laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רודולף פון זבוטנדורף

רודולף פרייהר פון זבוטנדורף (בגרמנית Rudolf Freiherr von Sebottendorf‏; 9 בנובמבר 1875 - 8 במאי 1945; הזדהה לפעמים גם בשם "ארווין טורה") היה מוציא לאור, איש תורת הנסתר, אנטישמי, מייסד אגודת תולה, וממבשרי הנאציזם. נולד בוויירצה(אנ') (במחוז הפרוסי של שלזיה) בשם אדם אלפרד רודולף גלאואר (Glauer). אביו היה נהג קטר, והוא זכה להשכלה טכנית. עבד כמסיק באונייה שהפליגה בקו שבין נמל ברמן לניו יורק. ב-1901 נסע לאימפריה העות'מאנית ועבד כמהנדס. ב-1905 חזר לדרזדן ושם נישא לקלרה ווס, וכעבור שנתיים התגרש ממנה. ב-1908 או 1909 נשפט כנוכל וזייפן. ב-1911 קיבל אזרחות עות'מאנית ואומץ על ידי הברון פון זבוטנדורף. מאז נשא את שם המשפחה פון זבוטנדורף והיה זכאי לתואר פרייהר. השתתף במלחמת הבלקן הראשונה ולאחר סיומה חזר לגרמניה, שם קנה אחוזה בסמוך לדרזדן. בשל לאומיותו העות'מאנית לא גויס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. ב-1915 נישא לברטה אנה איפלנד, בתו של סוחר עשיר מברלין, וחייו התבססו גם על ההון שקיבלה אשתו. עוד בנעוריו התעניין בתאוסופיה. ב-1901 הצטרף לבונים החופשיים. בתקופת שהותו באימפריה העות'מאנית התעמק בנומרולוגיה ובסופיות. ב-1912 פיתח את מה שהוא כינה "המפתח למימוש רוחני", סט של תרגילי מדיטציה נומרולוגית. זבוטנדורף הוציא לאור בגרמניה מגזין אסטרולוגי וחיבר ספרים בנושאים אסטרולוגיים אזוטריים. ב-1916 יצר קשר עם המסדר הגרמאני(אנ') ומונה למנהיג התנועה המקומית בבוואריה. במקביל הקים את אגודת תולה האנטישמית, שהאשימה את היהודים ב"קונספירציה יהודית" שבגללה הפסידה גרמניה במלחמה והיא זו שעומדת מאחרי מהפכת נובמבר והשיטה הסובייטית. ב-5 בינואר 1919, אנטון דרקסלר, מפעילי תולה, יחד עם קרל הארר(אנ') ופעילי תולה אחרים, הקימו את מפלגת הפועלים הגרמנית, שהייתה הבסיס ל"מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית הסוציאליסטית" (המפלגה הנאצית). זבוטנדורף היה גם הבעלים של העיתון "פלקישר באובכטר", שנרכש על ידי המפלגה הנאצית בדצמבר 1920. עד אז, זבוטנדורף עזב את אגודת תולה ואת בוואריה, אחרי שהואשם ברשלנות לכאורה שאפשרה את מסירת שמותיהם של כמה אנשי מפתח באגודת תולה לידי הממשלה של הרפובליקה הסובייטית הבווארית קצרת הימים. זבוטנדורף ברח מגרמניה לשווייץ ואז לשטח טורקיה. במהלך שהותו בטורקיה פרסם שני ספרים: "Die Praxis der alten türkischen Freimauerei: Der Schlüssel zum Verständnis der Alchimie" - "הנוהג של הבונים החופשיים הטורקיים הקדומים: המפתח להבנת האלכימיה", וב-1925 את "Der Talisman des Rosenkreuzers" - רומן אוטוביוגרפי למחצה המהווה את המקור העיקרי לתולדות חייו ודן במסדר צלב הוורד. בתחילת 1933 חזר לגרמניה, שם פרסם אסופת מסמכים על המפלגה הנאצית בתחילת דרכה, עוד לפני שהיטלר עצמו הצטרף לתנועה, ועל הארגונים שהובילו להקמתה "Bevor Hitler kam: Urkundlich aus der Frühzeit der Nationalsozialistischen Bewegung". היטלר, שלא היה מוכן להודות בקיומם של איגודים ואנשים שסללו את הדרך לפניו, לא אהב את הפרסום. זבוטנדורף נעצר, אך הצליח להימלט ובשנת 1934 חזר לטורקיה. זבוטנדורף היה סוכן של המודיעין הצבאי הגרמני באיסטנבול הנייטרלית בשנים 1942–1945. כנראה התאבד בקפיצה לבוספורוס ב-8 או 9 במאי 1945.
אברהם אביגדור

אברהם אביגדור (Abraham Bonet ben Meshullam; נולד ב-1350) היה פילוסוף ומקובל, רופא ומתרגם, בן יהדות פרובאנס במאה ה-14. אברהם אביגדור נולד בפרובאנס שבצרפת, כנראה בעיר ארל. את חייו הקדיש ללימודי רפואה ופילוסופיה, כשהוא מתרגם לעברית עם תוספות משלו כמה מהקלאסיקות הגדולות בתחומים אלו. בנו שלמה המשיך את דרכו כמתרגם, ובשנת 1399, בהיותו בן 15 בלבד, סייע לו אביו לתרגם את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה (אנ') "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט". שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם אביגדור (בן משולם?)", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 41, באתר היברובוקס "אביגדור, אברהם", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
אשלי סקוט

אשלי מק'אול סקוט (באנגלית: Ashley McCall Scott; נולדה ב-13 ביולי 1977) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. סקוט נולדה בעיר מטיירי (אנ'), לואיזיאנה ב-13 ביולי 1977 אך בצעירותה עברה עם משפחה לצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה כנערה והייתה מועמדת בגמר של תחרות הדוגמנות מראה השנה של עלית ב-1993. מאז היא דגמנה בתצוגות אופנה בינלאומיות במיאמי, פריז ולונדון. בשנת 2001 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית" ובאותה שנה החלה לשחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה של הסדרה "מלאך שחור". ב-2002 שיחקה בסדרת האקשן של The WB, "מורשת העטלף" (אנ') בתפקיד ראשי של הלנה ויין (אנ'), אך זו ירדה מהאוויר לאחר עונה אחת. ב-2003 הופיעה בסרט "ימ"מ יחידת פריצה", והנחתה את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית. בשנת 2004 שיחקה סקוט בסרט "Lost" לצד ג'סטין הנרי ובסרט הפעולה "בראש מורם" בכיכובו של דוויין ג'ונסון. ב-2006 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסדרה "יריחו" היא הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "CSI: מיאמי" ו-"NCIS". סקוט הייתה נשואה למפיק אנתוני רולן בין השנים 2004 ל-2008. בשנת 2010 היא נישאה בשנית לזמר הפופ האנגלי סטיב הארט (אנ'), סולן להקת הבנים 'Worlds Apart' (אנ'), ולהם שתי בנות. הם התגרשו בשנת 2019. מאז אוקטובר 2017, סקוט מתגוררת עם שתי בנותייה בלוס אנג'לס, קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא אשלי סקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אשלי סקוט אשלי סקוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אשלי סקוט, ברשת החברתית אינסטגרם אשלי סקוט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אשלי סקוט, באתר AllMovie (באנגלית) אשלי סקוט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שלמה אביגדור

שלמה בן אברהם אביגדור (נולד ב-1384) היה מתרגם עברי בן יהדות פרובאנס בסוף המאה ה-14. בסיוע אביו, אברהם אביגדור, תרגם כבר בגיל 15 את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה (אנ') "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט". התרגום עודנו בכתב יד ולא נדפס. ב-1399 תרגם את המאמר על הספֵירות של יוהנס דה סקרובוסקו לעברית תחת השם "מראה האופנים", הספר נודע גם בשם "ספר האשפירא הגדול". "אביגדור, שלמה בן אברהם", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 35–36, באתר היברובוקס לוי גינצבורג, ‏"אביגדור, שלמה בן אברהם", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) שלמה בן אברהם אביגדור, דף שער בספרייה הלאומית רפאל כהן, פנים במשפט, 2007 עמ' א–י"ב. הספר בתרגומו העברית, צורת הארץ, אופנבאך ה'ת"ף, (1722), נדפס יחד עם ספרי אסטרונומיה עבריים אחרים.
וילי אליאס

ויליאם (וילי) יהודה אליאס (על פי רוב: וילי י' אליאס; באנגלית: William Y. Elias;‏ 23 בינואר 1933 – 21 באוגוסט 2015) היה מוזיקולוג ומלחין ישראלי, המנכ"ל-המייסד של המכון למוסיקה ישראלית (ממ"י) (1961–1989) והעורך הראשי של המכון, מנכ"ל מקהלת רינת ומרצה במוסדות שונים להשכלה גבוהה. נולד בבגדאד שבעיראק וב-1951 עלה לישראל. רכש השכלה מוזיקלית נרחבת. עבד כמנהל מחלקה בבנק, עד שבשנת 1961 היה למנהלו הראשון של המכון למוזיקה ישראלית (ממ"י). הוא שימש כמנכ"ל המכון וכעורכו הראשי במשך קרוב ל-30 שנה, עד 1989. בשנים 1982–1987 כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי למרכזי מידע למוזיקה (International Association of Music Information Centres,‏ IAMIC), שבו חבר המכון למוזיקה ישראלית, המשמש גם כמרכז המידע למוזיקה בישראל. בשנת תשל"ד קיבל תואר שני במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב; עבודת הגמר שלו, שנערכה בהדרכת פרופ' הרצל שמואלי, הייתה בנושא "הריצ'רקאר למרדכי סתר: היבטים מוזיקליים ודרמטיים". התמחה בתיווי מוזיקלי ובפונומטריקה של המבע. שיטה זו, שפיתח, מנתחת את דפוסיהן הפונטיים של שפות שונות על מנת ללמד אנשים העוברים משפה לשפה לדבר נכון. אליאס התגורר בתל אביב. נפטר ב-2015, בגיל 82. וילי אליאס, דף שער בספרייה הלאומית תמר אבידר, תווי המוסיקה הישראלית יוצאים לעולם הרחב, מעריב, 1 בפברואר 1965 יפעת נבו, הבית האינטימי של המוסיקה הישראלית, מעריב, 12 באוגוסט 1970 מידע על אליאס, וילי, 1933-2015 בקטלוג הספרייה הלאומית ויליאם יהודה אליאס באתר חברה קדישא ת"א–יפו תמר אבידר, היצירה שזכתה בפרס נכתבה בכתב-ברייל, מעריב, 9 בדצמבר 1966 William Y. Elias (1933-2015) באתר הספרייה הלאומית של צרפת וילי אליאס, הריצ'רקאר למרדכי סתר: היבטים מוזיקליים ודרמטיים, עבודת מ"א, אוניברסיטת תל אביב – החוג למוזיקולוגיה, תשל"ד רוביק רוזנטל, יש לי חלון לבנות בית בחלון, בלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, 21 ביולי 2016; בז'ז'יניה ובנבנישתי, "הזירה הלשונית", 17 באוגוסט 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוקסנה צ'וסוביטינה

אוקסנה אלכסנדרובנה צ'וסוביטינה (ברוסית: Чусовитина, Оксана Александровна‏, נולדה ב-19 ביוני 1975) היא מתעמלת אוזבקית, אלופה אולימפית שייצגה בעברה את ברית המועצות, גרמניה ואוזבקיסטן. הקריירה של צ'וסוביטינה כמתעמלת עילית נפרשה על פני יותר מרבע מאה. היא זכתה באליפויות ברית המועצות לנוער בשנת 1988 והחלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משנת 1989, שנים רבות לפני שיריביה העכשוויים עוד נולדו. היא המתעמלת היחידה בהיסטוריה שהשתתפה בשמונה משחקים אולימפיים, והשנייה בהיסטוריה שהשתתפה בתחרויות תוך כדי ייצוג של שלושה לאומים שונים: נבחרת ברית המועצות בשנת 1992, אוזבקיסטן בשנים 1996, 2000, 2004, 2016 ו-2021, וגרמניה בשנים 2008 ו-2012. צ'וסוביטינה השתתפה בעשר אליפויות עולם, שלוש אליפויות אסיה ובשלושה משחקי ידידות נוספים. צ'וסוביטינה זכתה ב-9 מדליות באליפויות העולם, בתרגיל על מתקן אחד, שולחן קפיצות, יותר מכל מתעמלת אחרת בהיסטוריה. צ'וסוביטינה היא אחת מן המתעמלות הבודדות (ביניהן לאריסה לטינינה) שחזרו לייצג את ארצן בתחרויות בינלאומיות לאחר שילדו. מדיה וקבצים בנושא אוקסנה צ'וסוביטינה בוויקישיתוף אוקסנה צ'וסוביטינה, ברשת החברתית אינסטגרם אוקסנה צ'וסוביטינה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אוקסנה צ'וסוביטינה, באתר olympedia.org אוקסנה צ'וסוביטינה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית אורן אהרוני, טוקיו, "אני כמו יין משובח": המתעמלת הבלתי נגמרת שתשווה שיא, באתר ynet, 24 ביולי 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אוזבקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רונשאן

רונשאן (בצרפתית: Ronchamp) היא עיירה וקומונה במחוז סון עילית (Haute-Saône) שבחבל בורגון-פראנש-קונטה, במזרח צרפת. מספר התושבים בעיירה הוא 2,885, נכון לשנת 2013. העיר שוכנת באזור הררי בדרום רכס הרי הווז', וגובה השטח המוניצפאלי שלה נע בין 353 ל-790 מטרים מעל פני הים. בעבר הייתה העיר ידועה בשל מחצבות הפחם שלה, שהביאו לפריחה כלכלית וחברתית בעיר למן המאה ה-18 ועד למאה ה-20. בעיר נמצא "מוזיאון הכרייה", הממחיש את צורות העבודה הישנות ומשמר את מורשת כריית הפחם המקומית. העיר ידועה בעיקר בשל כנסיית נוטרדאם די או שליד העיירה. הכנסייה, שתוכננה על ידי האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורבוזיה ונחשבת לאחת מפסגות יצירתו, זכתה בשנת 2016 להכרה כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא רונשאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רונשאן (בצרפתית) אתר האינטרנט של התיירות באזור
אברהם בן אביגדור (פראג)

רבי אברהם בן אביגדור (מכונה המהר"א מפראג; נפטר בכ"ז בתשרי ה'ש"ג, 7 באוקטובר 1542) היה רבה הראשי של בוהמיה, ראש ישיבה ואב בית דין בפראג, ומבאר פירוש רש"י לתורה. לפי דוד גנז בספרו "צמח דוד" היה ר' אברהם בן אביגדור "בקי בכל שבע חכמות". לימד תלמידים רבים במשך עשרים שנה בישיבתו הגדולה בפראג, אחד מתלמידיו בפראג היה אף הוא ברבות הימים רבה הראשי של בוהמיה, הוא רבי אברהם יפה המכונה בשל כך "ר' אברהם מביהם" (אביו של רבי מרדכי יפה בעל ה"לבושים"). יש המזהים את אביו ר' אביגדור עם רבי אביגדור קרא אך עקב פער השנים ביניהם יש מפקפקים בזיהוי זה. מלבד חיבורו על פירוש רש"י לתורה, כתב גם הגהות על ארבעה טורים שחלקם נדפסו (על אורח חיים) במהדורת אאוגסבורג של הטור (1540), פסקיו מצוטטים בספרי גדולי הפוסקים כמו הרמ"א והב"ח. כתב גם ביאורים על המחזור, ונדפסו בפראג בשנת ש”ט, במחזור ״מחזור מכל השנה כסדרה״. בניגוד לאמור בכמה מקורות, הוא אינו מחבר הסליחה הפותחת במילים "אנא אלוהי אברהם", המסודרת לפי סדר הא"ב, והאקרוסטיכון בסופי השורות נותן את שם המחבר. מחבר הסליחה היה בעל שם זהה והתגורר אף הוא בפראג, אך חי שנים רבות לפני רבי אברהם בן אביגדור זה. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם בר ר' אביגדור מפראג"‏, בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 8, באתר היברובוקס דוד הלחמי, רבי אברהם קרא מפראג, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ל', באתר אוצר החכמה שניאור זלמן שכטר ומרדכי זליגסון (אנ'), ‏"קרא, אברהם בן אביגדור", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הרב יהודה זייבלד, דרכי לימוד מורה הנבוכים באשכנז ובנותיה ומסורות פילוסופית, בתוך ישורון (מאסף תורני), אות ד (עמוד תתפז והלאה). כך כותב רבי מרדכי יפה בספרו בעניין נוסח אתה חוננתנו: "לא לחנם הנחילני אבי ז"ל נוסח זה... וגם ידוע לי שמהר"ר אברהם ז"ל מפראג גדול הדור ובעל הגהות הטור היה רבו מובהק והנהיג עצמו כל ימיו במה שקבלו ממנו" - לבוש אורח חיים סימן רצד סעיף א. אנציקלופדיה יהודית לקמן "קישורים חיצוניים" והמקורות שם. ראו: רבי צדוק הכהן, הערות בדברי ימי חכמי ישראל, סיני, כרך כא, עמ' כג-כה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כולכית מצויה טרדנית

כולכית מצויה טרדנית (שם מדעי: Culex pipiens molestus) היא תת-מין במין כולכית מצויה, והוא אחד היתושים הנפוצים בישראל. כל המין נחשב למעביר מחלות משמעותי. אורך הכולכית כ-15 מילימטר, התפתחותה היא בגלגול מלא, ומזונה הוא צוף צמחים ודם בעלי חוליות (נקבות). תת-מין זה ייחודי בכך שסביבת המחיה שלו באזורים ממוזגים היא תת-קרקעית: מערכות רכבת תחתית, מרתפים מוצפים, בורות שופכין ועוד. הוא התגלה לראשונה במצרים ב 1775. באנגלית ובמספר שפות אחרות הכולכית מכונה "יתוש הרכבת התחתית הלונדונית". בזמן הבליץ על לונדון במלחמת העולם השנייה, הציבור, שנהג לישון בתחנות הרכבת התחתית בחפשו מקלט מפני ההפצצות, סבל מעקיצותיה. כולכית מצויה טרדנית, באתר ITIS (באנגלית) כולכית מצויה טרדנית, באתר NCBI (באנגלית) כולכית מצויה טרדנית, באתר GBIF (באנגלית) https://cameronwebb.wordpress.com/2013/08/05/the-london-down-underground-mosquito/ ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתבי ארונות קבורה

כתבי ארונות קבורה הם כתבים המכילים לחשי קבורה מצריים עתיקים שנכתבו על סרקופגים וארונות מתים החל מתקופת הביניים הראשונה. כתבים אלו דומים לכתבי הפירמידות, שנשמרו עבור שליטים בלבד, אך לעומתם כתבי ארונות הקבורה מכילים תכנים הקשורים לרצונות היומיומיים, מה שמעיד על כך שיועדו גם לפשוטי העם. הכתבים נחקקו על פני ארון הקבורה, או על קירות הקבר, מסיכת המומיה או כל משטח זמין אחר. בשל החוסר במקום, קוצרו לעיתים הלחשים וכך נוצרו לכל לחש גרסאות שונות באורכים שונים, חלק מהן הועתקו בספר המתים. בניגוד לכתבי הפירמידות המתמקדים בתחום השמימי, כתבי ארונות הקבורה מדגישים את האלמנטים התת-קרקעיים של עולם המתים הנשלט בידי האל אוסיריס. ממלכה זו מתוארת כמלאה ביצורים מאיימים, מלכודות ומוקשים. כתבי ארונות הקבורה מגנים על נשמתו של הנפטר בעולם המתים ומונעים ממנו למות שם בשנית. לחשים אחרים הגנו על האדם מפני גזרי דין קשים שעשויים להיגזר לעיו בידי אוסיריס ומועצתו. בנוסף לחשים, הכילו הכתבים תיאור של ממלכת המתים, נופיה ותושביה. כמה ארונות מתים מהעיר המצרית דיר אל-ברשה הכילו ייצוגים ציוריים ייחודיים של ממלכת המתים. הציורים האלו נאספו בספר הנקרא "ספר שתי הדרכים" והוא נחשב למפה המצרית העתיקה הראשונה של עולם המתים. ספרים מאוחרים יותר, כמו ספר המתים, קיבלו השראה מספר שתי הדרכים. הדרכים המתוארות הן דרך האדמה ודרך המים, המופרדות על ידי אגם האש, ומובילות למקומות שונים בעולם המתים. ספר השערים כתבי ארונות קבורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Lichtheim, Miriam (1975). Ancient Egyptian Literature, vol 1. London, England: University of California Press. ISBN 0-520-02899-6. Goelet, Dr. Ogden; et al. (1994). The Egyptian Book of the Dead: The Book of Going Forth by Day. San Francisco: Chronicle Books.
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-18 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-7 בנובמבר 1974 ותחרות הסתיימה ב-10 באפריל 1975. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 12 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-10 באפריל באנטוורפן. התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה, בפעם הרביעית בתולדות המועדון. לאיניס וארזה זה הייתה הופעה השישית ברציפות במשחק הגמר. בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לשלב רבע הגמר. צסק"א לא השתתפה במשחקים בגלל בעיות פוליטיות מכבי תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות. בשלב זה היא פגשה פנאתינייקוס היוונית וניצחה אותם 76:90 ו-80:113. בשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית ב' וסיימה במקום השלישי. פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר
ישראל קליינר (ראש ישיבה)

הרב ישראל קליינר (כ"א בתשרי ה'תרצ"ז, 8 בספטמבר 1936 - כ"ב בטבת ה'תשע"ו, 3 בינואר 2016) היה ראש ישיבת בית הכרם בירושלים. נולד בירושלים לרב משה וטויבע אסתר קליינר. למד בישיבת חפץ חיים בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, שאליו היה מקורב[דרוש מקור]. בהמלצת ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל עבר ללמוד בישיבת באר יעקב בעת היווסדה, שם היה לתלמידו של הרב משה שמואל שפירא שאף מזכיר חידושים משמו בספרו קונטרס הביאורים. בתשי"ז (1957) עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל רבי יושע בער סולובייצ'יק כשבתקופה זו התקרב אל הרב מבריסק ולדרך לימודו. נישא לנחמה לבית קרויז. לאחר נישואיו התגורר בירושלים בשכונת בית הכרם, רבי יוחנן טברסקי מטאלנה ביקש ממנו להחליפו במסירת שיעור לצעירים בבית הכנסת בשכונה. שיעור זה היווה גרעין לישיבת בית הכרם שהקים בבית הכנסת בשנת תשכ"ו (1966) אשר בשיאה מנתה כחמישים בחורים. בהמשך העביר את הישיבה לרחוב הטורים בשכונת מקור ברוך, ולצדה פתח כולל אברכים. הוא מסר שיעורים ושיחות אף לתושבי האזור. בשנת תשנ"ב (1992) נסגרה הישיבה ונותר רק כולל האברכים. שיעוריו נמסרו כמעט מדי יום כשהוא נוהג למסור שיעור מיוחד בליל הושענה רבה שבו מתאספים עשרות מתלמידי ובוגרי הישיבה. שיעוריו הודפסו בספרי "נחמת ישורון", מהם יצאו 18 כרכים בהם על מסכתות ברכות, שבת (ב"כ), פסחים (ב"כ) ביצה וחגיגה, ראש השנה וסוכה, יומא ומגילה, גיטין, קידושין, נדרים, יבמות וכתובות, כרך על הלכות תשובה ברמב"ם וכרך על סדר זרעים. מאמרים שלו התפרסמו בירחונים "הבאר" שיצא על ידי ישיבת באר יעקב, "קול התורה" ועוד. נודע גם כאיש השקפה ופולמוסן. בין היתר כתב מאמרי השקפה בירחון "לחושבי שמו" תחת שם העט אליקים געציל שפירא. התגורר בשכונת כרם אברהם בירושלים והיה אב ל-11 ילדים. נפטר בכ"ב בטבת ה'תשע"ו. הלווייתו יצאה מישיבתו והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים. לאחר פטירתו ממשיכו בנו הרב אליהו קליינר במסירת שיעורים ושיחות. בנו הרב יעקב, ראש ישיבת "בית הלוי" של קהילת תורה ויראה בבית שמש בנו הרב מאיר זאב, ראש כולל בירושלים בנו הרב חיים, ר"מ בישיבת 'יד הלוי' בירושלים בנו הרב אליהו, ממשיכו בראשות כולל 'בית הכרם' בירושלים בנו הרב אברהם ישעיהו, ראש כולל 'אבן ישראל' בירושלים חתנו הרב מאיר קסלר, רבה של מודיעין עילית חתנו הרב אריה זילברשטיין, רבה של גבעת זאב החדשה חתנו הרב אריה וולפא, כיהן כר"מ בישיבת 'תפארת ישראל' בירושלים עד לסגירתה בשנת ה'תשפ"ד חתנו הרב רפאל קוט, ר"מ בישיבה לצעירים 'משכן ישראל' בירושלים חתנו הרב אליהו רימר, ר"מ בישיבה הקטנה 'קול אריה' בירושלים חתנו הרב אברהם נח כהן ר"מ בישיבת 'עטרת שלמה' (סורוצקין ) בירושלים יוסף שי איגוד בתי הכנסת העולמי, בית הכנסת הראשון של בית הכרם, ‏15 ביוני 2016 בנימין ברגר JDN, ראש ישיבת בית הכרם: הגר"י קליינר זצ"ל הסתלק לישיבה של מעלה, ‏כ"ב בטבת תשע"ו ספר זיכרון כרם ישראל באתר היברובוקס. קליינר, ישראל בן משה (לזכרו), ספר זיכרון כרם ישראל, באתר היברובוקס והחשכתי לארץ ביום אור - תולדות האדמו"ר מטאלנא, כסליו תש"ס, באתר אוצר החכמה
רחלי אדלמן

רחלי אדלמן (נולדה ב-30 בנובמבר 1942) היא המו"לית של הוצאת שוקן. משנת 1982 עד 1993, משנת 2007–2009 ומשנת 2013–2018 שימשה יושבת ראש התאחדות הוצאות ספרים בישראל. רחלי אדלמן נולדה בתל אביב. היא בתו של גרשום שוקן. סבה, שלמה זלמן שוקן, הוא מייסדה של הוצאת הספרים "שוקן", מההוצאות הגדולות בברלין של שנות ה-30. בשנת 1939 הוקמה ההוצאה בתל אביב ואחריה הוצאת הספרים בניו יורק, שם היא מוציאה ספרים באנגלית. אמה של אדלמן, שולמית פרסיץ, היא בתה של שושנה פרסיץ, חברת שלוש הכנסות הראשונות, איתה עלתה לארץ ישראל ממוסקבה בשנת 1925. שושנה הקימה במוסקבה את הוצאת הספרים "אמנות" וניהלה אותה גם בתל אביב. לרחלי שני אחים: עמוס שוקן, המו"ל ובעל השליטה של העיתון "הארץ", והלל שוקן, אדריכל. אדלמן שירתה בצה"ל כקצינה ובמסגרת זאת אף שירתה בשליחות צה"ל במלאווי שבאפריקה. לאחר שחרורה מצה"ל עבדה במשרד האוצר ובמשרד מבקר המדינה ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה תואר ראשון בכלכלה וספרות אנגלית ותואר שני במנהל עסקים. הצטרפה להוצאת שוקן ב-1969, בשנת 1972 מונתה מו"ל ההוצאה לאור. היא החליפה את יוסף הרמן, אשר הגיע ארצה עם ספרי ההוצאה בשנת 1937. תחת ניהולה הצליחה הוצאת שוקן להוציא לאור ספרים פרי עטם של שמואל יוסף עגנון, יהודה עמיחי, מחמוד דרוויש, פנחס שדה, מאיר שלו, שבתאי טבת, אמנון רובינשטיין, עמיה ליבליך, א. ב. יהושע, פרנץ קפקא, דייוויד הרברט לורנס, נדין גורדימר, קנוט המסון, הרמן הסה, טד יוז, גבריאל גארסיה מארקס, פיליפ רות, אלכסנדר סולז'ניצין, דילן תומאס, וירג'יניה וולף, הדרמה היוונית ותרגומים חדשים של האיליאדה והאודיסיאה של הומרוס, ועוד יצירות ספרותיות חשובות מעשרות שפות. אדלמן הוציאה לאור הרבה ספרי עיון חשובים וספרים המיועדים לסטודנטים באוניברסיטאות במדעי הרוח החברה והמשפטים, בדיסציפלינות מגוונות (משפטים, חינוך, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה), ואף בתחומים הכוללים ספרות יפה ושירה, פילוסופיה והיסטוריה. נבחרה לשמש יו"ר התאחדות הוצאות ספרים בישראל ושימשה בתפקיד זה עד שנת 1993. בשנים 2007–2009 היא נבחרה שוב, ובשנת 2013 - 2018. היא נודעה במספר מאבקים שניהלה: למען שיפור תנאי רכישת הנייר מן המונופול שהיו מפעלי נייר חדרה בעבר, למען הכרת ההוצאה לאור כתעשייה מול משרד האוצר, נגד המבצעים של רשתות הספרים הגדולות סטימצקי וצומת ספרים ולמען חקיקת החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל כדי ליצב את המודל הכלכלי של הוצאות הספרים בישראל (החוק פעל שנתיים וחצי), נגד ההפרות של זכויות יוצרים. פעילה גם בהתאחדות הבינלאומית לזכויות יוצרים. בשנת 2003 הוצאת שוקן רכשה מהוצאת מסדה את זכויות היוצרים של האנציקלופדיה העברית. האנציקלופדיה, שהושלמה בשנת 1996, לא עודכנה מאז. אדלמן החליטה שיש להמשיך את המפעל הגדול ולהפיקו כאנציקלופדיה אלקטרונית. נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21 המפעל נמשך, כשהעורך הראשי הוא פרופסור אסא כשר. בשנת 1967 נישאה ליהודה אדלמן, מנתח מערכות, אשר נפטר בשנת 1996. לזוג שלוש בנות. אחת מהן היא ד"ר יעל שושנה הדס, מנכ"ל הוצאת שוקן ומרצה באוניברסיטת רייכמן. אשר וייל, רחלי אדלמן, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) מאיה פולק, ‏"ענף הספרות בישראל כיום בהרס", בעיתון מקור ראשון, 5 בפברואר 2019 נורית קנטי, משבר כלכלי? לא בתעשיית הספרות, באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2008
אברהם בן אביגדור

רבי אברהם בן אביגדור או אברהם בכ"ר אביגדור (לעיתים: אברהם אביגדור; ~ה'תע"ה, 1715 - ה'תקמ"ו, 1786) היה רב וראש ישיבה באימפריה העות'מאנית. ראש הישיבה באדריאנופול וראב"ד קושטא. למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי יעקב אברהם גירון. נישא לבתו של רבי יצחק בכר דוד. התגורר באדריאנופול ונודע כאחד מגדולי המשיבים באימפריה העות'מאנית וכראש ישיבה. בשנת 1751 נסע לבירה קושטא והחליט להעתיק את מגוריו אליה, הוא שב בחורף לאדריאנופול לקחת את משפחתו ומאז התפרסם כאחד מגדולי רבני קושטא. פסק ההלכה הידוע ביותר שלו היה היתרו של דג הג'ינה. מחבר הספר 'זכור לאברהם'. הוא נפטר בשנת ה'תקמ"ו, 1786. ספרו נדפס בידי נכדו ר' אביגדור בכ"ר יוסף, בשנת ה'תקפ"ז או ה'תקצ"ט. שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם, ח"ה, סופיה תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 104–105 שמואל יוסף פין, הערך "ר' אברהם ב"ר אביגדור ס"ט", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 8, באתר היברובוקס ספרו זכור לאברהם, קושטא תקפ"ז או תקצ"ט, באתר היברובוקס לפי אברהם יערי, הדפוס העברי בקושטא, ירושלים, תשכ"ז, פריט 504, עמ' 230–231. אך ראו "זכור לאברהם" (פריט 0106740) במסד הנתונים של מפעל הביבליוגרפיה העברית, על פיענוח פרט השנה. לפי רוזאניס, להלן "לקריאה נוספת".
עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-19 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-30 באוקטובר 1975 ותחרות הסתיימה ב-1 באפריל 1976. בתחרות השתתפו 23 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 12 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-1 באפריל בז'נבה. התחרות הסתיימה בניצחון של מוביל ג'ירג'י וארזה, בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. למוביל ג'ירג'י וארזה זה הייתה הופעה השביעית ברציפות במשחק הגמר. בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לשלב רבע הגמר. מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית ב' וסיימה במקום השלישי. פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
סמורה מקל

סמורה מקל (בפורטוגזית: Samora Moisés Machel, סמורה מאשל [maʃel];‏ 29 בספטמבר 1933 - 19 באוקטובר 1986) היה איש צבא, מדינאי וגיבור לאומי במוזמביק. כמנהיג סוציאליסטי מהפכני מרקסיסט-לניניסט, הוביל את המדינה לקבלת עצמאותה והיה נשיאה הראשון של מוזמביק. הוא עמד בראש המדינה עד מותו המסתורי בהתרסקות מטוסו הנשיאותי בשטח ההררי שבגבול מוזמביק-דרום אפריקה. Munslow, Barry (ed.). Samora Machel, An African Revolutionary: Selected Speeches and Writings, London: Zed Books, 1985. מדיה וקבצים בנושא סמורה מקל בוויקישיתוף סמורה מקל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סמורה מקל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה של סמורה מקל ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.