laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרמקולוגיה

פרמקולוגיה הוא תחום במדעי הרוקחות, העוסק בחקר פענוח מנגנוני פעולה של תרופות. המילה פרמקולוגיה נגזרת מיוונית (פרמקון = תרופה, לוגיה = תורה). הפרמקולוגיה קשורה בצורה הדוקה לביוכימיה ולפתולוגיה. פרמקולוגיה קלינית עוסקת באינטראקציה בין תרופות ובני אדם, בין היתר גם בניסוי תרופות בשלבי הפיתוח האחרונים על אנשים חולים. כבר בתחילתה של ההיטוריה האנושית ניסה האדם לרפא מחלות ולהקל על מכאובים באמצעות שימוש בצמחים. הפרמקולוגיה בצורתה המודרנית התפתחה בסוף המאה ה-19; רבים רואים את פיתוח האספירין, התרופה הסינתטית הראשונה, כראשית מדע הפרמקולוגיה. כיום מהווה התחום את אחד מאבני היסוד בפיתוח תרופות והחיפוש אחר צמחים תרפואטים נמשך. תרומתה של הפרמקולוגיה לרפואה גדולה ביותר. הנוירולוגיה עושה שימוש רב בתרופות לטיפול בבעיות שונות של מערכת העצבים. היבטים מסוימים של מערכת העצבים מציבים אתגרים בפני הפרמקולוגיה. ראשית מחסום דם-מוח מונע מחומרים מסוימים להגיע למוח ממחזור הדם, כך שלא תהיה תועלת במתן זריקות או כדורים המכילים חומר זה לצורך העלאת המינון שלו במוח במקרה הצורך. על כן יש למצוא פתרונות חלופיים למצבים אלו. בנוסף, קיימים מספר סוגים של קולטנים אשר יכולים להגיב לאותו החומר בדרכים שונות. מכאן עולה הצורך לפתח תרופות שתפעלנה באופן ספציפי על סוג מסוים של קולטנים מבלי שתשפיע על הסוגים האחרים. זאת כדי להעלות את יעילותה של תרופה מסוימת תוך צמצום תופעות לוואי בלתי רצויות. ערך מורחב – פרמקוגנטיקה תהליך הפיתוח של תרופות יכול להתבסס בין היתר גם על היבטים גנטיים. בישראל ניתן ללמוד לתואר ראשון ברוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ואף להמשיך לתארים מתקדמים. תארים מתקדמים בפרמקולוגיה ניתן לרכוש גם באוניברסיטת תל אביב ובטכניון (בצמוד לביה"ח רמב"ם). הלימודים מיועדים לבעלי תואר ראשון ברוקחות, אך גם במדעים קרובים אחרים כמו כימיה וביולוגיה. רוקח בית מרקחת סבילות מדד שטח גוף ההיסטוריה של הפרמקולוגיה פרמקולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרמקולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית Giuseppe Zagotto, Marco Bortoli, Drug Design: Where We Are and Future Prospects, Molecules 26, 2021-11-22, עמ' 7061 doi: 10.3390/molecules26227061 BiljanaBauer Petrovska, Historical review of medicinal plants′ usage, Pharmacognosy Reviews 6, 2012, עמ' 1 doi: 10.4103/0973-7847.95849 Uttpal Anand, Nadia Jacobo-Herrera, Ammar Altemimi, Naoufal Lakhssassi, A Comprehensive Review on Medicinal Plants as Antimicrobial Therapeutics: Potential Avenues of Biocompatible Drug Discovery, Metabolites 9, 2019-11-01, עמ' 258 doi: 10.3390/metabo9110258 רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדגש

המונח "מרקר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו מרקר (פירושונים). מַדְגֵּשׁ או מַרְקֶר (מאנגלית: Marker, טוש) הוא כלי כתיבה המשמש להדגשת קטע על ידי צביעת הרקע בצבע בהיר זוהר. הצבע הצהוב הוא הנפוץ, אך קיימים גם מדגשים בצבעי כתום, ירוק, תכלת, ורוד וסגול. קצה המדגש רחב בדרך כלל על מנת להדגיש קטעים רחבים. המדגש הראשון נוצר על ידי חברת Carter's Ink Company בשנת 1963. חברת סטאבילו היא החברה הגדולה בעולם בתחום זה. מדגש יבש מתאים להדגשה בדפים דקיקים, כך שהצבע לא ייראה גם בצידו השני של הדף ולהדגשה זמנית. מדגש זה מדגיש באמצעות סרט (בדומה לסרט של קלטת וידאו ביתית) ולכן ניתן למחיקה, בניגוד למדגשים הרגילים. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארד המרטיר

אדוארד המרטיר (באנגלית: Edward the Martyr, ‏962 – 18 במרץ 978) מלך אנגליה בשנים 975–978. אדוארד היה בנו הבכור של אדגר, מלך אנגליה, מאשתו הראשונה אתלפלדה. לאחר מות אביו ב-975 ירש אדוארד את כסאו, אך נתקל בהתנגדות לשלטונו מצד אחדים מהאצילים. בראש אותם מתנגדים עמדה אמו החורגת של אדוארד, המלכה אלפרידה (אנ'), ששאפה להעביר את הכתר לידי בנה שלה, אתלרד. למרות זאת נהנה אדוארד מתמיכה רבה יותר, בין היתר מצד אנשי דת בכירים כגון דאנסטן הקדוש, הארכיבישוף מקנטרברי, ואוסוולד מוורסטר (אנ'), הארכיבישוף של יורק. תחת השפעתם הכיר הויטנגמוט באדוארד כמלכה החוקי של אנגליה, והוא הוכתר בידי הארכיבישוף דאנסטן. בתקופת עלייתו של אדוארד לשלטון, סבלו מנזרים רבים מהתקפות בידי אצילים שחשקו באדמותיהם. מנזרים רבים נחרבו עד היסוד, ונזירים נאלצו להימלט. המלך אדוארד, שהיה נוצרי אדוק, צידד במנזרים ובאנשי הדת, וסייע לדאנסטן בהגנה עליהם. הדבר עורר את מורת רוחם של אצילים רבים, שהחלו לתמוך במלכה אלפרידה ותכננו להדיח את אדוארד ולהמליך במקומו את אחיו אתלרד. ב-18 במרץ 978, יצא המלך לצוד עם פמלייתו בקרבת וירהאם שבדורסט. במהלך הציד החליט המלך לבקר את אחיו הצעיר, ששהה באותה עת בטירת קורפה (אנ') הסמוכה, מקום משכנה של אמו אלפרידה. הוא רכב לטירה בגפו, ללא איש מפמלייתו. בעודו על סוסו, הסיחה אלפרידה את דעתו בכך שהגישה לו כוס תמד, אך בזמן ששתה דקר אותו אחד מנאמני המלכה בגבו. אדוארד ניסה להימלט, אך נפל מסוסו למפל סמוך. לאחר מותו של אדוארד ירש את כסאו אחיו אתלרד אובד העצה, שהיה אז בן שתים עשרה. מדיה וקבצים בנושא אדוארד המרטיר בוויקישיתוף אדוארד המרטיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדוארד המרטיר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנגלים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבה תיכונית חיספין

ישיבה תיכונית חיספין (בראשי תיבות הנפוצים: ישת"ח) היא ישיבה תיכונית ביישוב חיספין, שהוקמה בשנת 1982 על ידי הרב יגאל אריאל. ישיבת חיספין היא חלק ממוסדות שונים השייכים למוסדות 'רוח הגולן'. בישיבה לומדים כ-500 תלמידים בכיתות ט'-י"ב. מייסד הישיבה, הרב יגאל אריאל, התווה את דרכה של הישיבה בשנותיה הראשונות כישיבה חקלאית ופתוחה. הרב אריאל פרש לאחר כמה שנים מראשות הישיבה ומשמש עד היום כראש הוועד המנהל של הישיבה ומוסדותיה. מחליפו, הרב מאיר צוקרמן נתקל בהתנגדות מצד הצוות החינוכי שלא הסכים עם דרכו החינוכית וסירב לשתף פעולה. בשל כך צוקרמן פרש לאחר כשנתיים. ראש הישיבה הבא היה הרב משה אגוזי, שכיהן עד אז כמדריך חינוכי ולאחר מכן כר"מ בישיבה. הרב אגוזי המשיך לפתח את גישתה החינוכית של הישיבה, וזכה לשבחים רבים מצד רבנים ואישי חינוך רבים. לאחר כעשר שנים כראש הישיבה פרש הרב אגוזי לטובת הקמת "בית למדרש התורה" ללימודי תורת הקבלה. לאחר פרישתו של הרב אגוזי מונה הרב פלטיאל גרנות ("פלטי") לכהן כראש הישיבה. חזונו של הרב פלטי היה להפוך את הישיבה לישיבה תורנית דמוקרטית (ית"ד), ובכך להופכה למודל של חינוך המתאים לפסוק "חנוך לנער על פי דרכו" (ספר משלי, פרק כ"ב, פסוק ו'). בשנת הלימודים תשס"ו פרש הרב גרנות מתפקידו ובמקומו מונה הרב חיים טרבלסי. בסוף שנת הלימודים תשס"ח פרש הרב טרבלסי ובשנת הלימודים תשס"ט חזר הרב אגוזי לעמוד בראשות הישיבה. בשנת הלימודים ה'תשע"ד פרש הרב אגוזי מראשות הישיבה ובמקומו התמנה הרב מוטי פרנקו. בסיום שנת הלימודים ה'תשע"ח סיים הרב מוטי פרנקו את תפקידו כראש הישיבה ובמקומו התמנה הרב חיים אייזנטל. מנהל התיכון הוא אופיר בן אילוז והמנכ"ל הוא גבריאל (גבי) חמו. בוגרי ישיבה תיכונית חיספין אתר האינטרנט הרשמי של ישיבה תיכונית חיספין פרוטוקול סיור ועדת החינוך והתרבות בישיבה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיי מדף

בלוגיסטיקה, חיי מדף של מוצר הוא פרק הזמן שבו ניתן לאחסן את המוצר ממועד ייצורו כך שעדיין יישאר בר שימוש (ואילו המושג אורך חיים מתייחס לפרק הזמן הצפוי שניתן יהיה להשתמש במוצר לאחר שיצא מהאריזה). חיי המדף של מוצר מוגבלים בעיקר עקב תהליכים כימיים, כגון קורוזיה, הפוגעים בתפקודו גם בלא שנעשה בו שימוש. גורם נוסף המשפיע על חיי המדף של מוצרים מסוימים הוא יציבות הטכנולוגיה: במוצרים שבהם התקדמות הטכנולוגיה מהירה מאוד, המוצר עשוי להפוך תוך זמן לא רב לחסר ערך גם אם מבחינה פונקציונלית הוא תקין לחלוטין. לחיי המדף של מוצר חשיבות בתכנון מלאי של מוצר זה, בעת החזקתו במחסן, בחנות וכדומה. הארכת חיי המדף של מוצר נעשית בשלבים אחדים במחזור החיים שלו: בשלב הייצור: שימוש בחומרים המבטיחים חיי מדף ארוכים יותר, לעיתים הוספת חומרים שזו מטרתם, כגון הוספת חומר משמר למוצרי מזון. בשלב האריזה: שימוש באריזות המבטיחות חיי מדף ארוכים יותר, כגון אריזת ואקום או הוספת סיליקה ג'ל לאריזה של מוצרי אלקטרוניקה לשם צמצום הלחות באריזה. בשלב האחסון: אחסון בתנאים אופטימליים מבחינת טמפרטורה, לחות, תאורה וכדומה. באזורים מסוימים בעולם מחויבים יצרנים להוסיף תאריך אחרון לשיווק או לצריכה על אריזת מוצרי מזון ותרופות. במוצרי חקלאות המונח מתייחס לפרק הזמן שבו המוצר טרם נרקב. במוצרי מזון אחרים המונח חיי מדף של מזון הוא בעל משמעות שונה. המונח חיי מדף מתייחס לאיכות המזון, בעוד המונח "תאריך תפוגה" מתייחס לרמת הבטיחות בצריכתו. לעיתים קרובות, מזון אשר עבר את "זמן המדף" שלו עדיין בטוח לצריכה, אך איבד את איכותו המרבית. בחנויות רבות חותרים למכירה בשיטת נכנס ראשון יוצא ראשון, כך שמוצרים הקרובים יותר לסוף חיי המדף שלהם יהיו קרובים יותר לצרכן מאשר מוצרים מאותו סוג בעלי חיי מדף ארוכים יותר. במקרים רבים, מכירת מוצר שפג תוקפו עשויה לגרור אחריה קנס לחנות. בבישול נעשה לעיתים שימוש משיקולי חיסכון במוצרים בסוף חיי המדף שלהם, אשר כבר לא ניתן להשתמש בהם כפי שהם, להכנת מאכלים אחרים, בעלי איכויות שונות. כך למשל מכינים מלחם יבש פרנץ' טוסט, ובמדינות רבות במערב מקובלת "ארוחת שאריות", עם מאכלים כמו "בַּאבֵּל אֵנְד סְקְוִויק" (לביבת ירקות מהמטבח הבריטי) המוכנים משאריות תבשילי ירקות ובשר. שימור מזון אובדן מזון התיישנות מתוכננת מדיה וקבצים בנושא חיי מדף בוויקישיתוף דני בר-און, ל-30 אלף הסיבות לאכול מזון פג תוקף הצטרפה כעת סיבה נוספת: החיים עצמם, באתר הארץ, 1 באפריל 2020 Yoav Zitun, Cracker vs. cracker: IDF nibbles on a new biscuit, ynetnews, ‏29 March 2017
קוך

קוך (Koch) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא טבח. האם התכוונתם ל... אילזה קוך – אשתו של קרל אוטו קוך, פושעת אריך קוך – עסקן ומושל נאצי נילס פביאן הלגה פון קוך – מתמטיקאי שוודי, זכור בעיקר בזכות הפרקטל הקרוי על שמו: פתית השלג של קוך הרמן קוך – סופר, שחקן, עיתונאי וכותב מערכונים הולנדי יוזף אנטון קוך – צייר אוסטרי נאו-קלאסי מיה קוך – לוחמת בשחיתות ישראלית, ממייסדי עמותת עוגן מרקו קוך – שחיין גרמני העיקרים של קוך – ארבעה קריטריונים שנועדו לקבוע קשר סיבתי בין גורם מיקרוביאלי למחלה כלשהי פייטרו קוך – חייל איטלקי, מנהיג "כנופיית קוך" פרידריך קוך – מפקד בכיר בוורמאכט קופר קוך – שחקן אמריקאי קרל אוטו קוך – מפקד מחנות ריכוז גרמני קרן קוך – משוררת, מורה לתיאטרון ודרמטורגית ישראלית רוברט קוך – רופא גרמני, מאבות הבקטריולוגיה, חתן פרס נובל לרפואה רובין קוך – כדורגלן גרמני, בנו של הכדורגלן הארי קוך רודולף קוך-ארפאך – מפקד בכיר בוורמאכט הארי קוך – כדורגלן גרמני, אביו של הכדורגלן רובין קוך מריטה קוך – אתלטית שייצגה את גרמניה המזרחית אלכסנדר קוך – שחקן אמריקאי
טוש

מַצְבֵּעַ (בלשון הדיבור: טוּשׁ, מגרמנית: Tusche - סוג דיו שחורה שמקורה באסיה, או לוֹרְדּ) הוא עט עשוי גליל פלסטיק שבתוכו חומר ספוגי (לעיתים לֶבֶד) טבול בצבע. טושים רגילים מיועדים לכתיבה על נייר ואינם מחיקים ממנו, אם כי הצבע עשוי לדהות עם הזמן. הם אינם מתאימים לכתיבה על חומרים חלקים מאוד כגון זכוכית וסוגי פלסטיק מסוימים, מכיוון שהדיו אינה נותרת על גבי המשטח. הם גם אינם מתאימים לכתיבה על עץ מכיוון שהדיו עלולה להיספג בצורה לא אחידה, וקשה ולעיתים בלתי אפשרי להסירה מהעץ. טושים מחיקים מכילים דיו שאינה נספגת במשטח הכתיבה הייעודי (לוח לבן או זכוכית), כדי לאפשר שימוש חוזר בו. טושים תמידיים או טושים בלתי מחיקים מיועדים לסימון שדרוש כי ישרוד ולא ידהה או ימחק. למשל, לשרטוט שקפים ולסימון ציוד. טושים עם דיו בלתי נראה מיועדים לסימון רכוש יקר למקרה של גנבה. הדיו נראה רק באור אולטרה סגול כך שאינו מכתים את המוצר, אך ניתן לחשוף אותו לצורך זיהוי בעלות במקרה שהרכוש נגנב ואותר על ידי רשויות החוק. מדיה וקבצים בנושא טוש בוויקישיתוף
אגדת דשא (סדרת טלוויזיה)

אגדת דשא היא סדרת דרמה ישראלית שנכתבה על ידי גל פרידמן, בוימה על ידי עופר ויצמן והועלתה לשידור בערוץ 10 בדצמבר 2006. העונה השנייה עלתה באפריל 2007. הסדרה עוסקת בניהולה של קבוצת כדורגל ובתככים בין חברי הקבוצה וההנהלה. עינת, (דניאלה וירצר) היא אשת עסקים נחשבת ומצליחה שיורשת את קבוצת הכדורגל של אביה שנפטר ומחליטה לסגור אותה. שחקני הקבוצה אינם רוצים שהקבוצה תיסגר ומחליטים לנסות למנוע זאת. דמות מרכזית נוספת בסדרה היא דמותו של אסי (סמי הורי), כדורגלן על סף פרישה. אסי שותף ליוזמת השחקנים למנוע את סגירת הקבוצה. לעינת יש חבר בשם שחר (נבו קמחי), עורך דין מצליח העובד איתה. עינת מתלבטת אם להכניס משקיע שימנע את סגירת הקבוצה, שחר מתנגד לכך בגלל שאסי שכב פעם עם עינת. עינת היא ברוקרית נחשבת שגרה בדירה בתל אביב עם חברה שחר, עו"ד שעובד איתה. הסדרה מתחילה לאחר מותו הפתאומי של אביה, איתו לא הייתה בקשר מאז ילדותה. עינת יורשת מאביה קבוצת כדורגל כושלת וכאשת עסקים מחושבת, ועל מנת להרחיק מחייה כל קשר לעבר הכואב, מחליטה עינת לפרק את הקבוצה. הירושה הופכת את חייה של עינת ומאלצת אותה להתמודד עם הגברים בחייה. אלה כוללים בעיקר את שחר ואת אסי, שחקן הקבוצה העומד על סף פרישה. אסי, ערס באופיו, נאבק יחד עם שחקני הקבוצה כדי למנוע את סגירתה. לקראת סוף העונה מחליטה עינת לא לסגור את הקבוצה. בפתח העונה השנייה מחפשת עינת משקיע לקבוצת הכדורגל שלה. היא מבקשת משחר להשקיע, אבל הוא מסרב כי הוא גילה שעינת בגדה בו עם אסי, שחקן הקבוצה. עם הגילוי שחר מנתק איתה את הקשר אך לבסוף הם משלימים. שחר נשוי, ומגיע לרבנות להתגרש כדי שיוכל להתחתן עם עינת. ברגע האחרון מחליט שאשתו הנוכחית היא היחידה שמבינה אותו והיא האישה הטובה ביותר עבורו ומבטל את הגירושין. שחר נפרד מעינת והחתונה שלהם מבוטלת. באמצע העונה הראשונה פגש אסי את תמי (גלית גיאת), אם חד הורית לילד בן 6. השניים מכירים בדייט, יוצאים יחד ובמהלך העונה השנייה עוברים לגור ביחד. אסי מציע לתמי להתחתן איתו והיא מסכימה. תמי מגלה שאסי התנשק עם עינת וכאשר היא שואלת אותו אם הוא מאוהב בה הוא אומר לה שלא. תמי אינה מאמינה לו והולכת לשאול את עינת. גם עינת אומרת לה שאינה מאוהבת באסי, אך תמי מחליטה בכל זאת לבטל את החתונה שלה ושל אסי. בהמשך היא מתחרטת ושניהם ממשיכים בהכנות לחתונה. בפרק האחרון בעונה עינת מודה שהיא אוהבת את אסי, אך הוא מתחתן עם תמי. "אגדת דשא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לי-אור אברבך‏, ערוץ 10 רכש 40 פרקים של "אגדת דשא", באתר וואלה, 15 ביוני 2006 סמדר שילוני, בגובה הדשא, באתר ynet, 8 בדצמבר 2006 אורי משגב, גבבה לא ברורה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2007 נעימת הנושא של הסדרה - יונתן בר גיורא רותי זוארץ, ‏המשחק האמיתי, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2006 ניר קיפניס, ‏מי הזיז את הסדרה שלי, באתר גלובס, 28 ביוני 2007
רונית סופר-פרידמן

רונית סופר-פרידמן (נולדה ב-24 באוקטובר 1965) היא תסריטאית ישראלית. סופר השתתפה בשנת 2001 בכתיבת הטלנובלה "לגעת באושר", וב-2002 בכתיבת הטלנובלה "לחיי האהבה" ששודרה בערוץ 3. בשנת 2003 היא השתתפה בכתיבת סדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה" יחד עם בעלה התסריטאי והיוצר גל פרידמן. רונית סופר פרידמן הייתה בין הכותבים של העונה השנייה של "החרצופים". בשנת 2004 יצרה וכתבה ביחד עם מיכל קופר-קרן וגל פרידמן את סדרת הילדים "ראש גדול". בשנת 2007 כתבה את הסדרה "ראש גדול" כתסריטאית ראשית ועורכת סגנונית של התסריט. בעונתה החמישית (2009) של "ראש גדול" היא השתתפה כעורכת התסריט ועורכת סגנונית. בשנת 1999 נולדו לה בן ובת. רונית סופר-פרידמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רונית סופר-פרידמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רונית סופר-פרידמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רונית סופר פרידמן, באתר אישים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פתחה

האם התכוונתם ל... פתחה (תשכיל) – אחד מסימני התשכיל בערבית. פתחת רפיח – כינוי לאזור גאוגרפי במדבר סיני בסביבות אל עריש, כונה גם חבל ימית. פתחת ניצנה – אזור גאוגרפי במועצה אזורית רמת הנגב. פתחת שלום – אזור בנגב המערבי. פורט (תקשורת) – קרוי "פתחה" בעברית. פתחה נגסט – ספר מצרי מתקופת ימי הביניים שהפך לחוקה הרשמית של אתיופיה. פתח פתיחה
אריק שגב

אריק שגב (נולד בשם: אריה הרשקוביץ' ב-22 בספטמבר 1975) הוא תסריטאי וסטנדאפיסט ישראלי. שגב, יליד תל אביב, החל בגיל 19 להופיע בקטעי סטנד-אפ, ובאחת ההופעות אותר על ידי חבר מערכת בתוכנית "לילה גוב", שהזמין אותו לכתוב לתוכנית. שגב, שהיה לכותב הצעיר ביותר בטלוויזיה באותה תקופה, כתב לתוכנית עד ירידתה מהמסכים בשנת 1998. בשנת 2000 הצטרף להקמת אתר "נונסנס", שהעלה מדי יום קטעי אנימציה סאטיריים לאינטרנט. את האתר ערך ערן זרחוביץ' שהיה לשותפו של שגב לכתיבה בשנים הבאות. ביחד החלו השניים לכתוב לתוכניות כגון "ערב אדיר", "החטא ועונשו", ו"כוכב נולד". לשיאם הגיעו בתוכנית "ארץ נהדרת" לה כתבו בעונה השנייה והשלישית, ובין השאר כתבו לה את הדמות הפרודית "אומלטה", המבוסס על אודטה, ואת דמויותיהם של הפועלים הרומנים המנחים את תוכנית הבוקר "גוטי מורצה ישראל". בשנת 2004 כתב לסדרה "ראש גדול" בערוץ הילדים, יחד עם ערן זרחוביץ', במשך שתי עונות, ולאחר מכן כתב לסדרה וערך אותה בלעדיו. ב-2007 החליטו שגב וזרחוביץ על סיום הקשר המקצועי ביניהם, עקב החלטתו של זרחוביץ' להצטרף כשחקן בתוכנית "מסודרים". שגב יצר וכתב ביחד עם מיכל קופר-קרן את סדרת הדרמה הקומית "אולי הפעם" ששודרה בערוץ yes ישראלי. בכתיבת סדרה זו עבד על הדיאלוגים, על עריכה סגנונית של התסריט ובצד ההומוריסטי. בשנת 2010 יצר וכתב את סדרת הדרמה קומית-סאטירית: "15 דקות". בשנת 2014 שב להופיע בקטעי סטנד-אפ. בין השנים 2011-2016 היה הכותב הראשי בגרסה הישראלית לסדרה "בנות הזהב". בשנים 2014-2018 היה היוצר והכותב הראשי של הסדרה "שבט צוצלת". סדרות אחרות להן כתב: ביחד עם ערן זרחוביץ': "המופע המרכזי", ו"רמי ורד", לבדו: "לילה גוב 2", "יצפאן" . היה גם בין היתר עורך המוזיקה של תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מנקרות" בכיכובם של שרון טייכר וערן זרחוביץ' וששודרה בגלי צה"ל, כמו כן כתב ביקורות מוזיקה בעיתון "אנשים", וטורים אישיים במוסף התרבות של עיתון מעריב. היה עורך המשנה של מגזין הילדים "כולנו". שגב סיפר כי בעשור הראשון של המאה ה-21, התגלו בגופו שתי מחלות אוטו-אימוניות סופניות והוא מופיע בקטעי סטנדאפ כדי להקל על ההתמודדות. אריק שגב, ברשת החברתית פייסבוק אריק שגב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אריק שגב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גבי בר חיים, "אני לא דועך בחושניות, זה עומד להיות מגעיל", באתר "ידיעות אחרונות", 15 בינואר 2018 רונן טל, אריק שגב: "תפסיקו להתעלם מהעובדה שתמותו, זה ילדותי במיוחד במדינה כמו שלנו", באתר הארץ, 6 במרץ 2024 עידו קינן, אריק שגב מתמודד עם מחלה סופנית במופע סטנדאפ, באתר הארץ, 8 במאי 2014
כלבו

האם התכוונתם ל... כל בו (ספר) – ספר הלכה מתקופת הראשונים. חנות כלבו – חנות גדולה המוכרת מגוון גדול מאוד של מוצרים כלבו (מקומון) – מקומון של רשת שוקן המופץ באזור חיפה כולבויניק – כלי לשאריות מזון
קפטן נמו

קפטן נמו (nemo בלטינית פירושו "אף אחד") הוא דמות בדיונית פרי יצירתו של הסופר ז'ול ורן בספרו 20,000 מיל מתחת למים. הוא מופיע כמפקד הצוללת נאוטילוס. בסיום הספר הוא נעלם, בעת סחיפתה של הצוללת למערבולת. הוא מופיע מחדש בספרו האחר של ז'ול ורן, אי התעלומות. ז'ול ורן מביא בספר "אי התעלומות" את הסיפור האישי של קפטן נמו ומגלה כי הוא היה למעשה נסיך הודי. בספר בת המעמקים של ריק ריירדן, מופיעה אנה דקר, נינתו של קפטן נמו - הלא הוא הנסיך דקר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להשלים את קורות חייו של נמו עד מותו. לפי "אי התעלומות", שמו המקורי של קפטן נמו היה הנסיך דָּקָר, בנו של ראג'ה הודי. בגיל עשר הוא נשלח ללימודים באירופה. בכוונת אביו היה שבבוא היום יילחם לשחרור הודו משלטון האימפריה הבריטית. הוא למד מדעים, ספרות ואמנות. בתור מדען הוא הכיר את תגליות המדע. בתור אמן הוא העריך יצירות אמנות ובהכירו היטב את אירופה, היה גם למדינאי. הוא שנא את אנגליה ולכן הוא לא ביקר בה מעולם. הוא חשב על הדרכים לבטא את שנאתו לאימפריה המושלת בארצו ועל הדרך לנקום בה. בשנת 1849 חזר להודו, נשא לאישה בת אצילים ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1857 פרץ בהודו המרד הגדול. הנסיך דקר היה בראש המורדים, והוא נפצע עשר פעמים במהלך הקרבות. המרד דוכא ומשפחתו הוצאה להורג. הנסיך אסף אליו 20 איש מנאמניו ויחד עם שארית הונו הוא הגיע לאי נידח באוקיינוס האטלנטי. באי הקים מספנה לבניית הצוללת נאוטילוס. הוא תכנן את קיומו בים כך שלא יצטרך ליצור קשר עם בני אדם. זאת, עד אשר פגש באוניית המלחמה האמריקאית "אברהם לינקולן". ההמשך מובא בספר "20,000 מיל מתחת למים". בטיוטה הראשונה לספר "20,000 מיל מתחת למים", שיצא לאור בשנים 1869–1870, קפטן נמו הוא אציל פולני. האציל נושא עמו רגש נקם בשל רצח בני משפחתו בעת הדיכוי הרוסי את פולין בשנים 1863–1864. המוציא לאור של ספרי ז'ול ורן חשש כי שוק הספרים הרוסי יחרים את הספר החדש אשר פוגע בדימוי של האימפריה הרוסית שהייתה אז בעלת בריתה של צרפת. לכן, בספר "20,000 מיל מתחת למים" נשאר המניע של קפטן נמו לשנאה ולנקמה בגדר תעלומה. רק חמש שנים לאחר מכן, בשנים 1874–1875, עם פרסום ספרו אי התעלומות, ז'ול ורן העלה על הכתב את הפרט שקפטן נמו הוא נסיך הודי לשעבר. ז'ול ורן מציג את הדימוי האכזרי של קפטן נמו בתור מפקד הצוללת. הוא רומז כי אולי הוא האחראי להיעלמות 200 כלי שיט באוקיינוסים. בספריו הוא מציג את הפן האנושי שלו בהזדמנויות אחדות: שלוש פעמים בספרו "20,000 מיל מתחת למים" ופעם אחת ב"אי התעלומות": הוא מציל את שלושת הנוסעים מטביעה בעת שנפלו מסיפונה של אוניית המלחמה האמריקאית "אברהם לינקולן", לאחר שפגע ביכולת ההיגוי שלה וגרם לה לאבד שליטה. מספק מטילי זהב למימון מרד תושבי האי כרתים נגד הטורקים. מסייע לשולה פנינים בחופי סרי לנקה שהותקף על ידי כריש. העזרה היא פיזית תוך סיכון חייו במאבק בכרישים. לאחר מכן, בעודו מחוסר הכרה הוא משאיר בקרבתו שק של צדפות אם הפנינה. מגן ומסייע לצוות הניצולים מהכדור הפורח הנמצאים באי התעלומות. ז'ול ורן משאיר את רגש השנאה ואת רצון הנקמה של קפטן נמו רק כלפי הממסד. ז'ול ורן נאוטילוס אי התעלומות בת המעמקים ז'ול ורן, אי התעלומות חלק שלישי , זמורה ביתן - מוציאים לאור, תל אביב, 1986 מדיה וקבצים בנושא קפטן נמו בוויקישיתוף צבי הראל, אוסף צבי הראל אודות ז'ול ורן (אורכב 15.04.2005 בארכיון Wayback Machine), לזכרו של בנו גלעד הראל קפטן נמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לונגיירבין

לונגיירבין (בנורווגית: Longyearbyen) היא עיר הבירה של הארכיפלג סבאלברד שבאוקיינוס הארקטי, ושוכנת באי שפיצברגן. אוכלוסיית העיר מונה יותר מ-2,000 תושבים, והיא נחשבת ליישוב הקבע הצפוני ביותר בעולם המונה יותר מ-1,000 איש (למעלה מ-1,300 ק"מ צפונית לחוג הארקטי). לוגיירבין הוקמה וקרויה על שמו של התעשיין האמריקאי ג'ון מונרו לונגייר. לונגייר ביקר בשפיצברגן כתייר ב-1901, ונפגש עם משלחת שחיפשה פחם. ב-1903 חזר לשפיצברגן וקיבל דגימות ומידע על שדות פחם. יחד עם מקורבו פרדריק אייר, לונגייר קנה את הזכויות לכריית פחם באי. בשנת 1906 חברת Arctic Coal, שבסיסה בבוסטון, עם אייר ולונגייר כבעלי המניות העיקריים, החלה לכרות פחם באי. מאז ועד שנת 2017, עת פחת הביקוש לפחם, כריית הפחם היוותה מרכיב משמעותי בכלכלת העיר. מבחינה פוליטית ומדינית, הארכיפלג שייך לנורווגיה, ודגל האי הוא כדגל המדינה. בגלל מיקומה הצפוני של העיר, לילות חוג הקוטב בעיר מתחילים בסוף חודש אוקטובר ונמשכים עד אמצע חודש פברואר (כשלושה וחצי חודשים), וימי חוג הקוטב מתחילים בה באמצע אפריל ומסתיימים באמצע אוגוסט. רוב התיירים המבקרים בלונגיירבין מגיעים בתקופת האביב והקיץ (מאי-אוגוסט). האביב הוא הזמן המועדף על התיירים, מכיוון שבתקופה זו זהו אחד המקומות הבודדים בנורווגיה שמותר לנסוע בו באופנוע שלג בחופשיות[דרוש מקור]. אולם, עקב החוקים המחמירים בנוגע לאיכות ושמירת הסביבה, לא כל האזורים סביב העיר ובאי נגישים. לונגיירבין היא מקום המושב של מושל סבאלברד והמרכז המינהלי של הארכיפלג. המרפסט מדיה וקבצים בנושא לונגיירבין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לונגיירבין לונגיירבין באתר נורווגיה
Blink-182 (אלבום)

Blink-182 הוא האלבום החמישי של בלינק-182. הוא יצא ב-18 בנובמבר 2003. האלבום ללא כותרת או אלבום עם שם עצמי. נאמר שאלבום זה מייצג צד בוגר יותר של הלהקה משנראה בעבר, כגון שהוא לא מכיל הומור בתי שימוש או שירי בדיחה. באלבום, ישנה עזיבה של אווירת המוזיקה הקלילה שנוצרה באלבומים הקודמים, והוא מתואר כ"מדיטציה עצמית ברקבון רומנטי". הלהקה החדירה אלמנטים ניסיוניים למוזיקת הפופ פאנק שלהם, בהשראת השינויים בחייהם (שלושת חברי הלהקה הפכו לאבות לפני צאת האלבום) והפרויקטים הצדדיים (בוקס קאר רייסר וטראנספלאנטס). אורך האלבום הוא כמעט 50 דקות, וזהו האלבום הארוך ביותר של בלינק-182. האלבום מכיל קולות אורח של סולן להקת הקיור, רוברט סמית' בשיר "All of This". האלבום מכר מעל ל-5 מיליון עותקים, וקיבל ביקורות טובות מהמבקרים, אשר כינו אותו "הבשלה מבורכת ולא צפויה". האלבום מכר 313,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו בארצות הברית. כתיבת והקלטת האלבום נמשכה מינואר עד אוקטובר 2003. זהו הזמן הכי ארוך של הלהקה להקלטת אלבום. כל חברי הלהקה היו לחוצים לסיים את האלבום במהרה. בזמן שכתיבת השירים נמשך זמן רב, הקלטת המיקסים הסופיים נמשכו רק כחודש לפני יציאת האלבום. האלבום הופק על ידי המפיק ג'רי פין. בשל חוסר ההסכמה של חברי הלהקה, שם האלבום (או יותר נכון חוסר השם) הביא לכעס וויכוחים בקרב המעריצים. חלק חשבו שהאלבום הוא עם שם עצמי, כמו שהוראה במקורות: האתר הרשמי של הלהקה וחנויות אונליין כמו אמזון. אחרים חשבו שהאלבום הוא ללא כותרת, בגלל שחברי הלהקה אמרו זאת או מראיונות עמם. עד שהלהקה תסביר זאת באופן רשמי, נושא זה ימשיך לעורר מחלוקת והשם הרשמי נותר: Untitled. כדי לפרסם את האלבום החדש, הלהקה יצרה לוגו חדש לחלוטין. כך נוצר הפרצוף המחייך. לוגו זה שיקף את הסטייל החדש והבוגר שנוצר ללהקה. הלהקה קיבלה תלונות שהלוגו החדש נלקח מהלוגו של הפרצוף המחייך של נירוונה. בארקר טען שהלוגו עוצב על ידו ועל ידיד מעצבים מקו האופנה האישי שלו. הוא רצה להוציא אייקון ללהקה. בונוס בינלאומי: "Anthem Part Two" (הופעה בשיקגו) בונוס שיצא רק בבריטניה: "Not Now" בונוס שיצא רק ביפן: "The Rock Show" (הופעה בשיקגו) בונוס שיצא רק באוסטרליה בלעדי לסיבוב הופעות: "The Rock Show" (הופעה במיניאפוליס) בונוס שיצא רק באוסטרליה בלעדי לסיבוב הופעות: "I Miss You" (הופעה במיניאפוליס) טום דה-לונג' – קולות וגיטרה מארק הופוס – קולות וגיטרת בס טראוויס בארקר – תופים רוברט סמית' - קולות מידע על האלבום Blink-182 באתר MusicBrainz מידע על האלבום Blink-182 באתר AllMusic האלבום Blink-182 באתר Discogs האלבום Blink-182 באתר ספוטיפיי האלבום Blink-182 באתר יוטיוב