laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שם אור

שם אור הוא שם משפחה עברי. האם התכוונתם ל... אורה שם אור – עיתונאית וסופרת ישראלית בר שם-אור – עיתונאי ישראלי יונתן שם אור – עיתונאי, סופר ופובליציסט ישראלי מירית שם אור – פזמונאית ישראלית תמר שם אור – שחקנית ישראלית
הקשת הקפריסאית

הקשת הקפריסאית היא שקע בצורת קשת הנמצא מדרום לקפריסין. הקשת נמצאת באזור המפגש בין שני לוחות טקטוניים: הלוח האפריקאי ולוח אנטוליה. הלוח האפריקאי נע צפונה ביחס ללוח אנטוליה ויוצר אזור הפחתה. השקע מהווה חלק מאזור ההפחתה הנוצר בהתנגשות בין הלוח האפריקאי והלוח האירואסייתי. כתוצאה מהתנגשות הלוחות אזור הקשת הקפריסאית פעיל מאוד מבחינה סייסמית ומתרחשות בו רעידות אדמה המורגשות גם בישראל. בשנת 1996 התרחשה באזור רעידת אדמה בעוצמה של 6.5 בסולם ריכטר, הרעידה החזקה ביותר שתועדה באזור. מוקד הרעידה היה דרום-מערבית לאי. הקשת ההלנית [1] (הקישור אינו פעיל, 13.03.2023) המכון הגיאולוגי לישראל, באתר www.gov.il
ריטה רמי – המופע המשותף

ריטה רמי – המופע המשותף הוא סיבוב הופעות של הזמרים ריטה ורמי קלינשטיין, שהתקיים ברחבי ישראל ובארצות הברית. המופע עלה בשנת 2001 והסתיים בשנת 2003, הוא נמשך כשלוש שנים וכלל כ-300 הופעות. סיבוב ההופעות כלל מגוון להיטים מקריירות הסולו שלהם. בני הזוג, שהיו נשואים זה לזה, עבדו בשיתוף פעולה לאורך כל השנים - רמי הפיק ועיבד את שני אלבומיה הראשונים של ריטה ולאחר מכן היה מעורב בכתיבה ובעיבוד של שירים שונים. מסע ההופעות והאלבום שיצא בעקבותיו הוגדרו על ידי קליינשטיין כהישג מבחינת עבודה מקצועית משותפת וגם מבחינה משפחתית. ההופעה יצאה לאור באלבום הופעה באוגוסט 2001. במקביל ליציאת האלבום שוחררו לרדיו שתי גרסאות חדשות לשירים ותיקים - "ימי התום" ו"שביל הבריחה", שלווה בקטע ראפ שאת מילותיו כתב סאבלימינל. "ימי התום" הגיע למקום ה-12 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' בשנת 2001 ו"שביל הבריחה" הגיע למקום ה-27 במצעד הפזמונים השנתי של שנת 2002. בנוסף, כללה ההופעה ביצוע לשיר "אל תלכי מכאן", המבוסס על תרגום של נעמי שמר לשיר של ז'אק ברל. האלבום מכר 90 אלף עותקים בתוך כ-8 חודשים והמשיך ומכר למעלה מ-150,000 עותקים, זכה באלבום פלטינה משולשת ונחשב לאחד מהאלבומים הישראלים הנמכרים ביותר. האלבום יצא לאור באוגוסט 2001 על גבי תקליטור כפול, נכללו בו 24 שירים, שמתעדים את סיבוב ההופעות המשותף. סיבוב ההופעות הוקלט על גבי וידאו ומתוכו יצא לאור וידאו קליפ לשיר "אש" שהיה גם הסינגל השלישי מאלבום ההופעה. מידע על האלבום ריטה רמי – המופע המשותף באתר MusicBrainz האלבום ריטה רמי – המופע המשותף באתר ספוטיפיי האלבום ריטה רמי – המופע המשותף באתר דיזר האלבום ריטה רמי – המופע המשותף באתר יוטיוב ריטה רמי – המופע המשותף באתר סטריאו ומונו אלבום 1, באתר אקו"ם אלבום 2, באתר אקו"ם ריטה רמי – המופע המשותף באתר יוטיוב צחי לוי, תפתח חלון (קצת מסריח כאן), באתר ynet, 28 באוגוסט 2001 זוכרים את ההופעה האחרונה שלהם?, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-03-17 יניב חלילי, חלפו ימי התום, באתר ynet, 10 באפריל 2003 עמוס אורן, מכירות דיסקים בפסח: סיפוק מהול בדאגה, באתר ynet, 8 באפריל 2002 יוכלמן-אשר הפקות, באתר www.yap.co.il רמי וריטה - אש - הופעה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:31) ריטה* ו רמי* - אש, באתר Discogs (באנגלית)
אנדרטת גדוד 74

אנדרטת גדוד 74 ("סער") של חטיבת ברק נמצאת בצפון רמת הגולן. אפשר להגיע אליה בכביש המסתעף מכביש 98 צפונית לבוקעתא, עובר בין הר כרמים והר ורדה ומגיע לאנדרטה אחרי 2.4 ק"מ. גדוד 74 הוקם בשנת 1969. הגדוד לחם באזור זה בקרבות קשים במלחמת יום הכיפורים בפיקודו של יאיר נפשי. האנדרטה הוקמה על ידי אנשי גדוד 74. היא מורכבת מגל אבני בזלת ומעליו קנה תותח. מצידיו חנוכייה בנויה מתרמילי פגזים ושלט עליו סמל גדוד "סער". על השלט כתוב: גלעד לנופלים, על רכסים אלו. בקרבות הבלימה האכזריים והעקובים מדם נפלו בחירי חיילי ומפקדי עוצבת "ברק" בחוסמם בשריונם ובגופם את הפולש הסורי. כבוד ותהילה לגיבורים, תשרי תשל"ד. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת גדוד 74 בוויקישיתוף גלעד לנופלים מחטיבה 188 ברק במלחמת יום הכיפורים, באתר "יזכור" ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1997/1998 בליגה לאומית א' בכדורסל

עונת 1997/1998 בליגה לאומית א' בכדורסל הייתה עונתה ה-44 של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף השתנה מהעונה הקודמת. שמונה הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב מחמישה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות הועלו לסדרות חצי הגמר ואחר כך לגמר בסדרת גם בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי קריית מוצקין ומכבי נתניה. העונה הסדירה החלה ב-11 בספטמבר 1997 הסתיימה ב-29 במרץ 1998. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם החמישית ברציפות ובפעם ה-38 בתולדות המועדון. בהתאם לתוצאות העונה מכבי קריית מוצקין ומכבי נתניה ירדו ליגה. נדב הנפלד ממכבי תל אביב עם 8.0 סלים למשחק ו-8.5 ריבאונדים השיג בעונה הסדירה מדד הגבוה בין כל הכדורסלנים. דרק גרווין ממכבי קריית מוצקין היה מלך הסלים עם 27.1 סלים למשחק. דורון ג'מצ'י ממכבי ראשון לציון היה מלך הסלים הישראלי עם 20.7 סלים למשחק גביע המדינה בכדורסל 1997/1998 מידע מאתר מנהלת הליגה
גשר האימפריה

גשר האימפריה (בגרמנית: Reichsbrücke) הוא אחד מהגשרים המפורסמים ביותר בווינה. הגשר חוצה את נהר הדנובה ומחבר את הרובע ה-2 של וינה, לאופולדשטאדט, עם הרובע ה-22, דונאושטט. הגשר הנוכחי נפתח לתנועה בשנת 1980. לגשר שישה נתיבים לכלי רכב, שני שבילי אופניים וגם מדרכות להולכי רגל. מלבד זאת הגשר משמש גם למעבר של הרכבת התחתית של וינה. על הגשר עוברים כ-50,000 כלי רכב מדי יום. הגשר הראשון שהוקם במקום זה על הדנובה נבנה בין השנים 1872–1876 ונקרא על שמו של רודולף, נסיך הכתר האוסטרי. הגשר נחנך רשמית ב-21 באוגוסט 1876. שמו של הגשר שונה לגשר האימפריה בשנת 1920, עם הפיכתה של אוסטריה לרפובליקה דמוקרטית. בשנת 1930 הוחלט להקים גשר תלוי במקום הגשר הישן, כדי ליצור מקומות עבודה ולהתמודד עם האבטלה באוסטריה. העבודות על הגשר התלוי נערכו בין השנים 1934–1937 והוא נפתח לתנועה ב-10 באוקטובר 1937. הגשר הכיל ארבעה נתיבי תנועה לכלי רכב, 2 קווי חשמליות ושבילי הליכה. במהלך מלחמת העולם השנייה היה גשר האימפריה היחיד מבין הגשרים העוברים מעל הדנובה בווינה שלא ניזוק בצורה משמעותית. החיילים הסובייטים הגיעו לווינה בזמן כדי למנוע את הריסתו על ידי הורמאכט, בעקבות כך כונה הגשר במשך תקופה מסוימת "גשר הצבא האדום". הגשר עבר שיפוץ נוסף בין השנים 1948–1952. ביום ראשון, 1 באוגוסט 1976, קרוב לשעה 5:00 בבוקר הגשר קרס ובן אדם אחד נהרג. מלבד לגשר ניזוקו משאית ומספר ספינות. נהג אוטובוס עירוני שנסע על הגשר באותו זמן הצליח לחלץ את עצמו בשלום, האוטובוס לא ניזוק בצורה משמעותית והמשיך לשמש עד 1989 וכיום הוא מוצג במוזיאון בווינה. תוך זמן קצר הוקמו שני גשרים חלופיים כדי לאפשר את המשך תנועת הרכבים והחשמליות, הגשרים הללו שימשו במשך ארבע שנים. תחרות בינלאומית הושקה לבחירת העיצוב של הגשר החדש ובה זכה פרויקט "יוהאן נסטרוי". הבנייה החלה בשנת 1978 והגשר החדש נפתח בנובמבר 1980 תחת השם "גשר יוהאן נסטרוי" אך שם זה לא תפס. המסלול של הרכבת התחתית של וינה נותב לראשונה על הגשר ב-3 בספטמבר 1982. מדיה וקבצים בנושא גשר האימפריה בוויקישיתוף
אלוטין

האם התכוונתם ל... אריה אלוטין – ממייסדי מגן דוד אדום ירדנה אלוטין – מלחינה ישראלית
מרינה 106

מרינה 106 הידוע גם בשם מגדל 106 הוא גורד שחקים שישמש לדירות מגורים שנמצא בבנייה במרינה דובאי, איחוד האמיריות הערביות. הבניין מתוכנן להתנשא לגובה של 445 מטר ויכלול 104 קומות מגורים. בניית הבניין החלה בשנת 2009 והיא הייתה מתוכננת להסתיים כעבור 10 שנים בשנת 2019. מארינה 106 עוצב על ידי הלשכה הלאומית להנדסה. בניית גורד השחקים בגובה של 425 מטר הוצעה כבר בשנת 2008 ופריצת הדרך התרחשה בשנת 2009. למרות זאת עקב המשבר הפיננסי שהתרחש בדובאי בשנת 2009 העבודה על הפרויקט נעצרה. במשך התקופה שתכנון הבניין נעצר המגדל תוכנן מחדש כך שהפעם גובהו יגדל בכ-20 מטרים וכך הוא יתנשא לגובה של 445 מטר. בשנת 2013 בניית הבניין חודשה. מרינה 106, באתר The Skyscraper Center ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרופ K5

קרופ K5 (בגרמנית: Krupp Kanone 5) נודע גם כברטה הרזה היו תותחי על גרמנים שיוצרו על ידי חברת קרופ והופעלו במהלך מלחמת העולם השנייה. ייעודם המקורי של התותחים, בדומה לתותחי על גרמנים אחרים, היה שבירת הביצורים הכבדים של קו מאז'ינו, ושמונה תותחים היו זמינים בעת תחילת המערכה על צרפת. כשלושה תותחים נשארו בתעלת למאנש דרך קבע והופעלו עד לסופה של המלחמה, במטרה לפגוע בתובלה הבריטית, אך הם נכשלו במשימה זו. בסך הכל נבנו כ-25 תותחים, שהופעלו בכלל החזיתות במלחמה. פגז G35 - פגז זה היה פגז 28 ס"מ ששקל כ-255 ק"ג, מתוכם 30.5 ק"ג חומר נפץ TNT. פגז Gr.39 m. Hbgr. Z - בדומה ל-G35, גם זה היה פגז 28 ס"מ אך מעט כבד יותר. הוא שקל כ-265 ק"ג, מתוכם 44.5 ק"ג חומר נפץ TNT. רקטה 28 ס"מ R. GR.4351 - חלק מחימוש התותח כלל את הרקטה הזו. משקלה עמד על 248 ק"ג, ראש הקרב שלה נשא 14 ק"ג חומר נפץ, טווחה עמד על 20 ק"מ והיא נהדפה בידי אבק שרפה נטול עשן. בשל גודלו ומשקלו הרב של תותח-העל, ששקל למעלה מ-200 טון, הוא היה תותח רכבת שפורק לפני העברתו וחלקיו פוזרו בקרונות רכבת רבים, דבר מסורבל שהיה לא אחת נטל לוגיסטי שדרש מאמץ רב והקצאה של משאבים רבים. בשל הרצון הכללי בגרמניה לאפשר לתותחי על ניידות באופן עצמאי הועלו הצעות ליצירת מרכב לתותח ה-K5, בדומה לתותחי על נוספים, כמו השוורר גוסטב, שעבורו תוכנן הלנדקרוזר P.1500, תותח מתנייע עצום ממדים במשקל של 1,500 טון שיוכל לנייד את תותח העל. ההצעה הבולטת ביותר, שהיא גם זו שנבחרה, הייתה ליצור גרסה כבדה במיוחד של טנק הטיגר II הכבד, וזו תהיה בעלת מנוע עצום, כך שתוכל להניע את תותח הענק ולאפשר לתותח יכולת ניידות עצמאית, ללא תלות במסילות הרכבת. תוכניות אלו נגוזו בשל תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בסך הכל, עד לסופה של המלחמה, יצאו מפס הייצור של חברת קרופ 25 תותחי K5. במהלך המלחמה, תותח מסוג זה הפגיז באופן קבוע במשך שנתיים, את עיר הנמל הבריטית דובר, יחד עם תותחים נוספים, אך תותח זה היה הגדול שבהם. תותח הרכבת, שהוצב בתוך קאלה, היה בעל טווח גדול דיו כדי להגיע לעיר. בשל הפגזות התותח ופגזיו הכבדים, אשר גרמו לנזק רב ויצרו הפחד ובהלה רבה בעיר, נהגו תושבי העיר להסתתר מאחורי הרים וצוקים. לאחר שנודע למפעילי התותח על כך, החלו האחרונים לנהוג בטקטיקה אכזרית: לאחר שבוצע ירי של מספר פגזים, שבגינם תושבי העיר היו נכנסים למקומות מוגנים, היו מפסיקים מפעילי התותח את הירי וממתינים לצפירת ההרגעה. מספר דקות לאחר שזו נשמעה ואזרחי העיר יצאו לרחובות, חודשה ההפגזה של העיר. בשל הנזק הרב שיצרו ההפגזות במהלך המלחמה, והאכזריות של מפעילי התותח, כונתה העיר דובר, "פינת ייסורי הגיהנום". לאחר המלחמה נתפסו מספר תותחים מסוג זה, על ידי בעלות הברית. הם נבדקו, ולאחר שנסתיימה בדיקתם הם הועברו לתצוגה במוזיאונים. V-3 תותח-על שוורר גוסטב מדיה וקבצים בנושא קרופ K5 בוויקישיתוף מידע על תותח ה-K5 באתר The South African Military History Society אתר העוסק בתותח ה-K5
קרנונטום

קרנונטום (בלטינית: Carnuntum, ביוונית עתיקה: Καρνους) היה קסטרום, מחנה של הצבא הרומי, בפרובינקיה הרומית נוריקום ואחרי המאה ה-1 לספירה הייתה לבירת הפרובינקיה הרומית פאנוניה והתגוררו בה כ-50,000 איש. שרידיו של המקום נמצאים כיום ב ב-"גן הארכאולוגי קרנונטום" באוסטריה תחתית, באמצע הדרך בין וינה לברטיסלאבה. הגן הארכאולוגי משתרע על שטח של כ-10 קמ"ר ליד הכפרים פטרונל קרנונטום ובאד דויטש אלטנבורג. בשנת 170 לספירה נערך באזור קרב קרנונטום בין לוחמים של השבטים הגרמאניים מרקומני וקוואדי וכוחות רומיים בפיקודו של הקיסר הרומי מרקוס אורליוס שנחלו בקרב תבוסה קשה ואיבדו כ-20,000 לוחמים. בשנת 308 לספירה נערכה במקום ועידה בראשות הקיסר לשעבר דיוקלטיאנוס, במטרה להדיח את מקסימיאנוס ובנו מקסנטיוס מהשלטון ברומא, ולהסדיר את שלטונה של הטטררכיה השנייה. מדיה וקבצים בנושא קרנונטום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרנונטום קרנונטום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2003, עמ' 829 ערך זה הוא קצרמר בנושא רומא העתיקה ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת לה לגונה

אוניברסיטת לה לגונה (בספרדית: Universidad de La Laguna) היא אוניברסיטה השוכנת בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה באי טנריפה באיים הקנריים שבספרד. היא הוקמה ב-1927 והיא האוניברסיטה הראשונה שהוקמה באיים הקנריים. המוסד מחולק כיום לשישה קמפוסים. בשנת 2015, אוניברסיטת לה לגונה נכנסה לדירוג של 1,000 האוניברסיטאות הטובות בעולם של CWUR. בשנת 2016 הוכרה כאוניברסיטה ספרדית השנייה הטובה ביותר במדעי הרוח לפי קרן Everis. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת לה לגונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת לה לגונה (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת לה לגונה (באנגלית) אוניברסיטת לה לגונה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת לה לגונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Las 15 universidades españolas que están entre las mejores 500 del mundo La Universidad de La Laguna, segunda mejor universidad española en Humanidades<
אווירון זעיר ממדים

אווירון זעיר משקל (בראשי תיבות: אז"מ) הוא כלי טיס קל מאוד, המשמש בעיקר לצורכי תחביב. יש המנצלים את מהירותו הנמוכה והגובה הנמוך שמותר לאז"מ לטוס בו לצורכי צילום אוויר. בשונה ממטוסים, האז"מ אינו מיועד לשימושים מסחריים. גודלו, משקלו וטווח הטיסה שלו קטנים משל המטוסים בקטגוריית התעופה קלה. האז"מ מכיל בדרך כלל 2 מקומות ישיבה. בשונה ממטוסים, לרבים מהאז"מים, תא טייס פתוח או פתוח למחצה, ולעיתים אפילו ללא חופה כלל, במתכונת של גלשן ממונע או טרקטורון מעופף. רישוי האז"ם ועלות רישיון הטייס זולים בדרך כלל ביחס למטוסים קלים. משקל המראה מרבי: בסביבות 600 קילו עם גובה מרבי (תקרת שירות) שעומדת על 10,000 רגל בעבר אירעו בישראל מספר תאונות לאז"מים. חלקן נגרם בשל אי ציות לחוקי התעבורה האוויריים, כגון אי הקפדה על גובה ביטחון או ביצוע תמרונים מסוכנים בסביבת אזורי מגורים. בעבר נעשו מספר ניסיונות לבצע פעולות טרור באמצעות אז"מ. ארגון חזבאללה ניסה לבדוק שיטות לביצוע פיגועים באמצעות אז"מ. צה"ל מודע לתופעה ומתדרך את חייליו בנושא, ואף המציא קוד דיווח מיוחד בנושא. בשנת 2005 ניסה ארגון חזבאללה לשגר לגבול הצפון מחבל באמצעות אז"ם, ללא הצלחה. אתר האגודה הישראלית לתעופה זעירה פורום מצנחים וגלשנים ממונעים בתפוז אנשים רן ישי, ‏הגנה על גדר ההפרדה - סיור אווירי באמצעות אווירון זעיר משקל, מערכות 402, אוגוסט 2005
פרובינציית ברנדנבורג

פרובינציית ברנדנבורג הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בשטחי המחוז מדינת ברנדנבורג שבשטח הכיבוש הסובייטי, ומזרח ברלין ומערב ברלין. בשנת 1815 לאחר קונגרס וינה הוחלט על חלוקת ממלכת פרוסיה ל-10 פרובינציות, וביניהם הוקמה פרובינציית ברנדנבורג, שהשתרעה על השטחים לשעבר של מרקיזות ברנדנבורג. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, שהייתה חלק מרפובליקת ויימאר, ולאחר מכן חלק מגרמניה הנאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש הסובייטי, והוקמו על שטחי הפרובינציה מדינת ברנדנבורג, ומזרח ברלין ומערב ברלין. מדינת ברנדנבורג היא כיום אחת ממדינות גרמניה המאוחדת. פרובינציית ברנדנבורג (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה זלדין

יהודה זלדין (16 בספטמבר 1885, מוהילב, רוסיה הלבנה – 20 בנובמבר 1968, תל חי, ישראל) היה מאנשי העלייה השנייה וחבר בארגון בר גיורא ובארגון השומר. שותף במחתרת ניל"י. זלדין נולד ב-1885 בעיירה הורקון שבפלך מוהילב ברוסיה הלבנה להלל ודבורה זלדין. למד בחדר ובישיבות בליבוביץ ובמינסק. בתקופת היותו במינסק הצטרף לתנועת פועלי ציון. ב-18 בינואר 1906 עלה זלדין ארצה במסגרת העלייה השנייה. עם הגיעו החל לעבוד בעבודות שונות ברחבי הארץ (פועל בפרדסי נס ציונה ורחובות, פועל במפעל טבק, סתתות בירושלים ועוד.). בתקופה שעבד ביפו נפגש עם ישראל שוחט וזה שכנעו לעבור לשומרון וזלדין החל לעבוד בזכרון יעקב ובחדרה. לאחר שחלה בקדחת עבר לעבוד בבית הספר בשפיה ובספטמבר 1906 עבר עם בית הספר לבן שמן. המשיך לסבול מהקדחת בה נדבק עד שהגיע למרפאתו של ד"ר הלל יפה שם נרפא. ב-1907 הצטרף לקולקטיב בחוות סג'רה שם התקבל כחבר באגודת בר גיורא. ב-1908 נסע עם ישראל שוחט ליפו לגייס חברים חדשים אך הסתבך בקטטה ונכלא ל-3 חודשים על ידי השלטונות העות'מאנים. עם יסוד ארגון השומר הצטרף זלדין אליו אולם לאחר זמן מה הוצא ממנו מאחר שביקש להשתחרר לתקופת מה כדי לעזור להוריו דבר שנגד את רוח הארגון. לאחר שגורש מארגון השומר, מצא זלדין עבודה בחוות גולדברג ליד הרטוב ולאחר נישואיו לאסתר לבית רוביסה הקים משק בעתלית. בעתלית החל לעבוד בחוות ניסיונות שהקים אהרון אהרונסון. ב-1910 מינה אותו אהרונסון לנהל את החווה. ב-1915 עבר לחוות הניסיונות בעתלית כדי לעזור לאהרונסון במלחמה בארבה. באותה תקופה הצטרף למחתרת ניל"י וכשזו נחשפה ב-1917 נאסר ונכלא בנצרת שם עבר עינויים. בהמשך נשלח לכלא חאן עלי פאשה בדמשק ושוחרר ב-1918 כשהבריטים הגיעו לדמשק. עם סיום מלחמת העולם הראשונה רכש משק חקלאי בעתלית אותו עיבד עד 1936 אז עבר לתל אביב. אשתו הראשונה של זלדין הייתה אסתר רוביסה (ממייסדי הרטוב) ולהם נולדו 3 ילדים. ב-1922 נפטרה אסתר ולאחר שנה, נשא לאשה את דבורה טב'צניק ולהם נולדו 2 ילדים. בשנות ה-30 התגרש זלדין מדבורה ונשא את מריים הוכברג. יהודה נפטר ב-1968 ונקבר בחלקת "השומר" בבית הקברות בתל חי. מדיה וקבצים בנושא יהודה זלדין בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "יהודה זלדין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3732 יהודה זלדין, באתר "מוזיאון ניל"י" אופי הקולקטיב מנע מזלדין את האפשרות להרוויח משכורת אישית לימים, הוכר רטרואקטיבית כ-חבר
מרכז הסחר הבין-לאומי דאליין

מרכז הסחר הבין-לאומי דאליין (בסינית: 大连国际贸易中心; בסינית מסורתית: 大連國際貿易中心) הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה הממוקם בדאליין, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין. כאשר תושלם בנייתו של הבניין הוא יגיע לגובה 370.2 מטר מהקרקע ויכלול 86 (+7 קומות תת-קרקעיות) קומות. בניית הבניין החלה בשנת 2003 והסתיימה ב-2019. לאחר שיגיע לגובהו הסופי יהיה הבניין אחד מהבניינים הגבוהים בסין ובעולם כולו (מקום 45 בעולם). http://skyscrapercenter.com/building/dalian-international-trade-center/8980 ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרובינציית פרוסיה

פרובינציית פרוסיה הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, שהתקיים בין השנים 1829–1878, וכלל את הפרובינציות פרוסיה המזרחית ופרוסיה המערבית. בשנת 1773 סיפחה פרוסיה את שטחי פרוסיה המערבית, שהשתייכו עד אז לפולין. בשנת 1824 הוחלט על איחוד פרוסיה המזרחית עם פרוסיה המערבית, ובשנת 1829 הם הפכו לפרובינציה אחת. בשנת 1878 הוחלט לפצל את הפרובינציה בחזרה לפרובינציות פרוסיה המזרחית ופרוסיה המערבית. ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליז ג'נסן

ליז ג'נסן (באנגלית: Liz Jensen; נולדה ב-1959) היא סופרת בריטית. ג'נסן נולדה באוקספורדשייר בת לאב דני ואם בריטית-מרוקאית. היא עבדה ככתבת עיתון ורדיו בהונג קונג ובטאיוואן, לאחר מכן עברה לצרפת לארבע שנים, פיסלה ושימשה מתרגמת וכתבת עצמאית. בשובה לבריטניה עבדה במשך עשור כמפיקה ב-BBC. את ספרה הראשון, Egg Dancing, פרסמה ב-1995. ב-2005 נבחרה לעמיתה באגודה המלכותית לספרות. הייתה מועמדת שלוש פעמיים לפרס בייליז לסיפורת מאת נשים. נשואה לסופר הדני קרסטן ינסן ואם לשני בנים. היא חולקת את זמנה בין קופנהגן לוימבלדון. Egg Dancing - ‏1995, יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב בשם "התינוק המושלם" (1996) Ark Baby - ‏ 1997 Paper Eater - ‏2000 War Crimes for the Home - ‏2002 The Ninth Life of Louis Drax - ‏2004, הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם שיצא לאקרנים ב-2016 My Dirty Little Book of Stolen Time: A Novel - ‏2006 The Rapture - ‏2009 The Uninvited - ‏2012 Your Wild and Precious Life - ‏2024, סיפורה האישי על ההתמודדות עם מות בנה ביוגרפיה באתרה של ליז ג'נסן ליז ג'נסן באתר הוצאת בלומסברי אתר האגודה המלכותית לספרות ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליז ג'נסן".
המסע הפנטסטי 2: היעד המוח

המסע הפנטסטי 2: היעד המוח (באנגלית: Fantastic Voyage II: Destination Brain) הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב. הספר עוסק בקבוצה של מדענים שמתכווצים לגודל מיקרוסקופי ונכנסים למוח האנושי, במטרה לשלוף מחשבות של עמית הנמצא בתרדמת. למרות השם המסע הפנטסטי 2 הוא אינו המשך למסע הפנטסטי, ספר שאסימוב כתב המבוסס על סרט באותו השם. אסימוב לא היה מרוצה מהספר המקורי, משום שלמרות שהוא הצליח לשנות חלק מהפרטים המדעיים, הספר לא היה רק עבודתו שלו. לכן הוא כתב את המסע הפנטסטי 2 כסיפור חדש ונפרד המכיל רק את הרעיון המרכזי של קבוצה של מדענים הנכנסים לתוך גוף אנושי. הסיפור מתרחש בין אמצע המאה ה-21 לסופה. המלחמה הקרה הסתיימה אך ברית המועצות נשארה חזקה וגאה. האמריקאים והסובייטים נהנים משקט, אך לא מקבלים את זה את דרכיו של האחר, והם נאבקים כל הזמן על עליונות טכנולוגית והיוקרה המתלווה אליה. תחת סודיות מוחלטת, הסובייטים מפתחים טכנולוגיית מזעור, היכולה להקטין אדם לממדים של מולקולה או אפילו פחות. עם זאת, התהליך דורש השקעה של אנרגיה רבה כדי למזער אפילו חפץ קטן לזמן קצר. לכן למרות שהוכח שמזעור הוא אפשרי מבחינה מדעית, הוא לא אפשרי מבחינה כלכלית - מה שהופך את ניצחונה של ברית המועצות לניצחון חלול. מדען סובייטי אחד, פיוטר ליאונוביץ' שפירוב, חלוץ של תהליך המזעור, דיבר במעורפל על דרך להוזלת המזעור. אולם מוחו של שפירוב נפגע והוא נכנס למצב של תרדמת, וסודותיו כנראה נעולים לנצח. שפירוב התעניין במדען אמריקאי, אלברט ג'ונס מוריסון, אשר פיתח תאוריות שנויות במחלוקת לגבי העיבוד והאחסון של החשיבה היצירתית של המוח. העניין של שפירוב ברעיונותיו של מורסון הובילו את הסובייטים לפנות אל מורסון לבקשת עזרה. אחרי שכנוע רב, מוריסון מסכים להתמזער יחד עם ארבעה מדענים סובייטים, להיכנס למוחו הגוסס של שפירוב, ולנסות להשתמש בתאוריה שלו כדי לשחזר את מחשבותיו של שפירוב. מאוחר יותר, אחרי שהוחזר בבטחה לגודלו הרגיל, אך ללא כל מידע יעיל משפירוב, מוריסון מגלה תגלית חדשה ומפתיע, אשר עשויה לסייע לאמריקאים להקדים את הרוסים. מוריסון משתמש בתגלית זו כדי לאלץ את האמריקאים והרוסים לעבוד יחד.  בספר, מזעור מושג על ידי הקטנת ערכו של קבוע פלאנק בתוך שדה סופי, אשר לטענת אסימוב זהי הדרך היחידה לבצע מזעור. עם זאת, בתהליך המזעור של ברית המועצות ערכו של קבוע פלאנק יורד, וערכה של מהירות האור נשארת ללא שינוי, וזוהי כביכול הסיבה שתהליך המזעור דורש אנרגיה רבה. הספר מציע שתי דרכים להתמודדות עם הבעיה. אחת היא ללכוד את האנרגיה המשוחררת במהלך המזעור ולהמיר אותה לשדה אלקטרומגנטי. אנרגיה רתומה זו יכולה לשמש לחלק מתהליך המזעור הבא. עם זאת רעיון זה הוא אינו יעיל כל כך והוא לא הופך את המזעור לרווחי. הרעיון השני, הנעול בתוך מוחו של שפירוב, הוא לשלב את קבוע פלאנק עם מהירות האור, כך שכשהאחד יקטן השני יגדל. שפירוב טוען כי שילוב זה יוביל לעלות נמוכה יותר, אך אף אחד אינו יודע איך לבצע את הזיווג הזה. במהלך המשימה בתוך גופו של שפירוב, מוריסון מגלה כי המחשב המתוכנת שלו, במקום לקרוא את מחשבותיו של שפירוב למעשה מעביר מחשבות בין הנמצאים על הספינה. מוריסון משער כי אם מספר אנשים יהיו מחוברים יחד באופן טלפתי, הם יהפכו לסופר-אדם החושב ביחד שיוכל לגלות מחדש את התאוריות של שפירוב. לגבי יישומים מעשיים למזעור, בנוסף לכל האפשרויות הברורות, הספר מרמז שאם ספינה תמוזער לגודל הנכון לאחר ביצוע השילוב, היא תוכל לנוע במהירות הגדולה פי כמה ממהירות האור. אולם בגלל גודלה של הספינה, שליטה בכיוון הנסיעה תהיה נורא קשה, והספינה פשוט תטוס לכיוון אקראי. הספר "המסע הפנטסטי 2: היעד המוח", באתר "סימניה" המסע הפנטסטי 2: היעד המוח, באתר OCLC (באנגלית)
לודוביקו ג'וסטיני

לודוביקו ג'וסטיני (באיטלקית: Lodovico Giustini ‏ 12 בדצמבר 1685 - 7 בפברואר 1743) היה מלחין ונגן כלי מקלדת איטלקי מתקופת הבארוק המאוחרת וראשית התקופה הקלאסית. הוא היה המלחין הראשון, שידוע כי כתב מוזיקה לפסנתר. ג'וסטיני נולד בפיסטויה, למשפחת מוזיקאים, שאחר שורשיה אפשר להתחקות עד ראשית המאה ה-17; בדרך מקרה נולד ג'וסטיני באותה שנה כמו יוהאן סבסטיאן באך, דומניקו סקרלטי וגאורג פרידריך הנדל. אביו של ג'וסטיני היה עוגבר ב"קהילת רוח הקודש" ( Congregazione dello Spirito Santo), קבוצה נספחת ליזואיטים, ודודו, דומניקו ג'וסטיני, היה גם הוא מלחין של מוזיקת קודש. בשנת 1725, עם מות אביו, תפס ג'וסטיני את מקומו כנגן העוגב בקהילה, ועשה לו שם כמלחין מוזיקת קודש, בעיקר קנטטות ואורטוריות. ב-1728 חבר אל ג'ובאני קרלו מריה קלארי בחיבור קובץ של קינות, שבוצע באותה שנה. ב-1734 נשכר כנגן עוגב בקתדרלת "סנטה מריה דל אוּמילְטה" בפּיסְטוֹיָה, משרה שבה החזיק לשארית חייו. נוסף לנגינה בעוגב בשני מוסדות הדת, ניגן גם בצ'מבלו במקומות רבים, במקרים רבים באורטוריות שלו עצמו. עיקר תהילתו של ג'וסטיני נובעת מן הקובץ של 12 ‏ Sonate da cimbalo di piano e forte detto volgarmente di martelletti, אופוס 1, שיצא לאור בפירנצה בשנת 1732, המוזיקה הראשונה בכל סוגה שהיא שנכתבה אי פעם במיוחד לפורטה-פיאנו שבנה כריסטופורי. היצירות מוקדשות לדום אנטוניו דה בראגאנסה, אחיו הצעיר של המלך ז'ואאו החמישי מפורטוגל (החצר הפורטוגזית הייתה מן המקומות הבודדים שבהם הייתה נגינה בפסנתר המוקדם דבר שבשגרה.) היצירות הראשונות שנכתבו במיוחד לכלי זה היו 12 סונאטות של ג'וסטיני, שהוקדשו לדודה של המלכה, דון אנטוניו מפורטוגל, גם הוא תלמיד של דומניקו סקרלטי אלה הן סונאטה דה קייזה, בפרקים מהירים ואיטיים לסירוגין (ארבעה או חמישה פרקים לסונאטה), המקדימות בתאריך כתיבתן בכ-30 שנה כל מוזיקה אחרת שחוברה במיוחד לפסנתר. ג'וסטיני השתמש בכל יכולות ההבעה של הכלי, כגון ניגוד דינמי רחב, אפשרויות ביטוי שלא היו זמינות בכלי המקלדת האחרים של תקופתו. מבחינה הרמונית, היצירות מגשרות על המעבר בין שלהי הבארוק לראשית התקופה הקלאסית, וכוללות חידושין כמו אקורדים של סקסטה מוגדלת ומודולציות לסולמות רחוקים. לודוביקו ג'וסטיני, באתר MusicBrainz (באנגלית) לודוביקו ג'וסטיני, באתר Discogs (באנגלית) לודוביקו ג'וסטיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Lodovico Giustini: short biography גרוב אונליין
הארמייה העשירית (האימפריה הרוסית)

הארמייה העשירית (ברוסית: 10-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה וסילי פלוג. הארמייה לחמה בחזית המזרחית ונכללה במסגרת החזית הצפון מערבית. ב-2 בפברואר 1915 הותקפה הארמייה בידי הגרמנים בקרב השני על האגמים המזוריים, וספגה אבדות כבדות. הקורפוס ה-20 כותר באזור אוגוסטב ונאלץ להיכנע. הארמייה המשיכה להילחם עד שפורקה ב-1918 יחד עם כל צבא האימפריה. גנרל וסילי פלוג (22 באוגוסט 1914 - 23 בספטמבר 1914) גנרל טדיאוש פון סיברס (23 בספטמבר 114 - 25 באפריל 1915) גנרל אוגני רדקיביץ' (25 באפריל 1915 - 4 באוקטובר 1916) גנרל ולדימיר גורבטובסקי (4 באוקטובר 1916 - 12 בדצמבר 1916) גנרל ניקולאי קיסלייבסקי (12 בדצמבר 1916 - 4 ביולי 1917) גנרל פיוטר לומנובסקי (4 ביולי 1917 - 9 בספטמבר 1917) גנרל עלי-אגא שיקליינסקי (9 בספטמבר 1917 - עד הפירוק) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה