laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצר לוזון

מצר לוזון (בפיליפינית: Kipot ng Lukon) הוא מצר ים בין האי טאיוואן לבין האי לוזון בפיליפינים. המצר מחבר בין ים הפיליפינים לים סין הדרומי במערב האוקיינוס השקט. רוחב המצר כ-250 ק"מ ובו מספר איים בשתי קבוצות, איי בטנס המהווים את פרובינציית בטנס בפיליפינים, ואיי בבויאן השייכים לפרובינציית קגאיאן בפיליפינים (שתי הפרובינציות הן חלק ממחוז עמק הקגאיאן). תעלת בבויאן עוברת בין האי לוזון לאיי בבויאן, המופרדים מאיי בטנס על ידי תעלת באלינטאנג. צפונה יותר, בין איי בטנס לאי טאיוואן, עוברת תעלת באשי. מצר לוזון הוא נתיב שיט חשוב בו עוברות אוניות רבות בדרכן מיבשת אמריקה לנמלים המרכזיים של מזרח אסיה. במצר עוברים כבלי תקשורת תת-ימיים חשובים המקשרים בין סין, הונג קונג, טאיוואן, יפן וקוריאה הדרומית. במלחמת העולם השנייה היה מצר לוזון חלק מנתיב הפלישה היפנית בדצמבר 1941. מדיה וקבצים בנושא מצר לוזון בוויקישיתוף מצר לוזון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיודור טולבוחין

פיודור טולבוחין (ברוסית: Фёдор Иванович Толбухин;‏ 16 ביוני 1894 – 17 באוקטובר 1949) קצין בצבא האימפריה הרוסית, מרשל ברית המועצות מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה. טולבוחין נחשב בין טובי המפקדים הסובייטים במהלך המלחמה ובניגוד לרבים אחרים הפגין רגישות לאבדות בנפש. פיודור טולבוחין נולד למשפחת איכר בכפר במחוז ירוסלבל. לאחר סיום בית הספר ליד הכנסייה הוא למד בבית הספר למסחר ועבד כמנהל חשבונות בסנקט פטרבורג. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה טולבוחין גויס לצבא ולאחר סיום קורס קצינים נשלח לחזית. טולבוחין פיקד על פלוגה בחזית בדרום-מערבית ועל גבורתו הוענקו לו מספר עיטורים. לאחר מהפכת פברואר הוא נבחר להיות יושב ראש ועד הגדוד. בשנת 1918 הוא השתחרר מהצבא. באוגוסט 1918 טולבוחין גויס לצבא האדום. הוא השתתף בקרבות כראש מטה של גיס. בשנת 1921 הוא השתתף בדיכוי מרד קרונשטאדט. בשנת 1934 טולבוחין סיים את האקדמיה הצבאית במוסקבה והתקדם בסולם הדרגות. ביולי 1938 הוא מונה לראש מטה פיקוד צבאי עבר הקווקז ושירת בתפקיד זה עד לאוגוסט 1941. החל מאוגוסט 1941 טולבוחין שירת כראש מטה של חזית עבר הקווקז, חזית הקווקז וחזית קרים. במסגרת זו הוא היה אחראי מצד ברית המועצות על תכנון וביצוע של הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן באוגוסט–ספטמבר 1941. בשנת 1942 טולבוחין היה אחראי על תכנון קרב קרץ' ולאחר הכישלון בקרב זה הוא הועבר מתפקידו. ביולי 1942 הוא מונה למפקד הארמייה ה-57 שהייתה במרכז קרב סטלינגרד. בפברואר 1943 מונה טולבוחין למפקד הארמייה ה-68, ובמרץ 1943 מונה למפקד החזית הדרומית. בהמשך מונה טולבוחין למפקד החזית האוקראינית הרביעית והחזית האוקראינית השלישית. בתפקידים אלו הוא היה אחראי על שחרור חצי האי קרים והשתתף באופן פעיל בהכנה וניהול מבצע יאשי-קישינב. לאחר שכוחות בפיקודו הגיעו לגבולות ברית המועצות הם המשיכו מערבה ושחררו משליטה נאצית את רומניה, בולגריה, יוגוסלביה, הונגריה ובסופו של דבר הגיעו לווינה. לאחר סיום המלחמה טולבוחין היה מפקד קבוצת ארמיות שהוצבה בשטח בולגריה ורומניה. בשנת 1947 לאחר פירוק קבוצת ארמיות זו הוא חזר לפיקוד צבאי עבר הקווקז כמפקד הפיקוד. טולבוחין נפטר לאחר מחלה ב-17 באוקטובר 1949 ונטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין. ב-7 במאי 1965 לטולבוחין הוענק תואר גיבור ברית המועצות. בתקופה הסובייטית על שמו נקראו רחובות בבודפשט ובלגרד ועיירה בבולגריה. בסופיה הוצב פסל שפורק בשנות ה-90 והועבר למחוז ירוסלבל. מדיה וקבצים בנושא פיודור טולבוחין בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית) פיודור טולבוחין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סטרינגר דייוויס

גיימס באקלי סטרינגר דייוויס (באנגלית: James Buckley Stringer Davis;‏ 4 ביוני 1899 - 29 באוגוסט 1973) היה שחקן קולנוע בריטי. דייוויס נולד בבירקנהד, צ'שייר אנגליה. ב-1945 התחתן עם מרגרט רתרפורד. סטרינגר היה ידוע בשל הופעותיו כשחקן משנה בסרטים שונים וסדרות טלוויזיה, בהם לעיתים קרובות גילם את תפקיד הג'נטלמן האנגלי המבוגר. אשתו התעקשה תמיד שיינתן לו תפקיד קטן בכל סרט בו השתתפה, כך הוא הופיע לצידה במספר סרטים כולל ב-4 עיבודי קולנוע לספרי אגתה כריסטי כאשר אשתו מגלמת את דמותה של גברת מארפל. דייוויס היה נשוי לשחקנית מרגרט רתרפורד והוא הלך לעולמו ב-1973 בשלפונט סיינט גיילס בבקהאמפשיר כשנה לאחר מותה של רעייתו. רתרפורד ודייוויס נקברו בבית הקברות של כנסיית ג'יימס הקדוש בבקהאמפשיר. סטרינגר דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטרינגר דייוויס, באתר AllMovie (באנגלית) סטרינגר דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטרינגר דייוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה שפיר

שלמה שפיר (11 באפריל 1924 – 8 במאי 2013) היה עיתונאי והיסטוריון ישראלי, מבכירי עיתון "דבר". נולד בשנברג, בברלין שבגרמניה ב-11 באפריל 1924, בשם זלימר פרנקל (Selimar Frenkel). אמו, אסתר פרנקל (לבית ברקמן), נפטרה בינקותו מדלקת המוח, ושלמה עבר לגור אצל סבתו, בעיירה איידטקונן (אנ') שבפרוסיה המזרחית, בגבול עם ליטא. אביו, הרמן פרנקל, עמד בעירייה בראש חברת משלח בינלאומי. לאחר מכן עבר לקובנה, באותה תקופה בירתה של ליטא, ולמד שם בנעוריו בגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. הוא סיים את חוק לימודיו התיכוניים בגימנסיה הריאלית העברית של קובנה. בתקופת השלטון הסובייטי היה שלמה מראשי הארגון המחתרתי "ארגון ברית ציון" (א.ב.צ), ואף ערך את העיתון של ארגון זה - "ניצוץ". לאחר שהגרמנים כבשו את קובנה נשלח שלמה לגטו קובנה ועם חיסול הגטו ביולי 1944 הועבר למחנה הריכוז שטוטהוף ומשם למחנה קאופרינג (שהיה מסונף לדכאו) שם עבד בסלילת כבישים. לאחר ששוחרר מהמחנה בסיום המלחמה, עבד שפיר בעיתון ביידיש "דאס ווארט", ביטאון המפלגה הציונית-סוציאליסטית. באפריל 1948, זמן קצר לפני הכרזת המדינה, עלה שפיר לארץ ישראל. לאחר שירות בצה"ל הצטרף לעיתון "דבר" במקביל היה בשנות ה-50 פרשן מדיני בקול ישראל. בשנות ה-60 היה שפיר כתב עיתון "דבר" בוושינגטון ובשנות ה-70 שימש עורך החוץ של העיתון. בין השנים 1974 ל-2005 היה עורך ביטאון "גשר" - כתב העת לעניינים יהודיים של הקונגרס היהודי העולמי. שפיר היה בעל תואר דוקטור בהיסטוריה מאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. והרבה לחקור נושאי מדיניות חוץ ואף כתב ספרים ומחקרים בנדון. בין ספריו: "יד מושטת" על הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים ויחסם ליהודים ולישראל 1945–1967. נפטר ב-8 במאי 2013 בגיל 89, ונקבר בבית עלמין רמת השרון צומת מורשה. הותיר אחריו אשה, מינה שפיר, ושתי בנות. שלמה שפיר, ועידת אוויאן, ילקוט מורשת (לחקר השואה והאנטישמיות) 45, 1993, עמ' 166- מדיה וקבצים בנושא שלמה שפיר בוויקישיתוף עופר אדרת, אחרי מות || העיתונאי ששמר על הניצוץ, באתר הארץ, 29 ביוני 2013 שלמה שפיר (1924-2013), דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves"
הוריקן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הוריקן – סופה טרופית המתרחשת באזור האוקיינוס האטלנטי Hurricane (שיר של עדן גולן) – השיר המייצג את ישראל באירוויזיון 2024 הוקר הוריקן – מטוס קרב חד-מושבי בריטי שתוכנן ונבנה על ידי חברת הוקר איירקראפט בע"מ עבור חיל האוויר המלכותי וביצע את טיסת הבכורה שלו ב-1935 פסטיבל הוריקן – פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה בחודש יוני בעיירה שיסל (Scheeßel‏; בין ברמן להמבורג) בצפון גרמניה מבצע הוריקן – ניסוי גרעיני ראשון שביצעה הממלכה המאוחדת ב-3 באוקטובר 1952 הוריקן (שיר) – שיר מחאה של בוב דילן מאלבומו "Desire", שנחשב לאחד האלבומים המוצלחים שלו בשנות ה-70 הוריקן (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2018 בכיכובו של טובי קבל כל הערכים המכילים את "הוריקן" בשמם טייפון – סופה טרופית המתפתחת בחלקו הצפון מערבי של האוקיינוס השקט. שם נרדף להוריקן וציקלון ציקלון – סופה טרופית באוקיינוס ההודי (מפרץ בנגל והים הערבי) ובאוקיינוס השקט הדרומי. שם נרדף להוריקן, טייפון
הוקאיי (קייט בישופ)

קייט בישופ (באנגלית: Kate Bishop) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. היא הדמות הנשית הראשונה להשתמש בשם הקוד הוקאיי אחרי הוקאיי המקורי, קלינט בארטון. קתרין אליזבת' בישופ היא בתו של תעשיין עשיר ממנהטן, אשר היה עסוק מדי לטפל במשפחתו לאחר מות אמה. לפיכך, קייט פיתחה אישיות עצמאית ועקשנית. חיי ההרפתקנות שלה החלו לאחר שהיא הותקפה קשות בסנטרל פארק, ולאחר תקופת טראומה קצרה החליטה לעבור אימוני קרב מאמצים כדי שהתקפות כאלה לא תחזורנה על עצמן. הוזמנה להצטרף לקבוצת האוונג'רס הצעירים לאחר שהפגינה כישורי קרב מרשימים ושחררה אותם מידי קאנג הכובש. לאחר שקפטן אמריקה ואיירון מן דורשים מקבוצת הצעירים להתפרק אם לא יבקשו את אישורם של הוריהם, קייט לוקחת אותם למחסן נטוש שהיה שייך לחברתו של אביה, והמקום הופך למאורתם הסודית. בישופ נמצאת בקשרי ידידות קרובים עם סטאטור ופטריוט, חבריה לקבוצה. לאחר אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", קייט חוברת לקלינט בארטון בהרצה מחודשת של כותרי "הוקאיי". השניים שומרים על מערכת יחסים של מורה/תלמידה, אם כי לא פעם מפגינים יכולת תחרותית. דמותה של קייט בישופ מגולמת בידי היילי סטיינפלד בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "הוקאיי", אשר עלתה בשירות הסטרימינג דיסני+. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספיד (קומיקס)

ספיד (באנגלית: Speed) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #10 מפברואר 2006, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. דמותו ממודלת לפי דמותו של קוויקסילבר. ספיד הוא האלטר אגו של תומאס "טומי" שפרד, בנם של ויז'ן ומכשפת השני מגלגול קודם ואחיו התאום של ויליאם קפלן. גדל בספרינגפילד, ניו ג'רזי, אך עבר ממוסד לעבריינים אחד למשנהו. מאחר שטומי אייד "בטעות" את בית ספרו בעזרת כוחות המהירות שלו, הוא נכלא במתקן אבטחה מרבית. לפני שהאוונג'רס הצעירים שחררו אותו, טומי עבר ניסויים רבים מתוך מטרה להפוך אותו לכלי נשק. את דמותו של טומי בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "וונדה-ויז'ן" מגלם ג'ט קליין, ששב לגלם את דמותו בסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף". טומי, בילי וחבריהם מצאו את מכשפת השני, לאחר התקופה בה הפכו להיות משפחה, טומי ובילי החליטו לשנות את שם משפחם למקסימוף. מדיה וקבצים בנושא ספיד בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איירון לאד

איירון לאד (באנגלית: Iron Lad) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. איירון לאד הוא האלטר אגו של נתניאל "נייט" ריצ'רדס, צעיר מהמאה ה-30 אשר ניצל ממעשה בריונות בידי נבל-העל קאנג הכובש, שהיה גרסה מבוגרת שלו מזמן חלופי. קאנג לוקח את הצעיר במרחבי הזמן כדי להראות לו את המלחמות הרבות שיהפכו אותו בסופו של דבר למי שהוא בעתיד, מתוך כוונה שמראות אלו יספקו לו השראה. אולם, נייט הצעיר נחרד לראות את החיים העתידיים שלו כמבוגר מרושע. כשהוא חמוש בחליפה ביו-מתכתית העונה לכל פקודותיו, הוא גונב את טכנולוגיית המסע בזמן וחוזר לזמן ההווה מתוך מאמץ לשנות את גורלו. הוא מבקש את עזרתה של קבוצת האוונג'רס, אך מגלה שהיא התפרקה. או אז, הוא מוריד את מערכת ההפעלה הישנה של ויז'ן לתוך השריון שלו, ומגלה בעזרתה תוכנית אל-כשל למקרה והאוונג'רס יתפרקו. לפי תוכנית זו הוא מקים את קבוצת האוונג'רס הצעירים. נקרא על שם אביו של ריד ריצ'רדס, מדען גאון אשר ערך ניסויים במסע בזמן. איירון מן קאנג הכובש דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטריוט (קומיקס)

פטריוט (באנגלית: Patriot) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. פטריוט המקורי מתור הזהב הופיע לראשונה בחוברת Human Torch Comics #4 מאביב 1940 ונוצר בידי קארל בורגוס, בעוד הפטריוט של העידן המודרני הופיע לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצר על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. פטריוט השלישי הופיע לראשונה בחוברת Captain America: Sam Wilson #18 ממרץ 2017, ונוצר על ידי הכותב ניק ספנסר והמאייר דניאל אקונה. פטריוט הוא האלטר אגו אותו חלקו שלוש דמויות - ג'פרי מייס, אלייג'ה "איליי" בראדלי וריישון "שון" לוקאס. מייס היה כתב אשר החליט להפוך להרפתקן בתחפושת לאחר שצפה בקפטן אמריקה בפעולה, והיה חבר בקבוצת גיבורי-על ממלחמת העולם השנייה בשם "לגיון החירות". בראדלי הוא נכדו של איזאיה בראדלי, חייל שהשתתף במלחמת העולם השנייה וקיבל את כוחות-העל שלו כאשר השתתף בפרויקט מוקדם של "סופר-חייל" על חיילים אפרו-אמריקנים. כאשר איירון לאד החל בחיפוש אחר הדור הבא של האוונג'רס, הוא הגיע למפתן דלתו מתוך תקווה לגייס את ג'וזיה אקס, בנו של איזאיה. אולם ג'וזיה נעדר כבר כמה חודשים, לכן איירון לאד פגש באיליי במקום. נודע כי איליי קיבל בתחילה את כוחות העל שלו כתוצאה מעירוי דם של סבו, אולם לאחר מכן זכה בכוחות על זמניים כתוצאה מהורמון גדילה מוטאנטי. ריישון לוקאס הוא אקטיביסט, שהושפע ממעצרו של גיבור-העל רייג' ומפעולותיו של סאם וילסון/קפטן אמריקה והחליט להפוך ללוחם-צדק מקומי בשם "פטריוט". במהלך אירועי "אימפריה סודית", לוקאס הצטרף לתנועת המחתרת נגד הידרה, והוענקו לו חליפה ומגן בידי טוני סטארק. נוסף לכך, סטארק עיצב אינטליגנציה מלאכותית בדמותה של האלמנה השחורה, שהכשירה אותו בקרב. את דמותו של אלייג'ה בראדלי בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" מגלם אלייג'ה ריצ'רדסון, שישוב לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: סדר עולמי חדש". דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסטנטין רייקין

קונסטנטין רייקין (ברוסית: Константин Аркадьевич Райкин; ‏ נולד ב-8 ביולי 1950) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. רייקין לא מזכיר את מוצאו היהודי באף פורום ומתרחק ממוסדות יהודים ברוסיה. במהלך שנות ה-90, רייקין אף המיר את דתו לנצרות-אורתודוקסית. הוא בעל תואר אמן העם וזכה פעמיים בפרס הפדרציה הרוסית. לקונסטנטין רייקין הוענקו מספר עיטורים רוסים ופרסים רבים בתחום התיאטרון קונסטנטין רייקין נולד בלנינגרד. אביו היה שחקן התיאטרון ואומן הסטנד-אפ ארקדי רייקין. בשנת 1967 לאחר סיום בית הספר הוא המשיך ללמוד משחק. בשנת 1971 קונסטנטין רייקין סיים את בית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב והוזמן על ידי גלינה וולצ'ק להרכב תיאטרון סוברמניק. על במת תיאטרון זה רייקין שיחק בתפקידים שונים כ-10 שנים. בשנת 1981 קונסטנטין רייקין חזר ללנינגרד והחל לעבוד בתיאטרון של אביו. בשנת 1982 התיאטרון עבר למוסקבה. במשך שנים השחקן הופיע בהצגות התיאטרון לצד אביו. בשנת 1988 הוא התמנה למנהל אמנותי של התיאטרון. בתקופה זו התיאטרון שינה את האופי שלו - מתיאטרון סאטירי בו מועלות הצגות בהם משתתפים 2-3 שחקנים הוא הפך לתיאטרון בו מועלות הצגות שונות בעיקר של מחזאים קלאסיים. החל משנת 2001 מלמד רייקין בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במקביל לעבודה בתיאטרון הצטלם רייקין לסרטי קולנוע. ההופעה הראשונה הייתה בסרט של שנת 1969 בתפקיד קטן. בשנים 1972 ו-1974 הוא צולם בתפקידים מרכזיים במספר סרטים מוזיקליים וזכה לפופולריות ברחבי ברית המועצות. הפופולריות שלו גדלה עוד יותר לאחר שהצטלם בתפקיד ראשי בסרט לפי מחזה משרתם של שני אדונים. בהמשך הוא השתתף בסרטים נוספים ובסך הכול הצטלם בכ-25 סרטים. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין רייקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונסטנטין רייקין קונסטנטין רייקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אלן יוסטון

אלן וייד יוסטון (באנגלית: Allan Wade Houston; נולד ב-20 באפריל 1971) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע בליגת ה-NBA. יוסטון עמד לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 1993 ונבחר במקום ה-11 על ידי דטרויט פיסטונס. בעונת הרוקי עלה יוסטון מהספסל, כמחליפו של ג'ו דיומרס. הוא פתח בחמישייה ב-20 משחקים לאורך העונה ותרם 8.5 נקודות בממוצע, אולם דטרויט סיימה את העונה במאזן הגרוע ביותר במזרח, עם 20 ניצחונות בלבד מול 62 הפסדים. בעונתו השנייה בליגה, 1994/1995, כבר תרם 14.5 נקודות למשחק ובעונתו השלישית כבר היה לשחקן חמישייה קבוע ועם 19.5 נקודות למשחק היה שני בקבוצתו רק לגרנט היל. הוא סייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן של 46 ניצחונות מול 36 הפסדים ולהעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה זה ארבע שנים. עם תום סיום חוזהו הראשון בליגה, חתם יוסטון כשחקן חופשי בניו יורק ניקס. מיד עם הגעתו לניקס היה יוסטון לשחקן חמישייה, על חשבון מקומו בחמישייה של ג'ון סטארקס והפך במהרה לקלעי מוביל בקבוצה. בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף בשנת 1999 פגשה הניקס את מיאמי היט שסיימה את העונה עם המאזן הטוב במזרח והייתה בעלת יתרון הביתיות בסדרה. במשחק החמישי והמכריע בסדרה, קלע יוסטון סל ניצחון בג'אמפ שוט 0.8 שניות לסיום שהעניק לניקס יתרון 77-78, וניצחון בסדרה. סל שנבחר על ידי ליגת ה-NBA לאחד מרגעי הפלייאוף הגדולים בתולדות הליגה. בסיבוב השני ניצחה הקבוצה בסוויפ של 0-4 את אטלנטה הוקס ובגמר המזרח עברה בשישה משחקים את אינדיאנה פייסרס והעפילה לגמר ה-NBA. בגמר מול סן אנטוניו ספרס, בו שיחקה הניקס ללא הסנטר פטריק יואינג הפצוע, תרם יוסטון 21.6 נקודות והיה לקלעי השני בטיבו בקבוצתו אחרי לטרל ספריוול אולם ידה של הספרס הייתה על העליונה בחמישה משחקים. בעונת 1999/2000 שותף יוסטון בכל 82 משחקי העונה הסדירה, שותף בשיא קריירה של 38.6 דקות, ותרם 19.7 נקודות בשיאי קריירה באחוזי קליעה עם 48.3% מהשדה ו-43.6% מעבר לקשת השלוש. הוא היה לקלעי המוביל של קבוצתו, וסייע לניקס לסיים את העונה במאזן של ניצחונות מול 32 הפסדים ובמקום השלישי במזרח. במשחקי הפלייאוף העפילה הקבוצה שוב ופגשה את הפייסרס בגמר המזרח, אולם הפעם הייתה ידה של אינדיאנה על העליונה בשישה משחקים. בסיום העונה זומן יוסטון לשחק במדיה של נבחר ארצות הברית בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סידני (2000). הוא תרם בטורניר 8 נקודות, 1.9 ריבאונדים ואסיסט למשחק, וסייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב. בשנת 2001 חתם אלן על חוזה חדש בקבוצה תמורת 100 מיליון דולר לשש שנים, אולם פציעות חוזרות בברכיו מנעו ממנו לשוב לשחק בשנים הבאות בצורה סדירה, והובילו לפרישתו ממשחק בשנת 2005. בשנת 2007, לאחר שלא שיחק במשך שלוש שנים, ניסה יוסטון לשוב למגרשים וחתם בניו יורק ניקס על חוזה לעונה אחת תמורת 1.26 מיליון דולר, אולם הוא לא שב לשחק בפועל ופרש שנית. מדיה וקבצים בנושא אלן יוסטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלן יוסטון פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר NBA.com סטטיסטיקות קריירה באתר basketball-reference.com 1995-96 Detroit Pistons Roster and Stats עד עונת 2002/03 הסיבוב הראשון התקיים בסדרת הטוב מחמישה משחקים, ומאותה עונה גם הסיבוב הראשון מתקיים בשיטת הטוב משבעה משחקים. The 60 Greatest Playoff Moments סטטיסטיקות סדרת הגמר 1999 1999-00 New York Knicks Roster and Stats יוסטון באולימפיאדת סידני 2000 באתר פיב"א השכר האחרון: 20.7 מיליון דולר. השכר העונה: 1.26 מיליון דולר, באתר גלובס, 26 בספטמבר 2008
עדי שטיין

עדי שטיין (נולדה ב-8 באוקטובר 1986) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת בחוליית הקישור שטיין החלה את דרכה בקבוצת הילדים של מ.כ נווה יוסף חיפה, ובגיל 15 עברה לקבוצת הנשים של מכבי חיפה. הצטיינותה בשורות מכבי חיפה סללה את דרכה לנבחרת הנערות, עימה העפילה לדרג א' של אליפות אירופה. לשטיין 12 הופעות במדי נבחרת הנערות, בהן כבשה שער אחד. עם סיום שירותה הצבאי בשנת 2006 התקבלה ללימודי קולג' באוניברסיטת "ווסט-טקסס", שם במקביל ללימודי מנהל עסקים שיחקה בקבוצת הנשים של הקולג', ששיחקה בליגת המכללות האמריקאית. עם חזרתה לישראל בשנת 2009 שיחקה במשך 4 עונות בקבוצת אס"א ת"א, עימה זכתה במספר רב של תארים בזירה המקומית ועימה שיחקה במסגרת בינלאומית. לשטיין 11 הופעות בנבחרת ישראל בכדורגל נשים. כיום, עוסקת שטיין כמאמנת בקבוצות הילדים והנערים בהפועל הרצליה. מדיה וקבצים בנושא עדי שטיין בוויקישיתוף עדי שטיין, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עדי שטיין, באתר Soccerdonna (בגרמנית) עדי שטיין, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבן גילוח

אבן גילוח היא חומר אנטיספטי שמטרתו עצירת דימומים מחתכים בעור שנגרמו עקב גילוח. לאבן הגילוח צורת ריבוע או עיפרון, והיא לרוב עשויה חומר כימי המונע דימום - לרוב, תרכובות אלום כגון אלומיניום גופרתי (סולפט אלומיניום) או אלום אשלגני וכן דו־תחמוצת הטיטניום. השימוש באבני גילוח היה נפוץ במאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, ואבן הגילוח הייתה חלק בלתי נפרד מערכות הגילוח. עם התפתחות סכיני הגילוח נוספו לסכינים הגנות מפני חתכים, המקלים על הגילוח ומונעים חתכים, והשימוש באבני הגילוח פחת. מדיה וקבצים בנושא אבן גילוח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספריפיקציה

ספריפיקציה (באנגלית: Spherification) או יצירת כדורים היא שיטה להכנת כדורים קטנים ממיצים, הדומים לקוויאר במרקמם ובצורתם. השיטה משמשת במטבח המולקולרי. השיטה התגלתה במחקר שבוצע על ידי חברת המזון יוניליבר בשנות ה-50 של המאה ה-20. השף פראן אדריאה ממסעדת אל בולי החל להשתמש בטכניקה זו במטבח המולקולרי. ישנן שתי שיטות ספריפיקציה עיקריות, שהשימוש בהם נקבע לפי ההרכב הכימי של הנוזל שממנו רוצים ליצור את הכדוריות: ליצירת כדוריות ממיצים (כגון מיצי פירות) אשר אינם מכילים סידן, מערבבים את המיץ עם חומצה אלגינית ולאחר מכן מטפטפים את התערובת לתערובת קרה של סידן כלורי או סידן לקטט. ליצירת כדוריות ממיצים המכילים סידן, מקפיאים את הנוזל בצורת כדוריות ולאחר מכן טובלים אותן בסידן אלגיני. מדיה וקבצים בנושא ספריפיקציה בוויקישיתוף גיל גלר, כל מולקולה מלמיליאן - שיטות ספריפיקציה יניב גור אריה, סודיום אלגינט - שיטות שימוש ד"ר סרחיו ברוידו, ספריפיקציה, באתר טקסטורות
הקצפה

הקצפה היא שיטת הכנת מזון המשמשת לכל אורך ההיסטוריה של הבישול, הן ליצירת מנות עיקריות, אך בעיקר ליצירת קינוחים. בטכניקת הכנת מזון זו, מחדירים אוויר לתוך נוזל, ומשמרים את בועות האוויר במאכל, באמצעות קירורו, הקפאתו או אפייתו. טכניקה זו משמשת ליצירת קצפת, מוס, תפיחה (סופלה), גלידה ומרנג. בשנים האחרונות טכניקה זו משמשת במטבח המולקולרי ליצירת קצף אוורירי בטעמים שונים במטרה לאפשר לסועד לחוש בטעם תוך שהוא מרגיש בפיו מרקם שהוא לא רגיל אליו. בשיטה זו יוצרים קצף תוך שימוש במרכיבי מזון המכילים טעם כגון מיצי פירות והקפצתם עם חומר מקציף או חומר מייצב כגון אגר או לציטין.
ויקינג אגלינג

ויקינג אגלינג (בשוודית: Viking Eggeling; ‏21 באוקטובר 1880 - 19 במאי 1925) היה אמן ויוצר קולנוע שוודי שפעל בתחומי האמנות הקונסטרוקטיביסטית והדאדאיסטית וכן בסוגת אמנות האבסטרקטית. אגלינג היה מראשוני האמנות האבסטרקטית בתחום הקולנוע, וידוע סרטו משנת 1924: "הסימפוניה האלכסונית" (Diagonal-Symphoni). אגלינג נולד בלונד שבדרום שוודיה, ב-21 באוקטובר 1880. בהיותו בן 16 התייתם, ועבר לגרמניה שם החל ללמוד אמנות. בין השנים 1901–1907 למד אגלינג היסטוריה של האמנות במילאנו שבאיטליה, ובאותה עת פרנס את עצמו כספרן. בין השנים 1911–1915 התגורר בפריז, בה פגש והושפע מהאמנים אמדאו מודיליאני, האנס ארפ וליאופולד סורבז'. בשנים אלה הושפעו יצירותיו מהקוביזם אולם בשנים שלאחר מכן החל ליצור יצירות אבסטרקטיות. בשנת 1918 עבר לציריך והחל ליצור בסגנון הדאדא, וכן השתתף בתערוכות הקבוצה. אגלינג הפך לחברם של מרסל ינקו, ריכרד הולסנבק וסופי טאובר. כמו כן אגלינג פגש את האמן האנס ריכטר והשניים יצרו יחדיו מספר שנים. ב-1919 הצטרף לקבוצת דס נאו לבן בבזל שיצרה בסגנון הקונסטרוקטיביסטי. באותה שנה אגלינג ייסד את קבוצת "האמנים הרדיקלים" (Artistes Radicaux) במטרה ליזום יצירות אמנות פוליטיות. בשלהי אותה שנה עזבו אגלינג וריכטר את שווייץ ועברו לברלין. בברלין פגש אגלינג את האמנים ראול האוסמן והאנה הוך והצטרף ל"קבוצת נובמבר" - קבוצת אמנים פוליטיים. לאחר מכן עבר לקליין קולזיג עם ריכטר והמשיך ליצור "גלילי תמונות" - גלילים של צורות גאומטריות שאורכם הגיע ל-15 מטרים, שהצפייה בהם הייתה כצפייה במגילה. בשנת 1920 יצר אגלינג את סרטו הראשון - "Horizontal-Vertikal-Messe". בשנת 1923 הפסיק אגלינג לעבוד עם ריכטר והחל לעבוד על סרטו השני - "הסימפוניה האלכסונית", כשהוא משתף פעולה עם ארנה ניימייר. הסרט הושלם בשנת 1924 והוקרן לראשונה לציבור במאי 1925 בברלין. אגלינג נפטר 16 ימים לאחר ההקרנה. מדיה וקבצים בנושא ויקינג אגלינג בוויקישיתוף הסרט "הסימפוניה האלכסונית" ויקינג אגלינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויקינג אגלינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקינג אגלינג, באתר AllMovie (באנגלית) ויקינג אגלינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
כפר דן

כפר דן (דנא) (למפת עמק בית שאן מוגדלת)   כפר דן (דנא) (למפת עמק בית שאן רגילה)   כפר דן (דנא) (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר דן (דנא) (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר דן (דנא) כפר דן היה יישוב יהודי עתיק שהתקיים בתקופת המשנה והתלמוד, ונזכר במקורות חז"ל. היישוב מזוהה כיום בחורבות הכפר הערבי "דנא" שברמות יששכר, בסמוך לנחל דנה. מנגד, ייתכן כי שם היישוב הנזכר במקורות השתמר בשם היישוב "כפר דאן" שממערב לג'נין (ולחלופין, שהיו שני "כפר דן"). מלבד אזכורו היחיד בתלמוד, המקום נזכר בחיבורו של אשתורי הפרחי כפתור ופרח, אשר הזכיר כי במקום מצוין קברו של דן בן יעקב (אבי שבט דן הישראלי). במקום נמצאה כמות גדולה של פריטים ארכיטקטוניים מהתקופה הרומית והתקופה הביזנטית בארץ ישראל. באתר נמצאו גם משקופים עם צורת קונכייה ואריה (אשר נמצאים כיום בעין חרוד) ואופייניים לבתי כנסת עתיקים מתקופת המשנה והתלמוד בארץ. ריכוז אבני גזית במרכז האתר מרמז על קיום מבנה ציבור, כנראה בית כנסת, במקום. ככל הנראה, חדרה הנצרות ליישוב כמו ליישובים יהודים אחרים במרחב הזה, ועל כך מעידים משקופים עם תבליטי צלב ומנורת שבעת הקנים שנמצאו במקום. בתקופה הצלבנית הוקם בקרבת היישוב מבצר צלבני בשם "בלוואר". לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, הוקם מדרום למקום (סמוך לנחל דנה) קבר שייח' שנקרא "קבר דנא" (שכנראה ממנו נבע הזיהוי של אשתורי הפרחי כ"קבר דן"), לצד קברים ערביים אחרים שחלקם נבנו ככל הנראה מאבנים שהובאו מהמבצר הצלבני הסמוך בלוואר. תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי, פרק ב', הלכה א'. י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 242, 433. שמורת טבע נחל תבור וקניון הבזלת, מתוך אתר רשות הטבע והגנים - האתר מוזכר בכתבה בקצרה כ"חורבת כפר דנה". "דנא - כפר דן" מתוך אתר "עמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ"