laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סילביה נייד

סילביה נייד (גרמנית: Silvia Neid; נולדה ב-2 במאי 1964 בולדורן) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל גרמנייה. מאז יולי 2005, מתפקדת נייד כמאמנת נבחרת הנשים של גרמניה, לאחר שבמשך מספר שנים שימשה כעוזרת של טינה טיון-מאייר. נייד נחשבת לאחת הכדורגלניות המעוטרות ביותר בתולדות הכדורגל הגרמני, כשלזכותה שבע אליפויות ושישה גביעי מדינה. סילביה נייד החלה את הקריירה שלה בשנת 1980, כשהצטרפה לקבוצת שלירסטדט, שמאוחר יותר שינתה את שמה לקלינגה סקאך. היא שיחקה בקבוצה שלוש שנים, כשבסופן היא עברה לברגיש גלדבאך - הקבוצה הגרמנית הדומיננטית ביותר באותם ימים. ב-1984 היא זכתה עם הקבוצה בדאבל, אך עזבה שנה לאחר מכן, אחרי שהקבוצה לא הצליחה לזכות באף תואר. נייד החליטה להצטרף לספורטפראונד זיגן, שם שיחקה עם חברותיה לנבחרת - מרטינה ווס ודוריס פיטשן. בתקופתה של נייד הגיעה הקבוצה לשיא הצלחתה - זכייה בשש אליפויות גרמניה, בחמישה גביעי מדינה והתבססות כקבוצת הנשים המובילה בגרמניה. ב-1994, לאחר עזיבתו של מאמן הקבוצה, גרד נאוזר, רצתה נייד להצטרף אליו ולעזוב את ספורטפראונד זיגן, אך הנהלת הקבוצה לא איפשרה לה והיא נאלצה להמשיך ולשחק במועדון. שנתיים לאחר מכן היא פרשה מכדורגל, והצטרפה מיד לצוות האימון של נבחרת הנשים של גרמניה. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ערכה נייד ב-10 בנובמבר 1982, במשחק נגד נבחרת שווייץ. היא נכנסה כמחליפה בדקה ה-41 וכבשה כבר בנגיעתה הראשונה בכדור, לאחר כדקה על המגרש. מאוחר יותר, היא הוסיפה שער נוסף לזכות הגרמניות. עם הנבחרת זכתה נייד בשלוש אליפויות אירופה (1989, 1991, 1995), ואף הגיעה עימה לגמר הגביע העולמי ב-1995. משחקה האחרון במדים הלאומיים היה נגד ברזיל, במהלך טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה 1996. היא כבשה 48 שערים ב-111 הופעות בינלאומיות - נתון המציב במקום החמישי ברשימת הכובשות המצטיינות של הנבחרת הגרמנית. לפני שהפכה למאמנת הראשית של הנבחרת הבוגרת, אימנה נייד את נבחרת גרמניה עד גיל 19, ואף זכתה איתה באליפות העולם שנערכה בשנת 2004 בתאילנד. בשנת 2005 מונתה למאמנת הנבחרת הבוגרת, ושנתיים לאחר מכן כבר הובילה אותה לזכייה בגביע העולם שנערך בסין, לאחר ניצחון 0-2 בגמר על ברזיל. זו הייתה הזכייה השנייה ברציפות של הגרמניות בגביע העולמי. שנה לאחר מכן, זכתה הנבחרת במדליית הארד בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג. בשנת 2011, הייתה נייד לזוכה הראשונה אי פעם בפרס מאמן השנה של פיפ"א בתחום כדורגל הנשים. אליפות אירופה: 1989, 1991, 1995 אליפות גרמניה: 1984, 1987, 1990, 1991, 1992, 1994, 1996 הגביע הגרמני: 1984, 1986, 1987, 1988, 1989, 1993 השחקנית המצטיינת של אליפות אירופה: 1991 גביע העולם: 2007 אליפות אירופה: 2009 אליפות העולם עד גיל 20: 2004 מדליית ארד במשחקים האולימפיים: 2008 מאמנת השנה בעולם: 2011 סילביה נייד, באתר Soccerdonna (בגרמנית) סילביה נייד, באתר Soccerway סילביה נייד, באתר WorldFootball.net סילביה נייד, באתר FootballDatabase.eu פרופיל באתר ההתאחדות הגרמנית Silvia Neid, die erfolgreichste deutsche Fußballerin, באתר biografien-news.blog.de‏, 22 באוגוסט 2006
ישיבת תפארת ירושלים

תפארת ירושלים הייתה הישיבה הספרדית החשובה והגדולה ביותר בירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית. בין בוגריה של הישיבה לאורך הדורות נמנו רבים מהראשונים לציון, בהם הרב חיים אברהם גאגין, הרב נסים יהודה דנון והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. יש מסורות שונות לגבי מועד היווסדה של הישיבה. מקורות מסוימים מציינים שהישיבה בת מאות שנים, ושלאורך התקופה העות'מאנית הייתה זו המסגרת החינוכית-תורנית הגבוהה החשובה בירושלים. מקורות אחרים מציינים שהישיבה הוקמה בשנת 1843 בסמוך לתלמוד תורה שקדם לה. ידוע עם זאת שבמחצית השנייה של המאה ה-19 "תפארת ירושלים" שימשה בתור הישיבה הגדולה והמרכזית של היישוב הספרדי בירושלים. בסוף המאה ה-19 הישיבה עברה תיקונים ונלמדו בה לא רק לימודי קודש אלא גם שפות זרות ולימודי חול. פנחס גרייבסקי תיאר את הישיבה במילים: ”בישיבה זו נכנסים אלה אשר ראויים להיות בעתיד מורי העם ומאשריו יותר ויותר הן בתלמוד ופוסקים והן במדעים שונים: דברי ימי ישראל, מדע ושפת הארץ וכו”. בישיבה למדו כ-400 תלמידים בשנת 1894, ובנוסף למדו נערים רבים בתלמוד התורה שפעל כחלק ממנה. לאחר שנת 1898 הישיבה גדלה והגיעה לשיאה, עם כ-600 תלמידים. המוסד נתמך מכספי ועד העדה הספרדית בירושלים וכן מכספי תרומות מקהילות יהודיות ברחבי העולם. בשנת תר"ע 1910 נקלעה הישיבה לקשיים כלכליים לשם כך מונה כשד"ר המקובל רבי מרדכי סויסיא לערי מרוקו לגבות כספים ולקבוע קופות. הישיבה עברה טלטלה קשה במהלך מלחמת העולם הראשונה וסבלה ממחסור חמור בהכנסות, כמו גם ממחלוקות פנימיות באשר לדרכיה העתידיות. הראשון לציון הרב יעקב מאיר ניסה לאחר המלחמה לשקם את הישיבה, אולם ההקצבה הזעומה יחסית לתלמידים והעדפת הדור הספרדי הצעיר ללמוד במוסדות השכלה כללית ופרקטית הקשו על מאמציו. בנוסף בשנת 1927 חלק ממבנה הישיבה קרס ברעידת האדמה שפגעה בירושלים. לבסוף התבטלה ישיבת תפארת ירושלים ונותר ממנה רק תלמוד התורה. ישיבת פורת יוסף הייתה היורשת שלה במובנים מסוימים, אם כי לימים היא הפגינה דפוסים שמרניים הרבה יותר ביחס למודרנה. נתן אפרתי, העדה הספרדית בירושלים, מוסד ביאליק, תש"ס (1999), עמ' 21. רחל שרעבי, היישוב הספרדי בירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית (1893-1914), ירושלים: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989, עמ' 75. רחל שרעבי, היישוב הספרדי בירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית (1893-1914), ירושלים: משרד הביטחון - הוצאה לאור, 1989, עמ' 76. הרב דוד עובדיה, צפרו, קהילת צפרו חלק ה' הקהילה והשדרי"ם, ירושלים: הרב דוד עובדיה, תשנ"ב, עמ' קמ - קמא ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמחה שוסטל

הרב אליהו שמחה שוסטל (או שוסטאל; תרפ"ג, 1923 – ב' באייר תשע"ב, 24 באפריל 2012) היה ראש ישיבת בית בנימין בסטמפורד, קונטיקט, ולפני כן ראש הכולל של ישיבת בית מדרש עליון בספרינג וואלי, ניו יורק. נולד בארצות הברית, בנו של טוביה ירוחם פישל שוסטל, חסיד אמשינוב שהיגר מפולין. בצעירותו למד בישיבת תפארת ירושלים. בגיל 13 החל את לימודיו בישיבת תורה ודעת, והיה מתלמידיו הקרובים של ראש הישיבה הרב שלמה היימן. כעבור זמן נמנה עם קבוצת התלמידים שעמה הוקמה ישיבת בית מדרש עליון. נישא לשרה ארנפלד (נפטרה בכסלו תשע"ו, נובמבר 2015), בת הרב שמואל ארנפלד, ממשפחת החתם סופר, אב"ד מטרסדורף ומייסד קריית מטרסדורף בירושלים. לאחר נישואיו יסד את כולל האברכים בישיבת בית מדרש עליון ועמד בראשו שנים רבות. בשנת תשל"ו יסד יחד עם הרב משה שפירא את ישיבת בית בנימין בסטמפורד, קונטיקט, ועמד בראשה למעלה משלושים וחמש שנה. כמו כן מסר שיעורים בישיבת בית מדרש עליון בסדר קדשים. נפטר בארצות הברית בשנת תשע"ב (2012). הלווייתו יצאה מישיבת לייקווד, שבה מכהן בנו, הרב דוד שוסטל, כראש ישיבה, ומשם המשיכה לישיבת בית בנימין בסטמפורד. לאחר מכן הובא ארונו לארץ ישראל והלווייתו יצאה מישיבת בית שמואל בקריית מטרסדורף, הקרויה על שם חותנו. נקבר בהר הזיתים בירושלים. הרב דוד שוסטל - חתנו של הרב שניאור קוטלר ומראשי ישיבת לייקווד. הרב שלמה פייבל שוסטל - ראש ישיבת נאות יעקב בשכונת ליקוואוד. הרב טוביה שוסטל - ר"מ בישיבת עטרת תורה. חתניו: הרב ירחמיאל אונגרישר - אחיינו של הרב דן אונגרישר וראש ישיבת נחלת ישראל בלייקווד. הרב בנימין הלפרין הרב ירוחם ציילברגר - ראש ישיבת בית התלמוד בברוקלין. הרב מיכאל בנדר - משגיח ור"מ בישיבת סטמפורד. חמד שמחה - על הש"ס חמד שמחה - על סדר קדשים קונטיקט היהודית באבל: הרבנית שוסטל ע"ה, באתר בחדרי חרדים
1836 במדע

ערך מורחב – 1836 15 במאי – גילוי "חרוזי ביילי" על ידי פרנסיס ביילי. 2 באוקטובר – צ'ארלס דרווין חזר ממסע של 5 שנים והחל בניתוח הממצאים שאסף. גילוי פפסין 25 בפברואר – הוצאת פטנט על אקדח תופי לסמואל קולט. המצאת אקדח תופי על ידי סמואל קולט המצאת קוד מורס על ידי סמואל מורס המצאת תא דניאל, תא גלווני שהומצא על ידי ג'ון פרדריק דניאל גילוי חומצה פתלית על ידי אוגוסט לורה גילוי אצטילן על ידי אדמונד דייוי המצאת בדיקת מארש לגילוי קיום ארסן. המצאת סליל חשמלי על ידי ניקולאס קאלאן 17 במאי – נורמן לוקאייר, אסטרונום בריטי (נפטר ב-1920) 10 ביוני – אנדרה מרי אמפר, פיזיקאי צרפתי (נולד ב-1775) 2 בספטמבר – ויליאם הנרי, כימאי אנגלי (נולד ב-1774) 7 בספטמבר – ג'ון פונד, אסטרונום אנגלי (נולד ב-1736) 17 בספטמבר – אנטואן-לורן דה ז'יסייה, בוטנאי צרפתי (נולד ב-1748) מדיה וקבצים בנושא 1836 במדע בוויקישיתוף
מגדלים

מִגְדָּלִים היא התנחלות ויישוב קהילתי משותף לדתיים ולחילונים השייך למועצה אזורית שומרון ומהווה את הייישוב המזרחי ביותר בה. הוא ממוקם סמוך לכפר הפלסטיני קוסרה, כ-9 ק"מ מזרחית לצומת תפוח וכ-5 ק"מ מערבית למעלה אפרים וגיתית, על צומת הכבישים חוצה שומרון ודרך אלון. היישוב הוקם בשנת 1984 כהיאחזות נח"ל שאוזרחה בשנת 1986 על ידי תושבים מגוש דן בעזרת תנועת אמנה. ביישוב מעל ל-100 בתי אב מאוכלסים. שמו של היישוב סמלי, ונגזר משמו של הכפר הסמוך ממזרח מג'דל בני פאדל, ששימר בתורו שם של יישוב קדום בשם "מגדל". מצפון ליישוב נמצאת העיירה עקרבה, היא עיר המחוז עקרבת מימי בית שני, וממערב ליישוב נמצאים הכפרים קוסרה וג'וריש, המזוהה עם גרשׂה, עירו של שמעון בר גיורא. בשנת 1983, בימי ממשלת שמיר, התכנסה קבוצה של עובדי "אגד" שביקשו להקים יישוב ליד ברקן, במקום בו ממוקם כיום אזור התעשייה ברקן. הקבוצה פנתה בתחילה לתנועת חירות-בית"ר וכשלא נענתה פנתה ל"אמנה". לאחר סיורים בשומרון שאורגנו לקבוצה על ידי אמנה, הגיעו להיאחזות נח"ל מגדלים שהוקמה בקיץ 1983 במסגרת תוכניתו של שר הביטחון דאז, אריאל שרון, להקים 22 היאחזויות נח"ל. הגרעין התפרק, אך ליאורה יגודה, אשתו של אחד מעובדי "אגד", הצליחה לגבש גרעין חדש שעלה לקרקע בדצמבר 1985. כפר הסטודנטים מגדלים הוא כפר הסטודנטים הראשון ביהודה ושומרון. בשנת 2015 צורפה לניהולו עמותת "קדמה" המפעילה כפרי סטודנטים ברחבי יהודה ושומרון. הכפר קיבץ סטודנטים הפועלים לפיתוח היישוב במגוון משימות התנדבותיות כגון אירועים קהילתיים, חונכות אישית, חוגים ועוד. רוב הסטודנטים למדו באוניברסיטת אריאל. כפר הסטודנטים נסגר באוגוסט 2015 עקב גידול באוכלוסיית היישוב וחוסר במקום למשפחות שרצו להתגורר ביישוב. מעיין הגבורה מעיין עין נריה אנדרטת המערה תל שילה מצפה אלון פארק מגדלים - עיינות עמית מצפור שיר בתי היישוב והעיירה עקרבה ברקע נטיעת עץ זית בט"ו בשבט עם ילדי היישוב בית הכנסת של מגדלים מדיה וקבצים בנושא מגדלים בוויקישיתוף מגדלים - באתר המועצה האזורית שומרון עמיחי אתאלי, התנחלות בלב השומרון: כפר סטודנטים חילוני, באתר nrg‏, 15 באוגוסט 2010 הילו גלזר, "הקיצוניים הפכו אותנו למוצב": תושבי ההתנחלות מגדלים מספרים על הקרע שעומד מאחורי האירועים בכפר קוסרא, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2017 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ילקוט הפרסומים 3165 (עמ' 1494)
1837 במדע

ערך מורחב – 1837 9 באוגוסט – גילוי שתופעת הפרסאידים מתרחשת בתדירות שנתית. פרסום ספר על הירח Der Mond של יוהאן פון מדלר פרסום Stellarum Duplicium Mensurae Micrometricae של פרידריך פון שטרובה לואי אגסי פרסם את התאוריה שלו בהקשר לעידן הקרח. 25 בפברואר – הוצאת פטנט על מנוע חשמלי לתומאס דבנפורט. מאי – סמואל מורס הציג את הטלגרף שלו. 19 ביולי – איזמבארד קינגדום ברונל סיים בניית אונייה שמיועדת לחציית האוקיינוס בקו סדיר. יולי המצאת כרומוליטוגרפיה - שיטה להדפסה צבעונית. פרסום מחקרים של יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה פרסום ספרו של ברנרד בולצנו Wissenschaftslehre (Theory of Science) פרסום מחקר של ויליאם רואן המילטון בתחום מספרים מרוכבים פרסום מחקריו של סימאון דני פואסון בתחום תורת ההסתברות פייר וונצל הצליח לפתור מספר בעיות גאומטריות עתיקות. פרסום ספרו של מישל שאל Historical view of the origin and development of methods in geometry 7 במרץ – הנרי דרייפר, אסטרונום אמריקאי (נפטר ב-1882) 3 באפריל – ג'ון בורואוס, חוקר טבע אמריקאי (נפטר ב-1921) 23 באוקטובר – מוריץ קפושי, רופא הונגרי (נפטר ב-1902) 23 בנובמבר – יוהנס דידריק ואן דר ואלס, פיזיקאי הולנדי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1923) 4 בפברואר – ג'ון לאטאם, חוקר טבע בריטי (נולד ב-1740) 16 בפברואר – גוטפריד ריינהולד טרוויראנוס, חוקר טבע גרמני (נולד ב-1776) מדיה וקבצים בנושא 1837 במדע בוויקישיתוף
ל'אווניר אילוסטרה

ל'אָוֶונִיר אִילוּסְטְרֶה (בצרפתית: L'Avenir Illustré; בעברית: העתיד המצויר) היה עיתון יהודי בשפה הצרפתית שפעל בקזבלנקה שבמרוקו בין השנים 1926–1940 תחת השלטון הקולוניאלי הצרפתי. העיתון ראה אור בצרפתית בתדירות משתנה: בשנותיו הראשונות כירחון והחל מ-1929 פורסם כדו-שבועון. מייסדו ועורכו היה יונתן טורש (Thursz), יהודי אשכנזי יליד פולין שהתחנך בבלגיה והיגר למרוקו בשנת 1923. בין מייסדיו ועורכיו נמנה גם שמואל דניאל לוי, פעיל ציוני יהודי-מרוקאי אשר נהג לפרסם מאמרים רבים, שבין היתר עסקו ביהדות העולם, יהדות מרוקו, הציונות, קמפיין השקל הציוני, ועוד. על רקע התנגדות השלטונות לפעילויות ציוניות, העיתון לא הכריז על עצמו ככזה, ומרבית חברי המערכת שלו היו נתינים של מעצמות אירופה ונהנו מחסינות יחסית. ערפולו היחסי באשר לציוניותו היה חלק מהסיבה שהוא הצליח לשרוד זמן רב, לעומת עיתונים אחרים. העיתון קרא תיגר על הממסד היהודי ופנה לקהל צעיר הבקיא בתרבות מערב אירופה בקרב צעירי מוסדות כל ישראל חברים וקוראי הצרפתית על מנת לעורר פעולה מקרב הקהילה המקומית ולחשוף את קוראיו לחדשות מרחבי העולם היהודי בכלל והמפעל הציוני בארץ ישראל בפרט. מטרתו הייתה הנחלת ערכים יהודיים לאומיים עבור העילית המצומצמת של הקהילות היהודיות. בעיתון מידע מפורט על חיי הקהילות במרוקו בתקופתו, הוא מכיל תצלומים והסברים על בעיותיה של החברה היהודית בקזבלנקה, וכמה מראשי העיתונאים היהודיים המקומיים החלו את דרכם בעיתון, ובהם יעקב אוחיון. ב-1940 סגרה ממשלת משטר וישי את העיתון. לאחר שנסגר העיתון מילא את מקומו התרבותי כתב העת "נוער" שראה אור בידי קבוצת קרל נטר וארגון כל ישראל חברים. לה ליברטה קול הקהילות הגר הלל וירון צור, יהודי קזבלנקה: עיונים במודרניזציה של הנהגה יהודית בתפוצה קולוניאלית, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, תשנ"ו 1995. דוד גדג',"דיוקנאות, ארץ-ישראל והקהילה היהודית במרוקו: שלושה דימויים חזותיים בעיתון L'Avenir Illustré", פעמים, 152-150 (תשע"ז), עמ' 51-23. ל'אווניר אילוסטרה, באתר הספרייה הלאומית ל'אווניר אילוסטרה, באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון ייסוד ל'אווניר אילוסטרה(הקישור אינו פעיל), מתוך: יהודי קזבלנקה - עיונים במודרניזציה של הנהגה יהודית בתפוצה קולוניאלית, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, תשנ"ו 1995 הסכם ניהול ל'אווניר אילוסטרה, באתר יד יצחק בן-צבי (בצרפתית) הפעילות הציונית בקזבלנקה וייסודו של העיתון הציוני המקומי ל'אווניר אילוסטרה, קטעים מספרם של ירון צור והגר הלל "יהודי קזבלנקה: עיונים במודרניזציה של הנהגה יהודית בתפוצה קולוניאלית" הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, ת"א, תשנ"ו, עמ' 126, 137, 155-146 מצוקות החיים ברובע היהודי בקזבלנקה כפי שאלו משתקפות בעיתון הציוני המקומי ל'אווניר אילוסטרה, שם, עמ' 200-172 דוד גדג', יינתן לקוראנו מידע על המלאחים המסתוריים החבויים בלב האזור של הרי האטלס הסהרי, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2017 "Jonathan Thursz Dead at 81", JAT, May 5, 1976 Michael M. Laskier, The Alliance israélite universelle and the Jewish communities of Morocco, 1862-1962, State University of New York Press, Albany, 1983, p. 218
יומיאורי שימבון

יוֹמִיאוּרי שִׂימבּון (ביפנית: 読売新聞) הוא עיתון יפני היוצא לאור בטוקיו, באוסקה, בפוקואוקה ובערים מרכזיות אחרות ביפן. זהו אחד מחמשת העיתונים בתפוצה ארצית ביפן והעיתון בעל התפוצה היומית הגדולה ביותר בעולם. מטה העיתון נמצא בטוקיו. העיתון נוסד ב-1874. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היה לעיתון בעל התפוצה הגדולה בעולם. התפוצה הכוללת של מהדורות הבוקר והערב של העיתון היא 14,067,000 נכון ל-2005. בנוסף למהדורה הארצית, נוספים לעיתון בערים שונות מהדורות חדשות מקומיות. היומיאורי שימבון מציג קו עריכה שמרני, אשר מאופיין לעיתים כעמדת מרכז-ימין בקשת הפוליטית ביפן. מאז 1948 מעניק העיתון מדי שנה את פרס יומיאורי לכתיבה יוצרת, הנחשב לאחד הפרסים היוקרתיים ביפן בתחום הספרות. בית ההוצאה לאור של היומיאורי שימבון מפרסם גם עיתון יומי יפני בשפה האנגלית, The Daily Yomiuri, שהוא העיתון בעל התפוצה הגדולה ביותר ביפן בשפה האנגלית. התאגיד מפרסם גם עיתון ספורט יומי, וכן שבועונים, ירחונים וספרים. בכל השנים בהן נערכה אליפות העולם בכדורגל לקבוצות ביפן, מאז שנת 2006, היה העיתון נותן החסות לאירוע. אתר האינטרנט הרשמי של יומיאורי שימבון (ביפנית) יומיאורי שימבון, ברשת החברתית פייסבוק יומיאורי שימבון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יומיאורי שימבון, ברשת החברתית אינסטגרם יומיאורי שימבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Daily Yomiuri Online (באנגלית) World's 100 Largest Newspapers. World Association of Newspapers, 2005
מעבר לשיא

מעבר לשיא (באנגלית: Over The Top) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1987 מז'אנר דרמה פעולה. שני יוצרי הסרט הם הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס והכוכב הראשי בו הוא סילבסטר סטאלון. זהו סיפורו של נהג משאית שחולם לזכות בתואר אלוף העולם בהורדת ידיים ובמקביל מנסה לחזק את קשריו עם בנו לאחר מות אשתו, למרות התנגדות נחרצת מצד סבו של הילד. לינקולן הוק (בגילומו של סילבסטר סטאלון) הוא נהג משאית אשר מנסה לשקם את חייו. בהסכמת כריסטינה, אשתו החולה ממנה נפרד עשר שנים קודם לכן, הוא נוסע לקחת את בנו מייק (דייוויד מנדנהול) היוצא לחופשה מבית הספר הצבאי בו הוא לומד בקולורדו אל בית החולים בקליפורניה שם מאושפזת כריסטינה. סבו של הילד, ג'ייסון קאטלר (רוברט לוג'יה), איש עשיר שהתנגד מהרגע הראשון ליחסים בין בתו להוק זועם על ההחלטתה. הוק ובנו יוצאים למסע שבין קולורדו לקליפורניה במשאית שבבעלותו. תחילה מתייחס מייק לאביו בבוז אך לאט לאט מפשירה מערכת היחסים ביניהם והוק זוכה לאמון מצד בנו. כשהם מגיעים לבית החולים הם מגלים כי כריסטינה מתה, הילד עוזב בכעס ולוקח מונית לבית סבו. הוק פורץ לבית הסבא כדי להחזיר את הילד אך המשטרה עוצרת אותו. קאטלר הסב מוכן לוותר על התלונה אם הוק יעזוב את העיר. לאחר שחרורו נוסע הוק ללאס וגאס להתחרות באליפות העולם בהורדת ידיים שהפרס לזוכה הוא משאית חדשה ו-100 אלף דולר. הוא מודע לעובדה שהוא נחות משאר המתחרים המנוסים אך זה לא מפריע לו למכור את המשאית הישנה שלו ולהמר על עצמו ב-7,000 דולר. בינתיים באותו הזמן מוצא מייק עשרות מכתבים ששלח לו אביו במהלך השנים ומבין כי סבו הסתיר אותם ממנו. הוא בורח מהבית לכיוון בית המלון בו מתקיימת התחרות כדי לפגוש באביו. סבו ועוזריו עושים את הדרך גם כן לשם. מייק מוצא את אביו ומתנצל על התנהגותו, מעניק לו את התמיכה הנפשית שעוזרת להוק לזכות בתחרות. קאטלר הסב מבין כי בין נכדו לחתנו נוצר קשר עמוק ומרים ידיים במאבק על משמורת הילד. הסרט כשל כישלון חרוץ הן בקופות והן מבחינת המבקרים. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל את הציון הנמוך של 36% מתוך 11 ביקורות. סילבסטר סטאלון היה מועמד לפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקן הגרוע של השנה בתחרות שנערכה ב-1988. דייוויד מנדנהול המשחק את בנו של סטאלון בסרט זכה בפרס בשתי קטגוריות, גם כשחקן המשנה הגרוע של השנה וגם בקטגוריית התגלית הרעה של השנה. בשבוע הראשון להקרנתו הכניס הסרט $5,149,200 אך לאחר מכן נטשו הצופים את אולמות הקולנוע. בסיכומו של דבר הכניס הסרט $16,057,580 אך עלה להפקה 25 מיליון דולר. "מעבר לשיא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעבר לשיא", באתר נטפליקס "מעבר לשיא", באתר AllMovie (באנגלית) "מעבר לשיא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מעבר לשיא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מעבר לשיא", באתר Metacritic (באנגלית) "מעבר לשיא", באתר אידיבי "מעבר לשיא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מעבר לשיא, קדימון הסרט באתר יוטיוב "over the top ‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) מועמדי וזוכי פרס פטל הזהב לשנת 1988 over thet op, boxofficemojo.com
1838 במדע

ערך מורחב – 1838 פרידריך בסל - לראשונה הצליח לחשב את המרחק עד לכוכב - 61 בברבור. בהמשך השנה נעשה אותו חישוב לגבי אלפא קנטאורי ו-וגה. אסטרונום צרפתי קלוד פואלט ביצע חישוב של היקף החום הנפלט מהשמש. אסטרונום דני פטר חאנסן פרסם את ספרו Fundamenta nova investigationis orbitae verae quam luna perlustrat על מסלולי הירח. פרסום תוצאות החפירות באושמאל גרארד מולדר (Gerardus Johannes Mulder) וינס יאקוב ברצליוס מזהים קבוצת חמרים אורגניים עבורם הם משערים מבנה ותכונות משותפות וקוראים להם "פרוטאין" פרסום תאוריית התא על ידי מתיאס יעקב שליידן. 18 באוגוסט – משלחת אמריקאית לחקר האוקיינוס השקט יוצאת למסע שנמשך 4 שנים. גילוי מחדש של תהליך ייצור פלדה מיוחדת לייצור חרב. מאי – סמואל מורס הציג את הטלגרף שלו. 19 ביולי – איזמבארד קינגדום ברונל סיים בניית אונייה שמיועדת לחציית האוקיינוס בקו סדיר. הגדרת המונח אינדוקציה מתמטית על ידי אוגוסטוס דה מורגן. סימאון דני פואסון -פרסם את מחקריו בתחום תורת ההסתברות כולל התפלגות פואסון. פרסום ספרו של ז'אן אסקוירול עם תיאור מחלה שבהמשך קיבלה הכרה כתסמונת דאון. 5 בינואר – קאמי ז'ורדן, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1922) 29 בינואר – אדוארד מורלי, פיזיקאי אמריקאי (נפטר ב-1923) 18 בפברואר – ארנסט מאך, פיזיקאי אוסטרי (נפטר ב-1916) 3 במרץ – ג'ורג' חיל, אסטרונום אמריקאי (נפטר ב-1914) 12 במרץ – ויליאם פרקין, כימאי אנגלי (נפטר ב-1907 16 באפריל – ארנסט סולווה, כימאי בלגי (נפטר ב-1922 21 באפריל – ג'ון מיור, חוקר טבע אמריקאי (נפטר ב-1914 8 ביולי – פרדיננד פון צפלין, ממציא גרמני (נפטר ב-1917 11 במאי – טומאס נייט, בוטנאי אנגלי (נולד ב-1759) 5 ביולי – ז'אן איטאר, רופא צרפתי (נולד ב-1774) 21 באוגוסט – אדלברט פון שאמיסו, חוקר טבע גרמני (נולד ב-1781) 27 בספטמבר – ברנר קורטוע, כימאי צרפתי (נולד ב-1777) מדיה וקבצים בנושא 1838 במדע בוויקישיתוף
בדיקה גופנית

בדיקה גופנית היא הליך רפואי שבו רופא חוקר את גופו של המטופל, כשהוא תר אחר סימני מחלה. הבדיקה הגופנית באה בדרך כלל לאחר בירור של תולדות החולה, ההיסטוריה הרפואית של החולה, ובפרט התסמינים שבהם הבחין החולה כאשר החלה המחלה. לצד תולדות החולה, הבדיקה הגופנית מסייעת בקביעת האבחנה ותוכנית טיפול רפואי. המידע מן הבדיקה הגופנית הוא חלק מן הרשומה הרפואית. אף שמטפלים שונים נוקטים בגישות שונות באשר לסדר בדיקת איברי הגוף, בדרך כלל בדיקה גופנית מתחילה מן הראש ומסתיימת בגפיים התחתונות. לאחר שמערכות הגוף העיקריות נחקרו בהתבוננות, מישוש, ניקוש והאזנה, מתבצעות בדיקות מסוימות (כגון בדיקות נוירולוגיות, ואורתופדיות), או בדיקות הבאה לשלול קיום חשד למחלה מסוימת (כגון בדיקת סימן טרוסו, signe de Trousseau, להיפוקלצמיה). שילוב הרמזים המתקבלים בעת גביית תולדות החולה, יחד עם ממצאי הבדיקה הגופנית, המטפל מסוגל לנסח אבחנה מבדלת, שהיא רשימה של גורמים אפשריים לתסמינים של החולה. בדיקות אבחוניות ממוקדות, מאששות את הגורם הייחודי לתסמינים, או שהן מצביעות על גורמים אחרים שהמטפל לא הבחין בהם. קיים דגם כללי של בדיקה גופנית הנלמד בבתי ספר לרפואה במסורת הרפואה המערבית, ואשר אותו תלמיד הרפואה צריך לדעת. עם זאת, מומחה בענף מסוים ברפואה יתמקד במהלך בדיקתו הגופנית בתחום התמחותו ובאופי הבעיה המתוארת על ידי המטופל. מכאן, קרדיולוג לא יבצע בדרך שגרה את החלקים הנוירולוגיים של הבדיקה הגופנית, יותר מאשר להבחין כי המטופל מסוגל להשתמש בארבעת גפיו בעת שהוא נכנס לחדר הבדיקה וכן להבחין במהלך הבדיקה כי המטופל שומע, רואה ומדבר. באותה מידה, אורתופד יבחן את המפרק הכואב, ויבצע רק בדיקה שטחית של קולות הלב והחזה כדי להפחית הסיכוי כי בבדיקת המרדים תימצא מניעה לביצוע ניתוח. רופא משפחה יבצע בדיקה כללית של איברי המין של הגבר, אולם יותיר לגינקולוג ביצוע בדיקה של איברי המין נשיים. בדיקה גופנית מלאה כוללת הערכה של הופעתו הכללית של המטופל ומערכות הגוף הנפרדות. הבדיקה מתועדת ברשומה הרפואית בשיטת רישום אחידה, המסייעת למטפלים אחרים במטופל לקרוא ולהבין את תוצאותיה. בדרך כלל הסימנים החיוניים של המטופל: חום הגוף, דופק ולחץ דם, נמדדים ונרשמים תחילה. בדיקה גופנית מלאה The Connecticut Tutorial, סדרת סרטוני הדרכה לביצוע בדיקות גופניות ליד מיטת החולה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רמי בר-ניב

רמי בר-ניב (נולד ב-1 בדצמבר 1945) הוא פסנתרן, מלחין ומורה ישראלי. בר-ניב, ילד תל אביב, הוא בוגר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בעיר, שם למד פסנתר אצל קרול קליין והלחנה אצל פאול בן-חיים, אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ועדן פרטוש. בשנת 1966 זכה במלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל להמשך לימודיו במאנס קולג' למוזיקה בארצות הברית, שם למד אצל נדיה רייזנברג ואצל תאורטיקאי המוזיקה קרל שכטר. במהלך קיץ 1968 למד בר-ניב אצל צמד הפסנתרנים ורונסקי ובאבין. בר-ניב מופיע בקונצרטים ברחבי העולם. ב-1974 ניגן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 23 של מוצרט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח פול פאריי. כמו כן הופיע בישראל בסדרת רסיטלים עם הכנר שלמה מינץ והרבה לנגן עם הרכבים קאמריים שונים בישראל ומחוצה לה. בר-ניב היה המוזיקאי הישראלי הראשון שניגן במצרים לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים בשנת 1979. ממשלת ישראל העניקה לו את פרס "המבצע המצטיין" לשנת 1989. בר-ניב חיבר מספר רב של שירים ויצירות קצרות, וכן ערך שירים חסידיים, שיצאו לאור במכון למוזיקה ישראלית, בהוצאת מוזיקה ישראלית ובהוצאת אור-תו. טים פייג' מן הניו יורק טיימס תיאר את הופעתו של בר-ניב בנגינת הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של שוסטקוביץ' בניו יורק כ"מבריקה ואפקטיבית". בר-ניב הרבה להקליט לחברת CBS ולחברות אחרות, הן כסולן והן כנגן מוזיקה קאמרית. בר-ניב הוא אביו של החצוצרן טל בר-ניב והשניים מרבים להופיע ברסיטלים משותפים. מדיה וקבצים בנושא רמי בר-ניב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רמי בר-ניב רמי בר-ניב, באתר MusicBrainz (באנגלית) רמי בר-ניב, באתר Discogs (באנגלית) רמי בר-ניב, דף שער בספרייה הלאומית רשימת יצירותיו של רמי בר-ניב אתר הבמה, הקאמרית הרצליה מארחת את רמי בר-ניב 4 בנובמבר 2008 http://nadiareisenberg-clararockmore.org/nadia_students.htm יוחנן בוהם, מגזין ג'רוזלם פוסט, 23 ביולי 1982 באתר הניו יורק טיימס