laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיג'ואה

פיג'ואה (וכן פיג'ויה; שם מדעי: Feijoa sellowiana) שיח ממשפחת ההדסיים, שנפוץ בארץ ישראל ומשמש הן כצמח נוי והן כשיח לפירות מאכל. מקורו כנראה מברזיל. הפיג'ואה זהו שיח בינוני בגובהו, צפוף, תדיר-ירק ובעל צמיחה איטית. שמו העממי האנגלי הוא "גויאבת-האננס". הפיג'ואה הגיעה לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי, כנראה בסוף שנות העשרים למאה הקודמת, כאשר הופצה ברחבי האימפריה הבריטית כצמח נוי מובהק. הפיג'ואה מצטיינת בצבעה הירוק-כסוף, ובפרחים אדומים-לבנים יפים. השיח ניטע בשכונות פועלים ובמשקי בית באזור החוף ובשפלה, ונפוץ מאוד. הוא גם שימש כגדר חיה לחצרות. מגבלתו העיקרית הייתה פירותיו הקטנים, וחוסר אחידות של הפרי. בשנות ה-70 למאה הקודמת נערך בישראל מפעל בירור גדול על ידי אפרים סלור, שמטרתו הייתה לברור זן של פיג'ואה בעל תכונות של פרי מסחריות. הזן שנברר וטופח נקרא על שמו של המטפח, "סלור", והוא אף ניטע בכמויות מסחריות. אולם, גידול הפיג'ואה המסחרי בארץ נכשל, בשל מחלות ומזיקים שלא נצפו מראש. כיום שוב הוא גדל בגינות פרטיות ובחצרות, אבל הזן סלור מהווה מקור לפיג'ואה גדולה. הפיג'ואה עמידה לתנאי יובש יחסיים וגם לקרה, ויכולה לשרוד גם בטמפרטורה של מינוס 10 מעלות. צריכת המים שלה מאוד נמוכה, והיא הסתגלה בארץ לרוב סוגי הקרקעות. היא פורחת בחודשי אפריל ומאי, ומניבה את פריה בחודשי הסתו - אוקטובר, נובמבר ודצמבר. תכולת ויטמין C של הפרי היא גדולה יחסית, חיי המדף שלו קצרים, והפרי נאכל בעזרת חציית הפרי בסכין ואכילתו בכפית בדומה לאכילת פרי הפסיפלורה או כדרך הילדים, בשיניים. מיתוס נפוץ טוען שהפיג'ואה מכילה כמות גדולה של יוד, ככל הנראה מהרומן "המעגל הראשון" משנת 1968, של הסופר אלכסנדר סולז'ניצין, שמתאר בספרו סצנה בה כשהרודן הסובייטי סטלין חלה את מחלתו האחרונה, הבהילו אליו יום יום, במטוס מיוחד, פירות פיג'ואה מדרום ברית המועצות. אך במחקרים מאוחרים יותר לא מצאו עדות לכך שהצמח סופג יוד מהקרקע בכמות גדולה יותר מצמחים אחרים. פרי פיג'ואה צמח הפיג'ואה פרח הפיג'ואה מדיה וקבצים בנושא פיג'ואה בוויקישיתוף פיג'ואה, באתר ITIS (באנגלית) פיג'ואה, באתר NCBI (באנגלית) פיג'ואה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיג'ואה, באתר Tropicos (באנגלית) פיג'ואה, באתר GBIF (באנגלית) פיג'ואה, באתר The Plant List (באנגלית) פיג'ואה, באתר IPNI (באנגלית) פיג'ואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הניו יורק טיימס, הפיג'ויה בניו זילנד, באתר הארץ, 5 במאי 2024 פיג'ויה, באתר משתלת בוטני Kate Evans, Feijoas and the iodine myth, The Spinoff, ‏2024-03-25 (באנגלית)
אראיק הארטיוניאן

אראיק ולדימירי הרוטיוניאן (בארמנית: Արայիկ Վլադիմիրի Հարությունյան; באזרית: Amcığəmən Arayik; נולד ב-14 בדצמבר 1973) הוא נשיא נגורנו קרבאך לשעבר. בעברו שימש הארטיוניאן כראש הממשלה של הרפובליקה. הוא היה ראש הממשלה האחרון במדינה לפני שבוטל התפקיד בשנת 2017. הארטיוניאן נולד בחאנקנדי, אז בירת המחוז אוטונומי נגורנו-קרבאך, חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, אז ברית המועצות, בשנת 1973. הוא למד באוניברסיטה הממלכתית הארמנית לכלכלה בשנת 1990 ושנתיים לאחר מכן הצטרף לשירות כוחות ההגנה של נגורנו-קרבאך והשתתף במלחמת נגורנו קרבאך הראשונה. לאחר המלחמה הוא עבר מהאוניברסיטה הממלכתית למדינת ירוואן ללמוד באוניברסיטת ארטסאק, שם למד עד 1998. הארטיוניאן החל את דרכו הפוליטית במשרד האוצר והכלכלה בארטסאק בשנת 1994 ושימש כעוזר השר. בשנת 1997 הוא עזב את המשרד והחל את דרכו במגזר הפרטי בארמגרובנק ועבד שם עד שנת 2004. הארטיוניאן היה שותף להקמת מפלגת המולדת החופשית בשנת 2005 שהשתתפה בבחירות לפרלמנט בשנת 2005, וזכתה בעשרה מתוך 33 מושבים באספה הלאומית. הוא כיהן גם כיו"ר המולדת החופשית וסיעת המולדת החופשית באספה הלאומית. הארטיוניאן עמד בראש הוועדה לניהול פיננסי, תקציב וכלכלה באספה הלאומית. בשנת 2007 הוא מונה לראש הממשלה על ידי הנשיא באקו סחקיאן. בשנת 2017, לאחר משאל חוקתי שהתקיים, מוסד ראש הממשלה במדינה בוטל, והארטיוניאן התמנה לשר המדינה. הארטיוניאן השתתף וניצח בבחירות הכלליות בשנת 2020, ובכך הפך לנשיא הרביעי של נגורנו-קרבאך. כבר במהלך השבוע הראשון של נשיאותו, הוא חתם על שני צווים מתוקשרים. בראשון הוא החליט לשנות את מקום מושבה של האספה הלאומית של נגורנו-קרבאך מחאנקנדי לשושה, והשני, הוא החליט לתת לכל המעוניין בהשכלה גבוהה לקבלה בחינם במימון המדינה. ב-19 בספטמבר 2020 הוא הודיע כי האספה הלאומית תועבר מהבירה חאנקנדי לשושה עד שנת 2022, לרגל 30 שנה לכיבוש שושה. ערך מורחב – מלחמת נגורנו קרבאך השנייה במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה, משרד הביטחון של אזרבייג'ן טען כי צבא אזרבייג'ן פצע קשה את הארטיוניאן, שביקר בחזית באותו בוקר. טענות אלה נדחו הן על ידי הארטיוניאן ועל ידי ממשלתו. ב-23 באוקטובר פרסם הרוטיוניאן מכתב גלוי לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין שכתב בעצמו, וקרא לתמיכה רוסית בנגורנו-קרבאך, תוך שהוא מציין את קשריה ההיסטוריים של רוסיה לאזור ואת הדמויות הרבות והסובייטיות הבולטות מקרבאך. ב-27 באוקטובר הוא פיטר את ג'לאל הרוטיוניאן מתפקיד שר הביטחון לאחר שנפצע בלחימה. ב-9 בנובמבר הוא נתן את הסכמתו לחתום על הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך. מדיה וקבצים בנושא אראיק הארטיוניאן בוויקישיתוף אראיק הארטיוניאן, ברשת החברתית פייסבוק אראיק הארטיוניאן, ברשת החברתית אינסטגרם Helix Consulting LLC, Arayik Harutyunyan - Former Prime Ministers - Government - Government of Artsakh Republic, gov.nkr.am (באנגלית) Araik V. Harutyunyan, www.nankr.am Official website of the President of the Nagorno Karabagh Republic, www.president.nkr.am LIVE. Արայիկ Հարությունյանի երդմնակալության արարողությունը Շուշիում, נבדק ב-2021-05-02 Official website of the President of the Nagorno Karabagh Republic, president.nkr.am APA.az, Presidential aide: “As a result of our army’s accurate strike, Araik Arutunyan was severely wounded”, apa.az, ‏4 באוקטובר 2020 (באזרית) Arayik Harutyunyan issues open letter to Vladimir Putin, artsakhpress.am Artsakh President: Defense minister Jalal Harutyunyan is relieved of post, he is wounded, news.am (באנגלית)
עמית גופר

עמית גופר (נולד ב-1953) הוא ממציא ויזם סדרתי ישראלי, נחשב לאחד מחלוצי תעשיית השלד החיצוני המלאכותי. משמש כיום כטכנולוג הראשי ונשיא חברת UPnRIDE Robotics Ltd. בשנת 2015 קיבל תואר עמית כבוד מנשיא הטכניון פרופסור פרץ לביא "בהוקרה על הפיתוחים שהמציא למען ישראל והאנושות, ובראשם טכנולוגיית ReWalk" גופר נולד במושב קדרון. למד בתיכון אורט ברחובות וקיבל את התואר הראשון מהטכניון במסגרת העתודה האקדמית. מאוחר יותר קיבל תואר שני מאוניברסיטת תל אביב ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת דרקסל בהנדסת חשמל ומחשבים שם המנחים שלו היו פרופ' פיטר הרצפלד (Peter Herczfeld) ופרופ' משה קם (אנ'). בשנת 1998 עבר גופר תאונת טרקטורון שכתוצאה ממנה נשאר משותק בארבע גפיו. הוא מספר כי אמירת הרופאים "לעולם לא תלך שוב" דחפה אותו לחשוב על פתרונות יצירתיים וקידמה אותו לעסוק בשיפור חייהם של אנשים במצבו. גופר היה מייסד חברת "אודין מדיקל", המפתחת בדיקות MRI בזמן אמת. החברה נמכרה לתאגיד מדטרוניק בשנת 2009. בין השנים 2001 ל-2012 שימש כמנכ"ל, ולאחר מכן בין 2012 ל-2015 נשיא ו-CTO של החברה שהקים, ReWalk Robotics. בעודו מרותק לכיסא גלגלים, יצר את מערכת ReWalk שהיא השלד החיצוני המכני הראשון שפותח בארצות הברית. למערכת, נכון לשנת 2019 ישנם כ-400 משתמשים ביניהם נכים יוצאי צבא ארצות הברית ונכי צה"ל. בשנת 2014 הקים גופר את חברת UpNRide המייצרת כיסא גלגלים בעמידה שמטרתה לאפשר לנכים ובעלי מוגבלויות להתנהל בעולם "בגובה העיניים". גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "התאונה שגרמה למשותקים ללכת", עמ' 330–333 המטרה:לעזור למשתמשי כיסאות גלגלים לעמוד גבוה יניב הלפרין, ‏ממציא הטכנולוגיה שמאפשרת למשותקים ללכת קיבל תואר עמית כבוד מהטכניון, באתר "אנשים ומחשבים", 17 ביוני 2015 ReWalk באתר החדשנות הישראלי גלי וינרב, ‏אודין מדיקל נמכרת למדטרוניק ב-9 מיליון דולר, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2006 גופר באתר בלומברג ראדי כיוף, אני משותק והתחלתי ללכת, באתר ynet, 29 בדצמבר 2020 איך אדם משותק המציא מחדש את כיסא הגלגלים כדי לעזור לאנשים ללכת שוב באתר Newsweek. חברה ישראלית שמאפשרת למשותקים לעמוד שוב על הרגליים גייסה מיליון דולר באתר גיקטיים
פסל זאוס באולימפיה

פסל זאוס באולימפיה היה אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק. את הפסל פיסל פידיאס בערך בשנת 435 לפנה"ס והוא עמד במקדש זאוס באולימפיה. הפסל היה בגובה 12 מטרים ותיאר את זאוס המעוטר בכתר העשוי מעלי זית יושב על כס מלכות, ביד שמאל הוא אוחז בשרביט שבקצהו נמצא עיט שנחשב כסמלו של זאוס ועל כף ידו הימנית ניצב פסל קטן של ניקה, אלת הניצחון. גופו של זאוס היה מצופה שנהב ובגדיו היו עשויים מזהב, לאחר השלמת הפסל הוא קושט באבני חן, כסף, אמייל, זכוכית ונצבע. לפי האגדה, שלח האל זאוס ממרומי האולימפוס כדור - רעם ביום השלמת הפסל, לאות שביעות רצונו ממעשה ידיו המפואר של פידיאס. ביום הראשון של המשחקים האולימפיים נשבעו לפני הפסל האתלטים והמשתתפים האחרים במשחקים לא להפר את כללי התחרות. כמו כן הם הקריבו חזיר בר לזאוס. לאחר שהקיסר תאודוסיוס הראשון אסר על קיום המשחקים האולימפיים בשנת 394 הפסל הועבר לקונסטנטינופול והושמד כתוצאה מדלקה שפרצה בשנת 475. לפסל הייתה השפעה גדולה על תחום הפיסול, בעולם העתיק הוא הפך לאב טיפוס לייצוג אלים בפסלים, גם בעידן המודרני הוא המשיך להשפיע על הפיסול כגון פסלו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן שמוצב באנדרטת לינקולן. מדיה וקבצים בנושא פסל זאוס באולימפיה בוויקישיתוף פסל זאוס באולימפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פסל זאוס באולימפיה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין דובאי

עין דובאי (בערבית: عين دبي) הוא גלגל ענק באי המלאכותי בלו ווטרס (אנ'), שבסמוך למרינה של דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. הוא נפתח ב-21 באוקטובר 2021 ובכך הפך לגלגל הענק הגבוה בעולם המתנשא לגובה של כ-250 מטרים עין דובאי, גבוה בכ-82 מטרים יותר מהגלגל הקודם שנשא במשך שבע שנים את תואר "גלגל הענק הגבוה בעולם" שהוא גלגל הענק היי רולר הממוקם בלאס וגאס ומתנשא לגובה של כ-167 מטרים. הגלגל יכול לשאת עד 1,750 נוסעים בכ-48 הכמוסות (התאים) שלו וממנו יהיה ניתן לצפות בנקודות ציון חשובות בדובאי, כגון בורג' אל-ערב, בורג' ח'ליפה והמרינה של דובאי. עלות הפרויקט של הגלגל עצמו היא 270 מיליון דולר. האתר הוכרז בפברואר 2013 ובאותם ימים עוד נקרא "דובאי איי" ובהמשך אף קיבל את השם "דובאי I" אך גם הוא שונה לשם "עין דובאי", כאשר בנייתו אמורה הייתה להתחיל ביוני 2013, ולהסתיים עוד ב 2015. הבנייה החלה בסופו של דבר כמעט שנתיים מאוחר יותר מהמתוכנן לפי לוח הזמנים, במאי 2015. הקמת מבנה התמיכה הראשי הושלמה בשנת 2016. עיכובים נוספים דחו את פתיחת היעד ל-20 באוקטובר 2020, במקביל לתערוכת אקספו 2020. אך גם זו נדחה בעקבות מגפת הקורונה שתקפה את העולם באותם ימים ומנע את פתיחת הגלגל. באוגוסט 2020 הותקנה במקום הכמוסה (תא הנוסעים של הגלגל) הראשונה. אתר האינטרנט הרשמי של עין דובאי מדיה וקבצים בנושא עין דובאי בוויקישיתוף ynet, הגלגל הענק של דובאי: אצבע בעין של לונדון, באתר ynet, 17 ביולי 2017 Nair, Manoj (17 באפריל 2019). "World's tallest Ferris wheel 'Ain Dubai' to open in 2021". נבדק ב-27 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Trejos, Nancy. "World's tallest Ferris wheel opens in Vegas". Knight Ridder. נבדק ב-31 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Dh6b tourism project in Dubai unveiled". נבדק ב-18 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Work begins on $1.6bn Bluewaters island in Dubai". ConstructionWeekOnline.com. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Ain Dubai is the new name for Dubai-I – update". Time Out Dubai. 11 ביולי 2016. נבדק ב-12 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "The Dubai Eye has been renamed to Ain Dubai – What's On". 12 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Bhatia, Nehi (7 ביוני 2019). "Hyundai E&C awards Ain Dubai EPCI subcontract to France's Poma". ConstructionWeek. נבדק ב-30 ביוני 2019. {{cite news}}: (עזרה) Devlin, Grant (24 באוגוסט 2020). "Ain Dubai gets first passenger pod". The National (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-24. {{cite news}}: (עזרה)
וטאפה

וַטָאפָּה (Vatapá) הוא תבשיל באהיאני טיפוסי, עשוי מעיסה של לחם, בוטנים ואגוזי קשיו קלויים, בצל, שום, מלח, זנגביל (ג'ינג'ר), קוקוס טחון, חלב קוקוס, שמן דקלים (דֶנדֶה) וצ'ילי. את העיסה מחממים בסיר על הכירה תוך כדי ערבוב בלתי פוסק, עד הרגע שבו היא הופכת לצמיגה. היא מוגשת עם חסילונים שלמים או נתחי בקלה או בשר עוף, ועם אורז. דוריבאל קאיימי, המוזיקאי הגדול מבאהיה, כתב על הווטאפה שיר, שאותו ביצעה גל קוסטה. מדיה וקבצים בנושא וטאפה בוויקישיתוף
ג'ינגל בל KIIS-FM

ג'ינגל בל (בעברית: Jingle Ball) הוא קונצרט שנתי, המתקיים מתחילת ועד אמצע כל דצמבר, על ידי תחנת הרדיו KIIS-FM בלוס אנג'לס. מאז שנת 2000, סדרת הקונצרטים התקיימה במקומות שונים ברחבי דרום קליפורניה, כולל אודיטוריום שריין, סטייפלס סנטר לוס אנג'לס והונדה סנטר באנהיים. פסטיבלי ג'ינגל בל אחרים מתקיימים על ידי iHeartMedia – תחנה מקבילה בערים אחרות, כגון WHYI במיאמי, WXKS בבוסטון, KRBE ביוסטון, טקסס ו-WIOQ בפילדלפיה, פנסילבניה כחלק מסדרת הג'ינל בול של iHeartRadio. הקונצרטים בניו יורק משודרים בכל רחבי המדינה על ידי The CW, כחלק מהעסקה הכוללת שלהם עם iHeartMedia בנוגע לאירועים וקונצרטים. בשנת 2020 לא התקיים הפסטיבל בפעם הראשונה בתולדותיו, בעקבות מגפת הקורונה. ג'ינגל בל נוצר במקור על ידי תחנת הרדיו WHTZ בשנת 1995. הקונצרט מתקיים מדי שנה במדיסון סקוור גארדן בניו יורק. הקונצרטים השנתיים בדצמבר החליפו את קונצרט הקיץ השנתי של WHTZ‏ (1984–1993). קונצרט הג'ינגל בל הראשון נערך ב-15 בדצמבר 1995. במסגרתו הופיעו: אלאניס מוריסט בלוז טרוולר בוש קולקטיב סול דייב מת'יוס בנד גו גו דולס הוטי & דה בלואופיש נטלי מרצ'נט סול אסיילום "KIIS FM - LA's #1 Hit Music Station". KIIS FM. "Search for setlists: Jingle ball | setlist.fm". Lecaro, Lina (4 בדצמבר 2011). "Lady Gaga - KIIS Jingle Ball At Nokia Theatre - 12/3/11". LA Weekly. נבדק ב-18 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Lady Gaga Rocks KIIS-FM's Jingle Ball 2011". Gossip Center. 4 בדצמבר 2011. נבדק ב-18 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Steven J. Horowitz, Katy Perry, Tate McRae, Jack Harlow Lead iHeartRadio Jingle Ball 2024 Tour Lineups, Variety, ‏2024-09-27 (באנגלית אמריקאית)
אלפרד בודנהיימר

אלפרד בודנהיימר (בגרמנית: Alfred Bodenheimer;‏ נולד ב-1965 בבזל שבשווייץ) הוא חוקר ספרות וסופר שווייצרי. הוא פרופסור להיסטוריה של הספרות והדת היהודית באוניברסיטת בזל. בנוסף לפרסומים אקדמיים, הוא גם מחברם של מספר רומני פשע. בודנהיימר קיבל חינוך יהודי מסורתי, ולמד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ובישיבת המבתר בישראל. בשנת 1991 השלים את לימודיו באוניברסיטת בזל עם תואר בפילולוגיה גרמנית ובהיסטוריה ובשנת 1993 קיבל תואר דוקטור על מחקרו על עלייתה של אלזה לסקר-שילר לארץ ישראל. לאחר שהורה בישראל ובאוניברסיטת לוצרן (אנ'), וקיבל הביליטציה באוניברסיטת ז'נבה, שב בודנהיימר לאוניברסיטת בזל בשנת 2003 כפרופסור להיסטוריה של הספרות והדת היהודית. בין השנים 2005–2008 היה בודנהיימר גם רקטור בית הספר הגבוה ללימודי יהדות בהיידלברג (אנ'). בין השנים 2010–2012 היה דיקן הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת בזל. בבזל הוא עומד בראש המרכז ללימודי יהדות מאז אוגוסט 2010. ספריו Die auferlegte Heimat. Else Lasker-Schülers Emigration in Palästina (= Conditio Judaica. 9). Niemeyer, Tübingen 1995, ISBN 3-484-65109-1 (Zugleich: Basel, Universität, Dissertation, 1993). Wandernde Schatten. Ahasver, Moses und die Authentizität der jüdischen Moderne. Wallstein, Göttingen 2002, ISBN 3-89244-509-5. In den Himmel gebissen. Aufsätze zur europäisch-jüdischen Literatur (= Schriften der Gesellschaft für Europäisch-Jüdische Literaturstudien. 4). Edition Text + Kritik, München 2011, ISBN 978-3-86916-149-5. Haut ab! Die Juden in der Beschneidungsdebatte. Wallstein, Göttingen 2012, ISBN 978-3-8353-1244-9. Ungebrochen gebrochen. Über jüdische Narrative und Traditionsbildung. Wallstein, Göttingen 2012, ISBN 978-3-8353-1019-3. עריכה Judaica. Beiträge zum Verstehen des Judentums. (Vierteljahresschrift der Stiftung für Kirche und Judentum). ISSN 0022-572X. als Herausgeber mit Miriam Fischer-Geboers: Lesarten der Freiheit. Zur Deutung und Bedeutung von Emmanuel Lévinas’ Difficile Liberté. Alber, Freiburg (Breisgau) u. a. 2014, ISBN 978-3-495-48654-2. Kommentar zu Arnold Zweig. In: Birgit Erdle, Werner Konitzer (Hrsg.): Theorien über Judenhass – eine Denkgeschichte. Kommentierte Quellenedition (1781–1931) (= Wissenschaftliche Reihe des Fritz-Bauer-Instituts. 26). Campus, Frankfurt am Main 2015, ISBN 978-3-593-50470-4, S. 316–325. רשימה מפורטת של פרסומים אקדמיים ניתן למצוא באתר אוניברסיטת בזל. רומני פשע Kains Opfer. Nagel & Kimche, München 2014, ISBN 978-3-312-00628-1. Das Ende vom Lied. Nagel & Kimche, München 2015, ISBN 978-3-312-00648-9. Der Messias kommt nicht. Nagel & Kimche, München 2016, ISBN 978-3-312-00686-1. Ihr sollt den Fremden lieben. Nagel & Kimche, München 2017, ISBN 978-3-312-01033-2. Im Tal der Gebeine. Nagel & Kimche, München 2018, ISBN 978-3-312-01085-1. Der böse Trieb. Ein Fall für Rabbi Klein, Kampa Verlag, Zürich 2021, ISBN 978-3-311-12530-3. אלפרד בודנהיימר, באתר אוניברסיטת בזל Publikationen Bodenheimers
בית הספר הצרפתי באתונה

בית הספר הצרפתי באתונה (בצרפתית: École française d’Athènes, EfA; ביוונית: Γαλλική Σχολή Αθηνών) הוא מוסד לימודים ומכון מחקר לארכאולוגיה ולימודים קלאסיים הפועל באתונה. המכון, שנוסד ב-1846, הוא המוסד הבינלאומי הוותיק ביותר הפועל בבירת יוון. בית הספר שייך לרשת מוסדות המחקר הצרפתיים מחוץ לצרפת וכפוף למשרד להשכלה גבוהה, מחקר וחדשנות. המוסד נוסד כחלק מגל ה"פילהלניזם" (אהבת תרבות יוון העתיקה) שהיה חלק מן התנועה הרומנטית במערב וכזרוע לביסוס השפעה מעצמית של המונרכיה הצרפתית ולאחר מכן של ההקיסרות הצרפתית השנייה במזרח אגן הים התיכון. המכון מחולק לארבע מגמות: יוון הארכאית, יוון הקלאסית, האימפריה הביזנטית ויוון המודרנית. מאז ייסודו, הציע המכון תוכנית לימודים לסטודנטים דוברי צרפתית בתחומי הלימודים הקלאסיים וארכאולוגיה. כן מציע המכון מלגות נדיבות לתלמידים לתואר דוקטור. נוסף על כך מנהל המכון חפירות ארכאולוגיות וברשותו ספרייה ובה 80,000 ספרים, 550,000 תמונות ותצלומים ו-35,000 מפות. בין התלמידים והמורים בבית הספר ניתן למנות את נומה דני פוסטל דה קולנז', וידאל דה לה בלאש ושארל בלה. מדיה וקבצים בנושא בית הספר הצרפתי באתונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר הצרפתי באתונה
לורנוקסיקאם

לורנוקסיקאם (באנגלית: Lornoxicam), ידועה גם בשם chlortenoxicam, ובסימולי מותגים שונים, כולל Xefo ו Xefocam היא תרופה אנטי-דלקתית (לא סטרואידית, NSAID) מסדרת oxicam עם משככי כאבים, נוגדי-דלקות ומורידת חום. נרשם עליה פטנט בשנת 1977 והיא אושרה לשימוש רפואי בשנת 1997. לורנוקסיקאם משמשת לטיפול בכאבים מסוגים שונים, בעיקר כתוצאה ממחלות דלקתיות במפרקים, דלקת מפרקים ניוונית, ניתוחים, סיאטיקה ואחרות. ללורנוקסיקאם תופעות לוואי הדומות לתרופות NSAID אחרות, לרוב קלות כמו הפרעות במערכת העיכול (בחילות ושלשולים) וכאבי ראש. תופעות לוואי קשות אך נדירות כוללות דימום, כווצים לא רצוניים בסימפונות ותסמונת סטיבנס–ג'ונסון הנדירה ביותר. פירוקסיקאם מדיה וקבצים בנושא לורנוקסיקאם בוויקישיתוף Fischer J, Ganellin CR (2006). Analogue-based Drug Discovery (באנגלית). John Wiley & Sons. p. 519. ISBN 9783527607495. Haberfeld H, ed. (2009). Austria-Codex (בגרמנית) (2009/2010 ed.). Vienna: Österreichischer Apothekerverlag. Xefo Filmtabletten. ISBN 978-3-85200-196-8. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Bibliotheca Teubneriana

ביבליותקה טויבנריאנה (Bibliotheca Teubneriana; שם מלא בלטינית: Bibliotheca scriptorum Graecorum et Romanorum Teubneriana – "ספריית הסופרים היווניים והלטיניים של טויבנר") היא סדרה של מהדורות מדעיות של ספרי העת העתיקה שנוסדה בשנת 1849. במאה ה-19 היה פער גדול בין איכותן של המהדורות המדעיות היקרות של סופרים קדומים, שרק ספריות וחוקרים עשירים היו יכולים לרכוש, לבין המהדורות הפשוטות לשימוש תלמידי בתי הספר והתלמידים, שהיו לעיתים קרובות גרועות ולא מדויקות. בתי הספר התיכוניים והאוניברסיטאות, שהקדישו ללימודי טקסטים קלאסיים זמן רב, נאלצו להסתפק במהדורות הבלתי מדויקות. המוציא לאור טאוכניץ ניסה לגשר על הפער הזה במהדורות הזולות שלו. אחריו הגיע בנדיקטוס גוטהלף טיובנר (אנ'), שהחל את דרכו כעובד בהוצאת טאוכניץ, והקים את בית ההוצאה הפרטי שלו, הוצאת ב. ג. טויבנר (B. G. Teubner Verlag), בלייפציג בשנת 1811. בשנת 1849 הוציא בית הדפוס את מהדורת הטקסטים הקלאסיים של טויבנר, "ביבליותקה טויבנריאנה". טויבנר הצליח להוציא במשך מספר שנים מהדורות אמינות של כתבים חשובים מן העת העתיקה. תחתיו ותחת ממשיכיו, הפכה "ביבליותקה טויבנריאנה" למוסד מוכר ברמה הבינלאומית. במסגרת הסדרה הופיעו מצד אחד מהדורות מדעיות יוקרתיות של ספרות קלאסית בעריכת פילולוגים נחשבים, ומצד שני מהדורות לא יקרות לשימוש של תלמידים ותלמידים, שכוללות את אותו טקסט, ללא המעטפת האקדמית של הערות השוליים, חילופי הנוסח והקדמות. לאחר מלחמת העולם השנייה התפצלה חברת ההוצאה לאור של טויבנר, כמו חברות רבות אחרות, לשתי חברות: אחת פעלה במזרח גרמניה והשנייה במערב גרמניה. שתי החברות המשיכו את המסורת הפילולוגית של חברת האם, כך שמאז ואילך, ועד לאיחודן מחדש של שתי החברות במהלך איחוד גרמניה ב-1989, היו שתי מהדורות של "ביבליותקה טויבנריאנה". עם אובדן החשיבות הרבה של השפות העתיקות בתוכנית הלימודים, ירד הצורך במהדורות עבור תלמידי בית הספר והתלמידים, כך שמרבית הטקסטים שמוציאה הסדרה היום הם מהדורות אקדמיות ביקורתיות. בשנת 1999 נמכרה הוצאת טויבנר לברטלסמן, והתעסקה בספרות הנדסית. לפיכך נמכרה הבעלות על תחומי העת העתיקה ומדעי הרוח להוצאת ק"ג זאור (אנ'), שמפרסמת את "ביבליותקה טויבנריאנה" מאז. ולטר דה גרויטר שולטים בהוצאת זאור מאז אוגוסט 2006. מדיה וקבצים בנושא Bibliotheca Teubneriana בוויקישיתוף Bibliotheca Teubneriana באתר הוצאת ולטר דה גרויטר
נובה (רשת רדיו)

רשת נובה (באנגלית: Nova) היא קבוצה של חמש תחנות רדיו אוסטרליות, שבבעלות נובה אנטרטיינמנט במלואן או בצורה חלקית. התחנה בפרת' היא מיזם משותף בין נובה אנטרטיינמנט לרשת הרדיו האוסטרלית. בשנת 2015 שודר במסגרתה משדר מיוחד בשם Nova's Red Room: Taylor Swift on Hamilton Island. לכל אחת מתחנות הרדיו יש תוכניות בוקר, תוכניות נסיעה ותוכניות לילה. כל התוכניות משודרות באופן עקבי במהלך היום והלילה. ברשת הרדיו משדרים תוכניות שונות כדוגמת: קייט, טים & ג'ואל, ימי חול 15:00–18:00 ויפה ופיצי, ימי חול 18:00–19:00 סמולזיס סורג'רי, ימי חול 19:00–22:00 לילות מאוחרים עם ניקולינה קובסקה (שני עד חמישי), לילות השבוע 22:00–01:00 בן & ליאם, רחבי אוסטרליה, יום ראשון 06:00–09:00 בבוקר נובה 96.9 – סידני: מאט ושרה, ימי חול 05:00–06:00 ויפה ופיצי, ימי חול 06:00–09:00 DC (דן קאסין), ימי חול 09:00–12:00 סמולזי, ימי חול 12:00 – 15:00 נובה 100 – מלבורן: המופע המוקדם עם דינו, ג'ק & אש, ימי חול 05:00–06:00 כריסי, סם & בראוני, ימי חול 06:00–09:00 ג'יימי רו, ימי חול 09:00–13:00 מל טראצ'ינה, ימי חול 13:00–15:00 נובה 106.9 – בריזבן: אש, קיפ, לוטסי & סוזי, ימי חול 06:00–09:00 DC (דן קאסין), ימי חול 09:00–12:00 סמולזי, ימי חול 12:00–15:00 נובה 91.9 – אדלייד: בן & ליאם, ימי חול 06:00–10:00 ג'יימי רו, ימי חול 09:00–13:00 מל טראצ'ינה, ימי חול 13:00–15:00 נובה 93.7 – פרת': ניית'ן, נט & שון, ימי חול 06:00–09:00 רוס ולמן, ימי חול 09:00–13:00 קייטי לאמב, ימי חול 13:00–15:00 רשת נובה קיבלה ביקורת על השירים המשודרים בה לעיתים קרובות ועל השירים שנכללים ברשימת ההשמעה שלה. במאמר שפורסם אודות פרסי מוזיקת ה-ARIA לשנת 2020 אותו כתב אנדרו פ. סטריט מ-NME אוסטרליה, צוין כי ההשקה של נובה FM בשנת 2004 הייתה לאבן דרך בעולם המוזיקה במדינה. נובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) About NOVA Entertainment | NOVA Entertainment, www.novaentertainment.com.au Hamilton Island brings you Taylor Swift in Nova’s Red Room Street, Andrew P. (24 בנובמבר 2020). "The ARIA Awards 2020 tells you everything you need to know about the state of Australian music". NME Australia. נבדק ב-26 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
איריק אולנהג

איריק אולנהג (בשוודית: Erik Ullenhag; נולד ב-20 ביולי 1972 באופסלה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט שוודי, איש המפלגה העממית הליברלית, אשר בין היתר כיהן כשגריר שוודיה בישראל. אולנהג נולד ב-1972 באופסלה שבמרכז שוודיה. אביו היה חבר פרלמנט מטעם המפלגה הליברלית (בין השנים 1975–1985) וכן העורך הראשי של עיתון ליברלי שוודי נפוץ בשם ניה-אופסלה. אמו היא פרופסורית להיסטוריה כלכלית באוניברסיטת אופסלה. אולנהג התחנך בבית ספר דתי וסיים תואר במשפטים באוניברסיטת אופסלה. לאחר מכן התחיל לעבוד במשרד החוץ השוודי בסטוקהולם. בשנת 2002 נבחר לריקסדאג במסגרת המפלגה העממית הליברלית וכיהן כחבר פרלמנט עד בחירות 2006, ולאחר מכן משנת 2009 (לאחר שססיליה ויקסטרם, שהקדימה אותו ברשימה, נבחרה לפרלמנט האירופי). ב-10 באוקטובר 2006, לאחר שערוריית הפריצה למחשבים (הריגול), התמנה למזכיר המפלגה הליברלית במקומו של יוהאן יאקובסון שנאלץ להתפטר לאחר חשיפת הפרשה. הוא נשאר בתפקיד מזכיר המפלגה עד לבחירות 2010, כשמונה לשר האינטגרציה (משרד ממשלתי שוודי הממונה על השתלבות ושמירת זכויות האדם של אזרחי שוודיה, בדגש על קהילות המיעוטים). באביב 2011 נבחר ליו"ר סניף המפלגה הליברלית במחוז סטוקהולם. בשנת 2016 מונה לשגריר שוודיה בירדן, וכיהן בתפקיד עד 2020. בספטמבר 2020 מונה לשגריר שוודיה בישראל. ב-2024 סיים את כהונתו ומונה לקונסול הכללי של שוודיה בניו יורק. מדיה וקבצים בנושא איריק אולנהג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות שוודיה בישראל איריק אולנהג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שגרירות שוודיה בישראל, ברשת החברתית פייסבוק מידע על אמו של אולנהג, באתר אוניברסיטת אופסלה (בשוודית) Olsson, Miranda (2024-08-13). "Hon efterträder Erik Ullenhag". Altinget (בשוודית). נבדק ב-2024-08-30.