laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליו ז'וופנג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ליו. ליוּ זְ'ווֹפֶּנְג (בסינית: 刘若鹏, פיניין: Liúruòpéng, נולד ב-1982 או 1983) הוא מיליארדר סיני, יזם ואיש עסקים, אשר מקור עושרו העיקרי הוא התאגיד הסיני קואנג-צ'י שהקים יחד עם 5 שותפים. ליו בעל תואר ראשון בהנדסה אוניברסיטת ג'גיאנג ותואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת דיוק.  בזמן לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת דיוק, ליו לכאורה גנב קניין רוחני ממעבדה במימון של מחלקת ההגנה של ארצות הברית והעביר אותו לחוקרים סינים, אשר בסופו של דבר הביאה להוצאתו מקבוצת המחקר של דייוויד סמית' באוניברסיטה. ליו נחקר על ידי ה-FBI, אבל בסופו של דבר לא הואשם. האירוע היה השראה לספר על ידי ProPublica שערך דניאל גולדן "בתי ספר ריגול: איך ה-CIA, ה-FBI, ומודיעין זר בחשאי מנצלים את אוניברסיטאות אמריקה". ב-2015, ליו קנה את מניות השליטה ב"Martin Aircraft Company" הניו זילנדית, המפתחת ומייצרת את מתקן הריחוף Martin Jetpack. הוא נשיא מכון קואנג-צ'י לטכנולוגיה מתקדמת שבשנזן ויו"ר חברת "KuangChi Science" הרשומה בהונג קונג. ליו גר בשנזן, סין. Post Magazine. "'Elon Musk of China' aims to give the world a commercial jetpack - but is it just flight of fancy? | South China Morning Post". Scmp.com. נבדק ב-2 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) Ruopeng Liu (26 באוגוסט 2014). "Ruopeng Liu: Executive Profile & Biography". Bloomberg. נבדק ב-2 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "White House Considers Restricting Chinese Researchers Over Espionage Fears". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2018-04-30. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-05-06. "How one graduate student allegedly stole Duke research to create a billion-dollar Chinese company". The Chronicle. אורכב מ-המקור ב-2018-05-06. נבדק ב-2018-05-06. "How Spy Agencies Use American Universities to Secretly Recruit Students". Town & Country (באנגלית אמריקאית). 2017-10-13. נבדק ב-2018-05-06. "Liu Ruopeng - Jetpack backer ready for liftoff - Business - NZ Herald News". Nzherald.co.nz. 28 במאי 2016. נבדק ב-2 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליו ז'וופנג".
מקרוני עם גבינה

מקרוני עם גבינה היא מנה ממוצא אמריקאי, המכילה מקרוני (או פסטה אחרת) מבושל ורוטב גבינה, בדרך כלל צ'דר, ויכולה לשלב מרכיבים אחרים כמו בשר, ירקות ופירורי לחם. המנה מכונה: "Mac and cheese", קיצור של: "Macaroni and cheese" בארצות הברית ובקנדה. במקור, מקרוני עם גבינה הייתה פשטידה אפויה בתנור; אך ניתן להכין את המנה במחבת או באמצעות שימוש באריזה מוכנה. נהוג לשים את הגבינה בתוך רוטב בשאמל כדי ליצור רוטב מורניי, אותו מוסיפים לפסטה. בארצות הברית, פסטה עם גבינה נחשבת כאוכל מנחם. מדיה וקבצים בנושא מקרוני עם גבינה בוויקישיתוף היסטוריה של המנה מקרוני עם גבינה, בפרשנות רשת הרדיו הציבורית של ארצות הברית. Moskin, Julia (4 בינואר 2006). "Macaroni and Lots of Cheese". The New York Times. נבדק ב-30 בינואר 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Perfect Macaroni and Cheese". Martha Stewart Living. 66 (February 1999). נבדק ב-22 בספטמבר 2012. {{cite journal}}: (עזרה) Joseph, Dana (10 במאי 2012). "American food: the 50 greatest dishes". CNN Travel. {{cite news}}: (עזרה) Clark, Liam (27 ביולי 2016). "What is Macaroni and Cheese (Mac and Cheese)?". Forkit. אורכב מ-המקור ב-2016-08-10. נבדק ב-2018-07-25. {{cite news}}: (עזרה)
איילין ריגין

איילין ריגין (באנגלית: Aileen Riggin‏; 2 במאי 1906, ניופורט, ארצות הברית – 17 באוקטובר 2002, הונולולו, הוואי) הייתה שחיינית וקופצת למים אמריקאית, אלופה אולימפית בקפיצה למים (אנטוורפן 1920). ריגין נולדה בניופורט, ארצות הברית, גדלה בניו יורק סיטי ועסקה בשחייה תחרותית מגיל צעיר. בשנת 1919, גילתה כי בשנת 1920, אולימפיאדת אנטוורפן תאפשר לראשונה לנשים להתחרות בקפיצה למים. ריגין החלה להתאמן, אולם משלחת ארצות הברית סרבה תחילה לשלוח נשים לתחרות זו בטענה כי ענף זה אינו מתאים לנשים משום שהן עדינות. ריגין לבסוף התקבלה למשלחת אולם התמודדה עם התנגדויות נוספות להשתתפותה עקב גילה הצעיר. הוועד האולימפי האמריקאי (אנ') סבר כי ריגין ועמיתתה לנבחרת, הלן ויינרייט (אנ'), בנות ה-14 צעירות מידי כדי לייצג את ארצות הברית, אולם מאמן איגוד השחייה האמריקאי לנשים שכנע את פקידי הוועד האולימפי האמריקאי כי שתיהן לא יביכו את ארצות הברית, ולבסוף הותר להן להתחרות. באולימפיאדת אנטוורפן (1920), זכתה במדליית זהב בקפיצה למים ובכך הפכה לאישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה במדליית זהב אולימפית בקפיצה למים, וכן לאדם הצעיר ביותר בזמנו שזכה באליפות אולימפית (בשנת 1936, הקופצת למים מרג'ורי גסטרינג (אנ') זכתה בגיל 13.5 במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת ברלין). ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת פריז, זכתה במדליית כסף בקפיצה למים ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. בכך הפכה ריגין לאדם הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה אולימפית גם בענף הקפיצה למים וגם בענף השחייה. כמו כן, היא האדם האמריקאי היחיד בהיסטוריה להתחרות בשני ענפי ספורט אולימפיים אלו. בתחילת שנות העשרים, השתתפה בסרטי הדרכה לשחייה. בשנת 1925, פרשה מהספורט החובבני, הפכה למקצוענית והשתתפה בתצוגות קפיצה למים ברחבי העולם. מאוחר יותר, הפכה לעיתונאית ספורט. בשנת 1991, קבעה שישה שיאי עולם בשחייה בסגנון חופשי ובשחייה בסגנון גב בקטגוריית הגיל שלה (85-89). בשנת 1967, נבחרה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא איילין ריגין בוויקישיתוף איילין ריגין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איילין ריגין, באתר olympedia.org איילין ריגין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Aileen Riggin, .britannica.com RIGGIN, AILEEN, Edelson, Paula. A to Z of American Women in Sports. Infobase Publishing, 2014. Riggin, Aileen (1906—), encyclopedia.com Remembering Aileen Riggin Soule, usms.org AILEEN RIGGIN SOULE (USA) 1967 Honor Swimmer/Dive, ishof.org
פרסקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרסקו – טכניקת ציור קיר פרסקו - יורם כרמי – להקת מחול ישראלית אישים: זוהר פרסקו – נגן כלי הקשה ישראלי ז'ק פרסקו – סופר וממציא יהודי-אמריקאי דוד פרסקו – עיתונאי ואיש ציבור יהודי-טורקי תומר פרסיקו – חוקר ומרצה בתחומי דתות העולם פרסקי פריסקו
לוקאס טוריירה

לוקאס סבסטיאן טוריירה די פאסקווה (בספרדית: Lucas Sebastián Torreira Di Pascua; נולד ב-11 בפברואר 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בגלאטסראיי ובנבחרת אורוגוואי. לוקאס טוריירה נולד בעיר פראי בנטוס שבמערב אורווגואי. כנער הוא שיחק במועדון המקומי 18 דה חוליו. ב-2013 הצטרף טוריירה למועדון מונטיבידאו וונדררס. באותה שנה טוריירה עזב לאיטליה כדי להצטרף למחלקת הנוער של פסקארה. בעונת 2014/2015 טוריירה קודם לקבוצה הבוגרת של פסקארה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך ב־16 במאי 2015, הוא המשיך לשחק לקראת סוף העונה וערך ארבע הופעות נוספות במדי פסקארה שנכשלה לעלות לסרייה א'. ב-1 ביולי 2015 חתם טוריירה בסמפדוריה מהסרייה א' תמורת כ-1.5 מיליון אירו. טוריירה לא שיחק בסמפדוריה באותה עונה והוא הושאל חזרה לפסקארה. בעונת 2015/2016 טוריירה היה אחד השחקנים החשובים בפסקארה תחת המאמן מאסימו אודו, באותה עונה הוא כבש ארבעה שערים בסרייה ב' ועזר לפסקארה להשיג את הכרטיס לסרייה א'. בעונת 2016/2017 חזר טוריירה לסמפדוריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במחזור הראשון מול אמפולי. באותה עונה הוא היה שחקן הרכב ושחקן חשוב בקישור של הקבוצה. בעונת 2017/2018 טוריירה היה חלק חשוב מאוד מעונה טובה של סמפדוריה, הוא כבש 4 שערים בסרייה א' והקבוצה סיימה במקום העשירי בפעם השנייה ברציפות. לאחר היכולת הטובה שהציג טוריירה בסמפדוריה ובמונדיאל 2018, טוריירה חתם ב-10 ביולי 2018 בארסנל מהפרמייר ליג תמורת 26 מיליון ליש"ט ב-6 באוקטובר 2020 הושאל לעונה אחת לאתלטיקו מדריד. ב-25 באוגוסט 2021 חזר לאיטליה והושאל לפיורנטינה. ב-8 באוגוסט 2022 חתם לארבע שנים בגלאטסראיי. טוריירה ערך את הבכורה שלו במדי נבחרת אורווגואי במרץ 2018 בניצחון 0–2 על צ'כיה במסגרת גביע סין. בעקבות היכולת הטובה שלו בעונת 2017/2018, טוריירה נכלל בסגל של אורוגוואי למונדיאל 2018. בשני המשחקים הראשונים של שלב הבתים הוא נכנס כמחליף. במשחק האחרון של שלב הבתים שבו אורוגוואי ניצחה את נבחרת רוסיה טוריירה פתח בהרכב ושיחק 90 דקות. בשלבי הנוקאאוט הוא קיבל את המקום בהרכב מהמאמן אוסקר טבארס ושיחק 90 דקות בניצחון בשמינית הגמר מול פורטוגל ובהפסד של אורוגוואי לצרפת ברבע הגמר. נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022. ארסנל גביע אנגלי: 2018/2019 אתלטיקו מדריד אליפות ספרד: 2020/2021 גלאטסראיי אליפות טורקיה: 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא לוקאס טוריירה בוויקישיתוף לוקאס טוריירה, ברשת החברתית פייסבוק לוקאס טוריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוקאס טוריירה, ברשת החברתית אינסטגרם לוקאס טוריירה, באתר Transfermarkt לוקאס טוריירה, באתר Soccerway לוקאס טוריירה, באתר BDFutbol לוקאס טוריירה, באתר WorldFootball.net לוקאס טוריירה, באתר National Football Teams לוקאס טוריירה, באתר FootballDatabase.eu לוקאס טוריירה, ברשת החברתית פייסבוק לוקאס טוריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוקאס טוריירה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר WhoScored מיכאל יוכין‏, ושכולם ישמעו: לוקאס טוריירה הוא המנהיג החדש בקישור של אורוגוואי, באתר וואלה, 30 ביוני 2018 Arsenal sign Lucas Torreira from Sampdoria, Sky Sports, ‏10.7.2018 אורוגוואי פרסמה את הסגל הסופי: ואלוורדה, לודיירו וראמירס בחוץ, באתר וואלה, 2 ביוני 2018 Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
גל השרפות ביוון (2018)

גל השריפות ביוון התחולל בימים 23 עד 26 ביולי 2018 במחוז אטיקה שבדרום מזרח המדינה, שבו מצויה גם בירת המדינה אתונה. עד ל-31 ביולי נמנו עקב השריפות 92 הרוגים ו-25 נעדרים. 187 בני אדם נפצעו. זהו אסון הטבע החמור ביותר ביוון מאז גל השריפות ב-2007 (אנ'), שגבה את חייהם של 84 איש וגל השריפות השני הקטלני ביותר במאה ה-21 אחרי שריפות היער של השבת השחורה. בצהרי ה-23 ביולי פרצה שרפת חורש ליד העיירה קינטה, כ-40 קילומטר ממערב לאתונה. שעות ספורות לאחר מכן פרצה שרפה שנייה ליד העיר פנטלי, כעשרה קילומטרים מצפון מזרח לאתונה. רוחות עזות שהגיעו למהירויות של עד 124 קילומטר לשעה הביאו להתפשטות מהירה של האש. ליד קינטה עלו באש בתים, וליד פנטלי התפשטה האש מזרחה עד לחוף הים ופגעה בכפר מאטי וסביבתו. בתים ומכוניות במספר רב עלו באש ואנשים נלכדו בתוכם בטרם הושגה שליטה על האש באותו מוקד. במאטי נמצאו ליד הים גופות 26 אנשים שנלכדו באש. כלי שיט אספו מן החוף מאות אנשים שנמלטו מהלהבות. עשרה נספו כאשר סירה שהיו עליה התהפכה בים. בסך הכל פונו או חולצו כ-700 איש ולמעלה מאלף מבנים נפגעו מהאש. יוון הפעילה את כל מטוסי הכיבוי שברשותה ופרסה 250 כבאיות וכ-600 כבאים. ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הכריז על מצב חירום במחוז אטיקה. כיבוי השריפות הסתיים ב-26 ביולי. ראש הממשלה הכריז על שלושה ימי אבל לאומי. הדגלים בפרלמנט היווני ובאקרופוליס הורדו לחצי התורן, וכך גם הדגלים במטה הנציבות האירופית בבריסל. יוון פנתה בבקשת עזרה ממדינות זרות באמצעות מכניזם ההגנה האזרחית של האיחוד האירופי (אנ'). המכניזם תיאם את העברת הסיוע ממדינות באיחוד האירופי. עשרים ושש מדינות נענו והציעו סיוע או סיפקו אותו: קרואטיה, איטליה, ישראל[דרוש מקור], רומניה וספרד שיגרו ליוון מטוסים לכיבוי אש קפריסין שלחה ליוון כבאיות וכבאים. כבאים נוספים הגיעו מפולין ארצות הברית שיגרה ליוון כלי טיס בלתי מאוישים לשם מעקב אחרי התפתחות השרפות אלבניה, מקדוניה וקפריסין העבירו סיוע כספי ליוון מדינות נוספות שהציעו סיוע היו טורקיה, סרביה, מונטנגרו, מלטה, בולגריה, גאורגיה, ארמניה, הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, שווייץ, צרפת, גרמניה, פורטוגל, רוסיה ואוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא גל השריפות ביוון (2018) בוויקישיתוף העיירה נשרפה, הרוגים נמצאו מחובקים, באתר ynet, 25 ביולי 2018 אנגלה פריטז – וושינגטון פוסט, ‏כך פרץ גל השריפות הקטלני ביוון, בעיתון מקור ראשון, 25 ביולי 2018 Greece wildfires: Dozens dead in Attica region, באתר חדשות ה-BBC, ‏24 ביולי 2018. תאריך כניסה: 26 ביולי 2018 סוכנויות הידיעות ודנה ירקצי‏, שריפות ענק באזור אתונה: יותר מ-60 איש נספו; ישראל הציעה סיוע, באתר וואלה, 24 ביולי 2018 כך פרץ גל השריפות הקטלני ביוון, באתר www.makorrishon.co.il
אלנה לוונטל

אלנה לוונטל (באיטלקית: Elena Loewenthal;‏ נולדה בטורינו, ב-22 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת מעברית לאיטלקית, מרצה באוניברסיטה, פובליציסטית ודיפלומטית יהודיה איטלקייה. לוונטל היא בוגרת אוניברסיטת טורינו ב-1983, שם למדה ספרות עברית ותרגום. לוונטל כתבה ספרים, תרגמה טקסטים רבים מעברית, פרסמה מאמרים בעיתון לה סטמפה מטורינו, העבירה קורס של תרבות יהודית במכון האוניברסיטאי ללימודים גבוהים בפאביה ובשנים 2015 - 2017 הייתה נספחת תרבות בשגרירות איטליה בישראל. התרגומים מעברית ממוקדים בסופרים ישראלים בולטים ובהם: עמוס עוז (13 תרגומים), דויד גרוסמן (6 תרגומים), מאיר שלו (9 תרגומים), יורם קניוק (4 תרגומים), אהרן אפלפלד (4 תרגומים), יעקב שבתאי (3 תרגומים), יהושע קנז (3 תרגומים) ועוד. ספריה של לוונטל מרוכזים סביב היהדות, ישראל והתרבות היהודית וכוללים גם ספרי בישול. 1989 Favole della tradizione ebraica (המשלים במסורת העברית). 1995 Figli di Sara e Abramo (בני שרה ואברהם). 1996 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più 1996 I bottoni del Signor Montefiore e altre storie ebraiche Ebraismo. Storia, dottrina, diffusione 1998 Buon appetito, Elia! Manuale di cucina ebraica 1998 (בתיאבון אליה! מדריך למטבח העברי). 2000 Cucina ebraica (המטבח העברי) יחד עם רוברטה אנאו. 2002 Il bar-mitzvà (הבר מצווה) יחד עם ג'וספה לאראס ומוני עובדיה. 2002 L'Ebraismo spiegato ai miei figli 2002 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più 2002 Lo strappo nell'anima 2003 Lettera gli amici non ebrei. La colpa di Israele 2004 Attese 2005 Quando i pensieri presero la parola 2005 La nascita nella tradizione ebraica (לידה במסורת העברית). 2006 Dimenticami 2007 Scrivere di sé. Identità ebraiche allo specchio 2007 Eva e le altre. Letture bibliche al femminile (חווה והאחרות. ספרות תנ"כית על נשים). 2008 Conta le stelle, se puoi 2009 Tel Aviv. La città che non vuole invecchiare 2010 Una giornata al monte dei pegni 2011 Un'aringa in paradiso 2011 La vita è una prova d'orchestra 2012 Il mio piatto forte. La cucina ai tempi di Facebook 2012 Vita 2013 La lenta nevicata dei giorni 2014 Contro il Ziua Internațională de Comemorare a Victimelor Holocaustului Giorno della Memoria 2015 Lo specchio coperto. Diario di un lutto 1997 הספר I bottoni del signor Montefiore e altre storie ebraiche זכה בפרס אנדרסן. 2008 התרגום לאיטלקית בשם La vita fa rima con la morte זכה בפרס "פרוצ'ידה - האי של ארתורו - אלזה מורנטה". מדיה וקבצים בנושא אלנה לוונטל בוויקישיתוף אלנה לוונטל, דף שער בספרייה הלאומית Albo d’oro (באיטלקית)
Lecoy

Lecoy היא מכונית קלה פתוחה אשר הוגדרה כסייקלקאר, מתוצרת The Warren Lambert Engineering Company, (קרוי גם: the Lambert Engineering Co Ltd) הבריטית אשר יוצרה בין השנים 1921–1922. מקום מושב היצרן "The Warren Lambert Engineering Company" היה בהארוו, לונדון (אנ') בלונדון. מנכ"ל החברה היה ארתור וורן למברט. דגם קבריולה 2 מושבים 4 גלגלים מנוע 2V צילינדרים מנוע קירור אוויר מתוצרת "Blackburne (motorcycles)" (אנ') (אלטרנטיבית מנוע מתוצרת "JA Prestwich Industries" (אנ')) מחיר היחידה עמד על 185 שטרלינג "Warren-Lambert" (אנ') דגמי מכוניות שיוצרו בין השנים 1913–1914 על ידי "The Warren Lambert Engineering Company " Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2 Georgano, N. (2000). Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. London: HMSO. ISBN 1-57958-293-1. קטלוג למכוניות בריטיות 1895–1975 Catalog of British Cars 1895-1975 מנכ"ל "The Warren Lambert Engineering Company חברת "Arthur Warren Lambert" שם מלא: "Burney and Blackburne Limited ", חברה שייצרה בדרך כלל מנועי אופנועים בשנת 1921 החברה הייתה קרויה "J.A.Prestwich and Company Limited and Pencils Ltd" ועסקה בבנית מנועים לרכבים קלים מסוג "Cyclecar" (אנ') ולאופנועים Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-53-2.
יחסי אקוודור–רוסיה

יחסי אקוודור–רוסיה הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אקוודור לבין הפדרציה הרוסית. היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבין אקוודור כוונו רשמית ב-16 ביוני 1945. חילופי השגרירויות התקיימו ב-25 במאי 1970. בדצמבר 1991 ממשלת אקוודור הכירה בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות. כמו כן, אקוודור הייתה אחת מהמדינות היחידות שהציעו לאדוארד סנודן מקלט מדיני בזמן שהיה בנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו. אקוודור מיוצגת ברוסיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה. רוסיה מיוצגת באקוודור על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקיטו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אקוודור–רוסיה בוויקישיתוף יחסי המדינות, באתר השגרירות הרוסית באקוודור הרפובליקה של אקוודור, משרד החוץ של הפדרציה הרוסית, באתר www.mid.ru (ב־) על פי נתוני OEC
ז'ן דמן

ז'ן דמן (בצרפתית: Jeanne Daman-Scaglione;‏ 1918 – 1986) הייתה מורה וחסידת אומות העולם מבלגיה. דמן נולדה באנגליה ב-1918, לאחר שהוריה עברו לשם מבלגיה בזמן מלחמת העולם הראשונה. הם חזרו לבלגיה עם ילדתם עם תום המלחמה. ב-1940 סיימה את הכשרתה כמורה בגן ילדים. למרות שחוקת בלגיה קבעה כי כל ילד זכאי לחינוך ציבורי, סגרו השלטונות את גני הילדים הציבוריים בפני ילדים יהודים דמן התפטרה במחאה ועברה ללמד בגן יהודי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בשנת 1942 הצטרפה ז'ן דמן לצוות המורים בבית הספר "הקטנים שלנו" (Nos Petits) בבריסל כדי לסייע לילדים יהודים. היא עשתה זאת לאור בידודה של הקהילה היהודית בעיר ובמדינה כולה, עקב פעילות כוחות הכיבוש הנאציים ופעילותם של משתפי הפעולה המקומיים. דמן הייתה אם בית בבית הספר. הנאצים החלו לגרש את יהודי בלגיה בקיץ 1942. נקודת מפנה בחייה קרתה כאששר אנשי גיסטאפו הגיעו לגן ובקשו לקחת שלושה ילדים להוריהם. היא הבינה שזהו שקר והחליטה לא לסכן את הילדים האחרים, למסור את הילדים, אולם לפעול בנחישות להצלת יהודים. לאחר שהייתה עדה לתחילתם של המעצרים ההמוניים של יהודים בעיר, החלה דמן בהצלת יהודים. המחתרת היהודית הגדולה בבלגיה, "הוועד להגנת היהודים", Comité de Défence des Juifs en Belgique, (אנ') החלה להשתמש בעזרתה של דמן לשם הצלת ילדים יהודים שהופרדו מהוריהם. השלטונות סגרו את בית הספר "הקטנים שלנו". הוריהם של ילדים יהודים רבים גורשו למחנות ההשמדה במזרח אירופה. דמן סייעה בהסתרתם של עשרות ילדים יהודים. היא ליוותה אותם למקומות מסתור בקרב משפחות בלגיות ושמרה עמם על קשר. דמן סייעה בכך בעזרת הסוכנות הלאומית למען הילד (Oeuvre Nationale de l'Enfance; ONE (צר')), ארגון אשר הקים והפעיל רשת של בתי מחסה לילדים בכל בלגיה, וכן בעזרת נלי למר, עוזרתה של איבון נווז'ן, ואישי ציבור בלגים. בהמשך סייעה דמן גם ליהודים מבוגרים. היא הייתה ממקימותיה של רשת יהודיות שעבדו במשקי בית בלגיים וסיפקה לנשים אלה מסמכי זהות מזויפים וכרטיסי מזון. בנוסף לכך עקבה אחר משתפי פעולה עם הנאצים והעבירה מידע עליהם למחתרת, כדי שזו תוכל לחסלם. במשך הזמן היא קיבלה על עצמה זהות מזויפת והייתה ובצעה פעולות מסוכנות ביותר. לקראת סוף המלחמה החלה דמן להיות מעורבת בפעולות הבלתי חוקיות של "התנועה הלאומית הבלגית" (אנ')‏ המחתרתית ואף הכוחות המחתרתיים המזוינים של בלגיה (Partisans Armés) (אנ'). דמן ושותפיה הצילו כ- 2,000 יהודים במהלך המלחמה. היא אמרה "שוכנעתי כי לא-יהודים צריכים להיות פעילים בהצלת חיי יהודים או להיות אחראים כמשתפי פעולה עקיפים (של הנאצים)" לאחר המלחמה סייעה דמן לילדים ניצולי השואה וכן לאיחוד ילדים ניצולים עם משפחותיהם. היא הייתה מותשת נפשית ופיזית. היא עברה לארצות הברית, אך עד מהרה החלה לטייל ברחבי הארץ ולשתף את סיפוריה וחוויותיה. היא ביקרה מספר פעמים במדינת ישראל, וב-1971 הוענק לה תואר חסידת אומות העולם. בשנת 1971 הוכרה דמן על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם. בשנת 1980 קיבלה דמן מדליית הוקרה מנציגי יהדות בלגיה על פעילותה בתקופת השואה. פעילותה של דמן להצלת יהודים באתר יד ושם. https://en-cenlib.tau.ac.il/Righteous_Among_the_Nations_Daman_Scaglionee_Jeanna_En צדיקים בין האומות - דמן סקגליוני ז'אנה, באתר ספריית וינר לחקר העידן הנאצי והשואה אוניברסיטת תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי פנמה–רוסיה

יחסי פנמה–רוסיה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של פנמה לבין הפדרציה הרוסית. פנמה מחזיקה שגרירות במוסקבה בעוד שרוסיה מחזיקה שגרירות בפנמה סיטי. שתי המדינות הן חברות מלאות באו"ם. לדברי משרד החוץ הרוסי, כ-1,000 אזרחים רוסים מתגוררים בפנמה (הן לצמיתות והן באופן זמני). בעת המלחמה הקרה, התקיימו מספר מגעים וקשרים משמעותיים בין ברית המועצות לבין מפלגת העם של פנמה. בנובמבר 1988, ברית המועצות הייתה המדינה ה-36 שהחליטה לחתום על הפרוטוקול בדבר נייטרליות תעלת פנמה. היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לבין פנמה כוננו ב-29 במרץ 1991. A Foreign Policy in Transition: Moscow’s Retreat from Central America מדיה וקבצים בנושא יחסי פנמה–רוסיה בוויקישיתוף יחסי המדינות, באתר משרד החוץ הרוסי על פי נתוני OEC
מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור

מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (באיטלקית: Maria Giovanna Battista di Savoia-Nemours;‏ 11 באפריל 1644 – 15 במרץ 1724) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה. קרלו אמנואלה נולדה ב-11 באפריל 1644 בפריז, לקרלו אמדאו, דוכס נאמור ולאליזבת דה בורבון, בתם של סזאר, דוכס ונדום ופרנסואז מלורן. בשנת 1652 נהרג אביה בדו-קרב עם גיסו פרנסואה, דוכס בופור, ומריה ג'ובאנה עברה לאחריות דודה אנריקו השני, דוכס נאמור. בשנת 1659 מת דודה ונחלת הדוכסות חזרה לכתר הצרפתי, אולם משפחתה המשיכה לקבל קצבה כספית מממלכת צרפת. בשנת 1659 נפגשה מריה ג'ובאנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה והוא התאהב בה, אך אמו לא הייתה מרוצה מהשידוך, ומשום כך התחתן קרלו אמנואלה ב-3 באפריל 1663 עם פרנסואז מדלן ד'אורליאן, בת דודו מצד אמו - גאסטון, דוכס אורליאן. לאחר מותה בתחילת 1664, התחתן קרלו אמנואלה ב-20 במאי 1665 עם אהובתו מריה ג'ובאנה ונולד להם בן אחד, ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. קרלו אמנואלה לא שמר אמונים למריה ג'ובאנה, אולם היא נאלצה להתעלם מהן. בשנת 1675 מת בעלה, ובנה ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו, תוך שהיא משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1684 תפס ויטוריו אמדאו את השלטון לבדו וגירש את מריה ג'ובאנה משטחי הדוכסות. בשנים לאחר מכן היא השלימה את בנה, ואף שימשה כסנדקית בהטבלת נכדתה מריה אדליידה, נסיכת סבויה. בשנת 1713 הפך בנה למלך סיציליה, וב-15 במרץ 1724 מתה מריה ג'ובאנה בטורינו. מדיה וקבצים בנושא מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור בוויקישיתוף
ארה צבאית

ארה צבאית (שם מדעי: Ara miltaris; ע"פ האקדמיה ללשון: אָרָה אֲדֻמַּת מֵצַח, שם שמקובל למין Ara rubrogenys) הוא מין עוף מהסוג ארה שבמשפחת התוכיים החי במקסיקו ובאמריקה הדרומית ביערות גשם. קל להתבלבל בין מין זה לקרובו לסוג ארה ירוקה גדולה (Ara ambiguus). הוא מגיע לאורך 70 ס"מ, מוטת כנפיים של 99–110 ס"מ ומשקל 1.1 ק"ג. הארה הוא תוכי ירוק בעל ראש גדול עם פנים לבנות משורטטות בפסים שחורים, מקור חסון ומעוקל בצבע שחור ומצח אדום. אברות התעופה ושכבת הנוצות החיצונית בכנפיו ובאחורי גופו כחולות בצדן הגבי וצהובות בצדן הגחוני. צבעו הירוק השולט, המזכיר מדי צבא, נתן לו את שמו. הארה ניזון מזרעים גדולים, פירות ואגוזים שאותם הוא מפצח במקורו החזק. הארה גם מחפש צוקים של אבני חרסית ואוכל מהאבנים, דבר המסייע לו להתמודד עם רעלים במזונו. תוכי זה נמצא במצב שימור פגיע. למרות זאת, הוא עדין ניצוד למטרות סחר כחיית מחמד. Ara militaris bolivianus - מצוי בצפון קולומביה וצפון מערב ונצואלה, אקוודור, פרו ומערב בוליביה Ara militaris mexicanus - אנדמי למקסיקו Ara militaris militaris - מצוי במזרח בוליביה למורדות הרי האנדים ובצפון ארגנטינה מדיה וקבצים בנושא ארה צבאית בוויקישיתוף ארה צבאית, באתר ITIS (באנגלית) ארה צבאית, באתר NCBI (באנגלית) ארה צבאית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארה צבאית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) ארה צבאית, באתר GBIF (באנגלית) ארה צבאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
מגדלי אפטאון

מגדלי אפטאון (Uptown) הם צמד גורדי שחקים בבת ים. בנייתם החלה בשנת 2014. המגדל הגבוה, בגובה 162 מטרים, משמש למגורים והמגדל השני, בגובה 126.73 מטרים משמש למשרדים ומגורים. המגדלים הם חלק ממתחם התחדשות עירונית בבת ים, במסגרתו נבנים מגדלים נוספים לשימושים מעורבים באזור ששימש במקור כאזור תעשייה. יזם הפרויקט הוא משה אהרוני, וקבלן הביצוע חברת דניה סיבוס. היקף הפרויקט כ-120 מיליון שקל. מגדל המגורים צפוי להתאכלס בדצמבר 2018, והשלמת מגדל המשרדים צפויה בתחילת 2019. מגדלי אפטאון הם הראשונים שנבנים במסגרת תוכנית עיריית בת ים להסבת אזור התעשייה וסביבתו למתחם עסקים בהיקף של 2.5 מיליון מטר רבוע, כשמתוכם היו בשנת 2018 כ-386 אלף מטר רבוע בשלבי ביצוע. המתחם כולל בסך הכל כ-255 יחידות דיור. המתחם שוכן בסמוך לקו האדום של הרכבת הקלה. מגדל המגורים כולל 184 דירות ב-50 קומות. גובהו 162 מטרים. מגדל המשרדים כולל 34 קומות ושטחו 17,000 מטר רבוע. מרבית קומותיו ישמשו למשרדים פרט לשתי הקומות התחתונות שהן חלק מהמרכז המסחרי ותשע הקומות העליונות אשר יכללו דירות מגורים לפי בקשת היזם להמיר חלק מהמשרדים בדירות מגורים. השטח אשר הוסב למגורים כולל כ-71 דירות. שלוש הקומות הראשונות במתחם שטחי מסחר בהיקף של 9,000 מטר רבוע כאשר הקומה התחתונה היא קומה ייעודית לסופרמרקט של "יוחננוף" אשר נפתח עם החניון הציבורי באוגוסט 2018. בנוסף לשטחי משרדים אלו ישנו בניין משרדים ומסחר קטן יותר בגובה של שלוש קומות אשר מובלע בתוך החלק המסחרי של המתחם. חניון המתחם כולל שש קומות תת-קרקעיות כאשר שתי הקומות התחתונות מביניהן מיועדות לדיירי מגדל המגורים וקומה מעורבת בין שימוש ציבורי לשימוש דיירי מגדל המגורים. שלוש הקומות העליונות נפתחו לציבור באוגוסט 2018 יחד עם הסופרמרקט הנמצא קומה מעליו. -6: חניון דיירי מגדל המגורים. -5: חניון דיירי מגדל המגורים וחניון מנויים. -4: חניון ציבורי וחניון מנויים. -3: חניון ציבורי. -2: חניון ציבורי. -1: חניון ציבורי סופר: סופרמרקט של רשת יוחננוף. 0: מרכז מסחרי. 1: מרכז מסחרי. 2 - 20: משרדים. 21 - 29: מגורים. 30-31: גג. עד קומת הסופר סידור הקומות משותף. קומת כניסה קומת רווחה 47 קומות מגורים קומה טכנית קומת גג אתר האינטרנט הרשמי של מגדלי אפטאון מגדלי אפטאון, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) בקשות להיתר, באתר הנדסה – עיריית בת ים, על פי תוכנית היתר חתומה מתאריך 20.12.2019 אשר נמצאת בארכיב המסמכים של בקשה מס' 20180296 באתר ההנדסה של עיריית בת ים עיתון השקמה, בת-ים גיליון 1446 יובל גולן, מרכז העסקים החדש של בת ים: 2.5 מיליון מ"ר של מסחר, תעסוקה ומגורים, באתר כלכליסט, 30 בינואר 2018 נמרוד בוסו, למרות הגירעון העמוק: עיריית בת ים אישרה הסבת שטחי תעסוקה למגורים, באתר TheMarker‏, 9 באוגוסט 2016