laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאוזוליאום מזור

מאוזוליאום מזור הוא מאוזוליאום רומי מאמצע המאה ה-3, השוכן בפאתיה המערביים של העיר אלעד, ממזרח לכביש 444 ולכביש 6. המבנה ניצב בגובה של כ-75 מטרים מעל פני הים, בצידו הצפוני של נחל מזור. האתר שבו שוכן המבנה הוכרז כגן לאומי ב-21 במרץ 2002 ושטחו כ-25 דונמים. מבנה זה הוא היחיד מסוגו בארץ ישראל שממערב לירדן, אשר שרד בשלמותו מהתקופה הרומית. המבנה השתמר בשל כך ששימש משך תקופה ארוכה כמקום תפילה מוסלמי שכונה "מקאם א-נבי יחיא". המבנה, שגובהו 4.8 מטרים, בנוי בצורת חדר רבוע ובו שרידי סרקופגים שנועדו ככל הנראה לבני זוג. תקרתו עשויה לוחות אבני גזית הנישאים על ידי שתי קשתות. קירותיו העבים וחלונותיו הקטנים משמרים בו טמפרטורה קבועה. חזית המאוזוליאום הפונה צפונה בנויה משער רחב המחולק לשלוש כניסות על ידי שני עמודים. בראש העמודים כותרות קורינתיות, ומעליהן קרניז מסוגנן. חדר נוסף שוכן בצידו הדרומי של המבנה ובו קולומבריום המכיל שישים גומחות ליונים. בשלב מאוחר יותר פונו חלקיהם העליונים של הסרקופגים, ובקיר הדרומי של חדר הקבורה נקבע מיחרב. ליד המיחרב נפרץ מעבר בקיר המקשר בין שני החדרים. המקום הוקדש לנביא יחיא, הוא יוחנן המטביל. בסביבת המאוזוליאום מספר קברים ובורות מים. מדיה וקבצים בנושא מאוזוליאום מזור בוויקישיתוף תיאור המקום באתר "Inature" סיור מצולם בתוך מאוזוליאום מזור, באתר "תפוז אנשים". 30 בספטמבר 2010 מיכאל יעקובסון, סקירה על המאוזולאום וסביבתו, באתר "חלון אחורי". 7 ביולי 2013 אתרים מוכרזים, אתר רשות הטבע והגנים
גאורג שוריס

גאורג שוריס (בגרמנית: Georg Schories‏; 9 בינואר 1874, ברלין - 2 בדצמבר 1934, ברלין) היה שחמטאי גרמני. שוריס נולד בגרמניה, אך היגר לפריז ומשם לאנגליה, שם חי שנים רבות. במהלך מלחמת העולם הראשונה נעצר, ולאחר מכן חזר לגרמניה. שוריס ניצח בתחרות קנטרברי בשנת 1903, וסיים בתיקו דו-קרב נגד פאול לאונהרדט 2-2 בלונדון, בשנת 1904. שוריס קיבל תואר אמן בתחרות ברמן 1905, שם חלק מקום ראשון עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר אותו גם ניצח בפלייאוף 2.5-1.5 Short Matches of the 20th Century, web.archive.org, ‏2007-09-28. שוריס חלק מקום 9–10 בתחרות שבינגן בשנת 1905 (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1907 ניצח שוריס תחרות חובבים באוסטנדה, לאחר מכן השתתף בהצלחה פחותה בתחרות האמנים הכללית. שוריס חלק מקום ראשון עם ויקטור ולטוך בתחרות בלקפול בשנת 1907, ניצח בתחרות טונברידג' בשנת 1908, חלק מקום ראשון בתחרות בלקפול 1910 עם פרדריק ייטס אך הפסיד לו בפלייאוף 0–4, הגיע שני אחרי פרדריק ייטס בתחרות ברומלי 1910, חלק מקום 3–5 בתחרות אוקספורד 1910 וניצח בתחרות גלאזגו 1911. בסוף שנת 1912 קיים שוריס דו-קרב נגד ג'ון אוהנלון וניצח +11 -7 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). [1] (אורכב 15.05.2008 בארכיון Wayback Machine) במאי 1914 ניצח שוריס בתחרות בעיר בלפסט בתוצאה 10.5/11 לאחר מכן ניצח בתחרות צ'סטר 1914 ונעצר עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה חלק שוריס מקום 5–7 בתחרות המבורג 1921 (ניצח: ארהרדט פוסט), חלק מקום 3–4 בתחרות קיל 1922, הגיע למקום השלישי בתחרות ויסבאדן 1925 (ניצח: מקס אויבה) והגיע שני בתחרות ברלין 1919 (ניצח: ברתולד קוך). התחרות האחרונה בה השתתף הייתה בבאד פירמונט, האליפות הראשונה של גרמניה בה היה שוריס המשתתף המבוגר ביותר, והגיע למקום ה-15. ניצח: יפים בוגוליובוב. NED-ch08 The Hague/Leiden 1933, web.archive.org, ‏2007-08-07 גאורג שוריס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ביוגרפיה של שוריס בעיתון Berliner schach verband ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אה"מ בלווידרה (1809)

אוניית הוד-מלכותו "בלווידרה" (באנגלית: HMS Belvidera) הייתה פריגטת מפרשים בריטית בת 36 תותחים, שנבנתה בדפפורד ב-1809. במלחמת 1812 היא שימשה אוניית הדגל של אדמירל הרברט סוייר (Herbert Sawyer) בתחנת הצי ב הליפקס, בחוף האטלנטי של קנדה. ב-23 ביוני 1812, חמישה ימים לאחר פרוץ המלחמה, נתקלה "בלווידרה" בפריגטות האמריקניות הכבדות ממנה "פרזידנט", "קונגרס" ו"יונייטד סטייטס". הבריטים לא ידעו כי האמריקנים הכריזו מלחמה על ארצם, ולאחר שהשיבו אש הצליחו להתחמק בלילה מרודפיהם. שיירת אוניות סוחר בריטית, שעשתה דרכה מג'מייקה, ניצלה גם היא, מאחר שהפריגטות האמריקניות היו עסוקות במרדף אחר אוניית המלחמה. "בלווידרה" הייתה אחת מאוניות השייטת הבריטית בפיקוד פיליפ ברוק שרדפה ביולי 1812 אחר "קונסטיטושן", פריגטה אחרת של הצי האמריקני, שעשתה דרכה ממפרץ צ'סאפיק אל ניו יורק. עד סופה של המלחמה השתתפה "בלווידרה" בהטלת ההסגר הימי על נמלי החוף המזרחי של ארצות הברית, ואף לכדה אוניות סוחר ופריבטירים אחדות. היא הוסיפה לשרת בצי עד אמצע המאה ה-19. ב-1846 הוצאה משירות פעיל והוסבה לאוניית אספקה (store ship) בנמל פורטסמות. ב-1846 הוסבה לאוניית קליטה (recieving ship) וב-1906 נמכרה לגריטה. מדיה וקבצים בנושא אה"מ בלווידרה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התרוממות (פסל)

התרוממות הוא פסל מאת האמן הישראלי מנשה קדישמן. הפסל מורכב משלושה עיגולי פלדת קורטן בקוטר 5 מטרים ובעובי 60 ס"מ המונחים, זה מעל זה בזווית של 55°. הקומפוזיציה הזו מעניקה לפסל תחושה של תנועה ודינאמיות חזקה. בשנת 1974 הוצב הפסל במתחם הבימה, בצידו הדרומי של מגרש החנייה שבמתחם הפונה לשדרות רוטשילד. עם תחילת השיפוצים במתחם, בשנת 2007, הוסר הפסל לשם בנייתו של חניון תת-קרקעי והוחזר באפריל 2010. להקמת הפסל קדמה עבודה מוקדמת בעלת שם זהה, משנת 1964, ובה פיסל קדישמן פסל בקומפוזיציה דומה אולם הכין אותה מאבן גרניט. פסל דומה, בממדים קטנים יותר, הוצב בשנת 1967 בעיר טורונטו, קנדה. בשונה מ"התרוממות", הפסל "Three Discs" ("שלוש דסקיות") צבוע בצבע צהוב עז. סקיצה לפסל "התרוממות" (1964), ג' 40 ס"מ, אבן גרניט. "שלוש דסקיות" (1967), טורונטו, קנדה "התרוממות" בפורים 2017 נורית ברצקי, לבזבז כסף על פסלים איננו מזיק, מעריב, 19 בנובמבר 1974 גדעון עפרת, מה אומרים העיגולים?, באתר "המחסן של גדעון עפרת", 5 ביוני 2015 מורן שוב, "הייתי שם כשזה קרה", ערב רב, 29 במאי 2016 תמר איש שלום, ‏פסל העיגולים של הבימה חזר למקומו, באתר ‏מאקו‏, 29 באפריל 2010 מורן שוב, הייתי שם כשזה קרה, באתר ערב רב, ‏29 במאי 2016
פלאוקן

פלאוקן היא תקופה בפלאוגן שבעידן הקנוזואיקון והיא התקופה הקדומה ביותר בעידן זה. משך תקופתה 10 מיליוני שנים, מלפני 66 מיליוני שנים עד לפני 56 מיליוני שנים. היא מחולקת לשלושה גילאים (תת-יחידות זמן של תקופה): דניאן (Danian), סלנדיאן (Selandian) ותנטיאן (Thanetian). הרבה מהיונקים של התקופה היו קטנים מאוד ועוד טרם מילאו את הגומחות של הדינוזאורים שנכחדו, אך כמה עופות התפתחו לממדים גדולים כמו הגסטורניס, וכך גם כמה זוחלים כמו הטיטאנובואה והוואנגונוסוכוס (Wannaganosuchus). בסוף התקופה התפתחו גם כמה יונקים גדולים כמו הקוריפודון (Coryphodon), הברילמבדה (Barylambda) והטיטאנואידס (Titanoides) מסדרת הכימולסטיים, וכן מינים של דינוצרטים ולווייתנים קדומים. בתקופה זו היה אקלים לח וגשום שגרם לשגשוג של יערות. מקור השם מיוונית עתיקה: "παλαιός" (פלאיוס) - "עתיק יותר" ו-"καινός" (קאינוס) - "חדש" בהתייחס לבעלי החיים שהופיעו בתקופה זו. לוח הזמנים הגאולוגי מדיה וקבצים בנושא פלאוקן בוויקישיתוף science/late-Paleocene-Epoch פלאוקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור ולטוך

ויקטור ולטוך (באנגלית: Victor Lionel Wahltuch;‏ 24 במאי 1875, מנצ'סטר – 27 באוגוסט 1953, לונדון), היה שחמטאי יהודי-בריטי. ולטוך חלק מקום ראשון עם גאורג שוריס בתחרות בלקפול 1907, ניצח בתחרות בלקפול 1908, חלק מקום 3–4 בתחרות בלקפול 1910 (ניצח: פרדריק ייטס) וחלק מקומות 9–10 בתחרות ריצ'מונד 1912 (אליפות בריטניה, ניצח: ריצ'רד גריפית). לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק מקום 5–6 בתחרות הייסטינגס 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום ראשון עם פרדריק ייטס בתחרות מנצ'סטר 1921 וניצח אותו בפלייאוף 1–3, חלק מקום 12–13 בתחרות לונדון 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום השביעי בתחרות ליברפול בשנת 1923 (ניצח: ז'אק מיזס), חלק מקום 13–14 בתחרות לונדון 1924 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס), חלק מקום שמיני בתחרות הייסטינגס 1925/26 (ניצחו: אלכסנדר אלכין ומילן וידמר), חלק מקום 4–6 בתחרות סקרבורו 1927 (ניצח: אדגר קול) והגיע למקום הרביעי בתחרות סקרבורו 1929 (ניצחו: הרולד סונדרס וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר). ולטוך שיחק בנבחרת אנגליה באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בשנת 1931. הוא שיחק שני משחקים, באחד הפסיד ובשני השיג תיקו. ויקטור ולטוך, באתר צ'סגיימס (באנגלית) British Chess Magazine, passim, particularly obit., Jan 1956, pps27-28 משחקים של ויקטור ולטוך באולימפיאדות השחמט, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנריק היברטסון

הנריק היברטסון (Henrik Hybertsson‏; ? – 1627) או הנדריק הוברטסן היה חרש-אוניות רב-אומן שוודי ממוצא הולנדי, שניהל יחד עם אחיו ארנדט (Arendt) את מספנת הצי בסטוקהולם בראשית המאה ה-17. הוא נתפרסם במיוחד על היותו אחד מבוניה הראשיים של אוניית המלחמה השוודית "ואסה", שטבעה בהפלגת הבכורה שלה ב-1626, נמשתה ב-1961 ומוצגת כיום במוזיאון ואסה. בשנים הראשונות של המאה ה-17, בתקופה בה הצי המלכותי השוודי התפתח והתעצם במהירות, נשכר הנריק לעבוד בשירות המלך קרל התשיעי, מלך שוודיה. הוא עבד בסטוקהולם בשנים 1603–1605 ושוב בשנים 1611–1627. בין לבין נשלח למספנות שונות בממלכה. בתקופת עבודתו השנייה במספנות סטוקהולם הופקדה בידיו האחריות על בניית האוניות, תפקיד בו החזיק עד מותו. בסתיו שנת 1624 הטיל המלך גוסטב השני אדולף על אדמירל קרל קרלסון גילנהילם, תת-אדמירל קלייס פלמינג והנריק היברטסון להכין תוכנית חומש לתחזוקה ולבנייה של הצי השוודי. עוד בינואר 1625 חתם הנריק על חוזה עם המלך גוסטב השני אדולף לבניית ארבע אוניות, שתיים גדולות ושתיים קטנות יותר, לתחזוקת האוניות הקיימות ולניהול המספנה עד 1629. הראשונה מבין האוניות הגדולות הללו, "טרה קרונור" (Tre Kronor) הושקה בסתיו 1625. באותה תקופה נבנו גם כמה אוניות קטנות יותר, אך בניית אוניות גדולות חדשות הושהתה בשל ההוצאות הגדולות של המלחמה שניהל המלך בפולין. בניית האונייה הגדולה השנייה בה החל הנריק, "ואסה", נשלמה רק לאחר מותו, אך איתרע מזלה והיא טבעה בהפלגת הבכורה שלה, לאחר ששטה פחות ממייל אחד. Cederlund, Carl Olof. Folket som byggde Wasa‏ (בשוודית).
חוק וסטמינסטר

חוק וסטמינסטר משנת 1931 (באנגלית: Statute of Westminster 1931) הוא חוק של הפרלמנט הבריטי שנחקק ב-11 בדצמבר 1931, וקבע את עצמאותם של הדומיניונים של האימפריה הבריטית, תוך הקמת ממלכות עצמאיות בכל אחד מהדומיניונים, בהן שולט בית מלוכה המקביל למעשה לבית המלוכה הבריטי. חוק זה מהווה חלק מהמשפט החוקתי של מדינות אלה עד ימינו. החוק התייחס לכל הדומיניונים של האימפריה הבריטית בשנת 1931: חבר העמים של אוסטרליה, הדומיניון של קנדה, מדינת אירלנד החופשית, ניופאונדלנד, דומיניון ניו זילנד והאיחוד של דרום אפריקה. החוק קבע כי לא יכנס לתוקף באוסטרליה, בניו זילנד ובניופאונדלנד עד לאחר אשרור על ידי הפרלמנטים המקומיים. אוסטרליה אשררה את החוק בשנת 1942, ואימצה אותו רטרואקטיבית ל-3 בספטמבר 1939 (יום כניסתן למלחמת העולם השנייה). ניו זילנד אשררה את החוק ב-25 בנובמבר 1947. ניופאונדלנד מעולם לא אשררה את החוק, ולבקשתה שבה הממלכה המאוחדת לשלוט בדומיניון שליטה מלאה עד שניופאונדלנד הפכה לפרובינציה של קנדה בשנת 1949. החוק נתן תוקף להסכמות שהושגו בוועידות הקיסריות של 1926 ו-1930 ובייחוד להצהרת בלפור משנת 1926, אשר נתנה עצמאות לדומיניונים השונים. בהתאם לחוק לא יכול עוד הפרלמנט הבריטי לחוקק חוקים הנוגעים למשפט הפנימי של הדומיניונים. הפרלמנט הבריטי יכול להמשיך ולחוקק חוקים הנוגעים למשפט החוקתי של הדומיניונים - אך זאת לבקשת הפרלמנטים של הדומיניונים. הסמכות החקיקתית של הפרלמנט הבריטי בוטלה לבסוף בשנות ה-80 (במסגרת חוק קנדה 1982, חוק אוסטרליה 1986 וחוק חוקת ניו זילנד 1986). החוק הקים למעשה ממלכות נפרדות - ממלכות חבר העמים הבריטי, שבכל אחד מהן מולך מונרך מבית וינדזור בנפרד. על מנת למנוע מצב בו כל ממלכה וממלכה תבחר מונרך אחר מבית וינדזור, הסדיר החוק את סדר הירושה לכתר הבריטי, וקבע כי כל אחת ואחת מהממלכות לא תשנה את סדר ההורשה (המהווה חלק מהמשפט החוקתי הפנימי שלה) מבלי הסכמת יתר הממלכות. כך, למשל, התיקון לחוק ההסדר 1701 שאיפשר למי שנישא לקתולי לרשת וכן ביטל את העדפת הבנים כיורשים שהוסכם עליו בשנת 2011 על ידי הממשלות של ממלכות חבר העמים נכנס לתוקף רק ב-2015 לאחר שחוקק בכל הפרלמנטים של ממלכות חבר העמים, אף שבחלקן התקבל כבר שנים לפני כן. יחד עם זאת, החוק לא קובע סנקציות למקרה של הפרה של כלל זה (וכל ממלכה ריבונית בהחלטותיה, ויכולה לפרוש מההסדר, אולם מאחר שבממלכות השונות נדרשת הסכמת בית המלוכה לכל דבר חקיקה, ספק אם בית המלוכה יסכים לשנות את ההסדר). קודם לפרישתו של המלך אדוארד השמיני בשנת 1936 התייעץ ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, לבקשת המלך, עם שרי הממלכות השונות. אדוארד השמיני רצה לשאת לאישה את ווליס סימפסון. ממשלת הממלכה המאוחדת התנגדה לנישואים בשל היותה של סימפסון גרושה. ארבעת ראשי הממשלות של הדומיניונים הגיעו להסכמה בדבר אי הסכמתם לנישואים. בעקבות הסירוב, החליט המלך לוותר על כיסאו. ויתור זה, לאור חוק וסטמינסטר, דרש שכל אחת מממשלות הדומיניונים תאשר את הפרישה. הפרלמנט הדרום אפריקאי אף קיים הצבעה מיוחדת על מנת לאשר את הפרישה (ובכך להפגין את עצמאותו מהממלכה המאוחדת). ממלכות חבר העמים הבריטי נוסח החוק באתר הפרלמנט הבריטי חוק וסטמינסטר כחלק מחוקת קנדה חוק וסטמינסטר, באתר ממשלת פרובינציית נובה סקוטיה הטקסט המקורי של החוק, באתר הארכיב הלאומי של אוסטרליה חוק וסטמינסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קיבלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיבלה – כיוון תפילה באסלאם קיבלה – כיוון התפילה בדת הבהאית קיבלי – אלה ממקור חתי ופריגי ששמה נכתב לעיתים כ"קיבלה" קיבלה (מחוז) – מחוז ברפובליקה של אוגנדה קיבלה (עיר) – עיר הבירה של מחוז קיבלה (מחוז) קבלה (פירושונים)
יוסף סטרומזה

יוסף סטרומזה (1889, סלוניקי - 1980, חיפה) שופט, חלוץ, גואל קרקעות, מפעילי התנועה הציונית ביוון ובארץ ישראל. יוסף סטרומזה נולד בסלוניקי, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, ולמד משפטים באוניברסיטת סלוניקי. בשנת 1911 היה למורה פרטי של דוד בן-גוריון, אשר הגיע לסלוניקי ללמוד טורקית כדי שיוכל ללמוד משפטים באוניברסיטה בקושטא (איסטנבול). בעקבות זאת היה לידיד אישי של בן-גוריון, שאליו התייחס באותם ימים כ"מורה הדרך שלי בחיים", ונעשה ציוני. סטרומזה עבר לקושטא עם בן-גוריון, ובמשך כל לימודיו של בן-גוריון, התגורר עמו ועם יצחק בן-צבי בחדר קטן ב"פנסיון הטַטַרי". בתחילה דיברו ביניהם רק טורקית, כדי שבן-גוריון ובן צבי יתרגלו את השפה, ובהמשך דיברו עברית, כהכנה לעלייתו של סטרומזה לארץ ישראל. לחבורת הסטודנטים היהודים-ציונים למשפטים בקושטא באותם ימים השתייכו גם משה שרת, מניה שוחט, ישראל שוחט, דוד רמז, ויצחק נופך. היחסים בין כל חברי הקבוצה היו קרובים מאוד. בתחילת 1914 הוסמך לשמש כעורך דין באימפריה העות'מאנית, ועלה לארץ ישראל. כעורך-דין עבד ביחד עם גואל האדמות יהושע חנקין בגליל. ב-1915 נסע לדמשק כדי לייצג את מניה שוחט במשפט מרידה במלכות העות'מאנית, החזקת נשק (של ארגון "השומר") והחזקת בולי הקרן הקיימת. מניה שוחט נידונה להגלייה בלבד. בהמשך התגייס לצבא האימפריה העות'מאנית ושירת בסוריה. למרות שרותו בצבא העות'מאני, כחודש וחצי בלבד אחרי שהבריטים הצליחו לכבוש את טבריה מידי העות'מאנים וארבעה ימים בלבד אחרי שביתת הנשק שסיימה את מלחמת העולם הראשונה, ב-15 בנובמבר 1918, בהיותו בן 29 בלבד, הוא מונה על ידי המנצחים הבריטים להיות שופט שלום בצפת ובטבריה, בהמלצתו של גד פרומקין. בכך היה השופט היהודי השלישי בארץ ישראל, אחרי גד פרומקין ומלכיאל מני. במקביל מונה גם לתפקיד ראש לשכת מרשם המקרקעין (הטאבו) בגליל. ב-1920, בגיל 31, קודם להיות שופט מחוזי בחיפה ושופט של בית-הדין לקרקעות בחיפה. בשנת 1925 חתם על מפה של מרשם המקרקעין שכותרתו זויפה במסגרת ניסיון של ניסן רוטמן לקנות 5,000 דונם של קרקעות שהיו שייכות לתושבי הכפר זיתא, צפונית לטולכרם. שופט חוקר שהתמנה לבדוק את העניין בעקבות טענות של תושבי זיתא על הזיוף, קבע ש"קשה להאמין שסטרומזה חתם על המפה בלי לקרוא. הוא נהג ברשלנות רבה", אך נמנע מלהמליץ על הדחה. זקן השופטים מייקל מקדונל דחה את המסקנות, וועדת חקירה נוספת בראשות נורמן בנטוויץ' שהוקמה לחקור בעניין המליצה ביוני 1928 על הדחתו מכהונת שופט. בשנת 1930 הוקמה ועדה שיפוטית שדנה בעניין קבעה ברוב של שני שופטים שסטרומזה חתם על המפה ממניעים פסולים, הדיחה אותו מתפקיד השופט ושללה ממנו את רישיון עריכת הדין. בספטמבר 1930 הורה שר המושבות לנציב העליון על סיום כהונתו כשופט החל מיולי 1930. כעבור כמה שנים הצטרף סטרומזה ליהושע חנקין בהכשרת היישוב ולאחר מכן היה במשך שנים רבות היועץ המשפטי של הקרן הקיימת בחיפה, ועסק בצד המשפטי של רכש קרקעות. ד"ר נתן ברון, שכתב דוקטורט על פרשת הדחתו של סטרומזה כתב: "אין שום הוכחה שהוא קיבל שוחד, אולם ברור שהוא ביקש לסייע בביצוע עסקת קרקעות זיתא". ד"ר נתן ברון, שופטים ומשפטנים בארץ ישראל 1900-1930, הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית ירושלים, יולי 2008 יובל יועז, השופט היהודי המודח הראשון, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2005 ברכה חבס, אחד ודורו, דבר, 20 באוקטובר 1950 השופט סטרומזה הודח מתפקידו, דבר, 20 ביוני 1928
האומות הראשונות

האומות הראשונות (באנגלית: First Nations) הוא כינוי רשמי ומשפטי המשמש בקנדה לתיאור העמים הילידים ביבשת אמריקה המתגוררים בה, למעט האינואיטים ואנשי המטיס. מקורו של המונח בשנות ה-80, והוא נטבע על ידי סול סנדרסון. המונח משמש למטרות חוקיות שונות, ולצורכי הזכויות המוענקות לשבטים האינדיאניים מכוח חוק האינדיאנים הקנדי, וכן לצורכי הגדרת הזכויות והכספים המגיעים לשבטים האינדיאנים מממשלת קנדה, וזאת תוך העדפת מונח זה על המונח "אינדיאני" אשר נחשב מעליב, שכן אין קשר בין ילידי צפון אמריקה להודו. תהליך דומה הוביל את מדינת ארצות הברית לשנות את המינוח המגדיר את תושביה הילידיים ל"Native American". כיום מוכרים כ-600 שבטים ילידיים המוגדרים כחלק מ"האומות הראשונות". הגוף המייצג את השבטים הוא אספת האומות הראשונות. שמורת האומות הראשונות אוניברסיטת האומות הראשונות של קנדה מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים מדיה וקבצים בנושא האומות הראשונות בוויקישיתוף Indian Act - חוק האינדיאנים של קנדה איאן אוסטין, הניו יורק טיימס, בדרך לפיוס עם העמים הילידים מביטה קנדה אל עברה האפל, באתר הארץ, 4 ביוני 2015 דו"ח על מחקר רפואי שביצעו שלטונות קנדה באינדיאנים קנדיים בשנות ה-40 של המאה ה-20 (באנגלית) נאום באספת האומות הראשונות מדריך מונחים של ממשלת קנדה ומקורו של המונח
חזר לנצ'ראן

חזר לנצ'ראן פוטבול קלאב הוא מועדון כדורגל אזרי שנוסד בשנת 2004 ופורק ב-27 במאי 2016. הקבוצה הייתה ממוקמת בעיר לנצ'ראן ושיחקה בליגת העל האזרית. התקשורת המקומית כינתה את הקבוצה "צ'לסי הקווקזית" בגלל הכסף הרב שהקבוצה השקיעה ברכש, בדומה לקבוצה האנגלית. בעונת 2004/05 הקבוצה סיימה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה לגביע אופ"א. הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת ניסטרו אוטצ'י ממולדובה והודחה מהטורניר. בעונת 2006/07 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה האזרית. בעקבות כך, היא גם השתתפה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון היא שיחקה מול דינמו זאגרב, והפסידה לה 2–4 בסיכום שני המפגשים. במוקדמות הליגה האירופית 2011/2012 נפגשה חזר לנצ'ראן עם מכבי תל אביב במסגרת הסיבוב השני של המוקדמות. המשחק הראשון בלנצ'ראן נגמר ב-0–0 אך במשחק השני בתל אביב הפסידה חזר 1–3. במוקדמות הליגה האירופית 2013/2014 נפגשה עם מכבי חיפה, הפסידה 0–2 במשחק החוץ והובסה 0–8 במשחק הבית. לקראת עונת 2016/2017 הודיעה הנהלת הקבוצה על פירוקה. אליפות אזרבייג'ן (1): 2006/07 הגביע האזרי (3): 2006/07, 2007/08, 2010/2011 הסופר קאפ האזרי (1): 2013 גביע חבר המדינות (1): 2008 מדיה וקבצים בנושא חזר לנצ'ראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חזר לנצ'ראן חזר לנצ'ראן, ברשת החברתית פייסבוק חזר לנצ'ראן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חזר לנצ'ראן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אסטנה – בירת קזחסטן אסטנה (1964) – מועדון כדורגל קזחי שהוקם בשנת 1964 אסטנה (מועדון ספורט) – מועדון ספורט נשיאותי, הכולל מספר מחלקות כמו: אסטנה (כדורגל) – מועדון כדורגל קזחי שהוקם בסוף שנת 2008 אסטנה (כדורסל) – מועדון כדורסל קזחי שהוקם בשנת 2011 אסטנה (אופניים) – קבוצת אופניים קזחית באריס – קבוצת הוקי קרח קזחית
לבדיה טאלין

מועדון הכדורגל לבדיה טאלין (אסטונית: Tallinna FCI Levadia; בעבר Maardu FC Levadia) שנוסד בשנת 1998, הוא אחד ממועדוני הכדורגל הנחשבים ביותר באסטוניה. החל משנת 2004 המועדון הכדורגל ממוקמם בעיר טאלין, בירת אסטוניה. קבוצת הכדורגל של המועדון זכתה ב-10 אליפויות, ב-9 גביעים אסטונים ו-7 פעמים בסופר-קאפ האסטוני. לאחר עונה מהקמתה הקבוצה עלתה לליגת העל האסטונית. בשנת 2000 היא הייתה הקבוצה אסטונית הראשונה שבעונה בודדת זכתה באליפות הליגה, גביע וסופר-קאפ. ויטלי לייטן היה בין כוכבי הקבוצה והוא שיאן המשחקים (351) ומלך השערים (133) של המועדון. אלכסנדר דמיטרייב ששיחק במועדון שנים רבות רשם מעל ל-100 הופעות בנבחרת אסטוניה בכדורגל. אליפות הליגה האסטונית (10): 1999, 2000, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2013, 2014, 2021 זכייה בגביע האסטוני (9): 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2009/2010, 2011/2012, 2013/2014, 2017/2018 זכייה בסופר-קאפ האסטוני (7): 1999, 2000, 2001, 2010, 2013, 2015, 2018 מדיה וקבצים בנושא לבדיה טאלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לבדיה טאלין (באסטונית, באנגלית וברוסית) לבדיה טאלין, ברשת החברתית פייסבוק לבדיה טאלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לבדיה טאלין, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איי לייק מייק

"אַיי לייק מייק" הוא מחזה מאת אהרן מגד שהפך לסרט ולמחזמר מצליח. המחזה בבימויו של ישראל בקר הוצג לראשונה בתיאטרון הבימה ב-20 בספטמבר 1956. בהפקה זו השתתפו: שמואל רודנסקי, ניורה שיין, טניה פרס, חנה'לה הנדלר, שלמה בר-שביט, רינה פז ועדה טל (טרייבמן). הפקה זו זכתה לרוב לביקורות חיוביות אך ירדה לאחר 127 הצגות. בשנת 1960 הופק סרט על בסיס המחזה, בבימויו של פיטר פריי ובהשתתפות גדעון זינגר, גאולה נוני, בתיה לנצט, זאב ברלינסקי, אילנה רובינא, אבנר חזקיהו וחיים טופול. בשנת 1968 הוחלט להעלותו כמחזמר בתיאטרון גיורא גודיק בבימויו של יואל זילברג, ובו שיחקו בין היתר ליאור ייני, דליה פרידלנד, מוטי ברכאן, יגאל בשן, מוטי גלעדי, שלומית אהרון, טניה פרס ושולה חן. המחזמר זכה להצלחת ענק. גם הפזמונים מתוכו, למילותיו של חיים חפר וללחנים של דובי זלצר, הצליחו מאוד, בייחוד השירים "מה צריך בסך הכול בנאדם" ו"לחיי העם הזה". שירי המחזמר הוצאו באותה שנה על גבי תקליט (וכעבור מספר שנים גם על גבי דיסק). בסך עלתה הפקה זו כ-300 פעמים עד תחילת שנת 1970. בשנת 2016 הועלה המחזמר שוב על ידי תלמידי בית צבי. עלילת המחזה עוסקת באם שאפתנית ששומעת על בחור יהודי-אמריקאי צעיר, בן למשפחה עשירה בשם מייק, המבקר בישראל כתייר. היא מנסה לשדך אותו לבתה תמרה, על מנת שהמשפחה תוכל לנסוע יחד איתם לארצות הברית. בתמרה מאוהב גם קיבוצניק עני. המשפחה נכנסת לסחרור לקראת הפגישה עם מייק, אך הוא מצדו נקשר לישראל ורוצה להיות חקלאי בנגב. המחזה הוא סאטירה על "החלום האמריקאי" של ישראלים רבים, ועל הערצת הכסף והמעמד שבאים לפעמים על חשבון אהבת אמת. שמו מזכיר את סיסמת הבחירות "איי לייק אייק" ("I like Ike)" של דווייט אייזנהאואר. אהרן מגד, "איי לייק מייק" בפרויקט בן-יהודה "איי לייק מייק", באתר ארכיון "הבימה" ליאור ייני - מה צריך בסך הכל בן אדם, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:52) שיר הדיסקוטק - ליאור ייני ומשתתפי אי לייק מייק, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:35) אי לייק מייק - "מה צריך בסך הכל בן אדם" בביצוע תלמידי בית צבי (2016), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:26) רות אלמוג, חסרים לי אנשים כמו אהרן מגד, באתר הארץ, 30 במרץ 2016 "אי לייק מייק" ב"הבימה", דבר, 21 בספטמבר 1956 ביקורות: ב.צ., אמש בתיאטרון - איי לייק מייק בהבימה, הארץ, 23 בספטמבר 1956 מיכאל הרסגור, חצים שתעו בדרך, קול העם, 28 בספטמבר 1956 הצגת בכורה של "איי לייק מייק", הארץ, 9 בדצמבר 1960 יצחק שמור, "איי לייק מייק" על הבד, קול העם, 16 בדצמבר 1960 ביקורות: מנשה רבינא, תוים: "אי לייק מייק", דבר, 22 במרץ 1968 אוליה זילברמן, בין בוחנת - איי לייק מייק, על המשמר, 29 במרץ 1968 ת אטינגר, ציפי מנהלל, מעריב, 29 במרץ 1968 נחמן בן-עמי, ערב הכלים המרהיבים, מעריב, 24 במרץ 1968 רפאל בשן, איך להוריד הצגה, מעריב, 20 בפברואר 1970 עכבר העיר, איי לייק מייק, באתר הארץ
דריווש השני

דריווש השני (בפרסית עתיקה: 𐎭𐎠𐎼𐎹𐎺𐎢𐏁), או דריווש אוכוס או נותוס (ביוונית: νοθος, "הממזר"), היה שליט האימפריה הפרסית במשך 19 שנים, החל מינואר-פברואר 423 לפנה"ס עד ל-404-405 לפנה"ס. בנו הלא חוקי של ארתחששתא הראשון מאם בבלית. על פי ההיסטוריון היווני קטסיאס, דריווש השני היה בנה של פילגש המלך ושמה קוסמרתידן, אך זיהוי זה אינו נתמך על ידי מקורות אחרים מלבד קטסיאס, שאמינות חלק מכתביו מוטלת בספק. נותוס עלה לשלטון לאחר שנלחם באחיו למחצה והרגו. הוא מתואר כשליט חלש, שבימיו רבו הסכסוכים הפנימיים והמרידות של טוענים לכתר. הישגו הגדול היה בשיפור היחסים עם העולם היווני. התערבות האחשדרפנים שלו באסיה הקטנה, טיספרנס ופרנבזוס, במהלך המלחמה הפלופונסית ותמיכתם בספרטה הובילו להכרה מצד היוונים בזכותו של דריווש לשלוט בכל השטחים באסיה הקטנה, שהיו בעבר תחת שליטת פרס. דריווש השני מוזכר בספר נחמיה, והוא למעשה המלך הזר האחרון ששמו נזכר במקרא. בסוף ימיו החלה מלחמת אחים בין יורשיו, כורש הצעיר וארתחששתא השני. מדיה וקבצים בנושא דריווש השני בוויקישיתוף R. Schmitt, "Artaxerxes II". In Ehsan Yarshater (ed.), Encyclopædia Iranica, ‏vol. 2, Routledge & Kegan Paul. דריווש השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Richard A. Parker and Waldo H. Dubberstein, Babylonian Chronology, 626 B.C. - A.D. 45, Chicago: The University of Chicago Press, 1942, עמ' 16 ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק כ"ב: "הַלְוִיִּם֩ בִּימֵ֨י אֶלְיָשִׁ֜יב יוֹיָדָ֤ע וְיוֹחָנָן֙ וְיַדּ֔וּעַ כְּתוּבִ֖ים רָאשֵׁ֣י אָב֑וֹת וְהַכֹּ֣הֲנִ֔ים עַל־מַלְכ֖וּת דָּרְיָ֥וֶשׁ הַפָּֽרְסִֽי". ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.