laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paradinha

Paradinha (בעברית: פרדיניה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הברזילאית אניטה. הסינגל יצא לאור ב-31 במאי 2017 בעולם, וב-1 ביוני 2017, בברזיל תחת חסותם של האחים וורנר. את השיר כתבה אניטה עם אומברטו טאוורס וג'פרסון ג'וניור. השיר זכה להצלחה רבה בעיקר בברזיל, והצליח להיכנס למצעדים רבים כאשר בשיאו הגיע למקום ה-3 במצעד הברזילאי הרשמי. לשיר יצא ווידאו קליפ מצליח אשר ביומו הראשון ביוטיוב צבר למעלה מ-6 מיליון צפיות. הווידאו קליפ המלא של השיר צולם ב-24 במאי 2017 בניו יורק. הווידאו קליפ צולם על ידי ברונו אילוגטי, בהדרכתה של ג'ובאני ביאנקו, שגם שיתפה פעולה עם אניטה בווידאו קליפים לשיריה; "Bang" ,"Essa Mina é Louca", ו-"Cravo e Canela". באותו יום שצולם הווידאו קליפ הודלפו תמונות רבות וכולן הועלו לרשתות החברתיות. בווידאו קליפ הופיעו דוגמנים רבים, ביניהם לאיס ריבריו שכיכב בויקטוריה'ס סיקרט. התלבושות של המופיעים בווידאו קליפ נוצרו ועוצבו על ידי יועצת האופנה האמריקאית פטי וילסון, שעיצבה תלבושות לזמרים בינלאומיים רבים אחרים. בווידאו קליפ ניתן לראות את אניטה לבושה בשלל בגדים, ותסרוקות שונות. לאורך כל הקליפ המקומות בהם אניטה רוקדת וזזה מתחלפים במהירות. חלק מהמקומות צולמו במכבסות, מסעדות, מרכזי קניות וכולי. הווידאו קליפ זכה להצלחה עולמית ונכון לספטמבר 2017, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-150 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לשישי הנצפה ביותר של אניטה. מידע על הסינגל "Paradinha" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Paradinha" באתר Genius סרטון השיר "Paradinha" באתר יוטיוב YouTube Stats of Anitta - Paradinha | Video Oficial, kworb.net "Anitta lança música e clipe de 'Paradinha', sua faixa em espanhol". G1 (בפורטוגזית). נבדק ב-2017-09-01. Anitta (2017-05-31), Anitta - Paradinha | Video Oficial, נבדק ב-2017-09-01 Anitta YouTube Statistics and History, kworb.net Anitta ganha placa por 2 bilhões de streams de "Paradinha", "Sim ou Não" e "Sí o No", portalpopline.com.br (בפורטוגזית)
שרל'ה (ריקוד)

ריקוד השֶׁר (מיידיש: שער – מספריים), הנקרא גם שֶׁרֶלֶ'ה (שערעלע), הוא ריקוד יהודי מזרח-אירופי בסגנון הכליזמר. הריקוד נכתב במשקל ארבעה רבעים ומיועד לריבוע של ארבעה זוגות מחוללים, בדומה לקוודריל. הזוגות מתקרבים ומתרחקים, מתחלפים במקומות, מבקרים זה את זה, מסתובבים במעגלים ומפזזים בשורות. תנועות חיתוך המעגל שהזוגות מבצעים הם ככל הנראה מקור שמו של הריקוד. הריקוד היה פופולרי בין יהודי מזרח אירופה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בקיבוצים רבים היה נהוג לרקוד את השרל'ה במסיבות כלולות של בני ובנות הקיבוצים, ככל הנראה כמעין מחווה לעולם שממנו הגיעו ההורים, מייסדי הקיבוצים. הריקוד בוצע על הבמה, בתחפושות, תוך גילום דמויות ומנהגים ובלבוש חגיגי כמו זה שהיה נהוג באירופה של תחילת המאה ה-20. video: Yiddish Klezmer Dancing: Sher, סרטון באתר יוטיוב Der nayer sher בשביס זינגר, תשמעו סיפור, תרגמה מיידיש והוסיפה הקדמה ואחרית דבר: בלהה רובינשטיין, עם עובד, ת"א 2015, ע' 80 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גדי בלטיאנסקי

גדי בלטיאנסקי (נולד ב-23 בינואר 1961 בסנטיאגו, צ'ילה) הוא מנכ"ל יוזמת ז'נבה, מרצה לדיפלומטיה ציבורית ומומחה לסכסוך הישראלי-פלסטיני, תהליך השלום הישראלי-פלסטיני וליחסי ישראל-ארצות הברית. בעבר כיהן כיועץ תקשורת לראש הממשלה אהוד ברק, כחבר בצוותי המשא ומתן לשלום, כדובר שגרירות ישראל בוושינגטון וכעיתונאי בידיעות אחרונות. בלטיאנסקי היה חבר מערכת ידיעות אחרונות בתפקידי כתיבה ועריכה. הוא כיהן כדיפלומט בשירות החוץ הישראלי ושירת בין היתר, כקונסול במיאמי ודובר השגרירות בוושינגטון, ובארץ מילא שורה של תפקידים בהם יועץ לסגן שר החוץ יוסי ביילין וממלא מקום דובר המשרד. בשנים 1998–1999 כיהן כיושב ראש ועד העובדים של המשרד. בשנים 1999–2001 שימש כיועץ התקשורת של ראש הממשלה אהוד ברק והשתתף במשא ומתן לשלום עם סוריה והפלסטינים. בשנת 2003 היה בין מקימי יוזמת ז'נבה ומאז מכהן כמנכ"ל הארגון העוסק בחינוך לשלום ובקידום התהליך המדיני. כמו כן, שימש כיועץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים בכירים ולקמפיינים פוליטיים של מפלגות שונות. בלטיאנסקי מרצה בכנסים בינלאומיים רבים ברחבי העולם, לרבות מטעם האו"ם ובאוניברסיטאות ומכוני מחקר. בישראל הוא מלמד תקשורת ודיפלומטיה ציבורית. לבלטיאנסקי תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ומדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. כמו כן, הוא עמית קרן וקסנר. רשימת הפרסומים באנגלית של גדי בלטיאנסקי, בקטלוג הספרייה הלאומית אוריה שביט, "גורם בכיר במטוסו של ראש הממשלה" (פורסם בעיתון הארץ ב-8 במרץ 2001) עפר שלח, התפטרות בלטיאנסקי: ההבדל הדק בין מידע לתחמון, באתר ynet, 20 בנובמבר 2000 סרטון - גדי בלטיאנסקי - "אין עם מי לדבר", ערוץ יוטיוב של אוניברסיטת תל אביב כתבה - Nora Boustany, A FAREWELL TO EMBASSY ROW (פורסם בעיתון "הוושינגטון פוסט" ב-15 ביולי 1998) אוריה שביט, גורם בכיר במטוסו של ראש הממשלה, באתר הארץ, ‏08/03/2001
A Selena Tribute

A Selena Tribute (בעברית: מחווה אל סלינה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז. השיר יצא לאור ב-4 במאי 2015, תחסת חסותה של חברת התקליטים אפיק רקורדס. השיר הוקדש לסלינה קינטנייה-פרס הידועה בשמה הראשון סלינה, שהייתה זמרת-יוצרת, שחקנית, דוגמנית ומעצבת אופנה אמריקאית ממוצא מקסיקני אשר כונתה "מלכת מוזיקת הטחאנו", ו"המקבילה המקסיקנית למדונה". השיר לא זכה להצלחה רבה והצליח בשיאו להיכנס שני מצעדים שונים, כאשר באחד מהם הצליח להגיע למקום השלישי. את השיר כתבו קית' תומאס, פיט אסטודילו, סלינה והוא הופק על ידי גרג ויקרס, תומאס, בראיינט סיונו. לופז לא לקחה חלק בכתיבה או בהפקה, אך בכל זאת רצתה לשיר את השיר כמחווה אל סלינה, שאותה כיבדה והעריצה עוד בילדותה. לשיר לא יצא ווידאו קליפ, אך לופז הופיע איתו פעמים רבות במקומות רבים. סרטון השיר "A Selena Tribute" באתר יוטיוב Jennifer Lopez, Biography.com (באנגלית)
מכאן הדרך

מכאן הדרך הוא אלבומו העשירי של דני סנדרסון, שיצא בשנת 2017. העבודה על האלבום הייתה שונה מכל אלבומיו הקודמים של סנדרסון, ונעשתה בשיטת ה"איסוף", כפי שהוא מכנה אותה. כמחצית משירי האלבום שוחררו כסינגלים בין השנים 2012 ל-2016, מיד לאחר הקלטתם, בעוד האלבום השלם רוקם עור וגידים. במהלך תקופה זו עזבו תמר אייזנמן, יותם בן חורין ורוית הראל את הלהקה המלווה של סנדרסון, ואת מקומם תפסו הילי בוימל, מיקי ורשאי ואורית שלום. שירי האלבום מבוצעים על ידי ההרכבים השונים שהתקיימו לאורך התקופה. בעוד שהסגנון המוזיקלי דומה לאלבומיו הקודמים, מילות השירים מציגות פן יותר אישי ופרטי של סנדרסון, והאלבום כולל פחות שירים הומוריסטיים ושירי "סאגה" עלילתיים. שיר הנושא, "מכאן הדרך", מוקדש לנכדו של סנדרסון. האלבום גם כולל, לראשונה מאז "הלא נודע", קטע אינסטרומנטלי בשם "קוזה נוסטרה" המתבסס על המוזיקה האיטלקית. לאלבום צורף כבונוס השיר "לכל אחד יש כוכב", שהוקלט ב-1995 בזמן שידורה של תוכנית האירוח שסנדרסון הגיש. האלבום התקבל באהדה על ידי המבקרים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון. דני סנדרסון - מילים, לחן, גיטרות ושירה כפיר בן ליש - גיטרה אקוסטית ושירה הילי בוימל - גיטרה חשמלית ושירה בשירים "לא כדאי לי", "עמק המסתור", "האיש עם הכובע", "תתני לו להסביר", "קוזה נוסטרה", "מקנא בציפורים", "גורל שדוד" ו"להציל את העולם" מיקי ורשאי - בס ושירה בשירים "לא כדאי לי", "עמק המסתור", "האיש עם הכובע", "תתני לו להסביר", "קוזה נוסטרה", "מקנא בציפורים", "גורל שדוד" ו"להציל את העולם" אורית שלום - שירה בשירים "לא כדאי לי", "עמק המסתור", "האיש עם הכובע", "תתני לו להסביר", "קוזה נוסטרה", "מקנא בציפורים", "גורל שדוד" ו"להציל את העולם" עידו זלזניק - קלידים ושירה בשירים "לא כדאי לי", "עמק המסתור", "האיש עם הכובע", "תתני לו להסביר", "קוזה נוסטרה", "מקנא בציפורים", "גורל שדוד", "להציל את העולם" ו"מכאן הדרך" אמיר ברסלר - תופים בשירים "עמק המסתור", "האיש עם הכובע", "תתני לו להסביר" ו"קוזה נוסטרה" תמר אייזנמן - גיטרה ושירה בשירים "בוכה וגם צוחק" ו"מכאן הדרך" יותם בן חורין - בס ושירה בשירים "בוכה וגם צוחק" ו"מכאן הדרך" שי וצר - תופים בשירים ""בוכה וגם צוחק", "לא כדאי לי", "מקנא בציפורים", "גורל שדוד", "להציל את העולם" ו"מכאן הדרך" רוית הראל - שירה בשירים "בוכה וגם צוחק" ו"מכאן הדרך" שאול עשת - קלידים בשיר "בוכה וגם צוחק" מאיה בלזיצמן - צ'לו בשירים "לא כדאי לי" ו"גורל שדוד" אבנר קלמר - כינור בשירים "קוזה נוסטרה" ו"גורל שדוד" יוליה קליין - כינור בשיר "גורל שדוד" גליה חי - ויולה בשיר "גורל שדוד" מתן גוב ארי - פלוגהורן בשיר "לא כדאי לי" בוריס מרצ'ינובסקי - אקורדיון בשיר "קוזה נוסטרה" שלומי אלון - סקסופון טנור ובריטון בשיר "להציל את העולם" ספי ציזלינג - חצוצרה בשיר "להציל את העולם" יאיר סלוצקי - טרומבון בשיר "להציל את העולם" נאור דיין - גיטרה בשיר "לכל אחד יש כוכב" רועי זוארץ - קלידים בשיר "לכל אחד יש כוכב" יקי לוי - תופים בשיר "לכל אחד יש כוכב" שי להב, סנדרסון החדש מתוק כתמיד, וצובט את הלב, באתר ynet, 2 בפברואר 2017 נדב מנוחין‏, נהנה מהדרך: דני סנדרסון יודע להנעים גם באלבום ממוצע, באתר וואלה, 14 בפברואר 2017 אלעד בילו, דני פרווה: החדש של סנדרסון בסדר גמור. לא יותר, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2017 בן שלו, האלבום החדש של דני סנדרסון רענן ורלוונטי, באתר הארץ, 16 בפברואר 2017
חסקין

האם התכוונתם ל... גילי חסקין – מורה דרך ישראלי; נכדו של יצחק אלחנן חסקין יצחק אלחנן חסקין – פעיל ציוני-סוציאליסטי ביישוב; סבו של גילי חסקין לואיס צ'סקין (אנ') – פסיכולוג ומומחה לשיווק יהודי-אמריקאי משה חסקין – רב בליטא ובאוקראינה ולאחר מכן בירושלים
A Year Without Rain

A Year Without Rain (בעברית: שנה ללא גשם) הוא אלבום האולפן השני של הלהקה האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. האלבום יצא ב-21 בספטמבר 2010, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס. ביצירת האלבום השתתפו מפיקים ופזמונאים שונים, אשר עשו זאת גם כן בשנת 2009, באלבום הבכורה של הלהקה, Kiss & Tell. עקב הצלחת הסינגל, "Naturally", שנכלל באלבום הקודם, החליטה הלהקה להוציא אלבום המכיל ברובו את שני הסגנונות: דאנס-פופ וסינת'פופ, בשונה מאלבום הבכורה שהיה משויך לסוגת הפופ רוק. ברוב הרצועות באלבום יש שימוש באוטו-טיון. האלבום קיבל ביקורות מעורבות ומבקרים העידו עליו כשיפור מהאלבום הראשון של הלהקה. האלבום הגיע בארצות הברית למקום הרביעי במצעד האלבומים הרשמי של המדינה, תוך שנמכר בכ-66 אלף עותקים בשבוע הראשון לצאתו. עד כה, הנפיק האלבום שני סינגלים שזכו להצלחה במצעד הבילבורד הוט 100. בינואר 2011 הוסמך האלבום כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ובכך הפך לאלבום הזהב השני של הלהקה. "Round & Round" - השיר יצא לאור ב-22 יוני 2010 כסינגל המוביל מתוך האלבום. השיר בעל אופי אלקטרוני ובעל מקצב טכנו. כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה שונים. כמו כן, הצליח השיר להגיע אל המקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשירה המצליח ביותר של הלהקה באותה העתה הקליפ של השיר צולם במאי 2010 בבודפשט, הונגריה, בסמוך לצילומי הסרט "מונטה קרלו". הקליפ יצא לאור ב-20 ביוני 2010 ושודר בערוץ דיסני, ומאוחר יותר עלה לערוץ ה-Vevo של הלהקה. "A Year Without Rain" - השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2010 כסינגל השני והאחרון מהאלבום, ומהווה גם את שיר הנושא מתוכו. עבור השיר יצאה גרסה בשפה הספרדית שזכתה להצלחה ונקראה "Un Año Sin Lluvia". גומז קראה לאלבום על שם השיר כי היא רצתה לבסס את כל השירים האחרים סביבו. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר יורודאנס המשלב בתוכו את סגנון הדיסקו. מבקרי המוזיקה נתנו לשיר ביקורות חיוביות והחמיאו להיותו בלדת דאנס. קליפ השיר צולם במדבר מוהאבי שבקליפורניה. בנוסף לכך, שודר הקליפ לראשונה ב-3 בספטמבר 2010 בערוץ דיסני, מיד לאחר הבכורה הטלוויזיונית של הסרט "קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון". השיר זכה למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית, על מכירות של שני מיליון עותקים במדינה. מידע על האלבום A Year Without Rain באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Year Without Rain באתר AllMusic האלבום A Year Without Rain באתר Discogs האלבום A Year Without Rain באתר ספוטיפיי Zac Brown Band Bows At No. 1 on Billboard 200, בילבורד, ‏29 בספטמבר 2010 (באנגלית)
תן לזמן ללכת

תן לזמן ללכת הוא אלבומו החמישי של הזמר חיים משה שיצא בשנת 1984. בסוף שנת 1984, "אחים ראובני" האמרגנים והמפיקים של זוהר ארגוב באותה עת, שחררו אותו מהחוזה שנתיים לפני מועד הסיום בגלל שקיעתו בסמים. באותה תקופה החל שיתוף פעולה חדש של האחים ראובני עם חיים משה, כך יוצא אלבומו החמישי של משה "תן לזמן ללכת". רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו בידי היוצר אביהו מדינה, יחד עם הכותבים ציון שרעבי ויורם הראל-חיימוב. השירים הבולטים באלבום היו שיר הנושא, "תן לזמן ללכת", שדורג במקום ה-21 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ה (1985) – שירו הראשון של משה שדורג במצעד הפזמונים העברי השנתי, "למה אל" שאיתו משה הופיע בסרט "כאסח" ו"ממה אתה בורח". שירים נוספים שבלטו היו: "לבד יושבת", "ילדונת" (שבוצע במקביל גם על ידי הזמר ישי לוי), יחד עם שיר ארץ-ישראל שנכתב במיוחד על ידי יורם טהרלב ונורית הירש בשם "רומנסרו תל אביב" לציון 75 שנים לעיר העברית הראשונה. בתקופה זו התחיל משה להוות אלטרנטיבה לזוהר ארגוב שהיה המוביל הבלעדי במוזיקה המזרחית באותן שנים. בשנת 1997 יצא האלבום בגרסת תקליטור (CD). ישנו הבדל קטן בין התמונה של עטיפת התקליט לבין תמונה של עטיפת התקליטור והקלטת. בעטיפה של התקליטור והקלטת מופיעה תמונה אחרת שצולמה באותו סט תמונות. סדר השירים בגרסת הקלטת וה-CD היה קצת שונה: 1. "ממה אתה בורח", 2. "תן לזמן ללכת", 3. "ישבנו יחד חבריה" וההמשך זהה לגרסת התקליט. בתקליט: שירים: 1–5 - צד א', שירים: 6–10 - צד ב'. עיבודים והפקה מוזיקלית: ננסי ברנדס (מלבד: "רומנסרו תל אביב" - רוני וייס ו-"למה אל" - אורי קריב).
קרן הקולנוע הרוסי

קרן הקולנוע הרוסי (רשמית: הקרן הפדרלית לתמיכה כלכלית וחברתית בקולנוע הרוסי; ברוסית: Федера́льный фонд социа́льной и экономи́ческой подде́ржки оте́чественной кинематогра́фии, ידוע בקצרה כקרן הקולנוע, Фонд кино́‏) היא קרן ממשלתית לאומית שנוסדה על ידי משרד התרבות של רוסיה כגוף לעידוד ותמיכה בסרטי קולנוע ובאולפני קולנוע רוסיים. הקרן הוקמה בהחלטת ממשלת הפדרציה הרוסית במלאת 101 שנה לקולנוע הרוסי ב-16 בינואר 1995. יחד עם משרד התרבות הרוסי, הקרן מהווה לאחד הרגולטורים הממשלתיים החשובים ביותר בתחום הפקות הקולנוע ברוסיה. הקרן ידועה בעריכת אירועי גיוס כספים עבור אולפני הקולנוע ברוסיה שבמסגרתם האולפנים מציגים לבכירי הקרן את הפרויקטים שלהם לשנים הקרובות בעוד בכירי הקרן בוחרים האם הפרויקטים יזכו למימון ממשלתי או לא. משנת 2015 הקרן מפעילה את מאגר המידע האוטומטי הפדרלי המאוחד על נתוני הכנסות מהקרנת סרטים בבתי הקולנוע (ЕАИС). אתר האינטרנט הרשמי של קרן הקולנוע הרוסי מאגר הנתונים הפדרלי על הכנסות בתי הקולנוע מסרטים, שמופעל על ידי קרן הקולנוע קרן הקולנוע הרוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) «Фонд кино». — Официальный сайт Федерального фонда социальной и экономической поддержки отечественной кинематографии. // fond-kino.ru «Фонд кино». История, цели и задачи. Официальный сайт Федерального фонда социальной и экономической поддержки отечественной кинематографии // fond-kino.ru
דוד נחמיאש

הרב דוד נחמיאש (ה'תקצ"ג, 1833, מרוקו - ח' באלול ה'תרצ"ב, 9 בספטמבר 1932, ירושלים), היה אב בית הדין ורב העיר טנטא שבמצרים במשך 40 שנה. נולד בשנת ה'תקצ"ג (1833) במרוקו לסולטנה ולאברהם. בילדותו עלה עם הוריו לארץ ישראל והשתכן בירושלים, שם למד בישיבתו של הרב דוד בן שמעון ('הצוף דב"ש'). נישא לאסתר, ויחד נולדו להם חמישה ילדים: אברהם, יעקב (ז'אק), אסתר, רחל ושרה. לאחר שנסמך לרבנות, עבר לטנטא שבמצרים, לשמש כאב בית הדין וכרב העיר. באותה תקופה, בתי הדין הגדולים שבאלכסנדריה ובקהיר היו בעלי הסמכות הבלעדית לעסוק בענייני קידושין וגירושין במצרים, אך הרב רפאל אהרן בן שמעון, רבה הראשי של קהיר, שהכיר את הרב נחמיאש וידע על גדלותו בתורה, עוד מימי לימודיו בישיבתו של אביו, התיר לו באופן מיוחד לעסוק בעניינים אלו. הרב נחמיאש כיהן בתפקידו במשך כארבעים שנה. בערוב ימיו חזר לירושלים, ונפטר בה בהיותו בן 99 שנה בח' באלול ה'תרצ"ב (1932). נקבר בהר הזיתים, ואשתו קבורה בסמוך. ספרו מחנה ד"ן - חידושים על התורה, הש"ס, פוסקים ודרשות שונות, יצא לאור בדפוס צוקרמן בירושלים, בשנת ה'תרפ"ז (1927). בהקדמתו כתב: ”ובזה אני אומר, אם כיוונתי אל האמת, אין צריך לי התנצלות ולא הסכמות, כי כבר אמרו קבל האמת ממי שאמרה”. 'רבי דוד נחמיאש ז"ל', ההד, שנה ז חוברת יב, אלול תרצ"ב, עמ' יד רבי דוד נחמיאש(הקישור אינו פעיל), באתר MyTzadik דוד נחמיאש, באתר "החכם היומי"
החולצה הצהובה

החולצה הצהובה היא חולצת רכיבה בצבע צהוב, המוענקת למוביל בדרוג הכללי במרוץ האופניים, הטור דה פראנס. המוביל בדרוג הכללי במרוץ הוא הרוכב בעל הזמן המהיר ביותר, כאשר מחוברות תוצאות כל הקטעים היומיים, ומובאות בחשבון שניות בונוס שנצברו בסיומים ובמאוצי ביניים בקטעים היומיים. גם במרוצי הקטעים האחרים, דוגמת פריז - ניס ודופינה ליברה, שמארגנת חברת ASO, בעלת הטור דה פראנס, לובש המוביל בדרוג הכללי חולצה צהובה. בשנותיו הראשונות של המרוץ לא לבש המוביל חולצה צהובה. ידוע בוודאות, כי ב-1919 המנצח קיבל חולצה צהובה. לפי הסברה המקובלת, הצבע הצהוב נבחר בגלל העיתון הפופולרי ל'אקיפ שסיקר את הטור, ואשר דפיו היו צהובים. לפי סברה אחרת, הצבע הצהוב נבחר בגלל היותו לא פופולרי, והוא היה צבע הבד היחיד שהיה ניתן להוציא בהתראה קצרה. בג'ירו ד'איטליה חולצת המוביל היא החולצה הוורודה. כפי שסבור שבצרפת נקבע צבע החולצה על פי צבע דפי העיתון היומי שהוא המממן הראשי של המרוץ, כך גם באיטליה; הצבע הוורוד הוא צבע דפיו של עיתון הספורט הגדול במדינה, לה גזטה דלו ספורט, שמשמש כמממן הראשי של המרוץ מראשיתו. הנוהג של הענקת החולצה הוורודה החל ב-1931. בתחרות וולטה אספניה המוביל לובש חולצה אדומה. בסיום כל קטע יומי במרוץ, נערך בנקודת הסיום טקס הענקת הפרסים והחולצות. הענקת החולצה הצהובה למוביל בדרוג הכללי היא השנייה בסדר הענקת הפרסים (לאחר מתן הפרס למנצח הקטע היומי) ובמעמד זה לובש הרוכב המוביל את החולצה. במהלך הקטעים היומיים לובש המוביל את החולצה הצהובה ובצורה זו הוא זוכה גם לכבוד וגם מזוהה ביתר קלות על ידי שאר הרוכבים ועל ידי אמצעי התקשורת בכלל וצופי השידורים החיים בפרט. בדבוקת הרוכבים קיים נוהג בלתי כתוב, האומר כי יש לשמור על קצב אחיד במרוץ, בשעה שלובש החולצה הצהובה (או לובש חולצת המוביל במרוצי קטעים אחרים) נקלע לבעיה שאינה קשורה לכושרו הספורטיבי; אם בשל עצירה ל"שירותים" ואם בשל מעורבות שלו בנפילה או בשל תקלה טכנית. עם זאת, מאז תחילת שנות ה-2000, ובמיוחד בעשור האחרון, היו מקרים לא מעטים בהם לא נשמר נוהג ג'נטלמני זה. מדיה וקבצים בנושא החולצה הצהובה בוויקישיתוף לדוגמה, בקטע 16 בג'ירו ד'איטליה 2017, עצר המוביל, טום דימולן ל"שירותים" ומיד לאחר מכן החל ניסיון בריחה בדבוקה.Nibali wins queen stage of Giro d'Italia Dumoulin loses time after comfort break before Umbrailpass, ראו הפסקה האחרונה וסקר הקוראים בשאלה"האם היה צריך לחכות למוביל?", באתר cyclingnews.com‏, 23 במאי 2017
יחסי אסטוניה–בולגריה

יחסי אסטוניה–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין הרפובליקה הבולגרית. שתי המדינות הם ריבוניות, חברות מלאות בנאט"ו, בארגון האומות המאוחדות ובארגון האיחוד האירופי. בולגריה לא מיוצגת באסטוניה בדרג השגרירות אלא בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליית כבוד בעיר הבירה טאלין. אסטוניה מיוצגת בבולגריה הן בדרג הקונסולרי והן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות וקונסוליית כבוד בעיר הבירה סופיה. בולגריה הכירה באסטוניה ב-20 במאי 1921. בולגריה הכירה בכיבוש אסטוניה וברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה. למרות זאת, הכירה המדינה באסטוניה מחדש ב-26 באוגוסט 1991. שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ביניהן ב-10 בספטמבר 1991.  מדיה וקבצים בנושא יחסי אסטוניה–בולגריה בוויקישיתוף Estonian Ministry of Foreign Affairs about relations with Bulgaria
המוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית

המוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית שוכן במתחם הצי בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. זהו המוזיאון הראשי בין עשרת המוזיאונים הרשמיים של הצי והיחיד מביניהם המוקדש לתולדות הצי מאז היווסדו. ראשיתו של אוסף המוזיאון הייתה בתחילת המאה ה-19. אז החל איסוף פריטים ימיים במתחם הצי בוושינגטון. הפריט הראשון באוסף היה תותח ימי צרפתי שנוצק ב-1793. ב-1865, לאחר שגדל האוסף, הוא הועבר למיקום חדש במתחם וזכה להכרה כאחד מן המוזיאונים הפדרליים הראשונים. ב-1913 הועבר האוסף למיקום אחר, אך ב-1927 הוכנס לאחסנה למשך שמונה שנים. ב-1935 הוצב שוב האוסף בתצוגה בחלק משטחה של סדנת תותחים במתחם, ולאחר מלחמת העולם השנייה קיבל את השם "מוזיאון מפעל התותחים הימיים". ב-1961, לאחר שנסגרה הסדנה, שוכן המוזיאון בכל חלקי המבנה ביזמתו של ארלי ברק (Arleigh Burke), מפקד המבצעים הימיים של הצי דאז, תחת השם "מוזיאון ההיסטוריה הימית". הוא נפתח לציבור ב-1963. בין מבנה המוזיאון לבין קו המים של מתחם הצי על נהר אנקוסטיה שוכן פארק וילארד, שטח פתוח שבו מוצגים חלק מפריטי המוזיאון. כיום כפוף המוזיאון לפיקוד ההיסטוריה הימית והמורשת של הצי. יותר מ-90 אלף איש מבקרים בו מדי שנה. כיוון שהמוזיאון שוכן בבסיס צבאי פעיל קיימים עבורם סידורי כניסה מיוחדים אליו. המהפכה האמריקאית והברית עם צרפת המלחמות הנשכחות של המאה ה-19 מלחמת האזרחים האמריקנית מלחמת ארצות הברית–ספרד חקר הקוטב הדרומי הצי במלחמת העולם הראשונה הצי במלחמת העולם השנייה - בזירה האטלנטית, בזירת האוקיינוס השקט ובעורף הצי במלחמת קוריאה ניווט צוללות צי ארצות הברית אוסף המוזיאון כולל בין השאר את העתק המבנה העילי של האונייה קונסטיטושן, הבתיסקף טריאסט (אנ') - צוללת המחקר הראשונה למים עמוקים, תותח מאוניית המערכה הטבועה מיין, דגמים של האונייה USS מוניטור ושל אוניית המערכה מיזורי וחליפת החאקי של אדמירל צ'סטר נימיץ. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית (באנגלית)
בורנה צ'וריץ'

בורנה צ'וריץ' (בקרואטית: Borna Ćorić; נולד ב-14 בנובמבר 1996) הוא טניסאי קרואטי מקצועני. נכון לאוגוסט 2023 מדורג צ'וריץ' במקום ה-23 בעולם בסבב ה-ATP. בשיאו דורג במקום ה-12 בעולם (12 בנובמבר 2018). עד כה זכה ב-3 תארים ביחידים. צ'וריץ' נולד בזאגרב, בנם של דמיר וז'לז'קה ולו אחות אחת. בגיל חמש החל לשחק טניס. ב-2013 זכה בטורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה. באותה שנה זכה בחמישה טורנירי פיוצ'ר. ב-2014 זכה לראשונה בטורניר צ'לנג'ר כשגבר על מאלק ג'זירי בטורניר איזמיר. באליפות ארצות הברית הפתוחה הודח בסיבוב השני. את השנה סיים במקום ה-93 בדירוג ATP והיה בכך לשחקן הצעיר יותר בין מאה המדורגים הראשונים. ב-2015 העפיל עד הסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ועד לסיבוב השני באליפות וימבלדון, ביתר טורנירי הגראנד סלאם הודח כבר בסיבוב הראשון. באותה שנה זכה בטורניר הצ'לנג'ר השני בקריירה, בברנקייה שבקולומביה. בינואר 2016 העפיל לראשונה לגמר טורניר סבב 250 של ה-ATP, כשהפסיד בגמר אליפות צ'נאי בהודו לסטאן ואוורינקה. באפריל הפסיד לפדריקו דלבוניס בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני במרוקו. באפריל 2017 זכה לראשונה בטורניר סבב 250 כשגבר בגמר טורניר גרנד פרי חסן השני על פיליפ קולשרייבר. במרץ 2018 הודח בידי רוג'ר פדרר בחצי גמר טורניר אינדיאן וולס מאסטרס. ביוני 2018 גבר על פדרר בגמר טורניר האלה בגרמניה והעפיל למקום ה-21 בעולם. באוגוסט 2022 הפך לזוכה בטורניר המאסטרס 1000 בעל הדירוג הנמוך בהיסטוריה. צ'וריץ' חבר נבחרת גביע דייוויס של קרואטיה משנת 2013. ב-2016 סייע לנבחרת להעפיל לגמר הטורניר. מדיה וקבצים בנושא בורנה צ'וריץ' בוויקישיתוף בורנה צ'וריץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) בורנה צ'וריץ', באתר olympedia.org בורנה צ'וריץ', באתר ה-ATP בורנה צ'וריץ', באתר ה-ITF בורנה צ'וריץ', באתר גביע דייוויס בורנה צ'וריץ' - תארים וגמרים, באתר ATP
מרדכי פנחס חסון

מרדכי פנחס חסון (28 במאי 1894 – 7 בדצמבר 1979) היה בנקאי ישראלי, ממקימי לשכת החליפין לניירות ערך, ומנכ"ל משותף בבנק לאומי. חסון נולד ב-28 במאי 1894 לחנוך ולקלרה בחברון. הוא התחנך בחדר ובישיבות. בשנת 1910, החל לעבוד כפקיד בבנק אנגלו-פלשתינה בחברון עד לשנת 1915, אז התגייס לצבא העות'מאני. בצבא שירת חסון בדמשק עד לשנת 1918. בשנת 1918, חזר לעבוד בבנק אנגלו-פלשתינה ביפו, ולאחר שנה, ב-1919, הועבר לסניף הבנק בביירות. בשנת 1921, קיבל רשות חתימה (Signatory) מהבנק. בשנת 1922, חזר חסון לעבוד בסניף הבנק ביפו, ולאחר מכן עבר לסניף בתל אביב. במשך השנים הפך חסון למנהל בכיר בבנק. בטבח חברון (תרפ"ט) נרצחו הוריו קלרה והרב חנוך חסון. בעקבות עליתם לארץ של בנקאים גרמנים יהודים בשנות ה-30 של המאה ה-20, הקים בנק אנגלו-פלשטינה בספטמבר 1935 את לשכת החליפין לניירות ערך. פעילות לשכת החליפין רוכזה במשרד של חסון עד לשנת 1953, אז הוחלפה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. על תרומתו של חסון בהקמת הבורסה לניירות הערך, ועל סיועו בענייני אוצר המדינה ובעיות מטבע זר, הוענק לו בשנת 1976 פרס יקיר העיר תל אביב. ב-7 בדצמבר 1979, בגיל 85, נפטר חסון בתל אביב. חסון נישא לשושנה אביטבול בשנת 1928. לזוג היו כ-4 ילדים: לאה, חנוך, מרים, דן. חסון היה פעיל במספר ועדות וארגונים וביניהם ועד הקהלה, ועד העדה הספרדית בתל אביב, ארגון בני ברית ובמועדון הציוני קדימה בביירות. מדיה וקבצים בנושא מרדכי פנחס חסון בוויקישיתוף יובל 75 שנה לבנק לאומי הוא סיפור של אנשים. מתי נכנסת אתה לתמונה?, מעריב, 19 באוגוסט 1977 גד ליאור, אן זי - פון אינן, האוניברסיטה הפתוחה - עסקים אסתר אם־טל, ההגדה לבית אפ"ק, דבר, 30 ביוני 1967 דוד תדהר (עורך), "מרדכי פנחס חסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1487 המכון לחקר שימושי קרקע, מהדורה 49, קרקע, יולי 2000, עמ' 98 אתר הבורסה - אבני דרך בורסאיות, באתר www.tase.co.il(הקישור אינו פעיל) אלה יקירי תל-אביב, מעריב, 19 באפריל 1976