laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Imagine (תוכנית טלוויזיה)

Imagine היא סדרת סרטים דוקומנטריים המשודרת בערוץ BBC One בבריטניה משנת 2003. התוכנית מופקת ומונחת על ידי אלן יינטוב. צ'ארלס סאצ'י - The Saatchi Phenomenon ברברה הפוורת' - Shapes Out of Feelings דור ההיפ הופ סטלה מקרטני - Stella's Story קרלוס אקוסטה - The Reluctant Ballet Dancer ג'יימס קוק - The Portrait of Omai ג'ון מורטימר - Owning Up at 80 בריאן טרפל - The Voice of Bryn Terfel A Funny Business - A look at UK and US sitcoms ג'ון סואן - Entertaining Mr Soan מרטין פר - The World According to Parr From Pencils to Pixels - Celebrating the phenomena of the animated feature film המילון האנגלי של אוקספורד - An A-Z of the OED אדוארד הופר - The Mysterious Mr Hopper לוסיאן פרויד ג'ון קולטריין די.בי.סי פייר - Dirty But Clean Pierre # Unsuitable for Children? - Exploring modern children's fiction סימון גרי, Smoking Diaries עונה 4: ארתור מילר - Finishing the Picture בריאן וילסון - Beautiful Dreamer: Brian Wilson's Smile ברוס נאומן - The Godfather of Modern Art מרלון ברנדו אנטוניו פאפאנו - A Year at the Opera עונה 5: היסטוריה קצרה של הבניינים הגבוהים (3 פרקים) עונה 6: רואלד דאל פרידה קאלו Being a Concert Pianist עונה 7: אדוארד אלגר - and the Missing Concerto עמוס עוז - The Conscience of Israel צ'אק קלוז - Close Up Rhythm Is It! עונה 8: ניו אורלינס - Sweet Home New Orleans - examining the city's musical heritage אנדי וורהול - Warhol Denied A Funny Thing Happened On the Way to the Studio Sitting Comfortably - Tracing the changing styles of the modern chair עונה 9: להיות המלט יוסוף, האמן שקודם הוכר בשם קט סטיבנס תומאס הת'רוויק הווארד הודג'קין -A Picture of the Painter עונה 10: פיטר פן - a Hard Act to Follow דייגו ולסקס - the Painter's Painter A Play for Today The Movie Brats, Take Two Who Cares About Art? - follows the work of five art curators Hans Holbein - International Man of Mystery Being a Diva - operatic divas www.herecomeseverybody.co.uk - A history of the World Wide Web (included Wikipedia) And Then There Was Television The Beatles in Love עונה 11: ג'ילברט וג'ורג' - No Surrender גוסטב קלימט - Stealing Klimt סקוט ווקר Imagine... It's the Surreal Thing ג'יימי היולט ודיימון אלברן - Damon and Jamie's Excellent Adventure עונה 12: ילד בריטי באקדמיה למחול של הבולשוי הלבטיקה אמיטאב באצ'אן - Bollywood's Big B לואיז בורז'ואה - Spiderwoman How to Get on in the Art World The Secret of Life מארק ניוסון ריצ'רד רוג'רס עונה 13: אניש קאפור - The Year of Anish Kapoor שירלי באסי - The Girl from Tiger Bay Own Art - looking at an Arts Council scheme that enables people from all walks of life to buy a piece of art ג'ואן באאז - How Sweet the Sound שבץ נא - A Night on the Tiles עונה 14: איי וייוויי - Without Fear or Favour אדוארד מויברידג' - The Weird Adventures of Eadweard Muybridge רטו גאללה - Smash His Camera Ben Hur in Bath The Trouble with Tolstoy אתר האינטרנט הרשמי של Imagine "Imagine", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Imagine", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב

מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב (באנגלית: Underworld: Rise of the Lycans) הוא סרט פעולה-פנטזיה משנת 2009, שהוא הפרק השלישי בסדרת מלחמת האופל בבימויו של פטריק טטופולוס על פי תסריט של דני מקברייד, דירק בלקמן והווארד מקיין, המבוסס על סיפור מאת לן ויסמן, רוברט אור ומקברייד. הסרט הוא פריקוול לסרט מלחמת האופל המסביר את היווצרות הסכסוך בין הערפדים לבין אנשי הזאב. העלילה מתמקדת בעלייתו של לוציאן (מייקל שין), המנהיג הראשון של אנשי הזאב, ועל מאבקו לשחרר את בני מינו משלטון הערפדים האכזרי, בראשות ויקטור (ביל ניי). הסרט הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס ב-22 בינואר 2009, ויצא בארצות הברית ב-23 בינואר הוא קיבל ביקורות שליליות מהמבקרים והכניס למעלה מ-91 מיליון דולר מול תקציב ההפקה שלו של 35 מיליון דולר. הסרט מספר את סיפורו של לוציאן, עבד ערפדים שנלחם לשחרור עמו, אנשי הזאב. לוציאן מתחיל במרד כנגד הערפדים, המנהלים שלטון אכזרי, תוך שיתוף פעולה עם סוניה (רונה מיטרה), בתו של המנהיג הערפדי ויקטור. יחד הם מתמודדים עם כוחות הרשע והקשיים האישיים שלהם במלחמת חורמה על חופש ושחרור. מייקל שין בתפקיד לוציאן אלכסנדר קרול בתפקיד לוציאן הצעיר ביל ניי בתפקיד ויקטור רונה מיטרה בתפקיד סוניה אוליביה טיילפורט בתפקיד סוניה הצעירה סטיבן מקינטוש בתפקיד אנדראס טאניס קווין גרביו בתפקיד ראז דייוויד אסטון בתפקיד קולומן קרייג פארקר בתפקיד סאבס קייט בקינסייל בתפקיד סלין (תפקיד אורח) שיין ברולי כקרייבן (קול בארכיון) מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב קיבל ביקורות מעורבות. המבקרים שיבחו את המשחק של מייקל שין והפעולה המותחת, אך העלילה נחשבה לשגרתית. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 29%, וב-Metacritic, ציון של 44 מתוך 100 אתר האינטרנט הרשמי של מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר נטפליקס "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר AllMovie (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר Metacritic (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", באתר אידיבי "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Underworld: Rise of the Lycans (2009) – Patrick Tatopoulos | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related". AllMovie.
איב קליין

איב קליין (בצרפתית: Yves Klein; ‏ 28 באפריל 1928 – 6 ביוני 1962) היה אמן צרפתי הנחשב לאחת מהדמויות החשובות בעולם האמנות האירופאי שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממובילי התנועה האמנותית של הנובו ריאליזם שנוסדה בשנת 1960 על ידי המבקר פייר רסטאני (אנ'). בין יצירותיו המפורסמות "המונוכרום הכחול", תמונות המורכבות מצבע בודד של כחול, וכן סדרת האנטרופומטריות, בהן השתמש בנשים עירומות כמכחולים חיים על בד. קליין נולד בניס להוריו פרד קליין (אנ') ומארי רמונד (אנ'), אשר היו שניהם ציירים. אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם. בין השנים 1942 ל-1946 למד ב-École Nationale de la Marine Marchande וב-École Nationale des Langues Orientales. באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו. בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה. בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles. בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני. כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב. ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף. לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין. הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא. בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט. לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא. מדיה וקבצים בנושא איב קליין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איב קליין (בצרפתית) מיצג של הסימפוניה המונוטונית / טקס הציור איב קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תיאטרון האגר פיקר

תיאטרון האגר פיקר (באמהרית: ሃገር ፍቅር ቲያትር, "תיאטרון אהבת המולדת") הוא תיאטרון השוכן באדיס אבבה שבאתיופיה. התיאטרון בעל מסורת היסטורית הנחשבת למפוארת ביותר באתיופיה, והוא תיאטרון הילידים העתיק ביותר באפריקה. התיאטרון מהווה חלק מחיי התרבות באדיס אבבה מזה למעלה מ-70 שנה, ובו נולדו וטופחו המוזיקה והדרמה האתיופית המודרנית; ורבים מכוכבי אתיופיה החלו את דרכם על בימתו. בתיאטרון הועלו מחזות מסורתיים אתיופיים ותרגומים של מחזאים אירופאים דוגמת ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ומולייר. התיאטרון הוקם בשנת 1935, בתקופה בה ייסדו באדיס אבבה את "האגודה למען אהבת המולדת" ("Hager Fikir Maheber") כדי שתעמוד אל מול הפלישה האיטלקית הקרבה ובאה. מייסד התיאטרון "מקונה הבטה-וולד", רצה לעודד את עוז הפטריוטיות של העם האתיופי, וההפקות הראשונות שהועלו באוויר הפתוח התקיימו בכיכר מנליק השני הנמצאת במרכז העיר. למרות שלא ניתן היה למנוע את הכיבוש האיטלקי, תיאטרון האגר פיקר שרד, אולם תחת הכיבוש, הובאו לבימתו מספר מחזות לא ביקורתיים שהיו ידידותיים עבור המשטר הפשיסטי. לאחר נסיגת החיילים האיטלקיים בשנת 1941, עבר צוות התיאטרון מאזור כיכר מנליק אל המקום בו הוא ממוקם כיום ברובע ה"פיאצה". מועדון לילה איטלקי עתיק עבר שחזור והוסב לאולם תיאטרון. בשנת 1955, במלאת 25 שנה לשלטונו של היילה סלאסי, הורחבה הכניסה הראשית לאולם ונבנו מרפסת ואזור מנוחה בעלי איכות קיסרית. בתקופת שלטונו של היילה סלאסי, התיאטרון גדל. למרות שסלאסי ייסד תיאטרון נוסף באדיס אבבה הנושא את שמו (כיום זהו התיאטרון הלאומי), המשיך תיאטרון האגר פיקר להיות פופולרי בקרב אנשי העיר מהמעמד הבינוני ומטה, בעוד שתיאטרונו של סלאסי שימש בעיקר את אנשי החברה הגבוהה. מלבד הופעות תיאטרון, המבנה משדר תוכניות רדיו בשידור חי ברדיו אתיופיה. בנוסף, עובדי התיאטרון יוצאים לאזורי הכפר באופן קבוע, על מנת להנגיש את הפקות התיאטרון בכל רחבי אתיופיה. לאחר תום משטרו של סלאסי, ובמהלך תקופת שלטונה של החונטה הצבאית האתיופית ("דרג"), המשיך התיאטרון להעלות הצגות ומופעים בעלי אופי סוציאליסטי, בעוד שמוזיקאים, שחקנים ובמאים נשלטו וצונזרו על יד הממשלה. בשנת 1975 נעצר הבמאי "טספאיה ג'סאס" (Tesfaye Gesesse), על כתיבת המחזה "הדבר" ("Iqaw"). נטען כי הוא יצא כנגד שלטון הדרג וכנגד המהפכה שיצר הממשל החדש. לאחר נפילת הדרג בשנת 1991, תיאטרון האגר פיקר המשיך את עבודתו. כיום מועסקים בו למעלה ממאה עובדים, מהם כ-40 שחקנים וזמרים. במרבית הימים מוצגים בו סרטים, הצגות תיאטרון מועלות בסופי שבוע, ומחזות זמר מתקיימים במהלך החגים. מסקל, יונס היסטורית התיאטרון האפריקאי (1) (באנגלית) תיאטרון האגר פיקר, באתר התיירות של אדיס אבבה (באנגלית) אדיס אבבה בעבר וסיכוייה במילניום החדש(הקישור אינו פעיל) (באנגלית) Banham, Martin (2004). A history of theatre in Africa. Cambridge University Press. p. 200. ISBN 0521808138.
ג'לי בלי

גֶ'לִי בֶּלִי (באנגלית: The Jelly Belly Candy Company) היא יצרנית אמריקנית של סוכריות ג'לי בטעמים. הרעיון המקורי לסוכריות ג'לי בלי היה של היזם האמריקאי דייוויד קליין בשנת 1976. קליין פנה אל חברת "The Herman Goelitz Candy Company" כדי שתייצר עבורו את הממתק. תחילה הממתק לא הצליח אולם לקראת סוף שנות השבעים החל לצבור תאוצה. בשנת 1980 מכר קליין את הזכויות להמצאה ולחברה בעבור כאלף דולר. כעבור שנים אחדות הממתק הפך להצלחה אדירה. סיפורו של קליין עומד במרכז הסרט התיעודי "איש הממתקים". מרכז החברה ממוקם בפיירפילד, קליפורניה. היא מעסיקה כ-675 עובדים. סוכריות הג'לי בלי באות במגוון של יותר מ-50 טעמים וצבעים. בשנת 2009 החלה חברת סידס לייבא את הסוכריות לארץ ואף פתחה חנות ייעודית לממתק במתחם הסינמה סיטי ברמת השרון. בניגוד לסוכריות ג'לי רבות אחרות, הג'לי בלי אינן מכילות ג'לטין. M&M's Mike and Ike מדיה וקבצים בנושא ג'לי בלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'לי בלי ג'לי בלי, ברשת החברתית פייסבוק ג'לי בלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'לי בלי, ברשת החברתית אינסטגרם ג'לי בלי, באתר פינטרסט מירב קריסטל, מריץ' ורץ' יוצא ריצ'רץ' - ומה יוצא מג'לי ובלי?, באתר ynet, 14 בינואר 2009
שבתאי אונגורו

שבתאי אונגורו (1 בינואר 1931 – 6 בינואר 2024) היה היסטוריון של המתמטיקה והמדעים ופרופסור באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1991–1997 עמד בראש מכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן. נולד בפודו אילואיי שברומניה. כבנם של זיידה וגיזה אונגורו, סוחרי סדקית וסירים, הוא למד פילוסופיה, פילולוגיה, היסטוריה ומתמטיקה באוניברסיטת יאשי שברומניה. בשנת 1961 עלה לישראל ובשנת 1966 נסע לארצות הברית, שם השלים דוקטורט בהיסטוריה של המדעים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1970–1982 לימד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת אוקלהומה. בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לפרופסור חבר במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1987 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. בשנים 1991–1997 כיהן כראש המכון. לרגל יום הולדתו ה-90 נערך לכבודו כנס במכון כהן. נפטר בינואר 2024 והובא לקבורה בבית העלמין שדה יהושע (כפר סמיר). הותיר אישה ושני ילדים. מבוא לתולדות המתמטיקה א, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון. מבוא לתולדות המתמטיקה ב, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון. Apollonius of Perga's Conica: text, context, subtext, with Michael N. Fried,BRILL, 2001 "Witelonis Perspectivae Liber Primus: Book I of Vitelo's Perspectiva" דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב שבתאי אונגורו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שבתאי אונגורו, באתר ResearchGate שבתאי אונגורו, באתר Academia.edu ממאמריו: היסטוריה, מתמטיקה, והיסטוריה של המתמטיקה, זמנים, 20, חורף 1986, באתר JSTOR רבם של בני דעת: מבט חטוף, זמנים, 29, סתיו 1988, באתר JSTOR Iancu Brauștein Întreprinzători evrei în Moldova - catalogul documentelor aflate în Fondul Camerei de Comerț și Industrie de la Arhivele Naționale, Direcția Județeană Iași 1879-1950, Junimea, Iași, 2003 עמ'. 125,341 A conference to celelbrate Sabetai Unguru's birthday: First session, סרטון בערוץ "Cohn Institute", באתר יוטיוב (אורך: 01:37:22); A conference to celelbrate Sabetai Unguru's birthday: Second session, סרטון בערוץ "Cohn Institute", באתר יוטיוב (אורך: 01:16:12); A conference to celelbrate Sabetai Unguru's birthday: Third and concluding session, סרטון בערוץ "Cohn Institute", באתר יוטיוב (אורך: 01:35:32) שבתאי אונגורו באתר חברה קדישא חיפה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אטרוריה

אטרוריה הייתה ארץ עתיקה במרכז איטליה בעת העתיקה, ששטחה בימינו חופף למחוזות של טוסקנה, חלק מאומבריה וצפון לאציו. הארץ הייתה מקור כוחם ומרכז ההתיישבות הראשי של האטרוסקים. שטח אטרוריה השתנה בהתאם לכיבושי האטרוסקים, ובשיא כוחם השתרעו האטרוסקים באופן לא רציף מעמק הפו, דרך לאטיום ועד לקמפניה. הגבולות של השטח האטרוסקי המצומצם היו בין נהר הארנו בצפון, הטיבר במזרח ובדרום, והים הטירני במערב. ערי אטרוריה היוו את ערי המדינה החשובות והחזקות ביותר באיטליה לפני עלייתה של רומא. במהלך המאה ה-3 לפנה"ס נפלו ערים אלו תחת מרותה של רומא באופן סופי. בין הערים הבולטות ניתן למנות את: ויי, קאירה, טארקוויניי, וטולוניה, רוסלאי, פופולניה, וולסיניי, קולסיום, ארטיום, וולטרה וקורטונה. שמה של הארץ ניתן בראשית המאה ה-19 לממלכת אטרוריה, ממלכה קצרת-ימים שהתקיימה בשטח טוסקנה, בחסות צרפת הנפוליאונית. מדיה וקבצים בנושא אטרוריה בוויקישיתוף אטרוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אטרוריה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2600: The Hacker Quarterly

2600: The Hacker Quarterly הוא מגזין אמריקאי שיוצא לאור משנת 1984 ועוסק בנושאים הקשורים לעולם אבטחת המידע וההאקרים. המגזין עוסק במגוון נושאים שהקשורים לאבטחת מידע, פרוטוקולי אינטרנט וטלפונייה. הוא נחשב לאחד מהמגזיני ההאקרים המוכרים ביותר. שמו של המגזין הוא כשם פורום ההאקרים ביוזנט: "alt.2600", שמצידו ניתן משום שרשתות טלפוניה רבות נהגו בשנות ה-60 של המאה ה-20 להשתמש באות נקי בתדר 2600 הרץ כדי להעביר את מרכזיית הטלפון ל"מוד שירות", בו ניתן היה לתת למרכזייה הוראות שונות. "פריקים" ("phreaks") גילו זאת והשתמשו בכך כדי לבדוק מה ניתן לבקש מן המרכזייה לעשות. זכה לפרסום האקר בשם ג'ון דרייפר, שגילה שמשרוקית קטנה שחברת דגני בוקר נהגה לצרף לחבילות דגנים בשם "קפטן קראנץ'", משמיעה צליל בתדר זה בדיוק. דרייפר עצמו זכה לכינוי "קפטן קראנץ'", ולמקום מכובד בהיכל התהילה של ההאקרים, והמספר 2600 הפך לסימן היכר של האקרים. המגזין נוסד על ידי דייוויד רודרמן ואריק קורלי, אך דוויד פרש לאחר שלוש שנים. אריק משמש כעורך המגזין תחת שם העט עמנואל גולדשטיין (כשם דמותו של אויב המשטר בספרו של ג'ורג' אורוול, 1984). אתר האינטרנט הרשמי של 2600: The Hacker Quarterly (באנגלית) 2600: The Hacker Quarterly, ברשת החברתית אקס (טוויטר) 2600: The Hacker Quarterly, סרטונים בערוץ היוטיוב 2600: The Hacker Quarterly, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משטרת קוסובו

משטרת קוסובו (באלבנית: Policia e Kosovës; בסרבית: Kosovska Policija) היא המשטרה הלאומית של קוסובו מאז 1999 ובעלת מעמד רשמי מאז שנת 2008. המשטרה כפופה למשרד הפנים של קוסובו האחראי על כוחות השיטור במדינה. מפקד המשטרה הנוכחי רשאט מאליקי. מ-1999 ועד הכרזת העצמאות של קוסובו בשנת 2008 היה הארגון לחלק ממשטרת משימת הניהול הזמני של האו"ם בקוסובו ומהחל מ-2008 זוהי סוכנות ממשלתית לשיטור. כ-9,000 שוטרים משרתים בארגון. מאז ה-21 בינואר 2002 המשטרה מתפעלת את יחידת האבטחה, האחראית לאבטחת אישים בכירים בקוסובו והיא כוללת בתוכה גם את היחידה המהירה לתגובה מהירה - המקבילה הקוסוברית לימ"מ. היחידה המבצעית המיוחדת של משטרת קוסובו היא יחידה K-9 שקציניה מתאמנים בבריטניה והיא עוסקת במאבק בשחיתות הציבורית ומבצעי אכיפה חשאיים בהוראות מפקד המשטרה. מדיה וקבצים בנושא משטרת קוסובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משטרת קוסובו משרד הפנים של קוסובו (אורכב 15.08.2017 בארכיון Wayback Machine) המרכז לביטחון הציבור של קוסובו
אליעזר פרי

האם התכוונתם ל... אליעזר פרי (חבר הכנסת) – חבר הכנסת מטעם מפ"ם אליעזר פרי (פרלסון) – פעיל ציוני, חלוץ, מבכירי המשק ועיריית תל אביב-יפו, מנהל קופת חולים הכללית, משרד הביטחון וחברת עמידר
המתיקות שאחרי

האם התכוונתם ל... המתיקות שאחרי (ספר) – רומן של הסופר האמריקני ראסל בנקס משנת 1991 המתיקות שאחרי (סרט) – סרט קולנוע של הבמאי הקנדי אטום אגויאן משנת 1997, שמבוסס על הספר
בחירות 2012

האם התכוונתם ל... הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012 הבחירות לנשיאות ונצואלה 2012 (אנ') הבחירות לנשיאות צרפת 2012 הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 הבחירות לנשיאות מצרים (2012) הבחירות לפרלמנט המצרי (2011–2012) הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2012 הבחירות הפרלמנטריות בסוריה 2012
דרוהיצ'ין

דרוהיצ'ין (בפולנית: Drohiczyn, ביידיש: דרוהיטשין) היא עיירה עתיקה במחוז סמיאטיץ' בפרובינציית פודלסיה שבפולין על גדת נהר הבוג ובה 2,086 תושבים (נכון לשנת 2006). בדרוהיצ'ין נתגלו שרידי יישוב נאוליתי, וכן משרפות וקברים מתקופת הברזל. דרוהיצ'ין הייתה נתיב סחר בין אוקראינה ופולין, ובמאה ה-13 הייתה חלק מארץ בשם "ברסטיה", בנסיכות גאליץ'-וולין. היא עברה לשליטת מזוביה בשנת 1238, כשהיא הייתה עוד מדינה בפני עצמה, לפני שאוחדה עם ממלכת פולין. בשנת 1253, הנסיך דניאל מגליציה הוכתר על ידי הארכיבישוף בדרוהיצ'ין כמלך הראשון של כל רוּס (בלטינית: רוּסיאי). מ-1443 דרוהיצ'ין הייתה בתחום ליטאי וב-1569, באיחוד לובלין, היא הועברה לפולין. העיירה זכתה לזכויות עיר ב-1498 על ידי אלכסנדר יגיילו. מ-1520 עד לשנת 1795 היא שימשה כבירת חבל פודלסקיה. בשנת 1795 עברה לשליטת פרוסיה. משנת 1807 עד 1916 הייתה חלק מהאימפריה הרוסית, בשנת 1916 נכבשה על ידי הגרמנים וב-1918 דרוהיצ'ין חזרה להיות תחת חסות הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בשנים 1939 ו-1940, כאשר פולין נכבשה על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות, הפכה דרוהיצ'ין לעיירת גבול בין המדינות. הסובייטים בזזו את העיירה, הרסו את הכנסיות הקתוליות והאורתודוקסיות בה, וגירשו מספר מתושביה לסיביר. באביב 1940, השלטונות הסובייטים הורו להשמיד את כל המבנים שבמרחק של 800 מטרים מנהר הבוג. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, ביצעו אלו מעשי שוד ורצח ביהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות. באפריל 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם במספר בתים רעועים בה, והועסקו בקבורת רבבות יהודים שנרצחו באזור בתעלות נגד טנקים. ב-2 בנובמבר 1942 בוצעה בגטו סלקציה, בה נרצחו הזקנים והתשושים, והיתר שולחו לגטו סמיאטיץ', וממנו לטרבלינקה. ב-1991 העיירה נהפכה למקום מושבו של "הדיוקסיה הקתולית של דרוהיצ'ין" כחלק מה"ארכידיוקסיה הקתולית של ביאליסטוק". מדיה וקבצים בנושא דרוהיצ'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דרוהיצ'ין ספר זיכרון ליהודי דרוהיצ'ין דרוהיצ'ין (Drohiczyn), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם מרטין דין (אנ') ולאורה קרגו, דרוהיצ'ין (ידועה גם כדרוהיצ'ין על הבוג), אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 881–883), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) "דרוהיצ'ין", באתר השטעטל הווירטואלי "דרוהיצ'ין", באתר JewishGen (באנגלית)
קרב רגילוס

קרב אגם רגילוס (Regillus) היה קרב ספק מיתולוגי ספק היסטורי, בו ניצחו הרומאים את כוחות הברית הלטינית. לפי מסורות שונות, התנהל הקרב בשנים 509 לפנה"ס, 496 לפנה"ס או 493 לפנה"ס. מקומו של האגם אינו ידוע בוודאות, אך לפי ההיסטוריון טיטוס ליוויוס, הוא נמצא באזור טוסקולום, עיר עתיקה בלאטיום. לפי מקורות מסוימים, עמד בראש הצבא הלטיני לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, מלכה האחרון של רומא, שגורש על ידי לוקיוס יוניוס ברוטוס מכס המלכות, גלה לקימה לחצרו של אריסטודמוס מקומאי וניסה להשתלט מחדש על רומא. בראש הכוחות הרומים עמדו הדיקטטור אפיוס פוסטומיוס וסגנו טיטוס איבוטיוס. את המורדים הנהיגו, כאמור, אוקטאביוס מאמיליוס וטארקוויניוס סופרבוס ובניו. תוצאות הקרב לא היו חד-משמעיות, ונראה שבעקבות אי ההכרעה נחתמה ברית חדשה בין הליגה הלטינית לבין רומא, שהעניקה לשני הצדדים מעמד שווה, ברית צבאית משותפת וחלוקה של שלל מלחמה. לפי המסורת הרומית, נבנה מקדש קסטור ופולוקס לאות תודה על ניצחון העיר רומא. על פי האגדה, נשבע הדיקטטור פוסטומיוס כי אם ינצח בקרב יבנה מקדש לקסטור ופולוקס. השניים הופיעו רכובים על סוסים בשדה הקרב והצילו את הרפובליקה הרומית. מאוחר יותר הופיעו אלו בפורום ובישרו לתושבי העיר כי עירם ניצלה. המקדש נבנה במקום בו, על פי האגדה, הופיעו התאומים ובנייתו הושלמה בשנת 484 לפנה"ס. מדיה וקבצים בנושא קרב רגילוס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת תיגלצ'ין

אנדרטת תיגלצ'ין (אמהרית ትግላችን; פירוש: "המאבק שלנו") היא אנדרטה לזכר חיילי אתיופיה וקובה שלחמו במלחמת אוגדן וניצחו את הצבא הסומלי. האנדרטה הוקמה בתקופת שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בשדרות וינסטון צ'רצ'יל באדיס אבבה שבאתיופיה והאזור כולו משמש כיום כפארק בשטח של 30 דונם, המסמל את הידידות בין אתיופיה לקובה. האנדרטה מורכבת ממספר אובייקטים: פסל מרכזי, עמוד גבוה, שני תבליטי קיר ובצידם שני ריבועים ובהם דיוקנאות של חיילים קובניים. האנדרטה הוקמה כחלק סמלי מחגיגות העשור (12 בספטמבר 1984) לנפילת שלטונו של היילה סלאסי. האנדרטה נבנתה על ידי חברת הבנייה הצפון קוריאנית מנסודה. במרכז האנדרטה עמוד בעל חתך בצורת משולש, המתנשא לגובה של 50 מטרים. העמוד ניצב על בסיס רחב במשקל של 20 טון, ועליו מוצגות שלוש דמויות חמושות (שני גברים ואשה אחת) המייצגים את הלוחמים בקרב. כן מופיע במקום סמל ודגל המרקסיזם. בבסיס העמוד נכתב באמהרית (בתרגום) כי : מעשיהם של גיבורים אשר נפלו במהלך המאבק על החיים, על כבוד מולדתנו ולמען המהפכה, הם בני אלמוות. העמוד המרכזי מעוטר בכוכב אדום ובקצהו סמל ההפטיש והמגל ושתי חרבות. כל אלה הם סמלי המשטר המרקסיסטי החדש שעלה לשלטון. במרכזו של העמוד סמל מדליית הגיבורים, העיטור הרם ביותר שהוענק על ידי הממשלה האתיופית. בצידי העמוד שני תבליטי קיר המתייחסים לתקופות שלפני ואחרי המהפכה, ומטרתם להראות כי המהפכה היטיבה עם העם האתיופי. הקיר השמאלי מייצג את התהליך המהפכני שהוביל מנגיסטו היילה מריאם (למעלה משמאל) במדי צבא העוטפים גם את ראשו. בצד ימין נראה היילה סלאסי כשהוא דוהר על סוס תוך התעלמות מסבלה של האוכלוסייה ומהרעב. בתבליט ישנן מחאות המצורפות לכיתוב באנגלית כנגד האימפריאליזם. המפגינים כמהים להפיכת כס המלכות (סמלה של האימפריה האתיופית). הקיר הימני של העמוד בסגנון מרקסיסטי. הוא כללי יותר ובו נראה העם האתיופי כשהוא מודרך על ידי מנגיסטו היילה מריאם. ברקע נראים מבנים שונים, בהם הבנק הלאומי של אתיופיה (מימין). בפינות השמאליות והימניות של שני הציורים, נמצאים שני ריבועים קטנים של דיוקנאות חיילים קובנים לנוכח הסכסוך שנוצר בשל הברית בין אתיופיה למשטרו של פידל קסטרו. קבוצת ליברס,(2010) אנדרטאות אדיס אבבה: תיגלצ'ין, יכתית 12, מיאזיה 27, פסל מנליק השני ,בהוצאת ספרי LLC, ארצות הברית מסת"ב 9781159788438, מסת"ב 1-15978-843-X (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא אנדרטת תיגלצ'ין בוויקישיתוף אנדרטות באדיס אבבה, באתר העיר אדיס אבבה (באנגלית) ציוני דרך ואנדרטאות באדיס אבבה, באתר התיירות האתיופי (באנגלית) ארכיטקטורה וכוח באפריקה, באתר גוגל ספרים אוחזר ב-10 ביוני 2011. (באנגלית)
משדדה

מַשְׂדֵּדָה היא כלי חקלאי המשמש לעבודות גימור שונות על פני השדה: שבירת רגבי אדמה גדולים אחרי החרישה, יישור השטח, כיסוי זרעים וכדומה. זאת בשונה מהמחרשה המשמשת לעיבוד עמוק יותר של הקרקע, ומהקלטרת המשמשת לעיבוד בעומק בינוני. פעולת השידוד מוזכרת כבר בתנ"ך: הֲכֹל הַיּוֹם יַחֲרֹשׁ הַחֹרֵשׁ לִזְרֹעַ יְפַתַּח וִישַׂדֵּד אַדְמָתוֹ — ישעיהו, כ"ח, כ"ד בדומה לחרישה, גם פעולת השידוד נעשתה בתחילה על ידי האדם לבדו. בהמשך, נגררה המשדדה על ידי שוורים וסוסים, ובחקלאות המודרנית היא נגררת באמצעות טרקטור. באירופה ידוע השימוש במשדדות מימי הביניים. משדדות קיימות בסוגים ובגדלים שונים, בהתאם ליעדן. הן לרוב בנויות ממסגרת קשוחה, אליה מוצמדים דיסקיות, שיניים, שרשרת מקשרת ועוד אמצעי עיבוד. במקומות קרירים יותר, הסוגים הנפוצים יותר של משדדות, הן משדדת הדיסקיות ומשדדת השרשרת. ברם, בניו זילנד ובאוסטרליה, באזורי גידול בקר, משתמשים במשדדות חודים. משדדות שרשרת משמשות בעבודות קלות יותר לדוגמה ישור אדמה מעובדת, או כיסוי זרעים, בעוד שמשדדות דיסקיות משמשות בעיקר לעבודה קשה יותר כמו פירור גושי האדמה. יש גם סוגים מגוונים של משדדות כח, המונעות בתמסורת מהטרקטור במקום להסתמך רק על משקל המשדדת ותנועת הטרקטור. באצטדיונים ובמגרשי ספורט אחרים משתמשים לצורכי תחזוקה במשדדות קלות. תחזוקה זו כוללת יישור השטח, טיפול בעקבות צעדים עמוקים ובחריצים משמעותיים. כמו כן המשדדה משמשת לחריש ביטחוני של חופי הים על מנת לוודא כי אין בחול חפצים חשודים או חפצים העלולים לפגוע ברוחצים ובמערכי שמירת גבול ליצירת שביל טשטוש כדי להקל על איתור טביעות רגליים. משדדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)