laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניקולאי אבנירוביץ' מרטינוב

ניקולאי אבנירוביץ' מרטינוב (ברוסית: Николай Авенирович Мартынов; ‏ 1842–1913) היה צייר צבעי מים רוסי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, ולימד בגימנסיות שונות במוסקבה. בשנת 1867, העיבודים שלו בצבעי מים של ציורי הקיר בכנסיית נרדיצה זיכו אותו במדליית ארד בתערוכה יוניברסל בפריז. בשנות ה-80 הוא היה מורה פרטי לילדי משפחת הסוחרים סבשניקוב, כולל מיכאיל סבשניקוב, שהפך למוציא ספרים. בזמן שחי בדאצ'ה שלהם הוא כתב קורס ציור למוסדות משניים. בשנת 1883, הוא נתן שיעורים פרטיים לאמנית הגרפית מריה יאקונצ'יקובה, ולאחותה ורה. מיכאיל אזוצ'בסקי וניקולאי ברטרם היו גם תלמידיו. בשנות ה-90 הוא היה מראשוני המארגנים של "קורסי השכלה עממית ולימד בהם חינם - השכלה כללית, בשיעורי ערב למבוגרים. הוא גם היה תורם קבוע לעיתון היומי Russkiye Vedomosti. זיכרונותיו מביקור עם לב טולסטוי ביאסניה פוליאנה פורסמו על ידם ב-1891. הוא חי וערך שיעורים באחוזה גדולה בבעלותו של ויקטור ניקולאייביץ' מרטינוב (קשר משפחתי לא ידוע), מפקח על אחוזות בקווקז ובקרים. ניתן לראות את יצירותיו בגלריה טרטיאקוב ובמוזיאון בעיר אברמצבו, שאליה היה קשור. מספר מציוריו בנושאי ציפורים נמצאים באוסף של מוזיאון דרווין הממלכתי. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי אבנירוביץ' מרטינוב בוויקישיתוף Копии фресок, In: "Architecture and wall painting of the Novgorod Church of the Transfiguration of the Savior on Nereditsa" @ the Nereditsa website (archived) N. D. Bartram, Воспоминания о художнике (Memories of the Artist), Советский художник, 1979 http://artru.info/ar/22095/
חדש

האם התכוונתם ל... איסור חדש – האיסור לאכול מתבואה, לפני שהוקרב עליה קורבן העומר חודש – יחידת זמן בת כ-30 יום (ברוב התרבויות) חד"ש (החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון) – מפלגה ישראלית יהודית-ערבית תיכון חדש – בית ספר תיכון בתל אביב-יפו אישים בשם זה: אבי חדש – שחקן ומדבב ישראלי מאיר חדש – המשגיח בישיבת חברון חיים אריה חדש – ראש ישיבה בישראל, בנו של משה מרדכי חדש משה מרדכי חדש – ראש ישיבה, בנו של הרב מאיר חדש שמואל חדש – אלוף שתי הצליחות הראשונות של הכנרת
מאיר בן ישי

מאיר בן ישי (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שימש בעבר מפקד גדוד 906 ומפקד החטיבה המרכזית באוגדת עזה. עם גיוסו לצה"ל שובץ בן ישי בנח"ל. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לנח"ל והיה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה וסמג"ד בגדוד 932 ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנים 1987–1988 שימש כמפקד גדוד 906. לאחר מכן מונה כמפקד מחוז דן בפיקוד העורף, כמפקד החטיבה המרכזית באוגדת עזה וכמפקד בסיס אימונים של פיקוד מרכז. בשנת 2000 השתחרר מצה"ל. בשנת 2001 מונה כמנכ"ל ארגון ההובלה סע-שא. בהמשך התגייס למשטרה ושירת בדרגת תת-ניצב. בין היתר שימש כראש חטיבת האבטחה וכסגן מפקד כוחות הפינוי של המשטרה בתוכנית ההתנתקות לבן ישי תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן. מאיר בן ישי מונה למנכ"ל אירגון ההובלה סע שא, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2001. קובי נחשוני, מפקד ההתנתקות מכה על חטא: "יסלח לי אלוהים", באתר ynet, 9 ביולי 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברכילופוס גיבונסי

ברכילופוס גיבונסי (שם מדעי: Brachylophus gibbonsi) הוא מין נכחד של איגואנה גדולה שהתקיימה במשך ההולוקן של אוקיאניה, אשר התקיימה באי טונגה. לפי ההערכות מין זה נכחד מאה שנה לאחר בוא האדם לאיים בשנת 2800 לפני הספירה. הממצאים המאובנים שלה התגלו במספר איים קרובים כמו ליפוקה (אנ'), האפאי (אנ') וטונגטאפו (אנ'). לטאה זו השתייכה לסוג ברכילופוס (Brachylophus), הקיים כיום והוא הסוג היחיד שאיננו מצוי באמריקה. לטאה זו הייתה גדולה בהרבה מקרוביה באורך של 1 עד 2 מטרים בקירוב וייתכן שדמה מעט לאיגואנה ירוקה מודרנית. ככל הנראה הייתה צמחונית בעיקרה. לפי מספר חוקרים סוג איגואנה זה, אשר בניגוד לקרוביו אינו חי באמריקה אולי שרד על היסחפות על רפסודות צפות לאורך הזרם המשווני הדרומי (אנ') לעבר אוקיאניה. כיום ישנם 4 מינים בסוג, כשהמין Brachylophus fasciatus מפיג'י הופץ גם לטונגה בידי האדם. מדיה וקבצים בנושא ברכילופוס גיבונסי בוויקישיתוף ברכילופוס גיבונסי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
לפיטיגואנה

לפיטיגואנה (שם מדעי: Lapitiguana) הוא סוג נכחד של איגואנה גדולה שהתקיימה במשך ההולוקן של אוקיאניה. היא התקיימה באיי פיג'י ונכחדה עם בוא האדם לאיים, ככל הנראה לפני 3,000 שנה מימינו. סוג זה תואר בשנת 2003 בידי החוקרים: Pregill ו-Worthy וכלול בו מין יחיד - Lapitiguana impensa. משמעות שמה מלטינית: "האיגואנה של תרבות לאפיטה (אנ')", המקומית. איגואנה זו הייתה גדולה יחסית באורך של 1.5 מטרים כשחצי מהאורך כלל הזנב, דומה לאיגואנה ירוקה. ככל הנראה היא ניזונה מצמחייה מקומית. סוג זה לצד הסוג Brachylophus, הכולל כיום ארבעה מיני איגואנות החיות באיי פיג'י והמין הנכחד ברכילופוס גיבונסי התקיים בעבר בטוגה. שני סוגים אלו הם היחידים מבני משפחתם שאינם חיים באמריקה, וככל הנראה הצליחו לחצות את זרמי האוקיינוס השקט בהיסחפות על רפסודות צפות לאורך הזרם המשווני הדרומי (אנ') לעבר אוקיאניה. מדיה וקבצים בנושא לפיטיגואנה בוויקישיתוף לפיטיגואנה, באתר GBIF (באנגלית)
לבידוזאוריקוס

לבידוזאוריקוס (שם מדעי: Labidosaurikos; מילולית: "לטאת מלקחיים") הוא סוג של חולייתן נכחד מהמשפחה Captorhinidae, שהיה אולי מראשוני הזוחלים האמיתיים. הוא התקיים בתקופת הפרם באמריקה הצפונית שלפני 279 עד 272 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1950 בידי החוקר ג'ון וויליס סטובאל (John Willis Stovall) על סמך ממצאי מאובנים שהתגלו בתצורות ערוגות הפרם של טקסס ואוקלהומה (אנ'), בהם התגלו מספר סינאפסידים, דו-חיים וזוחלים קדומים שונים. בסוג זה כלול מין יחיד - Labidosaurikos meachami. הסוג היה קרוב לקפטורינוס והגיע לאורך של 1.5 מטר. במראהו דמה ללטאה מגושמת עם זנב קצר יחסית וגולגולת בעל "כיפה" רחבה אך לסתות צרות דומות מעט לחדק עם שיניים קטנות רבות, גדולות יותר בתוך הלסת העליונה מהתחתונה, המזכירות זוחלים פרימיטיביים או דו-חיים. אורך הגולגולת הידועה של הסוג הגיע ל-280 מ"מ, מה שאומר שהייתה גדולה יחסית לגודל הגוף. מבנה השיניים שלו מרמז שהיה אוכל צמחים קרקעיים. מדיה וקבצים בנושא לבידוזאוריקוס בוויקישיתוף לבידוזאוריקוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לבידוזאוריקוס, באתר GBIF (באנגלית)
גיגנטוהירקס

גיגנטוהירקס (שם מדעי: Gigantohyrax; משמעות השם: "שפן ענק") הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה שפנאים וככל הנראה ממשפחת השפניים, אשר התקיים באפריקה של הפליוקן שלפני 3.6 עד 2.6 מיליון שנה. יונק זה היה קרובו של שפן הסלע המודרני אך היה גדול ממנו בהרבה. הוא תואר למדע ב-1965 בידי החוקר Kitching ונכלל בו מין יחיד - Gigantohyrax maguirei. הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שונגורה (Shungura Formation) שבאתיופיה, בעוד אחרים התגלו אולי באתר המורשת העולמית עמק מקאפן, שבדרום אפריקה. השפן הקדום היה ידוע מממצאי גולגולת ושרידי לסת ושיניים, בייחוד של הלסת העליונה. על פיהם נראה שבניגוד לשפנאים גדולים מהמשפחה פליוהירקיים, כמו הטיטאנוהירקס, המגלוהירקס והקוובביהירקס שחיו באאוקן עד האוליגוקן והגיעו לגודל של עד 1 טון. אף שלא הגיע לגודלם עדיין היה כבד פי שלוש משפן הסלע המודרני ומהסוג שפן עצים. למעשה שפן זה היה בעל קירבה מסוימת במבנה הטוחנות והמלתעות שלו לשפני העצים יותר משפני הסלע, אף שהתקיים על הקרקע והסלעים ולא בין העצים. גיגנטוהירקס, באתר GBIF (באנגלית) "Fossilworks: Gigantohyrax". fossilworks.org. Retrieved 2021-03-04. Rubidge, Bruce S (January 2005). "Annals of the Bernard Price Institute for Palaeontological Research". Palaeontologia Africana Werdelin, Lars; Sanders, William Joseph (2010). Cenozoic Mammals of Africa. University of California Press. p. 143. ISBN 9780520257214. Retrieved 20 September 2022
ניקולאי ברטרם

ניקולאי ברטרם (באנגלית: Nikolai Bartram; ‏ 5 בספטמבר 1873 - 13 ביולי 1931) היה מאייר רוסי, מעצב כרזות, היסטוריון אמנות ואספן. אביו, דמיטרי ברטרם, היה אמן צבעי מים, שהיה לו בית מלאכה קטן שבו יצר צעצועים. ניקולאי למד לצייר בגיל צעיר. כשהיה בן שש עשרה החל ללמוד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, אך נאלץ להפסיק לאחר שנתיים, עקב בריאות לקויה. שחזר הביתה, הוא ארגן סדנה לייצור צעצועי עץ, אותה ניהל במשך עשר שנים. הוא גם למד את ההיסטוריה של הצעצועים ברוסיה. הדבר הוביל אותו לעבודותיהם של ההיסטוריון, איוואן זבלין, והאתנוגרפית, ורה חרוזינה. לאחר מכן החל לאסוף צעצועים, וכן עשה נסיעות למחוזות רחוקים כדי לאסוף בגדים וחפצי בית ישנים. מ-1900 עד 1903 נדד ברחבי אירופה; ביקר בחנויות צעצועים וחזר עם מזוודות מלאות בבובות, חיילי צעצוע וחיות צעצוע. הוא גם פיתח עניין בספרי ילדים ויצר איורים לכמה סיפורי עם רוסיים ישנים. משנת 1904 שימש כאמן במוסקבה ועד 1917 היה ראש המחלקה לאמנות במוזיאון למלאכת יד. הוא ארגן שם סדנה, הכנת בובות עם ראשי חרסינה, לבושות בתלבושות עממיות. החנות שלו גם יצרה את ה"צעצועים האדריכליים" הראשונים ברוסיה, מבוססים על מבנים ומגדלים היסטוריים. בשנת 1912 נשא לאישה את האמנית והאספנית Yevdokia Loseva, שהצטרפה אליו במפעליו השונים. באוקטובר 1918, עם סיום מלחמת העולם הראשונה, הוא ויבדוקיה הקימו את מוזיאון הצעצועים של מוסקבה; למרות שהוא לא נפתח לקהל הרחב עד 1921. רבים מהפריטים שהוצגו נלקחו מאחוזות מולאמות, על ידי הממשלה הבולשביקית. בשנת 1924, המוזיאון הועבר לאחוזה סמוכה. ברטרם נשאר המנהל שלו עד מותו. הוא היה חבר בארגונים רבים. ב-1916 מונה ליושב ראש איגוד עובדי האמנויות הדקורטיביות ותעשיית האמנות. מאוחר יותר כיהן כראש הוועדה לאמנויות דקורטיביות בקומיסריון העם לחינוך, וכן השתייך לוועדה להגנת אנדרטאות לאמנות ולעתיקות. הוא גם נבחר לאקדמיה הממלכתית למדעי האמנות. הוא נפטר ב-1931, בן חמישים ושבע בלבד, ונקבר בבית הקברות נובודביצ'י. זמן קצר לאחר מותו הועבר מוזיאון הצעצועים לזגורסק. בשנת 1980, הוא הועבר למיקומו הנוכחי בסרגייב פוסאד. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי ברטרם בוויקישיתוף БАРТРАМ Николай Дмитриевич, www.mke.su Бартрам Николай Дмитриевич | Интернет-журнал Сергиев.ru – r. Сергиев Посад, sergiev.ru (ברוסית) Российская музейная энциклопедия (Russian Museum Encyclopedia), 2001, Vol.2, Pg.107
איוואן זבלין

איוואן זבלין (Ivan Zabelin; ‏ 29 בספטמבר 1820 - 13 בינואר 1909) היה היסטוריון וארכאולוג רוסי בעל נטייה סלבופילית שסייע בהקמת המוזיאון הלאומי להיסטוריה בכיכר האדומה וניהל מוסד זה עד 1906. הוא היה הסמכות הבכירה בהיסטוריה של העיר מוסקבה ודמות מפתח בלאומיות הרומנטית הרוסית של המאה ה-19. זבלין הצטרף לצוות הקרמלין של מוסקבה בשנת 1837. בהשפעת חוקרים כמו איבן סנגירב ופבל סטרוייב. זבלין היה מהראשונים שחקרו את ההיסטוריה של הפרברים והמנזרים של מוסקבה. זבלין למד את ההיסטוריה של עיבוד מתכת ועבודת אמייל ברוסיה של ימי הביניים. הוא גם נחשב למומחה לציור אייקונים ואדריכלות מוסקובית. בשנת 1859 הזמין הרוזן סרגיי סטרוגנוב את זבלין לחפור את קברי הטומולוס הסקיתיים בדרום רוסיה ובחצי האי קרים. הוא פעל להחדרת שיטות סטרטיגרפיות בארכאולוגיית השדה הרוסית. הוא זה שחפר את קבר צ'רטומליק, אחד הקברים הסקיתיים הגדולים ביותר. הממצאים שלו הם כעת חלק מאוסף מוזיאון הארמיטאז'. זבלין איחד כוחות עם הרוזן אלכסי אובארוב בהקמת החברה הארכאולוגית הרוסית (ב-1864). הוא סיכם את ממצאיו ב-The Antiquities of Herodotus's Scythia 1866, 1873. בשנת 1873 עזב זבלין את העיסוקים הארכאולוגיים והקדיש את עצמו לחקר מוסקוביה של סוף ימי הביניים. הוא עמד בראש האגודה להיסטוריה וארכאולוגיה של מוסקבה בין השנים 1872 ו-1888 והיה נערץ על ידי האמנים הלאומיים הרומנטיים כמו אנדריי ריאבושקין, סרגיי מאליוטין וויקטור וסנצוב. בשנת 1894 נבחר זבלין לאקדמיה למדעים של פטרבורג. זבלין האמין ש"נשמת העם" מתבטאת לא כל כך במוסדות המדינה ובהיסטוריה הפוליטית (כפי שקבעו עמיתיו הגרמנים) אלא בפרטים השוטפים של חיי הבית ויחסי המשפחה. הוא הרחיב את דעותיו בסדרת המונוגרפיות המפרטות את "החיים הפרטיים של העם הרוסי" במאות ה-16 וה-17. הטרילוגיה הגדולה של זבלין "חיי הבית של הצארים הרוסים" (1862), "חיי הבית של הצארינות הרוסיות" (1872) עדיין מצוטטים על ידי היסטוריונים מודרניים. הספר שלו "ההיסטוריה של החיים הרוסיים בזמנים הקדומים ביותר" נותר בלתי גמור. מדיה וקבצים בנושא איוואן זבלין בוויקישיתוף איוואן זבלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ЗАБЕЛИН ИВАН ЕГОРОВИЧ (17.09.1820-31.12.1908), web.archive.org, ‏2012-04-26 Trubachev, S.S. (1892). "Пятидесятилетие ученой деятельности И.Е. Забелина". Istorichesky Vestnik. 48 (6): 746–757. Russian Humanitarian Dictionary Забелин Иван Егорович / Большая советская энциклопедия, gatchina3000.ru
החטיבה המרכזית (אוגדת עזה)

החטיבה המרכזית הנקראת גם החטיבה המרכזית ברצועת עזה הייתה המרכזית מבין שלוש חטיבות אוגדת עזה. החטיבה הייתה אחראית על גזרת ח'אן יונס. לאחר כיבוש רצועת עזה במלחמת ששת הימים הוקמה החטיבה בגלגולה הראשון כנפת חאן יונס, וישבה בעיר ח'אן יונס. אולם, עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה והקמת המפקדה האוגדתית של עוצבת שועלי הדרום, שונה ייעוד הנפה והיא הפכה לחטיבה מרחבית. עם חתימת הסכמי אוסלו בשנת 1993 יצאה מפקדת החטיבה מהעיר ועברה לפאת שדה. בשנת 1995 אוחדה החטיבה הדרומית עם זו המרכזית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קמיל ארלנגר

קמיל ארלנגר (בצרפתית: Camille Erlanger;‏ 25 במאי 1863 – 24 באפריל 1919) היה מלחין אופרה צרפתי. הוא למד בקונסרבטוריון של פריז אצל לאו דליב (לחן), ז'ורז' מתיאס (פסנתר), כמו גם אמיל דוראנד ואנטואן טאובון (הרמוניה). בשנת 1888 הוא זכה בפרס רומא על הקנטטה שלו ולדה. האופרה המפורסמת ביותר שלו הייתה היהודי הפולני - Le Juif polonais (אנ'), הופקה ב-Opéra-Comique בשנת 1900. ארלנגר מת בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז. רחוב בקוויבק סיטי, שדרת ארלנגר, נקרא על שם ארלנגר. ולדה, סצנה ליריקה (1888), ניתנה בקונצרטים קולון ב-1889 האגדה של סן ז'וליאן ל'הוספיטלייה La Légende de Saint-Julien l'Hospitalier, דרמה בשלוש מערכות ושבעה חלקים, על פי סיפורו של גוסטב פלובר, (1888) קרמריה, דרמה לירית בשלוש מערכות, אופרה-קומיק 8 בפברואר 1897 פאובלאס, ליברית מאת פייר-ברתלמי גאוסי, 1897 היהודי הפולני Le Juif polonais, על פי רומן מאת Erckmann-Chatrian, Opéra-Comique, 11 באפריל 1900 הבן של הכוכב Le Fils de l'étoile, מחזמר דרמטי בחמש מערכות, אפריל 1904, בית האופרה גרנייה לה גלו, דרמה לירית על פי הרומן מאת ז'אן רישפן אפרודיטה, מחזמר דרמטי בחמש מערכות ושבעה חלקים על פי הרומן מאת פייר לואיס, מרץ 1906, אופרה-קומיק המכשפה La Sorcière דצמבר 1912, פריז הספר מדוביל, 1917 החבילה La Forfaiture, נכתב ב־1921 פריז ... ועוד האופרה החבילה La Forfaiture, המבוססת על הסרט האילם The Cheat (אנ') משנת 1915, היא האופרה הראשונה המבוססת על סרט קולנועי. Forbes, Elizabeth (1992), 'Erlanger, Camille' in The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (London) ISBN 0-333-73432-7 מדיה וקבצים בנושא קמיל ארלנגר בוויקישיתוף קמיל ארלנגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קמיל ארלנגר, באתר Discogs (באנגלית) קמיל ארלנגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אודות קמיל ארלנגר באתר IMSLP Camille Erlanger: Solo (Reinhold Friedrich, trumpet), סרטון בערוץ "Clugiae Brass Consort", באתר יוטיוב (אורך: 06:22) Jacobshagen, Arnold: "Erlanger, Camille", in: Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MMG), biographical part, vol. 6 (Kassel: Bärenreiter, 2001; מסת"ב 3-7618-1116-0), cc. 437. Bauer, Paul (2006). Mémoire et Documents (ed.). Deux siècles d'histoire au Père Lachaise. p. 316. ISBN 978-2914611480. "Fiche descriptive : Avenue Erlanger". Commission de toponymie du Québec. נבדק ב-29 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Miyao, D. (2007). Sessue Hayakawa: Silent Cinema and Transnational Stardom. Sessue Hayakawa: Silent Cinema and Transnational Stardom. Duke University Press. p. 25. ISBN 978-0-8223-3969-4. נבדק ב-24 במאי 2022. {{cite book}}: (עזרה)
עקב סוואנה

עקב סוואנה (שם מדעי: Buteogallus meridionalis) הוא מין של דורס יום ממשפחת הנציים ומהסוג עקב שחור, החי באמריקה הדרומית סביב אזורים טרופיים, וניתן למצוא אותו בסוואנה ובביצה מיוערת (Swamp), הוא מצוי בין פנמה והאי טרינידד ודרומה עד לבוליביה, אורוגוואי ועד למרכז ארגנטינה. אורך העקב מגיע ל-46 עד 61 ס"מ, מוטת הכנפיים מגיעה ל-121 עד 140 ס"מ ומשקלו מגיע ל-845 גרם בקירוב, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. העקב בעל נוצות אדומות עד חומות והנוצות חומות ובעלות קצוות שחורים. הפנים והצוואר בהירים יותר משאר הגוף אך המצח אדמוני. המקור מעוקל וצהוב והרגליים צהובות. לעקב זה רגליים ארוכות יחסית לדורס והוא יושב בתנוחה זקופה יחסית. עקב זה דואה מעל הסוואנות והערבות המוצפות או הביצות הטרופיות בשטחי חיותו בחיפוש טרף של יונקים קטנים, עופות, זוחלים שונים, דו-חיים, דגים כמו צלופחים, סרטנים, עכבישאים, חרקים גדולים ואף שורשים. הוא מתצפת על הטרף ממקום גבוה וצולל אליו בהדרגה עד שהוא מאיץ לעברו והורג אותו עם טפריו. לעיתים מספר עקבים מתאספים סביב שריפות כדי לחטוף טרף המנסה להימלט מהאש. העקב גם מתנהל בחומסנות כלפי עופות אחרים, לרוב אנפתיים, חסידות ואף דורסים אחרים. העקב מקנן על קן על עץ, בדרך כלל דקל ובו הוא מטיל ביצה אחת ולעיתים נדירות שניים. מדיה וקבצים בנושא עקב סוואנה בוויקישיתוף עקב סוואנה, באתר ITIS (באנגלית) עקב סוואנה, באתר NCBI (באנגלית) עקב סוואנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עקב סוואנה, באתר GBIF (באנגלית) עקב סוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
I Need U

I Need U (בעברית: אני צריך אותך) הוא סינגל של להקת הבנים הדרום-קוריאנית BTS. הגרסה הקוריאנית של השיר פורסמה ב-29 באפריל 2015, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום השלישי של הלהקה, The Most Beautiful Moment in Life, Pt. 1 (אנ'). גרסה יפנית פורסמה בדצמבר 2015, ושתי גרסאות רמיקס קוריאניות נכללו באלבום האוסף הראשון של הלהקה, The Most Beautiful Moment in Life: Young Forever, שפורסם במאי 2016. "I Need U" זיכה את הלהקה בפרס תוכנית הטלוויזיה הראשון שלה, הציג לראשונה את עלילת "BTS Universe", פתח בפני הלהקה סגנונות מוזיקליים בהם לא התנסתה לפני כן ופרץ את דרכה להכרה בינלאומית. הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של ביג היט מיוזיק ב-29 באפריל 2015. בקליפ גילמו חברי הלהקה חבורת מתבגרים המתמודדים עם קשיים שונים. בקליפ זה הוצג לראשונה הנרטיב של הלהקה, "BTS Universe". הקליפ צבר מיליון צפיות ב-16 השעות הראשונות לפרסומו - צבירת הצפיות המהירה ביותר של הלהקה עד אז. ב-20 בנובמבר 2017 צבר הקליפ 100 מיליון צפיות. לאחר פרסום הקליפ נודע כי הוא עבר עריכה כדי להתאים אותו לסיווג צפייה לגילאים נמוכים יותר. הגרסה המקורית פורסמה ב-10 במאי, והיא כוללת סצנות אפלות וגרפיות יותר. הקליפ המקורי עבר את רף ה-100 מיליון צפיות ב-16 במרץ 2021. וידאו קליפ לגרסה היפנית של השיר פורסם ב-1 בדצמבר 2015. כל הגרסאות הופקו ובוימו על ידי חברת הפקת הווידאו הדרום-קוריאנית לומפנס. מידע על הסינגל "I Need U" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "I Need U" באתר AllMusic מילות השיר "I Need U" באתר Genius סרטון השיר "I Need U" באתר יוטיוב "BTS grabs their first win for "I NEED U" on SBS MTV's "The Show"". נבדק ב-2015-09-02. Vaidehi, BTS' firsts: Music show win, Daesang, and more, Sportskeeda, ‏1 במאי 2022 Stephen Dowling, The songs that truly defined the 2010s, www.bbc.com (באנגלית) Tamar Herman, 'Songs That Defined the Decade: BTS’ ‘I Need U, Billboard, ‏4 באוקטובר 2019 גם הגרסה הקוריאנית וגם הגרסה היפנית הגרסה היפנית
היא לא תשוב

"היא לא תשוב (הבלדה על עמליה וגל)" הוא שיר של להקת אתניX שיצא בשנת 1996 כחלק מהאלבום פופ. בפרויקט של אתר ynet לקראת צאת האלבום "בטוח" סיפר זאב נחמה על השיר: "זה שיר שבעצם מספר סוף של סיפור אהבה. לקחתי את זה מתוך סיפור של סוג חברים שלי שנפרדו בדיוק. אבל הקטע המצחיק הוא שאחרי שנה ישבנו בשידור ברדיו, ואחד השדרנים אמר לי 'תגיד, למה לא כתבת את 'היא עוד תשוב' כמו שיר תקווה?'. חזרתי הביתה וחשבתי לעצמי 'יא חתיכת טמבל, למה באמת לא כתבת את זה וסיימת עם תקווה?' אבל הקטע הוא שהבחור בשיר מחכה לבחורה וכלום לא קורה. זה סיפור אהבה כמו בסרטים של פליני, אהבה מטורפת שהם לא יכולים לממש". ומה עם זוג החברים? בסוף היא שבה? "איזה חזרו? הם בכלל לא המשיכו את הסיפור. הבית שלישי הוא כבר תמונה אופטימית שאני דמיינתי". במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ו הגיע השיר למקום ה-9. עמי פרידמן, ג'סיקה, טומי לפיד ואייל גולן נכנסו ל-BMW שחורה: מאחורי הלהיטים של אתניקס, באתר ynet, 4 באוגוסט 2017 מילות השיר, באתר שירונט אחרי האיחוד המרגש: אתם בוחרים - זהו השיר הכי גדול של אתניקס, באתר מעריב אונליין, 5 בנובמבר 2022
Huiselijke zorgen

Huiselijke zorgen (בתרגום מילולי מהולנדית: "דאגות ביתיות") הוא פסל של הפסל והצייר הבלגי ריק ואוטרס. הפסל עשוי ארד, וממדיו הם: אורך: 60 ס"מ, גובה: 220 ס"מ, ורוחב: 63 ס"מ. הפסל נוצר ב-1913 בבריסל. נל, אשתו והדוגמנית, סיפרה על יצירת הפסל: " . . . ערב אחד, בזמן שריק הציג לי את התוכניות הפיסוליות שלו, עמדתי ישר, ידיים שלובות, ראש מוטה מעט קדימה, מהורהרת. ראיתי את ריק מביט במכחול תופס נייר ומצייר בקדחתנות. . . לא הייתי מודעת לכך שהוא יצר שם את הטיוטה הראשונה של יצירת האמנות הזו "דאגות ביתיות", דמות אינטימית וגדולה. . . " . ואוטרס יצר 12 העתקי יציקות של פסל זה, והוא מוצב באתרים הבאים: מכלן רונסה (אנ') האג אנטוורפן קלן בואנוס איירס אמסטרדם ברוז' דורלה (אנ') ואטרמאל-בוסוורדה (אנ') קאפלן (אנ') בום (אנ') קיים גם העתק נוסף במוזיאון המלכותי לאמנות בבריסל (אנ'). מדיה וקבצים בנושא Huiselijke zorgen בוויקישיתוף Rik Wouters [1882-1916 Huiselijke zorgen] (בהולנדית) Sint-Romboutskerkhof (בהולנדית) Huiselijke zorgen (בהולנדית) Middelheim – collectie / 3 (בהולנדית) Skulpturen im Park (בגרמנית) La princesse Astrid réinaugure une statue de Rik Wouters à Buenos Aires (בצרפתית) SOUCIS DOMESTIQUES (בהולנדית) Huiselijke zorgen, brons (beeldhouwwerk) (20ste eeuw) (בהולנדית) Collectie Tony Herbert in Museum Dhondt - Dhaenens te Deurle (בהולנדית) פרבר של בריסל, מקום המגורים והסטודיו של ריק ונל ואוטרס. מצוי במרחב הציבורי, במיקום: 50°47'55.1"N 4°25'09.9"E beeldschoon Kapellen (בהולנדית) Gemeentepark (בהולנדית) De huiselijke zorgen (בהולנדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילמוש גרינפלד

וילמוש גרינפלד (נקרא גם וילהלם גרינפלד; בהונגרית: Grünfeld Vilmos;‏ פשט, 17 בדצמבר 1855 – בודפשט, 26 בנובמבר 1921) היה כנר ומורה לכינור יהודי-הונגרי, קונצרטמייסטר של בית האופרה של בודפשט, הכנר הראשון של רביעיית המיתרים גרינפלד-בירגר (ז'יגמונד בירגר נגן הצ'לו). וילמוש גרינפלד נולד במשפחה יהודית בפשט (חלקה המזרחי של בודפשט שאוחדה עם בודה לבודפשט ב-17 בנובמבר 1873), כבנם של שמעון גרינפלד (1808–1897), עצמאי, ושל יוזפין גרינפלד (1820–1912). הוא היה תלמידם של קארוי הובר ושל דויד רידלי-קוהנה בפשט ולאחר מכן המשיך את לימודיו בווינה. הוא ניגן בקונצרט את הקונצ'רטו לכינור של בטהובן כשהיה רק בן ארבע עשרה. מ-1 באוקטובר 1869 ניגן בתיאטרון הלאומי בבודפשט, ומשנת 1884 בתזמורת של בית האופרה של בודפשט. שם, בשנת 1902, הפך לקונצרטמייסטר כלומר לכנר הראשון. הוא פרש לגמלאות ב-1915. כמוזיקאי קאמרי, השתתף לראשונה ברביעיית המיתרים של הובאי-פופר, ולאחר מכן ב-1894 הקים אנסמבל משלו עם ז'יגמונד בירגר היהודי גם הוא. רביעייה זו התקיימה במשך 16 שנים עד 1910. אלברט שיקלוש כתב על רביעיית המיתרים של גרינפלד: "שלוש רביעיות כלי מיתר הונגריות פעלו על הבמות של אולם הקונצרטים הקטן היחיד (דאז) בבירה, כמו גם באולם הקונצרטים המלכותי שנבנה מאוחר יותר: שטימפלר-וילמות גרינפלד-בירגר הובאי-פופר כמובן, היו חילופי נגנים בהרכבים. בעוד שגרינפלד פעל קודם ברביעיית הובאי היו גם וריאציות אחרות, אבל אני עדיין יכול לראות את השני הכנרים הראשיים, גרינפלד והובאי, כפי שהופיעו בציבור כמנהיגים של ההרכבים שלהם. בעוד רביעיית הובאי הייתה "האריסטוקרטית", רביעיית גרינפלד הייתה ה"דמוקרטית". רבעיית ינה הובאי ניגנה לעיתים רחוקות יותר, התוכניות שלהם כללו בעיקר קלאסיקות, והמלחינים שלהם היו ידוענים זרים ומלחינים הונגרים בתדירות נמוכה ביותר. אצל רבעיית גרינפלד לעומת זאת, בנוסף לבטהובן, שומאן וברהמס ה"גדולים", תמיד היה מלחין הונגרי, זמר הונגרי או פסנתרן הונגרי בקונצרטים הפופולריים של רביעיית גרינפלד הן בערב והן בהופעות של אחרי הצהריים." משנת 1898 לימד גרינפלד כפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט במשך עשרים שנה. תלמידיו הידועים ביותר היו אליס בארדוש ובלה מלש. הוא היה בקשרי משפחה עם "רוט הקטן", השחקן, במאי ותסריטאי שאנדור רוט. גרינפלד המכובד ובעל ההשפעה סידר לו להיות ניצב בבית האופרה עוד בהיותו שחקן חובב. אשתו השנייה של גרינפלד הייתה אנה שוק (1863–1937), לה נישא ב-24 בדצמבר 1910 בבודפשט. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5א–2–36). 1915 – צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף 1917 – חבר לנצח בתזמורת בית האופרה המלכותי ההונגרי אתר האקדמיה למוזיקה לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת לקסיקון התיאטרון ההונגרי ביוגרפיה של שאנדור רוט בספריית השחקנים "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 765/1855. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04. "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 3607/1921. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04. "Grünfeld Simon halotti bejegyzése az újpesti polgári halotti akv. 743/1897. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04. "Grünfeld Simonné halotti bejegyzése az újpesti polgári halotti akv. 369/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04. "Grünfeld Vilmosné halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 421/1937. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 521/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04.