laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פייטרו פראריס

פייטרו פראריס (באיטלקית: Pietro Ferraris; ‏15 בפברואר 1912 – 11 באוקטובר 1991) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938. פראריס נולד ב-15 בפברואר 1912 בורסלי שבממלכת איטליה של אותם הימים. את הקריירה התחיל בגיל 17 בפרו ורסלי מעיר הולדתו, ועשה את הופעת הבכורה שלו ב-10 בנובמבר 1929 נגד טריאסטינה בליגה האיטלקית. ב-1932 עבר לנאפולי שם שיחק ארבע שנים עד שעבר לאמברוסיאנה. פראריס שיתף שם פעולה עם ג'וזפה מאצה בהתקפה וזכה עימה בשני תוארי אליפות ובגביע איטלקי אחד. ב-139 הופעות ליגה במדיה כבש 43 שערים. ב-1941 פראריס שיחק בטורינו למשך כמעט כל אותו עשור והיה חלק מהקבוצה שזכתה ארבע פעמים באליפות וכונתה בשם "גרנדה טורינו". בקיץ 1948 פראריס עבר לנובארה עד 1950 אז סיים את הקריירה שלו, ובמעבר זה הציל את סיכויי חייו כאשר צוות טורינו נמחק לחלוטין בהתרסקות המטוס שקרתה ב-4 במאי 1949. בסך כבש 123 שערי ליגה ב-469 הופעות. כשחקן פראריס היה מסוגל לשחק הן כחלוץ והן בעמדות הקיצוני והכנף. הוא היה שחקן מהיר, יעיל, אינטואיטיבי וחכם, בעל כישורים טכניים מצוינים ויצירתיות. כחלוץ היה מדויק ליד שער היריב מטווח קרוב או אמצע וידע למקם את עצמו טוב במהלך התקפה. בנוסף לכך גם שמר על מקצועיות ואורך חיים בריא במהלך הקריירה. כשחקן נאפולי מונה פראריס לנבחרת איטליה על ידי מאמנה ויטוריו פוצו. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-17 בפברואר 1935 בניצחון 1–2 על צרפת. במונדיאל 1938 הופיע רק במשחק שמינית הגמר נגד נורווגיה וגם כבש את שער הפתיחה במשחק כעבור שתי דקות בלבד. שער זה, בנוסף לזה של ברונו מורה נגד שווייץ במונדיאל 1962, היה למהיר ביותר שאיטליה כבשה בהיסטוריה שלה במונדיאל. משם נבחרתו המשיכה עד לזכייה בטורניר. ב-11 במאי 1947 שיחק בפעם האחרונה במדיה, הפעם נגד הונגריה, וזאת הייתה הופעתו ה-14 בסך הכל. אמברוסיאנה אליפות איטליה (2): 1937/38, 1939/40 הגביע האיטלקי: 1938/39 טורינו אליפות איטליה (4): 1942/43, 1945/46, 1946/47, 1947/48 הגביע האיטלקי: 1942/43 נבחרת איטליה גביע העולם: 1938 פייטרו פראריס, באתר Transfermarkt פייטרו פראריס, באתר WorldFootball.net פייטרו פראריס, באתר National Football Teams פייטרו פראריס, באתר FootballDatabase.eu
סץ

סץ (בהונגרית: Szőc) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. הכפר נקרא בעבר ז'לץ וננטש בזמן שלטון האימפריה העות'מאנית בהונגריה, הוא אוכלס מחדש בשנת 1741 על ידי מהגרים מגרמניה. בסץ חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא סץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סץ (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2006/2007 בליגת כדורגל נשים שנייה

עונת 2006/2007 בליגת נשים שנייה הייתה העונה הראשונה והניסיון הראשון להקמת ליגת משנה בכדורגל נשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נמשכה כחודשיים בלבד, נפתחה ב-14 במרץ והסתיימה ב-16 במאי 2007. לקחו בה חלק פעיל 5 קבוצות בלבד שהתפרקו בסוף העונה. 6 הקבוצות שנשרו מהליגה הראשונה בעונה הקודמת בליגת הנשים היו אמורות להשתתף בעונה הראשונה של ליגת הנשים השנייה. קבוצת בית"ר באר שבע התפרקה ובמקומה הצטרפה קבוצת בנות קריית גת. קבוצת הכח עמידר רמת גן התפרקה במהלך העונה. בעונה זו התקיימו שני סיבובים בני 5 מחזורים כל אחד - 10 מחזורים בסך הכל וכל קבוצה שיחקה 8 משחקים בלבד. על פי תקנון מועצת ההימורים שבתקופה זו הייתה זו שתקצבה את קבוצות ליגת הנשים, קבוצה ששיחקה פחות מ-18 משחקים בעונה אינה זכאית לתקצוב. לכן, אף אחת מקבוצות הליגה השנייה לא עמדו בקריטריון, לא קיבלו את הכסף והחליטו שלא להמשיך את פעילותן. בכך התפרקה גם הליגה השנייה. במסגרת תביעה לבית הדין של ההתאחדות הסתבר מאוחר יותר שעסקני כדורגל שונים בחשו מאחורי הקלעים בקבוצות, "קנו" מקום בליגת הנשים הראשונה ומנעו מהקבוצות קבלת תקציב, המשך קיום ואת הזכות ההוגנת לשחק בליגה הראשונה. גביע המדינה בכדורגל נשים 2006/2007 עונת 2007–2006 בליגת נשים שנייה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עסק הביש: שחיתות בכדורגל. תחקיר מעריב, באתר nrg, אוקטובר 2009.
אורקוט (כפר)

אורקוט (בהונגרית: Úrkút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם באורקוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו ביישוב 2,251 תושבים, ובשנת 2019 מספר התושבים עמד על 1,950. באורקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות: אתר האינטרנט הרשמי של אורקוט (בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא אורקוט בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תהילים כ"ו

מזמור כ"ו בספר תהילים מיוחס לדוד. המזמור עוסק כולו בתמימותו של בעל המזמור שמעיד על עצמו שהוא לא חטא מעולם. המזמור הוא אחד מארבעה עשר מזמורים הפותחים במילה 'לדָוִד'. בתחילת המזמור פונה המשורר אל אלוהיו ומזמין אותו לשפוט אותו ולראות שהוא תמים, בוטח בה' ולא נופל לחטאים. בעל המזמור מוסיף ומפרט את כל הדרכים בהן לא נפל לחטא, הוא לא ישב עם אנשים שקרנים, לא עם אנשים שחוטאים בסתר ולא עם אנשים רשעים. בעל המזמור מבקש מה' שירשה לו בזכות ניקיון כפיו לסובב סביב המזבח ולהלל אותו מאחר שהוא אוהב את בית ה', משכן כבודו. בעל המזמור מתחנן שה' לא יכליל אותו ביחד עם חוטאים מאחר שהוא הולך בדרך הישר ושואף אך ורק להלל את ה'. הגמרא מביאה אימרה אמירה בשם רב יהודה אמר רב על כך שאל לו לאדם להביא את עצמו לידי ניסיון מאחר שאפילו דוד הביא את עצמו לידי ניסיון במזמור כ"ו ונכשל. הגמרא מספרת מעשה לפיו דוד שואל את הקב"ה מדוע בברכת אבות שבתפילת שמונה עשרה הקב"ה מתקרא אלוהי אברהם, אלוהי יצחק ואלוהי יעקב, אך לא אלוהי דוד. עונה לו הקב"ה שזה נוסח הברכה מאחר שהם עברו ניסיון ועמדו בו ואילו דוד לא עבר ניסיון. מיד אמר לפניו דוד "בְּחָנֵנִי ה' וְנַסֵּנִי" והקב"ה מסכים ואומר לדוד שהוא ייבחן בעריות. באותו לילה דוד חטא בבת שבע. פסוק ו' של המזמור משמש בתלמוד הבבלי מקור לחשיבות נטילת ידיים כהכנה לתפילה. ראו פרקים: כ"ד, כ"ה, כ"ו, כ"ז, כ"ח, ל"ב, ל"ד, ל"ה, ל"ז, ק"א, ק"ג, ק"י, קל"ח, קמ"ד. סנהדרין, ק"ז, א'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט"ו, עמוד א'.
חיים הערש מייזליש

הרב חיים צבי הערש מֵיְיזְלִישׁ (מכונה רֶבּ חַיִּים הֶעֶרְשׁ, נולד בג' בתשרי ה'תש"ל, 15 בספטמבר 1969) הוא ראש ישיבת סאטמר ומנהיג רובה של קהילת סאטמר בבני ברק. נולד בארצות הברית לרב דוד דוב (בעריש) מייזליש, רב קהילת סאטמר בבורו פארק, ולחיה, בתו הבכורה של הרבי מסאטמר, רבי משה טייטלבוים. נקרא על שם זקנו, הרב חיים צבי טייטלבוים. למד בישיבת סאטמר בירושלים אצל רבי משה אריה פריינד. בד' בכסלו ה'תשמ"ח נישא לרעכיל דבורה, בת הרב ישראל הגר האדמו"ר מוויז'ניץ. לאחר מכן למד בכולל חזון איש[דרוש מקור] בבני ברק, הוסמך להוראה על ידי הרב שמואל הלוי ואזנר והרב יצחק יעקב וייס. בשנת 1992 עבר להתגורר בירושלים והיה ראש כולל "ייטב לב" של החסידות. בשנת 1995 התמנה לחבר הנהלת קרן היתומים ע"ש המהרי"ל דיסקין. עם פטירת רבי משה אריה פריינד בכ' באלול ה'תשנ"ו, מונה על ידי סבו לכהן כראש ישיבת סאטמר בבני ברק ורב בית הכנסת בשכונת זכרון מאיר, לצד רב הקהילה בשיכון סאטמר הרב אליהו כץ. בשנת ה'תשס"ח נפגש עם הרב שטיינמן בפרשת עצורי יפן למרות התנגדות אידאולוגית של סאטמר לדרכו של הרב שטיינמן. לאחר פטירת הרב משה טייטלבוים התפלגה חסידות סאטמר בין בניו, הרב אהרן טייטלבוים והרב יקותיאל יהודה טייטלבוים. הרב חיים צבי תמך ברב אהרן. מיעוט הקהילה, ובהם הרב אליהו כץ, תמכו באחיו הרב יקותיאל יהודה. בשנת ה'תשס"ז נערך דין תורה בעניין אצל הרב נפתלי הירצקא פרנקל מרבני העדה החרדית, שלא הוכרע. בפועל, שימש הרב מייזליש כמנהיג בפועל של קהילת חסידי הרב אהרן. לאחר פטירתו של הרב כץ בתשרי ה'תשע"ח, החל סכסוך בינו לבין מנהלי וראשי מוסדות סאטמר בבני ברק, יחזקאל רוטר וחיים הירש. בהמשך התערב האדמו"ר בסכסוך לטובת ראשי המוסדות, וקבע כי תפקידו של הרב מייזליש מוגבל לניהול הרוחני בלבד של הישיבה ואין לו סמכות בשאר המוסדות. המאבק הגיע לשיאו בקיץ ה'תש"ף לאחר שפורסמה הקלטה של אחד מגבאי בית הכנסת אומר שבעת שעמד על יד מייזליש בהדלקת המדורה בל"ג בעומר, התחשק לו לדוחפו לאש. כצעד מחאה קיימו אנשי מייזליש תפילה בחג השבועות בבית הכנסת הגדול בשיכון סאטמר ולא בבית הכנסת הקטן ב"זכרון מאיר", במקביל למתנגדי רבם, ובמהלך קריאת התורה החלה קטטה אלימה עם הגבאי האמור. הדבר הוביל לגל אירועים שהובילו לפיטוריו מראשות הישיבה. באלול ה'תש"ף נשא האדמו"ר דרשה מיוחדת שבה הבהיר שהוא אוסר על מייזליש להיכנס לכל בתי הכנסת והמוסדות של סאטמר בעולם, וכן אוסר לקיים עמו קשר כלשהו. בתגובה, באותו לילה תומכיו של מייזליש הגיעו לביתו לתמוך בו. הוא ואנשיו ממשיכים להתפלל בבית הכנסת המרכזי, ויחזקאל רוטר ואנשיו פרשו ופתחו בית כנסת אחר. לדברי יחזקאל רוטר ואנשיו, הרב מייזליש ואנשיו הם קהילת מורדים שאינם סרים למרותו של הרבי. לדברי אנשי הרב מייזליש, הם חסידים נאמנים של הרבי, השבוי לדבריהם בידי גבאים המסיתים אותו נגד הרב מייזליש. אלי ביתאן, ‏משחקי הכס: העימות בסאטמר שמסעיר את העולם החסידי, בעיתון מקור ראשון, 14 ביוני 2020 זאב בלוי, ‏שמחת הברית לנכד ראש ישיבת סאטמאר ונין האדמו"ר מויז'ניץ • תיעוד, באתר JDN‏ תקציר הסיפור בטוויטר של אלי ביתאן סיקור האירוע ב"כאן מורשת" מנדי ביתאן ציטוטים מהנאום בטוויטר של שימי שפר סרטון בטוויטר תמונות בטוויטר
אברהם לזר

אברהם לזר ("בטו", 1923 – 7 באוגוסט 2020, י"ז באב ה'תש"ף) היה ראש מועצה אזורית דרום השרון בשנים 1981–1994. לזר נולד בסקופיה, יוגוסלביה למשפחה דתייה, מרובת ילדים. אחותו עלתה לישראל. כשהיה בגיל שש הוא הצטרף לתנועת השומר הצעיר. בשנת 1941, עם פלישת הנאצים ליוגוסלביה, קבוצתו של לזר בתנועת הנוער, לקחה את ציוד הצופיות והצטרפה איתו לפרטיזנים. הם לחמו ביערות מונטנגרו. לזר נשבה בידי הגרמנים, בעת שרוב משפחתו נלקחה להשמדה. לזר עלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. לזר היה תושב קיבוץ רביבים ומשם עבר לגור בבצת, ומשם למושב שדי חמד. הוא שימש בתפקידים ציבוריים מגוונים. הוא נבחר לראשות מועצת דרום השרון בדצמבר 1981. בפעם השנייה בה נבחר לתפקיד, בינואר 1986, נציגי היישובים במועצה, בחרו בו פה אחד. הוא שירת בתפקיד עד שנת 1994 – ובתום הקדנציה השלישית פרש לגמלאות. היה נשוי לטובה, ולזוג נולדו ארבעה בנים. נפטר ב-7 באוגוסט 2020. אברהם לזר באתר מודעות האבל "אבלים" אברהם לזר מספר את סיפורו באתר המועצה המקומית דרום השרון, מעריב, 16 בינואר 1986 סיכום היסטוריית המועצה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף זמוסטיאנו

יוסף זמוסטיאנו (1 ביולי 1931– 4 ביולי 2020) היה ראש המועצה האזורית "הירקון" בשנים 1960 עד 1980. פעל לאיחודה עם המועצות השכנות לה, ליצירת המועצה האזורית דרום השרון. ממייסדי מושב נוה ירק. זמוסטיאנו נולד בסבן, רומניה, למשפחה אמידה, שעסקה במסחר ובחקלאות. כשהנאצים פלשו לרומניה, הם לקחו את כל הגברים החסונים מהיישוב לעבודות כפייה. זמוסטיאנו נותר עם אמו, אחיו וסבו. הנאצים ירו במקום, באחדים משכניו. זמוסטיאנו עבר עוד תלאות רבות בשואה. זמוסטיאנו העפיל ארצה בשנת 1948, באוניה צפופה במעפילים. אך הם נתפסו וגורשו לקפריסין. זמוסטיאנו שימש בתפקידים ציבוריים שונים כחבר מושב נוה ירק. נבחר לראשות המועצה במקום ראש המועצה סנדו דוד. זמוסטיאנו היה בן 29 כשנבחר והיה ראש המועצה הצעיר ביותר בארץ. שימש בתפקיד בין השנים: 1960–1980. התחתן בשנת 1961, ולזוג נולדו שלוש בנות. נפטר ב-4 יולי 2020 בגיל 89. הספד באתר המועצה המקומית תיעוד סיפורי ניצולי השואה, חברי המועצה המקומית דף ההיסרוטריה באתר המועצה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אינדונזיה–הפיליפינים

יחסי אינדונזיה–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לבין הפיליפינים. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-24 בנובמבר 1949. בשנת 1949 פתחה הממשלה האינדונזית את נציגותה (המשרד הקונסולרי) במנילה, השגרירות נפתחה בראשית שנות ה-50. ב-21 ביוני 1951 חתמו שתי המדינות על חוזה ידידות. אמנה זו מגדירה את בסיס היחסים בין המדינות, מטרותיה העיקריות הן: שמירה על שלום וידידות, יישוב סכסוכים באמצעים דיפלומטיים ושלווים, יצירת נתיבי תעבורה לאזרחי שתי המדינות ואמצעים לפיתוח שיתופי פעולה בתחום הסחר וההתרעות. אמנה זו דנה גם בסוגיות הפוליטיות והחברתיות-כלכליות של שתי המדינות. במרץ 2011 חתמו מנהיגי שתי המדינות על מזכר הבנות להעצמת שיתוף הפעולה בתחומי הביטחון, ההגנה, תיחום הגבולות, ההגנה על זכויות מהגרי עבודה, חינוך וספורט. אינדונזיה מעניקה תמיכה מוסרית לממשלת פיליפינים בסכסוך הטריטוריאלי שלה על איי ספרטלי. נושא המחלוקת הטריטוריאלית בין אינדונזיה לפיליפינים היה ים סולאווסי באזור סולאווסי (אינדונזיה) ומינדנאו (הפיליפינים) שנחשב כמקור נפט וגז טבעי פוטנציאלי. בנוסף, המים השנויים במחלוקת עשירים בדגים ובנתיבי סחר חשובים. הסכסוך בין המדינות נמשך מאז 1994: השטחים היו באזור הכלכלי הבלעדי של אינדונזיה וגם של הפיליפינים. מחלוקת זו החלה בין הולנד (שיישבה את אינדונזיה) לארצות הברית (שכבשה את שטח הפיליפינים לאחר תום מלחמת ארצות הברית–ספרד) והסתיימה לטובת איי הודו המזרחיים ההולנדיים בשנת 1932. ב-23 במאי 2014 חתמו המדינות על הסכם על גבול ימי חדש ביניהן. לדברי נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו, זו דוגמה טובה כיצד לפתור מחלוקות בין מדינות ללא שימוש בכוח. נשיא הפיליפינים, בניגנו אקינו, אמר כי ארצו רוצה לסיים את הסכסוך באמצעים לגיטימיים ושלווים. על פי משרד המסחר של אינדונזיה, ב-2003, מחזור המסחר בין המדינות הסתכם לסך של 1.12 מיליארד דולר, בשנת 2009 - 2.9 מיליארד דולר, וב-2010 כבר עלה ל-3.89 מיליארד דולר. אינדונזיה היא הספק הגדול ביותר של פחם לפיליפינים, ועונה על הדרישה של מדינה זו בכ-70%. בשנת 2013, אינדונזיה הייתה שותפת הסחר ה-11 בגודלה בתחום הסחר והכלכלה של הפיליפינים, עם מחזור של 3.51 מיליארד דולר. בשנת 2014 היקף הסחר בין המדינות הגיע ל-4.59 מיליארד דולר. אינדונזיה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה וקונסוליה כללית בדבאו סיטי. הפיליפינים מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה ו-2 קונסוליות במאנאדו וסורבאיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אינדונזיה–הפיליפינים בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
Empire V (סרט)

Empire V הוא סרט פנטזיה רוסי מאת ויקטור גינזבורג, עיבוד קולנועי לרומן Empire V של ויקטור פלווין, בכיכובם של פאבל טבקוב ומירון פיודורוב. הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים במרץ 2022 נגנז ולא קיבל רישיון הקנה ממשרד התרבות הרוסי. על פי התקשורת הרוסית, ככל הנראה משום שאחד משחקני הסרט, מירון פיודורוב הידוע בכינוי "Oxxxymiron", התבטא נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה. הצעיר רומן "ראמה" שטורקין, שהפך לערפד, מגלה קונספירציה של האליטה: הערפדים שולטים באנושות, מוצצים ממנה שמחה, חלומות וכסף. לאחר שהפך לחלק מהאליטה הגבוהה ביותר של הערפדים, הגיבור לא מצליח לשבור את הקשר שלו עם אנשים בשום צורה - אחרי הכל, אפילו ב-Empire V אפשר לאבד את הראש בגלל אהבה. פאבל טבקוב - ראמה מירון פיודורוב - מיטרה ורה אלנטובה - אישתר מרינה זודינה - אמו של ראמה ולדימיר דולינסקי - אנליל ברוניסלב וינוגרודסקי - לוקי אנדריי סמירנוב - אוסיריס איגור ז'יז'יחין - בלדר מקסים דרוזד - יהוה איגור גורדין - גריגורי ויקטור ורז'ביצקי - ואל ולדימיר יפיפאנצב - הופעת קמע פיודור בונדרצ'וק לדברי מפיק הסרט איוון זאסורסורסקי, הסרט היא השקפה מהפכנית של החברה הצרכנית, משיכה לכסף ולקדושת כסף במקום החיים. הצילומים החלו בספטמבר 2017. הקרנת טרום בכורה נערכה במרץ 2022. אך הסרט לא הוקרן לציבור ונגנז בהחלטת הרשויות. אתר האינטרנט הרשמי של Empire V (ברוסית) Empire V, ברשת החברתית פייסבוק Empire V, ביישום טלגרם Empire V, ברשת החברתית אינסטגרם Empire V, ברשת החברתית VK Empire V, סרטונים בערוץ היוטיוב "Empire V", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Empire V", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון הסרט (ברוסית) Самые ожидаемые российские фильмы — 2018 Год сиквелов и триквелов Ампир V, 2018 "Оксимирон сыграет главного злодея в экранизации «Empire V»". Афиша Daily. 2017-09-27. נבדק ב-2018-06-28. "Bablos.com - ICO-КАМПАНИЯ ЭКРАНИЗАЦИИ РОМАНА В. ПЕЛЕВИНА «EMPIRE V»" (באנגלית). bablos.com. נבדק ב-2018-11-13. "Реальное кино за виртуальный Bablos". Частный Корреспондент. נבדק ב-2018-11-13. Усков, Олег (2017-09-18). "Начались съемки фильма Empire V по роману Виктора Пелевина". רוסיסקאיה גאזטה. נבדק ב-2018-06-28. https://www.mirf.ru/kino/ampir-v/
TD2000

TD2000 היא מכונית רודסטר פתוחה בסגנון רטרו מתוצרת TD Cars (Malaysia) Sdn. Bhd, אשר מיוצרת במלזיה משנת 1998. "TD2000" מבוססת על דגם "MG TA" (קרוי גם: "TA Midget", יוצר בין השנים 1936–1939) מסדרה "MG T-type" (אנ') מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט הבריטית "MG". משנת 1986 דגם "TD2000" יוצר באוסטרליה בעזרת מכלולים של ניסאן. הדגם לא היה רווחי, והייצור הועבר למלזיה. משנת 1998 היצרן "TD Cars (Malaysia) Sdn. Bhd" בבעלות פרטית, 70% בידי שותפים מלזיים, ן-30% בידי שותפים אוסטרליים. גוף הדגם בנוי מפיברגלס. 2 דלתות. 2 מושבים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית 2x4. קיבולת מכל דלק - 61 ליטר. תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 6.7 שניות (מנוע 2.0 ליטר). 90% מייצור הדגם מיועד לייצוא למדינות הבאות: יפן, אוסטרליה, ברוניי, ניו זילנד, הודו, הפיליפינים, סינגפור, תאילנד., סקוטלנד, אירלנד, בריטניה ואזור המזרח התיכון. דגם "TD2000" דגם "TD2000" דגם "TD2000" דגם "TD2000" מדיה וקבצים בנושא TD2000 בוויקישיתוף TD2000, סרטון באתר יוטיוב TD2000, סרטון באתר יוטיוב היצרן TD 2000 Pty Ltd (לפני שנת 1998) tdautomotive.net.au היצרן TD Cars (Malaysia) Sdn. Bhd משנת 1998 car-brochures.eu/malaysiantd2000 דגם TD2000 (תמסורת אוטומטית) autoworld.com.my/news/2002/04/13/Automatic-Transmission-for-TD2000 דגם "mg-ta", שנת 1938, ודגם "td2000" themotorhood.com/themotorhood/2007/10/17/articles-1938-mg-ta-2005-td2000 דגם "TD2000" - תמונות shutterstock.com/search/td2000 דגם TD2000 מיוצא לתאילנד paultan.org/2010/09/21/td-cars-malaysia-exporting-the-td2000-to-thailand
יצחק בנדר

יצחק בנדר (3 באוקטובר 1906 – 2 בפברואר 1996) היה ראש מועצה אזורית מפעלות אפק, בין השנים 1954 ו־1980, טרם אוחדה לתוך המועצה האזורית דרום השרון. הוא פרש לגמלאות בשנת 1980 עקב מחלה. בנדר נולד בעיירה קטנה ליד העיר קישינב, במולדובה הייתה לו אחות אחת. משפחתו סבלה מפוגרומים. בילדותו עברה אמו לאודסה, עיר הנמל של אוקראינה. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "פועלי ציון שמאל". הוא הוגלה לגולאג בהרי אורל כי הניף דגל ציוני בכינוס המפלגה הקומוניסטית. לאחר שלוש שנים הוא גורש לספינה השטה לארץ ישראל. בנדר פגש את אשתו בשנת 1930. לזוג נולדו שני בנים ובת. בנדר עבד בהסלקת נשק ובבנייה, אך נאלץ לפרוש משתי העבודות בשל פציעה. בנדר היה ממייסדי קיבוץ עינת, אליו הגיע אחרי שפרש מקיבוץ גבעת השלושה, בעקבות פיצולו ל"גבעת השלושה איחוד" ו"גבעת השלושה מאוחד", בשנת 1952 כחבר קיבוץ עינת, הוא נבחר לראש המועצה האזורית "מעלות אפק". כראש מועצה הוא עסק בהקמת יישובים חדשים בשטחה. יישובים הם שוכנו עולים חסרי רקע בחקלאות, שחלק נכבד בתפקיד המועצה המקומית היה הדרכתם כדי שיצליחו להתפרנס. תקציר היסטוריה באתר המועצה הרחבת היסטוריה באתר המועצה אתר קיבוץ עינת ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תדמור (סרט, 2021)

תדמור (ברוסית: Пальмира) הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של איוואן בולוטניקוב. הסרט יצא לאקרנים בחבר המדינות ב-11 במרץ 2021. בכפר הררי בדאגסטן, הרופא הצבאי לשעבר ארתור מנהל את חייו השקטים כאלמן. לאחר שנודע לו כי בתו היחידה מרים גויסה על ידי מחבלי המדינה האסלאמית ונמלטה לסוריה, בחסות המבצע הרוסי בסוריה ארתור יוצא בעקבותיה בייאוש כדי להציל אותה. גזא מורצ'אני – ארתור יקטרינה קראמרנקו – מרים דניאלה סטויאנוביץ' – סבריה דריוס גומאוסקאס – דוקטור חאליד אבו דודז'אן – ואגיף קרימוב אתר האינטרנט הרשמי של תדמור "תדמור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תדמור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "תדמור", באתר kino-teatr.ru קדימון הסרט В Дербенте пройдет пресс-конференция, посвященная съемкам фильма «Пальмира» Андрей Сигле и Иван Болотников рассказали в Дамаске о фильме «Пальмира» В «Царском селе» воссоздадут разрушенную колонну из Пальмиры Продюсер фильма «Пальмира» рассказал подробности сюжета картины ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים רוסיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אינדונזיה–מלזיה

יחסי אינדונזיה–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לבין מלזיה. אורך הגבול בין המדינות הוא 1,881 ק"מ. ב-16 בספטמבר 1963, הוכרזה עצמאות מלזיה, שלחלקים ממנה (סבה וסארוואק) גבול משותף עם אינדונזיה. אינדונזיה הגיבה בחריפות לשלילה על הקמת המדינה החדשה, מכיוון שנשיא אינדונזיה סוקרנו האמין שמלזיה תהפוך לבסיס ל"נאוקולוניאליזם ואימפריאליזם" והדבר עלול לערער את תוצאות המהפכה האינדונזית. כמו כן, ראש ממשלת מלזיה עבדול רחמן הסכים לספק שטח לבסיס כוחות הצבא הבריטי במדינה, והפדרציה של מלזיה סיפקה סיוע למורדים - הממשלה המהפכנית של הרפובליקה של אינדונזיה בשנת 1958. לאחר הקמת מלזיה החל באינדונזיה גל של הפגנות אנטי-מלאיות ואנטי-בריטיות, וכתוצאה מכך שריפת השגרירות הבריטית. חברי המפלגה הקומוניסטית באינדונזיה כבשו את המטעים הבריטיים ועסקים אחרים, שהועברו אז לממשלת המדינה. ב-23 בספטמבר 1963, סוקרנו הודיע כי על אינדונזיה להשמיד את מלזיה. יחידות פריליליטריות אינדונזיות נכנסו באופן בלתי חוקי לשטח מלזיה אך נלכדו לפני שהספיקו ליצור קשר עם מתנגדים מקומיים. אירוע זה סימן את תחילת העימות האינדונזי–מלזי, שבו בריטניה, ארצות הברית, ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין גם נטלו חלק. בדצמבר 1964 בחרה העצרת הכללית של האו"ם את מלזיה כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון, ובתגובה הודיע סוקרנו על נסיגת אינדונזיה מארגון זה והבטיח להקים ארגון בינלאומי אלטרנטיבי חדש. בשנות ה-70, לאחר סיום העימות האינדונזי–מלזי, השתפרו היחסים בין המדינות. ממשלות שתי המדינות החלו לשתף פעולה במסגרת ASEAN. מתכונת היחסים החדשה התחזקה בזכות קרבה אתנית של שני העמים, דת, תרבות ושפה דומה. היבטים שליליים נמשכו: מהגרים אינדונזיים לא חוקיים במלזיה, חששות אינדונזיה מיצוא קלטות שמע אסלאמיות קיצוניות ממלזיה, אולם התפתחות הסחר בין המדינות תרמה לכינון יחסים טובים. עם זאת, בסוף שנות ה-80 ממשלות אינדונזיה ומלזיה התרחקו זו מזו, מכיוון שראו גישות שונות לפתרון בעיות של אינטראקציה עם שותפיהן העיקריים של המסחר, בפרט, מלזיה התערבה באופן שגוי ביחסים המתפתחים בין סינגפור ואינדונזיה. בשנת 1992 הביעה אינדונזיה ב-ASEAN את דחייתה של המערכת המלזית של הקבוצה הכלכלית במזרח אסיה, שהדגישה את עמדותיה השונות של שתי המדינות לגבי עתיד ASEAN. לדוגמה, בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות, ראש ממשלת מלזיה, מאהאטיר מוחמד, דיבר בחריפות עם סיסמאות פרו-אסייתיות ופרו-אסלאמיות, שהייתה שונה מאוד מעמדתו המתונה של נשיא אינדונזיה סוהארטו. בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בסכום של 25 מיליארד דולר. בשנת 2016 היקף הסחר פחת משמעותית והסתכם ב-14.3 מיליארד דולר. בשנת 2017 הציבה ממשלות שתי המדינות מטרה להשיג היקף סחר של 30 מיליארד דולר. מרבית האוכלוסיות בשתי המדינות ממוצא אוסטרונזי או מלאי. רוב האוכלוסייה במדינות אלו היא מוסלמית. מלזיה ואינדונזיה הן החברות המייסדות של ASEAN ו-APEC, כמו גם חברי תנועת המדינות הבלתי מזדהות, G8 האסלאמית והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. אינדונזיה מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור ו-5 קונסוליות בג'והור באהרו, קוטה קינבאלו, קוצ'ינג, פננג וטאוואו. מלזיה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה ו-3 קונסוליות במדן, פקאנבארו ופונטיאנאק. מדיה וקבצים בנושא יחסי אינדונזיה–מלזיה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
דמיטרובסקי (נפה, מוסקבה)

נפת דמיטרובסקי (ברוסית: Дмитровский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 7.29 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 93,545 תושבים (2020). מקבץ מפעלי תעשייה ואזור מחסנים גדול הוקם בשטח נפת דמיטרובסקי שבצפון מוסקבה. בשנים האחרונות מתבצעת פעילויות בנייה חדשות של דיור בשטח המפעלים התעשייתיים. אין תחנות מטרו, אולם המערכת המפותחת של תחבורה קרקעית מספקת הסעת נוסעים למספר רב של מוקדי תחבורה. אזור טבעי "בריכות אנגרסקאיה" (פארק) פארק "וגונורמונט" אצטדיון "מולניה" תחנת כוח תרמית של מוסאנרגו מדיה וקבצים בנושא דמיטרובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דמיטרובסקי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אינדונזיה–ברוניי

יחסי אינדונזיה–ברוניי הם היחסים הדו-צדדיים של סולטנות ברוניי דרוסלאם ורפובליקת אינדונזיה. למרות שהם אינם חולקים גבולות יבשתיים ישירים, אינדונזיה וברוניי חולקים את האי בורנאו. מאז שנוסדו יחסים דיפלומטיים עוד בשנת 1984, שתי המדינות נהנות מיחסים חמים וידידותיים. היחסים בין שתי המדינות התקדמו היטב ושני הצדדים המשיכו ליהנות מקשרים חזקים במגוון רחב של שיתופי פעולה; לרבות סחר והשקעות, תיירות, חקלאות, ימי ודייג, בריאות, ביטחון, פשעים על-לאומיים, חינוך, נוער, תרבות ואנשי קשר. גם לברוניי וגם לאינדונזיה יש הרבה תכונות אופייניות נפוצות, אלה כוללות מסגרות התייחסות נפוצות בהיסטוריה, תרבות ודת. שפותיהם הלאומיות; האינדונזית והמלאית קשורות זו לזו. מרבית האוכלוסייה של שתי המדינות היו ממוצא אוסטרונזי או מגזע מלאי, כאשר תרבות מלאית משמעותית הייתה משותפת ביניהם. שתי המדינות הן מדינות עם רוב מוסלמי, חברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה וב-APEC, והן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. היחסים בין אינדונזיה לברוניי קיימים מאז המאה ה-14 או אולי קודם לכן. נגרקרטגאמה הוא שיר מ-1365 אשר הזכיר Barune (ברוניי) כאחד מדינות הווסאל של מג'פהיט. היחסים בין ברוניי לשאר הארכיפלג האינדונזי הוקמו אולי מוקדם יותר בעידן האימפריה של סריג'יאן. בתקופה הקולוניאלית האירופית, אינדונזיה נפלה תחת הולנד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, ואילו ברוניי יחד עם סינגפור ומלזיה נפלו תחת האימפריה הבריטית. בשנות ה-60, אינדונזיה וברוניי היו מעורבות בעקיפין בסכסוך צבאי במהלך העימות האינדונזי–מלזי, שם אינדונזיה לחמה נגד הקמת מלזיה וכוחות משלוח חדרו לסראוואק וצפון בורניאו כולל ברוניי. הרפובליקה של אינדונזיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם ברוניי ב-1 בינואר 1984. אינדונזיה גם תמכה בחברות ברוניי ב-ASEAN בשנת 1984. ברוניי הייתה יעד פופולרי בקרב עובדים אינדונזיים. נכון ל-31 באוגוסט 2012, ישנם בערך 58,000 אזרחים אינדונזיים שוהים ועובדים בברוניי. היקף הסחר הדו-צדדי בשנת 2011 הגיע לכ-1.1 מיליארד דולר, יחד עם כ-3,500 מוצרים אינדונזיים בשוק ברוניי. בהתאם למדיניות הגיוון הכלכלי של ברוניי, שתי המדינות מבקשות להעצים את שיתוף הפעולה בתחום הימי והדייג, וכן בתחום הבריאות. ברוניי מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה. אינדונזיה מחזיקה בברוניי שגרירות בבנדר סרי בגוואן. מדיה וקבצים בנושא יחסי אינדונזיה–ברוניי בוויקישיתוף Sally Piri and Quratul-ain Bandial (12 באפריל 2013). "Brunei and Indonesia reaffirm bilateral cooperation". www.bt.com.bn. The Brunei Times. אורכב מ-המקור ב-17 באפריל 2013. נבדק ב-28 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) Prapanca, Nagarakretagama, Canto 14 "Brunei-Indonesia Relations". Ministry of Foreign Affairs and Trade (Brunei). אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2014. נבדק ב-4 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Rabiatul Kamit (31 באוגוסט 2012). "Indonesia seeks to reinforce relations with Brunei". www.thejakartapost.com. The Jakarta Post. אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2014. נבדק ב-28 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) אתר על יחסי מדינות