחרת בבורסת הלסינקי תחת השם FSC1V. על-פי טענת החברה היא הראשונה שסיפקה שירותי אבטחה באמצעות הרשת. החברה מציעה מגוון שירותי אבטחה ובהם: שירותי אבטחת אינטרנט וחומת אש. תוכנות אנטי וירוס למערכות הפעלה שונות: מיקרוסופט, מקינטוש, Mobile, ועוד. אבטחת שרתים. אבטחת שירותים עסקיים המתבצעים ברשת. מדיה וקבצים בנושא F-Secure בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של F-Secure F-Secure, ברשת החברתית פייסבוק F-Secure, ברשת החברתית אקס (טוויטר) F-Secure, ברשת החברתית LinkedIn F-Secure, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Scar Tissue

"Scar Tissue" (בעברית: "רקמת צלקת") הוא אחד משיריה המצליחים ביותר של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז. השיר שיצא בשנת 1999 כסינגל הראשון מאלבומה השביעי, Californication, הגיע למקום התשיעי בבילבורד הוט 100 האמריקאי, זכה בפרס גראמי ודורג במקום ה-53 ברשימת "100 קטעי סולו הגיטרה הטובים אי פעם" על ידי מגזין גיטר וורלד. מילות השיר מדברות על התמכרותו לסמים של סולן הלהקה, אנתוני קידיס. בשנת 2004 הוציא קידס בשיתוף עם לארי סלומן ספר אוטוביוגרפי שנשא את שם השיר ותיאר בהרחבה את התמודדות זו. מקור: מידע על היצירה "Scar Tissue" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Scar Tissue" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Scar Tissue" באתר Discogs סרטון השיר "Scar Tissue" באתר יוטיוב 100 קטעי סולו גיטרה הטובים אי פעם , מגזין גיטר וורלד מידע על Californication , באתר הבילבורד האמריקאי, ארכיון מידע על Californication , במצעד הבריטי הרשמי מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הגרמני מידע על Scar Tissue, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הפיני מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון זוכי פרסי גראמי ה-42 - 2000
כריך חמאת בוטנים וריבה

כריך חמאת בוטנים וריבה (באנגלית אמריקאית: peanut butter and jelly sandwich או בקיצור PB&J; באוסטרליה ובבריטניה: peanut butter and jam sandwich) הוא כריך פופולרי בעיקר בארצות הברית אך גם בקנדה, באוסטרליה ובבריטניה המכיל חמאת בוטנים וריבה של פירות (לרוב תותים או שזיפים). הכריך פופולרי בארצות הברית, במיוחד בקרב ילדים; סקר משנת 2002 הראה שהאמריקאי הממוצע יאכל 1,500 כריכי חמאת בוטנים וג'לי לפני סיום התיכון. לעיתים מוסיפים לכריך גם דבש, ממרח שוקולד, מרשמלו או סירופ מייפל. בשנת 1968 יצרה חברת ג'י אם סמאקר (.The J.M. Smucker Co) את ממרח הגובר המיועד עבור כריך זה. ממרח הגובר כולל שכבות של חמאת בוטנים וריבה. השילוב של חמאת בוטנים וריבה הפך פופולרי ברחבי ארצות הברית וברחבי העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה עת שממרח חמאת בוטנים הייתה חלק ממנות הקרב שחולקו לחיילים כמו גם הריבה. החיילים שילבו את שני הממרחים יחד על מנת לשפר את טעמה המלוח של חמאת הבוטנים. גם בקרב אזרחי ארצות הברית הפך הכריך לפופולרי מאחר שבשנת 1943, בשל המלחמה, הונהג בארצות הברית קיצוב. בעוד שחמאה וממרחים אחרים ניתנו בהקצבה, חמאת הבוטנים נמכרה בלא הגבלה, כמו גם פירות שאיפשרו ייצור ריבות. כריך חמאת בוטנים, בננה וקותלי חזיר פלאפרנאטר עמרי אנדרס צורף, ‏שיטת השקשוקה והגבינה הצהובה: מדריך הכריכים השלם, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2009 ההיסטוריה של כריך חמאת הבוטנים והריבה, באתר טעמים(הקישור אינו פעיל) ההיסטוריה של הכריך (באנגלית) In the Know | Prepared Foods, www.preparedfoods.com (באנגלית)
קני גארט

קֶנִי גָארֶט (באנגלית: Kenny Garrett; נולד ב-9 באוקטובר 1960) הוא סקסופוניסט אמריקאי. נולד בדטרויט ב-1960 לאב סקסופוניסט ג'אז ולאם חובבת רית'ם אנד בלוז, והחל לנגן בסקסופון אלט בגיל 10. הוא ניגן בדטרויט עם התזמורת של מרסר אלינגטון (בנו של דיוק אלינגטון), ונשאר עם התזמורת למשך שלוש שנים. ב-1980 עבר לניו יורק, שם ניגן בין היתר עם מיילס דייוויס, פרדי האברד וארט בלייקי. מאוחר יותר החל בקריירת סולו, שהתרכזה בעיקר בפוסט-בופ, עם ניסויים בפיוז'ן ובשילוב ג'אז והיפ הופ. אחד מאלבומיו הבולטים הוא Pursuance: The Music of John Coltrane מ-1996, בו הוא מנגן מיצירותיו של ג'ון קולטריין. באלבום זה מנגן הגיטריסט הידוע פאט מת'יני. הופיע בישראל באוגוסט 2005. מדיה וקבצים בנושא קני גארט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קני גארט (באנגלית) קני גארט, באתר ספוטיפיי קני גארט, באתר AllMusic (באנגלית) קני גארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) קני גארט, באתר דיזר קני גארט, באתר Discogs (באנגלית) קני גארט, באתר Songkick (באנגלית) ארז שוייצר, קני גארט: איזו מלחמה נפלאה, באתר הארץ, 8 ביוני 2009
גובר (מותג)

גובּר (באנגלית: Goober) הוא ממרח המכיל שכבות של חמאת בוטנים ושל ריבה. ממרח זה נפוץ בארצות הברית. מקור השם של הממרח בכינוי המקובל לבוטן בסלנג אמריקאי. הממרח הומצא בשנת 1968 על ידי חברת ג'י אם סמאקר (The J.M. Smucker Co.) במטרה להקל על הכנת הכריך הפופולרי והנפוץ בארצות הברית - כריך חמאת בוטנים וריבה. הממרח כולל שכבות אנכיות של חמאת בוטנים ושל ריבה (לרוב ריבת ענבים או תותים, אך ישנה גם גרסה המכילה ממרח שוקולד). אתר האינטרנט הרשמי של גובר אתר האינטרנט הרשמי של גובר
ננאד קרסטיץ'

ננאד קרסטיץ' (בסרבית: Ненад Крстић; נולד ב-25 ביולי 1983 ביוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי, ששיחק בעמדת הסנטר. המועדון המקצועני הראשון שבו שיחק היה פרטיזן בלגרד. קרסטיץ' נבחר במקום ה-24 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2002 על ידי ניו ג'רזי, שהחתימה אותו בתחילת עונת 2004/2005. בעונתו הראשונה בליגה הוא רשם 10 נקודות ו-5.3 כדורים חוזרים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בשנת 2008 עבר לקבוצת ליגת העל הרוסית, טריומף ליוברצי ובתחילת עונת 2008/09, חזר ל-NBA, וחתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר. בפברואר 2011 עבר קרסטיץ' לבוסטון סלטיקס בעסקת חליפין ביחד עם ג'ף גרין תמורת נייט רובינסון וקנדריק פרקינס שעברו לאוקלהומה. ב-22 ביוני 2011 חתם ננאד קרסטיץ' על חוזה לשנתיים בקבוצה הרוסית צסק"א מוסקבה. ננאד קרסטיץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים ובנושא סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון סקנלה

ג'ון סקנלה (באנגלית: John Scannella) הוא פלאונטולוג אמריקאי המתמחה בחקר דינוזאורים ובפרט בטריצרטופס - הדינוזאור הצרטופסי הידוע מכולם. אוצר מוזיאון הרי הרוקי בעיר בוזמן במונטנה. סקנלה זכה לפרסום בעיקר בזכות המאמר שכתב עם ג'ק הורנר ובו הוא מציע שהטורוזאורוס (מארש, 1891) איננו סוג טקסונומי נפרד, אלא צורה מבוגרת של טריצרטופס. סקנלה נולד ברובע קווינס שבעיר ניו יורק והתאהב בדינוזאורים כבר בגיל צעיר, כאשר ביקר במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע. הוא למד לתואר ראשון (B.Sc) במסלול של גאולוגיה (ראשי) וביולוגיה (משני) באוניברסיטת ראטגרס שם סיים ב-2002. אחרי סיום התואר הראשון התנדב במוזיאון הגאולוגיה של האוניברסיטה ועזר לאוצר ביל סלדן לארגן את האוספים. כמו כן, הוא עבד כמסביר על מאובנים במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע. ב-2005 פגש את ד"ר ג'ק הורנר במוזיאון המדינה של ניו ג'רזי והחל לעשות דוקטורט במחלקה למדעי כדור הארץ שבאוניברסיטת מונטנה תחת הנחייתו. ב-2009 כתב מאמר יחד עם D.W. Fowler ובו הוא מציג הוכחה ש-Triceratops horridus ו-Triceratops prorsus הם שני מינים טקסונומיים שונים של טריצרטופס, בהתבסס על הפרדה סטרטיגרפית, כלומר: מאובנים של כל מין נמצאו בשכבות גאולוגיות שונות, ולכן חיו בזמנים שונים. ב-2010 פרסם עם המנחה שלו לדוקטורט ג'ק הורנר את המאמר המפורסם שטוען שהטורוזאורוס הוא לא סוג נפרד, אלא בעצם צורה מבוגרת של טריצרטופס. ב-2015 סיים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור. בנוסף למחקר תאורטי עוסק סקנלה גם בעבודת שדה (field work) וגילוי מאובנים. ב-2010 הציע סקנלה יחד עם ג'ק הורנר בעקבות מחקר שערכו (בשנים 2009-2010) שהטורוזאורוס אינו סוג טקסונומי נפרד אלא טריצרטופס בוגר ובשל (mature), שגופו ועטרתו גדלו וכן שבגלל הגדילה נוצרו "חלונות" בעטרה. הם מציגים מספר נימוקים להצעתם. ראשית, לדבריהם, מבחינה אנטומית, הטריצרטופס והטורוזאורוס כמעט זהים, וגם הגולגולות שלהם דומות למדי (למעט העטרה, שמשתנה עם הגדילה). עוד נימוק נוגע למבנה העצם: כאשר בוחנים עצמות של טריצרטופס (גם גדול, כלומר, לא גור אלא גם מבוגר צעיר) מגלים שמדובר בעצם שעדיין גדלה, לעומת מבנה העצמות של הטורוזאורוס, שמראות עצם מבוגרת שגדלה ובגרה לחלוטין. עוד נימוק נוגע למציאת פרטים בגילים שונים: בעוד שנמצאו טריצרטופסים בכל שלבי ההתפתחות: מביצה, תינוק, גור וכלה במבוגר צעיר, מעולם לא נמצא טורוזאורוס צעיר. הסברה שהטורוזאורוס הוא למעשה טריצרטופס מבוגר יכולה לפתור תעלומה זו. השערה זו עדיין נתונה בוויכוח מדעי. חילופי מכתבים בין הפלאונטולוגים ג'ון סקנלה ואנדרו פארקה האם טורוזאורוס הוא הצורה המבוגרת של טריסרטופס(הקישור אינו פעיל), באתר Walking With Dinosaurs Meet Graduate Student John Scannella, סרטון באתר יוטיוב Evolutionary trends in Triceratops from the Hell Creek Formation, Montana מאת ג'ון סקנלה, דנבר פאולר, מארק גודווין וג'ון ר. הורנר, יוני 2015. Triceratops through time | John Scannella | TEDxBozeman - הרצאת TEDx של ד"ר ג'ון סקנלה, יוטיוב, 20 במאי 2015 How it took Triceratops a million years to get its horn: Researchers revealed unprecedented insight into dinosaur evolution, דיילי מייל, 1 ביולי 2014. Switek, Brian. "New Study Says Torosaurus=Triceratops". Dinosaur Tracking. Smithsonian.com. נבדק ב-2 במרץ 2011. {{cite web}}: (עזרה) "New Analyses Of Dinosaur Growth May Wipe Out One-third Of Species". Science News. ScienceDaily.com. 2009-10-31. נבדק ב-2009-11-03. Neil Bowdler, Triceratops and Torosaurus dinosaurs 'two species, not one', BBC, 1.3.2012
פלאפרנאטר

פלאפרנאטר (באנגלית: Fluffernutter) הוא כריך הפופולרי במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית ובחלקים אחרים של ניו אינגלנד. כריך זה מכיל חמאת בוטנים וממרח קרם מרשמלו. הכריך מוכן לרוב מלחם לבן פרוס, אך יש גרסאות הכוללות לחם מקמח מלא וכן לעיתים הכריך כולל פרוסות בננה או דבש. הכריך הפופולרי עלה לכותרות במסגרת דיון שנערך בבית המחוקקים של מסצ'וסטס בו הציע סנטור מדינת מסצ'וסטס גארט באריוס להגביל הגשתו של הכריך בבתי הספר במדינה. באותו דיון הוצעה הצעה נגדית להכריז על הכריך ככריך הלאומי של המדינה. המונח "פלאפרנאטר" הוא סימן מסחרי רשום של חברת דארקי-מוור (Durkee-Mower Inc), יצרנית קרם המרשמלו, מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 אולם במסגרת תביעה שנערכה בבית המשפט המחוזי הפדרלי של מחוז מסצ'וסטס, בו תבעה חברת דארקי-מוור את חברת ויליאמס סונומה (Williams-Sonoma Inc) על השימוש בשם, קבע בית המשפט המחוזי שהסימן המסחרי חל רק על גלידות ותפריטים, ולא על שמו של הכריך. כריך חמאת בוטנים וריבה מדיה וקבצים בנושא פלאפרנאטר בוויקישיתוף קנת' מקנה, "האם ניתן לעצור את הממרח הזה", הבוסטון גלוב, 19 ביוני 2006 קאולווי, למנוט, "המלחמה על הפלאפראנאטר מסלימה בבית המחוקקים", הבוסטון גלוב, 21 ביוני 2006 כתבת רשת msnbc
ג'ון ר. הורנר

ג'ון "ג'ק" ר. הורנר (באנגלית: John "Jack" R. Horner; נולד ב-15 ביוני 1946) הוא פלאונטולוג אמריקאי מפורסם המתמחה בחקר דינוזאורים. הורנר נולד וגדל בשלבי, מונטנה. הוא למד 7 שנים באוניברסיטת מונטנה והתמחה בגאולוגיה וזואולוגיה. הוא שירת שנתיים בחיל הנחתים האמריקאי ושירת בכוחות המיוחדים בזמן מלחמת וייטנאם. הורנר לא השלים את התואר הראשון מאחר שנכשל בקורסים בשפה זרה (מאחר שיש לו דיסלקסיה והוא לא היה יכול לקרוא היטב גרמנית). למרות זאת הוא הגיש תזה מכובדת על הפאונה של אבן הגיר של Bear Gulch, אתר מאובנים מפורסם ושמור היטב לאורך המיסיסיפי. ב-1986 העניקה לו אוניברסיטת מונטנה דוקטורט במדע והוא זכה למלגת מק'ארתור (MacArthur Fellowship) היוקרתית. הורנר פרסם יותר מ-100 מאמרים ו-6 ספרי מדע פופולרי (בהם Dinosaurs Under the Big Sky, וספר הילדים Maia: A Dinosaur Grows Up). כיום הוא האוצר של מחלקת הפלאונטולוגיה במוזיאון הרי הרוקי, פרופסור לפלאונטולוגיה ואוצר מצורף למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. הוא גם מרצה בתוכנית ה-Honors Program היוקרתית באוניברסיטת המדינה מונטנה. הורנר גם היה יועץ מדעי לסדרת הסרטים פארק היורה ועבד עם חברי ההפקה בכל הסרטים. ואולם ההפקה לא תמיד הקשיבה לעצותיו, למשל ביצירתם את הסטיגימולוק שע"פ הורנר נחשב לפרט צעיר של פכיצפלוזאורוס. בנוסף הוא השתתף בסרט עולם היורה (2015) בתפקיד עובד תחזוקה (ליד חצר הולוסירפטורים). באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 גילה הורנר את המאיאזאורה - דינוזאור הדרוזאורי המוכיח שהיו דינוזאורים שטיפלו בצאצאיהם. הורנר גילה עוד מיני דינוזאורים בהם אורודרומאוס (Orodromeus makelai). על שמו נקראים מינים של אכלוזאורוס (Achelousaurus horneri) ואנאסזיזאורוס (Anasazisaurus horneri). בקהיליה הפלאונטולוגית הורנר ידוע במחקריו על גדילה של דינוזאורים. ממחקריו הסיק הורנר שמינים רבים של דינוזאורים שנחשבו לסוגים נפרדים הם למעשה אותו סוג בשלבי גדילה שונים. בעשור הראשון של המאה ה-21 עסקו צוותים של הורנר בחפירת וגילוי מאובנים ומצאו 5 פרטים של טירנוזאורוס רקס, אחד מהם אף גדול יותר מ"סו" - פרט של טירנוזאור שנחשב לגדול והשלם ביותר עד לגילויו של הורנר. הורנר טען שהטירנוזאורוס לא היה טורף מובהק ונהג כנראה לאכול יותר נבלות מאשר לצוד (עם זאת הוא היה הורג טרף פצוע או חלש). טיעון זה נראה בפירוט בתוכנית של ערוץ דיסקברי: העמק של הטירנוזאורוס רקס. ב-2005 היה חלק מצוות מדענים שגילה רקמה רכה בתוך מאובן של טירנוזאורוס רקס. ב-2010 פרסם עם ביחד עם תלמידו ג'ון סקנלה את המאמר המפורסם שטוען שטורוזאורוס הוא לא סוג טקסונומי נפרד אלא בעצם צורה מבוגרת של טריצרטופס. מאמר זה עורר ויכוח מדעי רחב שנמשך עד היום הזה והתזה שלו לא נהפכה לקונצנזוס מדעי. בין תלמידיו הידועים נכללים הפלאונטולוגים המובילים גרגורי אריקסון (שחוקר ביומכניקה של תנינאים ודינוזאורים), סקוט סמפסון, קריסטי קרי-רוג'רס ודייוויד ואריקיו. על הישגיו קיבל הורנר עיטור כבוד בשנת 2006. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ר. הורנר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ר. הורנר ג'ון ר. הורנר, באתר ResearchGate ג'ון ר. הורנר, באתר גוגל סקולר Shape Shifting Dinosaurs - הרצאה מקוונת של ג'ק הורנר באתר TED Building a dinosaur from a chicken - הרצאה מקוונת של ג'ק הורנר באתר TED מוזיאון הרי הרוקי ג'ק הורנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
Hiren's BootCD

Hiren's BootCD (קיצור מקובל: HBCD) היא תוכנה המיועדת לאתחול המכילה סט כלי מערכת המיועדים לתיקון ותחזוקת המחשב ומערכת ההפעלה. התוכנה בראשיתה ניתנה להרצה באמצעות תקליטור ובהמשך יצאה גרסה המתאימה גם לפרישה והרצה על החסן נייד. יתרון התוכנה הוא ביכולתה לטפל במחשב ללא הזדקקות למערכת הפעלה כלשהי. התוכנה יכולה לרוץ על כל מחשב המסוגל להריץ את אחת הגרסאות של מערכת הפעלה חלונות של מיקרוסופט, או את אחת ההפצות של מערכת ההפעלה לינוקס. התוכנה מכילה בין היתר: כלים לתיקון MBR כלים לשחזור מידע כלים לטיפול במחיצות כלי ניתוח וקבלת מידע שונים, אודות מצב חומרת המחשב. בעבר פותחה ונתמכה המערכת על ידי המפתח המקורי Hiren אך מאז נובמבר 2012 לא מופצות גרסאות רשמיות של סט הכלים. בשנים האחרונות התארגנו מפתחים והם מוציאים גרסאות כיסוי של סט הכלים באתר הרשמי. אתר האינטרנט הרשמי של Hiren's BootCD ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.