laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרונה איסלנדית

קרונה איסלנדית או כתר איסלנדי (באיסלנדית: Íslensk króna; סימון לפי תקן ISO 4217 :ISK) הוא ההילך החוקי של איסלנד מאז 1922. שם המטבע דומה למטבעות הנורדיים (כגון כתר דני, כתר שוודי וכתר נורווגי) שהשתתפו באיחוד המוניטרי הסקנדינבי ההיסטורי, וזאת אף על פי שבאיסלנד לא קיימת מלוכה כמו בשלושת הארצות האחרות. השם קרונה (שפירושו כתר) מגיע מהמילה הלטינית corona. איסלנד היא המדינה השנייה בגודלה מבחינת האוכלוסייה, אחרי איי סיישל, שיש לה מטבע ומדיניות מוניטרית משלה הכתר האיסלנדי החליף את הכתר הדני שהיה קודם לכן המטבע באיסלנד. בשנת 1981, הכתר האיסלנדי שוערך מחדש, עקב אינפלציה גבוהה, כאשר 100 קרונה ישנה (ISJ) הפך לשווה ל-1 כתר חדש (ISK) ושטר חדש של 500 קרונות הוכנס לראשונה למחזור בשנת 1981. שטר של 1,000 קרונה הוכנס למחזור בשנת 1984 ושטר ה-5,000 קרונה בשנת 1986. שטר ה-2,000 קרונה הוכנס למחזור בשנת 1995 אך מעולם לא הפך לפופולרי במיוחד. שטר ה-10,000 קרונות הוכנס למחזור בשנת 2013. מטבעות של פחות מקרונה אחת לא היו במחזור במשך שנים רבות. בספטמבר 2002 חתם דוד אודסון, ראש ממשלת איסלנד, על שתי תקנות הקובעות כי יש לציין ולשלם את כל הסכומים הכספיים על חשבוניות ותביעות כספיות בכתר שלם בלבד וכי מטבעות בעלי ערך נמוך מכתר הוצאו מהמחזור. בשנת 2007, האייר חדל רשמית להתקיים כיחידת משנה של הקרונה האיסלנדית. איסלנד איננה שייכת לאיחוד האירופאי ולכן גם לא שייכת לגוש מטבע האירו. יחד עם נורווגיה, שווייץ וליכטנשטיין היא משתייכת לאיגוד הסחר החופשי האירופי שלכל אחת מחברותיו מטבע עצמאי. קרונה אחת, 5 קרונה, 10 קרונה, 50 קרונה, 100 קרונה. 500 קרונה, 1,000 קרונה, 2,000 קרונה, 5,000 קרונה ו-10,000 קרונה מדיה וקבצים בנושא קרונה איסלנדית בוויקישיתוף פרוט שטרי הכסף האיסלנדיים באתר NUMISTA Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיתרידטס

מיתרידטס היה שמם של 6 מלכים בשושלת שמלכה בפונטוס שבאסיה הקטנה. לטענתם היו צאצאי דריווש. שושלת מיתרידטס הייתה מהמתנגדים הגדולים של רומא העתיקה. מיתרידטס השישי, מלך פונטוס נחשב כגדול מכולם וכיריב החזק ביותר של רומי. עם מפלתו והתאבדותו הסתיימה שושלת זו ובכך התאפשר לרומא להשתלט על מזרח אגן הים התיכון. האם התכוונתם ל... מיתרידטס מלך ארמניה – 35–51 מלחמות מיתרידטס – מיתרידטס מלך קיוס מיתרידטס הראשון, מלך קיוס – אציל פרסי שמשל בעיר קיוס שליד ים מרמרה, אבי שושלת המלוכה הפונטית מיתרידטס השני, מלך קיוס – מיתרידטס מלך פונטוס מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס – מייסד ממלכת פונטוס מיתרידטס השני, מלך פונטוס מיתרידטס השלישי, מלך פונטוס מיתרידטס הרביעי, מלך פונטוס מיתרידטס החמישי, מלך פונטוס – מלך פונטוס במהלך המאה ה-2 לפנה"ס מיתרידטס השישי, מלך פונטוס – מלך פונטוס בין השנים 132 לפנה"ס עד לשנת 63 לפנה"ס. ממתנגדיה העיקריים והקשים של הרפובליקה הרומית מיתרידטס מלך פרתיה מיתרידטס הראשון, מלך פרתיה – מלך פרתיה בין השנים 171 לפנה"ס - 138 לפנה"ס מיתרידטס השני, מלך פרתיה מלך פרתיה בין השנים 123 לפנה"ס - 88 לפנה"ס מיתרידטס השלישי, מלך פרתיה מלך פרתיה בין השנים 57 לפנה"ס - 54 לפנה"ס מיתרידטס הרביעי, מלך פרתיה שליט פרתיה בין השנים 129–140 מיתרידטס מלך איבריה מיתרידטס הראשון, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס השני, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס השלישי, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס הרביעי, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס החמישי, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס השישי, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס השביעי, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית מיתרידטס השמיני, מלך איבריה – מלך ממלכת איבריה הקווקזית פלביוס מיתרידטס – יהודי מומר, ממשכילי פירנצה במאה ה-15
סרגיי סידורסקי

סרגיי סידורסקי (בבלארוסית: Сяргей Сідорскі, נולד ב-13 במרץ 1954) היה ראש ממשלת בלארוס מ-2003 ועד דצמבר 2010. סידורסקי נולד ב-1954 בעיר הומל שבדרום בלארוס. ב-1976 סיים את לימודיו במכון הבלארוסי להנדסאים והחל לעבוד במקצוע זה. ב-10 ביולי 2003 התמנה לראש ממשלת בלארוס בפועל, לאחר פיטוריו של קודמו בתפקיד, גנאדי נוביצקי. ב-1 ביולי באותה השנה הוכרז כראש הממשלה. בדצמבר 2010 הוחלף על ידי מיכאיל מיאסניקוביץ', לאחר שאלכסנדר לוקשנקו זכה באותו החודש בקדנציה רביעית רצופה כנשיא, במהלך הבחירות הנשיאותיות. מדיה וקבצים בנושא סרגיי סידורסקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיגייט טכנולוגיות

סיגייט טכנולוגיות (באנגלית: Seagate Technology) היא חברה אמריקאית, ואחת מגדולות יצרניות הדיסקים הקשיחים ופתרונות האחסון בעולם. החברה הוקמה בשנת 1979 ומשרדיה המרכזיים ממוקמים בעיר קופרטינו שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. החברה הוקמה בשנת 1979 תחת השם Shugart Technology על ידי אלן שוגרט ופיניס קונר. מוצרה הראשון של החברה היה הכונן הקשיח ST-506 בנפח אחסון של 5MB ובגודל 5.25 אינץ' (כונן קטן במיוחד לאותם ימים, אם כי היום מיוצרים כוננים בגודל של 3.5 אינץ' בלבד למחשבים ביתיים). כונן זה היה לכונן הקשיח הראשון בממדים אלה, וזכה להצלחה מסחררת שהובילה לפיתוחו של כונן דומה נוסף, ה-ST-412, בנפח 10MB. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, חתמה סיגייט על חוזה עם חברת IBM לאספקת רכיבים עבור מחשבי ה-IBM XT, המחשב האישי הראשון מתוצרתה שכלל כונן קשיח. באותם הימים, הייתה IBM בין ספקיות המחשבים האישיים הבולטות ביותר, וחוזה זה הביא לצמיחה מהירה מאוד של חברת סיגייט. כש-IBM פנתה לחברות נוספות לאספקת כוננים קשיחים, הגיבה סיגייט בהקמת רשת הפצה נרחבת לכונניה על מנת שלא להיתלות ב-IBM. בשנת 1985 עזב קונר את החברה והקים חברה משלו בשם Conner Peripherals שהתמחתה בייצור כוננים קשיחים למחשבים אישיים, עד שבשנת 1996, כעשר שנים לאחר מכן, התמזגה החברה חזרה לתוך סיגייט. בשנת 1989 החלה סיגייט לפגר טכנולוגית מאחורי מתחרותיה, והוחלט על קניית מחלקת הכוננים הקשיחים של חברת CDC - Control Data Corporation, אשר החזיקה בכמה פטנטים וטכנולוגיות ייחודיות שהעניקו לסיגייט יתרון טכנולוגי ואיפשרו לה לחזור לתחרות בשוק הכוננים הקשיחים. החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, החלה החברה לקנות חברות תוכנה העוסקות באחסון. השקעה זו השתלמה לאחר שסיגייט מכרה את מחלקת התוכנה שלה לחברת וריטאס (Veritas), והפכה לאחת מבעלות המניות העיקריות בחברה זו. בעקבות הקנייה, מחירי מניות וריטאס נסקו, וחברת סיגייט מכרה אותן ברווח משמעותי. בשנת 2006 קנתה סיגייט את חברת מקסטור (Maxtor) שהתמחתה גם היא בכוננים קשיחים והייתה באותה העת החברה השלישית בגודלה בתחום זה (אחרי סיגייט ווסטרן דיגיטל). בשנים האחרונות החלה סיגייט לעסוק בסוגיית צריכת החשמל של הכוננים הקשיחים. עם עליית מחירי האנרגיה בעולם, צרכנים רבים של פתרונות אחסון חיפשו פתרונות חסכוניים בצריכת החשמל שלהם. ב- יוני 2008 הציגה החברה כונן בגודל 2.5 אינץ' ובשם Savvio 10K.3 שנפחו 300GB, וצורך רק כ-30% מצריכת החשמל של כונני ה-3.5 אינץ' הנפוצים. נישה נוספת אליה פנתה החברה בשנים האחרונות הוא תחום אבטחת המידע. בספטמבר 2007 החלה החברה להפיץ כוננים בנפח 1TB בעלי הצפנה חזקה (הצפנה המכונה "הצפנת כונן מלאה", FDE - Full Disk Encryption) למחשבים אישיים. מאוחר יותר, הפיצה סיגייט גם כוננים בנפח 250GB לכוננים ניידים התומכים בהצפנה זו. אתר האינטרנט הרשמי של סיגייט טכנולוגיות סיגייט טכנולוגיות, ברשת החברתית פייסבוק סיגייט טכנולוגיות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיגייט טכנולוגיות, ברשת החברתית אינסטגרם סיגייט טכנולוגיות, ברשת החברתית LinkedIn סיגייט טכנולוגיות, סרטונים בערוץ היוטיוב מידע עסקי על חברת סיגייט טכנולוגיות באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) סיגייט טכנולוגיות, בגוגל פיננסים סיגייט טכנולוגיות, באתר Crunchbase (באנגלית) סיגייט טכנולוגיות, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)
לאן (עיר)

לאן (בצרפתית: Laon) היא עיר במחוז אן שבחבל או-דה-פראנס בצפון צרפת. ב-2006 מנתה העיר 26,522 תושבים. שטח העיר: 42 קמ"ר. צפיפות האוכלוסייה: 631 תושבים לקמ"ר. חלקה העתיק של העיר נמצא על גבעה המתנשאת עד לגובה של 183 מטר מעל פני הים, והמשקיפה על העמק הסובב אותה. המפלס העליון שעליו יושבת העיר מורכב מאבן גיר ומשכבת חול עבה. לרגלי חומות העיר העליונה נמצאים מקורות מים. מחצבות חול ואבן גיר מספקות חומר לתעשיית הצמנט ולבנייה. מצפון לגבעה נמצא עמק פיקרדי, ומדרומה - האגן הפריזאי רחב הממדים. ממרומי הגבעה ניתן להשקיף למרחק של כ-20 ק"מ. בתקופה הרומאית התקיים על הגבעה שעליה נמצאת כיום העיר לאן, כפר קטן שהרומאים כינו בשם אלודאנום. הם ביצרו כפר זה נגד התקפות השבטים הגאלים. כפר מבוצר זה עמד במשך הזמן בפני התקפות הפרנקים, הבורגונדים, הונדלים, האלאנים וההונים. סן רמי הארכיבישוף של ריימס, שהטביל לנצרות את כלוביס הראשון, מלך הפרנקים, הקים את בישופות לאן, ומאז הפכה העיר לאחת הערים הראשיות של ממלכת הפרנקים. במרוצת המאה התשיעית, העניק שארל הקירח מלך פרנקיה המערבית לבישופות לאן נחלות רבות, והעיר לאן הייתה לעיתים מקום משכנם של מלכי השושלת הקרולינגית האחרונים. במאה העשירית נפלה העיר בידיו של איג קאפה, מלך צרפת. ב- 1112 גודרי, בישוף לאן ואחדים מעוזריו הוצאו להורג על ידי אזרחי העיר שדרשו לעצמם מגילת זכויות, והקתדרלה של לאן עלתה בלהבות והפכה לעיי חורבות. במלחמת מאה השנים נכבשה העיר על ידי דוכסות בורגונדיה. פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה מסר אותה לאנגליה שהחזיקה בה עד 1429 ופינתה אותה אחרי השבעתו של שארל השביעי, מלך צרפת. בתקופת מלחמות הדת בצרפת, לאן שתמכה בקתולים נכבשה על ידי אנרי הרביעי, מלך צרפת (22 ביולי 1594). בתקופת המהפכה הצרפתית לאן איבדה את מעמדה כבישופות. ב-1814 בקרב לאן ניסה נפוליאון בונפרטה לכבוש את העיר מידי פון בליכר, אך ללא הצלחה. עם כניסת הגרמנים לעיר במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870, עלה באש מחסן אבק השריפה של מצודת העיר, אנשים רבים נספו והקתדרלה ניזוקה. קתדרלת לאן שהוקמה בין 1160 ו-1215, מהווה את אחת הדוגמאות היפות ביותר של אדריכלות גותית מוקדמת בצרפת. הסוללה המקיפה את העיר העליונה, שממנה נשקפת העיר התחתונה והאזור החקלאי שמסביבה, מאפשרת טיול שקט ונעים. המוזיאון של לאן, המציג ממצאים ארכאולוגיים ממצרים העתיקה ומיוון העתיקה, וכן פסלים וציורים שונים. גרמניה סולטאו, גרמניה הממלכה המאוחדת וינצ'סטר, הממלכה המאוחדת אתר האינטרנט הרשמי של לאן אתר האינטרנט הרשמי של לאן (בצרפתית) לאן, ברשת החברתית פייסבוק לאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאן, ברשת החברתית אינסטגרם לאן, סרטונים בערוץ היוטיוב לאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לאון (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית
קמח מצה

קמח מצה עשוי ממצה שרוסקה לפירורים. הבסיס לשימוש בו הוא מאמר הברייתא במסכת פסחים: ”אלו דברים שאין באין לידי חימוץ: האפוי…”. בפועל בשילוב עם שמרים הקמח כן תופח ואף נמכר כמוצר "קמח תופח כשר לפסח" המכיל קמח מצה ושמרים, בתוספת קמחים שאינם חמץ כמו קמח טפיוקה או קמח תפוחי אדמה. שימושו העיקרי הוא בפסח, כתחליף לקמח במאכלים מסוימים, כגון לחמניות כשרות לפסח, אף שפירורי קמח מצה גסים במידה ניכרת מגרגרי קמח. הוא משמש גם תחליף לפירורי לחם, למשל בהכנת קציצות כרישה. קמח מצה משמש גם למאכלים המבוססים מלכתחילה על קמח מצה, כגון קניידלעך. יש שעושים שימוש בקמח המצה גם בשאר ימות השנה ולא רק בפסח. הנוהגים לא לאכול בפסח מצה שרויה, אינם משתמשים בפסח בקמח מצה, ובמקומו הם צורכים בדרך כלל קמח תפוחי אדמה. קמח מצה בערב פסח, באתר "כיפה" תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ט, עמוד ב' ב – אין החמצה אחר אפיה, ודין מצה שרויה, מתוך פניני הלכה דניאל בן הלוי, מה ההבדל בין קמח רגיל לקמח מצה? נאור ועדי, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 בינואר 2011 לאפות בבית בפסח: קמח תופח כשר לפסח, באתר ynet, 8 באפריל 2016 עז תלם‏, מאמן המטבח: מה ההבדל בין קמח מצה לקמח רגיל?, באתר וואלה, 2 באפריל 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולטר מרץ'

וולטר סקוט מרץ' (Walter Scott Murch; נולד ב-12 ביולי 1943) הוא עורך קולנועי ואיש סאונד אמריקני זוכה פרס האוסקר. מרץ' ייחודי בכך שהוא משלב את עבודת העריכה הוויזואלית עם עריכת הסאונד. מרץ' נולד לצייר וולטר טאנדי מרץ' בניו יורק בשנת 1943. לאחר סיום התואר הראשון באמנות ב-1965 באוניברסיטת ג'ונס הופקינס השתתף בתוכנית לבוגרים בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, שם היה לחלק מחבורה של קולנוענים צעירים שכללה דמויות כג'ורג' לוקאס וג'ון מיליוס. את עבודתו הראשונה כקולנוען החל כאיש הסאונד בסרטו של הבמאי פרנסיס פורד קופולה אנשי הגשם (1969). לאחר מכן עבד עם ג'ורג' לוקאס על סרט המדע הבדיוני THX 1138, ועם קופולה על "הסנדק". בשנת 1974 היה אחראי על הסאונד בסרטו של קופולה "השיחה", ועל עבודתו היה מועמד לפרס האוסקר בפעם הראשונה. ב-1978 היה מועמד לפרס האוסקר על עריכת סרטו של פרד זינמן "ג'וליה". הוא ידוע ביותר בשל עבודתו על הסאונד בסרטו של קופולה "אפוקליפסה עכשיו" שהוקרן לראשונה ב-1979, אך להקרנתו קדמו כשנתיים של עריכה. בסרט זה היה מרץ' שותף אף לעריכה. בשל עבודתו על הסרט זכה מרץ' בפרס האוסקר על הסאונד, ובמועמדות לפרס על העריכה. בעבודה על סרט זה טבע מרץ' את המושג "מעצב קול" בתיאור עבודתו. ב-1985 ניסה את ידו כבמאי בסרט "בחזרה לארץ עוץ", אך הסרט כשל בקופות, אם כי צבר קהל אוהדים ומעמד של סרט פולחן. בשנת 1990 היה מועמד לפרס האוסקר על עריכת "רוח רפאים" ו"הסנדק 3". על הסרט "הפצוע האנגלי" משנת 1996 זכה בשני פרסי אוסקר, על הסאונד, ועל העריכה. כן היה מועמד לפרס האוסקר על הסרט "קולד מאונטיין" בשנת 2003. בשנת 2001 כתב מרץ' ספר על עריכה קולנועית בשם "במצמוץ העין" (In the Blink of an Eye). הספר יצא לאור בעברית בהוצאת "אסיה", בתרגום ינץ לוי בשנת 2008. כן היה הנושא לספרו של הסופר הקנדי מייקל אונדאטג'ה "The Conversations" המתעד את שיחותיהם של השניים על קולנוע, שהרקע להן הסרטת "הפצוע האנגלי" שנכתב על פי ספרו של אונדאטג'ה. ב-2007 הוקרן סרט תיעודי על חייו שנקרא "מרץ'", המתעד את תהליך עבודתו ודעותיו על קולנוע ועריכה. מרץ' ידוע בשל יכולתו האמנותית והטכנית, והוא הוכיח את יכולתו ביצירת חידושים טכניים רבים, כמו גם בעבודה במספר מערכות ושיטות עריכה שונות. מדיה וקבצים בנושא וולטר מרץ' בוויקישיתוף וולטר מרץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולטר מרץ', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי וולטר מרץ', באתר AllMovie (באנגלית) וולטר מרץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יעל פרלוב, מה בדיוק עושים שם בחדרי העריכה החשוכים, באתר הארץ, 27 בפברואר 2008 נירית אנדרמן, מצמצץ, מצמץ, כוכב קטן, באתר הארץ, 7 בפברואר 2008 במצמוץ העין - מבט על עריכת סרטים פרק ראשון מספרו של מרץ' באתר טקסט
ליטאס

ליטאס (בליטאית: Litas) היה ההילך החוקי של ליטא מאז עצמאותה ב-1991 ועד 2015. הליטאס נחלק ל-100 סנטאס (Centas). הליטאס היה המטבע של ליטא בשנות עצמאותה הראשונות בין שתי מלחמות העולם. הליטאס הראשון נכנס למחזור הליטאי ב-1922, והחליף את האוסטמרק והאוסטרובל הגרמניים. שער ההמרה היה 10 ליטאס לדולר. לאחר כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות ב-1940 הוחלף הליטאס ברובל ב-1941. מטבע הטלונאס היה שימושי מ-1991 ונעלם ב-1993. הוא הגיע בתגובה לאינפלציה כדי להחליף את הרובל. הליטאס השני נכנס למחזור כהליך חוקי ב-1992, שנתיים לאחר עצמאות ליטא. ציפו שהליטאס יוחלף באירו ב-1 בינואר 2010, אולם בשל שער האינפלציה בליטא, המועד נדחה בחמש שנים ל-1 בינואר 2015, מועד הצטרפותה של ליטא לגוש האירו. מדיה וקבצים בנושא ליטאס בוויקישיתוף סוכנויות הידיעות, ליטא תיהפך השבוע לחברה בגוש היורו - התושבים חוששים מהתייקרות מחירים, באתר TheMarker‏, 29 בדצמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרונה שוודית

קרונה או כתר שוודי (בשוודית: Svensk Krona) הוא המטבע של שוודיה מאז 1873. הקרונה מחולקת ל-100 יחידות בשם Öre ‏(אֶרה). ההילך החוקי בשוודיה מאז 1604 היה הריקסדאלר (אנ'). בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 החליטו מדינות סקנדינביה, שוודיה, נורווגיה ודנמרק, להשיק מטבע חדש בשם קרונה ("כתר") שערכו יהיה החלק ה - 1 2 , 480 {\displaystyle 1 \over 2,480} של קילוגרם זהב טהור. ב-1873 נכנסה ההחלטה לתוקף והמטבע הוחלף רשמית ונמצא בשימוש עד היום. ב-18 בדצמבר 2008, הבנק המרכזי הכריז על הצעה לבטל בהדרגה את מטבע ה-50 אורה, מטבע האורה הסופי, עד 2010. האורה עדיין תישאר יחידת משנה לתשלומים אלקטרוניים. ייתכן שהסיבות כללו כוח קנייה נמוך, עלות ייצור והפצה גבוהות מהערך ולא ניתן להשתמש במטבעות ברוב מכונות החניה והמכונות האוטומטיות. ב-25 במרץ 2009, הבנק המרכזי החליט רשמית לחוקק את החוק לביטול מטבעות 50 אורים כהילך חוקי. לפי חוק זה, התאריך האחרון שניתן לבצע תשלומים עם מטבעות 50 אורה היה 30 בספטמבר 2010. שאר המטבעות של 50 אורים ניתנו להחלפה בבנקים עד סוף מרץ 2011. לאחר השקת סדרת המטבעות הנוכחית ב-2016, כל מטבעות הקרונות הישנים לא תקפים מאז 2017. לא ניתן להשתמש בהם לתשלומים, וגם לא ניתן להחליף אותם להילך חוקי בשום בנק, ובמקום זאת מקבלים האותם למיחזור כמתכת. במחזור כיום נמצאים מטבעות בני קרונה אחת, 2, 5 ו-10 קרונות, ושטרות בני 20, 50, 100, 500 ו-1,000 קרונות. זמרת האופרה מלנה ארנמן מתחה ביקורת על ה-Riksbank על כך שבחרה בעיצוב שבו הוצגה בירגיט נילסון כשהיא מבצעת את Die Walküre מאת ריכרד וגנר. היא ציינה שזה מאוד לא מתאים לכלול משהו מאת ואגנר, שעבודותיו היו קשורות לגרמניה הנאצית, בתקופה של בעיות מתגברות באנטישמיות בשוודיה. וגנר מת הרבה לפני העידן הנאצי, והאסוציאציה היא שהיטלר אהב את המוזיקה שלו. ה-Riksbank השיב ואמר כי "מצער שהבחירה בעיצוב נתפסת כשלילית", והצהיר שהיא לא עומדת להשתנות. עיתונאי Dagens Nyheter Björn Wiman הרחיק לכת בביקורתו, וגינה את Riksbank על כך שבחר בכלל בנילסון לשטר של 500 קרונות. הוא מביא דוגמה מהאוטוביוגרפיה של נילסון מ-1995, שם תיארה את מאוריץ רוזנגרטן מחברת התקליטים "דקה" באמצעות בדיחות אנטישמיות על חמדנות. מדיה וקבצים בנושא קרונה שוודית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הבנק הלאומי של שוודיה פרוט שטרי הכסף השוודיים באתר NUMISTA Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139
כתר נורווגי

הקרונה הנורווגית (בנורווגית: Norsk krone) היא ההילך החוקי של ממלכת נורווגיה מאז 1875. פירוש המילה קרונה הוא "כתר". הקרונה החליפה את הספיסנדלר בשער המרה של 4 קרונה לספיסנדלר אחד. עם השנים ניסתה נורווגיה למנוע שינויים קיצוניים בשווי הקרונה ביחס לדולר וללירה שטרלינג. בדצמבר 1992, הבנק המרכזי של נורווגיה זנח את מערכת שער החליפין הקבוע לטובת שערי חליפין צפים עקב הספקולציות הכבדות נגד המטבע הנורווגי בתחילת שנות ה-90, אשר גרמו לבנק המרכזי הנורווגי בסביבות שתי מיליארד קרונות ברכישות הגנתיות של ה-NOK באמצעות שימוש ברזרבות מט"ח לפרק זמן קצר יחסית. במהלך השנים פסק השימוש במטבעות הארה (øre), כשהאחרון שבהם, 50 ארה, יצא מהמחזור ב-1 במאי 2012. הקרונה היה המטבע ה-13 הנסחר ביותר בעולם לפי ערך באפריל 2010.[דרוש מקור] הקרונה הנורווגית מקובלת באופן לא רשמי גם בחנויות רבות בשוודיה ובפינלנד הקרובות לגבול הנורווגי, וגם בחנויות מסוימות בנמלי המעבורות הדניות הירטשאלס ופרדריקסהאבן. הנורווגים הוציאו 14.1 מיליארד NOK על קניות בגבול ב-2015. נורווגיה איננה שייכת לאיחוד האירופאי ולכן גם לא שייכת לגוש מטבע האירו. יחד עם איסלנד, שווייץ וליכטנשטיין היא משתייכת לאיגוד הסחר החופשי האירופי שלכל אחת מחברותיו מטבע עצמאי. מדיה וקבצים בנושא כתר נורווגי בוויקישיתוף פרוט שטרות הכסף הנורווגיים, באתר NUMISTA אסף אוני, ‏כך הפכה הקרונה הנורבגית לאחד המטבעות החלשים בעולם, באתר גלובס, 27 ביוני 2023 Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139 ערך זה הוא קצרמר בנושא נורווגיה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שידי

שידי (סינית: 西递, פין-יין: Xidi) הוא כפר היסטורי בדרום אנחווי שברפובליקה העממית של סין. הכפר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000, ביחד עם הכפר הונגצון. הכפר הוקם בתקופת שושלת סונג תחת השם שיצ'ואן (הנחל המערבי), על שם הנחלים שעל גדותיהם שכן. שמו הנוכחי, שמשמעותו היא עמדה מערבית, נובע מעמדת הקרוואנים העתיקה השוכנת במרחק 1.5 קילומטר מערבית לכפר. הכפר החל להתפתח לאחר שמשפחת הו אימצה את בנו של הקיסר ז'אוז'ונג משושלת טאנג, שהודח מכסאו בשנת 904. אחד מצאצאי בנו של הקיסר, הו שיליאנג, היגר עם משפחתו לשידי ב-1047. משפחת הו החלה לעסוק במסחר, וכתוצאה מכך החל מ-1465 חל גידול מהיר בגודל האוכלוסייה המקומית. באותה תקופה נבנו מספר בתים פרטיים ובתי ציבור, בהם גשר הוויואן וגולאי. בין אמצע המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19 השפיעה משפחת הו על המסחר והפוליטיקה המקומיים. בני המשפחה התמנו לתפקידים בממשל הסיני בתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג, ורבים נוספים למדו באימפריאל קולג'. הכפר הגיע לשיא פריחתו במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, אז מנתה אוכלוסייתו כ-600 תושבים. הגידול באוכלוסיית הכפר נעצר לאחר הירידה במעמדה של קהילת הסוחרים מאנחווי ופירוק המערכת הפאודלית בתקופת שושלת צ'ינג המאוחרת והרפובליקה. האטרקציות התיירותיות העיקריות בכפר הם 124 בתי עץ שהשתמרו מאז תקופת שושלות מינג וצ'ינג, ורובם פתוחים לציבור. הכפר משתרע על פני שטח של 129.6 דונם באזור הררי. שלושת הנחלים (הקדמי, האחורי והנחל המוזהב) חוצים אותו מכיוון צפון ומכיוון מזרח, ונפגשים מתחת לגשר הוויואן השוכן בחלקו הדרומי של הכפר. הרחובות נבנו מכיוון מזרח למערב, כאשר הרחוב הראשי מוקף על ידי שני רחובות מקבילים מצפון ומדרום, וכולם מרוצפים באמצעות גרניט. הרחובות מחוברים זה אל זה באמצעות סמטאות צרות, ובחזית הבניינים הציבוריים יש פתחים קטנים. קירות הבניינים עשויים מלבנים עם תגליפים קישוטיים, והמסגרות שלהם מצופות בעץ. רוב המבנים הם מרווחים ובנויים על גדות הנחלים. רוב הבניינים הם בני שלוש קומות וכוללים חצר מרכזית; המבנים היותר יוקרתיים זכו לכך שלשמם תוצמד המילה "היכל", ומבנה קומת הקרקע שלהם מורכב יותר. גגות הבתים עשויים מאריחים אפורים, מאורגנים בצורת פרפר וקצותיהם מעוצבים בצורת ראש של סוס. בקירות החיצוניים יש חלונות קטנים על מנת למנוע פריצה, שקישוטיהם מבוססים על אלמנטים גאומטריים ופרחוניים. מסגרות שערי הכניסה לבתים עשויות מגרניט, ויש בהן גם לבנים המקושטים בתגליפים של פרחים, עופות, דגים ואירועים היסטוריים. ברוב חזיתות הבתים יש גן נוי. מדיה וקבצים בנושא שידי בוויקישיתוף מאמר על שידי והונגצון באתר China.com
ורנר פיימן

ורנר פיימן (בגרמנית: Werner Faymann, נולד ב-4 במאי 1960) הוא פוליטיקאי אוסטרי שכיהן כקנצלר אוסטריה בשנים 2016-2008. פיימן נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1960. בין השנים 1985 ל-1988 היה יועץ בבנק Zentralsparkasse שהיום הוא בנק אוסטריה, ולאחר שפרש הפך לדירקטור ב-Viennese Tenants' counselling. פיימן כיהן בין השנים 1985 ל-1994 כיו"ר הנוער הסוציאליסטי בעיר וינה (Sozialistische Jugend Wien). ראשית דרכו בממשלת אוסטריה החלה בתפקידו כשר התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בקבינט של הקנצלר אלפרד גוזנבאואר. ביוני 2008 עמד בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית לבחירות. כראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט האוסטרי התבקש על ידי נשיא אוסטריה, היינץ פישר, להרכיב ממשלה והפך לקנצלר ב-2 בדצמבר 2008. ממשלתו הראשונה של פיימן התאפיינה, בעיקר בענייני פנים, במגוון רחב של חקיקה שהתמקדה בביצוע רפורמות בתחומים כגון חינוך וביטחון סוציאלי. ממשלתו של פיימן הראשונה סיימה את מלוא הקדנציה שלה ובעת ההליכה לבחירות כלליות לפרלמנט האוסטרי ב-2013 - זכתה מפלגתו של פיימן, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, להיות פעם נוספת המפלגה הגדולה בפרלמנט. לאחר משא ומתן אינטנסיבי עם עמיתיו ממפלגת העם השמרנית בראשותו של מיכאל שפינדלגר הצליח פיימן להקים ממשלת אחדות לאומית, פעם נוספת, ולהישבע אמונים לקדנציה שנייה כקנצלר אוסטריה. במאי 2016, מספר משברים פוליטיים פנימיים ובמרכזם ההפסד של מפלגתו (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית) בבחירות לנשיאות המדינה במהלך אפריל 2016 (ושל השותפה הקואליציונית שלו עם מועמדה שלה) הובילו להבעת אי אמון כלפי פיימן מצד מספר חברים במפלגתו. אז התפטר מתפקידו כקנצלר אוסטריה וכיו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. פיימן הוא קתולי, נשוי ואב לשני ילדים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאונרדו

האם התכוונתם ל... אישים: לאונרדו דה וינצ'י – אמן ומדען איטלקי בתקופת הרנסאנס לאונרדו מפיזה – מתמטיקאי איטלקי, נודע בכינוי פיבונאצ'י לאונרדו (כדורגלן) – כדורגלן ברזילאי לשעבר ומאמן כדורגל בהווה אחר: לאונרדו (חברה) – חברה רב לאומית איטלקית העוסקת בייצור מערכות נשק ומוצרי תעופה לאונרדו DRS – חברה אמריקאית בתחום תעשיית הנשק, יברה בת של לאונרדו לאונרדו (צבי הנינג'ה) – אחד מארבעת צבי הנינג'ה מלונות לאונרדו – רשת מלונות באירופה ובישראל לאונרדו סיטי טאוור – גורד שחקים ברמת גן אריה (פירושונים) לאו לאון ליאון לאונרד אישים ששמם הפרטי הוא לאונרדו
ראש

ראש הוא האיבר החשוב בגוף אדם או בעל חיים. הוא בדרך כלל בעל צורה מעוגלת או מאורכת, וממוקם בחלק העליון בגוף. הראש בנוי ממערכת של עצמות שטוחות חזקות מאוד (גולגולת) ובתוכו נמצא המוח. תפקידה של הגולגולת הוא הגנה על המוח. בנוסף למוח, נמצאים בו, בדרך כלל, רוב איברי החישה של היצור, כגון האף עבור חוש הריח, אוזניים עבור חוש השמיעה, עיניים עבור חוש הראייה וחלקי הפה עבור חוש הטעם. כל בעלי החיים בעלי ראש, ואלו מרבית בעלי החיים הניידים, שייכים לאותה קבוצה טקסונומית שנקראת בילטריה, שפירושה "בעלי סימטריה דו צדדית", כלומר, האיברים בשני צידי הגוף סימטריים. ישנם בעלי חיים להם אין ראש, למשל, הספוגיים. אצל האדם, הראש מכוסה בשיער רב, לעומת שאר הגוף, שבדרך כלל אינו מכוסה בשיער או שיש בו שיעור דליל מאוד. ליצורים קדומים בתור הקמבריון, שהחל לפני כ-540 מיליוני שנים, כבר היה פה, אולם הוא שימש גם בפתח להוצאת הפסולת מהגוף. בהמשך, כאשר התפתח גם פי הטבעת הקדום, השתנה בהדרגה מבנה גופם של היצורים, מ"שק" שיש לו פתח אחד ל"צינור" לו פתח כניסה ופתח יציאה. בתקופת הקמבריון התפתחו גם איברי התנועה הראשונים, ואלו הפכו את החושים לחיוניים יותר להישרדות והאיצו את התפתחותם של איברי הראייה הקדומים ביותר, שבתחילה היו רק כמה תאים קולטי אור שיכלו להבחין בין חושך לאור. במקביל ליכולת הראייה התפתחו בהדרגה גם תאי עצב, שיקבלו מידע מהעיניים ושלטו על תגובת הגוף. אצל חלק מבעלי החיים החלו העיניים בהדרגה להתקרב אל אזור הפה. היה לכך יתרון אבולוציוני מכיוון שכך יכול היה בעל החיים לראות מה נמצא לפניו, לנוע אליו ולאכול אותו במהירות ובקלות רבה יותר. בהדרגה התפתחו יצורים להם ריכוז גדול יותר של תאי עצב מאחורי העיניים, וכך נוצר למעשה הראש הקדום ביותר. מאובנים שמתוארכים לתקופה של לפני כ-520 מיליון שנים כבר היו, על פי ניתוח מבנה גופם, בעלי מוח. מאובנים אלו שייכים ליצורים הקרובים לאבות קדמונים משותפים של חלק מקבוצות בעלי החיים הקיימות בימינו. התפתחותו של המוח סמוך לאיברי החישה סייעה לפעולה מהירה ויעילה יותר שלהם. איברי חישה נוספים הנפוצים בראש, כמו אזניים ואף, התפתחו בהדרגה בשלבים מאוחרים בהרבה, כאשר מינים רבים של בעלי חיים קולטים צליל וריח באמצעות איברים אחרים שלווא דווקא נמצאים בראש, דוגמת הצרצריים שקולטים צליל באמצעות הרגליים. על השימוש במילה 'ראש' בצירופים, בתאר האקדמיה ללשון ראש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ד"ר יונת אשחר, שנהיה לראש!, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.