שביט בוריסוב

שביט בוריסוב, או בכינויו הרשמי 2IBorisov (צוין במקור C/2019 Q4 (Borisov)), הוא השביט הראשון שהתגלה שמקורו בין-כוכבי, והאובייקט הבין-כוכבי השני שנצפה, אחרי אומואמואה. הוא התגלה על ידי גנאדי בוריסוב, אסטרונום החובב מקרים, ב-29 באוגוסט 2019 (30 באוגוסט על פי שעון מוסקבה). לשביט בוריסוב אקסצנטריות מסלולית של 3.36, והוא אינו קשור כבידתית לשמש. השביט חצה את מישור המלקה של מערכת השמש בסוף אוקטובר 2019. ב-8 בדצמבר 2019 הגיע לנקודה הקרובה ביותר לשמש, במרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות ממנה. השביט עבר בסמוך לכדור הארץ ב-28 בדצמבר 2019. בנובמבר 2019, העריכו אסטרונומים מאוניברסיטת ייל כי זנב השביט היה ארוך פי 14 מגודלו של כדור הארץ. תצפיות במרץ 2020 הראו כי חלק מהשביט התפצל ממנו ומאוחר יותר, באפריל, התווספו עדויות נוספות לפיצול. השביט נקרא רשמית "2I/Borisov" על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. כאובייקט הבין-כוכבי השני שנצפה עובר במערכת השמש אחרי אומואמואה, הוא קיבל את הכינוי "2I", כאשר "I" מייצג את היותו אובייקט ממקור בין-כוכבי (Interstellar). השם בוריסוב ניתן לו בהתאם למסורת של קריאת כוכבי השביט על שם מגליהם. לפני קבלת השם הרשמי שלו 2I/Borisov, זכה השביט במספר כינויים אחרים: על פי הערכות מוקדמות של מסלולו, השביט יכול היה להיות גוף קרוב לכדור הארץ, ולכן צורף לרשימת האובייקטים הקרובים לכדור הארץ (אנ') של האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי כ-gb00234. עדכון של התחזיות לאחר שלושה עשר ימי תצפית הבהיר שהעצם הוא שביט היפרבולי, וב-11 ספטמבר 2019 הוא קיבל את התואר C/2019 Q4 (Borisov) ממרכז מידע של כוכבי הלכת המינוריים(אנ'). מספר אסטרונומים בכירים נוספים תמכו במסקנה כי השביט הוא ממקור בין-כוכבי. ב-24 ספטמבר 2019 הודיעה האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי כי קבוצת העבודה למינוח גוף קטן שמרה על השם Borisov, והוסיפה לשביט את הציון "2I", ובכך אישרה רשמית שהשביט אכן בין-כוכבי. שלא כמו אומואמואה שהיה לו מראה של אסטרואיד, גרעין השביט של בוריסוב מוקף בהילה משמעותית של אבק וגז. בסמוך לפריהליון פיתח השביט זנב רחב, באורך של כ-160,000 ק"מ. הערכות מוקדמות של קוטר הגרעין של שביט בוריסוב נעו בין 1.4 ל-16 ק"מ. בוריסוב, בניגוד לשביטים של מערכת השמש, התכווץ באופן ניכר במהלך המעבר שלו במערכת השמש, ואיבד לפחות 0.4% ממסתו לפני הפריהליון. כמו כן, המשרעת של תאוצה לא גרביטציונית מציבה גבול עליון של 0.4 ק"מ על גודל הגרעין, בהתאם לגבול העליון הקודם, 0.5 ק"מ, שנקבע על פי תצפיות טלסקופ החלל האבל. המרחק המינימלי בין השביט לכדור הארץ היה כ-300 מיליון ק"מ, מה שלא אפשר שימוש במכ"ם לקביעה ישירה של גודלו וצורתו. מחקר שהתבסס על תצפיות של טלסקופ החלל האבל לא הצליח למצוא וריאציה בעקומת האור. על פי מחקר זה, זמן הסיבוב חייב להיות גדול מ-10 שעות. מחקר שהסתמך על הלווין הזעיר NEOSSat של סוכנות החלל הקנדית מצא תקופה של 0.2 ± 13.2 ימים. אך אין זה סביר שזהו זמן הסיבוב של גרעין השביט. לפי גודל ההילה שלו העריכו דייוויד ג'וויט (אנ') וג'יין לו שהשביט מאבד 2 ק"ג אבק ו-60 ק"ג מים בכל שנייה. הם משערים שהוא הפך לפעיל ביוני 2019 כשהיה במרחק 4–5 יחידות אסטרונומיות מהשמש. בחיפוש בארכיוני תמונות נמצאו תצפיות מוקדמות של השביט כבר ב-13 בדצמבר 2018, אך לא ב-21 בנובמבר 2018, מה שמצביע על כך שהוא הפך לפעיל בין התאריכים הללו. ההרכב של בוריסוב אינו שכיח, אך לא כזה שלא נראה בשביטים במערכת השמש. השביט דל יחסית במים ובפחמן דו-אטומי (C2), אך עשיר בפחמן חד-חמצני ובאמינים (R-NH2). היחס המולארי בין פחמן חד-חמצני למים בזנב השביט הוא 35-105%, בדומה לשביט כחול הזנב היוצא דופן C/2016 R2 (אנ') ובניגוד ליחס הממוצע של 4% לשביטים של מערכת השמש. בוריסוב פלט גם כמות זעירה של ניקל נייטרלי, המיוחסת לתרכובת נדיפה לא ידועה של ניקל. היחס בין כמויות הניקל והברזל דומה לשביטים של מערכת השמש. השביט נצפה בשמי הצפון בין ספטמבר לאמצע נובמבר. הוא חצה את מישור המילקה ב-26 באוקטובר ליד הכוכב רגולוס וקו המשווה השמימי וב-13 בנובמבר 2019 עבר לשמיים הדרומיים. ב-8 בדצמבר 2019, השביט הגיע לפריהליון והיה סמוך לקצה הפנימי של חגורת האסטרואידים. בסוף דצמבר היה השביט קרוב ביותר לכדור הארץ, במרחק של כ-1.9 יחידות אסטרונומיות, והייתה לו התארכות שמש של בערך 80°. בשל נטיית המסלול שלו, 44°, השביט לא התקרב באופן משמעותי לכוכבי הלכת. בוריסוב נכנס למערכת השמש מכיוון קסיופיאה ליד הגבול עם פרסאוס. כיוון זה מצביע על כך שמקורו במישור של גלקסית שביל החלב ולא מההילה שלה. השביט יעזוב את מערכת השמש לכיוון קבוצת הכוכבים טלסקופ. בחלל הבין-כוכבי, בוריסוב עובר שנת אור ביחס לשמש במשך כ-9000 שנים. המסלול של בוריסוב היפרבולי מאוד, בעל אקסצנטריות של 3.36. ערך זה גבוה בהרבה מזה של יותר מ-300 שביטים היפרבוליים חלשים, בעלי אקסצנטריות גדולה מעט מ-1, ואפילו מאומואמואה, שהאקסצנטריות שלו 1.2. לשביט בוריסוב גם מהירות שיורית היפרבולית ( v ∞ {\displaystyle v_{\infty }} ) של כ-32 ק"מ לשנייה, גבוה בהרבה ממה שניתן להסביר על ידי הפרעות כבידה. שני פרמטרים אלו, האקסצנטריות והמהירות השיורית, הם אינדיקטורים חשובים לכך שמקורו שביט בוריסוב הוא בין-כוכבי. לשם השוואה, החללית וויאג'ר 1, שעוזבת את מערכת השמש, נעה במהירות 16.9 ק"מ לשנייה. שביט בוריסוב, דיאגרמות מסלול השביט התגלה ב-30 אוגוסט 2019 על ידי האסטרונום החובב גנאדי בוריסוב במצפה הכוכבים האישי שלו בנאוצ'ני, קרים, באמצעות טלסקופ 0.65 מטר, שתכנן ובנה בעצמו. התגלית הושוותה לגילוי פלוטו על ידי קלייד טומבו. גם טומבו היה אסטרונום חובב שבנה טלסקופים, אף על פי שגילה את פלוטו באמצעות האסטרוגרף של מצפה הכוכבים לואל. בזמן הגילוי היה השביט במרחק 3 יחידות אסטרונומיות מהשמש, 3.7 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ, והייתה לו התארכות שמש של 38°. כך תיאר בוריסוב את הגילוי צפיתי באובייקט ב-29 באוגוסט, אבל זה היה ב-30 באוגוסט על פי שעון גריניץ'. ראיתי אובייקט נע בפריים, בכיוון שהיה מעט שונה מזה של האסטרואידים בחגורה הראשית. מדדתי את הקואורדינטות שלו ובדקתי במסד הנתונים של המרכז לפלנטות מינוריות(אנ'). התברר שזה אובייקט חדש. לאחר מכן מדדתי את דירוג האובייקטים הקרובים לכדור הארץ (דירוג NEO). דירוג NEO מחושב לפי פרמטרים שונים, והתברר שבהסתברות 100% האובייקט החדש הוא אובייקט קרוב לכדור הארץ, במילים אחרות – מסוכן. במקרה כזה חובה לפרסם באופן מיידי את הפרמטרים בדף האינטרנט העולמי לאישור אסטרואידים מסוכנים. פרסמתי את זה וכתבתי שהגוף מפוזר ושאינו אסטרואיד אלא שביט. נדרשו מספר שבועות כדי לאשר את מוצאו הבין-כוכבי של השביט. פתרונות מסלול מוקדמים שהתבססו על תצפיות ראשוניות כללו את האפשרות שהכוכב יכול להיות עצם קרוב לכדור הארץ, במרחק של 1.4 יחידות אסטרונומיות מהשמש במסלול אליפטי עם זמן מחזור של פחות משנה אחת. מאוחר יותר, בהסתמך על 151 תצפיות במשך 12 ימים, אסטרונומים ממעבדת ההנעה הסילונית של נאס"א העריכו כי האקסצנטריות של בוריסוב היא בתחום 2.9-4.5. אבל עם קשת תצפית (משך הזמן בין התצפית הראשונה לאחרונה) של 12 יום בלבד, עדיין היה ספק שהשביט אכן ממקור בין-כוכבי, מכיוון שהתצפיות היו באלונגציה נמוכה, מה שעלול להכניס הטיות בנתונים כגון שבירה דיפרנציאלית. בהנחה של כוחות גדולים שאינם כבידתיים, ניתן היה להתאים לנתוני התצפית מסלול עם אקסצנטריות של 1 בערך, מרחק חציית מסלול מינימלי של כדור הארץ (MOID)(אנ') של 0.34 יחידות אסטרונומיות (51 מיליון קילומטרים), ופריהליון ב-0.90 יחידות אסטרונומיות בסביבות 30 בדצמבר 2019. בסופו של דבר, תצפיות נוספות הראו כי המסלול הוא היפרבולי, מה שהצביע על מקור בין-כוכבי של השביט. התצפיות האחרונות בשביט היו ביולי 2020, שבעה חודשים לאחר הפריהליון. זיהוי השביט בשלב מוקדם, בעת תנועתו לעבר השמש, סייע רבות לתצפיות עליו. זאת לעומת אומואמואה, שהתגלה רק כשהחל להתרחק ממערכת השמש. מכיוון שהפריהליון שלו חל בסמוך לחגים מסורתיים של סוף שנה, והיכולת לבצע תצפיות מורחבות, כינו כמה אסטרונומים את בוריסוב "שביט חג המולד". תצפיות באמצעות טלסקופ החלל האבל החלו ב-12 באוקטובר, כאשר השביט התרחק מספיק מהשמש כדי להיראות בבטחה על ידי הטלסקופ. הספקטרום הראשוני (ברזולוציה נמוכה) של בוריסוב דמה לזה של שביטים טיפוסיים של ענן אורט. מדדי הצבע שלו הזכירו גם את השביטים ארוכי המחזור של מערכת השמש. פליטות ב-388 ננומטר הצביע על נוכחות של ציאניד (CN), שהוא בדרך כלל הראשון שזוהה בשביטים של מערכת השמש, כולל השביט האלי. זה היה הזיהוי הראשון של פליטת גזים מעצם בין כוכבי. אי זיהוי של פחמן דו-אטומי דווח גם באוקטובר 2019, עם יחס C2 ל-CN נמוך מ-0.3. הפחמן הדו-אטומי זוהה באופן חיובי בנובמבר 2019, עם יחס C2 ל-CN שנמדד של 0.2±0.1, בדומה לקבוצות של שביטים עניות בשרשראות פחמן, כמו שביטי צדק או השביטים הכחולים, שדוגמה לה הוא השביט C/2016 R2(אנ'). עד סוף נובמבר 2019, ייצור C2 עלה באופן דרמטי, ויחס C2 ל-CN הגיע ל-0.61, יחד עם הופעה של פליטות אמין (NH2). חמצן אטומי זוהה גם הוא, ולפי זה העריכו כי קצב פליטת אדי המים דומה לזה של שביטים של מערכת השמש. לאחר שבתחילה, לא זוהו קווי מים או OH, ב-1 בנובמבר 2019 זוהו לראשונה קווי OH באופן חד משמעי. ייצור OH הגיע לשיאו בתחילת דצמבר 2019. השביט הגיע למרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות מהשמש, מרחק שבו שביטים קטנים רבים נצפו כשהם מתפרקים. ההסתברות שכוכב שביט יתפרק תלויה מאוד בגודל הגרעין שלו; מדענים העריכו כי בוריסוב יתפרק בסבירות של 10%. דייוויד ג'וויט(אנ') וג'יין לו השוו את בוריסוב לשביט C/2019 J2 (PALOMAR), שביט בגודל דומה שהתפרק במאי 2019 במרחק של 1.9 יחידות אסטרונומיות מהשמש. בתחילת חודש מרץ 2020, נצפו שתי התפרצויות בהירות של השביט, הראשונה בין התאריכים 4 ל-5 והשנייה בין 8 ל-9. ההתפרצויות העלו את החשד כי מדובר בפיצול או התפרקות של גרעין השביט. מתמונות מטלסקופ החלל האבל שצולמו ב-30 במרץ 2020 מסתמן שהגרעין התפצל לשני רכיבים, המופרדים זה מזה בכ-180 ק"מ, ומיושרים עם הציר הראשי של הילת האבק המוגדלת. לפי ההערכות, הרכיבים החלו להיפרד זה מזה בסביבות 7 במרץ, וייתכן שבמהלך אחת מההתפרצויות שהתרחשו סמוך לאותו זמן. מחקר המשך, מ-6 באפריל 2020 הבחין באובייקט אחד וציין כי רכיב השבר נעלם. ניתוח מאוחר יותר של האירוע הראה שלאבק ולרסיסים שנפלטו מסה כוללת של כ-0.1% ממסת של הגרעין, מה שהופך את האירוע להתפרצות גדולה ולא התפרקות של הגרעין. המהירות העודפת ההיפרבולית הגבוהה של שביט בוריסוב, 32 ק"מ לשנייה, מקשה על חללית להגיע אל השביט עם הטכנולוגיה הקיימת: על פי צוות של היוזמה למחקרים בין כוכבים, מטוס 202 ק"ג (445 lb) חללית תאורטית הייתה יכולה להישלח ביולי 2018 ליירט את 2I/Borisov באמצעות משגר מסוג Falcon Heavy, או 765 ק"ג (1687 lb) במאיץ בדרגת מערכת שיגור חלל (SLS), אבל רק אם האובייקט היה מתגלה הרבה יותר מוקדם ממה שהתגלה, כדי לעמוד בתאריך השיגור האופטימלי. שיגורים לאחר תאריך הגילוי בפועל יבטלו את האפשרות להשתמש רקטות מסוג Falcon Heavy, המחייבות תמרוני אוברט ליד צדק וליד השמש ורכב שיגור גדול יותר. אפילו משגר מסוג SLS היה מסוגל לספק רק 3 קילוגרם (6.6 ליברות) מטען (כגון קיובסאט) למסלול שיירט את בוריסוב בשנת 2045 במהירות יחסית של 34 ק"מ לשנייה. על פי עדות בקונגרס, נאס"א עשויה להזדקק לפחות חמש שנים של הכנה כדי להיערך משימת יירוט כזו. אומואמואה מדיה וקבצים בנושא שביט בוריסוב בוויקישיתוף נתוני זמן אמת של השביט, באתר TheSkyLive.com להשוואה, כשהוא במרחק המקסימלי שלו מהשמש שביט האלי נע במהירות של 1 ק"מ לשנייה בערך ביחס לשמש. זו טעות: קרים נמצאת 3 שעות לפני שעון גריניץ', ולכן היה זה ב-30 באוגוסט בחצי האי קרים כאשר בוריסוב צפה לראשונה בשביט דירוג NEO מחשב את ההסתברות שאובייקט חדש שהתגלה הוא אובייקט קרוב לכדור הארץ. הכוונה לדף המעקב של NEO לעצמים קרובים לכדור הארץ ואובייקטים שעלולים להיות מסוכנים. MPEC 2019-S72 : 2I/Borisov = C/2019 Q4 (Borisov), minorplanetcenter.net Overbye, Dennis (7 בדצמבר 2019). "The Interstellar Comet Has Arrived in Time for the Holidays". The New York Times. נבדק ב-7 בדצמבר 2019. This weekend an ice cube from beyond our solar system will makes its closest approach to the sun, trailing mystery and dust. {{cite news}}: (עזרה) "Krymskiy astronom zayavil, chto otkrytaya im kometa izmenit nazvaniye" Крымский астроном заявил, что открытая им комета изменит название [Crimean astronomer says that the comet discovered by him will be renamed]. RIA Novosti (ברוסית). 16 בספטמבר 2019. para. 5. נבדק ב-16 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) St. Fleur, Nicholas (24 בדצמבר 2019). "Watching an interstellar comet and hoping for a bang". The New York Times. נבדק ב-28 בדצמבר 2019. Seeing comet Borisov won't be easy for the typical sky gazer, but astronomers still have a lot to learn from this extrasolar tourist. {{cite news}}: (עזרה) Corum, Jonathan (7 בדצמבר 2019). "Tracking comet Borisov". The New York Times. נבדק ב-7 בדצמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Shelton, Jim (26 בנובמבר 2019). "New image offers close-up view of interstellar comet". Yale University. נבדק ב-7 בדצמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Drahus, Michal; et al. (12 במרץ 2020). "ATel#1349: Multiple Outbursts of Interstellar Comet 2I/Borisov". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה) Jewitt, David; et al. (2 באפריל 2020). "ATel #13611: Interstellar Object 2I/Borisov Double". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) Bolin, Bryce T.; et al. (3 באפריל 2020). "ATel #13613: Possible fragmentation of interstellar comet 2I/Borisov". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) Naming of New Interstellar visitor: 2l/Borisov, www.iau.org Gray, Bill, Pseudo-MPEC for gb00234, Project Pluto, ‏2019-09-10 Man-To Hui et. al., Physical Characterisation of Interstellar Comet 2I/2019 Q4 (Borisov), The Astronomical Journal 160, 2020 Michael Greshko, Bizarre comet from another star system just spotted, National Geographic, ‏2019-09-13 Piotr Guzik, Michał Drahus, Krzysztof Rusek, Wacław Waniak, Giacomo Cannizzaro, Inés Pastor-Marazuela, Initial characterization of interstellar comet 2I/Borisov, Nature Astronomy 4, 2020-01, עמ' 53–57 doi: 10.1038/s41550-019-0931-8 Interstellar Comet 2I/Borisov sports 160,000-kilometre-long tail – Astronomy Now Lee, Chien-Hsiu (11 בדצמבר 2019). "FLAMINGOS-2 infrared photometry of 2I/Borisov". Research Notes of the AAS. 3 (12): 184. Bibcode:2019RNAAS...3..184L. doi:10.3847/2515-5172/ab5f69. {{cite journal}}: (עזרה) Bolin, Bryce T. (13 בדצמבר 2019). "Constraints on the spin-pole orientation, jet morphology, and rotation of interstellar comet 2I/Borisov with deep HST imaging". Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 497 (4): 4031–4041. doi:10.1093/mnras/staa2192. {{cite journal}}: (עזרה) Gladman, Brett; Boley, Aaron; Balam, Dave (12 בדצמבר 2019). "The inbound light curve of 2I/Borisov". Research Notes of the AAS. 3 (12): 187. Bibcode:2019RNAAS...3..187G. doi:10.3847/2515-5172/ab6085. ISSN 2515-5172. {{cite journal}}: (עזרה) Ye, Quanzi; et al. (2020). "Pre-discovery activity of new interstellar comet 2I/Borisov beyond 5 AU". The Astronomical Journal. 159 (2): 77. Bibcode:2020AJ....159...77Y. doi:10.3847/1538-3881/ab659b. Bodewits, D.; Noonan, J.W.; Feldman, P.D.; Bannister, M.T.; Farnocchia, D.; Harris, W.M.; et al. (2020). "The carbon monoxide-rich interstellar comet 2I/Borisov". Nature Astronomy. 4 (9): 867–871. Bibcode:2020NatAs...4..867B. doi:10.1038/s41550-020-1095-2. Cordiner, M.A.; Milam, S.N.; Biver, N.; Bockelée-Morvan, D.; Roth, N.X.; Bergin, E.A.; et al. (2020). "Unusually high CO abundance of the first active interstellar comet". Nature Astronomy. 4 (9): 861–866. Bibcode:2020NatAs...4..861C. doi:10.1038/s41550-020-1087-2. Guzik, Piotr; Drahus, Michał (2021), "Gaseous atomic nickel in the coma of interstellar comet 2I/Borisov", Nature, 593 (7859): 375–378, Bibcode:2021Natur.593..375G, doi:10.1038/s41586-021-03485-4, PMID 34012084 Optim et al. 2021, Manfroid et al 2021 Comet Borisov, The Astronomical Society of Edinburgh Journal "Neo Rating". minorplanetcenter.net. נבדק ב-15 באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה) "דף האישור של NEO". www.minorplanetcenter.net. נבדק ב-15 באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה) The Gran Telescopio Canarias obtains the visible spectrum of C/2019 Q4 (Borisov), the first confirmed interstellar comet | Instituto de Astrofísica de Canarias • IAC, www.iac.es, ‏2019-09-14 Cyrielle Opitom, Alan Fitzsimmons, Emmanuel Jehin, Youssef Moulane, Olivier Hainaut, Karen J. Meech, Bin Yang, Colin Snodgrass, Marco Micheli, Jacqueline V. Keane, Zouhair Benkhaldoun, Jan T. Kleyna, 2I/Borisov: A C2-depleted interstellar comet, Astronomy & Astrophysics 631, 2019-11-01, עמ' L8 doi: 10.1051/0004-6361/201936959 Lin, Hsing Wen; Lee, Chien-Hsiu; Gerdes, David W.; Adams, Fred C.; Becker, Juliette; Napier, Kevin; Markwardt, Larissa (2019). "Detection of diatomic carbon in 2I/Borisov". The Astrophysical Journal. 889 (2): L30. doi:10.3847/2041-8213/ab6bd9. Venkataramani, Kumar; Ganesh, Shashikiran; Baliyan, Kiran S. (2020). "Ionic emissions in comet C/2016 R2 (Pan-STARRS)". Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 495 (4): 3559–3570. Bibcode:2020MNRAS.495.3559V. doi:10.1093/mnras/staa1141. Starr, Michelle (30 באוקטובר 2019). "That interstellar comet is carrying water from beyond our Solar System". ScienceAlert.com. נבדק ב-30 באוקטובר 2019. {{cite news}}: (עזרה) McKay, Adam J.; et al. (2020). "Detection of a Water Tracer in Interstellar Comet 2I/Borisov". The Astrophysical Journal. 889 (1): L10. Bibcode:2020ApJ...889L..10M. doi:10.3847/2041-8213/ab64ed. Eubanks, T., Is Interstellar Object 2I/Borisov a Stardust Comet? Predictions for the Post Perihelion Period Xing, Zexi; Bodewits, Dennis; Noonan, John; Bannister, Michele T. (2020). "Water production rates and activity of interstellar comet 2I/Borisov". The Astrophysical Journal. 893 (2): L48. Bibcode:2020ApJ...893L..48X. doi:10.3847/2041-8213/ab86be. David Jewitt, Jane Luu, Disintegrating Inbound Long-period Comet C/2019 J2, The Astrophysical Journal Letters 883, 2019-09, עמ' L28 doi: 10.3847/2041-8213/ab4135 Starr, Michelle (3 באפריל 2020). "Interstellar Comet 2I/Borisov really is breaking apart, according to new data". ScienceAlert.com. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Possible fragmentation of interstellar comet 2I/Borisov". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Multiple Outbursts of Interstellar Comet 2I/Borisov". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) Zhang, Qicheng; et al. (6 באפריל 2020). "ATel #16318: interstellar comet 2I/Borisov is single again". The Astronomer's Telegram. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) Sokol, Joshua (7 באפריל 2020). "It came from outside our Solar system and now it's breaking up". The New York Times. נבדק ב-8 באפריל 2020. Comet Borisov, only the second interstellar object spotted by astronomers, shed at least one big chunk as it rounded our sun. {{cite news}}: (עזרה) Jewitt, David; Kim, Yoonyoung; Mutchler, Max; Weaver, Harold; Agarwal, Jessica; Hui, Man-To (2020). "Outburst and splitting of interstellar comet 2I/Borisov". The Astrophysical Journal. 896 (2): L39. Bibcode:2020ApJ...896L..39J. doi:10.3847/2041-8213/ab99cb. Threats from Space: A review of U.S. Government efforts to track and mitigate asteroids and meteors (PDF), Committee on Science, Space, and Technology (Report). Vol. (Part I and Part II). House of Representatives, One Hundred Thirteenth Congress, First Session., ‏19 March 2013