laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נואל פרנסיסקו

נואל ג'ון פרנסיסקו (באנגלית: Noel John Francisco; נולד ב-21 באוגוסט 1969) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. הוא האמריקאי-אסייתי הראשון לאייש תפקיד זה. פרנסיסקו נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של נמסיו ותרזה פרנסיסקו. תרזה הגיעה במקור מהעיר אוסוויגו, ונמסיו היגר לארצות הברית מהפיליפינים במטרה ללמוד רפואה. פרנסיסקו גדל באוסוויגו וסיים את לימודיו בתיכון העירוני המרכזי של העיר. הוא למד באוניברסיטת ברנדייס במשך שנה, ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו ב-1991 עם תואר ראשון. ב-1996 הוא סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו. בתום לימודי המשפטים שלו היה פרנסיסקו עוזר משפטי עבור שופט בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית ג'ון מייקל לוטיג. אחר כך שימש כעוזרו המשפטי של אנטונין סקאליה, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, במהלך שנת 1997. פרנסיסקו החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד עורכי דין בשם "קופר, קרווין ורוזנטל", המכונה בהווה "קופר וקירק". הוא היה חלק מהצוות המשפטי שעבד עבור מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש במהלך ספירת הקולות החוזרת בפלורידה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. ב-2001 מונה ליועץ משפטי במשרד היועץ המשפטי של הבית הלבן. בשנים 2003–2005 עבר למשרד היועץ המשפטי של סגן עוזר התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית. ב-2005 שב פרנסיסקו למגזר הפרטי, והצטרף למשרד עורכי דין בוושינגטון הבירה, שם נתמנה ליושב ראש מחלקת הרגולציה הממשלתית של המשרד. בעת עבודתו במשרד עורכי דין זה, הופיע מספר פעמים בפני בית המשפט העליון, כולל בתיק "מקדונל נגד ארצות הברית", במסגרתו עתר מושל וירג'יניה לשעבר בוב מקדונל נגד הרשעותיו במספר עבירות שוחד. נוסף על כך, פרנסיסקו טען בפני ערכאות פדרליות וארציות נמוכות יותר במגוון רחב של עניינים חוקתיים, אזרחיים ופליליים. פרנסיסקו עזב בסופו של דבר את משרד עורכי הדין לבקשת הנשיא דונלד טראמפ, שמינה אותו לסגן פרקליט המדינה של ארצות הברית ב-23 בינואר 2017. למעשה, עם מינויו לסגן פרקליט המדינה, שימש כפרקליט המדינה דה פקטו עד 10 במרץ 2017. ב-7 במרץ 2017 הודיע הבית הלבן על מועמדותו של פרנסיסקו לתפקיד פרקליט המדינה של ארצות הברית. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 50–47 ב-19 בספטמבר. במהלך דיון שנערך בבית המשפט העליון של ארצות הברית באפריל 2018 על רקע צו נשיאותי 13769, שאלה השופטת אלנה קגן את פרנסיסקו האם איסור נשיאותי על כניסת יהודים לארצות הברית יהא חוקי אם כי לא סביר, ענה פרנסיסקו כי איסור שכזה יכול להיות חוקי, לו הקבינט של ארצות הברית ימליץ על כך. באוגוסט 2019 הגישה מחלקת המשפטים, כשפרנסיסקו בראשה, בקשה לביהמ"ש העליון לכינוס דיון על אודות הגבלות עיריית ניו יורק על כלי נשק, אף על פי שהממשלה טרם נקטה עמדה בשאלה האם התיק הוא חסר משמעות מעשית כפי שטוענות העירייה. ביוני 2020 הודיע פרנסיסקו על כוונתו לעזוב את התפקיד. הכירו את פרקליט המדינה, באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית (באנגלית) דן מריקה ואריאנה דה ווג'יו, Trump announces Noel Francisco as solicitor general pick, באתר CNN‏, 8 במרץ 2017 (באנגלית) רן דגוני, ‏"אם נשיא אנטישמי יאסור כניסת ישראלים לארה"ב, זה חוקי?", באתר גלובס, 24 באפריל 2018 מרסיה קויל, DOJ's Noel Francisco Wants to Argue in Disputed Gun Case the Justices Might Not Hear, באתר Law.com‏, 13 באוגוסט 2019 (באנגלית) ריצ'רד וולף, Solicitor General Noel Francisco resigns after tumultuous years representing Trump at Supreme Court, באתר USA Today‏, 17 ביוני 2020 (באנגלית)
יחסי איחוד האמירויות הערביות – יפן

יחסי איחוד האמירויות הערביות–יפן הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות לבין יפן. יפן הכירה בעצמאות איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 1971, ופתחה את השגרירות שלה במדינה באפריל 1974, זמן מה לאחר שאיחוד האמירויות פתחה את שגרירותה במדינה בדצמבר 1973. בינואר 1995 פתחה יפן קונסוליה ראשית בדובאי. בשנת 2017 ייצאה יפן סחורות בשווי 7.2 מיליארד דולר, וייבאה בשווי 20.7 מיליארד. עיקר הסחורות שיצאו מיפן היו מכוניות, מכונות ומוצרים חשמליים. הסחורות שיובאו ליפן היו בעיקר נפט, גז טבעי נוזלי ואלומיניום. בשנת 2004 ביקר ביפן שר ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי שייח' מובארכ אל-נהיאן וחתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בנושאי השכלה גבוהה ומחקר מדעי עם עמיתו היפני שר החינוך, התרבות, המדעים, התרבות, הספורט והטכנולוגיה, טקאו קאומרה. יחסי אלג'יריה–יפן יחסי איחוד האמירויות הערביות–סין יחסי איחוד האמירויות הערביות–טאיוואן מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – יפן בוויקישיתוף יחסי יפן–איחוד האמירויות הערביות באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן באיחוד האמירויות הערביות(הקישור אינו פעיל) הקונסוליה הכללית של יפן בדובאי(הקישור אינו פעיל) שגרירות איחוד האמירויות הערביות בטוקיו, יפן, EMBASSYPAGES.COM שגרירות יפן באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, EMBASSYPAGES.COM
יחסי בחריין–יפן

יחסי בחריין–יפן הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת בחריין ובין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1972, שנה אחרי שבחריין קיבלה עצמאות. לשתי המדינות היסטוריה של שיתוף פעולה כלכלי מוצלח, כשיפן היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של הממלכה המפרצית. אף על פי שהיחסים הדיפלומטיים נוסדו בשנת 1972, הסחר החל כבר בשנת 1934, עת הגיע המשלוח הראשון של נפט מבחריין לעיר הנמל יוקוהמה שביפן. בשנת 2019 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-660 מיליון דולר. בין הסחורות שבחריין ייצאה ליפן בהיקף כולל של כ-630 מיליון דולר היו כלי רכב, מכונות וציוד אלקטרוני; בין הסחורות שיפן ייצאה לבחריין בסך כולל של 30 מיליון דולר היו אלומיניום, כימיקלים אנאורגניים ודגים. כמו כן, מאז 2008 מתקיים שיתוף פעולה כלכלי בהיקף 17.37 מיליון דולר. נערכו ביקורים רשמיים רבים מצד כוחות ההגנה של יפן בבחריין, במקביל לביקורים מצד כוחות ההגנה של בחריין. מדיה וקבצים בנושא יחסי בחריין–יפן בוויקישיתוף יחסי יפן–בחריין, באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן בבחריין (הקישור אינו פעיל, 26 באוגוסט 2019) שגרירות ממלכת בחריין ביפן שגרירות בחריין בטוקיו, יפן, EmbassyPages.com שגרירות יפן במנאמה, בחריין, EmbassyPages.com יחסים בילטרליים, שגרירות בחריין ביפן Japan exports from Bahrain, Trading Economics Bahrain exports from Japan, Trading Economics
יחסי יפן–ירדן

יחסי יפן–ירדן הם היחסים הדו-צדדיים שבין הממלכה הירדנית ההאשמית לבין יפן. שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1954. שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים בשנת 1954, שתי המדינות מקיימות יחסים ידידותיים, ושומרות על קשר בין המשפחה הקיסרית היפנית לבין משפחת המלוכה הירדנית. בשנת 1974 ייסדו שתי המדינות שגרירויות הדדיות. יפן הקימה שגרירות בעמאן, ואילו ירדן ייסדה שגרירות בטוקיו. 1985 - הסכם הסיוע בין שתי המדינות נכנס לתוקפו. 1995 - נכנס לתוקף הסכם התעופה. 1997 - נכנס לתוקף הסכם המבטל את הצורך בוויזה בין שתי המדינות. 2012 - נכנס לתוקף ההסכם לשיתוף פעולה בשימוש למטרות שלום באנרגיה גרעינית. ירדן ייצאה בשנת 2017 סחורות בשווי 5.35 מיליארד ין, שכללו בעיקר דשן ועפרת זרחן, וייבאה מיפן סחורות בשווי 61.29 מיליארד, בעיקר מכונות תובלה ואחרות. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–ירדן בוויקישיתוף יחסי יפן–ירדן באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן בירדן(הקישור אינו פעיל) מסר מהשגריר יאנגי, שגרירות יפן בירדן שגרירות ירדן בטוקיו, יפן, EMBASSYPAGES.COM
יחסי יפן–כווית

יחסי יפן–כווית הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת כווית לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1961. ליפן שגרירות בכווית סיטי ולכווית שגרירות בטוקיו. בשנת 1974 התרחשה מתקפה על שגרירות יפן בכווית . שגריר ומספר עובדים נלקחו כבני ערובה ושוחררו בהמשך. אמיר כווית, סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, ערך ביקור רשמי ביפן במרץ 2012. במהלך ביקורו התקבל על ידי קיסר יפן, אקיהיטו, ונפגש עם ראש ממשלת יפן יושיהיקו נודה. בשנים 2013–2014 נכנסה לתוקפה בשתי המדינות האמנה למניעת כפל מס. כמו כן, באוגוסט 2013 ביקר בכווית ראש ממשלת יפן שינזו אבה. במהלך ביקורו התקבל על ידי אמיר כווית, ונועד עם ראש ממשלת כווית, ג'אבר אל-מובארכ אל-חאמד אל-סבאח. שני הצדדים סיכמו לייסד "שותפות מקיפה". בשנת 2014 ייצאה כווית ליפן סחורות בשווי 12.38 מיליון דולר ובהן נפט גולמי ומוצרים המופקים מנפט, וייבאה סחורות בשווי 1.89 מיליון, ובהן מנועי כלי רכב, פלדה, מכונות וציוד חשמלי. יחסי יפן–ערב הסעודית יחסי יפן–קטר מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–כווית בוויקישיתוף יחסי יפן–כווית, באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן בכווית סיטי, כווית, EMBASSYPAGES.COM שגרירות כווית בטוקיו, יפן, EMBASSYPAGES.COM
דמבוביצ'וארה

דמבוביצ'וארה (ברומנית: Dâmbovicioara) הוא כפר בקומונה באותו שם, השייך למחוז ארג'ש, בחבל מונטניה שברומניה. כ-70 ק"מ צפונית מערבית לבוקרשט. הכפר ידוע בזכות אתרי הטבע המרהיבים שבסביבתו. דמבוביצ'וארה שוכנת על נחל באותו שם. במעבר ההרים רוקאר-בראן(אנ') המפריד בין רכס פיאטרה קראיול (Piatra Craiului) לבין רכס בוצ'ג'. מערת דמבוביצ'וארה - מערת נטיפים פתוחה לביקורים. אורך המערה כ-550 מטר. היא כוללת מספר אולמות שהמעברים ביניהם הם ברוחב 3–4 מטר וגובהם כ-2 מטר. קניון דמבוביצ'וארה - מעבר צר שאורכו כ-9 ק"מ, משני צידיו מתנשאים צוקים בגובה כ-80 מטר. בתחתית הקניון זורם הנחל ולידו עובר כביש 730. מפלי דמבוביצ'וארה נמצאים במרחק כ-19 ק"מ מהכפר. בדמבוביצ'וארה עובר כביש 730 המחבר את הכפר לכביש הארצי E574. דמבוביצ'וארה באתר מלון דמבוביצ'וארה באתר של רדיו רומניה סיור בקניון דמבוביצ'וארה באתר למטייל אתר עם תמונות ממערת דמבוביצ'וארה
פינקי והמוח

פינקי והמוח (באנגלית: Pinky and the Brain) היא סדרת אנימציה בת 66 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1995 ל-1998 ברשת Kids' WB. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנות ה-90 של המאה ה-20. כמו אנימניאקס היא זכתה לשבחים רבים ולמספר פרסים, בהם פרס אמי לסדרות יומיות. הדמויות נוצרו במקור כחלק מסדרת האנימציה אנימניאקס, ובעקבות ההצלחה לה זכו נוצרה סדרת בת בכיכובם. הסדרה הופקה על ידי סטיבן ספילברג ואולפני האחים וורנר. פינקי והמוח הם שני עכברי מעבדה מהונדסים גנטית, דבר שהקנה להם אינטליגנציה ברמה אנושית ויכולת דיבור. מוח הוא עכבר גאון וחמור סבר שרוצה להשתלט על העולם ופינקי הוא עכבר עליז וטיפש, דמות מצחיקה ולא רצינית. הם גרים בכלוב במעבדות המחקר של אקמי (Acme). בכל פרק למוח יש תוכנית חדשה לשניהם (שהוא הולך להוביל) להשתלטות על העולם, אשר מסתיימת תמיד בכישלון, לעיתים קרובות בגלל פינקי הטיפש והלא רציני. כמו רוב הפרקים של אנימאניקס, פרקים רבים הם פרודיות על נושא מסוים, בדרך כלל סרט. הסדרה נחשבת ליותר הומורסטית, סאטירית ופרועה מ-"אנימניאקס" ומיועדת לצעירים ולמבוגרים. משפט המפתח המפורסם של הסדרה הוא: – ”תגיד, מוח, מה אתה רוצה לעשות הלילה?” – ”מה שאנחנו עושים בכל לילה, פינקי, מנסים להשתלט על העולם!” גם הקריאות חסרות המשמעות של פינקי, כגון "נארף", "זורט" ו"אגד", מזוהות עם הסדרה. על בסיס "פינקי והמוח" נוצרה סדרת המשך בשם "פינקי, מירה והמוח" המצרפת את דמותה של מירה (Elmyra באנגלית) מ"עלילות טייני טון". הסדרה שודרה בשנים 1998–1999, וירדה לאחר העונה הראשונה בשל בעיות תקציב. דמויותיהם של פינקי והמוח חזרו להופיע בשנת 2020 בגרסה המחודשת של "אנימניאקס". המוח: עכבר מעבדה גאון וחמור סבר שמתכנן יום אחר יום איך להשתלט על העולם ונאלץ להשתמש בעוזרו פינקי למזימותיו, אך תמיד נכשל. פינקי: עכבר מעבדה ועוזרו של מוח, לעומת מוח הוא יחסית טיפש ולא רציני, ברוב הפרקים הוא לרוב רק עומד בדרכו של מוח וגורם נזק. סנובול: אוגר מרושע המנסה אף הוא להשתלט על העולם. אויבו של מוח. מדיה וקבצים בנושא פינקי והמוח בוויקישיתוף "פינקי והמוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פינקי והמוח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פינקי והמוח", באתר Metacritic (באנגלית) "פינקי והמוח", באתר HBO Max (באנגלית) "פינקי והמוח", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "פינקי והמוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פינקי והמוח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
עונת 2019/2020 בבונדסליגה

עונת 2019/2020 הייתה העונה ה-57 של ליגת הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-16 באוגוסט 2019 וצפויה להסתיים ב-27 ביוני 2020. באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות ה-30 שלה ובפעם השמינית ברציפות. מתוך 18 הקבוצות המשתתפות בבונדסליגה: 15 המשיכו מהעונה שעברה. שתי המסיימות ראשונות בבונדסליגה השנייה, פ.צ. קלן ופאדרבורן 07 העפילו לבונדסליגה במקומן של הנובר 96 ונירנברג שסיימו בשני המקומות האחרונים, אוניון ברלין העפילה לבונדסליגה לאחר שניצחה במשחקי המבחן את שטוטגרט. פ.צ. קלן חזרה לליגה הראשונה לאחר היעדרות של עונה אחת, פאדרבורן 07 לאחר היעדרות של ארבע עונות ואוניון ברלין העפילה לראשונה בתולדותיה. הנובר 96 ושטוטגרט ירדו לבונדסליגה השנייה לאחר שתי עונות בליגה ראשונה ונירנברג ירדה לאחר עונה אחת. *ורדר ברמן נשארה בליגה במשחק הפלייאוף לאחר שגברה בסיכום שני משחקים על פ.צ. היידנהיים. מדיה וקבצים בנושא עונת 2019/2020 בבונדסליגה בוויקישיתוף ניקו קובאץ' סיים את תפקידו כמאמן באיירן מינכן, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2019 Robert Lewandowski voted Player of the Season for 2019/20!, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית) Rookie of the Season, Bundesliga, ‏18 ביולי 2020 (ארכיון) Goal of the Season: Emre Can's stunner against Leverkusen wins vote!, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
יחסי ונואטו–שווייץ

יחסי ונואטו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ונואטו לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין רפובליקת ונואטו כוננו ב-1990 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות. ונואטו מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת ונואטו, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. בין 1999 ל-2002 תמכה שווייץ בפרויקט מוזיקלי בוונואטו. באוקטובר 2013 ביקר שר החוץ של שווייץ דידייה בורקהלטר בוונואטו לצורכי עבודה במסגרת ביקור רשמי, וכך היה בעצם ביקור רם דרג בין שתי המדינות. חוקרים ואמנים בתחומים שונים מוונואטו יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף 2012 חיו בוונואטו 12 שווייצרים, מהם שישה החזיקו אזרחות כפולה של ונואטו ושל שווייץ. שווייץ אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על ונואטו. ונואטו אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. היחסים הבילטרליים שבין שווייץ לוונואטו, אתר משרד החוץ של שווייץ
אמנת אדיס אבבה

אמנת אדיס אבבה היא אמנה אשר נחתמה ב-23 באוקטובר 1896, וסיימה באופן רשמי את המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה בתנאים שהטיבו עם אתיופיה. אמנה זו החליפה הסכם סודי בין אתיופיה ואיטליה שהוכן מספר ימים לאחר ניצחון אתיופי מוחץ בקרב עדווה במרץ של אותה השנה, בו הביסו הכוחות האתיופים תחת פיקודו של מנליק השני את האיטלקים. הצעד המשמעותי ביותר שהאיטלקים אולצו לבצע הוא ביטול הסכם ווצ'אלה והכרה באתיופיה כמדינה עצמאית. לאחר חתימת ההסכם ובתוך כשנה, הממלכה המאוחדת וצרפת, שהיו להן מושבות לצד אתיופיה, חתמו אמנות נוספות עם אתיופיה שהכירו בה כמדינה שווה. ההסכם עם צרפת נחתם בסוף ינואר 1897, בזמן שההסכם עם הממלכה המאוחדת נחתם ב-14 במאי 1897. על פי הסכם אוצ'ילי בנוסחה האיטלקי, אתיופיה חויבה להעביר את הסמכות על מדיניות החוץ שלה לאיטליה, מהלך זה הפך את אתיופיה למדינת חסות איטלקית דה פקטו, בשעה שהנוסח האמהרי שם את הממשלה האיטלקית כצד מתווך בלבד. כאשר מנליק השני גילה את הסטייה מהנוסח האמהרי הוא האמין כי האיטלקים הוליכו אותו שולל; ועל כן יצא למלחמה. בנוסף, האיטלקים הסיטו את קו הגבול שהוחלט עליו בהסכם על דעתם עצמם, דבר אשר פגע קשות ביחסי המדינות, שהיו מעורערים ממילא. ובכל זאת, אף על פי היתרון שהיה לאיטלקים לפני המלחמה, קרב עדווה גרם לכ-3,000 חיילים איטלקים ליפול בשבי, בנוסף לכוחות אתיופים אשר ניצחו את שאריות הצבא האיטלקי באריתריאה, כשהאחרונים חששו להיזרק לים על ידי אויביהם. יתר על כן, החדשות על ההפסד המביש הגיעו גם כן לאיטליה עצמה, וגרמו לסערה פוליטית שהכריחה את פרנצ'סקו קריספי להתפטר מתפקידו כראש ממשלת איטליה. כל הגורמים הללו הביאו את קיסר אתיופיה, מנליק, לבצע את שיחות השלום כאשר ידו על העליונה. ההצעה האיטלקית הראשונה, אשר הוצגה על ידי הגנרל טומאסו סלסה ב-11 במרץ, הציעה למנליק את ביטול הסכם אוצ'ילי ויצירת אמנה חדשה בתנאים אשר יטיבו עם אתיופיה, אך אתיופיה לא תוכל להפוך למדינת חסות של שום מעצמה אחרת. מנליק סירב להצעה בטענה כי הוא "יצא למלחמה על מנת לשחרר את האימפריה שלו, ולא על מנת להחליף השפלה אחת באחרת". כתוצאה מכך, מנליק החזיק את סלסה כאסיר עד סוף השיחות. עד ל-23 באוגוסט סירבו האיטלקים לביטול הסכם אוצ'ילי ללא תנאים, והכרה בריבונותה העצמאית של אתיופיה. מרגע שהאיטלקים ויתרו בעניין זה, השיחות נוהלו במהירות ובקלות. השבויים האיטלקים, שנהנו מתנאים סבירים על פי ההיסטוריונים, יוחזרו לאיטליה, ואיטליה תשלם פיצוי של 10 מיליון לירות איטלקיות על החזקתם. באופן די מפתיע, האיטלקים שמרו על רוב, אם לא על כל הטריטוריות שמעבר לנהר מרב-בלסה ונהר מוני שנכבשו על ידם; מנליק השאיר בידי האיטלקים שטח גדול מטיגארי, שנחשב במשך דורות כאתיופי. גבול אתיופיה-אריתריאה שונה לאחר מכן שוב ושוב בסדרת הסכמים בשנים 1900, 1902, ו-1908. Harold Marcus, The Life and Times of Menelik II: Ethiopia 1844-1913 (Lawrenceville: Red Sea Press, 1995), pp. 174-177 Marcus, Harold G. (בינואר 1995). The life and times of Menelik II: Ethiopia, 1844-1913 (באנגלית). Red Sea Press. p. 175. ISBN 9781569020098. {{cite book}}: (עזרה) Margery Perham, The Government of Ethiopia, second edition (London: Faber and Faber, 1969), pp. 58f; Marcus, Menelik II, p. 175
גולדה (סרט תיעודי)

גולדה הוא סרט תיעודי בהפקה ישראלית-גרמנית משותפת משנת 2019. הוא עוסק בשנות כהונתה של גולדה מאיר (1898 – ‏1978) כראש ממשלת ישראל. במאי הסרט הם שגיא בורנשטיין, אודי ניר ושני רוזנס. הסרט פורש רקע קצר על ראשית חייה של מאיר בארץ מולדתה רוסיה ובארצות הברית, שאליה היגרה כילדה עם משפחתה, וכן על תפקידים ציבוריים שמילאה מאז עלייתה לארץ ישראל ועד שנת 1969. הוא מתמקד בחמש השנים שבהן כיהנה מאיר כראש הממשלה (1969-‏1974). נסקרים בו בפירוט תפקודה ויחסה לשורה של סוגיות: יחסי ארצות הברית-ישראל, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ההתמודדות עם הטרור, עתידם של השטחים שנכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים, המחאה החברתית ותנועת הפנתרים השחורים, הסכסוך הצבאי עם מצרים והניסיון לכונן יחסי שלום עמה, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. הסרט מתאר גם את המציאות של זקנה ומחלה, שמאיר פעלה תחת משאם ומילאה את תפקידה למרות אלו. הציר העובר לאורכו של הסרט הוא קטעים משיחה בין מאיר לבין עיתונאי רשות השידור יעקב אחימאיר ואלימלך רם. שיחה זו נערכה לאחר סיומו הרשמי של ראיון טלוויזיוני עמה במסגרת התוכנית "מוקד" בשנת 1978, חודשים ספורים לפני פטירתה. השיחה נערכה באולפן וצולמה, אך הוגדרה שלא לפרסום. במהלכה דיברה מאיר בגילוי לב נדיר על דעותיה ותחושותיה ביחס לענייני הציבור שבהם עסקה. הקלטת השיחה התגלתה בארכיון רשות השידור לאחר תחילת הפקת הסרט ובעקבות תגלית זו הוא הופק למעשה מחדש. בנוסף לקטעי השיחה באולפן רשות השידור נעשה במסגרת הסרט שימוש נרחב בחומרי ארכיון שבהם הופיעה ודיברה מאיר. כמו כן שובצו בו בהרחבה קטעי מונולוגים מצולמים של אישים שהכירו את מאיר ועבדו אתה. הם דיברו על דמותה של מאיר, על כהונתה ועל חוויותיהם ממגעיהם עמה. האישים הדוברים הם אורי אבנרי - חבר הכנסת, צבי זמיר - ראש המוסד, מירון מדזיני - דובר לשכת ראש הממשלה, קולט אביטל - דיפלומטית וכן יוסי ביילין - דובר מפלגת העבודה. חלק מהדוברים תיארו את מאיר כדמות הגונה, טראגית, שלא התאימה מבחינת אישיותה וגילה למילוי התפקיד החיוני שנטלה על עצמה. הסרט מלווה בפסקול אודות חייה ועבודתה של מאיר והרקע ההיסטורי, המדיני והצבאי להם, כמו גם הרקע האישי של מאיר. הסרט הופק על ידי שגיא בורנשטיין, אודי ניר, גאורג טשורטשנטהאלר (Georg Tschurtschenthaler) וכריסטיאן ביט (Christian Beetz). הוא הופק בסיועם של ארגונים שונים וביניהם ערוץ Arte והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. "גולדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הסרט, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה קדימון הסרט הסרט, באתר פסטיבל דוקאביב הסרט (אורכב 22.08.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר פסטיבל דוקו.טקסט התפקידים הנזכרים הם אלו שבהם שימשו האישים בתקופות הרלוונטיות לסרט.
קרחון לוגן (קנדה)

קרחון לוגן (באנגלית: Logan Glacier) הוא קרחון הזורם בשטח מדינת אלסקה שבארצות הברית ובהמשך בשטח פרובינציית יוקון שבקנדה. הקרחון זורם במורדותיו הצפוניים של הר לוגן שביוקון, לכיוון צפון מערב, דרך הגבול בין קנדה - ארצות הברית והופך למוצאו של נהר צ'יטינה. הקרחון נקרא בשם זה בשל קרבתו להר לוגן. השם ניתן לו על ידי וועדת הגבולות הבינלאומית של קנדה וארצות הברית בשנת 1912. • Chic Scott, Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering, P. 97 תצלומי קרחון לוגן ההיסטוריה של שם הקרחון
הוט וילס

הוט וילס (באנגלית: Hot Wheels, "גלגלים לוהטים") הוא מותג מכוניות צעצוע המיוצר על ידי חברת מאטל האמריקאית. המותג הוא הנמכר ביותר בתחומו בעולם. החברה הוקמה ב-18 במאי 1968 על ידי הממציא האמריקאי אליוט הנדלר (אנ'). הרעיון להוט וילס היה ייצור מכוניות מסוג "Hot Rod" (אנ') - הנתונות לשדרוגים חיצוניים ופנימיים ("Custom car" (אנ')), ולא בהכרח מבוססות על דגמים קיימים. בהתחלה התמקדה החברה בכלי רכב אמריקאיים טיפוסיים לתקופה, כגון שברולט קמארו. בשנים הראשונות היה מאבק צמוד בין הוט וילס למטצ'בוקס (אנ'), החברה המתחרה שהציגה דגמים פשוטים יותר, על הבכורה בתחום. שנות ה-70 היו טובות להוט וילס, כאשר החברה ייצרה מעל מאה דגמים חדשים, והשתדרגה בסלוגן חדש "Go With the Winner". החברה התחילה לייצר כלי רכב אירופאים, כדוגמת חיפושית. בשנות ה-80 החליטו בחברה לשים דגש בנוסף למכוניות ההוט-רוד, בייצור של דגמי מכוניות משפחתיות (אנ'): דודג' אומני 024, רנו פואגו ועוד. בשנת 1983 חברת הוט וילס חוותה משבר עם חברת ג'נרל מוטורס לאחר שבנתה דגם אב-טיפוס של שברולט קורבט, לפני מועד חשיפתו לשוק. חברת ג'נרל מוטורס כמעט וביטלה את חוזה הזיכיון עם חברת מאטל. בסופו של דבר, תוצאת המשבר הייתה חיובית, מאחר ששתי החברות הראו עלייה במכירות ביחס לשנים קודמות. שנות ה-90 וה-2000 המשיכו את מגמת ההצלחה עם יציאתן של מאות דגמים חדשים, מסלולים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו. Hot Wheels Classics – בשנות ה-2000 עקב דרישות מרובות, החלה החברה לייצר שוב דגמים אייקוניים של מכוניות שרירים אמריקאיות משנות ה-60 וה-70. בין השאר נכללו בסדרה דגמי פורד ת'אנדרבירד, שברולט מאליבו ופלימות' ברקודה. חברת הוט וילס נותנת חסויות לנהגים המתחרים בתחרויות NASCAR ו-IndyCar Series (אנ'). בנוסף, המכוניות של החברה מופיעות בכעשרות משחקי וידאו, בהם Rocket League, Need for Speed ו-Forza Horizon. מדיה וקבצים בנושא הוט וילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוט וילס הוט וילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוט וילס, סרטונים בערוץ היוטיוב
יחסי טובאלו–שווייץ

יחסי טובאלו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין טובאלו כוננו ב-2005 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות. טובאלו מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת טובאלו, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. הסחר שבין שתי המדינות הוא זניח. שווייץ מייבאת מטובאלו מוצרים שונים כגון צעצועים, ציוד ספורטיבי וציוד אתלטיקה. התיירות השווייצרית בטובאלו היא מזערית. חוקרים ואמנים בתחומים שונים מטובאלו יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. שווייץ אינה מיוצגת בטובאלו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על טובאלו. טובאלו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. טובאלו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר בזל. היחסים הבילטרליים שבין שווייץ לטובאלו, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE GENERAL OF TUVALU IN BASEL, SWITZERLAND
קרחון לוגן

האם התכוונתם ל... קרחון לוגן (קנדה) – קרחון הזורם בשטח מדינת אלסקה שבארצות הברית ובהמשך בשטח פרובינציית יוקון שבקנדה. קרחון לוגן (מונטנה) – קרחון במדינת מונטנה שבארצות הברית
יחסי טונגה–שווייץ

יחסי טונגה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת טונגה לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין ממלכת טונגה כוננו ב-1985 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות. טונגה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת טונגה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. חוקרים ואמנים בתחומים שונים מטונגה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף שנת 2012 התגוררו בטונגה 13 שווייצרים, מהם ארבעה מחזיקים באזרחות כפולה של טונגה ושל שווייץ. שווייץ אינה מיוצגת בטונגה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על טונגה. טונגה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. היחסים הבילטרליים שבין שווייץ לטונגה, אתר משרד החוץ של שווייץ
יחסי מיקרונזיה–שווייץ

יחסי מיקרונזיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה כוננו ב-2003 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות. מיקרונזיה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת מיקרונזיה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. חוקרים ואמנים בתחומים שונים ממיקרונזיה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. שווייץ אינה מיוצגת במיקרונזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבמנילה, בירת הפיליפינים, על מיקרונזיה. מיקרונזיה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. היחסים הבילטרליים שבין שווייץ למיקרונזיה, אתר משרד החוץ של שווייץ