laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מייב דרמודי

מייב דרמודי (באנגלית: Maeve Dermody; נולדה ב-2 בנובמבר 1985) היא שחקנית אוסטרלית החיה בבריטניה. בגיל חמש הופיעה בסרט קולנוע. הקריירה שלה כוללת הופעות בטלוויזיה הבריטית והאוסטרלית, בתיאטרון, בסרטים קצרים ובסרטי קולנוע באורך מלא. דרמודי נולדה בסידני שבאוסטרליה. היא בתה של סוזן מרפי דרמודי, תאורטיקנית של הקולנוע, היסטוריונית ובמאית. אביה הוא פסיכולוג. הוריה עודדו אותה לאהבת ספרות ואמנות, ותמכו בה בקריירת המשחק. בגיל חמש שיחקה בסרט "Breathing Under Water" שביימה אמה. דרמודי למדה בבית הספר התיכון מוסמן בסידני. בתיכון השתתפה בשיעורי דרמה, והופיעה עם התיאטרון האוסטרלי לצעירים. עוד למדה משחק במכון הלאומי לאמנות הדרמה בסידני (National Institute of Dramatic Art). עוד כשהייתה בבית הספר התיכון קיבלה דרמודי תפקידים בסדרות טלוויזיה אוסטרליות כגון "All Saints" משנת 1998, ובסרטים קצרים. תפקידה החשוב הראשון בסרט קולנוע היה במותחן "מים שחורים" (2007), על שלושה אנשים שנלכדים בביצות ומאוימים על ידי תנין הים. על הופעתה בסרט הייתה מועמדת לפרסים אחדים בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-2009 הופיע בסרט "Beautiful Kate", עליו הייתה שוב מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-2010 שיחקה דרמודי בתפקיד ראשי בסרט "גריף הבלתי נראה", וב-2012 הופיעה במיני-סדרה "Bikie Wars: Brothers in Arms". ב-2013 כיכבה דרמודי בסדרת הדרמה "Serangoon Road" בתפקיד קלייר סימפסון הנשואה לפרנק (בגילומו של ג'רמי לינדזי טיילור), ומנהלת פרשת אהבים עם סם (בגילומו של דון הני). דרמודי פעילה גם בתיאטרון האוסטרלי, והופיעה עם התיאטראות הגדולים של סידני במגוון הפקות כגון "Killer Joe", "מידה כנגד מידה", "Our Town", ובתפקיד נינה במחזה "השחף". בחג המולד 2015 כיכבה דרמודי בתפקיד ורה קליית'ורן במיני סדרה "ולא נותר אף אחד", עיבוד של ערוץ BBC One לספרה של אגאתה כריסטי "עשרה כושים קטנים". מדיה וקבצים בנושא מייב דרמודי בוויקישיתוף מייב דרמודי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייב דרמודי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מייב דרמודי, באתר AllMovie (באנגלית) מייב דרמודי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מייב דרמודי, באתר Metacritic (באנגלית) מייב דרמודי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) McCahill, Elaine (18 במרץ 2017). "Who is Maeve Dermody? SS-GB actress who plays Sylvia Manning who starred in And Then There Were None and Ripper Street – all you need to know". The Sun. {{cite web}}: (עזרה) Roach, Vicky (16 במרץ 2011). "Maeve Dermody has a genius to act in Griff the Invisible and The Seagull". Daily Telegraph. נבדק ב-25 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Wasley, Alice (29 באפריל 2012). "All revved up for new miniseries in Bikie Wars: Brothers in Arms". Daily Telegraph. Sydney, New South Wales: News Ltd. נבדק ב-9 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Don Hany and Maeve Dermody's Serangoon Road journey". news.com.au. נבדק ב-25 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "One: And then there were none: Vera Claythorne". BBC. נבדק ב-2015-12-26.
מפו

מפו (בצרפתית: Mfou) היא קומונה ועיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז. העיירה ממוקמת כ-48 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה. מפו נמצאת כ-10 ק"מ מהכביש הלאומי N10. במפו נמצא הפארק הלאומי מפו (אנ'). בנוסף, נכון ל-2019, יש במפו 4 בתי מלון. מדיה וקבצים בנושא מפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפו "Troisième recensement général de la population et de l'habitat", Bureau central des recensements et des études de population du Cameroun (BUCREP) (בצרפתית), 2010 3e RGPH, 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסקה

אסקה (בצרפתית: Eséka) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז. העיירה ממוקמת כ-87 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה. אסקה נמצאת ליד הכביש D91 והכבישים האזוריים P9 ו-P10. ב-21 באוקטובר 2016, היה ליד אסקה תאונת רכבת (אנ') שבה 79 נהרגו ו-551 נפצעו. הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,251 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (392 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (15 מ"מ גשם). באסקה יש בית מרקחת, 4 בתי מלון וסניף בנק. מדיה וקבצים בנושא אסקה בוויקישיתוף Site de la primature – Élections municipales 2002 (בצרפתית) Contrôle de gestion et performance des services publics communaux des villes camerounaises- Thèse de Donation Avele, Université Montesquieu Bordeaux IV (בצרפתית) Charles Nanga, La réforme de l’administration territoriale au Cameroun à la lumière de la loi constitutionnelle n° 96/06 du 18 janvier 1996, Mémoire ENA. (בצרפתית) "Cameroun: 79 morts dans l'accident du train Yaoundé-Douala". Le Point. 24 באוקטובר 2016. אורכב מ-המקור ב-24 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Accident de train au Cameroun: le bilan humain mis en doute". RFI-Afrique. 30 באוקטובר 2016. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטפן אורוש הרביעי דושאן

סטפן אוּרוֹש הרביעי דוּשָאן (בסרבית: Стефан Урош Четврти Душан‏; 1308, שקודרה, ממלכת סרביה - 20 בדצמבר 1355, דבול, אזור קורצ'ה הקיסרות הסרבית) היה מלך סרביה מ-1331 ועד 1346, מייסד הקיסרות הסרבית והצאר הראשון שלה מ-1346 ועד למותו. סטפן דושאן נולד בשקודרה לסטפן אורוש השלישי דצ'אנסקי, מלך סרביה. היה נכדו של סטפאן אורוש השני מילוטין. ב-1314 הוגלה ביחד עם אביו לקונסטנטינופול. בקונסטנטינופול רקם קשרים עם ראשי השלטון הביזנטי ורכש כישורים דיפלומטיים. בהמשך, שב לסרביה ולחם כמפקד צבאי לצד אביו במספר קרבות ובכללם הקרב ליד קיוסטנדיל שנערך ב-1330 ובו הובס צבא ממלכת בולגריה השנייה והצאר הבולגרי מיכאל שישמן מצא את מותו. בעקבות עימות פנים סרבי בין סטפן דושאן לאביו סטפן דצ'אנסקי על רקע חוסר רצונו של אביו לתקוף את האימפריה הביזנטית נישל סטפן דושאן בסיוע ראשי הצבא הסרבי את אביו מכיסאו והוכתר ב-1331 למלך סרביה. לאחר הכתרתו פעל דושאן להרחבת שטחי ממלכתו ותקף את האימפריה הביזנטית מחד והתעמת עם כוחותיו של קארוי הראשון מלך הונגריה מאידך. ב-1341 פרצה מלחמת אזרחים באימפריה הביזנטית. סטפן דושאן ניצל את חולשת האימפריה, כבש שטחים נרחבים במערב הבלקן ובכלל זה את העיר קוואלה. ב-16 באפריל 1346 כינס סטפן דושאן אספה בסקופיה בנוכחות ראשי הכנסייה האורתודוקסית הסרבית והכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, במהלכה הוסדר מעמדה של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית וסטפן דושאן הוכרז כקיסר סרביה. מועד זה נחשב למועד ייסוד הקיסרות הסרבית. סטפן דושאן המשיך במסע כיבושיו וצבאו כבש את אפירוס, אטוליה, אקארנאניה ותסליה. בהמשך יצא למסע כיבושים בבוסניה. ב-1355 נפטר סטפן דושאן באופן לא צפוי והותיר אחריו ואקום שלטוני בממלכתו ובאזור כולו. יורשו סטפן אורוש החמישי דושאן לא השכיל לשמור על הישגי אביו והקיסרות נקלעה למאבק כוחות פנימי. במקביל, על גבולות האימפריה הסרבית התחזקו העות'מאנים והחלו להוות איום ישיר על קיומה. ערך מורחב – יהדות סרביה באמצע המאה ה-14, תקופת שלטונו של סטפן דושאן מתועדים יהודים שהתגוררו בממלכת סרביה. עוד מתועד במועד זה, כי במהלך המגפה השחורה הואשמו יהודים במערב אירופה בהפצתה, ורבים נמלטו דרך הדנובה והגיעו לשטחי הממלכה ובכלל זה לבלגרד. יחס השלטונות ליהודים היה סובלני יחסית לממלכות אחרות באירופה. גשר דושאן - גשר שנקרא על שמו מדיה וקבצים בנושא סטפן אורוש הרביעי דושאן בוויקישיתוף סטפן אורוש הרביעי דושאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטפן אורוש הרביעי דושאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 28-27. הקהילה היהודית בבלגרד, יהודים בבלגראד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 57-55.
Could I Have This Kiss Forever

Could I Have This Kiss Forever הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ויטני יוסטון, בשיתוף עם הזמר הספרדי אנריקה איגלסיאס. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2000, כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף של יוסטון, Whitney: The Greatest Hits. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי דיאן וורן והופק על ידי בריאן רולינג, מארק טיילור ודייוויד פוסט. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני. בנוסף לכך, נכלל השיר באלבומו הרביעי של אנריקה איגלסיאס Enrique, שיצא קודם לכן. בצרפת זכה השיר למעמד כסף על סך מכירות של 125,000 עותקים. בסוף שנת 2000, דורג השיר במקום ה-20 במצעד השנתי של השירים העכשוויים שהתפרסם על ידי מגזין הבילבורד. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-16 במרץ 2014. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ויטני יוסטון רוקדת לבד וכך גם את אנריקה איגלסיאס. בהמשך, השניים חוברים, ורוקדים ביחד כשמאחוריהם רקדני ליווי. נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-105 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Could I Have This Kiss Forever" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Could I Have This Kiss Forever" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Could I Have This Kiss Forever" באתר יוטיוב Houston's Latest 'Hits' Is Full Of Lots Of Little Extras, tribunedigital-orlandosentinel (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Enrique Iglesias (Ft. Whitney Houston) – Could I Have This Kiss Forever (באנגלית), נבדק ב-2019-02-08 Les Certifications, SNEP, ‏2013-11-01 (ארכיון) Billboard.BIZ, archive.vn, ‏2012-07-19 whitneyhoustonVEVO, Whitney Houston - Could I Have This Kiss Forever (Official Music Video) ft. Enrique Iglesias, נבדק ב-2019-02-08 ARIA Charts - Accreditations - 2000 Singles, www.aria.com.au www.ultratop.be www.bpi.co.uk BVMI | Datenbank, www.musikindustrie.de The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Wayback Machine, web.archive.org, ‏2011-06-16 Die Offizielle Schweizer Hitparade und Music Community, www.swisscharts.com
What Took You So Long?

What Took You So Long? (בעברית: מה לקח לך כל כך הרבה זמן?) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת הבריטית אמה בנטון, מתוך אלבום הבכורה שלה, A Girl Like Me. השיר יצא לאור ב-2 באפריל 2001, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי אמה בנטון, ריצ'רד סטנרד, ג'וליאן גלאגר, ג'ון תמיס ודייב מורגן והופק על ידי סטנרד וגלאגר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ רוק, שמאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הכסף בבריטניה בשל סך מכירות של כ-269,737 עותקים. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של אמה בנטון ב-29 ביולי 2011, ובוים על ידי גרג מסוק. בתחילת הקליפ הולכת בנטון על כביש מהיר, תוך שהיא מחזיקה מזוודה. במשך הקליפ ניתן לראות אותה מחכה למישהו שלא מגיע. נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4.5 מיליון צפיות. מידע על היצירה "What Took You So Long?" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "What Took You So Long?" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "What Took You So Long?" באתר יוטיוב Virgin Records, Capitol Records (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Emma Bunton – What Took You So Long? (באנגלית), נבדק ב-2019-02-08 Emma Bunton - A Girl Like Me, Discogs (באנגלית) www.bpi.co.uk The Top 40 in 2001: Emma Bunton's debut solo hits Number 1, www.officialcharts.com (באנגלית) YouTube, www.youtube.com ARIA Charts - Accreditations - 2001 Singles, www.aria.com.au
ליה שוברט

ליה שוברט (1926 - 6 בינואר 2000) הייתה רקדנית, מורה לבלט וכוריאוגרפית ישראלית. ליה שוברט נולדה בווינה למשפחה יהודית. בשנת 1930 הביאה התגברות האנטישמיות באוסטריה להגירת משפחתה לזאגרב, יוגוסלביה, שם החלה ללמוד בלט אצל מרגרטה פורמן. כעבור 8 שנים עברה המשפחה לפריז, שם למדה ליה בקוננסרבטוריון הלאומי למוזיקה אצל סולנז' שוורץ ואחרים. לצד הבלט למדה את תולדות המחול, מימיקה, משחק, מחול מודרני וריקוד אופי. בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה, הצליחה שוברט להסתתר, אך הייתה היחידה ממשפחתה שניצלה. במהלך המלחמה הגיעה למרסיי, שם התקבלה בעזרת מסמכים מזויפים לעבודה בלהקת הבלט של האופרה. הגסטאפו עלה על עקבותיה, ובקושי הצליחה להימלט באמצע ההצגה ולהגיע למקום מסתור. אחרי המלחמה עסקה שוברט בשיקום ילדים ניצולי מחנות ההשמדה, וכן חידשה את לימודי הבלט, רקדה במספר להקות בלט צרפתיות והייתה סולנית ועוזרתו של ליאוניד מאסין בתיאטרון של פריז. בתקופה זו החליטה לוותר על קריירת הריקוד ולהתמקד בהוראת בלט ובכוריאוגרפיה. בשנת 1950 החלה לעבור בתיאטרון של מלמו, שוודיה כמרה לבלט וכרקדנית סולנית בלהקה, ואף הקימה להקת סדנה. בשנת 1953 עברה לסטוקהולם, הקימה סטודיו פרטי, שהיה בשנת 1957 לאקדמיה לבלט בניהולה. האקדמיה עמדה בקשר עם האוניברסיטה העממית של סטוקהולם. כמו כן הקימה שוברט את תיאטרון המחול של סטוקהולם, שיצא למסעות הופעות ברחבי סקנדינביה. באקדמיה למדו רקדנים וכוריאוגרפים ידועי-שם, וליה שוברט הוכרה כמחדשת גישה בחינוך למחול ונודעה בפתיחותה לזרמים שונים, כדוגמת הג'אז. נוסף לניהולה את האקדמיה, שימשה שוברט כמורה אורחת במזרח ברלין, באופרה של אוסלו, בקלן, גרמניה ובברן, שווייץ. בשנת 1968 עלתה לישראל, השתקעה בעין הוד והקימה עם קאי לוטמן בית ספר למחול ולהקת בלט בחיפה. תלמידים רבים, מהם חובבים ומהם רקדנים מקצועיים, נרשמו ללימודים בבית ספרה, הודות לגישה המקצועית, למגוון סגנונות הריקוד ולמורים בעלי השם, ששוברט הזמינה מרחבי העולם, הודות לקשריה המקצועיים. משנת 1974 התמקדו שוברט ולוטמן בבלט הקלאסי והקימו את להקת "בלט פיקולו חיפה" בתמיכת משרד התרבות, משרד החינוך ועיריית חיפה. רקדנים צעירים, בוגרי בית הספר, הופיעו בלהקה זו בחיפה, בתל אביב ובירושלים ובמספר תוכניות טלוויזיה. ליה שוברט יצרה מספר ריקודים ללהקה, בהם "סינדרלה" (1974), "קופליה" (1975) ו"אגדת הדוכיפת" (1976) בשנת 1974, לאחר שצמח ובגר דור של רקדנים קלאסיים בבית הספר שלהם, החליטו שוברט ולוטמן להתמקד בסוגת הבלט והקימו את בלט פיקולו חיפה, שנתמכה על ידי משרד התרבות, משרד החינוך ועיריית חיפה. הלהקה נתנה הזדמנות להתנסות בימתית לרקדנים צעירים בוגרי בית הספר, וטיפחה את אישיותם האמנותית. הלהקה הופיעה בחיפה, תל אביב וירושלים ובמספר תוכניות לטלוויזיה. בין הריקודים שיצרה שוברט ללהקה: סינדרלה (1974), קופליה (1975), ואגדת הדוכיפת (1976). חיפה הייתה למרכז מחול חשוב, שמשך אליו מורים מישראל ומחוצה לה, בהם לינדה הודס, לימים מנהלת להקת מרתה גרהם, ג'ין היל סאגאן, כוריאוגרף, רינה גלוק ועוד. בין בוגרי בית הספר רקדנים נודעים, בהם איריס גיל-להד, שרקדה בבלט הישראלי ובלהקת בת-שבע והייתה מנהלת אנסמבל בת-שבע, איריס בירנבאום ויעל פנקס, שרקדו בבלט הישראלי ורות אשל. עם הזמן נתקלה הלהקה בקשים כלכליים, שהכבידו על ניהולה. בשנת 1976 פרש לוטמן ועבר לניהול אמנותי של להקת בת-שבע ושנתיים אחריו עזבה גם שוברט את חיפה את ישראל וחזרה לשוודיה עם בעלה, הצייר יאן ואן דן בורגן. הם השתקעו בגטבורג, שם ניהלה שוברט אקדמיה למחול בתמיכה ממשלתית. ליה שוברט נפטרה בגטבורג ממחלת ריאות קשה, ב-16 בינואר 2000. הניה רוטנברג, ביוגרפיה של ליה שוברט ב"קולות המחול"
איש ללא חשיבות

איש ללא חשיבות (באנגלית: A Man of No Importance) הוא סרט דרמה קומי בריטי משנת 1994 בבימויו של סורי קרישנאמה (אנ') ובכיכובו של אלברט פיני. אלפרד (אלפי) ביירן הוא רווק ידידותי בגיל העמידה, הומוסקסואל חבוי, חובב תיאטרון, שירה ואמנות, העובד ככרטיסן באוטובוס בדבלין בירת אירלנד ב-1963. אחותו מנסה לשדך לו נשים שונות, אך תשוקתו האמיתית היא מחזותיו של אוסקר ויילד, שאת אחד מהם, "סלומה" (אנ'), הוא מנסה להעלות בתיאטרון חובבים, ומתכנן לערוך את ההצגה בכנסייה המקומית. הוא מנסה לגייס להצגה את רובי, נהג קו האוטובוס הצעיר, בו הוא מאוהב בסתר, ואת אדל - צעירה יפה, שזה עתה עברה מן הכפר אל העיר הגדולה. משיכתו אל האמנות, אשר זוכה לזלזול מצד סביבתו השמרנית, וזהותו המינית, שנותרה חבויה שנים רבות, מביאים לתפנית אשר מאיימת על שגרת חייו. אלברט פיני - אלפרד ביירן ברנדה פריקר - לילי ביירן (אחותו של אלפרד) מייקל גמבון - אייבור ג'יי קרני דייוויד קלי - בולדי טרה פיצג'רלד - אדל רייס רופוס סוול - רובי פיי פטריק מאלאהייד - המפקח קרסון מבקר הקולנוע האמריקאי, רוג'ר איברט, כתב : "אלפי משוחק על ידי אלברט פיני בעוד אחת מאותן הופעות שבהן פיני נכנס לדמות בנוחות כמו לנעל בית ישנה. אכן, רק הקלות והביטחון של פיני, הופכות את אלפי לאמין ביותר, שכן סיפורו של הסרט הוא יותר מושלם יותר מהמציאות." הוא משבח את התסריט של בארי דוולין השזור באמירות שנונות ומבריקות, אך גורס כי הבמאי לא התייחס מספיק ברצינות לעלילה ולדמויות ולהוציא סצנה אחת, נמנע לגעת בקצוות המחוספסים של נושא הסרט. דייוויד ארמסטרונג, מבקר הקולנוע של הסן פרנסיסקו אקזמינר, מציין כי בסרטו הארוך הראשון, בוחר הבמאי קרישנאמה לתת לסרט ממד עצוב ומלנכולי. לדעתו, "התפנית הפתאומית שבעלילה בסיום הסרט נראית יותר כמו משאלת לב מאשר כדרמה משכנעת. ... אבל גם אם העלילה הופכת למופרכת, עדיין אפשר להתענג על הביצועים העשירים במשחקו של אלברט פיני. "איש ללא חשיבות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איש ללא חשיבות", באתר AllMovie (באנגלית) "איש ללא חשיבות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איש ללא חשיבות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "איש ללא חשיבות", באתר Metacritic (באנגלית) "איש ללא חשיבות", באתר אידיבי "איש ללא חשיבות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איש ללא חשיבות, קדימון הסרט באתר יוטיוב A MAN OF NO IMPORTANCE, באתר של רוג'ר איברט, 3 בפברואר 1995 Finney's bus conductor is an Irish "mah-vel', באתר סן פרנסיסקו אקזמינר, 2 בפברואר 1995
Proud (שיר של תמרה טודבסקה)

Proud (בעברית: גאה) הוא שיר שנכתב על ידי רוברט ביבליוב, דראקו דימיטרוב, לזאר סווטקובסקי ובוצע על ידי תמרה טודבסקה. השיר ייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל. מדיה וקבצים בנושא Proud בוויקישיתוף מידע על היצירה "Proud" באתר Discogs מילות השיר "Proud" באתר Genius סרטון השיר "Proud" באתר יוטיוב מידע על השיר "Proud" באתר iTunes מידע על השיר "Proud" באתר ספוטיפיי FYR Macedonia: Tamara Todevska to Sing “Proud” at Eurovision, אירוויקס, 8 בפברואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון מנדיסורוצה

אצטדיון מנדיסורוצה (בבסקית: Mendizorrotza; בספרדית: Mendizorroza, נהגה מנדיסורוסה) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ויטוריה שבספרד. האצטדיון משמש את קבוצת דפורטיבו אלאבס מלה ליגה. תכולת האצטדיון היא 19,840 מקומות ישיבה. האצטדיון הוא השלישי בותיקותו בספרד, והוא פעיל מעל 100 שנים מאז פתיחתו ב-1924. נפתח ב-27 באפריל 1924, זהו אצטדיון הכדורגל השלישי בותיקותו בכדורגל המקצועי הספרדי, לפני אל מולינון ומסטאייה. במהלך ההיסטוריה עבר האצטדיון מספר שיפוצים. החשוב שבהם היה ההרחבה שבוצעה ב-1999, תוך יצירת יציעים חדשים בפינות להגדלת הקיבולת של האצטדיון ל-19,840 המושבים הנוכחיים. בדצמבר 2016, הכריז נשיא, המועדון ג'וסאן קוורג'טה, על תוכנית של מודרניזציה והרחבה של האצטדיון, שתביא תביא את קיבולתו ל-28,000. בשל הבעיות הכלכליות שנגרמו על ידי מגפת הקורונה בספרד, ביוני 2020 אישר המועדון שהפרויקט יתעכב בשנה לפחות. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון מנדיסורוצה בוויקישיתוף עמוד האצטדיון, באתר של דפורטיבו אלאבס Cinco cosas que quizá no sabías de Mendizorroza, Página web oficial de LALIGA | LALIGA (בספרדית) Javier Lekuona, Mendizorroza se ampliará hasta los 28.000 espectadores, Diario AS, ‏2018-06-25 (בספרדית) EFE, El Alavés pospone la obra del nuevo Mendizorroza, Diario de Noticias de Navarra, ‏2020-06-27 (בספרדית)
ההות'ורנס

ההות'ורונס הוא אצטדיון כדורגל בעיר וסט ברומיץ' באנגליה. האצטדיון משמש את קבוצת וסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג (הליגה הראשונה באנגליה). הוא מכיל 26,688 מקומות ישיבה. מדיה וקבצים בנושא ההותורנס בוויקישיתוף האצטדיון (אורכב 10.02.2019 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשמי של וסט ברומיץ' אלביון סיור וירטואלי באצטדיון (אורכב 09.02.2019 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מורה (קמרון)

מורה (בצרפתית: Mora) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור הצפון הרחוק. מורה ממוקמת כ-52 ק"מ מבירת האזור מרואה וכ-837 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-22 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-103 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד. הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (33 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 842 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (261 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם). דיקסון דנהאם (אנ'), חייל אנגלי, חוקר מרכז-מערב אפריקה, ובסופו של דבר גם מושל סיירה לאון, ביקר במורה ב-1822–1825 כשעשה את הנסיעה שלו לאפריקה. המצודה הגרמנית של מורה הייתה המבצר הגרמני האחרון בקמרון להיכנעות בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר זמן רב תחת מצור של כוחות בעלות הברית, נכנע קפטן ארנסט פון רבן (גר') ואנשיו לכוחות הברית ב-20 בפברואר 1916, אחרי יותר משנה לאחר ששאר הצבא הגרמני נסוג מקמרון. חיילים גרמנים רבים נמלטו למושבה הספרדית הנייטרלית ריו מוני (אנ'). ב-2015, היו במורה כ-2,500 חיילים בבסיס צבאי משותף של צ'אד, בנין, ניגריה וקמרון, אשר נלחמו נגד בוקו חראם. מורה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים N1 ו-N14. עיקר הפעילות הנהוגה במורה הם חקלאות, מסחר ומכירת בעלי חיים וציורי אומנות. הכותנה הוא היבול העיקרי במורה. מורה מארחת שוקים שבועיים ובעלי חיים המנקזים סוחרים מכל רחבי האזור ובעיקר מניגריה השכנה ובכך תרום באופן משמעותי במשאבים של העיירה. בנוסף, יש גם סניף בנק, בית מלון, מסעדה וסניף לשטיפת רכב. נכון ל-2018, ישנם במורה 3 בתי ספר תיכוניים ציבוריים. מדיה וקבצים בנושא מורה בוויקישיתוף Afp, ‏Thousands flee Boko Haram attacks in Nigeria for Cameroon, The Telegraph, 31 August 2014 weather-forecast.com, Mora worldatlas.com, Mora "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Sieben Tote nach mutmasslicher Attacke von Boko Haram". Neue Zürcher Zeitung. 2015-09-13. נבדק ב-2015-11-13. PCD de Mora, 2013, op. cit., p. 35 Plan communal de développement de Mora, PNDP, CAPROVI, novembre 2013, p. 24 PCD de Mora, 2013, op. cit., p. 43-44 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע בורמה

מבצע בורמה (באנגלית: Merrill's Marauders - הפושטים של מריל) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1962 בבימויו של סמואל פולר עם ג'ף צ'נדלר בתפקיד הראשי. התסריט מבוסס על הספר "הפושטים של מריל" שנכתב על ידי צ'רלטון אוגבורן ששימש כקצין קשר ביחידתו של פרנק מריל שנקראה יחידת הפשיטה 5307 וכונתה בשם "הפושטים של מריל". זאת הייתה יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שמנתה כ-3,000 לוחמים מצבא ארצות הברית שנענו לקריאתו של הנשיא רוזוולט להתנדב ליחידה מיוחדת למערכה על בורמה. זה היה סרטו האחרון של ג'ף צ'נדלר, זמן קצר לאחר שהשלים בשנת 1961 את תפקידו בסרט הוא נפגע בגבו בעודו משחק כדורסל בחברת חיילים מן הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ששיחקו כניצבים בסרט. הוא התאשפז בבית חולים בעיר קולבר סיטי בקליפורניה לצורך ניתוח לתיקון פריצת דיסק בעמוד השדרה. מהלך הניתוח הסתבך והוא נפטר. הסרט צולם בפיליפינים בעזרת חיילים מצבא ארצות הברית וחיילים מצבא הפיליפינים שייצגו את הלוחמים היפניים. הסרט מתחיל ביומן קולנוע על נסיגת כוחות הברית מבורמה, על פגישת רוזוולט וצ'רצ'יל בקוויבק בה הוחלט על פתיחת המערכה בבורמה וכן נראה גנרל ג'וזף סטילוול עם נאומו המפורסם על התבוסה והבטחתו לחזור ולכבוש את בורמה. בין הכוחות הפולשים לבורמה נמצאת יחידת הפשיטה 5307 המונה 3,000 לוחמי קומנדו בפיקודו של מייג'ור גנרל פרנק מריל (ג'ף צ'נדלר). הם מתחילים את הפעולה ב-4 בינואר 1944 ומתקדמים כ-200 מילים בתוך ג'ונגל לעיירה וואלאבום אותה הם כובשים לאחר קרב קשה. בראש הכוח נמצאת מחלקתו של סרג'נט סטוקסטון ("סטוק") שמחזיק את אנשיו למרות התנאים הקשים והמחלות שמפילות בהן חללים. גנרל מריל הולך בראש הלוחמים והדוקטור (אנדרו דוגאן) מעדכן אותו על המצב הקשה של החיילים וגם בודק אותו ומזהירו כי הוא סבל בעבר מהתקף לב שיכול לחזור בגלל המתח אבל מריל מתעלם מאזהרותיו. הלוחמים העייפים מבקשים לחזור אך למקום מגיע גנרל ג'וזף סטילוול (ג'ון הויוט) ומטיל על היחידה להמשיך לתוך בורמה ולכבוש את צומת הרכבות החשוב שאזוזופ. הלוחמים העייפים עוברים דרך קשה בתוך ביצות ולמרות עייפותם הם מצליחים לכבוש את צומת הרכבות ומקווים שיינתן להם לנוח. גנרל סטילוול מבקש ממריל להתקדם לעבר העיר החשובה מיצ'ינה. סטוק מתנגד לרגל מצבם של האנשים ומריל מצליח לשכנע אותם למרות מצבם להמשיך לעבר מיצ'ינה. הם מתחפרים ליד מיצ'ינה ונחשפים להרעשת ארטיליריריה קשה ולמתקפת בנזאי של מאות יפנים אותם הם מצליחים להדוף. לאחר מכן שרועים כולם מעייפות ומריל לוקה בהתקף לב ומפונה משם. לנוכח המפקד המפונה, קמים האנשים ובמאמץ אחרון הם כובשים את מיצ'ינה ואז מתפרקת היחידה. מתוך 3,000 לוחמים נשארים רק 100 כשירים. "מבצע בורמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מבצע בורמה", באתר נטפליקס "מבצע בורמה", באתר AllMovie (באנגלית) "מבצע בורמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מבצע בורמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ^קדימון לסרט מבצע בורמה, באתר יוטיוב מבצע בורמה, באתר TCM מבצע בורמה, באתר "הבמה"
ויניפג (אונייה)

א/ק "ויניפג" (S/S Winnipeg) הייתה אוניית נוסעים ומשא צרפתית שידוע בשל הגעה לצ'ילה בשנת 1939 עם כ-2200 פליטים מספרד. האונייה נבנתה בדנקרק, צרפת, עבור חברת הספנות הצרפתית ופעלה כאוניית משא. לאחר תחילת מלחמת האזרחים בספרד, פבלו נרודה גילה שספרדים רבים ברחו לצרפת ונמצאים במחנות מעבר בתנאים קשים. באותה תקופה הוא היה קונסול של צ'ילה בפריז. נשיא צ'ילה מינה אותו לארגן העברת חלק מהפליטים לצ'ילה. פבלו נרודה שכר את האונייה והתאים אותה ל-2200 נוסעים. במהלך זה פבלו נרדוה גם פעל לאיחוד משפחות שהיו מפוזרות במחנות שונות ברחבי צרפת. ב-4 באוגוסט 1939 האונייה הפליגה וב-3 בספטמבר הגיע לנמל ולפראיסו. בין הפליטים שהגיעו על הסיפון היו אנשי רוח בתחומים שונים לרבות היסטוריון לאופולדו קסטדו, עיתונאי איסידרו קורבינוס, ציירים רוסר ברו וחוסה בלמס ונוספים. בשנת 1940 האונייה המשיכה להפליג תחת דגל של צרפת של וישי. ב-26 במאי 1941 היא נתפסה והולאמה לטובת ממשלת בריטניה. כעבור מספר חודשים היא נמכרה לחברה קנדית ושמה שונה ל"ויניפג-2". האונייה הוטבעה על ידי צוללת גרמנית ב-22 באוקטובר 1942. כל האנשים שהיו על הסיפון ניצלו. מדיה וקבצים בנושא ויניפג בוויקישיתוף