laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מבצע פלאמבוב

מבצע פלאמבוב (באנגלית: Operation Plumbbob) היה סדרה של ניסויים גרעיניים שהתבצעו בין 28 במאי ל-7 באוקטובר בשנת 1957, באתר הביטחון הלאומי נבדה. הוא בוצע אחרי פרויקט 57 ולפני פרויקט 58/58A, והיה לסדרת הבדיקות הגדולה ביותר, הארוכה ביותר ובין השנויות ביותר במחלוקת בתולדות ארצות הברית. הפעולה כללה 29 פיצוצים, אשר מתוכם רק שניים לא הולידו תפוקה גרעינית. 21 מעבדות וגופים ממשלתיים היו מעורבים. בזמן שרוב הניסויים במבצע פלאמבוב הוקדשו לפיתוח ראשי קרב לטילים בטווח בינוני ובטווח בין-יבשתי, היו גם ניסויים בראשי קרב עבור הגנה אווירית ועבור הגנה נגד צוללות, שהולידו תפוקות גרעיניות קטנות יותר. המבצע כלל גם 43 ניסויים בעלי השפעה צבאית על מבנים אזרחיים וצבאיים, מחקרים על קרינה ועל ביורפואה וכן בדיקת מבני מטוסים. אחד הניסויים הגרעיניים במבצע כלל את תמרון הכוחות הגדול ביותר שיוחס אי פעם לניסוי גרעיני בארצות הברית. מבצע פלאמבוב גרם לשחרור 58,300 קירי (השווה ל-2.16 בקרל) של יוד רדיואקטיבי (I-131) לאטמוספירה. שחרור זה גרם לסך הכל 32% מכל החשיפה לקרינה בעקבות ניסויים גרעיניים יבשתיים. מבחינה סטטיסטית, רמה זו של חשיפה אמורה לגרום בין 11,000 ל-212,000 מקרים של סרטן בלוטת התריס, שבסופו של דבר יובילו לבין 1,000 ל-20,000 מיתות. בנוסף לחשיפה האזרחית, תרגילי כוחות שנערכו בסמוך לקרקע ליד הפיצוץ של "סמוקי" חשפו יותר מ-3,000 אנשי צבא לרמות קרינה גבוהות יחסית. בסקר שנעשה בקרב אנשי צבא אלה ב-1980 נמצאו שיעורים גבוהים באופן משמעותי של חולים בלוקמיה: עשרה מקרים, במקום שיעור נורמלי של ארבעה. מדיה וקבצים בנושא מבצע פלאמבוב בוויקישיתוף דף על מבצע פלאמבוב בארכיון הנשק הגרעיני
ליאו אטינגר

ליאו אטינגר (אייטינגר) (Leo Eitinger;‏ 12 בדצמבר 1912 – 15 באוקטובר 1996) היה פסיכיאטר נורווגי-יהודי שחקר טראומה נפשית המופיעה באיחור - טראומה שחווים אנשים שעברו נטישה וכאב נפשי מוקדם בחייהם, ומראים סימני טראומה רק עשורים לאחר מכן. הוא הקדיש זמן רב לחקר טראומה פסיכולוגית המופיעה באיחור בקרב ניצולי השואה, אשר גרמה לניצולי שואה כמו פאול צלאן, פרימו לוי ועוד רבים אחרים להתאבד בשלב הבגרות המאוחרת, עשרות שנים לאחר חוויות השואה. ליאו אטינגר נולד בעיירה לומניצה שבמוראביה, אוסטריה (לאחר מלחמת העולם הראשונה בצ'כוסלובקיה; כיום בירת מחוז דרום מוראביה שבצ'כיה). הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת מסריק בבָרנוֹ, וב-1937 גויס לחיל האוויר הצ'כוסלובקי בתור קצין. ב-1939 נמלט מרדיפות הנאצים והגיע לנורווגיה בתור פליט בסיוע ה-Nansenhjelpen. עם הגיעו לנורווגיה, ארגן הברחה של ילדים יהודים מצ'כוסלובקיה לבית הילדים היהודים באוסלו. הוא קיבל אישור לעסוק בפסיכיאטריה בנורווגיה בעיר בודו, אך האישור נשלל על ידי הנאצים לאחר שפלשו לנורווגיה ב-1940. אטינגר נשאר במחתרת מינואר 1941 ועד שנעצר במרץ 1942. הוא נכלא במקומות שונים ברחבי נורווגיה ולבסוף גורש על הספינה גוטנלנד ב-24 בפברואר 1943, ונשלח במשלוח דרך ברלין לאושוויץ (שם קיבל את מספר האסיר 105268). מאוחר יותר הועבר לבוכנוואלד. מתוך 762 היהודים שגורשו מנורווגיה למחנות ריכוז גרמנים, רק 23 שרדו, ביניהם ליאו אטינגר. לאחר שחזר לנורווגיה התמחה בפסיכיאטריה. ב-1966 מונה אטינגר לפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת אוסלו והפך לראש הקליניקה הפסיכיאטרית באוניברסיטה. לאחר המלחמה הקדיש אטינגר את כל זמנו ומאמציו לחקר הסבל האנושי עם דגש על הפסיכיאטריה הקלינית, ובפרט ויקטימולוגיה ופסיכיאטריית אסונות. מחקריו היוו ציון דרך בחקר ההשפעות הפסיכולוגיות והפיזיות ארוכות הטווח של מתח קיצוני, ובחקר חוויית הפליט. בין פרסומיו נכללים "ניצולי מחנות ריכוז בנורווגיה ובישראל" (1964), "תמותה ותחלואה לאחר לחץ קיצוני" (1973) ו"זרים בעולם" (1981). ליאו ואשתו ליזל אטינגר הקדישו את חייהם לקידום זכויות אדם, ולמאבק נגד אי-צדק וגזענות. היה להם תפקיד חשוב בתנועת זכויות האדם בנורווגיה. הודות למאמציהם, נורווגיה גם הפכה למדינה הראשונה בעולם אשר מינתה יושב ראש לפסיכיאטריית אסונות. כאשר ארגון הבריאות העולמי פרסם ב-1992 את סיווג המחלות הבינלאומי ICD-10, הוא כלל בתוכו קטגוריה בשם "שינוי אישיותי מתמשך בעקבות חוויה קטסטרופלית", מושג אבחוני המבוסס על עבודתו של אטינגר. מדיה וקבצים בנושא ליאו אטינגר בוויקישיתוף ליאו איטינגר, דף שער בספרייה הלאומית פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. Robert Quinn & Scholars at Risk to receive the University of Oslo’s 2012 Human Rights Award
מוקדמות יורו 1988

מוקדמות יורו 1988 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה ב-1986 וב-1987, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1988 שנערך בגרמניה המערבית. הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם גרמניה המערבית המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר. הגרלת שלב הבתים נערכה ב-14 בפברואר 1986 בפרנקפורט, עם 32 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו ב-1986והסתיימו ב-1987. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם ארבעה הכילו חמש נבחרות, ושלושה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום. קבוצות הדירוג בהגרלה היו: 7 שערים בלגיה ניקו קלאסן 6 שערים איטליה אלסנדרו אלטובלי שוודיה ג'וני אקסטרום 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר מוקדמות יורו 1988 באתר RSSSF‏ מוקדמות יורו 1988 באתר Scoreshelf
דבשניים

דבשניים (שם מדעי: Meliphagidae) הם משפחת עופות טרופיים קטנים החיים באוסטרליה, גינאה החדשה ואיים קרובים באזורים אלה, ומזכירים בהתנהגותם ובהרגלי ההאכילה שלהם את משפחת הצופיתיים מאסיה ואפריקה. כמותם הם ניזונים מצוף (ומכאן השם דבשנים; הצוף מתוק כמו דבש) והם גם צבעוניים ובעלי מקור ארוך וכפוף כדי להכניסו לתוך הפרח. הם מחבבים פרחים ממשפחות הפרוטאיים, ההדסיים והאברשאים. Anthochaera (בו 4 מינים, ביניהם אנתוכרה קטנה) סוג ומין יחיד דבשן קוצני לחי (Acanthagenys rufogularis) סוג ומין יחיד דבשן מפוספס (Plectorhyncha lanceolata) Philemon (בו 4 מינים) סוג ומין יחיד דבשן כחול פנים (Entomyzon cyanotis) Melidectes (בו 10 מינים) סוג ומין יחיד דבשן מקירה (Meliarchus sclateri) Manorina (בו 4 מינים) Xanthotis (בו 2 מינים) Meliphaga (בו 14 מינים) Lichenostomus (בו 21 מינים) Melipotes (בו 4 מינים) Melithreptus (בו 6 מינים) סוג ומין יחיד דבשן מקגריגור (Macgregoria pulchra) סוג ומין יחיד דבשן ירוק גב (Glycichaera fallax) Lichmera (בו 11 מינים) Timeliopsis (בו 2 מינים) סוג ומין יחיד דבשן ארך מקור (Melilestes megarhynchus) סוג ומין יחיד דבשן כתום לחי (Oreornis chrysogenys) סוג ומין יחיד דבשן בונגיויל (Stresemannia bougainvillei) סוג ומין יחיד דבשן מפוספס לבן (Trichodere cockerelli) סוג ומין יחיד דבשן צבוע (Grantiella picta) Gymnomyza (בו 3 מינים) Phylidonyris (בו 5 מינים) Ramsayornis (בו 2 מינים) Conopophila (בו 3 מינים) Acanthorhynchus (בו 2 מינים) Certhionyx (בו 2 מינים) Myzomela (בו 31 מינים, בהם מיזומלה מיקרונזית) סוג ומין יחיד דבשן ניו זילנד (Anthornis melanura) סוג ומין יחיד דבשן הכומר (Prosthemadera novaeseelandiae) Epthianura (בו 4 מינים) סוג ומין יחיד דבשן מדברי (Ashbyia lovensis) מדיה וקבצים בנושא דבשניים בוויקישיתוף דבשניים, באתר ITIS (באנגלית) דבשניים, באתר NCBI (באנגלית) דבשניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דבשניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דבשניים, באתר GBIF (באנגלית) דבשניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דבשניים באתר Wildlife Journal Junior
שדה משחק הכדורגל

שדה משחק הכדורגל הוא שטח מוגדר למשחק הכדורגל, העשוי דשא או דשא מלאכותי, וחייב להיות בצבע ירוק. ממדי המגרש ודרכי סימונו מוגדרים בחוקת משחק הכדורגל כחוק 1: שדה המשחק. קו האורך של שדה חייב להיות ארוך מקו השער, כדי לתת למגרש צורה מלבנית. ממדים אורך: מינימום 90 מטרים, מקסימום 120 מטרים. רוחב: מינימום 45 מטרים, מקסימום 90 מטרים. משחקים בינלאומיים אורך: מינימום 100 מטרים, מקסימום 110 מטרים. רוחב: מינימום 64 מטרים, מקסימום 75 מטרים. — תרגום ההתאחדות לכדורגל בישראל לחוק מספר 1 ישם מספר סימוני חובה בשטח שדה המשחק. שדה המשחק - רוחבם של כל קווי המגרש יהיה 12 סנטימטרים. שדה המשחק מחולק לשני חצאים שווים. נקודת המרכז תסומן בעיגול, ומסביבה מסומן מעגל ברדיוס 9.15 מטרים. רחבת השער - בכל אחד מצדי המשחק, במרחק של 5.5 מטר מכל עמוד שער, יש לסמן בזווית ישרה לקו השער את רחבת השוער, באורך של 5.5 מטר. קווים אלו יחוברו ביניהם בקו מקביל לקו השער. רחבת העונשין - בכל אחד מצדי המשחק, במרחק של 16.5 מטר מכל עמוד שער, יש לסמן בזווית ישרה לקו השער את רחבת העונשין, באורך של 16.5 מטר. קווים אלו יחוברו ביניהם בקו מקביל לקו השער. נקודת עונשין - בכל רחבת עונשין, תסומן בעיגול נקודה במרחק 11 מטרים מנקודת האמצע שבין שני עמודי השער. קשת רחבת העונשין - בכל רחבת עונשין, תסומן קשת עיגול ברדיוס 9.15 מטרים מנקודת העונשין. קשת זאת תסומן רק מחוץ לרחבת העונשין. אזור טכני - מחוץ לתחומי המגרש מסומן אזור טכני בו רשאים אנשי הצוות והשחקנים המחליפים להימצא. בכל פינה של המגרש יוצב דגל קרן, שגובהו לפחות 1.5 מטר וקצהו לא מחודד. מסביב דגל הקרן יש לסמן ברדיוס מטר את קשת הקרן. קשת זאת תסומן רק בתוך שטח המגרש. יש למקם את השערים במרכזו של קו השער. על השערים להיות בנויים משני עמודים מאונכים, ומחוברים ביניהם בקורה נוספת. מידות - המרחק בין עמודי השער הוא 7.32 מטרים, ובין הקורה העליונה לקרקע הוא 2.44 מטרים. צבע - על עמודי השער להיות לבנים. בטיחות - השערים חייבים להיות מקובעים לקרקע. ניתן להשתמש בשערים ניידים אך ורק אם הם עונים על דרישה זו. חומר - על עמודי השער להיות עשויים עץ, מתכת, או חומר אחר אשר מאושר מראש. צורה - על עמודי השער להיות בצורה מלבנית, עגולה או אליפטית, ואסור שיהוו סכנה לשחקנים. חל איסור על פרסום בשדה המשחק וציודו, כולל רשתות השערים והאזורים שהן תוחמות, ובדגלי הקרן. ניתן לסמן סימון מחוץ לשטח שדה המשחק, במרחק 9.15 מטרים מקשת הקרן ובזווית ישרה, אשר יעזור להבטיח שמירת מרחק בעת ביצוע בעיטת קרן. שופטים מורשים להשתמש בספריי נעלם בעת בעיטה חופשית. מדיה וקבצים בנושא שדה משחק הכדורגל בוויקישיתוף חוק מספר 1 לחוקת משחק הכדורגל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל.
חומצה אדיפית

חומצה אדיפית (Adipic acid) היא תרכובת שנוסחתה הכימית ( CH 2 ) 4 ( COOH ) 2 {\displaystyle {\ce {(CH_2)_4(COOH)_2}}} . חומצה אדיפית היא חומצה די-קרבוקסילית כלומר מכילה שתי קבוצות חומצה בקצות שרשרת ישרה בת 6 אטומי פחמן. החומצה האדיפית היא חומר גלם לייצור ניילון, והיא החומצה הדו-קרבוקסילית המיוצרת בכמות הגדולה ביותר, המוערכת ב-2.5 מיליון טון בשנה. בעבר יוצרה חומצה אדיפית מחמצון של שומן מהחי ומכאן שמה (adeps בלטינית - שומן). כיום מייצרים חומצה אדיפית מתערובת של ציקלוהקסנול וציקלוהקסנון המכונה שמן KA (ראשי תיבות של Ketone-Alcohol oil) בחמצון רב שלבי באמצעות חומצה חנקתית. בשלב מוקדם מתחמצן הכוהל ציקלוהקסנול לקטון ציקלוהקסנון ומשתחררת חומצה חנקיתית: H O C 6 H 1 1 + H N O 3 ⟶ O C 6 H 10 + H 2 O + H N O 2 {\displaystyle HOC_{6}H_{1}1+HNO_{3}\longrightarrow OC_{6}H10+H_{2}O+HNO_{2}} תוצר לוואי של התהליך הוא מזהם האוויר NO2 שייצור חומצה אדיפית הוא אחד ממקורות הפליטה העיקריים שלו. הוצעו שיטות ידידותיות יותר לסביבה לייצור חומצה אדיפית למשל באמצעות תגובה של פחמן חד-חמצני עם בוטאדיאן: C H 2 = C H − C H = C H 2 + 2 C O + 2 H 2 O ⟶ H O 2 C ( C H 2 ) 4 C O 2 H {\displaystyle CH_{2}=CH-CH=CH_{2}+2CO+2H_{2}O\longrightarrow HO_{2}C(CH_{2})_{4}CO_{2}H} השימוש הנפוץ ביותר לחומצה אדיפית הוא ייצור ניילון באמצעות תגובת דחיסה עם הקסהמתילן דיאמין. 60% מהחומצה מיוצרת לצורך זה חומר גלם בייצור פוליאוריתן אסטרים של חומצה אדיפית משמשים כפלסטיסיזרים בעיקר ל-PVC שילוב חומצה אדיפית בפולימר לשחרור מבוקר של תרופות מאפשר שחרור תרופות בקצב אחיד ללא תלות ב-pH כתוסף מזון לשיפור טעם, ויסות חומציות וג'לציה. מספר E של חומצה אדיפית הוא E355 מדיה וקבצים בנושא חומצה אדיפית בוויקישיתוף Heike Mainhardt, [http://www.ipcc-nggip.iges.or.jp/public/gp/bgp/3_2_Adipic_Acid_Nitric_Acid_Production.pdf N2O EMISSIONS FROM ADIPIC ACID AND NITRIC ACID PRODUCTION] A Streubel, J Siepmann, A Dashevsky, R Bodmeier, pH-independent release of a weakly basic drug from water-insoluble and -soluble matrix tablets, Journal of controlled release 67, 2000, עמ' 101-110 Food-info, E355 Adipic acid
Allgemeine Zeitung des Judentums

Allgemeine Zeitung des Judentums (בראשי תיבות: A.Z.J; אַלגֶמַיינֶה צַייטוּנג דֶס יוּדֶנטוּמס, מילולית: "עיתונה הכללי של היהדות") היה כתב עת יהודי-גרמני שהוקדש לנושאים מעולמה של היהדות, בדגש על ענייניה של יהדות גרמניה. כתב העת יצא לאור ברציפות בין השנים 1837–1922. הוא היה העיתון היהודי-גרמני שיצא לאור ברציפות במשך הזמן הארוך ביותר. העיתון תפס את מקום "שולמית", שהחליף בשעתו את "המאסף". עורכו הראשי ומייסדו היה לודוויג פיליפסון, רב רפורמי ופעיל ציבור. כתב העת נוסד בשנת 1837 בלייפציג, ובהמשך הודפס בברלין. הגיליון הראשון הודפס ב-2 במאי 1837, ומטרתו המוצהרת הייתה לקדם את הידע ההיסטורי של היהודים אודות עמם. אך עסק באופן שוטף גם ביתר תחומי העניים של יהודי גרמניה: פוליטיקה, דת, ספרות יהודית וכללית, היסטוריה ופילולוגיה. לכתב העת צורף מעת לעת מוסף ספרותי. ב-1839 הפך כתב העת לשבועון. בעת הקמת כתב העת הושם דגש על עיתונות בלתי-תלויה, ולכן לא נעזרו העורכים בתמיכה או סבסוד של כל גוף יהודי רשמי. כתב העת הופץ בכל רחבי אירופה היהודית. לאחר פטירת העורך הראשון לודוויג פיליפסון, ערך את כתב העת גוסטב קרפלס (החל מ-1890). מו"ל העיתון בתקופת קרפלס היה איל העיתונות היהודי רודולף מוסה. בשנותיו הראשונות של כתב העת השתתפו בכתיבת מאמרים בו חוקרים כמו גבריאל ריסר, אליקים כרמולי, שד"ל, לאופולד צונץ, יהודה ליב דוקעס, יוליוס פירסט, לאופולד לעף, פרנץ דליטש, אהרן ילינק, אברהם גייגר ויצחק מרדכי יוסט. בשנים מאוחרות נקרא כתב העת: "עיתון ה-CV: ביטאון האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית". מדיה וקבצים בנושא Allgemeine Zeitung des Judentums בוויקישיתוף איזידור זינגר, ‏"Allgemeine Zeitung des Judentums", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) כל גיליונות כתב העת, סרוקים בארכיב אוניברסיטת פרנקפורט מידע על Allgemeine Zeitung des Judenthums בקטלוג הספרייה הלאומית Ezriel Carlebach; Robert Weltsch. "ALLGEMEINE ZEITUNG DES JUDENTUMS". Encyclopaedia Judaica (באנגלית) (2nd ed.). עד 1903 נכתב כ"Allgemeine Zeitung des Judenthums". (C.V.-Zeitung. Organ des Central-Vereins deutscher Staatsbürger jüdischen Glaubens, "צֶה.פַאו.-צייטונג: אורגָן דֶס צֶנטרָל-פֶראַיינס דויטשֶר שטַאטסבִּירגֶר יִידישן גלַאוּבֶּנס".
דוד אשכנזי

דוד ולדימירוביץ' אשכנזי (ברוסית: Дави́д Влади́мирович Ашкена́зи;‏ 25 בדצמבר 1915 - 19 בפברואר 1997) היה פסנתרן, מלווה ומלחין יהודי-רוסי. אשכנזי נולד בניז'ני נובגורוד. הוא למד נגינה בפסנתר בקולג' המקומי למוזיקה ובקונסרבטוריון של מוסקבה. הוא עבד כמלווה עם כמה זמרי פופ סובייטיים נודעים, בהם איזבלה יורייבה, קלודיה שולז'נקו, ליודמילה זיקינה, מרינה גורדון, ואדים קוזין, מארק ברנס, יוסיף קובזון ועוד. בשנת 1996 הוכרז אשכנזי כ"אמן העם של רוסיה". בשנת 1964 ניגן עם הכנר נחום לאטונסקי בפרק של הסרט "צמיד הנופך", עיבוד לנובלה המפורסמת באותו שם מאת אלכסנדר קופרין. הוא כתב מוזיקה לשירו של יעקב פולונסקי, "בעת חזות קשה של פרידה", שזכה לביצוע של זמרים רבים. דוד אשכנזי היה אביו של הפסנתרן והמנצח המפורסם ולדימיר אשכנזי וסבו של הפסנתרן ולדימיר סברדלוב-אשכנזי. הוא נפטר ב-19 בפברואר 1997 במוסקבה, רוסיה. דוד אשכנזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד אשכנזי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד אשכנזי, באתר Discogs (באנגלית) ולדימיר סברדלוב-אשכנזי, סרטון באתר יוטיוב, אינטרמצו עם אריק, 15 במרץ 2015 דוד אשכנזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הביוגרפיה של דוד אשכנזי באתר kino-teatr.ru (ברוסית)
וורן (מישיגן)

וורן (באנגלית: Warren) היא עיר במחוז מקומב במדינת מישיגן בארצות הברית. וורן שוכנת מצפון לעיר דטרויט והיא חלק מהמטרופולין שלה. בעיר מתגוררים 134,056 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר השלישית מבחינת גודל אוכלוסייתה במישיגן, אחרי גרנד ראפידס ודטרויט. וורן הוקמה תחת השם "ביביס קורנרס" (Beebe's Corners) ב-1830. בהתחלה היא הייתה תחנת עצירה לכרכרות שיצאו מדטרויט צפונה. ב-1837 שמה שונה להיקורי, שנה לאחר מכן לאבה וזמן קצר לאחר מכן לוורן. מקור השם לא ברור. דעה אחת אומרת שהוא מתייחס לכומר שהיה פעיל ברחבי מישיגן ודעה אחרת אומרת שהוא מתייחס לגנרל ג'וזף וורן שנהרג בקרב גבעת בנקר במלחמת העצמאות של ארצות הברית. ב-1893 ההתיישבות קיבלה מעמד של כפר וב-1957 היא קיבלה מעמד של עיר. העיר גדלה באופן משמעותי בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 בעקבות הבייבי בום שלאחר מלחמת העולם השנייה ותהליך המעבר של אזרחים רבים מדטרויט לפרווריה. האוכלוסייה הגיעה לשיא ב-1970 ומאז היא נמצאת בירידה הדרגתית. בעיר נמצאים מספר מפעלים ומרכזי חברות, בהם מספר מרכזים של יצרנית הרכב ג'נרל מוטורס. בעיר נמצאים מספר קמפוסים של מוסדות להשכלה גבוהה, בהם קמפוסים של אוניברסיטת דבנפורט ואוניברסיטת מרכז מישיגן. מדיה וקבצים בנושא וורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וורן (באנגלית) וורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וורן, ברשת החברתית פייסבוק אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כדור כדורגל

כדור כדורגל הוא כדור משחק המשמש למשחק הכדורגל. צורת הכדור, גודלו, משקלו, והחומר ממנו הוא עשוי, מוגדרים בחוקת משחק הכדורגל כחוק 2: הכדור. במהלך השנים חלו שינויים רבים בחומר ממנו היה עשוי כדור הכדורגל. בימי הביניים הכדור היה עשוי מעטפת עור וממולא בשבבי שעם או בשלפוחית השתן של בעלי חיים. רק במאה ה-19 הכדורים התחילו להיעשות, כמו שהם כיום, עשויים מגומי ועור. הכדור הוא: עגול עשוי עור או חומר מתאים אחר. הקיפו לא יעלה על 70 סנטימטרים, ולא יפחת מ-68 סנטימטרים. משקלו עם תחילת המשחק לא יעלה על 450 גרם, ולא יפחת מ-410 גרם. לחץ האוויר בכדור יהיה 0.6-1.1 אטמוספירות בגובה פני הים. — תרגום ההתאחדות לכדורגל בישראל לחוק מספר 2 במידה והכדור מתפוצץ או נפגם במהלך המשחק, על השופט להפסיק את המשחק. חידוש המשחק יתבצע על ידי הטלת הכדור במקום בו נפגם הכדור הקודם. חל איסור על השחקנים להחליף את כדור המשחק ללא אישור השופט. במשחקים תחרותיים של פיפ"א והקונפדרציות האזוריות, חייב להיות מוטבע על הכדור אחד מ-3 סימנים מזהים: מאושר על ידי פיפ"א, הלוגו הרשמי נבדק על ידי פיפ"א, או הכיתוב כדור-משחק בינלאומי תקני. חל איסור על כל סוג פרסום מסחרי על גבי הכדור, למעט סמלי התחרות, סמלי מארגני התחרות, וסמל יצרן הכדור. במהלך השנים חברות רבות ייצרו את כדורי המשחק. החל משנת 1970, אדידס מייצרת את כדורי המשחק של המשחקים הרשמיים בגביע העולם, אליפות אירופה, משחקים האולימפיים, וליגת האלופות. ג'אבולאני בראזוקה מדיה וקבצים בנושא כדור כדורגל בוויקישיתוף חוק מספר 2 לחוקת משחק הכדורגל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל. כדור כדורגל, באתר MathWorld (באנגלית)
המכשף האפגני

המכשף האפגני (באנגלית: The Afghani Magician) הוא מותחן-אימה לנוער שכתבה סיגלית דיל. הספר יצא לאור בהוצאת "עם עובד" בשנת 2011. עלילת הספר מביאה את סיפורו של דוגרמה, נער עני שגר באפגניסטן הרחוקה. דוגרמה מגלה להפתעתו שאגדת העם המקומית אודות המכשף האפגני, היא נכונה, וכי אותו המכשף המסתורי רודף אחריו. עם עזרה מנערה מסתורית בשם ג'אדו, דוגרמה נכנס למרוץ נגד הזמן במטרה להבין מה אותו המכשף רוצה ממנו, לפני שיהיה מאוחר מדי. דוגרמה – נער עני המנסה להבין מה המכשף האפגני רוצה ממנו, מתגלה בסוף הספר כמלאך שנשלח על ידי מיכאל לשליחות על האדמה. מיכאל – ראש המלאכים ויריבה המושבע של לילית. המכשף האפגני – מכשף מסתורי אשר מגייס אנשים תחת כישוף לשורותיו, שד ואחיה של לילית. שמו האמיתי הוא מיראל. לילית – מלכת השדים ויריבתו המושבעת של מיכאל. ג'אדו – נערה מסתורית המשמשים כשפחה למכשף האפגני, מתגלה כמלכתה המסתורית של עיר הבירה "קאבול" אשר חיה לפני שנים רבות. אנר – אחותו הקטנה של דוגרמה, אשר נולדה תחת הכישוף של המכשף האפגני, ראש הצבא של המכשף ונוהגת להציק לדוגרמה ולהצר את צעדיו בכל הזדמנות. טלינה – אהבתו הראשונה של דוגרמה, נפלה תחת הכישוף של המכשף. הרופא מעיר הבירה – שליחו השטני של המכשף. המלך – המלך הנוכחי של "קאבול", לאורך הספר הוא אינו חש בטוב ונמצא רוב הזמן במיטתו. הנסיך – בנו של המלך, אחד משליחי המכשף. קלפושה – נוהג לספק את המזון ל"אחוזת הילדים", אחד משליחי המכשף. דף הספר, בהוצאת "עם עובד" ביקורות על הספר, באתר סימניה יותם שווימר, סיגלית דיל: "פנטזיה ואימה מהווים מפלט לנוער", באתר ynet, 8 בספטמבר 2011
דגל איי הבתולה הבריטיים

דגל איי הבתולה הבריטיים הפך לדגל רשמי של האיים בשנת 1960. הדגל רובו בצבע כחול, ובקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) נמצא היוניון ג'ק. מעט ימינה ממרכז הדגל נמצא סמל האיים - אורסולה הקדושה על מנורות הבתולות המלוות אותה. דגל מושל איי הבתולה שונה מעט, והוא מורכב מדגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) שעליו סמל האיים. גלריית דגלי הממלכה המאוחדת נס כחול נס אדום מדיה וקבצים בנושא דגל איי הבתולה הבריטיים בוויקישיתוף דגל איי הבתולה הבריטיים, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל איי הבתולה הבריטיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרויקט 57

פרויקט 57 היה מיזם לניסוי בנשק גרעיני בסביבה פתוחה שנערך על ידי ארצות הברית במטווח חייל-האוויר נליס בשנת 1957. אזור הניסוי, הידוע כאזור 13, גובל בחלק הצפון-מזרחי של אתר הביטחון הלאומי נבדה. פרויקט 57 היה מיזם שמטרתו בדיקת בטיחות. חומרי הנפץ הנפיצים ביותר של הנשק הגרעיני פוצצו באופן אסימטרי כדי לדמות פיצוץ לא מכוון. המטרה של הניסוי הייתה לאמת שלא יהיו תוצרים גרעיניים כתוצאה מהפיצוץ, וכן ללמוד את היקף זיהום הפלוטוניום שיגרם ממנו. האזור המזוהם גודר תחילה, והציוד המזוהם נקבר במקום. בשנת 1981, מחלקת האנרגיה של ארצות הברית חיטאה את האתר והוציאה אותו מכלל פעולה. מאות אלפי יארדים מעוקבים של אדמה ופסולת הוצאו מאזור 13 והושלכו במתקן פסולת באתר הביטחון הלאומי נבדה.
בהופעה חיה בצרפת

בהופעה חיה בצרפת הוא אלבומה השני של הזמרת שרית חדד שיצא לאור בשנת 1996. למרות שמו, האלבום לא הוקלט בהופעה חיה בצרפת אלא באולפן בישראל, וקולות מחיאות הכפיים בו מוקלטים. רעיון זה, של הופעות מזויפות-מבוימות, היה חלק מ"צו האופנה" המוכר של המוזיקה המזרחית והים תיכונית. האלבום הכיל מחרוזת במרוקאית, שירים בצרפתית, טורקית, גרוזינית, ערבית מצרית ועוד. בהופעה חיה בצרפת, 1996-01-01, נבדק ב-2023-12-06
בליך

האם התכוונתם ל... בָּלִיך (מלך) – מלך שוּמֵר תיכון בְּלִיך – בית ספר תיכון ברמת גן על שם משה בְּלִיך אישים ניקיטה בֶּלִיך (וכן "בּיליך"; יליד 1975) – פוליטיקאי רוסי ריקי בְּלִיך (ילידת 1979) – שחקנית ישראלית באיות קרוב יעקב דב בְּלֵייך (Bleich‏; יליד 1964) – איש ציבור ורב באוקראינה בָּלִיחְ – נהר איתן ויובל של נהר פרת משה בליך היה ראש מחלקת החינוך של רמת גן בתקופת ראש העירייה אברהם קריניצי.
ביינרט

ביינרט (לעיתים נכתב ביינארט) הוא שם משפחה האם התכוונתם ל... חיים ביינארט – היסטוריון ישראלי פיטר ביינרט – עיתונאי אמריקאי
ניצוץ החיים

ניצוץ החיים הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית שרית חדד. האלבום יצא לאור ב-8 בנובמבר 1995, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. האלבום יצא בתקליטור וקלטת אודיו, וגרסת קלטת וידאו שלו המכילה קליפים לכל שירי האלבום צולמה ויצאה ב-1997. האלבום זכה להצלחה רבה בישראל כאשר נמכר בלמעלה מ-80 אלף עותקים (פלטינה כפולה). שירי האלבום נכתבו על ידי דוד זיגמן, אבי ביטר ודני שושן, והולחנו על ידי עדי לאון, שושן ויוני רועה. האלבום הופק על ידי אבי גואטה. האלבום כולל בתוכו 11 רצועות, המשלבות בתוכן לחנים טורקיים, יוונים וערביים. מתוך האלבום הצליחו השירים "שלום חבר" אותו ביצעה חדד ביחד עם מייק שריף, "הנסיך שלי", "כנגד הזמן", "בוא", ו"ניצוץ החיים", שהיה בסגנון קלאסי בנגינת פסנתר, אף על פי שנכתב על פי לחן טורקי. שרית חדד – שירה שי ראובני – עיבודים, קלידים, טכנאי הקלטה, תכנות תופים וכלי הקשה ציון אבוטבול - עיבוד לשיר מס׳ 6 יהודה תמיר – מיקסים אמיר שחסר – חליל, קלרינט פליקס מזרחי – כינורות אבי סינגולדה – גיטרות יהודה קיסר – גיטרה סולו זיו – גיטרה בס בוריס אלייב – אקורדיון אריס נחום – בוזוקי יהודה תמיר, שאדיה אל כרמל – קולות רקע די מאסטר – עריכה דיגיטלית PayCall, שרית חדד - ניצוץ החיים, באתר music.nmcunited.co.il (באנגלית) (ארכיון) David Saban - dotbox solutions, שרית חדד - האתר הרשמי | Sarit Hadad - Official Site, באתר www.sarit-hadad.com(הקישור אינו פעיל) הפדרציה הישראלית לתקליטים וקלטות, באתר www.ifpi.co.il (באנגלית) (ארכיון) אסף נבו, ‏מעכשיו: "אלבום זהב" שווה 15 אלף עותקים, "פלטינה" 30 אלף, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2012
מוקדמות יורו 1984

מוקדמות יורו 1984 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין מאי 1982 לדצמבר 1983, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1984 שנערך בצרפת. הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם צרפת המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר. הגרלת שלב הבתים נערכה ב-8 בינואר 1982 בפריז, עם 32 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו במאי 1982 והסתיימו בדצמבר 1983. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם ארבעה הכילו חמש נבחרות, ושלושה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום. קבוצות הדירוג בהגרלה היו: 7 שערים גרמניה המערבית קרל היינץ רומניגה 6 שערים ספרד סנטיאנה 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר מדיה וקבצים בנושא מוקדמות יורו 1984 בוויקישיתוף מוקדמות יורו 1984 באתר RSSSF‏ מוקדמות יורו 1984 באתר Scoreshelf
אשליות מתוקות

אשליות מתוקות הוא אלבומה התשיעי של הזמרת שרית חדד שיצא באפריל 2001. האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל, לאחר שמכר יותר מ-180,000 עותקים. השיר הראשון מתוכו, "יאללה לך הביתה מוטי", הפך מיד לשיר המושמע ביותר ברדיו, השיר השני "כשהלב בוכה" שכתב יוסי גיספן ללחן של שמואל אלבז זכה להצלחה רבה, והפך לאחת הקלאסיקות של חדד. מילות השיר נכתבו לאחר הלינץ' המזעזע בשני חיילי מילואים של צה"ל שנכנסו בשגגה אל העיר רמאללה באוקטובר 2000. בין להיטי האלבום: "תלך כפרה עליי", "תזהרי ממנו" (דואט עם קובי אוז), "זה הסוד שלי", "אשליות מתוקות". מצורף לאלבום קליפ "כשהלב בוכה" לצפייה במחשב. משתתפים באלבום:[דרוש מקור] הפקה: אבי גואטה הפקות בע"מ עיבודים והפקה מוזיקלית: שי ראובני, קובי אוז קלידים: שי ראובני, בנצי מור, קובי אוז, עידן סוכובולסקי תופים: אשר פדי, אטרף משה אסרף גיטרה בס: אבי יפרח, גל פרמן גיטרות: אבי סינגולדה, חיים אוליאל, אמיר בן עמי גיטרה 'מזרחית': יהודה קיסר, מאיר רגב כלי הקשה: אורן בלבן דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל אקורדיון: בוריס אלייב בגלמה: מוסטפא אפוקור עוד: נוריאל עמר כינור: סניה קרויטור חצוצרה: אברהם פלדר, גיל מאירי חליל: ניצן עין הבר, אמיר שחסר סקסופון: ירון מוהר קולות: יהודה תמיר מידע על האלבום אשליות מתוקות באתר MusicBrainz NRG מעריב, באתר www.makorrishon.co.il(הקישור אינו פעיל) הפדרציה הישראלית לתקליטים וקלטות, באתר www.ifpi.co.il (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)