laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלום אלבז

הרב שלום אלבז (סביבות ה'תר"ף, 1920 – י"א באייר ה'תשס"א, מאי 2001, ירושלים) היה רבה הראשי הספרדי של העיר חדרה. נולד בסביבות שנת ה'תר"ף (1920) במרוקו לרבי חיים אלבז וסוליכא לבית אפריאט. למד בישיבתו של הרב אברהם אביטבול במרקש, למד בשבתות את מקצוע הדרשנות אצל הדרשן של העיר מרקש רבי שלמה קדוש, שימש כסופר בית הדין וכאחראי על סידור חופה וקידושין ועריכת גיטין בבית הדין האזורי של מרקש. לאחר עלותו לישראל שימש כרב בשכונת גבעת אולגה, ובשנת 1959 התמנה לממלא מקום רבה הספרדי של העיר חדרה כולה. בשנת 1963 נבחר במינוי קבע לתפקיד. היה ממייסדי "התאחדות הרבנים הספרדים בצפון", וחבר "חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי. היה ידוע כמומחה לפיוטי יהדות מרוקו, והפייטן מאיר אלעזר עטיה היה מתלמידיו. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 פרש לגמלאות, ובמקומו נבחר הרב שמעון ביטון. הוא עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. נפטר בי"א באייר ה'תשס"א, מאי 2001, ונקבר בהר המנוחות. על שמו רחוב בחדרה. שלום רב - פירושים על התורה על פי הפשט והדקדוק וביאור לפירוש רבי אברהם אבן עזרא. מובא בתוך: הרב יצחק דלויה, ויזרע יצחק, הר ברכה ה'תשס"ד, עמ' 14 בחיים הדתיים, הצופה, 10.07.1955. הרב הספרדי בחדרה מעריב, 8.1.1963 מודעה בעיתון מעריב מתאריך 22 בנובמבר 1959. כאן "שבילין" שנה ח (כא-כב) עמ' רנז ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאול שמואל סירירו

רבי שאול שמואל סירירו (ה'שכ"ו, 1566 - ה'תט"ו, 1655) היה רבה של העיר פאס וראש הישיבה הגדולה בעיר. נולד בשנת ה'שכ"ו בפאס בשם שאול סירירו לרבי דוד סרירו מקהילת המגורשים. את השם "שמואל" הוסיף במהלך חייו, כנראה כדי להרפא ממחלה. לצד השתלמותו בתורה, למד גם פילוסופיה, מחשבת ישראל וקבלה. כמו כן, עסק גם בכתבים נוצריים, כדי להיאבק בהתנצרות. בשנת שנ"ט (1599), והוא בן 33, מונה לראש ישיבה בפאס, ושנתיים לאחר מכן, התמנה כדיין בבית דינו של רבי וידאל הצרפתי. בשנת ה'שנ"ט (1599) נתמנה לראש החכמים בעירו. בשנת ה'שפ"ג (1623) עבר לצפרו, כנראה מעומס עבודת הרבנות בפאס, ונראה שמשם עבר לתטואן, אך לאחר זמן קצר מאוד שב לפאס, והמשיך לכהן בתפקידו עד לפטירתו בסוף שנת ה'תט"ו (1655), קרוב לגיל 90, לאחר ששימש ברבנות כחמישים ושש שנה. בשנות רבנותו השיב והתכתב בהלכה ומשפט עם רבני מרוקו בערים אחרות, כדוגמת רבי יעקב הלוי מטיטואן, רבי שלום אדהאן ורבי מסעוד דרעי מכפר גריס. העיד על עצמו כי השתמש בגורל שלימים כונה "גורל הגר"א". האגדה סיפרה אודותיו כי זכה לגילוי אליהו ומופתים רבים מיוחסים אליו. צאצאיו למשך 11 דורות כיהנו במשרות רבניות ברחבי מרוקו. דרושי מהרש"ש סירירו - שני כרכים. יצא לאור על ידי הרב דוד עובדיה מכתב יד שהיה שמור בספריית הרב יוסף בן נאים. חנך לנער - פירוש לספר משלי. נכתב בהיותו בגיל 19. דברי הימים של פאס - חלקים ממנו נדפסו בספר "פאס וחכמיה" חלק א', בעריכת הרב דוד עובדיה. אלפא ביתא - ערכים באגדה על פי סדר הא'-ב'. חלקים ממנו נדפסו בספר פאס וחכמיה חלק ב', על ידי הרב דוד עובדיה. פרק השיעורים - על שיעורי חז"ל. נדפס בספר "זכות אבות" לרבי אברהם רפאל קורייאט. מספר מצומצם של תשובות הלכתיות ופסקי דין נדפסו על ידי הרב יעקב משה טולידאנו ב"נר המערב", עמ' 106. פירוש על התורה - בכתב יד. אורים ותומים על השולחן ערוך. בכתב יד. תועליות עין יעקב - מפתח לדרשנים על ספר עין יעקב. בכתב יד. מיכל אוחנה, הגותו של רבי שאול סירירו, אוניברסיטת בר-אילן, תשפ"א הרב דוד עובדיה, מבוא לדרושי מהרש"ש סירירו, ירושלים, ה'תשמ"ט, עמ' 9–19. הרב יעקב משה טולידאנו, נר המערב, עמ' קמה-קמו. חיים בנטוב משפחת סירירו בתוך: "פאס וערים אחרות במרוקו: אלף שנות יצירה", אוניברסיטת בר-אילן, 2010, עמ' 337–348. חכם שמואל שאול סירירו - אתר "החכם היומי". ספר חנוך לנער באתר אוצר החכמה (הצפייה מעמ' 151 ואילך למנויים בלבד). דרושי מהרש"ש סירירו באתר אוצר החכמה (הצפייה מעמ' 151 ואילך מוגבלת למנויים בלבד). שמואל שאול סירירו (1566-1655), דף שער בספרייה הלאומית כך עולה מחתימת ספרו חנוך לנער: "היום ט"ו לאייר שנת שצ"ה נשלמו חמישים שנה שחברתי זה הפירוש, וכשסיימתיו הייתי בן י"ט שנה". ראו דרושי מהרש"ש סירירו דרוש ה, דרוש דרוש ט ודרוש יג הרב יעקב משה טולידאנו מציין שמינויו היה לאחר פטירת הרב שמואל אבן דנאן בשנת ה'שפ"ב[דרושה הבהרה] (נר המערב עמ' 105), אולם בספר דרשותיו (דרוש א) מצויה דרשה שנשא לאחר מינויו, בשנת ה'שנ"ט. ראו 'תקנות חכמי פאס' (מהד' תשע"ג) חלק הנספחים תעודה כ. ראו 'תקנות חכמי פאס' (מהד' תשע"ג) חלק הנספחים תעודה יד. "דברי הימים של פאס", בתוך: "פאס וחכמיה" חלק א, עמ' 10 נר המערבי עמ' קג ראו: חיים בנטוב "משפחת סירירו" בתוך: "פאס וערים אחרות במרוקו: אלף שנות יצירה", אוניברסיטת בר-אילן, 2010, עמ' 337–348.
בית הכנסת שושנים לדוד

בית הכנסת שושנים לדוד הוא בית כנסת וישיבה לעדה הבבלית בשכונת בית ישראל בירושלים. בבית הכנסת מתקיימות תפילות ובמשך היום מתנהלים בו סדרי לימוד. כמו כן, לפני חג הפסח פועלת במקום מאפיית מצות יד. בית הכנסת נוסד בעשור הראשון של המאה ה-20, (בין השנים ה'תרס"ד - ה'תרס"ט) על ידי הרב יעקב חיים סופר וידידו הרב יחזקאל עזרא הלוי, שעלו מעיראק, כבית כנסת וישיבה לבני העדה הבבלית מחוץ לחומות. להקמה הצטרפו הרב יחזקאל עזרא רחמים ורבי דוד חי מאיר יוסף ניסים סלמאן מעתוק (אחי אמו של רבי יוסף חיים מבגדאד). רבי דוד פנה במכתב לאחיינו בבגדאד, וזה האחרון גייס את הנדבן יוסף חנניה שתרם את הסכום הדרוש לרכישת המגרש בפאתי שכונת בית ישראל. רבי דוד נפטר בשלהי עבודות הבנייה, ובית הכנסת נקרא "שושנים לדוד" על שמו. בבית הכנסת החל לפעול בית מדרש, אליו הגיעו ללמוד בני העדה הבבלית בירושלים. בנוסף פעל בו גם תלמוד תורה קטן לילדי העדה שדבק בו הכינוי "תלמוד בבלי", והיה לתלמוד התורה הראשון לעדות המזרח מחוץ לחומות העיר העתיקה, (לאחר שנים נקרא בני ציון). הרב יעקב חיים סופר היה דורש בבית הכנסת בשבתות וימים טובים. הוא קבע בעליית הגג הצמודה לבית המדרש את מקום לימודו, שם כתב כמה מספריו, ביניהם חיבורו המפורסם "כף החיים". מלבד הרב יעקב חיים סופר, בין מקימי בית הכנסת, גבאיו ומנהלי הישיבה בשנים הראשונות נמנו הרבנים יהושע שהרבני, ובן ציון חזן (שפרש כדי להקים את ישיבת פורת יוסף). את הגיבוי הכלכלי לאחזקת המקום נתן הנדבן מנשה מאיר, לבקשת הבן איש חי. בשנת ה'תש"ב החליט ועד העדה הבבלית בירושלים לפרוס את חסותו על הישיבה, ותיקצב את החזקתו. תקרת מבנה בית הכנסת קרסה ברעש האדמה שפקד את אזור ירושלים ב-28 בפברואר 1928. הרב עובדיה יוסף, שהיה באותה עת ילד, למד במבנה וחולץ מההריסות בידי הרב יעקב חיים סופר. לאחר הרעש, הבניין שוקם על ידי מנשה מאיר. בצלאל נרקיס, בית הכנסת שושנים לדוד - תשמישי קדושה ומצוות, הוצאת שקמונה, 1981 חזקי ברוך, גדולי ירושלים מבקשים את המצות הללו, באתר ערוץ 7, 13 באפריל 2011 חכם יעקב חיים סופר, באתר "החכם היומי" ראו דברי הבן איש חי אודות תרומותיו בקונטרס "בית תפילה" הנספח לשו"ת "רב פעלים" אליעזר ליפא סוקניק וישעיהו פרס (עורכים), "ירושלם: קובץ החברה העברית לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה", ירושלים ה'תרפ"ח, עמ' שכ שלמה גרינברג ואבי פרלשטיין, בין המכולת למועצת • 93 הבזקים מחיי אדם גדול, באתר בחדרי חרדים, 10 באוקטובר 2013 אברהם תווינה, "גולים וגאולים" א', עמ' 101
יצחק קסוטו

הרב יצחק משה קסוטו (1 בספטמבר 1896 – 21 בפברואר 1996) היה רבה של העיר לאריסה ביוון, ממצילי יהודי העיר במהלך שואת יהודי יוון. יליד סלוניקי. רכש השכלה תורנית, לצד ידיעות בשפות (עברית, טורקית, יוונית, לאדינו צרפתית, ספרדית ואיטלקית). נישא לדיזי עמנואל (אחותו של הרב יצחק שמואל עמנואל). בשנת 1930 או 1931 עבר ללאריסה, שבה החל ללמד עברית, ושימש בה החל מ-1941 כרב, חזן, מוהל ושוחט. בשנת 1941 לאחר פרוץ המערכה על יוון במלחמת העולם השנייה, הופצצה לאריסה על ידי כוחות לופטוואפה. הרב קאסוטו התחבא עם משפחתו במקומות שונים בעיר ומחוצה לה, בהם באורוות סוסים, מאימת ההפצצות. בסוף השנה הם שבו לביתם, אך מכיוון שההפצצות נמשכו, הם בילו זמן רב במקלט ציבורי. הוא הופקד על ידי השלטונות היווניים על אספקת המזון לאזרחי העיר. כשהגיעו הגרמנים לעיר, הוא נדרש להביא לידיהם את רשימת כל יהודי לאריסה ומקומות מחבואם, אולם הוא טען כי הוא רק מורה ואין בידו כל רשימה, וגם כשהפעילו עליו לחצים ואיומים, הוא סרב. באותו היום, הזהיר אותו ראש העיר מהתכנית לשלח את היהודים למחנות. הרב קאסוטו יידע את היהודים על כך, ועודד אותם לברוח ולהסתתר בהרים, תוך שהוא משתף פעולה עם הפרטיזנים היווניים. כ-950 מתוך כ-1,200 יהודי לאריסה נמלטו בעצתו, ובסיוע חסידי אומות העולם מקומיים, ניצלו. הוא עצמו נמלט עם משפחתו וספר תורה קטן למנזר מבודד, ששעריו נפתחים פעם בשנה בלבד שם הסתתרו עד תום המלחמה. לאחר המלחמה נחשף לעובדה כי רבים מבני משפחתו, בהם אמו, אחיו, אחותו, גיסיו ואחייניו נספו. לאחר המלחמה שב ללאריסה והמשיך להנהיג את שרידי הקהילה, עד לשנת 1948, אז היגר לארצות הברית, וכיהן כרב בקהילות ספרדיות באינדיאנפוליס, בניו יורק ובמיאמי ביץ'. נפטר ב-21 בפברואר 1996, קרוב לגיל 100, ונקבר בבית הקברות ניו מונטיפיורי בלונג איילנד, ניו יורק. בשנת 2020 זכה באות המציל היהודי. צבי קורץ משה שמעון פסח אליהו ברזילי הרב קסוטו יצחק משה - מויס, באתר "המציל היהודי". כתבה על הגעתו לארצות הברית, בעיתון The Jewish Post, אינדיאנפוליס, 20 בפברואר 1948, עמ' 10 (באנגלית) Lena Goren Shares Harrowing Journey at JSA Event (סיפור המשפחה מפי בתו, לנה גורן) (באנגלית) עדות בתו לנה גורן באתר "Remember The Holocaust" (באנגלית) מכתבו לגיסו הרב יצחק עמנואל, "זיכרון שלוניקי", חלק א, עמ' 262 רשימת מקבלי האות בשנים 2011-2020, באתר הוועדה להוקרת גבורתם של המצילים היהודים בשואה
משאיות פארגו

משאיות פארגו (באנגלית: Fargo Trucks) היה מותג משאיות וטנדרים שיוצר במקור בארצות הברית בשנת 1913 על ידי Fargo Motor Car Company. דגמי "משאיות פארגו" יוצרו במספר ארצות, בגרסאות רבות, עד שנת 1978. בשנת 1922, השם "משאיות פארגו" הוחלף מחדש לקו משאיות שיוצרו על ידי קבוצת קרייזלר לאחר שהשלימו את רכישת "פארגו מוטורס" בשנת 1928. מאוחר יותר, קרייזלר קלטה את דודג' והחלה לייצר את קו המשאיות שלה. מכאן ואילך, משאיות פארגו היו כמעט זהות לדגמי דודג'. הצאצא המודרני של "חטיבת המשאיות" של קרייזלר ידוע כיום בשם "משאיות ראם" (אנ'). מכירות משאיות פארגו בארצות הברית הופסקו בשנות השלושים של המאה העשרים, אך בקנדה שימש השם "פארגו" עד 1972. מיוצרות בדטרויט במתקן Lynch Road Assembly (אנ'), הוצעו גם משאיות דודג' תחת שמות פארגו (או דה סוטו) ברוב ארצות אמריקה הלטינית, ואילו באירופה ובאסיה הם נבנו בעיקר במפעל Chrysler's Kew (UK) plant של קרייזלר (בריטניה) ונמכרו תחת שמות של תג "Fargo" או "DeSoto". בארגנטינה נעשה שימוש במוצרי פארגו למשאית דיזל בין השנים 1961–1967 (D-100, D-400, DP-400). באוסטרליה שווקו דגמי דודג 'אמריקאים וגם בריטיים, יחד עם יחידות שהורכבו במקום, על ידי "קרייזלר אוסטרליה" עם מותגי דודג', פארגו או דה סוטו (אנ'). בנוסף, משאיות כבדות תוצרת ספרד נבנו על ידי חברת הבת קרייזלר הספרדית, כולל משאית 38 טון, שנמכרו בבריטניה כסדרת "דודג 300", יוצאו למספר מדינות כרכבי "פארגו". השימוש בסימן המסחרי של פארגו הגיע לסיומו בארצות הברית כשדודג' פרש מעסקי המשאיות הכבדות האמריקאיות בשנת 1976, ובשנת 1978, כאשר "קרייזלר אירופה" נמכרה לקבוצת PSA. המותג פארגו היה קיים בטורקיה במשך שנים ארוכות ועד למאה ה-21, מכיוון שמשאיות קלות וכבדות של "פארגו" ו"דה סוטו" היו מיוצרות על ידי היצרן הטורקי "Askam" (אנ'), ללא קשר טכני או עסקי עם קרייזלר בשנים האחרונות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 שלדות של משאיות פארגו שימשו בירדן להרכבת מרכבי אוטובוסים עליהן. אלו נרכשו על ידי אגד, ולאחר קום המדינה היו בשירות צה"ל.. האוטובוס שבתמונה נמצא במוזיאון אגד, והיה שייך למסיע ירדני. הוא נלקח שלל במלחמת יום הכיפורים. אוטובוס "פארגו" מודל 1940 בשירות אגד אוטובוס "פארגו" מודל 1940 בשירות אגד אוטובוס "פארגו" בשירות אגד משאית "פארגו", שנת 1929 משאית "פארגו" דגם "FG4-59", שנת 1938 משאית "פארגו" דגם "FK2-33", שנת 1946 טנדר "פארגו" שנת 1949 שהיה בשירות אגד טנדר "פארגו" שנת 1953 (בקנדה) משאית "פארגו", שנת 1968 כבאית "פארגו" כבאית "פארגו" דגם "500" "פארגו" דגם "300" משאית "פארגו" דגם "AS250" מתוצרת "Askam" (טורקיה) משאית "פארגו" דגם "AS700" מתוצרת "Askam" (טורקיה) Beverly Rae Kimes, Henry Austin Clark Jr., Standard catalog of american cars : 1805-1942, ISBN 0-87341-428-4 מדיה וקבצים בנושא משאיות פארגו בוויקישיתוף משאיות פארגו, סרטון באתר יוטיוב טנדר "פארגו" שנת 1941 hemmings.com/blog/article/1941-fargo-1-2-ton-pickup "משאיות פארגו" allpar.com/old/fargo משאיות פארגו בארגנטינה (1961-1970) camionargentino.blogspot.com/2012/08/de-soto-ddp-400-1961-1967 משאית "D-400" בארגנטינה camionargentino.blogspot.com/2015/06/fargo-d400 מכוניות אוסטרליות - 51 תמונות/ ראו "פארגו" flickr.com/photos/autohistorian יצרנית המשאיות "Askam" askam.com.tr/v2/default מוזיאון אגד egged.co.il/Historical-Center ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משאיות פארגו".
לורן אנדרווד

לורן אשלי אנדרווד (באנגלית: Lauren Ashley Underwood; נולדה ב-4 באוקטובר 1986) היא פוליטיקאית ואחות אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הארבעה-עשר של מדינת אילינוי. היא האישה האפרו-אמריקאית הצעירה ביותר ששירתה בקונגרס האמריקאי. לורן אנדרווד נולדה במייפילד הייטס שבאוהיו. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לנייפרוויל שבאילינוי, שם גדלה ולמדה בבית הספר התיכון נקווה ואלי, וסיימה את לימודיה התיכוניים ב-2004. ב-2008 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מטעם אוניברסיטת מישיגן. באוניברסיטה, אנדרווד לקחה קורס בפוליטיקה סיעודית שלדבריה זרע את זרעי כניסתה לתחום מדיניות הבריאות. היא קיבלה את שני תארים שניים בסיעוד ובבריאות הציבור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ב-2009. ב-2014 מונתה אנדרווד ליועצת בכירה במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, שם פעלה ליישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. באוגוסט 2017, לקראת בחירות 2018, הכריזה אנדרווד על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית. מצע הבחירות שלה התמקד בשיפור חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, הרחבת הזדמנויות עבודה, שיפורי תשתיות וחופשת לידה בתשלום. היא זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית ב-20 במרץ 2018, כשהיא זוכה ב-57% מהקולות נגד שישה מועמדים אחרים. בבחירות הכלליות התמודדה אנדרווד מול חבר בית הנבחרים המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית רנדי הולטגרן. בעימות בחירות פומבי אמרה אנדרווד כי החליטה להתמודד על מושב בבית הנבחרים מכיוון שהולטגרן הצביעה בעד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. הולטגרן הצביע בעד "חוק הבריאות האמריקאי" של המפלגה הרפובליקנית, שעבר בבית הנבחרים אך לא התקבל בסנאט של ארצות הברית, ולו היה עובר בשני בתי הקונגרס היה מחליף במידה רבה את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה וסגן הנשיא ג'ו ביידן הביעו את תמיכתם באנדרווד. ביום הבחירות הכלליות, 6 בנובמבר 2018, גברה אנדרווד על הולטגרן עם 52.5% מהקולות. מדיה וקבצים בנושא לורן אנדרווד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לורן אנדרווד (באנגלית) לורן אנדרווד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לורן אנדרווד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ארין הגארטי, Naperville's Lauren Underwood to run for Rep. Randy Hultgren's 14th District seat, באתר נייפרוויל סאן, 9 באוגוסט 2017 (באנגלית) ג'יימס פולר, Underwood coasts in Democratic primary for 14th Congressional District, באתר דיילי הראלד, 20 במרץ 2018 (באנגלית) Illinois’s 14th House District Election Results: Lauren Underwood vs. Randy Hultgren, באתר הניו יורק טיימס, 28 בינואר 2019 (באנגלית)
In Too Deep

האם התכוונתם ל... In Too Deep (שיר של סם 41) In Too Deep (שיר של ג'נסיס) In Too Deep (שיר של טיאנה בוגיצ'ביץ') צלילה עמוקה
Let Me Love You

האם התכוונתם ל... Let Me Love You (שיר של די ג'יי סנייק) Let Me Love You (שיר של אריאנה גרנדה)
GalliumOS

גליום או אס (באנגלית: Gallium OS) היא הפצת גנו/לינוקס, מבוססת זובונטו ומיועדת לשימוש במחשבים אישיים ומכשירים ניידים מבוססי Chrome. היא פותחה על ידי קהילת המפתחים של פרויקט GalliumOS ושוחררה בתאריך 10 בנובמבר 2015 (גרסה Beta1). ההפצה ניתנת להורדה בחינם דרך האתר הרשמי ולה 2 גרסאות: גרסה מחשב אישי זעיר (Chromebox) וגרסה למחשבים ניידים (Chromebook). המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: דפדפן האינטרנט (Chrome), חבילת יישומים משרדיים (Libre Office), תוכנת מסרים מיידיים (Pidgin) ועוד. צוות הפיתוח שחרר 4 גרסאות אל השוק: אתר האינטרנט הרשמי של GalliumOS (באנגלית) GalliumOS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Jim Lynch, GalliumOS Linux beta released for Chromebooks and Chromeboxes, InfoWorld, ‏2015-11-12 (באנגלית) GalliumOS release versions, https://galliumos.org/releases/VERSIONS
עידן אמסלם

עידן (דוד) אמסלם (נולד ב-17 בפברואר 1984) הוא מוזיקאי ישראלי, גיטריסט, מעבד ומפיק מוזיקלי, מלחין, טכנאי הקלטות ומיקס. גיטריסט להקת אורפנד לנד מאז 2012, מנגן עם אומנים ישראלים מוכרים. נולד בבית שאן. החל לנגן בגיל 12. את החינוך המוזיקלי הראשוני קיבל בקונסרבטוריון 'בית המוזיקה' בבית שאן. בגיל 14 החל לנגן בהרכבי רוק ומטאל צעירים. בשנת 1999 הקים יחד עם מתן שמואלי, שמנגן לצדו בלהקת אורפנד לנד, את להקת הדת' מטאל Armilos. הלהקה הופיעה ברחבי ישראל ואף שימשה המופע הפותח ללהקת Megadeth בפסטיבל מטאליסט בשנת 2005. בשנת 2007 הקים עם ליאור אבקסיס את להקת הגראנג' Frenks. בתקופת הצבא למד מוזיקה אצל ניק מילר, גיטריסט להקת סטלה מאריס. לאחר שחרורו מצה"ל למד בבית הספר למוזיקה רימון. אמסלם ניגן עם והפיק אומנים ישראלים, כגון: אריאל זילבר, הראל מויאל, עידן יניב, אור כהן, בן סנוף, דניאל בן-חיים. בשנת 2012 הצטרף ללהקת הרוק הכבד הבינלאומית אורפנד לנד כגיטריסט, נגן בוזוקי, עוד, קולות שניים וככותב. הלהקה מופיעה ברחבי העולם ובפסטיבלים בינלאומיים כגון: פסטיבל ואקן, Graspop, Hellfest ועוד. בשנת 2018 חיממו את אוזי אוסבורן באמפי פארק ראשון לציון. בעלי אולפן ההקלטות Black Knob Studio בבית שאן. מורה למוזיקה ומרצה במכללה האקדמית כנרת. מדיה וקבצים בנושא עידן אמסלם בוויקישיתוף עידן אמסלם, ברשת החברתית פייסבוק עידן אמסלם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עידן אמסלם, ברשת החברתית אינסטגרם עידן אמסלם, באתר MusicBrainz (באנגלית) עידן אמסלם, באתר Discogs (באנגלית) "מי שמאמין לא מפחד - ריאיון עם אריאל זילבר" 2010, באתר https://www.srugim.co.il/
לוקאס טדאו אזוודו

לוקאס טדאו אזוודו (בפורטוגזית: Lucas Tadeu Azevedo; נולד ב-4 באוגוסט 1991), המוכר יותר בשם לוקאו (בפורטוגזית: Lucão) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים. לוקאו החל את קריירת כדורגל החופים שלו בקבוצת פורסה וסעודה (בעברית: "כוח ובריאות") מריו דה ז'ניירו, ברזיל, עימה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו בשנת 2012. באותה השנה הוא עבר לקבוצת ואסקו דה גאמה. לאחר שזכה באליפויות רבות ורשם תצוגות מרשימות, הוא זומן לסגל נבחרת ברזיל בכדורגל חופים. בנוסף לכך, לוקאו שיחק בקבוצות רוטור וולגוגרד, ג'וקר, לוקומוטיב מוסקבה וקריליה סובייטוב (רוסיה), קטניה (איטליה) ומכבי נתניה (ישראל), הן במסגרת הליגות והן במסגרת תחרויות בינלאומיות. פורסה וסעודה אליפות ריו דה ז'ניירו (1): 2012 ואסקו דה גאמה גביע ליברטדורס (2): 2016, 2017 אליפות ברזיל (1): 2017 הגביע הברזילאי (3): 2012, 2016, 2018 אליפות ריו דה ז'ניירו (1): 2014 מכבי נתניה אליפות ישראל: סגנות (1): 2019 בראגה אליפות פורטוגל (1): 2021 הגביע הפורטוגלי (1): 2021 מליסטאר הגביע הספרדי (1): 2022 הגביע הביניבשתי (2): 2016, 2017 אליפות דרום אמריקה בכדורגל חופים (1): 2016 גביע האומות (2): 2013.1, 2013.2 קופה אמריקה (3): 2014, 2016, 2018 הגביע הברזילאי השחקן הטוב ביותר: 2014 מונדיאליטו למועדונים מלך השערים: 2019 אליפות ברזיל מלך השערים: 2014 אליפות ישראל: מלך השערים: 2019 הפרופיל של לוקאו באתר הרשמי של Beach Soccer Worldwide הפרופיל של לוקאו באתר Beach Soccer Russia (ברוסית) שחקני ואסקו זומנו לסגל נבחרת ברזיל
ג'יימס פרגוסון (אסטרונום אמריקאי)

ג'יימס פרגוסון (באנגלית: James Ferguson;‏ 31 באוגוסט 1797 – 26 בספטמבר 1867) היה אסטרונום אמריקאי, מהנדס אזרחי, ומגלה אסטרואידים. ג'יימס פרגוסון נולד בסקוטלנד ב-31 באוגוסט 1797, ומשפחתו עברה לארצות הברית בשנת 1800. בין הגילאים 17 ו-19 היה מעורב בכריית ובניית תעלת אירי. לאחר מכן היה חלק מהסוקרים שהיו אחראים ליישום הסכם גנט על גבול קנדה - ארצות הברית. בין השנים 1847 ועד מותו היה מועסק במצפה הכוכבים של הצי האמריקאי (אנ'). הוא הועסק לתצפת בטלסקופ ה-9.6 אינץ', ועימו ביצע את התגלית הראשונה של אסטרואיד מיבשת צפון אמריקה, ב-1854. פרגוסון גילה 3 אסטרואידים וביצע חישובים של מסלולי הירח. הוא היה נחשב ל"מחשב אנושי" מוכשר, הוא כתב כ-84 מאמרים ופרסם בעיתונים מדעים רבים. זכה בפרס לאלנד פעמיים: בשנת 1854 וב-1860. על שמו נקרא האסטרואיד 1745 Ferguson. (1745) Ferguson In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007//978-3-540-29925-7_1746. ISBN 978-3-540-29925-7. Lynn, W. T., James Ferguson, The Observatory, Vol. 30, p. 352-353 (1907) James Ferguson (1867), church of the ephiphany (31) Euphrosyne In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_32. ISBN 978-3-540-29925-7. (50) Virginia In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_51. ISBN 978-3-540-29925-7. Appletons' annual cyclopaedia and register of important events of the year: 1862. New York: D. Appleton & Company. 1863. p. 173.
סנה (מאחז)

סֶנֶּה הוא מאחז ויישוב קהילתי מצפון לירושלים. היישוב משתייך ליישובי המועצה אזורית מטה בנימין. היישוב מוכר בקרב תושביו ותושבי האזור בשם "בני אדם". שם היישוב נגזר מהפסוק המתאר את קרב יונתן ונושא כליו במצב הפלשתים: ”וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת, אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה.” (ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק ד'). היישוב ממוקם קרוב למצוק שעל שמו הוא קרוי, ושמזוהה עם המצוק סנה המקראי[דרוש מקור]. היישוב הוקם כיישוב קהילתי, בקרבת היישוב גבע בנימין או בשמו המוכר "אדם". ביישוב שכונת קרוואנים, בתי מגורים, אוטובוסים למגורים ווילות. המאחז פונה פעם אחת בעבר אולם שב והתאכלס. מהגבעה עליה יושב היישוב יש תצפית על בקעת הירדן וים המלח במבט למזרח, נוף עד הר בעל חצור במבט לצפון, ומבט עד רכס אל כנוב בדרום. ביישוב שלושה גני ילדים, מעון, ספריה, משחקיה, בית קפה, גן שעשועים, מגרש, סניף, יקב, מצפור הצופה אל נחל מכמש ושירותי דת הכוללים בית כנסת, מקווה גברים מקווה נשים. בית הכנסת שער היציאה מהיישוב. במרחק ניתן לראות את היישוב גבע בנימין ואת תל ציון גן הילדים מדיה וקבצים בנושא סנה בוויקישיתוף סנה באתר המועצה אזורית מטה בנימין סנה באתר עמוד ענן רועי שרון, פינוי המאחז בני אדם: מילה של זמביש?, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2009 סנה, באתר binyamin.org.il
חצב (מושב)

חָצָב הוא מושב עובדים באזור השפלה. המושב נוסד בספטמבר 1949, ברובו על ידי עולים מטריפולי (לוב), ונקרא בראשיתו "מסמיה החדשה". המושב הוקם על שטח של 5,500 דונם של אדמות מסמיה אלכבירה. לכל מתיישב ניתנו 30 דונם וכן נבנו לולים ורפת לשישים ראש בקר. רוב תושבי חצב מתפרנסים בעיקר מגידולים חקלאיים (פירות, ירקות, פטם). היישוב הוא חלק ממועצה אזורית באר טוביה, בסמוך למושבה גדרה. הוא נמצא על כביש 40 המחבר בין גדרה לבאר שבע. המושב מתחלק לשני חלקים: בעלי המשקים ובעלי "המשבצות הצהובות" - חלקות אדמה של כחצי דונם שנועדו לבנייה בלבד. במשקים מתגוררים לרוב ותיקי המושב ובמשבצות הצהובות תושבים חדשים וצעירים אקדמאים שמעניקים פנים חדשות למושב. שטחו הכולל 3,200 דונם. מדיה וקבצים בנושא חצב בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 שנה לעלית עולי טריפולי על הקרקע, דבר, 29 באוקטובר 1950 בספרו של אליאב "קפיצת הדרך" (הוצאת עם עובד, 1970) יש פרק מיוחד, "הקרב על חצב", המתאר את התקופה ההיא (עמ' 37 - 49) ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוליקא - מחזמר ישראלי מקורי

סוליקא הוא מחזמר ישראלי מאת מאור סבג ותאיר סיבוני, בהשראת סיפורה האמיתי של סול חגואל, הרוגת המלכות מטנג'יר. זוכה "פרס התיאטרון הישראלי" לשנת 2017 בתחום המוזיקה לתיאטרון. המחזמר הועלה לראשונה בפסטיבל חג המחזמר בת-ים ב-30 בדצמבר 2016 ב-30 בדצמבר 2017 התקיימה הצגת הבכורה של המחזמר בהפקת תיאטרון באר שבע בבימויו של רפי ניב. את המחזמר מלווה תזמורת חיה של 9 נגנים המופיעה על הבמה. המחזמר זכה להצלחה רבה והופיע למעלה מ-100 הצגות בכל רחבי הארץ עד אוגוסט 2019. דרמטורגיה: שחר פנקס תמליל שירים: תאיר סיבוני ניהול מוזיקלי: מאור סבג כוריאוגרפיה: מיטל טולה דמארי תפאורה: רות מילר תלבושות: יהודית אהרון תזמור: מתן יונה נסרין קדרי, רעות אלוש, עלאא דקא, גיל כהן, יקיר אליהו ואקנין, אורי זגורי, עדי זורע, יגאל מזרחי, אסתי אסרף, תום חודורוב, אליה לסרי, ספיר מנור, לירן מזרחי, ענבל מילוא, יהב מרום, כרמל קנדל, אלעד סננס, אור משה.
מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי

מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי (בגרמנית: Maximilian Maria von Thurn und Taxis;‏‏ 24 ביוני 1862 ‏– 2 ביוני 1885) היה נסיך טורן וטקסיס השביעי מ-10 בנובמבר 1871 עד מותו ב-2 ביוני 1885. מקסימיליאן מריה נולד בדישינגן ב-24 ביוני 1862, והיה בנם הבכור של מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס והלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה. לאחר מותו של אביו ב-26 ביוני 1867, הוא הפך לנסיך הכתר של נסיכות טורן וטקסיס. עם מותו של סבו מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי ב-10 בנובמבר 1871, הוא ירש את נחלותיו ותאריו בגיל תשע. כדי להתכונן לקראת תפקידיו בעתיד, מקסימיליאן מריה קיבל את חינוכו מהברון קרל פון גייר-שלפנבורג. הוא לא למד בבית ספר ציבורי, אך קיבל שיעורים פרטיים. בתחילת הסתיו של 1880, הוא למד פילוסופיה, משפטים, וכלכלה באוניברסיטאות בון, שטרסבורג, וגטינגן. מאז ילדותו הוא היה מרותק לא רק לרכיבה ולציד, אלא גם לקידום אמנות ומדעים. הוא הפציר בארכיונאי שלו לארגן ולכתוב היסטוריה מבוססת מדעית של בית טורן וטקסיס. כדי לחגוג את ההישגים ואת השתלטותו הרשמית על ניהול הנסיכות, הקים מקסימיליאן מריה קרן נדבנות לעניי העיר רגנסבורג וכפרי הסביבה, ולשיקום מנזר סנט אמראם. מקסימיליאן מריה נפטר ב-2 ביוני 1885 בגיל מאוד צעיר מתסחיף ריאתי, מאחר שהלב שלו נחלש בילדותו בעקבות מחלת השנית, והוא סבל מהתכווצויות חמורות של הלב. מדיה וקבצים בנושא מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי בוויקישיתוף מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Darryl Lundy (23 נוב' 2008). "Maximilian Prinz von Thurn und Taxis". ThePeerage.com. נבדק ב-2009-06-21. {{cite web}}: (עזרה) Paul Theroff. "THURN und TAXIS". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-2009-06-21. Dallmeier, Schad, a. a. O., S. 117.