laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית העמק

בֵּית הָעֵמֶק הוא קיבוץ הממוקם בגליל המערבי. דרום מזרחית לנהריה וצפון מזרחית לעכו. נמנה עם ישובי מועצה אזורית מטה אשר ומשתייך לתנועה הקיבוצית. בתקופה הפרסית התקיים במקום יישוב חוף פיניקי. מקור שם היישוב מהעיר המקראית "בית העמק", המזוהה בעמקה כשני ק"מ מצפון מזרח ליישוב. בתלמוד נזכר בשם "עמק", כאחת העיירות האסורות בשביעית. השמות הקדומים נשתמרו בשם הכפר הערבי שננטש עַמְקָא, שעל אדמותיו הוקם מושב עַמְקָה הסמוך. בסמוך ליישוב שכן עד למלחמת העצמאות הכפר הערבי כֻּוַיְכָּּאת (אנ'). משמעות שמו ומקורו עלומים. בקיבוץ נותרו בתים בודדים מהכפר. היישוב עלה על הקרקע בשנת 1949 בידי חברי גרעין "לאור" מהונגריה, שקיבל השלמות מגרעיני תנועת הבונים מבריטניה ומהולנד. החל משנות ה-50 קלט הקיבוץ גרעיני נח"ל של תנועת הצופים. בקיבוץ כ-500 נפש, מתוכם 280 חברים ומועמדים, 150 ילדים ועוד כ־50 חיילים וצעירים. הקיבוץ החליט על שינוי אורחות החיים (הפרטה) בשנת 2000, ומתנהל מאז כקיבוץ מתחדש. בקיבוץ מתקיים אורח חיים שיתופי למחצה בין החברים, עם ערבות הדדית רחבה. בנוסף, הקיבוץ מפעיל ומחזק את מוסדות הציבור והמוסדות החברתיים, כמו שירותי בריאות ורווחה, חינוך, תרבות, חדר אוכל, אולם ומועדון. ענפי הקיבוץ העיקריים: מפעל "תעשיות ביולוגיות", מטעי אבוקדו ובננות, גידולי שדה, בית אבות "אצולת בית העמק", חשמל סולארי, חאן אירוח, רפת, לול ומדגרה. במרכז הקיבוץ נמצא מוזיאון ארכאולוגי קטן בתוך בית ששרד מהכפר כוויכאת. לידו, גן ארכאולוגי ובו מתקנים עתיקים להפקת שמן זית שנמצאו בחפירות באזור. בכניסה לקיבוץ נמצא קברו של שייח' אבו מוחמד אל כוויכאני המקודש לדרוזים. הוא ישב בכוויכאת בתקופה שבה ישבו בה דרוזים. לא ידוע מתי עזבו הדרוזים והתיישבו המוסלמים. קבר שייח' אבו מוחמד בכניסה לקיבוץ בית העמק הכניסה לקיבוץ בית העמק וקבר שייח' אבו מוחמד הצמוד אליה בית משרידי הכפר כוויכאת בבית העמק הגן והמוזיאון הארכאולוגי בבית העמק חדר האוכל בתכנון פרדי כהנא חדר האוכל חדר האוכל בית הקברות בקיבוץ בית העמק הספרייה בקיבוץ (במקור מועדון לחבר) חדר זיכרון לנופלים ולחברים שנפטרו ארכיון הקיבוץ אולם חדר האוכל מדיה וקבצים בנושא בית העמק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית העמק סיפור מקומי - בית העמק, ארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן המציג את התפתחות הקיבוץ באמצעות תמונות ומסמכים בית העמק, באתר הרשות לפיתוח הגליל אמנון גופר, אוצרות בית העמק, באתר ynet, 26 במרץ 2014 בית העמק, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור בית העמק (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ בית העמק, באתר 'חלון אחורי', 4 באפריל 2023 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 נטלי מסיקה, קברים מן התקופה הפרסית בקרבת תל אל־סמרייה (לוחמי הגטאות), עתיקות 29, 1996, עמ' 38*; Natalie Messika, Persian Period Tombs and Graves near Tell Es-Sumeiriya (Loḥamé Hageta'ot), עתיקות 29, 1996, עמ' 109 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010 יהושע י"ט/כ"ז קבר שייח' אבו מוחמד אל כוויכאני בכוויכאת ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זימרגליים

זימרגליים (שם מדעי: Chirocephalidae) היא משפחה של סרטנים בסדרת הזימרגלאים. Artemiopsis (1897) Branchinectella (1910) Chirocephalus (1820) Dexteria (1965) Eubranchipus (1870) Linderiella (1964) Polyartemia (1851) Polyartemiella (1909) מדיה וקבצים בנושא זימרגליים בוויקישיתוף זימרגליים, באתר ITIS (באנגלית) זימרגליים, באתר NCBI (באנגלית) זימרגליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זימרגליים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון אביבה

אצטדיון אביבה (באנגלית: Aviva Stadium; הנקרא גם לאנסדון רוד או דבלין ארנה) הוא אצטדיון כדורגל ורוגבי הממוקם בדבלין, אירלנד. האצטדיון, אשר מכיל 51,700 מקומות ישיבה, הוא ביתם של נבחרת אירלנד בכדורגל ונבחרת אירלנד ברוגבי יוניון, וכן של קבוצת הרוגבי לנסטר. האצטדיון נחנך באופן רשמי ב-14 במאי 2010 על ידי הטישך בריאן קוואן. הוא נבנה במקומו של אצטדיון לאנסדון רוד הקודם אשר נהרס ב-2007. ב-2009 רכשה חברת הביטוח הבריטית "אביבה" את זכויות השם של האצטדיון ל-10 שנים ושינתה את שמו לשמו הנוכחי, אצטדיון אביבה. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון היה משחק ידידות בין מנצ'סטר יונייטד וכוכבי הליגה האירית. יונייטד ניצחה 7-1 ופארק ג'י-סונג כבש את השער הראשון בתולדות האצטדיון. האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית 2011, תחת השם דבלין ארנה, בו גברה קבוצת פורטו על בראגה בתוצאה 0:1. האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי יורו 2020, אך עקב מגבלות שהוטלו באירלנד עקב התפשטות נגיף הקורונה במדינה, הועברו המשחקים שהיו אמורם להתקיים באצטדיון למדינות אחרות. חזית האצטדיון פנים האצטדיון פנים האצטדיון מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אביבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון אביבה (באנגלית) אצטדיון אביבה, ברשת החברתית פייסבוק אצטדיון אביבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אצטדיון אביבה, ברשת החברתית אינסטגרם אצטדיון אביבה, ברשת החברתית LinkedIn פתיחת שעריו של האצטדיון הלאומי החדש באתר ה-BBC (באנגלית) מערכת גלובס ספורט, ברוכים הבאים לאצטדיון אביבה, באתר גלובס, ‏15 בפברואר 2009
קרבות נהר איזונצו

קרבות נהר איזונצו היו שנים-עשר קרבות עקובים מדם שניטשו במסגרת החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה, בין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, החל מהקרב הראשון על האיזונצו ב-23 ביוני 1915 ועד לקרב קפורטו בספטמבר 1917. הקרבות מכונים על שם נהר איזונצו (בסלובנית נקרא הנהר בשם סוצ'ה), הזורם בחלקה הצפוני-מזרחי של איטליה, מהרי האלפים דרומה לכיוון הים האדריאטי, ושלאורכו התנהלו הקרבות. בקרב השנים-עשר, קרב קפורטו, הוכרעה סדרת הקרבות לטובת אוסטרו-הונגריה, בסיוע נרחב של צבא הקיסרות הגרמנית. עם פרוץ המלחמה בקיץ 1914, לא הצטרפה איטליה לבעלות בריתה מן הברית המשולשת שנחתמה ב-1882, האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית. איטליה טענה כי הברית היא הגנתית בטבעה ולכן התוקפנות של אוסטרו-הונגריה, שהכריזה מלחמה על סרביה, איננה מחייבת אותה לקחת חלק במלחמה. לאיטליה הייתה עוינות רבת שנים עם אוסטרו-הונגריה, מאז קונגרס וינה משנת 1815 בתום המלחמות הנפוליאוניות, שבעקבותיו הועברו אזורים בצפון איטליה לאוסטרו-הונגריה. יתר על כן, בשנות ה-80 של המאה ה-19 נוסדה תנועה בשם 'איטליה הבלתי משוחררת' (Italia irredenta) שתבעה את האזורים הצפוניים, המיושבים באיטלקים, מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעיקר את אזור מישור החוף של הים האדריאטי ושטחה של טירול האיטלקית – דרום טירול (כיום הנפות של טרנטו ודרום טירול שבצפון איטליה) – חצי האי איסטריה ונמל טריאסטה, הערים גוריציה וגרדיסקה, וצפונה של דלמטיה. בראשית המאה ה-20 זו הפכה לתביעה פוליטית של ממש ולמטרתה העיקרית של המלחמה עבור האיטלקים, בדומה למה שאירע בחבל אלזס-לורן באזור הגבול שבין הקיסרות הגרמנית וצרפת. מדינות ההסכמה קיימו מגעים חשאיים עם הממשלה האיטלקית לגבי הצטרפות ממלכת איטליה לכוחותיהן, וביום 26 באפריל 1915 נחתמה ברית לונדון, שבה השתחררה איטליה מן ההתחייבויות לברית מדינות המרכז והצטרפה למדינות ההסכמה. ביום 23 במאי 1915 הכריזה איטליה מלחמה על אוסטרו-הונגריה, וזאת לאחר שהייתה נייטרלית מאז פרוץ המלחמה באירופה. החזית האיטלקית מתייחסת לסדרת קרבות שנערכו בין הצבאות של אוסטריה-הונגריה ושל איטליה ובנות בריתן, בצפון איטליה, בין השנים 1915–1918. על אף שאיטליה קיוותה לפתוח במלחמה בהפתעה, תוך שהיא ממהרת לכבוש ערים אוסטריות אחדות, המלחמה עברה מיד למלחמת חפירות, בדומה למה שהתרחש באותה שעה בחזית המערבית. עוד לפני קרבות איזונצו יצא צי המלחמה הקיסרי האוסטרו-הונגרי כדי להפציץ את החוף המזרחי האיטלקי, בין ונציה וברלטה. הצי האיטלקי הופתע, וכמעט שלא ביצע פעולות נגד, ואת התקפותיו עצר הצי הקיסרי האוסטרו-הונגרי ללא כל אבדות. הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו אחד-עשר קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות. סדרת קרבות האיזונצו הסתיימו בניצחון אוסטרו-הונגרי מכריע בקרב קפורטו. מדיה וקבצים בנושא קרבות נהר איזונצו בוויקישיתוף קרבות נהר איזונצו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עודד מגידו, מערכת קרבות חזית ה-ISONZO – חזית נשכחת של מלחמת העולם הראשונה, חלק א', חלק ב', באתר "במה להיסטוריה צבאית", 29 ביולי 2014
הקרב הראשון על האיזונצו

הקרב הראשון על האיזונצו מתוך סדרת קרבות הנהר איזונצו התנהל בין 23 ביוני ועד 7 ביולי 1915. מטרתו הייתה לדחוק את הצבא האוסטרו-הונגרי מעמדותיו לאורך נהר איזונצו שהיווה את קו הגבול הצפוני-מזרחי של איטליה, ותפיסת שטחים מעבר לו במישור ובהרים שמעבר. מפקד צבא איטליה היה הגנרל לואיג'י קאדורנה (Cadorna), ומפקד הצבא האוסטרו-הונגרי היה הגנרל סבטוזר בורוייביץ' (Boroević). ביום 23 ביוני 1915 פתחו האיטלקים בקרב הראשון על נהר איזונצו על ידי הפגזת תותחים מאסיבית לשם ריכוך, שנמשכה שבעה ימים רצופים, אך כתוצאה מחוסר הניסיון של הארטילריה האיטלקית כמעט שלא נגרמו אבדות לצד השני. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ אל הרמה של דוֹבֵּרדוֹ, בין מונפלקונה לסגראדו, בעוד הארמייה השנייה פרצה בין מונטה סבוטינו לפודגורה. מטרתה הייתה לכבוש ראש גשר ליד העיר גוריציה (Görz, Gorizia, Gorica), לחצות את נהר איזונצו, לכבוש את פרינצניקה (נקודה 383), כמו גם התקפה על ראש הגשר טולמיין (טולמינו). למרות העליונות הניכרת לא יכלו האיטלקים להשיג אף לא אחד מן היעדים האלה. רק ליד סגראדו הם הצליחו להתקדם בשולי הרמה של דוברדו. ההתקפה האיטלקית נכשלה משום שננקטה בה התקפה חזיתית לאחר ריכוך ארטילרי בלתי מדויק ובלתי מספיק. האוסטרים התגוננו מתוך עליונות קרקעית. ההישגים האיטלקיים היו זעירים וכללו בצפון הגזרה את הר קנין ליד בובץ (Bovec). בגזרה הדרומית כבשו רכסים ברמת קראס (Kras) ליד פוליאנו (Fogliano) ומונפלקונה (Monfalcone). לאיטלקים היו אבדות של 14,947 חיילים ולאוסטרו-הונגרים 9,950 חיילים. האימפריה האוסטרו-הונגרית מלחמת העולם הראשונה איטליה במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא קרבות הנהר איזונצו בוויקישיתוף
פנטסיה 2000 (סרט)

פנטסיה 2000 (באנגלית: Fantasia 2000) הוא סרט אנימציה מוזיקלי אמריקאי משנת 1999 שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההמשך לסרט פנטסיה משנת 1940, וכמו קודמו הוא מציג יצירות מוזיקה קלאסית בליווי סוגים שונים של אנימציה לאחר הקדמה מטעם ידוענים. זהו סרט ההמשך השלישי שהופק על ידי אולפני האנימציה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של האולפנים אחרי שלושת הקבלרוס וברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני). סימפוניה מס' 5 בדו מינור - לודוויג ון בטהובן אורני רומא - אוטורינו רספיגי רפסודיה בכחול - ג'ורג' גרשווין קונצרטו מס' 2 לפסנתר בפה מז'ור - דימיטרי שוסטקוביץ, המציג את אגדת הילדים חייל הבדיל של הנס כריסטיאן אנדרסן. בניגוד לסיפור המקורי, כאן יש סוף שמח. קרנבל החיות, קטע הסיום - קאמי סן-סנס שוליית הקוסם - פול דיקא גאווה וזוהר טקס, מארשים 1,2,3,4 - אדוארד אלגר ציפור האש - איגור סטרווינסקי פנטסיה 2000 הוא למעשה מימוש חזונו של וולט דיסני משנות ה-40 שבו פנטסיה יהיה "קונצרט אנימציה" שבכל פעם שיוקרן יופיעו בו קטעי מוזיקה ואנימציה חדשים לצד קטעים קיימים. מימוש החזון בא לידי ביטוי בסרט זה על ידי שימור וחידוש סרטון בשם שוליית הקוסם, שהופיע בסרט הקודם, בו מיקי מאוס מנסה את כוחו בקסמים אך ללא הצלחה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999, ובו כיכבו בין השאר ג'יימס לוויין, סטיב מרטין, בט מידלר, פן וטלר, יצחק פרלמן, ג'יימס ארל ג'ונס והופיעה בו מחווה ללאופולד סטוקובסקי, המנצח שניצח על התזמורת בסרט הראשון בסדרה (שיצא ב-1940). מדיה וקבצים בנושא פנטסיה 2000 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פנטסיה 2000 "פנטסיה 2000", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר נטפליקס "פנטסיה 2000", באתר AllMovie (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר Metacritic (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "פנטסיה 2000", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "פנטסיה 2000", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבלה

האם התכוונתם ל... סאבלה (בצרפתית: Sablé) – סוג של ביסקוויט צרפתי, עגול וקרוקנטי, שמקורו בעיר קאן שבנורמנדיה אפרים סֵבֶלָה (ברוסית: Севела) – סופר, עיתונאי, כותב תסריטים ובמאי רוסי ממוצא יהודי סטיב סבלה – אמן פלשתינאי-גרמני מאדאם דה סבלה (Sablé) – מחברת אמרות צרפתייה סבל
שון אליוט

שון אליוט (באנגלית Sean Elliott; נולד ב-2 בפברואר 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. אליוט שיחק 12 עונות ב-NBA מתוכן 11 עונות בסן אנטוניו ספרס, במהלכן זכה באליפות אחת. במהלך קריירת ה-NBA שלו הוא עבר השתלת כליה, אך חזר לשחק. לאחר ששיחק במשך 4 שנים עבור אוניברסיטת אריזונה, ואף זכה בעונת הסניור שלו בפרס ג'ון וודו, נבחר אליוט במקום השלישי בדראפט של שנת 1989 על ידי הסן אנטוניו ספרס. אליוט שיחק בקבוצה עד שנת 1993 ויחד עם ה"אדימירל" דייוויד רובינסון היה אחד משחקניה החשובים. בסוף עונת 1993 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס עבור השחקן דניס רודמן, ושיחק בה לאורך עונת 1993-94. רודמן לא התאקלם היטב בספרס, ואליוט שב לקבוצה במהלך העונה שלאחר מכן, 1994-1995, ושיחק בספרס עד סוף הקריירה. אליוט היה חלק חשוב מזכייתה של סן אנטוניו ספרס באליפות ה-NBA בעונת 1998-99. במשחק מספר 2 בגמר המערב מול קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס הוא קלע 5 שלשות, ועזר לקבוצתו לנצח לאחר שפיגרה אחרי הבלייזרס לאורך כל המשחק, כאשר 9 שניות לסיום הוא קלע שלשה קשה מעל ידיו המונפות של ראשיד וולאס והעלה את קבוצתו ליתרון נקודה אחת. מהלך זה נודע כנס יום הזיכרון על עצם התרחשותו ביום הזיכרון האמריקאי. לבסוף ניצחו הספרס בסדרה, ובגמר ה-NBA ניצחו את הניו יורק ניקס. לאחר הזכייה באליפות הודיע אליוט כי הוא סובל מבעיות בתפקוד הכליה, ובמהלך שנת 2000 עבר שון השתלת כליה שנתרמה על ידי אחיו. עם תום תקופת ההחלמה חזר אליוט לשחק בספרס והיה לשחקן הראשון בליגה שחוזר לשחק לאחר השתלת כליה. בשנת 2001 הודיע אליוט הודיע על פרישתו ממשחק. כיום משמש אליוט פרשן עבור התחנה המקומית של הספרס. במהלך קריירת ה-NBA העמיד אליוט ממוצעים של 14.2 נק', 4.3 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. אליוט מחזיק בשיא המועדון לשלשות עם 563 מהן לאורך הקריירה. מדיה וקבצים בנושא שון אליוט בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN נס יום הזיכרון באתר ה-NBA. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יט"א

האם התכוונתם ל... JTA – סוכנות הידיעות היהודית (Jewish Telegraphic Agency) היא סוכנות ידיעות המשרתת את העיתונות היהודית ברחבי העולם בנושאים בעלי זיקה לחיים היהודיים. יאט"א – ארגון חברות התעופה הבינלאומי יאט"א (International Air Transport Association – IATA) הוא ארגון מסחר בינלאומי של חברות תעופה. יט"א (The Jewish Teritorial Organization) - ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית, ארגון בראשות ישראל זנגוויל שייצג את הזרם הטריטוריאליסטי.
האגודה לטיפוח חברה ותרבות

האגודה לטיפוח חברה ותרבות היא אגודה הפועלת לשימור, תיעוד, טיפוח והנצחת מורשת יהודי תימן, אשר נוסדה בשנת 1970. מרכז האגודה נמצא בנתניה, שם גם הקימה מוזיאון. האגודה נוסדה בשנת 1970 על ידי עובדיה בן שלום. האגודה מוציאה שני כתבי עת מדעיים העוסקים ביהדות תימן, תימא ותהודה, וכן פרסמה את "האנציקלופדיה לתרבות יהודי תימן ועדן". האגודה מארגנת כנסים וימי עיון ובהם את "הקונגרס הבינלאומי למורשת יהודי תימן". כמו כן, האגודה הקימה קרן מלגות המסייעת לסטודנטים ואת מכון המש"י - הנצחת מורשת שבטי ישראל, אשר נוסד על מנת לשמש מסגרת לאנשי המחקר העוסקים בחקר יהודי תימן. משרדי האגודה נמצאים בנתניה, שם היא מפעילה מוזיאון המציג את ההיסטוריה של יהדות תימן. המוזיאון כולל תיעוד של אלפי פריטים, תמונות, ספרים, כתבי יד, קלטות ותקליטורים וכן שחזור מקורי של אורחות החיים של יהודי תימן. בשנת 2009 חנכה האגודה את המרכז לחקר יהדות תימן ותרבותה ע"ש עובדיה בן שלום במכון בן צבי לחקר קהילות המזרח בירושלים. בוועדה האקדמית של המכון מכהנים חוקרי יהדות תימן וחוקרים אחרים, בהם: פרופ' יוסף טובי, מר מיכאל גלצר, פרופ' ירון הראל, ד"ר אורי מלמד, ד"ר מנשה ענזי וד"ר כרמלה אבדר. בעבר כיהן גם פרופ' יום טוב עסיס. אתר האינטרנט הרשמי של האגודה לטיפוח חברה ותרבות מידע על האגודה לטיפוח חברה ותרבות בקטלוג הספרייה הלאומית האגודה לטיפוח חברה ותרבות בישראל, דף שער בספרייה הלאומית אלפים מעולי תימן השתתפו בכינוס לטיפוח פולקלור, מעריב, 11 באוגוסט 1976 ערב תימני וסרטים פוליטיים בבית לסין, דבר, 26 ביוני 1977 חולקו 85 מילגות לסטודנטים ותלמידי ישיבות יוצאי־תימן, דבר, 13 בדצמבר 1977
המנון צרפת

לה מרסֵיֶיז (בצרפתית: La Marseillaise) הוא ההמנון הלאומי של צרפת. ההמנון חובר בשנת 1792, בעיצומה של המהפכה הצרפתית, בידי קצין צבא בשם רוז'ה דה ליל. ההמנון נקרא "המרסֵיֶיז" משום שהראשונים שאימצו אותו היו חיילים בני מרסיי. במשך השנים שימש ההמנון, בנוסף לצרפת, גם את הרפובליקה הרוסית. יש לו מסר לאומני ברור (כולל לפחות 11 התייחסויות לאלימות) - מסר מהפכני שנועד לסחוף את הצרפתים למלחמה נגד העריצות. תחת הסיסמה "סכנה למולדת!" התבצע גיוס המוני של תומכי המהפכה. לאחר נפילתו של נפוליאון נאסרה שירת "המרסייז", והוא נחשב להמנון השמאל הצרפתי. בתקופת הרפובליקה השלישית (החל משנת 1879) הוא הפך להמנון הצרפתי. מנגינת ההמנון הצרפתי שימשה גם כהמנון הרפובליקה הרוסית. הרבי (האחרון) מליובאוויטש הצמיד את מילות הפיוט האדרת והאמונה למנגינת המארסלייז. המנון צרפת שולב בחלקו מספר פעמים ביצירות קלאסיות, ביניהן: השיר "שני הגרנדירים" מאת רוברט שומאן. הפתיחה 1812 מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. האופרה אנדריאה שנייה מאת אומברטו ג'ורדאנו. הביטלס בשיר "All You Need Is Love" דגל צרפת סמל צרפת אתר האינטרנט הרשמי של המנון צרפת (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא המנון צרפת בוויקישיתוף המנון צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על היצירה "המנון צרפת" באתר מיוזיק בריינז מנגינת ההמנון
גד יגיל

גד יגיל (28 בינואר 1929 - 4 בינואר 2009) היה פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן. מחקריו עסקו במידע גנטי וחישובו ובאנליזה של מבנים ביוכימיים. גד היה מחלוצי המחקר בביוטכנולוגיה בארץ ישראל. יגיל נולד בגרמניה, בן לקטה ופרנץ שטיאסני. עלה לארץ ישראל בשנת 1933. הוא למד בגימנסיה הרצליה, ובשנת 1946 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת מעוז ב' ושירת בפלוגה ד' בגדוד הראשון של חטיבת יפתח במלחמת העצמאות. הוא סיים לימודים לתואר דוקטור באוניברסיטה העברית ובמכון ויצמן. יגיל היה פעיל בתנועות פוליטיות שונות ובהן ד"ש ושינוי. בשנים האחרונות היה פעיל בעמותת מנוחה נכונה שמטרתה הייתה לאפשר קבורה חילונית לאלה הרוצים בכך. הוא עצמו נקבר בבית הקברות גבעת השלושה. היה נשוי לחוה, והתגורר ברחובות, ולהם 4 ילדים. יגיל היה פעיל עד ימיו האחרונים והמשיך להגיע למשרדו במכון ויצמן עד מותו. אחיו, עזרא יגיל, הוא פרופסור במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת תל אביב. דף אישי באתר מכון ויצמן אבשלום אליצור, דבריו לזכרו (הקישור אינו פעיל) מחקרים של גד יגיל מידע על גד יגיל בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנרי סליק

הנרי סליק (Henry Selick; נולד ב-30 בנובמבר 1950) הוא במאי קולנוע בשיטת הסטופ מושן, תסריטאי ומפיק. בין סרטיו המוכרים: "הסיוט שלפני חג המולד", "ג'יימס והאפרסק הענק" ו"קורליין ודלת הקסמים". נולד בגלן רידג' שבניו ג'רזי וגדל בקרבת רומסון. הוא החל להתעניין באנימציה לאחר שראה את הסרט "הרפתקאות הנסיך אחמד" של הבמאית לוטה רייניגר והסרט "המסע השביעי של סינבאד" של ריי האריהאוסן. הוא למד מדע באוניברסיטת ראטגרס ואמנות באוניברסיטת סירקיוז ובקולג' סנטרל-סיינט לאמנות ועיצוב בלונדון. לאחר מכן למד במכון קליפורניה לאמנות (CalArts), שם ביים את שני סרטי הסטודנטים שלו Phases ו-Tube Tales. לאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד באולפני וולט דיסני, שם עבד בין השאר על הסרטים חברי הדרקון אליוט והשועל והכלבלב. לאחר מכן החל לעבוד כפרילנסר וביים פרסומות וסרט קצר. סרטו הארוך הראשון, הסיוט שלפני חג המולד, שהופק על ידי טים ברטון (אותו הכיר בעבודתו בדיסני), זכה להצלחה בקרב המבקרים. אחריו ביים את הסרט ג'יימס והאפרסק הענק. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו קורליין ודלת הקסמים, המבוסס על ספר של ניל גיימן. כבמאי: Phases Tube Tales Seepage ‏(1981) Slow Bob in the Lower Dimensions‏ (1991) הסיוט שלפני חג המולד (1993) ג'יימס והאפרסק הענק (1996) Monkeybone‏ (2001) Moongirl‏ (2006) קורליין ודלת הקסמים (2009) Just Macbeth‏ (2011) Bunnicula‏ (2011) ונדל וויילד (2022) - גם תסריטאי ומפיק מדיה וקבצים בנושא הנרי סליק בוויקישיתוף הנרי סליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנרי סליק, באתר AllMovie (באנגלית) הנרי סליק, באתר Box Office Mojo (באנגלית) הנרי סליק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק שערי חוץ

בכדורגל, חוק שערי חוץ היה שובר השוויון הנפוץ לקביעת הקבוצה המנצחת במפגש כפול בין שתי קבוצות אשר נערך בשיטת בית וחוץ. לפי חוק שערי החוץ, הקבוצה אשר כבשה יותר שערי חוץ תנצח במפגש הכפול אם שתי הקבוצות כבשו את אותו מספר שערים. בחוק שערי חוץ השתמשו לראשונה באופ"א בשנת 1965. החוק בוטל ב-24 ביוני 2021. שער חוץ אינו בהכרח שער אשר קבוצה כובשת מחוץ לאצטדיונה הביתי, אלא שער אשר קבוצה כובשת כאשר היא מוגדרת כקבוצת החוץ במשחק. במשחקים בהם משחקות שתי קבוצות אשר מגרשן הביתי זהה, כמו הסן סירו בו מארחות אינטר מילאנו ומילאן, הקבוצה אשר מתארחת באופן רשמי באותו המשחק היא קבוצת החוץ. השימוש בחוק שערי חוץ משתנה בין תחרות לתחרות. יש אשר השתמשו בו לקביעת המנצחת לאחר 90 דקות בלבד (גביע ליברטדורס), לאחר הארכה בלבד (גביע ה-FA) או בשני המקרים (ליגת האלופות). לעיתים משתמשים בחוק שערי חוץ בצורה מעט שונה, כדי לקבוע מיקום של קבוצות בתחרויות במבנה ליגה. כאשר שתי קבוצות או יותר חולקות את אותו מספר נקודות, משתמשים בחוק כשובר שוויון נוסף. לדוגמה, לפי חוקי אופ"א באליפות אירופה, אם מתקיים שוויון בנקודות בין שתי קבוצות או יותר, וכן בהפרש השערים ומספר השערים אשר הובקעו, שובר השוויון הבא הוא מספר שערי החוץ. Abolition of the away goals rule in all UEFA club competitions, באתר אופ"א, ‏24 ביוני 2021 (באנגלית)
יהודה מועלם

הרב יהודה מועלם (כ' בשבט ה'תרפ"א, 29 בינואר 1921 - כ"ד בתשרי ה'תשע"א, 2 באוקטובר 2010) היה ר"מ בישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה. נולד בירושלים לרב יצחק מועלם, יליד בצרה שבעיראק, שהיה רב ודיין. ולשמחה, בתו של הרב יהושע שהרבני. למד בתלמוד תורה בני ציון. בגיל עשר בערך נכנס ללמוד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. בשנת 1943 (ה׳תש"ג) התמנה לחזן ורב בבית הכנסת "טוויג" בשכונת מקור ברוך בירושלים. מאז ועד יום פטירתו שימש כחזן, בעל תוקע וקורא בתורה בבית הכנסת. בשנת ה'תש"ד (1943) נשא לאשה את רחל, ובמשך השנים נולדו להם מספר ילדים. בשנת 1949 (ה׳תש"ט), בהיותו כבן עשרים ושמונה, התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף על ידי ראש הישיבה הרב עזרא עטיה. יחד עמו מונו הרב בן ציון אבא שאול והרב משה יוסף עדס. שימש גם כרב בית הכנסת 'שמש צדקה' ברחוב חגי בירושלים, והיה מוסר בו מדי יום שיעור במשך כשעתיים, בגמרא ובהלכה. כמו כן היה מוסר שיעורים בקביעות בבתי הכנסת 'בית אהרן' בשכונת בית ישראל, ו'בכר' ברחוב אלפנדרי בירושלים. התייחד בענווה ושנים רבות סירב ללבוש פראק או לפרסם את חידושי תורתו. הקפיד ללכת לישיבה רגלית ולדייק בזמני הלימוד. כמו כן הקפיד להתפלל שחרית עם הנץ החמה. נפטר בשבת פרשת בראשית, כ"ד בתשרי ה'תשע"א. הלווייתו התקיימה במוצאי השבת והשתתפו בה רבבות. הרב עובדיה יוסף ספד לו וכינהו "הארי שבחבורה". נקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר החיד"א. בשנת ה'תש"ן שכל את בנו יעקב. בנו הרב ציון מנהיג תחתיו את בית הכנסת "טוויג". חתנו הגדול הוא הרב אברהם אבא שאול, אחיו של הרב בן ציון אבא שאול. וחתנו השני הוא הרב אליהו אבא שאול, בנו של הרב בן ציון, וראש ישיבת "אור לציון". דרש יהודה - על חמישה חומשי תורה והמועדים, שישה חלקים דרש יהודה על פרקי אבות - ליקוט מדרשותיו, יצא לאור בכרך נפרד על ידי נכדו, תשרי ה'תשע"ח שבט יהודה - לקט מדברי תורתו על פרשת השבוע, שקיבץ אחד מתלמידיו יאיר אבא שאול, גאון הענוה, ספר מקיף על תולדות חייו, ירושלים: תשפ"ב. מדיה וקבצים בנושא יהודה מועלם בוויקישיתוף חכם יהודה מועלם, באתר "החכם היומי" יצחק לב ארי, בחדרי חרדים, 90 שנה של תורה, עבודה וגמילות חסדים • כך זה נראה בעדשת המצלמה, באתר בחדרי חרדים, 2 באוקטובר 2010 חיים של תורה: הרב יהודה מועלם, תיעוד נדיר, באתר כיכר השבת, כ"ו בתשרי ה'תשע"א משה וייסברג, בחדרי חרדים, האמא של ישיבת 'פורת יוסף' • הרבנית רחל מועלם ע"ה, באתר בחדרי חרדים, 15 בדצמבר 2011 ישי כהן, ‏אבידה: הרבנית רחל מועלם ע"ה, באתר כיכר השבת, 15 בדצמבר 2011 כתב בחדרי חרדים, "הענווה שלו עולה על כולם" • הגר"ש עמר והגר"י יוסף מבכים מרורים, באתר בחדרי חרדים, 2 באוקטובר 2010 אלי שלזינגר, בחדרי חרדים, עולם התורה באבל • ראש ישיבת 'פורת יוסף' - הגר"י מועלם זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 2 באוקטובר 2010 סיפורי מופת על הגאון הגדול הרב יהודה מועלם זצ"ל, באתר יהדות נט עוזי ברק, ובית ישראל יבכו: רבבות בהלווית הגר"י מועלם זצ"ל, באתר כיכר השבת, ‏כ"ה בתשרי ה'תשע"א צילום: קובי ישעיהו, ‏ראש הישיבה איננו: האבל, הבכיות, הכאב - 70 דקות בוידאו, באתר כיכר השבת, 3 באוקטובר 2010 צילום: קובי ישעיהו, ‏"היה הארי שבחבורה", מירר הגר"ע יוסף בהלווית הרב מועלם, באתר כיכר השבת, 3 באוקטובר 2010
זאב שוס

זאב שׁוּס (Schuss) ‏(31 באוגוסט 1937 - 22 ביולי 2018) היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נולד ב-1937 בפולין. בעת מלחמת העולם השנייה נשלח עם אחותו על ידי אמו לבית יתומים, ומשם עלה לארץ ישראל עם ילדי טהראן. בארץ התגורר אצל דודו בקיבוץ מרחביה עד שאמו הגיעה בעקבותיו בשנת 1947. כעבור מספר שנים חזרו לתקופה לפולין, ובשנת 1957 עלו בשנית לישראל במסגרת עליית גומולקה. בתחילת שנות ה-60 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב, במחזור השני או השלישי של המחלקה למתמטיקה, שעדיין לא הוסמכה להעניק תואר אקדמי. בשנת 1968 קיבל תואר שני בהצטיינות, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת נורת'ווסטרן בהנחיית אבנר פרידמן על עבודה בנושא "Asymptotic Expansions for Parabolic Systems". נמנה עם סגל בית הספר למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרו היו תהליכים סטוכסטיים, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, פיזיקה מתמטית, תורת התקשורת וביופיזיקה מולקולרית. הוא תרגם מפולנית לעברית את הספר "דרך התלאות של ילדי טהרן" של הנריק גרינברג. Theory and applications of stochastic processes: an analytical approach, Springer, 2010. זאב שוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה זאב שוס, באתר dblp דף אישי באוניברסיטת תל אביב Zeev Schuss, Professor באתר אוניברסיטת תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.