laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס הים התיכון

פרס הים התיכון (בצרפתית: Prix Méditerranée) הוא פרס ספרותי צרפתי, המוענק על ידי מרכז לספרות ים תיכונית במטרה ליצור קשר בין ספרות המדינות ששוכנות לחופי הים התיכון. כל שנה מוענקים שני פרסים - פרס הים התיכון לספר שנכתב בצרפתית על ידי סופר ממדינות הים התיכון ופרס עבור ספר שלא נכתב במקור בצרפתית על ידי סופר מאותם המדינות. הפרס מוענק משנת 1982. בין הסופרים הישראלים שכזו בפרם עמוס עוז (2010) ויורם קניוק (2000). בנוסף לכך בפרס זכו: פייר אסולין, ז'אן דניאל, טאהר בן ג'לון, שושנה בוקובזה, דניאל מנדלסון, אומברטו אקו ואלמודנה גרנדס. אתר האינטרנט הרשמי של פרס הים התיכון (בצרפתית)
זינב בנת חוזימה

זינב בנת חוזימה (בערבית: زينب بنت خزيمة; 596 – 626), אשר כונתה "אם המסכנים" (أم المساكين) ואם המאמינים (أم المؤمنين), הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם. אביה היה חוזימה בן אלחארת' בן עבדאללה בן עמרו בן עבד אלמנאף בן הלאל בן עאמר בן צעצעה בן מעאוויה בן בכר בן הוואזן בן מנצור בן עכרמה בן ח'צפה בן קיס עילאן בן מדר בן נזאר בן מעד בן עדנאן. אמה הייתה הנד בנת עוף בן זהיר בן חמאטה בן ג'רש בן אסלם בן זיד בן סהל בן עמרו בן קיס בן מעאוויה בן ג'שם בן עבד שמס בן וואיל בן אלע'ות' בן קטן בן עריב בן זהיר בן אלע'ות' בן אימן בן אלהמיסע בן חמיר בן סבא בן ישבב בן יערב בן קחטאן. אחיותיה היו סלמא בנת עמיס, מימונה בנת אלחארת', לבאבה אלצע'רא, אסמא בנת עמיס. בעלה הראשון היה טופייל בן חארת', אף על פי שיש הגורסים כי הוא היה חוסיין בן חארת'. ישנה מחלוקת לגבי האופן שבו הסתיימו הנישואים הראשונים שלה, כשחלק מההיסטוריונים גורסים כי היא התגרשה, בעוד אחרים טוענים כי היא התאלמנה. בעלה השני היה עוביידה אבן אלחארת', אחיו של בעלה הראשון. עוביידה נפטר בשנת 624. בעלה השלישי היה עבדאללה בן ג'חש, אשר נפל בקרב אוחוד. בעלה הרביעי היה מוחמד. זינב נפטרה בשנת 629, ונקברה באל-מדינה. מדיה וקבצים בנושא זינב בנת חוזימה בוויקישיתוף About: Zaynab bint Khuzayma, dbpedia.org Zaynab bint Jahsh, www.knigozal.com
רבי יהודה הנחתום

רבי יהודה הנחתום, היה תנא בן הדור השלישי. רבי יהודה הנחתום אינו מוזכר במשנה כלל, ושתי מובאות מדבריו, האחת בענייני גבולות תחום עולי בבל ואחת בהלכות קדשים מופיעות בתוספתא. מהתלמוד הירושלמי ומהמדרשים משתמע שנהרג בזמן גזרות השמד, לפי חלק מהמדרשים, נמנה בין עשרת הרוגי מלכות. במדרש שיר השירים נאמר עליו, שמימיו לא הלך ארבע אמות בלי תורה. ייתכן שהכינוי הנחתום מעיד שבמקצועו שימש נחתום. בחרסים שנמצאו בחפירות מצדה נמצא השם "בן הנחתום" ויש ששיערו שהוא כינוי שם משפחה. במדרש דרשו את כינויו: ”מפני שהיה מוציא דברי תורה ערבים כלחם”. בתוספתא במסכת מנחות, ובברייתא בגמרא, נזכרת הלכה בשם רבי יהודה נחתום בעניין קידוש קומץ המנחה, אולם יש הסוברים שהלכה זו נאמרה על ידי תנא מהדור החמישי הקרוי גם בשם זה. מוזכר בתלמוד הבבלי עוד פעם נוספת, בהקשר פסק של החכמים בנושא מסוים. בתוספתא למסכת אהלות נאמר שרבי יהודה הנחתום העיד שאף על פי שמזרח העיר קיסרי שבצפון ארץ ישראל, טמאה בטומאת ארץ העמים, הסטיו שלה טהור. בתלמוד הירושלמי מסופר, שרבן גמליאל הודיע לרבי עקיבא שצריך לנדותו משום שעיכב את העדים שראו את הירח בחידושו, ומנע מהם להגיע לירושלים ולהעיד. אולם, רבי יהודה הנחתום זועק וטוען: ”חס ושלום! לא נתנדה ר' עקיבא, אלא ראש גדר היה, ושלח רבן גמליאל והעבירו מראשיתו”. בתלמוד הירושלמי מובא שיש אומרים שהמאורע שגרם לכך שאלישע בן אבויה יצא לתרבות רעה, הוא ”שראה את לשונו של ר' יהודה הנחתום נתון בפי הכלב שותת דם. אמר: "זו תורה וזו שכרה? זהו הלשון שהיה מוציא דברי תורה כתיקנן, זה הוא הלשון שהיה יגע בתורה כל ימיו זו תורה וזו שכרה? דומה שאין מתן שכר ואין תחיית המתים"”. סיפור דומה מובא בקשר למותו של חוצפית המתורגמן. רבי יהודה הנחתום נמנה בכמה מדרשים כאחד מעשרת הרוגי מלכות. בין השאר, במדרש שיר השירים מסופר שבזמן גזירות הרומאים, הוא ברח מהרומאים, נתפס בדרך ונהרג. במדרש תהלים מסופר שכשגזרה המלכות שיהרג רבי יהודה הנחתום, התחזה אדם בשם בר קפרא או בן קופייא לדיין, גזר שאדם אחר יהרג במקומו, וניסה להציג זאת כהריגת רבי יהודה הנחתום, ובכך להביא להצלתו. כששמעה על כך המלכות – גזרה שייהרגו שניהם. הרב אהרן הימן, "רבי יהודה הנחתום", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט משה יהודה בלוי (עורך), "רבי יהודה הנחתום הראשון", ערכי תנאים ואמוראים, ברוקלין תשנ"ד, כרך א', עמוד פ', באתר היברובוקס תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה, פרק ב', הלכה א' איכה רבה פרשה ב, מדרש תהילים פרק ט', ושיר השירים רבה פרשה א שיר השירים רבה, פרשה א מאיר איילי, "ההתייחסות הערכית למלאכה בספרות חז"ל", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל 1(ד), 1982, עמ' 47 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) יצחק בער, מחקרים ומסות בתולדות עם ישראל: למהות הכתיבה ההיסטורית, 1985, עמ' 190 תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ו', עמוד ב' משה יהודה בלוי (עורך), "רבי יהודה הנחתום (האחרון)", ערכי תנאים ואמוראים, ברוקלין תשנ"ד, כרך א', עמוד פ', באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קל"ב, עמוד א' תוספתא, מסכת אהלות, פרק י"ח, הלכה ז'; קיימות נוסחאות אחרות תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה, פרק א', הלכה ה'. בתלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"א, עמוד א', הובאה אימרה בסגנון דומה בשם רבי יהודה: ”ח"ו, שר"ע עיכבן אלא שזפר ראשה של גדר עיכבן ושלח ר"ג וכו'” מדרש תהלים פרק ט', באתר ספריא
פוקימון: וולקניון והפלא המכני

פוקימון: וולקניון והפלא המכני (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס XY&Z הסרט: וולקניון ומגירנה המצוינת" 劇場版ポケットモンスター ダイヤモンド&パール アルセウス 超克の時空へ) הוא הסרט ה-19 בסדרת סרטי פוקימון. זהו הסרט השלישי והאחרון שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - XY" ביפן. הסרט עלה לאקרנים ב-16 ביולי 2016 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". בארצות הברית, הסרט שודר בדיבוב לאנגלית ב-דיסני XD ב-6 בדצמבר 2016, בממלכה המאוחדת בערוץ "CITV" ב-19 בנובמבר באותה שנה ובישראל, הסרט שודר בטלוויזיה בערוץ הילדים ב-2017 בדיבוב לעברית. משלחת מטעמו של הנסיך ראלי מ-ממלכת אזות' מובילה מטען סודי בטיסה, והפוקימון האגדי וולקניון מנסה להשיג אותו. קרב מתפתח ביניהם והמשלחת מביסה את וולקניון. כשהוא נופל מן השמיים, וולקניון נקשר לאש קטצ'אם במעיין חיבור מוזר. בינתיים, המטען מגיע אל הנסיך, והוא מתגלה בתור מגירנה, הפלא המכני, אותו בנה ניקולא. וולקניון מגיע למקום וקרב נערך שם, אבל עוזרו של הנסיך, אלוה, מנסה למנוע מהם לקחת את מגירנה. בסופו של דבר הם מצליחים, ואש, וולקניון, מגירנה והחבורה נאלצים לשתף פעולה בדרך בחזרה אל רמת נייבל. בזמן הזה, אלוה רותם את צוות רוקט לנסות ללכוד את מגירנה, ללא כל הצלחה. בשלב הזה, כימיה, אחותו של ראלי, והנסיכה של ממלכת אזות', מצטרפת לאש ולחבורה ומסבירה להם כיצד אלוה רכש את אמונו של הנסיך על מנת שזה יעשה את העבודה המלוכלכת שלו עבורו, תחת המחשבה שהוא פועל לטובת הממלכה. כשהם מגיעים לרמת נייבל, הם רואים את הפוקימונים שבני האדם פגעו בהם, ואיבדו כל אמון בהם. אש והחבורה עוזרים לרפא פוקימון פצוע, הם מתיידדים עם פוקימוני המקום, מאכילים אותם ומבלים איתם, וכך הם רוכשים את אמונם. בשלב הזה מגיעים גנבי פוקימונים מטעמו של אלוה, והם חוטפים את מגירנה. אלוה לוקח את לב הנשמה של מגירנה וחושף את תוכניתו, להפוך את ממלכת אזות' לנשק להשמדה המונית ולהרוס את המקום. הוא מנסה לפגוע ברמת נייבל, אבל לבה של מגירנה לא נותן לו. בשילוב פעולה של אש, וולקניון, החבורה, הנסיכה, צוות רוקט וסקווישי בצורת זיגארד מושלם, הם נלחמים באלוה ומביסים אותו. אבל הטירה הנופלת עדיין מציבה איום כלפי רמת נייבל, וזהו תפקידו של וולקניון להקריב את עצמו כדי להציל אותם. בסופו של דבר, הלב של מגירנה חוזר אליה, וולקניון מתגלה כחי, והפוקימונים של רמת נייבל חוזרים להאמין בבני האדם. ערך מורחב – פוקימון - דמויות הסרט עלה לאקרנים ביפן על ידי טוהו ב-16 ביולי 2016. בארצות הברית, הסרט שודר בדיבוב לאנגלית בערוץ דיסני XD ב-5 בדצמבר 2016. ובממלכה המאוחדת בערוץ "CITV" ב-19 בנובמבר באותה שנה. הסרט שודר בטלוויזיה בערוץ הילדים ב-2017 בדיבוב לעברית. זה היה הסרט הראשון מאז "פוקימון: ארקאוס ותכשיט החיים" ב-2010 ששודר בטלוויזיה הישראלית ודובב לעברית. אתר האינטרנט הרשמי של פוקימון: וולקניון והפלא המכני (ביפנית) "פוקימון: וולקניון והפלא המכני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פוקימון: וולקניון והפלא המכני", באתר נטפליקס "פוקימון: וולקניון והפלא המכני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פוקימון: וולקניון והפלא המכני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פורד פלקון XR

פורד פלקון XR (באנגלית: Ford Falcon (XR), קרוי גם: Ford Fairmont (XR)) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה (אנ'), חברת בת של פורד אשר יוצרה בין השנים 1966–1968 באוסטרליה. 4 דלתות - סדאן. 5 דלתות - סטיישן. 2 דלתות - מסחרית. 2 דלתות - טנדר ("Falcon Utility"). יוצרו 90,810 יחידות. דגמי "פורד פלקון (XT)" יוצרו מספטמבר 1966 – מרץ 1968. דגם ה-"GT" יוצר ממאי 1966. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. בלמים: קדמיים: תופים הידראוליים (254 מ"מ), אחוריים: תופים הידראוליים (254 מ"מ). מתלים: חזית: סוג עצמאי עם קפיצי סליל ובולמי זעזועים הידראוליים כפולים, אחורי: קפיצים למחצה אליפטיים עם בולמי זעזועים הידראוליים כפולים. מערכת חשמל - 12 וולט. מחיר היחידה בשנת 1966 באוסטרליה עמד על 2,226 דולר (דגם סדאן, 4 דלתות, מנוע 2.8 ליטר המשודך לתמסורת ידנית). "פורד פלקון (XT)" דגם "GT" הוגדרה כ"מכונית שרירים". בדגם הורכב מנוע V8 צילינדרים, 4.7 ליטר. חלק ניכר ממכוניות ה-"GT" נצבעו בצבע זהב. 8 יחידות נצבעו בצבע מוכסף. 5 יחידות נצבעו בצבע ברונזה. המגזין האוסטרלי לכלי-רכב "wheels" בחר ברציפות בשנים: 1966 ו-1967 ב"פורד פלקון XR" כ"מכונית השנה". המגזין הגדיר את דגם ה"פורד פלקון XR" כמכונית האוסטרלית הטובה ביותר מאז שנת 1953. "פורד פלקון XR" "פורד פלקון XR" "פורד פלקון XR" "פורד פלקון XR" דגם "GT", שנת 1967 "פורד פלקון XR" דגם "GT", שנת 1967 "פורד פלקון XR" - טנדר מסוג "Utility" "פורד פלקון XR" - טנדר מסוג "Utility" "פורד פלקון XR" - סטיישן, שנת 1966 "פורד פלקון XR" בתצורת סטיישן - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "פורד פלקון XR" - מסחרית, שנת 1966 פורד פורד פלקון פורד פלקון XA פורד פלקון XP פורד פלקון XG פורד פלקון XY פורד פלקון ED פורד XY פלקון GT מדיה וקבצים בנושא פורד פלקון XR בוויקישיתוף פורד פלקון XR, סרטון באתר יוטיוב פורד פלקון XR, סרטון באתר יוטיוב היסטוריה של דגמי "פורד פלקון XR" ו-פורד פלקון XT whichcar.com.au/features/history-of-the-ford-falcon-xr-xt "פורד פלקון XR" - מפרט uniquecarsandparts.com.au/falcon_XR_technical_specifications "פורד פלקון XR" tradeuniquecars.com.au/buyers-guide/1607/ford-falcon-xr1966-1968-buyers-guide "פורד פלקון XR" "מכונית השנה" ברציפות לשנים: 1966, 1967 על פי המגזין האוסטרלי לכלי-רכב "wheels" whichcar.com.au/features/ford-falcon/1967-ford-falcon-xr-1966-wheels-car-of-the-year
חטפית טורקית

חטפית טורקית (שם מדעי: Ficedula semitorquata) היא מין של ציפור ממשפחת החטפיתיים. אורך גופה: 12 -13.5 ס"מ. תפוצתה מצומצמת בעולם ובישראל היא חולפת נדירה. החטפית הטורקית היא ציפור קטנה למדי. אורך גופה: 12 -13.5 ס"מ. יש לה זנב בעל שוליים לבנים עד הקצה, שעוטף את נוצת הזנב החיצונית והיא בעלת כתם מפרק כנף קטן מאוד. לזכר חיבור דק המשתנה בין הפרטים בין הכיפה השחורה לבין הגב השחור היוצר חצי קולר. צבעיו הם שחור לבן עם עורף שחור. בתחתית גבו כתם אפרפר, כתם המצח הלבן מצומצם והכתם הלבן בבסיס אברות היד נרחב למדיי. לנקבה הגב חום אפרפר בהיר והחלקים התחתונים לבנים. היא דומה לחטפית לבנת עורף נקבה, אך יש לה פס כנף נוסף ושולי זנב לבנים. היא ניזונה מחרקים מעופפים. פירוש השם המדעי- semitorquata- בעלת חצי קולר. תפוצתה מצומצמת. היא דוגרת בחורשות, ביערות פתוחים ביוון בטורקיה ובקווקז, ונודדת דרומה לאפריקה בחורף. בישראל חולפת נדירה, במיוחד במצפה רמון, באילת ובערבה הדרומית, בעיקר באביב ונדירה בסתיו. לרוב היא המקדימה באביב מבין החטפיות. מדיה וקבצים בנושא חטפית טורקית בוויקישיתוף חטפית טורקית, באתר ITIS (באנגלית) חטפית טורקית, באתר NCBI (באנגלית) חטפית טורקית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חטפית טורקית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חטפית טורקית, באתר GBIF (באנגלית) חטפית טורקית באתר הרשימה האדומה של IUCN יואב פרלמן, חטפית טורקית, באתר הצפרות הישראלי חטפית טורקית, באתר תצפית ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רונדו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רונדו – צורה מוזיקלית מעגלית ראז'ון רונדו – כדורסלן אמריקאי רונדו (תהלוכה) – מין תהלוכה שבה חוגגים סיום לימודים
אליעזר ורבקה (תבליט)

"אליעזר ורבקה" הוא תבליט מפליז שיצר האמן הישראלי משה מורו, על פי רישום של זאב רבן, בין השנים 1912–1929, שנמצא באוסף מוזיאון ישראל. התבליט נוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות על פי רישום של זאב רבן. הוא מתאר תמונה מהסיפור המקראי על מציאת אישה ליצחק, בקטע בו רבקה עושה חסד עם אליעזר עבד אברהם ומשקה אותו מכד מים. הדמויות מתוארות במרכז התבליט, וסביבן תיאור הכולל גמלים, דקלים, דמות השואבת מים מן הבאר ושיח צבר. בתחתית נמצא כיתוב "ותאמר שתה אדני ותמהר ותורד כדה על ידה ותשקהו" (בראשית, כ"ד, י"ח). במישור האחורי של התבליט מתוארת עיר מזרחית ודמות נשית נוספת, המתרחקת מן הבאר, כשכד על ראשה. מורו הפיק מן התבליט מספר לא ידוע של העתקים. בנוסף, נוצרו מן הדימוי גם חפצים אחרים, כגון סיכות ותליונים מכסף, הכוללים רק את מרכזו של התבליט. העתקים מנחושת של התבליט יוצרו על ידי בצלאל ושימשו בתור עיטור לאלבומי תמונות. כמו כן הופקו תבליטים מברונזה. גדעון עפרת מציין שבבצלאל זוהו דימויי מים בעיקר עם הבאר מסיפור רבקה ועם כד המים של רחל מסיפור פגישתה עם יעקב ליד הבאר כדוגמת לוחית הפליז "אליעזר ורבקה". לוחית אליעזר ורבקה באתר מוזיאון ישראל כריכת אלבום תמונות מעור במרכזה ריקוע נחושת של "אליעזר ורבקה", בקטלוג בצלאל. אלבום תמונות משנות ה-40, באתר המכירות קדם. תבליט אליעזר ורבקה מברונזה על רקע לוח עץ, באתר ivantiques. מים חיים, באר אטומה, גדעון עפרת, 23 בדצמבר 2010.
ויהי ערב ויהי בוקר (שיר)

ויהי ערב ויהיה בוקר הוא פזמון שכתב אהוד מנור והלחין אריאל זילבר. השיר בוצע על ידי אריאל זילבר ולהקת הגדנ"ע עם תזמורת חיל האוויר כשיר הרשמי של השירותרום בשנת 1990. השיר נכלל באלבום "שבועיים בעיר זרה" שהוציא זילבר בשנת 1991. הוא דורג במקום ה-40 במצעד העברי השנתי לשנת תשנ"א (1991) של רשת ג'. השיר בן שבעה בתים. כל בית נפתח במילים "מעשה בחייל" או "מעשה בחיילת" ומפרט אודותם. תוכן השיר מרמז על בריאת העולם הבראשיתי "ויהי ערב, ויהי בוקר", הנזכר בכל אחד מימי הבריאה בספר בראשית. מילות השיר "ויהי ערב ויהי בוקר", באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית אריאל זילבר, להקות צה"ל המתחדשות – ויהי ערב ויהי בוקר (1980), באתר סטראו ומונו
חופמי ערבה

חופמי ערבה (שם מדעי: Charadeius Morinellus ;בערבית : قطقاط اعبر-קטקאט אעבר) הוא מין עוף ממשפחת החופמיים. עוף מהסוג חופמי שבסדרת החופמאים, זהו מין לא חששן, ולכן משמש מטרה קלה לציידים. השם המדעי הוא ״Charadeius Morinellus״, ופירושו : ״Charadrius״ - עוף צהבהב שהוזכר ב״וולגטה״, חלקו השני של השם המדעי Morinellus הוא טיפש. בגלל אופייו הידידותי של החופמי הוא מכונה באנגלית ״Dotterel״ - שם שנושא עימו הקשר שלילי של ״שוטה זקן״ . אורך גופו נע בין 20- 24 ס״מ. מוטת הכנפיים בין 56 -61 ס״מ, ומשקלו הוא בין 80 -110 גרם. בקיץ חופמי הערבה בעל חזה כתום-חלודי ומעליו פס שחור-לבן נאה המשמש כמעין גבול לצווארו האפור. בטנו שחורה והאחוריים לבנבנים. גבתו לבנה - רחבה וכיפתו שחורה. פניו ייחודיות ודמויות- יונה. בחורף חופמי הערבה משנה צבעיו. בטנו לבנבנה. חזהו וצווארו אפרפרים, ולצידי הבטן גוון "חם" יותר. החלקים העליונים וסוככות הכנף בגוון אפור חולי, מקושטים בדגם "קשקשים" והפס הלבן שעל החזה עדיין נמצא, אך הוא דק יותר. כיפתו כהה וגבתו רחבה וצהבהבה. חופמי הערבה נאיבי במידה רבה, והוא אינו נוטה לעוף גם כאשר מתקרבים לכיוונו, ותכונה זו הובילה לכך שחופמי ערבה רבים שימשו כמטרה קלה עבור ציידים. במהלך חיפושו אחר מזון, החופמי יודע להפוך אבנים וחפצים מהשטח, ולאתר חרקים וזוחלים קטנים אשר הסתתרו תחתם . מקומות המחיה של ״חופמי הערבה״ הם שדות מעובדים ומקומות גבוהים, כגון: טונדרות, גבעות ופסגות הרים. בחורף מבלה בנופים מדבריים למחצה. בחודשי הקיץ מצוי בטונדרות באזורי ״אירואסיה״ (אירופה-אסיה) מנורווגיה ועד למזרח סיביר, וגם ברמות הגבוהות של סקוטלנד ורכס הרי האלפים, ובסתיו כל האוכלוסייה נודדת מזרחה: ממרוקו ועד איראן . בישראל הוא חולף וחורף לא שכיח, אך די קבוע בעיקר במישורים ובאזורי גבעות עם צמחייה דלילה. לעיתים נצפה בשטחים חקלאיים. הנדידה מתרחשת במקומות שטוחים, ולעיתים נודדים בקבוצות קטנות. בניגוד לשיטת החיזור בקרב החופמאים, אצל חופמי הערבה הנקבות בוחרות בזכר. חופמאים רבים מתרכזים ב"לק" (זירת ראווה), והזכרים מציגים לראווה את נוצותיהם המקושטות, רוקדים, קוראים, ובעיקר מקווים שהנקבה שניצבת בצד וצופה בהם תבחר בהם. לאחר שהזכר נבחר, הנקבה תהיה נאמנה לו עד שתסתיים מלאכת הטלת הביצים. מדיה וקבצים בנושא חופמי ערבה בוויקישיתוף חופמי ערבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חופמי ערבה, באתר ITIS (באנגלית) חופמי ערבה, באתר NCBI (באנגלית) חופמי ערבה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) חופמי ערבה, באתר GBIF (באנגלית) ערד בן-דוד, חופמי ערבה, באתר הצפרות הישראלי ליאור כסליו, חופמי ערבה, באתר תצפית חופמי ערבה, באתר Ebird
פרסף גמדי

פרסף גמדי (שם מדעי: Rhinolophus hipposideros) הוא מין של עטלף חרקים ממשפחת הפרספיים. אורכו 3.5 ס"מ. אוזניו ארוכות מן הראש וזנבו קצר. נמצא בעיקר במערות ובכוכים. הפרסף הגמדי הוא עטלף חרקים אשר נחשב הקטן ביותר מבני סוגו בארץ., אורך גופו 3.5 ס"מ, אורך האמה 34–39 מ"מ, אורך זנבו 2.2 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן 1.6 ס"מ, אורך כף הרגל 0.5 ס"מ ומשקלו 2.5–5 גרם. פרוותו אפורה לבנבנה, רכה וצפופה. פרוות הבטן בהירה. האוזניים ארוכות מן הראש. זנבו קצר יותר מהרגליים שאף הן קצרות. הפרסה מכסה את הפנים כולו. העצם הרביעית של הפרסף היא הארוכה ביותר מכל עצמות הפיסה. משתמש באקולוקציה בעלת סיגנל CF בתדר 110kHz–104kHz, ‏HH, ייתכן וישנה שונות בתדר בהתאם לאזור המחיה. הוא מאזין לטרפו כשהוא תלוי מענף או סלע ועט עליו עם איתורו. מקום משכנם של הפרספים הגמדים הוא לרוב במערות לא עמוקות, חורבות, מנהרות, בונקרים, מערות מסתור וכוכי קבורה.. לרוב הפרספיים נקלטים כבודדים או בזוגות. פרסף זה מתעופף עם דמדומי הערב ופעיל במשך כל הלילה. העטלף ניזון מחרקים, בעיקר עשים, עכבישים ופרפראים, שאוסף בעיקר סביב סבכי צומח. שם המין מציין את מבנה הפרסה: ברזל = sideros, סוס = hippos, ביוונית. שימוש בקוטלי חרקים בחלק משטחי החקלאיים וביקורי מטיילים במערות משכן וחריפה מהווים עבורו גורמי סיכון. בפולין נמצא כי הפרטים הישנים שנת חורף מתעוררים כל 18 יום בממוצע. באירופה ובמזרח הקרוב, עד קשמיר, וכן בצפון אפריקה ודרומית משם, ובאפריקה המזרחית עד אתיופיה, בחבל הים-תיכוני ובחבל הערבתי והמדברי עד איזוהייטה (כמות המשקעים השנתית) של 70 מ"מ. בחלק ממדינות אירופה המין מוגדר כמין בסיכון. בארץ תפוצתו יותר גדולה משאר הפרספים האחרים, אך נראה שתפוצת המין בארץ הצטמצמה והאוכלוסייה קטנה. בעבר היה נפוץ מאוד עד לאיוד המערות (דהיינו, תהליך שבו שמים גזים רעילים בפתחי מערות ובתי עטלפים ואטמו אותם). כיום הוא אינו נדיר, ונמצא במקומות שונים בכל רחבי הארץ. ההריון של פרסף גמדי אורך 7 שבועות. הנקבה ממליטה 1–2 ולדות בחודשי אפריל עד יוני. תוחלת החיים שלו כ-15 שנה. באירופה הנקבה מזדווגת בסתיו והזרע נשמר בצינור הביצים לאורך כל החורף. מדיה וקבצים בנושא פרסף גמדי בוויקישיתוף פרסף גמדי, באתר ITIS (באנגלית) פרסף גמדי, באתר NCBI (באנגלית) פרסף גמדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרסף גמדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פרסף גמדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרסף גמדי, באתר GBIF (באנגלית) פרסף גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN פרסף גמדי, באתר החברה להגנת הטבע עטלפי ישראל, באתר wild israel החי והצומח של ארץ ישראל, באתר קותר מטח יורם יום טוב, הרואים את הקולות: עטלפים - בין מיתוס למציאות, מסת"ב 978-965-572-563-6 תומר פרת, עטלפים: התועלת, באתר מסע אחר
מות יעקב וקבורתו

מות יעקב וקבורתו הוא סיפור מקראי המופיע בפרשת ויחי שבספר בראשית (פרקים מ"ט ונ'), המתאר את מות יעקב בארץ מצרים, חניטתו וקבורתו במערת המכפלה שבארץ ישראל. לאחר מכירת יוסף ומינויו למשנה לפרעה מלך מצרים, ירדו יעקב ובניו למצרים, וקיבלו שם אדמה בארץ גושן עקב היותם רועי צאן והיות ארץ גושן מקום מרעה. לאחר שבע עשרה שנה מירידת יעקב למצרים, בגיל 147, קרבו ימיו למות. הוא ברך את בני יוסף ואת בניו, וציווה את יוסף להעלות את עצמותיו לארץ ישראל, לקבורה במערת המכפלה. וַיְכַ֤ל יַעֲקֹב֙ לְצַוֺּ֣ת אֶת־בָּנָ֔יו וַיֶּאֱסֹ֥ף רַגְלָ֖יו אֶל־הַמִּטָּ֑ה וַיִּגְוַ֖ע וַיֵּאָ֥סֶף אֶל־עַמָּֽיו׃ — ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ל"ג כשנפטר יוסף ציווה את רופאי מצרים לחנוט אותו. לאחר ארבעים יום של גמר החניטה ושלושים יום נוספים של בכי במצרים יוסף ביקש מפרעה לקיים את שבועתו לאביו להעלות את עצמותיו לארץ ישראל. כשפרעה אישר לו, יוסף עלה לקבור את אביו עם כל עבדי פרעה זקני ביתו וכל זקני ארץ מצרים וכל בית יוסף ואחיו ובית אביו חוץ מטפם וצאנם ובקרם שהשאירו בארץ גשן. הוא לקח עמו גם רכב ופרשים והמחנה היה "כבד מאד".  הם הגיעו עד גרן האטד (על פי רש"י שם מקום על שם מאורע שבאו כל מלכי כנען ונשיאי ישמעאל למלחמה וכיון שראו כתרו של יוסף תלוי בארונו של יעקב עמדו כולן ותלו בו כתריהם והקיפוהו כתרים כגורן המוקף גדר של קוצים) שנמצא בעבר הירדן ועשו שם מספד גדול מאוד ואבל שבעה ימים. על שם המספד הזה הכנענים יושבי הארץ קראו את שם המקום "אבל מצרים". לאחר ההספד בניו נשאו אותו לארץ כנען וקברו אותו במערת המכפלה שאברהם קנה לאחוזת קבר מעפרון החתי. וַיִּשְׂא֨וּ אֹת֤וֹ בָנָיו֙ אַ֣רְצָה כְּנַ֔עַן וַיִּקְבְּר֣וּ אֹת֔וֹ בִּמְעָרַ֖ת שְׂדֵ֣ה הַמַּכְפֵּלָ֑ה אֲשֶׁ֣ר קָנָה֩ אַבְרָהָ֨ם אֶת־הַשָּׂדֶ֜ה לַאֲחֻזַּת־קֶ֗בֶר מֵאֵ֛ת עֶפְרֹ֥ן הַחִתִּ֖י עַל־פְּנֵ֥י מַמְרֵֽא׃ — ספר בראשית, פרק נ', פסוק י"ג   רש"י בראשית פרק נ' פסוק י'
מכבי זכרון יעקב

מכבי זכרון יעקב היא אגודת ספורט, מועדון כדורסל, וקבוצת כדורגל ישראלית במועצה המקומית זכרון יעקב. האגודה נוסדה בשנת 1912, אחת האגודות הראשונות שנוסדו בארץ ישראל. האגודה החלה להשתתף בפועל בתחרויות תחת ההתאחדות אחרי הקמת מדינת ישראל - ב-1949/1950, ובילתה את רוב שנותיה בליגות הנמוכות. כיום לאגודה יש מחלקת נוער פעילות. האגודה נוסדה בשנת 1912 והייתה מבין קבוצות הכדורסל והכדורגל הראשונות שנוסדו בארץ ישראל. בשנותיה הראשונות שיחקה נגד קבוצות שכנות כדוגמת, מכבי חדרה ומכבי חיפה ונגד קבוצות מיישובים סמוכים כדוגמת, בנימינה וגבעת עדה. זכרון יעקב לקחה חלק בשנת 1929 וב-1930 בגביע המדינה והגיעה בעונת 1929 לחצי הגמר שם הודחה על ידי מכבי תל אביב. הקבוצה הצטרפה למערך הליגות לאחר הקמת המדינה ובעונת 1949/1950 סיימה במקום השלישי ועלתה לליגה השנייה בה שיחקה עד עונת 1954/1955 שבה אורגן מחדש סדר הליגות והיא ירדה חזרה לליגה ב' (אז הליגה השלישית). בעונת 1956/1957, השלימה זכרון יעקב ירידת ליגה נוספת לליגה ג', אך בתום עונה אחת שבה חזרה לליגה ב'. בסיום עונת 1962/1963 עלתה הקבוצה לליגה א' ובה שיחקה במשך שתי עונות בבית הצפון, עד שירדה לליגה השלישית בתום עונת 1964/1965. לאחר מכן שיחקה הקבוצה בליגה ב' עד יצירת הליגה הארצית, שהוקמה והפכה לליגה השנייה. המועדון מחזיק בשיא הישראלי למספר השערים הרב ביותר שהובקע במסגרת משחק גביע, לאחר שניצחה את קבוצת מכבי בית שאן בתוצאה 25-2, בסיבוב השני של גביע המדינה לעונת 1971/1972, במשחק שבו החלוץ אליאס אליאס הבקיע 11 שערים מתוך 25 אלו. המועדון שיחק בליגות הנמוכות עד תום עונת 1995/1996 בו הוא אוחד עם היריבה העירונית הפועל זכרון יעקב והקבוצה נקראה עירוני זכרון יעקב. הקבוצה המאוחדת חדלה מפעילות בסוף עונת 1999/2000 בעקבות ירידה לליגה ג'. פורקה קבוצת הבוגרים, האגודה מפעילה מועדון כדורגל נוער תחרותי. מעונת 2024/2023 מועדון הכדורסל מכבי זכרון יעקב החל במתכונת מקצוענית, תחרותית כולל הפעלת מרכז פיתוח שחקנים. מחלקות המועדון השונות כוללות מחלקת ילדים, בית הספר לכדורסל, נוער ומחלקת בוגרים בליגה א' המתמודדת על עלייה לליגה ארצית. את תוכנית הפיתוח המקצועי של המועדון מובילים אריק שיבק ואסף יגל. חצי גמר גביע המדינה בכדורגל: 1929 אלופת ליגה ג' (1): 1957/1958 אלופת ליגת שומרון טרום ב 24/25 מכבי זכרון יעקב, ברשת החברתית פייסבוק מכבי זכרון יעקב, ברשת החברתית אינסטגרם אתר מועדון הכדורסל בפייסבוק כדורגלן כבש 11 שערים - מתוך 25 שערים שכבשה קבוצתו, עיתון חדשות הספורט, עמוד 10, 19 בדצמבר 1971 25:2 בסיבוב השני בגביע המדינה בכדורגל, עיתון דבר, 19 בדצמבר 1971
דיוניסיוס פרייגטס

דיוניסיוס פרייגטס (ביוונית: Διονύσιος ὁ Περιηγητής, מילולית: "דיוניסיוס הנוסע"; לעיתים בלטינית: Dionysius Periegeta; המחצית הראשונה של המאה ה-2 לספירה), המכונה גם דיוניסיוס מאלכסנדריה או דיוניסיוס האפריקני, היה מחברו של תיאור של העולם הידוע (Περιήγησις τῆς οἰκουμένης), בשירה בהקסמטר (אנ') יווני. על פי ההערכה, הוא הגיע מאלכסנדריה וחי בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי אדריאנוס (117–138 לספירה), אם כי ישנם המתארכים את תקופת חייו לסוף המאה ה-3. נראה כי המידע שניתן על ידי דיוניסיוס מתבסס על מקורות עתיקים יותר, שמקורם בעיקר בתקופה ההלניסטית. הוא מספק תיאורים קצרים של אפריקה ואירופה ותיאור מפורט יותר של אסיה. ייתכן שהמקור לתיאור אסיה ובכלל זה החוף של פיניקיה וארץ ישראל, הם ארטוסתנס וסטראבון. דיוניסיוס כולל בסקירתו את העמים הפיניקים והסורים, אולם ללא אזכור שמותיהן של "יהודה" או "פלשתינה". הוא מתייחס לערים בחופי פיניקיה וארץ ישראל כמיושבות על ידי פיניקים, אך אינו שומר על הסדר הגאוגרפי הנכון, וכך עזה, שבמקורות אחרים אף פעם אינה מוגדרת כ"פיניקית", מופיעה בין יפו ומקומות בחוף הפיניקי. בין אלה מופיע השם "אלאיס" (Elais), שזיהויו אינו ברור. יצירתו של דיוניסיוס זכתה לפרסום בימי קדם כספר לימוד. היא תורגמה ללטינית ידי רופיוס פסטוס אוויינוס (אנ')‏ (Descriptio Orbis Terrae, המאה ה-4), ועל ידי המדקדק פריסקיאנוס (אנ')‏ (Periegesis, סביב 500 לספירה). הארכיבישוף הביזנטי אוסטאתיוס מסלוניקי (אנ') כתב פרשנות (סכוליה) על יצירתו עבור המצביא והדיפלומט הביזנטי יואנס דוקס (אנ'). אנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה הרביעית, 1810, כרך 9, 506. Dionysius Periegetes, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. III: VIII. Dionysius Periegetes, pp. 31-32 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.