laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הספר סדברי ואלי

בית הספר סדברי ואלי (במקור: Sudbury Valley) נוסד בשנת 1968 בפריימינגהאם, מסצ'וסטס, שבארצות הברית. כיום קיימים למעלה מ-40 בתי ספר המבוססים על דגם סדברי בארצות הברית, בקנדה, בדנמרק, בהולנד, באוסטרליה, בגרמניה, ובישראל. לדגם החינוכי של סדברי יש שני עמודי-תווך עיקריים: חופש חינוכי, ושלטון עצמי דמוקרטי. אספת בית הספר השבועית היא מרכזית בבתי ספר בדגם סדברי, והיא מבוססת על אסיפות העיירה המסורתיות של ניו-אינגלנד. תלמידים והצוות החינוכי כאחד מוזמנים להשתתף בניהול בית הספר, עם קול שווה לכל. כך מכריעה קהילת בית הספר לגבי כל תחומי החיים בבית הספר, לרבות ענייני תקציב, חוקים חדשים, ובחירת צוות. בבית הספר לומדים תלמידים בגילאים 4 עד 19. אין קביעות בבית הספר סדברי ואלי. בחירות לצוות מתקיימות מדי שנה. כמה מהמייסדים המקוריים עדיין נמצאים בבית הספר, וכמה מהם כתבו רבות עליו ועל המודל החינוכי הייחודי שלו: דניאל גרינברג, חנה גרינברג ומימסי סדובסקי. אין בבית הספר תוכנית לימודים או חובה על התלמידים להשתתף בשיעורים, ולמעשה אין בית הספר מתבסס על שיעורים. עם זאת, התלמידים בבית הספר חופשיים ליזום או לבקש שיעורים משלהם, ואף ליצור ולהעביר בעצמם שיעורים. במשך שלושים וחמש השנים האחרונות, פרסם בית הספר שני מחקרים על בוגריו. התגלה, בין השאר, כי בערך 80% מהתלמידים ממשיכים ללמוד במוסדות חינוך אחרים לאחר שהשלימו את לימודיהם בסדברי ואלי. רובם התקבלו לאוניברסיטה שהייתה עבורם הרצויה ביותר.[דרוש מקור] עם זאת, ללא השוואה של נתוני רקע, אי אפשר להסיק מעובדה זו על הצלחת השיטה הלימודית של סדברי ואלי כשלעצמה. דגם סדברי חינוך דמוקרטי סאדברי ירושלים מדיה וקבצים בנושא בית הספר סדברי ואלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר סדברי ואלי (באנגלית) בית הספר סדברי ואלי, ברשת החברתית פייסבוק בית הספר סדברי ואלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רשימה בינלאומית של בתי ספר בדגם סדברי ההקדמה ל"חופשי סוף-סוף" מאת דניאל גרינברג שלשה פרקים, "חשבון", "שיעורים" ו"התמדה" מתוך הספר, "סוף סוף חופשי - בית הספר סדברי ואלי" The Preeminent Intelligence - Social IQ (Sudbury model of democratic education), Raymond H. Hartjen (אורכב 26.12.2017 בארכיון Wayback Machine) - see with Explorer ניר חסון, בית הספר הירושלמי שיש בו חופש כל השנה, באתר הארץ, 15 ביוני 2013
אשמניים

אשמניים (שם מדעי: Emballonuridae) היא משפחה של יונקים בסדרת העטלפים. האשמנים הם עטלפי חרקים ליליים. האשמנים היא משפחה של עטלפי חרקים, הדומים לעטלפי פירות קטנים בשל גודלם. יש להם ראש מוארך ועיניים גדולות. אין להם תוספות קרומיות על האף. אוזניהם צרות מן הראש ויש להם צפיר, קצה זנבם חופשי מקרום התעופה ובולט מצדו העליון. ולכן קוראים להם לשים בפנים זנב. קרום התעופה גמיש מאוד. במינים אחדים מצויה בכנף בלוטה המפיצה ריח וזה משמש למשיכה מינית. במין המצוי בישראל קבועה בלסתו בלוטה. המין אשמן גדול הוא הגדול בעטלפי החרקים בישראל. מידותיו: אורך הגוף כ-8 ס"מ, אורך הזנב 3.5 ס"מ, אורך האמה כ-7 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן 2 ס"מ ואורך כף הרגל 1.6 ס"מ. משקל גופו כ-30 גרם. אין הבדלים בין הזוויגים, דומה לעטלף פרי קטן. עיניו גדולות, כנפיו ארוכות וחדות, גבו ובטנו חשופים ואין עליהם שיער. ולכן קוראים לו בלטינית "ערום בטן", ושמו העברי לקוח מספר ישעיהו, פרק נ"ט מן הפסוק "כאשמנים מתים" פירוש המילה חושך. באצבעו השלישית שני פרקים, קרום זנבו קצר, כחצי מהזנב בולט אל קרום התעופה והוא יכול לכסות את זנבו. פרוותו קצרה, בצבע חום אפור או צבע ביניים. הזכרים הם בצבע קינמון בהירים מהנקבות. בלוטות ריחו מפותחים יותר משל הנקבה. בעולם נפוץ האשמן בצורה רציפה מדרום מזרח אסיה למזרח התיכון, אך בארץ ישראל הוא נדיר יותר. פרטים בודדים נלכדו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בכנרת. בעבר היה האשמן נפוץ בכל עמקי הארץ, כיום הם מצויים בעמק הירדן. האשמן ניזון מחרקים מעופפים גדולים. לקראת הסתיו הוא אוגר שומן בחלק האחורי של גופו. הוא שוכן במערות וגם בבניינים. האשמן מעופף מצוין ומעופף בגובה של 90 מטר. רבייה: ההזדווגות בסתיו במערות שיש בהם המון פריטים. בסוג 11 מינים נוספים הנפוצים באזורים החמים של העולם הישן. סוג אשמן (Taphozous) - בו 14 מינים. סוג: אשמן הכיס (Saccolaimus) - בו 4 מינים. סוג: אשמן זנב-נדן (Coleura) - בו 3 מינים. סוג: אשמן זנב-נדן זקוף (Emballonura) - בו 10 מינים. סוג: אשמן זנב-נדן מדומה (Paremballonura) - בו 2 מינים. סוג ומין יחיד: אשמן זנב-נדן כהה (Mosia nigrescens) סוג ומין יחיד: אשמן חדקוני (Rhynchonycteris naso) סוג: אשמן כלבי (Peropteryx) - בו 5 מינים. סוג: אשמן כנף-שקיק (Saccopteryx) - בו 5 מינים. סוג: אשמן כנף-ארנק (Balantiopteryx) - בו 3 מינים. סוג: אשמן מדובלל (Centronycteris) - בו 2 מינים. סוג ומין יחיד: אשמן ערמוני (Cormura brevirostris) סוג ומין יחיד: אשמן קצר-אוזן (Cyttarops alecto) סוג: אשמן רפאים (Diclidurus) - בו 4 מינים. מדיה וקבצים בנושא אשמניים בוויקישיתוף אשמניים, באתר ITIS (באנגלית) אשמניים, באתר NCBI (באנגלית) אשמניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אשמניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אשמניים, באתר GBIF (באנגלית) אשמניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משפחת אשמניים באתר עמודתת "מן השדה", בארכיון האינטרנט אשמן גדול Taphozous nudiventris באתר "מן השדה", בארכיון האינטרנט אשמן קטן (אשמן מצרי) Taphozous perporatus באתר מן השדה", בארכיון האינטרנט
FN SPR

SPR (ראשי תיבות של: Special Police Rifle) הוא רובה צלפים בלגי תוצרת חברת FN Herstal. הרובה נחשב למדויק מאוד, ומקבצים של 0.5 דקת קשת ומטה הם די נפוצים. הרובה מיוצר בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו. Normal - הגרסה הרגילה של הרובה. A1 - גרסה המיועדת לטווחים קצרים של עד 100 מטרים. A1a - הגרסה המיועדת לטווחים קצת יותר ארוכים של 100 מטרים עד ל-200 מטרים, ובעל קנה כבד יותר. A2 - גרסה המיועדת לטווחים של 200 מטרים עד ל-300 מטרים. A3 - גרסה המיועדת לטווחים בינוניים של 300 מטרים עד ל-600 מטרים. A4 - גרסה המיועדת לטווחים של 600 מטרים עד ל-1,000 מטרים. G - אותה גרסה כמו A4 רק עם רתע גדול יותר ובעל מהירות לוע גבוהה יותר. A5 M - הגרסה החדישה ביותר של הרובה, מיועדת לטווחים ארוכים של 1,000 מטרים עד ל-1,200 מטרים. FN FNAR FN Model 30-11 מדיה וקבצים בנושא FN SPR בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של FN SPR הדף של הרובה באתר World Guns (באנגלית) FNH SPECIAL POLICE RIFLE (SPR) A3G PRECISION BOLT RIFLE, Sniper Central, ‏2020-12-22 (באנגלית אמריקאית)
FN PBR

PBR (או בשמו המלא Patrol Bolt Rifle) הוא רובה בריחי בלגי תוצרת חברת FN Herstal. הרובה תוכנן במיוחד בקליבר 7.62x51mm NATO, ובעל קנה כבד ובעל 4 כדורים במחסנית שמופעלים על ידי בריח מסתובב, הרובה נמצא בשימוש בכמה יחידות צבאיות, ונמצא בו שימוש גם במטווחים אזרחיים. FN FAL FN FNC מידע על הרובה (באנגלית)
גיטרת גיטלר

גיטרת גיטלר (באנגלית: Gittler guitar) היא גיטרה חשמלית עם עיצוב נסיוני שנוצרה על ידי אלן גיטלר (1928 - 2003). גיטלר הרגיש שהעיצוב הרגיל של הגיטרה החשמלית שמחקה גיטרה אקוסטית מיותר בגיטרה חשמלית מוגברת, ולכן עיצב את הגיטרה שלו בצורה המינימלית האפשרית לגיטרה חשמלית. גיטלר התחיל לייצר גיטרות בעיצוב המיוחד לו, באמצע שנות השבעים של המאה העשרים בארצות הברית, וסך הכל ייצר בסביבות 60 גיטרות עד תחילת שנות השמונים. אחת מהן הוא אף מכר לאנדי סאמרס, גיטריסט להקת הפוליס. הגיטרה מופיעה בקליפ לשירם סינכרוניסיטי II. בשנת 1982, גיטלר עלה לישראל, שינה את שמו לאברהם בר רש"י וגר בקריית ארבע. גיטלר נתן רישיון להשתמש בעיצוב שלו לחברה מקומית בקריית ביאליק שנקראת אשטרון. החברה ייצרה בסביבות 300 גיטרות, אך הוסיפה להן גוף פלסטיק. בר רש"י הודיע שהוא איננו מרוצה מהתוצאה הסופית. אשטרון מצידם טענו, שהגיטרות שהם ייצרו, הן העתק מדויק של הגיטרה המקורית, וגוף הפלסטיק מכיל רכיבים אלקטרוניים ונועד לצורך טיפול פשוט. 60 הגיטרות הראשונות שנוצרו בארצות הברית, מוצגות לעיתים בשם Fishbone Gittler Guitar. כמו כן גיטלר ייצר בניו יורק גם 3 גיטרות בס. גיטרת גיטלר מוצגת במוזיאון לאומנות מודרניתMOMA בניו יורק, וכמו כן מוצגת בBoston Museum of Fine Arts. לגיטרת גיטלר שישה מיתרים, כאשר לכל מיתר יש פיקאפ משל עצמו. בגרסאות מאוחרות לגיטרה יש גם גוף פלסטיק. מדיה וקבצים בנושא גיטרת גיטלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיטרת גיטלר אתר הבית של גיטרת גיטלר סרטון קצר המציג את הגיטרה באתר youtube.
תיעוד סובב ארץ

תיעוד סובב ארץ (בסינית מסורתית: 括地誌; בסינית מפושטת: 括地志; בפין-יין: Kuò dì zhì) היא יצירה סינית רחבת היקף בתחום הגאוגרפיה מתקופת שושלת טאנג, אשר נערכה על ידי לִי טָאי מלך וֵיי, ונחתמה בשנים 641 או 642 לספירה. הספר עצמו מתפרש על פני 500 מגילות, והמבוא על פני 5 מגילות. לצורת הכתיבה של "תיעוד סובב ארץ" הייתה השפעה נרחבת יחסית על עבודות מאוחרות יותר של מחקר היסטורי-גאוגרפי בסין. הספר לא שרד לימינו, והגרסה הקיימת כיום - מקורה בליקוטים של פסקאות ומשפטים מיצירות שציטטו את המקור. גודלה של הגרסה המלוקטת הוא כ- 8-9 מגילות בלבד. 李泰 ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
FN Browning M1903

FN Browning M1903 הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal, והיה בו שימוש עיקרי במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. בשנת 1901 (אחרי שהוציאו את דגם M1900) ג'ון ברואנינג ביקש להוציא דגם חדש של האקדח, והתחילו בייצורו. האקדח בתחילתו הופץ למשטרות ברחבי העולם, אך כשהתחילה מלחמת העולם הראשונה האקדח נעשה לאקדח צבאי. האקדח נחשב לקל ביותר, ובעל רתע נמוך. מה שאומר שנוח לירות בו בכל צורה שיש. ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה בלגיה בלגיה צרפת צרפת גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית - נשק שלל FN Browning M1910 FN Five-SeveN FN HP מדיה וקבצים בנושא FN Browning M1903 בוויקישיתוף הדף של האקדח באתר World Guns (באנגלית)
FN Browning M1900

FN Browning M1900 הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal. ובקושי היה בו שימוש, בכמה מבצעים משטרתיים קטנים ומצומצמים. זהו האקדח הראשון של חברת FN Herstal. האקדח נחשב לקל מאוד, בעל רתע נמוך וניתן לירי בקלות, אך יש צורך לנקות את הקנה די הרבה פעמים בגלל אבק השרפה. התחמושת 7.62x17mm SR היא התחמושת הראשונה של FN Herstal, והיא תחמושת קלה ודלילה מאבק שרפה, מה שאומר שלפעמים פגיעה אחת בבטן לא הספיקה ולהריגה נדרש לירות 3 כדורים לפחות. FN M1900 FN Mle.1900 Browning M1900 Browning No.1 FN Browning M1903 FN HP FN Browning M1910 הדף של האקדח באתר World Guns (באנגלית)
FN Browning M1910

FN Browning M1910 הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal. האקדח היה בשימוש בעיקר במלחמת העולם השנייה ובמלחמה הקרה, הוא היה בין דגמי ג'ון בראונינג. אחד האירועים הנודעים בהם היה שימוש באקדח היה ההתנקשות בפרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה שביצע גברילו פרינציפ. דגם M1910 דגם M1910 דגם M1922 FN Browning M1900 FN Browning M1903 FN Browning M1905 הדף של האקדח באתר World Guns (באנגלית)
טימותיאוס

טימותיאוס (יוונית: Timótheos, Τιμόθεος). משמעות השם: "המכובד על ידי אלוהים" או "המכבד את אלוהים" או "הירא את אלוהים") היה בישוף נוצרי בן המאה הראשונה לספירה. נולד בשנת 17 לערך ומת בשנת 97 לערך. על פי הברית החדשה, היה טימותיאוס בן לווייתו של השליח פאולוס במסעותיו להפצת הבשורה הנוצרית. הוא גם הנמען של שתיים מאגרותיו של פאולוס - האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיאוס. טימותיאוס נזכר בברית החדשה לראשונה בזמן ביקורו השני של פאולוס בליסטרה שבאנטוליה שם הוא מוזכר כתלמיד. פאולוס התרשם ממנו ולקחו לו כבן לוויה. טימותיאוס היה בן לאב יווני ולאם יהודייה, אולם לא נימול. פאולוס דאג למול אותו, על פי הטקסט, כדי שיהיה מקובל על היהודים. הוא התלווה לפאולוס במסעותיו לפריגיה, גלטיה, מיסיה, טרואס, פיליפי, וריה, וקורינתוס. אמו אבניקה וסבתו לואיס מוזכרות כנשים מאמינות, מה שמרמז על האפשרות להיותן נוצריות. מעט ידוע על אביו, מעבר לעובדה שהיה יווני. טימותיאוס היה כלוא לפחות פעם אחת, זאת אנו למדים מהמסופר באיגרת אל העברים על שחרורו לחופשי. כמו כן, נראה כי טימותיאוס סבל תדיר מכאבי בטן. לפי מסורת מאוחרת, פאולוס הסמיך אותו לתפקיד בישוף אפסוס בשנת 65, שם שרת 15 שנה. בשנת 97 (כשהוא בן 80), טימותיאוס ניסה למנוע מצעד סגידה לאלילים פגאניים ובתגובה להטפתו את הבשורה, היכוהו הפגאנים, גררו אותו ברחובות וסקלוהו באבנים. במאה ה-4 לספירה הועברו עצמותיו ל-"כנסיית השליחים הקדושים" בקונסטנטינופול. ימי החג המוקדשים לטימותיאוס משתנים על פי הזרמים השונים בנצרות: - 22 בינואר - הכנסייה האורתודוקסית המזרחית, - 24 בינואר - הכנסייה הלותרנית של מיזורי (ארצות הברית). - 26 בינואר - הכנסייה הקתולית, הכנסייה האוונגליסטית הלותרנית של ארצות הברית, הכנסייה האפיסקופלית. מדיה וקבצים בנושא טימותיאוס בוויקישיתוף טימותיאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הברית החדשה, מעשי השליחים, טו, 1-3. הברית החדשה, האיגרת אל העברים, יג, 23. הברית החדשה, האיגרת הראשונה לטימותיאוס, ה, 23.
FN BRG-15

FN BRG-15 הוא מקלע בלגית תוצרת חברת FN Herstal, בשנת 1983 FN Herstal הודיעה על תחילת פרויקט של מקלע כבד בשם FN BRG-15, אך בשנת 1990 הפרויקט בוטל וייצורו של הנשק הופסק. FN MAG FN Minimi FN SCAR הדף של הרובה באתר World Guns (באנגלית)
אדווין בלאנז'ה

אדווין בלאנז'ה (בצרפתית: Edwin Bélanger ‏ 18 בנובמבר 1910 - 14 בינואר 2005) היה מנצח, כנר, ויולן, מעבד ומורה קנדי. קשריו עם התזמורת הסימפונית של קוויבק נמשכו למעלה מיובל שנים, בכלל זה כהונת מנצח ראשי משנת 1942 עד 1951. אדווין בלאנז'ה היה אביהם של המוזיקאים מארק בלאנז'ה וגי בלאנז'ה. בלאנז'ה נולד בנפת קוויבק. השכלה כללית ולימודי כינור רכש בקולג' "אחי הלב הקדוש" בעיר הולדתו ואחר המשיך בלימודי כינור והרמוניה בסמינר של קוויבק. בשנת 1933 זכה בפרס אירופה לכנרים ויצא לפריז להשתלם בכינור אצל קרל פלש (1933-34) וללונדון, להשתלם בניצוח אצל ארנסט ריד (1934-35). בלאנז'ה התחיל את קריירת ההופעות שלו בגיל 17, ככנר באגודה הסימפונית של קוויבק (שהייתה בהמשך לתזמורת הסימפונית של קוויבק), ועם הרכב זה נשאר עד 1931. אחרי שהשלים את לימודיו באירופה, החל לעבוד בשנת 1935 ככנר, ויולן, מנצח ומעבד בתאגיד השידור הקנדי בקוויבק. ב-1936 ייסד את החוג הפילהרמוני של קוויבק (Cercle philharmonique de Québec) וכיהן כמנצחו עד 1942, כשהתזמורת התמזגה עם התזמורת הסימפונית של קוויבק. בשנים 1942 - 1951 היה המנהל האמנותי של התזמורת המאוחדת והמשיך את קשריו התדירים עמה כמנצח אורח. משנת 1966 עד 1975 ניגן בשורה הראשונה של קבוצת הכינור השני של התזמורת והיה הוויולן הראשי שלה מ-1975 עד 1977. בין 1977 ל-1984 חזר לנגן בקבוצת הכינור השני של התזמורת. בשנת 1937 החליף בלאנז'ה את צ'ארלס או'ניל כמנצח התזמורת הצבאית של הגדוד המלכותי מס' 22. עם התמנותו לתפקיד קיבל דרגת סרן בצבא קנדה. הוא נשאר בתפקידו זה עד 1961, כשהיה לבעליה של הוצאת המוזיקה Procure générale de musique, עם התזמורת הצבאית יצא לסיורי קונצרטים באסיה, אירופה וארצות הברית, נוסף להופעות בכל רחבי קנדה. בהמשך היה המנהל המוזיקלי של "קונצרטי קופרן", משנת 1977 עד 1982. במשך כל שנות הקריירה שלו עסק בלאנז'ה בהוראת כינור וויולה, הן באופן פרטי והן בכמה מוסדות. במשך כמה עונות לימודים לא-רצופות כיהן כנשיא האקדמיה למוזיקה בקוויבק (1947-50, 1953-56, 1963-65 ו-1971-1974). משנת 1973 עד 1985 לימד ויולה ונגינה תזמורתית בקונסרבטוריון למויקה בקוויבק. בשנת 1984 העניקה לו אוניברסיטת קוויבק תואר דוקטור לשם כבוד. הוא מת בקוויבק בשנת 2005, בן 94. אדווין בלאנז'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדווין בלאנז'ה, באתר Discogs (באנגלית) אדווין בלאנז'ה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קליי

קליי (Clay) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו חרסית. האם התכוונתם ל... אישים: בריאן קליי – אתלט אמריקאי היינריך קליי – קריקטוריסט וצייר גרמני הנרי קליי – מדינאי אמריקאי ויל קליי – אתלט אמריקאי ישראל (אדוארד) קליי – מחלוצי היהדות הרפורמית לושיוס קליי – גנרל אמריקאי פרדריק קליי – היה מלחין אנגלי קסיוס קליי – שמו המקורי של מוחמד עלי ג'וזף קליי – פוליטיקאי אמריקאי אחר: מכון קליי למתמטיקה – מכון פרטי העוסק בקידום הידע המתמטי ובהפצתו קלי קלעי
חורבת דנעילה

חורבת דנעילה היא אתר ארכאולוגי בגליל העליון. האתר נמצא ליד חניון נחל שרך, בתוך מתחם יער הילד היהודי. למקום מוביל כביש אספלט היוצא מכביש 899 (כביש הצפון), כ-100 מטר מזרחית ליישוב גורנות הגליל. במקום נערכו חפירות ב-1984 וב-1986. ממצאי הסקר הארכאולוגי והחפירות שבוצעו במקום מעידים על כפר גדול ששרידיו המרכזיים משתרעים על פני חמישה דונמים. נראה כי גרעין היישוב החל בתקופה הרומית והוא התרחב בתקופה הביזנטית. בתקופה הצלבנית והממלוכית האתר יושב מחדש והמבנים ומפלסי הרצפות הקדומים שופצו. במקום נחשפו חמישה בתי בד לייצור שמן זית שעליהם התבססה כלכלת היישוב. בשנים 2000–2001 החלה הקרן הקיימת ורשות העתיקות במיזם שימור ושחזור של בתי הבד בחורבה. שוקמו קירות, מפתנים ובתי בד, נפתחו סמטאות והוכשר מסלול מעגלי לסיור בחורבה. מהמקום יוצא שביל הליכה מסומן בנחל שרך המגיע למערת שרך ולנחל בצת. במקום יש אתר זיכרון לחללי המועצה האזורית מעלה יוסף שנפלו במערכות ישראל. מדיה וקבצים בנושא חורבת דנעילה בוויקישיתוף סיור בעיר האבודה בגליל -חורבת דנעילה, באתר יוטיוב חורבת דנעילה בגליל המערבי: שביל טיול קצר מעגלי המוביל אל בתי בד קדומים ובורות מים, באתר e-ירוק, כולל מפה וקובצי ניווט, ‏17-פברואר-2016
יהודה גרשוני (רוכב אופניים)

יהודה גרשוני (נולד ב-14 ביולי 1960) הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, 6 פעמים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1978 - 1983), והרוכב הישראלי הראשון שקיבל חוזה בקבוצה מקצוענית. גרשוני נולד וגדל בנוף הגליל (נצרת עילית דאז), והתאמן בקבוצת האופניים הפועל נצרת עילית, לצידם של האחים ירון ויואל גיגי ועמוס גרי, אלופי ישראל במרוץ אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות. במסגרת הקבוצה ניצח בתחרויות רבות ביניהם שישה ניצחונות רצופים באליפות ישראל במרוץ אופני כביש. בשנת 1982 יצא לחו"ל כדי להשתלב בקבוצה אירופאית. הוא התחיל בקבוצת City Neuwied ממערב גרמניה, ולאחר שנה עבר לקבוצת Assos השווייצרית. בשנת 1984 הוחתם גרשוני בקבוצת Skil הצרפתית בה רכב שון קלי שהיה אחד מבכירי הרוכבים בעולם באותה התקופה. בכך הפך לרוכב הישראלי הראשון שזוכה לחוזה בקבוצה מקצוענית. במסגרת קבוצת Skil השתתף ברבים מהמרוצים הנחשבים בעולם, ביניהם הגנט-וולחם, רונדה ון פלנדרן, לה פלש ואלון, מרוץ אמסטל גולד, קלאסיקה סן סבסטיאן ועוד. ביוני 1984 השתתף בטור דה סוויס כתחרות מבחן לקראת השתתפות בטור דה פרנס, סיים 17 בקטע הראשון והחזיק שבוע במיקום 20 כללי שהיה הקריטריון להשתתפות בטור דה פרנס, אולם חלה, סיים 60 ובכך הפסיד הזדמנות להשתתף בטור דה פרנס. בשנת 1985 עבר גרשוני לקבוצת Foriche בה רכב שנתיים. בשנת 1987 עבר גרשוני לקבוצת Mondia השווייצרית, בשנה זו ניצח במרוץ השלבים שהתקיים במסגרת כינוס הפועל במדי נבחרת ישראל. בסוף שנת 1987 סיים את קריירת הרכיבה, שבה ניצח בשישה מרוצים בינלאומיים. כיום מתגורר גרשוני בשווייץ עם משפחתו. הכי קרוב שאפשר, ראיון עם יהודה גרשוני גרשוני - אלוף באופניים בפעם הרביעית ברציפות, דבר, 20 בספטמבר 1981 גרשוני - אלוף האופניים בפעם השישית ברציפות, דבר, 23 באוקטובר 1983
תאו היער

תאו היער או תאו אדום (שם מדעי: Syncerus caffer nanus) הוא תת-מין של תאו אפריקני החי במרכז ומערב אפריקה. לעיתים קרוי תאו גמדי בהשראת השם המדעי "nanus" שפירושו בלטינית "גמד", אם כי שם זה מתייחס בעיקר לאנואה (מין בקר החי באינדונזיה). ישנם חוקרים הסבורים כי צריך לסווג את תאו היער כמין בפני עצמו, בשל השוני הרב בינו ובין תת-המינים האחרים. תאו היער הוא תת-המין הקטן ביותר של תאו אפריקני. גובהו בכתפיים 100–130 סנטימטר, אורך ראשו וגופו 180–220 סנטימטר, אורך זנבו כ-70 סנטימטר ומשקלו עד 320 ק"ג (לשם השוואה תאו הכף שוקל בממוצע כ-900 ק"ג). צבע פרוותו נע בין חום אדמדם לשחור, רגליו שחורות, אוזניו שעירות ובהירות יותר, בטנו וחלקו האחורי בדרך כלל בהירים יותר. אצל המבוגרים הפרווה כהה יותר ולעיתים שחורה כולה. בשונה מתת-המינים האחרים קרניו אינן גדלות ביחד, מתעקלות אחורה (בדומה לתאו הפיליפינים), פחות חזקות, והן קטנות יחסית ומגיעות לאורך של 30–40 סנטימטר לעיתים רחוקות. לזכרים של תאו היער אין "מגן" שמתפתח על הקרן. תאואי היער אינם חיים בעדרים גדולים, אלא ביחידות או בקבוצות של 8–12 פרטים. באזורים מסוימים קיימים כלאיים של תאו היער עם תת-המינים האחרים. תאו היער פחות אגרסיבי מתת-המינים האחרים, ויעדיף להימלט מטורפים מאשר לתקוף. תזונתו כוללת בעיקר עשבים, ענפים וזרדים. כפי שמרמז שמם, תאואי היער חיים בעיקר ביערות גשם של אגן הקונגו או באזורים לחים, אך גם בסוואנות ושטחי מרעה. תפוצתם היא במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קמרון, אנגולה, גאנה, וטוגו. אויבו העיקרי של תאו היער הוא הנמר כיוון שאריות אינם נמצאים באזורים בהם הוא חי. מצבו נע בין ללא חשש לקרוב לסיכון בעיקר בשל ציד ואובדן בית גידול למטרות חקלאות וכדומה. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-60,000, מתוכם מצויים כ-75% באזורים מוגנים. תאואים בפארק הלאומי לובקה בקמרון נקבה עגל מתבגר זכר מתפלש במים בשמורה בגבון. מדיה וקבצים בנושא תאו היער בוויקישיתוף תאו היער, באתר ITIS (באנגלית) תאו היער, באתר NCBI (באנגלית) תאו היער, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תאו היער, באתר GBIF (באנגלית)
עובד ידע

עובד ידע הוא עובד שהידע שלו הוא המרכיב המשמעותי בתפקידו בארגון. במאה ה-21, חלק ניכר מהעובדים בארגונים הם עובדי ידע. המונח "עובד ידע" נטבע לראשונה על ידי פיטר דרוקר בשנת 1959 בספרו Landmarks of Tomorrow, אך הדיון המרכזי הראשון בו הוא בספרו "Management Challenges for the 21st Century" שפורסם בשנת 1999. בספרו זה דן דרוקר במשמעויות השונות הנובעות מעבודת ידע. בתקופה זו דובר על כ-25% מהעובדים בארגונים שהם עובדי ידע. בפרק הזמן שחלף מאז אחוז עובדי הידע עלה - כיום מהווים עובדי ידע כמעט 75% מהעובדים במדינות המתועשות[דרוש מקור]. אהבת עצמאות. נטייה שלא לקבל מרות, בעיקר לגבי דרך ביצוע העבודה. הגדרת תהליך העבודה מסובכת יחסית. ניתן ללמוד רבות על התפקיד על ידי צפייה בו. דרך הפעולה נבחרת באופן מחושב. מחויבות לתפקיד ולארגון משמעותית לביצועים. הערכת ידע עצמי, לעיתים אין נכונות לחלוק בו. בספרו "Drive" משנת 2009 מתייחס דניאל פינק (אנ') להתפתחות ההנעה (מוטיבציה) למה שהוא מכנה כיום הנעה 3.0. הגורמים המניעים עובדי ידע, בעידן זה, הם: עצמאות - בביצוע המשימות, בבחירת הזמן לביצוע, בשיטת הביצוע ובצוות. מומחיות - פיתוח מומחיות אישית בפעילויות. משמעות - קיום משמעות לתפקיד: לא רק עבודה לצורך משכורת. עובד ידע עושה שימוש במקורות שונים לביצוע עבודתו. מקורות הידע העיקריים בהם עשוי להעשות שימוש הם: הכשרה מקצועית ניסיון אישי חיפוש מידע באינטרנט מידע מעמיתים באמצעות: שיחות, כנסים, רשתות חברתיות ופורומים. צווארון לבן מקצועות חופשיים How to think like a knowledge worker UNPAN Managing the Knowledge Workforce Thinking for a Living Drive Knowledge workers as fractals in a complex adaptive organization Knowledge Systems "Vanola", Snunith Shoham, Alon Hasgall
תחנת הרכבת כפר יהושע

תחנת הרכבת בכפר יהושע שנקראה תחנת תל א-שמאם הייתה אחת התחנות ברכבת העמק וחלק ממסילת הרכבת החיג'אזית. היא הייתה התחנה השלישית מבין שמונה התחנות המקוריות שנקבעו בשנת 1905, והשנייה בגודלה מבין התחנות. מיקום התחנה נקבע על פי המרחק מתחנת המוצא. השימוש בקטרי קיטור הצריך מילוי מים בדוודים בכל 20 ק"מ לערך. התחנה כללה שבעה מבני אבן בסגנון טמפלרי. התחנה פעלה משנת 1904, תחילת הפעלתו של קטע המסילה בין חיפה לצמח ועד הנסיעה האחרונה בקטע מסילה זה שהתקיימה בנובמבר 1951. התחנה הוכרזה כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך. התחנה מוקמה ליד כפר אריסים בשם תל א-שמאם. הכפר פורק לאחר שאדמותיו נקנו לשם הקמת כפר יהושע. התחנה הוקמה בחלקו המערבי של עמק יזרעאל שהיה אז אזור ביצות שומם, ושימשה בתחילה כנקודת תספוק ותיקון לקטרים. במקום מולאו דודי הקיטור של הקטרים במים. וכן נבנתה סדנה לתיקון קטרים וקרונות תקולים. במתחם התחנה שמונה מבני אבן בסגנון גרמני. המבנה המרכזי בן שתי קומות, ובו שכנו משרדי התחנה. קומתו העליונה של מבנה זה שימשה כמקום מגוריה של משפחת מנהל התחנה. בפאתו המזרחית של בניין זה מצויה כתובת מסולסלת בערבית המציינת את שם התחנה. ממזרח למבנה המרכזי נבנה מגדל מים עגול אשר בו נשמרו המים למילוי הקטרים. שאר המבנים בתחנת כפר יהושע שימשו כמקום מגורי עובדי התחנה, שירותים ציבוריים לנוסעים, מחסן פחמים ובתיהם של הבומבג'י (מפעיל המשאבה, שיבוש ערבי של המקצוע הטורקי פומפג'י מ"פומפה" - משאבה) ושל קוון המסילה. רכבת העמק קישרה את חיפה דרך עמק יזרעאל, עמק בית שאן ותחנת הרכבת סמח'. היא הייתה שלוחה של מסילת הרכבת החיג'אזית שפעלה עד מלחמת העולם הראשונה בין דמשק לבין חצי האי ערב. מבני תחנת כפר יהושע עברו שיפוץ מקיף בשנת 2005 לרגל חגיגות מאה השנים להיווסדה של רכבת העמק. ב-6 ביוני 2008 נערך במקום טקס חנוכת המוזיאון לתולדות רכבת העמק. המוזיאון, הפועל בבניין תחנת הרכבת הישן, כולל סרט על ההיסטוריה של רכבת העמק, מוצגים מקוריים מימי רכבת העמק, ותמונות מימי פעולת הרכבת. בחצר המוזיאון הוצבו קרונות ישנים של הרכבת, ומכשירים ששימשו בזמן פעולת הרכבת. מבין שבעת המבנים המקוריים שופצו נכון לאוקטובר 2012 חמישה מבנים. שני מבנים נוספים נמצאים בתהליך שיפוץ. כיום משרתת את כפר יהושע ואת יקנעם עילית תחנת רכבת חדשה - "תחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע". תחנת הרכבת של רכבת העמק - תל שמאם מוזיאון רכבת העמק ביום טקס הפתיחה הכניסה למוזיאון רכבת העמק מראה כללי של תחנת הרכבת בכפר יהושע מגדל המים בתחנת רכבת העמק בכפר יהושע קרונות בתחנת רכבת העמק בכפר יהושע שילוט מול תֵּל אֶ־שַׁמַאם, כ-250 מטר ממזרח לתחנה מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת כפר יהושע בוויקישיתוף חיפה-דמשק: 100 שנה לרכבת העמק, באתר ynet, 14 באוקטובר 2005 דוד הכהן, רכבת העמק חולמת על שלום, באתר ynet, 16 באוקטובר 2000 מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 61
דדלוס (כתב עת)

דדלוס (באנגלית: Dædalus הוא כתב עת אקדמי שעובר ביקורת עמיתים. כתב העת נוסד ב־1955 בשם Journal of the American Academy of Arts and Sciences. אחד המייסדים הוא ג'רלד הולטון. כתב העת פורסם על ידי MIT Press עבור האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. כל גיליון עוסק בנושא אחד ובו מאמרים באמנויות, מדעים ומדעי הרוח. גיליונות מיוחדים כוללים גם סיפורת, שירה ומדור הערות. הפרסום הוא על פי הזמנה בלבד. כתב העת ממופתח, בין השאר, במאגרי Scopus ו-Social Sciences Citation Index. אתר האינטרנט הרשמי של דדלוס (באנגלית) האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
FN HP-DA

HP-DA (או בשמו המלא Browning BDA) הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN herstal. האקדח התחיל בפיתוחו ועיצובו בשנת 1983 ונכנס לשירות בשנת 1984, אך לא הצליח כל כך בעולם ורק צבא אחד רכש כמות קטנה שלו (צבא פינלנד). BDAO - גרסה "קלה" של האקדח, מיועדת לטווח של עד 50 מטרים. BDAM - גרסה "בינונית" של האקדח, מיועדת לטווח של עד 100 מטרים. BDAC - גרסה "כבדה" של האקדח, מיועדת לטווח של עד 200 מטרים. פינלנד פינלנד בלבד FN HP FN Five-SeveN מדיה וקבצים בנושא FN HP-DA בוויקישיתוף הדף של הרובה באתר World Guns (באנגלית)