laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רופן הראשון, נסיך ארמניה

רופן הראשון (נולד בשנת 1025/1035 - נפטר בשנת 1095 בקורמגולו[דרושה הבהרה]) היה הלורד הראשון של ממלכת קיליקיה הארמנית או "לורד ההרים" שלט בממלכה מ-1080 ועד מותו ב-1095. הוא הכריז על עצמאות קיליקיה מהאימפריה הביזנטית, ובכך ייסד רשמית את הממלכה הארמנית בקיליקיה. השושלת הרופנית שלטה בארמניה עד 1219. רופן הראשון הכריז על עצמאות מהאימפריה הביזנטית בשנת 1080. הוא החל במסעות צבאיים מוצלחים נגד הביזנטים, רופן כבש את מבצר ברדזרפרט (כיום אנדירין, טורקיה), מה שלאחר מכן הפך למעוז של השושלת הרופנית. בשנת 1086 כבש מלכשאה הראשון את צפון סוריה ואת מזרח אנטוליה, מה שהביא לארמנים שחיו באזור לסבול מהמיסים הכבדים שהטיל עליהם מלכשאה הראשון. ארמנים רבים ברחו לממלכת קיליקיה או לאימפריה הביזנטית כתוצאה מכיבושם של הסלג'וקים במחצית השנייה של המאה ה-11. בשנת 1090 קוסטנדין, בנו של רופן (לימים קוסטנדין הראשון, נסיך ארמניה) קיבל שליטה מלאה על צבאו של אביו, באותה שנה גם כבש את מבצר ואקה (כיום פקה, טורקיה). רופן הראשון נפטר בשנת 1095 בגיל 70 (או 60), ונקבר במנזר קסטלון. שמה של אשתו אינו ידוע, בניו של רופן הראשון: קוסטנדין הראשון נסיך ארמניה (1050/1055 - 24 בפברואר 1102/ 23 בפברואר 1103). תורוס ממאראש (לפי מקורות היסטוריים אחרים, אחיו קוסטנדין ובנו של רופן, אביה של ארדה מארמניה, אשתו השנייה של בולדווין הראשון, מלך ירושלים). מלכשאה הראשון ממלכת קיליקיה הארמנית בלדווין הראשון, מלך ירושלים מדיה וקבצים בנושא רופן הראשון, נסיך ארמניה בוויקישיתוף
יחסי ונצואלה–סרביה

יחסי ונצואלה-סרביה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה לבין הרפובליקה של סרביה. בשנת 2010, שר החוץ הסרבי ווק ירמיץ' חתם עם שר החוץ של ונצואלה ניקולאס מדורו על שני הסכמי שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים וחינוכיים, ופרויקטים של חקלאות ואנרגיה. ב-1993, במהלך מלחמת בוסניה, ונצואלה הייתה חברה במועצת הביטחון של האו"ם, והצביעה להטיל סנקציות על סרביה ומונטנגרו. לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008, הודיע נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס כי ונצואלה לא מכירה בעצמאותה של קוסובו, בטענה כי הושגה בלחץ אמריקאי. צ'אווס אמר: "זה לא מקובל, זה תקדים מאוד מסוכן בעולם". ב-24 במרץ 2008, האשים צ'אווס את ארצות הברית בניסיון "להחליש את רוסיה" באמצעות תמיכתה בעצמאות קוסובו. בנוסף לכך, כינה צ'אווס את ראש ממשלת קוסובו האשים טאצ'י "טרוריסט" אשר נשלט על ידי ארצות הברית. צ'אווס התנגד בתוקף להתערבות נאט"ו בקוסובו ב-1999, עם כניסתו לתפקיד, ובשנת 2010 הציע לסרביה את תמיכת ונצואלה כחלק ממאבקם "נגד הבדלנות". משרד הפנים של סרביה נתן חסות ליחסים תרבותיים כגון משחקי כדורעף, בין סרביה לוונצואלה. סרביה מיוצגת בוונצואלה דרך שגרירותה בברזיליה שבברזיל. מאידך, ונצואלה מחזיקה בשגרירות בבלגרד. Serbia profundiza relaciones con Venezuela, 8 July 2010 "Aprueban Venezuela y Serbia cooperación energética y alimentaria". People's Daily Online (בספרדית). Xinhua. 9 ביולי 2010. נבדק ב-5 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) Lewis, Paul (18 באפריל 1993). "Struggle in the Balkans; U.N., With Abstention by Russia, Tightens Its Sanctions on Belgrade". The New York Times. נבדק ב-5 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) Lewis, Paul (14 באפריל 1993). "U.N. Appeals for More Funds To Relieve Hunger in Bosnia". The New York Times. נבדק ב-5 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) Venezuela's Chavez won't recognize independent Kosovo Chavez: U.S. encouraging Tibet violence Official Website of the Serbian Government 08.07.2008. | Саопштења министарстава. МУП снима учеснике одбојкашке утакмице између Србије и Венецуеле Београд, 8. јул 2008. године – Министарство унутрашњих послова Владе Републике Србије саопштило је да ће, .." שגרירות ונצואלה בסרביה
קרלוס מויה

קרלוס מויה (בספרדית: Carlos Moyá Llompart ;‏ נולד ב-27 באוגוסט 1976) הוא טניסאי עבר ספרדי. אחד הטניסאים הספרדים הבולטים בשנות ה-90 ובתחילת המאה ה-21. הוא זכה פעם אחת באליפות צרפת הפתוחה ובסך הכל ב-20 תחרויות מקצועניות ליחידים. קרלוס מויה החל לשחק טניס בגיל שש. בשנת 1995 הוא עבר לטניס מקצועי ובשנת 1996 זכה בתחרות הראשונה. במאי 1996 הוא ניצח את תומאס מוסטר ובכך הסתיים רצף של 38 ניצחונות על משטח חימר של הטניסאי האוסטרי. בשנת 1998 קרלוס מויה זכה לראשונה בתחרות גראנד סלאם, אך לא הצליח בהמשך לשחזר הישג זה. בשנת 2010 הוא פרש סופית בעקבות פציעה. לאחר פרישתו מספורט תחרותי פעיל, כיום הוא עוסק באימון, ובין היתר מאמן את הטניסאי רפאל נדאל. מדיה וקבצים בנושא קרלוס מויה בוויקישיתוף קרלוס מויה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרלוס מויה, באתר olympedia.org קרלוס מויה, באתר ה-ATP קרלוס מויה, באתר ה-ITF קרלוס מויה, באתר גביע דייוויס
יחסי גיאנה–ישראל

יחסי גיאנה-ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין הרפובליקה השיתופית של גיאנה לבין מדינת ישראל. בדצמבר 1961 ביקר בישראל ראש הממשלה של גיאנה, צ'די ג'אגאן. במהלך הביקור נפגש עם עמיתו הישראלי לוי אשכול במעונו בירושלים וכן עם סגן שר הביטחון שמעון פרס. ב-9 במרץ 1992 מוסדו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות באופן רשמי, והחלו להתחזק מדי שנה מאז. בשנת 2013, הסחר הבילטרלי הגיע לסך של כמעט 4 מיליון דולר. כיום, מספר הולך וגדל של אנשי מקצוע גיאנים נוסעים לישראל על מנת להשתתף בקורסים מתקדמים בתחומים שונים, ביניהם חקלאות ובריאות הציבור. במרץ 1997, לאחר מות בעלה, נבחרה ג'נט ג'אגן לתפקיד ראש ממשלת גיאנה. בדצמבר אותה שנה נבחרה לתפקיד נשיאת המדינה ה-6, תפקיד אותו מילאה עד פרישה מסיבות בריאותיות באוגוסט 1999. בכך, הפכה ג'אגן יחד עם ראש ממשלת ישראל ה-4 גולדה מאיר בין השנים 1969-1974 ונשיאת שווייץ רות דרייפוס בשנת 1999, לאחת מתוך 3 הנשים היהודיות ששימשו כראשי מדינות בהיסטוריה המודרנית עד לאותה העת. גיאנה מיוצגת בישראל באמצעות השגרירות הישראלית בפנמה האמונה על ארבע ממדינות הקריביים, וכן על ארגון קריקו״ם. שגרירות גיאנה לישראל ממוקמת בניו יורק. ביקור ראש ממשלת גיאנה הבריטית (אנ') שדי ג'אגאן (אנ') בישראל, דצמבר 1966 עם לוי אשכול ושמעון פרס עם לוי אשכול במשרדו בירושלים יהדות גיאנה מדיה וקבצים בנושא יחסי גיאנה–ישראל בוויקישיתוף Guyana Leader Was Always Her Own (Jewish) Woman, The Forward, ‏2009-04-02 (באנגלית) http://embassies.gov.il/Caribbean-Islands/Israel-Caribbean-Relations/Guyana/Pages/Israel--Guyana-relations.aspx "1997: Jewish-American Woman Becomes President of Guyana". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-08-05. Jewish Influences in the Dutch Caribbean, Suriname and Guyana, blogs.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית) http://embassies.gov.il/Caribbean-Islands/Israel-Caribbean-Relations/Guyana/Pages/Israel--Guyana-relations.aspx
Alive

האם התכוונתם ל... שירים Alive (שיר של סיה) – שירה של הזמרת האוסטרלית סיה. Alive (שיר של ג'ניפר לופז) – שירה של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז. Alive (שיר של וינסנט בואנו) − שיר של הזמר וינסנט בואנו. Alive (שיר של סטון גוסארד) – שיר של סטון גוסארד. Alive (שיר של פרל ג'אם) – שיר של הלהקה פרל ג'אם. Alive (שיר של אמפייר אוף דה סאן) – שיר של הלהקה אמפייר אוף דה סאן. Alive – שיר של הזמרת Xylø אלבומים Alive (אלבום של ג'סי ג'יי) – אלבום של הזמרת ג'סי ג'יי. Alive (אלבום של קייט ראיין) – אלבום של הזמרת קייט ראיין.
יחסי צרפת–קזחסטן

יחסי צרפת–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין רפובליקת קזחסטן. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות באומות המאוחדות ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. קזחסטן הפכה למדינה עצמאית בדצמבר 1991 לאחר התפרקות ברית המועצות לשעבר בה הייתה קזחסטן רפובליקה סוציאליסטית. צרפת וקזחסטן כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 בינואר 1992, צרפת הייתה המדינה האירופאית הראשונה להכיר בקזחסטן ולכונן איתה יחסים דיפלומטיים. בספטמבר 1993 ערך נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן, ביקור רשמי בקזחסטן. בחודש יוני 2008 חתמו שתי המדינות על הסכם שותפות אסטרטגית ובשנת 2010 יצרו שתי המדינות ועדה נשיאותית משותפת, שתקיים ביקורים שנתיים של שני ראשי המדינות למשך חמש שנים, וכן התייעצויות שנתיות בין שרי החוץ של שתי המדינות החל משנת 2011. ב-2008 העבירה צרפת את שגרירותה מבירתה לשעבר של קזחסטן אלמטי אל בירתה החדשה - אסטנה. קיימים שני מרכזים של "אליאנס פראנסייז" בקזחסטן - באסטנה ובאלמטי. בשנת 2017 חגגו שתי המדינות 25 שנה ליחסים בין שתי המדינות. באותה השנה השתתפה צרפת באקספו 2017 שנערך באסטנה. נשיא צרפת פרנסואה מיטראן - 1993 נשיא צרפת ניקולא סרקוזי - 2009 נשיא צרפת פרנסואה הולנד - 2014 נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב - 2008, 2011, 2012, 2013, 2015 צרפת מיוצגת בקזחסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באסטנה, בירת המדינה. צרפת מיוצגת בקזחסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה באטיראו ובאלמטי. קזחסטן מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה. קזחסטן מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בליון ובניס. ישנו קו טיסה ישיר מנמל התעופה הבינלאומי של אסטנה לנמל התעופה שארל דה גול. הקו מופעל בידי אייר אסטנה. מדיה וקבצים בנושא יחסי צרפת–קזחסטן בוויקישיתוף Relations bilatérales - Kazakhstan, באתר משרד החוץ הצרפתי (בצרפתית) Relation franco-kazakhstanaise- Présentation, באתר השגרירות הצרפתית באסטנה (בצרפתית) לייזאט שטייבה, Kazakh-French business ties strong at 25-year mark in relations, אסטנה טיימס, 1 במרץ 2017 EMBASSY OF FRANCE IN ASTANA, KAZAKHSTAN CONSULATE OF FRANCE IN ATYRAU, KAZAKHSTAN CONSULATE GENERAL OF FRANCE IN ALMATY, KAZAKHSTAN EMBASSY OF KAZAKHSTAN IN PARIS, FRANCE CONSULATE OF KAZAKHSTAN IN LYON, FRANCE CONSULATE OF KAZAKHSTAN IN NICE, FRANCE Route Map, באתר אייר אסטנה
יחסי מאלי–צרפת

יחסי מאלי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאלי לבין הרפובליקה הצרפתית. בעבר הייתה מאלי קולוניה צרפתית נידחת יחסית, כזו שלא הושקעו בה משאבים, שמה היה אז "סודאן הצרפתית". הצרפתים את העיר במקו שהפכה לימים לבירת הרפובליקה של מאלי. השלטון הצרפתי במאלי השפיע עליה בצורה בלתי הפיכה. השפה הרשמית במאלי היא הצרפתית ומאלי היא חברה בארגון לה פרנקופוני. בצרפת מתגוררים יותר מ-120,000 מאלים. צרפת שלחה למאלי בשנת 2012 ציוד למלחמה באל-קאעידה. בשנת 2017, נשיא צרפת עמנואל מקרון נשבע (באופן דתי) להילחם בטרוריסטים במאלי עד שהם ינוסו משם. היחסים בין צרפת למאלי הידרדרו לאחר שתי הפיכות וחוסר רצונו של המשטר הצבאי שנוצר להסכים למעבר מיידי לשלטון אזרחי. נוכחותם של כוחות שכירי חרב רוסים מקבוצת וגנר הצבאית הפרטית הגבירה את המתיחות, כאשר האיחוד האירופי האשים את המשטר הצבאי של מאלי בשימוש בהם כדי לחזק את כוחם. צרפת הודיעה על השגת כוחות בשנת 2022. במהלך שנה זו, החליטה מאלי לוותר על הסכם שיתוף פעולה צבאי עם צרפת. ההסכם נחתם בשנת 2014. צרפת מיוצגת במאלי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבמקו, בירת המדינה. מאלי מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה. מאלי מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: בורדו, טולוז, ומרסיי. מדיה וקבצים בנושא יחסי מאלי–צרפת בוויקישיתוף France and Mali (באנגלית) Embassy of France in Bamako (בצרפתית) Consulate of Mali in France (בצרפתית) France announces military withdrawal from Mali after nine years, the Guardian, ‏2022-02-17 (באנגלית) France says Mali’s decision to quit defence accords won’t affect withdrawal plans, France 24, ‏2022-05-03 (באנגלית) EMBASSY OF FRANCE IN BAMAKO, MALI EMBASSY OF MALI IN PARIS, FRANCE CONSULATE OF MALI IN BORDEAUX, FRANCE CONSULATE OF MALI IN TOULOUSE, FRANCE CONSULATE OF MALI IN MARSEILLE, FRANCE
1Lib1Ref

קמפיין One Librarian, One Reference (מאנגלית: ספרן אחד, מקור אחד) או בקיצור: 1Lib1Ref# הוא מיזם בינלאומי להוספת הפניות[דרושה הבהרה] לערכי ויקיפדיה בכל השפות, על ידי ספרנים ומידענים. מטרת המיזם לקדם את המעורבות של ספרנים בוויקיפדיה. המיזם מתקיים החל משנת 2016 במשך שלושה שבועות החל מ-15 בינואר עד 5 בפברואר. המיזם החל ב-2016 כפרויקט יחסי ציבור וקידום ויקיפדיה, שקרא לכל הספרנים ברחבי העולם לציין את יום ההולדת ה-15 של קרן ויקימדיה ב-15 בינואר, בהוספת סימוכין לוויקיפדיה. הפרויקט המקורי ארך כשבוע, בתאריכים 15 עד 23 בינואר 2016. בשנת 2016, במהלך ימי המיזם הוספו לוויקיפדיה 1,232 מקורות ב-879 דפי ויקיפדיה, על ידי 327 עורכים ב-9 שפות וצוינו בתגית 1Lib1Ref# בתקציר העריכה. מספר העריכות במסגרת המיזם מוערך בכפליים מהנתונים הללו, על ידי עורכים שלא השתמשו בסימן זה בתקציר. כמו כן היו 1100 פוסטים של טוויטר על ידי 630 משתמשים. בשנת 2018 הגיעה ויקיפדיה העברית למקום הרביעי בעולם במספר הערות השוליים שנוספו. דף המיזם לקמפיין, כולל חומרי הדרכה מיזם ויקי-ספרייה מדיה וקבצים בנושא 1Lib1Ref בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של 1Lib1Ref (באנגלית) דף המיזם באתר עמותת ויקימדיה ישראל הספרייה הלאומית, ספרייה עם ערכים: השפה העברית זוכה בקמפיין ויקיפדיה העולמי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 11.02.2020 מערכת northeastern university, #1Lib1Ref: Imagine a World Where Every Librarian Added One More Reference to Wikipedia, northeastern university, ‏14 בינואר 2016 גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
כיכר המייסדים

האם התכוונתם ל... כיכר המייסדים (פתח תקווה) – כיכר במרכז פתח תקווה שנקראה על שם מייסדי העיר ונבנתה במקום בו נחפרה הבאר הראשונה של המושבה ובו נחרש התלם הראשון. כיכר המייסדים (ראשון לציון)
יחסי ברבדוס–ישראל

יחסי ברבדוס–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין ברבדוס לבין מדינת ישראל. ברבדוס וישראל כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים שנה לאחר שהאי קיבל עצמאות מהממלכה המאוחדת, בשנת 1967. ראש הממשלה הברבדי הראשון, ארול בארו (אנ'), הגיע לביקור רשמי בישראל בדצמבר 1963. בארו הגיע לביקור נוסף בספטמבר 1972. באותו חודש מונה לראשונה שגריר ברבדוס בישראל. הקהילה היהודית בברבדוס, על אף שגודלה קטן, מתוארכת כקיימת מאז 1654 ומוגדרת מבין הוותיקות ביבשת אמריקה והעתיקות ביותר באזור הקריבי. פעילויות שונות בין שתי המדינות עוזרות לשמור על הקשר בין הקהילה היהודית הברבדית לישראל. בפברואר 1971, נערך ביקור רשמי ראשון של נציג ממשלת ישראל, כאשר שר העבודה, יוסף אלמוגי ביקר באי. בשנת 1984, זכתה החברה הממשלתית אגרידב, שעסקה ביצוא ידע חקלאי מישראל, במכרז בינלאומי של הבנק העולמי, לביצוע פרויקט פיתוח בברבדוס. מטרת הפרויקט הייתה פיתוח ושיפור היבול של שטחי גידול ירקות ומשקי בעלי חיים. זאת במטרה להוציא מהקרקע יבולים גבוהים ולשפר את הכלכלה הלאומית של ברבדוס, שנאלצה לייבא 80% מהמזון שלה. צוות החברה שהגיע מישראל מנה מומחים בתחומי ההשקיה, ההדרכה החקלאית, שיווק תוצרת חקלאית, מיכון חקלאי, וגידול ירקות. ברבדוס מעולם לא הכירה במדינה פלסטינית ואיננה בעלת קשרים דו-צדדיים עם אש"ף. ב-29 בנובמבר 2012, נמנעה בהצבעה על החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם – מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה. עם זאת, ב-21 בדצמבר 2017, הצביעה בעד החלטת העצרת הכללית בגנות ההכרה של ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל. באפריל 2024, ברבדוס הכירה במדינה פלסטינית. בשנת 2014, שתי המדינות קיימו סחר של למעלה מ-2 מיליון דולר אמריקאי. מספר קטן של אנשי מקצוע ברבדים נוסעים לישראל מדי שנה לקורסים מתקדמים בתחומים שונים בהם חינוך, חקלאות ובריאות. ישראלים המבקרים בברבדוס אינם זקוקים לאשרת כניסה. לישראל אין נציגות בברבדוס ולברבדוס אין נציגות בישראל. ישראל מיוצגת בברבדוס באמצעות השגרירות לקריביים שבניו יורק, ויש לה קונסול כללי בברידג'טאון, בירת המדינה. הנציב העליון הברבדי בלונדון מוכר כשגריר הלא תושב לישראל. כמו כן, לברבדוס ישנה קונסוליית כבוד בתל אביב. בית הכנסת נידחי ישראל יחסי ישראל–סנט קיטס ונוויס יחסי האיטי–ישראל יהדות האיים הקריביים ראש־ממשלת ברבדוס בא לישראל, על המשמר, 2 בדצמבר 1963 ראש ממשלת ברבדוס אורח ראש הממשלה ראש הממשלח אשכול, דבר, 3 בדצמבר 1963 יצא ראש ממשלת ברבדוס, דבר, 14 בספטמבר 1972 בא שגריר ברבדוס, מעריב, 4 בספטמבר 1972 Israel-Barbados Relations, embassies.gov.il אלמוגי יצא לדרום־אמריקה, למרחב, 4 בפברואר 1971 אלמוגי חזר מביקור בג'מאיקה, ברבדוס ומקסיקו, דבר, 17 בפברואר 1971 ישראלים מפתחים את ברבדוס, מעריב, 17 בינואר 1984 הארץ, ההצבעה על פלסטין באו"ם: רשימת המדינות שתמכו, התנגדו ונמנעו, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2012 הארץ, הרשימה המלאה: כיצד הצביעו חברות האו"ם על ההכרה בירושלים כבירת ישראל, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2017 ברבדוס מכירה במדינת פלסטין ומבהירה: "לא משפיע על היחסים עם ישראל", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 20 באפריל 2024 מידע מעשי לברבדוס, באתר מסע אחר
יחסי ישראל–מונטנגרו

יחסי ישראל–מונטנגרו הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים שבין מדינת ישראל לבין רפובליקת מונטנגרו. למונטנגרו יש שגרירות בישראל. היחסים הדיפלומטיים בין ישראל למונטנגרו כוננו כאשר תמכה ישראל במונטנגרו ב-2006 והפכה לאחת המדינות הראשונות שהכירה בעצמאותה. היחסים בין ישראל למונטנגרו צמחו במהירות, התבססו על ידידות, הבנה הדדית, דמיון ואינטרסים משותפים. שיתוף הפעולה מתבסס על חזון משותף על מגוון רחב של נושאים בינלאומיים והשקעות משותפות. בדצמבר 2019 חתמו משרד הביטחון ומשרד ההגנה של מונטנגרו על הסכם לפיו אלביט מערכות תספק לצבא מונטנגרו עמדות נשק שנשלטות מרחוק בסכום של כ-100 מיליון שקל. ב-6 בפברואר 2013 נפגשו נשיא מונטנגרו פיליפ וויאנוביץ' ויו"ר הפרלמנט של מונטנגרו רנקו קריבוקאפיץ' בפגישות נפרדות עם שגריר החוץ של ישראל למונטנגרו. בפגישות נאמר כי היחסים בין שתי המדינות נמצאים בעלייה. כמו כן, לפי הודעת הקבינט, הנשיא וויאנוביץ' ציין את היחסים ההדוקים בין ישראל למונטנגרו, הדגיש את הצורך בביטוי מלא של שיתוף פעולה אודות התוכנית הכלכלית הכוללת וציין לשבח את תרומתה החשובה של הקהילה היהודית במונטנגרו ליחסי שתי המדינות, כמו גם את האחדות הרב-דתית והרב-אתנית של המדינה. קריבוקאפיץ' אמר כי החברה במונטנגרו "מקדישה כבוד מלא למסורות הרוחניות והתרבותיות של כל הקהילות הדתיות במונטנגרו". בשנת 2017 ביקר שר החוץ המונטנגרי סרדיאן דרמנוביץ' את השר לשיתוף פעולה אזורי, צחי הנגבי. שר החוץ ציין כי שיתוף הפעולה הבילטרלי בין מונטנגרו לישראל היה טוב עד כה וישנן אפשרויות ודרכים רבות לשיפורו. דרמנוביץ הביע עניין בחיזוק היחסים הכלכליים בין מונטנגרו לישראל, בעיקר באמצעות שיתוף פעולה עם משקיעים פוטנציאליים, אשר מטרתו הייתה פורום של אנשי עסקים ישראלים ומונטנגרים. השר הנגבי הסכים כי הפורום מהווה הזדמנות אדירה לקידום שיתוף הפעולה הכלכלי בין מונטנגרו לחברות ישראליות וחילופי חוויות בפעילויות כלכליות שונות, תוך התמקדות מיוחדת בשיתופי פעולה בתחומי התיירות, האנרגיה, החקלאות, הבניה ושמירה על איכות הסביבה. יחסי ישראל–סרביה יחסי ישראל–קוסובו יהדות סרביה ומונטנגרו מדיה וקבצים בנושא יחסי ישראל–מונטנגרו בוויקישיתוף יובל אזולאי, ‏אלביט תספק למונטנגרו עמדות נשק שנשלטות מרחוק ב-100 מיליון שקל, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2019 http://embassies.gov.il/beograd/NewsAndEvents/Pages/Ambassador-of-Israel-in-Podgorica.aspx https://www.cdm.me/english/economic-relations-montenegro-israel-strengthened/
נפת רמאללה

נפת רמאללה (באנגלית: Sub-district of Ramallah) הייתה נפה במחוז ירושלים בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, אשר נקראה על שם העיר רמאללה. ביולי 1922 הייתה הנפה חלק ממחוז ירושלים-יפו. בשנת 1924 הופרדו מחוזות יפו וירושלים. לפי תוכנית החלוקה יועד שטח הנפה להיכלל בתחומי המדינה הערבית. בעקבות מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 צורף חלק מזערי משטח הנפה למחוז המרכז בישראל ואילו רוב השטח הפך לחלק מן הגדה המערבית, שהייתה בשליטת ממלכת ירדן. בשנת 1967, במלחמת ששת הימים, נכבש השטח בידי צה"ל. בעקבות הסכמי אוסלו בתחילת שנות ה-90 והקמת הרשות הפלסטינית הוקמה נפת רמאללה ואל-בירה, המשתרעת על אותו שטח, בקירוב. במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1931 נמנו בנפה 39.062 תושבים בחלוקה האתנית להלן: מוסלמים: 31.897 נוצרים: 7.164 יהודים: 1 (ברמאללה) לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, שערכו רשויות המנדט, היה סך האוכלוסייה בנפה 47,280 בני אדם, מתוכם 8,290 נוצרים. יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 686,564 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 682,504 דונמים שטח בבעלות יהודית: 146 דונמים (בשטחי הכפרים ביתוניא ובית עור אל-פוקא) שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 3,914 דונמים מועצה מקומית: אל-בירה (בערבית: البيرة), משנת 1928 רמאללה (בערבית: رام ﷲ), משנת 1908 כפרים: נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
AVA (ערוץ טלוויזיה)

MTV Ava הוא ערוץ טלוויזיה בפינלנד והראשון שקהל היעד שלו הוא נשות המדינה. שידורי הערוץ החלו ב-1 במרץ 2008. הוא משודר ללא תשלום ברשתות הכבלים וברשת השידור היבשתית; הוא עזב את השידורים הלווייניים והוחלף בידי MTV3 קומדיה. הערוץ הפך לחופשי ב-15 בינואר 2011 ובמקביל שינה את שמו ל-AVA. ב-21 בדצמבר 2011 העניקה הממשלה ל-MTV Oy רישיון שידור לערוץ A. הערוץ החל לשדר ברשת היבשתית (המקבילה הפינית לעידן+) ב-1 בפברואר 2012 בערוץ 13. ב-22 באוגוסט 2012 ערוץ AVA חידש את עצמו עם סמל חדש, פסקול חדש ואריזה גרפית חדשה. סמל הערוץ מ-1 במרץ 2008 עד 15 בינואר 2011 סמל הערוץ בין 15 בינואר 2011 עד 22 באוגוסט 2012 סמל הערוץ בין 22 באוגוסט 2012 ועד ה-3 בנובמבר 2013 דאלאס איסטאנדרס אמרדל חברים Glee נקמה סערת אהבה מלרוז פלייס שכנים סיפורי פריז מזכירת המדינה חיים סודיים רופאים המראה המופע של רייצ'ל ריי סטיבן וכריס המופע של מרתה סטיוארט קניות עם השף מטבח שוק טעמים מושלמים סיפורי מסע מחלקה ראשונה נסיעה ברחבי העולם מדריך קשוח אליפות העולם בהוקי קרח 2012 אימון קריבי שבועות האופנה יוגה נמסטה אתר האינטרנט הרשמי של AVA Viihde, mtv.fi (בפינית) Streamia | Etusivu, streamia.fi (בפינית) MTV:lle uusi valtakunnallinen ohjelmistolupa, www.lvm.fi (בפינית) AVA, mtv.fi (בפינית)
1955 בצרפת

שנת 1955 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 968 שנות לאום. נשיא: רנה קוטי. ראש ממשלת צרפת: עד 17 בפברואר: פייר מנדס פראנס 17 בפברואר-23 בפברואר: כריסטיאן פינו החל מ-23 בפברואר: אדגר פיור 28 במרץ - ה-SNCF קובעת שיא עולמי חדש במהירות רכבת, 331 קמ"ש ברכבת חשמלית. 5 במאי - הסכמות בון-פריז נכנסות לתוקף, תם הכיבוש של מעצמות המערב על מערב גרמניה. 11 ביוני - אסון הלה מאן. נהג ו-82 צופים נהרגים במהלך התרסקות במירוץ הלה מאן. 28 ביולי - קונגרס האינטרלינגואה הראשון נערך בטור שבצרפת, ומוביל להקמת האיחוד המקצועי לאינטרליגואה. 6 באוקטובר - הסיטרואן DS מושקת בתערוכת פריז למכונות. 25 ביוני - כנסיית נוטרדאם די או ברונשאן מעוצבת ומוקדשת ללה קורבוזיה. 15 בספטמבר - לוליטה של ולדימיר נבוקוב יוצאת לאור בפריז בידי הוצאת אולימפיה. 7 ביולי - מתחיל הטור דה-פרנס. 30 ביולי - מסתיים הטור דה-פרנס עם ניצחונו של לוסיאן בובט. 28 בינואר - ניקולא סרקוזי, נשיא צרפת. 24 בפברואר - אלן פרוסט, נהג מרוצים וחבר מסדר האימפריה הבריטית. 9 במרץ - ז'אן ז'אק אריבארט, שחקן כדורגל. 17 במרץ - אמילי באופ, שחקן כדורגל ומאמן. 27 ביוני - איזבל איג'אני, שחקנית קולנוע וזמרת. 7 באוקטובר - יו-יו מה, צ'לן, נחשב לאחד מהטובים בעולם. (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1955) 15 בינואר - יבס טנגוי, צייר סוריאליסטי (נולד ב-1900) 23 בפברואר - פול קלודל, דיפלומט, מחזאי ומשורר (נולד ב-1868) 19 ביוני - אדריאן מוניר, משורר ומוציא לאור (נולד ב-1866) 1956 בצרפת 1957 בצרפת מדיה וקבצים בנושא 1955 בצרפת בוויקישיתוף "1955 Citroën DS 19 | Citroën | SuperCars.net". Supercars.net (באנגלית אמריקאית). 2016-03-31. נבדק ב-2018-01-20.
מבצע ענף זית

מבצע ענף זית הוא מבצע שהחל ב-20 בינואר 2018 ובו פתחה טורקיה במתקפה נגד הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, היחידות להגנת העם, ומפלגת הפועלים של כורדיסטן בצפון סוריה סביב העיר עפרין (אנ'). בימים שלפני המתקפה בוצעה חילופי ירי בין הכוחות הסורים הדמוקרטים (שמורכבים ברובם מכורדים) וצבא טורקיה בגיבוי פלגים מצבא סוריה החופשי שנאמנים לטורקיה. סוכנות הידיעות הטורקית אנדולו דיווחה כי ביום שלפני המתקפה (19 בינואר 2018) החלו הכוחות הרוסים באזור עפרין לסגת מהאזור. ממשלת טורקיה הודיעה על התחלת המבצע ב-19 בינואר 2018 כאשר שר ההגנה הטורקי אמר כי: "המבצע כבר החל בפועל עם ביצוע ההפגזות מעבר לגבול". מאוחר יותר התעצמה המתקפה הטורקית ועל פי הכורדים נורו כ-70 פגזים במהלך הלילה. בחודש מרץ 2018 הודיעו נשיא טורקיה והרמטכ"ל הטורקי כי המבצע הוכתר כהצלחה, אזור עפרין נכבש וכי בכוונתם להעמיק את המבצע לכל אורך גבול טורקיה-סוריה. כתוצאה מכך, איבדו הכורדים את רוב השטחים שהיו בשליטתם ממערב לנהר הפרת. שטח כיבוש צפון סוריה על ידי טורקיה התרחב. גרמניה גרמניה: דובר משרד החוץ הגרמני מסר כי: "הוא מבין את החשש הטורקי לגבולות טורקיה אך הציע לפעול במתינות מול הכורדים". ארצות הברית ארצות הברית: דובר הפנטגון מסר כי: "אנו מעודדים את כל הצדדים להימנע מהסלמה ולהתמקד במשימה החשובה ביותר שהיא הבסת המדינה האסלאמית. הדובר הוסיף כי ארצות הברית מבינה את חששה של טורקיה מפני ה-PKK (מפלגת הפועלים של כורדיסטן) אך מעדיפה לראות ירידה ברמת האלימות והתמקדות במלחמה נגד המדינה האסלאמית". סוריה ממשלת סוריה: שר החוץ הסורי גינה את "האגרסיביות הטורקית כלפי העיר עפרין" וכינה את עפרין חלק בלתי נפרד מסוריה. מדיה וקבצים בנושא מבצע ענף זית בוויקישיתוף
1958 בצרפת

שנת 1958 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 971 שנות לאום. במהלך השנה נתן בצרפת את אותותיו תהליך הדה-קולונליזציה, שהתחולל בכל רחבי העולם, וכלל היפרדות של מושבות שונות מצרפת. גם מבית הרוחות סערו - ניסיון המרד באלג'יריה גרם למשבר עמוק בצרפת, וחולל זעזוע עמוק בחברה הצרפתית. נשיא: רנה קוטי ראש ממשלת צרפת: עד 14 במאי: פליקס גילרד 14 במאי-1 ביוני: פייר פפלימלין החל מ-1 ביוני: שארל דה-גול 1 בינואר - מוקמת קבוצת קרפור. 13 במאי - מתחולל משבר לאחר ניסיון הפוטש באלג'יר בידי כמה קצינים צרפתים. 1 ביוני - שארל דה-גול מתמנה לראש ממשלת צרפת על מנת להוביל את צרפת במשך חצי שנה. 4 ביוני - שארל דה-גול מבקר באלג'יריה. 28 בספטמבר - רוב של 79% במשאל עם מאשר את החוקה החמישית של צרפת. 2 באוקטובר - גינאה מכריזה על עצמאות מצרפת. 3 בנובמבר - בניין אונסק"ו החדש נחנך בפריז. 23 בנובמבר - נערכות הבחירות הכלליות בצרפת. 25 בנובמבר - סודאן הצרפתית זוכה באוטונומיה מידי צרפת. 26 ביוני - מתחיל הטור דה-פרנס. 19 ביולי - מסתיים הטור דה-פרנס עם ניצחונו של שארלי גול. 19 בינואר - תיירי טוסו, שחקן כדורגל. 26 ביולי - תיירי גילרדי, פרשן רוגבי וכדורגל (נפטר ב-2008). 31 באוגוסט - אריק זמור, עיתונאי וסופר. 21 בספטמבר - ברונו פיטוסי, שחקן פוקר. 2 באוקטובר - דידייה סנאק, שחקן כדורגל. 26 באוקטובר - פסקל אוגייה, שחקנית (נפטרה ב-1984). 24 בנובמבר - אלן צ'אבט, שחקן ומאמן. (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1958) 13 בפברואר - ז'ורז' רול, צייר ומוציא לאור (נולד ב-1871). 14 באוגוסט - פרדריק ז'וליו-קורי, פיזיקאי וחתן פרס נובל (נולד ב-1900). 22 באוגוסט - רוג'ר מרטין דה-גארד, מחבר, חתן פרס נובל לספרות בשנת 1937 (נולד ב-1881). 11 באוקטובר - מוריס דה-ולאמינק, צייר, מוציא לאור ומחבר (נולד ב-1876). 1955 בצרפת 1956 בצרפת 1957 בצרפת מדיה וקבצים בנושא 1958 בצרפת בוויקישיתוף