laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שוקולטה

שוֹקוֹלַטֶה (בספרדית: Chocolate) או צ'וקולטה הוא משקה שוקולד חם, סמיך מאוד. מתכון בסיסי לשוקולטה כולל המסת קוביות שוקולד בכוס חלב חם. בארגנטינה ובאורוגוואי מוכר המשקה בשם "סובמארינו" (אנ') ("צוללת" בספרדית) ומכאן הוא לעיתים מכונה גם בעברית בשם "צוללת". ניתן להשתמש בשוקולד מריר או בשוקולד חלב. תוספות אפשריות הן סוכר, קינמון, וניל. לקבלת שוקולטה אלכוהולית ניתן להוסיף ליקר מסוגים שונים. בספרד ובארגנטינה, לאחר בילוי לילי, מקובלת ארוחת הבוקר "שוקולטה קון צ'ורוס" (Chocolate con churros) של שוקולטה וצ'ורוס. בטורינו, מולדת השוקולד המוצק, מייצרים שוקולטה מיוחדת המכונה ג'יאנדויה (Gianduja, על שם מחזה מפורסם בסגנון קומדיה דל'ארטה), המכילה אבקת אגוזי לוז. הכנת "צוללת" ארגנטינאית, שלב ראשון שלב שני שלב שלישי שלב רביעי שוקו שי-לי ליפא, שוקולטה משוקולד לבן וחלב קוקוס, מאתר "על השולחן" קקאו, דף שער בספרייה הלאומית
כלב אנדלוסי

כלב אנדלוסי (בצרפתית: Un chien andalou) הוא סרט אילם סוריאליסטי קצר (16 דקות) של לואיס בוניואל וסלבדור דאלי. הסרט הופק בצרפת בשנת 1929, והוא משלב השפעה מתנועת האוונגרד הקולנועית של אותה תקופה וביקורת עליה ונחשב הסרט הסוריאליסטי הראשון. הסרט מורכב מסדרה של סצנות אסוציאטיביות ומטרתן לזעזע את הצופה. מצד שני, הסרט שובר את מסורת האוונגרד בכך שהוא מתרכז בתוכן וגם בצורה: זוויות צילום מפתיעות, "טריקים" קולנועיים ועוד. הסרט נפתח בכותרת "היה היה" ולאחריה סצנה בה אדם (בגילומו של בוניואל) משחיז תער, לאחר מכן הוא חותך באמצעותו את גלגל העין של אישה, וממשיך בסדרה של סצנות סוריאליסטיות - אדם תוחב את מקלו ביד כרותה ברחוב, אדם גורר שני פסנתרי-כנף שבתוכם מוטלות גופות חמורים רקובות, לוחות עשרת הדיברות וכמרים חיים, נמלים מגיחות דרך חור בכף ידו של אדם, שער בית השחי של אישה מצמיד את עצמו לפניו של אדם. סדר האירועים בסרט אינו אחיד, והוא קופץ מ"פעם אחת" ל"לאחר שמונה שנים" וכן הלאה. שתי דמויות, איש ואישה לא מזוהים, מופיעות שוב ושוב בסצנות השונות. מבקרי קולנוע טענו ש"כלב אנדלוסי" הוא סרט אנטי-בורגני אנטי-כנסייתי טיפוסי של בוניואל. למשל, האדם הגורר את פסנתרי הכנף, החמורים, הדיברות והכמרים אמור לייצג את האדם שהתקדמותו למימוש מטרותיו מעוכבת על ידי מטען החברה שעליו לשאת על כתפיו. פרשנות נוספת טוענת שחיתוך גלגל העין בסצנת הפתיחה ניתן לפירוש שבוניואל (ששיחק בעצמו את האיש המשתמש בסכין) "תוקף" את הצופים. למרות הפרשנויות הרבות המוצעות לסרט, דאלי ובוניואל הסבירו שהקו המנחה היחיד בכתיבת התסריט היה ש"לשום סצנה לא תהיה פרשנות הגיונית". בוניואל גם אמר "שום דבר בסרט לא מסמל כלום". השיר ״Debaser״ של להקת הפיקסיז עוסק בסרט זה. במהלך מסע הופעות בשנת 1976 השתמש הזמר דייוויד בואי בסרט כסצנת הפתיחה של המופע שלו. יעקב מלכין, תסריט, ספרות התסריט: עיונים בצורה ספרותית חדשה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1985, עמ' 273–279 מדיה וקבצים בנושא כלב אנדלוסי בוויקישיתוף "כלב אנדלוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כלב אנדלוסי", באתר נטפליקס "כלב אנדלוסי", באתר AllMovie (באנגלית) "כלב אנדלוסי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כלב אנדלוסי", באתר אידיבי "כלב אנדלוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פסטיבל כאן: תוכנית רדיו המוקדשת לניתוח הסרט "כלב אנדלוסי", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת אתר ובו פריימים מתוך הסרט הסרט המלא לצפייה ביוטיוב Un Chien Andalou - Film (Movie) Plot and Review, http://www.filmreference.com/ (באנגלית)
ונקובר (אי)

ונקובר (באנגלית: Vancouver) הוא אי בדרום־מערב קנדה באוקיינוס השקט, צמוד לחוף המערבי של קנדה. האי ונקובר הוא הגדול ביותר במערב קנדה וה-42 בגודלו בעולם, עם שטח של 32,134 קילומטרים רבועים. האי משתייך לפרובינציית קולומביה הבריטית של קנדה. אוכלוסייתו היא השנייה בגודלה בין איי קנדה. האי נקרא על שם האדמירל ג'ורג' ונקובר אשר חקר את חופי האוקיינוס השקט בין השנים 1791–1794. בצידו המזרחי נמצא אי התגליות שגם הוא התגלה באותו מסע. אורכו של האי ונקובר הוא 460 קילומטר, רוחבו 100 קילומטר ושטחו 32,134 קילומטר רבוע. החוף המערבי של האי טרשי, רצוף מפרצים, פיורדים ומצוקים. חופו המזרחי, לעומת זאת, שטוח יותר. באי אגמים ונחלים רבים. במרכז האי נמצא פארק סטראטקונה, המשתרע על שטח של כ-2,500 קמ"ר. בתוכו נמצאת שרשרת הרים המכוסים קרח בכל השנה, ובהם הפסגה הגבוהה ביותר באי, שמגיעה לשיא של 2,195 מטר מעל פני הים. החוף המערבי של האי הוא בעל כמות המשקעים הממוצעת הגבוהה ביותר בצפון אמריקה, כ-6,650 מילימטרים בשנה. לעומת זאת, בשל שרשרת ההרים במרכז האי, כמות המשקעים בחוף המזרחי נמוכה בהרבה, ומגיעה ל-635 מילימטר בשנה בסביבות העיר ויקטוריה, בדרום מזרח האי. עיקר המשקעים יורדים בסתו ובחורף. שלג נדיר באזורים הנמוכים, אבל שכיח בפסגות ההרים. הטמפרטורות באי הן ממוזגות עם ממוצע שנתי של 10°C. הפאונה באי דומה לזו שבחוף המערבי של היבשת עם הבדלים קלים. למשל, דוב גריזלי, אייל קורא, בואש, קיפוד וזאב ערבות אינם נמצאים באי אף על פי שהם שכיחים ביבשת. אחד המינים במשפחת הסנאיים, המרמוט של האי ונקובר, אנדמי לאי. תת-המין רוזוולט של האייל הקנדי נמצא בקנדה רק באי ונקובר. באי גם אוכלוסייה גדולה של הפומה. באי שכיחים הדגים טרוטה וסלמון. אוכלוסיית האי מוערכת בשנת 2005 ב-723,000 נפש. קרוב למחציתה מתגוררת בוויקטוריה רבתי, הממוקמת בקצה הדרום מזרחי של האי. ערים נוספות באי הן נניימו, פורט אלברני, פארקסביל, קורטניי וקמפבל ריבר. קיימת מפלגה בשם מפלגת האי ונקובר שדוגלת ליצירת אוטונומיה לאי. באי שלוש אוניברסיטאות: אוניברסיטת ויקטוריה, אוניברסיטת האי ונקובר, ואוניברסיטת רויאל רודס (Royal Roads). בנוסף פועלים בה מספר קולג'ים ועשרות בתי ספר פרטיים וציבוריים. מדיה וקבצים בנושא האי ונקובר בוויקישיתוף Cheadle, Chris (2008). Portrait of Vancouver Island. Heritage House Pub. History and Heritage of Vancouver Island, British Columbia ונקובר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יום כדור הארץ

יום כדור הארץ, המצוין ב-22 באפריל, הוכרז באו"ם ב-2009, כיום בינלאומי, המציין מודעות להגנת הסביבה של כדור הארץ. בנוסף, לטיפול מיידי במשבר האקלים העולמי. מטרת היום היא להעלות את המודעות ליכולתו של כל אדם להשפיע באמצעות התנהלות יום-יומית המתחשבת באיכות הסביבה, על גורלנו ועל גורל הדורות הבאים, ולהראות כי צריכת משאבים יעילה משפיעה על כל המערכת האקולוגית, ועל כך שעלינו גם לטפל במיידיות במשבר האקלים העולמי. בשנת 1970 קרא הסנאטור האמריקאי, גיילורד נלסון, ליום של למידה ומחאה ב-22 באפריל, בתגובה למה, שלדעתו, היה הרס סביבתי נרחב. מעל 20 מיליון איש השתתפו באותו יום בהפגנות שקטות, להעלאת המודעות לאיכות הסביבה ברחבי ארצות הברית. ב-2009 התאריך הוכרז על ידי האו"ם כיום בינלאומי, והוא מצוין בכל רחבי העולם, הן על ידי ממשלות והן על ידי פרטים, קבוצות וארגונים. ב-2021, למרות אילוצי מגפת הקורונה, התקיימה ביום כדור הארץ ועידת אקלים מקוונת, בראשות ג'ו ביידן, נשיא ארצות הברית. ביידן קרא לפעול באופן מיידי תוך איחוד כוחות בינלאומי, כדי לעצור את התחממות כדור הארץ. מנהיגי מדינות נוספים שהשתתפו הועידה הביעו גם הם נכונות לפעולה. בישראל מרכזת את אירועי "יום כדור הארץ" עמותת חיים וסביבה – ארגון הגג של ארגוני הסביבה וארגון מגמה ירוקה, המוביל אקטיביזם סביבתי בישראל. בשנים האחרונות התקיימו ביום זה גם אירועים סביבתיים מרכזיים נוספים, ובהם טקס הגלובוס הירוק ואירועי "שעת כדור הארץ", שכללו פעילות של רשויות עירוניות שונות, להעלאת המודעות לחיסכון בחשמל ובמשאבי הטבע, ובכלל זה – גם כיבוי אורות סמלי לשעה אחת. במערכת החינוך בישראל מציינים את יום כדור הארץ על ידי הקצאת שיעורים שמגבירים את המודעות להגנת הסביבה, שימוש באנרגיה מתכלה ומתחדשת, שינויי אקלים וההתחממות הגלובלית. ב-2021, התגבש מיזם לאומי רחב היקף, שמטרתו לנקות את השטחים הפתוחים ברחבי ישראל. בין היוזמים: רשות הטבע והגנים, מפעל הפיס, קרן קיימת לישראל, הרשויות המקומיות, המועצות האזוריות והחברה להגנת הטבע. בנוסף, התקיימו אירועים ירוקים, פעילויות למשפחה ועוד. משבר האקלים העולמי (ההתחממות הגלובלית היא כיום רק חלק ממנו) הגנת הטבע והסביבה שעת כדור הארץ יום איכות הסביבה העולמי סביבתנות מדיה וקבצים בנושא יום כדור הארץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום כדור הארץ Danielle Ziri, Kindergartens to mark Earth Day, The Jerusalem Post, April 21st 2013 יום כדור הארץ, ביוספרה י"ט, ביוספרה - ירחון המשרד להגנת הסביבה, 7 באפריל 1994 אירועי יום כדור הארץ, 23 באפריל 2009, באתר החברה להגנת הטבע. יום איכות הסביבה העולמי באתר מטח יום כדור הארץ 2014 באתר המשרד להגנת הסביבה האתר הרשמי של "שעת כדור הארץ" EARTH HOUR חמישים שנה ליום כדור הארץ: ד"ר בני פירסט, לפני 50 שנה חזו קטסטרופה. היא לא באה, באתר ynet, 25 באפריל 2020 יום כדור הארץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יום כדור הארץ, באתר סוכנות החלל הישראלית יום כדור הארץ, בפורטל עובדי ההוראה מהו הסלפי הגדול ביותר אי-פעם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה ביידן בפסגת האקלים: "זה העשור שבו אנחנו חייבים לפעול", באתר ynet, 22 באפריל 2021 יום כדור הארץ: קונים, מבלים ונהנים, באתר www.makorrishon.co.il
קאק

קָאָק מצוי (שם מדעי: Coloeus monedula), ידוע גם בשמות האנגליים Eurasian jackdaw, European jackdaw, western jackdaw, הוא מין ציפור שיר ממשפחת העורביים הדומה לסוג עורב ובעבר היה שייך אליו. מצוי באירופה, אסיה וצפון אפריקה. הקאק הוא עורב קטן: אורכו-כ-39 -35 ס"מ ומשקלו כ-250 גרם. רוב גופו שחור, עורפו אפור-כסוף, וגחונו שחרחר-אפרפר. בבגרותו ראשו, כנפיו וזנבו מקבלים ברק מתכתי. צבע קשתית העין: לבנבן-תכול. מקורו קצר ומגושם. אורך הזנב בינוני. אין כמעט הבדלים בין זכר ונקבה. אך בדרך כלל לזכרים הגוון הכסוף שבערפם בהיר יותר משל הנקבות. הקאק הוא עוף אינטליגנטי, חברותי הנוהג להתלהק. נצפה שהוא מסוגל להשתמש בכלים. זכרים ונקבות יוצרים זוגות כבר בשנת חייהם הראשונה, אך מזדווגים רק שנה מאוחר יותר. הזוגיות נשמרת לאורך כל חיי הפרט ומהווה יחידת חיים יציבה בתוך המושבות והלהקות, באוכלוסיות יציבות ונודדות. בני הזוג נראים תכופות צמודים זה לזה כ"זוג מאוהב". שיחור המזון נעשה בלהקות גדולות (בעיקר בסתיו ובחורף) המונות מאות ואף אלפי פריטים ובערבים מתקבצים ללינה על העצים. בלהקות יש מבנה היררכי ברור הכולל מנהיג להקה. לעיתים, מותקפת ציפור פצועה או חולה על ידי חבריה בלהקה עד אשר מתה. הקאק הוא אוכל-כול המשחר אחר מזונו בקרקע. הוא ניזון מזרעים ובלוטים, פירות, חרקים ולרוות (זחלים ורימות), בעלי חיים קטנים ועוד. זהו עורב זריז, פעלתן ומעופף מוכשר, להקות נצפו מבצעות מפגני ראווה אווירובטיים הכוללים התהפכויות וצלילות. הקאק נחשב ציפור אינטליגנטית. חוקר הטבע קונראד לורנץ תיאר בספרו טבעת המלך שלמה כיצד יצר קשר עם להקת קאקים על גג ביתו בגרמניה בעת מלחמת העולם השנייה. מהתבוננות ארוכה בהתנהגותם הגיע למצב, שהחל להבין חלקים מהתקשורת שלהם, כולל שמות שהם ייחדו לכל פרט. הוא אף תיאר מפגש עם הלהקה לאחר שנים, בהיותו בעיר, כשקאק אחד ניתק מהלהקה בה עף, ירד אליו, אמר את שמו וכן קרא לו 'קונראד'. הקשר נוצר בעקבות טיפול בגוזל קאק, וכך גילה החוקר את תופעת ההחתמה בעופות ובעלי חיים צעירים. להקות גדולות של קאקים חיים בארץ בחבל עדולם ובאזור שפלת יהודה. בחורף אלו עוברים לאזור מדבר יהודה. להקות נוספות נצפו בגליל. הקאקים מתכנסים בשעות הערב וחונים במקום קבוע בדרך כלל מספר עצים וגגות, וחוזרים אל מקום החניה שנה אחרי שנה. במתחם החניה אין עופות מסוג אחר, אך בדרך כלל בסמיכות קיים "מחנה" של ציפורים אחרות - בעיקר זרזירים ואנפות, אשר גם לכל אחד מהם מתחם מוגדר. עם התפתחות הערים לתוך שטחי החקלאות מאז 1989 נצפות להקות בתוך הערים רחובות, רמלה, לוד, בית שמש, קריית גת, ירושלים, מעלה אדומים ועוד. חוקר יהודי קדום כתב על הקאק בשמו הערבי, אלקאק: עורב - רבינו סעדיה הגאון מתרגם "אלגראביב" והערביים קוראים אותו "אלקאק". והוא Robe הידוע. ונמצא עוד מין עורב קטן מ"קאק" וקוראים אותו "אלזארזור" והוא הנקרא בדברי חכמינו זכרם לברכה זרזיר ככתוב בבראשית רבה (פרשה ס"ה) זרזיר מין עורב - לא על חנם הולך זרזיר אצל העורב לפי שהוא מינו. בעקבות זאת חוקר הטבע ישראל אהרוני נתן לקאק את שמו העברי. בור הקאקים מדיה וקבצים בנושא קאק בוויקישיתוף קאק, באתר ITIS (באנגלית) קאק, באתר NCBI (באנגלית) קאק, באתר GBIF (באנגלית) קאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאק באתר הרשימה האדומה של IUCN הקאק - צפור החודש באתר המשרד להגנת הסביבה הקאק באתר 'ציפורי החצר בישראל'. (כולל צילום תקריב) ynet, זוגיות לכל החיים, או עד הגירושים: הקאק, באתר ynet, 7 בפברואר 2011 רבי יהוסף שווארץ בספרו תבואות הארץ. להקת קאקים חונה ליד ביתו עד היום, ברחוב אהרוני, שברחובות
מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים

CAM photosynthesis (ראשי תיבות של Crassulacean acid metabolism, "מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים") הוא מנגנון פוטוסינתזה מיוחד שמייעל את קליטת הפחמן הדו-חמצני וקיבועו בתנאים של חום, יובש ועוצמות קרינה גבוהות תוך כדי אובדן מזערי של מים. תהליך פוטוסינתזה רגיל מורכב משני שלבים עוקבים: שלב ראשון – קליטת האור בכלורופיל, פירוק מולקולת מים לחמצן ומימן והמרת אנרגיית האור לאנרגיה כימית במולקולת ATP. שלב שני – קליטה של CO2 דרך פתחי הפיוניות, וקיבועו אל תוך תרכובות אורגניות. במהלך קליטת פחמן דו-חמצני ישנה עלייה בקצב איבוד המים, ועל כל מולקולת CO2 שנכנסת עשויות לצאת כאלף מולקולות מים. בנוסף, בתנאים של חום ויובש פוחת ריכוז ה-CO2 משתי סיבות: האחת – בטמפרטורות גבוהות יורדת מסיסותו בכלורופלסט וזמינותו לתהליך ההטמעה נפגעת. השנייה – במצב של עקת יובש מוגבלת כניסת ה-CO2 אל העלה דרך הפיוניות, שנסגרות כדי לצמצם את התנדפות המים. כמו במרבית הסוגים במשפחה, העלים סוקולנטיים ותהליך הפוטוסינתזה שלהם הוא באמצעות המטבוליזם של משפחת הטבוריתיים (CAM): במינים אלה קליטת פחמן דו-חמצני בעלים מתרחשת בחושך וקיבועו לסוכרים מתקיים בשעות היום כאשר הפיוניות סגורות. מנגנון זה הוא התאמה לתנאי יובש. בצמחי CAM נפתחות הפיוניות לקליטת ה-CO2 ולאגירתו בחושך, במהלך הלילה, וקיבועו במעגל קלווין אל תוך תרכובות אורגניות (סוכרים) מתבצע במהלך היום כאשר הפיוניות סגורות. הכיצד? הפחמן הדו-חמצני נקשר למולקולה תלת-פחמנית (C3) ומקובע באופן מיידי בחומצה מאלית (אספרטית, C4), שריכוזה עולה במהלך הלילה בחלולית התא, ולכן היא אינה גורמת שינויים מזיקים בחומציות הציטופלזמה. במהלך היום משתחררת החומצה המאלית מהחלולית ומתפרקת חזרה ל-C3 ול-CO2 שמשתלב במעגל קלווין בכלורופלסט, בייצור הפחמימות. אף על פי שלצמחי CAM כמו לצמחי C-4 יש מנגנון המאפשר הפרדה בין קליטת ה-CO2 לתהליך הקיבוע הסופי שלו לפחמימות, הם נחשבים לצמחים בעלי ייצור נמוך יותר וכמעט אין ביניהם צמחים בעלי חשיבות כלכלית (מלבד אננס). התהליך נקרא באנגלית Crassulacean acid metabolism על שם משפחת הטבוריתיים (באנגלית: Crassulacea) בסדרת הבקעצוראים, שכל נציגיה מטמיעים במסלול זה, אך התהליך קיים גם בסוגים רבים אחרים הצומחים באזורים יבשים כמו מיני קקטוסים ואננס. אבינעם דנין, "אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל". אורה כהנא, פוטוסינתזה והזנה מינרלית בצמח, האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך, ירושלים, התשס"ב מדיה וקבצים בנושא מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים בוויקישיתוף קיבוע פירושו שילוב של תרכובת אי-אורגנית בתרכובות אורגניות.
צפירה

האם התכוונתם ל... צפירת זיכרון – צפירה בת דקה או שתי דקות, אשר באה לציין אבל ציבורי אזעקת מלחמה – צפירה עולה ויורדת המתריעה על סכנה קרובה של תקיפה אווירית צפירת שבת – צפירה המציינת את כניסת השבת ומושמעת בעיקר באזורים חרדיים. הצפירה – עיתון עברי שיצא לאור במזרח אירופה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. צפירה (סיפור) – סיפור קצר שכתב אתגר קרת אולפנת צפירה – אולפנה במושב צפריה צופר (רכב) – מכשיר בכלי תחבורה המשמש לצפירה. אישים: ברכה צפירה – זמרת ישראלית
טאהא מוחמד עלי

טאהא מוחמד עלי (בערבית: طه محمد علي; תעתיק מדויק של שמו: טה מחמד עלי; 1931 – 2 באוקטובר 2011) היה משורר פלסטיני אזרח ישראל, שחי בנצרת. עלי נולד וגדל בעיירה ספוּרִיֶה בגליל, ובגיל שבע עשרה, במהלך מלחמת העצמאות, ברח עם משפחתו ללבנון. אחרי המלחמה לא הורשו לחזור לכפר, והמשפחה חזרה והתיישבה בנצרת, שם גר עלי עד מותו. בשנות החמישים פתח חנות מזכרות לצליינים נוצרים בשוק אלקזנובה שבמרכז העיר, והתחיל בלימודי ערב בשירה. את שירתו נהג לכתוב בזמנים בהם לא הגיעו קונים לחנות. עלי היה אוטודידקט. בבית ספר למד רק ארבע שנים. כך הוא גם מסביר מדוע כתיבתו חיכתה לנבוע ממנו רק כשהגיע לגיל 41. במגירות שבחנותו המתינו במשך שנים סיפוריו ושיריו, עד שאזר אומץ והחליט לפרסמם. עלי היה חבר מק"י ורק"ח וכיהן בוועד המרכזי של המפלגה. בשנת 1990 פרש ממנה בעקבות מחלוקת על דרכה האידאולוגית של המפלגה, שהמשיכה לדבוק בלניניזם. הוא כתב על ימי ילדותו בגעגועים, ועל מה שחווה כגירוש מאדמתו עם משפחתו והרס חיי הכפר השלווים. במהלך השנים הוציא חמישה ספרי שירה וקובץ סיפורים קצרים בשפה הערבית. כתביו תורגמו לתשע שפות, בהן סינית, רוסית, ספרדית, צרפתית ואיטלקית, ופורסמו בעשרות כתבי עת בעולם. חתן פרס טבע לשירה 2005. הוא מת בביתו בנצרת ב-2 באוקטובר 2011 והותיר אחריו רעיה, שני בנים ובת. שירים, תרגם אנטון שמאס, הוצאת אנדלוס, 2006 היונה שעזבה ברכבת החורף, תרגם אהוד הורביץ, הוצאת קשב לשירה, 2021 מידע על טאהא מוחמד עלי בקטלוג הספרייה הלאומית אלמוג בהר, ובכלל, לא היתה פרידה, באתר "העוקץ", 5 באוקטובר 2011 טאהא מוחמד עלי, היכן, בתרגום ששון סומך סלמאן מצאלחה, אין נביא בעירו (על קינת צפוריה של טאהא מוחמד עלי), קשת החדשה, גיליון 17, סתיו 2006 רוני סומק, לצייר מחדש את מה שנמחק, באתר הארץ, 30 בינואר 2006 - ביקורת על "שירים" שירי לב-ארי, זלדה ופיירוז הן לא שמועות, באתר הארץ, 14 ביוני 2005 אלטייב ע'נאיים, ‏קרוב לוודאי, עצב שלי, שאתה לא רק העצב שלי, ארץ אחרת האיש שזכר: טהא מוחמד עלי, אתר תנועת התחברות מרב יודילוביץ', מת המשורר הפלסטיני טאהא מוחמד עלי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2011 אלמוג בהר, טאהא מוחמד עלי: אלמוג בהר נפרד מהמשורר, באתר ynet, 5 באוקטובר 2011 איל שגיא ביזאוי, המשורר הפלסטיני שהעז לקרוא לאדמה "זונה", באתר הארץ, 21 באפריל 2016 מוחמד עלי טאהא, הבית האחר: סיפור קצר, באתר "העוקץ", 29 באוקטובר 2015 עופרה עופר אורן, על היעדר הנקמה בשיר "נקמה", בבלוג "סופרת ספרים", 27 ביולי 2016 יותם בנשלום (תרגום מערבית), במלאת עשור למותו של טהא מוחמד עלי, שמונה שירים פרי עטו, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏6 באוקטובר 2021 טאהא מוחמד עלי (1931-2011), דף שער בספרייה הלאומית טאהא מוחמד עלי, סיפור: הדגל. תירגמו מערבית דותן הלוי ובסמה פאהום, באתר הארץ, 31 במאי 2023 שירין פלאח סעב, טאהא מוחמד עלי מעולם לא קונן על האדמה שנכבשה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2023 טאהא מוחמד עלי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מרב יודילוביץ', מת המשורר הפלסטיני טאהא מוחמד עלי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2011 מרב יודילוביץ', בלי סימני קריאה, באתר ynet, 16 בפברואר 2006 עלאא חליחל, "לבנות את האומה מחדש: אינטלקטואלים פלסטינים בישראל" מאת הוניידה גאנם, באתר הארץ, 20 באפריל 2010 מרב יודילוביץ', פרס "טבע" לשירה הוענק לטאהא מוחמד עלי, באתר ynet, 14 ביוני 2005 שני גורקביץ'‏, המשורר טאהא מוחמד עלי הלך לעולמו, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2011
האופרה המלכותית השוודית

האופרה המלכותית השוודית (בשוודית: Kungliga Operan) היא הבימה הלאומית לאופרה בשוודיה. הבניין נמצא במרכז סטוקהולם, בצדו המזרחי של ארמון גוסטב אדולף. את להקת האופרה ייסד המלך גוסטב השלישי והופעתה הראשונה הייתה ב-18 בינואר 1773, אך בית האופרה הראשון נפתח רק בשנת 1782 והיה בשימוש במשך מאה שנה, עד שהוחלף בסוף המאה ה-19. שני בתי האופרה נקראו באופן רשמי "האופרה המלכותית", אם כי המונחים "האופרה של גוסטב" ו"האופרה של אוסקר", או האופרה "הישנה" ו"החדשה" משמשים כשנדרשת הבחנה. בית האופרה המקורי של סטוקהולם, יצירתו של האדריכל קרל פרדריק אדלקרנץ, נבנה לפי הזמנתו של המלך גוסטב השלישי, תומך נלהב באידיאל של אבסולוטיזם נאור וככזה, פטרון גדול של האמנויות. הבנייה החלה בשנת 1775 והתיאטרון נחנך ב-30 בספטמבר 1782 בהצגת "קורה ואלונזו" של המלחין הגרמני יוהאן גוטליב נאומן. הבניין היה מרשים מאוד באכסדרת הכניסה המרכזית שלו בסגנון הקורינתי, שארבעת עמודיו תומכים בארבעה פסלים ובראשו הכתר המלכותי. האולם בעל ארבעת היציעים היה סגלגל בצורתו והצטיין הן באקוסטיקה והן באפשרויות הצפייה שלו. הפואייה המפואר הכיל מדליונים ופילסטרים נאו-קלאסיים. בפואייה של האופרה פגש המלך את גורלו: בנשף מסכות ב-16 במרץ 1792 ירה יעקב יוהאן אנקרסטרום במלך, שמת כעבור ימים אחדים. (אירוע זה נתן השראה לאחר זמן לורדי לכתיבת האופרה "נשף המסכות".) לאחר ההתנקשות, נסגר בית האופרה עד 1812. האופרה הישנה נהרסה בשנת 1892 כדי לפנות מקום לאופרה החדשה, שבנה אקסל יוהאן אנדרברג ובנייתה הושלמה כעבור שבע שנים. את האופרה החדשה חנך המלך אוסקר השני בהפקת אופרה שוודית (מסורת שהשתרשה היטב במהלך המאה ה-19), "אסטרלה דה סוריה" של פרנץ ברוואלד. הבניין החדש נושא את האותיות Kungl Teatern, מילולית "תיאטרון מלכותי" (ומשום כך ראה התיאטרון הדרמטי המלכותי, שנוסד אחריו, מקום להוסיף את האבחנה המייחדת "דרמטי" לשמו), ועכשיו הוא קרוי פשוט "האופרה", או Operan זהו בניין מלכותי בסגנון נאו-קלאסי, ולו פואייה מוזהב מרהיב ומדרגות שיש מפוארות ואלגנטיות, המובילות אל אולם תלת-יציעים, קטן במשהו מן התיאטרון הישן. כיום יש בו 1,200 מקומות ישיבה. Beauvert, Thierry, Opera Houses of the World, The Vendome Press, New York, 1995. ISBN 0-86565-978-8 ג'ני לינד יוהאן גוטליב נאומן מדיה וקבצים בנושא האופרה המלכותית השוודית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האופרה המלכותית השוודית (באנגלית ובשוודית) האופרה המלכותית השוודית, ברשת החברתית פייסבוק האופרה המלכותית השוודית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האופרה המלכותית השוודית, ברשת החברתית אינסטגרם האופרה המלכותית השוודית, סרטונים בערוץ היוטיוב
סאדו

האם התכוונתם ל... סאדיזם – הפקת הנאה מגרימת סבל לזולת סאדו-מזוכיזם – פאראפיליה בה הפעלת כוח, כאב ושליטה לצד כניעות והשפלה סאדו – תואר לנזיר בהינדואיזם סאדו – נהר בפורטוגל סאדו – עיר ואי ביפן
אלפיו באסילה

אלפיו רובן באסילה (Alfio Rubén Basile; נולד ב-1 בנובמבר 1943 בבאיה בלנקה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ומאמן במשך יותר מ-35 שנים. הוא אימן את נבחרת ארגנטינה בשתי קדנציות. באסילה מכונה "אל קוקו" (El Coco). באסילה שיחק במדי ראסינג קלוב בשנים 1964-1970, וזכה איתה באליפות ב-1966, בגביע ליברטדורס ב-1967 ובגביע הביניבשתי באותה שנה. לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הורקאן איתה זכה באליפות ב-1973. פרש ממשחק פעיל ב-1975. לאחר פרישתו כשחקן כדורגל, אימן באסילה מספר קבוצות ארגנטינאיות כשבולטות ביניהן היו רוסאריו סנטרל, הוראקן, ולז סרספילד וראסינג קלוב, איתה זכה בסופרקופה סודאמריקנה (1988), בהמשך אימן את נסיונל מאורוגוואי ואת אתלטיקו מדריד הספרדית. לאחר מונדיאל 1990 שנערך באיטליה, מונה באסילה למאמן הנבחרת, הוא הוביל את ארגנטינה לזכייה בקופה אמריקה ב-1991 וב-1993 (התואר האחרון בו זכתה הנבחרת עד 2021) ולרצף יוצא דופן של 32 משחקים ללא הפסד. בנוסף, זכה בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה (1991). למרות זאת, ארגנטינה נקלעה לקשיים במהלך המוקדמות ואף הובסה 0:5 בביתה על ידי קולומביה, הפסד אשר נחקק בזכרונם של הארגנטינאים כאחד ההפסדים המשפילים ביותר של הנבחרת. ארגנטינה נאלצה להתמודד מול אוסטרליה כדי להעפיל למונדיאל ולשם כך באסילה אף זימן מחדש את דייגו מראדונה שפרש מהנבחרת לאחר שהושעה בשל פרשיית סמים. מראדונה סחף את הנבחרת והנבחרת העפילה למונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית, במונדיאל עצמו ארגנטינה החלה בצורה מרשימה לאחר ניצחונות משכנעים על יוון וניגריה ונחשבה לאחת המועמדות לזכייה. השעייתו של מראדונה בשל פרשיית סמים שנייה פגעה בנבחרת והיא הפסידה בשני משחקיה האחרונים - לבולגריה במשחק האחרון בשלב הבתים ולרומניה בשלב שמינית הגמר לאחר משחק מרתק שהסתיים בהפסד 3:2. באסילה פרש לאחר המונדיאל מתפקידו כמאמן הנבחרת ובמקומו מונה דניאל פסארלה שזכה בגביע העולמי כקפטן ב-1978. לאחר המונדיאל חזר באסילה לארגנטינה ואימן את סן לורנסו ובהמשך את קבוצת קלוב אמריקה ממקסיקו ואת קולון הארגנטינאית. ביולי 2005 הוא מונה למאמן בוקה ג'וניורס לאחר התפטרותו של קרלוס ביאנצ'י. תחת הדרכתו זכתה בוקה ג'יוניורס באליפות ארגנטינה (אפרטורה 2005), גביע סודאמריקנה (2005) ובשני גביעי רקופה סודאמריקנה (2005, 2006). ביולי 2006 מונה באסילה למאמן נבחרת ארגנטינה בפעם השנייה, הוא המשיך לכהן כמאמן בוקה ג'וניורס עד 14 בספטמבר ועזב את הקבוצה אחרי הזכייה בגביע הרה-קופה סוד-אמריקנה. מאז מינויו המחודש ערכה ארגנטינה 3 משחקי ידידות, היא נחלה הפסדים מול ברזיל וספרד והשיגה את ניצחונה הראשון מול צרפת בפברואר 2007. הוא הוביל את הנבחרת לגמר הקופה אמריקה אך ספג תבוסה מול ברזיל. אחרי רצף משחקים בהם לא הרשימה הנבחרת, התפטר באסילה ב-16 באוקטובר 2008. מדיה וקבצים בנושא אלפיו באסילה בוויקישיתוף אלפיו באסילה, באתר Transfermarkt אלפיו באסילה, באתר WorldFootball.net אלפיו באסילה, באתר National Football Teams אלפיו באסילה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מבזק

מבזק או פלאש (באנגלית: Flash) הוא התקן, בדרך כלל אלקטרוני, המשמש ליצירת הבזק תאורה קצר לצורך צילום. מבזקים יוצרים בדרך כלל הבזקי תאורה קצרים מאוד - כאלפית שנייה, בטמפרטורת צבע של כ-5,500 מעלות קלווין. ניתן להשתמש בפלאש במצבים בהם האור הזמין בסצנה המצולמת חלש מדי, או כדי לאפשר צילום במהירות תריס גבוהה יותר, למשל בעת צילום עצמים הנעים במהירות. במקור השתמשו לצורך זה במגש מתכתי עם אבקה דליקה שהייתה ניצתת בעת הצילום, אולם כיום כל המבזקים הם אלקטרוניים. האור המגיע מהמבזק ומוחזר מהעצמים המצולמים נחלש במהירות ככל שמרחיקים את העצם מהמצלמה. טווח פעולה אופייני של מבזק הוא 3 עד 5 מטרים. במרחקים גדולים מזה, למשל בצילום נוף, לא תורגש השפעת המבזק והצילום יהיה דומה מאוד לצילום ללא מבזק. מבזק אלקטרוני דוגמה ל"הקפאת" עצמים זזים בצילום, בעזרת מבזק צילום בלילה עם שימוש במבזק צילום בלילה ללא שימוש במבזק. ניתן להבחין בשוני באיזון לבן ובטשטוש הנובע ממהירות תריס נמוכה. אפקט עיניים אדומות TTL מדיה וקבצים בנושא מבזק בוויקישיתוף רועי גליץ, מאמר בנושא פלאש תומר אלמקייס, פלאש למצלמה: המדריך המלא לצילום עם פלאש (מבזק), בית הספר לצילום נקודת מבט ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.