laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העגלה הירוקה (סדרת טלוויזיה, 2020)

העגלה הירוקה (ברוסית: Зелёный фургон) היא סדרת טלוויזיה רוסית, המשך למיני-סדרה "העגלה הירוקה" משנת 1983. הסדרה צולמה בשנת 2018 והקרנת הבכורה התקיימה ב-3 בינואר 2020 בערוץ הראשון. את התפקיד הראשי של וולודיה פטריקייב גילם שוב דמיטרי חרטיאן, גם יקטרינה דורובה, שנפטרה ב-13 בדצמבר 2019, הספיקה לגלם את דמותה של קטקה-ז'אר. שנת 1946, באותה אודסה, 20 שנה לאחר האירועים שתוארו בסרט הטלוויזיה באותו שם. ולדימיר פטריקייב שמצא את עצמו בכלא בשנת 1939, ואז עבר את המלחמה בגדוד המודיעין במהלך התקדמות הכוחות מסטלינגרד לברלין, ולדימיר פטריקייב חוזר למולדתו אודסה. לאחר ההרעלה ההמונית באלכוהול באיכות נמוכה, ראש המשרד לחקירות פליליות באודסה מזמין את הבלש הזקן לעזור לסמל הצעיר יסגני קרסאווין לחקור את המקרה. ארבעים מעלות המוות זהב הסקיתים כנופיית ארנאוטסקי מות עמנואל עוגן מוזהב דמיטרי חראטיאן - רב-סרן במחלקת החקירות הפליליות ולדימיר אלכסייביץ' פטריקייב סמיון טרסקונוב - יבגני קרסאווין, בן לשוטר ולרי קוחרישין - סבא, מומחה לרפואה משפטית נטליה קייקו - שוטרת נטליה וודובינה - ליודמילה, אשתו הראשונה של פטריקייב יקטרינה אולקינה - עמנואל, אשתו החדשה של פטריקייב אלכסנדר נומוב - סא"ל זיגנייבייב (חברו לכיתה של פטריקייב, אביו הוא צ'רבן) ירוסלב ז'לנין - קפטן משרד ביטחון המדינה מיכלצ'וק יקטרינה דורובה - קטקה-ז'אר (חברתו לכיתה של פטריקה, אשתו של נאה) ארתור סופלניק - נאה הבן, בן גנב הסוסים אלכסנדר רפופורט - גוסטב באואר ויאצ'סלב מנוצ'רוב - ויקטור באואר אלכסנדר דוידוב - קורצ'ינסקי, מנהל מחסן המתכות אלכסיי דמיטריב - סרטן, שודד ממחסן המתכות אלכסנדר קורשונוב - אל"ם צ'רנישנקו יורי מסלאק - רס"ן גונצ'רנקו אנטולי קוט - קפטן פטרוב אולג מסלניקוב-וויטוב - גרישה ארנאוטסקי דניס קרשוב - קרוס ארתור וואחה - סטפן בורודין (בואטסוויין) סווטלנה קרצבה - דודה רוז ויטאלי קורנינקו - מאשה סרגיי צ'ונישווילי - הקריין "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עמוד הסדרה, באתר הערוץ הראשון Максим Дунаевский об ансамбле «Фестиваль» и песнях для кино
ציורי הקיר בחוואשאן

הנוף התרבותי של אמנות האבן של דְזְווֹגְ'יָאנְג חְווָאשָׁאן (בסינית: 花 山崖 壁画 בפין-יין: Huāshān yá bìhuà) הוא מקבצים נרחבים של אמנות סלע היסטורית, שצוירו על פני מצוקי אבן הגיר במחוז גואנגשי בדרום הרפובליקה העממית של סין, קרוב לגבול עם וייטנאם, במשך תקופה של כמה מאות שנים לפחות. האתר המרכזי של הציורים משתרע על צוקים בגדה המערבית של הנהר מינג (明江, בפין-יין Míng Jiāng, "נהר זוהֵר") שהוא יובל של הנהר דזווג'יאנג. אזור הציורים הוא חלק משמורת הטבע נוֹנְגְגָאנְג ושייך לעיירה יָאודָה בנפה נינגמינג במחוז גואנגשי. ב-15 ביולי 2016 הוכרז הנוף התרבותי של אמנות האבן של דְזְווֹגְ'יָאנְג חְווָאשָׁאן, הכולל 38 אתרי ציורים, כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. זהו אתר המורשת העולמית ה-49 ברפובליקה העממית של סין. האזור המצויר המרכזי לאורך הצוק הוא ברוחב 170 מטרים ובגובה 40 מטרים, והוא אחד מציורי הסלע הגדולים ביותר בסין. הציורים מתחילים מגובה 30 עד גובה 90 מטרים מעל הנהר. האזור העיקרי מכיל כ-1,900 דמויות המסודרות בכ-110 קבוצות. הציורים נעשו בצבע אדום שהיה מורכב מאוכרה (המטיט), דבק חיות ודם. הן מתארות דמויות אנושיות כמו גם חיות יחד עם תופי ארד, סכינים, חרבות, פעמונים וספינות. גובהן של דמויות אנושיות בין 60 ל-150 סנטימטרים, אם כי דמות אחת צוירה בגובה של 3 מטרים. משערים שהציורים הם בני 1,800 עד 2,500 שנים או בני 1,600 עד 2,400 שנים. התקופה שבה נוצרו משתרעת לכן מתקופת המדינות הלוחמות ועד שלהי שושלת האן בהיסטוריה של סין. משערים שמרבית הציורים "מתארים את אורח החיים והטקסים" של בני עם הלְווֹיְוֵּה (雒越, בפיניין Luòyuè), שמשערים כי היו האבות הקדמונים של הקבוצה האתנית של הג'וואנג, ששכנו בעמק הנהר דזווג'יאנג במהלך תקופה זו. עם זאת תיארוך פחמן-14 העלה שהציורים העתיקים ביותר הם בני 16,000 שנים, בעוד שהחדשים ביותר הם בני 690 שנים. תערוכה במוזיאון הלאום של הג'וואנג בעיר צ'ונְגְדְזְווֹ (崇左市壮族博物馆) מוקדשת להיסטוריה ולפרשנות של הציורים. אתר המורשת העולמית מורכב משלושה אזורים נפרדים הכוללים בסך הכול 38 אתרי אמנות סלע. סך כל השטחים הכלולים באתר המורשת העולמית הוא 66,216 דונם המוקפים באזורי חיץ, אשר סך כל שטחם הוא 121,490 דונם. השטח הכולל הוא אפוא 187,706 דונם. מדיה וקבצים בנושא ציורי הקיר בחוואשאן בוויקישיתוף Zuojiang Huashan Rock Art Cultural Landscape אתר אונסק"ו The Rock Art of Huashan - Sacred Meeting Place for Sky, Water & Earth Guo Hong, Han Rubin, Huang Huaiwu, Lan Riyong, and Xie Riwan: Types of Weathering of the Huashan Rock Paintings, Pages 311-315 in: Agnew, Neville, ed., Conservation of Ancient Sites on the Silk Road: Proceedings of the Second International Conference on the Conservation of Grotto Sites, Mogao Grottoes, Dunhuang, People's Republic of China, June 28-July 3, 2004. Los Angeles: The Getty Conservation Institute, 2010. Zuojiang Huashan Rock Art Cultural Landscape אתר המוזיאון (בסינית)
העגלה הירוקה (סדרת טלוויזיה, 1983)

העגלה הירוקה הוא מיני-סדרת טלוויזיה סובייטית בעל שני חלקים המבוסס על סיפור באותו שם מאת א' קוזאצ'ינסקי, שצולם על ידי אולפן הקולנוע של אודסה בשנת 1983 בהוראת הוועדה הממלכתית לרדיו וטלוויזיה של ברית המועצות. הסרט מתרחש באודסה שלאחר המהפכה ובסביבתה. הבן של פרופסור ולדימיר פטריקייב, סטודנט לשעבר, הופך לראש המשטרה באודסה ובהוראת ראש אגף המבצעים, יחד עם השוטר גרישצ'נקו, הוא נלחם בכפר עם הפושעים המקומיים, גנבי סוסים וברמאים. חלומו על קריירה כשל שרלוק הולמס, החלוץ לשעבר של קבוצת הכדורגל בגימנסיה מנסה להשתמש בשיטות ובטכניקות משלו בפתרון פשעים. אך עליו לאתגר את צ'רבן עצמו - הסמכות הפלילית הבכירה בעיר שמטילה את אימתה על כולם. דמיטרי חראטיאן - השוטר וולודיה פטריקייב אלכסנדר דמיאננקו - השוטר ויקטור שסטאקוב בוריסלב ברונדוקוב - מיקולה גרישצ'נקו, שוטר החקלאים אלכסנדר סובולייב - גנב הסוסים אלכסנדר "הנאה" רגימנטאס אדומאייטיס - צ'רבן, פושע נודע קונסטנטין גריגורייב - ראש המחלק לחקירות פליליות אדוארד מרצביץ' - פרופסור לפילולוגיה, אלכסיי פטריקייב יקטרינה דורובה - קטקה-ז'אר (חברתו לכיתה של פטריקה, אשתו של אלכסנדר "נאה") ארמן ג'יגרחניאן - קריין הסרט צולם ממאי עד ספטמבר 1983 באודסה ובכפר סוורינובקה, אזור אודסה. יש גרסה שרק מותו בטרם עת של ולדימיר וויסוצקי מנע ממנו מלהיות לבמאי הסרט, שהיה אמור להיות מושק בהפקה באולפן הקולנוע של אודסה בסתיו 1980. ואכן, ויסוצקי, שהשתתף במחזה הרדיו "העגלה הירוקה", התכוון לראשונה להצטרף כבמאי קולנוע בסרט זה. אבל כבר באפריל הוא הודיע לאיגור שבצוב, איתו עבד על התסריט, כי בכוונתו לנטוש תוכניות הקשורות להפקה: "בכל זאת, הם לא ירשו לצלם את מה שרצינו". בתחילה, הניחו שכל השירים יבוצעו על ידי ולרי לאונטייב. הבמאי אלכסנדר פבלובסקי במשך כמה חודשים סירב לעבוד על הסרט, תוך שהוא מאמין שלא משנה איך הוא יעשה את הסרט, הם עדיין ישוו זאת למה שוויסוצקי תכנן, אך הוא הסכים לבסוף, אחרי שהושעה מעבודה על סרט אחר. בפונדק, ויקטור פרוקופייביץ' שסטקוב קורא קטעים משירו של אלכסנדר בלוק "שנים עשר". כל השירים והמוזיקה לסרט הוקלטו באוקטובר 1983 על ידי מהנדס הקול ליאוניד סורוקין באולפן הרדיו פולטבה. בסרט זה דמיטרי חרטיאן, שגילם את הדמות הראשית, שר לראשונה. בשנת 2019 צולמה סדרת המשך - העגלה הירוקה. "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "העגלה הירוקה" באתר films-ussr.3dn.ru העגלה הירוקה, בביצוע העגלה הירוקה, סרטון באתר יוטיוב בערוץ הרשמי של אולפן הקולנוע של אודסה Одесская жизнь. Кинорежиссёр Александр Павловский: «Я настоял, чтобы песни для „Зеленого фургона“ пел Дима Харатьян» Вояж «Зеленого фургона» Биография Дмитрия Харатьяна
רות פרסול

רות מוניקה פרסול (באנגלית: Ruth Monicka Parasol; נולדה בשנת 1967) היא עורכת דין ואשת עסקים אמריקאית, שהקימה את חברת ההימורים המקוונים PartyGaming בשנת 1997 והחזיקה ברוב מניות החברה. בשנת 2010 דורגה על ידי האקונומיסט במקום ה-15 ברשימת הנשים העשירות בזכות עצמן. פרסול נולדה בשנת 1967 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. אמה היא גונה פרסול, ממוצא שוודי, ואביה הוא ריצ'רד פרסול, ניצול השואה יהודי-פולני שעלה לישראל ושירת בצה"ל. לאחר שהשתחרר מצה"ל השתקע בקליפורניה, למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הפוליטכנית, עבד כמהנדס במשך כמה שנים ואז הפך לסוכן נדל"ן. רות פרסול גדלה בעיר מיל ואלי בקליפורניה. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, ובשנת 1992 סיימה תואר במשפטים ובחינות הסמכה לעורכת דין ב- Western State College of Law. עם סיום לימודיה השתלבה בעסקי הנדל"ן של אביה, וכמו כן ניהלה עסק רווחי של שיחות ארוטיות ואתרי פורנוגרפיה באינטרנט. בשנת 2003 נישאה ליזם רוס דה-ליאון. הם עברו עם ילדיהם לגיברלטר בשנת 2004. הם נפרדו בשנת 2010, וסיימו את הליכי הגירושים ב-2014. פרסול ממשיכה להתגורר בגיברלטר, ונוסעת לעיתים קרובות לישראל, לונדון וספרד. בשנת 1997 פרסול הקימה אתר להימורים מקוונים בשם Starluck Casino Online באיים הקריביים. לאחר מכן חברה לאנשי טכנולוגיה שפיתחו את העסק, בהם בן זוגה רוס דה-ליאון. האתר שינה את שמו ל-Party Gaming ובנוסף לו הקימה החברה אתר למשחקי פוקר מקוונים. אתרים אלו הניבו רווחים גבוהים, מעל ל-500 מיליון דולר בשנת 2005. בשנת 2006 נסגרו האתרים לגישה מארצות הברית עקב חוקים שאסרו על הימורים באינטרנט. בדצמבר 2006 פרסול ובעלה הפסיקו את פעילותם בחברה, ובשנת 2015 מכרו את חלקם בחברה. פרסול הקימה בשנת 2004 קרן למטרות צדקה בשם The Parasol Foundation Trust הפועלת מגיברלטר. הקרן העניקה עד שנת 2013 מעל 20 מיליון ליש"ט לעמותות העוסקות בתחומי הבריאות, איכות הסביבה ושימור המורשת התרבותית, וכן בפיתוח כלים טכנולוגיים לשיפור הסיוע החברתי. הקרן שיתפה פעולה, בין השאר, עם ארגון הצלב האדום, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, וארגון סיוע לנוער במצוקה של הנסיך צ'ארלס. הניו יורק טיימס, האימפריה של רות פרסול: ממכוני עיסוי עד להנפקת הענק של אתר ההימורים פארטי גיימינג, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2005 אלינור פוקס, ‏המיליארדרית הסודית של ישראל, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2015
העגלה הירוקה (סרט, 1959)

העגולה הירוקה (ברוסית: Зелёный фургон) הוא סרט עלילתי סובייטי בבימויו של היינריך גבאי על פי הרומן באותו השם מאת א. קוזאצ'ינסקי, שצולם בשנת 1959 באולפן הקולנוע של אודסה. בשנת 1983 צולם העיבוד השני לסיפור, שזכה להמשך בשנת 2020. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1920. לאחר חילופי כוחות תכופים הגיע הצבא האדום לבסוף לאודסה. למיליציית האיכרים החדשה לא היה ניסיון בעבודה. לפיכך, בשורותיה היו אזרחים, לרוב, ביניהם סטודנט בגימנסיה, הצעיר וולודיה קוזאצ'נקו, בחור ממשפחה אינטליגנטית, בוער מתוך רצון לעזור למשטר הסובייטי. ולדימיר קולוקולצב - וולודיה קוזאצ'נקו ניקולאי וולקוב - אביו של וולודיה ויקטור מיזיננקו - ויקטור שוסטאקוב יורי טימושנקו - גרישצ'נקו אולגה ליסנקו - מארוסיה צימבאליוק וסילי וקשין - "הנאה", האנטגוניסט הראשי "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העגלה הירוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) העגלה הירוקה, סרטון באתר יוטיוב בערוץ הרשמי של אולפן הקולנוע של אודסה "«Зелёный фургон»". Журнал о российском кино. Раздел Фильмы. Ruskino.ru. נבדק ב-2016-12-04.
איזבלין

איזבלין (Izabelin) הוא שמן של כמה מקומות יישוב במזרח אירופה. האם התכוונתם ל... איזבלין (לובלין) (אנ') – עיירה בפרובינציה לובלין שבפולין איזבלין (פודלסיה) (אנ') – עיירה ליד ביאליסטוק בפודלסיה שבפולין איזבלין (זגייז') (אנ') – עיירה במחוז זגייז' בפרובינציית לודז' שבפולין איזבלין (לגיונובו) (אנ') – עיירה במחוז לגיונובו במזוביה שבפולין איזבלין (מינסק) (אנ') – עיירה במחוז מינסק מזובייצקי במזוביה שבפולין איזבלין (פלוצק) (אנ') – עיירה במחוז פלוצק במזוביה שבפולין איזבלין (קלצ'ב) (אנ') – עיירה בגמינה קלצ'ב בפולין גדול שבפולין איזבלין (קרמסק) (אנ') – כפר ליד הכפר קרמסק בפולין גדול שבפולין איזבלין (טורק) (אנ') – עיירה במחוז טורק בפולין גדול שבפולין איזבלין (וולקוביסק) – עיירה במחוז משנה וולקוביסק במחוז הורדנה בבלארוס איזבלין (קוברין) (בלא') – עיירה במחוז משנה קוברין במחוז ברסט בבלארוס
אמדאו ביאבאטי

אמדאו ביאבאטי (באיטלקית: Amedeo Biavati;‏ 4 באפריל 1915 – 22 באפריל 1979) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני או החלוץ. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938. ביאבאטי נולד ב-4 באפריל 1915 בבולוניה שבאיטליה. בתחילת הקריירה שיחק בקבוצה בולוניה שמעיר הולדתו, בה הגיע להצלחות כאשר זכה עימה שלוש פעמים בליגה האיטלקית. שיחק גם עם קטניה בליגה השנייה באיטליה, ועם עוד כמה קבוצות איטלקיות ברמה נמוכה. בנבחרת איטליה ערך ביאבאטי את הופעת הבכורה שלו ברבע גמר מונדיאל 1938 נגד מארחת הטורניר צרפת, אותה ניצחו 1–3. בסוף אותו טורניר איטליה זכתה בתואר. ביאבאטי זכור גם כמי שהבקיע את השער היפה נגד אנגליה במילאן ב-13 במאי 1939, כאשר כבש מול שער ריק לאחר שעבר את המגן ואת השוער. בסך ערך 18 הופעות בהן כבש 8 שערים בין השנים 1938–1947. ביאבאטי השתתף יחד עם כדורגלנים אחרים בסרט "11 גברים וכדור" שיצא בשנת 1948 וביים ג'ורג'יו סימונלי. לאחר שפרש מקריירת משחק היה ביאבאטי מאמן, אך לא זכה להצלחה. בסוף קריירת הכדורגל שלו מצא עבודה בצוות הטכני של בולוניה, ואז הפך לעובד עירייה אשר תפקידו היה לפקח על מתקני הספורט. ביאבאטי נפטר ב-22 באפריל 1979, בגיל 64. הוא נקבר בבית העלמין המונומנטלי של סרטוזה די בולוניה. בולוניה אליפות איטליה (3): 1936/37, 1938/39, 1940/41 טורניר בינלאומי של התערוכה האוניברסלית בפריס: 1937 גביע איטליה העליונה: 1946 נבחרת איטליה מונדיאל: 1938 מדיה וקבצים בנושא אמדאו ביאבאטי בוויקישיתוף אמדאו ביאבאטי, באתר Transfermarkt אמדאו ביאבאטי, באתר WorldFootball.net אמדאו ביאבאטי, באתר National Football Teams אמדאו ביאבאטי, באתר FootballDatabase.eu
מבצע ZS

מבצע ZS (ברוסית: Операция ZS) הוא סרט רוסי מאת השחקן והבמאי ולדימיר יפיפאנצב, אשר אמור לצאת לאקרנים במהלך שנת 2020. הסרט מהווה רימייק של "הפיל הירוק". הסרט הוכרז ב-5 בינואר 2017. הגיבורים הישנים ייפגשו שוב פנים אל פנים, יש להם דרך ארוכה להגיע להבנה וכבוד זה לזה. ניסויים רבים יחכו להם לאורך הדרך, לעיתים כאלה שמאיימים עליהם בסכנת חיים. אחרי הכל, החברים מתכוונים לשנות את המשטר במדינה ובעתיד ברחבי העולם, לא פחות. סרגיי פחומוב - פאחום, "המשוגע" ולדימיר יפיפאנצב - בראטישקה, סוכן הביון הרוסי יגור קרמניוב וסבולוד בוריסוב יגור לסטוצ'קין יוליה סמיונובה ב-5 בינואר 2017, 18 שנה לאחר שיצא הסרט הראשון, הודיע ולדימיר יפיפאנצב רשמית על תחילת הפקת החלק השני באינסטגרם שלו. בפוסט שלו הוא ציין כי הסרט השני יהיה בז'אנר של סרטי מסע, אקשן וקומדיה. הוא גם ציין כי מבצע ZS יצולם על סמך הסרט הראשון. בסוף הפוסט, הוא צירף את הטריילר הראשון של הסרט והצביע שהוא עובד על תסריט. יפיפאנצב גם ביקש ממעריצי הסרט הראשון עזרה ביצירת התסריט, בתקווה שיצליח להפיק את הסרט בסיוע של מימון המונים. הסרט מופק בתקציב נמוך. ולדימיר יפיפאנצב, יחד עם עוזריו, קרא למעריצים לתרום לסרט. כמו כן, בתמורה לתרומה, היוצרים הבטיחו לתורמים תפקיד קטן בסרט ופרסים יקרי ערך עם סמלי הסרט. Герои Зелёного слоника возвращаются в Операции ZS Вся правда. Сеть взорвал трейлер «Операции ZS» — продолжения «Зеленого слоника» Ivi кинотеатр. Нам снова «принесут покушать». Культовому «Зеленому слонику» снимут продолжение Владимир Епифанцев анонсировал продолжение фильма Зелёный слоник (אורכב 05.01.2017 בארכיון Wayback Machine) Кинократия. внезапный тизер продолжения "Зеленого слоника" Вышел трейлер ремейка культового «Зелёного слоника» с Епифанцевым Вышел трейлер ремейка легендарного фильма с Пахомом
Vivo cantando

Vivo cantando (בעברית: לחיות כדי לשיר) הוא שיר שהקליטה הזמרת הספרדייה סלומה. את השיר כתבו מריה חוסה דה סראטו ואניאנו אלקלדה. השיר ייצג את ספרד בתחרות האירוויזיון של שנת 1969, והיה אחד מארבעת הזוכים. השירים הנוספים שזכו בתחרות היו "Boom Bang-a-Bang" של הממלכה המאוחדת בביצוע לולו, "De troubadour" בביצוע לני קור שייצגה את הולנד, ו-"Un jour, un enfant" בביצוע פרידה בוקארה שייצגה את צרפת. זו הייתה הפעם השנייה שהשיר הזוכה היה נציג ספרד. השיר הוא קצבי ומהיר. הוא מושר מנקודת מבטה של אישה המספרת לאהובה על השינוי לטובה שהוא גרם, בייחוד שעכשיו היא חיה את חייה בשירה. סלומה הקליטה את השיר בשש שפות: ספרדית (קסטיליאנית), קטלאנית (בשם "Canto i vull viure"), בסקית ("Kantari bizi naiz"), אנגלית ("The Feeling of Love"), צרפתית ("Alors je chante"), איטלקית ("Vivo cantando"). הזמרת הישראלית ריקה זראי הקליטה גרסת כיסוי של השיר בצרפתית, ושיר זה שהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי, מ-16 באוגוסט עד 5 בספטמבר 1969. שני היבטים בלטו בהופעתה של סלומה באירוויזיון. האחד היה התלבושת שלה - חליפת מכנסיים המכוסה רצועות ארוכות של חרסינה בדמות חרוזים - והשני העובדה שהזמרת רקדה תוך כדי שירה. ריקוד היה מנוגד לחוקי התחרות, אבל סלומה לא נענשה, כי גם המבצעים של אירלנד ושל הממלכה המאוחדת רקדו בהופעתם. בשנה שלאחר מכן, אירוויזיון 1970, ייצג את ספרד הזמר חוליו איגלסיאס עם השיר "Gwendolyne", ובאירוויזיון 1971 הופיעה הזמרת קרינה עם השיר "En un mundo nuevo". Official Eurovision Song Contest site, history by year, 1969. Detailed info and lyrics, The Diggiloo Thrush, "Vivo cantando". "Alors je chante by Rika Zaraï".
איזבלין (וולקוביסק)

איזבלין (בבלארוסית: Ізабелін; ברוסית: Изабелин; בפולנית: Izabelin; ביידיש: זאַבעלין) היא עיירה במחוז משנה וולקוביסק במחוז גרודנו, שבבלארוס. בעבר התקיימה במקום קהילה יהודית שהגיעה בשיאה, בסוף המאה ה-19, לכדי מחצית מכלל האוכלוסייה. איזבלין נוסדה במהלך המאה ה-18 בידי האציל הפולני יאן פלמינג כהתיישבות חקלאית שפרנסתה מגידול טבק, עיבודו ומסחר בו. מיד עם הקמתה הזמין פלמינג יהודים להתיישב בה, הם עסקו בתעשיית הטבק המקומית וחלקם הועסקו בבית חרושת קטן לטקסטיל שהקים אחד מיהודי העיירה. שנים אחדות לאחר הקמתה, ב-1795, עם חלוקת פולין השלישית, סופח האזור לתחומי האימפריה הרוסית וכך נשאר עד מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה נכבשה העיירה בידי הצבא הגרמני (1915–1918) ובתום המלחמה נכלל האזור בשטח פולין העצמאית. בראשית המאה ה-20 חל גידול בהגירת יהודים מאיזבלין ומכלל האזור אל מעבר לים ומספרם היחסי באוכלוסייה, שהגיע בסוף המאה ה-19 לכדי מחצית (454 מתוך 963), הצטמצם במהירות לכדי שליש. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכנס הצבא הסובייטי לעיירה ב-17 בספטמבר 1939. ביוני 1941 (מבצע ברברוסה) נכנס הוורמאכט לעיירה ושלט בה עד קיץ 1944, אז חזר אליה הצבא האדום. עם כניסת הצבא הגרמני לאיזבלין, ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה בנוסף ליהודים רבים מוולקוביסק הסמוכה שנמלטו לאיזבלין בעקבות הרס העיר בהפצצות הכבדות שבתחילת מבצע ברברוסה, הם הקימו מחנה עבודה בפאתי איזבלין שם העסיקו בכפייה חלק מהצעירים היהודים בכריית כבול. ב-2 בנובמבר 1942 נשלחו יהודי איזבלין עם יהודי וולקוביסק למחנה ההשמדה באושוויץ. כמה מרבני איזבלין התפרסמו בעולם היהודי: רבי יצחק אלחנן ספקטור - לימים רבה של קובנה וגדול פוסקי ליטא רבי יעקב דוד וילובסקי - "הרידב"ז", לימים רבן של סלוצק וצפת רבי מרדכי אליהו רבינוביץ' - מחבר "נר למאור" ו"תורת מרדכי" הרב יעקב מאיר קראוצ'ינסקי (גולד) - לימים רבה של מריאמפולה, אביו של הרב זאב גולד ממנהיגי המזרחי ומחותמי מגילת העצמאות של מדינת ישראל הרב שרגא פייבל רבינוביץ' - התמנה כרב ב-1929 אחרי שיקום הקהילה הרב פסח שמשון סטולניץ - חתנו של הרב הקודם, שימש בתפקידו זמן מה ועלה לארץ ישראל (נפטר ב-1980) צילום של בית הכנסת המקומי מלפני השואה צילום של ארון הקודש בבית הכנסת צילום של הבמה בבית הכנסת רחל גרוסבאום-פסטרנק, "איזבלין", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 123–124. מדיה וקבצים בנושא איזבלין בוויקישיתוף "איזבלין (וולקוביסק)", באתר JewishGen (באנגלית) וולקוביסק ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
ולדימיר יפיפאנצב

ולדימיר גאורגייביץ' יפיפאנצב (ברוסית: Влади́мир Гео́ргиевич Епифа́нцев; נולד ב-8 בספטמבר 1971, במוסקבה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומנחה טלוויזיה רוסי. יפיפאנצב סיים את לימודיו בפקולטה למשחק במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1994, קורס של ולדימיר איבנוב), למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במחלקת הבימוי. בשנים 1997–1998 הוא יצר והוביל את הפקת תוכנית הטלוויזיה "סנדמן" בערוץ TV-6. בשנים 1998–1999 כיכב בסרט הידוע לשמצה "הפיל הירוק", שהיה החוויה הראשונה שלו בקולנוע. בהמשך הוא שיחק פעמיים בסרטים בבימויה של סבטלנה בסקובה, "חמישה בקבוקי וודקה" (2001) ובסרט "לחיי מרקס..." (2012). בשנת 2017 הודיע על תחילת הפקת סרט ההמשך לפיל הירוק, "מבצע ZS". בשנת 2007 הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה "מלך הטבעת". בשנת 2009 הופיע בתוכנית "רוקדים עם כוכבים: עונת 2009" בערוץ רוסיה-1 בצמד עם אנסטסיה נובוז'ילובה. בשנת 2012 כיכב בדרמת הפשע הטלוויזיונית, "קרמן", שבה הוא גילם את אנדריי שמנוב, מייג'ור במודיעין הצבאי שמנסה להילחם בטרוריסטים. בשנת 2012, יחד עם אשתו אנסטסיה וודנסקיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "פוליגלוט" בערוץ תרבות מבית VGTRK. בשנת 2016 הוא כיכב בקליפ לשיר "The Smell of Men" של להקת 2rbina 2rista. 1999 - הפיל הירוק 2006 - חי 2008 - בלתי מנוצח 2010 - נמלטים 2011 - דור P 2011 - בית 2012 - המרגל 2016 - ריקוד עד מוות 2016 - שמונה דייטים טובים 2018 - בלתי מובס 2019 - פוליארני 2020 - Enemy Lines 2020 - ימים מקוללים 2020 - המטבח: המלחמה על המלון, עונה 2 2020 - ווסקרסנסקי 2022 - Ampir V 4202 - Kazachok מדיה וקבצים בנושא ולדימיר יפיפאנצב בוויקישיתוף ולדימיר יפיפאנצב, ביישום טלגרם ולדימיר יפיפאנצב, ברשת החברתית אינסטגרם ולדימיר יפיפאנצב, ברשת החברתית VK ולדימיר יפיפאנצב, סרטונים בערוץ היוטיוב ולדימיר יפיפאנצב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולדימיר יפיפאנצב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Семья Владимира Епифанцева оказалась в долговой яме". אורכב מ-המקור ב-2013-04-05. נבדק ב-2012-10-28. Владимир Епифанцев: Биография(הקישור אינו פעיל) "Chumakov vs Epifantsev" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2019-10-05. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "The TV channel RUSSIA. Dancing with the stars-2009" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2020-02-04. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Okhlobystin, Muratov, Khotinenko... // the Russian newspaper" (ברוסית). נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
תומאשוקסליה

תומאשוקסליה (שם מדעי: Thomashuxleya) הוא סוג של יונק נכחד מסדרת הנוטונגולאטויים, שחי באמריקה הדרומית בתחילת האאוקן, לפני 48.6 עד 48 מיליון שנים מזמננו. מאובניו נתגלו בפטגוניה, ארגנטינה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בראשות הפלאונטולוג ג'ורג' גיילורד סימפסון, אשר מצא שלד שלם של היונק. מאובנים אלה הוגדרו ב-1901 בידי החוקר פלורנטינו אמגינו (אנ'), אשר קרא להם על שם החוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. בסוג נכללו שני מינים. התומאשוקסליה היה יונק קרוב לטוקסודון, אך היה קטן יותר ובעל מראה דמוי חזיר או פקארי, עם רגליים בעלות מעין פרסות על כל רגל. הוא הגיע לאורך 1.3 מטר ולמשקל 113 קילוגרם בממוצע. הגולגולת שלו הייתה ארוכה יחסית ובלסתות המוארכות 44 שיניים, לרבות ניבים גדולים דמויי חטי חזיר בר, אשר שימשו כנראה לחפירת שורשים. על אף מראהו המאיים, ככל הנראה היה התומאשוקסליה צמחוני. התומאשוקסליה היה מראשוני בני קבוצת הטוקסודונים, אשר התפתחו למיני היונקים הגדולים באמריקה הדרומית לאחר האאוקן. מדיה וקבצים בנושא תומאשוקסליה בוויקישיתוף תומאשוקסליה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תומאשוקסליה, באתר GBIF (באנגלית) Fossilworks: Thomashuxleya, fossilworks.org
קרדונטיה

קרדונטיה (שם מדעי: Carodnia) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הקרדוניים, שבסדרת הקסנונולטיים, אשר התקיים בתחילת האאוקן של אמריקה הדרומית לפני 53 עד 48.6 מיליון שנה מזמננו. יונק זה השתייך לקבוצת המרידיונגולטיים, אשר מילאו את הגומחה האקלוגית של הפרסתנים באמריקה הדרומית. הסוג נחקר ב-1935 וכלל 4 מינים שהתגלו בממצאים בברזיל, ארגנטינה ובפרו, עם שלדים בשלמות משתנה. הקרדונטיה היה מהיונקים הגדולים ביותר במהלך האאוקן באמריקה הדרומית, גדול פי עשרה משאר החיות באזור. הוא הגיע לאורך של מטר וחצי, הגיע לגובה 80 עד 100 סנטימטרים ולמשקל של 150 קילוגרם, דומה בגודלו לטפיר מודרני. הלסתות שלו היו גדולות ובתוכם ניבים ושיני לחיים גדולות שהזכירו את ניביו של היואינטתריום וקרוביו מהסדרה דינוצרטים. עם זאת הוא היה חסר את קרניהם המוזרות של בני הסדרה. הוא היה אוכל עשב מגושם בעל שיניים טוחנות בגדלים משתנים. ככל הנראה ניזון מעלי עצים. בעבר הוא נחשב לקרובם של הפירותראים, דמויי-הפילים אך מבנה השיניים של האחרונים היה עבה יותר. כמו כן החשיבו אותו בעבר לקרובו של הקוריפודון מאמריקה הצפונית, אך גם מבנה שיניו שונה. הקרדונטיה נכחד עם סיום האאוקן ותחילת האוליגוקן היבש והקריר יותר. מדיה וקבצים בנושא קרדונטיה בוויקישיתוף קרדונטיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרדונטיה, באתר GBIF (באנגלית)
כף בראון

האם התכוונתם ל... כף בראון (אנטארקטיקה) – לשון יבשה בפתחו של מפרץ שוקאלסקי, בחוף הצפון מזרחי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה כף בראון (פפואה גינאה החדשה) – לשון יבשה בפפואה גינאה החדשה כף בראון (מיאנמר, ראקין) – לשון יבשה באזור ראקין שבמיאנמר כף בראון (מיאנמר, אייארוואדי) – לשון יבשה באזור אייארוואדי שבמיאנמר כף בראון (גרינלנד) – לשון יבשה במזרח גרינלנד הבולטת אל ים גרינלנד כף רוברט בראון – לשון יבשה בטריטוריית נונאווט שבקנדה