laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי קוסטה ריקה – קנדה

יחסי קוסטה ריקה–קנדה הם יחסי החוץ בין קוסטה ריקה וקנדה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1961, ובאותה שנה פתחה קנדה את שגרירותה בסן חוסה. קנדה וקוסטה ריקה נהנות מיחסים דו-צדדיים חזקים ומגוונים. שתי המדינות חולקות דעות דומות בתחומים רבים, כולל זכויות אדם, שלטון חוק, ביטחון וסחר חופשי, כמו גם דעות בנושאים אזוריים ובינלאומיים שהועלו במוסדות רב-צדדיים. קנדה תומכת במאמצי האבטחה של קוסטה ריקה באמצעות התוכנית לבניית יכולות נגד פשע (GAC) של GAC. מאז 2009, ה-GAC סיפק כמעט 8 מיליון דולר בתכנות אבטחה לקוסטה ריקה באמצעות ה-ACCBP, עם פרויקטים דו-צדדיים או אזוריים המתמקדים בהתמודדות עם סמים אסורים, שחיתות, סחר בבני אדם והברחת מהגרים, מניעת פשע, רפורמה במגזר הביטחון והכנסות של פשע (כולל הלבנת כספים). כמעט 10,000 תושבים קנדים חיים בקוסטה ריקה, כולל בעלי אזרחות כפולה, ועשרות אלפי קנדים נוסעים לקוסטה ריקה מדי שנה. מזכר הבנות בין ממשלת קנדה לממשלת הרפובליקה של קוסטה ריקה בנושא ניידות נוער שנחתם באוגוסט 2010 נכנס לתוקף ביולי 2011. הסדר זה מאפשר לבני נוער בגילאי 18–35 לנסוע ולעבוד במדינה זו של זו עד שנתיים. בשנת 2012, קוסטה ריקה הביעה את רצונה להצטרף ל-OECD, בה תומכת קנדה. קוסטה ריקה החלה את הליך ההצטרפות שלה ביולי 2015. נכון לאפריל 2018, 12 ועדות סיימו את הביקורות שלהן, והביקורות של 22 הוועדות הנותרות התקדמות היטב. הצטרפותה של קוסטה ריקה הייתה אמורה להסתיים בשנת 2019. קנדה סייעה במאמצי קוסטה ריקה בצורה של הדרכה וסיוע טכני. קוסטה ריקה היא השותפה המסחרית הגדולה ביותר של קנדה במרכז אמריקה. סחר סחורות דו-צדדי הגיע בשנת 2017 ל-675 מיליון דולר. יצוא הסחורה הסתכם ב-159 מיליון דולר בשנת 2017 והיבוא מקוסטה ריקה הסתכם ב-516 מיליון דולר. הייצוא הקנדי כלל בעיקר מוצרי דגנים, מכונות, מכונות חשמל וירקות, ואילו מוצרי היבוא העיקריים כללו פירות ואגוזים, מכונות חשמל ומכשירים רפואיים. כניסתו לתוקף של הסכם הסחר החופשי קנדה-קוסטה ריקה (CCRFTA) בנובמבר 2002 אפשרה פיתוח יחסי סחר בין שתי המדינות. הסכמים במקביל על הסביבה ועל העבודה בשיתוף גם שנחתמו באותה עת. אחת המטרות העיקריות של ה-CCRFTA היא ליצור הזדמנויות עסקיות חדשות עבור המדינות. הסכם הובלה אווירי מסוג שמים פתוחים בין קנדה לקוסטה ריקה נכנס לתוקף באפריל 2012. הסכם זה מאפשר לכל חברת תעופה מקנדה או קוסטה ריקה לפעול בתדירות הרצויה בין שתי המדינות ובכל נקודה במדינות שלישיות. קנדה מחזיקה בקוסטה ריקה שגרירות בסן חוסה. קוסטה ריקה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה, קונסוליה בטורונטו וקונסוליית כבוד בוונקובר. יחסי קוסטה ריקה–קנדה באתר משרד החוץ הקנדי
טיסברצל

טיסברצל (בהונגרית: Tiszabercel) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיסברצל קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 2,207 תושבים ובשנת 2020 רק 1,761 תושבים. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14. יהודים התיישבו בטיסברצל באמצע המאה ה-18 והוזכרו במפקד כבר בשנת 1770. רובם היו סוחרים ובעלי מלאכה. בשנת 1820 כבר פעלה שם חברה קדישא. בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנים 1868 ו-1869, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. החל משנת 1880 נעשו כפרים באזור כפופים לטיסברצל ולרב הקהילה הרב אדה פריד, ביניהם הכפרים פסב, בוי וגאוואוונצ'לה. באפריל 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי טיסברצל לגטו נירג'האזה, שם רוכזו רוב יהודי המחוז. כעבור כמה שבועות שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 129 חברים, מנהיגי הקהילה הם אדולף קליין ואישטוואן שוויגער, ורב הקהילה הוא אדה פריד. יהודים מעטים שחזרו לכפר אחרי המלחמה עזבו כעבור כמה שנים. טיסברצל בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 317–318 טיסא-בארצאל (פאסאב), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 179. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא טיסברצל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיסברצל "טיסברצל", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת טיסברצל, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי טיסברצל שנרצחו בשואה דף קהילת טיסברצל מתוך מפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
יחסי בולגריה–מרוקו

יחסי בולגריה–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין בולגריה לבין ממלכת מרוקו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 בספטמבר 1961, ובשנת 1962 פתחה הרפובליקה העממית של בולגריה את שגרירותה ברבאט. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון. בולגריה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט וקונסוליית כבוד בקזבלנקה. מרוקו מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה. שגרירות בולגריה במרוקו ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיסטלק

טיסטלק (בהונגרית: Tiszatelek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיסטלק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,501 תושבים ובשנת 2020 רק 1,357 תושבים. על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו, האזור סביב הכפר היה מיושב כבר בתקופת הברונזה, הכפר עצמו הוקם בשנת 1954 לאחר שהתפצל מהכפר נג'הלאס. מדיה וקבצים בנושא טיסטלק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיסטלק (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
גלנדז'יק

גלנדז'יק (ברוסית: Геленджик) היא עיר לחופו של הים השחור, בדרום-מערבו של חבל קרסנודאר ברוסיה. גלנדז'יק היא עיר נופש גדולה על חוף הים השחור של הקווקז. מאז 23 במרץ 2001 גלנדז'יק הוא אתר בריאות בעל חשיבות פדרלית. רצועת החוף של אתר הנופש גלנדז'יק כוללת 114 אזורי חוף עם חלוקי נחל, אורכם הכולל של החופים הוא 20,423 מ'. במרכז מפרץ ג'לנדז'יק, הוקם חוף חולי מלאכותי באורך של 1000 מ' ושטח של 5.5 דונם. העיר ממוקמת 25 קילומטרים דרום-מזרחית מנובורוסייסק, 180 ק"מ דרומית-מערבית מקרסנודאר ו-250 ק"מ צפונית-מערבית מסוצ'י (בכביש). מדיה וקבצים בנושא גלנדז'יק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלנדז'יק (ברוסית) https://101hotels.com/recreation/russia/gelendjik/about
אוניברסיטת מינסטר

אוניברסיטת מינסטר (שם מלא: האוניברסיטה הווסטפאלית על שם וילהלם; בגרמנית: Westfälische Wilhelms Universität, בראשי תיבות: WWU) היא אחת האוניברסיטאות הגדולות של גרמניה, נכון ל-2016 מנתה האוניברסיטה 44,692 סטודנטים ו-15 פקולטות. היא קרויה על שם הקיסר הגרמני וילהלם השני. המזכירות נמצאת בארמון העיר מינסטר. לאוניברסיטה אין צורת קמפוס. הפקולטות פזורות ב-285 בניינים שונים ברחבי העיר. לצד האוניברסיטה ישנם עוד שבעה מוסדות אקדמאיים במינסטר, מה שהופך אותה לעיר סטודנטים מובהקת. אם זה במחקר או במדע שימושי, אוניברסיטת מינסטר היא מהמובילות בגרמניה. לאוניברסיטה שם בינלאומי מכובד ולה כ-400 הסכמי חילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות ברחבי העולם. רוב הפקולטות, ביניהם לכלכלה ומשפטים נמצאות במרכז העיר, בין כיכר הקתדרלה והכיכר על שם פאול פון הינדנבורג, שם נמצא חלל ההרצאות הגדול (804 מקומות ישיבה) של האוניברסיטה, בו לרוב מתקיימות הרצאות של הפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים. בית החולים האוניברסיטאי והפקולטה לרפואה נמצאות קצת מחוץ למרכז העיר. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה). סיפורה של האוניברסיטה מתחיל עם מכינת הישועים שנוסדה ב-1588. אך רק ב-1780 היא נחנכה כאוניברסיטה עם ארבע פקולטות; משפטים, מדעי הרפואה, פילוסופיה ותאולוגיה. היום כאמור ישנם 15 פקולטות. היא נחנכה על ידי פרנץ פון פירסטנברג. ב-1805 הורחבה האוניברסיטה לאוניברסיטה הפרוסית של וסטפאליה. ב-1907 הוסב שמה והיא נקראה על שם הקיסר וילהלם השני. בין הפקולטות באוניברסיטת מינסטר: הפקולטה למשפטים הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה הפקולטה לרפואה הפקולטה למדעי החברה וחינוך הפקולטה לפסיכולוגיה הפקולטה להיסטוריה ופילוסופיה הפקולטה לבלשנות הפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב הפקולטה לפיזיקה הפקולטה לכימיה ורוקחות הפקולטה לביולוגיה הפקולטה לגיאו-מדעים הפקולטה למוזיקה הפקולטה לתאולוגיה פרוטסטנטית הפקולטה לתאולוגיה קתולית מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת מינסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת מינסטר (בגרמנית ובאנגלית) אוניברסיטת מינסטר, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת מינסטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת מינסטר, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת מינסטר, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת מינסטר, סרטונים בערוץ היוטיוב Faculties, אתר אוניברסיטת מינסטר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מרוקו–תאילנד

יחסי מרוקו–תאילנד הם יחסי החוץ בין מרוקו ותאילנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1984. ב-2 ביולי 2018 נחתם בין המדינות הסכם בתחום החינוך. הסחר בין המדינות די מצומצם, אולם קיים פוטנציאל אדיר להרחבת הסחר בין המדינות. מרוקו מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק. תאילנד מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט. מדיה וקבצים בנושא יחסי מרוקו–תאילנד בוויקישיתוף Morocco, Thailand Urged to Tap Potential of Strategic Locations, Thai PM באתר משרד החוץ המרוקאי, 29 באוגוסט 2018 שגרירות מרוקו בתאילנד באתר bangkokpost ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליס דה וולף קלוג

אליס דה וולף קלוג (באנגלית: Alice De Wolf Kellogg‏; 27 בדצמבר 1862 – 4 בפברואר 1900) הייתה ציירת אמריקאית, שעבודותיה הוצגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893. אליס דה וולף קלוג נולדה בשיקגו, אילינוי, החמישית מבין שש בנות שנולדו לרופא ג'ון לאונרד קלוג ואשתו מרי קלוג. אליס הצעירה סבלה מדלקת מפרקים. בעידודו של אביה ג'ון, שעסק ברפואה הוליסטית, אליס חיפשה הקלה בכאבי הראש והדיכאון על ידי לימוד רעיונות ושיטות טיפול מטאפיזיות שונות. ככל שההזדמנויות החינוכיות נפתחו לרשותן במאה ה-19, האמניות הפכו לחלק מהחיים המקצועיים, כולל הקמת אגודות אמנות משלהן. עבודות יצירה שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע ולהתגבר על כך נשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר" בקידום עבודתן, וכך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשית יותר. האמנים בתקופה ההיא "מילאו תפקידים מכריעים בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של הדימוי והן על פי דוגמה לחיקוי במהלך אורח חייהן." קלוג למדה באקדמיה לאמנויות יפות, שם זכתה בפרס הגבוה של בית הספר - שכר לימוד של שלושה חודשים, והחלה ללמד בשנת 1887. באותה שנה נסעה לאירופה, שם בילתה באנגליה ולמדה בפריז באקדמיה ז'וליאן, באקדמיה קולארוסי, והאטלייה הפרטי של הצייר האמריקני צ'ארלס לסאר. ההתכתבויות שלה על חוויותיה ועבודתה עם חבריה הסטודנטים האמריקאים בבתי ספר לאמנות הם תיעוד רב ערך של החיים כאמנית אמריקאית באירופה. המכתבים נמצאים כעת בארכיון המכון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן. קלוג הציגה ציורים בסלון פריז 1888 ו- 1889 ובתערוכה העולמית של 1889. עבודתה הידועה ביותר היא "האם", ציור משנת 1889 שהוצג בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893. באותה תערוכה הציגה גם ציורים בארמון לאמנויות יפות ובבניין אילינוי הציור היה וריאציה מודרנית לנושא מדונה, המתאר אישה החזיקה תינוק ישן על ברכיה. אגודת האמנים האמריקאיים בחרה בקלוג להצטרף לארגונם לאחר שהציור הוצג בתערוכה השנתית שלהם בשנת 1891, והציור שוחזר כשער של גיליון ינואר 1893 של מגזין מפורסם. עבודותיה נמצאות באוסף הקבוע של מוזיאון ג'יין אדמס הול. United States Women Painters: 1893 Exposition--page 7, arcadiasystems.org Melissa Pierce Williams, Alice Kellogg Tyler, 1866-1900: Private Works, Columbia, Missouri: Williams & McCormick American Arts, 1986. Laura R. Prieto, At Home in the Studio, Harvard University Press, 2001-12-28, ISBN 978-0-674-00486-3 Alice Kellogg Tyler, schwartzcollection.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליס דה וולף קלוג".
יחסי ארמניה–מרוקו

יחסי ארמניה–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לבין ממלכת מרוקו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביוני 1992. הסחר בין המדינות מצומצם, ובשנת 2019 הסתכם ב-357,000 דולר. בין השנים 1994–2009 יוצגה ארמניה במרוקו באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים. משנת 2013 מיוצגת מרוקו באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה. ארמניה אינה מיוצגת במרוקו לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. מרוקו מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארמניה–מרוקו בוויקישיתוף יחסי ארמניה–מרוקו באתר משרד החוץ הארמני יחסי ארמניה–מרוקו באתר משרד החוץ הארמני
הואור

הואור (באנגלית: Huor) היה דמות בדיונית מהלגנדריום של הסופר טולקין. הואור היה אחד מן האדין, ואחד מגדולי גיבורי האדם במהלך העידן הראשון. הואור היה נכדו של הדור, מייסד בית מרך או בית הדור, וחי בדור לומין בהיתלום. הואור היה בנו של גלדור הגבוה מבית מרך והרת מההלדין, והיה לו אח גדול יותר הורין. בשנת 458 לעידן הראשון חיו הואור והורין עם קרוביהם ביער ברתיל, כשהצטרפו למלחמה נגד מורגות וחייליו האורקים. האחים הגיעו בסופו של דבר לעמק סיריון, אך נותקו מחברתם. נרדפים על ידי אורקים, הולא אולמו גרם לערפל להתאבך מעלה מהנהרות, כך איבדו האורקים את השניים והאחים נמלטו לדימבר. שם שני עיטים הרימו אותם והביאו אותם לגונדולין. המלך טורגון מגונדולין קיבל את האחים בברכה וזכר את נבואתו של אולמו כי בית הדור יסייע לגונדולין בשעת הצורך הגדולה ביותר שלהם. טורגון רצה שהם יישארו כי הוא אהב אותם, אך האחים רצו לחזור לקרובי משפחתם. האחים נשבעו שבועה לשמור על סודו של גונדולין, והעיטים החזירו אותם לדור לומין. בשנת 462 לעידן הראשון, מורגות תקף את היתלום, ואביו של הואור, גלדור נהרג בהגנה על ארד וותרין. בערך בשנת 470, התחתן הואור עם ריאן מבית באור, מעט לאחר מכן, ריאן נכנסה להריון עם בנם טואור. לו קרא כך עוד לפני הלידה. הואור נאלץ לעזוב את ביתו כשהוא נקרא לגיוס לצבא המלך פינגון. ערך מורחב – נירנית ארנוידיאד במהלך הנירנית ארנוידיאד בשנה שלאחר מכן, לחם הואור לצד אחיו, הורין ובניו של הדור. בעיצומו של הקרב הוא נפגש שוב עם טורגון, ופגישתם הייתה טובה. כאשר הקרב אבד, הואור והורין עמדו צד אל צד בעמדת לחימה מול האורקים, ואפשרו לטורגון לברוח. לבסוף הואור נהרג על ידי חץ מורעל שפגע בו בעינו. ריאן, אשתו חיה עד שנת 473, אז היא מתה בסוף הנירנית ארנודיאד. הוא נזכר על ידי הנומנורים כסבו ההרואי של אארנדיל המבורך. אף על פי שלא זכה לראות כלל את בנו טואור, חלק מתהילתו של הואור, נובעת מתהילתו של טואור, שכן טואור היה אחד מגדולי האדין, ואף התחתן עם עלפית.
פרוכטר

האם התכוונתם ל... חיים פרוכטר – רופא ישראלי גילה פרוכטר – פרופסור ישראלית למנהל עסקים חיים פרוכטר – אדריכל נוף ישראלי שמואל פרוכטר – ספורטאי ספורט נכים ישראלי, מייסד ארגון נכי תאונות העבודה בישראל פרוקטר
האיטים אמריקאים

האיטים אמריקאים הם תושבי האיטי, שמוצאם אמריקאי, והם כוללים צאצאים של שחורים חופשיים מארצות הברית שהיגרו להאיטי בתחילת המאה ה-19, כמו גם מהגרים וגולים מסיבות אחרות. בזמן רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010 חיו בהאיטי כ-45,000 אמריקאים. בין מלחמת העצמאות של ארצות הברית למלחמת האזרחים האמריקנית, שחורים חופשיים רבים היגרו להאיטי, אך רק בשנת 1824, בתמיכת נשיא האיטי, ז'אן פייר בויאר, אושר מהלך זה בחוק, והממשל בהאיטי אף מימן את עלות ההגירה והבריחה. בקיץ 1824 החלו להגיע אלפי שחורים להאיטי, וזרם זה נמשך עד 1826, אז מדינת האיטי כבר לא מימנה את ההגירה. במהלך הדיקטטורה של פרנסואה דובליה, אנשי עסקים אמריקאים רבים הגיעו להאיטי עם משפחותיהם כדי להפעיל את המפעלים שהוקמו שם. ג'ין ביל וילדה Jr, James C. McKinley; Skipp, Catharine (2010-01-18). "For 45,000 Americans in Haiti, the Quake Was 'a Nightmare That's Not Ending'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-12. Haiti: Should the US Evacuate American Citizens First?, Opinio Juris, ‏2010-01-14 (באנגלית אמריקאית)
פרק ב' (סרט)

פרק ב' (באנגלית: Chapter Two) הוא סרט קולנוע קולנוע אמריקאי משנת 1979 בבימויו של רוברט מור, עם ג'יימס קאן מרשה מייסון, ולרי הרפר וג'וזף בולוניה בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי ניל סיימון והוא מבוסס על מחזה שלו בשם זה משנת 1977. סיימון כתב את המחזה לאחר מות אשתו ובו תיאר את המשבר שעבר בעקבות זה ואת התאוששותו שבעקבותיו נישא שוב (לשחקנית מרשה מייסון). מרשה מייסון הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. ולרי הרפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. ג'ורג' שניידר (ג'יימס קאן) הוא סופר שחי בניו יורק. אשתו מתה לאחר 12 שנות נישואים והוא מתקשה לחזור לחיים רגילים. אחיו ליאו (ג'וזף בולוניה) רוצה לעזור לו ומתחיל להכיר לו נשים אך כל הדייטים אינם מוצלחים. גם נישואיו של לאו עם מרילין (דברה מוני) הם על סף משבר. ג'ני מקליין (מרשה מייסון) היא שחקנית שזה עתה התגרשה ומבלה הרבה עם חברתה פיי (ואלרי הרפר). לאו נותן לג'ורג' את מספר הטלפון של ג'ני שקיבל מפיי ומבקש ממנו להתקשר אליה. לאחר התלבטויות קשות הוא מתקשר ומתחיל ביניהם קשר שהולך ומתחזק עד שלאחר זמן קצר הוא מציע לה נישואים והיא מסכימה. הם מתחתנים ונוסעים לירח דבש באיים הקריביים. הכל מתנהל יפה עד שג'ורג' נפגש עם חבר שמנחם אותו על מות אשתו. ג'ורג' נזכר באשתו המנוחה, נכנס לדיכאון ויחסו לג'ני נהיה גרוע עד כדי כך שהיא עוזבת וחוזרת לביתה שם היא מגלה את לאו ופיי מנהלים רומן. זמן מה הם פרודים וג'ורג' מתעסק בכתיבת ספר חדש. פיי מגיעה ומתחילה לדבר על יחסיהם עד שלבסוף מתנצל ג'ורג' על התנהגותו והם מתחבקים. "פרק ב'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרק ב'", באתר AllMovie (באנגלית) "פרק ב'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרק ב'", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פרק ב'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לפרק ב', באתר יוטיוב פרק ב', באתר TCM
שבורי לב

שבורי לב הוא סינגל שהקליט הזמר הישראלי חנן בן ארי. השיר יצא לאור ב-20 באוגוסט 2020, בחברת התקליטים יוניסל. בן ארי ביצע את השיר לראשונה כבר בהשקת אלבומו השני "לא לבד" בקיץ 2018 באמפי שוני, לא לפני שהכריז שהוא עומד להשמיע שיר מהאלבום השלישי. בווידאו קליפ של השיר נראה בן ארי מבצע את השיר על פסנתר, כאשר חלק ממילות השיר מוצגות סביבו כאותיות זוהרות. נכון לאפריל 2023, לקליפ מעל 6.7 מיליון צפיות ביוטיוב. מספר חודשים לאחר צאת השיר, אמר בן ארי, בתגובה לשאלה שנשאל על ידי עוקב באינסטגרם, שהיה רוצה שאברהם פריד יבצע את השיר. פריד נענה, וב-9 בנובמבר 2020 פרסם ביצוע משלו לשיר. מלבד גרסה זאת ואחרות, יצאו לשיר גם גרסאות כיסוי ביידיש (על ידי מוטי אילוביץ'), בצרפתית, ובאנגלית. עיבוד נוסף לאנגלית ביצע תמיר גרינברג בתוכנית "הכוכב הבא". גרסת כיסוי נוספת ביידיש הוציא אברהם פריד יחד עם בנצי קלצקין במסגרת אלבומו פרויקט רילקס עם אברהם פריד 2. מידע על היצירה "שבורי לב" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "שבורי לב" באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית הביצוע המקורי של חנן בן ארי, באתר ערוץ 7, ‏20 באוגוסט 2020 איציק אוחנה, כשחנן בן ארי איתגר את אברהם פריד • צפו, באתר כיכר השבת, ‏04.11.20 הביצוע של אברהם פריד, באתר יוטיוב, ‏9.11.2020 מוטי אילוביץ ומנדי הרשקוביץ מבצעים באידיש: שבורי לב, באתר כיכר השבת, ‏19.01.21 יאיר טוקר, 'אביגדור' מבצע את 'שבורי לב' בגרסה הצרפתית, באתר כיכר השבת, ‏11.01.2022 יאיר טוקר, יעקב למר מחדש את הלהיט של חנן בן ארי (באנגלית), באתר כיכר השבת, ‏25.12.2020 הביצוע של תמיר גרינברג בתכנית "הכוכב הבא", באתר יוטיוב, ‏25.8.2021 המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים |, באתר היטליסט, ‏14 בנובמבר 2023
ג'ין ביל וילדה

ג'ין ביל וילדה (באנגלית: Gene H. Bell-Villada; נולד ב-1941, האיטי) הוא מבקר ספרות, סופר ומתרגם האיטי ממוצא אמריקאי. וילדה נולד בשנת 1941 בהאיטי להורים אמריקאים. מלבד בהאיטי, הוא גדל בפוארטו ריקו, בוונצואלה ובקובה. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אריזונה, תואר שני מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד והוא פרופסור במכללת ויליאמס מאז 1975. ביקורתו הספרותית בולטת בדעותיה הקשות כלפי ולדימיר נבוקוב. גרסיה מרקס: האיש ועבודתו (1990) תעלומת קרלוס צ'אדוויק: רומן של חיי קולג' וטרור פוליטי (1990) הפסנתרן שאהב את איין ראנד: נובלה ו-13 סיפורים (1998) אמנות למען האמנות (1998) בורחס וסיפורתו: מדריך לאמנותו ומוחו (2000) אמריקאי מעבר לים (2005) על נבוקוב, איין ראנד והמוח הליברטריאני (2013) Gene H. Bell-Villada at the Center for Foreign Languages, Literatures and Cultures at Williams College, web.archive.org, ‏2010-05-28 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה בן קלונימוס

האם התכוונתם ל... רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא – מבעלי התוספות באשכנז במחצית השנייה של המאה ה-12. רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא – רב, פוסק, פייטן ומקובל מגדולי חכמי יהדות אשכנז בתקופת הראשונים. משפחת קלונימוס
איך תנחמוני הבל

אֵיךְ תְּנַחֲמוּנִי הֶבֶל היא קינה לתשעה באב שחיבר הפייטן רבי אלעזר בירבי קליר. הקינה נקלטה בסדר הקינות לתשעה באב לפי מנהגי אשכנז. הקינה עוסקת בתיאור הצרות והגלויות שהיו מנת חלקו של עם ישראל לאורך הדורות, והפייטן מסרב להיענות לניסיונות התנחומים המופנים כלפיו. בשונה מקינות אחרות שנכתבו מפרספקטיבה של דור החורבן ומתארות אותו כמאורע מן ההווה, קינה זו מתארת את תחושות הקינה והאבל ממרחק של שנים רבות לאחר החורבן, ולכן גם את ניסיונות הנחמה בטענה שכבר חלף זמן רב. כדי לבטא עניין זה, בסוף כל מחרוזת חוזר הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!" מבנה הקינה פשוט ביחס לקינות אחרות של רבי אלעזר בירבי קליר. הקינה בנויה במחרוזות בנות ארבעה טורים, ולכל מחרוזת חרוז משלה. המחרוזות יוצרות ביניהן אקרוסטיכון אלפביתי. בסוף כל מחרוזת מופיע הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!", ובמחרוזת האחרונה, כדי להביע את התקווה לגאולה בעתיד, הוא משתנה ל"וְאָז אֶנָּחֵם". בקטע מגניזת קהיר נמצא נוסח המרחיב את הרפרן לכדי מחרוזת שלמה: "אֵיךְ אֶנָּחֵם, וְרָחַק מְנַחֵם, וְקוֹל אֲרִי נוֹהֵם, הַעַל אֵלֶּה אֶנָּחֵם". פתיחת הקינה מבוססת על הפסוק ”וְאֵיךְ תְּנַחֲמוּנִי הָבֶל וּתְשׁוּבֹתֵיכֶם נִשְׁאַר מָעַל” (ספר איוב, פרק כ"א, פסוק ל"ד), שבמקורו הוא תשובת איוב לניסיונות הנחמה של רעיו, וכאן הוסב לאמירה של המקונן על החורבן כלפי המנסים לנחם אותו. במחרוזת האחרונה הפייטן שב ושיבץ את מחציתו השנייה של הפסוק. שתי המחרוזות הראשונות הן פתיחה לקינה, ומתארות את האבל המתמשך על החורבן לאורך השנים, ואת הסירוב להתנחם למרות הזמן שחלף. בהמשך מונה הפייטן את ארבע המלכויות, בהתאם למדרשי חז"ל. במחרוזות ג–ח מתוארים חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל בידי נבוכדנצר. מחרוזות ט–י עוסקות במלכות פרס ומדי ובגזירות המן האגגי, ומחרוזות כ–ל במלכות יוון ובגזירות אנטיוכוס. מכאן ואילך (מ–פ) מתוארת גלות אדום, המתחילה בהשתלטות הקיסרות הרומית על ארץ ישראל וממשיכה בחורבן בית המקדש השני ובהרג הרב שנעשה אז. סוף הקינה מתאר את הצרות הממשיכות מאז ועד זמנו של המקונן, ואת החרפות שהיו מנת חלקם של היהודים תחת השלטון הביזנטי. הקינה בכתב יד אוקספורד, ספריית הבודליאנה Heb. f. 57, דף 4b ואילך, שמקורו בגניזת קהיר (דף התיקיה באתר הספרייה). דויד לנג, והנני עגומה ועגונה, יותר מאלף שנה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 31 ביולי 2017 ראו איך תנחמוני הבל, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, לפי כ"י קיימברידג', אוסף T-S, ‏H 14, 12, כולל ניתוח מילוני.
צפרדע קצף אפריקאית

צפרדע קצף אפריקאית (שם מדעי: Chiromantis rufescens) היא מין של צפרדע ממשפחת הרקופוריים, החיה באפריקה המשוונית. למין זה תפוצה רחבה והוא אינו נמצא בסכנת הכחדה. צפרדע זו מגיעה לאורך חמישה סנטימטרים אצל הזכרים ושישה סנטימטרים אצל הנקבות. הגב אפור או אפור-ירקרק, הבטן והגרון לבנים, והרגליים ירוקות-כחולות. הצפרדע נפוצה במדינות הבאות: ליבריה, קמרון, חוף השנהב, גבון, גאנה, גינאה, גינאה המשוונית, ניגריה, אוגנדה, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו וסיירה לאון. הצפרדע נקראת כך על שם הקן שעשוי מקצף שהיא בונה על העצים. הצפרדע מטילה בקן את הביצים וכשהראשנים בוקעים הם נופלים למים וממשיכים להתפתח שם. הצפרדע שוכנת עצים ביערות הגשם של אפריקה המערבית וניזונה בעיקר מחרקים. מדיה וקבצים בנושא צפרדע קצף אפריקאית בוויקישיתוף צפרדע קצף אפריקאית, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע קצף אפריקאית, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע קצף אפריקאית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע קצף אפריקאית, באתר GBIF (באנגלית) צפרדע קצף אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
וילמוש בורשודי

וילמוש בורשודי (במקור ויינברגר, בהונגרית: Borsody Vilmos; מישקולץ, 25 במרץ 1857 – בודפשט, 26 באוגוסט 1904) היה שחקן, מנהל תיאטרון, לחשן יהודי-הונגרי. בורשודי נולד במשפחה יהודית, בנם של וילמוש בורשודי (מקודם:שלמה ויינברגר) ושל יוזפה פהר (מקודם:פפי וייס). תחילה היה פקיד שיפוט וניהול של מחוז בטרנסילבניה, ואחר כך בשנת 1874 התחיל לשחק בתפקידי במה עם ג'רג' באלוג, ולבסוף קיבל לידיו תפקידי בימוי וניהול תיאטרון. את שם משפחתו ויינברגר שינה את לבורשודי בשנת 1883, באותה התקופה עבד גם כמנהל ההוצאה לפועל בסיראק. ב-15 ביוני 1901 קיבל על עצמו את ניהול "תיאטרון דאלוש". הוא לקח חלק פעיל בהקמת "איגוד השחקנים הארצי" בהונגריה, אשר להקמתו הוא בעצמו גייס 30,000 פורינט הונגרי. מאוחר יותר הפך ללחשן בתיאטרון ונפטר בתפקידו זה. אשתו, קורנליה פריאל (חוסט, 1860 - בודפשט, 15 בפברואר 1923) הייתה זמרת אופרטה, בתם של פטר פריאל ושל ברתה לאנג. משנת 1887 הופיעה עם בעלה. בהמשך התגרש והתחתן עם אירמה ואי. פאבוריט (איבאן זייץ: Die Hexe von Boissy) דיאנה (ז'אק אופנבך: אורפיאוס בשאול) אנה (קרל מריה פון ובר: הקלע החופשי) 1874: ג'רג' באלוג; 1878: קותי; 1879: גאבור יאקאבפי; 1883–85: יאנוש יאני; 1886–1888: ז'יגמונד שאגי; 1890: ג'וניור קארויאי ג'וניור; 1891: זיגמונד סאגי; 1892: ינה וספרם; 1893: שאנדור דובו; 1894: ינה וספרם. כמנהל תיאטרון 1886; 1888: בסומבור; 1900: בתיאטרון דאלוש. לקסיקון תיאטרון הונגרי לקסיקון אומנויות הבמה ההונגריות (1929-1931, מהדורה אלדאר שופפלין) Születése bejegyezve a miskolci izr. hitközség születési anyakönyve 38/1857. folyószáma alatt. Halálesete bejegyezve a Bp. VIII. ker. állami halotti akv. 2679/1904. folyószáma alatt. Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 65787/1883. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1883. év 22. oldal 22. sor. PIM adatlap Bp. VI. ker. állami halotti akv. 245/1923. folyószám.
ספניה GTA

ספניה GTA (באנגלית: Spania GTA) לשעבר GTA מוטור (באנגלית: GTA Motor) היא יצרנית מכוניות-על, שבסיסה בולנסיה שבספרד. היא הוקמה בשנת 2005 על ידי דומינגו אוצ'ואה. היא התפרסמה בעולם בעקבות מכונית העל הראשונה שלה והנוכחית, GTA ספאנו, שמיוצרת באופן מלא משנת 2013. היא מכונית על במרכב קופה בעלת מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 8.3 ליטר טווין טורבו המספק כ-840 כ"ס ב-6,300 סל"ד או מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-925 כ"ס ב-6,300 סל"ד. המהירות המרבית שלה עומדת על 350 קמ"ש (למנוע 8.3 ליטר) או 370 קמ"ש (למנוע 8.0 ליטר). התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.0 שניות במנוע 8.3 ליטר ו-2.9 שניות במנוע 8.0 ליטר. GTA ספאנו מדיה וקבצים בנושא ספניה GTA בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספניה GTA (באנגלית) Entrevistamos a Domingo Ochoa, director ejecutivo de GTA y padre del GTA Spano, באתר Diariomotor, ‏23 בינואר 2012 (בספרדית)