laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אי-שוויון הסכומים של צ'בישב

במתמטיקה, אי-שוויון הסכומים של צ'בישב קובע שאם   a 1 ≤ a 2 ≤ ⋯ ≤ a n {\displaystyle \ a_{1}\leq a_{2}\leq \cdots \leq a_{n}} ו-   b 1 ≤ b 2 ≤ ⋯ ≤ b n {\displaystyle \ b_{1}\leq b_{2}\leq \cdots \leq b_{n}} הן שתי סדרות של מספרים, המסודרות באותו כיוון, אז ממוצע המכפלות חוסם את מכפלת הממוצעים, כלומר   1 n ∑ i a i ⋅ 1 n ∑ i b i ≤ 1 n ∑ i a i b i {\displaystyle \ {\frac {1}{n}}\sum _{i}a_{i}\cdot {\frac {1}{n}}\sum _{i}b_{i}\leq {\frac {1}{n}}\sum _{i}a_{i}b_{i}} . האי-שוויון קרוי על שמו של המתמטיקאי הרוסי פפנוטי צ'בישב, שהציג אותו. למשפט ידועות כמה הוכחות, והכללות רבות. למשל, הגרסה המשוקללת: אם   p 1 + ⋯ + p n = 1 {\displaystyle \ p_{1}+\cdots +p_{n}=1} הם מספרים חיוביים ו-   a i , b i {\displaystyle \ a_{i},b_{i}} כמקודם, אז   ∑ p i a i ⋅ ∑ p i b i ≤ ∑ p i a i b i {\displaystyle \ \sum p_{i}a_{i}\cdot \sum p_{i}b_{i}\leq \sum p_{i}a_{i}b_{i}} . גרסת המשתנים המקריים: אם X משתנה מקרי בדיד ו- f,g פונקציות מונוטוניות עולות (במובן החלש), אז   E ( f ( X ) ) E ( g ( X ) ) ≤ E ( f ( X ) g ( X ) ) {\displaystyle \ E(f(X))E(g(X))\leq E(f(X)g(X))} ; כלומר, בין שתי פונקציות עולות של אותו משתנה מקרי יש מתאם חיובי. הגרסה הרציפה: אם f,g פונקציות ממשיות אינטגרביליות על הקטע [0,1], ושתיהן מונוטוניות עולות, אז ∫ 0 1 f ( x ) d x ∫ 0 1 g ( x ) d x ≤ ∫ 0 1 f ( x ) g ( x ) d x . {\displaystyle \int _{0}^{1}f(x)dx\int _{0}^{1}g(x)dx\leq \int _{0}^{1}f(x)g(x)dx.\,} . מכיוון שהמספרים   a 1 , … , a n , b 1 , … , b n {\displaystyle \ a_{1},\dots ,a_{n},b_{1},\dots ,b_{n}} סדורים באותו כיוון, לכל i , j {\displaystyle \,i,j} מתקיים   0 ≤ ( a j − a i ) ( b j − b i ) {\displaystyle \ 0\leq (a_{j}-a_{i})(b_{j}-b_{i})} , כלומר   a i b j + a j b i ≤ a i b i + a j b j {\displaystyle \ a_{i}b_{j}+a_{j}b_{i}\leq a_{i}b_{i}+a_{j}b_{j}} . סיכום לכל i ולכל j נותן   2 ∑ i a i ∑ j b j = ∑ i , j ( a i b j + a j b i ) ≤ ∑ i , j ( a i b i + a j b j ) = 2 n ∑ i a i b i {\displaystyle \ 2\sum _{i}a_{i}\sum _{j}b_{j}=\sum _{i,j}(a_{i}b_{j}+a_{j}b_{i})\leq \sum _{i,j}(a_{i}b_{i}+a_{j}b_{j})=2n\sum _{i}a_{i}b_{i}} . אי-שוויון התמורות אי-שוויון קושי-שוורץ The Cauchy-Shwartz Master class, J. Michael Steele, עמ' 76-78. אי-שוויון הסכומים של צ'בישב, באתר MathWorld (באנגלית)
שישה באוקטובר (עיר)

שישה באוקטובר (בערבית: السادس من أكتوبر; בערבית מצרית: السادس من اكتوبر, תעתיק מדויק: אלסאדס מִן אֻכְּתּוּבֶּר) הוא שמה של עיר לוויין של קהיר במצרים. שישה באוקטובר הוקמה בשנת 1979 בהוראתו של נשיא מצרים אנואר סאדאת. היא ממוקמת כ-17 ק"מ מהפירמידות הגדולות של גיזה וכ-32 ק"מ ממרכז קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 376,302 תושבים, ובה אזורי תעשייה מהחשובים במצרים. בשנת 1996 הוקמה בעיר אוניברסיטה בשם שישה באוקטובר (אנ'). בעתיד מתוכננת העיר לגדול עד לכ-3.7 מיליון תושבים. שמה של העיר מנציח את מלחמת יום הכיפורים, שפרצה ב-6 באוקטובר 1973 ונחשבת בעיני המצרים למלחמה שבה ניצח צבא מצרים את צה"ל. ערים נוספות במצרים המנציחות בשמן את המאורעות הללו הן עשרה ברמדאן ואל-עובור. בעיר קיימים מספר אזורי תעשייה, שאחד מהם נחשב מהגדולים ביותר במצרים. הוא מספק מקומות תעסוקה רבים הן לתושבי העיר והן לתושבי מחוז גיזה עצמו. בעיר שש אוניברסיטאות פרטיות, כולל שני בתי-ספר פרטיים לרפואה. בעיר קיים מגוון גדול של פעילויות לשעות הפנאי, כולל ואתרי בילוי ונופש למשפחות ובודדים, מתקני ספורט ואצטדיונים. בעיר 10 בתי קולנוע ומועדונים. בנוסף, בעיר קיימים 4 מרכזי קניות ענק, וכן מספר רב של מרכזי קניות קטנים יותר. הכניסה לעיר אנדרטה לזכר אישים מצריים מפורסמים, מימין לשמאל: נגיב מחפוז, אנואר סאדאת, אחמד זוויל וחוסני מובארכ. האנדרטה היא בסגנון הר ראשמור. אחד השערים של אוניברסיטת שישה באוקטובר מסגד אל-חוסארי בעיר המטה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה אוניברסיטת מצרים למדע וטכנולוגיה מדיה וקבצים בנושא שישה באוקטובר בוויקישיתוף שישה באוקטובר, ברשת החברתית פייסבוק Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכי נזירי

תוכי נזירי (שם מדעי: Myiopsitta monachus, מוכר גם בכינוי "קוואקר" מאנגלית: Quaker, ולעיתים אף "קוויקר") הוא המין היחיד בסוג Myiopsitta שבמשפחת התוכיים. התוכי נפוץ באמריקה הדרומית. צבעיו של התוכי הם ירוק, אפור ומעט כחול. בישראל מכונה בטעות "דררה אפורת לחי", אך אין קשר בין דררה לתוכי הנזירי. התוכי הנזירי נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית: בדרום-מזרח ברזיל, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה ועוד. ברוב האזורים תפוצתו רחבה ובחלק מן האזורים ניצוד והפך לנדיר. בטבע מתאגד התוכי הנזירי ללהקות גדולות. בישראל המין הפך לפליט-תרבות (מין פולש). להקות של קוואקרים נצפו לראשונה באזור רמת אביב בשנים 2008–2009, ומשם התפשטו לכל גוש דן. בשנת 2013 נצפו להקות קוואקרים באזור ראש העין. בשנת 2019 נצפו להקות תוכי נזירי בעיקר באזור השרון. נראו פרטים מקריית עקרון בדרום עד דרום רמת הגולן ומושבות קינון תועדו בירושלים. בשנת 2024 נצפו לאחרונה להקות תוכי נזירי בישובי עמק הירדן על ידי הצפר נתנאל אדרי. להקות מבוססות נצפו אף באזור עמק יזרעאל. נראה שיכולתו לבנות קנים (בשונה מרוב התוכים) מקנה לו יתרון בתחרות עם מין התוכי הוותיק יותר בארץ, דררה מצויה, באזורי חפיפה בין המינים. רוב גופו של התוכי הנזירי ירוק-בהיר. צבע אזור הלחיים, הצוואר והבטן אפור-בהיר. צבע הזנב ירוק והכנפיים ירוקות עם מעט כחול. מקורו של התוכי הוא בצבע חום ורגליו אפורות. עיניו של התוכי שחורות. את אפו מסתירות נוצות, כך שאינו נראה לעין. הדו-צורתיות הזוויגית נמוכה, כלומר מבחינה חיצונית אין הבדלים בין הזכר לנקבה, ועל כן כדי לזהות את מין התוכי, לוקחים לרוב דגימת דם. לעומת זאת הבחנה בין פרט צעיר לפרט בוגר ניתנת לבדיקה על פי המצח, שכן אצל הצעירים המצח ירוק. התוכי הנזירי מגיע לאורך של עד כ-30 ס"מ ולמשקל של עד כ-250 גרם. התוכי הנזירי נצפה מקנן בעצי אורן ואקליפטוס גבוהים, בקני ענק בגודל מטר מרובע עם מספר כניסות ועשרות פרטים המצטופפים יחד. בטבע ניזון התוכי הנזירי בעיקר מזרעים הכוללים מיני דגנים, פירות, ירקות, מיני פרחים מסוימים ואף תולעים וזחלים למיניהם, דבר נדיר למדי אצל תוכי. בשבי, בנוסף למזונות אלו, לעיתים הם אוכלים תערובות זרעים, גרעינים, מאכלי ביצים ותוספות מינרלים. לצעירים מוסיפים לתפריט גם חסילונים, שחשובים להתפתחותם. מזונות מסוימים, כמו אבוקדו, עגבנייה ושוקולד עלולים לגרום לתוכי זה ואחרים הרעלת מזון. עונת הרבייה היא בדרך כלל בין החודשים דצמבר ליוני. הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי ריקודים ושירה. בדרך כלל הנקבה מטילה בין 4 ל-8 ביצים ודוגרת עליהן במשך 22–24 ימים. הגוזלים בוקעים כשהם עירומים ועיוורים ולאחר חודש וחצי מתחילים בניצוי. תוחלת חייו של תוכי זה נעה בין 10–20 שנים. בשבי נעה תוחלת חייו בין 20 ל-30 שנים. התוכי הנזירי מסתגל בקלות לחיים בבית חדש. בעונת הרבייה הוא הופך תוקפן וטריטוריאלי. ניתן ללמדו לדבר מספר משפטים, ויש לו כושר דיבור טוב. הוא מרבה בלעיסה וכן אוהב לרחוץ במים. מדיה וקבצים בנושא תוכי נזירי בוויקישיתוף תוכי נזירי, באתר ITIS (באנגלית) תוכי נזירי, באתר NCBI (באנגלית) תוכי נזירי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי נזירי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תוכי נזירי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכי נזירי, באתר GBIF (באנגלית) תוכי נזירי, באתר קרן התוכים העולמית תוכי נזירי באתר הרשימה האדומה של IUCN Quaker Parrot or Monk Parakeet, Birloversonline.com
אזרחי

האם התכוונתם ל... קשור לאזרחים או לאזרחות, כגון משפט אזרחי, קודקס אזרחי, דיון אזרחי, איחוד אזרחי, מרי אזרחי ועוד אזרח (דיני מלחמה) – בדיני מלחמה: מי שאינו לוחם אזרחי – כל מה שאיננו צבאי או משטרתי, כגון חינוך, מסחר, רווחה וכדומה. נפוץ גם בצירופים: הגנה אזרחית, המנהל האזרחי, המשמר האזרחי אזרחי – שמו של המגזר היישובי ואף לאחר הקמת המדינה שלא השתייך לתנועת העבודה על אזרחי - בפי חיילי צה"ל כינוי ללבוש רגיל, להבדיל ממדים; מכאן שם תוכנית הרדיו על אזרחי שם משפחה: אוהד אזרחי – מורה ומדריך ליהדות העידן החדש, קבלה ורוחניות ברוך מרדכי אזרחי – רב, ראש ישיבת עטרת ישראל יצחק אזרחי – רב וראש ישיבת מיר בירושלים בעבר ירון אזרחי – פרופסור למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים יריב אזרחי – היה כנר, מוזיקאי, מבקר מוזיקה, מלחין ומורה למוזיקה, מנהל קונסרבטוריון רון שולמית מרדכי אזרחי – היה איש העלייה הראשונה, יושב ראש הסתדרות המורים וממקימי ועד הלשון. נעמה קלמן-אזרחי – רבה המכהנת כדיקן קמפוס ההיברו יוניון קולג' בירושלים סדרה דיקובן אזרחי – פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים האזרחי: איתן האזרחי – דמות הנזכרת בספר תהלים, שזיהוייה לא ברור ושנוי במחלוקת יהודה האזרחי – היה סופר, מחזאי, עיתונאי, שדרן רדיו ועורך עברי פפיטה האזרחי – הייתה פילוסופית ישראלית, חוקרת, מרצה ומורה
יוריצה בולייאט

יוריצה בולייאט (בקרואטית: Jurica Buljat; נולד ב-19 בספטמבר 1986 בזאדאר) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם. בולייאט גדל במחלקת הנוער של נ.ק. זאדאר, ובין 2004 ל-2005 הופיע ב-31 משחקים בקבוצה הבוגרת של המועדון מליגת העל הקרואטית, עד שעבר להיידוק ספליט מאותה ליגה, בה שיחק במשך שש שנים והשתתף ב-98 משחקים במדיה. בולייאט שיחק בכל נבחרותיה הצעירות של קרואטיה ואף מחזיק בשתי הופעות בנבחרת קרואטיה הבוגרת. ביוני 2011 חתם בולייאט במכבי חיפה על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנתיים נוספות, תמורת כ-220 אלף אירו לעונה, ובסיום אותה העונה העפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. ב-11 בספטמבר 2012 שוחרר בוליאט מהמועדון לאחר שלא ביסס את מעמדו בקבוצה. בחלון ההעברות של ינואר 2013 חזר לזאדר, קבוצת נעוריו. ביולי 2013 חתם בקבוצת אנרגי קוטבוס מליגת המשנה בגרמניה. בשנת 2014 חזר לשחק בקבוצת זאדאר ובשנת 2015 עבר לשחק בקבוצת מטאליסט חרקוב, ובסיום העונה שוחרר. בשנת 2016 חתם בבוניודקור טשקנט מליגת העל האוזבקית. מדיה וקבצים בנושא יוריצה בולייאט בוויקישיתוף יוריצה בולייאט, באתר Transfermarkt יוריצה בולייאט, באתר Soccerway יוריצה בולייאט, באתר WorldFootball.net יוריצה בולייאט, באתר National Football Teams יוריצה בולייאט, באתר FootballDatabase.eu יעקב זיו, החומה הקרואטית: מי אתה, יוריצה בוליאט?, באתר nrg‏, 17 ביוני 2011 דורון בן דור, בולייאט: קיבלו אותי נהדר, רוצה להצליח באלופות, באתר ONE, ‏26 ביוני 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Just the Way You Are

האם התכוונתם ל... Just the Way You Are (שיר של בילי ג'ואל) – שיר של בילי ג'ואל משנת 1977 Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס) – שיר של ברונו מארס משנת 2010
אברהם זאב גורדון

אברהם זאב גורדון (תרי"ז, 1857 – כ"א באלול תרצ"א, 3 בספטמבר 1931) היה מאנשי העלייה הראשונה, מראשוני רחובות, עסקן ופעיל ציבור בראשון לציון ובתל אביב. נולד בשאוולי שבליטא. אביו, הרב ראובן יוסף גורדון, היה רבה של ראדווילישקי. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. נישא לשרה, בתו של שרגא פייבל יעקבזון. בשנת תר"נ (1890) ביקר בארץ ישראל יחד עם קבוצת חובבי ציון ובהם הרב יעקב מזא"ה. הצטרף לחברת "מנוחה ונחלה" שיסדה את רחובות ורכש בה קרקע. בשנת תרנ"א (1891) עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומשפחת גיסו מרדכי יעקבזון. הם התיישבו ברחובות והיו מראשוני המתיישבים במושבה. כעבור זמן עבר לראשון לציון והיה מהקבוצה השנייה של מתיישביה. רכש בה עשרות דונם קרקע והקים עליהם את משקו ובכללו בית גורדון. בשנת תרנ"ז (1897), כשניהול ענייני המושבה עבר מהפקידות של הברון רוטשילד לידי ועד התושבים, נבחר לחבר הוועד ושימש בתפקידו שנים רבות. היה מעסקני המושבה ופעל לבניית מוסדותיה, ובין השאר היה ממייסדי התלמוד תורה המקומי. טיפל באספקת המים לתושבים, ובשנות מלחמת העולם הראשונה היה אחראי לאגירת מזון עבורם. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בתל אביב וגם בה עסק בפעילות ציבורית. השתתף ביסוד בנק קופת עם. כמו כן היה מבוני בית הכנסת הגדול בתל אביב. בנו הוא יהושע גורדון. דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב גורדון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 875 אברהם זאב גורדון באתר ״אלבום המשפחות ראשון לציון״ מפה עם סימון הקרקע בבעלות גורדון במושבה רחובות (מגרשים 40, 41, 43, 55), 1897: "תכנית מושב רחבות", באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור מפת המגרשים ברחובות עם סימון המגרשים בבעלות יעקבזון, 36 עד 39 ו- 55, "תכנית מושב רחבות" 1897, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
מוחמד חוסיין

מוחמד אחמד חוסיין (בערבית: محمد أحمد حسين;נולד ב-1950) הוא המופתי של ירושלים מאז יולי 2006. חוסיין מונה על ידי מחמוד עבאס, יו"ר הרשות הפלסטינית במקומו של השייח' עכרמה צברי, שכיהן בתפקיד מאז 1994 ופוטר על ידי עבאס. קודם לכן שימש חוסיין אימאם במסגד אל-אקצא. בראיון שנתן שלושה חודשים לאחר מינויו הצדיק חוסיין את השימוש בפיגועי התאבדות נגד יהודים. בדרשותיו טען כמה פעמים כי מסגד אל-אקצה מאוים על ידי היהודים והזהיר מפני הניסיון לייהד את כותל 'אל-בוראק' (הכותל המערבי), הנחשב לדבריו חלק מההקדש המוסלמי. ביולי 2015 הגדיר מחבלים הכלואים בישראל על פעילות טרור כ"קדושים" וקבע כי יש "חובה דתית ולאומית" של כלל החברה הפלסטינית לתמוך בהם. ביולי 2017 לאחר הפיגוע בהר הבית התקינה משטרת ישראל מגנומטרים בכניסות להר הבית. בתגובה הוציא חוסיין פסק הלכה (פתווה) האוסר על כניסת מוסלמים להר כל עוד הבידוק הביטחוני נמשך. מדיה וקבצים בנושא מוחמד חוסיין בוויקישיתוף ארנון סגל, ‏בעקבותיך, חאג' אמין, בעיתון מקור ראשון, 23 באוגוסט 2018 מוחמד אחמד חוסיין, דף שער בספרייה הלאומית "Top Palestinian Muslim Cleric Okays Suicide Bombings" עלילה: ישראל שואפת להרוס את מסגד אל-אקצא, באתר מבט לתקשורת פלסטינית, 25 ביוני 2010 הכחשת קיומו של בית המקדש והזיקה היהודית לירושלים, באתר מבט לתקשורת פלסטינית דלית הלוי, "מופתי ירושלים": צפו למלחמת דת, באתר ערוץ 7, 17 באוגוסט 2010 המופתי: אסירי פלסטין "קדושים", ערוץ 7, יולי 2015 אסף גבור, המופתי: מי שנכנס לאל אקצא דרך הבידוק - תפילתו פסולה, באתר nrg, ‏17 ביולי 2017
סולימאן ג'עברי

סולימאן ג'עברי (בערבית: سليمان الجعبري, ‏1912 – אוקטובר 1994) היה איש דת מוסלמי-סוני. כיהן כמופתי של ירושלים בין השנים 1993–1994. נולד בחברון. למד באוניברסיטת אל-אזהר. עבד כקאדי בבתי הדין השרעיים בלוד, צפת ויפו. ב-1949 מונה על ידי המופתי של ירושלים, שייח' חסאם ג'אראללה, לסגנו. לאחר מותו של ג'אראללה ב-1954 לא מונה לו מחליף. ג'עברי עצמו שימש כקאדי בצבא הירדני ועבד בחינוך בערב הסעודית, בקטר וביהודה ושומרון, עד לפרישתו לגמלאות ב-1975. ב-1993 מונה ג'עברי לתפקיד המופתי של ירושלים. לאחר מותו באוקטובר 1994, מינתה ירדן את השייח' עבד אל-קאדר עאבדין לתפקיד. במקביל מינה ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, את השייח' עכרמה צברי, וזאת על רקע דרישתו להכיר בפלסטינים כאחראים על המקומות הקדושים. Palestinian Personalities: Ja'abar, Sheikh Sulaiman ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוסאם א-דין ג'אראללה

חוסאם א-דין ג'אראללה (בערבית: حسام الدين جار الله; 6 במרץ 1884–1954) היה מנהיג מוסלמי סוני בתקופת המנדט הבריטי, והמופתי של ירושלים מ-1948 עד מותו. ג'אראללה נולד בירושלים ולמד באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר. כיהן כמפקח על בתי הדין השרעיים והיה מראשי המועצה המוסלמית העליונה. מבחינה פוליטית, היה ג'אראללה בעל ברית של משפחת נשאשיבי יריבתה של אל משפחת חוסייני. בבחירות שנערכו לתפקיד המופתי של ירושלים ב-1921, לאחר מותו של כאמל אל-חוסייני, זכה ג'אראללה במספר הקולות הרב ביותר, אך בעקבות התערבותו של אנשי השלטון הבריטי בראשות הנציב העליון, הרברט סמואל, הסיר ג'אראללה את מועמדתו לתפקיד. ויתורו של ג'אראללה אפשר את בחירתו של אמין אל-חוסייני שהיה המועמד המועדף על השלטון הבריטי באותו זמן, למרות גילו הצעיר והשכלתו הדתית המועטה בייחס לג'אראללה ולמתמודדים האחרים. ב-20 בדצמבר 1948, לאחר כיבוש יהודה ושומרון על ידי ממלכת ירדן, מינה עבדאללה, מלך ירדן את השייח' ג'אראללה למופתי של ירושלים במקומו של חוסייני, במסגרת הפעולות שנקט כנגד חוסייני, מתוך רצון לבסס את מעמדו כשליט האזור הכבוש. בהמשך מונה ג'אראללה גם לנשיא המועצה המוסלמית העליונה, תפקיד שלא אויש מאז הדיחו הבריטים את חוסייני ב-1937. ג'אראללה נפטר ב-1954. ב-1970 קראה עיריית ירושלים רחוב על שמו בעיר העתיקה. צבי אל פלג, המופתי הגדול, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ט - 1989, עמ' 16-13. יואב גלבר, קוממיות ונכבה : ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, דביר, 2004, עמ' 379. אל פלג, עמ' 98-97. עבדאללה ממנה יורש למופתי, דבר, 21 בדצמבר 1948 המופתי החדש גם ראש המועצה המוסלמית, דבר, 13 בינואר 1949 אתר עיריית ירושלים
ג'יימס טיש

ג'יימס סלומון טיש (באנגלית: James S. Tisch; נולד ב-2 בינואר 1953) הוא איש עסקים ופילנתרופ אמריקאי. טיש הוא מנכ"ל ואחד מהבעלים של תאגיד לואס (Loews). כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית בין השנים 2011-2014. טיש נולד באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, ללורנס ווילמה (נולדה: שטיין) טיש. אביו לורנס (2001-1923) הקים יחד עם אחיו פרסטון את תאגיד לואס, שעסק ברכישת נכסים במצוקה. הוא בוגר אוניברסיטת קורנל, ובעל תואר שני מבית הספר למינהל עסקים וורטון. הוא היה חבר במועצות המנהלים של ג'נרל אלקטריק, של בית החולים הר סיני בשיקגו, ושל הספרייה הציבורית של ניו יורק. כמו כן היה חבר בדירקטוריון של הבנק הפדרלי של ניו יורק, המועצה ליחסי חוץ, ועמד בראשות ערוץ הטלוויזיה החינוכי WNET. בנוסף היה יו"ר חבר הנאמנים של איחוד הקהילות היהודיות ויו"ר מועצת המנהלים של ועידת נשיא הארגונים היהודיים בארצות הברית. טיש הוא תומך נלהב של מדינת ישראל ותורם לה רבות. כמו כן תרם לקמפיינים פוליטיים רבים בארצות הברית, דמוקרטים ורפובליקאים כאחד. בבחירות 2008 הוא תמך במועמד המפלגה הרפובליקאית ג'ון מקיין. בשנת 2010 מתח טיש ביקורת חריפה על ברק אובמה ומדיניות המזרח התיכון של ממשלו. טיש נשוי ואב לשלושה, מתגורר בניו יורק. ג'יימס טיש באתר הסוכנות היהודית. ג'רלדין פאבריקנט, הדור הצעיר לבית טיש נערך לשינויים בלואס, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2003 שירות TheMarker, משפחת טיש היהודית מרחיבה את עסקיה בתחום האנרגיה בהשקעה של 4 מיליארד ד', באתר הארץ, 6 ביוני 2007 דפנה מאור, המיליארדר האמריקאי יהודי ג'יימס טיש: "החרם על ישראל יוצא משליטה", באתר TheMarker‏, 23 ביוני 2011 סוכנויות הידיעות, המיליארדר היהודי-אמריקאי לורנס טיש הלך לעולמו בניו יורק, באתר TheMarker‏, 16 בנובמבר 2003 סוכנויות הידיעות, המיליארדר היהודי-אמריקאי פרסטון רוברט טיש נפטר בגיל 79 בשל גידול במוחו, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2005 סטפני סול, משפחת טיש יוצאת מעסקי הסיגריות - ברווח גדול, באתר הארץ, 19 ביוני 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס טיש".
תלמוד תורה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תלמוד תורה – כינוי למוסד החינוך היסודי היהודי-מסורתי תלמוד תורה (מצווה) – המצווה ללמוד תורה וללמדה לאחרים תלמוד תורה (קלם) – ישיבה ליטאית שהתקיימה בקלם שבליטא תומכי תורה – ארגון חסד ישיבתי.
וילנב-ד'אסק

וילנב-ד'אסק (בצרפתית: Villeneuve-d'Ascq, העיר החדשה של אסק) היא קומונה במחוז נור שבחבל או-דה-פראנס, צרפת. עם אוכלוסייה של מעל ל-60,000 איש, וילנב-ד'אסק היא אחת מהערים הגדולות במטרופולין ליל והגדולה בשטחה במטרופולין, לאחר ליל עצמה. העיר נוסדה כאיחוד של שלוש קומונות שונות. אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל ליל, אצטדיון פייר מורואה, שוכן בעיר. אתר האינטרנט הרשמי של וילנב-ד'אסק (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של וילנב-ד'אסק (בצרפתית) וילנב-ד'אסק, ברשת החברתית פייסבוק וילנב-ד'אסק, סרטונים בערוץ היוטיוב וילנב-ד'אסק, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21

נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של ספרד, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות, ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית. הנבחרת משתתפת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, הנערכת מדי שנתיים. 1978 - הדחה במוקדמות 1980 - הדחה במוקדמות 1982 - רבע הגמר 1984 - מקום שני 1986 - מקום ראשון 1988 - רבע הגמר 1990 - רבע הגמר 1992 - הדחה במוקדמות 1994 - מקום שלישי 1996 - מקום שני 1998 - מקום ראשון 2000 - מקום שלישי 2002 - פלייאוף ההעפלה 2004 - פלייאוף ההעפלה 2006 - הדחה במוקדמות 2007 - פלייאוף ההעפלה 2009 - שלב הבתים 2011 - מקום ראשון 2013 - מקום ראשון 2015 - פלייאוף ההעפלה 2017 - מקום שני 2019 - מקום ראשון 2021 - חצי גמר 2023 - מקום שני מדיה וקבצים בנושא נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ספרדי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באר שמע

חורבת באר שמע היא אתר עתיקות גדול במערב הנגב הצפוני, ממזרח לכביש אורים–צאלים (כביש 234), נמצאת כ-6 ק"מ דרומית לקיבוץ אורים. האתר, המשתרע על שטח של כ-500 דונם, נמצא על אחת מתוואי דרך הבשמים בין חלוצה ועזה. המקום ידוע ממקורות היסטוריים בשם בירזמה (באר צמא) או בירסמה (באר שמע) מהמאה ה-2 לספירה. האתר נזכר באונומסטיקון של אוסביוס מתחילת המאה ה-4 לספירה, ובמסמך הביזנטי Notitia Dignitatum מתחילת המאה ה-5 לספירה, מוזכרת יחידה צבאית בשם 'פרשים תמודים אילירים' שישבו באתר. האתר נזכר גם על ידי היסטוריונים נוצרים בתקופה הביזנטית כ'גרריס' ובו קהילה של נזירים אדוקים. בתקופה זו האתר היה מרכז שלטוני של הטריטוריה האימפריאלית של סלטוס גרריתיקוס. האתר כולל כנסייה גדולה ובה רצפת פסיפס נדירה. הפסיפס כולל מדליונים ובתוכם בעלי חיים, דמויות מיתולוגיות, סלי פרי ואמפורות. גם מופיעות בו כתובות המציינות שהכנסייה נבנתה לכבודו של סטפנוס הקדוש. הכנסייה ניצבה בתחומיו של מנזר גדול, והיא אחת מכנסיות רבות במערב הנגב הצפוני המכילות פסיפסים דומים, כגון כיסופים, גרר ומגן, שהוקמו בצידם של יישובים גדולים מהתקופה הביזנטית, על צירי העלייה לרגל מארץ ישראל וסוריה אל דרום חצי האי סיני. האתר נסקר לראשונה בשנת 1902 על ידי אלואיס מוסיל. בשנים 1989‏-1990 נוהלה במקום חפירה של רשות העתיקות שנוהלה על ידי דן גזית וישעיהו לנדר, ובה נתגלתה הפסיפס. לאחר חקירת הפסיפס הוא כוסה באדמה למניעת השחתתו. בשנת 2006 נערכה עונת חפירות נוספת באתר. בעונה זו נתגלו חלקי מבנים רחבי ידיים, גת מפוארת עם מבנים שבהם אכסנו קנקני יין (קנקני שק וקנקני עזה) ומרתף שנראה ששימש כיקב, יסוד אמת מים ושרידי בית מרחץ. כמו כן, אותרו באמצעות מכ"ם חודר קרקע שרידי מבנה מסיבי, כנראה אמפיתיאטרון או בריכת מים גדולה. בחפירות התגלו גם מבנים מהתקופה האיסלמית הקדומה (המאה ה-8 לספירה), והממלוכית (המאות 13–14 לספירה). האתר עבר שוד אבנים רציני בתחילת המאה ה-20. הממצאים שנתגלו מביאים להשערה כי מדובר ביישוב גדול ומתוכנן היטב. לדעת מרדכי גיחון האתר שימש כחלק מקו ההגנה שנקרא לימס פלשתינה, שהוקם בתקופה הרומית ונועד להגן על הארץ הנושבת מפני פשיטות של נוודים מהמדבר. מדיה וקבצים בנושא באר שמע בוויקישיתוף תיאור היישוב, הכנסייה והממצאים באתר משרד החוץ (אנגלית) "קדושה נוצרית בצפון הנגב" מתוך "ספריית מט"ח" דן גזית, "ההחמצה הגדולה (בינתיים) - איך פֻסְּפְסָה הקמת פארק הפסיפסים", פורסם לראשונה ב‏ "232" - עיתון תושבי המועצה האזורית אשכול, גיליון 138, 4 ביוני 2015, עמ' 29 דן גזית, "כמו דוח עיסוקים" ,פורסם לראשונה ב "232" - עיתון תושבי המועצה האזורית אשכול, גיליון 156, 6 בדצמבר 2016, עמ' 28 דן גזית, "ויקטור וחברים", מתוך האתר "אבני גזית". באר שמע (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית
כבל (מבנה)

כֶּבֶל הוא רכיב מבני (מודל מופשט של חלק בסיסי במבנים), שתפקידו לשאת כוחות מתיחה, ועקב קשיחותו האפסית ללא יכולת להתנגד או להעביר כוחות פיתול, לחיצה או כפיפה. צורת הכבל איננה קשיחה והיא תלויה בעומס המופעל עליו, כך שאם משתנה העומס משתנה צורתו-לפיכך, לפי צורת הכבל במרחב אפשר לדעת אילו מאמצים מתקיימים בו, ואילו כוחות פועלים עליו. הקשר בין העומס לצורת הכבל נתון על ידי המשוואה הדיפרנציאלית: y ″ = q H {\displaystyle y''={\frac {q}{H}}} כאשר q העומס, H הכוח האופקי, ו y השקיעה של הכבל מהקו הישר שמחבר בין נקודות הקצה של הכבל. התוצאה המתקבלת מפיתוח המשוואה למשקלו העצמי של הכבל, היא שכבל שמועמס רק במשקלו העצמי, מקבל צורה של קו השרשרת (קוסינוס היפרבולי). בכבלים נהוג להשתמש בפלדות חזקות במיוחד על מנת לקבל כוחות גדולים, משתי סיבות עיקריות: משום שאינם נתונים לכפיפה ולכן אינם דורשים מומנט התמד גדול, וניתן להקטין את שטח החתך על ידי חיזוק הפלדה. משום שבדרך כלל הכבלים משמשים למבנים שמאפשרים להם התארכויות גדולות (כמו גשרים). ככל שהפלדה מגיעה למאמץ גדול יותר כך היא מתארכת יותר. כבל מעלית יתר - ייצוב על ידי מתיחה (של קירות, תרנים או מבנים אחרים). מתיחת יריעות. מבנה הנדסי מדיה וקבצים בנושא כבל בוויקישיתוף
ג'יימס לאודר

ג'יימס דניאל לאודר (באנגלית: James Daniel Lowder; נולד ב-2 בינואר 1963) הוא סופר ועורך ספרותי אמריקאי. כותב בעיקר ספרים מז'אנר הפנטזיה, פנטזיה אפלה ואימה. ספריו תורגמו ליותר מעשר שפות. לאודר החל את דרכו כסופר בסדרות הספרים "ממלכות נשכחות" ו"רייבנלופט". שני הספרים וסיפור קצר שכתב על עולם רייבנלופט מתארים את הרפתקאותיה של דמות מטילת אימה בעולם של "רומח הדרקון", לורד סות', ומעלליו בעולם פנטזיית האימה רייבנלופט. מאמצע שנות התשעים החל לאודר לעסוק בעיקר בפרויקטים עצמאיים. חלק מסיפוריו הקצרים זכו להופיע ברשימות "הפנטזיה והאימה הטובים ביותר" המופיעות מדי שנה. בשנת 2003 היה מועמד בשלב הסופי בתחרות הספר הבדיוני הקצר על הסיפור "הלילה בו שיקגו מתה"; בסיפור זה מופיעה לראשונה דמותו של "האיש המסתורי", הידוע רק בכינוי "הגופה". באותה שנה כתב לאודר את הסיפור "המסכות המתייפחות" ב"צללים מעל רחוב בייקר", ספר המפגיש את שרלוק הולמס עם המיתוס של קת'ולהו, שנכתב על ידי ה. פ. לאבקראפט. לאודר כתב גם מספר ספרי קומיקס, למספר חברות, בהן ,Devil's Due‏ DC קומיקס ו-Desperado. כמו כן כתב סיפור וערך את סדרות ספרי הקומיקס של "עולמות המבוכים והדרקונים", שהוציאה לאור חברת Devil's Due. במהלך עבודתו כתב גם ספרי הרחבה למשחקי תפקידים שונים, כולל מבוכים ודרקונים והמיתוס של קת'ולהו. בתחילת שנות התשעים ניהל לאודר חלק מסדרות הספרים המצליחות של TSR, כמו "הממלכות הנשכחות" ו"רייבנלופט". לאחר מכן שימש כעורך בפועל עבור הסדרה הבדיונית "אגדות פנדרגון", המבוססת על סיפור "המלך ארתור" עבור הוצאת Green Knight, וכן כעורך מייעץ להוצאת ספרי CDS בספרי "עיר הגיבורים". לאודר ערך יותר מתריסר סיפורים קצרים בנושאים מגוונים, כגון גיבורי על וזומבים. "אביר הוורד השחור" (דצמבר 1991) - Knight of the Black Rose - תורגם לעברית על ידי בועז וייס בהוצאת "מיצוב" ב-1992 (תחת השם "אביר השושנה השחורה"), הוצא מחדש על ידי אופוס ב-2011. "רוח הוורד השחור" (מרץ 1999) - Spectre of the Black Rose - נכתב בשיתוף עם ורוניקה וויטני-רובינסון - תורגם לעברית על ידי צפריר גרוסמן בהוצאת אופוס ב-2011. "חוקי המשחק" (ספטמבר 1994) - סיפור קצר שפורסם באוסף הסיפורים "סיפורי רייבנלופט". עלילתו מתרחשת בתקופה שבין שני הספרים לעיל. מלחמת הברית (ינואר 1991) -Crusade - הספר השלישי בטרילוגיית האימפריות. טבעת החורף (נובמבר 1992) -The Ring of winter - הספר החמישי בסדרת ההרפרים. נסיך השקרים (אוגוסט 1993) -Prince of Lies - ספר ההמשך לסדרת "מלחמות האלים". תן שם לסיוט שלך (אוגוסט 1995) - Name Your Nightmare - הספר פורסם תחת השם ג'יימס ד. לאודר. שייך לסדרת "סיפורים מהקבר". האתר הרשמי של לאודר ג'יימס לאודר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)