laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבלונדיני עם הנעל השחורה

הבלונדיני עם הנעל השחורה (בצרפתית: Le Grand Blond avec une chaussure noire) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1972 בבימויו של איב רובר, עם פייר רישאר, ברנרד בליי ומירל דארק בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי פרנסיס ובר בהשתתפות איב רובר והוא בעצם סאטירה משעשעת על סוגת סרטי הריגול. ב-1974 הופק בצרפת סרט המשך בשם "שובו של הבלונדיני עם הנעל השחורה" עם אותם השחקנים וב-1985 הופק בארצות הברית רימייק לסרט בשם "האיש עם הנעל האדומה" עם טום הנקס וג'יימס בלושי. איב רובר זכה בפרס דוב הכסף והיה מועמד לפרס דב הזהב בפרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הוא מופיע בסרט בתפקיד מנצח תזמורת (ללא קרדיט). את פסקול המוזיקה חיבר ולדימיר קוסמה וממנו התפרסמה הנעימה "סירבה" בביצועו של גאורגה זמפיר שמנגן בחליל פאן. לואי טולוז (ז'אן רושפור) הוא מפקד הריגול הנגדי בצרפת. סגנו הוא ברנר מילאן (ברנרד בלייה) והוא עושה הכל כדי לסלק את טולוז ולהתמנות במקומו. מבריח סמים צרפתי נתפס בניו יורק ובבדיקה בפוליגרף הוא מגלה כי נשלח בהוראת בכיר (למעשה, מילאן) בשירות הריגול הצרפתי. החשד נופל על טולוז, ומילאן מנסה לסחוט אותו כדי שיתפטר. הוא מציב מכשירי הקלטה וצילום במשרדו של טולוז שמודע לזה. טולוז ועוזרו פראשה (פול לה פרסון) טומנים למילאן מלכודת. טולוז מורה לעוזרו לצאת לנמל התעופה אורלי לפגוש את הסוכן שלו שעומד לטוס לניו יורק ולגלות את האמת. במרפסת, היכן שאין מכשירי הקלטה, הוא פוקד עליו לבחור כל אדם שיבחר כדי שאנשי מילאן יעקבו אחריו. פראשה בוחן את האנשים העומדים לצאת מאורלי ובוחר אדם גבוה ובלונדיני עם נעל אחת שחורה ונעל אחת חומה. הוא מתקרב אליו ומילאן ואנשיו בטוחים שזה הסוכן המבוקש. למעשה הבלונדיני הוא פרנסואה פרן (פייר רישאר), כנר בתזמורת סימפונית שחזר מקונצרט במינכן. חבריו הכינו לו תעלול, סילקו את נעליו שהשאיר בחוץ לצחצוח והשאירו לו נעל חומה ושחורה. אנשי מילאן עוקבים אחריו לביתו ושותלים שם מכשירי הקלטה. פרן מנהל יחסים אינטימיים עם פולט (קולט קסטל), שהיא נבלנית בתזמורת ואשתו של חברו הטוב מוריס (ז'אן קארמה), מתופף התזמורת. מילאן ואנשיו מקליטים אותם מתוך טנדר של שירות פרחים ומוריס שומע זאת ומחליט שאשתו בוגדת בו עם מוכר פרחים. בשעת נגינת סימפוניה מס' 40 של מוצרט הוא מפריע בתיפוף וגורם למבוכה לפרן, פולט ולמנצח התזמורת (איב רובר). מילאן מחליט לשלוח לפרן את הסוכנת שלו כריסטין (מירל דארק) בתור פאם פטאל שתפתה אותו לגלות על עצמו. פרן נענה להזמנתה והיא מקבלת אותו בשמלה עם מחשוף גב גדול וחריץ ישבן חשוף. מילאן ואנשיו מקליטים וצופים בהם, אך פרן לא מגלה דבר. כריסטין משתכנעת כי אין הוא סוכן, מתאהבת בו ומזהירה אותו שחייו בסכנה. סוכניו של טולוז ומילאן נפגשים בדירה ומחסלים אחד את השני באקדחים עם משתיק קול. פרן נמלט לריו דה ז'ניירו עם כריסטין בתוך מזוודה. טולוז משקיף עליהם בנמל התעופה ואומר לפראשה כי פרן מוצא חן בעיניו לאחר שנשאר בחיים מפרשה זאת וכי ייתקשר אליו לאחר שיחזור על מנת להעסיקו כסוכן שלו. "הבלונדיני עם הנעל השחורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבלונדיני עם הנעל השחורה", באתר AllMovie (באנגלית) "הבלונדיני עם הנעל השחורה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבלונדיני עם הנעל השחורה", באתר אידיבי "הבלונדיני עם הנעל השחורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט (בצרפתית), באתר יוטיוב סצנת הקונצרט בניצוחו של איב רובר, באתר יוטיוב סצנת הפיתוי, באתר יוטיוב נעימת "סירבה" בביצוע גאורגה זמפיר, באתר יוטיוב
זכריה בן קבוטל

זכריה בן קבוטל היה תנא[דרושה הבהרה] שעבד במקדש, חי בסוף תקופת בית המקדש השני וכנראה שהיה כהן. הוא מוזכר במשנה במסכת יומא, בה הוא מעיד על עצמו שהיה קורא לעיתים רבות לפני הכהן הגדול בספר דניאל בליל יום הכיפורים בבית המקדש, כדי שלא ירדם ויראה קרי. בספר יוחסין השלם ובספר סדר הדורות מצוין שהוא היה כהן, מכיוון שמסופר שהוא קרא לפני הכהן הגדול ושבגמרא במסכת ברכות מסופר על נכדו שהוא ואבותיו שימשו בבית המקדש. אולם הרמב"ם לא מנה אותו בהקדמתו לסדר זרעים בין שאר הכהנים, ויש שמסבירים שייתכן שהוא לא בוודאות היה כהן. כי לא מחויב שמי שהיה קורא לפני הכהן הגדול חייב להיות כהן, וייתכן שהוא שימש בבית המקדש את העבודות שמותרות בזר (כשחיטת הקורבנות, הפשט וניתוח, הולכת עצים והדלקת נרות) שייתכן שהם בוצעו על ידי תלמידי חכמים, שהיו בקיאים בהם הלכה למעשה, והיו גם מלמדים את הכהנים. בגמרא במסכת יומא מסופר על רב חנן בר רבא שהיה גורס את המשניות לחייא בר רב לפני רב, וקרא "בר קפוטל" במקום "בר קבוטל". ורב תיקן אותו בידו. (כי היה באמצע קריאת שמע) בתלמוד הירושלמי מובא ששם אביו היה "קבוטר". בתלמוד הבבלי במסכת ברכות מסופר על בן בנו של זכריה שנשלח יחד רבי יוסי בן כיפר כדי לעצור את חנינא בן אחי רבי יהושע מלעבר שנים מחוץ לארץ ישראל. כשהגיעו אליו, שיבח אותם חנינא שהם גדולי הדור ושהם ואבותיהם שמשו בבית המקדש. פוגלמן, מרדכי בן מנחם נחום, בית מרדכי - שו"ת ומחקרים בהלכה, שו"ת ומחקרים בהלכה, עמוד 202, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) הימן, אהרן בן מרדכי, תולדות תנאים ואמוראים חלק א, עמוד 433, באתר היברובוקס משנה, מסכת יומא, פרק א', משנה ו' (מוזכר בפירושים השונים על משנה ד' מה הסיבה שלא היו מניחים לכהן לישון) תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד א' פוגלמן, מרדכי בן מנחם נחום, בית מרדכי - שו"ת ומחקרים בהלכה, עמוד 203, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ט, עמוד ב' תלמוד ירושלמי, מסכת יומא, פרק א', הלכה ו'
דוגמניות

דוגמניות (בצרפתית: Les Poseuses) הוא ציור שמן פוינטיליסטי משנת 1888 מאת ז'ורז' סרה, המציג שלוש דוגמניות עירומות (למעשה אותה דוגמנית משלוש נקודות מבט), בסטודיו של הצייר, כשברקע נראה ציור מפורסם שלו "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט". סרה צייר את הציור בשנים 1886–1888, והוא הוצג לראשונה ביריד העצמאיים (Salon des Indépendants) הרביעי בסתיו 1888. ציור זה הוא דוגמה לפוינטיליזם - סגנון ציור פוסט אימפרסיוניסטי שהתפתח בצרפת בין השנים 1884–1900, ומבוסס על ציור בנקודות - שהוא הסגנון הנפוץ בתנועת הנאו-אימפרסיוניזם שהוביל סרה. סרה יצר את הציור בשני גדלים: הגדול, בממדים של 200 × 249.9 ס"מ, הוא חלק מהאוסף של קרן ברנס (Barnes Foundation) מפילדלפיה. הקטן, בממדים של 39.4 × 50.8 ס"מ, היה חלק מאוסף האמנות של פול אלן, ממייסדי מיקרוסופט, ובנובמבר 2022 נמכר במכירה פומבית תמורת 149.2 מיליון דולר. מבקרים העלו טענות שבציורו של סרה משנת 1886, "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט", הדמויות אינן ריאליסטיות במידה מספקת. יש המשערים שהציור "דוגמניות" בא לתת מענה לביקורת זו, והעובדה שהציור "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט" נכלל בו מחזקת השערה זו. הכללת הציור האמור בציור שלפנינו משרתת גם את המטרה של הבהרת העובדה שהדוגמניות נמצאות בסטודיו של הצייר. ממדיה הגדולים של התמונה אינם שגרתיים לתמונה מז'אנר זה. ממדים אלה שימשו בדרך כלל לציור תמונות היסטוריות, שמציגות אירועים מיתולוגיים, דתיים או היסטוריים. ציורים של חיי היומיום נעשו בממדים קטנים יותר. בציור זה מוצגת בממדים גדולים סצנה בנאלית של עבודת הדוגמנית, ובכך מערער את ההיררכיה המסורתית. בשנת 1947 נמכר אוסף אמנות של פליקס פנאון, מבקר אמנות שתמך בסרה ובנאו-אימפרסיוניסטים בביקורותיו, וממשלת צרפת רכשה ממנו עבודות הכנה של סרה ל"דוגמניות". יצירות אלה שוכנות במוזיאון ד'אורסה בפריז. פוזת גב פוזה בעמידה, מלפנים פוזת פנים פוזת פרופיל מדיה וקבצים בנושא דוגמניות בוויקישיתוף Aichele, K. Porter (1989). "Seurat's "Les Poseuses" in the Context of French Realist Literature". Nineteenth-Century French Studies. 17 (3/4): 385–396. ISSN 0146-7891. JSTOR 23532466. Nancy Ireson, The pointillist and the past: three English views of Seurat, The Burlington Magazine, Vol. 152, No. 1293, December 2010, pp. 799-803, in JSTOR Rewald, John (1943). "Georges Seurat". תורגם ע"י Abel, Lionel. New York: Wittenborn and Co. p. 79. OCLC 561921719. Katya Kazakina, Paul Allen’s Masterpiece-Filled Collection Sells for $1.5 Billion at Christie’s, the Biggest Sale in Art-Market History, artnet, November 9, 2022 Aichele, K. Porter (1989). "Seurat's "Les Poseuses" in the Context of French Realist Literature". Nineteenth-Century French Studies. 17 (3/4): 385–396. ISSN 0146-7891. JSTOR 23532466. "Barnes Collection Online — Georges Seurat: Models (Poseuses)". Barnes Collection Online — Georges Seurat: Models (Poseuses) (באנגלית). Poseuse de dos, מוזיאון ד'אורסה (בצרפתית); Poseuse de face, מוזיאון ד'אורסה (בצרפתית); Poseuse de profil, מוזיאון ד'אורסה (בצרפתית)
טייסת 253

טייסת 253 המכונה גם "טייסת הנגב" היא טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. כיום מפעילה הטייסת את מטוסי ה-F-16I ("סופה") מבסיס רמון. טייסת 253 הוקמה בחודש יולי 1976 בבסיס חצור ובאוקטובר עברה לאיתם בצפון סיני כטייסת מטוסי נשר, שהועברו אליה מטייסת 113 ("טייסת הצרעה"). בין הטייסים שטסו בטייסת על מטוסי נשר היו אליעזר יערי, עמוס ידלין, אילן רמון ואליעזר שקדי, מפקדה הראשון היה עמוס בר. בשנת 1980 נמכרו מטוסי ה"נשר" לחיל האוויר הארגנטינאי. במקומם קלטה את מטוסי ה"מיראז' 3C" של טייסת 117 ("טייסת הסילון הראשונה") שהתכוננה להצטיידות במטוסי ה-F-16A/B ("נץ"). בשנת 1981 פונה בסיס איתם במסגרת הנסיגה הישראלית מסיני וטייסת 253 עברה למשכנה החדש בבסיס רמון שבהר הנגב. שם קלטה עוד באותה השנה את מטוסי ה-F-16A/B ("נץ") שטסו בה 22 שנים והכשירו טייסי קרב צעירים רבים במקצוע הלוחם האווירי. במרץ 2003 נסגרה הטייסת, כאשר מטוסי ה-F-16A/B ("נץ") שלה וציוד הקרקע הנלווה, הועברו לטייסת 116 הוותיקה ("טייסת מגיני הדרום") בבסיס נבטים. ביולי 2003 נפתחה טייסת 253 מחדש בבסיס רמון כאשר הגיע אליה גרעין ההקמה של טייסת ה-F-16I ("סופה") הראשונה של החיל. מפקד הטייסת אז היה עמיקם נורקין, לימים מפקד חיל האוויר. ב-19 בפברואר 2004 נחתו בבסיס רמון שני מטוסי ה–F-16I ("סופה") הראשונים של חיל–האוויר, ונקלטו בטייסת. בכך הפכה 253 לטייסת ה"סופה" הראשונה של חיל האוויר. בספטמבר 2007 השתתפו שניים ממטוסי הטייסת בתקיפת הכור הגרעיני בסוריה. בין מפקדי הטייסת נמנים: עמוס בר (1976-1978), שלמה לוי (1978-1980), מנחם אליהו (1980-1981), גדעון ליבני (1981–1983), יוסי אליאל (1983–1986, נהרג בהתרסקות מטוסו), רני פלק (1986-1988), דדי רוזנטל (1988-1990), רפי ברקוביץ', נמרוד שפר (1994-1995), אבי יעקבי, אלון אופק, עמיקם נורקין (2003–2005), ניצן בן-סירה (2005–2007), אמנון עין-דר (2007–2009), גלעד קינן (2014-2016), ג'וש בר (2016-2018) מדיה וקבצים בנושא טייסת 253 בוויקישיתוף טייסת הנגב, באתר חיל האוויר הישראלי אלעזר בן לולו , ‏הסופה שאחרי המלחמה, באתר חיל האוויר הישראלי אתר ותיקי הטייסת מיכל בן-ארי, ‏15 שנים למטוס ה"סופה", באתר חיל האוויר הישראלי, 19 בפברואר 2019 טייסת שומרי הנגב באנציקלופדיית יפעת טייסת 253, באתר "מרחב אווירי" טייסת 253, באתר "מרקיע שחקים" מיכל בן-ארי, ‏15 שנים למטוס ה"סופה", באתר חיל האוויר הישראלי, 19 בפברואר 2019. מלכת הנגב, בטאון חיל האוויר, גיליון 230 31/08/16 טל בר-אל, סוגר מעגל, בטאון חיל האוויר, גיליון 161 (262) 22 בפברואר 2005. אל"ם (מיל') דדי (עודד) רוזנטל, אתר חיל האוויר יובל צוק, ‏הנץ ואני, באתר חיל האוויר הישראלי, אוקטובר 2010 על גבורה, ערכים וכוח פנימי
ששון דיין

ששון דיין (באנגלית: Sasson Dayan; נולד ב-1 באפריל 1940) הוא בנקאי ברזילאי, יליד לבנון, ומייסד שותף של Banco Daycoval. דיין נולד ב-1 באפריל 1940 בלבנון למשפחה יהודית. בלבנון הוא החל לעבוד בקאסה בנקריה סלים א' דיין, בנק שהקים אביו. בשנות החמישים היגר לברזיל. בשנת 1958 הוא ואחיו אברהם הקימו יחד את חברת הבורסה Daycoval DTVM Ltda. ב-1970 הם הקימו את Valco Corretora de Valores Ltda. ב-1989 הם קיבלו אישור ממשלתי להמיר את חברת Daycoval DTVM Ltda לחברת Banco Daycoval שמתמחה בהלוואות לחברות בגודל בינוני. ב-2014 הוערך הונו ב-709 מיליון דולר. בנו, קרלוס, נשוי לאסתר ספרא, בתו של יוסף ספרא. Abe, Maria Carolina; Mambrini, Verônica (7 בספטמבר 2010). "Dez bilionários "brasileiros" nasceram em outro país; conheça". Economia. {{cite web}}: (עזרה) A aposta de Safra - Época Negócios | Ação, web.archive.org, ‏2020-12-11 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ששון דיין".
יחסי אזרבייג'ן–תאילנד

יחסי אזרבייג'ן–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לממלכת תאילנד. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-7 ביולי 1992. קבוצת עבודה עבור היחסים הבין-פרלמנטריים אזרבייג'ן–תאילנד פועלת במילי מג'ליס של אזרבייג'ן. קבוצת עבודה זו הוקמה ב-13 בדצמבר 2005, ורוף אלייב היה הראשון שעמד בראשותה. מאז 4 במרץ 2016 אליאגה הוסינוב עומדת בראש קבוצת העבודה. אזרבייג'ן מיוצגת בתאילנד באמצעות שגרירותה בקואלה לומפור, מלזיה. תאילנד מחזיקה באזרבייג'ן קונסוליה בבאקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–תאילנד בוויקישיתוף Azərbaycan Respublikası ilə diplomatik əlaqələr qurmuş dövlətlərin siyahısı (אורכב 05.08.2017 בארכיון Wayback Machine). mfa.gov.az (באזרית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה פאשה

מריה תרז פון המרשטיין פאשה (בגרמנית: Maria Therese von Hammerstein Paasche ‏ 1909 – 21 בינואר 2000) הייתה פעילת התנגדות אנטי-נאצית וחוקרת ספרות גרמנייה. היא הסיעה יהודים אל מחוץ לגרמניה בשנותיו הראשונות של המשטר הנאצי ולאחר מכן היגרה מגרמניה הנאצית ליפן, שם התגוררה מספר שנים לפני שהתיישבה בארצות הברית. המרשטיין נולדה ב-1909 במגדבורג, אחת משבעה ילדים שנולדו למריה פון לוטביץ (בתו של ולטר פון ליטוויץ) ולקורט פון המרשטיין-אקוורד, גנרל שלימים ישמש כמפקד העליון של הרייכסווהר בשנות ה-30 של המאה ה-20. היא ואחיה עודדו לחקור רעיונות אינטלקטואליים ופוליטיים; היו לה חברים יהודים ואיתם תכננה לעבור לארץ ישראל. היא נרשמה לבית ספר ציבורי שבו יכלה ללמוד חקלאות, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בשנת 1933, פאשה עזרה ליהודים ואינטלקטואלים להימלט מגרמניה על ידי כך שלקחה אותם לפראג על האופנוע שלה. היא גם סיפקה לקהילה היהודית ומתנגדים לנאצים בפראג עיתונים והזהירה אותם מפני תוכניות של הנאצים שלמדה מאביה. ב-1935 היא נישאה לג'ון ה. פאשה, ממוצא יהודי שאביו, הנס פאשה, היה פציפיסט ידוע. מריה וג'ון עברו לארץ ישראל לזמן קצר לפני שחזרו לגרמניה בגלל התפרצות טיפוס הבטן. הם היגרו ליפן לאחר מספר חקירות שנערכו על ידי הגסטפו. אביה של מריה תכנן ללא הצלחה להרוג את היטלר ב-1939, ושניים מאחיה השתתפו בקנוניה נוספת להרוג את היטלר ב-1944; אמה ושני אחיה נכלאו במחנות ריכוז עד סוף מלחמת העולם השנייה. מריה וג'ון פאשה חיו מספר שנים ביפן, שם נולדו כל ארבעת ילדיהם, אך היגרו לסן פרנסיסקו ב-1948 עקב חשש מקהילת הגולים הגרמנית וממעקב על ידי המשטרה היפנית. בסן פרנסיסקו, מריה ניקתה בתחילה בתים בזמן שג'ון עבד במפעל שימורים של עגבניות. היא המשיכה להיות חוקרת ספרות, ודיברה בגרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית. בשלב מאוחר יותר, היא התגוררה בבית אבות יהודי בסן פרנסיסקו; היא הייתה התושבת הלא-יהודית השנייה אי פעם של המתקן. היא מתה בסן פרנסיסקו ב-21 בינואר 2000 מאי-ספיקת לב. פאשה היה נושא לסרט דוקומנטרי משנת 1999, "אומץ שקט: מריה תרז פון המרשטיין והקרב שלה נגד הנאציזם", שמומן על ידי ארגון בני ברית וממשלת גרמניה. Morris, Paula. "Paasche, Maria (1909–2000)". Women in World History: A Biographical Encyclopedia. נבדק ב-15 במאי 2020. {{cite book}}: (עזרה) Martin, Douglas (13 בפברואר 2000). "Maria Paasche, 90, Helped Jews in Germany Flee Nazis". The New York Times. נבדק ב-15 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) Curiel, Jonathan (5 בפברואר 2000). "Maria Paasche, Daughter Of German General Who Helped Jews Escape Nazis". San Francisco Chronicle. נבדק ב-16 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה)
רוברט אוברמייר

רוברט אוברמייר (באנגלית: Robert Franklyn Overmyer;‏ 14 ביולי 1936, לוריין - 22 במרץ 1996, דולות') היה טייס ניסוי ואסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל פעמיים. רוברט אוברמייר נולד בעיירה לוריין שבאוהיו וגדל בעירו. לאחר סיום בית הספר הוא למד פיזיקה באוניברסיטה אותה סיים בשנת 1958. לאחר סיום הלימודים הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית וסיים קורס טיס. הוא שירת ביפן וכעבור שנה נשלח לקורס טייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. בשנת 1969 אוברמייר התקבל ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. בהיותו בנאס"א אובמייר תחילה עבד במחלקה טכנית של פרויקט סקיילאב. בהמשך הוא היה בצוות תמיכה של תוכנית אפולו-סויוז. לאחר סיום פרויקט זה אוברמייר היה חלק של צוות טכני של מעבורת החלל קולומביה. רוברט אוברמייר היה טייס במשימה STS-5 שהמריאה בשנת 1982 כאשר על סיפונה רוברט אוברמייר, ואנס בראנד, ג'וזף אלן ו-ויליאם לנויר. זו הייתה הפעם הראשונה שלחלל נשלח צוות של 4 אנשים. בשנת 1985 אוברמייר היה מפקד טיסה של מעבורת במשימה STS-51-B. בשנת 1986 הוא היה בצוות חקירה של אסון צ'לנג'ר. הוא עזב את נאס"א וחיל הנחתים בשנת 1986. לאחר פרישה מנאס"א אוברמייר המשיך בפעילותו בתחום התעופה. הוא הצטרף לצוות של מקדונל דאגלס ועבד בחברה עד לשנת 1995. בסוף שנת 1995 הוא הצטרף לחברת Cirrus Design שפיתחה מטוסים. הוא היה חבר בצוות ניסוי של מטוס Cirrus VK-30 ו-Cirrus SR-20. בשנת 1996, במהלך טיסת ניסוי הוא נהרג. מדיה וקבצים בנושא רוברט אוברמייר בוויקישיתוף רוברט אוברמייר באתר נאס"א (באנגלית) ביוגרפיה רוברט אוברמייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט אוברמייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
Under the Influence (שיר של כריס בראון)

Under the Influence (בעברית: תחת ההשפעה) הוא שיר של הזמר האמריקאי כריס בראון. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2019, כרצועה השלישית במהדורה המורחבת של אלבום האולפן התשיעי שלו, Indigo, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. השיר נכתב על ידי בראון לצד הזמר הניגרי דווידו, המפיק קידומינאט וטיפאני מקי. מסחרית, השיר היה ללהיט רדום וזכה לוויראליות בטיקטוק. השיר נכתב על ידי כריס בראון, הזמר הניגרי דווידו, המפיק הניגרי KDDO וטיפאני מקי, והופק במלואו על ידי KDDO. השיר הולחן מיד לאחר צאת אלבום האולפן התשיעי של בראון, Indigo, ונועד לגרסה המורחבת של האלבום. מוזיקלית, "Under the Influence" הוא שיר מיד-טמפו בסגנון R&B עכשווי שאורכו שלוש דקות וארבעה שניות. מבחינה לירית, בשיר בראון מבטא את רצונותיו ביחסי מין נלהבים, בהיותו תחת השפעת קודאין. השיר מסמן את שיתוף הפעולה השלישי של בראון ודווידו, לאחר שירו של דווידו, "Blow My Mind", משנת 2019 והדואט שלהם, "Lower Body", שנכלל גם הוא בגרסה המורחבת של Indigo. לאחר שהפך ללהיט רדום ויראלי, השיר נכנס למצעדים במהלך קיץ 2022 לראשונה ברוב המדינות, כולל כניסה לעשירייה הפותחת באוסטרליה, לוקסמבורג, יוון, מלזיה, ניו זילנד, דרום אפריקה, הפיליפינים, סינגפור, סלובקיה, שווייץ ובריטניה. מאז, זכה השיר לשלושה תוארי זהב ופלטינה. גרסה בהילוך מהיר, "Under the Influence (Body Language)", יצאה גם כן. השיר נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100 ב-24 בספטמבר 2022, שלוש שנים לאחר צאתו. כתוצאה מכך, בראון הפך לזמר ה-R&B הראשון בהיסטוריה שהכניס למעלה מ-50 להיטים ל-40 המקומות הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100. השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הבילבורד גלובל 200, וסימן את כניסתו הראשונה של בראון לעשירייה הפותחת במצעד זה, מאז שהוקם בשנת 2020. איולה אולאדפו אגבולה, כריס בראון, דייוויד אדג'י אדלקה, טיפאני מקי "Indigo (Extended) by Chris Brown on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-2022-08-16. "ACE Repertory". ASCAP. נבדק ב-29 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Kiddominant Wrote & Produced 2 Songs in Chris Brown's "Indigo Extended" Album". www.bellanaija.com. 5 באוקטובר 2019. נבדק ב-29 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Chris Brown's 'Under the Influence' Blasts to Top 40 on Billboard Hot 100 Chart". Rated R&B. "Chris Brown Becomes First R&B Singer In History To Nab Over 50 Hot 100 Top 40 Hits [Chart Check]". thatgrapejuice. Trust, Gary; Trust, Gary (2022-10-24). "Sam Smith & Kim Petras' 'Unholy' Rules Billboard Global Charts for Fourth Week". Billboard (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-24. Hot 100 Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Streaming Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Radio Songs 2023, Billboard, ‏2023 (באנגלית) Pop Airplay Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
Low

האם התכוונתם ל... לואו – להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית Low (שיר) – שיר של פלו ריידה בהשתתפות טי-פיין משנת 2008 Low (אלבום של דייוויד בואי) – אלבום של דייוויד בואי משנת 1977
סיון מגן

סיון מגן (נולד ב-1980) הוא נבלאי ישראלי. מגן נולד בירושלים. שני הוריו הם צ'לנים. החל את לימודיו המוזיקליים בפסנתר אצל בנימין אורן ותלמה כהן, וניסה לראשונה לנגן בנבל כשמשפחתו עברה לצרפת לשנת שבתון. הוא המשיך בלימודי נבל אצל אירנה כגנובסקי באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. מאוחר יותר הוא עבר לצרפת בכוחות עצמו, שם היו בין מוריו ז'רמיין לורנציני. מגן למד בקונסרבטואר של פריז, בהדרכתה של איזבל מורטי, שם זכה בפרס פרמייר פרי. מגן המשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד עם ננסי אלן, ולמד לתואר שני. בשנת 2012, מגן זכה בפרס נאמנות בורלטי-בויטוני. בג'וליארד פגש מגן מוזיקאים ישראלים אחרים כמו הפסנתרן אסף ויסמן והקלרינתן טיבי צייגר, ושלושתם היו בין המייסדים השותפים של הפרויקט הקאמרי הישראלי. מגן גם היה שותף להקמת האנסמבל הקאמרי Tre Voci. הוא לימד גם בקולג' של ברוקלין. בין השנים 2017 - 2023 היה הנבלאי הראשי של תזמורת רדיו פינלנד. סיון הופיע כסולן עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע ובהמשך עם רוב התזמורות בארץ, ובהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית. מגן מופיע כסולן בעולם כולו, עם התזמורת הפילהרמונית של שטרסבורג, התזמורת הסימפונית של סידני, תזמורת סיינט פול, התזמורת הקאמרית הסקוטית, התזמורת הקאמרית של וינה ועוד, באולמות כגון ויגמור הול בלונדון, קרנגי הול בניו יורק, הקונצרטהאוס של וינה ובית האופרה של סידני. הוא מרבה לנגן גם בהרכבים קאמריים: עם רביעיות דנאל, קולדר ודובר, עם חברים מרביעיות גוארנרי וג'וליארד ולצד מוזיקאים כגון שמואל אשכנזי, גארי הופמן ועמנואל פהו. מגן הקליט שני אלבומי סולו בחברת Linn רקורדס והקלטות קאמריות רבות בחברות כ-Azica ,ECM ו-Avie. סיוון זכה במקום הראשון בתחרות הנבל הבינלאומית ה-16 (2006), וגם בפרס "פרופס" על נגינת יצירה ישראלית ובפרס "רניה" על נגינת יצירה של הנרייט רניה. ב-2009 זכה בפרס "פרו מוזיצ'יס" בניו יורק וב-2012 היה לנבלאי הראשון שזכה בפרס בורלטי-בויטוני בלונדון. אתר האינטרנט הרשמי של סיון מגן (באנגלית) סיון מגן, באתר ספוטיפיי סיון מגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיון מגן, באתר Discogs (באנגלית) סיון מגן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו Sivan Magen plays his own transcription of Chopin's A minor Mazurka Op 17/4, סרטון בערוץ "BorlettiBuitoniTrust", באתר יוטיוב (אורך: 04:44) Russell Platt, "String Theory" (archived from the original), The New Yorker, October 20 2014 חגי חיטרון, הישראלי סיון מגן ניצח בתחרות הנבל הבינלאומית, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2006 מרב יודילוביץ', לראשונה: זוכה ישראלי בתחרות הנבל הבינלאומית, באתר ynet, 24 באוקטובר 2006 Sivan Magen: Biography, Borletti-Buitoni Trust
דייוויד שטרן (מנצח)

דייוויד שטרן (באנגלית: David Stern; נולד ב-21 במאי 1963) הוא מנצח אמריקאי. דייוויד שטרן נולד בניו יורק ולמד באוניברסיטת ייל ובבית הספר ג'וליארד. בתחילת דרכו היה עוזר למנצח הבריטי ג'ון אליוט גרדינר, אחר כך היה מנצח ראשי של אנסמבל "קונצ'רטו קלן" שטרן מנצח על מוזיקה מתקופת הבארוק וכן על יצירות מהתקופה הקלאסית והמודרנית ומעניק פרשנות עכשווית, תוססת ומרתקת לכל היצירות עליהן הוא מנצח[דרוש מקור]. שטרן מנצח בקביעות על בתי והפקות אופרה חשובות בכל העולם וכן על מיטב התזמורות באירופה, ארצות הברית והמזרח הרחוק. הוא שימש כמנהל מוזיקלי של כמה גופים וידוע בשל עבודתו הפורייה עם מוזיקאים צעירים ומוכשרים. בשנת 2003 ייסד שטרן את להקת אופרה פואוקו בצרפת, אנסמבל שמטרתו לבצע אופרה בכלים אותנטיים ולהציג את היצירות של הבארוק והתקופה הקלאסית באור חדש. שטרן הופיע עם אופרה פואוקו בפסטיבל אמסטרדם, פסטיבל לופטנהזה בלונדון, פסטיבל לוצרן ופסטיבלים בצרפת בהפקת מדיאה (כרוביני) ובהפקת האופרה מוצרט וסליירי (רימסקי-קורסקוב). הוא הקליט עם אופרה פואוקו שתי אופרות של הנדל, כאשר בכל הפקות אופרה פואוקו מופיעים זמרים צעירים לצד ותיקים. בין השנים 1997 – 1999 ניהל שטרן את אקדמיית המוזיקה בפסטיבל אקס-אן-פרובאנס בצרפת שם ניצח על נהר קרלו (בריטן) בבימויו של הבמאי היפני יושי אוידה ועל חליל הקסם בבימויו של סטפן בראונשוייג. עם ההפקה של נהר קרלו סייר שטרן בפסטיבלים שונים כולל אלו בווינה, פריז ובריסל, ועם ההפקה של חליל הקסם הופיע בלוזאן, רואן, פריז ובפסטיבל אדינבורו. שטרן היה גם המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של דרום וסטפאליה בזיגן, גרמניה, ובעבר כיהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית ובית האופרה של סנט גאלן בשווייץ. שטרן ניצח על מספר רב של אופרות ברחבי העולם כולל בבית האופרה של גלימרגלאס בארצות הברית. בין האופרות שניצח עליהן דון ג'ובאני (מוצרט), חליל הקסם (מוצרט) באופרה הלאומית האנגלית, מקבת' (ורדי) בהונג קונג, יוליוס קיסר (הנדל) בגלימרגלאס ועוד. באולמות הקונצרטים ניצח שטרן על תזמורות ברחבי העולם כולל נגני מוצרט של לונדון, התזמורת הקאמרית של בזל, התזמורת הסימפונית הרוסית החדשה, התזמורת הקאמרית הפילהרמונית הגרמנית בברמן, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הבארוק ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, אגודת הנדל והיידן בבוסטון, התזמורת הסימפונית החדשה במוסקבה, התזמורת הסימפונית של קטוביץ, התזמורת הקאמרית של לוזאן, תזמורת קנזאווה בטוקיו, התזמורת הפילהרמונית של ורשה, האקדמיה של סנט מרטין בשדות בלונדון, הסינפוניה הצפונית באנגליה, התזמורת הקאמרית השוודית, התזמורת הקאמרית האנגלית, קאמרטה אקדמיקה זלצבורג, תזמורת גירצניך בקלן, האנסמבל התזמורתי של פריז, תזמורת טיבולי בקופנהגן, תזמורת פריז, תזמורת RAI בטורינו, התזמורת הפילהרמונית הקאמרית בפראג, תזמורת ה-BBC באנגליה ובויילס ועוד תזמורות רבות. שטרן הקליט תקליטורים לחברות שונות, כולל יצירות מאת אוטו ניקולאי, אלבר רוסל, ג'ון פילד ועוד. בין השנים 2008 - 2014 היה המנהל המוזיקלי של האופרה הישראלית בתל אביב שם ניצח על האופרה "הילד חולם" של גיל שוחט. דייוויד שטרן הוא בנו של הכנר אייזק שטרן. אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד שטרן דייוויד שטרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייוויד שטרן, באתר Discogs (באנגלית) דייוויד שטרן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו