laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כל בו (ספר)

כלבו הוא ספר הלכה שנכתב בתקופת הראשונים. הספר נדפס לראשונה בנאפולי בשנת ה'ר"נ (1490), ובשנית בקושטא ה'ר"פ (1519). בספר נכללים כמאה וחמישים קטעים ("סימנים") העוסקים בברכות, תפילות, מנהגי שבתות וחגי ישראל ומועדיו, נישואים, ענייני ממון, הלכות מזון ומנהגי אבלות. כן נכלל בספר אחד הביאורים המוקדמים ביותר להגדה של פסח. מחברו איננו ידוע והועלו השערות שונות בדבר זהותו. בספר שלשלת הקבלה כתוב כי מחברו הוא הריב"ש, ואילו החיד"א דוחה אפשרות זאת. יש אומרים כי רבי אהרון הכהן מלוניל כתב את הכלבו, כמהדורה הראשונית של ספרו הידוע "אורחות חיים", שכתב מספר שנים לאחר כתיבת הכלבו ויש אומרים כי זהו ספר קיצור לספר "אורחות חיים" שנכתב על ידי מחבר אחר או אפילו על ידי רבי אהרן בעצמו . בספר קורא הדורות כתב כי יש אומרים שאשה חכמה כתבה את הספר, אך כתב שנראה מתוכן הספר שזו חכמת איש ולא חכמת אשה. הספר הודפס בשנת 1519 על ידי המדפיס גרשום שונצינו בקושטא. הספר יצא לאור מחדש עם מקורות וציונים על ידי הרב דוד אברהם ראש ישיבת בנין אב בראשית שנות ה-2000. הספר בנוי ממאה וחמישים סימנים וברובם דברי הלכה. ספר הכלבו מרבה להביא את דברי הרי"ף, רבי יצחק בעל הספר אור זרוע וכן מדברי הר"ש ורש"י. ישנם גם מספר סימנים ובהם דברי אגדה ומסורות קבליות. מבחינת תוכנו הושפע ספר הכלבו רבות מספר אורחות חיים של רבי אהרון הכהן מלוניל, ועל כן יש המייחסים לו את החיבור. כל בו, טקסט הספר באתר ויקיטקסט כל בו (ספר), ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" כלבו, פיורדא, תקמ"ב, באתר היברובוקס כל בו, ויניציאה, ש"ז, באתר היברובוקס כל בו, קושטנדינא, שנת ר"פ, מתוך אוצר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית כלבו, טקסט מוקלד, באתר Sefaria עמוד קלג בספרו שם הגדולים, ספרים מערכת הכ' אות יד, ושם מערכת נ' אות כ"ט קונטרס על הראשונים ועל האחרונים, בהוצאת מכון צורבא מרבנן, מהדורה רביעית. כן משמע דעתו של רבי יוסף קארו: "... והכלבו כתב אפשר שדעת הרמב"ם אינו אלא למעט של פרה אבל של עז ושל תיש כולהו בכלל כבש הן וכן של יעלים ובלבד שיהיו כפופים והוא מדברי אורחות חיים ..." (כסף משנה, ספר זמנים, הלכות שופר וסוכה ולולב, פרק א). יצחק שילת, הדורות האחרונים של חכמי פרובנס, דקה 12. תרנ"ה, דף כג.
הכישרון של מר ריפלי

הכישרון של מר ריפלי (באנגלית: The Talented Mr. Ripley) הוא רומן מאת הסופרת פטרישיה הייסמית' שיצא לאור בשנת 1955. רומן זה הוא הראשון בסדרת הריפליאדה, ובו מוצג לראשונה גיבור הסדרה טום ריפלי. טום ריפלי (Tom Ripley) הוא בחור צעיר המתגורר בניו יורק ועובד קשה למחיתו בעבודות מזדמנות. כאשר פונה אליו איש העסקים העשיר הרברט גרינליף (Herbert Greenleaf) ומציע לו לנסוע לאיטליה ולשכנע את בנו השחצן דיקי (Dickie) לשוב לארצות הברית במטרה שיעבוד בעסק המשפחתי, טום מסכים. לאחר הגיעו לאיטליה פוגש ריפלי את דיקי גרינליף ואת חברתו מארג' שרווד (Marge Sherwood) והופך לחבר של הזוג. מארג' חושדת בטום שהוא אינו מי שהוא אמר שהוא, ואילו לאחר זמן קצר לדיקי נמאס מטום ומהתלות של טום בו. ריפלי מעריץ את אורח החיים העשיר והבזבזני של דיקי ורוצה להיות כמותו. דיקי מסכים לנסוע עם טום לחופשה קצרה בסן רמו שם הם שוכרים סירה וריפלי רוצח את דיקי וזורק את גופתו אל הים, ואז מטביע את הסירה. טום לוקח את זהותו של דיקי, שולח מכתבים בשמו של דיקי למארג' ונפרד ממנה. פרדי מיילס (Freddie Miles), אחד מחבריו של דיקי מגיע לביתו של דיקי, פוגש את טום וחושד במעשיו בדירה, ולכן טום רוצח את פרדי, ונמלט מהמשטרה האיטלקית לוונציה. בוונציה פוגשים אותו מארג', הרברט גרינליף ובלש פרטי שנשכר על ידי גרינליף. טום שוקל לרצוח את מארג' אולם לבסוף חוזר בו לאחר שהוא מבין שכולם מאמינים בהסבר שרקח להיעלמותו של דיקי (הסבר לפיו דיקי התאבד בטביעה, לאחר שכתב צוואה בה הוא מוריש לטום את רכושו). טום מפליג ליוון שם הוא מגלה שמשפחת גרינליף מאמינה שהצוואה שזייף אמיתית וכי הוא יורשו של דיקי, אולם על אף היותו אדם עשיר הוא מפחד כי כל רגע תגיע המשטרה על מנת לאוסרו. הרומן זכה בפרס אדגר אלן פו. לעין השמש משנת 1966 – בצרפתית: "'Plein Soleil". הסרט נקרא באנגלית: "צהריים סגולים" – Purple Noon. הסרט בוים על ידי רנה קלמנט וכיכב בו אלן דלון בתפקיד ריפלי. "ידיד אמריקאי" משנת 1977 – בגרמנית: Der Amerikanische Freund, ובאנגלית: The American Friend. הסרט בוים על ידי וים ונדרס, וכיכבו בו דניס הופר בתפקיד ריפלי, וברונו גאנץ. כמו כן מופיעים בסרט הבמאים ניקולס ריי וסמואל פולר. גרסה משנת 1999 בשם הכישרון של מר ריפלי, בכיכובו של מאט דיימון בתפקיד ריפלי. סדרת טלוויזיה בשם ריפלי (Ripley) הופקה על ידי רשת Showtime בכיכובו של אנדרו סקוט כטום ריפלי. הסדרה בת 8 פרקים בוימה על ידי סטיבן זייליאן. הכישרון של מר ריפלי, באתר OCLC (באנגלית) O'Connell, Michael (25 בספטמבר 2019). "Andrew Scott to Play Talented Mr. Ripley in Showtime Series". The Hollywood Reporter. Los Angeles, California: Eldridge Industries. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite journal}}: (עזרה) "Showtime Orders Drama Series Ripley with Andrew Scott in Title Role" (הודעה לעיתונות). Showtime Press Express. 25 בספטמבר 2019. נבדק ב-28 בספטמבר 2019 – via cbspressexpress.com. {{cite press release}}: (עזרה) Reddish, David (26 בספטמבר 2019). "Out actor Andrew Scott, Fleabag's hot priest, to play Tom Ripley for Showtime". Queerty. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
קנצלר אוסטריה

ראש הממשלה באוסטריה נקרא באופן מסורתי "קנצלר". שם המשרה כיום "בונדסקנצלר" (Bundeskanzler), ומשמעותו "קנצלר פדרלי". הקנצלר שכיהן בתפקיד למשך התקופה הארוכה ביותר היה ברונו קרייסקי, בין 1970 ל-1983. הקנצלר ממונה על ידי נשיא אוסטריה, אשר תאורטית יכול לבחור לתפקיד זה את מי שהוא רוצה, ללא אישורו של איש. יש לציין כי הנשיא יכול למנות קנצלר גם ללא קבלת אישורה של המועצה הלאומית (הבית התחתון של הפרלמנט), ואולם, מכיוון שהמועצה הלאומית יכולה להגיש הצעת אי אמון בממשלה בכל רגע נתון, הנשיא מתחשב מאוד במועצה זו ובסיעה השולטת בה. לאחר המינוי, הקנצלר נכנס מיד לתפקידו ונשבע אמונים על ידי הנשיא. עליו מוטל התפקיד של הרכבת הממשלה שבראשה יעמוד. תחתיו פועל סגן קנצלר ועוזר לו בתפקידו. קנצלר גרמניה מדיה וקבצים בנושא קנצלר אוסטריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר אוסטריה (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר אוסטריה (באנגלית) כהונה שנייה כקנצלר אוסטריה ממלא מקום חדשות (2021-12-06). "אוסטריה: קרל ניהאמר הושבע לקנצלר". Ynet. נבדק ב-2022-09-10. הושבע לתפקיד בעקבות בחירות פנימיות במפלגת העם
שבעת פלאי תבל החדשים

שבעת פלאי תבל החדשים "שבעת פלאי תבל החדשים" היא רשימת אתרים בולטים ברחבי העולם, שערך תאגיד שווייצרי שנוסד בידי היזם ואיש הקולנוע ברנרד ובר בשנת 2007. במהלך קיומה של האנושות נוצרו מספר רשימות של שבעת פלאי תבל: הראשונה נוצרה בתקופה ההלניסטית וכללה רק אתרים שהיו ידועים בעת העתיקה באגן הים התיכון. בתקופת הרנסאנס נוצרו רשימות שהגדירו את שבעת פלאי תבל של ימי הביניים, ומאז היו מספר ניסיונות להרכיב רשימה דומה שתכלול את האתרים בעולם. בשנת 2000 נוסד תאגיד "קרן שבעת פלאי תבל החדשים", ששם לעצמו כמטרה להרכיב רשימת פלאי עולם שתיבחר על ידי הציבור ולא על ידי מומחים. בשלב מוקדם הרכיב התאגיד רשימה בת 21 מועמדים. מבין מועמדים אלה נבחרו שבעת האתרים המובילים על ידי הצבעה בטלפון ובאינטרנט (שבה ניתן היה לקנות[דרושה הבהרה] זכות הצבעה מוגברת). התהליך לווה במסע בחירות נרחב שקיימו כמה מדינות, על מנת שהאתר המצוי בשטחן ייבחר. מסעות אלה בלטו במיוחד במדינות דרום ומרכז אמריקה (שם נבחרו שלושה אתרים), ובסין. ההכרזה על האתרים הזוכים נערכה ב-7 ביולי 2007 בעיר ליסבון, בירת פורטוגל. אופן ההצבעה, המצריך גישה לאינטרנט, נתקל בביקורת של מספר ארגונים, ובראשם אונסק"ו. לטענת הארגון, הבחירה נעשתה מנימוקים של לאום, וללא התייחסות היסטורית-תרבותית לחשיבות המקומות הנבחרים. אחרי בחירת שבעת פלאי עולם החדשים היו ביקורות רבות על הבחירה. רבים קישרו את העובדה שלא נבחר אף פלא מכל יבשת אפריקה - אפילו לא הפירמידה הגדולה של גיזה, היחיד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק ששרד עד ימינו - לעובדה ששיעור הגישה לאינטרנט באפריקה הוא הנמוך מכל היבשות. בנוסף לשבעת הפלאים שנבחרו, זכתה הפירמידה הגדולה של גיזה במצרים בתואר כבוד והערכה בשל העובדה שהיא היחידה שנשארה משאר שבעת פלאי העולם הישנים: האקרופוליס באתונה, יוון יוון (450–330 לפנה"ס). אלהמברה בגרנדה, ספרד ספרד (המאה ה-12 לספירה). אנגקור בקמבודיה קמבודיה (המאה ה-12 לספירה). פסלי המואי באי הפסחא אי הפסחא, צ'ילה צ'ילה (המאה ה-10 עד המאה ה-16). מגדל אייפל בפריז, צרפת צרפת (1887–1889). איה סופיה באיסטנבול, טורקיה טורקיה (532–537 לספירה). מקדש קִיוֹמִיזוּ בקיוטו, יפן יפן (749–1855 לספירה). הכיכר האדומה והקרמלין במוסקבה, רוסיה רוסיה (1156–1850 לספירה). טירת נוישוונשטיין בפיסן, בוואריה, גרמניה גרמניה (1869–1864 לספירה). פסל החירות בניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית (1886 לספירה). סטונהנג' באמבסבורי, אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (3000-1600 לפנה"ס). בית האופרה בסידני, אוסטרליה אוסטרליה (1954–1973 לספירה). טימבוקטו במאלי מאלי (המאה ה-12 לספירה). שבעת פלאי תבל שבעת פלאי תבל של ימי הביניים שבעת פלאי תבל של עולם הטבע מדיה וקבצים בנושא שבעת פלאי תבל החדשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שבעת פלאי תבל החדשים new7wonders - האתר שבחר את שבעת פלאי עולם החדשים
ריפלי מתחת למים

ריפלי מתחת למים (באנגלית: Ripley Under Water) הוא החמישי והאחרון שבסדרת הספרים "ריפליאדה" על מעללי טום ריפלי, מאת הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר ראה אור ב-3 באוקטובר 1991. כשהוא חי באזורים כפריים בצרפת עם אשתו הלויס (Heloise), טום ריפלי מוטרד על ידי זוג אמריקני מרגיז, דייוויד פריטצ'ארד ואשתו ג'ניס, ששכר בית בקרבתו ונראה נחוש בדעתו לחקור חלקים מעברו של ריפלי. ללא מניעים אישיים גלויים, הזוג מתעניין בסוחר של אמנות אמריקנית בשם מרצ'יסן שנעלם באורח מסתורי מספר שנים לפני כן לאחר שביקר את ריפלי. ריפלי רצח את אותו סוחר כדי למנוע את חשיפתה של תוכנית לזיוף אמנות ולאחר מכן השליך את גופתו לתעלה בקרבת מקום; בעקבות החקירות והבירורים חרדתו גוברת, ופריטצ'ארד מתחיל לערוך חיפושים בתעלות המקומיות. את סוף מעלליו של טום ריפלי מסיימת הסופרת הייסמית' באווירה נינוחה, כשהיא מתארת את שגרת חייו בטיפוח פרחי הדליה שברשותו, ניגון יצירות שוברט על הצ'מבלו, התענגות על ארוחותיו ובילוי זמן שקט ושליו עם אשתו הלויס ומנהלת משק הבית מאדאם אנט. הוא מתואר כג'נטלמן המושלם, אדיב, מתחשב, מנומס – אך מתחת לכל זאת, קטלני לסביבתו. ריפלי מתחת למים, באתר OCLC (באנגלית)
פרוסט

האם התכוונתם ל... פרוסט (קבוצה) – קבוצה שהתמודדה בעבר במרוצי פורמולה 1 סלטיק פרוסט – להקת מטאל שווייצרית אישים ששם משפחתם פרוסט: אורי פרוסט – נגן גיטרה רוק ישראלי אלן פרוסט – נהג מרוצים צרפתי ג'אנין פרוסט – סופרת פנטזיה אמריקאית ג'ון פרוסט (קצין בריטי) – קצין בצבא הבריטי יוסי פרוסט – זמר עבר ישראלי מרסל פרוסט – סופר צרפתי נועם פרוסט – דוגמנית ישראלית ניק פרוסט – שחקן, קומיקאי ותסריטאי אנגלי פיליפ פרוסט – רופא ואיש עסקים יהודי-אמריקאי רוברט פרוסט – משורר אמריקני דייוויד פרוסט – עיתונאי בריטי
זיג הייל

זִיג הַייל (בגרמנית: Sieg Heil) הוא ביטוי גרמני, שמשמעותו "הריעו לניצחון". בגרמניה הנאצית נאמר הביטוי בשילוב הצדעה במועל יד. ביטוי זה היה חלק בלתי נפרד ממפגשים, מאסיפות וממפגנים פוליטיים בגרמניה הנאצית. בביטוי "זיג הייל", נהוג היה להשתמש באסיפות המוניות, ואילו במפגשים קטנים היו מצדיעים במועל יד ואומרים "הַייל היטלר", מגרמנית: "Heil Hitler" או "הריעו להיטלר". הביטוי הפך לביטוי שגור שנכתב על כרזות והוטבע על סיכות. קבוצות מתנגדים לנאציזם באותה עת השתמשו בפרפרזות לביטוי זה: לדוגמה נערי הסווינג השתמשו בביטוי "Swing Heil" ("הריעו לסווינג"). בגרמניה של ימינו, אמירת הביטוי היא עבירה פלילית שהעונש עליה הוא עד שלוש שנים בכלא (StGB סעיף 86א'). חוק זה תקף גם לגבי ביטויים שיכולים, בטעות, להישמע כמו "זיג הייל". שימושים באמנות, בהוראה ובמדע פטורים מעונש. בקרב הנאו-נאצים נפוץ השימוש במונח 14/88 מילים, ובמיוחד באתרי גזענות ועליונות לבנה ברשת האינטרנט. 14 מילים 18 (מספר) המסדר (נאו-נאציזם) נאו-נאציזם האחווה הארית מדיה וקבצים בנושא זיג הייל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סורת אל-עצר

סורת אל-עַצְר (ערבית: سورة العصر), היא סורה מספר 103 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שלושה פסוקים (אַיַא֫ת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִיל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-אנשראח ולפני סורת אל-עאדיאת. הסורה מכריזה כי גורלם של כל בני האדם לאבדון, פרט למאמינים באללה והנביא מוחמד, לעושי הטוב, למצווים על האמת ולמצווים על עוז רוח. נאמר כי סורה זו הניעה את עמר בן אל-עאץ להתאסלם לאחר שהשמיע אותה לנביא בעיני עצמו (ונביא שקר בעיני המוסלמים) מוסיילִמה, בן זמנו של מוחמד. מוסיילמה בתגובה דקלם את ה"סורה" שהתגלתה לו אודות שפנים, אותה דחה בן אל-עאץ כבלתי מתקבלת על הדעת. נקראת גם סורת בין השמשות או חזון אחר הצהריים יש המפרשים את המילה "עצר" לתפילת הצהריים המכונה תפילת עצר. ראו למשל בתפסיר אל-ג'לאליין לאַ֫יַה הראשונה ובחדית' מפי אחד מבני לווייתו של מוחמד ובן דודו עבדאללה אבן עבאס המובא בתפסיר אבן עבאס לאַ֫יַה הראשונה (כאן). מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552 תפסיר אבן עבאס מפרש את ה"אבדון" כאיבוד המשפחה, מקום האדם בגן עדן ואיבוד יכולת האדם לעבוד בגיל מבוגר. ראו בתפסיר לאיה השנייה. תפסיר אל-ג'לאלין מוסיף לרשימת אנשים אלו את הנוקטים בצייתנות. ראו כאן בתפסיר לאיה השלישית. תפסיר אבן עבאס מוסיף לרשימת הצדיקים גם את אלו הסובלים צרות ואסונות מבלי להתלונן על כך. (ראו כאן) ראו את תיאור המעשה בתפסיר אבן-כאת'ר כאן.
מהר"ש

האם התכוונתם ל... רבי שלום מנוישטט, מהר"ש מוויען (-קע"ג, 1413) - מחבר הספר "מנהגי מהר"ש". רבי שמואל יפה אשכנזי, מהר"ש יפה (רפ"ה, 1525 - שנ"ה, 1595) - מחבר הפירוש "יפה תואר" על מדרש רבה רבי שלמה בן יצחק הלוי (רצ"ב, 1532 - ש"ס, 1600) - "מהר"ש לבית הלוי" רבי שלמה בן יצחק לבית הלוי (השני) - בעת שו"ת מהר"ש לבית הלוי. רבי שלמה מלובלין, ר' שלמה ר' לייביש'ס, מהר"ש מלובלין, מהרש"ל השני (-שנ"א, 1591) - בעל שו"ת מהר"ש מלובלין רבי שלום כהן מקושטא, מהר"ש כהן, מחבר שו"ת מהר"ש כהן רבי שלום רוקח, מהר"ש מבעלזא (תקמ"א, 1781 - תרט"ו, 1855) - אבי חסידות בעלז רבי שמואל שניאורסון, מהר"ש (תקצ"ד, 1834 - תרמ"ג, 1882) - האדמו"ר הרביעי בשושלת חב"ד רבי שמואל אנגל (תרי"ג, 1853 - תרצ"ה, 1935) - מגדולי רבני גליציה בזמנו. מחבר שו"ת מהר"ש ענגיל מהרש"ק
סורת א-תכאת'ר

סורת א-תַכּאתֻ'ר (בערבית: سورة التكاثر), היא סורה מספר 102 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-כות'ר ולפני סורת אל-מאעון. הסורה מזהירה חזור והזהר מפני תוצאותיה הרות האסון של רדיפת הבצע. ביום הדין, כך היא מתריעה, ישאלו רודפי הבצע אם הודו לאללה על מנעמיהם בעולם הזה, ויראו את אש השאול. מדיה וקבצים בנושא סורת א-תכאת'ר בוויקישיתוף נקראת גם סורת רדיפת הבצע או חזון תאוות ההון מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552.
טלמן

האם התכוונתם ל... ששם משפחתם טלמן גאורג פיליפ טלמן (Telemann‏; 1681–1767) – מלחין גרמני בן תקופת הבארוק נפתלי טלמן – (Thalmann‏; 1926–2012) – גאוגרף ישראלי, חוקר מושבות הטמפלרים בארץ ישראל אחר טל מן (ילידת 1974) – דוגמנית ומנחה ישראלית טלמון (התנחלות במערב בנימין) טילמן (פירושונים) טולמן (פירושונים)
הים האגאי (מחוז)

מחוז הים האגאי (טורקית Ege Bölgesi – "מחוז האגאי") הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במערב אסיה הקטנה לחופי הים האגאי ומחולק לשמונה נפות כדלקמן: אפיונקרהיסאר איידן דניזלי איזמיר קיטהיה מניסה מולה אושק שטחו של המחוז הוא כ-79,000 קמ"ר שהם 10.1% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,938,971 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.
מרמרה (מחוז)

מחוז מרמרה (טורקית Marmara Bölgesi) הוא אחד משבעת מחוזותיה של טורקיה. המחוז שוכן בצפון-מערב טורקיה ומקיף את כל שטחיה באירופה (תראקיה) ואת צפון מערבה של אנטוליה שמסביב לים מרמרה. המחוז מחולק ל-11 נפות, כדלקמן: בלקסיר בילג'יק בורסה צ'נקלה אדירנה איסטנבול קירקלרלי קוג'אלי סקריה טקירדא ילובה המחוז משתרע על שטח של 67,000 קמ"ר, המחוז הקטן במדינה מבחינת שטחו. מאידך מנתה אוכלוסייתו בשנת 2000 17,365,027, עובדה שהציבה אותו במקום הראשון בטורקיה, הן במספר תושביו והן בצפיפותו. המחוז הוקם בשנת 1941.
בית פאולוס

בית פאולוס הוא מבנה הממוקם במושבה הגרמנית בירושלים. הבית ברחוב עמק רפאים 18 נבנה בשנת 1878, על פי תוכניות של האדריכל הרמן אימברגר. מתכונת הבית זהה לביתו של אימברגר עצמו הסמוך אליו (כיום עמק רפאים מספר 14). הבית נבנה עבור פאולה פאולוס, נכדתו של מייסד עדת הטמפלרים כריסטוף הופמן. המבנה בנוי בסגנון טמפלרי קלאסי - בית בן קומה אחת, שמעל דלתו כתובת מהתנ"ך. על המשקוף של הדלת חקוק, בגרמנית, הפסוק: שאלו שלום ירושלם ישליו אהביך. יהי-שלום בחילך (שלוה בארמונותיך) — תהלים, קכ"ב, ו'–ז', לפי תרגומו של מרטין לותר מדיה וקבצים בנושא בית פאולוס בוויקישיתוף בית פאולה פאולוס, באתר streetsigns.co.il דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
משא מלחמת איגור

משא מלחמת איגור (בסלאבית מזרחית קדומה: Слово о плъку Игоревѣ, מסע המלחמה של איגור) הוא שיר הגיבורים היחיד שנשתמר מרוסיה שלפני פלישת הטטרים. היצירה האלמונית שנתחברה בשלהי המאה ה-12 נשתכחה, ורק בשנת 1795 מצא הרוזן אלכסיי מוסין-פושקין באחד המנזרים העתק יחידי. הידיעה הראשונה על שיר זה הופיעה בירחון הצרפתי "Spectateur du Nord" שנדפס בהמבורג באוקטובר 1797. ברוסיה הדפיסו אותו בפעם הראשונה במוסקבה בשנת 1800. מיד לאחר שנדפס השיר נשמעו קולות יחידים, שאינו אלא זיוף ספרותי, אולם כל הספקות באמיתותה של היצירה בוטלו במשך הזמן. המחבר היה, כפי הנראה, אדם משכיל אבל קרוב גם לשכבות הרחבות של העם. אפשר להרגיש בייחוד את השפעתו של התנ"ך על כתיבתו. ניתן למצוא ביצירתו גם עקבות של השפעות ספרותיות מן המיתולוגיה הרוסית, והוא אף לא נמנע מלהזכיר את שמותיהם של אלילי טבע סלאביים. גיבור השיר הוא איגור (1151–1202), אחד מנסיכי נובגורוד, בנו של סביטוסלאב בן אולג. ב-14 במאי 1185 פשט גדודו של איגור על שטחי הקומנים סמוך לגדותיו של הדון. הקומנים היו בני עם נודד שהשתקע בערבותיה של רוסיה, עד סמוך לים השחור וים אזוב, והיה מתנכל לתושבים המקומיים במעשי שוד וביזה. בקרב הראשון ניצח איגור את הקומנים, לקח רבים מהם בשבי וחילק את שללם בין לוחמיו. כעבור שבוע כפו הקומנים קרב נוסף שנמשך שלושה ימים, ושבו הוכה גדודו של איגור שוק על ירך, והוא עצמו נפצע ונפל בידי האויב ביחד עם בנו. קינתה של ירוסלאבנה, אשתו השנייה של איגור ובתו של ירוסלאב בן ולדימיר נסיך גאליטש, היא התמונה הידועה ביותר בשיר, ולפיה חיבר אלכסיי קונסטנטינוביץ' טולסטוי את "קינת בת ירוסלאב". אולם יגונה של הנסיכה אינו נמשך זמן רב. בעזרתו של קומני בשם אובלור נמלט איגור משביו וחזר למולדתו. בנו, לעומת זאת, בחר לו לאשה את בתו של קוטשאק, אחד משוביו. ברוח השיר חיבר אלכסנדר בורודין את האופרה "הנסיך איגור", לאחר שהרעיון הוצע לו על ידי ולדימיר סטאסוב ואשר יחד עמו עיבד את הליברית. במשך 18 שנה עד למותו לא מצאה ידו של בורודין לסיים את היצירה. האופרה שהושארה בלתי גמורה ובלתי מסודרת, הושלמה בחלקיה ונערכה על ידי ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואלכסנדר גלאזונוב. מן האופרה נודעים ביותר "מחולות פולובציים" שנתפרסמו בביצוען של להקות בלט רוסיות ונעימותיהן מושרות בפי כל. איוואן בלינוב הכין מספר העתקים מאויירים של היצירה. משא מלחמת איגור (תרגום מן המקור: מאת שאול טשרניחובסקי), תל אביב: ידידי, 1939 שאול טשרניחובסקי (תרגום), משא מלחמת איגור, באתר פרויקט בן-יהודה אריה סתיו (תרגום ומבואות), שירת הנסיך איגור שירת הנסיך איגור: דבר מסע מלחמת איגור בן סביטוסלב, נכדו של אולג, בתוך נתיב דמיטרי ליכצ'וב, דבר-הזהב של הספרות הרוסית, נתיב 122, יוני 2008 משא מלחמת איגור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היצירה במקור, בעריכה מדעית
קורקובדו

האם התכוונתם ל... הפארק הלאומי קורקובדו – פארק לאומי בקוסטה ריקה הר קורקובדו – הר הממוקם בסמוך לעיר ריו דה ז'ניירו בברזיל פסל ישו הגואל – פסל מפורסם הממוקם בפסגת הר קורקובדו מפרץ קורקובדו (אנ') – מפרץ גדול בדרום צ'ילה, המפריד בין חלקו הדרומי של האי צ'ילואה ליבשת צ'ילה
מייאבי

טקמאסה אישיהארה (באנגלית: Takamasa Ishihara; ביפנית: ‏(石原 崇雅; נולד ב-14 בספטמבר 1981) הידוע יותר בשם הבמה שלו מייאבי Miyavi‏ (雅,), הוא גיטריסט, זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ושחקן קולנוע יפני הידוע בסגנונו הכאה באצבע צרדה בניגון בגיטרה. מייאבי נולד בנישיקוג'ו, קונוהאנה-קו, אוסקה, יפן, לאמא יפנית ואבא קוריאני. הוריו התגרשו כשהיה ילד והוא עבר להתגורר עם אימו בסמוך לסבו וסבתו. מייאבי החל לנגן בגיטרה ולכתוב שירים בגיל 15. בשנת 1999, כשהוא בן 18, Miyavi הצטרף ללהקה Dué le quartz כגיטריסט. הלהקה התפרקה בשנת 2002 ו-Miyavi החליט לצאת לקריירת סולו. באותה שנה הוציא Miyavi את אלבום הסולו הראשון שלו【雅楽】-gagaku-. מאז יצא לקריירת סולו, סגנונו המוזיקלי של מייאבי השתנה. חזותו היא כשל כוכב פופ, אבל המוזיקה שלו נוטה יותר לכיוון המטאל. בשנת 2004 מייאבי שיחק, בתפקיד עצמו, בסרט "Oresama". בהתאם לחוזה שחתם בסוף שנת 2004, מייאבי שינה את שמו שוב ל-"MYV", קיצור של "Miyavi".למרות זאת, מקובל עדיין לכנותו Miyavi. ב-25 במאי 2007, בקונצרט "J-Rock Revolution" בלוס אנג'לס, הכריז מייאבי על הצטרפותו ללהקת S.K.I.N. ‏S.K.I.N הופיעו לראשונה בהרכב מלא ב-29 ביולי 2007 בקונצרט ב-Anime Expo conventio. בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה "לא נשבר" בבימויה של אנג'לינה ג'ולי המבוסס על ספר הביוגרפיה "בלתי שביר" ובו גילם את תפקידו של מוטסוהירו וטאנבה הידוע בכינויו "הציפור" שעינה את לואי זמפריני. בשנת 2021 גילם את ג'וג'ימה בסרט המותחן האמריקאי "קייט", ודיבב בסדרה המונפשת "ארקיין". ב-14 במרץ 2009, נישא מייאבי לזמרת היפנית-אמריקאית מלודי (אנ'). לזוג יש שלושה ילדים, לאבלי "איילי/אספן" מייאבי (נולדה ב-29 ביולי 2009, ביפן), ג'ולי אוי (נולדה ב-21 באוקטובר 2010, ביפן), וסקיילר קאקירו (נולד ב-24 בפברואר 2021, בארצות הברית). משנת 2014 עד 2021, מייאבי ומשפחתו התגוררו בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאחר שעבר לאזור במהלך צילומי הסרט "לא נשבר". לאחר לידת בנו סקיילר, הוא ומשפחתו חזרו ליפן ומתגוררים כיום בטוקיו. 2002 - Gagaku 2003 - Galyuu 2005 - Miyavizm 2006 - MYV Pops 2006 - Miyaviuta: Dokusō 2008 - This Iz the Japanese Kabuki Rock 2010 - What's My Name? 2013 - Miyavi 2015 - The Others 2016 - Fire Bird 2017 - Samurai Sessions, Vol. 2 2018 - Samurai Sessions, Vol. 3: Worlds Collide 2019 - No Sleep Till Tokyo 2020 - Holy Nights 2021 - Imaginary מדיה וקבצים בנושא מייאבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייאבי מייאבי, ברשת החברתית פייסבוק מייאבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייאבי, ברשת החברתית אינסטגרם מייאבי, ברשת החברתית טיקטוק מייאבי, סרטונים בערוץ היוטיוב מייאבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייאבי, באתר AllMovie (באנגלית) מייאבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מייאבי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מייאבי, באתר ספוטיפיי מייאבי, באתר Last.fm (באנגלית) מייאבי, באתר AllMusic (באנגלית) מייאבי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייאבי, באתר דיזר מייאבי, באתר Yandex.Music (ברוסית) מייאבי, באתר Discogs (באנגלית) מייאבי, באתר Songkick (באנגלית) מייאבי, באתר בילבורד (באנגלית) מייאבי באתר Universal Records
בריס סודרברג

בריס דן סודרברג (נולד ב-10 באפריל 1980) הוא הבסיסט וזמר הרקע של להקת הרוק לייפהאוס. סודרברג נולד בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה. הוא גדל מחוץ לעיר. סודרברג החל לנגן בס בגיל צעיר, במרתף ביתו, בלהקה של אחיו. בגיל 19, הוא עבר ללוס אנג'לס כדי לפתח קריירה מקצועית במוזיקה. בגיל 21, הוא הצטרף לחברת התקליטים "Elektra" שהקליטה את אמני רדיו AM, וביצע סיבוב הופעות 3 שנים תחת הניהול של ריברס קומו. לאחר מכן, הוא הקים את להקת "Tomorrow And Everyday After", בה שימש כסולן וכותב השירים. בספטמבר 2004, הצטרף ללייפהאוס לאחר המלצתו של חבר הלהקה לשעבר שון וולסטנהולם. לאחר שהצטרף סודרברג ללהקה, הם הוציאו את האלבום "לייפהאוס", ויצאו לסיבוב הופעות. הסינגל "You and Me" הגיע למקום הראשון במצעדי ארצות הברית. את אלבומם האחרון "Who We Are" הם הקליטו בבית יציקה לברזל בלוס אנג'לס. האלבום יצא ב-19 ביוני 2007. מדיה וקבצים בנושא בריס סודרברג בוויקישיתוף בריס סודרברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
טולן

טולן שעל הדנובה (גרמנית: Tulln an der Donau) או בקיצור טולן היא עיר במדינה האוסטרית אוסטריה תחתית, המהווה את המרכז הפוליטי והכלכלי של אזור טולנרפלד (Tullnerfeld - "שדה טולן"), ובירתו של מחוז באותו השם. העיר גובלת ברכס של יער וינה מדרום וברכס וגראם מצפון. העיר נודעת בכינוייה העממי "עיר הפרחים" ושוכנת בקרבת וינה על הגדה הדרומית של הדנובה. התחום המוניציפלי של טולן מתפרש על כ-72 קילומטרים רבועים, כשנהר הדנובה זורם בשטחו לאורך כ-5 קילומטרים. במערב נמצא החלק החדש והגדול של העיר, ובמזרח החלק הקטן והוותיק. העיר נמצאת במיקום של 179 מטרים מעל גובה פני הים, ומוקפת בטולנרפלד ושטחים מישוריים שמשנים את טבעם לגבעות קטנות רק בקרבתם לדנובה. טולן היא אחת מהערים העתיקות ביותר באוסטריה. ההשערה הרווחת היא שהשם "טולן" מגיע מהשפה הקלטית אך אין הוכחות לכך בנמצא. כעיר שנוסדה בתקופה שקדמה לתקופה הרומית, הפכה טולן עם הכיבוש הרומי במחצית הראשונה של המאה ה-1 למצודת פרשים של האימפריה הרומית שעל לימס הדנובה, וגם שימשה כבסיס לצי הרומאי על נהר הדנובה. במהלך השנים האחרונות של השלטון הרומאי, עם הצלתה הניסית מכיבוש הברברים, הפכה העיר לקדושה על ידי סברינוס מנוריקום. בסוף המאה ה-8 הייתה טולן עיירה קטנה. בתקופת שלטונו של קרל הגדול הייתה לעיר השפעה רבה על שוקי המסחר של בית באבנברג עקב מיקומה על נהר הדנובה - וקיבלה אף את תואר בירת המדינה. תואר זה אבד לטולן עקב המרוצה בהתפתחותה של וינה ושורה של אירועים נוספים כדוגמת שריפות עזות חוזרות ונשנות, חוסר ההיערכות של דרכי המסחר, פלישת הצרפתים ועלייתה לגדולה של העיר אדרינגן שעל נהר הדנובה. בשנת 1683 נערך בעיר הכינוס של צבאות האזור לצורך שחרור וינה מעול הטורקים. בשנת 1986 התמודדה העיר בבחירות לבחירת עיר הבירה של אוסטריה תחתית אך הפסידה לסנקט פלטן. מדיה וקבצים בנושא טולן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טולן