laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבנר גרעין

אבנר גרעין (21 באוגוסט 1925 – 7 ביולי 1993) היה ראש מועצת אזור השני וראש עיריית אשדוד הראשון. נולד בעיר נובי סאד שביוגוסלביה, למקסים גרין ומרגוט לבית פסינג. לימודי התיכון שלו הופסקו בגלל כיבוש יוגוסלביה בידי הנאצים. הוריו נספו במחנות הריכוז בשואה, ואילו הוא עצמו נלקח למחנה עבודה, ממנו נמלט לעבר כוחות הפרטיזנים היוגוסלוביים בפיקודו של יוסיפ ברוז טיטו. הוא שירת כרב-סמל בחיל התותחנים של טיטו ובמסגרתם השתתף בשחרור וינה. לאחר המלחמה סיים את בית הספר התיכון בעיר הולדתו ולמד לימודי כלכלה במשך שנתיים בבלגרד. עלה לישראל באוקטובר 1948 במסגרת גיוס חוץ לארץ. עם עלייתו גויס גרעין למשטרה הצבאית ושירת בין היתר כסמל תרבות. עם שחרורו מהצבא, בשנת 1954 נבחר לתפקיד ראש מועצת אזור. במקביל למד סוציולוגיה וקיבל תואר בתוכנית הראשונה שהוקמה ב"אוניברסיטת תל אביב". בשנת 1955 נישא גרעין ליהודית לבית פרוכטמן. בשנת 1958 סיים את תפקידו כראש מועצת אזור אך המשיך לכהן בהנהלת המועצה. בשנת 1962 עבר לאשדוד שהוקמה אז ושימש ראש לשכת הסעד ביישוב. מרכז מפא"י החליט ביולי 1963 להעמיד אותו בראש רשימתה למועצת עיריית אשדוד[1] בניגוד לעמדת הסניף המקומי. בעקבות זאת, גרעין התפטר מתפקידו כראש לשכת הסעד והתמקד בהכנות לבחירות. בבחירות למועצה, בסתיו 1963, זכתה רשימתו ב-3 מתוך 11 מושבים במועצה וגרעין נבחר לראש המועצה על ידי קואליציה של מפא"י, אחדות העבודה והמפד"ל. בשנת 1968 הוקם הגוף העירוני המקומי ואשדוד הוכרזה כעיר במדינת ישראל. גרעין שימש מאותה עת כראש העיר הראשון. התכנון הראשוני היה לחלק את העיר ל-17 רבעים, ובמרכזה הקריה. תוכנית זו אכן באה למימושה בעזרתו של יורשו של גרעין, צבי צילקר. בבחירות בסתיו 1969 גרעין לא התמודד והמערך הציבה בראש רשימתה את ראובן אבל שהפסיד לזכה צילקר מרשימת גח"ל. גן אבנר גרעין, רובע י"ג בשלהי 1969 מונה גרעין לתפקיד בשגרירות ישראל בצרפת. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1973. בשנת 1974 הקים גרעין סניף של בנק אגוד באשדוד ושימש כמנהל הראשון של הסניף. לאחר מספר שנים חלה במחלה קשה והתפטר מתפקידו בבנק. אבנר גרעין נפטר ב-7 ביולי 1993 ונטמן בבית העלמין באשדוד. הוא הותיר אחריו את אשתו יהודית, שעסקה בציור ופיסול, ושני ילדים - ענת ויריב. גרעין הוא יקיר העיר אשדוד. להנצחתו הוקם גן אבנר גרעין ברובע י"ג בעיר. מדיה וקבצים בנושא אבנר גרעין בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "אבנר גרעין (גרין)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5214 משה אדמון, אבנר גרעין, מועמד מפא"י לראשות אשדוד, הארץ, 17 ביולי 1963 נרשמו ברבנות הראשית בתל אביב, הצופה, 19 ביוני 1955 אבנר גרעין ובח"ל יהודית, דבר, 7 ביולי 1955 הסכם בין 3 מפלגות הפועלים באשדוד, הארץ, 30 ביוני 1963 חברי מפא"י באשדוד מרדו במרכז מפלגתם, מעריב, 9 ביולי 1963 בתוך מפא"י באשדוד נערך מאבק - אך גרעין לא נרתע, מעריב, 23 ביולי 1963 אשדוד, דבר, 30 באוקטובר 1969 עזרא ינוב, אשקלון ואשדוד העדיפו את גח"ל - הביסו המערך, מעריב, 3 בנובמבר 1969 נפתח סניף בנק איגוד באשדוד, מעריב, 15 באוקטובר 1974 אתר "Billiongraves" ברכות מאלפות להולדת הבת, דבר, 28 ביוני 1957 למר אבנר גרעין חבר הנהלת המועצה להולדת הבן, דבר, 27 ביולי 1959
יניב עזרן

יניב עזרן (נולד ב-12 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. עזרן החל את הקריירה שלו בשנת 2000 בקבוצת מועדון ספורט אשדוד. בשנת 2003 הוא הושאל לעונה אחת להפועל רעננה מהליגה הלאומית, ולאחר מכן חזר לאשדוד. בתקופה זו ערך עזרן שבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שער אחד. בשנת 2006 עבר לאנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית (אותה אימן באותה תקופה ניר קלינגר), אך במהרה חזר לאשדוד, לאחר ששיחק במשחק אחד בלבד במדי פראלימני. בעונת 2006/2007 כבש 15 שערים במדי אשדוד, והיה מלך השערים של ליגת העל. בשנת 2007 עבר עזרן למכבי תל אביב, ששילמה עבורו כ-800 אלף דולר. עזרן לא זכה להצלחה רבה במדי קבוצתו החדשה, והבקיע לאורך כל עונתו הראשונה שער אחד בלבד ב-18 משחקים. עזרן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, אך לקראת סוף העונה נפצע ועבר ניתוח בברכו. בעונה שלאחר מכן שותף בשישה משחקים, אך לאחר מכן לא הצליח להתגבר על פציעתו, ואת הופעתו האחרונה בקריירה ערך ב-1 באוגוסט 2009, במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו. כעבור יותר משנה וחצי שב לסגל הקבוצה, אך לא שיחק בפועל. לאחר שהסתיים חוזהו במכבי תל אביב הגיש עזרן תביעה נגד המועדון בטענה שלא קיבל שכר ב-7 החודשים האחרונים בחוזה. הקבוצה טענה כי עזרן קיבל את הכסף מהמוסד לביטוח לאומי, אך ב-7 בנובמבר 2012 זכה עזרן בבוררות ומכבי תל אביב חויבה לשלם לו 900 אלף ש"ח. במהלך עונת 2011/2012 ניסה עזרן להתאמן במדי קבוצת נעוריו, מועדון ספורט אשדוד. אך לבסוף נכנע לפציעותיו הרבות ופרש ממשחק פעיל. עזרן נשוי לחופית ולהם שלושה ילדים. משמש כיום כבעלים של מסעדות באזור אשדוד ובעל חברת פרסום ומדיה. בדצמבר 2016 נעצר על ידי משטרת ישראל בחשד שהיה חלק מרשת שביצעה הונאה לחברות בחו"ל. מלך השערים של ליגת העל: 2006/2007 מדיה וקבצים בנושא יניב עזרן בוויקישיתוף יניב עזרן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל יניב עזרן, באתר Transfermarkt יניב עזרן, באתר Soccerway יניב עזרן, באתר FootballDatabase.eu יאיר הרוש, אלי לוי, סיפורו של יניב עזרן: עלייתו ונפילתו של מלך השערים מאשדוד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2016 מכבי תל אביב קנתה את יניב עזרן ב-800 אלף דולר, באתר ynet, 9 ביולי 2007 שירלי בר דיין, ‏עזרן תובע חצי מיליון ש"ח ממכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 26 בספטמבר 2011 מוטי פשכצקי, ‏יניב עזרן זכה בתביעה נגד מכבי ת"א, שתשלם לו 900 אלף ש"ח, באתר ערוץ הספורט, 7 בנובמבר 2012 ליאור אבני, "הבחירה שלי במכבי הייתה טרגדיה", באתר nrg‏, 24 בפברואר 2012 אלי סניור, כדורגלן העבר יניב עזרן חשוד בעבירות הונאה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2016
ניקיטה בליך

ניקיטה יורייביץ' בֶּלִיך (נכתב גם ביליך; רוסית: Никита Юрьевич Белых‏; נולד ב־13 ביוני 1975) הוא פוליטיקאי רוסי, לשעבר ראש מפלגת ברית כוחות הימין (Союз правых сил) ומושל מחוז קירוב בשנים 2009 - 2016. בליך נולד בעיר פרם ב־1975. אביו מהנדס בתחום התעופה ואימו מרצה לכימיה באוניברסיטה. סיים לימודי כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של פרם ב־1996. כבר בזמן הלימודים החל לעבוד כעיתונאי כלכלי בטלוויזיה המקומית של פרם וכן הקים מספר עסקים בתחום ייעוץ בנושא הפרטה וואוצ'רים (ראה כלכלת רוסיה), שם, לטענתו, עשה את הרווחים הראשונים. החל גם לימודי משפטים באותה אוניברסיטה, אך לא סיים אותם ובשנת 1998 התרכז סופית בעסקים, והתמנה לסגן־נשיא של חברת ההשקעות "קבוצת הפיננסים והתעשייה של פרם". בשנת 1998 הצטרף גם לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת "כח חדש" (Новая сила) של סרגיי קיריינקו, ששימש כראש ממשלת רוסיה, אך פרש בעקבות המשבר הכלכלי של 1998. ב־1999 המפלגה התאחדה עם מספר מפלגות קטנות ל"ברית כוחות הימין", שהצליחה להיכנס אל הדומה השלישית. היא זכתה לתמיכתו של בוריס ילצין, אך כשזה פרש ובמקומו נבחר ולדימיר פוטין תמיכת הנשיא עברה למפלגות אחרות וברית כוחות הימין הייתה לאחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות. ב־2001 בליך נבחר מטעם המפלגה למועצה המחוקקת של מחוז פרם. ב־2003 התמודד בבחירות הכלליות, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה עקב פיצול בהנהגתה ובליך המשיך לשמש בתפקידים ציבוריים בתחום הכלכלה והמיסוי במחוז פרם. ב־2004 התמנה לסגן מושל המחוז. במאי 2005 נבחר ליושב־ראש ברית כוחות הימין ופרש מתפקידיו הציבוריים, כדי להכין את המפלגה לבחירות לדומה החמישית שנערכו בשנת 2007. גם בבחירות האלה המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בעקבות התבוסה בליך התפטר מהנהגת המפלגה, אך חברי המפלגה הצביעו בעד הישארותו והוא נענה לקריאתם ושב לתפקיד. בליך אמר שיש לו כוונות להתמודד על תפקיד נשיא רוסיה, אך הוא לא יכל להשתתף בבחירות לנשיאות ב־2008 עקב גילו צעיר (מועמד לנשיאות צריך להיות בן 35 לפחות). בהתאם לזאת המפלגה הודיעה כי לא תציג מועמד מטעמה בבחירות אלה ותתמוך במועמד שלדעתה מייצג את העמדות הדמוקרטיות ביותר. ב־2009 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב למושל מחוז קירוב. ביוני 2016 נעצר על ידי המשטרה הרוסית באשמת נטילת שוחד והודח מתפקיד המושל. מדיה וקבצים בנושא ניקיטה בליך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקיטה בליך ניקיטה בליך, ברשת החברתית פייסבוק ניקיטה בליך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניקיטה בליך, ברשת החברתית VK האתר האישי של ניקיטה בליך (ברוסית) ביוגרפיה באתר מפלגת "ברית כוחות הימין" הערך Белых, Никита בלנטה-פדיה (ברוסית) Никита Белых остался во главе СПС (ברוסית) Кандидаты от СПС не будут участвовать в президентских выборах 2008 года, Lenta.ru (רוסית)
טוני

טוני הוא כינוי חיבה לשם אנתוני. האם התכוונתם ל... פרס טוני – פרס תיאטרון אמריקאי אישים: לוקה טוני – כדורגלן איטלקי רוג'ר טוני – משפטן ופוליטיקאי אמריקאי ריצ'רד הנרי טוני – היסטוריון בריטי טון אישים ששמם הפרטי הוא טוני
בוורן (כדורגל)

מועדון הספורט בוורן (בפלמית: Koninklijke Sportkring Beveren) הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר הקטנה בוורן שבמזרח פלנדריה, בלגיה. המועדון התקיים באופן עצמאי בין השנים 1934 ועד 2010 אז אוחד עם הכוכב האדום ואסלנד, ב-2022 הוקם מחדש באופן עצמאי. מועדון בשם "סטנדרד קלאב בוורן" הוקם בשנת 1921 ואוחד מאוחר יותר עם מועדון פ.צ. אמיקל (בתרגום לעברית-פ.צ. ידידותי) אך המועדון התפרק בשנת 1931. שלוש שנים מאוחר יותר הכדורגלנים של סטנדרד קלאב החליטו להקים מועדון חדש שלו הם קראו: "אס.קיי. בוורן-ווֶאָס" ומועדון זה הפך לחלק בהתאחדות הכדורגל הבלגית ב-6 בספטמבר 1935. עשר שנים מאוחר יותר שינה המועדון את שמו ל"אס.קיי. בוורן-ווָאס" שכן העיר בוורן שוכנת במחוז "ווָאסלנד-פאיס דה ווֶאָס". אחרי 14 עונות בליגות המחוזיות במדינה העפילה הקבוצה בשנת 1948 לליגה הארצית הרביעית בחשיבותה והעפילה לליגה השלישית בשנת 1951. בשנת 1966 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה והיוותה את הפתעת הליגה כשזכתה במקום הראשון בליגה השנייה. מאז אותה השנה המועדון ירד מהליגה הבלגית הראשונה רק שלוש פעמים נוספות (1972, 1990 ו-1996) אך בכל אחת משלוש עונות אלו של ירידה חזרה הקבוצה לליגת הבכירה אחרי עונה אחת בלבד. הקבוצה שינתה את שמה בשנת 1978 ל"קיי.אס.קיי בוורן", שם שאותו שמרה עד פירוקה ותחתיו גם הגיעה לתור הזהב של המועדון עם זכייה באליפויות הליגה הבלגית בעונות 1979 ו-1984. בשנת 1979 ניצחה הקבוצה את קבוצת אינטר מילאן בגביע המחזיקות אך הודחה לבסוף בחצי הגמר על ידי ברצלונה. בעונת 2006 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה השלישית בשל בעיות ברישום ורישיונות אך לבסוף נותרה בליגה הראשונה. הקבוצה הייתה ידועה בבלגיה בשל ריבוי שחקנים ילידי חוף השנהב, דבר שזכה לביקורת מדי פעם בפעם בתקשורת הבלגית. בעונת 2006/07 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום ה-18 והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, אך בעקבות קשיים כלכליים היא אוחדה לתוך קבוצה שכנה, הכוכב האדום ואסלנד. הקבוצה המאוחדת קיבלה את השם ואסלנד-בוורן והיא נחשבת לממשיכת דרכה של הכוכב האדום ואסלנד, כך שההיסטוריה והתארים של בוורן לא נזקפים לזכותה. אליפויות היופילר ליג: 1979, 1984. אליפות ליגת המשנה הבלגית: 1967, 1973, 1991, 1997 הגביע הבלגי: 1978, 1983 גביע הליגה הבלגית: 1984 מדיה וקבצים בנושא בוורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוורן פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
רוסטם קסימג'אנוב

רוסטם קסימג'נוב (באוזבקית: Rustam Qosimjonov; נולד ב-5 בדצמבר 1979) הוא רב-אמן בשחמט מאוזבקיסטן, ואלוף העולם בשחמט של פיד"ה בין 2004 ל-2005. נכון ליולי 2019, קסימג'אנוב מדורג במקום ה-92 בעולם והראשון באוזבקיסטן לפי מד כושר. התוצאה הראשונה הטובה שהייתה לקסימג'אנוב הושגה ב-1998 בתחרות אסייתית, מקום שני באליפות העולם בשחמט לנוער, ב-1999 בהתחלה באסן, 2001, בהתחלה בפמפלונה, 2002 (שם ניצח במשחק בליץ את ויקטור בולוגן אחרי ששניהם סיימו את התחרות עם 5/6), הוא זכה במקום הראשון עם 8/9 בתחרות הפתוחה ויסינגן, 2003, הוא זכה במדליית ארד עם 5/12 בתחרות בה היה בלוח הראשון וייצג את מדינתו ב-2000 באולימפיאדת השחמט והעפיל לאליפות העולם של פיד"ה ב-2002 (בה הפסיד בגמר נגד וישוואנתן אנאנד). באליפות העולם בשחמט 2004 קסימג'נוב עשה את דרכו באופן בלתי צפוי אל הגמר, דרך משחקים מול שחמטאים כגון: אלקסנזרו רמירז, וסילי איוונצ'וק ווסלין טופלוב. בגמר ניצח את מייקל אדמס והפך לאלוף עולם. ייצג את אוזבקיסטן ב-12 אולימפיאדות שחמט. אליפות העולם בשחמט 2004 (פיד"ה) תחרות העל בבאקו 2014 מדיה וקבצים בנושא רוסטם קסימג'אנוב בוויקישיתוף רוסטם קסימג'אנוב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) רוסטם קסימג'אנוב, באתר פיד"ה (באנגלית) http://chess-results.com/tnr232875.aspx?lan=1&art=20&fed=UZB&flag=30 http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=9&flag=30&snr=56 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערכת ההפרשה

האם התכוונתם ל... מערכת השתן – חלק ממערכת ההפרשה החיצונית המערכת האנדוקרינית – מערכת ההפרשה הפנימית האיברים הם: הכליות
טראון

האם התכוונתם ל... טראון (עיר) – עיר באוסטריה טראון (נהר) – נהר באוסטריה טראון (אגם) – אגם באוסטריה
פוליגל

פוליגל הוא מפעל פלסטיק שפעל בעבר באופן עצמאי והיה בבעלות של הקיבוצים רמת השופט ומגידו. כיום פועל המפעל כחלק מפלזית תעשיות. המפעל הוקם בשנות ה-70, החל בייצור ממשי באוקטובר 1974 ונפתח רשמית בשנת 1975, כאשר רמת השופט החזיקה 70% מהבעלות ומגידו ב-30%. מוצר הפוליגל של המפעל מבוסס על פטנט יפני ששוכלל באיטליה ומפעל פוליגל היה מהראשונים לייצרו בעולם. המפעל נועד לייצר אריזות והיווה המשך למפעל אריזות עץ שכבר היה קיים בקיבוץ רמת השופט. בנוסף לאריזות ייצר המפעל בראשיתו שלטים וצרכי משרד. אחד ממוצרי הדגל של המפעל היה לוחות קוולקס לציפוי חממות, שפותח בשיתוף עם חברת קיו. בשנת 1982 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין. בשנת 1985 החל המפעל לשווק תיקי פוליגל. כיום המפעל גם מייצא את מוצריו לחו"ל. המפעל מייצר לוחות פלסטיק מפוליקרבונט ופוליפרופילן. כמו כן הוא מייצר סככות וגגות, המשמשים לבניית גגות לאצטדיונים כמו אצטדיון הכדורגל של לוקומוטיב מוסקבה. בשנת 2010 מכר קיבוץ רמת השופט את חלקו במפעל לקיבוץ גזית בשימוש עממי, השם פוליגל משמש כשם גנרי ללוחות פוליפרופילן רב שכבתיים המיוצרים על ידי המפעל, בייחוד "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי, וליצירת אריזות. לוחות הפוליקרבונט החלולים של פוליגל משמשים לכל מטרה המאופיינת בקירוי שקוף למחצה. משקלם הקל ופשטות התקנתם מאפשרים לכסות גגות בעלי מפתחים רחבים במיוחד, וכן ליצירת גגות בעלי צורות לא סטנדרטיות (קשתיים, למשל). השימושים יכולים להיות מגוונים ביותר, כאשר הרעיון הוא להחדיר אור יום טבעי לתוך חללים המשמשים לפעילות ציבורית, בין אם בבניין או בתעשייה. הלוחות החלולים מאפשרים בידוד משופר הודות לאוויר הכלוא בין הדפנות הכפולות או המשולשות. עמידותם המכנית גבוהה פי 200 מזו של זכוכית. משקל עצמי נמוך: 1/6 ממשקל זכוכית. הגנה בשכבת UV מאפשרת שמירה על תכונות מבניות בטמפ' הנעות בין (-)40 עד (+)120 מעלות צלזיוס. הלוחות מיוצרים ברחבים הבאים: 980 מ"מ, 1220 מ"מ, 2000 מ"מ. אורך הלוחות מושפע מאורכו של אמצעי ההובלה. בעבר החברה הייתה היצרנית הראשונה של "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי וליצירת אריזות ותיקים קלי משקל. 'פוליגל' הוא גם השם העממי למוצר זה. אתר האינטרנט הרשמי של פוליגל פוליגל - החומר החדש והחדיש, דבר, 14 במאי 1976 פלסטיקה רב תכליתית של פוליגל, דבר, 20 ביולי 1975 חממות קוולקס חוסכות בעלויות, דבר, 17 במאי 1978 חממות בכיסוי קוולקס חוסכות, דבר, 26 באוקטובר 1978 קובלים על יחס משרד החקלאות כלפי שימוש בקוואלקס, דבר, 16 באפריל 1981 פרס היצוא ניתן לחברת סאיטקס, מעריב, 16 במאי 1983 רות פנחסי, קו חדש בפוליגל, מעריב, 14 באוגוסט 1985 עמירם כהן, עסקה בין קיבוצית: קיבוץ רמת השופט מכר לקיבוץ גזית את השליטה בפוליגל תמורת 36 מיליון שקל, באתר דה מרקר, 11 בפברואר 2010
רובין (קרואטיה)

רוֹבין (בקרואטית: Rovinj, באיטלקית: Rovigno באיסטריוט: Ruvèigno) היא עיירה בחצי האי איסטריה שבקרואטיה, לחוף הים האדריאטי. חלקה העתיק של רוביני ממוקם על חצי אי קטן. חצי אי זה היה בעבר אי שהופרד מהיבשה בתעלה, שיובשה ב-1763 על מנת לאפשר את התרחבותו. בראשית המאה ה-20 היו רובם של התושבים ברובין איטלקים, ועדיין מתגוררים בה כ-2,400 איטלקים, מתוך כ-14,000 תושבים (2001). העיירה היא אתר תיירות פופולרי, ויש בה נמל דיג פעיל. מועצת אירופה הקימה בה מרכז למחקר היסטורי. רובין היא אחת מתשע הערים במחוז איסטריה. אקלימה ים-תיכוני, והטמפרטורות נעות בין 4.8°C בינואר לבין 22.3°C ביולי בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16°C. טמפרטורת הים היא מעל עשרים מעלות צלזיוס מאמצע יוני עד אמצע ספטמבר. ממוצע המשקעים עומד על 941 מ"מ בשנה. ההתיישבות ברובין החלה אף לפני התקופה הרומית. בתקופת האימפריה הרומית נקראה במספר שמות: אַרוּפִּינוּם, מוֹנְס רוּבִּינֶאוּס, רוּגינְיוּם ולבסוף רוּבִינְיוּם. בהמשך הייתה לאחת הערים החשובות של הרפובליקה הוונציאנית באיסטריה, ועם נפילתה של זו, נשארה תחת שלטון אוסטריה. חצי האי שעליו שוכנת העיר היה בעברו אי, שהופרד מהיבשה על ידי תעלה, אך עד שנת 1763 התמלאה התעלה באשפה ונסתמה. עם סיום מלחמת העולם הראשונה עברה רובין לידי האיטלקים, וב-1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, עברה השליטה בה ליוגוסלביה. כמו ביתר איסטריה, חלק ניכר מהאוכלוסייה האיטלקית נטש עם חילופי השלטון. יהודים התגוררו ברובין מהמאה ה-14 ועד שלהי המאה ה-18. היו אלו בנקאים ומלווים בריבית שהגיעו למקום מהמרחב הגרמני. במהלך המאה ה-17 נודעה משפחת הבנקאים סטלה. היהודים התגוררו בגטו מיוחד. במחצית השנייה של המאה ה-18 נקרא הגטו: Via Libera ומאוחר יותר Contrada della ruinione. לאחר הקמתו של מוסד העבוט הכנסייתי מונטי די פייטה(איט'), עזבו היהודים את רובין ועברו בעיקר לפאדובה. בראשית המאה ה-19 לא מתועדת עוד נוכחות יהודים בעיר. מדיה וקבצים בנושא רובין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רובין האתר התיירותי של רובין יהודה איגוס, ‏רוביני: עיירה אחת - אלפי שנות היסטוריה, באתר GoTravel הקהילה היהודית ברובין', בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 301. K. Jelinčič Boeta, ‏Jews of Medieval »Slovenia« until the Expulsions of 1496–1515, עמוד 299, באתר .dlib.si (באנגלית). Zosa Szajkowski, ‏Jews and the French Revolutions of 1789, 1830 and 1848, הוצאת "כתב", ניו-יורק, 1970, עמוד 75 (באנגלית).
קופריט

קופריט הוא מינרל המורכב מתחמוצת הנחושת ומשמש מקור משני לכריית נחושת. למרות צבעו האדום הנאה משמש המינרל לעיתים רחוקות כאבן קישוט בשל רכותו היחסית (3.5 עד 4 בסולם מוס). הקופריט הוא מינרל שניוני הנוצר כתוצאה מחמצון מרבצי סולפיד הנחושת, והוא מופיע פעמים רבות יחד עם נחושת, אזוריט, כריזוקולה, מלכיט, טנוריט ומינרלים של תחמוצת הברזל. הקופריט מכונה גם "נחושת אודם" בשל צבעו האדום האופייני. המינרל תואר לראשונה ב-1845 ומקור שמו מהמילה בלטינית לנחושת - קוּפּרוּם (Cuprum). מקור שם סוג הקופריט המכונה כלקוטריציט הוא מיוונית ופירושו "נחושת שעירה". מקומות שבהם ניתן למצוא את המינרל הם: ישראל (כמויות זניחות באבני החול הנוביות בבקעת תמנע ובבקעת עמרם), צ'ילה, אוסטרליה ומדינת אריזונה בארצות הברית. Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., Wiley, ISBN 0-471-80580-7 אתר Mindat אתר webmineral קופריט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנדרו פארוט

אנדרו פארוט (אנגלית: Andrew Parrott; נולד ב-10 במרץ 1947) הוא מנצח בריטי, הנודע בעיקר בביצועיו החלוציים, המצטיינים בבקיאותם ההיסטורית, למוזיקה טרום-קלאסית. הוא מנצח על רפרטואר רחב, הכולל מוזיקה בת זמננו. פארוט ניצח על ביצוע הבכורה של "לילה באופרה הסינית" מאת ג'ודית וייר כמו גם על ההקלטה הראשונה שלה. הוא הקליט מוזיקה חדשה של מלחינים בריטים מודרניים נוספים ביניהם ג'ון טאוונר ושל ולדימיר גודאר. בשנת 1973 ייסד פארוט את קונסורט טאברנר, מקהלה והרכב נגנים בכלים אותנטיים, השוכן בלונדון. הוא היה המנהל המוזיקלי של נגני מוצרט של לונדון במשך שנים אחדות, עד ספטמבר 2006. כיום פארוט הוא המנהל המוזיקלי של קולגיום ניו יורק בניו יורק. פארוט פרסם מאמרים חשובים על באך, מונטוורדי ופרסל, השתתף בעריכת ספר המזמורים החדש של אוקספורד וחיבר את מקהלת באך התמציתית, ספר ששאב את המידע לכתיבתו מעבודתו עם ג'ושוע ריפקין על ביצוע יצירותיו הווקאליות של באך בקול יחיד לכל תפקיד. משנת 2007 משמש אנדרו פארוט כמנצח כבוד של תזמורת הבארוק ירושלים. Parrott, A. (2000): The Essential Bach Choir. Woodbridge: Boydell Press. ISBN 0-85115-786-6 מדיה וקבצים בנושא אנדרו פארוט בוויקישיתוף אנדרו פארוט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אנדרו פארוט, באתר ספוטיפיי אנדרו פארוט, באתר AllMusic (באנגלית) אנדרו פארוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרו פארוט, באתר Discogs (באנגלית) עומר שומרוני, המנצח אנדרו פארוט, מחוקרי ומפרשני באך החשובים בעולם, מופיע הערב בארץ עם תזמורת הבארוק ירושלים, גלובס, 11/03/2009 ג'ורג' פראט, הערך "אנדרו פארוט" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
אנתוני רולי

אנתוני רולי (באנגלית: Anthony Rooley, נולד ב-10 ביוני 1944) הוא נגן לאוטה בריטי, מייסדו ומנהלו של הרכב נגני מוזיקה עתיקה בשם הקונסורט למוזיקה. כמו כן, רולי הוא מחבר הספר "נגינה: גילוי אורפיאוס הכמוס". רולי, יליד לידס, החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן גיטרה קלאסית, תלמידו של הקטור קווין באקדמיה המלכותית למוזיקה. התעניינותו במוזיקה עתיקה דחפה אותו ללמוד נגינה בלאוטה בכוחות עצמו. את הקונסורט למוזיקה הקים יחד עם ג'יימס טיילר, נגן לאוטה וויול. בשנת 1978 קיבל הקונסורט מענק מן המועצה הבריטית לאמנויות שיחד עם חוזה הקלטות עם חברת דקה אפשר לחברי ההרכב להתחיל בהתמחות ארוכה ברפרטואר המדריגל. רולי הקליט מוזיקה משל מלחינים אלמונים יחסית מן המאה ה-17, כמו ג'ון קופראריו, סיג'יזמונדו ד'אינדיה, ביאג'ו מאריני, ברברה סטרוצי, ז'אק דה ורט ואחרים. אנתוני רולי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנתוני רולי, באתר AllMusic (באנגלית) אנתוני רולי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנתוני רולי, באתר Discogs (באנגלית) אנתוני רולי, באתר Songkick (באנגלית)
ונטה

ונטה (בפינית: Vantaa) היא עיר השוכנת צפונית לבירת פינלנד הלסינקי, ומהווה פרוור שלה. היא ממוקמת בשפך נהר ונטה. ונטה היא העיר הרביעית בגודלה בפינלנד מבחינת אוכלוסייה; בדצמבר 2020 התגוררו בעיר 237,000 תושבים. ונטה נוצרה בשנת 1972 על ידי איחוד בין מספר כפרים שעברו תהליך עיור, וכתוצאה מכך עדיין קיימים בה שטחים חקלאיים בין השכונות העירוניות. היא מחוברת להלסינקי וללאהטי על ידי כבישים מהירים ומסילות ברזל. הצמח הייצוגי של העיר הוא סיגל ריווינוס. הפרח מצוי במרכז ודרום פינלנד ופורח בפריחה סגולה בסוף האביב עד תחילת הקיץ. בעל החיים הייצוגי של העיר הוא הסלמון. נמל התעופה הבינלאומי הלסינקי שוכן בשטח השיפוט של ונטה. ציוני דרך נוספים הבולטים בעיר הם כנסיית לאורנטיוס הקדוש (שהוקמה בשנת 1492), מוזיאון קהילת הלסינקי ומוזיאון התעופה הפיני. בעיר ממוקם המרכז המדעי יוריקה, הנמצא ברובע טיקורילה, שנועד להנגיש את תחום המדע לילדים ולמבוגרים, באמצעות תערוכות ומוצגים אינטראקטיביים. במקום מצוי גם פלנטריום. בעיר יש מפעלי תעשייה והיא מושכת אליה תושבים רבים ואף מהגרים ופליטים ממדינות אחרות. בין היתר בעיר ממוקמים מטה ומרכז הייצור של חברת סונטו. ישראל מועצה אזורית מטה יהודה, ישראל (מ־1967) גרינלנד נוק, גרינלנד גרמניה פרנקפורט על האודר, גרמניה הונגריה שלגוטריאן, הונגריה מדיה וקבצים בנושא ונטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ונטה ונטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Vantaa information, https://www.vantaa.fi/ Common Dog Violet, Viola riviniana, https://www.luontoportti.com/ Editors of Encyclopaedia Britannica, Vantaa, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA Vantaa History Facts and Timeline, http://www.world-guides.com/ ערך זה הוא קצרמר בנושא פינלנד ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראם

רְאֵם (שם מדעי: Oryx) הוא סוג של אנטילופות גדולות ממשפחת הפריים ותת-משפחת ראמים. הראם יכול לשרוד ימים רבים ללא שתייה בזכות התאמתו לתנאי מדבר קיצוניים. הראם ניזון מעלים, פרחים ותרמילי הזרעים של עצי השיטה, אשר נובטים יותר טוב בעוברם את מערכת העיכול של הראם. תקופת ההריון של הראם היא כ-260 יום, זמן ההמלטה מאי-דצמבר. ממוצע צאצאיו הוא 1 ותוחלת חייו בשבי יכולה להגיע לכ-20 שנה. הם שוקלים בין 70 ל-300 קילוגרמים. ארבעה מיני ראמים מצויים כיום בעולם: ראם ביסה החי בשמורות הטבע של מזרח אפריקה, ראם הצבי הגדול והחזק בראמים החי בשמורות הטבע המדבריות של דרום אפריקה, ראם הסהרה שחי בעבר במדבריות צפון אפריקה וכיום מצוי בשבייה בלבד, והראם הערבי (ידוע גם כראם לבן) שפרטים בודדים שלו עדיין חיים בערב., לאחר שהיה מצוי בעבר במדבריות המזרח התיכון. בארץ ישראל היה מצוי בעבר מין אחד - ראם ערבי, הידוע גם כראם לבן. המין נכחד בטבע בסוף המאה ה-19 והושב אל הטבע בשנות ה-80 של המאה ה-20 לאחר שמספר פרטים נרכשו מגן חיות בארצות הברית. הראם הערבי הוא החיה הראשונה שסיווגה עולה מזן ש"הוכחד בטבע" לזן שהוא "פגיע". את הראם הלבן וראם סהרה ניתן למצוא בחי-בר יוטבתה ובספארי. ערך מורחב – ראם מקראי במקרא מופיעים תשעה אזכורים של בעל חיים בשם זה, ביניהם: ”אֵל מוֹצִיאוֹ מִמִּצְרַיִם כְּתוֹעֲפֹת רְאֵם לוֹ יֹאכַל גּוֹיִם צָרָיו וְעַצְמֹתֵיהֶם יְגָרֵם וְחִצָּיו יִמְחָץ” (ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק כ"ב) ”בְּכוֹר שׁוֹרוֹ הָדָר לוֹ וְקַרְנֵי רְאֵם קַרְנָיו בָּהֶם עַמִּים יְנַגַּח יַחְדָּו אַפְסֵי אָרֶץ וְהֵם רִבְבוֹת אֶפְרַיִם וְהֵם אַלְפֵי מְנַשֶּׁה” (ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ז) ”וְיָרְדוּ רְאֵמִים עִמָּם וּפָרִים עִם אַבִּירִים וְרִוְּתָה אַרְצָם מִדָּם וַעֲפָרָם מֵחֵלֶב יְדֻשָּׁן” (ספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק ז') ”"הוֹשִׁיעֵנִי מִפִּי אַרְיֵה וּמִקַּרְנֵי רֵמִים עֲנִיתָנִי."” (ספר תהלים, פרק כ"ב, פסוק כ"ב) זיהויו של ה"ראם" המוזכר בתנ"ך עם בעל החיים המכונה בימינו "ראם", אינו מוסכם. זיהוי מקובל על חוקרים רבים מזהה אותו עם שור הבר - Bos primigenius. בין השאר מפני שהראם מופיע בתקבולת עם השור (דברים לג יז; ישעיהו לד ז; תהילים כט ו), ומתואר באיוב כניגוד הפראי לשור המבוית. קרני הראם התנ"כי נקראו תועפות. מכיוון שבעבר היו נוהגים להשתמש בקרני בקר לשמירת כסף, קרני הראם הגדולות איפשרו מקום אכסון להון רב ומכאן הביטוי "הון תועפות" (במקרא נמצא הביטוי "כסף תועפות" בספר איוב). אלישבע דיין, החי במקרא: יונקים, ירושלים תשע"ח. עמ' 220. ראם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראם, באתר ITIS (באנגלית) ראם, באתר NCBI (באנגלית) ראם, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ראם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ראם, באתר GBIF (באנגלית) עדר ראמים בשמורת סמבורו בקניה - סרטון, סרטון באתר יוטיוב אייל ברטוב, אגדה שכמעט ונכחדה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח נעה פישר, מראם ועד עטלף: בעלי חיים שהוזכרו בתנ"ך, באתר ynet, 15 באפריל 2022 מילון העברית המקראית, ערך "ראם", עמ' 977. פרק כ"ב פסוק כ"ה