laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האנדרטה למייסדי העיר תל אביב

האנדרטה למייסדי העיר תל אביב היא אנדרטה הנמצאת במרכזה של שדרות רוטשילד בלב העיר תל אביב, מול בית דיזנגוף. הוקמה בשנת 1949, במלאת 40 שנה להקמת שכונת אחוזת בית. האנדרטה למייסדי העיר תל אביב הוקמה בנקודה הסמלית שבה נערכה הגרלת המגרשים על ידי עקיבא אריה וייס ביום ייסודה של אחוזת בית. בנקודה זו עמד גם מגדל מים קטן ובו "בית הוועד" ששימש כבית העירייה הראשון, עד שעבר בשנת 1925 למשכן חדש בכיכר ביאליק (ומאוחר יותר לבית עיריית תל אביב ברחוב אבן גבירול). בקִדמת האנדרטה בריכת נוי אשר נועדה לסמל, בין השאר, את אותו מגדל מים ואת טבורה של העיר העברית. על האנדרטה חקוקים שמות מייסדי העיר תל אביב ובצדה האחורי (בתמונה) תבליט, שנעשה על ידי הפסל אהרן פריבר, ובו שלוש שכבות המציגות שלושה שלבים בהתפתחות העיר, מלמטה למעלה: כיבוש החולות בעבודת כפיים קשה. בחלק זה מופיעות גם חיות בר ובעיקר הדיונות שיושרו עם הקמת אחוזת בית. השדרה הראשית בעצמה, צמחה בזכות היותה ואדי קטן בין הדיונות שיושר בעבודה זו. תקופת אחוזת בית והבתים הראשונים של העיר: בתים נמוכי קומה לאורך רחוב הרצל שבקצהו בניין הגימנסיה העברית "הרצליה". בחלק זה ניתן לראות גם את בית דיזנגוף, כפי שנראה במקור לפני ששופץ, ואת מכון המים. בחלק העליון נראית תל אביב של אז (שנות ה-40) הכוללת מבחר בניינים בסגנון הבינלאומי ובסגנון האקלקטי. בין מבנים אלו נראים בבירור קולנוע מוגרבי, כיכר צינה דיזנגוף, בית הבימה ובית הכנסת אוהל מועד. על רקע תל אביב נראה כבר קו רקיע של בניינים רבי קומות אליה צפתה העיר לעתיד. מתחת לתבליט מופיע הפסוק "עוד אבנך ונבנית בתולת ישראל" (ירמיהו, ל"א, ג') המופיע גם בסמל העיר תל אביב. לאחר התלבטויות רבות לגבי תאריך חנוכת האנדרטה היא נחנכה על ידי ראש העיר ישראל רוקח בשושן פורים, 23 במרץ 1951, יום הולדתו ה-90 של מאיר דיזנגוף, ולא ביום הגרלת המגרשים. הקטע במרכז השדרה שבו נמצאת האנדרטה נקרא "כיכר המייסדים", אולם רק בשנת 2005 הוצב שלט המעיד על כך. גילה אוריאל, ימים של זהב: תל אביב-יפו ה'תרס"ט – ה'תשנ"ט. תל אביב: י. גולן, תשנ"ט, 1999, ע' 26. אורי דביר, נקודת חן: תל אביב-יפו. תל אביב: מודן, 1991, ע' 106. שולה וידריך ועופר רגב (עורכים), בולוואר, שדרות רוטשילד בתל אביב: האנשים, החומר והרוח. תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט, 1999, ע' 67. עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 117. תל אביב ואתריה. ירושלים: אריאל, 1987, ע' 192. מדיה וקבצים בנושא האנדרטה למייסדי העיר תל אביב בוויקישיתוף האנדרטה באתר עיריית תל אביב-יפו אילן שחורי (באתר "תל אביב שלי"), 60 או 66. כמה משפחות באמת ייסדו את שכונת "אחוזת בית" והעיר תל אביב? סיפורה של אנדרטת מייסדי העיר תל אביב טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה למייסדי העיר תל אביב, אפריל 1951, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
לובנה אזאבל

לובנה אַזַאבַּל (בצרפתית: Lubna Azabal; נולדה ב-15 באוגוסט 1973) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה בלגית, זוכת פרס ג'יני ושלושה פרסי מגריט (האוסקר הבלגי). אזאבל נולדה בבריסל שבבלגיה לאב מרוקאי ולאם ספרדייה. בתום לימודיה ב-Conservatoire royal of Brussels החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון. ב-1998 החלה לשחק בסרטים קצרים, ביניהם הסרט "J'adore le cinéma". בשנת 1999 שיחקה בתפקיד הקולנועי הראשון שלה, בקופרודוקציה תוניסאית-צרפתית בשם "Les Siestes Grenadine", מאת הבמאי מחמוד בן מחמוד. ב-2001 שיחקה אזאבל בסרטו של הבמאי הצרפתי המוערך אנדרי טשינה, בסרט "Loin" (שפירושו: רחוק), שהיה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה. כן שיחקה בסרטו של מיכאל דביל "Almost Peaceful", שהיה גם הוא מועמד לפרס "אריה הזהב". בשנת 2002 שיחקה בסרט "אראם" של הבמאי רוברט קשישיאן, סרט זה זכה בפסטיבל מינכן והכניס את אזאבל לרשימת השחקניות הצעירות המבטיחות באירופה. בשנת 2003 שיחקה בסרטו של נביל אייאש, "A Minute of Sun Less", ובשנת 2004 בסרט "ויוה אלג'ריה", שהיה מועמד לפרס בפסטיבל סלוניקי. ב-2004 שיחקה בסרטו של הבמאי טוני גטליף, "הגולים", שזכה בפסטיבל קאן בפרס הבמאי הטוב ביותר. אזאבל נודעה בעיקר עבור משחקה בסרט "גן עדן עכשיו" של הבמאי הפלסטיני האני אבו אסעד ב-2005, סרט שהיה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר, וזכה בפרס גלובוס הזהב. ב-2007 שיחקה בסרט הישראלי "זרים" של ארז תדמור וגיא נתיב, שהשתתף בפסטיבל סאנדנס ובפסטיבל טרייבקה. על תפקידה בסרט "זרים" זכתה אזאבל בפרס השחקנית המבטיחה בפסטיבל ירושלים לשנת 2007. באותה שנה גם שיחקה בסרט "24 בארים", של הבמאי ג'ליל לספרט, ובתפקיד אורח בסרט האקשן של הבמאי רידלי סקוט, "גוף השקרים". בשנת 2011 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הקנדי "האישה ששרה", עליו זכתה אזאבל בפרס ג'יני לשחקנית הראשית טובה ביותר. בהמשך השנה כיכבה לצד בן פוסטר הסרט הדרמה האמריקאי "Here". אזאבל הופיעה בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "The Honourable Woman", המתרחשת בלונדון, ירושלים ועזה. בשנת 2016 גילמה את דמותה של ליזבת' בסדרת הטלוויזיה הצרפתית "טרפליום" של ערוץ Arte. בשנת 2018 שיחקה בסרט הקולנוע הישראלי "תל אביב על האש" בבימוי סאמח זועבי. שיחקה גם בסרט המקראי בהפקה אמריקאית-בריטית "מריה מגדלנה" בכיכובה של רוני מארה. שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט "סופיה", של הבמאית מריאם באנמ'ברק-אלויסי והתארחה בסדרת הטלוויזיה הצרפתית-בלגית-גרמנית "נהרות הארגמן". בשנת 2021 גילמה את אניסה בסדרת הפשע והפעולה "שודדים: הסדרה" בהפקת נטפליקס לצד השחקן הצרפתי סלים קשיוש. בשנת 2022 כיכבה לצדו של סאלח בכרי בסרט הדרמה המרוקאי "הקפטן הכחול", בבימויה של מרים טוזאני (אנ'), על פי תסריט מאת נביל עיוש. מדיה וקבצים בנושא לובנה אזאבל בוויקישיתוף לובנה אזאבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לובנה אזאבל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לובנה אזאבל, באתר AllMovie (באנגלית) לובנה אזאבל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מגדל מנהטן

מגדל מנהטן הוא מגדל מגורים הנמצא בפארק צמרת בצפון תל אביב. הוא אוכלס בתחילת שנת 2010. שטח המגרש עליו ניצב המבנה הוא 5.5 דונם והוא נרכש תמורת סכום של 29 מיליון דולר. המבנה מתנשא לגובה של 142.17 מטרים ובו 40 קומות. מתחת למבנה נחפרו שלוש קומות המיועדות לחניה. במגדל ישנן 177 יחידות דיור, וכן בריכת שחייה, חדר כושר ומתחם ספא. כ-150 מהדירות נמכרו עוד בטרם החלה הקמת הבניין. המגדל תוכנן על ידי משרד יסקי מור סיון אדריכלים. בשנת 2010 צולמה ושודרה הסדרה "אחד העם 101", שבחלקה צולמו פרקים בדירה בקומה ה-32 של הבניין. מדיה וקבצים בנושא מגדל מנהטן בוויקישיתוף מגדל מנהטן, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) News: B.S.R considers second luxury tower News: 40 storey Manhattan Tower announced מגדל מנהטן באתר יסקי מור סיון אדריכלים ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות פרגוואי

מבחינה מינהלית פרגוואי מחולקת ל-17 מחוזות (departamento, דפרטמנט) ומחוז הבירה (distrito capital). המחוזות מחולקות לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות פרגוואי בוויקישיתוף
חכם

ביהדות, חכם הוא תואר כבוד לאדם שהוא מלומד ובקיא בתורה. התואר מוענק לאדם בשל חכמתו והבנתו. משמעותו המילולית של התואר היא "אדם בעל שכל, נבון, פיקח". ביהדות הקראית, מנהיגים רוחניים נושאים בתואר "חכם", כדי להבדיל אותם מאחיהם הרבניים שנושאים בתואר "רב". מאחר שהתאולוגיה הקראית מבוססת על שימוש בהיגיון על ידי כל פרט בעצמו על מנת לפסוק הלכה בעצמו, התפקיד של החכם הוא יותר יעוצי מאשר תפקיד של רב. כיום במדינת ישראל מרבים לכנות את החכמים הקראים גם בתואר "רב". במדינות מוסלמיות, רבנים נקראים "חכם" או "אלחכם" מכיוון שהמילה "אל-רבּ" היא אחד משמותיו של האל. לכן הרב הראשי של האימפריה העות'מאנית נשא בתואר חכם באשי. גם בקהילות הספרדיות שלא היו בתחום השליטה של האסלאם (למשל במערב אירופה) מקובל לקרוא לרב "חכם". הכינוי חכם משמש בדרך כלל לתיאור הרב המקומי ה"מרא דאתרא". בישראל, משפחות רבות ששם משפחתם הוא חכם. רוב המשפחות ששמם היה אַלחכם שינו את שמם ל"חכם" או ל"החכם". רק מעטים שימרו את השם אַלחכם, שכן בניגוד לערבית, בה הביטוי "אל" משמש לאל הידיעה, בעברית הצבת "אל" לפני מילה מסמלת שלילה, וכך השם "אלחכם" עלול להתפרש כ"לא חכם". הערך "חכם", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב אלחנן ליטוינסקי

יעקב אלחנן ליטוינסקי (אודסה, 1852 - תל אביב, 12 באוקטובר 1915) היה סוחר ופעיל ציוני, אח במסדר "הבונים החופשיים", וממייסדי תל אביב. ליטוינסקי נולד בעיר אודסה שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית) בשנת 1852 לאביו משה הלוי. למד הן חינוך יהודי מסורתי והן חינוך כללי. כשבגר התחתן והיה מראשוני המצטרפים לאגודת חובבי ציון בעירו. בשנת 1880 התאלמן, חיסל את עסקיו ועלה לארץ ישראל. עם עלייתו השתקע ביפו ונשא לאשה את בלינדה (שרה בילה) פינקלשטיין (בתו של יו"ר הקהילה היהודית בבורדו, אריה לייב פינקלשטיין). ניסה להקים טחנת קמח בעזה, אך נכשל, חזר ליפו, והקים בית חרושת לסבון. ב-1886 רכש קרקע בראשון לציון אך לא הצליח כחקלאי וחזר ליפו. הוא השתלב בעסקי העץ של הביל"ויי יעקב הרצנשטיין וייצר חביות עבור תעשיית היין שהחלה לשגשג במושבות הברון. כן רכש אדמות בשרון עליהם הוקמו לימים הקיבוצים געש ושפיים. בשנת 1909 הצטרף לאגודת אחוזת בית לקראת ייסוד תל אביב, והיה למייסד המבוגר ביותר של העיר החדשה. בהגרלת המגרשים זכה במגרש ברחוב אחד העם 22 עליו בנה בית-מידות, מן הגדולים והמפוארים בתל אביב הקטנה. בביתו פעלה לשכת הבונים החופשיים "ברקאי" והבית שבנה עתיר סמלים של הבונים החופשיים. ליטוינסקי נפטר בד' בחשוון תרע"ו, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור. בניו, מוריס (משה), אמיל (עמנואל) וריימונד עזבו את ארץ ישראל למצרים בעת גירוש יפו (1914), שם התוודעו לברון פליקס דה מנשה, בתיווכו עסקו במסחר ענף ואף היו ספקים לצבא הבריטי. עם חזרתם של מוריס ואמיל לארץ בתום מלחמת העולם הראשונה (ריימונד נסע לצרפת), רכשו אדמות בשרון ובתל אביב ובהן 1,700 דונם מאדמות הכפר סקיה עליהם הוקם מתחם תל ליטוינסקי (תל השומר), שם התכוונו להקים עיר על שם אביהם. ריימונד, הצעיר שבבנים, חי כרווק בפריז ונפטר בשנת 1956. מוריס נפטר ב-1952 ואמיל נפטר בשנת 1962. בלינדה ויעקב אלחנן ליטוינסקי באתר מייסדי תל אביב שרה בילה פינקלשטיין ויעקב אלחנן ליטוינסקי עדת ראשון לציון שלמה נקדימון, העיר האבודה של תל השומר, באתר ynet, 6 ביוני 2006 מרדכי נאור, עמית לוינסון, מי היו 66 מייסדי תל אביב?, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח יובל כספי ולילך-שירה גביש, האחים הערבים של מייסדי אחוזת בית, באתר הארץ, 25 במאי 2007 יובל כספי, לילך–שירה גביש ואלי אשד ,הבונים החופשיים: בונים עיר חופשית
כשלי סילוגיזם

כשלי סילוגיזם היא קבוצת כשלים לוגיים בהם ישנו כשל סילוגיסטי, כמו כשל בסילוגיזם קטגורי או סילוגיזם מופרד. כשל המתרחש בכל סוגי הסילוגיזמים (חוץ מפוליסילוגיזם ומופרד): כשל ארבעה תנאים כשלים בסילוגיזם קטגורי: איליקיט מיור איליקיט מינור כשל אמצע לא מופץ מסקנה מחייבת מהנחה שוללת כשל הנחות בלעדיות כשל קיומי כשל בסילוגיזם מופרד: אישור מופרד כשלי סילוגיזם סטטיסטי: דיקטו סימפליקיטר דיקטו סימפליקיטר (חריג) דיקטו סקונדום (חריג הפוך)
כשל קיומי

כשל קיומי הוא כשל בסילוגיזם קטגורי. בכשל זה, קיימת טענה שמסיקה שמחלקה מסוימת לא ריקה, הגם שקיום חבר במחלקה לא נובע מההנחות. הכשל לא תקף משום שהוא כולל הנחות אוניברסליות ומסקנה פרטיקולרית. לדוגמה: כל הפיות טובות. לכן, קיימות פיות טובות. הטענה הראשונה נכונה גם אם פיות לא קיימות, אבל המסקנה אינה נכונה אם פיות לא קיימות. גם הסילוגיזם הבא כולל כשל קיומי: כל העכברים הם חיות (הנחה אוניברסלית: כל א' הם ב') כל החיות מסוכנות (הנחה אוניברסלית: כל ב' הם ג') לכן, חלק מהעכברים מסוכנים (טענה פרטיקולרית: חלק מא' הם ג') הכשל טמון בעובדה כי מונח שישנם עכברים (כלומר, שיש מקרים פרטיקולריים של עכבר), בלי שהדבר ישתמע מההנחות. אם נניח, לדוגמה, שאין עכברים, נוכל לראות שהטיעון כוזב. באופן ריק
כשל הנחות בלעדיות

כשל הנחות בלעדיות הוא כשל לוגי בסילוגיזם קטגורי שאינו תקף משום ששתי הנחותיו שוללות. על פי אחד מששת כללי הסילוגיזם הקטגורי, סילוגיזם אינו תקף כאשר גם ההנחה הראשית וגם ההנחה המשנית שלו הן שוללות. דוגמה: אין כלבים שהם כוכבי לכת חלק מהכלבים אינם חיות מחמד לכן, חלק מחיות המחמד אינם כוכבי לכת
כשל ארבעה תנאים

כשל ארבעה תנאים (לטינית, quaternio terminorum) הוא כשל לוגי המתרחש כאשר בסילוגיזם ישנם ארבעה תנאים. בסילוגיזם ייתכנו רק שלושה תנאים. בסילוגיזם תקף המבנה זהה תמיד לדוגמה הבאה: הנחה ראשית: כל בני האדם הם בני תמותה. הנחה משנית: סוקרטס הוא בן אדם. מסקנה: לכן, סוקרטס הוא בן תמותה. שלושת התנאים כאן הם "בני אדם", "בני תמותה" ו"סוקרטס". כאשר ישנם ארבעה תנאים, הסילוגיזם אינו יכול להיות תקף בשום מקרה: הנחה ראשית: כל בני האדם הם בני תמותה. הנחה משנית: סוקרטס הוא סוס. מסקנה: לכן, סוקרטס הוא בן תמותה. כאן יש לנו ארבעה תנאים: "בני אדם", "בני תמותה", "סוקרטס" ו"סוס". ההנחה הראשית, האמורה להתקשר להנחה המשנית ולמסקנה אינה מתקשרת כאן. כאשר ההנחות אינן מקושרות למסקנה, הטיעון נקרא נון סקוויטור.
דרך שלמה

דרך שַלְמָה (ידועה גם כדרך סלמה או רחוב סלמה) היא דרך מרכזית בעיר תל אביב-יפו, המתחילה במתחם חצרות יפו ומדרחוב בת עמי ליד אולם נגה ביפו ומסתיימת בדרום תל אביב. בעבר הייתה ראשיתה של הדרך ההיסטורית יפו-לוד וחיברה את יפו עם הכפר הערבי סָלָמֶה, ממזרח לעיר והייתה גבולה הדרומי של העיר תל אביב. לאחר קום המדינה שונה שמו של הכביש לרחוב 310 ולאחר מכן לדרך שלמה על שם הכפר שַׁלְמָה,[דרושה הבהרה] ששכן ככל הנראה בסמוך ליפו, ואשר נזכר בספר מקבים א': "וירא נקנור כי נודעה עקבתו, ויצא בחרב לקראת יהודה על יד כפר שַׂלמה" — מקבים א', ז', כט (מיוונית: יצחק זעקיל פרענקיל) הקטע המערבי של הדרך מכיכר השעון עד שדרות ירושלים נקרא כיום רחוב מרזוק ועזר על שם שניים מנידוני קהיר. מזרחה משם עוברת הדרך ליד בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס של משטרת ישראל, במקום שבו עמדה לפני כן שלוחת המטה של משטרת ישראל, ומסתיימת ליד התחנה המרכזית החדשה של תל אביב בפינת רחוב לבנדה. את הדרך חוצים הרחובות הראשיים: דרך קיבוץ גלויות, רחוב הרצל, רחוב עליה/שוקן ושדרות הר-ציון. ברחוב שלמה מספר מקומות בילוי כגון מועדון ההופעות "סאבליים", המועדון למוזיקה שחורה "ג'י-ספוט", מועדון הריקודים "קו מילניום" ו"אקטיבי" שנפתח במקומו לאחר סגירתו, מועדון הבארבי שעבר מרחוב שלמה בשנת 2001, וכן מקומות בילוי נוספים בסמטאות היוצאות מהרחוב. דרך שלמה (או דרך סלמה) החלה במעגל תנועה בפינת שדרות ירושלים (יפו) שנקרא בשם: "כיכר סלמה" שהיה למעשה "העתק מוקטן" של כיכר דיזנגוף בתל אביב ומשם המשיכה מזרחה אל הכפר הערבי שנקרא באותו השם. הבניין הראשון שהוקם באותה כיכר (שדרות ירושלים 11 פינת סלמה 2) שימש בתור חניון ותחנת יציאה עבור כירכרות ממנה יצאו אל כמה מקומות ברחבי הארץ. כיכר השעון נבנתה בשנת 1906 כמרכז שלטוני אזורי של האימפריה העות'מאנית. כאמור, חיברה דרך שלמה בין הכפר סלמה ששכן באזור ליפו. לאחר פרעות תרפ"א ומאורעות תרפ"ט שימשה דרך שלמה כקו הגבול בין יפו ליישוב העברי בתל אביב. בשנת 1927 הוקם בדרך שלמה משק הפועלות הראשון על מנת לשמש כמרכז הכשרה לעולות לעבודה בחקלאות ובעת הקמת שכונת התקווה ב-1935 שימשה דרך שלמה כדרך הגישה העיקרית לשכונה. במהלך מלחמת העצמאות בוצעו מתקפות כלפי השכונות הדרומיות מהכפר סלמה שריכז אליו כנופיות מהאזור . המתקפות נבלמו על ידי כוחות ההגנה ותושבי הכפר נטשו אותו במהלך המלחמה. לאחר קום המדינה שונה שם הכביש לדרך שלמה במטרה לשוות לו ציביון יהודי יותר, אך השם העברי לא נקלט. הבנייה באזור זה מאופיינת במבנים עתיקים שנשתמרו מתקופות מוקדמות יחד עם בניינים מודרניים. כשאר שכונות דרום תל אביב מאופיין האזור בהזנחה. רחובות תל אביב-יפו כפר שלם מבצע חמץ מדיה וקבצים בנושא דרך שלמה בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון, שיטת הסלמה: הרחוב המפויח של דרום ת"א הופך לפנטזיה נדל"נית, באתר Xnet‏, 3 באוקטובר 2018 http://www.tlv100.net ששכן במקום בו נמצאת היום שכונת כפר שלם, הקרויה גם היא על שם הכפר סמדר שפי, רגע לפני חגיגות המאה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2008 http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12795 התפתחות השטח הבנוי של תל אביב בשנים 1909 - 1934, פרופ' גדעון ביגר עפ"י מדריך רחובות העיר שפורסם על ידי עיריית ת"א-יפו http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?ArticleID=290&CategoryID=252&Page=1 http://edu.tel-aviv.gov.il/matnasim/dani/comcenter/Index.asp שכונת התקוה ושכונת עזרא http://adhalom.blogspot.com/2006/04/blog-post_114473534095896213.html
מחוזות פרו

פרו מחולקת מבחינה מנהלית ל-26 יחידות: 25 מחוזות (Región, רחיון) ועיר הבירה. (חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2002; לפני זה המדינה הייתה מחולקת ל-Departamento). השינוי שבוצע בשנת 2002 פיצל את מחוז לימה, לא נגע בגבולות של יתר היחידות המינהליות, אך שינה את הסמכויות של הממשל המקומי. המחוזות מחולקים לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות פרו בוויקישיתוף נתוני מפקד אוכלוסין, 2017
תורן

תורן הוא מוט המשמש להנפת דגל. מקורו ההיסטורי של התורן הוא כפי הנראה, תלייתם של דגלים על רמחים או כידונים על מנת להבליטם בשדה הקרב. חשיבות רבה ניתנת לאופן תליית הדגל על התורן: בדגלים שאינם סימטריים יופיע הצד החשוב יותר כשהוא קרוב לתורן. בדגל צרפת למשל, יופיע תמיד הצד הכחול כשהוא קרוב לתורן. הבלאזון של הדגל תמיד יתאר אותו כך שהצד החשוב יראה משמאל, והוא הצד החשוב יותר. בדגלים שהם סימטריים ביחס לציר האורך שלהם, כדוגמת דגל קנדה ודגל ישראל אין הבדל באופן ההנפה. כאשר מניפים מספר דגלים, לרוב, יונף דגל המדינה על התורן הגבוה ביותר, ובמספר מדינות קיימים חוקים האוסרים על הנפת דגל נוסף על אותו התורן. הנפת הדגל בחצי התורן היא סימן מוסכם לאבל. הנוהג הצבאי הוא, שבכל בסיס צבאי, יונף הדגל מדי בוקר ויקופל בערב. בצה"ל נהוג כי אין מורידים את הדגל ביום שישי ואין מניפים אותו בשבת בבוקר, זאת למניעת חילול שבת. לרוב, מוסדות ציבור ומבנים השייכים לממשלה יציגו את הדגל כשהוא מתנוסס על תורן. פעמים רבות, אזרחים העושים שימוש בדגל אינם משתמשים בתורן אלא תולים את הדגל על גבי מתקן מקובע. תרנים עשויים לרוב מעץ או ממתכת. לתרנים שלא ניתן להגיע לראשם בקלות, מחברים לרוב מערכת של גלגלות על מנת שיהיה ניתן להניף את הדגל בעזרתם. בניית תרנים גבוהים במיוחד היא משימה מורכבת בתחום ההנדסה האזרחית. בארצות הברית, פרסם מכון התקנים האמריקני תקנים לבניה של תרנים גבוהים. התורן הגבוה בעולם נמצא בקוריאה הצפונית וגובהו 160 מטרים. מדיה וקבצים בנושא תורן בוויקישיתוף
אריה זילבר

אריה זילבר (לטביה, 1877 - מצרים, 1936) היה צייר ממייסדי תל אביב. זילבר עלה לארץ ישראל בשנת 1907. בארץ פגש בשרה לבית לויטין, שעלתה באותה שנה מסמולנסק, והשניים נישאו. שרה עבדה כתופרת ופרנסה את הזוג, שעה שאריה זילבר צייר בביתו ולא עבד לפרנסתו. למרות שהיה חסר-כל כמעט הצטרף לאגודת אחוזת בית שרוב חבריה היו סוחרים אמידים או בעלי מקצוע וקיבל הלוואה מבנק אפ"ק, בערבות יתר החברים באגודה. את בית משפחתו, על המגרש שהגריל בשדרות רוטשילד 15 בנה בצוותא עם אליהו בריסקר, הספר הראשון של תל אביב. בגירוש תל אביב ירדה משפחת זילבר, כמו חלק מיהודי תל אביב, למצרים. אולם אריה זילבר לא עלה חזרה לארץ אלא נשאר במצרים ועבד כצייר שלטים. ב-1936 ביקש לעלות חזרה, אך נפטר במצרים. בנו בן עמי זילבר היה הכנר הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. אשת בנו הייתה הזמרת ברכה צפירה ונכדו – הזמר אריאל זילבר. שולמית, בתו, הייתה כנרת אף היא. זילבר אריה (אורכב 23.05.2018 בארכיון Wayback Machine) באתר מייסדי תל אביב מרדכי נאור, עמית לוינסון, מי היו 66 מייסדי תל אביב?, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
ציפור גן עדן (פרח)

ציפור גן עדן או סטרליציה (שם מדעי: Strelitzia), הוא סוג במשפחה "Strelitziaceae". שני מינים בסוג זה, "סטריליציית המלכה" (Sterilizia reginae) ו"סטרליציית ניקולאי" (Sterilizia nicolai), נפוצים בתור פרחי נוי בגינות נוי ובבתים. הצמח גדל בטבע בדרום אפריקה. פרחי הסטרליציה גדלים על שיח. מבנה הפרח נותן לו את שמו, עקב מראהו המזכיר ציפור. הגבעול עבה וארוך. השיחים של סטרליצית ניקולאי מגיעים לגובה של עד 10 מטר. שאר המינים בסוג קטנים יותר, ומגיעים לגובה של 2-3.5 מטר. בראש הגבעול מצוי עלה הגביע רחב המחזיק את הפרח. העלה נראה כמו "בטן" של ציפור. מהגבעול יוצאים עלים, הדומים לעלי שיח הבננה. כמו במרבית השייכים למחלקת החד-פסיגיים, הפרחים באים לרוב בכפולות של שלושה עלי כותרת, שלושה אבקנים וכדומה. במקרה של ציפור גן העדן: שלושה עלי גביע הם בצבע כחול נוטה לארגמן, ושלושה בצבע כתום (בסטרליציית המלכה) או לבן (בסטרליציית ניקולאי) - שילוב המעניק לו את מראהו המיוחד. שני עלי כותרת כחולים מחוברים ויוצרים צורה של מניפה. השורש זקוק לאדמה בעלת ניקוז טוב ורוויה מים. הצמח זקוק לאור שמש מלא על מנת שייצאו ממנו פרחים מלאים. בישראל הצמח גדל בכל רחבי הארץ, למעט מקומות בהם יש קרה, כמו בעמקים הפנימיים. אזורי גידול טבעי של השיח הם בקצה הדרומי של דרום אפריקה, במזרח אזור כף התקווה הטובה, היכן שתנאי האקלים מתאימים לו: גשום לאורך כל השנה ואקלים חמים-נוח, וכן באי מדגסקר ובאמריקה הדרומית, בשפך נהר האמזונאס. דרום אפריקה היא גם המקור לפקעות, מהן מגדלים שיחים במשתלות תחת בקרה מתמדת של טמפרטורה ותאורה. מכירותיו בארצות הברית נאמדות במיליון זרים. הפרח נפוץ ברחבי העיר לוס אנג'לס עד שהפך לסימן היכר של העיר. בארץ מגדלים לגינות נוי את המינים סטרליציית המלכה ואת סטרליציית ניקולאי, המכונה גם ציפור גן עדן הלבנה הגדולה, ציפור גן עדן בננה, סטרליצייה ענקית ועוד. הפרחים של סטרליציית ניקולאי גדולים בהרבה מפרחי סטרליציית המלכה, רובם בצבע לבן ומיעוטם בצבע כחול. ציפור גן עדן, באתר ITIS (באנגלית) ציפור גן עדן, באתר NCBI (באנגלית) ציפור גן עדן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ציפור גן עדן, באתר Tropicos (באנגלית) ציפור גן עדן, באתר GBIF (באנגלית) ציפור גן עדן, באתר IPNI (באנגלית) Strelitzia reginae, באתר PlantZAfrica (באנגלית)
ראובן סגל

ראובן סגל (רומניה, 1876 - תל אביב, 9 במאי 1940) היה אח במסדר "הבונים החופשיים", ממייסדי תל אביב, מקים הבית הראשון בתל אביב. סגל נולד ברומניה, אביו פנחס סגל היה סוחר. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1882 והאב התבסס כסיטונאי מזון בשוק ביפו. ראובן סגל נשלח ללימודים במקוה ישראל. גם אשתו, רבקה לבית אשכנזי, ילידת 1880 עלתה לארץ מרומניה עם משפחתה ב-1882. השניים נישאו ב-1902. שלוש שנים לאחר החתונה הפך סגל לבעל העסק של אביו כאשר זה נפטר. לזוג נולדו שלושה ילדים, פנחס, יצחק ומינה, אך יצחק נפטר בצעירותו. ב-1907 חבר סגל לאגודת אחוזת בית לבניית פרבר עברי מצפון ליפו. סגל זכה בהגרלת המגרשים במגרש ברחוב יהודה הלוי 25 ומיהר לבנות את ביתו עוד לפני שנתן השלטון הטורקי את הרישיונות הדרושים, על ידי תשלום שוחד לבכירים. כך היה ביתו הבית הראשון שנבנה בתל אביב, שמונה חודשים בלבד מיום ההגרלה (ה-11 באפריל 1909). הבית נהרס בינואר 1965 לצורך הקמת מגרש חנייה לבנק הסמוך אליו. סגל חבר לגיסו יעקב זאב, איש זכרון יעקב בשיווק גבינות ולאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק ברכש מצרכי מזון בכפרים הערביים בסביבות טולכרם ובאספקת מוצרים אלה לצבא הגרמני והטורקי. בשנת 1920 התגרשו בני הזוג סגל וב-1930 נפטרה רבקה. בשנת 1940 נפטר ראובן סגל עקב סיבוך רפואי ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. רבקה וראובן סגל באתר מייסדי תל אביב מרדכי נאור, עמית לוינסון, מי היו 66 מייסדי תל אביב?, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח ״ראובן סגל״, בספר: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 181. לפי עדות בני המשפחה באתר מייסדי תל אביב. מרדכי נאור גורס 1880 אתר עיריית תל אביב
הלכות צבא

הלכות צבא הוא התחום ההלכתי שעוסק בהתנהגות הראויה בצבא ובמלחמה, ובקיום ההלכה כפי שהיא מתבטאת במסגרת הצבאית. בספרות חז"ל אין עיסוק רב בשאלת קיום ההלכה במסגרת הצבאית, אולם במסכת עירובין מובא רצף של הלכות הבאות להקל על היוצאים למלחמה: היתר לקחת עצים ללא חשש גזל, ופטור מנטילת ידיים, מעישור דמאי ומעירובי חצרות. (משנה עירובין א, י). בתלמודים מבואר שהלכות אלו נקבעו בשעה ש"חנו על הבאר", וככל הנראה מדובר במצור על החקרא במהלך מרד החשמונאים. הדיון בהלכות צבא בתקופת הראשונים, הוא מועט ומפוזר במקומות שונים. הרמב"ם במשנה תורה אסף את הלכות הצבא ב"הלכות מלכים ומלחמותיהם" פרקים ה-ח והוא ככל הנראה היחיד בתקופה זו שריכז הלכות אלו בצורה מסודרת. עדות לכך שהדיון ההלכתי בנושאים אלו היה דל אנחנו יכולים למצוא בכך שלפעמים מקורותיו של הרמב"ם הם לא התלמוד, אלא מקורות תנאיים כגון הספרא ואפילו המקרא עצמו. החפץ חיים חיבר ספר בשם "מחנה ישראל", שיועד לחיילים ששירתו בצבאות זרים באירופה. הספר כולל דברי מוסר ואמונה, וכן הלכות בסיסיות, בעיקר בדיני שבת ותפילה. כך נכתב בהקדמה: ועל פי הרוב אנשי הצבא עומדים במקום שאין מצוי להם ממי לשאול אפילו דינים הפשוטים וכל שכן דברים הצריכים עיון ועל כן מצאתי את עצמי מחויב בדבר לערוך מפי סופרים וספרים את הדינים הנצרכים להם (והכל בדבר שאין מתנגד לחוקי הקיר"ה). עם הקמת צה"ל בשנת 1948, ייסד הרב שלמה גורן את הרבנות הצבאית, ועמד בראשה עד שנת 1971. בתפקיד זה הקים את התשתית לשירות חיילים דתיים בצבא, כולל פסיקת הלכה בנושאים צבאיים. בין הספרים שיצאו בשנים אלו ניתן למנות שלושה מכרכי "משיב מלחמה", שו"ת בענייני צבא, מלחמה וביטחון, ואת "קובץ פסקי הלכות צבא" שיצא בשנת תשי"ט בהוצאת הרבנות הצבאית. הרב גורן עסק בסוגיות מורכבות, ובין היתר התיר עגונות, החל ממלחמת העצמאות ועד עגונות אח"י דקר ואח"י אילת. ספרי הלכה צבאית נוספים הם שו"ת "כחיצים ביד גיבור" (ארבעה כרכים) של הרב אביחי רונצקי, שמונה לאחר מכן לתפקיד הרב הצבאי הראשי, שו"ת "קשרי מלחמה" (חמישה כרכים) של הרב אייל קרים, שעם כניסתו של הרב רונצקי לתפקיד הרב הצבאי הראשי מונה לראש תחום הלכה ברבנות הצבאית, ספר "בעמק ההלכה" של הרב זכריה בן-שלמה, שו"ת "מלומדי מלחמה" של הרב נחום אליעזר רבינוביץ', ספר "משא בהר" של הרב אברהם אבידן, "הצבא כהלכה" מאת הרב יצחק קופמן, ושו"ת "המורים בקשת" של הרב מישאל רובין. בין ספרי ההדרכה המעשית ניתן למצוא את "דיני צבא ומלחמה" של הרב שלמה זלמן מן-ההר, "הלכות צבא" של הרב זכריה בן-שלמה, "הצבא כהלכה" של הרב יצחק קופמן, "צבא כהלכה" של הרב יוסף צבי רימון ו"ספר הראל" של הרב אליעזר שנוולד. בשנים האחרונות מוציא מדור הלכה של הרבנות הצבאית חוברות בנושאים ספציפיים כמו הלכות חגים או חוברות הדרכה ליחידות השונות, ספר בשם "תורת המחנה", וכתב עת המוקדש להלכות צבא בשם "מחניך". הלכות מלחמה הלכות מדינה כהן משוח מלחמה לא תערץ מפניהם י"ז כהנא, שירות בצבא בספרות התשובות, בתוך מחקרים בספרות התשובות, ירושלים: תשל"ג. חניאל נהרי, הספרות ההלכתית לחייל בהתפתחותה (1975–1880), עבודה לתואר שני, אוניברסיטת בר-אילן, 2003. סטיוארט כהן, ספרא וסייפא ומה שביניהם: עיצוב הלכות צבא ומלחמה בישראל 2004-1948, עיונים בתקומת ישראל 15, 2005, עמ' 203-175 פרופ' הלל וייס, החיל הדתי החדש בספרות העכשווית ובהקשר ספרות המלחמה העברית, ייעודי מדור צבא ומלחמה, באתר "דעת" חוברות ההלכה של הרבנות הצבאית משפט צבאי (הלכה), דף שער בספרייה הלאומית מאמרים בנושא הלכות צבא, באתר ספריית אסיף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.