laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הגימנסיון של מטרופולין טוקיו

הגימנסיון של מטרופולין טוקיו (ביפנית: 東京体育館) הוא מתחם ספורט ברובע שיבויה שבטוקיו, יפן. הגימנסיון נבנה בשנת 1954 לאליפות העולם בהיאבקות, אירח את תחרויות התעמלות המכשירים באולימפיאדת טוקיו (1964) ויארח את תחרויות טניס השולחן באולימפיאדת טוקיו (2020). הגימנסיון עבר שיפוץ לפי תוכניתו של האדריכל היפני זוכה פרס פריצקר, פומיקו מאקי, בין השנים 1986–1990. המבנה מרוחק כדקה הליכה מתחנת הרכבת הקרובה. ההיכל הראשי כולל מתחם מחופה גדול שמארח אירועי ספורט בינלאומיים רבים. האולם יכול להכיל 10,000 איש. אירועים שנערכו באולם: אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה נערכו בארנה עד שנת 2008, אז עברו לאולם אחר בעיר. אליפות יפן בטניס שולחן משחק מהעונה הסדירה בליגת ה-NBA בין פיניקס סאנס ליוטה ג'אז בנובמבר 1990 ליגת הכדורעף של יפן אליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח לשנת 2007 אליפות העולם בכדורסל נשים 2010 אליפות העולם בהתעמלות מכשירים לשנת 2011 החל משנת 2000 מארח האולם גם הופעות של אמנים מרחבי העולם. הזמרת האמריקאית קייטי פרי הופיעה בו באפריל 2015 כחלק מסבב ההופעות שלה ברחבי העולם. האולם מכיל גם ברכת שחייה אולימפית שיכולה לארח תחרויות שחייה. לבריכה יש יציעים שיכולים להכיל עד 900 איש, ואליפות יפן בכדורמים נערכת בה. בנוסף יש באולם בריכת שחייה חצי-אולימפית, מסלול ריצה חיצוני, חדר משקולות וחדר לקיום מסיבות עיתונאים. מדיה וקבצים בנושא הגימנסיון של מטרופולין טוקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגימנסיון של מטרופולין טוקיו (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של הגימנסיון של מטרופולין טוקיו (באנגלית) הגימנסיון של מטרופולין טוקיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
טיץ'-אין

טיץ' אין (בהולנדית: Teach-in) הייתה להקת פופ הולנדית. זוכת אירוויזיון 1975. הלהקה נוסדה בשנת 1969 ופעלה עד שנת 1980. בהתחלה, החברים בלהקה היו הילדה פליקס (שירה), הנק ווסטנדורפ (שירה, מאוחר יותר בסופרפליי), ג'ון סנוברינק (שירה, גיטרה), פרנס שדלי (גיטרה בס), הסולן קוס ורסטיג (שירה ומפתחות) ורודי ניג'ויס (תופים). עם השנים חלק מהחברים עזבו וחברים חדשים הצטרפו. בשנת 1975 זכתה הלהקה בתחרות הזמר של האירוויזיון במקום הראשון עם השיר ding-a-dong. 1974- Roll Along 1975- Festival 1975- Get On Board 1977- See the Sun 1979- (Teach In (Greenpeace מדיה וקבצים בנושא טיץ'-אין בוויקישיתוף טיץ'-אין, באתר Last.fm (באנגלית) טיץ'-אין, באתר AllMusic (באנגלית) טיץ'-אין, באתר MusicBrainz (באנגלית) טיץ'-אין, באתר דיזר טיץ'-אין, באתר Discogs (באנגלית) טיץ'-אין, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהל אל-פתרה

אַהְל אל-פַתְרָה (בערבית: أهل الفترة) הוא מושג בתאולוגיה האסלאמית, אשר מתאר כל אדם אשר המסר האסלאמי לא הגיע אליו באופן שלם ובלתי מסולף. הכוונה היא בדרך כלל לאנשים אשר לא היו מודעים למסר האסלאמי, הן בגלל ריחוק גאוגרפי או מפני שהם חיו לפני שהגיע נביא לעמם. יש מי שאומרים שאלו הם אנשים אשר חיו בתקופה שבין שני נביאים, כך שהם לא זכו לקבל את המסר האלוהי. על פי חלק מהתאולוגים המוסלמים, אהל אל-פתרה יהיו נתונים לבחינה מיוחדת ביום הדין. למשל, הם יראו את המאמינים הולכים אחרי הנביא שלהם, ותנתן להם הבחירה האם ללכת אחריהם גם כן או לא. המשמעות המילולית של המושג היא "אנשי התקופה". Nasr, Seyyed Hossein., Islamic philosophy from its origin to the present : philosophy in the land of prophecy, Albany: State University of New York Press, 2006 Crone, Patricia, 1945-2015,, Collected studies in three volumes, Leiden Ruling on Ahl-ul-Fatrah-The fate of Ahl-ul-Fatrah, Ruling on Ahl-ul-Fatrah-The fate of Ahl-ul-Fatrah (באנגלית) People Having no Access to Divine Messages (Ahl al-Fatrah), archive.islamonline.net The Cambridge companion to classical Islamic theology, 1st ed, Cambridge Islamic theological themes : a primary source reader, Oakland, California
מעטפת הגרעין

מעטפת הגרעין, הידועה גם בשם הממברנה הגרעינית, מורכבת מדו-שכבה ליפידית עשויה שומנים ותפקידה לעטוף בתאים אאוקריוטיים את הגרעין, המקיף את החומר הגנטי. מעטפת הגרעין עשוי מדו-שכבה ליפידית, בעלת קרום פנימי וקרום חיצוני. החלל בין הממברנות נקרא החלל הפרינוקלאר, ורוחבו בדרך כלל הוא 20-40nm. השכבה החיצונית היא המשך של הרשתית תוך-פלזמית, ה-ER. במעטפת הגרעין יש הרבה נקבוביות גרעין שדרכן מתאפשר מעבר חומרים בין הציטוזול לגרעין. סיבי ביניים יוצרים בתוך הגרעין הלמינה גרעינית שנמצאת בתוך הגרעין, ומבחוץ מעניקים לו תמיכה מבנית. מדיה וקבצים בנושא מעטפת הגרעין בוויקישיתוף קרומים גרעיניים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרגום נאופיטי

תרגום נאופיטי (או ניאופטי), המכונה גם תרגום ירושלמי השלם, הוא תרגום ארמי-ארץ ישראלי לתורה. העותק הקיים מורכב מ-450 דפים הכוללים את כל התורה, עם מספר פסוקים פגומים בלבד. העותק היחיד שלו ששרד עד ימינו הועתק ברומא, ולאחר מכן הועבר למנזר המומרים בספרד (ומכאן שמו: "נאופיטי", בלטינית: חדש, מתחיל; בשם זה כינו את המומרים). הוא חובר, ככל הנראה, בין המאות ה־1 וה־2 לספירה. רק ב־1956, לאחר שהוכח כי הוא תרגום יחיד במינו, הוא יצא לאור בידי דיאז מאצו. התרגום הנאופיטי אינו תרגום מילולי, והוא משמש כמקטע פרשני-מדרשי. לעיתים קרובות הוא רחב יותר מתרגום אונקלוס, אך פחות מהתרגום המיוחס ליונתן. תרגום ניאופיטי קיים בעותק אחד בלבד השמור בספריית הוותיקן. בקולופון של כתב היד נאמר כי הוא נכתב בשנת "הנהדר" (רס"ד, או 1504) ברומא. בגיליון כתב היד נכתב כי בשנת 1587 נתן אנדריאה דה מונטה את התרגום נאופיטי לחברו אוגו בונקומפאגני, שכמוהו היה מומר. דה מונטה צינזר אותו על ידי מחיקת רוב ההתייחסויות לעבודת אלילים בזמן שכתב היד היה ברשותו. בשנת 1602 העניק בונקאמפני את "פריט 1" יחד עם תרגום מקוטע למכללת הנאופיטים, שהעניק את שמו של התרגום. התרגום נשמר במכללה עד לסגירתו ב-1886, אז ספריית הוותיקן קנתה אותו יחד עם כתבי יד אחרים. בעת קניית התרגום על ידי הוותיקן הוא קוטלג בטעות ככתב יד של תרגום אונקלוס, ורק ב-1949 פרופסור חוסה מריה מילאס ואליקרוסה ואלחנדרו דיאז מאצ'ו (אנ') הבחינו שהוא שונה באופן משמעותי מתרגום אונקלוס. התורגם פורסם בין השנים 1968-1979 ומאז נחשב לחשוב מבין התרגומים הארצישראליים, שכן הוא ללא ספק השלם ביותר מביניהם ואולי גם הקדום ביותר. תאריך כתיבת התרגום עצמו אינו ידוע בוודאות. דיאז מאצ'ו טען כי התרגום הנאופיטי נכתב במאה הראשונה לספירה, בהתבסס על הימצאותם של טקסטים הנוגדים את ההלכה, מונחים גאוגרפיים והיסטוריים מוקדמים, מקבילות לברית החדשה, מילים יוונית ולטינית וכמה נוסחאות השונות מנוסח המסורה. איש הכנסייה והבישוף מרטין מקנמרה טען שמקור התרגום במאה הרביעית לספירה. על פי טענת הרב מנחם מנדל כשר, מרבית הראשונים שציטטו תרגום ירושלמי התכוונו לתרגום זה. בהם הוא מונה את בעל הערוך, אליהו בחור בספרו המתורגמן, ואת ר' שמואל מסנות בספר בראשית זוטא. התרגום על בראשית התפרסם בספר "אוצר התרגומים חלק א". ז. קלאי, על תרגום ניאופיטי לספר שמות, דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, תשל"ג/ 1973, עמ' 213-220‏, JSTOR 23515566 מידע על קודקס ניאופיטי בקטלוג הספרייה הלאומית תרגום נאופיטי באתר על התורה כתב היד של תרגום נאופיטי, סרוק באתר ספריית הוותיקן Fausto Parente, "De Monte, Andrea", Dizionario biografico degli Italiani, vol. 38 (1990) McNamara, Martin, The Aramaic Bible, Targum Neofiti 1, Michael Glazier, 1992, p. 45. מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, כרך כד, עמ' א שלמה יצחק מורגנשטרן, חומש אוצר התרגומים, חלק א, מכון בי מדרשא, ירושלים תשע"ח, באתר אוצר החכמה
פרייזר (מכונית)

פרייזר (באנגלית: Frazer, קרוי גם: Frazer Standard) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קייזר-פרייזר (באנגלית: Kaiser-Frazer) אשר יוצרה בין השנים 1946–1951 בארצות הברית. הדגם קרוי על שם ג'וזף וו. פרייזר ממייסדי קייזר-פרייזר יוצרו 14,700 יחידות. "פרייזר" שהוגדרה כמכונית הדגל של "קייזר-פרייזר" הוצגה לראשונה ב-29 ביוני 1946. "פרייזר" נבנתה בסגנון חדש, והייתה מהמכוניות הראשונות שנבנו בסגנון החדשני לאחר מלחמת העולם השנייה. 4 דלתות. 6 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 19.0 שניות. מחיר היחידה בשנת 1947 עמד על 2,295 דולר (בארצות הברית). סדרה ראשונה - יוצרה בין השנים 1946 - 1950. סדרה שנייה - יוצרה בשנת 1951. "פרייזר" "פרייזר" שנת 1947 פרייזר סטנדרט הנרי ג'יי מדיה וקבצים בנושא פרייזר בוויקישיתוף "קייזר-פרייזר" - היסטוריה / ראו "פרייזר" ateupwithmotor.com/model-histories/kaiser-frazer "קייזר-פרייזר" / ראו "פרייזר" books.google.co.il/books פרייזר סטנדרט - מפרט howstuffworks.com/1947-frazer-standard "פרייזר סטנדרט" conceptcarz.com/z20098/frazer-standard-series-f50 "פרייזר סטנדרט" - תמונות car.info/en-se/frazer/standard מה קרה לפרייזר? - היסטוריה historicvehicle.org/whatever-happened-to-frazer
Anna RF

אננה ערף (באנגלית: Anna RF) היא להקה המשלבת ז'אנרים של מוזיקה אלקטרונית, אתנית ורגאיי. הלהקה הוקמה בשנת 2011 ביישוב שחרות בישראל. הלהקה אשר מרבה להופיע בישראל, בטורקיה, בהודו ועוד התפרסמה בזכות קליפים שצילמו והפכו ויראלים ב-Youtube. הלהקה הוקמה בשנת 2011 על ידי רועי סמילה ואופיר ג'יי. רוק ביישוב המדברי שַׁחֲרוּת שבישראל. כשנתיים לאחר מכן הצטרף אל הלהקה אור רווה. במהלך מסעות ההופעות שלהם ברחבי העולם נהגו חברי הלהקה לתעד עצמם וליצור קליפים אותם הפיקו. התכנים הפכו לוויראלים ופרסמו את הלהקה ברחבי העולם, המוזיקה שלהם הפכה לפופולרית במדינות כמו טורקיה, לבנון וערב הסעודית. במשך השנים שיתפו פעולה עם הלהקה רבע לאפריקה, אימאמייר חסאנוב (נגן קמנצ'ה מאזרבייג'ן), להקת הטורבנז, המוזיקאי האפריקאי פראפי, יאיר דלאל, ערן זמיר, דניאל וופלס הבריטי, ליאור בן חור ועוד. בשנת 2016 הוזמנו ביחד עם עוד 12 בלוגרים משפיעים להיפגש עם האפיפיור בנוגע לשאלה כיצד אפשר לתקשר ולקרב לבבות ברחבי העולם. האלבומים מופקים על ידי חברי הלהקה ודרך הלייבל "מסאללה" של חבר הלהקה אופיר ג'יי. רוק. בימים אלה מצלם היוצר טל אלקלעי סרט דוקומנטרי על הלהקה. בשנת 2021 השתתפו בעונה הרביעית של אקס פקטור ישראל, במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022, אך נפלו בשלב האודישנים. רועי סמילה - קמנצ'ה פרסי, סאז טורקי אופיר ג'יי. רוק - גיטרה ושירה אור רווה - מפיק מוזיקלי, בס וכלים אלקטרונים חיים. אלבומים 2012: Music Walla 2014: Mabruk Salam 2015: Hasan Is Loca 2017: Anna-Rf ReMixed 2018: Flight Mode סינגלים 2016: אהבת חינם 2018: תשובה תן גז 2018: Togather We Are Louder 2019: Tamam אתר האינטרנט הרשמי של Anna RF רואי פרסול, ‏גדולים במזה"ת: הכירו את ההרכב הישראלי שמקפיץ מעריצים במדינות ערב, באתר מעריב אונליין, 9 ביוני 2016 ניצן אנגלברג, לא לעצור את הזרימה: ראיון עם Anna RF לרגל השקת הסינגל "אזל המלאי", באתר COMUMBUS: Music Magazine, ‏05/04/2016
תחנת המטרו שער הזהב

תחנת המטרו שער הזהב (באוקראינית: Золотi ворота) היא תחנת רכבת תחתית בקו מס' 3 ("הקו הירוק") של הרכבת התחתית של קייב, הממוקמת בסמוך לשער הזהב של קייב במרכז העיר. התחנה, שנחנכה ב-31 בדצמבר 1989, נמנית עם היפות והמפוארות בעולם. התחנה מקושרת במנהרת הולכי רגל לתחנת "תיאטרלנה" של קו 1 ("האדום"), ועומקה כ-95 מטרים. בשל חוסר האפשרות ליצור גרם דרגנוע יחיד לעומק זה, התחנה בנויה עם מפלס ביניים בעומק 35 מטרים. התחנה מעוצבת לפי עיצוב פנים של כנסיות מתקופת רוס של קייב (המאה ה-11 לערך) ומעוטרת ב-80 פסיפסים. הקמת הקו השלישי של הרכבת התחתית של קייב החלה בפברואר 1983. על אף שהקו תוכנן להיפתח ב-1986, הקמתו התעכבה בשל המשבר הכלכלי בברית המועצות של אותה תקופה. הקו נפתח ב-31 בדצמבר 1989 וכלל שלוש תחנות, כאשר שער הזהב היא הצפונית שבהן. חפירת התחנה החלה בנובמבר 1987 ונמשכה כשנה. על-אף שהתחנה הושלמה מבחינה תפעולית במועד פתיחת הקו, עד 1 במאי 1990 היא הייתה נגישה רק דרך המנהרה מתחנת תיאטרלנה, כיוון שהעבודות בה טרם הושלמו. במהלך שנות ה-90 פותח הקו צפון-מערבה. במפלס הרכבת, התחנה היא צינור המכיל אולם מרכזי ושני מעברי צד, עבור רציפים לכל אחד מכיווני התנועה. בין האולם המרכזי למעברי הצד נמתחת שדרת עמודים וקשתות. המעבר באולם המרכזי, עם עמודיו המאסיביים והנמוכים וקשתותיו בצורת חצי-עיגול, מעניק רושם של הליכה בחלל רומנסקי. תקרת האולם המרכזי, בצורת קמרון חצי חבית, מחופה בשיש לבן, אותו חוצות רצועות פסיפס הנתונות במסגרת לבנים. בתקרת האולם המרכזי קבועות נברשות ענק הממוקמות בין כל שתי רצועות-פסיפס. אולם מפלס הביניים מואר בנברשות דומות בעיצובן, אך קטנות יותר. רצפת החלל עשוי גרניט אפור. הכיתוב נעשה בגופן המדמה כתב-יד רוסי עתיק. 80 יצירות הפסיפס מעשי ידיהם של האמנים הריהורי קורין וולודומיר פדקו מתארות תמונות מן ההיסטוריה של רוס של קייב בימי הביניים, דמויות קדושים ומבני כנסיות. רבים מן המוטיבים מבטאים רגשות אוקראינים-לאומיים ונעשו עוד טרם פירוק ברית המועצות, דבר שהיה אסור באותה עת. הפסיפס המרכזי, מעל היציאה לגרם הדרגנוע המוביל ליציאה מן התחנה, מתאר את דמותו של פטרון העיר, המלאך מיכאל. בקצה התחנה מצויה דמותו של ג'ורג' הקדוש, פטרונה של מוסקבה, בירת ברית המועצות בעת הקמת התחנה. דיוקן יארופולק השני, נסיך קייב על אחת הקשתות ונברשת-תקרה ברקע המלאך מיכאל מעל היציאה שם התחנה בגופן רוסי עתיק מדיה וקבצים בנושא תחנת המטרו שער הזהב בוויקישיתוף על התחנה (ברוסית) מס' 25 ברשימת 89 תחנות המטרו היפות בעולם התחנה היפה ביותר בקייב אחת מ-20 התחנות היפות בעולם מספר 17 בעולם, לפי סקר Business Insider
גביע ווינר בכדורסל 2009/2010

גביע ווינר בכדורסל לעונת 2009/2010 היא התחרות הרביעית להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל. הפועל ירושלים זכתה בגביע ווינר השני ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב. הפועל ירושלים זכתה בתואר גביע הווינר השני ברציפות. אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, - עמוד 513 המידע באדיבות אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי
תחנת הרכבת התחתית הארו וווילדסטון

תחנת הרכבת התחתית הארו וווילדסטון (באנגלית: Harrow & Wealdstone) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת באזור 5 של הרכבת התחתית של לונדון בצפון העיר. התחנה היא תחנת עצירה עבור קו בייקרלו ועבור קווים פרבריים של הרכבת העילית של לונדון. התחנה מוכרת מאוד בשל האסון הגדול שהתרחש בה ב-8 באוקטובר 1952, באותו היום הנוסעים שהיו בתחנה היו עדים להתרסקות הרכבת החמורה ביותר בבריטניה, כאשר 112 בני אדם נהרגו ו-340 נפצעו כתוצאה מרכבת אקספרס שהתנגשה בצידה האחורי של רכבת מקומית שעמדה על רציף 4. שניות לאחר מכן שני קטרים שהגיעו מצפון התנגשו עם הריסות שתי הרכבות וגרמו לתאונה נוספת. כתוצאה מהתאונה הקשה נהרס כליל אחד הגשרים של התחנה והקצה הצפוני של רציפים 2 ו-3. בשנת 2002 הונח לוח זיכרון מעל לכניסה הראשית בצד המזרחי של התחנה לציון 50 שנה לאסון. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת התחתית הארו וווילדסטון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כאמראן באקרי לנכראני

כאמראן באקרי לנכראני (בפרסית: کامران باقری لنکرانی; נולד ב-16 בספטמבר 1965) הוא רופא ופוליטיקאי איראני. כאמראן באקרי לנכראני נולד בשנת 1965. הוא למד רפואה באוניברסיטה רפואית בשיראז, והתמחה בגסטרואנטרולוגיה. בשנת 1992 סיים פוסט-דוקטורט. הוא עבד בבית החולים המקומי ואחר כך חזר לתפקידי ניהול באוניברסיטה שבה למד. הוא גם היה פעיל במערכת הבריאות הממשלתית. בשנת 2005 הוא מונה לתפקיד שר הבריאות וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2009. לאחר סיום תפקידו כשר, חזר לנכראני לעבוד באוניברסיטה רפואית בשיראז. מדיה וקבצים בנושא כאמראן באקרי לנכראני בוויקישיתוף קורות חיים (אורכב 09.07.2019 בארכיון Wayback Machine)
תחנת הרכבת התחתית קנטון

תחנת הרכבת התחתית קנטון (באנגלית: Kenton station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. בתחנה הממוקמת בסמוך לגשר קנטון שבצפון מערב לונדון עובר קו בייקרלו של הרכבת התחתית של לונדון בנוסף למספר קווים פרבריים של הרכבת העילית של לונדון שעוצרים גם הם בתחנה. כאשר נבנתה התחנה בשנת 1837 היא הייתה אחת מכמה תחנות שנבנו על קו הרכבת "New Line" של חברת הרכבות לונדון ונורת'ווסטרן. תחנת קנטון הנוכחית נפתחה ב-15 ביוני 1912, כאשר במסגרת התאחדות כל חברות הרכבת התחתית בלונדון תחת שם אחד שופצו והורחבו כל תחנות הרכבת התחתית. שירותי קו בייקרלו החלו ב-16 באפריל 1917, וב-24 בספטמבר 1982 הורחב שירות הקו עד לתחנת קנטון. מגרש הפחם של התחנה בצד המזרחי של הרכבת, שהרכבות כבר לא נדרשו לו, נמכר לרשת סופרמרקטים בבריטניה שפתחו בו סניף חדש. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת התחתית קנטון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צל של אמת: רוצח כביש החוף

צל של אמת: רוצח כביש החוף היא מיני סדרה דוקומנטרית מאת "ביצתעין הפקות" שעלתה לשידור ב־6 ביולי 2019 ב־HOT8. הסדרה עוסקת בפרשיות רצח בעלות אופי מיני של נשים, שהתרחשו לאורך שנות ה־70 וה־80 בסמוך לכביש החוף. בסדרה נטען כי לרציחות יש דפוס דומה בו הקורבן נאנסה, נחנקה למוות באמצעות פריט לבוש, גופתה נמצאה ללא בגדים והרצח נותר לא מפוענח. הסדרה מביאה את סיפורן של חמש קורבנות: ז'קלין סמית, רחל הלר, עירית יעקבי, ליאונור בן-לולו, ואורלי דובי. יוצרי הסדרה הם יותם גנדלמן, ארי פינס ומיקה תימור. הסדרה מהווה עונת המשך לסדרה צל של אמת שעסקה ברצח תאיר ראדה, והעלתה ספקות לגבי אשמתו של רומן זדורוב. הבמאים גנדלמן ופינס והמפיקה מיקה תימור ניסו להוכיח תאוריה שלפיה פעל בישראל רוצח סדרתי שאחראי על סדרת מעשי אונס ורצח לא מפוענחים שהתרחשו בשנות ה־70 וה־80 באזור כביש החוף. יוצרי הסדרה מביאים בה תזה שרוצח כביש החוף הוא האסיר שלמה חליווה. חליווה הורשע ברצח אורלי דובי והשתחרר מהכלא באפריל 2024. בעקבות הסדרה החליטה המשטרה לפתוח מחדש את חקירות הרצח. הסדרה זכתה לסיקור תקשורתי נרחב, בין היתר על רקע האיומים על חייהם של יוצרי הסדרה מצד הרוצח המורשע חליווה, והתלונה במשטרה שהגישו נגדו בעקבות כך. הסדרה זכתה בעיקר לביקורות חיוביות בזכות התחקיר המעמיק והאסתטיקה הקולנועית העשירה, שעוצבה ברוח התקופה שבה מתרחש סיפור המעשה. מבקר הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות" עינב שיף הצביע על כך שהעונה השנייה ממשיכה את הקו של הראשונה כשהיא "מטילה זרקור על כשלים בעבודת המשטרה, הפרקליטות ובתי המשפט", וטען כי "גם בסטנדרטים בינלאומיים, 'צל של אמת' היא דוגמה לניצול מקסימלי של המדיום הטלוויזיוני". בצד השבחים נמתחה גם ביקורת על הסדרה, בטענה כי מדובר בתחקיר חסר עובדות ומרובה מניפולציות, וכי הסדרה חוטאת לאמת ומאשימה אנשים אחרים. אבי דוידביץ, שלמה חליואה - פרופיל הרשע ומערכת אכיפת החוק שנרדמה בשמירה. האם יוצרי "צל של אמת" פיענחו את תעלומת "רוצח כביש החוף"?, באתר חדשות 13 ירון דרוקמן, מאיר תורג'מן, אחרי 47 שנה: "האנס הבכיין" שלמה חליווה שוחרר מהכלא, באתר ynet, 19 באפריל 2024 נבו זיו, הוא אמר לנו, "האדם האחרון שהתעסק איתי ככה קיבל את הילד שלו חתוך לגזרים", באתר ynet, 5 ביולי 2019 כתבה באתר פוסטה נבו זיו, צל של אמת 2: רצח סדרתי והקלטת האסיר המסוכן, באתר ynet, 4 ביולי 2019 נבו זיו | צילום: יונתן בלום, הוא אמר לנו, "האדם האחרון שהתעסק איתי ככה קיבל את הילד שלו חתוך לגזרים", באתר ynet, 2 ביולי 2019 גדי סולומון, טלוויזיה, באתר ישראל היום, 7 ביולי 2019 עינב שיף, אור בצל, באתר ynet, 6 ביולי 2019 איתמר רונאל, ‏"צל של אמת" איבדה את דרכה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2019 ד"ר ברוך לשם, מה יוצרי "צל של אמת" לא מספרים לכם, באתר ynet, 9 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פינוי רפואי

פינוי רפואי הוא העברה מהירה של נפגעים, משדה קרב או מזירת תאונה, וכן העברה של חולים מבית חולים פריפרי לצורך קבלת שירותים רפואיים במרכז רפואי גדול. הפינוי מתבצע בליווי צוות רפואי באמצעות אמבולנסים או מסוקים המאובזרים לכך. דוגמאות לכך כוללות רכבי רפואת חירום אזרחיים, שירותי מסוקים אזרחיים ואמבולנסים צבאיים. מונח זה מכסה גם את העברת פצועים משדה הקרב למתקן טיפול או ממתקן טיפול אחד למשנהו על ידי אנשי רפואה, כגון מבית חולים מקומי למרכז טראומה. הפינוי הרפואי המוטס הראשון התרחש בסרביה בסתיו 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחד החיילים הראשונים שפונה היה מילאנו רסטיסלב שסטפאניק, טייס סלובקי מתנדב שהוטס למבטחים על ידי הטייס הצרפתי לואי פאולהאן. צבא ארצות הברית השתמש בפינוי רפואי מציל חיים בבורמה, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, במסוקי סיקורסקי R-4. הפינוי המוסק הראשון בוצע על ידי סג"ם קרטר הרמן, שחדר אל שטח אויב על מנת לפנות פצועים מקבוצת קומנדו ה-1. הפינוי הרפואי הראשון שבוצע תחת אש נעשה היה במנילה ב-1945, כאשר חמישה טייסים פינו 75–80 חיילים אחד או שניים בכל פעם. יחידה 669 מגן דוד אדום חיפוש והצלה חיפוש והצלה קרבי מדיה וקבצים בנושא פינוי רפואי בוויקישיתוף ניצן סדן, איך מפנים פצועים במסוק מלב הלחימה ברצועת עזה?, באתר כלכליסט, 14 ביוני 2024 Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. "Veliki rat - Avijacija". rts.rs. L'homme-vent, special issue of L'Ami de Pézenas, 2010 Fries, Patrick. When I Have Your Wounded: The Dustoff Legacy (DVD), Arrowhead Films, 2013. Conner, Roger. Medevac From Luzon, Air & Space Magazine, July 2010.
בית הכנסת האשכנזי ברוסה

בית הכנסת האשכנזי ברוסה היה בית כנסת אשר פעל בעיר רוסה בבולגריה מ-1927 ועד 1950 ומראשית המאה ה-21 משמש כמועדון נוער לקהילה היהודית ובו חדר תפילה. ערכים מורחבים – יהדות רוסה קהילה יהודית ספרדית מתועדת ברוסה החל מהמחצית השנייה של המאה ה-18. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) מתועדת לראשונה קהילה אשכנזית קטנה. בעוד שהיהודים הספרדים התגוררו ברובם בשכונת חצר במרכז העיר, האשכנזים התגוררו בחלקים שונים של רוסה. בראשית המאה ה-20 נכללה קהילת רוסה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בממלכת בולגריה, מנתה 4,300 נפשות וכ-15% מהם היו אשכנזים. רוסה וסופיה היו שתי הערים היחידות בממלכת בולגריה בהן הכירו השלטונות רשמית בקיום קהילה אשכנזית נפרדת. בתקופת בין המלחמות היו ראשי הקהל האשכנזי אלברט איצקוביץ, מוריס אייזנברג וישראל בן יעקב. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברוסה 3,000 יהודים. מרבית יהודי רוסה עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-1949 נמנו ברוסה 452 יהודים וב-2004 מנתה הקהילה 200 נפשות. בית הכנסת האשכנזי הוקם ב-1927 באזור שכונה "השוק האמריקאי" והיה בן שתי קומות. במקום פעל גם תא של התנועה הציונית בבולגריה. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 לאחר העלייה ההמונית לישראל פסקה הפעילות בבית הכנסת, והמבנה שימש לאולם ספורט של הרשות המקומית. בראשית המאה ה-21 שוקם המבנה בסיוע "ארגון שלום" שהוא ארגון הגג של יהודי בולגריה ושימש כמועדון נוער קהילתי ובו גם חדר תפילה קטן. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת האשכנזי ברוסה בוויקישיתוף חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך:אנציקלופדיה גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65. אלברט רומנו, תקנון הקהילות והקונסיסטוריון, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 439. הקהילה היהודית ברוסה, באתר jewishvirtuallibrary (באנגלית). צבי קרן, הקהילה היהודית ברוסה, באתר "כולנו בולגרים". .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 88-89.
תנועת השמאל הירוק

תנועת השמאל הירוק (באיסלנדית: Vinstrihreyfingin – grænt framboð), אות המפלגה: V היא מפלגה באלת'ינגי, בית הנבחרים של מדינת איסלנד, המתבססת על רעיונות של סוציאליזם דמוקרטי, פמיניזם, פציפיזם ושל שמירה על הסביבה. בעקבות הבחירות שנערכו בשנת 2017 היא קיבלה 11 מושבים ומובילה את הקואליציה הממשלתית. מנהיגת המפלגה, קתרין יקובסדוטיר מכהנת כראש הממשלה של איסלנד. המפלגה הוקמה בשנת 1999 כאשר חלק מחברי הפרלמנט לא השלימו עם איחוד מפלגות השמאל. בבחירות של שנת 1999 המפלגה קיבלה 9.1% מקולות הבוחרים ו-6 מקומות באלת'ינג. בשנת 2009 ייצוגה גדל ל-9 מקומות והיא לראשונה נכנסה לממשלה בראשות יוהנה סיגורדרדוטיר. תוך זמן קצר, ליליה מוססדוטיר שהייתה בין ראשי התנועה התפצלה ממנה, הקימה מפלגה חדשה שאף נכנסה לפרלמנט בבחירות. בעקבות בחירות של שנת 2016 ייצוגה גדל ל-10 מקומות. המפלגה דוגלת ברעיונות של סוציאליזם דמוקרטי, פמיניזם, פציפיזם וסביבתנות. היא מתנגדת לשיתוף פעולה של המדינה עם ברית NATO, חברות בקהילה האירופאית ותומכת ברשות הפלסטינית. המפלגה כוללת כ-1800 חברים. מדיה וקבצים בנושא תנועת השמאל הירוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תנועת השמאל הירוק תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית פייסבוק תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תנועת השמאל הירוק, ברשת החברתית אינסטגרם
קיווי (עוף)

קיווי (שם מדעי: Apteryx) הוא סוג עוף יחיד במשפחת הקיוויים (Apterygidae), בסדרת הקיוואים (Apterygiformes). הקיווי חסר יכולת תעופה בגלל כנפיו המנוונות. תפוצתו של הקיווי ייחודית לניו זילנד. המין קיווי חום דרומי משמש כסמל בלתי רשמי של המדינה. גודלו של הקיווי כגודל תרנגול הבית וצבעו חום. הוא בעל ראש וצוואר קטנים ומקור דק וארוך במיוחד. הקיווי הוא העוף היחידי שנחיריו נמצאים בקצה המקור כשמסביבו שערות ארוכות. נוצותיו הרכות של הקיווי דומות יותר לפרווה של מכרסמים מאשר לנוצותיהם של העופות. הקיווי הוא בעל רגליים וטפרים חזקים המאפשרים לו יכולת תקיפה ויכולת התגוננות מפני אויבים. בניגוד לשאר העופות הקיווי ניחן בחוש ריח מפותח במיוחד וגם בחוש שמיעה מפותח. הקיווי הוא עוף מונוגמי (מזדווג עם בן־זוג יחיד) שפעיל בעיקר בשעות הלילה. הוא נחשב לבעל־חיים ביישן וקנאי לטריטוריה שלו. הוא מתגורר בתוך שוחות אותן הוא חופר בקרקע וניזון מחרקים ותולעים. הקיווי מטיל את הביצה הגדולה ביותר ביחס לגודל גופו מבין כל העופות. תקופת התפתחות הביצה בגוף נקבת הקיווי נמשכת חודש ימים, במהלך תקופה זו אין הנקבה יכולה לאכול מכיוון שהביצה תופסת בהדרגה את רוב חלל גופה, ולכן היא אוגרת שומן במהלך החודשים שקודמים לשלב ההפריה. במהלך תקופת התפתחות הביצה הנקבה מכניסה את בטנה למים על מנת להקל על כובד המשקל שנלווה לה. משקלה של הביצה כחצי קילוגרם ולאחר הטלתה הזכר ממלא תפקיד משמעותי בתהליך הדגירה שנמשך כ־12 שבועות. האפרוח זהה בצורתו לבוגר ולאחר בקיעתו נוטשים הוריו את הקן. הקיווי נחשב לציפור הלאומית של ניו זילנד, הוא אחד מסמליה המוכרים ביותר ומופיע על הדולר הניו זילנדי. תושביה של ניו זילנד נקראים לעיתים קיווים (kiwis), כינוי שהודבק להם על ידי החיילים האוסטרלים במלחמת העולם הראשונה. פרי הקיווי וכן משחת הנעליים המפורסמת נקראים על שם עוף זה. כמו עופות רבים בניו זילנד, נמצא הקיווי בסכנת הכחדה. בעבר חל פיחות במספרם כתוצאה מכריתת יערות על ידי האדם, אך כיום האיום העיקרי על חיי הקיווי הוא מינים פולשים של יונקים טורפים. בסוג חמישה מינים: קיווי מנוקד גדול (Apteryx haastii) קיווי מנוקד קטן (Apteryx owenii) קיווי אוקריטו (Apteryx rowi) קיווי חום דרומי (Apteryx australis) תת־מין Apteryx australis lawryi תת־מין Apteryx australis australis קיווי חום צפוני (Apteryx mantelli) החי של ניו זילנד ניו זילנד טאקאהה מדיה וקבצים בנושא קיווי בוויקישיתוף קיווי, באתר ITIS (באנגלית) קיווי, באתר NCBI (באנגלית) קיווי, באתר GBIF (באנגלית) קיווי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הקיווי באתר המחלקה לשימור של ניו זילנד (הDOC) קיווי וביצה שלד מטבע של דולר ניו זילנדי ועליו הקיווי