laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גווידו ונטורוני

גווידו ונטורוני (באיטלקית: Guido Venturoni; נולד ב-10 באפריל 1934) הוא אדמירל איטלקי בדימוס אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של איטליה בין 1994-1999., וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 1999–2002. ונטורוני נולד בטראמו ב-10 באפריל 1934. ב-1952 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית הימית האיטלקית ובמשך כמה שנים הועסק כנווט על ספינות שונות. לאחר מכן החל לעבור הכשרה כטייס מסוקים בארצות הברית, וב-1966 קיבל רישיון טיס. ב-1967 הוא הפך לעוזרו של האדמירל ג'ינו בירינדלי. לאחר שפיקד על ספינות שונות מסוגים מגוונים, מונה ב-28 בדצמבר 1989 לסגן מפקד חיל הים עד 14 בינואר 1991. בפברואר 1992 מונה למפקד חיל הים עד 1 בינואר 1994 אז מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-14 בפברואר 1999 הוא פרש מהתפקיד וב-6 במאי של אותה שנה מונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. הוא סיים את תפקידו ב-30 ביוני 2002 ופרש מהצבא. ב-2005 הצטרף ונטורוני לדירקטוריון חברת הנשק פינמכניקה. בתחילת שנת 2013 נעצר מנכ"ל החברה ויו"ר הדירקטוריון ג'וזפה אורסי בידי משטרת איטליה באשמת סחיטה, מעילה ושוחד שהיו קשורות לעסקת נשק שערכה החברה עם צבא הודו. ב-16 בפברואר של אותה שנה מינתה מועצת המנהלים של החברה את ונטורוני ליו"ר הזמני עד מינויו של ג'אני דה ג'נארו שהתקיים ב-4 ביולי 2013. ב-15 במאי 2014, עזב ונטורוני את החברה. מדיה וקבצים בנושא גווידו ונטורוני בוויקישיתוף גווידו ונטורוני באתר משרד ההגנה האיטלקי
ז'ואקים ארקוברדה

ג'ואקים ארקוברדה (Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti‏;17 בינואר 1850 - 18 באפריל 1930, ריו דה ז'ניירו) היה קרדינל של הכנסייה הקתולית שפעל בברזיל. ג'ואקים ארקוברדה נולד בעיירה בפרנמבוקו שבברזיל למשפחה מבוססת. בגיל צעיר הוא החל הכנה לכמורה. באותה תקופה בברזיל לא היה מוסד חינוכי גבוה של הכנסייה ולכן ארקוברדה נסע בשנת 1866 לרומא בה למד באקדמיה של הכנסייה הקתולית ליוצאי אמריקה הלטינית Collegio Pio-Latinomericano. הוא המשיך ללימודי אוניברסיטה אותה סיים עם קבלת תואר שלישי. לאחר סיום הלימודים בשנת 1874 הוא קיבל הסמכה לכומר. בשנת 1876 ארקוברדה חזר לברזיל ומונה לרקטור של האקדמיה הקתולית שהוקמה באולינדה. בשנת 1888 פדרו השני, קיסר ברזיל רצה למנות אותו לבישוף אך ארקוברדה חשב שהוא לא מוכן לתפקיד וסירב. כעבור שלוש שנים, שנת 1891 הוא מונה לבישוף של גויאס על ידי האפיפיור. בשנת 1897 ארקוברדה קודם לארכיבישוף של ריו דה ז'ניירו, התפקיד הכנסייתי הגבוה באמריקה הלטינית באותה תקופה. ב-11 בדצמבר 1905 אפיפיור פיוס העשירי מינה אותו לחשמן. בכך ארקוברדה הפך לחשמן הראשון שנולד בברזיל. בשנת 1914 ארקוברדה השתתף בקונקלווה ברומא. בשנת 1922 הוא לא היה יכול להגיע עקב מצב בריאותו הירוד. במהלך כהונתו היו לו יחסים טובים עם השלטון למרות חילוקי דעות שהיו במספר נושאים. כמו כן הוא השלים עבודות שיפוץ נרחבות בארמון הארכיבישוף. ארקוברדה נפטר בשנת 1930 אחרי מעל ל-30 שנים בתפקיד. הוא נטמן בקתדרלה העירונית בסיום טקס בה השתתפו ראשי הכנסייה וראשי המדינה. בשנת 1928 באזור בו הוא נולד הוקמה מועצה מקומית שנקראה על שמו ארקוברדה. מדיה וקבצים בנושא ז'ואקים ארקוברדה בוויקישיתוף ביוגרפיה רשימת תפקידים בהם כיהן ז'ואקים ארקוברדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לילי וספרמי

לילי וספרמי (במקור אליס רוטהאוזר, בהונגרית: Veszprémi Lili; טטה, 21 ביולי 1901 – בודפשט, 3 ביוני 1982) הייתה מורה לפסנתר, מומחית למוזיקה, יהודייה-הונגרייה אשתו של האדריכל ג'רג' אלמאר, ואמו של האסטרונום וחוקר החלל איבאן אלמאר. אליס רוטהאוזר נולדה במשפחה יהודית של סוחר המעדנים ארנולד וספרמי (רוטהאוזר) ושל פאני גראי. בין 1916 לבין 1922 למדה בבית הספר למוזיקה פודור בבודפשט (פסנתר) בהנחיה של ארפאד טוט ושאנדור ואש, ובין 1922 לבין 1924 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט (הכשרת מורים) בהדרכת אירן שן. היא למדה תורת המוזיקה אצל אלברט שיקלוש. בשנים 1949–1951 הייתה המנהלת של בית הספר למוזיקה של עובדי הדואר, בין השנים 1951–1956 הייתה ראש מחלקת הלימודים והמחקר של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, ובשנים 1956–1961 הייתה המפקחת המקצועית של ארגון בתי הספר למוזיקה בבודפשט. היא פרשה לגמלאות ב-1961. וספרמי פרסמה רבות בכתבי עת למוזיקה והייתה מומחית ברמה הלאומית בתחום המוזיקה בכלל והפסנתר בפרט. בעלה היה גירג' אלמאר (פרנקל), איתו התחתנה בבודפשט ב-21 ביולי 1928. אין תיעוד על כך, רק נטען בקורות חייה, ששניהם הוטבלו לדת הרומית-קתולית בשנת 1938. ניתוח ופרשנות (קטעי פסנתר הונגרי של תוכנית הלימודים החדשה, בודפשט, 1948) שלושים ושישה שירי עם צרפתיים (בודפשט, 1949) מדריך להוראת סולפג' (עם קלמן הלאס, בודפשט, 1950) "ארבע ידיים" סובייטי (מחברת שותפה, בודפשט, 1950) "ארבע ידיים" הונגרי ישן (מחברת שותפה, בודפשט, 1958-1959) בואו ננגן מוזיקה ביחד ("ארבע ידיים", מחברת שותפה, בודפשט, 1960) חינוך מוזיקלי בהונגריה (בודפשט, 1964, מהדורות נוספות במספר שפות) ההיסטוריה של לימודי הפסנתר שלנו (בודפשט, 1976) Das Kind am Klavier: Das Notenlesen (לייפציג, 1981) ערכה את: בלה ברטוק: קורות חיים. כתבים על מוזיקה (1946) מרגיט וארו: מחקרים, הרצאות, זכרונות (1980) עיטור מסדר העבודה דרג כסף (1976) Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגר מוזיאון הספרותי פטפי) Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש) אישטואן ראייץ': המתים הגדולים של לימודי הפסנטר שלנו: לילי וספרמי (1982. szeptember 1.) Muzsika, 25. évfolyam, 9. szám יוליאנה וירטמן: לילי וספרמי – דיוקן (1 ביולי 1976) Muzsika, 19. évfolyam, 7. szám "Születési bejegyzése a tatai polgári születési akv. 136/1901. folyószáma alatt". "Elhunyt Almár Györgyné Veszprémi Lili". Magyar Nemzet. 1982-06-22. p. 6. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 477/1928. folyószáma alatt".
פטרז'לקה (כדורגל)

פטרז'לקה הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה. נכון לעונת 2021/2022 משחקת הקבוצה בליגה השנייה בסלובקיה. בסוף עונת 2009/2010 הקבוצה ירדה מליגת העל הסלובקית לליגה השנייה בסלובקיה ובסוף עונת 2011/2012 הקבוצה ירדה מהליגה השנייה לליגה השלישית בסלובקיה. הקבוצה הוקמה בשנת 1899 ברובע פטרז'לקה שבברטיסלאבה ועד לשנת 2005 הקבוצה נקראה "פ. ק. ארטמדיה פטרז'לקה". הקבוצה זכתה בגביע הסלובקי בכדורגל פעם אחת בעונת 2003/2004 וכן באליפות הליגה הסלובקית הבכירה בעונת 2004/2005. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה שהכניס אותה למודעות הבינלאומית הוא העפלה לליגת האלופות בעונת 2005/2006. בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה בקבוצת קאיראט אלמטי מקזחסטן. המשחק הראשון נגמר בניצחון 0–2 לקאיראט אלמטי אך המשחק השני הסתיים בניצחון 1–4 לארטמדיה ברטיסלאבה והיא המשיכה הלאה לשלב ההעפלה השני בגלל הפרש שערים. בשלב ההעפלה השני נפגשה הקבוצה עם קבוצת סלטיק הסקוטית. המשחק הראשון נגמר בניצחון 0–5 לארטמדיה והמשחק השני נגמר בניצחון 0–4 לסלטיק אך בגלל הפרש שערים המשיכה ארטמדיה לשלב ההעפלה השלישי. בשלב ההעפלה השלישי נפגשה הקבוצה עם קבוצת פרטיזן בלגרד. שני משחק הגומלין בין הקבוצות נסתיימו בתיקו 0-0 ולכן בתום המשחק השני, לאחר הארכה, התחילו הקבוצות דו-קרב פנדלים שבסיומו ניצחה ארטמדיה 3–4 ועלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים נפגשה הקבוצה עם קבוצות אינטר מילאן, פורטו וגלאזגו ריינג'רס. הקבוצה הפסידה פעמיים לקבוצת אינטר מילאן וסיימה את שני המשחקים נגד הריינג'רס בתיקו. את המשחקים נגד פורטו סיימה את הראשון בניצחון 2–3 ואת המשחק השני בתיקו. בסיום שלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השלישי, אחרי גלאזגו ריינג'רס ואינטר מילאן ולכן לא עלתה לשלב ה-"טופ 16". הקבוצה המשיכה לגביע אופ"א שם שיחקה שני משחקים נגד לבסקי סופיה כאשר בראשון הפסידה 0–1 ובשני הפסידה 0–2 ולכן לא עלתה שלב. לאחר העונה הטובה מאוד של הקבוצה עזב המאמן ולדימיר וייס לקבוצת סאטורן רמנסקו וכן מספר שחקנים מובילים בקבוצה עזבו אותה לקבוצות מובילות באירופה (יאן דוריצה לסאטורן רמנסקו, באלאזס בורבלי לקייזרסלאוטרן ובלאז'יי ואשצ'אק לטרוויזו). בעונת 2007/2008 הקבוצה זכתה ב"דאבל", אליפות בפעם השנייה וגביע בפעם השנייה. הקבוצה שיחקה בליגת האלופות בעונת 2008/2009. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את ולטה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את טמפרה יונייטד. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה ליובנטוס ועברה לשחק בסיבוב הראשון של גביע אופ"א. הקבוצה הפסידה לספורטינג בראגה והודחה מהטורניר. מדיה וקבצים בנושא פטרז'לקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטרז'לקה פטרז'לקה, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
אברהמיאן

האם התכוונתם ל... הוביק אברהמיאן – פוליטיקאי ואיש עסקים ארמני טאתב אברהמיאן – שחמטאית ארמנית מדאה אברהמיאן – צ'לנית ארמנית
פרנץ רובאו

פרנץ רובאו (ברוסית: Франц Рубо;‏ 15 ביוני 1856 – 13 במרץ 1928) היה צייר רוסי שיצר כמה מהציורים הפנורמיים הגדולים והידועים ביותר. הוא יצר ציורים מעגליים, שהוצמדו למשטח גלילי והמבט בהם מבפנים כנקודת התצפית. פרנץ (פרנסואה) רובאו נולד ב־1856 באודסה לאונורה פורטון אלכסיס רובאו ואשתו מדלן (לבית סנק). פרנץ היה הרביעי מבין חמישה ילדים במשפחה קתולית; אביו היה מוכר ספרים וכתבי עת, במקור ממארסיי הוא למד בבית הספר לציור באודסה. בשנת 1877 נסע רובאו למינכן ולמד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. לאחר מכן הוא התיישב בסנט פטרסבורג, עבד באקדמיה הקיסרית לאמנויות וצייר פנורמות ענק של קרבות היסטוריים. בשנים 1904–1912 לימד רובאו באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג כפרופסור. מיכאיל אבילוב היה בין תלמידיו. בתקופה זו הוא צייר את המצור על סבסטופול, ציור פנורמי. באמצע המאה ה-19 הפכו הציורים הפנורמיים השונים לדרך אופנתית לתאר נופים ואירועים היסטוריים. הפנורמה הייתה מדיום ויזואלי של 360 מעלות, שיטה זו נרשמה כפטנט על ידי האמן רוברט בארקר בשנת 1787. תצוגה זאת הייתה דבר חדש ובתקופה ההיא, והציורים הללו היו סנסציה. הציורים יצרו אשליה חדשה, העבירו את הצופה למציאות מדומה, ויצרו תפיסה של נוכחות פיזית באמצע האירועים. כאשר עומדים באמצע הפנורמה של 360 מעלות נוצר הרושם של עמידה בסביבה חדשה. רובאו זכה למוניטין בזכות ציורי הענק הפנורמיים שביצע במהלך חייו. העבודות של רובאו היו כה גדולות עד שהן דרשו ביתנים שנבנו במיוחד כדי להציג אותן. אחת הפנורמות הבודדות שצייר, עדיין קיימת כנציגת ז'אנר פופולרי מהמאה ה-19. בשנת 1913 עזב רובאו את רוסיה לגרמניה, והתיישב במינכן. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הכירו בו השלטונות הגרמניים כאזרח צרפתי, וב-19 בדצמבר 1914 העניקו לו אזרחות גרמנית. הוא התגורר במינכן למשך שארית חייו ומת ב-13 במרץ 1928. הפנורמה של סבסטופול היא ציור ענק המתאר את המצור על סבסטופול בשנים 1854–1855. הציור הוצג ברוטונדה, מבנה מיוחד הבנוי בצורה מעגלית. גודלו של הציור עצום, אך הוא היה הכרחי לתיאור ריאליסטי של סצנות צבאיות בגלל מספר המשתתפים העצום והנוף הרחב. רובאו עבד על הציור הזה כמעט שלוש שנים, החל משנת 1901. הוא חקר את האירועים ההיסטוריים על ידי נסיעה לסבסטופול, קרא על הקרב עצמו וכן על ידי קריאת מסמכים היסטוריים שתיארו את הסצנות והתקריות השונות במהלך המלחמה. הוא גם שוחח עם משתתפים ששרדו את הקרב. רובאו יצר את הסקיצות הראשונות שלו בסנט פטרבורג. הוא המשיך לעבוד על הציור מאוחר יותר באקדמיה הבווארית לאמנויות יפות, שם החליט להשתמש בקנבס בגובה 14 מ' על 115 מ' אורך. כשסיים את הציור, הוא הוצג בסבסטופול בקיץ 1904, במלאת חמישים שנה להגנת העיר. נוף בקווקז יום שוק צבא חוצה את הקווקז ליד הנהר מדיה וקבצים בנושא פרנץ רובאו בוויקישיתוף Franz Roubaud / catalogue raisonné, www.roubaud.eu Рубо Франц Алексеевич, www.hrono.ru [Mieszkowski, Jan, Watching war, 2012, Stanford, California Stanford University Press "Russian artists, Franz Roubaud (Russian)" wave interactive Luzern, Welcome, International Panorama Council
קנט מיוזיק רפורט

קנט מיוזיק רפורט (באנגלית: Kent Music Report) היה מצעד מוזיקה שבועי של סינגלים ואלבומים באוסטרליה, אשר חובר על ידי ההיסטוריון דייוויד קנט (אנ') ממאי 1974 ועד ינואר 1999. ביולי 1987, המצעד זכה למיתוג מחדש בשם Australian Music Report ‏(AMR)‏. ביוני 1988, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי, שהשתמש בדו"ח מאז אמצע 1983, בחר להפיק מצעדי מוזיקה משלו כ-ARIA Charts. לפני הקמת Kent Music Report, המגזין Go-Set פרסם מדי שבוע את 40 הסינגלים המובילים מ-1966, ומצעדי האלבומים מ-1970, עד לפירוק המגזין באוגוסט 1974. ב-Kent Music Report, פורסמו מצעדי מוזיקה אוסטרליים של שנת 1940 עד 1973 באופן רטרוספקטיבי, תוך שימוש בנתונים שהתקבלו מתחנות רדיו אוסטרליות שונות. David Kent (1993). Australian Chart Book 1970 – 1992. Australian Chart Book, St Ives, N.S.W. ISBN 0-646-11917-6. David Kent (2005). Australian Chart Book 1940 – 1969. Australian Chart Book Pty Ltd, Turramurra, N.S.W. ISBN 0-646-44439-5. David Kent (2006). Australian Chart Book 1993 – 2005. Australian Chart Book Pty Ltd, Turramurra, N.S.W. ISBN 0-646-45889-2. אתר האינטרנט של ספר מצעדי המוזיקה האוסטרלי של דייוויד קנט "Australian Music Report No 676 – 6 July 1987 > National Top 100 Singles". Australian Music Report. ארכיון מ-2021-12-03. נבדק ב-1 במרץ 2020 – via Imgur.com. {{cite web}}: (עזרה) Lowe, Daniel. "Australian Chart History". אורכב מ-המקור ב-4 באפריל 2008. {{cite web}}: (עזרה) "GO-SET Magazine – Australian singles and album charts, 1966–1974". Poparchives.com.au. אורכב מ-המקור ב-2013-02-12. נבדק ב-2016-05-24.
חני אייזן

חני אייזן (נולדה ב-27 ביולי 1980) היא מאפרת ישראלית תושבת ארצות הברית. מועמדת פעמיים לפרס אמי בקטגוריות איפור על עבודתה בסדרה מסע בין כוכבים: פיקארד. אייזן נולדה למינה ולופו לייבוביץ, למשפחה ובה שבעה ילדים, וגדלה בקריית ים. בסיום שירותה הצבאי למדה טבחות בבית הספר תדמור. בנובמבר 2004 נישאה לארז אייזן, שהיה בן זוגה מאז בית הספר התיכון, והשניים עברו להתגורר בלוס אנג'לס, שם נולדו שני ילדיהם. ב-2013 התגרשו, ואייזן החלה ללמוד איפור, ואיפור אפקטים ב-Cinema Makeup School(אנ'), תוך שהיא עובדת במקביל בהפקות קטנות שונות כמו סרטי סטודנטים, קליפים ופיילוטים. בין השנים 2015–2018 עבדה באולפני יוניברסל כחלק מקבוצת מאפרים לאירועים שהתקיימו בפארק אולפני יוניברסל הוליווד(אנ') ב-2019 התקבלה לאיגוד המאפרים ומעצבי השיער (IATSE Local 706) מה שאיפשר לה לעבוד בהפקות משמעותיות יותר, כמו אימה אמריקאית, החיים עצמם, מוקד 911, פרי מייסון, האורוויל, מסע בין כוכבים: פיקארד ועוד. נוסף על עבודתה בהפקות טלוויזיה, עבדה עם מספר מוזיקאים כמו סלינה גומז, סנופ דוג, בילי אייליש ואחרים. ביולי 2022 נבחרה אייזן כאחת המועמדות לפרס אמי להישג יוצא דופן באיפור תקופתי/דמות (ללא תוספות פרוסתטיות), עבור עבודתה על הפרק "Hide And Seek" בעונתה השנייה של "מסע בין כוכבים: פיקארד", אך בסופו של דבר זכה פרק בסדרה פאם וטומי. כעבור שנה נבחרה כמועמדת לפרס אמי להישג יוצא דופן באיפור עכשווי (ללא תוספות פרוסתטיות), עבור עבודתה על הפרק "Võx" בעונה השלישית של מסע בין כוכבים: פיקארד. מדיה וקבצים בנושא חני אייזן בוויקישיתוף חני אייזן, ברשת החברתית פייסבוק חני אייזן, ברשת החברתית LinkedIn חני אייזן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אסי טוחן, המאפרת הישראלית חני אייזן: "הוליווד היא סוג של מסכה. אני רואה את האמת שמאחוריה", באתר ynet, 31 ביולי 2022 74th Emmy Awards - Outstanding Period And/Or Character Makeup (Non-Prosthetic) - 2022 75th Emmy Awards - Outstanding Contemporary Makeup (Non-Prosthetic) - 2023
RPM (מגזין)

RPM ‏(שם מלא: Records, Promotion, Music; לעיתים נקרא RPM Weekly ו-RPM Magazine) היה מגזין קנדי שהציג מצעדי מוזיקה של שירים ואלבומים של קנדה. המגזין נוסדה על ידי וולט גראליס (אנ') בפברואר 1964, בתמיכת איש העסקים הקנדי, סטן קלייס (אנ'). המגזין הפסיק את פעילותו בנובמבר 2000. המגזין פרסם מצעדי מוזיקה של סינגלים ואלבומים, בין היתר היו המצעדים: מצעד 40 הסינגלים (עד 21 במרץ 1966) מצעד 100 הסינגלים (21 במרץ 1966 – 6 בדצמבר 1980) מצעד 50 הסינגלים (מאז 6 בדצמבר 1980) מצעד השירים העכשוויים למבוגרים מצעד הדאנס (לעיתים כמצעד 30 שירי הדיסקו) מצעד השירים האורבניים מצעד שירי הרוק/אלטרנטיבי (מאז 11 ביוני 1995) מצעד שירי הקאנטרי בשבועות הראשונים של המגזין, המגזין פרסם מצעדי מוזיקה בהתבסס רק על מספר תחנות רדיו מובילות בקנדה. המצעד הארצי הראשון הוצג בגיליון של 22 ביוני 1964 (כאשר "Chapel of Love" (אנ') של The Dixie Cups (אנ') הופיע בראש מצעד הסינגלים). עד להצגת המצעד הארצי, מצעד המוזיקה של CHUM נחשב כמצעד המוזיקה הלאומי דה פקטו. המגזין היה אחראי על פרסי RPM, שזוכיהם נבחרו על ידי קהל קוראי המגזין, ב-1964–1966. ב-1970, התקיים טקס פרסי עלה הזהב, שמאוחר יותר שינה את שמו לטקס פרסי ג'ונו. אתר האינטרנט הרשמי של RPM (באנגלית) Browse RPM issues 1964-2000 RPM archive charts RPM (historical information) Library and Archives Canada: "The RPM Story" The Canadian Encyclopedia: RPM Megan Thow (Spring 2002). "Critical Miss". Ryerson Review of Journalism. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2007. נבדק ב-15 בספטמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Top Forty-5's". RPM. 22 ביוני 1964. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Green, Richard (28 בפברואר 2015). "The RPM story - RPM, 1964-2000: The Conscience of Canada's Music Industry". Library and Archives Canada. ארכיון מ-2020-07-27. נבדק ב-28 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) Young, David (2005). "The CBC and the Juno Awards". Canadian Journal of Communication. 30 (3): 343–365. doi:10.22230/cjc.2005v30n3a1549.
RPM (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סיבובים לדקה – יחידה RPM – מגזין קנדי מנהל החבילות RPM – מערכת ניהול חבילות
ואלרי יעקובי

ואלרי יעקובי (ברוסית: Валерий Якобий; ‏15 במאי 1834 – 13 במאי 1902) היה צייר, מהפכן ואתנוגרף רוסי. ואלרי יעקובי נולד למשפחה של בעל אחוזה והחל את לימודיו באוניברסיטת קאזאן, אך הפסיק את לימודיו כדי להתגייס לצבא הרוסי במהלך מלחמת קרים. בשנת 1856 לאחר פרישתו מהצבא החליט לנטוש את לימודיו באוניברסיטה ולעסוק בקריירה אמנותית במקום זאת. בשנים 1856–1861 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות, וקיבל מדליית זהב קטנה על ציורו "החג של הקבצן" (1860). בשנת 1861 הוא צייר את מה שהיות ציורו החשוב ביותר "מנוחת האסיר". בשנים 1861–1869 נסע יעקבי לאירופה עם מענק מהאקדמיה, וביקר בגרמניה, שווייץ, צרפת ואיטליה. בשנת 1870 הפך יעקובי לאחד מהחברים המייסדים של אגודת האמנות הנוודים. אבל בשנת 1872 הוא הוצא מהאגודה, בשל כישלונו להשתתף בתערוכת חבריה וחוסר הסכמתו הכללית עם האידיאלים של החברה. מאוחר יותר הוא נחשב לשמרן וספקן ברעיונותיהם. יעקובי היה חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות לאחר 1868, הפך לפרופסור ב-1871 ולימד באקדמיה בין השנים 1878–1889. הוא התגורר בעיקר בסנקט פטרבורג ויצר ציורים היסטוריים כמו "הליצנים בחצר אנה יונובנה" (1872), "ארמון הקרח" (1878) לאחר ארגון מחדש גדול של האקדמיה ב-1891, הוא פוטר והחל לחלק את זמנו בין סנט פטרסבורג, אלג'יריה וצרפת. יעקובי מת בניס ב-1902. מנוחת האסיר ארמון הקרח נערה נוף המזרח מדיה וקבצים בנושא ואלרי יעקובי בוויקישיתוף КУРИХИН, ФЕДОР НИКОЛАЕВИЧ | Энциклопедия Кругосвет, www.krugosvet.ru (ברוסית) Якоби Валерий Иванович (БСЭ, цитаты), www.oval.ru Valery Jacobi Якоби Павел Иванович (БСЭ, цитаты), www.oval.ru
יחסי כורדיסטן העיראקית – קרואטיה

יחסי כורדיסטן העיראקית–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים שבין כורדיסטן העיראקית לבין רפובליקת קרואטיה. קרואטיה מתכננת לפתוח קונסוליה בבירה ארביל, ולכורדיסטן העיראקית אין ייצוג בקרואטיה. ב-2009, שר הפנים הכורדי מחמוד מוחמד נפגש עם ראש עיריית זאגרב מילאן בנדיץ'. בשנת 2014, לאחר בקשה אמריקאית, קרואטיה מסרה לכורדיסטן מספר לא ידוע של כלי נשק. במאי 2015, שרת החוץ הקרואטית וסנה פוסיץ' ביקרה בארביל, ונפגשה עם סגן ראש הממשלה הכורדי קובאד בארזאני ודנו על סיוע צבאי והומניטרי לכורדיסטן העיראקית. ביולי של אותה שנה, שר ההגנה הקרואטי אנטה קוטרומנוביץ' ביקר בארביל והוסכם שהממשלה הקרואטית תשלח חיילים קרואטים שיאמנו את כוחות הפשמרגה הכורדים. במהלך הביקור, קוטרומנוביץ' הכריז כי "קרואטיה גאה להיות חלק מהקואליציה נגד המדינה האסלאמית. אנחנו סייענו צבאית לכוחות הפשמרגה ונמשיך את שיתוף הפעולה עם כוחות הביטחון הכורדים עד שהמדינה האסלאמית תובס". שר החוץ הכורדי, פלאח מוסטפא בכיר, ביקר בזאגרב במסגרת הפסטיבל הפולקלור הבינלאומי ה-49 ב-2015. בפברואר 2016, נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני שוחח עם נשיאת קרואטיה קולינדה גרבר-קיטרוביץ' בברלין. קיטרוביץ' הודיעה כי: "קרואטיה תמשיך לתמוך בכוחות הפשמרגה". בשנת 2009, חברת הבנייה הקרואטית אינגרה חתמה על הסכם עם הממשלה הכורדית, שלפיו אינגרה החלה לבנות בתי חולים ומבנים נוספים בכורדיסטן. ב-2013, ועידה קרואטית בארביל שחיזקה את הסחר הקרואטי-כורדי. בוועידה היו נוכחות חברות כגון: אריקסון, Studio BF ועוד. מלחמת האזרחים השנייה בעיראק "קרואטיה מוסרת נשקים לכורדיסטן", באתר b92 "שרת החוץ הקרואטית נפגשת עם סגן ראש הממשלה הכורדי", באתר הממשלה הקרואטי "קרואטיה שולחת מאמנים צבאיים לכורדיסטן", באתר total croatia news "כורדיסטן תומכת בפשמרגה", באתר Kurdistan24 "משקיעים כורדים תומכים באינגרה", באתר Ingra
חזיר מזוקן

חזיר מזוקן (שם מדעי: Sus barbatus) הוא מין בסוג חזיר החי בדרום-מזרח אסיה ומצוי בטבע בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות. החזיר המזוקן נפוץ ביערות הגשם של סומטרה ובורנאו. אורכו בין מטר ל-1.65 מ', גובהו כ-80 ס"מ ומשקלו כ-150 ק"ג. עורו חום ופרוותו דלילה. זיפים דקים וצהובים משני עברי פניו יוצרים מעין זקן, על שמו קרוי המין. חזירים אלו חיים בעדרים, בדרך כלל קטנים אך יכולים להגיע עד לגודל של 200 פרטים. הם עוקבים פעמים רבות אחרי להקות של קופי מקוק וגיבון, וניזונים משאריות הפירות שאלו משליכים ארצה. לרוב הם נשארים באותה טריטוריה, אך אחת לשנה הם נודדים. בעת הנדידה, מספר משפחות יתאחדו מאחורי זכר אחד וינדדו יחדיו. אורך ההריון של נקבת החזיר המזוקן הוא כ-4 חודשים. בסופו היא נפרדת מהעדר ובונה לעצמה בסבך השיחים קן מזרדים ועלים, שגודלו עד שני מטר. לאחר מכן היא ממליטה שגר של 2–8 גורים מפוספסים, שנשארים לצידה במשך השנה הראשונה לחייהם. החזיר המזוקן ניזון מפירות, שורשים, שלשולים ואשפה. טורפיו העיקריים הם טיגריס, נמר, פיתון והאדם. גן החיות הראשון שהצליח לגדל חזירים ממין זה היה גן החיות של סן דייגו, מאז מין זה מגדול בעוד כמה גני חיות כמו גן החיות של לונדון, גן החיות של ברלין, גן החיות של גלדיס פורטר, גן החיות של מלזיה, גן החיות של סאותוויק, גן החיות של פילדלפיה, גן החיות של סינגפור וגן החיות של טייפניג. Sus barbatus oi Sus barbatus barbatus מדיה וקבצים בנושא חזיר מזוקן בוויקישיתוף חזיר מזוקן, באתר ITIS (באנגלית) חזיר מזוקן, באתר NCBI (באנגלית) חזיר מזוקן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חזיר מזוקן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חזיר מזוקן, באתר GBIF (באנגלית) חזיר מזוקן באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרמרת'נשייר

קרמרת'נשייר (בוולשית: Sir Gaerfyrddin; באנגלית: Carmarthenshire) הוא מחוז מנהלי ומחוז שמור ממחוזות ויילס, בדרום-מערב ויילס בממלכה המאוחדת. המחוז, אחד הקדומים בוויילס, הוקם בשם זה בשנת 1282 עם כיבוש ויילס על ידי אדוארד הראשון על בסיס חלק משטחי ממלכת דהייברת'. בביטול עצמאות אדוניות הספר ואיחוד החוק והמנהל הוולשי והאנגלי ב-1542, מחוז קרמרת'נשייר נותר במקומו, באפריל 1974 הוא אוחד עם פמברוקשייר וקרדיגיון (קרדיגנשייר) ליצירת מחוז דאווד, אך איחוד זה בוטל ב-1996 ומאז חזר להיות מחוז עצמאי. הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה קרמרת'ן בעוד שהעיירה הגדולה ביותר היא ל'אנל'י. מחוז קרמרת'נשייר גובל מצפון עם קרדיגיון, ממערב עם מחוז פמברוקשייר, ממזרח עם מחוז פוויס ומדרום-מזרח עם נית' פורט טלבוט וסוונסי. המחוז נמצא בדרום-מערב ויילס, הדופן הדרומית מורכבת מחוף תעלת בריסטול העוברת לאורך דרום ויילס ונשפכת לים האירי. מלבד עיר הבירה של המחוז קרמרת'ן (Carmarthen) עם 14,185 תושבים, ערים ועיירות נוספות במחוז כוללות את ל'אנל'י (Llanelli) עם 26,225 תושבים, בארי פורט (Burry Port) עם 5,998 תושבים, אמנפורד (Ammanford) עם 5,411 תושבים, קידוולי (Kidwelly) עם 3,523 תושבים, סנט קליירס (St Clears) עם 2,995 תושבים, ל'אנדוורי (Llandovery) עם 2,065 תושבים, ל'אנדיילו (Llandeilo) עם 1,795 תושבים, ווייטלנד (Whitland) עם 1,792 תושבים. מדיה וקבצים בנושא קרמרת'נשייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרמרת'נשייר קרמרת'נשייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתוני האוכלוסייה מתייחסים לשנת 2011.
ויליאם ו. כהן

ויליאם וולף כהן (באנגלית: William Wolfe Cohen ‏ 6 בספטמבר 1874 – 12 באוקטובר 1940) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק. נולד בברוקלין, ניו יורק לברנרד כהן יליד רוסיה ולפרדריקה (לבית קרונוכר ), כהן למד בבתי ספר ציבוריים. הוא עבד עם אביו בעסקי ייצור הנעליים עד 1903, ולאחר מכן עסק בעסקי בנקאות וכברוקר. כהן היה חבר בבורסה לניירות ערך בניו יורק ומנהל בורסת הכותנה של ניו יורק. הוא שימש כסגן יו"ר ליגת האתלטיקה של בתי הספר הציבוריים, והיה סגן ראש כבוד של מחלקת הכבאות של העיר ניו יורק. כהן נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרס השבעים (4 במרץ 1927 - 3 במרץ 1929). הוא לא היה מועמד למינוי מחדש ב-1928. היה ממנהיגי ארגון ותיקי המלחמה היהודים של ארצות הברית (אנ'), ובין השאר פעל להטלת חרם על גרמניה הנאצית בשנת 1933. התגורר בעיר ניו יורק עד מותו ב-12 באוקטובר 1940. כהן נקבר בבית הקברות "הר נבו", ברוקלין, ניו יורק . ויליאם ו. כהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם ו. כהן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Stone, Kurt F. (2011). The Jews of Capitol Hill: A Compendium of Jewish Congressional Members. Lanham, Maryland: Scarecrow Press. pp. 134–135. ISBN 978-0-8108-5731-5.