laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גביע דייוויס 1994

גביע דייוויס 1994 הייתה התחרות ה-83 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 109 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. מחזיקת הגביע נבחרת גרמניה הודחה בחצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת רוסיה לבין נבחרת שוודיה במוסקבה. הוא הסתיים עם התוצאה 1:4 לטובת שוודיה שניצחה בתחרות בפעם ה-5 בסך הכול. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, דנמרק ואיטליה נותרו בבית העליון קרואטיה, דרום אפריקה ושווייץ עלו לבית העליון הונגריה, הודו, וישראל ירדו לבתים האזוריים בתחרות שנת 1994, נבחרת ישראל שיחקה בבית העליון. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת צ'כיה. בעקבות הפסד זה נבחרת ישראל שיחקה נגד בלגיה על הישרדות בבית העליון. בעקבות ההפסד היא ירדה לבית האזורי. אתר התחרות
RTI

RTI (ראשי תיבות של: Run-Time Infrastructure) היא תווכה בתחום ההדמיה הממוחשבת אשר נדרשת כאשר מממשים ארכיטקטורת HLA ‏(High Level Architecture). ‏RTI היא המרכיב המרכזי והחשוב ב HLA. הוא מאפשר לקבוצה של שירותים ממוחשבים אשר נדרשים לתמוך בפדרציות (federates) כדי לאפשר להן לתאם פעילות והעברת מידע ביניהן בזמן ריצה. במובן אחר, RTI היא המימוש של ממשק ה-HLA אך אינה חלק מהגדרות הממשק עצמו. מימושים מודרניים של HLA תואמים את הסטנדרטים IEEE 1516 ו\או HLA 1.3. מפרטים אלו אינם מכילים פרוטוקולי רשת עבור RTI. המימוש בעצמו "מחליט" על המפרט אותו הוא מגדיר. עקב כך תאימות בין גרסאות אינה מובנת מאליה אלא אם כן מצוינת בפירוש תמיכה עם מוצרים אחרים או גרסאות אחרות של המוצר. RTI יכולה לפעול בסביבות רשת מגוונות, כולל רשת תקשורת מקומית (LAN) ורשת אזורית (WAN), ובכך מאפשרת גמישות בהטמעה ובשימוש. בנוסף, מימושים מסוימים של RTI כוללים כלים לתמיכה בניפוי באגים וניטור, המסייעים למפתחים לזהות ולפתור בעיות בזמן אמת. חברות וארגונים המשתמשים ב-HLA וב-RTI נהנים מיכולת אינטגרציה מתקדמת, המאפשרת שילוב חלק של מערכות ותוכנות ממקורות שונים לפעולה משולבת ויעילה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האדם הבלתי נראה

האדם הבלתי נראה הוא רומן של הסופר האפרו-אמריקני רלף אליסון, אשר יצא לאור בשנת 1952. הספר מתייחס לסוגיות חברתיות ואינטלקטואליות שעמדו בפני שחורים בארצות הברית בעשורים הראשונים של המאה ה-20, כולל לאומנות שחורה, היחסים בין זהות שחורה למרקסיזם, והפוליטיקה הגזעית הרפורמיסטית של בוקר טי. וושינגטון, בנוסף לעניינים שקשורים לאינדיבידואליזם וזהות אישית. האדם הבלתי נראה זכה בפרס הספר הלאומי של ארצות הברית לשנת 1953. ב-1988 הספרייה המודרנית דירגה את הספר מספר 19 ברשימת 100 הספרים הטובים בשפה האנגלית של המאה ה-20. טיים מגזין כלל אותו ברשימת 100 הספרים הטובים בשפה האנגלית משנת 1923–2005. האדם הבלתי נראה, תרגם אורי בלסם, הוצאת זמורה-ביתן, 1988. האדם הבלתי נראה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האדם הבלתי נראה, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לייזר לויד

לויד פנחס בלומן (נולד ב-7 במאי 1966), ידוע בשם הבמה שלו לייזר לויד (באנגלית: Lazer Lloyd), הוא זמר-יוצר, וגיטריסט ישראלי-אמריקאי. סגנונו מושפע מבלוז, גוספל וגרוב מטאל, ומשלב בלוז מסורתי עם מוזיקה יהודית וניגונים חסידיים. נולד בשם לוייד פול בלומן בניו יורק וגדל בקונטיקט. אביו שר וניגן בגיטרה עם פול סיימון. בגיל חמש עשרה החל לנגן במועדוני לילה לאורך קו החוף בקונטיקט ובניו הייבן עם להקתו Legacy, שעשתה קאברים ללהיטים משנות ה-50. בגיל שמונה עשרה החל ללמוד מוזיקה קלאסית בניו יורק בסקידמור קולג אצל מילט הינטון, נגן הבס של הזמר לואי ארמסטרונג, ואצל רנדי ברקר מההרכב דם, יזע ודמעות. עם סיום לימודיו חזר לקונטיקט שם הקים להקת רוק המבוססת על בלוז בשם The Last Mavericks. בהמשך נסע למנהטן כדי לבצע הקלטות עבור חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. ב-1993 פגש בניו יורק את הזמר הרב שלמה קרליבך והושפע ממנו עמוקות. קרליבך הזמין אותו לנגן עמו בישראל אך נפטר כעבור זמן קצר. בשנת 1994 פרש מלהקתו, התקרב לדת ועבר ללמוד בישיבה בירושלים. בהמשך הצטרף ללהקת רבע לשבע כנגן גיטרה מוביל וכזמר שני והקליט איתם במשך עשור. בשנת 2004, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Higher Ground", ששילב רוק פולק, שירה מלאת רגש לצד קטעי גיטרה "מלוכלכים" ו"אגרסביים". לויד הקים שלישיית בלוז-רוק וכתב והפיק את אלבומי הלהקה "Passin'over" בשנת 2007 ו-"Real people" בשנת 2008. הלהקה סיירה בישראל, כמו גם בקמפוסים בארצות הברית. בשנת 2012 הוציא אלבום כפול אקוסטי ואלקטרוני, My Own Blues, שנבחר על ידי ארגון הבלוז הישראלי כאלבום הבלוז הטוב ביותר. נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בבית שמש. לויד משלב את אורח חייו הדתי בנגינת בלוז ורוק שורשיים. במהלך השנים הופיע לצד מיטב הנגנים והזמרים בישראל, צבר פופולריות בקרב חוגי הבלוז, הרוק האלטרנטיבי והמוזיקה היהודית והוצב על ידי מבקרי מוזיקה אחדים בשורה הראשונה של הגיטריסטים בישראל. סגנונו המוזיקלי הושווה לנגינה של נגני בלוז ורוק שחורים כגון בי בי קינג וג'ימי הנדריקס ושל נגנים לבנים שהלכו בעקבותיהם כגון אריק קלפטון. אתר האינטרנט הרשמי של לייזר לויד לייזר לויד, ברשת החברתית פייסבוק לייזר לויד, ברשת החברתית אינסטגרם לייזר לויד, סרטונים בערוץ היוטיוב לייזר לויד, באתר ספוטיפיי לייזר לויד, באתר MusicBrainz (באנגלית) לייזר לויד, באתר Discogs (באנגלית) בן שלו, כשבי-בי קינג פוגש את הרב קרליבך, באתר הארץ, 23 בפברואר 2012 לירון נגלר-כהן, לייזר לויד מציג: בלוז לחיפוש הגדול, באתר ynet, 19 בפברואר 2012 לייזר לויד בהופעה שהכניסה את לונדון וקירשנבאום לדיכאון, לונדון את קירשנבאום מיכאל רורברגר, עכבר העיר אונליין, בא בלילה: הבלוז האלוהי של לייזר לויד, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2012 Anthony Weiss, Hasidic musician Lazer Lloyd sings the black hat blues, JTA, December 1, 2014 יואב קוטנר, יוסי פיאמנטה, לייזר לוייד - בלוז בעזרת השם, באתר "קוטנר.נט", 7 באוקטובר 2011
מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה

מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (באנגלית: Defense Distinguished Service Medal, ובקיצור: DDSM) היא עיטור שמוענק על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית לקצינים בכירים שהתבלטו בשירות מצוין ותרמו לביטחון הלאומי של ארצות הברית. המדליה היא העיטור הצבאי הגבוה ביותר המוענק בימי שלום על שירות במחלקת ההגנה או במטות המשולבים. העיטור נוסד ביולי 1970 בהוראת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. הוא מוענק לקצינים בכירים שמילאו תפקיד במחלקת ההגנה, במטות המשולבים, סוכנות ביטחון או פעילות משולבת זרועות אחרת. המדליה מוענקת על ידי מזכיר ההגנה של ארצות הברית בלבד, ללא אפשרות להאציל את הסמכות להענקה לגורם אחר. חזית המדליה מורכבת מסמל משרד ההגנה של ארצות הברית מוזהב: עיטם לבן-ראש האוחז בטפריו שלושה חצים ולצדיו 13 כוכבים המסמלים את 13 המושבות. העיטם נמצא על רקע מחומש (פנטגון) כחול המסמל את חמש זרועות הכוחות המזוינים וכן את הפנטגון, מטה משרד ההגנה. בגב העיטור חרותות המילים: "For Distinguished Service", ובמרכז המדליה "From The Secretary of Defense To". מדיה וקבצים בנושא מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה בוויקישיתוף על העיטור באתר המכון להרלדיקה מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה, עמ' 37 במדריך משרד ההגנה של ארצות הברית
פילידה לאו

פילידה לאו (באנגלית: Phyllida Law; נולדה ב-8 במאי 1932) היא שחקנית סקוטית. לאו נולדה בגלאזגו בתם של מגזי "מג" והעיתונאי ויליאם לאו. היא הייתה נשואה לשחקן אריק תומפסון מ-1957 ועד למותו ב-1982. שתי בנותיהם אמה וסופי תומפסון הן שחקניות. לאו הופיעה בראיונות ובסרטים דוקומנטריים על תוכנית הטלוויזיה "The Magic Roundabout" (קרוסלת הקסמים) שכתב בעלה המנוח. לאו הרבתה להופיע בטלוויזיה, בין השאר בסדרות הטלוויזיה "Dixon of Dock Green", "רמפול" ובעיבוד טלוויזיוני משנת 1972 לספרי "לורד פיטר וימזי". בקולנוע השתתפה בסרטים "החברים של פיטר" (1992), "מהומה רבה על לא דבר" (1993) בו גילמה את אורסולה לצד ביתה אמה ששיחקה בתפקיד ביאטריס, ו"אורחת בחורף" (1997) שוב לצד ביתה אמה. ב-1986 השתתפה בהפקה המקורית של המחזמר "כלוב העליזים" שהועלתה בלונדון פלאדיום בו שיחקה בתפקיד ז'קלין. ב-2004 הופיעה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "Rosemary & Thyme" בפרק "Orpheus in the Undergrowth". ב-2007 שיחקה ב"הרפתקאות שרה ג'יין", ספין אוף של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרק "Eye of the Gorgon" בתפקיד ביאה נלסון-סטנלי, וכן בתפקיד בלדוניה בתסכית אודיו של "דוקטור הו". עוד ב-2007 גילמה את הדודה אוריאל בסדרת הדרמה "קינגדום" בכיכובו של סטיבן פריי. ב-2008 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "מלחמתו של פויל". בנובמבר 2009 יצא לאור ספרה הראשון "Notes to my Mother-In-Law", העוסק בתקופה שחמתה של לאו גרה עם המשפחה מאמצע שנות השישים ועד למותה. ב-2010 השתתפה לאו בתוכנית הבישול של טוני סלייטרי "Ready Steady Cook". היא כיכבה לצד ג'ון הרט בסרט קצר בשם "אהבה ממבט ראשון" שהיה מועמד לאוסקר ב-2012. לאו קבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קלדוניין בגלאזגו. ב-2014 הוענק לה תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE). Law, Phyllida (2009). Notes to my Mother-in-Law. Fourth Estate. ISBN 978-0007338412. Law, Phyllida (2013). How Many Camels Are There in Holland?: Dementia, Ma and Me. Fourth Estate. ISBN 978-0007485864. מדיה וקבצים בנושא פילידה לאו בוויקישיתוף פילידה לאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פילידה לאו, באתר AllMovie (באנגלית) פילידה לאו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פילידה לאו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פילידה לאו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פילידה לאו, באתר Discogs (באנגלית) "Phyllida Law profile at FilmReference.com". Filmreference.com. נבדק ב-2011-12-22. Swann, Yvonne (20 בפברואר 2010). "Me and my school photo: Phyllida Law remembers her childhood as an evacuee". Daily Mail. London. נבדק ב-4 באוקטובר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "La Cage aux Folles - 1986 West End - Original West End Cast". BroadwayWorld.com. 2011-10-09. נבדק ב-2011-12-22. Ford, Rebecca (2011-12-14). "10 Live Action Short Films". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2012-01-24. The London Gazette: (Supplement) no. 60895. p. b13
נדין בומר

נדין בומר ימיני (נולדב ב-1968) היא כוריאוגרפית ישראלית המשמשת כמנהלת האמנותית של להקת המחול "נדין אנימטו". נולדה בניו יורק, שם החלה את לימודי המחול באקדמיה ABT. לאחר מכן קיבלה מלגה לבית הספר הגבוה Alvin Ailey. עם חזרתה לארץ בגיל ההתבגרות, גויסה נדין בומר להוראת מחול לילדים ונוער בקשיים. הוראתה ההומוריסטית והיצירתית זיכתה אותה במענק לימודים שבו השתמשה לפתח את אהבתה לתנועה. בשנים האחרונות, פתחה נדין שפה תנועתית חדשה הנקראת "קינטיקה". סגנונה הייחודי של נדין ושיטת הוראה שלה נלמדים ב-15 בתי ספר שונים ברחבי ישראל, במכללה האקדמית לחינוך - סמינר הקיבוצים, ובסדנאות מאסטר ברחבי אירופה מדי שנה. בשנת 1990 ייסדו בומר ובן זוגה זיו ימיני את המרכז למחול "קצב הגוף". בשנת 2003 הקימה את האקדמיה למחול "נדין". במהלך השנים זכו בוגרי האקדמיה בפרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות באירופה עם כוריאוגרפיות קצרות של בומר, אשר היוו גרסה צעירה ליצירות להקת "נדין אנימטו" שהוקמה מאוחר יותר, בשנת 2009. ה"אנימטו" הוא ז'אנר חדש בתחום התיאטרון-מחול וזהו סגנונה הייחודי של להקת "נדין אנימטו". בומר יוצרת דמויות אותנטיות וסיטואציות בהשראת עולם האנימציה, תוך שימוש בשפת ה"קינטיקה". בשנת 2007 קיבלה בומר הכרה ממשלתית ותמיכה ממשרד המדע, התרבות והספורט לשיטה ואקדמיה "נדין". באותה שנה הוזמנה נדין עם היצירה "מנימיישן" לבכורה בינלאומית בפירנצה, איטליה. הלהקה מופיעה ומוזמנת לפסטיבלי מחול גדולים בארץ ובעולם. נדין בומר מציגה את סגנונה הייחודי על במות אלו ומקבלת כבוד ותשבחות על שפת התנועה החדשנית שלה ועל הכוריאוגרפיות השנונות. 2013: מנימיישן - מקום שני בתחרות לכוריאוגרפיה ברומא, נדין בומר -הכוריאוגרפית הטובה ביותר, "פרימיו רומא דנצה", איטליה. 2013: "הדרבי" מוזמן לפסטיבלים בגרמניה, ארצות הברית וצ'כיה. 2012: "קולנוע אמריקאי" – פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, ישראל. 2012: "מנימיישן" מוזמן לפסטיבל בינלאומי במיאמי, ארצות הברית. 2011: "מנימיישן" – פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, ישראל. 2010: "קולנוע אמריקאי" זכה מקום ראשון בפסטיבל "בלט דה טוסקן" בפירנצה, איטליה. 2010: "מנימיישן" – זכה בפרס "חביבי הקהל" בתחרות "נו באלט" בגרמניה. 2009: "מנימיישן" בפסטיבל בינלאומי לתיאטרון, סיביו, רומניה. 2007: בכורה עולמית של "מנימיישן" בפסטיבל "בלט דה טוסקן" באיטליה. 2007: "בס סטופ" ו"גוספל" זכו מקום ראשון בפסטיבל "בלט דה טוסקן" באיטליה. 2006: "קנדי מן" השתתף בפסטיבל "מחול לוהט", ישראל. 2005: "נבט" – השתתף בפסטיבל "מחול לוהט", ישראל. 2005: "קלונינג" השתתף בפסטיבל "אופוס בלט" וזכה מקום 2 בקטגוריה ג'אז מודרני. 2004: "אמה" השתתף בפסטיבל "מחול לוהט" – סוזן דלל, ישראל. 2000-2004: השתתפות בפסטיבל בפירנצה, איטליה וזכייה במקום 1. 1996-1999: השתתפות בפסטיבל פרייבורג, גרמניה וזכייה במקומות 1 ו-2 על כוריאוגרפיה וביצוע. אתר האינטרנט הרשמי של נדין בומר נדין בומר, סרטונים בערוץ היוטיוב
אגד לוגיסטי אוגדתי

אגד לוגיסטי בצה"ל אחראי על נושאי לוגיסטיקה, רפואה, טנ"א ושיטור של היחידה שבמסגרתה הוא פועל, כדי לאפשר הספקה ותחזוקה ליחידות שמתחתיה. עד 2006 היה לאוגדות אגד תחזוקה, מ-2006 הוחלט לצמצם אותם ולהחליפם באגד לוגיסטי מרחבי (אלמ"ר). כחלק מלקחי מלחמת לבנון השנייה הוקמו אגדים לוגיסטיים אוגדתיים (אלו"ג) אם כי במתכונת יותר מצומצמת מאגדי התחזוקה. מטרת האגד הלוגיסטי האוגדתי הוא מתן מענה לדרגים הנמוכים יותר באוגדה (גדוד, חטיבה) במקרים בהם נדרש סיוע עקב עומס או הגבלה ביכולת המענה במסגרות השונות. האגד הלוגיסטי מקביל ברמתו ומבנהו לחטיבה ומפקדו הוא קצין בדרגת אלוף-משנה. אגד לוגיסטי אוגדתי בתצורתו הנוכחית מורכב מהיחידות הבאות: יט"א (יחידת טכנולוגיה ואחזקה) - מטרתה מתן מענה אחזקתי בדרג האוגדתי בכלל תחומי הרק"ם, הרכב והנשק. פלק"ד א' - אחראי על מתן מענה בתחומי הטנקים והנגמ"שים (כולל נמ"רים, אכזריות ופומ"ה). הפלק"ד יהיה בנוי למול אמל"ח האוגדה. פלק"ד ב' - זהה במבנהו לפלק"ד א' ונועד להחליפו עם שחיקתו, לסייע לו בחלפים ובכ"א או להפרס בנקודה אחרת במסגרת האוגדתית. פלוגה מסייעת - אחראית על מתן מענה בתחומי הרכב, הצמ"ה, הארטילריה (כולל מרגמות), הנשק והאופטיקה. 2 פלגות הספקה - אחראיות על תגבור פלגות ההספקה בגדודים ובחטיבות ובסיוע הזרמת תספוקת מהמל"ן. 3 חוליות שליטה - אחראיות על הכנסת והובלת כוחות חבירים ממסגרות שונות או דרגים אחרים (פיקודיים ומטכ"ליים). פלוגת מ"צ - אחראית על חסימת צירים וניתוב בעורף גזרת הלחימה ומניעת כניסת אזרחים לשטחים מאוימים. פלוגת רפואה - דומה לפלה"ק בחטיבה ותפקידה מתן מענה רפואי ופינוי נפגעים במהירות האפשרית. פלת"ח (פלוגת תחמושת) - אחראית על תספוק חטיבת האש האוגדתית בפגזים. תג אגד תחזוקה של עוצבת הגליל תג אגד תחזוקה של עוצבת המפץ תג אגד תחזוקה של עוצבת עמוד האש תג האגד הלוגיסטי של עוצבת געש תג אגד התחזוקה הקודם של עוצבת געש תג אגד תחזוקה של עוצבת אתגר תג אגד תחזוקה של עוצבת האש תג אגד תחזוקה של עוצבת עידן תג אגד תחזוקה של עוצבת הפלדה תג אגד תחזוקה של עוצבת להבות האש תג אגד תחזוקה של עוצבת סיני תג אגד תחזוקה של עוצבת נתיב האש (אוגדת הבשן של היום) תג אגד תחזוקה של עוצבת להב מדיה וקבצים בנושא אגד לוגיסטי אוגדתי בוויקישיתוף סא"ל אילן רפאלי, הגודל קובע אבל גם הגמישות, מערכות ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נוקוס

נוקוס (באוזבקית: Нукус/Nukus; בקאראקלפאקית: Нөкис/Nókis; בפרסית: نوکاث, תעתיק מדויק: נוכאת') היא בירת הרפובליקה האוטונומית קאראקלפאקסטן בצפון-מערב אוזבקיסטן. היא שוכנת ליד ראש הדלתא של נהר האמו דריה. היישוב הזעיר נוקוס, ששכן בתוך החולות המדבריים, הפך לעיר בשנת 1932 ובשנת 1939 הפך לבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסאטית האוטונומית הקאראקלפאקית. בעיר הנוכחית יש מספר תעשיות מזון ותעשיות קלות אחרות, סניף קרקלפקסטן באקדמיה למדעי האוזבקים, אוניברסיטת מדינת נוקוס (1979), מוזיאון ותיאטרון. על פי ממצאים ארכאולוגיים על שטחה של נוקוס המודרנית התקיים יישוב עתיק בין המאה ה-4 לפנה"ס למאה ה-4 לספירה של ח'ווארזם. בשנת 1860 הוקם כפר נוקוס (נוקוס שמו של אחד משבטים האוזבקיים). עד אמצע המאה ה-20 העיר צמחה לעיר גדולה ומפותחת. בידודה של העיר גרם לכך שצבא ברית המועצות הקים כאן מכון למחקר כימי. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 334,557 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה ביותר במערבה של אוזבקיסטן ולחמישית במדינה כולה, לאחר טשקנט, נמנגן, סמרקנד ואנדיז'ן. מדיה וקבצים בנושא נוקוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוקוס אתר האינטרנט הרשמי של נוקוס Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de Editors of Encyclopaedia Britannica, [https://www.britannica.com/place/Nukus Nukus Uzbekistan], אנציקלופדיה בריטניקה
דז'יזק

דז'יזק (באוזבקית: Жиззах/Jizzax; ברוסית: Джизак; בפרסית: جیزک, תעתיק מדויק: ג'יזכ) היא עיר במזרח אוזבקיסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה כ-170 ק"מ דרום-מערבית לבירה טשקנט. דז'יזק הוקמה על דרך המשי. ב-1220 העיר נהרסה על ידי צבאו של ג'ינגיס חאן. במאות ה-14 וה-15 העיר שוקמה תחת מדינתו של טימור לנג והפכה למרכז אדמיניסטרטיבי ומסחרי חשוב. לקראת 1860 העיר הייתה מרכז של מחוז דז'יזק של אמירות בוכרה, אז התגוררו בעיר כעשרים אלף תושבים. ב-1868 על העיר הוטל מצור על ידי חיילי צבא רוסיה, העיר נכבשה כעבור 7 ימים ורוב מגיני העיר נטבחו לאחר הכיבוש. החל מ-1887 דז'יזק הייתה חלק ממחוז סמרקנד של האימפריה הרוסית. ב-1916 דז'יזק הייתה לאחד המרכזים של התקוממות נגד השלטון הרוסי. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 191,620 בני אדם. מדיה וקבצים בנושא דז'יזק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דז'יזק(הקישור אינו פעיל) דז'יזק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא אוזבקיסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פני

פני (Penny) הוא מטבע קטן בערכו הקיים (או שהיה קיים בעבר) במספר מדינות דוברות אנגלית. לפני שתי צורות ריבוי הנבדלות במשמעותן. "פנס" (Pence) היא צורת הריבוי הכללית, בעוד ש"פניז" (Pennies) הוא צורת הרבים של מטבע הפני עצמו. לדוגמה, חמישה פניז הם בהכרח חמישה מטבעות בני פני אחד, בעוד שחמישה פנס מבטאים אותו שווי כספי, אך ללא תלות בסוג המטבע או באופן התשלום (למשל מטבע בודד של חמישה פנס, או המחאה בשווי זהה). על הפני הבריטי בן זמננו מופיעה דיוקן המלכה אליזבת השנייה ומצדו האחורי שער מתרומם - סמל ארמון וסטמינסטר והפרלמנט הבריטי. בממלכה המאוחדת פני הוא כיום החלק המאה של ליש"ט, או חמישית של שילינג, אך לפני המעבר לשיטה העשרונית ב-1971 פני היה החלק ה-12 של שילינג והחלק ה-240 של ליש"ט. עד סוף המאה ה-18 הפני היה עשוי מסגסוגת של כסף. מ-1797 ואילך הפני עשוי ארד, אך במהלך השנים הונפקו סטים במהדורות מיוחדות (Maundy Sets) אשר כללו פני מכסף סטרלינג. המהדורות הללו שימשו בטקס דתי שנערך מדי שנה. מ-1993 עשוי הפני הבריטי פלדה מצופה ארד. השינוי בסוג הסגסוגת נועד להבטיח שאוטומטים מופעלי מטבעות יוכלו לזהות את המגנטיות של המטבע. פני הוא כיום ההילך החוקי בעל הערך הנמוך ביותר, אך בעבר היו מטבעות של חצי פני (חצי הפני העשרוני בוטל כהילך חוקי ב-1984. חצי הפני הקדם-עשרוני בוטל עוד ב-1969) ושל פרד'ינג שערכו היה רבע פני (הנפקתו הופסקה ב-1956, הוא בוטל כהילך חוקי ב- 1960). בימי ויקטוריה הוכנסו למחזור מטבעות בעריכים נמוכים אף יותר: חצי פרד'ינג, שליש פרד'ינג, ובמלטה, שהייתה מושבת חסות בריטית באותה תקופה, הונהג אף מטבע בשווי רבע פרד'ינג, כלומר החלק ה-3840 של ליש"ט. בארצות הברית ובקנדה פני הוא כינוי עממי למטבע של סנט אחד. הפני האמריקני הוא המטבע הראשון שהוטבע בארצות הברית והמטבע שמוטבע בכמות הרבה ביותר במדינה, בעוד שבקנדה הוצא המטבע הזה במאי 2012 מהמחזור. בארצות הברית המטבע עשוי מאבץ מצופה נחושת. באירלנד פני היה החלק ה-100 של הלירה האירית (פונט), והיה בשימוש עד המעבר לאירו ב-2002. כמו בממלכה המאוחדת, פני היה החלק ה-240 של הפונט לפני המעבר לשיטה העשרונית. גם באוסטרליה, ניו זילנד ודרום-אפריקה היו מטבעות של פני לפני החלפת הליש"ט במטבעות לאומיים עצמאיים שהותאמו לשיטה העשרונית, תהליך שראשיתו בדרום אפריקה ב-1960. מדיה וקבצים בנושא פני בוויקישיתוף Values of Coins of the UK - Fractional Farthings US mint
דן סגל

הרב דן זאב סגל (נולד ב-1938, ה'תרצ"ח; בעגה חרדית: רֶבּ דָּן), הוא בעל מוסר ליטאי בולט. נולד להוריו ר' אשר מרדכי הלוי סגל ולפעסיל פנינה הלוי סג"ל, משפחה דתית מודרנית, בשכונת שערי חסד שבירושלים. למד בישיבת חורב, בישיבת קול תורה אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, ואחר כך בישיבת פוניבז' שבה התקרב למשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין ולראש הישיבה הרב שמואל רוזובסקי ובכולל פוניבז' שם היה לתלמידם ומקורבם של ראש הכולל הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב אלעזר מנחם שך ראש הישיבה. כמו כן היה מקורבו של הרב יעקב ישראל קניבסקי, "הסטייפלר". שימש כר"מ בישיבת תפארת נתניה שבנתניה, בישיבת בית אליהו שבגני תקוה (שמאז עברה לעיר אלעד) ובישיבת תושיה שבתפרח, בה מונה בהמשך למשגיח. התגורר תקופה בירושלים בשכונת הבוכרים-נווה צבי ברחוב רבינו גרשום 26 ושימש תקופה ארוכה מעת פטירת אביו כשליח ציבור בבית כנסת ושטיבלאך סדיגורא הסמוך (ברחוב אבינדב, פינת הרחובות יחזקאל ושמואל הנביא) בתפילת שחרית עם ניגונים מיוחדים ותפילות ארוכות שסחפו קהל רב מגוון, כיום מתגורר לסירוגין בשכונת גבעת משה בירושלים ובשכונת בורו פארק בניו יורק, בשתי השכונות הוא מתפלל במניין מיוחד בבית כנסת שבו הוא מכהן כרב, ונוסח התפילה בהם כולל ניגונים רבים שהלחין בעצמו. נחשב לתלמיד מובהק של המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין וברוב שיחותיו מזכיר דברים בשמו. היה חברותא בנגלה ובנסתר של חברו מילדות, הרב שמואל אוירבך. רואה חשיבות רבה בהשכנת שלום בין המחנות במחלוקת בציבור הליטאי, ולשם כך נפגש כמה פעמים עם הרב שטיינמן. אחיו היה העיתונאי ישראל סגל שנפטר ב-2007. המשפחה החרימה את הלווייתו, על פי השמועות, לפי הוראתו של הפוסק החרדי הרב יוסף שלום אלישיב לא ישבה שבעה, בחצר הרב אלישיב הכחישו הוראה זו. הרב סגל הלחין ניגונים רבים, אחד המוכרים ביותר הוא על המילים "טאטאל'ע קום שויין א היים [אבא בא כבר הביתה]", והוא בוצע על ידי רבים מהזמרים החרדיים. נשוי ואב למספר ילדים, ביניהם: הבכור איש עסקים רבי משה אהרן סגל, אחיו רבי דוד שמעיה סגל, משמש כראש כולל בבית כנסת 'משכן אסתר' בשכונת סנהדריה בירושלים, ועוד. שיעורי הרב דן סגל, באתר קול הלשון אבישי בן חיים, רב דון, באתר nrg‏, 13 באפריל 2008 חזקי שטרן, ‏הקושיה ב"קצות" שהעיבה על נופש המשגיח רבי דן סגל בנתניה, באתר כיכר השבת, 18 באפריל 2013 ישראל כהן, ‏רבי דן סגל על הפילוג הליטאי: 'לחזק שיהיה שלום בין כולם', באתר כיכר השבת, 28 בנובמבר 2016 ישראל כהן, ‏צפו: הוועד הקבוע של המשגיח רבי דן סגל - מתחדש, באתר כיכר השבת, 21 בספטמבר 2016 ישראל כהן, ‏ההספד שטילטל את לייקווד: 'המשגיח' על הנהגת הגראי"ל, באתר כיכר השבת, 2 בינואר 2018 אבי רבינא, ‏רבי דן סגל על פטירת הגר"ש: "להפסיק את פירוד הלבבות", באתר כיכר השבת, 25 בפברואר 2018 ישראל כהן, ‏המשגיח רבי דן סגל שב לארה"ב ומסר שיחת חיזוק. צפו, באתר כיכר השבת, 22 בפברואר 2017 משה ויסברג, בקודש פנימה: רבי דן סגל וראש הישיבה נועדו, באתר בחדרי חרדים, 29 באוגוסט 2016 שאול כהנא, ‏תיעוד: שיחת המשגיח רבי דן סגל בחברון, באתר כיכר השבת, 14 בספטמבר 2016 ישראל כהן, ‏תיעוד נדיר: רבי דן סגל שר "אין עוד מלבדו", באתר כיכר השבת, 11 במאי 2016 דרשו, תרגום השיר "טאטאל'ע קום שוין אהיים" – סיום הדף היומי בהלכה של 'דרשו' | tatale - DIRSHU, נבדק ב-2023-08-16 טאטאלע גרסת הרמיקס - DJ יהודה מור & ישראל סוסנה | Tattele, Kum Shoin Aheim, נבדק ב-2023-08-16 ארי היל & משה דוד וייסמאנדל - טאטאלע | Ari hill & Moshe daviv weismandl - tatale, נבדק ב-2023-08-16
ז'מרינקה

ז'מרינקה (אוקראינית: Жмеринка; ‏יידיש: זשמערינקאַ) היא עיר במחוז ויניצה אוקראינה. האזכור הראשון של העיר מתייחס למאה ה-18. ב-1903 ז'מרינקה קיבלה מעמד של עיר. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בז'מרינקה 4,630 יהודים שהיוו כחמישית מכלל האוכלוסייה של העיר. ב-17 ביולי 1941 נכבשה העיר על ידי הגרמנים. הודות לקרבתה של העיר למסילת הרכבת הצליחו רבים מן התושבים להימלט, בכללותם גם יהודים רבים. עד סוף אוגוסט 1941 היו בעיר כ-600 יהודים. בעיר הוקם גטו. בהמשך הועברה ז'מרינקה לשליטת הרומנים. לגטו הגיעו יהודים גם מרומניה עצמה. במרץ 1943 ביקרה במקום משלחת של ועדת העזרה היהודית האוטונומית של מרכז היהודים בבוקרשט, אז היו בגטו 3,274 יהודים, מתוכם 2,700 מרחבי אוקראינה. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב־20 במרץ 1944. אובידיו קראנגה, שמרינקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 766–767), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אזרבייג'ן שקי, אזרבייג'ן פולין סקרז'יסקו-קמיינה, פולין מדיה וקבצים בנושא ז'מרינקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'מרינקה ז'מרינקה (Zhmerinka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם Жмеринка // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: в 86 томах (82 т. и 4 доп.) СПб., 1890-1907. ז'מרינקה (Zhmerinka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם.