laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס דונוסטיה

פרס דונוסטיה (ספרדית: Premio Donostia; בסקית: Donostia Saria) הוא פרס כבוד שניתן מדי שנה לשחקן או במאי (ולעיתים לכמה) במסגרת פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסן סבסטיאן. הפרס מחולק החל משנת 1986. אתר האינטרנט הרשמי של פרס דונוסטיה
כריס יוז

כריס יוז (נולד ב-26 בנובמבר 1983) הוא יזם אמריקאי ואחד מחמשת מקימי הרשת החברתית "פייסבוק", לה גם שימש כדובר בעבר. הוא כיהן כמוציא לאור וכעורך ראשי של מגזין ניו ריפבליק בשנים 2016–2012. יוז גדל בהיקורי שבצפון קרולינה, כבן היחיד של ארלן "ריי" יוז, סוחר נייר, ושל ברנדה יוז, מורה בבית ספר ציבורי. הוא בוגר של אקדמיית פיליפס שבאנדובר, מסצ'וסטס. בשנה הראשונה שלו בהארוורד ב-2002, הכיר יוז את מארק צוקרברג שהיה עדיין בשלבי הפיתוח המוקדמים של פייסבוק. הוא גויס לצוות ובמשך השנתיים הבאות היה אחראי באופן בלתי רשמי על בדיקות בטא ועל הצעות חידושים למוצר. זה היה הרעיון של יוז לפתוח את פייסבוק לבתי ספר אחרים מלבד הארוורד, מה שהיה הצעד הראשון שהוביל לפתיחה של פייסבוק לכל העולם. כתוצאה מכך, הפך יוז לדובר דה פקטו של הרשת. ב-2004 יוז, צוקרברג ומוסקוביץ' נסעו לפאלו אלטו במהלך חופשת הקיץ. כשנגמרה החופשה החליט יוז לחזור להארוורד להמשיך את לימודיו והשניים נותרו בפאלו אלטו. ב-2006 הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה וספרות. הוא חזר לפאלו אלטו להמשיך לעבוד על פרויקט פייסבוק. ב-2007 עזב יוז את פייסבוק בשביל להתנדב בקמפיין לבחירות 2008 של ברק אובמה. יוז היה המפיק בפועל של ג'ומו, רשת חברתית שהוא הקים ב-2010 שמטרתה "לעזור לאנשים למצוא דרכים לעזור לעולם". ביולי 2010 ארגון UNAIDS ׁׁ(התוכנית המשותפת של האו"ם לטיפול בנושא האיידס/נגיף הכשל החיסוני האנושי) מינה אותו לחברות בוועדה בעלת חשיבות גבוהה, המורכבת מ-17 חברים והם פוליטיקאים נודעים, מנהיגים עסקיים, פעילי זכויות אדם ומדענים עליהם הוטל לנהל "קמפיין פעולה חברתי ופוליטי בשנה הקרובה שמטרתו לגבש תמיכה בפרויקטים אפקטיביים למניעת HIV". במאי 2012 רכש יוז את השליטה במגזין ניו ריפבליק. הוא מונה למו"ל ויו"ר ההנהלה, וגם כיהן כעורך הראשי. המגזין לא היה רווחי בתקופת כהונתו של יוז, ובינואר 2016 הוא העמיד אותו למכירה. בפברואר הוא נמכר לוין מק'קורמק, מו"ל מאורגון. מאז יוני 2012, יוז נשוי לשון אלדריג', המנהל הפוליטי של ארגון "החופש להינשא". מדיה וקבצים בנושא כריס יוז בוויקישיתוף כריס יוז, ברשת החברתית פייסבוק כריס יוז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלומברג, האיש שעזר להקים את פייסבוק רוצה שהעשירים יממנו משכורות לעניים, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2018
Make Me

Make Me (לעיתים Make Me... ובעברית: תגרום לי...) הוא סינגל של זמרת הפופ האמריקנית בריטני ספירס בשיתוף הרפאר ג'י-איזי. הסינגל הראשון של ספירס מאלבומה התשיעי Glory, הסינגל יצא ב-15 ביולי 2016. בחודש מרץ 2015, חשפה ספירס כי החלה להקליט חומרים חדשים לאלבומה התשיעי. ספירס חשפה בפרס המוזיקה של בילבורד ב-2016 שתוציא בקרוב סינגל חדש ואלבום חדש. כאמור הסינגל היה אמור להשתחרר בתחילת חודש מאי אך בשל קשיי ייצור, השיר התעכב עד הקיץ. השיר מוקם בשבוע הראשון במיקום 17 בבילבורד הוט 100, זהו להיט ה20 של ספירס לחדור לטופ 20, בשבועות הבאים צנח השיר אל מחוץ לטופ 40 והופעתה ב-VMA הקפיצה את השיר חזרה לאותו מיקום (17). לאחר שזכה הקליפ לביקורות רעות מצד המעריצים שציפו לקליפ המקורי הצפיות באתר ה-VEVO של ספירס היו נמוכות וכך גם הזרמותיו של השיר שהיו אמורות לעזור לו במכירות ובמיקומו בבילבורד. עם מכירות עותקים והזרמות השיר הגיע ליותר מ-500,000 עותקים וזכאי למעמד זהב בארצות הברית. בקנדה התמקם השיר במקום ה20 וזכה למעמד זהב. בישראל השיר נכנס למקום 9 במדיה פורסט. במדינות מסוימות באירופה נכנס הסינגל לטופ 20 כמו צרפת, פינלנד, סקוטלנד והונגריה. טרבמצעדים גדולים שבהם ספירס כיכבה עם להיטיה הסינגל נכשל או צעד לשבועות ספורים בטופ 40 בבריטניה הסינגל התמקם במקום 42 (הסינגל הראשון של ספירס המוביל אלבום שלא נכנס לטופ 40). באוסטרליה נכנס הסינגל למקום ה39, לאחר מכן נפל למקום ה43 ואז נפל מהמצעד לגמרי. למרות היותו להיט טופ 20 במצעדים גדולים כמו הבילבורד האמריקאי והקנדי הסינגל השאיר אחריו הצלחה מאכזבת במצעדים כאשר צעד במקומות נמוכים יחסית לסטנדרטים של ספירס ושהה במצעדים שבועות ספורים. במאי הקליפ הוא דייוויד לה-שאפל אשר בעבר יצר את הקליפ לסינגל "Everytime" בשנת 2004. צילומי הקליפ לסינגל החלו ב-2 ביוני 2016 והוא פורסם ב-5 באוגוסט. ב-17 באוגוסט 2016, ספירס הוסיפה את: "Make Me...‎" ו- "?Do You Wanna Come Over", לסבב ההופעות שלה Britney: Piece of Me. ב-28 באוגוסט, הופיעה ספירס עם הרפאר G-Eazy וביצעו את הסינגל: "Make Me...‎" ו- "Me, Myself & I", בטקס: MTV Video Music Awards, המופע התקבל בשבחים מאוד, עם מרבית כלי רכב התקשורת ברחבי העולם להכיר את זה בתור "הקאמבק מרהיב של ספירס". מידע על היצירה "Make Me..." באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Make Me..." באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Make Me..." באתר יוטיוב Make Me, בביצוע בריטני ספירס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
הים הלבנטיני

הים הלבנטיני הוא שמו של חלקו המזרחי ביותר של הים התיכון, הצמוד ללבנט. הים הלבנטיני משתרע על פני שטח של 320 אלף קילומטר רבוע. גובלות בו המדינות טורקיה מצפון, סוריה, לבנון וישראל (וכן רצועת עזה) ממזרח ומצרים ולוב מדרום. גבולו המערבי של ים זה מוגדר בקו המתמשך מראס אל-הילאל שבלוב ועד לאי היווני גאבדוס שמדרום לכרתים. הוא גובל בצפון מערב בים האגאי ובדרום מערב בים הלובי. חלקו הצפוני של ים הלבנטיני נקרא גם הים הקיליקי גובלים בו מפרץ איסכנדרון ומפרץ אנטליה. הנקודה העמוקה ביותר בים הלבנטיני היא בעומק של 4,384 מטר, גם היא מדרום לכרתים. האי הגדול ביותר בו הוא קפריסין. להגירה הלספסית מים סוף דרך תעלת סואץ יש השפעה רבה על האקולוגיה של הים הלבנטיני ובעקבותיה התאקלמו בו מינים פולשים של בעלי חיים מים סוף. תרמה לכך גם הקמת סכר אסואן במצרים, שהקטינה את כמות המים המתוקים הזורמים לים הלבנטיני, גרמה להעלאת מליחותו לרמה דומה לזו של ים סוף, והקלה על מינים שמקורם שם להתאקלם בים הלבנטיני. מדיה וקבצים בנושא הים הלבנטיני בוויקישיתוף
מטוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מטוס – כלי טיס ממונע. משה מטוס – צייר ישראלי. מטוס נייר – צעצוע עשוי נייר מקופל. גבעת המטוס – שכונה בדרום ירושלים. מטוסים (סרט) – סרט של וולט דיסני.
נץ

נץ (שם מדעי: Accipiter) הוא סוג של עוף דורס ממשפחת הנציים. הנץ חי לרוב ביערות, וגופו מותאם לחיים בין עצים צפופים: כנפיו קצרות; זנבו ארוך, ובכך מאפשר לו לתמרן בין העצים. רגליו ארוכות, מקורו קצר, כפוף וחד. מינים מהסוג נץ הם מהציפורים המהירות ביותר. הנקבות גדולות מהזכרים (בדרך כלל). טרפו העיקרי של הנץ הוא עופות ויונקים קטנים. הנץ ידוע בראייתו המצוינת, הטובה יותר פי שמונה מראייתו של האדם - הנץ יכול לראות ממרחק 80 מטרים חפץ בגודל של סנטימטר אחד בלבד. הסוג מונה מעל 50 מינים, מתוכם חמישה נצפו בארץ ישראל: נץ גדול (Accipiter gentilis) - חורף נדיר בישראל נץ מצוי (Accipiter nisus) - חורף, חולף ודוגר שכיח בישראל Accipiter poliogaster נץ מצויץ (Accipiter trivirgatus) Accipiter griseiceps נץ אדום-חזה (Accipiter toussenelii) Accipiter tachiro Accipiter soloensis Accipiter francesiae Accipiter francesiae Accipiter trinotatus Accipiter novaehollandiae Accipiter hiogaster Accipiter sylvestris נץ פסכיאטוס (Accipiter fasciatus) נץ שחור-גלימה (Accipiter melanochlamys) Accipiter albogularis Accipiter rufitorques Accipiter haplochrous Accipiter henicogrammus Accipiter poliocephalus Accipiter princeps נץ שחור (Accipiter melanoleucus) Accipiter henstii Accipiter meyerianus נץ קסטנילוס (Accipiter castanilius) Accipiter butleri נץ קצר-אצבעות (Accipiter brevipes) - חולף שכיח בישראל Accipiter luteoschistaceus Accipiter imitator Accipiter erythropus Accipiter minullus Accipiter gularis Accipiter nanus Accipiter erythrauchen Accipiter cirrocephalus Accipiter brachyurus Accipiter rhodogaster Accipiter madagascariensis Accipiter ovampensis Accipiter rufiventris נץ הים הכספי (Accipiter badius) נץ סופרקליוסוס (Accipiter superciliosus) נץ קולאריס (Accipiter collaris) Accipiter striatus Accipiter chionogaster Accipiter ventralis Accipiter erythronemius נץ קופר (Accipiter cooperii) Accipiter gundlachi Accipiter bicolor Accipiter chilensis Accipiter virgatus נץ, באתר ITIS (באנגלית) נץ, באתר NCBI (באנגלית) נץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ, באתר GBIF (באנגלית) נץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרפסת ברוהל

מרפסת ברוהל (בגרמנית: Brühlsche Terrasse) היא טיילת מפורסמת בדרזדן, הצופה על נהר אלבה ומכונה "המרפסת של אירופה". משמשת אתר להליכה, למנוחה ולבילוי לתושבי העיר ולתיירים הרבים הפוקדים אותה. בתחילה הייתה המרפסת חלק מחומת המגן של העיר. החומה נבנתה ב-1546 בתקופת המלחמה השמלקלדית. ב-1737 בנה שם אוגוסט השני מלך סקסוניה, ארמון וספרייה אותם מסר ב-1747 לרוזן היינריך פון ברוהל כאות הוקרה על כך שהכניס שיטות חדשות לשיפור גביית המיסים. ב-1814 נבנו מדרגות למרפסת והיא נפתחה לקהל. בשני צידי המדרגות נמצאים ארבעה פסלים המייצגים את ארבעת הזמנים ביממה: (בוקר, צהרים, ערב, לילה). הארמון של ברוהל נהרס ב-1900. המרפסת נהרסה בהפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה ונבנתה מחדש. המדרגות למרפסת ברוהל ופסלי ארבעת הזמנים ביממה מרפסת ברוהל תצפית על האלבה ממרפסת ברוהל מבט ממרפסת ברוהל על גשר אוגוסטוס מעל האלבה מדיה וקבצים בנושא מרפסת ברוהל בוויקישיתוף מרפסת ברוהל (אורכב 25.08.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר "מלון" מרפסת ברוהל(הקישור אינו פעיל), באתר a view on cities
פרנץ ורניצקי

פרנץ ורניצקי (בגרמנית: Franz Vranitzky, נולד ב-4 באוקטובר 1937) הוא פוליטיקאי אוסטרי, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית וקנצלר אוסטריה בשנים 1986–1997. נולד בווינה. למד כלכלה. בנוסף על כך, עבד כפועל בניין על מנת לממן לימודי לטינית ואנגלית. בשנת 1962 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. באותה השנה התחתן. באותה השנה החל לעבוד בבנק המרכזי של אוסטריה. בשנת 1969 קיבל דוקטורט בכלכלה והחל לעבוד כיועץ כלכלי. בשנת 1984 מונה לשר האוצר במדינה. בבחירות לנשיאות אשר נערכו בשנת 1986 התנגד הקאנצלר המכהן פרד זינובאץ למועמדותו של קורט ולדהיים בשל פועלו של ולדהיים כקצין בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה. זמן קצר לאחר שוולדהיים נבחר לנשיא, התפטר זינובאץ כמחאה ומינה את ורניצקי כיורשו. הוא הושבע לתפקיד ב-19 ביוני 1986. בספטמבר של אותה השנה הפרלמנט פוזר כתוצאה מהתרסקות הקואליציה. ב-23 בנובמבר התקיימו בחירות והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית נשארה החזקה ביותר, והקימה ממשלה עם מפלגת העם האוסטרית אשר הושבעה בינואר 1987. בשנים אלו ממשלתו של ורניצקי נאלצה להתמודד עם ההשפעות הדיפלומטיות סביב המחלוקת הציבורית על ולדהיים - ארצות הברית ראתה בוולדהיים כאישיות בלתי רצויה וישראל החזירה את השגריר. לבסוף ורניצקי הצליח לנרמל את היחסים עם שתי המדינות. בתחילת שנות ה-90, עם סוף המלחמה הקרה, יצר קשרים דיפלומטיים עם מדינות מזרח אירופה. ביוני 1994 קיים משאל עם בנושא הצטרפות לאיחוד האירופי. 66% מהמצביעים הצביעו בעד הצטרפות, והמדינה הצטרפה לאיחוד בינואר 1995. בדצמבר של אותה השנה נבחר לקדנציה נוספת. התפטר מתפקידו כקאנצלר המדינה וכיו"ר המפלגה בינואר 1997 והוחלף על ידי שר האוצר בממשלתו ויקטור קלימה. מדיה וקבצים בנושא פרנץ ורניצקי בוויקישיתוף פרנץ ורניצקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנץ ורניצקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנץ ורניצקי, באתר Discogs (באנגלית)
דני גימשי

דני (דניאל) גימשי (נולד ב-1950) הוא קרימינולוג ישראלי המכהן כפרופסור וראש החטיבה לקרימינולוגיה ואכיפת החוק במסלול האקדמי המכללה למינהל. גימשי הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב, שירת כקצין חינוך ראשי, ראש היחידה לשיטור קהילתי ומנכ"ל המועצה הציבורית למניעת פשיעה בישראל. גימשי נולד ביבנה ב-1950, למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. שירת כקצין בתותחנים בצה"ל. ב-1971 התגייס למשמר הגבול, שימש מפקד מחלקה במג"ב עזה, מפקד מחלקת סיור בשכם, מפקד מחלקת טירונים, מפקד פלוגת טירונים, קצין אג"ם והדרכה מרחבי ומפקד פלוגה במג"ב ירושלים. ב-1978 מונה למפקד משטרת עזה, ב-1980 מונה למפקד משטרת רמלה וב-1982 למפקד משטרת ראשון לציון. ב-1986 מונה לקצין אגף החקירות והמודיעין במרחב שפלה. ב-1987 מונה לראש מחלקת המתנדבים של משטרת ישראל. בשנים 1988 עד 1990 שהה בבריטניה בשליחות מטעם הסוכנות היהודית. ב-1991 מונה לקצין חינוך ראשי של המשטרה ובמקביל פיקד על הקורס לפיקוד ומטה של הארגון. ב-1994 מונה למפקדה הראשון של היחידה לשיטור קהילתי ושירת בתפקיד עד 1998. שימש מדריך במכללה לביטחון לאומי. ב-1999 מונה לראש אגף למניעת פשיעה ומנכ"ל המועצה הציבורית למניעת פשיעה בישראל (מציל"ה) במשרד לביטחון הפנים. ב-2003 פרש ממשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב. גימשי שימש מרצה מן החוץ בבית הספר למנהיגות ציבורית של אוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. ב-1999 מונה לראש החטיבה לקרימינולוגיה ואכיפת החוק בחוג למדעי ההתנהגות שבמסלול האקדמי המכללה למינהל. הוא הקים ב-2004 את המכון לחקר ביטחון הקהילה ועומד בראשו. ב-1976 סיים תואר ראשון בסוציולוגיה ויחסים בין לאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1979 סיים תואר שני בסוציולוגיה וקבלת דיפלומה בקרימינולוגיה מהאוניברסיטה העברית. ב-1994 סיים תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד. הוא בוגר תוכנית קרן וקסנר. ב-1997 קיבל תואר דוקטור בקרימינולוגיה מהפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, עבודת הדוקטורט שלו עסקה במנהיגות במשטרה. "פיתוח מנהיגות במשטרת ישראל" (ספר יסוד), משטרת ישראל, 1992 "פיתוח מנהיגות קהילתית", משטרת ישראל, 1996 "שיטור קהילתי בישראל ובעולם" הוצאת משטרת ישראל, 1999 "משטרה בדמוקרטיה", הוצאת משטרת ישראל, 2003. "פחד מפשיעה בישראל" המכון לחקר ביטחון הקהילה, המסלול האקדמי המכללה למנהל, 2007. "מערכת הצדק בפלילים, אכיפת החוק בחברה דמוקרטית", הוצאת פלס, המסלול האקדמי המכללה למנהל, 2007 קרימינולוגיה ירוקה, מאבק בפשיעה נגד הסביבה", הוצאת פלס, המסלול האקדמי המכללה למנהל, 2010 "ביטחון עירוני, מניעת פשיעה ועבריינות", הוצאת פלס, המסלול האקדמי המכללה למנהל, 2012 דני גימשי באתר המסלול האקדמי המכללה למינהל הספרים של דני גימשי, באתר "סימניה" ורד קמינסקי, ראשל"צ: מרצה מבצע מחקר סמים בתאילנד, באתר mynet‏ ראשון לציון, 14 ביוני 2012 דני גימשי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דני גימשי".
לפוניה

לפּוניה (בשוודית: Laponia) הוא אזור הנמצא במחוז נורבוטן בחבל לפלנד שבצפון שוודיה, ובו מספר רשויות מקומיות: גאליוור (Gällivare), אריפלוג (Arjeplog) ויוקמוק (Jokkmokk). בשנת 1996 הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמי. שניים מהפארקים הלאומיים הנכללים באזור היו בין הראשונים שהוקמו בשוודיה ובאירופה בכלל בשנת 1909, אזורים נוספים הוכרו כאתרים מוגנים במהלך המאה ה-20. האזור משתרע על פני כ-9,400 קילומטרים רבועים, ומפגיש מספר אזורים מוגנים, והוא כולל 4 גנים לאומיים: מודוס (Muddus), סארק (Sarek), פאדילאנטה (Padjelanta), וסטורה סיופאלט (Stora Sjöfallet), ו-2 שמורות טבע: סיאוניה (Sjaunja) וסטובה (Stubba). הגאוגרפיה של האזור מגוונת מאוד ומאופיינת בעיקר על ידי הרים, נהרות ואגמים. ההר הגבוה ביותר באזור הוא Sarektjåhkkå, גובהו כ-2,089 מטרים. לכל שמורת טבע וגן לאומי מאפיינים בולטים ייחודיים. כמות משקעי השלג בחורף ומשקעי הגשם בקיץ ניכרים. באזור חיים בני העם הסאמי. חלקים מסוימים מהאזור משמשים למרעה של אייל הצפון על ידי הסאמים. הכפר פוריוס (Porjus) הוא נקודה טבעית של כניסה לאזור לפוניה ובו מרכז מידע למבקרים. מדיה וקבצים בנושא לפוניה בוויקישיתוף מפת האזור מתוך האתר Protected Planet מתוך אוסק"ו אתר למורשת עולמית אתר מבקרים לפוניה
שלומי איילון

שלומי איילון הוא קצין משטרת ישראל בדימוס בדרגת תת-ניצב. שירת כראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. איילון התגייס למשטרה ב-1978. שירת כסגן מפקד תחנת כפר סבא, ראש תחום חקירות בתחנות במחוז מרכז וקצין אגף החקירות במרחב השפלה. בשנים 2001–2003 שימש קצין אגף חקירות במחוז הדרום ולאחר מכן שימש נציג המשטרה בגרמניה ומרכז אירופה. באוקטובר 2006 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה בדרגת תת-ניצב ושירת בתפקיד עד פרישתו באפריל 2010. חקירות מרכזיות בתקופתו בתפקיד היו של שר החוץ אביגדור ליברמן בסיומה המליצה המשטרה להעמידו לדין בגין קבלת שוחד ועבירות נוספות, ושל ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט בפרשת המכרז למכירת בנק לאומי. חקירות נוספות היו של ראשי הערים שוקי פורר, צבי בר, שמעון גפסו ויצחק רוכברגר, כולם הועמדו לדין והורשעו. איילון בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. מדיה וקבצים בנושא שלומי איילון בוויקישיתוף יהונתן ליס, נצ"מ שלומי איילון יעמוד בראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, באתר הארץ, 11 במאי 2006 נועם שרביט, ‏המשטרה: להעמיד לדין את ליברמן בגין שוחד והלבנת הון, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2009 חקירת אולמרט: סנ"צ קמין בראש הצוות, באתר וואלה, 17 בינואר 2007
אגון פירסון

אגון שארפ פירסון (באנגלית: Egon Sharpe Pearson;‏ 11 באוגוסט 1895 – 12 ביוני 1980) היה סטטיסטיקאי בריטי ובנו של קרל פירסון, שייסד את תחום הסטטיסטיקה המתמטית. אגון פירסון תרם תרומה משמעותית לתחום הסטטיסטיקה, במיוחד בתחומי בדיקת השערות ופיתוח שיטות סטטיסטיות לניתוח נתונים. הוא ידוע בעבודתו על מבחן חי בריבוע של פירסון ומקדם המתאם של פירסון. פירסון היה גם חבר באגודה הסטטיסטית המלכותית ובאגודה המתמטית של לונדון. אגון פירסון למד בווינצ'סטר קולג' ולאחר מכן בטריניטי קולג', וירש את מקומו של אביו כפרופסור בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וכעורך של כתב העת המדעי Biometrica. פירסון התחתן עם איילין ג'ולי ב-1934 ולזוג נולדו שתי בנות, ג'ודית ושרה. איילין מתה מדלקת ריאות בשנת 1949. לאחר מכן פירסון התחתן עם מרגרט תאודוסיה סקוט בשנת 1967 והזוג התגורר בקיימברידג' עד מותה של מרגרט בשנת 1975. פירסון עבר למערב לאווינגטון בסאסקס וחי שם עד מותו בשנת 1980. לאורך הקריירה שלו, פירסון תרם תרומה משמעותית לתחום הסטטיסטיקה, במיוחד בתחומי בדיקת השערות ופיתוח שיטות סטטיסטיות לניתוח נתונים, ידוע בעיקר בזכות פיתוח הלמה של ניימן-פירסון של בדיקת השערות סטטיסטיות, הקרויה על שמו. אך גם על תרומתו לפיתוח ביחד עם אביו על מבחן כי בריבוע, המשמש כדי לקבוע אם יש הבדל משמעותי בין התדרים הצפויים של משתנה קטגורי לבין התדרים הנצפים. פירסון מונה חבר במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1946. בשנת 1955 קיבל את פרס Guy Medal in Gold, המוענק על ידי החברה הסטטיסטית המלכותית (Royal Statistical Society), וכיהן כנשיא החברה הסטטיסטית המלכותית בין השנים 55–1956. הוא נבחר להיות חבר החברה המלכותית בשנת 1966. On the Use and Interpretation of certain Test Criteria for the Purposes of Statistical Inference (coauthor Jerzy Neyman in Biometrika, 1928) The History of statistics in the XVIIth and XVIIIth centuries (1929). On the Problem of the Most Efficient Tests of Statistical Hypotheses (coauthor Jerzy Neyman, 1933) The Application of Statistical Methods to Industrial Standardisation and Quality Control. London: British Standards Institution, Publication Department. 1935. Karl Pearson : an appreciation of some aspects of his life and work (1938) The Selected Papers of E. S. Pearson. Cambridge University Press. 1966. Studies in the history of statistics and probability (1969, coauthor Maurice George Kendall) אגון פירסון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אגון פירסון, באתר MacTutor (באנגלית) Rietz, H. L. (1936). "Review: The Application of Statistical Methods to Industrial Standardisation and Quality Control by E. S. Pearson" (PDF). Bull. Amer. Math. Soc. 42 (9): 617–618. doi:10.1090/s0002-9904-1936-06365-2. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא סטטיסטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפיסטו (ספר)

מפיסטו: רומאן קריירה (בגרמנית: Mephisto: Roman einer Karriere) הוא ספרו הידוע ביותר של קלאוס היינריך תומאס מאן, שנכתב ב-1936 ויצא לאור באמסטרדם. הספר הוא דיוקן מוסווה אך במעט של השחקן גוסטף גרינדגנס. השערורייה הספרותית שהתחוללה סביב הספר הקנתה לו פרסום שלאחר המוות במערב גרמניה, לאחר שבנו המאומץ של גרינדגנס פנה לבית המשפט בניסיון לאסור את הפצת הספר לאחר פרסומו הראשון במערב גרמניה בתחילת שנות השישים. לאחר שבע שנים של דיון משפטי, בית המשפט העליון של מערב גרמניה אסר על הפצת הספר בתוצאה של שלושה נגד שלושה. למרות האיסור נדפסו ונמכרו בגרמניה כ-700,000 עותקים. ב-1971 התבטלה התביעה בשם חופש האמנות. כשהספר יצא לאור מחדש בגרמניה ב-1981, לא נשמעו קולות מחאה. קלאוס מאן הקפיד להדגיש כי לא התכוון לצייר את דמותו של איש מסוים, וכי מפיסטו שלו אינו אדם זה או אחר, אלא תמהיל של תכונות שונות, וכי הכוונה הייתה לתאר דמות סמלית, על רקע חברתי-פוליטי מסוים. אך למעשה, דמותו של השחקן הפגן מתבססת ברובה על דמותו של השחקן הגרמני גוסטף גרינדגנס, גיסו לשעבר של מאן, שהיה נשוי זמן קצר לאחותו האהובה אריקה, והיה גם, בהמשך, בן-חסותו של גרינג. ב-1981 עובד הספר לסרט קולנוע בשם Mephisto. הספר תורגם מגרמנית לעברית על ידי ניצה בן-ארי והופיע ב-1990 בתל אביב בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 'הספרייה החדשה למנויים', תחת השם מפיסטו: רומאן קריירה. הוא עובד למחזה "מפיסטו" על ידי הלל מיטלפונקט. המחזה הוצג ב-1988 על ידי תיאטרון באר שבע, וב-2016 על ידי התיאטרון הקאמרי. תוכניית המחזה "מפיסטו באתר התיאטרון הקאמרי, עמוד 4 ('"מפיסטו" של קלאוס מאן')
פלגיאניזם

הפלגיאניזם הייתה השקפת עולם נוצרית קדומה לפיה החטא הקדמון לא השחית כליל את הטבע האנושי וכי האדם מסוגל לבחור מרצונו בטוב גם ללא חסד האל שיסייע בעדו. הכנסייה סימנה את הפלגיאניזם כמינות. מנסחה של פילוסופיה זו היה פלגיוס (אנ'), נזיר שהגיע מרומא לארץ ישראל ב-409. הוא יצא נגד תפיסתו של אוגוסטינוס, שטבע והגדיר את רעיון החסד האלוהי. אוגוסטינוס גרס כי מקורן של נטיותיו הרעות של האדם בחטא הקדמון של אדם הראשון, חטא תאוותו עם חוה. בני האדם, צאצאיהם של אדם וחוה, שותפים לאשמה ורק בחסדו המיוחד של בן האלוהים הם יכולים להינצל מטבעם. פלגיוס ביקש להגן על הבחירה והגאולה באמצעות מעשים טובים. הוא כתב כי חוקי האל והסקרמנטים מטהרים את האדם. הוא כפר בחטא הקדמון וטען, כי "האוכל בוסר תקהינה שיניו, אך לא שיני בניו". בנוסף הוא טען כי כשמטילים על האל את חטאות האדם גורמים להתנוונות הטבע הפנימי של האדם. ב-415 הזהיר אוגוסטינוס את הירונימוס מפני דעותיו של פלגיוס. בעקבות הוויכוחים הרבים נערך סינוד מזרחי שבו זוכה פלגיוס, אולם במועצה באפריקה שנערכה לאחר מכן בהשפעת אוגוסטינוס, הוכרזה דעתו של פלגיוס ככפירה והאפיפיור אינוקנטיוס תמך בה. עם מות האפיפיור ותפיסת מקומו על ידי זוסימוס, זוכה פלגיוס מאשמת הכפירה, אולם הקיסר הונוריוס נזף באפיפיור החדש וזה חזר בו. בסופו של דבר בוועידת אפסוס, בשנת 431, הוקעה ההשקפה הפלגיאנית, שהאדם יכול להיות טוב גם ללא עזרת האל, והוכרזה כמינות. פלגיאניזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כמה פעמים ספרת עד עשר

כמה פעמים ספרת עד עשר הוא אלבום הבכורה של הזמר רפי פרסקי שראה אור בנובמבר 1989. האלבום נוצר בתקופה סוערת בישראל שהחלה עם האינתיפאדה הראשונה ויצרה גל של יצירות מוזיקליות ובהתאם לכך הוא מבטא רגשות כעס, תסכול, דיכאון ואף מרידה במוסכמות החברתיות, כמו עיסוק (ישירות או במרומז) במיניות, התאבדות, סמים ואלכוהוליזם. האלבום מכר 37 אלף עותקים והגיע למעמד של אלבום זהב, כאשר מספר שירים שודרו בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו ואף זכו לקאברים בתחרויות כישרונות מוזיקליים בטלוויזיה בישראל שנים לאחר מכן. את כל השירים באלבום (מילים ולחן) כתב פרסקי בעצמו ועיבד יעקב גלעד (מלבד "מיליון דולר" שפרסקי וגלעד עיבדו יחד). השיר "שפעת קלה", החותם את האלבום, נכתב אודות מחלתה של המשוררת יונה וולך. סיפר פרסקי לימים בראיון: ”כמי שהיה חובש בצבא, היא הייתה מבקשת ממני להזריק לה את משכך הכאבים פטידין. עד הרגע האחרון האמינה שתצא מהמחלה. "זאת רק מחלה, כמו שפעת", השלתה את עצמה. על כך כתבתי לתקליט הראשון שלי את השיר שפעת קלה”. רפי פרסקי - גיטרה חשמלית, כותב מילים, מלחין יהודה פוליקר - אקורדיון ב"מיליון דולר" עודד פרח - טמבורין יעקב גלעד- הפקה מוזיקלית אורן אליעזרי - גיטרה תמיר קליסקי - קלידים אלי בן שושן - תופים וכלי הקשה צביקה דרכמן - גיטרה בס חיים אזיקרי - גיטרה בס ב"גנב" הוקלט ובושל באולפני "טריטון" טכנאי הקלטה ב"טריטון": מרק רוטוול הקלטות נוספות באולפני "המון" טכנאי הקלטה באולפני "המון": יעקב מורנו עוזרי טכנאי באולפני "המון": עודד פרח, אייל דפנא מיקסים: מרק רוטוול, סימון ויינשטוק, ראובן שפירא, יעקב מורנו מידע על האלבום כמה פעמים ספרת עד עשר באתר MusicBrainz האלבום כמה פעמים ספרת עד עשר באתר Discogs האזנה לאלבום באתר של פרסקי. על האלבום, באתר MOOMA. כמה פעמים ספרת עד עשר: רפי פרסקי זועק בשם דור שלם, טור על האלבום בבלוג "בטטת רוק", 16 ביוני 2012. איתמר זהר, כמה פעמים ספרתם עד עשר – ראיון מיוחד עם רפי פרסקי על אחד האלבומים החשובים ביותר של הרוק הישראלי, טור על האלבום בבלוג "חיים של אחרים", 12 בדצמבר 2011. יעקב בר-און, ‏רפי פרסקי: "נמאס לי ששרים לי ברחוב 'כמה פעמים ספרת עד עשר'", באתר מעריב אונליין, 25 בדצמבר 2017
ג'ובראן

ג'ובראן (בערבית: جبران) הוא שם משפחה ושם פרטי ממקור ערבי. האם התכוונתם ל... ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן – משורר לבנוני-אמריקאי נוצרי ג'ומאן ג'ובראן – אתלטית ערבייה ישראלית סאלם ג'ובראן – סופר ועיתונאי ערבי-ישראל סלים ג'ובראן – שופט בית המשפט העליון בישראל סלימאן ג'ובראן – היסטוריון ומזרחן ערבי-ישראלי טריו ג'ובראן – שלישית עוד פלסטינית
לחם בננה

לחם בננה הוא סוג לחם שמוצאו מאמריקה. הוא עשוי מבצק של קמח ובננות מעוכות. לרוב הוא לח, מתוק ודומה לעוגה. לחם בננה הופיע לראשונה בספרי בישול אמריקאים עם השימוש הגובר בסודה לשתייה ואבקת אפייה בשנות ה-40. הוא הופיע בספר הבישול "מתכונים מאוזנים" של פילסבורי המפורסמת ב-1933, ובהמשך נהיה יותר מקובל עם פרסום "ספר המתכונים של צ'יקיטה בננה" ב-1950. הבננה הגיעה לארצות הברית בסביבות 1870 ולקח לה זמן להיחשב כמרכיב בקינוחים. מתכון לחם הבננה המודרני התחל להתפרסם בספרי בישול בסביבות 1930, גם בזכות העלייה בפופולריות של אבקת האפייה. לא ידוע בוודאות מה הוביל להמצאתו של לחם הבננה. ייתכן שמדובר בהמצאה שיווקית שנועדה לקדם ולהגדיל את היקף השימוש בקמח חיטה ובאבקת אפייה. ייתכן שבדומה למנות רבות ממטבחים שונים ברחבי העולם, מטרת המתכון הייתה ניצול רכיבי מזון לא טריים במקום להשליכם. במקרה זה, שימוש בבננות בשלות ורכות מהרצוי. יום לחם הבננה הארצי בארצות הברית נחגג ב-23 בפברואר. לחם בננה-צימוקים: צימוקים מתווספים למתכון. לחם בננה-אגוזים: אגוזים קצוצים, בדרך כלל אגוזי מלך או פקאנים, מתווספים למתכון. לחם בננה-שוקולד צ'יפס: שבבי שוקולד מתווספים למתכון. עוגיית שוקולד צ'יפס מדיה וקבצים בנושא לחם בננה בוויקישיתוף