laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנרי טיודור

האם התכוונתם ל... הנרי השביעי, מלך אנגליה הנרי השמיני, מלך אנגליה הנרי, דוכס קורנוול – שמם של שניים מבניו של הנרי השמיני הנרי פיצרוי, הדוכס הראשון מריצ'מונד וסומרסט – הבן הלא-חוקי היחיד שהנרי השמיני הכיר בו; נולד מפילגשתו אליזבת בלונט הנרי טיודור (לוטננט גנרל) – איש צבא בריטי בתחילת המאה העשרים. שימש גם כאחראי על ביטחון הציבור בארץ ישראל.
הדרקון האדום

הדרקון האדום (בולשית: Y Ddraig Goch) או דרקון ויילס הוא מפלצת מיתולוגית המזוהה עם ויילס. הדרקון מתואר לראשונה בסיפורי מבינוגיון והיסטוריה בריטונום. שם מוצג הדרקון האדום כמפלצת המסמלת את הוולשים הקדמונים. הדרקון הוצג לראשונה כמטען הרלדי במאה ה-15 עת צעד הנרי השביעי עם גיסותיו על ויילס לכיוונו של קרב בוסוורת'. הדגל הציג את הדרקון האדום צועד על רקע של לבן וירוק - צבעיו של בית טיודור. בשנת 1953 קיבל הדרקון האדום מעמד של כבוד, כאשר הוטען במרכזה של הסיכה המלכותית של ויילס. ובשנת 1959 הוטען במרכזו של דגל ויילס כדגלו של הנרי השביעי. דגל ויילס מוטען בדרקון האדום סמל ויילס בגרסתו משנת 1953 הדרקון האדום כתומך בסמל הקומונוולת' של אנגליה 1642 - 1651 דגל פוארטו מדרין, ארגנטינה. הדרקון מסמל את המתיישבים הוולשים שהקימו את העיר דף הבית של ה-BBC העוסק בסמלי ויילס ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנגלית קנדית

אנגלית קנדית היא הניב המדובר בקרב דוברי האנגלית בקנדה. האיות הקנדי הוא, באופן פשטני, ערבוב של אנגלית אמריקאית, אנגלית בריטית וצרפתית קנדית, ומאפיינים ייחודיים לניב. אוצר המילים הקנדי דומה לזה של האנגלית האמריקאית, אך עם מספר שינויים מהותיים ומקומיים בחלקם. מתיישבים בריטים, אשר חששו לחייהם בעקבות המהפכה האמריקאית, ברחו מצפון-מזרח ארצות הברית לקנדה. הניב הבריטי בו הם השתמשו היווה את הבסיס לשפה המדוברת. עם-זאת, קרבתה של קנדה לארצות הברית גרמה לכך שהניב המדובר דומה הרבה יותר לאנגלית האמריקאית מאשר לבריטית. השפעות קטנות יותר על השפה באו מהיישובים הצרפתיים במזרח קנדה (קוויבק) ומהילידים אשר ישבו במקום. הגירות עולמיות שהגיעו לשיאן בין שנת 1910 ל-1960 הביאו עמן עמים אשר שפתם השפיעה במקצת על האנגלית הקנדית. האיות הקנדי של השפה האנגלית משלב מסורות אנגליות ואמריקאיות. השוני הבולט ביותר הוא טמון במילים אשר נגמרות ב-er או or. במרבית המילים האלה, משתמשים בקנדה באיות האנגלי: colour ,harbour ו-centre במקום color ,harbor ו-center כמו שנהוג בארצות הברית. למרות זאת, השימוש בחוקים האמריקאים אינו נדיר. בעוד שבארצות הברית משתמשים באיות הצרפתי defense, בקנדה משתמשים באיות האנגלי defence. למרות זאת, האיות defensive הוא אוניברסלי (הדבר נכון גם לגבי offence ,offense ו-offensive). בקנדה גם נהוג tyre במקום tire בארצות הברית; אבל curb כמו בארצות הברית במקום kerb בבריטניה. בקנדה נהוג להשתמש בסיומת ize- במקום ise- (לדוגמה, advertize במקום advertise). כמו כן, קנדים מעדיפים לכתוב encyclopedia במקום הצורה הבריטית הלטינית encyclopædia. למרות זאת, הם כותבים manoeuver ו-archaeology במקום הצורה האמריקאית (maneuver ו-archeology). ככלל, האנגלית הקנדית נהגית כמו האנגלית האמריקאית, בעיקר במערב ובמרכז קנדה. לתושבי ניופאונדלנד יש מבטא משלהם כמו גם לתושבי מזרח קנדה. מילים מסוימות, כמו fragile ,anti ו-touché נהגות כמו באנגלית בריטית. מאפיין בולט של מבטא האנגלית הקנדית (כפי שקיים גם במעט אזורים של ארצות הברית, במיוחד אלו הסמוכים לקנדה), הוא אי היכולת להבחין בין הגיית תנועה פתוחה לגמרי לבין הגיית תנועה אחורית חצי פתוחה (שאחריה אין r), כך ששתי התנועות נהגות כתנועה פתוחה לגמרי. הנה מספר דוגמאות לשימוש קנדי: בחינוך, נהוגה המילה grade ("כיתה") ואז מספרה (לדוגמה, grade 10 יהיה "כיתה י". בארצות הברית נהוג לומר 10th grade, ובאנגליה year 10). הציון נמדד ב-marks ולא points. בקנדה נהוג באופן רשמי להשתמש בשיטה המטרית, אם כי ביומיום יש רבים שעדיין משתמשים בשיטה האימפריאלית. נהוג להגיד גם petrol כמו הבריטים וגם gasoline (דלק) כמו האמריקאים. אומרים railway במקום railroad (מסילת-ברזל). אומרים tin במקום can (פחית שימורים). מעדיפים להשתמש ב-pop במקום soda למשקה מוגז. בית שימוש מכנים "washroom" במקום "restroom" הנהוג בארצות הברית. Z יש לבטא "זד" ולא "זי" כמו בארצות הברית. מבטאים about באופן דומה ל a boat (אָבּוֹוט ולא אֶבָּאוּט). טעות אמריקאית נפוצה היא שקנדים מבטאים זאת "אָבּוּט" ישנם ביטויים השאובים מצרפתית כמו cheque ,serviette ו-pardon. בביטוי eh נהוג להשתמש כמילת פניה, שאלה וכו'. אנגלית קנדה אנגלית אמריקאית אנגלית בריטית אנגלית אוסטרלית
Google AdSense

Google AdSense (קריא בעברית: גּוּגֶל אֵדְסֶנְס) היא רשת פרסום בבעלות חברת גוגל המאפשרת לבעלי אתרי אינטרנט למכור שטחי פרסום ומאפשרת בנוסף למכור שטחי פרסום בסרטונים ואפליקציות. הרשת משלמת כ-10 מיליארד דולר בשנה (נכון לשנת 2012) לחברים ברשת. רשת הפרסום של גוגל תומכת במודעות בצורה של טקסט, תמונות או וידאו. האלגוריתם של גוגל יודע להתאים מודעה רלוונטית לעמוד ולאתר בו היא מפורסמת ומכאן השם AdSense. השירות הושק במרץ 2003 ופומבית ביוני 2003. באפריל 2003 רכשה גוגל את חברת אפלייד סמנטיקס (לשעבר אוינגו) תמורת 102 מיליון דולר. אוינגו הוקמה בשנת 1998 על ידי גלעד אלבז ואדם ויצמן ופיתחה אלגוריתם חיפוש על בסיס המשמעות של המילים. האלגוריתם עשה שימוש ב-WorldNet, פרויקט שהחל באוניברסיטת פרינסטון ב-1980. לאחר רכישת אפלייד סמנטיקס, כ-40 מעובדיה עברו לגוגל והמשיכו בפיתוח האלגוריתם ובפיתוח ה-AdSense. ברבעון השלישי של 2012, הכנסות Google AdSense היו 3.13 מיליארד דולר. שהן כ-27% מהכנסות גוגל ברבעון הנ"ל. בחירת סוג הפרסומת שתוצג לגולש מסוים נעשית על ידי אלגוריתמים. מטרת האלגוריתמים היא למקסם את הרווח משטח הפרסום על ידי בחירת מודעה שהופעתה עשויה להכניס לרשת הפרסום ולבעל האתר את הסכום הגבוה ביותר בסיכוי הגבוה ביותר. בחישוב הסיכוי של המודעה להכניס כסף לרשת הפרסום נלקחים בחשבון: נושא האתר והעמוד בו תופיע המודעה. תוכן – טקסט במודעה, סוג המודעה. זמן – שעה ביום, יום בשבוע. מידע על מחשב של הגולש באתר כמו מיקום גאוגרפי, סוג המחשב, שפה. מידע על מאפייני הגולש כמו גיל, מין (אם ידוע). היסטורית גלישה של הגולש – ביקור באתר המפרסם או חיפושים קודמים שהוא עשה בגוגל. היסטוריה של המודעה – יחס הקלקות למספר הפעמים שהמודעה הופיעה. בעל אתר, המוכר שטחי פרסום דרך רשת הפרסום יכול לחסום מפרסמים מסוימים מלפרסם אצלו באתר. גוגל מתחלקת עם בעלי שטח הפרסום בתמורה שהיא מקבלת מהמפרסם. החלוקה היא ע"פ סוג שטח הפרסום. במקרה של אתרי תוכן – 68% מהמחיר אותו משלם המפרסם מועבר לבעל האתר. שלבי התהליך הם כדלקמן: 1. אחד מחברי רשת הפרסום "גוגל אָדְסֶנס"- מעלה סרטון פרסומי לאתר יוטיוב. 2. מעלה הסרטון משלם לגוגל, עבור הזכות לפרסם באתר יוטיוב. 3. לאחר זמן מה, מפיקה הפרסומת רווחים. 4. סך כל הרווחים שהופקו מהפרסומת- מתחלקים בין גוגל ובין המשתמש מעלה הסרטון, החבר, כאמור, ברשת הפרסום "גוגל אָדְסֶנס". השימוש ב-AdSense מותנה בעמידה במספר כללים. בעלי האתרים אינם רשאים: להקליק על הפרסומות אשר מצויות באתר שלהם, בשום דרך לבקש ממשתמשים או מכל גורם אחר להקליק על הפרסומות שלהם לשים את הפרסומות בדפי תוכן שאסורים על ידי Google, כגון דפים עם תכנים למבוגרים בלבד, תכנים אלימים ועוד לפרסם את הפרסומות בדפים אשר מכילים תוכן המוגן בזכויות יוצרים להוסיף קוד אשר משנה את המבנה או התפקוד של הפרסומות אשר הוכנסו באתרם להכניס את הפרסומות בתור חלונות קופצים, אי-מיילים, או תוכנות להכניס באתרם פרסומות מחברת פרסום אחרת מלבד Google AdSense Google AdWords הונאת קליקים מדיה וקבצים בנושא Google AdSense בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Google AdSense Google AdSense, ברשת החברתית פייסבוק Google AdSense, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "חלוקת הכנסות ב-AdSense" באתר Google דף התקנון של Google AdSense, באתר Google
אי הכלבים

האם התכוונתם ל... אי הכלבים (סרט) – סרט אנימציה של הבמאי וס אנדרסון משנת 2018. אייל אוף דוגס – חצי אי במזרח לונדון
בית הסוהר גבעון

בית הסוהר גבעון הוא בית סוהר במחוז מרכז של שירות בתי הסוהר. הוא שוכן ברמלה סמוך למתחם איילון. בית הסוהר הוקם במאי 2004, כלואים בו בעיקר אסירים פליליים השפוטים לעד 5 שנים, אסירים פליליים שנותרו להם 5 שנות מאסר או פחות ושוהים בלתי חוקיים. דירוגו הביטחוני הוא הנמוך ביותר. פועלות בו מסגרות חינוכיות, הכשרות מקצועיות וחוגים שונים. האסירים מועסקים בעבודות משק ובינוי בתוך בית הסוהר ומחוצה לו (ביחידות מחוז מרכז). בית הסוהר גבעון מכיל כ-350 אסירים ומשרתים בו כ-140 אנשי סגל בהם אנשי מנהלה, ביטחון וטיפול. באוקטובר 2015 נפתח בבית הסוהר אגף לקטינים לאסירים ביטחוניים, והוא מאכלס כ-60 בני נוער פלסטינים. בסוף שנת 2018 נפתחה התוכנית השיקומית "בית מעבר" על מנת להכין את האסירים לחיים שאחרי המאסר. שם בית הסוהר לקוח מפרק י' של ספר יהושע: "שֶׁמֶשׁ בְּגִבְעוֹן דּוֹם וְיָרֵחַ בְּעֵמֶק אַיָּלוֹן", וזאת בשל קרבתו לבית סוהר איילון. בית הסוהר גבעון באתר שירות בתי הסוהר בית סוהר גבעון, באתר GOV.IL ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן פיינשטיין

אהרן דב פיינשטיין (1832–1905) מחלוצי ההתיישבות בארץ ישראל לפני העלייה הראשונה, ממייסדי ראש פינה. נולד בשנת 1832 בדווינסק (כיום דאוגבפילס שבלטביה). אביו, שלמה לפידות, היה שוחט ובודק בחצרו של רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסדה של חסידות חב"ד. היה תלמיד ישיבה ונחשב עילוי ומיועד לרבנות. בשנת 1844 נחטף על ידי חיילי צבא הצאר, במסגרת גזרת הקנטוניסטים. בשנים הראשונות לאחר החטיפה עבד בעבודה חקלאית ולאחר מכן גויס לצבא והוכשר כחייט בתפירת מדים. בשנת 1853 פרצה מלחמת קרים ופיינשטיין נשלח לחזית סבסטופול. במהלך הקרבות הוא נפגע מרסיס פגז, נלקח בשבי הצרפתי וטופל בבית חולים צרפתי. לאחר החלמתו הועבר למחנה שבויים צרפתי, שם שהה עת תום המלחמה. במחנה השבויים הועסק במקצוע החייטות בתפירת מדים ובגדי אסירים. עם תום המלחמה העדיף פיינשטיין להישאר בצרפת, ולא לחזור לרוסיה (שם היה מחויב להמשך שירות צבאי עד שנת 1863). במקום זה החליט לעלות לארץ ישראל ולממש את מצוות חב"ד ליישוב ארץ ישראל כהכנה לבוא המשיח. ב-1860 עלה על ספינה במרסיי, שיעדה היה נמל יפו. סערה בים מול חופי לבנון הטביעה את הספינה ופיינשטיין היה הניצול היחיד. הוא השתלב בקהילה היהודית בטריפולי (לבנון), הקים משפחה ועסק בעבודת חייטות. הידע שלו בתפירת חליפות אירופאיות הוכח כיתרון גדול, העסקים שגשגו ובשנת 1868 עבר לביירות, והרחיב את עסקיו לכדי מפעל תפירה שהעסיק עשרות עובדים. בין השאר חתם על חוזה עם ממשלת טורקיה לאספקת מדים לצבא הטורקי. בשנת 1880, בגיל 48, החליט להשאיר את העסקים המשגשגים מאחור ולהמשיך לארץ ישראל. באפריל 1880 הגיע עם רעייתו, שמונת ילדיו וכל רכושו בשיירת גמלים ופרדות לעכו. בחודשים הראשונים בארץ ישראל עסק פיינשטיין בחיפוש מקום להתיישב בו. בזמן בו הגיע פיינשטיין לארץ ישראל נכשלו שני ניסיונות ההתיישבות הראשונים של העלייה הראשונה - גיא אוני שליד צפת ופתח תקווה. פיינשטיין ביקש להיפגש עם לורנס אוליפנט הבריטי, תומך התיישבות היהודים בפלשתינה, וזה יעץ לו לרכוש אדמות בשפרעם, שבו הייתה אז קהילה יהודית קטנה. פיינשטיין אכן רכש בית ואדמה בשפרעם והחל בעבודת האדמה אך הקשר עם היהודים בני המשפחות העתיקות ביישוב לא צלח. ב-1882 הוקמה המושבה ראש פינה על אדמות גיא אוני ופיינשטיין הצטרף לקבוצת העולים מרומניה שיישבו את המקום. הוא רכש שני פדאנים אדמה (כ-100 דונם) מהשייח' של כפר ג'אעוני, בנה את ביתו ביישוב ולאחר מכן העביר את כל משפחתו למקום. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אהרן אבן-חן: שלושה ימים בסיוון-סיפורה של איכרה ממשמר הירדן: הוצאת שמגר, 1987. ראש פינה בת מאה, בהוצאת המועצה המקומית ראש פינה, 1983.
הצהרת אדינבורו

הצהרת אדינבורו (באנגלית: The Edinburgh Declaration) היא הצהרה של ראשי מדינות חבר העמים הבריטי הדנה בתנאי הקבלה לחבר העמים הבריטי. ההצהרה ניתנה בתום הפגישה ה-15 של ראשי מדינות חבר העמים, ב-27 באוקטובר 1997 שנערכה באדינבורו בירת סקוטלנד שבממלכה המאוחדת. ההצהרה התבססה על דוח שהוכן עבור הפגישה, ובו סוכמו תנאי החברות של המדינות החברות בארגון שהתפתחו במהלך המאה ה-20 מאז שנחקק חוק וסטמינסטר בשנת 1931. הדוח יצר קודיפיקציה של חוקת הארגון, שהתבססה עד אז על נהגים שונים, והצהרות שונות. במסגרת הדוח נקבע כי קבלת מוזמביק לחבר העמים בשנת 1995 הייתה אירוע יוצא דופן (בעיקר בשל מאבק חבר העמים הבריטי בשלטון האפרטהייד שהיה אז בדרום אפריקה). על פי תנאי החברות שנקבעו בהצהרה, מדינות הרוצות להתקבל לחבר העמים הבריטי: חייבות לקבל ולהתנהג בהתאם לעקרונות הצהרת הארארה. להיות מדינות ריבוניות ועצמאיות; להכיר במונרך ממלכות חבר העמים כראש חבר העמים; לקבל את השפה האנגלית כשפת התקשורת בין מדינות החבר; לקבל את הסכמת רוב האזרחים במדינה המבקשת להתקבל לחבר, לעצם קבלה זו. בשנת 2005, בעצת המזכיר הכללי של חבר העמים הבריטי דון מקינון החליטו ראשי מדינות חבר העמים בפגישה שנערכה בוולטה שבמלטה לדון מחדש בעקרונות הצהרת אדינבורו. ועדה שהוקמה לצורך בחינת העקרונות דיווחה את ממצאיה בפגישת ראשי מדינות חבר העמים שנערכה בקמפלה שבאוגנדה בשנת 2007. במסגרת הדוח אושרו מחדש עקרונות הצהרת סינגפור והצהרת הארארה וכן הקריטריונים של הצהרת אדינבורו, אולם נדרשו תנאים נוספים לחברות בחבר העמים כגון: ציות המדינה המועמדת לעקרונות הדמוקרטיה, לקיום בחירות חופשיות ושוויוניות, והתנהלות כדמוקרטיה ייצוגית. ניהול המדינה תוך עקרונות ניהול תקין ושקיפות שלטונית.
פרנצ'סקו פאו

פרנצ'סקו פאו (באיטלקית: Francesco Feo, ‏1691 - 28 בינואר 1761) היה מלחין אופרה איטלקי. פאו נולד ומת בנאפולי, ושם גם הוצגו רוב האופרות שלו לראשונה. פאו למד מוזיקה בקונסרבטוריו די סנטה מריה דלה פיאטה בנאפולי, החל ב-3 בספטמבר 1704. בין המלחינים שפגש שם היו לאונרדו לאו, ג'וזפה דה מאיו (שיישא לאישה בהמשך את אחייניתו), וניקולו יומלי. מורו הראשון אנדראה באסו, ואחרי 1705 ניקולא פאגו, שאך זה התמנה למשרה. פאו נשאר בקונסרבטוריון עד סביבות 1712. ב-1713 הציג את האופרה הראשונה שלו, "L’amor tirannico, ossia Zenobia " ("אהבה עריצה, או זנוביה"), ולקרנבל של 1714 כתב את האורטוריה "Il martirio di Santa Caterina" ("ייסורי קטרינה הקדושה ממצרים"). יצירות קודש לכנסיות מקומיות, כגון הרקוויאם שחיבר בשנת 1718, תרמו לפרסומו, וכמוהן גם הרצ'יטטיבים, האריות והתמונות הקומיות שתרם לביצועי אופרות של מלחינים אחרים כאשר הוצגו בנאפולי. ב-1719 כתב פאו את "La forza della virtù" ("כוחה של מידה טובה") ואחר את האופרה סריה "Teuzzone" בשנת 1720. בתהילת אמת זיכתה אותו רק האופרה סריה "Siface, re di Numidia" ("סיפאצ'ה, מלך נומידיה"), שכתב לתיאטרון סן ברתולומאו ב-1723. הלברית היה ניסיונו הראשון בדרמה פר מוזיקה של פייטרו מטסטאזיו בן העשרים ושש, שאך זה הגיע לנאפולי. הודות לפופולריות גדלה והולכת, התמנה פאו למורה בקונסרבטוריו די סנט'אונופריו א' קאפואנה, שם עבד לצד פרוטה והחליף את גריו. במהלך שש-עשרה השנים הבאות נודע כאחד המורים החשובים ביותר בנאפולי. בין תלמידיו בסנט'אונופריו היו ניקולא סאבאטינו, ניקולו יומלי וג'נארו מאנה. בשנת 1739 עזב את סנט'אונופריו והחל ללמד בקונסרבטוריו דאי פוברי די ג'זו כריסטו., כמחליפו של פרנצ'סקו דוראנטה, שפרש לגמלאות. פאו נשאר שם עד 1743 ונעזר באלפונסו קאגי ואחר ג'ירולמו אבוס. בתקופת עבודתו שם, לימד את ג'אקומו אינסנקווינה, שנודע בכינוי "מונופולי". פאו כתב את רוב האורטוריות שלו בין 1723 ל-1743, ועמן חלק ניכר מן הקנטטות ושאר מוזיקת הקודש שלו. האורטוריה הידועה ביותר שלו הייתה San Francesco Salesio, Apostolo del Chablais (פרנצ'סקו הקדוש מסאלזיו, השליח משאבליי, 1734), שזכתה לביצועים רבים ברחבי איטליה בעשרים השנים הבאות. לרומא וטורינו כתב עוד שש אופרות סריה ואינטרמצי אחדים. הוא חיבר את הסרנדות "אורסטס" ו"פוליניצ'ה" למדריד בשנת 1738, ול"אבות הצלב הקדוש" בפראג כתב את האורטוריה La distruzione dell’esercito dei Cananei con la morte di Sisara ("השמדת צבא כנען ומות סיסרא", 1739). האופרה האחרונה שלו," Arsace" בוצעה בטורינו לפתיחתו המחודש של תיאטרון רג'ו ב-1740. האורטוריה האחרונה של פאו, "רות", בוצעה ברומא ב-1743. ב-1743 נסגר ה"פוברי די ג'זו כריסטו" והוסב לסמינר. פאו פרש מן ההוראה, אבל המשיך להלחין מוזיקת קודש לכנסיות נאפולי, בהן ה"סנקטיסימה אנונציאטה", שם היה למאסטרו די קאפלה בשנת 1726. החיבור האחרון בכתב ידו הוא "Quoniam tu solus sanctus" משנת 1760, לטנור וכלי מיתר. L'amor tirannico, ossia Zenobia (1713) Lucio Papirio (1717) La forza della virtù (1719) Teuzzone (1720) Siface, re di Numidia (1723) Morano e Rosina (1723) Don Chisciotte della Mancia (1726) Coriando lo speciale (1726) Ipermestra (1728) Arianna (1728) Tamese (1729) Il vedovo (1729) Andromaca (1730) L'Issipile (1733) Oreste (1738) Polinice (1738) Arsace (1740) The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992), 782 pages, ISBN 0-19-869164-5 מילון אוקספורד לאופרה מאת ג'ון ואראק ואיוון וסט (1992), מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו פאו בוויקישיתוף פרנצ'סקו פאו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
יחזקאל יעקבסון

הרב יחזקאל יעקבסון (נולד ב-1955 בירושלים) הוא רב דתי לאומי. עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים, ומרצה במכללת שעלבים לנשים בירושלים. נולד בשכונת בית וגן בירושלים. אחי סבו הוא המחנך וחוקר המקרא יששכר יעקבסון. בצעירותו למד בישיבת "קול תורה" בירושלים, והיה מתלמידי הרב שלמה זלמן אוירבך, לאחר מכן עבר לישיבת ההסדר שעלבים ושירת בצה"ל במסגרת ה"הסדר" כמפקד טנק בחיל השריון. השלים תואר ראשון בחינוך. סוגיות העיון שמלמד הרב נכתבות באופן הבנוי "מן המקורות אל ההלכה למעשה", מרבה לצטט מדברי הרמב"ם. מאז שנת תשס"ג (2003) עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים. לקראת שנת הלימודים תשע"ז פרש מראשות הישיבה והודיע שיתמקד בכתיבה תורנית. נשוי ואב ל-11 ילדים. בניו הם הרב אליסף יעקבסון, ר"מ בישיבת מצפה יריחו, הרב יהודה יעקבסון, ר"מ בישיבת אבינועם באביתר והרב אליהו יעקבסון ר"מ בישיבה התיכונית בגבעת שמואל. גיסו הוא הרב הלל פלסר איש חינוך ישראלי, מייסד תלמוד תורה מורשה – ראשון תלמודי התורה הציוניים. בן דודו הוא הרב יחיאל יעקבסון – מחנך חרדי, העוסק בהדרכה חינוכית. אהבתי תורתך – שיחות לפרשת השבוע אשיחה – שיחות על פרשות השבוע מבית מדרשה של ישיבת ההסדר שעלבים, במשותף עם הרב אריה הנדלר מאמרים של הרב יחזקאל יעקבסון, באתר ספריית אסיף שיעורי הרב יעקבסון באתר ישיבת שעלבים יחזקאל יעקבסון (1955-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקרן לבריאות וסביבה

הקרן לבריאות וסביבה היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום המחקר הבין-תחומי, בעיקר בתחומים המשיקים בין איכות הסביבה לבריאות האדם. הקרן נוסדה בשנת 2007, ויו"ר הוועד המנהל שלה הוא פרופסור אילן חת. הקרן סיימה את פעילותה בסוף שנת 2021. מטרות הקרן הן להרחיב ולהעמיק את המחקר וההכשרה המדעית בתחום של סביבה ובריאות, להעמיק את מומחיותם של אנשי ממשל וקובעי מדיניות בתחום וכן להעלות את המודעות ולהפיץ מידע מדעי חדשני ומעודכן בקרב הקהל הרחב. כדי להשיג את מטרותיה, הקרן תומכת במחקרים שנועדו להבין כיצד ניתן להפחית את הזיהום הסביבתי וכן תומכת במחקרים העוסקים בקשר בין בריאות וסביבה ובייחוד בין זיהום סביבתי ובריאות, מתוך מטרה לשפר את איכות בריאות האוכלוסייה בישראל. הקרן מעניקה מלגות לחוקרים, פוסט-דוקטורנטים, דוקטורנטים ומאסטרנטים חוקרים העוסקים בתחומי המטרה שלה ומארגנת קורסים, כנסים וימי עיון. במסגרת פעילותה לקידום הבנת הקשר בין בריאות וסביבה בישראל, הקרן העניקה מענקים לאוניברסיטה העברית ולטכניון לפתיחת מרכזי מצוינות בתחומים של חקלאות, בריאות וסביבה ותחום של חשיפה סביבתית ובריאות. הקרן עורכת מדי שנה כנס המכנס תחת קורת גג אחת את כל בעלי העניין בתחום של בריאות וסביבה ומוקדש לדיון בסוגיות הבוערות במחקר הבינלאומי הרלוונטיות במיוחד לאתגרים הישראלים. הקרן מוציאה לאור מדי שנה עלון בנושאי בריאות וסביבה, ובו מגוון מאמרים הבוחנים סוגיות רלוונטיות בתחום עיסוקה. הקרן מפתחת מרכז ידע המציג את המחלות העיקריות המושפעות מהסביבה המזוהמת (כגון אסתמה, פרקינסון, וסרטן השד) ואת הגורמים הסביבתיים העיקריים המשפיעים על הבריאות (חשיפה לאוזון, חלקיקים עדינים וחומרי הדברה). אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לבריאות וסביבה (בעברית ובאנגלית) הקרן לבריאות וסביבה, ברשת החברתית פייסבוק הקרן לבריאות וסביבה, ברשת החברתית פייסבוק הקרן לבריאות וסביבה, באתר האינטרנט של "יד הנדיב" על העמותה, באתר www.ehf.org.il, ‏2016-10-09 זיהום אוויר, מים באיכות ירודה, פסולת מסוכנת, מינוע רב
ניקולאי קאסאטקין

ניקולאי אלכסייביץ' קאסאטקין (ברוסית: Никола́й Алексе́евич Каса́ткин; ‏ 25 בדצמבר – 17 בדצמבר 1930) היה צייר ריאליסטי רוסי. קאסאטקין נולד במוסקבה. הוא למד ציור בין השנים 1873–1883 בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה תחת וסילי פרוב. בשנת 1891 הצטרף לקבוצת "הנודדים", אשר התמקדה בציור של פשוטי העם ברוסיה למטרות סוציאליות ופוליטיות. בין השנים 1894–1917 לימד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה. בשנת 1922 הצטרף לאיגוד האמנים של רוסיה המהפכנית. קאסאטקין התמקד בציוריו בתיאור חייהם של העובדים והכורים באזור דונבאס. בעקבות מהפכת 1905 ציורים אלה נועדו לשקף את חיי העובדים במטרה להביא לשינוי חברתי במעמדם. בכך היה קאסאטקין מראשוני סגנון הריאליזם הסוציאליסטי באמנות הסובייטית. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי קאסאטקין בוויקישיתוף על פי הלוח היוליאני: 13 בדצמבר 1859
תאי הילה

תאי הילה (HeLa) הם שורת תאים של תאים נצחיים בשימוש נרחב במחקר רפואי. השורה נגזרה מתאי סרטן צוואר הרחם של הנרייטה לאקס, שמתה מסרטן בשנת 1951. התאים התגלו לראשונה במהלך אבחון סרטן צוואר הרחם במטופלת בשם הנרייטה לאקס. התאים נלקחו ממנה מבלי לידע או לקבל רשות על ידי ג'ורג' א. גי. על פי פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק רקמות שמוצאות מגופו של אדם על ידי ניתוח, ביופסיה, אבחנה או כחלק מתרפיה אינם רכושו של הנבדק; אין צורך לבקש רשות כדי להשתמש בהם ואין לנבדק בעלות על מוצר שפותח מהם. בתחילה, פרסמו החוקרים ששורת התאים באה מאישה בשם הלן ליין או הלן לרסון, כדי לשמור על סודיות של המקור האמיתי, אבל כמה שנים אחרי פטירתה פורסם שמה האמיתי בכלי התקשורת. המשפחה לא קיבלה תמורה מרווחי השימוש בתאים. תאי הילה מכונים תאים נצחיים כי הם יכולים להמשיך להתחלק אין סוף פעמים במעבדה אם מחזיקים אותם בסביבה מתאימה (חמצן, מזון, וכו'). התאים מתחלקים בקצב מוגבר מאוד, אפילו בהשוואה לתאים סרטניים אחרים. תאים אחרים לא מצליחים להמשיך להתחלק לעד, כי בכל דור הטלומרים מתקצרים, מה שמוביל להזדקנות ובסוף למות התא. בתאי הילה נמצא אנזים בשם טלומראז. האנזים פעיל בזמן רבייה תאית ומגן על התא מפני התקצרות זאת. תאי הילה נמצאים בשימוש במגוון רחב של מחקרים רפואיים: בעזרת תאי הילה פותח חיסון לנגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים (ד"ר יונה סאלק), כמו גם טיפולים לסרטן ואיידס. כמו כן הם איפשרו לחקור את הזדקנות התאים ושיבוט תאים. תאי הילה שימשו אף במחקר על תאים בחלל ותחת מתקפה גרעינית. מעריכים שכמות תאי ההילה שהוצמחו בתרביות תאים גדולה בהרבה ממספר כל התאים שהיו בגופה של גברת לאקס. בגלל השימוש הנרחב בתאי הילה במעבדות רבות וחוסנם של התאים, זוהמו תאים ורקמות רבים במעבדות על ידי תאי הילה שהועברו באבק או בכלים מזוהמים. זיהום זה גרם להפסדים כספיים גדולים. גם כיום ממשיכים המדענים להיאבק בזיהום דגימות על ידי תאי הילה. הוכח ששיעור משמעותי משורות תאים אחרות "מזוהמים" עם תאי הילה – ההערכות נעות בין 10% ל-20%. המחקר בתאי הילה הוביל להתעוררות של בעיות אתיות. החל מהעובדה שהתאים נלקחו ללא הסכמתה של הנרייטה (אף על פי שהדבר היה חוקי באותה עת) ושמשפחתה של הנרייטה לא קיבלה כל גמול בעוד התאים נמכרים באופן מסחרי. בנוסף הדבר עורר את השאלה האם רקמות שהוצאו מאדם הם רכושו ושייכים לו או לחוקרים והאם על החוקרים ליידע את מטופליהם על המחקר שייעשה בתאים ועל הפוטנציאל המסחרי בהם. מחזור התא שורות תאים מדיה וקבצים בנושא תאי הילה בוויקישיתוף שאול אדר, מיהי האשה שתאים מגופה הם כר הניסויים הגדול בעולם לחקר הסרטן?, באתר הארץ, 23 ביולי 2010 סמדר רייספלד, "חיי הנצח של הנרייטה לאקס": גדולה מהחיים, באתר הארץ, 2 במאי 2012 הידעת? הנרייטה לקס היא האישה הראשונה שתאיה זכו לחיות לנצח, באתר מדע גדול, בקטנה, 27 בספטמבר 2017 יעל גרופר, חיי הנצח של התאים הגנובים, באתר "מכון דוידסון לחינוך מדעי", 27 באפריל 2017 תאי הילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הניו יורק טיימס, הסדר מיליונים בפרשת הנרייטה לאקס, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2023 Moore vs. Regents of the University of California הפסיקה יצאה בשנת 1990. מספר הפעמים שאוכלוסיית תאים יכולה להתחלק נקרא "גבול הייפליק" (Hayflick limit) Sharrer T (July 2006). ""HeLa" Herself". The Scientist 20 (7): 22. Masters JR (April 2002). "HeLa cells 50 years on: the good, the bad and the ugly". Nat. Rev. Cancer 2 (4): 315–9. doi:10.1038/nrc775. PMID 12001993
נזיד בשר אירי

נזיד בשר אירי או אייריש סטו (גאלית "Ballymaloe" או "Gaelach Stobhach", אנגלית: Irish Stew) הוא אחד מן המאכלים הפופולרים באירלנד ובארצות הברית. הנזיד מורכב בדרך כלל מבשר כבש או טלה, תפוחי אדמה, בצל, פטרוזיליה וכן תוספות אחרות, העוברים תהליך בישול ארוך של כמה שעות בסיר ברזל כבד. יש המוסיפים ירקות שורש נוספים כלפת או גזר, וכן שעורה. בעת ההגירה הגדולה של האירים לארצות הברית בעיקר בזמן הרעב הגדול התבשיל התפתח יחד עם תוספות מקומיות, וכן עם סוגי בשר אחרים כתחליף לבשר הכבש. המתכון התפתח לעיתים קרובות והתוספת הייחודית הייתה בירה גינס. מדיה וקבצים בנושא נזיד בשר אירי בוויקישיתוף