laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברשה (כדורגל)

ברשה קלצ'ו (באיטלקית: Brescia Calcio) הוא מועדון כדורגל מברשה שבאיטליה. המועדון נוסד ב-1911 וקבוצת הכדורגל שלו משחקת בסרייה ב'. צבעי תלבושת הבית של הקבוצה הם כחול ולבן. אצטדיון הקבוצה, סטאדיו מריו ריג'מונטי, מכיל 16,308 מושבים. המועדון הוקם בשנת 1911 בשם "Brescia Football Club" - מועדון הכדורגל ברשה כשנה לאחר הקמת המועדון, העפילה הקבוצה לסרייה א' בפעם הראשונה בתולדותיה. בשבעים השנים הקרובות שיחקה ברשה בשתי הליגות הראשונות לסירוגין, כשהישגה הגדול ביותר בליגה היה מקום רביעי בעונת 1945/1946. ב-1982 ירדה לליגה השלישית באיטליה. הקבוצה חזרה לסרייה ב' כעבור שלוש שנים. אחת ההצלחות הזכורות ביותר של הקבוצה הייתה ב-1994, עת זכתה בגביע האנגלו-איטלקי. המועדון זכה לפרסום רב כשהחתים את כדורגלן השנה בעולם בעבר, רוברטו באג'ו, שהיה שחקן מפתח בהגעת הקבוצה למקום השביעי בסרייה א' לעונת 2000/2001. בזכות כך העפילה הקבוצה לגביע האינטרטוטו לראשונה. ברשה הצליחה להגיע עד לגמר הטורניר אך הפסידה בגמר לפריז סן-ז'רמן בגלל חוק שערי החוץ לאחר שמשחק החוץ נגמר בתוצאה 0-0 והמשחק הביתי הסתיים בתיקו 1-1. בארבע השנים שבאג'ו שיחק בקבוצה, היא נודעה בשם "ברשה של באג'ו". בעונה הראשונה שלאחר פרישתו, עונת 2004/2005, ירדה הקבוצה לסרייה ב'. בעונת 2006/2007 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע האיטלקי. בסוף עונת 2009/2010 חזרה לליגה הראשונה לעונה אחת שלאחריה לא שבה עוד לליגה הבכירה. 2014/2015 הייתה אמורה לרדת לליגה השלישית לאחר 9 עונות בליגה השנייה, אך לבסוף נשארה בליגה השנייה בעקבות פשיטת הרגל של פארמה. בעונת 2018/2019 ברשיה זכתה באליפות הסרייה ב' וחזרה לסרייה א' לאחר 7 עונות רצופות בסרייה ב' אך ירדה בחזרה לאחר עונה אחת בלבד. מלבד באג'ו, שיחקו בקבוצה שחקנים אחרים מקדמת הכדורגל באירופה כגון לוקה טוני, אנדראה פירלו, מתיאס אלמיידה, ז'וזפ גוארדיולה, מריו באלוטלי, סנדרו טונאלי, מארק האמשיק, סטפן אפיה וגאורגה חאג'י. כמו כן שיחק בקבוצה מי שהיה בעבר קפטן נבחרת ישראל, טל בנין, במשך שלוש עונות מהן שתיים בליגה האיטלקית השנייה. גם השחקן הברזילאי-ישראלי גוסטבו בוקולי זומן לסגל הקבוצה בראשית דרכו. מדיה וקבצים בנושא ברשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברשה ברשה, ברשת החברתית פייסבוק ברשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברשה, ברשת החברתית אינסטגרם ברשה, ברשת החברתית טיקטוק ברשה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל איטלקי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערפילית עין החתול

ערפילית עין החתול (באנגלית: Cat's Eye Nebula, נקראת גם NGC 6543) היא ערפילית פלנטרית הנמצאת בקבוצת הכוכבים דרקון. עין החתול היא אחת הערפיליות המורכבות ביותר (מבחינת המבנה) הידועות. תצפיות טלסקופ החלל האבל ברזולוציה גבוהה חשפו מבנים יוצאי דופן, כגון קשרים, סילונים ומאפיינים דמויי קשת. הערפילית התגלתה על ידי ויליאם הרשל ב-15 בפברואר 1786 והייתה לראשונה שהספקטרום שלה נחקר על ידי האסטרונום החובב האנגלי ויליאם האגינס ב-1864. מחקרים מודרניים חושפים מספר תעלומות. ישנה אפשרות שחלק ממורכבות הצורה נגרם על ידי חומר הנפלט ממערכת כפולה של ננסים לבנים, אך נכון לעכשיו, אין הוכחות ישירות לטענה זו. בנוסף, מדידות של נוכחות יסודות שונים חושפות סתירה גדולה בין המדידות שנעשו בשתי שיטות שונות, כאשר הגורם לכך אינו ברור. מדיה וקבצים בנושא ערפילית עין החתול בוויקישיתוף ערפילית עין החתול, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כשל הרכבה

כשל הרכבה הוא כשל לוגי של ערפול מקבוצת כשלי הפצה, המתרחש כאשר מסיקים שמשהו נכון ביחס ל"כלל" מתוך העובדה שהוא נכון ל"חלק" מהקבוצה. לדוגמה, אם נאמר: "גלגלי המכונית מסתובבים במהירות, לכן המכונית כולה תסתובב במהירות", המשפט לא יהיה נכון, משום שהמכונית בנויה מחלקים שונים, ורבים מהם כלל אינם בנויים להסתובב. כשל זה מצוות לעיתים קרובות לכשל הכללה חפוזה שבו מגיעים למסקנה על בסיס דוגמה לא מספקת. דוגמאות: "בניתי את דגם מגדלי עזריאלי הזה מקלפים וקצת דבק. כל קלף שוקל מעט מאוד וגם הדבק שוקל מעט מאוד ומכאן שהדגם כולו צריך לשקול מעט מאוד".
אטיאס

אטיאס (וריאנטים: אטיאש, עטיאש) הוא שם משפחה יהודי שמקורו במילה הערבית عطا (‘aṭā, מתנה – כלומר מתנת האל). האם התכוונתם ל... אילן אטיאס – מפקד חטיבת כרמלי במלחמת לבנון השנייה אמיליה אטיאס – שחקנית, זמרת ודוגמנית ארגנטינאית אמיר אטיאס – מוזיקאי, זמר ופזמונאי ישראלי אריאל אטיאס – אתלט קרב רב ישראלי אריאל אטיאס – לשעבר שר וחבר הכנסת מטעם ש"ס בנימין אטיאס – הרב הספרדי הראשי של פתח תקווה דורין אטיאס – מלבישה ומנחת טלוויזיה ישראלית חן אטיאס – קריין ועורך חדשות ששימש שדרן ומגיש חדשות בחדשות 10 יוסף אטיאס – רב ומדפיס הולנדי ממוצא ספרדי ישראל אטיאס – שחקן ודוגמן ישראלי לוי אייזק אטיאס (ריקרדו מונטס) (אנ') – שחקן יהודי-אנגלי לימור אטיאס – שחקנית ודוגמנית ישראלית מורן אטיאס – דוגמנית ומגישה ישראלית משה אטיאס – רואה חשבון, סמנכ"ל כספים בחברת המחשוב "מטריקס" ויושב ראש הנהלת ארגון "הרוח הישראלית" משה אטיאש – עיתונאי וסופר, מחנך, עסקן ופולקלוריסט ישראלי ססיליה אטיאס – אשתו השנייה של נשיא צרפת לשעבר ניקולא סרקוזי עדן אטיאס – תת-אלוף בצה"ל, מפקד בסיס נבטים רון אטיאס – לוחם טאקוונדו ישראלי שייך מואיז'ו – שם הבמה של משה אטיאס – מוזיקאי, משורר, מלחין, זמר ופייטן יהודי-מרוקאי; נחשב לנציג בולט של הסגנון האלג'ירי במוזיקה אנדלוסית קלאסית שימי אטיאס – אמן חושים ובדרן שני אטיאס – שחקנית ישראלית ETIAS – המערכת האירופית למידע והרשאה של נסיעות, המכונה ETIAS, אשר דרכה יצטרכו להנפיק מראש אישור מקוון לצורך ביקור באירופה, אזרחיהן של יותר מ-60 מדינות, ובהן ישראל, החל מראשית שנת 2021. עטיה Heinrich W. Guggenheimer and Eva H. Guggenheimer, Jewish Family Names and Their Origins: An Etymological Dictionary, Hoboken, N.J.: Ktav Pub. House, 1992, p. 41.
שלומי ברזל

שלומי ברזל (נולד ב-25 באוקטובר 1970) הוא עיתונאי ישראלי, מ"מ דיקן בית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל, ראש מערך ההסברה של ההתאחדות לכדורגל בישראל ולשעבר עורך מדור הספורט בעיתון "הארץ". ברזל החל לעבוד ככתב במדור הספורט של עיתון "ידיעות אחרונות" באמצע שנות התשעים, לאחר שירות צבאי במשטרה צבאית. ב-1998 עבר לעיתון "הארץ", שם שימש ככותב ועורך. בהמשך הפך לסגן עורך מדור הספורט תחת איתן מרקוביץ', ובדצמבר 2008 קיבל את תפקיד העורך הראשי, תפקיד אותו מילא עד מאי 2013. מלבד מדור הספורט, שבו גם היה בעל טור קבוע ("עולה להתקפה"), ברזל כתב בחלק ב' של "הארץ" על מגוון נושאים וגם טור אישי ("בעל, בית") במארקר וויק, המגזין השבועי של "דה-מארקר". בעבר היה בעל הבלוג "דינוזאור ברשת". בנוסף משמש ברזל כמרצה לתקשורת במכללת נתניה ובמסלול האקדמי המכללה למינהל, שם הוא מעביר קורסים בנושא יסודות התקשורת, אתיקה בעיתונות, יסודות העריכה העיתונאית ומדיה וספורט. בשנת 2010 מונה לראש מסלול עיתונות כתובה ומשודרת במסלול האקדמי המכללה למינהל. בשנת 2018 מונה למ"מ דיקן בית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למנהל. ביוני 2013 מונה לראש מערך ההסברה של ההתאחדות לכדורגל בישראל, והחליף בתפקיד זה את אמיר אפרת. ברזל נשוי לעינת ואב לשניים. מאמרי שלומי ברזל, באתר "הארץ" שלומי ברזל, הבלוג דינוזאור ברשת טלי חרותי-סובר, צמצומים, ירידה בהישגים ומינויים תמוהים: מה קורה במכללה למינהל?, באתר הארץ, 14 בפברואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ברזיל

האם התכוונתם ל... נבחרת ברזיל בכדורגל נבחרת ברזיל בכדורגל נשים נבחרת ברזיל בכדורסל נבחרת ברזיל בכדורסל נשים
הפעמון של צ'ירין

הפעמון של צ'ירין (ביפנית: チリンの鈴), או בשמו השני פעמון מצלצל, הוא סרט ילדים ומחזמר בסגנון אנימה המבוסס על הספר "Chirin no suzu" (הפעמון של צ'רין) מאת טקאשי יאנאסה (אנ'). הסרט נוצר על ידי חברת סאנריו (אנ'). הסרט ידוע לשמצה ביפן כסרט שמבצע תפנית חדה במהלכו מסרט ילדים לסרט עם סיפור אפל ואלים. הסרט ידוע גם כסרט ההלם (Shock film) מבין היחידים בקולנוע היפני שמיועד לילדים. עלילת הסרט סובבת סביב הטלה הקטן צ'ירין, אשר חייו משתנים יום אחד כאשר מלך הזאבים תוקף את החווה והורג את אמו. בניסיון לנקום צ'ירין מנסה ללמוד איך להיות זאב, עוזב את החווה ויוצא למסע אל מלך הזאבים. הפעמון של צ'ירין קיבל ביקורות אוהדות מהמבקרים. ביפן נחשב הסרט לאחד מסרטי האנימה המהפכניים של שנות השבעים ביחד עם "אקספרס לגלקסיה 999" ו"היידי בת ההרים", למרות שהסרט כמעט ולא ידוע מחוץ ליפן, מבקרים מערביים כגון ג'סטין סבקיס מ"אנימה ניוז נטוורק" שיבח את הטבע האפל של סיפור הסרט כמו גם את האמנות של הסרט וכתב שהסרט מהווה "סוג של אגרוף מהיר לפנים של הילד התמים" וגם "אין כמעט שום דבר מעודד בפעמון מצלצל ועדיין הסרט מחזיק בסוג של חמידות אך באותו זמן משמיד את המושגים שלנו של יופי טבעי". אחת מהביקורות השליליות על הסרט באה מ"קימיקו אנימה נטוורק" על אופיו הכבד והמדכא של הסרט, שכתבו שהסרט לא צריך להיראות לצפייה על ידי ילדים צעירים ויכול לגרום לטראומה רגשית. Clements, Jonathan; Helen McCarthy (2001-09-01). The Anime Encyclopedia: A Guide to Japanese Animation Since 1917 (1st ed.). Berkeley, California: Stone Bridge Press. ISBN 1-880656-64-7. OCLC 47255331. "הפעמון של צ'ירין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפעמון של צ'ירין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דף הסרט באתר אנימה ניוז נטוורק ביקורת על הסרט באתר אנימה פלאנט http://www.anime-games.co.uk/VHS/anime/ringing-bell-chirin-no-suzu.php http://www.anime-games.co.uk/retro.php "Ringing Bell - "Buried Treasure" review". Anime News Network. Retrieved 2009-03-28 http://kimikoanime.com/2009/09/17/anime-review-chirin-no-suzu ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מולי אפשטיין

שמואל (מולי) אפשטיין הוא פיזיולוג ספורט, פרשן אתלטיקה ומאמן לפיתוח יכולות גופניות. משמש כיום כמנהל המדעי של הוועד האולימפי בישראל, ובנוסף מנהל את תוכנית "פודיום - התוכנית הלאומית למאמנים". אפשטיין החל להתאמן בקבוצת מכבי חיפה בשנת 1975. הוא התמחה בריצות קצרות למרחק של 100 מטר עד 400 מטר. הוא ייצג את ישראל בתחרויות בין-ארציות לנוער, במשחקי המכבייה ובכינוס הפועל. הוא היה שותף לשיא הישראלי בריצת שליחים 4X200 מטר ולשיא הישראלי לאגודות בריצת 4X100 מטר. הוא החזיק בשיאים ישראליים לוותיקים בקטגוריית גיל 40–44 בריצות 100 מטר (11.53 שניות) ו-200 מטר (23.75 שניות). ריצת 100 מטר: 11.10 שניות ריצת 200 מטר: 22.67 שניות אפשטיין למד בחוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב והוא בעל תואר מוסמך בפיזיולוגיה של המאמץ - .M.Sc. בין השנים 2006–2009 שימש כפיזיולוג ומאמן היכולות הגופניות של הטניסאית שחר פאר, ושימש כפיזיולוג ומאמן הכושר של הג'ודוקא יעל ארד, שזכתה במדליה האולימפית הראשונה של ישראל באולימפיאדת ברצלונה 1992. בין השנים 1993–1997 שימש כמאמן הכושר של נבחרת ישראל בכדורסל ושל קבוצת הפועל תל אביב בכדורסל (1993/4). בין השנים 2013–2016 שימש כפיזיולוג ומאמן פיתוח היכולות הגופניות של הג'ודוקא ירדן ג'רבי. בין השנים 1985–2017 עבד במרכז לרפואת ספורט ולמחקר במכון וינגייט כחוקר, כיועץ וכראש המדור לשירותים מדעיים לספורטאי הישג. בין השנים 2010–2018 ניהל את קורס מאמני פיתוח היכולות הגופניות בבית הספר למאמנים במכון וינגייט. אפשטיין הוא זה שהגדיר מחדש את המינוח המקובל "מאמן כושר" ושינה אותו ל"מאמן לפיתוח יכולות גופניות". החל מ-2015 משמש כמנהל של התוכנית הלאומית למאמנים - פרויקט לאומי לשדרוג המשאב האנושי בתחום האימון ההישגי בישראל. אפשטיין הוא בין מקימי הסוכנות הלאומית למניעת סימום בספורט המשותפת לוועד האולימפי בישראל ולמנהל הספורט, גוף שעוסק בפיקוח ובמניעת השימוש בחומרים אסורים בספורט בישראל. לאחר הקמתה היה אפשטיין מזכיר הוועדה במשך כ-12 שנים. החל מ-2017 משמש כמנהל המדעי של הוועד האולימפי בישראל ועורך את הניוזלטר המדעי של הוועד האולימפי בישראל. אפשטיין הוא פרשן האתלטיקה של ערוץ הספורט, שידר מהמשחקים האולימפיים, מאליפויות העולם ומאליפויות אירופה באתלטיקה. חבר בצוות של "המגזין האולימפי" - תוכנית שבועית ששודרה בערוץ הספורט ועסקה בספורט האולימפי. מולי אפשטיין, אפשר לצאת מזה בחיים, מעריב, 9 בנובמבר 1988 מולי אפשטיין, מאמרים, באתר הארץ שון פורטל, מולי אפשטיין וגל דובנוב, חסר ברזל ואנמיה בקרב ספורטאיות – גורמים וסיכונים, באתר הרפואה - עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל דליה נבות מינצר, מולי אפשטיין, נעמה קונסטנטיני, פעילות גופנית ואימונים בתנאי גובה, באתר הרפואה - עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל מדיה וקבצים בנושא מולי אפשטיין בוויקישיתוף מולי אפשטיין, באתר מכון וינגייט אורן אהרוני, קורס המאמנים האולימפיים הראשון יוצא לדרך, באתר ynet, 23 בדצמבר 2015 הוועד האולימפי בישראל - בעלי תפקידים טניס: שחר פאר ומולי אפשטיין נפרדים, באתר ynet, 17 בנובמבר 2009 הניוזלטר המדעי של הוועד האולימפי בישראל - בעלי תפקידים ניוזלטר מדעי, גיליון מספר 1, אוגוסט 2018
כשל חלוקה

כשל חלוקה הוא כשל לוגי של ערפול מקבוצת כשלי הפצה, המתרחש כאשר מסיקים משהו כנכון ביחס ל"חלק" מקבוצה משום שהוא נכון ביחס לקבוצה כולה. לדוגמה, אם נאמר ש"ניתן לנסוע במכונית מתל אביב לחיפה" יוסק על פי כשל זה שגלגל המכונית יכול לנסוע אף הוא מתל אביב לחיפה. היפוך כשל זה הוא כשל הרכבה. דוגמאות: הפילוסוף היווני אנקסגורס (לפחות לפי הכתוב אצל האטומיסט הרומי לוקרטיוס), הניח כי האטומים של חומר חייבים להיות בעצמם בעלי תכונות דומות לשל החומר: אטומים של מים רטובים, אטומים של ברזל קשים, אטומים של צמר רכים, וכדומה. "כרגע ראינו כריש מסוג עמלץ לבן, אך אני לא מודאג משום ששמעתי שהעמלצים כמעט נכחדו ולכן גם הכריש הזה ימות בתוך זמן קצר".
ארמין ז'ורדן

ארמין ז'ורדן (בצרפתית: Armin Jordan, ‏9 באפריל 1932 - 20 בספטמבר 2006) היה מנצח שווייצרי, שנודע בפרשנויותו למוזיקה צרפתית, למוצרט ולוגנר. ארמין ז'ורדן נולד בלוצרן, שווייץ. "מר ז'ורדן היה איש גדל-ממדים, בעל פנים מעובים ופה, שנטה להתעוות בחיוך לגלגני, ונוכחותו הפיזית רבת העוצמה עמדה בסתירה לאיפוק של ניצוחו," ציין הניו יורק טיימס בהודעה על דבר מותו. ז'ורדן היה יוצא דופן לתקופתו, שבה מנצחים מתעופפים מקצה העולם אל קצהו, מחוזה אל חוזה, בכך שנשאר רוב הזמן קרוב הביתה, בשווייץ ובצרפת. אחרי שעמד בראש כמה וכמה תזמורות שווייצריות, התמנה למנצח ראשי של תזמורת שווייץ המערבית בז'נבה בשנת 1985 ובמשרה זו החזיק עד 1997. אל ארצות הברית הגיע לראשונה רק בשנת 1985. הוא ניצח בסיאטל ובניו יורק. סיאטל הזמינה אותו לנצח על מחזור הטבעת של וגנר בעונות 2000 ו-2001, אך הוא נאלץ לפרוש לאחר הצגות ספורות בעונת 2000 בגלל מחלה. מאותה סיבה גם ביטל את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה בניו יורק בשנת 2001, שם היה אמור לנצח על כך עושות כולן של מוצרט. בנו, המנצח פיליפ ז'ורדן (שכיום מכהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של וינה), הופיע לראשונה במטרופוליטן בשנת 2002. ארמין ז'ורדן מת בציריך חמישה ימים אחרי שהתמוטט כשניצח על האופרה "אהבה לשלושה תפוזים" של סרגיי פרוקופייב בבית האופרה בבזל. נוסף לפיליפ, הניח אחריו אלמנה, קייט ובת, פסקל. ארנסט שוסון: סימפוניה אופוס 20; "ויויאן", אופוס 5, התזמורת הסימפונית של בזל, אראטו/וארנר B000F4ASUS סזר פרנק: Le Chasseur Maudit, Les Éolides, Psyché, התזמורת הסימפונית של בזל, אראטו ECD 88167 אדואר לאלו: "מלך איס", עם אדוארד וילה, פיליפ בואי, דלורס ציגלר, ז'אן-פיליפ קרטיס, מישל פיקומה, ברברה הנדריקס ומרסל ונו; התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת. אראטו/וארנר B00000E8RK. גוסטב מאהלר: סימפניה מס' 4, עם אדית ויאן, תזמורת שווייץ המערבית, אראטו/וארנר B00000E8U7 פרנסיס פולנק: "הקול האנושי"; "האישה ממונטה קרלו". תזמורת שווייץ המערבית עם הסופרן פליסיטי לוט. הרמוניה מונדי 901759 EMC סרגיי פרוקופייב: ,רומיאו ויוליה" (3 סוויטות, תזמורת שווייץ המערבית. אראטו/וארנר B000005E8O מוריס ראוול: קונצ'רטי לפסנתר, עם אן קפלץ; תזמורת האופרה של מונטה קרלו. אראטו/וארנר קלאסיקסB000054285. מוריס ראוול: "הילד והקסמים", תזמורת שווייץ המערבית, אראטו/וארנר קלאסיקס Classics B00004VLSY רוברט שומאן: ארבע הסימפוניות, תזמורת שווייץ המערבית אראטו/וארנר B000009ILZ רוברט שומאן, Das Paradies und die Peri, עם כריסטוף פרגארדין, רוברט גמביל, אדית ויאן, אן גייוואנג, סילביה הרמן והנס-פטר שיידגר;; המקהלה הקאמרית רומאן, מקהלת פרו ארטה מלוזאן; תזמורת שווייץ המערבית, אראטו 2292-45456-2. יוהאן שטראוס הבן: "ברון הצוענים", בביצוע רודולף ואסרלוף, צוראן טודורוביץ, מרטין הומריך, ז'אנט פישר, בלה פרנץ', האנה שר, אוה וולאק, פאול קונג, לוץ הרי, נטליה אושאקובה והתזמורת והמקהלה הלאומית של רדיו צרפת. נאיב 5002 ריכרד וגנר: פרסיפאל, גולדברג, מינטון ואחרים, התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו, המקהלה הפילהרמונית של פראג. אראטו 2292-45662-2 Anne Midgette (2006-09-25). "Armin Jordan, 74, Swiss Conductor Known for French Music, Dies". The New York Times. נבדק ב-2007-08-23. ארמין ז'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארמין ז'ורדן, באתר AllMovie (באנגלית) ארמין ז'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארמין ז'ורדן, באתר ספוטיפיי ארמין ז'ורדן, באתר AllMusic (באנגלית) ארמין ז'ורדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארמין ז'ורדן, באתר Discogs (באנגלית)
אד בניס

אד בניס (באנגלית: Ed Benes) הוא שם העט של מאייר הקומיקס חוזה אדילבנז בזרה דה מורה (José Edilbenes Bezerra de Moura). בניס הוא אחד ממאיירי העפרון הבולטים של חברת DC קומיקס (החל מ-2002) ובעבר עבד גם במארוול קומיקס. הוא אייר סדרות כגון "איירון מן", "קפטן אמריקה", "ציפורי הטרף", "סופרגירל", "סופרמן", ו"ליגת הצדק". בניס נולד בשנת 1972 בסיארה, ברזיל, וחי מ-1986 בלימואירו (Limoeiro). הוא החל מתעניין ועוסק בקומיקס משנת 1989, אז הוא העתיק דמויות מחוברות קומיקס השייכות לאחיו. עבודת הקומיקס המקצועית הראשונה שעשה הייתה בשנת 1993, בקומיקס הקרוי "סאמורי" (Samuree), יחד עם ניל אדמס. בניס עלה לשורה הראשונה של מאיירי הקומיקס עם עבודתו באיור עפרון של הקומיקס "Gen¹³", שהופץ בקנה מידה גדול משמעותית מעבודותיו הקודמות. העובדה כי בניס אינו דובר אנגלית כי אם פורטוגזית בלבד דרשה מכותבי קומיקס כגון בראד מלצר לפרט ברמה מילולית מדויקת את הנדרש בסצנה המאוירת (במקרה של מלצר, סצנה מתוך ההרצה השנייה לחוברות "ליגת הצדק"). לאחר תרגום של הוראותיו על ידי מתורגמן, העיר מלצר כי הסצנה הייתה מדויקת לחלוטין. לאחר עבודתו על "סופרגירל", הוצע לו לראשונה חוזה בלעדיות עם DC, שבמסגרתו יאייר את "Birds of Prey". בניס מעיד על עצמו כי הוא מעדיף[דרוש מקור] לאייר דמויות של גיבורי על, במיוחד "סופרמן", "ספיידרמן", "אקס מן" ועוד. בנעוריו הוא נהג לקרוא חוברות של "קונאן הברברי" בעיקר. לרוב הוא מעדיף[דרוש מקור] לצייר נשים, אך גם יצורים מסוגת הפנטזיה. לרבות מדמויותיו קווים סגנוניים דומים. איירון מן (המיני סדרה Heroes Reborn) קפטן אמריקה (המיני סדרה Heroes Reborn) ליגת הצדק (החל מסדרת Justice League of America vol. 2) סופר גירל Birds of Prey אקס מן קפטן מארוול (DC קומיקס) Samuree Deathstroke Gunfire Artemis Glory Wildcats Sci tech Darkchylde Gen¹³ Lady Death Chastity Thundercats Codename: Knockout מדיה וקבצים בנושא אד בניס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אד בניס אד בניס, ברשת החברתית אינסטגרם האתר הרשמי של בניס גלריית עבודות של בניס ב-deviantART הביוגרפיה של אד בניס, באתר הרשמי שלו
אצבע אלוהים (סרט)

אצבע אלוהים הוא סרט קומדיה דרמטית ישראלית מאת הבמאי יגאל בורשטיין, שיצא לאקרנים בשנת 2009, בהפצת יונייטד קינג. הסרט זכה בפרס השחקן הטוב ביותר (משה איבגי ואלון אבוטבול במשותף) ביולי 2008 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים; מועמד לתשעה פרסי אופיר ביולי 2008, מתוכם זכה באחד, עבור המוזיקה לישראל ברייט. הסרט השתתף בפסטיבלים בינלאומיים במונטריאול (קנדה), ורשה (פולין) ומונפלייה (צרפת). אצבע אלוהים מגולל את סיפורם של שבתאי (אלון אבוטבול), איש אלטע זאכן מר נפש ואלים, והשוליה התמים שלו הרצל (משה איבגי). השניים חורשים את שכונות דרום תל אביב על תלת-אופנוע מקרטע. שבתאי מעביד את הרצל בפרך, אך הרצל מחייך תמיד ושמח בחלקו. הוא מאוהב בחשאי בבתיה (זהבית פסי), בתו של שבתאי, תלמידה מצטיינת במגמת מחשבים של בית-ספר תיכון. בתיה מעריצה את נתי צביק (ניר לוי), מגיש נערץ של תחזית מזג האוויר בטלוויזיה. נתי צביק מחזר במרץ אחר לילי דקל (דורית בר-אור) שחקנית, דוגמנית, אשת עסקים ובעלת מפעל לקוסמטיקה. שבתאי מרבה לישון. בחלומותיו מופיעה אישה אדומת שיער ויפהפייה ומפתה אותו לתנות עימה אהבים. יום אחד הוא מגלה את התצלום שלה על דף מָהוּהַ של עיתון ישן. זה אצבע אלוהים - האדמונית קיימת במציאות ונגזר עליו למצוא אותה. אחרי תלאות מרובות הוא מגיע עם הרצל לביתה. היא נעזרת בהם כדי להיפטר ממאהבה הטרחן, החזאי נתי צביק. בהמשך היא מעניקה את עיקר תשומת לבה וחיבתה להרצל. בהתקף של קנאה וזעם שבתאי מכה את הרצל ומגרש אותו מהמחסן (ומחייו). לילי דקל, שחיוכו וסיפורו העצוב של הרצל שובים את לבה, אוספת אותו אל ביתה. הרצל ממשיך לאהוב את בתיה ומתגעגע לחייו הקודמים אצל שבתאי. במפעל של לילי נערכת הגרלת הפרסים לאספני צנצנות קרם-פנים. הרצל דואג ששבתאי יזכה בפרס ויוזמן לטקס - בתקווה שכך יתפייס עם שבתאי. כשלשבתאי מתברר שהרצל חי אצל לילי, הוא עוזב את המקום בכעס. הרצל אחוז רגשות אשם נכנס לדיכאון: הוא לא אוכל ולא ישן, מפניו נעלם החיוך שכה הקסים את לילי. כדי להציל אותו ולהשיב לו את החיוך היא מזמינה את שבתאי ואת בתו לבקר את הרצל החולה בביתה. בתיה מגיעה עם אביה. בחנייה מול הבית היא מזהה את חזאי הטלוויזיה הנערץ שעדיין לא ויתר על חלומו לשאת את לילי לאישה. צביק מתגרה במי שלדעתו גזלו ממנו את לילי ומחזר בהפגנתיות אחר הנערה. שבתאי מתנפל עליו בחמת זעם, צביק נפצע, שבתאי והרצל נמלטים מהמקום על התלת-אופנוע המקרטע. המשטרה רודפת אחריהם, אך הם שוב ביחד. אל פניו של הרצל חוזר חיוך קורן של אושר. "אצבע אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אצבע אלוהים", באתר AllMovie (באנגלית) "אצבע אלוהים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אצבע אלוהים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אצבע אלוהים", באתר אידיבי "אצבע אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אצבע אלוהים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורות אורי קליין, התנגשות בין אובססיות, באתר הארץ, 17 ביולי 2008 אורון שמיר, עכבר העיר, אצבע אלוהים: אבוטבול ואיבגי מפספסים, באתר הארץ, 30 בינואר 2009 מתן שירם, ‏בעשר אצבעות, באתר גלובס, 3 בפברואר 2009
דביבון גוואדלופ

דביבון גוואדלופ (שם מדעי: Procyon lotor minor) הוא תת-מין של דביבון מצוי, האנדמי לשני איים - באס-טר וגרנד טר בגוואדלופ באנטילים הקטנים. דביבון גוואדלופ נחשב למין נפרד בעבר, אך שני מחקרים, אחד שנערך ב-1999 והשני ב-2003 הניבו את התוצאה שדביבון גוואדלופ הוא תת-מין של הדביבון המצוי (Procyon lotor). מחקר התכונות המורפולוגיות והגנטיות שנעשה ב-2003 על ידי כריסטופר מ. הלגן ודון א. וילסון קבע שתת-מין זה הובא לאיים לפני כמה מאות שנים. השערה זו נתמכת על ידי כך שדביבון גוואדלופ נראה מקורב לדביבון איי בהאמה (Procyon lotor maynardi), שהוא אנדמי לאי ניו פרובידנס באיי בהאמה ארכיפלג במרחק של 2,000 ק"מ. לכן, דביבון גוואדלופ ודביבון איי בהאמה שייכים לאותו הזן במהדורה השלישית של יונקי העולם ושמו המדעי הקודם Procyon minor רשום כשם מדעי נרדף לדביבון איי בהאמה. בהשוואה לדביבון בגודל ממוצע, דביבון גוואדלופ הוא דביבון קטן, שהופך אותו לדוגמה של גמדות איים. גולגולתו עדינה, פרוותו היא אפורה כהה, עם קצת גוון חום-צהוב באזור הצוואר והכתפיים. ב-1996 סווג דביבון גוואדלופ כמין בסכנת הכחדה על ידי ארגון השימור העולמי כיוון שהאוכלוסייה של מין זה שמספרה פחות מ-2,500 פרטים ממשיכה להתדלדל. בהתחשב בטווח תפוצתו, סביר להניח שלעולם יהיה בסכנת הכחדה, בדיוק כמו ארבעת דביבוני האיים האחרים (דביבון טרס מריאס, דביבון קוסומל, דביבון איי בהאמה, ודביבון ברבדוס שנכחד ב-1964). מין זה סובל מהרס בתי גידול, המנגרובים, ויערות הגשם. יתר על כן, הוא עדיין ניצוד על ידי תושבי האיים ומשמש עבורם למזון, וכן מאוים על ידי חדירתם של דביבוני סרטנים לאיים. דביבון גוואדלופ נבחר כמין הסמלי של הפארק הלאומי גוואדלופ, אבל יעמוד בפני הכחדה ללא מאמצי שימור נוספים. מצד שני, הלגן ווילסון מחזיק בדעה שדביבון גוואדלופ הוא בעצמו מין פולש שנחשב איום למערכת האקולוגית המבודדת. דביבון גוואדלופ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
גקרוקס

גקרוקס או γ בצלב הדרומי (נקרא גם גליזה 470) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (Crux) ואחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה. כוכב זה הוא אחד מששת הכוכבים שמופיעים על דגל אוסטרליה. פרוש השם הוא קיצור של גמא - קרוקס, כלומר של גמא בצלב הדרומי. גקרוקס נמצא כמעט על המשכו של הקו המחבר את אלפא בקנטאור ואת בטא בקנטאור - הכוכבים המצביעים על הצלב הדרומי. הקו המחבר את גקרוקס ואקרוקס מצביע בקרוב לכיוונו של הקוטב השמימי הדרומי. גקרוקס הוא ענק אדום במרחק של כ-88 שנות אור והוא הענק האדום הקרוב ביותר למערכת השמש. הכוכב הוא מסוג ספקטרלי M3.5 III עם טמפרטורה של כ-3,400 קלווין ועוצמת הארה של פי 140 משל השמש באור נראה, אבל פי 1,500 מהשמש אם כוללים גם את התחום התת אדום שבו נפלטת ממנו מרבית הקרינה. מסתו של הכוכב היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו הוא פי 113 מרדיוס השמש - כחצי יחידה אסטרונומית, והוא מתיך בליבתו הליום לפחמן ולחמצן. בדומה לכוכבים אחרים מסוג זה, בהירותו של גקרוקס משתנה מעט באופן סדיר למחצה במחזוריות של כ-90 ימים, אך השינוי קטן מכדי להראות בעין. הכוכב צפוי בסופו של דבר להתכווץ ולהפוך לננס לבן כאשר שכבותיו החיצוניות יתפשטו החוצה ויהפכו לערפילית פלנטרית. מדידות ספקטרוסקופיות של גקרוקס מראות קווי בליעה אופייניים לבריום, יסוד שאינו מצוי בדרך כלל בכוכבים מסוג זה. הסבר מקובל לתופעה הוא שבעבר היה לגקרוקס בן זוג שסיים את התפתחותו כננס לבן והוא המקור לבריום, אך אין עדויות אחרות לקיומו של ננס לבן בקרבתו של הכוכב. במרחק זוויתי של כשתי דקות קשת מגקרוקס ניתן להבחין באמצעות משקפת או טלסקופ קטן בכוכב לבן מסוג ספקטרלי A עם בהירות מדרגה 7, אך זהו כוכב שאינו קשור לגקרוקס ונמצא למעשה במרחק גדול לפחות פי 4 ממנו ורק במקרה שניהם נמצאים על אותו קו ראייה. מדיה וקבצים בנושא גקרוקס בוויקישיתוף גקרוקס ב-Solstation גקרוקס באתר של ג'ים קלר גקרוקס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים