laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרפר לילה (תוכנית טלוויזיה)

פרפר לילה היא תוכנית בידור ישראלית בהנחיית טל ברמן ובהשתתפות רן תלם ששודרה בשנים 1997–2000 בערוץ 2 בזכיינית השידור "רשת". התוכנית הייתה בפורמט "לייט נייט", תוכנית אירוח לילית ששודרה שעה לפני חצות, שהורכבה ממספר פינות העוסקות במגוון נושאים קומיים בהן השתתפו גם סטנדאפיסטים שונים, ונערכו ראיונות עם ידוענים ישראלים שונים, בהם מוזיקאים רבים. התוכנית צולמה מול קהל חי. העונה הראשונה שודרה בסוך 1997 ותחילת 1998 וזכתה להצלחה מפתיעה. העונה השנייה החלה בדצמבר 1998, והעונה השלישית בדצמבר 1998, בשעת שידור מאוחרת יותר של 23:20. התוכנית זכתה להצלחה רבה בזמן שידורה וירדה מהמסך לאחר שלוש עונות. בעקבות הצלחת התוכנית העלתה הזכיינית המתחרה "קשת" רצועת לייט-נייט שכללה את התוכניות "חלומות בהקיציס" ו"יחסים מסוכנים". הפינה של רועי לוי – פינה בה רועי לוי הופיע ככתב המשוטט, ופנה למצלמה בקביעות עם "מה שלומך...?". מנץ' – סדרת אנימציה מאת אייל B ואחיו נמרוד אלדאה. מדריך תלם לחיים – הפינה של רן תלם, שגם היה התסריטאי של התוכנית, בה נתן לטל ברמן עצות לחיים. זו הייתה הופעתו הראשונה של תלם בטלוויזיה. באחד הסיפורים של "זבנג" הייתה סביה אמירת ה"מה שלומך...?" של רועי לוי שנאמרת בין היתר בתור חימום קולי של צוות המורים, ניסיון של ג'ינג'י להתחיל עם יוספה וכו'. בסוף הסיפור גל מוצא את רועי בתור אחד ממחזריה הרבים של מאיה, ושואל אותה אם זה אכן הוא. "פרפר לילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרפר לילה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מאת אורי אילון, טל ברמן חוזר לרדיו לתוכנית בוקר יומית, באתר הארץ, 25 באפריל 2002 אסנת כותן, ‏1998 בתקשורת: אוקטובר האיום, באתר גלובס, 3 בינואר 1999 אביבה קרול, ‏התוכנית החדשה של ניסים משעל בערוץ 2 - באוויר עוד שבועיים, באתר גלובס, 25 בנובמבר 1998 אביבה קרול, ‏כו-לם ב"רשת", באתר גלובס, 21 באוקטובר 1999 ניר קיפניס, ‏חכמים בלילה, באתר גלובס, 5 בפברואר 2007 אביבה לורי, מציאות מושכת, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003
איל B

איל בן משה (נולד ב-1974) ידוע בשם הבמה איל B הוא במאי, יוצר קומיקס, אנימטור, מאייר, תסריטאי ומעצב ישראלי. איל B הוציא לאור וערך משנת 1992 (יחד עם ירון ניסקי ואמיתי סנדי) את עיתון הקומיקס הישראלי "סטיות של פינגווינים" אשר הכיל הומור פרוע ברובד הגלוי וביקורת חברתית נוקבת ברובד הסמוי. אחד מהסיפורים בהמשכים פרי יצירתו של איל B שהתפרסמו בחוברת היה "הערפד הפסיבי" - בשנת 1997 הוציא איל B לאור ספר המכיל לקט של כל הפרקים שיצאו בסדרה זו. איל B זכה להכרה לאחר שיצר את סדרת האנימציה "מאנצ'" ששודרה כפינה בתוכנית "פרפר לילה" בערוץ 2 בין השנים 1999–2000 בה הוצגו בין היתר גרסאות פארודיות לסדרות הילדים "הלב" ( "נרקו") ו"הדרדסים" ("דרדסטלנים"). בשנת 2000 הקים את "סטודיו איל B" בשיתוף עם טדי הפקות. הסטודיו הפיק את הסדרות "התוכנית עם הבובות", "מיסטר מותק" אשר שודרו ביס, את תוכנית הבובות "הגוזניקים" אשר שודרה בערוץ 24, הווידאו קליפים לשירים "דרך המלך" של כלא 6 ו"בומביי" של דנה ברגר, את סדרת האנימציה הפארודית "אבישי ההורס" אשר משודרת כחלק מהתוכנית "Y בעשר" בערוץ yesY של חברת יס ופרק מצויר שהוא הפרק הראשון בעונה השלישית בסדרה הקומית "הפיג'מות" וקטעי אנימציה שהופיעו באחד הפרקים של העונה הראשונה של "השיר שלנו". בשנת 2008 עיצב את הדמויות והפיק את סרטוני האנימציה של להקת "באגו דאגו" - הלהקה הווירטואלית הישראלית הראשונה אשר מבצעת גרסאות כיסוי בעברית לשירי רית'ם אנד בלוז והיפ-הופ לועזיים. עד היום יצאו שלושה וידאו קליפים מצוירים של הלהקה – "תן לה" (על פי שיר ההיפ-הופ "Smack That" של אמינם ואייקון, "חבר ערבי" (על פי שיר הרית'ם אנד בלוז "American Boy" של אסטל וקניה וסט) ו"הלו הלו" (שיר מקורי). ב-2010 איל B עבד בשיתוף עם גאגא הפקות ובמסגרת זו ביים פרסומות לטלוויזיה ולאינטרנט ויצר סדרות מקוריות. בשנים 2011 ו-2012 איל יצר וביים שתי עונות של סדרת המערכונים "הפרויקט הירוק" עבור ערוץ קומדי סנטרל ב-HOT. ייחודה של הסדרה הוא בכך שכל המערכונים צולמו על מסך ירוק, וכל הרקעים והסביבות נוצרו במחשב, דבר שהעניק לסדרה מראה ייחודי המשלב אנימציה, פנטזיה וצילומים חיים. הסדרה נמכרה לערוצים שונים בחו"ל ולהפקות מקור זרות בשימוש התסריטים והגרפיקות הישראלים המקוריים. משנת 2013 עד היום איל עובד עבור תוכנית הדגל של ערוץ 2 )ובהמשך 12(, "ארץ נהדרת", ומייצר עבורה קטעי מסך ירוק ו־VFX, ביניהם הפרודיות על משחקי הכס ומלחמת הכוכבים. מסוף שנת 2014 ועד היום איל עובד על פרויקט עצמאי של הפקת סרט מדע בדיוני קומי.[דרוש מקור] בשנת 2017 עבר לטנפליי, ניו ג'רזי ועובד ויוצר משם אפקטים ויזואליים עבור תוכניות ישראליות וכן לשוק האמריקאי. עם המעבר פתח בן-משה ערוץ יוטיוב בשם "אז איך זה לחיות באמריקה", ובמסגרתו הוא מעלה סרטונים מעמיקים שבהם הוא מדבר על מגורים בארצות הברית כישראלי: יוקר המחיה, רמת הביטחון האישי הגבוהה ועוד. אייל הוא אחיו הגדול של נמרוד אלדאה. אתר האינטרנט הרשמי של איל B איל B, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איל B, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הבלוג של איל B זוהר ישראל, ברבי אאוט, באתר nrg‏, 18 באפריל 2002 השאלון עם איל B, אוגוסט 2008 הערוץ של איל B ב-YouTube "ויתרתי על אייל B. הדור הצעיר לא יודע מי אני", ראיון בעיתון "כלכליסט", 10 באוגוסט 2015. "NRG מעריב". Nrg.co.il. נבדק ב-2015-04-16. "אייל B". Ishim.co.il. 1974-12-09. נבדק ב-2015-04-16. החיים באמריקה על פי איל בי, באתר mynetafula, ‏2018-03-13 אז איך זה לחיות באמריקה? - YouTube, באתר www.youtube.com
Somebody to Love (שיר של קווין)

"Somebody to Love" (בעברית: "מישהו לאהוב") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שיצא בשנת 1976 ונכלל באלבומה החמישי של הלהקה, A Day at the Races. השיר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי. כאשר יצא השיר כסינגל, הוא הפך ללהיט באנגליה ודורג במקום השני במצעד הבריטי באותה השנה, ובמקום ה-13 בארצות הברית. בדומה ללהיט העבר של הלהקה, "Bohemian Rhapsody", ייחודיות השיר היא הווקאליות וקולות הרקע, היוצרים תחושה של סגנון גוספל. בשונה משירי הלהקה באותו הסגנון, את קולות הרקע בשיר הזה ביצעו דווקא שלושה מחברי הלהקה - פרדי מרקיורי, בריאן מיי ורוג'ר טיילור. לאחר ההקלטות, הקולות נערכו והוכפלו, כך שישמע כאילו עשרות אנשים מבצעים את קולות הרקע. השיר נותר נאמן לסגנון של קווין ומכיל הרמוניות מורכבות וסולו גיטרה של בריאן מיי. מילות השיר, במיוחד בשילוב עם השפעת הגוספל, יוצרות שיר על אמונה, ייאוש וחיפוש עצמי המבוטאות בשאלות המועלות בשיר: "Can anybody find me someboday to love",‏ "Lord what you're doing to me" ועוד. במופע לזכרו של פרדי מרקיורי שהועלה ב-20 באפריל 1992 בוצע השיר על ידי שלושת חברי קווין הנותרים וג'ורג' מייקל, וב-1993 יצא במיני-אלבום Five Live שזינק היישר לראש מצעד המכירות הבריטי. גרסת כיסוי זאת נמצאת גם באלבום האוסף Greatest Hits III שיצא ב-1999. לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות נוספות בשפות שונות. כמו כן הוא אחד השירים המרכזיים, בסרט הקסם של אלה, כשהסולנית היא אן האת'וויי, אך לצורך הסרט קולות הרקע שרים "מצא לה מישהו" - find her Somebody, במקום "מצא לי מישהו" find me Somebody. בנוסף גרסת הכיסוי של הסדרה האמריקאית המצליחה גלי לשיר, היא אחת מגרסאות הכיסוי הידועות בסדרה. בנובמבר 2018, הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון, הוציא גרסת כיסוי לשיר. בהצהרה אמר סיון "זהו כבוד גדול שהתבקשתי לבצע גרסת כיסוי ל-'Somebody to Love' של קווין. מדובר בשיר אדיר של הלהקה האגדית ביותר בכל הזמנים". מנהל להקת קווין, ג'ים ביץ', אמר כי גרסתו של סיון "היא גם מרגשת וגם מקורית לחלוטין". לייק שץ ממגזין Consequence of Sound אמר כי "בזמן שהגרסה של מרקורי המריאה עם שירה דמוית מקהלה ומכשור דרמטי, סיון משתמש בגישה רכה ומינימליסטית יותר. כאן, הקול המרגיע שלו מלווה בקצת יותר מבס ומקלידים". מידע על היצירה "Somebody to Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Somebody to Love" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Somebody to Love" באתר יוטיוב Queen – Somebody To Love, BPI, ‏28 ביוני 2024 Hear Troye Sivan cover Queen’s “Somebody To Love”, The FADER (באנגלית)
ג'ובאני בוסקו

ג'ובאני מלכיאורה בוסקו (באיטלקית: Giovanni Melchiorre Bosco;‏ 16 באוגוסט 1815 – 31 בינואר 1888) המכונה בעברית גם יוחנן בוסקו או (בשפות רבות) דון בוסקו (Don Bosco) הוא קדוש נוצרי המכונה "אבי ומורה הנוער". דון בוסקו היה כומר קתולי איטלקי, אשר עסק בחינוך ובפדגוגיה והקים מסדר דתי. את עבודתו הקדיש לפרנסואה לה-סאל (וטען כי הוא השפיע עליו), וחסידיו של בוסקו קראו לעצמם לפיכך "הקונגרגציה הסלזיאנית"(אנ'). בוסקו נפטר בטורינו וב-1934 הכריז עליו האפיפיור פיוס ה-11 כקדוש של הכנסייה הקתולית. בישראל ובשטחים מספר מוסדות הקרויים על שמו של דון בוסקו ואשר מלמדים ברוח משנתו הפדגוגית: בית ספר הטכנולוגי דון בוסקו בנצרת; מנזר בית ג'מל, ומנזר כרמיזן בגוש עציון הם מנזרים של המסדר הסלזיאני. הכפר בו נולד באזור פיימונטה קרוי כיום על שמו "קסטלנואובו דון בוסקו". מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני בוסקו בוויקישיתוף ג'ובאני בוסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ובאני בוסקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסל (קבוצת כוכבים)

קבוצת הכוכבים פַּסָּל נמצאת בשמי הדרום. זאת קבוצה חלשה במיוחד, ללא כוכבים בהירים יותר מדרגה 4. הקוטב הדרומי של גלקסיית שביל החלב נמצא בקבוצה (כשלוש מעלות צפונית מערבית לכוכב α בפסל), כלומר כשמביטים בכיוון הקבוצה קו הראיה ניצב למישור הגלקסיה, מה שמסביר את מיעוט הכוכבים בקבוצה ובפרט את היעדרם של כוכבים בהירים. הקבוצה הוגדרה במאה ה-18 על ידי האסטרונום הצרפתי ניקולא לואי דה לאקאי ובמקור הייתה אמורה לייצג חדר עבודה של פסל אך שמה קוצר מאוחר יותר. α בפסל הוא ענק כחול במרחק של כ-680 שנות אור ובעל בהירות נראית נראית מדרגה 4.3. עוצמת ההארה שלו משתנה בשעור זעום של 0.01 דרגות, שינוי שניתן להבחנה רק במדי אור רגישים ביותר. NGC 253 שנקראת גם גלקסיית פסל היא גלקסיה ספירלית במרחק של 11.4 מיליון שנות אור. בהירותה היא מדרגה 7 כך שניתן להבחין בה באמצעות משקפת, והיא הגלקסיה הבהירה ביותר מבין כ-13 הגלקסיות של קבוצת פסל, שהיא אחת מקבוצות הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית, במרחק של כ-12.7 מיליון שנות אור. NGC 55 היא גלקסיה לא-סדורה במרחק של כ-6.2 מיליון שנות אור ממערכת השמש, בין הקבוצה המקומית ובין קבוצת פסל. ניתן לראות את הגלקסיה בטלסקופ ככתם מעורפל עם בהירות לא אחידה סביב דרגה 8. מדיה וקבצים בנושא פסל בוויקישיתוף פסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עוף החול (קבוצת כוכבים)

קבוצת הכוכבים עוף החול נמצאת בשמי הדרום והיא מייצגת את עוף החול המיתולוגי - יצור אגדי שנשרף וקם לתחיה מאפרו. בקבוצה יש רק שני כוכבים בהירים יותר מדרגה 5: אנקא ו-β בעוף החול. הקבוצה הוגדרה בתחילת המאה ה-17, אך כנראה שכוכביה הבהירים היו מזוהים עם עוף החול עוד לפני כן. בשל מיקומה הדרומי לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל. α בעוף החול (אנקא) הוא ענק כתום במרחק של 72 שנות אור ועם בהירות נראית נראית מדרגה 2.4. β בעוף החול הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים צהובים עם בהירות מדרגה 4. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ, אך נדרשת הגדלה גדולה. ζ בעוף החול הוא כוכב כפול עם בהירות מדרגה 4, שבאמצעות טלסקופ קטן ניתן להבחין בבן זוג עם דרגת בהירות 8. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעצמו כוכב זוגי עם בן זוג עמום, שעובר על פני הכוכב הבהיר אחת ל-40 שעות ומוריד את בהירותו מדרגה 4 לדרגה 4.5. מדיה וקבצים בנושא עוף החול בוויקישיתוף עוף החול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לעיון

לעיון או אל-עיון (בערבית: العيون, בברברית: ⵍⵄⵢⵓⵏ, בספרדית: El Aaiún, בצרפתית: Laâyoune) היא העיר הגדולה ביותר בטריטוריה של סהרה המערבית, עם אוכלוסייה של 217,732 בשנת 2014. העיר המודרנית נוסדה על ידי הקפטן הספרדי אנטוניו דה אורו בשנת 1938. בשנת 1940, ספרד קבעה אותה כבירת סהרה הספרדית. העיר נמצאת תחת כיבוש מרוקאי מאז שנת 1976 והיא בירת המחוז לעיון-סאקיה אל חמרה המנוהלת על ידי מרוקו. העיר היא בירתה דה יורה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ונמצאת בפיקוח משימת שמירת השלום של האו"ם MINURSO. העיירה מחולקת לשניים על ידי הנהר היבש של סגויה אל-חמרה. בצד הדרומי נמצאת העיר התחתית העתיקה, שנבנתה על ידי קולוניסטים ספרדים[דרוש מקור] קתדרלה מאותה תקופה עדיין פעילה; הכמרים שלה משרתים את העיר הזאת ואת דכלה דרומה יותר.[דרוש מקור] העיר מהווה מוקד לדיג ולכריית פוספטים באזור. בשנת 2010, המדינה ניהלה משא ומתן על הסכם דיג חדש עם אירופה בנושא דיג ימי[דרוש מקור] ב-18 בדצמבר 2019, קומורו הפכה לאומה הראשונה שפתחה קונסוליה בלאיון לתמיכה בתביעות המרוקאיות על סהרה המערבית. בינואר 2020, גבון פתחה קונסוליה כללית בלאיון. מאוחר יותר, סאו טומה ופרינסיפה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, חוף השנהב, בורונדי, אסווטיני, זמביה, איחוד האמירויות הערביות, ובחריין, פתחו גם קונסוליות בלעיון. אל-עיון הוא תעתיק השם הערבי בו השתמשו הספרדים למקום. לעיון הוא תעתיק צרפתי בו משתמשים בספרות המרוקאית. פירוש השם הערבי הוא "המעיינות". באזור שמדרום לטינדוף, אלג'יריה, ישנו מחנה פליטים סהראווי הנקרא על שמה של העיר. ספרד אבילס, אסטוריאס, ספרד מסגד מולאי עבד אל עזיז הקתדרלה הספרדית הישנה של פרנסיס הקדוש מאסיזי, משרתת בעיקר את אנשי האו"ם האירופיים שדרת מכה אל מוכרמה קשת מונומנטלית ליד שדה התעופה הדרך לנמל לעיון תחנת האוטובוס של לעיון לעיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Francisco López Barrios (2005-01-23). "El Lawrence de Arabia Español" (בספרדית). El Mundo. נבדק ב-2013-02-11. "Diplomacy over Western Sahara: 'Morocco v Algeria'". The Economist. 4 בנובמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "First foreign diplomatic post opens in Western Sahara". Arab News. 18 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Gabon Opens Consulate General in Laayoune". Sahara News. 17 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Sao Tome and Principe Inaugurates Consulate General in Laayoune". Morocco World News. 23 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Central African Republic Opens Consulate General in Laayoune". Morocco World News. 23 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Cote d'Ivoire Opens General Consulate in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 18 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Burundi Opens General Consulate in Laayoune". Morocco World News. 28 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Eswatini Opens Consulate General in Laayoune, Southern Morocco". Morocco World News. 27 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Zambia Opens Consulate General in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 27 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "UAE Officially Opens Consulate General in Morocco's Laayoune". Morocco World News. 4 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Bahrain Opens Consulate General in Laayoune, Southern Morocco". Morocco World News. 14 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
רפאל שמיץ

רפאל שמיץ (נולד ב-17 בדצמבר 1980 בבלומנאו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מטרופוליטנו. בשנים 2001-2008 היה לו חוזה עם ליל הצרפתית. חלק מהתקופה הוא שיחק בהשאלה בקבוצות אחרות. בשנת 2005 סיים עם הקבוצה במקום השני בליגה. ביוני 2008 חתם שמיץ חוזה ל-3 שנים בקבוצת ולנסיאן הצרפתית. בשנת 2012 הוא חזר לברזיל וחתם באתלטיקו פרנאאנסה. במאי 2013 הוא עזב את הכדורגל המקצועי. בשנת 2018 הוא חזר לתקפוה קצר במטרה לעזור לקבוצה מעיר הולדותו לעלות לליגה גבוהה יותר באליפות מקומית. רפאל שמיץ, באתר Transfermarkt רפאל שמיץ, באתר Soccerway רפאל שמיץ, באתר BDFutbol רפאל שמיץ, באתר WorldFootball.net רפאל שמיץ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל של רפאל שמיץ - L'Equipe.fr ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון סימון ג'נשיה

מוזיאון גאורגיה על שם סימון ג'נשיה (בגאורגית: სიმონ ჯანაშიას სახელობის საქართველოს მუზეუმი) או בשמו הקודם המוזיאון הממלכתי להיסטוריה של גאורגיה הוא ממוזיאוני ההיסטוריה העיקריים של גאורגיה בטביליסי. המוזיאון מציג את הממצאים הארכאולוגיים החשובים ביותר של גאורגיה. המוזיאון נוסד ב-10 במאי 1852 כמוזיאון המחלקה הקווקזית של האגודה הגאוגרפית של האימפריה הרוסית. בשנת 1856 הומר שמו למוזיאון הקווקזי ביוזמתו של החוקר הגרמני, גוסטב רדה. בשנת 1868 צורפה למוזיאון הספרייה הצבאית של טפיליסי ושמו שונה ל-המוזיאון הקווקזי והספרייה הציבורית של טביליסי. בשנת 1911, נסגרו המוזיאון והספרייה לציבור עקב עבודות בנייה על המוזיאון. לאחר הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה שונה שם המוזיאון, בשנת 1919, למוזיאון של גאורגיה. בשנת 1921 פונה חלק הארי של אוסף המוצגים במוזיאון בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה והוחזר לגאורגיה הסובייטית בשנת 1945 בעקבות מאמציו של ההיסטוריון והגולה הגאורגי, אכוותימה תאקאישווילי. בשנת 1947 שונה שם המוזיאון ונקרא על שם ההיסטוריון הגיאורגי המאוחר, סימון ג'נשיה. המוזיאון נפגע משמעותית בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בגאורגיה. בתחילה נפגע במוזיאון בתקופת מלחמת האזרחים הגאורגית בשנים 1991-1992, ולאחר מכן נשרפו חלק מהמוצגים בשריפה. בשנת 2004 מוזג המוזיאון במסגרת שיטת ניהול משותפת במסגרת המוזיאון הלאומי הגאורגי. המוזיאון משתרע על מספר מבנים במרכז טביליסי. תצוגות המוזיאון מוצגות כרונולוגית כאשר התצוגה הראשית ממוקמת בשדרות רוסתוולי. מבנה זה עוצב בשנת 1910 על ידי הארכיטקט ניקולאי סוורורב, במקום מבנה ישן יותר שעוצב בידי א. זלצמן, אשר היה מעוצב באלמנטים קישוטיים בסגנון הגאורגי של ימי הביניים. המוזיאון כולל מאות אלפי פריטים ארכאולוגיים ואתנוגרפיים של גאורגיה והקווקז. התצוגה הקבועה מסודרת מבחינה כרונולוגית ועוקבת אחרי התפתחותה של גאורגיה מבחינה חומרית ותרבותית החל מתקופת הברונזה ועד לתחילת המאה ה-20. חלק המוצגים החשובים ביותר כוללים מאובנים של הומו ארגסטר שנתגלו בדמניסי; מטמון אחלגורי מהמאה ה-5 לפנה"ס הכולל דוגמאות תכשיטים יחידים במינם; פריטים מהתקופה האחמנית; ואוסף של כ-80,000 מטבעות שהוטבעו בעיקר בגאורגית; איקונינים מימי הביניים וחתיכות צורף שנאספו ממגוון אתרים ארכאולוגיים בגאורגיה; לטש-יהלומים הכולל את אחד האוספים העשירים בעולם של כתובות אוררטויות ועוד. מוזיאון ג'נשיה במוזיאון הלאומי הגאורגי, (באנגלית) מוזיאון ג'נשיה באתר המוזיאונים של גאורגיה (www.georgianmuseums.ge), (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מוזיאון סימון ג'נשיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון סימון ג'נשיה המוזיאון הקווקזי (კავკასიის მუზეუმი), בוויקיפדיה הגאורגית גוסטב רדה (Gustav Ferdinand Richard Radde) - ‏(1831-1903) גאוגרף וחוקר טבע גרמני. נפטר בטביליסי. רפובליקה שהתקיימה שלוש שנים בלבד מ-1918 עד 1921
נעים קריזיו

נעים קריזיו (1 בינואר 1918 – 20 במרץ 2010) היה כדורגלן קוסובני-אלבני אשר היה מפורסם באיטליה בשנות ה-40 וה-50. קריזיו נולד בדקוביצה שבקוסובו. הוא שיחק כקיצוני ימני זריז מאוד כאשר רץ 100 מטר ב-11 שניות בלבד, הוא עזב את מולדתו כדי להצטרף לאחיו אשר שהה בטירנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בכדורגל בגיל 15, ובגיל 6 זומן לסגל הנבחרת האלבנית. בעקבות הפלישה האיטלקית לאלבניה ב-1939, הוא התגלה בידי מורה לספורט איטלקי שהמליץ עליו לקבוצת רומא. נחשב לאיטלקי בעקבות סיפוח אלבניה ולכן הורשה ללמוד ב-ISEF (המכון הגבוה לחינוך גופני באיטליה) ולשחק במדיה של רומא, שזכתה באליפות בעונת 1942-1941. קריזיו שיחק ב-ג'ילרוסי עד שנת 1948, עת שהצטרף לנאפולי. הוא פרש מכדורגל בשנת 1953. קריזיו שימש כמאמנה של קבוצת רומא לזמן קצר במהלך עונת 1965-1964 כמחליף לחואן קרלוס לורנסו. אחר כך הפך לשמש כסקאוט של המועדון, ובמסגרת תפקידו גילה בין היתר את ג'וזפה ג'אניני כאשר שיחק במועדון קטן באזורו פראטוצ'י מרינו. בסוף ימיו חי קריזיו ברומא, ונפטר ב-20 במרץ 2010, בגיל 92. נעים קריזיו, באתר Transfermarkt נעים קריזיו, באתר WorldFootball.net נעים קריזיו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינדונזית

אינדונזית (Bahasa Indonesia) היא שפתה הרשמית של אינדונזיה. זוהי שפה אוסטרונזית הקרובה לשפה טאגאלוג. מספר דוברי השפה הוא כמספר תושבי אינדונזיה, כ-240 מיליון איש. מספר דובריה כשפת אם הוא כ-30 מיליון. השפה האינדונזית (הפירוש המילולי של שמה: "שפת אינדונזיה") ייחודית מבחינות רבות: זוהי שפתה הרשמית של אחת המדינות המאוכלסות בעולם, אך למעשה רק אחוז קטן מתושבי המדינה דובר אותה כשפת אם. השפה הנפוצה באינדונזיה היא ג'אוונית (המדובר בעיקר באי ג'אווה), ואילו האינדונזית מדוברת כשפה שנייה, ומשמשת בעיקר לתקשורת בין עמיה השונים של אינדונזיה וכשפת הממשל. זוהי שפה חדשה מאוד, יחסית, וניתן לומר שהיא חצי-מלאכותית. היא נוצרה בשנת 1945 כמין צורה סטנדרטית יותר של מלאית, שפתה של מלזיה. השוני בין שתי השפות אינו רב. השפה האינדונזית היא דינמית ביותר, ונתונה לשינויים תכופים ולקליטה מסיבית של מילים משפות רבות. למרות היותה שפה אסייתית, היא אחת השפות הנפוצות בעולם הנכתבות בכתב לטיני. אינדונזית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שפה אינדונזית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד

תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד (בתאית: กระบวนพยุหยาตราชลมารค) היא טקס דתי ומלכותי, הנערך מזה 700 שנים בקירוב. הארבות המלכותיות המעוטרות להפליא הן שילוב של אומנות ואמנות תאילנדית. המשט נערך לעיתים רחוקות, על פי רוב רק במסגרת אירועים תרבותיים ודתיים חשובים ביותר. בתקופת שלטונו של המלך פומיפון אדוניאדט, שהשתרעה על פני למעלה משבעים שנים, התהלוכה התקיימה 16 פעמים בלבד. בתהלוכה משתתפות בימינו 52 ארבות, המאוישות על ידי 2,082 חותרים. 51 מתוכן הן ארבות היסטוריות והנוספת היא הארבה המלכותית "נאראי סונג סובאן המלך ראמה התשיעי", שהושקה ב-1994 והיחידה שנבנתה במהלך שלטונו של פומיפון. התהלוכה מתנהלת במורד הנהר צ'או פראיה, יוצאת מאתר ההחפה המלכותי וסקורי בדוסיט, בנגקוק, עוברת דרך מקדש אמרלד בודהה, הארמון הגדול, ו-ואט פהו ומסתיימת בואט ארון, "מקדש השחר". מדיה וקבצים בנושא תהלוכת הארבות המלכותיות של תאילנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוטיים

הבּרוּטִיים (ביוונית: Βρέττιοι, בּרֶטִיאוֹי; בלטינית: Bruttii; באיטלקית: Bruzi) היו עם קדום, שישב בקצה הדרומי של איטליה, מגבולות לוקאניה ועד מצרי מסינה וכף לאוקופטרה, בשטח החופף בערך את קלבריה של ימינו. ברוטיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צו עיון מחדש

צו עיון מחדש (באנגלית: Writ of Certiorari) הוא סוג של צו אשר בית משפט יכול לפרסם על מנת להביא לפניו תיק שנדון בבית משפט אחר, בדרך כלל בערכאה נמוכה יותר. בזמנים ובמקומות שונים, היה הדבר ידוע גם כ-"Writ of Review". במאה ה-21, צו זה ידוע בעיקר בהקשר של בית המשפט העליון של ארצות הברית, אשר משתמש בו כמכניזם כמעט-בלבדי להתחלת דיון בתיקים. הדבר נובע מאופן קבלת התיקים בבית המשפט העליון, שהוא בית משפט לערעורים: התיקים מתקבלים על בסיס וולונטרי (discretionary review) ולא על בסיס מחייב (mandatory review).‏ לפיכך, שופטי בית המשפט העליון עצמם הם אלו שקובעים אילו תיקים יגיעו לדיון לפניהם (מתוך כ-7,500 בקשות לערעור על החלטותיהם של בתי משפט נמוכים יותר, המגיעות, בממוצע, מדי שנה לביהמ"ש העליון). מתוך תשעת שופטי ביהמ"ש האמריקאי, מספיקה הסכמתם של ארבעה שופטים (מה שמכונה "Rule of Four") כדי להגיע להחלטה כזו. במקרה זה, מוציא בית המשפט צו עיון מחדש עבור אותו תיק. מקורה של מדיניות ה-discretionary review וצווי העיון מחדש, בצורתה הנוכחית, הוא בחוק שעבר בקונגרס בשנת 1925. באותה תקופה, היה נדמה כאילו עומס התיקים על השופטים העליונים הופך לבלתי נסבל, והייתה דרושה דרך להקטין את העומס ולאפשר לבית המשפט לדון רק בתיקים בעלי חשיבות חוקתית עליונה. הפתרון שנמצא היה השימוש בצווי העיון מחדש. על מדיניות זו נמתחה ביקורת. למשל, על כך שבמהלך שנת המשפט של 2007 העניקו שופטי בית המשפט העליון 72 צווי עיון מחדש בלבד, אחד המספרים הנמוכים בהיסטוריה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. המשפט בארצות הברית צו עיון מחדש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בבתי משפט פדרליים נמוכים יותר, נהוג mandatory review ונעשה שימוש בצווי עיון מחדש רק לעיתים נדירות יחסית. SCOTUSblog StatPack – OT07, Edition 8 - נתונים סטטיסטיים, באתר SCotUSblog.com
K-1 (ליגה)

K-1 היא ליגה מקצוענית לקיקבוקס מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. האות K נבחרה לייצג את שם הליגה היות שרבות מאמנויות הלחימה מתחילות באות K (קראטה, קיקבוקס, קונג פו ועוד). בליגה ישנם קרבות בקטגוריה של 70 קילוגרם ומשקל כבד. אחת לשנה נערכת התחרות העולמית ביפן בשתי הקטגוריות. אלכס טרופימוב הוא אלוף ישראל בקיקבוקס לשנת 2013. טרופימוב מתחרה תחת הנחייתו של מאמנו האישי, כלפו מסיקה. יוליה סצ'קוב זכתה בשנת 2019 באליפות העולם במשקל עד 52 ק"ג. גרנד פרי עולמי K-1 מדיה וקבצים בנושא K-1 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של K-1 אתר האינטרנט הרשמי של K-1 K-1, ברשת החברתית פייסבוק K-1, ברשת החברתית אקס (טוויטר) K-1, ברשת החברתית אינסטגרם K-1, ברשת החברתית טיקטוק K-1, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איריס מרטינז

איריס מרטינז (נולדה ב-4 בנובמבר 1973) היא שחקנית ותסריטאית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית. נולדה בשם איריס קליין. לפני גיוסה לצה"ל הייתה חברה בלהקת "צעירי תל אביב" בשנים 1990–1991 והשתתפה בסדרה "לא כולל שירות". לאחר שסיימה את שירותה הצבאי החלה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי אותם סיימה בשנת 1997. ב-2002 שיחקה את דמותה של אתי אינדיבו בטלנובלה "לחיי האהבה". בתיאטרון שיחקה במחזמר לילדים "מוכר החלומות", בהצגה "פרח לב הזהב" ובמחזה "הכל יחסי... מממ!". מרטינז כתבה וביימה את המחזה "הסיפורים של יעל" יחד עם ענבל ארבל. ב-2017 שיחקה בסרט "זוג יונים" בתפקיד לילך. מלבד משחק, מרטינז היא גם מדבבת שדיבבה בין השאר ב"דיג'ימון" בערוץ ג'טיקס, "מפלצות קטנות" (שיר הפתיחה) ואת "פוקימון" בערוץ הילדים. איריס מרטינז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איריס מרטינז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איריס מרטינז, באתר הסוכנות מיקי טימן, כיפה אדומה, הזאב והפמיניזם, nrg, 26 ביוני 2001
Stream Control Transmission Protocol

Stream Control Transmission Protocol (בראשי תיבות: SCTP) הוא פרוטוקול בשכבת התעבורה, שהוגדר בשנת 2000 על ידי ה-IETF. הפרוטוקול מוגדר ב-RFC 2960, ומבוא נמצא ב-RFC 3286. כפרוטוקול תעבורה, SCTP שקול במובן מסוים לפרוטוקולים TCP או UDP. ואומנם, הוא מספק כמה שירותים הדומים לאלו ש-TCP מספק, בהבטיחו תעבורת הודעות אמינה וסדורה. בעוד ש-TCP הוא מוכוון בתים, SCTP עוסק בהודעות ממוסגרות. היתרון העיקרי של SCTP היא תמיכה בריבוי התבייתויות: אחד מקצוות הקשר (או שניהם) יכולים להיות מורכבים מיותר מכתובת IP אחת, ובכך מתאפשרת תמיכה שקופה בגיבוי מיידי במקרה של נפילה, בין מכונות או כרטיסי תקשורת. SCTP תוכנן במקור עבור תעבורת פרוטוקולי טלפון (SS7) מעל IP, מתוך מטרה לשכפל כמה מתכונות האמינות של רשת הסיגנלים SS7. מאמץ זה של IETF ידוע בכינוי SIGTRAN. אולם בינתיים הוצעו שימושים אחרים לפרוטוקול זה. RFC 2960 RFC 3286 http://www.sigtran.org https://web.archive.org/web/20130430011255/http://www.sctp.org/ https://web.archive.org/web/20060206201712/http://www.openss7.org/ http://www.sctp.de