laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלן פורד

גווילין סמואל ניוטון "גלן" פורד (באנגלית: Gwyllyn Samuel Newton "Glenn" Ford;‏ 1 במאי 1916 - 30 באוגוסט 2006) היה שחקן קולנוע אמריקני-קנדי. פורד נולד בחבל קוויבק שבקנדה ועבר עם משפחתו בגיל צעיר לקליפורניה, שם התאזרח בשנת 1939. פורד החל לשחק בתיאטרון אך במהרה עבר למסך הקולנוע, שם פיתח קריירה עשירה שהשתרעה במשך 7 עשורים. הוא התפרסם עקב תפקידיו הקבועים כקאובוי או כאדם רגיל המוצא עצמו בנסיבות לא-רגילות. פורד החל להופיע בסרטים ב-1939, אך נאלץ להפסיק במהרה עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה וגיוסו לחיל הנחתים האמריקאי. במסגרת פעילותו לחם בצרפת. על מעשיו אלו הוענק לו אות לגיון הכבוד על ידי ממשלת צרפת ב-1992. פריצת הדרך של פורד הייתה בסרט "גילדה" בשנת 1946, בו שיחק לצד השחקנית ריטה הייוורת'. שיתוף הפעולה ביניהם היה כה מוצלח עד שהאולפנים המשיכו ללהקם בתפקידים הראשיים בחמישה סרטים נוספים. פורד המשיך להופיע בסרטים רבים בשנות ה-50 וה-60. בין סרטיו הבולטים ניתן למנות את "משפט" ו"המנגינה שלא נגמרה" (1955), "כופר", "סופרמן, "חיים גנובים", "אהבותיה של כרמן", "החום הגדול", "תשוקה אנושית", "זרע הפורענות", "ארבעת פרשי האפוקליפסה", "בית התה של ירח אוגוסט", "גברת ליום אחד", סימארון, ו"אבא, עליך להתחתן".- בהמשך הקריירה שלו פורד החל להופיע יותר ויותר במערבונים וסרטי הרפתקאות אחרים, בהם ביסס את דמות הקאובוי שזוהה עימה לרוב לאחר מכן. סרטיו הבולטים היו "האם פריז בוערת?" ו"הקרב על מידווי". דמותו כקאובוי הונצחה ב"מוזיאון מורשת הקאובוי הלאומי" באוקלהומה. לאחר שהיה מועמד מספר פעמים ללא זכייה, פורד זכה בפרס גלובוס הזהב בשנת 1962 עבור תפקידו בסרט "גברת ליום אחד". פורד התחתן והתגרש ארבע פעמים מארבע נשים. בנו היחיד הוא השחקן פיטר פורד. ב-1 במאי 2006 נערך אירוע רב משתתפים לציון יום הולדתו ה-90 של פורד וקריירת המשחק העשירה שלו. פורד היה אמור להיות אורח הכבוד של האירוע, אך עקב מצבו הרפואי הרעוע, שנגרם בין השאר עקב סדרת שבצים מוחיים, לא יכול היה להשתתף. במקום זאת פורד צילם את עצמו בהודעה לקהל המוזמנים שהוקרנה על גבי מסך באירוע. הוא נפטר לבסוף ב-30 באוגוסט, בגיל 90. מדיה וקבצים בנושא גלן פורד בוויקישיתוף גלן פורד, סרטונים בערוץ היוטיוב גלן פורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלן פורד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי גלן פורד, באתר AllMovie (באנגלית) גלן פורד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גלן פורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גלן פורד, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה על השחקן גלן פורד באתר NorthenStars אתר עבור מחוות מצד מעריציו של פורד אתרו הרשמי של השחקן ריאיון עם פורד משנת 1990 גלן פורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
GREY: סיפורו של כריסטיאן

GREY: סיפורו של כריסטיאן הוא הספר הרביעי בסדרת חמישים גוונים והראשון בסדרת סיפורו של כריסטיאן. הספר עוקב אחר עלילת הספר חמישים גוונים של אפור אך מנקודת מבטו של כריסטיאן. הספר יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת וינטג', עם הפצתו הוא מכר יותר ממיליון עותקים בתוך כ-4 ימים. באותה שנה הוא פורסם גם בעברית בהוצאת משכל. הוא תורגם לעברית על ידי תמי איינשטיין. הספר באתר הספרייה הלאומית איתמר זהר, הספר החדש בסדרת "חמישים גוונים של אפור" נמכר במיליון עותקים בתוך ארבעה ימים, באתר הארץ, ‏23 ביוני 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביתן (צוללת)

ביתן (באנגלית: Sail (בשימוש אמריקאי); Fin (בשימוש בריטי); או Fairwater), הוא מבנה דמוי מגדל המוצב בחלקה העליון של צוללת. ביתן הצוללת שימש בעבר את צריח הניתוב (Conning Tower - מרכז ניווט, פיקוד ותקשורת) וכיום משמש את הפריסקופים, המכ"ם וציוד התקשורת כולל האנטנות. כאשר הצוללת מעל פני המים, הביתן משמש כפלטפורמת תצפית שכן הוא מהווה את הנקודה הגבוהה ביותר בצוללת ובנוסף משמש כנקודת כניסה ויציאה מהצוללת. כאשר הצוללת נמצאת במצב צלילה מתחת לפני המים, הביתן משמש כסנפיר הפועל כמייצב אנכי. לעיתים נקרא הביתן בטעות גשר שכן הוא חולק בחלק מתפקידי הגשר של אוניות; עם זאת גשר הפיקוד של הצוללת נמצא למעשה מתחת לביתן, במרכז השליטה והניווט של הצוללת. בצוללות שנבנו עד למחצית הראשונה של המאה ה-20, הביתן היה המבנה שהכיל את צריח הניתוב ואף על פי שצוללות מודרניות אינן כוללות יותר צריח ניתוב, לעיתים הביתן ממשיך לקבל כינוי זה. ‏U-995 (הושקה 1943) ‏USS פמפניטו (הושקה 1943) הצוללת הצרפתית קסיבאנקה (הושקה 1984) ‏USS אלאסקה (הושקה 1985) אח"י תנין (הושקה 2012) מדיה וקבצים בנושא ביתן בוויקישיתוף אודות מבנה הצוללת, באתר משרד המחקר של צי ארצות הברית
מקשר (תוכנה)

המונח "לינקר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו לינקר (פירושונים). מקשר (באנגלית: Linker - לינקר) הוא תוכנית מחשב בסיסית, שמטרתה חיבור של תוכניות מחשב שעברו הידור לשפת מכונה לכדי תוכנית אחת שניתנת להרצה על ידי מערכת הפעלה מסוימת. תוכנית מחשב מורכבת בדרך כלל מרכיבים אחדים, ולכך סיבות אחדות: התוכנית משתמשת ברכיבי תוכנה סטנדרטיים. התוכנית גדולה ומורכבת ממשימות רבות, ולכן כתיבתה מחולקת בין מתכנתים אחדים, הכותבים כולם באותה שפת תכנות, או משתמשים בשפות תכנות שונות. חיבור כל הרכיבים הללו לתוכנית אחת נעשה על ידי המקשר, בתהליך הקרוי קישור (linkage). כאשר משתנה אחד מהרכיבים המרכיבים את התוכנית השלמה, אין צורך להדר את כל רכיביה, אלא די בהידור הרכיב שהשתנה, ובקישורו מחדש עם כל יתר הרכיבים. בתוכנות גדולות שיטה זו חוסכת זמן רב בתהליכי בניית (הידור וקישור) התוכנה. John R. Ehrman, How the Linkage Editor Works: A Tutorial on Object/Load Modules, Link Editors Loaders, and What They Do for (and to) You, IBM, 2001 Leon Presser, John R. White, Linkers and Loaders, ACM Computing Surveys, Volume 4, Number 3, September 1972, pp. 149–167 Sandeep Grover, Linkers and Loaders, Linux Journal, November 26, 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבום פרטי (סרט)

אלבום פרטי הוא סרט תיעודי ישראלי שיצא בשנת 2018 מבית היוצר של סטודיו בן מיור ופרג' בשיתוף עם ערוץ רשת13 לכבוד 70 שנה למדינת ישראל. הסרט מביא לאור 18 תמונות מאלבומים פרטיים של משפחות ישראליות, ומספר את סיפורן כחלק שזור בהיסטורית מדינת ישראל. "אלבום פרטי" הוא סרט תיעודי החוקר את ההיסטוריה הישראלית דרך תמונות אישיות, כפי שהן משתקפות באלבומים משפחתיים. הסרט מציע מבט על שבעה עשורים של מדינת ישראל דרך פרספקטיבות אישיות, לצד התיעוד הרשמי של האירועים המרכזיים. ההיסטוריה הישראלית מתועדת דרך תמונות אייקוניות כמו הכרזת המדינה, הצנחנים בכותל המערבי, הפיגוע במעלות, הסכמי שלום עם מדינות ערב ורגעים משמעותיים נוספים. תמונות אלו נרקמות לתוך הזיכרון הקולקטיבי ונעשו ידועות דרך צלמי עיתונות מהארץ ומהעולם. בנוסף לתיעוד הרשמי, קיימת היסטוריה אלטרנטיבית המובעת דרך תמונות אישיות הנמצאות באלבומים משפחתיים, דיסקים, סרטים לא מפותחים, תיקיות וכונני מחשב ישנים. תמונות אלו משקפות את חיי היומיום האישיים ומציגות את החיים הפרטיים של אזרחים ישראלים, תוך שהם מוסיפות נדבך נוסף להבנת התקופה. הסרט "אלבום פרטי" מתמקד ב-18 דמויות המעלים סיפוריהם האישיים דרך תמונות שהן בחרו לשתף. כל תמונה נבחנת בהקשרה האישי וההיסטורי, ובוחנת את הקשרים בין הזיכרון האישי להיסטוריה הלאומית. הסרט עוסק בשאלה האם ניתן ליצור "אלבום תמונות" שיכלול את כלל התשקפות האישיות במדינת ישראל, תוך ניתוח הקשרים בין ההיסטוריה האישית להיסטוריה הלאומית.
אורחים לחג

"אורחים לחג" הוא שיר לחג הסוכות שכתב המשורר לוין קיפניס ללחן של מרק ורשבסקי. השיר המקורי נכתב על ידי מרק ורשבסקי ביידיש וכותרתו "שמחת תורה". לשיר המקורי עשרה בתים עם פזמון, ובהם מתוארת, השמחה והחגיגה של שמחת תורה מנקודת מבטם של המשכילים בסוף המאה ה-19. נימת השיר הומוריסטית וקלילה, ומספרת על החיים במשפחה מעוטת יכולת בתקופת החג, אשר החג משמש לה עילה לשתייה רבה, ריקוד ושמחה. לוין קיפניס שכתב את השיר, הפך אותו לשיר על ארבעת המינים בסוכה, וקרא לו "אורחים לחג". במילים שקיפניס כתב למנגינה, הוא השתמש אך ורק בשורה הראשונה של השיר המקורי ביידיש 'יום טוב לנו חג שמח, ילדים נגילה נא', והתעלם מנושא השיר – שמחת התורה וכן מהסיפור הנבנה לאורכו, ומתייחס רק לארבעת המינים, אשר אף הם מוצגים באופן שטחי, ללא הסבר או משמעות. מרק ורשבסקי התאים את הלחן על פי מנגינה חסידית שרווחה במזרח אירופה בסוף המאה ה-19. שיר נוסף של קיפניס, "יום טוב לנו" לכבוד חג הפורים, נפתח אף הוא באותן המילים "יום טוב לנו". לוין קיפניס/אליהו הכהן, מחרוזת שירי הזמר, פרחי דקל בע"מ-לוין קיפניס, 2023 אורחים לחג [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית מילות השיר אורחים לחג והאזנה לו, באתר זמרשת מילות השיר אורחים לחג, באתר שירונט אורחים לחג: מי התארח בסוכתו של לוין קיפניס?, באתר הספרנים אקורדים לשיר אורחים לחג, באתר נגינה אורחים לחג, ביצוע של דודו זכאי ודורית ראובני משנת 1977, באתר יוטיוב ד"ר גילה פלם, אורחים לחג: מי התארח בסוכתו של לוין קיפניס?, באתר הספרנים, ‏02.10.19 אורחים לחג [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית יום טוב לנו, באתר זמרשת
ג'יימס פול ביוקנן

ג'יימס פול "באק" ביוקנן (באנגלית: James Paul "Buck" Buchanan‏; 30 באפריל 1867 – 22 בפברואר 1937) כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מהמחוז ה-10 של טקסס משנת 1913 ועד מותו ב-1937. ביוקנן נולד במידוויי, מחוז אורנג'בורג, קרוליינה הדרומית, ב-30 באפריל 1867; מאוחר יותר באותה שנה, משפחתו עברה לטקסס והתיישבה ליד צ'אפל היל במחוז וושינגטון. הוא למד בבתי הספר המקומיים של צ'אפל היל, ובשנת 1889 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת טקסס באוסטין. מאוחר יותר בשנת 1889, ביוקנן החל לעסוק בעריכת דין במחוז וושינגטון, וכמעט מיד החל לעסוק בפוליטיקה כדמוקרטי. הוא שימש כשופט השלום במחוז בין השנים 1889–1892, וכעורך הדין התובע של המחוז בין השנים 1892–1899. מ-1899 עד 1906, ביוקנן היה התובע המחוזי של המחוז השיפוטי העשרים ואחד. ביוקנן היה חבר בבית הנבחרים של טקסס מ-1906 עד 1913. בשנת 1913, הוא נבחר לקונגרס השישים ושלוש, ומילא את המקום הפנוי שהותירה התפטרותו של אלברט סידני ברלסון. ביוקנן נבחר לכהונה מלאה בקונגרס השישים וארבע, וזכה בבחירה חוזרת אחת עשרה פעמים. הוא שירת בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-15 באפריל 1913 עד 22 בפברואר 1937, והיה יושב ראש ועדת בית הנבחרים להקצאות מ-1933 ועד מותו. במהלך שנות ה-30, ביוקנן הוכר כחבר בקבוצת מילר, דמוקרטים שמרנים שהתנגדו לפרנקלין ד. רוזוולט ולניו דיל, ובראשם הלוביסט הנרי פומרוי מילר. ביוקנן מת בוושינגטון הבירה ב-22 בפברואר 1937. הוא נקבר בבית הקברות Prairie Lea בברנהאם, טקסס. בקונגרס החליף אותו לינדון ב. ג'ונסון, אז ראש מינהל הנוער הלאומי בטקסס ודילר חדש נלהב, שלימים הפך לנשיא ה-36 וסגן נשיא ארצות הברית. סכר ביוקנן והאגם שהוא יוצר, אגם ביוקנן, נקראים לכבודו. שניהם ממוקמים כ-12 מייל (19 ק"מ) מערבית לברנט, טקסס. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס פול ביוקנן בוויקישיתוף ג'יימס פול ביוקנן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס פול ביוקנן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דיולה גלאטר

דיולה גלאטר (בהונגרית: Glatter Gyula;‏ מינכן, 27 במרץ 1886 – בודפשט, 3 ביוני 1927) היה צייר יהודי-הונגרי. צייר עטור פרסים ומצליח ביותר כבר מגיל 22. דיולה גלאטר נולד במשפחה יהודית של אמנים כבנו של הצייר ארמין גלאטר. הוא החל את לימודיו בבודפשט, שם למד בבית הספר לציור מ-1901 עד 1904, לאחר מכן ב-1906 למד באקדמיה של מינכן, אחר כך במושבת האמנים של באיה מארה ובמושבת האמנים של סולנוק, ולבסוף המשיך את הכשרתו בבית הספר לאמנים בנצור. המאסטר שלו היה דיולה בנצור. מאביב 1908, הציג באופן קבוע את יצירותיו בהיכל האמנות היוקרתי. הוא היה בן עשרים ושניים כאשר הוענק לו פרס הרקאני על תמונתו "אישה זקנה ונערה צעירה". מאביב 1908 ועד סוף השנה למד בסולנוק במלגת כוהנר. בתערוכת החורף השנתית 1909–1910 של היכל האמנות הוא זכה במדליית הזהב הקטנה הממלכתית בגיל עשרים ושלוש בלבד עם דיוקן של אישה, ולאחר מכן ב-1911 זכה ב"פרס הדיוקן" ביובל ה-200 בסלון הלאומי. ב-1926 הוא גם צייר את יורש העצר אוטו בלקאיטיו (אנ'). הוא התבלט כבר בגיל צעיר, אנשים ראו בו מועדף מיוחד של הגורל. כבר ב-1913, בשנה לפני שפרצה מלחמת העולם הראשונה, הוא היה צייר הדיוקנאות המבוקש ביותר בחוגי האלפיון העליון. בנוסף, צייר גם מספר תמונות כלליות, עירום, נופים וטבע דומם. הוא זכה להצלחה רבה גם מחוץ להונגריה במהלך תערוכותיו בוונציה, מינכן ווינה. גלאטר היה חבר בקבוצת האמנים הראשונה בדֶמֶש, שנוסדה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20, וחי ועבד בדמש עד מותו בביתו המרוהט שכלל סטודיו משלו. אלו הדיוקנאות האחרונים שנותרו בסטודיו שלו: הנסיכה המלכותית אנה; הנסיך המלכותי פרנץ יוזף; הרוזן קארוי צ'אקי, שר ההגנה. לאחר מותו, אורגנה בשנת 1928 בהיכל האמנות תערוכת זיכרון והנצחה בהצגת חלק מיצירותיו. ניתן למצוא כמה מציוריו בגלריה הלאומית של הונגריה . הוא שם קץ לחייו ב-3 ביוני 1927. לוטננט גנרל פאל ורנהארדט, המפקד צבאי של בודפשט (1912); הרוזן אלבין צ'אקי. נשיא הבית העליון של הפרלמנט (1912); הרוזנת גברת זיצ'י (1915-1916); הרוזן מיקלוש באנפי (1915); פופי הוסאר, שחקן (1918); המלחין יאנוש קוסלר (1923); הרוזנת בתלן (אשת ראש ממשלת הונגריה) (1923); הצלם יוז'ף פצ'י (1923); הרוזן יאנוש מיקש, הבישוף של סומבטהיי (1926); הפסל יוז'ף רונה (1926). פרס הרקאני (1908) מדליית זהב קטנה של המדינה (1909) פרס הדיוקן של הסלון הלאומי (1911) פרס המדינה הפיגורטיבי (1921) Medaille Anterieurement (1927, פריז) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי גישה מקוונת קיזלבך אמנים בדמש נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי מדיה וקבצים בנושא דיולה גלאטר בוויקישיתוף http://digit.bibl.u-szeged.hu/00000/00099/01927/00126/dm_1927_128_002.pdf
טהרת הבית (ארגון)

טהרת הבית הוא ארגון לבניית המקוואות ושיפוצם בישראל. ומעניק סיוע הילכתי למקוואות ולטהרת המשפחה. והפצת רעיון טהרת המשפחה. הארגון הוקם בשנת 2005 על ידי הרב יחזקאל מוצפי. בנשיאות הארגון עומד הרב בן ציון מוצפי. מטרת הארגון לאפשר טהרת המשפחה בכל מקום ברחבי הארץ, והפצת מודעות להמון העם. מוטו של הארגון "טהרה לכל" הארגון מתמקד בייחוד בערים שאין בהם מקואות, ועד עתה הקים ושיפץ כ־200 מקואות ברחבי הארץ. הארגון מקיים לעיתים ימי עיון בנושאי מודעות לטהרת המשפחה, ובשנת ה'תשע"ז קיים הארגון יום ימי עיון בשיתוף בית חולים הדסה. בשנת ה'תשע"ד הקים מקווה בבסיס חיל האוויר בבקעת עובדה בדרום. טהרת הבית, באתר "גיידסטאר ישראל" סדרת כתבות פעילות הארגון באתר JDN kikar co il בשיתוף טהרת הבית, רבני ארגון 'טהרת הבית' התארחו בל.., באתר כיכר השבת, ‏2017-07-19 מאות נשים השתתפו ביום העשרה ייחודי שארגנו המרכז הרפואי 'הדסה' וארגון "טהרת הבית", באתר jdn, ‏ינואר 12, 2017 חב"ד | שיחת השבוע 1422 | המנוע שמאחורי המקוואות, באתר www.chabad.org.il
איתקה (סרט)

איתקה (באנגלית: Ithaca) הוא סרט דרמה משנת 2015 בבימוי של מג ראיין, שמבוסס על הרומן הקומדיה האנושית מאת ויליאם סארויאן. העלילה מתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה ומתמקדת בנער בשם הומר (אלכס ניושטטר) בן ה-14, שמתחיל לעבוד כשליח בעיר איתקה שבקליפורניה. דרך עבודתו, הוא נאלץ להתמודד עם המציאות הכואבת של המלחמה והאובדן כשהוא מעביר מברקים המודיעים על מותם של חיילים. הסרט כולל הופעות של מגרי ראיין וטום הנקס בתפקידים משניים. בסרט מככבים אלכס נוישטטר, ג'ק קווייד, מג ראיין, סם שפרד, האמיש לינקלייטר וטום הנקס. הסרט יצא לאקרנים ב-9 בספטמבר 2016 על ידי מומנטום פיקצ'רס. הומר מגדלס בן ה-14 עובד כדי לפרנס את משפחתו בזמן שאחיו הגדול נלחם בחזית. העבודה החדשה שלו כשליח מברקים חושפת אותו לקשיים רגשיים כשהוא נאלץ למסור הודעות טרגיות למשפחות. הסרט בוחן את התבגרותו המהירה, ההתמודדות עם המלחמה והחיפוש אחר תקווה ואנושיות. אלכס ניושטטר – הומר מגדלס מגרי ראיין – קייטי מגדלס סם שפרד – וילי גרובר טום הנקס – מר מקרולי (תפקיד אורח) איתקה קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות. אף עך פי שהסרט הציג נרטיב רגיש ומרגש, חלק מהמבקרים חשו שהקצב והבימוי לא הצליחו להביא לידי ביטוי את הפוטנציאל של הסיפור. באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 22%, וב-Metacritic, הוא קיבל ציון של 36 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות. "איתקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איתקה", באתר AllMovie (באנגלית) "איתקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איתקה", באתר Metacritic (באנגלית) "איתקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
DDS

DDS (ראשי תיבות באנגלית של: Data Distribution Service, תרגום: שירות הפצת הנתונים) הוא תקן מכונה-למכונה של קבוצת ניהול אובייקטים (OMG) (המכונה תווכה או "תשתית קישוריות") שמטרתו לאפשר העברת נתונים עם יכולות אמינות, ביצועים גבוהים, תפעוליות בינית, זמן אמת, סילומיות באמצעות דפוס פאב-סאב (publish-subscribe) . DDS נותן מענה לצורכי החלפת נתונים בזמן אמת של יישומים בתחום התעופה והחלל, ההגנה, בקרת התנועה האווירית, כלי רכב אוטונומיים, מכשירים רפואיים, רובוטיקה, ייצור חשמל, סימולציה ובדיקות, ניהול רשת חכמה, מערכות תחבורה ועוד. DDS היא תוכנת רשת המפשטת תכנות רשת מורכבות. היא מיישמת את מודל "פאב-סאב" (פרסם-הירשם) לשליחה וקבלה של נתונים, אירועים ופקודות בין הצמתים. צמתים המייצרים מידע יוצרים "נושאים" (למשל, טמפרטורה, מיקום, לחץ) ומפרסמים (פאב) "דגימות". DDS מספקת את דגימות למנויים שמצהירים על עניין בנושא זה (סאב). DDS מטפל במטלות העברה: כתובת הודעות, סראליזציה (כך שמנויים יכולים להיות בפלטפורמות שונות מהמפרסם), מסירה, בקרת זרימה, ניסיונות חוזרים וכו'. כל צומת יכול להיות מפרסם, מנוי או שניהם בו-זמנית. מודל הפרסום-הרשמה של DDS ממזער למעשה תכנות רשת מורכבות עבור יישומים מבוזרים. DDS תומך במנגנונים שחורגים מהמודל הבסיסי של פרסום-הרשמה. היתרון העיקרי הוא שיישומים המשתמשים ב-DDS לתקשורת שלהם מנותקים. צריך להשקיע זמן עיצוב מועט יחסית בטיפול באינטראקציות ההדדיות שלהם. בפרט, האפליקציות לעולם אינן זקוקות למידע על האפליקציות האחרות המשתתפות, כולל קיומן או מיקומן. DDS מטפל בשקיפות בהעברת הודעות ללא צורך בהתערבות מיישומי המשתמש, כולל: לקבוע מי צריך לקבל את ההודעות היכן נמצאים הנמענים מה קורה אם לא ניתן להעביר הודעות הן יישומי תוכנה קנייניים והן בקוד פתוח של DDS זמינים. אלה כוללים ממשקי תכנות יישומים (API) וספריות של יישומים ב־Ada, C, C++, C#, Java, Python, Scala, Lua, Pharo, Ruby ו־Rust . ספקי DDS השתתפו בהדגמות של יכולת פעולה הדדית בפגישות הטכניות של OMG Spring מ-2009 עד 2013. מדיה וקבצים בנושא DDS בוויקישיתוף Angelo Corsaro, Gerardo Pardo-Castellote and Clark Tucker (12 באוגוסט 2009). "DDS Interoperability Demo" (PDF). Object Management Group. אורכב מ-המקור (PDF) ב-15 בספטמבר 2011. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "DDS Interoperability Demo December 2010" (PDF). Real-Time Innovations, Inc. 11 בדצמבר 2010. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) 2011, March 2011, https://community.rti.com/content/presentation/omg-dds-interoperability-demo-2011 2012, March 2012, https://community.rti.com/content/presentation/omg-dds-interoperability-demo-2012 2013, March 2013, http://www.slideshare.net/GerardoPardo/dds-interoperability-demo-2013-washington-dc "DDS Interoperability Demonstration". video. Real-Time Innovations. 14 בדצמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-2014-01-07. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
רינן חיים

רינן חיים (נולד ב-9 באפריל 1969) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי. רינן למד משחק בבית ספר למשחק של יורם לוינשטיין. בשנת 1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון״ בתפקיד ג'קי. באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק" גילם את שלומי. בשנת 1998 הופיע בסרט "קרקס פלשתינה" בתור לוגאסי. באותה השנה גם שיחק בסרט ההוליוודי "הבריחה מערב הסעודית" בתפקיד סם השקט. בשנת 1999 הופיע בסדרת הטלוויזיה "אגוז" שיחק את מחמוד. באותה השנה גם השתתף בסדרת הטלוויזיה ״כל העולם במה״ ששודרה בערוץ הילדים, בה גילם את חייל בריון. בנוסף באותה השנה גם שיחק בסרט ההוליוודי "Delta Force One" בתפקיד ארכאולוג. בשנת 2000 התארח בפרק הראשון של העונה השנייה של סדרת הנוער ששודרה בערוץ הילדים "החבר'ה הטובים" גילם את ויקטור. באותה השנה התארח גם בעונה השלישית בסדרה הקומית של ערוץ 2 "שמש" בתור שחקן. כמו כן באותה השנה גם הופיע בסרט הפשע "הבולשת חוקרת" בתור מומי. בנוסף באותה השנה הופיע גם בסרט "פרא". בשנים 2000–2005 השתתף בסדרת דרמת הפשע של ערוץ 2 "זינזאנה" גילם את אשר עטיה. בשנת 2001 השתתף בסרט "חמש דקות בהליכה" בתפקיד יונה מלול. בשנת 2003 שיחק בסדרה "צימרים" ששודרה בערוץ הראשון גילם את יהושע. בשנת 2004 הופיע בסדרה "שלווה" בתפקיד פציינט. בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "כתב פלילי" בתור שומר ראש שאקי. בשנת 2006 השתתף בסדרה הקומית "זומזום" ששודרה בערוץ הילדים בחברת הכבלים של yes, גילם את דמותו של אסף. בשנת 2009 הופיע בסרט "נתיב המזלות". בשנת 2010 הופיע בסרט "כבוד" בתור שומר ראש. בשנת 2022 שיחק בסרט "שער הפרחים" בתפקיד קצב. רינן השתתף בהצגות: "קן הקוקיה" (תיאטרון הבימה), "אנטיגונה" (תיאטרון הרצליה), "הנשים האבודות מטרויה", "שלגיה ושבעת הגמדים" (תיאטרון הפרינג'), "מרד המתים", ו"רביזור" (תמונע). רינן חיים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רינן חיים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רינן חיים, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" רינן חיים, באתר ספר הקולנוע הישראלי ארכיון חיים רינן | 3rd Ear Online Store, באתר third-ear.com רינן חיים, באתר archive.habima.co.il רינן חיים,, באתר www.habama.co.il תיאטרון - מרד המתים, באתר www.habama.co.il מיכל בעדני, מערכת עכבר און-ליין, שחקנים חיים בארונות קבורה, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2007 רביזור, באתר www.tmu-na.org.il
בלקמור'ס נייט

בלקמור'ס נייט (באנגלית: Blackmore's Night) היא להקת פולק רוק בריטית-אמריקאית שהוקמה במקור בשנת 1997 על ידי הגיטריסט ריצ'י בלקמור והסולנית קנדיס נייט. שם הלהקה הוא הלחם של שמות המשפחה שלהם. המוזיקה של הלהקה מאופיינת בשילוב ייחודי של מלודיות בהשראת תקופת רנסאנס עם מוזיקת פולק רוק. מילות שירי הלהקה לעיתים רבות נכתבו בהשראת סיפורי פנטזיה ותקופת ימי הביניים. מבחינה אינסטרומנטלית, הלהקה נוהגת לרוב להשתמש במגוון רחב של כלים מסורתיים כמו לאוטות, מנדולינות וחליליות, אשר תורמים לצליל הייחודי של שירי הלהקה שהוא בסגנון ימי הביניים. לאורך השנים הלהקה בחרה לשלב בשירים מסוימים גם כלי נגינה מודרניים כמו גיטרות חשמליות, סינתיסייזרים וכלי הקשה. לאורך השנים הלהקה הוציאה 11 אלבומי אולפן. הלהקה נוצרה לאחר שבלקמור, לו הייתה קריירה מצליחה כגיטריסט בלהקות הרוק Deep Purple ו-Rainbow, החליט להקים להקה חדשה יחד עם בת זוגו, קנדיס נייט, שהייתה זמרת הליווי של להקת Rainbow. אלבום הבכורה של הלהקה, "Shadow of the Moon", אשר יצא לשווקים ב-1997, זכה להצלחה מסחרית, ובמיוחד באירופה. הלהקה נוהגת להופיע בירידי רנסאנס, ובפסטיבלים שונים בסגנון תקופת ימי הביניים. בקונצרטים של הלהקה הנגנים נוטים להתלבש בתלבושות טיפוסיות של תקופת ימי הביניים. אל הצמד נוהגים להתלוות בקונצרטים בין חמישה עד שישה נגנים שונים לא קבועים, המנגנים במגוון כלי נגינה. ריצ'י בלקמור - גיטרה אקוסטית וחשמלית, מנדולינה, מנדולה, דומרה, הארדי גארדי, נייקלהרפה קנדיס נייט - שירה, צ'נטר(אנ'), קורנמוז, קלמית, ראושפייפה(אנ'), תוף מרים, כלי נשיפה מעץ 1997 - Shadow of the Moon 1999 - Under a Violet Moon 2001 - Fires at Midnight 2003 - Ghost of a Rose 2006 - The Village Lanterne 2006 - Winter Carols 2008 - Secret Voyage 2010 - Autumn Sky 2013 - Dancer and the Moon 2015 - All Our Yesterdays 2021 - Nature's Light מדיה וקבצים בנושא בלקמור'ס נייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלקמור'ס נייט בלקמור'ס נייט, ברשת החברתית פייסבוק בלקמור'ס נייט, ברשת החברתית אינסטגרם בלקמור'ס נייט, סרטונים בערוץ היוטיוב בלקמור'ס נייט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר ספוטיפיי בלקמור'ס נייט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר Last.fm (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר AllMusic (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר דיזר בלקמור'ס נייט, באתר Discogs (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר Songkick (באנגלית) בלקמור'ס נייט, באתר Genius בלקמור'ס נייט, באתר בילבורד (באנגלית) An Interview with Ritchie Blackmore and Candice Night of Blackmore's Night, ThePenguinRocks.com, ‏2024-06-01 (באנגלית) MSN, www.msn.com Jim Ryan, Ritchie Blackmore And Candice Night On Investing Outside The Mainstream Via Blackmore's Night, Forbes (באנגלית)
מוחמד עבד אל-ע'אני אל-עוויווי

מוחמד עבד אל-ע'אני עבד אל-רזאק עבד אל חאלק אל-עוויווי (בערבית: محمد عبد الغني عبد الرازق عبد الخالق العويوي), המכונה בקצרה: מוחמד עבד אל-ע'אני, הוא משפטן ושופט פלסטיני אשר שימש בשנים 2012–2016 כיועץ המשפטי של הרשות הפלסטינית וממרץ 2024 הוא מכהן בתפקיד נשיא המועצה השיפוטית העליונה ולנשיא בית המשפט העליון הפלסטיני. בשנת 1974 סיים את בית הספר התיכון "איברהימי" בחברון. למד משפטים באוניברסיטת מוחמד החמישי (ער') במרוקו וב-1978 קיבל תואר ראשון במשפטים. בשנים 1980–1995 הוא עבד במשרד עורכי דין שלו, בחברון. בשנת 1993 היה חבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת חברון. בשנת 1995 החל את דרכו כשופט שלום, במערכת המשפט הממשלתית. הוא קיבל מינוי לנשיא בית משפט השלום בחברון ובשנת 2005 התמנה עוזר התובע הכללי. ב-20 בנובמבר 2012 מונה ליועץ המשפטי של הרשות הפלסטינית. ובהמשך, מונה לשופט בבית המשפט העליון וב-2019 מונה לחבר בבית המשפט החוקתי. ב-18 במרץ 2024 מונה לנשיא המועצה הפלסטינית השיפוטית העליונה, ולנשיא בית המשפט העליון הפלסטיני. קודמו בתפקיד היה עיסא אבו שראר. מרצה במשרה חלקית בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ביר זית. חבר בוועדה האקדמית וכן חבר בוועד המנהל של המכון הפלסטיני למשפטים. ייצג את הרשות הפלסטינית בכנסים אזוריים ובינלאומיים. "تفاصيل التشريع". mjr.ogb.gov.ps. 2012. נבדק ב-16 ספטמבר 2024. "سعادة القاضي أ. محمد عبد الغني العويوي". المحكمة الدستورية العليا - دولة فلسطين. אורכב מ-המקור ב-2023-01-31. נבדק ב-16 ספטמבר 2024. "الرئيس يصدر قرارا بتعيين القاضي محمد عبد الغني العويوي رئيسا للمحكمة العليا". وفا. נבדק ב-16 ספטמבר 2024. Muhammad Abdul-Ghani Al-Awiwi, all4palestine.org "القاضي العويوي يؤدي القسم القانونية أمام الرئيس رئيسا لمجلس القضاء الأعلى". وفا. נבדק ב-16 ספטמבר 2024. الرئيس عباس يعين القاضي محمد عبد الغني العويوي رئيساً للمحكمة العليا, دنيا الوطن, ‏2024-03-17 (בערבית)