laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרטין הייז

מרטין הייז (אנגלית: Martin Hayes; נולד ב-21 במרץ 1966) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה. הייז נולד ברובע וולת'אם פורסט שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל ביוני 1982 הוא שיחק בקבוצות נוער אחדות באסקס. הוא נחשב לשחקן התקפה מוכשר, שהיה יכול לשחק במרכז ההתקפה או בצד שמאל שלה, והפגין יכולת טובה בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים של ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבכיר במשחק מול אוקספורד יונייטד ב-16 בנובמבר 1985. באותה עונה הוא השתתף ב-13 משחקים, בעיקר כמחליפו של גרהאם ריקס, והבקיע שלושה שערים. הייז זכה לדקות משחק רבות יותר ככל שריקס הלך ונעשה מבוגר, ובעונת 1986/1987 הוא היה מלך השערים של ארסנל עם 24 שערים (12 מתוכם בפנדלים); הוא היה חלק מההרכב של ארסנל שגבר על ליברפול בגמר גביע הליגה באותה שנה. אולם, הוא לא המשיך ביכולתו הטובה בעונה שלאחר מכן, והבקיע בה רק שלושה שערים שאחד מתוכם היה השער הראשון בגמר גביע הליגה מול לוטון טאון. מעמדו של הייז החל להתדרדר, ולמרות שהשתתף ב-17 משחקים בעונת 1988/1989, 14 מתוכם היו כמחליפו של בריאן מרווד שזה עתה הגיע לארסנל וזכה למקום קבוע בצד השמאלי של חוליית ההתקפה. מספר המשחקים הזה היה מספיק על מנת לזכותו במדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות. הוא לא הצליח לזכות בחזרה במקום בהרכב, בין השאר בזכות הדומיננטיות של אלן סמית' ופול מרסון. ב-1990, הוא עזב את ארסנל לטובת סלטיק תמורת 650,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-132 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 34 שערים. הוא השתתף גם במספר משחקים במדי הנבחרת עד גיל 21, אך מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה הבוגרת. הוא השתתף ב-7 משחקים בלבד בסלטיק, ולא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב. לאחר תקופת השאלה קצרה בווימבלדון הוא הצטרף לסוונסי סיטי ב-1993, וכבר באותה שנה סייע למועדונו החדש להעפיל למשחקי הפלייאוף של הליגה השנייה. שנה אחת לאחר מכן הוא זכה עם סוונסי בפרס הפוטבול ליג. כשעזב את סוונסי הוא הצטרף לקליפטונוויל (כיום בליגת העל של צפון אירלנד), ושיחק שם במשך שנה אחת. בין 1997 ל-2003 הוא שיחק במועדונים החובבניים דובר אתלטיק, קראולי טאון, רומפורד, פרפליט ובישופ סטרוטפורד; הוא התמנה לתפקיד המאמן של סטרטפורד ב-1999, ונותר בתפקידו עד לסיום חוזהו ב-24 בנובמבר 2008. ב-24 בפברואר 2009 הוא התמנה לתפקיד המאמן של וינגייט אנד פינצ'לי מהחטיבה הצפונית הראשונה של ליגת איסטמיאן החובבנית. מרטין הייז הוא אחיו של החלוץ פול הייז, המשחק בסקנת'ורפ יונייטד. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 130), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מרטין הייז, באתר Transfermarkt מרטין הייז, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
סטיב ויליאמס (קשר כדורגל)

סטיבן צ'ארלס "סטיב" ויליאמס (אנגלית: Stephen Charles "Steve" Williams; נולד ב-12 ביולי 1958) הוא כדורגלן-עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר. ויליאמס, יליד רומפורד שבהברינג, לונדון, החל את הקריירה שלו בסאות'המפטון, לאחר שהתקבל למועדון והצטרף אליו ישירות מבית הספר. הוא חתם על חוזה המקצוען ב-1975, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1 - 0 על פורטסמות' ב-6 באפריל 1976, לאחר שהחליף את פיטר אוזגוד שהודח מההרכב בשל בעיות משמעת. הוא זכה למוניטין של קשר בעל רמת משחק גבוהה, בעיקר בתחום של טיפול בכדור המשחק ומסירות. בעונתו המלאה הראשונה (1976/1977) הוא נבחר כשחקן השנה של המועדון וזומן לנבחרת אנגליה עד גיל 21. בעונת 1978/1979 הוא שיחק ברוב משחקי גביע הליגה, כולל במשחק הגמר שהסתיים בהפסד 2 - 3 לנוטינגהאם פורסט. הוא החליף את אלן בול בתפקיד הקפטן, והוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA ולמקום השני בליגה הראשונה בעונת 1983/1984. ב-12 ביוני 1983 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה, במשחק מול נבחרת אוסטרליה. הוא השתתף בחמישה משחקים נוספים, ובארבעה משחקים במדי נבחרת אנגליה ב'. בעונה שלאחר מכן הרגיש המאמן לורי מקמנמי כי הוא הגיע למיצוי יכולותיו בסאות'המפטון, ותחושה זו השפיעה על שחקנים אחדים ובהם ויליאמס. בסופו של דבר החליט ויליאמס לעזוב את סאות'המפטון, ובדצמבר 1984 הועבר לארסנל תמורת 550,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-349 משחקים במדי סאות'המפטון, והבקיע בהם 27 שערים. ויליאמס ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-1 בינואר 1985, ובהמשך אותה עונה השתתף ב-17 משחקים נוספים, כשהוא מפגין יכולת טובה כמו זו שהפגין בסאות'המפטון. אולם, בעונתו השנייה בארסנל (1985/1986) הוא סבל מפציעה באצבעות כף הרגל ובשרירי מיתר הברך, וכתוצאה מכך הוגבל מאוד מבחינת מספר דקות המשחק שלו. ג'ורג' גרהאם אימן את ארסנל בתקופה שבה ויליאמס החלים מפציעתו, ובתקופה הראשונה שבה חזר להרכב הוא הפגין רמת משחק גבוהה בצד הימני של חוליית הקישור, לצידו של דייוויד רוקאסל הצעיר, שם החליף את סטיוארט רובסון. המועדון זכה בגביע הליגה בעונתו הראשונה של גרהאם, והיה זה התואר הראשון שבו זכה ויליאמס. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, אך לאחר ההפסד למנצ'סטר יונייטד בינואר 1988 הוא הודח מההרכב על מנת לאפשר למייקל תומאס לשחק במרכז הקישור, ובשלב מאוחר יותר הוחתם לי דיקסון, שתפס את מקומו של ויליאמס בצד הימני של ההגנה. ויליאמס לא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, הסתכסך עם המאמן ג'ורג' גרהאם, וביולי 1988 הועבר ללוטון טאון. בסך הכל הוא השתתף ב-121 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים. ויליאמס שיחק בלוטון במשך שלוש עונות, ולאחר מכן הצטרף לאקסטר סיטי. באקסטר הוא היה גם עוזרו של אלן בול ששיחק עמו בסאות'המפטון. הוא לא זכה להצלחה רבה בתפקיד זה, ופרש מכדורגל ב-1993. לאחר פרישתו מכדורגל הוא הקים עסק בתחום ההוצאה לאור של מגזינים באקסטר. העסק היה מוצלח מאוד ובסופו של דבר החליט ויליאמס למכור אותו לשותפו העסקי. בשנת 2003 הוא היה מעורב במיזם נדל"ן בדבון. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL, מיינסטרים, 2007, עמוד 304 (ISBN 1-84596-232-X) סטיב ויליאמס, באתר Transfermarkt סטיב ויליאמס, באתר WorldFootball.net סטיב ויליאמס, באתר National Football Teams סטיב ויליאמס, באתר FootballDatabase.eu
צ'ארלי ניקולס

צ'ארלס "צ'ארלי" ניקולאס (באנגלית: Charles "Charlie" Nicholas; נולד ב-30 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סקוטי. ניקולאס החל את הקריירה שלו בסלטיק, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1980. בסיום עונת 1980/1981 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה הצעיר של התאחדות שחקני הכדורגל. הוא הצטיין בעונת 1982/1983 שבמהלכה הבקיע שערים רבים, והוביל את סלטיק לזכייה באליפות שנייה ברציפות. הוא זכה עם המועדון בגביע הליגה הסקוטי ב-1983, ובאותה שנה נבחר לכדורגלן השנה הסקוטי. ביוני 1983 הוא עבר לארסנל תמורת 800,000 לירות שטרלינג. הוא לא הגשים את הציפיות הרבות שתלו בו, וסגנון חייו בלונדון העסיק את הצהובונים פעמים רבות, ואף זיכה אותו בכינוי "צ'ארלי שמפניה"; הוא הבקיע 11 שערים בלבד בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן הוא כמעט ולא הצליח להבקיע מעל 10 שערים. למרות זאת הוא נבחר לשחקן השנה של האוהדים ב-1984. למרות שהבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על ליברפול בגמר גביע הליגה של 1987, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת אלן סמית' בתחילת עונת 1987/1988. בסך הכל הוא הבקיע 54 שערים ב-184 משחקים עבור ארסנל לפני שהועבר לאברדין בינואר 1988 תמורת 400,000 לירות שטרלינג, שם הפגין יכולת יותר טובה ביחס לתקופה שבה שיחק בארסנל, וזכה שם בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטי ב-1990. הוא חזר לסלטיק ב-1990, ובתום חמש עונות שבהן הבקיע שערים רבים הצטרף למועדון קלייד. הוא שיחק שם במשך עונה אחת, ובסופה הודיע על פרישתו מכדורגל. ניקולאס ייצג את סקוטלנד בשישה משחקים של הנבחרת עד גיל 21 ובארבעה משחקים של נבחרת הנוער. הוא השתתף ב-20 משחקים של נבחרת סקוטלנד הבוגרת, והבקיע בהם חמישה שערים. לאחר פרישתו הוא עבד בתפקיד פרשן ספורט בתוכנית "Soccer Saturday" של סקיי ספורט ניוז, וכבעל טור במשרה חלקית. טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 215 - 216), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X) צ'ארלי ניקולס, באתר Transfermarkt צ'ארלי ניקולס, באתר National Football Teams צ'ארלי ניקולס, באתר FootballDatabase.eu כתבה ב-BBC ספורט מידע באתר הרשמי של ארסנל מידע באתר הרשמי של ארסנל
טוני וודקוק

אנתוני סטיוארט "טוני" וודקוק (אנגלית: Anthony Stewart "Tony" Woodcock;‏ נולד ב-6 בדצמבר 1955) הוא כדורגלן עבר אנגלי. וודקוק נולד בעיירה איסטווד שבאזור נוטינגהאמשייר, וב-1974 החל את הקריירה שלו כשחקן נוער בנוטינגהאם פורסט. בעונת 1976/1977 הוא הצליח להשתלב בהרכב הראשון של פורסט, לאחר תקופות השאלה קצרות בלינקולן סיטי ובדונקסטר רוברס, והיה חלק מהסגל שהוביל את המועדון להעפלה לליגה הראשונה. באותה עונה זכה עם המועדון בגביע האנגלו-סקוטי, לאחר ניצחון על לייטון אוריינט במשחק הגמר. שחקני פורסט זכו באליפות הליגה ב-1978 (כאשר וודקוק זוכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית), במגן הצדקה. כמו כן, הוא הבקיע את שער הניצחון של פורסט על סאות'המפטון בגמר גביע הליגה. במקביל, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק מול נבחרת צפון אירלנד; הוא השתתף בסך הכל ב-42 משחקים במדי נבחרתו (16 שערים), ואף שיחק במונדיאל 1982. שנה אחת לאחר מכן זכה וודקוק ביחד עם מועדונו בגביע אירופה. בקיץ 1979 הוא חתם בפ.צ. קלן מגרמניה המערבית (ובכך החמיץ את זכיית פורסט בפעם השנייה ברציפות בגביע אירופה), ושיחק שם במשך שלוש עונות שבמהלכן זכה המועדון בסגנות הבונדסליגה ב-1982. הוא הבקיע 28 שערים ב-81 משחקים במדי קלן. הוא חזר לאנגליה לאחר מונדיאל 1982, והצטרף לארסנל תמורת 500,000 לירות שטרלינג. וודקוק היה מלך השערים של ארסנל במשך ארבע העונות הראשונות שלו, שהטובה מביניהן הייתה 1983/1984 עם 21 שערים; הוא הבקיע חמישה שערים באחד המשחקים נגד אסטון וילה, מספר הנחשב לשיא מועדון בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן, הוא הבקיע את השער האחרון בתולדות אליפות הבית הבריטית. אולם, במרץ 1985 הוא ספג פציעה קשה שהגבילה אותו במידה רבה. לאחר הגעתו של ג'ורג' גרהאם ב-1986, ששאף לבנות מחדש את הסגל של ארסנל, נאמר לוודקוק כי הוא לא עונה יותר על הדרישות של המועדון. בסך הכל הוא הבקיע 68 שערים ב-169 משחקים עבור ארסנל. וודקוק חזר לפ.צ. קלן בפעם השנייה, שבה הבקיע 11 שערים ב-49 משחקים. הוא סיים את הקריירה בפורטונה קלן ב-1990, ועד לפרישתו הספיק להבקיע חמישה שערים ב-37 משחקים. לאחר פרישתו הוא עבד בגרמניה בתפקידי אימון, ואימן בלוקומוטיב לייפציג. לאחר מכן הוא עבד כמנהל ספורטיבי באיינטרכט פרנקפורט, אך לבסוף חזר לממלכה המאוחדת והחל לנהל עסק בתחום תקשורת ספורט ביחד עם ויו אנדרסון ששיחק גם בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת אנגליה. טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 309–310), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X) טוני וודקוק, באתר Transfermarkt טוני וודקוק, באתר WorldFootball.net טוני וודקוק, באתר National Football Teams טוני וודקוק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
כריס וייט

כריסטופר אנדרסון "כריס" וייט (אנגלית: Christopher Anderson "Chris" Whyte; נולד ב-2 בספטמבר 1961 באיזלינגטון, לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי. הוא השתתף בלמעלה מ-350 משחקים בפוטבול ליג במספר מועדונים, ובמספר משחקים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה. וייט היה מגן ששיחק במרכז חוליית הקישור (אם כי לעיתים שיחק בעמדת הבלם). וייט החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ארסנל, וחתם על חוזה המקצוען בספטמבר 1978. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-17 באוקטובר 1981, ופתח בכל אחד משאר המשחקים של ארסנל באותה עונה כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה עם דייוויד אולירי. וייט התבלט בזכות משחקו הרגוע והבטוח, בזכות התזמון ובזכות יכולת קבלת החלטות. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, שבמהלכה השתתף ב-4 משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 21. אולם, הוא הודח מההרכב לטובת טומי קאטון בעקבות ההפסד לוולסול בגביע הליגה בנובמבר 1983 ופיטוריו של המאמן טרי ניל); לאחר הגעתו של טוני אדמס היו לווייט מעט מאוד הזדמנויות לשחק. הוא לא שיחק כלל בעונת 1984/1985, שבמהלכה הושאל לקריסטל פאלאס, ולמרות שבעונת 1985/1986 הוא שיחק כחלוץ חוד במשך זמן קצר הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית בסיום העונה. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים. וייט לא קיבל הצעה לחוזה ממועדון אנגלי כלשהו, ועזב לארצות הברית שם שיחק במשך שנתיים בניו יורק אקספרס ולוס אנג'לס לייזרס מליגת הכדורגל אולמות. בקיץ 1988 הוא קיבל הצעה לחוזה מווסט ברומיץ' אלביון מהליגה השנייה. וייט ערך את הופעת הבכורה באלביון במשחק גביע הליגה מול פיטרבורו יונייטד בספטמבר 1988, ובסיום עונת 1988/1989 הוא נבחר לשחקן השנה של המועדון. וייט חזר לליגה הראשונה ב-1990, וחתם בלידס יונייטד של הווארד וילקינסון תמורת 400,000 לירות שטרלינג. בשלוש עונותיו הראשונות בלידס הוא השתתף במשחקים רבים, ואף היה חלק חשוב בהרכב של לידס שזכה באליפות הליגה בעונת 1991/1992. ב-1993 הוא עבר לברמינגהאם סיטי, וזכה שם באליפות הליגה השנייה בעונת 1994/1995. לאחר תקופה קצרה שבה הושאל לקובנטרי סיטי הוא עזב את ברמינגהאם, ושיחק בצ'רלטון אתלטיק, לייטון אוריינט, אוקספורד יונייטד וראשדן אנד דיאמונדס. באוגוסט 1999 הוא הצטרף למועדון החובבני הארלו טאון מהחטיבה הראשונה של ליגת איסטמיאן (המאמן שם היה איאן אלינסון ששיחק עם וייט בארסנל). במאי 2001 הוא הודיע על פרישתו. טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 302), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X) כריס וייט, באתר Transfermarkt כריס וייט, באתר BDFutbol כריס וייט, באתר WorldFootball.net כריס וייט, באתר FootballDatabase.eu
סטיוארט רובסון

סטיוארט איאן רובסון (אנגלית: Stewart Ian Robson; נולד ב-6 בנובמבר 1964 בבילריקיי שבאסקס) הוא כדורגלן עבר אנגלי. רובסון התחנך בבית הספר הפרטי אלין קורט בווסטקליף שעל הים, ובבית הספר ברנטווד. רובסון הצטרף לארסנל ב-1978, בעודו בבית הספר. ב-5 בדצמבר 1981, בגיל 17, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול וסטהאם יונייטד. תוך זמן קצר הוא זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל. רובסון הפגין כישורים רבים כבר בגיל צעיר, הן מבחינת גיוון בעמדה שבה שיחק והן מבחינת התחרותיות; הוא הצטיין בעיקר בריצות ובתיקולים. הוא נבחר על ידי אוהדי ארסנל לשחקן השנה של המועדון ב-1984, והוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה. אולם, התקדמותו נעצרה בעקבות מספר פציעות, והוא סבל מבעיות בעיקר במפשעה ובשרירי מיתר הברך. בעונת 1985/1986 הוא הושבת למשך שלושה חודשים בסך הכל בגלל פציעותיו. הוא הודח מההרכב לאחר הגעתו של המאמן החדש ג'ורג' גרהאם, והשתתף בחמישה משחקים בלבד בעונת 1986/1987. לאחר מכן הוא איבד את מקומו כליל לטובת סטיב ויליאמס. בינואר 1987 הוא הועבר לווסטהאם יונייטד תמורת 650,000 לירות שטרלינג; בסך הכל הוא השתתף ב-186 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 21 שערים. מזלו שפר עליו בתחילת דרכו בווסטהאם, ובמשך השנתיים וחצי הראשונות לשהותו שם הוא שיחק בהרכב באופן קבוע ואף נבחר לשחקן השנה של המועדון ב-1987. אולם, הוא איבד את מקומו בהרכב בעקבות ירידת הליגה ב-1989, ובשנתיים שלאחר מכן השתתף בשמונה משחקים בלבד. במרץ 1991 הוא הצטרף לקובנטרי סיטי, והספיק להשתתף ב-57 משחקי ליגה עד שנפצע שוב; הוא ספג פציעה קשה בברכו במשחק מול ארסנל בתחילת עונת 1993/1994. בקיץ 1995 הוא הודיע על פרישתו, לאחר שבמשך עונה שלמה הוא לא שיחק בגלל היותו פצוע. לאחר פרישתו הוא עבד במחלקת הנוער של וימבלדון בתפקיד מאמן, והתקדם בסולם התפקידים עד שקיבל את משרת מאמן קבוצת המילואים ועוזר המאמן של הסגל הבכיר. בשנת 2003 הוא אימן את סאות'נד יונייטד במשך תקופה קצרה, ובשנת 2004 הצטרף לראשדן ודיאמונדס בתפקיד עוזר המאמן. לאחר מכן עבד בתפקיד המנהל הטכני של דיאמונדס. במקביל לקריירה שלו ככדורגלן הוא שיחק קריקט עבור מועדון הקריקט של מחוז אסקס. טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 245), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X) סטיוארט רובסון, באתר Transfermarkt סטיוארט רובסון, באתר BDFutbol סטיוארט רובסון, באתר WorldFootball.net סטיוארט רובסון, באתר FootballDatabase.eu מידע על תקופתו בארסנל באתר Football-Heroes.net‏ מידע על תקופתו בווסטהאם באתר Football-Heroes.net‏
וילי יאנג

ויליאם דייוויד "וילי" יאנג (אנגלית: William David "Willie" Young; נולד ב-25 בנובמבר 1951) הוא כדורגלן עבר סקוטי. בתחילת דרכו הביעו בו התעניינות מספר מועדונים כגון קובנטרי סיטי והארטס, אך לבסוף הוא חתם באברדין, ושיחק שם בין 1970 ל-1975. הוא היה בלם חסון וגבוה, ובסך הכל הבקיע 14 שערים ב-187 משחקים. בתקופה זו הוא השתתף בחמישה משחקים במדי נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 23, כאשר את הופעת הבכורה הוא עורך מול הנבחרת המקבילה של ויילס ב-1972. הוא הוחתם על ידי טוטנהאם הוטספר בספטמבר 1975, והשתתף ב-88 משחקים במשך שתי עונות בספרס. במרץ 1977 הוא הוחתם על ידי ארסנל תמורת 80,000 לירות שטרלינג. יאנג זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל מיד לאחר הגעתו, והשתתף בשלושה משחקי גמר רצופים של גביע ה-FA; רק הגמר של 1979 הסתיים בניצחון לטובת ארסנל. בגמר השלישי (1980) הוא ביצע עבירה מאחור על פול אלן מווסטהאם יונייטד, שהיה השחקן היחיד בדרך לשער של ארסנל. הוא לא הורחק כיוון שבאותה תקופה לא נקבע הכלל האוסר על עבירה זו. המשחק הסתיים בניצחון של וסטהאם בתוצאה 1 - 0, משער של טרבור ברוקינג. יאנג המשיך לשחק בארסנל עד עונת 1981/1982, אז איבד את מקומו בהרכב לכריס וייט. הוא השתתף בסך הכל ב-237 משחקים והבקיע 19 שערים במדי ארסנל. בדצמבר 1981 הוא עבר לנוטינגהאם פורסט תמורת 50,000 לירות שטרלינג, והשתתף שם ב-64 משחקים במשך כשתי עונות. ב-1983 הוא הצטרף לנוריץ' סיטי, אך לא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב בעקבות פציעות שמהן סבל; הוא פרש בנובמבר 1984 לאחר שהשתתף במשחקים אחדים במדי ברייטון אנד הוב אלביון ודרלינגטון. יאנג עזב את תחום הכדורגל לאחר פרישתו, וניהל פאב בקרבת נוטינגהאם. לאחר מכן הוא עבד כמנהל מקלט לכלבים בכפר בוטספורד שבלסטרשייר. מדי פעם הוא משמש פרשן בתוכנית Scotsport של הטלוויזיה הסקוטית. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 315), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) וילי יאנג, באתר Transfermarkt וילי יאנג, באתר FootballDatabase.eu
ג'ון דיוויין

ג'ון אנתוני דיוויין (באנגלית: John Anthony Devine; נולד ב-11 בנובמבר 1958 בדבלין) הוא כדורגלן עבר אירי. דיוויין הצטרף לארסנל בנובמבר 1974, וחתם על חוזה של שחקן נוער. הוא היה חלק מקבוצת שחקנים אירים בארסנל (שכללה את ליאם בריידי, דייוויד אולירי ופרנק סטייפלטון), וחתם על חוזה המקצוען ב-1976. הוא שיחק בעמדת המגן הימני, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-28 באפריל 1978 לאחר שהחליף את פט רייס. כיוון שרייס וסמי נלסון היו המגנים הבכירים של ארסנל הוא לא זכה למקום קבוע בהרכב כבר בהתחלה, אם כי הוא החליף את נלסון הפצוע בגמר גביע ה-FA של 1980, שהסתיים בהפסד 0 - 1 לווסטהאם יונייטד. דיוויין הפך לשחקן הרכב קבוע לאחר עזיבת רייס לווטפורד בקיץ 1980, והשתתף ב-44 משחקים בעונת 1980/1981. אולם, הוא לא הצליח לשמור על מעמדו לאורך זמן; לאחר שלא נכלל בהרכב בעקבות פציעה הוחלט להציב את ג'ון הולינס בעמדת המגן הימני, ודיוויין לא הצליח לזכות מחדש במקום בהרכב. הוא השתתף ב-23 משחקים בלבד בשתי עונותיו האחרונות בארסנל. דיוויין עזב את ארסנל בקיץ 1983, לאחר שהשתתף ב-111 משחקים במשך תשע שנים. הוא הצטרף לנוריץ' סיטי, והשתתף ב-69 משחקים במשך שתי עונות. לאחר מכן הוא עבר לסטוק סיטי, אך הקריירה שלו הסתיימה לאחר ששבר את רגלו. בין אפריל למאי 1988 הוא שיחק ללא חוזה בצ'למספורד סיטי, ולאחר מכן עבר להודו והצטרף למועדון איסט בנגאל בתפקיד מאמן-שחקן. הוא שיחק במשך תקופה קצרה במועדון הנורווגי סטארט. בפברואר 1989 חזר לאירלנד והצטרף לקבוצת שמרוק רוברס כשחקן. בתחילת עונת 1991/1992 פרש ממשחק. בשנת 1994 הצטרף לקבוצת שלבורן בתפקיד המאמן הראשי הזמני. ב-1981 נישא למישל רוקה, שזכתה בתואר מיס אירלנד שנה אחת קודם לכן. לזוג נולדו שתי בנות, והם התגרשו ב-1990. דיוויין השתתף ב-30 משחקים בכל רמות הגיל של נבחרות אירלנד, כולל 12 בנבחרת אירלנד הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרים בניצחון על נבחרת צ'כוסלובקיה ב-26 בספטמבר 1979, ואת הופעתו האחרונה במשחק מול נבחרת נורווגיה ב-17 באוקטובר 1984. רוב משחקיו בנבחרת הבוגרת היו במסגרת מוקדמות המונדיאל או אליפות אירופה. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 84), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) ג'ון דיוויין, באתר Transfermarkt ג'ון דיוויין, באתר WorldFootball.net ג'ון דיוויין, באתר National Football Teams ג'ון דיוויין, באתר FootballDatabase.eu תמונה וביוגרפיה באתר sporting-heroes.net‏ מידע באתר ex-canaries.co.uk‏
ג'ימי רימר

ג'ון ג'יימס "ג'ימי" רימר (אנגלית: John James "Jimmy" Rimmer; נולד ב-10 בפברואר 1948 בסאות'פורט שבלנקשייר) הוא שוער כדורגל אנגלי לשעבר. רימר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-1963, בעודו תלמיד בבית הספר, וחתם על חוזה המקצוען שנתיים לאחר מכן. הוא שיחק באולד טראפורד במשך 11 שנים, בעיקר כמחליפו של אלכס סטפניי. בסך הכל הוא השתתף ב-46 משחקים בתקופה זו. באוקטובר 1973 הוא הושאל לסוונסי סיטי. כששיחק שם הפגין יכולת טובה, שבזכותה הוחתם על ידי ארסנל בפברואר 1974 על מנת להחליף את בוב וילסון. רימר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ליברפול בעונת 1973/1974, שהיה היחיד שלו בעונה זו. רימר הפך לשוער הבכיר של ארסנל לאחר שווילסון הודיע על פרישתו, ושמר על מעמדו במשך שלוש העונות הבאות. בתקופה זו הוא זכה לשחק בפעם הראשונה והאחרונה בנבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה והוחלף במחצית. רימר איבד את מקומו בהרכב והועבר לאסטון וילה, לאחר שפט ג'נינגס הצטרף לארסנל על פי בקשתו של המאמן החדש טרי ניל. בסך הכל הוא השתתף ב-146 משחקים במדי ארסנל. הוא היה השוער הבכיר של אסטון וילה במשך שש עונות, וזכה באליפות ובמגן הצדקה ב-1981. בעונה שלאחר מכן העפיל המועדון לגמר גביע אירופה לאלופות, אך רימר נפצע כבר בדקה התשיעית והוחלף על ידי נייג'ל ספינק הצעיר. המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 על באיירן מינכן, ורימר היה לכדורגלן האנגלי הראשון שזוכה בגביע אירופה עם שני מועדונים שונים, למרות העובדה שהוא השתתף בתשע דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה עם אסטון וילה גם בסופר קאפ האירופי. רימר עזב את וילה ב-1983 וחזר לסוונסי סיטי. בין יולי 1987 למאי 1988 הוא שיחק במועדון האמרון ספורטס ממלטה, ולאחר מכן פרש מכדורגל. לאחר פרישתו ניהל מגרש גולף בסוונסי, ולאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן השוערים של סוונסי, ואף כיהן במשך תקופה קצרה בתפקיד המאמן בעקבות פיטוריו של קווין קאליס ולפני הגעתו של יאן מולבי. לאחר מכן הוא היגר לסין, ועבד כמאמן שוערים בנבחרת סין ובמועדון דאליאן שייד. כיום (2009) הוא עובד בקנדה. לג'ימי רימר יש שלושה ילדים, כאשר הצעיר מביניהם (דייוויד) משחק כמגן במועדון גארדן וילג' מהליגה השנייה בוויילס. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 241), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) ג'ימי רימר, באתר Transfermarkt ג'ימי רימר, באתר WorldFootball.net ג'ימי רימר, באתר National Football Teams ג'ימי רימר, באתר FootballDatabase.eu
דייוויד פרייס (כדורגלן)

דייוויד ג'יימס פרייס (אנגלית: David James Price; נולד ב-23 ביוני 1955 בקטרהאם שבסארי) הוא כדורגלן עבר אנגלי. פרייס החל את הקריירה שלו בארסנל, לאחר שהתבלט בתפקיד הקשר כששיחק בבית הספר (הוא היה קפטן נבחרת בתי הספר של אנגליה). בתחילת דרכו בארסנל הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, וזכה בגביע ה-FA לנוער ב-1971. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה במשחק מול לידס יונייטד ב-9 במאי 1973, אך גם לאחר מכן המשיך לשחק בקבוצות הנוער והמילואים. בעונת 1977/1978, לאחר ששיחק בפיטרבורו יונייטד בין ינואר למרץ 1975 כשחקן מושאל, הוא זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל עם 51 משחקים (בארבע השנים שלפני כן הוא השתתף ב-13 משחקים בסך הכל). בתקופה זו זכה המועדון להצלחה בגביע ה-FA, והעפיל לשלושה משחקי גמר ברציפות בין 1978 ל-1980. פרייס היה זה שמסר את הכדור לבריאן טלבוט שהבקיע את השער הראשון בגמר של 1979, שהיה היחיד מבין השלושה שהסתיים בניצחון ארסנל. פרייס השתתף גם בהפסד של ארסנל לוולנסיה בגמר גביע המחזיקות ב-1980. בתחילת עונת 1980/1981 הוא איבד את מקומו בהרכב לג'ון הולינס הוותיק, ובמרץ 1981 הועבר לקריסטל פאלאס תמורת פיטר ניקולאס. בסך הכל הוא השתתף ב-176 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 19 שערים. בזמן ששיחק בפאלאס הוא סבל מפציעה שהגבילה במידה רבה את יכולת המשחק שלו, והשתתף ב-27 משחקים בשתי עונות. לאחר שעזב את פאלאס הוא שיחק בלייטון אוריינט במשך כחצי שנה (פברואר עד אוגוסט 1983), ולאחר מכן בווילדסטון ווסט ויקהאם. לאחר פרישתו עבד כנהג מונית באזור רובע קרוידון שבלונדון. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 234), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) דייוויד פרייס, באתר FootballDatabase.eu
איאן יור

ג'ון פרנקומב (איאן) יור (באנגלית: John Francombe (Ian) Ure; נולד ב-7 בדצמבר 1939 באייר). הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי. יור החל את הקריירה שלו כמקצוען בקבוצת דנדי, שם שיחק במשך חמש עונות שבמהלכן זכה המועדון באליפות הליגה היחידה בתולדותיו. לאחר הזכייה באליפות העפיל המועדון לחצי גמר גביע אירופה, בו הפסיד למילאן. בתקופה זו הוא השתתף בשמונה משחקים במדי נבחרת סקוטלנד, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על נבחרת ויילס ב-8 בנובמבר 1961. ב-1963 הוא עבר לארסנל תמורת 62,500 לירות שטרלינג, אז סכום שיא להעברת שחקן בכדורגל האנגלי. בעונתו הראשונה בארסנל הוא החמיץ משחק אחד בלבד (והשתתף בשני משחקים נוספים במדי נבחרתו), אך בעונת 1964/1965 ובזו שלאחריה הוא השתתף רק בכ-20 משחקים לעונה בעקבות פציעה וירידה בכושר המשחק שלו. הוא הוחזר להרכב על ידי המאמן ברטי מיי, ובעונת 1966/1967 השתתף ב-44 משחקים בכל המסגרות; הוא ערך את הופעתו ה-11 (והאחרונה) במדי הנבחרת במשחק מול נבחרת צפון אירלנד ב-21 באוקטובר 1967. יור המשיך לשחק בארסנל עד סוף שנות ה-60, ובתקופה זו צבר מוניטין של שחקן המבצע טעויות רבות, כגון זו שהתרחשה בגמר גביע הליגה מול סווינדון טאון ב-1969, שבזכותה הצליח רוג'ר סמארט להבקיע את השער הראשון של סווינדון בניצחון 3 - 1. המוניטין של יור היה כה ידוע, עד כדי כך שהוא הוזכר בספר "קדחת המגרש" מאת ניק הורנבי: שלא במפתיע, הייתי האוהד היחיד של ארסנל בשנה הראשונה. לק.פ.ר., קבוצת הליגה הראשונה הקרובה ביותר, היה רודני מארש; לצ'לסי - פיטר אוזגוד, לטוטנהאם - גריבס, לווסטהאם היושלושה גיבורי גביע העולם: הרסט, מור ופיטרס. השחקן המפורסם ביותר של ארסנל היה בוודאי איאן יורה, שנודע בעיקר בזכות היותו חסר תועלת באופן מבדח, ובשל תרומתו למשחק הטלוויזיוני "כדור-חידה" — תרגום הספר לעברית משנת 1994 על ידי אסנת סנדלון למרות המוניטין שלו הוא השתתף ב-202 משחקים במדי ארסנל במשך שש שנים, הבקיע שני שערים, וזכה בשתי מדליות על העפלה עם המועדון לגמר גביע הליגה. אולם, לקראת סוף העשור חלה ירידה במעמדו בארסנל כיוון שפרנק מקלינטוק וטרי ניל התחרו על עמדת הקשר המרכזי. באוגוסט 1969 הוא עזב את ארסנל ועבר למנצ'סטר יונייטד תמורת 80,000 לירות שטרלינג. הוא היה ההחתמה המשמעותית היחידה של המאמן וילף מק'גינס, ושיחק ביונייטד במשך שתי עונות לפני שחזר לסקוטלנד והצטרף לסנט מירן ולאחר מכן לאיסט סטרלינגשייר. לאחר פרישתו הוא עבד במשך זמן מה כמאמן, כולל תקופה קצרה באיסט סטרלינגשייר כמחליפו של אלכס פרגוסון, לפני שעזב לחלוטין את תחום הכדורגל. לאחר מכן עבד כסוהר בבית סוהר בגלאזגו וכעובד סוציאלי בקילמרנוק. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 290), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) איאן יור, באתר Transfermarkt איאן יור, באתר National Football Teams איאן יור, באתר FootballDatabase.eu