laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוך טבורי

מוך טבורי הוא הצטברות של סיבי טקסטיל רכים (מוך) בטבור. מקור הסיבים בביגוד, והם נאספים בעקבות חיכוך של הבגדים עם שיער הגוף בטבור. הסיבים נדחקים לטבור עם כיוון צמיחת השיער. בשנת 2001, ביצע דוקטור קארל קרוסזלניקי מאוניברסיטת סידני מחקר מפוקפק בנושא. במהלך המחקר בוצע סקר מקיף לאורך זמן על מנת לקבוע את מקורו של המוך. ממצאי המחקר המרכזיים היו כדלהלן: המוך מכיל בעיקר סיבים תועים מבגדים משולבים בעור מת, זיעה, שומן ושערות גוף. בניגוד למצופה, המוך נוטה לנדוד מעלה מהתחתונים ולא למטה מהחולצה או הגופייה, הסיבה לתהליך היא החיכוך של שיער גוף בתחתונים שגורר סיבים לתוך הטבור. כ-3/4 מהדיווחים על התופעה מגיעים מגברים, וכ-1/4 מהדיווחים מגיעים מנשים. אצל גברים מבוגרים, להם בדרך-כלל שערות רבות וגסות יותר, התופעה נפוצה יותר. צבעו הטיפוסי של המוך נוטה להיות כחול עקב הימצאות סיבים כחולים במרבית הבגדים. מוך טבורי אינו מזיק ואינו דורש התערבות רפואית. קרוסזלניקי שיער ששיער נע לאורך מסלול המוגדר כעקומות אינטגרליות של השדה הווקטורי הנתון על ידי כיוון הצמיחה של השערה, אשר חייב להסתיים בנקודת מגוז לפי משפט הכדור השעיר. השערה אחרת היא ששפשוף שערות טבור בבגדים תורם להצטברות של חשמל סטטי, וכתוצאה מכך לאיסוף של סיבי לבוש ובמידה פחותה, תאי עור מתים. על ממצאיו אלה הוענק לדוקטור קרוסזלניקי את הפרס ההומוריסטי פרס איג נובל על מחקר בין-תחומי לשנת 2002. ד"ר גאורג שטיינהאוזר מהאוניברסיטה הטכנולוגית של וינה העלה כי בגדים חדשים יוצרים יותר מוך מבגדים ישנים, וכי שיער בבטן הוא תנאי מרכזי להצטברות המוך בטבור. הוא גם מצא שסיבי הבד אספו לכלוך בעת שהותם בטבור, והסיק שייתכן שהמוך מסייע בניקויו. במספר אתרי אינטרנט דווח שגרהאם בארקר מפרת' שבאוסטרליה המערבית, מחזיק בשיא גינס לאיסוף מוך טבורי, אך שיא זה לא דווח בספר השיאים של גינס עצמו. עוד דווח באותם אתרים שבארקר אסף את המוך כמעט מדי יום במשך יותר מ20 שנה החל מה-17 בינואר 1984. בממוצע הוא אסף 3.03 מיליגרם של מוך מדי יום. בניגוד למחקרו של ד"ר קרוסזלניקי, רוב המוך שאסף היה בגוון אדמדם[דרוש מקור] וזאת אף-על-פי שהוא לובש בגדים אדומים לעיתים נדירות בלבד.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא מוך טבורי בוויקישיתוף מוך טבורי - המחקר של הדוקטור קארל קרוסזלניקי Patrick Sawer, ‏Revealed: The secrets of belly button fluff, The Telegraph, 28 February 2009 כתבה באתר newscientist.com על מחקרו של שטיינהאוזר עמוד הבית של גרהאם בארקר, מחזיק שיא גינס למוך טבורי אורן דותן, ‏שיא גינס: אוסף המוך מהפופיק הגדול בעולם, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2010 P. Deepu, Modeling the production of belly button lint, Scientific Reports 8, 2018 doi: 10.1038/s41598-018-32765-9; ניתוח פיזיקלי של התופעה וושינגטון פוסט, ‏פתרון לתעלומה: ממה עשוי הלכלוך שמצטבר בפופיק שלנו, בעיתון מקור ראשון, 15 באוגוסט 2023 בד בפופיק, באתר מדע גדול, בקטנה Sue Anne Zollinger, What Is Bellybutton Lint?, A Moment of Science - Indiana Public Media (באנגלית) Georg Steinhauser, "The nature of navel fluff", Medical Hypotheses, Volume 72, Issue 6, June 2009, Pages 623–625 Daily Mail. "Librarian enters the Guinness Book of records for collecting 22.1 grams of 'belly button fluff ' over 26 years". Daily Mail Online. נבדק ב-7 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
יאנה צ'וריקובה

יאנה צ'וריקובה (ברוסית: Яна Алексеевна Чурикова, נולדה ב-6 בנובמבר 1978) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה רוסייה. צ'וריקובה נולדה במוסקבה, אמה הייתה כלכלנית ואביה היה איש צבא, היא למדה בבית ספר למוזיקה בהונגריה עקב שירותו של אביה שם. בין השנים 1992 ל-1996 עבדה ככתבת בעיתון, מ-1995 ועד שנת 2000 היא למדה בפקולטה לעיתונאות של אוניברסיטת מוסקבה ונושא עבודת הגמר שלה היה "השפעת המוזיקה על תודעת ההמונים". מ-1998 ועד 2002 היא הנחתה בערוץ MTV רוסיה, ב-2002 החלה לעבוד בהערוץ הראשון (רוסיה) והיא ידועה בעיקר מהנחיית התוכנית מפעל הכוכבים. היא הגישה מספר שנים את תוצאות הניקוד הרוסי באירוויזיון, הנחתה את התחרות לבחירת הנציג הרוסי לתחרות ובנוסף היא הייתה אמורה להנחות את אירוויזיון 2009 אך עקב הריונה היא פרשה מהנחיית האירוע. מדיה וקבצים בנושא יאנה צ'וריקובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאנה צ'וריקובה יאנה צ'וריקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יאנה צ'וריקובה, ביישום טלגרם יאנה צ'וריקובה, ברשת החברתית אינסטגרם יאנה צ'וריקובה, ברשת החברתית VK יאנה צ'וריקובה, סרטונים בערוץ היוטיוב
מריה אפרוסינינה

מריה אפרוסינינה (אוקראינית: Марія Єфросиніна, נולדה ב-25 במאי 1979) היא מנחת טלוויזיה אוקראינית. אפרוסינינה נולדה בחצי האי קרים, היא למדה במחלקה לשפות זרות של אוניברסיטת קייב והוסמכה כמתורגמנית של אנגלית וספרדית. בגיל תשע עשרה החלה להופיע בערוץ הראשון האוקראיני בתוכנית "Happy Bell" ועל הופעתה הייתה מועמדת לפרס בטקס פרסי הטלוויזיה האוקראיני. ב-2004 זכתה בפרס "מנחת הטלוויזיה הטובה של השנה". ב-2005 הנחתה את תחרות האירוויזיון 2005 שנערכה בקייב בפעם הראשונה. ב-2009 החלה להנחות את הגרסה האוקראינית של תוכנית הריאליטי "מפעל הכוכבים", ב-2010 דורגה במקום ה-77 ברשימת הנשים המשפיעות ביותר באוקראינה על פי מגזין "Focus" המקומי, באותה שנה גם הנחתה את טקס ההגרלה של יורו 2012 שנערך בארמון התרבות והמדע שבפולין. היא נשואה לטימור חרומייב ולהם בת ובן, אחותה יליזבטה נשואה לבנו של נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור יושצ'נקו. ב-15 בספטמבר 2023 פורסם שבית המשפט בסמאני במוסקבה נתן פסק דין שלא בפניו למריה אפרוסינינה, היא קיבלה 7 שנות מאסר על פייקים לגבי הצבא הרוסי. מדיה וקבצים בנושא מריה אפרוסינינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מריה אפרוסינינה (ברוסית) מריה אפרוסינינה, ברשת החברתית פייסבוק מריה אפרוסינינה, ברשת החברתית אינסטגרם מריה אפרוסינינה, סרטונים בערוץ היוטיוב מריה אפרוסינינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה אפרוסינינה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) https://file.liga.net/persons/masha-efrosinina https://govoritmoskva.ru/news/379798/ ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבה

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה אלבה (נהר) – נהר מרכזי במרכז אירופה הזורם בצ'כיה ובגרמניה אלבה (אי) – אי סמוך לחופי טוסקנה שבאיטליה, שהתפרסם בכך ששימש מקום גלותו של נפוליאון אלבה (מחוז) – מחוז בחבל טרנסילבניה שברומניה אלבה (איטליה) (Alba) – רשות מקומית בצפון איטליה בנפת קונאו אלבה יוליה – עיר בטרנסילבניה, בירת מחוז אלבה. ידועה גם בשמה הגרמני "קרלסבורג" אלבה לונגה – עיר עתיקה בלאטיום שבמרכז איטליה והעיר החזקה בברית הלטינית. נהרסה על ידי רומא העתיקה במאה ה-7 לפנה"ס קבוצות ספורט אלבה ברלין – קבוצת כדורסל גרמנית מברלין המשחקת בבונדסליגה וביורוקאפ אלבה טימישוארה – קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טימישוארה המתמודדת בליגה נציונלה אלבה פהרוואר – קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סקשפהרוואר, המתמודדת בליגת העל ההונגרית וביורוקאפ כלי רכב אלבה (מכונית) – מכונית מרוץ פורטוגלית בתצורת רודסטר פיאט אלבה – מכונית סטיישן תוצרת Fiat Automoveïs (צר'), חברה-בת של פיאט שיוצרה בברזיל בשנים 1987–2000 אישים ג'סיקה אלבה – שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים אמריקאית
גשור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גשור – קיבוץ של תנועת הקיבוץ הארצי, בדרום רמת הגולן גשור (ממלכה) – ממלכה קדומה בדרום הגולן גשור הדרומית – ממלכה קדומה ששכנה מדרום לערי הפלשתים
אברהם-לואי ברגה

אברהם-לואי בְּרֶגֶה (באנגלית: Abraham-Louis Breguet;‏ 10 בינואר 1747 – 17 בספטמבר 1823) היה שען. ברגה הוא יליד נשאטל בשווייץ, לשעבר נסיכות של פרוסיה, ברגה היה שען ששיכלל ופיתח חידושים רבים במהלך קריירה ארוכה בצרפת. עוד בימי חייו הוא נחשב לשען הטוב ביותר בתקופתו, ולקוחותיו היו אנשי ציבור מובילים ובני אצולה אירופיים. השעון המפורסם שבנה עבור מארי אנטואנט מוצג כיום במוזיאון ל. א. מאיר לאמנות האסלאם בירושלים, לצד שעונים רבים אחרים שלו. ברגה ייסד את החברה הנושאת את שמו ושייכת כיום ליצרנית השעונים השווייצרית סווטש. אברהם-לואי ברגה נולד בקנטון נשאטל בשווייץ (שהיה באותה העת נסיכות פרוסית) לאביו ז'ונא-לואי ברגה (Jonas-Louis Breguet) ולאמו סוזן-מרגריט בולה (Suzanne-Marguerite Bolle). בגיל 10 נפטר אביו של ברגה הצעיר, ולימודיו הרשמיים הופסקו בגיל 12. אימו נשאה בשנית לז'וזף טאטה, נצר למשפחת שענים, וזה ניסה במשך זמן מה לשכנע את ברגה הצעיר להיכנס לעסקי השענות, ללא הצלחה. לבסוף, בגיל 15, הסכים ברגה ללמוד את המקצוע ונשלח כשוליה לשען אלמוני בוורסאי. לחצר המלוכה דאז הייתה השפעה רבה על מקצוע השענות וטובי השענים פעלו באזור ורסאי. במהרה הדהים ברגה את מורו בכישרונו ובאינטליגנציה שלו. הוא השלים את השכלתו בשיעורי ערב במתמטיקה בקולג' מאזרין, ומורו בקולג' דאג להציג את ברגה הצעיר בפני מלך צרפת, לואי השישה-עשר. המלך התעניין מאוד במכניקה והזמין מאוחר יותר עבודות רבות אצל ברגה, ובכלל זה את שעון ה-perpetuelle (שעון שנמתח מעצמו), ששימח את המלך במיוחד. אולם זמן קצר לאחר תחילת לימודיו נפטר מורו של ברגה, ואחריו גם אימו ואביו החורג, וברגה הצעיר נאלץ לפרנס את עצמו ואת אחותו הצעירה באופן בלתי ידוע, עד אשר הקים את העסק הפרטי שלו. ברגה השלים את תקופת החונכות שלו ונישא ב-1775 לססיל מארי-לואיז להוייה, ויחד איתה ייסד את חברת השעונים ברגה בפריז. ברגה המציא מנגנונים מכניים חדשניים לשעונים, ובכלל זה את מנגנון ה-tourbillon למתיחה אוטומטית של השעון, לצד חידושים רבים אחרים. רבות מהמצאותיו נותרו פורצות-דרך עד ימינו. בתוך עשר שנים קיבל ברגה הזמנות ממשפחות האצולה של צרפת ומחצר המלוכה. השעון המפורסם ביותר של ברגה תוכנן ככל הנראה עבור מארי אנטואנט ונקרא על שמה (השעון גם היה ידוע כ"שעון מספר 160" מאחר שזה היה השעון ה-160 שהכין ברגה), אולם הכנתו הושלמה רק לאחר הוצאתה להורג במהפכה הצרפתית. שעון זה מוצג במוזיאון ל. א. מאיר לאמנות האסלאם בירושלים לצד כ-57 שעונים אחרים של ברגה, ובהם גם "שעון ה-Sympathiques". כל השעונים האלה נתרמו על ידי בתו של האספן, ורה סלומונס, שהקימה את המוזיאון. מדיה וקבצים בנושא אברהם-לואי ברגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת שעוני ברגה אברהם-לואי ברגה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אברהם-לואי ברגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) David Salomons, Breguet (1747–1823), London, 1921, p.11 David Salomons, 1921, pp.9–10 David Salomons, 1921, p.8 Richard Watkins, The Origins of Self-Winding Watches 1773–1779, 2016, pp. 110–121, 362–370
סטיב פירס

סטיב פירס (באנגלית: Steve Pearce; נולד ב-24 באוגוסט 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית. פירס נולד בלמיסה שבמחוז דוסון בטקסס. גדל ולמד בהובס שבניו מקסיקו. ב-1970 סיים תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו וב-1991 סיים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו. בשנים 1970 עד 1976 שירת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כטייס מטוסי תובלה לוקהיד C-130 הרקולס, על שירותו עוטר בצלב התעופה המצוינת ושתי מדליות האוויר. השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו הקים חברת שירותים לחברות קידוחי נפט. בשנים 1997–2000 כיהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת ניו מקסיקו. ב-2002 נבחר לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, הוא הושבע לתפקיד בינואר 2003 וכיהן במשך שלוש קדנציות עד ינואר 2009. ב-2008 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר שגבר על הת'ר וילסון בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית, הפסיד בבחירות הכלליות לטום יודול מהמפלגה הדמוקרטית. פירס היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו מקסיקו במסגרת הבחירות בארצות הברית ב-2018, בהן הפסיד למועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל לואן גרישם. ב-2010 התמודד שוב לבית הנבחרים ונבחר מחדש לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו. מאז נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד. פירס נשוי לסינתיה והם הורים לילד אחד. מדיה וקבצים בנושא סטיב פירס בוויקישיתוף סטיב פירס, ברשת החברתית פייסבוק סטיב פירס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיב פירס, סרטונים בערוץ היוטיוב סטיב פירס באתר בית הנבחרים סטיב פירס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
מועדון חתירה חיפה

מועדון חתירה חיפה הוא מועדון ספורט שממוקם במעגן הספורט בנמל הקישון, ונוסד בשנת 1935. המועדון מקדם את ספורט החתירה בחיפה ופעילים בו עשרות רבות של חברים החל מגיל נוער וללמעלה מ-80. מועדון חתירה חיפה נוסד ב-1935 על ידי מהגרים שברחו משלטון הנאצים בגרמניה והביאו את סירות החתירה שלהם איתם. שורשי המועדון חוזרים אחורה למספר מועדונים בברלין בעיקר מועדון "Iwriah" ומועדון הסטודנטים היהודי. בית הסירות החדש של המועדון נבנה על הגדה הדרומית של נחל הקישון ליד חיפה. מאז הוזז בית הסירות והמועדון פעמיים, ומאז 1962 הוא ממוקם בנמל הקישון קרוב לפתח נחל הקישון. במשך השנים התנהלה הפעילות המועדון ברציפות- כולל בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות. חברי המועדון השתתפו בכל האירועים והתחרויות שהיו בארץ וכמו כן בכמה תחרויות בין-לאומיות בישראל ומחוצה לה. ספורט החתירה אינו כרוך במאמץ חריג ומתאים לכל גיל, במועדון פעילים למעלה מ 80 חברים בוגרים מהם כשליש נשים. בבוגרים יש ייצוג לכל קבוצות הגיל החל מחיילים וסטודנטים, ועד לחברים בני 80-90. בין החברים יש זוגות וגם משפחות עם ילדים. כל אחד בוחר לו את ימי הפעילות כאשר מומלץ להגיע לחתירה ו/או אימון כושר בארגומטר פעמיים ויותר בכל שבוע. מספר פעמים בשנה מתקיימות תחרויות בהשתתפות כל 5 מועדוני החתירה בארץ. תחרויות אלו הן לפי קבוצות גיל ומאפשרות שילוב של הנאה והשגיות. מדי פעם יוצאות קבוצות חברים לתחרויות או לפעילות חתירה בחו"ל. במועדון קיימת קבוצת נוער 13-18 הקבוצה מתאמנת מספר פעמים בשבוע באימוני כושר וטכניקה, ומשתתפת במספר תחרויות בשנה. החתירה היא עבודת צוות ופעילות חברתית, הפעילות משלבת התמודדות אישית וחברתית ומעודדת עבודת צוות, מנהיגות ושאיפה למצוינות. אתר האינטרנט הרשמי של מועדון חתירה חיפה מועדון חתירה חיפה, ברשת החברתית פייסבוק
מילטון יאנג

מילטון רובן יאנג (באנגלית: Milton Ruben Young;‏ 6 בדצמבר 1897 – 31 במאי 1983) היה פוליטיקאי אמריקאי, מהבולטים שייצגו את דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, בשנים 1945–1981. עת שפרש מהסנאט, היה לסנאטור הוותיק ביותר משורות המפלגה הרפובליקנית. יאנג נולד בברלין שבדקוטה הצפונית לג'ון ורייצ'ל יאנג, אשר נולדו להורים גרמנים. יאנג סיים את לימודיו בתיכון לאמור, ולאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו ובאוניברסיטת גרייסלנד. ב-1919, נישא יאנג ללינדה בנסון ומיסדו את קשרם בשלושה בנים. לינדה הלכה לעולמה זמן קצר לפני חתונת הזהב שלהם ב-1969 (רעייתו השנייה של יאנג הייתה פטרישיה בירן, ששימשה מזכירתו בסנאט). עם סיום לימודיו הגבוהים, שב יאנג לדקוטה הצפונית על מנת לתפעל ולתחזק את החווה החקלאית של אביו. בימי השפל הגדול יאנג התעניין יותר ויותר בפוליטיקה. הוא היה פעיל בענייני הקהילה, התנדב במוסדות החינוך, העיירה, והמחוז של מנהל ההתאמה החקלאית שהוקם מכוח חוק ההתאמה החקלאית (Agricultural Adjustment Act). בבחירות הכלליות בדקוטה הצפונית 1932 התמודד לבית הנבחרים הארצי וניצח. לסנאט הארצי נבחר שנתיים מאוחר יותר. יאנג היה גם אחד מאנשי המפתח בהתפתחות ועדת הארגון הרפובליקנית בדקוטה הצפונית במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. עם מותו של הסנאטור ג'ון מוזס ב-1945, המושל פרד ג'. אנדהל מינה את יאנג למלא את המושב הפנוי של דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, ויאנג נאלץ לוותר על ניהול החווה המשפחתית, כדי למלא את תפקידיו בוושינגטון הבירה. יאנג הושבע לסנאט ב-12 במרץ 1945, והפך לאחד מחברי הסנאט בעלי תקופת הכהונה הארוכה ביותר בתולדותיו. תפקידיו העיקריים התבטאו בחברותו בוועדת החקלאות, התזונה והייעור ובוועדת ההקצבות בה בכיר הרפובליקנים. ב-1974, במהלך בחירות האחרונות שלו לסנאט, נעשה שימוש בגילו המופלג של יאנג על מנת להכשילו בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית. בתגובה, יאנג שבר חתיכת קרש בידיו, צייר עצמו שוב כצעיר ורענן וזכה בבחירות. תוצאות בחירות 1980 בארצות הברית הובילו לשליטה רפובליקנית בסנאט. בתור הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר, יאנג נבחר לנשיא הזמני של הסנאט. עם זאת, הוא בחר לפרוש מהחיים הפוליטיים במקום להתמודד בפעם השביעית לתקופה נוספת של שש שנים. מינויו לנשיא הזמני של הסנאט יצא דופן. לתפקיד זה נבחר על ידי הרוב הדמוקרטי בסנאט בהנהגת ממשל הנשיא ג'ימי קרטר (שהיה ברווז צולע) ב-5 בדצמבר 1980 וכיהן בתפקיד יממה אחת בלבד. סנאטור יאנג נפטר בביתו שבסאן סיטי, אריזונה, ב-31 במאי 1983 ונקבר בברלין, עיר הולדתו. תחנת הכוח על שם מילטון ר. יאנג השוכנת במחוז אוליבר נקראה על שמו כאות הוקרה. הבניין הגבוה ביותר בעיר מינוט שבדקוטה הצפונית הוא בית דיור ציבורי הנושא את שמו. מדיה וקבצים בנושא מילטון יאנג בוויקישיתוף מילטון יאנג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) מילטון יאנג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פנמלה קסטרו

פנמלה קסטרו (נולדה ב-26 ביוני 1981), הידועה גם בשם אנרקיה בולדונה (Anarkia Boladona), היא אומנית ברזילאית אשר משתמשת בגרפיטי כפלטפורמה להעלות את המודעות לזכויות נשים ועל השכיחות של אלימות במשפחה המתרחשת כלפי נשים בברזיל. בשנת 2006, בברזיל, עבר חוק פורץ דרך, בשם חוק מריה דה פנהה. חוק זה הכיר בכך שהתעללות פיזית כלפי נשים אינה חוקית, ומפרה זכויות אדם. נשים בברזיל לא ידעו על קיומו של חוק זה. פנמלה קסטרו שמה לב לכך והחליטה להגביר את המודעות לחוק באמצעות גרפיטי. היא קיווה כי באמצעות האמנות שלה, נשים בברזיל יהיו מודעות לזכויותיהן ולקיומה של הגנה משפטית לנשים. פנמלה קסטרו נולדה וגדלה בריו דה ז ' ניירו, ברזיל. היא גדלה במשפחה שבה אלימות במשפחה התרחשה לעיתים קרובות. היא ראתה את אמא שלה ודודותיה קורבנות לאלימות במשפחה. קסטרו בסופו של דבר הפכה לקורבן של אלימות במשפחה בעצמה. פנמלה קסטרו קיבלה תואר ראשון באמנויות מבית הספר לאמנויות באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. כיום היא רשומה בתור סטודנטית למאסטר לאמנויות בתוכנית באוניברסיטה של ריו דה ז'ניירו. פנמלה קסטרו מאמינה כי היא יכולה להשתמש גרפיטי שלה כמו קנווס בנוף העירוני על מנת לחקור את הגוף הנשי לשפוך אור על אי שוויון מגדרי ואלימות כלפי נשים. פנמלה קסטרו משתמשת באמנות לגנות אלימות במשפחה. פנמלה קסטרו הייתה מועמדת בתור אחת מ-150 נשים נערו את העולם על ידי "ניוזוויק" ו הדיילי ביסט. קסטרו ידועה ברחבי העולם על מאמציה לקידום זכויות נשים. פנמלה קסטרו יצרה את "רדה נמי", רשת עירונית בה אומניות רחוב מעלות את המודעות על אי שוויון מגדרי באמצעות אמנות ציבורית, גרפיטי וסדנאות בריו. רדה נמי מספקת גם סדנאות בברזיל, עבור נשים ונערות, כדי ללמד אותן על אלימות במשפחה, וכן ללמד אותן על אומנות הגרפיטי. בחודש מרץ 2010 הוענק לפנמלה קסטרו פרס ה- DVF על היותה אישה יוצא דופן הנלחמת לשינוי למען זכויות נשים. ב- 2013, היא הייתה בפורום הכלכלי העולמי כאחת מהמנהיגים העולמיים הצעירים. מדיה וקבצים בנושא פנמלה קסטרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פנמלה קסטרו "Panmela Castro". Vital Voices. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Heloísa Passos (2012). "Panmela Castro". Focus Forward Project. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Panmela Castro". Creating4Change. 2014. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Women in the World: 150 Women Fearless Women (Photos)". The Daily Beast. 8 במרץ 2012. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Alyse Nelson (4 ביוני 2012). "Panmela Castro: Saving Lives Through Graffiti". The Daily Beast. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "List of 2013 Young Global Leaders Honourees" (PDF). Weforum.org. p. 4. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
מגנוס הלגרן

מגנוס הלרן (בשוודית: Magnus Hellgren; נולד ב-1 באוקטובר 1963) הוא דיפלומט שוודי שכיהן כשגריר שוודיה בישראל בין השנים 2017–2020. הקריירה הדיפלומטית של הלרן החלה בשנות ה-90. בין השנים 1992 - 1990 כיהן בתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציב בשגרירות קהיר, לאחר מכן, בשנת 92, כיהן כנציב בלונדון, ב-1993 בקופנהגן, ובין 1993 ל-1996 כנציב בפריז. בשנת 1998 כיהן כיועץ המועצה לענייני ביטחון ובהמשך קודם לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ השוודי. מ-2001 ועד 2004 שימש כסגן מפקד משימה ראשי (DCM) של שגרירות שוודיה בדמשק. משנת 2004 עד 2010 שימש כציר (ב-2009 בתפקיד כשגריר) של המשלחת הקבועה של שוודיה בז'נבה. משנת 2011 ועד 2015 הוא שימש כראש המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ. משנת 2015 הוא כיהן כסגן המנהל הכללי במשרד החוץ של שוודיה וראש המחלקה לפירוז ומניעת הפצה ויצוא של נשק במשרד זה. ב-03 בספטמבר 2017 החל בתפקידו כשגריר שוודיה בישראל באופן רשמי. כמי שמעורה היטב ובעל ניסיון רב באזור המזרח התיכון, הוא החל לפעול תוך זמן קצר ליצור תרומה משמעותית. ימים אחדים לאחר תחילת כהונתו כשגריר בישראל, אירח מפגש חגיגי "ישראל כהייטק ניישן", בו השתתפו נציגים בכירים מחברות ההייטק הישראליות המצליחות ביותר, וכן מחברות בינלאומיות בעלות פעילות ענפה בישראל. ABB, אפל, מלאנוקס, צ'ק פוינט, אאוטבריין, IATI וכן משקיעי הייטק ידועים כיוסי ורדי ומולי עדן היו בין המשתתפים. בהמשך אירח מפגשים רבים נוספים בסימן חשיבות פיתוח הקשר בין המדינות בהקשר הטכנולוגי, באחד מהם שרת המסחר של שוודיה, אן לינדה, הכריזה על מינוי של נציגה שוודית בתל אביב, המיועדת לפתח את יחסי ישראל - שוודיה בתחום הטכנולוגי. בדצמבר 2017, בעקבות תקריות אנטישמיות שהתרחשו בשוודיה, יצא לתקשורת הלרן והביע את דאגתו לגבי האירועים, ואמר כי "אנחנו מחויבים לדאוג שהקהילה היהודית בשוודיה תמשיך לפרוח". להלרן תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהמוסד האקדמי מבית הספר לכלכלה של גוטנבורג (Gothenburg School of Economics), הוא נשוי לשגרירה השוודית אניקה מולין הלגרן (Annika Molin Hellgren), ולזוג שתי בנות. יחסי ישראל–שוודיה קרל נסר מדיה וקבצים בנושא מגנוס הלגרן בוויקישיתוף דף הבית של שגרירות שוודיה בישראל דף הפייסבוק של שגרירות שוודיה בישראל מערכת government.se, Organisation of the Foreign Service יעל ולצר, שוודיה מפענת סטארטאפ ישראלי, באתר NEWS מיכל גלנטי, ‏הלאונג' יש כבוד- בת היו"ר מככבת, באתר מעריב אונליין, 27 בנובמבר 2017 צביקה קליין, שגריר שוודיה בישראל: "אם יהודי חושש לחבוש כיפה – נכשלנו", באתר מקור ראשון, ‏22 בדצמבר, 2017
דיבאל פטריק

דיבאל פטריק (באנגלית: Deval Patrick; נולד ב-31 ביולי 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל מסצ'וסטס בשנים 2007–2015. פטריק גדל בדרום שיקגו, בנם של אמילי ולורדין. אביו עזב את המשפחה כשפטריק היה בן שלוש. בגיל 14 עבר להתגורר במסצ'וסטס. ב-1978 סיים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת הרווארד. לאחר שנה בה עבד במסגרת האומות המאוחדות באפריקה שב לארצות הברית וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1982. הוא עבר לקליפורניה ועבד כעוזר שופט בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית. ב-1983 החל לעבוד במשרד עורכי הדין LDF (אנ') ב-1986 הצטרף לפירמת עורכי הדין Hill & Barlow ולאחר ארבע שנים נהיה לשותף. בשנים 1994–1997 שימש עוזר לתובע הכללי של ארצות הברית וראש מחלקת זכויות האזרח במחלקת המשפטים, בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון. ב-1999 עבר לעבוד כיועץ משפטי בחברת האנרגיה טקסקו ועסק במיזוגה עם שברון. ב-2001 מונה לסגן נשיא ויועץ משפטי של חברת קוקה-קולה ובשנים 2004–2006 עבד כיועץ משפטי בחברת ACC Capital Holdings. ב-2005 הכריז פטריק על כוונתו להתמודד למשרת מושל מסצ'וסטס. הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ובבחירות הכלליות בנובמבר 2006 גבר על סגנית המושל המכהנת מהפלגה הרפובליקנית עם 55.64% מהקולות. בנובמבר 2010 נבחר לתקופת כהונה נוספת. ב-2020 התמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית, אך פרש לאחר מיעוט קולות שקיבל בבחירות בניו המפשייר. פטריק נשוי לדיאן ואב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא דיבאל פטריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיבאל פטריק דיבאל פטריק, ברשת החברתית פייסבוק דיבאל פטריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיבאל פטריק, ברשת החברתית אינסטגרם דיבאל פטריק, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אווה טרדוש

אווה טרדוש (בהונגרית: Tardos Éva; נולדה ב-1 באוקטובר 1957) היא מתמטיקאית הונגריה ופרופסורית באוניברסיטת קורנל, כלת פרס פולקרסון ב-1988, פרס גדל ב-2012, ופרס קנות' ב-2023. טרדוש למדה באוניברסיטת בודפשט שם השלימה את הדיפלומה במתמטיקה ב-1981, ואת הדוקטורט ב-1984 בהנחייתו של אנדרש פרנק. אחיה הצעיר הוא המתמטיקאי גבור טרדוש. הצטרפה לסגל הפקולטה באוניברסיטת קורנל ב-1989, ועמדה בראש המחלקה למדעי המחשב בשנים 2006 עד 2010. היא משמשת כדקאנית משנה בקולג' למדעי המחשב. טרדוש נבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה והאקדמיה האמריקנית למדעים ואמנויות, עמיתה ב-ACM מ-1998, זוכת פרס פולקרסון ב-1988, זוכת פרס ג'ורג' דנציג ב-2006. בין 2004 ל-2009 הייתה העורכת האחראית בכתב העת למחשוב SIAM, וכיום עורכת בכתב העת של ACM וחברה בוועדת העורכים של Theory of Computing. מחקרה של טרדוש עוסק באלגוריתמים, ומתמקד בתכנון וניתוח של שיטות יעילות לפתרון בעיות אופטימיזציה קומבינטוריות בגרפים וברשתות. בין השער חקרה אלגוריתמים של רשתות זרימה כדוגמת אלגוריתמי קירוב לזרימה ברשת, בעיות אשכול ובעיות חתך. בנוסף חוקרת טרדוש בתחום תורת המשחקים האלגוריתמית ובמכרזים. J. Kleinberg, E. Tardos. Algorithm Design.Addison-Wesley, 2005. Algorithmic Game Theory, בעריכה משותפת עם נועם ניסן, טים רוגרדן וויג'י וזיראני בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' 2007 מדיה וקבצים בנושא אווה טרדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אווה טרדוש אווה טרדוש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אווה טרדוש, באתר dblp אווה טרדוש, באתר גוגל סקולר דף הבית של אווה טרדוש באוניברסיטת קורנל National Academy of Sciences - http://www.nasonline.org, Eva Tardos, www.nasonline.org