laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריקודי התה (להט"ב)

ריקודי התה (באנגלית: Tea dances) היו אירועים תרבותיים לרווקים הומוסקסואליים שאורגנו בימי ראשון אחר הצהריים בניו יורק בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. הריקודים המקוריים כללו שתיית תה. השם מרמז לריקודי התה (אנ') המסורתיים באנגליה. עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, לא היה חוקי למכור אלכוהול להומואים, ומשטרת ניו יורק הייתה עורכת פשיטות על מפעלים המשרתים אותם. לפיכך, הומוסקסואלים באזור החלו לקיים את הטי דאנס מחוץ לעיר כמקום חלופי לפגישה בימי ראשון אחר הצהריים (בעיקר בפייר איילנד, צ'רי גרוב (אנ'), פייר איילנד פיינס (אנ')). מאחר שהגישו תה ולא אלכוהול, האירועים לא עברו על החוק. מאחר שאירועים אלו נערכו אחר הצהריים, המשתתפים יכלו לתפוס מעבורת ולחזור הביתה ולהיות מוכנים לעבודה ביום שני בבוקר. ריקודי תה התפשטו מעבר לניו יורק ואפילו התקיימו בשנות ה-90 של המאה ה-20, בין היתר גם במיאמי, פורט לודרדייל, פרובינסטאון (אנ')‏, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו. ככל שההומוסקסואליות התקבלה על ידי החברה, ולא הייתה מנוגדת לחוק, ריקודי התה התחלו להתקיים בגיי ברים, ובמועדוני סירקואיט פארטי, וכן עדיין מתקיימים במספר יעדי חופשה הומוסקסואלים, כגון פייר איילנד. בית מולי "Tea Dance Isn't What You Think - It's Actually Way Cooler". Cincinnati Refined. Sinclair Broadcast Group. 2018-07-10. ארכיון מ-2021-08-22. נבדק ב-2021-03-24. Spataro, Joanne (2018-04-23). "The Tea Dance Is Part of NYC's LGBTQ Living History". Vice (באנגלית). ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-2020-04-12. "StackPath". citybeat.com. ארכיון מ-2021-08-22. נבדק ב-2021-03-24. "The Very Gay and Interesting History of the Almost Lost Tradition of the Sunday Tea Dance". Back2Stonewall (באנגלית אמריקאית). 2019-05-26. ארכיון מ-2020-04-12. נבדק ב-2020-04-12. Huff, Rebecca (2018-10-30). "Cincinnati is reviving the lost tradition of gay tea dances for a new generation". LGBTQ Nation. ארכיון מ-2020-04-12. נבדק ב-2020-04-12. "TEA TIME IN MIAMI'S SOUTH BEACH A MIGRATING SOCIAL PHENOMENON". Chicago Tribune (באנגלית). ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02. "GRAND GOODBYE MARLIN BEACH RESORT CLOSING DRAWS THOUSANDS". Sun Sentinel (באנגלית). ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02. "Bulletin: Remembering the Boatslip Tea Dances of the 1980s (August 2019) | The History Project". historyproject.org. ארכיון מ-2022-02-02. נבדק ב-2022-02-02.
יהודית כץ

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ויקיזציה. יהודית כץ (נולדה ב-16 במאי 1989) היא סופרת, מגישת ההסכת "חושבים טוב" ומרצה בתחום הפסיכולוגיה החיובית וחקר האושר. נולדה בגרמניה. בגיל שנתיים עברה עם משפחתה למושב בית זית הסמוך לירושלים. בצבא שירתה כמפקדת במחוו״ה אלון. לכץ שני אחים גדולים. כץ למדה פסיכוביולוגיה ומדעי המוח באוניברסיטה העברית שבירושלים, כמו כן, ערכה מחקר מוח בבית החולים הדסה עין כרם וכן למדה אימון פסיכולוגי וטיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) באוניברסיטת חיפה, והייתה המנהלת המקצועית של המסלול ללימודי פסיכולוגיה חיוביות בתוכנית להב לפיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב. כץ היא יזמית, סופרת, מרצה ומאמנת אישית. בעבר כתבה טור שבועי במדור הבריאות של עיתון "הארץ" וכיום היא כותבת טורים לעיתון "ידיעות אחרונות". את ההסכת "חושבים טוב" החלה להפיק בסוף שנת 2016 והוא מכיל מעל ל-170 פרקים (נכון לשנת 2024). בהסכת מראיינת כץ חוקרים או מיישמים של פסיכולוגיה חיובית, מדעי המוח ופרקטיקות של שינוי הרגלים - והיא מציעה דרכים וכלים מעשיים ליישום אצל המאזינים. ההסכת הוא מהפופולריים בישראל עם כ-150,000 הורדות לחודש. זכה במקום הראשון בקטגוריית לייף-סטייל בתחרות "פודקאסט השנה" של אתר גיקטיים חמש שנים ברציפות: בשנים 2019–2023.. בשנת 2022 היה לפודקאסט הרביעי הכי נשמע בישראל באפליקציית ספוטיפיי ובשנת 2023 לפודקאסט השלישי הכי נשמע בישראל באפליקציית ספוטיפיי. כץ כתבה בשנת 2020 את הספר "חושבים טוב" בהוצאת כתר, שהיה לרב-מכר. בשנת 2022 קיבל ספרה של כץ את אות "ספר פלטינה" מאת התאחדות הוצאות הספרים בישראל הניתן לספרים שנמכרו במעל 40 אלף עותקים.. על פי אתר האינטרנט של כץ, נכון לשנת 2023 מכר הספר למעלה מ-60 אלף עותקים. כץ נשואה, אם לשניים ומתגוררת בתל אביב. פסיכולוגיה חיובית טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) אתר האינטרנט הרשמי של יהודית כץ יהודית כץ, ברשת החברתית פייסבוק יהודית כץ, ברשת החברתית אינסטגרם יהודית כץ, ברשת החברתית טיקטוק יהודית כץ, ברשת החברתית LinkedIn יהודית כץ, סרטונים בערוץ היוטיוב מאמרים של יהודית כץ בעיתון הארץ מאמרים של יהודית כץ בידיעות אחרונות הספר 'חושבים טוב' באתר הוצאת הספרים כתר כלים ויישום פסיכולוגיה חיובית | יהודית כ״ץ, באתר positivepsychology עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2019, באתר Geektime‏, 31 בדצמבר 2019 מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020, באתר Geektime‏, 6 בינואר 2021 מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר Geektime‏, 11 בינואר 2022 מערכת Geektime, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2022, באתר Geektime‏, 3 בינואר 2023 עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime‏, 7 במרץ 2024 הוצאת כתר, דף פייסבוק של הוצאת כתר, באתר Facebook, ‏24/6/2022 דף הספר באתר של יהודית כץ
פייר איילנד

פייר איילנד (באנגלית: Fire Island; באופן מילולי: אי האש) הוא אי שנמצא בניו יורק, ארצות הברית. לעיתים, השם משמש להתייחסות קולקטיבית לא רק לאי המרכזי, אלא גם לאי לונג ביץ' ברייר, לאי ג'ונס ביץ' ולאי ווסטהמפטון. ב-2012, לאחר פגיעתה של הוריקן סנדי, האי חולק ל-2 איים. שטח הקרקע של פייר איילנד הוא כ-24.9 קילומטרים רבועים (9.6 מילים רבועים). במפקד אוכלוסין שנערך ב-2010, גרו 292 תושבים על האי. הסרט פייר איילנד נקרא על שמו של האי. הכפרים צ'רי גרוב ופייר איילנד פיינס יחדיו מהווים גיי וילג' מאז אמצע המאה ה-20. התרבות מלאת המסיבות של שנות ה-70 שלפני הופעת ה-HIV/איידס מתוארת ברומן של אנדרו הולראן (אנ') מ-1978, Dancer from the Dance (אנ'). הבוטל (כיום מלון גרוב) היה מקום אירוח גיי פרנדלי שהפעיל ריקודי תה פופולריים בימי ראשון אחר הצהריים. צ'רי גרוב מכנה את עצמה "העיירה ההומו-לסבית הראשונה של אמריקה". לפייר איילנד יש "סצנת גיי איקונית", ומלון גרוב הוא המלון היחיד במדינת ניו יורק שאוסר על כניסה לאנשים מתחת לגיל 21 (בעיקר מפני שהכניסה למלון היא דרך בר). מדיה וקבצים בנושא פייר איילנד בוויקישיתוף פייר איילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Consisting of the Fire Island CDP plus the villages of Saltaire and Ocean Beach: "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Fire Island CDP, New York". U.S. Census Bureau, American Factfinder. אורכב מ-המקור ב-2020-02-12. נבדק ב-2012-12-28."Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Saltaire village, New York". U.S. Census Bureau, American Factfinder. אורכב מ-המקור ב-2020-02-12. נבדק ב-2012-12-28."Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Ocean Beach village, New York". U.S. Census Bureau, American Factfinder. אורכב מ-המקור ב-2020-02-12. נבדק ב-2012-12-28. "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Fire Island CDP, New York". U.S. Census Bureau, American Factfinder. אורכב מ-המקור ב-2020-02-12. נבדק ב-2012-12-28. "The Meat Rack Est. 1950's". Fire Island Pines Historical Society. 2021-03-03. ארכיון מ-2022-05-20. נבדק ב-2022-06-06. Gay Fire Island, TravelGay.com, ארכיון מ-2022-05-31, נבדק ב-3 במאי 2021 {{citation}}: (עזרה) Grove Hotel, A Fire Island Staple, ארכיון מ-2022-01-23, נבדק ב-1 במאי 2021 {{citation}}: (עזרה)
דרפאנאספיס

דרפאנאספיס (שם מדעי: Drepanaspis) הוא סוג של דג קדום מהקבוצה הנכחדת דמויי פטרספידים שחי בתחילת תקופת הדבון שבעידן הפלאוזואיקון באירופה. הוא היה קרובו של הצפלספיס, שחי באותה תקופה ובאותו אזור. משמעות שמו של דג קדום זה היא שריון מגל. המאובנים של דג זה התגלו רק בגרמניה. אורכו של דג זה היה סנטימטרים בודדים והוא היה בעל גוף משוריין שהגן עליו מטורפים, כמו עקרבי מים או סילוניות גדולות. הפה של דג זה פנה כלפי מעלה ועיניו הקטנות עזרו לו לחפש מזון בקרקעית הים. דג זה נכחד לאחר תחילת הדבון והוחלף בדגים בעלי שריון גדולים יותר. הוא תואר לראשונה בשנת 1887. מאובן של דרפאנאספיס, מוצג במוזיאון הטבע והמדע הלאומי, בטוקיו, יפן מאובן במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע מדיה וקבצים בנושא דרפאנאספיס בוויקישיתוף דרפאנאספיס, באתר GBIF (באנגלית) Palmer, D., ed. (1999). The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. London: Marshall Editions. p. 24. ISBN 1-84028-152-9. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני שלום

דניאל (דני) שלום (נולד ב-1947 בלוד) הוא היסטוריון, פרשן צבאי לשעבר וצייר תעופה ישראלי. נודע לרוב בשל ספרי היסטוריית התעופה הצבאית בישראל שפרסם. שלום נולד ב-1947 וגדל בלוד. בילדותו היה מבלה זמן רב בציור מטוסים בנמל התעופה בלוד (כיום בן-גוריון), שם התפתחה האהבה שלו לתעופה. הוא למד בישיבה תיכונית ברמת גן והתגייס לצה"ל כאלחוטן. מ-1970 עד 1981 ניהל את מרכז התיעוד ההנדסי באלישרא. במקביל עבד במחלקת משקל ואיזון של פרויקט מטוס הערבה בין השנים 1969 עד 1979. בשנת 1972 למד היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, היה כתב וצייר של בטאון חיל האוויר זאת לפני שהקים את בטאון "באויר". לאחר מכן היה לעורך והכתב הצבאי של העיתון הצופה למשך עשרים שנה בין השנים 1990–2010. במהלך עבודתו ככתב הצבאי, הוציא רישיון טיס אזרחי, אך טס על דגמי מטוסים רבים, ביניהם צבאיים כגון הצוקית, הסקייהוק והפנטום של חיל האוויר. בשנת 2013, במלאת 100 שנה לנחיתת המטוס הראשון בארץ ישראל, הבלריו 11, בהטסת הטייס הצרפתי ז'יל ודרין, ציין שלום את המאורע עם מספר פרויקטים. כתב את אנציקלופדיה יפעת, אנציקלופדיה מעמיקה הסוקרת את כל אירועי התעופה בישראל. יזם ובנה את פרויקט שחזור דגם של מטוס הבלריו 11 במכללת הולץ בתל אביב עבור תצוגה במוזיאון לתעופה וחלל ראשון לציון שאותו אף הקים בעצמו כפרויקט לציון המאורע. המוזיאון כולל מעל ל-20 מטוסים, ביניהם צבאיים ואזרחיים וכן תערוכה על ראשית התעופה בישראל. שלום עוסק בתיעוד התעופה בישראל בכתיבת ספרי היסטוריה, ביוגרפיות של טייסים ואנשי צבא ובציור ציורי-שחזור מדויקים של אירועים משמעותיים בתולדות המדינה. מעבר לאופק - כיבוש החלל בישראל, חלקים א' ו-ב' כנפי מלחמה כנפי שלום, 1991 מטוסים וטילים בעולם, 1996 חיל האוויר – 50 שנות עליונות אויר, 1998 מעל האופק – 50 שנות פעילות ישראלית בחלל, 1998 כרעם ביום בהיר – מבצע מוקד בששת הימים, באוויר פרסומי תעופה וחלל, 2002 מטוסי חיל האוויר מהטייגר מות' עד הסופה, באוויר פרסומי תעופה וחלל, 2006 רוח רפאים מעל קהיר - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970) - כרך א', כרך ב', באוויר פרסומי תעופה וחלל, 2007 אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל, באוויר פרסומי תעופה וחלל, (2013) חזון ומעשה בתעשייה האווירית (2013) חיל האוויר בקרב – 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, 2018 מטוסים בערפל הקרב - חיל האוויר במלחמת יום כיפור 1973 - כרך א', כרך ב', באוויר פרסומי תעופה וחלל, 2022, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים לבד בשחקים (1994) (בשיתוף עם דני שפירא) נץ בשחקים (2002) (בשיתוף עם רן רונן (פקר)) נת'קה (2010) (בשיתוף עם נתן ניר) דני שלום, באתר סימניה דני שלום, באתר IsraelDefence עדי לשם, מספר את חיל-האוויר - בציורים, באתר חיל האוויר משה "פומי" הדר, הסיפור מאחורי התמונה דני שלום, פרשי האוויר מעל ארץ הקודש - לוחמה אווירית בשמי ארץ-ישראל במלחמת העולם הראשונה 1918-1914 דני שלום, מטוסים בקו המכחול - ציורי תעופה דני שלום, אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל - פרויקט מיוחד למלאת 100 שנים לנחיתה הראשונה בארץ ישראל דני שלום, חיל האוויר בקרב – 70 שנות עליונות אווירית 1100 שנות תעופה בשמי ישראל - פרויקט בלריו XI.
אידה קוהנר

הברונית אידה קוהנר מסאסברק (בהונגרית: Kohner Ida;‏ בודפשט, 28 בפברואר 1895 – בודפשט, ינואר 1945) הייתה ציירת הונגרייה-יהודייה בולטת, אשתו של הצייר המפורסם אישטוואן פרקש. שניהם ניספו בשואת יהודי הונגריה. אידה קוהנר נולדה במשפחה יהודית כבתם של הבארון מסאסברק אדולף קוהנר הברון מסאסברק ושל הלן (אירן) קוהנר. היא למדה ציור אצל אדולף פניאש במושבת האמנים של סולנוק, שהוקמה חלקית בעזרת אביה ולאחר מכן לזמן קצר ב"בית הספר לעיצוב וציור" בבודפשט (שמה היום האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות) בין השנים 1912 לבין 1913. היא ערכה סיורי לימודים ברומא ובפירנצה. אידה קוהנר הציגה בכמה מוזיאונים חשובים מאוד. לראשונה בהיכל האמנות בודפשט בתערוכת החורף של 1918–1919 וכן הציגה תערוכת אוסף במוזיאון ארנסט (1923) בעיקר של נופים מאיטליה ומסולנוק: גבעות אומבריה, סן פרנצ'סקו וכו'. מ-1918 הציגה את עבודותיה בתערוכות של הסלון הלאומי, היכל האמנות וגלריית טמאש. היא הציגה גם בתערוכות מחוץ לישראל בסטוקהולם, בוונציה ובהאג. תחריט הנחושת שלה בן 12 הגיליונות פורסם תחת השם "הבלט הרוסי". ב-18 ביוני 1925, בבודפשט, נישאה לצייר אישטוואן פרקש, והם התגוררו בפריז מאותה שנה (1925) עד 1933. אחת מיצירותיה של אידה קוהנר נשמרת עד היום במוזיאון לאמנות יפה בבודפשט. בעלה גורש למחנה הריכוז אושוויץ ב-1944, שם מצא את מותו. אידה קוהנר הפכה לקורבן של השואה ב-1945 ולאחר רציחתה על גדת הדנובה, אנשי מפלגת צלב החץ דחפו את גופתה לדנובה. תאריך מותה נקבע על ידי בית המשפט המחוזי המרכזי של בודפשט לשעה 12 בצהריים ב-15 בינואר 1945, רק שלושה ימים לפני שחרור העיר על ידי הצבא האדום הסובייטי. בשנת 2015, הונחה אבן נגף לזכרה מול דירתה באותה התקופה ברחוב ראדאי 8 ברובע 9 של בודפשט (Ráday utca 8). Gudenus János József: A magyarországi főnemesség XX. századi genealógiája I–V., Natura–Tellér Kft.–Heraldika, Budapest, 1990–1999 (יאנוש יוז'ף גודנוס: הגנאלוגיה של האצולה ההונגרית הבכירה במאה ה-20) Magyar festők és grafikusok adattára. A kutató-, föltáró- s gyűjtőmunkát végezte Seregélyi György. Szeged, 1988. Szegedi ny. (בסיס הנתונים של ציירים וגרפיקאים הונגרים) Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1965-1968. (לקסיקון אמנות הונגרי) אידה פרקש (קוהנר) באתר Geni לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת אידה קוהנר בגלריית Kieselbach Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגר המוזיאון הספרותי פטפי) „Csak azokat felejtik el, akiknek a nevét is elfelejtik" Emlékező macskakövet helyeztek el Kohner Ida emlékére ferencvaros.hu, 2015. július 21. "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 599/1895. folyószáma alatt". Halálesete bejegyezve a Bp. IX. ker. állami halotti akv. 1075/1949. folyószáma alatt. 1. kép, 2. kép "A Magyar Képzőművészeti Egyetem hallgatói". Magyar Képzőművészeti Egyetem. A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 863/1925. folyószáma alatt. Pk I. 581.445/1949/7. sz.
קוג'ו פו-דו לאבה

קוג'ו פו-דו לאבה (בצרפתית: Kodjo Fo-Doh Laba; נולד ב-27 בינואר 1992 בלומה שבטוגו) הוא כדורגלן טוגולזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת טוגו. לאבה שיחק בקבוצות אנז' מליגת העל הטוגולזית, ביטאם מליגת העל הגבונזית וברכאן מליגת העל המרוקאית. בחודש יוני 2019 חתם באל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. בשלוש עונותיו הראשונות במועדון ערך 63 הופעות ליגה, בהן הבקיע 58 שערים. בעונת 2021/2022, בה זכתה אל-עין באליפות איחוד האמירויות הערביות, סיים לאבה כמלך השערים של הליגה, עם 26 שערים ב-22 הופעות. ב-25 במרץ 2016 ערך לאבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טוגו, בהפסד 1-0 לנבחרת תוניסיה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. ב-5 ביוני הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. לאבה היה חלק מסגל נבחרת טוגו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2017, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד, בהפסד 3-1 לנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת שלב הבתים. ברכאן הגביע המרוקאי (1): 2018 אל-עין אליפות איחוד האמירויות הערביות (1): 2021/2022 הגביע של איחוד האמירויות הערביות (1): 2021/2022 קוג'ו פו-דו לאבה, באתר Transfermarkt קוג'ו פו-דו לאבה, באתר Soccerway קוג'ו פו-דו לאבה, באתר National Football Teams קוג'ו פו-דו לאבה, באתר FootballDatabase.eu Al Ain's busy summer continues with signings of Abderrahmane Meziane and Kodjo Fo-Doh Laba באתר The National, ‏ 13 ביוני 2019 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קוג'ו פו-דו לאבה".
ג'ונתן בואטו

ג'ונתן בואטו מננגה (בפורטוגזית: Jonathan Buatu Mananga; נולד ב-27 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הבלם בז'יל ויסנטה. בואטו נולד בלייז' שבבלגיה להורים ממוצא אנגולי. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות של בלייז עד שבגיל 15 הצטרף לזו של סטנדרד לייז', הקבוצה הגדולה בעיר. ב-25 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לשרלרואה. בקיץ 2012 הצטרף לגנק ובמהלך העונה הושאל לבריסל. בקיץ 2013 חתם בפולהאם האנגלית, במדיה לא הצליח לרשום דקות משחק. בקיץ 2015 חזר לבלגיה וחתם בוואסלנד-בוורן. ב-31 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לגנט. בבוורן שיחק 3 עונות. בקיץ 2018 חתם בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית. ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 לפיירנסה. כעבור שנה, הצטרף לדפורטיבו אווש. ב-1 באוגוסט 2020 הצטרף לסנט טרוידן. ב-19 בינואר 2022 הושאל לאיופספור מהליגה הטורקית הראשונה. ב-25 בינואר 2024 חתם בז'יל ויסנטה. בצעירותו, בואטו שיחק בנבחרות הנוער של בלגיה. ב-3 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה בניצחון 0-1 נגד אתיופיה. ב-8 באוגוסט 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד גבון. נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024. ג'ונתן בואטו, באתר Transfermarkt ג'ונתן בואטו, באתר Soccerway ג'ונתן בואטו, באתר National Football Teams ג'ונתן בואטו, באתר FootballDatabase.eu זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
Have Mercy

"Have Mercy" הוא סינגל הבכורה של הזמרת האמריקאית קלואי. הוא יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, כסינגל הבכורה של קלואי, והסינגל המוביל מתוך אלבום הסולו הראשון שלה, לאחר שזכתה להצלחה כחלק מהצמד קלואי x האלי. לפני יציאתו, קטע מהשיר הפך ויראלי בטיקטוק. הוא נכתב על ידי קלואי, ת'רון תומאס וניג'ה צ'ארלס, והופק על ידי מורדה ביטס, קלואי, ג'וזף ל'טרנג'ר, FnZ ו-BoogzDaBeast. "Have Mercy" זכה לביקורת חיובית מהמבקרים, והגיע למקום ה-28 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-13 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ. לצד השיר עצמו שוחרר קליפ בבימויה של קארנה אוונס. היא נתנה את הופעת הבכורה שלה של השיר בשידור חי בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021, שזכה לשבחים מהמבקרים. מידע על היצירה "Have Mercy" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Have Mercy" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Have Mercy" באתר Genius סרטון השיר "Have Mercy" באתר יוטיוב קלואי ביילי, ת'רון תומאס וניג'ה צ'ארלס קלואי ביילי, מורדה ביטס, ג'רמי מקינטייר, מייקל מולה, אייזק דה בוני, טדרה ווילסון, צ'ריס גארי ומרקיז גאסק מורדה ביטס, קלואי, ג'וסף ל'טרנג'ר, FnZ ו־BoogzDaBeast
קלרנס אלפרד בוטולפסן

קלרנס אלפרד בוטולפסן (באנגלית: Clarence Alfred Bottolfsen;‏ 10 באוקטובר 1891 – 18 ביולי 1964) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו ה-17 וה-19 בשנים 1939–1941 ובשנים 1943–1945. קלרנס אלפרד בוטולפסן נולד בעיר סופריור, ויסקונסין. ב-1902 הוא עבר עם משפחתו לעיירה פסנדן שבדקוטה הצפונית, שם הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים המקומיים. בעת לימודיו בבית הספר התיכון, הוא עבד כשולית מדפיס בבית דפוס מקומי. ב-1910 עבר בעל בית הדפוס לארקו, איידהו, רכש את העיתון Arco Advertiser, ושלח את בוטולפסן בן ה-19 לנהל אותו. בוטולפסן רכש בעצמו את העיתון והמשיך להוציא אותו לאור עד 1949. ב-1912 הוא נשא לאישה את אליזבת האנה. ב-27 ביוני 1918 התגייס בוטולספן לצבא ארצות הברית ושירת בו עד לאחר מלאות ארבעה חודשים לתום מלחמת העולם הראשונה והשתחרר במרץ 1919. לאחר המלחמה הוא היה בעל תפקיד מוביל בארגון הלגיון האמריקאי ושימש כמפקד שלו באיידהו ב-1934. בוטולפסן כיהן כחבר בבית הנבחרים של איידהו החל מ-1921. הוא נבחר מחדש ב-1922, 1926, 1928 ו-1930. בשנים 1925–1927 הוא היה הפקיד הראשי של הבית וכיהן כיושב ראש הבית ב-1931. בשנים 1936–1938 הוא היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו. ב-1938 נבחר בוטולפסן כמושל איידהו ה-17, לאחר שניצח בבחירות הכלליות את המושל הדמוקרטי לשעבר צ'ארלס בנג'מין רוס וגרף 57.30 אחוזים מקולות הבוחרים. בבחירות של 1940 הוא נוצח על ידי צ'ייס קלארק, בהפרש של קצת יותר מ-2,000 קולות, אך ב-1942 הוא שב לכס המושל לאחר שניצח את קלארק בהפרש של קצת יותר מ-400 קולות, ובכך היה הראשון מבין שניים ממושלי איידהו לדורותיהם שכיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות (השני היה ססיל אנדרוס). בראשית תקופת כהונתו כמושל, חתם בוטולפסן על חוק להקמתה של משטרת המדינה של איידהו. ב-1944, בעודו מכהן כמושל, התמודד בוטולפסן בבחירות על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בבחירות הכלליות על ידי הדמוקרט גלן טיילור. כהונתו של בוטולפסן כמושל הסתיימה בינואר 1945. ב-1946 ניסה בוטולפסן להתמודד על כהונה נוספת כמושל, אך נוצח בבחירות המקדימות על ידי צ'ארלס ארמינגטון רובינס, שנבחר כמושל באותה שנה. בשנותיו האחרונות שימש בוטולפסן כפקיד הראשי של בית הנבחרים של איידהו וכחבר בצוות של הסנאטור הרמן ולקר. בשנים 1958 ו-1960 הוא נבחר לסנאט של איידהו, וב-1962 העדיף לא להיבחר שוב בשל בריאותו הלקויה. בוטולפסן היה בונה חופשי פעיל בלשכה הגדולה של איידהו, ושימש כנשיא הלשכה של ארקו. הוא גם היה פעיל בלשכה של בויסי, בארגון רוטרי ובלשכת המסחר של ארקו. קלרנס אלפרד בוטולפסן נפטר בבויסי ב-18 ביולי 1964, בגיל 72, כתוצאה מסיבוכים של מחלת הנפחת, שממנה הוא סבל בשנותיו האחרונות. הוא נטמן לצד רעייתו בבית הקברות הילקרסט שבארקו. על שמו קרוי פארק בארקו. מסמכיו שמורים בספריית אוניברסיטת איידהו שבמוסקו. קלרנס אלפרד בוטולפסן באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) קלרנס אלפרד בוטולפסן באתר ספריית אוניברסיטת איידהו (באנגלית) קלרנס אלפרד בוטולפסן באתר Idaho Genealogy Trails (באנגלית) קלרנס אלפרד בוטולפסן באתר The Political Graveyard (באנגלית) קלרנס אלפרד בוטולפסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קלרנס אלפרד בוטולפסן, באתר Find a Grave
יעקב קניזל

רבי יעקב קניזל (קאניזל; היה פעיל במאות ה-15 וה-16), מראשני הפרשנים על פירוש רש"י לתורה, וממנהיגיה הרוחניים של יהדות פאס בדור שלאחר גירוש ספרד. רבי יעקב קניזל נולד בספרד. שם משפחתו נגזר משמה העיירה קניזל (ספ') שבמחוז סמורה שבקסטיליה. לאחר הגירוש היגר למרוקו, כנראה אל העיר פאס שאליה היגרו רוב היהודים מספרד ובה נמצא מקום קבורתו. שמו התפרסם בעיקר בזכות פירושו על פירוש רש"י לתורה. הפירוש נדפס בספר בו נכללו פירושים נוספים לרש"י, מהרבנים: שמואל אלמושנינו, אהרן אבו אלדבי, משה אלבילדא הזקן ואברהם בן אליעזר - לפרשת מסעי בלבד. תחת הכותרת "פירושים לרש"י זצ"ל". לספר זה שמות נוספים שמסיבה לא ידועה כונו דווקא על שמו של קניזל: "ספר קניזל", או "קובץ קניזל". זמן ומקום ההדפסה לא ידועים, אך לפי השערה היו אלו בעיר קושטא בשנת ה'רפ"ה, (1524/5). החיבור נדפס לאחר מותו משום שהוא נזכר בו בברכת המתים. רבי יעקב קניזל נחשב מראשוני הפרשנים לרש"י על התורה, אך ברור כי את חיבורו יצר לאחר רבי שמואל אלמושנינו, שאת ספרו הוא מצטט ומזכיר פעמים רבות. נמצאו כמה שינויים בין העותקים של הספר, כנראה משום שאחרי ההדפסה נמצא כתב יד שלם או טוב יותר. גרסה רחבה יותר של פירושי קניזל נמצאת בכתב יד. ישנה סברה שרבי אליהו מזרחי שאב פירושים רבים מקניזל. פירושיו של קניזל הובאו רבות בספר שפתי חכמים כפי שכתב המחבר, רבי שבתי בס, בהקדמה. הפירושים הוהדרו מחדש כמה פעמים, יחד עם מפרשים נוספים לרש"י. במרוקו קנה לו רבי יעקב שם נכבד של "קדוש", וקברו, שהיה ניצב בפתחו של בית העלמין בפאס, שימש במשך מאות רבות בשנים מקום תפילה ליהודי פאס בעתות צרה. רבי שאול שמואל סירירו, מחכמי פאס במאה ה-16, מביא בספרו דרשה ובה של דברי חיזוק והתעוררות לתשובה, אותה נשא בפני קהל שהתאסף לצד קברו של קניזל, בעת מגפה שפרצה בעיר. בשנת ה'תרמ"ד (1883/4) הורה המלך חסן הראשון על העתקת בית העלמין ממקומו לצורך הרחבת מסגדים עתיקים. בבית הקברות היהודי בפאס - בית העלמין "החדש" - ניצב קברו עד לימינו אנו, לצד קברו של רבי יהודה בן עטר, רבה של פאס במאה ה-18. מדיה וקבצים בנושא יעקב קניזל בוויקישיתוף רבי יעקב קניזל, "פירושים לרש"י זצ"ל", באתר היברובוקס רבי יוסף בן נאים, מלכי רבנן, ערך על רבי יעקב קניזל, באתר היברובוקס רשימת הפרסומים של רבי יעקב קניזל, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב קניזל, דף שער בספרייה הלאומית יעקב קניזל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ראו "פירוש לפרשת מסעי", באתר היברובוקס. ראו: יוסף הקר, "דפוסי קושטא המאה ה-16", בתוך: ארשת ה, עמ' 480, מוסד הרב קוק, תשל"ב. ראו: מנחם מנדל זלאטקין, אוצר הספרים ב, עמ' 252 מספר 845, ירושלים תשכ"ה. קישור לכרטיס תצלום כתב היד המדובר: פירוש רבי יעקב קניזל, כתב יד קיימברידג' מס' 39 באתר: הספרייה הלאומית. ראו: אברהם עובדיה, כתבים נבחרים א, עמ' 150, 164 - 167, ירושלים, ה'תש"ב. ראו: משה פיליפ, ראשוני פרשני רש"י, פתח תקווה, ה'תשנ"ח; יוסף דב אסיא, חמשה חומשי תורה אוצר הראשונים, ישראל, ה'תשע"ב. כך מתועד בכרוניקה שנכתבה על ידי חכמי פאס לדורותיהם, ראו: מאיר בניהו (מהדיר), דברי הימים של פאס, עמ': 64, 99, 135, תל אביב, ה'תשנ"ג. שאול שמואל סירירו, דרושי מהרש"ש, עמ' תפה - תפו, ירושלים, ה'תשנ"א.