laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהושע צבי טבצ'ניק

יהושע צבי (גרישה) טבצ'ניק (תבורי) (24 באוגוסט 1896 – 1971) היה אדריכל ישראלי-אמריקאי שפעל בארץ ישראל ובארצות הברית. עבודתו הייתה משופעת במוטיבים מזרחיים ויהודיים. תבליטים של מנורת שבעת הקנים, עיטורים של מגן דוד וויטראז'ים של עיטורי דקלים, עצי תמר, רימונים ומעקות גג דמויי קרנות המזבח שהיו בבית המקדש בירושלים. טבצ'ניק נולד בעיירה דובובה במחוז אומן שבאוקראינה לרב קלמן טבצ'ניק, רב בעיר אודסה ולחוה בת הרב משה אהרון ברדיצבסקי ואחותו של הסופר מיכה יוסף ברדיצ'בסקי. עד גיל 12 למד בישיבה ואחר כך למד בבית ספר לאומנות באודסה במשך שלוש שנים ועוד שלוש שנות התמחות. ב-1912 הגיע לירושלים והשתלם בבצלאל, אדריכלות בסגנון עברי שיצר בוריס שץ. חזר לרוסיה ועבד כאדריכל עצמאי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 עלה לארץ ישראל באוניה רוסלאן עם אשתו נדיה והם התגוררו בתל אביב. הוא החל לתכנן בתים בתל אביב, במושבות הדרום ובירושלים. ב-1921 תכנן את שכונת נורדיה ויעץ לוועד תושבי תל נורדוי. בתל אביב נולדו שתי בנותיו תמרה ואסתר. טבצ'ניק בחר לבנות ולעטר את הבניינים שתכנן עם מוטיבים יהודים מובהקים כמו תמר, ולכן הוסיף לשם משפחתו הלועזי שם עברי תבורי. בשנת 1923 ניגש למכרז על תפקיד אדריכל העיר תל אביב אותו הפסיד ליהודה מגידוביץ. במהלך בניית "בית דוד" ברחוב אלנבי 79, הסתכסך עם יהודה מגידוביץ', בשערורייה שלימים זכתה בכינוי "שביתת דוד", פועלי הבניין בתל אביב לא היססו במהלך השביתה אפילו לשגר אליו איומים אלימים, והוא חשש לחייו. בשנת 1925, פחות משש שנים לאחר עלייתו לארץ, עבר להתגורר בברוקלין, ניו יורק ושם המשיך בעבודתו כאדריכל. מבין הבתים שבנה שם ידוע מבנה בית כנסת שנבנה בסגנון עברי ויהודי, בסגנון שאפיין את הבתים שבנה בתל אביב. בית היתומים דיסקין – שכונת גבעת שאול במערב ירושלים בית סקופסקי – רחוב נחלת בנימין 5, תל אביב בית הדקל (בית איסר כהן) – רחוב נחלת בנימין 8, תל אביב בית לייטס-סורוקה – רחוב נחלת בנימין 10, תל אביב בית ולודבסקי – רחוב קלישר 15, תל אביב בית אלכסנדר פרומקין – רחוב נחלת בנימין, תל אביב בית עו"ד אלחנן קרבסרסקי – רחוב אלנבי 73, תל אביב בית שמואל דוד – רחוב אלנבי 79, תל אביב הבית הירוק – רחוב יהודה הלוי 2, תל אביב בית סקופסקי, נחלת בנימין 5, תל אביב בית היתומים דיסקין, שכונת גבעת שאול במערב ירושלים בית הדקל, נחלת בנימין 8, תל אביב בית לייטס-סורוקה, נחלת בנימין 10, תל אביב בית שמואל דוד, רחוב אלנבי 79, תל אביב הסגנון האקלקטי בארץ ישראל מדיה וקבצים בנושא יהושע צבי טבצ'ניק בוויקישיתוף רון פז, בלקוני פאב, נחלת בנימין 5: אלמנטים יהודיים וארץ-ישראליים-מזרחיים, באתר גלובס, 27 ביולי 2003 יהושע צבי טבצ'ניק, באתר שלט-ו-פדיה מלחמת הפועלים, באתר VTLV,‏ 24 בפברואר 2023 בית שמואל דוד, באתר לוטוס הזהב שלט: תל אביב – מבנים לשימור – נחלת בנימין 5, בית סקופסקי, באתר שלט-ו-פדיה שלט: תל אביב – מבנים לשימור – נחלת בנימין 10, באתר שלט-ו-פדיה שלט: תל אביב – מבנים לשימור – קלישר 15, בית ולודבסקי, באתר שלט-ו-פדיה הספד לבית הירוק ברחוב יהודה הלוי 2, באתר מועצה לשימור אתרי מורשת בישראל (ע"ר)
תאודואלד

תאודואלד (Theudoald, או תאודאלד Theodald; בערך 708 – 741) היה המאיורדומוס (ראש הארמון) הפרנקי לזמן קצר בשנת 714, לאחר מותו של סבו, פפין האמצעי. תאודואלד היה הבן החוקי, אך מאוחר יותר נטען שהוא לא חוקי, של גרימואלד הצעיר (בנם של פפין האמצעי ופלקטרודיס (אנ')) ותאודסינדה (אנ') מפריזיה (בתו של המלך רדבוד (אנ')). לפיכך, הוא היה נכדו של המלך הפריזי. סבתו של תאודואלד, פלקטרודיס, ניסתה לגרום לסבו, פפין, להכיר בו כיורש הלגיטימי של כל אדמות הפיפינים, במקום קרל מרטל. לאחר מותו של פפין, בשנת 714, מונה תאודואלד למאיורדומוס של הממלכה הפרנקית (כמסתבר, בגיל 6 בלבד). אולם בשנת 715 הכתירה האצולה את רגנפריד (אנ') למאיורדומוס של נויסטריה ואת קרל מרטל למאיורדומוס של אוסטרזיה. רגנפריד הביס את תאודואלד וכוחותיו בספטמבר 715 בקרב קומפיין (אנ'); תאודואלד חזר לקלן. סבתו נכנעה בשמו בשנת 716 לכילפריך השני מנויסטריה ולרגנפריד. למרות שקרל מרטל הוכרז כיורשו של פפין מהרסטל, כאשר תפס את השלטון, הוא אפשר לאחיינו לחיות, במקום להרוג אותו, כפי שהיה נהוג לעיתים קרובות בימי הביניים. תאודואלד מת, כפי הנראה הרגו אותו, בסביבות שנת 741, לאחר מותו של קרל מרטל, דודו ומגנו.
שרון לויני

שָׁרוֹן לָוִינְי (באנגלית: Sharon Lavigne; נולדה במאי 1950) היא פעילת צדק סביבתי אמריקאית מלואיזיאנה, המתמקדת במאבק במפעלים פטרוכימיים באזור המכונה "סמטת הסרטן" (אנ'). היא זכתה במספר פרסים על פעילותה, כולל מדליית לאטארה (אנ') לשנת 2022 - הכבוד הגבוה ביותר עבור קתולים אמריקאים, ופרס גולדמן לפעילות סביבתית לשנת 2021. לויני נולדה וגדלה במחוז סנט ג'יימס, לואיזיאנה, הנמצא בלב אזור "סמטת הסרטן", אזור שבו יש ריכוז גבוה של מפעלים פטרוכימיים וכתוצאה מכך גם רמות גבוהות של זיהום אוויר ומחלות סרטן בקרב האוכלוסייה המקומית. לויני העידה בפני הקונגרס האמריקאי והקימה ארגון המבוסס על אמונה דתית בשם "RISE St. James", שמטרתו למנוע את התרחבות והחמרת זיהום האוויר הנובע ממפעלי הפטרוכימיה באזור. בנוסף לפעילותה במסגרת RISE St. James, לויני היא שותפה בקואליציה נגד סמטת המוות (Coalition Against Death Alley), ארגון אזורי למען צדק סביבתי. כמו כן, היא תובעת בתיק "White Hat v. Landry", תביעה משפטית בתחום הצדק הסביבתי המתמקדת בשינויים בחוקי הנפט והגז של לואיזיאנה. אחד מתחומי הפעילות המרכזיים של לויני הוא הגנה על המורשת התרבותית של הקהילה האפרו-אמריקאית באזור. בשנת 2019 היא הובילה את המאבק הקהילתי נגד הקמת מפעל של חברת Formosa Plastics, שהיה עלול לפגוע בקבר עבדים היסטורי באזור. בדצמבר 2020, נעצר תהליך הקמת המפעל בצו בית משפט, לאחר שהוגשה תביעה סביבתית בטענה שהמפעל עלול לגרום לזיהום אוויר החורג מהתקנים הפדרליים. לפני כן, הצליחה לויני לעצור פרויקטים דומים של חברות כימיה אחרות, כגון Wanhua Chemical Group ו-South Louisiana Methanol. בשנת 2021, זכתה לויני בפרס גולדמן לפעילות סביבתית, ובשנת 2022 הוענקה לה מדליית לאטארה מאוניברסיטת נוטרדאם. בשנת 2024 נכללה ברשימת טיים 100 של מגזין טיים. לויני פרשה מעבודתה כמורה לחינוך מיוחד. אביה היה חקלאי קני סוכר באזור, ואמה עבדה כמנהלת משק בית. משפחתה השתתפה בפעילויות למען זכויות האזרח במהלך התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח של ארצות הברית. לויני היא קתולית ומשתייכת לקהילת הכנסייה הקתולית סנט ג'יימס במחוז סנט ג'יימס, לואיזיאנה. מדיה וקבצים בנושא שרון לויני בוויקישיתוף Sharon Lavigne | Catholic Climate Covenant, catholicclimatecovenant.org (באנגלית אמריקאית) Sharon Lavigne, Goldman Environmental Prize, ‏2022-03-18 (באנגלית אמריקאית) By William Barber II, Sharon Lavigne: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
ג'ון דייוויד קולס

ג'ון דייוויד קולס (באנגלית: John David Coles) הוא במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. בשנת 2015 הועמד לפרס אמי עבור עבודתו כבמאי ב"בית הקלפים". בגיל 17 צילם את סרטו הראשון באורך מלא, גרסה חדשה ל-Casablanca‏ (1942). בזמן לימודיו בממכללת אמהרסט ביים קולס סרט תיעודי על מוסד הלימודים, ששודר ב-PBS. זמן קצר לאחר מכן ביים סרטים קצרים עבור Saturday Night Live של NBC ופרסומות שיווקיות ל-AT&T ופפסי קולה. בשנים 1983–1984 מונה כעורך של הסרטים "ראסטי ג'יימס" ו-"מועדון הכותנה". פריצתו לסצנה הקולנועית כבמאי הגיעה ב-1989, אז עלה Signs of Life לאקרנים. הוא זכה על כך בפרס המבקרים הבין־לאומי בפסטיבל הסרטים האמריקאי בדוביל שבצרפת. לאחר מכן ביים את Rising Son‏ (1990) ו-Darrow‏ (1991). בשנות ה-90 החל לביים סדרות טלוויזיה: William Tell‏ (1987), I’ll Fly Away‏ (1991) ו-Going to Extremes‏ (1992). מאז ביים עשרות סדרות נוספות, דוגמת "הומלנד" (2015), "תחנת ברלין" (2016) ו"נובמבר 1963" (2016). קולס קיבל קרדיטים נוספים בהפקתם של "בייטס מוטל" (2014), Damages‏ (2007), "צדק פרטי" (2011), "סקס והעיר הגדולה" (1999–2002) ו"הבית הלבן" (2002–2003). הוא היה המפיק הראשי של הסדרות "אלמנטרי" (2013), "חוק וסדר: כוונה פלילית" (2012) ו"ניו אמסטדרם" (2018). בשנת 2015 הועמד לפרס אמי עבור עבודתו כבמאי ב"בית הקלפים". ג'ון דייוויד קולס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון דייוויד קולס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון דייוויד קולס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "John David Coles". Television Academy (באנגלית). נבדק ב-2024-03-31.
וואנג צ'ואנפו

וואנג צ'ואנפו (בסינית: 王传福; נולד ב-8 באפריל 1966) הוא כימאי, יזם מיליארדר סיני, ומייסד, יו"ר ומנכ"ל חברת BYD, הנחשבת לאחת מהחברות המובילות בעולם בתחום ייצור הסוללות, הרכבים החשמליים וטכנולוגיות האנרגיה הירוקה. וואנג נולד במחוז ווּוֵי שבפרובינציית אנחווי בסין למשפחה של חקלאים עניים. במהלך לימודיו בתיכון, איבד את שני הוריו, ומאז נאלץ להסתמך על אחיו ואחותו הבוגרים שדאגו לו במהלך שנותיו כנער. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, וואנג למד כימיה פיזיקלית של מתכות באוניברסיטת התעשייה של דרום-מרכז סין (כיום האוניברסיטה הדרום-מרכזית), שם סיים את לימודיו בשנת 1987. בהמשך השלים תואר שני במכון המחקר הכללי למתכות לא-ברזליות בבייג'ינג (כיום קבוצת GRINM) בשנת 1990. לאחר לימודיו, וואנג עבד מספר שנים כחוקר בחסות הממשלה בתחום המתכות הלא-ברזליות. בשנת 1995, בגיל 29, החליט לעזוב את המגזר הציבורי ולהקים את חברת BYD יחד עם בן דודו, לו שיאנגיאנג, באזור שנג'ן שבסין. חברת BYD החלה כיצרנית סוללות למכשירים ניידים, והפכה במהרה ליצרנית הגדולה בעולם של סוללות לטלפונים ניידים. ההצלחה המרשימה של החברה הביאה לעלייה חדה בשווי השוק שלה. בשנת 2008, רכשה חברת ברקשייר האת'וויי של וורן באפט 225 מיליון מניות חדשות של BYD, מה שהוביל לעלייה פי חמישה בשווי החברה. בשנת 2009, וואנג הוכתר כאיש העשיר ביותר בסין עם הון מוערך של 5.1 מיליארד דולר לפי דו"ח הורון. עד שנת 2021, בעקבות עלייה חדה בשווי מניות BYD, עושרו של וואנג גדל ל-23.5 מיליארד דולר, מה שהפך אותו לאדם ה-14 בעושרו בסין על פי מגזין פורבס. וואנג חבר במפלגה הקומוניסטית של סין. וואנג נשוי ומתגורר בשנג'ן. Why Warren Buffett is investing in electric car company BYD - Apr. 13, 2009, money.cnn.com עדי טננבאום, ‏הכירו את יצרנית הרכב החשמלי הסינית שהשתלטה על השוק העולמי ועל ישראל, באתר גלובס, 10 במאי 2023 Russell Flannery, Stock, Sales Surge Lifts Wealth Of China EV Maker BYD's CEO, Forbes (באנגלית)
אן לואיס המילטון

אן לואיס המילטון (באנגלית: Ann Lewis Hamilton) היא מפיקת קולנוע וטלוויזיה ותסריטאית אמריקאית. היא הפיקה וכתבה את "שלושים ומשהו", ואף הועמדה ב-1991 לשני פרסי אמי על עבודתה בסדרה. לאחר מכן המשיכה לעבוד ב"שולחן לחמישה" וב"מגרש ביתי". כמו כן, הייתה המפיקה-שותפה בעונה הראשונה של "האנטומיה של גריי". Saved (מפיקה ראשית – 12 פרקים) "שלושים ומשהו" "החצי האפל" "פרובידנס" (מפיקה ראשית) "מגרש ביתי" (מפיקה ראשית) C-16: FBI (מפיקה שותפה) "שולחן לחמישה" (מפיקה שותפה – 22 פרקים) "הייבן" "האנטומיה של גריי" LA Firefighters The Equalizer Hard Copy אן לואיס המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן לואיס המילטון, באתר AllMovie (באנגלית) אן לואיס המילטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Corell, Cindy (12 ביולי 1991). "Staunton Native Captures Prestigious TV Writing Award". The Daily News Leader (Staunton, Virginia). נבדק ב-12 במאי 2024. {{cite news}}: (עזרה)
דיאנה סלזאר מנדס

דיאנה סלזאר מנדס (בספרדית: Diana Salazar Méndez; נולדה ב-5 ביוני 1981) היא משפטנית ועורכת דין אקוודורית, המשמשת כיום כתובעת הכללית של אקוודור. סלזאר נחשבת לדמות מובילה במאבק הלאומי של אקוודור נגד "נרקופוליטיקה" ופשיעה מאורגנת. מנדס נולדה וגדלה בעיר איבארה שבאקוודור. בגיל 16 עברה עם משפחתה לבירה קיטו. היא גדלה תחת טיפולה של אמה, אוליביה מנדס, פסיכולוגית חינוכית, יחד עם שלושה אחים נוספים. סלזאר היא ממוצא אפרו-אקוודורי. סלזאר סיימה תואר במדעי המדינה והחברה מאוניברסיטה המרכזית של אקוודור. בנוסף, היא מחזיקה בתואר שני במשפט פרוצדורלי עם התמחות במשפט פלילי מהאוניברסיטה הטכנולוגית אינדו-אמריקה. סלזאר החלה את דרכה המשפטית בשנת 2001, בגיל 20, כאשר החלה לעבוד במשרד התביעה של מחוז פיצ'ינצ'ה כעוזרת תובעת, תוך כדי לימודיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה המרכזית. בשנת 2006 קודמה לתפקיד מזכירה במשרד, וב-2011 מונתה לתובעת בדרום קיטו. כחלק מתפקידה כתובעת, סלזאר חקרה את פרשת השחיתות בפיפ"א 2015, בה נעצר נשיא התאחדות הכדורגל של אקוודור, לואיס צ'יריבוגה. בהמשך, היא כיהנה כראש היחידה לניתוח פיננסי וכלכלי, והובילה חקירות בתחום השחיתות, כולל חקירה נגד סגן הנשיא לשעבר חורחה גלאס במבצע שטיפת רכב. ב-1 באפריל 2019, מונתה סלזאר לתובעת הכללית של אקוודור על ידי המועצה הזמנית להשתתפות אזרחית ובקרת החברה, והייתה לאישה השחורה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. בדצמבר 2023, סלזאר הובילה את מבצע "מטסטזיס" שחשף פשע מאורגן וסחר בסמים. במסגרת המבצע נעצרו נשיא מערכת המשפט של אקוודור ובכירים נוספים. בעקבות המבצע, נעצרו 30 איש ונערכו 75 פשיטות. סלזאר נחשבת לדמות המרכזית במאבק נגד שיתוף פעולה בין פוליטיקאים ושופטים לבין כנופיות סמים באקוודור, מאבק המכונה "נרקופוליטיקה". באותו זמן, אירעו מספר אירועים חמורים, כולל השתלטות חמושה על תחנת טלוויזיה לאומית והיעלמותו של אחד מהפושעים הידועים במדינה, חוסה אדולפו מסיאס ויאמאר, מבית הכלא. ב-2024, מגזין טיים כלל את סלזאר ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם, תוך ציון תרומתה הרבה במאבק בפשיעה באקוודור. סלזאר נשואה ואם לשני ילדים. במאי 2024 הודיעה שהיא בהריון עם ילדה השני, וביקשה כי יופסקו הניסיונות להדיחה מתפקידה על מנת לאפשר לה לעבור את הריונה בשקט. מועצת המנהל של הפרלמנט קיבלה את בקשתה והקפיאה את ההליך עד פברואר 2025. מדיה וקבצים בנושא דיאנה סלזאר מנדס בוויקישיתוף Soraya Quillupangui, Diana Salazar es la nueva Fiscal General con el puntaje más alto en el Cpccs-t, El Comercio, ‏0001-11-30 (בספרדית) https://dianasalazarmendez.com/es/inicio/ (ב־) ¿Quién es Diana Salazar?, www.vistazo.com (ב־) EcuadorTimes.net | Breaking News, Ecuador News, World, Sports, Entertainment » Diana Salazar is the new Attorney General of Ecuador, www.ecuadortimes.net (באנגלית אמריקאית) By Samantha Power, Diana Salazar Méndez: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
יצחק מנוריץ'

יצחק מנוריץ' (באנגלית: Isaac of Norwich; נולד בשם יצחק בן אליאב) היה איש כספים וסוחר יהודי-אנגלי שפעל במהלך המאה ה-12 וה-13. היה מבין היהודים הרבים שנכלאו בידי ג'ון, מלך אנגליה בשנת 1210. מאחר שסירב לשלם את הכופר לשחרורו הורה המלך לעקור שן אחת מפיו בכל יום עד שישלם. לאחר שאיבד שבע שיניים הסכים יצחק לשלם את הכופר. קריקטורה אנטישמית שלו בראש מסמך המתעד מיסים ששילמו יהודי נוריץ' בשנת 1233 מהווה את אחת הקריקטורות האנטישמיות הראשונות בעולם. בקריקטורה מוצג יצחק כאנטיכריסט בעל שלושה פרצופים. לצידו מוצגים שני יהודים נוספים תחת השם אביגיל ומשה. מוטיב האף היהודי בולט באיור. השטן, או שד כלשהו, מצביע עליהם בהזדהות. "יצחק מנוריץ'", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הקריקטורה, באתר הארכיונים הלאומיים של הממלכה המאוחדת "יצחק מנוריץ'", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) פראח ניירי, ‏A Museum Tackles Myths About Jews and Money, New York Times, 20 במרץ 2019
מרטין לי (זמר)

מרטין ברנס (באנגלית: Martin Barnes;‏ 26 בנובמבר 1946 – 29 בספטמבר 2024), שהיה ידוע כמרטין לי (Martin Lee) היה זמר-יוצר אנגלי וחבר הלהקת הפופ Brotherhood of Man. לי זכה, יחד עם הלהקה, באירוויזיון 1976, עם השיר "Save Your Kisses for Me". בנוסף להיותו גיטריסט הלהקה, לי שימש גם כסולן הראשי של הלהקה. הוא נישא לחברת ההרכב, סנדרה סטיבנס (אנ') באוגוסט 1979, והיה נשוי לה עד למותו בספטמבר 2024. בנוסף, יש ללי בת אחת מנישואיו הקודמים, שנולדה ב-1973. אלון פרוכטר, מרטין לי, זוכה אירוויזיון 1976, הלך לעולמו בגיל 77, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 1 באוקטובר 2024
אלף ואחת אמריקות

אלף ואחת אמריקות (בספרדית: Las mil y una... Americas) היא סדרת אנימציה ספרדית שהופקה לטלוויזיה ב-1991. הסדרה נכתבה לכבוד חגיגות 500 שנה למסע לגילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-1492. הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית ב-1992, ומאוחר יותר בדיבוב עברי שונה בערוץ הילדים, כולל שיר פתיחה וסיום שונים מהסדרה בטלוויזיה החינוכית. הסדרה עוקבת אחר עלילותיהם של כריס, נער בן 10 וכלבו הצהבהב לון. כריס מוצא במקרה בעליית הגג את הספרים שסבו הביא איתו ממסעותיו באמריקה,ובאמצעותם מפליגים כריס ולון בדמיון אל ההתרחשויות ההיסטוריות של העמים השונים אשר חיו באמריקה, טרם גילויה על ידי קולומבוס. כל הרפתקה חדשה בפרקי הסדרה מתחילה בדרך כלל בשאלה שכריס נשאל על ידי חבר או שמוצא חפץ כלשהו שבכדי לענות על השאלה הוא מביא את חברו ואת הכלב לון בהתרגשות לעליית הגג בביתו, כדי לחפש את התשובה בספריו של סבו. הם מתחילים לקרוא ולדמיין את התקופה המדוברת, וקולו של המספר מלווה את התמונות מאזור ההתרחשות באמריקה בתקופה שלפני קולומבוס. ההתמקדות היא בעיקר בתחומי טבע ותרבות הילידים באמריקה, כגון אינדיאנים, אסקימואים ועוד. הרפתקאותיהם של כריס ולון בכפר האמריקני אליו הם מגיעים בדמיונם, מתחילות לרוב בסצנה קומית של טורף המנסה לתפוס טרף, ללא הצלחה. תחילה כריס ולון בדרך כלל נקלעים למצב בו הם צריכים להציל את חייו של מישהו. בהמשך מובעת פליאה מאנשי הכפר על הכלב לון, בעיקר אם הם שייכים לתרבות בה לא ראו כלב מימיהם. הפרק מתחיל בביתם של כריס ולון עד שהם עפים בדמיון להרפתקה חדשה בתרבויות אמריקה שלפני קולומבוס, כאשר כריס ולון מכירים את אנשי התקופה המדוברת, ועוברים איתם בכל המסעות ואורח חייהם, לרוב גם בהרפתקאות מפחידות, מרדפים ומלחמות. ערי הזהב הנסתרות "אלף ואחת אמריקות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלף ואחת אמריקות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלף ואחת אמריקות, בביצוע אלף ואחת אמריקות - שיר פתיחה (יסמין גמליאל עם שלישיית אף אוזן גרון), סרטון באתר יוטיוב אלף ואחת אמריקות, בביצוע אלף ואחת אמריקות - שיר סיום (יסמין גמליאל עם שלישיית אף אוזן גרון), סרטון באתר יוטיוב
הלית לוי

הלית לוי (נולדה ב-1977) היא במאית ועורכת ישראלית. נודלה וגדלה בבת גלים לאב ימאי ולאם בעלת חנות מוזיקה. בגיל חמש עשרה הייתה ממקימי עיתון הנוער "תדר" שיצא תחת כלבו. בתחילת שנות העשרים לחייה עברה לתל אביב. בילדותה עברה תקיפה מינית מתמשכת, עליה דיווחה למשטרה בבגרותה. משנת 2009 עובדת כרכזת נוער בבית השנטי. ב-2013 ביימה את הסרט הקצר "בינו לבינה". ב-2017 ביימה את הסרט "שמנה". סרט זה הוקרן בפסטיבל חיפה והשתתף בפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט שודר בערוץ 8 ובכאן 11. ב-2002 החלה לעבוד בעורכת במדור התחקירים של ערוץ עשר. ב-2008 ערכה את הישרדות – איי הפנינה. ב-2010 הייתה מיוצרי TLV - עושים את תל אביב והייתה מעורכות התוכנית. ב-2014 שימשה כעורכת משחקי השף. באותה השנה החלה לערוך את הכוכב הבא, ובהמשך עברה לבימוי התוכנית. ב-2015 יצרה וביימה את "זוגות", ששודרה בערוץ 8 ובהמשך גם בקשת. באותה השנה ביימה את העונה השלישית של בית ספר למוסיקה ושימשה כעורכת של "משפחה בהופעה" ו"ארבע חתונות". ב-2018 יצרה וביימה את סדרת הדוקו "דור ה-WIFI" ששודרה ברשת. ב-2019 ביימה את סדרת הדוקו "טיול שורשים" בכאן 11. ב-2020 יצרה את הסדרה "הפוליטיקה של האוכל" ששודרה בערוץ 8. בין 2021–2023 ערכה וביימה את בואו לאכול איתי. ב-2024 שימשה כעורכת הראשית של הישרדות – באש ובמים. מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה, חן אריאלי. הלית לוי, פודקאסט בספוטיפיי, ‏1 בפברואר 2024 חגית הורנשטיין, שמנה וטוב לה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 5 באוקטובר 2017 הלית לוי, באתר אורית ושדי | תוכן ישראלי מקורי, ‏16 בנובמבר 2019 הלית לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
איתן גרינשטיין

איתן גרינשטיין (נולד ב-1972) הוא שחקן ישראלי. גרינשטיין יליד קיבוץ בית העמק. הוא בוגר בית הספר "בית צבי" לאומנויות הבמה. מייג'ור טום: "אלישע", 2017 שמוליק: "החברים של נאור", 2009 בריון בביליארד: "נימפות בערפל", 2008 גדי: "טיפול נמרץ", 2003 מדריך כושר: "ג'וני", 2002 אשר קילר: "זבנג!", 1998–1999 ש.ג. עטרי: "טירונות", 1998 במשך כשנתיים גרינשטיין היה חבר בלהקת מיומנה. בתיאטרון שיחק בהצגות: "על עכברים ואנשים", "השטן ממוסקבה", "ריקוד הציפורים", "אופרה בגרוש", "כטוב בעיניכם", "אנני", "אנטיגונה", "גבירתי הנאוה", המחזמר "שער", "עלובי החיים", "דמעות של אריה", "גומרים הולכים", "הרטיטי את לבי", "סיפורי נרניה האריה, המכשפה וארון הבגדים", ו"ברנשים וחתיכות". גרינשטיין השתתף גם בכמה פרסומות ביניהם: פרסומת ל"פסטרממיה", "קרלו", ו"חישגד". נכון ל-2024, גרינשטיין הוא בעל חברת הניקיון בשם "איתן אחזקות". איתן גרינשטיין, ברשת החברתית פייסבוק איתן גרינשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איתן גרינשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איתן גרינשטיין, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" איתן גרינשטיין, באתר ספר הקולנוע הישראלי אמנים - איתן גרינשטיין, באתר www.habama.co.il איתן גרינשטיין - תיאטרון גשר, הצגות בתל אביב, באתר www.gesher-theatre.co.il איתן גרינשטיין, באתר archive.habima.co.il דמעות של אריה, הצגה לילדים, הצגות לילדים, באתר קינדרלנד, ‏20 באפריל 2015 מרב יודילוביץ', לא מדברים על הכל, באתר ynet, 12 בפברואר 2002 חנוך לוין חוזר לקאמרי, באתר "Time Out ישראל", 10 בנובמבר 2015 שיתוף בוואטסאפ, אפשר גם בלי הפסטיגל, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2012 ברנשים וחתיכות - תיאטרון בית ליסין, באתר תיאטרון בית ליסין, ‏22 בפברואר 2017 Facebook, www.facebook.com
אירגון נשים מזימבבואה מתעוררות (WOZA)

נשים מזימבבואה מתעוררות או (WOZA) (באנגלית:Women of Zimbabwe Arise או WOZA), היא תנועה אזרחית בזימבבואה, שהוקמה בשנת 2003 על ידי ג'ני וויליאמס, כדי לספק לנשים, מכל תחומי החיים, קול מאוחד לדבר על נושאים המשפיעים על חיי היום-יום שלהן, להעצים מנהיגות נשית שתוביל מעורבות קהילתית, עם לחץ על פתרונות למשבר הנוכחי, תעודד נשים לעמוד על זכויותיהן וחירויותיהן והקמת שדולה שתתמוך בנושאים המשפיעים עליהן ועל משפחותיהן. WOZA נתמך על ידי אמנסטי אינטרנשיונל. WOZA, ראשי התיבות של Women of Zimbabwe Arise, הוא מילה בשפת הנדבלה המקומית שמשמעותה "בוא קדימה". בשנת 2008, הוענק ל-WOZA פרס אמנסטי אינטרנשיונל (פרס זכויות אדם) לשנת 2008 על ידי הסניף הגרמני של אמנסטי אינטרנשיונל. הארגון הוקם על ידי שילה דוב, מהלנגו מגודונגה וג'ני וויליאמס. ב-23 בנובמבר 2009, מהלנגו מגודונגה וג'ני וויליאמס קיבלו את פרס רוברט פ. קנדי לזכויות האדם. הפרס הוענק על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה במילים: "בדוגמה שלהן, וויליאמס ומגודונגה הראו לנשות WOZA ולתושבי זימבבואה שהם יכולים לערער את כוחם של המדכאים שלהם, בכוח שלהם - שהם יכולים לחבל בכוחו של דיקטטור. האומץ שלהן נתן השראה לאחרים". בדבריה, בזמן שקיבלה את הפרס ציטטה מגודונגה את רוברט פ. קנדי, ואמרה: "העתיד אינו מתנה: הוא הישג. כל דור עוזר ליצור את העתיד שלו". בשנת 2012, ג'ני וויליאמס מ-WOZA זכתה בפרס ג'ינטה סאגאן מאמנסטי אינטרנשיונל ארצות הברית כאחת ממייסדות הארגון. ג'ני וויליאמס, מהלנגו מגודונגה וחברים אחרים ב-WOZA נעצרו מספר פעמים בשנים 2008 עד 2011. ב-12 בפברואר 2011, למעלה מאלף גברים ונשים הצטרפו להפגנת יום האהבה של WOZA. בשבועות שלאחר מכן, כמה מחברי WOZA נעצרו ועונו על פי הדיווחים בבולאוואיו. ב-WOZA מציינים כי שוטרים פנו לעורך הדין של WOZA כדי לדרוש מוויליאמס וממגודונגה להתייצב בתחנת המשטרה מסיבות שלא נמסרו. שתי הנשים נכלאו ושוחררו בערבות, מאוחר יותר מהאסירות האחרות שנלקחו לאחר אותה מחאה. אמנסטי אינטרנשיונל הביעה דאגה לביטחונם של חברי הקבוצה וכינתה את WOZA ב-2011 "מקרה בעדיפות". באוגוסט 2006, באספה הלאומית של WOZA, הוחלט להקים את ארגון "אנשי זימבבואה מתעוררים" (MOZA). גברים, בעיקר צעירים, הצטרפו למאבק הלא אלים למען זימבבואה טובה יותר. האתר הרשמי ראיון עם ג'ני וויליאמס, נובמבר 2008 זימבבואה: 100 WOZA ו-MOZA נעצרו בבולוואיו, מ־AllAfrica.com, דרך דרום-מערב רדיו אפריקה, 14 בפברואר 2009 18-year-old activist found; 82 in custody released Gates Jr., Professor Henry Louis; Professor Emmanuel Akyeampong; Mr. Steven J. Niven (2 בפברואר 2012). Dictionary of African Biography. OUP USA. pp. 3–4. ISBN 978-0-19-538207-5. {{cite book}}: (עזרה) "Zimbabwean women win Obama award". BBC News. 24 בנובמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה) [1] RFK Center [2] RFK Center. Finetta Saga Award winners, AmnestyUSA, Retrieved 9 May 2016. "WOMEN OF ZIMBABWE ARISE (WOZA)". Amnesty International. נבדק ב-19 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Stop Stalking Women of Zimbabwe Arise! (archived)". Amnesty International. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2011. נבדק ב-19 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) [3] RFK Center "WOZA leaders, Jenni Williams and Magodonga Mahlangu, freed on bail". Amnesty International. נבדק ב-19 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) [4] WOZA webpage
שתיאל אברמוב

שתיאל סמיונוביץ' אברמוב (ברוסית Шетие́ль Семёнович Абра́мов; ‏11 בנובמבר 1918 – 14 במאי 2004) היה קצין יהודי סובייטי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה וזכה לאות גיבור ברית המועצות על חלקו בקרב פוזנן. נולד בעיר דרבנט, במשפחה של יהודי ההרים. למד בבית ספר תיכון בעיר מחצ'קלה. בהמשך למד גאולוגיה בעיר גרוזני. בימים הראשונים של פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות - עזב את הלימודים והתנדב לצבא האדום. בדצמבר 1941 סיים קורס קצינים מזורז במאי 1942 מונה למפקד מחלקה ביחידת חיל רגלים שלחמה במסגרת החזית הדרום-מערבית. בסוף מאי נפצע קשה באחד הקרבות ופונה לבית חולים בעיר נובוצ'רקסק. לאחר שהחלים מפציעתו נשלח לסטלינגרד, שם לחם כמפקד מחלקת סיור. בנובמבר 1942 נפצע קשה ופונה לבית חולים בעיר קאזן. החלים מפצעיו בפברואר 1943 ומונה למפקד פלוגה בדיביזיית חי"ר מס' 82. השתתף בקרבות לשחרור דונבאס, שחרור אודסה. בספטמבר 1944 הועברה יחידתו אל החזית הבלארוסית הראשונה. אברמוב נטל חלק בצליחת נהר הויסלה, בקרבות לשחרור וורשה ולודז'. ב־19 בפברואר 1945 גדוד בפיקודו של שתיאל אברמוב היה הראשון שפרץ לתוך מבצר פוזנן, כבש את עמדות השליטה ואיפשר השתלטות מהירה של כוחות הצבא האדום על המבצר. על מעשה זה, ב-31 במאי 1945 הוענק לו אות גיבור ברית המועצות. בהמשך השתתף אברמוב בכיבוש ברלין. את המלחמה סיים בדרגת מיור (רב-סרן). לאחר המלחמה רצה אברמוב להמשיך בשירות קבע ואף החל ללמוד באקדמיה צבאית במוסקבה. אך בתחילת 1946 נפצע כשה בתאונה במהלך תרגיל צבאי ונאלץ להשתחרר מן השירות. הוא חזר לעיר גרוזני והמשיך בלימודי גאולוגיה. בשנת 1949 סיים תואר שני ונשאר כחוקר במוסד האקדמי, בו למד. בהמשך סיים לימודי דוקטורט, היה מרצה ודיקן הפקולטה. בשנת 1992 פרש לגמלאות. בשנת 1993 עבר עם אשתו למוסקבה, שם התגוררו ילדיו. נפטר במוסקבה בשנת 2004. על בית, בו גדל בעיר דרבנט ועל בית הספר, בו למד במחצ'קלה, הוצבו לוחות לזכרו. ביוגרפיה של שתיאל אברמוב באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית) ביוגרפיה באתר המוקדש ליהודים, לוחמי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה (ברוסית)