עמנואל אטקס

עמנואל אֶטְקֶס (Etkes; נולד ב-1939) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל ובבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים, וחתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת 2010. עמנואל אטקס נולד בשנת 1939 בתל אביב לאב חילוני ולאם מסורתית, ששלחוהו לבית הספר ביל"ו בתל אביב. בהיותו כבן 13 הצטרף לתנועת בני עקיבא. למד ארבע שנים בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה והיה פעיל בתנועה. התגייס לצה"ל במסגרת גרעין 'אמונים' של התנועה ושימש קומונר בסניף תל אביב 'מרכז'. לאחר שחרורו שימש שלוש שנים כעורך 'זרעים', כתב העת של תנועת בני עקיבא. אטקס הוא איש שמאל המבטא את דעותיו מעל במות שונות. הוא אב לארבעה ילדים, אחד מהם הוא דרור אטקס, שהיה פעיל בשלום עכשיו וביש דין, ומאז 2012 עומד בראש ארגון 'כרם נבות', המתמקד במעקב, מחקר ופרסום דו"חות על מפעל ההתנחלויות ומדיניות הקרקעות הישראלית בגדה המערבית. אטקס למד את שלושת תאריו באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר הראשון למד בחוגים להיסטוריה של עם ישראל ולספרות עברית. את התארים השני והשלישי – בחוג להיסטוריה של עם ישראל. את עבודת הגמר לתואר השני ואת עבודת הדוקטור כתב בהדרכת פרופ' יעקב כ"ץ. עבודת הגמר עסקה בתגובתו של ר' חיים מוולוז'ין לחסידות, ונושא עבודת הדוקטור היה "ר' ישראל מסלנט וראשיתה של תנועת המוסר", והיא עובדה בהמשך לספר. קיבל תואר דוקטור בשנת 1975. אטקס לימד באוניברסיטה העברית בירושלים מאז 1968, ופרש מן ההוראה בקיץ 2008. הוא כיהן כראש בית הספר לתלמידי חו"ל בשנים 1989–1994, וכמו כן שימש כראש התוכנית הרב-תחומית בפקולטה למדעי הרוח (1989–1993), כראש החוג להיסטוריה של עם ישראל (2000–2001) וכראש מרכז דינור לחקר תולדות עם ישראל (2002–2006). בשנים 2002 –2007 היה אחד מעורכי כתב העת "ציון" ובשנים 2022-2014 שימש יושב ראש המערכת המדעית של מרכז זלמן שזר. לימד שנים אחדות באוניברסיטת תל אביב, ובבית הספר הגבוה להשתלמות מורים – שלוחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. שימש פרופסור אורח בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, באוניברסיטת קולומביה,, בישיבה יוניברסיטי ובאוניברסיטת הרווארד. לאחר פרישתו מהאוניברסיטה העברית הרצה בעלמא בית לתרבות עברית, במכינות קדם-צבאיות ובישיבה החילונית בירושלים. בצד פעילותו המחקרית, היה אטקס שותף בצוות שהכין קורס על יהודי מזרח אירופה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, ריכז צוות שהכין ספר לימוד לחטיבה העליונה. עמנואל אטקס עוסק בזרמים ותנועות ביהדות מזרח אירופה במאות ה-18 וה-19. מחקריו עוסקים בההשכלה, החסידות, ההתנגדות לחסידות, תנועת המוסר ועולם הישיבות בליטא. מחקריו מנסים להקיף את ההיסטוריה האינטלקטואלית וההיסטוריה החברתית, ולעמוד על הזיקה ביניהן. בכל מחקריו התחיל מאיסוף הידע הקיים, שחזור הביוגרפיה של האדם אותו חקר, עיון בהגותו ופירוש ההגות בזיקה להקשר התרבותי, החברתי והכלכלי בו הוא פעל. עבודת הגמר של אטקס ראתה אור כמאמר – "שיטתו ופעלו של ר' חיים מוולוז'ין כתגובת החברה ה'מתנגדית' לחסידות", ולימים נכללה כפרק בספרו על הגאון מווילנה. ר' חיים מוולוז'ין היה מגדולי תלמידיו של ר' אליהו - הגאון מווילנה, וירש אותו כמנהיגה של יהדות ליטא המתנגדית. ר' חיים העלה את המאבק בחסידות על פסים חדשים: בעוד הגאון מווילנה הוביל מלחמת חורמה כנגד החסידות והחסידים, וזאת מתוך שכנוע פנימי עמוק שהחסידים הם בגדר מינים, הרי שר' חיים ראה בחסידות אתגר רוחני-דתי שראוי להתמודד איתו במישור הרעיוני והחינוכי. לשם כך הוא פיתח הגות שיטתית אשר ירשה את מושגיה ורעיונותיה מתורת הקבלה. הגות זו, שמצאה את ביטויה בספרו "נפש החיים", חתרה לשוב ולהעמיד את לימוד התורה בראש סולם הערכים של היהדות. בבקשו לשקם את מעמד לימוד התורה, שנפגע לדעתו בעטיה של החסידות, ייסד ר' חיים בראשית המאה ה-19 ישיבה בעיירה הליטאית וולוז'ין ועמד בראשה עד למותו בשנת 1821. ישיבת וולוז'ין הייתה לאבן פינה בבניינן של ישיבות ליטא במאה ה-19. זהו ספרו הראשון של עמנואל אטקס. הספר, שהוא הרחבה ועיבוד של עבודת הדוקטור שלו. הספר ראה אור בהוצאת מאגנס בשנת 1982, ותורגם לאנגלית. רבי ישראל מסלנט היה תלמיד חכם שגדל והתחנך במסגרת העולם הלמדני של המתנגדים. באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19 הוא החל בייסודה של תנועת המוסר, שמטרתה הייתה להביא להתחדשות רוחנית-דתית של יהדות ליטא באמצעות העמקה של החינוך המוסרי. ר' ישראל סבר שנקודת התורפה של בני דורו היא הזנחה של המוסר, בעיקר בתחום שבין אדם לחברו. כדי להתגבר על מכשלה זו הוא פיתח שיטה חינוכית ("שיטת המוסר"), שהתבססה על השקפה פסיכולוגית מודרנית לגבי המכניזם של חיי הנפש. על יסוד השקפה זו הוא פיתח תאוריה באשר למניעים הנפשיים של הכישלון המוסרי. כמו כן, הוא פיתח תרגילים שונים של חינוך מוסרי עצמי. במהלך השנים הוסיף ר' ישראל לשכלל את "שיטת המוסר", ואף הטמיע בה את ההבחנה בין המודע לתת-מודע. ר' ישראל מסלנט לא הסתפק ביצירת הגות חינוכית, אלא אף יזם וארגן תנועה שבאמצעותה שאף להפיץ את רעיונותיו בציבור הרחב. קהל היעד של תנועה זו היו "בעלי הבתים", היינו גברים בני המעמד הבינוני-הגבוה מקרב יהודי ליטא. לשם כך הוא ייסד "בתי מוסר", שבהם התקבצו חבורות של "מוסרניקים" שעסקו בצוותא בעבודת התיקון המוסרי. לאחר מותו של ר' ישראל, העתיקו תלמידיו את עיקר המאמץ לעולם הישיבות הליטאי, וייסדו את "ישיבות המוסר". הספר עוסק בתיאור ובניתוח של שיטת המוסר, תוך הדגשת החידושים שהיו גלומים בה. כמו כן עוסק הספר בתיאור חייו של ר' ישראל ומאמציו להפיץ את בשורת המוסר ברבים. אחת הטענות העולות בספר היא שבייסדו את תנועת המוסר ביקש ר' ישראל מסלנט להגיב על האיום החדש שהציבה תנועת ההשכלה אל מול החברה המסורתית ברוסיה. ספר זה ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1991. הספר מתמקד בדמותו של ר' שמואל מקלם, תלמיד חכם שחי בליטא באמצע המאה ה-19, ואשר בעקבות עלייתו לארץ ישראל הצטרף לקהילת הפרושים בירושלים. בספר שני חלקים: החלק האחד כולל אוסף איגרות הרואות אור לראשונה. מרבית האיגרות נשלחו על ידי ר' שמואל מקלם אל בנו, אריה ליב פרומקין, מי שנודע לימים כרב חשוב בליטא, כפעיל בתנועת "חיבת ציון" וכדמות בולטת בקרב העולים לארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה; מקצת האיגרות נשלחו אל ר' שמואל מקלם על ידי בני משפחתו ובהם אחיו, הרב אליהו רוגולר. האיגרות מהוות מקור רב־ערך להכרת עולמה של האליטה הלמדנית בליטא במאה ה-19. היבטים שונים של תופעה זו נדונים בחלק השני של הספר. בין השאר נדונים בו הנושאים הבאים: דמותו של ר' שמואל מקלם; גידולו של תלמיד חכם; בין משפחה ללימוד תורה והעלייה לארץ ישראל. ספר זה ראה אור בהוצאת משרד הביטחון, האוניברסיטה המשודרת, בשנת 1998. ההשקפה המובאת בספר היא, שבניגוד לדימוי שרווח בספרות המחקר במשך שנים רבות – כאילו הייתה החסידות בראשיתה תנועה עממית באופייה ובהיקפה, היא הייתה אז תופעה אליטיסטית. מדובר באליטה רוחנית-דתית שהתלכדה מסביב לדרך חדשה בעבודת ה', ואשר בשמה של דרך זו ערערה על סמכותה של האליטה המסורתית. ברבות השנים אכן הפכה החסידות לתנועה רחבה שהקיפה גם שכבות עממיות, אלא שזה קרה רק בעקבות תהליך הדרגתי וממושך של התפשטות והתרחבות. הספר עוסק בשלבים הראשונים של תהליך זה. בין השאר הוא עוסק בשאלות הבאות: מה הייתה הבשורה הרוחנית-דתית של ר' ישראל בעל שם טוב? מה היו החידושים הארגוניים והחברתיים שהביאה עמה החסידות? מדוע פרץ המאבק של "המתנגדים" כנגד החסידות ומה היו תוצאותיו? הספר ראה אור בהוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל בשנת תשנ"ח, ותורגם לאנגלית. הפרק הראשון מבקש להסביר מדוע וכיצד זכה הגאון מווילנה למידה יוצאת דופן של סמכות, הן בעיני בני דורו הן בעיני בני הדורות הבאים. לשם כך נבחן הדימוי של הגאון מווילנה כפי שנתפס על ידי בניו וגדולי תלמידיו. מתברר שבעיניהם הצטיירה דמותו של הגאון כמימוש אידיאלי של הערכים הרוחניים שהחברה היהודית המסורתית הייתה מחויבת להם – תורה ויראה. בין השאר מבקש הספר להשיב על השאלות הבאות: מה היה יחסו של הגאון מווילנה להשכלה? איזה תפקיד מילא במאבק כנגד החסידות? כיצד הגיבו החסידים על הרדיפות של המתנגדים? כיצד הוצג המאבק בין החסידים למתנגדים בספרות החרדית של הדורות הבאים? במה התייחדה תגובתו של ר' חיים מוולוז'ין לחסידות? ועוד. אשר להשכלה, הספר מפריך את המיתוס כאילו היה הגאון מווילנה אחד ממבשריה וחלוציה. מתברר כי מיתוס זה צמח בשל הצורך של המשכילים לתלות את עצמם באילן גבוה. הדיון בפרק המוקדש למאבק בחסידות מוביל למסקנה שהיה זה הגאון מווילנה שהכריע כי החסידים הם בגדר מינים, וכי על כן יש להילחם בהם עד רדתם. ספר זה ראה אור בהוצאת מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל בשנת תש"ס, ותורגם לאנגלית. הספר הוא מונוגרפיה על הבעש"ט, והוא מבקש להשיב על השאלה האם ובאיזה מובן ניתן לראות בבעש"ט את מייסד החסידות. אחת השאלות העיקריות הנבחנות בספר היא השאלה המתודולוגית באשר למידת האמינות של המקורות העומדים לרשותנו ביחס לבעש"ט. לשאלה זו נודעת חשיבות מיוחדת ככל שמדובר בספר "שבחי הבעש"ט". פרק מיוחד המוקדש לשאלה זו מוביל למסקנה כי ספר זה הוא מקור היסטורי רב ערך לתולדות החסידות, אף שראוי להשתמש בו בזהירות הראויה. נושאים אחדים הנדונים בספר: פעילותו של הבעש"ט כמגיקן וכמנהיג ציבור, הבשורה של הבעש"ט באשר לדרכי עבודת ה', החוג של מקורבי הבעש"ט ותלמידיו ומקומו בראשית החסידות. בפרק הסיום מובאים הנימוקים לקביעה כי אכן יש לראות בבעש"ט את מייסד החסידות. דוד אסף ועדה רפפורט-אלברט (עורכים), ישן מפני חדש: מחקרים בתולדות יהודי מזרח אירופה ובתרבותם שי לעמנואל אטקס, שני כרכים; א: חסידים ובעלי מוסר; ב. מתנגדים, משכילים ורבנים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשס"ט. ר' ישראל מסלנט וראשיתה של תנועת המוסר, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשמ"ב. "מחבורה לתנועה – תנועת החסידות בראשיתה", יחידות 9–10 של הקורס: פולין, פרקים בתולדות יהודי מזרח אירופה ותרבותם, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"א. ליטא בירושלים: העילית הלמדנית בליטא וקהילת הפרושים בירושלים לאור אגרות וכתבים של ר' שמואל מקלם, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"א. Rabbi Israel Salanter and the Mussar Movement, Philadelphia: Jewish Publication Society, 1993 יחיד בדורו: הגאון מווילנה דמות ודימוי, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"ח. תנועת החסידות בראשיתה, תל אביב: האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ח. בעל השם: הבעש"ט – מאגיה, מיסטיקה, הנהגה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תש"ס. The Gaon of Vilna: The Man and His Image, University of California Press, 2002 "מחברה מסורתית לאורתודוקסיה" (יחד עם רוני באר וימימה חובב), יחידה 12 של הקורס פולין, פרקים בתולדות יהודי מזרח אירופה ותרבותם, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2004. The Besht: Magician, Mystic and Leader, University of New England Press, 2005 בעל התניא: רבי שניאור זלמן מלאדי וראשיתה של חסידות חב"ד, מרכז זלמן שזר, תשע"ב. על ספרו זה זכה בפרס שזר לחקר תולדות ישראל לשנת תשע"ב. לשם שמים: חסידים, מתנגדים, משכילים ומה שביניהם, הוצאת כרמל, תשע"ז. Rabbi Shneur Zalman of Liady: The Origins of Chabad Hasidism, Brandeis University Press, 2015 הציונות המשיחית של הגאון מווילנה: המצאתה של מסורת, הוצאת כרמל, תשע"ט 2019. משיחיות, פוליטיקה והלכה - הציונות הדתית ו"השטחים" 1982-1967, הוצאת כרמל, 2023. The Invention of a Tradition: The Massianic Zionism of the Gaon of Vilna, Stanford University Press, 2024 פרקים בתולדות החברה היהודית בימי הביניים ובעת החדשה, ספר יובל לכבוד פרופסור יעקב כ"ץ (יחד עם יוסף שלמון), ירושלים: הוצאת מאגנס, תש"ם. הדת והחיים, תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"ג. חינוך והיסטוריה, הקשרים פוליטיים וחברתיים (יחד עם רבקה פלדחי), ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"ט. "מחקרי חסידות" (יחד עם דוד אסף ויוסף דן), מחקרי ירושלים במחשבת ישראל כרך טו, ירושלים: תשנ"ט. במעגלי חסידים: קובץ מחקרים מוקדש לזכרו של מרדכי וילנסקי (יחד עם דוד אסף, ישראל ברטל ואלחנן ריינר), מוסד ביאליק, תש"ס. פולין, פרקים בתולדות יהודי מזרח אירופה ותרבותם, 12 יחידות לימוד, ריכוז אקדמי ועריכה (יחד עם דוד אסף וישראל ברטל), תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה. ישיבות ליטא – פרקי זכרונות (יחד עם ד"ר שלמה טיקוצ'ינסקי), ירושלים: מרכז דינור ומרכז זלמן שזר, תשס"ד. ישיבות ובתי מדרשות, ירושלים: מרכז דינור ומרכז זלמן שזר, תשס"ז. עם ועולם, מפגשים בין תרבות ישראל ותרבויות העמים, העת החדשה, חלק ראשון: 'אל מול עולם חדש, לבטים ומגמות בעידן האמנציפציה'; חלק שני: 'על סיפה של ארץ חדשה, "תרבות ישראלית" או ריבוי תרבויות', ספר לימוד לחטיבה העליונה בבית הספר התיכון, המרכז להוראת מדעי היהדות, האוניברסיטה העברית בירושלים ומשרד החינוך והתרבות. החדר – מחקרים, תעודות, פרקי ספרות וזיכרונות (יחד עם דוד אסף), בהוצאת אוניברסיטת תל אביב ובית שלום עליכם, תשס"ט. חינוך ודת, סמכות ואוטונומיה (יחד עם תמר אלאור, מיכאל הד וברוך שוורץ) הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשע"א 2011. בתוך: ישן מפני חדש: שי לעמנואל אטקס, כרך א: חסידים ובעלי מוסר: ישראל ברטל, "קווים למשנתו של עמנואל אטקס בחקר יהדות מזרח אירופה ותרבותה, עמ' 11–26. עפרה אלעד, "ריאיון עם עמנואל אטקס", עמ' 27–40. "עמנואל אטקס, ביבליוגרפיה", הוכנה ונערכה בידי דוד אסף, עמ' 41–53. עמנואל אטקס, באתר Academia.edu רשימת המאמרים של עמנואל אטקס באתר רמב"י בין משיחיות לציונות - סדרת הרצאות, באתר יוטיוב, ערוץ בית אבי חי מתן חרמוני, "החדר: מחקרים, תעודות, פרקי ספרות וזיכרונות" מאת דוד אסף ועמנואל אטקס | חדרי הלב, באתר הארץ, 18 במאי 2010 רועי הורן, למה לא בחר הרבי בנפוליאון, מקור ראשון, מוסף "שבת", 3 באפריל 2012 מרדכי ברויאר, ביקורת על הספר "ליטא בירושלים. העילית הלמדנית בליטא וקהילת הפרושים בירושלים לאור אגרות וכתבים של ר' שמואל מקלם", מדעי היהדות 32, תשנ"ב, עמוד 106–107 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) עמנואל אטקס (1939-), דף שער בספרייה הלאומית מכּתביו: עמנואל אטקס, הגאון מווילנה ותלמידיו כ'ציונים הראשונים' - גלגולו של מיתוס, מתוך ציון פ', תשע"ה עמנואל אטקס, המשיח יהיה מוסיקאי, באתר הארץ, 17 באפריל 2007 עמנואל אטקס, יהודים במהפכה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2007 עמנואל אטקס, בין שמים וארץ, באתר הארץ, 14 ביולי 2008 עמנואל אטקס, הגות יהודית איגרות שלום, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2009 עפרה אלעד, ריאיון עם עמנואל אטקס, בתוך ישן מפני חדש, מרכז זלמן שזר, תשס"ט אלי אושרוב, ירושלים: מרצים בכירים מארגנים צעדת מחאה בשייח' ג'ראח, באתר nrg‏, 24 במאי 2010 פולין: פרקים בתולדות יהודי מזרח-אירופה ותרבותם, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1990–1998 עם ועולם, מפגשים בין תרבות ישראל ותרבויות העמים, העת החדשה, חלק ראשון: אל מול עולם חדש, לבטים ומגמות בעידן האמנציפציה, חלק שני: על סיפה של ארץ חדשה, תרבות "ישראלית" או ריבוי תרבויות, משרד החינוך, ירושלים, תשס"ה Proceeding of the American Academy for Jewish Research 38-39 (1970-1971) pp. 1-45 גדי שגיב, מדוע התאמצו בני משפחת ריבלין והמציאו סיפור היסטורי שלא היה ולא נברא, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2019 ישי רוזן־צבי, חזור לממשלה ואמור כי באלון מורה מצאת את צאצאי החשמונאים, באתר הארץ, 20 בפברואר 2024