laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלוריה ווטסיס

גלוריה ווטסיס (באנגלית: Gloria Votsis; נולדה ב-9 בפברואר 1979) היא שחקנית אמריקאית, המפורסמת בעיקר בזכות משחקה כאלכס האנטר בסדרת הדרמה האמריקאית "צווארון לבן". ווטסיס נולדה ב-9 בפברואר 1979 בפרוור פיטספורד של העיר רוצ'סטר שבמחוז מונרו שבמדינת ניו יורק. היא גדלה בקהילה בצפון המדינה המכונה "המשפחה היוונית הגדולה". בהיותה בת 17, נסעה ללמוד את שנת הלימודים האחרונה שלה בצרפת. כשחזרה לארצות הברית למדה ווטסיס באוניברסיטת ניו יורק. לאחר זמן מה החלה לשחק בתיאטרון מקומי, כשבמקביל עבדה בעבודה פיננסית כדי לממן את לימודיה. היא גם דגמנה למספר פרסומות טלוויזיוניות והחלה להשתלב בעולם הטלוויזיה. לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס, כדי לפתח את קריירת המשחק שלה. ווטסיס החלה את הקריירה שלה בהשתתפות בפרסומות בטלוויזיה של חברת "קרסט", המייצרת משחות שיניים. ב-2003 קיבלה את תפקידה הראשון, כששיחקה בפרק אחד של סדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה". תפקידה המרכזי הראשון היה בשנת 2010, בסדרת הפשע האמריקאית "שערים", שירדה מהמסך לאחר 13 פרקים בלבד, בשל אחוזי צפייה נמוכים. בין השנים 2010–2012 שיחקה את אלכסנדרה האנטר בסדרת הטלוויזיה "צווארון לבן". במשך השנים שיחקה תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה נוספות, מהן: "מחשבות פליליות", "מבוקש לחקירה", "שש מעלות",‏ "CSI: מיאמי", "הוואי 5–0", "היפה והחיה", "גרים" ועוד. ווטסיס גם כיכבה במספר סרטים, מהם: "רכבת האימה", "Killer Movie",‏ "חינוכו של צ'רלי בנקס" ועוד. בשנת 2021 התארחה בפרק מתוך סדרת הטלוויזיה המשטרתית "מוקד 911", שיצרו ראיין מרפי, טים מינר ובראד פלצ'וק לרשת פוקס. ווטסיס מדברת באופן שוטף אנגלית, יוונית וצרפתית. ווטסיס גרה בלוס אנג'לס. ב-5 בספטמבר 2015 נישאה לבן-זוגה סקוט דייוויס. לשניים נולדו תאומים. גלוריה ווטסיס, ברשת החברתית פייסבוק גלוריה ווטסיס, ברשת החברתית אינסטגרם גלוריה ווטסיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלוריה ווטסיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גלוריה ווטסיס באתר synchronkartei Intern, HL (2010-08-02). "Six Things You Never Knew About Gloria Votsis!". Hollywood Life (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-07-11. נבדק ב-2018-10-25. "Gloria Votsis - Plays in the most successful tv series in USA". נבדק ב-2018-10-25.
כתב יד ותיקן 66

כתב יד ותיקן 66 (מכונה גם כתב ידי רומי או כי"ר) הוא כתב יד של מדרש ההלכה הספרא, הנמצא בספריית הוותיקן. מקובל במחקר לראות בו את בכיר כתבי היד של הספרא, ואחד מכתבי היד החשובים ביותר של ספרות חז"ל, וכנראה הקדום ביותר הנמצא בידינו (למעט קטעים בודדים מהגניזה). מעבר לחשיבותו לנוסח מדרש ההלכה יש לכתב היד חשיבות רבה במחקר הלשון העברית. כתב היד נכתב על קלף בכתב יד מזרחי. הוא כנראה נכתב בבבל במאה התשיעית או העשירית. הוא מנוקד בניקוד בבלי כמעט מלא, הוטעם בהטעמה בבלית ובחלקו גם בהטעמה טברנית. חלקו האחרון בסמוך לפרשת בהר חסר. יש בנוסח דמיון רב לכתב יד אחר של הספרא – כתב יד בית המדרש לרבנים באמריקה 2171. אך מעבר לזה הוא שומר על נוסח מקורי יותר. יש בו נוסחאות רבות שאינן מצויות בכתבי היד האחרים. לפי המחקר נשתמרו בו שרידים מעולים של לשון חז"ל ומינוחים מקוריים. בהיותו נחשב לבכיר כתבי היד של הספרא שימש כתב היד כנוסח הפנים של מהדורת הספרא המדעית של לואיס פינקלשטיין. פינקלשטיין הספיק לסיים את עבודתו רק על דיבורא דנדבה ודיבורא דחובה (ניו יורק, תשמ"ג-תש"ן). . מכון אופק הוציא עד היום (2018) שלושה כרכים של הספרא בהתבסס על כתב יד זה (ירושלים, תשע"ו). מהדורה זו מגיעה עד פרשת צו ומכילתא דמילואים. מהדורת פקסימיליה יצאה בניו יורק עם הקדמה של פינקלשטיין בשנת תשי"ז. כמו כן ישנה מהדורת העתקה של האקדמיה ללשון העברית. כיום ניתן לראות את כתב היד באתר ספריית הוותיקן. מנחם כהנא, אוצר כתבי-יד של מדרשי ההלכה : שחזור העותקים ותיאורם, הוצאת האקדמיה הישראלית למדעים ויד בן צבי, ירושלים, תשנ"ה עמ' 62–63 שלמה נאה, לשון התנאים בספרא על פי כתב יד ותיקאן 66, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, תשמ"ט מהדורת האקדמיה ללשון העברית באתר אוניברסיטת בר-אילן סריקה מלאה של כתב היד באתר "כתיב"
מייקל בריסקר

מייקל מור בריסקר (באנגלית: Michael Mor Brisker; נולד ב-21 בפברואר 1998) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי המשחק בעמדת הקלע ברואן מטרופול בסקט מהליגה הצרפתית השנייה. בריסקר, בנו של כדורסלן העבר האמריקאי שהתאזרח כישראלי, מארק בריסקר, נולד ברעננה בעת שאביו שיחק במכבי עירוני רעננה. בריסקר שיחק בקבוצת הנערים של מכבי עירוני רעננה, ומשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-9 ביולי 2017 חתם בריסקר ל-3 עונות בהפועל אילת והושאל למכבי עירוני רעננה לעונה. לאחר שהעמיד ממוצעים של 13.9 נקודות, 2.1 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 1.3 חטיפות, 41.7 אחוזים לשלוש ב-27.5 דקות והצטיין באליפות אירופה עד גיל 20, הושאל בריסקר לרעננה לעונה נוספת. בעקבות מיעוט יחסי בדקות משחק, הפועל תל אביב השאילה את בריסקר עד לסוף עונת 2020\2021 לקבוצה מכבי חיפה . בסוף עונת 2020/2021 שוחרר בריסקר מהפועל תל אביב ועבר להפועל גלבוע גליל. בעונת 2022/23 חתם בעירוני קריית אתא. באוקטובר 2023 חתם ברואן מטרופול בסקט. ביולי 2018 היה שותף לזכייה של נבחרת ישראל עד גיל 20 באליפות אירופה כשהעמיד ממוצעים של 15.3 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים, 1.9 חטיפות, 41.7 אחוזים מחוץ לקשת ב-28.1 דקות. מייקל בריסקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל בריסקר, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל פרופיל, באתר איגוד הכדורסל הישראלי פרופיל, באתר פיב"א נועה פופלינגר, ‏בריסקר חתם עד סוף העונה בקרית אתא, באתר ערוץ הספורט, 20 באוקטובר 2022
כתב יד ותיקן 133

כתב יד וטיקן, קריית הוטיקן, Ebr. 133 (נקרא גם "כתב יד רומי" או כי"ר) – מכיל את סדר זרעים של התלמוד הירושלמי (למעט מסכת ביכורים) ומסכת סוטה. בהיעדר כתבי יד נוספים של הירושלמי לסדר זה ולמסכת סוטה (מלבד כתב יד ליידן) הוא מקובל ככתב היד השני בחשיבותו של התלמוד הירושלמי. כתב היד נכתב על קלף בשני טורים, כנראה במאה השלוש עשרה או הארבע עשרה, ייתכן שבגרמניה. הוא כתוב בכתיבה אשכנזית מרובעת. כבר לוי גינצבורג ושאול ליברמן שפרסמו שינויים בירושלמי על פי כתב יד זה קבעו שיש בו שגיאות רבות. ליברמן כותב "הכת"י הוא משובש מאוד וכמעט שאין שורה בלי שיבוש, ואפילו פסוקי התורה לא העתיק הסופר כצורתם ובלבל וסרס את המילים והשורות". עם כל זה, ובהיעדר כתבי יד נוספים אחרים מלבד כת"י ליידן קובע ליברמן ש"ומעניין הדבר שלמרות זה שהכת"י כל כך משובש נמצאות בו כשישים גרסאות משובחות, מאירות עיניים". קטעים שלמים מהירושלמי נשמטו מכתב היד והם נמנו על ידי הרב פרופ' עזרא ציון מלמד וקטעים נוספים נמנו במאמרו של יעקב צ. מאיר. מהדורת פקסימיליה עם הקדמה של ליברמן פורסמה בירושלים בשנת 1970. את כתב היד במלואו ניתן לראות כיום באתר ספרית הוותיקן. כתב היד באתר ספרית הוותיקן סריקה מלאה של כתב היד באתר "כתיב" יעקב צ. מאיר, מהיסטוריה חומרית לקונטקסט היסטורי: כתב יד וטיקן 133 של התלמוד הירושלמי, ציון פג [ג] (תשע״ח), עמ' 277–321. המאמר מתאר את גלגולי כתב היד בימי הביניים ובראשית העת החדשה. יעקב צ. מאיר, מעתיקי כתב יד ותיקן 133 הציטוטים של ליברמן מהקדמתו למהדורת הפקסימיליה של כתב היד, ירושלים, תשל"א "הגהות בירושלמי כתב יד ליידן על פי כתב יד רומי", תרביץ נ (תשמ"א), עמ' 107-127 ראו קישורים חיצוניים
טקס פרסי אוסקר ה-49

טקס פרסי אוסקר ה-49 (באנגלית: 49th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1976 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-28 במרץ 1977. מנחי הטקס היו השחקנים ריצ'רד פריור, אלן בורסטין, וורן בייטי וג'יין פונדה. סרט הדרמה "רוקי", אשר היה מועמד לפרס בעשר קטגוריות שונות, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. סרטים בולטים נוספים בטקס היו "רשת שידור" ו"כל אנשי הנשיא" אשר כל אחד מהם זכה בארבעה פרסי אוסקר. במהלך הטקס הוענק פרס לזכר למפיק הקולנוע פאנדרו ברמן. כמו כן הוענקו שני פרסי אוסקר להישגים מיוחדים לסרטים "קינג קונג" ו"בריחתו של לוגן" בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהוצגו בהם. השחקן פיטר פינץ' נפטר מהתקף לב כחודשיים לפני הטקס, ובעת זכייתו בפרס לשחקן הטוב ביותר (על משחקו ב"רשת שידור") הפך לשחקן הראשון שזוכה בפרס אוסקר לאחר מותו. השחקנית ביאטריס סטרייט זכתה בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרט "רשת שידור", בו הופיעה ל-5 דקות ושתי שניות בסך הכול – ההופעה הקצרה ביותר אי פעם שזיכתה שחקן או שחקנית בפרס אוסקר למשחק. במאית הסרט "שבע היפהפיות", לינה ורטמילר, הפכה לאישה הראשונה בתולדות הטקס שמועמדת לפרס הבמאי הטוב ביותר. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-49 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-49, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
איך זה את

"איך זה את" הוא סינגל בביצוע הזמר הישראלי שלום חנוך והזמרת שרית חדד. השיר יצא לאור באלבום "מוסקט" עם אריק איינשטיין בשנת 1999, והגרסה המחודשת עם חדד ב-10 ביולי 2016, כסינגל מתוך האלבום זום של חנוך. השיר הגיע למקום ה-13 ברשת ג', ה-28 ברדיו אמצע הדרך, והחמישי במדיה פורסט. השיר נכתב על ידי שלום חנוך, הולחן על ידי חנוך והופק על ידי חנוך, משה לוי ולואי להב. יוסי חרסונסקי סקר את השיר, ואף העניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה כוכבי זהב בסך הכל. על השיר אמר שלום חנוך כי: "החיבור עם שרית הרגיש לי טבעי עוד לפני שנפגשנו. היא בדיוק מה שרציתי עבור השיר הזה. היא משלימה את מה שהיה חסר בו מבחינתי". בתגובה לכך, אמרה שרית חדד כי: "המפגש הראשון עם שלום היה כשנכנסו להקליט את השיר באולפן. הרגשתי שאני מכירה את שלום כבר שנים ובזכות השיר המעולה הזה התחברנו. מבחינתי יש כאן חיבור של המוזיקה הישראלית העכשווית. בלי הגדרות, נטו מוזיקה". הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, פורסם לראשונה ב-10 ביולי 2016. בקליפ ניתן לראות את שרת חדד ואת שלום חנוך, בתוך אולפן הקלטות, כשהם שרים ביחד את השיר. הקליפ בחלקו צולם בשחור-לבן. נכון ל-11 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-123 אלף צפיות. סרטון השיר "איך זה את" באתר יוטיוב איך זה את, באתר יוסמיוסיק שלום חנוך ושרית חדד - איך זה את | Linktone, באתר www.linktone.co.il 28.7.2016 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון) Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון) SaritHadadOfficial (2016-07-10), שרית חדד שלום חנוך - איך זה את (קליפ) - Sarit Hadad, נבדק ב-2018-08-15 "איך זה את - יוסמיוסיק". יוסמיוסיק. 2016-07-10. נבדק ב-2018-08-15.
לורנס סטרול

לורנס שלדון סטרולוביץ' (באנגלית: Lawrence Sheldon Strulovitch; נולד ב-11 ביולי 1959), נודע בעיקר כלורנס סטרול, הוא משקיע ומיליארדר יהודי-קנדי. עיקר פעילותו העסקית מתרכזת בתחום האופנה. מחזיק באוסף גדול של רכבי פרארי ומשמש כבעלים של קבוצת מרוצי הפורמולה 1 אסטון מרטין (נקראה בעבר רייסינג פוינט). בנו, לאנס, מתחרה כנהג בקבוצה. סטרול החל את פעילותו כיבואן של המותג פייר קרדן ולאחר מכן ראלף לורן לקנדה. בשנת 1989 הקים, יחד עם המשקיע ההונג קונגי סיילס צ'ו, את חברת "Sportswear Holdings" שרכשה את השליטה במותג טומי הילפיגר. השניים הובילו אסטרטגיה של התרחבות המותג לאביזרים, בשמים, מכנסי ג'ינס וזיכיונות על המותג באירופה ובאסיה. תחת ניהולם הוכפלו מכירות המותג בכל שנה עד להנפקת החברה בשנת 1992. בשנת 2006 מכרו את החברה בסכום של 1.6 מיליארד דולר. בתחילת שנות האלפיים השקיעו השותפים בחברת התכשיטים "Asprey & Garrard". בשנת 2003 רכשו 52% מהמותג מייקל קורס תמורת 85 מיליון דולר ובשנת 2011 מכרו את חלקם בכ-1.9 מיליארד דולר. סטרול מחזיק באוסף מכוניות גדול, הכולל כמה עשרות דגמי פרארי. בשנת 2013 רכש במכירה פומבית פרארי 275 GTB ספיידר מודל 1967 תמורת 27.5 מיליון דולר, סכום שיא באותו הזמן ששולם עבור פרארי. האוסף כולל גם מספר רכבים מתוצרת מקלארן ופורד GT40. בנוסף, מחזיק סטרול בסוכנות למכירת רכבי פרארי בקוויבק. בשנת 2000 רכש את מסלול מרוצי המכוניות מון-טרמבלה (Mont-Tremblant) בקוויבק. באוגוסט 2018 רכש את קבוצת פורס אינדיה, המתחרה באליפות הפורמולה 1, לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים ושינה את שמה לרייסניג פוינט. בינואר 2020 עמד בראש קבוצת משקיעים שהשקיעה 182 מיליון ליש"ט תמורת 16.7% ממניות חברת אסטון מרטין. לאחר הרכישה מיזג את פעילות קבוצת המרוצים עם פעילות החברה והקים מחדש את קבוצת המרוצים המתחרה תחת השם אסטון מרטין החל מעונת 2021. לורנס נולד במונטריאול למשפחה יהודית. אביו, ליאו סטרולוביץ' היה גם הוא יזם בתחום האופנה. סטרול נשוי לקלייר-אן, מעצבת אופנה, ממוצא בלגי. בבעלותה מותג האופנה "Callens", הקרוי על שם משפחתה לפני נישואיה. לאנס, בנו הבכור, הוא נהג מרוצים המתחרה באליפות הפורמולה 1 עבור קבוצת אסטון מרטין. סטרול השקיע רבות בקידום קריירת המרוצים של בנו. על פי הערכות שונות הסכום שהושקע בו מילדותו עד שהגיע לפורמולה 1 עומד על 80 מיליון דולר. בתו, קלואי, היא זמרת פופ. מדיה וקבצים בנושא לורנס סטרול בוויקישיתוף לורנס סטרול - פרופיל אישי באתר פורבס (אנגלית) לורנס סטרול - פרופיל אישי באתר בלומברג "כוחו של מותג של מעצב אופנה זה משהו שלעולם לא יתפוגג", באתר גלובס, 8 בספטמבר 2014 איך המעצב טומי הילפיגר המציא את עצמו מחדש, עכבר העיר, 28 במאי 2010 Still Tommy After All These Years, The New York Times, 4 December 2008 Michael Kors' original investors head for the exits, Fortune, 5 September 2014 Canadian billionaire Lawrence Stroll pays record US$27.5 million for rare Ferrari at U.S. auction, Financial Post, 20 August 2013 Lawrence Stroll’s car Collection (Canada) Force India: Formula 1 team to come out of administration, BBC Sport, 7 August 2018 Aston Martin: F1 billionaire owner leads rescue deal, BBC, 31 January 2020 Jews of the Week: Lawrence and Lance Stroll Callens: New sporty line is fit for a luxury lifestyle, Montreal Gazette, 17 September 2015 Report: Lance Stroll's father spent $80 million to get son Williams F1 seat, Auto Week, 4 November 2016
קיווית נפחית

קיווית נפחית (שם מדעי: Vanellus armatus) היא מין קיווית ממשפחת החופמיים החיה באפריקה הדרומית בין קניה לדרום אפריקה. את שמה היא קיבלה על שם הקול שלה "טינק, טינק, טינק", המזכיר קול פטיש המכה בסדן. אורכה של הקיווית עד 31 ס"מ והיא בעלת נוצות שחורות-לבנות עם רגליים צרות ועיניים אדומות. הראש בעל "כיפה" לבנה וגם העורף והבטן והכנפיים אפורות כשהקצוות והחלק העליון שחור. שני המינים דומים בגודלם אך הנקבות מעט יותר כבדות. קיוויות אלו חיות בבריכות, ביצות וגדות נהר אך גם בערבות לחות הקרובות למקווי מים. הן יכולות להימצא גם באזורים יבשים יותר אך יימשכו תמיד למקורות מים, גם קטנים. הן הרחיבו את תפוצתן במהלך המאה ה-20, בה נבנו סכרים רבים והתפתחה החקלאות - שינויים שיצרו מקווי מים רבים. הקיוויות חיות על הגדות עם עופות מים אחרים וצדות חרקים, פרוקי-רגליים אחרים ותולעים מימיים ויבשתיים. הן יחטפו גם חרקים שטבעו בהצפות. בעונת הקינון הופכת הקיווית לתוקפנית מאוד ותתקוף מיני קיוויות אחרות או חופמאים אחרים, כמו יקאנה אפריקאית. הקנים מצויים על הקרקע ונבנים במשך האביב. מדיה וקבצים בנושא קיווית נפחית בוויקישיתוף קיווית נפחית, באתר ITIS (באנגלית) קיווית נפחית, באתר NCBI (באנגלית) קיווית נפחית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קיווית נפחית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קיווית נפחית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיווית נפחית, באתר GBIF (באנגלית) קיווית נפחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
עונת 2018/2019 בליגת העל בכדורסל

עונת 2018/2019 בליגת העל בכדורסל היא העונה ה-65 של התחרות הארצית הבכירה לכדורסל בישראל וה-19 של ליגת העל. מספר הקבוצות היה 12. על ניצחון במשחק מוענקות שתי נקודות ונקודה בודדת מוענקת על הפסד. קבוצות ליגת העל   הפועל אילת הפועל באר שבע בני שמשון הפועל גלבוע גליל בני הרצליה הפועל חולון הפועל ירושלים הפועל תל אביב מכבי תל אביב עירוני נס ציונה מכבי ראשון לציון עירוני נהריה מכבי אשדוד/באר טוביה ליגת העל בעונה זו כללה 12 קבוצות, 11 ששיחקו בליגה ב-2017/18, והפועל באר שבע בני שמשון שהעפילה בסיום העונה שעברה מהליגה הלאומית. 8 הקבוצות שיעפילו משלב העונה הסדירה יתמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). המדורגת גבוה יותר תארח את המשחק הראשון, השלישי והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר תארח את המשחק השני והרביעי (במידת הצורך). גביע המדינה בכדורסל 2018/2019 גביע ווינר בכדורסל 2018/2019 מידע מאתר מנהלת הליגה
פורד רנץ' וואגון

פורד רנץ' וואגון (באנגלית: Ford Ranch Wagon) היא מכונית סטיישן מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית פורד אשר יוצר בין השנים 1952–1974 בארצות הברית ובאוסטרליה. מספר הנוסעים נע בין 6 ל-8. 2 דלתות 4 דלתות דור ראשון (יוצר בין השנים 1952–1962), 4 דלתות מסדרת "Ford Customline" (אנ') בתצורת "Ford Country Sedan" (אנ'), 2 דלתות בתצורת "Ford Mainline" (אנ') דור שני (יוצר בין השנים 1963–1964, כחלק מסדרת "Ford Fairlane (Americas)" (אנ')) דור שלישי (יוצר בין השנים 1965–1974) "פורד רנץ' וואגון", 2 דלתות, שנת 1957 "פורד רנץ' וואגון", 2 דלתות, שנת 1957 "פורד רנץ' וואגון", 2 דלתות, שנת 1957 "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1960 "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1960 "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1963 "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1972 "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1963 - ניידת משטרה "פורד רנץ' וואגון", 4 דלתות, שנת 1963 - ניידת משטרה פורד "פורד רנץ' וואגון" - תמונות "פורד רנץ' וואגון" - תמונות (classiccars.com/listings/find/1956-1958/ford/ranch-wagon ) מדיה וקבצים בנושא פורד רנץ' וואגון בוויקישיתוף פורד רנץ' וואגון, סרטון באתר יוטיוב פורד רנץ' וואגון, סרטון באתר יוטיוב Norm Darwin, The History of Ford in Australia, 1986, page 123 "פורד רנץ' וואגון", 2 דלתות, שנת 1954 clickamericana.com/eras/1950s/1954-ford-ranch-wagons "פורד רנץ' וואגון", 2 דלתות, שנת 1960 barrett-jackson.com/Events/Event/Details/1960-FORD-RANCH-WAGON-CUSTOM-2-DOOR John Gunnell, Standard Catalog of American Cars 1946–1975, Revised 4th Edition, pages 410 to 415
אבי בלקין (תסריטאי)

אבי (אברהם) בלקין (נולד ב- 30 ביולי 1980) הוא תסריטאי ישראלי. בלקין נולד וגדל ברמת גן. בין השנים 1999 - 2005 שירת בצבא בחיל קשר ובזמן שירותו הצבאי החל לכתוב מערכונים וטקסים צבאיים. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד תסריטאות בקמרה אובסקורה ובבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי. בלקין יצר וכתב את קומדיית המצבים "לה פמיליה" שמשודרת בערוץ 10, הקלמרים שמשודרת ב-HOT VOD Young, ואת "המלון של פיני" שמשודרת בערוץ הילדים. קומדיית המצבים "לה פמילייה" נמכרה ל-7 מדינות ובינן, הודו, איטליה, קנדה וצרפת. בין השנים 2005 - 2007 כתב בלקין למופע של שלישיית פרוזאק ולתוכניות "פקקים" שהגיש שמואל וילוז'ני בערוץ הספורט, "ערב טוב ישראל" עם יהורם גאון בערוץ 2, כתב לעונה הששית "יצפאן" ב-HOT3 ולעונה הראשונה והשנייה בתוכנית "פפרצי" ששודרה ב-YES. בשנת 2007 כתב את ההצגה "שלושה בחצי דירה" בהשתתפות רון שחר וסמי הורי. כמו כן כתב לתוכניות "שלום אנד גוד איבנינג" עם אלי יצפאן, היה הכותב הראשי בתוכנית שהגיש שלום אסייג "צחוק מעבודה", כותב המבזקים לתוכנית "רעש" בערוץ 24, הכותב הראשי בעונות 1 ו-2 לתוכנית "קרב סכינים" ששודרה בערוץ 10, כתב לתוכנית הבידור מועדון לילה, לתוכנית "כישרון או כישלון" ולתוכנית פפרצ'י ששודרה בטלוויזיה בכבלים YES. בשנת 2009 היה בלקין הכותב הראשי לתוכניות "ביקיני בוטם שואו", "אליפות המסעדות של ישראל", ולספיישל וריאטי. בין השנים 2011 - 2015 כתב בלקין למופע הסטנד-אפ של ליטל שוורץ, כתב לתוכניות הבידור "הם גדולים" ו"מי יפיל את המאסטר" בהנחיית אלי יצפאן, "דוקטור ליבי", "סופשלי" בהשתתפות שחר חסון ששודר בערוץ הילדים. כיום משמש ככותב בתוכניות "עד כאן!" ו"זהו זה!" של תאגיד השידור הישראלי. אבי בלקין נשוי לדקלה ולהם שלושה ילדים. אבי בלקין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבי בלקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אבי בלקין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יונתן כיתאין, ‏הסדרה הקומית "לה פמיליה" נמכרה לשידור גם בהודו, באתר גלובס, 17 באפריל 2018
אבי בלקין

האם התכוונתם ל... אבי בלקין (תסריטאי) – תסריטאי ישראלי אבי בלקין (במאי) – במאי ישראלי
דודג' לה-פאם

דודג' לה-פאם (באנגלית: Dodge La Femme) היא מכונית סלון, בתצורת קופה, 2 דלתות הרדטופ, מתוצרת חטיבת הרכב דודג', חברת בת של קונצרן הרכב קרייזלר, האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 1955–1956. דגם ה"דודג' לה-פאם" עוצב במיוחד עבור נשים, כשהדגש היה על נוחות בנהיגה וצבע תואם (ורוד). הדגם כלל הגה כוח, מעצורי כוח, ותמסורת אוטומטית, שהיו פיתוחים חדשניים לתקופה, וזאת במטרה להקל על הנהיגה. יוצרו כ-2,500 יחידות 2 דלתות - קופה הרדטופ 6 נוסעים מנוע קדמי הנעה אחורית הגה כוח מעצורי כוח תמסורת אוטומטית - העברת הילוכים באמצעות לחצנים (4 מצבים: נהיגה אוטומטית (לחצן: "D"), הילוך אחורי (רוורס) (לחצן: "R"), הילוך נאוטראל (לחצן: "N"), מהלך כוח לנהיגה במאמץ ובהרים (לחצן: "L") (ראו תמונה) רדיו תא כפפות סגור ריפוד פנים משובח, תואם לצבע הורוד של הרכב 2 מראות צד קדמיות הגה צבוע ב-2 צבעים: חלק עליון בלבן-שנהב, חלק תחתון בסגול פנים המכונית קיבל תשומת לב ותכונות. דגמי שנת 1955 היו מרופדים בשטיח שמצוירים עליו ורדים ורודים על רקע ורוד כסוף בהיר וורוד ויניל חיוור. על גב מושב הנהג היה תא ובו מעיל גשם, כובע גשם ומטריה, כולם עשויים מדגם ויניל שתואם את הבד הפנימי של הוורדים. בתוך ה"דודג' לה-פאם" חיכה לנהגת ארנק עגל עבה בצבע ורוד, שתאם את פנים המכונית. את הארנק אפשר היה לאחסן בתא מיוחד שנבנה בחלקו האחורי של מושב הנוסע, והמדליון המצופה בזהב פונה כלפי חוץ. מדליון המתכת המתכתי הזה היה גדול דיו כדי שייקרא על שמה של בעלת הרכב. כל תיק היה מצויד באביזר מתואם, שכלל קופסת פודרה של אבקת פנים, תיק שפתון, קופסת סיגריות, מסרק, מצית סיגריות ותיק ארנק, עשויים כולם מפלסטיק דמוי צב או זהב מיטלי, או ורוד. "דודג' לה-פאם" "דודג' לה-פאם", שנת 1955 "דודג' לה-פאם" - מבט לתא הנוסעים "דודג' לה-פאם", שנת 1956 - מבט ללוח המחוונים "דודג' לה-פאם" - מבט לתא הנוסעים "דודג' לה-פאם", שנת 1956 "דודג' לה-פאם", שנת 1956 לוגו "דודג' לה-פאם" על גריל הרכב לוגו מוזהב "לה-פאם" על הכנף הקדמית של הרכב דודג' קרייזלר דודג' 330 "דודג' לה-פאם" - תמונות מדיה וקבצים בנושא דודג' לה-פאם בוויקישיתוף דודג' לה-פאם, סרטון באתר יוטיוב "דודג' לה-פאם" allpar.com/model/lafemme "דודג' לה-פאם" autoweek.com/article/classic-cars/1955-dodge-la-femme-car-women-men "דודג' לה-פאם" timeline.com/dodge-women-car-history "דודג' לה-פאם" Dodge's LaFemme Is First Automobile With A Gender". Popular Mechanics. 104 (1): 133. July 1955. Retrieved 28 February 2012. "דודג' לה-פאם" archive.org/web/20160506045338dodge-la-femme "דודג' לה-פאם" cartype.com/pages/4363/dodge_la_femme__1955 "דודג' לה-פאם" allthatsinteresting.com/dodge-la-femme "דודג' לה-פאם" auto.howstuffworks.com/1955-1956-dodge-la-femme6 "דודג' לה-פאם" oldcarsweekly.com/car-of-the-week/car-of-the-week-1956-dodge-la-femme
שלישייה מספר 1 לפסנתר (ברהמס)

השלישייה לפסנתר מספר 1 בסי מז'ור, אופ. 8 מאת יוהאנס ברהמס להרכב של צ'לו, כינור ופסנתר הושלמה בינואר 1854, כאשר המלחין היה בן 26, ופורסמה בנובמבר של אותה השנה. הופעת הבכורה של היצירה הייתה ב-13 באוקטובר בעיר דנציג. ברהמס שכתב את היצירה בקיץ 1889, תוך כדי הוספת שינויים רבים, ואף התייחס ליצירה כשלישייה הרביעית שלו לפסנתר. גרסה חדשה זו הופיעה לראשונה ב-10 בינואר 1890 בבודפשט ופורסמה בינואר 1891. היצירה כתובה לפסנתר, כינור וצ'לו, והיא היצירה היחידה של ברהמס שקיימת היום בשתי גרסאות שונות, אם כי על פי רוב, כיום היא מנוגנת בגרסה המחודשת. ליצירה שתי גרסאות שונות, בכל אחת ארבעה פרקים: גרסה מקורית (1854): Allegro con moto Scherzo: Allegro molto Adagio non troppo Finale: Allegro molto agitato גרסה מחודשת (1889): Allegro con brio Scherzo: Allegro molto Adagio Finale: Allegro סי מז'ור ב-4/4, אלה ברווה בגרסה המחודשת הפרק הראשון בנוי בצורת סונטה. הוא מתחיל עם נושא המנוגן על ידי הצ'לו מהפסנתר. בגרסה המחודשת, ברהמס ביצע שינויים קטנים מאוד ב-80 התיבות הראשונות, חוץ מהשמטת חלק מקטעי הכינור. סי מינור ב-3/4, טריו וסיום הסקרצו בסי מינור משלב פסאז'ים עדינים עם התפרצויות בפורטיסימו. האווירה החיונית של הפרק הראשון חוזרת בחלק הטריו בפרק זה בסולם סי מז'ור. השינויים היחידים שברהמס ביצע בגרסה המחודשת הם הכפלה של המנגינה בחלק הטריו עבור הצ'לו, ועבודה מחדש על הקודה. סי מז'ור ב-4/4 הפרק הזה, שחוזר לסולם סי מז'ור, מתחיל בנושא אקורדי רחב עם הפסנתר שמאוזן על ידי מנגינה של הצ'לו בסולם סול דיאז מינור. בגרסה המקורית, ברהמס השתמש בנושא שני אחר, ציטוט מהיצירה Schwanengesang של שוברט. - וקטע אלגרו נכלל לקראת סוף הפרק. סי מינור ב-3/4 בחזרה לסי מינור, הנושא של פרק זה כרומטי ועם טונאליות מעורפלת. זהו ככל הנראה הפרק שברהמס שינה בצורה המשמעותית ביותר בגרסה המחודשת, עם החלפה של נושא עיקרי לצ'לו בפה דיאז מז'ור בעלת דמיון ליצירה של בטהובן, בנושא נמרץ של הפסנתר ברה מז'ור (בתיבה 64). לבסוף, הפרק מסתיים באופן נסער בסי מינור. מידע על היצירה "שלישייה מספר 1 לפסנתר" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "שלישייה מספר 1 לפסנתר" באתר AllMusic Struck, Michael (1997). "Zwischen Alter und Neuer Welt. Unbekannte Dokumente zur Uraufführung und frühen Rezeption des Klaviertrios op. 8 von Johannes Brahms in der Erstfassung". In Hortschanksy, Klaus (ed.). Traditionen – Neuansätze. Für Anna Amalie Abert. pp. 663–676. Oechsle, Siegfried (2009). "Klaviertrios, Klavierquartette, Klavierquintett". In Sandberger, Wolfgang (ed.). Brahms-Handbuch. Metzler/Bärenreiter. pp. 408–436. ISBN 978-3-476-02233-2. Conrad Wilson: Notes on Brahms: 20 Crucial Works (Edinboro, Saint Andrew Press: 2005) p. 8 Moseley, Roger (2007). "Reforming Johannes: Brahms, Kreisler Junior and the Piano Trio in B, Op. 8". Journal of the Royal Musical Association. 132 (2): 252–305, here 260. JSTOR 30161409. Tovey, Donald F. (1929). "Brahms". In Cobbett, Walter Willson (ed.). Cobbett's Cyclopedic Survey of Chamber Music (A–H). pp. 158–182, here 162. http://www.kammermusikfuehrer.de/werke/2785