laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קווין יאנג

קווין קרטיס יאנג (באנגלית: Kevin Curtis Young, נולד ב-16 בספטמבר 1966) הוא אצן עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן העולם בעבר (1992–2021) בריצת 400 מטר משוכות. יאנג נולד בוואטס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וזכה עבורה בשני תוארי NCAA בריצת 400 מטר משוכות בשנים 1987 ו-1988. יאנג עשה את הפריצה שלו במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, אז ברית המועצות בשנת 1986 ואחר כך במשחקי פאן אמריקה בשנת 1987 באינדיאנפוליס כשזכה במדליית כסף בתוצאה של 48.74 אחרי וינת'ורפ גראהם מג'מייקה (48.49 שניות). באולימפיאדת סיאול (1988) סיים יאנג במקום רביעי בתוצאה של 47.94 שניות אחרי המנצחים אנדרה פיליפס בן ארצו (47.19 שניות), אמדו דיה בה מסנגל (47.23 שניות) ואדווין מוזס הגדול אף הוא מארצות הברית (47.56 שניות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן 1991 סיים יאנג שוב במקום הרביעי ללא מדליה בתוצאה של 48.01 שניות, אחרי סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות) ווינת'ורפ גראהם (47.74 שניות) וקריס אקאבוסי מהממלכה המאוחדת (47.86 שניות). בשנת 1992 זכה יאנג בתואר הלאומי הראשון שלו ובמשחקים האולימפיים בברצלונה הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בשיא עולם חדש של 46.78 שניות, לפני וינתורפ גרהם (47.66 שניות) וקריס אקאבוסי (47.82 שניות). הוא האצן הראשון בהיסטוריה שירד מגבול 47 שניות, ושיא העולם שלו עדיין מחזיק מעמד. הישג זה נקבע לאחר שיאנג הקפיד על 12 צעדים בין המשוכות ובסיום 13 צעדים, טכניקה שרק הוא הצליח לעמוד בה. הוא הפיל את המשוכה האחרונה, הניף את ידיו לניצחון והאט לפני קו הסיום, מה שמעורר את המחשבה שיכל לרוץ מהר יותר. בשנת 1993 זכה יאנג בתואר הלאומי השני שלו. הוא ניצח ב-25 תחרויות רצופות משנת 1991 ועד 1993 שבועיים לפני אליפות העולם שבה הפסיד לסמואל מטטה. באליפות עצמה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה 1993 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 47.18 שניות לפני סמואל מטטה (47.60 שניות) ווינתורפ גרהם (47.62 שניות). הסיפור שמאחורי שיא העולם קשור לעובדה שיאנג הכניס פיסות נייר קטנטנות בכל אחד מהספייקס שבנעליו ושם כתב תוצאה של שיא עולם 46.89 שניות, על מנת לשכנע את עצמו שניתן לרדת מ-47 שניות ושזה לא בלתי אפשרי. יאנג חבר באלפא פי אלפא אחווה בין-אוניברסיטאית הפועלת בעיקר בארצות הברית ומוכרת כאחווה הראשונה שהוקמה בידי אפרו-אמריקנים. יאנג זכה בשנת 1992 בתואר אתלט השנה בעולם (Track & Field Athlete of the Year). בשנת 2006 זכה יאנג להיכלל בהיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה. מדיה וקבצים בנושא קווין יאנג בוויקישיתוף קווין יאנג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קווין יאנג, באתר olympedia.org קווין יאנג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית [1]
בלונה

בלונה (Bellona מלטינית: bellum - "מלחמה") הייתה אלת המלחמה במיתולוגיה הרומית הקדומה ובדת האטרוסקית, קודם להשפעת המיתולוגיה היוונית ותחילת האמונה בארס כאל מלחמה (שכונה מרס במיתולוגיה הרומית). בהמשך, עם תחילת האמונה במארס כאל מלחמה, האמינו הרומאים כי בלונה הייתה בת זוגו, או אחותו, וליוותה אותו לקרבות. בלונה מתוארת כאישה לבושה שריון וקסדה ואוחזת בידה האחת חרב או חנית ובידה השנייה חנית או לפיד בהתאמה. הרומאים נהגו לקיים את פגישות הסנאט הרומי הנוגעות למלחמה במקדש בלונה שבעיר רומא, שהיה ממוקם על גבעת הקפיטולין. חגה של האלה בלונה נחוג ב-3 ביוני. במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר, שייקספיר מציג אביר נועז ואלים ומכנה אותו "בעלה של בלונה"). מבני שטות שנבנו באנגליה בשלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 בצורת מקדש רומי כונו "מקדשי בלונה". דוגמה לכך הוא המקדש שהוקם על ידי ויליאם צ'ימברס בגני קיו בשנת 1860. האסטרואיד 28 בלונה קרוי על שמה. בסדרת הספרים גיבורי האולימפוס בלונה מוזכרת בתור אימן של היילה וריינה אווילה רמירס אריאנו. מדיה וקבצים בנושא בלונה בוויקישיתוף בלונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
DMF

האם התכוונתם ל... מדד DMF – מדד אפידמיולוגי לתיאור שכיחות מחלת עששת השיניים דימתילפורמָמיד – סוג של תרכובת אורגנית
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן

אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן (בספרדית: Estadio Ramón Sánchez Pizjuán) הוא אצטדיון כדורגל במזרח העיר סביליה שבספרד המכיל 43,883 מושבים. הוא המגרש הביתי של סביליה. האצטדיון נפתח ב-1958, כ-20 שנה מאז רכישת הקרקע לבנייתו ב-1937. האצטדיון נוסד כתחליף לאסטדיו נרביון, ונקרא על שמו של נשיא המועדון במשך מספר רב של שנים. האצטדיון הוא התשיעי בגודלו בספרד. לעיתים משחקת באצטדיון נבחרת ספרד. ב-22 משחקים באצטדיון, היא ניצחה ב-19 וסיימה בתיקו בשלושה נוספים, ומשום כך רמון סאנצ'ס פיחואן הוא האצטדיון היחיד בו הנבחרת משחקת בדרך קבע אך מעולם לא הפסידה בו. נשיא מועדון הכדורגל סביליה דאז, רמון סאנצ'ס פיחואן, רכש את הקרקע לבניית האצטדיון ב-1937. הבנייה עצמה החלה ב-1954 בלבד. לבחירת עיצוב האצטדיון נערכה תחרות, שניצח בה מנואל מוניוס מונסטרי, האדריכל שהיה שותף גם בעיצוב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו. לאחר מותו של פיחואן, מחליפו כנשיא המועדון, רמון דה קרנסה, הניח את אבן היסוד ב-2 בדצמבר 1956. אף על פי שלא הושלמה בנייתו, נפתח האצטדיון ב-7 בספטמבר 1958 במשחק ידידות בין סביליה לריאל חאן, שהסתיים בתוצאה 3:3. העבודה על האצטדיון הסתיימה ב-1974 בלבד, ותכולת האצטדיון הגיעה לכמות שיא של 77,000 צופים. ב-1982 אירח האצטדיון שני משחקים של גביע העולם בכדורגל. הראשון היה בשלב הבתים, בין נבחרת ברזיל ונבחרת ברית המועצות, והשני היה בחצי הגמר, בין נבחרת גרמניה ונבחרת צרפת. ארבע שנים מאוחר יותר, אירח את משחק גמר גביע אירופה לאלופות 1986 בין ברצלונה לסטיאווה בוקרשט. מאז המונדיאל עבר האצטדיון מספר שיפוצים ושינויים, שעיקרם היה הקטנת התכולה של האצטדיון. תחילה ל-70,500 צופים ומאוחר יותר 66,000 בשנות ה-80, עד ל-45,500 צופים לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בהתאם לחוקי פיפ"א האוסרים על מקומות צפייה בעמידה, ולפיכך מותקנים מושבים שמאפשרים כמות מצומצמת של צופים. ב-18 במאי 2022 נערך באצטדיון משחק הגמר בין איינטרכט פרנקפורט לבין גלאזגו ריינג'רס במסגרת הליגה האירופית. אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן באתר מועדון הכדורגל סביליה האצטדיון באתר The Stadium Guide האצטדיון באתר World Stadiums "Sevilla Fútbol Club - La entidad". Sevilla FC. נבדק ב-10 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה)
בועז וכטל

בועז וכטל (נולד בשנת 1958) הוא יזם ישראלי בתחום החקלאות והקנאביס הרפואי, אקטיביסט למען לגליזציה של סמים קלים וקנאביס רפואי, אחד ממייסדי מפלגת עלה ירוק, הזרוע הביצועית של תנועת "עלה ירוק" והיו״ר הראשון של המפלגה במערכת הבחירות הראשונה. כתב משותף עם מייסד תנועת הגמילה באיבוגאין - הווארד לטסוף את המדריך הטיפולי הראשון[דרוש מקור]. מייסד שותף של חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות". מייסד שותף ומנכ"ל לשעבר בחברת הקנביס הציבורית הראשונה באוסטרליה "MMJ PhytoTech". מייסד ויו"ר חברת קרסופארמה (נקראת כעת Melodiol Global Health), חברת קנאביס רפואי ומוצרי בריאות. נסחרת בבורסה האוסטרלית וגם מייצרת תוספי מזון מבוססי CBD לשוק ההומני ולחיות. עם סיום שירותו הצבאי עבר בשנת 1980 לבוסטון בה סיים תואר ראשון בחינוך בהיברו קולג'[דרוש מקור]. בשנת 1982 שב לישראל. לאחר מלחמת לבנון הראשונה החל לעבוד בנספחות צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון כעוזר נספח יבשה ואחר כך כעוזר נציג משרד הביטחון בנושא מלחמת הכוכבים.[דרוש מקור] במקביל סיים תואר שני בניהול ושיווק באוניברסיטת מרילנד.[דרוש מקור] בשנת 1988 עבר לניו יורק והחל לפעול בתחום הגמילה מסמים. הוא טיפל במאה מכורים לסמים קשים באמצעות איבוגאין[דרוש מקור] - צמח אפריקאי בעל חשיבות תרבותית ורפואית גדולה במערב אפריקה. ביחד עם ממציא השיטה הוא כתב מדריך טיפולי המשמש בסיס לטיפולי גמילה. וכטל בוגר קורס לניהול ניסויים קליניים ובוגר קורס יועצים לתוכניות מו"פ של האיחוד האירופי.[דרוש מקור] בשנת 1994 שב לישראל, והקים יחד עם שלומי סנדק ועוד חמישה פעילים את העמותה לשינוי חוקי הסמים - קנה בושם (כיום "עלה ירוק") בשנת 1999 הקים את מפלגת עלה ירוק ביחד עם שלומי סנדק ופעלים נוספים כזרוע ביצועית בכנסת של העמותה. וכטל עמד בראשה עד ל-3 במאי 2006. בשנת 2012 יסד עם ד"ר שרון דביר את חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות", ב-2024 נקלעה החברה לקשיים כלכליים וביקשה צו עיכוב הליכים. לאחר מכן החל לשמש לתקופה קצרה כמנכ"ל חברת "MMJ PhytoTech" האוסטרלית שעושה שימוש בטכנולוגיה רשומה של האוניברסיטה העברית מתחום הקנאביס הרפואי.[דרוש מקור]. ב-2016 הקים את חברת cresopharma הנסחרת בבורסה האוסטרלית. הוא משמש כדירטור ויו"ר החברה מאז, מרצה ויועץ ברחבי העולם בנושא קנאביס רפואי.[דרוש מקור] וכטל נשוי ואב לשלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא בועז וכטל בוויקישיתוף האתר של בועז וכטל חן שליטא, ‏מייסד מפלגת עלה ירוק חולם על חברה של מיליארד דולר, באתר גלובס, 14 בפברואר 2015 רנן נצר, ‏קנאביס להמונים: מה מחפש מייסד עלה ירוק בבורסת סידני, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2017https://www.scribd.com/document/24022343/Ibogaine-Treatment-Manual-By-Howard-Lotsof-and-Boaz-Wachtel מייסד מפלגת עלה ירוק חולם על חברה של מיליארד דולר בגלובס דוברוביצקי, מאת ליטל (2024-05-15). "רוטס טכנולוגיות חקלאיות מבקשת צו עיכוב הליכים". Ynet. נבדק ב-2024-06-30. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פול יאנג

פול אנטוני יאנג (באנגלית: Paul Antony Young; נולד ב-17 בינואר 1956) הוא זמר ומוזיקאי אנגלי. יאנג נולד בעיר לוטון שמצפון ללונדון, וכנער שיחק כדורגל וניגן בגיטרה בס. בשנות ה-70 הצטרף להרכב ה"סטריטבאנד", שזכור בעיקר הודות להצלחת השיר ההומוריסטי "Toast". ב-1979 התפרקה הלהקה, ויאנג ייסד את ההרכב "Q-Tips", שביסס את הצלחתו בעיקר על הופעות חיות ברחבי אירופה, ללא להיטים שהצליחו בבריטניה. בעקבות פירוק ההרכב ב-1982, הוחתם יאנג על אלבום סולו באולפני CBS. לאחר כישלון שני הסינגלים הראשונים שהוציא, זכה הסינגל השלישי שלו, "(Wherever I Lay My Hat (That's My Home", להצלחה רבה. השיר הוא גרסת כיסוי לשיר של מרווין גיי. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-1983, וב-1992 נכלל בפסקול הסרט "החברים של פיטר". סינגלים נוספים של יאנג שזכו להצלחה באירופה הם "Come Back and Stay" ו-"Love of the Common People", ובעקבותיהם הצליח גם אלבומו "No Parlez". ב-1984 שר יאנג את השורה הראשונה והשורה האחרונה בסינגל הבאנד אייד, "Do They Know It's Christmas?", פרויקט שבו השתתף לצד מיטב אמני המוזיקה בבריטניה ובאירלנד. בתקופה זו הקליט גם את אלבומו השני, "The Secret of Association". ב-1985 כבש את מצעדי המוזיקה בארצות הברית עם גרסתו לשיר "Everytime You Go Away" של Hall & Oates. ב-1990 הוציא את גרסת הכיסוי המצליחה לשיר "Oh Girl". בשנה זו גם הוציא את אלבום השירים הגדולים שלו, "From Time To Time - The Singles Collection". בשנת 1991 זכה ללהיט עולמי נוסף, "Senza una Donna", שיר שהקליט ביחד עם Zucchero. בשנות ה-90 המשיך להוציא גרסאות כיסוי לשירים שונים ולהופיע באירועים משמעותיים. ב-1993 איחד מחדש את ההרכב "Q-Tips" לסדרת הופעות קצרה. בעשורים הראשונים של המאה ה-21 ממשיך יאנג להופיע ברחבי העולם, לעיתים בהופעות של הרכב הטקס-מקס "Los Pacaminos". ב-2006 גם הופיע במספר תוכניות בישול בריטיות בטלוויזיה. בינואר 2009 הגיע יאנג לשלוש הופעות בישראל. בספטמבר 2010 ובמאי 2017 הוא שב והופיע בארץ. מדיה וקבצים בנושא פול יאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פול יאנג פול יאנג, ברשת החברתית פייסבוק פול יאנג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פול יאנג, ברשת החברתית אינסטגרם פול יאנג, סרטונים בערוץ היוטיוב פול יאנג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול יאנג, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פול יאנג, באתר ספוטיפיי פול יאנג, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פול יאנג, באתר Last.fm (באנגלית) פול יאנג, באתר AllMusic (באנגלית) פול יאנג, באתר MusicBrainz (באנגלית) פול יאנג, באתר דיזר פול יאנג, באתר Discogs (באנגלית) פול יאנג, באתר Songkick (באנגלית) פול יאנג, באתר Genius פול יאנג, באתר SecondHandSongs פול יאנג, באתר בילבורד (באנגלית) פול יאנג, באתר טיידל (באנגלית) פול יאנג, באתר אמזון מיוזיק אילת יגיל, "לא חשבתי שאעשה מוזיקה כל כך הרבה זמן", באתר ynet, 28 בינואר 2009 אילת יגיל, הקול דבש, באתר ynet, 30 בינואר 2009 גורדון ליש, פולניה זה כאן: פול יאנג בהופעה, nrg, ‏30 בינואר 2009 ערן סויסה, יאנג חסר מנוח: ריאיון עם פול יאנג, nrg, ‏7 בספטמבר 2010 ערן סויסה, יאנג חסר מנוח: ריאיון עם פול יאנג, nrg, ‏7 בספטמבר 2010. דוד רוזנטל‏, פול יאנג הופיע בתל אביב: למרות האנרגיות שלו, הקהל לא מיהר להיפתח, באתר וואלה, 22 במאי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבא (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבבא – להקת פופ אבא – הורה ממין זכר אבא (תואר כבוד) – תואר כבוד יהודי קדום, שהתקבל גם ככינוי לבעלי תפקידים שונים בכנסייה אבא-סאווא (גם: אבא-סבא, אבוסבו) – כפר יהודי כשבעה וחצי קילומטר דרומית מערבית לדרבנט (כיום ברפובליקת דאגסטן שברוסיה) אבא – שיר של שלומי שבת אבא – שיר של אברהם פריד וארי היל אבא – שיר של אביתר בנאי אבא (סרט) – סרט בכיכובו של ג'ק למון (1989) אבא (קבלה) – כינוי לספירת חכמה בקבלה אבה – עיר בניגריה אישים ששמם אבא אבה בן הכהן – כהן בתקופת בית שני, מייסד מערת אבה הכהן שנמצאה בגבעת המבתר אבא חלקיה – חסיד ידוע בן בנו של חוני המעגל שחי בסוף תקופת בית שני (בערך בזמן תחילת הספירה) אבא סיקרא – כינויו (בתלמוד) של אחד ממנהיגי המרד הגדול של היהודים ברומאים לפני חורבן בית שני (66-70 לספירה) ומנהיגם של הסיקריים אבא שאול – תנא בן הדור הרביעי לתנאים. בן דורו הצעיר של רבי עקיבא רבי אבא בר איבו – נודע בתלמוד בכינוי הסתמי רב, ומכוּנה גם אבא אריכא (ארמית: הגבוה) – מחשובי האמוראים, בן הדור הראשון לאמוראי בבל, ומייסד ישיבת סורא רבי אבא – אמורא שחי בבבל ובארץ ישראל, בדור השלישי אבא אומנא – כינויו (בתלמוד) של אדם בשם "אבא" שחי בדור השלישי לאמוראים אבא מרי הירחי – חכם יהודי פרובנסלי בן סוף המאה ה-13 אב (פירושונים) ABA (פירושונים) רבי אבא (פירושונים) רב אבא אישים ששמם הפרטי הוא אבא
קמי דו לוקל

קמי דו לוקל (בצרפתית: Camille du Locle;‏ 16 ביולי 1832 - 9 באוקטובר 1903) היה במאי תיאטרון ולבריתן צרפתי. דו לוקל נולד באורנז' שבצרפת. משנת 1862 עבד כעוזר לחותנו, אמיל פרין, באופרה של פריז ובשנת 1870 עבר אל האופרה קומיק. דו לוקל זכור ביותר בהפקה המקורית של כרמן מאת ביזה ב-1875. ידידותו עם ארנסט רייר הובילה לכתיבת הלבריות ל"זיגורד" ול"סאלאמבו". הוא היה אחראי להשלמת הלברית לדון קרלוס אחרי מותו של ז'וזף מרי. כן היה לו תפקיד מכריע בהולדת אאידה ב-1869-70. דו לוקל תיווך, בין השאר, בין ורדי ובין אוגוסט מארייט ביי, הארכאולוג והאגיפטולוג הידוע, שכתב את העלילה תחת השם "ארוסת הנילוס" ושהוא שיכתב אותה. הטקסט שנוצר שימש בסיס ללברית של אנטוניו גיזלנצוני.. בשנת 1876 התגלע סכסוך כספי בינו לבין ורדי ודו לוקל עקר לקפרי., שם בנה לעצמו וילה בשם צ'רוזלה, שהפכה מאוחר יותר לבית מלון. לדברי שרל פיגו, דו לוקל נתן את ההשראה לנושא, למילים ולטקסט של Djamileh מאת ביזה. הוא היה בין נושאי הארון בהלווייתו של ביזה ונשא דברי הספד על קברו בבית העלמין פר לשז. דו לוקל נפטר בקפרי בשנת 1903. מדיה וקבצים בנושא קמי דו לוקל בוויקישיתוף קמי דו לוקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קמי דו לוקל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קמי דו לוקל, באתר Discogs (באנגלית) Huebner S. Camille Du Locle in The New Grove Dictionary of Opera ed Sadie S. London & New York, Macmillan, 1997. Budden J. Verdi. London, J M Dent & Sons, 1985. Oxford Dictionary of Opera ע'9 Budden J. Verdi. London, J M Dent & Sons, 1985. Dean W. Bizet. London, J M Dent & Sons, 1978.
חוקי המשחק (סדרת טלוויזיה)

חוקי המשחק (באנגלית: Rules of Engagement) היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה, שנוצרה על ידי טום הרץ ומופקת על ידי אדם סנדלר. הסדרה שודרה ברשת CBS, ובישראל בערוץ Xtra HOT ולאחר מכן בערוץ HOT Family ו-yes stars Base. העונה הראשונה של הסדרה שודרה בשנת 2007, ובעקבות הצלחתה הופקה עונה נוספת בסוף אותה שנה. בסוף שנת 2008 החלו צילומי העונה השלישית, ששודרה החל מ-2 במרץ 2009. עלילת הסדרה מתמקדת במערכות היחסים של שלושה חברים המתגוררים בניו יורק - האחד נשוי, השני מאורס והשלישי רווק. ג'ף בינגהאם (פטריק וורברטון) - ג'ף נשוי לאודרי מספר שנים. בדרך כלל הוא לא נוטה להפגין את רגשותיו, ולעיתים הוא אף אגואיסט. במהלך הסדרה מנסים ג'ף ואודרי להיכנס להיריון. אודרי בינגהאם (מייגן פרייס) - אשתו של ג'ף וחברתה הטובה של ג'ניפר. מנסה להתחבר עם זוגות נשואים אחרים, אך לא מצליחה, לרוב בגלל ג'ף. לא מחבבת את ראסל. אדם רודס (אוליבר הדסון) - אדם מאורס לג'ניפר וגר איתה מול דירתם של ג'ף ואודרי. הוריו היפים ונודיסטים. עובד בחברה שבבעלות אביו של ראסל. הוא הגבר הרגיש מבין השלושה. ג'ניפר מורגן (ביאנקה קייליך) - ארוסתו של אדם וחברתה הטובה של אודרי. בחורה ספורטיבית שאוהבת שופינג. יצאה עם מספר רב של גברים. ראסל דנבר (דייוויד ספייד) - רווק. כמעט בכל פרק הוא מחזר אחר אישה אחרת. אחת הבחורות היחידות בהן התאהב היא אחותה של אודרי, ברברה (הת'ר לוקליר). עובד בחברת נדל"ן שבבעלות אביו. לעיתים נוהג לנצל את אדם, שעובד תחתיו. אתר האינטרנט הרשמי של חוקי המשחק (באנגלית) "חוקי המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חוקי המשחק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חוקי המשחק", באתר Metacritic (באנגלית) "חוקי המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ענת זהר, "חוקי משחק חדשים", באתר nrg‏, 14.2.2007 CBS מתכננת את חזרתה של "חוקי המשחק" (באנגלית)
דב צ'רניחובסקי

דב צ'רניחובסקי (18 באפריל 1946 – 7 בינואר 2021) היה פרופסור למדיניות ולכלכלת בריאות במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. צ'רניחובסקי נולד בפולין ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1949. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בשנת 1968 ותואר שני בכלכלה בשנת 1970. את הדוקטורט השלים באוניברסיטת העיר ניו יורק בשנת 1974. בשנת 1978 התקבל לסגל המחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב שהייתה מקום עבודתו עד יציאתו לגמלאות בשנת 2014. צ'רניחובסקי היה עמית מחקר במכון הלאומי למחקר כלכלי (NBER) בארצות הברית ושימש יועץ לבנק העולמי, ארגון בו גם עבד. הוא היה חבר במועצה של האגודה למלחמה בסרטן כמו בפורומים ציבוריים אחרים ובוועד המייעץ של Baxter Prize לחקר מדיניות בריאות. כן נטל דב חלק בעריכתם של ז'ורנלים מקצועיים. הוא ריכז את עבודת צוות הבריאות במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל. צ'רניחובסקי התפרסם בתחילת דרכו המקצועית הודות לעבודתו החלוצית במגוון נושאים של הון אנושי, בייחוד בכל הכרוך במודלים כלכליים של פוריות, בריאות וחינוך ילדים. היה ראשון להתמקד במחקר כלכלי שבחן את התנהגותם של משקי הבית בנושא התזונה. הוא פיתח את "היפותזת הבן המועדף" להשקעה בחינוך ילדים באזורים מתפתחים. עבודותיו בבוצואנה, בברזיל, בהודו ובאינדונזיה כמו גם בארצות הברית פתחו צוהר למחקרים כלכליים בשטחים אלה במדינות מפותחות ומתפתחות כאחד. עם שובו לישראל ב-1979, החל דב במחקר כלכלי-פיננסי חלוצי מסוגו בתחום שירותי הרפואה, נוסף להוראה ולהמשך עבודה בינלאומית. בין מחקריו הבולטים בתחילת דרכו בישראל היה יישום שיטת "המחירים ההדוניים" להערכת פעילות רפואית שאין לה ביטוי במנגנוני שוק, כמו גם אומדנים ראשונים של עלות הפעילות הרפואית בישראל. לבסוף פנה דב לתחום המקרו-כלכלה ולחקר מדיניות במערכות בריאות, שהביא הן להגדרתה של מסגרת דיון במערכות בריאות, שהתפרסמה בשם Emerging Paradigm, והן ליישום Fuzzy Logic לחקר מימון מערכות בריאות. כמו גם לבחינה לא קונבנציונלית של השפעת ההזדקנות על עלויות מערכת הבריאות. צ'רניחובסקי היה חבר ב"ועדת נתניהו", ועדת חקירה של מערכת הבריאות בישראל, שפעלה בשנים 1988–1990. ועדה זו הניחה את אבני היסוד להצעת הרפורמה שהובילה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק בשנת 1995. בין השנים 2000–2002 השתתף ב "ועדת אמוראי" שיזמה הצעות רפורמה נוספות למערכת הבריאות הישראלית. במסגרת עבודתו בבנק העולמי מילא דב תפקיד מרכזי בניסוח רפורמות במערכת הבריאות של רומניה, רוסיה, מקסיקו וטנזניה. בשנת 2020, חודשים ספורים טרם פטירתו מונה על ידי שר הבריאות יולי אדלשטיין לחבר במועצת הבריאות של משרד הבריאות. אתר האינטרנט הרשמי של דב צ'רניחובסקי דב צ'רניחובסקי, ברשת החברתית פייסבוק דב צ'רניחובסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דב צ'רניחובסקי, באתר אוניברסיטת בן-גוריון טל כרמון, ‏נפטר פרופסור דב צ'רניחובסקי, יו"ר המועצה הלאומית לביטחון תזונתי בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בינואר 2021
חסידות קופיטשניץ

חסידות קופיטשניץ (בכתיב יידי: קאפיטשיניץ) היא חצר חסידית ממשפחת חסידויות בית אפטא-זינקוב ורוז'ין. מקים החסידות היה רבי יצחק מאיר העשיל מקופיטשניץ (תרכ"ב-תרצ"ו), בן רבי אברהם יהושע השיל ממז'יבוז', בנו של רבי משולם זוסיא מזינקוב ונינו של רבי אברהם יהושע השיל, בעל ה"אוהב ישראל" מאפטא. רבי יצחק מאיר נישא לבתו של האדמו"ר הראשון מהוסיאטין, רבי מרדכי שרגא פייבוש פרידמן, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. עם פטירת רבי מרדכי שרגא בשנת תרנ"ד עבר רבי יצחק מאיר עם משפחתו לקופיטשניץ, שם הקים את חצרו. במלחמת העולם הראשונה ברח לווינה עם משפחתו ומשפחת אדמור"י רוז'ין. לאחר פטירתו בראש השנה תרצ"ו מילא את מקומו בנו רבי אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ) (תרמ"ח-תשכ"ז). הוא הוכתר לאדמו"רות בווינה, ולאחר האנשלוס נסע לארצות הברית ומשם ניסה לפעול להצלתם של יהודי אירופה[דרושה הבהרה]. הקים את חצרו באיסט סייד ובהמשך בבורו פארק. הקים מוסד לפליטות בפתח תקווה, בשם "בית אברהם". ביקר בארץ ישראל עשר פעמים. לאחר פטירתו בה'תשכ"ז מילא את מקומו בנו רבי משה מרדכי, שעסק קודם לכן במסחר. תחילה סירב לקבל את ההנהגה, אולם נענה לאחר הפצרות. בי"ז בניסן ה'תשל"ה נפטר ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה על יד אביו. הותיר אחריו שלשה בנים ובת. בסביבות שנת תשמ"ח הוקמו מוסדות "אוהב ישראל - קופיטשניץ" בירושלים, בית מדרש וכולל אברכים, ומכון הוצאת ספרים "שפתי צדיקים", על ידי רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין נכדו של רבי אברהם יהושע השיל. בשנים הבאות, בסביבות שנת ה'תשנ"ה, החל לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ. מרכז חצרו בשכונת עזרת תורה בירושלים, ובתי מדרש נוספים ברמת בית שמש (שם מכהן כרב בנו רבי בנימין) ובלייקווד (שם מכהן כרב בנו רבי יהושע העשיל). בשנת ה'תשע"ז החל רבי יקותיאל זוסיא השיל, בנו של רבי משה מרדכי, לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ בבית מדרשו של אביו וסבו בבורו פארק. "מלאכי רחמים" - משנת חייהם של רבותינו הקדושים אוהבי ישראל מקפיטשניץ, מכון שפתי צדיקים - קאפיטשיניץ, ה'תשפ"א טייטלבוים, ישראל מרדכי, שלשלת היוחסין, סדר היחוס של ר' יצחק מאיר השל מקופיטשניץ, באתר היברובוקס יצחק דוד לידר, לזכרו של האדמו"ר מקופטשניץ זצ"ל, בית יעקב (כתב עת), גיליון 124/123, עמ' 28–29, באתר היברובוקס חיים דוב שטערן, נר ישראל חלק ו, בני ברק, ה'תשנ"ד, עמ' קיב. קובץ, קובץ שפתי צדיקים - א, א, באתר אוצר החכמה בנצי מילר, אבל בקופיטשניץ: הרבנית הישישה הלכה לעולמה, באתר JDN, 4 בפברואר 2018
ספרות יפה

ספרות יפה (בלועזית: בֵּלֶטְרִיסְטִיקָה) היא ספרות אמנותית הנחלקת לשלושה ענפים עיקריים, לפי דרך כתיבתה: שירה, פרוזה ומחזאות. על פי תכניה הספרות האמנותית מתחלקת לסוגות רבות, בהן: שירה לירית ושירה אפית, ספרות רומנטית, ספרות בלשית, ספרות מדע בדיוני ופנטזיה, רומנים היסטוריים, קומדיות, טרגדיות ודומותיהן. לפי סגנון הכתיבה הספרות האמנותית מתחלקת לזרמים שונים, הזרם הקלאסי, הזרם הריאליסטי, הזרם הנטורליסטי, הזרם הרומנטי, תיאטרון האבסורד, הזרם האקזיסטנציאליסטי ועוד רבים אחרים. הספרות היפה מתוחמת גם על ידי הנגדה, היא לא ספרות תיעודית או ספרות לימודית או ספרות טכנית או ספרות שימושית. למרות זאת לא תמיד הגבולות חדים - ספר בישול אינו שייך לספרות יפה, אך הוספת סיפורים פולקלוריסטים למתכונים (כמו ב"ספר בישול פולקלורי" מאת מולי בר-דוד) או הוספת מתכונים לספר עלילתי (לדוגמה, "אפשר גם בלי קביאר" מאת יוהנס מריו זימל או "עגבניות ירוקות מטוגנות" של פאני פלאג) מביאה לחציית קווים. הספרות היפה היא, בדרך כלל, ספרות בדיונית, אך לעיתים נכתבת ספרות תיעודית תוך שימוש בכלים אמנותיים וכך היצירה הופכת להיות ראויה לתואר "ספרות יפה". גם בתחומי הספרות התיעודית תיתכן חציית קווים, כמו בדוגמאות ספרי הבישול לעיל, למשל הספר הנודע מגילת סן מיקלה מאת אכסל מונתה, שהוא ספר אוטוביוגרפי, מכיל גם קטעי פנטזיה.
האופרה הלאומית של פריז

האופרה הלאומית של פריז (בצרפתית: L'Opéraa national de Paris או Opéra de Paris) היא להקת האופרה הראשונה במעלה בצרפת. היא מעלה הפקות באופרה בסטיליה ובאופרה גרנייה בפריז. עוד בתי אופרה בפריז הם "תיאטר דה שאטאלה", תאטר דה לה ויל, אופרה קומיק ו"תיאטרון שאנז אליזה". המלך לואי הארבעה-עשר נתן כתב הרשאה לז'אן-בטיסט לולי להקים בשנת 1672 את האקדמיה המלכותית למוזיקה (Académie Royale de Musique), המוסד הגדול לאמנות התיאטרון, המקיף אופרה, בלט ומוזיקה. אף כי לאופרה הייתה להקה משלה עם הקמתה ב-1669, הבלט של אותן שנים היה לא יותר משלוחה שלה, והתפתחותו לצורה עצמאית של אמנויות הבימה הייתה שמורה עדיין לעתיד. מכל מקום, לואי הארבעה-עשר, אחד האדריכלים הגדולים של הבלט בתקופת הבארוק (צורת האמנות שתתפתח ביום מן הימים לבלט הקלאסי), ייסד את בית הספר לבלט בשנת 1661 כאקדמיה המלכותית למחול (Académie Royale de Danse). משנת 1671 עד מות לולי ב-1687 היה בית הספר בניהולו של אמן המחול הגדול פייר בושאן, האיש שקבע את חמש הפוזיציות של הרגליים. בשנת 1694 הועלתה הצגה שנכתבה על ידי אליזבת קלוד ז'אקה דה לה גר, האופרה הראשונה שנכתבה על ידי אישה. בשנת 1713 הציג לואי הארבעה-עשר את להקת האופרה כמוסד ממלכתי, הכולל להקת בית של רקדנים מקצועיים, שנודעה בשם בלט האופרה של פריז (Le Ballet de l'Opéra). ממועד זה עד לחנוכת האופרה גרנייה ב-1875, עברה האקדמיה המלכותית למוזיקה דרך 13 תיאטראות ראשיים, שרובם נשרפו כליל. כל אולמות התיאטרון הללו, בלי קשר לשמות ה"רשמיים" יותר שניתנו להם, נודעו בשם הכולל "האופרה של פריז". ב-29 באוקטובר 1873 נהרס ביתה הישן של האופרה של פריז, שנודע בשם "תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה" (Théâtre de l'Académie Royale de Musique) ובו שכנה מאז 1821, בשריפה, שהשתוללה במקום במשך 27 שעות ופריז כולה שקעה ביאוש. בשנת 1875 עברה להקת האופרה אל ארמון גרנייה החדש, שתוכנן כחלק מעבודות השיקום הגדולות בפריז בתקופת הקיסרות השנייה של הקיסר נפוליאון השלישי. הלהקה בחרה באופרה בסטיליה כתיאטרון הראשי שלה עם סיום בנייתו בשנת 1989. כיום המנהל המוזיקלי של האופרה הוא גוסטאבו דודאמל. אופרה צרפתית מדיה וקבצים בנושא האופרה הלאומית של פריז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האופרה הלאומית של פריז (בצרפתית ובאנגלית) האופרה הלאומית של פריז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האופרה הלאומית של פריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)