laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטרונציום טיטנאט

סטרונציום טיטנאט (נוסחה כימית: SrTiO3, מכונה לפעמים בקיצור גם STO) הוא חומר קרמי בעל מבנה פרובסקיט המורכב מהיסודות סטרונציום, טיטניום וחמצן. התרכובת היא פראלקטרית, ובטמפרטורות נמוכות החומר עובר מעבר פאזה לפאזה פרואלקטרית בעלת מקדם דיאלקטרי יחסי גבוה מסדר גודל של 10,000. במשך תקופה ארוכה סברו כי סטרונציום טיטנאט קיים רק בצורתו המלאכותית, עד שבשנת 1982 החומר נמצא גם בצורה טבעית במינרל שנתגלה בסיביר, וזכה לשם טאוסוניט (tausonite). הטאוסוניט הוא מינרל נדיר ביותר ונמצא רק בגבישים זעירים, ולפיכך זה עוסק בחומר המלאכותי כל עוד לא צוין אחרת. השימושים העיקריים של סטרונציום טיטנאט הם ביישומים אופטיים מדויקים, בנגדים משתנים, בחיקויים ליהלום ובחומרים קרמיים מתקדמים. גבישים יחידים של סטרונציום טיטנאט משמשים כמצע נפוץ לגידול מגוון של חומרים אלקטרוניים מתקדמים ליישומים מחקריים מגוונים. דוגמה בולטת למחקר בתחום זה היא היווצרות של גז אלקטרונים דו-ממדי (2DEG) על פני השטח של סטרונציום טיטנאט כאשר מגדלים עליו שכבה אפיטקסיאלית של לנתנום-אלומינט (LaAlO3) בעלת עובי של ארבעה תאי יחידה או יותר. אילוח של סטרונציום טיטנאט, למשל על ידי היסודות ניוביום או לנתן מגדילים את המוליכות (מסוג N) של החומר. בדומה לכך, גם פגמים נקודתיים של היעדרויות חמצן בגביש תורמים אלקטרון להולכה ומגדילים את המוליכות מסוג N של החומר. ניתן לגדל שכבות דקות אפיטקסיאליות של סטרונציום טיטנאט במגוון שיטות, כגון PLD, MBE ו-ALD. שכבות דקות כאלה משמשות למחקר בהתקני אלקטרוניקה מתקדמים ולחקר תופעות מגוונות בפיזיקה של חומר מעובה. לסטרונציום טיטנאט מקדם דיאלקטרי יחסי גבוה של כ-300 בטמפרטורת החדר ובשדות חשמליים נמוכים. בגבישים נקיים במיוחד ניתן להגיע להתנגדות סגולית גבוהה מאוד של למעלה ממיליארד אוהם-ס"מ. סטרונציום טיטנאט הופך למוליך על בטמפרטורה של 0.35 מעלות קלווין וזוהי התחמוצת המבודדת הראשונה בה נתגלתה מוליכות-על. לתחמוצת פער אסור לא-ישיר של 3.25 אלקטרון וולט ופער אנרגיה ישיר של 3.75 אלקטרון וולט. סטרונציום טיטנאט נקי הוא שקוף וחסר צבע, אולם תוספות קטנות של מאלחים, כגון מתכות מעבר או עפרות נדירות יכולים להקנות לו צבע אדום, צהוב, חום או כחול. בצורתו הטבעית, המינרל טאוסוניט בדרך אינו שקוף ויש לו גוון חום-אדמדם, אדום כהה, או אפור. מצעי חד-גביש של סטרונציום טיטנאט בעלי רוחב של 5 מ"מ. המצע השקוף (שמאל) עשוי סטרונציום טיטנאט טהור בעוד המצע השחור (ימין) מאולח ב-0.5% (משקלי) של ניוביום תמונות מיקרוסקופ אלקטרונים חודר ברזולוציה גבוהה של סריג סטרונציום טיטנאט (התמונה צולמה בציר אזור <010>) פיסת גביש סינתטי של סטרונציום טיטנאט פרובסקיט (מבנה) מדיה וקבצים בנושא סטרונציום טיטנאט בוויקישיתוף A. Ohtomo, H. Hwang (2004). "A high-mobility electron gas at the LaAlO3/SrTiO3 heterointerface". Nature. 427. doi:10.1038/nature02308. Strontium titanate, ESPI Metals C. S. Koonce (1967). "Superconducting Transition Temperatures of Semiconducting SrTiO3". Phys. Rev. 163 (2): 380. doi:10.1103/PhysRev.163.380.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link) K. van Benthem, C. Elsässer and R. H. French (2001). "Bulk electronic structure of SrTiO3: Experiment and theory". Journal of Applied Physics. 90: 6156. doi:10.1063/1.1415766.
פול סקולס

פול סקולס (באנגלית: Paul Scholes; נולד ב-16 בנובמבר 1974) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקשר המרכזי בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. סקולס נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות במדי מנצ'סטר יונייטד בכל המסגרות והוא אחד מארבעה שחקנים ברשימה זו עם למעלה מ-600 הופעות. סקולס נחשב לאחד מסמלי הקבוצה בעידן המנג'ר אלכס פרגוסון. סקולס הצטרף למנצ'סטר יונייטד כנער. ב-1992, עונתו הראשונה בקבוצת הנערים של המועדון, זכה עם קבוצתו באליפות הליגה. פריצת הדרך שלו הייתה בעונת 1994/1995 כשכבש חמישה שערים ב-17 משחקים. הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה הייתה בקיץ 1997, במשחק ידידות שנערך באולד טראפורד, בו ניצחה הנבחרת 2:1 את דרום אפריקה. סקולס היה חלק מנבחרת אנגליה למונדיאל 1998. סקולס לא הצליח להתברג למקום קבוע בהרכב בשנותיו הראשונות ביונייטד, אך בעונת 1997/98 שיחק החל מהמחזור התשיעי, במקומו של רוי קין הפצוע. בעונת 1998/1999 היה סקולס שחקן מפתח בקבוצת היונייטד שזכתה ב"טרבל": אליפות, גביע ה-FA וליגת האלופות. הוא כבש את אחד משני שעריה מול ניוקאסל יונייטד בגמר הגביע ובליגת האלופות הבקיע שער חוץ מול אינטר מילאנו בשלב רבע. את משחק הגמר נגד באיירן מינכן החמיץ בגלל צבירת כרטיסים צהובים. עד עונת 2005/2006 שיחק בהרכב דרך קבע. מאז הלכו ופחתו מספר הופעותיו, אך הוא עדיין שימש את פרגוסון במשחקים מסוימים. כך היה במשחק הניצחון הביתי על ליברפול ב-22 באוקטובר 2006, שבפתחו כובד סקולס בצלחת לרגל הופעתו ה-500 בקבוצה הבוגרת, ובמהלכו הבקיע שער. ב-15 שנים במנצ'סטר זכה סקולס ב-11 אליפויות אנגליה, שלושה גביעים אנגליים ושני גביעי ליגת האלופות. מנבחרת אנגליה פרש לאחר הכישלון האנגלי ביורו 2004. ב-31 במאי 2011 הודיע על פרישה ממשחק ומעבר לתפקיד עוזר מאמן במועדון. אולם ב-8 בינואר 2012 הפך את החלטתו ושב לשחק בניצחון 3:2 נגד מנצ'סטר סיטי בגביע האנגלי. ב-14 בינואר רשם סקולס את משחק הליגה הראשון שלו לאחר הפרישה בניצחון 3:0 על בולטון וונדררס ואף כבש את אחד מהשערים לזכות קבוצתו. ב-11 במאי 2013 הודיע סקולס על פרישה שנייה וסופית ממשחק. סקולס היה ידוע כשחקן נמרץ ואגרסיבי, וזכה לכינוי "Ginger Ninja" ("הנינג'ה הג'ינג'י"), עקב משחקו הסוער והתיקולים החריפים שלעיתים היה מבצע. סקולס שיחק כקשר במרכז המגרש ומשם הנהיג את הקבוצה. בנוסף, הייתה לסקולס בעיטה טובה מרחוק, ועל אף שביצע עבודת הגנה במרכז השדה, כבש שערים רבים במהלך משחקיו במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה בכדורגל. עם מנצ'סטר יונייטד אליפות הפרמייר ליג (11) 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2010/2011, 2013/2012 גביע ה-FA:‏ (3) 1995/1996, 1998/1999, 2003/2004 גביע הפוטבול ליג: (2) 2008/2009 2009/2010 מגן הקהילה: (5) 1996, 1997, 2003, 2008, 2010 ליגת האלופות: (2) 1998/1999, 2007/2008 הגביע הביניבשתי: (1) 1999 אליפות העולם לקבוצות: (1) 2008 סקולס נכנס להיכל התהילה של הליגה האנגלית מדיה וקבצים בנושא פול סקולס בוויקישיתוף פול סקולס, ברשת החברתית אינסטגרם פול סקולס, באתר Transfermarkt פול סקולס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פול סקולס, באתר Soccerway פול סקולס, באתר BDFutbol פול סקולס, באתר WorldFootball.net פול סקולס, באתר National Football Teams פול סקולס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל שחקן באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד (באנגלית) הודעת הפרישה באתר הקבוצה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טאוסוניט

טאוסוניט (באנגלית: Tausonite) הוא הצורה הטבעית והנדירה של התחמוצת הקרמית סטרונציום טיטנאט, בעלת הנוסחה הכימית: SrTiO3. הוא מצוי בטבע בצורת גבישים קובייתיים. המינרל שייך לקבוצת הפרובסקיט. המינרל התגלה לראשונה בשנת 1982 במזרח סיביר שברוסיה. המינרל נקרא על שם הגאוכימאי הרוסי לב ולדימירוביצ' טאוסון (Lev Vladimirovich Tauson) שחי בשנים 1917-1989. פרובסקיט פרובסקיט (מבנה) סטרונציום טיטנאט מדיה וקבצים בנושא טאוסוניט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלקן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלקנים – קבוצה פונקציונלית של תרכובות אורגניות אישים: בנו אלקן – פסל יהודי-גרמני ג'ון אלקן – תעשיין איטלקי חיים אלקן – קצין צה"ל תמר אלקן – שחקנית ישראלית שארל-ולנטן אלקאן – מלחין צרפתי יהודי
קוליברי ארך-מקור

קוליברי ארך-מקור (שם מדעי: Ensifera ensifera) הוא מין של קוליברי, החי בדרום אמריקה והוא מין יחיד בסוג Ensifera. מקורו של הקוליברי הוא באורך של כ-10-7.5 ס"מ, והוא המקור הארוך ביותר בעולם העופות יחסית לגודל גופו של המחזיק בו. שמו המדעי של הקוליברי ארך-המקור - "נושא חרב" - הוא צירוף של המילים הלטיניות "חרב" (Ensis) ו"לשאת" (Ferre) ומתייחס לאורך מקורו של הקוליברי. אורכו של הקוליברי הוא כ-10-14 ס"מ, לא כולל מקורו, שאורכו כ-10-7.5 ס"מ; לעיתים המקור אף ארוך יותר משאר גופו של הקוליברי. משקלו של הקוליברי הוא כ-10-15 גרם. הקוליברי ארך-המקור הוא אחד מהמינים הגדולים ביותר במשפחת הקוליברים. זהו מין העוף היחיד שבו המקור ארוך יותר מהגוף. המקור בנוי למציצת צוף מפרחים בעלי עלי כותרת ארוכים. לשונו של הקוליברי ארוכה יותר מהמקור. רוב גופו של הקוליברי הוא בצבע ירוק בהיר, בעוד ראשו בצבע ירוק-חום. זנבו מפוצל, והוא בצבע שחור. גם מקורו הוא בצבע שחור. עונת הרבייה של הקוליברי מתחילה באביב. הקוליברי ארך-המקור הוא בדרך כלל יחידאי (משמע, הוא חי לבדו) מלבד בעת עונת הרבייה. גם אז, תפקידו של הזכר קצר מאוד, ולאחר ההזדווגות הוא עוזב. הקוליברים הם פוליגמיים, ובדרך כלל הזכר מזדווג עם כמה וכמה נקבות. גם הנקבות עשויות להזדווג עם כמה וכמה זכרים. קנו של הקוליברי הוא בצורת כוס, ונבנה מסיבים צמחיים ומטחב, שמסייע להסוואות הקן. הקן נבנה בדרך כלל על ענף של שיח או עץ. פנים הקן מרופד בנוצות ושערות בעלי חיים. חיזוק הקן מתבצע על ידי הוספת קורי עכביש. הנקבה מטילה בקן שתי ביצים לבנות. הנקבה דוחפת את מקורה הארוך לתוך גרונם של הגוזלים, ומאכילה אותם על ידי הקאה של מזון בלתי-מעוכל שאכלה לפני כן. הגוזלים עוזבים את הקן 7-10 ימים לאחר הבקיעה. תחום תפוצתו של הקוליברי ארך-המקור מתפרש על פני בוליביה, קולומביה, אקוודור, פרו וונצואלה. הקוליברים חיים בדרך כלל ביערות הנמצאים ברום גבוה (מעל 2500 מטרים מעל גובה פני הים). מצב השימור של הקוליברי ברשימה האדומה של IUCN הוא LC - ללא חשש. הקוליברי מותאם היטב לחיים בגינות מלאכותיות שבערים. הקוליברי כיום אינו מאוים, ואוכלוסייתו יציבה. מדיה וקבצים בנושא קוליברי ארך-מקור בוויקישיתוף קוליברי ארך-מקור, באתר ITIS (באנגלית) קוליברי ארך-מקור, באתר NCBI (באנגלית) קוליברי ארך-מקור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קוליברי ארך-מקור, באתר GBIF (באנגלית) קוליברי ארך-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
יואכים מרוגובסקי

יואכים מרוגובסקי (גרמנית: Joachim Mrugowsky; ‏15 באוגוסט 1905 ברנדנבורג - 2 ביוני 1948 לנדסברג) היה רופא נאצי. שירת כקולונל בכיר בוואפן אס אס, תברואן ראשי של שירות הרפואה באס אס ובמשטרה וראש המכון להגיינה של הוואפן אס אס. הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה, נמצא אשם והוצא להורג. אביו של מרוגובסקי היה רופא כללי שנהרג בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1925 מרוגובסקי החל ללמוד מדעים מדויקים ורפואה באוניברסיטת האלה-ויטנברג. סיים את לימודיו בשנים 1931-1930 עם דוקטורט במדעים ודוקטורט ברפואה. בשנים אלה שימש כ"הוכשולגרופנפיהרר" (בגרמנית: ראש קבוצה באוניברסיטה) של אגודת הסטודנטים הנאצית. לאחר תקופת התמחות של שנתיים נהייה לסייע במכון ההיגיינה באוניברסיטת האלה. מרוגובסקי מונה פרופסור חבר בתחום ההיגיינה באוניברסיטת ברלין בספטמבר 1944. מאז 1930, מרוגובסקי היה מעורב בחיזוק האידאולוגיה הנאצית, תחילה כראש קבוצת סטודנטים פרו-נאצית ובהמשך הצטרף לשורות המפלגה הנאצית (חבר מספר 210,049). בשנת 1931 הצטרף לאס אס, בשורותיה הגיע לדרגת אוברפיהרר הן באס אס הכללי והן בוואפן אס אס. מרוגובסקי היה אחראי על ניסויים רפואיים בבני אדם במחנה הריכוז זקסנהאוזן שהיה בקרבת ברלין. הניסויים כללו בדיקת חומרי נשק ביולוגי על אסירים וירי בהם בכדורים מורעלים. בשנת 1940, כרופא מחלקה של גדוד אס-אס, מרוגובסקי לקח חלק בכיבוש הנאצי של מערב אירופה. הוא היה מעורב בכל הניסויים הרפואיים, מלבד ניסויי התעופה, שנערכו על אסירי מחנות ריכוז. הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות באוגוסט 1947, והוצא ולהורג ב-2 ביוני 1948. מדיה וקבצים בנושא יואכים מרוגובסקי בוויקישיתוף
צ'ארלס אראנגיס

צ'ארלס מריאנו אראנגיס סנדובל (בספרדית: Charles Mariano Aránguiz Sandoval; נולד ב-17 באפריל 1989) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר המרכזי באינטרנסיונל ובנבחרת צ'ילה. אראנגיס נולד בפואנטה אלטו שבמחוז סנטיאגו, שבצ'ילה. אמו, מריאנה, הייתה מאמנת כדורגל. בגיל 11 התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אוניברסידד דה צ'ילה. בשנת 2002 עבר למחלקת הנוער של קוברלואה. אראנגיס הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של קוברלואה ב-2006, במשחק נגד קוברסל. את שערו הראשון ככדורגלן מקצועי כבש באותה שנה, במשחק נגד או'היגינס. לאחר שבשנת 2007 שיחק כמושאל בקוברסל, עבר לקולו-קולו בשנת 2009. לאחר ששיחק בשנת 2010 תקופה קצרה בקבוצת קילמס הארגנטינאית, חזר ב-1 בינואר 2011 לקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה תמורת סכום של 616 אלף לירות שטרלינג. אראנגיס הפך באופן מיידי לחלק חשוב בהרכב של אוניברסידד, וסייע למועדון לזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2011, שם ניצח המועדון 0–4 בסיכום שני משחקי הגמר את ליגה דה קיטו. בחלון ההעברות חורף 2014 נרכש חצי מכרטיס השחקן של אראנגיס על ידי אודינזה מהסרייה א' האיטלקית. מיד עם רכישתו, ב-11 בינואר 2014, הושאל אראנגיס לאינטרנסיונל, מליגת העל הברזילאית, עד לאוגוסט 2014. אראנגיס נבחר לשחקן הטוב ביותר באליפות ריו גראנדה דו סול בשנת 2014. ב-11 ביוני 2014 רכשה אינטרנסיונל 30 אחוזים מכרטיס שחקנו של אראנגיס. אראנגיס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה בשנת 2009, אך לא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2010 ולקופה אמריקה 2011. למרות זאת, שיחק שבעה משחקים במסגרת הקמפיין המוצלח של צ'ילה במוקדמות מונדיאל 2014, ואף כבש בניצחונות על בוליביה ועל ונצואלה. אראנגיס נכלל בסגל נבחרת צ'ילה למונדיאל 2014. אראנגיס בישל את השער הראשון לאדוארדו ורגאס וכבש את השער השני במשחק השני של שלב הבתים, בניצחון 0–2 על ספרד. אוניברסידד דה צ'ילה גביע סודאמריקנה: 2011 אליפות צ'ילה: 2012 (אפרטורה) הגביע הצ'יליאני: 2012/2013 אינטרנסיונל אליפות ריו גראנדה דו סול: 2014, 2015 נבחרת צ'ילה קופה אמריקה: 2015, 2016 אישיים השחקן הטוב ביותר באליפות ריו גראנדה דו סול: 2014 מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס אראנגיס בוויקישיתוף צ'ארלס אראנגיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ארלס אראנגיס, באתר Transfermarkt צ'ארלס אראנגיס, באתר Soccerway צ'ארלס אראנגיס, באתר BDFutbol צ'ארלס אראנגיס, באתר WorldFootball.net צ'ארלס אראנגיס, באתר National Football Teams צ'ארלס אראנגיס, באתר FootballDatabase.eu
קרקע חומה

קרקע חומה, או קרקע יער חומה, היא סוג קרקע הנפוץ באזורי אקלים ממוזג לח ומאופיין באופק חום כהה שמתחתיו אופקים בהירים יותר. קרקעות חומות נפוצות בעיקר במערב אירופה ובמרכזה, ברוסיה המערבית ובעבר הרי אורל, בחוף המזרחי של אמריקה ובמזרח אסיה, בכלל זה יפן, קוריאה וסין. באופן גס, רוב הקרקעות החומות ממוקמות בחגורה שבין קווי הרוחב 35° ל-55° צפון. מלבד זאת, ישנן גם קרקעות חומות במזרח אוסטרליה ובניו זילנד. הקרקעות החומות שכיחות יותר באזורי שפלה הנמוכים מ-300 מ' ובאקלים ממוזג לח עם כמות משקעים בינונית – בממוצע פחות מ-760 מ"מ בשנה – ועם טמפרטורה הנעה בין 4° צלזיוס בחורף ל-18° צלזיוס בקיץ. קרקעות חומות הן קרקעות פוריות, בעלות ניקוז טוב, עם חומציות קרקע שנעה בטווח pH של 5.0–6.5. סוגי הצמחייה הנפוצים ביותר שגדלים בקרקע חומה הם חורש נשיר ועשב. בשל פוריותן הניכרת של הקרקעות אלה, נכרתו שטחים גדולים של חורש נשיר לצורך השמשתם לחקלאות. לקרקעות חומות בדרך כלל שלושה אופקים: A,‏ B ו-C. אופק A הוא בעל צבע נוטה לחום ועומקו למעלה מ-20 ס"מ. הוא עשוי הומוס כמעט רווי וחומר מינרלי, והוא פעיל ביולוגית עם יצורי קרקע רבים ושורשי צמחים המערבבים את ההומוס עם חלקיקי המינרל. כתוצאה מכך, הגבול בינו לבין אופק B יכול להיות מטושטש בדגימות שאינן חרושות. אופק B עשוי ברובו מחומר מינרלי אשר נדד מחומר המוצא, אולם הוא לעיתים קרובות כולל תכליל של חומר יותר אורגני אשר נישא על ידי אורגניזמים, בעיקר תולעי אדמה. צבעו בהיר יותר משל אופק A, והוא לעיתים קרובות מסונן רק קלות. בשל הסינון המוגבל, יורדים מטה רק הבסיסים המסיסים יותר. אופק C עשוי מחומר המוצא, אשר באופן כללי חדיר ואינו חומצי או חומצי קלות, למשל סיין חרסית. מדיה וקבצים בנושא קרקע חומה בוויקישיתוף
מנהרת לינקולן

מנהרת לינקולן (באנגלית: Lincoln Tunnel) היא מנהרה באורך 2.4 ק"מ העוברת מתחת נהר הדסון ומחברת בין ויהוקן שבמדינת ניו ג'רזי לבין העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. עבודות הקמת המנהרה החלו בשנת 1934 והיא נפתחה לתנועה בשנת 1937. בשנים 1945 ו- 1957 נוספו שתי מנהרות מקבילות, והמנהרה כולה על שלוש מנהרותיה כוללת שישה נתיבי תנועה, כאשר אחד מהם משמש לתחבורה ציבורית. במנהרה עוברים מדי יום 120,000 כלי רכב, ועל כן זו המנהרה בה עוברת התנועה העמוסה ביותר בעולם מדי יום. נכון ליוני 2023, בכניסה למנהרה מכיוון ניו ג'רזי נגבת עמלת מעבר על סך של 17 דולר. בעבר הייתה המנהרה יעד לפיגועי טרור על ידי מפגעים אסלאמיים אשר ניסו לבצע פיגועי טרור ביעדים רבים בניו יורק אולם ניסיון זה נכשל. מדיה וקבצים בנושא מנהרת לינקולן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנהרת לינקולן (באנגלית) רשות הנמלים של ניו יורק מינהרת לינקולן מנהרת לינקולן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צלוב-מקור מצוי

צלוב-מקור מצוי (שם מדעי: Loxia curvirostra) הוא מין של צלוב מקור ממשפחת הפרושיים החי באמריקה ובאיראסיה. מאפיין ייחודי לצלובי-המקור הוא המקור המוצלב שלהם (ומכאן שמם), שמאפשר להם להפריד בקלות בין קשקשי אצטרובלים ולהוציא את הזרעים מתוכם. תחום המחייה הטבעי של צלוב המקור הוא יערות מחטניים. צלוב-המקור הוא מין יציב בדרך כלל, אך לעיתים, כשמקורות המזון שלו מידלדלים, הוא נודד דרומה. בדרך כלל, גופו וראשו של הזכר אדומים או כתומים, בעוד גופה וראשה של הנקבה הם בצבע אפור, צהוב וירוק. מקורם, כנפיהם וזנבם של הזכר והנקבה אפורים. לעומת זאת, יש שוני רב בין אוכלוסיות שונות של צלוב המקור. בצפון אמריקה, למשל, ישנם תשעה מופעים שונים של מין זה, לכל אחד מהם צורת מקור, עובי מקור וקריאה ייחודית. אורכו של צלוב-המקור המצוי 15–17 ס"מ. אין עונת רבייה מוגדרת למין זה, כך שצלובי-המקור מתרבים לאורך כל השנה. הקן מוקם על העצים, ונבנה בצורת ספל. הוא בנוי מזרדים, ומרופד מבפנים במחטים, טחב, סיבי צמחים ונוצות. כיום אין הערכה ברורה של גודל אוכלוסיית צלוב-המקור, בגלל נדידה בלתי-צפויה. למרות זאת, נראה שמצב אוכלוסיית צלוב-המקור יציב ברוב אזורי תפוצתו. מדיה וקבצים בנושא צלוב-מקור מצוי בוויקישיתוף צלוב-מקור מצוי, באתר ITIS (באנגלית) צלוב-מקור מצוי, באתר NCBI (באנגלית) צלוב-מקור מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צלוב-מקור מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צלוב-מקור מצוי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) צלוב-מקור מצוי, באתר GBIF (באנגלית) צלוב-מקור מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדוסול

אנדוסול (Andosol), או אנדיסול (Andisol) לפי שיטת מיון הקרקעות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית, הוא סוג קרקע הנוצר מטפרה געשית עם תכולה גבוהה של זכוכית וחומרים קולואידיים אמורפיים, בהם אלופאן, אימוגוליט ופריהידריט. סוג קרקע זה מכסה כ-1%–2% מהיבשה בכדור הארץ אשר אינה מכוסה בקרח, ובעיקר נפוץ בשולי טבעת האש, כמו גם בשטחי בקע מזרח אפריקה (חלק מן הבקע הסורי-אפריקני), איטליה, איסלנד והוואי. מקור השם אנדוסול הוא ביפנית, שבה משמעות המילים "אן" ו"דו" היא קרקע כהה. שם נוסף ביפנית לתיאור קרקע זו הוא קוּרוֹבּוֹקוּ. מאחר שקרקעות אלו הן קרקעות צעירות למדי, הן על פי רוב פוריות מאוד, למעט במקרים שבהם זרחן מקובע בהן בקלות, דבר המתרחש לעיתים באזורים טרופיים. הן בדרך כלל יכולות לתמוך בחקלאות נמרצת עם גידולים מגוונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביידו

האם התכוונתם ל... ביידו (מערכת נווט) – מערכת ניווט לוויינית שפותחה ומופעלת על ידי סין. Baidu – תאגיד סיני המספק שירותי אנציקלופדיה מקוונת דוגמת ויקיפדיה ומנוע חיפוש סיני דוגמת גוגל.
ג'ון בויה

ג'ון בויה (באנגלית: John Boye; נולד ב-23 באפריל 1987) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדות המגן הימני והבלם באל פאיה מליגת העל הסעודית ובנבחרת גאנה. בויה שיחק במספר קבוצות נוער מקומיות בעיר אקרה בה נולד. בשנת 2005 הצטרף למחלקת הנוער של הארט אוף ליונס. בעונת 2007/2008 התחיל לשחק בקבוצה הבוגרת של הארט אוף ליונס, כאשר בעונה זו הופיע ב-10 משחקים בהם כבש שער אחד. בחלון ההעברות קיץ 2008 סיכם בויה בהפועל פתח תקווה הישראלית. למרות הסיכום, החליט בויה לבסוף שלא לחתום בקבוצה הישראלית בעקבות לחץ מסטאד רן הצרפתית. בעונה הבאה הושאל לקבוצת המילואים של סטאד רן, סטאד רן ב'. בעונה זו שיחק 24 משחקים וכבש 3 שערים. לאחר עונה מוצלחת זו, ביולי 2009 חתם בסטאד רן. לאחר העברתו הסופית לסטאד רן שיחק עונה נוספת בקבוצת המילואים. בעונה זו הופיע ב-24 משחקים וכבש שער אחד. בעונת 2010/2011 התחיל בויה לשחק בקבוצה הבוגרת של סטאד רן. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של רן הופיע ב-11 משחקים. בהמשך הפך לשחקן הרכב בסטאד רן. בשנת 2014 עבר לארג'ייספור מליגת העל הטורקית. ב-31 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת באל פאיה מליגת העל הסעודית. ב-22 ביוני 2008 הופיע בויה לראשונה במדי נבחרת גאנה, במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, נגד גבון. בויה כבש את שער הבכורה שלו במדי נבחרת גאנה ב-13 בינואר 2013, במשחק ידידות נגד תוניסיה. בויה נכלל בסגל גאנה לגביע אפריקה לאומות 2012, לגביע אפריקה לאומות 2013 ולמונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא ג'ון בויה בוויקישיתוף ג'ון בויה, באתר Transfermarkt ג'ון בויה, באתר Soccerway ג'ון בויה, באתר WorldFootball.net ג'ון בויה, באתר National Football Teams ג'ון בויה, באתר FootballDatabase.eu
הרביעייה מספר 8 בדו מינור של דמיטרי שוסטקוביץ'

הרביעייה מספר 8 בדו מינור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 110 היא אחת מ-15 יצירות לרביעיית מיתרים שכתב שוסטקוביץ'. היצירה נכתבה במשך שלושה ימים בלבד ביולי 1960. היא בוצעה לראשונה באותה שנה בלנינגרד על ידי רביעיית בטהובן. יצירה זו מבוצעת לעיתים קרובות באולמות הקונצרטים, יותר משאר הרביעיות האחרות של המלחין גם יחד. היצירה נכתבה זמן קצר לאחר שפקדו את המלחין שני אירועים טראומטיים: הראשון הוא האבחון של חולשת עצבים בגפיו, סיוטו של כל נגן, שבסופו של דבר אובחנה כמחלת הנוירון המוטורי (ALS), והשני הוא הצטרפותו הכפויה למפלגה הקומוניסטית, בניגוד להצהרות קודמות, לפיהן נשבע שלא יעשה זאת. לפי רישומיו, היצירה הוקדשה "לקורבנות הפאשיזם והמלחמה". בנו, מקסים פירש זאת כהקדשה לקורבנות כל המשטרים הטוטליטאריים באשר הם, ואילו בתו גלינה פירשה זאת כהקדשה לעצמו, שפרסומה נכפה עליו על ידי הרשויות ברוסיה. חברו של שוסטקוביץ', המוזיקולוג לב לבנדינסקי, טען, ששוסטקוביץ' ראה ביצירה זו הספד לעצמו, כיוון שבאותה תקופה תכנן להתאבד. רביעיית המיתרים נכתבה בדרזדן, שם שהה באופן מוצהר ורשמי כדי לכתוב את המוזיקה לסרט "חמישה ימים, חמישה לילות", העוסק בהריסתה של דרזדן על ידי הפצצות חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר המלכותי בזמן מלחמת העולם השנייה. הרביעייה, מרוכזת ועשירה על אף היותה קצרה, מחולקת לחמישה פרקים, המקושרים ביניהם בקשר פנימי ואורכה כעשרים דקות: פרק ראשון: לרגו, איטי ורחב. פרק שני: אלגרו מולטו, מהיר מאוד פרק 3: אלגרטו - מהיר אך לא ביותר פרק 4: לרגו פרק 5: לרגו הפרק הראשון פותח במוטיב ה-DSCH (רה-מי במול-דו-סי), המהווה מוטיב מרכזי ביצירות רבות של המלחין. פרק זה מאופיין בנושא איטי ועצוב, המופיע בווריאציות ביצירות אחרות של המלחין, כמו הקונצ'רטו מספר 1 לצ'לו, סימפוניות מספר 10 ו-15, סונאטה לפסנתר מספר 2 והקונצ'רטו מספר 1 לכינור. נושא זה חוזר ומופיע בכל פרק ברביעייה, והוא מהווה את בסיסו של הנושא המהיר בפרק השלישי. היצירה כוללת ציטוטים רבים מיצירות רבות של שוסטקוביץ': הפרק הראשון מצטט מהסימפוניות מספר 1 ו-5, הפרק השני כולל מוטיבים יהודים, שהושמו לראשונה בשלישייה מספר 2 של המלחין, הפרק השלישי מצטט את הקונצ'רטו הראשון לצ'לו, הפרק הרביעי כולל נושא מתוך אריה "סריוז׳ה, אהובי" מהאופרה ליידי מקבת ממחוז מצנסק והחמישי מכיל גם הוא מוטיב מאופרה זו. בהערת השוליים של הקלטת רביעיית בורודין ליצירה זו כתב המבקר אריק סמית: "רביעיית בורודין ביצעה יצירה זו לפני המלחין בביתו שבמוסקבה, בתקווה לקבל ביקורת על ביצועם. אולם שוסטקוביץ', שנדהם מהביצוע היפה, אשר חדר לעמקי נשמתו, טמן ראשו בין ידיו ובכה. כאשר סיימו לבצע את היצירה, ארזו ארבעת הנגנים את כלי הנגינה ללא הגה ויצאו חרש מהבית". מאמר מפורט על היצירה, quartets
ת'נדרה

ת'נדרה (באנגלית: Thundra) היא דמות משנה בדיונית של אנטי גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #129 מדצמבר 1972 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'רי קונוויי. ת'נדרה היא לוחמת אמזונה חזקה ואדומת שיער מקו זמן עתידי מטריארכי ומתקדם מבחינה טכנולוגית, שבו גברים משועבדים על ידי הנשים. בעתיד זה, ת'נדרה היא אשתו של הענק הירוק, ולהם יש בת בשם ליירה. ת'נדרה היא נוסעת בזמן מהמאה ה-23, שבו כדור הארץ נשלט בידי שרות מלחמה נקבות שכבשו ושיעבדו את האוכלוסייה הזכרית המצומצמת. ארצות הברית לשעבר היא כעת "רפובליקת האחיות המאוחדות", ות'נדרה מגיעה ממגלופוליס בשם מילאגו הגדולה (שטחן המשולב של מילווקי ושיקגו) ממערבה של רפובליקת האחיות המאוחדת. היא נחשבת לאחת הלוחמות מעוררות היראה של אחוות האחיות, ושודרגה בעזרת הנדסה גנטית ואומנה מאז ילדותה בקרב, באמנויות לחימה ובאסטרטגיה צבאית. במקור, ת'נדרה נשלחה למאה ה-20 כדי להתחרות בקרב פנים אל פנים עם דבר, חבר ארבעת המופלאים. הניצחון שלה עליו מוכיח לה אחת ולתמיד שנשים הן עליונות יותר מהמין הגברי ולסיים בכך את הקיפאון שבמלחמה בין אחוות הלוחמות לבין שרי המלחמה של כוכב מאצ'וס. היא מגויסת לקבוצת נבלי-על בשם "ארבעת המפחידים" בידי המכשף והם נלחמים בארבעת המופלאים. למען האמת, היא פועלת מתוך אינטרס שלה ואין לה כל עניין בקבוצה, מה שמוביל אותה להצטרף לארבעת המופלאים ולהביס אותם. בין היתר, ת'נדרה נלחמה גם נגד הענק הירוק. כפי שתואר באירועי "נפילת הענקים" ו"מלחמת-עולם הענקים", ת'נדרה כרתה ברית עם הענק האדום ואף נשלטה בידי ארגון נבלי-העל אינטליג'נסיה בראשות המנהיג. אחרי שהארגון בגד בענק האדום, היא עזרה לו להימלט ועוזבת את הקבוצה. מאז שעזבה, בתה ליירה הצטרפה לשורותיהם. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Fantastic Four #133 Hulk Vol.2 #14-17, October-December 2009
פונטיין

פונטיין (בצרפתית: Fontaine) היא מילה בצרפתית שפירושה מזרקה או מעיין טבעי. האם התכוונתם ל... מזרקה (דושאן) – פסל של מרסל דושאן, נקרא במקור Fontaine איי פונטיין (אנ') – ארכיפלג בים הטירני, סמוך לאיטליה ג'ואן פונטיין – שחקנית קולנוע אמריקאית ויק פונטיין – דמות במסע בין כוכבים ז'יסט פונטיין – כדורגלן צרפתי מרגוט פונטיין – פרימה בלרינה אנגלית פרדיננד אאוס דר פינטן – פושע מלחמה נאצי לה פונטיין אוסקר לה פונטיין – פוליטיקאי גרמני דון לה פונטיין – קריין ומדבב אמריקאי אנרי לה פונטן – משפטן ומדינאי בלגי ז'אן דה לה פונטן – משורר צרפתי