laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טניה כהן עוזיאלי

טניה כהן עוזיאלי (ילידת איטליה, 1965) מכהנת כמנכ"לית מוזיאון תל אביב מאז ינואר 2019. לפני כן עבדה 18 שנה במוזיאון ישראל ובתפקידה האחרון שם בעבר שימשה אוצרת וראש האגף לשירותי אוצרות. עוזיאלי החליפה במוזיאון תל אביב את סוזן לנדאו שפרשה לגמלאות. בשלוש השנים הראשונות לכהונתה כמנכ"לית פקדו את מוזיאון תל אביב יותר מ-2 מיליון מבקרים, ונערכו בו תערוכות של אמנים ישראלים ובין-לאומיים מובילים כמו ג'ף קונס, צדוק בן דוד, אלכסנדר קלדר ויאיוי קוסמה. ביולי 2022 נבחרה למקום ה-32 ברשימת הנשים המשפיעות בארץ בירחון פורבס ישראל. כהן עוזיאלי בעלת תואר ראשון ושני בארכאולוגיה ובתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותוכנית אישית בתחום אמנות עתיקה. לאחר לימודיה עבדה ברשות העתיקות ובשנות ה-90 שימשה קצינת תרבות בקונסוליה בסן פרנסיסקו. עם תחילת עבודתה במוזיאון ישראל שימשה כאוצרת באגף לאמנות ותרבות יהודית וכן בתערוכות בין תחומיות. היא הייתה אחראית על שחזור והקמת בית הכנסת הספרדי־פורטוגזי מסורינאם. לקראת שיפוץ וחידוש המוזיאון שימשה כמנהלת פרויקט באגף האמנות והתרבות היהודית, ולאחר מכן אצרה את שדרת בתי הכנסת. משנת 2011 כיהנה כהן עוזיאלי כראש אגף שירותי אוצרות במוזיאון ישראל. בתפקיד זה הייתה אחראית על בניית מערך תערוכות שנתי וניהול אוספי המוזיאון. ב-2015 אצרה במוזיאון את התערוכה הרב תחומית "קיצור תולדות האנושות", שהציגה בהמשך גם בגרמניה. היא שימשה גם כאחת האוצרים של התערוכה שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאדריכלות בוונציה. כהן עוזיאלי נולדה וגדלה ברומא ועלתה בגיל 19 לישראל. נשואה ואם לשלושה. כהן עוזיאלי מצדדת בהנגשת המוזיאון לקהל הרחב, לא על חשבון האיכות. בראיון אמרה בעבר: ״אני רוצה להיות פופולרית ונגישה יותר לקהל רחב. אבל לא על חשבון איכות". לדעתה, על המוזיאון לייצג אמנות מודרנית ועכשווית, וגם אמנות ישראלית. "יש לנו אחריות לייצג גם את האמנות הישראלית לדורותיה – לאורך היסטוריה של 100 שנה – ולייצג את יחסי הגומלין של האמנות הישראלית עם האמנות הבין־לאומית", אמרה. היא דוגלת בהרחבת התכנים שמוצגים במוזיאון. "אנחנו צריכים להציג גם תערוכות אופנה ויותר תערוכות עיצוב ואדריכלות. המוזיאון צריך להיות כל הזמן עם היד על הדופק ולהגיב. כשמציגים אמנות עכשווית היא צריכה להיות מוצגת עם הקשרים רחבים". מיה אשרי, טניה כהן עוזיאלי נבחרה לתפקיד מנכ"לית מוזיאון תל אביב לאמנות, באתר הארץ, 21 ביוני 2018 32# טניה כהן־עוזיאלי, באתר Forbes Israel נעמה ריבה, מנכ"לית מוזיאון ת"א החדשה: "אנחנו בועה בתוך בועה. ואת שתיהן צריך לפרוץ", באתר הארץ, 20 במאי 2019 קיצור תולדות האנושות, באתר מוזיאון ישראל טניה כהן עוזיאלי תהיה מנכ"לית מוזיאון תל אביב לאמנות החל מ-2019, באתר וואלה, 21 ביוני 2018 סוניה מרמרי, ‏"אנחנו מאבדים את הזהות שלנו כמוזיאון, דברים יצאו מפרופורציות", באתר גלובס, 22 בפברואר 2020 עדי אהרוני מילשטיין, ‏שער הניצחון בתחפושת: המלצות מנכ"לית מוזיאון ת"א לאמנות, באתר גלובס, 9 באוקטובר 2021 טניה כהן־עוזיאלי: רואה את התמונה הגדולה, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2020-09-16
האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין

האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות לפיה אין להרוג אדם לפני שיעמוד לפני בית דין שידון בעניינו. בספר במדבר נאמר: וְהָיוּ לָכֶם הֶעָרִים לְמִקְלָט מִגֹּאֵל וְלֹא יָמוּת הָרֹצֵחַ עַד עָמְדוֹ לִפְנֵי הָעֵדָה לַמִּשְׁפָּט. — במדבר לה, יב כלומר, אין לעדים למעשה להרוג אדם שעשה את אחת מהעבירות המחייבות מיתה כרצח וכדומה. וכן כתבו במכילתא - ”יכול שיהרגו אותו משהרג או שנאף, תלמוד לומר ולא ימות הרוצח עד עמדו וגו'. ואפילו ראוהו בית דין הגדול שהרג יהיו כולם עדים וישאו עדותן אצל בית דין אחר שידינוהו”. כתב ספר החינוך שמשורשי המצווה הוא שדיני נפשות צריכים דקדוק גדול, כך למשל צריכים להפך בזכות החייב מיתה כדי להצילו. לכן מזהירה התורה שבכל מקרה צריך להביא את החייב לפני בית הדין מכיוון שהעדים שראו את המקרה עלולים לרצות לחייבו על כל פנים. במצוה זו חייבים גברים כנשים, ובכל זמן. אלא שבזמן שבית המקדש קיים, צריך להביא את החוטא אל בית הדין ובזמן שאין בית המקדש קיים, ישנו רק האיסור על ההריגה. במקרה בו אדם עבר על האיסור והרג את החייב לפני שהובא לבית הדין, אותו אדם יוגדר רוצח. ישנם מקרים מסוימים בהם חייבים להרוג את החייב מיד, כגון דין רודף, בו התורה מצווה להרוג את החוטא למרות שלא קיבל התראה ולא הובא לבית הדין. שלא להרוג מחויב קודם שיעמוד בדין באתר ויקיטקסט. ספר החינוך (סדר דפוס פרנקפורט)/תט – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org סנהדרין עג א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
הנרי ג'סטין אלן

הנרי ג'סטין אלן (באנגלית: Henry Justin Allen;‏ 11 בספטמבר 1868 – 17 בינואר 1950) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן בתפקיד המושל ה-21 של קנזס בין השנים 1919 ו-1923, וכסנאטור מטעם קנזס בשנים 1929 עד 1930. אלן נולד במחוז וורן, פנסילבניה, לג'ון ורבקה אליזבת (גודווין) אלן. ב-1870 עברה משפחתו לקנזס, שם התיישבה במחוז קליי. טרם נהיה פעיל בפוליטיקה, אלן רכש בעלות על עיתונים ברחבי קנזס, החל ב-1984 עם העיתון "מנהטן נשיונליסט" במנהטן, קנזס. הוא היה הבעלים של כתב העת "טופקה סטייט ג'ורנל" עם ארתור ג'יי קארות' ג'וניור ויליאם פ. סניידר. הוא שכר את פרנק לויד רייט לעצב את ביתו בויצ'יטה, קנזס. ביתו של אלן הוא בית המגורים היחיד שתוכנן על ידי רייט בקנזס. אלן שהה בצרפת עם ויליאם אלן וייט (אנ'). שניהם בחנו את השירותים שהוענקו לחיילים מקנזס, שנלחמו מטעם חיל המשלוח של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנים אלו מפלגתו הציבה אותה כמועמד לתפקיד המושל. במהלך מסע הבחירות שלו ב-1918, אלן מעולם לא ביזבז את כספו שלו לצורכי תעמולה. הוא למד על כך שמפלגתו מינתה אותו כמועמד מעיתון פריזאי. אלן נבחר לבסוף וכיהן בתקפידו בין 1919 ל-1923. אלן הקים את בית המשפט ליחסי-תעשייה בקנזס במהלך כהונתו כמושל. כאשר המו"ל ויליאם אלן ווייט התנגד, הוא נעצר בקרב חופש הביטוי. ווייט זכה בפרס פוליצר לשנת 1923 על מאמרו במערכת "לחבר חרד", שפורסם ב-27 ביולי 1922. לאחר שעזב את משרד המושל, אלן היה לנציב המיוחד למזרח התיכון בארמניה, טורקיה, יוון ודרום רוסיה. ב-1928 הוא היה האחראי על ההוצאה לאור של ועידת המפלגה הרפובליקנית. באפריל 1929 מונה אלן לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המשרה, שהתפנתה עקב התפטרותו של צ'ארלס קרטיס לצורך התמנות למשרת סגן נשיא ארצות הברית. אלן שירת מה-1 באפריל 1929 עד ה-30 בנובמבר 1930. הוא התמודד ללא הצלחה לכהונה נוספת, והובס על ידי ג'ורג' מקגיל. אלן נפטר ב-1950 בוויצ'יטה, קנזס, בעקבות קריש דם במוח. הוא נקבר בבית הקברות מייפל גרוב בוויצ'יטה. שנתיים לאחר מותו, נכנס אלן להיכל התהילה של העיתון של קנזס. מדיה וקבצים בנושא הנרי ג'סטין אלן בוויקישיתוף הנרי ג'סטין אלן באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית הנרי ג'סטין אלן באתר Find a Grave פרסומים הנוגעים להנהלת מושל קנזס אלן באתר הספרייה המקוונת של ממשלת קנזס הנרי ג'סטין אלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנרי ג'סטין אלן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Henry Justin Allen, National Governors Association Henry Justin Allen (1919-1923) | Kansas State Library, KS - Official Website, kslib.info Henry J. Allen - Kansapedia - Kansas Historical Society, www.kshs.org The Political Graveyard: Index to Politicians: Allen, G to I, politicalgraveyard.com
טוקנטינס

האם התכוונתם ל... טוקנטינס (מדינה) – מדינה בברזיל טוקנטינס (נהר) – נהר בברזיל
Toothbrush

"Toothbrush" (בעברית: מברשת שיניים) הוא סינגל של הלהקה האמריקאית, DNCE, שיצא ב-23 באוקטובר 2015. השיר הופיע במיני-אלבום הראשון של הלהקה, Swaay, וכן הופיע באלבום האולפן הראשון של הלהקה, DNCE. השיר נכתב על ידי ג'ו ג'ונאס, איליה סלמנזאדה, ג'יימס גאלב וריקרד יירנסון, והופק על ידי איליה סלמנזאדה. נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-329 מיליון פעמים בספוטיפיי. הווידאו קליפ של הסינגל, שבוים על ידי לוק מונאהן, יצא בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-19 במאי 2016. נכון ליולי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-113 מיליון פעמים. מידע על היצירה "Toothbrush" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Toothbrush" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Toothbrush" באתר Discogs סרטון השיר "Toothbrush" באתר יוטיוב "Top 40/M Future Releases". All Access Media Group. אורכב מ-המקור ב-17 במאי 2016. נבדק ב-6 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) Toothbrush, 2016-11-18, ארכיון מ-2022-07-24, נבדק ב-2022-07-24 Sonis, Rachel (17 במאי 2016). "Joe Jonas And Ashley Graham Dazzle In New DNCE "Toothbrush" Video: Watch". Idolator. Spin Media. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-6 ביוני 2016. {{cite news}}: (עזרה) Stutz, Colin (17 במאי 2016). "Joe Jonas Gets Romantic With Ashley Graham in DNCE's 'Toothbrush' Video Preview: Watch". Billboard. Prometheus Global Media. נבדק ב-6 ביוני 2016. {{cite journal}}: (עזרה) Bacardi, Francesca (17 במאי 2016). "Joe Jonas and Ashley Graham Get Hot and Heavy in DNCE's "Toothbrush" Music Video". E! Canada. Bell Media. ארכיון מ-2022-07-24. נבדק ב-6 ביוני 2016. {{cite news}}: (עזרה) DNCE - Toothbrush (Official Video), נבדק ב-2022-07-24 "iTunes Store (US) - Music - DNCE - SWAAY - EP". iTunes Store (US). 23 באוקטובר 2015. אורכב מהמקור ב-30 בספטמבר 2016. נבדק ב-2 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
הר ראמנוס

הר ראמנוס (באנגלית: Mount Rhamnus) הוא בחוף פאלייר - חוף מחופי ארץ גרהאם שבצפון מזרח חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. במבט מכיוון מערב להר ראמנוס צורת פרמידה, המכוסה בעיקרה שלג. גובהו של ההר 865 מטרים מעל פני הים. הר ראמנוס ממוקם 3.7 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר נמסיס, מצדו הצפוני של פיורד נני. הר ראמנוס נסקר לראשונה בשנת 1936, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (BGLE), אשר חקרה את האזור בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל. האזור נסקר מחדש בשנת 1947 על ידי סקר שטחי החסות של איי פוקלנד (FIDS). שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי החסות של איי פורלנד. שמו ניתן לו, בזכות קרבתו להר נמסיס הסמוך. הר נמסיס קרוי על שם האלה נמסיס, מהמיתולוגייה היוונית, לה היה מקדש ידוע באזור ראמנוס, באטיקה שביוון העתיקה.
התפרצות

האם התכוונתם ל... התפרצות געשית – תהליך שגורם להתפרצות מאגמה מסדקים בקרום כדור הארץ אל פני השטח ולהיווצרות הרי געש התפרצויות געשיות שונות עמוד התפרצות – ענן פטרייה המורכב מאפר געשי חם, הנפלט מהר געש במהלך התפרצות געשית ומתנשא מעליו התפרצות-על – התפרצות געשית נדירה בקנה-מידה גדול במיוחד התפרצות מחלה – עלייה פתאומית במספר ההופעות של מחלה בזמן ובמקום מסוימים התפרצות מחלות שונות התפרצות מימית – אסון טבע שבו כמות ניכרת של פחמן דו-חמצני מומס מתפרצת באופן פתאומי מתוך מימי אגם וגורמת לחנק של בעלי חיים בסביבה התפרצות גמא – תופעה שבמהלכה משתחררת בחלל כמות אדירה של קרינת גמא הנפלטת בתהליך של התפרקות רדיואקטיבית התפרצות סולארית – תופעה המתרחשת על פני השמש שבמהלכה משתחררת כמות עצומה של אנרגיה התנהגות ופסיכולוגיה: התפרצות זעם – ראו כעס הפרעת התפרצות לסירוגין יצירות: התפרצות (סרט, 1995) – סרט דרמה אמריקאי משנת 1995 בבימויו של וולפגנג פטרסן (אנ') התפרצות X – רומן פסיכולוגי מאת עדנה מזי"א (1997) התפרצות X (סרט) – סרט ישראלי משנת 2010 בבימויו של איתן צור פריצה (פירושונים)
תאגיד דווקא

תאגיד Davka היא חברת תוכנה יהודית אמריקאית, המתמחה ביישומים הקשורים להיסטוריה יהודית, למנהגים ומסורות ולשפה העברית . החברה פרסמה תוכנת רבות כולל מעבד התמלילים Davkawriter בעברית/אנגלית, משחקי מחשב חיונכיים, וספרים אלקטרוניים בנושאי יהדות. Davka, שנוסדה ב-1982, בולטת כמוציאה לאור של כמה משחקים מוקדמים לסדרת המחשבים של Apple II, כולל The Lion's Share (משחק וידאו 1983) מאת רוברט אהרון ו- The Philistine Ploy מאת רוברט אהרון ואלן רוזנבאום. מקור השם DAVKA במילה העברית דווקא. מעבד תמלילים davkawriter אנציקלופדיה יודאיקה Davka גם הוציאה תקליטור המכיל: תנ"ך בעברית ובאנגלית תלמוד בבלי דפוס שונצינו בארמית ובאנגלית מדרש רבה דפוס שונצינו זוהר דפוס שונצינו תוכנת עיבוד תמלילים שתוכננה להתאמה לעברית ולאנגלית. התוכנה הופצה בגרסה ל-windows ובגרסה ל-Mac. עם סגירת התאגיד הופסקה התמיכה בתוכנה. התוכנה נסקרה ב-The Jewish Press בשנים 2002, 2004 ו-2006. התוכנה כללה מילון, אוצר מילים, וכלי תרגום. היא מגיעה עם הטקסט המלא של התנ"ך, המשנה ועוד. בודק האיות שלה מזהה מילים באנגלית ובעברית כאחד. הגרסה האחרונה שהופצה היא 7.0, והיא תומכת ב-25 שפות. אתר האינטרנט הרשמי של תאגיד דווקא DavkaWriter website "Jewish software runs the gamut, from educational games to printing programs to advanced research tools for the scholar" : a JTA comparative overview "Helping the amateur cantor to lead". The Jerusalem Post. 10 בספטמבר 2007. נבדק ב-2008-11-07. {{cite news}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, February 2014) "A textual treasure: Study while you write". The Jerusalem Post. 22 בינואר 2006. נבדק ב-2008-11-07. {{cite news}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, February 2014) Persson, Hans; Stefan Meier. "Adventureland: Davka". נבדק ב-2008-11-03. Hague, James. "The Giant List of Classic Game Programmers". נבדק ב-2008-11-03. "From the Torah to the Zohar - Soncino Classics Collection". NYTimes.com. 31 בדצמבר 1998. {{cite web}}: (עזרה)
נחל נון

נחל נון הוא נחל קצר בבקעת גינוסר שאורכו כ־1.5 ק"מ ונשפך אל הכנרת. מוצא הנחל בבריכות עין נון, מהם זורמים המים לנחל בסדרת מפלים קטנים. משם זורם הנחל בכיוון דרום מזרח, עובר מתחת לכביש 90 דרך מעביר מים עות'מאני, ונשפך אל הכנרת בחוף אילנות. לכל אורכו של הנחל נבנה שביל טיול המסומן בשחור ומתחבר אל שביל סובב כנרת. מעט לפי השפך נבנתה בריכת שכשוך. בארמית נון הוא דג. שם המעיין משמר את השם "מגדל נוניא" (בארמית: מגדל הדגים) שהיה אחד משמותיה של מגדל העתיקה הסמוכה. סקר מעיינות באגן הכנרת, עמוד 235, באתר רשות הטבע והגנים, אוגוסט 2021 גלעד כרמלי, אחרי שנים של הזנחה הוא חוזר: המעיין של הצפון נפתח מחדש, באתר ynet, 7 ביולי 2019 שביל סובב כנרת מעין נון לעינות רקת, ארץ הכנרת – ביטאון רשות ניקוז ונחלים כינרת, עמודים 40–41 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדריך הסוטה לקולנוע

מדריך הסוטה לקולנוע (באנגלית: The Pervert's Guide to Cinema) הוא סרט תיעודי משנת 2006 שביימה והפיקה סופי פיינס (אנ'), ונכתב והוגש על ידי הפילוסוף והפסיכואנליטיקן הסלובני סלבוי ז'יז'ק. הסרט בוחן וחוקר מספר סרטים מנקודת מבט תאורטית פסיכואנליטית לקאניאנית ומנקודת מבט פילוסופית של תיאוריה ביקורתית. במהלך הסרט מוקרנים קטעים מהסרטים הנידונים כשז'יז'ק כביכול נשתל בתוכם, כאשר הוא מדבר לקהל על גבי מסך ירוק, בסצנות שמשחזרות את הסרטים. הסרט מחזיק בדירוג של 87% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 23 ביקורות. ב-15 בנובמבר 2012 פיינס וז'יז'ק פרסמו סרט המשך שנעשה במתכונת דומה, בשם "מדריך הסוטה לאידאולוגיה". Possessed ‏ (1931) עסקי קופים (אנ') (1931) פרנקנשטיין (1931) אורות הכרך (1931) מרק ברווז (1933) צוואתו של ד"ר מבוזה (1933) יום הדין של פלוטו (אנ') (1935) הקוסם מארץ עוז (1939) הדיקטטור הגדול (1940) חבלן (1942) Dead of Night ‏(1945) נעליים אדומות (1948) הקוזאקים של קובאן (1949) אליס בארץ הפלאות (1951) חלון אחורי (1954) לתפוס גנב (1955) עשרת הדיברות (1956) ורטיגו (1958) איוואן האיום (חלק שני: "מזימת הבויארים") (1958) מזימות בינלאומיות (1959) חיים בשנית (1966) פסיכו (1960) הציפורים (1963) דוקטור סטריינג'לאב (1964) פרסונה (1966) סולאריס (1972) מגרש השדים (1973) השיחה (1974) הנוסע השמיני (1979) סטאלקר (1979) חולית (1984) קטיפה כחולה (1986) לב פראי (1990) שלושת הצבעים: כחול (1993) כביש אבוד (1997) שובו של הנוסע השמיני (1997) מטריקס (1999) מועדון קרב (1999) עיניים עצומות לרווחה (1999) מלהולנד דרייב (2001) המורה לפסנתר (2001) תשוקה חותכת (2003) דוגוויל (2003) מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2005) אתר האינטרנט הרשמי של מדריך הסוטה לקולנוע "מדריך הסוטה לקולנוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מדריך הסוטה לקולנוע", באתר AllMovie (באנגלית) "מדריך הסוטה לקולנוע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מדריך הסוטה לקולנוע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "The Pervert's Guide to Cinema (2006)". Rotten Tomatoes. ארכיון מ-5 בפברואר 2021. נבדק ב-6 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Savage, Sophia (14 באוקטובר 2011). "Pervert's Guide to Cinema's Fiennes and Zizek Reteam for Pervert's Guide to Ideology". IndieWire. אורכב מ-המקור ב-27 בפברואר 2014. נבדק ב-6 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Leigh, Danny (16 באוקטובר 2011). "Slavoj Žižek: Blofeld rides again". The Guardian. ארכיון מ-10 במרץ 2021. נבדק ב-6 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה)
מדריך הסוטה לאידאולוגיה

מדריך הסוטה לאידאולוגיה (באנגלית: The Pervert's Guide to Ideology) הוא סרט תיעודי בריטי משנת 2012 בבימויה והפקתה של סופי פיינס, שנכתב והוגש על ידי הפילוסוף והפסיכואנליטיקן הסלובני סלבוי ז'יז'ק. זהו סרט המשך לסרט התיעודי שיצרו השניים ב-2006, "מדריך הסוטה לקולנוע". אף על פי שהסרט ממשיך את צורתו של קודמו, הפעם הדגש התוכני הוא על האידאולוגיה עצמה. באמצעות פסיכואנליזה המושפעת בעיקר מלאקאן, ובאמצעות פילוסופיה ותיאוריה ביקורתית המושפעת בעיקר ממרקס ומהגל, ז'יז'ק חוקר את "המנגנונים המעצבים את מה שאנו מאמינים ואת האופן שבו אנו מתנהגים". הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי Zeitgeist Films בנובמבר 2013. ז'יז'ק מושתל בסצנות של סרטים שונים, חוקר וחושף כיצד הם מחזקים את האידאולוגיות הרווחות. ככל שמתגלות האידאולוגיות העומדות בבסיס הפנטזיות הקולנועיות, נוצרות אסוציאציות בולטות: מנזירות המייעצות בעקבות רצונותיך ב"צלילי המוסיקה" ועד לממדים הפוליטיים של מלתעות. מקרי בוחן בולטים נוספים הם הסרטים נהג מונית, נקודת זבריצקי, המחפשים, האביר האפל, טיטאניק, והם חיים של ג'ון קרפנטר (שז'יז'ק הגדיר כ"אחת מיצירות המופת הנשכחות של השמאל ההוליוודי", וזכה לעדנה מחודשת בעקבות הסרט). בנוסף ז'יז'ק דן בצילומי חדשות אמיתיים, "אודה לשמחה", וקטעי תעמולה מגרמניה הנאצית ורוסיה הסובייטית ואף בקוקה-קולה ובביצת קינדר כמקרי בוחן אידאולוגיים. ניצחון הרצון (1935) היהודי הנצחי (1940) פגישה מקרית (1945) נפילת ברלין (1950) המחפשים (1956) סיפור הפרברים (1961) צלילי המוזיקה (1965) אהבותיה של בלונדינית (1965) חיים בשנית (1966) נשף מכבי האש (1967) אורטוריה לפראג (1968) והיה אם... (1969) מ.א.ש (1970) נקודת זבריצקי (1970) תפוז מכני (1971) קברט (1972) מלתעות (1975) נהג מונית (1976) ברזיל (1985) מטאל ז'אקט (1987) הפיתוי האחרון של ישו (1988) הם חיים (1988) טיטאניק (1997) אני האגדה (2007) האביר האפל (2008) בנוסף ז'יז'ק דן בפרסומות לקוקה-קולה, ונכללים גם כמה קטעי חדשות של שסיקרו את פיגועי 11 בספטמבר, מתקפת הטרור בנורווגיה (2011) והמהומות בממלכה המאוחדת (2011), ומוצגות תמונות מהופעה של להקת רמשטיין. 2012: פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, בחירה רשמית אתר האינטרנט הרשמי של מדריך הסוטה לאידאולוגיה "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", באתר AllMovie (באנגלית) "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", באתר Metacritic (באנגלית) "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "The Pervert's Guide to Ideology: Toronto Review". The Hollywood Reporter. נבדק ב-29 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Pervert's Guide to Cinema's Fiennes and Žižek Reteam for Pervert's Guide to Ideology". indiewire.com. נבדק ב-29 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Perverts Uprising! Zeitgeist Films Will Distribute Two New Documentaries". IndieWire. נבדק ב-18 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
אנקס (טורונטו)

אנקס (באנגלית: The Annex) היא שכונה אמידה באזור הדאונטאון של העיר טורונטו אשר בקנדה. הגבולות המסורתיים של השכונה הם מצפון לרחוב דופונט, מדרום לרחוב בלור, ממערב לרחוב בת'רסט וממזרח לרחוב אווניו. עיריית טורונטו מכירה כיום בהגדרה רחבה יותר לאזור זה אשר כוללת גם את האזורים הסמוכים סיטון וילג' ויורקוויל. בשכונת אנקס, אשר נמצאת בסמוך לאוניברסיטת טורונטו, מכילה אוכלוסיית סטודנטים גדולה, ומתגוררים בה גם לא מעט חברי סגל מהאוניברסיטה. תושבי השכונה היא בעיקר אוכלוסייה דוברת אנגלית ומשכילה במיוחד. לפי מפקד האוכלוסין הקנדי לשנת 2011 ההכנסה הממוצעת של תושבי השכונה היא 66,742.67 דולרים, אשר גבוה באופן משמעותי מההכנסה הממוצעת באזור המטרופולין של טורונטו. שכונת אנקס נחשבת לאחת השכונות עם היקרות ביותר בעיר טורונטו לרכוש או להשכיר בהן דירה. ההתיישבות האירופית באזור זה החלה בשנות ה-90 של המאה ה-19. האזור שנמצא כיום ממזרח לשדרת ברונסוויק הפך במקור לחלק מהכפר יורקוויל, בעוד שהאזור שנמצא כיום ממערב לשדרת ברונסוויק היה חלק מהכפר סיטון. ב-1883 יורקוויל סופחה לעיר טורונטו. השכונה מכילה בעיקר בתי מגורים, עם רחובות שקטים שמכילים בין היתר בתים ויקטוריאניים שנבנו בין 1880 לתחילת המאה ה-20. המוזיאון המלכותי של אונטריו מוזיאון גארדינר לאמנות הקרמיקה מוזיאון הרכבת התחתית המוזיאון המלכותי של אונטריו מוזיאון הרכבת התחתית "The Annex Neighbourhood profile". City of Toronto. 14 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) Ley, David (1996). The New Middle Class and the Remaking of the Central City. Oxford University Press. p. 182. ISBN 0-19-823292-6. ערך זה הוא קצרמר בנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמאגר

אמאגר (בדנית: Amager) הוא מחוז של העיר קופנהגן שבדנמרק אשר נמצא על אי בעל אותו השם המשתרע על פני כ-90 קמ"ר. נכון לשנת 2021 גרו במחוז מעל ל-219,763 תושבים. זהו האי עם צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר בדנמרק - 2,036 תושבים לכל קילומטר רבוע. בתחום המחוז נמצאת שמורת הטבע "נאטורפארק אמאגר" ("Naturpark Amager") אשר משתרעת על פני מעל לשליש משטחו הכולל של האי. השמורה כוללת חופים, חורשות ושטחים ירוקים פתוחים רבים והיא מספקת הזדמנויות רבות לטיולים רגליים, רכיבה על אופניים, צפרות ופעילויות אחרות בחיק הטבע. לעומת זאת, החלקים המערביים והצפוניים של המחוז הם בעיקר אזורים עירוניים מפותחים היטב, עם אזורי מגורים רבים, מרכזי קניות ובנייני משרדים. אמאגר מחוברת היטב ליתר קופנהגן ולשוודיה. ישנם שמונה גשרים ומנהרת מטרו אשר מחברים בין האי לאי שלן הגדול בהרבה, בו נמצאת רוב העיר קופנהגן. אמאגר מחוברת במנהרה גם לאי המלאכותי פברהולם שממנו יוצא גשר ארסונד אשר מחבר בין דנמרק לשוודיה. נמל התעופה קופנהגן קסטרופ נמצא בחלק המזרחי של האי. מנמל התעופה יוצאות רכבות נוסעים, רכבות מטרו ואוטובוסים וניתן באמצעותם להגיע למרכז קופנהגן ולרובעים אחרים של העיר. התחבורה הציבורית במחוז מפותחת היטב והיא כוללת רכבות מטרו, אוטובוסים ורכבות נוסעים. כמה מאטרקציות התיירות הבולטות ביותר באמאגר הן: כריסטיאנסהאון - שכונה מתוירת במיוחד שנוסדה במקור בתחילת המאה ה-17 ונודעת בעיקר בזכות התעלות ההיסטוריות והמבנים ההיסטוריים שבה. אקווריום הכוכב הכחול (Den Blå Planet) - האקווריום הגדול ביותר בצפון אירופה אשר מכיל מגוון מינים ימיים ותערוכות אינטראקטיביות. מוזיאון אמאגר - מוזיאון מקומי הממוקד בהיסטוריה של אמאגר. מוזיאון דראגור - מוזיאון אשר ממוקם בקצה הדרום מזרחי של האי ומוקדש להיסטוריה הימית של האזור. מבצר קאסטרופ - מבצר שנבנה בסוף המאה ה-19. בנוסף לאטרקציות הללו אמאגר נודעת גם בזכות החופים שבה. אקווריום הכוכב הכחול נמל התעופה קופנהגן קסטרופ מהו "הכוכב הכחול" של דנמרק?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה Contributors to Wikimedia projects, Copenhagen/Amager, Wikimedia Foundation, Inc., ‏18 באוקטובר 2008 (באנגלית) [1] "Naturprojekt: Naturpark Amager". ערך זה הוא קצרמר בנושא דנמרק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איברהים קונה

איברהים קונה (בצרפתית: Ibrahim Koné; נולד ב-5 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן גינאי-איווארי המשחק בעמדת השוער בפאולה היברניאנס. קונה שנולד באביג'אן, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער אקסלנס המקומית ובגיל 18 הצטרף לדנגלה. במרץ 2009 קונה חתם בבולון. קונה שיחק לרוב בקבוצת המילואים של המועדון וב-23 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לפריז סן-ז'רמן במסגרת גביע הליגה הצרפתי. בהמשך הקריירה שלו שיחק בקבוצות מהליגות הנמוכות בצרפת טארב, פאו, סטאד בורדו. ב-16 בספטמבר 2020 חתם בזיתון קורינתיאנס מליגת העל המלטזית במדיה שיחק רק שלושה משחקים בליגה. ב-15 ביולי 2021 חתם בפאולה היברניאנס, עמה זכה באליפות המדינה בעונתו הראשונה במועדון. בצעירותו, קונה בנבחרת הנוער של חוף השנהב. בשנת 2018 החליט לנצל את שורשיו הגינאים והחליט לייצג את גינאה. ב-25 באפריל 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת וב-9 בספטמבר של אותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד הרפובליקה המרכז-אפריקאית. נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. פאולה היברניאנס ליגת העל המלטזית: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא איברהים קונה בוויקישיתוף איברהים קונה, באתר Transfermarkt איברהים קונה, באתר Soccerway איברהים קונה, באתר National Football Teams איברהים קונה, באתר FootballDatabase.eu Liste des 25 pour la CAN 2023 בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 23 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
טובי אמוסן

אולווטובילובה איומידה "טובי" אמוסן (באנגלית: Oluwatobiloba Ayomide "Tobi" Amusan; נולדה ב-23 באפריל 1997) היא אתלטית ניגרית, אלופת העולם (יוג'ין 2022) ושיאנית העולם (12.12 שניות) בריצת 100 מטר משוכות. אמוסן נולדה בעיר לייבו אודה (אנ') שבמדינת אוגון (אנ') - בדרום מערב ניגריה. גילתה כישרון לריצה כבר בגיל צעיר. ב-2013 זכתה במדליית כסף באליפות אפריקה לנוער וב-2015 זכתה במדליית הזהב בריצת 100 מטר משוכות באליפות אפריקה לנוער. היא זכתה במדליית הזהב בריצה זאת גם במשחקי אפריקה ב-2015. ב-2016 החלה ללמוד באוניברסיטת טקסס באל פאסו (אנ') שבארצות הברית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה אמוסן במקום 11 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.91 שניות. באליפות העולם שנערכה בשנת 2017 בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה אמוסן במקום 14 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.04 שניות. באליפות אפריקה שנערכה באסאבה שבניגריה בשנת 2018 זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.86 שניות, ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.77 שניות. באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בשנת 2019 סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.49 שניות. באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה אמוסן במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.60 שניות ובמקום 12 בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.25 שניות. באליפות אפריקה שנערכה בסנט פייר שבמאוריציוס בשנת 2022 זכתה בפעם השנייה ברציפות בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.57 שניות, ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 44.45 שניות. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-24 ביולי 2022 זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.06 שניות, עם רוח גבית מעל המותר של 2.5+ מ/ש, לפני בריטני אנדרסון מג'מייקה (12.23 שניות) וג'סמין קמאצ'ו-קווין מפוארטו ריקו (12.23 שניות). כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 12.12 שניות, שיפור לשיאה בן שש השנים של קנדרה הריסון (12.20 שניות). ריצת 60 מטר משוכות: 7.89 שניות (2018) ריצת 100 מטר: 11.31 שניות (2018) ריצת 200 מטר: 22.29 שניות (2017) ריצת 100 מטר משוכות: 12.12 שניות (2022) שיא עולם מדיה וקבצים בנושא טובי אמוסן בוויקישיתוף טובי אמוסן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טובי אמוסן, באתר olympedia.org טובי אמוסן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טובי אמוסן, באתר ליגת היהלום