laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורי שמיר

אורי שמיר (נולד ב-7 ביולי 1951) הוא פסנתרן ג'אז, שחקן קולנוע וצייר ישראלי. שמיר נולד ביולי 1951 בפריז, צרפת. הוא בנם הצעיר של נחום שמיר ומלכה שמיר לבית פס, שהיו אז בשליחות מטעם הסוכנות היהודית ועסקו בהעלאת עולים לישראל. ב-1969 סיים את לימודיו בגימנסיה "הרצליה" בתל אביב. את שירותו בצה"ל עשה בחיל הנדסה קרבית. שמיר למד מוזיקה ותיאטרון באוניברסיטת תל אביב וב-1980 סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת נורת'איסטרן אילינוי (אנ') שבארצות הברית. ב-1987 החל לשחק בסרטים ובתפקידו הראשון גילם את דמותו של עו"ד נתן קוגלר בסרט "אבא גנוב". בתפקיד זה המשיך בסרטים הבאים בסדרה ,"אבא גנוב 2" (שיצא לאקרנים ב-1989) ו"אבא גנוב 3" (משנת 1991), שצולם באילת בעת מלחמת המפרץ. ב-1996 שיחק בתפקיד בעל הבית בסרט "מי האבא?" בכיכובו של דובי גל. התפקידים הבאים היו ב"פאזל" ב-1999, "ציליבל" ב-2003, "שולץ" ב-2008 ו"נויורק" ב-2012. בשנת 2019 נבחר עם יהודה בארקן להגיש את פרס התסריט הטוב ביותר בטקס פרס אופיר. שמיר כתב עבור יוני רכטר וההרכב "ארבע-עשרה אוקטבות" את המילים לשירים "ערב בתל אביב", "To be alone" ו"הימים חולפים". כמו כן, הוא הלחין את השירים "אושר שליו" של רחל ו"עמוק בטל" (טנא מלא כוכבים) של לאה גולדברג. בנוסף, הלחין שמיר פזמונים פרי עטו שיצאו בתקליטי שדרים ושודרו ברדיו, שביניהם נמנים "בוקר טוב ישראל", "זהב ספרדי" שאת מילותיו כתב דן מינסטר ו"שיר עם שוודי". משנות השמונים ואילך הופיע כבסיסט בהרכבי ג'אז שונים, בין היתר עם ההרכב של הוגו לנדוור. ליווה אמנים כיהורם גאון, לני רביץ ויוסי בנאי וניגן בהפקות תיאטרון של הקאמרי ושל תיאטרון יידישפיל. בשנות התשעים החל להופיע כזמר בערבי זמר עברי ומשנת 2013 ניהל עם הזמרת סיגל נוביק מועדון זמר בשם "שמורת הזמר של סיגל ואורי". מ-2010 מופיע שמיר כפסנתרן ג'אז ומוזיקה קלה במועדונים ומסגרות שונות. בשנות התשעים החל שמיר לצייר והתמחה ברישומים בדיו ובציורים בצבעי מים. בשנים 1996 ו-1997 השתתף בתערוכות קבוצתיות של תלמידי יצחק בלפר ורפי משל. ב-2001 השתתף בתערוכה קבוצתית של אגודת הציירים והפסלים. שמיר, המתגורר בתל אביב, היה נשוי לרות ברהום שמיר, אך השניים התגרשו. בנם הוא הקולנוען טל שמיר. מדיה וקבצים בנושא אורי שמיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורי שמיר אורי שמיר, ברשת החברתית פייסבוק אורי שמיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אורי שמיר, סרטונים בערוץ היוטיוב אורי שמיר מנגן ג'אז באתר יוטיוב סרטונים בערוץ של אורי שמיר, באתר יוטיוב אורי שמיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי שמיר, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" אורי הפזמונאי - פזמונים ולחנים מאת אורי שמיר, באתר יוטיוב ג'אז סטנדרטים - אורי שמיר - YouTube, באתר YouTube דודי פטימר, ‏בלתי נשכח: הג'אז של עו"ד קוגלר ממשיך להתנגן, באתר מעריב אונליין, 28 בינואר 2018 יואב בירנברג, "אבא גנוב" - האיחוד, באתר "ידיעות אחרונות", 23 בספטמבר 2019 ערב בתל-אביב, נבדק ב-2021-10-24 To Be Alone, נבדק ב-2021-10-24 יוני רכטר - הימים חולפים, נבדק ב-2021-10-24 אורי שמיר - אושר שליו, נבדק ב-2021-10-24 לילה (טנא מלא כוכבים) אורי שמיר, נבדק ב-2021-10-24 הקלטה נדירה - אורי שמיר - בוקר טוב ישראל - 1987 -מעלה דודי פטימר, נבדק ב-2021-10-24 הקלטה נדירה - אורי שמיר - זהב ספרדי -1987 -מעלה דודי פטימר, נבדק ב-2021-10-24 הקלטה נדירה - אורי שמיר- שיר עם שבדי- 1987 -מעלה דודי פטימר, נבדק ב-2021-10-24
קארוזו הגדול

קארוזו הגדול (באנגלית: The Great Caruso) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1951 בבימויו של ריצ'רד ת'ורפ, עם מריו לנצה ואן בליית' בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בהשראת הביוגרפיה של זמר הטנור הידוע אנריקו קארוזו מאת אשתו דורותי אבל ברובו הוא בדיוני. לנצה שר בסרט שירים איטלקיים וכן אריות מאופרות של ג'וזפה ורדי, פוצ'יני, דוניצטי, ליאונקוואלו, רוסיני, דוניצטי, פון פלוטו, מסקאני ועוד. הסרט זכה בפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר. כן היה מועמד לרשימת הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר. הסרט היה הצלחה מסחרית ואמנותית גדולה והיה שיא בקריירה של לנצה. 25 בפברואר 1873, יום רגיל בעיר נפולי כשהווזוב נשקף מרחוק. ביום זה נולד ילד למשפחת קארוזו שנקרא אנריקו. כבר בהיותו ילד גילה כישרון זמרה במקהלת הכנסייה. אמו טיפחה אותו וגם כאשר הייתה על ערש דוויי היא בקשה ממנו לא להיות לידה אלא להשתתף בתהלוכת הכנסייה. עברו שנים, אנריקו מתפרנס משירה בבתי קפה וקיבוץ מטבעות. הוא רוצה להתחתן עם חברתו מוזט אבל אביה סוחר הקמח מכריח אותו לעבוד בעסק שלו. פעם אחת הוא נפגש חבר במועדון ומתחיל לשיר את "לה דנצה" של רוסיני לקול תשואות הקהל. אלפרדו, זמר בתיאטרון סן קרלו מתרשם מקולו ומשיג לו משרת זמר במהלה, ומשם מתפתח אנריקו עד שהגיע לתפקידים ראשיים והתפרסם. משם הוא מגיע ללה סקאלה. כעת הוא רוצה לשאת את חברתו, אך מתברר שהיא כבר נשואה. אנריקו חותם חוזה עם קובנט גארדן ומופיע בתפקיד ראשי בריגולטו עם זמרת הסופרן מריה סלקה (ג'רמינה נובוטנה) שלא סובלת אותו. הוא נפגש עם אלפרדו שאיבד את קולו והוא מובטל, וממנה אותו לאמרגנו. הם מקבלים הזמנה ל מטרופוליטן בניו יורק שם נפגש קארוזו עם זמרת הסופרן לואיז הגאר (דורותי קירסטן), והם מתקבלים בתשואות בשירתם באופרה אאידה. פארק בנג'מין (אנ') (קרל בנטון ריד) הוא הפטרון הראשי של בית האופרה, והוא מתעב את קארוזו בגלל מוצאו ונימוסיו המחוספסים. קארוזו בן ה-45 מתאהב בדורותי בנג'מין אן בליית'), בתו הצעירה של פארק בנג'מין למורת רוחו של אביה. בינתיים יוצא קארוזו למסע ברחבי אירופה ואמריקה. כשהוא חוזר, עדיין מחכה לו דורותי (דורה) בת ה-25. הוא קובע אתה פגישה אך אלפרדו אומר לו שהוא צריך לשיר בקתדרלה. קארוזו אומר כי לא הוא שולט בקול אלא הקול שולט בו, והולך לשיר עם ילדי הכנסייה את אווה מריה לפי מנגינה של גונו - באך. לבסוף הם מתחתנים למרות שאביה אוסר עליה. בעת ביצוע לוצ'יה די למרמור מגיעה ידיעת שנולדה לו בת ומתפשטת במהירות לזמרים מקהלה והקהל וכולם מריעים לו בסוף. בריאותו של אנריקו מתערערת. הוא חש במחנק בגרונו ומטפל בעצמו בספריי של אתר. בסוף הופעה באופרה "מרתה" של פלוטו הוא מתמוטט. בסוף רואים אנשים שחולקים לו כבוד ליד פסלו, במבואה של המטרופוליטן אופרה. "קארוזו הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קארוזו הגדול", באתר נטפליקס "קארוזו הגדול", באתר AllMovie (באנגלית) "קארוזו הגדול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קארוזו הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לקארוזו הגדול, באתר יוטיוב קארוזו הגדול, באתר TCM כתוביות ותחילת הסרט, באתר יוטיוב מריו לנצה של "לה דנצה", באתר יוטיוב לנצה/קארוזו שר אווה מריה, באתר יוטיוב קארוזו שר לוצ'יה דה לה מרמור ומקבל ידיעה על הולדת בתו, באתר יוטיוב תמונת הסיום של אאידה - מריו לנצה ודורותי קירסטן, באתר יוטיוב סצנת הסיום של קארוזו הגדול, באתר יוטיוב
קרלסבאד (באדן)

קרלסבאד (בגרמנית: Karlsbad) היא עירייה במחוז הדרומי של קרלסרוהה בבאדן-וירטמברג בקצה הצפוני של היער השחור. היא נוצרה במהלך רפורמה מוניציפלית ב-1 בספטמבר 1971 ממגוון קהילות עצמאיות לשעבר. העירייה ממוקמת ברמת אלב-פינץ בצפון היער השחור, 8 ק"מ דרום-מזרח לאטלינגן, 13 ק"מ דרומית מזרחית לקרלסרוהה ו-15 ק"מ מערבית לפפורזהיים. עיריית קרלסבאד מורכבת מ-5 עיריות עצמאיות של קהילות שאוחדו על ידי הרפורמה המוניציפלית בשנת 1971: לנגנשטיינבאך, שהוזכרה עוד בשנת 1197, מציעה תנאים אידיאליים למנוחה ולרוגע. במאה ה-18 הקהילה הייתה מפורסמת הרבה מעבר לגבולותיה כ-"קהילה נסיכותית וממלכתית". גרף קארל וילהלם פון באדן בנה בניין רחצה מתחת לקפלת ברברה בשנת 1719, שאז שימש כמעון קיץ לבית הנסיך. כיום לנגנשטיינבאך מציעה מתקנים מרכזיים רבים ותשתית עשירה למגורים, עבודה, מנוחה, קניות, חינוך ובריאות וקל להגיע אליה באמצעות רכבת S אוורבך מוזכרת לראשונה בסביבות שנת 1278. לפחות ממה שחפירות ארכאולוגיות הוכיחו, האזור סביב אוורבך יושב כבר בשנת 90 לספירה. אוורבאך קרובה מאוד ללנגנשטיינבאך, מציעה אפשרויות מגורים ופנאי יפות ומחוברת לרשת תחבורה באמצעות קווי אוטובוס. בדומה לאוורבך, מוטשלבאך הייתה אחד מן הקהילות הקטנות ביותר בקרלסבאד. מוטשלבאך הוזכרה לראשונה בשנת 1278. בשנת 1936 אוחדו קהילות הלדניזיות שונות לתוך קהילה אחת הנקראת כיום "מוטשלבאך". במסגרת הרפורמה בעירייה, מוטשלבאך השתלבה בעיריית קרלסבאד. איטרסבאך, שהוזכרה לראשונה בשנת 1232, נכנסה לבסוף לבאדן-וירטמברג בשנת 1605. ב-1854, בזכות התיישבות תעשייתית, היה ניתן היה לשפר את התנאים הכלכליים של מקום המגורים הטהור. מחצבות הגיר וכבשני הלבנים הביאו גם הזדמנויות הכנסה חדשות לקהילה הקטנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, המקום חווה פריחה כלכלית הודות לתעשייה המודרנית שכבשה לא רק את גרמניה, אלא גם את השוק הבינלאומי. אזור התעשייה ממוקם שני קילומטרים מהאתר. ניתן להגיע לאזור התעשייה ולעיר הפנימית באמצעות רכבת תחתית. אף על פי שהשטח הוזכר לראשונה במסמכים מ-1281, אזרחי רובע קרלסרוהה, אמרו כי הם עברו לכפר - שאז קראו לו עדיין "ספילברץ" - בשנת 1161. לאחר היה עדיין חלק מוירטמברג, הוא נמכר לבאדן-דורלאך בשנת 1603. במשך 200 השנים הבאות הוא היה שייך ללנגנשטיינבאך עד 1803. בשנת 1971, במסגרת רפורמת העירייה, הם שינו את שמם לשפילברג והשתלבו בעיריית קרלסבאד. מדיה וקבצים בנושא קרלסבאד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרלסבאד Karlsbad - Begrüßung, www.karlsbad.de Karlsbad - Ortsteile, www.karlsbad.de
יוסף באראן

יוסף באראן (בהונגרית: Bárány József; נאדאודבר, 11 בדצמבר 1856 – בודפשט, 15 באפריל 1916) היה רב, הרב הראשי של העיר קצ'קמט, מחנך, סופר. יוסף באראן היה בנם של מאתיאש באראן, סוחר כללי ושל מריה אלטמן. בין השנים 1877–1885 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1885 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובשנת 1886 קיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1887 היה רב בדברצן, בשנים 1888–1891 היה מפקח על בתי הספר של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1891 נבחר לרב הראשי של קצ'קמט. הוא היה כתב ועמית מערכת של כתבי העת היהודיים "שוויון" (Egyenlőség) ושל הסקירה יהודית-הונגרית בהם כתב מאמרים רבים. הוא נפטר בשנת 1916 בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו: המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. אשתו הייתה אירמה ויץ (1876–?), בתו של הקצב אנטאל ויץ, ושל אמה ויץ, שנישאה לבאראן ב-25 בדצמבר 1895 בקצ'קמט. בנו ג'רג' באראן (1897–?) היה עיתונאי. אשתו הייתה ארז'בט בראוור. הפילוסופיה של שלמה אבן גבירול. בודפשט, 1885. ההיסטוריה של ישראל. חלק א'. סיפור המקרא עד לכיבוש הארץ. עם טקסט עברי והפרדות לבתי ספר תיכוניים, חטיבות ביניים ולבתי ספר גבוהים לבנות. בודפשט, 1890. (עם אברהם שטרן) הספד ללאיוש קצ'קמטי. 20 בנובמבר 1915. קצ'קמט, 1916. Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944 (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יוסף באראן כתבי יוסף באראן ב-Arcanum הרב יוסף באראן ב-Arcanum תולדות ישראל של יוסף באראן באתר MANDA דרשת הרב יוסף באראן מ-1886 במוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי "Születési bejegyzése a nádudvari izraelita hitközség születési akv. 127/1856. folyószáma alatt". "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 934/1916. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a kecskeméti polgári házassági akv. 97/1895. folyószáma alatt".
מוזיאון מין

מוזיאון מין או מוזיאון ארוטי הוא מוזיאון המציג אמנות ארוטית, אביזרי מין היסטוריים ומסמכים על ההיסטוריה של הארוטיקה. מוזיאונים אלו היו פופולריים מאוד באירופה וביפן במהלך שנות ה-60, שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20. ביפן, מוזיאונים אלו נקראו כ-היהו קאן ("אוצר נסתר"; ביפנית: 秘宝館). בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, מוזיאוני מין רבים באירופה וביפן נסגרו בשל חוסר עניין בציבור, כאשר מספר מוזיאוני מין נפתחו בארצות הברית. החל משנת 2011 באילת פועל מוזיאון הארוטיקה. מוזיאון הארוטיקה (פריז) מדיה וקבצים בנושא מוזיאון מין בוויקישיתוף Sex Museums, www.encyclopedia.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מיניות ובנושא מוזיאונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Humming

"The Humming" (בעברית: "הזִמזוּם" או "הפְּזִימָה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האירית אניה, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Dark Sky Island. השיר יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל שיווקי מתוך האלבום. הוא נכתב על ידה והופק על ידי ניקי ראיין. את "The Humming" הוציאה אניה שבוע לפני יציאתו של Dark Sky Island, במטרה לעזור בקידום שלו. "The Humming" הוא שיר "שמהרהר על מחזור היקום ואיך שינוי משפיע על הכול". בזמן שאניה עבדה על הלחן שלו, היו חלקים שהיא זמזמה ולבסוף החליטה לכלול את הקטע הזה כחלק מהשיר עצמו. היא קראה סיפור שרומא נתנה לה, ממנו למדה שהצליל הראשון שהושמע בעולם היה זמזום. את אותו הצליל לא יכלו לשמוע בני האדם, אך במרוצת הזמן מדענים הצליחו לתרגם אותו לצליל שאוזן אנושית יכולה לשמוע, תוך שימוש בטלסקופ החלל פלאנק ובקומפרסור שנועדו לעזור בכך. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות. טימותי מונגר מ-AllMusic, כתב ש-Dark Sky Island "מכיל את כל סימני ההיכר האופייניים לאניה, אך עם נקודות שיא רבות יותר מאשר בשתי עבודותיה הקודמות", תוך שהדגיש את "The Humming" כ"אחת הרצועות החזקות ביותר שהפיקה מזה עשרות שנים". הוא טען שאותה הרצועה דומה לשיר "Caribbean Blue" משנת 1991, הלקוח מהאלבום, Shepherd Moons. הוא סיכם ואמר ש"האלבום מצליח להזכיר את אלבומיה הקודמים של אניה, תוך שמירה על העוצמה שלהם". קליפ המילים הרשמי של "The Humming" הועלה לערוץ היוטיוב של אניה ב-13 בנובמבר 2015, ביום צאתו כסינגל שיווקי. קליפ המילים נוצר בהשראת הירח, הלילה והמים, כשלאורכו ניתן לראות את מילותיו לצד תמונות נעות של נושאים הקשורים אליהם. הופעתה של אניה עם השיר הועלתה ליוטיוב בשנת 2016 וזכתה להצלחה נאה. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של קליפ המילים עומד על למעלה מ-20 מיליון צפיות. סרטון השיר "The Humming" באתר יוטיוב Enya: Enya veröffentlicht Lyric Video zu "The Humming", Warner Music Germany, ‏2015-11-16 (ב־) Enya – The Humming, נבדק ב-2021-08-14 Enya - The Humming (Felix Wehden Edit) (באנגלית), נבדק ב-2021-08-14 Pareles, Jon (2015-11-25). "On 'Dark Sky Island,' Enya Doesn't Stray Far From Continuity and Comfort". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-08-14. Dark Sky Island Press Release, EnyaBlues, ‏2015-10-13 (באנגלית בריטית) An Interview With Enya: She Moves In Mysterious Ways, EnyaBlues, ‏2016-01-26 (באנגלית בריטית) The Humming, נבדק ב-2021-08-14 Dark Sky Island - Enya | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-08-14 Enya - The Humming (Lyric Video), נבדק ב-2021-08-14 Enya - The Humming Video Edit (Full Album Version Live Performance), נבדק ב-2021-08-14
ריי מנאי

ריי אלדו מנאי (באלבנית: Rey Aldo Manaj; נולד ב-24 בפברואר 1997 בלושנייה שבאלבניה) הוא כדורגלן אלבני המשחק בעמדת החלוץ בסיבאספור ובנבחרת אלבניה. מנאי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקרמונזה מהסרייה ג', בה ערך 22 הופעות ליגה. ב-14 ביולי 2015 חתם מנאי על חוזה לחמש עונות באינטר מילאנו מהסרייה א'. במשך שלוש עונות במועדון הוא הושאל לפסקארה מהסרייה א', לפיזה מהסרייה ב' ולגרנדה מהליגה הספרדית השנייה, ואף ערך ארבע הופעות ליגה במדי אינטר מילאנו. ב-1 ביולי 2018 חתם מנאי באלבסטה מהליגה הספרדית השנייה. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 37 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים. ב-20 בינואר 2020 חתם מנאי בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה. במשך עונה וחצי בקבוצה הוא ערך 21 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים. לקראת עונת 2021/22 עלה מנאי לקבוצה הבוגרת של המועדון אשר משחקת בלה ליגה, שיחק ארבעה משחקי ידידות וכבש ארבעה שערים. בסוף אוגוסט הושאל לקבוצה האיטלקית ספציה מהסרייה א'. ב-16 בנובמבר 2015 ערך מנאי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת גאורגיה במשחק ידידות. ב-14 באוקטובר 2019 הבקיע מנאי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת מולדובה במסגרת מוקדמות יורו 2020. נכלל בסגל נבחרת אלבניה ליורו 2024. מדיה וקבצים בנושא ריי מנאי בוויקישיתוף ריי מנאי, באתר Transfermarkt ריי מנאי, באתר Soccerway ריי מנאי, באתר BDFutbol ריי מנאי, באתר WorldFootball.net ריי מנאי, באתר National Football Teams ריי מנאי, באתר FootballDatabase.eu Zyrtare, Manaj firmos me Interin באתר Panorama Sport, ‏ 14 ביולי 2015 (באלבנית) Rei Manaj joins Barça B באתר הרשמי של ברצלונה, 20 בינואר 2020 (באנגלית) Ryan Dabbs last updated, Albania Euro 2024 squad: Sylvinho's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
גוסטב באומן

גוסטב באומן (באנגלית: Gustave Baumann ‏; 27 ביוני 1881 – 8 באוקטובר 1971) היה דפס וצייר אמריקאי, ואחת הדמויות המובילות של תחיית חיתוך עץ צבעוני באמריקה. הוא מוכר גם בזכות תפקידו בשנות השלושים כרכז שטח של פרויקט עבודות האמנות הציבוריות בתקופת השפל הכלכלי. גוסטב באומן נולד במגדבורג שבגרמניה ועבר לארצות הברית בשנת 1891 עם משפחתו. בגיל 17 עבד בחריטה בזמן שהשתתף בשיעורי לילה במכון לאמנות בשיקגו. הוא חזר לגרמניה בשנת 1904 כדי ללמוד במינכן, שם למד גילוף עץ ולמד את הטכניקות של הדפסי גושי עץ. לאחר שחזר לארצות הברית, החל לייצר חיתוכי עץ צבעוניים כבר בשנת 1908, והתפרנס כגרפיקאי. הוא בילה במחוז בראון שבאינדיאנה כחבר במושבת האמנות של מחוז בראון, ופיתח את טכניקת ההדפסה שלו. הוא פעל לפי השיטה האירופית המסורתית להדפסת צבעים באמצעות דיו על בסיס שמן והדפסת הבלוקים שלו עם מכבש גדול. שיטת עבודתו הייתה בניגוד למגמה של אמנים אמריקאים רבים שהשתמשו בהדפסי עץ משופשפים בסגנון מסורתי יפני. ההדפסים שלו הוצגו בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915, שם זכה באומן במדליית הזהב על חיתוך עץ צבעוני. בשנת 1918, הוא פנה לדרום מערב כדי להכיר את מושבת האמנים טאוס, ניו מקסיקו. אבל הוא נוכח כי המקום צפוף מדי, והוא עלה על הרכבת וירד בסנטה פה. מוזיאון האמנות בסנטה פה נפתח בשנה הקודמת והאוצר שלו, פול ווטר, שכנע את באומן להישאר בסנטה פה. בסנטה פה התיידד באומן עם אמנים מקומיים רבים לרבות אלברט הנרי קרביאל והשתתף באירועים קהילתיים שונים. הוא היה חבר באגודה לאמנים גרפיים אמריקאים ובאגודת האמנים של טאוס. באומן התחתן עם ג'יין דברו הנדרסון ב-25 ביוני 1925. בתם, אן, נולדה ב-31 ביולי 1927. הוא שהה בסנטה פה יותר מחמישים שנה עד מותו שם בשנת 1971. פריחת התפוח, חיתוך עץ הנהר האדום, חיתוך עץ סאן ג'רמינו, חיתוך עץ ספטמבר, חיתוך עץ בוקר במקסיקו, חיתוך עץ קיץ, חיתוך עץ מדיה וקבצים בנושא גוסטב באומן בוויקישיתוף NYPL, Prints With/Out Pressure: American Relief Prints from the 1940s through the 1960s, web-static.nypl.org HistoryWired: A Few of Our Favorite Things, National Museum of American History, ‏2012-03-16 (באנגלית) New Mexico Museum of Art - Introduction to "Pulling Strings", archive.ph, ‏2013-04-15 "Ann Baumann; Her Life in a Home Full of Art" Acton, David (1996). Hand of A Craftsman: The Woodcut Technique of Gustave Baumann. Museum of New Mexico Press
סנקט קונראד

סנקט קונראד (בבווארית: Sankt Konrad) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. העיירה סנקט קונראד היא חלק מאתר הנופש זאלצקמרגוט. העיירה שוכנת בין אגם טראונזה לעמק אלם. כ-51% מאדמות העיירה מיוערים, ו-44% הם אדמות חקלאיות. מבט מרוחק על העיירה והעמק מדיה וקבצים בנושא סנקט קונראד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנקט קונראד ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכונת מין

מכונת מין הוא מכשיר מכני שמשמש להדמיית יחסי מין אנושיים או פעילות מינית אחרת. ניתן לחבר מכונות מין לפין, לשד, לעכוז, לפה או לכל חלק אחר של גוף האדם. מכונות אלו עשויות לחדור מינית את המשתמש בהן. הוויברטור הומצא במקור לטיפול בהיסטריה של נשים ויקטוריאניות באמצעות אורגזמה רפואית שנגרמת על ידי עיסוי הדגדגן. מכשירים מכניים מוקדמים אלו היו גדולים וחזקים בהרבה מהוויברטורים המודרניים. לקראת תחילת המאה ה-20, הוויברטור נהיה פופולרי בבתי מרחץ ובסאונות באירופה וארצות הברית. גרסאות קומפקטיות יותר, שמופעולת על ידי חשמל, הופיעו מאוחר יותר בקטלוגים של חנויות כלבו. ניתן למצוא מכונות מין במשחקי BDSM אוטומטיים-ארוטיים ובמשחקי קשירה. ישנן גם מכונות מין שיתופיות שמשתמשות בממשק משתמש אינטרנטי. הכנס האמריקאי, Arse Elektronika (אנ'), הציג באופן קבוע הדגמות של מכונות מין ומארגן דיבייטים ודיונים אקדמיים על שימוש במכונות מין אלו. בסרט הקומדיה מ-2008, לקרוא ולשרוף, סוכן האוצר האמריקאי הארי פארר בונה "כיסא דילדו" המונע על דוושה. האתר הפורנוגרפי האמריקאי, Fucking Machines (אנ') הוצג בעיתונות המרכזית כמקור מידע מהימן למכונות מין. ב-2011, הפסיכולוג האמריקאי, ג'יי. מייקל ביילי (אנ'), הביא הדגמה חיה של מכונות מין בהרצאה שסיפק באוניברסיטת נורת'ווסטרן. הדגמה זו הובילה לסיקור עיתונאי נרחב לגבי החופש האקדמי במכללות בארצות הברית. BDSM אביזר מין רובוט מיני מדיה וקבצים בנושא מכונת מין בוויקישיתוף Leung, Isaac (2009). The Cultural Production of Sex Machines and the Contemporary Technosexual Practices. In Grenzfurthner, J. et al., eds. Do androids sleep with electric sheep? Critical perspectives on sexuality and pornography in science and social fiction. RE/SEARCH, ISBN 978-1-889307-23-7 Farrell, Lauralee (2007). Dream Machine. In The Best American Erotica 2007, p. 2077. ff., Susie Bright, ed. Simon and Schuster, ISBN 978-0-7432-8962-7 Clark-Flory, Tracy (March 3, 2011). The "live sex show" professor speaks. (אורכב 29.06.2011 בארכיון Wayback Machine) Salon.com Arnott, Stephen (2010). Sex: A User's Guide. Random House Digital, Inc., ISBN 978-0-440-33437-8 "Jillsaw". YouTube. ארכיון מ-2020-11-19. נבדק ב-24 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Browne, Ray Broadus (1982). Objects of special devotion: fetishism in popular culture, p. 49 Popular Press, ISBN 978-0-87972-191-6 Maines, Rachel (1999). The Technology of Orgasm: "Hysteria," the Vibrator, and Women's Sexual Satisfaction. Johns Hopkins University Press. ISBN 0-8018-6646-4. Blue, Violet (2006). The Adventurous Couple's Guide to Sex Toys. Cleis Press, ISBN 978-1-57344-254-1, chapter 6: Teledildonics toys: online sex for two Gilbey, Ryan (2008). That Superior Feeling: The Coen Brothers' Espionage Comedy-Is an Exercise in Smugness. New Statesman, Volume 21, p. 45 "A Disciplined Business" (אורכב 14.10.2017 בארכיון Wayback Machine) by Jon Mooallem, The New York Times Magazine, April 29, 2007. Clark, Tracy (2011-03-03). "The "live sex show" professor speaks". Salon.com. ארכיון מ-2012-11-02. נבדק ב-2013-04-17. Gawker (אורכב 23.01.2015 בארכיון Wayback Machine), March 3, 2011.
רשת עולם אמיתי

רשת עולם אמיתי (Real World Network) היא רשת המתקיימת בטבע, זאת בניגוד למודלים תאורטיים של רשתות בתורת הגרפים. לרשתות "עולם אמיתי" יש תכונות כמו התפלגות זנב ארוך של תכונות הרשת, מבנה קהילתי ועוד מאפיינים של רשת מורכבת. מדע הרשתות עוסק ברשתות עולם אמיתי ובבניית מודלים המתארים אותן. ניתוח רשתות חברתיות עוסק ברשתות עולם אמיתי שהצמתים בהן מייצגים גורמים אנושיים. רשת מורכבת תורת הרשתות תורת הגרפים ניתוח רשתות חברתיות NETfrix Network Science Podcast | פודקאסט נטפריקס | ישראל, באתר NETfrix, (נטפריקס - הפודקאסט העברי הראשון למדע הרשתות)
פרנץ ניקלאוס קניג

פרנץ ניקלאוס קניג (בגרמנית שווייצרית: Franz Niklaus König; 6 באפריל 1765 – 27 במרץ 1832) היה אמן וצייר דיוקנאות שווייצרי. לאחר שלמד כשוליה אצל האמנים טיבריוס ומרקארד וכר, זיגמונד פרוידנברגר ובלתזאר אנטון דנקר, הוא עשה לעצמו שם באמצעות פרסום ציורי לבוש, ציורי כפרים ונופים. הוא זכה להצלחה באמנות ויטראז'. יצירות רבות שלו פורסמו והוצגו בשווייץ, גרמניה וצרפת, וראו אותן האמנים המפורסמים יוהאן היינריך מאייר וגתה. בשנת 1797 עבר הוא ומשפחתו לרמה הברנית ובשנת 1798, בגיל 33, התגייס לצבא הקונפדרציה השווייצרית כקפטן ארטילריה בקרב נגד הפלישה הצרפתית לשווייץ. הוא אף השתתף בחגיגות פסטיבל אונספוננפסט המפורסם של 1805 ו- 1808. מדיה וקבצים בנושא פרנץ ניקלאוס קניג בוויקישיתוף Bhattacharya: פרנץ ניקלאוס קניג בגרמנית, צרפתית ואיטלקית במילון ההיסטורי של שווייץ. (2015). ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.