laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנאדולוג'ט

אנאדולוג'ט (בטורקית: AnadoluJet) היא חברת תעופה טורקית שהנהלתה נמצאת באנקרה שבטורקיה. החברה מפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות מנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה ומנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן לכ-53 יעדים. החברה נמצאת בבעלות חברת טורקיש איירליינס. החברה הוקמה ב-23 באפריל 2008 כשלרשותה ארבעה מטוסי בואינג 400–737. לחברה שותפות קוד עם טורקיש איירליינס ליעדי המשך. החברה מפעילה טיסות לכ-42 יעדים,41 בטורקיה ויעד נוסף בקפריסין הטורקית. באפריל 2021 הודיעה החברה כי היא צפויה להפעיל טיסה יומית בין נמל התעופה אנטליה לנתב"ג. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא אנאדולוג'ט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנאדולוג'ט אנאדולוג'ט, ברשת החברתית פייסבוק אנאדולוג'ט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוד אדלר, AnadoluJet: טיסה יומית בקו אנטליה – תל אביב החל ב-12 במאי, באתר Passportnews, ‏6 באפריל 2021 פרטי צי המטוסים של אנאדולוג'ט, באתר airfleets.net (באנגלית)
מרס (חברה)

תאגיד מרס (אנגלית: Mars, Incorporated) היא חברה אמריקאית לייצור ממתקים, מזון לחיות מחמד ומוצרי מזון נוספים. עם מחזור מכירות של 30 מיליארד דולרים בשנה, נכון ל-2021, תאגיד מרס היא החברה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית לפי מחזור מכירות. החברה נמצאת בבעלות מלאה של משפחת מרס, וממוקמת בפיירפקס, שבוירג'יניה, ארצות הברית. החברה פועלת בשישה מגזרים עסקיים בארצות הברית: שוקולד, חיות מחמד, עיבוד מזון, מזון, משקאות, ואיכות הסביבה. בשנת 2017 הפסיקה חברת סידס לשווק ולהפיץ בישראל את מוצרי הממתקים של מרס לאחר עשרות שנים. השיווק וההפצה של מוצרי מרס עבר לחברת ריגלי ישראל, ומערך ההפצה של ממתקי מרס ושל ממתקי ריגלי יחדיו אוחד תחת חברת מרס מולטיסיילס ישראל. ב-2019 מרס הרחיבה את פעילותה בארץ ומונתה לראשונה לחברת מרס מולטיסיילס ישראל מנכ"לית. כיום מוצרי החברה משווקים על ידי חברת מרס ריגלי ישראל. פרנק מרס, מייסד החברה, מכר ממתקים עוד בגיל 19. בשנת 1911, הקים עם אשתו השנייה את חברת מרס בוושינגטון, ונחל כישלון חרוץ. בשנת 1920 חזר למדינת הולדתו מינסוטה והקים את החברה בפעם השנייה במיניאפוליס. בשנת 1923, בנו של פרנק מרס, פורסט מרס, ייצר בהשראת מילקשייק את חטיף המילקי וואי, שהפך לרב מכר. בשנת 1929 העביר את החברה לשיקגו, שבאילינוי. בשנת 1932 השיק פורסט מרס בממלכה המאוחדת את החטיף מרס. M&M's באונטי טוויקס מאלטיזרס מרס מילקי וואי סניקרס מסטיק פייב מסטיק איירווייבס מסטיק הובה בובה מסטיק רפרשרס סקיטלס סוכריות M&M's חטיף באונטי חצוי לשניים חטיף טוויקס חצוי לשניים חטיף סניקרס חצוי לשניים מארז מסטיק פייב אתר האינטרנט הרשמי של מרס מרס, ברשת החברתית פייסבוק מרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרס, ברשת החברתית אינסטגרם Mars, Incorporated Company Profiles, פרופיל החברה באתר פורבס. America’s Largest Private Companies, Forbes (באנגלית) About Mars, על החברה, באתר חברת מרס. אורנה יפת, אחרי עשרות שנים - סידס הפסידה את הפצת מוצרי מארס בישראל, באתר כלכליסט, 17 בספטמבר 2017 שני מוזס, ‏מרס מינתה לראשונה מנכ"לית לפעילות בישראל, באתר גלובס, 30 ביוני 2019
היטושי אשידה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אשידה. היטושי אשידה (ביפנית: 片山 哲;‏ 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. הוא היה דמות בולטת בנוף הפוליטי של אחרי מלחמת העולם השנייה, אך נאלץ להתפטר לאחר ששניים משרי ממשלתו הסתבכו בפרשיית שחיתות. אשידה נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו, ולמד משפט אזרחי צרפתי באוניברסיטת טוקיו. לאחר סיום לימודיו החל אשידה לעבוד במשרד החוץ, והמשיך לעבוד שם במשך עשרים שנה. הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1932, בתור נציג מפלגת ריקן סייוקאי. הוא תמך באיצ'ירו הטויאמה ובסיעתו השמרנית, שהובילה להתפצלות מהמפלגה ב-1939. לאחר מלחמת העולם השנייה, זכה אשידה פעם נוספת במושב בבית הנבחרים, הפעם בתור נציג המפלגה הליברלית, שהתאחדה תוך זמן קצר עם המפלגה הפרוגרסיבית של קיג'ורו שידהרה, ויחד יצרו את המפלגה הדמוקרטית. אשידה נבחר לנשיא המפלגה החדשה, והתמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו הסוציאליסטית של טצו קטאיאמה ב-1947. אשידה התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1948, והנהיג ממשלת קואליציה של דמוקרטים וסוציאליסטים. כהונתו הסתיימה שבעה חודשים לאחר שהחלה בשל הסתבכותם של שניים משרי ממשלתו בפרשיית שחיתות, שלאחר מכן הביאה להתפטרות כל הממשלה. עשר שנים לאחר מכן, זוכה אשידה מכל חשד למעורבות בפרשייה. מדיה וקבצים בנושא היטושי אשידה בוויקישיתוף היטושי אשידה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פצצת תאורה

פצצת תאורה היא ראש קרב של פצצה, רקטה או פגז המשמש להפצת אור רב באזור מעליו הוא מתפוצץ. בפצצות אלה מרעום המפעיל את גוף התאורה. המרעום מורכב בדרך כלל ממגנזיום, המפיץ אור רב בזמן בעירתו. פצצת תאורה משוגרת לגובה מתוכנן וכוללת מצנח המאט את קצב נפילתה ומשהה את מקור התאורה בגובה הרצוי. עוצמת ההארה של פצצת תאורה היא כשל 1.5 מיליון נרות דולקים, עצמה אדירה. הפצצה יכולה להיירות מתוך מטול, מרגמה או תותח, תוך תלות בסוג הפגז. הפצצה משמשת לשימושים קרביים ומבצעיים, בתרגילים צבאיים ולכל צורך של תאורת שטח גדול בלילה כגון במשימות חילוץ והצלה באתרי אסון פתע רב נפגעים בים וביבשה. נור אמצעי ראיית לילה
אליוט 6 מטר

אליוט 6 מטר היא סירה אולימפית שעוצבה על ידי גרג אליוט בשנת 2000. הסירה משמשת בעיקר נשים, והיא תהווה גם תחרות נשים באולימפיאדת לונדון 2012. בסירה יש מוטות חזקים, אשר עוזרות להתחרות במרוצי סירה. מקור הסירה הוא בניו זילנד. שיט תחרותי שיט מפרשיות מדיה וקבצים בנושא אליוט 6 מטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליוט 6 מטר איגוד השייט הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיפון

האם התכוונתם ל... שִׁיפוֹן (דגן) – אחד ממיני הדגנים המשמש להכנת לחם בד שִׁיפוֹן (Chiffon) - סוג של בד עוגת שיפון (אנ') (Chiffon) – עוגה קלה הר שיפון – הר געש כבוי ברמת הגולן מטול B-300 שִׁיפּוֹן (Shipon) - מטול רקטות אישי רב-תכליתי, שפותח על ידי תעש
איצ'ירו הטויאמה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא הטויאמה. איצ'ירו הטויאמה (ביפנית: 鳩山 一郎;‏ 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-52. הטויאמה נולד בטוקיו למשפחה אמידה בעלת זיקה פוליטית. הוא היה בנם הבכור של קזואו הטויאמה, בוגר אוניברסיטת ייל ודובר בית הנבחרים של יפן, והארוקו הטויאמה, סופרת ומייסדת אוניברסיטת קיוריצו לנשים. הטויאמה היה בונה חופשי ופרוטסטנטי בפטיסטי. הוא היה ראש הממשלה הנוצרי השלישי של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה. בנו של הטויאמה, איצ'ירו, היה בירוקרט באגף התקציב במשרד האוצר, ולפני פרישתו הגיע לדרגת סגן שר האוצר. בתקופה הפוליטית השנייה שלו, מילא איצ'ירו את תפקיד שר החוץ. אחד מנכדיו של הטויאמה, יוקיו הטויאמה, היה ראש ממשלת יפן ב-2009. הטויאמה נכנס לבית הנבחרים כנציג מפלגת ריקן סייוקאי ב-1915. הוא היה מועמד לראשות הממשלה ב-1946 אך מועמדותו נפסלה על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בעקבות החשד שהיה חלק מהמשטר האוטוריטרי של שנות ה-30 וה-40. הוא טוהר ב-1951 והורשה לשוב לפוליטיקה. הוא התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1954, ובמסגרת תפקידו הוא כונן יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. הוא גם חנן מספר פושעי מלחמה שנשפטו למאסר עולם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק. מדיה וקבצים בנושא איצ'ירו הטויאמה בוויקישיתוף איצ'ירו הטויאמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איצ'ירו הטויאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טנזן אישיבאשי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אישיבאשי. טַנזָן אישיבָּאשי (ביפנית: 石橋 湛山;‏ 25 בספטמבר 1884 – 25 באפריל 1973) היה פוליטיקאי ועיתונאי יפני וראש ממשלת יפן ה-55. בעת היותו ראש הממשלה כיהן גם בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהחזיקה ברוב בדיאט של יפן. בין השנים 1952 ו-1968 שימש גם נשיא אוניברסיטת רישו. אישיבאשי נולד בטוקיו ולמד באוניברסיטת ואסדה. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בעיתון מאיניצ'י שינבון, ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד במגזין "טויו קייזאי שימפו" (מגזין הכלכלה המזרחית), שבסופו של דבר היה לנשיאו. אישיבאשי החזיק בדעות ליברליות, והגה את מדיניות יפן הקטנה, שקראה לנטישת מנצ'וריה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכנס אישיבאשי לפוליטיקה, ושימש שר האוצר בממשלתו של שיגרו יושידה ב-1946–1947. ב-1947 החל תהליך טיהורו על ידי הרשויות האמריקאיות והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. עם שוב לפוליטיקה ב-1951, חבר אישיבאשי לאיצ'ירו הטויאמה ופתחו במהלך כנגד ממשלתו של יושידה. אישיבאשי התמנה לתפקיד שר התעשייה בממשלתו של הטויאמה ב-1953. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נוסדה ב-1955, ואישיבאשי הצטרף אליה לאחר הקמתה. לקראת פרישתו של הטויאמה ב-1956, ערכה המפלגה הצבעה למינוי נשיא חדש. תחילה נחשב נובוסוקה קישי למועמד המועדף, אך אישיבאשי צירף אליו את קוג'ירו אישיאי, והצליח להיבחר. לאחר פרישתו של הטויאמה התמנה אישיבאשי לראש ממשלת יפן. לאחר שנכנס לתפקיד הכריז שהוא שואף לכונן קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, הכרזה שהתקבלה בחיוב בקרב האוכלוסייה היפנית. עם זאת, ב-31 בינואר 1957, חודשיים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, לקה אישיבאשי בשבץ מוחי קל, ופרש מכל תפקידיו. מדיה וקבצים בנושא טנזן אישיבאשי בוויקישיתוף טנזן אישיבאשי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחש נהרות קריבי

תחש נהרות קריבי (שם מדעי: Trichechus manatus) הוא תחש נהרות, והמין הגדול ביותר של יונקים ימיים מסדרת תחשאים (הכוללת גם את תחש המשכן ואת פרת הים של שטלר שנכחדה). כמו תחשים אחרים, תחש נהרות קריבי הסתגל באופן מלא לסגנון חיים ימיים, ללא גפיים אחוריות. כיסוי הפרווה מפוזר בדלילות על פני גופו ועוזר למלא תפקיד בהפחתת הצטברות של אצות על העור העבה של התחש. אורכו הממוצע הוא בין 2.7–3.5 מטר ומשקלו 200–600 ק"ג. הנקבות בדרך כלל גדולות יותר מאשר הזכרים. משקל התחש הגדול ביותר שתועד הגיע ל-1,655 ק"ג ואורכו היה 4.6 מטר. צבעו של התחש הוא אפור או חום. לתחש יש 3–4 ציפורניים בסנפירים, המאפשרים לו להחזיק את מזונו בנוחות בזמן האכילה. תחש נהרות קריבי זריז בצורה מפתיעה, הוא נצפה מתגלגל, עושה סלטות ושוחה הפוך. הם לא מתחלקים בשטחים, אין להם תנועות מיוחדות להימנעות טורפים, מפני שאין להם טורפים טבעיים באזור המחיה שלהם, כגון אורקה וכרישים גדולים, שרק לעיתים רחוקות (אם בכלל) מגיעים לאזור המאוכלס על ידי מין זה. תחש נהרות קריבי בוגר אוכל כ-10%–15% ממשקל גופו מדי יום. הוא אוכל 60 סוגי צמחים, החלק העיקרי מהם הוא עשבי ים. הם אוכלים גם דגים וחסרי חוליות קטנים. מפני שמזונם העיקרי הוא צמחים שאותם הם שוחקים, השיניים הטוחנות שלהם משתפשפות ומוחלפות ללא הרף למשך כל חייהם. תחש נהרות קריבי מסוגל לעמוד בשינוי גבוה ברמת המליחות של המים, כך שהוא יכול לעבור לאזור בעל מליחות גבוהה או נמוכה. ניתן למצוא אותם בנהרות, תעלות רדודות, מפרצי מים מלוחים, ושפכי נהרות באזור החוף. בגלל חילוף החומרים האיטי שלהם, והעדר בשכבת שומן עבה, הם מוגבלים למים באזור טרופי וסובטרופי. בגלל הגודל שלהם, הם נמנעים ממקומות בעומק של 1–2 מטר. הם שוחים בדרך כלל בעומק של 3–5 מטר, אך הם נמנעים מ-6 מטר והלאה. הם גם מסוגלים לחיות במים צלולים או עכורים. הם גם יכולים לשחות מרחקים גדולים במעלה הנהר (כל עוד הזרם נמוך מ-5 קמ"ש). לעיתים רחוקות ניתן למצוא אותם 200 קילומטר במעלה הנהר. תחש הנהרות של פלורידה נחשב כתת-מין של תחש הנהרות הקריבי על ידי ה-ITIS. בשנת 2013, מתו 830 תחשים, לאחר חשיפה לכימיקלים שהרגו אותם, כאשר רוב בעלי החיים הימיים מתו בלגונת Indian River. ב-2021, דווח על כ-6,300 תחשי נהרות החיים במים של פלורידה. עם זאת, נרשם משבר, בו גורמים רשמיים במדינה, מסרו, שבשנה זו עד יולי, מתו לפחות 841 תחשים, רובם מרעב, והם יותר מאשר בכל שנה אחרת בהיסטוריה של פלורידה. ביולוגים סבורים כי סיבת התמותה היא מחסור במקור המזון העיקרי של יונק זה, שהוא עשבי ים. לדעת המומחים, עשורים של זיהום המים הנגרם בשל פיתוח עירוני וחקלאות, גרמו לפליטת כימיקלים, שהאיצו גידול של אצות, המשתמשות לצמיחה באותם משאבים כעשבי הים, כמו חמצן מהמים וחסימת אור. תמותת התחשים נחקרת כדי למנוע הישנות התופעה, ומציאת פתרון למשבר. מדיה וקבצים בנושא תחש נהרות קריבי בוויקישיתוף תחש נהרות קריבי, באתר ITIS (באנגלית) תחש נהרות קריבי, באתר NCBI (באנגלית) תחש נהרות קריבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תחש נהרות קריבי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תחש נהרות קריבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תחש נהרות קריבי, באתר GBIF (באנגלית) מידע על תחש נהרות קריבי באתר animaldiversity תחש נהרות קריבי באתר הרשימה האדומה של IUCN עצוב: שיא של תמותת פרות ים בפלורידה, באתר ynet, 18 ביולי 2021
נבחרת אוגנדה בכדורגל

נבחרת אוגנדה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אוגנדה. מכונה גם ה"עגורים". הדירוג הנוכחי של נבחרת אוגנדה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-90 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,257.64 – עלייה של 5 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 62 נמדד לראשונה בינואר 2016, והדירוג הנמוך ביותר 121 נמדד לראשונה ביולי 2002. הנבחרת האוגנדית מעולם לא העפילה למונדיאל, אך השתתפה 5 פעמים באליפות אפריקה, כשהישג השיא שלה הוא מקום 2 באליפות של 1978, לאחר הפסד 0:2 לגאנה. 1930 עד 1974 - לא נרשמה 1978 - לא העפילה 1982 - פרשה 1986 - לא העפילה 1990 - לא העפילה 1994 - פרשה 1998 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה נכון ל-26 במרץ 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים. מדיה וקבצים בנושא נבחרת אוגנדה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת אוגנדה בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
Part of Me

Part of Me (בעברית: חלק ממני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא ב-13 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection. הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה בשל השקעתו, בקליפ קייטי תופסת את חבר שלה בוגד בה, היא מחליטה שלא להישבר ולהצטרף ליחידת נשים מיוחדת בצבא. השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בריטניה וקנדה. מידע על היצירה "Part of Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Part of Me" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Part of Me" באתר יוטיוב קייטי פרי, דוקטור לוק, מקס מרטין, בוני מקיקי מידע על Part of Me, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Part of Me, באתר המצעד הגרמני מידע על Part of Me, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Part of Me, באתר המצעד הספרדי מידע על Part of Me, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
דניאל קריגר

דניאל קריגר (תשרי תר"ע, אוקטובר 1908 - ג' בשבט תש"י, 21 בינואר 1950) היה ממקימי העיר בת ים, חבר ההגנה כנוטר ושימש אחראי על הנשק ועל הסליקים בעיר. לאחר מלחמת העצמאות התגייס לשורות המשטרה כנָשק וחבלן והיה מראשוני החבלנים במשטרה. סמל ראשון קריגר נהרג בעת מילוי תפקידו והיה לחלל הראשון של חבלני משטרת ישראל. קריגר נולד ברוסיה אך בגיל צעיר מאוד עברה המשפחה לליטא ושם הצטרף לנוער הציוני. הוא עבר הכשרה בעיר ממל עם חברים נוספים, ובשנת 1933 עלה לארץ באנייה "וושינגטון" ונקלט בקיבוץ רמת רחל. במסגרת עבודת החוץ של הקיבוץ נשלח למפעל האשלג של ים המלח. שנה מאוחר יותר הגיע לעיר בת ים והיה אחד מחמשת הפועלים הראשונים של העיר. בשנת 1936, עם פרוץ המאורעות, התגייס מטעם ההגנה לנוטרות. ביום עבד בעבודות שונות כפועל ובלילה דאג לנשק. הוא דאג להטמנתו מפני הבריטים ולטיפולו השוטף. את תיקוני הנשק ביצע בעצמו. קריגר היה שותף פעיל מאוד בהגנה על העיר בת ים ונחשב לגיבור העיר. בין היתר היה עובר מעמדה לעמדה לחלק תחמושת וגם אוכל ללוחמים. הוא אף חילץ פצועים וגם הרוגים משטחים שהיו מכוסים באש. במקרה אחר, עזר להקים את קיר המגן ברחוב בלפור בעיר, קיר שנבנה תחת אש. מקרה נוסף שבו נחזתה גבורתו של דניאל, היה בהתנדבותו למערכה לשחרור רמלה-לוד ואחרי כן השתתפותו בקרב לטרון במאבק על דרך ירושלים. בבוקר יום שבת 21 בינואר 1950 נקרא קריגר לחלץ פצועים משדה מוקשים מתחת לגשר באר שבע. כאשר נכנס אל שדה המוקשים כדי לפתוח ציר לכניסת כוח רפואי עלה על מוקש ונפצע קשה. את חבריו שניסו לחלצו הזהיר: "אל ירד איש, יש עוד מוקשים!" וכשנדמה היה לו שחבריו אינם נשמעים להוראותיו, ולמרות פציעתו, שלף את אקדחו ואמר כי יירה במי שירד לשדה המוקשים. הוא הצליח לחלץ את עצמו לבד, אך איבד הרבה דם ונפטר באותו יום בבית חולים. נטמן בבחלקה הצבאית בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב. הותיר אישה ושתי בנות. קריגר היה החלל הראשון של חבלני משטרת ישראל. ביום השלושים למותו קראה מועצת העיר בת ים רחוב על שמו, רחוב דניאל, כאות תודה והוקרה לאיש שבזמנים קשים הפיח בחבריו אומץ לב, עודד אותם והיה לדוגמה של מסירות וגבורה בהתנהגותו ובמעשיו. ליד בית מספר 44 הוקמה גם אנדרטה לזכרו בסמוך לפארק בו היה אחד הסליקים שטופלו על ידי קריגר. בשנת 2011 התעוררה סערה בעיר כאשר חברי המועצה המקומית החליטו לשנות את שמו של חלק מהרחוב לשמו של אהוד קינמון, אחד מראשי העיר שהתגורר ברחוב דניאל. אתר האינטרנט הרשמי של דניאל קריגר קורות החיים של דניאל קריגר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון דניאל קריגר באתר יד לבנים דניאל קריגר באתר GRAVEZ שי אלבלינג, בת ים: מנציחים ראש עיריה על חשבון מייסד העיר, באתר mynet‏ בת ים, 11 באוגוסט 2011 רגב גולדמן, "הרגו את אבא": בנותיו של החבלן יוצאות לקרב על הנצחתו, באתר nrg‏, 22 באוגוסט 2011
משה שלונסקי

משה שלונסקי (נולד ב-31 באוגוסט 1948) הוא איש תקשורת ישראלי, כיהן כמפקד גלי צה"ל בשנים 1991–1997. שלונסקי גדל בתל אביב, למד בבית ספר יסודי יד אליהו ובתיכון עירוני ט׳. שירת בצה"ל כקצין בחיל המשטרה הצבאית והגיע לדרגת רס"ן במילואים. למד סוציולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. את הקריירה התקשורתית שלו החל כעובד הטלוויזיה הישראלית ב-1975; הוא שימש עורך, כתב לענייני כלכלה ועבד גם בדסק החוץ. החל משנות השמונים, כיהן ככתב צבאי בטלוויזיה במשך כשמונה שנים. בתפקידו זה סיקר את מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה ארצה, וכן את מלחמת המפרץ, סיקור שזיכה אותו, ביחד עם אהוד יערי, בפרס רשות השידור. בתקופה עבד כדייל באל על במשך כארבע שנים. בסוף 1991 מונה למפקד גלי צה"ל, לאחר שקודמו בתפקיד, עמוס גלבוע, נאלץ להתפטר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד. בעת כהונתו כמפקד גלי צה"ל הקים את תחנת המוזיקה והתנועה גלגלצ, שהיא גם כיום תחנת רדיו פופולרית, ומנע את סגירת תחנת גלי צה"ל כשזו עמדה על סף פירוק. את כהונתו כמפקד גלי צה"ל סיים ב-1997 ואז מונה כמשנה למנכ"ל הזכיינית "רשת" בערוץ 2 ועסק בנושאי תוכניות ואסטרטגיה. ב-2005 כיהן כסמנכ"ל התוכניות בקבוצת התקשורת "כאן" כשזו התמודדה על מכרז ערוץ 2, אך הקבוצה הפסידה, ופורקה לבסוף ב-2007. הוא יזם את פסטיבל הטלוויזיה בראש פינה ואת פסטיבל הטלוויזיה "שובר מסך" של המכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנים 2007-2021 שימש כמנהל תחום התקשורת היישומית בחוג לתקשורת של המכללה. ב-2008 עמד בראש קבוצת "רדיו הבירה" שהתמודדה וזכתה במכרז להפעלת הרדיו האזורי בירושלים, "רדיו ירושלים החדש". באותה שנה החל להגיש, לצד איתן ליפשיץ, את "מחשבות בע"מ" בבוקר שישי בגלי צה"ל, לאחר שיעקב ברדוגו עזב את התוכנית. בין 2013-2022 חזר ברדוגו לשידור התוכנית; ב-2022 ברדוגו פרש שוב, ואז קובי אריאלי הצטרף להגשתה; שלונסקי מייצג בתוכנית לרוב עמדות המזוהות עם השמאל. שלונסקי השתתף כחבר פאנל בתוכנית "הצוללת" בערוץ הכנסת העוסקת בייעוץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים, והחל לשמש כמנחה התוכנית לאחר עזיבת המנחה הקודם, ארנון פרלמן. שלונסקי נשוי לדליה ואב לשניים. בנו אסף מונה ב-2016 לראש מחלקת תוכניות בכאן ב' של תאגיד השידור הישראלי. בדצמבר 2022 חשף שלונסקי כי הוא מתמודד מזה מספר חודשים עם סרטן הוושט. מדיה וקבצים בנושא משה שלונסקי בוויקישיתוף רונית מזרחי ומושיק לין, בגובה העיניים עם משה שלונסקי, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2009 נעמה נחושתאי, "פלייליסט בגלגלצ? בטח שכן". משה שלונסקי, באתר ynet, 6 באוקטובר 2010 לי-אור אברבך, ‏שלונסקי על עמנואל רוזן: "פרשה איומה ועצובה, אם זה נכון", באתר גלובס, 30 באפריל 2013 נעמה תורן, "ביבי בא לארץ נהדרת כי הם הכי גדולים; כשאתה מזמין אורח, לא תעליב אותו", ריאיון עם שלונסקי באתר אייס, 19 באפריל 2013 יונתן שם-אור, שלונסקי, קום וצא, מגזין ליברל, דצמבר 2020. משה שלונסקי באתר חדשות מחלקה ראשונה סוכן תרבות | 30.06.23, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 52:09)
מתיחת מאדים

מתיחת מאדים היא הכינוי למתיחה אשר החלה בקיץ 2003 ומאז מתחדשת מדי שנה. לפי הנטען במתיחה זו, כוכב הלכת מאדים ייראה גדול כמו הירח, דבר שאינו נכון. המתיחה מופצת בעיקר בתכתובות דואר אלקטרוני במהלך חודשי הקיץ. נכון לאוגוסט 2014 נראה שממדי המתיחה קטנו באופן ניכר. ב-27 באוגוסט 2003 כוכב הלכת מאדים הגיע למרחק של 55,758,006 ק"מ מכדור הארץ – מרחקו הקטן ביותר ב-40,000 השנים הבאות. ככל הנראה, המקור למתיחה הוא בהשמטת משפט בו נכתב כי צופה שיביט אל מאדים בעת קרבתו המרבית דרך טלסקופ ובהגדלה של פי 75, יוכל לראותו כאילו הביט בירח המלא בעין הבלתי מצוידת. בתכתובות מאוחרות יותר משפט זה לא נכלל ונכתב לרוב כי "יראו שני ירחים". מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים מתקרבים זה לזה בכל 26 חודשים, כך שמדי שנתיים וחודשיים מאדים מגיע למרחק המינימלי באותה תקופה, קרבה זו משתנה בין כ-56,000,000 ק"מ לכ-100,000,000 ק"מ (לדוגמה בשנים 2003 ו-2012 בהתאמה), בעוד שמרחקו הממוצע של הירח עומד על כ-380,000 ק"מ בלבד. כיוון שמאדים רק כפול בקוטרו מהירח ואילו מרחקו גדול ביותר מפי 100 לעולם לא נראה את מאדים גדול כמו הירח מכדור הארץ. אמנם בהתקרבויות המינימליות שלאחר 2003 המרחק בין כדור הארץ ומאדים הלך וגדל, אולם החל משנת 2012 מרחק זה קטן שוב. ההתקרבות המינימלית המשמעותית הבאה של מאדים תיראה ב-15 באוגוסט 2050, אז מרחקו של מאדים מכדור הארץ יהיה 55,957,233 ק"מ בלבד וקוטרו הזוויתי יהיה קטן בעשירית שניית קשת מזה שנראה ב-2003. צפייה במאדים מכדור הארץ מתיחת הירח הגדולה אמיר ברנט, ‏כוחו של מייל שגוי מתחדש משנה לשנה. האם באמת מאדים יהיה גדול כמו הירח?, באתר "הידען" גדי אלכסנדרוביץ', מתמטיקאים מהירח וטרחנים ממאדים, באתר "לא מדויק", 21 באוגוסט 2012
מלחמת נומנטיה

מלחמת נומנטיה או המלחמה הקלטיאברית השלישית היא מלחמה שנערכה באופן בלתי רציף בין הרפובליקה הרומית לבין העיר הלוזיטאנית נומנטיה בשנים 153 - 133 לפנה"ס. במהלך המלחמה הפונית השנייה כבשה הרפובליקה הרומית שטחים נרחבים בחצי האי האיברי מידי קרתגו. בשנת 197 לפנה"ס חולקה אדמה זו לשני יחידות מנהלתיות, היספניה קיטריור (ספרד הקרובה) והיספניה אולטריור (ספרד הרחוקה), שכל אחת מהן נשלטה על ידי נציב עם סמכות של פרוקונסול. הפרובינקיות החדשות של רומא כללו רק את אזורי החוף המערביים והדרומיים של חצי האי והשלטון בפנים הארץ היה מחוץ לתחומם. במהלך המאה ה-2 לפנה"ס החלו הרומיים להשתלט בהדרגתיות על היספניה, כאשר השבטים הקלטיאברים והלוזיטאנים נלחמים בהם בנחישות. הסיבות לכיבוש היו רבות: בנוסף לאינטרס הביטחוני שגילתה רומא בשליטה על היספניה, היו לה גם תמריצים כלכליים נרחבים. היספניה הייתה עשירה במשאבי כסף, זהב ואוצרות טבע אחרים. בנוסף, הנציבים שנשלחו אליה השתמשו במשרתם כדי להרוויח עושר פרטי על ידי ביזת שלל מלחמה ועושק. ההתפשטות הרומית ההולכת וגוברת וניצולם המתמשך של תושבי הפרוביניקה על ידי הנציבים הובילו למרידות חוזרות ונשנות מקרב אלה. הרומים הצליח לדכא את ההתמרדויות השונות ובשנת 153 לפנה"ס הגיעו לגבול נהר הדורו. נומנטיה הייתה עיר לוזיטאנית ששכנה על נהר הדורו. בשנת 153 לפנה"ס היא הותקפה לראשונה על ידי הרומים אולם הללו נכשלו בניסיון זה ונסוגו ממנה זמנית. לאורך העשור הבא הוכנעו בנות בריתה של העיר אחת אחרי השנייה על ידי הנציבים הרומים השונים, אולם היא עצמה הצליחה לעמוד נגד כוחות אלה. בשנת 137 לפנה"ס הצליח צבא נומנטיה לכתר צבא רומאי בפיקודו של הקונסול גאיוס הוסטוליוס מאנקינוס ולאלץ אותו לחתום על הסכם שלום. הסנאט הרומי כפר בהסכם השלום ומאניקיוס, שערב בחייו להסכם, נשלח ערום וכבול לנומנטיה. הנומנאטים איבדו את יתרונם הצבאי והבינו שרומא נחושה בדעתה להכניעה. בשנת 134 לפנה"ס נבחר סקיפיו אימיליאנוס, המנצח המהולל של המלחמה הפונית השלישית, למשרת הקונסול ברומא. הוא נבחר במיוחד כדי לנהל את המלחמה נגד העיר נומנטיה, במטרה להשמידה. עם בואו של סקיפו להיספניה הוא החל בפעולות אימון נוקשות והטיל משמעת כבדה על הצבא הרומי שהוצב שם. לאחר שהצבא הרומי עמד באמות המידה שלו הוא הצעיד אותו לעבר נומנטיה. לאימיליאנוס היה יתרון מספרי ניכר על מגני העיר הלוזיטאנית, כאשר תחת פיקודו עמד כוח של שני לגיונות רומים, גדודי עזר שגויסו מקרב בעלות הברית באיטליה וכוחות עזר נוספים מקרב שבטי ספרד הכפופים לרומא. בתחילה השמיד אימיליאנוס את בסיס האספקה של הלוזיאטנים ואז הטיל על העיר מצור. העיר הוקפה מצפון ומדרום ומסביבה הוקם דייק. המצור נמשך כשמונה חודשים. לבסוף הכניע הרעב את תושבי העיר והם נכנעו. העיר נשרפה ותושביה השורדים נמכרו לעבדות. הריסתה המוחלטת של נומנטיה שימשה כצעד הרתעתי ברור כלפי השבטים הקלטיאברים בהיספניה. למרות שהתסיסה בקרב שבטים אלו לא הסתיימה לחלוטין עד ימי אוגוסטוס, המלחמה הייתה אבן דרך ראשית בהשתלטות רומא על חצי האי האיברי וביסוס כוחה שם. בנוסף, במהלך המלחמה בלט טריבון צבאי צעיר בשם גאיוס מריוס, אדם שישנה את פניה של הרפובליקה ללא הכר. ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמודים 197 -202, הוצאת מאגנס יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות עמודים 192-193 מדיה וקבצים בנושא מלחמת נומנטיה בוויקישיתוף
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית

המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית או מפלגת הרפורמה (באנגלית: Reform Party of the United States of America) היא מפלגה בארצות הברית, שנוסדה בשנת 1995. הניצחון המשמעותי ביותר של המפלגה היה כאשר ג'סי ונטורה נבחר למושל מדינת מינסוטה בשנת 1998. המפלגה הוקמה על ידי רוס פרו. פרו טען שהאמריקנים מאוכזבים מהמצב של הפוליטיקה, כמו השחיתות וחוסר היכולת להתמודד עם נושאים חיוניים, ודרושה חלופה למפלגות הרפובליקנית והדמוקרטית. ראש המפלגה כיום הוא דוד קוליסון. כיום המפלגה תומכת בעיקר במועמדים עצמאים מקומיים. דונלד טראמפ אף הוא ניסה לזמן קצר להנהיג את המפלגה אך נכשל. לאורך השנים היו למפלגה מועמדים שונים לנשיאות ארצות הברית. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, הראשונות לאחר הקמת המפלגה, היה רוס פרו המועמד לנשיאות (עם הכלכלן פט צ'ואוט לתפקיד סגן הנשיא), אך קיבל רק כ-8% מהקולות. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 פרו פרש מתפקידו כמנהיג המפלגה וסירב לתמוך בה עקב מועמדותו של פט ביוקנן אשר מונה במקומו. ביוקנן לא צלח את הבחירות וזכה ב-0.4 אחוז מהקולות בלבד, יחד עם זאת ייתכן שלמועמדותו הייתה השפעה מכרעת: במחוז פאלם ביץ' שבפלורידה טעו רבים והצביעו עבורו עקב עיצוב מבלבל של פתקי הבחירות (Butterfly Ballots) והדבר מנע את ניצחון המועמד הדמוקרטי אל גור. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 תמכה המפלגה במועמד העצמאי ראלף ניידר. בבחירות 2008 נבחר טד וויל (Ted Weill) למועמד. אבל בגלל הליכים משפטיים נמנעה הכללתו בפתקי הבחירה בכל אזורי ההצבעה, מלבד מיסיסיפי, והוא קבל רק 481 קולות. המפלגה תומכת גם במועמדים עצמאים. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית (באנגלית) המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית, ברשת החברתית פייסבוק המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית, ברשת החברתית אינסטגרם המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית, ברשת החברתית LinkedIn המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.