ויזה לארצות הברית

ויזה לארצות הברית היא אשרת הגעה המונפקת על ידי שגרירות ארצות הברית או הקונסוליה שלה ומעניקה לנושא הוויזה את הזכות להגיע לתחומי ארצות הברית ולהגיש בקשת כניסה. קבלת הוויזה אינה מקנה כניסה אוטומטית לארצות הברית. בנקודת ההגעה (נמל תעופה, נמל ימי, או מעבר גבול יבשתי) קובע מפקח מטעם מחלקת ההגירה אם נושא הוויזה רשאי להיכנס לתחומי ארצות הברית. החלטה זו היא על פי שיקול דעתו בלבד והיא אינה ניתנת לערעור. אדם שאינו אזרח ארצות הברית, שמעוניין להיכנס לתחומה מחויב להגיש בקשה לוויזה לפני הגעתו. יוצאי דופן הם אזרחי אחת מ-42 המדינות החתומות על הסכם ויתור ויזה המקנה לאזרחי מדינות אלה כניסה ללא ויזה לארצות הברית ובתמורה כניסה של אמריקאים לארצות גם ללא ויזה. תוכנית זו נקראת Visa Waiver Program – VWP. בשנת 2009 נוסף חוק שאזרחי מדינות אלו חייבים להירשם לפני הנסיעה באתר אינטרנט של ממשלת ארצות הברית המכונה ESTA – Electronic System for Travel Authorization במידה ומגיש הבקשה לא מסומן במערכת ניתן אישור בו במקום בצורת טופס ירוק אותו צריך להדפיס ולהצמיד לדרכון בעת כניסה לארצות הברית. לעיתים המערכת לא מאשרת מייד את הבקשה אלא לאחר מספר ימים ולעיתים רחוקות אינה מאשרת כלל. אתר זה נותן מידע מוקדם למשרד ההגירה האמריקאי על אזרחים זרים המעוניינים להיכנס למדינה. מדינות רבות באיחוד האירופי, ישראל, יפן, ניו זילנד ועוד חתומות על הסכם זה. אזרחים ישראלים בעלי אזרחות כפולה שכלולה בהסכם הוויזות יכולים להיכנס לארצות הברית בדרכון הזר שלהם. כמו כן זכאי להיכנס ללא ויזה מי שהוא אזרח קנדה או ברמודה. להלן רשימת המדינות החתומות על הסכם ויתור הוויזה: אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, איסלנד, אירלנד, אנדורה, אסטוניה, בלגיה, ברוניי, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, טאיוואן, יוון, יפן, ישראל, לוקסמבורג, לטביה, ליטא, ליכטנשטיין, מונקו, מלטה, נורווגיה, ניו זילנד, סן מרינו, סינגפור, סלובניה, סלובקיה, ספרד, פורטוגל, פולין, פינלנד, צ'כיה, צ'ילה, צרפת, קוריאה הדרומית, קטר, קרואטיה, שוודיה, שווייץ. יש שני סוגי ויזה בסיסיים בארצות הברית: ויזה זמנית (Nonimmigrant visa) – ויזה המיועדת לביקורים לצורך תיירות, עסקים, עבודה או לימודים. ויזת הגירה (Immigrant visa) – ויזה המיועדת לכל מי שמתכוון לחיות בארצות הברית בקביעות וללא הגבלת זמן. כל המחזיקים בדרכון שאינו שייך לאחת מהמדינות המורשות, חייבים לקבל ויזה על מנת להגיע לנקודת הכניסה לארצות הברית ושם לבקש את אישורו של נציג ההגירה להיכנס לארצות הברית. לאחר אסון התאומים בשנת 2001, השגרירויות האמריקאיות ברחבי העולם החמירו את סף דרישותיהן מתיירים וממהגרים כאחד על מנת למנוע את איומי הטרור על ארצות הברית. למרות שהחמרת נוהלי הוויזה נעשתה מטעמי ביטחון, השיקול המכריע היה החשש מהגירה בלתי חוקית לארצות הברית. מועמדים המבקשים אשרות כניסה לארצות הברית צריכים לשלם 160 דולר עבור הריאיון עצמו בשגרירות. ניתן לשלם באשראי או באמצעות בנק הדואר. לאחר מכן נקבעים ראיונות בשגרירות או קונסוליה של ארצות הברית בה מקבל המבקש תשובה חיובית או שלילית. אם קיבל תשובה שלילית כספו אינו מוחזר לו. סביב בקשת הוויזה התפתחה תעשייה שלמה של ארגונים וחברות שמנצלות את העובדה שישראלים רבים אינם קוראים היטב אנגלית, ועייפים מכדי להבין את הבירוקרטיה סביב הוויזה. חברות אלו גובות סכום של כ-100 שקלים תמורת השירות פלוס דמי בקשת הוויזה, אולם דבר זה אינו הכרחי ואנשים רבים מגישים את הבקשה בעצמם. כמו כן לעיתים חברות אלו מתהדרות בשירות קיצור תורים המסתמך כביכול על בסיס קשרים עם גורמים בשגרירות. חברות אלו משתמשות בשירות הניתן חינם לכל אזרח לקביעת תור דרך האינטרנט, שינוי זמן התור והקדמת התור במקרה שמישהו ביטל את תורו. עשרות מיליוני תיירים בעלי אזרחות זרה מבקרים בארצות הברית מדי שנה ורבים אף מהגרים אליה לצמיתות. המבקשים ויזת אורח חייבים להוכיח כי הם עומדים בתנאים שהוגדרו על ידי מחלקת ההגירה (Immigration and Nationality Act). הסברה, על פי החוק האמריקאי, היא שכל מי שמבקש ויזת אורח הוא מהגר פוטנציאלי. מסיבה זו חלה על הפונים לקבלת ויזה חובת ההוכחה כי הם אינם מתכוונים להגר לארצות הברית. על המבקשים: להצהיר על מטרת ביקורם בארצות הברית (תיירות, עסקים, טיפול רפואי וכדומה). להצהיר על כוונתם להישאר לתקופה מוגבלת בלבד. להעיד על מגוריהם מחוץ לארצות הברית, לצד הצגת התחייבויות קודמות המעידות על חזרתם הצפויה לארצם בתום הביקור. על-פי רוב מפעילה השגרירות האמריקאית בישראל שיקול דעת מוגבר כלפי: חיילים משוחררים שרוצים לטייל בארצות הברית, וזאת משום שטרם הספיקו להתבסס. במיוחד נכון הדבר כלפי אלו שלא עבר זמן רב יחסית מאז השחרור ושלא הספיקו לעבוד או ללמוד תקופה ארוכה אחרי הצבא. ילידי מדינות ערביות ומוסלמיות שמוגדרות על ידי מחלקת המדינה האמריקאית כמדינות טרור – איראן, סודאן, סוריה, לוב, קוריאה הצפונית וקובה – צריכים להמתין לוויזה בממוצע חודש ימים, עד שבקשתם תיבדק על ידי סוכנויות הממשל השונות בוושינגטון. מצרים, מרוקו, תימן ועיראק הן מדינות ערב שאינן מוגדרות כמדינות טרור. לפיכך, ילידי מדינות אלה נאלצים להמתין רק שבועיים-שלושה עד שמקבלים את הוויזה. בין השנים 2003–2006 נדרשו המועמדים מחזיקי הדרכון הישראלי להגיש את בקשת אשרת הכניסה דרך סוכני הנסיעות בלבד. החל ממרץ 2006 מחזיקי הדרכון הישראלי המבקשים אשרת-כניסה נדרשים למלא את הטפסים הנדרשים דרך אתר האינטרנט של שגרירות ארצות הברית בלבד, להדפיס את הטפסים כאשר הם מלאים ושלמים, ולהגיש אותם ביום בו נקבע הריאיון. תהליך זה כרוך בעלות אגרה. הפונים נדרשים לספק טפסים ואישורים שונים לפני הריאיון. מטרת הריאיון בשגרירות היא לוודא שאין בכוונת המועמד להשתקע בארצות-הברית, על פי בדיקת הנתונים שהמועמד הגיש יחד עם הטפסים שנכללים בהחלטה הסופית: עצמאות פיננסית, מקום עבודה יציב, רכוש גשמי, ילדים ומשפחה בארץ, חשבון בנק, בית והיעדר הרשעות פליליות בארץ המוצא של הפונה. ברוב המקרים הריאיון אורך מספר דקות בלבד ובסופו החלטת הפקיד. רוב דחיות בקשות הוויזה של אזרחי ישראל נגרמות בגין העובדה שהמועמד לא הצליח לשכנע את המראיין כי הוא מתכוון לחזור לארץ בתום ביקורו באמריקה. למרבית הנדחים עבר פלילי, בעיות סמים וכדומה. יחד עם זאת, יש ישראלים המדווחים כי למרות שעמדו בסף הדרישות והציגו בפני הקצין הקונסולרי את הטפסים הנדרשים לא זכו באשרת כניסה וזאת מבלי לקבל סיבה. ויזת ה-nonimmigrant השכיחה ביותר היא ויזת B-1 / B-2, שידועה גם כ"ויזה לאורחים זמניים לצורך עסקים או בילוי". העותרים לקבלת ויזה זו יקבלו לבסוף ויזת B-1 (אורח זמני לצורך עסקים) או B-2 (אורח זמני לצורך בילוי) אם הסיבה שלהם לנסיעה מספיק ספציפית כדי שהקצין הקונסולרי יאשר לעותרים לקבל סטטוס זה. על אף שוויזות אלו מונפקות לאנשים בעלי כוונות להגר לצמיתות לארצות הברית, הן עדיין באופן טכני מסווגות כוויזות nonimmigrant (זמניות). אזרחי ארצות הברית יכולים לעתור ל-USCIS לבקשת ויזה זמנית לארוסים/ות שלהם, בני/ות זוגם ו/או ילדים שנמצאים בחסות הארוס/בן הזוג. במקרה של ויזת אירוסין ויזת ה-K-1 תאפשר להם להישאר בארצות הברית לתקופה של 90 יום בלבד במהלכה יצטרכו לשאת את האזרח האמריקאי העותר ולאחר מכן להגיש מועמדות לסטטוס של תושב קבע חוקי. אם הנישואים לא מתבצעים בתוך מסגרת הזמן הזאת, הארוסים יהיו חשופים להליכי גירוש. במקרה של בני/בנות זוג נשואים, ויזת K-3 תקפה לשנתיים ויכולה לקבל הארכות ללא גבול כל עוד הנישואים שעליהם ויזה זו מבוססת לא מתבטלים. המחזיקים בוויזות K-3 וK-4 יהיו זכאים להיתר עבודה ויוכלו לצאת ולהיכנס לארצות הברית כל עוד הוויזות שלהם יהיו בתוקף. ויזות אלו מיועדים עבור סטודנטים במוסדות אקדמאים, לצורך הגשת בקשה יש להירשם תחילה למוסד לימודים המוכר במערכת ה-SEVIC, ולאחר קבלת טופס i-20 ממוסד הלימודים יש להמשיך בהגשת הבקשה הוויזה, העותרים לוויזה זו יצטרכו להוכיח בריאיון שיש באפשרותם לממן את הלימודים ואת שהותם בארצות הברית. בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית, שפסל חוק פדרלי האוסר על הממשל להכיר בבני זוג מאותו המין, אין יותר הבדל בין זוגות מאותו המין לבין זוגות הטרוסקסואליים. אזרחים ישראלים יכולים לקבל את ויזת הארוס (ויזת K-1) ללא תלות במינן/ם ומין בנות/בני זוגן/ם. מכיוון שמדינת ישראל אינה מאפשרת נישואין של בני זוג מאותו המין, רק זוגות חד-מיניים הנשואים במדינות זרות המאפשרות נישואין כאלה יכולים לקבל יחס של זוג נשוי ולקבל ויזות "נלווה" כשמדובר בוויזת בני זוג (K-3) או בוויזות לצורכי עבודה או לימודים בארצות הברית. גרין קארד הגרלת הגרין קארד ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא ויזה לארצות הברית בוויקישיתוף ויזות מבקרים - כיצד להגיש בקשה - מידע באתר שגרירות ארצות הברית בישראל (בעברית) Visa Waiver Program - תוכנית ויתור ויזה (באנגלית) "עבודה לא חוקית בארצות הברית - המחיר כבר מידי!" - סרטון מטעם שגרירות ארצות הברית בישראל לגבי תהליך קבלת היתר הכניסה לארצות הברית ועבודה במקום ESTA - אתר ההרשמה לכניסה לארצות הברית לזכאי ויתור ויזה טל כהן, ‏פטור מוויזה לארצות הברית – כל מה שצריך לדעת, באתר GoTravel https://www.scotusblog.com/case-files/cases/windsor-v-united-states-2/ הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.