laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל

ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל היה מוסד ללא כוונת רווח שפעל במטרה לסייע למשפחות נפגעי פעולות האיבה (נפגעי טרור). הארגון הוקם בשנת 1994 וזאת כדי לנסות להתמודד עם המצב החדש והקשה שנוצר עם תקופת הפיגועים הגדולים שהחלה בתחילת שנות ה-90. הארגון סייע בתחומים רחבים ומגוונים בתהליך השיקום ועד החזרתם למעגל החברה של משפחות הנפגעים. הארגון פורק בשנת 2019. הנצחת החללים. בניית מרכזי הנצחה, ספריות זיכרון, ואנדרטאות. מתן ייעוץ וסיוע משפטי חינם למשפחות. סעד פסיכולוגי. השאלת ציוד רפואי. קורסים הכשרה מקצועית והשמה בחברה. הקמת מרכז הנצחה ארצי בעתיד. מתן סיוע ליתומים ואלמנות (מלגות) תרבות וחברה קרן לעזרה הדדית. קבוצות תמיכה. סיוע באזכרה וסעודות מצווה לחללי הטרור. הנצחה פרטית כגון: כתיבת-ספר זיכרון. הקמת ספרייה לזכרם. הנצחת שמות החללים באנדרטה המרכזית, ובכל מקום שהמשפחה מעוניינת בכך. הקמת גל-עד. תחרויות וטורניר במגוון רחב של ספורט באירוע שנתי לזכרם. טקסים ואירועים שנתיים. סרטי-הנצחה. הארגון מתכונן להקים מספר מרכזי הנצחה שיוקמו בשלושה מחוזות בארץ. כאשר המרכז הראשון יוקם בצפון הארץ ואמור לפעול לצורך העניין קיימת פרוגרמה איתור קרקע והשלב הנוכחי הוא גיוס משאבים לצורך הקמתו. בכל אחד ממרכזי ההנצחה יהיו: ספרייה, וארכיון עם מאגר מידע על כל הפיגועים שהיו בישראל ובעולם. בנוסף יהיו גם כלים רפואיים שיושאלו לכל דורש, שיקום הנפגעים בליווי מקצועי עם בריכות שחיה המותאמת גם לנכים ומוגבלים - כמו בית הלוחם המשמש לנכי צה"ל. לכל מרכז יהיו הרכבים המותאמים לנכים ולמוגבלים שיסיעו את הנכים למרכז חזרה וממנו. המרכז על כל אגפיו מתוכנן כך שגם נכים ומוגבלים ואלה שזקוקים לאמצעי עזר בחיי היום יומי שלהם יוכלו להשתמש בכל מגוון הפעילויות במרכז. המרכזים עצמם יופעלו על ידי מתנדבים ובו יועסקו בשיקום נפגעים של הארגון. למשפחות נפגעי הטרור יש צורך חיוני ביותר בייעוץ וטיפול משפטי ולמימוש הזכויות הניתנות על פי חוק נפגעי פעולות האיבה-1970 עקב מצבם החדש של משפחות הנפגעים. ייעוץ משפטי יינתן חינם למשפחות הנזקקות לסיוע ולתמיכה שאליו נקלעו משפחות הנפגעים. הארגון עוזר הן על ידי יועצים משפטיים חיצוניים כאשר לנפגע או למשפחה השכולה אין. אפשרות מימון לצורך קבלת עו"ד בייצוג בערכאות משפטיות. בעזרת היועץ המשפטי שניתן על ידי הארגון לנפגע או למשפחה השכולה וכן לבן משפחה בקרבה א' בלבד. המצב הכואב והקשה שאליו נקלעו הנפגעים או המשפחות השכולות, הטראומה הקשה והתמודדות מול השכול הכואב בחיי היום יום על אובדן בני המשפחה היקר להן מכל. ולכן יש צורך בייעוץ פסיכולוגי, והדרכה מקצועית כדי להתמודד עם הסבל והכאב. הארגון נעזר ומפעיל יועצים פסיכולוגיים אחד הדברים החשובים לנפגע או למשפחה שכולה היא להחזיר את משפחות הנפגעים למעגל החברה, אחד הדברים החשובים לנפגע או למשפחה שכולה היא להחזיר את המשפחה למסלול החיים. משפחה שבא המפרנס העיקרי נפגע מפעולת טרור או איבה פיזית או נפשית הארגון יתמוך ויעזור שהמשפחה תקבל ע"פ חוק נפגעי פעולות איבה את כל הזכויות הניתנות על פי חוק זה וכן מענקים ותמיכה על ידי קבוצות תמיכה ופסיכולוגים קליניים. ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל מטפל במשפחות בשיקום תעסוקתי והסבה בהכשרת מקצוע מתאים על פי המגבלות. הארגון יסייע במתן מענקים ובתמיכה כספית לנזקקים שיגישו בקשות לוועדת הרווחה של הארגון. ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
אברהם מרדכי וקס

אברהם מרדכי וקס (נולד בי"ז בניסן תשי"ח, 6 באפריל 1958) הוא חזן ישראלי. נולד בבני ברק למשפחת מחסידות גור. בשנים 1987–1989 למד בבית הספר לחזנות "תפילת אליעזר" של החזן חיים אליעזר הרשטיק. בשנים 1994–1997 למד במכון תל אביב לחזנות בניהולו של החזן נפתלי הרשטיק. בין מוריו היו החזן יצחק אשל, דוד אולמן ושמואל טאובה וכן הפסנתרן ריימונד גולדשטיין שגם ליווה אותו בהופעותיו בהמשך. בשנת 1995 נבחר לייצג את מכון תל אביב לחזנות בקונצרט לזכרו של החזן דוד קוסוביצקי, בו ביצע את יצירתו של זילברטס ברכת החודש. בשנת 1996 הופיע בבנייני האומה בירושלים בערב חזנות לרגל חלוקת פרס ירושלים על שם הרב שילה רפאל. בשנת 1996 זכה במקום השני בפרס לוסטיג לחזנות, ובאותה שנה זכה במקום הראשון בפרס לוסטיג לחזנות באירוע שנערך באולם רקנאטי במוזיאון תל אביב מטעם המחלקה לתרבות תורנית בעיריית תל אביב. חבר השופטים כלל בין היתר את החזנים חיים אדלר ודודו פישר, השופט דב לוין והשר יצחק מודעי. החזן וקס שימש כחזן ראשי בבתי הכנסת "יגדיל תורה" בנתניה, בבית הכנסת הגדול של העיר יהוד וכן ברמת גן. בשנת 1996 נבחר לשמש כחזן ראשי בבית הכנסת הגדול "שונה הלכות" בנתניה, שם שימש במשך שבע שנים. לחזן וקס קול טנור חזק ועוצמתי. ניחן ב"קולורטורה" (סלסולי קול) עשירה ומגוונת, במנעד רחב ובהבעה מלאת רגש. ניחן במגוון טכניקות ובהן: העשרת הקולורטורה ו"משחקי הקול" השונים הכלולים בה ובהוספת ניואנסים חדשים ליצירה, והולכתה ל"מחוזות אחרים" וחדשניים יותר, שלא היו כלולים בה מלכתחילה. ברכת החודש (זילברטס) בביצוע החזן אברהם מרדכי וקס (YouTube) יצירות נוספות בביצוע החזן אברהם מרדכי וקס (YouTube)
יזהר ערמוני

יזהר ערמוני (כ"ו בתמוז תרפ"ט, 3 באוגוסט 1929 – י"א בניסן תש"ח, 20 באפריל 1948) הוא חלל צה"ל שקיבל את עיטור הגבורה על לחימתו בהתקפה על משטרת נבי יושע במלחמת העצמאות. יזהר ערמוני נולד בירושלים ליהודית ולגדליה, חלוצים מהעיר קובל שבפולין, ולמד במגמה הריאלית בגימנסיה רחביה. בצעירותו, כתב שירים והלחין אותם, ובחגיגות בר המצווה חיבר מנגינה להפטרה. בנוסף היה פעיל ומדריך בתנועת הצופים בשבט "מצדה", ועסק בעבודות יד לבניית דגמי מטוסים והרכבת מכשור, דוגמת טלסקופ וטורבינת קיטור. באחד מחיבוריו לבית הספר כתב: "לא תהיה לנו מדינה אם העם לא יידע להקריב את מבחר בניו". בגיל 15 הצטרף ערמוני לארגון ההגנה, ובסיום לימודיו יצא להכשרת הפלמ"ח בקיבוץ דפנה, ועבד בבריכות הדגים ובסלילת הכביש ללהבות הבשן. עם פרוץ מלחמת העצמאות, יצא לחופשה לבית הוריו, אך הדרך לירושלים נחסמה, והוא חזר לצפון ישראל והצטרף ללוחמי חטיבת יפתח כמפעיל מרגמה. ב-20 באפריל 1948 השתתף בהתקפה השנייה על נבי יושע, ולאחר שספגו הלוחמים אבדות גדולות והחלו בנסיגה, המשיך לעמוד על המשמר ולחפות על יציאתם ועל איסוף הנפגעים. בשלב זה נפצע ונהרג. חודש לאחר מותו הובא לקבורה בקבר אחים בנבי יושע, וביום העצמאות הראשון למדינה העניקו לו ראשי המדינה את אות גיבור ישראל, בו נכתב: ביום ה-20 באפריל 1948, בנבי יושע, כאשר משלושת המקלענים אשר הופקדו לחפות על התקפות היחידה נפלו שנים, נשאר טור' יזהר ערמוני יחידי. באומץ לב ובלי הפוגות הוסיף לחפות על חבריו. ע"י כך עלה בידי היחידה לאסוף משדה הקרב את מרבית פצועיה. גם לאחר זאת לא נסוג, אלא הוסיף להגן בנשקו על שארית הפצועים, במנעו את האויב מהתקרב אליהם, עד אשר נפגע ונפל חלל בשדה הקרב. — עיטור הגבורה ליזהר ערמוני סמוך לבית הוריו בירושלים, בשכונת נחלת צדוק, נקרא על שמו רחוב, מבוא יזהר. בשנת 1955 הדליקה אמו יהודית את משואת הזיכרון בהר ציון. בשנת 2014 עלה ליוטיוב סרט קצר בבימויו של מיקי יוסף בשם "רעות תחת אש". הסרט מתחיל בסיקור פועלו של יהודה דקל, ומשם ממשיך לשחזור ההכנות לקרב השני על המצודה ומהלך הקרב עצמו. בסרט בולטות דמויותיהם של ערמוני, פילון פרידמן, ודוד "דודו" צ'רקסקי. עיטור הגבורה שהוענק ליזהר ערמוני, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל קורות החיים של יזהר ערמוני, באתר "יזכור" של משרד הביטחון יזהר ערמוני, באתר הפלמ"ח רעות תחת אש, באתר יוטיוב
איש הקציר

איש הקציר (אנגלית: Reaper Man) הוא האחד עשר בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט והשני בתת-סדרת הספרים העוסקת בדמותו של "מוות", דמות על-טבעית של מלאך המוות בעלת אישיות. בספר זה מוות זוכה לחיים אחרי שהוא מפוטר מעבודתו על ידי משגיחי המציאות. בזמן שהוא לומד על החיים דרך עבודה כקוצר בחווה שכוחת אל, החוסר במוות יוצר בעיות רבות בעולם הדיסק, ומחליפו מתגלה כרודן שלא יודע לבצע את מלאכתו כראוי. בינתיים, וינדל פונס – מכשף שאמור למות אך נותר אל-מת בשל המחסור במוות – נלחם מול נחיל טפילים שמאיים להשתלט על אנק-מורפורק. הספר עוסק במוות, ישות אתנומורפית על-טבעית בדמות שלד עם גלימה שחורה וחרמש, שאחראי על המוות בעולם הדיסק ולוקח את נשמות האנשים אחרי מותם. המשגיחים של המציאות (The Auditors), רוחות חסרות אישיות העובדות בשירותו של המרחב-והזמן עזראל, מחליטים שיש לפטר את מוות מעבודתו מאחר שפיתח אישיות וחיבה כלפי בני התמותה. מוות מוחה על פיטוריו אך נאלץ לקבלם. הוא מקבל שעון חול וזמן קצוב לחיות, לפני שימות כאשר המוות החדש יבוא לקחת אותו. בחייו החדשים, מוצא מוות עבודה בחווה נידחת בהרי הרמטופ ("רמת איל"). חקלאית זקנה בשם רנטה פליטוורת' מעסיקה זר גבוה ומסתורי בשם ביל דלת (במקור: Bill Door) המתגלה כמומחה בעבודת הקצירה באמצעות חרמש. בינתיים, בכרך הסואן וההומה של אנק-מורפורק, דברים מתחילים לצאת מכלל שליטה בעקבות המחסור במוות שייקח את נשמותיהם של אלה שחייהם כבר תמו. כוח החיים חוזר לארץ וגורם לגופות, חפצים ואף קללות לקום לתחייה. המכשף הזקן, וינדל פונס, שהיה אמור למות בשיבה טובה (המכשפים האשפים יודעים מתי ימותו וזוכים לביקור אישי ממוות) חוזר לחיים בתור זומבי וחרף מאמציהם של חבריו המכשפים - לא מצליח לנוח על משכבו בשלום. הוא פוגש חבורת מפלצות ואל-מתים, שהוקמה על ידי פעיל לזכויות המתים (רג נעל), ואיתם הוא יוצא לחקור את תעלומת עגלות הברזל המסתוריות שגונבות חפצים ואנשים מהעיר ומושכות אותם אל עבר מבנה מסתורי העשוי זכוכית ושיש (פארודיה על קניונים מודרניים). בינתיים, יומו של ביל דלת קרב, אחרי שהקריב את חייו על מנת להציל ילדה קטנה, ומסתבר לו שהוא אינו רוצה למות. רנטה, המתוודעת לזהותו האמיתית, עוזרת לו להכין את עצמו למאבק נגד המוות החדש. מוות - שמלא בחימה וסלידה מדרכו של יורשו החובש כתר, חובב דרמה וחסר כל חמלה אנושית - מחליט לקחת על עצמו מחדש את התפקיד ולסדר את כל הבלאגן שנוצר. לשם כך, עליו להביס את המוות החדש והמקצרה האוטומטית של סימנל, ולטפל במשגיחים של המציאות. איש הקציר, באתר OCLC (באנגלית) הערות עבור "איש הקציר" ציטוטים מ"איש הקציר"
צבי זיבל

צבי (צ'יבי) זיבל (י"ב בכסלו תרפ"ו, 29 בנובמבר 1925 – כ"ו בכסלו תש"ט, 28 בדצמבר 1948) היה חלל צה"ל בעל עיטור הגבורה. צבי, בן שרה ואברהם זיבל, אח לאביבה, נולד בתל אביב, בשכונת קריית מאיר ברחוב מאנה. בגיל 3 למד בגן העירוני שברחוב בוגרשוב, ובכתה א' עלה לבית הספר תל-נורדאו. בגיל צעיר נשלח ללימודים בכפר הנוער בן שמן. לאחר מכן למד בבית החינוך לילדי עובדים והיה חבר תנועת הנוער "המחנות העולים". בהמשך התקבל לבית הספר החקלאי בגבעת השלושה. בנעוריו למד נגינה בפסנתר, בגיטרה ובחליל. בגיל 18 הצטרף זיבל לשורות הפלמ"ח והשתתף בפעולות ההתקפה על המשטרה הבריטית בשרונה ובקליטת ספינת המעפילים "וינגייט". בתקופה זו נעצר ונכלא בירושלים, בלטרון וברפיח. עם חזרתו לפעילות, הוכשר בקורס מפקדי כיתות ומאוחר יותר נבחר למחלקת הטיס והוכשר כטייס. עם פרוץ מלחמת העצמאות, הופקד על קו תל אביב-גוש עציון והוביל אספקת תחמושת, מים ותרופות לאזורי הר-טוב, כפר אוריה ויחיעם וליווה מן האוויר שיירות שעשו את דרכן לירושלים. זיבל השתתף גם בגיחות לאזורים מרוחקים יותר וטס אל קוניטרה, אל טולכרם ואל בית אשל. בטיסה לבן שמן הנצורה ב-25 ביוני 1948, הנחית את מטוסו לצורך אספקת תחמושת. לאחר הנחתת המטוס באזור פעל תחת ירי כבד להגן על המטוס מפגיעות כדורים ולאפשר את המראתו חזרה על ידי נהיגת טרקטור עמוס שקי חול לשמש עבורו חומת מגן. על פעילות זו תחת אש זכה, לאחר מותו, באות גיבור ישראל. תיאור המעשה: ביום ה-25 ביוני 1948 יצא האוויראי צבי זיבל ז"ל משדה דב להוביל אספקה ותחמושת לבן-שמן הנצורה. אותה שעה ריתקה אש האויב את מגיני המקום לעמדות. הוא נחת במסלול הצר וללא כל עזרה העביר את האספקה והתחמושת למקום מבטחים. כל זה עשה בהיותו חשוף לאש האויב, שהתגברה ומנעה ממנו כל אפשרות לשוב אל המטוס. לפי הצעתו העמיסו אנשי המקום שקי-חול על טרקטור, והוא הסיעו לבדו לשדה הפתוח והעמידו בין המטוס ואש האויב. הוא הצליח להתניע את המנוע אשר היה כבר נקוב בכמה נקבים, קפץ לתוך המטוס וחזר בשלום לבסיסו. נפל חלל בפעולה אחרת בעוג'ה אל חפיר, ביום כ"ד בכסלו תש"ט ( 28.12.48). על מעשה זה הוענק לו : עיטור הגבורה ניסן תשל"ג אפריל 1973, משה דיין, שר הבטחון — עיטור הגבורה לצבי זיבל בקרבות הקשים על גוש עציון השתתף בהפצצות ובירי מקלע ברן מהאוויר. בפעולות אלה נפגע מטוסו והוא נפצע בגופו מירי, אך המשיך להשתתף בקרבות. בסיום המערכה, הוצב כמפקד בסיס תעופה ולאחר מכן יצא למספר חודשי השתלמות בצ'כוסלובקיה. שבוע לאחר שובו, השתתף במבצע חורב במהלכו סייר באזור ניצנה (עוג'ה אל חפיר) והנמיך גובה טיסה לשם הגשת עזרה למטוס אחר. בשלב זה נפגע על ידי ארבעה מטוסי קרב מצריים ונהרג עם שותפו לטיסה, הסייר יצחק זמיר מחטיבת הנגב. נקבר בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק. לאחר מותו הועלה לדרגת סגן. צבי זיבל באתר חיל האוויר "האוצר הסודי של גיבור ישראל" אתי אברמוב, ידיעות אחרונות, גיליון 2810, מוסף 7 ימים, עמודים 26–30, 1 בדצמבר 2017 עיטור הגבורה שהוענק לצבי זיבל, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל קורות החיים של צבי זיבל, באתר "יזכור" של משרד הביטחון צבי זיבל, באתר הפלמ"ח אוויראי (טוראי) צבי זיבל, באתר www.gvura.org
In My Place

In My Place (בעברית: במקומי) הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי. השיר נכתב על ידי כל ארבעת חברי הלהקה ויצא ב-5 באוגוסט 2002 בתור הסינגל הראשון והמוביל מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, A Rush of Blood to the Head. השיר בנוי מחבטות תופים וגיטרות מצלצלות ברקע, ופזמון חוזר על עצמו. השיר הגיע למקום ה-2 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-17 במצעד שירי הרוק המודרניים של הבילבורד. עד השיר Viva La Vida, זה היה השיר של קולדפליי שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד הסינגלים הבריטי, יחד עם Speed Of Sound. בריאיון עם מגזין Q, אמר סולן הלהקה כריס מרטין, כי "In My Place" הוא שיר שהלהקה הותירה לאחר סיום הקלטת אלבום הבכורה שלה, Parachutes בשנת 2000. כאשר הלהקה סיימה להקליט את אלבומה השני, "A Rush of Blood to the Head", מרטין אמר שהאלבום הושלם. עם זאת, אחרי שהגיטריסט ג'ון באקלנד ניגן את השיר על הגיטרה שלו, מרטין אמר שהם צריכים להקליט אותו ולכלול אותו באלבום עכשיו. מרטין אמר גם: "השיר הוא על איפה שהושמת בעולם, ואיך קיבלת את העמדה שלה, ואיך אתה נראה, ואיך שאתה צריך לחיות עם זה". קולדפליי הוציאה את "In My Place" בארצות הברית ובבריטניה ב-5 באוגוסט 2002 כסינגל המוביל של האלבום. הסינגל יצא עם שני בי-סיידים, "One I Love" ו-"I Bloom Blaum. על עטיפת הסינגל מופיע באקלנד וסולבה סונדסבו היה הבמאי האמנותי של העטיפה. "In My Place" התקבל באהדה על ידי המון מבקרי מוזיקה, וזכה למחמאות על המוזיקה והמילים העמוקות שבו. השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הרוק הטוב ביותר לצמד או הרכב" בטקס גראמי ה-45. הקליפ לשיר היה מועמד לשני פרסי MuchMusic בשנת 2003. הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי סופי מולר. הוא יצא ב-17 ביוני 2002. In My Place - 3:48 One I Love - 4:35 I Bloom Blaum - 2:11 הסינגל הגיע למקום ה-7 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2002. מידע על היצירה "In My Place" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "In My Place" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "In My Place" באתר Discogs סרטון השיר "In My Place" באתר יוטיוב הקליפ לשיר באתר יוטיוב.
Get Lifted

Get Lifted הוא אלבום הבכורה של הזמר האמריקני, ג'ון לג'נד. הוא יצא לאור בסוף דצמבר 2004 תחת חברת התקליטים G.O.O.D. Music של אמן ההיפ הופ האמריקאי, קניה וסט. האלבום בהפקת וסט, לג'נד, וויל איי אם ודייב טוזר, מכר מעל 3,000,000 עותקים ברחבי העולם, 2,100,000 מתוכם בארצות הברית, שם האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול. הסינגל "Number One" מכיל סמפול מהשיר Let's Do It Again של להקת הסטייפל סינגרס. האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר", ובשני פרסים נוספים עבור "האמן החדש הטוב ביותר" וביצוע הרית'ם אנד בלוז הווקאלי הטוב ביותר עבור הלהיט מתוך האלבום, Ordinary People. מהאלבום יצאו 4 סינגלים שזכו להצלחה בארצות הברית. מידע על האלבום Get Lifted באתר MusicBrainz האלבום Get Lifted באתר Discogs
יוליה גרגס

יוליה גרגס (בגרמנית : Julia Görges; נולדה ב-2 בנובמבר 1988) היא שחקנית טניס מגרמניה. דירוג השיא שלה הוא מקום 9 בעולם, אליו הגיעה באוגוסט 2018. הישג השיא שלה הוא הגעה למשחק חצי גמר בטורניר גראנד סלאם, אליפות וימבלדון 2018. במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-12 תארים ליחידות ו-11 תארים לזוגות נשים. גרגס נולדה בבאד אולדסלו, שבשלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. היא החלה לשחק טניס בגיל 5. היא התאמנה תחת הדרכתו של סשה ננסל, מאמנו של ניקולס קיפר. באפריל 2011 זכתה גרגס בטורניר שנערך בשטוטגרט, גרמניה לאחר ניצחון במשחק הגמר על המדורגת ראשונה בעולם קרוליין ווזניאקי מדנמרק ובכך הייתה לשחקנית מגרמניה שזוכה בטורניר זה מאז 1994 שבו זכתה אנקה הובר. בשלב חצי הגמר היא ניצחה את סמנתה סטוסור מאוסטרליה (6 בעולם). במאי אותה שנה בטורניר שנערך במדריד, ספרד הגיעה גרגס לשלב חצי הגמר בו הפסידה לוויקטוריה אזרנקה מבלארוס. בטורניר היא ניצחה בסיבוב הראשון את קאיה קאנפי מאסטוניה, בסיבוב השני את דינארה סאפינה מרוסיה, בסיבוב השלישי את ווזניאקי פעם שנייה ברציפות תוך שבועיים ובשלב רבע הגמר את אנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה. בטורניר הרולאן גארוס ב 2015, גברה גרגס על המדורגת בין 10 הראשונות בעולם קרוליין ווזניאקי בסיבוב השני. סגנון משחקה של גרגס הוא סגנון התקפי, המתבסס על חבטות הגשה חזקות ועל חבטת כף יד עוצמתית. טכניקת הפורהנד והסרב שלה דומים מאוד לאלו של ניקול ואידסובה. המשטח המועדף על גרגס הוא משטח החימר האדום. מדיה וקבצים בנושא יוליה גרגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוליה גרגס יוליה גרגס, ברשת החברתית פייסבוק יוליה גרגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוליה גרגס, ברשת החברתית אינסטגרם יוליה גרגס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יוליה גרגס, באתר olympedia.org יוליה גרגס, באתר ה-WTA יוליה גרגס, באתר ה-ITF יוליה גרגס, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ordinary People

Ordinary People הוא הסינגל השני מתוך האלבום Get Lifted של הזמר ג'ון לג'נד. השיר, שהגיע למעמד זהב בארצות הברית, זכה לביקורות חיוביות מאוד ורבים שיבחו אותו על הרגש והפשטות הגולמית שבו. השיר היה מיועד במקור להיות חלק מפרויקט של הבלאק אייד פיז, אך לבסוף וויל איי אם החליט לתת לג'ון לג'נד לבצע אותו. השיר גם הופיע באלבום Now That's What I Call Music 19! מתוך סדרת האלבומים השנתית בארצות הברית. הנושאים הליריים של השיר כוללים ניגודים, האשמות, ספק ופחד. לג'נד שר על האופן שבו אנשים עושים טעויות שיפוט במערכות יחסים, וכי הלחימה והשלמה בסופו של דבר היא מכשול קבוע. לשיר יצא קליפ שבו מופיע לג'נד מנגן על פסנתר כנף בחלל לבן לגמרי, בעוד זוגות ומשפחות מרקעים אתניים שונים רבות ולבסוף משלימות סביב הפסנתר. השיר, שהגיע בשיאו למקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100, זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הרית'ם אנד בלוז הווקאלי הטוב ביותר לזכר". מידע על היצירה "Ordinary People" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Ordinary People" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Ordinary People" באתר יוטיוב
מצעדי יום הניצחון במוסקבה

מצעד הניצחון (ברוסית: Парад Победы) הוא מצעד צבאי, אשר נערך בכיכר האדומה במוסקבה מדי שנה, מאז שנת 1995 ביום הניצחון. המצעד מציין את יום השנה והחגיגות על כניעת גרמניה לבעלות הברית במלחמת העולם השנייה והוא נערך בכל רחבי רוסיה ובערים הגדולות במדינה ונערך גם בבירות של מדינות חבר העמים, אך המרכזי והגדול מכולם נערך בשעה 10 בבוקר (שעון מוסקבה) בכיכר האדומה. למצעד מגיעים נציגים ממדינות שונות והוא מועבר בדרך כלל בשידור חי בערוצי הטלוויזיה השונים ברוסיה ובשאר העולם ומהווה לאירוע המרכזי של יום הניצחון. בתקופת ברית המועצות נערכו ארבעה מצעדי ניצחון סך הכול, כשהראשון שבהם היה ב-24 ביוני 1945. מאז התפרקות ברית המועצות נערך מצעד אחד בשנת 1995 בפוקלונאיה גורה ומאז הוא נערך מדי שנה בככר האדומה במוסקבה, כאשר מאז 1997, המאוזוליאום של לנין מכוסה ביציע מיוחד המסתיר אותו מהעין. מאז 2008 משתתפת בו טכנולוגיה צבאית כבדה. באופן מסורתי, פותח את המצעד שר ההגנה של רוסיה, לאחר כניסת משמר כבוד עם דגל הניצחון בשעה 10 בבוקר בדיוק. שר ההגנה פוגש את מפקד המצעד המדווח על מוכנות המצעד ומתחיל בסקירת חיילי חיל המצב המוסקבאי ולאחר מכן נואם המפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסיים הלא הוא נשיא רוסיה, לאחר מכן נורה מתח תותחים על רקע ניגון המנון רוסיה ולאחר מכן מתחיל מצעד רגלי של החיילים ולאחריהם נעה טכנולוגיה צבאית המורכבת ממשאיות ורכבי צבא. במזג אוויר בהיר, נערך גם מצעד אווירי ומטס של מטוסי חיל האוויר הרוסי. המצעד משודר לרוב בשידור חי ברשתו הטלוויזיה רוסיה-1, REN TV, ערוץ 5, TV Center, מוסקבה 24, רוסיה-24, מיר, זבזדה, NTV והערוץ הראשון. במאי 2020, לראשונה מאז 2000, לא נערך מצעד רגלי ובמקום זה נערכו מטסים אוויריים ומצעדי שייט בסנקט פטרבורג ובסבסטופול, זאת בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה שהביאה לביטול אירועים המוניים. המצעד נערך בסופו של דבר ב-24 ביוני. שנה לאחר מכן, ב-9 במאי 2021, המצעד נערך כרגיל. משנת 2007 עד 2020 שימש יבגני חורושבצב בתור הקריין המרכזי של המצעד. לאחר מותו בדצמבר 2020, מונה אנטון סונצוב לקריין המרכזי של מצעדי יום הניצחון במוסקבה מאז מאי 2021 סונצוב, יליד 1982, הוא בוגר המכון הבינלאומי לכלכלה ומשפט במוסקבה ובוגר מרכז הקולנוע והטלוויזיה UHD כבמאי סאונד ומנהל חברת הסאונד Stream Sound Records. שר ההגנה הרוסי האזרחי הראשון בקבלת המצעד, מאי 2005 המטס האווירי של מצעד הניצחון, 9 במאי 2008 נתניהו, פוטין ונשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' במצעד, 9 במאי 2018 מצעד יום הניצחון ב-24 ביוני 2020: בהשתתפות טנקים מדגמי T-34, כלי רכב צבאיים מדגם טיגר וטייפון 4х4. מטס אווירי ביוני 2020 במהלך מצעד יום הניצחון שנדחה בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה מצעד הניצחון 2020 הכנות למצעד הניצחון. 18 במרץ 2021. מצעד הניצחון של הצבא האדום במוסקבה (1945) אתר האינטרנט הרשמי של מצעד 2020 רוסיה מצדיעה לגיבורים, באתר ישראל היום אחיה ראב"ד, 65 שנים לכניעת הנאצים: פרס יצדיע במוסקבה, באתר ynet, 8 במאי 2010 מצעד יום הניצחון בקרמלין, 9 במאי 2011 באתר rutube מצעד יום הניצחון בשנת 2014 עם טילים חדשים ומטוסים: רוסיה ציינה את יום הניצחון על הנאצים, באתר וואלה, 9 במאי 2018 ВОЗДУШНЫЙ ПАРАД 2020 // המצעד האווירי 2020, אתר משרד ההגנה של רוסיה עמית ולדמן, ‏מצעד בצל הקורונה: ברוסיה חוגגים את יום הניצחון, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2020 פוטין במצעד יום הניצחון במוסקבה: "נגן על האינטרסים הלאומיים שלנו", באתר וואלה, 9 במאי 2021 אנטון סונצוב באינסטגרם אנטון סונצוב ברשת החברתית VK Антон Сунцов станет «голосом» парада Победы ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
So High

So High הוא הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום Get Lifted של הזמר ג'ון לג'נד. השיר הגיע למקום ה-53 בשיאו במצעד "שירי ההיפ הופ/R&B הלוהטים" של הבילבורד בארצות הברית. לשיר בוצע רמיקס בשם Cloud 9 Remix ומשתתפת בו לורין היל, שגם הפיקה אותו. הרמיקס עם לורין היל היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2006 בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר לצמד או הרכב" בטקס פרסי גראמי ה-48. MTV כתבו על השיר ש"יש לו מקום מיוחד בלבבותיהם של רבים", שכן רבים השמיעו אותו בחתונתם עוד טרם יציאתו. מידע על היצירה "So High" באתר מיוזיק בריינז So High, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב John Legend Fantasizes While Couples Embrace 'So High', מתוך אתר MTV ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פצצת כדור פורח

פצצת כדור פורח (ביפנית: 風船爆弾; פירוש מילולי: "פצצה הנישאת על ידי הרוח" או "פצצה הנשלחת על ידי הרוח"; נקרא גם "פצצות פו-גו") היא כדור פורח ממולא מימן, שנשא מטען 15 ק"ג חומר נפץ, ושימש את האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה לשם תקיפה של ארצות הברית היבשתית. פצצות כדור פורח פותחו ויוצרו במעבדת נובוריטו שבקווסאקי בפיקודו של גנרל סויושי קוסאבה שנעזר במדען הראשי של המכון רב-סרן טאיג'י טקאדה. קוטרו של הכדור הפורח היה כעשרה מטרים. פצצות הכדור הפורח נשלחו לאוויר מאתרים בחופו המזרחי של האי הונשו, הוא האי המרכזי של יפן, ונישאו על כנפי זרמי הסילון לעבר ארצות הברית. הפצצות הראשונות שולחו ב-3 בנובמבר 1944 והאחרונות באפריל 1945. היפנים שלחו כ-9,000 פצצות כאלה וקיוו שלפחות 10% מהכדורים הפורחים יגיעו ליעדם. הפצצות נחתו ב-17 מדינות כמו אלסקה, קליפורניה, אורגון, יוטה ועוד. רוב הפצצות נחתו בשטחים פתוחים או בים ללא נזק. הצנזורה בארצות הברית מנעה מהפרסום על פצצות אלה כדי לא להפיץ בהלה בעוד שהתקשורת ביפן דווחה על עשרת אלפים נפגעים אמריקאיים. ב־5 במאי 1945 יצא הכומר ארצ'י מיצ'ל עם אשתו אלסי שהייתה בהיריון ועם חמישה נערים מקהילתו לפיקניק סמוך ללייקוויו, אורגון. כשהיה עסוק בהכנת האוכל נכנסו אלסי והנערים ליער סמוך וצעקו לעומתו כי מצאו כדור פורח מוזר. הוא הזהיר אותם לא לגעת אך לשווא. הפיצוץ התרחש כשהם ניסו לגרור אותו ואלסי וחמשת הנערים נהרגו במקום. הרוגים אלו היו, ככל הידוע, הקורבנות היחידים של מתקפת "פצצות הכדור הפורח" והאנשים היחידים שנהרגו על אדמת ארצות הברית היבשתית כתוצאה ישירה של התקפת אויב במלחמת העולם השנייה. במקום האסון הוקמה אנדרטה עליה נכתבו שמותיהם וכן כי "זה המקום היחידי ביבשת אמריקה בו נגרם מוות כתוצאה מפעולת אויב במלחמת העולם השנייה". מיצ'ל נישא בשנית ועבר לשמש ככומר בהודו סין שם נחטף על ידי הוייט קונג ב-1962 וגורלו לא נודע עד היום. מבצע אאוטוורד בלון תבערה ג'יילס מילטון:הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, עמד' 219 -222, הוצאת כתר, 2017 מדיה וקבצים בנושא אנדרטת מיצ'ל בוויקישיתוף ‏Balloon bombs, poisons all in a day’s work at Noborito.
Xonix

קסוניקס (באנגלית: Xonix; בעברית נקרא לעיתים גם "סוגר שטחים") הוא משחק מחשב ישראלי שהיה פופולרי בישראל ובמדינות חבר העמים בשנות ה-80 וה-90, פותח למחשבי PC על ידי דני כץ ואילן רב בשנת 1984, בזמן שירותם הצבאי בצה"ל. קסוניקס פותח למערכת ההפעלה DOS בהשראת משחק הארקייד Qix (אנ'). המשחק היווה השראה למשחקים נוספים באותו סגנון מלבד קסוניקס, כגון AirXonix (פותח ברוסיה על ידי AxySoft),‏ Antix (שפותח על ידי מפתח טטריס), Super Xonix והמשחק הפרסומי כח צבר. לוח המשחק הורכב מאזור "ים" ואזור "יבשה". ב"ים" נעו מספר כדורים שנעו בצורה ליניארית (בקווים ישרים) וקפצו בחזרה בכל פעם שפגעו באזור ה"יבשה" או בכדורים אחרים. השחקן נע חופשי באזור היבשה ללא חשש, אך משנכנס ל"ים" הופיע מאחוריו שובל (פס), כאשר כל כדור הפוגע בפס זה פוסל את השחקן. כאשר השחקן היה חוצה את ה"ים" ומגיע שוב ליבשה, הפס מאחוריו וכל השטח ללא כדורים שסגר היה הופך ליבשה. אם בתוך התחום שסגר היה לפחות כדור אחד, רק הפס עצמו היה הופך ליבשה, חוצה את לוח המשחק לשני אזורים מופרדים, והכדור/ים היו נותרים כלואים בתוך התחום שנסגר. מטרת המשחק היא לסגור אחוז (הולך ועולה עם השלבים) גבוה מספיק של "יבשה" כדי לעלות לשלב הבא - בו מספר הכדורים רב יותר והם נעים יותר במהירות. Volfied תיאור המשחק, באתר מסע אל העבר בחלק מהגרסאות, ישנה סכנה לפסילה גם באזור היבשה.