laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרולד גילמן

הרולד ג'ון וילד גילמן (באנגלית: Harold John Wilde Gilman‏; 11 בפברואר 1876 – 12 בפברואר 1919) היה צייר בריטי של פורטרטים ונופים, וחבר-מייסד קבוצת קמדן טאון. אף על פי שנולד ברוד בסאמרסט, גילמן בילה את שנותיו הראשונות בסנרגייט, בקנט, שם אביו היה הרקטור. הוא התחנך בקנט, בבית ספר אבינגדון בברקשייר, בין השנים 1885–1890, ברוצ'סטר ובבית הספר טונברידג', ובמשך שנה אחת באוניברסיטת אוקספורד. אף על פי שפיתח עניין באמנות בתקופת הילדות, גילמן לא החל את הכשרתו האמנותית אלא לאחר שנת הלימודים באוניברסיטת אוקספורד ולאחר שעבד באוקראינה כמורה למשפחה בריטית באודסה (1895). בשנת 1896 הוא נכנס לבית הספר לאמנות של הייסטינגס כדי ללמוד ציור, אולם בשנת 1897 עבר לבית הספר סלייד לאמנות בלונדון, שם הוא נשאר בין 1897 ל-1901, ושם פגש את ספנסר גור. בשנת 1904 נסע לספרד ובילה למעלה משנה בלימודי הציירים הספרדיים. לציירים דייגו ולאסקס ופרנסיסקו דה גויה, כמו גם לג'יימס אבוט ויסלר היו השפעות מוקדמות ומשמעותיות על סגנון הציור של הרולד גילמן. באותה תקופה הוא פגש ונישא לציירת האמריקנית גרייס קורנליה קנדי. הזוג התיישב בלונדון. נולדו להם שתי בנות (אחת נולדה בלונדון, אחת בשיקגו) ובן אחד, דייוויד, נולד ב־20 בספטמבר 1908, בהרטפורדשייר. הרולד גילמן היה נשוי, בפעם השנייה, בסוף קיץ 1917 עם (דורותי) סילביה הרדי לשעבר מאיירת (1892–1971), אמנית שפגש בוסטמינסטר ולמד איתה מאז 1914. הוא נפגש עם וולטר סיקרט בשנת 1907, והפך לחבר מייסד בקבוצת רחוב פיצרוי (בשנת 1907) שהפכה לקבוצת קמדן טאון (בשנת 1911). בינתיים הוא הצטרף לאיגוד ברית האמנים (AAA) והחל להראות את ההשפעה של יצירות אדוארד וילארד בדומה להשפעות של סיקרט. בשנת 1910 הוא הושפע מהתערוכה הפוסט-אימפרסיוניזם הראשונה בגלריות גרפטון, וביקר בפריז. עד מהרה השתחרר מפרשנותו של סיקרט לפוסט-אימפרסיוניזם תוך שימוש בצבע חזק יותר, בהשפעת ואן גוך וגוגן. בשנת 1913 הציג במשותף עם ספנסר גור, והיה לנשיא הראשון של קבוצת לונדון, והזדהה עם צ'ארלס גינר כ"נאו-ריאליסט". גילמן ביקר בסקנדינביה בשנת 1912 ו-1913, ויכול להיות שטייל עם האמן ויליאם רטקליף. גילמן ביצע רישומים על הסביבה, וצייר את גשר התעלה פלייקפיורד, שכנראה היה בהשראת תיאור גשר דומה בפרובאנס על ידי ואן גוך. גילמן הסתייג מעבודתו של ואן גוך כשנתקל בה לראשונה, אך לימים היה מעריץ גדול שלו. לדברי וינדהאם לואיס, הוא שמר גלויות מעבודותיו של ואן גוך על הקיר שלו ולפעמים תלה לידן אחת מיצירותיו, אם היה מרוצה במיוחד ממנה. בשנת 1914 הצטרף לקבוצת שוק קמברלנד קצרת הימים של רוברט בוואן, עם צ'ארלס גינר וג'ון נאש. בשנת 1915 קיימה הקבוצה את התערוכה היחידה שלה. הוא לימד בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר, לאחר מכן הוא התחיל בית ספר משלו עם צ'ארלס גינר. בשנת 1918 הוא הוזמן לנסוע לנובה סקוטיה על ידי ממשלת קנדה וצייר תמונה של נמל הליפקס לאנדרטת המלחמה באוטווה. הוא נפטר בלונדון ב-12 בפברואר 1919, בגיל 45, מהשפעת הספרדית. התמזה בצ'לסי קלריסה סילביה גוס מסבאה מארי הרולד גילמן נערה עם כוס רות דוגט אמא עם ילד ארוחת בוקר מדיה וקבצים בנושא הרולד גילמן בוויקישיתוף Gilman, Harold John Wilde (1876–1919), painter, Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית) Helena Bonett, Harold Gilman 1876–1919, Tate, 2012-05-01, ISBN 978-1-84976-385-1. (באנגלית) Tate, ‘Canal Bridge, Flekkefjord’, Harold Gilman, c.1913, Tate
יחסי ארצות הברית – ונצואלה

יחסי ארצות הברית–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. בשנת 1830 פרשה ונצואלה מהפדרציה עם קולומביה, ובשנת 1835 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם ונצואלה. היחסים בין ארצות הברית לוונצואלה התדרדרו בשנים האחרונות, אם כי שתי המדינות הסכימו בפסגת 2009 לחפש דרכים להקים מחדש את מערכת היחסים הישנה שלהן על בסיס אינטרסים הדדיים. נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס, זיהה את עצמו כאופוזיציה למדיניות ארצות הברית, ומתח ביקורת על יחסם לאמריקה הלטינית. צ'אווס כיהן כנשיא מאז 1999 ונבחר מחדש לקדנציה שלישית ב-7 באוקטובר 2012. חזונו "הסוציאליזם של המאה ה-21" אינו כלל יצירת יחסי ידידות עם ארצות הברית. ב-27 בדצמבר 2010, נשלל משגריר ונצואלה בארצות הברית אשרה לאחר שנשיא ונצואלה משך את הסכמתו למינוי שגריר אמריקאי בקראקס. למרות המתח ביחסים, שתי המדינות משתפות פעולה באופן מוגבל, כגון מלחמה בסמים. ממשלת ארצות הברית ממשיכה לחפש אינטראקציה קונסטרוקטיבית עם ממשלת ונצואלה, תוך התמקדות בנושאים בעלי עניין הדדי. דוגמאות לאינטרסים חופפים כאלה הם המאבק בסמים, המאבק בטרור, סחר ואנרגיה. בשנים 2014–2015 חילקו ארצות הברית וונצואלה איסורי כניסה לקבוצות של מדינאים ונצואלים ואמריקאים, בהתאמה. ארצות הברית היא שותפת הסחר החשובה ביותר של ונצואלה, הקונה העיקרית של סחורותיה. בשנת 2014 היצוא של ונצואלה למדינות הסתכם ב-30 טריליון דולר, היבוא מארצות הברית הסתכם ב-11 טריליון דולר. יצוא מארצות הברית לוונצואלה (2014): מוצרי נפט (19% מכל היצוא האמריקאי למדינות אמריקה הלטינית), ציוד תעשייתי (5% מכל היצוא האמריקאי לוונצואלה), כימיקלים אורגניים, מוצרים חקלאיים (תירס, חיטה, אורז), ציוד רפואי, חומרים ומוצרים אחרים. היבוא האמריקאי מוונצואלה (2014) מובדל בצורה לא טובה: נפט גולמי (86% מכלל היבוא האמריקאי מוונצואלה), מוצרי נפט (10% מהיבוא האמריקאי מוונצואלה), כימיקלים אורגניים, נפט דלק, זהב, דגים, רכיכות, בוקסיט, אלומיניום וכו'. בערך 500 חברות אמריקאיות מיוצגות בוונצואלה. ההשקעה הישירה של ארצות הברית בוונצואלה מתרכזת בעיקר בתעשיית הנפט ובמימון. ב-23 בינואר 2019, לאחר שארצות הברית הכירה בלגיטימיות של נשיא מטעם האופוזיציה בוונצואלה, חואן גואידו, הודיע נשיא הרפובליקה הבוליביארית של ונצואלה ניקולאס מדורו על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם ארצות הברית וגירוש הדיפלומטים האמריקאים מוונצואלה. בשנת 2005 החלה ונצואלה להעניק סיוע במחירים מועדפים עם דלק למוסדות חברתיים (בתי חולים, בתי אבות, מקלטים וכו') בבוסטון (בירת מסצ'וסטס), ובהמשך לאזורים מדוכאים אחרים בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – ונצואלה בוויקישיתוף יחסי ארצות הברית–ונצואלה, באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית U.S. expands sanctions against Venezuela officials FACT SHEET: Venezuela Executive Order Venezuela imposes mandatory visas for all US citizens, bans for Bush & Cheney Золотова Е. В. Торгово-экономические отношения Соединённых Штатов и Боливарианской Республики Венесуэла // Россия и Америка в XXI веке. — 2015. — № 2. — С. 12 Дабагян Э. С. Внешняя политика Венесуэлы в начале XXI века: основные направления // Вестник Московского университета. Серия 25: Международные отношения и мировая политика. — 2012. — № 1. — С. 118
יחסי בולגריה–ספרד

יחסי בולגריה–ספרד הם יחסי החוץ בין בולגריה לספרד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 במאי 1910. היחסים נותקו בשנת 1946 וחודשו בשנת 1970 ברמה של המשרד הקונסולרי ומשלחת סחר. ב-27 בינואר 1970, היחסים הדיפלומטיים הועלו לרמת השגרירות. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו. המלך חואן קרלוס והמלכה סופיה מספרד 23–25 במאי 1993 - סופיה 8–10 ביוני 2003 - סופיה ופלובדיב נסיך אסטוריאס ונסיכת אסטוריאס 9–10 בפברואר 2006 - סופיה בולגריה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליית כבוד בברצלונה. ספרד מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה–ספרד בוויקישיתוף "Bulgaria and Spain mark 110 years of diplomatic relations". bnr.bg (באנגלית). נבדק ב-2020-06-01.
גלריית בית המשאבות

גלריית בית המשאבות היא גלריה ציבורית לאמנות, בפורמט גלריית חלון, הפועלת תחת מרכז קהילתי הגר"א 28 בתל אביב-יפו. הגלריה נהגתה על ידי יאשה רוזוב ועברי באומגרטן בשנת 2016 במסגרת תחרות לחדשנות עירונית של קרן בלומברג של מייקל בלומברג ושל עיריית תל אביב-יפו. לתחרות הוזמנו יזמים להציע פתרונות חדשניים לבעיות הייחודיות של המרחב העירוני של שכונת נווה שאנן (תל אביב), על כלל מורכבויותיו החברתיות והתשתיתיות. שם הגלריה שאול מהיסטוריית המבנה, בן ה-12 מטרים, ששימש כבית משאבות מים עד שנות ה-80 של המאה ה-20 והיה נטוש עד יוזמת הקמת הגלריה. המבנה הושמש לכדי גלריה עירונית ראשונה מסוגה ברשויות המקומיות בארץ - גלריית חלון הפונה אל הרחוב במרחב הציבורי. גלריה בית המשאבות היא הגלריה העירונית השנייה בעיר תל אביב-יפו בנוסף לגלריה קו 16 בשכונת התקווה. הגלריה נפתחה בשנת 2020 כשלוחה של המרכז הקהילתי הגר"א 28, בשכונת נווה שאנן בתל אביב-יפו. הגלריה מציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, לצד פעילות אמנותית הפונה לקהילה ופעילות אמנותית המתרחשת במקומות שונים ברחבי האזור בו ממוקמת הגלריה. גלריית בית המשאבות, ברשת החברתית אינסטגרם קרן מרדכי, קרן בלומברג מפעילה פרויקט "חכמת רחוב" שיהווה פיילוט להקמת חממה ליזמות בשכונות הדרום, Funder‏, 11 באוגוסט 2016 Legit, גלריה אורבנית חדשה בנווה שאנן, 27באוגוסט 2020
פרנץ וייס

פֶרֶנץ וייס (בהונגרית: Weisz Ferenc; שולט, 23 בפברואר 1885 – מחנה ההשמדה אושוויץ, 8 ביולי 1944) היה שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל בתפקיד חלוץ, שופט ומאמן כדורגל יהודי-הונגרי שנספה בשואה. מקצועו האזרחי היה רוקח. פרנץ וייס נולד במשפחה יהודית והחל לשחק כדורגל בשנת 1902 במועדון הכדורגל פרנצווארוש. הוא שיחק כחלוץ בחלק משמעותי מהקריירה שלו, אך שימש גם כשוער וכקשר. הוא העדיף לשחק כקיצוני ימני, קשר ימני או קיצוני שמאלי. הוא בעט בשתי רגליו באותה מידה. במסגרת קבוצת פרנצווארוש שיחק בסך הכל 360 משחקים (186 ליגה, 90 בינלאומיים, 84 משחקי גביע וכדומה מקומי) וכבש 177 שערים (105 ליגה, 72 אחרים). הוא חתם ב- מ.ט.ק. בודפשט בשנת 1915, אך חזר ל"פראדי" (כינוי החיבה של פרנצווארוש) לאחר שני משחקים. בין 1903 ל־1917 הופיע בנבחרת הונגריה 17 פעמים וכבש 3 שערים. ליגת העל ההונגרית אלופת הליגה: 1903. 1905, 1906-07, 1908-09, 1909-10, 1909-10, 1910-11, 1911-12, 1912-13 מקום שני: 1902, 1904, 1907–08, 1913–14, 1917–18, 1918–19 מקום שלישי: 1919–20 מחזיקת גביע הונגריה זכייה: 1913 כדור הכסף זכייה: 1903, 1904, 1906, 1908, 1909 גביע האתגר זכייה: 1909 אלוף פרנצווארוש לעד: זכייה: 1925 17 משחקים ו-3 שערים NELA.hu Hegyi Tamás: A Ferencváros legjobb 50 futballistája (Budapest, 2009) ISBN 978-963-972-998-8 "Weisz Ferenc - www.ftcbk.eu". אורכב מ-המקור ב-2009-12-07. נבדק ב-2009-12-14. לקסיקון יהודי הונגרי Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar zsidó lexikon. 1929 מדיה וקבצים בנושא פרנץ וייס בוויקישיתוף Adatlapja a Magyar Futball honlapján
יחסי ארצות הברית – קולומביה

יחסי ארצות הברית–קולומביה הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין קולומביה. בשנת 1822 קיבלה קולומביה עצמאות מממלכת ספרד, באותה שנה ארצות הברית כוננה עמה יחסים דיפלומטיים. קולומביה היא מדינה עם רמת חיים ממוצעת ואחת הדמוקרטיות הוותיקות באמריקה הלטינית. כמעט כחצי מאה מנהלת קולומביה סכסוך מזוין עז עם קבוצות מורדים העוסקים בייצור וסחר בסמים לא חוקיים. ב-18 באוקטובר 2012, שיחות השלום החלו באוסלו בין ממשלת קולומביה לבין הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה (FARC), והחלק הבא של המשא ומתן התקיים בהוואנה בנובמבר 2012. האינטרסים ארוכי הטווח של ארצות הברית באזור הם לספק את כל התמיכה האפשרית לקולומביה במלחמה נגד המיליטנטים, כדי לסייע בהשגת ביטחון, יציבות ושגשוג במדינה הדרום אמריקאית הזו. ארצות הברית וקולומביה חתמו על הסכמים בנושאי סחר, שמירה על איכות הסביבה, הקצאת נכסים, בקרה כימית, אנרגיה מתחדשת ונקיה, מדע וטכנולוגיה ותעופה אזרחית. ארצות הברית היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של קולומביה, עם הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות שנכנס לתוקף במאי 2012. הסכם זה נועד לשפר את אקלים ההשקעות, להסיר חובות ומחסמים אחרים לייצוא של ארצות הברית, להרחיב את הסחר ולעורר צמיחה כלכלית בשתי המדינות. היצוא מארצות הברית לקולומביה כולל בעיקר: מכוניות, נפט, מוצרים חקלאיים, כימיקלים אורגניים ופלסטיק. היבוא של ארצות הברית מקולומביה כולל בעיקר: נפט גולמי, זהב, קפה, פרחים, טקסטיל ובננות. בקולומביה רשומים כ-250 חברות אמריקאיות. ההשקעה הישירה של ארצות הברית בקולומביה מתרכזת בעיקר בענפי הכרייה והייצור. ארצות הברית מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה וקונסוליה בברנקייה. קולומביה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון הבירה ו-10 קונסוליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, יוסטון, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו יורק, ניוארק, אורלנדו וסן פרנסיסקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – קולומביה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
ג'ואל אבו חנא

ג'ואל אבו חנא (בערבית: چويل أبو حنا, בגרמנית: Joël Abu Hanna; נולד ב-22 בינואר 1998) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי–גרמני, המשחק בעמדת הבלם בנבחרת ישראל. אבו חנא נולד בטרוזדורף שבגרמניה, לאב ערבי-נוצרי מישראל, ולאם גרמנייה-נוצרייה. החל את צעדיו הראשונים במועדוני כדורגל גרמניים מקומיים, כשבגיל 10 הצטרף למחחלקת הילדים של באייר לברקוזן. בסוף אוגוסט 2017 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה. ב-29 בספטמבר 2017, אבו חנא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד גרויטר פירט. בסיום העונה, קייזרסלאוטרן ירדה ליגה ואבו חנא עזב את המועדון. בקיץ 2018, אבו חנא חתם בפ.צ. מגדבורג מליגת המשנה בגרמניה. במגדבורג לא זכה לדקות משחק כלל, ובינואר 2019 הושאל לפורטונה קלן מהליגה השלישית בגרמניה. ביולי 2019, אבו חנא חתם בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית, קבוצתו הראשונה מחוץ לגרמניה. ב-1 בספטמבר 2019, אבו חנא הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2–2 נגד דינמו קייב. ב-16 במאי 2021 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית לשלוש שנים, עמה מיעט לשחק, ולכן באוגוסט 2022 הושאל ללכיה גדסנק מליגת העל הפולנית. ב-27 ביוני 2023 חתם במכבי נתניה מליגת העל הישראלית. בעברו, שיחק בנבחרות הנערים והנוער של גרמניה, והיה חלק מהסגל של נבחרת הנוער הגרמנית שזכתה באליפות אירופה לנבחרות נוער עד גיל 19 בשנת 2015. בשנת 2019, אבו חנא זכה להתעניינות בבוגרים של נבחרת ישראל ושל נבחרת פלסטין, אך לבסוף בחר בישראל. ב-26 באוגוסט 2020, זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר, לקראת צמד משחקיה מול סקוטלנד ומול סלובקיה במסגרת טורניר ליגת האומות 2020/2021 של אופ"א. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל ערך ב-11 באוקטובר 2020 מול צ'כיה, בו אבו חנא גם פתח בהרכב וגם כבש שער עצמי, במשחק הביתי בו ישראל הפסידה 2–1. נבחרת הנוער של גרמניה עד גיל 19 אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2015 ג'ואל אבו חנא, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ואל אבו חנא, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ג'ואל אבו חנא, באתר Transfermarkt ג'ואל אבו חנא, באתר Soccerway ג'ואל אבו חנא, באתר BDFutbol ג'ואל אבו חנא, באתר WorldFootball.net ג'ואל אבו חנא, באתר National Football Teams ג'ואל אבו חנא, באתר FootballDatabase.eu מערכת וואלה! ספורט‏, הוא בכלל חלם להיות שוטר. הכירו את המוזמן לנבחרת ישראל, ג'ואל אבו חנא, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2020 אסי ממן, ‏ההפתעה של וילי: הכירו את ג'ואל אבו חנא, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2020 אור אבולעפיה, ‏ג'ואל אבו חנא: מעדיף את נבחרת ישראל על פלסטין, באתר ערוץ הספורט, 19 ביוני 2020 מאוקראינה לפולין: אבו חנא חתם בלגיה ורשה, באתר ONE‏, 16 במאי 2021 https://www.israelhayom.co.il/sport/israeli-soccer/article/13006630 תומר חבז, ‏רשמית: ג'ואל אבו חנא חתם במכבי נתניה, באתר ONE‏, 27 ביוני 2023 דורון בן דור, ‏זהבי בסגל, גם אבו חנא ואלמוג, רפאלוב לא זומן, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2020 https://int.soccerway.com/matches/2020/10/11/europe/uefa-nations-league/israel/czech-republic/3243415/
סכלדה

סְכֶלְדֶה (בהולנדית: Schelde; בצרפתית: Escaut, נהגה אֶסְקוֹ; באנגלית: Scheldt, נהגה סְקֶלְט; בוולונית: Escô) הוא נהר באורך 350 קילומטר, המתחיל בצפון צרפת, זורם דרך בלגיה ונשפך לים בהולנד. זהו הנהר העיקרי הזורם בערים גנט ואנטוורפן. בעבר התפצל הנהר לשניים בקרבת השפך (הסכלדה המזרחי והסכלדה המערבי), אבל הסכלדה המזרחי נסכר במאה התשע עשרה, וכיום רק הסכלדה המערבי עדיין זורם. לשפך הסכלדה הייתה לאורך השנים חשיבות מסחרית ואסטרטגית רבה. בתקופה הרומית הוא שימש לנתיבי השיט לאיים הבריטים. הפרנקים השתלטו על האזור בסביבות שנת 260, תחילה כפיראטים ואחר כך כבעלי בריתם של הרומאים. בעקבות חלוקת האימפריה הפרנקית במאה התשיעית הפך הנהר לגבול בין הקיסרות המערבית והקיסרות המזרחית, שנקראו מאוחר יותר בשמות צרפת והאימפריה הרומית הקדושה. מצב זה נשאר בעינו - לפחות תאורטית - עד 1528, אם כי אז כבר היו פלנדריה, זלנד וברבנט בשלטון בית האבסבורג. אנטוורפן הייתה לנמל החשוב ביותר במערב אירופה. כשהשתלטו הספרדים על העיר ב-1585 השתלטה הולנד על "פלנדריה של זלנד" (Zeeuws-Vlaanderen), חבל הנמצא ממערב לשפך, וסגרה את הנהר לתנועת סחורות - ובכך עבר רוב המסחר לאמסטרדם. הנמל נפתח מחדש בזמן המהפכה הצרפתית ב-1792. כשקיבלה בלגיה את עצמאותה מהולנד ב-1830 נחתמה "אמנת הסכלדה", שהבטיחה את זכותן של אוניות שפניהן מועדות לבלגיה להיכנס לשפך הסכלדה בהולנד. במלחמת העולם השנייה היה שפך הסכלדה באזור פליסינגן בשליטת גרמניה, מה שמנע מבעלות הברית להשתמש בנמל אנטוורפן, שאותה הם שחררו לא מכבר. בקרב עקוב מדם שחררו כוחות קנדיים את האזור, ובנובמבר 1944 חודשה האספקה לנמל. על האי ואלכרן, נקודה אסטרטגית על הנהר, עמד כוח גרמני של כ־2,000 חיילים. הוא שוחרר על ידי כוח קטן של טנק בודד ו-11 חיילים בפיקודו סלו גולדפרב. מדיה וקבצים בנושא סכלדה בוויקישיתוף אתר המידע של הנהר (בהולנדית) סכלדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סימון שכטר, פדרו גרנינג - סלו גולדפרב, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה, ‏4 בספטמבר 2020
Hallelujah (אלבום)

Hallelujah (בעברית: הללויה) הוא האלבום הרביעי של להקת הבלוז רוק האמריקאית קנד היט שיצא בשנת 1969 על ידי חברת התקליטים Liberty Records.הוא שוחרר מחדש על ידי חברת MAM בצורת תקליטור בשנת 2003, וכלל עוד ארבע רוצועות בונוס. היה זה האלבום האחרון של הלהקה עם ההרכב הקלאסי שלה - בוב הייט, אלן וילסון, הנרי וסטין, לארי טיילור ואדולפו דה לה פארה - מכיוון שלאחר יציאתו פרש וסטין מהלהקה, מעט לפני הופעתם בפסטיבל וודסטוק. הלהקה השתמשה בפסטיבל, שהתקיים שבועות אחדים לאחר השחרור הראשוני של האלבום, כדי לפרסם את האלבום, ורבים משיריו נוגנו במהלך הופעתם שם, ביניהם השירים "Time Was", "Same All Over" ו-"Canned Heat" שהיו ללהיטים. השניים הראשונים אף הופיעו במספר אלבומי אוסף של הלהקה, ויצאו כסינגלים. האלבום מכיל גם את שיר המחאה "Sic 'Em Pigs" שהפך ל"המנון" אנטי משטרתי של התנועה ההיפית, ובו אדולפו דה לה פארה, אלן וילסון והנרי וסטין משמיעים קולות של חזירים, המזוהים עם קריאות גנאי לשוטרים. בנוסף באלבום מופיעים כמה שירים רציניים יותר שכתב וילסון, שמבטאים את ההידרדרות הנפשית שלו, ביניהם "Time Was" ו- "I'm Her Man". האלבום היה לרביעי שהפיקה הלהקה עבור ליברטי רקורדס וסימן את ההתפתחות המוזיקלית של הלהקה. הגיטרה של וסטין 'מושחזת' יותר מבאלבומים קודמים, תפקידי התופים של דה לה פארה מציגים את הסגנון הייחודי שגיבש לאורך השנים (ושימשיך להתגבש בהמשך), והדרך שבה וילסון מנגן במפוחית הפה מוזכרת במקומות רבים ככזאת ש"מותחת את גבול היכולת של שליטה בכלי". מידע על האלבום Hallelujah באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hallelujah באתר AllMusic האלבום Hallelujah באתר Discogs Hallelujah - Canned Heat | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-08-26 interviews, www.cannedheatmusic.com (ארכיון)
איזמאילובו הצפונית

נפת איזמאילובו הצפונית (ברוסית: район Северное Измайлово) היא נפה במחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 4.202 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 88,007 תושבים (2020). איזמאילובו הצפונית הוא בעיקר נפת שינה עם תשתיות מפותחות. בשטחה ממוקמים: 9 מתחמי חינוך, 16 בתי ספר, 22 גני ילדים, 3 מכללות, 2 קופות חולים, 2 ספריות. בנפה ישנו מתחם ספורט "טרודוביאה רזרבי", בית המסחר "פרבומייסקי" ומרכז הקניות "שצ'ולקובו". המרכז החשוב ביותר לתקשורת תחבורתית בנפה היא תחנת מטרו שצ'ולקובסקאיה של הקו ארבטסקו-פוקרובסקאיה. בית קולנוע "סופיה" תחנת מטרו "שצ'ולקובסקאיה" מדיה וקבצים בנושא איזמאילובו הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איזמאילובו הצפונית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בולגריה–פורטוגל

יחסי בולגריה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין בולגריה לפורטוגל. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1925. הם נותקו בשנת 1945 וחודשו ב-24 ביוני 1974. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו. בשנת 2003 ביקר בפורטוגל ראש ממשלת בולגריה סימאון סקסקובורגותסקי ואמר כי "יהיה מועיל ללמוד מהחוויה של פורטוגל בפיתוח כלכלי לאחר הצטרפותה לאיחוד האירופי". בדצמבר 2004 ביקר בפורטוגל נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב. בשנת 2007 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה במשטרה. בולגריה מחזיקה בפורטוגל שגרירות וקונסוליית כבוד בליסבון. פורטוגל מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה–פורטוגל בוויקישיתוף "Saxe-Coburg Promotes Bulgaria and Seeks Investors in Portugal - Novinite.com - Sofia News Agency". "Bulgaria Seeks Boosted Business with Portugal - Novinite.com - Sofia News Agency". "Bulgaria, Portugal Sign Police Cooperation Agreement - Novinite.com - Sofia News Agency". אתר על יחסי מדינות
עונת 2018/2019 בליג 1

עונת 2018/2019 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא: Championnat de France de football; מוצגת גם בשם ליג 1 קונפורמה בשל חסויות מסחריות, בצרפתית: Ligue 1 Conforama ) היא העונה ה-81 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-10 באוגוסט 2018 והסתיימה ב-24 במאי 2019. פריז סן-ז'רמן זכתה באליפות השנייה ברציפות שלה והשמינית בתולדות המועדון. בסיום העונה ירדו לליג 2 הקבוצות קן וגנגאן, ובמקומן עלו מהליג 2 הקבוצות מץ וברסט. שחקנה הצרפתי של פריז סן ז'רמן קיליאן אמבפה זכה בתואר מלך השערים עם 33 כיבושים. שחקנה הצרפתי של נים טז'י סבנייה זכה בתואר מלך הבישולים עם 13 בישולים. בסיום העונה יחד עם פריז סן ז'רמן האלופה, העפילו לשלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א הקבוצות ליל וליון שסיימו במקומות השני והשלישי בהתאמה. לשלב הבתים של הליגה האירופית העפילו הקבוצות סנט אטיין שסיימה במקום הרביעי, וסטאד רן שזכתה בגביע הצרפתי. בנוסף שטרסבורג שזכתה בגביע הליגה העפילה לשלב המוקדמות השני בליגה האירופית. בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת. הקבוצות נים וריימס הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, והחליפו את הקבוצות טרואה ומץ שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2017/2018. אתר האינטרנט הרשמי של ליג 1 (בצרפתית) Classement - {0}, Ligue1 (בצרפתית) French Ligue 1 Scoring Stats 2018-19, ESPN (באנגלית)
מרגלית בנאי

מרגלית בנאי (27 ביולי 1927 – 11 ביוני 1976) הייתה סופרת, כתבת ושחקנית ישראלית. מרגלית בנאי נולדה בכ"ז בתמוז תרפ"ז. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים התנדבה ב-1945 לפלמ"ח ושמשה כקשרית. נעצרה בידי הבריטים וישבה במחנה המעצר בלטרון, שם ארגנה את פעולות התרבות של העצירים. במלחמת העצמאות הייתה חברה בלהקת הצ'יזבטרון ולאחר שחרורה הופיעה זמן-מה בתיאטרון מקצועי, בין השאר, בהצגה "הוא הלך בשדות" בתיאטרון הקאמרי. אחר-כך התמסרה בעיקר לכתיבה לילדים. השתתפה בשבועוני נוער, חיברה תסכיתים לרדיו והפיקה בתחילת שנות ה-60 את סדרת תקליטי "לילה טוב" שכללו סיפורים לילדים. חיברה, יחד עם בעלה, הרברט רוסקול (1921–1985), איש מח"ל, ספרים באנגלית. לבני הזוג נולד הבן מיכה. השניים פתחו חנות תקליטים "סטודיו 1" ברחוב אלנבי בתל אביב. התגוררה זמן מה בארצות הברית ושימשה בסוף שנות ה-60 ככתבת "למרחב" שם. הייתה זמן מה חברת קיבוץ דפנה. בתחילת שנות ה-70 ביימה הצגות במסגרת בימת הקיבוץ. בשנותיה האחרונות התגוררה בערד וארגנה את תערוכת "אמנויות המדבר", אותה התכוונה להפוך לתערוכת קבע לאמני הנגב. מרגלית בנאי מתה ב-1976 ממחלת הסרטן, בגיל 48. נטמנה בבית העלמין הדרום. Russcol, Herbert and Margalit Banai, Kilometer 95, Published by Houghton and Mifflin, Boston, 1958 Villa Vardi: a novel, 1961 "בעקבות האוצר". ציירה: רינה דניאל. הוצאת צ'צ'יק, 1958. "בן השייך". צילם: שלמה סוריאנו. הוצאת קרני, 1958. "פיצפונת". ציירה: פרידל שטרן. הוצאת "מסדה", 1965. "פצפונת והג'ינג'ים". ציירה: פרידל שטרן. הוצאת קרני, 1968. מדיה וקבצים בנושא מרגלית בנאי בוויקישיתוף אוריאל אופק, ‏סופרים שהלכו לעולמם - מרגלית בנאי, ספרות ילדים ונוער 9, ספטמבר 1976, עמ' 32–34 מרגלית בנאי (1927-1976), דף שער בספרייה הלאומית '. ה. ברג, הוא הלך בשדות / בתיאטרון הקאמרי, קול העם, 6 ביוני 1948 לאה פורת, סיפורים מוקלטים לילדים, דבר, 20 בנובמבר 1962 אפרת ארד, "פטיפון, ספר לי סיפור ..., מעריב, 6 בינואר 1964 יהודית ליבנה, אמני הנגב מציגים בערד, דבר, 9 במאי 1974 מתה הסופרת מרגלית בנאי, מעריב, 13 ביוני 1976
נאגורני (נפה)

נפת נאגורני (ברוסית: Нагорный район) היא נפה של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.4161 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 81,794 תושבים (2020). בנפה ישנם 17 גנים, 10 בתי ספר מקיפים, 2 פנימיות, בית ספר למוזיקה, מתחם חינוכי עם בית יתומים, בית ספר לחינוך כללי של העתודה האולימפית, בית ספר לפיזיקה ומתמטיקה מס' 1580 של אוניברסיטת באומן, ארמון התרבות נאגורני, מועדון איסקרה - מרכז חינוך עם מספר מועדונים, קולנוע אנגארה, התיאטרון היהודי המפורסם "שלום", שאורגן בשנת 1988, אולם התצוגה של אמני גלריה ורשבקה, מתחם הסקי נאגורני, מועדון הספורט "קאנט". בשנת 1994 נפתח מרכז השירותים הסוציאליים של נאגורני. תיאטרון שלום (רו') שוק מוסקבורצקי (רו') אוניברסיטה ממלכתית "בית הספר הגבוה לכלכלה" האקדמיה הרוסית למשפטים האקדמיה המוסקבאית למימון ומשפט תחנות מטרו "ורשבסקאיה" "נאגורנאיה" ו"נגטינסקאיה" מדיה וקבצים בנושא נאגורני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאגורני (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתר הנופש אל-בוסתאן

אתר הנופש אל-בוסתאן (בערבית: منتجع البستان; באנגלית נקרא לעיתים: "The Garden") הוא אתר נופש בחוף בעזה המכיל מסעדות, בתי קפה ובריכות שחייה. אתר הנופש ממוקם על החוף מצפון לעיר עזה. את המקום פוקדים מדי יום 800 איש וקוד הלבוש במקום נחשב "אסלאמי" כי נשים לבושות בו ברעלה. על פי העיתונאית המצרית אשרף אבו אל-הול אשר עובדת בעיתון המצרי אל-אהראם, אל-בוסתאן הוא אחד מהקבוצה הצומחת במהירות של פארקי שעשועים בעזה, כולל זהרת אל-מדיין וכן פארק המים המשוגע. על פי סוכנות הידיעות הבריטית רויטרס, אתר הנופש הוא חלק מ"פריחת בנייה "ב"מתקני בילוי", שהחלה ברצועה. הכפר התיירותי ביסאן סיטי כתבה על אתר הנופש, באתר אינדפנדנט "New Gaza Leisure Projects Focus on Fun Not Hardship" August 2, 2010, Reuters, New York Times.(הקישור אינו פעיל, 30 בינואר 2024) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית ובנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.