מג'ד אל-כרום

מַגְ'ד אֶל-כֻּר֫וּם (בערבית: مَجْد الْكُرُوم, תעיק מדויק: מג'ד אלכרום, הגייה נפוצה: מַזְ'ד לֶכְּר֫וּם) היא מועצה מקומית ערבית-מוסלמית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בבקעת בית הכרם, צפונית-מערבית לכרמיאל ודרומית-מערבית לבענה. ב-1964 הוכרז הכפר כמועצה מקומית. ראש מועצת מג'ד אלכרום הנוכחי הוא סלים סליבי. היישוב ממוקם בעיקרו בצדו הצפוני של כביש 85. שכונה אחת של היישוב, ד'יל אל-מסיל, נמצאת מדרום לכביש 85. בחפירות באזור מג'ד אל-כרום התגלה יישוב עתיק. חלק מהחוקרים מזהים אותו כ"בית הכרם" המוזכר במשנה ובתלמוד. בתקופת דאהר אל-עומר ובנו עלי שהיה מושל הגליל, נבנתה חומה סביב הכפר ובה מגדלי שמירה. כאשר עלי ניסה למרוד באחמד אל ג'זאר הגיע האחרון בראש צבא למג'ד אל-כרום וכבש אותה. בשנת 1896 תואר הכפר על ידי נוסע יהודי: "הכפר מג'דל כרום עולה באשרו על כפרים הרבה הודות לכרמיו הרבים, כשבעת אלפים עצי זית, כאלפים עצי תאנה והרבה עצי פרי שונים ימצא שמה. לפני הכפר ישתרעו גני זרע הטאבאק, ואחריו ימשכו שדי תבואותיו המלאים בר. בתי הכפר יפים ומשוחים בסיד, אף כי נבנו בלי סדר כטעם הערבים. בו מעין גדול ובאר אבן בנויה עליו, גם חנות, גם בית מלון לעוברים ושבים היהודים ימצא שם." על-פי מפקד האוכלוסין של 1922, נמנו בכפר 885 תושבים מוסלמים-סונים, 3 מוסלמים-מתואלים וערבי-נוצרי אחד. בימי המרד הערבי הגדול היו באזור הכפר התקפות רבות כנגד יהודים ובריטים, ובאזור חנו כנופיות. ליד הכפר היו מספר התקפות כנגד העובדים והציוד שלהם שעבדו בסלילת כביש עכו צפת, כנגד הנוסעים בדרך וכן כנגד תחנת המשטרה של הכפר. במהלך מלחמת העצמאות הגנה על הכפר יחידה של צבא ההצלה הערבי. בליל 29 באוקטובר 1948, במהלך "מבצע חירם", נסוגו אנשי צבא ההצלה ללבנון ועמם יצאו מהכפר כשליש מתושביו. ב-30 באוקטובר הכפר נכבש. על פי חקירה של אנשי האו"ם, ב-5 בנובמבר ציוותה יחידת צה"ל על התושבים להתאסף במרכז הכפר, ודרשה מהמוח'תאר שימסור את כל כלי הנשק של הכפר. המוח'תאר טען כי אין נשק בכפר, ובעקבות זאת לקחו החיילים חמישה מצעירי הכפר והוציאו אותם להורג ביריות. לאחר מכן נערך חיפוש בכפר, שבמהלכו נהרגו עוד שני גברים ושתי נשים, ובתים רבים נבזזו. עשרות משפחות נטשו את הכפר וברחו ללבנון. בית המוח'תאר פוצץ ולפנות ערב עזבה יחידת הצבא את המקום. לטענת עאדל מנאע החיילים בצעו בכפר גם מעשי אונס. מתושבי הכפר נלקחו גם מאות ראשי צאן. בני מוריס מצטט דו"ח של קצין או"ם המייחס זאת ליחידת צבא, ובעיתונות נטען בשם המשטרה שהשודדים היו דרוזים. ברישום התושבים תש"ט, ב-8 בנובמבר 1948, נמנו בכפר פחות מ-200 תושבים. במאי 1949 הגיע מספר התושבים בכפר ל-2,000–3,000. בכפר התיישבו גם פליטים מן הכפרים שעב ואל-בירווה[דרוש מקור]. בנובמבר 1949 גרשו שלטונות ישראל 200 מסתננים שנמצאו במג'דל כרום ושעב. במאי 1950 הוחל בחלוקת תעודות זהות לתושבי הכפר שהביאו אישורים שהיו בכפר בעת מפקד האוכלוסין בנובמבר 1948. בסוף אוגוסט 1950 הטיל צה"ל עוצר על הכפר למשך 8 ימים. במהלך שנת 1951 הוציא בג"ץ מספר פעמים צו על תנאי המורה לשר הפנים לנמק מדוע לא יינתנו לתושבים במג'ד אל-כרום תעודות זהות. בחלק מהמקרים נפסק שיש לתת לפונים תעודות זהות. לגבי מקרים אחרים טען פרקליט המדינה שהבקשות מבוססות על עדויות מזויפות. במקרים אחרים נדונו מבקשים על ניסיון לקבל תעודת זהות במרמה. באוגוסט 1952 הוטל עוצר על הכפר ונעשו בו סריקות. בתחילת 1961 הוקמה ביישוב מרפאה של קופת חולים. בשנת 1963 חובר היישוב לרשת החשמל הארצית. בראשית ימי מדינת ישראל שויך הכפר למועצה אזורית נעמן (כיום חלק ממועצה אזורית מטה אשר). לפחות חלק מתושבי מג'ד אל-כרום התנגדו לשיוך זה, בטענה שאינם מקבלים מהמועצה כל שירותים ודרשו להוציאם מתחומה. פנייתם לבג"ץ נדחתה. בשנת 1964 הוקמה מועצה מקומית ביישוב. בין 1964 ל-2003 הייתה מג'ד אל-כרום מועצה מקומית בעלת שטח שיפוט של 9,000 דונם. בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של המועצה. בשנת 2003 אוחדו הרשויות המקומיות: בענה, דיר אל-אסד ומג'ד אל-כרום תחת מועצה מקומית מאוחדת בשם שגור. בשנת 2005 הוכרז היישוב המאוחד כעיר. בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, החל מ-1 בדצמבר 2008, ומשיב את המצב לקדמותו. בבחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות שהתקיימו ב-18 באוגוסט 2009, נקבע כי יש צורך בסיבוב שני על מנת להכריע בין המתמודדים. מוחמד מנאע נבחר לראשות המועצה המקומית. תושבי מג'ד אל-כרום עוסקים בעיקר בתעשייה קלה, מסחר ושירותים לכלי רכב. שיעור המועסקים בחקלאות, בעיקר זיתים וגידולי שדה, נמוך יחסית לממוצע בקרב ערביי ישראל, כיוון שרוב האדמה בסביבת היישוב אינה ראויה לעיבוד. במהלך מלחמת לבנון השנייה ספגה מג'ד אל-כרום מטחי קטיושות כשאר יישובי הצפון ושניים מתושביה נהרגו ב-4 באוגוסט 2006 מנפילת קטיושה. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים במג'ד אל-כרום 16,022 תושבים (מקום 130 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.0%‏. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 77.7%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,403 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). תושבי מג'ד אל-כרום הם מוסלמים, אך רובם לא אדוקים. מראה הכפר בסוף שנות ה-70 (צילום מחמוד אמין מנאע) סוף שנות ה-40 אשכול יישובי בית הכרם אתר המועצה המקומית פרופיל מג'ד אל-כרום נכון לשנת 2020 באתר הלמ"ס מג'ד אל-כרום (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית Adel Manna, Resistance and Survival in Central Galilee, July 1948–July 1951, Jerusalem Quarterly 79, 2019 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. לטבלת הדירוג המלא. מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן). הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור סוף 2022 הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 זהו שינוי ערבי של השם "מג'דל כרום" [1] מועצה ממונה תוקם, דבר, 21 באוקטובר 1964 Avi-Yonah, Michael (1976). "Gazetteer of Roman Palestine". Qedem. 5: 38. ISSN 0333-5844. הדרך מעכו לצפת, המליץ, 14 בפברואר 1896 מפקד האוכלוסין 1922, מחוז עכו, עמוד 37 זאב וילנאי, הכביש החדש עכו-צפת, הארץ, 9 בינואר 1928 50 לסטים נהרגו בהתנגשות עם הצבא, הַבֹּקֶר, 19 באוגוסט 1938 נדקר משגיח יהודי של מחלקת עבודות ציבוריות, דואר היום, 26 במאי 1936 נלחמים לא ביהודים אלא בממשלה, דבר, 28 באוגוסט 1936 מרחץ דמים איום ומזעזע בדרך עכו-צפת, הַבֹּקֶר, 29 במרץ 1938 הודעות רשמיות, הארץ, 21 במרץ 1939 הכנופיות פעילות בצפון, הארץ, 21 בפברואר 1938 הותקפה תחנת המשטרה במג'דל כרום, הַבֹּקֶר, 14 ביוני 1938 יריות, פצצות, חבלות, הארץ, 3 ביולי 1938 בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 303–304. עאדל מנאע, "נכבה והישרדות: סיפורם של הפלסטינים שנותרו בחיפה ובגליל, 1948–1956", מכון ואן ליר, 2017, הקשרי עיון נשדד צאן רב מכפר ערבי, קול העם, 22 בדצמבר 1948 מ. הלך, שלוש רבבות ערבים חזרו לגליל, יום יום (עיתון ערב), 16 במאי 1949 מסתננים גנבו צנורות מים בנגב, מעריב, 9 בנובמבר 1949 מצב רוחו של הפקיד קובע את גורל התושב בשטחי הממשל הצבאי, קול העם, 18 במאי 1950 הוסר המצור מעל מגדל־כרום, קול העם, 5 בספטמבר 1950 צו על תנאי בדבר תעודות זהות לערבים, חרות, 16 במרץ 1951 תביעות בסיטונות לתעודות־זהות לערבים, חרות, 29 באוגוסט 1951 בוטל צע"ת לטובת 23 ערבים, חרות, 28 בספטמבר 1951 נידון הטרור המפא"י לקראת הבחירות, קול העם, 11 ביולי 1951 מוכתר מג'דל כרום נעצר על עדות כוזבת, הארץ, 5 באוקטובר 1951 נידונו על הוצאת תעודות במירמה, הארץ, 11 בספטמבר 1952 חיפושים וסריקות בכפר מג'דל כרום, הארץ, 26 באוגוסט 1952 כפרים רדומים קמים לתחיה, דבר, 3 בפברואר 1961 צעדים לזירוז אספקת חשמל, דבר, 14 בנובמבר 1962 נדחתה תביעת ערביי מג'דל כרום להפרידם מעל המועצה האזורית, חרות, 29 ביולי 1955 מועצה ממונה תוקם, דבר, 21 באוקטובר 1964 מוחמד חליליה, ראשי המגזר הערבי מרוצים מהרחבת תחומי ישוביהם, דבר, 14 ביוני 1983 חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו- 2004) (מס' 2), התשס"ג-2003 חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד אל כרום, דיר אל אסד ובענה), התשס"ט-2008, ס"ח 2193 מיום 19.11.2008 ופא אליאס, השפעת דפוסי הפעילות היומית על תאונות דרכים: חקרי אירוע ליישובים נעקפים, חיבור על מחקר לשם מילוי חלקי של הדרישות לקבלת התואר דוקטור לפילוסופיה בטכניון, ינואר 2008, עמ' 49 יואל דר, מג'דל כרום שוב עלתה לכותרות, דבר, 18 בינואר 1970 פרופיל מג'ד אל-כרום באתר הלמ"ס ופא אליאס, השפעת דפוסי הפעילות היומית על תאונות דרכים: חקרי אירוע ליישובים נעקפים, חיבור על מחקר לשם מילוי חלקי של הדרישות לקבלת התואר דוקטור לפילוסופיה בטכניון, ינואר 2008, עמ' 47