laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוד פאראדו

רוד פאראדו (בצרפתית: Rod Paradot; נולד ב-4 באפריל 1996) הוא שחקן קולנוע צרפתי. הוא זכה בפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר בשנת 2016 על תפקידו בסרט "עומד זקוף" לצד קתרין דנב. פאראדו נולד בסן דני בחבל איל-דה-פראנס, צרפת. בשנת 2019 פאראדו וכיכב בקליפ "We Were Young" של פטיט ביסקוויט. מדיה וקבצים בנושא רוד פאראדו בוויקישיתוף רוד פאראדו, ברשת החברתית אינסטגרם רוד פאראדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוד פאראדו, באתר AllMovie (באנגלית) רוד פאראדו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Cesar Awards: Philippe Faucon's Drama 'Fatima' Wins Best Film". Variety. נבדק ב-27 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) http://www.indiewire.com/2015/05/cannes-review-the-first-great-discovery-of-2015-is-rod-paradot-in-emmanuelle-bercots-standing-tall-62095/ "WATCH PETIT BISCUIT'S DREAMY "WE WERE YOUNG" MUSIC VIDEO".
רוח הרפאים (סדרת טלוויזיה)

רוח הרפאים (ברוסית: «Фантом») היא סדרת טלוויזיה רוסית, פנטזיה מיסטית בהפקת 1-2-3 Production, המהווה רימייק לסדרה האיטלקית "השער האדום" שהופקה על ידי Groupe Canal+, שהייתה שותפה להפצת הסדרה הרוסית. הוא מת ונראה שהוא הפך לרוח רפאים ועכשיו הוא לא יכול לעשות כלום. אלא כשהוא רואה חיזיון של אשתו נרצחת הוא מבין שהוא חייב להציל את אהובתו, ולמצוא דרך לתקשר עם עולם החיים. הסדרה בוימה על ידי איליה שחובצוב בכיכובם של דניס שבדוב ויבגניה בריק. השוטר המוסקבאי סטאס חבארוב, נהרג במהלך מבצע מיוחד למעצר סוחר סמים גדול. כשהוא מתעורר, סטאס מבין באימה שהוא מת והפך לרוח רפאים. יש לו בחירה – להיכנס לדלת הפתוחה שממנה זורם אור בהיר ורך, או להישאר כאן. עם זאת, כשראה סצנה מהעתיד הקרוב, בה אשתו ורה נהרגת על ידי אותו אלמוני ביום הולדתה, הוא מחליט להישאר ולהגן על אשתו האהובה. אבל לא ורה וגם חבריו לא רואים את סטאס, ואין לו מושג איך לתת להם סימן שהוא נמצא כאן, סמוך – עד שהוא פוגש את הסטודנטית קטיה, שיכולה לראות ולשמוע את השוטר. בעזרתה, סטאס חייב לרדת לעומק האמת, לגלות מי הרג אותו ולעצור את הרוצח לפני שהוא מגיע לוורה. דניס שבדוב – סטס יבגניה בריק – ורה אנגלינה זגרבינה סרגיי בליאייב יבגני חריטונוב פאבל וורוז'צב נדז'דה בוריסובה צילומי הסדרה נערכו במוסקבה בסתיו ובקיץ 2019 ונמשכו 56 ימי צילום שכללו צילומי פעלולים, פיצוצי מכוניות ושחייה במזג אוויר סתווי על נהר מוסקבה. סצנת המפתח של הפרק הראשון – הרצח וגילוי גופתו של סטאס – צולמה בלילה על גג בית מרפא סובייטי לא-גמור בצפון מוסקבה. כדי להבטיח את פעולתם ללא הפסקה של מתקני מי הגשמים על גג הבניין בן שלוש הקומות, היו מעורבים עשר מכונות שטיפה עם מיכל 15 טון, שלוש מהן היו מסודרות בשרשרת והשאר הביאו מים כשלא הייתה דרך אחרת להתקרב לבניין. העבודה על הסצנה ארכה שלוש שעות, במהלכן דניס שבדוב ושחקנים אחרים היו תחת זרם מתמשך של מים קרים, כנדרש מהתסריט. רוח הרפאים באתר Premier אתר האינטרנט הרשמי של רוח הרפאים (ברוסית) "רוח הרפאים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רוח הרפאים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Стала известна дата выхода нового сериала «Фантом» с Денисом Шведовым и Евгенией Брик ФАНТОМ. премьера 23 ноября 2020 «Фантом» Денис Шведов накажет убийцу — Кино-Театр.РУ
אליקים בן ארי (חברה)

חברת אליקים בן-ארי בע"מ היא חברה העוסקת בייצור ואספקת חומרי חציבה, ביצוע פרויקטים הנדסיים (סלילת כבישים, מסילות רכבת, הקמת גשרים וכו'), תשתיות תחבורה, הובלה כבדה ואיכות הסביבה (הפעלת תחנות מעבר לפסולת ביתית). החברת נמצאת בבעלות של קרן פימי (50%), משפחת בן ארי (25%) וחברת תומר קוקו השקעות (25%). החברת נוסדה בשנת 1970 על ידי אליקים בן ארי, בעלה של גיבורת מלחמת העצמאות מירה בן-ארי, ודניאל בן ארי בנם. לחברה חוזה בלעדי עם רכבת ישראל לביצוע הנחת מסילות רכבת וכן ביצוע כל הריתוכים החשמליים והתרמיים של המסילות בכל שטחי ישראל. הפרויקטים הרכבתים מבוצעים על ידי חברת בת SPIS, בעבר, בחלק מהפרויקטים הרכבתים לחברה הייתה שותפות עם החברה הספרדית AZVI. בבעלות החברה ארבע מחצבות: מחצבת חוצה יהודה ליד אדורה, מחצבת הר שחר ליד משאבי שדה, מחצבת חול במישור רותם ומחצבת בזלת ברומניה (Ben-Ari Negev Industrial Srl). החברה מחזיקה נמל פרטי בדנובה להעמסת חומרי המחצבה. בתחום איכות הסביבה מפעילה החברה תחנת מעבר ראשית של פסולת ביתית של ערי גוש דן ותחנות מעבר ומחזור פסולת יבשה בחיריה. הפסולת מועברת באמצעות משאיות ורכבות לאתרי ההטמנה דודאים שבנגב. בספטמבר 2020 רכשה קרן פימי 50% מחברת אליקים בן-ארי. אורן בן ארי אספלט בע"מ - ייצור, פיזור ושיווק של מוצרי אספלט בן ארי תל רם פרויקטים בע"מ - בניית גשרים, שיקום גשרים קיימים ועבודות בטון מורכבות. שותפות עם חברת "נאות תל רם" שא עפר בע"מ - בבעלות החברה עשרות משאיות להובלת חומרי מחצבה וחומרים מסוכנים בן ארי נגב בע"מ - החברה רשומה ברומניה ומפעילה מחצבת בזלת על נהר הדנובה SPIS הקמת מסילות ברזל בע"מ - ביצוע פרויקטים של הנחת מסילות ברזל עבור רכבת ישראל פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מחלף אשדוד צפון מבנה עליון כולל הנחת מסילות רכבת בקטעי C ו-D בפרויקט של המסילה המזרחית מסילת ראשון לציון – מודיעין קשת מודיעין אתר האינטרנט הרשמי של אליקים בן ארי סרטון תדמית עברית אליקים בן ארי, סרטון באתר יוטיוב רכבת האשפה עם מכולות של בן ארי, סרטון באתר יוטיוב ניר קומם, יוצאים לדרך: קרן פימי רכשה 50% מחברת התשתיות אליקים בן ארי תמורת 135 מיליון שקל, באתר אייס, 14 בספטמבר 2020
דיימלר 22

דיימלר 22 (באנגלית: Daimler 22, Daimler Twenty-Two), היא מכונית סלון אשר יוצרה במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב The Daimler Company Limited (אנ') (הייתה קרויה: The Daimler Motor Company Limited) אשר יוצרה בין השנים 1902–1903 בבריטניה. דגם של "דיימלר 22", שנת המודל 1902 הייתה מכונית השרד של המלך אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת (ראו תמונה). מכונית היוקרה החדשה "דיימלר 22" הוצגה לראשונה על ידי דיימלר באפריל 1902 בתערוכה של מועדון הרכב המלכותי ("Royal Automobile Club" (אנ')) באולם החקלאות המלכותי בלונדון ("Royal Agricultural Hall" (אנ')). הייתה ל"דיימלר 22" מהירות משופרת הרבה יותר ועוצמת טיפוס על גבעה. כל הגלגלים היו באותו הגודל. ההגה המחודש עזר להקל עליהם לנהוג. מסגרת השלדה שהונמכה הגדילה את יציבות המכוניות והפכה את הכניסה לקלה יותר. מסגרת השלדה הנוקשה יותר שיפרה את יישור מערכת ההולכה. בסיס הגלגלים שונה לפי הזמנה מיוחדת, כולל מארז. הצתה: הצתה חשמלית מותקנת יחד עם מערכת צינורות משלימה. מנוע בנזין, מנוע קדמי אנכי מנוע שסתומי הצד 4.4 ליטרים הוא זוג בלוקים תאומים צילינדרים מברזל המותקנים בארכובה אלומיניום המוטלת בחלקים העליונים והתחתונים. המנוע משתמש בשימון מתיז. קירות הארכובה יצוקים ומובילים למסבים הראשיים ואז נזרקים בכוח צנטריפוגלי למסבי הקצה הגדולים של מוטות החיבור. דף מתכת דק עם חור למוט החיבור סוגר את תחתית הגליל כך שהבוכנה לא מוצפת בשמן. שסתומי הכניסה ושסתומי הפליטה מסודרים זה מול זה. שסתומי הכניסה מוחזקים במקומם על ידי צינור האינדוקציה מהקרבורטור הסוגר שסתום מצערת. מעברים נפרדים מובילים משסתומי הפליטה אל סעפת הפליטה. סוג הנעה: הנעה אחורית. גוף המכונית מסוג "דיימלר 22", שנת המודל 1902 של המלך אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת היה מסודר כדי לשאת שני נוסעים מלפנים (נהג + נוסע) ושישה אנשים מאחור (במארז סגור). לשני המושבים האחוריים גב מעוגל. לוחות זכוכית מעוקלים מגיעים עד לחופה ומספקים הגנה מפני אבק. לוח זכוכית מעל הדלת נותן גישה לחלק האחורי של הרכב. וילונות צד מסופקים. המכונית מרופדת בעור מרוקאי כחול ("Morocco leather" (אנ')) והמרכב צבוע בכרמין מרופד באדום. בדגם הורכב מנוע 4 צילינדרים, 4,503 סמ"ק המפיק 22 כ"ס. "דיימלר 22", שנת 1903 "דיימלר 22" "דיימלר 22", שנת 1903 "דיימלר 22" "דיימלר 22", שנת 1903 שרטוט דגם "דיימלר 22", שנת 1902 "דיימלר 22" - מכונית השרד של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת "דיימלר 22", שנת 1902 - מכונית השרד של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת דיימלר 250 דיימלר SP250 דיימלר פריליין מדיה וקבצים בנושא דיימלר 22 בוויקישיתוף page 384, The Automotor Journal, 2 August 1902 page 357, The Automotor Journal, London, 26 July 1902 page 46, The Automotor Journal, London, 26 April 1902
גנון וולף

גנון וולף (שם מדעי: cercopithecus wolfi) הוא מין של פרימט מהסוג גנון שנפוץ במרכז אפריקה. הוא נקרא כך על שמו של מוצא הפריט הראשון של המין ב־1891, ד"ר לודוויג וולף (Ludwig Wolf). גנון בוגר מגיע לאורך של 45–55 סנטימטרים אצל הזכרים עם זנב באורך של 85–90 סנטימטרים. נקבה מגיעה לאורך 33–40 סנטימטרים וזנב באורך 75–80 סנטימטרים. משקלו של זכר 4.5 קילוגרם ומשקלה של נקבה 2.5 קילוגרם. הגנון הוא אחד הקופים הצבעוניים ביותר. החלק העליון של הגוף חום-אפרפר, הבטן צהבהבה או לבנה, הגפיים הקדמיות שחורות והגפיים האחוריות חום-כתום (בגוון הדומה לחלודה), פס שחור עובר בראשו מאוזניו לעיניו. במין זה הנקבה והזכר בעלי גוונים זהים. הגנון חי ביערות הגשם של אגן הקונגו בקבוצות של 10–12 פרטים המונות זכר יחיד, כמה נקבות וגוריהן שחלק מהגורים אינם של הזכר השליט. הגנון ניזון בעיקר מעלים, פירות, חרקים וחסרי חוליות אחרים. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש שנים ואילו הזכר מגיע לבגרות בגיל שש עד שבע שנים. עונת הרבייה היא בין מאי לאוקטובר. ההיריון נמשך חמישה חודשים שבסופם הנקבה ממליטה גור אחד ולפעמים שניים השוקלים 300 גרם. תוחלת החיים שלהם היא עשרים שנה בטבע ועד שלושים שנה בשבי. הטורפים העיקריים שלו הם נמר ועיט כתר. מצב השימור של הגנון הוא קרוב לסיכון עקב בירוא יערות וציד. מדיה וקבצים בנושא גנון וולף בוויקישיתוף גנון וולף, באתר ITIS (באנגלית) גנון וולף, באתר NCBI (באנגלית) גנון וולף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גנון וולף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גנון וולף, באתר GBIF (באנגלית) גנון וולף באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'וש באומן

ג'ושוע טוביאס באומן (באנגלית: Joshua Tobias Bowman; נולד ב-4 במרץ 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כדניאל גרייסון בסדרת הטלוויזיה "נקמה" של רשת ABC. באומן נולד בוינדזור, ברקשייר, והתחנך בפנימיית ולינגטון קולג'. אחותו, סקרלט באומן, היא שחקנית. אביו יהודי והוא גדל כיהודי. מוצאו האחר של באומן הוא אנגלי, אירי ואיטלקי. בגיל 18, באומן היה לזמן קצר שחקן רוגבי מקצועי ב-Saracens FC, לפני שסבל משתי פריקות כתפיים בשנתו הראשונה ואז התבקש לעזוב. את הופעת הבכורה שלו ערך בשנת 2007 בתפקיד דימיטרי בסדרת הטלוויזיה "Genie in the House". לאחר מכן שיחק במשך שנתיים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "הולבי סיטי" והמשיך להופיע בסרטים בהם: "זאב הלילה", "Prowl",‏ "Exteriors" ו-"Love's Kitchen". בשנת 2011 שיחק בסדרה "Make It or Break It" הוא גילם מתעמל בשם מקס ספנסר. בשנת 2011 הוא נבחר לאחד מכוכבי המחר על ידי "Screen International". באומן גילם את דניאל גרייסון, בסדרת הטלוויזיה "נקמה" וכיכב בסדרת "Time After Time", המתארת את הרפתקאותיו של הרברט ג'ורג' ולס הצעיר. הסדרה בוטלה בשנת 2017. באומן למד משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק. החל מסוף 2011 באומן היה במערכת יחסים עם אמילי ואן קאמפ שכיכבה לצדו בסדרה "נקמה". בני הזוג התארסו ב-11 במאי 2017 ונישאו ב־15 בדצמבר 2018 בבהאמה. באוגוסט 2021 נולד בתם הבכורה, איריס. במרץ 2024 נולדה בתם השנייה ריו רוז. מדיה וקבצים בנושא ג'וש באומן בוויקישיתוף ג'וש באומן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וש באומן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וש באומן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וש באומן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שירית גל, ג'ושוע בואומן מ"נקמה": "אני מרגיש יהודי", באתר ynet, 17 ביולי 2012 Trevorrow, Jennifer (14 בינואר 2009). "Amy Winehouse's Holiday Fling Josh Bowman Finds Her "Embarrassing [sic]"". Entertainmentwise. נבדק ב-7 באפריל 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Josh Bowman: 25 Things You Don't Know About Me". Us Weekly. 12 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Josh Bowman on Jimmel Kimmel Live, Part I". Jimmy Kimmel Live!. 26 בינואר 2013. נבדק ב-24 בפברואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Celebrity Bio". Us Weekly. נבדק ב-15 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Screen unveils 2011 Stars of Tomorrow "Screen Daily". 30 June 2011 Wagmeister, Elizabeth (18 בפברואר 2016). "ABC's 'Time After Time' Pilot Casts Josh Bowman, Freddie Stroma as Jack the Ripper & H.G. Wells". Variety. {{cite web}}: (עזרה) "Emily VanCamp Engaged to Former Revenge Costar Josh Bowman". People (באנגלית). Time Inc. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite news}}: (עזרה)
בלטונאקרטיה

בלטונאקרטיה (בהונגרית: Balatonakarattya) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. הכפר הוקם בשנת 2014 לאחר פיצול מהכפר בלטונקנשה (Balatonkenese). הכפר הוא אתר תיירותי ובו מרחצאות חמים וגישה נוחה לאגם בלטון. נכון לשנת 2021 מתגוררים בו 993 תושבים. מדיה וקבצים בנושא בלטונאקרטיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלטונאקרטיה (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-רשיד, סולטאן מרוקו

א-רָשִׁיד בֶּן עָלִי אֶל-שָׁרִיף, סולטאן מרוקו (בערבית: الرَّشيدُ بْن عَلِيُّ الشَّرِيفِ;‏ 1631 – 9 באפריל 1672), מוכר גם בשם מוּלַאָי א-רָשִׁיד, היה הראשון בשליטי מרוקו מהשושלת העלווית. הוא הוכרז כסולטאן מרוקו בתאפילאלת בשנת 1630 ועם הזמן כבש את כלל מרוקו מידי השושלת הסעדית. אחיו, אסמאעיל, מלך מרוקו, היה מבין החשובים בשליטי האומה. בשנת 1664 ירש מולאי א-רשיד את מקומו של אחיו מוחמד אשר ניסה במשך 30 שנה לבסס את הנסיכות העלווית בתאפילאלת (צפון מזרח מרוקו). א-רשיד נעזר בשכירי חרב ערבים וברבריים כדי לחזק את שלטונו במזרח. הוא הקים בירה זמנית בתאזה, שבהרי הריף, המשקיפים על המישור האטלנטי. בשנת 1666 צבא א-רשיד כבש את פאס, בירת השושלת הסעדית אשר שלטה במרוקו. א-ראשיד הכריז על עצמו כסולטאן ובכך הקים רשמית את השושלת העלווית. מפאס המשיך לכבוש חבלי ארץ בצפון המדינה, בזז והחריב את ישובי השושלת הסעדית, וכבש את השליטה בחוף האוקיינוס האטלנטי של מרוקו מידי המעצמות האירופאיות שניסו להתיישב בו. בנקודה זאת, א-רשיד פנה לכיוון דרום מערב. בשנת 1669 הוא כבש את מרקש, את אזור סוס ואת הרי אטלס הדרומיים, באמצעות לחימה אכזרית נגד השבטים ונגד הסעדים, במטרה ליצור ממשל ריכוזי יציב. א - רשיד נפטר בשנת 1672 בבירתו מרקש לאחר שנפל מסוסו, ולא הספיק לאחד את כל ממלכת מרוקו תחת שלטונו. במותו הוריש לאחיו אסמאעיל את סמכויות השלטון במדינה המאוחדת ומנע התפשטות אירופאית בחופי האוקיינוס האטלנטי. מדיה וקבצים בנושא א-רשיד, סולטאן מרוקו בוויקישיתוף א-רשיד, סולטאן מרוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) א-רשיד, סולטאן מרוקו, באתר המוזיאון הבריטי
התשתית האירופאית למחקר השואה

התשתית האירופאית למחקר השואה (European Holocaust Research Infrastructure, בראשי תיבות: EHRI) היא פרויקט של האיחוד האירופי, שמטרתו דיגיטציה של ארכיונים במטרה לקדם את חקר השואה. הוא ממומן על ידי הנציבות האירופית באמצעות יוזמות תוכנית המסגרת האירופית למחקר ופיתוח (אנ') - תוכנית המחקר השביעית ואופק 2020 (Horizon 2020). התשתית הושקה בנובמבר 2010 ופורטל ריכוז מידע בהשקעה של 7 מיליון אירו הושק במרץ 2015 בתום פרויקט שנמשך 4 שנים. ב-2016 נתן EHRI את חסותו לסדנה בנושא סרטים ארכיוניים מתקופת השואה כמקור היסטורי: מתודולוגיה ואתיקה בעידן הדיגיטלי, סדנה שהתקיימה ביד ושם בירושלים. EHRI כבר הייתה נושא של מספר פרסומים מדעיים בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים ותחומים נלווים. פורטל ה-EHRI קיבל אזכור מכובד בתחרות הפרסים Prix Ars Electronica (אנ') בשנת 2018. אתר האינטרנט הרשמי של התשתית האירופאית למחקר השואה התשתית האירופאית למחקר השואה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התשתית האירופאית למחקר השואה, סרטונים בערוץ היוטיוב "About – Document Blog". נבדק ב-16 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) יד ושם, יד ושם שותף בכיר בפרוייקט מחקרי אירופי ענק שיתמקד בחיבור ארכיוני שואה במימון האיחוד האירופי, באתר יד ושם, ‏9 בנובמבר 2010 "European Holocaust Research Infrastructure | Athena Research Center". www.athena-innovation.gr. נבדק ב-16 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) יד ושם, היום יושק בברלין הפרויקט החשוב והמקיף ביותר היום באירופה בתחום חקר השואה: במסגרת פרויקט EHRI של האיחוד האירופאי יחשף פורטל רחב היקף ובו מידע על כ-1,800 מוסדות ברחבי אירופה שבהם קיים תיעוד על השואה, באתר יד ושם, ‏26 מרץ 2015 יד ושם, לבנות זיכרון חזותי של השואה - סדנת מומחים בין-לאומית לשימוש בסרטים כמקור היסטורי, באתר יד ושם, ‏08 פברואר 2017 de Leeuw, Daan; Bryant, Mike; Frankl, Michal; Nikolova, Ivelina; Alexiev, Vladimir (באוקטובר 2018). "Digital Methods in Holocaust Studies: The European Holocaust Research Infrastructure". 2018 IEEE 14th International Conference on e-Science (e-Science): 58–66. doi:10.1109/eScience.2018.00021. {{cite journal}}: (עזרה) Blanke, Tobias, King’s College London, UK, tobias.blanke@kcl.ac.uk Bryant, Michael, King’s College London, UK, michael.bryant@kcl.ac.uk Speck, Reto, King’s College London, UK, reto.speck@kcl.ac.uk Kristel, Conny, NIOD, Amsterdam, The Netherlands, c.kristel@niod.knaw.nl. "Information Extraction on Noisy Texts for Historical Research". Digital Humanities 2012.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Vanden, DaelenVeerle; Van, HorikRené (2 בינואר 2017). "The European Holocaust Research Infrastructure Portal". Journal on Computing and Cultural Heritage (JOCCH) (באנגלית). doi:10.1145/3004457. {{cite journal}}: (עזרה) Alexiev, Vladmir; Nikolova, Ivelina; Hateva, Neli (1 במרץ 2019). "Semantic Archive Integration for Holocaust Research. The EHRI Research Infrastructure". Umanistica Digitale (באנגלית). 3 (4). doi:10.6092/issn.2532-8816/9049. ISSN 2532-8816. {{cite journal}}: (עזרה) "PRIX ARS". prix2018.aec.at. נבדק ב-16 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה

הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה (International Commission on Holocaust Era Insurance Claims - ICHEIC) הוקמה על ידי האיגוד הלאומי של נציבי הביטוח באוגוסט 1998 במטרה לזהות, להסדיר ולשלם תביעות ביטוח בודדות מתקופת השואה ללא עלות לתובעים. ICHEIC הוקמה בעקבות משא ומתן בין נציגי ארגונים בינלאומיים של יהודים וניצולים, מדינת ישראל, חברות ביטוח אירופיות ורגולטורי הביטוח בארצות הברית. תוצאת המשא ומתן הייתה מזכר ההבנות ("MOU") שנחתם ב-25 באוגוסט 1998 על ידי כמה חברות ביטוח אירופיות. עקב הקמת ארגון זה נמנע הצורך בחקיקה בכמה מדינות בארצות הברית, חקיקה שנועדה לספק פיצוי לקורבנות השואה. עם זאת, ניו יורק, קליפורניה ופלורידה העבירו כל אחת חקיקה לפיה הניצולים זכאים לפיצוי לפני ארגונם. בניו יורק, סנטור גי וללה (Guy Velella), תמך בחקיקה מסוג זה ודיונים אצל מומחים לארכאולוגיה בביטוח (Risk International) התקיימו כדי להוכיח כי מהקורבנות נשללו זכויות לתביעות אלה. הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה הפסיקה לקבל טופסי תביעה / בקשות מניצולי שואה ב-31 במרץ 2004. על פי אתר ICHEIC, כל התביעות שהוגשו בזמן קיבלו החלטה סופית בתהליך ICHEIC עד דצמבר 2006. הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה תמכה בפרויקטים של הנצחת זכר השואה, למשל פרויקט שהתקיים ביד ושם ב-2016 ובמסגרתו נוצרו סרטוני וידאו לשימושם של תלמידים ומחנכים, סרטונים שהועלו ליוטיוב. ועידת התביעות הסכם השילומים בין ישראל למערב גרמניה הקונגרס היהודי העולמי אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה (הקישור אינו פעיל, 29.07.2022) מזכר הבנות ("MOU") (אורכב 16.07.2007 בארכיון Wayback Machine) הספרייה הווירטואלית היהודית: תביעות ביטוח מתקופת השואה Jonathan Clapsaddle, The Holocaust Education Video Toolbox: Now Available in Five Languages, Yad Vashem, ‏June, 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל (כושי)

אנדרטת הסירה היא אנדרטה לזכרו של סגן-אלוף אברהם ישראל "כושי" (28 בדצמבר 1954 - 29 בספטמבר 1991), שניצבת מעל כביש החוף באזור מושב עין אילה, על גבי סלע כורכר המשקיף לים התיכון. עם פטירתה של אלמנתו יונה ("יוני") הוסף פסלון יונה מברזל בקצה התורן לזכרה. האנדרטה דמוית סירת מפרש המשקיפה אל האופק ממרומי צוק הכורכר. במרכזה נר זיכרון מסתובב. החלק התחתון של הסירה חתוך כך שהוא יוצר את הכיתוב "כושי" ובולט בצבע אדום. האנדרטה הוקמה בשלהי שנת 1996. האנדרטה באה להנציח את זכרו של סא"ל ישראל אברהם (כושי) ואת אהבתו לים, למישור החוף ולסביבה בה חי כתושב זכרון יעקב. האנדרטה הוצבה על סלע כורכר, מערבית לעין אילה, נצפית היטב לנוסעים בכביש 2. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: דרוש ניסוח מעט יותר אנציקלופדי. סירת המפרש – מסמלת את אהבתו של סא"ל אברהם לים, את ילדותו בקרבת הים, דרך לימודיו בבית הספר לקציני ים עכו וכלה בשירותו כקצין ומפקד על כלי שיט בחיל הים. הכיתוב "כושי" בתחתית הסירה – מתאר את כינוי החיבה בו קראו לו חבריו מיום היכנסו לבית הספר לקציני ים עכו. המיתרים המחברים את הסירה לקרקע – מסמלים את החיבור שהיה לו לאדמה ולארץ. נר זיכרון – "דולק לזכרו" באופן קבוע. הצבע השחור והצבע האדום – הם צבעי זיכרון המסמלים את היות האנדרטה אתר הנצחה. היונה – בקצה התורן, לזכרה של יונה (יוני) ישראל, רעייתו, מחברת ביניהם מחדש. מימון בניית הפסל הגיע מתרומות חברים וממשפחתו. בניית והצבת האנדרטה בוצעה אף היא על ידי חבריו: בני הוד יזם, עיצב את האנדרטה, וליווה את כל הביצוע. גדי אריאל העביר את הציור לגרפיקה וצייר אותה על המתכת, לפני חיתוך. הביצוע נעשה במסגרייה של דורון עמיר. בהכנת הסלע השתתף יוסי יוגב, וכן מתנדבים רבים. שינוע הפסל התבצע בעזרתו של איציק עזר. המפרשית בנויה מברזל בעובי 10 מ"מ. גודל הסירה באורך 3 מטר ורוחב שני מטר. גובה המפרש 3 מטר. פלטת המתכת התחתית באורך 3 מטר ורוחב מטר אחד, משטח בטון עליה היא מורכבת בגודל 3 על 4 מטר ובעובי 40 ס"מ, כאשר ארבע אוזני ההרמה שקועות בבטון. מהמפרש לבסיס הותקנו שני כבלי תפיסה מפלדת אל-חלד בעובי 10 מ"מ לאיזון וחיזוק הפסל. בשנת 2019 לאחר נפילת הפסל בסערה נוספו 4 מוטות ברזל 6 מ"מ לחיזוק. כל חלקי הברזל צבועים בצבע עמיד למזגי אוויר מגוונים. לפי התכנית הותקנה מערכת תאורה סולארית ומתקן לקולטים. בשנת 2016 נוסף בקצה התורן פסלון בדמות יונה עשויה מברזל לציון זכרה של יונה (יוני) ישראל שהלכה לעולמה. סא"ל אברהם ישראל (כושי) סא"ל אברהם ישראל (כושי) בהחלפת פיקוד על פלגה 33 עם סא"ל בני הוד (פינקי) יוסי יוגב ובני הוד בתהליך הכנת הסלע לקבלת האנדרטה האנדרטה בתצורתה המקורית משנת 1996. היונה שהוספה בקצה התורן לזכר יוני ישראל אלמנתו של סא"ל אברהם ישראל. אחרי חידוש וצביעת האנדרטה. האנדרטה בשלבי הקמה מחדש לאחר נפילתה בסערה ב-2019. האנדרטה תצפית מדרום לכיוון צפון יונה ישראל, כושי 1991-1954, הוצאה משפחתית, 2000. עושים גלים 2017 פרק 5, סרטון בערוץ "עושים גלים 2015", באתר יוטיוב, 15 ביולי 2017 יד לחללי חיל הים, גן אלישבע, אשדוד. חללי בית הספר לקציני ים עכו תאורה סולארית הותקנה פעמיים אך עקב גנבות הוחלט לא לחדשה. מימין לשמאל: דודי אחיו טל בנו ארז אחיו פינקי חברו
רקס ויסלר

רג'ינלד ג'ון "רקס" ויסלר (באנגלית: Reginald John "Rex" Whistler‏; 24 ביוני 1905 – 18 ביולי 1944) היה צייר, מעצב ומאייר בריטי, שנהרג במלחמת העולם השנייה. רג'ינלד ג'ון ויסלר נולד בבריטניה ב־24 ביוני 1905 באלת'ם, קנט, בנם של האדריכל הנרי ויסלר והלן פרנסס מרי, בתם של הכומר צ'ארלס סלג וורד, הכומר של ווטון סנט לורנס, ודרך אמה היה צאצא של הצורף פול סטור. עבודתו המפורסמת ביותר בתחילת דרכו הייתה בבית הקפה בגלריית טייט, שהושלמה בשנת 1927 כשהיה בן 22. הוא הוזמן להפיק כרזות ואיורים עבור Shell Petroleum ו- Radio Times. הוא גם יצר עיצובים למפעל כלי החרס וודגווד על פי רישומים שהכין מכפר בדבון, ומעיצוב תלבושות להצגת הבכורה של הבלט "הבתולות החכמות" של ויליאם וולטון, שהופק על ידי חברת סאדלר וולס בשנת 1940. האלגנטיות והשנינות של ויסלר הבטיחו את הצלחתו כאמן פורטרטים אופנתי. הוא צייר חברים רבים בחברה הלונדונית, ביניהם אדית סיטוול, ססיל ביטון וחברים אחרים של החבורה שאליה השתייך. ציורי הקיר שלו לדירת היוקרה של אדווינה מאונטבאטן בת 30 החדרים בברוק האוס, פארק ליין, לונדון, הותקנו מאוחר יותר על ידי חתנו של מונטבטנס, המאייר דייוויד היקס. כשפרצה המלחמה, אף שהיה בן 35, ויסלר היה להוט להצטרף לצבא. הוא הוזמן למשמרות הוולשים כסגן ביוני 1940. הוא שירת באוגדה משוריינת. במהלך המלחמה הוא היה קצין הקבורה של הגדוד שלו, וחייליו חשדו במקצת ב -20 הצלבים שסימן על הטנק שלו. הוא החליט שרק משום שהיה במלחמה, אין פירושו שהוא לא יכול לצייר, ולכן הוא נשא גם דלי תלוי בצד הטנק למברשות הצבע שלו. מספרים כי ויסלר ניבא את מותו. ימים ספורים לפני שנהרג הוא העיר לחבר שהוא רוצה להיקבר במקום שנפל, לא בבית קברות צבאי. בלילה שלפני מותו ניגש אליו קצין עמית בשם פרנסיס פורטל והם שוחחו זמן מה. לפני שנפרדו, העיר פורטל: "אז כנראה נתראה מחר בערב." בעגמומיות השיב ויסלר: "אני מקווה שכן." הוא נהרג ב -18 ביולי 1944 לאחר שעזב את הטנק שלו כדי לעזור לחיילים אחרים ביחידתו. הוא נהרג מפצצת מרגמה. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי באנוויל-לה-קמפיין, שנמצא 10 ק"מ מזרחית לקאן. לפי הדיווחים, העיתון "טיימס" קיבל יותר מכתבים על מותו של ויסלר מאשר על כל קרבן מלחמה אחר. חריטת זכוכית של אחיו, לורנס ויסלר (פריזמת רקס) הוצבה בקפלת הבוקר בקתדרלת סאליסברי. לורנס כתב גם ביוגרפיה על אחיו. (1985). בעל אידיאלי אהבה אוקלנד, ניו זילנד עיצוב פנים גאווה ודעה קדומה צלחת - המסיבה חנה עזרא נוף באסקס מדיה וקבצים בנושא רקס ויסלר בוויקישיתוף "Whistler, Reginald John [Rex (1905–1944), artist : Oxford Dictionary of National Biography - oi"], Oxford Academic (באנגלית) "The mural imperative: The magical visions of the between-the-wars painter Rex Whistler have their modern-day incarnations", www.ft.com "PROMENADE CONCERT Part 2". The Radio Times (באנגלית בריטית). No. 1346. 1949-07-29. p. 22. ISSN 0033-8060. נבדק ב-2020-11-04. Richard Doherty, British Armoured Divisions and their Commanders, 1939–1945, Pen and Sword, 2013-07-16, ISBN 978-1-4738-2674-8. (באנגלית) Rex Whistler's self-portrait in Welsh Guards uniform, May 1940 | Online Collection | National Army Museum, London, collection.nam.ac.uk