laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד מועטי

רבי דוד בן שמואל מועטי (ה'תקנ"ו, 1796 – ה'תרל"ו, 1876) היה מגדולי הפוסקים באלג'יריה במאה ה-19. דוד מועטי נולד באלג'יר בשנת 1796 לאביו ר' שמואל, בן לשושלת ארוכה של רבנים. אחד מאבותיו היה הרב משה מועטי בעל "ישיר משה". בצעירותו למד תורה אצל רבני אלג'יר, בהם קרוב משפחתו הרב דוד בן אהרן מועטי. בהמשך מונה לדיין בבית הדין של אלג'יר ולראש ישיבת עץ חיים בעיר. בשנת 1830 סופחה אלג'יריה לצרפת, מה שאילץ את רבני אלג'יר להתמודד עם אתגרים חדשים רבים בתחום ההלכה. הממשל הצרפתי צמצם באופן הולך וגובר את האוטונומיה הקהילתית של יהודי אלג'יריה והקהילה עברה תהליך מודרניזציה מואץ. הרב מועטי היה מחשובי הפוסקים שהתמודדו עם האתגרים החדשים שהתעוררו כתוצאה מתהליכים אלה, בין היתר באמצעות ספרי השו"ת הרבים שחיבר, בהם: "נאם דוד" (ליבורנו, 1844), "שלל לדוד" (ליבורנו, 1850), "יוסיף דוד" (ליבורנו, 1856), "לבב דוד" (ליבורנו, 1860) "אשר לדוד" (ליבורנו, 1876) ו"צוף דבש" (ליבורנו, 1876). ספרו "שלל לדוד" כולל גם חידושים על החלק הראשון והרביעי של היד החזקה לרמב"ם. בנוסף חיבר הרב מועטי שני ספרים נוספים שתלמידי חכמים באלג'יריה נהגו ללמוד בעיון רב, בהם ספרו "ידי דוד" (אלג'יר, 1856) העוסק בפרשנות למסכת נזיר ו"קדשי דוד" (ליבורנו, 1856), פרשנות לסדר קדשים. סבר שיש לגייר נוכריות שנישאו ליהודים משומדים בנישואים אזרחיים שרוצים עתה לחזור ליהדות, כדי לצמצם את מגמת ההתבוללות שהתחזקה מאוד בתקופתו. נאם דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1844 קדשי דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1851 (מהדורה שנייה: קדשי דוד, ירושלים: הוצאת מורשה להנחיל, תשמ"ט) שלל לדוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1850 ידי דוד, אלג'יר: דפוס חיים זאב אשכנזי, 1853 יוסף דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1856 לבב דוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1860 אשר לדוד, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1876 צוף דבש, ליבורנו: דפוס שלמה בילפורטי, 1876 אליהו מרציאנו, תולדות החכמים וראשי עם קודש זצ"ל מאלג'יריה, ירושלים, תש"ס, עמ' 160. Yossef Charvit. Élite rabbinique d’Algérie et modernisation, 1750–1914 (Jerusalem: Éditions Gaï Yinassé, 1995). רשימת הפרסומים של דוד מועטי, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת מאמרים על דוד מועטי באתר רמב"י דוד מועטי, באתר "החכם היומי" דוד בן שמואל מועטי, דף שער בספרייה הלאומית Yossef Charvit. "Moaṭṭi, David." Encyclopedia of Jews in the Islamic World'. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014. צוף דבש יו"ד נו ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויז'ה מרסדס

ויז'ה מרסדס (בספרדית: Villa Mercedes) היא עיר בפרובינציית סן לואיס בארגנטינה. העיר שוכנת על גדות נהר קינטו, במרחק של 90 קילומטרים מהעיר סן לואיס, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 732 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. במאה ה-18 נוסד במקום כפר קטן ולצדו סניף דואר, שסבלו מספר פעמים מהתקפות ילידים. ב-1856 חוסטו דרקט, מושל פרובינציית סן לואיס, הקים בקרבת הכפר את מבצר פורטין קונסטיטוסיונל, כחלק ממערך ביצורים בפרובינציה שנועד לבלום את התקדמות של בני שבט רנקל מזרחה. שם המבצר הפך להיות גם שם ההתיישבות עד ששונה ב-1861 ל"ויז'ה מרסדס". בשנים שלאחר מכן הייתה הגירה גדולה להתיישבות עד שב-1896 ויז'ה מרסדס קיבלה מעמד של עיר. בעיר נמצאות מספר פקולטות של האוניברסיטה הלאומית של סן לואיס, שמרכזה בעיר סן לואיס, בהן הפקולטה להנדסה ומדעים כלכליים-חברתיים. את ויז'ה מרסדס משרת נמל התעופה ויז'ה ריינולדס, שנמצא בקרבת הכפר ויז'ה ריינולדס, במרחק של כ-10 קילומטרים דרום-מזרחית לעיר. ויז'ה מרסדס נמצאת על מסלול הכבישים הלאומיים 7 ו-8, המקשרים בין פרובינציית בואנוס איירס ופרובינציית מנדוסה. מדיה וקבצים בנושא ויז'ה מרסדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויז'ה מרסדס
פלנטסימל

פלנטסימל (Planetesimal, הלחם בסיסים באנגלית: planet (כוכב לכת) ו-infinitesimal (אינפיניטסימלי)) הוא גרם שמים מוצק החג סביב קדם-כוכב שנוצר בעקבות התגבשות של אבק וגופים קטנים בדיסקה קדם-פלנטרית ודיסקת שברים. על אף שלרוב המונח מתאר גוף קטן בשלב של היווצרות כוכב לכת, יש המשתמשים במונח זה כדי לתאר גם גופים קטנים במערכת השמש, לרבות כוכבי שביט ואסטרואידים, על אף שהם אינם חלק מהיווצרות כוכב לכת. ב-2006 הוחלט על ידי מספר חוקרים בקהילה המדעית על ההגדרה הבאה: פלנטסימל הוא גוף צפיד הנוצר במהלך שלבי צבירת כוכב לכת, בו כוחות הפנימיים נשלטים על כבידה עצמית ותנועתו האורביטלית אינה מושפעת משמעותית מכוח גרר של הגז. זה מתאים לגופים הגדולים מכ-1 קילומטר בערפילית השמש. הגדרה זו אינה מוכרת על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, ונכון ל-2014 לא קיימת הגדרה חד-משמעית לפלנטסימל. גופים גדולים דיים כדי לשנות מסלולי גופים אחרים על ידי משיכה כבידתית במרחק של מספר רדיוסי גוף מתחילים לגדול במהירות עקב ספיחה של אבנים ואבק. כשגופים אלו מגיעים לסדר גודל של 100 עד 1000 קילומטרים, הם נקראים "עוברים פלנטריים" או קדם-כוכבי לכת. לפי השערת צ'מברלין-מולטון (Chamberlin–Moulton planetesimal hypothesis) והמודל של ויקטור ספרנוב, כוכבי לכת נוצרים מגרגרי אבק קוסמי הנדבקים זה לזה ויוצרים גופים יותר ויותר גדולים. ברגע שהגופים הופכים גדולים דיים (מסדר גודל של קילומטרים), כוחות הכבידה ההדדיים הופכים למשמעותיים. גופים מסדר גודל זה הם למעשה הפלנטסימלים. פלנטסימלים מתחילים להתגבש לקדם-כוכבי לכת (מסדר גודל של הירח). לפי מודל ספיחה על ליבה אבק וגז מתחילים להיספח על קדם-כוכב לכת תוך כדי הגדלתו, עד שהם יוצרים כוכב לכת יציב ששומר על מסה קבועה. פלנטסימלים מתנגשים זה בזה ויכולים להתרסק בעקבות ההתנגשות. פלנטסימלים, יחד עם גופים קטנים יותר וגז המקיף כוכב צעיר, יכולים ליצור דיסקה קדם-פלנטרית צפופה שבה, לפי מודלים מוסיים, אי יציבות יכולה לגרום להיווצרות כוכב לכת. פלנטסימל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Workshop From Dust to Planetesimals The Exoplanet Handbook The disk instability model for giant planet formation
לואיז ברו

אלתיאה לואיז ברו קלאפ (באנגלית: Althea Louise Brough Clapp; ‏11 במרץ 1923 – 3 בפברואר 2014) הייתה טניסאית אמריקאית, שהשתתפה בתחרויות בשנות ה-40 ובשנות ה-50 של המאה ה-20. היא דורגה במקום הראשון בעולם. היא זכתה ב-35 תוארי גראנד סלאם, חמישית בכל הזמנים, מהם 6 ביחידות, 21 בזוגות נשים ו-8 בזוגות מעורבים. בשנת 1967 נכללה ברו בהיכל התהילה הבינלאומי בטניס. זכיות/השתתפות - מספר זכיות בטורניר למספר הפעמים השתתפות בטורניר מדיה וקבצים בנושא לואיז ברו בוויקישיתוף לואיז ברו, באתר היכל התהילה של הטניס לואיז ברו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיז ברו, באתר היכל התהילה הבינלאומי בטניס (באנגלית)
שמואל אדם

שמואל אדם (נולד ב-1945) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה וקצין משטרת ישראל בדימוס בדרגת ניצב משנה, כיהן כמפקד מג"ב ירושלים ומפקד מג"ב איו"ש. אדם התגייס לצה"ל ב-1963, שירת כקצין בחטיבת הצנחנים, במלחמת יום הכיפורים שימש מפקד פלוגת מפקדה בחטיבה. בהמשך שירותו שימש מפקד אגד שליטה בעוצבת האש. התגייס למשטרת ישראל ב-1977 ומונה לסגן מפקד הימ"מ, הוא נפצע במהלך פעולות ההשתלטות בפיגוע כביש החוף. ב-1981 מונה למפקד מג"ב ירושלים, במאי 1983 מונה למפקד מג"ב איו"ש וב-1985 מונה לקצין מתקנים ויישובים ארצי במשמר הגבול. לאחר פרישתו מונה ב-1987 לקצין ביטחון ארצי בחברת החשמל. ב-1996 מונה למנהל מחוז דן בחברה, ב-1998 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש ובמאי 2002 מונה לסמנכ"ל לוגיסטיקה ונכסים וכיהן בתפקיד עד פברואר 2006. בתקופת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה ב-1999, כיהן כראש מטהו של יצחק מרדכי. אדם נשוי ואב לשלושה, מתגורר במשמר השבעה, בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות. אחיו, אבשלום אדם, הוא בעל עיטור העוז. בנו, יניב, שירת כסגן מפקד יחידת שלדג וסמג"ד 202 בצנחנים. נכדיו הם הזמרים עומר אדם וגל אדם. הוא בן-דודו של האלוף יקותיאל אדם. ניר נוימן, במשפחות הכי טובות, אתר שבוז לפני 36 שנים: "אוטובוס הדמים", אתר israeldefense.co.il דוד חיון, ‏שמואל אדם ממשיך להתקדם בחברת החשמל: מונה לסמנכ"ל לוגיסטיקה ונכסים, באתר גלובס, 9 ביוני 2002 מירב לוי, שמואל אדם מונה לסגן המנהל הכללי לוגיסטיקה ונכסים בחברת החשמל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 ביוני 2002 אורלי וילנאי, ‏תחנת משנה אדם, באתר ‏מאקו‏, 29 ביוני 2006 חנן קריסטל, אילן כפיר, הצל"ש השישי: בחירות 99' הסיפור המלא, הוצאת כתר, 1999, עמ' 251
טוני דובלאס

אנטוניו "טוני" דובלאס סנטנה (Antonio "Toni" Doblas Santana; נולד ב-5 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער. דובלאס נולד בבלוויסטה, סביליה והתחיל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של ריאל בטיס, בשנת 2003 הושאל לחרס. לאחר שערך 4 הופעות בלבד חזר לקבוצה הראשונה של בטיס, לאחר ששני השוערים של המועדון נפצעו הוא הפך לשוער הראשון. דובלאס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד חטאפה ב-24 באוקטובר 2004. ב-11 במאי 2005 הוא הדף 2 פנדלים בדו-קרב בעיטות עונשין במסגרת חצי גמר גביע המלך הספרדי נגד אתלטיק בילבאו בסיומו עלתה בטיס לגמר וזכתה בתואר. ב-25 באוגוסט 2005 חתם לחוזה חדש במועדון. דובלאס היה שותף לעלייה של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדות המועדון. בעונת 2005/2006 דובלאס לא הצליח לשחזר את היכולת הטובה מהעונה הקודמת ואיבד את מקומו בהרכב. בעונת 2007/2008, דובלאס נפצע ל-5 חודשים. ביוני 2008 עזב את בטיס, וב-1 בספטמבר 2008 חתם בריאל סרגוסה. ב-8 בספטמבר 2009 נפלה עסקת העברתו של דובלאס לאריס סלוניקי, ובסופו של דבר חתם בוסקה. ב-9 ביולי 2010, דובלאס חזר לסראגוסה כאשר חתם לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. בינואר 2013, דובלאס חתם לשנה וחצי בחזר לנצ'ראן. לאחר ההפסד 8-0 למכבי חיפה במוקדמות הליגה האירופית, שוחרר מהמועדון. ב-27 בפברואר 2014, דובלאס חתם בנאפולי לארבעה חודשים, ב-12 באוגוסט 2014 הוא חתם בה.י.ק. הלסינקי. בינואר 2016 חתם בטולדו. בקיץ של אותה שנה חזר לדלהי דינאמוס ולאחר מכן חתם באקסטרמדורה. בינואר 2018 חתם בסרס-נגרוס מליגת העל הפיליפינית. ריאל בטיס גביע המלך הספרדי: 2004/2005 נאפולי קופה איטליה: 2013/2014 ה.י.יק. הלסינקי אליפות פינלנד: 2014 הגביע הפיני: 2014 מדיה וקבצים בנושא טוני דובלאס בוויקישיתוף טוני דובלאס, באתר Transfermarkt טוני דובלאס, באתר Soccerway טוני דובלאס, באתר BDFutbol טוני דובלאס, באתר WorldFootball.net טוני דובלאס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
גריינימן

גריינימן היא משפחה ישראלית-ליטאית. האם התכוונתם ל... חיים שאול גריינימן – רב ופוסק הלכה ליטאי. מממשיכי דרכו של דודו החזון איש, מחבר סדרת הספרים "חידושים וביאורים" בנו של הרב שמואל גריינימן מאיר גריינימן – רב ליטאי, מתלמידי דודו החזון איש, מחבר סדרת הספרים "אמרי יושר", בנו של הרב שמואל גריינימן שמואל גריינימן – רב ועסקן ציבור בליטא, בארץ ישראל ובארצות הברית. עוזרם הקרוב של החפץ חיים ורבי חיים עוזר גרודזינסקי וגיסו של החזון איש שמואל גריינימן (זמר) – זמר חרדי, מהדמויות הבולטות בסצנת המוזיקה היהודית המקורית-החרדית בסגנון קרליבך. נינו של הרב שמואל גריינימן
כתר מלכות

כֶּתֶר מַלְכוּת היא יצירה פיוטית-פילוסופית שנכתבה בידי רבי שלמה אבן גבירול. בקצת קהילות, בעיקר התימנים וקהילות ספרדיות, נוהגים לקרוא אותו ביום הכיפורים. השיר נחשב כאחר משירי הקודש החשובים והמשמעותיים שחוברו וכהגדרתו של חוקר הספרות ישראל לוין - "אולי שיר הקודש העברי החשוב ביותר שלאחר התקופה המקראית". בנוסף לגרסה המקורית שחיבר אבן גבירול, רבנים שונים כתבו כתר מלכות משלהם, בשל הסתייגויות מקטעים מסויימים בפיוט, ביניהם הרדב"ז, והבן איש חי, שחיבר אחת בין היתר מפני שבפיוט המקורי היו דברים שלא תאמו את תורת הקבלה., ישנה גרסה נוספת שמחברה אינו ידוע שנדפסה בספר כיסא אליהו. היצירה מחולקת לחלקים והיא פיוטית ופילוסופית הבאה לתאר את גודל הבורא והבריאה ואת קטנות האדם למולו. סדר תפילות יום הכיפורים רבי שלמה אבן גבירול, כתר מלכות, מבוא ופירוש: י. א. זיידמן, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תש"י ישראל לוין, כתר מלכות לרבי שלמה אבן גבירול, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2005 כתר מלכות מאת אבן גבירול, היצירה במלואה באתר פרויקט בן-יהודה אריה בן יוסף, "כתר מלכות - השיר והשר", מבוע כ"ה תשנ"ג/ד כתב יד, כתר מלכות, מאה 14, פרמה, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית מידע על כתר מלכות בקטלוג הספרייה הלאומית שלמה בן יהודה אבן גבירול (1021-1058.), כתר מלכות, דף שער בספרייה הלאומית ישראל לוין, "כתר מלכות" לר' שלמה אבן גבירול ומאבק האדם בחטא, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2005 נדפס בספר שבט מוסר, פרק ז יוסף חיים בן אליהו מבגדאד, תקון תפלה, בגדאד, תר"ל, עמ' כה עמוד ב ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל

גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל (באנגלית: Marine Parkway- Gil Hodges Memorial Bridge) הוא גשר מעלית המחבר בין חצי האי רוקאוויי שברובע קווינס לבין רובע ברוקלין שבעיר ניו יורק. הגשר נבנה בשנת 1937 והוא כולל ארבעה נתיבי כלי רכב. הגשר נמצא בבעלות העיר ניו יורק ומנוהל על ידי רשות גשר ומנהרת טריבורו. מדיה וקבצים בנושא גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפאלה

רפאלה (בספרדית: Rafaela) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. רפאלה נמצאת במרחק 234 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 530 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. באמצע המאה ה-19 ממשלת הקונפדרציה הארגנטינאית, ובהמשך גם ממשלת ארגנטינה, החליטו שיש לעודד הקמת מושבות חקלאיות באזור על ידי מהגרים אירופאים. אחת ההתיישבויות האלו הייתה רפאלה, שנוסדה ב-1881 על ידי וילהלם להמן הגרמני, ויושבה בעיקר על ידי מהגרים מאזור פיימונטה באיטליה. המושבה נקראה על שמה של רפאלה רודריגס דה אגוסקיסה, אשתו של פליקס אגוסקיסה שהיה חברו של להמן. כעבור זמן קצר המושבה הפכה לצומת רכבות והאוכלוסייה התחילה לגדול במהירות. ב-26 בינואר 1913 רפאלה קיבלה מעמד של עיר. החל מתקופת מלחמת העולם הראשונה, שפרצה ב-1914, הסחר בדגנים הצטמצם בכל רחבי העולם. רפאלה, שעד אז כלכלתה התבססה כמעט כולה על חקלאות, עברה תהליך תיעוש והפכה למרכז כלכלי אזורי. כלכלת רפאלה מתבססת היום בעיקר על תעשיות החלב ועיבוד המתכות. בנוסף, גם כיום הכלכלה מסתמכת במידה מסוימת על חקלאות וגידול מקנה. רפאלה נמצאת על הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין צפון ארגנטינה לעיר רוסאריו. רפאלה היא צומת רכבות מרכזי באזור. בעיר עוברות רכבות למספר ערים מרכזיות בארגנטינה, כמו בואנוס איירס, רוסאריו וטוקומאן. ברפאלה נמצאת קבוצת הכדורגל אתלטיקו דה רפאלה, המשחקת בליגת העל הארגנטינאית. הקבוצה משחקת באצטדיון נואבו מונומנטל בעיר. גרמניה זיגמרינגנדורף, גרמניה איטליה פוסנו, איטליה מדיה וקבצים בנושא רפאלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רפאלה
אדמוביץ

אדמוביץ או אדמוביץ' (Adamovich; Adamović) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אירנה אדמוביץ' – חסידת אומות העולם אלס אדמוביץ' (אנ') – סופר בלארוסי סובייטי גאורגי אדמוביץ' (אנ') – משורר רוסי טטיאנה אדמוביץ' (אנ') – סייפת אמריקאית ילידת רוסיה מילוש אדמוביץ' – כדורגלן סרבי מרקו אדמוביץ' – כדורגלן סרבי ננאד אדמוביץ' – כדורגלן סרבי פאבל אדמוביץ' – פוליטיקאי פולני, ראש עיריית גדנסק שמואל אדם (אדמוביץ) – איש משטרה ישראלי אדמוב
טאקר

טאקר (באנגלית: Tucker) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלאנדו טאקר – כדורסלן אמריקאי ברט טאקר – שחקן אוסטרלי ג'ונתן טאקר – שחקן אמריקאי גורדון טאקר – מראשי האגף הליברלי ביהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית כריס טאקר – קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי מורין טאקר – מוזיקאית אמריקאית נאנה ויזיטור (טאקר) - שחקנית אמריקאית סופי טאקר – זמרת, קומיקאית, שחקנית ומגישת רדיו אמריקנית-אוקראינית פי. ג'יי. טאקר – כדורסלן אמריקאי פרנסין טאקר (אנ') – שחקנית אמריקאית צ'ארלס טאקר – דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" ריצ'רד טאקר – זמר אופרה (טנור) יהודי-אמריקאי וחזן קרחון טאקר – קרחון באנטארקטיקה מפרצון טאקר – מפרצון באנטארקטיקה
מוחסן דגש

מוחסן דגש (1929–2009) היה שוטר ישראלי בדרגת סגן ניצב במשמר הגבול, מעוטר עיטור האומץ. דגש, בן העדה הדרוזית, נולד בכפר מנסורה וגדל במע'אר. שירת בצה"ל בשנים 1949 עד אוגוסט 1951. בדצמבר 1951 התגייס למשמר הגבול כמפקד מחלקה והחל בקריירה ארוכה במשטרת ישראל. הוא כיהן כסגן מפקד פלוגה בג'נין, שימש קצין מבצעים במרחב העמקים, היה מפקד הפלוגה הדרוזי הראשון במשמר הגבול ופיקד פעמיים על פלוגה ז', שימש קצין אג"ם של מג"ב איו"ש, סגן מפקד מג"ב צפון ומפקד הכוח המשולב של משמר הגבול וצה"ל בגזרת צור וצידון בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. במהלך שירותו ובעיקר בתקופת מלחמת ההתשה היה מעורב בהיתקלויות רבות עם מחבלים. ביוני 1970 עמד בראש צוות החילוץ של כוח סיור של מג"ב שנתקל במארב, בדצמבר 1974 פיקד על כוח מג"ב שהרג 4 מחבלים שחדרו לישראל בסמוך לקיבוץ מנרה, בתקרית בה נהרג אחד משוטרי משמר הגבול. על פועלו בתקריות אלו זכה לעיטור האומץ של המשטרה ב-1974. כמו כן זכה פעמיים בצל"ש ממפקד מג"ב צפון ובצל"ש אלוף ממפקד פיקוד הצפון רפאל איתן על אירוע התקלות עם מחבלים בטווח קצר. ב-1975 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-27 למדינת ישראל, ה'תשל"ה, כנציג משמר הגבול. בכך היה לדרוזי הראשון וללא יהודי הראשון להשיא משואה בטקס. הוא השתחרר משירות הקבע ב-1983 בדרגת סגן ניצב. לאחר פרישתו היה פעיל פוליטי, שימש מזכיר סניף מפלגת העבודה במע'אר, חבר מרכז המפלגה, חבר במועצה המקומית מע'אר ויו"ר השכונה המזרחית. כמו כן שימש עוזרם של שר הכלכלה והתכנון גד יעקבי ושל שר המשטרה חיים בר-לב. מיכאל פאר, קצין ההתשה לא הותש: חייו, פעילותו ומורשתו של מוחסן דגש מפקד במשמר הגבול ותושב מג'אר, 2005 מי זוכר את מחאסן, ידיעות הקיבוץ, יוני 2006 מדוע נבחרו להדליק משואות יום העצמאות, דבר, 15 באפריל 1975 יעקב ארז, "על אף היתרון שהיה למחבלים הסתערנו עליהם, וחיסלנו אותם", מעריב, 15 בדצמבר 1974 "עיטור האומץ" הוענק ל-16 שוטרים ואזרח, מעריב, 18 בדצמבר 1974 דרוזי ישתתף בהדלקת המשואות ביום העצמאות, דבר, 31 במרץ 1975
אהרן אבן חיים

רבי אהרן אבן חיים (1555 בקירוב - 1632) היה מחכמי מרוקו במאה ה-16 וה-17. באחרית ימיו עלה לארץ ישראל דרך איטליה ומצרים. נולד לרבי אברהם בפאס בשנת 1555 (בקירוב) למשפחה ממוצא ספרדי המשתייכת לקהילת המגורשים בפאס. למד בישיבתו של אביו ורבנים נוספים בפאס, בהם הרב יוסף אלמושנינו, שהוא מציין כרבו המובהק. לימים כיהן כדיין בבית הדין הרבני של פאס תחת רבי יהודה עוזיאל השני ולצד רבי וידאל הצרפתי, רבי שמואל אבן דנאן ואחרים, ויחד עמם הוא חתום על מספר תקנות הידועות בשם תקנות המגורשים. בראשית המאה ה-17 נסע לוונציה שבאיטליה כדי להביא לדפוס את ספריו. הוא שהה בוונציה לפחות שלוש שנים, וזכה להערכתם של רבני ונציה וערים סמוכות, שנהגו להתייעץ עמו בשאלות הלכתיות. בזמן מגוריו בוונציה הוציא לאור שלושה מספריו: ספר "קרבן אהרן" (ב' כרכים), פרשנות למדרש ספרא, אשר הודפס מחדש מאוחר יותר בגרמניה ונתפשט מאוד גם בפולין, ספר "מידות אהרן", העוסק בשלוש עשרה המידות של רבי ישמעאל, וספר "לב אהרן", פרשנות על ספר יהושע ושופטים. בהמשך עזב את איטליה ונסע למצרים, שם לימד תורה. באחרית ימיו עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם נפטר בשנת 1632. בין הרבנים שחיברו הספדים וקינות עליו: רבי יהודה אריה די מודינא, רבי יוסף מטראני ורבי עזריה פיגו. כמה מחיבוריו נותרו בכתב יד. כמה מצאצאיו המשיכו את דרכו והיו לרבנים בולטים בארץ ישראל, בהם נכדו אהרן אבן חיים (השני), שהיה מחכמי חברון במאה ה-17. קרבן אהרן - כרך א', וינציאה, 1609 קרבן אהרן - כרך ב', וינציאה, 1609 לב אהרן, וינציאה, 1609 משה עמאר, 'לתולדות ר' אהרן אבן חיים', ממזרח וממערב ד (תשמ"ד), עמ' 23–36 דן מנור, 'ר' אהרון אבן-חיים - ביאורים רציונליים למיתוס שבמדרש', אשל באר-שבע ד (תשנ"ו), עמ' 210–225 דן מנור, 'ההשגחה, הנס והטבע במשנתו הפילוסופית של ר' אהרן אבן חיים', מקדם ומים ט (תשס"ו), עמ' 17–35 מדיה וקבצים בנושא אהרן אבן חיים בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של אהרן אבן חיים, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת מאמרים על אהרן אבן חיים באתר רמב"י רבי אהרן אבן חיים, אנציקלופדיית דעת "אהרן אבן חיים", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) Joseph Tedghi. "Ibn Ḥayyim, Aaron ben Abraham." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014 אהרן בן אברהם אבן חיים (1555-1632), דף שער בספרייה הלאומית
רקונקיסטה (עיר)

רקונקיסטה (בספרדית: Reconquista) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. העיר נמצאת על יובל של נהר פרנה במרחק של 315 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה. רקונקיסטה נוסדה ב-27 באפריל 1872 על ידי מנואל אובליגדו בהוראת מושל פרובינציית סנטה פה סימון דה איריונדו כמוצב צבאי. ב-1884 המוצב נסגר ונותרה רק ההתיישבות. באותה שנה נבנה בקרבת ההתיישבות נמל נהר ששימש להעברת סחורות מהכפרים באזור לעיר סנטה פה. ב-1921 רקונקיסטה קיבלה מעמד של עיר. בעקבות ההכרזה תהליך התיעוש בעיר החדשה גבר. התעשייה בעיר נפגעה במהלך השפל הגדול בשנות ה-30 של המאה ה-20, אך באותו זמן נוצר באזור העיר ענף גידול הכותנה, ובעקבותיו נפתחו תעשיות הקשורות אליו בעיר שעזרו להתגבר על המשבר. רקונקיסטה היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב באזור. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בעיקר גידול קנה סוכר, כותנה, חמניות, פשתן ותירס. את רקונקיסטה משרת נמל התעופה דניאל חוקיק, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית למרכז העיר. העיר נמצאת על הכביש הלאומי מספר 11, המקשר בין העיר קלורינדה, בקרבת הגבול עם פרגוואי, והעיר רוסאריו בדרום פרובינציית סנטה פה. מדיה וקבצים בנושא רקונקיסטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רקונקיסטה
אמנטל מונטשו

אמנטל מונטשו (באנגלית: Amantle Montsho; ‏נולדה ב־4 ביולי 1983) היא אתלטית מבוטסואנה. אלופת עולם (טגו 2011), סגנית אלופת עולם (מוסקבה 2013), רביעית באולימפיאדה (לונדון 2012), אלופת משחקי חבר העמים הבריטי (דלהי 2010) ו-3 פעמים ברציפות אלופת אפריקה (2008, 2010 ו-2012) בריצת 400 מטר. ב-2014 בדיקת סמי אמרוץ למונטשו נמצאה חיובית, ובמרץ 2015 הושעתה מונטשו לשנתיים מהשתתפות בתחרויות. ריצת 100 מטר: 11.60 שניות (2011) ריצת 200 מטר: 22.89 שניות (2012) ריצת 400 מטר: 49.33 שניות (2013) ריצת 400 מטר: 52.34 שניות (2010) מדיה וקבצים בנושא אמנטל מונטשו בוויקישיתוף אמנטל מונטשו, ברשת החברתית פייסבוק אמנטל מונטשו, ברשת החברתית אינסטגרם אמנטל מונטשו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אמנטל מונטשו, באתר olympedia.org אמנטל מונטשו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אמנטל מונטשו, באתר ליגת היהלום אמנטל מונטשו, באתר Track and Field (נשים) Montsho banned for two-years after positive drugs test at Glasgow 2014, www.insidethegames.biz, ‏1426687635 Botswana's Montsho handed a two year-ban from athletics - China.org.cn, www.china.org.cn ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אתלטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לשון הים של פורת'

לשון הים של פורת' (Firth of Forth) היא שפך נהר הפורת' בדרום-מזרח סקוטלנד, אשר דרכה זורם הנהר ממערב למזרח אל הים הצפוני. מבחינה גאולוגית הלשון היא פיורד, אשר נוצר על ידי קרחון הפורת'. אורכה הוא כשמונים קילומטרים, בין מחוז פייף מצפון למחוזות לות'יאן מדרום. רוחבה במקום הישפכה אל הים הוא כ-28 קילומטרים. לחופיה של הלשון שוכן מספר רב של ערים וישובים, לרבות אדינבורו, עיר הבירה של סקוטלנד. לחופיה מצויים גם מפעלי תעשייה ואתרי מעגנים ומספנות רבים. חמישה גשרים מחברים בין שתי גדותיה של הלשון, לרבות גשר פורת' ההיסטורי. האחרון שבהם נפתח לתנועה בשנת 2017. הפעלת ניסיון של שירות רחפות לרוחב הלשון ב-2007 עלתה יפה, וניתנה הערכה שהשירות יוכל לשאת 870 אלף נוסעים בשנה ולהקטין את עומס התנועה על הגשרים, אך המיזם בוטל ב-2011. הלשון הוכרזה בבריטניה כאתר בעל עניין מדעי מיוחד (Site of Special Scientific Interest) בשל חיי הטבע שבה. מצויים בה מספר איים, בעיקר בשטחה שממזרח לאדינבורו, אשר הוכרזו כשמורת טבע. מדי שנה חולפות דרכם למעלה מ-90,000 ציפורי ים. בגדול שבאיים, מיי (Isle of May), ששטחו 450 דונם, ממוקם מרכז לצפייה בציפורים אלו. Council 'kills off' hovercraft plan for Firth of Forth‏, 9 בדצמבר 2011, באתר ה-BBC מדיה וקבצים בנושא לשון הים של פורת' בוויקישיתוף אתר מצפה הציפורים באי מיי
רוברט בלייק (שחקן)

רוברט בלייק (באנגלית: Robert Blake;‏ 18 בספטמבר 1933 – 9 במרץ 2023) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אמי על תפקידו בסדרת הבלשים "בארטה". בלייק נולד בשם מייקל ג'יימס וינצ'נזו גוביטוסי בעיירה נוטלי שבניו ג'רזי, הוא החל לשחק מגיל קטן כניצב בהפקות קולנוע. בלייק סבל בילדותו הקשה מהתנכלויות מצד הוריו מאחר שאביו החורג היה אלכוהוליסט, הוא ברח מביתו בגיל 14. אמו של בלייק התאבדה בשנת 1955. בלייק התגלה לראשונה בארצות הברית בסדרת הדרמה "The Richard Boone Show" בתחילת שנות ה-60. הוא התפרסם כשחקן קולנוע בשנת 1967 בזכות תפקיד ראשי בעיבוד הקולנוע של ריצ'רד ברוקס לרומן "בדם קר", בו הוא גילם את דמותו של הרוצח הפסיכופת פרי סמית. הוא שיחק בנוסף במערבון של אברהם פולונסקי "תגידו להם שווילי בוי הגיע" בתפקיד הפושע ווילי בוי. בשנת 1973 הופיע בלייק בסרט הפעולה "אלקטרה גלייד בכחול" בתפקיד השוטר ג'ון וינטרגרין, תפקיד עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר. ב-1975 החל בלייק לשחק בתפקיד הראשי בסדרת דרמת הבלשים "בארטה". על הופעותיו בתוכנית בתור הבלש הסמוי טוני ברטה זכה בלייק בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. ב-1983 גילם בלייק את דמותו של ראש איגוד נהגי המשאית ג'ימי הופה במיני סדרה "Blood Feud". על הופעתו זו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי. את תפקידיו האחרונים עשה בלייק בשנות ה-90 במותחן "רכבת הכסף" בתור קפטן דונלד פטרסון ובסרטו של דייוויד לינץ' "כביש אבוד" בתור איש המסתורין. לבלייק בן ובת מאשתו הראשונה השחקנית סונדרה בלייק ובת אחת מאשתו השנייה בוני לי באקלי. בלייק נפטר ב-9 במרץ 2023 ממחלת לב בביתו בלוס אנג'לס. במאי 2001 נרצחה אשתו השנייה של בלייק, בוני לי באקלי, ביריות בראשה מחוץ למסעדה איטלקית בה שהו הזוג בלוס אנג'לס. בבדיקת משטרה עלה שבאקלי לא נורתה למוות באמצעות האקדח האישי של בלייק ולא בידיו, שכן על ידיו לא נמצאו שאריות של אבקת שריפה. להגנתו טען בלייק שכלל לא היה נוכח באירוע. באפריל 2002 הואשמו בלייק ומאבטחו האישי ארל קולדוול ברצח באקלי. הוא הואשם גם בשידול לרצח ובקשירת קשר. הוא ריצה מאסר בפועל במשך שנה עד ששוחרר ב-2003 בערבות על סך מיליון דולרים. בשנת 2005 קבע חבר המושבעים שבלייק חף מפשע. לאחר הזיכוי במשפט הפלילי הגישו בני משפחתה של באקלי תביעה אזרחית נגד בלייק, בטענה שהוא אחראי למותה. חבר המושבעים הסכים עם התובעים ופסק פיצויים של 30 מיליון דולר. בלייק ערער על פסק הדין והחל בהליכים לפשיטת רגל. ב-2008 אישר בית המשפט המחוזי לערעורים בקליפורניה את פסק הדין, אך קיצץ את סכום הפיצויים בחצי ל-15 מיליון דולר. עיר ללא רחמים (1961) בדם קר (1967) תגידו להם שווילי בוי הגיע (1969) קרוקי (1972) אלקטרה גלייד בכחול (1973) עוצרים (1974) חוף אל חוף (1980) רכבת הכסף (1995) כביש אבוד (1997) בארטה (1975–1978) מדיה וקבצים בנושא רוברט בלייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט בלייק (באנגלית) רוברט בלייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט בלייק, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט בלייק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט בלייק, באתר Discogs (באנגלית) מערכת וואלה‏, האם רצח "ברטה" את אשתו?, באתר וואלה, 10 במאי 2001 רוברט בלייק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Erin Jensen, "Robert Blake, 'Baretta,' 'In Cold Blood' star acquitted in wife's murder, dies at 89", USA Today, March 9, 2023 Actor Blake loses US court appeal, BBC News, April 27, 2008