laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זמן (בלשנות)

בבלשנות, זמן הוא אחד ממאפייני הפועל, המשקף את הזמן שבו מתבצעת הפעולה. במסגרת הנטייה לפי זמן קיימים בדרך כלל שלושה זמנים בסיסיים – עבר, הווה ועתיד. בשפות רבות קיימים זמנים נוספים, המשקפים אבחנות דקות יותר, לדוגמה ישנה הבחנה בין פועל המתייחס לפעולה שכבר הסתיימה לבין פועל המתייחס לפעולה שהחלה בעבר ועודנה נמשכת. לכן, הקביעה כמה זמנים יש בשפה אינה תמיד חד-משמעית. ישנן גם שפות שבהן צורת הפועל קבועה תמיד, ומועד הפעולה מצוין במילה אחרת. בעברית ישראלית קיימים שלושה זמנים: עבר, הווה ועתיד. בנוסף קיימת צורת ציווי שהיא פקודה שנגזרת מצורת העתיד, ולפיכך אין מתייחסים אליה כזמן נפרד. כמו כן קיימת צורה של עבר מתמשך שלרוב אינה נחשבת לזמן בפני עצמה. צורה זו מאופיינת בשימוש בפועל היה לפני צורת ההווה, לדוגמה: "הייתי הולך לחדר כושר כשגרתי בתל אביב". לכל זמן נטייה אופיינית, אשר נשמרת דומה בין הבניינים השונים. למשל, נטיית השורש ש.ר.ק. בגוף שלישי יחיד היא בעבר - "שרק", בהווה - "שורק" ובעתיד - "ישרוק". נטיית הפועל בעברית בלשון עבר כוללת סופיות המצטרפות אל צורת היסוד, בהתאם לגוף, למין ולמספר. קיצור עבור האותיות המרכיבות סופיות אלו הוא תמיהו"ן. ההווה בעברית נקרא גם בינוני על שום השימוש בו גם כשם עצם. לדוגמה, המילה "שומר" מתארת הן פועל בהווה והן שם עצם. על כן הנטייה של הפועל בזמן זה בגופים השונים היא בדרך נטיית השם. בנטייה זו אין גופים שונים, וההבדל בין הצורות הוא במין במספר. בלשון חז"ל נעשה שימוש בסופית "-ה" בנטיית נקבה יחידה, צורה אשר קיימת, אם כי נדירה יותר, גם בעברית הישראלית. דוגמה לכך היא בשירו של חיים נחמן ביאליק, "היא יושבה לחלון", בעוד שבעברית הישראלית נהוג לומר יושבת. הנטייה בעתיד כוללת הוספת תחילית, הנקראת גם אות אית"ן, בשל העובדה שמדובר באחת מאותיות אלו, ולעיתים גם סופית. בדומה לזמן עבר, הנטייה בצורת העתיד היא בהתאם לגוף, למין ולמספר. נטייתם של הפעלים בעתיד בגוף שני רבות ובגוף שלישי רבות התמזגה בעברית הישראלית אצל חלק מהדוברים עם זו של הרבים (בהתאמה). זאת בדומה למיזוג שחל עוד קודם לכן בנטיות העבר של גוף שלישי רבים ורבות. אולם, רבים שומרים על הנטייה המקורית בצורת העתיד של הרבות.[דרוש מקור] על פי האקדמיה ללשון העברית, ניתן להשתמש עבור רבות, הן בצורה הייחודית והן בצורת הרבים, אך בלימודי הלשון יש לחשוף את התלמידים דווקא לצורה הייחודית לרבות. הציווי נגזר מצורת העתיד על ידי הסרת אות האית"ן. בצורות אלו מטים את הפועל בגוף שני בלבד, מכיוון שאין היגיון בציווי עצמי או בפני אדם שלא נוכח. שלילת הציווי על ידי "אל" מתבצעת עם הנטייה המקורית של צורת העתיד, למשל, אל תכתוב. אימפרפקטום (בלשנות) זמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הן יִהְיוּ או הן תִּהְיֶינָה – נוכחות ונסתרות בעתיד ובציווי, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏25 במרץ 2010
אברהם רבינוביץ

אברהם רבינוביץ (ברוסית: Рабинович, Абрам Исаакович)‏ (20 בדצמבר 1878, וילנה - 7 בנובמבר 1943, מוסקבה), שחמטאי יהודי-ליטאי-סובייטי. רבינוביץ חלק מקום 11-12 באליפות רוסיה השלישית שהתקיימה בקייב, בשנת 1903 (ניצח: מיכאל צ'יגורין). בשנת 1908 הגיע למקום ה-19 בתחרות פראג (ניצחו: אולדריך דוראס וקרל שלכטר). בשנת 1909 חלק מקום 2-3 באליפות רוסיה השישית שהתקיימה בווילנה (ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1911 חלק מקום 19-21 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן) [1]. בשנת 1912 הגיע למקום ה-18 בתחרות וילנה (ניצח: קארל הרומאדקה). במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר רבינוביץ למוסקבה. בשנת 1916 חלק מקום 4-5 בתחרות מוסקבה, ובשנת 1918 הגיע למקום השלישי. באליפות ברית המועצות הראשונה בשנת 1920 חלק מקום 5-7 (ניצח: אלכסנדר אלכין) [2]. בשנת 1922 הגיע למקום העשירי באליפות מוסקבה הרביעית [3]. בשנת 1924 הגיע למקום ה-12 באליפות ברית המועצות השלישית [4]. בשנת 1925 חלק מקום 9-10 באליפות ברית המועצות הרביעית (ניצח: יפים בוגוליובוב) [5]. באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות מוסקבה (סרגייב ניצח) [6]. בשנת 1926 ניצח באליפות מוסקבה [7]. בשנת 1927 חלק מקום 7-9 בתחרות מוסקבה (זוברב ניצח) [8]. בשנת 1930 ניצח רבינוביץ בתחרות מוסקבה [9]. בשנת 1943 מת רבינוביץ מרעב [10]. Abram Rabinovich vs Alexander Alekhine, Carlsbad 1911, Caro-Kann Defense, Advance Variation, B12, 1-0 Alexander Ilyin-Zhenevsky vs Abram Rabinovich, Moscow 1920, 1st URS-ch, Ruy Lopez, Morphy Defense, Anderssen Variation, C77, 0-1 Abram Rabinovich vs Sergey von Freymann, Moscow 1924, 3rd URS-ch, Zukertort Opening, Dutch Variation, A04, 1-0 chess games of Abram Rabinovich אברהם רבינוביץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
קארל הרומאדקה

קארל הרומאדקה (בצ'כית: Karel Hromádka;‏ 23 באפריל 1887 - 16 ביולי 1956) היה שחמטאי צ'כי. הרומאדקה היה אלוף צ'כיה בשחמט פעמיים: בשנים 1913 ו-1921. הרומאדקה השתתף באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השח הבלתי רשמית בפריז בשנת 1924, שם הגיע למקום הראשון בתחרות הניחומים עם 6.5/8, לאחר שבמוקדמות הגיע למקום השלישי בבית בו שיחק. כמו כן השתתף באולימפיאדת השח הראשונה שהתקיימה בלונדון בשנת 1927, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 =3 -5. פתיחת השחמט 1. ד4 פו6 2. פו3 ג5 3. ד5 ד6 4. ג5 ה5 קרויה לעיתים על שמו - "ההגנה ההודית של הרומאדקה", או כבנוני צ'כית או כבנוני ישנה. ההגנה ההודית של הרומאדקה קארל הרומאדקה השתתף באולימפיאדת שחמט בנבחרת צ'כוסלובקיה. קארל הרומאדקה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) בתחילת הדרך היו מספר אולימפיאדות "לא רשמיות" שלא נכללות במניין המסודר של פיד"ה. הראשונה במניין הרשמי היא לונדון, 1927 Chess Olympiad: Paris 1924 - Consolation Cup Chess Olympiad: Paris 1924 - Qualification Group 1 1st Chess Olympiad: London 1927, Czechoslovakia, באתר OlimpBase ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל פיינברג (ראש עיר)

ישראל פיינברג (1907 – 28 באוקטובר 1985) היה ראש עיריית פתח תקווה בשנים 1966–1978. פיינברג נולד לאהרון ולשרה באיזווסנוסנק שליד אודסה באוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. פיינברג למד בבית ספר תיכון באודסה, והצטרף לפעילותה של תנועת צעירי ציון. בשנת 1926 עלה לארץ ישראל, והיה בין מקימי קיבוץ "הכשרה" בפתח תקווה. פיינברג עבד כפועל ונטל חלק במאבק של ציבור הפועלים שתמך בעבודה עברית. בשנות השלושים המאוחרות החל פיינברג לעבוד בלשכת המס בפתח תקווה, ובמשך שנים רבות שימש כמנהל הלשכה. כמו כן הוא היה מזכיר סניף מפא"י ומפלגת העבודה בפתח תקווה, כיהן מטעמה כחבר מועצת העיר וכסגן ראש העיר. בדצמבר 1966 התפטר פנחס רשיש מראשות עיריית פתח תקווה, לאחר 15 שנות כהונה בתפקיד, כדי לפנות מקום לפיינברג, על פי צו מפלגתו, ככל הנראה על פי הסכמה שהושגה עוד לפני הבחירות למועצה בנובמבר 1965. פיינברג המשיך בתפקיד ראש העיר עד שנת 1978. תקופת כהונתו הייתה תקופת בנייה לצעירים ולעולים ובמהלכה פותח אזור התעשייה ונבנו בו מפעלים חדשים. בשנות כהונתו בתפקיד חלה רפורמה בתחום החינוך, פותחו השירותים הרפואיים במרכז הרפואי "גולדה" ו"בית רבקה", והושקעו מאמצי פיתוח בחזות העיר וברווחת התושבים. פיינברג היה פעיל מרכזי במסגרת מרכז השלטון המקומי, חבר מרכז מפלגת העבודה וממייסדי אגודת "לב אל לב" בפתח תקווה. חטיבת הביניים "עלומים" בעיר קרויה על שמו. מדיה וקבצים בנושא ישראל פיינברג בוויקישיתוף שלמה אנגל, האיש שהנחיל כבוד לעיר, דבר, 23 בדצמבר 1966 ברוך מניב, מכתב למערכת - מעשה לבן, דבר, 1 בינואר 1967
פיניה

האם התכוונתם ל... אתרים: פיניה (רובע) – רובע מרובעי העיר רומא; פיניה (איטליה) – עיירה בליגוריה שבאיטליה; אישים: מאור פיניה – זמר מזרחי ישראלי; פליפה פיניה – היסטוריון ארגנטינאי; פנחס (פיניה) בן-פורת – טייס ישראלי - הטייס הראשון שביצע תקיפה אווירית במסגרת ההגנה, נהרג בהפלת מטוס אל על בשמי בולגריה.
קמפיטלי

קמפיטלי (באיטלקית: Campitelli) הוא שמו של הרובע העשירי מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה. סמל הרובע מתאר ראש שחור של דרקון על רקע לבן. מקור הסמל באגדה אל האפיפיור סילבסטר הראשון שהרג את הדרקון ששכן בפורום רומאנום. מקור שם הרובע, ככל הנראה בעיוות שמה של גבעת הקפיטולין. סברה אחרת היא שמקור השם בביטוי הלטיני: "קמפוס טלוריוס" (בלטינית: campus telluris - "שדה חפור" או "שדה אדמה"). השטח בו ממוקם הרובע, היווה את מרכזה של העיר רומא בעת העתיקה. ברובע עובר העמק בין גבעת הפלטין וגבעת הקפיטולין שבו עברה דרך, שלימים הפכה לויה סאקרה (הדרך הקדושה), והשוק שהוקם לצידה הפך לימים לפורום הרומאי. בימי הביניים היה האזור בו ממוקם הרובע לרובע ה-12 של העיר, ונקרא "רובע קמפיטלי אין סנקטי אדריאני" (Regio Campitelli in Sancti Adriani) כאשר שם הרובע מתייחס לכנסיית סן אנדריאנו, אשר הייתה ממוקמת בבניין הסנאט הרומאי שבפורום הרומאי. מרבית שטחי הפורום והמקדשים הפכו בימי הביניים לאיי חורבות. באבני המקדשים נעשה שימוש חוזר, ואזור הפורים שימש בראשית המאה ה-19 כאזור מרעה לצאן וכשוק הבקר של העיר רומא. בשנת 1921 פוצל הרובע, וחלק משטחיו הפכו לרובע צ'ליו. רובע קמפיטלי הוא הרובע המתוייר ביותר מבין רובעי רומא. ברובע ממוקמים הפורום רומאנום, גבעת הקפיטולין וגבעת הפלטין שהם הבולטים באתרים הארכאולוגיים ששרדו מרומא הקדם-קיסרית וההאימפריאלית. אתרים אלה ממלאים כ-60% משטח הרובע. על גבעת הקפיטולין נמצאים כיכר הקמפידוליו (אנ') שתוכננה על ידי מיכלאנג'לו במאה ה-16 וכן המוזיאון הקפיטוליני, ובסמוך נמצאת אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני המכונה "הוויטוריאנו". בין הכנסיות שברובע ניתן למנות את כנסיית סנטה מריה אין ארצ'לי מהמאה ה-14. מדיה וקבצים בנושא קמפיטלי בוויקישיתוף היסטוריה, מפות ותמונות של הרובע
אפיציקל

אפיציקל - ביוונית "על המעגל", והכוונה היא לגוף שנע במעגל סביב גוף אחר שגם הוא נע במעגל. באסטרונומיה אפיצקלים שימשו במודל הגאוצנטרי לצורך חישוב מיקום כוכבי הלכת. האפיציקלים הוכנסו לתורתו של אריסטו כדי לספק הסבר לשתי תופעות המאפיינות את כוכבי הלכת: תנועה אחורית המגיעה לשיאה כאשר כוכב לכת חיצוני (מאדים, צדק או שבתאי) נמצא בניגוד. התנועה היחסית של כדור הארץ וכוכבי הלכת במהלכם סביב השמש גורמת לכך שבמשך תקופה מוגבלת תנועתו של כוכב הלכת היא ממזרח למערב ולא ממערב למזרח (תנועה קדומנית). בהירות נראית כוכבי הלכת משתנה בצורה משמעותית. הדבר בולט במיוחד בכוכבי הלכת הפנימיים (כוכב חמה, נוגה) וגם במאדים. לפי המודל הגאוצנטרי של אריסטו, כוכבי הלכת נעים סביב כדור הארץ במעגלים מושלמים, אולם המודל בצורתו המקורית לא סיפק הסבר לתנועה אחורית או לשינויים בבהירות. את רעיון האפיציקל הציע האסטרונום אפולוניוס מפרגה בסוף המאה ה-3 לפנה"ס. לפי הצעתו, שאומצה על ידי תלמי, כוכבי הלכת נעים במעגל קטן שמרכזו נע על פני מעגל גדול אשר מרכזו הוא כדור הארץ (לעיתים המעגל הגדול נע במהירות קבועה סביב האקוונט שממוקם בנקודה באמצע הדרך בין כדור הארץ למרכז המעגל הגדול). הקו המחבר בין כוכב לכת למרכז האפיציקל שלו – יהיה תמיד מקביל לקו המחבר בין כדור הארץ לשמש. בגלל התנועה המורכבת של כוכבי הלכת היה צורך להוסיף עוד ועוד אפיצקלים כדי לדייק את המסלול שלהם. עם התגלית של יוהאנס קפלר שמסלולי כוכבי הלכת אינם מעגליים אלא אליפטיים, ועם ניסוח חוקי הכבידה ששולטת בתנועת גרמי השמיים, יצאו האפיציקלים משימוש באסטרונומיה. טור פורייה יכול לשמש לתיאור אפיציקלים. הסיבה היא שהאברים בטור פורייה הם פונקציות מחזוריות מרוכבות, ואפשר לתאר אותן בקואורדינטות פולריות כוקטורים שמסתובבים בתוך מעגל. סכום הווקטורים האלה יוצר שרשרת של אפיציקלים, כלומר אפיציקלים שמחוברים זה לזה בהשקה, ואפשר ליצור בעזרת עוד ועוד אפיציקלים כל מסלול מסובך ככל שיהיה, כולל ציורים. מדיה וקבצים בנושא אפיציקל בוויקישיתוף הערך "יחסים גאוצנטריים", באתר אסטרופדיה כמו שהסיבה לתאוריית האפיצייקלים היא הצורך להתאים לתצפיות, כך גם הוספת האקוונט. האקוונט מקרב את מסלולי כוכבי הלכת לאליפסה, אך עדיין לא מפיק אליפסה של ממש. מכך נובע שמרגע שהמדידות היו מדויקות דיין גם אחרי הוספת האקוונט המודל מפיק תוצאות שגויות. בעיה זו נפתרה רק עם המודל של קפלר. הדגמה לשרשור אפיצקלים
כוח מגע

כוח מגע הוא כוח הפועל בין שני גופים (או בין גוף למשטח) הנמצאים במגע אחד עם השני, להבדיל מכוחות הפועלים במרחק כגון כבידה או מגנטיות. לכוח מגע יש שני רכיבים. חלק אחד פועל במקביל למישור המגע ונקרא חיכוך. כדי שתהיה תנועה במקביל למישור המגע יש להתגבר על החיכוך. החלק השני של הכוח פועל בניצב למישור המגע ונקרא כוח נורמלי. כוח החיכוך הוא פרופורציונלי לכוח הנורמלי, וקבוע הפרופורציה מסומן על ידי μ. מושג כוח המגע הוא הפשטה הנמצאת בשימוש בעיקר בקורסי מבוא למכניקה קלאסית. גופים אמיתיים לא באמת נמצאים במגע אחד עם השני והכוחות הפועלים ביניהם נגרמים על ידי אינטראקציה בין האלקטרונים של הגופים. בניגוד לדעה הרווחת, תחושת חוסר משקל (בחלל או ברכבת הרים) אינה נגרמת מחיסרון כוח הכבידה אלא מחוסר כוחות מגע. כוחות המגע עם גופים סמוכים (בדרך כלל האדמה), הם הנותנים את הרגשת המשקל אליה אנו רגילים, לכן בנפילה חופשית ישנה תחושה של חוסר משקל אף על פי שהשפעת הכבידה ודאי קיימת. דוגמה נפוצה לכוח מגע, הניתנת בקורסי מבוא לפיזיקה, היא הכוח הפועל בין שני גופים הנוגעים אחד בשני כאשר כוח חיצוני מופעל על אחד מהם. הכוח החיצוני גורם לשני הגופים לנוע בתאוצה שווה. אם לאחד הגופים מסה גדולה יותר מלשני, הכוח הפועל עליו יהיה גדול יותר, מה שיגרום לכוח מגע שיפעל ביניהם. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת גביע דייוויס של רוסיה

נבחרת גביע דייוויס של רוסיה משחקת בבית העליון של גביע דייוויס השנתי העולמי. זכתה שלוש פעמים בטורניר (2006, 2002, 2021) והגיעה לגמר שלוש פעמים נוספות (1994, 1995, 2007). כיום, נבחרת רוסיה ידועה כמעצמת טניס עולמית, לנבחרת 6 שחקני טופ 100 של דירוג ה-ATP העולמי. רוסיה משחקת בצבעים אדום וכתום. נכון ל-1 בפברואר 2022 נבחרת רוסיה מושעת מגביע דייוויס בגלל הפלישה הרוסית לאוקראינה. הדירוג הנוכחי של נבחרת רוסיה בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-133 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, ירידה של 7 מקומות לעומת דירוג קודם. ברית המועצות שיחקה בגביע דייוויס משנת 1962 ונבחרת רוסיה נחשבת ליורשת שלה. רוסיה שיחקה מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס 136 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה ב-86. אלכסנדר מטרוולי ששיחק עבור ברית המועצות הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הגדול ביותר, 38 בסך הכל, וכן שיאן הניצחונות במשחקים, 23 במספרם. הנבחרת זכתה בגביע דייוויס פעמיים (בשנים 2002 וב-2006, נגד צרפת וארגנטינה, בהתאמה). בשנים 1994, 1995 וב-2007 העפילה לגמר - נגד שוודיה וארצות הברית פעמיים, אך הפסידה. בשנים 2000, 2001, 2002, 2008 העפילה לגמר טורניר World Team Cup של התאחדות הטניסאים המקצוענים. בחודש פברואר 2009 לאחר סיום משחקי שמינית גמר גביע דייוויס נקבע שנבחרת רוסיה (שהייתה מדורגת במקום הראשון בעולם) תשחק מול נבחרת גביע דייוויס של ישראל. ישראל ניצחה במפתיע את רוסיה 1–4 במשחק שהתקיים בנוקיה ארנה בתל אביב ועלתה לחצי גמר הגביע. בשנת 2012 נשרה רוסיה לבית 1 והיא חזרה לבית העליון בשנת 2016 אחרי ניצחונות על שוודיה וקזחסטן. בנובמבר 2019 הנבחרת העפילה לחצי גמר גביע דייוויס אחרי שגברה על נבחרות חזקות כמו קרואטיה (שבשורותיה שיחק בורנה צ'וריץ'), ספרד (שבשורותיה שיחק רפאל נדאל), סרביה (שבשורותיה שיחק הטניסאי העולמי נובאק ג'וקוביץ'). בחצי הגמר נבלמה על ידי קנדה, כשבשורותיה משחק דניס שפובלוב. בינואר 2020 הנבחרת העפילה לחצי גמר גביע ATP של התאחדות הטניסאים המקצוענים ובפברואר 2021 זכתה בגביע ATP לראשונה. בדצמבר 2021 הנבחרת זכתה בגביע דייוויס לראשונה מזה 15 שנה. נכון לנובמבר 2021: פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא נבחרת גביע דייוויס של רוסיה בוויקישיתוף נבחרת רוסיה בטניס - דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס כחבר המדינות
קורנליוס יאקובוס לאנגנהובן

קורנליוס יאקובוס לאנגנהובן (Cornelis Jacobus Langenhoven;‏ 1873–1932) - היה עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי דרום אפריקאי. לאנגנהובן נולד ב-1873 בהואקו, ליידיסמית, דרום אפריקה. הוא כתב תחת השמות ק. י. לאנגנהובן ו-Sagmoedige Neelsie. עבודתו המוכרת ביותר היא 'די סטם' ("הקול") - המנונה המקורי של דרום אפריקה - וחלקים ממנה עובדו להמנון החדש לאחר קץ שלטון האפרטהייד. לאנגנהורן היה בין התורמים הגדולים לספרות ולתרבות של שפת האפריקאנס. מדיה וקבצים בנושא קורנליוס יאקובוס לאנגנהובן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לנשיאות ישראל (2000)

הבחירות הארבע-עשרה לנשיאות ישראל נערכו במליאת הכנסת ב-31 ביולי 2000, כ"ח בתמוז ה'תש"ס. הנבחר היה מיועד להחליף את הנשיא המכהן עזר ויצמן, שהתפטר כשנתיים לאחר שנבחר לתקופת כהונה שנייה, בעקבות ידיעות לפיהן קיבל סכומי כסף גדולים מאיש העסקים אדוארד סרוסי מבלי שדיווח על כך במהלך כהונתו כחבר הכנסת וכשר. בעקבות שינוי בחוק ב-1998, הנשיא נבחר על ידי הכנסת לתקופת כהונה אחת בלבד בת שבע שנים, במקום תקופת הכהונה בת חמש שנים עם אפשרות להאריכה בחמש שנים נוספות. שמעון פרס: ראש ממשלת ישראל השמיני, חתן פרס נובל לשלום, שר בממשלות ישראל וחבר הכנסת במשך 41 שנים. חבר הכנסת מכהן מטעם ישראל אחת. משה קצב: פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת וכשר בממשלות ישראל. חבר הכנסת מכהן מטעם הליכוד. פרס היה מועמדה של קואליציית אהוד ברק המתפוררת, אבל בשל מעמדו האישי הבטיחו לו רבים את תמיכתם. טרם ההצבעה החשאית בכנסת העריכו הפרשנים שפרס יזכה ללא קושי. בסיבוב הראשון קיבל קצב 60 קולות, ופרס 57 קולות. משלא זכה אחד המתמודדים לקולות רוב חברי הכנסת, נערך סיבוב הצבעה שני, כדרוש בחוק. בתום ספירת הקולות, נופף חבר ועדת הקלפי, חבר הכנסת ראובן ריבלין בידיו, וסימן לחבריו כי הושגה הכרעה לטובת קצב. 120 חברי כנסת הצביעו - 57 בעד שמעון פרס ו-63 בעד קצב, שנבחר לכהונת נשיא מדינת ישראל. יום לאחר בחירתו, ב-1 באוגוסט 2000, כ"ט בתמוז ה'תש"ס הצהיר קצב אמונים במליאת הכנסת. תומר שדמי ולינוי בר גפן, משה קצב נבחר לנשיא המדינה, באתר ynet, 31 ביולי 2000 מהפך 2000, באתר "סנונית" חדשות נענע, קצב לתומכי פרס: אפתיע אתכם לטובה, באתר nana10‏, 1 באוגוסט 2000 מערכת וואלה! NEWS‏, תדהמה בכנסת: קצב זכה ב-60 קולות - הסתיים סיבוב הצבעה השני, באתר וואלה, 31 ביולי 2000
טשיצ'ודזונג

טשיצ'ודזונג (בדזונגקה: བཀྲ་ཤིས་ཆོས་རྫོང) הוא מנזר בודהיסטי ומבצר בקצה הצפוני של העיר טהימפהו, בירת בהוטן. המבצר נבנה במאה ה-17, והוא מושב ממשלת בהוטן ומרכז הרובע הממשלתי בבירתה מאז שנת 1952. מדיה וקבצים בנושא טשיצ'ודזונג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלשן

גלשן הוא כלי שיט, ספורט ימי ושעשוע המשמש לגלישה על פני המים. הגלשן עשוי מקצף מוקשה, פיברגלס ועץ. גלעין הגלשן עשוי קצף, המחוזק על ידי קורת עץ אופקית. פיברגלס משמש כדי לכסות את הקורה, ואז היא מכוסה בפוליאסטר או באפוקסי כדי להקשיח את החלק החיצוני. Shortboard – מאז סוף שנות השישים (כשגורדון קלרק מצא את השילוב האופטימלי של קצף פוליאוריתן) רוב הגלשנים הנמצאים בשימוש הם מסוג זה. אורכם נע בין 1.8 מטר ל-2.4 מטר, והם בעלי חרטום מחודד וירכתיים מעוגלים או מרובעים, בדרך כלל עם שלושה סנפירים, אך לעיתים עם אחד, שניים, ארבעה או אף חמישה. גולשים סבורים שגלשן מסוג זה הוא זריז ומתמרן במהירות לעומת גלשנים אחרים. Longboard – גלשן ארוך יותר - לונגבורד קלאסי מוגדר החל מ-2.74 מטר (9 רגל) ומעלה, ולו חרטום מעוגל. מספר הסנפירים יהיה בין 1 ל-5 כשהלונגבורד הקלאסי מגיע עם סנפיר אחד גדול וארוך. גלשן זה צף טוב יותר מאחיו הקצר, ושטח הפנים שלו גדול יותר ומאפשר לגולש כניסה מהירה יותר לגל וגלישה קלאסית עם מעט יותר תמרונים. הוא גם מאפשר לגלוש על גלים שהיו קטנים מכדי להניע את השורטבורד. בתנאים מתאימים יכול גולש מנוסה לרכב על הגלשן כשהוא עומד ממש על חרטומו, תרגיל זה נקרא "חמש על החרטום". Funboard – זהו גלשן שמשלב את האורך של השורטבורד עם העיצוב של הלונגבורד - חרטום מעוגל ו-3 סנפירים. Fish – גלשן קטן מאוד ורחב, המאפשר גלישה בעיקר על גלים נמוכים אם כי העיקר בארץ משמש גם לגלים יחסית גבוהים. מספר הסנפירים בפיש נע בין 2 ל-5, זנבו יהיה מסוג "סוואלו". Gun – גלשן גדול מאוד ויחסית צר משמש לגלישה בגלים גבוהים במיוחד. לרוב נראה סימטרי כאשר חרטומו וזנבו נעשים צרים בקצותיהם ולרוב מגיע בארבע חרבות. גלשן שלג גלגשת גלשן אוויר
גני טרוקדרו

גני טרוקדרו (בצרפתית: Jardin du Trocadéro) נמצאים ברובע השישה-עשר של פריז, מול נהר הסן. שטח הגנים הוא 93,930 מ"ר, והם הוקמו במסגרת התערוכה העולמית של פריז (1937), במקום בו היו לפני כן גני ארמון טרוקדרו הישן, שעוצבו בידי ז'אן-שארל אלפן עבור היריד של שנת 1878. את גני טרוקדרו מקיף ארמון שאיו. מזרחה להם נמתח גשר ינה, המחבר אותם למגדל אייפל ולשאן דה מארס. השם טרוקאדרו מגיע ממבצר טרוקדרו, שהגן על הנמל הספרדי של קדיז, ספרד. ב-31 באוגוסט 1823, הוא נכבש על ידי כוח המשלחת הצרפתי בפיקודו של הדוכס מאנגולה, בנו של המלך הצרפתי שנשלח להחזיר את המלך פרדיננד השביעי לכס מלכותו הספרדי. המאפיין המרכזי של הגנים הוא מזרקת ווארשה (Fontaine de Varsovie), שהיא בריכה ארוכה, או מראה מים, עם שתים עשרה מזרקות היוצרות עמודי מים בגובה של 12 מטרים; עשרים וארבע מזרקות קטנות יותר בגובה של ארבעה מטרים; ועשר קשתות מים. בקצה אחד, הפונה לסיין, ישנן עשרים תותחי מים עוצמתיים, המסוגלים להטיל סילון מים לגובה של חמישים מטרים. מעל הבריכה הארוכה נמצאות שתי בריכות קטנות יותר, המקושרות לבריכה התחתונה באמצעות מפלים המלווים ב-32 התזות מים בגובה ארבעה מטרים. מזרקות אלה הן מזרקות התערוכה היחידות שעדיין קיימות היום ומתפקדות כמו בעבר. בשנת 2011, מערכות המים של המזרקה שופצו לחלוטין ומערכת שאיבה מודרנית הותקנה. גני טרוקדרו כוללים גם מספר פסלים מעניינים במיוחד, וביניהם ‘L’homme של פייר טרוורס, ו-La Femme של Daniel-Joseph Bacqué. אלה פסלים מרשימים, ומהזווית הנכונה אפשר לצלם אותם כשברקע מגדל אייפל. בנוסף, תוכלו ליהנות מפסלי ברונזה יפים בגנים – “Bull and Deer” של Paul Jouve, ו-“Horses and Dog” של Georges Guyot, וגם פסל ברונזה בגובה 6 מטר המציג את האל אפולו. אולימפיאדת 2024 נערכה בפריז ב-23 ביולי עד 8 באוגוסט 2024, וגני טרוקדרו מהווים חלק משמעותי ומרכזי מאירוע הפתיחה ואירועי הספורט. מדיה וקבצים בנושא גני טרוקדרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גני טרוקדרו ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעלת אירי

תעלת אירי (באנגלית: Erie Canal) היא תעלה במדינת ניו-יורק שבארצות הברית המחברת בין נהר ההדסון לבין ימת אירי ובכך מחברת בין הימות הגדולות לאוקיינוס האטלנטי. בעבר שונה שמה לתעלת בארג אך לאחר מכן הושב לקדמותו. אורכה של התעלה היא 584 ק"מ והיא התעלה השנייה באורכה בעולם (אחרי התעלה הגדולה בסין). ההצעה לחפור תעלה הועלתה כבר ב-1699 אך רק ב-1798 החלה חברת ניאגרה קאנאל בעבודות. החלק הראשון הושלם ב-1819 והתעלה נחנכה ב-26 בדצמבר 1825. פתיחת התעלה איפשרה תחבורה מהירה וזולה אל תוך היבשת של צפון-אמריקה, אזור אשר עד אז נחשב לנידח. בעקבות פתיחת התעלה גדלה אוכלוסיית מערב ניו-יורק בצורה קיצונית, והואץ תהליך היישוב של פנים היבשת. התעלה שיפרה מאוד את ההתפתחות והכלכלה של הערים ניו יורק, אולבני, סירקוזה, רוצ'סטר, ובאפלו, כמו גם ארצות הברית בכללותה. גשר בניו יורק העובר מעל תעלת אירי. מדיה וקבצים בנושא תעלת אירי בוויקישיתוף תעלת אירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תעלת אירי (ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית Erie Canal case study in Transition Times. Archived at Ghostarchive. Information and Boater's Guide to the Erie Canal Canalway Trail Information Historical information (with photos) of the Erie Canal Video showing the operations of Lock 22E in 2016. New York State Canal Corporation Site The Opening of the Erie Canal – An Online Exhibition by CUNY New York Heritage online exhibit - Two Hundred Years on the Erie Canal The Canal Society of New York State Digging Clinton's Ditch: The Impact of the Erie Canal on America 1807–1860 Multimedia A Glimpse at Clinton's Ditch, 1819–1820 by Richard F. Palmer Guide to Canal Records in the New York State Archives The Erie Canal Mapping Project New York Heritage – Working on the Erie Canal Photographs of the Erie Canal Relating to Fort Hunter, N.Y. Ca. 1910 (finding aid) at the New York State Library, accessed May 18, 2016. William Jaeger's photography of the Canal remains. Archived at the Wayback Machine ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאון שוורצמן

לאון שוורצמן (בפולנית: Leon Schwartzmann;‏ 1887, ורשה – 1942, אושוויץ) שחמטאי יהודי-פולני-צרפתי. בשנת 1911 חלק שוורצמן את המקום החמישי-שישי בתחרות סנקט פטרבורג (ניצחו: איליה רבינוביץ ופלאץ). בשנת 1913 סיים שוורצמן במקום השני אחרי פלאץ. לאחר מלחמת העולם הראשונה חי שוורצמן בפולין. בשנת 1919 סיים במקום השישי בתחרות ורשה (ניצח: בלזיצמן). בשנת 1924 חלק שוורצמן מקום שלישי-רביעי עם דויד פרזפיורקה, אחרי אלכסנדר פלמברג ומשה לובצקי. באמצע שנות העשרים עבר שוורצמן לצרפת. בשנת 1926 ניצח שוורצמן באליפות השנייה של פריז. בשנת 1927 חלק שוורצמן מקום שני-שלישי עם הנרי גרוב אחרי וילהלם אורבך בתחרות בהייר. בשנת 1927 חלק מקום עשירי-שנים עשר בתחרות פריז (ניצח: אברהם באראץ). בשנת 1928 חלק מקום שני-שלישי עם יוסף צוקרמן אחרי אברהם באראץ, באליפות הרביעית של פריז. בשנת 1929 חלק מקום שמיני-תשיעי בתחרות פריז (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר). בשנת 1936 שיחק באליפות השתים עשרה של פריז (ניצח: ניקולס רוסולימו). במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר ושולח לאושוויץ, שם נרצח ב-3 בספטמבר 1942. לאון שוורצמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) דוד דודסון, מלכים בחייהם: דור השחמטאים שנגדע, באתר nrg‏, 8 באפריל 2013 שני משחקים של שוורצמן , באתר chesshistory.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרוונות

פרוונות היא העיסוק בעיבוד, עיצוב וטיפול בבגדי פרווה. העוסק בפרוונות נקרא "פרוון" (בלשון נקבה: פרוונית). הפרוונות היא מקצוע עתיק למדי. כבר בימי קדם ידוע על שימוש בפרווה כלבוש וכסמל מעמד ובכל מקרה, "מלבושו" של האדם הקדמון היה עשוי פרווה. בעבר היו יהודים רבים בין העוסקים בפרוונות באירופה, אך היו מקומות בהם היו מוגבלים מלעסוק דווקא בפרוונות. בין העוסקים בפרוונות בעבר, זרח ברנט (מראשי היישוב הראשון) וסטפן בראון, פרוון תל אביבי מפורסם, אשר על שמו (ובמקום בית המלאכה שלו) נמצאת מסעדה הנושאת את אותו שם. כיום, בין היתר בשל פעילות למען זכויות בעלי חיים ונגד השימוש בפרווה לצורכי ביגוד, הצטמצם שוק הפרוות לביגוד ולפיכך גם מקצוע הפרוונות סבל מירידה בכמות העוסקים בו ובהכנסות שלהם. בישראל, משרד העבודה הסדיר את לימוד מקצוע הפרוונות באמצעות חניכות. בשנות ה-50 וה-60 התרכזו בתי פרוונות רבים ברחוב בן-יהודה בתל אביב (בשל מיקומו בקרבת אזור המלונות לחוף ימה של תל אביב), אך כיום נותרו רק חנויות מעטות העוסקות בכך בישראל. תמונות של מקצוע הפרוונות, מאתר "ארגון יוצאי לודז' בישראל" בית התפוצות הקהילה היהודית בזמושץ' תקנות החניכות (פרוונות), תשכ"ה-1964, באתר "הוצאת נבו" מעריב nrg, משיכה חייתית