laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The Corrs Unplugged

(The Corrs Unplugged) (הקורס אונפלאגד) הוא אלבום של הלהקה האירית הקורס, שיצא ב-1999. האלבום היה חלק מסדרת אונפלאגד של MTV. הוא הופץ במדינות רבות אבל לא בארצות הברית. האלבום הוקלט בהופעה חיה ב-5 באוקטובר 1999 לפני קהל באולפני ארדמור, במחוז ויקלוו, אירלנד. "Only When I Sleep" (הקורס, לייבר, פטרסון, שאנקס) – 4:38 "What Can I Do?" (הקורס) – 4:36 "Radio" (הקורס) – 4:51 "Toss the Feathers" [מסורתי] – 3:14 "Runaway" (הקורס) – 4:36 "Forgiven Not Forgotten" (הקורס) – 5:22 "At Your Side" (הקורס) – 4:33 "Little Wing" (הנדריקס) – 4:41 "No Frontiers" (מאקארת'י) – 4:28 "Queen of Hollywood" (באלארד, הקורס, דבילר, הוסיין) – 4:44 "Old Town (This Boy Is Cracking Up)" (Bain, לינוט) – 3:09 "(Lough) Erin Shore" [מסורתי] – 4:25 "So Young" (הקורס) – 4:53 "Everybody Hurts" (ברי, באק, מילס, סטייפ) – 5:45 שיר בונוס – on German issue release "At Your Side" [גרסת רמיקס] (הקורס) – 4:22 שיר בונוס – on some releases "Dreams" [רצועת בונוס] (ניקס) - אנדראה קור – זמרת ראשית, חלילית אירית קרולין קור – תופים, תוף מרים, בוראן, פסנתר, שירה שרון קור – כינור, שירה ג'ים קור – גיטרה, פסנתר, שירה אנת'וני דרנן – גיטרות קית' דאפי ( – גיטרת בס The Irish Film Orchestra – כלים נוספים מהנדסים – טים מרטין וטים סאמרהייז 1999, בלגיה, אירלנד, שוודיה, אטלנטיק 7567-80986-2, תאריך הפצה 12 בנובמבר 1999, CD 1999, אירופה, קנדה, בריטניה, אטלנטיק 7567-80986-2, תאריך הפצה 15 בנובמבר 1999, CD 1999, סינגפור, אטלנטיק 7567-80986-2/4, תאריך הפצה 12 בנובמבר 1999, CD (עם שיר בונוס) 1999, אוסטרליה, אטלנטיק 7567-80992-2, תאריך הפצה 29 בנובמבר 1999, CD (עם שיר בונוס "Dreams") 1999, יפן, וורנר AMCY-7120, תאריך הפצה 25 בנובמבר 1999, CD (עם דיסק בונוס "Dreams") 1999, מקסיקו, אטלנטיק CS 809862-8, תאריך הפצה 3 בדצמבר 1999, CD (עם דיסק בונוס "Dreams") 2000, גרמניה, אטלנטיק 0756-792890-2, תאריך הפצה 28 בפברואר 2000, CD (הוצאה מחדש עם שיר בונוס שונה) 2001, טייואן, וורנר 7567-80986-2, תאריך הפצה ? ? 2001, CD (עם דיסק בונוס "Rainy Day") 2003, אוסטרליה, וורנר 7567-93277-2, תאריך הפצה ? ? 2003, CD (אלבום כפול עם The Best of The Corrs) ההופעה הופצה על CD, DVD, וקלטות וידאו. הדיסק הציג שירים בסדר שונה מהסדר שניגנו אותם בהופעה, ה DVD וקלטת הווידאו שומרים על הסדר הנכון של השירים. גם ה DVD וקלטת הווידאו ברובם לא נערכו, לעומת הדיסק שערך כמעט את כל הדיבורים בין השירים. "Only When I Sleep" "What Can I Do" "Radio" "Toss The Feathers" "Everybody Hurts" "Dreams" "Runaway" "Forgiven Not Forgotten" "At Your Side" "Little Wing" "No Frontiers" "Queen Of Hollywood" "Old Town (This Boy Is Cracking Up)" "(Lough) Erin Shore" "So Young" בשתי התיבות האחרונות של "Runaway" קרולין קור טועה בתו, וגורמת להבעות מופתעות מאנדראה ושרון. ג'ים אומר לאחר מכן: "ג'ז...זה נוגן במפתח F משוגע" מידע על האלבום The Corrs Unplugged באתר MusicBrainz האלבום The Corrs Unplugged באתר Discogs
מפלגת המולדת

מפלגת המולדת (טורקית Anavatan Partisi, ANAP) היא מפלגה בטורקיה שהוקמה בשנת 1983 על ידי טורגוט אזאל (Turgut Özal) לאחר ההפיכה הצבאית השלישית במדינה. מפלגת המולדת היא מפלגת ימין-מרכז התומכת בכלכלה חופשית ובחופש יחסי לגילויים דתיים בציבור (לבוש, כיסוי ראש וכדומה). בבחירות שהתקיימו ב-6 בנובמבר 1983, והיו הבחירות הראשונות לאחר ההפיכה והשלטון הצבאיים במדינה, ניצחה המפלגה והשיגה 45.14% מהקולות. אזאל היה לראש ממשלת טורקיה ועמד בראשן של שתי ממשלות רוב, עד שמונה ב-9 בנובמבר 1989 לנשיא טורקיה השמיני. את מקומו של אזאל תפסו ילדרם אקבולוט (Yıldırım Akbulut) ומסוט ילמז אחריו, וגם הם עמדו בראשן של ממשלות רוב עד 1991. במהלך שלטונה של מפלגת המולדת הונהגו בטורקיה רפורמות כלכליות שמטרתן הייתה להביאה למצב של כלכלת שוק, תוך צמצום ההתערבות הממשלתית בכלכלה ועידוד יוזמה פרטית. בשנת 1987 הגישה טורקיה את בקשתה להצטרף לקהילה האירופית, אך נסוגה מכוונתה זו משהחליטה כי התנאים שהציבה לה הקהילה אינם עולים בקנה אחד עם אינטרס המדינה. ב-20 בנובמבר 1991, לאחר שממשלתו של ילמז החזיקה מעמד 5 חודשים בלבד, הפסידה המפלגה את השלטון למפלגת הדרך הנכונה (Doğru Yol Partisi) בהנהגתו של סוליימאן דמירל. במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים החלה המפלגה מאבדת מכוחה, ומדיניותה הליברלית הכלכלית כמו גם תמיכתה בצירוף לקהילה האירופית הביאה לירידה בתמיכה בה בקרב אוכלוסייה מסורתית. ילמז שב לכהן כראש הממשלה רק ב-6 במרץ 1996, כאשר עמד בראשה של ממשלת קואליציה עם מפלגת הדרך הנכונה, אך לא לזמן רב. שלושה וחצי חודשים לאחר מכן קמה לראשונה בתולדות המדינה ממשלה ברשות מפלגה בעלת מצע מוסלמי, ונג'מטין ארבקן (Necmettin Erbakan) ראש מפלגת הרווחה (Refah Partisi) היה לראש הממשלה. שלטונה של מפלגת הרווחה היה קצר מועד, וב-1997 התחוללה ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Post-modern darbe), כשהצבא הביא בהתבטאויותיו להתפטרותו של ארבקן. דבר זה פתח בפני ילמז את ההזדמנות להקים את הממשלה השלישית בראשותו, וזו החזיקה מעמד מה-30 ביוני 1997 עד ה-11 בינואר 1999. בבחירות שנערכו ב-1999 ספגה המפלגה תבוסה וזכתה ב-13.22% מסך הקולות, שתורגמו ל-86 מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. בבחירות הבאות, בשנת 2002, לא עברה המפלגה את אחוז החסימה, ולא זכתה ייצוג באספה הלאומית. לקראת בחירות 2007 הוכרז כי המפלגה תתאחד עם מפלגת הדרך הנכונה, אך הדבר לא יצא לבסוף אל הפועל, וגם בבחירות שנערכו ב-22 ביולי 2007 המפלגה לא הצליחה לחצות את אחוז החסימה. אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המולדת
שרון קור

שרון הלגה קור (באנגלית: Sharon Helga Corr‏; נולדה ב-24 במרץ 1970 בדאנדוק, אירלנד) היא מוזיקאית וחברה בלהקת הפופ רוק האירית הקורס. היא מנגנת בכינור ושרה ליווי. קור החלה ללמוד לנגן בכינור בגיל 6, לאחר שאחותה, קרולין קור, לא התעניינה בכלי. היא ניגנה בתזמורת והיא מוכשרת ללמד נגינה בכינור. ילדי משפחת קור קיבלו MBE של כבוד ב-2005 מהמלכה אליזבת השנייה, כהוקרה על כישרונם המוזיקלי וכן על עבודת הצדקה שגייסה כסף עבור בית החולים פרימן בניוקסטל, וקורבנות של הפצצת האומג וצדקות אחרות. ביולי 2001, התחתנה קור עם גאוין בוננאר - פרקליט בלפסטי. הם נפגשו כששרון הצטלמה לקליפ של השיר Runaway של הקורס, הסינגל הראשון שלהם. בנם הראשון, קאת'אל רוברט ג'ררד בונאר, נולד ב-31 במרץ 2006. בתם השנייה, פלורי ג'ין אליזבת' בונאר נולדה ב-16 ביולי 2007. שרון קור כתבה את הסינגלים Runaway,‏ Radio, ‏Long Night ו-Goodbye שעזרו ללהקה להתפרסם בתעשיית המוזיקה. מדיה וקבצים בנושא שרון קור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שרון קור שרון קור, ברשת החברתית פייסבוק שרון קור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרון קור, ברשת החברתית אינסטגרם שרון קור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרון קור, באתר ספוטיפיי שרון קור, באתר AllMusic (באנגלית) שרון קור, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרון קור, באתר דיזר שרון קור, באתר Yandex.Music (ברוסית) שרון קור, באתר Discogs (באנגלית) שרון קור, באתר Songkick (באנגלית) שרון קור, באתר Genius האתר הרשמי של הקורס מתוך אתר משרד ראש הממשלה האירי מתוך אתר הלהקה
מנטיניאה

מנטיניאה (ביוונית עתיקה: Μαντίνεια) הייתה עיר יוונית במרכז הפלופונס, מתקופת יוון הקלאסית. העיר הייתה שדה מלחמה שבו נערכו שני קרבות היסטוריים מכריעים בין ספרטה לאויביה. הקרב הראשון, בשנת 418 לפנה"ס, נערך בין הספרטנים לבין ארגוס, אתונה, ארקאדיה, ובנות בריתם, במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב הסתיים בניצחונה של ספרטה, ושבירת כוחה של ארגוס. הקרב השני נערך בשנת 362 לפנה"ס בין ספרטה ובין תבאי ובנות בריתם. הכוחות התבאיים, בהנהגתו של אפמינונדס נחלו ניצחון, אך אפמינונדס נהרג בקרב, ועם מותו כוחה של תבאי נשבר. מדיה וקבצים בנושא מנטיניאה בוויקישיתוף מנטיניאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקליטי 143

תקליטי 143 (באנגלית: 143 Records) היא חברת בת אמריקאית של תקליטי אטלנטיק, ובראשה המייסד והמפיק דייוויד פוסטר. החברה מוציאה תקליטי פולק ורוק. המספרים 1-4-3 מבוססים על מספר האותיות במילים "I Love You". מייקל בובלה הקורס ג'וש גרובן רני אולסטיד אתר האינטרנט הרשמי של תקליטי 143 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסוט ילמאז

אהמט מסוט ילמז (בטורקית: Ahmet Mesut Yılmaz;‏ 6 בנובמבר 1947 – 30 באוקטובר 2020) היה מדינאי טורקי וחבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, שימש כראש ממשלת טורקיה בשלוש כהונות נפרדות בשנות התשעים של המאה ה-20, כסגן ראש ממשלת טורקיה, וכמנהיג מפלגת המולדת. ילמז נולד באיסטנבול. הוא היה בעל תואר ראשון בכלכלה ומימון מאוניברסיטת אנקרה והמשיך את לימודיו בתחום באוניברסיטת קלן בגרמניה בין השנים 1972 ו-1974. הוא עבד בשוק הפרטי עד מאי 1983 עת היה בין מקימיה של מפלגת המולדת, ושימש כמשנה ליו"ר טורגוט אזאל. כשהמפלגה ניצחה בבחירות שנערכו באותה שנה מונה כדובר הממשלה ולאחר מכן כשר התיירות והתרבות. ב-29 בנובמבר 1987 מונה ילמז לשר החוץ של טורקיה וכיהן בתפקיד זה עד 20 בפברואר 1990. הוא נבחר כיושב ראש מפלגת המולדת ב-15 ביוני 1991 לאחר שגבר על יריבו ילדרם אקבולוט והיה לראש ממשלת טורקיה ב-23 ביוני 1991. כהונתו הייתה קצרה והסתיימה 5 חודשים לאחר מכן, עת מפלגתו איבדה את השלטון למפלגת הדרך הנכונה בראשותו של סוליימאן דמירל. במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים החלה המפלגה מאבדת מכוחה ומדיניותה הליברלית הכלכלית כמו גם תמיכתה בצירוף לקהילה האירופית הביאה לירידה בתמיכה בה בקרב אוכלוסייה מסורתית. ילמז שב לכהן כראש הממשלה ב-6 במרץ 1996 כאשר עמד בראשה של ממשלת קואליציה עם מפלגת הדרך הנכונה, אך לא לזמן רב. שלושה וחצי חודשים לאחר מכן קמה לראשונה בתולדות המדינה ממשלה בראשות מפלגה בעלת מצע מוסלמי, ונג'מטין ארבקן (Necmettin Erbakan), ראש מפלגת הרווחה (Refah Partisi), היה לראש הממשלה. שלטונה של מפלגת הרווחה היה קצר מועד, וב-1997 התחוללה ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Post-modern darbe), כשהצבא הביא בהתבטאויותיו להתפטרותו של ארבקן. דבר זה פתח בפני ילמז את ההזדמנות להקים את הממשלה השלישית בראשותו. זו החזיקה מעמד מ-30 ביוני 1997 עד 11 בינואר 1999. בבחירות שנערכו ב-1999 ספגה מפלגתו של ילמז תבוסה וזכתה ב-13.22% מסך הקולות, שתורגמו ל-86 מושבים באספה הלאומית, וילמז התפטר מראשות המפלגה ב-4 בנובמבר 1999. עם זאת הוא כיהן כסגן ראש ממשלת טורקיה בולנט אג'וויט במשך שנתיים ועד שמפלגתו של האחרון, מפלגת השמאל הדמוקרטי, הפסידה את השלטון למפלגת הצדק והפיתוח בראשות רג'פ טאיפ ארדואן ב-2002. מפלגתו של ילמז לא עברה את אחוז החסימה בבחירות אלה, והוא פרש מפוליטיקה ועסק בהוראה. בשנת 2007 הוא נבחר שוב לאספה הלאומית כמועמד עצמאי. בשנת 2005 הועמד ילמז לדין בשל חשדות לשחיתות בתקופת כהונתו כראש ממשלה, אך זוכה שנה לאחר מכן. הוא נפטר ב-30 באוקטובר 2020. מדיה וקבצים בנושא מסוט ילמאז בוויקישיתוף
דוד החמישי, מלך גאורגיה

דוד החמישי, מלך גאורגיה (גאורגית: დავით V, דַוית V) (נפטר בשנת 1155) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת לתקופה קצרה בשנים 1154–1155 לערך. דוד היה בנו הבכור של דמטרה הראשון. למרות היותו הבכור חשש דוד כי אביו יוריש את כס המלוכה לאחיו הצעיר גיאורגי, לכן, בשנת 1130, ניסה למרוד באביו. בסופו של דבר, הוא הכריח את אביו לפרוש מכיסאו ודוד הפך למלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנת 1154 או 1155. הרשומות הגאורגיות והארמניות מציגות גרסאות שונות זו מזו לגבי תקופת מלכותו של דוד החמישי, וחלוקים בקשר לנסיבות שהביאו למותו המסתורי. על פי מחבר הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, הוא שלט במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי, אחיו הצעיר של דוד. סטפנוס אורבליאן, צאצא של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי הוא שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד, לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו כי ישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, לכס המלוכה. מאידך, מציינות הרשומות הגאורגיות, כי דוד שלט שישה חודשים בממלכה, אבל נמנעות בזהירות מאזכור כלשהו לנסיבות מותו של דוד. על פי הרשומות, חשף דמטרה, אביו של דוד, בשנת 1130, מזימה של אצילים גאורגים המונהגים על ידי דוד. המלך אסר את הקושרים והוציא להורג את אחד ממנהיגי הקשר, יואנה אבולטיסדזה, בשנת 1138 (או 1145). דוד מרד בשנית בשנת 1154, והכריח את אביו לוותר על כס המלוכה, ולהפוך לנזיר. למרות זאת, מת דוד לאחר שישה חודשים ודמטרה חזר לכס המלוכה. דוד הניח אחריו בן בשם דמנה, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית בגאורגיה, כטוען חוקי לכתר. שושלת בגרטיוני
אוריאל כהנא

אוריאל כהנא (1 ביוני 1903 – 2 בספטמבר 1965) היה אדריכל, צייר-מאייר ומעצב תעשייתי ישראלי. כהנא נולד בעיר קייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בנם הבכור של חנה בת ר' יעקב שפטל מברדיצ'ב והסופר והחוקר אברהם כהנא, מתרגם הספרים החיצוניים. קיבל חינוך עברי, והחל לצייר בגיל צעיר. בשנת 1921, לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית, עברה המשפחה לפולין, וכהנא הצטרף לוועד אמני הגרפיקה היהודים בוורשה הבירה. בשנת 1922 הוזמן לאייר את ספר הילדים "ארבעה תישים" לבנציון רסקין בהוצאת "תרבות". רישומיו הופיעו גם במקראה "לשון וספר" מאת יעקב פיכמן. בשנת 1923 עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. כהנא נסע ללמוד אדריכלות באירופה: למד בבית הספר הממלכתי הגבוה לאדריכלות ברומא (1925–1927), בפקולטה להנדסה בפוליטכניקום הגרמני בפראג (1928) ובאוניברסיטת לונדון, שם הוסמך לאדריכלות בשנת 1933 והיה חבר המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (Royal Institute of British Architects,‏ RIBA). הוא החל לעסוק במקצועו בלונדון בטובי המשרדים. ב-1925 השתתף בתערוכת האמנים העבריים במגדל דוד בירושלים. לאחר מכן עבד במשרדו של האדריכל הנודע אריך מנדלסון בירושלים באמצע שנות ה-30, עד 1938, אז פרש והקים משרד פרטי בתל אביב. היה נשוי לתמרה ברקוביץ, בתו היחידה של הסופר והמתרגם יצחק דב ברקוביץ ונכדתו של שלום עליכם. אוריאל כהנא נפטר בתל אביב בסוף קיץ 1965, בגיל 62. נקבר בבית העלמין קריית שאול. בית שלום עליכם, תל אביב (1965). בית פילץ, רח' הירקון 81, תל אביב. בית היבנר, פינת הרחובות אחד העם-בלפור, תל אביב. מאחרוני הדור: אוריאל כהנא – אדריכל, צייר, מעצב: תערוכה במרכז באוהאוס תל אביב, 20 במרץ 2003 עד 9 במאי 2003; אוצרות שמואל יבין ונירית שלו-כליפא, רעננה: ב"צ כהנא, תשס"ג 2003. ("הספר יוצא לאור במלאת מאה שנה להולדתו של אוריאל כהנא".) שמואל יבין, 'עבודתו האדריכלית של אוריאל כהנא', עמ' 12–17. נירית שלו-כליפא, 'יד אמן', עמ' 18–26. אילה גורדון, איורים עבריים: הספר העברי המאויר לילדים, העידן הבינלאומי 1900–1925, תל אביב: מוזיאון נחום גוטמן, 2005, עמ' 175. דוד תדהר (עורך), "אדריכל אוריאל כהנא", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5411 אוריאל כהנא, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל אוריאל כהנא, בארכיון הבימה מפרי עטו: ארבעה תישים, ורשה: תרבות, תרפ"ג-1922, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית דף הנפטר באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז.
תקשורת בין-אישית

תקשורת בין-אישית היא הדרך שבה שני אנשים או יותר משתפים ביניהם מידע או רעיונות. התקשורת מהווה אמצעי חשוב לביסוס קשר אותנטי וזורם בין אנשים, שהוא תנאי הכרחי ובסיסי לשיתוף פעולה משום שהוא מזמן אמצעים לפתרון בעיות ולהבעה של אכפתיות וקרבה. בהתאם לכך, התקשורת הבין-אישית משפיעה על יכולתו של האדם לקשור קשרים עם בני אדם אחרים בחברה. התקשורת הבין-אישית כוללת אמצעים מילוליים כמו דיבור, יחד עם אמצעי תקשורת בלתי מילוליים. על כן, היא יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון דרכים: שפת גוף – שפת גוף תקינה כוללת תגובות גופניות מותאמות בגודלן, ביכולת האובייקטיבית ליצור אותן בהתאם לסיטואציה בה נמצאים. הבעת פנים – תינוקות לומדים להביע בעזרת פניהם את רצונם וכך מפתחים את מגוון הפרצופים שיש בכוחם להשפיע על זולתם. קול – התקשורת הבין-אישית כוללת יכולת תגובה קולית, המתאימה למעשה או למראה הנגלה לעיני האדם. בדרך כלל ישנה הלימה בין הקול לפרצוף המתלווה לו. התקשורת הבין-אישית היא חלק מההתפתחות החברתית של האדם. התקשורת הבין-אישית נלמדת על ידי התינוק מינקותו, בשל הצורך בטיפול על ידי הסובבים אותו. במהרה הוא לומד לבכות או לצרוח כאשר הוא צריך דבר מה (תקשורת קולית) וכן לחייך כאשר למד כי מחייכים אליו חזרה (הבעות פנים). פעוט יודע להרים ידיו מעלה כדי שירימו אותו (תנועות גוף). התקשורת הבין-אישית כוללת גם את היכולת לתקשר במידה נכונה, באופן הנכון מול הסובבים כך שהתגובה תהיה נורמטיבית. קשיים בתקשורת בין-אישית נובעים מחוסר היכולת של היחיד להפעיל באופן אינטואיטיבי את הבעות פניו, קולו ותנועות הגוף שלו ביחס לקורה סביבו, זאת כאשר הוא לא מבין מהי הנורמה ומה פירוש המצב לו הוא שותף, ולכן תגובתו אינה נורמטיבית. שפה אמפתיה מודל אפר"ת מדיה וקבצים בנושא תקשורת בין-אישית בוויקישיתוף תקשורת בין-אישית, דף שער בספרייה הלאומית לגעת מבעד לשריון. משרד החינוך (2009) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מון ריוור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מון ריוור – שיר זוכה פרס גראמי מתוך הסרט ארוחת בוקר בטיפאני. מון (ג'ורג'יה) – נהר מון (באנגלית: "נהר הירח") בקרבת העיר סוואנה במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית הקרוי על שם השיר. מון (אונטריו) – נהר מון (משפת האוג'יבווה: "נהר הצבי") בפרובינציית אונטריו שבקנדה. מון (תאילנד) – נהר מון בתאילנד, מיובלי נהר המקונג.
אודטה (זמרת)

אודטה (באנגלית: Odetta,‏ 31 בדצמבר 1930 - 2 בדצמבר 2008) הייתה זמרת עם אפריקאית-אמריקאית. אחת הבולטות בין זמרות שירי העם האמריקאים במאה ה-20, אודטה הופיעה ברחבי העולם בקונצרטים רבים, והשתתפה באין ספור אירועי צדקה. אודטה צעדה לצד מרטין לותר קינג ג'וניור, הופיעה בפני הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי וביל קלינטון והשפיעה על בוב דילן הצעיר. אודטה נולדה בברמינגהאם שבמדינת אלבמה. בגיל 6 עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס. מגיל צעיר הופיעה במקהלת הכנסייה ובלטה בקולה הצלול והחזק. בגיל 13 החלה ללמוד פיתוח קול ולמדה עד שאימה לא יכלה לעמוד במחיר השיעורים. אמן הבובות הארי ברנט נחלץ לעזרתה ומימן את המשך שעורי פיתוח הקול. מאוחר יותר המשיכה בלימודי מוזיקה ושירה קלאסית ואופראית בקולג' של לוס אנג'לס. האלבום הראשון של אודטה יצא לאור ב-1945 ונקרא The Tin Angel. בגיל 19 השתתפה בהצגה Finian's Rainbow שהגיעה לסן פרנסיסקו, שם נחשפה לראשונה למוזיקת בלוז. בשנה שלאחר מכן הופיעה בחופשת הקיץ בהצגה "ברנשים וחתיכות". בשנת הלימודים הבאה בקולג' עבדה כעוזרת בית והופיע עם זמר הבס האגדי פול רובסון. ב-1953 עזבה אודטה את לוס אנג'לס ונסעה לניו יורק והחלה להופיע במועדון למוזיקת פולקלור הנודע בשם Blue Angel. פיט סיגר והארי בלפונטה, שעקבו אחרי הקריירה של אודטה, הזמינו אותה להופיע איתם: הרי בלפונטה בקרנגי הול ופיט סיגר בבנין העירייה של ניו יורק. בתחילת דרכה ליוותה אודטה את עצמה בגיטרה ונחשבה לזמרת סופרן. כשהתבגרה הפכה למצו סופרן, ומאוחר יותר, הודות לאימון ולהבשלת קולה, הגיע טווח הקול שלה מסופרן ועד בריטון וקונטרה אלט. בשנים 1954-1970 הקליטה אודטה 19 אלבומים. לאחר מכן מיעטה להקליט אלבומי סולו, ובמשך שלושים השנים הבאות הקליטה 4 אלבומים בלבד. בשנות השישים הצטרפה לתנועת המחאה לשוויון זכויות לשחורים, וב-1963 צעדה עם מרטין לותר קינג ג'וניור בסלמה ובוושינגטון. בשירתה השפיעה אודטה על זמרי וזמרות עם רבים וידועים, ביניהם: בוב דילן, ג'ואן באאז וג'ניס ג'ופלין. לותר קינג כינה את אודטה מלכת מוזיקת העם האמריקאית. בשנת 1999 העניק לה נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, את מדליית האמנות National Medal of the Arts & Humanities על תרומתה למוזיקת העם האמריקאית. ב-2007 הייתה מועמדת לפרס גראמי לאלבום הפולקלור הקלאסי הטוב ביותר, עבור האלבום "Gonna let it Shine". בסך הכול הקליטה אודטה 27 אלבומי סולו, האחרון ב-2007, והשתתפה כזמרת בעשרות אלבומים נוספים לצד זמרות וזמרים כגון מרים מקבה, אריק ביב וג'יימס קוטון. ב-2008 נפטרה אודטה בניו יורק ממחלת לב, בגיל 77. 1955 - Cinerama Holiday 1966 - Sanctuary 1974 - The Autobiography of Miss Janne Pittman אודטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אודטה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אודטה, באתר AllMusic (באנגלית) אודטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אודטה, באתר Yandex.Music (ברוסית) אודטה, באתר Discogs (באנגלית) אודטה, באתר Songkick (באנגלית) אודטה, באתר Genius אודטה, באתר SecondHandSongs אודטה, באתר בילבורד (באנגלית) חיים של אחרים ערן סבג דצמבר 2022 https://archive.org/details/20221206_20221206_1137 אתר האינטרנט הרשמי של אודטה אודטה בארכיון מוזיקת עם סוכנויות הידיעות, אגדת הפולק אודטה הלכה לעולמה, באתר ynet, 3 בדצמבר 2008 אודטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אודטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סברינה (סרט)

סברינה (באנגלית: Sabrina) הוא סרט קולנוע משנת 1954 שבויים על ידי בילי ויילדר בהתבסס על המחזה מאת סמיואל טיילר "סברינה היפה". בסרט כיכבו המפרי בוגרט, אודרי הפבורן וויליאם הולדן. סברינה פיירצ'יילד (המגולמת על ידי אודרי הפבורן) היא בתו של תומאס, הנהג של משפחת לרבי (המגולם על ידי ג'ון ויליאמס). סברינה מאוהבת בדייוויד, בן למשפחת לרבי (המגולם על ידי ויליאם הולדן). דייוויד הוא פלייבוי, רודף נשים, מפונק וילדותי שלא מבחין בקיומה של סברינה ולא זוכר את שמה. סברינה נוסעת לפריז, לומדת בבית ספר לבישול וחוזרת לאחוזה כאישה מתוחכמת ואופנתית. דייוויד, שלוקח אותה טרמפ מופתע לגלות שהיא התגוררה קודם לכן בביתו ומתאהב בה. אחיו הגדול של דייוויד, ליינוס לרבי (המגולם על ידי המפרי בוגרט) חושש שהתאהבות זו תפגע בנישואיו של דייוויד לאישה ממשפחה עשירה העושה עסקים עם משפחת לרבי ולכן מתחיל להפריע לרומן בין בני הזוג, ובינתיים מתאהב בעצמו בסברינה. בטרם החלו צילומי הסרט רצו יוצריו שקרי גרנט יגלם את דמותו של ליינוס. גרנט סירב להשתתף בסרט בשל השתתפות בסרט אחר, והתפקיד הוצע לבוגרט. במהלך צילומי הסרט ניהלו הפבורן והולדן רומן מתוקשר. את המוזיקה לסרט כתב המלחין פרידריך הולנדר. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר. מרבית התלבושות של הפבורן בסרט עוצבו על ידי אובר דה ז'יבנשי ולא על ידי המלבישה של הסרט אדית הד. הד התנגדה ששמו של ג'יבנשי יופיע יחד עם שמה בקרדיטים של הסרט, ומפיקי הסרט הסכימו לדרישתה ורשמו רק את שמה. פרס אוסקר בו זכתה הד בגין התלבושות בסרט, ניתן בעיקר בשל בגדיה של הפבורן, אשר כאמור לא עוצב על ידי הד. בשנת 2002 החליטה ספריית הקונגרס כי הסרט הוא "בעל חשיבות תרבותית רבה" ועל כן שולב ברשימת הסרטים לשימור של ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. זכייה : פרס האוסקר על התלבושות - אדית הד מועמדויות: פרס הבמאי הטוב ביותר - בילי ויילדר פרס השחקנית הטובה ביותר - אודרי הפבורן פרס הבימוי האמנותי - הל פריירה ווולטר טיילר פרס הצילום הטוב ביותר - צ'ארלס לאנג הבן בשנת 1995 הופקה גרסה נוספת של הסרט בשם זהה. בגרסה זו השתתפו האריסון פורד, ג'וליה אורמונד וגרג קיניר. מדיה וקבצים בנושא סברינה בוויקישיתוף "סברינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סברינה", באתר נטפליקס "סברינה", באתר AllMovie (באנגלית) "סברינה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סברינה", באתר Metacritic (באנגלית) "סברינה", באתר אידיבי "סברינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סבארין

האם התכוונתם ל... סבארין (כפר) – כפר ערבי באזור רמות מנשה שחרב במלחמת העצמאות. בריאנט סבארין – שף ופוליטיקאי צרפתי. סברינה (עוגה) – סוג של עוגה, הקרויה על שם השף בריאנט סבארין. סיפור על ביקור בכפר "סוברין" בשנת 1885 מופיע בזכרונות מיכל זלמן פוחצ'בסקי, בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך א, פרק נג, עמ' 602.
פלנדריה

פלנדריה (בהולנדית: ‏Vlaanderen‏Ⓘ‏; בצרפתית: Flandre; בגרמנית: Flandern) היא אחד משלושת האזורים המרכיבים את בלגיה. פלנדריה משתרעת על פני חלקה הצפוני של בלגיה ומתגוררים בה בעיקר הפלמים, תושבי המדינה דוברי ההולנדית. בירת בלגיה בריסל שוכנת באזור בריסל, אזור נפרד מבחינה שלטונית, שמבחינה גאוגרפית מהווה מובלעת בתוך שטח פלנדריה. העיר בריסל משמשת גם כבירת אזור פלנדריה ובה נמצאים מוסדות השלטון שלו. שטחה של פלנדריה הוא 13,522 קמ"ר, כ-44% משטח בלגיה כולה. בשנת 2003 חיו בפלנדריה כ-6 מיליון תושבים, כ-60% מכלל תושבי בלגיה. פלנדריה הייתה רוזנות שנוסדה בשנת 862. גבולותיה עברו שינויים רבים במשך מאות בשנים. בימי הביניים השתרעה רוזנות פלנדריה על חבל צפון פה דה קאלה (כיום בצרפת), הפרובינציות פלנדריה המערבית ופלנדריה המזרחית (כיום בבלגיה), ומחוז זֶלנד (כיום בדרום מערב הולנד). ב-1191 עבר חלקה המערבי לידי פיליפ אוגוסט מלך צרפת וחלקה המזרחי לרוזנות אינו (כיום מחוז אינו בדרום בלגיה). החל במאה ה-12 צמחו בפלנדריה קהילות שדרשו מן השליטים המקומיים מגילות זכויות של ערים חופשיות. ב-1300 מרדו הפלמים בפיליפ הרביעי מלך צרפת ששלח אבירים ואנשי חיל רגלים כדי לדכא את המרד. ב-11 ביולי 1302 נחלו הצרפתים מפלה מידי הפלמים בקרב דורבנות הזהב ליד העיר קורטרייק (כיום בבלגיה), אך ב-1305 הובסו הפלמים ופלנדריה נשארה תחת שלטון צרפת. ב-1384 מת רוזן פלנדריה, לואי דה מאל, ופלנדריה עברה לידיו של פיליפ השני דוכס בורגונדיה באמצעות קשרי נישואין. בסוף ימי הביניים התייחס השם "פלנדריה" לשטח גדול בהרבה מהיום, וכלל חלקים נרחבים מצפון צרפת, ולוניה והולנד של ימינו. בפלנדריה התפתחו ערי מסחר ותעשייה, והיא הפכה למרכז החשוב באירופה לייצור אריגים (מצמר שיובא בעיקר מאנגליה), וליצואנית העיקרית של אריגים לארצות אירופה ולארצות המזרח. כמו כן התפתח בה סחר בינלאומי נרחב בדרכי הים והיבשה. התפתחותה הכלכלית של פלנדריה נחלשה בעקבות מגפת "המוות השחור" (1348–1350) שצמצם את אוכלוסיית אירופה, ומלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה (1338–1453). ב-1477 נהרג שארל הראשון דוכס בורגונדיה בקרב על העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן, ונחלותיו בפלנדריה ובכל ארצות השפלה עברו לשלטון חתנו מבית הבסבורג. ב-1556, התפטר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והעביר את נחלותיו בפלנדריה לרשות בנו פליפה השני, מלך ספרד. ב-1581 הכריזו כל ארצות השפלה על עצמאותן, אך הפרובינציות הדרומיות (פלנדריה) נכבשו מחדש על ידי הדוכס מאלבה, שהיה מושל מטעמו של מלך ספרד בארצות השפלה. ב-1668 עברה פלנדריה לשלטון צרפת, אך ב-1713 נפלה תחת שלטון אוסטריה בהתאם להסכם אוטרכט. ב-1815 הפכה לחלק מהולנד, וב-1830 – לחלק מבלגיה. ולוניה מחוז בריסל ארצות השפלה הדרומיות Andre de Vries, Flanders: A Cultural History, Oxford University Press, 2007. פלנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)