laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אישה שטן

אישה שטן (במקור: She-Devil) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1989 שבוים על ידי סוזאן סיידלמן. הכוכבות הראשיות בסרט הן מריל סטריפ, ורוזאן בר ולצידן משחק אד בגלי ג'וניור. זוהי הגרסה השנייה לספרה של הסופרת הבריטית פיי וולדון, "חייה ואהבתה של אישה שטן", אחרי ששלוש שנים קודם ליציאת הסרט שידרה רשת הטלוויזיה ה-BBC מיני סדרה המספרת את אותו סיפור. רות פצ'ט (בגילומה של רוזאן בר) היא עקרת בית מרושלת, בעלת משקל עודף המנסה נואשות לרצות את בעלה בוב (אד בגלי הבן) אך מתקשה. באירוע חגיגי בו הם משתתפים מתחיל בוב עם סופרת הרומנים היפה וגונבת הלבבות מרי פישר (בגילומה של מריל סטריפ) ורות מתחילה להבין שהיא לא תוכל לעצור את בעלה. לאחר עימות בין השניים אומר בוב לאשתו שהיא אמא רעה, רעיה גרועה, טבחית נוראית ויש לה מראה של אישה שעובדת בשדה. מיד לאחר מכן הוא עוזב את הבית ונוסע לביתה המפואר של חברתו החדשה מרי. רות מחליטה לנקום וכותבת על פתק ארבעה נכסים חשובים בחייו של בעלה אותם היא מתכוונת להרוס. "ביתו, משפחתו, הקריירה, חירותו" היא כותבת בפתק ומתחילה צעד אחר צעד להרוס את חייו של בעלה. כצעד ראשון מציתה רות את הבית בו היא מתגוררת ולוקחת את שני ילדיה עם הכלב המשפחתי לביתה של מרי פישר המתגוררת באחוזה מול הים, ומשאירה שם את הילדים והכלב. מרי, שאוהבת ניקיון וסדר לא כל כך אוהבת את הרעיון שיסתובבו לה ילדים וכלב בבית, אך היא לא אומרת דבר. עם היציאה מהבית מסמנת רות בקו את הסעיף הראשון בפתק, "ביתו". לאחר מכן מתנדבת רות, תחת השם הבדוי וסטה רוז, בבית אבות ומתיידדת עם אמא של מרי (סילביה מיילס) הנמצאת שם. אחרי תקופה קצרה היא דואגת שהאם תסולק מבית האבות ותעבור להתגורר עם ביתה. גם את המהלך הזה מרי לא אוהבת במיוחד וסדקים מתחילים להופיע בחיי הזוגיות שלה ובקריירה שלה כסופרת שאינה מצליחה לכתוב רומן חדש. יחד עם חברתה החדשה הופר (לינדה האנט) פותחות השתיים משרד כוח אדם. אוליביה האני (מריה פיטילו) מחפשת עבודה ונשלחת לעבוד כמזכירתו של בוב במשרד רואי החשבון שלו. היא מתאהבת בו, שוכבת איתו ואחרי שהוא נפרד ממנה – בעצתה הטובה שהיא מקבלת מרות – היא מתחילה לזייף ולהעלים קבלות וספרי חשבונות של הבוס שלה. רות מודיעה למשטרה על העבירות של בוב ובמהלך מסיבה גדולה בביתה של מרי, מגיעים שוטרים לעצור את בוב. במשפטו הוא מקבל שנה וחצי מאסר ובכך רות מסיימת את מטרתה כשהיא מוחקת מהרשימה את הנכס האחרון שהיה לבעלה, חירותו. שמונה עשר חודשים לאחר מכן מפרסמת מרי פישר את ספרה החדש הזוכה להצלחה. היא חותמת על ספריה בחנות ספרים ומפלרטטת עם אחד הקונים ומראה כי חזרה לסורה. הסרט לא קיבל ביקורות מחמיאות וזכה לציון 41% מתוך 17 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes. "אישה שטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אישה שטן", באתר נטפליקס "אישה שטן", באתר AllMovie (באנגלית) "אישה שטן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אישה שטן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אישה שטן", באתר Metacritic (באנגלית) "אישה שטן", באתר אידיבי "אישה שטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אישה שטן", קדימון באתר YouTube "shedevil ‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009

אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009, הידועה גם בשם יורו הנשים 2009, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים העשירית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך בפינלנד מ-23 באוגוסט עד ה-10 בספטמבר 2009. נבחרת פינלנד העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר 11 הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו בנובמבר 2006. במשחק הגמר נפגשו גרמניה (בפעם השביעית בתולדותיה) ואנגליה - בהופעה ראשונה בגמר מאז 1984. בסיום משחק חד צדדי לחלוטין, ניצחה גרמניה 2-6, וזכתה בתואר בפעם החמישית ברציפות. אינקה גרינגס, שסיימה כמלכת השערים (6 כיבושים) וכשחקנית המצטיינת של הטורניר, כבשה צמד בגמר. קפטנית גרמניה, בירגיט פרינץ, שגם היא כבשה צמד בגמר, קבעה שיא זכיות באליפות אירופה - חמש פעמים. חמישה אצטדיונים, בארבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. שני אצטדיונים מהחמישה, אצטדיון וריטאס בטורקו ואצטדיון סונרה בהלסינקי, שופצו והורחבו במיוחד לקראת האליפות. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 25 משחקים במסגרת הטורניר. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של טמפרה והלסינקי ומשחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי בהלסינקי. 6 שערים אינקה גרינגס (גרמניה) 3 שערים אניולה אלוקו (אנגליה) קלי סמית' (אנגליה) פטמירה באיירמאיי (גרמניה) ויקטוריה סוונסון (שוודיה) האתר הרשמי של אליפות אירופה 2009 דף האליפות באתר התאחדות הכדורגל הפינית ‏ England 2-6 Germany, באתר BBC‏, 10 בספטמבר 2009
מוזיקת אינדי

מוזיקת אינדי (באנגלית: Indie; קיצור של Independent – עצמאי) היא מוזיקה הנשענת על חברת תקליטים עצמאית. במקור תיאר הביטוי "אינדי" את העצמאות מחברות תקליטים מסחריות, אך במהלך השנים, סגנונות מוזיקליים שפותחו על ידי אמנים מחברות עצמאיות תוארו גם הם כ"אינדי". ישנם מספר מאפיינים תרבותיים ופילוסופיים העוזרים להגדיר את משמעות המונח "אינדי" יותר מאשר סגנונות מוזיקליים או בעלות מסחרית. אמני אינדי מונעים יותר מרצון להבעה עצמית מאשר משיקולים מסחריים (למרות שדבר זה מאפיין אמנים רבים, ובהם גם כאלה שמצליחים מסחרית). סגנון עבודה של עשה-זאת-בעצמך, שהחל עם זרם הפאנק בשנות ה-70 של המאה ה-20, מקושר גם הוא לאינדי, עם אנשים בסצנה המעורבים בלהקות, לייבלים, מסיבות ועיתוני מעריצים ("פנזינים"). אינדי נוטה לדגול בגישה אינטרנציונליסטית, הנובעת מהזדהות עם מעריצים, לייבלים ולהקות במדינות אחרות החולקים את אותו סגנון חיים. לייבלי אינדי קטנים יפיצו לא-אחת אלבומים ללייבלים דומים ממדינות אחרות, ולהקות אינדי נוהגות לצאת לסיבובי הופעות במימון עצמי בערים ומדינות אחרות, בהן חברי סצנת האינדי המקומית יעזרו לארגן הופעות ולעיתים אף יספקו מקומות לינה ועוד. למרות שהמונח "אינדי" לא בא לתאר ז'אנר מסוים, אלא הימנעות ממסחור, למספר ז'אנרים שקמו צורף הכינוי "אינדי": בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה "אינדי" שם נרדף בבריטניה ללהקות פופ של גיטרות צורמניות, אשר הופיעו בקלטות שהגיעו עם מגזין המוזיקה ה-NME. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוגדרו להקות בריטפופ רבות כלהקות אינדי, למרות שרובן היו חתומות בלייבלים גדולים ושלטו במצעדי המכירות. אינדי רוק אינדי פופ אינדיטרוניקה אינדי פולק הצלחת האינדי הביאה אמנים החתומים בחברות מסחריות לחקות את הסגנון ששויך לאינדי. כתוצאה מכך, מתוארים כאינדי שמות כאבריל לאבין המחויבים לחברה מסחרית, אך מחזיקים באותם מאפיינים סגנוניים שאפיינו את אמני האינדי שהיו לפניהם. ישנן מספר סוגות מוזיקליות שמקובל לקבץ באופן כללי תחת השם אינדי. הנפוצות שבהן הן אינדי רוק ואינדי פופ, שההבדל העיקרי ביניהן הוא באדיקות בה הן בוחרות לציית למבנה התרבותי של הרוק. סוגות נוספות הן אינדי פולק ואינדיטרוניקה, שהיא שילוב של אינדי, מוזיקה אלקטרונית, רוק ופופ. עם הזמן נפתחו באינטרנט חנויות מקוונות רבות המתמחות במוזיקת אינדי. דוגמה לחנות כזאת היא CD Baby. אלטרמיטיב/אינדי Lemon Demon Set it off all time low NateWantsToBattle King Princess ליקה לי girl in red Shura The Japanese House Børns קלייר קוטרל machineheart Skott Broods Allie X Muna Yumi Zouma Anna of the North Luna Shadows Sylvan Esso Tove Stryke Zella Day J.Lamotta יסמין מועלם מוזיקה אלטרנטיבית תרבות הנגד היפסטר מדיה וקבצים בנושא מוזיקת אינדי בוויקישיתוף NME - מגזין אינדי נודע Pitchfork - אתר חדשות וביקורות לאלבומי אינדי רדיו אוממו - תחנת רדיו ישראלית שמשדרת בעיקר מוזיקת אינדי בריטית ואמריקאית inDnegev - פסטיבל מוזיקה ואמנות עצמאית בנגב ז'נאן בסול, נמרוד בוסו, מלחמת העצמאות של להקות האינדי הישראליות, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2016 דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "מוזיקת אינדי", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות
פרויקציה (מוזיקה)

פרויקציה היא טכניקת דיבור המשמשת בעיקר בעולם התיאטרון. בעזרת שימוש בפרויקציה ניתן לומר טקסט שיישמע למרחקים בלא צורך להגביר את הקול. למשל, שחקן שהסצנה מחייבת אותו ללחוש, אך תנאי האקוסטיקה והמרחק מהקהל מחייבים אותו לדיבור חזק, ישתמש בפרויקציה. פרויקציה היא אחת מתוך שתי טכניקות הרטוריקה הדרושות לשחקן; הטכניקה הנוספת היא דיקציה. שתי הטכניקות קשורות זו בזו: שחקן בעל יכולת פרויקציה טובה לא יישמע נהיר אם הדיקציה שלו אינה תקינה, וכך גם להפך. שליטה בטכניקה היא עניין של אימון. ניתן להתאמן בהן גם בעזרת קלינאי תקשורת. פיתוח קול, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרויקציה (מוזיקה)".
שלייניים

שִׁלְיָנִיִּים (שם מדעי: Placentalia; ידוע גם בשם יונקי שליה) היא אינפרא-מחלקה במחלקת היונקים, שבה העובר הוא בעל שליה מפותחת, דרכה מתאפשר חילוף חומרים עם אמו. זוהי הנפוצה שבקבוצות היונקים כיום והקבוצה היחידה ששרדה מהאאותריה. יונקי השליה כוללים את מרבית מיני היונקים המוכרים בימינו, פרט ליונקי הכיס וליונקים מטילי ביצים. במחקר פילוגנטי המקיף ביותר שבוצע על השיליניים נמצא כי האב הקדום ביותר של השיליניים והפיצול לדלשינאים ואפיטריה (אנ') (קבוצת שאר השיליינים בין השאר גם האדם) התרחשו לאחר הכחדת קרטיקון-פלאוגן (כלומר תקופת המעבר מתור הקרטיקון לתקופת הפלאוגן) כלומר לאחר הכחדת הדינוזאורים (65 למ"ש). ישנם סדרות שלייתים נוספות רבות שנכחדו כמו המזוניכידים. אינפרא-מחלקה שיליניים (Placentalia) על-סדרת: דלשינאים (Xenarthra): שיליניים ממוצא דרום-אמריקאי סדרה: פילוסאים (Pilosa): דובי נמלים ועצלנאים. סדרה: ארמדילאים (Cingulata): משפחת ארמדיליים ומספר משפחות נכחדות. על-סדרת: אפרותריה (Afrotheria): שיליניים ממוצא אפריקאי סדרה: שנבובאים (Tubulidentata) סדרה: טנרקאים (Afrosoricida) סדרה: חדפי פיל (Macroscelidea) סדרה: בעלי חדק (Proboscidea) סדרה: שפנאים (Hyracoidea) סדרה: תחשאים (Sirenia) על-סדרת: אאוארכונטוגליריים (Euarchontoglires) סדרה: חדפי עצים (Scandentia) סדרה: פרימטים (Primates) סדרה: גלשנאים (Dermoptera) סדרה: מכרסמים (Rodentia) סדרה: ארנבאים (Lagomorpha) על-סדרת: לאורסיאתריה (Laurasiatheria): שיליניים ממוצא לאוראסייתי סדרה: עטלפים (Chiroptera) סדרה: לווייתנאים (Cetacea) סדרה: מפריטי פרסה (Perissodactyla) סדרה: מכפילי פרסה (Artiodactyla) סדרה: אוכלי חרקים (Soricomorpha) סדרה: טורפים (Carnivora) סדרה: פנגולינאים (Pholidota) על סדרה: מרידיונגולטיים (Meridiungulata): קבוצת שיליינים דרום אמריקאים נכחדים. ייתכן ששייכת ללאוראסייתריה. סדרה: נוטונגולאטויים (Notoungulata) סדרה: ליטופטרנה (Litopterna) סדרה: אסטרפותרים (Astrapotheria) סדרה: פירותראים (Pyrotheria) סדרה: קסנונולטיים (Xenungulata) דוב נמלים בינוני ארמדיל שעיר צווחני שנבוב שפן סלעים טנרק שפלה מפוספס פיל סוואנה אפריקני תחש נהרות קריבי ארכף אדום-ראש קוף סנאי טופיה צפונית גלשן מלאי סוסליק יפה סטורטוס ארנבת הקוטב Blarina carolinensis Cynopterus sphinx זברה מצויה יחמור אירופי זאב אפור דולפין מצוי פנגולין הודי מדיה וקבצים בנושא שלייניים בוויקישיתוף שלייניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שלייניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שִׁלְיָנִיִּים במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית The Placental Mammal Ancestor and the Post K-Pg Radiation of Placentalsבאתר morphobank
יום רונלד רייגן

יום רולנד רייגן (באנגלית: Ronald Reagan Day) הוא יום חג לאומי במדינת קליפורניה שבארצות הברית. יום זה מצוין מדי שנה ב-6 בפברואר יום הולדתו של רונלד רייגן, כיום לזכרו. רייגן כיהן כמושל קליפורניה בין השנים 1967–1975 וכנשיא ארצות הברית בין השנים 1981–1989. רייגן היה השלישי מבין תושבי המדינה אשר יום זיכרון נקבע לזכרו (אחרי פעיל הגנת הסביבה ג'ון מיור ופעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק). בשנת 2011, לרגל שנת המאה להולדתו של רייגן צוין יום זה גם במדינת ויסקונסין, בחוק מדינתי, ו-21 מושלי מדינות הכריזו על ה-6 בפברואר כ"יום רונלד רייגן" (מבלי חקיקה מדינתית), ובהן: איידהו, אילינוי, אינדיאנה, אריזונה, דקוטה הדרומית, הוואי, וושינגטון, ויומינג, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית, טקסס, יוטה, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מרילנד, נבדה, נברסקה, ניו המפשייר, ניו מקסיקו, קונטיקט, קרוליינה הצפונית. רונלד רייגן היה המושל היחיד של מדינת קליפורניה שמונה לתפקיד נשיא ארצות הברית. בשנת 2002 הכריז מושל מדינת קליפורניה גריי דייוויס (מהמפלגה הדמוקרטית האמריקאית) על יום השנה להולדתו של רייגן כ"יום רולנד רייגן" , ושב ועשה זאת בשנת 2003. יורשו בתפקיד של דייוויס, המושל הרפובליקאי ארנולד שוורצנגר המשיך את המסורת והכריז בשנת 2004 על יום רונלד רייגן, ושב ועשה כן בשנת 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ו-2010. ב-3 בפברואר 2010 הגיש ג'ורג' ראנר, סנטור מדינת קליפורניה את הצעת חוק של סנאט קליפורניה מספר 944, ובה הוצע להכריז על ה-6 בפברואר כיום חג לאומי מדינתי. החוק נדון בוועדת החינוך של סנאט המדינה ב-24 במרץ באותה שנה, ועבר פה אחד (7 חברי הוועדה הצביעו בעד החוק). ב-8 באפריל נערכה הצבעה על החוק בסנאט המדינה, והוא אושר פה אחד (34 מצביעים בעד). לאחר אישור החוק בסנאט המדינה, עבר החוק לבית התחתון של המדינה, לשם אישורו על ידי אספת המחוקקים של קליפורניה. החוק נדון בוועדת החינוך של אספת המחוקקים ב-16 ביוני, ואושר ברוב של חמישה קולות למול מתנגד אחד. החוק אושר על ידי האספה המחוקקת ב-28 ביוני באותה שנה, פה אחד (66 מצביעים בעד החוק). ב-19 ביולי 2010 נכנס החוק לתוקפו בעקבות חתימת מושל המדינה, ארנולד שוורצנגר על החוק. יום זה אינו יום חופש בתשלום לעובדי המדינה, אולם בהתאם לחוק על בתי הספר המדינה לציין ביום זה את חייו ומורשתו של רייגן. מורשתו של רונלד רייגן תקציב מדינת ויסקונסין באתר foxonline הצהרת מושלי מדינות על יום רולנד רייגן הכרזת מושל קליפורניה, גריי דייוויס, על יום רונלד רייגן, 2002 הכרזת מושל קליפורניה, גריי דייוויס, על יום רונלד רייגן בשנת 2003 הכרזת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2004. הכרזת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2005. הצהרת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2006. הצהרת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2007 הצהרת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2008. הצהרת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2009. הצהרת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על יום רונלד רייגן בשנת 2010. הצעת חוק 944, סנאט מדינת קליפורניה, חוק יום רונלד רייגן ההצבעה על הצעת חוק יום רונלד רייגן, ועדת החינוך של סנאט מדינת קליפורניה, 24 במרץ 2010 ההצבעה על חוק יום רונלד רייגן בסנאט מדינת קליפורניה, 8 באפריל 2010 החלטת ועדת החינוך של אספת המחוקקים של קליפורניה לאישור חוק יום רונלד רייגן, 16 ביוני 2010 הצבעת האספה המחוקקת של מדינת קליפורניה על חוק יום רונלד רייגן, 28 ביוני 2010 הודעת מושל קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, על החתימה על חוק יום רונלד רייגן וכניסתו לתוקף, 19 ביולי 2010
נעמי לוי

נעמי דה-מאיו (התפרסמה בשם נעוריה, נעמי לוי) היא זמרת ישראלית, שעיקר פרסומה בא מכיכובה בילדותה כסולנית מקהלת הילדים של צדיקוב שבה החלה להופיע כבר בגיל 12. לוי השתתפה כסולנית באלבום הראשון של מקהלת ילדי צדיקוב, שיצא בשנת 1963. היא שרה את השירים "פעמונים" וכן את השיר מהמחזמר "צלילי המוסיקה", "שיעור בזמרה". ב-1964 השתתפה לוי בת ה–14 בפסטיבל הזמר תשכ"ד. היא ביצעה את השיר "דברים של לא כלום", מאת חיים קינן ושמעון כהן, שזכה במקום השני. התפרסמה בעיקר בזכות ביצועה לשיר "אחרי השקיעה בשדה", מאת נעמי שמר, עם מקהלת גברי השריון. חיה כיום בקצרין. נעמי לוי, באתר MusicBrainz (באנגלית) נעמי לוי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) יעקב בר-און, ‏משלמת מחיר עד היום: ילדת הפלא של שנות ה-60 משחזרת את רגעי הזוהר, באתר מעריב אונליין, 9 באפריל 2015 מקהלת צדיקוב - אולי תרדו שם 1967, סרטון בערוץ "David Livneh", באתר יוטיוב (אורך: 02:00) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מקהלת גברי השריון
רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2012)

רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2012) הייתה רעידת אדמה בדרגה 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט (הרעידה ה־11 בחוזקה מאז שנת 1900) שמוקדה היה בקרקעית האוקיינוס ההודי, במרחק של 430 קילומטרים מערבית לחופי האי האינדונזי סומטרה. הרעידה אירעה ביום רביעי ה-11 באפריל 2012 בשעה 15:38 (זמן אינדונזיה). הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות מגלי צונאמי חמורים במדינות שונות לחופי האוקיינוס ההודי, אך אלו התבדו לבסוף בשל אופייה של הרעידה. למרות עוצמתה, הרעידה כמעט ולא גרמה לנזקים במקומות יישוב, עקב מרחקה ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי. רעידת האדמה אירעה בעומק של כ־30 ק"מ בגבול בין הלוח ההודי והלוח האוסטרלי ובעוצמה של 8.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט. הרעידה הורגשה במלזיה, האיים המלדיביים ובהודו. הרעידה אירעה בעקבות החלקה אופקית של הלוחות זה מול זה. כשעתיים לאחר רעידת האדמה הראשונה התרחשה רעידה עוקבת במגניטודה 8.2 ובעומק של כ־16.4 ק"מ בסמוך לאי סומטרה. בשעות שלאחר רעידת האדמה הראשונה נרשמה מספר רעידות עוקבות במגניטודה שבין 5.0 עד 6.0 בחוף הצפוני-מערבי של סומטרה. מאז רעידת האדמה הראשונה נרשמו 94 רעידות אדמה נוספות בעוצמה של 4.3, כולל רעידת אדמה במגניטודה 6.2 ב-15 באפריל. בעקבות מיקומה של מוקד רעידת האדמה מתחת לים פורסמה התראת צונאמי למדינות סביב האוקיינוס ההודי. הקרבה בין מוקד הרעידה וגודלה למוקד וגודל רעידת האדמה ב־2004 – שאירעה באזור הפחתה בו נוחת הלוח ההודי מתחת ללוח בורמה וגרמה למאות אלפי נפגעים מגלי צונאמי גבוהים, הובילה לחששות כבדים בעקבות התראת הצונאמי הנרחבת. בפועל אירעה בין הלוחות תנועת החלקה אופקית ולא הרמה אנכית, ועל כן לא נדחק נפח מים גדול, בניגוד לרעידה ב־2004. גלי הצונאמי שנוצרו הגיעו לגובה מרבי של 80 ס"מ, ולא גרמו נזק משמעותי. על אף גודלם של רעידת האדמה ורעשי המשנה שהתרחשו בעקבותיה, מרחקם הגדול ממקומות יישוב והעדרם של גלי צונאמי גבוהים תרמו למספר הנפגעים הקטן ולנזק המזערי. דיווחים רשמיים באינדונזיה מונים עשרה הרוגים שנפגעו מהרעידה באופן עקיף: שלושה מהתקפי לב ושניים הלם, ושנים עשר פצועים. רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) לוח טקטוני מדיה וקבצים בנושא רעידת האדמה באוקיינוס ההודי בוויקישיתוף סוכנויות הידיעות, שני רעשי אדמה אדירים באינדונזיה, חשש מצונאמי, באתר ynet, 11 באפריל 2012 איי.פי, רויטרס, ד-פ-א, שתי רעידות אדמה חזקות באינדונזיה; התרעת צונאמי באינדונזיה והודו, באתר הארץ, 11 באפריל 2012 Magnitude 8.2 - OFF THE WEST COAST OF NORTHERN SUMATRA M8.2 - off the west coast of northern Sumatra 2012-04-11 10:43:09 UTC Latest Earthquakes M5.0+ in the World - Past 7 days 10-degree Map Centered at 0°N,90°E Magnitude 6.2 - OFF THE WEST COAST OF NORTHERN SUMATRA AFP (11 באפריל 2012). "Indonesia earthquake: India issues tsunami warning for Andaman and Nicobars". The Times of India. ארכיון מ-2012-07-15. נבדק ב-11 באפריל 2012. {{cite news}}: (עזרה)
דגל מדיירה

דגל מדיירה משמש כדגל הרשמי של האזור האוטונומי שבשליטת פורטוגל. הדגל מכיל שלושה פסי צבע אנכיים - שני הפסים החיצוניים בצבע כחול, והאמצעי בצבע זהב. במרכז הדגל מופיע צלב לבן על רקע צלב אדום. צלב זה הוא סמלו של מסדר ישו הפורטוגלי. דגל זה דומה בצבעיו ובצורתו לדגלה של החזית לשחרור איי מדיירה, וככל הנראה הושפע מדגל זה. סמל מדיירה מדיה וקבצים בנושא דגל מדיירה בוויקישיתוף
רון מודי

רונלד מודניק (באנגלית: Ronald Moodnick; ‏8 בינואר 1924 - 11 ביוני 2015) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-בריטי, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, וזכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1968 על הופעתו בסרט "אוליבר!". מודי נולד בשכונת טוטנהאם שבלונדון. אמו קייט הייתה יהודייה ליטאית, ואביו ברנרד מודניק היה ממוצא יהודי רוסי. מודי הוא דודנם של הבמאי לורנס מודי ושל השחקנית קלייר מודי. בצעירותו למד סוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון. בזמן שלמד באקדמיה, החל מודי להופיע בהצגות, ולאחר מכן החליט להיות שחקן מקצועי. התפרסם בקולנוע הבריטי בקומדיה של ריצ'רד לסטר "העכבר על הירח" (1963) בתפקיד ראש ממשלת בריטניה רופרט מואנגט'וי. כן התפרסם בעיבוד הקולנועי לספרה של אגאתה כריסטי, "בצל הגרדום" (1964), כאשר גילם את השחקן דריפורד קוסגוד. בשנת 1960 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד הנוכל היהודי פייגין. ב-1968 שיחק בגרסה הקולנועית המצליחה של קרול ריד למחזה זה; מודי זכה על הופעתו בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בקומדיה/מוזיקלי, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס באפט"א. על הופעתו בגרסה המחודשת למחזמר זה, שיצאה ב-1984, היה מודי מועמד לפרס טוני. בשנת 1970 הופיע בקומדיה של מל ברוקס "שנים עשר כיסאות", לצידם של דום דה-לואיז ופרנק לנגלה, בתור האריסטוקרט הרוסי אפוליט ורוביינינוב. מודי נפטר בשנת 2015 בגיל 91. הוא השאיר אחריו אישה ושישה ילדים. חופשת קיץ (1963) העכבר על הירח (1963) בצל הגרדום (1964) איש הסנדוויץ (1966) אוליבר! (1968) שנים עשר כיסאות (1970) טיסת הדובים (1971) אגדת איש הזאב (1975) הצד המוזר של סוף הציוויליזציה כפי שאנחנו מכירים (1979) איש החלל והמלך ארתור (1979) דומיניק (1980) לא נכון זה נכון (1982) איפה פרסייפל? (1983) ילד בחצר של המלך ארתור (1995) חשיפה (2001) כלבים אבודים (2005) מדיה וקבצים בנושא רון מודי בוויקישיתוף רון מודי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רון מודי, באתר AllMovie (באנגלית) רון מודי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רון מודי, באתר MusicBrainz (באנגלית) רון מודי, באתר Discogs (באנגלית) רון מודי, באתר Songkick (באנגלית) רון מודי, באתר Genius רון מודי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
זאב גלוסקין

זאב גלוּסקין (ט' באלול תרי"ט, 8 בספטמבר 1859 – ה' בניסן תש"ט, 4 באפריל 1949, תל אביב) היה פעיל ציוני, סוחר ויזם תרבות עברית במזרח אירופה וארץ ישראל. גלוסקין נולד בסלוצק שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה), בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, למשפחת רבנים מהעיר הלוסק. התחנך כרגיל ב"חדר", ואחר כך, בהנחיית אביו אליעזר, ששהה מרבית ימי השנה בעיר קניגסברג לשם מסחר ונחשף להשכלה, למד עברית ולימודים כלליים אצל מורים פרטיים. בגיל 13 החל ללמוד בבית הספר המחוזי. לאחר שסיים את לימודיו נסע עם אביו לקניגסברג, שם השתלם במלאכת המסחר ובשפות זרות. בגיל 21 מת אביו, וגלוסקין נסע בשנת תר"מ מערבה לעיר ורשה לעבוד בבית מסחר גדול. שם נתוודע לחוג משכילי ורשה, והתיידד בפרט עם הסופר והעסקן ש"פ רבינוביץ (שפ"ר), ובהשפעתו נחשף לפעילות הציונית של "חובבי ציון" ולקח חלק בפעילותם. כשנוסדה אגודת "בני משה" בשנת 1889, היה גלוסקין ממייסדי הלשכה הוורשאית שלה. היה ממייסדי הוצאת אחיאסף. בשנת 1905 עלה לארץ ישראל. בארץ היה ממייסדי חברת "כרמל", אשר הוקמה במימון הברון רוטשילד בשנת 1896, למטרת שיווק מוצרי היין של המושבות העבריות שהוקמו בארץ ישראל מאז העלייה הראשונה, והיה למנהלה הראשון. בהמשך נבחר ליושב ראש "אגודת הכורמים". מיוזמותיו הנוספות יחד עם חברים נוספים: "חברת "מנוחה ונחלה", אשר ייסדה את המושבה רחובות, "הכנסייה הגדולה" שהתקיימה בזכרון יעקב, וחברת "גאולה" לרכישת קרקעות בארץ ישראל, שבשנים 1925–1946 כיהן כמנהלה. כמו כן, נבחר כציר למספר קונגרסים ציוניים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה יצא מהארץ למצרים והיה שותף להקמת הגדודים העבריים. באמצע שנות ה-30 תרם גלוסקין לעיריית תל אביב את ביתו ברח' מונטיפיורי 8, כדי שישמש את ספריית שער ציון (הבניין נהרס ביחד עם גימנסיה הרצליה). נבחר כאזרח כבוד בראשון לציון ובתל אביב. בשנת 1946 פרסם את זיכרונותיו. זאב גלוסקין נפטר באביב 1949, בגיל 89. נקבר בבית הקברות טרומפלדור לצד אשתו וועלה, שנפטרה בסוף שנת 1930, ובין קבריהם של ד"ר חיים חיסין ומאיר וצינה דיזנגוף. בשנת 1949 נמסר ארכיונו לרשות הארכיון הציוני המרכזי. על שמו רחובות בערים רחובות, ראשון לציון ותל אביב. זכרונות, תל אביב: אגודת הכורמים הקואופרטיבית של יקבי ראשון לציון וזכרון יעקב, תש"ו. 'גלוסקין, זאב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 135. (הספר בקטלוג ULI) יגאל דרורי, זאב גלוסקין, בתוך: העלייה השנייה, כרך ג: "אישים", (עורך: זאב צחור), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1998, עמ' 132–133. הערך: זאב גלוסקין, בתוך: יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948, תל אביב:הוצאת עם עובד, תשמ"ג. מדיה וקבצים בנושא זאב גלוסקין בוויקישיתוף כתבי זאב גלוסקין בפרויקט בן-יהודה דוד תדהר (עורך), "זאב גלוסקין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 247 גלוסקין זאב באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון ר' זאב גלוסקין ז"ל, הד-המזרח, 8 באפריל 1949 ד"ר חיים ברלין, זאב גלוסקין (ליום השלושים), דבר, 5 במאי 1949 במועצת עירית תל־אביב, דבר, 28 בינואר 1935. שמעון פינס, "רכבת אוירית" תעביר את ספרי "שער ציון", דבר, 23 באוקטובר 1961. זאב גלוסקין באתר GRAVEZ נתעשר הארכיון הציוני המרכזי, על המשמר, 13 בנובמבר 1949. זאב גלוסקין, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כילון איש ספרטה

כילון איש ספרטה (המאה ה-6 לפנה"ס) היה אחד משבעת חכמי יוון. כילון היה בנו של דמגטוס, וחי בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס. הרודוטוס מדבר עליו כעל בן זמנם של היפוקרטס ודיוגנס לארטיוס, ושהיה אפורוס בספרטה של שנת 556 של המאה ה-6 לפנה"ס, כמו כן נטען כי היה חבר באספה הספרטנית. דיוגנס לארטיוס הרחיק לכת וטען, כי כילון איש ספרטה היה הראשון שהנהיג את המנהג הצטרפות האפורים כיועצי המלכים של אותה תקופה. נאמר על כילון כי עזר להפיל את הטיראניה של סיקיון, לאחר שהפכה להיות בעלת בריתה של ספרטה. דיוגנס לארטיוס מתאר את כילון כמשורר שירים אלגיים שתרם אמרות כגון: אל תדבר על רוע המתים. כבד גיל מבוגר. העדף עונש על רווח מביש, כי בעוד האחד כואב פעם אחת, השני הוא לכל חיי האדם. אל תצחק על ביש המזל. על החזק להיות גם רחמן, למען יכבדוהו מכבוד ולא מפחד. למד לסדר את ביתך היטב. אל תתנו ללשון להשתחרר מדי. רסן את הכעס. אל תשנא את הקסם. אל תחשוק את הבלתי אפשרי. אל תנהג בחיפזון בדרך. ציית לחוק. האגדה טוענת כי מותו של כילון נבע משמחה כאשר בנו זכה בפרס האגרוף במשחקים האולימפיים, וכי בהלווייתו השתתפו כל היוונים שנאספו שם. מדיה וקבצים בנושא כילון איש ספרטה בוויקישיתוף
איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית

איב"א, איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית הוא עמותה ישראלית העוסקת בקידום המחקר וההוראה של תחום הבקרה האוטומטית בישראל. הארגון מבצע זאת באמצעות קורסים, כנסים אקדמיים וסדנאות בנושא. האיגוד משמש כארגון הישראלי החבר בפדרציה הבינלאומית לבקרה אוטומטית (אנ') והוא מנוהל מהטכניון בחיפה. האיגוד הוקם בתחילת שנות השישים על ידי מהנדסים מהטכניון ומרפא"ל, ביניהם שני בונן, זאב בונן, ידידיה שמיר (המדען הראשי של משרד הביטחון דאז), שמואל מרחב ויוליוס פרמינגר, אשר נבחר לכהן כיו"ר הראשון של האיגוד. עד שנת 1978 עמד בראש האיגוד יו"ר אך מאז שנה זו הוחלט כי בראש האיגוד יעמוד נשיא. בראש הארגון עומד נשיא, לרוב פרופסור בטכניון, ובנוסף חברים בוועד המנהל גזבר, מזכיר ונציג מרפא"ל. בהנהלה המורחבת חברים נציגים מאוניברסיטאות ומכללות אחרות בישראל, כגון מכון ויצמן ואוניברסיטת תל אביב וכן נציגים מחברות תעשייתיות כגון התעשייה האווירית או אלביט מערכות. חברות אלו שותפות גם במימון האיגוד. אתר איב"א אתר IFAC, הפדרציה הבינלאומית לבקרה אוטומטית