laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר ההשתחוות

הר ההשתחוות (ברוסית: Поклонная гора, נקרא גם: גבעת פוקלונאיה / פארק הניצחון) הוא שמה של גבעה במחוז האדמיניסטרטיבי המערבי במוסקבה ואחת הפסגות המשקיפות על העיר במתחם הכולל בתוכו גם את פארק הניצחון ובו בית כנסת, מסגד וכנסייה לזכר הנופלים במלחמת העולם השנייה ומוזיאון המלחמה הפטריוטית הגדולה. האתר אוזכר לראשונה בשנת 1368 והיווה גבעה מרוחקת המשקיפה על העיר וממנה ניתן היה להשקיף על העיר כולה וסביבותיה. הגבעה הפכה לחלק מהעיר מוסקבה בשנת 1936 עם התרחבות העיר. חלק גדול מצדה המערבי של גבעה מאכלס את פארק הניצחון שנבנה בשנים 1985–1995. חלקו המזרחי של הפארק מאכלס אתר זיכרון לזכר הניצחון במלחמת העולם השנייה. בפארק הניצחון באתר ניצב שער הניצחון המציין את הניצחון הרוסי על נפוליאון במסגרת מלחמת 1812. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עיריית מוסקבה מימנה את הקמת קומפלקס זיכרון לזכר הניצחון הסובייטי על הנאצים. האנדרטה לגיבורי מלחמת העולם הראשונה, נחנכה ב-1 באוגוסט 2014 לזכר החיילים והקצינים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה האנדרטה לכלבי החזית. נחנכה ב-21 ביוני 2013 לזכר הכלבים ששירתו בצבא האדום. הר ההשתחוות. כנסיית גאורגיוס הקדוש בית הכנסת לזכר השואה תחנת המטרו פארק פובדי מדיה וקבצים בנושא הר ההשתחוות בוויקישיתוף הר ההשתחוות, ברשת החברתית אינסטגרם На Поклонной горе открыли памятник «Фронтовой собаке»
פאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג

פאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג (4 בספטמבר 1800 – 10 במרץ 1873), הייתה בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג ואשתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג. פאולינה תרזה נולדה ב-4 בספטמבר 1800 בריגה שבלטביה, ללודוויג, דוכס וירטמברג ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. ב-15 באפריל 1820 התחתנה פאולינה תרזה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים. נישואי השניים לא היו מוצלחים, אולם אף על פי כן גידלה פאולינה תרזה במסירות את ילדיהם, ואף היוותה אם חורגת לילדיו הקודמים של וילהלם. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1948, הזמינה אותה בתה החורגת סופיה, נסיכת וירטמברג למקלט בהולנד. בשנת 1864 מת בעלה וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ובצוואתו נישל את פאולינה תרזה מכל חלק בירושה. לאחר מותו התגוררה פאולינה תרזה בשווייץ, וב-10 במרץ 1873 מתה בשטוטגרט. בשל נדיבותה ואופיה הטוב הייתה פאולינה תרזה מאוד אהודה על האזרחים, ולאחר מותה נקראו הרבה מקומות וכבישים על שמה. ב-15 באפריל 1820 התחתנה פאולינה תרזה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים: קתרינה, נסיכת וירטמברג (1821–1898). קרל הראשון, מלך וירטמברג (1823–1891). אוגוסטה, נסיכת וירטמברג (1826–1898). מדיה וקבצים בנושא פאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג בוויקישיתוף
ויקטוריה קצמן

ויקטוריה קצמן (ברוסית: Виктория Кацман; נולדה ב-5 ביולי 1986) היא דוגמנית עבר ישראלית ילידת-רוסיה הסובייטית. נולדה ברוסיה הסובייטית שבברית המועצות לשעבר, ועלתה לישראל בגיל ארבע ב-1991, וגדלה בנהריה. ב-2005 היא זכתה בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "הדוגמניות" בערוץ 10, לאחר זכייתה הובילה את הקמפיינים לחברות האופנה "בוניטה", "מייבלין ניו-יורק" ו"אינטימה", והצטלמה בעירום חלקי למגזין בגדי הים של "בלייזר", ב-2007 עזבה את סוכנות "לוק" ועברה להות מיוצגת על ידי סוכנות "יולי", ב-2008 הובילה את הקמפיין לרשתות "העין השלישית", "וScoop", ב-2009 השתתפה בתצוגת אופנה של דיור שנערכה בסין. סיפרה שלקחה פסק זמן מהדוגמנות בשנת 2017. נכון ל-2020, היא סוכנת נדל"ן בחברת גינדי תל אביב, ומלמדת יוגה. ויקטוריה קצמן, ברשת החברתית אינסטגרם ויקטוריה קצמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורית מרלין-רוזנצוייג, יפה בלבן: ויקטוריה קצמן לוהטת מתמיד, באתר ynet, 19 במאי 2007 ויקטוריה היא הזוכה ב"הדוגמניות", באתר וואלה, 30 במאי 2005 הילה רגב, ויקטוריה קצמן זוכת "הדוגמניות" חוזרת בהפקת אופנה חורפית, באתר Xnet‏, 22 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1987/1988 בפוטבול ליג

עונת 1987/1988 הייתה העונה ה-89 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-15 באוגוסט 1987 והסתיימה ב-15 במאי 1988. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 21 קבוצות. דרבי קאונטי ופורטסמות' היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-17 בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו פורטסמות', ווטפורד ואוקספורד יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו מילוול ואסטון וילה. צ'לסי (שסיימה את העונה במקום ה-18 בליגה הבכירה) השתתפה עם קבוצות שסיימו את העונה במקום 3-5 בליגה השנייה בסדרת משחקי מבחן על המקום הפנוי בליגה הבכירה. משחקי מבחן נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בסופו של התהליך מידלסברו עלתה לליגה הבכירה במקום צ'לסי. הליגה צומצמה ל-20 קבוצות. בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשעייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. ג'ון אולדרידג' מליברפול כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים. ג'ון בארנס מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. ג'ון בארנס מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. זאת בפעם השנייה ברציפות. נתונים מפורטים מאתר rsssf
מצ'רטה

מַצֶ'רַטָה (איטלקית: Macerata) היא עיירה ובירת נפת מצ'רטה במחוז מארקה באיטליה. המרכז ההיסטורי (centro storico) של העיירה ממוקם על גבעה בין הנהרות קיאנטי ופוטנצה. במרכז ובעיירה המודרנית, המשתרעת על המישור למרגלות הגבעה, מתגוררים כ-42,000 איש. מעלית מחברת בין שתי העיירות. רוב המבנים במרכז ההיסטורי נבנו החל מהמאה ה-17 ועד למאה ה-20, אך בחזית "בית הסוחרים" (Loggia dei Mercanti) שבכיכר המרכזית פיאצה דלה ליברטה (Piazza della Libertà) יש מעבר קשתות מקומר בן שתי קומות המתוארך לרנסאנס. במצ'רטה כמה ארמונות מרשימים, בעיקר לאורך רחוב קורסו מאטאוטי. רחוב קורסו דלה רפובליקה המתחיל סמוך ל"בית הסוחרים" מוביל לכיכר ויטוריו ונטו שבו בארמון ריצ'י (Palazzo Ricci) יש מוזיאון וגלריה לאומנות – מומלצת במיוחד תמונת "המדונה עם הילד" של קרלו קריוולי. מוזיאון נוסף הוא מוזיאון המרכבות (Museo delle Carrozze). הקתדרלה נבנתה במאה ה-12. האוניברסיטה בעיירה היא אחת העתיקות באיטליה ונוסדה בשנת 1290 (גרסה אחרת 1540) כמו כן יש בעיירה בית ספר לאמנות. באיטליה של המאה ה-19 היה הספורט הלאומי סוג של כדוריד. תושבי מצ'רטה החליטו כי הם זקוקים לאתר שבו ניתן יהיה לשחק ולצפות במשחק, ושבו ניתן יהיה להשתמש למופעים ציבוריים כדוגמת קרקסים ואף מלחמת שוורים. כמאה תושבים הצליחו לאסוף את הכסף הדרוש ושכרו את אירנאו אלנדרי לתכנן ולבנות אותו. אצטדיון ספריסטריו (Sferisterio) נבנה ב-1820, והתכנון כלל הריסה ובנייה מחדש של חלק מהחומה ההיסטורית בסמוך לשער "פורטה מרקטו". החזית הישרה של האצטדיון היא קיר בגובה 18 מטרים ובאורך של 88 מטרים, שלאורכו יש שורת קשתות מופרדות על ידי 56 עמודים הנושאים שורה כפולה של תאים ויציע אבן, כולם בסגנון הנאו קלאסי. במשך השנים הלכה ופחתה הפופולריות של הכדוריד והכדורגל החליף אותו. ב-1909 יושר המשטח על מנת לאפשר משחקי כדורגל ומגרשי טניס. החל מ-1871 הועלו מדי פעם הצגות תיאטרון באצטדיון, ומ-1914 החלו להציג באצטדיון מופעי אופרה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ביים פייראלברטו קונטי את אאידה – כל חלקי האצטדיון שופצו והוא חובר לרשת החשמל. כיום יש באצטדיון מקום ל-3,000 צופים. עומק הבמה 14.5 מטר ורוחבה כ-40 מטר כשמשני צדדיה אגפים ברוחב של 10 מטר. כמקום למופעים מוזיקליים יש לבמה מבנה מוזר (הנגנים משני צדי עמדת התזמורת אינם יכולים לשמוע האחד את משנהו) אך באופן מפליא האקוסטיקה טובה (לפחות במרכז). בכל שנה בחודש יולי נערך במצ'רטה פסטיבל אופרה. רוב המופעים מבוצעים באצטדיון, כשחלק מהאופרות מבוצעות בתיאטרון שנבנה על ידי אנטוניו ביבנה ב-1767 והמוקדש למוזיקאי לאורו רוסי שנולד בעיירה. מצפון לעיירה, בווילה פוטנצה מצויים שרידיה של "הלוויה ריקינה" (Helvia Ricina) יישוב רומי עתיק שנחרב על ידי הויזיגותים. מדרום לעיירה מצויה הכנסייה הרומנסקית "סן קלאודיו אל קיאנטי" – צורתה הבלתי רגילה נובעת מהעובדה שכנסייה אחת נבנתה על שרידים של כנסייה אחרת. במצ'רטה נולד המיסיונר הישועי מטאו ריצ'י (1552 – 1610) שהיה המערבי הראשון שנכנס לסין אחרי שהייתה סגורה במשך מאות שנים לזרים, ותרגם את כתבי קונפוציוס לראשונה לשפה אירופאית. הקדוש המקומי הוא סן ג'וליאנו. יום חגו הוא 31 באוגוסט. מדיה וקבצים בנושא מצ'רטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצ'רטה מצ'רטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מצ'רטה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית
סטיינגרימור סטיינתורסון

סטיינגרימור סטיינתורסון (באיסלנדית: Steingrímur Steinþórsson;‏ 12 בפברואר 1893 – 14 בנובמבר 1966) היה ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1950 – 1953. במחצית הראשונה של שנת 1952 הוא שימש, יחד עם יושב ראש האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) ועם נשיא בית המשפט העליון, על פי חוקת איסלנד, כממלא מקום נשיא איסלנד, לאחר מותו של סוון ביירנסון ועד לבחירתו של אאוסגייר אאוסגיירסון. סטיינתורסון היה חבר המפלגה הפרוגרסיבית של איסלנד, אך מעולם לא כיהן כמנהיג המפלגה. בנוסף לכהונתו כראש הממשלה הוא שימש במגוון תפקידים כשהבולט ביניהם היה תפקיד שר החקלאות והרווחה. נולד בכפר אלפטגרדי (Álftagerði) שעל חוף אגם מיוואטן שבצפון איסלנד, כבנם של סטיינתור ביורנסון, איכר, וזיגרון זיגורדסון. למד לימודי חקלאות וסיים את לימודיו האקדמאים בתחום זה באוניברסיטת קופנהגן ב-1924. בשנים 1915–1917 עבד באחוזת הוריו. לאחר מכן ועד לשנת 1920 שימש כאיש הכספים הראשי של בית הספר החקלאי ונרי (Hvanneyri) ובשנים 1924–1928 שימש כמורה בבית הספר. לאחר מכן ועד לשנת 1935 שימש כמנהל בית הספר החקלאי בהולאר (Hólar). בשנים 1934–1937 היה סטיינתורסון חבר בוועדה לתכנון האזורים הארקטיים. לאחר מכן הוא מונה לראש המחלקה למדעי החקלאות באוניברסיטת איסלנד, תפקיד אותו מילא עד 1941. בשנים 1938–1939 הוא שימש כיושב ראש הוועדה הבין ממשלתית לניסויים חקלאיים. במקביל ועד לשנת 1940 הוא ניהל את ביתן התצוגה האיסלנדי בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939. בשנים הבאות שימש סטיינתורסון בתפקידים שונים בתחומי החקלאות והכלכלה. סטיינתורסון כיהן כחבר האלת'ינגי מטעם המפלגה הפרוגרסיבית ובשנים 1949–1950 שימש כיושב ראש הבית. במרץ 1950 החליף סטיינתורסון בתפקיד ראש הממשלה את אולאפור תורס, והקים ממשלה קואליציונית בשיתוף מפלגת העצמאות. במסגרת שותפות זו, תורס כיהן בממשלתו של סטיינתורסון (בשנים 1953-1950) כשר הדיג והתעשייה. במקביל לכהונתו כראש הממשלה הוא שימש גם כשר הרווחה ולאחר סיום כהונתו כראש הממשלה שימש כשר החקלאות והרווחה עד לשנת 1956. מדיה וקבצים בנושא סטיינגרימור סטיינתורסון בוויקישיתוף מידע אודותיו מתוך אתר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) (באיסלנדית)
רוד רוזנשטיין

רוד ג'יי רוזנשטיין (באנגלית: Rod Jay Rosenstein; נולד ב-13 בינואר 1965) הוא משפטן יהודי-אמריקאי שכיהן כמשנה לתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ, וכתובע הפדרלי של מחוז מרילנד תחת ג'ורג' ווקר בוש וברק אובמה. רוזנשטיין נולד בפילדלפיה. למד כלכלה בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. לאחר מכן למד משפטים בבית הספר הרווארד למשפטים וקיבל תואר J.D. בשנת 1989. בעת לימודיו היה עורך כתב העת המשפטי "Harvard Law Review". רוזנשטיין הוצע כמינוי כשופט בבית המשפט הרביעי לערעורים של ארצות הברית בידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, אולם עקב התנגדותם של סנטורים דמוקרטים המינוי לא עלה לדיון לאישור בסנאט. בעת המינוי למשנה לתובע הכללי בחודש אפריל 2017, הוא היה הפרקליט הפדרלי הוותיק ביותר בארצות הברית. הנשיא דונלד טראמפ מינה את רוזנשטיין ב-13 בינואר 2017 לשמש משנה לתובע הכללי של ארצות הברית. מינוי זה אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-25 באפריל 2017. רוזנשטיין כתב דו"ח בו המליץ על הדחת ג'יימס קומי, ראש ה-FBI, בעקבות תפקודו בחקירת שרת הדואר האלקטרוני של הילרי קלינטון, בו האשים את קומי בהתנהגות החורגת מהנהלים כאשר דיבר על החקירה במסיבת עיתונאים ב-5 ביולי 2016 וכן על המכתב ששלח לקונגרס, 11 ימים לפני הבחירות לנשיאות, בו הודיע על פתיחת החקירה מחדש. לאחר פיטוריו של קומי על ידי הנשיא דונלד טראמפ, טען הבית הלבן כי הדו"ח שכתב רוזנשטיין היה המניע לפיטוריו של קומי, אך ב-11 במאי טען טראמפ בריאיון לרשת NBC News כי התכוון לפטר את קומי ללא קשר לדוח, וכי חשב על הפולמוס "בנוגע לרוסיה" כששקל לפטרו. לאחר פיטורי קומי, הודיע רוזנשטיין ב-17 במאי 2017 על מינויו של רוברט מולר לתובע מיוחד ועצמאי לחקירת המעורבות הרוסית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 וקשרים אפשריים בין מטה טראמפ למוסקבה. בספטמבר 2018, פרסם הניו יורק טיימס, שבעקבות פיטורי קומי שעליהם התחרט רוזנשטיין, הוא הציע לגורמים בבולשת הפדרלית ובמשרדו - שבועיים לאחר היכנסו לתפקיד - להקליט בסתר את הנשיא טראמפ בשיחה על המצב בבית הלבן, במטרה לכנס את בכירי הממשל לדיון על הדחתו מהתפקיד. רוזנשטיין דחה את הדיווח, המלא לדבריו ב"אי-דיוקים", סירב להגיב על הטענות, ואמר ש"מדובר בסיפור המבוסס על מקורות אנונימיים שפועלים נגד משרד המשפטים ובעד האג'נדה הפרטית שלהם". דוברת משרד המשפטים מסרה שהצעת ההקלטה נאמרה בציניות. ב-29 באפריל 2019 הודיע על התפטרותו מתפקיד המשנה לתובע הכללי, שנכנס לתוקף ב-11 במאי. רוזנשטיין נשוי לליסה ברסומיאן, עורכת דין ארמנית-אמריקאית שעובדת במכון הבריאות הלאומי. לזוג שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא רוד רוזנשטיין בוויקישיתוף הדף הרשמי של רוזנשטיין, באתר הממשלתי של מרילנד Fritze, John (24 באפריל 2017). "Rosenstein poised for confirmation as deputy attorney general". Baltimore Sun. נבדק ב-25 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה) Trump said he was thinking of Russia controversy when he decided to fire Comey ראש ה-FBI לשעבר מונה לתובע מיוחד בחקירת קשרי טראמפ ורוסיה, באתר הארץ, 18 במאי 2017 ynet, "סגן שר המשפטים הציע להקליט את טראמפ בסתר כדי להדיח אותו", באתר ynet, 21 בספטמבר 2018 Profile of Rod Rosenstein, U.S. attorney for Maryland, וושינגטון פוסט, 9 באוקטובר 2011
אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג

אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג (גרמנית: Amelia von Nassau-Weilburg‏, 8 בספטמבר 1776 - 19 בפברואר 1841) הייתה אשתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. אמליה נולדה בקירכהיימבולאנדן ב-8 בספטמבר 1776, לקרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתם של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואן, הנסיכה המלכותית. ב-29 באוקטובר 1793 התחתנה אמליה עם ויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1806 מת חמיה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ובעלה ויקטור עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת בעלה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין בתה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים. ב-15 בפברואר 1813 התחתנה אמליה עם הברון פרידריך פון שטיין-ליבנשטיין צו בארכפלד, וב-19 בפברואר 1841 מתה אמליה בטירת שאומבורג. ב-29 באוקטובר 1793 התחתנה אמליה עם ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ממנו נולדו לה 4 בנות: הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1797–1817), התחתנה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1800–1820), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1802–1858), התחתנה עם גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1804–1828), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג מדיה וקבצים בנושא אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג בוויקישיתוף
קריסטיאן קוסטוב

קריסטיאן קונסטנטינוב קוסטוב (בבולגרית: Кристиан Константинов Костов; נולד ב-15 במרץ 2000) הוא זמר רוסי-בולגרי אשר ייצג את בולגריה באירוויזיון 2017 עם השיר "Beautiful Mess". קוסטוב נולד במוסקבה בירת רוסיה לאב בולגרי ולאם קזחית. הוא התחיל את הקריירה שלו וגם התפרסם כשהגיע לגמר "גולוס ילדים" ("דה וויס ילדים" בגרסה הרוסית) אך לא זכה בגמר. בשנת 2016, לאחר שהשתתף בתוכנית "X-Factor בולגריה" והגיע למקום השני, הוציא את הסינגל הראשון שלו. בשנת 2017 הוא הוציא את הסינגל השני שלו, "Beautiful Mess", ואיתו הוא נבחר לייצג את בולגריה באירוויזיון 2017. הוא הופיע בחצי הגמר השני שנערך ב-11 במאי, הגיע למקום הראשון והעפיל לגמר האירוויזיון, שנערך ב-13 במאי, ובו הגיע למקום השני אחרי נציג פורטוגל, סלבדור סובראל. מדיה וקבצים בנושא קריסטיאן קוסטוב בוויקישיתוף קריסטיאן קוסטוב, ברשת החברתית פייסבוק קריסטיאן קוסטוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קריסטיאן קוסטוב, ברשת החברתית אינסטגרם קריסטיאן קוסטוב, ברשת החברתית VK קריסטיאן קוסטוב, סרטונים בערוץ היוטיוב קריסטיאן קוסטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר ספוטיפיי קריסטיאן קוסטוב, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר Last.fm (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר AllMusic (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר דיזר קריסטיאן קוסטוב, באתר Discogs (באנגלית) קריסטיאן קוסטוב, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1988/1989 בפוטבול ליג

עונת 1988/1989 הייתה העונה ה-90 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-27 באוגוסט 1988 והסתיימה ב-26 במאי 1989. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. מילוול, אסטון וילה ומידלסברו היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. אם כמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. במשחק האחרון בעונה נפגשו ארסנל וליברפול, כשליברפול במקום הראשון ביתרון 3 נקודות על ארסנל ובנוסף יתרון של ארבעה שערי זכות על ארסנל. באותו משחק דרמטי נצחה ארסנל 2-0 כשאת השער השני היא כובשת ממש בשניות הסיום כדי להשוות גם את כמות הנקודות וגם את הפרש השערים. במצב זה, מה שהכריע את האליפות לטובת ארסנל היה כמות השערים שכבשה בעונה, 73, לעומת 65 לליברפול. ארסנל זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו מידלסברו, וסטהאם יונייטד וניוקאסל יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו צ'לסי, מנצ'סטר סיטי וקריסטל פאלאס. בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשעייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. אלן סמית' מארסנל כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים. סטיב ניקול מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. מארק יוז ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. זאת בפעם השנייה ברציפות. נתונים מפורטים מאתר rsssf
ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (גרמנית: Viktor II. Prinz von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym‏, 2 בנובמבר 1767 - 22 באפריל 1812), היה נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים בין השנים 1806–1812. ויקטור השני נולד בויילבורג ב-2 בנובמבר 1767, לקרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואלאונורה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של פרידריך וילהלם הראשון, נסיך זולמס-בראונפלס וסופיה מזולמס-לאובאך. ב-29 באוקטובר 1793 התחתן ויקטור עם אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, ממנה נולדו לו 4 בנות. בשנת 1806 מת אביו קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, וויקטור עלה לשלטון במקומו. ב-22 באפריל 1812 מת ויקטור בטירת שאומבורג, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין בתו של ויקטור הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים. ב-29 באוקטובר 1793 התחתן ויקטור עם אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, ממנה נולדו לו 4 בנות: הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1797–1817), התחתנה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1800–1820), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג אמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1802–1858), התחתנה עם גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (1804–1828), התחתנה עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג בית אסקניה
בר רשות

בחוק הישראלי, בר רשות או בר רשות במקרקעין הוא בעל רשות להשתמש במקרקעין שלא על פי אחת מחמש הדרכים המנויות בחוק המקרקעין. זכויות בר הרשות אינן מוסדרות בחקיקה אלא רק בפסיקה. בר רשות הוא בעל רשות להשתמש במקרקעין, באופן המבדיל אותו מפולש, המשתמש במקרקעין שלא ברשות. בכך, מעמד בר רשות מגן על המחזיק במקרקעין מטענות של הסגת גבול. לרוב, הרשות במקרקעין היא הדירה, ועל כן בעל המקרקעין יכול לפנות את בר הרשות מהמקרקעין בכל עת, והגשת תביעה נגד בר הרשות נחשבת להודעה על סיום הרשות להשתמש במקרקעין. על פי חלק מהדעות, במקרים יוצאי דופן, יכולה הרשות במקרקעין להיות "בלתי הדירה" (בלתי חוזרת), כאשר בר הרשות קיבל מבעל המקרקעין הבטחה שלא יפונה מהמקרקעין. במקרים אלו, בעל הקרקע אינו רשאי לפנות את בר הרשות מן המקרקעין. עם זאת, על פי חלק מהדעות, מעמד של בר רשות מעניק למחזיק במקרקעין, משיקולי צדק, את הזכות להמשיך להחזיק במקרקעין עד קבלת פיצוי או לתקופה הנדרשת לצורך התארגנות. השופט אנגלרד פסק שמתן הפיצוי אינו מהווה תנאי לפינוי. לעומת זאת, קבע השופט צבי זילברטל: בפסיקה נקבע, כי יש להכפיף ביטולו של רישיון במקרקעין לעקרונות של צדק, בהתחשב בעיקר בציפייה הסבירה שנטע בעל המקרקעין אצל פלוני ובהסתמכותו על כך, וזאת לרוב באמצעות קביעה כי רשות שניתנה התגבשה לכדי רשות מכוח השתק, ולכן אינה ניתנת לביטול חד-צדדי. במקרים המתאימים, יבחן בית המשפט בהתאם לנסיבות כל מקרה ובהתבסס על שיקולי צדק, האם ראוי להקנות סעד לבר-הרשות, כאשר באמתחתו מגוון של סעדים – החל מהתניית ביטול הרישיון בתשלום פיצוי כספי בעבור השבחת המקרקעין וכלה בקביעה כי הרשות בלתי-הדירה ואינה ניתנת לביטול מתוקף ההבדל בין בר רשות לפולש, אם בר הרשות השקיע בהשבחת המקרקעין, על בעל הקרקע לפצותו על השקעותיו במקרקעין. בר הרשות אינו זכאי לפיצויים על עצם הפינוי או על הוותק שלו בנכס. בר רשות במקרקעין מקבל את זכותו להשתמש במקרקעין מבעל הקרקע. זכות זו יכולה להינתן מפורשות בהסכם בכתב או בעל פה, או להינתן מכללא (באופן עקיף), כאשר בר הרשות משתמש שנים רבות בקרקע בידיעת בעל הקרקע, ללא שבעל הקרקע מוחה על כך. לדוגמה, בעלי הזיכיון להפעיל את החוף השקט בשכונת בת גלים בחיפה, הקימו חניון על חלקת קרקע שנוצרה ליד החוף מהצטברות סחף. בית המשפט קבע שבעלי הקרקע העניקו לבעלי הזיכיון רשות במקרקעין מכללא, מכיוון שלא מחו על הקמת החניון. רבים מאלו שקבלו מעמד של בר רשות מכללא עשו זאת בקרקעות של המדינה מתוקף שימוש בקרקע במשך שנים רבות. קבוצה שנייה של ברי רשות היא אגודות שיתופיות המקבלות זכויות בר רשות מרשות מקרקעי ישראל. קבוצה שלישית של ברי רשות מתקבלת בנכסים פרטיים, למשל כאשר הורים מרשים לילד שלהם להתגורר במגרש הסמוך לביתם. צבי שוב, בין בר רשות לבר רשות בלתי הדירה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 ביולי 2013 דן הלפרט, "בר רשות במקרקעין", באתר הארץ, 6 במאי 2008 בר רשות מכללא במקרקעין, באתר גלובס, 24 בפברואר 2002 ע"א 7242/00 רשות הנמלים והרכבות נ' יוסף כדורי, ניתן ב־25 בנובמבר 2002 ע"א 6757/13 מרים אביטסם נחום נ' מדינת ישראל - רשות הפיתוח, ניתן ב־19 באוגוסט 2015 ע"א 618/05 גדליהו דיאמנשטיין נ' מחלקת עבודות ציבוריות-מדינת ישראל, ניתן ב־21 במרץ 2007, גדליהו דיאמנשטיין נגד מחלקת עבודות ציבוריות – מדינת ישראל בע"מ 1894/16 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־10 במאי 2017 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
מרלין ריס

מרלין ריס (באנגלית: Merlyn Rees;‏ 18 בדצמבר 1920 - 5 בינואר 2006) היה חבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת מטעם מפלגת הלייבור מ-1963 עד 1992. בשנה זו קיבל תואר אצולה ונכנס לבית הלורדים. על מנת שיוכל להיות ידוע כלורד מרלין-ריס, שינה את שם משפחתו החוקי למרלין-ריס. ריס נולד בסילפינד, ליד פונטיפריד שבדרום ויילס ולמד בגולדסמית'ס קולג' שם היה ראש אגודת הסטודנטים מ-1939 עד 1941. הוא שירת בחיל האוויר המלכותי בזמן מלחמת העולם השנייה והפך למפקד טייסת בגיל 25. לאחר מכן למד בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא מונה למנהל בית ספר בבית ספרו הישן בהרואו, לונדון ב-1949, שם לימד כלכלה והיסטוריה כאחת עשרה שנה. במשך זמן זה התמודד שלוש פעמים ללא הצלחה על תפקיד חבר הפרלמנט מטעם מזרח הרואו. הוא היה חבר במוסד לחינוך של אוניברסיטת לונדון מ-1959 עד 1962. ב-1963 זכה בבחירות הביניים במושב בפרלמנט מטעם מחוז דרום לידס, אותו אייש במשך כשלושה עשורים (מאז 1983 מטעם מחוז מורלי ודרום לידס) עד עזיבתו לבית הלורדים ב-1992. הוא היה השר לענייני צפון אירלנד ממרץ 1974 עד ספטמבר 1976, אז עבר חזרה ללונדון כדי להתמנות לשר הפנים. בשנתיים שלפני עליית מפלגת הלייבור לשלטון ב-1974 היה דובר המפלגה בענייני צפון אירלנד. ריס כתב את דעותיו על צפון אירלנד בספר "צפון אירלנד: פרספקטיבה אישית". הוא היה נשיא המועצה לתקני וידאו מ-1990 והנשיא הראשון של אוניברסיטת גלמורגן שבויילס מ-1994 עד 2002. ריס סבל מפציעות ממספר נפילות ולא הצליח להחלים מהן. הוא נכנס לתרדמת ומת בגיל 85. לריס ואשתו הליידי קולין פיית' מרלין-ריס נולדו שלושה בנים. https://www.dib.ie/biography/rees-merlyn-a9415 https://members.parliament.uk/member/936/career
אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (בגרמנית: Adelheid von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym; 23 בפברואר 1800 - 13 בספטמבר 1820), הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג. אדלהייד נולדה ב-23 בפברואר 1800 בטירת שאומבורג לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. אדלהייד התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין אחותה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים. ב-24 ביולי 1817 התחתנה אדלהייד עם אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שתי בנות. ב-13 בספטמבר 1820 מתה אידה לאחר 3 שנות נישואים, והיא בת 20 שנים בלבד. לאחר מותה התחתן בעלה עם אחותה אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, אולם גם היא מתה בגיל צעיר לאחר 3 שנות נישואים. ב-24 ביולי 1817 התחתנה אדלהייד עם אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שתי בנות: אמליה מאולדנבורג (1818–1875), התחתנה עם אותון, מלך יוון פרדריקה מאולדנבורג (1820–1891), התחתנה עם יקוב פון וושינגטון, שהיה קרוב רחוק של ג'ורג' וושינגטון מדיה וקבצים בנושא אדלהייד, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים בוויקישיתוף