laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולריאן זורין

ולריאן אלכסנדרוביץ' זורין (1 בינואר 1902 - 14 בינואר 1986) היה דיפלומט סובייטי, הזכור ביותר בזכות העימות המפורסם שלו עם עדלי סטיבנסון ב-25 באוקטובר 1962, במהלך משבר הטילים בקובה. זורין נולד בנובוצ'רקאסק. לאחר שהצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1922, מילא זורין תפקיד ניהולי בעיריית מוסקבה ובוועד המרכזי של הקומסומול עד שנת 1932. בשנת 1935 סיים את לימודיו במכון הקומוניסטי הגבוה לחינוך (Высший коммунистический институт просвещения). בשנים 1935 עד 1941 עבד זורין במשימות רבות של המפלגה וכמורה. בשנים 1941–1944 הועסק בוועדה העממית לענייני חוץ, שהפכה בהמשך למשרד החוץ הממשלתי. בשנים 1945 עד 1947 שימש זורין בתור השגריר הסובייטי בצ'כוסלובקיה. בשנת 1948 סייע בארגון ההפיכה בצ'כוסלובקיה. בשנים 1947 עד 1955 ושוב בשנים 1956 עד 1965 הוא היה סגן שר החוץ של ברית המועצות. במקביל מילא תפקידים אחרים, בהם תפקיד הנציג הסובייטי הקבוע במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 1952 עד 1953. בשנים 1955 עד 1956 היה זורין השגריר הסובייטי הראשון ברפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנים 1956–1965 הוא ייצג שוב את ברית המועצות במועצת הביטחון של האו"ם, מה שהוביל לעימות המפורסם שלו עם עדלי סטיבנסון ב-25 באוקטובר 1962, במהלך משבר הטילים בקובה. לאחר ההתנקשות בג'ון פ. קנדי בשנת 1963, פרסם זורין הצהרה שנויה במחלוקת על הסיבות הפוטנציאליות לרצח הנשיא, אשר ביטל את האמונות כי קנדי נהרג על ידי פנאט שמאלני בשם לי הארווי אוסוואלד, ובמקום זאת שיער כי ייתכן שהיה זה תוצאה של השקפותיו המתקדמות של קנדי בנוגע לזכויות האזרח ו"החלאות" של הדרום האמריקני. בשנים 1965 עד 1971 שימש זורין כשגריר ברית המועצות בצרפת ובשנת 1971 מונה לשגריר למשימות מיוחדות של משרד החוץ של ברית המועצות. בקונגרס ה-22 וה-23 של המפלגה הקומוניסטית ב-1961 וב-1966 נבחר זורין לוועד המרכזי של המפלגה. ערך מורחב – משבר הטילים בקובה במהלך משבר הטילים בקובה באוקטובר 1962, העביר שגריר ארצות הברית עדלי סטיבנסון מצגת הסברה במושב חירום של מועצת הביטחון. במצגת, שמשכה כיסוי טלוויזיוני נרחב, הוא שאל בכוח את שגריר ברית המועצות באומות המאוחדות ולריאן זורין אם מדינתו תציב טילים גרעיניים בקובה. במהלך השאלה נראה שזורין נרתע מלהשיב, סטיבנסון זירז את תשובתו של זורין ואמר "אל תחכה לתרגום, ענה 'כן' או 'לא'!". כאשר זורין השיב כי "אינני בבית משפט אמריקאי, ולכן לא אענה על שאלה שמופנית אליי כאילו שאל אותי עורך דין, אענה לך בבוא העת," ענה לו סטיבנסון "אני מוכן לחכות לתשובה שלי עד שהגיהנום יקפא". סטיבנסון הראה תמונות שצולמו על ידי מטוס הריגול לוקהיד U-2 שאיששו טענה כי ברית המועצות הציבה טילים גרעיניים בקובה, אחרי שזורין רמז שהם לא קיימים. מדיה וקבצים בנושא ולריאן זורין בוויקישיתוף ולריאן זורין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) (McKeever, pp. 526–528) (McKeever, p. 527) (McKeever, pp. 527–528)
האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים

האיגוד העולמי של גני החיות והאקווריומים (באנגלית: World Association of Zoos and Aquariums, ובראשי תיבות: WAZA) הוא ארגון גג עבור קהילת גני החיות והאקווריומים העולמית. מטרת הארגון היא לספק מנהיגות ותמיכה בגני חיות, אקווריומים וארגוני שותפות בעולם בטיפול בבעלי חיים וברווחתם, שימור המגוון הביולוגי, חינוך סביבתי וקיימות גלובלית. חברי הארגון כוללות גני חיות ואקווריומים מובילים, עמותות אזוריות ולאומיות של גני חיות ואקווריומים וכן כמה ארגוני שותפים, מכל רחבי העולם. החברים ב-WAZA כוללים יותר מ-250 גני חיות ואקווריומים, וכן כ-25 ארגונים אזוריים. בנוסף, כ-1300 גני חיות מקושרים ל-WAZA באמצעות חברות באחת מהאגודות האזוריות או הלאומיות, ולמעלה מ-700 מיליון מבקרים עוברים דרך אלה מדי שנה. כל חברי WAZA מחויבים לעמוד ב"קוד WAZA של אתיקה ושל רווחת בעלי החיים", שאומץ על ידי WAZA בשנת 2003. כיום חברים בארגון הספארי ברמת גן, גן החיות התנכ"י והחי פארק שנמצאים בישראל. האיגוד האירופאי של גני החיות והאקווריומים ארגון גני החיות הישראלי אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים, ברשת החברתית פייסבוק האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בנין–צרפת

יחסי בנין–צרפת הם יחסי החוץ בין בנין וצרפת. במאה ה-17 קמה בדרום בנין ממלכת דהומיי, שהתקיימה עד לתבוסתה הסופית בידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית ב-1894. עד המאה ה-19 היוותה דהומיי מרכז חשוב של סחר העבדים האטלנטי. בשנת 1899 האזור צורף למושבות אפריקה המערבית הצרפתית. בימי הממשל הצרפתי פותחו תחבורתה וכלכלתה של המושבה. בשנת 1958 חתמה כניסתה לקונסיי דה ל'אנטאנט (מועצת מדינות ההסכמה, יחד עם חוף השנהב, וולטה עלית, וניז'ר) והייתה למדינה אוטונומית וב-1 באוגוסט 1960 קיבלה את עצמאותה. נשיא המדינה הראשון היה אובר מאגה. לאחר עצמאותה כוננה בנין יחסים דיפלומטיים עם צרפת. נשיא צרפת עמנואל מקרון קיבל את נשיא בנין פטריס טאלון בארמון האליזה ב-6 במרץ 2018. שר המדינה ז'אן-בטיסט למואן (אנ') ביקר בקוטונו בין התאריכים 14 עד 16 בפברואר 2018. שרת הספורט לורה פלסל ביקרה בבנין בין 26 ל-29 ביולי 2018. הנשיא פרנסואה הולנד קיבל את הנשיא טאלון שלוש פעמים בשנת 2016 (אפריל, יולי ודצמבר) וביקר בקוטונו ב-2 ביולי 2015 בהזמנת עמיתו הבניני. ביקורי שרים מתקיימים גם באופן קבוע. שרי המדינה אנדרה ואליני (אנ') וז'אן-מארי לה גן (אנ') ביקרו בקוטונו במאי 2016, ואילו שר החוץ של בנין, אורליאן אגבנונסי (אנ'), התקבל על ידי מקבילו ז'אן-מארק ארו בפריז במרץ 2017. הסחר בין צרפת לבנין מאופיין ביבוא צרפתי מוגבל (2.4 מיליון אירו בשנת 2018), המורכב בעיקר ממוצרי חקלאות ותוצרת מזון חקלאית מועטה. לכן לצרפת יש עודף סחר של 220.2 מיליון אירו. היצוא הצרפתי הסתכם ב-222.7 מיליון אירו בשנת 2018. הייצוא המסורתי הצרפתי הוא תרופות ועופות. בבנין קיימים כ-40 עסקים צרפתים. הם מרוכזים בתחומי הלוגיסטיקה, הבנייה והבנקאות ומעסיקים ישירות בין 4,000 ל-4,500 עובדים. בנין מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. צרפת מחזיקה בבנין שגרירות בקוטונו. מדיה וקבצים בנושא יחסי בנין–צרפת בוויקישיתוף יחסי בנין–צרפת באתר משרד החוץ הצרפתי דאהומי - מדינה אפריקנית חדשה, למרחב, 2 באוגוסט 1960 יחסי בנין–צרפת באתר משרד החוץ הצרפתי
נמשבורזובה

נמשבורזובה (בהונגרית: Nemesborzova) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מתקופת הברונזה. יהודים חיו בנמשבורזובה בתקופות זמן שונות. משנת 1885 היו יהודי הכפר כפופים לקהילה היהודית בפהרגיארמט. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא נמשבורזובה בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי נמשבורזובה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אולצ'וואפאטי

אולצ'וואפאטי (בהונגרית: Olcsvaapáti) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית אולצ'וואפאטי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-415 תושבים בשנת 1990 עד 279 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-13. עד המאה ה-16 היו שני יישובים נפרדים אולצ'ווה (Olcsva) ואפאטי (Apáti) שהתמזגו לכפר אחד בשנת 1573. יהודים חיו באולצ'וואפאטי בתקופות זמן שונות. יהודי הכפר היו כפופים לקהילה היהודית בויטקה. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא אולצ'וואפאטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולצ'וואפאטי נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי אולצ'וואפאטי שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
טסלה אנרג'י

טסלה אנרג'י היא חברת בת של טסלה בתחום האנרגיה הנקייה. החברה מפתחת, בונה, מתקינה ומוכרת מערכות לייצור אנרגיה סולארית פוטו-וולטאית, מוצרים לאחסון אנרגיה של סוללות, וכן מוצרים ושירותים נלווים אחרים למגורים, מסחר ולקוחות תעשייתיים. החברה הוקמה ב-2016 לאחר שטסלה רכשה את חברת SolarCity ומיזגה אותה עם חברת Zep Solar. סולאר-סיטי שנוסדה ב-4 ביולי 2006, על ידי פיטר ולינדון ריב, בני דודיו של מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, נרכשה בעלות של כ-2.6 מיליארד דולר ומוזגה עם פעילות מוצרי אחסון הסוללות ליצירת טסלה אנרגיה. מוצרי החברה כללו, נכון ל-2021, פאנלים סולאריים, מערכת רעפים סולאריים בשם Tesla Solar Roof, ממיר בשם "Tesla Solar Inverter", מכשיר לאחסון אנרגיה ביתי בשם פאוורוול, ומערכות אחסון אנרגיה בקנה מידה גדול המכונות פאוור-פק ומגה-פק. בשנת 2020 פרסה החברה מערכות אנרגיה סולארית המסוגלות לייצר 205 מגה וואט (היא דורגה שלישית במתקני שמש למגורים בארצות הברית) ופרסה 3 GWh של מוצרי אחסון אנרגיה של סוללות. מטה החברה ממוקם בעיר פרימונט, באיסט ביי במדינת קליפורניה שבארצות הברית. Walsh, Bryan (17 באפריל 2008). "The Environment - Green Start-Up Companies - Solar City". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-11 במאי 2021. {{cite news}}: (עזרה) "2013 Top 250 Solar Contractors". Solar Power World. נבדק ב-19 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Annual report Form 10-K 2020 Tesla Inc". U.S. Securities and Exchange Commission. נבדק ב-9 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) אתר האינטרנט הרשמי של טסלה אנרג'י
ברבורה סימנובה

ברבורה סימנובה (בצ'כית: Barbora Seemanová; נולדה ב-1 באפריל 2000) היא שחיינית צ'כית, אלופת אירופה (בודפשט 2021) במשחה ל-200 מטר חופשי. סימנובה נולדה וגדלה בפראג. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה סימנובה במקום 31 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.26 דקות. נוסף לכך, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, אך הרביעייה פסלה. באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) שנערכה בבואנוס איירס, ארגנטינה באוקטובר 2018 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.14 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 54.19 שניות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.25 דקות. באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 סיימה סימנובה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:57.16 דקות, כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 1:57.32 דקות ובמקום 19 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.62 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:40.78 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 55.09 שניות. באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 זכתה סימנובה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:56.27 דקות, לפני פדריקה פלגריני מאיטליה (1:56.29 דקות) ופרייה אנדרסון מבריטניה (1:56.42 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.74 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 53.68 שניות ועלתה מהמקום החמישי לגמר, במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.67 שניות ובמקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:48.86 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.51 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות כולה. באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה סימנובה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:55.45 דקות. כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 1:56.14 דקות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום 21 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.92 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.98 שניות. 50 מטר חופשי: 24.67 שניות (2021) 100 מטר חופשי: 53.68 שניות (2021) 200 מטר חופשי: 1:55.45 דקות (2021), שיא צ'כיה 400 מטר חופשי: 4:08.89 דקות (2020) 50 מטר חופשי: 24.57 שניות (2017) 100 מטר חופשי: 52.46 שניות (2018) 200 מטר חופשי: 1:53.83 דקות (2019) 400 מטר חופשי: 4:03.42 דקות (2019) מדיה וקבצים בנושא ברבורה סימנובה בוויקישיתוף ברבורה סימנובה, באתר olympedia.org ברבורה סימנובה, באתר Swimrankings
אגם גאלבה

גאלבה (בליטאית: Galvė) הוא אגם בטרקאי שבליטא. באגם 21 איים, אחד מהם הוא מושבה של "טירת האי" המפורסמת. על חופו הדרומי של האגם יושבת טירה נוספת, המכונה טירת חצי האי של טרקאי (אנ'). באי בז'ניטלה (Bažnytėlė) ישנם אף חורבות של כנסייה אורתודוקסית קטנה. טרקאי הייתה לבירת הדוכסות הגדולה של ליטא בשנים 1321–1323, לפני שנקבעה וילנה כבירת הדוכסות. סביב האגם ומרבית האגמים האחרים שסביב הטירה והעיר נתפתחו אגדות עם, המערבות לרוב סיפור אהבה טראגי. האגם משמש בין היתר לדיג וכן לתחרויות דיג, ונפוצים בו דגי ליבקית. משמעות שמו האגם בליטאית היא "ראש", ואמונה עממית למקור השם גורסת כי מאחר שבכל שנה טובע בו לפחות אדם אחד, האגם דורש לפחות "ראש" בשנה. למעשה פירוש אטימולוגי מקובל יותר הוא ששם האגם נובע מהמילה galvis (מדרון תלול של אגם), המקושרת לעומק, או מהמילה הלטבית dzelve (בור מים). תיירים הולכים על אגם גאלבה הקפוא, לכיוון טירת האי, מרץ 2013 טירת האי היושבת על אי באגם גאלבה הגשר המוביל אל טירת האי טירת האי טירת חצי האי של טרקאי בחופו הדרופי של אגם גאלבה המגדל הדרומי של טירת חצי האי, המגדל הגדול ביותר והשמור ביותר של הטירה מדיה וקבצים בנושא אגם גאלבה בוויקישיתוף
השגריר (סרט)

השגריר (באנגלית: The Ambassador) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1984, בהפקת מנחם גולן ויורם גלובוס (קנון גרופ), בבימויו של ג'ון לי תומפסון, עם רוברט מיצ'ם, רוק הדסון, אלן בורסטין, פביו טסטי ואלן יונגר בתפקידים הראשיים. זה סרטו האחרון של רוק הדסון שמת באוקטובר 1985. הסרט צולם בישראל, בתל אביב, ירושלים, הרצליה פיתוח, מדבר יהודה (נבי מוסה) ומגדל צדק. משתתפים בו שחקנים ישראלים רבים ובהם אלן יונגר בתפקיד הצלם, רובם בתפקידים קטנים. העלילה המורכבת היא על שגריר ארצות הברית בישראל שמנסה לתווך בין הכוחות הלוחמים בישראל כדי לעשות שלום. בעלילה משתתפים אנשי הארגון לשחרור פלסטין המוכנים להיפגש אתו, אנשי א-סאעקה המתנגדים לכל פשרה, אנשי המוסד המנסים לטרפד את המגעים וכן אנשי הק.ג.ב. פיטר האקר (רוברט מיצ'ם), שגריר ארצות הברית בישראל וקצין הביטחון שלו פרנק סטיבנסון (רוק הדסון), נוסעים במדבר יהודה לפגישה חשאית עם נציגי הארגון לשחרור פלסטין (PLO) ליד נבי מוסה, כדי לדון איתם על אפשרות משא ומתן על שלום. המפגש ידוע למוסד וגם לאנשי א-סאעקה האורבים להם. כשמגיעים אנשי ה-PLO פותחים עליהם אנשי א-סאעקה באש ומיד מופיע מסוק של המוסד שפותח עליהם באש ומחסל את רובם. האקר וסטיבנסון ניצלים ואיש המוסד אייב (אורי לוי) נוזף בהם ומביא אותם לשר הביטחון ארז (דונלד פלזנס) שנוזף בהם ומתרה בפניהם לא להמשיך ביוזמות פרטיות כאלה. לאלקס האקר (אלן בורסטין) אשת השגריר, יש מאהב פלסטיני בשם מוסטפא האשימי (פביו טסטי) שהוא חבר ב-PLO. אנשי המוסד מצלמים אותם בתנוחות אינטימיות ומזמינים את האקר לחזות בסרטון. הסרטון נגנב אחר כך על ידי העבריין סימון (יוסף שילוח) שמוסר אותו לעבריין זאב (צחי נוי) שיש לו מעבדת צילום בה עובדת טובה (מיכל בת אדם) שמפתחת את הצילומים. האקר מקבל דרישת סחיטה על סך מיליון דולר אחרת הסרטון והצילומים האינטימיים יתפרסמו ויהרסו את עתידו אבל הוא לא נרתע. אלקס נפצעת בפיגוע טרור ופיטר מבקר אותה בבית החולים וסולח לה. בינתיים הוא ממשיך במאמצים להפגיש אנשי PLO וצעירים מוסלמים עם צעירים יהודים. סטיבנסון תופס את סימון וזאב ולאחר לחץ פיזי הם מגלים שנתנו העתק לסוכן הק.ג.ב סטון (שמואל קראוס) שבכוונתו לרצוח את האקר. האשימי מארגן קבוצת פלסטינים צעירים לפגישה עם ישראלים בלילה במגדל צדק. גם הפעם זה ידוע לא-סאעקה ולמוסד. למפגש מגיעים עשרות צעירים ובמהלכו פותחים עליהם המתנגדים מא-סאעקה באש ואנשי המוסד מחסלים אותם. מתחולל שם טבח ביהודים וערבים. האקר מצליח להימלט אבל בבית ממתין לו סטון שמחוסל ברגע האחרון על ידי סטיבנסון. האקר ההמום יוצא למרפסת ביתו ומתנחם בעובדה שמאות צעירים אוחזים בנרות דולקים וקוראים לעומתו קריאות בזכות השלום. "השגריר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השגריר", באתר AllMovie (באנגלית) "השגריר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השגריר", באתר אידיבי "השגריר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השגריר 1984, קדימון, באתר יוטיוב השגריר 1984, באתר יוטיוב רחל נאמן, ביקורת קולנוע - 'השגריר' - הוד, תל־אביב, כותרת ראשית, 12 בספטמבר 1984
היקאווה מארו

היקאווה מארו היא ספינה יפנית ששימשה בין השאר להעברת פליטים יהודיים מליטא לצפון אמריקה בין השנים 1940 ל-1941 ובכך עזרה לעשרות יהודים להנצל בתקופת השואה. ב-30 בספטמבר 1929 נבנתה הספינה "היקאווה מארו" כספינת תענוגות עבור חברת הספנות היפנית "ניפון יוסן" ונודעה כ"מלכת האוקיינוס השקט". הספינה הייתה חלק מקבוצה של שלוש ספינות שנבנו באותו דגם והפליגו מספר פעמים בין יוקוהאמה שביפן לוונקובר שבקנדה וסיאטל שבארצות הברית, והיא היחידה ששרדה מביניהן גם לאחר מלחמת העולם השנייה. שתי הספינות האחרות הוטבעו במהלך קרבות מלחמת העולם השנייה בחזית האוקיינוס השקט. בזמן מלחמת העולם השנייה הספינה השיטה עשרות פליטים יהודיים שרצו להימלט מהנאצים. הפליטים יצאו מקובנה שבליטא והגיעו ליפן בזכות אשרות מעבר שקיבלו מקונסול יפן בקובנה צ'יאונה סמפו סוגיהרה ומהנציג הדיפלומטי ההולנדי בקובנה, יאן זווארטנדיק. מיפן הפליגו בספינה "היקאווה מארו" 82 פליטים יהודים מאירופה הכבושה בתאריך 22 ביולי 1940 מיוקוהאמה בדרך לסיאטל, וושינגטון, בארצות הברית. הספינה עגנה בסיאטל בתאריך 3 באוגוסט 1940 ובכך הפכה לספינה היפנית הראשונה שהעבירה פליטים יהודים לצפון אמריקה. לאחר מכן בתאריך 5 ביוני 1941 הספינה הפליגה פעם נוספת מיוקוהאמה בדרך לוונקובר, קנדה, עם עצירה באמצע בסיאטל, ארצות הברית. הספינה עגנה בוונקובר בתאריך 17 ביוני 1941. בין הפליטים היהודים שהיו על הספינה היו זרח ורהפטיג ומשפחתו. לימים, הפך זרח ורהפטיג לחבר כנסת וחתן פרס ישראל. הוא כתב ספר בשם 'פליט ושריד בימי השואה' שסיפר בין השאר על הפלגתו בספינה כפליט מידי הנאצים. בספרו הוא מתעד את חוויותיו בספינה ומספר על אחד הפליטים שלא הייתה לו ויזה והתגנב לספינה כנוסע סמוי במטרה להגיע לארצות הברית. חלק מהפליטים גילו אותו ועזרו לו, הביאו לו מהאוכל שלהם ואף נתנו לו להתחבא בחדריהם. לפעמים כדי לשמור על הנוסע הסמוי בסתר, הפליטים האחרים לא נתנו לעובדי הניקיון לנקות את החדרים שלהם ואמרו שינקו אותו בעצמם כדי שלא יגלו בטעות את הנוסע מתחבא בחדריהם. כאשר הספינה הגיעה לסיאטל, ורהפטיג ביקש את עזרתו של רב הקהילה, הרב שאול פנחס וולגלרנטר, בהברחת הנוסע הסמוי בתוך קבוצת הפליטים כשהוא ונכבדי העיר באו לקבל את פני הפליטים. הרב סירב בטענה שאינו רוצה להסתכן ולסכן את מעמד הרבנות בעירו ויעץ לזרח לנסות להציל את הפליט בוונקובר, שם הפיקוח בנמל היה פחות חמור מאשר בארצות הברית. הפליט הוברח לבסוף לוונקובר בעזרת נשות הארגונים הציוניים שעלו על הספינה לקבל את פני הפליטים, וכעבור מספר שנים קיבל מעמד חוקי בקנדה. ב-21 בנובמבר 1941 הפכה הספינה "היקאווה מארו" לספינת בית חולים בחיל הים של יפן וסיימה את תפקידה כספינת פליטים. לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה היקאווה מארו לאוניית מטען ובשנת 1953 חידשה את שירותה בקו ההפלגה של סיאטל. משנת 1961 האונייה שמורה בפארק יאמאשיטה ביוקוהאמה, יפן, כספינת מוזיאון. היקאווה מארו באתר World War II Database מדיה וקבצים בנושא היקאווה מארו בוויקישיתוף פליטים יהודים על סיפונה של הספינה היפנית "היקאווה מארו", יוני 1941 באתר יד ושם ורהפטיג זרח, פליט ושריד בימי השואה, שנת הוצאה - 1984, הוצאת יד ושם, עמוד 301-302 היקאווה מארו כספינת מוזיאון (באנגלית) סיפורה של היקאווה מארו (באנגלית)
הר רוריימה

הר רוריימה (בשפות אחרות: Monte Roraima, Cerro Roraima, Pico do Roraima, Roroima) הוא הגבוה ביותר בשרשרת הרי השולחן (או הטפויים) שמשתרעת על פני ונצואלה, גיאנה ומדינת רוריימה שבברזיל. ונצואלה מתנגדת להכללה זו ותובעת ריבונות על האזור בגיאנה המכיל את הר רוריימה, חבל ארץ המכונה על ידי ונצואלה גיאנה אסקיבה. בגיאנה זו הרמה הגבוהה ביותר, אך בוונצואלה ובברזיל ישנם הרים גבוהים יותר. רוריימה היא רמה המורכבת מאבן חול שמתרוממת מעל לסוואנות וליערות הסובבים, ומהווה את הנקודה המפרידה בין ונצואלה, גיאנה וברזיל. מפגש שלושת הגבולות נמצא בגובה 2,739 מטר, בפינה הדרומית-מזרחית של הפארק הלאומי קנאימה, ונצואלה. הרי השולחן של הפארק נחשבים לאחת מהתופעות הגאולוגיות העתיקות ביותר על פני כדור הארץ, ומעריכים שהם נוצרו בעידן הפרקמבריון, לפני כ-2 מיליארד שנה. גובהה הממוצע של הרמה כ-2,500 מטר, ובמקומות בהם השיפועים תלולים, דרכי הגישה לאזור קשות במיוחד. למרות זאת, היה זה הטפוי המשמעותי הראשון שהעפילו לפסגתו: סיר אוורארד אם טורן העפיל אל הפסגה המיוערת ב-1884 וצפה אל הרמה משופעת המים והרוחות. רעיון מקובל הוא שדיווחי משלחות ויקטוריאניות קדומות שנשלחו להר סיפקו לסר ארתור קונאן דויל השראה לכתיבת סיפור ההרפתקאות הקלאסי "העולם שאבד". כיום, הר רוריימה הוא יעד לטיולי טרקים. כמעט כל מי שמטפס על ההר מגיע אליו מהצד הוונצואלי. רוב המטפסים שוכרים מדריך מן הכפר הסמוך - פאראטפוי. למרות שהמעבר המגיע לרמה מסומן היטב והטיול בו פופולרי, קל מאוד ללכת לאיבוד על פסגת ההר מפני שישנם רק מעט נתיבים ברורים, והעננים הקרובים המכסים את סביבת הפסגה גורמים לראוּת במקום להיות בעייתית. פירוש המילה פאראטפוי הוא "אל הטפוי". המרחק מן הכביש המהיר הסלול הוא קצר וניתן להגיע ממנו בקלות ברכב שטח, או במכונית בקושי רב אם תנאי הכביש, שאינו סלול, טובים באופן יוצא דופן. המסלול ניתן למעבר גם ברגל, מסלול הלוקח כיום אחד. מפאראטפוי, רוב המטפסים מבלים יום שלם בהגעה לבסיס ההר, ויום נוסף בטיפוס בגרם המדרגות "El Rampa" - גרם מדרגות טבעי, כמו מעבר, למעלה לעבר הפסגה. יומיים נוספים נדרשים בדרך כלל על מנת לחזור, ומטיילים רבים מעדיפים לבלות יום אחד בפסגת ההר כדי להשלים טיול בן חמישה ימים. המסלול הלא-טכני היחיד לפסגה הוא מסלול הפאראטפוי; כל גישה אחרת להר דורשת ציוד טיפוס. על ההר טיפסו גם מכיוון גיאנה וברזיל, אך מסלולים אלו מצריכים שליטה ביכולות טיפוס טכני. שליש ממיני הצמחים בהר רוריימה התפתחו שם, והם מינים המיוחדים לרמה זו. סביבות החיים מאופיינת בגשם היורד כמעט בכל יום מימות השנה. כמעט כל השטח עשוי אבן חול חשופה ולכן לשורשי הצמחים קשה במיוחד להיאחז בקרקע. רוב חומרי המזון שנמצאים בקרקע נשטפים בשיטפונות שיורדים בקצות הצוקים ויוצרים חלק ממפלי המים הגבוהים ביותר בעולם. בשל המחסור בחומרי מזון, הפכו צמחים רבים לצמחים טורפים. סוגי צמחים אלו הם קנקן הביצה, מספר מינים של טללית, וצמחים מסוג הנאדידים. גאוגרפיה של ברזיל מדיה וקבצים בנושא הר רוריימה בוויקישיתוף הר רוריימה ב-Discover Venezuela הר רוריימה ב-Peakbagger.com הר רוריימה ב-SummitPost.org TheLostWorld, מידע על הר רוריימה ועל הפארק הלאומי קניימה. הר רוריימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מה מיוחד בהר רוריימה שבוונצואלה?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
נעמי מאטא'אפה

פיאמה נעמי מאטא'אפה (נולדה ב-29 באפריל 1957) היא פוליטיקאית סמואית וראש שבט (Matai) המכהנת כראש מפלגת Fa'atuatua i le Atua Samoa ua Tasi. היא התמודדה לתפקיד ראש ממשלת סמואה בשנת 2021 וניצחה את ראש הממשלה המכהן טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי. קודם לכן הייתה מאטא'אפה האישה הראשונה שכיהנה כשרה בממשלת סמואה. בין השנים 2016–2020 כיהנה כסגנית ראש ממשלת סמואה, האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. ב-24 במאי 2021 השביעה מאטא'אפה את עצמה לתפקיד ראש ממשלת סמואה, כאשר ראש הממשלה המכהן, טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, סירב להכיר בלגיטימיות של השלטון הנבחר החדש, בטענה שהוא "מונה על ידי אלוהים." ב-27 במאי הפכה פלאו למדינה השנייה להכיר רשמית בממשלתה של מאטא'אפה. איי מרשל הצהירה כי היא "מעריכה ותומכת בהצהרתו של הנשיא פנואלו" (ומכירה בניצחונה של מאטא'אפה), וכי היא, יחד עם מיקרונזיה, "רואה חשיבות רבה בשמירה על שלטון החוק והערכים הדמוקרטים של איי האוקיינוס השקט." מדיה וקבצים בנושא נעמי מאטא'אפה בוויקישיתוף "פיאמה" הוא תואר לצ'יף במערכת החברתית של סמואה. "F.A.S.T. celebrates Fiame's birthday". Samoa Observer. 1 במאי 2021. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2021. נבדק ב-25 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) רה"מ הפסיד בבחירות ומסרב לעזוב: "אלוהים מינה אותי", באתר ynet, 26 במאי 2021 "Pacific neighbour backs Samoa PM-elect in power struggle". 27 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "R.M.I. Calls to uphold rule of law, democracy". ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בינון דור

בינון דור (שם מדעי: Oxynoemacheilus insignis) הוא מין של דג ממשפחת הבינוניים, הנמצא בסכנת הכחדה ותפוצתו מוגבלת למעיינות עמק בית-שאן. ראשו של הדג מחודד. סביב הפה 6–8 בינים. מתאפיין בזנב ממוזלג מעט, ובקשקשים קטנים המכסים את גופו. אורכו בין 50 ל-70 מ"מ. הגוף מנומר. הדג מצוי במים זורמים, בין אבני הקרקעית. הבינון התגלה במעיינות עמק בית שאן בשנות ה-60 על ידי ד"ר מנחם גורן מומחה לדגים מאוניברסיטת תל אביב, וזוהה כמין חדש למדע. אז גם הבינו החוקרים כי דג זה, השוכן על קרקעית הנחל, הוא אנדמי לישראל ולאזור מעיינות עמק בית שאן. רשות הטבע והגנים השלימה ב-2016 פרויקט ייחודי הכולל הקמה של בית גידול חדש להצלת הזן הנדיר הנמצא בסכנת הכחדה, בשמורת הטבע תל סהרון. בית הגידול המלאכותי ישמש כאתר נוסף לאלו הטבעיים לשמירה על הדג. מדיה וקבצים בנושא בינון דור בוויקישיתוף בינון דור, באתר ITIS (באנגלית) בינון דור, באתר NCBI (באנגלית) בינון דור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בינון דור, באתר FishBase (באנגלית) בינון דור, באתר GBIF (באנגלית) בינון דור באתר הרשימה האדומה של IUCN בינון דור Orthrias dori, באתר kotar.cet.ac.il תקווה לבינון: הפרויקט הייחודי בצפון להצלת הדג הנכחד, באתר www.maariv.co.il
אלמר פולוני

אלמר פולוני (במקור יהודה פולאצ'ק, בהונגרית: Polonyi Elemér; שאטוראליאויהיי, 31 באוקטובר 1870 – בודפשט, 15 בנובמבר 1942) היה פסנתרן יהודי-הונגרי, מורה למוזיקה, מלחין. אלמר פולוני נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ פולוני (Pollatschek) (1916–1844) שהיה יצרן יין ושל פאני ברגר (1852–1930). הוא היה תלמידו של אימרה סקיי ב"מוזיקה הלאומית" (נקרא היום "גימנסיית בלה ברטוק להכשרת מוזיקלית ולכלי נגינה") ולאחר מכן של שטאבנהאגן (אנ') בוויימאר. הוא למד גם בקונסרבטוריון של וינה. הוא נתן כמה קונצרטים בערים הונגריות ובחו"ל. בשנת 1902 הוא הפך למורה למוזיקה בגימנסייה שהוא עצמו למד ומאוחר יותר מונה למנהל כבוד שלה. קטעי פסנתר רפסודיה הונגרית 1891 Caprice Scenes de Ballet Polonaise de concert La mer שירים אלמר פולוני בלקסיקון הביוגרפי Arcanum מדיה וקבצים בנושא אלמר פולוני בוויקישיתוף "Születési bejegyzése a sátoraljaújhelyi izraelita hitközség születési akv. 206/1870. folyószáma alatt". "Polonyi Ignác halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1729/1916. folyószáma alatt". "Polonyi Ignácné Berger Fanni halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 30/1930. folyószáma alatt". Szabolcsi Bence-Tóth Aladár: Zenei lexikon, Átdolgozott új kiadás. Főszerk. dr. Bartha Dénes, szerk. Tóth Margit. Bp., Zeneműkiadó Vállalat, 1965., III. k. 137. old.