laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1891 במדע

ערך מורחב – 1891 אלפרד מודסי החל בחפירות בפלנקה הקמת הגנים הבוטניים של ניו יורק 10 במרץ – פרסום פטנט על מרכזיה טלפונית אוטומטית של אלמון סטראוג'ר. 20 במאי – הפעלה קינטוסקופ בציבור לפני כ-150 צופים. משלין מקבל פטנט על צמיג פנאר דה לבסו הצרפתי ייצר מכונית עם 4 גלגלים, מנוע קדמי, הנעה אחורית וגיר. וויליאם לה ברון ג'ני מפתח את שיטת הבנייה של גורדי שחקים באמצעות מסגרת פלדה בשיקגו עם בנייני לודינגטון, מנהטן ובניין לייטר השני. גילוי שרידים של הומו ארקטוס על ידי אוז'ין דובואה פרסום Die psychopathischen Minderwertigkeiten ידי יוליוס קוך ובכך הוקם תחום חדש - פסיכופתולוגיה. הגדרת סכיזופרניה על ידי ארנולד פיק 14 בספטמבר – איוואן וינוגרדוב, מתמטיקאי רוסי (נפטר ב-1983) 24 בספטמבר – ויליאם פרידמן, מתמטיקאי וממציא אמריקאי (נפטר ב-1969) 14 בנובמבר – פרדריק בנטינג, כימאי קנדי חתן פרס נובל (נפטר ב-1941) 10 בפברואר – סופיה קובלבסקי, מתמטיקאית רוסיה (נולדה ב-1850) 11 במאי – אלכסנדר בקרל, פיזיקאי צרפתי (נולד ב-1820) 23 ביוני – וילהלם אדוארד ובר, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1804) מדיה וקבצים בנושא 1891 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת חיל המשלוח האמריקני

אנדרטת חיל המשלוח האמריקני (באנגלית: American Expeditionary Forces Memorial), המכונה גם אנדרטת ג'ון פרשינג, הוקמה בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית, לכבוד אנשי חיל המשלוח האמריקני שלחמו באירופה במלחמת העולם הראשונה ולכבוד מפקד החיל, גנרל הצבאות ג'ון פרשינג. האנדרטה שוכנת בצומת שדרת פנסילבניה ורחוב 14 בוושינגטון, בקרבת הבית הלבן. היא ניצבת בתחומיו של פארק פרשינג, שנחנך שם בשנת 1981. האנדרטה כוללת כיכר בשטח של כ-360 מטרים מרובעים, שבה ניצבים שני כותלי אבן בגובה שלושה מטרים, התוחמים את הכיכר מדרום וממזרח. לפני הכותל המזרחי ניצב פסל ארד של גנרל פרשינג, כשמשקפת בידו האחת וכובעו בידו האחרת. הפסל עוצב על ידי הפסל רוברט וייט. על גבי צדו האחד של הכותל הדרומי נחרתה כתובת המספרת את סיפור המערכה של חיל המשלוח באירופה, ועל גבי צדו האחר הותקנו שתי מפות קרב מתאימות. על גבי צד הקיר המזרחי הפונה אל הפסל נחרתו שמו של פרשינג ודרגתו, ומעברו השני נחרתו דברי הוקרה שנשא פרשינג לכבוד אנשי חיל המשלוח: במסירותם, בגבורתם ובמלאם בנאמנות את חובותיהם הותירו הקצינים והחיילים של חיל המשלוח האמריקני מורשת שאלו הבאים אחריהם יוכלו לעד להיות גאים בה האנדרטה הוקמה על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב, אך מנוהלת ביחד עם פארק פרשינג על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האנדרטה באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב תמונות האנדרטה (אורכב 18.05.2012 בארכיון Wayback Machine) באתר DC Memorials
1892 במדע

ערך מורחב – 1892 23 בפברואר – רודולף דיזל מקבל פטנט על מנוע דיזל המצאת בטון מזוין גילוי ארגון על ידי ויליאם רמזי המצאת התרמוס על ידי ג'יימס דיואר פיתוח חיסון נגד כולרה על ידי מרדכי זאב חבקין. 30 במרץ – סטפן בנך, מתמטיקאי פולני (נפטר ב-1945) 14 באפריל – קרל ריינמוט, אסטרונום גרמני (נפטר ב-1979) 15 באוגוסט – לואי דה ברויי, פיזיקאי צרפתי חתן פרס נובל (נפטר ב-1987) 5 בנובמבר – ג'ון הלדיין, גנטיקאי אנגלי (נפטר ב-1964) 22 בדצמבר – הרמן פוטוצ'ניק, מחלוצי החלל אוסטרי (נפטר ב-1929) 2 בינואר – ג'ורג' איירי, אסטרונום אנגלי (נולד ב-1801) 21 בינואר – ג'ון קוך אדמס, מתמטיקאי אנגלי (נולד ב-1819) 28 בינואר – אמין פאשא, חוקר ארצות גרמני (נולד ב-1840) 5 במאי – אוגוסט וילהלם פון הופמן, כימאי גרמני (נולד ב-1818) 6 בדצמבר – ארנסט ורנר פון סימנס, ממציא גרמני (נולד ב-1816) 18 בדצמבר – ריצ'רד אוון, פלאונטולוג אנגלי (נולד ב-1804) מדיה וקבצים בנושא 1892 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצור וילוני משופתת, מקורב

עיצור וילוני משופתת מקורב הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות, כדוגמת העברית (בהגייה התימנית ובמילים שאולות). סימן ה-IPA לעיצור הוא W לטינית /w/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-w. זהו הצליל הישן ל-ו וניתן היה לשמעו בהגיות העברית המקראית והטברנית. ניתן לסמנו משנית ⟩ɰʷ⟩ היות שזהו [ɰ] משופתת. לעיצור זיקה לתנועה אחורית, סגורה, מעוגלת u . בסיס חיתוכו וילוני ומשופתת כאחד - החלק האחורי בלשון קרב מעט לווילון (החך הרך הקרוב לענבל) והשפתיים מעוגלות בו זמנית. אופן חיתוכו מקורב - זרימת האוויר על־גבי הלשון אינה קרובה מספיק לחך כדי ליצור זרימה מערבולתית כחוכך, בדומה ל-⟩ɰ⟩. שפות מסוימות כיפנית ושפות אינדיאניות מיישרות/לוחצות (או אינן מעגלות) את השפתיים זו לזו. במקרה זה עדיף לתעתק זאת [w͍] או [w̜] כאי־מעוגלות. בצליליותו הוא קולי - מיתרי הקול רוטטים. זרימת האוויר עוברת אך ורק דרך הפה ולא בחלל האף. מרכזי - האוויר זורם מעל מרכז הלשון יותר מצדיה. ריאתי - האוויר משוחרר מתוך הריאות אל הפה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רמירז (דג)

רמירז (שם מדעי: Mikrogeophagus ramirezi) הוא דג מים מתוקים אנדמי ממשפחת האמנוניים ונכלל בתת-המשפחה גאופגינים. תפוצתו מוגבלת לאגן נהר האורינוקו, לסוואנות של ונצואלה, ולקולומביה שבדרום אמריקה. הדג נבחן במחקרים אודות התנהגות דגים, ונחשב לדג אקווריום נפוץ. גודלו כ-5 ס"מ. זהו דג שקט, אשר צבעיו מגוונים וססגוניים ביותר. מדיה וקבצים בנושא רמירז בוויקישיתוף רמירז, באתר ITIS (באנגלית) רמירז, באתר NCBI (באנגלית) רמירז, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רמירז, באתר FishBase (באנגלית) רמירז, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. רמירז באתר הרשימה האדומה של IUCN
עלות ממוצעת

בכלכלה, העלות הממוצעת שווה לעלות הכוללת חלקי כמות המוצרים שיוצרו. היא גם שווה לסכום ממוצע העלויות המשתנות (כלומר, סך העלויות המשתנות חלקי הכמות) ועוד ממוצע העלויות הקבועות (כלומר, סך העלויות הקבועות חלקי הכמות). העלויות הממוצעות משפיעות על עקומת ההיצע והן מהוות מרכיב בסיסי של מודל ביקוש והיצע. נהוג לסמן עלות ממוצעת כ-AC. אם נסמן את העלות הכוללת ב-TC (מאנגלית: Total Cost) ואת כמות המוצרים ב-Q (מאנגלית: Quantity), אזי העלות הממוצעת תהיה:   A C = T C / Q {\displaystyle \ AC=TC/Q} לחלופין, אם נסמן את העלות המשתנה ב-VC (מאנגלית: Variable Costs) ואת העלות הקבועה ב-FC (מאנגלית: Fixed Costs), אזי העלות ממוצעת תהיה:   A C = V C / Q + F C / Q {\displaystyle \ AC=VC/Q+FC/Q} במידה וישנו צורך לחשב את VC יש אפשרות להשתמש בנוסחא הבא: TC-FC=VC. TC - עלות כוללת FC - עלות ראשונית (בדרך כלל יופיע תחת הנתון הראשון) העלות הממוצעת שונה מהמחיר, והיא תלויה בביקוש באמצעות גמישות הביקוש וגמישות ההיצע. בשוק של תחרות משוכללת, המחיר יכול להיות נמוך מהעלות הממוצעת, דבר שתלוי בעלות השולית. מדיה וקבצים בנושא עלות ממוצעת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדי גרסיאל

עדי גרסיאל (נולד ב-1964) הוא עיתונאי, סאטיריקן ומרצה ישראלי. היה עורך בעיתון "בשבע". גרסיאל, יליד תל אביב, בנם של פרופסור משה גרסיאל, וד"ר בת שבע גרסיאל. הוא בוגר הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון ועבד כ-15 שנה בחברות היי-טק שונות. במקביל לעבודתו החל לכתוב את המדור הסאטירי של "נקודה" ("ברצינות") בראשית שנות ה-90, ותרם חומרים לפינה הסאטירית ביומן "ערוץ 7" ולמדור הסאטירה של מעריב, "סימני נפט". כמו כן נמנה עם חברי סגל תוכנית ההומור "כולנו חכמים בלילה" ששודרה בערוץ הראשון בהנחיית אבשלום קור. בשנת 2003 הצטרף לסגל "בשבע" כעיתונאי וערך המדורים בעיתון וכתב בו טור ביקורת תקשורת עד פברואר 2017. כמו כן הוא מעביר הרצאות בנושאי תקשורת וסאטירה במכללות ואירועי תרבות. בשנת 2008 ערך (יחד עם אסתי רמתי) את הספר "אהבה ומצוות אחרות" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא אסופה של סיפורים קצרים של יוצרים דתיים צעירים על אהבה, זוגיות ומשמעות החוויה הדתית. גרסיאל נשוי לטליה ואב לשלוש בנות ומתגורר בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא עדי גרסיאל בוויקישיתוף עדי גרסיאל, ברשת החברתית פייסבוק עדי גרסיאל, ברשת החברתית LinkedIn עדי גרסיאל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" פרי עטו: הראשון לעציון, באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2003 הזהרתי אותם: הם יפציצו את אשקלון, באתר ערוץ 7, 24 ביולי 2003 עדי גרסיאל, כוח רצון - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2004 סיפורי ספרא, באתר ערוץ 7, 27 באוגוסט 2004 גם למתנחלים יש זכויות אדם, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2004 ראיון, באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2005 עצמאי בשטח, באתר ערוץ 7, 22 בספטמבר 2005 משפחה בשידור, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2006 לחזור למקצוענות של פעם, באתר ערוץ 7, 2 בנובמבר 2006 (ריאיון לאחר מלחמת לבנון השנייה) הפקולטה למדעי הכתום, באתר ערוץ 7, 13 באוגוסט 2009
אליהו דוד שפיר

אליהו דוד שפיר (א. ד. שפיר או אד"ש; בחלק מיצירותיו חתם דוד דר; שמו המקורי: שפירא; 1911 – י"ד באייר תשל"ד, 6 במאי 1974) היה סופר, משורר עברי, עורך ומתרגם ישראלי. היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית. שפיר נולד בליטא, למד באוקמרגה (היא וילקומיר) ובאוניברסיטת קובנה. היה ממייסדי העתון העברי "פתח" (על חבריו נמנתה גם המשוררת לאה גולדברג) ופרסם בו שירים, סיפורים ומאמרים. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והיה חלק מהחבורה הספרותית "יחדיו". פרסם מכתביו ב"דבר", ב"הארץ", ב"מחברות לספרות" (הוצאה אותה ייסד עם נתן אלתרמן ועם ישראל זמורה), "טורים" ועוד, וערך את כתב העת "מאזניים". עבד כעורך וכמתרגם בהוצאת הספרים "עם עובד". שימש כעורך הוצאת הספרים "דביר". תרגם עשרות ספרים, בעיקר מאנגלית ומיידיש (וזכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1972). תחת שם העט "דוד דר" פרסם ספר שירים ("מרום הרים", 1957) וספר סיפורים ("ארבעה דברי-סיפור - הניסיון המצומצם הראשון לשוב", 1968). אוסף מכתביו ("כתבים: סיפורים, שירים, מסות") פורסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1982. היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית, עמה תרגם את התרגום הראשון לעברית של "פו הדב". לזוג לא היו ילדים והם התגרשו לאחר מספר שנות נישואין. נהרג בתאונת דרכים במאי 1974. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1969 – פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (שהוענק על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר). 1972 – פרס טשרניחובסקי על תרגומו לרומן "צמח אטלס" של חיים גראדה. עיר בפולין (אחרית דבר: פרופ' דב סדן), הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשט"ו, 1954 (242 עמודים). הניסיון הראשון המצומצם לשוב, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, תשכ"ט-1969. רות קרטון-בלום ומנחם דורמן (עורכים), כתבים: שירים, סיפורים, מסות (יוסף ירושלמי ביבליוגרפיה), תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג 1982. מדיה וקבצים בנושא אליהו דוד שפיר בוויקישיתוף אליהו דוד שפיר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הסופר א. ד. שפיר נפטר מפצעי תאונה, מעריב, 7 במאי 1974 משה דור, אד"ש: עט ענוג וחריף, מעריב, 8 במאי 1974 (קווים לדמותו) מנחם פרי, "יחיד כפול ומכופל": על מות א. ד. שפיר, דבר, "משא", 10 במאי 1974 דן מירון, דפים מפנקס חדש | על החיבור שחסר: (בעקבות דברים שנאמרו לפטירת א.ד. שפיר), מעריב, 14 ביוני 1974, המשך אליהו דוד שפיר, דף שער בספרייה הלאומית אליהו דוד שפיר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מפרי עטו: על שפת לשון | התרגומים, המתרגמים, דבר, 11 בפברואר 1972 אליהו דוד שפיר באתר חברה קדישא ת"א–יפו. גולדה מאיר חילקה 12 "פרסי יצירה" לסופרים, מעריב, 9 במאי 1969. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומי צאי

קוּמִי צְאִי הוא שיר אהבה של המשורר חיים נחמן ביאליק. התחבר בתרס"ה 1905. כמו רוב שירי ביאליק, נכתב השיר בהגייה אשכנזית. השיר הושר בלפחות 6 לחנים שונים. 3 מהם – מחבריהם אינם ידועים, מתוך 3 אלו אחד הוא תימני (ועובד כמה פעמים על ידי פאול בן-חיים), ואחד הוא של יהודי מזרח אירופה. הלחן השלישיידוע בצורה חלקית ביותר. בן-חיים, כחלק מאופוס 29 שלו, חיבר לו לחן משלו ב-1940. מרק לברי חיבר לו לחן ב-1954. הלחן הידוע ביותר, חובר ב-1971 לערך על ידי נעמי שמר, והוא זכה ל-3 עבודים לכל הפחות: של אריה לבנון, של גיל אלדמע ושל ירון גרושובסקי. בלחן זה בוצע השיר פעמים רבות מאד. בין השאר על ידי יהורם גאון; עוזי מאירי; נעמי שמר; אופירה גלוסקא ביחד עם הפרברים, חבורת 'מקולית', סקסטה ושולה חן; דודו זכאי; אנסמבל דרור; יוני נמרי; "אל המשורר"; Gute Gute; דקלון; אודהליה ברלין. האני השר בגוף ראשון יחיד, קורא לאהובתו ומתאר עלילה אפשרית של טיול עד מפגש עמו בחיק הטבע בעונת האביב. הלשון השירית רצופה בהרמזים לפסוקי התנ"ך, בהם ספר בראשית ושיר השירים, כמו גם הרמזים אל פסוקים בשירתו שלו. יוסף קלוזנר, עורך השילוח, שם התפרסם השיר, לא התלהב תחילה מהשיר, וראה בו דבר "יפה וריק", שאינו הולם את אופיו הרציני של הירחון. ואמנם השיר מלא עליצות והתפעמות מהנערה ומהטבע, והוא כנראה פועל יוצא של הרפתקת אהבים קצרה שהייתה לביאליק בעיירה מרוזי, בקיץ 1904 "קומי צאי" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "קומי צאי" והאזנה לו באתר זמרשת רשימת לחנים וביצועים לשיר, באתר הספרייה הלאומית עפר גביש, הפגישה המקרית של ביאליק שהולידה שיר אביב אירוטי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 7 באפריל 2022 קומי צאי (לחן עממי תימני) - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il קומי צאי (מפי מנוחה לובובסקי) - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il קומי צאי (לחן לברי) - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il יהורם גאון קומי צאי, נבדק ב-2024-04-27 עוזי מאירי - קומי צאי, נבדק ב-2024-04-27 קומי צאי, נבדק ב-2024-04-27 קומי צאי - אופירה גלוסקא והפרברים, נבדק ב-2024-04-27 אקורדים לשיר קומי צאי של דודו זכאי, באתר שירונט קומי צאי-ביאליק-אנסמבל דרור שירה העברית, נבדק ב-2024-04-27 יוני נמרי - קומי צאי, נבדק ב-2024-04-27 קומי צאי - אל המשורר בהופעה, נבדק ב-2024-04-27 Gute Gute - Kumi Tz'ei, נבדק ב-2024-04-27 מחרוזת (קומי צאי, שהשמש תעבור עלי, לעולם לא מאוחר) - דקלון, נבדק ב-2024-04-27 אודהליה ברלין - קומי צאי | אחיותיי היקרות (וגם אחיי!) "בניסן ניגאלו ובניסן עתידין להיגאל" קומו צאו תרקדו! שיהיה חודש טוב ומלא אור לכולנו 💫 | By אודהליה ברלין - Odeleya BerlinFacebook (בהינדי), נבדק ב-2024-04-27 חיים נחמן ביאליק, השירים; ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2004, עמ' 303
אלכסנדר פטושקו

אלכסנדר פטושקו (ברוסית: Александр Лукич Птушко; ‏19 באפריל 1900 – 6 במרץ 1973), במאי סובייטי. התפרסם בבימוי סרטי פנטזיה על בסיס סיפורי עם. אלכסנדר פטושקו נולד בעיר לוגנסק, אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום באוקראינה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר, עבד בתור שחקן וצייר בתיאטרון המקומי וכעיתונאי. בשנת 1923 הוא עבר למוסקבה והחל ללמוד כלכלה. לא סיים את הלימודים והחל לעבוד כצייר ובונה בובות לסרטים מצוירים. בשנת 1932 פטושקו ביים את סרטו הראשון. בשנת 1935 אלכסנדר פטושקו סיים את הסרט "ההוליבר החדש" שהיה שילוב של סרט אנימציה עם כ-1,500 בובות ושחקנים חיים. הסרט היה מבוסס על ספרו של ג'ונתן סוויפט אך תוך התאמת העלילה למציאות סובייטית (גריגורי רושאל היה שותף לכתיבת תסריט). הסרט זכה בפרס בפסטיבל הקולנוע בוונציה. לאור הצלחת הסרט, הבמאי קיבל מחלקה במוספילם. בשנת 1939 הוא ביים סרט נוסף תוך שימוש באותה טכניקה – סרט אנימציה בשילוב עם שחקנים. במהלך מלחמת העולם השנייה אלכסנדר פטושקו השתתף בצילום מספר סרטים תוך שילוב הניסיון שלו באפקטים מיוחדים. לאחר חזרה למוסקבה הוא פנה לעשיית סרטים שמבוססים על סיפורי עם. הסרט הראשון "הפרח מאבן" צולם בשנת 1946. הסרט זכה לפרס בפסטיבל הקולנוע בקאן ופטושקו קיבל עבורו פרס ברית המועצות. בהמשך הוא עשה מספר סרטים נוספים שהתבססו על סיפורי עם ועל יצירות של אלכסנדר פושקין. בשנת 1953 הוא זכה בפרס נוסף בפסטיבל הקולנוע בוונציה. בנוסף לבימוי סרטים הו היה מלמד ב-VGIK וכתב מספר סרטים על אפקטים מיוחדים וסרטי אנימציה. בשנת 1969 הוענק לו תואר אמן העם. בשנות ה-60 מספר סרטיו הוקרנו בארצות הברית תוך דיבוב וקיצור. אלכסנדר פטושקו נפטר במוסקבה והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר פטושקו בוויקישיתוף אלכסנדר פטושקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדר פטושקו, באתר AllMovie (באנגלית) אלכסנדר פטושקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלכסנדר פטושקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נתן זוסמן

נתן זוּסמן (נולד ב-7 בדצמבר 1959) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה במכון ללימודים מתקדמים בז'נבה (אנ'). נתן זוסמן נולד ב-1959, לצבי זוסמן, עובד מחלקת המחקר של בנק ישראל שלימים עמד בראש המחלקה ולאחר מכן היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. נתן זוסמן שירת בחיל הים. בשנת 1984 קיבל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה העברית ובשנת 1986 קיבל שם תואר שני בכלכלה. במקביל ללימודיו עבד בחטיבת המחקר של בנק ישראל. בשנת 1990 קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, על עבודה שכותרתה: "Mints and Debasements: Monetary Policy in France During the Second Phase of the Hundred Years War, 1400-1425". בשנים 1991–1995 נמנה עם סגל המחלקה לכלכלה של אוניברסיטת מערב אונטריו בקנדה. בשנת 1993 הצטרף לסגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית, במסגרת מלגת אלון. בשנת 1998 ייסד, עם פרופ' אבנר דה-שליט ופרופ' דניאל אטאס, את התוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה. בשנים 2000–2003 כיהן כראש המחלקה. בשנת 2004 מונה לפרופסור חבר. בנוסף פעל כחוקר בתוכנית הכלכלה של מכון ון ליר בירושלים ושימש יו"ר ועדת ההשקעה של קרן ההשתלמות קה"ל. התמחה במדיניות מוניטרית, שוק ההון והיסטוריה מאקרו-כלכלית. בשנת 2006 יצא לאור הספר "Globalization and Emerging Markets in the Nineteenth Century: Sovereign Debt and Institutions in the Golden Era of Globalization", אותו כתב עם פאולו מאורו וישי יפה. בשנים 1996–2000 והחל משנת 2003 היה יועץ בבנק ישראל. באוקטובר 2011 מונה למנהל חטיבת המחקר של בנק ישראל. בשנת 2013 מונה כחבר בוועדה המוניטרית, תפקידים אותם מילא עד ספטמבר 2017. בשנת 2012, עם היווסדה של "האגודה הישראלית להיסטוריה כלכלית", התמנה לתפקיד נשיא האגודה, וכיהן בתפקיד עד 2019. זוסמן נשוי בשנית ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא נתן זוסמן בוויקישיתוף קורות חיים באתר האוניברסיטה העברית בירושלים, אפריל 2006 (באנגלית) נתן זוסמן באתר WorldCat Identities פרופ' נתן זוסמן ימונה למנהל חטיבת המחקר בבנק ישראל, בנק ישראל, 12 ביולי 2011 סמי פרץ, רם עוזרי, "העלייה באי-שוויון נבלמה; אם נשלם את המחיר - נוכל להיות סקנדינוויה", באתר TheMarker‏, 15 במאי 2012 איתן אבריאל, כלכלת ישראל | "המפתח להורדת יוקר המחיה: סולידריות", באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2014 שאול אמסטרדמסקי, "בקוריאה חילקו אשראי בלי פיקוח, זה נגמר במשבר", באתר כלכליסט, 3 בינואר 2016 אורי פסובסקי ומיקי פלד, "אולי הלכנו עם זה רחוק מדי": גם בנק ישראל מכה על החטא של כלכלות המערב, באתר כלכליסט, 31 במאי 2016 מיקי פלד, "הפסימיות של הישראלים מאיימת על צמיחת המשק", באתר כלכליסט, 8 באוקטובר 2017 אורי פסובסקי, ‏לפרופ' נתן זוסמן יש הסבר לא שגרתי לעליית מחירי הדיור, באתר גלובס, 27 ביוני 2021 נתן זוסמן (1959-), דף שער בספרייה הלאומית אודותינו האגודה הישראלית להיסטוריה כלכלית
אה"מ אורפורד (1698)

אוניית הוד־מלכותו "אורפורד" (באנגלית: HMS Orford) הייתה אוניית קו מדרגה שלישית נושאת 70 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. היא הושקה בדפפורד ב-1698.‏ ב־1704, במהלך מלחמת הירושה הספרדית, שירתה "אורפורד" בים התיכון בציו של אדמירל ג'ורג' רוק. היא נטלה חלק בהרעשה מן הים ובכיבוש גיברלטר. זמן קצר לאחר מכן השתתפה בקרב מלאגה תחת פיקודו של קפטן ג'ון נוריס (אנ'). ב־1707 הייתה "אורפורד" חלק מהצי בפיקודו של אדמירל קלאודסלי שובל (אנ'), שהעניק סיוע מן הים לצבא המטיל מצור על טולון (אנ'). "אורפורד" הייתה עדה לאסון שפקד את ציו של שובל ליד איי סילי בשובו הבייתה, אסון בו טבעו אדמירל שובל עצמו וארבע מאוניותיו וקרוב ל־2000 מלחים קיפחו את חייהם. "אורפורד" עצמה ניזוקה קלות והצליחה להגיע אל פורטסמות'. היא נבנתה מחדש בליימהאוז על פי תקן האדמירליות של 1706 (אנ') והושקה מחדש ב-17 במרץ 1713. ב-1727 נבנתה מחדש בפעם השנייה. ב-1718 השתתפה בקרב כף פאסארו. ב-1736 החזירה "אורפורד" מליסבון את ג'ון הריסון, בונה הכרונומטר הימי הראשון. בהפלגה זו הצליח הריסון להוכיח בפעם הראשונה כי השעון שבנה שומר על דיוקו גם על סיפונה של אונייה המיטלטלת בים. "אורפורד" נטרפה ב-13 בפברואר 1745 במצר ווינדוורד בים הקריבי אך כל אנשי צוותה ניצלו. Lavery, Brian. The Ship of the Line. Vol. 1. London, Conway Maritime Press, 2003. Michael Phillips. Orford (70) (1698). Michael Phillips' Ships of the Old Navy. Retreived 15 June 2012. דָוָוה סוֹבֶּל. קו האורך - סיפורו האמיתי של הגאון הבודד שפתר את הבעיה המדעית הגדולה ביותר של זמנו. תרגמה מאנגלית: נילי לנדסברגר. ירושלים, כתר, 1988. מדיה וקבצים בנושא אה"מ אורפורד בוויקישיתוף Lavery, p. 163. סובל, עמ' 79. Phillips, Orford.
זר כיסופים: אוסף שירי אהבה

זר כיסופים: אוסף שירי אהבה הוא אלבום אוסף של הזמר אייל גולן אשר יצא ב-15 באוגוסט 2010, תחת חסותה של חברת התקליטים פליי רקורדס. האלבום כולל שני חלקים של שירי אהבה שאסף וקיבץ באלבום זה. מתוך 34 שירים ביחד בשני הדיסקים שנכללים הוקלטו עבור האלבום 2 שירים חדשים שנוצרו על מנת לקדם את האלבום. 2 השירים יצאו כסינגלים לרדיו. הסינגל הראשון "רק מתגעגע" יצא כסינגל ב-23 ביוני והפך ללהיט, כבש את מצעד ההשמעות הארצי ומצעדי הפזמונים בתחנות רדיו רבות. ביולי יצא הסינגל "מפה לשם" שזכה גם כן להצלחה, אם כי פחותה מ"רק מתגעגע". באלבום יש גם 7 חידושים אותם ביצע כבר גולן ואלו הם: "אלוהיי", "ים של טעויות", "אמרי לי", "דמעות", "מבקשים חיים", "תודה לאל" ו"ליאם". את עטיפת האלבום עיצב שוקי הרשקוביץ. אלבום האוסף זכה להצלחה רבה בישראל, ונכון ליולי 2010, על פי פורבס ישראל, מכירותיו מסתכמות ב-80 אלף עותקים בסך הכל, מה שהופך אותו לאחד מאלבומי האוסף הנמכרים ביותר בכל הזמנים בישראל. "זר כיסופים: אוסף שירי אהבה - אוסף כפול - מוסיקה נטו". מוסיקה נטו. נבדק ב-2018-04-22.(הקישור אינו פעיל) רק מתגעגע – פזמונט, באתר pizmonet.co.il 1. אייל גולן, באתר פורבס ישראל
מיכאיל רום

מיכאיל איליץ' רוֹם (ברוסית: Михаил Ильич Ромм; ‏24 בינואר 1901 – 1 בנובמבר 1971) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי ממוצא יהודי. מיכאיל רום נולד בעיר אירקוטסק, שאליה הוגלתה משפחתו לאור פעילות מהפכנית נגד השלטון הצארי. בשנת 1910 עברה המשפחה להתגורר במוסקבה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוא לחם בשורות הצבא האדום. לאחר סיום שירותו החל ללמוד פיסול במוסקבה. בשנת 1931 החל לעבוד באולפני הקולנוע מוֹסְפילם. את סרטו הראשון ביים בשנת 1933 ובסרט זה הצטלמה לראשונה פאינה רנייבסקיה. בשנת 1934 קלימנט וורושילוב, שר ההגנה הסובייטי, היה מעוניין בסרט על הצבא האדום. בימוי הסרט הוטל על רום, והסרט יצא לאקרנים בשנת 1936. במהלך הצילומים הכיר רום את ילנה קוזמינה, שהשתתפה בסרט, והם התחתנו. בהמשך היא השתתפה במספר סרטים של מיכאיל רום. בשנים 1937 ו-1939 ביים שני סרטים על מהפכת אוקטובר. הסרטים בוימו תוך השגחה צמודה של יוסיף סטלין וזכו לתמיכתו. גם בהמשך ביים רום מספר סרטים על ולדימיר לנין, יתרונות המשטר הסובייטי וכולי. בשנת 1938 החל ללמד ב-VGIK, ועבד שם עד יום מותו. בין תלמידיו היו במאים סובייטים מפורסמים כמו אנדריי טרקובסקי, ניקיטה מיכלקוב, וסילי שוקשין וגרגורי שוחראי. בשנת 1961 הוא ביים את הסרט "תשעה ימים של שנה אחת", שזכה לתואר הסרט הטוב ביותר בשנת 1962 וזכה בפרסים בפסטיבלים לקולנוע. בשנת 1965 ביים את הסרט הדוקומנטרי "הפשיזם המצוי", שזכה להצלחה רבה. בתקופת סטלין הציג רום את סטלין באור חיובי מאוד בסרטיו, וזכה חמש פעמים בפרס ברית המועצות. למרות זאת, בשנת 1966 חתם על מכתב גלוי נגד ניסיון לחזור מגינוי פשעיו של סטלין. רום זכה בעיטור לנין פעמיים (1938, 1967), בתואר אמן העם בשנת 1950 ובפרסים נוספים. מיכאיל רום נפטר ב-1971 במוסקבה, בגיל 70, ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. "סופגניה" (Пышка) ‏ 1934 "שלוש עשרה" (Тринадцать) ‏ 1935 "לנין באוקטובר" (Ленин в Октябре) ‏ 1937 "לנין בשנת 1918" (Ленин в 1918 году) ‏ 1939 "חלום" (Мечта) ‏ 1941 "בן אדם מס' 217" (Человек № 217) ‏ 1945 "הנושא הרוסי" (Русский вопрос) ‏ 1947 "ולדימיר איליץ' לנין" (Владимир Ильич Ленин) ‏ 1949 "שליחות סודית" (Секретная миссия) ‏ 1951 "אדמירל אושקוב" (Адмирал Ушаков) ‏ 1953 "אוניות כובשות את המבצרים" (Корабли штурмуют бастионы) ‏ 1955 "רצח ברחוב דנטה" (Убийство на улице Данте) ‏ 1956 "שיעורי היסטוריה" (Урок истории) ‏ 1957 "לנין חי" (Живой Ленин) ‏ 1959 "תשעה ימים של שנה אחת" (Девять дней одного года) ‏ 1962 "הפשיזם המצוי" (Обыкновенный фашизм) ‏ 1965 "ובכל זאת אני מאמין" (И всё-таки я верю) ‏ 1972 מיכאיל רום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאיל רום, באתר AllMovie (באנגלית) מיכאיל רום, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קורות חיים מיכאיל רום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עיצור שיני, חוכך, אטום

עיצור שיני, חוכך, אטום הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא תטא יוונית קטנה /θ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-T. זהו הצליל הישן ל-ת"ו רפה, וניתן היה לשמוע אותו בהגיות העברית המקראית והטברנית. זהו צליל האות הערבית ث, וצליל שילוב האותיות Th בשפה האנגלית במילה כגון Path. עיצור זה היה קיים בפרוטו-שמית והיה אחד הצלילים של האות שי"ן. ניתן היה לשמוע אותו בפרוטו-שמית במילים שַׁאֲרָה, שָׁב, שְׁנִיָה, שָׁבַר, שָׁד, שׁוּעָל, שָׁעָר, שָׁכֹל, שָׁכַל, שְׁלֹשָה, שֶׁלֶג, שָׁם, שְׁמוֹנֶה, שׁוֹר ושׁוּם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
יעקב למר

יעקב לֶמֶר הוא חזן חרדי-אמריקאי בולט. נולד בברוקלין שבניו יורק להורים חסידי בעלז. אחיו הוא שלום למר. בצעירותו למד חזנות אצל החזן בן ציון מילר והיה הסולן במקהלת בית הכנסת ישראל הצעיר, לאחר מכן למד אצל החזנים דניאל גילדר, יוסף מלובני וברנרד באר, הוא בעל קול טנור והוא שר במספר שפות בהן עברית ויידיש. בשנת 2010 יצא לאור בהפקת מרדכי סובול אלבום הבכורה שהקליט למר וימלא משאלותינו שבו שר יצירות חזנות עתיקות. בשנת 2014 יצא לאור אלבומו איהי שבת שמוקדש כולו לתפילות וזמירות השבת. למר מופיע בקונצרטים בארצות הברית, ישראל, אירופה, וכיום הוא החזן בבית הכנסת לינקולן סקוואר שבניו יורק. בשנת 2014 שר את ההמנון האמריקני בפתיחת משחק ה-NBA של קבוצת ברוקלין נטס. וימלא משאלותינו, 2009 איהי שבת, 2014 הפרבי הגדול, חוני מולקי אתר האינטרנט הרשמי של יעקב למר יעקב למר, ברשת החברתית פייסבוק יעקב למר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלבום חדש לחזן יעקב למר באתר דוס מיוזיק האזנה לשירים של יעקב למר החזן החרדי יענקי למר שר את ההמנון האמריקני במשחק NBA, כיכר השבת, 22 בדצמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.