laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יער לאומי (ארצות הברית)

יער לאומי בארצות הברית (באנגלית: National forest (United States)) הוא יער וקרקע שעליה גדלים עצים, הנהנים מהגנה חוקתית. היערות הלאומיים מנוהלים על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית באמצעות שירות היערות, לפי הנחיות מטעם מחלקת החקלאות. ניהול הקרקעות הללו מתמקד בעיקר בהפקת חומר גלם מעצים, אדמות מרעה, מים, חיות בר ופנאי. ניתן לעשות ביערות הלאומיים שימוש מסחרי, ובניגוד לפארקים לאומיים הרשויות מעודדות את הפעילות הזאת בחלק מהמקרים. היערות הלאומיים נמצאים בקטגוריה VI של ניהול הקרקעות המוגנות של IUCN. מערכת היערות הלאומיים הוקמה לאחר אישורו של חוק בדיקת הקרקעות המחודשת - 1891. חוק זה התקבל כתוצאה מלחץ פוליטי שהופעל על ידי בעלי קרקעות ואנשי עסקים מאזור לוס אנג'לס, שהיו מודאגים מהנזק שנגרם לקו פרשת המים של הרי סאן גבריאל כתוצאה מפעילות הכרייה והחקלאות. אבוט קינזי והיערן תאודור לוקנס היו הדוברים הראשיים של שדלנות זו. השימוש בקרקע של היערות הלאומיים הוא עילה לעימותים רבים בין חברות לעיבוד עצים ותומכי איכות הסביבה. העימותים הללו מתרכזים סביב הגנה על מינים בסכנת הכחדה, כריתת יערות עתיקים, כריתת יתר, קנסות לא משמעותיים, חוקי כרייה מיושנים ובניית דרכים ביערות. בארצות הברית יש 154 יערות לאומיים ו-20 ערבות לאומיות המשתרעים על פני שטח של כ-781,000 קמ"ר. הקרקעות הללו מהוות 8.5% מהשטח הכולל של ארצות הברית, השווה בקירוב לגודלה של מדינת טקסס. רק 13% מקרקעות היערות הלאומיים נמצאים ממזרח לנהר המיסיסיפי. באלסקה לבדה נמצאים 12% משטחי הקרקעות של היערות הלאומיים. ישנם שני סוגים שונים של יערות לאומיים: אלו הנמצאים ממזרח למישורים הגדולים הם בעיקר יערות שנרכשו או נשתלו מחדש, כלומר, הקרקע הייתה בבעלות פרטית ונרכשה על ידי הממשל על מנת ליצור יער לאומי חדש. במקרים הללו השטח של היער הרשום על גבי המפה לא מייצג את גבולותיו הממשיים של היער, כי אם את גודל השטח שנרכש. ברוב המקרים השטח הממשי שנרכש קטן מהשטח של היער כולו. היערות הלאומיים שממערב למישורים הגדולים הם כאלה שתמיד היו ברשות הציבור. במקרים הללו, השטח של היערות כפי שהוא רשום במפות הוא השטח הממשי של היער. ביערות הלאומיים יש אתרי סקי, אתרי מחנאות, אתרי מורשת, מונומנטים לאומיים, שבילים (שבילי הליכה, אופניים, טרקטורונים, רכיבה על סוסים, אופנועי שלג ועוד). תושבי ארצות הברית רשאים לחנות בכל מקום ביערות הלאומיים, בתנאי שאתר החנייה נמצא במרחק של 200 רגל לכל הפחות מכל דרך או שביל. מדיה וקבצים בנושא יער לאומי בוויקישיתוף אתר שירות היערות של ארצות הברית USDA, US Forest Service, By the Numbers, fs.usda.gov. USDA, US Forest Service, Managing the Land, fs.usda.gov.
אאוג'ן טריקה

אֵאוּגֵ'ן טְרִיקָה (ברומנית: Eugen Trică; נולד ב-5 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום עוזר מאמן בקבוצת פוליטכניקה יאשי. טריקה החל את הקריירה במחלקת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה וקודם לקבוצה הבוגרת בשנת 1995. אחרי הצלחה יחסית בקבוצה הבוגרת עבר טריקה ב-1998 לקבוצה גדולה יותר ברומניה, סטיאווה בוקרשט, ועמה זכה באליפות בשנת 2001. בשנת 2003 חתם בקבוצת ליטקס לובץ' הבולגרית, שבמדיה שיחק שנתיים. בשנת 2005 הצטרף טריקה לקבוצה הישראלית מכבי תל אביב, אך אחרי מספר חודשים בלבד בישראל הוא חזר לבולגריה, הפעם לשורות צסק"א סופיה. במאי 2007 חזר טריקה לרומניה, אחרי שלא הסכים לחדש את חוזהו בצסק"א, וחתם בקלוז'-נאפוקה, איתה אף השתתף בליגת האלופות. בשנת 2009 חתם טריקה באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית, שם שיחק עד תום העונה. עם סיום העונה חזר לקלוז' לפרק זמן קצר ואז חתם בשורות אוניברסיטטה קראיובה, קבוצת נעוריו. בשנת 2010 חתם טריקה בשורות קונקורדיה צ'יאייניה מהליגה השנייה ברומניה, שבמדיה שיחק עד שפרש בשנת 2011. לזכותו של טריקה ארבע הופעות בנבחרת רומניה. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו, ובשנת 2007 רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת. לאחר פרישתו החל לשמש מאמן קבוצת יובנטוס בוקרשט מהליגה השלישית ברומניה, ובשנת 2013 שימש לתקופה קצרה מנג'ר קלוז'. לאחר מכן מונה למאמן UTA ארד מהליגה השנייה ברומניה. לאחר פרקי זמן קצרים כמאמן של יובנטוס בוקרשט, צ'.פ.ר קלוז ומטאלול רשיצה מהליגה השנייה, כיום משמש טריקה עוזר מאמן בקבוצת אל-איתיחאד. עד לשנת 2015 טריקה היה נשוי ללורנה, בתו של איליה באלאץ', שהיה אחד מכדורגלני העבר הגדולים ביותר ברומניה. מדיה וקבצים בנושא אאוג'ן טריקה בוויקישיתוף אאוג'ן טריקה, באתר Transfermarkt אאוג'ן טריקה, באתר Soccerway אאוג'ן טריקה, באתר WorldFootball.net אאוג'ן טריקה, באתר National Football Teams אאוג'ן טריקה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
המלחת מי תהום

המלחת מי תהום היא תופעה שבה חודרים מים מלוחים או מליחים לתוך אקוויפר של מים מתוקים, באופן שגורם להגדלת המליחות שלהם. התופעה יכולה להתרחש בנסיבות שונות של מפגש בין גופי מים השונים זה מזה בהרכבם: שאיבת יתר מאקוויפר מים מתוקים הנמצא בסמוך לחוף הים, ועקב כך שינוי הפרשי הלחצים בינו לבין אקוויפר תת-ימי מלוח. הקטנת עומד המים המתוקים גורמת לחדירת מים מלוחים דרך הפן הביני לתוך האקוויפר היבשתי. הדבר יכול לקרות כאשר מפלס מי התהום יורד מתחת לגובה פני הים, אולם ייתכן גם כאשר המפלס גבוה מפני הים, אך נוצר תת-לחץ מקומי עקב שאיבת יתר, וזה מאפשר חדירת מים מלוחים כלפי מעלה, לתוך האקוויפר היבשתי. בחתך של הפן הביני במקום כזה מתקבלת צורה דמוית חרוט, המכונה "חרוט יניקה", דרכו "נשאבים" המים המלוחים כלפי מעלה. חדירת מים מלוחים מאקוויפר כלוא הנמצא מתחת לאקוויפר מים מתוקים, דרך סדקים בסלע. תופעה זו יכולה לקרות באופן טבעי בעקבות תנודות טקטוניות בעומק האדמה, אך גם בעקבות שאיבת יתר מקומית המשנה את הפרשי הלחצים בין האקוויפרים: אם במצב הטבעי עומד המים באקוויפר העליון מנע חדירת מים מלוחים מהאקוויפר התחתון, הרי שבעקבות שאיבת יתר יכול להיווצר חרוט יניקה המושך אליו מים מלוחים כלפי מעלה. במקווי מים רדודים, כגון בריכות דגים, בריכות חימצון וכדומה, עולה מליחות המים עקב התאיידות. אם מקווה כזה מחלחל דרך סדקים בקרקע לתוך אקוויפר הנמצא מתחתיו, תיתכן המלחת המים באקוויפר. בשדות מושקים באקלים חם, גורמת התאיידות מי ההשקיה לאורך זמן להמלחת הקרקע. כאשר מליחות הקרקע מגיעה לרמה שבה היא פוגעת בגידולים החקלאיים, יש הנוהגים לשטוף אותה בכמויות מים גדולות, ואז נשטפים המלחים מפני השטח לעומק, אל תוך מי התהום. בישראל תועדו כמה וכמה מקרים של המלחת מי תהום מסיבות אלו, מרביתם באזורים שונים של אקוויפר החוף ובערבה. בחלקם אף גרמה ההמלחה להפסקת השאיבה מבארות. זיהום מים איכות הסביבה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאפטוס (מיתולוגיה)

יאפטוס (באנגלית Iapetus; ביוונית עתיקה Ἰαπετός), היה אחד מ-12 הטיטאנים, האלים שקדמו לאלים האולימפיים במיתולוגיה היוונית. בנם של אורנוס וגאיה. אביהם של אטלס, אפימתאוס ופרומתאוס. הוא גם הטיטאן שממונה על כיוון המערב. יאפטוס השתתף יחד עם אחיו ואחיותיו במלחמה של האלים נגד הטיטאנים, לאחר ניצחון האלים, ירד, יחד עם אחיו ואחיותיו, למדרגה נמוכה יותר מהאלים האולימפיים. כמה תאולוגים וחוקרים ציינו את דמיון השם עם יפת בן נח, היו שהשוו שמו לשם העיר יפו. שמו של הירח השלישי בגודלו של כוכב הלכת שבתאי קרוי יאפטוס. בסדרת הספרים גיבורי האולימפוס, בספר בית האדס מוצג יפטוס בתור בוב הטיטאן - נקרא בוב לאחר שפרסי ג'קסון דחף אותו אל נהר לתה ושם נמחקו זיכרונותיו, הוא עוזר לפרסי ואנבת', ומדריך אותם לשערי המוות בטרטרוס - והוא גם מת שם על ידי טרטרוס בעצמו יחד עם בוב הקטן - החתול שלד שלו ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטיאן גונזאלס

כריסטיאן מריו גונזאלס איידינוביץ' (בספרדית: Cristian Mario González Aidinovich; נולד ב-19 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם והמגן הימני. גונזאלס שיחק במהלך הקריירה שלו במספר קבוצות באורוגוואי, ביניהן ליברפול ופניארול, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. לאחר עונה אחת עבר למועדון ספורט אשדוד, במדיה שיחק שתי קדנציות עד שנת 2010, אז עבר לבית"ר ירושלים. בשנת 2011 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצת ריבר פלייט מונטווידאו. כריסטיאן גונזאלס, באתר Transfermarkt כריסטיאן גונזאלס, באתר Soccerway כריסטיאן גונזאלס, באתר National Football Teams כריסטיאן גונזאלס, באתר FootballDatabase.eu כריסטיאן גונזאלס באתר ONE ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא אורוגוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאפטוס

האם התכוונתם ל... יאפטוס (מיתולוגיה) – דמות מהמיתולוגיה היוונית, אחד מ-12 הטיטאנים יאפטוס (ירח) – אחד מירחיו של כוכב שבתאי, קרוי על שם יאפטוס המיתולוגי ים יאפטוס (אנ') – אוקיינוס קדום, נקרא על שם יאפטוס המיתולוגי
אלדו אדורנו

אלדו אוסמר אדורנו (בספרדית: Aldo Osmar Adorno; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר. אדורנו שיחק במספר קבוצות בפרגוואי ובמקסיקו, ובשנת 2003 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת במכבי תל אביב. חוץ מדרכון פאראגוואי, יש לאדורנו גם דרכון ספרדי, ולאחר שעזב את ישראל שיחק בספרד עד שהגיע לקפריסין בשנת 2006. אדורנו שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקפריסאית, ובשנת 2011 חתם באפואל ניקוסיה. בספטמבר 2014 חתם במטאלורג דונצק האוקראינית. לאחר חצי עונה באוקראינה חזר לקפריסין וחתם בארמיס ארדיפו. בקיץ 2015 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה. ב-25 ביולי 2019 הכריז על פרישה ממשחק פעיל. אלדו אדורנו, באתר Transfermarkt אלדו אדורנו, באתר Soccerway אלדו אדורנו, באתר WorldFootball.net אלדו אדורנו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אלדו אדורנו הכריז על פרישה ממשחק פעיל, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דופלקס (סרט)

דּוּפְּלֵקְס (באנגלית: Duplex) הוא סרט קומדיה שבוים על ידי דני דה ויטו ונכתב על ידי לארי דויל. הסרט יצא ב-ישראל ב-1 בינואר 2004. כוכבי הסרט הם בן סטילר, דרו ברימור ואיילין אסל. זוג צעיר, אלכס (בן סטילר) וננסי (דרו ברימור), עובר לדירה שנמצאת מתחת לדירת אישה זקנה. הזוג חושב שמצא את דירת החלומות שלו, אך גברת קונלי, האישה הזקנה שגרה מעליהם, שנראתה בלתי מזיקה, מתחילה למרר את חייהם. קונלי מבקשת מהזוג עזרה לעיתים תכופות, ולא מאפשרת להם לחיות חיים נורמליים. הזוג מתכנן דרכים למזער את הנזק, וכשזה לא מצליח הם מתכננים איך לגרום לה לעבור דירה, ולבסוף איך לרצוח אותה. בן סטילר - אלכס רוז דרו ברימור - ננסי איילין אסל - גברת קונלי הארווי פירסטיין - קנת ג'סטין ת'רו - שוטר רוברט וויזדום - השוטר דן סווזי קורץ - ג'ין מאיה רודולף - טארה אמבר ולטה - סלין אתר האינטרנט הרשמי של דופלקס "דופלקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דופלקס", באתר נטפליקס "דופלקס", באתר AllMovie (באנגלית) "דופלקס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דופלקס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דופלקס", באתר Metacritic (באנגלית) "דופלקס", באתר אידיבי "דופלקס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליס אסיה

ליס אסיה (בגרמנית: Lys Assia‏; 3 במרץ 1924 – 24 במרץ 2018) הייתה זמרת פופ שווייצרית, הזוכה הראשונה בתחרות הזמר של האירוויזיון כנציגת שווייץ בתחרות בשנת 1956. אסיה נולדה בשם רוזה מינה שארר בקנטון ארגאו שבצפון שווייץ. בצעירותה למדה ריקוד. מכריה ששמעו אותה שרה, הבחינו מיד בכשרונה הרב והציעו לה להסב את מקצועה לזמרת. בשנת 1940 החלה בקריירה שלה בתור זמרת. היא הפכה במהרה לאחת מזמרות הפופ המצליחות והפופולריות בשווייץ בתקופה ההיא. מול זאת, היו כאלו שהתנגדו לה וקראו שלא לשדר את שיריה בתחנות הרדיו, בטענות על מלל המכיל גזענות במספר משיריה. בשנת 1956 נבחרה לייצג את שווייץ בשני שיריה בתחרות האירוויזיון הראשונה, כפי ששלחה כל מדינה בתחרות זו. בסבב הראשון ביצעה את "Das alte Karussell" ("הקרוסלה הישנה") שמקומו כשאר השירים פרט לזוכה בתחרות זו אינו ידוע. בסבב השני ביצעה את "Refrain" ("פזמון חוזר") וזכתה איתו בתחרות. אסיה ייצגה את שווייץ בתחרות גם בשנת 1957 עם השיר "L'enfant que j'étais" ("הילדה שהייתי") שאיתו סיימה במקום תשיעי מתוך עשרה, ובשנת 1958 עם השיר "Giorgio" ("ג'ורג'יו") שאיתו השיגה מקום שני, בקבלת נקודות בודדות פחות מהזוכה. אסיה המשיכה לעסוק בתחום המוזיקה, והופיעה כאורחת כבוד באירועי התחרות השונים. כך למשל, באירוויזיון 2008 נטלה חלק בחצי הגמר השני כשהכריזה על תחילת ההצבעה, באירוויזיון 2009 הגישה את הפרס לזוכה ובתחרות ובאירוויזיון 2013 התארחה בחצי הגמר השני לריאיון קצר יחסית. בספטמבר 2011 הגישה אסיה את שירה "C'était ma vie" ("אלה היו חיי") לבחירת השיר שייצג את שווייץ באירוויזיון 2012. השיר הולחן על ידי ראלף זיגל, המלחין עם מספר השירים הרב בתחרות הזמר של האירוויזיון, ומלחין השיר של גרמניה שזכה באירוויזיון 1982. אסיה סיימה בתחרות במקום ה-8 עם זכייה ב-5.46% מהצבעת הציבור. פטירתה הותירה רושם רב על מעריצי האירוויזיון לאורך כל השנים, ובתחרות האירוויזיון שנערכה באירוויזיון 2018 הוקדש שיר קצר לזכרה. "Oh Mein Papa" "Ein kleiner goldner Ring" "Refrain" "Das alte Karussell" "Holland Mädel" "Jolie Jacqueline" "L'enfant que j'étais" "Giorgio" "Wenn Die Glocken Hell Erklingen" "La Golondrina" "C'était ma vie" "All in your head" "Ein Mann Vergißt Die Liebe" (שנת 1955) "Schlager Parade" אתר האינטרנט הרשמי של ליס אסיה ליס אסיה, ברשת החברתית פייסבוק ליס אסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליס אסיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליס אסיה, באתר AllMovie (באנגלית) ליס אסיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ליס אסיה, באתר ספוטיפיי ליס אסיה, באתר Last.fm (באנגלית) ליס אסיה, באתר AllMusic (באנגלית) ליס אסיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליס אסיה, באתר דיזר ליס אסיה, באתר Yandex.Music (ברוסית) ליס אסיה, באתר Discogs (באנגלית) ליס אסיה, באתר Genius ליס אסיה, באתר SecondHandSongs ליס אסיה, באתר DNCI ליס אסיה, באתר טיידל (באנגלית) Dana Gablinger‏, 85th birthday of Lys Assia, באתר YouTube‏, 4 במרץ 2009 "Lys Assia, First Lady of the Eurovision Song Contest, dies aged 94". Eurovision.tv. 24 March, 2018 Jarmo Siim,‏ First Eurovision winner Lys Assia enters Swiss selection, באתר האירוויזיון, 29 בספטמבר 2011
נבחרת סרביה בכדורסל

נבחרת הכדורסל הלאומית לגברים של סרביה (בסרבית: Кошаркашка репрезентација Србије) מייצגת את המדינה בתחרויות בינלאומיות. הדירוג הנוכחי של נבחרת סרביה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-2 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. נבחרת סרביה נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. סרביה הייתה בעבר חלק מנבחרות יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו. נבחרת יוגוסלביה זכתה חמש פעמים באליפות העולם בכדורסל (בשנים 1970, 1978, 1990, 1998, 2002) ושמונה פעמים באליפות אירופה בכדורסל (בשנים 1973, 1975, 1977, 1989, 1991, 1995, 1997, 2001). כמו כן, היא זכתה פעם אחת במשחקים האולימפיים בשנת 1980. במהלך אליפות העולם לנבחרות בשנת 2010 שהתקיימה בטורקיה, התמודדו בשלב חצי הגמר נבחרות סרביה וטורקיה. סיום המשחק הוכרע בשנייה האחרונה על ידי סל שקלע שחקן טורקי אשר דרך על הקו כאשר הכדור היה בידיו, ואושר על ידי השופטים. בתחילת חודש יוני 2011 קיבלה ההתאחדות הסרבית מכתב התנצלות רשמי מפיב"א, בו מודה הארגון בטעות השיפוט. סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): מדיה וקבצים בנושא נבחרת סרביה בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת סרביה בכדורסל דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א פיב"א התנצלה על טעות שיפוט מ-2010, באתר ערוץ הספורט, 4 ביוני 2011
צבעוניים (קבוצה אתנית)

המונח צבעוניים (באנגלית: Coloureds) בדרום אפריקה מתייחס לקבוצת אוכלוסייה המורכבת מבני תערובת של צאצאי המתיישבים האפריקאנרים ובני שבטים אפריקאיים, אליהם נתערבבו גם חלקים ממוצא של עמי דרום-מזרח אסיה. בארצות הברית, זהו מונח בלתי תקין פוליטית המתייחס בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים. האוכלוסייה הצבעונית נוצרה, ברובה, כתוצאה מהעובדה שבראשית ההתיישבות האירופית בכף התקווה הטובה היו המתיישבים הבורים הלבנים אוכלוסייה שכללה בעיקר גברים. מיעוט הנשים במושבה הביא לתופעות של ניצול מיני של בנות העבדים השחורים והאסייתים, שכתוצאה ממנו נולד דור של בני תערובת בחוותיהם של המתיישבים. בני תערובת אלה זכו ליחס של התנכרות הן מצד האוכלוסייה הלבנה והן מצד האוכלוסייה השחורה, והתפתחו בקהילות נפרדות של עצמם. בשנות שלטון האפרטהייד וההפרדה הגזעית שהנהיג, קיטלג אותם הממשל כגזע בפני עצמו, בצד הלבנים והשחורים, למרות שבפועל אין להם מאפיינים גזעיים ואתניים ברורים וחד-משמעיים. הוקצו להם אזורי מחיה משלהם, בתי ספר נפרדים וכדומה. עם זאת, כתוצאה משנות האפליה וההפרדה, ותחושתם כדחויים הן מצד המיעוט הלבן והן מצד הרוב השחור, פיתחו תרבות פוליטית משלהם ונאבקו על זכויותיהם. הם לא נהנו מזכויות היתר של הלבנים, אך בתקופות מסוימות זכו לזכויות יתר מועטות על פני השחורים. גם האוכלוסייה ההודית הגדולה בדרום אפריקה קוטלגה על ידי השלטונות במעמד שווה ערך לצבעוניים. הצבעוניים בדרום אפריקה מונים כ-4 מיליון איש (כ-9% מהאוכלוסייה, מעט פחות מהלבנים). מבחינה דתית, מרביתם נוצרים קלוויניסטים המשתייכים לכנסייה ההולנדית-רפורמית, עם מיעוט מוסלמי. רובם המכריע (כ-90%) דובר את שפת האפריקאנס כשפת אם. ערך מורחב – צבעוניים (קבוצה) בארצות הברית ובבריטניה, הוראת המונח צבעוניים (Colored, באיות אמריקאי), נקרא People of Color ("אנשים של צבע" בתרגום חופשי לעברית), והוא שונה במקצת ומתייחסת בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים. יש להבחין בין השימוש במונח בהקשרו הדרום אפריקני לזה האמריקני, כשבצפון אמריקה מונח זה נחשב לכינוי מבזה שאינו תקין-פוליטית כיום. מולאטים מדיה וקבצים בנושא צבעוניים בוויקישיתוף צבעוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנשי צבע (דרום אפריקה), דף שער בספרייה הלאומית
תאודור דה באנוויל

תאודור דה באנוויל (בצרפתית: Théodore de Banville;‏ 14 במרץ 1823 – 13 במרץ 1891) היה משורר וסופר צרפתי. דה באנוויל נולד בעיר מולן במחוז אלייה שבחבל אוברן בצרפת לאב שהיה קצין בצי המסחרי הצרפתי. ימי נעוריו עברו עליו בחוסר עניין כאשר למד בבית הספר התיכון קונדרסה בפריז. הוא התבדל מחבריו לכיתה ולא השתתף אתם באירועים כלשהם. אחרי שסיים את למודיו בבית הספר התיכון הקדיש את עצמו לספרות. ב-1842 פרסם את קובץ החרוזים "הפסלים" וב-1846 את הקובץ "הנטיפים התלויים". שני קובצי שירה אלה נתקבלו בביקורת עוינת, אך גרמו לידידותו עם המשורר אלפרד דה ויניי, והוא הקדיש את כל זמנו ליצירה ספרותית ולבקורת הספרות. החל ב-1853 פרסם ספרים ובהם "מחקר על המנהגים של פריז" שבו תיאר את חייהם של אנשי החברה הגבוהה שבעיר. הוא פרסם מאמרים בכתבי עת לספרות ושימש גם כמבקר תיאטרון של מספר עיתונים. דה באנוויל התגורר בעיקר בפריז והיה אהוד על החוגים הספרותיים של העיר. הוא פרסם קובצי שירה נוספים ובהם הקובץ "מזמורי לוליינות" (1857) שאותו הקדיש לויקטור הוגו וזכה בעידודו. ב-1858 הוא זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי. ב-1866 נשא לאישה את מארי אליזבט רושגרוס וב-1867 הקדיש לה את קובץ שיריו "הגולים". ב-1868 השתתף בעריכת המהדורה השלישית של קובץ שיריו הנודע של שארל בודלר "פרחי הרע". דה באנוויל היה אחד האנשים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר בספרות הצרפתית של תקופתו. בהשפעתו החל להופיע ב-1866 כתב העת לספרות "הפארנאסוס בן זמננו" שביטא את רעיונותיה של קבוצת משוררים שבה היה חבר שדגלה באידיאל של תאופיל גוטייה "אמנות לשם אמנות" ושהקימה את אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. הוא טיפל באופן מיוחד בבעיות הסגנון בשירה, עשה ניסיונות להעשירה והחיה צורות שירה עתיקות כמו הבלדה והרונדו. היו כאלה שדחו את שירתו כחסרת רגש וחסרת דמיון, אך השפעתו הגדולה אפשרה למספר רב של משוררים צעירים להתנתק מן הסגנון הרגשני המעושה שהשתרש בשירה ובספרות של תקופתו. בין משוררים אלה ניתן למנות את המשורר הצעיר ארתור רמבו שבמאי 1870 שלח לו את שירו "אופליה" וקיבל את תמיכתו בצורת המלצה למוציא לאור אלפונס למר. דה באנוויל מת בפריז ב-1891 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבעיר. אחד הרחובות של הרובע השבעה עשר של פריז נושא את שמו. עבודתו הפואטית בכללותה - באנגלית תאודור דה באנוויל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תאודור דה באנוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי תאודור דה באנוויל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) תאודור דה באנוויל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תאודור דה באנוויל, באתר MusicBrainz (באנגלית) תאודור דה באנוויל, באתר Discogs (באנגלית)
תשוקה

תשוקה (ידועה גם כתאוות בשרים) היא תחושה של דחף ורצון להשיג את מושא ההשתוקקות. תשוקה מתייחסת לרוב להיבט המיני, אך היא יכולה להיות מופנית גם כלפי אוכל ועוד. ראשיתה של התשוקה ברצון להשיג דברים שחפצים בהם ובכך להגיע להרגשה של מיצוי עצמי. ברגע שמושא התשוקה הושג, מיד מתחילה התשוקה להתפוגג. האדם משיג את מושא תשוקתו ובכך הוא מוריד את המתח ואת התשוקה הקיימים אצלו. התשוקה היא תהליך שכיח בחוויה האנושית שכן היא נמצאת בכל מקום: תשוקה לשקט, לרגיעה, להורדת מתח, לאוכל, תשוקה מינית ועוד. המילה "תשוקה" מופיעה במקרא, בהטיות שונות, שלוש פעמים בסך הכל. בבראשית ג' נאמר בעקבות חטא אכילת פרי העץ הדעת: ”אֶל הָאִשָּׁה אָמַר הַרְבָּה אַרְבֶּה עִצְּבוֹנֵךְ וְהֵרֹנֵךְ בְּעֶצֶב תֵּלְדִי בָנִים וְאֶל אִישֵׁךְ תְּשׁוּקָתֵךְ וְהוּא יִמְשׇׁל בָּךְ”, בבראשית ד' נאמר אל קין לאחר שמנחתו לא נענתה: ”הֲלוֹא אִם תֵּיטִיב שְׂאֵת וְאִם לֹא תֵיטִיב לַפֶּתַח חַטָּאת רֹבֵץ וְאֵלֶיךָ תְּשׁוּקָתוֹ וְאַתָּה תִּמְשׇׁל בּוֹ”. המופע השלישי הוא בשיר השירים ז': ”אֲנִי לְדוֹדִי וְעָלַי תְּשׁוּקָתוֹ”. המורכבות של פירוש המילה 'תשוקה' נובעת הן ממיעוט המופעים שלה, הן מהאניגמטיות של חלק מההקשרים בה היא מופיעה והן בגלל הסנטימנט השונה כל כך בין ההקשרים של המופעים הללו – בבראשית המילה נושאת מטען רגשי שלילי ואילו בשיר השירים נראה כי למילה יש סנטימנט חיובי דווקא. גישה פרשנית אחת, מפרשת את המילה "תשוקה" במשמעות של 'משיכה' (desire) ובעיקר משיכה בעלת אופי מיני. יש ניואנסים בקרב מחזיקי גישה זו – חלקם תופסים את המשיכה בצורה מינית יותר ואחרים מזהים אותה כמשיכה וכתלות גופנית או נפשית של האישה באיש. גישה זו באה לידי ביטוי מובהק בתרגומים מודרניים שונים למקרא והיא מבוססת בחלקה על המופע של המילה 'תשוקה' בשיר השירים, שם למילה יש הקשר ארוטי מובהק והן על שימושים מאוחרים במילה תשוקה. השלכת גישה זו, בין היתר, היא שהכתובים בספר בראשית מזהים את המשיכה האירוטית שבין האיש לאישה כמרכיב בעונשה של האישה. קריאה אחרת, מפרשת את המילה 'תשוקה' בהקשר של 'תשובה' (return) או פנייה של האישה חזרה אל האיש שלה. לקריאה זו יש ביסוס הן מתוך תרגומי המקרא הקדומים לשפות שונות (שמקבלים ביטוי גם בפרשנות המקרא הנוצרית והיהודית המוקדמת) והן מתוך עיון בהקשר המקומי של הכתובים בבראשית. בראשית ג' מתאר את העונש שלוקה בו האדם לאחר חטאו, העונש אצל האדם היא שיבתו אל העפר ממנו נוצר. תשוקת האישה מקבילה לשיבת האדם אל האדמה כי האדם נוצר מן האדמה ואילו האישה נוצרה מהאדם. הביטוי "נפש שוקקה" במובן של אדם שמתאווה למזון, מופיע מספר פעמים במקרא: "וְהִנֵּה עָיֵף וְנַפְשׁוֹ שׁוֹקֵקָה" (ישעיה כ"ט ח'). "כִּי הִשְׂבִּיעַ נֶפֶשׁ שֹׁקֵקָה" (תהילים ק"ז ט'). על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה יש שלושה רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. שפינוזה הגדיר את התשוקה כ"יצר יחד עם המודעות לו". תשוקה מינית דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "תשוקה", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות
אסתויהאד

אסְתְוִיהַאד (בפהלווי: astwihād; באווסטית: Astō.vīδōtu; בפרסית: استویهاد או استویداد) הוא דיוו המוות במיתולוגיה הפרסית. משמעות שמו היא "משבר (או: מפריד) העצמות". בחיבור דאדסתאן-י דיניג מוסבר כי משמעותו ומהותו הם "פירוק היצורים החומריים." הוא משתייך לקבוצת הדיווים, התומכת באהרימן ונאבקת נגד אהורה מאזדה ועוזריו, האמשה ספנטס. אסתויהאד עוזר לדיוו ח'שם לענות את נשמות המתים העולות לשמיים, ומסופר כי הוא נשלח על ידי אהרימן להרוג את גַיוֹמַרְד, האדם הראשון. אסטו וידאטו באתר אנציקלופדיה מיתיקה דאדסתאן-י דיניג, פרק 37, פס' 50 (תרגום לאנגלית, בתוך: E.W. West, Sacred Books of the East, volume 18, Oxford University Press, 1882). M.F. Kanga, "Astwihād," Encyclopedia Iranica, Vol. 2, Fasc. 8, p. 873. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מספרי ברזל

מספרי ברזל היא שיטת מנייה המאפשרת לבדוק במהירות אם קבוצה מסוימת נוכחת במלואה. בניגוד לשיטות דומות לעריכת בדיקה זו, כגון הקראת שמות, שיטת מספרי הברזל יכולה להתבצע בזריזות, בתנאי ראות קשה וכשמפעיל השיטה אינו זוכר את שמותיהם של כל בני הקבוצה. שיטה זו נהוגה בצבא כחלק מהתרגולות המקובלות בחיל הרגלים, אך גם קבוצות מטיילים גדולות נוהגות בשיטה זו. חלוקת מספרי ברזל מתבצעת כאשר ידוע שכל האנשים בקבוצה נוכחים. בצה"ל נהוג שהמפקד עובר בין האנשים ומחלק להם מספרים עולים. כך, הראשון יהיה מספר אחת, אחריו יהיה מספר שתיים וכולי כאשר המפקד הוא האחרון. לאחר החלוקה מתבצעת בדיקת נוכחות על מנת לוודא שכל הנוכחים הבינו את מספרם. כל אחד מחברי הקבוצה צריך לזכור את מספר הברזל שלו והאם הוא האחרון בקבוצה. לעיתים נכתבים המספרים בטוש על גוף החייל על מנת לסייע לו לזכור את המספר שהוקצה לו. כאשר יש צורך לבדוק את מצב נוכחות הקבוצה, האחראי מכריז "מספרי ברזל להתפקד", וכל אחד מאנשי הקבוצה מכריז את המספר שלו בתורו לפי סדר עולה, החל מ-1 ועד לאחרון. האחרון בקבוצה מוסיף את המילה "ואחרון" אחרי הכרזת המספר שלו על מנת להראות שהספירה הסתיימה, לדוגמה: "17 ואחרון". אם אחד מאנשי הקבוצה חסר או לא מרוכז, הספירה תיעצר. במקרה כזה יש להכריז שנית על המספר האחרון שהוכרז ולהימנע מלקרוא את המספר החסר. לדוגמה: אם בקבוצה של 17 איש הספירה נעצרה לאחר המספר 8, נושא המספר 9 חסר או שאינו מרוכז. לכן יש לשאול "מי הבא אחרי 8" ואסור לשאול "מי זה 9". אם אחד מבני הקבוצה שואל בטעות "מי זה 9", האחרים עשויים לחשוב שהמספר 9 הוכרז על ידי מי שאמור היה להכריזו. אם בדיקת הנוכחות לא התבצעה באופן תקין יש לבצע את הבדיקה שוב. אם מגלים שאחד מאנשי הקבוצה חסר, מכנסים את הקבוצה לבירור זהותו של החבר החסר. חנן גרינברג, מחדל בצה"ל: חייל נרדם, ונשכח מאחור בעזה, באתר ynet, 29 ביולי 2007 קובי נחשוני, הרבנות הצבאית: לא למנות חיילים במספרי ברזל, באתר ynet, 28 בינואר 2009 חנן גרינברג, מחדל בצה"ל: חייל נרדם, ונשכח מאחור בעזה, באתר ynet, 29 ביולי 2007
תלות גומלין מורכבת

תלות גומלין מורכבת, היא גישה השייכת למסורת הנאו-ליברלית, שקמה כמענה לריאליזם הפוליטי וספיחיו. גישת "תלות הגומלין המורכבת" מנסה להסביר את מורכבותם של הקשרים בין שחקנים בינלאומיים ושחקנים על-לאומיים ועצם פגיעותם של השחקנים הללו לאור מורכבות הקשרים. גישה זו כופרת בהנחה הריאלית כי המדינות הם השחקנים היחידים במשחק הפוליטי העולמי, וטוענת כי קבוצות על-לאומיות כתאגידים בינלאומיים ובנקים אף הם שחקנים מרכזיים במערכת הפוליטית והכלכלית העולמית. כמו כן, הגישה הורידה מחשיבותן של סוגיות ביטחון לאומי (לאור הפגיעות ההדדית) וחלקה על נחיצותו של כוח צבאי כמכשיר המעצב מדיניות היחיד בפוליטיקה העולמית. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גן הקופים

האם התכוונתם ל... גן שאול – גן ברמת גן הידוע גם כגן הקופים גן קופים – סרט ישראלי משנת 2023 של אבי נשר
דופלקס

האם התכוונתם ל... דירת דופלקס – דירה בעלת שני מפלסים (קומות) בבית משותף דופלקס (סרט) – סרט קומדיה משנת 2003, שבוים על ידי דני דה ויטו בכיכובם של בן סטילר, דרו ברימור ואיילין אסל דופלקס (תקשורת) – תכונה של ערוץ תקשורת, שמשמעותה היא זרימה של אותות בשני הכיוונים, בו-זמנית (Full-Duplex) או לסירוגין (Half-Duplex) דופלקס (חומר) – באמנות חזותית, קרטון דופלקס הוא סוג של קרטון בעל מרקם שונה בכל צד