laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורנה (נהר)

נהר טוֹרְנֶה (בפינית: Tornionjoki, בשוודית: Torne älv) הוא נהר השוכן בצפון שוודיה ופינלנד. הנהר טורנה משמש בחצי מאורכו כקטע מהגבול בין פינלנד לשוודיה. זרימתו של הנהר מתחילה מאגם טורנה, סמוך לגבול עם נורווגיה, וממשיכה 522 קילומטרים דרומית מזרחית לכיוון המפרץ הבוטני. זהו הנהר הגדול ביותר במחוז נורבוטן שבצפון שוודיה, הן באורכו והן באזור קו פרשת המים שלו. בשנת 1809, כשנחתמה ברית האמינה שדרכה שוודיה איבדה את האזורים שהוסמכו לפינלנד של היום לאימפריה הרוסית, נבחר נהר טורנה יחד עם נהר מואוניו ונהר קנקמה לתפקד כגבול טבעי המפריד בין שוודיה לבין הדוכסות הפינית החדשה של רוסיה (כיום פינלנד), מה שגרם ליצירת המחוזות לפלנד ווסטרבוטן. עד היום, בדרך כלל, לערים ששוכנות סמוך לנהר טורנה ניתנים שמות גם בשוודית וגם בפינית. מדיה וקבצים בנושא טורנה בוויקישיתוף טורנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא סקנדינביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרבות הנגד

תרבות הנגד היא מונח בסוציולוגיה המתאר תת-תרבות שערכיה ונורמות ההתנהגות שלה שונה מהותית מאלה של הזרם המרכזי של החברה. תרבות נגד מבטאת את האתוס והשאיפות של אוכלוסייה מסוימת בעידן מוגדר היטב. כאשר הכוחות המתנגדים מגיעים למסה קריטית, תרבויות נגד יכולות לגרום לשינויים תרבותיים דרמטיים. דוגמאות בולטות לתרבויות הנגדיות באירופה ובצפון אמריקה כוללות את התנועה הרומנטית (1790-1840), הבוהמה (1850-1910), ותרבות הנגד המקוטעת יותר של דור הביט (1944-1964), ובעקבותיה תרבות הנגד הגלובלית של שנות השישים (1964-1974), אשר מזוהה בדרך כלל עם תת-התרבות של ילדי הפרחים. ותת-התרבות הפאנק המגוונת של שנות השבעים והשמונים. טביעת התחדיש מיוחסת לסופר וסוציולוג תאודור רוזאק בשנת 1969. תת תרבות מדיה וקבצים בנושא תרבות הנגד בוויקישיתוף דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "תרבות הנגד, "סיקסטיז"", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות תוכנית רדיו מוקלטת בת שעה בנושא תרבות הנגד בישראל, מתוך: פה ושם בארץ ישראל- פודקסט. ynet, התרבות היא גזֵרה, באתר ynet, 3 במרץ 2007 הצהרת סופרים הנגד של היהודים ברוסיה Hirsch, E. D. (Eric Donald), 1928-, The dictionary of cultural literacy, 2nd ed., rev. and updated, Boston: Houghton Mifflin, 1993 Philip Kohlenberg, Bishop Berkeley on Religion and the Church, Harvard Theological Review 66, 1973-04, עמ' 219–236 doi: 10.1017/s0017816000018964 Theodore Roszak, אוניברסיטת פרינסטון, 23 באפריל 2003. ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
873

שנת 873 היא השנה ה-73 במאה ה-9. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. ולפרד הראשון הצליח לקבל לדוכסות ברצלונה עצמאות מסוימת ממלכים פרנקים. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 873‎ נפטרים ב-873‎ מדיה וקבצים בנושא 873 בוויקישיתוף
קרמס אן דר דונאו

קרמס אן דר דונאו (או בקיצור קרמס; בגרמנית: Krems an der Donau, בתרגום חופשי: "קרמס שעל הדנובה") היא עיר במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה. העיר נמצאת בקצה עמק ואכאו על גדות נהר הדנובה, בוואלדפירטל. העיר נחשבת בפני עצמה לאחד ממחוזות אוסטריה תחתית. העיר היא אחד ממרכזי ייצור היין החשובים באוסטריה, בשל מיקומה בקצהו של עמק הוואכאו, שבו גדלים היינות הלבנים המשובחים של אוסטריה. האתר החשוב בעיר הוא שטיינר טור, שער ובראשו מגדל מימי הביניים. השער נבנה ב-1480 כחלק מחומת העיר, עוצב בהמשך בסגנון בארוק, ושופץ ב-2005. במאה ה14 חי ופעל בעיר הרב ישראל מקרמס, בעל הגהות אשרי. דנמרק ריבה, דנמרק גרמניה בבלינגן, גרמניה צרפת באונה, צרפת גרמניה פסאו, גרמניה צ'כיה קרמסייר, צ'כיה ארצות הברית גרייפביין, ארצות הברית שער שטיינר מראה רחוב בעיר מדיה וקבצים בנושא קרמס אן דר דונאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרמס אן דר דונאו קרמס אן דר דונאו, ברשת החברתית פייסבוק קרמס אן דר דונאו, ברשת החברתית אינסטגרם קרמס אן דר דונאו (אוסטריה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השלושרים

השלושרים הייתה להקת רוק שפעלה בישראל בשנים 1969–1970. היא הוקמה ביוזמתו של המפיק והזמר בני אמדורסקי, שצירף אליו את שלום חנוך ואת חברו של חנוך מקיבוץ משמרות חנן יובל. שם הלהקה הוא שילוב של "שלושה ששרים" ו"קלושרים" (Clochards, "נוודים" או "בטלנים" בצרפתית). המוזיקה של השלושרים נחשבה חדשנית לתקופתה, באופן שבו שילבה בשיריה השפעות מוזיקת רוק בעיקר מהביטלס עם מילים בעברית. אלבומה היחיד שיצא ב-31 באוגוסט 1969 זכה להצלחה מסחרית נאה. בין המשתתפים בנגינה באלבום היו המוזיקאי דני סנדרסון בגיטרות, שמוליק ארוך בבס (אלי מגן ניגן על בס בהופעות), אהרל'ה קמינסקי בתופים ומישה סגל, שעיבד את כל שירי האלבום, בקלידים. שלום חנוך הלחין את רוב שירי הלהקה, בהם: "מי מפחד מגברת לוין" (מילים: יהונתן גפן), "לילי שלי" (מילים: יענקל'ה רוטבליט ושלום חנוך) ו"איפה נטשה ופייר" (מילים: יהונתן גפן). שירים אחרים הולחנו על ידי מלחינים אחרים: "ציף ציף מעל הרציף" (לחן: דני ליטני) ו"לו הייתי פיראט" (לחן: יאיר רוזנבלום) – שניהם נכתבו על ידי ירון לונדון. את עטיפת האלבום הראשון ("השלושרים") צייר ועיצב הגרפיקאי והאמן דוד טרטקובר בצירוף תצלומים מאת הצלמת אלונה איינשטיין. מיד עם צאת אלבומם הראשון והיחיד ב־1969, הפיקו אולפני רול תוכנית מיוחדת ששודרה בטלוויזיה הישראלית, אשר כללה את מיטב שירי הלהקה וקטעי קישור. לתוכנית קראו "סתם ככה עם השלושרים" והיא זכתה להצלחה רבה. את התוכנית ביים שמואל אימברמן שגם משתתף בתוכנית בתפקיד עצמו. באותה שנה זכה במקום השלישי בפסטיבל הזמר החסידי שירו של שלמה קרליבך "והאר עינינו" בביצועם. ב-1970 הקליטה הלהקה ארבעה שירים (שכנראה נועדו לאלבום השני של הלהקה), שמתוכם הפכו שלושה ללהיטים והם "היושבת בשורה הראשונה" (שלום חנוך), "זה לא יכול להיות" (יהונתן גפן/אלונה טוראל) והביצוע המקורי ל"פגישה לאין קץ" (נתן אלתרמן/נעמי שמר). לאחר הקלטת השירים הללו עזב שלום חנוך ללונדון, בניסיון לבנות לעצמו קריירת רוק בינלאומית, ובעקבות זאת נגנזו התוכניות לאלבום שני והלהקה התפרקה. בשנת 1993 התאחדו "השלושרים", בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לבני אמדורסקי, אשר נפטר ממחלת הסרטן מספר חודשים לאחר מכן. השלושרים (1969) נעם רפפורט, רוק ישראלי 1973-1967, הוצאת מרום תרבות ישראלית, תל אביב 2018 מדיה וקבצים בנושא השלושרים בוויקישיתוף השלושרים, באתר MusicBrainz (באנגלית) השלושרים, באתר Discogs (באנגלית) השלושרים, דף שער בספרייה הלאומית השלושרים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) חווה נובק, השלושרים, דבר, 12 באוגוסט 1969 דודי פטימר, ‏"השלושרים" פעלה במשך שנה אך יצרה להיטים שעד היום כולם מכירים, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2018 נחום ברנע, הגל הזה טעים, נפלא, הוא מרווה כל כך, דבר, 19 בספטמבר 1969 זראי על הזמרים החביבים עליו, הארץ, 12 ביוני 1969 סוף עונת התפוזים, "נגד הרוח"
יהודיה (רמת הגולן)

יָהוּדִיֶה (בערבית: يهودية) הוא כפר נטוש ובו אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, כ-5 קילומטרים מדרום לקצרין. בתי הכפר הבנויים אבני בזלת נמצאים סמוך לצוק מעל ערוץ נחל יהודיה. בעבר התקיים בו יישוב יהודי, ובתקופות מאוחרות יותר הוא יוּשב וננטש לסירוגין. בבתי הכפר וביניהם נמצאו שרידים ארכיטקטוניים ופריטים ארכאולוגיים המעידים על קיומו של יישוב מהתקופה הרומית-ביזנטית. בין הממצאים: מנורה בעלת חמישה קנים החרותה על אבן גזית, וכד שמן חרוט על משקוף שהיה כנראה חלק מבית כנסת. היישוב היה מוקף חומה, ששרידים ממנה נותרו על שפת המצוק, בהם 5-6 נדבכים, יסודות מגדל הגנה וכמה מבנים סמוכים. על פי עדויות שונות התקיים יישוב יהודי במקום גם לאחר הכיבוש הערבי ובתקופת הצלבנים. עברו היהודי של היישוב היה ידוע לערבים שהתיישבו בו מאוחר יותר, ומכאן שמו. יש המזהים ביהודיה את מקומה של סוּגַנֵי, אחת הערים שביצר יוסף בן מתתיהו לקראת המרד הגדול בקיסרות הרומית. תיאורו - ”ואני בניתי חומה לעיר סעלייריא ולעיר סוגַנִים אשר מִטִבְעָן בצורות וחזקות הן” (חיי יוסף) - הולם את המכשול הטבעי שמספק ליישוב המצוק מעל נחל יהודיה. תיאור זה ושרידי החומה תומכים בזיהוי, אם כי לא נמצאו ממצאים שיכולים לאשש אותו. חוקרים אחרים הציעו לזהות במקום את כפר יהודה הנזכר בתוספתא (כלאיים ב', י"ב), ומקום בשם זה שנזכר בספר "אלה המסעות" של יעקב השליח במאה ה-13, אולם זיהוי זה מתבסס בעיקר על הדמיון בשם, ואין לו סימוכין נוספים. במאה ה-19 התיישבו בבתי הכפר פלאחים ערבים. סמוך לכפר ממערב לו ניצב בית אבן גדול, ששימש בית חווה לבדואי עשיר שהתיישב במקום והעסיק רבים מתושבי הכפר. לאחר הקמת מדינת ישראל קראו הסורים לכפר "יַעְרַבִּיֶה", כדי לטשטש את עברו היהודי. הכפר ננטש בשנת 1967 עם כיבוש רמת הגולן בידי צה"ל במלחמת ששת הימים. חורבות הכפר כלולות כיום בשטח שמורת יער יהודיה, אחת משמורות הטבע הגדולות ביותר בישראל, שמשתרעת על פני 66 קמ"ר. מהחניון ליד הכפר יוצאים מסלולי סיור רגליים אל נחל יהודיה ונחל זוויתן. צבי אילן, ארץ הגולן, הוצאת "תרבות וחינוך" 1969, עמ' 208–210 מרדכי ניישטט, הגולן, הוצאת מערכות, 1969, עמ' 68 במקור היווני: Σελευκεία δέ καί Σωγάνη - סלבקיה וסוגני "תולדות יוסף", בתרגום קלמן שולמן, וילנה: דפוס ראם, תרי"ט 1859, עמ' 34 יהודה זיו, רגע של מקום, הוצאת צבעונים, ירושלים תשס"ה, עמ' 67 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו לנקין

אליהו לַנְקִין (25 בספטמבר 1914 – 10 באוגוסט 1994, ה' בתשרי ה'תרע"ה – ג' באלול ה'תשנ"ד) היה מפקד האצ"ל בירושלים, חבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם תנועת החרות. נודע במיוחד כמפקד האונייה "אלטלנה". לנקין נולד בהומל שברוסיה הלבנה, באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) למשה וחנה לנקין. בעקבות מלחמת העולם הראשונה עברה משפחתו למנצ'וריה שם למד בגימנסיה הרוסית בחרבין. הוא הצטרף לבית"ר בשנת 1930 והיה לקצין נציבות בית"ר בסין. עלה לארץ ישראל בשנת 1933 והצטרף לאצ"ל. בשנים 1935–1939 היה מפקד גדוד בית"ר באזור בנימינה-זכרון יעקב במקביל היה לנקין חבר בפלוגת נוטרים באזור זכרון יעקב, והיה אחראי מטעם האצ"ל להורדת מעפילים בחופי הארץ ("עליית אף על פי"). היה מפקד האצ"ל בירושלים בשנת 1944, והשתתף בחודש יולי בהתקפה על הבולשת המחוזית, אך הוסגר לבריטים על ידי "ההגנה" במהלך "הסזון" בדצמבר 1944 והוגלה למחנה מעצר בריטי באריתריאה. ממחנה המעצר באריתריאה ברח בנובמבר 1945 והגיע לצרפת בינואר 1947. בצרפת גייס את עזר ויצמן ובוריס סניור לשורות האצ"ל. לנקין ארגן מצרפת את יציאתה של אנית הנשק אלטלנה לישראל. נשא את הכינויים המחתרתיים "אסף" ו"בנימין". לאחר הטבעת אלטלנה הוחזק במעצר בבית שאן ובמקומות סתר אחרים עד סוף אוגוסט, ביחד עם ארבעה מפקדים נוספים של האצ"ל, אשר יחד כונו "עצורי בית שאן". לאחר שחרורו היה מראשי מפלגת תנועת החרות וחבר הכנסת הראשונה. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה העברית והוסמך כעורך דין בשנת 1954. לאחר עליית הליכוד לשלטון נתמנה לשגריר ישראל בדרום אפריקה, בין השנים 1981–1985. כתב ספר אוטוביוגרפי בשם ספורו של מפקד אלטלנה (הוצאת הדר, ה'תשכ"ז). נקבר בהר המנוחות בירושלים. על שמו נקרא רחוב בשכונת תלפיות בירושלים. ב-1933, עוד כשהיה בסין, קיבל לנקין אשרת עליה (סרטיפיקט) זוגית ועל מנת לנצלה נישא בנישואים פיקטיביים לבלה וגמן. לאחר עלייתם ארצה התיר את הקשר ברבנות (לאחר הגרושין נישאה בלה למרדכי אולמרט והיא אמו של אהוד אולמרט) ונישא לדוריס קפלן שהייתה גרושתו של חברו הטוב שמואל כץ ומקשר זה נולדה הבת לינור לנקין. בעלה של לינור היה הגאוגרף וההיסטוריון רוני אלנבלום. אחיינו היה אבי לניר, טייס הקרב הבכיר שעונה למוות בשבי הסורי, ועוטר לאחר מותו בעיטור העוז. אחיינית נוספת שלו היא גאיל לוין, רעייתו של פרופ' אריה לוין ואמו של שר המשפטים יריב לוין. תיאור חייו באתר האצ"ל אליהו לנקין, באתר הכנסת אליהו לנקין, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "אליהו לנקין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1838 אליהו לנקין, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" סזון: הסגרת אליהו לנקין, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" אליהו לנקין, נאום נשיא המדינה ראובן ריבלין באירוע לציון 20 שנה לפטירתו גילי איזיקוביץ, משולש האהבה הסודי של האצ"ל, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2013 אליהו הנביא, דף שער בספרייה הלאומית כינוס בית"ר בשומרון, דואר היום, 21 בנובמבר 1935 שוחררו הנוטרים מזכרון יעקב, הצופה, 5 בפברואר 1939 נאסר, המשקיף, 17 בדצמבר 1944 עזר ויצמן, לך שמים לך ארץ, הוצאת מעריב, תל אביב 1975, עמ' 43–42 הוצאה פקודת מאסר נגד הלל קוק, מעריב, 4 ביולי 1948 5 עצורי בית שאן שוחררו, המשקיף, 27 באוגוסט 1948 Sasha Polakow-Suransky, The Unspoken Alliance, Vintage books, 2011, עמ' 204-205 רחוב אליהו לנקין, באתר עיריית ירושלים
הרברט אלברט

הרברט אלברט (בגרמנית: Herbert Albert‏; 26 בדצמבר 1903, לאוזיק – 15 בספטמבר 1973, באד רייכנהאל) היה מנצח גרמני. אחרי שלמד אצל קרל מוק כפסנתרן כיהן אלברט כמנהל מוזיקלי בשורה של תזמורות בבאדן-באדן, שטוטגרט וברסלאו (כיום ורוצלב בפולין), בשנות ה-30 וה-40. משנת 1946 עד 1948 היה מנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג. בהמשך כיהן כמנצח גם בגראץ ובמנהיים. הרברט אלברט, באתר AllMusic (באנגלית) הרברט אלברט, באתר MusicBrainz (באנגלית) הרברט אלברט, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ב' בתשרי

ב' בתשרי הוא היום השני בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. ב' בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז". היום השני של ראש השנה היום השני של עשרת ימי תשובה היום השביעי למעשה בראשית, בו שבת הקב"ה מכל מלאכתו - דהיינו השבת הראשונה, על פי דעת רבי אליעזר בן הורקנוס ה'תמ"ג – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה ה'תרפ"ה – נוסדת תנועת הנוער העובד, שהפכה מאוחר יותר לתנועת הנוער העובד והלומד. ה'תש"ב – הנאצים מבצעים ניסויים ראשוניים בגז במחנה ההשמדה אושוויץ ה'תשמ"ז – העיתון הבריטי "סאנדיי טיימס" מפרסם מאמר על סודות הגרעין של מדינת ישראל בעקבות המידע שמסר מרדכי ואנונו לעיתונאי פיטר הונאם על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' בתשרי היא פרשת וילך, אם ראש השנה חל ביום שני או שלישי בשנת בר המצווה. לעומת זאת, אם ראש השנה חל ביום חמישי או בשבת בשנת בר המצווה, פרשת בר המצווה תהיה פרשת האזינו. ה'תרנ"א – אביגדור המאירי, סופר ומשורר עברי (נפטר ה'תשל"א) ה'תר"ס – הרב יחיאל מיכל חרל"פ - מרבני יהדות ארצות הברית. ה'תרפ"ד – מרדכי בן-פורת, פעיל ציוני ופוליטיקאי ישראלי ה'תש"ה – אפרים סנה, חבר הכנסת ה'תשי"ב – יצחק כהן, חבר הכנסת מטעם ש"ס ושר בממשלות ישראל ה'תרפ"ב – רבי ישראל פרלוב 'הינוקא' או 'דער פרנקפורטער', האדמו"ר השישי בשושלת חסידות קרלין ה'תש"א – הרב סלמאן אליהו. רבם של יוצאי עיראק בישראל. ה'תשל"ז – הרב יוסף רוזובסקי ה'תשמ"ח – אבא קובנר, מנהיג פרטיזנים ומשורר עברי (נולד ה'תרע"ח) א' בתשרי – ג' בתשרי תשרי כ-39.5% מכלל השנים. כ-60.5% מכלל השנים.
כ"ב בתשרי

כ"ב בתשרי הוא היום העשרים ושניים בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושניים בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ב בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". שמיני עצרת בארץ ישראל – שמחת תורה – חג לציון סיום המחזור השנתי של קריאת התורה (פרשת השבוע) ה'קנ"ה – שארל השישי הוציא צו לגירושם הסופי של יהודי צרפת ה'תרס"ו – נוסדה בפתח תקווה מפלגת הפועל הצעיר ה'תרס"ח – נוסדה אגודת "בר גיורא", לימים ארגון "השומר", ארגון השמירה הראשון בארץ ישראל, לשמירה על היישובים היהודיים ה'תשל"ד – מלחמת יום הכיפורים – מסתיים קרב החווה הסינית ה'תשמ"ו – הספינה "אקילה לאורו" נחטפת על ידי טרוריסטים פלסטינים ה'תשס"ה – פיגוע כפול באמצעות מכוניות תופת, בהילטון טאבה ובראס א-שטן שבסיני ה'תשפ"ד – מתקפת הפתע על ישראל שפתחה את מלחמת חרבות ברזל ה'תרס"ט – מיכאל קומיי, דיפלומט ישראלי (נפטר ב-ה'תשמ"ח) ה'תש"א – יוסי שריד, פוליטיקאי ישראלי ה'תקמ"ג – הרב דוד טבלי שייאר, רב בפרנקפורט, במברג, ומיינץ ה'תרי"ד – צבי הירש להרן, ראש ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם שעסק באיסוף וארגון כספי החלוקה ה'תרפ"ב – הרבנית שיינדל לאווי, בת רבי יצחק אייזיק וייס (סבליאבה) ואשת רבי אלימלך לאווי (הראשון) מחסידות טאש ה'תרפ"ה – הרב משה שמואל גלזנר מרבני טרנסילבניה (נולד ב- כ"א באדר א' ה'תרט"ז) תשכ"ז – הרב משה יעקב הכהן רביקוב, נודע בכינויו: "הסנדלר" או "הסנדלר הקדוש"; היה מקובל וצדיק נסתר שהתגורר ביפו (נולד תרל"ג). ה'תשפ"ב – הרב משה דוד טנדלר, רב אורתודוקסי-אמריקאי. מראשי ישיבת רבינו יצחק אלחנן, פרופסור לביולוגיה ומומחה באתיקה רפואית. חתנו של הרב משה פיינשטיין ה'תשפ"ד - במסגרת מתקפת הפתע על ישראל (2023) נרצחו ונהרגו ביום זה אנשים רבים: יהב וינר - יוצר קולנוע, שחקן, מפיק וצלם קולנוע ישראלי. אופיר ליבשטיין - ראש מועצה אזורית שער הנגב. רועי עידן (צלם) - צלם עיתונות ישראלי. יזהר פלד - קצין משטרה ישראלי בדימוס, שירת כמפקד מג"ב איו"ש. גיאר דוידוב - קצין משטרה ישראלי בדרגת סגן ניצב, מפקד תחנת המשטרה ברהט. יניב זוהר - צלם עיתונות ישראלי. יהונתן שטינברג - אלוף-משנה בצה"ל, מפקד חטיבת הנח"ל. אסף חממי - אלוף-משנה בצה"ל, מפקד חטיבת קטיף (דרומית) באוגדת עזה. מתן אברג'יל - לוחם בחטיבת גולני אשר נהרג כאשר קפץ על רימון כדי להציל את חבריו. רועי לוי - אלוף-משנה בצה"ל, מפקד היחידה הרב-ממדית. ענר שפירא - לוחם סיירת הנח"ל שהציל במיגונית במסיבת הנובה חיי רבים כאשר בלם כניסת רימונים רבים לאותה מיגונית. ליאור אסולין - כדורגלן ומאמן ישראלי. ויויאן סילבר - פעילת שלום ופעילת זכויות נשים, ישראלית קנדית. ייסדה את תנועת "נשים עושות שלום". שני לוק - אמנית קעקועים ישראלית אשר נרצחה וגופתה נחטפה לרצועת עזה. תמר קדם סימן טוב כ"א בתשרי – כ"ג בתשרי תשרי
אוריאל פון גמינגן

אוריאל פון גמינגן (בגרמנית: Uriel von Gemmingen;‏ 27 ביולי 1468 - 9 בפברואר 1514) היה הקורפירסט והארכיבישוף של מיינץ שבגרמניה, החל מ-1508 ועד ליום מותו. הוא היה הומניסט. פון גמינגן היה מתלמידיו של יוהנס רויכלין. עם היבחרו למשרת הקורפירסט נתמנה גם לקנצלר על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון. היה משפטן, ונודע בגרמניה ביושרו. כבר בראשית שלטונו הסכים פון גמינגן לחזרת היהודים לתחומי הנסיכות, לאחר גירושם משם בשלהי המאה ה-14 על ידי הנסיך אדולף מנסאו, אך לא הרשה להם לשוב לעיר מיינץ עצמה. ב-1509 התערב פון גמינגן לטובת היהודים כנגד המומר יוהנס פפרקורן שרצה לשרוף את התלמוד. פון גמינגן היה מהיר חימה, ועובדה זו נוצלה על ידי הדומיניקנים, ששנאו אותו לאחר שהתערב לטובת היהודים והגן על רויכלין, כדי לסלקו. הם הלשינו על נושא הגביע שלו, כי הוא גונב מן היין. אוריאל תפס את משרתו בשעת מעשה, ומרוב כעס הרגו. לאחר מכן, מרב רגשות צער וחרטה, חלה ומת. לאחר מותו (9 במרץ 1514) נתמנה לתפקיד אלברט מברנדנבורג, ממשפחת הוהנצולרן. מדיה וקבצים בנושא אוריאל פון גמינגן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוני אטול קרוליין

אטול קרוליין מורכב מ-39 איונים המפורטים להלן לפי קבוצותיהם: א. ק. קפלר, The natural history of the Caroline Atoll, Southern Line Islands , מתוך ה-Atoll Research Bulletin, כרכים 397–398 (ראו המאמר ברשת) בריין, אי. ה. American Polynesia and the Hawaiian Chain , הוצאת טונג ראו הפרק המתייחס לאטול קרוליין
מיקרולית

בארכאולוגיה, מִיקְרוֹלִית (מיוונית, "אבן זעירה") הוא נתז אבן מאורך ובעל ממדים קטנים, אשר שוברר (סותת בעדינות לקבלת צורה מסוימת או ליצירת צד נוח לתקיעה בידית) ונעשה בו שימוש כחלק מכלי. אין הגדרה קבועה לגודל הלהבונים המוגדרים כמיקרוליתים. בדרך כלל מסווגים ככאלה להבונים באורך של חמישה ס"מ ופחות. שימוש נדיר נעשה במיקרוליתים כבר במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה והתקופה הפלאוליתית העליונה ומקבילותיהן האפריקאיות. עם זאת, המיקרוליתים מזוהים בעיקר עם התקופה שלאחר העידן הפלאוליתי, התקופה האפיפלאוליתית בצפון אפריקה ומערב אסיה והתקופה המזוליתית באירופה. בארץ ישראל השימוש במיקרוליתים מגדיר את הראשונה, שהתחילה לפני כ-23,000 אלפי שנים. בדרך כלל שימש המיקרולית כחלק מכלי עץ או עצם מורכב יותר, למשל מגל, חץ ודומיהם. חומר הגלם הפופולרי ביותר ליצור המיקרולית היה הצור בזכות חדותו והתאמתו לסיתות, אולם נמצאו עדויות לשימוש באובסידיאן. המיקרוליתים נוצרו מלהבונים, שנקטמו או שובררו מלהבים, או הותזו כבר כלהבון מגרעין הצור. קיימים מיקרוליתים בעלי צורה גאומטרית מוגדרת המתקבלת על ידי השברור, כטרפז, משולש וסהרון. צורת המיקרולית וטכניקת יצורו מהווים סמן של קבוצות ציידים־לקטים, ובכך מסייעים בתיארוך והבדלה בין תרבות אחת לשנייה. לדוגמה, בתקופה האפיפלאוליתית של ארץ ישראל מוגדרות (בין השאר) התרבות הכבארית, לפי מיקרוליתים משובררים בפאה הצרה שלהם; התרבות הכבארית הגאומטרית לפי מיקרוליתים גאומטריים - טרפז ומלבן; והתרבות הנאטופית לפי מיקרוליתים משובררים לצורת סהרון. תוצר לוואי של תהליך יצור המיקרולית בחלק מהתרבויות היא הנקר המיקרוליתי (Microburin). Belfer‐Cohen, A., & Goring‐Morris, N. (2002). Why microliths? Microlithization in the Levant. Archeological Papers of the American Anthropological Association, 12(1), 57-68. מדיה וקבצים בנושא מיקרולית בוויקישיתוף
מאגר מידע שיווקי

מאגר מידע שיווקי הוא מאגר, המכיל תוצאות של חקר שוק מקיף. הוא מבוסס על סקרים ומיועד לשרת בעיקר אנשי שיווק. מחקרים מעין אלה מכילים מידע בנוגע למוצרים, שירותים, מותגים, סגנון חיים, צריכת אמצעי תקשורת ונתונים דמוגרפיים. "סקר TGI"‏ (ראשי תיבות של "Target Group Index") הוא סקר המכיל בתוכו נתונים רחבים על סגנון חיים, צריכת שירותים ומותגים, נתוני קריאה לגבי העיתונים, השבועונים והמגזינים השונים, וכן נתוני האזנה לתחנות הרדיו השונות. סקרים מסוג זה נערכים בעשרות מדינות ברחבי העולם. בשונה ממדידת נתוני הצפייה בטלוויזיה בשיטת הפיפל-מיטר למשל, הסקר אינו מכיל נתוני קריאה והאזנה בפועל, אלא מסתמך על הצהרה בלבד של הנשאלים. על כן, מהימנותו מוטלת בספק מסוים. בישראל נערך סקר TGI מאז 1998 והנתונים העולים ממנו מתפרסמים מידי חצי שנה. הסקר הישראלי מבוצע בידי חברת "קנטאר מדיה מחקרי TGI", מקבוצת "קנטאר מדיה" (בעבר, "TNS טלגאל"). זהו מקור המידע היחיד בישראל המלמד על נתוני קריאה בעיתונות והאזנה לרדיו. משום כך, הוא נחשב לכלי חשוב ביותר בתעשיית הפרסום ועל בסיסו מחושבת העלות/תועלת של פרסום מודעה בעיתון או שידור תשדיר ברדיו. לאור נתוני הסקר, לעיתים מו"ל יעדיף להוזיל את המחיר לקונים של עיתון שבבעלותו, עד כדי חלוקתו בחינם, ובלבד שזה יזכה לאחוזי חשיפה גבוהים ביחס לעיתונים המתחרים. באופן זה, יוכל לאחר מכן אותו מוציא לאור להעלות את מחירן של המודעות המפורסמות בעיתון. הסקר מבוצע על ידי משלוח 10,000 חוברות-שאלונים בדואר ותשלום סמלי לכל משיב. הסקר מתפרסם פעמיים בשנה, בינואר וביולי. סקר נפרד למגזר החרדי מתפרסם בפברואר ובאוגוסט מדי שנה. סקר מקביל בקרב ערביי ישראל נערך על ידי "SMI"‏ (Sector Media Index), חברה-בת של "קנטאר", ומתפרסם בחודשים מרץ וספטמבר. לי-אור אברבך, ‏נאבק ב"ישראל היום": גם "מעריב" החל לחלק עיתונים בחינם, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2010 נתי טוקר, אחרי שכיכב בצמרת מדד החשיפה: "ישראל היום" מפסיק לממן את סקר TGI, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2018 לילך סולומון, TNS טלגאל הופכת ל-KANTAR MEDIA, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 בדצמבר 2011 אלכסנדר כץ, TGI ל-2012: בעקבות המשבר - בתוך חצי שנה החשיפה למעריב קרסה ב-20%, באתר אייס, 28 בינואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הם

הם (Heme) הוא שם של מספר תרכובות אורגנו-מתכתיות בעלות תפקידים חשובים בתאיהם של כל היצורים החיים. מבחינה כימית, הם מורכב ממבנה טבעתי שבמרכזו אטום ברזל. קבוצות ההם השונות הן התרכובות החשובות ביותר בעולם החי המכילות ברזל. קבוצת ההם קשורה תמיד לחלבון כלשהו, ופעולתה הפיזיולוגית מתאפשרת רק כשהיא קשורה לַחלבון. המבנה הטבעתי של ההם, ללא אטום הברזל, קרוי פורפירין (Porphyrin). הוא מורכב מארבע טבעות מחומשות (ארבעה פורפובילינוגנים) המכילות כל אחת אטום חנקן והקשורות האחת לשנייה. ארבעה אטומי החנקן של הטבעות מופנים אל תוך הטבעת ואליהם נקשר אטום הברזל. מבנה ההם דומה במקצת למבנים של מולקולות חשובות אחרות בטבע, כגון כלורופיל, ויטמין B12 ופיטוכרום. הם מסונתז בגוף האדם מחומצת האמינו הפשוטה ביותר, גליצין. פירוק קבוצת ההם מביא ליצירת מספר תרכובות בעלות צבע, בהן בילירובין. הלה מופרש מהגוף בצואה, והוא זה הנותן לה את צבעה האופייני. קיימות מספר תרכובות שונות בקבוצת ההם, כשהן נבדלות ביניהן במתמירים שונים של מבנה הפורפירין. תרכובות ההם השונות מצוינות באות לטינית מוטה: הם a, למשל. ההם הפשוט, הנפוץ והחשוב ביותר הוא הם b. להלן נוסחאותיהם הכימיות של ארבעה המים חשובים, בצירוף קישור למבנה הכימי שלהם: הם מהווה חלק מכמה מהחלבונים ומהאנזימים הבסיסיים והחשובים ביותר בעולם החי. החלבון הידוע ביותר המכיל הם הוא המוגלובין, החלבון אשר נושא את החמצן בדמם של בעלי החיים. המוגלובין קיבל את שמו מקבוצת ההם; בנוסף, מושגים רבים הקשורים לדם קרויים אף הם על שם קבוצת ההם: המטולוגיה ואנמיה, למשל. קבוצת ההם היא זו הנותנת להמוגלובין, ולכן גם לדם, את צבעו האדום. להלן סיכום של מספר חלבונים ואנזימים חשובים הנושאים קבוצות הם: המוגלובין: הם b. מיוגלובין: הם b. קטלאז: הם b. סוקצינט דהידרוגנאז: הם b. ציטוכרום c רדוקטאז: יחידה אחת של הם c ושתי יחידות של הם b. ציטוכרום c אוקסידאז: שתי יחידות של הם a. ציטוכרום c פרוקסידאז: הם b. ציטוכרום P450 אוקסידאז: הם b. ציקלואוקסיגנאז 1 ו-2 (COX-1, COX-2): הם b. פעולותיה הפיזיולוגיות של קבוצת ההם נובעות מיכולתו של אטום הברזל לקשור מולקולות קטנות (מולקולה דו-אטומית של חמצן, למשל), וכן לחזר ולחמצן (לתרום אלקטרונים ולקבל אלקטרונים, בהתאמה) תרכובות אחרות. הם הוא, כאמור, קבוצה פרוסתטית - תרכובת קטנה המהווה חלק מחלבון. על אף שאטום הברזל הוא זה שתורם או קולט אלקטרונים, הרי שדבר זה מתאפשר רק בזכות הקרבה של חומצות אמינו מסוימות של החלבון העוטף את קבוצת ההם.
אמת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמת – דבר שהוא נכון, בניגוד לשקר טאוטולוגיה – בלוגיקה – פסוק אמת; משפט שהוא תמיד נכון אמת – סימנה של מפלגת העבודה הישראלית בבחירות שגית אמת – מחזאית ישראלית ספרי אמ"ת – ראשי תיבות לספרי איוב, משלי ותהילים אמ"ת – האגף למחקר ותיכוּן במשרד הביטחון, לימים "רפא"ל – רשות לפיתוח אמצעי לחימה", ולבסוף רפאל - מערכות לחימה מתקדמות פרס א.מ.ת. – פרס המוענק בישראל מדי שנה, מאז שנת 2002 א.מ.ת. מיחשוב – חברת מחשוב ישראלית באמת (שיר) – שירו של המשורר הישראלי מאיר ויזלטיר True (פירושונים) האמת
ויידהופן אן דר איבס

ויידהופן אן דר איבס (בגרמנית: Waidhofen an der Ybbs) היא עיר ואחת ממחוזות אוסטריה תחתית שבאוסטריה. נמצאת במוסטפירטל, החלק הדרומי מערבי של אוסטריה תחתית וגובלת במערב, צפון ודרום במחוזות אמשטטן ושייבס, ובמזרח באוסטריה עילית. ראש העיר הוא וולפגנג מאייר, ממפלגת השמרנים ÖVP. העירייה מורכבת מארבעים מושבים. המפלגות החברות במועצת העיר הן: אתר האינטרנט הרשמי של ויידהופן אן דר איבס ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.