laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפוניקולר של מונמארטר

הפוניקולר של מונמארטר הוא מתקן תחבורתי הפועל בשכונת מונמארטר ברובע ה-18 של פריז, בירת צרפת. שתי קרוניות הנעות על פסים על מדרון גבעת מונמארטר מעבירות נוסעים מתחנה בתחתית הגבעה לנקודה גבוהה יותר בה, בסמוך לבזיליקת הלב הקדוש שבראש הגבעה, ובכיוון ההפוך. כ-2 מיליון נסיעות נערכות במערכת מדי שנה. המערכת המותקנת באתר כיום איננה עונה על הגדרתו של פוניקולר ושמה המקורי נשמר מסיבות היסטוריות. החלטת מועצת עיריית פריז לבנות את הפוניקולר התקבלה בשנת 1891, והוא החל לפעול באתר ב-12 (או 13) ביולי 1900. הייתה זו מערכת של שני קרונות על פסים מקבילים. הקרונות חוברו ביניהם בכבל, באופן שכאשר היה האחד יורד, הוא היה מושך כלפי מעלה את הקרון האחר. לצורך כך הותקן בכל קרון מיכל מים של חמישה מטר מעוקב, שהיה ממולא במים בתחנה העליונה וכך סיפק את המסה הדרושה למשיכת הקרון האחר ונוסעיו כלפי מעלה. כל קרון הכיל מספר תאים לנוסעים שהיו מסודרים בדירוג זה מעל זה, במקביל לשיפוע. מערכת זו הובילה כמיליון נוסעים בשנה ופעלה על שנת 1931, ואז נסגרה לשם החלפתה. המערכת החדשה שהותקנה באתר החלה לפעול ב-1935 והייתה בעלת הנעה חשמלית. כמו כן שירתו בה קרונות בעלי תא יחיד במפלס אופקי. המערכת השנייה פעלה עד לאוקטובר 1990 ואז הושבתה לשם החלפה מחדש. במהלך ההחלפה נהרסו שתי תחנות הקצה ונבנו מחדש. המערכת הפעילה כיום באתר החלה לפעול באוקטובר 1991. היא כוללת שני קרונות במשקל של 6 טון ובעלי סיפון אחד וקיבולת של 60 נוסעים כל אחד, הפועלים במקביל ועצמאית זה מזה. מבחינה זו אין מדובר עוד בפוניקולר, אך שמה המקורי של המערכת נשמר מסיבות היסטוריות. אורך הפסים שעליהם נע כל קרון (שרוחבם סטנדרטי) הוא 108 מטר, והמערכת מגשרת על פני מרחק אנכי של 36 מטר. זמן הנסיעה של הקרונות הוא כ-70 שניות. מספר רב יותר של נוסעים משתמש במערכת בכיוון העלייה. המערכת מופעלת על ידי תאגיד התחבורה העירוני RATP. הפוניקולר של מונמארטר הופיע במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה אודות שכונת מונמארטר, וכן ביצירות ספרותיות. מדיה וקבצים בנושא הפוניקולר של מונמארטר בוויקישיתוף סרטון נסיעה בפוניקולר של מונמארטר, באתר יוטיוב
נאווה מאו

נאווה מאו (נולדה ב-14 במאי 1992) היא שחקנית טרנסג'נדרית אמריקאית. מאו נולדה וגדלה במקסיקו סיטי. היא שחקנית, תסריטאית, במאית, מפיקה, צלמת ופעילת זכויות אדם. התפרסמה בעקבות תפקיד ראשי בסדרה Generation של HBO (שיחקה דמות בשם אנה). מאו התגוררה בעבר בנוסף למקסיקו סיטי גם בסן אנטוניו ובאוקלנד (קליפורניה) בארצות הברית. בשנת 2018 היא כתבה, הפיקה ביימה וכיכבה בסרט הקצר Waking Hour שהוקרן בפסטיבלי קולנוע שונים ברחבי העולם. מאו הייתה עוזרת הפקה בסרט התיעודי Disclosure בנטפליקס ולאחר מכן מפיקה בסרט Work שהוקרן בפסטיבל הסרטים סאנדנס. שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה Generation של HBO. בשנת 2024 עלתה לשידור בנטפליקס הסדרה אייל קטן שם מאו מגלמת את טרי, פסיכולוגית אמריקאית טרנסג'נדרית, שכוכב הסדרה מתקשה להתקדם במערכת היחסים איתה מאחר שהיא טרנסג'נדרית. מאו סיפרה בראיון כי היא חשה "אחריות גדולה" לגלם את דמותה של טרי, המבוססת על בת זוגו האמיתית של ריצ'רד גאד, כוכב ויוצר הסדרה. מאו סיפרה שלגלם את דמותה של מי שהייתה בת זוגו של יוצר הסדרה בחיים האמיתיים הלחיץ אותה. לאחר שקראה את התסריט וידעה שהוא מבוסס על החיים האמיתיים של היוצר הבינה שזה חשוב עבורה לשחק בתפקיד זה והחליטה שהיא רוצה להראות שנשים טרנסיות קיימות בחיים האמיתיים והן מקיימות מערכות יחסים עם אנשים אמיתיים. מאו זכתה למועמדות לפרס אמי על תפקידה בסדרה. היא האישה הטרנסג'נדרית הראשונה שמועמדת לפרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט. מאו בוגרת תואר ראשון בבלשנות ומדעים קוגניטיביים ממכללת Pomona בקליפורניה. היא למדה בפריז ועשתה התמחות בגוודלחרה במקסיקו. לאחר מכן עבדה במשך מספר שנים עם קורבנות אלימות: כעוזרת משפטית עם משפחות מהגרים ולאחר מכן כיועצת עמיתה בסיוע לנפגעי אלימות נגד להט"ב באזור מפרץ סן פרנסיסקו. בנוסף מילאה תפקידים שונים בתחומי צדק חברתי ושינוי תרבותי עם נותני שירותים מבוססי קהילה, ארגוני סטודנטים ונפגעי אלימות. הניסיון המקצועי שלה כולל גם פיתוח תוכניות לימודים, הנחיית סדנאות ודיאלוג, ודיבור בפני קהל. מדיה וקבצים בנושא נאווה מאו בוויקישיתוף נאווה מאו, ברשת החברתית פייסבוק נאווה מאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאווה מאו, ברשת החברתית אינסטגרם נאווה מאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Bio, Nava Mau (באנגלית אמריקאית) זו הייתה יכולה להיות סדרה מותחת על סטוקינג. במקום זה היא עושה משהו גדול בהרבה - וואלה תרבות, באתר וואלה, ‏2024-04-17 "זה מבוסס על החיים האמיתיים שלו, הרגשתי אחריות גדולה", באתר mako, ‏2024-04-21 Marc Malkin, ‘Baby Reindeer’ Star Nava Mau on Becoming a Trans Advocate Following Emmy Nomination and Success of Netflix Drama, Variety, ‏2024-09-14 (באנגלית אמריקאית) Condé Nast, Who is Nava Mau? Meet the Baby Reindeer star who plays Teri, Glamour UK, ‏2024-04-19 (באנגלית בריטית) Nava Mau | Actress, Producer, Director, IMDb (באנגלית אמריקאית)
מקס דנינג

מקס דנינג (בגרמנית: Max Dehning; נולד ב-9 בספטמבר 2004) הוא אתלט גרמני, אלוף עולם עד גיל 20 (קאלי 2022) ושיאן אירופה עד גיל 23 (90.20 מטר) בהטלת כידון. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 77.24 מטר. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באוגוסט בירושלים שבישראל זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 78.07 מטר. בתחרות שנערכה ב-25 בפברואר בגרמניה קבע שיא אירופה עד גיל 23 חדש של 90.20 מטר, והפך, בגיל 19, למטיל הכידון הצעיר בהיסטוריה שמטיל אל מעבר ל-90 מטר. הטלת כידון: 90.20 מטר (2024) מקס דנינג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקס דנינג".
סטרנד מגזין

סטרנד (באנגלית: Strand Magazine) הוא ירחון בריטי של סיפורי מסתורין וסיפורים קצרים, בו התפרסמו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס פרי עטו של ארתור קונאן דויל. כתב העת הופיע בלונדון לראשונה בשנת 1891. הירחון התבסס על סיפורי מתח ומסתורין וזכה לתפוצה המונית תוך זמן קצר. מעל דפיו של הסטרנד הופיעו לראשונה סיפורי שרלוק הולמס בלווית הציורים המקוריים של סידני פג'ט. כאשר סיפורו הראשון של הולמס "שערורייה בבוהמיה" התפרסם בו, זינקה תפוצתו עוד יותר. לשיא תפוצתו הגיע כאשר התפרסם בו לראשונה, בהמשכים, הספר באורך מלא – כלבם של בני בסקרוויל. תורים ארוכים של קוראים השתרכו ליד משרדי הסטרנד, בציפייה לכל פרק חדש. ספר זה היה אחד מארבעת ספרי שרלוק הולמס באורך מלא, אשר גם שניים נוספים מהם הופיעו בהמשכים מעל דפי הסטרנד, והם "חקירה בשני" ו"סימן הארבעה". במרוצת הזמן, הצירוף שבין הסטרנד לבין סיפורי שרלוק הולמס, הפך את קונאן דויל לסופר הפופולרי בזמנו. 56 סיפורי שרלוק הולמס הופיעו בסטרנד בין השנים 1891–1927. כותבי ספרות בלשית נודעים כאגאתה כריסטי, אדגר וואלס, ז'ורז' סימנון ודורותי סיירס פרסמו סיפוריהם מעל דפי הסטרנד, ולצידם סופרים נודעים כרודיארד קיפלינג, גרהם גרין ואפילו וינסטון צ'רצ'יל. בתקופת מלחמת העולם השנייה, עקב המצוקה הכלכלית והקיצוב בנייר, הלך הפורמט של הסטרנד והצטמצם ותפוצתו פחתה עד אשר נסגר בשנת 1950. כחצי יובל שנים לאחר סגירתו, בסוף המאה ה-20 חודשה הופעתו של הסטרנד. בסטרנד החדש מופיעים סיפוריהם של סופרי מתח ופנטזיה בני זמננו, ביניהם סיפורים מאת רות רנדל וריי ברדבורי ולצדם גם סופרים פחות ידועים. אתר האינטרנט הרשמי של סטרנד מגזין (באנגלית)
יצחק אלישיב

יצחק אלישיב (נולד ב־1945) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית אזור בין השנים 1974–1989. יצחק אלישיב נולד בשנת 1945 בלודז', פולין ושהה עם משפחתו עם משפחתו במחנה עקורים בגרמניה עד שעלו לארץ בשנת 1949 וכעבור זמן קצר השתקעו באזור. כבר מגיל 15 שיחק כדוריד בצורה מקצועית בהפועל אזור, אפילו בזמן כהונתו כראש המועצה. בזמן כהונתו הראשונה היה רווק והתגורר אצל אימו. לאחר מכן, נישא לנאווה (לבית בולקינד) ולהם שלושה ילדים. לקראת בחירות 1973 כמה חברי מפלגת העבודה באזור החליטו להקים רשימה עצמאית ונפרדת מהמערך. הקבוצה הקימה רשימה בשם "למען אזור" והעמידה בראשה את אלישיב, שהיה רק בן 29. הרשימה זכתה ל-3 מנדטים לעומת 4 של המערך בראשות ראש המועצה היוצא אברהם בנבניסטי. אלישיב הקים קואליציה עם סיעתו ועם נציגי המפד"ל והליכוד, כשהמערך יושבת באופוזיציה. באפריל 1975 ולאחר משא ומתן ממושך, חברו נציגי המערך לקואליציה בראשותו של אלישיב. בבחירות 1978 חזרו אנשי "למען אזור" למערך ואלישיב נבחר להובילו. רשימת המערך המאוחדת בראשותו זכתה ל-7 מתוך 9 מושבים המועצה ואלישיב עצמו זכה ל-83.7% מקולות הבוחרים. בבחירות 1983 רשימת המערך בראשות אלישיב הייתה היחידה שנרשמה להתמודדות ומתוקף כך, זכתה לכל 11 המושבים במועצה. אלישיב נבחר גם הוא כמועמד יחיד לקדנציה שלישית. לקראת הבחירות לכנסת ה-12, החליט אלישיב שלא להתמודד על קדנציה נוספת בראשות המועצה ולפנות לחיים ציבוריים ולהתמודד על מקום ברשימת המערך לכנסת. אלישיב שובץ במקום ה-45 ולא נבחר לכנסת. בבחירות 1989 שובץ במקום ה-4 ברשימת המערך בראשותו של סגנו לשעבר, אמנון זך ונבחר פעם נוספת לחברות במועצה. בתחילת שנות ה-90 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של רשות הדואר ובשנת 1992, לאחר בחירתו של מנכ"ל קק"ל, אורי אור לכנסת, מונה במקומו למנכ"ל קק"ל וכיהן בתפקיד זה עד 2007. בזמנו כמנכ"ל קק"ל, בנתה קק"ל מספר שיא של מאגרי מים בשנה אחת - 23 ועוד 12 עד שנת 2000, שיקום אגמון החולה ונטיעות רבות ברחבי הארץ. יצחק אלישיב - אלבום המשפחות - מוזיאון ראשון לציון ההיסטוריה של קק"ל לפי עשורים - 1991–2000, באתר קרן קימת לישראל כתבה על יצחק אלישיב בעיתון "העולם הזה" ילקוט הפרסומים 1983 קואליציה בלי המערך באזור, על המשמר, 13 בינואר 1974 קואליציה מקיר־אל־קיר באזור, על המשמר, 24 באפריל 1975 אורי שטרק, קואליציה מקיר לקיר באזור, מעריב, 25 באפריל 1975 ילקוט הפרסומים 2488 ילקוט הפרסומים 2984 בן כספית, אמנון זך ירוץ במקום אלישיב באזור, מעריב, 12 ביוני 1988 ילקוט הפרסומים 3073 ילקוט הפרסומים 3626
רובן גזריאן

רובן גזריאן (בארמנית: Ռուբեն Ղազարյան; נולד ב-8 בנובמבר 1971) הוא מנצח ארמני. גזריאן נולד בירוואן ואת שיעורי הכינור הראשונים קיבל מאביו בגיל ארבע. לאחר מכן למד בקונסרבטוריון ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה, לאחר מכן בקונסרבטוריון הממלכתי של ירוואן עם רובן אהרוניאן מרביעיית בורודין ולבסוף באוניברסיטת פליקס מנדלסון ברתולדי למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג. את לימודיו סיים בשנת 1998 בציון הגבוה ביותר. עד 1992 היה לגזריאן חוזה מיוחד עם התזמורת הקאמרית הממלכתית של ארמניה והיה כנר בשלישיית הפסנתר הממלכתית של הרדיו והטלוויזיה הארמנית. לאחר מכן הצטרף לתזמורת הסימפונית של לייפציג ככנר ראשי. בשנת 1999 נבחר גזריאן למנצח הראשי והיה המנצח הצעיר ביותר בגרמניה באותה תקופה. בספטמבר 2002 זכה רובן גזריאן בתחרות הניצוח הבינלאומית הראשונה ע"ש גאורג שולטי בפרנקפורט. מ-2002 עד 2018 היה מנצח ראשי ומנהל אמנותי של התזמורת הקאמרית של וירטמברג בהיילברון. משנת 2015 ועד סוף 2020 היה המנהל האמנותי של התזמורת הקאמרית הגיאורגית באינגולשטאדט. מאז ספטמבר 2020 הוא גם מנהל מוזיקלי כללי תיאטרון אלטנבורג גרה עם תקופת חוזה ראשונית של ארבע שנים. כמנצח אורח רובן גזריאן הוביל תזמורות אירופאיות מובחרות ובהן תזמורת רדיו שטוטגרט, התזמורת הסימפונית של קלן, תזמורת הרדיו של פרנקפורט, התזמורת הסימפונית של המבורג, תזמורת התיאטרון הממלכתי של קאסל, התזמורת הסימפונית הגרמנית, תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, התזמורת הממלכתית של הסן, התזמורת הפילהרמונית של צפון מערב גרמניה, התזמורת הלאומית של ליון, התזמורת הפילהרמונית של ורוצלב, התזמורת הפילהרמונית של בלגרד, התזמורת הקאמרית של ציריך ותזמורות רבות נוספות. בארץ ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. גזריאן ניצח גם על מספר רב של הקלטות אולפן והקלטות של ביצועים חיים עבור תאגידי השידור השונים בגרמניה, באיטליה ובצרפת. באפריל 2024 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית, הוא התחיל את תפקידו מעונת 2024 - 2025. כיום מתגורר בגרמניה. אתר האינטרנט הרשמי של רובן גזריאן רובן גזריאן, באתר ספוטיפיי רובן גזריאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רובן גזריאן, באתר Discogs (באנגלית)
Run:ai

ראנאי מעבדות בע"מ, המוכרת במותג Run:ai, היא חברת הזנק ישראלית המפתחת תוכנה לניהול יישומי בינה מלאכותית. החברה נוסדה בפברואר 2018 על ידי עמרי גלר (מנכ"ל), שעבד קודם לכן ביחידה טכנולוגית במשרד ראש הממשלה, וד"ר רונן דר (סמנכ"ל טכנולוגיות), שעבד קודם לכן כחוקר באוניברסיטת תל אביב וכמהנדס אלגוריתמים בחברת אנוביט ובהמשך באפל שרכשה אותה. התוכנה שפיתחה החברה מטפלת בניהול יישומי בינה מלאכותית. התוכנה מאפשרת לאגד את המעבדים הגרפיים (GPU) של ארגון, ולהקצות להם משימות באופן דינמי. התוכנה משמשת לניהול משאבים למשימות בינה מלאכותית, תוך שימוש בקונטיינרים וב-Kubernetes, כך שניתן להריץ כמה קונטיינרים במקביל על אותו מעבד גרפי, כלומר להריץ מספר משימות על GPU אחד. יכולת זו משפרת את הנצילות של משאבי הבינה המלאכותית של הארגון. באפריל 2024 רכשה חברת Nvidia, יצרנית חומרה ליישומי בינה מלאכותית, את Run:ai, בסכום המוערך ביותר מ-600 מיליון דולר. באפריל 2019 גייסה החברה 13 מיליון דולר, קרן S Capital של חיים סדגר. בינואר 2021 גייסה החברה 30 מיליון דולר, בהובלת קרן אינסייט פרטנרס במרץ 2022 גייסה החברה 75 מיליון דולר, בהובלת הקרנות טייגר גלובל ואינסייט פרטנרס. אתר האינטרנט הרשמי של Run:ai (באנגלית) Run:ai, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Run:ai, ברשת החברתית אינסטגרם Run:ai, ברשת החברתית LinkedIn NVIDIA to Acquire GPU Orchestration Software Provider Run:ai, NVIDIA Blog, ‏24 באפריל 2024 מאיר אורבך, נחשף בכלכליסטעסקת הענק יוצאת לדרך: אנבידיה מודיעה על רכישת Run:ai הישראלית, באתר כלכליסט, 24 באפריל 2024; אושרי אלקסלסי, ‏אקזיט ענק: NVIDIA רוכשת סטארטאפ ישראלי ב-700 מיליון דולר, באתר Geektime עידן בן טובים, ‏חברת Run:AI גייסה 13 מיליון דולר כדי להאיץ את האימון של הבינה המלאכותית שלכם, באתר Geektime‏, 3 באפריל 2019 עידן בן טובים, ‏קרן אינסייט משקיעה ב-Run:AI הישראלית, כדי שאף GPU באירגון לא יישאר מובטל, באתר Geektime‏, 26 בינואר 2021 אושרי אלקסלסי, ‏טייגר גלובל ואינסייט משקיעות 75 מיליון דולר בסטארטאפ שמאפשר לאמן מודלי ML בפרודקשן, באתר Geektime‏, 15 במרץ 2022
Save Me (שיר של איימי מאן)

"Save Me" הוא שיר של הפזמונאית האמריקאית איימי מאן, שנכתב עבור הסרט "מגנוליה" משנת 1999. הוא היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ולפרס גראמי לביצוע הפופ הנשי הטוב ביותר. הוא יצא בפסקול הסרט "מגנוליה". השחקן והקומיקאי דייב פולי (אנ') אמר שמאן כתב עליו את "Save Me" בזמן שהם היו במערכת יחסים ביחד. פולי אמר שהוא "האדם היחיד שעליו כתבה איימי שיר חיובי", וש"לכתוב את השיר הזה היה כל כך מרפא לנשמה שלי באותו שלב". "Save Me" היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. מאן ביצעה אותו בטקס פרסי האוסקר ה-72. בסופו של דבר, השיר הפסיד ל-"You'll Be in My Heart", מאת פיל קולינס, מסרטם של דיסני "טרזן". "Save Me" היה מועמד גם לפרס גראמי לביצוע הפופ הנשי הטוב ביותר. מאוחר יותר אמרה מאן שהשיר "באמת נתן עירוי דם לקריירה שלי. אבל זה לא היה כאילו עברתי מניגון לחמישה אנשים ל-5,000 אנשים. זו הייתה פשוט זרימת אנרגיה אמיתית." בשנת 2022, פיצ'פורק הכתיר את "Save Me" לשיר ה-193 הטוב ביותר של שנות ה-90. הקליפ, שצולם במהלך הצילומים של מגנוליה, בוים על ידי במאי הסרט, פול תומאס אנדרסון, ומופיעים בו רבים משחקני הסרט, בהם ג'וליאן מור, פיליפ סימור הופמן, טום קרוז, ויליאם ה. מייסי וג'ון סי. ריילי. מאן מופיעה בסרטון בסצנות שונות מהסרט בזמן שהיא מבצעת את השיר. בניגוד לסרטוני מוזיקה רבים כאלה, הקליפ של "Save Me" לא השתמש במניפולציה דיגיטלית: הסצנות צולמו בתום ימי הצילומים עם מאן ועם שחקנים שהתבקשו להישאר במקום. מידע על הסינגל "Save Me" באתר מיוזיק בריינז Theft of the Dial: Dave Foley, www.thecurrent.org (באנגלית) Aimee Mann got cinematic with the gorgeous Magnolia soundtrack, The A.V. Club, ‏2020-06-25 (באנגלית) Condé Nast, Aimee Mann: Bachelor No. 2 or, the Last Remains of the Dodo, Pitchfork (באנגלית אמריקאית) Aimee Mann Interview On 25 Years Of Going Solo, Stereogum, ‏2018-11-21 (באנגלית) Condé Nast, The 250 Best Songs of the 1990s, Pitchfork, ‏2022-09-27 (באנגלית אמריקאית)
ג'יימס סטיוארט, הנסיך השחור מלורן

ג'יימס סטיוארט, האביר השחור מלורן (באנגלית: James Stewart, the Black Knight of Lorne; בערך 1399 – אחרי 1451) היה אציל סקוטי. האביר השחור מלורן נולד באינרמית', סקוטלנד. אביו היה סר ג'ון סטיוארט (נפטר ב-26 באפריל 1421), שגריר סקוטלנד באנגליה. הוא היה צאצא ישיר בקו הזכרי של אלכסנדר סטיוארט, הדייל הרביעי של סקוטלנד, דרך בנו השני סר ג'ון סטיוארט מבונקיל, שנהרג בקרב פלקירק. אמו הייתה גם צאצאית של אליזבת דה בורג, אשתו/מלכה השנייה של המלך רוברט הראשון ("הברוס"). ג'יימס היה אחיו הצעיר של רוברט סטיוארט, לורד לורן הראשון (1382–1449), שצאצאיו נשאו את התואר הזה. הוא היה בן ברית של דאגלס השחורים, רוזני דאגלס. לאחר רצח ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד בשנת 1437, השלטון הוחזק בידי ארצ'יבלד דאגלס, הרוזן החמישי מדגלאס כעוצר עבור ג'יימס השני, מלך סקוטלנד הקטין. הסטיוארטים מלורן היו בין תומכיו המהימנים ביותר, וכוחם גדל מאוד בזמן שמשפחת דאגלס שלטה בסקוטלנד והמלך היה רק בן 7. עם זאת, מותו הבלתי צפוי של הרוזן החמישי מדגלאס מקדחת בשנת 1439 הביא לחלוקת הכוח בחוסר נוחות בין ויליאם, לורד קריטון הראשון, קנצלר סקוטלנד וסר אלכסנדר ליווינגסטון, מושל טירת סטירלינג. סטיוארט התחתן עם ג'ואן בופורט, בת הזוג המלכה, והפך לאביו החורג של ג'יימס השני. סטיוארט ובני בריתו דאגלס תכננו לסלק את ג'יימס השני הצעיר, שהוחזק על ידי ליווינגסטון במעוז טירת סטירלינג. עם זאת, ליווינגסטון עצר את ליידי ג'ואן ב-3 באוגוסט 1439, וכלא אותה בטירת סטירלינג, תוך שהשליך את סר ג'יימס ואחיו סר ויליאם לצינוק שלה. מאוחר יותר הם שוחררו בהתנהגות טובה. סטיוארט קיבל מעבר בטוח לאנגליה בשנים 1445, 1447 ו-1451. הוא כביכול נתפס בים על ידי פיראטים פלמים והומת לאחר 1451. אבל הוא עדיין היה בחיים בשנים 1453–1454, כאשר נשא את הצעתו של המלך ג'יימס השני לאדמונד בופורט, דוכס סומרסט, לחלץ אותו ממצודת לונדון, כאשר סומרסט היה אסיר בתקופת מלכותו של ריצ'רד, דוכס יורק. הוא התחתן, לפני 21 בספטמבר 1439, עם ג'ואן בופורט, מלכת הסקוטים, אלמנתו של ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד. הייתה להם רשות אפיפיורית הן לקרבה והן לזיקה. היא הייתה בתו של ג'ון בופורט, הרוזן הראשון מסומרסט (בנם של קתרין סווינפורד וג'ון מגונט, ונכדו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה) מאשתו ליידי מרגרט הולנד, בתם של תומאס הולנד, הרוזן השני מקנט ואליס פיצאלן. לג'יימס סטיוארט וג'ואן בופורט היו שלושה ילדים: ג'ון סטיוארט, רוזן את'ול (1440 לערך - 12 בספטמבר 1512) ג'יימס סטיוארט, רוזן ביוקן (1442–1499) - מונה בשנת 1471 לצ'מברלין העליון של סקוטלנד, ובשנת 1473 לשגריר סקוטלנד לצרפת. אנדרו סטיוארט (נפטר בשנת 1501), הגמון מוריי. The Politics of Fifteenth Century England,M.L. Kekewich et al. (1995) pp. 183–85
הפילגש

הפילגש (באנגלית: The Other Widow) הוא סרט דרמה ישראלי-צרפתי משנת 2022 בכיכובן של דאנה איבגי ואניה בוקשטיין. זהו סרט הביכורים של מעיין ריף. אלה (דאנה איבגי) היא מעצבת תלבושות בהצגה של במאי תיאטרון נשוי, שאיתו היא מנהלת מערכת יחסים מזה ארבע שנים. הבמאי נפטר במפתיע והלחץ על ההכנות לבכורה גובר. למרות זאת, אלה מתעקשת להגיע לשבעה יום אחר יום וחושפת את עצמה לעולם שהיה חסום ממנה. העניינים מסתבכים כשהיא פוגשת את אשתו של אהובה, נטשה (אניה בוקשטיין), ואת אחיו ואימו, ומתקרבת אליהם יותר מדי. הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה ב-21 בנובמבר 2022, בפסטיבל טאלין לקולנוע. הסרט הוקרן במספר פסטיבלי סרטים, תחילה בפברואר 2023 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-38 בסנטה ברברה, לאחר מכן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 בסופיה וביולי באותה שנה בפסטיבל ירושלים. במרץ 2024 עלה הסרט לאקרנים בישראל. "הפילגש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הפילגש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמי פרידמן, משחקות באש: דאנה איבגי ואניה בוקשטיין בתפקיד יצרי מתמיד, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2024 סקירת פסטיבל ירושלים, באתר seret, ‏17/7/2023 אורון שמיר, סרט מקורי ומלא אמת, עם שתי שחקניות ראשיות יוצאות מן הכלל, באתר Haaretz הארץ, ‏2023-07-17 דובדבני, שמוליק; דבורה, ארז (2023-07-20). "רציחות, מסע לאושוויץ והקאמבק הגדול: הסרטים הישראלים בפסטיבל ירושלים". Ynet. נבדק ב-2024-04-24. הסרט של אניה בוקשטיין ודאנה איבגי והחדש של ששון גבאי: כל מה שיוקרן בפסטיבל הקולנוע בירושלים, באתר רשת 13 הפסטיבל האירופאי שעשה כבוד לקולנוע הישראלי, באתר mako, ‏2022-12-01 כבוד לקולנוע המקומי: 16 סרטים ישראליים יוצגו בפסטיבל הסרטים בטאלין, באתר Seret.co.il | אתר סרט Matt Grobar, Santa Barbara Film Festival To Open With Abigail Breslin Drama ‘Miranda’s Victim’ As Full Lineup Set, Deadline, ‏2023-01-18 (באנגלית אמריקאית) Stjepan Hundic, Sofia Film Festival Kicks Off With Environmental Message, Strong Industry Lineup, The Hollywood Reporter, ‏2023-03-16 (באנגלית אמריקאית) Jerusalem Film Festival releases Israeli lineup, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-06-25 (באנגלית)
שרה בן דהן

שרה רוזה בן דהן (1906–1946) הייתה רופאה יהודייה מוונצואלה שהייתה האישה הראשונה שסיימה את לימודי הרפואה שלה בוונצואלה. בן דהן נולדה בשנת 1906 בעיר גואטירה לזוג מהגרים יהודים ממרוקו. בספטמבר 1924 היא החלה ללמוד באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה. בשנת הלימודים השלישית שלה היא חלתה בשחפת ולכן נאלצה לצאת להתאוששות, אך לא הפסיקה לימודיה ועברה את כל מבחני השנה השלישית (מתוך שש). יחד עם זאת, לאור מותם של בני משפחתה וחבריה, היא נאלצה לעזוב את לימודיה בלי לסיימם, כאשר היא צריכה לסיים רק את התזה ומבחן ההסמכה כדי להיות מוסמכת לרופאה. ב-31 ביולי 1939 היא סיימה את לימודיה כרופאה מהאוניברסיטה המרכזית של ונצואלה. היא נבחרה על ידי חבריה ללימודים לשאת את הנאום בטקס, שם היא הוכרזה בתואר בוגרת לימודי רפואה, והפכה להיות האישה הוונצואלית הראשונה שהשיגה את תוארה במדינה זו. היא נפטרה רק 6 שנים לאחר מכן, והותירה אחריה ילדה. Astrid Cantor, The Female Pioneers of Venezuelan Medicine, Caracas Chronicles, ‏2020-03-28 (באנגלית אמריקאית) https://www.cesc.com.ve/sara.html - עמוד המוקדש לשרה בן דהן (בספרדית). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שרה בן דהן".
יחסי מונגוליה–קירגיזסטן

יחסי מונגוליה-קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטים שבין מונגוליה לרפובליקה הקירגיזית. היחסים הפורמליים בין קירגיזסטן למונגוליה נוצרו לאחר עצמאותה של קירגיזסטן לאחר התפרקות ברית המועצות כאשר בשנת 1993 ביקר נשיא קירגיזסטן אסקר אקייב בפעם הראשונה במונגוליה. במהלך הביקור חתמו שתי מדינות על מספר הסכמים כולל הסכם ידידות ושיתוף פעולה ראשון. יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות כוננו שנה לפני כן ב-1992 לאחר שמונגוליה הכירה בעצמאות קירגיזיסטן. בעוד שיחסי מדינה פורמליים נוצרו רק בשנות ה-90, היחסים החברתיים בין שתי המדינות מבוססים בכל זאת על אלמנטים של היסטוריה ותרבות מרכז אסיה משותפת עתיקה בהרבה שנמשכת מאות שנים. ההיסטוריה המשותפת כוללת תקופות של התפתחות מסורת טורקו-מונגולית משותפת וכן התנסויות משותפות עם היחסים עם רוסיה, סין וגורמים חיצוניים מרכזיים אחרים באזור. אזרחי שתי המדינות, המחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, רשמיים ורגילים, נהנים מנסיעה ללא ויזה. הסחר הכלכלי בין שתי המדינות נותר מוגבל עם ייצוא קירגיזסטן למונגוליה בשווי של 2.32 מיליון דולר ואילו מונגוליה ייצאה סחורות לקירגיזסטן בשווי של 413 אלף דולר בלבד בשנת 2019. ב-10 ביוני 2023 חתמו נשיאי שתי המדינות על הצהרה משותפת על העמקת יחסי ידידות ושיתוף פעולה. הנשיא אקייב ביקר במונגוליה בפעם השנייה בשנת 2002. בשנת 2012 ביקר נשיא מונגוליה צחיאגין אלבגדורג' בקירגיזסטן. מונגוליה פתחה את השגרירות שלה בקירגיזסטן בשנת 2019 על ידי שדרוג הקונסוליה עצמה שהוקמה בשנת 2014. קירגיזסטן מיוצגת במונגוליה באמצעות ״שגריר שאינו תושב״ בבייג'ינג. John Irgengioro (2023). "Mongolia–Central Asia relations and the implications of the rise of China on its future evolution". International Politics (באנגלית) (60): 76–106. "Prime Ministers of Mongolia and Kyrgyzstan Hold Official Talks". Mongolian National News Agency (באנגלית). נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Nurbek Bekmurzaev (26 ביולי 2023). "Mongolia and Kyrgyzstan commit to intensifying bilateral cooperation". Global Voices (באנגלית). נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Ganchimeg B. "Mongolia- Kyrgyzstan Joint Declaration". Mongolian National News Agency (באנגלית). נבדק ב-11 בנובמבר 2023. {{cite news}}: (עזרה)
מרכז החלל לואיג'י ברוליו

מרכז החלל לואיג'י ברוליו (באיטלקית: Centro spaziale Luigi Broglio, בעבר: San Marco Equatorial Range ) היה נמל חלל ששירת את איטליה לשיגורים לחלל. השיגור הראשון בוצע בשנת 1967 ואחרון בשנת 1988. המרכז פותח בשנות ה-60 של המאה ה-20 מזרחית לחופי קניה. הפרויקט היה ביוזמת לואיג'י ברוליו וספיינצה – אוניברסיטת רומא שהייתה אחריות על הפעלת המתקנים. בשנת 1962 נחתם הסכם עם נאס"א על שיתוף פעולה בפרויקט. צוות איטלקי עבר השתלמויות במתקן הטיסות וולופס. המתחם כלל פלטפורמה ראשית San Marco platform ממנה בוצעו רוב שיגורים, פלטפורמת עזר Santa Rita platform בה הותקנו מתקני בקרה ובוצעו חלק מהשיגורים ופלטפורמה Santa Rita II בה הותקן מכ"ם. מתקנים אלו במקור פעלו כאסדות קידוח. על היבשה הוקם מרכז תקשורת. בהתאם להסכם עם נאס"א פרויקט לימודים של צוות איטלקי כלל שיגורים לטיסה תת-מסלולית ממתקן הטיסות וולופס ומפלטפורמה ראשית, שיגור לוויין ממתקן וולופס ושיגורים שגרתיים מפלטפורמה ראשית. שיגורי לוויינים בוצעו בעזרת משגר לוויינים וחלליות סקאוט מדגמים שונים. בשנים 1964–1988 בוצעו 27 שיגורים. בשנת 1970 בוצע שיגור עבור נאס"א בה שוגר לוויין אוהורו. לאחר הפסקת השיגורים תחנת תקשורת המשיכה לפעול והיא תומכת לתקשורת עם לוויינים של נאס"א, סוכנות החלל האירופית ושיגורים מאוישים של סין. מידע מחללית BeppoSAX הייתה מועברת למחשבי המרכז. הוא מהווה תחנת תקשורת ראשית של טלסקופ החלל סוויפט. בשנת 2003 המתחם עבר לאחריות סוכנות החלל האיטלקית ושמו שונה לשם הנוכחי. אתר האינטרנט הרשמי של מרכז החלל לואיג'י ברוליו מדיה וקבצים בנושא מרכז החלל לואיג'י ברוליו בוויקישיתוף הסכם שיתוף פעולה עם נאס"א (באנגלית) תיאור המתקנים (באיטלקית)
סנטור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סנטור – חבר סנאט סנטור (כלי נגינה) – כלי נגינה עתיק דוד ורנר סנטור – פעיל ציוני סנטר סינטור