laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה

פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Francesco I d'Este;‏ 6 בספטמבר 1610 – 14 באוקטובר 1658), היה דוכס מודנה בין השנים 1629–1658. פרנצ'סקו נולד ב-6 בספטמבר 1610 במודנה, לאלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולאיזבלה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה וקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד. בשנת 1629 התפטר אביו מתפקידו ונכנס למנזר, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו. במהלך המגפה של 1630–1631 מתו כ-70% מתושבי מודנה. לאחר פרוץ מלחמת שלושים השנים צידד פרנצ'סקו בספרד ופלש לדוכסות פארמה, אולם בעת ביקורו בספרד על מנת לתבוע את שכרו, הוא יכל רק לרכוש את קורג'ו על ידי תשלום של 230,000 פלורינים. מאוחר יותר, בעקבות מלחמת קסטרו הראשונה, שבה פרנצ'סקו הצטרף לוונציה, פירנצה וצידד בדוכסי פארמה נגד משפחת ברבריני והאפיפיור אורבנוס השמיני, הוא ניסה לכבוש את פרארה, אולם המלחמה הסתיימה ללא כל רווח מסוים למודנה. מכיוון ששוב לא קיבל עזרה מספרד, פרנצ'סקו כרת ברית עם צרפת בסיועו של החשמן מזארין. לעומת זאת, כאשר הוא נכשל בכיבוש קרמונה, והיה נראה שהכף במלחמה נוטה לצד ספרד, חזר פרנצ'סקו וכרת עמם שוב ברית. מאוחר יותר הוא חזר לברית עם צרפת, על ידי שחיתן את בנו ויורשו אלפונסו עם לורה מרטינוצי, אחייניתו של מאזארן. אחרי התנגדות מוצלחת לפלישה הספרדית משטחיהם במילאנו, הוא נלחם לצד צרפת, סבויה, וכבש את אלסנדריה וואלנצה בשנים 1656–1657 עם עזרת בנו. בשנת 1658 הוא כבש את מורטארה, אולם חלה במלריה, וב-14 באוקטובר 1658 מת בסנטיה, ובנו אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו. למרות מיומנותו כמפקד צבאי, פרנצ'סקו היה ידוע עבור עמידתו בעקרונות דתיים. בנוסף, הוא העשיר את מודנה עם הבנייה של ארמון הדוכס של מודנה, תיאטרון דלה ספלטה הגדול, וילה דלה פנטטורורי, הרחבת הנמל בתעלת נביגליו ושיקום המצודה. בשנת 1631 התחתן פרנצ'סקו עם מריה קטרינה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדו לו 9 ילדים: אלפונסו ד'אסטה, נסיך הכתר של מודנה (1632). אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה (1634–1662), התחתן עם לאורה מרטינוצי, והיה אביה של מרי ממודנה. איזבלה ד'אסטה, דוכסית פארמה (1635–1666), התחתנה עם ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה. אלאונורה ד'אסטה (1639–1640). טדאלדו ד'אסטה (1640–1643). אלמריגו ד'אסטה (1641–1660). אלאונורה ד'אסטה (1643–1722). מריה ד'אסטה (1644–1684), התחתנה עם ראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה. טדאלדו ד'אסטה (1646). בשנת 1648 התחתן פרנצ'סקו עם ויטוריה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדה לו בת אחת: ויטוריה ד'אסטה (1649–1656). בשנת 1654 התחתן פרנצ'סקו עם לוקרציה ברבריני, בתם של טדאו ברבריני ואנה קולונה, ממנה נולד לו בן אחד: רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1655–1737), התחתן עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג. מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה בוויקישיתוף
מיכאיל פורצ'נקוב

מיכאיל יבגנייביץ' פּוֹרֶצֶ'נְקוֹב (ברוסית: Михаи́л Евге́ньевич Поре́ченков; נולד ב-2 במרץ 1969, לנינגרד, ברית המועצות) הוא במאי, מפיק ושחקן קולנוע ותיאטרון רוסי. התפרסם לאחר שגילם את התפקיד הראשי של סוכן שירות הביטחון הפדרלי אלכסיי ניקולאייב בסדרת הטלוויזיה סוכן ביטחון הפנים (199–-2005). בשנת 2008, פורצ'נקוב הפיק, ביים ושיחק בסרט D-Day (ברוסית: День Д), עיבוד רוסי מחודש לסרט הפעולה האמריקאי משנת 1985 "קומנדו". הוא נולד ב-2 במרץ 1969 בלנינגרד. אביו היה מלח ואמו מהנדסת בניין. עד חמש שנים מיכאיל גם עם סבתו. המשפחה עברה במהרה לוורשה והוא התחנך בבית ספר פולני, שסיים בשנת 1986. לאחר מכן, נכנס לאקדמיה הצבאי-פוליטית בטאלין. עם זאת, טבעו חסר המנוח מנע ממנו להשלים את לימודיו במוסד החינוכי הזה: רק עשרה ימים לפני שחרורו, הוא גורש בשל הפרות רבות של כללי המשמעת. עם זאת, עדיין הצליח לרכוש הכשרה מסוימת. הוא נשלח לשרת בצבא ברית המועצות, בגדוד ההנדסה הקרבית. לאחר שחרורו רצה להיות שחקן והוא התקבל ללימודים במכון VGIK. בשנת 1991 התקבל למכון לקולנוע ותיאטרון של לנינגרד (LGITMiK), אותו סיים בהצלחה בשנת 1996. בעודו סטודנט, הוא החל לשחק בהצגות תיאטרון. התפקיד הרציני הראשון שלו היה תפקידו של פוצו במחזה "מחכים לגודו". יחד איתו, השתתפו בהפקה גם שחקנים צעירים שהפכו עם השנים לשחקנים מפורסמים מאוד ברוסיה - מיכאיל טרוחין וקונסטנטין חבנסקי. השלישייה הם חברים טובים. הוא לא עבד בתיאטרון זמן רב, אף שהיה חבר בהרכב תיאטרון לנסובייט, שם מילא תפקידים רבים. כולל הצגת המשך ל"מחכים לגודו". על תפקידו הוא זכה בפרס "מסכת הזהב" - פרס כבוד בתיאטרון הרוסי. בשנות התשעים המאוחרות פורצ'נקוב כיכב בכמה סרטים וסדרות, אבל עבודותיו לא היו ניכרות. ב-1999 החל להשתתף בצילומים לסדרת הטלוויזיה "כוח קטלני" ולסדרה "סוכן ביטחון הפנים". העבודה בסדרה זו הביאה לו את מרבית הפרסום. לאחר מכן הוא השתתף בפרויקטים מוצלחים רבים יותר כמו ליקווידציה, עם זאת, השחקן עדיין זכור לרוב הצופים ברוסיה כסוכן שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, אלכסיי ניקולאייב, גיבור הסדרה. בשנת 2008 הוא ביים ושיחק בסרט "יום D". בשנת 2017 הוא הצטלם בסרט "בני וורדלאק". בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "הגשר", המהווה גרסה רוסית לסדרת השוודית המצליחה. בשנת 2019 הצטלם לסדרת הטלוויזיה "פוליארני", שהושוותה לסדרה "פארגו". ב־2020 כיכב לצדה של אירינה פגובה בסדרת הדרמה מבית VGTRK, "מתכון לאושר משפחתי". היה נשוי פעמיים. יש לו חמישה ילדים: ורוורה - מנישואיו הראשונים, מריה, מיכאיל ופיוטר - מהשניים, ולדימיר - ילד לא חוקי, שנולד מחוץ לנישואים. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל פורצ'נקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיכאיל פורצ'נקוב (ברוסית) מיכאיל פורצ'נקוב, ברשת החברתית פייסבוק מיכאיל פורצ'נקוב, ברשת החברתית אינסטגרם מיכאיל פורצ'נקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאיל פורצ'נקוב, באתר AllMovie (באנגלית) מיכאיל פורצ'נקוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Biography of Mikhail Porechenkov". Porechenkov.com. אורכב מ-המקור ב-2009-03-10. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) שוורצנגר ברוסית: מיכאיל פורצ'נקוב מגיע לישראל Sokolov, Maria (2007-12-14). Настал "День Д" - фоторепортаж. Nezavisimaya Gazeta. נבדק ב-2007-07-18. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ain't It Funny (Murder Remix)

(Ain't It Funny (Murder Remix הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז בשיתוף הראפרים ג'ה רול וקדילאק טה. השיר הוא למעשה רמיקס לשיר "Ain't It Funny". גם הזמרת אשנטי תרמה את קולה לשיר אף על פי שלא קיבלה קרדיט בכותרת הראשית של השיר. השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי הארבעה השרים את השיר, קורי רוני ואירווינג לורנצו. השיר הוא עיבוד מחדש של השיר "Flava in Ya Ear" של הראפר קרייג מאק ומבחינה לירית מדבר על להיפטר מבן זוג שממשיך לפשל כל הזמן. השיר פורסם לראשונה ב-4 במרץ 2002 כסינגל הראשון מאלבום האוסף Irv Gotti Presents: The Inc של חברת התקליטים Murder Inc. Records, בה הייתה חתומה באותה תקופה לופז. במקביל השיר יצא גם כסינגל הראשון מתוך אלבום הרמיקסים של לופז J to tha L–O! The Remixes. ג'ה רול אשר היה זה שעשה את הרמיקס לשיר אמר כי בהתחלה הצוות של לופז נתנו לו את השיר "סתם כדי לעשות ממנו רמיקס" אך כאשר העבודה שלו על השיר הסתיימה הוא טען כי יצא מזה משהו הרבה יותר גדול מזה. השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום הראשון במשך מספר שבועות בניגוד לגרסה המקורית של השיר אשר לא נכנסה כלל למצעד. בעקבות יציאת השיר אלבומה השני J.Lo חזר בחזרה לעשירייה הפותחת במצעד האלבומים הרשמי של ארצות הברית. הרמיקס הוא שילוב של מוזיקת פופ עם R&B. ג'ה רול אמר כי הוא ניסה "לשים אותה במקום שונה" מכיוון שלטענתו "המעריצים לא רוצים יותר את ג'יי לו של הפופ אלא את ג'יי לו של ה-R&B" כתוצאה מההצלחה של הרמיקס לשיר I'm Real אשר גם הכיל מוזיקת אר אנד בי. רול נהנה לעבוד עם לופז וכינה את שיתוף הפעולה ביניהם וכינה אותו "שיתוף פעולה אמיתי". ההצלחה של הרמיקס לשיר I'm Real הובילה את רול לעבוד גם על רמיקס לשיר הזה. סרטון השיר "Ain't It Funny" באתר יוטיוב Jennifer Lopez (Ft. Caddillac Tah & Ja Rule) – Ain't it Funny (Remix) (באנגלית), נבדק ב-2018-08-15 "Jennifer Lopez Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-08-15. Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) The Best J. Lo Songs4. “Ain’t It Funny (Murder Remix)” (2005), Complex (באנגלית) Https://hitparade.ch/song/
תורת האדם

האם התכוונתם ל... אנתרופולוגיה - ענף מדעי העוסק בחקר האדם ספר תורת האדם – ספר שחיבר הרמב"ן על ענייני רפואה ואבילות
אנמרי סלינקו

אנמרי סלינקו (בגרמנית: Annemarie Selinko‏; 1 בספטמבר 1914 - 28 ביולי 1986) הייתה סופרת אוסטרית שהתפרסה בעיקר בשל ספרה "דזירה" העוסק בחייה של דזירה קלארי. סלינקו נולדה בווינה. אביה, פליקס, היה אחד משלושת הבעלים של חברת האופנה "האחים סלינקו". אמה הייתה גרטה וולף. משפחתה הייתה משפחה יהודית אולם בהמשך המירה את דתה לנצרות הפרוטסטנטית. אנמרי למדה בבית ספר יסודי בווינה, ולאחר מכן למדה שפות והיסטוריה באוניברסיטת וינה. לאחר כמה סמסטרים היא החלה לעבוד כעיתונאית, והייתה לכתבת לענייני אוסטריה של המגזין הצרפתי "L’Intransigeant". ב-1937 היא פרסמה בווינה את הרומן הראשון שלה "Ich war ein häßliches Mädchen" ("הייתי ילדה מכוערת"). הספר הפך מהר מאוד לרב מכר, תורגם ל-12 שפות, וגרם למבקרי הספרות להזכיר אותה בנשימה אחת עם ויקי באום. באותה שנה היא פגשה את הדיפלומט הדני ארלינג קריסטיאנסן בכנס סטודנטים בינלאומי, וב-1938 נישאה לו, קיבלה אזרחות דנית ועברה לקופנהגן. ב-1938 היא פרסמה את הרומן השני שלה "Morgen ist alles besser" ("מחר יהיה טוב יותר"), אשר ב-1941 עובד בהולנד לסרט באותו השם. ב-1940 היא פרסמה את "Heut heiratet mein Mann" ("היום בעלי מתחתן") אשר ב-1956 עובד בגרמניה המערבית לסרט באותו השם. כאשר ב-1940 נכבשה דנמרק בידי גרמניה הנאצית, הצטרפה סלינקו לתנועת ההתנגדות הדנית. ב-1943 היא נכלאה בידי הגסטאפו, ויחד עם בעלה נמלטה לשוודיה בסירת דייגים. עד סוף המלחמה היא עבדה בסוכנות הידיעות בסטוקהולם, ובהמשך כמתורגמנית עבור הצלב האדום. ב-1948 נולד בנה היחיד מיכאל, אשר נהרג בתאונה קטלנית בגיל צעיר. ב-1951 היא פרסמה את ספרה האחרון "דזירה" העוסק בחייה של דזירה קלארי, מי שהייתה ארוסתו של נפוליאון בונפרטה ובהמשך נישאה למצביא ז'אן בפטיסט ברנדוט, שהיה מאוחר יותר לקרל הארבעה עשר, מלך שוודיה. את הספר היא הקדישה לאחותה ליזלוטה שנרצחה בימי הנאצים. הספר היה לרב מכר ולספר המפורסם ביותר של סלינקו. הוא תורגם ל-24 שפות (ביניהן עברית), וב-1954 עובד בהוליווד לסרט באותו שם בכיכובם של מרלון ברנדו (כנפוליאון) וג'ין סימונס (כדזירה). היא המשיכה לגור בקופנהגן עד מותה ב-28 ביולי 1986 בגיל 72 ונקברה בפרבר הלרופ בקופנהגן. אנמרי סלינקו בספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית) מי הייתה אנמרי סלינקו? (בגרמנית) אנמרי סלינקו (1914-1986), דף שער בספרייה הלאומית אנמרי סלינקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנמרי סלינקו, באתר AllMovie (באנגלית) אנמרי סלינקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנמרי סלינקו, באתר Discogs (באנגלית)
IKMF

האיגוד הבינלאומי לקרב מגע (באנגלית: International Krav Maga Federation; בראשי תיבות: IKMF), הוא ארגון עולמי לאימוני קרב מגע, אשר נוסד בשנת 1995 במטרה להפיץ את קרב המגע ברחבי העולם. מייסד השיטה מאסטר אימי שדאור ליכטנפלד היה ממקימי הארגון יחד עם יו"ר האיגוד אבי מויאל, ממשיך דרכו וחזונו של ליכטנפלד. האיגוד הבינלאומי, הוקם לאחר התפשטות הוראת קרב המגע ברחבי העולם. מאז הוקם האיגוד ועד היום, הוא מיוצג בכ-90 מדינות ביניהם: ישראל, אוסטרליה, צפון אמריקה, דרום ומזרח אסיה, המזרח הרחוק, ברוב מדינות האיחוד האירופי ובמדינות קומוניסטיות לשעבר (פולין, רוסיה והונגריה). בשנת 2014 פיתח האיגוד (IKMF), שיטת אימון קרב מגע המיועדת למתאמנים נכים. בשנת 2012 פותחה על ידי שלומי מויאל (מומחה ברמה 4) התוכנית "Stay Away" המיועדת לילדים ונשים . בשנת 2016 החלו לקיים הדרכות מקוונות (אונליין), באמצעות מערכות מולטימדיה מתקדמות (אפליקציה ייחודית המאפשרת למדריכים מכל העולם לבחון סטודנטים בכל העולם). היקף פעילות האיגוד הבינלאומי הוא הגדול בארגוני הקרב-מגע הפועלים כיום בעולם. היקף הפעילות רחב וגלובלי וכולל מרכזים רבים בישראל (במודיעין, ירושלים וראשון לציון) ובלמעלה מ-70 מדינות בחמש יבשות, וחברים בו למעלה מ-95,000 חניכים. באיגוד חברים נשים גברים וילדים מכל שכבות האוכלוסייה - סטודנטים, אנשי צבא ומדריכים, קציני אכיפת חוק ומדריכים, קציני ביטחון, מדריכים אזרחיים ואנשים פרטיים שלומדים קרב-מגע לצורך הגנה עצמית. IKMF פועל במגוון סקטורים; בסקטור הצבאי הכללי כמו גם יחידות מיוחדות ברחבי העולם, בסקטור אכיפת החוק, ובסקטור הפרטי כמו הגנה על מנהלים או אחמ"ים. האיגוד מעניק תמיכה מקצועית למדריכי קרב מגע בשיטת אימי ההולכים במסלול המקצועי המותווה על ידו בארץ ובעולם ומשמש כארגון-גג לפעילויותיהם. מבנה האיגוד, זהה בכל מדינה וכולל מנהל ארגון מקומי אשר מפקח על הארגון ועל המדריכים המקומיים הפועלים בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים אותם קבע האיגוד. מערכת הדירוג של IKMF מחולקת לארבע קבוצות עיקריות: מתלמד - רמות 1 עד 5 (צהוב עם פסים שחורים), בוגר - רמות 1 עד 5 (כחול עם פסים שחורים), מומחה - רמות 1 עד 5 דרגות (זהב ופסים אדומים), ואומן - רמות 1–2. הדרגות מוצגות על תלבושת המאמנים והמתאמנים בצבעים שונים ובהתאם לרמה. כל תעודה שהונפקה על ידי IKMF אושרה על ידי המאסטר ומייסד האיגוד ליכטנפלד וכך גם תוכנית העבודה על פיה נוהגים ברחבי העולם. קרב מגע אימי שדאור ליכטנפלד אתר האינטרנט הרשמי של IKMF Krav Maga: Israeli Self-Defense makes it big in Mumbai, באתר dnaindia Krav Maga means business, באתר business.inquirer Selbstverteidigung: Sich richtig wehren (אורכב 02.08.2017 בארכיון Wayback Machine), באתר apotheken-umschau האורגינלים - קרב מגע, באתר יוטיוב IKMFoverview , באתר crunchbase יונתן ברברשטיין, יוסי שמואלי – "דורון" בית ספר לקרב מגע והגנה עצמית, באתר כל העיר, 17 בינואר 2018 Operace Izrael: Kdo přežije tohle, přežije všechno, באתר novinky ABOUT THE INTERNATIONAL KRAV MAGA FEDERATION (IKMF), באתר kmta Krav maga making waves in Toronto, באתר torontoobserver Turning one’s body into a weapon, באתר sunstar Nasce una start-up per prevenire e combattere la violenza sulle donne, באתר corrierequotidiano Haarlemmer treedt toe tot wereldelite Krav Maga, באתר ad.nl
אנדריאס הופמן

אנדריאס הופמן (בגרמנית: Andreas Hofmann; נולד ב-16 בדצמבר 1991) הוא אתלט גרמני סגן אלוף אירופה (ברלין 2018) וסגן אלוף האוניברסיאדה (טאיפיי 2017) בהטלת כידון. הופמן נולד בהיידלברג שבגרמניה. ביולי 2009 זכה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 20. ב-2012 סיים במקום השני באליפות גרמניה עד גיל 23. ב-2014 סיים במקום השלישי באליפות גרמניה בתוצאה של 79.35 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2014 סיים במקום התשיעי בתוצאה של 77.42 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום השישי בתוצאה של 86.01 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים שמיני בתוצאה של 83.98 מטר. באוניברסיאדת טאיפיי (2017) זכה במדליית כסף בשיא אישי של 91.07 מטר. ביוני 2018 שיפר את שיאו האישי ל-92.06 מטר. ביולי 2018 זכה באליפות גרמניה בתוצאה של 89.55 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 87.60 מטר, אחרי בן ארצו תומאס רולר (89.47 מטר) ולפני מגנוס קירט מאסטוניה (85.96 מטר). אתר האינטרנט הרשמי של אנדריאס הופמן (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא אנדריאס הופמן בוויקישיתוף אנדריאס הופמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדריאס הופמן, ברשת החברתית אינסטגרם אנדריאס הופמן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
אבי גואטה

אבי (אברהם) גואטה (נולד ב-30 ביולי 1963) הוא אמרגן ומפיק ישראלי. גואטה הקים את חברת "אבי גואטה הפקות". לפני עבודתו כאמרגן היו לו חנות של קלטות. הוא שימש כמנהלו האישי של מייק שריף, שנודע כשריף ילד הפלא הדרוזי, והפיק עבורו ארבעה אלבומים. בשנות ה-90 הפיק שלושה אלבומים לזמר אבי ביטר. בנוסף היה גואטה מפיץ של סרטי וידאו. בשנת 1994 ראה את שרית חדד מופיעה בחוף סירונית בנתניה בעת שהייתה בת 16. גואטה שהתרשם מקולה החתים אותה על חוזה הקלטות ומאז הוא שימש כמנהלה האישי, עד שב-16 ביוני 2020, פורסם כי חדד החליטה לצאת לדרך עצמאית. אבי גואטה ידוע בתור הפצתו של דיסקים והקלטות, ובין היתר הפיץ את האלבומים "בלעדייך" ו"חייל של אהבה" של אייל גולן אשר זכו להצלחה. גואטה היה אחראי להביא את איברהים טטליסס להופעה בישראל בשנת 2003, בה בוצע דואט בינו לבין לשרית חדד. בין האומנים הרבים שניהל גואטה היו (רשימה חלקית): אדל עגיב, שרית אביטן, דודי בוזגלו, חיים ישראל, להקת המאמות, טל שגב, סי היימן, מוטי טקה, זהבה בן, דנה לב, יוסי שועה, אלקנה מרציאנו, דניאל בן-חיים, מאיה בוסקילה, רמי קליינשטיין וששון איפרם שאולוב. בנוסף, מחזיק בבעלות של הערוץ הים תיכוני ומחזיק בנדל"ן ובחברת הפקות. גואטה נשוי לאהובה ואב לשלושה ילדים. אבי גואטה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבי גואטה, דף שער בספרייה הלאומית אסף נבו, ‏הזמר מייק שריף חוזר לכלא בגלל נהיגה ללא רישיון, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2014 נרי ליבנה, סיפור הפרוורים, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003 מערכת mako מוזיקה, ‏רעידת אדמה: אחרי 25 שנה - שרית חדד ואבי גואטה נפרדים, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2020 אבי שושן, זהבה בן תנוהל על ידי אבי גואטה, באתר ynet, 9 בדצמבר 2013 ערן סויסה, טובות השתיים? מאיה בוסקילה עוברת לאבי גואטה, באתר nrg‏, 21 ביוני 2010 תתחדש: רמי קליינשטיין סגר עם אבי גואטה, באתר Xnet‏, 24 במאי 2012 רז שכניק, ששון איפרם שאולוב: "שנתיים לא דיברתי כמעט עם אף אחד. ראיתי רק את המוזיקה מול העיניים", באתר Ynet, ‏19 באפריל 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלירן מלכה

אלירן מלכה (נכתב גם מלכא) (נולד ב-9 ביוני 1980) הוא במאי ותסריטאי ישראלי, המוכר בשל יצירת הסדרה "שבאבניקים", עליה זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. מלכה נולד וגדל בנהריה למשפחה דתית ממוצא מרוקאי, הוא למד במדרשיית נעם ובישיבת מקור חיים ואחרי השמינית למד בישיבת מעלה גלבוע. בצבא שירת ביחידת התצפיות של חיל המודיעין ובנח"ל וכן נלחם במבצע חומת מגן, ולאחר מכן סיים השכלה על-תיכונית בבית ספר מעלה לטלוויזיה קולנוע ואמנויות, שם למד בימוי והפקה (2006–2010) וצילום ובימוי (2007–2010). עבד כצלם חתונות. הוא למד בכולל ישיבת מעלה–גלבוע. מלכה נודע גם בהיותו חסיד ברסלב, הנוהג לנסוע לעיר אומן בראש השנה, תלמידו של אברהם זגדון ועורך ספריו. מלכה נשוי ואב לשישה ילדים בשנת 2007 כתב וביים סרט קצר (13 דק') עלילתי, "פעם". בשנת 2008 כתב את תסריט הגמר לסרט "71 מטר מרובע". בין השנים 2009–2010, כתב וביים את סרט הגמר הנ"ל (28 דק') עליו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע היהודי (2010). בשנת 2010, קיבל מלגת פיתוח מקרן ירושלים על הסדרה שבאבניקים, בהפקתו של דני פארן. בשנת 2013 החל את עבודת הפיתוח על סרטו הבלתי רשמיים. משנת 2015, כותב ומביים את סדרת הטלוויזיה שבאבניקים. בשנת 2018 יצא לאקרנים סרטו הבלתי רשמיים, המגולל את הקמתה של מפלגת ש"ס בירושלים של שנות ה-80 בישראל. נשוי למיכל ואב לשישה: קשת, נטע, בארי, יונתן, בנימין, ליבי. מתגורר בירושלים. התגורר בעבר בהתנחלות נצרים בגוש קטיף. פרס הסרט הטוב ביותר של מעלה (2010) פרס הסרט הקצר הטוב ביותר, בפסטיבל הקולנוע היהודי (2010) פרס "חביב הקהל", בפסטיבל סרטי הסטודנטים בתל אביב (2010) פרס ראשון לסרט קצר, פסטיבל דתות. טרנטו איטליה (2011) פרס האקדמיה לטלוויזיה - הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית (שבאבניקים, 2018) פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית (שבאבניקים, 2018) מועמדות לפרס אופיר - הסרט הטוב ביותר (הבלתי רשמיים, 2019) מועמדות לפרס אופיר - הבמאי הטוב ביותר (הבלתי רשמיים, 2019) מועמדות לפרס אופיר - התסריט הטוב ביותר (הבלתי רשמיים, 2019) מדיה וקבצים בנושא אלירן מלכה בוויקישיתוף שירה קדרי-עובדיה, בחורי ישיבה חרדים מככבים בסדרה חדשה (ריאיון עם אלירן מלכה), מקור ראשון, 2 ביולי 2016 יהודה נוריאל, חופש הפולחן, באתר "ידיעות אחרונות", 30 בינואר 2018 אורי נכטיילר, שיחה עם יוצר שבאבניקים - אלירן מלכה, פודקאסט שובר סדרות, 7 בפברואר 2018 איתי שטרן, "שבאבניקים" מיטיבה לתאר את העולם החרדי בלי חרדת קודש, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2017 אבנר שביט‏, מ"שבאבניקים" ועד "הבלתי רשמיים": אלירן מלכה, היוצר הלוהט בארץ, מדבר על הכל, באתר וואלה, 1 באוגוסט 2018 מנדי גרוזמן, מרים את המסך, באתר ערוץ 7, 9 באוגוסט 2018 אביטל אינדיג, ‏גיבורי אנטי, בעיתון מקור ראשון, 28 בספטמבר 2018 אלירן מלכה, באתר גלובס, 6 בינואר 2019 מעלה, אלירן מלכה באתר בית ספר מעלה אתר אישים, אלירן מלכה באתר אישים
בראשית רבתי

בראשית רבתי הוא ספר מדרש, הנחשב לתקציר של מדרש שכתב רבי משה הדרשן. המדרש הודפס לראשונה בשנת 1940, על פי כתב יד שאיתר רבי שלמה יהודה רפפורט במאה ה-19. ריימונדוס מרטיני ציטט מספר של ר' משה הדרשן בשם "בראשית רבה דרבי משה הדרשן". ר' יצחק אברבנאל, שהכיר את ספרו של רימונדוס מרטיני, לא הכיר את ספר בראשית רבתי דרבי משה הדרשן ולכן חשבו למזויף. כתב יד של בראשית רבתי נמצא על ידי שלמה יהודה רפפורט. עוד בחייו התייעץ רפפורט עם יום-טוב ליפמן צונץ לגבי מהות תוכן כתב היד. במותו, העביר רפפורט את כתב היד, יחד עם שאר ספריו, כתרומה לקהילת פראג. שלמה בובר, קיבל מקהילת פראג את כתב היד שהוא תיאר כקשה לקריאה עם אותיות מטושטשות, הכין לעצמו עותק והשיב את המקור לקהילת פראג. על פי תיאורו של רפפורט, כתב היד כלל 8 וחצי דפים ישנים מאוד שהתחילו מבראשית עד "וישכון מקדם" ואחר כך, על נייר אחר, מדרשים שמתחילים מ"והארץ הייתה תוהו ובוהו". לטענתו של בובר אלו היו שני מדרשים שונים שחוברו יחד. ההעתק שהכין בובר הגיע לידי אביגדור אפטוביצר ובשנת 1940 הוציא חנוך אלבק את כתב היד בדפוס "מקיצי נרדמים". הדפסה חדשה של הספר יצאה בשנת 1967. במאה ה-19 נחלקו הדעות לגבי תוכן כתב היד. יום-טוב ליפמן צונץ זיהה את כתב היד כמגיע מבית מדרשו של משה הדרשן על סמך דמיון של קטעים רבים למדרשים שהוזכרו על ידי ריימונדוס מרטיני. שלמה בובר טען שכתב היד אינו ספרו של משה הדרשן, שכן רוב המובאות ממדרשי משה הדרשן אינם נמצאים בכתב היד. אברהם אפשטיין בחן שוב את הסוגיה ותמך בעמדתו של צונץ שכתב היד הוא של מדרש של משה הדרשן תוך שהוא מביא 17 מקבילות עם ציטוטים של ריימונדוס מרטיני ממשה הדרשן. אלבק טען שכתב היד הוא תקציר של מדרשו של רבי משה הדרשן. עסטרייך אונגארן, המגיד, 17 בפברואר 1874 שלמה בובר, רבי משה הדרשן וספריו, המגיד, 21 באפריל 1874; המשך; המשך זוטות, המשקיף, 28 בפברואר 1941 שלמה יוסף זוין, מן הספרות התלמודית - מדרש בראשית רבתי, הצופה, 6 ביוני 1941 מדרש בראשית רבתי, דבר, 24 בפברואר 1967 רבי אברהם עפשטיין, המצפה, 18 באפריל 1918
אגיטציה פסיכומוטורית

אגיטציה פסיכומוטורית (או בקיצור אגיטציה) הוא כינוי למספר תסמינים חופפים שמקורם במתח נפשי ובחרדה. אגיטציה מאופיינת בתנועות עצבניות, חזרתיות, לא-רצוניות, וחסרות מטרה שמקורם במצוקה נפשית חריפה ובאי-שקט. סוגים נפוצים של אגיטציה כוללים הליכה חסרת תכלית הלוך-חזור, תנועות ידיים עצבניות, תנועות בלתי-נשלטות של הלשון ואזור הפה, הסרת בגדים ולבישתם מחדש ופעולות דומות נוספות. במקרים קיצוניים התנועות העצבניות עלולות להזיק לסובל מהן, כדוגמת תלישת עור או שערות, נשיכת השפתיים בחוזקה וכדומה. הטיפול התרופתי באגיטציה כולל בדרך כלל מתן בנזודיאזפינים (כדוגמת לוראזפאם). לאגיטציה גורמים אפשריים רבים, ביניהם: סכיזופרניה והפרעות סכיזואפקטיביות הפרעה דו-קוטבית מאניה הפרעת דחק פוסט-טראומטית קלסטרופוביה הפרעות חרדה דיכאון קליני הפרעת פאניקה מחלת אלצהיימר קיהיון מחלת פרקינסון שימוש בסמים או אלכוהול אגיטציה פסיכומוטורית באתר Medical News Today אגיטציה פסיכומוטורית באתר Healthline
ספריית מאפו

ספריית מאפו היא ספרייה על שם הסופר העברי בן תנועת ההשכלה אברהם מאפו, שנוסדה בשנת 1908 בקובנה שבליטא וחרבה בשואה. הספרייה הוקמה על ידי הפעיל הציוני ד"ר אבא לפין שגייס לרעיון את חבריו אבא בלושר וד"ר ד.מ. שוורץ. את המימון הראשון להקמת הספרייה תרם נח לפין, יהודי אמיד תושב קובנה. הספרייה שנקראה בעברית על ידי יהודי קובנה ופרנסיה בית העקד ע"ש מאפו הוקמה במיקום מרכזי בקובנה. בשלב הראשון נאספו על ידי אבא לפין כ-10,000 כותרים וכתבים בנושאי יודאיקה והבראיקה מקהילות מזרח אירופה, ובעיקר מליטא, אסטוניה, לטביה, בלארוס, רוסיה, פולין וגרמניה, בהם כתבים עתיקים ונדירים שנאספו מעליות גג ומחסנים. בשיאה כללה הספרייה כ-50,000 ספרים. הספרייה הפכה למוקד משיכה לצעירים ציוניים והייתה למועדון תרבות שוקק ומרכז למידה חשוב בחיי יהודי קובנה. והתקיימו בה סימפוזיונים שונים סביב הרעיון הציוני. מיום הקמת הספרייה ועד חורבנה תפקד ד"ר אבא לפין כיו"ר ההנהלה. בשנת 1932 פרצה דליקה בספריה, שכילתה את מחלקת הספרים העתיקים והעיתונים הישנים. בסך הכל נשרפו כאלפיים ספרים. ערב הפלישה הנאצית לליטא ביוני 1941, הוצתה הספרייה על ידי פאשיסטים ליטאים ונאצים גרמנים, שהבעירו את הספרים בהפגנתיות ברחובות לשמחת ההמון ובליווי תזמורת שניגנה בכל פעם שהושלכו ספרים נוספים למדורה. הפקודה לחיסול הספרייה ניתנה על ידי מושל נציבות אוסטלנד הנאצית, היינריך לוזה. אף על פי שמרבית האוסף בספרייה הושמד, אלפי ספרים ניצלו והועברו לספריה הלאומית בירושלים ולספריית דימונה. JewishGen ShtetelLinks *Kovno, Lithuania Page 6 מתוך דברים שנאמרו על ידי ד"ר ד. מ. שוורץ לזכרו של אבא לפין בתל אביב, 1940, בנוכחות הקונסול הליטאי בארץ ישראל, ד"ר נ. רחמלביציוס Lithuanian Jewish Communities, Nancy Schoenburg and Stuart Schoenburg, page 143 דליקה בספריית מאפו בקובנה. דבר, יום שישי, ספטמבר 16, 1932 Nazi Dance to Military Music at Bonfire of Jewish Books in Kaunas https://www.jta.org/1941/08/31/archive/nazi-dance-to-military-music-at-bonfire-of-jewish-books-in-kaunas יד ושם, המכון הבין לאומי לחקר השואה http://db.yadvashem.org/deportation/place.html?language=iw&itemId=5428050 ספריית מאפו המפורסמת הועלתה באש כולה, הבקר, יום ראשון, אוגוסט 31, 1941, עמוד 4 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות ובנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.