laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוסא דז'נפו

מוסא דז'נפו (בצרפתית: Moussa Djenepo; נולד ב-15 ביוני 1998) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת מאלי. דז'נפו שיחק באקדמיית יילין אולימפיק במאלי. ב-31 בינואר 2017 הושאל לסטנדרד לייז' בעסקה עם אפשרות רכישה, והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון. ב-30 במאי הפעילה סטנדרד לייז' את סעיף הרכישה, והוא עבר אליה באופן קבוע. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-0 לקלאב ברוז' במסגרת המחזור החמישי בליגת העל הבלגית לעונת 2017/2018. ב-11 במרץ 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אוסטנדה במסגרת המחזור ה-30 בליגה. הוא ערך 49 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים, וזכה עם המועדון בגביע הבלגי בעונת 2017/2018. ב-13 ביוני 2019 חתם דז'נפו על חוזה לארבע שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לליברפול במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. ב-24 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על ברייטון אנד הוב אלביון במסגרת המחזור השלישי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 73 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. ב-5 בספטמבר 2023 חזר דז'נפו לסטנדרד לייז' וחתם על חוזה לשלוש שנים במועדון. ב-3 באוקטובר 2017 זומן דז'נפו לראשונה לסגל נבחרת מאלי. ב-6 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת חוף השנהב במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-23 במרץ 2019 הבקיע דז'נפו את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת דרום סודאן במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, בו ערך שלוש הופעות, ולטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, גם בו ערך שלוש הופעות. סטנדרד לייז' הגביע הבלגי (1): 2017/2018 מוסא דז'נפו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוסא דז'נפו, ברשת החברתית אינסטגרם מוסא דז'נפו, באתר Transfermarkt מוסא דז'נפו, באתר Soccerway מוסא דז'נפו, באתר BDFutbol מוסא דז'נפו, באתר WorldFootball.net מוסא דז'נפו, באתר National Football Teams מוסא דז'נפו, באתר FootballDatabase.eu Moussa Djenepo signs at Standard de Liège, Drupal (באנגלית) Option levée pour Moussa DJENEPO, Standard de Liège (בצרפתית) Live Scores - Jupiler League: Club Brugge - Standard Liège - FIFA.com, web.archive.org, ‏2017-10-07 Un renversant Standard joue à se faire peur mais s'offre les POI, RTBF (בצרפתית) Moussa Djenepo | Football Stats | Standard Liege | Season 2017/2018 | Soccer Base, www.soccerbase.com News, www.southamptonfc.com (באנגלית בריטית) Telegraph Sport, ‏Southampton complete signing of Moussa Djenepo from Standard Liege, The Telegraph, 13 June 2019 Moussa DJENEPO de retour chez les Rouches !, Standard de Liège (בצרפתית) Moussa Djenepo completes transfer to Standard Liège | Southampton FC | News, www.southamptonfc.com, ‏2023-09-05 (באנגלית בריטית) Programme de nos 14 internationaux, Standard de Liège (בצרפתית) 2018 FIFA World Cup Russia™ - Matches - Mali-Côte d'Ivoire - FIFA.com, web.archive.org, ‏2016-08-19 "Afcon 2021: Mali recall Brighton's Yves Bissouma after three-year absence". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2021-12-27. נבדק ב-2024-07-06.
רוני קונפורטי

רוני קונפורטי (נולד ב-3 ביולי 1953) הוא איש קולנוע ישראלי. הקים ב-1995 את PHD Advanced ומשמש כמנכ"ל החברה. הפיק, ביים, צילם וערך סרטים וסדרות טלוויזיה. קונפורטי יוצר ועוסק בהיבטים השונים של פוסט-פרודקשן. קונפורטי נולד בכפר הס, בן לאלדוף קונפורטי שעלה מבולגריה. למד בבית הספר היסודי ממלכתי של יישובי לב השרון. בנעוריו ארגן בבית העם של היישוב הקרנות של סרטים, ובסיוע המועצה האזורית ניהל מועדון להופעות של אמנים, בהם מתי כספי ושייקה אופיר. למד חשמל ואלקטרוניקה באורט כפר סבא ושירת ביחידת ההסרטה של חיל ההנדסה. לאחר שירותו הצבאי עבד כטכנאי מערכות חשמל ואלקטרוניקה. בנוסף, למד קולנוע וטלוויזיה באולפני הרצליה. בזמן הלימודים החל בעשייתו הקולנועית, כשהקים בשנת 1980 את העסק "טל קול" לצילום הופעות, כנסים ואירועים, בשותפות עם חיים דקל. בסוף שנות ה-80 התפרקה השותפות, וקונפורטי הקים עסק עצמאי בשם "מירב הפקות סרטים" לצילום ועריכת סרטים וסדרות. במסגרת העסק הוא הפיק, צילם, ביים וערך סרטי פרסום ותדמית עבור גופי שידור ידועים, בהם ערוץ 2 הניסיוני. ב-1995 נרשם העסק כחברה בע"מ תחת השם "מירב הפקות סרטים ר.ק. בע"מ". פעילותו של קונפורטי, בנוסף להפקה, התמקדה בעיקר בעריכת תוכניות טלוויזיה ומופעים. קונפורטי עסק בהיבטים שונים מאחורי הקלעים של עשיית סרטים שונים. ב-2009 שונה שם החברה ל-"PHD Advanced בע"מ". החברה פעילה בעולם התקשורת ובתחום השידור, ההפקה, הפוסט-פרודקשן והניו מדיה. היא מתמחה בסרטי דרמה, סדרות טלוויזיה, פרויקטים דוקומנטריים ופרסומות לגורמים פרטיים ומוסדיים. קונפורטי צילם, ביים וערך סרטים למופעים כמו "120 שנה למקווה ישראל", "70 שנה לנהלל", "30 שנה להיכל התרבות" ועוד. זכות הקיום של ישראל להתקיים מעוגנת בחוק הבינלאומי ובחשיבה העיונית על ערך המדינה. The Right To Exist (אנ') הוא פרויקט הסברה שיזם קונפורטי והמיועד לתת מענה הסברתי כחלק מהמלחמה התודעתית להגנה הצודקת על זכות ישראל להתקיים. "עמוד האש (סדרת טלוויזיה)" (1981) "הקומדי סטור" – ערוץ 2 (1994) "ששטוס" ערוץ הילדים (1994) "מסיבת גן" – ירון לונדון (1994) "שום, פלפל ושמן זית" – רשות השידור (1995) "החמישייה הקאמרית" – ערוץ 1 (1997) "תקומה (סדרת טלוויזיה)" (1998) "החבר'ה הטובים (סדרת טלוויזיה)" (1999) "הופ קטנטנים" – ערוץ הופ! (2000) "סימה וקנין מכשפה" (2003) "ללכת על המים" (2004) "שבלולים בגשם" (2013) "בית בגליל (2017)" (2017) "המתים של יפו" (2019) "ישראל שלי" (2008) "עמוס עוז" (2021) "נשות האוליגרכים" (2016) "געגועים לאבא" (2009) "מצב נפשי – קורונה" (2021) "ענבל אור" (2020) "פולארד" (2022) "חנויות של פעם" (2022) "בעולם אחר אין מילים" (2015) מדיה וקבצים בנושא רוני קונפורטי בוויקישיתוף רוני קונפורטי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רוני קונפורטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סרטונים בערוץ של PHD Advanced, באתר יוטיוב רוני קונפורטי, באתר ספר הקולנוע הישראלי, ‏17 באוקטובר 2014
שאנדור פודר

שאנדור פודר (בהונגרית: Puder Sándor;‏ בודפשט, 10 במרץ 1899 – בודפשט, 24 בינואר 1955) דוקטור לרפואה (MD) יהודי הונגרי, רופא ראשי בבית החולים, רופא פנימי ורופא ריאות מומחה. פרופסור באוניברסיטה משנת 1946. מנהל בית חולים. מחברם של לפחות חמישה ספרים מקצועיים ששנים מהם הוצאו גם באנגלית. שאנדור פודר נולד במשפחה יהודית כבנם של היים הרש (ארמין) פודר ושל אילונה (הלנה) מוֹנדֶרֶר. הוא קיבל את תואר שלו באוניברסיטת פץ' בשנת 1923, לפני כן משנת 1920, היה חבר צוות המכון לפתולוגיה של אוניברסיטת פץ', שם עבד לצד פרופסור בלה אנץ (הו'). בסוף 1925, מונה לרופא בסנטוריום של המלכה ארז'בט, ולאחר מכן ב-1934 היה רופא פנימי בקליניקה מספר 3 של אוניברסיטת בודפשט על שם שאנדור קוראני. משנת 1935 היה הרופא הראשי של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי (הו'), ובין 1945 לבין 1948 חזר לעבוד שם (בשל הפסקת עבודתו במלחמה בשל יהדותו) בתפקיד רופא ראשי. בשנת 1946 היה מונה כפרופסור באוניברסיטה, בשנים 1948–1950 היה המנהל הכללי והרופא הראשי של בית החולים הריאתי על שם קוראני, ומשנת 1950 עבד כרופא הראשי במחלקות הריאות של שלושה בתי החולים: בודאפוקי, מרטונהג'י ובייצ'י-ז'לינסקי. ב-1948 השיק את כתב העת לרפואת הריאות Pneumonologia Danubiana, שהוא גם היה העורך שלו. פרסומיו על השחפת והטיפול בה התפרסמו בכתבי עת מקומיים וזרים, וכן פרסם ספרות עניפה בנושא. אשתו הייתה הרטה מילה אירמה דיאז, הם נישאו ב-1934 בבודפשט. מצבו משביע רצון (היסטוריה רפואית סובייקטיבית עם הקדמה מאת פרידייש קארינתי, בודפשט. 1930) ספרות ורפואה (מחקר, בודפשט, 1933) סוגיות עכשוויות של שחפת (I–XIX., בודפשט, 1937) Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) Szállási Árpád (2014). "Puder Sándor (1899–1955), a pulmonológus orvosíró". pontilicus.hu. שאנדור פודר קורות חיים באתר Arcanum חמישה מספריו באתר bookline הוצאת אחת מספריו באנגלית: Condition Satisfactory: A Physician's Account of His Own Illness הוצאת ספר נוסף שלו באנגלית: On The Danger List, a case historyby Dr. Sandor Puder רפואה ביצירות שייקספיר מאת שאנדור פודר מרחב השמות בהונגריה: שאנדור פודר Budapest VII. kerületi állami halotti anyakönyv 129/1955. Budapest VIII. kerületi állami házassági anyakönyv 109/1934. רשימת מנהלי בית החולים קוראני לדורותיו ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאנדור פודר".
יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה

יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה, נולד בתור יואן קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Иоанн Константинович‏; 5 ביולי 1886 – 18 ביולי 1918), הידוע לפעמים גם בתור הנסיך איוואן או הנסיך יואן או הנסיך יוהאן. הוא תואר על ידי בני זמנו כאדם עדין ודתי, שכונה על ידי קרוביו "יואנצ'יק". יואן קונסטנטינוביץ' נולד ב-5 ביולי 1886 בארמון פבלובסק, והיה בנם הבכור של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן. בחירתו הוא קיבל את התואר הנסיך הגדול של רוסיה עם הסגנון הוד קיסרותו, אבל בגיל 9 ימים, אוקאז של בן דודו אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה שלל ממנו את התואר הזה, כאשר האוקאז תיקן את חוק הבית על ידי הגבלת התואר הנסיך הגדול לנכדים של קיסר שולט. כתוצאה מכך, הוא קיבל את התואר נסיך הדם הקיסרי (נסיך רוסיה) בסגנון הוד רוממותו. פעם הוא בחן את האפשרות להפוך לנזיר אורתודוקסי, אך בסופו של דבר התאהב בילנה, נסיכת סרביה, בתם של פטר הראשון, מלך סרביה ואשתו זורקה, נסיכת מונטנגרו, אחייניתן של הנסיכה הגדולה מיליצה, הנסיכה הגדולה אנסטסיה ואלנה, מלכת איטליה. הם נישאו ב-2 בספטמבר 1911, וילנה קיבלה את השם הנסיכה ילנה פטרובנה, נסיכת רוסיה. כבת של המלך המכהן, לאחר הנישואין, היא שמרה על סגנונה של הוד מלכותה וככזו הייתה לה הזכות לקבל דיפלומטים זרים בזכות עצמה, בניגוד לבעלה. נולדו להם בן, הנסיך וסבולוד איוואנוביץ' (20 בינואר 1914 – 18 ביוני 1973), ובת, הנסיכה יקטרינה איוואנובנה (12 ביולי 1915 – 13 במרץ 2007), שהייתה החבר האחרון במשפחה הקיסרית שנולדה לפני הנפילה של השושלת, ובסופו של דבר הפכה לשושלת הבלתי מעורערת האחרונה ששרדה בבית הקיסרי של רוסיה. הנסיך יואן לחם במלחמת העולם הראשונה של 1914–1918, עוטר כגיבור מלחמה והיה בחזית כשהחלה המהפכה הרוסית של 1917. באפריל 1918 הגלו אותו השלטונות הבולשביקים לאורל, וביולי אותה שנה רצחו אותו בפיר מכרה ליד אלפאייבסק, יחד עם אחיו הנסיך קונסטנטין קונסטנטינוביץ' והנסיך איגור קונסטנטינוביץ', בן דודו הנסיך ולדימיר פאבלוביץ' פאלי, וקרובי משפחה וחברים נוספים. גופתו נקברה בסופו של דבר בבייג'ינג, בבית הקברות של המיסיון הרוסי האורתודוקסי, שנהרס ב-1986 כדי לבנות פארק. אחותו הנסיכה ורה קונסטנטינובנה, אמו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה ואשתו הנסיכה ילנה פטרובנה עזבו את רוסיה באפריל 1919 בעזרת הוקון השביעי, מלך נורווגיה. בתו הנסיכה יקטרינה נישאה לרוג'רו, מרקיז פאראצ'ה די וילפורסטה. יקטרינה התגוררה בבואנוס איירס, ארגנטינה ואחר כך במונטווידאו, אורוגוואי, שם נפטרה ב-2007. אחותו הנסיכה ורה קונסטנטינובנה, בתו הצעירה של הנסיך הגדול קונסטנטין קונסטנטינוביץ', מתה בניו יורק בשנת 2001, בגיל 94. מדיה וקבצים בנושא יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה בוויקישיתוף יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אגרא דכלה

אגרא דכלה הוא ספר חסידי על פרשיות השבוע שכתב רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב בעל הבני יששכר. בראש הספר נדפסו הסכמות מהרב יוסף שאול נתנזון ומהאדמו"ר רבי חיים הלברשטאם מצאנז. בהקדמתו לספר כותב המחבר שכל הדברים בספר נאמרו בקרב חברים מקשיבים מידי שבת. הספר נכתב על סדר הפסוקים של חמשה חומשי תורה בתוספת דברי רש"י, תרגום אונקלוס ומדרשים. הספר עוסק גם ברמזים, גימטריאות וצירופי אותיות התורה בדרך הקבלה על סדר הפסוקים. בפתיחת הספר מובאים מאות צירופים למילה בראשית הפותחת את התורה. מהדורה ראשונה של הספר יצאה לאור בלמברג בשנת ה'תרכ"ח (1868) ומאז לא נדפס במשך קרוב ל-45 שנה. הספר הפך לנדיר והודפס שנית בפרעמישלא. במהדורה הראשונה חסרו מהספר קטעים שלמים שנדפסו בספר השמטות מספר אגרא דכלה ובסוף ספר דרך פיקודיך ובסוף ספר קהלת יעקב, חלקים אלו נדפסו בתוך הספר במהדורה השנייה שיצא לאור בפרעמישלא. מהדורה זו יצאה לאור מספר פעמים במהדורת צילום, בשנת ה'תשנ"ג יצא לאור בברוקלין, ניו יורק מהדורה מחודשת של הספר בהוצאת הספרים אמ"ת של חסידות מונקאטש בשני כרכים. מהדורה מבוארת של הספר יצאה לאור בשנת ה'תשס"ט בבני ברק על ידי האדמו"ר מקוסון, בהוצאת מכון בני שלשים. מהדורה ראשונה - למברג, ה'תרכ"ח (1868) מהדורה שניה - פרעמישלא ב"כ, מכון אמת מונקאטש, ניו יורק, ה'תשנ"ג עם ביאור הצבי והצדק - ג"כ, מכון בני שלשים, בני ברק, ה'תשס"ט (2009) אגרא_דכלה, באתר ויקיטקסט אגרא דכלה, טקסט דיגיטלי באתר ספריא ניו יורק, ה'תשנ"ג, חלק א, באתר היברובוקס, חלק ב, באתר היברובוקס חלק ממהדורות הספר: צילום מהדורה ראשונה, למברג, 1868, באתר אוצר החכמה, פרעמישלא, באתר אוצר החכמה אגרא דכלה עם ביאור הצבי והצדק - א, באתר אוצר החכמה, חלק ב, באתר אוצר החכמה, חלק ג, באתר אוצר החכמה ראה בפתח דבר למהדורת ה'תשנ"ג. ביאור הצבי והצדק ג"כ.
מוטי מזרחי (קצין לוגיסטיקה)

מרדכי (מוטי) מזרחי (נולד ב-3 בדצמבר 1977) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרת כראש חטיבת הלוגיסטיקה באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). קודם לכן מילא שורה של תפקידים בחיל הלוגיסטיקה, בין היתר כראש מחלקת הלוגיסטיקה והמבצעים בחטיבת הלוגיסטיקה וכקצין הלוגיסטיקה של פיקוד הצפון. מזרחי נולד, גדל והתחנך בתל אביב. למד בתיכון "מקס פיין" במגמת חשמל. מזרחי התגייס לצה"ל בשנת 1997 ועבר מסלול הכשרה כלוחם בגדוד חרוב בחטיבה 500. יצא לקורס מ"כים חי"ר ומילא תפקידי פיקוד בגדוד כמפקד כיתה, עד לתפקיד רס"פ פלוגת החוד. ב-2001 עבר מחיל הרגלים לחיל התחזוקה (כיום: חיל הלוגיסטיקה), במסגרתו יצא לקורס קצינים. שירת כסגן מפקד פלוגת המפקדה בגדוד חרוב ובהמשך התמנה למ"פ מפקדה של גדוד 195 בחטיבה 500. לאחר מכן מונה למ"פ מפקדה של גדוד 13 בחטיבת גולני. עם סיום התפקיד, יצא ללימודי תואר ראשון. שירת כקצין הלוגיסטיקה של עוצבת ברעם וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת ברק. לאחר מכן מונה לקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני, ובהמשך למפקד מסגרת מתקדם בבה"ד 6, בסיס ההדרכה של חיל הלוגיסטיקה. בשנת 2015 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לרע"ן לוגיסטיקה בבה"ד 1. בשנת 2016 מונה לקצין הלוגיסטיקה של אוגדת איו"ש, ושירת בתפקיד זה עד קיץ 2018, עד שהתמנה לראש ענף תכנון אופרטיבי בחטיבת הלוגיסטיקה תחת אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. בסוף שנת 2019 הועלה לדרגת אל"ם, ומונה לקצין הלוגיסטיקה הפיקודי של פיקוד הצפון, תפקיד שמילא עד קיץ 2022. החל מחודש ספטמבר 2022, יצא ללימודים כחניך בהמכללה לביטחון לאומי (מב"ל - מחזור נ׳). עם סיום לימודיו מונה לראש מחלקת לוגיסטיקה ומבצעים בחטיבת הלוגיסטיקה והמבצעים באט"ל. בדצמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת הלוגיסטיקה והמבצעים באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. במסגרת תפקידו הורה שלא להעמיד חיילים לדין על אובדן ציוד במהלך הלחימה ברצועת עזה אלא במקרים חריגים. מזרחי בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה ממכללת ספיר, תואר שני במדעי המדינה ותואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה. בנוסף, מזרחי הוא בוגר המב״ל (המכללה לביטחון לאומי). מזרחי נשוי למיכל ואב לשלושה ילדים, מתגורר עם משפחתו בהרצליה. שורת מינויים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 5 באוגוסט 2019 קורין אלבז-אלוש, אחרי המשפט והקנסות, צה"ל מבהיר: "אין לשפוט חיילים שלחמו בעזה על אובדן ציוד", באתר ynet, 26 בינואר 2024
גמר יורו 2012

גמר יורו 2012 של אופ"א היה משחק הגמר של יורו 2012, הגמר ה-14 של אליפות אירופה בכדורגל. המשחק נערך באצטדיון האולימפי, קייב, אוקראינה, ב-1 ביולי 2012, ובו השתתפו ספרד ואיטליה. בדרך לגמר, ספרד סיימה בראש בית ג', עם תיקו מול איטליה וניצחונות על קרואטיה ואירלנד. אז ספרד ניצחה את צרפת ברבע הגמר לפני שניצחה את פורטוגל בחצי הגמר לאחר דו-קרב פנדלים. איטליה הייתה שנייה בבית ג', עם תוצאות תיקו מול ספרד וקרואטיה, וניצחון על אירלנד. בסיבובי הנוקאאוט ניצחה איטליה את אנגליה לאחר דו-קרב פנדלים, ולאחר מכן את גרמניה בחצי הגמר. יורו 2012 של אופ"א הייתה המהדורה הארבע-עשרה של אליפות אירופה בכדורגל, תחרות הכדורגל של אופ"א לנבחרות, שהתקיימה בין ה-8 ביוני ל-1 ביולי 2012 בפולין ובאוקראינה. סבבי המוקדמות נערכו בין אוגוסט 2010 לנובמבר 2011, בהם חולקו חמישים ואחת קבוצות לתשעה בתים של חמש או שש, ששיחקו זו נגד זו על בשיטת בית וחוץ. הקבוצה הטובה ביותר בכל בית, יחד עם שתי הקבוצות המארחות, העפילה לגמר שש-עשרה, כאשר שאר השש-עשרה העפילו דרך פלייאוף. בפלייאוף, הקבוצות שהעפילו חולקו לארבעה בתים של ארבע כאשר כל קבוצה משחקת אחת עם השנייה פעם אחת. שתי הקבוצות המובילות מכל בית עלו לשלב נוקאאוט. ערך מורחב – יורו 2012 בגמר צפו 63,170 אוהדים והוא נשפט על ידי פדרו פרונסה מפורטוגל. ספרד עלתה ליתרון בדקה ה-14, כאשר אנדרס אינייסטה מסר כדור רוחב לססק פברגאס, שרץ על פני ג'ורג'יו קייליני לפני שהחזיר כדור רוחב לראשו של דויד סילבה. איטליה הגיבה עם איומים של אנטוניו קסאנו שנהדפו על ידי שוער ספרד איקר קסיאס אבל ספרד הכפילה את היתרון שלה לפני סיום המחצית הראשונה, כשצ'אבי מסר לג'ורדי אלבה, שהחל בריצה ארוכה קדימה עם בעיטה לשערו של ג'אנלואיג'י בופון. פרננדו טורס החליף את פברגאס כשנותרו 15 דקות לסיום, וכבש בדקה ה-84, עם בישול של צ'אבי ובכך הפך להיות האיש הראשון שכובש בשני משחקי גמר אליפות אירופה. בדקה ה-88, מסר טורס את הכדור בחזרה לחואן מאטה לתוצאה סופית של 4–0. אינייסטה נבחר לאיש המשחק. שחקן מצטיין: ספרד אנדרס אינייסטה שופט: פורטוגל פדרו פרואנסה קוונים: פורטוגל ברטינו מירנדה וריקרדו סנטוס שופט רביעי: טורקיה ג'ינייט צ'אקיר מדיה וקבצים בנושא גמר יורו 2012 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורו 2012 (באנגלית) European Championship, britannica.com (באנגלית) EURO 2012: All you need to know, uefa.com (באנגלית)
חג ישו המלך

חג ישו המלך (בלטינית: Sollemnitas Domini Nostri Iesu Christi Universorum Regis, בתרגום לעברית: "חג אדוננו ישו המשיח, מלך היקום") הוא יום חג נוצרי לציון ישו המלך. החג נקבע בשנת 1925 על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר עבור הפולחן הרומי של הכנסייה הקתולית. בשנת 1970 שונה תאריך החג, מאוקטובר ליום ראשון האחרון לפני האדוונט. בדרך כלל החג חל בין 20 בנובמבר ל-26 בנובמבר. החג נחגג על ידי זרמים רבים בנצרות, בהם קלוויניזם, מתודיזם, אנגליקניזם, לותרניזם ופרסביטריאניזם. הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה מציינת את החג באופן יוצא דופן בתאריך המקורי שנקבע ב-1925, יום ראשון האחרון של אוקטובר. ערך מורחב – ישו המלך המסורת הנוצרית מתייחסת לישו כאל מלך, וקיימים כתבים עתיקים, בהם כתביו של קירילוס האלכסנדרוני, בהם מתואר ישו כמלך ממלכת השמיים. לחג ישו המלך יש ממד אסכטולוגי, המצביע על תקופת אחרית הימים, שבה ישו ימלוך על העולם. בדצמבר 1925 פרסם האפיפיור פיוס האחד עשר אנציקליקה בשם "Quas primas" ("בראשית") בה ציין שמלכותו של ישו ניתנה לו על ידי האל בזכות אדיקותו, ולא הושגה באמצעות אלימות או גזל. באנציקליקה זו ייסד האפיפיור את הסקרמנט "חג ישו המלך", באמצעותו ביקש למתן את ההשפעות הגוברות של מגמות החילון והלאומיות החילונית בעולם. לאומיות זו באה לידי ביטוי גם בחילוקי הדעות בין ממלכת איטליה לבין הכס הקדוש, ואלה נפתרו רק עם חתימת ההסכמים הלטראניים בשנת 1929. חג ישו המלך מצוין ביום ראשון האחרון לפני האדוונט. האפיפיור פיוס האחד עשר קבע את החג ליום ראשון שלפני חג כל הקדושים, אך בשנת 1970 שינה האפיפיור פאולוס השישי את מועד החג, למועדו הנוכחי. בחג זה הכמרים נוהגים ללבוש גלימות לבנות ולערוך ליטורגיה מיוחדת. בחלק מהכנסיות חוברו מזמורים מיוחדים לציון חג זה. בכנסייה המתודיסטית מציינים תקופה ליטורגית מיוחדת בשם Kingdomtide המתחילה בחג השילוש הקדוש ומסתיימת בחג ישו המלך. משנת 2021 מציינת הכנסייה הקתולית את "יום הנוער העולמי" באותו יום. מדיה וקבצים בנושא חג ישו המלך בוויקישיתוף Latin Readings (PDF and videos) OLM 160: Last Sunday in Ordinary Time, Our Lord Jesus Christ, Universal King, Year A – Roman Liturgy, Roman Liturgy (באנגלית) Quas Primas (December 11, 1925) - PIUS XI, אתר קריית הוותיקן, ‏11 בדצמבר 1925 (באנגלית) When Is the Feast of Christ the King This Year?, Learn Religions, ‏29 ביולי 2018 (באנגלית) Seasons of the Church: What is Kingdomtide?, The Methodist Church in Singapore (באנגלית) Pope Changes Diocesan Celebration of WYD from Palm Sunday to Christ the King Sunday, ZENIT, ‏22 בנובמבר 2020 (באנגלית)
מראענה

האם התכוונתם ל... אבתיסאם מראענה – יוצרת קולנוע ולשעבר חברת הכנסת מטעם מפלגת העבודה אדם מראענה – שחיין ישראלי
הטרונומיה

הטרונומיה (מיוונית. heteros: זולת, nomos: חוק) הוא מונח מתחום הפילוסופיה במקורו המתאר כפייה של חוק על רצונו של אדם מצד גורם חיצוני. עמנואל קאנט עשה במונח שימוש כשתיאר את תורת המוסר, שלדידו יסודה באוטונומיה, שהיא עשיית דין תבונית ומוחלטת. ההטרונומיה, לשיטתו, היא יצירת דין א-מוסרי או כזה שאין לו משמעות מוסרית. ההטרונומיה כוללת כל חוקיות, חברתית, רגשית וטבעית כאחד המגבילה את האדם וכופה עליו את רצונה. ההטרונומיה, לשיטת קאנט היא ההפך מן הרצון המוסרי, משום שהיא איננה מונעת על ידי התבונה הטהורה הפורמלית אשר אמורה להנחות את האדם גם בתחומי המוסר. דוגמה לבעייתיות שברצון ההטרונומי נתן קאנט בצורת אדם אשר איננו משקר משום שברצונו לשמור על שמו הטוב. טיעון זה הוא הטרונומי, שהרי על פי הציווי המוסרי, על האדם לא לשקר גם לו הדבר לא יפגום בשמו הטוב כלל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הטרונומיה מרחבית או מרחב הטרונומי הוא מושג במדעי החברה וביחסים בינלאומיים, המתאר מצג שווא של אחידות טריטוריאלית וסדר חברתי המושפעים מהתפיסות המודרניות של ריבונות מדינתית ושליטה טוטליטרית. המונח מתאר את חוסר ההתאמה בין מרחבים חברתיים למרחבים טריטוריאליים, המודגש במדינות המודרניות, אשר בניגוד למערכות הפוליטיות בימי הביניים, מתקשות להכיל רב תרבותיות ונאמנוית אידאולוגיות שונות בשל התבססותן על הומוגניה אתנית ואוטונומיה פוליטית. על פי התפיסה הפוסט-מודרניסטית, השליטה בעולם המודרני על שטחים מורכבת ממערכת יחסים בין כוחות שונים שאינם בהכרח בשליטת מדינת הלאום ויכולים להירקם באמצעות ארגונים בינלאומיים, דת, תאגידים רב-לאומיים, או זרמים גלובליים של הון ומידע. דניאל מונטרסקו סבור כי ערים מעורבות ככלל, והעיר יפו בפרט, מהווים דוגמה מתאימה למונח, ככאלו שבהם דינמיקה עירונית דוחה את הרעיון המסדר של הטריטוריאליות החד-ערכית שמציבה לה מדינת הלאום ושל המיקום החברתי שהיא מייעדת לקבוצות אתניות שונות. שמואל הוגו ברגמן, הפילוסופיה של עמנואל קאנט, מהדורה שלישית, ירושלים: מאגנס, תשמ"א, עמ' 91 עמנואל קאנט, הנחת יסוד למטיפיזיקה של המדות, ירושלים: מאגנס תש"י, עמ' 122-131. שמואל הוגו ברגמן, הפילוסופיה של עמנואל קאנט, מהדורה שלישית, ירושלים: מאגנס, תשמ"א, עמ' 91 עמנואל קאנט, הנחת יסוד למטיפיזיקה של המדות, ירושלים: מאגנס תש"י, עמ' 122-123 Fredric Jameson, Postmodernism, or, The cultural logic of late capitalism, Duke University Press, 1991, עמ' 81-80 John Gerard Ruggie, Territoriality and Beyond: Problematizing Modernity in International Relations, International Organization 47, MIT, 1993 דניאל מונטרסקו, עיר שסועה לה יחדיו: דו-לאומיות בחיי היומיום ביפו, בבל, 2020, עמ' 62 והלאה ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי פרנקל (שופט)

צבי פרנקל (נולד בשנת 1973) הוא נשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע. בשנים 1991–1993 שירת בצה"ל. בשנת 1998 סיים לימודי הוראה באוניבריסטת בן-גוריון ובשנים 1996–2000 עבד כמורה לאזרחות בבית ספר תיכון. בשנת 2001 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט והתמחה בפרקליטות מחוז הדרום. בשנת 2003 הוסמך כעורך דין והחל לעבוד כיועץ משפטי במינהל מקרקעי ישראל (מחוז דרום). בשנת 2008 סיים לימודי דוקטורט במדעי הניהול באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2003 סיים לימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת בן-גוריון וב-2004 תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית. בשנים 2001–2010 לימד דיני עבודה ומינהל ציבורי באוניברסיטת בן-גוריון, במכללת אחווה ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. במקביל, בשנים 2003–2008 שימש כתובע במילואים בבית המשפט הצבאי ובבית המשפט הצבאי לערעורים. החל משנת 2008 מונה לשופט צבאי במילואים בדרגת סא"ל במיל'. באפריל 2010 מונה לרשם בבית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע. באפריל 2012 מונה לשופט בבית הדין, ובנובמבר 2017 לסגנו של נשיא בית הדין שמואל טננבוים. עם פרישתו של טננבוים במרץ 2023 מונה פרנקל לכהונת נשיא בית הדין האזורי לעבודה באר-שבע. ביולי 2014 פסק כי למערכת עיתון ישנה הזכות להכתיב את קו הסיקור של העיתון. בית הדין הארצי לעבודה הותיר את הפסיקה על כנה, בהסכמת הצדדים שמשכו עתירותיהם, וקבע כי על מערכת עיתון ליידע את העיתונאים והעורכים בקו המערכתי מראש. עם זאת, חידד כי זכות העיתון להכתיב את קו הסיקור אינה גוברת על חובת האתיקה העיתונאית באמצעות מחיקת שתי פסקאות מפסק הדין. פרנקל חבר מועדון שחמט באר שבע, שחמטאי בדרגה רביעית ובעל דירוג שיפוט שחמט של שופט לאומי. "המוציא ממעסיקו עליו הראיה?" משפט ועסקים (תשפ"ב - 2022) "דיני עבודה ביהודה ושומרון" בספר משפט מסחרי ביהודה ושומרון" (התש"ף-2020) "ידיעה שיפוטית ומן המפורסמות בבתי המשפט הכלליים ובערכאות בעלות סמכויות ייחודיות", קרית המשפט י"א (התשע"ח-2018). "פיצויים ללא הוכחת נזק של ממון ופיצויים לדוגמה בחוקי העבודה בישראל", בספר 'סטיב אדלר (התשע"ו-2016) דוד א' פרנקל וצבי פרנקל, דיני שותפות בישראל, מהדורה שלישית התש"ף-2020 דוד א' פרנקל וצבי פרנקל, דיני עמותות בישראל, מהדורה שלישית, התשפ"א-2021 ד' צ'רניחובסקי, ש' מזרחי וצ' פרנקל, ניהולן הציבורי של קופות החולים בישראל. מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל, 2008. צבי פרנקל באתר הרשות השופטת ניצן צבי כהן, ‏השופט צבי פרנקל מונה לנשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 במרץ 2023 אורן פרסיקו, הפררוגטיבה הניהולית לאו דווקא גוברת על האתיקה העיתונאית, באתר העין השביעית, 23 במאי 2018 פרטי השחקן של פרנקל באתר האיגוד הישראלי לשח מט