laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זאב ורדי

זאב ורדי (פאול וָאגוֹ; 19 במאי 1917 – 28 באוגוסט 1990) היה שחיין ושחקן כדורמים אוסטרי-ישראלי. סגן אלוף המכביה השנייה (1935), אלוף ושיאן ארץ ישראל, שחקן מכבי חיפה בכדורמים בשנות ה-30 וה-40 שופט כדורמים ובמשך שנים רבות כרוז בתחרויות בינלאומיות בשחייה. ורדי נולד וגדל בווינה שבאוסטריה בשם פאול ואגו (Paul Vago). הוא התאמן בשחייה בקבוצת הכח וינה בהדרכתו של זיגו ורטהיימר (Zsigo Wertheimer;‏ 1897–1965), וכן שיחק בקבוצה בכדורמים. באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1934 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:44.8 דקות. במכביה השנייה, שנערכה בישראל בשנת 1935, זכה ורדי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 22:11 דקות, אחרי פרנטישק גטרויר מצ'כוסלובקיה, שקבע שיא מכביה חדש של 21:33.0 דקות ולפני ג'ורג' שיינברג מארצות הברית (22:53 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אחרי צ'כוסלובקיה 10:22.0 דקות ומצרים. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:41.0 דקות. בתחרות שחייה שנערכה בשנת 1936 קבע ורדי כשחיין מכבי חיפה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 5:34.3 דקות, שיפור לשיא הטרי של שלמה תנשמת חברו לאגודה (5:49.8 דקות). בתחרות שנערכה בשנת 1939 הוא שיפר את שיאו הישראלי והעמידו על תוצאה של 5:28.0 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי ישעיהו אלבאום מברית מכבים עתיד (5:27.9 דקות). באותה שנה (1936) עלה לארץ ישראל. ורדי עבד בחברת הלנה רובינשטיין. נפטר בחיפה בשנת 1990, בגיל 73, שם גם נקבר. לקראת התחרויות השחייה במכביה השניה, דואר היום, 17 בפברואר 1935 ד"ר משה הרניק, תור-הזהב לשחייני "הכוח" בווינה, אומר 1 ביולי 1939 כיצד גברה תל אביב על חיפה בשחיה, המשקיף, 24 באוגוסט 1947 טבלת השיאים בארץ ובחוץ לארץ, קול העם, 21 בספטמבר 1947 צבי כתבי, בספורט/ עשירים בגולה ודלים בישראל, דבר, 16 ביוני 1950 התשיעית של ואגו, מעריב, 19 ביולי 1977 אורי ירון, ותיקי השחיה בארץ שוב זינקו לבריכה, מעריב, 20 בספטמבר 1976 היסטוריה בישראל, ספורט ללא עבר - ד"ר חיים קאופמן זאב ורדי באתר חברה קדישא חיפה; בית המשפט המחוזי בחיפה, ילקוט הפרסומים 716 (12 בנובמבר 1959), עמ' 248. בספורט, באתר הארץ, 12 באוקטובר 1934 המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 הישגי המכביה השנייה, דואר היום, 17 במאי 1935 Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
שילה גרייבך

שילה אדל גרייבך (באנגלית: Sheila Adele Greibach; נולדה ב-6 באוקטובר 1939 בניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית) היא מדענית מחשב וחוקרת שמתמקדת בשפות פורמליות, בחישוביות ובאוטומטים, ובפרט בתורת הקומפיילרים. גרייבך היא פרופסור אמריטה למדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס. גרייבך ידועה בעיקר בשל המצאת צורה נורמלית חדשה לדקדוקים חסרי הקשר שנקראת על שמה, "הצורה הנורמלית של גרייבך", וכן בשל משפט גרייבך (אנ'). גרייבך סיימה את התואר הראשון שלה בבלשנות ובמתמטיקה שימושית במכללת רדקליף שבמסצ'וסטס בשנת 1960, ובשנת 1962, את התואר שני שלה, באותה המכללה. בשנת 1963 קיבלה גרייבך דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד, בהנחיית אנטוני אוטינגר, כאשר כותרת התזה שלה הייתה "Inverses of Phrase Structure Generators". גרייבך עבדה באוניברסיטת הרווארד עד שנת 1969, אז עברה לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם היא מכהנת בתור פרופסור משנת 1970 ועד היום. גרייבך עומדת מאחורי פרסום מאמרים רבים בתחום השפות הפורמליות וכן בתחום החישוביות. דקדוק חופשי-הקשר המשפט של גרייבך(אנ') שילה גרייבך, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שילה גרייבך, באתר dblp שילה גרייבך באתר אוניברסיטת UCLA שילה גרייבך באתר UCLA (ארכיון)
יחסי ארצות הברית – גמביה

יחסי ארצות הברית–גמביה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית של אמריקה לרפובליקה של גמביה. בדרך לועידת קזבלנקה ולאחר מכן לליבריה, עצר פרנקלין דלאנו רוזוולט בבנג'ול ב-1943. מדיניות ארצות הברית מבקשת לבנות יחסים משופרים עם גמביה על בסיס קשרים היסטוריים, כבוד הדדי, שלטון דמוקרטי, זכויות אדם, ודבקות בהחלטות האו"ם בנושא מלחמה בטרור, יהלומי קונפליקט וסוגי סחר אחרים. בבחירות של גמביה לנשיאות ולחקיקה באוקטובר 2001 ובינואר 2002, בהתאמה, קבעה ממשלת ארצות הברית כי ממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי נכנסה לתפקיד, ובכך הסירה את הסנקציות שהטילה על גמביה בהתאם לסעיף 508 לחוק סיוע החוץ להפיכה ב-1994. הסיוע האמריקאי תומך בדמוקרטיה, בזכויות אדם, בהשכלת נשים ובמאבק באיידס. בנוסף, חיל השלום מבצע תוכנית גדולה עם כ-100 מתנדבים העוסקים בתחומי איכות הסביבה, בריאות הציבור וחינוך, בעיקר ברמת הכפרים בגמביה. גמביה זכתה להטבות סחר מועדפות בעקבות "פעולת הצמיחה וההזדמנות באפריקה" (אנ') ב-1 בינואר 2003. היחסים עם ארצות הברית לא השתפרו משמעותית בשל חוסר בזכויות האדם וחופש העיתונות, אשר הביאו להשעיית גמביה מ"תאגיד אתגר המילניום" (אנ') ביוני 2006. שדה התעופה הבינלאומי של בנג'ול משמש כמקום נחיתה למעבורות חלל של נאס"א. פקידי הממשל הראשיים של ארצות הברית בגמביה כוללים את השגריר בארי וולס. שגרירות ארצות הברית בגמביה נמצאת בפג'רה (13°27′43.1″N 16°41′12.1″W﻿ / ﻿13.461972°N 16.686694°W﻿ / 13.461972; -16.686694) ומשרד חיל השלום נמצא לידה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – גמביה בוויקישיתוף Background Note: The Gambia U.S. Relations With The Gambia. U.S. Department of State A Guide to the United States’ History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: The Gambia. Office of the Historian, Foreign Service Institute, United States Department of State "Visits of Presidents of the U.S. to the U.K." שגרירות ארצות הברית בלונדון. אורכב מ-המקור ב-2008-06-17. נבדק ב-2008-10-16. "Space Shuttle Transoceanic Abort Landing (TAL) Sites - Banjul, The Gambia". מרכז החלל קנדי. 2006-11-01. אורכב מ-המקור ב-2011-06-10. נבדק ב-2008-10-16.
יחסי יוון–רומניה

יחסי יוון–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רומניה. היחסים הדיפלומטיים בין יוון לרומניה כוננו ב-20 בפברואר 1880, והיו בדרג של צירות, וב-1 בינואר 1939 הועלה דרג היחסים בין המדינות לרמה של שגרירות. נוכחות יוונית ברומניה הייתה קיימת לפחות 2,700 שנה. אם ככיבוש, או הגמוניה או בזמנים אחרים (כולל בהווה), היוונים היו מיעוט אתני בין מיעוטים רבים אחרים באזור. בשנת 1913 שיתפו שתי המדינות פעולה במלחמת הבלקן השנייה נגד בולגריה, ולאחר מכן שוב לחמו שתי המדינות ביחד במהלך מלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות ההסכמה. בשנת 1934 חתמו שתי המדינות על ההסכמה הבלקנית, יחד עם טורקיה וממלכת יוגוסלביה, אולם הברית התבטלה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה לחמה רומניה לצד גרמניה הנאצית, ואילו יוון לחמה לצד בעלות הברית. מאז נפילת הקומוניזם והחזרת הדמוקרטיה ברומניה, היגרו רומנים רבים ליוון מסיבות כלכליות. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי, במועצת אירופה, בנאט"ו ובארגון שיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור (BSEC). רמת היחסים הדו-צדדיים בין רומניה ליוון נחשבת לטובה במיוחד, ויוון אף תמכה בחום בהצטרפותה של רומניה לנאט"ו ולאיחוד האירופי. יוון הייתה המדינה החמישית באיחוד האירופי, ובין הראשונות מבין החברות הוותיקות באיחוד לאשרר את הסכם ההצטרפות של בולגריה ורומניה לאיחוד. ביוני 2011 ערכו נשיא יוון קרולוס פפוליאס ושר החוץ סטארברוס לאמברינדיס ביקור רשמי ברומניה בן יומיים במהלכו נפגשו עם ראש ממשלת רומניה אמיל בוק. בשנת 2015, יוון ורומניה חגגו 135 שנים מאז כינון היחסים. יוון היא בין שלוש המשקיעות המובילות ברומניה, עם כמעט 800 עסקים פעילים והשקעות הון בהיקף של 3 מיליארד אירו. על פי המזכירות הכללית ליוונים בחו"ל, הקהילה היוונית ברומניה מונה 14,000 איש. יוון מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, מאידך, רומניה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה, ו-3 קונסוליות בקורפו, פטרס וסלוניקי . מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–רומניה בוויקישיתוף Greek Ministry of Foreign Affairs about relations with Romania Romanian Ministry of Foreign Affairs about relations with Greece http://www.nineoclock.ro/romania-greece-celebrate-135-years-of-diplomatic-relations/ http://www.mfa.gr/www.mfa.gr/en-US/Policy/Geographic+Regions/South-Eastern+Europe/Balkans/Bilateral+Relations/Romania/ Greece is among the three top investors in Romania, with almost 800 active businesses and invested capital totalling 3 billion euros אתר על יחסי מדינות
רומי אברג'יל

רומי אברג'יל (נולדה ב-23 באוגוסט 2001) היא כוכבת טלוויזיה ורשת ודוגמנית טרנסג'נדרית ישראלית, הפעילה למען זכויות הקהילה הגאה. אברג'יל נולדה וגדלה באשדוד כזכר בשם יניר אברג'יל. כבר מילדותה המוקדמת החלה להזדהות מגדרית כבת, ובגיל 11 וחצי יצאה מהארון. בגיל 13 בלבד החלה ליטול הורמונים נשיים, והייתה לישראלית הצעירה ביותר שעשתה זאת משום שבישראל הגיל החוקי לכך הוא 16. בגיל 16 פתחה קמפיין לגיוס המונים לביצוע ניתוח לשינוי מין בישראל במטרה לקיימו לפני גיל 18, הגיל המותר בחוק. מסיבות אלו היא מכונה כ"הטרנסג'נדרית הצעירה בישראל". בפברואר 2020 היא התגייסה לצה"ל והפכה לטרנסג'נדרית הישראלית הראשונה שהתגייסה לצה"ל כאישה. במאי 2022 היא השלימה את סדרת הניתוחים שעברה להתאמה מגדרית. במסגרת מאבקה להיות מוגדרת כאישה, התראיינה לעיתונות ולטלוויזיה - בין היתר לתוכנית "הצינור" ולעיתון "ידיעות אחרונות". היא מתחזקת חשבון אינסטגרם בעל עשרות אלפי עוקבים, רובם ילדים ובני נוער, ובכך חושפת את האוכלוסייה הזו למאבקה, לטיפולים, לניתוחים ולשגרת הטיפוח האישית שלה. בשנת 2016 השתתפה כאישה בתחרות "מלכת היופי של הדרום", וזכתה בתואר תגלית השנה. בקיץ 2017 החלה להשתתף בשעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים, כמתמודדת בקבוצת הבנות, והודחה בהדחה השישית. מוגדרת על ידי התקשורת הישראלית כמשפיעת רשת. היא נכנסה לרשימת הנוער והצעירים המשפיעים בישראל "20 מתחת ל-20" של המגזין "גלובס", והוגדרה כישראלית בת ה-14 המשפיעה ביותר לשנת 2016 על ידי אתר mako. ב-2019 השתתפה בסדרה הדוקומנטרית "טרנסקידס" בערוץ yes דוקו. ב-28 במאי 2020 הופיעה בפרק הראשון של הסדרה הדוקומנטרית "המהפכה הגאה" בכאן 11, על היותה הטרנסג׳נדרית הראשונה שמתגייסת לצה"ל כאישה המבססת את השינוי ביחסו של צה"ל לקהילה הגאה. ב-25 ביוני 2020 זכתה בקטגוריית "האינסטגרמרית האהובה" בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי - ארגון נוער גאה. ביוני 2021 הובילה ביחד עם טרנסג'נדריות, ביניהן גם סתיו סטרשקו, קמפיין ייעודי של מותג ההלבשה התחתונה הישראלי "FIX". מדיה וקבצים בנושא רומי אברג'יל בוויקישיתוף רומי אברג'יל, ברשת החברתית פייסבוק רומי אברג'יל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רומי אברג'יל, ברשת החברתית אינסטגרם רומי אברג'יל, ברשת החברתית טיקטוק רומי אברג'יל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאור שלו, ‏חיים רק פעם אחת. אני אחיה אותה איך שאני רוצה, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2021 דליה בן ארי, "אני לא רוצה שום תזכורת לעבר שלי כבן". רומי אברג'יל סרבה לשמירת זרע לפני הניתוח, באתר "את", 25 ביולי 2022 20 מתחת ל-20 בני הנוער המשפיעים בישראל, באתר גלובס, 14 ביולי 2016 יפעת הללי אברהם, ‏רומי אברג'יל מגייסת כספים לניתוח, באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2017 פבל, רומי אברג'יל גאה להתגייס לצה"ל באתר כאן דרום, 23 בפברואר 2020 מיקי לוין, ‏התגובה הקשה שקיבלה רומי אברג'יל: "לא משנה מה תעשי - את לעולם לא תהיי אישה", באתר מעריב אונליין, 17 במאי 2020 יפעת הללי אברהם, ‏רומי אברג'יל עברה את הניתוח: "יש לי פות", באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2022 הישראלים הכי משפיעים בכל גיל - גיל 14, מגזין מאקו, 2016 הילדות הקשה של רומי אברג׳יל, סרטון בערוץ "yes הטלוויזיה בלוויין", באתר יוטיוב אתם בחרתם: אלו הזוכים בטקס פרסי איגי LOVE הראשון, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2020 איתי יעקב, שש דוגמניות טרנסג'נדריות בצילומי הלבשה תחתונה: "לא מתביישות בגוף", באתר ynet, 10 ביוני 2021
המפרי או'לירי

סר המפרי פרנסיס או'לירי (באנגלית: Humphrey Francis O'Leary;‏ 12 בפברואר 1886 – 16 באוקטובר 1953) היה הנשיא השביעי של בית המשפט העליון של ניו זילנד בין השנים 1946 – 1953. המפרי או'לירי נולד ברובע רדוודטאון שבעיר בלנהיים שבצפון האי הדרומי. אביו, שהיה מהגר אירי, היה נפח במקצועו. כאשר שמע אביו של המפרי שבנו מתרשל בלימודיו בבית הספר הקתולי המקומי, הוא שלח אותו לבית הספר הציבורי במסטרטון. מאותה עת, אף על פי שהוא נותר נאמן לכנסייה הקתולית, המשיך המפרי או'לירי ללמוד בבתי ספר של המדינה. ב-1899 הוא זכה במלגה של מועצת החינוך של ולינגטון ובמלגת המלכה שאפשרו לו להתקבל ללימודים בקולג' ולינגטון. שם יכולותיו האקדמאיות, אישיותו החברתית והצטיינותו בספורט הפכו אותו לסטודנט פופולרי. מלגת המלכה מימנה עבורו גם שכר לימוד לשלוש שנים באוניברסיטה וב-1902 הוא התקבל ללימודי משפטים בקולג' ויקטוריה. ב-1908 סיים או'לירי לימודי בוגר במשפטים ובשנה שלאחר סיום לימודיו הוא ייצג את נבחרת הרוגבי של אוניברסיטת ניו זילנד. בתחילת דרכו הוא עבד במשרד עורכי הדין "ווילפורד את לוי" ולאחר מכן הוא פתח משרד בשותפות עם חבר לספסל הלימודים, פרנק קלי בשם "או'לירי את קלי". ב-1919 הוצע לו להצטרף למשרד עורכי דין מוולינגטון בשם "בל גלי". בין השנים 1921 – 1922 שימש או'לירי בתפקיד נשיא אגודת המשפטנים של ולינגטון ובין השנים 1935 – 1946 כנשיא לשכת עורכי הדין של ניו זילנד. כמו כן הוא היה חבר במועצה של קולג' ויקטוריה ובסנאט של אוניברסיטת ניו זילנד. משנת 1946 ועד למותו ב-1953 הוא כיהן כנשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד. או'לירי מונה להיות פרקליט הכתר בשנת 1935. בשנת 1947 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ובשנת 1948 הוענק לו תואר מנהל כבוד של האינר טמפל בלונדון. ב-1912 נשא אולירי לאישה את ליליאן גלגר. לזוג נולד בן אחד. סר המפרי או'לירי מת באוקלנד ב-1953 בגיל 67. מדיה וקבצים בנושא המפרי או'לירי בוויקישיתוף Millen, Julia. "O'Leary, Humphrey Francis 1886 - 1953". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 8 January 2010.
מערת רהב

מערת רהב היא המערה (ה"הוטה") העמוקה ביותר בישראל, נכון לשנת 2017. עומק המערה הוא 188 מטרים. המערה התגלתה בקיץ 2014 על ידי תושב מושב שתולה, במסגרת פריצת שביל החורש שתולה. המערה מגודרת, והכניסה אליה מסוכנת מאוד. מדיה וקבצים בנושא מערת רהב בוויקישיתוף הסתיים מיפוי מערת רהב - המערה העמוקה בישראל באתר המרכז לחקר מערות בישראל דף מידע באתר מועדון המערות הישראלי יפעת גדות, התגלתה המערה העמוקה בישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 באוגוסט 2014 שביל החורש שתולה, באתר החברה להגנת הטבע ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדריי וורוביי

אנדריי אולכסיוביץ' וורוביי (באוקראינית: Андрій Олексійович Воробей; נולד ב-29 בנובמבר 1978 בדונצק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות החלוץ בקבוצות שחטאר דונצק ודניפרו, בליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. וורוביי החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 1995 קודם לקבוצה הבוגרת. וורוביי שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של שחטאר. בשנת 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של שחטאר במשחק בליגת העל האוקראינית. הוא היה אחד החלוצים המוצלחים של הקבוצה ובעונת 2000/2001 אף הוכרז כמלך השערים של ליגת העל האוקראינית. בקיץ 2007 עבר לקבוצת דניפרו תמורת תשלום בן 2.5 מיליון אירו. בשורות דניפרו שיחק וורוביי מהלך שתי עונות. בעונת 2009/2010 הושאל לקבוצת ארסנל קייב. בתום אותה עונה עבר לקבוצת מטאליסט חרקוב. בסוף שנת 2012 הסתכסך וורוביי עם מאמן מטאליסט, עזב את הקבוצה והחל לשחק בקבוצת הליוס חרקוב מהליגה האוקראינית הראשונה. בתום עונת 2012/2013 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל. וורוביי שיחק 11 משחקים במדי נבחרת הנוער של אוקראינה. הבקיע 3 שערים. בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק וורוביי מאז מאי 2000. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול אנגליה. הוא היה בסגל הנבחרת למונדיאל 2006. וורוביי השתתף בארבע מתוך חמשת משחקי הנבחרת בתחרות. כדורגלן השנה באוקראינה - 2000. מלך השערים של ליגת העל האוקראינית: 2000/2001 אליפות אוקראינה - 2002, 2005, 2006 הגביע האוקראיני - 2001, 2002, 2004 אנדריי וורוביי, באתר Transfermarkt אנדריי וורוביי, באתר Soccerway אנדריי וורוביי, באתר WorldFootball.net אנדריי וורוביי, באתר National Football Teams אנדריי וורוביי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הארות ומארות

הָארוּת ומָארוּת (בערבית: هاروت وماروت) הם שני מלאכים המוזכרים בסורה השנייה בקוראן. הארות ומארות נזכרים בסורת אל-בקרה ("הפּרה"), פס' 102. חלק זה של הסורה (101–103) מתייחס לאנשים שעסקו בכישוף בתקופת שלטונו של המלך שלמה. ... הם [השטנים] לימדו את האנשים כשפים וכן את כל אשר הורד ממרומים אל שני המלאכים בבבל, הארות ומארות... בשל מיעוט הפרטים בקוראן, ניסו פרשנים וסופרים מוסלמים למלא את החסר בנוגע להארות ולמארות. קיימות גרסאות שונות של הסיפור, אך ניתן לתמצת אותו כך: בני האדם מילאו את הארץ, אך מעשיהם היו רעים. המלאכים התלוננו בפני אלוהים שהעדיף את בני האדם הסוררים על פניהם, ואלוהים השיב כי המלאכים לא היו צריכים לעמוד בפיתויים השונים כמו בני האדם. הארות ומארות (שנחשבו לצדיקים ביותר מבין המלאכים) נשלחו מטעם המלאכים אל עולם בני האדם כדי לעמוד בניסיון. תקופה ארוכה הם הצליחו אך לבסוף לא עמדו בפני הפיתויים הרבים וחטאו. אלוהים רצה להענישם ואפשר להם לבחור האם ייענשו בעולם הזה או בעולם הבא. הארות ומארות בחרו להיענש בעולם הזה, והם נכלאו בבאר עמוקה בבבל. בסיפורי הנביאים של אל-כסאאי מסופר כי הארות ומארות דיברו רעות באדם הראשון וקינאו בו. לכן העניש אותם האל, כבל אותם ואסר אותם. לפי סיפור זה, הארות ומארות נכחו כבר בתקופתו של אדריס. ויליאם טיסדאל טען כי הארות ומארות הם שני אלים ארמניים קדומים, להם סגדו הארמנים לפני התנצרותם. הם העוזרים של האלה ספנדארמת (Spandaramet), ואחראים על עידוד היצרנות ופוריות הארץ. המזרחן ד"ש מרגליות טען כי הארות ומארות היו למעשה יניס וימבריס (יוחנא וממרא בתלמוד הבבלי), שני קוסמים שנזכרו באיגרת השנייה אל טימותיוס, פרק 3, פס' 8. נאמר שם כי הם היו המכשפים שעמדו מול משה בחצרו של פרעה כמסופר בספר שמות, פרק ז', פס' 8–12. לסיפור של הארות ומארות יש מקבילה בספרות היהודית האפוקריפית. בספר חנוך ב' מסופר על המלאכים אריוך ומאריוך שנשלחו כדי להגן על הארץ. בספר חנוך ג' מוזכרים המלאכים עוזא, עזה ועזאל, המלמדים את בני דורו של חנוך כשפים המאפשרים להם לזמן את גרמי השמיים. השמות "הארות" ו"מארות" אינם ערביים במקורם, דבר שהובן כבר בראשית האסלאם. חוקרים מערביים זיהו את שתי הדמויות האלה עם הישויות האלוהיות הורדאד ואמורדאד מן הפנתיאון הזורואסטרי. בדת הזורואסטרית אחראיות הורדאד ואמורדאד על המים והצמחים המועילים. A. Shapur Shahbazi, "Hārut and Mārut," Encyclopedia Iranica, s.v הארות ומארות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תרגום אורי רובין, תל אביב 2015 טברי, תפסיר, מהד' קהיר, כרך 2, עמ' 412–443 סיפורי הנביאים, מוחמד בן עבד אללה אלכסאאי, תרגמה מערבית: אביבה שוסמן, תל אביב 2013, עמ' 89–90 W. St. Clair Tisdal, The Original Sources Of The Qur'an, 1905, pp. 26-29 David S. Margoliouth, "Is Islam a Christian heresy?", The Moslem World 23.1 (1933), pp. 6–15 Enno Littmann, “Hārut und Mārut,” in Festschrift Friederich Carl Andreas zur Vollendung des siebzigsten Lebensjahres am 14. April 1916 dargebracht von Freunden und Schülern, Leipzig, 1916, p. 83 Annette Y. Reed, “From Asael and Šemihazah to Uzzah, Azzah, and Azael: 3 Enoch 5 (§§7-8) and the Jewish Reception-History of 1 Enoch”, Jewish Studies Quarterly 8.2 (2001): 105–36
המכביה הארבע-עשרה

המכביה הארבע-עשרה הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל ביולי 1993, כחלק מסדרת אירועי המכביה. כ-5,100 ספורטאים מ-50 מדינות השתתפו במכביה הארבע-עשרה ב-31 ענפי ספורט. לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה השתתפו ספורטאים במסגרת המכביה, מפולין, בולגריה וצ'כוסלובקיה. לאחר סתיו העמים והתפרקות ברית המועצות ספורטאים מ-8 רפובליקות שהיו חלק בלתי נפרד מברית המועצות השתתפו במכביה. לראשונה השתתפו ספורטאים מהמדינות הבאות: בלארוס בלארוס גאורגיה גאורגיה פורטוגל פורטוגל קרואטיה קרואטיה סמואה סמואה במכביה זאת גם התקיימו לראשונה מקצים מיוחדים לספורטאים נכים (פאראלימפיים). 80 משתתפים, שחו 1.5 ק"מ, רכבו על אופניים 40 ק"מ ורצו 10 ק"מ. גברים - ישראל ישראל - ארצות הברית ארצות הברית גברים דקר - מרק ציפלביצ ישראל ישראל - - סנדרו די קורי (קנדה קנדה) דקר קבוצתי - ישראל ישראל (מרק ציפלביצ, אדוארד חייט) - - קנדה קנדה תחרויות השחייה של המכביה נערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב יהודים וספורט יהודים במשחקים האולימפיים כל התוצאות של תחרות השחייה במכביה, באתר Swimming World magazine (באנגלית) RECORDS AND RESULTS OF SOUTH AFRICA AT THE MACCABI GAMES - 1993 14th MACCABIAH (באנגלית)
ישראל סגל

האם התכוונתם ל... ישראל סגל (עיתונאי) – עיתונאי וסופר ישראלי ישראל סגל (שחקן) – שחקן ובמאי תיאטרון ליטאי-ישראלי ישראל סגל (נגן) – נגן ישראלי
החרמה

האם התכוונתם ל... החרמת רכוש (confiscation; (אנ')) חילוט (forfeiture) חיפוש ותפיסה חרם כלכלי (boycott): אמברגו – חרם כלכלי בין מדינות חרם צרכנים – חרם כלכלי על גוף או מדינה המבוצע על ידי גופים עצמאיים חרם מדיני – הימנעות מיחסים עם מדינה מסוימות חרם (הלכה) – מושג הלכתי העוסק באכיפה של תקנת חכמים או תקנת הקהל חרם
מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל

מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל (באנגלית: Star Wars Forces of Destiny) היא סדרת אנימציה מאת לוקאס פילם שמשודרת בערוץ ה-YouTube של חברת וולט דיסני. הסדרה הוכרזה על ידי דיסני ב-12 באפריל 2017 בתור הרחבה לעולם מלחמת הכוכבים. קדימון מיוחד של הסדרה הוצג יומיים לאחר מכן באירוע Star Wars Celebration השנתי באורלנדו. הסדרה היא אוסף פרקים קצרים שאורכם נע בין 2 ל-3 דקות, ומתרחשת בנקודות זמן שונות ביקום מלחמת הכוכבים. הסדרה מתמקדת בדמויות מהמין הנשי. פרק הבכורה הושק בשידור חי בערוץ דיסני ביוטיוב ב-3 ביולי 2017, וב-9 ביולי הערוץ החל לשדר את 7 הפרקים הנוספים בקצב של פרק אחד ליום. 8 פרקים נוספים של הסדרה עתידים להשתחרר בסתיו 2017.  זאת הפעם הראשונה שלוקאס פילם מפיקה סדרת אנימציה דו־ממדית מאז הסדרה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים" ששודרה ב-2003. לדברי ההפקה, כוחות הגורל נוצרה בפורמט של פרקים קצרים מאחר שהסגנון התאים יותר לדפוס הצפייה של ילדים ברשת. במעמד ההכרזה על הסדרה, לוקאס פילם הודיעה על השקת קו צעצועים מאת הסברו, וסדרת ספרי ילדים. הצעצועים יהוו סוג חדש של דמויות שהגדרתו נמצאת בין דמויות פעולה לבובות. כל צעצוע יהיה בגובה 28 סנטימטר ויציג דמות שונה מהסדרה. הם יושקו ב-1 באוגוסט 2017, ויכללו בין השאר גם את הדמויות לוק סקייווקר וקיילו רן. סדרת ספרי הילדים הנושאת את שם הסדרה תהווה אדפטציה לפרקי הסדרה. שני ספרים עתידים לפרסום עד כה, בשם הרפתקאות נועזות: הספר הראשון יעסוק בפרקים על הדמויות סבין, ריי, ופאדמה. הספר השני יעסוק בפרקים על הדמויות ג'ין, אסוקה, וליאה. אתר האינטרנט הרשמי של מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל "מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרקי הסדרה באתר YouTube Lisa, Respers France (13 באפריל 2017). "Star Wars heroines focus of Forces". CNN. נבדק ב-27 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה)
אברהם שמואל דיסקין

הרב ישראל אברהם שמואל דיסקין (ז' באב ה'תקפ"א, 5 באוגוסט 1821 - ליל י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבן של פלונסק ווולקוביסק. אחד מארבעת רבני משפחת דיסקין בני הרב בנימין דיסקין, ומחבר הספר "לבני בנימין". נולד בוולקוביסק לרב בנימין דיסקין שכיהן אז כרב העיר ובהמשך היה רבן של הורדנה ולומז'ה. למד כאחיו הגדול הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין אצל אביו ואף נסמך לרבנות על ידו. בצעירותו כיהן כדיין בלומז'ה, ומשם עבר לכהן כרבה של פלונסק. בשנת ה'תרכ"ה נבחר לכהן כרבה של וולקוביסק מולדתו על כיסא הרבנות שעליו ישב בעבר אביו וכעת עמד פנוי מאז פטירת הרב האחרון, הרב יחיאל הלר. ברבנות זו החזיק במשך עשרים ושתים שנים עד פטירתו בליל מוצאי שבת י"ג בטבת ה'תרמ"ז, 8 בינואר 1887. בוולקוביסק הקים ישיבה ובה לימד. סגנון לימודו הושפע משיטת הפלפול אך בהתאם לעקרונות בית המדרש הליטאי נצמד ליסודות ההגיון והסברה. הוא פרסם את ספרו "לבני בנימין" ובו ארבעים ואחת "מערכות" בנושאים שונים, בשנת ה'תר"ל, 1870. חידושים מכתב ידו נדפסו לאחר פטירתו בכתב העת הפלס. לפי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג הצטיין הרב דיסקין במשחק השחמט. בתו מינדל צירל התפרסמה בליטא בחכמתה וביופיה, היא נישאה לאיצ'ה לעוו שהיה בעל נכסים בוולקוביסק ובשל עושרו כונה "הגביר האדיר". ולאחר פטירתו נישאה בשנית לאחיו הצעיר של אביה, הרב נח יצחק דיסקין מלומז'ה בנו היה נחום צבי גולדשטיין, שכתב בעיתונות העברית בת התקופה בפסבדונים נח"ץ. מרדכי ליפסון, מדר דר, א, עמ' 202 פריט 529 הרב נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, פריט 1409 לוי אובצינסקי, הרב הגאון ר' אברהם שמואל דיסקין, בתוך: נחלת אבות, וילנה תרנ"ד, אות א, פריט נח. עמ' 16, באתר היברובוקס בן-ציון אייזנשטט, סוף הערך על אחיו מהרי"ל דיסקין, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ג, באתר היברובוקס ספרו לבני בנימין, ורשה תר"ל, באתר היברובוקס אברהם יעקב לעוויטאן, אלון בכות: לאמזא, הצפירה, 24 בינואר 1887. הרב יצחק אייזיק הרצוג, משחק השחמט, תחומין, ו, עמ' 311 ואילך. די וואלקאוויסקער רבנים און דיינים, בתוך: וואלקאוויסקער יזכור בוך, א, ניו יורק תש"ט, עמ' 71. ספר לומזה, תל אביב תשי"ג, עמ' 109. א"ר מלאכי, מכתבי ר' זאב יעבץ, סיני, עד (תשל"ד), עמ' רסז.