laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לטאה שטוחה מצויה

לטאה שטוחה מצויה (שם מדעי: Platysaurus intermedius) היא לטאה בעלת גוף שטוח השייכת למשפחת הקורדיליים וחיה בדרומה של אפריקה. לטאות ייחודיות אלה חיות רק בדרומה של אפריקה והיא בעלת קשקשים שחורים על רוב גופה עם פסים לבנים על הגב. הבטן חומה אך השוליים לבנים. הראש כחול בוהק והצדדים ירקרקים עד אדומים והנב כתום או שחור. ללטאה תשעה תת-מינים, ולכל אחד מהם צבע מעט שונה. הגוף מוארך מעט והבטן צמודה לאדמה מה שנתן ללטאה את השם. לטאות אלה הם נפוצות ביותר בסוגם ומכאן שמם. הם חיים ברחבי דרומה של אפריקה במגוון אזורים כולל מדבריות חמים בזימבבואה, זמביה, מפומלנגה וקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה, דרום מלאווי, מזרח בוצוואנה, סווזילנד ומוזמביק. לעיתים הם נמשכים לגדות נהרות כדי לתפוס שם זבובים עליהם הם מזנקים באמצעות הזנב הארוך. Platysaurus intermedius inopinus Platysaurus intermedius intermedius Platysaurus intermedius natalensis Platysaurus intermedius nigrescens Platysaurus intermedius nyasae Platysaurus intermedius parvus Platysaurus intermedius rhodesianus Platysaurus intermedius subniger Platysaurus intermedius wilhelmi מדיה וקבצים בנושא לטאה שטוחה מצויה בוויקישיתוף לטאה שטוחה מצויה, באתר ITIS (באנגלית) לטאה שטוחה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) לטאה שטוחה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לטאה שטוחה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) לטאה שטוחה מצויה, באתר Reptile-database לטאה שטוחה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
איגואנת דומריל מלגשית

איגואנת דומריל מלגשית (שם מדעי: Oplurus quadrimaculatus) היא מין של לטאה החיה בטבע באי מדגסקר שממזרח לאפריקה. ללטאה זו קשקשים חדים וזנב משוריין מאחוריה. לטאה דמוית-איגואנה זו יכולה להגיע לאורך 25–39 ס"מ והיא בעלת זנב ורגליים בעלי קשקשים קשים ומגודלים. הזכרים גדולים מעט מהנקבות והם מזדווגים במהירות באזורי תפוצתם ומטילים ביצים בין הסלעים או בחפירת מאורה קטנה. כמו רוב הלטאות גם לטאה זו מקבלת את חום הגוף מהשמש והם יושבות על גזעי עצים או סלעים כדי לקבל חום. הן חיות רק באי מדגסקר, במרכז האי עד לצפון ומפני הים עד לגובה 2,000 מ' מעל הקרקע. הן חיות ביערות גשם, יערות יבשים ואזורים סלעיים שונים. מצבה של הלטאה הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא איגואנת דומריל מלגשית בוויקישיתוף איגואנת דומריל מלגשית, באתר ITIS (באנגלית) איגואנת דומריל מלגשית, באתר NCBI (באנגלית) איגואנת דומריל מלגשית, באתר GBIF (באנגלית) איגואנת דומריל מלגשית באתר reptile-database איגואנת דומריל מלגשית באתר הרשימה האדומה של IUCN
קייט איסיט

קייט איסיט (באנגלית: Kate Isitt; נולדה ב-1979) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מתפקידה כסאלי הארפר הקוסמטיקאית בסיטקום "זיווגים" של ה-BBC. בשנים 1995 ועד 1998 שיחקה איסיט בתפקיד אליסון, פקידה במשרד עורכי דין, בסדרה הקומית "Is It Legal?". ב-1997 השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המלאך". ב-1998 שיחקה לצדו של אלן דייוויס בפרק "Black Canary" בסדרת המסתורין "ג'ונתן קריק". היא גם הופיעה בתפקיד אשתו של דייוויס בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "אין לעמוד בפניה", שהופקה בשנת 2000. באותו זמן איסיט הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "זיווגים" בה הופיעה על לשנת 2004. בשנת 2000 הופיעה איסיט בדרמה הטלוויזיונית של סטיבן פוליאקוף "The Tribe" לצדן של אנה פריל וג'ואלי ריצ'רדסון. ב-2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Strictly Confidential" ובסרט הקולנוע "דמדומים" (Half Light) בכיכובה של דמי מור ובבימויו של קרייג רוזנברג. ב-2015 הופיעה איסיט בעונה השלישית של סדרת הדרמה המצליחה "הטנגו האחרון בהליפקס" בתפקיד פליסיטי, אשתו של גארי (רופרט גרייבס). איסיט למדה בבית הספר "Arts Education School". בן זוגה הוא הבמאי נייג'ל קול (אנ') ולהם שני ילדים. קייט איסיט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייט איסיט באתר ה-BBC Guide, TV; Magazine, Editors of TV Guide (באוקטובר 2005). TV guide: TV on DVD 2006 : the ultimate resource to television programs on DVD. Macmillan. pp. 59–. ISBN 978-0-312-35150-2. נבדק ב-3 ביולי 2011. {{cite book}}: (עזרה); |first2= has generic name (עזרה) "Coupling is back!". BBC Press Office. 16 ביוני 2004. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
הפיקוד האווירי המערבי

הפיקוד האווירי המערבי (בהינדית: पश्चिमी वायु कमान, भारतीय वायु सेना, מכונה גם WAC, ראשי תיבות של Western Air Command) של חיל האוויר של הודו, שנוסד בשנת 1947, הוא הגדול והחשוב שבפיקודי החיל. המפקדה הראשית ממוקמת בניו דלהי ותפקידו העיקרי הוא הגנה אווירית על צפון הודו.  הפיקוד אחראי על 16 בסיסי חיל אוויר ועל שטח גדול בצפון הודו, מקשמיר לראג'סטאן, כולל ג'אמו וקשמיר, הימאצ'ל פרדש, פנג'אב, הריאנה, דלהי וחלקים מאוטר פרדש. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Nur jedem das Seine, רי"ב 163

Nur jedem das Seine (בעברית: לכל אחד אשר לו), רי"ב 163, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה לראשונה ב-24 בנובמבר 1715, לכבוד יום ראשון ה-23 שלאחר חג השילוש הקדוש. באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הרביעית שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 31, רי"ב 165 ורי"ב 185. את רי"ב 185 הוא הלחין ביולי והזמן הארוך שעבר בין הלחנת שתיהן מוסבר בתקופת אבל ששררה בחצר הדוכס, לאחר שבן אחיו של הדוכס, יוהאן ארנסט (אנ') מת ב-1 באוגוסט. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הפיליפים ומהבשורה על-פי מתי שכולל את האמרה הידועה של ישו, "תנו לקיסר את אשר לקיסר". הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו. הטקסט מצטט את האמרה של ישו ועוסקת בהשוואות שבין רכושו הפיזי של האדם לבין שייכותו הרוחנית של האדם לאלוהים. על פי ג'ון אליוט גרדינר, פרנק היה ממונה גם על המטבעות בחצר הדוכס ומכאן ההתייחסויות המגוונות לכסף ולמטבעות בלברית זו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב יוהאן הרמן (Johann Heermann), משורר גרמני בן המאה ה-16. הלחן לחלק האחרון אבד ומה ששרד ממנו הוא קו הבס לבדו. בניגוד לרוב הקנטטות שלו מתקופה זו, אין עדויות לכך שהוא ביצע את הקנטטה פעמים נוספות בעת שעבד בלייפציג, אך חוקר המוזיקה כריסטוף וולף מעריך שהוא כן ביצע אותה שוב. הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1887 בכרך 33 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בצורה מסודרת בין השנים 1850-1900. הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס, למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת שני כינורות, ויולה שני צ'לו ובאסו קונטינואו. התזמור הכלי מועט וקאמרי ולא כולל כלי נשיפה בניגוד לקנטטות רבות אחרות. המוזקאי ג'וליאן מינצ'ם משער שהיה כתוצאה מניסוי מוזיקלי שבאך עשה או כתוצאה מהרכב הנגנים שהיה זמין לו באותו זמן. לקנטטה שישה חלקים: אריה לטנור: Nur jedem das Seine (לכל אחד אשר לו) רצ'יטטיב לבס: Du bist, mein Gott, der Geber aller Gaben (פועלך, אלהים, נותן כל המתנות) אריה לבס: Laß mein Herz die Münze sein (תן ללבי להיות המטבע) רצ'יטטיב בדואט לסופרן ולאלט: Ich wollte dir (בשמחה אתן לך) אריה בדואט לסופרן ולאלט: Nimm mich mir und gib mich dir (קחני ממך ותנני לך) כורל למקהלה: Führ auch mein Herz und Sinn (הולך נא את לבי ומחשבתי) היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-8 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1983), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). מדיה וקבצים בנושא Nur jedem das Seine, רי"ב 163 בוויקישיתוף פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 14 ביוגרפיה של באך, מתוך מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים מתי, כב, 15-22 ג'ון אליוט גרדינר, עמוד 9 ג'ון אליוט גרדינר, עמוד 10 כריסטוף וולף, עמוד 19 פירוט פרסומי חברת באך, באתר IMSLP Julian Mincham רשימת הקלטות באתר קנטטות באך
צפרדע שור אפריקנית

צפרדע שור אפריקנית (שם מדעי: Pyxicephalus adspersus) היא מין הצפרדע השנייה בגודלה בעולם לאחר צפרדע גוליית. צפרדע שור אפריקנית גדולה מגיעה לאורך 23 סנטימטר ולמשקל 1.4 קילוגרם ואף ל-2 ק"ג אצל הזכרים. לעומת רוב חסרי הזנב, הנקבות קטנות יותר מהזכרים ומשקלן רק מחצית מהם. כולם בעלי פה גדול ויש בו שיניים חדות ומעוקלות. הצפרדע חיה באגמים, ביצות ואדמות סוואנה לחות באנגולה, בוצוואנה, קניה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, דרום אפריקה, סווזילנד, טנזניה, זמביה, זימבבואה וככל הנראה גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. אלו הם טורפים מרשימים שיאכלו כל חיה קטנה מהם ואינם ניזונים כלל מצמחים. טרפם בטבע הוא חרקים, עקרבים ועכבישים, עכברים, זוחלים שונים, ציפורים ודו-חיים אחרים והם אינם בוחלים בקניבליות, אפילו של צאצאיהם. פרט אחד בגן הזואולוגי של דרום אפריקה אכל 17 צאצאי קוברה בבת אחת. צפרדעים אלה אגרסיביות ואחד משלושה סוגי הצפרדעים היכולים לגרום נשיכות חזקות וחמורות למטפליהם (יחד עם צפרדע הפקמן וצפרדעי Lepidobatrachus). הם חיים בבדידות, למעט בעונת הרבייה, אז מתאספים עדרי צפרדעים זכרים ונקבות לבריכות המים והזכרים מקרקרים בחוזקה כדי למשוך נקבות. הם נלחמים ביריביהם באלימות וקופצים ופוערים לסתות זה מול זה עד שאחד נסוג. הנקבות המזדווגות מטילות 3,000–4,000 ביצים בקרקעית הבריכה, הבוקעים לראשנים גדולים הניזונים מצמחים, דגים וראשנים אחרים, והזכר נשאר לשמור עליהם מטורפים. בהמשך השנה הבריכה בה נמצאים הראשנים עלולה להתייבש, מה שיהרוג את כולם ולכן הזכר חופר תעלה לעבר בריכה סמוכה וגדולה יותר. למרות אחריותו של הזכר ודאגתו להם עד לבגרותם, בעת רעב הוא עשוי לאכול כמה מהם. מדיה וקבצים בנושא צפרדע שור אפריקנית בוויקישיתוף צפרדע שור אפריקנית, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע שור אפריקנית, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע שור אפריקנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע שור אפריקנית, באתר GBIF (באנגלית) צפרדע שור אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
צפרדע העגבנייה

צפרדע העגבנייה (שם מדעי: Dyscophus antongilii) היא מין צפרדע שמנמנה החיה באי מדגסקר והיא בעלת יכולת להתנפח כדי להרשים את אויביה. הנקבות גדולות מהזכרים ומגיעות לאורך 10.5 ס"מ ולמשקל 230 גרם, כשהזכרים כחצי מזה. צבען האדום החזק נתן להם את שמם ולהן ראש גדול, גוף שטוח עם צידיים מוארכים שבקצם פס שחור והרגליים קטנות. צבעה נועד להזהיר את אויביה שהיא ארסית, ובנוסף יש לה הפרשת ריר דביקה היכולה לגרום לפגיעה קשה לאלרגיים אליה. צפרדע זו חיה רק באי מדגסקר שלחופי אפריקה. הם חיים בצפון מזרח האי לחופי מפרץ אנטולין (ששמם המדעי קרוי על שמו). לעיתים מבלבלים בינה לבין קרובתה Dyscophus guineti, שקטנה ממנה ולא יכולה להתנפח. הצפרדע חיה בבריכות מים ברחבי האי וכן ערבות לחות ויערות גשם, נהרות, ביצות ואף באזורים עירוניים. הצפרדע היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים שונים, זבובים, חגבים, חיפושיות וכיוצא בזה. כשהיא מותקפת (בעיקר על ידי נחשים אך גם עופות טורפים, תנינים או טורפים מקומיים כמו הפוסה), היא תנפח את גבה כדי להיראות גדולה יותר והצבע יזהיר מארסיותה. אם זה לא עוזר, העור מפריש נוזל רירי דביק ולבן הגורם לתגובות אלרגיות. צפרדע זו נמצאת בסיכון בטבע. חלה ירידה במספרה עקב זיהומים קשים, פגיעה ביערות בהם היא חיה ובעיקר גידולה כחיית מחמד. היא נכללת במינים האסורים לגידול של ארגון CITES, עקב הירידה במספרם. מדיה וקבצים בנושא צפרדע העגבנייה בוויקישיתוף צפרדע העגבנייה, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע העגבנייה, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע העגבנייה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צפרדע העגבנייה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע העגבנייה, באתר GBIF (באנגלית) צפרדע העגבנייה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עורק הכבד המיוחד

עוֹרֵק הַכָּבֵד הַמְּיֻחָד (TA: arteria hepatica propria) הוא עורק בבטן המתפצל מעורק הכבד המשותף ומספק דם מחומצן לכבד. כ-30% מאספקת הדם לכבד מגיעה דרך עורק זה, בעוד היתר מגיעה מווריד שער הכבד. יחד עם וריד שער הכבד וצינור המרה המשותף השלושה מהווים את השלישייה השערית (הטריאדה הפורטלית). העורק מתפצל בכבד לענף ימני (ramus dexter) ולענף שמאלי (ramus sinister), הנקראים לעיתים עורק הכבד הימני ועורק הכבד השמאלי בהתאמה, ולענף הביניים (ramus intermedius). ענפים אלה ממשיכים להתפצל בכבד לעבר מקטעי הכבד השונים. מן הענף הימני מסתעף עורק כיס המרה וכן העורקים המקטעיים הקדמי והאחורי ועורק לאונה הזנבית. מן הענף השמאלי מסתעפים העורקים המקטעיים הצדי והתיכון ועורק נוסף לאונה הזנבית. ישנה שונות אנטומית באוכלוסייה שלפיה בחלק מהאנשים ענפי הכבד הימני והשמאלי אינם מתפצלים מעורק הכבד המיוחד, אלא מעורקים אחרים. המקור האופייני לענף ימני חריג הוא בעורק מתלה המעי העליון, ואילו המקור האופייני לענף שמאלי חריג הוא בעורק הקיבה השמאלי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורק הכבד

האם התכוונתם ל... עורק הכבד המשותף – עורק המסתעף מגזע הבטן עורק הכבד המיוחד – עורק המסתעף מעורק הכבד המשותף
אידולון מצוי

אידולון מצוי או עטלף הקש (שם מדעי: Eidolon helvum) הוא מין של עטלף פירות גדול החי ביערות גשם באפריקה וכנראה הנפוץ שבעטלפים הגדולים של אפריקה. עטלף זה בעל בטן זהובה. הכנפיים שחורות וענקיות ומחודדות בקצה ויש להם זנב קצר ושחור. אורכם 14–23 סנטימטרים ומשקלם 230–340 גרם. מוטת כנפיהם גדולה ביותר לעטלף ומגיעה עד 76 סנטימטרים. הזכרים גדולים מהנקבות וגם כתומים יותר בצבעם לעומת הנקבות הצהובות. הפנים מזכירים מעט שועל והלחיים גדולות ויכולות לאחסן מזון רב. אלה עטלפים חברתיים מאוד והם עפים יחדיו בלהקות עצומות של מעל ל-100,000 פרטים. הם נפוצים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה ובכמה אזורים בחצי האי ערב. העטלפים הם פעילי לילה והם מחפשים ביערות ובסוואנות עצים מכילי פרחים ופירות וגם עלים וקליפות, אותם הם אוכלים. בשבי הם ניזונים בעיקר מתפוחים, תפוזים, בננות, אגסים ומלונים וכן ממנגו. בפארק הלאומי קסנקה שביערות הגשם של זמביה, מגיעים למעלה ממיליון עטלפים כאלה כל שנה באוקטובר-נובמבר לאכול פירות שונים. זוהי אחת ההתאספויות הגדולות ביותר של עטלף והיא כוללת למעלה מ-8 מיליון פרטים. עטלפים אלה חיים בלהקות עצומות, מתרבים שם וישנים על אותם ענפים ולעיתים משקלם רב כל כך שהעצים קורסים והעטלפים שישבו עליו (הפוכים) עלולים להיפצע קשה ואף למות. העטלפים נחים במשך היום על העצים ויוצאים בשעות בין הערבים, להקה להקה לדרכה. הם מושכים אליהם טורפים רבים. העטלפים ניצודים באוויר על ידי עיט לוחם, עיטם קולני, עיט חורש, עיט אפריקני, נץ עטלפים, דיה, נשר וגם בז אפריקני (Falco cuvierii) ואילו על הקרקע עטלף שנפל ייטרף על ידי נמר, כוח הנילוס או תנין היאור שנמצא באזור. מדיה וקבצים בנושא אידולון מצוי בוויקישיתוף אידולון מצוי, באתר ITIS (באנגלית) אידולון מצוי, באתר NCBI (באנגלית) אידולון מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אידולון מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אידולון מצוי, באתר GBIF (באנגלית) אידולון מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שירת העשבים

שירת העשבים הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר על בסיס שלוש אמרות של רבי נחמן מברסלב. הבית הראשון של השיר הוא פרפרזה על דבריו של רבי נחמן מברסלב בספר ליקוטי מוהר"ן (תורה ס"ג במהדורא תנינא): וְכִי דַּע, כִּי כָל רוֹעֶה וְרוֹעֶה יֵשׁ לוֹ נִגּוּן מְיֻחָד לְפִי הָעֲשָׂבִים וּלְפִי הַמָּקוֹם שֶׁהוּא רוֹעֶה שָׁם, כִּי כָּל בְּהֵמָה וּבְהֵמָה יֵשׁ לָהּ עֵשֶׂב מְיֻחָד, שֶׁהִיא צְרִיכָה לְאָכְלוֹ. גַּם אֵינוֹ רוֹעֶה תָּמִיד בְּמָקוֹם אֶחָד. וּלְפִי הָעֲשָׂבִים וְהַמָּקוֹם שֶׁרוֹעֶה שָׁם, כֵּן יֵשׁ לוֹ נִגּוּן. כִּי כָּל עֵשֶׂב וָעֵשֶׂב יֵש לוֹ שִׁירה שֶׁאוֹמֵר, שֶׁזֶה בְּחִינַת פֶּרֶק שִׁירָה, וּמִשִּׁירַת הָעֲשָׂבִים נַעֲשֶׂה נִגּוּן שֶׁל הָרוֹעֶה. — לקוטי מוהר"ן תנינא סג הבית השני מקורו ב"שיחות הר"ן" (אות קס"ג): אם היית זוכה לשמע את קול השירות והתשבחות של העשבים, איך כל עשב ועשב אומר שירה להשם יתברך בלי פניה ובלי שום מחשבות זרות ואינם מצפים לשום תשלום גמול, כמה יפה ונאה כששומעין השירה שלהם וטוב מאד ביניהם לעבד את ה' ביראה. הבית השלישי הוא פרפרזה על משפט בליקוטי הלכות: עַל כֵּן תֵּכֶף כְּשֶׁהָאָדָם נִתְעוֹרֵר לֵילֵךְ לְאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, שֶׁאֲזַי כְּפִי הִתְעוֹרְרוּתוֹ וּתְשׁוּקָתוֹ לְאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל נִמְשָׁךְ עָלָיו הֶאָרָה. שמר סיפרה לימים כי מי שהביא לתשומת לבה את דבריו של רבי נחמן מברסלב היה השחקן שלמה ניצן, בתוכנית לרגל ט"ו בשבט, ולכן הקדישה לו את השיר בספרה. לדבריה, מרגע ששמעה את הסיפור – המנגינה הייתה בה. מכיוון ששלושת המשפטים של רבי נחמן קובצו יחד בספר המועדים על ט"ו בשבט, בעריכת יום-טוב לוינסקי סביר להניח שניצן לקח את הדברים מספר זה. נעמי שמר כתבה את השיר בשנת 1976 עבור המחזה "מסעות בנימין השלישי", עיבוד לסיפורו של הסופר מנדלי מוכר ספרים, שעלה אז בתיאטרון בימות, שאת כל שיריו חיברה שמר. את השיר ביצעו לראשונה על בימת התיאטרון אברהם מור, ספי ריבלין ודינה גולן, לאחר מכן הוא זכה לגרסת כיסוי של אמנים שונים, בהם ירדנה ארזי, רוחמה רז, אתי אנקרי, המדרגות, אברהם פריד ושולי רנד. כמו כן, השיר בוצע בידי שמר עצמה באלבומה "על הדבש ועל העוקץ" (1981). חננאל מאק מונה את השיר בין שירי-תפילה ישראליים. השיר נדפס בברכונים, ונהוג לזמרו בסדר ט"ו בשבט. ב-2009 עלה בצוותא רביו סאטירי מאת אפרים סידון בשם "שירת העצבים", פרפרזה לשם השיר. הרביו כלל פרפרזות לשירים עבריים קנוניים נוספים, ביניהן "ים הזיבולים" ו"גססנו אט", פרפרזה על "ים השיבולים" של יצחק קינן ויצאנו אט של חיים חפר. מידע על היצירה "שירת העשבים" באתר מיוזיק בריינז "שירת העשבים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שירת העשבים" באתר שירונט הפיוט שירת העשבים, באתר הפיוט והתפילה על אודות שירת העשבים באתר הספרייה הלאומית ליקוטי מוהר"ן, מכון פיתוחי חותם, תנינא, סי' סג, באתר היברובוקס. ליקוטי הלכות, הלכות ברכות ד', אות ד', באתר היברובוקס. יוסי חרסונסקי, שירת העשבים, נעמי שמר, באתרו "חרסנוסקי מיוסיק", 12 בספטמבר 2012. יואל רפל, משירת העשבים נעשה ניגון של הלב, בבלוג הגיון בשיגעון", 4 בפברואר 2015. ספר המועדים, כרך ה', עמוד 398 דוד אסף‏, מ'שירת העשבים' ועד 'ערוגות החשק': ספי ריבלין כזמר, בבלוג "עונג שבת", 10 בדצמבר 2013. חננאל מאק, תפילה ותפילות, ירושלים: ר. מס, תשס"ו 2006, עמ' 216–217. אפרים סידון, דף התוכניה באתר הספריה הלאומית
הימורים חברתיים

הימורים חברתיים הם ז'אנר בתחום המשחקים החברתיים ברשת. המשחקים כוללים משחקי קזינו וירטואליים בהם ניתן לשחק ברשתות החברתיות ובטלפונים ניידים חכמים. משחקי קזינו חברתיים משלבים אלמנטים מעולם המשחקים החברתיים ומעולם ההימורים המקוונים (online gambling). בין ז'אנר זה ניתן למצוא משחקים דמויי מכונות מזל, פוקר, רולטה, בינגו ועוד. המודל העסקי של תחום זה סובב בעיקר סביב מודל Free to play, המציע את המשחק בחינם ומאפשר רכישה ביישום של סחורות ומטבע וירטואלי לשימוש במשחק. השחקנים יכולים לזכות במטבע וירטואלי אך הם אינם יכולים לפדות או להמיר אותו לכסף אמיתי. תפקידו במשחק להאריך את חוויית הבידור שלהם, לפתוח שלבים חדשים ולרכוש מתנות לשחקנים אחרים. משחקי הימורים חברתיים נכללים בקטגוריה של משחקים חברתיים. הם אינם נחשבים הימורים ואינם נמצאים תחת חוקי ההימורים בעולם. הימורים חברתיים באתר בנקרים משחק מסוג הימורים חברתיים מבית פלייטיקה
אוגוסט בוני

אוגוסט בוני (בגרמנית: August Bohny;‏ 9 ביולי 1919 - 18 באוגוסט 2016) היה מורה, קלינאי תקשורת וחסיד אומות העולם משווייץ שפעל בצרפת. בוני נולד בבזל לאב מפקח רכבת חשמלית. הוא למד בגימנסיה וניגן על פסנתר וקלרינט. הוא היה חבר ב"שירות בינלאומי אזרחי" (Service Civil International)‏, ארגון לא ממשלתי בינלאומי. בין השנים 1939–1941 למד בסמינר למורים. כמו כן היה בוגר בית הספר לטירונים של צבא שווייץ. במהלך המלחמה היה בוני פעיל בארגון הצלה שווייצרי בשם "ההצלה השווייצרית" (Le Secours Suisse), אותו ייסד מוריס דובואה, שלימים הוכר אף הוא בתור חסיד אומות העולם. הארגון פעל בדרום צרפת, בין היתר בטולוז, וכן בלה שמבון-סור-ליניון שבצרפת. בוני ואשתו, פרידל בוני-רייטר (Friedel Bohny-Reiter) שלימים הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם, ניהלו בלה שמבון מוסד שבו חסו כ-800 ילדים בין השנים 1941–1944. ילדים אלה ניצלו ממחנות ריכוז והוסתרו במוסד לתקופות זמן שבין שלושה לשישה חודשים, עד שנמצאו עבורם מקומות מסתור אחרים. חלקם היו יתומים, חלקם היו יהודים, וחלקם - נרדפים על רקע אחר, למשל ילדים להורים שהיו חברים במחתרת הצרפתית. בוני ניסה להרחיק את השוטרים הצרפתים ואת הגסטפו מהמוסד וכן להסתיר את נוכחות הילדים היהודים בו. בוני היה מורה וקלינאי תקשורת. בשנת 1945 היה שותף בהקמתו של בית ילדים בקנטון אפנצל אוסר-רודן שבשווייץ שפעל בשיטת פסטלוצי. הוא סייע בשיקום ילדים שהיו ניצולי מחנה בוכנוואלד וכן היה פעיל במסגרות נוספות למען ילדים, בין היתר ילדים הולנדיים שנפגעו מהרעב בהולנד בחורף 1944–1945. בין השנים 1979–1995 היה בוני ראש הארגון השווייצרי למען העיוור. נפטר בבזל ב-18 באוגוסט 2016, בגיל 97. קורותיו של בוני מתועדים בארכיון המכון הטכנולוגי של ציריך. בשנת 1986 התקיים בלה שמבון כינוס ובו השתתפו רבים מהילדים שניצלו. בשנת 1990 הכיר יד ושם בבוני בתור חסיד אומות העולם. סיפור ההצלה תועד במספר סרטים, תיעודיים ועלילתיים, בהם "נשק הרוח" בבימויו של פייר סובאז' (Pierre Sauvage) וכן "גבעת אלף הילדים". מדיה וקבצים בנושא אוגוסט בוני בוויקישיתוף פעילותו של בוני, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורק כיס המרה

עוֹרֵק כִּיס הַמָּרָה (TA: arteria cystica) הוא עורק בבטן המסתעף על פי רוב מענפו הימני של עורק הכבד המיוחד ומספק דם לכיס המרה ולצינור כיס המרה. בכ-70% מהאוכלוסייה מסתעף עורק כיס המרה מכפף הענף הימני של עורק הכבד המיוחד. מצאתו נע העורק מעל צינור כיס המרה, ומסתעפים ממנו 2–4 ענפים עורקיים קטנים הנקראים גם עורקי קָלוֹ, על שם המנתח הצרפתי ז'אן-פרנסואה קלו, ומספקים דם לצינור כיס במרה ולצוואר הכיס. לאחר מכן העורק מתפצל בחלקו העליון של צוואר הכיס לענף השטחי ולענף עמוק. הענף השטחי, הנקרא גם הענף הקדמי, עובר בתת-נסיובית מעל לחלקו השמאלי של כיס המרה, בעוד הענף העמוק, הנקרא גם הענף האחורי, נע בין כיס המרה לגומץ כיס המרה ומסתיים בצפק המחובר לפני הכבד. כאשר מוצאם של הענפים השטחי והעמוק של עורק כיס המרה אינו משותף, זהו מצב של עורק כיס מרה כפול. מצב זה מתרחש בכ-15% מהאוכלוסייה. במצב זה ייתכן שהענף השטחי יסתעף מהעורק המקטעי הקדמי, מהענפים האחרים של עורק הכבד המיוחד, מעורק מתלה המעי העליון, מעורק הקיבה והתריסריון או מעורק אחורי התריסריון. ישנם מקרים נדירים של עורק כיס מרה משולש. אנטומיה חריגה של הענף הימני עצמו יכולה להשפיע על נתיבו של עורק כיס המרה. ענף זה יכול להסתעף מעורק מתלה המעי העליון ואף מאבי העורקים הבטני, ואז הוא נע מאחורי צינור כיס המרה ובמקביל אליו. בשל קרבתו של כיס המרה לענף חריג זה, תיתכן מעין בליטה על גבי העורק, שממנו יוצאים מספר ענפים קצרים לכיס המרה במקום עורק אחד. ישנם מקרים שבהם עורק כיס המרה מסתעף מהענף השמאלי של עורק הכבד המיוחד. במקרים כאלה העורק אז עובר דרך רקמת הכבד לכיוון צוואר כיס המרה, שם הוא מתפצל לשני ענפים: עולה ויורד. בפחות מ-1% מהאנשים התגלתה צורה של עורק כיס מרה חוזר, שבה העורק יוצא מהענף השמאלי של עורק הכבד המיוחד ועובר דרך אחת הרצועות, רצועת כיס המרה והתריסריון או רצועת כיס המרה והמעי הגס, אשר קושרות את כיס המרה לאיברים אלה בהתאמה. העורק אז עוקב אחר הקצה הימני של רצועת הכבד והתריסריון ומתחבר לקרקעית כיס המרה, בטרם הוא יורד לספק את גוף הכיס וצווארו. כאשר עורק כיס המרה מתפצל מעורק הקיבה והתריסריון הוא נמצא במיקום נמוך, בעוברו מתחת לצינור כיס המרה ודרך רצועת כיס המרה והתריסריון. עורק כיס המרה מזוהה ונקשר בניתוחים שבהם נכרת כיס המרה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענפי הלבלב

עַנְפֵי הַלַּבְלַב (TA: rami pancreatici) הם קבוצה של ענפים עורקיים בבטן המסתעפים מעורק הטחול ומספקים דם ללבלב. הענפים יוצאים מעורק הטחול במהלכו מאחורי גבולו העליון של הלבלב ומזינים את גופו וזנבו. מבין הענפים, חמישה מזוהים בשם, לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה: עורק הלבלב הגבי (arteria pancreatica dorsalis), עורק הלבלב התחתון (arteria pancreatica inferior), העורק הקדם-לבלבי (arteria prepancreatica), עורק הלבלב הגדול (ateria pancreatica magna) ועורק זנב הלבלב (arteria caudae pancreatis). עורק הלבלב הגדול הוא העורק הגדול מבין ענפי הלבלב. מוצאו סמוך לזנב הלבלב, ומהלכו משמאל לימין לצד חלקו האחורי של הלבלב, במסלולו של צינור הלבלב. ענפי הלבלב יוצרים השקות עם ענפי הלבלב הבאים מעורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי ומעורק הלבלב והתריסריון העליון הקדמי ועם ענפים מעורק מתלה המעי העליון. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כובע מצחייה

כובע מצחייה או כובע בייסבול או כובע שמש הוא כובע עשוי בד, שבצדו הקדמי מצחייה המגנה על הפנים מאור השמש. בזכות תכונתו זו הוא שימושי במיוחד בקיץ. יש החובשים אותו כשהמצחייה דווקא מאחור. וריאציה של כובע מצחייה כוללת גם רצועת בד בחלקו האחורי, המספקת הגנה גם לעורף. פעמים רבות נושאים כובעים כאלה סמל, כגון סמל של אגודת ספורט, סמל של תאגיד המחלק כובעים כאלה כפרסומת וכדומה. קסקט ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורק הקיבה והפדר השמאלי

עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַפֶּדֶר הַשְּׂמָאלִי (TA: arteria gastroomentalis sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה ולפדר הגדול. העורק הוא הענף הגדול ביותר של עורק הטחול. הוא נע משמאל לימין, כמרחק עובי אצבע מהעקומה הגדולה של הקיבה, בין השכבות של הפדר הגדול. בסופו הוא משיק עם עורק הקיבה והפדר הימני, שמוצאו מעורק הקיבה והתריסריון. לאורכו מסתעפים ממנו ענפי הקיבה (rami gastrici), העולים אל הקיבה מלפנים ומאחור, וענפי הפדר (rami omentales), היורדים לספק דם לפדר הגדול ומשיקים לענפים מעורק המעי הגס האמצעי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורקי הקיבה הקצרים

עוֹרְקֵי הַקֵּבָה הַקְּצָרִים (TA: arteriae gastricae breves) הם קבוצת עורקים קטנים בבטן המסתעפים מעורק הטחול לקראת סופו ומספקים דם לקיבה. העורקים, 4–5 במספר, נעים משמאל לימין, בין שכבות רצועת הקיבה והטחול, ומספקים דם לעקומה הגדולה של הקיבה. בסופם הם יוצרים השקות עם ענפים מעורק הקיבה השמאלי ומעורק הקיבה והפדר השמאלי. בניגוד לעורקי הקיבה והפדר ולעורקי הקיבה הימני והשמאלי, השקותיהם של עורקי הקיבה הקצרים אינן מסייעות לאספקת דם מקבילנית טובה במקרה של חסימת עורק הטחול. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.