גרניקה (עיר)

גרניקה (בבסקית: Gernika, בספרדית: Guernica) היא עיירה בקהילה האוטונומית של חבל הבסקים. מאז המאה ה-18 היא מאוחדת מבחינה מוניציפלית עם העיירה לומו (Lumo) השכנה, תחת השם המשותף "גרניקה-לומו". ב־2022 מנתה אוכלוסיית העיר 16,855 איש. היא מקום מושבו הנוכחי של פרלמנט מחוז ביסקאיה (Bizkaia), אשר הרשות המבצעת שלה ממוקמת בבילבאו הקרובה. הסימנים המוקדמים ביותר להימצאותם של בני אדם באזור הם ציורי קיר במערת סנטימאמינייה (Santimamiñe), המתוארכים לאלף ה-15 לפנה"ס. מציורים אלו ניתן ללמוד כי האזור היה מכוסה ביערות ואוכלס בידי איילים וחזירי בר וכן חיות אחרות. אחרי עידן הקרח, בערך באלף ה-9 לפנה"ס, עלתה "תרבות אוכלי הצדפות", המצטיינת בכמות גדולה של שרידי קונכיות באתרי היישוב. משערים כי הרכיכות הרכיבו את עיקר התפריט של יושבי האזור. בסביבות המאה ה-2 לפנה"ס החלו להופיע באזור מספר יישובים בנקודות אסטרטגיות החולשות על דרכי התנועה העיקריות והנהרות. עדויות ליישובים אלו ניתן לראות גם כיום במספר אתרים בסביבה. שפך נהר הגרניקה מכיל יותר שרידים רומאיים מאשר כל אזור אחר במחוז ביסקאיה. משערים כי אחת הסיבות לכך היא דרכי המסחר לאורך החוף והמשאבים הטבעיים המקומיים של שיש וברזל. העיר עצמה נוסדה ב-28 באפריל 1366 בידי הרוזן טלו (Tello) בצומת דרכים אסטרטגית, שחלשה גם על שפך נהר הגרניקה ונמל סוסו (Suso). עם הזמן קיבלה העיר את המאפיינים האופייניים לערים בסקיות רבות, המאופיינות במספר רחובות מקבילים, הנחתכים ברחוב שכנסיות לו בשני קצותיו. במרוצת מאות בשנים היוותה העיר את מקום המפגש של אספת ביסקאיה. היא נתכנסה תחת "העץ של גרניקה" (Gernikako Arbola), עץ אלון שסימל את החירויות המסורתיות של העם הבסקי. עד לשנת 1876 נחקקו במקום חוקי הפרובינציה בידי פרלמנט ובו שני נציגים מכל עיר וכפר בפרובינציה. העצים הוחלפו בצאצאיהם שוב ושוב. אחד העצים ששרד עד לעשור הראשון של המאה ה-19, הממוקם בסמוך לבית הפרלמנט, נראה בתמונה כשהוא מפוחם. עץ שנשתל בשנת 1860 מת ב-2004 והוחלף גם הוא. אולם, השתיל שנבחר להיות "העץ של גרניקה" הרשמי חולה גם הוא, ועל כן לא יוחלף בטרם תוחלף גם האדמה שסביבו. משכן צנוע הוקם בסמוך לעץ כדי להוות את מקום ההתכנסות, והוחלף בשנת 1826 בבניין הנוכחי. בעבר היו באים אדוני ביסקאיה לגרניקה, בעת שקיבלו את תארם, על מנת להישבע שישמרו על חירויות בני ביסקאיה. מאוחר יותר הוצמד התואר "אדון ביסקאיה" למלכי קסטיליה, שהמשיכו במסורת זו ובאו למקום להישבע את השבועה. במהלך המאה ה-18 נמצאה גרניקה בסכסוך קרקעות עם העיר לונו השכנה. הסכסוך נפתר רק בשנת 1882, כששתי הערים אוחדו מבחינה מוניציפלית. רק בתחילת המאה ה-20 החלה העיר להפוך למתועשת, דבר שהביא לגידול אוכלוסייה מכ-4,500 תושבים בשנת 1920 לכ-6,000 בשנת 1936. ערך מורחב – הפצצת גרניקה מחוץ לארץ הבסקים ידועה העיר בעיקר בשל ההפצצה האווירית בידי לגיון הקונדור של הלופטוואפה, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, ב-26 באפריל 1937, במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. הגרמנים הפציצו את העיר על מנת לתמוך בלאומנים, אשר הונהגו בידי הגנרל פרנסיסקו פרנקו והתקוממו כנגד ממשלת הרפובליקה הספרדית השנייה. בו בזמן שימשה ההפצצה זירת ניסויים לקראת יישום טקטיקת מלחמת הבזק הגרמנית. לאחר ארבע שעות של הפצצה העיר הושמדה, אם כי "העץ של גרניקה" שרד. הצייר פבלו פיקאסו צייר את ציורו המפורסם "גרניקה" על מנת להנציח את זוועות ההפצצה. בשל מעמדה המיוחד של העיירה אושר בה חוק האוטונומיה של ארץ הבסקים ב-29 בדצמבר 1978, בתמיכת הממשלה הגולה של ארץ הבסקים. נשיאי הבסקים (Lehendakari) נשבעים גם הם את שבועתם בגרניקה. גרניקה הוכרזה על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית, עם אזור ביצות וחופים חוליים עשיר, המאכלסת מינים רבים של ציפורים. אתר האינטרנט הרשמי של גרניקה גרניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)