laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'ורו אאוקי

צ'ורו אאוקי (ביפנית:青木 鶴子 ובאנגלית: Aoki Tsuruko, נולדה בעיר פוקואוקה שביפן ב-9 בספטמבר 1892 ונפטרה ב-18 באוקטובר 1961) הייתה שחקנית יפנית, ובין השחקניות האסייתיות הראשונות שהצליחו בתעשיית הסרטים האמריקאית. היא מוכרת בעיקר בזכות כיכובה בסרט "צייר הדרקונים" אשר יצא לאקרנים בשנת 1919, אך גם בזכות משחקה בסרטים "הטייפון" (1914), "המשמר" (1914), "הגיישה" (1914), "תעלומת צ'יינה טאון" (1915) "ונשימת האלים" (1920). אאוקי נולדה בפוקואוקה ואומצה על ידי דודה תושיו אאוקי. תושיו היה צייר, עסק ברישום לעיתון בסן פרנסיסקו. ב-1903, המפיק דייוויד בלסקו העסיק את אאוקי בתור מעצבת למלודרמה היפנית "יקיר האלים". צ'ורו עברה עם אביה תושיו לניו יורק, שם החלה את לימודי הבלט שלה. ב-1908, צ'ורו עברה עם אביה לפסדינה שבקליפורניה וכאשר תושיו נפטר, כתבת מהעיתון "The Los Angeles Examiner" לקחה על עצמה לדאוג לה ורשמה אותה לבית ספר לדרמה. ב-1911, הצטרפה לקבוצת משחק חובבנית בשם "שימפה טרופ" (Shinpa troupe) שעשו סיבובי הופעות אצל מהגרים יפנים בחוף המערבי. צ'ורו שיחקה וביימה הצגות עוד בהיותה בשנות ה-20 המוקדמות שלה. בתקופה זאת, רוב חברות הסרטים האמריקאיות שינו את מיקום ההפקות שלהם מהחוף המזרחי לאזור לוס אנג'לס ביניהם הייתה "The New York Motion Films". תומאס אייץ היינס היה אחד המפיקים שדגלו בתוכניות ההתרחבות. היינס היה המפיק של "Imperial Japanese Company" שרצו לעשות סרטים על יפן. לשם כך, הם שכרו את צ'ורו בתור שחקנית ראשית והוטל עליה לגייס שחקנים יפנים. סרטה הראשון של צ'ורו היה "The Oath of Tsuru San" שצולם ב-1912 ויצא לאור באוקטובר 1913 שם היא גילמה את עצמה, בתור גיבורת הסרט. במהלך עבודתה עם "Imperial Japanese Company", צ'ורו הכירה את מי שעתיד להיות בעלה, ססו אלקווה. ססו היה בוגר טרי של אוניברסיטת שיקגו והיה שחקן ב-"שימפה טרופ". הם התחתנו ויחד הקימו חברת סרטים משלהם וקנו סטודיו קטן מ-DW גריפין. צ'ורו שיחקה בכ-48 סרטים ולאחר 40 שנות הפסקה מתחום המשחק צ'ורו חזרה לשחק בסרטים ובשנת 1960 שיחקה בסרטה האחרון "גיהנום עד הנצח" בתור אמא וואן. בשנת 1961 צ'ורו אאוקי נפטרה בגיל 69 מדלקת הצפק. צ'ורו אאוקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ורו אאוקי, באתר AllMovie (באנגלית) Joseph L. Anderson, Enter a Samurai: Full text and illustrations, Wheatmark, Inc., 2011, ISBN 978-1-60494-367-2. (באנגלית) Tsuru Aoki – Women Film Pioneers Project, wfpp.columbia.edu "Advertisement for The Wrath of The Gods". Delaware County Daily Times. 1914-07-11. p. 5. נבדק ב-2023-01-18.
טושיקו אקיושי

טושיקו אקיושי (Toshiko Akiyoshi; נולדה ב-12 בדצמבר 1929) היא פסנתרנית ג'אז יפנית-אמריקאית, מלחינה, מעבדת ומנהיגת להקה. טושיקו הייתה מועמדת לגראמי 14 פעמים והייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס ל-"מעבד והמלחין הטוב ביותר". אקיושי נולדה במנצ'וריה (חלק מסין) למתיישבים יפנים, שם היא התחילה ללמוד לנגן בפסנתר בגיל שש ב-1935. פרוץ מלחמת העולם השנייה השפיע על משפחת אקיושי באופן משמעותי, אביה איבד את העסק שלה ומשפחתה איבדה את כל חפציה. לאקיושי ומשפחתה לא היה כסף כדי לקנות לה כלי נגינה לכן אקיושי הייתה צריכה לעבוד כדי לממן לעצמה כלי נגינה. ב-1946 בסוף מלחמת העולם השנייה היא ומשפחתה עברו בחזרה ליפן, שם היא המשיכה בלימודיה בנגינת הפסנתר. היא עברה לניו יורק ב-1959 כדי להופיעה. התחתנה לזמן מה עם הסקסופוניסט צ'ארלי מריאנו. נולדה להם בת וב-1967 הם התגרשו. כעבור שנתיים היא נישאה לסקסופוניסט לו טאבאקין. בתור נערה, טושיקו הייתה מופיעה בערבים במועדונים. באחת מן הפעמים בה היא הופיעה, פסנתרן בשם אוסקר פיטרסון (Oscar Emmanuel Peterson) פגש אותה. הוא חשב שיש לה פוטנציאל ועזר לה להקליט את האלבום הראשון שלה. בין-1956 ל-1959 היא למדה במכללת ברקלי בבוסטון והייתה היפנית הראשונה שלמדה שם. טוקיושי ובעלה השני לו טאבאקין הקימו ביחד את הביג בנד הראשון שלה ב-1973 אך ב-2003 אקיושי הגיעה להחלטה לפרק את ההרכב. אקיושי הקליטה 22 אלבומים במהלך חייה, הייתה מועמדת לפרס גראמי 14 פעמים והאישה הראשונה שזכתה בפרס למעבד והמלחין הטוב ביותר. מדיה וקבצים בנושא טושיקו אקיושי בוויקישיתוף טושיקו אקיושי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר ספוטיפיי טושיקו אקיושי, באתר Last.fm (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר AllMusic (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר MusicBrainz (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר דיזר טושיקו אקיושי, באתר Discogs (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר Songkick (באנגלית) טושיקו אקיושי, באתר SecondHandSongs טושיקו אקיושי, באתר אמזון מיוזיק Toshiko Akiyoshi, www.arts.gov (באנגלית) jazz.com, Akiyoshi, Toshiko, jazz.com Toshiko Akiyoshi Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית) TOM VITALE, Toshiko Akiyoshi's Jazz Orchestra Brought The Club To Concert Halls, npr, ‏16.2.2014
מרשה נורמן

מרשה נורמן (באנגלית: Marsha Norman; נולדה: 21 בספטמבר 1947), היא תסריטאית, מחזאית וסופרת אמריקאית. היא זכתה בפרס פוליצר לדרמה בשנת 1983 עבור המחזה שלה "לילה, אמא'" (אנ'). נורמן כתבה ספרים ושירים עבור הברודוויי כמו "סוד הגן הנעלם" (אנ'). נורמן נולדה בלואיוויל, קנטאקי, בשנת 1947. היא הבכורה מבין ארבעת ילדיהם של בילי וברטה וויליאם. את ילדותה בילתה נורמן בקריאת ספרים, נגינה על פסנתר והשתתפות בתיאטרון. מאוחר יותר, היא ההשתתפה בהפקות שנוסדו באותה תקופה של תיאטרון השחקנים של לואיוויל. נורמן היא בעלת תואר במדעי הרוח. את התואר קיבלה מהאוניברסיטת לואיוויל בשנת 1969. לאחר סיום לימודייה התחלה נורמן לעבוד כעיתונאית, עסקה בכתיבת מאמרים וביקורות על ספרים, וכתיבת מחזות וסרטים עבור לואיוויל טיימס. בשנת 1971 קיבלה תואר שני ב-.M.A.T. מאוניברסיטת לואיוויל. נורמן לימדה בבתי ספר ציבוריים בין השנים 1970-1973 ועבדה עבור הוועדה לאמנויות של קנטקי בין השנים 1973-1976. לאחר מכן, החליטה נורמן לפנות לכתיבת מחזאים במשרה מלאה. המחזה הראשון של נורמן (Getting out" 1977" (אנ')), נוצר בהשראת עבודתה בבית החולים המרכזי של המדינה, בזמן שהיא קיבלה את התואר השני שלה ב-UofL. איגוד מבקרי התיאטרון האמריקאי הצביע על "Getting Out" למחזה החדש הטוב ביותר שהופק על ידי תיאטרון אזורי ולאחר מכן הוצג בניו יורק בתיאטרון דה ליס. לאחר הצלחת המחזה הזה נורמן עברה לניו יורק. נורמן זכתה בפרסים כגון פרס פוליצר, פרס טוני ב-1991 ופרס הדרמה דסק (אנ'). ב-1983 כתבה נורמן את "לילה, אמא", שזכה בפרס פוליצר. ארבע שנים מאוחר יותר היא פרסמה את הרומן הראשון שלה, "מגדת העתידות," ואחריו "ארבע מחזות" ב-1988. היא כתבה רבות לטלוויזיה ולקולנוע. נורמן עבדה בפקולטה של בית הספר ג'וליארד, אשר שוכן בניו יורק, כמנהלת שותפה של תוכנית המחזאים האמריקאית של ג'וליארד. נורמן זכתה לכבוד בפסטיבל וויליאם אינג' בשנת 2011 בהישגים של התיאטרון האמריקאי. היא עזבה את ג'וליארד בשנה האקדמית 2019-2020. מדיה וקבצים בנושא מרשה נורמן בוויקישיתוף מרשה נורמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרשה נורמן, באתר Discogs (באנגלית) Marsha Norman, Primary Stages Marsha Norman, UofL - College of Arts & Sciences Marsha Norman, American Repertory Theatre Marsha Norman Named 2011 William Inge Theatre Festival Honoree, TheaterMania (באנגלית אמריקאית) Tanya Barfield Named New Co-Director of Juilliard's Lila Acheson Wallace American Playwrights Program, Playbill
אמנון מרחב

אמנון מרחב (נולד ב-24 בספטמבר 1965) הוא עורך דין ישראלי. שימש כמנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה. קודם לכך כיהן כסגן ראש עיריית מודיעין, כמנכ"ל עיריית ירושלים וכמנכ"ל התאחדות בוני הארץ. בשנים 1988–1991 ניהל שבט צופי רמת - חן. בשנים 1991–1993 ניהל מרכז קהילתי רמת חן. מרחב הוא בוגר מדעי המדינה וממשל באוניברסיטת תל אביב, ובוגר תואר ראשון במשפטים במכללה למנהל, ובעל תואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו. בתום לימודיו הקים יחד עם עו״ד יאיר דוד את משרד עורכי הדין ״מרחב-דוד״ שהתמחה במשפט מסחרי, משפט מנהלי, דיני עבודה ועובדים זרים. במשך שנים שימש כשותף-מנהל במשרד והתמחה בעיקר בתחום המשפט הציבורי-מנהלי ברשויות מקומיות ואיגודי ערים. בשנים 1998–2003 היה סגן ראש עיריית מודיעין ויו"ר החברה הכלכלית לפיתוח מודיעין. בשנים 1999–2000 החזיק בתיק החינוך בעירייה. בשנת 2008 היה מועמד בבחירות לראשות עיריית מודיעין. באותה מערכת בחירות ניצח חיים ביבס. בשנת 2010 שר התמ"ת בנימין בן אליעזר ניסה לקדם את מינויו של מרחב לראש הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן. המינוי נפסל על ידי נציבות שירות המדינה, בנימוק שלמרחב הייתה זיקה פוליטית עם בכירים במפלגת העבודה, בהם גם בן אליעזר, שתמכו בו פומבית בעת שהתמודד מול חיים ביבס לתפקיד ראש עיריית מודיעין. בשנים 2010–2014 היה היועץ המשפטי של עיריית ירושלים, בשנת 2014 מונה למנכ"ל עיריית ירושלים, על ידי ראש עיריית ירושלים ניר ברקת, ושימש בתפקיד עד פברואר 2019. בתחילת שנת 2019 פרש מעיריית ירושלים. בחודש פברואר 2019 מונה למנכ"ל התאחדות בוני הארץ לאחר שהחליף בתפקיד את אליאב בן שמעון, שפרש לאחר 6 שנים בתפקיד. בינואר 2023 מינה אותו שר הכלכלה והתעשייה, ניר ברקת, למנכ"ל משרדו. ביולי 2024 הודיע מרחב על כוונתו לפרוש מתפקידו בספטמבר 2024. ב-1 בספטמבר סיים את תפקידו. אמנון מרחב נשוי ואב לארבעה, ומתגורר במודיעין. אמנון מרחב, ברשת החברתית פייסבוק אמנון מרחב, ברשת החברתית LinkedIn אמנון מרחב , ברשת החברתית פייסבוק ראיון אמנון מרחב מנכ"ל התאחדות הקבלנים בוני הארץ, סרטון בערוץ "ארגון קבלני הנגב", באתר יוטיוב (אורך: 06:53) ראיון עם אמנון מרחב, בפורום הנדל"ן של הקריה האקדמית אונו גיא נרדי, ‏התושבים הצליחו להשאיר את בית הספר הניסויי במרכז ירושלים, באתר גלובס, 20 במרץ 2018 מאמרים אודות אמנון מרחב בעיתון כלכליסט * New director for Ministry of Economy and Industry, Israel National News, ‏Jan 2, 2023 ארי קלמן, הוועדה לבחינת הסטטוס קוו: ניצחון לוייצמן, באתר בחדרי חרדים, 19 בדצמבר 2018 מרחב חשף - זה מה שאני מבקש כל בוקר, באתר בחדרי חרדים, 22 במרץ 2017 אריק מירובסקי, ‏מנכ"ל עיריית ירושלים יעבור לנהל את התאחדות בוני הארץ, באתר גלובס, 27 בינואר 2019 אמנון מרחב - מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה באתר משרד הכלכלה והתעשייה דף הלינקדאין של אמנון מרחב יובל אזולאי, משרד הכלכלה: אמנון מרחב ימונה למנכ"ל, באתר כלכליסט, 2 בינואר 2023 אמנון מרחב מונה למנכ"ל עיריית ירושלים, באתר ערוץ 7, ‏2014-02-05 נמרוד בוסו, מנכ"ל עיריית ירושלים לשעבר, אמנון מרחב, מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2019 שירות גלובס, ‏נדחתה עתירה נגד מינוי עו"ד אמנון מרחב ליועמ"ש עיריית ירושלים, באתר גלובס, 5 באפריל 2011 רפי פרלשטיין, מנכ"ל הטוטו, איציק לארי מונה למנכ"ל עיריית ירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 13 בינואר 2019 צבי זרחיה, בגלל השכר: מנכ"ל משרד הכלכלה אמנון מרחב פורש מתפקידו, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2024
אד סטיינברג

אד סטיינברג (באנגלית: Ed Steinberg) הוא מפיק/במאי וידאו קליפים הפועל בניו יורק סיטי. סטיינברג הקים את רשת הפצת הווידאו RockAmerica (אנ'). עבודותיו של סטיינברג תוארו כ"צבעוניות". הוא ידוע בעיקר בזכות יצירת הקליפ הראשון של מדונה ב-1982 לשיר "Everybody", אך הפיק וביים יותר מ-90 קליפים לאמנים אחרים כמו ג'יפסי קינגס, צ'יפ טריק (אנ'), U2 וגם ילו (אנ'). הוא הפיק מספר תוכניות טלוויזיה שונות אשר שודרו ב-MTV ו-PBS. הקליפים שלו נכללים באוספים במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, במוזיאון לאמנות מודרנית ובמוזיאון סולומון ר. גוגנהיים. הוא שימש כמנהל המוזיקלי של פסטיבל הסרטים של הוואנה בניו יורק (אנ') מאז 2000. סטיינברג הוא נשיא RockaMedia LLC, חברת הפקת מדיה והפצה, והוא גם יועץ מדיה של Kidos ו-Magicflix; אתרים חינוכיים לילדים בני 3–9. אד סטיינברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Brady, Lois Smith (1993-08-22). "VOWS; Silke Loerch, Ed Steinberg". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-01-18. "Retail Entertainment Design Appoints Rockamerica Founder Ed Steinberg to Vice President, Licensing and Label Relations".
לאה קורקידי

לאה קורקידי (בר-נס) (1905–1993) הייתה מוזיקאית, פזמונאית ומורה למוזיקה. מייסדת ארגון המורות לחינוך מוזיקלי ויושבת ראש הארגון בירושלים. נולדה ביפו. אביה חיים מילמן היה המורה הראשון למוזיקה בגימנסיה הרצליה. קיבלה חינוך עברי ציוני והשתלמה במוזיקה. שירה הראשון נכתב לקראת ביקורו של הברון רוטשילד בארץ בשנת 1925. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשה עם בני משפחתה למצרים. שימשה מורה לעברית ולמוזיקה בשני בתי ספר יהודיים בקהיר. אחרי המלחמה שבה לארץ. נישאה לד"ר נחום קורקידי. ביתם בירושלים, ברחוב יפו 84, שימש כתובת מרכזית לחולים מירושלים ומהסביבה, יהודים וערבים, שבאו אל בעלה הרופא. בשנת 1954 ייסדה את ארגון המורות לחינוך מוזיקלי ושימשה יו"ר הארגון בירושלים. כמו כן הייתה יו"ר אגודת "צעירות עבריות" וחברה בארגון נשים לשוויון זכויות. חיברה חוברות שירים ומנגינות לילדים. שיריה הופיעו ב"דבר לילדים", וחלקם הושרו בתוכנית "פינת הילד" ב"קול ישראל". שירה "יום הולדת המדינה" התפרסם לאחר קום המדינה. בשנת 1960 יצא לאור ספרה "רינה-לי". בנה אמנון בר-נס כתב את הספר "תולדות העיתונות העברית בארץ ישראל" ולימד עברית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בניה האחרים: גדעון ואביתר.
מרי וירג'יניה מרטין

מרי וירג'יניה מרטין (באנגלית: Mary Virginia Martin ה-1 בדצמבר 1913 - 3 בנובמבר 1990) הייתה שחקנית וזמרת אמריקאית. אביה היה עורך דין ואמה מורה לכינור. בזמן הקריירה שלה היא עבדה על חוקי התנהגות לעלייה לבמה ועל סוגי התנהגויות. היא שיחקה כמה וכמה תפקידים ראשיים בסרטים ובסדרות, למשל: נלי פורבוש בדרום האוקיינוס השקט בשנת 1949, הדמות הראשית בפיטר פן בשנת 1954, ומריה פון טראפ ב"צלילי המוזיקה" בשנת 1959. בשנת 1989 זכתה מרי בפרס ממרכז פרסי קנדי. מרי מרטין הייתה אמו של השחקן לארי הגמן, שהיה שחקן טלוויזיה וקולנוע ידוע. הילדות של מרי מרטין בטקסס הייתה ילדות שמחה, היא תמיד אהבה את החברים שלה, האחים שלה, ואת ההורים שלה. אמא שלה הייתה מורה לכינור, ואבא שלה היה עורך דין, מחוץ לכותלי בית המשפט אביה תמיד מצא זמן לבוא לראות את מרי הקטנה ואת שתי חברותיה שרות בערבי שבת. היא הייתה חקיינית מעולה, היה לה זיכרון צילומי, מה שעזר לה מאוד בללמוד את הקהל שלה ולהדהים אותו. במהלך התיכון יצאה מרטין עם בנג'מין הגמן. כאשר למדה בנאשוויל נהנתה מאוד לחקור וללמוד, אך עם הזמן התגעגעה לעיר הולדתה, למשפחתה ולהגמן. באחד מהביקורים שלה מרטין והגמן שכנעו את אמא שלה להתחתן וב-3 בנובמבר 1930 התחתנו בכנסיית גרייס אפיסקופלית. כעבור 10 חודשים נכנסה מרטין להריון עם בנה הראשון לארי הגמן. הנישואים של מרי ובנג'מין לא צלחו ובשנת 1936 התגרשו. אחרי שהתגרשה מהגמן, התחתנה עם ריצ'רד הלידיי בשנת 1940. בתחילת נישואיה עם ריצ'רד, עבדה כמבקרת מחזות דרמה בשביל עיתון בניו יורק. בתחילת שנות ה-70 עברו השניים לגור בברזיל, שם כונתה על ידי המקומיים "דונה מריה". מרי מרטין מתה מסרטן קצת לפני יום הולדתה ה-77 בביתה בקליפורניה ב-3 בנובמבר 1990. היא נקברה בגרין-ווד בבית הקברות המקומי בטקסס. בשנת 1973 התקבלה מרי לתיאטרון האמריקאי hall of fame. היא קיבלה פרס של מרכז קנדי על ההישגים שלה בקריירה בשנת 1989. היא קיבלה פרס דונלדסון על "נגיעה אחת של ונסון. היא קיבלה פרס טוני מיוחד בשנת 1948 בזמן שהיא הופיעה בחברת הטיולים של אנני. מדיה וקבצים בנושא מרי וירג'יניה מרטין בוויקישיתוף מרי וירג'יניה מרטין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר AllMovie (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר AllMusic (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר Discogs (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר Songkick (באנגלית) מרי וירג'יניה מרטין, באתר Genius מרי וירג'יניה מרטין, באתר בילבורד (באנגלית) GenealogyMagazine.com - larryhagman, web.archive.org, ‏2017-03-03 Mary Martin | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com Mary Martin | The Stars | Broadway: The American Musical | PBS, Broadway: The American Musical (באנגלית אמריקאית) Mary Martin, The Official Masterworks Broadway Site (באנגלית אמריקאית) Main Street to Broadway - Trailer - Showtimes - Cast - Movies - New York Times, web.archive.org, ‏2007-11-18
צ'יטה ריברה

צ'יטה ריברה (באנגלית: Chita Rivera;‏ 23 בינואר 1933 – 30 בינואר 2024) הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת אמריקאית. הייתה ידועה בעיקר בזכות תפקידה במחזמר "סיפור הפרברים" (West Side Story) ותפקידה הראשי במחזה "נשיקת אשת העכביש" (אנ'). היא זכתה בשלושה פרסי טוני ובפרס מרכז קנדי. ריברה נולדה בוושינגטון די סי בשם דולורס קונצ'יטה פיגרואה דל ריברו לקתרין דל ריברו ופדרו חוליו פיגרואה. היא הייתה אחת מחמישה אחים. אביה נפטר כאשר היא הייתה בת שבע. בגיל 11 שלחה אותה אמה לבית ספר לבלט ובגיל 15 היא הוזמנה לאודישן לבית הספר האמריקאי לבלט של ג'ורג' בלנשין והתקבלה. בשנת 1986 היא נקלעה לתאונת דרכים, שברה את רגלה באופן חמור ונזקקה לטיפול רפואי מתקדם, דבר שלא הפריע לה להמשיך לרקוד ולהופיע לאחר ההחלמה. ב-1 בדצמבר 1957 נישאה לשחקן ולרקדן טוני מורדנט (אנ') שהופיע לצידה ב"סיפור הפרברים", לשניים נולדה בת בשם ליסה בשנת 1958. הזוג התגרש בשנת 1966. בשנת 1950 הופיעה לראשונה בברודוויי בתור רקדנית במחזמר "ברנשים וחתיכות". בשנת 1953 קיבלה ריברה תפקיד במחזמר "קרא לי מאדאם" (Call Me Madam), על אף שכוונתה הייתה ללוות את חברתה לאודישן ולא להתנסות בו בעצמה. לאחר מכן זכתה בתפקידים נוספים במחוזות זמר בברודוויי, כגון "ברנשים וחתיכות", "קאן קאן" (אנ'), ו-"Mr. Wonderful" (אנ')". בשנת 1957 זכתה ריברה בתפקיד שהוביל לפריצתה, התפקיד של אניטה, אחותה הבוגרת של מאריה, בגרסת הבמה המקורית של "סיפור הפרברים". על אף הצלחתה על הבמה היא לא זכתה לקבל את התפקיד בגרסת הסרט, והתפקיד ניתן לריטה מורנו. בשנת 1958 היא כיכבה, באותו התפקיד, בבכורה הבינלאומית של "סיפור הפרברים" בווסט-אנד של לונדון. בשנת 1960 היא הייתה מועמדת בפעם הראשונה לפרס טוני על התפקיד שלה במחזה Bye Bye Birdie (אנ'). ב-1969 צ'יטה שיחקה את התפקיד של ניקי בסרט "צ'ריטי המתוקה" (Sweet Charity). ב-1975 הופיעה בתפקיד ולמה קלי במחזמר "שיקגו", תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס טוני. בסרט שנעשה על פי המחזמר ב-2002 מופיעה ריברה בהופעת קמע קטנה. ריברה הייתה מועמדת לטוני על מחזמר ההמשך של "ביי ביי בירדי", "Bring Back Birdie (אנ')" בשנת 1981. בשנת 1984 זכתה בטוני הראשון שלה על תפקידה הראשי במחזה "The Rink (אנ')" וגם בפרס דרמה דסק (אנ') על אותו התפקיד. ב-1993 זכתה בפרס דרמה דסק ובפרסי טוני נוספים על תפקידה ב"נשיקת אשת העכביש" (Kiss Of the Spider Woman). בשנת 2002 זכתה בעיטור הכבוד של מרכז קנדי וב-2009 ברק אובמה העניק לה את מדליית החירות הנשיאותית (Presidential Medal of Freedom). ב-2018 היא זכתה בפרס טוני מיוחד על הישגיה בחיים. נפטרה ב-30 בינואר 2024. מדיה וקבצים בנושא צ'יטה ריברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'יטה ריברה (באנגלית) צ'יטה ריברה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'יטה ריברה, ברשת החברתית פייסבוק צ'יטה ריברה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'יטה ריברה, ברשת החברתית Goodreads Chita Rivera Biography (1933-), www.filmreference.com President Obama Names Medal of Freedom Recipients, whitehouse.gov, ‏2009-07-30 (באנגלית) Welcome to Chita Rivera.com, web.archive.org, ‏2015-11-13 WEST SIDE STORY, broadwayworld
לין אליזבת מקוייט

לין אליזבת מקוייט (באנגלית: Lynne Elizabeth Maquat; נולדה ב-1952). היא ביוכימאית אמריקאית והמחקר שלה מתמקד בבסיס המולקולרי של מחלות של בני אדם. היא מלמדת באוניברסיטת רוצ'סטר והיא מייסדת של "נשים בוגרות במדעים" באוניברסיטה. היא חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, האקדמיה הלאומית למדעים והאקדמיה הלאומית לרפואה. מקוויט סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קונטיקט, דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ופוסט-דוקטורט במכון מקארדל לחקר הסרטן (אנ') שבאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון. לאחר מכן הצטרפה למרכז רוזוול פארק לסרטן (אנ') ובהמשך עברה לאוניברסיטת רוצ'סטר שם קיבלה משרת פרופסור. מקוייט עשתה מחקר פוסט דוקטורט במעבדה לטיפול בסרטן, והיא פרסמה יותר מ-130 מאמרים בעקבות מחקר זה וערכה ספרים רבים. המחקר שלה מתרכז בבסיס המולקולרי של מחלות של בני אדם. מקוויט גילתה ב-1981 את מנגנון "פירוק RNA נונסנס" (Nonsense-mediated decay) במחלות. היא נבחרה ב-2006 לחברה באקדמיה האמריקאית למדעים ואומנויות. ב-2011 הצטרפה לאקדמיה הלאומית לרפואה. פרס מפעל חיים לשנת 2010 בשירות מאגודת ה-RNA הבינלאומית 2012–2013 עמותת בת שבע דה רוטשילד באקדמיה הישראלית למדעים ומדעי הרוח פרס אתנה לשנת 2014 למעורבות בקהילה פרס ויליאם סי רוז לשנת 2014 פרס גאירדנר הבינלאומי של קנדה לשנת 2015 פרס ונדרבילט למדע ביו-רפואי לשנת 2017 פרס מפעל חיים במדע לשנת 2017 מאת אגודת ה-RNA הבינלאומית פרס FASEB למצוינות במדע לשנת 2018 פרס ויילי במדעי הביו-רפואה לשנת 2018 הרצאות יובל IUBMB‏ 2019 פרס וולף לרפואה לשנת 2021 פרס קרן וורן אלפרט לשנת 2021, בית הספר לרפואה של הרווארד, בוסטון, מסצ'וסטס פרס גרובר בגנטיקה לשנת 2023 מדיה וקבצים בנושא לין אליזבת מקוייט בוויקישיתוף לין אליזבת מקוייט, באתר גוגל סקולר Members of the American Academy, Listed by election year, 2000-2019 Lynne Elizabeth Maquat, Ph.D., University of Rochester Medical Center Graduate Women in Science, University of Rochester Medical Center Lynne E. Maquat, American Academy of Arts & Sciences, ‏2023-07-02 Lynne E. Maquat, National Academy of Sciences Online National Academy of Medicine Elects 80 New Members - National Academy of Medicine, National Academy of Medicine לין מקוויט (עמ' 18-19) (באנגלית) Membership Ascb, Maquat Receives Lifetime Achievement Award in Science from International RNA Society, ASCB, ‏2017-06-14 (באנגלית) Lynne Maquat wins 2014 Athena award All Gairdner Awards Laureates, Gairdner Foundation (באנגלית) Bill Snyder, Maquat named to receive Vanderbilt Prize in Biomedical Science, Vanderbilt University (באנגלית) Lynne Maquat Wins Warren Alpert Foundation Prize, URMC Newsroom (באנגלית) Workhorse Molecule at Center Stage, hms.harvard.edu (באנגלית)
ראביעה סליהו סעיד

ראביעה סליהו סעיד (בהאוסה: Rabia Salihu Sa'id; נולדה ב-21 באפריל 1963) היא פיזיקאית ניגרית, פרופסור לפיזיקה אטמוספירית ומזג האוויר בחלל. בנוסף היא חוקרת באוניברסיטת באיירו (Bayero University). היא תומכת במדעניות צעירות ביחד עם קרן ויסיולה (Visiola Foundation) וחיל השלום (Peace Corps). סעיד השתתפה בייסוד של הארגון הניגרי לנשים פיזיקאיות. סליהו סעיד נולדה בבוונגרה, צפון ניגריה. היכן שסעיד גדלה לעיתים קרובות הבנות מקבלות חינוך מועט ומתחתנות בנעוריהן ובנוסף מצפים מהן להישאר בבית ולא לעבוד. סעיד למדה בבית ספר צבאי, והייתה התלמידה המצטיינת של כיתתה. כיום היא אמא לשישה ילדים, שניים מהם עם מוגבלויות. בשביל ללמוד באוניברסיטה היא מכרה שרשרת זהב מהנדוניה שלה כדי לשלם על הרישום. בנוסף היא ניהלה גן ילדים כדי לכסות את השאר. כיום היא סגן דיקן לענייני סטודנטים באוניברסיטת באיירו, ניגריה. המחקר שלה שואף לפתור אתגרים סביבתיים בניגריה, כמו הפחתת כריתת יערות על ידי הפיכת פסולת נגרים לשימוש במקום עצי הסקה. המחקר שלה כלל אלקטרוניקה, פיזיקת חלקיקים, פיזיקת מזג אוויר אטמוספירית וחלל. הוא מיושם לצרכים סביבתיים מקומיים, כולל אנרגיה מימית ומיחזור פסולת. באוגוסט 2015 התראיינה סעיד לעיתונאית של ערוץ החדשות BBC והוצגה בסדרת 100 נשים השנתית של BBC, תוך הדגשת מאמציה לקדם חינוך מדעי בניגריה. בנוסף היא קיבלה פרס על עבודתה הקשורה לאתגרים סביבתיים בניגריה. היא זוכת קרן אלסוויר לקריירה של נשים מדעניות צעירות בניגריה. Early-Career Women Scientists From Developing Countries Honored at AAAS Annual Meeting | American Association for the Advancement of Science (AAAS), www.aaas.org (באנגלית) RABIA SALIHU SAID | Bayero University, Kano - Academia.edu, buk.academia.edu Katia Moskvitch, Developing world: The minority minority, Nature 519, 2015-03-01, עמ' 20–23 doi: 10.1038/519020a https://www.elsevier.com/connect/5-women-scientists-tell-their-stories-of-hard-earned-succes Elsevier, Here are the winners of the Women in Science Elsevier Foundation Awards – meet them at #AAASmtg, Elsevier Connect (באנגלית) Who are the 100 women?, www.bbc.co.uk, ‏2015 Today's Scholars, Tomorrow's Leaders, twas.org ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ראביעה סליהו סעיד".
דניס מונסטירסקי

דניס אנטוליוביץ' מונסטירסקי (באוקראינית: Денис Анатолійович Монастирський;‏ 12 ביוני 1980 – 18 בינואר 2023) היה מדינאי ופוליטיקאי אוקראיני. שר הפנים של אוקראינה החל משנת 2021 ועד למותו בהתרסקות המסוק האוקראיני ב-2023. מונסטירסקי נולד ב-12 ביוני 1980 בחמלניצקי שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, שהייתה חלק מברית המועצות. מונסטירסקי היה חלק מצוותו של וולודימיר זלנסקי במהלך הבחירות לנשיאות אוקראינה 2019. זלנסקי זכה בבחירות, וב-20 במאי 2019 החל לשמש כנשיא אוקראינה. מונסטירסקי היה מועמד מפלגת משרת העם בבחירות לפרלמנט האוקראיני 2019 (אנ'). הוא הוצב במקום ה-19 ברשימת המפלגה, ונבחר למועצה העליונה. לאחר התפטרותו של שר הפנים האוקראיני ארסן אבקוב, מונה מונסטירסקי לתפקיד במקומו. הוא כיהן בתפקיד במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, עד למותו בהתרסקות מסוק ב-18 בינואר 2023. ב-18 בינואר 2023 נהרג מונסטירסקי יחד עם 17 אנשים נוספים, ביניהם סגנו יבהן ינין (אנ'), בהתרסקות מסוק בברובארי שבפרוורי קייב, בירת אוקראינה, בתקופת מלחמת אוקראינה–רוסיה. המסוק התרסק סמוך לגן ילדים. מדיה וקבצים בנושא דניס מונסטירסקי בוויקישיתוף דניס מונסטירסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דניס מונסטירסקי, ברשת החברתית פייסבוק Consideration of motion on appointment of Monastyrsky as Interior Minister to take place on July 16, באתר Interfax-Ukraine,‏ 14 ביולי 2021 (באנגלית) Electoral history and small biography of Denys Monastyrsky, באתר Chesno (באוקראינית) Ukraine's New President Vows To Dissolve Parliament As PM, Other Key Officials Resign, באתר Radio Free Europe,‏ 20 במאי 2019 (באנגלית) CEC counts 100 percent of vote in Ukraine's parliamentary elections, באתר Ukrinform,‏ 26 ביולי 2019 (באנגלית) Avakov resigns from post of Interior Minister of Ukraine, באתר Interfax-Ukraine,‏ 13 ביולי 2021 (באנגלית) Parliament appoints Monastyrsky as Ukraine's interior minister באתר Ukrinform,‏ 16 ביולי 2021 (באנגלית) Ukraine crash: Ministers killed as helicopter comes down near nursery באתר BBC,‏ 18 בינואר 2023 (באנגלית)