laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זנזיבר סיטי

זנזיבר סיטי (בערבית: مدينة زنجبا; בסוואהילי: Jiji la Zanzibar) היא הבירה והעיר הגדולה ביותר באי הטנזני, זנזיבר. היא גם בירת מחוז זנזיבר העירוני המערבי. מספר תושביה במפקד שנערך בשנת 2002 היה 205,870. העיר נמצאת על החוף המערבי של זנזיבר. אתר חשוב בה הוא העיר העתיקה, אזור המכונה "סטון טאון". זהו אתר היסטורי שהוכרז בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית. יש בו בתים רבים הבנויים מאבן גיר אלמוגית ואלה חודשו בראשית שנות האלפיים. את העיר משרת שדה התעופה הבינלאומי עביד אמאני קארומה המרוחק 5 ק"מ מהעיר ויוצאות ממנו טיסות למזרח אפריקה, אירופה, חצי האי ערב, ישראל ושאר המזרח התיכון. אתר התיירות החשוב ביותר בעיר הוא מוזיאון פלאס, שנקרא בעבר גם "סולטן פלאס" ו"בית אל-סאהל" (בערבית). המוזיאון, אשר היה בעבר ארמונו של הסולטן, ממוקם על חוף הים, צפונית לבית הפלאות. הוא נבנה בסוף המאה ה-19, וכיום מוצגות בו יצירות מחיי היום יום של משפחת המלוכה בזנזיבר. בין היתר ישנם במוזיאון חפצים שהיו שייכים לסעידה סלאם, שהייתה נסיכה זנזיברית שברחה לאירופה יחד עם בעלה. כמו כן בעיר קיימות מסעדות, שווקים יפים וחופי ים. מדיה וקבצים בנושא זנזיבר סיטי בוויקישיתוף Census August 1, 2002 (via Citypopulation.de) The "Stone Town" of Zanzibar "עיר האבן - Stone Town - זנזיבר - המדריך המלא". זנזיבר - המדריך המלא. 2016-04-17. נבדק ב-2016-12-17. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של טנזניה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טניס במשחקים האולימפיים

טורניר הטניס במסגרת המשחקים האולימפיים הוא אחת התחרויות החשובות של הענף, אך בניגוד לענפים אולימפיים אחרים הוא אינו הראשון בחשיבותו, כי ארבעת טורנירי הגרנד סלאם נחשבים יותר ממנו אפילו בשנה אולימפית. טניס נכלל במשחקים האולימפיים מתחילתם ב-1896 עד 1924, אך לאחר מכן הוצא מהתוכנית האולימפית והוחזר אליה רק ב-1988, וזאת לאחר שהותר למקצוענים להשתתף באולימפיאדות, דבר שאיפשר את השתתפותם של הטניסאים שלא יכלו להשתתף קודם לכן מסיבה זו (באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היה טורניר ראווה בלתי רשמי). ישנם מספר דברים המבדילים את הטורניר האולימפי משאר הטורנירים בענף. הראשון הוא שאין בו פרסים כספיים, אלא רק מדליות לזוכים בשלושת המקומות הראשונים ותעודות למדורגים 4–8 כמו בשאר התחרויות האולימפיות. כדי לקבוע את הזוכה במדליית ארד מתקיים משחק בין המפסידים בחצי הגמר. השני הוא שמספר המשתתפים ממדינה אחת מוגבל (המכסה המקסימלית למדינה היא 4 שחקני יחידים ושני זוגות, ו-6 שחקנים סה"כ, ומספר זהה לנשים), ולכן לא משתתפים כל הטניסאים הטובים ביותר. כך למשל לא יכלה מריה שרפובה לשחק באולימפיאדת אתונה (2004) מכיוון שבתאריך הקובע (שהיה לפני זכייתה בטורניר וימבלדון באותה שנה) היא לא הייתה בין 4 הרוסיות הראשונות. בנוסף לכך, הוועדים האולימפיים הלאומיים יכולים למנוע מטניסאים שהשיגו את הקריטריון של פדרציית הטניס הבינלאומית (ITF) להשתתף בטורניר מכיוון שלא השיגו את הקריטריון הלאומי. מקרים כאלה היו למשל ב-2004 וה"קורבנות" היו 2 טניסאיות גרמניות, טניסאי הולנדי ודודי סלע מישראל, דבר שהכעיס מאוד את מנהלי הסבב העולמי לגברים (ATP) והסבב העולמי לנשים (WTA), שטענו שהוסכם עם ITF שכל השחקנים הזכאים יוכלו להשתתף בטורניר. מגבלה נוספת על ההשתתפות בטורניר האולימפי היא ששחקנים צריכים להיות מוכנים לשחק בגביע דייוויס או בגביע הפדרציה כדי להשתתף בטורניר. שחקני הזוגות חייבים להיות מאותה מדינה. כמו כן, בטורניר האולימפי אין מוקדמות. בטורניר האולימפי משתתפים 64 שחקנים/יות בתחרויות היחידים, 32 זוגות של נשים וגברים ו-16 זוגות מעורבים. תחרויות זוגות מעורבים התקיימו באולימפיאדת פריז (1900), ובין 1912 ל-1924, והוחזרו לתוכנית המשחקים באולימפיאדת לונדון (2012). מכסת המשתתפים הכוללת שנקבעה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי היא 86 שחקנים מכל מין. בין אולימפיאדות אתונה 2004 ללונדון 2012, למשתתפים בטורניר האולימפי (יחידים, לא זוגות) ניתנו נקודות דירוג שנכללו בדירוג העולמי של סבבי ה-ATP ו-WTA. הניקוד בטורניר האולימפי היה שווה פחות מהטורנירים הגדולים של הסבבים האלה, סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP אצל הגברים וטורנירי הפרמייר של WTA אצל הנשים. אף על פי שהטורניר האולימפי נערך רק פעם ב-4 שנים, נקודות הדירוג נמחקו אחרי שנה כנהוג בשאר הטורנירים. החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא ניתנות נקודות דירוג כלל. מדיה וקבצים בנושא טניס במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טניס במשחקים האולימפיים
סרגיי דורנקו

סרגיי ליאונידוביץ' דורנקו (ברוסית: Сергей Леонидович Доренко;‏ 18 באוקטובר 1959 - 9 במאי 2019) היה עיתונאי ומנחה טלוויזיה ורדיו רוסי. עיקר פרסומו בא לו מתוכנית האירוח החדשותית השבועית, שהגיש בשנים 1999–2000 בערוץ הטלוויזיה ORT. דורנקו נולד בקרץ', חצי האי קרים, ברית המועצות. בשנת 1982 סיים את לימודיו באוניברסיטת הידידות העממית של רוסיה (אנ') במוסקבה, ושימש כמתורגמן פורטוגזית-רוסית באנגולה. ביוני 1984 התגייס לצבא, אבל שוחרר בינואר 1985 בשל בעיות בריאות. תוכנית האירוח שלו שפנתה למעמדות הבינוני והנמוך ברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות, נקראה "התוכנית של סרגיי דורנקו", והוא זכה לאחוזי צפייה נכבדים. ביולי 1997 הוא סייע לבוריס ברזובסקי לאחר עסקת הפרטת חברת החזקות התקשורת הממשלתית "סְבְּיַאזינְוֶוסט" שנמכרה לאוליגרך ולדימיר פוטנין, במה שהייתה לדעת ברזובסקי, עסקה מכורה מראש. דורנקו האשים בתוכנית הטלוויזיה שלו את פוטנין בכך שהחזיק לצורך העסקה שלדים בורסאיים, וכי בכוונתו להוציא את הכסף מחוץ לגבולות רוסיה. באוגוסט 2000, התוכנית של דורנקו מתחה ביקורת על הטיפול הממשלתי בפיצוץ וטביעת הצוללת הרוסית קורסק. זמן קצר לאחר מכן, התוכנית בוטלה, ודורנקו טען כי הורדת התוכנית מלוח השידורים נבעה מלחץ של הקרמלין. מנגד, אמר מנהל רשת ORT שבה שודרה התוכנית, קונסטנטין ארנסט, כי בניגוד לטענותיו הממשלה לא הייתה מעורבת בשינוי, וכי הוא קיבל את ההחלטה לבטל את התוכנית משום שדורנקו סירב להפסיק לדון בתוכניותיה של הממשלה להלאים אחוז ניכר (49%) מהחזקותיו של איל התקשורת בוריס ברזובסקי, שדורנקו נחשב למקורבו, ברשת. בעקבות המחלוקת, הפך דורנקו למבקר קולני של שלטונו של ולדימיר פוטין ונאלץ לעזוב את עבודתו בטלוויזיה הרוסית. נפטר במוסקבה ב-9 במאי 2019. דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמ' 526 מדיה וקבצים בנושא סרגיי דורנקו בוויקישיתוף סרגיי דורנקו, ברשת החברתית פייסבוק סרגיי דורנקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרגיי דורנקו, ביישום טלגרם סרגיי דורנקו, ברשת החברתית אינסטגרם סרגיי דורנקו, ברשת החברתית VK סרגיי דורנקו, סרטונים בערוץ היוטיוב סרגיי דורנקו, סרטונים באתר Vimeo ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערב טרנסדנוביה

מערב טרנסדנוביה (בהונגרית: Nyugat-Dunántúl) הוא אחד מחבלי הונגריה המוגדרים לצרכים סטטיסטיים ותכנוניים ושוכן בקצהו המערבי של המדינה. הוא כולל בתוכו את המחוזות גיור-מושון-שופרון, ואש וזאלה. מרכז החבל נמצא בעיר גיור. מנזר פאנונהאלמה ימת פרטה מדיה וקבצים בנושא מערב טרנסדנוביה בוויקישיתוף Gazetteer of Hungary, 1 January 2017 (בהונגרית) (באנגלית) Eurostat - Population density by NUTS 2 regions ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוריס ג'ורדן

בוריס ג'ורדן (ברוסית: Борис Алексеевич Йордан; נולד ב-2 ביוני 1966) הוא איש עסקים אמריקאי ממוצא רוסי. ג'ורדן, אמריקאי ממוצא רוסי, סייע לממשלת רוסיה בעת המעבר של רוסיה לקפיטליזם בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא סייע בהשקת שוק ההון הרוסי ובהפרטת נכסי המדינה. בין השנים 1992–1995, היה בוריס ג'ורדן מנכ"ל השלוחה במוסקבה של בנק ההשקעות האמריקאי CS פירסט בוסטון (אנ'), ובשל מעורבותו העמוקה בכינון השוק הרוסי, הפך הבנק בתקופת כהונתו לבנק ההשקעות המוביל ברוסיה, שעסק בהפרטה, מימון חברות ומסחר בניירות ערך. ב-1995 נמנה עם מייסדי קבוצת רנסאנס קפיטל השקעות, יחד עם שותף ניו זילנדי בשם סטיבן ג'נינגס. הוא גם הנשיא והמנכ"ל של ספוטניק גרופ בע"מ, שהוקמה בשנת 1998. ספוטניק היא חברת החזקות מגוונת, המשמשת לניהול קופות וקרנות הון זר מהגדולות ביותר שהושקעו ברוסיה. מאוחר יותר התמנה למנכ"ל גזפרום מדיה, חטיבת המדיה של גזפרום; ועם השתלטותה של גזפרום ב-2001 על ערוץ הטלוויזיה NTV של האוליגרך היהודי-רוסי ולדימיר גוסינסקי, מהלך שנטען בידי גוסינסקי כי נכפה עליו בידי גורמי שלטון רוסיים, היה ג'ורדן למנכ"ל רשת זו. לבסוף אולץ גם הוא להתפטר בשנת 2003 בשל לחצים פוליטיים. דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמ' 526 מדיה וקבצים בנושא בוריס ג'ורדן בוויקישיתוף פרופיל של ג'ורדן באתר CNN (באנגלית) פרשת NTV אי.פי, דרמת השתלטות על תחנת הטלוויזיה NTV ברוסיה, באתר ynet, 14 באפריל 2001 בוריס ג'ורדאן: "אני הבוס החדש של NTV", באתר ynet, 13 באפריל 2001 נחום טרדאי, ‏גזפרום השתלט על NTV של גוסינסקי, באתר גלובס, 3 באפריל 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיסריה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיסריה – עיר נמל שהוקמה בשנים 25–13 לפנה"ס, ושימשה בירת ארץ ישראל בתקופה הרומית תיאטרון קיסריה – תיאטרון שהוקם בקיסריה העתיקה ומשמש למופעים גם כיום. קרוי בטעות גם "אמפיתיאטרון קיסריה". נמל קיסריה – נמלה של קיסריה העתיקה קיסריה (יישוב) – יישוב ישראלי שהוקם סמוך לקיסריה העתיקה מחלף קיסריה – מחלף המקשר בין כביש 2 לכביש 65 ונמצא סמוך לקיסריה קיסריה פיליפי – השם שנתנו הורדוס, ובעקבותיו פיליפוס בנו, למקום למרגלות הר החרמון הקרוי כיום בניאס קיסריה של לבנון או "ערקה קיסריה" – השם שבו נודע בתקופה הרומית הכפר ערקא שבצפון לבנון יחידת קיסריה – אגף המבצעים המיוחדים של המוסד
דרום טרנסדנוביה

דרום טרנסדנוביה (בהונגרית: Dél-Dunántúl) הוא אחד מחבלי הונגריה המוגדרים לצרכים סטטיסטיים ותכנוניים ושוכן בחלקו הדרום מערבי של המדינה. הוא כולל בתוכו את המחוזות באראניה, שומוג' וטולנה. מרכז החבל נמצא בעיר פץ'. הנקרופוליס הנוצרי המוקדם בפץ' מדיה וקבצים בנושא דרום טרנסדנוביה בוויקישיתוף Gazetteer of Hungary, 1 January 2017 (בהונגרית) (באנגלית) Eurostat - Population density by NUTS 2 regions ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המופע של גורו וגוגול

המופע של גורו וגוגול היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הילדים, בין השנים 1996–1998. התוכנית החלה כשידורי רצף אולם מאוחר יותר היא השתנתה לתוכנית בת רבע שעה. בעונה הראשונה גורו וגוגול גרים בבית והם דנים ביחד בענייני בריאות, בעונה השנייה הם אירחו מפורסמים כגון: דורי טפר, גדי רבינוביץ, איציק זוהר וכו'. את הבובות הפעילו אילן סביר ואופירה ארכוני ודיבבו אותם טל מוסרי (גורו) וארז בן הרוש (גוגול). ב-1997, הופיעו גורו וגוגול בתוכנית הילדים "על מלי ולמה", שם הם הופיעו כחלק בחיות היער הרבות ובתור החברים של מלי ולמה. ב-2004, ערוץ הופ! שידר סדרה דומה, לאחר שערך מספר שינויים: הערוץ שינה את שם הקנגורו ל"גורה" (שהופעלה על ידי איקי גלעד), והוסיף ארנב בשם "גולי" (שהוא היה בהפעלת אילן סביר). התוכנית הייתה במסגרת של להקה הנקראה "תהיו בריאים". גורו - קנגורו, נוהג ללמד את גוגול על בריאות ובנוסף הוא גם אומר משפטים חינוכיים בחרוזים. גוגול - פיל, חברו הטוב של גורו, נוהג לעשות דברים לא נכונים עד שגורו מסביר לו על הנושא. למשל, הוא עמד לשתות נוזל לשטיפת כלים בניחוח ורדים (הוא חשב שמדובר במיץ פטל) וגורו הסביר לו מה יקרה כתוצאה מכך. על מלי ולמה "המופע של גורו וגוגול", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרגא בישגדא

שרגא בישגדא היא סדרה קומית-חינוכית לילדים ששודרה במקור בטלוויזיה החינוכית בשנים 2016-2013, בכיכובו של מוני מושונוב. שרגא הוא כותב בלוג יומי מצולם אשר עוסק באישים חשובים. שרגא סוקר בבלוג שלו אנשים אשר תרמו למדע, לאמנות, לתרבות, לרפואה, לחברה ולפוליטיקה. כגון: אליעזר בן-יהודה, ארכימדס, צ'ארלי צ'פלין, אברהם שלונסקי, לאה גולדברג, מרתה גרהם, הנס כריסטיאן אנדרסן, דוד בן-גוריון ועוד. הוא נתקל בבעיות ומצליח לפתור אותן בעזרת עליזה השכנה ונטע עוזרת הבית. שרגא בישגדא (מוני מושונוב) - גיבור הסדרה. שרגא מעלה בלוגים לרשת. בכל בלוג הוא מספר אודות אנשים בהיסטוריה התורמים לתחומים שונים: מדע, אומנות ותרבות. נטע (סתיו אידיסיס) - עוזרת הבית החכמה של שרגא, בעזרתה שרגא לומד דברים ופותר בעיות. בהמשך עוברת לגור בבניין שלו. בת של חברים טובים שלו. עליזה עדנה לאה יודל זיווית הדסה הכהן (דבורי ריס) - השכנה של שרגא, נוהגת לצפות בבלוג שלו. בכל פעם שהיא פורצת עם משפט מסוים, שרגא מפרש אותו כמשפט שלום. אחיינה (מיכאל מושונוב) יוצא עם נטע. "שרגא בישגדא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "שרגא בישגדא" באתר כאן חינוכית
בית הספר לפיקוד ומנהיגות

בית הספר לפיקוד ומנהיגות, הוא מוסד לימודי צבאי, המכשיר קצינים ונגדים לפיקוד בחיל האוויר. בית הספר ממוקם בבסיס המכון להכשרת הסגל של חיל האוויר, הממוקם באוניברסיטה העברית בירושלים. בין התכנים שמועברים בבית הספר: ערכי מנהיגות, מיומנויות פיקוד, אינטליגנציה רגשית ופיתוח אישי. בית-הספר מכשיר קצינים מדרגת סג"ם ועד סא"ל, ונגדים מדרגת רס"ל ועד רנ"ג. אורך הקורסים הוא בין שלושה לחמישה-עשר ימים. בית הספר מוביל את תוכניות המצוינות של חיל האוויר. במסגרת בית הספר מתקיים מסלול של תוכנית תלפיות. הבסיס בו הוקם בית הספר החליף במהלך השנים כמה שמות, ביניהם: המכון ללימודי המשך, המכון התעופתי ללימודים מתקדמים (מתל"מ), המכון להכשרת הסגל (מלה"ס). יחד עם השמות, הוחלפו הסמלים. מפקד בית הספר הנוכחי, נכון לאוקטובר 2024, הוא סגן אלוף אלעד צינמון. סמל המכון ללימודי המשך סמל המכון להכשרת הסגל (מלה"ס) סמל המכון הישן מדיה וקבצים בנושא בית הספר לפיקוד ומנהיגות בוויקישיתוף תמרה בן נתן, אתר צה"ל, בית הספר להכשרת סגל הפיקוד של חיל האוויר יוקם בשנה הקרובה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 17 במאי 2011. בית-ספר חדש למנהיגות בחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי, 07 בפברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא חיל האוויר הישראלי ובנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציון צמח

ציון צמח (נולד ב-19 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר. צמח החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וב-6 בנובמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-19 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 למכבי נתניה. בעונת 2009/2010 צורף באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת, וב-3 באוקטובר 2009 כבש את שערו הראשון בליגת העל, במשחק מול הפועל עכו שהסתיים בתיקו 1–1. בקיץ 2010 עבר צמח בהשאלה לקבוצת סקציה נס ציונה מהליגה הלאומית, ובינואר 2011 הושאל להפועל רמת גן מליגת העל. לקראת עונת 2011/2012 חתם צמח בקבוצת מכבי פתח תקווה, ובעונה שלאחר מכן עבר למועדון ספורט אשדוד. לקראת עונת 2013/2014 עבר צמח לקבוצת הכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובינואר 2014 חתם בקבוצת פראלימני מליגת העל הקפריסאית. צמח לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגת המשנה בקפריסין, ובתום העונה עזב את המועדון. לקראת עונת 2014/2015 חזר צמח לישראל וחתם בקבוצת הפועל עכו. כבר במחזור הראשון כבש צמח את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה, אך כמה דקות לאחר מכן נפצע ונעדר כחמישה חודשים מהמגרשים. בעונת 2015/2016 כבש שלושה שערי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 כבש שמונה שערים בליגה הלאומית. ב-12 ביוני 2017 חתם צמח בבית"ר ירושלים לשלוש עונות עם אופציה לעונה נוספת. ב-12 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 להפועל אשקלון במסגרת גביע הטוטו, ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו. בסך הכל כבש צמח שני שערים בשש הופעות בכל המסגרות במדי בית"ר ירושלים, וב-31 בינואר 2018 הושאל להפועל אשקלון עד תום העונה. ב-5 ביולי 2018 חתם צמח בהפועל אכסאל, ובעונת 2018/2019 כבש שישה שערים בליגה הלאומית, בנוסף לחמישה שערים בגביע הטוטו. ב-6 ביוני 2019 חתם צמח בהפועל רמת השרון, אך במדיה שיחק רק שלושה משחקים בגביע הטוטו, וב-21 באוגוסט חזר לקדנציה שנייה בהפועל אשקלון. ב-21 בינואר 2020 חתם בבני לוד. ב-24 באוקטובר 2020 חזר להפועל אשקלון. ב-3 ביולי 2022 חתם בהפועל ראשון לציון. בנוסף, אימן את קבוצת נערים א' של המועדון. ב-8 בפברואר 2023 חתם במכבי שעריים. ביוני 2023 מונה למאמן קבוצת נערים א' של הפועל ניר רמת השרון. ב-5 ביוני 2024 מונה למאמן קבוצת הנוער של בית"ר ירושלים. באוגוסט 2024 ייסד את קבוצת הפועל גן יבנה. ציון צמח, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ציון צמח, באתר Transfermarkt ציון צמח, באתר Soccerway דור ביטון, ‏"ציון צמח חתם בהפועל אשקלון עד תום העונה", באתר ONE‏, 31 בינואר 2018 שלומי והבה, ציון צמח חתם בעירוני רמת השרון, באתר דאבל פס, 6 ביוני 2019 ציון צמח חתם בהפועל ראשון לציון, אחמד דראושה חזר לכפר קאסם, באתר וואלה, 3 ביולי 2022 יונתן גינזבורג, ‏ציון צמח חתם בראשון לציון, יאמן גם את נערים א', באתר ONE‏, 3 ביולי 2022 יונתן גינזבורג, ‏החתמה נוצצת: ציון צמח חתם במכבי שעריים, באתר ONE‏, 8 בפברואר 2023 יונתן גינזבורג, ‏ציון צמח יאמן את קבוצת נערים א' של רמת השרון, באתר ONE‏, 2 ביוני 2023 אופיר סער‏, ציון צמח על החתימה בבית"ר ירושלים: "מודה על האמון", באתר וואלה, 4 ביוני 2024 ציון צמח מונה למאמן הנוער של בית"ר ירושלים - בית"ר ירושלים, באתר בית"ר ירושלים, ‏4 ביוני 2024 יונתן גינזבורג, ‏ציון צמח כבר נרשם: קבוצה חדשה בעיר גן יבנה, באתר ONE‏, 12 באוגוסט 2024
הצבע ארגמן

האם התכוונתם ל... הצבע ארגמן (ספר) – רומן משנת 1982 מאת אליס ווקר הצבע ארגמן (סרט) – סרט קולנוע משנת 1985 בבימויו של סטיבן ספילברג, על פי ספרה של אליס ווקר הצבע ארגמן (מחזמר) – מחזמר משנת 2005 על פי ספרה של אליס ווקר
בית החולים מאטר דאי

בית החולים מאטר דאי (מלטית Sptar Mater Dei; אנגלית Mater Dei Hospital - מלטינית "אם האלוהים") הוא בית חולים כללי-אוניברסיטאי, השוכן בעיר מסידה, בצמוד ממערב לקמפוס אוניברסיטת מלטה, באי מלטה שבמלטה. בית החולים הוא המוסד הרפואי המרכזי והגדול ביותר במדינה. הוא נחנך ב-29 ביוני 2007, והחליף את בית החולים המיושן על שם לוקס הקדוש אשר נסגר. עלות ההקמה המוערכת של בית החולים עמדה על 116 מיליון אירו, אך בפועל הגיעה ל-582 מיליון אירו. המתחם משתרע על פני 250,000 מטר מרובע ובו 825 מיטות אשפוז ו-25 חדרי ניתוח. ממערב לבית החולים נחנך בשנת 2015 בית החולים האונקולוגי על שם סר אנתוני מאמו (Sir Anthony Mamo oncology hospital) המחובר אליו באמצעות גשר להולכי רגל. בית החולים מסונף לאוניברסיטת מלטה, ובשטחו שוכנות הפקולטות לרפואה ולמדעי הרפואה. בית החולים השוכן במרכזו של האי, מקושר לכל נקודות היישוב באי באמצעות שירותי אוטובוס תכופים ותחנת האוטובוס שלו היא מהעמוסות במדינה. מדיה וקבצים בנושא בית החולים מאטר דאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים מאטר דאי הכניסה המערבית לבית החולים בית החולים האונקולוגי על שם סר אנתוני מאמו תחנת האוטובוס של בית החולים האגף הצפון-מערבי
מסטיסלב

מסטיסלב (בבלארוסית: Мсціслаў (מסציסלאו) או ‏Амсьціслаў‏Ⓘ‏ (אמסיצסלאו); ברוסית: Мстиславль (מסטיסלַבְל), בפולנית: Mścisław (משצ'יסלב)) היא עיר במחוז מוגילב, בלארוס, בסמוך לגבול רוסיה. האזכור הראשון של העיר מתייחס לשנת 1156 בכרוניקת איפטייב. העיר הייתה חלק מנסיכות סמולנסק וב-1180 הייתה מרכז של נסיכות מסטיסלב. בשנת 1377 העיר נכבשה על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא. עם הקמת האיחוד הפולני-ליטאי הייתה העיר חלק מאיחוד זה. אחרי חלוקת פולין של 1772 עברה העיר לידי האימפריה הרוסית. לפי מפקד האוכלוסין של 1897 חיו בעיר 8,514 תושבים, 5,071 יהודים, 2,833 בלארוסים, 475 רוסים ו-108 פולנים. יהודי העיירה היו ברובם מתנגדים, וכונתה (יחד עם העיירות חסלביץ' וצ'ריקוב) בפי רבי שלום דובער שניאורסון "הגליל החשוך". בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-5,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה הסובייטית עזבו את העיר יהודים רבים, והתקיים בה בית ספר יידי. ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובספטמבר שלאחר מכן רוכזו כל היהודים שנותרו בה בגטו, בו אולצו לענוד טלאי צהוב ולהתייצב לעבודות כפייה יומיות. מעת לעת נרצחו בגטו קבוצות של יהודים. ב-15 באוקטובר 1941 נערכה בגטו שבעיר אקציית חיסול, בה נורו כ-30 קשישים יהודים, ונאנסו ונרצחו מספר נשים יהודיות. כ-800 היהודים הנותרים נרצחו בסמוך לעיר בידי גרמנים ושוטרים בלארוסים. יואל חסיד אברהם שמחה מאמצ'יסלב מדיה וקבצים בנושא מסטיסלב בוויקישיתוף מסטיסלבל במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) מסטיסלוול, באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מסטיסלב", באתר JewishGen (באנגלית) לאוניד סמילוביצקי (רו') ומרטין דין, מסטיסלבל, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1706–1708), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) http://demoscope.ru/weekly/ssp/rus_lan_97_uezd.php?reg=809 Демоскоп Weekly — Приложение. Справочник статистических показателей
סטיב ברי

סטיב ברי (אנגלית: Steve Berry‏; נולד ב-1955) הוא סופר אמריקאי, מחברם של ספרי מתח. ברי נולד וגדל בג'ורג'יה ארצות הברית, לאחר מכן עבר להתגורר בסיינט אוגוסטין פלורידה. הוא בוגר של בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרסר. במשך 30 שנים הוא עבד בתור עורך דין. הוא אחד ממייסדיו של האיגוד הבינלאומי של מחברי ספרי המתח, האיגוד מאגד בתוכו כ-2,600 מחברים מרחבי העולם. את ספרו הראשון הוא כתב עוד בשנות התשעים, אך לקח 12 שנים עד שהספר ראה אור מכיוון שכתב היד נדחה 85 פעמים על ידי הוצאות לאור. ספריו תורגמו ל-40 שפות ויוצאים לאור ב-51 מדינות. ספריו נכללו ברשימת רבי-מכר של הניו יורק טיימס ו-USA Today. יחד עם אשתו אליזבת הוא יסד עמותה History Matters הפועלת לשימור המורשת האנושית. "הסוד השלישי" (2005) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2007 בתרגומה של אינגה מיכאלי. " פרשת קולומבוס" (2012) - יצא בעברית בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2017. סדרת קוטון מאלון: "אוצר הטמפלרים" (2006) - יצא בעברית בהוצאת מטר בתרגומה של אינגה מיכאלי. "בגידה בוונציה" (2007) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2010 בתרגומו של אמנון כץ. "בעקבות שרלמאן" (2008) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2011 בתרגומו של אורי בלסם. "נקמת דם בפריז" (2009) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2013 בתרגומו של אמנון כץ. "קבר הקיסר" (2010) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2014 בתרגומו של אמנון כץ. "עסקת מלטה" (2019) - יצא בעברית בהוצאת מטר בשנת 2021 בתרגומה של אינגה מיכאלי. מדיה וקבצים בנושא סטיב ברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיב ברי סטיב ברי, ברשת החברתית פייסבוק סטיב ברי, ברשת החברתית Goodreads סטיב ברי (1955-), דף שער בספרייה הלאומית https://www.bookbrowse.com/biographies/index.cfm/author_number/1170/Steve-Berry? http://www.randomhouse.com/author/43792/steve-berry
זאבי הלילה

זאבי הלילה (ברוסית: Ночные Волки) הוא מועדון רוכבי-אופנוע רוסי. הארגון מונה מעל 5,000 חברים ברחבי העולם. המועדון נוצר בראשיתו מאוסף של חובבי רוק ואופנועים אשר קיימו מופעי רוק, באופן בלתי חוקי בזמנו (משנת 1983), במוסקבה. ב 1989 המועדון הוכר כמועדון אופנועים בלתי-רשמי בשם "זאבי הלילה", בזמן הפרסטרויקה בברית המועצות. המועדון הפך למועדון האופנועים הרשמי הראשון בברית המועצות. בהמשך נפתחו סניפים ברוסיה, אוקראינה, לטביה, גרמניה, בולגריה, רומניה, סרביה ומקדוניה. אלכסנדר זאלדוסטאנוב, המכונה "המנתח", הפך למנהיג המועדון בשנת 1989. הארגון הוא תומך נלהב של פוטין, ובזמן אירועי יברומאידאן צידד בנשיא אוקראינה ינוקוביץ'. ב-2014 בתערוכה שארגנו הביעו תמיכה פומבית בסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה. בשנת 2015 ראשי המועדון הודו בכך שהם מקבלים תמיכה מתקציב הממשלה. במאי 2018 סוקר המועדון בתקשורת העולמית לאחר שצילומי אוויר סביב מועדון זאבי הלילה בסלובקיה גילו, כי יש בו לא רק אופנועים, אלא גם נגמ"שים וטנקים. תגליות אלו, לצד פעילותו הפרו-רוסית הקבועה של הארגון מחוץ לרוסיה, הוביל פרשני תקשורת מסוימים לטעון שעל המערב לפעול לבלימת פעולות המועדון. מדיה וקבצים בנושא זאבי הלילה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאבי הלילה אופנוענים תומכי פוטין מניחים זרי זיכרון על אנדרטה רוסית בדרך לברלין, באתר FoxNews, מאי 2015. האופנועים של פוטין, באתר News1, אוקטובר 2018. ntv.ru, «Нечего скрывать»: лидер «Ночных волков» признал получение 56 млн из бюджета, НТВ (ברוסית) האופנוענים של פוטין ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדולף וינקלר גודמן

אדולף וינקלר גודמן (אנגלית: Adolph Winkler Goodman;‏ 20 ביולי 1915 – 30 ביולי 2004) היה מתמטיקאי אמריקאי שעסק בפונקציות אוניוולנטיות, תורת המספרים ותורת הגרפים. על שמו נקראת השערת גודמן על המקדמים של פונקציות מולטי-ולנטיות, המכלילה את השערת המקדמים שהוכחה בשנת 1985 על ידי לואי דה ברנז'. גודמן עסק בפונקציות מולטי-ולנטיות, המכלילות את הפונקציות אוניוולנטיות. הוא העלה את השערת גודמן בדבר המקדמים של פונקציות מולטי-ולנטיות. השערה זו מכלילה את השערת המקדמים, המתקבלת כאשר p = 1 {\displaystyle p=1} , אותה הוכיח לואי דה ברנז' בשנת 1985, הוכחה שנחשבת לאחד ההישגים המשמעותיים בתחום האנליזה המרוכבת במאה ה-20. גודמן ומתמטיקאים נוספים הגיעו לתוצאות חלקיות בדבר ההשערה. גודמן פרסם ספר בעל שני כרכים בנושא - Univalent functions. בשנת 1972 הוא פרסם מאמר בהקשר למשפט נושירו-ורשבסקי. פרט לעיסוקו במחקר, גודמן עסק בחינוך מתמטי וכתב ספרים רבים ברמה אקדמית ותיכונית. הוא פרש לפנסיה בשנת 1993 ונפטר בשנת 2004. Goodman, A.W. (1968). Modern calculus with analytic geometry. Modern Calculus with Analytic Geometry. Vol. 2. Macmillan. Goodman, A.W.; Ratti, J.S. (1979). Finite mathematics with applications. Macmillan. Goodman, A.W. (1983). Univalent functions. Univalent Functions. Vol. 1. Mariner Pub. Co. Goodman, A.W. (1983). Univalent functions. Univalent Functions. Vol. 2. Mariner Pub. Co. Goodman, A.W. (1963). Analytic geometry and the calculus. Collier-MacMillan student editions. Macmillan. Goodman, A.W. (1968). The Pleasures of Math, by A. W. Goodman. Goodman, A.W.; Patton, B.M. (1980). The mainstream of algebra and trigonometry. Houghton Mifflin. Goodman, A.W.; Ratti, J.S. (1979). Mathematics for Management and Social Sciences. Holt, Rinehart and Winston. Goodman, A.W.; Saff, E.B. (1981). Calculus, Concepts and Calculations. Macmillan. Goodman A.W. (1977). Concise Review of Algebra and Trigonometry. Saunders. Goodman A.W. (1980). Instructor's Manual Analytic Geometry and the Calculus. Macmillan. Goodman A.W. (1948). On Some Determinants Related to P-valent Functions (PDF). Columbia university. Goodman A.W. (1941). Sturm-Liouville Differential Equations. University of Cincinnati. Goodman A.W. (1939). An Analytical Consideration of Fractional Crystallization Problems in N-component Systems. University of Cincinnati. משפט דה ברנז' השערת גודמן אדולף וינקלר גודמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה