laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסיוט

אסיוט (בערבית: أسيوط`; בערבית מצרית: اسيوط; בקופטית: ⲥⲓⲟⲟⲩⲧ/ⲥⲓⲱⲟⲩⲧ - סיוט) היא עיר במצרים התיכונה ובירת המחוז הקרוי על שמה. אוניברסיטת אסיוט (אנ') היא אחת האוניברסיטאות החשובות במצרים. בעיר קיימת תשתית אסלאמית קיצונית שהייתה מעורבת מאז סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 בעימותים קשים נגד הקופטים ונגד השלטון המצרי. בסמוך לעיר המודרנית נמצאת העיר העתיקה של אסיוט. אסיוט הייתה בירתה של נום בערך בסוף האלף ה-4 לפנה"ס, כאשר הוקמה על הגדה המערבית של הנילוס. לקראת סוף האלף ה-3 לפנה"ס ירד קרנה של העיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 562,061 בני אדם. אסיוט מדורגת במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות במצרים. אסיוט היא העיר המצרית עם הריכוז הגבוה ביותר של נוצרים קופטים ביחס לאוכלוסייה (למעלה מ-50%). ג'לאל א-דין א-סויוטי גמאל עבד אל נאצר אסתר פאנוס רומניה יאשי, רומניה מדיה וקבצים בנושא אסיוט בוויקישיתוף אסיוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulaton.de חגי ארליך (עורך), המזרח התיכון בימינו: מצרים, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ד 2003, עמ' 292. יוזמת הפיוס של ארגון "אל-גמאעה אל-אסלאמיה" עם המשטר המצרי (א), אתר ממר"י. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עסקה יומית

עסקה יומית הוא מודל עסקי באינטרנט שעיקרו הצעה של מוצר מסוים בהנחה משמעותית לפרק זמן מוגבל של 24 שעות. מבצעים בעלי תוקף מוגבל הם טקטיקה שיווקית סטנדרטית בעולם הקמעונאות. כך, קמעונאים מציעים ללקוחותיהם מבצעים חודשיים ושבועיים כחלק בסיסי מהתנהלותם העסקית. התפשטות רשת האינטרנט אפשרה הצעה של עסקאות בתדירות גבוהה יותר (ובפרט: עסקאות יומיות), וזאת הן בשל האפשרות להפיץ את ההצעות לקהל רב באמצעות דואר אלקטרוני והן בשל האפשרות של הלקוחות לבצע את הרכישה באופן מיידי באינטרנט (דהיינו: כמסחר אלקטרוני), מבלי להגיע לחנות באופן פיזי. החברה הראשונה שהשתיתה את המודל העסקי שלה על עסקה יומית היא חברת Woot האמריקאית. החברה, שנוסדה בשנת 2004, מציעה ללקוחותיה מוצר אחד ביום בהנחה משמעותית. החברה נרכשה על ידי Amazon בשנת 2010. . כיום פועלות חברות רבות במתכונת זו; בנוסף, חברות רבות (ובכלל זה Amazon) מציעות ללקוחותיהן עסקה יומית בנוסף למכירות קמעונאיות רגילות. וריאציה נוספת על מודל העסקה היומית נוצרה עם הקמת חברת Groupon האמריקאית בשנת 2008. החברה מציעה עסקאות יומיות בהנחות גדולות במיוחד (50% ומעלה), תוך דגש על הצעות של שירותים מקומיים (בעיר או אזור מסוים). העסקאות היומיות המוצעות על ידי החברה מחייבות מספר קונים מינימלי לצורך ביצוע העסקה, תוספת המעודדת (לפחות לכאורה) את הפצת העסקה באופן ויראלי בין קונים פוטנציאלים המעוניינים להגדיל את הסיכוי למימוש העסקה. מודל משולב זה מכונה קניה חברתית. הצלחת החברה הביאה להצעת רכש מטעם גוגל על סך 6 מיליארד דולר, אך ההצעה נדחתה במסגרת המסחר האלקטרוני בישראל, לא התפתחה חברה המתמקדת בשיווק מוצרים בני קיימא באמצעות עסקאות יומיות, ללא המרכיב ה"חברתי". מאידך, תחום הקניה החברתית בארץ התפתח באופן מהיר, וכיום קיימות חברות רבות הפועלות בתחום זה. חברות אלה מתמקדות אף הן בשירותים מקומיים, אולם מציעות מעת לעת גם מוצרים בני קיימא. עם זאת, על אף השימוש במונח "עסקה יומית" (או: "דיל יומי"), פעמים רבות מוצעות עסקאות לתוקף ארוך יותר, כגון סוף שבוע שלם. נכון לינואר 2011, המונחים עסקה יומית ו-קניה חברתית קיבלו משמעות זהה, ומשמשים (זה או זה) לתיאור שירות משולב זה.[דרוש מקור] תרבות האינטרנט מועדון לקוחות The Blog - June 30, 2010 - BREAKING: Woot To Be Acquired By Amazon, Then Left To Amuse Ourselves Google in Talks to Buy Deal Site Groupon
בוי צ'רלטון

אנדרו מארי "בוי" צ'רלטון (באנגלית: Andrew Murray "Boy" Charlton;‏ 12 באוגוסט 1907 – 10 בדצמבר 1975) היה שחיין אוסטרלי, אלוף אולימפי בעל 5 מדליות ושיאן עולם. צ'רלטון נולד בקרוז נסט שבצפון סידני וגדל במנלי שבצפון סידני. בתחרות שחייה שנערכה בסידני בינואר 1923 קבע צ'רלטון במשחה ל-880 יארד את שיאו העולמי הראשון בתוצאה של 11:05.2 דקות. שנה לאחר מכן הוא שיפר את השיא והעמיד אותו על 10:51.8 דקות. צ'רלטון נסע באוניה מאוסטרליה ללונדון ומשם לפריז למשחקים האולימפיים. בדרך מאמנו טום אדריאן סבל מהתמוטטות עצבים וזרק את עצמו מהסיפון, למרות זאת הוא ניצל ובלונדון עזב את הנבחרת שהמשיכה לפריז. באולימפיאדת פריז (1924) זכה צ'רלטון ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 20:06.6 דקות, לפני שיאן העולם היוצא ארנה בורג שוודיה (20:41.4 דקות) וחברו לנבחרת פרנק בורפר (21:48.4 דקות), מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 10:02.2 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ולפני שוודיה (10:06.8 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:06.6 דקות, אחרי ג'וני וייסמילר מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 5:04.2 דקות ובורג (5:05.6 דקות). לאחר המשחקים האולימפיים, למד צ'רטון חקלאות במכללת הוקסברי, אך לא סיים אותם והחליט לעזור בחווה המשפחתית בגונדה. לאחר שנתיים שלא התאמן בצורה סדירה חזר לאימוני השחייה ובינואר 1927 החזיר לעצמו את שיא העולם במשחה ל-880 יארד כשקבע תוצאה של 10:32.0 דקות. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה צ'רלטון בשתי מדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.6 דקות, אחרי אלברטו סוריז'ה מארגנטינה שקבע שיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות ולפני בורג (5:04.6 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:02.6 דקות, אחרי בורג שקבע שיא אולימפי חדש של 19:51.8 דקות ולפני באסטר קראב מארצות הברית (20:28.8 דקות) ולא הצליח להגן על תוארו. לאחר ששב מאמסטרדם סבל צ'רלטון מקדחת שגרונית שגרמה לו לשיתוק חלקי של הגוף במשך כשנה. כתוצאה מהמחלה הוא נאלץ לפרוש משחייה תחרותית, אולם לאחר שהבריא והמשחקים האולימפיים התקרבו הוא שב להתאמן. שבועיים לפני אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נדבק צ'רלטון בשפעת והיה חשש להתפרצות הקדחת. למרות הכל הוא השתתף במשחקים וסיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:58.6 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:53.1 דקות. לאחר המשחקים האולימפיים פרש צ'רלטון משחייה תחרותית ובשנת 1934 פתח בית מרקחת בקנברה. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1936 חזר לחקלאות וגידל כבשים בטרגו. בשנת 1937 התחתן צ'רלטון ועבר לגור עם אשתו ושני ילדיו בחווה בגולבורן, בחווה המשתרעת על שטח של 49 קמ"ר. הוא נפטר בשנת 1975 מהתקף לב. בסך הכל קבע צ'רלטון 5 שיאי עולם חדשים. בשנת 1972 זכה צ'רלטון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא בוי צ'רלטון בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי בוי צ'רלטון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי בוי צ'רלטון, באתר olympedia.org בוי צ'רלטון (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר sports123 (באנגלית) בוי צ'רלטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ANDREW M. "BOY" CHARLTON (AUS) - 1972 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
טוינה

טוינה היא שיטת טיפול במגע שמקורה ברפואה הסינית המסורתית. פירוש המילה הוא "למשוך ולתפוס". הטוינה מבוססת על מניפולציות על גוף המטופל. כל מניפולציה היא קבועה, בעלת עוצמה, רצופה, רכה, עמוקה ויסודית. הכוונה בקבועה היא שהמניפולציה לא משתנה בצורתה ובקצבה. הכוונה ברצופה היא שהמניפולציה היא בעלת קצב אחיד ולחץ שווה כל הזמן. רכה – מידת מה של קלילות - אך לא שטחי, כבדות - אך לא עצור, לא גס וקשה, והתנועה טבעית וחלקה. עמוק ויסודי – מתכוון לכך שהמניפולציה תהיה עם כיוון ספציפי של העוצמה. ההגדרות הנ"ל נכונות לכל המניפולציות, עם שינויים בהדגש. לדוגמה: דחיפה עם אצבע אחת וגלגול דורשים "רכות" עם עוצמה, כאשר הדגש הוא על הרכות. טפיחה עם האצבע דורש דיוק, מהירות ועוצמה במכה ביחד עם רכות, כאשר הדגש הוא על העוצמה. הפרמטרים של המניפולציה, כמו פרק הזמן בו היא מבוצעת ועוצמתה נבחרים על ידי המטפל בהתאם למצב הבריאותי של המטופל וגילו. הטוינה משלבת, לטענת העוסקים בה, "עבודה פיזית ואנרגטית" (אין קשר למושג הפיזיקלי אנרגיה) על נקודות דיקור ועל רקמות הגוף השונות, ובנוסף שימוש בשמנים, משחות, מיצויי צמחים, קומפרסים, כוסות רוח ומוקסה. משך הטיפול הוא קצר בהשוואה לטיפולים אחרים (20–30 דקות), מה שמאפשר שילוב עם טכניקות טיפול נוספות כדוגמת הדיקור. מהלך הטיפול משולב בשימוש בשיטת צ'י קונג (תרגילים "אנרגטיים" לשיפור מצבם הפיזי ו"האנרגטי" של המטפל והמטופל) – תרגולים אלה מאפשרים טיפול במספר רב של מטופלים. התאוריה מאחורי הטוינה היא שיש בגוף האדם צ'י ה"זורם" לאורך ולרוחב הגוף ב"ערוצי אנרגיה" הנקראים מרידיאנים. על פי תאוריה זו, מחלות נגרמות כאשר יש "חסימה" במרידיאנים והטוינה נועד לשחרר את החסימה, במיוחד בהקשר של מחלות כרוניות ואקוטיות. אין כל עדות מדעית לקיומם של "ערוצי אנרגיה" אלה, וממילא לא ל"חסימה" בהם. הרפואה הסינית מפרידה בין טיפולי טוינה המיועדים למבוגרים לבין טיפולים המיועדים לילדים ותינוקות. על פי הרפואה הסינית המסורתית, לילדים נקודות גירוי אשר הולכות ונחלשות עם תהליך ההתבגרות, וטיפולי טוינה בנקודות אלו מביאות לתוצאות מהירות ויעילות, אף יותר מאשר בטוינה למבוגרים. גם שיטת האבחון שונה במהותה ומסתמכת יותר על צפייה במטופל, ופחות על תשאול, משום שילדים ובעיקר תינוקות, מתקשים או אינם יכולים להסביר את שהם חשים. הטוינה התפתחה בתקופות שונות ובאזורים שונים בסין. עד היום ניתן למצוא אסכולות שונות לטיפול זה אשר כל אחת מהן שמה דגש על מימד מסוים או טכניקה מסוימת של שיטה זו. במערב התוודעו לשיטת טיפול זו רק בשנים האחרונות והיא ממותגת כ"פיזיותרפיה סינית", זאת על אף שברפואה הסינית היא נחשבת כבעלת השפעות רבות גם על איברים פנימיים ותהליכים נפשיים. הטוינה הופיעה לראשונה בראשית המאה ה-18. בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקשה ממשלת סין לבטל את השימוש בטוינה כיוון שלא היה לה כל ביסוס מדעי. אולם דבקותם של המטפלים הסיניים בטוינה מנעה את ביטולה, וכיום היא מקובלת מאוד בסין. Chinese Traditional Medicine - An Approach Towards Holistic Medicine, Lulu.com, page 51
שחרור בעורף האויב

שחרור בעורף האויב (באנגלית: The Great Raid) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2005 המבוסס על ספרו של ויליאם ברוואר בעל שם זהה. הסרט מתאר את הפשיטה על מחנה השבויים בקאבנטואן (Cabanatuan) באי לוזון בפיליפינים בשלהי מלחמת העולם השנייה, אשר נחשבת לאחד ממבצעי החילוץ הגדולים בהיסטוריה האמריקנית. שני מפקדי המבצע עוטרו בצלב השירות המצוין ושאר המפקדים והלוחמים עוטרו בעיטורי כוכב הכסף וכוכב הארד הסרט צולם בין 4 ביולי ל-6 בנובמבר 2002, אך מועד השקתו המקורי נדחה כמה פעמים והוא יצא לבסוף ב-12 באוגוסט 2005. תקציב הסרט עמד על כ-80 מיליון דולר והכנסותיו הצליחו לכסות רק כ-12% מסכום זה. אתר Rotten Tomatoes העניק לסרט דירוג של 35% בהתבסס על 112 ביקורות. המבקרים טענו כי למרות שסצנת הפשיטה על המחנה מרגשת, הסרט כולו ארוך ובעל עלילות משנה רבות מדי. עם זאת, מבקר הקולנוע של העיתון "Chicago Sun-Times" העניק לסרט 3 כוכבים. הסרט פותח בטבח של שבויי מלחמה אמריקאיים על ידי היפנים בפאלאוון (Palawan) במטרה למנוע את שחרורם. לאחר מכן מתוארת שיגרת חייהם של למעלה מ-500 שבויים במחנה שבויים בקאבנטואן בחורף 1944. השבויים ששרדו את צעדת המוות בבטאן מוחזקים כבר 3 שנים בשבי וסובלים מיחס קשה מצד היפנים, מעינויים וממלריה. בעקבות תבוסת היפנים והתקדמות הצבא האמריקאי גדל החשש לשלומם של השבויים במחנה קבנטואן, ולוטננט קולונל מיוסי מקבל פקודה לצאת לשחרר את השבויים במהירות המרבית. חייליו של מיוסי מאומנים למשימות קומנדו אך חסרים ניסיון קרבי. למרות זאת, מטיל מיוסי על קפטן פרינס לתכנן תוכנית לחילוץ השבויים ועוד באותו יום יוצאים כ-100 לוחמים מפלוגתו של פרינס יחד עם מפקד הגדוד מיוסי במבצע נועז לעומק קווי האויב תוך שהם נעזרים בדרכם בלוחמי גרילה מהמחתרת הפיליפינית. בליל ה-30 בינואר 1945 הם מגיעים למחנה השבויים ומתקדמים אליו בזחילה תוך שהם נהנים מפעולת הסחה של מטוס הפצצה מסוג P-61. בשעה 7:40 הם פורצים למחנה ומשחררים את השבויים כמעט ללא התנגדות של היפנים שהופתעו ממכת האש החזקה. באותו הזמן לוחמי המחתרת הפיליפנית בולמים הגעת תגבורות יפניות. מאות חיילים יפנים נהרגו במבצע לעומת אבדות האמריקאים שהיו מועטות יחסית. שני חיילים, בהם רופא הגדוד, ד"ר פישר, נהרגו וכ-23 נפצעו. מבין לוחמי המחתרת הפיליפינית נהרגו כ-20 לוחמים. הסרט מסתיים במסע של 511 השבויים המשוחררים לעבר קווי הצבא האמריקאי בשילוב צילומים אותנטיים מ-1945. לאורך הסרט עוברת המצלמה בין תיאור חיי השבויים במחנה, התקדמות חיילי הקומנדו ותיאור התנגדות המחתרת הפיליפנית ליפנים דרך סיפורה האמיתי של מרגרט יוטינסקי, אחות אמריקאית שפעלה בשיתוף המחתרת להברחת מזון ותרופות לשבויים במחנה. בנג'מין בראט, קולונל הנרי מיוסי ג'יימס פרנקו, קפטן רוברט פרינס ג'וזף פיינס, קפטן פישר קוני נילסן, מרגרט יוטינסקי ברט טאקר, רוברט לפהאם אתר האינטרנט הרשמי של שחרור בעורף האויב (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", באתר נטפליקס "שחרור בעורף האויב", באתר AllMovie (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", באתר Metacritic (באנגלית) "שחרור בעורף האויב", באתר אידיבי "שחרור בעורף האויב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) התרגום המילולי של שם הסרט הוא "הפשיטה הגדולה" 3 ימים לפני יום השנה ה-60 ליום הניצחון על יפן
חידושי הגרנ"ט

חידושי הגרנ"ט הוא ספר עיון נפוץ בעולם הישיבות, שמאגד את שיעוריו של הרב נפתלי טרופ, מגדולי ראשי הישיבות בליטא לפני השואה. שיטת לימודו של הרב טרופ הייתה עיונית מאוד. חקירותיו התמקדו בהבנת סוגיות התלמוד מתוכן עצמן, ללא הכרח בהשוואתן לסוגיות אחרות העוסקות בנושאים מקבילים. שיטה זו נחשבת מקבילה לשיטת בריסק, אותה פיתח ושכלל רבי חיים מבריסק. דוגמה לחקירה בעלת משמעות הלכתית שהמציא ר' נפתלי: לפי ההלכה, אשה שנדרה נדר, ביד בעלה הרשות להפר או לקיים את הנדר. חקר הגרנ"ט, האם כאשר אומר הבעל לאשתו שהוא מקיים את נדרה, יש לו בכך שותפות בעצם הנדר, ונחשב שחלק מהנדר מתייחס גם אליו, או שמא אין לבעל כל חלק בנדר, וכאשר הוא מקיים אותו, אין בכך אלא "מניעת ביטולו" של הנדר, אך כל חלותו היא מכח האשה בלבד. בשני צדדים אלו תלויה הבנת סוגיה במסכת נדרים. למרות גאונתו, עמל רבי נפתלי על חידושי תורתו, ונהג לבדוק ולבחון אותם שוב ושוב כדי להבטיח שהם נכונים ומדויקים. לעיתים קרובות נתקף בכאב ראש עז עקב התאמצותו, לצורך כך היה נוהג לכרוך מטפחת רטובה סביב ראשו כדי להקל על כאביו, ובכך להמשיך ולהתעמק. בשנים שלאחר פטירתו של הרב טרופ נפוצו חידושיו ושיעוריו, בעיקר על ידי תלמידיו בישיבת ראדין. שיעורים אלו שמסר במשך עשרים וחמש שנה בפני מאות בחורים, הפכו לנכסי צאן ברזל בלימוד הישיבתי ובביסוסה של שיטת הלימוד הנוכחית בישיבות. במשך השנים המשיכו שמועותיו לעבור מפה לאוזן ומרב לתלמיד, כיוון שבחייו לא הדפיס את חידושיו. בשנת ה'תש"ב יצאו לאור שיעוריו של הגרנ"ט על מסכת נדרים, בארצות הברית. בשנת ה'תשכ"ט יצאו לאור חידושי הגרנ"ט על סדרי נשים ונזיקין בצורת סטנסיל. השיעורים הם על מסכתות נדרים, קידושין, גיטין, יבמות, כתובות, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, סנהדרין. בשנת ה'תשמ"ה יצאו לאור מספר שיעורים כלליים שלו. בשנת ה'תשמ"ט יצא לאור הספר "חידושי הגרנ"ט", בהוצאת מכון אורייתא בירושלים.
קבלת הדם

קבלת הדם מצוואר הקרבן, היא אחת משלבי הקרבת קרבנות. אחרי שהכהן שחט את הקרבן, יש לקבל את הדם בכלי שרת (מזרק) ולהוליכו אל המזבח, שם התבצעה זריקת הדם על המזבח. הקבלה נחשבת אחת מהשלבים החשובים בהקרבת הקרבן, ולכן אם אדם חישב בה מחשבה לא ראויה, שהיא שהוא מוליך אותה לשם מטרה אחרת מלבד הקרבת הקרבן היא נפסלת. לעומת זאת, בשונה מזריקת הדם בה פוסלת מחשבת פיגול, הרי שאדם שחשב מחשבת פיגול בעת קבלת הדם, לא פוסל אותה. אחרי הקבלה מתבצעת הולכת הדם אל המזבח. לקבלה ולהולכה יש מן המשותף, ששניהם מבצעים פעולה שהיא הקרבת הדם מהקרבן למזבח. יש מהאחרונים[דרוש מקור] שמפרשים, שההולכה גם היא שלב והמשך של פעולת קבלת הדם, רמז לכך ניתן למצוא בדברי הגמרא בזבחים. הגמרא מחפשת מקור לכך, שעל ההולכה להיות לשמה. הגמרא מביאה כמקור את הפסוק, בו נאמר על קבלת הדם בלשון "והקריבו בני אהרון הכהן את הדם על המזבח", ולמרות שהכוונה במילה "והקריבו" היא על קבלת הדם ממקום השחיטה, הכתוב קורא לה בלשון "הקרבת הדם" שמשמעותה הולכה (מלשון קירוב הדם), ”למימרא דהולכה לא תפקה מכלל קבלה”, כלומר ההולכה גם היא חלק מהקבלה. לעומת זאת, יש האומרים כי ההפך הוא הנכון; הקבלה היא שלב בהולכת הדם אל המזבח. אם כי על כך יש לערער לכאורה, על פי הנפסק שהולכה צריכה להיות ברגל דווקא. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ג, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ד', עמוד א'. ספר ויקרא, פרק א', פסוק ה'. לקוטי שיחות חלק ל"ב עמ' 55. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ד, עמוד ב'.
הולכת הדם

הולכת הדם אל המזבח היא אחת משלבי הקרבת קרבנות. אחרי שהכוהן שחט את הקרבן וקיבל את דמו בכלי שרת (מזרק), יש להוליכו אל המזבח, שם מתבצעת זריקת הדם על המזבח. ההולכה נחשבת אחד מהשלבים החשובים בהקרבת הקרבן, ולכן אם אדם חישב בה מחשבה לא ראויה, כגון שחשב מחשבת פיגול - לזרוק מדם הקרבן, להקטיר את החלקים המיועדים להקרבה או לאכול מבשרו לאחר הזמן המיועד לכך - הקרבן נפסל. רבי שמעון חלוק על הדברים, וסבור שמכיוון שהולכה היא עבודה שאפשר לבטלה, שהרי אם הקורבן נשחט על גבי המזבח, אין צריך להוליכו למזבח, לכן אין פעולת הולכת הקרבן נחשבת לפעולה חיונית בשלבי ההקרבה, ואין מחשבה בה פוסלת. בקרבן פסח, נעשתה ההולכה בתהליך מיוחד, המתואר במשנה: הכהנים היו עומדים בשורות, והעבירו את מזרקי הדם מיד ליד, עד שהגיעו אל הכהן הקרוב למזבח, וזה שפך את הדם על המזבח, במקום שהיה למזבח יסוד (בליטה מוגבהת שהייתה מסביב למזבח, בצד הצפוני ובצד המערבי שלו). במקביל להולכת הדם, החזירו הכהנים את מזרקי הדם הריקים לתחילת השורה. בחלק מהשורות השתמשו במזרקי זהב, ובחלקן במזרקי כסף, תוך הקפדה על אחידות בסוג המזרקים שבכל שורה. הסיבה לכך היא, על פי הכלל "ברוב עם הדרת מלך", כלומר כבודו של מלך - אלוהים, היא שעבודותיו נעשות על ידי רבים. יש שני מיני הולכות, הולכה של חטאת העוף, והולכה של שאר הקורבנות. ההלכה הרגילה בקרבן רגיל, בו נדרשת הולכת הדם ברגל מהמזרק לזורק. בהולכה זו נחלקו רבי שמעון וחכמים האם הוא פסול אם נעשה שלא לשמה, לפי רבי שמעון ההולכה אינה פסולה אם נעשית שלא לשמה, מכיוון שהיא "עבודה שאפשר לבטלה", כלומר ניתן לגרום לכך שלא יצטרכו לעבודה זו, על ידי שחיטת בעל החיים סמוך למזבח. לעומת זאת, הרי שבחטאת העוף ההולכה היא בנענוע צוואר העוף לכיוון המזבח, דבר הגורם לדם להזרק על המזבח, הפעולה מהרגע בו הוליך את צוואר העוף למזבח עד שהדם יצא ממנו לכיוון המזבח, נחשבת להולכה, המכונה בגמרא "הולכה זוטרתי" - הולכה קטנה, ומכיוון שלא ניתן לבטלה, מודה גם רבי שמעון שאם נעשית עבודה זו שלא לשמה, פסול הקורבן. חכמי הגמרא פיקפקו מהו הדין, אם ההולכה נעשית על ידי זר. רב חסדא, פוסק שההולכה כשרה, ומביא ראיה לדבריו מפסוק מפורש: ”וישחוט הפסח, ויזרקו הכהנים מידם והלוים מפשיטים” ומכאן, שהכהנים זרקו "מידם" - של הזרים. רב ששת הפריך את דבריו של רב חסדא מברייתא מפורשת שאם ההולכה נעשית על ידי זר או אונן או שיכור או בעל מום היא פסולה, ואת הפסוק הוא מפרש בצורה אחרת. רבה ורב יוסף תולים שאלה זו, באותה מחלוקת של רבי שמעון, ולכן לפי רבי שמעון שאי כוונה אינה פוסלת בהולכה מכיוון שהיא עבודה שניתן לבטלה, סובר גם כאן שכל בעיה אחרת בהולכה אינה מעכבת את הכפרה. רבי זירא פוסק שההולכה פסול בה בזר אפילו לפי רבי שמעון, כך גם פסק עולא בשם רבי אלעזר. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ג, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ט"ו, עמוד א'. חולין דף י"ד. ספר דברי הימים ב', פרק ל"ה, פסוק י"א.
לין מקלמנטס

לינט וילמה "לין" מקלמנטס-מקנזי (באנגלית: Lynette Velma "Lyn" McClements-McKenzie; נולדה ב-11 במאי 1951). היא שחיינית עבר אוסטרלית. אלופה אולימפית. מקלמנטס נולדה בנדלנדס שבמערב אוסטרליה. היא סבלה מאסתמה ולכן היא התאמנה בשחייה, כטיפול במחלתה. באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בשנת 1968 זכתה מקלמנטס בתואר הראשון שלה במשחה ל-100 מטר פרפר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה מקלמנטס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.5 דקות, לפני אלי דניאל (1:05.8 דקות) וסוזן שילדס (1:06.2 דקות) שתיהן מארצות הברית, רביעית סיימה שיאנית העולם אדה קוק מהולנד ובמדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:30.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:28.3 דקות ולפני מערב גרמניה (4:36.4 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:40.7 דקות. בשנת 1969 זכתה מקלמנטס באליפות אוסטרליה בשחייה במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר. אולם שנה לאחר מכן היא נפסלה בטענה שהשתמשה בסגנון לא חוקי. לאחר שלא נבחרה לנבחרת האוסטרלית למשחקי חבר העמים בשנת 1970 היא פרשה משחייה תחרותית. בתה ג'קלין מקנזי אף היא שחיינית אולימפית שייצגה את אוסטרליה באולימפיאדת ברצלונה (1992). לין מקלמנטס, באתר olympedia.org
יוסף מאיר וייס

רבי יוסף מאיר וייס מספינקא הנודע על שם ספרו בעל האמרי יוסף (מונקאץ', י"ח באדר תקצ"ח – ספינקא, ו' באייר תרס"ט) היה אדמו"ר, רב, מקובל ומחבר ספרים תורניים, מייסד חסידות ספינקא שבספנצה. נולד בעיר מונקאץ' (באותה עת תחת השלטון של האימפריה האוסטרית), לרבי שמואל צבי וייס ששימש כאב בית דין בעיר. היה תלמידם של המהר"ם א"ש רבה של אונגוואר, הרב שמואל שמלקה רבה של סליש, ודודו רבי יצחק אייזיק וייס רבה של סוואליווע. מגיל צעיר דבק בתורת החסידות והיה נוסע לאדמו"ר רבי שלום רוקח מבעלז ולאדמו"ר רבי מנחם מנדל הגר (צמח צדיק) מוויז'ניץ. לאחר נישואיו השניים התקרב מאוד לאדמו"ר ר' יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב, עד שהיה לחשוב בתלמידיו, וממנו קיבל את עיקרי תורתו בחסידות. לאחר פטירת רבו הנ"ל נסע כחסיד לרבי חיים מצאנז. עוד בשנת תר"ל הכתיר אותו רבו לאדמו"ר, אולם הוא סירב לקבל על עצמו תפקיד של אדמו"ר בחיי רבו. לאחר פטירת רבו בט' סיון תרל"ג, הכתירו אותו כמה מחסידי הרב המנוח לאדמו"ר בעיירה ספינקא שבמרמורש. מני אז הסתופפו בחצרו רוב חסידי רבו מזידיטשוב, והמוני יהודים ממחוזות הונגריה וגליציה. גם גדולי תורה כמהרש"ם מברעזאן נמנו על חסידיו. במיוחד התפרסם כבקי בתורת הקבלה, עד שאמרו שר' חיים מצאנז מתייעץ עמו בשאלות בקבלה. כרבו מזידיטשוב אחז בקבלת האר"י הקלאסית, ללא שינויים. תורתו החסידית נכתבה בספרו הגדול "אמרי יוסף", המבוססת רובה ככולה על קבלת האר"י. תורתו מצויה גם בספר של רבו שהוא הוציא לאור "ליקוטי מהרי"א". בנו רבי יצחק אייזיק המשיך את הנהגתו באדמו"רות. חתנו רבי נחמן כהנא, נודע כפוסק, חיבר ספר הלכתי "ארחות חיים". חתן נוסף רבי אביגדור פולק (פאללאק) הוא בן אשתו השנייה ונישא לבתו מאשתו הראשונה. אחיו היה רבי אהרן, רב ואדמו"ר בבנדיקוביץ, חתנו של רבי יהושע השיל פריד מקאפיש. נקבר בעיירה ספינקא. בשנת תשל"ב הועלו עצמותיו לארץ ישראל, והוא נטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. יוסף מאיר ווייס (1838-1909), מספינקא, דף שער בספרייה הלאומית סדרת ספריו "אמרי יוסף" באתר HebrewBooks רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף חלק א', באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף חלק ב', באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף חלק ג', באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף חלק ד', באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף חלק ה', באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף מועדים, באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח רבי יוסף מאיר ווייס מספינקא, אמרי יוסף מועדים, באתר היברובוקס, ניו יורק, תשל"ח אביו הרב אברהם ווייס תלמידו של רבי יצחק אייזיק מקאליב עלה לעת זקנתו לארץ ישראל ומקום קבורתו בבית העלמין העתיק בטבריה. מנשה אונגר, ספר קדושים: רביים אויף קידוש-השם. פארלאג שולזינגער ברידער, ניו יורק 1967. עמ' 306. גרשום שלום בערך קבלה, האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ט, עמ' 99 יוסף מאיר וייס באתר GRAVEZ
לוריין קראפ

לוריין ג'ויס קראפ-תורלו (באנגלית: Lorraine Joyce Crapp-Thurlow; נולדה ב-17 באוקטובר 1938). היא שחיינית עבר אוסטרלית. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 2 זהב ושיאנית עולם. היא קבעה 23 שיאי עולם והחזיקה בכל שיאי העולם בסגנון חופשי בו זמנית מ-100 מטר ועד 800 מטר במחצית שנות ה-50. הייתה השחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה 400 מטר חופשי מתחת ל-5 דקות. קראפ נולדה בסידני, ניו סאות' ויילס. במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בוונקובר קנדה בשנת 1954 זכתה קראפ בשתי מדליות זהב במשחה ל-110 יארד חופשי (1:05.8 דקות) ובמשחה ל-440 יארד חופשי (5:11.4 דקות) ובמדליית ארד במשחה שליחות 3x110 יארד מעורב (3:55.6 דקות) בתחרות שחייה שנערכה ב-14 בינואר 1956 קבעה קראפ את שיאה העולמי הראשון, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:30.9 דקות, שיפור משמעותי לשיא העולם של ולריה ג'נגה מהונגריה (10:42.4 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה וחודש. בתחרות שחייה שנערכה בטאונסוויל, קווינסלנד באוגוסט אותה שנה קבעה קראפ שני שיאי עולם חדשים במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:19.3 דקות, שיפור לשיא העולם של בת ארצה דון פרייזר (2:20.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:50.8 דקות, שיפור משמעותי לשיא העולם הוותיק בן ה-16 שנים של רנהילד ווגר מדנמרק (5:00.1 דקות) ובכך הייתה לשחיינית האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-5 דקות. במסגרת אימון שחייה שנערך בסידני ב-20 באוקטובר אותה שנה קבעה קראפ שלושה שיאי עולם, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.2 דקות, שיפור לשיא העולם של פרייזר (1:03.3 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:18.5 דקות (שיא זה החזיק מעמד שנה ו-4 חודשים) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:47.2 דקות (שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ו-3 חודשים). חמישה ימים לאחר מכן, במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדה במלבורן היא שיפרה את שיאה העולמי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמידה אותו על 1:02.4 דקות. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה קראפ ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:54.6 דקות, לפני פרייזר (5:02.5 דקות) וסילביה רוסקה מארצות הברית (5:07.1 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:17.1 דקות, לפני ארצות הברית (4:19.2 דקות) ודרום אפריקה (4:25.7 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:02.3 דקות, אחרי פרייזר ששיפרה לה את שיא העולם והעמידה אותו על 1:02.0 דקות ולפני פיית' ליץ' אף היא מאוסטרליה (1:05.1 דקות). במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף ווילס בשנת 1958 זכתה קראפ ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחות 4x110 יארד חופשי (4:17.4 דקות), מדליית כסף במשחה ל-110 יארד חופשי (1:03.8 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי (5:06.7 דקות). באולימפיאדת רומא (1960) זכתה קראפ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.3 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:08.9 דקות ולפני גרמניה (4:19.7 דקות). בסך הכל קבעה קראפ 23 שיאי עולם חדשים. בשנת 1972 זכתה קראפ להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. בשנת 2000 זכתה במדליית הספורט האוסטרלית (אנ'). מדיה וקבצים בנושא לוריין קראפ בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי לוריין קראפ, באתר olympedia.org LORRAINE CRAPP (AUS) - 1972 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame כל המנצחות במשחקי חבר העמים, באתר gbrathletics (באנגלית) CRAPP, Lorraine, Award:Australian Sports Medal, itsanhonour.gov.au