laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטיאן ויז'אגרה

כריסטיאן קרלוס ויז'אגרה (בספרדית: Cristian Carlos Villagra; נולד ב-27 בדצמבר 1985 במורטרוס שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק באתלטיקו טוקומאן. ויז'אגרה החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה ב-5 בפברואר 2006. הוא השתלב במהרה בהרכב הקבוצה ונחשב לאחד הכישרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי. בינואר 2007 עבר לריבר פלייט במסגרת עסקה שכללה גם את השוער חואן אוחדה והחלוץ מרקו רובן. הוא זכה יחד עם ריבר באליפות הקלאסורה לשנת 2008. ב-11 בנובמבר 2008 זומן על ידי דייגו מראדונה לסגל נבחרת ארגנטינה כאחד מתוך שלושת שחקני הליגה המקומית לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן ויז'אגרה בוויקישיתוף כריסטיאן ויז'אגרה, באתר Transfermarkt כריסטיאן ויז'אגרה, באתר Soccerway כריסטיאן ויז'אגרה, באתר WorldFootball.net כריסטיאן ויז'אגרה, באתר National Football Teams כריסטיאן ויז'אגרה, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר הרשמי של ריבר (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיליאנו פאפא

אמיליאנו רמירו פאפא (בספרדית: Emiliano Ramiro Papa; נולד ב-19 באפריל 1982 באצ'באל, סנטה פה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות המגן השמאלי וקיצוני השמאלי. פאפא החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-6 במרץ 2002. הוא שיחק במדי סנטרל עד שנת 2006, אז עבר לשחק בוולס סארספילד. אחרי שלא הצליח להשתלב בקבוצה, הושאל פאפא לעונה אחת בסנטרל. עם חזרתו לוולס הפך פאפא לשחקן הרכב חשוב במהלך משחקי האפרטורה לשנת 2008 ונחשב לאחד המצטיינים בטורניר. ב-11 בנובמבר 2008 זומן לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי דייגו מראדונה לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד. ב-14 בינואר 2015 חתם באינדפנדיינטה לשנתיים. לאחר שנה חתם בטיגרה. ב-2017 עבר לארסנאל דה סרנדי שם שיחק עד סיום הקריירה. אמיליאנו פאפא, באתר Transfermarkt אמיליאנו פאפא, באתר Soccerway אמיליאנו פאפא, באתר WorldFootball.net אמיליאנו פאפא, באתר National Football Teams אמיליאנו פאפא, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקת השחקן בליגה הארגנטינאית (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמיליאנו פאפא".
פילוגלוס

פילוגלוס (ביוונית: Φιλόγελως, "אוהב הצחוק") הוא ספר בדיחות שנכתב ביוון העתיקה. הספר הוא אוסף של 265 בדיחות ונכתב ביוונית במאה הרביעית על ידי הירוקלס ופילגריוס שעליהם לא ידוע דבר, ייתכן שהירוקלס היה פילוסוף נאופלאטוניסטי ושפילגריוס היה רטוריקן וסופיסט. לפי דעה אחרת הירוקלס ופילגריוס לא היו כותבי הבדיחות אלא רק המלקטים שאספו בדיחות שהיו קיימות ופרסמו אותם בספר אחד. הבדיחות שבספר הם בדיחות קצרות המורכבות ממספר משפטים, נושאם של 102 הבדיחות הראשונות הוא "סקולטיקוס" מונח שאפשר לתרגמו כאנשים מלומדים או אינטלקטואלים (אולם המונח המקורי נושא משמעות שלילית ונלעגת). בנוסף יתר הבדיחות הם בדיחות אתניות, בדיחות שעוסקות במגדר, נשים ועוד נושאים שונים. הספר במקור היווני הבדיחות מהספר בתרגום לאנגלית[1][2] ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי ענבל

הרב צבי ענבל (יליד 1946) הוא כימאי ישראלי, חוזר בתשובה חרדי, מראשוני המרצים בתנועת התשובה, ממקימי ארגון "ערכים" להחזרה בתשובה ומבכיריו. אביו היה ארנסט ענבל, מנהל התנועה והמסחר ברכבת ישראל. ענבל הוא בעל תואר שני בכימיה מטעם הטכניון. חזר בתשובה במהלך שירותו הצבאי, בתהליך שהחל בשנת 1972. במלחמת ששת הימים שימש (עד פציעתו במלחמה) כקצין בחטיבת חרמ"ש, ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על מעבדה כימית ניידת של צה"ל[דרושה הבהרה]. עד חזרתו בתשובה השתייך לסיעת ליברלים עצמאיים בחיפה, והיה פעיל בליגה נגד כפייה דתית. לאחר חזרתו בתשובה נעשה לאחד מאנשי התל"ת "תנועה להפצת תורה", ניסה להקים יישוב חרדי בגוש שגב, ניסיון שנכשל והביא לסגירת הארגון. ענבל למד תורה במשך כמה שנים בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים. לאחר מכן המשיך את לימודיו בכולל אברכים. הוא הושפע רבות מהרב משה שפירא ומהרב בן מנת. ענבל השתתף בהרצאות של "אל המקורות", ועם הזמן היה ממקימי ארגון "ערכים" להפצת תודעת היהדות ולהחזרה בתשובה. ענבל משמש כמרצה ב'ערכים' בישראל ובעולם, תחום הרצאותיו העיקרי: התנגדות לתורת האבולוציה, דת ומדע ומסתרי לשון הקודש. הרצאותיו משודרות בערוץ "הידברות" ונמכרות במשרדי "ערכים". ענבל נחשב בעיני רבים כחוד החנית האינטלקטואלי של "ערכים", ומתנגדי החזרה בתשובה מתפלמסים איתו רבות: באתר "חופש", רבקה גרינבוים בספרה 'אל תאמינו להם', ועוד. אלונה איינשטיין העידה כי הרצאה בת ארבע שעות של ענבל הניעה אותה לחזור בתשובה. בכנסייה הגדולה הששית של אגודת ישראל, שהתקיימה בבניני האומה בירושלים בשנת תש"מ, נשא ענבל נאום שכונה 'דבר תנועת התשובה'.. מלבד הרצאותיו, עוסק ענבל למחייתו בכימיה, בעיקר ככימאי מזון. בנו הרב אוריה ענבל הוא מייסד "בית מדרש הגר"א". בנו הרב יהושע ענבל הוא ראש כולל במודיעין עילית ומחבר ספרים. "ללא לאות, צבי ענבל", בתוך: אל המקורות. צבי ענבל, באתר "ערכים" צבי ענבל, חידת הבחירה החופשית(הקישור אינו פעיל), באתר "על טבעי" צבי ענבל, אוהב לא אוהב חלק א', באתר "על טבעי" אתר ערכים "ממחבואם ביערות באו אנשי שגב, ואמרו לכתבים זו מלחמת החירות שלנו", מעריב 24 ביולי 1975 מיכל פלטי, עיניים פראיות מחפשות תשובה, באתר הארץ, 9 בינואר 2006 ספר הכנסייה הגדולה, משה עקיבא דרוק
אהבת ישראל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אהבת ישראל – ערך יהודי שמשמעו אהבת עם ישראל ואהבת כל יהודי אהבת ישראל (מפלגה) – מפלגה שהוקמה על ידי הרב יצחק כדורי ישראל הגר (אהבת ישראל) – האדמו"ר ה-6 לשושלת החסידית קוסוב-ויז'ניץ אהבת ישראל (ישיבת הסדר) – ישיבת הסדר בנתיבות אהבת ישראל (ישיבה תיכונית) – ישיבה תיכונית בבית שמש אהבת ישראל בטאיוואן – תנועת תומכים בעם ישראל אהבת ישראל - שיר של דודי קנפלר אהבת ישראל (ספר) – ספרו של האדמו"ר רבי ישראל הגר מויז'ניץ
מוזיאון המורשת היהודית

מוזיאון המורשת היהודית (באנגלית: The Museum of Jewish Heritage) הוא מוזיאון בדרום מנהטן, אשר הוקם כאנדרטה חיה לשואה.[דרושה הבהרה] מנהל המוזיאון הוא דייוויד מארוול. המוזיאון נפתח לקהל ב-15 בספטמבר 1997. בשנת 2003 הצטרף אל המוזיאון הארגון היהודי JewishGen שמטרתו לאסוף ולתעד גנאלוגיה יהודית. למבנה המוזיאון צורת משושה, וחלקו העליון, הבנוי שש קומות ההולכות וקטנות בשטחן, מצביע באופן סמלי על שש הפינות של המגן דוד וששת מיליוני היהודים שהושמדו בשואה. בנוסף לתצוגה הגדולה והקבועה, הנקראת "המלחמה כנגד היהודים", ישנן גם שתי תצוגות גדולות וקבועות נוספות במוזיאון, בנושא תרבות יהודית: "חיי היהודים במאה הקודמת" בקומה השנייה של המוזיאון ו"התחדשות יהודית" (המתרכז בתרבות יהודית בת זמננו, בעיקר בנושא ישראל) - בקומה השלישית של המוזיאון. באגף רוברט מ' מורגנטאו נמצאים תצוגות זמניות, מסדרון ספרא ותיאטרון. התצוגות המתחלפות הנוכחיות הן: "ברכה איש לרעהו: האפיפיור ג'ון פול והעם היהודי" ו"מהלב: הפוטו-עיתונות של רות גרובר". ישנו גם גן המשמש כמצבת זיכרון, הקרוי "גן האבנים", שעוצב בידי הפסל אנדי גולדוורת'י באותו אגף. הגן מכיל 18 סלעים, כאשר כל סלע מכיל עץ אלון קטן הצומח מתוך חלל של האבן. הם מסמלים תחיה מחדש. המספר 18 נבחר במיוחד בגלל סמל המילה 'חי'. ברחבי המוזיאון מותקנים צגי וידאו ועמדות שמע, כמו גם מקרנים המציגים ראיונות עם אישים המתארים את התצוגות. המוזיאון מכיל 800 דברי אומנות (רבים מהם חפצים אישיים) וכ-2,000 תמונות. ב-2005 המוזיאון נבחר ביחד עם עוד 406 מוסדות-שירות ניו יורקים הנותנים שירות בתחום אמנות וחברה, לקבל במשותף מענק של 20 מיליון דולר מטעם תאגיד קארניג' לניו יורק, זאת במטרה לקדם ידע וחינוך. התרומה למוזיאון התאפשרה על ידי מעורבותו הישירה של ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג. משנת 2005 מכהן רוברט מ' מורגנטאו, התובע המחוזי בדימוס של מנהטן, כיושב ראש המוזיאון. המוזיאון מתפקד גם כשלוחה של בית כנסת אושוויץ בפולין. JewishGen מדיה וקבצים בנושא מוזיאון המורשת היהודית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המורשת היהודית (באנגלית) מוזיאון המורשת היהודית, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון המורשת היהודית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון המורשת היהודית, ברשת החברתית אינסטגרם Home, Museum of Jewish Heritage — A Living Memorial to the Holocaust (באנגלית אמריקאית) Roberts, Sam (2005-07-06). "City Groups Get Bloomberg Gift of $20 Million". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-12-07. Carnegie Corporation - News, web.archive.org, ‏2008-03-10
יוהנה ספירי

יוהנה ספירי (בגרמנית: Johanna Spyri, בהגייה גרמנית שְׁפִּירִי; 12 ביוני 1827 – 7 ביולי 1901) הייתה סופרת שווייצרית, שנודעה בזכות ספרה "היידי בת ההרים". דמותה של היידי הפכה עם הזמן סמל לאהבת הטבע. המשפטנית אמילי קמפין-ספירי הייתה אחייניתה. יוהנה נולדה בשנת 1827 בכפר הירצל שבשווייץ בשם יוהנה לוּאיזֶה הוֹיסֶר כבת לרופא כפרי. ב-1852 נישאה לעורך דין בשם ברנרד ספירי, וחיה עמו בציריך. דווקא בעיר, כתבה על חיי הכפר והטבע. כתביה נחשפו לציבור בשנות הארבעים לחייה. הראשון מביניהם פורסם ב-1873, נקרא "עלה על קברה של ורוני", ועוסק בזוגיות אלימה. בשנת 1881 יצא לאור ספרה "היידי בת ההרים", שזכה להערכה רבה. בשנת 1884 הספר אמנם תורגם לאנגלית והצלחתו נסקה, אך גם נפטרו בעלה ובנה היחיד. עם זאת, ספירי המשיכה ליצור וכתבה עשרות ספרים נוספים, עד מותה שלה בגיל 74. "היידי בת ההרים", כאמור, זכה להצלחה מיידית בגרמניה ובשוויץ, אחר כך בכל אירופה ולבסוף גם בארצות הברית. את הכנסותיה מספריה תרמה לחיילים שנפצעו במלחמת צרפת–פרוסיה. באפריל 2010, גילה האקדמאי השווייצרי פטר ביטנר ספר משנת 1830 בשם "אדלהייד, ילדת האלפים", פרי עטו של הסופר הגרמני הרמן אדם פון-קאמפ. גם ספר זה מתאר ילדה המתגוררת עם סבה בהרי האלפים, עוברת למדינה אחרת ומתגעגעת להרים. אמנם יש הבדלים ניכרים בין הסיפורים, אך בשל קווי הדמיון, רגינה שינדלר (גר'), הביוגרפית של ספירי, ציינה כי זו גדלה בבית ספרותי ובהחלט ייתכן כי שאבה השראה מפון-קאמפ. מדיה וקבצים בנושא יוהנה ספירי בוויקישיתוף יוהנה ספירי, ברשת החברתית Goodreads כתבי יוהנה ספירי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יוהנה ספירי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהנה ספירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוהנה ספירי (1827-1901), דף שער בספרייה הלאומית https://www.deutsche-digitale-bibliothek.de/item/JXEW3GWM2HVIX6WVGT7PJWTIRUQ6CZCR?isThumbnailFiltered=true&query=ein+blatt+auf+vrony&rows=20&offset=0&viewType=list&hitNumber=1 https://www.heidiheritage.com
אלכסנדר זאברוב

אלכסנדר אנטולייביץ' זאברוב (ברוסית: Александр Анатольевич Заваров; נולד ב-26 באפריל 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת קשר התקפי בקבוצות דינמו קייב הסובייטית ויובנטוס האיטלקית. הוא שיחק גם תקופה ארוכה בנבחרת ברית המועצות. אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לאמן קבוצות חובבים בצרפת ובשווייץ. מקום שני באליפות אירופה - 1988 אליפת ליגת העל הסובייטית - 1985, 1986 גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986 גביע אופ"א - 1990 קופה איטליה - 1990 גביע ברית המועצות - 1981, 1985, 1987 כדורגלן השנה בברית המועצות - 1986 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר זאברוב בוויקישיתוף אלכסנדר זאברוב, באתר Transfermarkt אלכסנדר זאברוב, באתר Soccerway אלכסנדר זאברוב, באתר WorldFootball.net אלכסנדר זאברוב, באתר National Football Teams אלכסנדר זאברוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מידע באתר הרשמי של ארסנל קייב ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגי קקון

מרי-איבון קקון (ידועה כ-מגי או מגוי; בערבית: ماغي كاكون, נולדה ב-1953 בקזבלנקה), היא סופרת, פוליטיקאית ויועצת נדל"ן והאישה היהודייה המרוקאית הראשונה שהתחרתה בפרלמנט המרוקאי ולמשרה ציבורית במרוקו בכלל (גברים יהודים כיהנו בפרלמנט המרוקאי ובפוליטיקה קודם לכן), בראש "המפלגה החברתית המרכזית", עבור "רשימת הנשים הלאומית", שלא צלחה בבחירות לפרלמנט המרוקאי של 2007. קקון נולדה בקזבלנקה להורים יהודים מרוקאים. היא נשואה ואם לארבעה ילדים. אמה ואחותה חיות בעיר חולון בישראל. במהלך הקמפיין לפרלמנט המרוקאי ב-2007, משנשאלה לגבי יהדותה והקושי שזה עלול להוות עבורה השיבה כי "אני מודה שזה לא קל עבורי לרוץ בבחירות. לא מפני שאני יהודייה, אלא מפני שאני אישה". היא ציינה כי אינה מעוניינת במפלגות הגדולות וכי הקמפיין שלה יתרכז בצעירים של מרוקו "שהם העושר והכוח שלנו". ב-2011 היא מנסה את מזלה שוב בבחירות לפרלמנט. נרי ליבנה, קזבלנקה, הבינלאומית, באתר הארץ, 30 באפריל 2009 ָ* ISBN 2903716455 La Cuisine juive du Maroc de mère en fille אחמד אל אמרואי, אישה יהודייה במרוקו בריב על הסקרים, אתר אלג'זירה, 7 בספטמבר 2007 נועם ניר, מרוקו, היהודייה שרוצה להיכנס לפרלמנט במרוקו, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגרת

האם התכוונתם ל... מכתב – מסר כתוב על נייר, הנשלח במעטפה מאדם אחד למשנהו איגרת (כתב עת) – פרסום של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בכלכלה איגרת חוב – מכשיר כלכלי המציין תעודת התחייבות לתשלום שלצידה שעבוד של נכס. אג"ח להמרה – איגרות חוב המונפקות בדרך כלל על–ידי חברות, שאותן ניתן להמיר למניות רגילות של החברה שהנפיקה את האיגרות. דירוג אג"ח – תהליך המתבצע על ידי חברות דירוג, ומטרתו העיקרית היא הערכת הסבירות של קבלת הקרן והריבית של איגרת החוב. אג"ח קונצרנית – איגרת חוב המונפקת על ידי חברה כתחליף ללקיחת הלוואה בבנק. תנאי איגרת החוב מפורטים בתשקיף שעל פיו היא מונפקת. בהיסטוריה איגרת מקדונלד – איגרת ששלח ראש ממשלת בריטניה, רמזי מקדונלד לחיים ויצמן, בשנת 1931 ובה חזר בו מכמה סעיפים שנכתבו בספר הלבן של 1930. איגרת הבזק של היידריך – איגרת ששלח ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך ריינהרד היידריך אל ראשי האיינזצגרופן שהיו ממוקמים בפולין הכבושה. האיגרת נשלחה ב-21 בספטמבר 1939, שלושה שבועות לאחר כניסת הכוחות הגרמניים לפולין. ביהדות איגרת ירמיהו – אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך ומיוחס לנביא ירמיהו ששלח אותו כביכול לעתידים לגלות בבלה. איגרת אריסטיאס – אחד מן הספרים החיצוניים, מספר על הנסיבות לתרגום המקרא ליוונית (אגדת השבעים), נכתב ביוונית במצרים בין המאה ה-3 לפנה"ס עד למאה ה-1 לספירה. איגרות הרמב"ם – שם המאגד את כל האיגרות ששלח הרמב"ם, רבי משה בן מימון, לאישים וקהילות שונות מימי בחרותו ועד לשנותיו האחרונות. אגרת רב שרירא גאון – אגרת שנכתבה על ידי רב שרירא גאון בשנת 982 לקהילת קירואן כתשובה לשאלתם על לוח הזמנים בו נכתב התלמוד. איגרת אל הפלאשים שבאירופה (1848) – איגרת נשלחה על ידי אבא יצחק בשנת 1848 באמצעות תייר הנילוס אנטואן תומסון ד'אבדי. בנצרות איגרת (נצרות) – חלק מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות הן מכתבים המכונים "איגרות". איגרות פאולוס – קבוצה מספרי הברית החדשה המשויכת לשליח פאולוס: האיגרת אל הרומים האיגרת הראשונה אל הקורינתים האיגרת השנייה אל הקורינתים האיגרת אל הגלטים האיגרת אל האפסים האיגרת אל הפיליפים האיגרת אל הקולוסים האיגרת הראשונה אל התסלוניקים האיגרת השנייה אל התסלוניקים האיגרת הראשונה אל טימותיוס האיגרת השנייה אל טימותיוס האיגרת אל טיטוס האיגרת אל פילמון איגרות הרועים – שלוש מאיגרות פאולוס - האיגרת הראשונה אל טימותיוס, האיגרת השנייה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס. האיגרת אל העברים – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת יעקב – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת פטרוס הראשונה – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת פטרוס השנייה – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת יוחנן הראשונה – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת יוחנן השנייה – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת יוחנן השלישית – אחת מספרי הברית החדשה. איגרת יהודה – אחת מספרי הברית החדשה. ספרים חיצוניים של הברית החדשה: האיגרת השלישית אל הקורינתים האיגרת אל הלאודיקנים איגרת הקורינתים אל פאולוס (איגרת הממוענת לפאולוס) האיגרת אל האלכסנדרונים האיגרת אל סנקה הצעיר
פריץ ריגר

פרידריך אדמונד "פריץ" ריגר (בגרמנית: Friedrich Edmund "Fritz" Rieger,‏ 28 ביוני 1910 – 30 בספטמבר 1978) היה מנצח גרמני. ריגר נולד באובראלשטאדט שבבוהמיה. בשנים 1931 עד 1938 עבד בפראג. באוגוסט 1941 התמנה למנהל האופרה של ברמן, ובאוגוסט 1944 קיבל את משרת המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ברמן. ריגר היה חבר במפלגה הנאצית. בשנת 1949 הכריזה עיריית מינכן על מינויו של ריגר למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינכן, כמחליף להנס רוזבאוד המודרינסט, מינוי של שלטונות הכיבוש של ארצות הברית. לדברי הסופר דייוויד מונוד, ההחלטה לפטר את רוזבאוד ולהחליפו בריגר "הצעיר ואלמוני יחסית אבל בעל גישה שמרנית מתאימה" נבעה מרצון למשוך קהל מאזינים גדול יותר בתוכניות מסורתיות יותר, אילוץ שמקורו בתיקוני שער המטבע בחלק המערבי של גרמניה. ב-1952 הודיע ריגר, שהתזמורת תשמיט מתוכניות הקונצרטים כמעט את כל המוזיקה המודרנית. ריגר המשיך לעמוד בראש הפילהרמונית של מינכן עד 1966. פריץ ריגר היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן בשנים 1971-72. הוא מת בבון שבגרמניה. פריץ ריגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פריץ ריגר, באתר Discogs (באנגלית) Fritz Rieger discography Fritz Rieger biographical details Monod (2006), p. 55 Monod (2006), p. 56
יון ג. דוקה

יון גֶאורְגֶה דוקה (ברומנית: Ion Gheorghe Duca‏; 20 בדצמבר 1879 - 29 בדצמבר 1933) היה פוליטיקאי רומני, ממנהיגי המפלגה הלאומית-ליברלית ומקרוביו של יון.י.ק. ברטיאנו, כיהן כשר הדתות, שר החינוך, שר החוץ ושר הפנים והיה ראש ממשלת רומניה מ־14 בנובמבר 1933 ועד 29 בדצמבר 1933. היה משפטן בהכשרתו. בשנת 1930 היה יושב ראש המפלגה הלאומית-ליברלית. נרצח ב-29 בדצמבר 1933 בעת כהונתו כראש ממשלה, בשל נסיונותיו לדכא את פעילות התנועה הלגיונרית. יון גאורגה דוקה נולד כבן למשפחה אריסטוקרטית רומנית. היה בנם של המהנדס גאורגה דוקה ושל אשתו, לוצ'יה לבית גיקה. למד משפטים בפריז. ב-1922 מונה דוקה לתפקיד שר החוץ של רומניה והיה מן התומכים בהסכמה הקטנה, ברית בין רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, שנוצרה, בין השאר, על מנת להדוף את שאיפותיה הטריטוריאליות של הונגריה של הורטי. דוקה התנגד לחזרתו לרומניה והכתרתו של קרול השני, מלך רומניה ולאחר הכתרתו נשבע לחתוך את זרועו ולא לשתף פעולה איתו. הוא היה מבקר חריף של המלך ושל הממשלות, שפעלו תחתיו, אך לאחר משבר ממשלתי והתפטרות הממשלה הוזמן על ידי המלך, בנובמבר 1933, להרכיב ממשלה זמנית, שתכהן עד הבחירות בחודש דצמבר. דוקה פעל בתקופה זו למניעת השתתפות התנועה הלגיונרית בבחירות ודאג לפרסם את האיסור ביום האחרון לפני סגירת ההרשמה לבחירות, כדי למנוע מהלגיונרים הצטרפות לרשימות אחרות או הקמת רשימה חדשה. כעבור זמן קצר נרצח על רציף תחנת הרכבת בסינאיה על ידי הניקדורים, שלושה מחברי התנועה הלגיונרית. ידיעות על תכנון הרצח הגיעו לידי המלך לפני הרצח, אך זה הורה למשטרה לא לעשות דבר, כדי למנוע את הרצח ולאחר הרצח סירב לפגוש את משפחת הנרצח. למשך זמן קצר נקראה העיירה קריסטורו סקוייסק שבמחוז הארגיטה על שמו. מדיה וקבצים בנושא יון ג. דוקה בוויקישיתוף „Adeverul“ despre asasinarea lui I.G. Duca (I) (ברומנית) „Adeverul” despre asasinarea lui I.G. Duca (II) (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאימה

יאימה (Llaima) הוא הר געש פעיל במחוז אראוקניה שבמרכז צ'ילה. גובהו של ההר 3,125 מ' מעל פני הים, והוא שוכן 82 ק"מ מזרחית לטמוקו וכ-660 ק"מ דרומית לסנטיאגו, בתחומי הפארק הלאומי קונגיו. פסגה משנית של ההר, פּיצִ'יָאִימָה, מתנשאת לגובה של 2,920 מ' מעל פני הים. מקור שמו של ההר בשפת המפוצ'ה ופירושו "ורידים". בתקופה השלטון הספרדי בצ'ילה, נקרא ההר "אימפריאל". יאימה הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביבשת אמריקה. התפרצותו המשמעותית האחרונה נרשמה ב-1994, אך התפרצויות קטנות יותר נרשמו גם מאוחר יותר. ב-1 בינואר 2008 פלט הר הגעש עשן שהתנשא לגובה של 3,000 מ', וכיסה גם שטחים נרחבים בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית, מעבר להרי האנדים. מאות אנשים פונו מבתיהם בשל כך. פסגת ההר נכבשה לראשונה רק ב-1909, אך כיום מהווה ההר יעד פופולרי למטפסי הרים. כמו כן, פועל במורדותיו של ההר אתר סקי, בגובה של כ-1,500 מ'. מדיה וקבצים בנושא יאימה בוויקישיתוף Global Volcanism Program (הקישור אינו פעיל, 16 במרץ 2020) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בדיקות קבלה

בדיקות קבלה הן סדרה של בדיקות אשר לקוח או משתמש מגדיר עבור מוצר כלשהו, ומטרתן לוודא שהמוצר עונה על כל הצרכים והדרישות שלו. בדיקות קבלה מבוצעות בדרך כלל על ידי מזמין המוצר, לאחר מסירת המוצר למזמין על ידי הגוף המייצר-מבצע. בדיקות קבלה הן חלק אינטגרלי מתהליכי הבטחת איכות, ובמוצרי תוכנה - בדיקות תוכנה. מבחן קבלה מבדקים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 1980

אולימפיאדת השחמט ה-24 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בוולטה, שבמלטה, בין 20 בנובמבר ל-6 בדצמבר 1980. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: ולדימיר ליברזון (2545) 2+,5=,2- נתן בירנבוים (2455) 3+,4=,4- יהודה גרינפלד (2455) 6+,2=,3- יעקב מוריי (2440) 6+,1=,4- שמעון כגן (2400) 3+,0=,3- דוד ברנשטיין (2360) 4+,4=0- הנבחרת סיימה במקום 8. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד פרגוואי 0:4 - ניצחון נגד קנדה 1:3 - ניצחון נגד ארגנטינה 1:3 - ניצחון נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד נגד אנגליה 2.5:1.5 - הפסד נגד הפיליפינים 2:2 - תיקו נגד בולגריה 2.5:1.5 - הפסד נגד צרפת 2:2 - תיקו נגד קולומביה 1:3 - ניצחון נגד קובה 1.5:2.5 - ניצחון נגד רומניה 3:1 - הפסד נגד דנמרק 2.5:1.5 - הפסד נגד נורווגיה 1:3 - ניצחון נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון אולימפיאדת ה-9 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: אילנה דוד לובה קריסטול (2155) אולגה פודרז'נסקיה (2115) לאה נודלמן (2070) הנבחרת סיימה במקום 7. להלן התוצאות: סקוטלנד 0.5:2.5 ניצחון ארגנטינה 1:2 ניצחון רומניה 1.5:1.5 תיקו אנגליה 1.5:1.5 תיקו יוגוסלביה 1.5:1.5 תיקו הולנד 1.5:1.5 תיקו סין 1:2 ניצחון ברית המועצות 2:1 הפסד בולגריה 1.5:1.5 תיקו ארצות הברית 1.5:1.5 תיקו הונגריה 2:1 הפסד פולין 2:1 הפסד ספרד 1.5:1.5 תיקו הודו 0.5:2.5 ניצחון מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 1980 בוויקישיתוף מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ג'קי רובינסון

ג'ק רוזוולט "ג'קי" רובינסון (באנגלית: Jack Roosevelt "Jackie" Robinson‏; 31 בינואר 1919 – 24 באוקטובר 1972) היה שחקן בייסבול אמריקאי. ב-1947 הפך רובינסון לשחקן השחור הראשון במייג'ור ליג בייסבול (MLB). הופעת הבכורה של רובינסון עבור קבוצת ברוקלין דודג'רס הביאה לסיום 60 שנות הפרדת שחקנים לפי צבע עורם וסימנה את הסרת "מחסום הגזע" בבייסבול. רובינסון נולד בקיירו שבג'ורג'יה אך ב-1920 המשפחה עברה לפסדינה שבקליפורניה אחרי שאביו נטש את המשפחה. לאחר סיום התיכון למד רובינסון בפסדינה ג'וניור קולג'. ב-1940 הוא עבר ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והיה חבר בנבחרות הבייסבול, פוטבול, כדורסל ואתלטיקה קלה. ב-1942 גויס רובינסון לצבא. ב-1945 אחרי שהשתחרר מהצבא, הצטרף רובינסון לליגת השחורים ושיחק עבור הקנזס סיטי מונרכס בקנזס סיטי שבמיזורי. בסוף השנה חתם על חוזה בברוקלין דודג'רס. את רובינסון החתים בראנץ' ריקי, המנג'ר של הדודג'רס לאחר ראיון ממושך וחילופי דברים שזכו לפרסום. ריקי שאל את רובינסון האם יוכל להישאר שליו לנוכח מתקפות גזעניות, רובינסון השיב בשאלה, "האם אתה מחפש כושי שיפחד להילחם חזרה?" וריקי ענה לו שהוא מחפש מישהו שיהיה אמיץ מספיק בשביל לא להחזיר מלחמה. לאחר שרובינסון הסכים לתנאים הוא צורף ב-1946 לקבוצת הבת של הדודג'רס מליגת המשנה, מונטריאול רויאלס. עונה לאחר מכן הצטרף לקבוצה הבכירה. ב-15 באפריל 1947 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-MLB במשחק הביתי נגד בוסטון ברייבס. במהלך קריירת הבייסבול שלו סבל רובינסון מהתקפות גזעניות מילוליות ופיזיות. הנהלת הדודג'רס ומאמנה נתנו גיבוי לרובינסון חרף מחאות שחקנים במועדון, כמו כן איימה הליגה להשעות שחקנים מקבוצות יריבות אם יחרימו את המשחקים מול רובינסון. בשנתו הראשונה בליגה הוא נבחר לשחקן הטירון (רוקי) הטוב ביותר מטעם עיתון הספורט "ספורטינג ניוז" וגם זכה בפרס שחקן הטירון הטוב ביותר, שחילקה הליגה עצמה בפעם הראשונה. כעבור שנתיים, ב-1949 הוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של הנשיונל ליג. רובינסון השתתף שש פעמים בסדרת הגמר של הליגה, הוורלד סיריס, ושש שנים ברציפות הוא נבחר לקבוצת הכוכבים של הליגה (All Stars). ב-1962 צורף רובינסון להיכל התהילה של הבייסבול. ב-1987 הוחלט ב-MLB לקרוא לפרס רוקי העונה על שמו של רובינסון. ב-15 באפריל 1997, 50 שנה אחרי הופעת הבכורה שלו, הוציאה ה-MLB את מספר חולצתו של רובינסון, 42, משימוש בכל הקבוצות כאות כבוד על הישגיו. ב-15 באפריל 2004, ציינו ב-MLB בפעם הראשונה את יום ג'קי רובינסון, יום שבו כל סגלי הקבוצות והשופטים לובשים את המספר 42 לכבודו של רובינסון. הסרט 42 מספר את סיפורו. על שמו של רובינסון נקרא הכביש המחבר את הרבעים ברוקלין וקווינס בעיר ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא ג'קי רובינסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'קי רובינסון (באנגלית) ג'קי רובינסון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'קי רובינסון, באתר Baseball-Reference.com MLB ג'קי רובינסון, באתר Baseball-Reference.com ליגות אחרות ג'קי רובינסון, באתר ESPN.com MLB ג'קי רובינסון, באתר MLB.com ג'קי רובינסון, באתר The Baseball Cube ג'קי רובינסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'קי רובינסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דייב אנדרסון, עוד לא הספקנו להגיד ג'קי רובינסון, וכבר עברו 60 שנה, באתר הארץ, 18 באפריל 2007
ריגה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריגה – עיר הבירה של לטביה מפרץ ריגה – מפרץ בים הבלטי, בין לטביה לאסטוניה הסכם ריגה – הסכם שנחתם בריגה ב-18 במרץ 1921 וסיים את המלחמה הפולנית-סובייטית ריגה (ניו יורק) – עיירה במדינת ניו יורק, בסמיכות לרוצ'סטר מועדוני כדורגל בשם זה: ריגה (כדורגל) סקונטו ריגה אולימפס ריגה מוסטפא ריגה – כדורגלן הולנדי
ליגת העל הבנגלדשית

ליגת העל הבנגלדשית היא ליגת הכדורגל הבכירה בבנגלדש. הליגה ידועה גם בשמה המסחרי ה-"BPL" (בנגלדש פרימייר ליג). עד להקמת הליגה הלאומית בשנת 2000, הליגה הבכירה במדינה הייתה הליגה הבכירה של דאקה שכן המדינה חולקה למחוזות ובכל אחד מהם הונהגה ליגה נפרדת זו מזו. ליגת הכדורגל הלאומית הוקמה בשנת 2000 במתכונת זמנית עד שהחלה המתכונת הנוכחית, ב-2 במרץ 2007, אז הוקמה ליגה מסודרת שכללה 8 קבוצות מעיר הבירה, דאקה, ועוד ארבע קבוצות משאר רחבי המדינה. לאחר הקמת הליגה ב-2007, היא נקראה בהתחלה ה-B-League, ולאחר מכן שונה שמה ל"הליגה הבנגלדשית" ב-2009, וב-2012 שמה שונה לשם הנוכחי "ליגת העל הבנגלדשית" (BPL). השינוי האחרון סימן את תחילת העידן המקצועני בכדורגל הבנגלדשי, כאשר נפתחו ליגות מתחת לליגת העל והחלו להתקיים תחרויות כדורגל ברמה ארצית. הקבוצה המובילה והחזקה בליגה נכון ל-2020 היא דאקה אבאהאני שזכתה ב-6 אליפויות מאז 2007. בעונת 2016 קבעה דאקה אבאהאני שיא כשהייתה הקבוצה הראשונה שזוכה באליפות הליגה בעונה שלמה ללא הפסד. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הפרדציה הבנגלדשי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הבנגלדשית הליגה בוטלה עקב התפשטות וירוס הקורונה