laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרי אבן-אור

מרי אבן-אור (8 בספטמבר 1939, תל אביב - 1989) הייתה מלחינה ישראלית. מרי אבן-אור החלה ללמוד נגינה בפסנתר ותאוריה בגיל שמונה, בקונסרבטוריון שולמית בתל אביב. בשנת 1959 החלה ללמוד במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובשנה שלאחריה עברה למכון למוזיקה בסמינר אורנים בקריית טבעון (1960-1962). היא למדה קומפוזיציה אצל יחזקאל בראון ואצל עדן פרטוש. למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב (מ-1964). לאחר הפסקה ממושכת, התחילה ללמוד ניצוח וקומפוזיציה במגמת תאורטיקאים באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב (1976-1980) ובמקביל בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 קיבלה תואר מוסמך במוזיקה. עבודותיה כוללות מוזיקה קאמרית, תזמורתית ווקאלית, על נושאים מן התנ"ך כמו-גם שירה עברית, קבלית ויפנית. יצירותיה בוצעו ושודרו על-ידי תזמורות שונות בישראל. "מוזיקה למיתרים" לתזמורת כלי קשת (1979) "אספרסיוני מוזיקלי" למקהלה בקולות שווים (1980) "מלוס" לחליל, כינור וצ'לו (1980) "אלגיה" לצ'לו סולו (1980) "קרדיואידה" לחמישיית כלי נשיפה ממתכת (1981) "אד אינפיטום" לתזמורת כלי קשת (1982) "מוזיקינזיס" לתזמורת סימפונית גדולה (1983) "פרוכת" למקהלת ילדים או למקהלה של קולות שווים (1983) "צנטריפוגה בסול" לשני כינורות (1984) "אהבה" למקהלה בקולות שווים (1987) A Time לקול ופסנתר (1988) "ששת הימים ושבעת השערים" למקהלת ילדים או קולות שווים (1988) "שיר אהבה" לחן: מרי אבן אור מילים: דליה רביקוביץ' פועם בלב: מרי אבן-אור - זמן הפיוט -שלום עליכם מאת מרי אבן אור מקהלת מיתר - כי הנה הסתיו עבר/מרי אבן-אור - YouTube מרי אבן-אור, באתר מרכז לחקר המוזיקה היהודית
דניאל בן יהודה

דניאל בן יהודה דיין היה משורר יהודי, שחי ברומא באמצע המאה הארבע עשרה לספירה. הוא היה סבו של דניאל בן שמואל הרופא, שהיה רב בטיבולי. לדעת שמואל דוד לוצאטו (שד"ל), על פי עדויות מעתיקים בכתבי יד, דניאל בן יהודה הוא מחבר הפזמון הידוע "יגדל אלוהים חי" המונה את י"ג עיקרי האמונה שקבע הרמב"ם. אף שיש שחלקו על זיהויו של שד"ל, ככלל דעתו התקבלה על דעת החוקרים. פזמון זה זכה לתפוצה רבה ונקלט במנהגי התפילה: הוא מופיע בפתיחת תפילת שחרית במנהג האשכנזים, ומושר על ידי הספרדים במוצאי שבתות וחגים, ובהקשרים נוספים. מאידך גיסא, האר"י התנגד לאמירתו. שלושה חיבורים קצרים משלו נתגלו ונדפסו: ביאור עניין השעיר לעזאזל ופרה אדומה, ביאור לתפילת הקדושה, וקטע קצר על בריאת השמש והירח. חנה כשר ואורי מלמד, ‏"הורתו ולידתו של הפיוט 'יגדל אלהים חי'", התפילה בישראל: היבטים חדשים, אורי ארליך (עורך), תשע"ו, עמ' 183–155, באתר Academia.edu ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כאילו אין מחר

כאילו אין מחר הוא סרט קולנוע ישראלי להטב"י משנת 2022, שנכתב ובוים על ידי ניצן גלעדי. עלילת הסרט מביאה את קורותיהם של שלושה צעירים, בכיכובם של ישראל אוגלבו, דין מירושניקוב ומורן רוזנבלט, בעקבות פיגוע ירי במצעד הגאווה. הסרט הוקרן לראשונה ב-27 באוקטובר 2022, כסרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, ועלה לאקרנים ב-29 בדצמבר 2022. לאחר שפיגוע ירי משבש את תוכניותיהם של גיא, אמן קעקועים, וג'וי, חברתו הטובה וסוחרת סמים, לחגוג במצעד הגאווה, השניים נתקלים בדן, צעיר כריזמטי ומבוהל המחפש בעצמו מקלט. בעוד המצוד אחר היורה נמצא בעיצומו, השלושה שוהים בדירתו של גיא ונשאבים ללילה חסר מעצורים מלא בסקס, סמים ופרנויה – המשיכה בין שני הגברים היא מיידית ופראית, ומעמידה למבחן את יחסיהם של ג'וי וגיא. "כאילו אין מחר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כאילו אין מחר", באתר אידיבי נועם כהן, ‏לראשונה: הדי.ג'יי עופר ניסים יכתוב פסקול לסרט, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2021 מישראל אוגלבו ועד עופר ניסים: התוכנית הישראלית בפסטיבל לקולנוע גאה, באתר ynet, 28 בספטמבר 2022 כאילו אין מחר, באתר Seret.co.il | אתר סרט גיל משעלי, ‏פסטיבל הקולנוע הגאה 2022: ישראל אוגלבו זכה בפרס המשחק, באתר ‏מאקו‏, 7 בנובמבר 2022
פאולינה גאמוס

פאולינה גאמוס (בספרדית: Paulina Gamus) היא פרשנית פוליטית יהודייה מוונצואלה וחברה לשעבר באספה הלאומית של ונצואלה (אנ'). גאמוס היא עורכת דין, בוגרת האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה (ספ'). גאמוס מונתה לסגנית המנהלת של מפלגת הפעולה הדמוקרטית (ספ') ב-1984, לשרת המדינה לתרבות, לנשיאת המועצה הלאומית לתרבות (קונאק) בין 1986 ל-1989 ולסנאטורית ממדינת קוחדס. גאמוס היא היהודייה היחידה בוונצואלה שהייתה חברה באספה הלאומית. היא כיהנה בה בשנים 1993–1998. ביולי 2018 היא פרסמה את זיכרונותיה, בספר בשם "Permítanme Contarles" ("הרשה לי לספר לך") (הוצאת Dahbar, 20183) בו היא מספרת על כניסתה לפוליטיקה של ונצואלה בגיל 31, ועד לעזיבתה לאחר מכן, בגיל 68. היא דודתה של השגרירה לשעבר של ונצואלה בארגנטינה, אליסה טרוטה גאמוס (ספ'). פאולינה גאמוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Kelemen, Jasmina (2009-11-16). "Crime, plus politics, propelling Jews out of Venezuela". Jewish Telegraph Agency. אורכב מ-המקור ב-17 בנובמבר 2009. נבדק ב-20 בנובמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה) ‏Editorial Dahbar - Permítanme Contarles ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ונצואלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאולינה גאמוס".
גביע בילי ג'ין קינג 2020/2021

גביע בילי ג'ין קינג 2020/2021 היא התחרות ה-58 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. לקראת תחילת עונת 2020 של התחרות הוחלט לשנות את שמה ל"גביע בילי ג'ין קינג" לכבוד טניסאית העבר בילי ג'ין קינג. כמו כן הוחלט שנבחרות החזקות ישחקו משחקי הגמר בהשתתפות 12 נבחרות. כל מפגש יכלול 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות. בגלל מגפת הקורונה משחקי הגמר נדחו לנובמבר 2021 ונערכו ב-O2 ארנה שבפראג. עקב החלטת הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט ואישור של בית הדין לבוררות בספורט, נבחרת רוסיה לא יכלה לייצג את המדינה והיא הציגה פדרציית הטניס של רוסיה. כל המשחקים נערכו בפראג במהלך נובמבר 2021. במשחקים השתתפו 12 נבחרות: - משתתפי משחק הגמר של גביע הפדרציה 2019 - הנבחרת המערכת - בעלת "ויילד קארד" - 8 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך בפברואר 2020. הנבחרות חולקו ל-3 בתים, מנצחת כל הית העפילה לחצי הגמר: בית א' - פדרציית הטניס של רוסיה, קנדה, צרפת בית ב' - אוסטרליה, בלגיה, בלארוס בית ג' - ארצות הברית, סלובקיה, ספרד בית ד' - שווייץ, צ'כיה, גרמניה בנבחרת ישראל השתתפו ולדה קאטיץ', שלי ברזניאק, לינה גלושקו ניקול חירין, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בהלסינקי. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי. כתוצאה מכך הנבחרת נותרה באזור אירופה/אפריקה ב'. מדיה וקבצים בנושא גביע בילי ג'ין קינג 2020/2021 בוויקישיתוף משחקי הגמר משחקי סבב הכשרה
פייר קויפרס

פֶּטְרוּס יוֹסֶפוּס הוּבֶּרְטוּס קוֹיפֶּרְס (בהולנדית: Petrus Josephus Hubertus "Pierre" Cuypers‏; 16 במאי 1827 – 3 במרץ 1921) היה אדריכל הולנדי. שמו קשור לרוב לתחנת הרכבת המרכזית של אמסטרדם (אנ') (1881–1889) ולרייקסמוזיאום (1876–1885), שניהם באמסטרדם. עם זאת, את יצירתו מייצגות יותר כנסיות רבות, מהן תכנן יותר מ-100. יתר על כן, הוא שיקם מונומנטים רבים. קויפרס נולד ברורמונד, בנו של צייר כנסייה, וגדל בסביבה שבה עודדו העניין באמנות. לאחר שלמד בקולג' העירוני ברורמונד, עבר לאנטוורפן ב-1844 כדי ללמוד אדריכלות באקדמיה המלכותית לאמנויות. לימדו אותו פרנס-אנדריז דורלט (Frans-Andries Durlet), פרנס סטופ (Frans Stoop) ופרדיננד ברקמנס (Ferdinand Berckmans), כולם מחלוצי האדריכלות הנאו-גותית בבלגיה. קויפרס היה תלמיד טוב; בשנת 1849, הוא זכה בפרס המצוינות (Prix d'Excellence) של האקדמיה. לאחר סיור בחבל הריין בגרמניה, הוא חזר לרורמונד, שם מונה לאדריכל העירוני בשנת 1851. בשנת 1852 פתח בית מלאכה בו יוצרה אמנות כנסייתית. עבודתו של קויפרס בתכנון כנסיות הושפעה בתחילה מאוד מהאדריכלות הצרפתית (אנ') מהמאה ה-13 ומכתביהם של חבריו אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק הצרפתי ויוזף אלברט אלברדינגק תיים (אנ') ההולנדי. קויפרס בנה כנסיות רבות ברחבי הולנד, שבהן ההשפעה הצרפתית מילאה תפקיד בולט. נקודות עיקריות מהתקופה הראשונה הללו הן כנסיית למברט בווחל (אנ') וכנסיית קתרינה באיינדהובן, בין היתר. משנת 1870 ואילך הסגנון של קויפרס הושפע יותר מהסגנונות הגותיים המקומיים של הולנד וכן מסגנונות גותיים ממדינות אחרות כמו נורווגיה ואיטליה. הוא גם ערך ניסויים בריכוז תוכניות בניין ופריסות לא קונבנציונליות אחרות. בחלק השני של הקריירה שלו הוא בנה כמה מהעבודות הטובות ביותר שלו. לאחר 1883 הוא נעזר בבנו יוזף קויפרס (אנ') ברוב עבודתיו. קויפרס ניהל שיפוצים רבים. תפיסותיו בנוגע לשיפוצים זכו תדיר לביקורת; שיקום מרמז לעיתים קרובות שהבניין ניזוק מאוד, אבל קויפרס ניסה לספק דימוי אידיאלי של הסגנון או הרעיון איך הבניינים המקוריים התכוונו שהמבנה יראה במקום לשמר את האבולוציה האדריכלית של הבניין. דוגמה מוקדמת לכך היא השיקום הנרחב של כנסיית מונסטר (אנ') ברורמונד, שם החליף קויפרס מגדלים מקוריים במגדלים חדשים. משנת 1875 הוביל קויפרס את שיקום החזית המזרחית של קתדרלת מיינץ (אנ'), אותה ביצע לפי תוכניותיו בסגנון רומנסקי. בכך, הוא יצר קוטב מנוגד לקבוצת המגדלים המערביים, והחליף את רצפת מגדל הפעמון ואת כיפת הברזל של גאורג מולר (אנ'). פייר קויפרס היה דודו של האדריכל אדוארד קויפרס (אנ') שעבד עבור קויפרס בצעירותו. קרובי משפחה נוספים שהפכו לאדריכלים הם נכדיו פייר קויפרס הבן. ותיאו טאן (Theo Taen). קויפרס היה נוצרי קתולי פעיל ועמאי במסדר הדומיניקני. ככזה, הוא נקבר במלבוש של הדומיניקנים. הוא מת בעיר הולדתו רורמונד, בן 93. פסל של פייר קויפרס (מאת אוגוסט פאליז), מונסטרפליין, רורמונד (הולנד) כנסיית למברטוס הקדוש בווחל כנסיית אנטוניוס מפדובה בבריסל בבלגיה החזית המזרחית של קתדרלת מיינץ. המגדל המרכזי מתוארך לעבודת קויפרס בשנת 1875. טירת דה האר באוטרכט כנסיית מונסטר ברורמונד קתדרלת יוסף הקדוש בחרונינגן מזרקת בושם. התרומה ההולנדית לתערוכת המאה ב-1876 כנסיית וונדל באמסטרדם מדיה וקבצים בנושא פייר קויפרס בוויקישיתוף Cuijpers, Petrus Josephus Hubertus (1827-1921) REGISTER A "Verbouwing - Rijksmuseum". אורכב מ-המקור ב-2011-01-03. "Architecture of the Rijksmuseum - Amsterdam, The Netherlands". 22 בינואר 2008. אורכב מ-המקור ב-22 בינואר 2008. {{cite web}}: (עזרה)
טנאקה

האם התכוונתם ל... טנאקה גיאיצ'י – פוליטיקאי יפני אאו טנאקה – כדורגלן יפני אצוקו טנאקה – אומנית יפנית מקיקו טנאקה – פוליטיקאית יפנית, בתו של קקואיי טנאקה נאוקי טנאקה – פוליטיקאי יפני, בעלה של מקיקו טנאקה קקואיי טנאקה – פוליטיקאי יפני קנה טנאקה – האדם השני במיקומו ברשימת האנשים המבוגרים ביותר שתועדו אי פעם, שגילם ידוע בוודאות
מטען צינור

מטען צינור הוא מטען חבלה מאולתר המשמש לרוב בידי ארגוני טרור ומחתרות המורכב מצינור קשיח, לרוב מפלדה, שממולא באבק שרפה או בחומר נפץ מאולתר, עם שתי אטימות בשני קצותיו וחור קטן באחת האטימות, עבור פתיל או חוט חשמל ונפץ שיצית את אבק השריפה או חומר הנפץ. השימוש בצינור ברזל קשיח ובאטימה בקצותיו נועד להגביר את אפקט הפיצוץ. מטעני צינור מסוכנים בעיקר בשל הקלות שבה ניתן להשיג את הרכיבים הדרושים להרכבתם. בשונה מהתקני נפץ תקניים, בהם פיזור הרסס יעיל, הרסיסים הנוצרים כתוצאה מפיצוץ מטען צינור אקראיים בגודלם ובתבנית פיזורם. מדיה וקבצים בנושא מטען צינור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קשת בענן מונוכרומטית

קשת בענן מונוכרומטית או קשת בענן אדומה (באנגלית: Monochrome Rainbow או Red Rainbow) היא תופעה אופטית ומטאורולוגית נדירה של הקשת הרב-צבעונית. אף על פי שתהליך היווצרותו זהה לזה של קשת רגילה (כלומר השתקפות/שבירה של אור בטיפות מים), קשת בענן מונוכרומטית דורשת שהשמש תהיה בזמן זריחת או שקיעת השמש. הזווית הנמוכה של השמש גורמת לאור לעבור מרחק ארוך יותר דרך האטמוספירה, מה שגורם לאורכי גל קצרים יותר של אור, כגון כחול, ירוק וצהוב, להתפזר ולהשאיר בעיקר אדום. Sistek, Scott (24 בנובמבר 2011). "Red Rainbows, Glorious Sunrises and a Very Unlucky Weather Station". KOMO News. נבדק ב-27 ביוני 2013. {{cite news}}: (עזרה) Cowley, Les. "Red Rainbows". Atmospheric Optics. נבדק ב-22 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא קשת בענן מונוכרומטית בוויקישיתוף Groth, Ed; Foster, Jim (2011-09-10). "Red Rainbow at Sunrise - Earth Science Picture of the Day". NASA Earth Science Division. ארכיון מ-2013-04-05. נבדק ב-2013-06-27.
פלדת כרום-ונדיום

פלדת כּרוֹם-וַנַדיוּם (סימן Cr-V או CrV; דרגות פלדה SAE מסדרת 6000, משווקת לעיתים קרובות כ"כּרום ונדיום") היא קבוצה של סגסוגות פלדה המשלבות פחמן (0.50%), מנגן (0.70–0.90%), צורן (0.30%), כרום (0.80–1.10%) וונדיום (0.18%). ניתן להשתמש בצורות מסוימות כפלדה מהירה. כרום וגם ונדיום הופכים את הפלדה למתאימה יותר להתקשות. כרום גם עוזר להקטין שחיקה, חמצון וקורוזיה. כרום ופחמן יכולים שניהם לשפר את הגמישות. "Duro Metal Products & Indestro Manufacturing, Page 6". Alloy Artifacts. 6 באוקטובר 2015. נבדק ב-3 ביולי 2022. {{cite web}}: (עזרה) Efunda (Retrieved September 30, 2012): "Chromium-Vanadium Steels". אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2012. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "vanadium steel". farlex.com/. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסדר פהלווי

מסדר פהלווי (בפרסית: نشان پهلوی) היה המסדר הגבוהה ביותר של האימפריה האיראנית בתקופת שושלת פהלווי בין 1926 ל-1979. המסדר נוסד על ידי השאה ומייסד שושלת פהלווי רזא שאה פהלווי ב-1926, שעל שמו הוא נקרא. חברות במסדר הוענקה בעיקר לראשי מדינות, מלכים ואצילים סביב העולם. חברות במסדר, שהוענקה על ידי השאה האיראני, ניתנה בצירוף עיטור באחת משתי דרגות: דרגה I אשר כללה שרשרת בצבעי זהב וכחול, או שניתנה לענידה בתצורת סיכה על דש הבגד. דרגה II בה העיטור היה מעט קטן יותר, בעיצוב פשוט יותר ונתלה על סרט בצבע כחול בעל פאות זהובות. עבדול חלים עבדאללה הראשון, מלך ירדן הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה בודואן, מלך הבלגים ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת פרדריק התשיעי, מלך דנמרק חוסיין, מלך ירדן היילה סלאסי, קיסר אתיופיה פייסל השני, מלך עיראק עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה פארוק, מלך מצרים מהנדרה, מלך נפאל קאבוס בן סעיד אאל סעיד סוהארטו אולף החמישי, מלך נורווגיה סעוד, מלך ערב הסעודית יוסיפ ברוז טיטו אורהו קקונן היינריך ליבקה אודות עיטור המסדר באתר המכירה הפומבית Bonhams.
יחסי בולגריה–ליטא

יחסי בולגריה–ליטא הם יחסי החוץ בין בולגריה לליטא. ממלכת בולגריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם לטביה ב-3 בנובמבר 1924. ב-26 באוגוסט 1991 הכירה בולגריה ברפובליקה העצמאית של ליטא, וב-10 בספטמבר 1991 שתי המדינות חזרו וכוננו יחסים דיפלומטיים, לאחר פירוק ברית המועצות. כיום, שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו. מאז חידוש היחסים הדיפלומטיים נחתמו בין המדינות ההסכמים הבילטרליים הבאים: הסכם להובלה בינלאומית של נוסעים ומטענים בכביש (נחתם ב-1995, אושרר ב-2002), הסכם לשיתוף פעולה סחר-כלכלי ומדעי-טכני (1996), הסכם על נוהל נסיעה ללא ויזה (1996), הסכם על שיתוף פעולה בתחומי החינוך, המדע, הלימודים והתרבות (1996), הסכם על מסגרת יחסי ידידות ושיתוף פעולה (נחתם ב-1996, אושרר ב-1997), הסכם על הכוחות המזוינים של הרפובליקה של ליטא, המשתתפים בכוחות המזוינים הרב לאומיים "KFOR", התנאים והנהלים למעבר דרך שטחה של הרפובליקה של בולגריה (2000), ההסכם על הימנעות מכפל מס על הכנסה והון ומניעת העלמת מס (2006), הסכם להגנה הדדית על מידע מסווג (2007), הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות (2009). בשנת 2020 מחזור הסחר בין ליטא לבולגריה הסתכם ב-169.5 מיליון אירו, ובולגריה הייתה שותפת הסחר ה-31 של ליטא במונחים של נפח סחר. היצוא הסתכם ב-92.8 מיליון אירו, ואילו היבוא הסתכם ב-76.7 מיליון אירו. היבוא כלל בעיקר מוצרים פרמצבטיים (20%), מכונות חשמליות וחלקיהן (10%), מכשירים מכניים, דוודים וחלקיהם (10%), צמר, חומרים לא ארוגים, חוטים (9%), קקאו ומוצריו (7%), פלסטיק ומוצריו (5%) ועוד. לפי גודל ההשקעות הזרות הישירות בליטא, בולגריה נמצאת במקום ה-58 (ההשקעות מסתכמות ב-0.34 מיליון אירו). בתורו, גודל ההשקעות הישירות של ליטא בבולגריה ב-2020 היה 100.62 מיליון אירו. בולגריה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה. ליטא מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה–ליטא בוויקישיתוף בולגריה באתר משרד החוץ הליטאי
פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Friedrich Günther von Schwarzburg-Rudolstadt;‏ 6 בנובמבר 1793 – 28 ביוני 1867) היה נסיך ריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט. פרידריך גינתר נולד ב-6 בנובמבר 1793 ברודולשטאדט, והיה בנם השני של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט וקרולינה, נסיכת הסן-הומבורג. סבו פרידריך קרל נפטר שבעה חודשים לפני לידתו ולכן הוא נולד כיורש העצר. אביו נפטר ב-28 באפריל 1807 כשהיה בן שלוש עשרה, ולכן אמו פעלה כעוצרת עד שמלאו לו עשרים ואחת ב-6 בנובמבר 1814 כאשר קיבל את השליטה בנסיכות. שלטונו שנמשך שישים שנה ראה את הקמתו של הלנדטאג של שוורצבורג-רודולשטאדט, אותו הציג ב-1816 במהלך השנים הראשונות של שלטונו האישי. כאשר עלה לכס המלכות בשנת 1807, שוורצבורג-רודולשטאדט הייתה חברה בקונפדרציה של הריין אשר פורקה בשנת 1813. עם הסכם פריז ב-30 במאי 1814 שהכריז על עצמאותן של מדינות הקונפדרציה לשעבר, הנסיך פרידריך גינתר הפך לשליט של נסיכות עצמאית. בשנת 1815 הוקמה הקונפדרציה הגרמנית ושוורצבורג-רודולשטאדט יחד עם מונרכיות גרמניות נוספות שהצטרפו. בשנים האחרונות של שלטונו התרחשה מלחמת אוסטריה–פרוסיה של 1866, בה הנסיך פרידריך גינתר שמר על נייטרליות של שוורצבורג-רודולשטאדט ולאחר סיום המלחמה הקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית. לאחר מותו בטירת היידקסבורג ירש אותו כנסיך אחיו הנסיך אלברט שכן כל בניו מאשתו הראשונה מתו לפניו ובנו מאשתו השנייה, הנסיך זיצו מליוטנברג נולד מנישואים מורגנטיים. הנסיך פרידריך גינתר היה נשוי שלוש פעמים: אשתו הראשונה הייתה הנסיכה אוגוסטה מאנהלט-דסאו, עמה התחתן ב-15 באפריל 1816 בדסאו. נולדו להם שלושה ילדים. הנסיך פרידריך גינטר (1818–1821) הנסיך גינתר (1821–1845) הנסיך גוסטב (1828–1837) הוא נישא בשנית לרוזנת הלנה מריינה ב-7 באוגוסט 1855 בדרזדן. היא הייתה בתו של הנסיך גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו בנישואיו המורגנטיים השניים, אך היא אומצה על ידי דודה מצד אביה וילהלם ב-1 באפריל 1855 וקיבלה את התואר "נסיכת אנהלט"; עם זאת, נישואים אלה נחשבו למורגנטיים על פי חוקי הבית של משפחת שוורצבורג, וילדיהם כונו הנסיך והנסיכה של לויטנברג. הנסיכה הלנה (1860–1937) הנסיך זיצו (1860–1926) אשתו השלישית הייתה מריה שולצה עמה התחתן בשוורצבורג ב-24 בספטמבר 1861. גם נישואים אלה היו מורגנטיים ובשנת 1864 הוא יצר את התואר רוזנת ברוקנבורג עבור אשתו. הנישואים היו ללא ילדים. בנוסף לילדיו הלגיטימיים, מיחסיו עם פרדריקה תורוורט נולדו לו שלוש בנות, שכולן התקבלו כצאצאיו של פרידריך מכליידט (בעלה של תורוורט מאז 1847). מדיה וקבצים בנושא פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט בוויקישיתוף Hawkins, Francis Bisset (1838). Germany: The Spirit of Her History, Literature, Social Condition, and National Economy. J.W. Parker. p. 452. "Monarchies of Europe". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2007. {{cite web}}: (עזרה) House Laws of Schwarzburg
PBS

PBS ‏(ראשי תיבות של Public Broadcasting Service, "שירות השידור הציבורי") היא רשת הטלוויזיה הציבורית של ארצות הברית. הרשת, שבסיסה בארלינגטון, וירג'יניה, היא מלכ"ר ופועלת דרך 354 תחנות מקומיות ברחבי אמריקה. הרשת נוסדה ב-1969 והחלה לשדר באוקטובר 1970. לפניה הייתה קיימת רשת ציבורית אחרת, NET‏ (National Educational Television). לאורך השנים שידרה הרשת תוכניות איכות רבות, בתחומי האמנות, תרבות, מדע, טבע ועוד. בין התוכניות הידועות ביותר שלה ניתן למנות את רחוב סומסום, תוכניות החדשות והאקטואליה הוותיקות Newshour ו"קבוצת מקלכלן"; ואת סדרת קוסמוס בהגשת ועריכת קרל סייגן. כמו כן היא הביאה לארצות הברית את הטלטאביז והחברים של ברני ושידורים חוזרים של הקרקס המעופף של מונטי פייתון. בתחום הכלכלה הביאה הרשת לאמריקה בכל יום שישי במשך שלושה עשורים את "Wall Street Week", בהנחיית לו רוקייזר. מדיה וקבצים בנושא PBS בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של PBS (באנגלית) PBS, ברשת החברתית פייסבוק PBS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) PBS, ברשת החברתית אינסטגרם PBS, סרטונים בערוץ היוטיוב PBS, באתר פינטרסט PBS, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט (בגרמנית: Ludwig Friedrich II. von Schwarzburg-Rudolstadt;‏ 9 באוגוסט 1767 – 28 באפריל 1807) היה בין השנים 1793–1807 הנסיך הריבוני של שוורצבורג-רודולשטאדט. לודוויג פרידריך נולד ב-9 באוגוסט 1767 ברודולשטאדט והיה הילד השני ובנם הראשון של פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ואשתו הראשונה אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטאדט. באותה תקופה שלט סבו לודוויג גינתר השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט על הנסיכות. בשנת 1789 נסעו לודוויג פרידריך ואחיו קרל גינתר לז'נבה וליעדים נוספים לצורך השכלתם. במהלך מסע זה הם למדו על אירועי המהפכה הצרפתית. ב-21 ביולי 1791 בהומבורג הוא התחתן עם קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג, בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג. בשנת 1793 מת אביו, ולודוויג פרידריך עלה לשלטון במקומו. ב-28 באפריל 1807 מת לודוויג פרידריך, ובנו פרידריך גינתר, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ירש את תאריו ונחלותיו. מנישואיו עם קרולינה נולדו הילדים הבאים: הנסיכה קרולינה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1792–1794) פרידריך גינתר (1793–1867), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט הנסיכה תקלה משוורצבורג-רודולשטאדט (1795–1861), התחתנה עם אוטו ויקטור, נסיך שנבורג-ולדנבורג הנסיכה קרולינה משוורצבורג-רודולשטאדט (1796) אלברט (1798–1869), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט הנסיך ברנהרד משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1816) הנסיך רודולף משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1808) מדיה וקבצים בנושא לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט בוויקישיתוף
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (1771–1854)

קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (בגרמנית: Karoline Louise von Hessen-Homburg;‏ 26 באוגוסט 1771 – 20 ביוני 1854) הייתה נסיכה גרמנית מבית הסן ואשתו של לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט. קרולינה נולדה ב-26 באוגוסט 1771 בטירת הומבורג, והייתה בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט. השכלתה הפורמלית הייתה פשוטה ויסודית, עם דגש על חינוך אדוק. בשנת 1791 היא התחתנה עם לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט. נולדו להם שבעה ילדים יחד. את הערב לפני קרב זאלפלד, לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בילה עם משפחת הנסיכה. הנסיכה מדווחת על הערב האחרון שלו ביומנה. עם מותו של בעלה בשנת 1807, היא הפכה לעוצרת עבור בנה הקטן פרידריך גינתר. הנסיכות הצטרפה לקונפדרציה של הריין זמן קצר לפני תחילת שלטונה של קרולינה. לאחר שהתבגר בשנת 1814, בנה גילה תחומי עניין אחרים מלבד ענייני הממשלה. לקרולינה הייתה השפעה חזקה גם על החלטות הממשלה של המדינה בתקופת שלטונו, שקיבלה חוקה ב-1816 והצטרפה לאיחוד המכס הגרמני ב-1835. אירועים משמעותיים בתקופת שלטונה היו ייסוד מוסד חינוכי על ידי פרידריך פרובל בקילהאו וייסוד גן ילדים על ידו בבלנקנבורג ב-1840. קרולינה הכירה את גתה, שילר ווילהלם פון הומבולדט וניהלה איתם התכתבות ערה. האחרון כינה אותה "אישה שכמעט ולא נמצאת". היא הותירה אחריה אוסף לא מבוטל של רישומים וצבעי מים משלה, בעלי איכות אמנותית גבוהה שמעידים על אהבתה הרומנטית לטבע. צבעי מים רבים מראים את פארק הנוף סביב טירת הומבורג. יש גם סקיצות של מסעותיה וטיוליה. קרולינה מתה ב-20 ביוני 1854. מנישואיה ללודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט נולדו לה שבעה ילדים: הנסיכה קרולינה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1792–1794) פרידריך גינתר (1793–1867), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט הנסיכה תקלה משוורצבורג-רודולשטאדט (1795–1861), התחתנה עם אוטו ויקטור, נסיך שנבורג-ולדנבורג הנסיכה קרולינה משוורצבורג-רודולשטאדט (1796) אלברט (1798–1869), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט הנסיך ברנהרד משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1816) הנסיך רודולף משוורצבורג-רודולשטאדט (1801–1808) מדיה וקבצים בנושא קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג בוויקישיתוף
יחסי אזרבייג'ן–לוב

יחסי אזרבייג'ן-לוב הם ליחסים הדו-צדדיים בין אזרבייג'ן ללוב. ללוב יש שגרירות בבאקו, ולאזרבייג'ן יש שגרירות חיצונית בקהיר. ב-30 בדצמבר 1991 הכירה ממשלת לוב בעצמאותה של הרפובליקה של אזרבייג'ן; היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן ללוב כוננו ב-16 במרץ 1992, ושגרירות לוב בבאקו פועלת מאז אפריל 1995. קבוצה משותפת של אזרבייג'ן ולוב פועלת באספה הלאומית של אזרבייג'ן מאז 19 בנובמבר 2008. במרץ 2010, התקיימה הישיבה השנייה של הוועדה המשותפת של אזרבייג'ן-לוב בעיר הבירה של לוב טריפולי, במהלכו נחתמו הסכמים בין שתי המדינות, לדוגמה ביטול הויזות. ב-8 במרץ 2010, התקיים בטריפולי הפורום העסקי של לוב-אזרבייג'ן בתמיכה כספית של המשרד לפיתוח כלכלי של לוב, והקרן לקידום יצוא והשקעות אזרבייג'ן (AzPromo), וכן לשכת המסחר, התעשייה, והחקלאות של לוב. במאי 2012, חברת הנפט הממלכתית של אזרבייג'ן ( SOCAR ) התחילה לבנות בית זיקוק לנפט וליצור רשת תחנות תדלוק לכלי רכב בשטח לוב. באביב 2013 הגיעו שתי הממשלות להסכמה על התחלת הפקת נפט וגז משותפת. מספר פרויקטים מתוכננים לביצוע בהשתתפות חברות ציבוריות ופרטיות כאחד. מנכ"לים רבים של חברות אזרבייג'ניות משקיעים במגזר האנרגיה של לוב. שיתוף הפעולה בזירה הבינלאומית מתבצע במסגרת ארגונים בינלאומיים שונים: המדינות הבלתי-מזדהות, האו"ם, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ועוד במרץ 2013 שלח סוכנות הפיתוח הבינלאומית של אזרבייג'ן (AIDA), משרד החוץ של אזרבייג'ן ביחד עם הבנק לפיתוח איסלאמי (IDB) סיוע הומניטרי לעיר אובארה שבלוב. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–לוב בוויקישיתוף "Libya". mfa.gov.az. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Azerbaijan-Libya working group in the National Assembly of Azerbaijan". "Азербайджан и Ливия подписали меморандум о взаимопонимании в вопросе отмены визы для ряда категорий граждан". Day.Az (ברוסית). 10 במרץ 2010. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Economic cooperation between Azerbaijan and Libya". "Азербайджан строит планы на сеть АЗС в Ливии". Reuters (ברוסית). 14 במאי 2012. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, July 2021) "Ливия и Азербайджан будут добывать нефть и газ совместно – Новости нефти, новости газа, новости ТЭК". neftegaz.ru (ברוסית). נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Премьер-министр Ливии Фаиз Сарадж прибыл с визитом в Азербайджан". Trend.Az (ברוסית). 24 באוקטובר 2019. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Azerbaijan sends humanitarian aid to Lybia [sic]". ReliefWeb (באנגלית). נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)