יואב צפיר

יואב צפיר (נולד ב-14 בנובמבר 1968) הוא מפיק טלוויזיה, במאי, עורך, תסריטאי, שחקן ומדבב ישראלי. צפיר נולד וגדל ברמת השרון כבן בכור ולו שני אחים קטנים. אביו הוא הקומיקאי טוביה צפיר. פריצתו הגדולה של יואב צפיר לתודעת הקהל הייתה לפני גיוסו לצבא, כאשר כיכב בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הישראלי מ-1987, "בלוז לחופש הגדול". כאשר התגייס לצה"ל התקבל ללהקת הנח"ל, ושירת בה בשנים 1986 עד 1989 (לצד מומי לוי, שרון חזיז, דנה ברגר, אורי הוכמן, תומר שרון, אילה אשרוב, שרון שחל ושי זורניצר). זו הייתה הפעם הראשונה שבן של חבר בלהקה צבאית (טוביה צפיר) שירת באותה להקה. מיד עם שחרור החל להשתתף במספר מופעים במקביל, באוקטובר 1989 החל לשחק במחזמר "המבשר" שעלה בפסטיבל עכו, בדצמבר 1989 החל לשחק בתיאטרון החאן במחזה "דו-קרב" שכתבה דפנה אילת, על פי ספרו של דויד גרוסמן, בבימוי של אילן אלדד, בנוסף השתתף במופע "ציל"ה" - צוות יוצאי להקת הנח"ל" שיזם יחד עם יוצאים אחרים של להקת הנח"ל. בנוסף החל ללמוד לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. באוקטובר 1990, החל להשתתף ב"סופשבוע באגף הסגור" - פינה סאטירית בתוכנית "סופשבוע", תוכנית האירוח המרכזית של ימי שישי בערוץ 1, בה גילם דמויות שונות לצד אביו טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מומי לוי, גדי פור ועוד. במהלך שנת 1992 העלה אותו צוות שחקנים מופע בידור וסאטירה בשם "האגף הסגור". בסוף 1991 החל לשחק בסדרת הילדים "יום יומן" בערוץ 2 הניסיוני (בתפקיד צ'סטר, בובה ענקית בצורת צ'יטה). בנוסף שיחק בדרמת הטלוויזיה בערוץ הראשון "כידונים ואורכידאות" כבנם של ריקי גל ואסי דיין. בתחילת 1992 השתתף בהפקת ענק של ערוץ 4 הבריטי, מיני-סדרה בשם "הגדודים הגדולים" ("The Big Battalions") שהופקה בתקציב כולל של עשרה מיליון דולר בשלוש יבשות. הסדרה עוקבת אחר חייהן של שלוש משפחות, נוצרית, מוסלמית ויהודית - על פני חמש מדינות, בריטניה, אתיופיה, ערב הסעודית, ירדן וישראל. העלילה המפותלת והמסובבת מקשרת בין כל הגורלות של הנפשות הפועלות. בסדרה גילם צפיר את דמותו של קצין ישראלי מצפוני, רגיש ומיוסר, על רקע האינתיפדה הראשונה. צפיר נבחר לתפקיד לאחר מבחני בד שערכו המפיק והבמאי לעשרות שחקנים ישראלים. הסדרה צולמה בישראל ובלונדון והשתתף בה גם טוביה צפיר שגילם בה את אביו של יואב. בשנת 1993 כיכב בסרט "מנת יתר" כחבר של צעירה (לימור גולדשטיין) בת טובים מהמעמד הבינוני-גבוה המתדרדרת לצריכת סמים קשים. באותה שנה, עם תחילת השידורים המסחריים בערוץ השני, גיוס לצוות שידורי קשת. בנובמבר 1993, החל להגיש את תוכנית הילדים "סוד כמוס", שבה אחים ואחיות מספרים סודות אחד על השני. בשנת 1999 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "פאזל" ששודרה בערוץ 2. בשנים 2004–2007 שיחק בסדרה ״השיר שלנו״ (אותה גם יצר והפיק) בתפקיד רם שגב, עוזרו של אודי שניר (דליק ווליניץ). בשנת 2012 השתתף בסדרה "עניין של זמן" בתפקיד בעלה של שרון. משנת 1994 צפיר משמש במאי, עורך ומפיק ראשי בחברת ההפקות "טדי הפקות". לאורך השנים צפיר הפיק, ביים וערך את תוכניות הטלוויזיה "ייסורי אפרים", "הקומדי סטור", "החרצופים", "שמש", "של מי השורה הזאת?", "כוכב נולד", "נולד לרקוד", "השיר שלנו", "הפיג'מות", "צה"ל 1", "לא נפסיק לשיר", "זה זה או זה זה", "דני הוליווד","תנוחי", "Oboy", "פוראבר" ו"PPS". צפיר השתתף בדיבוב לסדרות מצוירות רבות, ביניהן: "האופנוברים ממאדים", "חבורת הצב המעופף", "צבי הנינג'ה" (מיכלאנג'לו בעונות הראשונות), "האחים סופר מריו" (מריו) ו"תום סויר". החל מספטמבר 2013, צפיר הוא הבמאי (יחד עם אמיר אוקרייניץ) והעורך של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", המשודרת בערוץ קשת 12. צפיר נשוי למיכל צפיר ואב לשלוש בנות, בהן השחקנית והקומיקאית מיה צפיר. מתגורר ברמת השרון. יואב צפיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יואב צפיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואב צפיר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יואב צפיר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יואב צפיר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יואב צפיר, דף שער בספרייה הלאומית יואב צפיר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים לירון שוורץ, "אנחנו זוג לא שפוי, מרוב שאנחנו שפויים": ריאיון עם יואב ומיכל צפיר, באתר nrg‏, 21 בינואר 2011 חגית גינזבורג‏, יואב צפיר: "שום דבר לא יפגע בכוכב נולד", באתר וואלה, 20 בנובמבר 2011 לי-אור אברבך, ‏יואב צפיר: בזכותי ילדים יודעים מי הוא אריק איינשטיין, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2013 לי-אור אברבך, ‏"אמרו שגמרנו את הסוס, אבל ל'כוכב הבא' תהיה עוד עונה", באתר גלובס, 16 בפברואר 2015 אנדרה טבקוף, ‏אחרי שעשה הכל כדי להביא את האירוויזיון לארץ, יואב צפיר מתחיל לחפש את הפורמט הבא, באתר גלובס, 6 באפריל 2019 גל אוחובסקי, ‏מסע בין כוכבים, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2021 רחל נאמן, בלוז לדור האבוד, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987 מאיר שניצר, היד השנייה של טרומפלדור, חדשות, 26 ביוני 1987 כמו משפחה, חדשות, 17 בספטמבר 1986 גיא אסיף, מי ירים את נס המרד, חדשות, 25 באוקטובר 1989 גיא אסיף, המבשר, חדשות, 11 באוקטובר 1989 רענן שקד, גם אני נער רגיש ובישן, חדשות, 17 בדצמבר 1989 לשכנע ועדי עובדים, מעריב, 21 בינואר 1990 ענת מידן, איך עושים סאטירה ישראלית - בזהירות, חדשות, 23 בנובמבר 1990 קשובים למתרחש, חדשות, 28 בפברואר 1992 הגר רם, שלומפי מת, דאלאס קמה לתחיה, חדשות, 28 באוקטובר 1991 רון מיברג, טלוויזיה /, במלחמה היה פחות נורא, חדשות, 8 באוקטובר 1991 ירון פריד, שני צפירים בערוץ 4, חדשות, 27 בדצמבר 1992 ג. עיטור, צפיר לצ'אנל 4, חדשות, 28 באוקטובר 1991 ג. עיטור, הצפירים סיימו להילחם באינתיפאדה, חדשות, 30 במרץ 1992 אושרה שוורץ, הבה נעשה לעם את הסרט שהוא רוצה, חדשות, 1 באפריל 1993 קשת: כוכבי הכללית עברו דירה, חדשות, 25 במאי 1993 רונית הורוביץ, אבא, מי זה האיש הזה עם הזקן?, חדשות, 5 באוקטובר 1993 רוגל אלפר, טלנובלה כמציאות, באתר הארץ, 21 במרץ 2004 יניב משיח, עכבר העיר, מזייפים בשיר, באתר הארץ, 23 בינואר 2007 אורי ערן, עכבר העיר, עניין של זמן: הנעורים יפים יותר מהבורגנות, באתר הארץ, 15 ביולי 2012 עכבר העיר, טמירה ירדני ויואב צפיר: "אנחנו המומים, פגועים, נעלבים ועצובים", באתר הארץ, 29 באוגוסט 2011