ניצה בן-דב

ניצה בן-דב (שמה המקורי: ניצה פרוכטמן; נולדה ב-10 במרץ 1950) היא חוקרת ספרות ישראלית, פרופסור אמריטה בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. כלת פרס ישראל לחקר הספרות העברית והכללית לשנת תשפ"א (2021). נולדה בתל אביב להורים ניצולי השואה. אביה, דב פרוכטמן, שימש מורה לספרות וכתב שורה של מחקרים אודות יצירתו של ש"י עגנון. סיימה את לימודיה בבית הספר תיכון חדש בתל אביב ב-1968. את שירותה בצה"ל (1968–1970) עשתה בנח"ל, בהיאחזות נח"ל גולן. למדה ספרות עברית ומקרא לתואר ראשון, באוניברסיטה העברית בירושלים, בין השנים 1970–1973. השלימה תעודת הוראה ב-1974. את לימודי התואר השני והתואר השלישי, שהתקיימו בין השנים 1974–1983, סיימה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופ' רוברט (אורי) אלטר, עסקה בחלומות ופסיכולוגיה ביצירות עגנון וקפקא. בין השנים 1986–1989 כיהנה כמרצה בכירה באוניברסיטת פרינסטון, ארצות הברית. משנת 1989 מרצה בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. בשנת 1999 מונתה לפרופסור חבר, בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין. שימשה כעורכת הראשית של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה (1996–2000) וכן כיו"ר הערוץ האקדמי (2001–2005). הקימה שתי תוכניות לתארים מתקדמים ועמדה בראשן: נשים ומגדר ולימודי תרבות. הובילה במשך 5 שנים את סדרת ההרצאות "בדרכן". בשנת 2023 קיבלה את התואר "יקירת חיפה". נשואה לד"ר יוסי בן-דב, בעבר מנכ"ל חברת "עת הדעת", העוסקת בחינוך בעזרת טכנולוגיה, והמנהל הכללי של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. להם שלושה ילדים ו-7 נכדים. בן-דב פרסמה ספרים, מאמרים ומסות בתחום הספרות העברית החדשה. מחקריה עוסקים ביצירותיהם של ש"י עגנון, אברהם ב. יהושע, עמוס עוז, ס. יזהר, יהודה עמיחי, יהושע קנז, יהודית הנדל, חיים באר, סמי מיכאל, צרויה שלו, יהודית רותם, דליה רביקוביץ' ואסף ענברי וכן במתן פרשנות לסיפורי המקרא. המתודות המחקריות המאפיינות את בן-דב מגוונות ומשתנות, ומניבות מחקרים סטרוקטורליסטיים, פמיניסטיים, פסיכואנליטיים ואוטוביוגרפיים. מחקריה משלבים בין מתודות אלו, לבין בחינה תוך-טקסטואלית ובין-טקסטואלית, של היוצרים אותם היא חוקרת. בראש ובראשונה מזוהה בן-דב עם חקר עגנון. ספרה Agnon's Art of Indirection: Uncovering Latent Content in the Fiction of S.Y Agnon, (בריל, 1993), חשף את האפשרות לנתח את יצירת עגנון (המתאפיינת ב"אמנות העקיפוּת", מושג שטבעה בן-דב), גם כאשר זו מתורגמת לאנגלית. בן-דב לא רק קירבה את עגנון לחוקרי הספרות מחוץ לישראל, כי אם גם המחישה, שניתן לנתח באופן מילולי, על ידי קריאה צמודה, את הייחודיות של יצירת עגנון, גם כאשר זו מיתרגמת לשפות זרות. המחקר הפריך את קביעתה של סינתיה אוזיק, לפיה "הנסיך העברי הוא קבצן באנגלית". אף על פי שיחסי מִשמוע בין הרובד ה"סמוי" ל"גלוי" קשורים בנימי נפשה של השפה העברית, בן-דב ממחישה שגדולתו של הסופר צריכה לעמוד לו גם מעבר לתרגום. הספר סוקר את השיטות, התמות והחומרים באמנותו של עגנון ומרבה לעסוק בחלומות ובפירושם. בספר מוצגים צמתים של משמעות ביצירות עגנון, שבהם נחשפים רבדים שונים – פסיכואנליטיים ותרבותיים וכן מתקיים דיון אודות תשתיות מקראיות, אותן הקורא האנגלי יכול לאתר בתרגומי היצירות, בשונה מן התשתיות התלמודיות. ניתוחיה של בן-דב קרבו את קוראי האנגלית ליצירתו של עגנון, והגדירו את עגנון כמודרניסט שיצירתו אוצרת משמעויות אוניברסליות. כמו כן המחקר התווה דרך לתרגום שיפצה על המעבר לשפה זרה, ויעביר לקורא בשפתו את טביעתה הייחודית של האסתטיקה העגנונית. הספר אהבות לא מאושרות: תסכול אירוטי, אמנות ומוות ביצירת עגנון (אפקים, עם עובד, 1997), מרחיב את הדיון בקורפוס העגנוני וכולל דיונים פסיכואנליטיים ברוח פרויד ויונג, ולצדם דיונים בין-טקסטואליים, הן ספרותיים – באשר לזיקות שבין עגנון למאן, קפקא, וולטר ופלובר, והן אמנותיים-אנתרופולוגיים, בזיקת היצירות לציוריהם של רמברנדט ובקלין. השילוב בין המתודות בונה פרשנות תרבותית אוטונומית המפענחת את הדמות העגנונית, כמו גם את החברה ממנה היא נובעת. המשותף לקורפוס הנידון, הוא תמת האהבה הבלתי מאושרת והתסכול שזו מזמנת. בספר, מקיימת בן-דב דיאלוג פרשני עם חוקרי עגנון ומבקריו, ומתווה דרך פרשנות חתרנית ומקורית ליצירותיו. ספרה והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז (שוקן, 2006), עוסק הן במחקר תוך-טקסטואלי פרטני, הממפה תמות יסוד ותבניות סיפוריות חוזרות ונשנות אצל עגנון, יהושע ועוז והן במחקר בין-טקסטואלי, הממחיש את נקודות ההשקה בין יהושע (לו הוקדש ספרה של בן-דב בכיוון הנגדי (1995), שעסק ברומן 'מר מאני') ועוז לבין עגנון, יוצר "תמות האב" ומודלים ספרותיים מהם יונקים עוז ויהושע. בנוסף, מצביע הספר על נקודות הייחוד ביצירותיהם של עוז ויהושע, לאחר שהם מבססים נוסח סיפורי בשל. הטקסטים בהם בחרה החוקרת לדון, הם טקסטים מכוננים, ולמעשה על-זמניים: "בדמי ימיה", "הרופא וגרושתו" ו"שירה", לעגנון; "השיבה מהודו", "מסע אל תום האלף", "הכלה המשחררת" ו"שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", ליהושע; "לדעת אישה", "המצב השלישי" ו"סיפור על אהבה וחושך", לעוז. טקסטים אלו מהווים נקודת מוצא בפנייה אל סיפורת היוצר, ומהם שולחת החוקרת חִצים אל מכלול יצירתו. טקסטים אלו, שהתקבלותם כיום מלאה בקרב הקורא, עוררו עם יציאתם פולמוס ספרותי וחברתי. הבחירה דווקא בטקסטים אלו, מעידה על יכולתה של הספרות להקדים את זמנה ועל המאבקים המחקריים המלווים את יציאתו של טקסט, עד להתקבלותו הקאנונית. ספרה חיים כתובים: על אוטוביוגרפית ספרותיות ישראליות (שוקן, 2011) הוא תגובה מחקרית לגל הפרוזה האוטוביוגרפית והביוגרפית שמציף את הספרות העברית (והכללית) מתחילת שנות התשעים של המאה העשרים. בן-דב מציינת את "מקדמות" של ס. יזהר, שהתפרסם ב-1992, כנקודת פתיחה למגמה מובהקת זאת בספרות הישראלית. בדיונה על מקדמות וברומנים האוטוביוגרפיים המוצהרים שבאו בעקבותיו – "חבלים" של חיים באר (1998), "סיפור על אהבה וחושך" של עמוס עוז (2002), "הדבר היה ככה" של מאיר שלו (2009), "חסד ספרדי" של א"ב יהושע (2011) – היא ממחישה את כפל הפנים של הסוגה הזאת: מצד אחד תיאור גלוי או גלוי למחצה של עובדות, ומצד שני - יצירת אמנות מחושבת היטב. בו-זמנית בוחנת בן-דב את הדיאלקטיקה בין היצירה האוטוביוגרפיה המוצהרת המאוחרת לבין יצירות קודמות של הסופרים הללו. בן דב בוחנת גם יצירות אוטוביוגרפיות שקדמו לגל הדחוס של סוף המאה העשרים ותחילת המאה העשרים-ואחת: את הסיפור "הסימן" של עגנון, שהגרסה השלמה שלו התפרסמה ב-1962, את שני הרומנים האוטוביוגרפיים למחצה של סמי מיכאל "חסות" ו"חופן של ערפל" שהתפרסמו בסוף שנות השבעים של המאה העשרים, ואת מכלול יצירתה הפרוזאית והשירית של דליה רביקוביץ שחוויית היתמות בוקעת ממנה. "חיים כתובים" מכיל גם דיונים ספרותיים ביצירות שאינן ספרותיות במובהק, כמו ספר הזיכרונות של חוקר הספרות ששון סומך "בגדאד אתמול" (2004), הביוגרפיה שכתבה ההיסטוריונית אניטה שפירא על יוסף חיים ברנר (2008), ורומן הקיבוץ של אסף ענברי "הביתה" (2009). "חיים כתובים" מכיל מבוא בן שלושה חלקים ואחרית דבר. ספרה חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית (שוקן, 2016) עוסק בתודעת המלחמה, בחוויות הצבא, בדחף לנקום, במקומו של היחיד בתוך קבוצה, ביחסי כובש–נכבש ובהתמודדות עם אובדן ושכול כפי שהם משתקפים ביצירות נבחרות בסיפורת הישראלית, ממלחמת העולם הראשונה ועד לערב מלחמת לבנון השנייה. כל פרק מתמקד בסוגיה אחרת בקיום היהודי והישראלי החי בצל מלחמות. ספרה אל מקום שהלב מושך (שוקן, 2022) מחולק לתשעה שערים, וכל שער מכיל פרק אחד או פרקים אחדים העוסקים ביצירתו של סופר/ת או חוקר ספרות אחר: ש"י עגנון, יהודה עמיחי, א"ב יהושע, צרויה שלו, עמוס עוז, חיים באר, דן מירון, שמואל אבנרי, אליהו מידניק, אורי אלטר. נאספו בספר מאמרים ורשימות שעדיין לא כונסו באחד מספריה של ניצה בן-דב ושיש ביניהם קשרים תמטיים ואחרים. את כותרת הספר מסבירה בן־דב, שבלשונו של עגנון היא "לקחה לה לב" לכתוב על יצירות, מפני שהן ושכמותן לקחו את לבה. מאמריה של ניצה בן-דב הופיעו גם באנגלית, איטלקית וספרדית. היא זכתה בפרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול (1996), בפרס קריב לחקר הספרות העברית מטעם ראש עיריית חיפה (1998), בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרה "חיי מלחמה" (2018) ובפרס ישראל לחקר הספרות העברית (2021). Agnon's Art of Indirection: Uncovering Latent Content in the Fiction of S.Y. Agnon, Brill's Series in Jewish Studies, Leiden and New York, 1993. בכיוון הנגדי - קובץ מחקרים על מר מאני של א"ב יהושע (הקיבוץ המאוחד, 1995) אהבות לא מאושרות: תסכול אירוטי, אמנות ומוות ביצירת עגנון [https://www.am-oved.co.il/%D7%90%D7%94%D7%91%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%90-%D7%9E%D7%90%D7%95%D7%A9%D7%A8%D7%95%D7%AA? (עם עובד, 1997) והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז[1] (שוקן, 2006) The Amos Oz Reader. Houghton Mifflin Harcourt Publishing, Boston and New York, 2009 מבטים מצטלבים – עיונים ביצירת א"ב יהושע, בעריכת ניצה בן-דב, אמיר בנבג'י וזיוה שמיר (הקיבוץ המאוחד, 2010) חיים כתובים: על אוטוביוגרפיות ספרותיות ישראליות[2] (שוקן, 2011) על חיים כתובים עם פרופ' מוטי גולני חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית [3], (שוקן, 2016) ערב השקה לספר, 24.10.2017, במרכז חדרים לתרבות יהודית-ישראלית. ייצוגים: מציאות, חיקוי ודמיון – עיונים ביקורתיים בעריכת יאיר קורן־מיימון וניצה בן-דב (מכון מופ"ת, 2020) אל מקום שהלב מושך[4], (שוקן, 2022) ערב השקה לספר, 11.12.2022, במרכז חדרים לתרבות יהודית-ישראלית. אור שרף (עורך), הספרות העברית כגבורת תרבות [5], (שוקן, 2021). ערב השקה לספר, 12.12.2021, במרכז חדרים לתרבות יהודית-ישראלית, על ספריה: אראלה בראון, ש"י עגנון – אמן של דרכי עקיפין: ביקורת על ספרה של ניצה בן-דב, Agnon's Art of Indirection: Uncovering Latent Content in the Fiction of S.Y Agnon, הדואר (יוני, 1994), עמ' 18–21 גבריאלה אביגור-רותם, מסע בארצות עגנון: ביקורת על ספרה של ניצה בן-דב, אהבות לא מאושרות – תסכול אירוטי, אמנות ומוות ביצירת עגנון, הארץ תרבות וספרות, 27 ביוני 1997, עמ' ד'2 שרה הלפרין, לנסיכי הלשון ולפשוטי העם: ביקורת על ספרה של ניצה בן-דב, אהבות לא מאושרות – תסכול אירוטי, אמנות ומוות ביצירת עגנון, מעריב ספרות וספרים, 9 בינואר 1998, עמ' 29 עירית אבישי צביאלי. ההארה הארס-פואטית: על הספר חיים כתובים מאת ניצה בן-דב, גַּג, גיליון מס’ 25, חורף 2011, עמ’ 174-172 ריקי דסקל, באוטוביוגרפיה צריך לשקר (ג'ניס איאן), מאזנים, פ"ו/2 (שנה 84), ניסן-אייר תשע"ב, אפריל 2012, עמ' 50–52, באתר JSTOR אבנר הולצמן, עין בעין: על עשרים חוקרי ספרות, הוצאת כרמל, ירושלים, 2018, עמ' 285 - 289 הערך "ניצה בן-דב" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 70–71, 2018, חיפה. Ratzaby, Shalom. "Nitza Ben-Dov, Notes on Agnon's Art of Indirection: Uncovering Latent Contents in the Fiction of S.Y. Agnon" Journal of Israeli History: Studies in Zionism and Statehood, vol. 15 no. 1 (Spring 1994), pp. 122–125. Wendy Zierler, Agnon's Art of Indirection: Uncovering Latent Content in the Fiction of S.Y Agnon. Ariel – The Israel Review of Arts and Letters, Number 99-100 (1995), pp. 178–182. מדיה וקבצים בנושא ניצה בן-דב בוויקישיתוף ניצה בן-דב, בלקסיקון הספרות העברית החדשה טקס הענקת פרס ישראל 2021 15.4.2021 פרופ' ניצה בן־דב, באתר פרס ישראל יקירת חיפה 2021 טקס הענקת פרס יצחק שדה ל"חיי מלחמה" 9.10.2018 ניצה בן-דב, דף שער בספרייה הלאומית ניצה בן-דב, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ניצה בן-דב, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" ניצה בן-דב, באתר של אוניברסיטת חיפה רשימת המאמרים של ניצה בן-דב באתר רמב"י ניצה בן-דב מקריאה מפרי עטו של יהודה עמיחי: "אדם חייו ארוכים מאוד" 17 ביוני 2010 מוטי גולני מראיין את ניצה בן-דב, חיים כתובים: על אוטוביוגרפיות ספרותיות ישראליות, בערוץ אוניברסיטת חיפה ביו טיוב, 27 בפברואר 2012 ראיון בתוכנית ערב חדש עם דן מרגלית, 28 ביוני 2016 ראיון בתוכנית ינשופים ברדיו של מכללת אורנים, 3 במאי 2016 ראיון בתוכנית מחוץ לזמן עם אהרל'ה ברנע, 8 בינואר 2017 בדרך אל היחידים: על יצירת יהושע קנז צוותרבות עם ניצה בן-דב, גבריאלה שלו ודניאל עוז בהנחיית דורית זילברמן, 24 בדצמבר 2020 דן מרגלית מראיין את ניצה בן-דב לאחר פרסום דבר זכייתה בפרס ישראל 24 בפברואר 2021 רון כתרי מראיין את ניצה בן-דב, על ספרה "חיי מלחמה" במסגרת המרכז למלחמת יום הכיפורים, 2 במרץ 2021 אריאל הורוביץ, "הספרות מכניסה לחיינו רובד רוחני", ריאיון בעיתון מקור ראשון, 31 במרץ 2021 אמיר גילת מראיין את ניצה בן-דב על קבלת פרס ישראל ועל חיפה בספרות העברית, 22 באפריל 2021 שיחה עם ענת שרון בלייס בכאן תרבות [6] על הספר חיי מלחמה ועל מאמרי דעה על אודות מלחמת חרבות ברזל, 19 במרץ 2024 סדרת הרצאות על נשים ופועלן באוניברסיטת חיפה, בעריכת פרופ' בן-דב על ספריה: מור אלטשולר, שתילים חדשים של גזע כרות, הארץ, ‏5 בדצמבר 2006 ; על ספרה של ניצה בן-דב, והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז Mor Altshuler, He cast a Giant Shadow, 'Ve-hi tehilatekha' by Nitza Ben-Dov, Schocken Publishing, 336 pages, Ha'aretz Literary Appendix, December 16th 2006 דורון ב. כהן, איך קשורות הנשים של עגנון לאלה של א"ב יהושע, באתר הארץ, 29 במרץ 2007 אורי (רוברט) אלטר, והיא תהילתה: על ספרה של ניצה בן-דב, והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז, קשת החדשה, גיליון 19 (אביב 2007), עמ' 31–35. Adia Mendelson-Maoz, Ve-Hi Tehilatekha: Studies in the works of S. Y. Agnon, A. B. Yehoshua, and Amos Oz, Hebrew Studies 51, 2010 רבקה שאול בן צבי, כשהסופר כותב את עצמו, המוסף לספרות של 'מקור ראשון' - על הספר "חיים כתובים", פורסם במוסף 'שבת', 'מקור ראשון', י'ב באב תשע"א, 12 באוגוסט 2011 אילת נגב, עוגיית מדלן שלהם, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2011 אבנר הולצמן, גם הסופר נוגע אל ספרו, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011 פניה עוז-זלצברגר, אמת ראשונה, ושנייה, ושלישית - בעקבות ספרה של ניצה בן-דב, והיא תהילתֶךָ: עיונים ביצירות ש"י עגנון, א"ב יהושע ועמוס עוז, כיוונים חדשים 16, יולי 2007, עמ' 284-278, באתר ההסתדרות הציונית העולמית. מיה סלע, החיים, הוראות שימוש, באתר הארץ, 4 ביולי 2011 דורון ב. כהן, "ביוגרפיה של מקום ותנועה כאפוס" (על "חיים כתובים"), כיוונים חדשים 25, כסלו תשע"ב, דצמבר 2011, עמ' 291-286, באתר ההסתדרות הציונית העולמית. Eilat Negev, "The thin line between fiction and autobiography in Israeli novels" a review of Hayyim Ktuvim (Written Lives: On Israeli Literary Autobiographies) Haaretz, Books November 2011, P. 10 Doron Cohen, Written lives: On Israeli literary autobiographies by Nitza Ben-Dov, Hebrew Studies 54, 2013 רבקה שאול בן צבי, "מלחמה ללא שדה קרב", המוסף לספרות של 'מקור ראשון' - על הספר "חיי מלחמה", פורסם במוסף 'שבת', 'מקור ראשון', 17 בפברואר 2017 יהודית רותם, נקמה יהודית פראית, באתר הארץ, 1 במרץ 2017 - על "חיי מלחמה" Adia Mendelson-Maoz, Lives of Wars and Trauma, Hebrew Studies 59, 2018 מכּתביה: "והיא לא ידעה איש" : על סיום סיפור בת יפתח, על סיום ספר שופטים, על סיום סיפור מיכל בת שאול ועל סיומים אחרים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, עלי שיח גליון 48, חורף 2002 ביום שלפני גוויעת העולם, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2002 והיא תהילתֶךָ - וידאו, באתר הערוץ האקדמי, 15 בנובמבר 2006 גילוי וכיסוי בלשון נוסח א"ב יהושע, באתר "קשתות", 17 בנובמבר 2007 עכבר העיר אונליין, עמוס עוז בן 70: כל מה שנחשב עשוי ממלים, באתר הארץ, 8 באפריל 2009 "תשע אמהות ואמא: ייצוג אימהות בסיפורת העברית החדשה" מאת אברהם בלבן | בסיס האם, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2010 הסיפור "במצולות" כפרדיגמה ליחסי יהודים פולנים, עג גיליון ב', 2012 נוגע בכל, לפעמים לופת וחונק ולפעמים מַרפה ומרפא (מנחת הערכה לדן מירון עם הגיעו לגבורות), באתר הארץ, 2 בינואר 2015 עסיסו של כרם ענבים, באתר הארץ, 12 ביולי 2019 - דברים שנאמרו בתום כנס לכבודה של פרופ' ניצה בן-דב שנערך ב-10 וב-11 ביוני 2019 באונ' חיפה The Vengeance of the Skull in Yehuda Amichai's Not of This Time, Not of This Place," Prooftexts, Volume 37, Number 2, 2019, 328-353 ניצה בן־דב, קדושת השתיקה, באתר הארץ, 7 באפריל 2020 ניצה בן דב, ‏הישראלים הם מהמאושרים בעולם. כדאי שנשמור על זה, פרופ' ניצה בן דב, באתר גלובס, 9 במאי 2022 "מבט אישי מאוד", פרק בספר "יום פקודה: מלחמת יום הכיפורים – להביט לאמת בעיניים", עורך: גדעון אביטל-אפשטיין, ידיעות ספרים (2023), עמ' 241-237. נימוקי השופטים באתר פרס ישראל חגית הורנשטיין, “בכבוד ובהוקרה: נבחרו יקירי העיר חיפה”, באתר כלבו – חיפה והצפון, 21 במאי 2023 ניצה בן־דב, הפיתרון הוא ירושלים, באתר הארץ, 11 בינואר 2021 ניצה בן־דב, מותה — מותו, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2018 ניצה בן־דב, שירתו של עמיחי משחררת אותי מבתי הכלא הנפשיים שלי, באתר הארץ, 16 באפריל 2020 ניצה בן־דב, ‏חלקה קטנה של יופי: חייו ומותו של יהושע קנז, בעיתון מקור ראשון, 16 באוקטובר 2020 ניצה בן-דב, השיזף, הדקל, הנענע והחידקל, באתר הארץ, 10 ביולי 2008 ניצה בן־דב, ‏טעם הקוגלהופף מפרשבורג לתל אביב , בעיתון מקור ראשון, 15 בינואר 2016