laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The Stage

The Stage הוא שבועון ואתר בריטי המסקר את תעשיית הבידור, ובמיוחד את עולם התיאטרון. העיתון נוסד בשנת 1880, והוא כולל חדשות, ביקורות, דעות ופרסומות, המכוונים בעיקר לעוסקים בתיאטרון ובאמנויות הבמה. המהדורה הראשונה של The Stage פורסמה (תחת השם The Stage Directory – a London and Provincial Theatre Advertiser) ב-1 בפברואר 1880, בעלות של שלושה פני ישנים עבור שנים עשר עמודים. המהדורות פורסמו מדי חודש עד ל-25 במרץ 1881, אז הופקה המהדורה השבועית הראשונה. במקביל, קוצר השם ל-The Stage ומספור המהדורות אותחל. העיתון היה מיזם משותף בין העורך והמייסד צ'ארלס ליונל קרסון ומנהל העסקים מוריס קומרפורד. משרדי המטה של העיתון היו מול תיאטרון דרורי ליין. קרסון, ששמו האמיתי היה ליונל קורטייר-דוטון, צוין כמייסד העיתון. העיתון נשאר בבעלות המשפחה. עם מותו של ליונל, בנו של קרסון ב-1937, ששימש כמנהל ועורך, השליטה על העיתון עברה למשפחת קומרפורד. הכל משנת 1995, מעניק העיתון את פרסי Stage למצוינות במשחק באדינבורו פרינג' פסטיבל. בשנת 2004, הכותב סיימון בלומנפלד בן ה-96, הוכר על ידי גינס שיאי עולם ככותב העיתון השבועי הוותיק ביותר בעולם. כתיבתו בעיתון נמשכה עד זמן קצר לפני מותו ב-2005. בשנת 2010, החל העיתון להעניק את פרסי The Stage. הפרסים מוענקים מדי שנה ומכירים בארגונים מצטיינים הפועלים בתיאטרון ומחוצה לו. במאי 2019, שיתף העיתון פעולה עם קרן אנדרו לויד ובר ותיאטרון בריטניה על מנת להשיק את "Get Into Theatre", אתר המוקדש לקריירות תיאטרון. 1880–1901 – צ'ארלס קרסון 1901–1904 – מוריס קומפורד 1904–1937 – ליונל קרסון 1937–1943 – ברנרד ולר 1943–1952 – ס. ר. ליטלווד 1952–1972 – ארק ג'ונס 1972–1992 – פטר הפל 1992–1994 – ג'רמי ג'הו 1994–2014 – בריאן אטווד 2014–2017 – אליסטייר סמית' (הדפסה) ופדי סמית' (אונליין) 2017–הווה – אליסטייר סמית' אתר האינטרנט הרשמי של The Stage (באנגלית) The Stage, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Stage, ברשת החברתית אינסטגרם "The Stage celebrates Blumenfeld's Guinness World Record". The Stage. 21 במאי 2004. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Brian Attwood (18 באפריל 2005). "Simon Blumenfeld: Farewell to an old friend". The Stage. אורכב מ-המקור ב-30 בדצמבר 2016. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Get Into Theatre". getintotheatre.org. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
פריץ פון לוסברג

פרידריך קרל "פריץ" פון לוסברג (בגרמנית: Friedrich Karl ("Fritz") von Loßberg;‏ 30 באפריל 1868 – 4 במאי 1942) היה גנרל גרמני, ששימש כראש מטה ארמיות וקבוצות ארמיות במלחמת העולם הראשונה. פון לוסברג נולד ב-30 באפריל 1868, בבאד הומבורג שהייתה חלק מהדוכסות הגדולה של הסן לגנרל מיור ויקטור פון לוסברג ואשתו מליה לבית טוסן. לאחר שלמד בבית הספר לצוערים, ב-3 בינואר 1888 הצטרף לוסברג כצוער לרגימנט המשמר ה-2 של הצבא הפרוסי בברלין, שם קיבל את קידומו לדרגת לויטננט ב-17 בספטמבר 1888 ולאובר לויטננט ב-16 ביוני 1894. באותה שנה, ב-1 באוקטובר, הוא הוזמן להכשרה נוספת באקדמיה למלחמה ולאחר מכן ב-1 באפריל 1898 למטה הכללי הגדול. כהאופטמן (מאז 22 במרץ 1900), הוא הצטרף למטה הקורפוס ה-14 ב-5 ביולי 1900, וב-1 במרץ 1903 מונה לוסברג למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-6 של באדן "קייזר פרידריך השלישי". ב-27 בינואר 1907, לוסברג הועלה לדרגת מיור וחזר לאקדמיה למלחמה כמדריך באוקטובר. שלוש שנים לאחר מכן הגיע שוב למטה הקורפוס ה-14, וב-1 באוקטובר 1912 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-94 ("הדוכס הגדול מסקסוניה" - תורינגיה ה-5). ב-16 בינואר 1913 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1913 מונה לראש מטה הקורפוס ה-13 בשטוטגרט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לוסברג יחד עם הקורפוס ה-13 לחזית המערבית. הוא נשאר בתפקידי מטה שונים לאורך המלחמה. ב-24 בינואר 1915 הוא הועבר לפיקוד העליון של הצבא כסגן ראש מחלקת המבצעים והועלה שם לדרגת אוברסט ב-24 ביולי 1915. זמן קצר לאחר מכן מונה לראש מטה הארמייה השלישית, ובמסגרת תפקידו פיתח אסטרטגיית הגנה גמישה שהועילה לכוחות במהלך קרב שמפאן השני. טקטיקות אלו הובילו אותו לנקודות החמות של החזית המערבית ככל שהמלחמה התקדמה. ב-3 ביולי 1916, לאחר תחילת הקרב על הסום, מונה לוסברג לראש מטה הארמייה השנייה וב-19 ביולי מונה לראש מטה הארמייה הראשונה. באמצעות פעולותיו נבלמה המתקפה של בעלות הברית. ב-11 באפריל 1917 מונה לוסברג לראש מטה הארמייה השישית, ובתפקיד זה הוכיחה הטקטיקה שלו את ערכה שוב במהלך קרב אראס, שנמשך מאז ה-1 באפריל. על הצלחותיו בקרב זה קיבל את עלי האלון עבור עיטור הפור לה מריט ב-24 באפריל 1917. ב-12 ביוני אותה שנה מונה לראש מטה הארמייה הרביעית והצליח לגבש תוכנית הגנה לפני התקפת בעלות הברית בקרב איפר השלישי ב-31 ביולי 1917. ב-3 באוגוסט 1917 לוסברג הועלה לדרגת גנרל מיור ושנה לאחר מכן מונה לראש מטה קבוצת הארמיות בהן. ב-31 באוקטובר 1918 מונה לראש מטה קבוצת הארמיות אלברכט ונשאר בתפקידו עד שהקבוצה הוחזרה לגרמניה. הרפריד מינקלר התייחס ללוסברג כקצין המטה הכללי האינטלקטואלי של לודנדורף, שניתח את התפתחות מלחמת העולם הראשונה ופיתח את ההגנה המבצעית הגמישה העמוקה. בתחילת 1919 מונה לוסברג לזמן קצר לראש מטה פיקוד דרום של משמר הגבול המזרחי ברייכסווהר, וב-24 ביולי 1919מונה למפקד בריגדת רייכסווהר ה-26. ב-1 בספטמבר אותה שנה הוא מונה לראש מטה קבוצה 2 בקאסל, וב-1 באוקטובר 1920 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. עם הקמת הרייכסווהר מונה לוסברג למפקד הדיוויזיה ה-6 במינסטר /וסטפאליה. בתפקיד זה היה גם מפקד פיקוד המחוז הצבאי השישי. ב-1 בנובמבר 1924 הועלה לוסברג למפקד העליון של קבוצת פיקוד 1 בברלין, וב-1 באוקטובר 1926 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא התפטר מתפקידו ב-31 בינואר 1927 והשתחרר מהצבא באותו יום. לוסברג בילה את שארית חייו כסופר צבאי בליבק. שם כתב ספרים וכתבים רבים. ב-4 במאי 1942 מת לוסברג בביתו ונקבר בהלווייה צבאית, שבה הספיד אותו גנרל-אוברסט פרידריך פרום. מדיה וקבצים בנושא פריץ פון לוסברג בוויקישיתוף פריץ פון לוסברג באתר הספרייה הלאומית של גרמניה
מארי שלינק

מארי-ז'אן שלינק (בצרפתית: Marie-Jeanne Schellinck;‏ 25 ביולי 1757 – 1 בספטמבר 1840) הייתה בלגית שזכתה לפרסום כאשר התחזתה לגבר והתגייסה לצבא המהפכה הצרפתי. שלינק נולדה בגנט ב-25 ביולי 1757. ב-15 באפריל 1792 היא התחזתה לגבר והתגייסה לגדוד הבלגי השני של צבא המהפכה הצרפתי. באותה שנה היא השתתפה בקרב ז'מפ ונפצעה קשה משש מכות חרב. ארבעה ימים לאחר הקרב היא קיבלה דרגת לוטננט משנה. ב-1795 היא עזבה את הצבא ונישאה ללוטננט לואי-ז'וזף דקרמן. היא התלוותה אליו במערכות הבאות שבהן נלחם במסגרת מלחמות המהפכה הצרפתית. ב-1808 דקרמן פרש מהצבא והתיישב בליל יחד עם מארי. אגדה פופולרית גורסת שהיא עוטרה בלגיון הכבוד בידי נפוליאון בונפרטה. עם זאת, היסטוריונים מודרניים הוכיחו שהסיפור אינו אפשרי וככל הנראה נפוליאון מעולם לא פגש את מארי שלינק. האישה הראשונה שעוטרה בלגיון הכבוד הייתה אנז'ליק ברילון שקיבלה אותו מנפוליאון השלישי. La Belgique militaire in: L'Intermédiaire des chercheurs et curieux, 25. November 1885 « L'Intermédiaire des chercheurs et curieux du 10 mai 1909 (p. 937) » [archive, sur gallica.bnf.fr] ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי שלינק".
קורפוס המילואים ה-25 (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים ה-25 (בגרמנית: XXV. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה. הקורפוס הוקם ב-25 באוגוסט 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, והועמד תחת פיקודו של אברהרד פון קלאר. הקורפוס כלל את דיוויזיות המילואים ה-47 וה-48. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השישית בפיקוד רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, ובנובמבר 1914 הועבר לחזית המזרחית, שם לחם בקרבות באזור לודז' כחלק מהארמייה התשיעית. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות שונים בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, עד לפרישת רוסיה מהמלחמה בסוף 1917. בתחילת 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס. ריינהרד פון שפר-בויאדל (25 באוגוסט 1914–3 בספטמבר 1916) קרל זורן (3 בספטמבר 1916–18 בנובמבר 1916) מנפרד פון ריכטהופן (18 בנובמבר 1916–8 במרץ 1917) קונסטנץ פון היינקיוס (8 במרץ 1917–23 בנובמבר 1917) הורסט אדלר פון דר פלאניץ (23 בנובמבר 1917–20 בדצמבר 1917) וילהלם גרנר (20 בדצמבר 1917–25 בפברואר 1918) ארנולד פון וינקלר (25 בפברואר 1918 - סוף המלחמה) הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
הקורפוס ה-53 (האימפריה הגרמנית)

הקורפוס ה-53 (בגרמנית: Generalkommando zbV 53 היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא הוקם בספטמבר 1916 ופורק בתום המלחמה. הקורפוס ה-53 הוקם בספטמבר 1916. עם תחילתה של מלחמת החפירות הכיר הצבא הגרמני כי לא ניתן עוד לתחזק את יחידת הקורפוס המסורתית, שהייתה מורכבת משתי דיוויזיות, בעוד שבזמנים מסוימים (ובמקומות מסוימים) היה די בקורפוס בן שתי דיוויזיות, בפעמים אחרות היו נחוצות 5 או 6 דיוויזיות. לפיכך, תחת פיקודו של הינדנבורג (מקיץ 1916) נוצרו מטות קורפוס ללא דיוויזיות אורגניות. הקורפוס החדש הזה נקבע כמפקדה כללית לשימוש מיוחד (בגרמנית: Generalkommandos zur besonderen Verwendung). הקורפוס לחם בגזרות שונות של החזית המזרחית, ובסתיו 1918 הועבר לבלקן, שם לחם כחלק מהארמייה ה-11 עד סוף המלחמה. קונסטנץ פון היינקיוס (31 באוגוסט 1916–8 במרץ 1917) מנפרד פון ריכטהופן (8 במרץ 1917–18 בינואר 1918) לאו לימבורג (18 בינואר 1918 - סוף המלחמה) Cron 2002, pp. 88–89 Note that Corps (z.b.V.) were designated with Arabic, not Roman, numerals. General Commands for Special Use Generalkommandos zur besonderen Verwendung (Genkdo z.b.V.) Cron 2002, p. 89 Cron 2002, p. 87 Von Richthofen took command on 8 March 1917 according to The Prussian Machine, but 18 November 1916 according to German War History.
אין קונספט

"אין קונספט" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אגם בוחבוט. את האלבום הוציאה לאור ב-9 בפברואר 2022 חברת התקליטים z.i הפקות. ב-30 בינואר 2022 פרסמה בוחבוט בחשבון האינסטגרם שלה את תאריך יציאת האלבום ואת עטיפתו. אירוע השקת האלבום התקיים ב-9 בפברואר 2022 בהופעה חיה של בוחבוט על בימת "רידינג 3". בריאיון לאתר "פרוגי" הסבירה כי היא הרגישה במהלך שנת 2021 יותר בוגרת באמצעות הקול הפנימי שלה. עוד הוסיפה כי הקול הנחה אותה וסייע לה לברור בין השירים ולבחור אלו מהם יכללו באלבום. בין יוצרי האלבום שסייעו לבוחבוט בכתיבתו והפקתו נמצאים ג'ורדי, רון ביטון, איתי שמעוני, גיל ויין, דולי ופן ומשה פרץ. האלבום של המדינה? אגם בוחבוט משיקה אלבום בכורה!, פרוגי מידע על האלבום אין קונספט באתר MusicBrainz האלבום אין קונספט באתר ספוטיפיי האלבום אין קונספט באתר דיזר האלבום אין קונספט באתר אפל מיוזיק האלבום אין קונספט באתר טיידל ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רומאנדי

רומאנדי (בצרפתית: Romandie) או שווייץ הרומאנדית (בצרפתית: Suisse romande) הוא החלק דובר הצרפתית של שווייץ הממוקם בחלק המערבי של המדינה. בשנת 2018 הכיל אזור רומאנדי כ-2.1 מיליון תושבים אשר היוו כ-25.1% מאוכלוסיית שווייץ. אזור רומאנדי משתרע על פני כ-9,508.2 קמ"ר משטחי שווייץ (כ-23% משטח המדינה). החבל מורכב מהקנטונים ז'נבה, וו, נשאטל וז'ורה, וכולל גם את החלקים דוברי הצרפתית של הקנטונים ברן, ואלה ופריבור. העיר ז'נבה היא העיר הגדולה ביותר באזור רומאנדי. אזור רומאנדי מוגדר אך ורק מבחינה תרבותית ולשונית. אין לאזור זה משמעות רשמית מבחינה פוליטית, למרות שבכל זאת יש לו חשיבות רבה עבור תושבי שווייץ הדוברים צרפתית. השפות הדומיננטיות ביותר באזור הן הניב השווייצרי של השפה הצרפתית, השפה הפרנקו-פרובנסאלית, והשפה האוקסיטנית. [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת בנין בכדורגל

נבחרת בנין בכדורגל לגברים, המכונה "הסנאים", מייצגת את בנין מאז 1975 עת הפכה דהומיי לבנין. עד אותה שנה נקראה "נבחרת דהומיי בכדורגל". הדירוג הנוכחי של נבחרת בנין ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-89 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,257.69 – עלייה של 2 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 59 נמדד לראשונה בנובמבר 2009, והדירוג הנמוך ביותר 165 נמדד לראשונה ביולי 1996. נבחרת הכדורגל של בנין מעולם לא העפילה לטורניר גביע העולם בכדורגל, ולזכותה ארבע הופעות בגביע אפריקה לאומות כאשר השיג השיא הוא העפלה לרבע הגמר ב-2019. עד 1970 - לא נכנסה 1974 - לא העפילה 1978 עד 1982 - לא נכנסה 1986 - לא העפילה 1990 - לא נכנסה 1994 - לא העפילה 1998 - לא נכנסה 2002 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה סטפן ססנון סטיב מונייה נכון ל-26 במרץ 2024 כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת בנין בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת בנין בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
סיוטט וליה

סיוטט וליה (בקטלאנית: Ciutat Vella) הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה ואזור העיר העתיקה של העיר. המחוז נקרא גם מחוז מס' 1. מחוז זה כולל את הרובע הגותי, את שכונת אל בורן, את שדרת לה רמבלה ואת שכונת אל רבאל. מחוז סיוטט וליה משתרע על פני כ-4.49 קמ"ר וכלל 109,672 תושבים נכון ל-2021. אולם הקונצרטים פלאו דה לה מוזיקה קטלנה, אשר נמצא באזור סיוטט וליה, הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1997. משמעות מילות השם בקטלאנית היא: עיר (Ciutat), ישנה או ישן (Vella). בספרדית השם המקביל הוא Ciudad Vieja (ספ'), "סיודד וייחה". חוף הים בסיוטט וליה מרכז הקניות "מרמגנום" שדרת לה רמבלה תכנון עירוני של ברצלונה אתר האינטרנט הרשמי של סיוטט וליה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקודת טרט

נקודת טרט או נקודת טורט (באנגלית: Turret Point; מילולית: נקודת הצריח), היא לשון יבשה באי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. לשון היבשה מכוסה סלעים גבוהים, הבולטים למרחוק. לשון היבשה מהווה את הגבול הדרומי של פתחו של מפרץ המלך ג'ורג'. הנקודה מופתה לראשונה בשנת 1937 על ידי צוות ספינת המחקר דיסקברי II ‏(Discovery II). צוות הספינה נתן ללשון היבשה את שמה. זהו שם תיאורי: "צריח האבנים" (Turret משמעו באנגלית צריח). עם השנים נוצר בלבלול האם הכוונה ללשון היבשה, או לאיון קטן בסמוך לחוף. הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (של בריטניה). נתנה בשנת 1960 את השם ללשון היבשה, מאחר שהשם "נקודה" (באנגלית "point") מתייחס על פי רוב לאתר יבשתי, ולא לאתר מימי. תצלום לוויין של אזור הנקודה, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
ביורן ביסרופ

ביורן אינגמן ביסרופ (בדנית: Bjørn Ingemann Bisserup;‏ נולד ב-13 באפריל 1960) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2017–2020. ביסרופ נולד ב-13 באפריל 1960 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1982 וסיים את לימודיו בשנת 1984. ב-1986 מונה למפקד מחלקה וב-1988 מונה למפקד פלוגה במשמר המלכותי. בהמשך שרת כקצין מודיעין בכוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין. ב-1990 מונה למפקד אסקדרון במשמר המלכותי ובהמשך שרת כקצין מבצעים גדודי. בין השנים 1995–1997 שרת כקצין מטה בענף הלוגיסטיקה של הפיקוד העליון הדני. בין 1997–2000 שרת כקצין מטה במשרד ההגנה הדני, ובין 2000–2002 שימש כמפקד גדוד במשמר המלכותי. בין 2004–2008 שימש כסגן שר ההגנה. ב-5 באוקטובר 2009 הוא מונה לממלא מקום ראש ההגנה במקום טים ירנסן שנאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות השערורייה שנוצרה עם פרסום ספרו של תומאס ראתסאק "Jæger – i krig med eliten". ביסרופ הודיע מראש שהוא אינו מעוניין להמשיך בתפקיד ונשאר בו רק עד ששר ההגנה מינה את קנוד ברטלס לתפקיד. מיד לאחר מינויו של ברטלס לתפקיד הועבר ביסרופ למלא תפקיד בכיר בפיקוד ההגנה. ב-2 בנובמבר 2012 התפטר ברטלס מתפקידו כדי להתמנות כיו"ר הוועדה הצבאית של נאט"ו. ביסרופ מונה שוב כממלא מקום זמני עד שפיטר ברטרם מונה לתפקיד. ב-10 בינואר 2017 סיים ברטרם את כהונתו, וביסרופ נקרא למלא את מקומו. הוא שימש כראש ההגנה עד 1 בדצמבר 2020 אז הוחלף בידי פלמינג לנטפר. מאז פרישתו, משמש ביסרופ כיועץ בכיר בחברת הייעוץ "Rud Pedersen Public Affairs" המתמחה בעניינים כלל אירופאיים. מדיה וקבצים בנושא ביורן ביסרופ בוויקישיתוף ביורן ביסרופ באתר הצבא הדני ביורן ביסרופ באתר Rud Pedersen Public Affairs
אדמונד אנטאכר

אדמונד אנטאכר (בגרמנית: Edmund Entacher;‏ נולד ב-30 בספטמבר 1949) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בשנים 2007–2013. אנטאכר נולד בזלצבורג ב-30 בספטמבר 1949. בין השנים 1971-1974הוא למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית. לאחר מכן הוא הוצב בגדוד היגרים ה-21 בקופשטיין. בין 1979–1982 הוא למד בקורס קציני המטכ"ל ולאחר מכן היה קצין הרואה במכון להכשרת קצינים ומורה באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1992 מונה למפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-3 במאוטרן על הדנובה. ב-2002 מונה למפקד פיקוד זרוע היבשה, עד 2005 עת אוחד הפיקוד עם פיקוד הכוחות המזוינים. ב-30 בנובמבר 2007 מונה אנטאכר לראש המטה הכללי בידי שר ההגנה נורברט דראבוש. עם זאת, עד מהרה נוצרו חילוקי דעות בין אנטאכר, שרצה לבטל את גיוס החובה בצבא אוסטריה, לבין דראבוש שטען כי גיוס חובה הוא מודל הכרחי עבור הצבא האוסטרי. ב-1 בינואר 2011 פיטר דראבוש את אנטאכר ומינה במקומו את סגנו אוטמר קומנדה. הפיטורין נתפסו באוסטריה כצעד שרירותי וכוחני של דראבוש. גם נשיא אוסטריה היינץ פישר, אשר מתוקף חוקת אוסטריה משמש כמפקד העליון של הצבא האוסטרי, התנגד למהלך של דראבוש, והביע תמיכה באנטאכר. ב-7 בנובמבר פסלה ועדת המינויים הפדרלית את החלטתו של דראבוש, ואנטאכר חזר לתפקידו. ב-23 במרץ 2013 סיים אנטאכר את תפקידו וקומנדה הוחזר לתפקיד. מדיה וקבצים בנושא אדמונד אנטאכר בוויקישיתוף Artikel zur Bestellung, auf der Website des BMLV Generalstabschef Entacher von Verteidigungsminister Darabos abberufen., In: derstandard.at, Jänner 2011 Foto von Entacher als Generalstabschef, auf der Website des BMLV
פטר ואן אום

פטרוס יוהנס מתיאס "פטר" ואן אום (בהולנדית: Petrus Johannes Mathias "Peter" van Uhm; נולד ב-15 ביוני 1955) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בין השנים 2008–2012. ואן אום נולד בניימכן ב-15 ביוני 1955. אחיו הצעיר הוא הגנרל מארק ואן אום. ב-1972 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. כעבור ארבע שנים הוצב ברגימנט הרגלים הממוכן ה-48 בדן בוס. ב-1982 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים הממוכן ה-43. שנה לאחר מכן נשלחה הפלוגה שלו ללבנון כחלק מכוח יוניפי"ל. לאחר חזרתו להולנד הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט השריון ה-48. בין 1984–1986 השתתף בקורס מתקדם לקציני מטה באקדמיה הצבאית המלכותית בהאג. לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לראש אגף ההדרכה בצבא. ב-1991 שימש ואן אום לזמן קצר קצין קישור במשרד החוץ ההולנדי ולאחר מכן מונה לראש אגף התכנון במטה הקורפוס ה-1 של צבא הולנד. ב-1994 הוא מונה למפקד רגימנט, ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת קולונל ומונה למנהל לשכתו של ראש ההגנה. לאחר מכן שימש כראש אגף המדיניות הכללית במטה הצבא ולאחר מכן כראש האגף לעניינים צבאיים-אסטרטגיים. ב-2001 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד בריגדת התובלה האווירית ה-11. ב-2005 הוא מונה למפקד כוחות היבשה של צבא הולנד. ב-17 באפריל 2008 מונה ואן אום לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) ובהתאם לכך הועלה לדרגת גנרל. יום לאחר מכן נודע כי בנו של ואן אום ששרת בכוח המשימה באורוזגאן נהרג בפיגוע של הטליבאן. ב-28 ביוני 2012 סיים ואן אום את תפקידו ובמקומו מונה טום מידנדורפ. ואן אום פרש מהצבא ולאחר מכן הוא שימש כעוזר מיוחד לביאטריקס, מלכת הולנד. מדיה וקבצים בנושא פטר ואן אום בוויקישיתוף פטר ואן אום באתר נאט"ו
שיחות הרב צבי יהודה

שיחות הרב צבי יהודה הוא שמה של סדרת ספרים בה מובאות שיחותיו התורניות של הרב צבי יהודה הכהן קוק, שיחות שמסר כראש ישיבת מרכז הרב. את הסדרה ערך הרב שלמה אבינר. בשנת ה'תשל"ט החלה הסדרה לצאת כחוברות, ולאחר מספר שנים נערכה כסדרת ספרים. בספרים מוגשים דברי הרב צבי יהודה בלשונו של העורך, הרב אבינר. בתשעת החודשים הראשונים של יציאת החוברות, עקב הרב צבי יהודה בקפדנות אחרי העריכה והעיר הערות. בנוסף, הוציא הרב אבינר גם כמה ספרים של שיחות משוכתבות כלשונן, בצירוף דיסקים עם הקלטה של השיחות. עורך משנה של הסדרה הוא הרב זאב נוימן. הסדרה יצאה לאור בהוצאת "ספרית חוה". בשונה מפרשנות קלאסית העוסקת בביאורי פסוקים ועניינים בתורה, לדברי הרב צבי יהודה מטרתו בשיחותיו היא לפגוש את כללות התורה, את דבר ה' המתגלה בתורה. ”כל הפירושים הינם אמיתיים, אבל על גבי כל זה ובפנים לכל זה, יש לקבוע את הדברים היסודיים, ולהבין מה עניינו של דבר ד' המתגלה אלינו בכל פרשה.” הרצי"ה דגל בלימוד שיטתי עמוק ומקיף של ספרות האמונה היהודית, בדגש על ספר הכוזרי של רבי יהודה הלוי. גישה זו ניכרת הן בסוגי הנושאים בהם עסק בשיחותיו, והן בתכני השיחות על כלל הנושאים. בדרך זו, לדידו של הרצי"ה, מתקיימים דברי רבי אלעזר בן שמוע "דע מה שתשיב לאפיקורוס": ”אם נלמד תורה בעמקות בגדלות וברחבות ממילא נמצא גנוז בה כל מה שנצרך כדי להשיב לכל סוגי האפיקורסים שקמו שקמים ויקומו.” נושאי הספרים בסדרה: חמשה חומשי תורה - חמישה כרכים מועדי ישראל (לרבות המועדים שנתחדשו במדינת ישראל: יום העצמאות ויום ירושלים) - שני כרכים נושאים שונים: תלמוד תורה, ארץ ישראל, מסילת ישרים, עם ישראל, סגולת ישראל, מידות, בניין הבית ועוד - עשרה כרכים ספר אורות - שלושה עשר כרכים אורות התשובה - כרך אחד (על תחילת הספר) בנוסף, הרב אבינר הוציא סדרה של שיחות מוקלטות ומשוכתבות (ולא ערוכות) על נ"ך, עקבי הצאן, אורות התורה, אורות התשובה, הכוזרי, קנין תורה - שישה כרכים. בשונה מסדרת הספרים "מתוך התורה הגואלת" שהוציא הרב חיים אביהו שוורץ, בה מוגשים דברי הרצי"ה בסגנונם המקורי. הרב שלמה אבינר, בנתיב העריכה, שיחות הרב צבי יהודה על ספר בראשית, באתר אוצר החכמה שיחות מוקלטות ומשוכתבות, באתר ספריית חוה שיחות הרב צבי יהודה בראשית, עמוד 18 משנה, מסכת אבות, פרק ב', משנה י"ד שיחות הרב צבי יהודה בראשית, עמוד 28
תומאס ראתסאק

תומאס ראתסאק (בדנית: Thomas Rathsack;‏ נולד ב-4 במרץ 1967) הוא חייל לשעבר בקורפוס היגר של הצבא המלכותי הדני, סופר ופרשן צבאי. ראתסאק נולד בקופנהגן ב-4 במרץ 1967. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה ב-1985, ושנה לאחר מכן התגייס לצבא המלכותי הדני והוצב במשמר המלכותי. ב-1990 התקבל לקורפוס היגר - יחידת הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי. ב-1994 הוא עזב את הצבא. בין השנים 1995–1997 עבד כצלם בדרום אמריקה. בשנת 2000 הוא חזר לצבא והשתתף במשימות סודיות בקווקז, אפגניסטן ועיראק. ב-2008 הוא עזב את הכוחות המיוחדים והצטרף כקצין הדרכה במשמר המולדת הדני. ב-2009 עזב ראתסאק את הצבא וכתב ספר אוטוביוגרפי על חייו בשם "Jæger – i krig med eliten" (צייד - במלחמה עם הכוחות המיוחדים). הצנזורה הצבאית ניסתה למנוע את פרסום הספר בטענה שהוא כולל מידע מסווג אודות הכוחות המיוחדים של דנמרק, אולם העיתון פוליטיקן (Politiken) פרסם אותו בספטמבר 2009. פרסום הספר גרר סערה במערכת הצבאית בדנמרק. הסערה התגברה כאשר התגלה כי באינטרנט התפרסם תרגום מחתרתי של הספר לערבית, מה שהגדיל את החשש שגורמי טרור יחשפו למידע המסווג שבספר. בעקבות הסערה נאלץ ראש ההגנה טים ירנסן להתפטר. מאז 2011 ראתסאק כתב מספר רומנים בדיוניים, והוא מוכר בדנמרק כפרשן צבאי שמופיע רבות בכלי התקשורת. Politikens gratis upload af Thomas Rathsacks Jæger – i krig med eliten (אורכב 09.10.2010 בארכיון Wayback Machine) (PDF) Jæger – i krig med eliten som plain text hos Wikileaks. תומאס ראתסאק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ארווין פוסנגר

ארווין יוליוס פוסנגר (בגרמנית: Erwin Julius Fussenegger;‏ 5 במאי 1908 - 4 במרץ 1986) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כראש המטה הכללי הראשון של צבא אוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה. פוסנגר נולד ב-5 במאי 1908 בעיר גיור שנמצאה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום נמצאת בהונגריה. אביו היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי. אמו מתה כמה ימים לאחר לידתו ואביו נישא מחדש. אחותו למחצה היא הסופרת גרטרוד פוסנגר. את ילדותו הוא העביר בין מחנות הצבא השונים בהם שרת אביו בכל רחבי האימפריה. ב-1926 הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת אינסברוק, אולם שנה לאחר מכן עזב את האוניברסיטה והתגייס לרגימנט הארטילריה ה-6 של צבא אוסטריה. הוא למד באקדמיה לקצינים וסיים אותה ב-1931 בדרגת לויטננט. לאחר סיום לימודיו עבר פוסנגר ליחידת גבירגסייגר באוסטריה עילית. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט והחל לעבוד כמורה לטקטיקה באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1936 החל ללמוד בקורס לקציני המטה הכללי. ב-1938 הוא נאלץ להפסיק את הקורס בעקבות האנשלוס. פוסנגר התגייס לוורמאכט והמשיך את לימודיו באקדמיית המלחמה בברלין. ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת האופטמן והוצב בהיידלברג. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב פוסנגר בדיוויזיה ההררית ה-2 בגבול צרפת. לאחר מכן הועבר לנורווגיה והשתתף במבצע וסריבונג. ב-1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-292 עמה לחם בחזית המזרחית. ב-1944 מונה לראש מטה הארמייה השביעית ולחם עמה במתקפת הארדנים. עם סיום המלחמה הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו חזר לאוסטריה, וב-1956 התגייס לצבא האוסטרי החדש ומונה לראש המטה הכללי. מכיוון שהיה הראשון שנשא בתפקיד לאחר המלחמה, לפוסנגר היה כוח רב לעצב את הצבא כרצונו. זמן קצר לאר כניסתו לתפקיד נאלץ פוסנגר להכין את הצבא האוסטרי לנוכח האיום הנשקף מהמרד ההונגרי. ב-1968 לנוכח האביב של פראג דרש פוסנגר להגדיל את המוכנות של הצבא האוסטרי, אולם בניגוד להמלצתו החליטה ממשלת אוסטריה ב-1 בינואר 1970 לצמצם את זמן שירות החובה בצבא. ב-22 באפריל של אותה שנה עלתה לשלטון במדינה ממשלת שמאל בהנהגת ברונו קרייסקי. עד מהרה נוצרו חיכוכים רבים בין פוסנגר השמרן לבין שרי הממשלה ב-2 באוקטובר הוא הגיש את התפטרותו לנוכח רפורמות מקיפות שדרשה הממשלה לערוך בצבא. לאחר התפטרותו התגורר בווינה עד מותו ב-4 במרץ 1986. ארווין פוסנגר באתר צבא אוסטריה
פיקוד המבצעים המיוחדים (דנמרק)

פיקוד המבצעים המיוחדים (בדנית: Specialoperationskommandoen או בראשי תיבות: SOKOM) הוא פיקוד מיוחד בכוחות ההגנה של דנמרק המאגד תחתיו את שני הקורפוסים למבצעים מיוחדים של הצבא: קורפוס היגר וקורפוס האמודאים. יחידות הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי הדני מרוכזות במסגרת קורפוס היגר, בזמן שהיחידות המקבילות של הצי המלכותי הדני מרוכזות בקורפוס האמודאים. ב-2014 החליט משרד ההגנה הדני על הקמת פיקוד אחד שירכז תחתיו את שני הקורפוסים. לשם כך הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים אשר כפוף בתורו לפיקוד ההגנה. פרט לשני הקורפוסים, לפיקוד המבצעים המיוחדים כפופה גם יחידה עצמאית מובחרת של הצי הנקראת סיירת מזחלות הכלבים סיריוס, אשר אחראית על הפעילות באזור גרינלנד. מטה פיקוד המבצעים המיוחדים נמצא בבסיס האווירי שבעיר אולבורג. מידע על הפיקוד באתר צבא דנמרק