laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ואטל (בית ספר למלונאות)

ואטל (באנגלית: Vatel), הוא בית ספר בינלאומי למנהל עסקים, ניהול מלונאות ותיירות. הוקם בשנת 1981 על ידי אלן סבן, בית הספר הראשון של ואטל היה ממוקם בפריז. מאז 2010, פרוסים שלושים וחמישה בתי ספר של הרשת ברחבי העולם. יסוד הלמידה בבתי הספר ואטל, הוא שילוב בין תאוריה אקדמית וניסיון מקצועי. סבן נוהג לומר כי ״כל הידע התאורטי חייב מיד להיבדק על ידי התנסות מעשית בשטח״. בית הספר ואטל מציעה שני מסלולים שונים,  בצ'לור ו-MBA בניהול מלונאי בכיר. הרשת כוללת למעלה מ-7000 סטודנטים ב-35 קמפוסים בכל רחבי העולם. בשנת 2012, הקימה ואטל את ואטל תל אביב, הסניף הראשון של הרשת בישראל בשדרות רוטשילד בתל אביב. מנכ״ל בית הספר הוא מיכאל סבן, ובבית הספר לומדים למעלה מ-100 סטודנטים. בית הספר עובד בשיתוף פעולה עם התאחדות בתי המלונות בישראל, על מנת לקדם את התיירות בישראל. בית הספר מוכר על ידי היחידה להכוונת חיילים משוחררים, פרויקט מסע, משרד הקליטה, משרד התיירות, התאחדות בתי מלון, משרד הכלכלה והרווחה בצרפת. ב-20 בספטמבר 2017 עזב מנכ"ל בית הספר מיכאל סבן את תפקידו כמנכ"ל, עקב החלטת הנהלת הקבוצה ובעלי המניות לסגור את בית הספר בתל אביב. ואטל תל אביב מציעה מסלול לימודים לתואר בצ'לור בניהול מלונאי בכיר. המסלול הוא תלת שנתי בשפה האנגלית. הלימודים מתמקדים ביכולות ניהול, ומתן ידע משפטי, מעשי ותאורתי בתחום האירוח הרמה הבינלאומית. הסטודנטים במסלול הבצ'לור ילמדו; תעשיית המלונאות, מנהל עסקים, משאבי אנוש, מדעי המחשב, כלכלה ושיווק. פריז (1981) ליון (1984) נים (1989) בורדו (1994) מוסקבה - רוסיה (2005) בריסל - בלגיה (2009) מדריד - ספרד (2009) קאזאן - רוסיה (2009) Martigny - שווייץ (2010) בנגקוק - תאילנד (2002) מנילה - הפיליפינים (2007) סינגפור (2010) הו צ'י מין Ville וייטנאם (2011) תל אביב - ישראל (2011) מקסיקו סיטי - מקסיקו (2002) בואנוס איירס - ארגנטינה (2005) מונטריאול - קנדה (2006) סלטה - ארגנטינה (2008) לוס אנג'לס - ארצות הברית (2008) תוניס - תוניסיה (2002) מרקש - מרוקו (2006) Quatre Bornes מאוריציוס - מאוריציוס (2008) מדגסקר (2014) אתר האינטרנט הרשמי של ואטל ערוץ 20, כלכלי בלילה, חולם להיות מלונאי (אורכב 30.05.2020 בארכיון Wayback Machine) אסף גולן, סטודנט ישראלי למלונאות? בוא ללמוד באי מאוריציוס, באתר nrg, ב-6 בנובמבר 2016 VATEL פריז ", "תלמיד היום, 17 במאי 2013 (און-ליין) Top 10 ניהול בתי מלון בתי ספר בעולם ", מלונאים המזרח התיכון, 5 בספטמבר 2012 (און-ליין)
בוריס סידיס

בוריס סידיס (12 באוקטובר 1867 - 24 באוקטובר 1923) היה פסיכולוג, רופא, פסיכיאטר ופילוסוף חינוכי ממוצא יהודי-אוקראיני. סידיס היגר לארצות הברית והיה פעיל במחקר ובפעילות אקדמית הנוגעת לפסיכולוגיה. בוריס סידיס התנגד לרעיונותיו של פרויד ושל מחקרים בולטים אחרים בתחום הפסיכולוגיה ולכן סבל מנידוי בקרב קהילת החוקרים. אשתו הייתה קרובת משפחה של האינטלקטואל האמריקאי קליפטון פדימן. בנו היה ילד הפלא ויליאם ג'יימס סידיס. סידיס נולד באימפריה הרוסית למשפחה יהודית, הוא היגר לארצות הברית בשנת 1887 על מנת להימלט מרדיפה פוליטית. עקב הסופות בנגב וחוק מאי הוא נידון לשנתיים במאסר. בשלב מאוחר יותר בחייו העיר שהכנסתו לתא בידוד שיפרה את יכולתו לחשוב. אשתו, שרה מנדלבאום סידיס, שהייתה אף היא רופאה, נמלטה מהפוגרומים ברוסיה בשנת 1889. בוריס השלים ארבעה תארים באוניברסיטת הרווארד (תואר ראשון, שני, שלישי ותואר דוקטור לרפואה) תחת הנחייתו של ויליאם ג'יימס (שעל שמו נקרא בנו). עבודתו האקדמית הייתה רבה משקל בתחילת המאה ה-20, הוא נודע כחלוץ בתחום הפסיכופתולוגיה, חקר ההיפנוזה ודינמיקה קבוצתית. כמו כן ניסה ליישם את תורת האבולוציה על עולם הפסיכולוגיה. הוא התנגד בלהיטות למלחמת העולם הראשונה, את רעיון המלחמה תיאר כ"מחלה חברתית" וכן השמיץ ובז למושג אאוגניקה. הוא חיפש למצוא תשובה לשאלה מדוע אנשים מתנהגים כפי שהם מתנהגים, בעיקר במקרים של היסטריה המונית או מאניה דתית. בספרו משנת 1922 פרסם את מחקריו בנושא אבחון, הבנה וטיפול של הפרעות חרדה. בעקבות השמצותיו את הזרם המרכזי בפסיכולוגיה ואת זיגמונד פרויד, הוא היה מוקצה מקרב קהילת חוקרי הפסיכולוגיה בה היה חבר שנים רבות. סידיס יישם את גישתו הפסיכולוגית-חינוכית בגידול בנו, ויליאם ג'יימס סידיס. הוא החל ללמדו מגיל צעיר ביותר אותיות, קריאה, שפות ועוד. בנו נחשב לימים כאחד מן האנשים החכמים ביותר בעולם (מנת המשכל שלו הוערכה בין 250 ל-300), אם כי מחקר שנערך בנושא מצא שטענה זו היא מופרכת. לאחר שהשיג הישגים יוצאי דופן בתור ילד פלא, בבגרותו הוא נכשל בחיים ולא ניהל אורח חיים נורמטיבי. בוריס סידיס בעצמו לעג למבחני אינטליגנציה, אותם תיאר כ"טיפשיים, קפדניים, אבסורדיים ומטעים ביותר". מדיה וקבצים בנושא בוריס סידיס בוויקישיתוף בוריס סידיס - מידע ביוגרפי (באנגלית) מידע על סידיס וספריו, באתר sidis (באנגלית) בוריס סידיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ממאמריו רשימת מאמריו עם קישור לטקסט מלא (באנגלית) THE FOUNDATIONS OF NORMAL AND ABNORMAL PSYCHOLOGY, 1914 NERVOUS ILLS THEIR CAUSE AND CURE, 1922
Snap!

סנאפ! (באנגלית: !Snap) היא שפת תכנות חופשית שמיועדת להוראת עקרונות התכנות לתלמידים שאינם מיועדים בהכרח להיות מתכנתים מקצועיים. !Snap (בהשראת תכנת Scratch) מבוססת על כך שלפקודות יש צורה גרפית של בלוקים שנגררים באמצעות העכבר ונתפסים זה לזה (מכאן שמה של השפה). התלמיד מתכנת תוכניות הנדרשות בלימודיו, אנימציות אינטראקטיביות, או משחקים ותוך כדי כך נחשף לעקרונות מתמטיים ומחשוביים. למרות שממבט ראשון ל-!Snap יש חזות דומה ל-Scratch, ל-!Snap יש תוספות חשובות שמאפשרות להשתמש בה בקורסים אקדמיים של מדעי המחשב. התוספות, בעיקר בהשפעה של שפת התכנות Scheme, שייכות לפרדיגמה של תכנות פונקציונלי עם רקע מתמטי תאורטי מהתחום של תחשיב למדא. המאפיינים הבאים מייחדים את !Snap בהשוואה ל-Scratch. ניתן ליצור בלוק שמחזיר תוצאה (Reporter, Predicate) וניתן לשלב אותו כקלט בבלוקים אחרים. רשימות ופונקציות הן ערכים ב-!Snap כמו מספרים ומחרוזות. רשימה או פונקציה יכולות לשמש קלט של בלוק או להוות בעצמן איברים ברשימות. ניתן לממש בבלוק אלגוריתם רקורסיבי – במהלך הגדרת בלוק ניתן להשתמש בבלוק אותו מגדירים. מובאות פה שתי דוגמאות שנבחרו כדי להדגים חלק מהתכונות המיוחדות של שפת התכנות !Snap. בתמונות מתוארים שני בלוקים שנוצרו על ידי משתמש. בלוק אחד מאפשר לחשב את ערכו של פולינום עבור ערך נתון בהינתן רשימת המקדמים של הפולינום. בלוק זה הוא דוגמה לכך שרשימה יכולה להוות קלט. הבלוק השני נועד לחשב קרוב סכום רימן של האינטגרל המסוים. בבלוק זה פונקציה משמשת כאחד הקלטים. לאחר הצבת הקלטים לתוך הבלוקים וקליק על הבלוקים נקבל את התוצאה באליפסה לבנה על יד כל בלוק. רשימת המקדמים שניתנה כקלט היא 1,1-,1- והערך שבו יש לחשב את הפולינום הוא 2. בבלוק חישוב האינטגרל, הפונקציה שניתנה כקלט היא y=1/x, גבולות האינטגרל הם 1 ו-e וסכומי רימן מחושבים עם 100 מרווחים. הבלוקים מוגדרים בעורך הבלוקים של !Snap. ההגדרה של הבלוק שמחשב פולינום היא הגדרה רקורסיבית מאחר שבהגדרת הבלוק משתמשים בבלוק עצמו. Scratch מדיה וקבצים בנושא Snap! בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Snap! מדריך לשפת !Snap (אורכב 21.11.2016 בארכיון Wayback Machine) האתר הרשמי של Scratch Snap!, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Snap!, סרטונים בערוץ היוטיוב Snap!, הבלוג הרשמי
U-blox

U-blox היא חברה שווייצרית לייצור מוליכים למחצה אלחוטיים, ומודולים לשוק הצרכני, לשוק רכב ולשווקים תעשייתיים. החברה פועלת במודל מיקור חוץ כמעצב ויצרן של מעגלים משולבים. הפתרונות האלחוטיים שלה מחברים בין מכונות, כלי רכב, ואנשים כדי לאתר את המיקום המדויק שלהם, ומתקשרים באמצעות תקשורת קצרת טווח (WI-FI, Bluetooth) או רשתות סלולריות. באמצעות תיק המוצרים שלה הכולל צ'יפים, מודולים ופתרונות תוכנה ניתן לייצר תת-מערכות ומוצרים כדי למלא את הצרכים של ה"אינטרנט של הדברים" (IoT) וכן פתרונות M2M או Car2Car  מהירים ויעילים עלותית (Cost effective). החברה רכשה כתריסר חברות לאחר ההנפקה הראשונית ב-2007, שתי הרכישות האחרונות היו Connectblue ב-2014 ו Lesswire ב-2015 שווי השוק של החברה מוערך (נובמבר 2016) בכ-1.34 מיליארד דולר. אתר האינטרנט הרשמי של U-blox www.u-blox.com - אתר החברה u-blox רוכש connectBlue u-blox רוכש רכב לטווח קצר מודולים עסקים Lesswire
הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה

הארכידוכס יוזף אנטון יוהאן בפטיסט, פלטין הונגריה (בגרמנית: Erzherzog Joseph Anton Johann Baptist von Österreich-Toscana; 9 במרץ 1776 פירנצה - 13 בינואר 1847 וינה), היה בנו הרביעי של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו האינפנטה מריה לואיסה, נסיכת ספרד, וכיהן כפלטין הונגריה בין השנים 1796–1847. יוזף אנטון נולד ב-9 במרץ 1776 בעיר פירנצה כבנו הרביעי של לאופולד הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה ולאשתו האינפנטה הספרדייה מריה לואיסה, נסיכת ספרד. אביו היה בנה השמיני של מריה תרזה ופרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואמו הייתה בתו של קרלוס השלישי מלך ספרד. בזמן שנולד עוד שלטה סבתו אולם כעבור ארבע שנים נפטרה ובנה יוזף השני עלה לשלטון, אך נפטר כעבור עשר שנים בלבד, ומשום שהמועמד הבא בתור לכתר הארכידוכס קרל יוזף שנפטר כשטרם מלאו לו 16, הפך אביו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אולם כעבור שנתיים נפטר גם הוא ואחיו הבכור פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון. בשנת 1796 מונה יוזף לפלטין הונגריה. לאורך שנות כהונתו תמך וקידם רפורמות כלכליות, עבודות ציבוריות, ועבודות בנייה אשר תכליתם היו לקרב יותר את הונגריה לאירופה. יוזף השתדל לא למשול ביד רמה, והאמצעים הקשים בדרך כלל הוטלו מווינה. במהלך כהונתו הגיעו להונגריה ספינת הקיטור והרכבת, והוקמה האקדמיה ההונגרית למדעים. יוזף היה מאוד פופולרי בקרב ההונגרים, וייסד את הענף ההונגרי של בית הבסבורג. ב-13 בינואר 1847 מת יוזף בבודה, והוא בן 71 שנים. כאות כבוד הוקמה כיכר על שמו בלב בודפשט מול משרד האוצר, ובה הוצב פסל בדמותו. בשנת 1799 התחתן יוזף עם אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, אולם היא מתה מקדחת בשנת 1801, זמן קצר לאחר שילדה בת מתה. בשנת 1815 התחתן יוזף עם הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתם של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, ממנה נולדו לו 2 ילדים: הרמינה, ארכידוכסית אוסטריה (1817–1842) הארכידוכס שטפן, פלטין הונגריה (1817–1867) בשנת 1819 התחתן יוזף עם מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים: פרנציסקה מריה אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה (1820) אלכסנדר, ארכידוכס אוסטריה (1825–1837) אליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה (1831–1903) יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה (1833–1905) מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה (1839–1902) מדיה וקבצים בנושא הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה בוויקישיתוף הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פלטין הונגריה כיהן כמשנה למלך בהונגריה, והיה מושלה הכללי של המדינה בזמן שהקיסר לא שהה בה
תימני ותימנייה

"תימני ותימנייה" הוא הדפס מאת האמנית הישראלית שושנה היימן. ההדפס "תימני ותימנייה" נוצר בשנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה מוקדמת ביצירתה של האמנית, אז הרבתה היימן ליצור פיסול שהושפע מרודי להמן ומן הקבוצה הכנענית באמנות. ההדפס נעשה בטכניקה של חיתוך עץ והוא מציג שתי דמויות של תימנים יישובים. היימן בחרה להעלים את הרקע של התיאור, על מנת להדגיש את ה"גושיות" של הדמויות, הממלאות את רוב שטחו של הפורמט. הדמויות אינן מכילות מאפיינים אתנוגרפיים בולטים, לבד מכיסוי הראש של האישה, והעובדה שהן יחפות. עיצוב הדמויות נוטה לכבדות. הן מוקפות בקונטור כפול ואיבריהן משרטטים בקווים גאומטריים. עיצוב זה מועצם על ידי השימוש בטכניקת חיתוך העץ. תצלום היצירה הופיע בספר "הגרפיקה הישראלית" (1960), בקטלוג התערוכה "חיתוך העץ בישראל" (1986) שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים ובספר "100 שנות אמנות ההדפס בישראל" (2015). זוהר, צבי; קולב, אויגן, הגרפיקה הישראלית, ספריית פועלים, מרחביה, 1960 עפרת, גדעון, חיתוך העץ בישראל 1986-1920, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 1986 עפרת, גדעון, 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, 2015
וילם השני, נסיך אורנז'

וילם השני, נסיך אורנז' (בהולנדית: Willem II van Oranje-Nassau; 27 במאי 1626 – 6 בנובמבר 1650) היה הסטאדהאודר של הרפובליקה ההולנדית, ונסיך אורנז' בין השנים 1647–1650, ואביו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה. וילם נולד בהאג ב-27 במאי 1626, כבנם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', ראש הענף הפריזי של בית אורנז'-נאסאו ושל אשתו אמליה מזולמס-בראונפלס, בתם של יוהאן אלברכט הראשון, רוזן זולמס-בראונפלס ואגנס מזיין-ויטגנשטיין. ב-2 במאי 1641 התחתן וילם עם מרי הנרייטה, הנסיכה המלכותית, בתו הבכורה של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, בקפלה המלכותית של ארמון וייטהול בלונדון. בשנת 1647 מת אביו פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', ווילם ירש את התואר "נסיך אורנז'", ואת תפקיד הסטאדהאודר של חמש משבעת המחוזות: הולנד, זיילנד, אוטרכט, חלרה ואוברייסל. באותה תקופה הייתה הולנד מעורבת במלחמת שמונים השנים נגד ספרד, ומשנת 1646 ניהלה משא ומתן עם ספרד באשר לתנאי סיום המלחמה. בשנת 1648 נחתם שלום מינסטר, אולם וילם התנגד לקבלת האמנה, אף על פי שהכירה בעצמאותה של הולנד, משום שהותיר את ארצות השפלה הדרומיות בידי בית המלוכה הספרדי. בנוסף, שלום נפרד הפר את הברית עם צרפת שנחתמה בשנת 1635, אולם, המועצות בשישה מחוזות הצביעו בעד קבלת ההסכם. בסתר, פתח וילם במשא ומתן עם צרפת, במטרה להרחיב את הטריטוריה שלו תחת שלטון ריכוזי יותר. בנוסף, פעל וילם להשבת גיסו צ'ארלס על כס המלוכה של אנגליה. בשנת 1650 הסתכסך וילם עם ה"רחנטים" - עוצרים של מחוז הולנד, אנדריס ביקר ובן דודו קורנליוס דה גרייף; בעקבות שלום מינסטר רצו הרחנטים לצמצם את הצבא ולחסוך בהוצאות, ועל ידי כך להפחית מסמכותו של וילם. וילם כלא שמונה מחברי מועצת הולנד (כולל יאקוב דה ויט) בטירת לוונשטיין. בנוסף, הוא שלח את בן דודו וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ עם צבא של 10,000 חיילים, על מנת לתפוס את אמסטרדם בכוח. אולם, מזג אוויר גרוע סיכל את המערכה, ואמסטרדם לא נכנעה. וילם כיהן כסטאדהאודר שלוש שנים בלבד, וב-6 בנובמבר 1650 מת כתוצאה מאבעבועות שחורות. שבוע לאחר מותו נולד בנו היחיד וילם השלישי, נסיך אורנז', שירש אותו כסטאדהאודר בשנת 1672, ובשנת 1689 הוכתר למלך אנגליה. וילם קבע בצוואתו כי לאשתו תהיה משמורת מלאה על בנם, אולם הוא לא הספיק לחתום על המסמך ולכן הוא נותר חסר תוקף. בשנת 1651 קבעה המועצה העליונה של הרפובליקה כי המשמורת על התינוק תחולק בין אמו הנסיכה מרי, סבתו אמליה ודודו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג. מדיה וקבצים בנושא וילם השני, נסיך אורנז' בוויקישיתוף וילם השני, נסיך אורנז', באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילם השני, נסיך אורנז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בית אברהם פוגל

בית אברהם ורבקה פוגל הוא בית לשימור בשדרות רוטשילד 12 בתל אביב-יפו. בבית גרו אברהם פוגל ורבקה פוגל, מראשוני 'אחוזת בית' בתל אביב הקטנה, שנמנו עם מייסדי תל אביב. לפי נחום גוטמן בספרו "בין חולות וכחול השמים" היה בית משפחת פוגל הבית הבנוי השני באחוזת-בית. בחצר הבית הייתה גינה מטופחת ובה בריכת דגי נוי עגולה. הבית החד-קומתי נבנה (בניגוד לשאר הבתים בשכונה) מלבני בטון חדשניות, שיוצרו במפעל של משפחת ארבר ביפו. הקומה השנייה, המחופה באבנים מסותתות מבית החרושת של שלוש ביפו, נוספה בסוף שנות העשרה. הבית, לא שופץ או שומר והוא מציג מבנה בית מקורי, מן הבתים הראשונים בתל אביב. זהו בית פרטי עם גג רעפים וגינה קטנה. בחזית הבית צוירה בימי המנדט כתובת קיר המציגה גרפיטי של מחתרת האצ"ל, שנכתב בשנות ה-1940: סמל האצ"ל ולצדו נרשם ציטוט מ"שמשון", ספרו של זאב ז'בוטינסקי, "האל שיצר ברזל לא רצה בעבדים". היה שלב שהכיתוב כוסה בזכוכית כדי שיישמר, אך הכתובת נעלמה לאחרונה. בית פוגל נכלל ברשימת הבתים לשימור של תל אביב, ומטפל בו משרדו של האדריכל אמנון בר אור. ב-1994 החלו בשיפוץ הבית ותוך כדי העבודה, מספר בר אור, התגלתה בקומה השנייה אח מפוארת מצופה חרסינה, ומעל לתקרה נמצא כידון של רובה "מאוזר", עטוף בסמרטוטים. במהלך העשור השני של המאה ה-21 שכן במקום פאב בשם "רוטשילד 12", אשר נסגר בינואר 2018 לקראת בניית מלון ומגדל מגורים מעל הבית. ערך מורחב – אברהם פוגל אברהם פוגל נולד בשנות ה-60 של המאה ה-19 באודסה, ניסה להגר לארצות הברית, אולם משלא קיבל ויזה, החליטו בני המשפחה ב-1904 לעלות לארץ ישראל יחד עם שני בניהם, משה ויעקב. אברהם פוגל עבד בקונסוליה הרוסית כאחראי על הדואר. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים בשל היותו נתין רוסי, כששב אחרי המלחמה קיבל משרת פקידות במחלקת המיסים של העירייה. בנו משה היה הילד הקטן עליו הוטל לשלוף את הגורל בטקס הגרלת המגרשים של השכונה ב-כ' בניסן תרס"ט, 11 באפריל 1909. ב-1937 נפטרה רבקה פוגל. אברהם נרצח באכזריות במטבח ביתו במוצאי שבת, 29 באפריל 1939 בנסיבות שלא הובהרו. הרצח של אברהם פוגל שלא פוענח רשמית, בשנת 1939 הסעיר את היישוב. תריסים בבית אברהם פוגל שנמצא בשדרות רוטשילד. חזית הבית, 2012 הקומה השנייה פריט עיצובי מרפסת מרפסת מדיה וקבצים בנושא בית אברהם פוגל בוויקישיתוף דליה קרפל, מי רצח את אברהם פוגל לפני 70 שנה? מסע בעקבות הרצח שהסעיר את תל אביב, באתר הארץ, 9 ביולי 2009 אברהם ורבקה פוגל באתר משפחות מייסדי תל אביב. סיור אדריכלות וביקור בתערוכות אמנות ועיצוב ביום שישי - בית פוגל, רוטשילד 12, באתר scooper נעמה ריבה, פרסום ראשון: כך ייראה מלון Ritz בשדרות רוטשילד פינת הרצל, באתר Xnet‏, 27 ביוני 2005 דליה קרפל, רצח בשדרות רוטשילד מוסף הארץ 10 ביולי 2009
פרדריק, נסיך הולנד

פרדריק, נסיך הולנד (ובשמו המלא: וילם פרדריק קארל, בהולנדית: Willem Frederik Karel; 28 בפברואר 1797 - 8 בספטמבר 1881) היה בנו השני של וילם הראשון, מלך הולנד, וחתנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. וילם נולד ב-28 בפברואר 1797 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, כבנם השני של וילם השישי, נסיך אורנז'-נסאו ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. פרדריק התחנך בפרוסיה, ואחד ממוריו היה קרל פון קלאוזביץ. בהיותו בן 16, לחם פרדריק בקרב לייפציג כחלק מהצבא הפרוסי. בשנת 1813 חזר פרדריק עם משפחתו להולנד כשאינו יודע לדבר בהולנדית, ונשלח לאוניברסיטת ליידן להשלים את השכלתו. במהלך תקופת מאה הימים קיבל פרדריק תפקיד פיקודי בצבא הבריטי, ואף לחם עמו בקרב ווטרלו. פרדריק היה אמור לרשת את נחלות המשפחה הגרמניות לאחר מות אביו, אולם בקונגרס וינה איבדה המשפחה את הנחלות, ובמקום זאת הוא נעשה יורש הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. בשנת 1816 ויתר פרדריק על זכותו בתמורה לשטח בהולנד וקבלת התואר "נסיך הולנד". בנוסף קיבל פרדריק פיצוי נוסף על ידי קצבה שנתית של 190,000 גילדן הולנדי, ובכך נהיה לחבר בית אורנז'-נסאו העשיר ביותר. פרדריק קנה בכסף הרב שקיבל אחוזה גדולה בגרמניה, שהייתה יותר גדולה מאחוזתו בהולנד. בשנת 1826 מונה פרדריק לשליח הכללי של משרד המלחמה בצבא. בתפקידו זה, ארגן פרדריק מחדש את הצבא לפי המודל הפרוסי. פרדריק ייסד את האקדמיה הצבאית בברדה, וצייד את הצבא בנשק מודרני. בשנת 1829 היה פרדריק מועמד לעלות על כס המלוכה היווני, אך הוא סירב, מכיוון שלא רצה להיות מלך במדינה ששפתה ומסורתה זרים לו. כאשר פרצה המהפכה הבלגית בשנת 1830, פיקד פרדריק על הכוחות שנשלחו לבריסל על מנת לדכא את המרד שם. פרדריק הוביל את הכוחות בלחימה בבריסל כמה ימים, אך לא הצליח לכבוש מחדש את העיר. פרדריק השתתף גם בשנת 1831 יחד עם אחיו וילם, במבצע שנערך במשך 10 ימים על מנת לכבוש את בלגיה מחדש, אך נכשל בתפקידו. לאחר התפטרות אביו מכס המלוכה בשנת 1840, פרש פרדריק מהחיים הציבוריים, והתיישב באחוזתו בווסנאר. בשנת 1846 רכש פרדריק את ארמון מוסקאו בפרוסיה, שהיה בנוי בפארק מוסקאו, שהיה אחד הגנים המפורסמים ביותר באירופה. לאחר מותו של אחיו וילם השני, מלך הולנד בשנת 1849, נותרה המדינה עם חוב גדול. פרדריק שילם מעל מיליון גילדן לצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, שהיה גיסו של וילם השני. פרדריק גם שכנע את אחיינו וילם השלישי, מלך הולנד לעלות על כס המלוכה, לאחר שהלה רצה לוותר על התפקיד. וילם השלישי מינה את פרדריק למפקח הכללי של הצבא, תפקיד אותו מילא עד התפטרותו בשנת 1868 בעקבות כישלון ניסיונו למודרניזציה של הצבא. פרדריק גם הצליח למנוע גירושין בין המלך וילם השלישי והמלכה סופיה, נסיכת וירטמברג, וב-8 בספטמבר 1881 מת באחוזתו שבווסנאר. ב-21 במאי 1825 התחתן פרדריק עם לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ, ממנה היו לו 4 ילדים: לואיזה, נסיכת הולנד (1828–1871), התחתנה עם קרל החמישה עשר, מלך שוודיה פרדריק (1833–1834) וילם (1836–1846) מריה, נסיכת הולנד (1841–1910), התחתנה עם וילהלם, נסיך ויד מדיה וקבצים בנושא פרדריק, נסיך הולנד בוויקישיתוף פרדריק, נסיך הולנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Math Rescue

Math Rescue (בעברית: מבצע הצלת המספרים) הוא משחק וידאו חינוכי מסוגת הפלטפורמה, שפותח ברדווד משחקים והופץ על ידי Apogee Software, אשר יצא לאור ב-1 באוקטובר 1992 למערכת ההפעלה DOS. המשחק הופץ מחדש על ידי 3D Realms בחנות הדיגיטלית סטים ויצא לאור כפורט של DOSBox ב-23 באוקטובר 2014 למערכת ההפעלה Microsoft Windows וב-5 במאי 2015 למערכת ההפעלה macOS.  בדומה למשחקי נוספים שפותחו על ידי Apogee Software,‏ Math Rescue מחולק לשלושה פרקים, כאשר הפרק הראשון זמין באופן חינמי כתוכנה שיתופית. למשחק יצא משחק המשך בשם Math Rescue Plus. בנוסף, תוכנן משחק המשך נוסף בשם Gruzzle Puzzles, אך הוא בוטל בטרם החל פיתוחו. המשחק עוסק בפתרון בעיות במתמטיקה. כאשר דמות השחקן נוגעת בקופסאות המרחפות באוויר, הוא מועבר לתוכן, שם עליו לפתור בעיה מתמטית כדי לזכות בנקודות. המשחק כולל שלושה חלקים. רק החלק הראשון מופץ באופן שיתופי, בעוד האחרים זמינים באופן מסחרי. כל חלק מכיל 15 רמות. סיפור הרקע של המשחק מתחיל בגנבה של מספרים על ידי גראזלים, דבר הגורם לבעיות בעולם. גראזלים מסירים את המספרים מחזיתות הבתים. בני הפרפר נרתם לסייע לשחקן, והם יוצאים למסע כדי לעצור את הגראזלים ולהשיב את המספרים שנגנבו. מתברר כי מין של חייזרים בשם גליקסריאנים מכוכב Glixer II שלחו את חיות המחמד שלהם, הגראזלים, לגנוב את המספרים מכדור הארץ, כדי שבני האדם יהפכו לחיות המחמד החדשות של החייזרים. במהלך המשחק מתגלה כי בני היה פעם גראזל אשר מצא מקלט בכדור הארץ. בני מזהה שגראזלית בשם זורג'ה היא בת דודה שלו, ומשכנע אותה כי גראזלים יכולים להיות חופשיים על פני כדור הארץ, ולהשתחרר מהחייזרים. הגראזלים מחזירים את המספרים הגנובים ועוזרים לגננים בהדברת חשופיות, בעוד שהגליקסריאנים נאלצים למצוא מזימה אחרת כדי להשתלט על כדור הארץ. המבקר צ'אק מילר ממגזין Computer Gaming World כתב על משחקי הווידאו Word Rescue ו-Math Rescue כי הם ”בחירה מצויינת עבור ילדים צעירים יותר [...] אף על פי שאנו, 'הילדים' המבוגרים יותר עדיין מוצאים אותם משעשעים. הם נהפכים לקשים יותר ויותר, וקשה להפסיק לשחק בהם”. למשחק ניתן גם פרס "התוכנה החינוכית הטובה ביותר" ב-1993‏. אתר האינטרנט הרשמי של Math Rescue (באנגלית) "Math Rescue", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Math Rescue, באתר PCGamingWiki (באנגלית) Math Rescue, באתר המפתחת (באנגלית) Math Rescue, באתר MobyGames (באנגלית) Math Rescue, באתר מסע אל העבר צ'אק מילר, Edutainment 101, Computer Gaming World‏ כרך 108, יולי 1993, עמ' 116 אפוג'י (22 בפברואר 1997).
1948 בירדן

1948 בירדן הייתה השנה בה חגגה ירדן שנתיים מיום היווסדה. מונרך: עבדאללה הראשון ראש ממשלה: תאופיק אבו אל-הודא 14 במאי – המנדט הבריטי מסתיים באופן רשמי, ולאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, צבאות מצרים, ירדן, סוריה, לבנון, ערב הסעודית ועיראק פולשים אליה. 4 בינואר – תִימור דאגסתאני (אנ'), דיפלומט ירדני 27 באפריל – הנסיך עאסם בן נאיף (אנ'), נסיך ירדני 20 ביולי – מארון לחאם (אנ'), ארכיבישוף ירדני 7 באוגוסט – פירוזה פוכשורי (אנ'), נסיכה ירדנית 22 באוקטובר – ראמי ג'ורג' ח'ורי, פובליציסט והוגה דעות 6 בנובמבר – מוחמד חדיד (אנ'), יזם בנייה אמריקאי-ירדני תוג'אן אל-פייסל (אנ'), פעיל זכויות אדם ירדני אליאס פרכוח (אנ'), סופר ירדני
ניוון רב מערכתי

ניוון רב מערכתי ("פרקינסון פלוס", באנגלית: Multiple System Atrophy, או בקיצור MSA) הוא הפרעה ניוונית נוירולוגית, שמתארת קבוצה של הפרעות המאופיינות בניוון מערכת העצבים המרכזית. בעוד שמחלת פרקינסון פוגעת בעיקר בגרעיני הבסיס, MSA פוגעת גם במערכות נוספות במוח, ובעיקר בחומר השחור, בסטריאטום, במערכת העצבים האוטונומית, בגזע המוח ובמוח הקטן. כ-55% מהחולים הם גברים, והמחלה מתפרצת לרוב בעשור השישי לחיים. לעיתים עשויה המחלה לגרום לתסמינים המתאימים למחלת פרקינסון, מה שעשוי להקשות על האבחון. עם זאת, חולי MSA מגיבים בצורה מינימלית, אם בכלל, לתרופות מבוססות דופמין המשמשות לטיפול במחלת פרקינסון. תסמיני המחלה הם אובדן זיעה, אטקסיה, יובש בפה, נפילת לחץ דם בעת עמידה, בעיות מוטוריות, קשיי בליעה, רעד בגפיים, נוקשות שרירים, קושי בהליכה, נפילות חוזרות, אצירת שתן ובריחת שתן, ובגברים גם אין אונות. שיתוק מיתרי הקול הוא ביטוי קליני חשוב ולפעמים ראשוני של ההפרעה. אין כיום תרופה למחלה או להאטת התפתחותה, והטיפול התרופתי מתמקד בסימפטומים בלבד (כגון תרופות להעלאת לחץ הדם, ויאגרה במקרי אין אונות וכדומה). המחלה נדירה יחסית, ושכיחותה היא 4 חולים לכל 100,000 אנשים (שכיחות מחלת פרקינסון היא כ-150 לכל 100,000). תוחלת החיים הממוצעת היא 7.9 שנים מרגע תחילת התסמינים, כאשר לאחר 5 שנים 80% מהחולים יזדקקו לכיסא גלגלים על מנת להתנייד. ד"ר טניה גורביץ', MSA - מחלות עצביות ניווניות, המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי G. K. Wenning, C. Kaindlstorfer, Multiple System Atrophy, Cleveland Clinic מדיה וקבצים בנושא ניוון רב מערכתי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל

וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל (בגרמנית: Wilhelm VI, von Hessen-Kassel;‏ 23 במאי 1629 – 16 ביולי 1663), היה הרוזן של הסן-קאסל בין השנים 1637–1663. וילהלם נולד ב-23 במאי 1629 בקאסל לוילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ולאמליה אליזבת מהנאו-מינצברג, בתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג. לאחר מותו של אביו וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל בשנת 1637, הייתה אמו אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג עוצרת בשם וילהלם, ובסיוע צרפתי ושוודי, השתלטה מחדש על שטחים שהשתייכו בעבר לרוזנות. בשנת 1650 הגיע וילהלם לבגרות, ונטל לידיו את השליטה ברוזנות. וילהלם ייסד אוניברסיטה ברוזנות, ועל מנת לפתור את הסכסוך עם רוזנות הסן-דרמשטאדט, מסר לידי גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט את אזור העיר גיסן. בשנת 1658 הצטרף וילהלם להקמת "ליגת הריין", וניסה בכל יכולתו להפחית את חילוקי הדעות הדתיים ברוזנות. ב-16 ביולי 1663 מת וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם השביעי, רוזן הסן-קאסל. בשנת 1649 התחתן וילהלם עם הדוויג סופיה מברנדנבורג, בתם של גאורג וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת שרלוטה מפפאלץ, ממנה נולדו לו 7 ילדים: שרלוטה אמליה (1650–1714), התחתנה עם כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק. וילהלם (1651–1670) לואיזה (1652) קרל (1654–1730) פיליפ (1655–1721) גאורג (1658–1675) אליזבת הנרייטה (1661–1683) מדיה וקבצים בנושא וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל בוויקישיתוף וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)