laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The House of Blue Light

The House of Blue Light (בית האור הכחול) הוא אלבומה השנים עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1987. הקלטת האלבום הייתה מייגעת וכרוכה בקשיים וסיבוכים רבים, וריצ'י בלקמור העיד שחלק מהשירים הוקלטו שוב שוב עד לתוצאה הסופית. את הסיבה לכך ניתן להבין מדבריו של איאן גילן, שתיאר את המתיחות הרבה ששררה בין חברי הלהקה: "אני מסתכל אחורה אל התקליט "The House of Blue Light" - יש בו כמה שירים טובים, אבל אני מרגיש שמשהו שחסר בו. אני לא יכול להרגיש את ה"רוח" של הלהקה. אני יכול לראות או לשמוע חמישה אנשי מקצוע העושים כמיטב יכולתם, אבל זה כמו קבוצת כדורגל, אם אין את הרוח, זה לא מתפקד. זה כמו קבוצה של אחד עשר כוכבים שמשחקים על אותו מגרש, אך אינם מחוברים בלב וברוח". ג'ון לורד הוסיף: "עשינו טעות חמורה כשניסינו לייצר מוזיקה עדכנית, אך גילינו שזה לא מה שהציבור רוצה מאיתנו". לצורך קידום האלבום יצרה הלהקה שני סרטוני וידאו לשירים "Bad Attitude" ,"Call of the Wild", אך חברי הלהקה משתתפים רק בקליפ של השיר הראשון. הביקורות לאלבום היו ברובן חיוביות. אתר Allmusic העניק לאלבום 3 כוכבים מתוך 5. מגזין Kerrang! העניק לו 4.5 מתוך 5. האלבום אף הגיע למקום 34 במצעד "בילבורד 200" האמריקאי. בשנת 1999 יצא לאור מהדורת אריך נגן של האלבום, ומספר רצועות משם קצרות מהגרסה המקורית, כך שאורכו הכולל הוא: 46:16. כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, איאן גילן ורוג'ר גלובר, למעט אם צוין אחרת: ריצ'י בלקמור - גיטרה איאן פייס - תופים, כלי הקשה איאן גילן - שירה, תופי קונגה, מפוחית פה רוג'ר גלובר - גיטרה בס, סינתיסייזר ג'ון לורד - קלידים, סינתיסייזר מידע על האלבום The House of Blue Light באתר MusicBrainz מידע על האלבום The House of Blue Light באתר AllMusic האלבום The House of Blue Light באתר Discogs האלבום The House of Blue Light באתר ספוטיפיי במגזין DPAS ריאיון עם איאן גילן באתר RockPages הממלכה הסגולה של ג'ון לורד באתר Highway Star ביקורת על האלבום באתר Allmusic באתר בילבורד
גפניים

גַּפְנִיִּים (שם מדעי: Vitaceae) היא משפחה של צמחים דו-פסיגיים קדומים הכוללת 700 מינים המחולקים ל-17 סוגים שברובם הגדול מטפסים,שיחים ואפילו עצים הנפוצים בעיקר באזוריים תת-טרופיים וטרופיים. זו המשפחה היחידה בסדרת הגפנאים והיא התפתחה לפני 90 מיליון שנים בתקופת הקרטיקון עליון. המין המוכר ביותר במשפחה זו הוא גפן היין אשר מוציא ענבים מהם מייצרים את היין. Acareosperma Ampelocissus Ampelopsis Benisteiopsis - גפן הרוחות Cayratia קיסוסן (Cissus) - בו המין קיסוסן אנטארקטי Clematicissus Cyphostemma Leea Muscadinia Nothocissus גפנית - בו המין גפנית מחומשת, והמין גפנית משולשת Pterisanthes Pterocissus Rhoicissus Tetrastigma גפן (Vitis) - בו המין גפן היין Yua מדיה וקבצים בנושא גפניים בוויקישיתוף גפניים, באתר ITIS (באנגלית) גפניים, באתר NCBI (באנגלית) גפניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גפניים, באתר Tropicos (באנגלית) גפניים, באתר GBIF (באנגלית) גפניים, באתר IPNI (באנגלית) גפניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרטיס ללונה פארק

כרטיס ללונה פארק הוא האלבום ה-18 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי שיצא במאי 1990. לואי להב הפיק מוזיקלית את האלבום "כרטיס ללונה פארק" והעיבודים נעשו בידי עדי רנרט. ארצי כתב והלחין את כל השירים באלבום (למעט "סיטואציה" שהלחין עדי רנרט), ובהם "נכנסת לחיי", "רוקר חיי", "מעבר לנהר" (המוקדש למירון גרנות) ו"אגדת עשרים ואחת". האלבום כולל שירים קודרים יחסית העוסקים בנושאים ריאליסטים. למרות שנוצר בתקופת השיא בקריירה של ארצי, בין האלבום חום יולי אוגוסט לאלבום ירח, נחשב האלבום להצלחה מינורית (אף שהגיע למעמד אלבום זהב) ולא הותיר להיטים רבים, אם כי לא עצר את ימי הזוהר של ארצי. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי למעט "סיטואציה" שהולחן על ידי עדי רנרט.  עדי רנרט: קלידים, עיבודים, לחן ל"סיטואציה" (13) לואי להב: הפקה מוזיקלית עדי רנרט, שלמה ארצי, עודד פרח: קולות רקע עמוס הדני: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית מיכה מיכאלי: בס גיל לדין: תופים וכלי הקשה שמוליק בודגוב: גיטרה חשמלית אמיר גבירצמן: סקסופון דניאל חכים: צילום תמונות כריכה אופטובסקי/דרי: עיצוב כריכה חיים שמש, אסנת קדוש, צפי אריאל: הפקה יעקב מורנו: טכנאי הקלטה ומיקס עדי פלטינוב, עודד פרח, עמי איילי: עוזרי טכנאי הוקלט באולפני "המון": ספטמבר 1989 - אפריל 1990 מידע על האלבום כרטיס ללונה פארק באתר MusicBrainz האלבום באתר Discogs צחי לוי, איך להיות שלמה ארצי ב-10 צעדים פשוטים, באתר ynet, 14 במרץ 2002
שנים עשר ענבי המזל

שנים עשר ענבי המזל (בספרדית: Las doce uvas de la suerte) הוא שמו של מנהג ספרדי לערב השנה החדשה, 31 בדצמבר. לפיו אוכלים ענב אחד לאחר כל צלצול פעמון של שעון המבשר על תחילתה של השנה החדשה. על פי המסורת מביא מעשה זה לשנה של שגשוג. בחלק מן המקומות מאמינים גם שמנהג זה דוחה רוע ומבריח מכשפות. ראשיתו של המנהג היא לכל הפחות בשנת 1895, אך הוא התקבע בשנת 1909. בסוף אותה שנה עודדו אותו מגדלי ענבים מאליקנטה, אשר ביקשו להביא למכירה מוגברת של ענבים מבציר טוב במיוחד. המנהג מקושר גם למגדל הפעמונים בכיכר פוארטה דל סול במדריד, שצליליו מסמנים בספרד את בוא השנה החדשה. המנהג אומץ גם במקסיקו, בארצות אחרות באמריקה הלטינית, בפיליפינים (שהיו בעבר תחת שלטון ספרדי) ובקהילות היספניות בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא שנים עשר ענבי המזל בוויקישיתוף
הרקליון (מצרים)

הרקליון  (למפת מצרים מוגדלת)   קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח' סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית ל ו ב הים התיכון הים האדום הרקליון (למפת מצרים רגילה)   קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח' סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית ל ו ב הים התיכון הים האדום הרקליון הרקליון (Heracleion) או תוניס (Thonis) הייתה עיר נמל חשובה במפרץ אבוקיר (אנ'), 20 ק"מ מזרחית לאלכסנדריה שבמצרים. העיר התקיימה מן המאה ה-12 לפנה"ס ועד לשקיעתה תחת מי הים התיכון במאה השישית או השביעית לספירה. העיר, כולל פסלי אבן בגובה של כחמישה מטרים, שעיטרו את המקדש המרכזי בעיר, 64 ספינות טרופות ולמעלה מ-700 עוגנים, כמו גם אסטלות אבן עם כיתוב בכתב חרטומים, מטבעות זהב, משקולות מאתונה, שהתגלו לראשונה באתר חפירות במצרים וסרקופגים שהכילו מומיות, התגלתה בשנת 2001 על ידי צוות בראשות הארכאולוג הצרפתי, פרנק גודיו(אנ') מן המכון האירופי לארכאולוגיה תת-ימית (IEASM). בנובמבר 2017, פורסם על ידי העיתון אל-אהראם כי התגלו באתר שלוש ספינות טרופות וחפצי אמנות. מדיה וקבצים בנושא הרקליון בוויקישיתוף צפו: העיר האבודה שהתגלתה אחרי מאות שנים מתחת למים, באתר וואלה, 8 בינואר 2015 אורן דותן, ‏העיר המצרית האבודה נחשפת אחרי 1,200 שנה, באתר ‏מאקו‏, 30 באפריל 2013 Spectacular finds of lost city revealed, כתבה ב-BBC‏, 7 ביוני 2001 תגלית חדשה, בעיר האבודה שטבעה בים התיכון, באתר ynet, 23 בנובמבר 2017
אולה לילו-אולסן

אולה אנדראס לילו-אולסן (בנורווגית: Ole Andreas Lilloe-Olsen;‏ 27 באפריל 1883 – 29 באפריל 1940) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20 בקליעה. לילו-אולסן זכה בחמש מדליות זהב ומדליית כסף בתחרויות אישית וקבוצתיות במטרות נעות, מה שמציב אותו כאתלט הנורווגי המצליח ביותר במשחקי הקיץ האולימפיים בכל הזמנים. אחרי קארל אוסברון וויליס א. לי הוא הקלע השלישי המצליח בתולדות המשחקים האולימפיים. לילו-אולסן השתתף בקליעה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), בגיל 36, וזכה שם במדליית זהב בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה, ובתחרויות הקבוצתיות ביחד עם הנבחרת הנורווגית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף, סיים במקום השביעי בתחרות הקבוצתית בקליעת טראפ. באולימפיאדת פריז (1924) זכה ב-3 מדליות נוספות, כשהגן על תואריו בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה ובתחרות הקבוצתית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובנוסף זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף, השתתף בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה והגיע למקום ה-15, בקליעת טראפ והגיע למקום ה-11, ובקליעת טראפ קבוצתית והגיע למקום ה-7. לילו-אולסן נולד ב-27 באפריל, בחוות אוסטרה גרפסן שברובע וסטרה אקר באוסלו למשפחה של בעלי אדמה. הוא למד אגרונומיה. הוא החל להשתתף בתחרויות קליעה ב-1905, וייצג את מועדון הקליעה מזרח אוסלו. הוא היה לאתלט המצליח ביותר באליפות נורווגיה בקונגסבינגר ב-1918, ובעקבות כך קיבל את התואר "מלך הקליעה" ואת פרס המלך. הוא זכה 3 פעמים באליפות העולם בקליעה במטרות נעות. בנוסף, זכה באליפות הנורדית בקליעה במטרות נעות, בקליעה ברובה קליבר זעיר (ל-50 מ') ב-1923, ובקליעה באקדח דו-קרב ב-1922. היה גם לאלוף נורווגיה בקליעת סקיט ב-1936. הוא התחתן ב-1910. לילו-אולסן מת ברובע הולדתו, וסטרה אקר, באוסלו, ב-29 באפריל 1940. אולה לילו-אולסן, באתר olympedia.org אודות לילו-אולסן באתר האולימפי
ג'וצ'י

ג'וצ'י (במונגולית: Зүчи, בטטרית: Җучи בטטארית של טטרסטן, Cuçi בטטרית של קרים‏; 1181–1227) היה מצביא מונגולי, הבן הבכור של ג'ינגיס חאן ושל אשתו הראשונה, בורטה ואביו של באטו חאן. אמו של ג'וצ'י, בורטה, נחטפה על ידי יריב של בעלה והוחזקה כאשה על ידי היריב עד שבעלה הצליח להשיבה לעצמו. יש סימני שאלה מי היה אביו הביולוגי של ג'וצ'י, על אף שג'ינגיס חאן הכיר בו כבנו והתייחס אליו בהתאם. האבהות המוטלת בספק שמשה כלי ניגוח בידי חלק מאחיו במאבק על ירושתו של ג'ינגיס חאן. ג'וצ'י היה לא פחות ממפקד צבאי מוכשר, הוא השתתף במסעות הכיבושים של חלקים נרחבים מהאימפריה יחד עם אביו ג'ינגיס. האולוס שקיבל ג'וצ'י מאביו ג'ינגיס היה בצפון-מערב האימפריה, אותו אולוס התפתח בסופו של דבר למדינה המונגולית החזקה של אורדת הזהב. ג'וצ'י היה המונגולי הראשון ששלט בשטח של אורדת הזהב, אולם המדינה עצמה הוקמה על ידי בנו של ג'וצ'י, באטו חאן, בשנת 1242. היא נוסדה מיד לאחר שבאטו חאן סיים את הכיבוש של צפון-מערב האימפריה וייסד אותה, והפכה למדינה עצמאית בשנת 1294 עם מותו של קובלאי חאן כחלק מפיצול האימפריה המונגולית. מדיה וקבצים בנושא ג'וצ'י בוויקישיתוף ג'וצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'וצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנחת מצפה רמון

מנחת מצפה רמון הוא מנחת השוכן במישור הרוחות, כארבעה קילומטרים מצפון למצפה רמון. המנחת נמצא ממערב לכביש 40, מדרום לכביש 171 וממזרח לבה"ד 1, ומשמש בעיקר מטוסים מסוג אווירון זעיר ממדים ודאונים. המועצה המקומית יזמה את הקמת המנחת בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, במטרה לפתח את התיירות והמסחר בעיירה, על ידי קיצור זמן הנסיעה מאזור המרכז. המנחת הוקם לבסוף באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 עם מסלול טיסה מאספלט באורך של כ־600 מטרים. וב-1987 חברת ארקיע החלה להפעיל אליו טיסות סדירות מנמל התעופה דב הוז בתל אביב באמצעות מטוסי איילנדר דו מנועיים. הקו בוטל באופן סופי בשנת 2006. בשנת 2001 החליטה ממשלת ישראל על שיפוץ ושדרוג המנחתת בעלות של 30 מיליון שקל, כולל סלילת מסלול טיסה חדש באורך של כ־1,300 מטרים, כ־300 מטרים ממערב ובמקביל למסלול הקודם. הפרויקט נועד לקדם את התיירות במצפה רמון, ולאפשר להגיע מהעיירה אל מרכז הארץ בטיסה בת כ־40 דקות. ב-12 בינואר 2001 הניח ראש הממשלה אהוד ברק, את אבן הפינה לפרויקט. הפרויקט נמסר לביצוע לקרן קיימת לישראל שפרסמה מכרז לסלילת מסלול באורך של 1,450 מטר, שיאפשר תנועת מטוסים בסדר גודל של עד 50 נוסעים. העבודות החלו בקיץ 2002, והיו אמורות להסתיים תוך 20 חודשים, אך הופסקו בשנת 2004 בשל חוסר בתקציב, לאחר שמשטח הכורכר שנועד למסלול תוחם ופולס. בנובמבר 2004 הבטיח שר התחבורה, מאיר שטרית, לתקצב את השלמת הפרויקט, אך הדבר לא יצא לפועל. תוואי המסלול החדש שלא הושלם נפגע במשך השנים משיטפונות. ב־24 במרץ 2013 אישרה רשות התעופה האזרחית את הפעלתו של מסלול הכורכר במנחת עבור מטוסים מסוג אווירון זעיר ממדים ומטוסי תעופה כללית היכולים לפעול בתנאי המקום. הפעלת המנחת נמסרה ל"מרכז דאיה נגב". פרויקט תקוע: המנחת במצפה רמון לא ממריא אתר המפעיל מצפה רמון (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית יוסף גילת, מצפה־רמון; להיות או לחדול, על המשמר, 12 ביוני 1972 דן ארקין, מצפה רמון, מעריב, 12 במרץ 1987 גדי גולן, ‏30 מיליון שקל יושקעו בשדה במצפה רמון, באתר גלובס, 14 בינואר 2001 גדי גולן, ‏מצפה רמון: קק"ל פרסמה מכרז למנחת, באתר גלובס, 26 באוגוסט 2001 שלומי שפר, המינהל פירסם מכרז לבניית 52 דירות במצפה רמון, באתר הארץ, 18 ביולי 2002 גדי גולן, ‏קק"ל תסיים המנחת במצפה רמון ב-2003, באתר גלובס, 20 ביולי 2003 גדי גולן, ‏בניית מנחת המטוסים במצפה רמון הופסקה בשל אי העברת כספי משרדי הממשלה, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2004 הארץ, שטרית הבטיח 4 מ' ש' לחידוש העבודה על המנחת במצפה רמון, באתר TheMarker‏, 22 בנובמבר 2004 רינה רוזנברג קנדל, מלון בראשית: התיירים מגיעים בהמוניהם - אבל במצפה רמון לא רואים כסף, באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2012
אסיד

האם התכוונתם ל... חומצה – באנגלית acid, תרכובת המתפרקת במים ליצירת יוני הידרוניום, כך שה-pH של התמיסה המתקבלת יהיה נמוך מ-7 LSD – מכונה גם "אסיד" - סם פסיכדלי, חצי מלאכותי אסיד ג'אז – סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים אסיד האוס – סגנון מוזיקלי, תת-סגנון של מוזיקת האוס אסיד רוק – סגנון מוזיקלי אסיד טכנו – סגנון מוזיקלי, תת-סגנון של מוזיקת טכנו ACID
אוריאל שילר

אוריאל (אוטו) שילר (1907 – 1992) היה אדריכל ישראלי. נולד ב-1907 בברטיסלאבה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (סלובקיה של ימינו). תחילה הוכשר כמהנדס בשווייץ, ולאחר מכן הרחיב את השכלתו ולמד שלוש שנים נוספות (1930–1933) באקדמיה לאמנויות בווינה אצל האדריכל פטר ברנס – מחשובי האדריכלים המודרניסטים, שבמשרדו עבדו גדולי האדריכלים במאה ה-20 (מפעל AEG נחשב עד היום ליעד תיירות חובה לאדריכלים בסמוך לברלין). לאחר מכן עבד בסטודיו של האדריכל האוסטרי אוסקר שטרנד, שם התמחה בעיצוב פנים ורהיטים. ב-1933 עלה שילר לארץ ישראל, ותוך זמן קצר הצליח להשתלב בשוק העבודה המקומי, לאחר שקיבל לידיו את תכנון "רמת הנדיב". תחילה התגורר ברחובות, ובתקופה זו בנה ברחבי היישוב כמו גם בקיבוץ גן שלמה. לאחר שנתיים שוב עקר ממקומו ועבר לתל אביב. ב-1961 השלים את בנייתו של בניין טרובוביץ, הבניין הראשון שהוקם בקמפוס אוניברסיטת תל אביב ברמת אביב המשמש את הפקולטה למשפטים. שנים אחדות לאחר מכן הוזמן לתכנן את אגף ספריית משפטים הסמוך לבניין. נפטר ב-1992 ונטמן בבית הקברות בקבוצת שילר. אשתו הילדה נפטרה שלוש שנים אחריו, ונטמנה לצדו. בנו הוא גבריאל שילר, אגרונום. בית הכנסת ובית תרבות בקבוצת שילר (גן שלמה) בית צילה - בית תרבות בקיבוץ מעלה החמישה רמת הנדיב וחלקת קבר משפחת רוטשילד, זכרון יעקב בניין טרובוביץ, אוניברסיטת תל אביב בניין מכון זיו, מכון ויצמן למדע (בשיתוף ישראל דיקר ואבא אלחנני) חלקת חברי השומר, בית הקברות כפר גלעדי - תל חי בית השומר, קיבוץ כפר גלעדי אנדרטת שער הברון בפתח תקווה מצפה כוכבים בגבעתיים ענת עפר: בית הכנסת "תפארת צבי" מיכאל יעקובסון: בית צילה בקיבוץ מעלה החמישה מיכאל יעקובסון: סיבוב בבניין טרובוביץ – הבניין הראשון שנבנה באוניברסיטת תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 17 במאי 2023 רמת הנדיב - סיפור הגן (אורכב 22.09.2012 בארכיון Wayback Machine), אתר רמת הנדיב ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיר עזיז

דֵיר עָזִיז (בערבית: دير عزيز, בתעתיק מדויק: מנזר עזיז) הוא יישוב יהודי קדום בדרום רמת הגולן. על חורבות היישוב הוקם כפר סורי. בדיר עזיז התגלו שרידי יישוב יהודי עתיק ששכן במקום בתקופת המשנה והתלמוד, וכלל בית כנסת, בית בד, בית קברות וכנראה גם בית יוצר לכלי חרס. על חורבות היישוב הוקם בעת החדשה כפר סורי. ביישוב נמצאו שרידים של שני מבני ציבור. האחד בראש הגבעה, גדול מאוד אך טרם נחפר עד היום ולא ידוע למה ששימש. השני, על המורדות לכיוון דרום נחפר בחפירות ארכאולוגיות ושימש כבית כנסת. בית הכנסת העתיק בדיר עזיז הוא אולם מלבני שמידותיו 11 מטר על 18 מטר, ובו ערמת אבני גזית, אשר לפי הסברה מקורן בבית הכנסת שחרב ב"רעש שביעית" בשנת 749 לספירה. מתחת לרצפת האולם נמצאו מאות מטבעות, שהמאוחרים ביניהם מימי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (הרבע השני של המאה ה-6 לספירה), ובקיר הדרומי גומחה בולטת לארון הקודש. על אחד ממשקופי בית הכנסת הקדום נמצא הכיתוב בשפה היוונית: AZIZO, המצביע על כך שיש אפשרות שהשם "עזיז" קשור לשמו המקורי של היישוב התלמודי במקום. הכפר והיישוב הקדום ממוקמים כשני קילומטרים דרומית מזרחית למושב כנף, ובקרבת ההריסות מצוי מעיין כנף, אשר שימש את היישוב לאורך ההיסטוריה. הכפר היה בשליטת סוריה, כחלק ממחוז קוניטרה שבנפת פיק, עד למלחמת ששת הימים, שבה נכבש על ידי ישראל וננטש על ידי תושביו. תחת שלטון ישראל נכלל שטחו בנפת גולן של מחוז הצפון. מדיה וקבצים בנושא דיר עזיז בוויקישיתוף דיר עזיז, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל אודות האתר והכפר באתר הגולן. דו"ח החפירה בדיר עזיז באתר רשות העתיקות. תרשים של בית הכנסת באתר "לומדים". "תיארוך בתי הכנסת העתיקים בגולן: הבהרות, עדויות והצעות", קתדרה 124, 1996. דיר עזיז (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית זאב וילנאי, גולן וחרמון, הוצאת 'המקור', 1970. גיליון 123 לשנת 2011דיר עזיז, באתר www.hadashot-esi.org.il ח' וד' עמית, מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ, יד יצחק בן-צבי, עמ' 208-211. ח' וד' עמית, מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ, יד יצחק בן-צבי, עמ' 210. ערך זה הוא קצרמר בנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת טרטו

קתדרלת טרטו (באסטונית: Tartu toomkirik) היא קתדרלה הרוסה ואתר היסטורי הממוקם בעיר טרטו שבאסטוניה. בחלק משרידי הקתדרלה ממוקם כיום מוזיאון אוניברסיטת טרטו. הקתדרלה ממוקמת על גבעת הקתדרלה (Toomemägi) הצופה לעבר נהר אמיוגי, במקום בו עמדה מצודה שהגנה על היישוב הפגני במאה השביעית לספירה. המצודה נהרסה בשנת 1224 עת שהעיר נכבשה בידי המסדר הליבוני כחלק ממסעי הצלב הצפוניים, ותושביה נוצרו, הוקמה בראש הגבעה מצודת הבישוף (Castrum Tarbatae), ששרידיה התגלו בחפירות ארכאולוגיות. בניית קתדרלה באתר, בסגנון אדריכלות גותית החלה במחצית השנייה של המאה ה-13. הקתדרלה הוקדשה לקדושים הנוצריים פטרוס ופאולוס. הקתדרלה תוכננה כבזיליקה, אולם שינויים מאוחרים נתנו לה מבנה גותי אופייני, כאשר חלקה המרכזי של הכנסייה נחנך בשנת 1470. הכנסייה הושלמה בשלהי המאה ה-15 עם סיום בניית מגדליה שהגיעו לגובה של 66 מטרים. בשנת 1520 החלה הרפורמציה להשפיע על העיר טרטו, וב-10 בינואר 1525 הותקפה הקתדרלה על ידי פרוטסטנטים ונהרסה. בעקבות ההרס הרב שנגרם לה ננטשה הכנסייה. בשנת 1582 נכבשה העיר על ידי צבא פולני קתולי ותושבי העיר הקתולים תכננו להקים את הקתדרלה מחדש, אולם תוכניות אלה ננטשו בשל המלחמה הפולנית-שוודית שהתנהלה בין השנים 1600–1611. שרפה שפרצה בקתדרלה ההרוסה בשנת 1624 העצימה את הנזקים למבנה. בשנת 1629 העיר נכבשה על ידי שוודיה. שרידי מבנה הקתדרלה שימשו כאסם תבואה. באמצע המאה ה-18 נעשה נהרסו מגדלי הכנסייה, וגובהם הופחת מ-66 מטרים ל-20 מטרים (גובה מבנה ספינת הכנסייה). שרידי המגדלים הפכו למגדלי שמירה, והוצבו בראשם תותחים. עם הקמת אוניברסיטת טרטו (שנקראה אז אוניברסיטת דורפט (Kaiserliche Universität zu Dorpat), בהתאם לשם העיר באותה עת) הוחלט להפוך את שרידי הקתדרלה לספרייה עבור האוניברסיטה, ומבנה הספרייה בן שלוש הקומות הוקם בין השנים 1804–1807. אדריכל המבנה, יוהאן וילהלם קראוס הציע לבנות מצפה כוכבים בראש אחד המגדלים, אולם האוניברסיטה בחרה לבנות את מצפה הכוכבים באתר אחר. בסוף המאה ה-19 הפך המגדל הצפוני של הקתדרלה למגדל מים. מבנה הספרייה שופץ בשנות ה-60 של המאה ה-20, ובשנת 1881 עברה הספרייה למבנה ספרייה חדש, ובשנת 1985 הפך מבנה הספרייה הישן למוזיאון להיסטוריה של האוניברסיטה (Tartu Ülikooli ajaloomuuseum), המציג כלים מדעיים וספרים עתיקים. במהלך המאה ה-19 עוצבה גבעת הקתדרלה כפארק ציבורי, ובו הוצבו אנדרטאות לאנשי רוח אסטונים. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת טרטו בוויקישיתוף המוזיאון ההיסטורי של אוניברסיטת טרטו
לילה לא שקט

לילה לא שקט הוא אלבומו ה-16 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי, אשר יצא בשנת 1986 בהפקתו של לואי להב ובעיבודים של רביב גזית. באלבום זה כתב ארצי את כל השירים, שמהם התפרסמו "שדות של אירוסים", "לילה לא שקט" (המתייחס לנפילתו של חברו הטוב, טייס המסוקים סרן מירון גרנות במלחמת יום הכיפורים), "הרדיו הישן", "נרקוד נשכח", "אם לא נגור ביחד" ו"סייסטה מקומית". האלבום שחזר את ההצלחה של קודמו, "תרקוד", ובשנה שהאלבום יצא זכה ארצי בתואר "זמר השנה". שירי האלבום עיטרו את פסקול סרט הקולנוע הישראלי "לא שם זין" (1987) בבימויו של שמואל אימברמן, על פי ספרו של דן בן אמוץ. התיאטרון הקאמרי הפיק ב-2010 מחזמר המבוסס על שיריו של ארצי בשם "לילה לא שקט" ובשיתוף פעולה עמו. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי.  הפקה מוזיקלית ואמנותית: לואי להב עיבודים: רביב גזית פסנתר, נגינת ותיכנות סינקלוויר, קורצוויל: רביב גזית גיטרות: עמוס הדני גיטרות ב"ליד הבית שגרתי בו": דני רובס תופים וכלי הקשה: מאיר ישראל בס: אוהד אינגר הוקלט באולפני "סינטרון", טכנאי הקלטה: דודי רוזנטל השיר "ליד הבית שגרתי בו" הוקלט באולפני .D.B - טכנאי הקלטה: יואב גרא מידע על האלבום לילה לא שקט באתר MusicBrainz
גרום-לשוניים

גרום-לשוניים (שם מדעי: Osteoglossidae) היא משפחה של דגים גרום לשונאים החיים בנהרות טרופיים בדרום-מזרח אסיה ובאמריקה הדרומית, לרוב סביב נהר האמזונאס. דגים אלה בעלי התאמה לציד של טרף בזינוקים מרשימים מעל המים והם יכולים לנשום אוויר לזמן קצר. דגים אלה בעלי 2 זיזים מתחת ללסת התחתונה וחסרת השיניים ובעלי לשון גרמית המועכת את הטרף במקום. סוג גְּרוּם-לָשׁוֹן (Osteoglossum) בו שני מינים: מין גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי (Osteoglossum bicirrhosum) Osteoglossum ferreirai סוג Scleropages ארואנה אסייתית (Scleropages formosus) Scleropages inscriptus Scleropages jardinii Scleropages leichardti Scleropages aureus Scleropages legendrei Scleropages macrocephalus סוג Phareodus – נכחד הסוגים ארפאימה (Arapaima) והמין היחיד בסוגו ארפאימה אפריקאית (Heterotis niloticus) שהשתייכו למשפחה, עברו למשפחת הארפאימיים (Arapaimidae). מדיה וקבצים בנושא גרום-לשוניים בוויקישיתוף גרום-לשוניים, באתר ITIS (באנגלית) גרום-לשוניים, באתר NCBI (באנגלית) גרום-לשוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גרום-לשוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גרום-לשוניים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורי ולאסוב

יורי פטרוביץ' ולאסוב (ברוסית: Юрий Петрович Власов; ‏5 בדצמבר 1935 – 13 בפברואר 2021) היה מרים משקולות, סופר ופוליטיקאי סובייטי-רוסי. אלוף אולימפי (רומא 1960) וסגן-אלוף (טוקיו 1964), בעל 4 מדליות זהב באליפות העולם (1959, 1961, 1962, 1963). יורי ולאסוב נולד בעיר מקייבקה בקרבת דונצק (כיום באוקראינה, אז בברית המועצות). אביו היה דיפלומט ואיש מודיעין, מומחה לסין. בשנת 1953 ולאסוב סיים את הפנימייה הצבאית והמשיך לימודי הנדסה באקדמיה צבאית לטייס במוסקבה. בשנת 1959 עם סיומה הוא הוסמך למהנדס קשר וקיבל דרגת סגן. בשנת 1957 הוא שבר את שיא ברית המועצות בהרמת משקולות. בשנת 1959 הוא זכה במקום השלישי באליפות ברית המועצות ובשנת 1959 החל סדרת ניצחונות בתחרויות שונות. בשנים 1959–1963 הוא זכה שלוש פעמים באליפות העולם. בנוסף לכך הוא היה 6 פעמים אלוף אירופה ו-31 פעמים שבר שיאי עולם. ברומא 1960 ולאסוב זכה במקום הראשון כאשר הזוכה במקום השני הרים 25 קילוגרם פחות ממנו. את הניצחון הוא השיג תוך שבירת שיא עולם. לטוקיו 1964 ולאסוב הגיע כמועמד לניצחון. היריב הקשה שלו היה עמיתו לנבחרת לאוניד ז'בוטינסקי. לאחר קרב צמוד, ולאסוב הגיע רק למקום השני. מייד לאחר האולימפיאדה ולאסוב הודיע על עזיבת הספורט התחרותי. אומנם עקב מצבו הכלכלי הוא חזר לתחרויות ובשנת 1967 אף שבר פעם נוספת את שיא עולם אך בשנת 1968 עזב את התחרויות באופן סופי. עוד בשנת 1959 ולאסוב התחיל לכתוב פרוזה. לאליפות אירופה בשנת 1962 הוא נסע כספורטאי וכעיתונאי. בשנת 1964 יצאה לאור ספר סיפורים הראשון שלו. בשנת 1968 ולאסוב התמסר לכתיבה בלבד. הוא פרסם מספר ספרים. הספר "סין–אזור מיוחד" (1973) מבוססת בין היתר על יומני אביו. לאחר שנת 1973 ולאסוב תקופה ארוכה לא כתב שום דבר. רק בשנת 1984 הוא הוציא ספר אוטוביוגרפי שכולל גם פרקים על היסטוריה של הרמת משקולות ומחשבות על ניהול הספורט. בשנים 1985–1988 ולאסוב היה יושב ראש פדרציה של הרמת משקולות הסובייטית. עם תחילת הפרסטרויקה ולאסוב החל בפעילות פוליטית. הוא נבחר היה חבר של הסובייט העליון של ברית המועצות בשנים 1989–1991 ושל הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בשנים 1993–1995. בוועידה הראשונה בשנת 1989 הוא מתח ביקורת נוקבת על פעילות הק.ג.ב והמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנת 1992 הוא כתב מאמר נגד מדיניות ממשלתית ובעד הדחת הממשלה. בבחירות לנשיאות 1996 ולאסוב היה מועמד אך זכה ב-0.2% בלבד. נפטר ב-13 בפברואר 2021. מדיה וקבצים בנושא יורי ולאסוב בוויקישיתוף יורי ולאסוב, באתר olympedia.org יורי ולאסוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Legendary Olympic weightlifting champion Yury Vlasov dies at age of 85, TASS, ‏13 בפברואר 2021
נורת'ווסט איירליינס

נורת'ווסט איירליינס קורפ (באנגלית: Northwest Airlines, ידועה גם בראשי התיבות NWA) הייתה מחברות התעופה הגדולות בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1926, והתמזגה עם חברת התעופה דלתא איירליינס בשנת 2010. המיזוג שהפך את דלתא לחברת התעופה הגדולה בעולם, אושר ב-29 באוקטובר 2008. נורת'ווסט המשיכה לפעול תחת שמה, עד שהושלמה האינטגרציה בין החברות, ב-31 בינואר 2010. מטה ההנהלה של נורת'ווסט שכן בעיר האגן שליד בסיס הפעולה שלה; נמל התעופה סיינט פול שבמיניאפוליס. לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה נורת'ווסט לדומיננטית בשוק הטיסות חוצות הפסיפיק, והפכה את נמל התעופה של טוקיו לבסיס. בשנת 1993 החלה נורת'ווסט בברית אסטרטגית עם KLM ההולנדית, במסגרת ברית זו הפכה נורת'ווסט את נמל התעופה סכיפהול לבסיס. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נורת'ווסט איירליינס נוסדה ב-1 בספטמבר 1926 על ידי לואיס בריטין, תחת השם ווסט איירווייז. שמה של החברה החדשה נלקח מהאזור שבו הוקמה, המערב התיכון. כמרבית חברות התעופה בעת ההיא, התמקדה ווסט איירווייז תחילה במשלוח דואר בלבד. בעת המיזוג היו בצי נורת'ווסט המטוסים הבאים: מדיה וקבצים בנושא נורת'ווסט איירליינס בוויקישיתוף נורת'ווסט איירליינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא נורת'ווסט איירליינס באתר Airliners.net בעלי המניות של נורת'ווסט איירליינס אישרו את המיזוג עם דלתא איירליינס, באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2008 אוריאל הרמן ודליה טל, ‏דלתא תהפוך לחברת התעופה הגדולה בעולם; תרכוש את נורת'ווסט איירליינס בסכום של 3.63 מיליארד דולר, באתר גלובס, 15 באפריל 2008