אולימפיאדת סנט לואיס (1904)

אולימפיאדת סנט לואיס (1904) היא האולימפיאדה השלישית בעת החדשה. היא נמשכה כמעט 5 חודשים, מ-1 ביולי עד 23 בנובמבר 1904. במקור המשחקים היו אמורים להיערך בשיקגו. אך מארגני התערוכה העולמית שנערכה בסנט לואיס אז העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית, מ-30 באפריל עד 23 בנובמבר 1904, לציון מאה שנה לרכישת לואיזיאנה. לא רצו שיהיה אירוע בינלאומי במקביל לתערוכה. ועל כן לחצו על פייר דה קוברטן להעביר אותה לעירם. מרבית ספורטאי הצמרת העולמית מאירופה לא השתתפו בהם, עקב העלויות והקושי להגיע לסנט לואיס הנמצאת במרחק של כ-1500 קילומטרים דרום מערבית לניו יורק בלב ארצות הברית. וכן עקב המתיחות שהתעוררה בעקבות מלחמת רוסיה–יפן. על כן השתתפו בתחרות בתחרויות השתתפו 651 ספורטאים (80% מהם אמריקאים) מ-12 מדינות בלבד. אולימפיאדת סנט לואיס הייתה האולימפיאדה הראשונה בה הוענקו למנצחים בתחרויות מדליות במתכונת המוכרת - מדליות זהב, כסף, וארד למקומות הראשון, השני, והשלישי בהתאמה. בכמה מהתחרויות התחרו לראשונה באולימפיאדת סנט לואיס. זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה התחרו בענפי האיגרוף והקפיצה למים. באתלטיקה נערכה לראשונה תחרות בקרב עשר, ובהיאבקות נערכו לראשונה תחרויות בסגנון חופשי. במקום תחרויות הקרוקט שהיו באולימפיאדת פריז ב-1900, הייתה תחרות בענף דומה, רוק (Roque), הפעם היחידה שהתחרו בענף זה באולימפיאדה. גם ענף הלקרוס נכנס לראשונה, אך התחרו בו עוד פעם אחת בלבד, באולימפיאדת לונדון ב-1908. בסך הכל כללה האולימפיאדה 95 תחרויות רשמיות, בענפים הבאים: ערך מורחב – אתלטיקה באולימפיאדת סנט לואיס (1904) אתלטי ארצות הברית (ארצות הברית), זכו בכל מדליות הזהב (23) פרט לשתיים. ארצ'י האן, ג'יימס לייטבודי, הארי הילמן וריי יורי זכו כל אחד ב-3 מדליות זהב. ליורי זו הייתה זכייה נוספת ב-3 מדליות זהב. מאיר פרינסטיין היהודי זכה בשתי מדליות זהב והגן על תוארו בקפיצה משולשת. ג'ון פלנגן הגן על תוארו ביידוי פטיש. פרדריק לורז שחצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון רימה בתחרות. את מרבית הריצה עבר בנסיעה נעימה במכונית עם מאמנו עד שזו הפסיקה לעבוד. ברוב חוצפתו אף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. לאחר שהתגלתה התרמית הועברה מדליית הזהב לתומאס היקס מארצות הברית שבמהלך הריצה נראה תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו). לאחר שחצה היקס את קו הסיום הוא התמוטט. בשל התנאים הקשים בריצה, רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים אותה. אנטון היידה (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף. ג'ורג' אייזר (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד, אף על פי שרגלו השמאלית הייתה רגל מעץ. ערך מורחב – טניס באולימפיאדת סנט לואיס (1904) כל המדליות הוענקו לטניסאי ארצות הברית (ארצות הברית). ערך מורחב – שחייה באולימפיאדת סנט לואיס (1904) צ'ארלס דניאלס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. אמיל ראוש (הקיסרות הגרמנית גרמניה), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. זולטאן הלמיי (הונגריה (1867–1918) הונגריה), זכה בשתי מדליות זהב כולל המשחה היוקרתי ל-100 יארד חופשי. פרנק קוגלר (אנ') (הקיסרות הגרמנית גרמניה) זכה בארבע מדליות: מדליית כסף בהיאבקות, שתי מדליות ארד בהרמת משקולות, ומדליית ארד במשיכת חבל. בכך הפך לספורטאי היחיד שזכה במדליות משלושה ענפי ספורט שונים באותה האולימפיאדה. יהודים באולימפיאדת סנט לואיס מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת סנט לואיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת סנט לואיס (באנגלית) יואב גורן, זו הייתה כנראה האולימפיאדה הגרועה ביותר, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2004 אולימפיאדת סנט לואיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנק קוגלר היה גרמני שהיגר לארצות הברית ובחלק מהמקורות מופיע כמי שייצג את ארצות הברית, כחלק מנבחרת St. Louis Southwest Turnverein. בדיעבד התברר שקוגלר קיבל אזרחות אמריקאית רק ב-1913, הרישומים תוקנו בהתאם, ובאתר הרשמי של הוועד האולימפי הוא מופיע כיום כמי שייצג את גרמניה.