laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל קוסובו

סמל קוסובו הוא הצעה שהוצגה בפומבי לאחר הכרזת העצמאות של המדינה מסרביה, אך עדיין לא התקבלה באופן רשמי. הוא הוצג בפרלמנט בקוסובו בבירה פרישטינה ב-17 בפברואר 2008, יום קבלת העצמאות. הסמל הוא מגן כחול בעל מסגרת זהובה, הכולל שישה כוכבים המסודרים בקשת, מעל צורה מוזהבת של מפת המדינה בקווי מתאר. דגל קוסובו מעוצב באופן דומה לסמל, אך ללא המסגרת התוחמת של המגן. ל"מוסדות הממשלה העצמאית הזמניים" בקוסובו, שפעלו בתקופת המשטר המיוחד בחסות האו"ם לפני הכרזת העצמאות, היה סמל מיוחד משלהם שהיה דומה בעיצובו לסמל קוסובו הנוכחי. סמל זה כלל שלושה כוכבים בלבד, ומתחת למפת קוסובו הופיעו ענפי זית בעיצוב הדומה לזה המופיע על סמל האו"ם, כדי לייצג את חסות האו"ם. סמל זה אמנם התקבל על ידי המוסדות הזמניים, אך לא קיבל מעמד רשמי מטעם המשטר בחסות האו"ם. מדיה וקבצים בנושא סמל קוסובו בוויקישיתוף
מחבר RF

מחבר RF‏ (RF - באנגלית: radio frequency, תדר רדיו) הוא מחבר חשמלי המשמש להעברת אותות חשמליים, לרוב בתדר רדיו. השימוש במחברי RF הוא לרוב יחד עם כבלים קואקסיאליים, והמחבר מאפשר לשמור על הרציפות בסיכוך בין שני חלקי החיבור. דגמים שונים של מחברי RF מאפשרים לשמור גם על עכבה חשמלית קבועה ומניעת הפסדי מעבר בחיבור. מהבחינה המכנית, מחברי RF מספקים אמצעי חיבור או נעילה, המאפשרים לשמור על החיבור במקומו. מחקרים בני זמננו מתמקדים בפיתוח מחברי RF שיאפשרו תקשורת ברוחב פס הולך וגדל. מחברי BNC משמשים להעברת RF, אותות חשמליים אנלוגיים, אותות וידאו דיגיטליים-טוריים, חיבורי אנטנה לחובבי רדיו, אוויוניקה, וכמעט בכל מכשיר מדידה אלקטרוני מזה 35 שנה. כמו כן, מחבר ה-BNC מהווה חלופה למחבר הקומפוננט להעברת וידאו בפורמט composite. בעבר מחברי BNC שימשו כמחבר לכרטיסי הרשת ברשתות Ethernet שפעלו תקן 10BASE-2 (שקדם לתקן המקובל כיום, 10BASE-T שמשתמש במחבר RJ-45). מחבר ה-BNC קיים בתצורת 50Ω ו- 75Ω. מחבר ה-BNC המקורי היה בתצורת 50Ω, ושימש גם לכבלים בעלי עכבה חשמלית אחרת (בגלל האיבודים הזניחים בתדרים נמוכים). גרסת 75Ω של מחבר ה-BNC פותח בשלב מאוחר יותר, והוא מאופיין בהיעדר חומר מבודד בקצוות. ניתן לחבר בין BNC של 75Ω ל-BNC של 50Ω, אך אי ההתאמה בעכבות תגרום לאיבודים והחזרת גלים. מחבר ה-BNC נקרא ע"ש מנגנון Bayonet (נעילה) וע"ש שני ממציאיו Paul Neill ו- Carl Concelman. מחבר F הוא סוג של מחבר RF קואקסיאלי המשמש בעיקר לשידורי טלוויזיה (באוויר, בכבלים, ובלוויין) וגם עבור מודמים לאינטרנט בכבלים, בדרך כלל בשילוב עם כבל מסוג RG-6/U ובעבר עם כבל RG-59/U. המחבר הומצא בתחילת שנות ה-50 על ידי אריק וינסטון. מחבר F הוא זול יחסית, והוא מספק עכבה של 75Ω עד לתדר של 1GHz. אחת הסיבות למחירו הנמוך הוא השימוש בגיד המרכזי של הכבל שמחובר אליו בתור הפין במחבר הזכר. מצד שני, דבר זה גורם להפחתה משמעותית בעמידותו של המחבר. מחבר IEC-169-2 נמצא בשימוש באירופה כמחבר האנטנה במקלטי טלוויזיה ולפיכך קיבל גם את הכינוי "מחבר טלוויזיה". שימוש נפוץ נוסף הוא חיבור האנטנה במקלטי רדיו FM. מחבר זה הוא המחבר הקואקסיאלי הוותיק ביותר שעדיין נמצא בשימוש נפוץ ברחבי העולם. חיסרון עיקרי של מחבר זה הוא חוסר התיאום לעכבה של 75Ω, הגורמת להפסדים באות החשמלי העובר דרך המחבר - עובדה הגורמת להפרעות וניחות בקליטת שידורים אנלוגיים בעיקר בתחומי התדרים של ה-UHF והתחום הגבוה ב-VHF ביתר התדרים הניחות היא זניחה. מחבר ה-N-type הוא מראשוני המחברים לחיבור כבלים קואקסיאליים שהיה מסוגל להעביר אותות בתדרי המיקרוגל. המחבר הומצא בשנות הארבעים על ידי פול ניל (Paul Niell) ממעבדות בל, ועל שמו נקרא המחבר. במקור, המחבר תוכנן בהתאם לתקן MIL-C-39012 לשימושים צבאיים עד 1GHz. עם זאת, מחברי N-type הנפוצים יכולים לשמש להעברת אותות עד 11GHz בצורה טובה, ובאמצעות שיפורים נוספים ניתן להגיע גם ל-18GHz. למחבר יש גרסת 50Ω ו- 75Ω. מחבר ה-75Ω משמש בעיקר במערכות טלוויזיה בכבלים. כמו כן, המחבר נפוץ מאוד כמחבר האנטנה של נקודות גישה ברשתות Wireless LAN הפועלות בתדרים 2.4GHz או 5GHz. מחבר SMA (קיצור של SubMiniature version A) הוא מחבר RF קואקסיאלי שפותח בשנות השישים. למחבר יש עכבה של 50Ω והוא מפגין ביצועים טובים עד 18GHz. מדיה וקבצים בנושא מחבר RF בוויקישיתוף מחברי RF חיבורים קואקסיאליים נפוצים
SMA

האם התכוונתם ל... ניוון שרירים שדרתי (SMA) – מחלה עצבית-שרירית נדירה, הגורמת לאובדן נוירונים מוטוריים ולאובדן שרירים פרוגרסיבי. האזור המוטורי המשלים (SMA) - חלק מקליפת המוח המעורב בהיבטים מגוונים של תכנון תנועה. עורק מתלה המעי העליון (SMA) – עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק דם למעי הדק, למעי הגס וללבלב. SMA – מחבר RF קואקסיאלי שפותח בשנות השישים.
דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית

דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הוא שילוב של צבעי הלאומיות הכלל-ערבית וסמלים הקשורים לאסלאם. הוא התקבל לראשונה ב-27 בפברואר 1976, ושונה קלות ביוני 1991. חלק גדול משטחה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית נשלט על ידי מרוקו הטוענת לריבונות על שטחה, ולכן גם הדגל המרוקאי מוצג באזורים אלה. הדגל מורכב מהצבעים שחור, ירוק, לבן ואדום. העיצוב הכללי דומה לזה של הדגל הפלסטיני, אך שלא במתכוון. דגל זה, כמו רבים אחרים, שואב את צבעיו מדגל המרד הערבי. הסהר והכוכב הם סמלים מרכזיים באסלאם, וניתן לראותם גם על דגלים של מדינות מוסלמיות אחרות, כמו פקיסטן. מדיה וקבצים בנושא דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית בוויקישיתוף דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, באתר דגלי העולם (באנגלית)
קיריל קונדראשין

קיריל קונדראשין (ברוסית: Кири́лл Петро́вич Кондра́шин;‏ 6 במרץ 1914, מוסקבה – 7 במרץ 1981, אמסטרדם) היה מנצח סובייטי והולנדי קונדראשין למד בקונסרבטוריון של מוסקבה משנת 1931 עד 1936 אצל מנצח סובייטי אחר, בוריס חייקין (שהיה מבוגר בשלוש שנים בסך הכל מקונדראשין עצמו). בין השנים 1938 ל-1942 ניצח על תזמורת תיאטרון מאליי בלנינגרד ועל תזמורת תיאטרון בולשוי במוסקבה משנת 1943. ניצוחו על הסימפוניה הראשונה של דמיטרי שוסטקוביץ' משך עליו את תשומת לבו של המלחין והייתה זו ראשיתה של הידידות ביניהם. בשנת 1947 קיבל קונדראשין את מדליית סטלין. בתחרות הפסנתר הבינלאומית על שם צ'ייקובסקי בשנת 1958 ניצח על הופעתו של ואן קלייברן, שזכה בפרס הראשון. אחרי התחרות, יצא לסיור בארצות הברית עם קלייברן, לנגינת הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של רחמנינוב והקונצ'רטו הראשון לפסנתר של צ'ייקובסקי (שזיכה את קלייברן בפרס הראשון בתחרות). קונדראשין היה המנצח הסובייטי הראשון שהוזמן לאמריקה מאז החלה המלחמה הקרה. בין השנים 1960 ל-1975 כיהן קונדראשין כמנהל אמנותי של הפילהרמונית של מוסקבה ובתקופה זו ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניות ה-4 וה-13 של שוסטקוביץ'. במשך השנים הופיע באירופה ובאמריקה עם מוזיקאים רוסים מפורסמים כמו הצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ', הכנר דוד אויסטרך והפסנתרן סביאטוסלב ריכטר. קונדראשין עזב את ברית המועצות בשנת 1978 לאחר שהגיש בקשה למקלט מדיני לממשלת הולנד בזמן סיור קונצרטים שם. בתגובה מיידית לכך החרים המשטר הסובייטי את כל הקלטותיו הקודמות. הוא קיבל משרת מנצח אורח קבוע בתזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם באותה שנה ונשאר במשרה זו עד מותו מהתקף לב ב-1981, יום לאחר שניצח על תזמורת רדיו צפון גרמניה. מדיה וקבצים בנושא קיריל קונדראשין בוויקישיתוף קיריל קונדראשין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיריל קונדראשין, באתר ספוטיפיי קיריל קונדראשין, באתר AllMusic (באנגלית) קיריל קונדראשין, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיריל קונדראשין, באתר Discogs (באנגלית) קיריל קונדראשין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) http://develp.envi.osakafu-u.ac.jp/staff/kudo/dsch/pree.html
ג'יימס אנגלטון

ג'יימס אנגלטון (אנגלית: James Jesus Angleton‏; 9 בדצמבר 1917 - 12 במאי 1987) היה מנהל הסגל של סיכול הריגול ב-CIA (תוארו הרשמי היה משנה למנהל למבצעים לסיכול ריגול). אנגלטון נחשב אחד משני המעצבים הבולטים של אופיו ופעולותיו של ה-CIA, זאת לצד מייג'ור ג'נרל ויליאם דונובן. אנגלטון בלט בתקופת שירותו הארוכה בשרות ה-CIA ובהיותו לוכד המרגלים הבולט ביותר. אולם, זכורה אף העובדה כי הוטעה על ידי המרגל הסובייטי קים פילבי. כאשר חבריו של פילבי בשרות החשאי הבריטי, מקלין ובורג'ס, ערקו לברית המועצות, התברר מיד כי פילבי הקים בארצות הברית ובבריטניה רשת ריגול חסרת תקדים בגודלה וזאת למרות מאמצי סיכול ריגול בראשות אנגלטון. חשיפת רשת הריגול הסובייטית זיעזעה את אנגלטון ומאותה עת הוא היה ידוע ברגישותו חסרת הלאות לנוכח כל חשד של "חפרפרת" בשרות ה-CIA. היו שראו בחשדנותו הרבה גורם מפלג ומעורר מחלוקת בשרות הביון. אנגלטון שימש כיועץ ראשי למספר מנהלי שרות ה-CIA ביניהם: אלן דאלס, וריצ'רד הלמס. בשנות ה-50 היה אנגלטון ממונה על הקשר בין ה-CIA ושירותי המודיעין של מדינת ישראל הצעירה. בתוקף תפקידו זה קיבל מישראל בשנת 1956 את תדפיס הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב, ודאג להדלפתו לעיתון הניו יורק טיימס. הישג זה של המודיעין הישראלי תרם רבות לקשרים המודיעיניים בין ישראל וארצות הברית. אנגלטון המשיך להיות איש הקשר עם המוסד עד סמוך להדחתו מה-CIA ב-1974, ובתוקף תפקידו נפגש ערב מלחמת ששת הימים עם ראש המוסד מאיר עמית שהגיע לוושינגטון בשליחות מיוחדת מאת ראש הממשלה לוי אשכול. אפרים הלוי (ראש המוסד לשעבר), שהיה ידידו האישי של אנגלטון, כתב עליו: ג'ים הטיל את צִלו על הסי. איי.אי במשך קרוב לחצי יובל. היו שהעריצו אותו, אחרים פחדו ממנו ושנאו אותו. השפעתו הורגשה בתחומים רבים. הוא היה האיש שארגן בתחילת שנות ה-50 את קורס הרִענון הראשון באבטחת אישים לחוסיין מלך ירדן, שהיה אז צעיר ופגיע ביותר. הוא היה פעיל באירופה ובאזורים אחרים בעולם, אך מאז ומעולם נטה לעסוק במודיעין הסובייטי, ובמיוחד בפעילות של הקג״ב. הוא לא חסך במאמצים במרדף שלו אחר ״כוחות הרוע״, ותמיד השתדל לחשוף את הקשר החשאי בין טרור וריגול עוין. — אפרים הלוי, מתוך הספר אדם בצל אנגלטון נחשב לידיד גדול של ישראל. יוסי מלמן ודן רביב מתארים אותו בספרם מרגלים לא מושלמים כ"מליץ היושר החשוב ביותר של המדינה היהודית בחוגי הביטחון והמודיעין של ארצות הברית". לפי ספר זה, זמן קצר לאחר מותו של אנגלטון ב-1987 הציבה ישראל מצבה לזכרו בירושלים. המרכז למורשת המודיעין הקים על שמו קרן המחלקת מלגות לעידוד עבודות מחקר בתחום המודיעין והטרור. יוסי מלמן ודן רביב - מרגלים לא מושלמים, הוצאת מעריב-הד ארצי, 1990 אפרים הלוי, האדם בצל מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אנגלטון בוויקישיתוף ג'יימס אנגלטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קובי סגל, ג'יימס ג'זוס אנגלטון - "המלאך השומר" של ישראל, מבט מל"מ, גיליון 82, עמ' 24, אוקטובר 2018. ג'יימס אנגלטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסי מלמן, יש איזשהו נאום של חרושצ'וב מהוועידה, באתר הארץ, 10 במרץ 2006 מיכאל אורן, מי רצה במלחמת ששת הימים?, באתר הסוכנות היהודית לארץ ישראל אדם בצל, באתר הוצאת מטר קרנות ההנצחה במל"מ, מבט מל"מ 43, דצמבר 2005, עמ' 16 מלגות מחקר ע”ש ג’ים אנגלטון – המרכז למורשת המודיעין אתר הנצחה הממלכתי לחללי הקהילה, באתר 1click
ג'ון דנוור

ג'ון דנוור (באנגלית: John Denver‏; 31 בדצמבר 1943 – 12 באוקטובר 1997, נולד בשם הנרי ג'ון דויטשנדורף, באנגלית: Henry John Deutschendorf Jr) היה זמר-יוצר אמריקאי בז'אנר הפולק והפולק רוק. דנוור היה אחד האמנים המפורסמים ביותר במוזיקה האמריקאית בשנות ה-70 של המאה ה-20, והקליט במרוצת השנים יותר מ-300 שירים, כמחציתם הולחנו על ידיו. בין שיריו המוכרים: "Take Me Home, Country Roads" (אשר נבחר בשנת 2014 כשיר הרשמי של מדינת וירג'יניה המערבית) "Grandma's Feather Bed" "Leaving on a Jet Plane" "Annie's Song" "Rocky Mountain High" (אשר נבחר בשנת 2007 כשיר הרשמי של מדינת קולורדו) ו-"Perhaps Love" (יחד עם פלאסידו דומינגו). דנוור נולד ברוזוול שבניו מקסיקו. אביו היה איש צבא ששירת בחיל האוויר. דנוור מצא את מותו בגיל 53, בתאונת מטוס בקליפורניה. דנוור היה בעל רישיון טיס, אולם רישיונו בוטל בשנת 1996 על רקע מעצרים בשל נהיגה בשכרות. עם זאת, בנתיחה שלאחר המוות לא נמצאו בגופתו של דנוור שרידי אלכוהול, והתאונה לא נגרמה על רקע זה. גופתו נשרפה ביחד עם גיטרה גיבסון 1910 שניתנה לו על ידי סבתו, אשר העניקה השראה רבה לקריירה שלו. 1968 – Something to Sing About 1969 – Rhymes and Reasons 1970 – Take Me To Tomorrow 1970 – Whose Garden Was This? 1971 – Poems, Prayers and Promises 1972 – Aerie 1972 – Rocky Mountain High 1973 – Farewell Andromeda 1973 – John Denver's Greatest Hits 1974 – Back Home Again 1975 – An Evening With John Denver 1975 – Windsong 1975 – Rocky Mountain Christmas 1976 – Spirit 1977 – John Denver's Greatest Hits, Volume 2 1977 – I Want To Live 1979 – John Denver 1979 – A Christmas Together (יחד עם החבובות) 1980 – Autograph 1981 – Some Days Are Diamonds 1982 – Seasons Of The Heart 1982 – Rocky Mountain Holiday (יחד עם החבובות) 1983 – It's About Time 1984 – John Denver's Greatest Hits, Volume 3 1985 – Dreamland Express 1986 – One World 1989 – Higher Ground 1990 – Earth Songs 1990 – The Flower That Shattered The Stone 1990 – Christmas, Like A Lullaby 1991 – Different Directions 1994 – The Very Best Of John Denver 1995 – The John Denver Collection 1996 – Love Again 1997 – All Aboard! 1998 – Forever, John מדיה וקבצים בנושא ג'ון דנוור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון דנוור ג'ון דנוור, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון דנוור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון דנוור, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון דנוור, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון דנוור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון דנוור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון דנוור, באתר ספוטיפיי ג'ון דנוור, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר דיזר ג'ון דנוור, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר Genius ג'ון דנוור, באתר SecondHandSongs ג'ון דנוור, באתר בנדקמפ ג'ון דנוור, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ג'ון דנוור, באתר בילבורד (באנגלית) ג'ון דנוור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חבצלת דרור

חבצלת דרור (נולדה ב-1934) היא דוגמנית ישראלית ומלכת היופי של ישראל לשנת 1953. חבצלת דרור (דרילמן) נולדה באוסטריה ובגיל 4 עלתה לישראל עם הוריה. בגיל 19, במהלך שירותה הצבאי בחיל הקשר, זכתה דרור בתחרות מלכת היופי, והייתה לחיילת הראשונה שזכתה בתואר. באותה שנה השתתפה בתחרות מיס עולם בלונדון, אך לא זכתה. דרור מתגוררת בתל אביב. שנות החמישים - מלכות היופי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אביבה ישראלי

אביבה ישראלי (נולדה ב-1947) היא דוגמנית עבר ומלכת היופי של ישראל בשנת 1966. נולדה בשם ויוויאן דל-ביאנקו באיטליה. בגיל 15 עלתה ביחד עם אמה לישראל, והשתקעה ברמלה. אביה נשאר באיטליה. בגיל 15 זכתה בתחרות "מלכת המים" של השבועון "העולם הזה", ובגיל 18 וחצי זכתה בתחרות מלכת היופי. בתחרות מיס תבל לשנת 1966 הוכתרה כסגנית רביעית, וזכתה בתואר "התלבושת הלאומית הטובה ביותר". ביוני אותה שנה דגמנה בתצוגת אופנה שנערכה בסביון במסגרת אירועי "יום האביב". לקחה חלק במשלחת לארצות הברית שנועדה להציג מוצרים ישראלים, ושם הציגה פריטים של תעשיית האופנה הישראלית. ב-1970 התחתנה עם איש עסקים יהודי מסן פרנסיסקו. לאחר שהתגרשה ממנו, עברה לחיות בלוס אנג'לס והפכה לאשת עסקים בתחום הנדל"ן. אתר האינטרנט הרשמי של אביבה ישראלי שירלי סידרר-חכמון, מלכת המלכות של ישראל: שנות ה-60, באתר ynet, 19 בינואר 2019 מיס יוניברס 1966, באתר pageantopolis.com מעריב, 1 ביוני 1966 על המשמר, 11 באוגוסט 1966 מלכת היופי 2001, באתר ynet. המידע והסיפורים – מתוך אלבום "אשה 2000", בהוצאת "ידיעות אחרונות"
דיהידרוקסיאצטון פוספט

דיהידרוקסיאצטון פוספט (Dihydroxyacetone phosphate-DHA) תרכובת ביוכימית המעורבת במספר ראקציות כדוגמת מעגל קלוין, גליקוליזה וגלוקונאוגנזה פירוק של פרוקטוז 1,6 ביספוספט על ידי האנזים אלדולאז מייצר גליצראלדהיד 3 פוספט (GAP), אשר נמצא על המסלול הישיר בגליקוליזה ודיהידרוקסיאצטון פוספט אשר יכול לעבור איזומריזציה לגליצראלדהיד 3 פוספט (GAP) במהירות ובאופן הפיך על ידי האנזים טריוזפוספט איזומראז. dihydroxyacetone phosphate D-glyceraldehyde-3-phosphate fructose bisphosphate aldolase Beta-D-fructose-1,6-bisphosphate במצב של שיווי משקל 96% מהמולקולות נמצאות במצב של GAP ורק 4% נמצאים במצב של דיהידרוקסיאצטון פוספט DHAP אך בתהליך הגליקוליזה מכיוון ש-GAP ממשיך בשרשרת ומנוצל, כיוון הראקציה היא ליצירת GAP מ DHAP. במעגל קלווין DHAP הוא אחד התוצרים בפירוק של 1,3 ביספוספוגליצראט בנוכחות NADPH. DHAP הוא גם תוצר של דהידרוגנציה של גליצרול 3 פוספט המאפשר כניסה של מולקולת גליצרול למעגל הגליקוליזה והגלוקונאוגנזה. בנוסף החלשת קצב הגליקוליזה גוררת הפיכת DHAP לגליצרול 3 פוספט המספקים תאי שומן אשר יסונתזו לטריגליצרידים שתי הראקציות דורשות את האנזים 3 פוספט דהידרוגנאז ו NAD+/NADH כקופקטור. מדיה וקבצים בנושא דיהידרוקסיאצטון פוספט בוויקישיתוף
ברוס קמפבל

ברוס לורן קמפבל (באנגלית: Bruce Lorne Campbell, נולד ב-22 ביוני 1958) הוא שחקן, מפיק, סופר ובמאי אמריקאי. ידוע ביותר בעקבות גילום דמותו של אשלי "אש" ויליאמס בטרילוגיית סרטי האימה-הומור סלפסטיק "מוות אכזרי" (Evil Dead), ומאז נהפך לאייקון בסרטים מסוג זה. קמפבל נולד ברויאל אוק, מישיגן לג'ואן לואיז וצ'ארלס ניוטון קמפבל, ולו אח בשם דון ואח חורג בשם מייקל. קמפבל חי בחוות לבנדר בג'קסונוויל שבמחוז ג'קסון באורגון עם אשתו מעצבת התלבושות אידה גירון. קמפבל התחיל לעבוד בתעשיית הקולנוע כאשר נפגש עם סם ריימי בתיכון. השניים נהיו חברים טובים מאוד והתחילו לכתוב סרטים ביחד, בעוד שקמפבל עבד על כישוריו כשחקן באוניברסיטת מישיגן. כמה שנים לאחר מכן, קמפבל וסם ריימי נפגשו עם חברים ומשפחה כדי לעבוד על הסרט "מוות אכזרי", שבו שימש כעוזר מפיק ושחקן ראשי, בעוד שריימי כתב, ביים וערך את הסרט. למרות העובדה שהתקציב לסרט היה דל הוא זכה להצלחה גדולה, מה שתרם לצילומם של שני סרטי המשך לסרט - "מוות אכזרי 2" ו"צבא האופל" שזכו לתוצאה דומה. אף ב-2008 קמפבל ביים, הפיק וכיכב בסרטו "שמי הוא ברוס" שזה בעצם פארודיה עצמית על סדרת "מוות אכזרי", הסרט לא היה חביב על המבקרים אבל זכה להצלחה רבה מהמעריצים ותוכנן סרט המשך. בשנת 2002 הופיע קמפבל בסרט האימה/קומדיה "Bubba Ho-Tep" בתפקיד אלביס פרסלי. קמפבל הופיע בתפקידי אורח ברבים מסרטיו של סם ריימי, ביניהם דארקמן, טרילוגיית סרטי הקומיקס ספיידרמן ודוקטור סטריינג' בממדי הטירוף. בנוסף, קמפבל השתתף במספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כלויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן, רצח מאדום לשחור, תיקים באפלה, אמריקן גותיק, מכושפות ותפקיד יותר בולט בתור אוטליקוס בסדרות הרקולס: המסעות המופלאים וזינה הנסיכה הלוחמת (שבה גם ביים שני פרקים). היה כוכב הראשי בסדרת המערבון-מדע בדיוני "בריסקו קאונטי ג'וניור" מ-1993 וגם בסדרת אקשן-קומדיה "ג'ק המרגל" (Jack of all Trades) מ-2000 למרות המחמאות קבלו שתי הסדרות הם בוטלו כבר באמצע העונה השנייה. ב-2006 שיחק בסרט האימה "היער", לצדה של פטרישה קלארקסון. החל מיוני 2007 הוא השתתף בסדרת הריגול המצליחה סוכן מחוק במשך כל שבע עונותיה. בשנת 2012 השתתף בסרט הדרמה "טר", שבוים על ידי 12 סטודנטים באוניברסיטת ניו יורק. בסרט גילם את גודי, לצידם של ג'יימס פרנקו, מילה קוניס וזאק בראף. ב-2019 החל לדבב בסדרת האנימציה "הילדים האחרונים בעולם" בנטפליקס. שיחק גם בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "לודג' 49" ברשת AMC. בשנת 2023 הוא היה בין מפיקי הסרט "להעיר את השד". אתר האינטרנט הרשמי של ברוס קמפבל ברוס קמפבל, ברשת החברתית פייסבוק ברוס קמפבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברוס קמפבל, ברשת החברתית אינסטגרם ברוס קמפבל, ברשת החברתית Goodreads ברוס קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברוס קמפבל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ברוס קמפבל, באתר AllMovie (באנגלית) ברוס קמפבל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברוס קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברוס קמפבל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברוס קמפבל, באתר Discogs (באנגלית)
כלכליסט

כלכליסט הוא יומון כלכלי ישראלי ואתר חדשות כלכלי מבית "ידיעות אחרונות". המו"ל והעורך הראשי של העיתון והאתר הוא יואל אסתרון. עורכת העיתון היא גלית חמי, ועורך האתר הוא גבי קסלר. העיתון מופץ במשך חמישה ימים בשבוע. מערכת העיתון שכנה מיום הקמתו ברמת החייל בתל אביב, ובתחילת 2016 עברה לבית "ידיעות אחרונות" בראשון לציון. בנובמבר 2022 היה אתר האינטרנט של כלכליסט ממוקם במקום ה-14 מבין אתרי האינטרנט המבוקרים ביותר בישראל. העיתון "כלכליסט" הושק ב-18 בפברואר 2008, ובשנת 2016 היה העיתון הכלכלי הנפוץ ביותר בישראל, והעיתון השלישי בגודלו מכלל העיתונים היומיים בישראל. הסיסמה שליוותה את השקת העיתון הייתה "ישראל מתחברת לכלכלה". העיתון פונה לקהלי יעד מגוונים בהם אנשי מקצוע בתחום הכלכלה, המשפט והעסקים, וגם לקהלים שעד להשקת העיתון נמנעו מצריכת מידע כלכלי. העיתון המודפס מופץ חמישה ימים בשבוע, בימים ראשון עד חמישי. העיתון מחולק לארבעה חלקים: "חדשות" - העמודים הראשיים של העיתון. כוללים דיווח מקיף ונרחב על החדשות העסקיות והכלכליות בתחומי אקטואליה, כלכלה, נדל"ן, משפט, תשתיות, תעשייה, היי-טק ועוד. בנוסף מופיעים בעיתון עמודי דעות של מומחים בתחומם. "מדורים" - קבועים ומתחלפים דוגמת: פרסום ושיווק, רכב, טכנולוגיה, משפט, נדל"ן, ניהול, עסקי ספורט ועוד. מציגים את הפן הכלכלי/עסקי בכל תחום אותו הם מסקרים. "השוק" - מדור שוק ההון מכסה את עולם הבנקאות והפיננסים. "2024" - מדור פנאי, לייפסטייל וצרכנות למתקדמים. מסקר תחומים כגון אומנות, אוכל, אופנה, פרימיום ועוד. החל משנת 2010 בנוסף לעיתון היומי, העיתון כולל בכל יום חמישי מוסף בשם "מוסף כלכליסט", המכיל כתבות כלכליות מקיפות וכן כתבות "השראה" בתחומים שונים. החל משנת 2016 כולל העיתון גם תכנים של פרסום סמוי. אתר האינטרנט של "כלכליסט" הושק בשנת 2008 והוא כולל, בדומה לעיתון, חדשות ותכנים מעולם העסקים, וכן תכנים ייחודיים דוגמת זירת המניות בשילוב כלים כמו מסנן מניות ומשווה מניות. עורך האתר הוא גבי קסלר. במסגרת האתר נכלל המדור כלכליסט TV - ערוץ וידאו, המשדר כתבות שטח ואולפן. ל"כלכליסט" אפליקציות ייעודיות לטלפון חכם, במכשירי אייפון ואנדרואיד. בינואר 2022 החל העיתון בפרסום סדרת כתבות בנושא השימוש של משטרת ישראל בתוכנת פגסוס לשם מעקב אחר תוכן במכשירי טלפון סלולרי של תושבי ישראל. ב-19 בנובמבר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל פרסם העיתון מקבץ של 16 כתבות תחת הכותרת "נתניהו חייב ללכת". כל כתבה עסקה בנימוק אחר מדוע על בנימין נתניהו, "בנוסף לאחריותו הכבדה לאסון שהתרחש ב־7 באוקטובר", לסיים את כהונתו לאלתר. ערך מורחב – ועידות כלכליסט "כלכליסט" מקיים בכל שנה, מיום היווסדו, כנסים וועידות בנושאים מרכזיים שעל סדר היום הישראלי: הוועידה הכלכלית המרכזית, הוועידה לעסקים קטנים ובינוניים, הוועידה לחיסכון פנסיוני, ועידת הנדל"ן המרכזית, ועידת המובייל ועוד. מדיה וקבצים בנושא כלכליסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כלכליסט כלכליסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטארטאפ והייטק CTech יקי מנשנפרוינד, מדעיסט, באתר העין השביעית, 28 במרץ 2012 איתמר ב"ז ואורן פרסיקו, מחלקת העסקים של נוני מוזס, באתר העין השביעית, 5 בספטמבר 2024 כלכליסט - דף הבית - כתבו לנו, באתר כלכליסט- www.calcalist.co.il Top Websites ranking - Most Visited Websites in Israel [November 2022], Semrush (באנגלית) על פי סקר TGI ינואר 2016 אורן פרסיקו, דריסת רגל ראשונה של פרסום סמוי בעיתון כלכליסט, באתר העין השביעית, 16 בינואר 2016 כל הכתבות בתחקיר כלכליסט על NSO והמשטרה, באתר "כלכליסט", ינואר-פברואר 2022 כתבי כלכליסט, נתניהו חייב ללכת, כלכליסט, 19 בנובמבר 2023
רמה אנרגטית

הרמה האנרגטית (באנגלית: (.E.C) Energy Charge) הוא מדד המבטא את מצבו האנרגטי של התא. מספר רב של תגובות כימיות במטבוליזם של התא מבוקרות על ידי המצב האנרגטי בו התא נמצא. התרכובת ATP היא המטבע האנרגטי הנפוץ ביותר בתא ומשקף את רמתו האנרגטית. הרמה האנרגטית מוגדרת כך: Energy charge = [ ATP ] + 1 2 [ ADP ] [ ATP ] + [ ADP ] + [ AMP ] {\displaystyle {\mbox{Energy charge}}={\frac {[{\mbox{ATP}}]+{\frac {1}{2}}[{\mbox{ADP}}]}{[{\mbox{ATP}}]+[{\mbox{ADP}}]+[{\mbox{AMP}}]}}} מדד הרמה האנרגטית פרופרציונלי לחלק היחסי (פראקציה) של ה-ATP בתא, נמדד במולים, ועוד חצי מפרקציית ה-ADP. זאת מכיוון שה-ATP מכיל שני קשרים אנהידרידים, בעוד שה-ADP מכיל קשר אנהידרידי אחד בלבד. מדד הרמה האנרגטית יניב ערכים בין 0 (כאשר התא רווי ב-AMP) ל-1 (כאשר התא רווי ב-ATP). דניאל אטקינסון הראה כי כאשר מדד הרמה האנרגטית גבוה (שואף ל-1), מסלולים קטבוליים המפיקים ATP מעוכבים ומסלולים אנאבוליים הדורשים השקעת מולקולות ATP משופעלים. מכאן ניתן להסיק כי כאשר מדד הרמה האנרגטית נמוך (שואף ל-0), אותם המסלולים הקטבוליים ישופעלו והמסלולים האנאבוליים ידוכאו. המסלולים המטבוליים המתרחשים בתאים מבוקרים ברגישות גבוהה בידי הרמה האנרגטית הרגעית בתאים; כאשר במצב נורמלי הרמה האנרגטית של רוב התאים נעה בין ערכים של כ-0.8 עד כ-0.95. מדד חלופי לרמה האנרגטית הוא פוטנציאל הפוספורילציה. Ildefonso M. De la Fuente, On the Dynamics of the Adenylate Energy System: Homeorhesis vs Homeostasis, PLoS ONE 9, 2014-10-10, עמ' e108676 doi: 10.1371/journal.pone.0108676 ד"ר ארז גרטי, שרשרת מעבר אלקטרונים – הכוח שמייצר אנרגיה בגופנו, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 30 ביולי 2009