אדוארד ברוקס

אדוארד הייל ברוקס (באנגלית: Edward Hale Brooks‏; 24 באפריל 1893 – 10 באוקטובר 1978) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה. ברוקס נולד ב-24 באפריל 1893 בקונקורד, ניו המפשייר. אביו, אדוארד ווייט ברוקס, היה בעל מכולת בקונקורד. אמו הייתה מרי פרנסס הייל, ילידת דובר, קנט, אנגליה. לברוקס היו שלוש אחיות, הריוט, גרטרוד ואליס ברוקס. גם גרטרוד וגם אליס מתו בינקותם. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון קונקורד ביוני 1911, ולאחר מכן למד באוניברסיטת נורביץ' (המכללה הצבאית ורמונט) בנורת'פילד, ורמונט, וסיים את לימודיו בשנת 1916 עם תואר ראשון בהנדסה אזרחית. בהמשך קיבל גם תואר שני במדעים, תואר מנוריץ' ותואר דוקטור לשם כבוד מהמכללה הצבאית פנסילבניה. ברוקס החל את הקריירה הצבאית ביוני 1915 כקפטן ברגימנט הפרשים הראשון של המשמר הלאומי של ורמונט, תפקיד אותו מילא עד יולי 1916. בשנה שלאחר מכן עבד כמהנדס אזרחי לפני שנקרא לשרת ביחידת המשמר הלאומי. בחג ההודיה, 1917, התחתן ברוקס עם ביאטריס אורורה לאוויט. נולדו להם שני ילדים: אליזבת אלן ברוקס (נולדה ב-27 בדצמבר 1918) ואדוארד הייל ברוקס, ג'וניור (נולד ב-6 ביוני 1920). באוגוסט 1917 הצטרף ברוקס כלוטננט משנה ליחידת פרשים סדירה, ובנובמר אותה שנה הוא הועבר לרגימנט הארטילריה ה-76, שהיה חלק מחטיבת הארטילריה ה-3 בדיוויזיה ה-3, ובאפריל 1918 נשלח עמו לצרפת. ברוקס לחם עם יחידתו במהלך הקרב השני על המארן, קרב סן-מייל ומתקפת מז-ארגון, ואף עוטר בעיטור צלב השירות המצוין. לאחר המלחמה מילא ברוקס תפקידי פיקוד ומטה שונים, ובשנת 1928 הוצב ברגימנט הארטילריה ה-18. בשנת 1934 הוא החל את לימודיו במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית, ובשנת 1936 הוא למד באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1939–1941 הוא שירת במחלקת המלחמה, שם יצר קשר הדוק עם גנרל ג'ורג' מרשל. בספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ולאחר ההתקפה על פרל הארבור, הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לתפקיד בכיר בכוחות הארטילריה. ב-15 באוגוסט 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-11, ובשל הצלחתו בפיקוד על הדיוויזיה הוא מונה ב-17 במרץ 1944 למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-2. ב-9 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחופי נורמנדי, ולאחר המערכה בנורמנדי, ובכלל זה מבצע קוברה, היא השתתפה בשחרור בלגיה. ב-12 בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-5, וב-25 באוקטובר הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6. באמצע נובמבר הגיעו בעלות הברית אל הריין וכבשו את מרבית השטח שמדרום לו. אולם בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפת הבליטה, ובשל כך הוזזו חלק מהכוחות האמריקניים באלזס כדי להדוף את המתקפה. הגרמנים ניצלו פער זה, ופתחו במבצע נורדווינד לכיבוש אלזס מחדש. הגרמנים התקדמו היטב, אולם בינואר 1945 איבדה המתקפה הגרמנית מעצמתה, ובעלות הברית הצליחו להחזיר לידיהם את מרבית השטחים האבודים. יחידות מהקורפוס השתתפו בחיסול כיס קולמר במהלך פברואר. במרץ השתתף הקורפוס בפריצת קו זיגפריד והתקדם לנהר הריין מצפון לקרלסרוהה. בתחילת אפריל הוא חצה את הריין והתקדם אל היילברון. ב-12 באפריל נכבשה העיר לאחר התנגדות קשה מצד חיילי האס אס. במקביל ב-10 באפריל נחלו חלק מיחידות הקורפוס תבוסה קלה מידי האס אס בקרב ליד קריילסהיים. במאי נכנס הקורפוס למעבר ברנר בגבול שווייץ וחייליו פגשו שם את כוחות הארמייה החמישית בפיקודו של מארק קלארק שהבקיעו מאיטליה בעקבות מתקפת האביב. ב-5 במאי 1945 (יומיים לפני יום הניצחון באירופה) ברוקס קיבל את הכניעה של הארמיות ה-19 וה-24 מגנרל אריך ברנדנברגר באינסברוק, אוסטריה, ובכך הפסקת פעולות האיבה בגזרתו יותר מ-24 שעות לפני כניעת גרמניה וסיום מלחמת העולם השנייה באירופה. עם שובו לארצות הברית עם סיום המלחמה באירופה, קיבל ברוקס את הפיקוד על פיקוד השירות הרביעי באטלנטה, ג'ורג'יה. הוא מונה לסגן מפקד הארמייה השביעית באטלנטה ביוני 1946, ובמרץ שלאחריו הפך לסגן מפקד הארמייה השלישית שם. הוא קיבל את הפיקוד על מחלקת האנטילים בפורט ברוק, סן חואן, פוארטו ריקו, בספטמבר 1947, וחודשיים לאחר מכן, הוא מונה למפקד הכללי של צבא ארצות הברית בקריביים. בשנת 1949 הועלה ברוקס לדרגת לוטננט גנרל וכונה לסגן ראש מטה אגף כוח האדם של הצבא. לאחר מכן הוא שימש כמפקד הארמייה השנייה מ-1951 עד שפרש משירות פעיל ב-30 באפריל 1953. לאחר פרישתו מהצבא הוא חזר להתגורר בקונקורד, ניו המפשייר, שם חי עד מותו ב-10 באוקטובר 1978. מדיה וקבצים בנושא אדוארד ברוקס בוויקישיתוף אדוארד ברוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)