laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבני איתן

אַבְנֵי אֵיתָן (בתעתיק לטיני: Avney Eytan) הוא מושב של תנועת הפועל המזרחי בדרום רמת הגולן. מייסדי המושב קראו שמו "אבנ"י אית"ן" ראשי תיבות שמותיהם של שבעה מחבריהם: א - אבנר גבורין - קצין נח"ל מוצנח שנהרג במלחמת יום כיפור בסיני בנ - בני חנני - קצין נח"ל מוצנח שנהרג במלחמת יום כיפור ברמת הגולן י - יהודה אריה - קצין נח"ל מוצנח שנהרג במלחמת יום כיפור ברמת הגולן א - אילנה בולה י - יונה סובר ת - תמר נחמה דרור - שלוש חברות גרעין אית"ן שנהרגו ממוקש בשדות רמת מגשימים בגולן ן - נגר עשירה - חברת הקבוצה שנפטרה ממחלה קשה. היישוב ממוקם בדרום רמת הגולן, בגובה 385 מטרים מעל גובה פני הים, בקרבת המפל השחור שבנחל אל על. הגרעין המייסד עלה בשנת 1974 למחנה זמני בנוב הסמוכה. ב-1978 לאחר תום בניית יישוב הקבע עברו חברי היישוב ליישובם. בשנת 2006 קלט היישוב 16 משפחות בעיקר מהיישוב נצר חזני, לאחר תוכנית ההתנתקות. כלכלת היישוב מתבססת על חקלאות (מטעי תפוחים, אפרסקים, נקטרינות, משמש, אבוקדו, גפן ושזיפים), פרות לחלב ולבשר, יקב ליין וגידול צאן ועופות. ביישוב יש פעילות תיירותית: סדנאות הכנת סבונים, טיולי אופניים, חמורים ורכב שטח. מגוון שירותי הלנה, אוהלים, בונגלוס, אוהלים אינדיאניים וצימרים. כמו כן, היישוב היה שותף, יחד עם ארבעה יישובים דתיים אחרים בגולן (רמת מגשימים, יונתן, נוב, ואלוני הבשן), בהקמת בית המלון "כינר - גליל" על חוף הכנרת. ילדי המושב לומדים בבתי הספר בסביבה, היסודי בבית הספר הממלכתי דתי שבחספין, בתלמוד תורה שבחספין, בבית הספר האנתרופוסופי שבנטור - מעיינות, בבית הספר המכיל והמשולב בנטור - שורשים, ובבית הספר לבנות בקשת - ׳ואהבת׳. במושב גם מתנהל סניף של בני עקיבא מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993 מדיה וקבצים בנושא אבני איתן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבני איתן אבני איתן, באתר הגולן אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 התעתיק על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022 דף לזכר אילנה בולה, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה דף לזכר יונה סובר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה דף לזכר תמר נחמה דרור, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
טרוויס הנסן

טרוויס מיצ'ל הנסן (באנגלית: Travis Mitchell Hansen; נולד ב-15 באפריל 1978 בפרובו שביוטה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-רוסי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. נודע בשל יכולת ההגנה שלו והזריקה ממרחק מהסל. הנסן למד בצעירותו בבית ספר תיכון מאונטיין ויו במדינת הולדתו, יוטה. לאחר מכן הוא החל בקריירת המכללות שלו, ושיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוטה ואלי סטייט בין השנים 1996-1997. לאחר שלקח הפסקה מכדורסל מקצועי בת מספר שנים, הוא החל לשחק עבור אוניברסיטת בריגהאם יאנג בשנת 2000. במשך שלוש שנים היה מהשחקנים הבולטים של המכללה וזכה במספר תארים אישיים, בהם חמישיית העונה השנייה של אזור ה-MWC בליגת המכללות ב-2002, חמישיית העונה הראשונה ושחקן ההגנה של העונה באזור ה-MWC ב-2003. בדראפט ה-NBA של 2003 נבחר הנסן במקום ה-37 על ידי אטלנטה הוקס. הוא הצטרף לאטלנטה ובכך הפך לכדורסלן הראשון מאוניברסיטת בריגהאם יאנג שמשחק בליגת ה-NBA, מאז שון בראדלי ב-1993. בעונת 2003/2004 לא הצליח הנסן לבסס את מעמדו כשחקן מוביל באטלנטה והשתתף ב-41 משחקים בלבד שבארבעה מתוכם פתח בחמישיית הקבוצה, קלע 3 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2004, לאחר עונה אחת בלבד באטלנטה, עבר הנסן לקבוצת טאו ויטוריה מהליגה הספרדית. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/2005, הוא סייע לה להעפיל עד לגמר היורוליג שם הפסיד עימה למכבי תל אביב. בעונת 2005/2006 הוא קלע 11.2 נקודות למשחק ביורוליג והעפיל עם קבוצתו לחצי גמר הפיינל פור, וכן זכה עמה בגביע המלך הספרדי. בשתי עונות אלה העפיל הנסן עם טאו ויטוריה לסדרת הגמר של הליגה הספרדית. בעונת 2006/2007 עבר הנסן לדינמו מוסקבה הרוסית. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא סייע לה להעפיל לשלב ה"טופ 16" של היורוליג עם 14.4 נקודות בממוצע למשחק, ובנוסף נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגה הרוסית. אף על פי כן, לקראת סיום העונה הוא סבל מפציעה בגיד אכילס שהשביתה אותו למשך זמן רב. הוא החלים מפציעתו ובעונת 2007/2008 העפיל סיים עם דינמו במקום השלישי בגביע יול"ב, תוך שהוא משיג ממוצעים של 17.5 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק. בעונת 2008/2009 הוביל הנסן את דינמו מוסקבה לרבע גמר היורוקאפ, תוך שהוא קולע 16.4 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. הוא אף נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ. לאחר אותה עונה, ביולי 2009, חזר הנסן לליגה הספרדית כאשר חתם בקבוצת ריאל מדריד. קבוצתיים יורוליג: 2004/05 (סגנות) אליפות ספרד: 2004/05 (סגנות), 2005/06 (סגנות) העונה הסדירה בליגה הספרדית: 2004/05 גביע המלך הספרדי: 2005/06 הסופר קאפ הספרדי: 2005 אישיים החמישייה השנייה של ה-MWC:‏ 2001/02 החמישייה הראשונה של ה-MWC:‏ 2002/03 שחקן ההגנה של העונה ב-MWC:‏ 2002/03 החמישייה השנייה של הליגה הרוסית: 2006/07 החמישייה השנייה של היורוקאפ: 2008/09 פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר הליגה הספרדית פרופיל וסטטיסטיקות באתר היורוליג פרופיל השחקן באתר ה-NBA
יצחק סולובייצ'יק

הרב יצחק הלוי סולובייצ'יק הוא ראש כולל וראש ישיבת שערי שמחה בירושלים ומחבר ספרים תורניים. נולד בספרינג ואלי ליד מונסי שבמדינת ניו יורק, לרב יוסף דוב סולובייצ'יק, בנו של הרב שמחה סולובייצ'יק שהיה בנו הצעיר של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק מחבר הספר "בית הלוי". למד בישיבת רבינו חיים ברלין בברוקלין אצל הרב יצחק הוטנר. הוא רואה גם ברב אהרן קוטלר את אחד מרבותיו המובהקים למרות שלא למד בישיבתו. למד אצל רבי חיים צימרמן, רבי יעקב ספסל והשתתף בעריכת ספרו דברי יעקב. לאחר שעלה לישראל למד כשנתיים בישיבת בריסק בירושלים, אצל קרובו הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, והיה בן בית אצלו. במהלך שנות התש"ל הקים ישיבה ברחוב פרי חדש שבשכונת זיכרון משה בירושלים לבני חו"ל. בשנים האחרונות משמשת הישיבה ככולל אברכים. פתח סניף לכולל גם בבית שמש. בקורנה נפתחה ישיבה לבחורים ישראלים בגלאי הקיבוץ על ידי בנו הצעיר ר' דוד. רווחא שמעתא, שיעוריו על תלמוד בבלי ודברי אגדה שיעורי נזיר, ירושלם: ישיבת שערי שמחה, תשע"ב אחד מבניו הוא הרב אליהו סולובייצ'יק - חוקר ועורך ספרים. חתנו הרב חיים לבל, ר"מ בישיבה קטנה. בנו ר' דוד הוא ראש הקיבוץ בישיבת אביו שערי שמחה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונאס קולקה

יונאס איינרי קולקה (פינית: Joonas Einari Kolkka; נולד ב-28 בספטמבר 1974 בלאהטי) הוא כדורגלן עבר פיני, המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי. הוא נחשב לשחקן שעושה את עבודתו היעילה באגף, וממעט יחסית להבקיע שערים. קולקה החל את הקריירה שלו בקבוצת מיפה מליגת העל הפינית, וזכה עם הקבוצה בגביע הפיני בשנת 1995. באותה שנה הוא עבר לקבוצת וילם II מהליגה ההולנדית, וכעבור שלוש שנים עבר לפ.ס.וו. איינדהובן. עם איינדהובן זכה קולקה בשתי אליפויות הולנד רצופות, בשנים 2001 ו-2001, ובנוסף הופיע לראשונה בקריירה בליגת האלופות. לאחר מכן הוא עבר לפנאתינאיקוס מהליגה היוונית, ושיחק בה במשך שנתיים. ב-2003 עבר קולקה לבורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית, ובשנים הבאות החליף קבוצה מדי עונה. ב-2004 הוא עבר לקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג, ולא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגת המשנה. ב-2005 עבר לדן האג, ובעונת 2006/2007 עבר לפיינורד, במדיה כבש שלושה שערים והעפיל לפלייאוף על ההעפלה לגביע אופ"א. בקיץ 2007 עבר קולקה לנאק ברדה, בה הוא שיחק 4 שנים. בקיץ 2011 חזר לווילם II, ולאחר עונה חתם בהאריות ההולנדים מטקסס מהליגה השלישית בארצות הברית. בדצמבר 2012 בגיל 38 פרש מכדורגל. קולקה הוא מהשחקנים החשובים של הנבחרת הלאומית של פינלנד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת אסטוניה באוקטובר 1994, ומאז ערך 92 הופעות וכבש 11 שערים. הוא השתתף עם הנבחרת במספר טורנירי מוקדמות של גביע העולם ואליפות אירופה, אך מעולם לא הצליח להעפיל לטורניר גמר. ההישג הקרוב ביותר היה במוקדמות יורו 2008, כאשר פינלנד סיימה במקום הרביעי והייתה זקוקה רק לניצחון על פורטוגל כדי להעפיל לטורניר. הגביע הפיני: 1995 אליפות הולנד: 1999/2000, 2000/2001 יונאס קולקה, באתר Transfermarkt יונאס קולקה, באתר BDFutbol יונאס קולקה, באתר WorldFootball.net יונאס קולקה, באתר National Football Teams יונאס קולקה, באתר FootballDatabase.eu יונאס קולקה, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל וסטטיסטיקות(הקישור אינו פעיל) באתר Soccernet קריירה בנבחרת הלאומית באתר rsssf
פסטור

פִסטור הוא תהליך שבו מחומם נוזל כדוגמת חלב במהירות, עד קרוב לטמפרטורת הרתיחה ומקורר במהירות. מטרת התהליך היא להרוג נגיפים ואורגניזמים מזיקים כדוגמת חיידקים, פרוטוזואה ופטריות הנמצאים בנוזל מבלי לפגוע בטעמו או בערכו התזונתי. התהליך מאריך את חיי המדף של הנוזל. התהליך קרוי על שמו של לואי פסטר. פסטר מצא שהסיבה לקלקול משקאות כגון בירה ויין ולהחמצתם היא פעילות החיידקים המצויים בהם. בתהליך של חימום המשקה, כך גילה, ניתן להשמיד את רוב החיידקים ולשפר את איכותו ויציבותו של המשקה. רעיון זה אומץ על ידי תעשיית החלב, שסבלה אף היא מקלקול מהיר והחמצת החלב, כתוצאה מפעילות החיידקים שבו. יחד עם קלוד ברנאר ביצע פסטר את ההליך לראשונה ב־20 באפריל 1862. הפסטור הקלאסי הוא חימום לטמפרטורה של 63–68 מעלות צלזיוס למשך 30 דקות. פסטור תעשייתי בימינו הוא תהליך של חימום לטמפרטורה של 73 מעלות צלזיוס ל־16 שניות וקירור מיידי לשתי מעלות צלזיוס. תהליך זה הורס את כל החיידקים הפתוגניים ואת כל הפטריות (שמרים ועובשים שונים). החימום המהיר בטמפרטורה מבוקרת והקירור המהיר גורמים לכך, שנשמרים רוב הערכים התזונתיים של המזון המפוסטר. החיסרון בתהליך הוא שהוא אינו פוגע בנבגי החיידקים. דבר זה מגביל את אורך החיים של המזון המפוסטר שכן לאחר פרק זמן מסוים, הנבגים מתפתחים לחיידקים פעילים ופוגעים במזון. שמירה בקירור של מזון מפוסטר מעכבת את התהליך ומאריכה את אורך החיים של המוצר. בישראל, החלב הנמכר בשקיות ובקרטונים הוא חלב מפוסטר. תהליך דומה לפסטור הוא "פסטור על". בתהליך זה מתבצע חימום לטמפרטורה של 125 מעלות צלזיוס לשנייה אחת, והוא נועד להאריך את חיי המדף של החלב (תוך פגיעה קטנה בערכו התזונתי). בתהליך זה משתמשים בישראל עבור חלב הנמכר באריזת קרטון. חימום זה נותן אורך חיים עדיף על פני הפסטור הסטנדרטי, אך גם פוגע יותר בערכים התזונתיים של החלב, ולמעשה אינו נחשב פסטור. תהליך קיצוני יותר הוא "אולטרה פסטור" או עיקור (UHT). תהליך זה מתבצע על ידי חימום לטמפרטורה של 140 מעלות צלזיוס למשך שתי שניות. תוצאת התהליך קרויה חלב עמיד. חלב זה מעוקר לחלוטין ולפיכך יכול להחזיק מעמד תקופה ארוכה מאוד גם ללא שמירה בקירור כל עוד אריזתו לא נפתחה. בהתאם, לחלב עמיד ערך תזונתי נמוך יותר, ואף טעמו שונה יחסית לחלב המפוסטר. בין המוצרים שניתן לפסטר: חלב, ביצים, יין, בירה, מיצי פירות, דבש ומיונז. דורעם גונט, נוסטלגיה או גימיק שיווקי - מה זה בעצם "חלב של פעם"?, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2009 פסטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אינקה קולה

אינקה קולה (Inca Kola) הוא מותג פרואני של משקאות מוגזים. צבעו של המשקה צהבהב, וטעמו מתוק ומזכיר טעם של מסטיק. המותג מיוצר גם בגרסה דיאטטית. הוא מיוצר בידי תאגיד חוסה ר. לינדלי, ו-60% מהבעלות על המותג הם בבעלות חברת קוקה-קולה. המותג נקרא על שם אימפריית האינקה, ששלטה במרבית שטחה של פרו עד המאה ה-16 ובירתה הייתה העיר קוסקו. המילה "קולה" נכתבת באות K ולא באות C, כמקובל, משום שפירוש המילה "cola" בספרדית הוא זנב, והיצרנים חששו לשווקו בשם זה, בתקופה שבה מוצרים בינלאומיים כקוקה-קולה עוד לא היו מוכרים בפרו. ב-1910 החלה משפחת מהגרים אנגלית בלימה, משפחת לינדלי, בייצור משקאות קלים בבקבוקים. בשנת 1928 התאגדה החברה באופן רשמי, וחוסה ר. לינדלי היה למנכ"ל הראשון שלה. לינדלי למד מיצרנים מקומיים אחרים על הלואיזה הלימונית, ולאחר שערך מספר ניסיונות, הושק המשקה ב-1935. עד אמצע שנות ה-40, כבר הייתה האינקה קולה אחד המשקאות הבולטים במדינה. בקבוקי המשקה עוטרו באיורים אופייניים למסורות האינדיאניות והלאומיות של פרו, וב-1970, כשחלשה האינקה קולה על 38% משוק המשקאות הקלים במדינה, הוחל בשיווקה כ"המשקה של פרו" (La Bebida del Perú). שיווקה כמשקה לאומי בא לידי ביטוי גם בסיסמאות הפרסום שליוו אותה מאז שנות ה-80, תחילה מ״טעם לאומי!" (‎¡De Sabor Nacional!‎) ובהמשך "הטעם של פרו" (El Sabor del Perú), סיסמה שמלווה אותה גם כיום. בשנות ה-80 החלה חברת פפסיקו בעלת המותג "פפסי" בקמפיין "אתגר הפפסי", אותו הנהיגה במדינות נוספות. במסגרת הקמפיין, נערכו מבחני טעימה לעוברי אורח, שהשוו בין פפסי קולה לבין קוקה-קולה. הקמפיין נכשל, שכן טועמים רבים העדיפו את קוקה-קולה, או שכעסו על כך שבסוף המבחן נאמר להם שטעו. בעקבות הקמפיין, צנח נתח השוק של פפסי לשיעור זניח של 3%. היעלמותה של פפסי מהזירה הביאה למאבק דו ראשי בין אינקה קולה (שהחזיקה באותה עת ב-35% מנתח השוק) לבין קוקה-קולה (שהחזיקה באותה העת ב-21% מנתח השוק). קוקה-קולה פתחה במבצע שיווק אגרסיבי, עד שב-1995 הגיעה כמעט לשוויון (32.9% לאינקה קולה ו-32% לקוקה-קולה). המגמה נעצרה רק לאחר שרשת המזון המהיר המקומית במבוס החליטה למכור את מוצריה של אינקה קולה במקום את של קוקה-קולה, ולאחר שרשת מקדונלד'ס אילצה את קוקה-קולה להסכים לכך שבסניפיה יימכרו גם משקאות מתוצרת אינקה קולה. בסופו של דבר החליטו החברות לאחד כוחות. ב-1999 רכשה קוקה-קולה 50% ממניות אינקה קולה ו-30% ממניות חוסה ר. לינדלי תמורת 300 מיליון דולרים. כחלק מההסכם, ניתנו זכויות השיווק של קוקה-קולה בפרו לחברת חוסה ר. לינדלי, וכן נקבע כי קוקה-קולה תפעל לשיווקם של מוצרי אינקה קולה מחוץ לפרו (בפועל נעשה הדבר בארצות הברית ובאקוודור). איחוד הכוחות הביא לעלייה בכוחם של מותגים מקומיים אחרים, הבולט שבהם קולה ריאל, שמשווקיהם טענו כי אינקה קולה אינה עוד משקה פרואני, ואילו הם כן. עם זאת, אינקה קולה היא עדיין המותג המוביל בפרו, וקוקה-קולה אחריה. מלבד ההסכם עם קוקה-קולה, משווקים מוצרי אינקה קולה בכ-25 מדינות ברחבי העולם. רשת הפיצריות הישראלית פיצה מטר שיווקה את המשקה בסניפיה באופן עצמאי. מדיה וקבצים בנושא אינקה קולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינקה קולה אתר חברת חוסה ר. לינדלי (בספרדית) Calvin Sims, "Lima Journal; Peru's Pride That Refreshes: Kola of a Local Color", New York Times, 26.12.1995 Eric J. Lyman, In the Company of Giants... Inca Kola, 1998
נמל התעופה סינגפור צ'נגי

נמל התעופה סינגפור צ'אנגי (באנגלית: Singapore Changi Airport) הוא אחד משלושת שדות התעופה של סינגפור והגדול ביניהם. הוא משמש כנמל הבית של סינגפור איירליינס, חברות הבת שלה סילק אייר וסקוט ושל עוד כמה חברות תעופה קטנות. נבחר בשנת 2020 כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם לפי דירוג Skytrax, בשנה השמינית ברציפות. הנמל משמש גם כבסיס של חיל האוויר הערבי מנמל התעופה סינגפור צ'אנגי המריאה הטיסה המסחרית הראשונה של האיירבוס A380, טיסה שיעדה היה סידני, אוסטרליה. מהנמל מפעילה סינגפור איירליינס את קו הטיסה הארוך בעולם, לניו יורק. בנמל אולם קולנוע הפעיל 24 שעות ביממה, גן פרחים ופרפרים, מגלשת ענק, משחק וידאו על מסך גדול נגד נוסעים אחרים, אזור צפייה בספורט על מסך טלוויזיה ענקי, ואפילו בריכת שחייה וג'קוזי על הגג להנאת הנוסעים. סינגפור איירליינס סילק אייר טייגר איירווייז אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה סינגפור צ'נגי (באנגלית) נמל התעופה סינגפור צ'נגי, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה סינגפור צ'נגי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה סינגפור צ'נגי, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה סינגפור צ'נגי באתר Airliners.net איפה נמצא שדה התעופה הטוב בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה סיור בשדה התעופה צ'אנגי של סינגפור, בבלוג איים בזרם, 18 ביולי 2020 שדה התעופה הטוב בעולם הוא..., באתר ynet, 16 במרץ 2017 ישראל פישר, מהו שדה התעופה הטוב בעולם כבר שבע שנים ברציפות?, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2019 זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא סינגפור ובנושא שדות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חגב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חגבאים – סדרת חרקים חגביים – משפחה בסדרת החגבאים חגב (סוג) – סוג ממשפחת החגביים חגב נודד – מין חגב אדום – מין חגב אוסטרלי – מין חגב סודני מדברי – מין הארבה המפורסם ביותר. נפוץ במזרח התיכון, בצפון אפריקה ובהודו. חֲגָבָה – אבי משפחת נתינים שעלתה עם זרובבל (עזרא ב 45), הנקרא גם חֲגָבָא (נחמיה ז 48), הנקרא כנראה גם חָגָב (עזרא ב 46)
ג'ובאני במבו

ג'ובאני במבו (באיטלקית: Giovanni Bembo;‏ 21 באוגוסט 1543 - 16 במרץ 1618) היה הדוכס ה-92 של ונציה. במבו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-2 בדצמבר 1615 ועד פטירתו. בתקופת כהונתו ניסה שגריר ספרד בוונציה, אלפונזו דה לה קואבה להביא, בלא הצלחה, לנפילת לה סרניסימה. ג'ובאני נולד בוונציה לאוגוסטין במבו וקיאה דל באסו. משפחת במבו הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות (vecchie) של ונציה, ואחת המשפחות העשירות בעיר. בהיותו בן 12 החל במבו לעבוד בספינת קרב ונציאנית. הוא עבד על הספינה כ-16 שנים, ובין היתר השתתף בקרב לפאנטו בשנת 1571 תוך שהוא מפגין אומץ רב כאשר המשיך בלחימה על אף פציעותיו הקשות. בעקבות הפגנת האומץ שלו מונה במבו לתפקיד פרוודיטורה, תפקיד אותו מילא בהצטיינות, ולימים מונה לתפקיד סאביו, קונסליירי ופרוקורטור. בעת מותו של מרקאנטוניו ממו ב-31 באוקטובר 1615 לא היה אציל ונציאני אשר לא הייתה מחלוקת בדבר התאמתו לתפקיד הדוג'ה. משפחות האצולה נחלקו בין המשפחות הוותיקות (vecchie), לבין המשפחות החדשות (ה-nuove) ולא יכלו להסכים על מועמד. לאחר מספר סבבי בחירה לא יכלו 41 בעלי זכות הבחירה להסכים, ומהומות החלו ברחבי ונציה. לבסוף, רק ב-2 בדצמבר 1615 הושגה פשרה בין הפלגים והוחלט על בחירת במבו - מחד בין למשפחת אצולה ותיקה, ומאידך, בעל דעות מתונות התואמות את עמדות משפחות האצולה החדשות. לאחר בחירתו, החל, כמקובל, פסטיבל חגיגי ברחבי העיר, אשר הביא להפחתת המתיחות בין הפלגים. בשנים שקדמו לכהונתו הותקפו אוניות הסוחר הוונציאניות על ידי שודדי ים אשר פעלו בתמיכת פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אחד ממעשיו הראשונים של במבו כדוג'ה היה להכריז מלחמה כנגד אוסטריה. במלחמת גרדיסקה, בקרבות שהתנהלו בפריולי, גרדיסקה ד'איזונצו, גריציה ואיסטריה הייתה ידה של ונציה על העליונה. הסכם השלום נחתם בפריז ב-27 בספטמבר 1617. בין השנים 1617–1618 ניסה אלפונזו דה לה קואבה, שגריר ספרד להביא להפלת המשטר ברפובליקת לה סרניסימה על מנת לאפשר את כיבושה על ידי ספרד. דה לה קואבה יזם מהומות ברחבי העיר, ובמבו פעל לייצב את השלטון, אולם נפטר טרם פתרון ניסיון הקשר. במבו נפטר בוונציה ב-16 במרץ 1618. מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני במבו בוויקישיתוף
ניקולו דונאטו

ניקולו דונאטו או ניקולו דונא (באיטלקית: Nicolò Donà או Nicolò Donato; ‏ 28 בינואר 1539 - 9 במאי 1618) היה הדוכס ה-93 של ונציה. דונאטו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-10 באפריל 1618 ועד פטירתו, 35 ימים לאחר מכן. דונאטו היה בנם של ג'ובאני דונאטי ושל איזבטה מורוזיני. הוא למד באוניברסיטת פדובה, ולאחר סיום לימודיו החל לעסוק במסחר ועשה חיל רב בעסקיו. דונאטו היה ידוע בקמצנותו, על אף עושרו הרב. הוא לא נישא, ולאחר מותו ירשו את הונו הרב אחיו, פרנצ'סקו, ואחיינו, פייטרו. בשל קמצנותו, ובשל אי רצונו להשקיע את כספיו בפוליטיקה, לא נבחר דונאטו לתפקידים ציבוריים בלה סרניסימה. בין השנים 1617–1618 ניסה שגריר ספרד אלפונזו דה לה קואבה להביא לנפילת הרפובליקה באמצעות מתן כספים לפלגים השונים בעיר ועידוד מהומות במטרה להביא לנפילת המשטר. באמצע המשבר נפטר הדוג'ה המכהן, ג'ובאני במבו ב-16 במרץ 1618. ב-10 באפריל נערכו בחירות נוספות, ודונאטו (אשר כנראה שיחד את הבוחרים) נבחר לתפקיד, אולם נפטר ב-35 יום לאחר מכן, בטרם הביא לסיום המשבר. מדיה וקבצים בנושא ניקולו דונאטו בוויקישיתוף
ג'וניור ויסה

סזאר ג'וניור ויסה סמינאריו (בספרדית: Cesar Junior Viza Seminario; נולד ב-3 באפריל 1985), הידוע כג'וניור ויסה, הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באוניון ואראל. ויסה החל את הקריירה שלו בקבוצת אליאנסה לימה מליגת העל הפרואנית, בה היה אחד השחקנים הבולטים במשך ארבע עונות כשהשתתף ב-145 משחקים בסך הכל, כבש 22 שערים, וזכה בשלוש אליפויות (2003, 2004 ו-2006). בינואר 2008 הגיע ויסה לישראל וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים. בעונתו הראשונה בבית"ר זכה עמה בדאבל, אך שותף בעיקר כשחקן מחליף, ובסיום העונה החליטה הנהלת הקבוצה להשאילו למשך עונה אחת להפועל פתח תקווה. ויסה היה אחד השחקנים הבולטים בפתח תקווה בעונת 2008/2009, כבש במדיה 3 שערים ובישל שערים נוספים. לקראת עונת 2009/2010 חזר ויסה לבית"ר ירושלים, אך מיעט לשחק בגלל פציעה ובסיום העונה חזר להפועל פתח תקווה. הקדנציה השנייה שלו בפתח תקווה הייתה פחות מוצלחת, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 חזר לאליאנס לימה, במדיה שיחק שנתיים נוספות. בפברואר 2013 עבר לקבוצת חואן אאוריץ' מליגת העל הפרואנית. ב-2015 חתם ב-אוניברסידד ססאר ואייחו, גם היא מהליגה הראשונה בפרו. אליאנסה לימה אליפות פרו (3): 2003, 2004, 2006 בית"ר ירושלים אליפות: 2007/2008 גביע המדינה: 2007/2008 גביע הטוטו: 2009/2010 ג'וניור ויסה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ג'וניור ויסה, באתר Soccerway ג'וניור ויסה, באתר National Football Teams ג'וניור ויסה, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר בית"ר.נט עמוד השחקן במוזיאון הפועל פתח-תקוה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטוניו פריולי

אנטוניו פריולי (באיטלקית: Antonio Priuli; ‏ 10 במאי 1548 - 12 באוגוסט 1623) היה הדוכס ה-94 של ונציה. פריולי כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-7 במאי 1618 ועד פטירתו. אנטוניו פריולי נולד בוונציה לג'רולאמו פריולי ולאליזבטה קאפלו. בצעירותו היה פריולי מלח וחייל בצבא לה סרניסימה ועשה חיל בשירותו הצבאי. פריולי נשא לאישה את אלנה בארבאריגו, בת למשפחת אצולה עשירה, ולבני הזוג נולדו 14 ילדים. בשנת 1618 התמנה פריולי לפרוודיטורה של וגליה. לאחר מותו הפתאומי של קודמו, הדוג'ה ניקולו דונאטו, 35 ימים לאחר בחירתו, נקרא פריולי מוגליה לוונציה על מנת שייבחר לדוג'ה. פריולי נבחר ב-17 במאי 1618, ארבעה ימים לאחר מותו של דונאטו. הבחירות נערכו במהירות (לא אופיינית) בשל החשש ליציבותה של לה סרניסימה. באותה עת ניסה שגריר ספרד להביא לנפילת הרפובליקה ובמקביל הצי הספרדי התקרב אל העיר. תוך ניסיון לתפוס את הקושרים נאסרו מאות תושבים זרים שהתגוררו בעיר. אמנם הקושרים נתפסו, אולם ככל הנראה גם חפים מפשע רבים נתפסו ועונו עד שהודו בריגול, כאשר בפועל לא היו מרגלים. אחד מהמוצאים להורג בלא עוול בכפם היה אנטוניו פוסקריני, אשר הוצא להורג ב-21 באפריל 1621 לאחר שביקר באירוע בשגרירות ממלכת אנגליה. בראשית 1622, לאחר שנתפסו הקושרים הופסק המצוד אחריהם, וחלק משמות החפים מפשע שהוצאו להורג טוהרו בהצהרה של הדוג'ה שניתנה ב-16 בינואר 1623. פריולי נפטר ב-12 באוגוסט 1623 בעקבות מחלה. בשל מחלתו, לא השתתפה ונציה במלחמת שלושים השנים שהחלה בשנת 1623. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו פריולי בוויקישיתוף
STS-54

STS-54 הייתה המשימה ה-3 של אנדוור וה-53 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-13 בינואר 1993 ונמשכה קרוב לשישה ימים. המטרה העיקרית של המשימה היה הצבת לוויין תקשורת TDRS-F במסלול. מפקד המשימה: ג'ון קספר טייס: דונלד מקמונגל מומחה למשימה: מריו רנקו (Mario Runco, Jr.) מומחה למשימה: גרגורי הארבו (Gregory J. Harbaugh) מומחה למשימה: סוזן הלמס המעבורת שוגרה ב-13 בינואר 1993 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי. ביום הראשון של המשימה שוחרר למסלול לוויין תקשורת TDRS-6 שהוא הלוויין החמישי ברשת תקשות של נאס"א TDRS. בהמשך הצוות פעל לפי תוכנית וביצע ניסויים בתחום חקר קרני רנטגן, חוסר משקל, ביולוגיה והשפעל שהייה בחלל על עצמות. ביום החמישי של המשימה מריו רנקו וגרגורי הארבו ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה 4 שעות ו-28 דקות. מטרת פעילות זו היה לבחון יכולת עבודה של אסטרונאוטים בתא המטען הפתוח של המעבורת כהכנה להרכבת חלקים של תחנת החלל הבין-לאומית. המעבורת נחתה ב-19 בינואר במסלול נחיתה 33 במרכז החלל קנדי. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-54 בוויקישיתוף המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה
בנימין גרוס

בנימין (בנו) גרוס (19 בספטמבר 1925 – י"ח באב תשע"ה, 3 באוגוסט 2015) היה הוגה יהודי. פרופסור באוניברסיטת בר-אילן שם היה דיקן הפקולטה למדעי הרוח. נחשב למומחה למשנתו של המהר"ל מפראג. נולד בשטרסבורג שבצרפת לאלימלך (אמיל) וחיה (אווה) גרוס. בצעירותו היה פעיל בתנועת הנוער ישורון. למד פילוסופיה באוניברסיטת שטרסבורג אצל פרופ' אנדרה נהר, ועשה את הדוקטורט שלו על הספר "נצח ישראל" של המהר"ל מפראג. מאוחר יותר, השתלם באוניברסיטה העברית בירושלים, ולמד בישיבות. ב-1948, בהיותו בן 23, ייסד את בית הספר היהודי "עקיבא" בשטרסבורג והיה מנהלו במשך 25 שנים. ב-1950 נישא למרים לבית מילר, לזוג נולדו חמישה ילדים. אחד מהם נפטר. עלה לארץ ישראל בשנת 1969, והשתקע בירושלים. השתלב במערכת החינוך בתחום של פילוסופיה יהודית ומחשבת ישראל. לימד, בין היתר במכללה ירושלים. כיהן כמרצה בכיר באוניברסיטת בר-אילן, והגיע לדרגת דיקן בפקולטה למדעי הרוח שם. פרסם מאמרים רבים בענייני חינוך בכתבי עת. לאחר יציאתו לגמלאות גרוס היה פעיל בענייני חינוך ומחשבת ישראל, והמשיך לכתוב ולתת הרצאות. פרופ' בנימין בנו גרוס, נפטר בי"ח באב התשע"ה, 3 באוגוסט 2015. נצח ישראל (השקפתו המשיחית של המהר"ל מפראג על הגלות והגאולה), מצרפתית נ’ דויטש והמחבר, דביר, תשל"ד יהי אור (נר מצווה למהר"ל מפראג), הוצאת ראובן מס, 1995 ברית הלשון (הרפתקת הדיבור במחשבת היהדות), מצרפתית מרים טבעון, הוצאת ראובן מס, 2004 עולם לא-מושלם (למען חירות אחראית), הוצאת ראובן מס, 2008 המשפחה במשנתם של הרמן כהן ופראנץ רוזנצוויג, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשל"ג. איש ההלכה, תרגום של הספר "איש ההלכה" של הרב סולובייצ'יק לצרפתית עם הערות עץ החיים (ביאור לספר נפש החיים) סדרת ספרים בצרפתית בעקבות סדרת טלוויזיה עם ז'וזי אייזנברג בנושאי תנ"ך האתגרים של הקיום היהודי, ביאור המאמר 'למהלך האידיאות בישראל' שבספר אורות של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, מוסד הרב קוק, ה'תשע"ג. תשובה וגאלה, ("אורות התשובה" לרב אברהם יצחק הכהן קוק עם מבוא, פירוש והערות על התפתחות התשובה בהגות היהודית) הוצאת ראובן מס, 1999 על התשובה והגאולה ("אורות התשובה" לראי"ה קוק - על התפתחות רעיון התשובה בהגות היהודית), הוצאת ראובן מס, 1999. בנימין גרוס, המשפחה במשנתם של הרמן כהן ופראנץ רוזנצוויג, אתר דעת בנימין גרוס, אמונה ונאמנות במשנתו של המהר"ל, סיני, אתר דעת בנימין גרוס, דף שער בספרייה הלאומית בנימין גרוס, בלקסיקון הספרות העברית החדשה