laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המוזיאון הלאומי של סין

המוזיאון הלאומי של סין הוא מוזיאון לאומי השוכן בכיכר טיין-אן-מן בבייג'ינג שבסין. המוזיאון הלאומי של סין הוא אחד המוזיאונים הגדולים בעולם. בשנת 2016 ביקרו בו כמעט 7.6 מיליון מבקרים. המוזיאון הוקם בשנת 2003 על ידי מיזוגם של מוזיאון המהפכה הסינית והמוזיאון הלאומי להיסטוריה של סין אשר שכנו באותו המבנה. מוזיאון המהפכה הסינית היה ממוקם באגף הצפוני של המבנה ואלו המוזיאון הלאומי להיסטוריה של סין באגף הדרומי. בניית בניין המוזיאון הסתיימה ב-1959, והייתה באותה העת אחד מעשרת הבניינים הגדולים בעולם. המבנה שוכן על כ-6.5 דונם והוא בעל אורך חזיתי של כ-313 מטרים. גובהו של המבנה הוא כארבע קומות בהיקף של כ-149 מטרים. למוזיאון, המציג את ההיסטוריה הסינית כולה, יש אוסף של כ-1,050,000 פריטים קבועים[דרושה הבהרה]. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי של סין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של סין (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של סין (באנגלית) המוזיאון הלאומי של סין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China.org "National Museum gets major makeover". China Economic Review. 2011-02-21. אורכב מ-המקור ב-2017-08-16. נבדק ב-2017-12-25. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רגנהילד טרגאגס

רגנהילד טרגאגס (בנורווגית: Ragnhild Tregagås או Tregagás) הייתה אישה נורווגית מברגן. ב-1324 או 1325 היא הואשמה והורשעה בעוון מעשי כשפים. היא נידונה לצום קשה ושבע שנות עלייה לרגל למקומות קדושים מחוץ לנורווגיה. המשפט נגד טרגאגס הוא היחיד בנושא הכישוף הידוע בנורווגיה בימי הביניים, והתרחש 250 שנה לפני שהתפתחו צידי המכשפות בארץ זו. ברשומות המשפט נמצא הלחש בו השתמשה הנאשמת כדי לסיים את נישואיו של מאהב שלה לשעבר, אדם בשם בארד. הלחש כולל אזכור של הוואלקירי גונדול, כשהיא "נשלחת" לשם המשימה: I send out from me the spirits of (the valkyrie) Gondul. May the first bite you in the back. May the second bite you in the breast. May the third turn hate and envy upon you. MacLeod, Mindy. Mees, Bernard (2006). Runic Amulets and Magic Objects. Boydell Press. ISBN 1-84383-205-4 MacLeod (2006:37). ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת גשר אם המושבות

תחנת גשר אם המושבות היא התחנה התת-קרקעית המזרחית ביותר מתוך עשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, ונמצאת בסמוך למחלף אם המושבות, בדרך המקבילה לצדו המערבי של כביש 4. אף על פי שהתחנה נמצאת בשטח המוניציפלי של בני ברק, היא משרתת בעיקר את אזור צפון מערב פתח תקווה, אזור התעשייה קריית אריה ופארק אזורים. התחנה ממוקמת על שלוחה של הקו האדום המקשרת אותו לדפו קריית אריה. מדרום לתחנה, מתחת למחלף גהה, נבנה צומת מסילות תת-קרקעית (המכונה "צ'יימבר" -Chamber), בו ייפגשו המסילות של הקו האדום ממערב עם המסילות לשלוחת הדפו לכיוון צפון. מסילה בודדת, תת-קרקעית, תקשר בין השלוחה לכיוון מזרח, כך שרכבות יכלו לנוע מדפו קריית אריה לכיוון התחנה המרכזית של פתח תקווה. על מסילה זו לא מתוכנן שרות נוסעים רק מעבר של רכבות לצורך אחסון וטיפול בדפו. לתחנה מתחברות מכיוון צפון צמד מנהרות באורך 730 מטר, שעוברות מתחת לכביש 4, לכיוון דפו קריית אריה - שכולל גם תחנת נוסעים ומעבר תת-קרקעי להולכי רגל שמקשר בין תחנת קריית אריה של רכבת ישראל בפתח תקווה לבין הדפו. מעבר תת-קרקעי להולכי רגל מתחת לכביש 4 מקשר בין התחנה וקריית אריה ופארק אזורים סמוך למגדל אדגר ברחוב אפעל בפתח תקווה. בנוסף לכך, גם גשר להולכי רגל ורוכבי אופניים באורך של כ-117 מטרים מחבר את התחנה לאזור התעשייה. מאפייני התחנה שטח הפרויקט: 4,704 מטר רבוע רוחב הרציפים: 10 מטר עומק התחנה: 15 מטר באוגוסט 2011, זכתה חברת דניה סיבוס במכרז להקמת "פיר שילוח אם המושבות" בסכום של כ-117 מיליון ש"ח. דרך פיר השילוח תכננו להוריד מכונות TBM, במטרה לבצע את כריית שתי מנהרות לכיוון מערב של התוואי התחתי של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב, ובהמשך לבנות בפיר את "תחנת אם המושבות". עבודות ההקמה באתר החלו ב-2012. ב-16 בינואר 2013, השתתף שר התחבורה, ישראל כץ, בטקס הנחת אבן הפינה לפרויקט הרכבת הקלה בגוש דן באתר "פיר אם המושבות". הקמת "פיר אם המושבות" הושלמה בשנת 2014. אך לבסוף לא נעשה בו שימוש. ביולי 2017, יצאה מכונת ה-TBM, שזכתה לכינוי "וונדר וומן", מדפו קריית אריה (ולא הוכנסה דרך פיר אם המושבות) בדרכה לאתר התחנה התת־קרקעית גשר אם המושבות. בערב ראש השנה חיבלו אלמונים במכונת הכרייה, כנראה במטרה לעצור את העבודות בחג. הנזק תוקן, ועבודות החברה הסינית, הבונה את המנהרות, נמשכו כמתוכנן גם בראש השנה וביום כיפור. בדצמבר 2017 סיימה לכרות את קטע המנהור שבין פורטל הדפו בקרית אריה לתחנת גשר אם המושבות באורך 730 מטר, ונכנסה לפיר, תחילה פרצה את קיר הפיר והתקדמה בתוך שרוול פלדה שהוכנן לבטיחות, כדי להשוות את הלחצים משני עברי הקיר. (למעשה הפיר שהוקם עיכב את התקדמות המכונה). משם היא תמשיך דרומה למחלף גהה, ותפנה לציר ז'בוטינסקי לכיוון תל אביב לכרות את המנהרה שמסתיימת בתחנת בן-גוריון ותהיה באורך 3,100 מטר. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. אולם הכירטוס המסילה לצד אולם הטרמינל מנהרת מסילת הרכבת בסמוך לתחנה קומת הרציפים בתחנה קומת הרציפים בתחנה תחנת אם המושבות באתר נת"ע מתן דויטש, גשר חדש יחבר בין תחנת הרכבת הקלה באם המושבות לאזור התעשייה קריית אריה, באתר mynet‏ פתח תקוה, 17 בנובמבר 2019 ואדים סבידרסקי, בדניה סיבוס צופים גידול בהיקף הבנייה למגורים: מקימים חברה בת "גיאו דניה", באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2011 שבתי בנדט‏, בפעם ה-5: הונחה אבן הפינה לרכבת הקלה בגוש דן, באתר וואלה, 16 בינואר 2013 איתי בלומנטל, למרות השחתת "וונדר וומן": הכרייה בבני ברק גם בכיפור, באתר ynet, 24 בספטמבר 2017 אורן דורי, ברכבת הקלה בגוש דן עבדו שבעה ימים בשבוע - עד שהגיעו לבני ברק, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2017
איחוד וחלוקה מחדש

במסגרת דיני התכנון ובנייה בישראל, איחוד וחלוקה מחדש הוא הליך של שינוי חלקות הרישום וקביעת חלוקה חדשה לחלקות שתתאים לצורכי התכנון המשתנים כפי שנקבעו בתוכנית מפורטת, תוכנית מתאר מקומית או כל תוכנית אחרת לפי חוק התכנון והבניה. הליך של איחוד וחלוקה נקבע בתוכנית כאמור, שבמסגרתה מותווים מגרשים חדשים לייעודי הקרקע השונים שבשלב רישום התכנית (רישום פרצלציה) יהפכו לחלקות רישום. מלבד יצירת חלקות הרישום, תוכנית איחוד וחלוקה מביאה עימה שינוי במערך הזכויות בקרקע שבתחום התכנית והבעלויות מוקצות מחדש במגרשים החדשים שנוצרו. בדין הישראלי קיים הליך ייחודי שאינו שכיח בעולם, של קביעת החלוקה והקצאת הזכויות מחדש בין הבעלים באופן כופה וללא הסכמת הבעלים. חלוקה קדסטרית לחלקות רישום מתאימה לתכנון מסוים. שינויים ברגולציה של שימושי הקרקע מחייבים גם יצירת קדסטר חדש. דהיינו, יצירת חלקות רישום חדשות המתאימות לתכנון החדש. שוויון בחלוקת ההטבות והעלויות בתחום התכנית. על כך כתב משה רז כהן: "אחד מן הקשיים המרכזיים של התכנון הוא האפליה הבלתי נמנעת כמעט בין בעלי הזכויות בתחום התכנית. מגוון הייעודים השונים והצורך בהקצאה לצורכי ציבור יביאו בהכרח לפערים עצומים במידת ההטבה או במידת הפגיעה בבעלים בתחום התכנית. בתוכנית איחוד וחלוקה ייחלקו הבעלים כולם בתועלות התכנית ובעלויותיה" . חלוקה חדשה שהיא הכרחית לתכנון מחדש טעונה הסכמה בין כל בעלי הזכויות הנגעים בדבר. שימוש בסמכות לאשר תוכנית איחוד וחלוקה ללא הסכמה תחלץ את המיזם מקיפאון ותביא ליעילות בשימושי הקרקע. הפרשת קרקע לצורכי ציבור בתוכנית איחוד וחלוקה היא יעילה, מצמצמת בעלויות הציבוריות ותורמת להגינות לעומת הליכי הפקעה: "נטילה לצורכי ציבור בהליכי חלוקה מחדש מקדמת באופן האופטימאלי את כלל השוויון במימון. היינו, נטל ההפרשה של קרקע פרטית לטובת הכלל מתפזר באופן פרופורציונלי בין פרטים רבים. כמן כן, מתקיימת זיקה ברורה בין מטרת ההפקעה לבין התועלת שהפרט מפיק ממנה. כלל זה מפחית למינימום את תחושת השרירותיות שמלווה בעל זכויות שרכושו הופקע, ומביא להגברת האמון בין השלטון לפרט, משום שהוא מאיין את החשש מפני גחמה שלטונית". יצירת איחוד כפוי בין כל בעלי הקרקע. תכנון חדש של השטח. פרוק האיחוד הכפוי שנעשה בשלב הראשון. המגרש החדש יהיה קרוב ככל האפשר למקומו הקודם לפני האיחוד. השווי היחסי של המגרש החדש יהיה זהה לזה של המגרש הישן. תשלומי איזון בין הבעלים של המקרקעין, בעל חלקה ששוויו היחסי גבוה משאר החלקות לעומת המצב שלפני האיחוד וחלוקה ישלם תשלומי איזון לוועדה המקומית לתכנון ובנייה כאשר היא רק מתווכת בין בעלי המקרקעין והיא לא מרוויחה או מפסידה. פרצלציה משה רז כהן, איחוד וחלוקה - מהדורה שנייה (הוצאת בורסי) התשפ"א-2021 חוק התכנון והבנייה, סעיפים נבחרים בלבד. שטח ההפקר, התגוננות מפני רשלנות באיחוד וחלוקה משה רז-כהן, איחוד וחלוקה - מהדורה שניה, תל אביב: בורסי, התשפ"א-2021, עמ' 62 משה רז-כהן, איחוד וחלוקה -מהדורה שניה, תל אביב: בורסי, התשפ"א-2021, עמ' 530
מנה

האם התכוונתם ל... מנה – תוצאתה של פעולת החילוק מנה (ארוחה) מינה (מטבע) או מינה - מטבע או יחידת משקל בעת העתיקה (ראו גם: רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה#מנה) מנה (אי) – אי בקרבת ניו זילנד מנה (נהר) – נהר ברוסיה מנה (להקה) – (Maná) להקת רוק מקסיקנית מנה (ארוחה) – חלק מארוחה מנה (תקשורת מחשבים) – יחידה בסיסית של נתונים בתקשורת מחשבים MANA – ראשי תיבות של ארגון המיילדות של צפון אמריקה אישים ששמם מנה: זוהר מנה – מדען מחשב ישראלי מן מאנה רבי מנא (פירושונים)
פורד פינטו

פורד פינטו (באנגלית: Ford Pinto), היא מכונית קומפקטית בתצורת קופה, ובעוד מספר תצורות של 2–3 דלתות, תוצרת קונצרן הרכב פורד שיוצרה בארצות הברית ובקנדה, בין השנים 1971–1980. יוצרו 3,173,491 יחידות. החל משנת 1977, התעוררה מחלוקת סביב תכנון מכל הדלק של הפינטו, שנטען כי הוא קשור לסיכון מוגבר של שריפות קטלניות לאחר התנגשויות מסוג חזית - אחור. הסוגיה זכתה לתשומת לב תקשורתית לאחר שפורסם כי חברת פורד ידעה על הבעיה אך לא פתרה אותה. המינהל האמריקאי לבטיחות בדרכים הורה בסופו של דבר על קריאה לתיקון למכוניות הדגם, ונעשה שינוי עיצוב במכונית כדי להפחית את הסיכון להתלקחות אש. השריפות שאירעו גרמו למספר משפטים, כולל שני מקרים בולטים, "גרימשאו נגד פורד" ו"מדינת אינדיאנה נגד פורד". ניתוח מאוחר יותר של הבטיחות הכוללת של דגם הפינטו הצביע על כך שרמת הבטיחות בו הייתה דומה לרמת הבטיחות הכוללת בדגמים מקבילים בחברות אחרות. מקרה הפינטו צוטט בצורה נרחבת בתחום האתיקה בעסקים. דגם פורד קפרי אשר יוצר על ידי "פורד אירופה" ייצרה מגוון רב של מנועים לדגם. בין מגוון המנועים שהרכיבה במכוניות הדור הראשון שיוצרו בין השנים 1968–1973, הרכיבה החברה מנועי 4 צילינדרים, 2,000 סמ"ק שנלקחו מדגם ה"פורד פינטו" ("Ford Pinto engine"). מנועי 4 הצילינדרים אשר הורכבו בדגמי פורד טאונוס TC, מתוצרת חברת "Ford-Werke GmbH", (פורד גרמניה), אשר יוצרו בגרמניה בין השנים 1970–1982, נלקחו מדגמי "פוד פינטו". תאוצת "פורד פינטו 1,600" בין 0–100 קמ"ש היא 17.2 שניות. 2 דלתות - קופה (סדאן) 3 דלתות - האצ'בק 3 דלתות - סטיישן 3 דלתות - מסחרית 2 דלתות - טנדר פינטו 1,600 פינטו 2,000 פינטו 2,300 פינטו 2,800 352,402 יחידות - שנת 1971 480,405 יחידות - שנת 1972 484,512 יחידות - שנת 1973 544,209 יחידות - שנת 1974 223,763 יחידות - שנת 1975 290,132 יחידות - שנת 1976 225,097 יחידות - שנת 1977 188,899 יחידות - שנת 1978 199,018 יחידות - שנת 1979 185,054 יחידות - שנת 1980 פורד פינטו - קופה, שנת 1974 פורד פינטו - קופה פורד פינטו - קופה פורד פינטו הצ'בק, שנת 1978 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות פורד פינטו הצ'בק, 3 דלתות פורד פינטו טנדר פורד פינטו טנדר פורד פינטו טנדר פורד פינטו מסחרית פורד פינטו מסחרית פורד פינטו מסחרית פורד פינטו מסחרית פורד פינטו סטיישן, שנת 1974 פורד פינטו סטיישן, שנת 1972 פורד פינטו סטיישן פורד פינטו סטיישן פורד פורד קפרי פורד EXP פורד פינטו (repubblica.it/scienze) (איטלקית) פורד פינטו (tortmuseum.org/ford-pinto) (אנגלית) מדיה וקבצים בנושא פורד פינטו בוויקישיתוף פורד פינטו, סרטון באתר יוטיוב פורד פינטו, סרטון באתר יוטיוב פורד פינטו - היסטוריהautoweek.com/article/car-life/ford-pinto פורד פינטוhemmings.com/blog/2017/10/17/misunderstood-cars-the-ford-pinto פורד פינטוengineering.com/Library/ArticlesPage/tabid/85/ArticleID/166/Ford-Pinto פורד פינטו 1600automobile-catalog
בלאו-וייס

בלאוּ-וייס (גרמנית: Blau Weiss; כחול-לבן) הייתה תנועת נוער יהודית בגרמניה. התנועה נוסדה ב-1912 בראשות ד"ר יוסף מרכוס, וייעדה עצמה לבניהם ובנותיהם של משפחות מתבוללות, שהיו מעוניינים בתנועת נוער כללית, אבל נדחו על ידי תנועות הנוער הלאומיות הגרמניות שסירבו לקבל יהודים לשורותיהן. מאחר שכך, הערכים עליהם חינכה התנועה את חבריה היוו שילוב טיולים בטבע ושיבה לחיי פשטות טרום-תעשייתיים ברוח תנועת הנוער הלאומית הגרמנית, "ואנדרפוגל" (ציפורים נודדות), עם מורשת ותרבות יהודית כללית. בתחילה הוקמו אגודות בכמה ערים (הראשונות היו בברלין בהנהגת ולטר מוזס ובברסלאו בהנהגת יוסף מרכוס) ובשנת 1913 התמזגו אלה עם "עמותת הטיולים 1907" לתנועת "בלאו-וייס, אגודה לטיולי נוער יהודי בגרמניה" (Blau-Weiß, Bund für Jüdisches Jugendwandern in Deutschland). בשנת 1914, לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מנתה התנועה 900 חברים. לאחר תום המלחמה מנתה התנועה כ-3,000 חברים. בעקבות הצלחתה, הוקמה גם באוסטריה תנועה בעלת שם זהה. רק ב-1922 אימצה התנועה פלטפורמה ציונית, ועודדה את חבריה להכשיר עצמם בעבודה חקלאית או מקצועית כהכנה לעלייה לארץ ישראל. באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 התארגנו במסגרת בלאו-וייס קבוצות נוער דתיות, בהם השתתפו גם נחמה ליבוביץ וישעיהו ליבוביץ. בתנועה היו פעילים גם פרנץ קאהן ויעקב אדלשטיין. בסוף שנות ה-20 הוקמו סניפים של התנועה גם בצ'כוסלובקיה ובהונגריה, אשר נקראו "תכלת לבן". בהתחלה הייתה פעילות התנועה משותפת לבנים ולבנות, עם ההתרחבות לקהילות שמרניות יותר, שם הייתה התנגדות לפעילות מעורבת, הוקמה תנועת בת לנשים שבראשה עמדה הדוויג גרוסמן. בוגרי התנועה היו שותפים להקמת קיבוצים אחדים, בהם חברי קבוצת "ביברכה" שהצטרפו למקימי שריד באביב 1927 ובית זרע. התנועה ניסתה להקים יישוב בארץ ישראל, בשנים 1925-1926, והניסיון כשל, ולאחר מכן הפסיקה התנועה את פעילותה. היא פורקה סופית ב-1929, עוד לפני עליית היטלר לשלטון.. רעיונות התנועה שימשו מודל לאורו הקימו בוגרי התנועה ארגוני נוער אחרים בגרמניה בשנות ה-20. בערד קיימת אכסניית נוער המנציחה את שם התנועה. חנה ויינר, נוער תוסס בעדה שאננה, יד טבנקין, 1996. מדיה וקבצים בנושא בלאו-וייס בוויקישיתוף בלאו-וייס, באתר עמלנט בלאו-וייס, באתר הארכיון הציוני המרכזי תורתה של נחמה ליבוביץ' - מרלה פרנקל, באתר "טקסט" לקסיקון הקיבוץ יד טבנקין, 1998, הקיבוץ הדתי, ב"אתר הקיבוצים" עשר שנות משק שריד, דבר, 16 במרץ 1937 Youth Movements, באתר הספרייה היהודית המקוונת
כריסטנזה קרוקוב

כריסטנזה קרוקוב (בדנית: Christence (Christenze) Kruckow;‏ 1558 – 26 ביוני 1621) הייתה אצילה דנית שהואשמה כמכשפה. היא הייתה אחת מרק שתי בנות האצולה שהוצאו להורג בעוון כישוף בסקנדינביה. כריסטנזה נולדה בנייבורג, אך כפי שהיה נהוג בין בני האצולה באותה תקופה, נשלחה בנערותה לחיות אצל משפחת אצולה אחרת, הזוג איילר ברוקנהוס ואשתו ברטה פריס, באחוזת נקבולה. כשברוקנהוס התאלמן בשנת 1582, כריסטנזה קיוותה שיינשא לה, אבל ב-1584 הוא התחתן עם אן בילה. אן בילה הפילה או ילדה 15 פעמים, וכולם מתו. כשבת דוד של אן ילדה ולד מת בשנת 1596, היא האשימה שלוש נשים על גרימת המוות על ידי כישוף, והביאה לשריפתן על המוקד. אן התחילה לחשוב שגם האסונות שלה מקורם במעשי כישוף. כדוגמת בת דודה, היא האשימה בכישוף אישה בשם אסה לאורידסס. אסה העידה כי מיטת הכלולות של אן קולל בעת חתונתה על ידי גונדר קיילדרסוונס, שד, וכריסטנזה קרוקוב. נאשמת נוספת במקרה, יוהנה ינסנס, הוסיפה כי כריסטנזה נכחה בשבת מכשפות בבלוקסברג. יוהנה ינסנס נשרפה על המוקד באשמת כישוף, אך הרשויות לא רצו להאשים בת אצולה, ואחיה של כריסטנזה לקח אותה משם ושיכן אותה אצל אחותם באולבורג. בשנת 1619, השלטונות החלו לחקור שמועות שפצחו באולבורג במשך מספר שנים לגבי מחלות מוזרות המתפשטות בעיר, וחתולים וחזירים מדברים בבית הקברות. מכך עלה ציד מכשפות ומספר נשים נשרפו על המוקד כמכשפות. חלקן טענו שכריסטנזה היא אחת מהן, אבל גם כאן הרשויות לא רצו להאשים בת אצולה. אך המלך כריסטיאן הרביעי, לעומת זאת, אשר גילה עניין רב בנושא כשפים, ובהתאם להוראותיו, המשפט התקדם. אנשים להאשים אותה, והעדויות החלו להגיע: כומר האשים אותה במותה של אשתו; פידר פאולסון ראה אותה בתור אחת המכשפות שנכחו כאשר מכשפה הולידה מפלצת; סורן טומרמנד היה קורבן דקירה לאחר שקרוקוב הבטיחה לו מזל רע. כריסטנזה נעצרה, והוחזקה במאסר למשך שנתיים בזמן שהתנהלו נגדה הליכים. היא הודתה שקיללה את מיטת הכלולות של אן בילה שנים קודם לכן, ושלא חיבבה את אשתו של הכומר. היא הורשעה ונידונה למוות בעוון כישוף. עתירתה לחנינה נדחתה. העונש על כישוף היה להישרף למוות, אך בשל מעמדה, כריסטנזה זכתה ליהרג בעריפת ראשה. הריגה באמצעי זה נחשבה ל"הריגה הוגנת", בו ההרוג שומר על כבודו, זכאי לקבורה כנסייתית, והכניסה לגן עדן אינה חסומה בפניו, בניגוד לאמצעים אחרים ובעיקר שרפה, דרכם הוצאו להורג מכשפות בדרך כלל. לפיכך, כריסטנזה נקברה על פי כל הטקסים המקובלים של הכנסייה. בסקנדינביה, היה זה יוצא דופן שבת אצולה תישפט על כישוף. ידוע רק על מקרה אחד בדנמרק – המקרה של כריסטנזה, ומקרה אחד בשוודיה, בו קרסטין אולפסקס הוצאה להורג בשנת 1585. https://web.archive.org/web/20080110084350/http://www.historie-online.dk/special/sankthans/cristenze.htm (In Danish) Jan Guillou: Häxornas försvarare (The defender of the witches) (In Swedish) Christenze Kruckow. En adelig Troldkvinde fra Chr. IV's Tid (Christenze Kruckow. A noble witch from the age of Chr. the 4th), by Jorgen Carl Jacobsen Dansk kvindebiografisk leksikon ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כריסטנזה קרוקוב".
הקלה

האם התכוונתם ל... הקלה (חוק התכנון והבנייה) – מתן היתר לחריגת בנייה, שלא בהתאם לכללים הנהוגים הרגילים. הקלה (הר געש) – הר געש בדרום איסלנד הקל קלה
פארק גורקי (מוסקבה)

פארק גורקי (ברוסית: Парк Горького, השם הרשמי: הפארק המרכזי לתרבות ומנוחה ע"ש גורקי) הוא גן במוסקבה, אחד הגנים המפורסמים בעיר בפרט וברוסיה בכלל. הוא נפתח לציבור בשנת 1928 ובשנת 1932 קיבל את השם הנוכחי. הפארק על שם גורקי הוקם בשנות ה-30. כמו כל פרויקט מונומנטלי שנבנה בתקופתו של סטלין, גם להקמת גן זה הייתה משמעות סימבולית כפרויקט קומוניסטי מובהק המבטא את אידיאל היופי של השלטון הסובייטי. הפארק נחשב מוצלח מאוד ובמהרה הפך לפופולרי ביותר בין תושבי ואורחי מוסקבה. לא בכדי נכתבו על שמו של הפארק ספרים, הולחנו שירים ובשנות ה-80–90 התפרסמה אפילו להקת רוק ידועה בשם "גורקי פארק". בשטחו של הפארק מצויים גם ביתני אומנים וגם מוזיאון המוסך לאומנות עכשווית. לאחר נפילת מסך הברזל נוספו בשטחו גם פארק שעשועים וגם פארק מים. במהלך שנת 2011 עבר הפארק שיפוצים. האגם במרכז הפארק נוקה, בעלי דוכנים ומתקני שעשועים זולים אשר הסתירו את הנוף בשנים שלפני השיפוץ פונו והוא הפך שוב לפופולרי ביותר. לאחר השיפוץ בוטל התשלום על הכניסה לפארק, הותקנה רשת אלחוטית חינמית של אינטרנט וליד הספסלים החדשים הותקנו שקעי חשמל לרווחת הציבור. במקום מתקיימות פעילויות מגוונות לציבור המבקרים, הכוללות ריקודים, פעילויות ספורט למבוגרים וילדים, הקרנת סרטים תחת כיפת השמיים ועוד, ונפתחה גלריה לאמנות עכשווית בשם "גאראז’". בתקופת החורף הופך כמעט כל הפארק למשטח החלקה על הקרח ענק עם גשרים ומעברים להולכי רגל, מה שהכניס אותו לספר השיאים של גינס. שער הכניסה הראשי של הפארק תצפית מעל מבנה שער הכניסה אל הפארק השדרה המרכזית בפארק גורקי מוזיאון המוסך לאומנות עכשווית גן נסקוצ'ני מדיה וקבצים בנושא פארק גורקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק גורקי (ברוסית) פארק גורקי, ברשת החברתית פייסבוק פארק גורקי, ברשת החברתית אינסטגרם
טרקטור פורד סדרה N

טרקטור פורד סדרה N (באנגלית: Ford N-Series tractor) היא סדרת טרקטורים שיוצרה על ידי קונצרן הרכב פורד בין השנים 1939–1952. "9N": יוצרו כ-750,000 יחידות. מחיר היחידה בהשקה עמד על 585 דולר (יוצר משנת 1939) "2N": מחיר היחידה בהשקה, בשנת 1945 עמד על 1,120 דולר (יוצר בין השנים 1942–1947) "8N": (יוצר בין השנים 1947–1952) "NAA": (יוצר משנת 1952) פורד "9N", שנת 1941 פורד "9N", שנת 1942 פורד "8N", שנת 1949 פורד "סדרה N" פורד "9N" פורד סדרה N פורד "סדרה N" פורד "NAA", שנת 1953 פורד פורד 5000 טרקטורים פורד 1939-1964 (oldfordtractors) מדיה וקבצים בנושא טרקטור פורד סדרה N בוויקישיתוף טרקטור פורד סדרה N, סרטון באתר יוטיוב טרקטור פורד סדרה N, סרטון באתר יוטיוב מועדון N טרקטורים (ntractorclub) טרקטורtractordata היסטוריה - "טרקטור פורד סדרה N just8ns.com/The-History-of-Ford-N-Series-Tractors טרקטור פורד סדרה N - הבדלים בין סדרת 9N, סדרת 2N, וסדרת 8N antiquetractorblog
איזומורפיזם (סוציולוגיה)

בסוציולוגיה כלכלית, איזומורפיזם (בעברית: דמיון צורה או דמיון) הוא מונח המתאר את הדמיון המבני הקיים בין ארגונים הפועלים בשדות מוסדיים שונים. במאמר משנת 1983 הסוציולוגים פול דימאג'יו וולטר פאוול טענו שהדמיון בין ארגונים בחברות מודרניות רב מהצפוי. שני החוקרים התבססו על הטענה של הסוציולוג מקס ובר שבחברות מודרניות תהליכי בירוקרטיזציה מייצרים "כלוב ברזל", המגביל את חירותו של האדם. במאמרם זיהו שני החוקרים שלושה מנגנונים המייצרים דמיון רב בין ארגונים. המנגנון הראשון הוא מנגנון של איזומורפיזם (דִּמְיוֹן צוּרָה) כפוי - מנגנון זה מבוסס על הכוח של מוסדות פוליטיים ומוסדות ללא כוונת רווח (בייחוד קרנות נדבנות) לקבוע סטנדרטים שבהם ארגונים חייבים לעמוד כדי לפעול או לזכות במימון. המנגנון השני הוא איזומורפיזם מימטי – מנגנון זה מבוסס על הנטייה של ארגונים לחקות ארגונים אחרים בתנאים של אי-ודאות. המנגנון השלישי הוא מנגנון נורמטיבי – מנגנון זה מבוסס על הנטייה של עובדים בארגונים בשדה נתון להיות בעלי הכשרה מקצועית דומה, המובילה בתורה להתנהגות ארגונית דומה. מושג זה זכה לפיתוח תאורטי ובחינה אמפירית ניכרת במדעי החברה. למשל, בתחום העיתונות נמצא שאתרי חדשות בוחרים לסקר בעמודי הבית שלהם אירועים ותופעות זהים, וכי ניתן להסביר דמיון זה בעזרת הנטייה של עורכים באתרי החדשות השונים לעקוב באינטנסיביות אחרי עמודי הבית של מתחריהם. עם התגברות הדומיננטיות של רשתות חברתיות דוגמת פייסבוק וטוויטר, גברה היכולת שלהן לכפות על ארגוני חדשות להשתמש בפורמטים מסוימים ליצירה ולהפצה של חדשות בשל הקהל הרב שהן מפנות לארגונים אלו. יש הגורסים שההשפעה האיזומורפית של רשתות חברתיות היא תוצר של ההתבססות שלהן על אלגוריתמים. כך, למשל, קמו שורה של ארגוני חדשות אמריקאיים דוגמת באזפיד וברייטבארט שמשתמשים בכותרות מושכות (קליקבייט) כדי לעודד שיתוף של התכנים שהן מפיקות והקלקה עליהם. דִּמְיוֹן צוּרָה במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית Paul J. DiMaggio, Walter W. Powell, The Iron Cage Revisited: Institutional Isomorphism and Collective Rationality in Organizational Fields, American Sociological Review 48, 1983, עמ' 147–160 doi: 10.2307/2095101 Boczkowski, Pablo J., News at work : imitation in an age of information abundance, Chicago: University of Chicago Press, 2010 Nielsen, Rasmus Kleiss & Sarah Ann Ganter, Dealing with digital intermediaries: A case study of the relations between publishers and platforms, New Media and Society 20, 2018, עמ' 1600-1617 Caplan, Robyn & boyd, danah, Isomorphism through algorithms: Institutional dependencies in the case of Facebook, Big Data & Society, 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכס וילסון

אלכסנדר "אלכס" שלדון וילסון (באנגלית: Alexander "Alex" Sheldon Wilson; ‏1 בדצמבר 1907 - 9 בדצמבר 1994) היה אתלט קנדי, סגן אלוף אולימפי ובעל מדליית ארד אולימפית (לוס אנג'לס 1932) בריצת 800 מטר ובריצת 400 מטר, בהתאמה. וילסון נולד במונטריאול, קוויבק, קנדה. הוא למד באוניברסיטת נוטרדאם, אינדיאנה שבארצות הברית. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה וילסון במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:15.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:14.2 דקות וגרמניה (3:14.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.2 שניות ולא עלה לריצת הגמר (רק 6 אצנים עולים לריצת הגמר) ובמקום 15 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.1 דקות (רק 9 אצנים עלו לריצת הגמר). במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה בשנת 1930 זכה וילסון ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 440 יארד (48.8 שניות), מדליית כסף בריצת שליחים 4X440 יארד (3:19.8 דקות) ומדליית ארד, בריצת 880 יארד (1:55.6 דקות). באליפות המכללות (NCAA) שנערכה ב-1931 זכה וילסון במדליית זהב בריצת 400 מטר. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה וילסון ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:49.9 דקות, אחרי טומי המפסון מבריטניה שקבע שיא עולם חדש של 1:49.7 דקות ולפני בן ארצו פיל אדוארדס (1:51.5 דקות). מדליות ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.4 שניות, אחרי ביל קאר שקבע שיא עולם חדש של 46.28 שניות ובן איסטמן (46.50 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:12.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:08.14 דקות ובריטניה (3:11.2 דקות). לאחר המשחקים האולימפיים הוא עבר לאוניברסיטת לויולה בשיקגו (אנ') ושם אימן שחייה, כדורסל ואתלטיקה קלה במשך כ-13 שנים, עד שנת 1945. חמש שנים לאחר מכן, הוא שב כמאמן אתלטיקה לאוניברסיטת נוטרדאם בה למד, עד לפרישה בשנת 1972. וילסון מת בטקסס ב-1994, ימים אחדים לאחר יום הולדתו ה-87. כיום מתקיימת באוניברסיטת נוטרדאם בה למד תחרות אתלטיקה בינלאומית על שמו. בחייו וגם לאחר מותו זכה וילסון במספר תוארי כבוד ספורטיביים, לרבות הכללתו בהיכל התהילה של האתלטים הקנדים (ב-1954). ריצת 400 מטר: 47.3 שניות (1932) ריצת 800 מטר: 1:49.9 דקות (1932) מדיה וקבצים בנושא אלכס וילסון בוויקישיתוף אלכס וילסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלכס וילסון, באתר olympedia.org