laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנצ'יקלופדיה איטליאנה

אנצ'יקלופדיה איטליאנה, או בשמה המלא – Enciclopedia Italiana di scienze, lettere ed arti ("אנציקלופדיה איטלקית למדעים, ספרות יפה ואמנויות"), הידועה גם כאנציקלופדיה טרקאני (Enciclopedia Treccani) או בפשטות טרקאני (Treccani) היא אנציקלופדיה היוצאת לאור בהוצאת "מכון האנציקלופדיה איטליאנה" שקם ב-18 בפברואר בשנת 1925. בסך-הכל, התפרסמו 35 כרכים של מלל ועוד כרך מפתח-עניינים אחד נוסף. כל כרך כלל בממוצע 1,015 עמודים. עשרים ושישה כרכי מילואים יצאו לאור בין השנים 1938 ו-2006. לפילוסוף ג'ובאני טרקאני, עורכה המדעי הראשון, יש לייחס את מרבית התהודה ורמתה התרבותית הגבוהה של האנציקלופדיה. החל במהדורה הראשונה, מדענים גדולים רבים, כמו גם סטודנטים, כתבו ערכים בעבור האנציקלופדיה של טרקאני. טרקאני הצליח לשמור על עצמאות עריכתית רבה גם בימי המשטר הפשיסטי, ואף הדף ניסיונות הצינזור של פרקים באנציקלופדיה על ידי מסדר הישועים. בשנים 1925–1928 הושלם שלב ההכנה של האנציקלופדיה. המהדורה הראשונה יצאה לאור בין השנים 1929 ו-1936. אחת מבעיות האנציקלופדיה בעבר ובהווה היא האתגר שבשמירה על העדכניות אל מול קצב ההתפתחויות הטכנולוגיות הגובר. בשנת 1938 כרך המילואים הראשון יצא לאור. שישה נספחים יצאו בעקבותיו ברבות השנים, חלקם בכמה כרכים. הנספח השביעי, שכונה בשם "המאה ה-21", כלל חמישה כרכים. בסך-הכל, כל כרכי האנציקלופדיה שיצאו ברבות השנים מונים 62 כרכים, ובהם כ-56,000 עמודים ו-50 מיליון מילים בקירוב; האנציקלופדיה זמינה למכירה על DVD. לרוב, ערכי האנציקלופדיה נחתמו על ידי ראשי-התיבות של שם מחברם. ישנה מסה על אודות "דוקטרינת הפשיזם" החתומה על ידי בניטו מוסוליני, והופיעה במהדורה של האנציקלופדיה איטליאנה משנת 1932. ג'ובאני טרקאני – בשנים 1925 עד 1933 גוליילמו מרקוני, חתן פרס נובל לפיזיקה – בשנים 1933 עד 1937 לואיג'י פדרצוני – בשנים 1938 עד 1943 לואיג'י אינאודי – בשנת 1946 גאטנו דה-סנקטיס – בשנים 1947 עד 1954 אלדו פרבינו – בשנים 1954 עד 1972 ג'וזפה אלסי – בשנים 1973 עד 1993 ריטה לוי-מונטלצ'יני, כלת פרס נובל ברפואה – בשנים 1993 עד 1998 פרנצ'סקו פאולו קזוולה – החל מ-1998 מדיה וקבצים בנושא אנצ'יקלופדיה איטליאנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנצ'יקלופדיה איטליאנה (באיטלקית) אנצ'יקלופדיה איטליאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ר.ח., האנציקלופדיה והמשטר, הצופה, 26 בינואר 1939 אנצ'יקלופדיה איטליאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רוי הרפר

רוי הרפר (באנגלית: Roy Harper; נולד ב-12 ביוני 1941) הוא זמר פולק-רוק אנגלי, פעיל מאמצע שנות ה-60 ועד לימינו. הרפר התחיל את דרכו כזמר כשהוא מלווה את עצמו בגיטרה בלבד, ועם השנים התפתח והוסיף עיבודים מורכבים יותר לשיריו. שיריו של הרפר מאופיינים בכתיבה מלאת מטפורות ובביקורת חברתית נוקבת. הוא ידוע כאמן שדבק באמונתו וביושרו האמנותי, דבר שפגע לעיתים בפופולריות שלו והפך את שיריו לקשים יותר להאזנה (חלק משיריו ארוכים ביותר וכוללים קטעי הקראה). עם זאת, היווה הרפר כמודל לחיקוי למוזיקאים רבים מאז תחילת דרכו כאמן ועד היום, הן בגלל כנותו וחוסר הכניעה שלו לפן המסחרי שבמוזיקה, והן בגלל סגנונו הייחודי ושיריו העדינים. להקת לד זפלין אף הקדישה לו שיר באלבומה השלישי- "Hats off to (Roy) Harper". בנוסף, הוזמן הרפר להקליט את השירה בשיר "Have a Cigar" של להקת פינק פלויד במהלך הפקת האלבום "Wish you were here". במהלך שנות ה-70 הוציא שישה אלבומים שנחשבים לחשובים ומשפיעים ביותר: 1970 – Flat Baroque and Berserk 1971 – Stormcock 1973 – Lifemask 1974 – Valentine 1975 – HQ 1977 – Bullinamingvase הרפר ידוע כ-"זמר של זמרים", כלומר- זמר המוערך מאוד בקרב חברים למקצוע. באלבומיו הראשונים מנגנים איתו בין היתר ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס מלד זפלין ודייוויד גילמור מפינק פלויד. רוי הרפר זייף את גילו כדי להתגייס לצבא הבריטי, אבל אז התגלה מום בלבו. הרופאים חזו שלא יגיע לגיל 40 אך הוא שרד. בדצמבר 1992 הגיע להופעות בישראל. במאה ה-21 הוציא 2 אלבומים בלבד: "האיש הירוק" (2000) ו"אדם ומיתוס" (2013). ב-2013 הוגשו נגדו 5 כתבי אישום בשל קיום יחסי-מין עם קטינות (לכאורה) אך לאחר משפט של שנתיים כל כתבי האישום בוטלו. מדיה וקבצים בנושא רוי הרפר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוי הרפר רוי הרפר, ברשת החברתית פייסבוק רוי הרפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוי הרפר, באתר AllMusic (באנגלית) רוי הרפר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוי הרפר, באתר Discogs (באנגלית) רוי הרפר, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרים

האם התכוונתם ל... גֵּר צֶדֶק – אדם שהמיר דתו ליהדות, ראו גיור#גר צדק וגר תושב אישים שעברו הליך גיור עליהם יש ערך בוויקיפדיה ראו ב-קטגוריה:גרים. האחים גרים – יעקב ווילהלם גרים, חוקרי תרבות ואוספי מעשיות גרמנים יעקוב גרים – פילולוג, משפטן, סופר ומיתולוגיקן גרמני וילהלם גרים – סופר גרמני מעשיות האחים גרים – אסופה של 200 מעשיות גרמניות, שנערכה על ידי האחים גרים אגדות האחים גרים – סדרת אנימה יפנית בהשראת מעשיות האחים גרים סימסאלה גרים – סדרת טלוויזיה גרמנית המורכבת מסיפורים המבוססים על האגדות מאת האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן וסופרים אחרים חוק גרים – מונח בבלשנות המתאר מעתק הגאים שאירע בשפות הגרמאניות גרים (סדרת טלוויזיה) – סדרת דרמה משטרתית בדיונית מסכת גרים – מסכתא מתקופת התנאים העוסקת בהלכות גיור גר (פירושונים) גרין
תריסר של אופים

תריסר אופים או תריסר של אופים (באנגלית: baker's dozen או long dozen - "תריסר ארוך") הוא מונח שמקורו באנגליה של המאה ה-13, ובניגוד למשתמע משמו אין הכוונה לתריסר אלא לכמות של 13 יחידות. קרוי גם "תריסר של השטן" (באנגלית: devils's dozen), בפי אלה הרואים במספר 13 כמביא מזל רע. מקורו של המונח בחוק אנגלי מהמאה ה-13 שנחקק על ידי מלך אנגליה הנרי השלישי. חוק זה, שנקרא "חוק הלחם והשיכר", הורה כי אופה שירמה את לקוחותיו ייענש עונשים חמורים ביותר. החוק נועד למנוע מקרים של מרמה בשקילת הלחם או מזיגת השיכר (המאכלים הבסיסיים של פשוטי העם באנגליה של ימי הביניים). עונשים חמורים אלה כללו כריתת ידו של האופה. על מנת להגן על עצמם מפני ענישה, מכרו האופים 13 כיכרות לחם במחיר של 12. מכירה עודפת זו נועדה להגן על האופה במקרה שאחת הכיכרות תיאבד או תתקלקל, כך שבכל זאת ייוותרו בידי הקונה תריסר כיכרות (כפי שרכש בפועל). מנהג זה הפך לנוהג רשמי של גילדת האופים של לונדון. כיום משערים שמקורו של מנהג זה קודם עוד לחוק האנגלי, וזאת בשל העובדה שקל יותר לאפות 13 כיכרות לחם בתוך תבנית מלבנית מאשר 12 כיכרות - קצות התבנית מתקררים ומתחממים יותר ממרכזה של התבנית ולכן סידור של 4:5:4 מאפשר ניצול יעיל יותר של השטח מאשר סידור של 6:6 באותה תבנית או סידור של 5:5:5 התופס יותר מקום, ואשר יכול לגרום שכיכרות הנאפים בקצות התבנית יישרפו. מסיבה זו נוצר המנהג של אפיית כיכרות לחם בסידור של 4:5:4, שהוביל למכירת תבנית שלמה במחיר אחיד. מדיה וקבצים בנושא תריסר של אופים בוויקישיתוף תריסר של אופים, באתר MathWorld (באנגלית)
קססה

קססה (אנגלית: Kasese) היא עיר במערב אוגנדה השוכנת צפונית לאגם ג'ורג'. זוהי עיר המחוז של מחוז קססה ומקום המושב הממשל המקומי במחוז. בעיר נמצא ארמון של מלך רוונזורורו. קססה שוכנת בסמוך לרכס רוונזורי ולפארק הלאומי המלכה אליזבת, כ-350 ק"מ מערבית לבירה קמפלה. סביבה מכרות נחושת וקובלט באתר קילמבה. אוכלוסייתה של קססה עומדת על 74,300 נפש. זוהי אחת הערים בעלות ריבוי האוכלוסין הגבוה ביותר באוגנדה, וזאת בשל תיירות הולכת ועולה לאתרי רכס הרוונזורי והפארק הלאומי המלכה אליזבת, מספר גבוה של פועלים במכרות הסמוכים בקילמבה, הקרבה לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו אשר מאפשרת קשרי מסחר ענפים ותחבורה סדירה לקמפלה. מדיה וקבצים בנושא קססה בוויקישיתוף TP5: 2010 mid-year projected population for Town Councils, Uganda Bureau of Statistics. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון זמביה

המנון זמביה, מושר בשפה המקומית. הלחן של ההמנון של זמביה זהה ללחן של המנון דרום אפריקה. Stand and sing of Zambia, proud and free, Land of work and joy in unity, Victors in the struggle for the right, We have won freedom's fight. All one, strong and free. Africa is our own motherland, Fashion'd with and blessed by God's good hand, Let us all her people join as one, Brothers under the sun. All one, strong and free. CHORUS Praise be to God. Praise be, praise be, praise be, Bless our great nation, Zambia, Zambia, Zambia. Free men we stand Under the flag of our land. Zambia, praise to thee! All one, strong and free. Lumbanyeni Zambia, no kwanga, Ne cilumba twange tuumfwane, Mpalume sha bulwi twa cine, Twaliilubula. Twikatane bonse. Bonse tuli bana ba Africa, Uwasenaminwa na Lesa, Nomba bonse twendele pamo, Twaliilubula. Twikatane bonse. CHORUS Lumbanyeni, Lesa, Lesa, wesu, Apale calo, Zambia, Zambia, Zambia. Fwe bantungwa Mu luunga lwa calo. Lumbanyeni Zambia. Twikatane bonse. עמדו ושירו את השיר של זמביה, החופשייה והגאה. ארץ העבודה השמחה והמאוחדת, ארצם של מנצחי המאבק לזכויות. ניצחנו במלחמת החופש - אנחנו כאחד חזקים ובני חורין. אפריקה, היא מולדתנו, אשר מעוצבת ומבורכת על ידי ידו הברוכה של האל. הבה אנו - בניה, נתאחד, האחים אשר אותה שמש נמצאת מעלינו. מאוחדים - חזקים וחופשיים. פזמון: ברוכים נהיה לאלוהים, ברוכים, ברוכים, ברוכים. ברך את מדינתנו ואומתנו הגדולה: זמביה, זמביה, זמביה. אנשים חופשיים אנחנו, תחת דגלה של ארצנו. זמביה, ברוכים כולנו לך מאוחדים - חזקים וחופשיים! דגל זמביה סמל זמביה מדיה וקבצים בנושא המנון זמביה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון זמביה" באתר מיוזיק בריינז
גרינברג

האם התכוונתם ל... מקומות יישוב גרינברג בשלזיה – שמה הגרמני של העיר ז'לונה גורה גרינברג (הסן) (אנ') – עיר בהסן שבגרמניה שם משפחה גרינברג הוא שם משפחה אשכנזי שפירושו בגרמנית הר ירוק אדם גרינברג – צלם קולנוע אמריקאי-ישראלי אהרן-יעקב גרינברג – חבר הכנסת מטעם המפד"ל (1900 – 1963) אורי צבי גרינברג – משורר יהודי (1896 – 1981) בריאן גרינברג – שחקן אמריקאי ג'יי גרינברג – פסיכואנליטיקאי, פסיכולוג קליני וסופר דוד גרינברג – במאי קולנוע, מבקר, היסטוריון ומורה לקולנוע ישראלי דני גרינברג – יזם היי-טק וסופר ישראלי דניאל גרינברג – ממייסדי בית הספר סדברי ואלי שבפריימינגהאם, מסצ'וסטס דניאל גרינברג (דוגמנית) – דוגמנית ישראלית האנק גרינברג – שחקן בייסבול (1911 – 1986) הנריק גרינברג – סופר יהודי-פולני יהושע גרינברג – סופר ישראלי יליד ארצות הברית יפית גרינברג – פרסומאית ואשת עסקים ישראלית לב גרינברג – מרצה בכיר לסוציולוגיה מיכאי גרינברג – שחמטאי יהודי-רומני מירית גרינברג – דוגמנית ומלכת היופי של ישראל לשנת 1997 מרדכי גרינברג – ראש ישיבת כרם ביבנה משה גרינברג – פרופסור אמריטוס בחוג למקרא באוניברסיטה העברית נורה גרינברג – פעילה בולטת בקהילת הטרנסג'נדרים והטרנסקסואלים בישראל סביילי גרינברג (סאבלי גרינברג) (2003-1914) משורר רוסי-ישראלי סטנלי גרינברג – יועץ פוליטי אמריקאי עליזה גרינברג – משוררת ישראלית צבי הירש גרינברג (נודע בשמו החדש ולדימיר פיודורוב) (1815-1870) – צנזור על ספרים עבריים, מומר בן העיר דובנה קלמנט גרינברג – מבקר ותאורטיקן אמנות יהודי-אמריקאי רומן גרינברג – מתאגרף ישראלי-בריטי במשקל כבד רמי גרינברג – ראש עיריית פתח תקווה תמיר גרינברג (משורר) – משורר, מחזאי ואדריכל ישראלי תמיר גרינברג (מוזיקאי) – זמר-יוצר, פסנתרן ומלחין ישראלי, זוכה העונה השמינית של "הכוכב הבא". שיטת גרינברג – שיטת ריפוי אלטרנטיבית גרינברג (סרט) – סרט קולנוע בכיכובו של בן סטילר אלכסנדר גרינברג – כימאי יהודי-סובייטי גאורגי גרינברג – פיזיקאי יהודי-סובייטי
אגון פולק

אגון פולק (12 בנובמבר 1898 - 21 בנובמבר 1981) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אוסטרי-ישראלי יהודי, מאמנה הראשון של נבחרת ישראל לאחר קום המדינה. פולק נולד בשנת 1898 בעיר וינה שבאוסטריה, ושיחק החל מגיל צעיר בקבוצת הפאר האוסטרית-יהודית, הכח וינה, בתפקיד רץ. יחד עם הקבוצה זכה באליפות אוסטריה בשנת 1925 ובמדיה כיכב בניצחון החוץ 0-5 על וסטהאם יונייטד. יחד עם קבוצתו ביקר פעמיים בארץ ישראל של תקופת המנדט. בשנת 1928 עבר לשחק בקבוצת ניו יורק ג'איינטס האמריקאית, ובשנת 1932 פרש ממשחק פעיל. בשנת 1934 מונה למאמן מכבי תל אביב במקום שמעון "לומק" רוטנר, אף הוא שחקן עבר של הכח וינה. המאמן שחרר מיד שחקנים מבוגרים של הקבוצה והעלה שחקני נוער במקומם. במקביל לתפקידו כמאמן מכבי תל אביב אימן פולק גם את נבחרת ארץ ישראל בשנת 1938, דבר שהיה חידוש באותם ימים. במשחקי הנבחרת מול יוון במוקדמות מונדיאל 1938 הנבחרת הפסידה ופולק התפטר מתפקידו. בשנת 1939 היה שותף למסעה של מכבי תל אביב לאוסטרליה שנמשך כחצי שנה ונשאר ביבשת כשנה נוספת. לאחר שובו לישראל חזר לתפקיד מאמן מכבי תל אביב עד לשנת 1947. לאחר קום המדינה מונה למאמנה הראשון של נבחרת ישראל למשחק ראווה מול נבחרת ארצות הברית, שבו הפסיד עם נבחרתו 3-1. בעקבות ההפסד הוחלף פולק בידי לאיוש הס. פולק היה לפרשן, בין השאר ב"ידיעות היום", ולמאמן לעת מצוא. בשנת 1949 מונה למאמן הפועל חיפה, ולאחר שנה סיים את תפקידו. בשנת 1955 היה מאמנה של בית"ר ירושלים, אך לא הצליח להצעיר את הקבוצה כפי שרצה. בשנת 1957 שב למכבי תל אביב בתפקיד יועץ ומרכיב הנבחרת. במרץ 1958 קיבל על עצמו את אימון מכבי רמת גן. בשנת 1959 לקח על עצמו לאמן את בית"ר תל אביב לתקופה קצרה. פולק האמין בצירוף של כדורגל סקוטי ואוסטרי, כצורת המשחק המושלמת. בשנת 1976 הוציא אוטוביוגרפיה, "חוויותיו והרפתקאותיו של שחקן כדורגל בחמש יבשות תבל - באספקלריה אישית של אגון פולק", ושימש כתב עבור העיתון "חדשות הספורט". בשנות ה-70 היגר לגרמניה, שם נפטר בשנת 1981. אגון פולק, באתר Transfermarkt אגון פולק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד המאמן של אגון פולק באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר גולדברג, "המחדלים החלו עוד לפני קום המדינה", באתר הארץ, 23 ביוני 2003 הכח מוינה, דבר, 11 במאי 1962 ישראל רוזנבלט, כל הדרך מקאהיר ועד אצטדיון רמת גן, מעריב, 26 בספטמבר 1969 מ. מיזלס, נראה לאמריקנים כיצד מרביצים אצלנו, מעריב, 19 באוגוסט 1948 טדי פרויס, כזו היא נבחרת הכדורגל שלנו, דבר, 9 בדצמבר 1962 כיצד בחרו המומחים, מעריב, 26 ביולי 1964 יפו וכפר סבא לליגה הלאומית, חרות, 8 בנובמבר 1955 בית"ר ירושלים - איפה פולאק?, חרות, 10 ביוני 1956 בית הלוי עוזב את מכבי ת"א, מעריב, 21 ביולי 1957 בדק בית במכבי תל אביב, חרות, 23 ביולי 1957 מר אגון פולק, מעריב, 16 במרץ 1958 א. ה. ליש, עונה גדושת מאורעות צפויה בליגה הלאומית, דבר, 13 בספטמבר 1959 וינברגר מאמן בית"ר ת"א, חרות, 18 בנובמבר 1959 Egon Pollak, The Wanderers, פלסטיין פוסט, 9 במרץ 1943
ים (אל)

יָם הוא אל הים, הנהרות ומקוואות המים במיתולוגיה הכנענית. בנו של אל ואחיו של בעל. מקבילם של פוסידון היווני ונפטון הרומי. הוא הופיע במספר גרסאות של מיתוס מלחמת אל הסער בים במזרח הקרוב הקדום, בהן הוא מבקש לשלוט על העולם ולהציף את האדמה, ומובס על ידי אלי סער כמו בעל הכנעני. בשירה האוגריתית נחשב לאל אימתני שאלי הפנתיאון הכנעני פוחדים ממנו ומעוזריו. כאשר ים שולח את עוזריו לאספת האלים, הם לא משתחווים בפני האלים, והאלים מורידים את בגדיהם עד לברכיהם בשל יראתם. ולמעשה אל ראש הפנתיאון, מצדד במלכותו של ים, וקורא לכל האלים לעבוד את ים ולהעלות לו מס. בעלילות בעל וענת מסופר עליו שהצליח להדיח את עשתר מכס מלכות העולם, אך לא מצליח לבנות לו היכל בפסגת צפון. והוא נכנס למלחמה עם בעל על השליטה בארץ, כאשר שפש אלת השמש, ענת אלת המלחמה וכושר וחסיס אל האומנות עוזרים לבעל. ענת הורגת את מפלצות הים הנוראות, לווייתן פתן בריח, ופתן עקלתון בעל שבעה ראשים. שפש – אלת השמש, עזרה לו לייבש את הקרקע, שים הציף במי מלח והרס את היבולים. וכושר וחסיס, אל האומנויות, הביא לבעל כלי נשק מאגיים שיעזרו לו במלחמתו נגד ים – יגרוש ("מגרש") ואימור ("מניע"). בעזרת כלי הנשק הללו "האלות שמזנקות כמו נשר מידיו של בעל", ניצח בעל את ים, הפילו ארצה והרגו. עוזריו הם מפלצות ים איומות ומפחידות: לווייתן נחש בריח. נחש עקלתון בעל שבעה ראשים. תנין גדול. ערך מורחב – מלחמת אל הסער בים#במקרא בתנ"ך יש מספר התייחסויות לים ועוזריו, בהם מתואר אלוהים כמי שברא אותם וכמי שיכול בכוחו לנצח אותם. אחד הידועים שבהם הוא בספר ישעיהו: "בַּיּוֹם הַהוּא יִפְקֹד ה' בְּחַרְבּוֹ הַקָּשָׁה וְהַגְּדוֹלָה וְהַחֲזָקָה, עַל לִוְיָתָן נָחָשׁ בָּרִחַ, וְעַל לִוְיָתָן, נָחָשׁ עֲקַלָּתוֹן; וְהָרַג אֶת-הַתַּנִּין, אֲשֶׁר בַּיָּם". ישות נוספת שמוזכרת בהקשר של ים מכונה "רהב", כפי שמופיע בפסוק: "עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי עֹז זְרוֹעַ ה', עוּרִי כִּימֵי קֶדֶם דֹּרוֹת עוֹלָמִים, הֲלוֹא אַתְּ הִיא הַמַּחְצֶבֶת רַהַב מְחוֹלֶלֶת תַּנִּין". עוד שני פסוקים מופיעים בספר איוב "בְּכֹחוֹ, רָגַע הַיָּם; ובתובנתו (וּבִתְבוּנָתוֹ), מָחַץ רָהַב" (איוב כ"ו יב'), וכן אֱלוֹהַּ, לֹא-יָשִׁיב אַפּוֹ; תַּחְתָּו שָׁחֲחוּ, עֹזְרֵי רָהַב (איוב ט' יג'). כן יש בתהילים "אַתָּה דִכִּאתָ כֶחָלָל רָהַב; בִּזְרוֹעַ עֻזְּךָ, פִּזַּרְתָּ אוֹיְבֶיךָ." (תהילים פ"ט יא'). הפרשנים חלוקים האם רהב הוא דמות העומדת בפני עצמה או שם מקביל לים. בספרות חז"ל קיים הד לתפיסה הקדומה על רהב כשם מקביל לים בסיפור הבא: אמר רב יהודה אמר רב: בשעה שבקש הקב"ה לברות [=לברוא] את עולמו, אמר לו לשר של ים: פתח פיך ובלע כל מימות שבעולם. אמר לפניו: רִבונו של עולם, דיי אם אעמוד בשלי. מיד בעט בו והרגו, והינו דכתיב "בכחו רגע הים ובתבונתו מחץ רהב" (איוב כו, יב). אמר רבי יצחק: שרֹה [=שרו] של ים רהב שמו, ואלמלא מים מכסין אותו אין כל בריה יכולה לעמוד בפני רחו. — תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ד, עמוד ב' פוסידון – אל הים היווני נפטון – אל הים הרומי נגה איילי-דרשן, חמישי: עקבות סיפור מלחמת אל הסער בים בספרות המקרא, ודורך על במתי ים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ו, עמ' 205–260 ים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ים, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ספר ישעיהו, פרק כ"ז, פסוק א' ספר ישעיהו, פרק נ"א, פסוק ט' בנימין מזר (ע), אנציקלופדיה מקראית, כרך ז, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ו, עמ' 327–329
אורציון ישי

אורציון ישי (1936, ירושלים, ארץ ישראל המנדטורית - 5 באוקטובר 2013, ישראל) היה סופר ישראלי. ישי הוא בן להורים יוצאי ביטולה (מונסטיר), שבחבל מקדוניה, אשר אבות אבותיהם התיישבו בה אחרי גירוש ספרד. את השכלתו היסודית רכש בתלמוד תורה "בית אהרון" בירושלים. את לימודיו התיכוניים השלים במסגרת אקסטרנית. בוגר האוניברסיטה העברית במקצועות ספרות ומקרא ומוסמך לתואר שני לחינוך. עסק בהוראה בבתי-ספר תיכוניים בירושלים, ובהם: הגימנסיה העברית רחביה ובית הספר רנה קסין. כמו-כן שימש במשך שנים אחדות כמדריך למורים מטעם בית-ספר לחינוך של האוניברסיטה העברית. בשנים 1972–1974 היה שליח מטעם הסוכנות היהודית, המחלקה לשיגור מורים, בסנטיאגו דה צ'ילה שם ניהל את בית-הספר היהודי על שם חיים ויצמן. סיפוריו התפרסמו בפורומים ספרותיים שונים. סיפורו הראשון "פרחים על קברו של המורה לתנ"ך" התפרסם במוסף הספרותי של העיתון דבר בשנת 1967. אורציון ישי זכה בפרסים ספרותיים שונים: ב-1978 זכה בפרס על-שם פרננדו חנו לספרות ארץ-ישראלית חדשה מטעם יהדות מקסיקו, סיפורו "צבעונים" זכה בפרס מיוחד מטעם משרד החינוך והתרבות. בנוסף על סיפוריו פרסם אורציון ישי ספרי עזר ללימוד התנ"ך לבחינות הבגרות אותו חיבר בעזרת ניסיונו כמורה לתנ"ך בבית הספר רנה קסין בירושלים, שם היה מוכר בשם ישי אורציון (במקום אורציון ישי). בריאיון להרצל חקק באתר האינטרנט e mago לגבי מקורות זיקתו לעבר אמר אורציון: "האווירה של השכונה, הפסיפס הצבעוני של הדמויות, אווירת החגים בשכונה, היצרים, האהבות, תערובת של טיפוסים פשוטים ומרתקים. קשה לשכוח את המוזיקה, השירה, השפה, התפילה, הפיוטים בתי הכנסת של השכונה – ותוסיף לכל זה עניינים מיסטיים, רפואה עממית, אמונות בגורל. והיו גם הרבה דברים נסתרים : עזרה הדדית, מתן בסתר, רכילות מרתקת. הרבה יחד, שמחות משותפות. קשה לשכוח את החיים המרתקים האלה." הכל באותו יום: סיפורים (ירושלים: שי, תשל"ו 1976) על החוטים ועל לאורה: סיפורים (תל אביב: הדר, (תשל"ט 1979) צבעונים: סיפורים (תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב 1982) סגורה לרגל שיפוצים: סיפורים (ירושלים: כרמל, תשנ"ה 1995) עידן השמש החמישית: רומן (תל אביב: גוונים, תשנ"ט 1999) חבצלות לקצין צעיר: סיפורים (הוד-השרון: אסטרולוג, 2001) לשתוק עם פרננדו: סיפורים (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005) מדיה וקבצים בנושא אורציון ישי בוויקישיתוף הרצל חקק, הקסם הספרדי והניחוח הירושלמי של אורציון ישי, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך הרצל חקק, אורציון ישי – ראיון על כלל יצירתו , ממעמקים אורציון ישי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אורציון ישי, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" אורציון ישי, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" הספרים של אורציון ישי, באתר "סימניה" רשימת הפרסומים של אורציון ישי, בקטלוג הספרייה הלאומית אורציון ישי (1936-2013), דף שער בספרייה הלאומית אורציון ישי, דף שער בספרייה הלאומית אורציון ישי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה הקסם הספרדי של הסופר אורציון ישי, באתר news1, אוחזר ב-13 באוקטובר 2013.
כושר וחסיס

כושר-וחסיס (באוגריתית: 𐎋𐎘𐎗𐎟𐎆𐎃𐎒𐎒 – כתֿר וחֿסס) היה אל האוּמנויות והטכנולוגיה הכנעני, היוצר דברים נפלאים. נחשב כאל חיובי העוזר לבעל, אל החיים. בשירה האוגריתית הוא מכונה "חכם חרשים" ו"הין". כמו מספר אלים זוטרים נוספים במיתולוגיה האוגריתית, שמו הוא שם כפול, ומראה על שני צדדים באישיותו. באגדת אקהת מסופר עליו שיצר קשת מופלאה שאקהת הגיבור משתמש בה, וענת אלת המלחמה והציד חומדת אותה. בעלילות בעל וענת מסופר שהוא עוזר לבעל במלחמתו כנגד האל ים ויוצר עבור בעל כלי נשק מאגיים שמכריעים את ים לארץ. עוד מסופר עליו שם שהוא בנה את ארמונו המופלא של בעל בפסגת צפון במשך שישה ימים. כושר-וחסיס רצה ליצור לארמון חלונות וארובות, דבר שבעל התנגד לו, אך לאחר המעשה בעל השתכנע וביקש ממנו שיקרע בארמון חלונות. בכך ממלא כושר-וחסיס תפקיד טיפוסי של האל החכם ויועצו של הגיבור אל הסער, במיתוס מלחמת אל הסער בים. בזאת הוא דומה לאל האכדי-בבלי אאה, הממלא תפקיד זה בשירת אֻלִִיכֻמִי החורית-חתית. ישנם רמזים כי גם במיתולוגיה האוגריתית נחשב כושר-וחסיס כמקבילו של אאה. בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לכושר וחסיס מוקדש הקטע התשיעי מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא כפתר, הנזכר גם במקום אחר כמעון כושר וחסיס. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר כושר וחסיס (ללא זוג). כפתור נגה וגיא דרשן, המיתולוגיה הכנענית (מיתוסים 15), הוצאת מפה, תל אביב תשס"ט John Pairman Brown, Kothar, Kinyras, and Kythereia צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 682-690 – לוח UT 607 צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 699, 703 – לוח UT 608
פיגוע ההתאבדות באילת

פיגוע ההתאבדות באילת היה פיגוע טרור שביצע מחבל מתאבד פלסטיני בעיר אילת ב-29 בינואר 2007. הפיגוע התרחש בתוך מאפייה בעיר ונהרגו בו שלושה אזרחים ישראלים. היה זה פיגוע ההתאבדות היחיד שבוצע בישראל באותה שנה. מחבל מתאבד מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שיצא מרצועת עזה חדר לשטח ישראל דרך ציר ה-ח' בבוקר 29 בינואר 2007. בהגיעו לשטחה של אילת נאסף המחבל על ידי נהג מונית ישראלי. במהלך הנסיעה חשד הנהג כי מדובר במחבל מתאבד, ובשל כך דרש ממנו לרדת מהרכב. הנהג ניסה להוריד את הנוסע בשולי העיר, הרחק מאזור המלונות. לאחר מספר דקות הגיע המחבל ברגל למרכז המסחרי של שכונת איזידור, נכנס למאפיה ופוצץ את עצמו. מהפיצוץ נרצחו שלושת העובדים במאפיה (שני בעליה ועובד). את האחריות לפיגוע נטלו על עצמם שלושה ארגונים פלסטינים: הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל אקצה ו"צבא המאמינים". קרוב למקום הפיגוע הוקמה אנדרטה במרכז כיכר זיכרון לזכר שלושת הרוגי הפיגוע. פיגועי התאבדות בישראל הטרור הגיע לאילת: שלושה הרוגים בפיגוע, באתר ynet, 29 בינואר 2007 הודעת משרד החוץ נושא (באנגלית) הג'האד האסלאמי בפלסטין - פיגוע התאבדות באילת, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 1 בפברואר 2007
נוער מרצ

נוער מרצ היה ארגון הנוער של מפלגת מרצ. נוער מרצ מפעיל סניפים בערים דוגמת תל אביב, ירושלים, חיפה, פרדס חנה, השרון, מודיעין, ובאר שבע. פעילים בה כמה מאות בני נוער בגילאים 12–18 מכל רחבי ישראל. בסניפים מרוכזת פעילות תרבותית ופוליטית ונוער מרצ מקיים הפגנות ומשמרות מחאה, וזוכה לייצוג משמעותי במוסדות מפלגת מרצ. חוקת מפלגת מרצ קבעה ייצוג של לפחות 2% מצירי ועידת המפלגה לנציגי נוער מרצ. לפי אתר הארגון, הארגון פועל לאור עקרונות השלום, הדמוקרטיה והצדק החברתי כפי שהם מופיעים, בין היתר, במגילת זכויות האדם, במגילת העצמאות של מדינת ישראל ובחוק יסוד כבוד האדם וחירותו. נוער מרצ הוקם עם הקמת מרצ ב-1992, על בסיס תנועות הנוער שהיו לשלושת המפלגות שהרכיבו את מרצ נוער מפ"ם, נוער רצ ונוער שינוי. הרכז הראשון של התנועה היה ח"כ אילן גילאון. בבחירות לכנסת העשרים שנערכו במרץ 2015, גייס נוער מרצ מתנדבים רבים לשורות המפלגה ביום הבחירות, וכשליש מהמתנדבים של מרצ ביום הבחירות היו חברים בנוער מרצ. ב-12 בספטמבר 2024 התאחד הנוער עם נוער העבודה לנוער הדמוקרטים. במסגרת פעילותו, חניכי הארגון משתתפים בהפגנות לפי העקרונות של המפלגה, ובסניפי הארגון ישנם פעילויות לאורך השנה, בהן סמינרים, פעולות שבועיות והפגנות. לפי התנועה, העיקרון הפנים-ארגוני המנחה אותה הוא עקרון "נוער מוביל נוער" שפירושו שכל ההנהגה הפוליטית של התנועה הם בני נוער, והיזמות והפעילויות הן ביוזמת פעילי התנועה ובארגונם. כמו כן, בהתאם לעיקרון זה, מקיים נוער מרצ מוסדות ובעלי תפקידים נבחרים, הנבחרים על ידי חברי הנוער. לתנועה יש יושב-ראש והנהגה בת שבעה חברים, אשר נבחרים על ידי כלל חברי נוער מרצ. התנועה משתפת לעיתים פעולה עם גופים בעלי רקע אידאולוגי שונה. לדוגמה, בשנת 2010 פעלה התנועה בשיתוף פעולה עם ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי להוזלת מחירי לימודי הנהיגה בישראל, הגבוהים באופן משמעותי ביחס למדינות אחרות בעולם. בשנת 2011 קיימה התנועה פעילות משותפת עם ארגוני נוער נוספים, כגון בני עקיבא, למען שחרור יונתן פולארד. בראש התנועה עומדת היו"ר נגה מאיר, שנעזרת בהנהגת נוער מרצ בקבלת החלטות הנוגעות להתנהלות התנועה, ארגון הפגנות, פעולות מחאה וכו'. יושב הראש נבחר אחת לשנה בבחירות בהשתתפות כל חברי נוער מרצ. אחת לחצי שנה נבחרת לתנועה הנהגה, גוף המורכב מ-7 פעילי נוער מרצ מכל רחבי הארץ (כולל יו"ר הנוער המכהן) שמחליט החלטות הקשורות לנוער. בנוסף, לתנועה יש גם וועדת ביקורת (המתפקדת גם כבית דין), וועדת בחירות. התנועה עצמה מורכבת מסניפים, כשבכל סניף לפחות 4 חברים. באוקטובר 2015 במוסף הפוליטי של ישראל היום התבצעה התייחסות לנוער מרצ כגוף חשוב המעיד על ההתנהלות הפנימית במפלגת מרצ. מדיה וקבצים בנושא נוער מרצ בוויקישיתוף נוער מרצ, ברשת החברתית פייסבוק אתר האינטרנט הרשמי של נוער מרצ אתר האינטרנט הרשמי של נוער מרצ אתר האינטרנט הרשמי של נוער מרצ אתר האינטרנט הרשמי של נוער מרצאיתן אהרון, הפגנה משותפת של נוער מרצ וצעירי האיחוד הלאומי, סרוגים העמוד של נוער מרצ באתר של מרצ איתן אהרון, ‏נוער מרצ וצעירי האיחוד הלאומי משלבים ידיים, באתר "סרוגים", 15 ביוני 2010 ראובן לייב, נוער מרצ בקמפיין חדש לפולארד, באתר News1, ‏6 ביולי, 2011 תקנון מפלגת מרצ-יחד שאושר ביום 6 ביוני 2010 שלמה אשכנזי, מחפשים ימנים בהפגנת הגז הא-פוליטית, באתר מידה, ‏28 ביוני, 2015 מתי טוכפלד, לעשות את מה שנכון, באתר ישראל היום, 23 באוקטובר 2015