laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטברופול (חבל מנהלי)

החבל המנהלי סטברופול (ברוסית: Ставропольский край) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית באזור הרי קווקז. החבל שייך מנהלית למחוז הכלכלי הצפון-קווקזי, שהוא חלק מהמחוז הפדרלי של צפון קווקז. מרכזו האדמיניסטרטיבי של המחוז הוא העיר סטברופול. הוא גובל בצפון בקלמיקיה ובמחוז רוסטוב, במערב במחוז קרסנודר, בדרום ברפובליקות קאראצ'אי-צ'רקסיה, קברדינו-בלקריה, צפון אוסטיה, אינגושטיה, וצ'צ'ניה ובמזרח בדאגסטן. נכון לשנת 2024 התגוררו בחבל 2,886,108 תושבים. התיישבות אנושית באזור ידוע מהתקופה הפלאוליתית התחתונה. החל מהמאה ה-7 לפנה"ס אזור היה חלק של ממלכת סקיתים. בהמשך הוא היה בשליטת סרמטים והחל מהמאה ה-4 הונים. במאה ה-7 הוא שולב בממלכת הכוזרים ובהמשך באלניה שהייתה ממכלה אזורית נוצרית. החל מהמאה ה-13 השטח שולב בהורדת הזהב. בהמשך הוא שולב בתחומי האימפריה העות'מאנית. בהתאם לתנאי הסכם קוצ'וק קאינרג'ה משנת 1774 השליטה בשטח הועברה לרוסיה. הרוסים בנו באזור קו ביצורים. בשנת 1802 הוקמה גוברניית קווקז ובשנת 1822 בירת האזור הועברה לסטברופול. במהשך ממנה פוצלו מספר יחידות מנהליות חדשות. לאחר סיום מלחמת האזרחים ברוסיה באזור הוקמה יחידה מנהלית חדשה. לאחר מספר שינויים בגבולות יחידות מהנליות באזור בשנת 1936 גבולות הבחל היו דומות לגבולות הנוכחיות. שמה של סטברופול שונה ל"וורושילובסק" ושם החבל שונה ל"חבל אודז'וניקידזה". בשנת 1942 בור שטחי החבל נכבשו על ידי נאצים ושוחררו במהלך שנת 1943. באותה שנה שונה בחזרה שמה של סטברופול ושם של החבל. בשנות ה-50 של המאה ה-20 גבולות החבל השתנו מספר פעמים. בשנת 1958 ממנו פוצלה קלמיקיה. בשנת 1992 אזור קאראצ'אי-צ'רקסיה פוצל מהחבל. הרשות המחוקקת היא "דומה של חבל סטברופול" שכוללת 50 חברים. בראש החבל עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. ולדימיר ולדימירוב נבחר לתפקיד בשנת 2014 ובשנת 2024 נבחר לכהונה השלישית. מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-26 ראיונים ו-10 ערים בעלי מעמד נפרד. בהתאם לנתונים לשנת 2024 בחבל מתגוררים 2,886,108 תושבים. בערים מתגוררים 60.9% מכלל התושבים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2021 הרוסים מהווים כ-80% מאוכלוסיית החבל, והארמנים כ-4.7%. באזור הוקמו מספר מפעלי תעשיה. מבוצעת הפקת נפט וגז טבעי. תיירות מהווה חלק משמעותי של כלכלת האזור. האזור ידוע במקורות מים מינרליים ונבנו בתי מלון רבים. בחבל קימת רשת מסילות ברזל מפותחת. בשטח החבל עובר כביש ארצי R-217 "קווקז" שיוצא מחבל קרסנודאר. בחבל פועלים נמל התעופה מינרלנייה וודי ונמל תעופה בסטברופול שמקלים מטוסים מחוץ לגבולות רוסיה. דרך שטחי החבל עוברת צנרת נפט מאזור באקו וגז טבעי שבמהך מעביר גש לטורקיה דרך הים השחור. מדיה וקבצים בנושא סטברופול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטברופול (ברוסית) סטברופול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רב-נגן

רב-נגן (בלועזית: סופר-אינסטרומנטליסט או מולטי-אינסטרומנטליסט) הוא מוזיקאי או מלחין המפגין יכולת על מספר כלים. יכולת זו עשויה להתבטא בניגון או הלחנה עבור כלים מסוגים שונים או אף בניגון בו-זמנית במספר כלים. לדוגמה, מוזיקאי המנגן על כלי קשת (לדוגמה כינור), כלי פריטה (לדוגמה גיטרה), כלי הקשה (לדוגמה תופים) וכלי מקלדת ייחשב לרב-נגן. פול מקרטני (1942–הווה) מנגן על גיטרה בס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קלידים, פסנתר, חצוצרה, חלילית, יוקולילי, מנדולינה ותופים. דייוויד גילמור (1946–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרת בס, קלידים, סינתיסייזר, סקסופון, בנג'ו, מנדולינה, מפוחית פה ותופים. סטיבן טיילר (1948–הווה) מנגן על פסנתר, מפוחית פה, תופים, גיטרה בס, כינור, מנדולינה, חליל צד, סקסופון, חצוצרה. אנדראה בוצ'לי (1958–הווה) מנגן על כלי מקלדת, חליל צד, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, נבל, מפוחית פה, גיטרה, תופים, מלודיקה. יהודה גלאנץ (1958–הווה) מנגן על צ'רנגו, פסנתר, אקורדיון, סיקו, פינקויו, כינור, חליל פאן, כלי הקשה, גיטרות, מפוחית פה וקוואטרו. לס קלייפול (1963–הווה) מנגן על גיטרה בס, קונטרבס, תופים, גיטרה, וומולה, בנג'ו, בנג'ו בס ומנדולינה. אלאניס מוריסט (1974–הווה) מנגנת על גיטרה, חליל צד, מפוחית פה ופסנתר. שאקירה (1977–הווה) מנגנת על גיטרה, מפוחית פה, תופים, קחון, דוגם צלילים וכלי מקלדת. מורטן ולנד (1977–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרה בס, גיטרה אקוסטית וקלידים, ובנוסף מלחין ומעבד וזמר גרואלינג. שרית חדד מנגנת בין היתר על גיטרה, פסנתר, קסילופון, אורגן חשמלי, עוגב, דרבוקה, צ'לו, אקורדיון וטרומבון. מתי כספי (1949–הווה) מנגן על פסנתר, גיטרה, גיטרה בס, תופים, מפוחית. קיאן איגן (1980–הווה) מנגן על גיטרה, פסנתר, תופים, גיטרה בס. טיילור סוויפט (1989–הווה) מנגנת על גיטרה, בנג'ו, פסנתר ויוקולילי. ג'ייקוב קולייר (1994–הווה) מנגן על פסנתר, קלידים, קונטרבס, גיטרה בס, גיטרה, יוקולילי, הרפג'י, מנדולינה, מלודיקה, תופים, כלי הקשה, הרמוניזר. מדיה וקבצים בנושא רב-נגן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלוטוס (מחזה)

פלוטוס (ביוונית: "עושר") היא קומדיה יוונית מאת המחזאי אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה בשנת 388 לפנה"ס באתונה, ומציגה האנשה של אל העושר פלוטוס. מחזה זה עוסק בשאלה של "צדיק ורע לו" או - מדוע העושר אינו מוחלק לצדיקים (או לרשעים), אלא מחולק באופן אקראי. הדמויות המרכזיות של המחזה הם האתונאי הקשיש חְרֶמִילוֹס והעבד שלו קאריו. חרמילוס רואה את עצמו ואת משפחתו כאנשים צדיקים אך עניים, ופונה לשמוע את עצתו של האורקל, הממליץ לו לעקוב אחרי האיש הראשון שהוא רואה ולהזמין אותו לביתו. האיש הראשון שפוגש חרמילוס, לאחר ששמע את עצת האורקל הוא אדם עיוור שחוצה את דרכו, בהגיעו לביתו מגלה חרמילוס כי האיש הוא אל העושר פלוטוס. חרמילוס סבור כי אם תושב לו ראייתו, יחולק העושר בעולם בצורה שונה, כל העוולות יתוקנו והעולם יהיה טוב יותר. בהמשך המחזה מגיעה אל חרמילוס אלת העוני, המסבירה לחרמילוס שאין זה עדיף להיות עשיר, כי בלי עוני לא יוכלו להיות עבדים (כל עבד יוכל לקנות את חירותו), ולא יהיו מוצרי מותרות או מזון גורמה (כיוון שאף אחד לא ירצה לעבוד אם כולם יהיו עשירים). חרמילוס מביא את פלוטוס למקדש אסקלפיוס שם מושבת לו ראייתו, והוא מבטיח לחלק את העושר בצורה שונה, בהתאם לצדיקותו של האדם, על ידי לקיחת העושר מהפחות צדיקים והעברתם לצדיקים. פעולה זו גוררת ביקורת רבה מעשירים שאיבדו את עושרם. בסוף המחזה מגיע הרמס ומבשר על כעסם של האלים, מאחר שהעשירים שאיבדו את עושרם הפסיקו להקריב קורבנות והאלים אינם מקבלים יותר קורבנות מאחר שכל העניים שהתעשרו החלו להקריב רק לפלוטוס. דבורה גילולה, הוצאת מאגנס, 1991. אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2019. שבתאי תרגם את שם המחזה: "עושר". ויליאם צ'ארלס גרין, 1892: טקסט מלא. בנג'מין ב. רוג'רס, 1924. ארתור ס. ויי, 1934. מדיה וקבצים בנושא פלוטוס בוויקישיתוף פלוטוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
סטנלה מפוספסת

סטנלה מפוספסת (שם מדעי: Stenella coeruleoalba) הוא אחד מחמשת מיני דולפין בסוג סטנלה. הדולפין מוין בשנת 1833 על ידי המדען הגרמני פרנץ יוליוס פרדיננד מֵייֶן. השם שניתן לו, מתייחס לפסים האופייניים בצבע כחול ולבן המצויים בצדי גופו. צבעו החזק, מקל על זיהויו במים. הוא חי באזורים בעלי אקלים ממוזג ואקלים טרופי בכל האוקיינוסים בעולם. המספר הכולל של מין זה בעולם, הוא כ-2 מיליון פרטים. תוחלת החיים שלהם היא 55 עד 60 שנה. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 12 בים התיכון ובין 7 ל-9 שנים באוקיינוס השקט. ההריון נמשך כ-12 חודשים ופרק זמן של 3 עד 4 שנים חולף בין המלטה להמלטה. משקל הוולד הוא כ-10 ק"ג ואורכו מטר. משקלו של זכר בוגר הוא 160 ק"ג ואורכו 2.6 מטר. משקל הנקבה הוא 150 ק"ג ואורכה 2.4 מטר. כמו דולפינים אחרים מסוגו, הסטנלה המפוספסת נע בקבוצות גדולות, כ-100 פרטים בקבוצה. בים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי תיתכנה קבוצות קטנות יותר. לפעמים הם מתערבים בקבוצות של הדולפין המצוי. כמו כל דולפין, גם הסטנלה מסוגלים לבצע תרגילי אקרובטיקה, כמו פריצה מהמים וקפיצה לגובה מעל פני המים. לפעמים הם מתקרבים לספינות באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון, דבר שהוא פחות אופייני במקומות אחרים, במיוחד באוקיינוס השקט, שם הם ניצודו בעבר בכמויות גדולות. הסטנלה המפוספסת ניזון מדגים קטנים ודיונונים. מין זה ידוע ברגישותו הגבוהה לעקה (stress), דבר המקטין במידה ניכרת את סיכויי ההצלה של פרט שהוחף בעודו בחיים. לחופי ישראל הגיעו בשנים האחרונות מספר פרטים חיים ממין זה, אבל למרות ניסיונות אישוש של מתנדבי מחמל"י, אף אחד מניסיונות אלה לא צלח. מדיה וקבצים בנושא סטנלה מפוספסת בוויקישיתוף סטנלה מפוספסת, באתר ITIS (באנגלית) סטנלה מפוספסת, באתר NCBI (באנגלית) סטנלה מפוספסת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטנלה מפוספסת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סטנלה מפוספסת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטנלה מפוספסת, באתר GBIF (באנגלית) סטנלה מפוספסת במגדיר המינים של מחמל"י סטנלה מפוספסת באתר הרשימה האדומה של IUCN תיעוד של סטנלה מפוספסת מתאבלת סטנלה מפוספסת באתר הרשימה האדומה של IUCN
מספר קואורדינציה

בכימיה, קריסטלוגרפיה והנדסת חומרים, מספר קואורדינציה הוא מספר המייצג את מספר האטומים המקיפים אטום נתון במבנה סריגי. ככל שמספר הקואורדינציה גדול יותר, כך גדלה יציבות הסריג. בכימיה, מספר הקואורדינציה מייצג את מספר השכנים הכללי של האטום המרכזי במולקולה. במתאן, מספר הקואורדינציה של פחמן הוא 4. בחומרים אי-אורגניים מספר קשרי סיגמא בין הליגנד לבין האטום המרכזי נחשבים למניין מספר הקואורדינציה בעוד שקשרי פי אינם נספרים למניינו. לעומת זאת, בתורת החומרים למשל: נניח שחומר עשוי מיונים משני סוגים בלבד, אניון וקטיון. מתוך יחס הרדיוסים של האניון והקטיון ניתן לחשב את מספר הקואורדינציה, לפי הטבלה הבאה: כלומר, ככל שהרדיוסים של הקטיון והאניון קרובים זה לזה המבנה המתקבל הוא בעל מספר קואורדינציה גבוה יותר, ולפיכך יציב יותר. ליהלום המורכב כולו מפחמן מספר קואורדינציה 4, בעוד שלגרפיט, שגם הוא מורכב כולו מפחמן, מספר קואורדינציה 3. דבר זה נובע מכוחות פני שטח והם תלויים במצייני מילר של הגביש. בקשר קוולנטי מספר הקואורדינציה הגדול ביותר שווה למספר המסלולים המשותפים של האטום. מספר קואורדינציה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מספר קואורדינציה, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האנטומיה של גריי

האם התכוונתם ל... האנטומיה של גריי (ספר) – ספר לימוד אנטומיה מפורסם משנת 1858 האנטומיה של גריי (סדרת טלוויזיה) – סדרת בית חולים דרמטית האנטומיה של גריי (סרט) – סרט קולנוע בבימויו של סטיבן סודרברג משנת 1996
פתות

פְתּוּתּ (פ"א בשוא נח. או: פֲתּוּתּ) הוא מאכל מהמטבח התימני. הפתות עשוי חתיכות לחם (לרוב סאלוף) או מצה. הפתות הבשרי הוא חתיכות לחם מבושלות או מושרות במרק תימני. יש המבשלים את הפתות עם מוצרי חלב כמו אשל ושמנת. ואז נקרא גם בחלק מהקהילות זוום. גרסה אפשרית לפתות היא הכנתו ממלאווח או ג'חנון. את פיסות הבצק אופים או מטגנים. לעיתים מערבבים את פיסות הבצק בעת הטיגון עם ביצים וגבינות. יש המבשלים פתות בחלב חם, ביצים, חמאה ודבש. בחג הפסח מכינים פתות ממצות. שם המאכל בערבית الفتوت- "פַתּותּ" יוצאי תימן רגילים לשייך לפועל פָּתַת המקראי "פתות אותה פתים". מטיט עסיט פתות ביצים, באתר תימני נט זהבה מויאל, פתות עם חלב ודבש, באתר מכוורת יד מרדכי גיל חובב, פתות מצות במרק עוף, באתר בישולים ויקרא פרק ב' פסוק ו' ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עודד אסף

עודד אסף (נולד ב־1947) הוא מלחין ישראלי. אסף מרצה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך.[דרושה הבהרה] בין יצירותיו - יצירות לכלי סולו (שבוצעו על ידי אסתרית בלצן, עמית דולברג, מיכל טל, רון מרחבי, ראובן סרוסי ועדית שמר), ולהרכבים קאמריים (ביניהם אנסמבל המאה ה-21 ואנסמבל מוזיקה נובה). יצירות רבות פרי עטו של עודד אסף נמצאות ברשותו של המכון למוזיקה ישראלית ובמרכז למוזיקה ישראלית (איגוד הקומפוזיטורים בישראל). בשנת 2007 הוציא לאור את החוברת "מוזיקה קאמרית" בהוצאת סל תרבות ארצי. לקסיקון הספרות העברית החדשה, עודד אסף, "המוזיקה לפני הכל", על שירת משוררים והלחנתה, עם עובד "מוזיקה קמרית", הוצאת סל תרבות ארצי אתר האינטרנט הרשמי של עודד אסף עודד אסף, סרטונים בערוץ היוטיוב עודד אסף, באתר ספוטיפיי חגי חיטרון, צליל לא מכוון: מה גורם למלחינים לפספס?, באתר הארץ, 9 ביולי 2012 מאמרי עודד אסף באתר נתן אלתרמן עודד אסף (1947-), דף שער בספרייה הלאומית "מוזיקה קאמרית" ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שביר

שביר הוא אלבום האולפן ה-20 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, שיצא בספטמבר 1983. אלבום זה מהווה את שיתוף הפעולה המלא השני והאחרון של איינשטיין וקלפטר, לאחר האלבום "יושב על הגדר" שיצא שנה קודם לכן. קלפטר המשיך לנגן מאוחר יותר במספר אלבומים נוספים של איינשטיין, וכן הלחין עבורם מספר שירים. כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי קלפטר. איינשטיין כתב את כל שירי האלבום, וזהו למעשה האלבום היחיד של איינשטיין שבו הוא כתב את כל מילות השירים. בין השירים הבולטים באלבום: "שביר" ו"אולי צריך לתת לזה עוד זמן". השיר "תל אביב, גדות הירקון, 1983" הוא שיר מחאה אקולוגי שמתכתב עם השיר הנוסטלגי "תל אביב, גדות הירקון, 1950" מהתקליט "חמוש במשקפיים". כשנה לפני יציאת התקליט עבר איינשטיין תאונת דרכים קשה. ידידתו נהרגה בתאונה, אשתו נפצעה קשה, הוא נפצע גם כן, וכבדות הראייה שלו הלכה והחמירה. העבודה על התקליט הייתה חלק מהתהליך השיקומי ורבות ממילות השירים מושפעות מהמצב הפיזי והנפשי בו היה איינשטיין שרוי באותה עת. מתוך האלבום יצאו כסינגלים "תל אביב גדות הירקון 83", "יד אחת עושה את זה" ושיר הנושא. מילות השירים נכתבו על ידי אריק איינשטיין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יצחק קלפטר. אריק איינשטיין: שירה יצחק קלפטר: גיטרות, לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית וקולות רקע איתן גדרון: גיטרה בס מיקי שביב: גיטרה בס אלון הלל: תופים, כלי הקשה משה לוי: פסנתר, פרופט 5 ירוסלב יעקובוביץ': סקסופון יושי שדה: קולות רקע דפנה ארמוני: קולות רקע יואל לרנר: קולות רקע מיכאל תפוח: מפיק מנחם סקס: צילום עטיפה מנחם רגב: עיצוב עטיפה יעקב מורנו: טכנאי הקלטה איתמר גפני: טכנאי הקלטה מידע על האלבום שביר באתר MusicBrainz יעקב בר-און, סקירת תקליטים חדשים, כולל על התקליט "שביר", דבר, 18 בספטמבר 1983
צפרדעיים

צפרדעיים (שם מדעי: Ranidae; באנגלית: True frogs) היא המשפחה בעלת התפוצה הרחבה ביותר מבין כל משפחות חסרי הזנב. הן נפוצות בכל יבשות העולם, למעט אנטארקטיקה ואוסטרליה. מין אחד בלבד ממשפחת הצפרדעיים נפוץ במקור באוסטרליה ולא הובא על ידי בני האדם ליבשת, והוא Rana daemeli, אך גם תפוצתו שם מוגבלת לאזורים נידחים בצפון היבשת. גודלן של חסרי הזנב בנות משפחת הצפרדעיים משתנה ממין למין; הגדולה ביותר בעולם היא צפרדע גוליית (Conraua goliath). רבות מהצפרדעיים חיות במים או בבתי גידול הקרובים למים. הצפרדעיים שייכות למשפחת הדו-חיים, כלומר הן בעלות אברי נשימה המתאימים גם למים וגם ליבשה. מרבית המינים מטילים את ביציהם במים, ועוברים את שלב הראשן במהלך התפתחותם. אף על פי כן, כמו מרבית משפחות חסרי הזנב, מגוון בתי הגידול בו חיות הצפרדעיים הוא גדול. אלו מהסוג Tomopterna הן צפרדעים חופרות האנדמיות לאפריקה והן בעלות מרבית המאפיינים האופייניים לצפרדעים החופרות בשאר העולם. בנוסף, קיימות צפרדעים שחיות בסביבה עצית כגון צפרדע העצים (Frankixalus jerdonii) שנתגלתה בצפון מזרח הודו. ככלל, הצפרדעיים הן בעלות עור חלק ולח, ורגליהן גדולות וחזקות. כפות רגליהן מכוסות לרוב בקרומי שחייה בדרגות שונות. חלק מהסוגים של הצפרדעים שייכים ע"פ כמה חלוקות למשפחות עצמאיות: Rana temporaria Pelophylax shqipericus צפרדע העץ Hylarana eschatia Babina adenopleura צפרדעים - על-משפחה בה כלולים כל הצפרדעים האמיתיות חסרי הזנב - סדרה הכוללת בתוכה הן את ה"צפרדעים" והן את ה"קרפדות" מדיה וקבצים בנושא צפרדעיים בוויקישיתוף צפרדעיים, באתר ITIS (באנגלית) צפרדעיים, באתר NCBI (באנגלית) צפרדעיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפרדעיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדעיים, באתר GBIF (באנגלית) צפרדעיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יונתן קפשוק, צפרדעי שוקולד התגלו ביער הגשם בגינאה, באתרN12, יוני 2021
סוסא גיבן

סוסא גיבן (שם מדעי: Sousa chinensis), מין בסוג סוסא, במשפחת הדולפיניים. הסוסא הגיבן נפוץ באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט. כינויו האנגלי "דולפין סיני לבן" נגזר מצבעו הלבן, הזן הסיני נבדל ביכולת הפריטים "להסמיק" לגוון ורוד עדין. הסוסא הגיבן יכול לחיות עד 40 שנים. הפרט המבוגר כיום חי בהונג קונג וגילו מוערך בכ-33 שנים. מדענים גילו שניתן לקבוע את גילם של דולפינים מתים מתוך מדידת שטח החתך של שיניהם. הסוסא הגיבן עולה לפני המים כדי לנשום כל 20 עד 30 שניות, לאחר שאסף מספיק חמצן הוא צולל למים העמוקים לפרק זמן ממושך יותר. "גורי דולפינים" עולים לפני המים פי 2 יותר מדולפינים בוגרים. זאת מכיוון שיש להם ריאות קטנות יותר וקיבולת האוויר בהן פחותה משל פריטים בוגרים. דולפינים בוגרים מסוגלים לעצור את נשימתם למשך 8 דקות. ה"גורים" מסוגלים להישאר מתחת למים בין דקה לשלוש דקות. בממוצע דולפינים בוגרים נשארים מתחת למים כ-4 דקות. לפעמים הם קופצים וחושפים את כל גופם לאוויר. התנהגות זאת הקרויה "פריצת דרך" מרשימה לעיתים קרובות את הצופים האנושיים. מלבד הקפיצה מחוץ למים הדולפינים עולים אנכית לפני המים כשחצי מגופם חשוף. הדולפינים מסוגלים להשתמש בעיניהם גם במים וגם באוויר. מדיה וקבצים בנושא סוסא גיבן בוויקישיתוף סוסא גיבן, באתר ITIS (באנגלית) סוסא גיבן, באתר NCBI (באנגלית) סוסא גיבן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוסא גיבן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סוסא גיבן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוסא גיבן, באתר GBIF (באנגלית) DeBottis, Sousa chinensis, Animal Diversity Web CMS: Sousa chinensis סוסא גיבן באתר הרשימה האדומה של IUCN סוסא גיבן באתר הרשימה האדומה של IUCN
גל נדיבי

גל נדיבי (נולד ב-21 באוגוסט 1972 בתל אביב) הוא מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו, הידוע בעיקר כמנחה האחרון של התוכנית "זומביט" בטלוויזיה החינוכית. את דרכו הרדיופונית החל בתחנת הרדיו הפיראטית "הגל הירוק", שהתמודדה במכרז הרדיו האזורי אך לא צלחה אותו. אחר כך עבר לשדר ב"קול ישראל", תחילה ב"קול הדרך", ואחר כך ברשת ג'. נמנה עם מקימי "רדיו תל אביב", בו שידר, ובהמשך שימש כמנהל התוכניות וסמנכ"ל התחנה. בשנת 1998 החל להגיש את תוכנית המחשבים זומביט" בטלוויזיה החינוכית, עד ירידה מהמסך בשנת 2006. בשנים האחרונות, מתמקד בקריינות פרסומות ופרומואים לטלוויזיה ובנוסף משמש כמרצה במרכז הבינתחומי הרצליה. נדיבי הוא קריין הבית של זכיינית ערוץ 2 לשעבר ומפעילת ערוץ 13, "רשת", מאז תחילת שידוריה. כמו כן, משמש נדיבי כקריין הבית של רשת "שופרסל", הן בפרסומות והן בשירותים השונים שמוצעים על ידי שופרסל ללקוחות, לרבות מערכת הקופות האוטומטיות, מערכת העגלות וקריינות המערכת הטלפונית. בשנים האחרונות משמש נדיבי כקריין עבור המשביר לצרכן ו"אלמ", כאשר באחרונה הוא מחליף את לאון פלדמן ששימש כקריינה הקבוע. אתר האינטרנט הרשמי של גל נדיבי גל נדיבי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלומציון

האם התכוונתם ל... שלומציון המלכה (המאות ה-1-2 לפנה"ס) - מלכת ממלכת יהודה החשמונאית שלומציון (בת הורדוס) – בת המלך הורדוס ומרים החשמונאית שלומציון (מפלגה) – מפלגה בכנסת התשיעית שנוסדה על ידי אריאל שרון שלומציון (יישוב) – מרכז אזורי בבקעת הירדן רחוב שלומציון המלכה – רחוב מרכזי במרכז ירושלים שלומציון קינן – בתו הבכורה של עמוס קינן שלומציון (חברה) – חברת תקליטים עצמאית שהוקמה על ידי שלום גד שלומית
טורקמנים

טוּרְקְמֶנִים הוא הכינוי הניתן לשבטי נוודים שהתאסלמו וחדרו לתוך העולם המוסלמי. מרבית הטורקמנים נמנו עם שבטי האוע'וז. הטורקמנים היו אחד ממקורות כוחה של האימפריה הסלג'וקית, אך אחרי שזו התבססה עמדו מנהגיהם הנוודיים בסתירה לשאיפות השלטוניות של הסולטאנים הסלג'וקים. הפשיטות של הטורקמנים לתוך האימפריה הביזנטית היו הגורם העיקרי לפרוץ קרב מנזיקרט. אסיה הקטנה החלה להיקרא "טורקיה" בעקבות המספר הגדול של הטורקמנים שנכנסו אליה בעקבות ניצחון אלפ ארסלאן הסלג'וקי על הקיסר הביזנטי רומנוס הרביעי דיוגנס בקרב זה במאה ה-11. אחרי כיבוש סוריה וארץ ישראל בידי מלכ שאה, בנו של ארסלאן, הגיעו טורקמנים גם לשם. הם מוזכרים במאה ה-12 בספרי היסטוריה מוסלמים ובספרות הצלבנית כרועים-נוודים, כלוחמים בצד המוסלמי נגד הצלבנים, וכמגדלי סוסי קרב אשר נקראו גם הם "טורקמנים". לאחר מכן הם מתוארים גם בספרי מסע של תיירים וצליינים אירופיים מהמאה ה-13 ואילך. בימי המנדט הבריטי חיו בארץ ישראל כ-2,000 טורקמנים, חלקם כרועים-נוודים בדומה לבדואים, וחלקם בכפרי קבע קטנים – אבו זריק ליד קיבוץ הזורע של היום, נע'נע'יה בתחום המושב מדרך עוז של היום, וליד אלאוע'זין באזור כפר ברוך של ימינו. לאחר קרב משמר העמק ברחו תושבי הכפרים לג'נין. הטורקמנים בארץ ישראל טורקים אוע'וז סלג'וקים מרכז אסיה טורקמניסטן אפגניסטן איראן מדיה וקבצים בנושא טורקמנים בוויקישיתוף טורקמנים, דף שער בספרייה הלאומית האנציקלופדיה העברית כרך עשרים וששה, תשל"ד – הערך "סלג'וקים" האנציקלופדיה העברית כרך שלושים ושנים, תשמ"א – הערך "טורקמנים" אנציקלופדיה אריאל כרך ר' - ת', תשמ"א – הערך "טורקמנים" ערך זה הוא קצרמר בנושא קבוצות אתניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלומציון (מפלגה)

מפלגת שלומציון הוקמה על ידי אריאל שרון שפרש מהמפלגה הליברלית בשנת 1976, לקראת הבחירות לכנסת התשיעית. פעילים מרכזיים במפלגה, חוץ משרון, כללו את פרופ' עזרה זהר, אורי בר-און, פרופ' ארנון דר מהטכניון, סמנכ"ל משרד החקלאות אברהם בן מאיר ופרופ' שמואל קניאל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילת מרץ דובר על הצטרפות קבוצת טבנקין של הקיבוץ המאוחד למפלגה. שלומציון עשתה מאמצים רבים לרוץ יחד עם תנועות אחרות. שרון פנה תחילה למערך[דרוש מקור] ולאחר מכן למפלגת שינוי במטרת שותפות, אך נדחה. בהמשך קיים שיחה עם זבולון המר בניסיון להעביר את צעירי המפד"ל למפלגתו ושיחות עם מפלגת ליברלים עצמאיים על ריצה משותפת שלא הבשילו. השיחות עם ד"ש חודשו, אולם לאחר שבוע טען שרון שאין בד"ש כל שינוי ועל כן הוא רץ לבדו. בתחילת אפריל התקיימו שיחות גישוש עם הליכוד על ריצה משותפת. הצדדים היו קרובים להשיג הסכם, אולם ברגע האחרון המשא ומתן כשל והמפלגות הסתפקו בחתימה על הסכם עודפים. בכנס של המפלגה מאמצע ינואר 1977 טען שרון שלמפלגה נרשמו 15,000 איש. באפריל 1977 קיימה המפלגה ועידה במעלה אדומים בה נבחרו 35 מועמדים לרשימה לכנסת. לדעת מספר מומחים, הרעיון מאחורי המפלגה היה הימור של שרון, שהתבסס על סקרי דעת הקהל, כי יצחק רבין יזכה בבחירות ולא מנחם בגין. במקרה כזה, כך טוענים הפרשנים, תכנן שרון להתאחד עם המערך ולהתמנות לשר. ריצה במפלגת העבודה הייתה נראית לא ריאלית בעקבות עודף באנשי צבא בכירים במפלגה. בין האנשים שאליהם פנה אריאל שרון לתמוך במפלגה היו גם יוסי שריד ועמוס קינן. המפלגה נטלה את כינויה משלומציון, בתו הקטנה של הסופר עמוס קינן, כיום עורכת ועיתונאית. פתק ההצבעה של המפלגה היה "כנ". גרסה של אותיות אלה ("כן") שימשה את מפלגת קדימה, מפלגה נוספת שהקים שרון ב-2005. בתעמולת הבחירות קראה שלומציון לציבור להצביע עבורה כדי ששרון יהיה שר הביטחון. המפלגה זכתה בשני מנדטים והתמזגה עם תנועת חירות בתוך הליכוד מיד לאחר הבחירות. שרון מונה לשר החקלאות. יצחק יצחקי, מספר 2 ברשימה, היה איש חינוך מטבריה. ב־1980, החליט יצחקי לפרוש משלומציון ולהקים מפלגה עצמאית בשם ישראל אחת. אריאל שרון יצחק יצחקי מפלגת קדימה סיעת שלומציון בכנסת התשיעית, באתר הכנסת אריה כנרתי, שרון: אקים אלטרנטיבה לשלטון, דבר, 17 בנובמבר 1976 פרופ' זוהר: ניצול הרפואה למטרות פוליטיות, דבר, 20 במרץ 1977 שרון חוזר; בשלומציון מקווים לסיום תקופת הרפיון, דבר, 3 במרץ 1977 שינוי ושלומציון לא ילכו ברשימה אחת, דבר, 4 בינואר 1977 שרון דן עם המר בהצטרפות צעירי המפד"ל, דבר, 6 בינואר 1977 א. כינרתי, שלומציון הכריעה נגד המיזוג עם הל"ע, דבר, 25 בינואר 1977 מודעה קטנה בלוח הכפול, דבר, 25 בינואר 1977 שלומציון חידשה המגעים עם ד"ש, דבר, 2 בפברואר 1977 שרון באשדוד: תמיד הייתי לוחם בודד, דבר, 10 בפברואר 1977 א. כנרתי, פגישת גישוש בין שרון לראשי הליכוד, דבר, 7 באפריל 1977 בגין יהיה הבורר בחילוקי הדעות, דבר, 11 באפריל 1977 צפוי הסכם לצירוף שרון, דבר, 12 באפריל 1977 שלומציון תרוץ לבחירות בנפרד, דבר, 13 באפריל 1977 הודעה בדבר התקשרויות, דבר, 9 במאי 1977 שרון: מחדל בטחוני ומשפטי, דבר, 18 בינואר 1977 שרון נבחר במחיאות כפיים וללא מתנגדים ליו"ר שלומציון, דבר, 5 באפריל 1977 אריק שרון חייב להיות שר הבטחון, דבר, 8 במאי 1977
אל סיברט

אל סיברט (באנגלית: Al Siebert;21 בינואר 1934 – 25 ביוני 2009) חוקר וסופר, צנחן לשעבר, פסיכולוג העוסק בחקר ההישרדות, פרסם ארבעה ספרים על הישרדות ושינוי והוא מרצה לפסיכולוגיה ארגונית. ספרו - "יתרון הגמישות" יצא לאור ביוני 2005, זכה ב-2006 לפרס המו"לים בקטגוריה של ספר העצות, ספרו הקודם "אישיות והישרדות" זכה להצלחה ואף תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בספר, מתאר סיברט את הפרופיל של האדם השורד ומוצא אותו כאדם סקרן, גמיש, כזה שיודע להראות אמפתיה גם כלפי האויב. הרגלי החשיבה והתכונות האלו באים לידי ביטוי גם בחיי היומיום - ואפשר בהחלט ללמוד אותם. אתר האינטרנט הרשמי של אל סיברט לקריאת הפרק הראשון(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)