laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חשבונאות משפטית

חשבונאות משפטית היא תחום של החשבונאות העוסק באיתור מידע הנחוץ במסגרת בירור משפטי. החשבונאות המשפטית נולדה מהצורך להשיב לשאלות בתחום המשפט הפלילי או האזרחי הנוגעים לעולם החשבונאי. נראה כי קיימת הקבלה בין מטרת החשבונאות המשפטית והרפואה המשפטית. שני תחומים אלו באים לשפוך אור על נושאים בהם נדרשת מומחיות מבתי המשפט בבואם לפסוק בנושאים אלו. במקרים רבים נעזרים בתי המשפט במינוי מומחה מטעמם. בשונה ממתן חוות דעת מומחה מטעם בעלי הדין, מינוי מומחה מטעם בית המשפט הוא צעד קריטי בכל הליך משפטי. חשיבותו של מינוי מסוג זה נגזרת מכוחו להטות את הדין ולשמש ככלי עזר הכרעתי לשופטים. סעיף 20 לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א-1971 מדגיש את חשיבות חוות הדעת ונותן את הסמכות לבתי המשפט לראותה כראיה, באומרו: "בית המשפט רשאי, אם אין הוא רואה חשש לעיוות דין, לקבל כראיה, בכתב, חוות דעתו של מומחה בשאלה שבמדע, שבמחקר, שבאמנות או שבידיעה מקצועית". העובדה שחוות דעת המומחה נחשבת לראיה משפטית מצביעה על חשיבות ההחלטה של בחירת המומחה העומדת בפני בית המשפט בדרכו להכרעת הדין. רואי החשבון מכוח הסמכתם נחשבים אמנם למומחים בתחומם, אך בכל הליך משפטי עולה הצורך לבחון את כישוריו המשפטיים של רואה החשבון בבואו לשמש כמומחה מטעם בית המשפט. כך למשל, במתן חוות דעת בנושא איזון משאבים בין בני זוג בהיפרדות, על רואה החשבון להיות בקיא בדיני המשפחה. בתביעה בעניין סכסוך כספי, רואה החשבון צריך לשלוט ברזי דיני הראיות. הצורך בידע משלים מתחדד בעיקר בבוררויות ובגישורים, שבהם זרעי המחלוקת בין הצדדים הם לרוב קשורים לנושאים כספיים וחשבונאיים. עניינים אלו הם בתחום התמחותו של רואה החשבון, אלא שצריכה להיות התמחות משלימה בהכרת החוק, התקנות, פסקי הדין המרכזיים, הפרוצדורה המשפטית וכדומה. על אף היותה נשענת על בסיס החשבונאות, החשבונאות המשפטית היא תחום שבו רואי החשבון נדרשים להתמקצע בסוגיות חשבונאיות ומשפטיות. תחום זה מצריך מהעוסקים בו ניסיון וידע נרחב בכל ההיבט המשפטי של נשוא חוות הדעת. ביקורת חקירתית היא חלק מהחשבונאות המשפטית: רואה החשבון המבצע את הביקורת החקירתית בודק את גישות הצדדים ומבסס אותן על ראיות וכך הוא כותב את חוות דעתו. עיזבונות ואפוטרופסות - הבקרה של רואה החשבון על הניהול הכספי של עיזבון או אפוטרופסות, גם נכללת בחשבונאות המשפטית. רואה החשבון חייב להכיר את חוק הירושה התשכ"ה-1965, את חוק הכשרות המשפטית, את התקנות, את הנהלים השונים של האפוטרופוס הכללי על מנת לדעת מה מותר ומה אסור בתיקים אלו. בנוסף לכל זאת חייב רואה החשבון להתמחות בביקורת פנימית וחקירתית על מנת שהדוח שלו יהווה ראיה להגשה בבימ"ש. רו"ח יוסי כהן ורו"ח זוהר אברהם, חשבונאות משפטית מהי?, באתר din.co.il
ארבעת הגיסים

ארבעת הגיסים או הגיסים היה כינוים של משה שרת, דב הוז, אליהו גולומב ושאול אביגור, מראשי ההגנה ומובילי כוח המגן העברי משנות העשרים ועד שנות הארבעים. ביישוב נפוצה האימרה שהיישוב הגיע להיכן שהגיע בזכות "הניסים והגיסים". משה שרת, דב הוז ואליהו גולומב למדו יחדיו במחזור הראשון של הגימנסיה הרצליה בתל אביב, היו חבורה מלוכדת ופעילה בטיולים ובאימוני ספורט והגנה עצמית. הם היו מארגני השמירה העברית על העיר תל אביב ונודעו כ"נסיכי תל אביב". ערב מלחמת העולם הראשונה נסעו הוז וגולומב לעבוד בדגניה, ושרת נסע לטורקיה ללימודים. עם פרוץ המלחמה חבר הוז לשרת והשניים שירתו כקצינים בצבא האימפריה העות'מאנית. מלבד הקשר האידאולוגי והרעות שנוצרה במיזמים השונים שמרכזם כינון כושר עמידה עברי, נקשרו בקרבם גם קשרים משפחתיים ענפים. משה שרת הכיר את ציפורה, אחותו של שאול אביגור, ונשא אותה לאישה. דב הוז נשא לאישה את רבקה שרתוק, אחותו של משה שרת, ואליהו גולומב נשא לאישה את עדה שרתוק, אחותה הצעירה. משפחת שרתוק התגוררה בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב. הבית הוקם על ידי יעקב שרתוק (אביהם של משה שרת, יהודה, רבקה ועדה) ואחיו זאב שרתוק, והוא תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין. במשך שנתיים התגוררו בבית רבקה ודב הוז, ולאחר מכן התגוררו בו עדה ואליהו גולומב. הבית נקרא "בית גולומב" או "בית הגיסים", ושימש כמטה "ההגנה" בו נערכו ישיבות הנהגת "ההגנה" בראשות "הגיסים" הוז, גולומב ואביגור, בהן התקבלו כמה מן ההחלטות החשובות ביותר בתקופות היישוב בנושאי התיישבות וביטחון בהן מבצע חומה ומגדל, מבצעי העפלה, הקמת הפלמ"ח ועוד. אגף אחורי תוכנן על ידי יוחנן רטנר, שהיה גם הוא מבכירי ההגנה. כיום שוכן בבית המשוקם מוזיאון ההגנה. ב-29 בדצמבר 1940 נספו דב ורבקה הוז ובתם תרצה, צביה שרת (אשתו של המלחין יהודה שרת, אחיו של משה שרת), אורה בורודובסקי (אחייניתו של דב הוז) ויצחק בן-יעקב בתאונת דרכים ליד פרדסיה, עת חזרו מביקור אסירים בכלא עכו. חוה בורודובסקי, אחותו של דב הוז, הייתה הנוסעת היחידה ששרדה את התאונה. שאול אביגור קבור בבית הקברות כנרת, ושלושת הגיסים האחרים קבורים בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. אהוביה מלכין, האקטיביסט, הוצאת עם עובד, 2007 (הביוגרפיה של אליהו גולומב) גרשון גרא, בית בתל אביב, סיפורה של משפחת הוז, ימי ראשית - 1905-1920. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987 אריה בועז, עלום ונוכח בכל: סיפור חייו של שאול אביגור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2002 למשל סקירת ספרו של אריה בועז, "עלום ונוכח בכל: סיפור חייו של שאול אביגור", בתוך "עיונים בתקומת ישראל" 12 (2002) עמוד 609 שדרות רוטשילד באתר מאה שנים לתל אביב
אגודת הנוקדים

אגודת הנוקדים בישראל אגודה שיתופית חקלאית בע"מ, הידועה בשם המקוצר אגודת הנוקדים, היא אגודה שיתופית חקלאית המייצגת את מגדלי הכבשים בישראל. בין מטרות האגודה, לפתח, לייעל ולשכלל את משק הכבשים בישראל לטובת העוסקים בענף והציבור ולעודד צריכת מוצרי חלב כבשים ובשר כבש מתוצרת ישראל. האגודה עוסקת בקידום השיווק בארץ ובייצוא גבינות לחו"ל. היא עורכת כנסים ושותפה בעיצוב המדיניות של משרד החקלאות והגורמים החקלאיים הקשורים לענף הכבשים. כן מספקת האגודה חומר ומידע לציבור ולמשרדי הממשלה. משרדי האגודה ממוקמים בקרית מטלון בפתח תקווה. האגודה קמה בשנת 1930 בשם "הנוקד", בין מייסדיה היה מתתיהו שלם שאף ערך את הספר "הרועה העברי" שיצא בהוצאת האגודה. מנכ"ל האגודה בשנים 2009 עד 2014 היה איציק שניידר מבית אלעזרי, ולאחריו משמש כמנכ"ל מועצת החלב ויו"ר האגודה הוא יצחק גרהרד ממושב מרחביה. מתתיהו שלם במרעה, רמת יוחנן כנס אגודת הנוקדים ב-1944 בכפר ילדים ערך זה הוא קצרמר בנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורמורן גדול

קורמורן גדול (שם מדעי: Phalacrocorax carbo) הוא מין עוף ימי ממשפחת הקורמורניים. הקורמורן נפוץ בעיקר בימי האוקיינוס האטלנטי, חופי אירופה המערבית, דרום וצפון אפריקה כולל איסלנד וגרינלנד. בתי הגידול המועדפים עליו הם: שפכי נהרות, אגמים וחופי ים. הקורמורן הגדול מקנן על צוקים או על גבי עצים. הוא עוף רחב שמשקלו נע בין 1.5-5.3 ק"ג. גודלו עד 70-102 ס"מ ומוטת כנפיו 121-160 ס"מ. הצוואר ארוך ועבה, המקור חזק ומעוקל כלפי מטה. צבע הבוגר בחורף שחור, בסיס המקור צהבהב. בעונת החיזור מופיעים צבעים לבנים בראש ובירך. לקורמורן הצעיר בטן לבנה. הקורמורן הגדול מתלהק ולעיתים נצפה בלהקות בנות אלפי פרטים. כנפי הקורמורן קצרות יחסית וזנבו ארוך למדי. צווארו ארוך, גדול ומאונקל ויוצא ממנו שק קטן המשמש לאחסון הדגים. ברגליו יש קרום שחיה ובשל היותן קצרות ועבות, הן מקשות על הליכתו על היבשה ומכריחות אותו לזקוף את גופו. הוא ניזון מדגים אותם הוא צד על ידי צלילה אל תוך המים. בצאתו מהמים הוא פורש את כנפיו כדי ליבשן בשמש. הקורמורנים בחצי הכדור הצפוני נודדים. בישראל הקורמורן הגדול הוא חורף מצוי. אלפי פריטים ממין זה נצפים בצפון הארץ ומרכזה. . ניתן למצוא אותם בחופי הכנרת, עמק בית שאן, עמק החולה, חוות חפציבה (של חברת החשמל בחדרה), נמל קיסריה, שפך נחל שורק ולגדות הירקון. Museum specimen מדיה וקבצים בנושא קורמורן גדול בוויקישיתוף קורמורן גדול, באתר ITIS (באנגלית) קורמורן גדול, באתר NCBI (באנגלית) קורמורן גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קורמורן גדול, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) קורמורן גדול, באתר GBIF (באנגלית) קורמורן גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
רכס הרי אולימפיק

רכס הרי האולימפיק (באנגלית: Olympic Mountains) הוא רכס הרים בחצי האי האולימפי במערב וושינגטון, בארצות הברית. הגבוה ביותר (2,427 מטר) הוא הר האולימפוס. רוב ההרים נכללים בגבולות הפארק הלאומי אולימפיק. הרי האולימפיק מסודרים בצורת אשכול, פסגותיהם תלולות ומוקפות ביערות. באזור ההרים יורדת כמות גדולה של משקעים ולכן יש מספר גדול של קרחונים המגיעים עד לגובה 1,500 מטר מעל גובה פני הים. על הרי האולימפיק יש כ-266 קרחונים והבולט ביותר נמצא על הר האולימפוס, ומכסה כ-10 קילומטרים רבועים. מדיה וקבצים בנושא רכס הרי אולימפיק בוויקישיתוף
דגל נוויס

דגל נוויס הוא הדגל הרשמי של האי נוויס, חלק מסנט קיטס ונוויס באנטילים הקטנים שבקריביים. הדגל משלב בתוכו את דגל סנט קיטס ונוויס המופיע בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל). יתרת הדגל בעלת רקע צהוב (שדה זהב) המסמל את אור השמש. במרכז הדגל משולש ירוק שבמרכזו משולש לבן. בתחתית המשולש פס כחול. המשולש המייצג את צורתו החרוטית של הר הגעש פסגת נוויס במרכז האי. הפס הכחול המסמל את הים הקריבי (במספר גרסאות של הדגל צבוע הפס בצבע שחור). צבעו הירוק של המשולש מסמל את היערות של גדות ההר, ואילו המשולש הלבן מסמל את השלג שבראש ההר, או את העננים המכסים את פסגתו. נוויס, באתר דגלי העולם (באנגלית)
מעלה זרון

מעלה זרון, המכונה בערבית נקב זוירה, הוא דרך עתיקה העולה משפכו של נחל זוהר ליד חופי ים המלח. זהו המעלה הטופוגרפי הנוח ביותר העולה מים המלח לרמת המדבר, מכיוון שמצוק ההעתקים שבולט לכל אורך ים המלח לא קיים בו. אורך המעלה כ-3.2 ק"מ ושיפועו מתון - כ-10%. במאה ה-19 עברו נוסעים אירופאים ואמריקאים במעלה. הגרמני אולריך יאספר זטצן טיפס לאורכו בשנים 1806-1807, כאשר הקיף את ים המלח. במפת "Modern Palestine" שפורסמה בשנת 1851 מופיע מעלה זרון כדרך מים המלח לחברון. הבריטי הנרי בייקר טריסטראם עלה במעלה זרון בתחילת ינואר 1864. בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 סיירו במעלה אגודת המשוטטים הארץ ישראלית. דוד בנבנשתי ירד במעלה בשנת 1929 בדרכו לים המלח, ורשמיו פורסמו בעיתון "הארץ" תחת הכותרת "בנגב מדבריות יהודה". נתן שלם סייר במעלה וסבר שמדובר בדרך שעלתה מים המלח עד באר שבע. המחקר הארכאולוגי של מעלה זרון החל רק בסוף שנות החמישים על ידי הארכאולוגים בנו רותנברג ויוחנן אהרוני. הם סקרו את המעלה וסברו שמדובר ב"דרך אדום" המקראית. המעלה משמש גם קטע סיום של שביל עתיק נוסף שירד מראש זוהר דרך נחל בוקק או נחל זוהר. בסוף שנות התשעים נסקר המעלה על ידי הארכאולוג יובל יקותיאלי. במעלה נמצאים ממזרח למערב שלושה מבנים עתיקים בולטים: מצד זוהר ה"ישראלי" שמתוארך לתקופה ההלניסטית, מצד זוהר "הרומי" שמתוארך לתקופה הצלבנית, ומצד ראש זוהר שמתוארך לתקופה הביזנטית. בנוסף נאספו במקום ממצאים מתקופות רבות (תקופת הברונזה הקדומה 2-3, הלניסטית, רומית, ביזנטית, איסלאמית, צלבנית, ממלוכית ועות'מאנית).
איילת השחר (אתר ארכאולוגי)

אַיֶּלֶת הַשַּׁחַר הוא אתר ארכאולוגי בקיבוץ איילת השחר. האתר מתוארך לתקופת שלטון אשור בארץ ישראל מהמאה ה-8 לפנה"ס. בשנת 1950, כאשר נבנה במרכז קיבוץ איילת השחר חדר אוכל חדש נתגלו בו עתיקות. במקום נערכה חפירה ארכאולוגית בידי הארכאולוגים פיליפ לנגסטף אורד גיא ומשה דותן מטעם מחלקת העתיקות. נתגלו יסודותיו של בניין גדול, בנוי לבני טיט. הבניין תוארך על ידי חופריו לתקופה הפרסית. בשנת 1975 הציע רוני רייך, על יסוד פרטי תוכנית הבניין ופרטי הבנייה המיוחדים שלו, כי אלה שרידיו של ארמון בסגנון אשורי משלהי המאה השמינית לפנה"ס. לפי הצעה זו, לאחר שנכבשה חצור הישראלית (ששרידיה מצויים בתל חצור שמדרום-מערב לקיבוץ) בידי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור, בנה המושל האשורי שהוצב במקום במישור של התל (היום שטח קיבוץ איילת השחר). את מרכז שלטונו מחוץ לתל צר המידות, כיום לא נותר מן השרידים האלה דבר בשטח. סיפור כיבוש תל חצור על ידי תגלת פלאסר מופיע במקרא בספר מלכים ב', טו, כט: בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר, וַיִּקַּח אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה וְאֶת-יָנוֹחַ וְאֶת-קֶדֶשׁ וְאֶת-חָצוֹר וְאֶת-הַגִּלְעָד וְאֶת-הַגָּלִילָה, כֹּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי; וַיַּגְלֵם, אַשּׁוּרָה. רוני רייך, "לשאלת מוצאם ותאריכם של הבניין באיילת השחר ובניין 3002 (שטח ב') בחצור, ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 404-397 (קישור למאמר ב-Jstor) R. Reich, The Persian Building at Ayyelet ha-Shahar: The Assyrian Palace of Hazor? Israel Exploration Journal 25 (1975) pp. 233-237. מדיה וקבצים בנושא איילת השחר בוויקישיתוף איילת השחר, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסגת נוויס

פסגת נוויס (באנגלית: Nevis Peak) היא הר געש חרוטי פעיל הממוקם במרכז האי נוויס ברפובליקת סנט קיטס ונוויס שבאנטילים הקטנים באיי הודו המערבית שבים הקריבי. גובהו של ההר 985 מטרים, ולא ידוע מתי התפרץ לאחרונה, אולם ככל הנראה לא התפרץ ב-2,000 השנים האחרונות. בקרבת ההר מעיינות חמים המעידים על פעילות געשית נמוכה. ההר ממוקם במרכז האי, ופעילותו הגעשית היא שיצרה את האי. מורדותיו הקרובות לפסגה תלולים ביותר, ולא ניתן לעבדם עיבוד חקלאי. בשל הקושי להגיע למורדות התלולים נשתמרו עליהם הצומח והחי המקוריים של האי (בעוד שעל מורדות ההר הנמוכים, נעקר הצומח הטבעי על מנת לפנות מקום לשדות קנה סוכר). במורדות ההר הנמוכים היה יער גשם, ואילו חלקו העליון של ההר הוא יער עננים. במרבית עונות השנה פסגת ההר מכוסה עננים, ולעיתים אף מושלגת. מדיה וקבצים בנושא פסגת נוויס בוויקישיתוף אתר Global Volcanism Program
יורם בר

יורם בר (10 בינואר 1966 - 31 במרץ 1995) היה עיתונאי ומבקר מוזיקה במקומון הירושלמי כל העיר. יורם בר החל לכתוב ב"כל העיר" ב-1985 וכתיבתו התרכזה בביקורת מוזיקה בעיקר של רוק ופאנק (Punk). במסגרת זאת סיקר וקידם להקות ירושלמיות בנות העת כנושאי המגבעת (שהסולן שלה, אהד פישוף ביקר גם הוא מוזיקה באותו עיתון), 3-ח', "סרטן השד", "או-באן" (שסולניתה הייתה דנה ברגר) ו"היפוכונדריה" (איגי וקסמן). כמו כן סיקר לראשונה להקות בסגנון הגראנג' שלא היו ידועות אז כלל בארץ ולהקות ישראליות חדשות כמו "מודוס", "המימד הרביעי", "ארוזיה" (בהנהגת זמרת האופרה אפרת רותם) ועוד. כמבקר מוזיקה סיקר גם הופעות רוק במועדון פרגוד הירושלמי ובמועדונים הבולטים של תל אביב בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים: הפינגווין, קולנוע דן, ליקוויד ורוקסן. בנוסף, כתב טורים אודות אנשיה המוזרים של העיר, כתיבה שהתאפיינה במבט הומניסטי וחומל וטורים שנכתבו מנקודת מבטה של כלבתו לירה. בר התגייס לגרעין נח"ל וכמה חודשים אחרי הטירונות חלה לראשונה בסרטן ושוחרר. הוא החלים והחל לכתוב ב"כל העיר". ב-1994, לאחר עשר שנות יצירה, חזרה המחלה בשנית והוא נפטר בגיל 29. בשנת 2009 העלתה אמו את כתבותיו לאתר אינטרנט. יואב קוטנר כתב עליו: במחצית השנייה של שנות השמונים היה יורם בר אחד מעיתונאי הרוק המעניינים והחשובים ביותר בארץ. הוא כתב במקומון כל העיר הירושלמי על האמנות והתרבות שנמצאת בשוליים ובעיקר על מוזיקת רוק מהארץ ומחו"ל. הייתה לו אהבה מיוחדת לפאנק ולכל מה שמריח מאנטי-ממסדיות. אמנם קשה למדוד איזו השפעה הייתה לכתבות שלו על הסצנה הירושלמית ועל המוזיקה הישראלית, אבל תחושת השליחות שלו והמחויבות הבלתי מתפשרת לנושא הייתה מדבקת ומרגשת ובוודאי נתנה רוח גבית לאותם יוצרים רבים שכמעט איש לא שם לב אליהם. לצד מיכאל רורברגר בהעיר לא היה נאמן ממנו לנושא קידום מוזיקה אלטרנטיבית ולא ממוסחרת בארץ. — יואב קוטנר אתר rockbar כל כתבות ביקורת המוזיקה של יורם בר וריכוז הכתבות אודותיו בן שלו, עכבר העיר, מותו של מבקר מוזיקה, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2009 Rockbar באתר Facebook מדברים על יורם
משחק דינמי

בתורת המשחקים, משחק דינמי, או משחק סדרתי, הוא משחק בו שחקן אחד בוחר את פעולתו לפני ששאר השחקנים בוחרים את שלהם. השחקנים מקבלים החלטות (או בוחרים אסטרטגיה) כתוצאה מסדר מסוים מוגדר מראש, ולפחות כמה מהשחקנים יכולים לצפות במהלכיהם של השחקנים הקודמים להם במשחק. השחקנים האחרים חייבים שתהיה ברשותם אינפורמציה מסוימת על החלטת השחקן הראשון, אחרת סדר התורות לא ישפיע מבחינה אסטרטגית על מהלכי השחקנים. במשחקים דינמיים בדרך כלל משתמשים בהצגה בצורה רחבה, היות שהצגה זו מדמה בצורה מפורשת את המהלכים העוקבים במשחק. משחקים קומבינטוריים הם בדרך כלל משחקים דינמיים. את המשחקים הדינמיים פותרים בדרך כלל בעזרת אינדוקציה הפוכה. אסטרטגיה של שחקן במשחק דינמי או משחק בצורה רחבה היא תוכנית פעולה מלאה. תוכנית הפעולה מגדירה מה עושה השחקן בכל קודקוד שבו הוא עשוי להיקרא לשחק. כל מערך האסטרטגיות של השחקנים מגדיר מסלול של השתלשלות המשחק מהשורש ואילך האסטרטגיה של השחקן הפותח את המשחק מגדירה בפרט כיצד פעל אותו שחקן בשורש העץ פעולתו שם מגדירה ענף היוצא מהשורש ומוביל לקודקוד אחר. האסטרטגיה של השחקן המשחק בקודקוד האחר מגדירה את פעולתן שם פעולה זו מגדירה ענף היוצא מאותו קודקוד ומוביל לקודקוד נוסף וכך הלאה. שיווי משקל נאש שיווי משקל מתואם מושג אחר, "שיווי משקל מתואם", הוצע חתן פרס נובל בכלכלה לשנת 2005 ישראל אומן. בדומה לשיווי משקל נש, שיווי משקל מתואם הוא מצב שבו שום משתתף אינו יכול לשפר את מצבו בשינוי חד צדדי של פעולתו בלבד. אולם להבדיל משיווי משקל נש, כאן מניחים כי לפני שהמשתתפים מחליטים על פעולותיהם הם נחשפים למידע מסוים. מידע זה יכול להיות משותף לכולם ("מידע פומבי"), שונה ממשתתף למשתתף ("מידע פרטי") או שילוב שלהם. נוסף על כך, מידע זה אינו משפיע ישירות על תוצאות המשחק - ובכל זאת הוא עשוי להיות מובא בחשבון ולהשפיע על החלטות המשתתפים. תורת המחירים : המונופול - יחידה 10, תחרות אסטרטגית בין מעטים - יחיה 11. ניצן, ש דילנברג ש, ב עמוד 134. חפץ, א, 2008, חשיבה אסטרטגית : תורת המשחקים ושימושה בכלכלה ובניהול, עמוד 16, האוניברסיטה הפתוחה. הרט, ס, תשס"ח, 2007, תורת המשחקים: מדע טהור שימושי, הרצאות החברים החדשים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סודאן במשחקים האולימפיים

סודאן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת רומא (1960). היא נעדרה מאולימפיאדת טוקיו (1964) ולאחר מכן החרימה פעמיים את המשחקים: ב-1976 השתתפה בחרם האפריקאי על אולימפיאדת מונטריאול בעקבות סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות מהמשחקים את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק מול נבחרת דרום אפריקה בעת משטר האפרטהייד שהיה נהוג בה, וב-1980 הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז 1984 השתתפה סודאן בכל המשחקים. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. בראשית דרכה של סודאן במשחקים לא הגיעו הספורטאים הסודאנים להישגים גבוהים. ההישג המשמעותי הראשון היה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כשהאתלט אחמד מוסא ג'ודה סיים במקום העשירי בריצת 10000 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) העפילו שני אתלטים סודאנים לשלבי הגמר: ימילה אלדמה, ספורטאית קובנית שקיבלה אזרחות סודאנית לפני המשחקים, סיימה במקום החמישי בקפיצה משולשת, ואילו איסמעיל אחמד איסמעיל סיים במקום השמיני בריצת 800 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שיפר איסמעיל את הישגו וזכה במדליית כסף, המדליה האולימפית הראשונה (והיחידה עד כה) בה זכה ספורטאי סודאני. באולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח איסמעיל להעפיל לשלב הגמר, אך אבובאקר קאקי עשה זאת, וסיים במקום השביעי. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: סודאן במשחקים הפאראלימפיים סודאן במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא סודאן במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
COSMO-SkyMed

COSMO-SkyMed (ראשי תיבות של COnstellation of small Satellites for the Mediterranean basin Observation ) היא מערכת של לווייני תצפית איטלקיים, המופעלת על ידי סוכנות החלל האיטלקית וממומנת על ידי משרד ההגנה האיטלקי ומשרד המחקר והפיתוח של איטליה. המערכת כוללת לוויינים המשתמשים במכ"ם מפתח סינתטי, לשם יצירת דימות של אזורים בעלי עניין על פני כדור הארץ. המערכת משמשת לצרכים ביטחוניים ואזרחיים גם יחד. מערכת COSMO-SkyMed עושה שימוש בארבעה לווייני מכ"ם מִפְתָּח סינתטי מפיתוח איטלקי, המופעלים בתיאום. ללוויינים מסלול קוטבי מתואם שמש (SSO) בעל נטייה של 90 מעלות לקו המשווה. גובה השיוט של הלוויינים מעל כדור הארץ הוא 619 ק"מ. כל ארבעת הלוויינים שוגרו על משגר דלתא 2 מבסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה COSMO-SkyMed 1 שוגר ב-8 ביוני 2007, COSMO-SkyMed-2 שוגר ב-9 בדצמבר 2007 COSMO-SkyMed-3 שוגר ב-25 באוקטובר 2008 COSMO-SkyMed-4 שוגר ב-6 בנובמבר 2010 מערכת COSMO-SkyMed מופעלת על ידי מספר מרכזי שליטה ובקרה, כמפורט: מרכז הבקרה הראשי - באיטליה; תחנות מעקב אחרי הלוויינים - בארגנטינה ובשוודיה; תחנות קרקע למשתמשי המערכת: שתי תחנות - האחת אזרחית והשנייה צבאית - באיטליה, וכן תחנת קרקע ליישומים צבאיים בצרפת (החל מסוף 2010 יתמכו לווייני הפליאדות של צרפת ביישומים הביטחוניים של איטליה וישולבו בתחנות הקרקע של קוסמו סקיימד). SAR-Lupe טקסאר פליאדות (לוויינים) מדיה וקבצים בנושא COSMO-SkyMed בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של COSMO-SkyMed (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של COSMO-SkyMed (באנגלית) COSMO-SkyMed באתר e-geos, המפעילה ומשווקת את תוצרי המערכת אודות מערכת Cosmo-SkyMed באתר eoportal
קיי.טי. טאנסטול

קייט ויקטוריה טאנסטול (באנגלית: Kate Victoria Tunstall, ידועה בשם הבמה KT Tunstall, נולדה ב-23 ביוני 1975) היא זמרת סקוטית, זוכת פרס המוזיקה הבריטית כזמרת השנה לשנת 2006 ומועמדת לפרס גראמי. בשנת 2004 יצא לחנויות אלבומה הראשון: "Eye to the Telescope", שאופיין כאלבום המשלב פולק ופופ. לאחר הופעה בטלוויזיה הבריטית עם השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכתה להכרת הקהל. האלבום, שזכה תחילה להיענות בינונית בלבד, יצא פעם נוספת לחנויות וזכה להצלחה מסחרית רבה. הצלחתה של טאנסטול בארצות הברית הגיעה כאשר השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכה לביצוע בתוכנית "אמריקן איידול". ב-2006 יצא אלבומה השני, "KT Tunstall's Acoustic Extravaganza", תחילה לרכישה באופן בלעדי דרך אתר האינטרנט הרשמי שלה, ומאוחר יותר באמצעות חנויות התקליטים. ב-2007 יצא אלבומה השלישי, "Drastic Fantastic", שזכה אף הוא להצלחה מסחרית. מספר סדרות טלוויזיה בארצות הברית כדוגמת "בטי המכוערת" ו"וויל וגרייס" עשו שימוש בקטעים מלהיטיה של טאנסטול. השיר "Suddenly I See" שימש כפתיחה לסרטו של דייוויד פרנקל "השטן לובשת פראדה". טאנסטול הופיעה לא אחת עם ההרכב הבריטי "אוי ואבוי", המשלב מוזיקה יהודית עם מוזיקה אלקטרונית. מדיה וקבצים בנושא קיי.טי. טאנסטול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיי.טי. טאנסטול אתר האינטרנט הרשמי של קיי.טי. טאנסטול קיי.טי. טאנסטול, ברשת החברתית פייסבוק קיי.טי. טאנסטול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיי.טי. טאנסטול, ברשת החברתית אינסטגרם קיי.טי. טאנסטול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר ספוטיפיי קיי.טי. טאנסטול, באתר Last.fm (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר AllMusic (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר דיזר קיי.טי. טאנסטול, באתר Discogs (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר Songkick (באנגלית) קיי.טי. טאנסטול, באתר Genius קיי.טי. טאנסטול, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסף אמדורסקי (אלבום, 1996)

אסף אמדורסקי או "אסף אמדורסקי (השני)" הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי אסף אמדורסקי, אשר יצא בשנת 1996. האלבום מכיל 7 שירים בלבד, ומורכב מבלדות רוק אלקטרוני ארוכות, כשאורכו הממוצע של כל שיר כ־6 דקות. זאת בניגוד לאלבום הבכורה של אמדורסקי, שכלל שירים קצרים וקיצביים יותר. את האלבום הקליט במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1995 באולפנים במגרשי התערוכה, "ליד גלידה מונטנה" ובאולפני טריטון. אמדורסקי כתב את כל המילים והלחנים ובעיבודים השתתפו גם שאר הנגנים שהשתתפו בהקלטות: יובל אורי, משה קופ, כרמל ליפשיץ ורונן בן חורין. בשנת 2009, ולאחר מספר שנים שלא היה זמין בחנויות, יצא האלבום, יחד עם אלבום הבכורה, במהדורה מיוחדת עם שני שירי בונוס: "חרש, ביבבה" בהופעה חיה, ו"הוא האמין לה" בגרסה חלופית. במסגרת שיתוף פעולה בין אמדורסקי ל־MTV ישראל, תורגם השיר "הוא האמין לה" לצרפתית ויצא בפברואר 2010. האלבום קיבל ביקורות טובות. ידיעות אחרונות דירג את האלבום במקום ה־27 במצעד "100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים". הלהיט הבולט מהאלבום הוא שיר הפתיחה "השמיים הכחולים". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אסף אמדורסקי.  מהדורת 2009 "חרש, ביבבה (בהופעה)" - 3:53 "הוא האמין לה (גרסה חלופית)" - 8:22 אסף אמדורסקי - עיבודים, גיטרות, פסנתר בשירים "אל תדאגי", "שיעברו הימים" ו"אל תצטערי" יובל אורי - עיבודים, בס, כלי הקשה בשיר "אל תצטערי", כלי מיתר בשיר "הוא האמין לה" משה קופ - עיבודים, תופים ומצילות, שירה ב"אל תצטערי" כרמל ליפשיץ - עיבודים, פנדר רודס, אקורדיון, פסנתר בשירים "השמיים הכחולים", "מעיין" ו"הוא האמין לה" רונן בר-חורין - עיבודים, סינטיסייזר ודגימות, שירה ב"אל תצטערי" ליליאן שוץ - הפקה וניהול אומנותי חיים שמש - מפיק מטעם הד ארצי קובי כהן - צילום עטיפה פיצי כהן - עיצוב עטיפה ביקורת על אסף אמדורסקי (השני), באתר השרת העיוור (עותק שמור) עינב שיף‏, מהדורות חדשות לאסף אמדורסקי, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2008 אסף אמדורסקי עובר לצרפתית, מתוך אתר וואלה! 7 לילות, 100 האלבומים הישראלים הטובים, באתר ynet, 30 בספטמבר 2005