אמפתיה

אמפתיה (Empathy, ἐμπάθεια) היא תהליך פסיכולוגי, רגשי-שכלי, שבו אדם מבין ומרגיש במידה מסוימת את מצבו הנפשי של הזולת, מנקודת המבט של הזולת. בשפת הדימויים הפסיכולוגית, מוסברת אמפתיה כמו "כניסה לנעליו של האחר". מקור המילה הוא תרגום של המילה הגרמנית Einfühlung שמשמעותה הוא להרגיש לתוך (Feeling into). תהליך זה דורש יכולת לצאת לזמן-מה מן האני, ולכוון את הרגש וההבנה לקליטת מצבו הנפשי של הזולת. יכולת זו נקראת יכולת אמפתית. יכולת אמפתית מתבססת על תאוריה של תודעה. בתהליך האמפתי מתפתחת רגישות וקרבה כלפי הזולת. אמפתיה מופיעה לעיתים קרובות כתגובה למצוקה אצל הזולת. רבים כוללים בהגדרת האמפתיה לא רק את קליטת מצבו הנפשי של הזולת והבנתה, אלא גם את העברתה לזולת, כך שהוא ירגיש מובן-נפשית, או ש״מרגישים יחד איתו״. מקור המושג הוא במילה היוונית empatheia ("אמפתיה"), שפירושו המילולי "קרבה גופנית". המושג אומץ בסוף המאה ה-19 על ידי הפילוסוף הגרמני תיאודור ליפס, תחת המינוח בגרמנית שפירושו "להרגיש כלפי", או "להרגיש לתוך". ליפס ביקש להשתמש במושג כדי לתאר את החוויה האסתטית באומנות, מזווית המבט של הצופה ביצירה. אפשר להגדיר אמפתיה כתגובה של אדם באופן ההולם את מצבו של הזולת יותר מאשר את מצבו שלו. לפי היינץ קוהוט (1966), אמפתיה היא דרך לאסוף נתונים פסיכולוגיים על הזולת, דימוי חווייתם הפנימית וקליטה של מצבים פסיכולוגיים מורכבים אשר לשם איסוף מידע שיטתי עליהם נדרשות פעולות מורכבות וארוכות מאוד. קוהוט תיאר את רגש האמפתיה: "לחשוב ולהרגיש את עצמך בחיים הפנימיים של אחר". דייוויס (1983) פיתח מודל להגדרת האמפתיה, והציע כי לאמפתיה ארבעה היבטים משלימים, שניים מהם קוגניטיביים: (1) התייחסות פרספקטיבית (Perspective taking) ו-(2) פנטזיה; ושניים אפקטיביים: (3) דאגה אמפתית ו-(4) מצוקה אישית. על בסיס מודל זה פיתחו מרשל ועמיתיו מסגרת תאורטית לתהליך של אמפתיה המתרחש בארבעה שלבים קבועים: א. זיהוי המצב הרגשי של הזולת ב. ראיית העולם מנקודת המבט של הזולת ג. העתקה והתנסות ברגש זהה לרגש הנצפה אצל הזולת (שיחזור) ד. מעשה המפחית מצוקה אצל הזולת או מעשה אחר הנובע מתוך הזדהות עימו. מהגדרות אלה ניתן ללמוד כי אמפתיה היא מבנה רגשי וקוגניטיבי רב-גורמי, ונדרשים מספר רכיבים ותהליכים מורכבים, כדי לייצר תגובה אמפתית. כל שינוי ברכיבים האלו, בעוצמתם או באינטראקציות ביניהם יוביל לתגובה אמפתית אחרת. חוקר התרבות חן למפרט, בחן את תופעות האמפתיה והחמלה בתרבויות שונות. הוא מבחין בין שלושה סוגים של הזדהות-אמפתית, אשר מופיעים בצורה כלשהי בתרבויות ובנקודות זמן שונות, אך מציינים חוויות דומות: אמפתיה דמיונית - לה שני אופנים: האופן האחד הוא לדמיין את הרגשת הזולת, ללא קשר למצבו האמיתי. במקרה כזה, האמפתיה היא פרי דמיונו של המתבונן והתהליך כולו מתרחש בינו לבין עצמו, כולל הכניסה המדומה לתודעתו או רגשותיו של 'הזולת'; האופן השני הוא ההזדהות עם כאבם של אנשים דמיוניים שכלל אינם נוכחים, אלא שאנחנו מדמים את מצבם ובאמצעות הדמיון חווים כאב (או שמחה) שנדמה לנו שהוא כאבם. כמו במקרה שנודע לנו על אסון ואנו מדמיינים את עצמנו במקום האנשים שנפגעו. תיאור של הזדהות כזו נפוץ בעיקר ביחס לצפייה בסרטים, בקריאת-ספרים ובהזדהות עם מצוקות-חברתיות כלליות. זוהי כניסה לעורו של זולת, אלא שזולת זה נבנה באופן דמיוני. אמפתיה אליגורית - הזדהות עם תוכני-הנפש של הזולת, אשר מתבססת על ההיסטוריה החווייתית של המתבונן. במקרה זה, ההרגשה היא מן הסוג של "אהה, בדיוק כך הרגשתי כאשר...". בחוויה זו יש כניסה חלקית לעורו של הזולת, אך שאין בה התמזגות או אובדן של תחושת ה"אני" המקורית, אלא ההפך – אנו נכנסים לזווית המבט של הזולת, כשאנו מצוידים ב"אני" המקורי שלנו, ולא רק שאיננו 'מאבדים' אותו, אלא משתמשים בו כדי לראות דרכו את חוויית הזולת. סוג זה של אמפתיה מתאים לחוויית ההזדהות, כפי שהיא מוצגת בדרך-כלל בספרות הפסיכולוגית. חוויית הזדהות טוטאלית - התמזגות, או אולי אובדן מלא של תחושת ה-"אני" אשר קשורה למעבר אל נפשו של הזולת. חוויה זו היא, ביסודה, כה טוטאלית עד שלא ברור כלל ועיקר למי היא שייכת: האם זו חווייתו של הסובל, או אולי של האדם האמפתי המתבונן בו. אמפתיה היא היכולת של אדם אחד להרגיש רגש תואם למצבו הרגשי של אדם אחר. לתגובה אמפתית רגשית ישנן קטגוריות עיקריות שניתן לראותן בזמן צפייה באדם אחר החווה כאב: תגובות המכוונות לעצמי ותגובות המכוונות לאחר. תגובות רגשיות המכוונות לעצמי הן תחושות מצוקה וחרדה בעת צפייה בחוויה שלילית של אדם אחר, בעוד שתגובות המכוונות לאחר מכילות בתוכן רגשות הממוקדים ברווחה הנפשית של אדם אחר, כולל דאגה או סימפתיה כלפי אותו אדם מודל מוחי לאמפתיה רגשית המתמקד בביטוייה הפיזיולוגיים הוא מודל המערכות המשותפות. בהתאם למודל זה קיימות מערכות מוחיות רבות (למשל, המערכת התחושתית (סומטו-סנסורית), האחראית על תפישת תחושות הגוף) אשר מגיבות בצורה דומה גם כאשר אדם חווה חוויה רגשית או תחושתית וגם כאשר הוא צופה באדם אחר אשר חווה חוויה דומה. דמיון מוחי-גופני זה בין אדם החווה מצוקה לבין אדם אחר שצופה בו מהווה בסיס לשיתוף רגשי גופני ביניהם ומהווה תשתית מוחית לחוויית האמפתיה. המערכות המשותפות שמדווחות באופן הכי שכיח בספרות הן המערכת התחושתית, האינסולה הקדמית ופיתול החגורה הקדמי, והמערכת הלימבית. צפייה בכאבו של אדם אחר מגבירה את המוטיבציה להתנהגות פרו חברתית שמטרתה לסייע לאחר להפחית את כאבו. בגלל הבולטות של מצבי הכאב, חשיפה לכאבו של האחר משמשת כאחת הפרדיגמות המרכזיות בחקר מוחי של אמפתיה רגשית. השאלה שמובילה מחקרים אלו היא האם כאבו של האחר מפעיל בנו את אותן המערכות המוחיות שהיו פועלות אילו אנחנו עצמנו היינו חשים את הכאב. מטריצת הכאב במוח בנויה משני מרכיבים, הראשון הוא מרכיב תחושתי המערב את קליפת המוח התחושתית הראשונית והמשנית. מערכות אלו מספקות מיפוי של מוקדי הכאב והתחושה המדויקת שהתלוותה לכאב. המרכיב השני הוא מרכיב רגשי מוטיבציוני העומד בבסיס החוויה של חוסר נעימות והמעורר את הרצון להימנע מתחושת הכאב. מרכיב זה מערב את פעילותן של האינסולה הקדמית ואזור פיתול החגורה הקדמי כאשר לאינסולה יש תפקיד מרכזי באינטגרציה של מידע גופני ורגשי. מודל המערכות המשותפות מנבא הפעלה של מטריצת הכאב במוח הן במצבי כאב אישיים והן בעת צפייה בכאבו של האחר. מחקר פורץ דרך בחן היפותזה זו באמצעות קבוצת נשים ובני זוגן אשר קיבלו מכות חשמל לסירוגין. לפעמים האישה חוותה כאב אישי ולפעמים ידעה כי בן זוגה חווה כאב זה בעצמו. הממצאים הראו תגובה דומה באינסולה ובאזור פיתול החגורה הקדמי כאשר הפרט חש כאב בעצמו וכאשר אדם אחר היקר לו חש כאב. מחקר נוסף בחן דפוס זה במהלך משחק כלכלי, כאשר בתנאי אחד השחקן השני התנהג בצורה הוגנת ואילו בתנאי השני התנהגותו לא הייתה הוגנת. התוצאות הראו שכאשר השחקן השני שיחק בצורה לא הוגנת התגובה באינסולה לכאבו הייתה נמוכה יותר ביחס לשחקן ששיחק בצורה הוגנת. מחקר נוסף הראה שתמונות של כאב עם פרטים ויזואליים ברורים של הפגיעה מעוררות הפעלה של המרכיב התחושתי של הכאב בנוסף להפעלת האינסולה הקדמית. התגובות המשותפות באינסולה הקדמית למצבי כאב ומצוקה אישיים וכן לכאבו של האחר הביאו לכינויו של אזור זה "מוקד האמפתיה המוחית". סדרה של מחקרי דימות מוחי הציגה עדויות לתגובה עצבית משותפת (היינו אמפתיה מוחית) למצבים סומטיים ורגשיים שונים. אזורים מוחיים כגון האינסולה הקדמית, האמיגדלה, כמו גם חלקים של קליפת המוח המוטורית והתחושתית מופעלים בתגובה לקשת רחבה של מצבים רגשיים אישיים כדוגמת כעס ופחד, וכן בתגובה לצפייה באנשים אחרים שחווים רגשות אלו. נהוג לתאר הדדיות מוחית זו כשיקוף וחיקוי בין העצמי לאחר של המרכיבים השונים המעורבים בחוויה רגשית, הכוללים חיקוי אוטומטי של הבעות פנים, מנחי גוף ומצבים הומיאוסטטים שמעורבים בחוויה הרגשית. על ידי שיקוף פיזיולוגי של האחר, זוכה האדם להבנה גופנית, פרה-קוגניטיבית של מצבו הפנימי. כלומר, שיקוף זה מתווך את תחושת האמפתיה הרגשית שאנו חווים כלפי כאב פיזי ופסיכולוגי של אנשים בסביבתנו. ניתן לזהות שלושה סוגים שונים של אמפתיה: ראשית, אמפתיה רגשית (/"אמפתיה חמה")מוגדרת כיכולת לחוות רגש מותאם בתגובה למצבו הפנימי של האחר לכאוב בכאבו של האחר ולשמוח בשמחתו – אלה הן דוגמאות לאמפתיה רגשית. מחקר שנעשה בנושא, בדק התנהגות של סטודנטים בעת שחוו אמפתיה רגשית, עם מדגם של 172 סטודנטים ומצא שכאשר הם חווים זאת, הם - א. נוטים פחות לאגרסיביות, ב. יותר נוטים לעזור לזולת כשהם מזהים אנשים במצוקה. שנית, אמפתיה קוגניטיבית (/"אמפתיה קרה"), מוגדרת כיכולת להבין מצב מנטלי או נקודת מבטו של האחר. יכולת זו מערבת יכולות של הסקת מסקנות על מצבים רגשיים, פסיכולוגים ומנטליים של האחר. אם אמפתיה רגשית נשענת על תהליכי זיהוי רגש ותהליכים גופניים, הרי האמפתיה הקוגניטיבית מערבת חשיבה והבנת הקשר. ב-1950, 2 חוקרים המציאו 6 פרטים למדידת אמפתיה, ומדדו אותם על מדגם של 80 סטודנטים ושלישית, ישנם חוקרים הסבורים כי אמפתיה היא למעשה תהליך הכולל מרכיבים קוגניטיביים ורגשיים - כלומר, הם נוקטים בגישה כלפיה אמפתיה המשלבת את 2 הסוגים הנ"ל. המשותף לשלוש הגישות הנ"ל להבנת מושג האמפתיה, הוא שעל מנת שתתקיים אמפתיה על הפרט לראות את נקודת המבט של האחר, בין אם בדגש על מחשבותיו או רגשותיו על אף שבמחקרים אין הסכמה לגבי ההגדרה המדויקת של סוגי האמפתיה השונים, ישנה הסכמה כללית לכך שישנו הבדל משמעותי ביניהם. אחד ההבדלים המשמעותיים שנמצאו ביחס להתפתחות הסוגים השונים של אמפתיה, הוא סדר ההתפתחות של המערכות. נמצא כי מבחינה פילוגנטית, המערכת המוקדמת היא מערכת האמפתיה הרגשית. לעומת זאת, מערכת האמפתיה הקוגניטיבית כוללת יכולות קוגניטיביות גבוהות יותר. בנוסף, נמצא באופן עקבי כי אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית נשענות על מערכות מוחיות שונות. בתסמונות על הספקטרום האוטיסטי נפגעת בעיקר המערכת הקוגניטיבית, אך לעיתים יש פגיעה בשתי המערכות. ניתן גם לכנות אמפתיה קוגניטיבית "מנטלזיציה", או התאוריה של התודעה (שגם על פי הגדרה זו, על פי מחקרים לא חסרה לפסיכופתים), הנשענת על מערכת עצבית לייחוס מצבים מנטליים. מחקרים רבים מראים שקליפת המוח הקדם מצחית האמצעית (mPFC), המפגש בין האונה הרקתית והקודקודית (TPJ), גירוס הסינגולום האחורי (PCC/PCU) והחריץ צידי עליוני (STS) פעילים במערכת זאת. מערכת מוחית זו מופעלת כשאנשים חושבים על מצבים מנטליים של עצמם ושל אנשים אחרים. זו המערכת שמאפשרת לנו להשתמש בידע שיש לנו לגבי האחר בכל רגע נתון, אפילו לפני שהאחר פעל או הראה רגש. ליתר דיוק, ה-mPFC מעורב בחשיבה מנטלית אודות מצביו פנימיים של אדם אחר, כגון כוונתו, רגשותיו והקונטקסט הכללי למצבו. בנוסף, המעורבות של מערכת זו בהתבוננות עצמית הופך אותה לחשובה ביכולת להבחין בין המצבים המנטליים של העצמי ושל האחר סדרה של מחקרים בחנה את התשתית העצבית המאפשרת את יכולת הדיוק האמפתי (EA – Empathetic Accuracy), היכולת לזהות במדויק את רגשותיו של האחר. בניסוי אחד קבוצת אנשים הציגו בסרטון סיפור אוטוביוגרפי ודירגו בעצמם את מצבם הפנימי. הסרטונים הוקרנו לקבוצה של צופים שהתבקשו לדרג את מצבם פנימי של המשתתפים בסרטונים. הדירוגים של המשתתפים בסרטונים ושל הצופים הושוו, ונבחנו האזורים המוחיים ב-fMRI על מנת לבדוק איזה מערכות פועלות בעת הצפייה בסרטונים. הממצאים המוחיים הראו שפעילות באזורים הנמנים עם הרשת של האמפתיה הקוגניטיבית, ובעיקר חלקה המדיאלי האמצעי, ניבאה את הדיוק האמפתי של הצופים. בנוסף, מערכות רגשיות וסומטיות, התומכות באמפתיה רגשית היו מעורבות בתהליך. תוצאות אלו מביאות למסקנה כי הבנת מצבו של האחר באופן מדויק, מצריכה הן תשומת לב לרמזים גופניים לא מילוליים כגון הבעות פנים ומחוות גוף, הן הבנת רמזים מילוליים, ואינטגרציה של שני ערוצים אלו. חוויית האמפתיה היא חוויה אנושית בסיסית, ולמרות זאת נראה כי אנשים חווים אמפתיה ברמות שונות תחת תנאים שונים. עוצמת התגובה האמפתית מווסתת על ידי מגוון גורמים, כגון מאפיינים של הרגש האמפתי (למשל, עוצמה, בולטות וערך), מאפיינים של האדם החווה את האמפתיה (למשל, מגדר, אישיות ומצב רוח), מערכת היחסים בין האדם שחווה את האמפתיה לאדם השני (למשל, מוכרות, קשר רגשי והערכה של האחר) והערכה של הסיטואציה. גורמים אלו משפיעים על המערכות המוחיות המתווכות את התגובה האמפתית. המערכת המוחית המתווכות את חוויית האמפתיה הרגשית כוללת את האזורים: האינסולה הקדמית, פיתול החגורה הקדמי, חלק מהאונה המצחית וחלק מהאונה הקודקודית. מערכת זו תומכת בשיתוף הרגשי עם מצבו של האחר. המערכת היא אוטומטית ופועלת מטה-מעלה בתגובה לצפייה במצוקה של האחר. המערכת הקוגניטיבית, כוללת אזורים בקליפת המוח הקדם-מצחית (vmPFC ו-dmPFC), המפגש בין האונה הרקתית והקודקודית (TPJ) והאונה הרקתית-האמצעית (MTL). מערכת זו מאפשרת הבנה קוגניטיבית של מצבו של האחר ואת ההקשר של המתרחש. זוהי מערכת הפועלת מעלה-מטה ויכולה לווסת את התגובתיות של המערכת הרגשית. בנוסף, מעורבות מערכות בקרה מוחיות בוויסות של התגובתיות הרגשית. אחד הגורמים שיכול לשנות באופן אוטומטי את התגובה האמפתית של המערכת הרגשית ולווסת אותה הוא עוצמת הרגש, ובפרט עוצמת הכאב הנתפסת או המוצגת. מחקרים מראים הפעלה גבוהה יותר באינסולה הקדמית ובפיתול החגורה הקדמי לתפיסת כאב עוצמתית יותר של האחר. גורם מווסת נוסף של התגובתיות האמפתית הוא המאפיינים של מגיש האמפתיה, הכוללים את ניסיון העבר שלו. כך, בקרב רופאים, החשופים באופן שכיח למצבים מעוררי כאב, ישנה פחות פעילות של אמפתיה הקשורה בכאב בפיתול החגורה הקדמי, באינסולה הקדמית ובקורטקס הסומטו-סנסורי כאשר הם צופים במצבים מעוררי כאב באחר. חוץ מהפחתה של תגובתיות אמפתית בקרב יחידים החשופים באופן שכיח למצבים מעוררי כאב, מתקיים ויסות רגשי מוגבר הפועל בתהליך מלמעלה-למטה. מאפיין נוסף של מגיש האמפתיה שרלוונטי בתור גורם מווסת הוא קשיים בזיהוי ושיום רגשות ותחושות פיזיות (= אלקסיתימיה), הנמצא כמנבא שלילי ליכולות אמפתיות. אנשים הלוקים באלקסתימיה מראים פחות הפעלה מוחית בתגובה למצבים רגשיים של אחרים. גורם מווסת נוסף של התגובתיות האמפתית המוחית הוא הבנה של ההקשר. במחקר שבו נבדקים היו משוכנעים כי כאב הסובל הוא למטרה מועילה, נמצא כי התגובות האמפתיות המוחיות היו מווסתות יותר. מאפיין נוסף של ההקשר שרלוונטי בתור גורם מווסת הוא קשב. במחקר נמצא כי בקרב נבדקים שהקשב שלהם היה מופנה למטלה אחרת בזמן צפייה בסיטואציה מעוררת אמפתיה, נמדדו תגובות האמפתיות חלשות יותר. תגובתיות מוחית אמפתית לסבל של אדם אחר משתנה כתלות בהוגנות של האדם הסובל. במחקרים נמצא כי תפיסת ההוגנות מווסתת תגובתיות אמפתית מוחית הן בקרב גברים והן בקרב נשים. עם זאת, נמצא כי בקרב גברים לעומת נשים, תפיסת החוסר הוגנות מחלישה באופן משמעותי יותר את התגובתיות האמפתית המוחית. גורם מווסת נוסף לתגובתיות אמפתית מוחית לסבל של אדם אחר, הנחקר רבות לאחרונה, הוא השייכות הקבוצתית שלו. מחקרים הראו תגובות אמפתיות חלשות יותר בתגובה לכאבם של חברי קבוצת חוץ לעומת חברי קבוצת פנים (נבדקו הבדלים בשייכות הקבוצתית, גזע או לאום). אחד המחקרים חשף הבדלים משמעותיים בתגובתיות המוחית לכאב של יחיד מלאום אחר, לעומת יחיד בעל לאום זהה בקרב יהודים וערבים. המחקר זיהה שני שלבים בתגובה המוחית לכאב של אדם מקבוצת החוץ. השלב הראשון הוא השלב בו מתעוררת תגובה אמפתית אוטומטית באזור התחושתי (סומטו-סנסורי) הראשוני. השלב השני, הוא שלב הערכת השייכות הקבוצתית של הסובל – קבוצת פנים לעומת קבוצת חוץ – בו נעשה עיבוד גבוה יותר המווסת את התגובתיות האמפתית המוחית באזורי מוח קדמיים. תוצאות המחקר מראות כיצד התגובתיות האמפתית האוטומטית לכאב הזולת מווסתת על ידי עיבוד גבוה יותר, כאשר התגובה האמפתית המוחית נחלשת בעקבות שיוך הסובל לקבוצת החוץ, ואילו מתעצמת בעקבות שיוך הסובל לקבוצת הפנים. במחקר נוסף, שבו נבחנה ההשפעה של אהדת קבוצות כדורגל שונות, חלה ירידה בהפעלה של האינסולה הקדמית העומדת בבסיס התגובה האמפתית, בתגובה לכאבם של חברי קבוצת חוץ. לעומת זאת, הייתה הגברה של פעילות בגרעין האקומבנס (NAc), אזור שלרוב מעורב בתהליכי תגמול ומקושר לרצון בנקמה ושמחה לאיד. מחקר זה הראה שהפעלה של האינסולה הקדמית ניבאה עזרה לאחר, ואילו חוסר מוטיבציה לעזרה לחברי קבוצת החוץ נובא באופן הטוב ביותר על ידי פעילות בגרעין האקומבנס. אדם יכול לווסת באופן מכוון את התגובתיות הרגשית שלו לכאבו של האחר. תמיכה לכך מגיעה ממחקרים שבהם נבדקים הונחו לאמץ את הפרספקטיבה של עצמם או של אחרים, בעת צפייה בגירויים מכאיבים, כגון תמונות של זריקות. כאשר הנבדק אימץ פרספקטיבה של אדם קרוב ואהוב, נצפתה תגובתיות אמפתית מוחית מוגברת, לעומת פרספקטיבה של אדם זר, בה נצפתה תגובתיות אמפתית מוחית מווסתת יותר. מחקר זה הראה את האפשרות של אימוץ פרספקטיבה כאסטרטגיה מווסתת לתגובתיות האמפתית, כאשר מערכות מוחיות המאפשרות לקיחת פרספקטיבה והבנת הקשר מווסתות את אופן ההפעלה של מערכות רגשיות העומדות בבסיס התגובה האמפתית. תחת הגדרות מסוימות אמפתיה הובחנה אצל מספר בעלי חיים מלבד בבני אדם. בין השאר הובחנה אמפתיה אצל פרימטים כמו קופי אורנגאוטן, אצל ציפורים, ואצל מכרסמים. במחקר שנעשה על חולדות הוכנסו זוגות של חולדות לתוך תאים, כאשר אחת מהחולדות כלואה בתוך כלוב קטן ללא יכולת לצאת והשנייה חופשייה בתא. בניסוי אחד, החולדות למדו לפתוח את דלת הכלוב ועשו זאת מהר יותר (בממוצע כ-7 ימים) ובתכיפות גבוהה יותר (כ-75% מהחולדות), יחסית לניסוי הביקורת בו הכלוב היה ריק או הכיל חפץ בדמות חולדה. בניסוי שני, התא כלל כלוב נוסף שהכיל שוקולד. לאחר 6 ימים, חולדות פתחו דלת הכלוב בו הייתה החולדה הכלואה באותה תדירות שפתחו את דלת הכלוב שהכיל שוקולד. תוצאות המחקר פורשו כעדות להתנהגות אמפתית של החולדות, אך יש החולקים על פרשנות זו. ערך מורחב – סימפתיה לעיתים נוטים לבלבל בין אמפתיה ובין סימפתיה. שני המושגים באים כדי להתמודד עם אדם קרוב שחווה קושי או משבר מסוים, אך בעוד האמפתיה היא היכולת לחוש ברגשותיו של השני ולהשתתף עמו ברגשות אלה (למשל השתתפות בצער) בצורה של הזדהות, אזי הסימפתיה היא תחושת החמלה כלפי האחר והרצון לראות אותו שמח יותר, לרוב על ידי סיוע ועזרה ממשית. יש הבדל מהותי בין להרגיש בדיוק כמו האדם האחר ובין לחוש כלפיו חמלה או רחמים, וזו במהותה ההבחנה העיקרית בין אמפתיה ובין סימפתיה. נוירון מראה חמלה אנטיפתיה סימפתיה גיוס קולות עמוק - שימוש בשיחות עומק אמפתיות כדרך להביא לשינוי פוליטי אניטה מורג'ני, רגישות היא העוצמה החדשה, אופוס (הוצאה לאור), 2022. אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית קרן צוריאל הררי, לאן נעלמה האמפתיה האנושית?, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2013 פער האמפתיה בין המינים - פרופסור ג'אניס פיאמנגו., סרטון בערוץ "על גבריות ומעבר לה Beyond Masculinity", באתר יוטיוב (אורך: 05:54) מריה קוניקובה, ‏אמפתיה קרה ומחושבת, באתר "אלכסון", 21 בנובמבר 2013 רנן נצר, ‏אדישים, נמאסתם: האמפתיה בחברה הישראלית פוחתת והולכת, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2016 סיימון ברון-כהן, הצרה עם אמפתיה, באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2017 ג"אן דסטי (עורך) אמפתיה - מהספסל אל הצד של המיטה (2012). קיימברידג': MIT. Brené Brown on Empathy, סרטון בערוץ "RSA", באתר יוטיוב (אורך: 02:53) לילי הלפרין, ‏דעות / ילדים מפתחים את שריר האמפטיה מצפייה בהתנהגות של דמויות בוגרות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 בפברואר 2018 אמפתיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמפתיה, דף שער בספרייה הלאומית Neel Burton M.D, Empathy vs. Sympathy, Psychology Today, ‏2015 empathy | Origin and meaning of empathy by Online Etymology Dictionary, www.etymonline.com (באנגלית) Christiane Montag, Jürgen Gallinat, Andreas Heinz, Theodor Lipps and the Concept of Empathy: 1851–1914, American Journal of Psychiatry 165, 2008-10, עמ' 1261–1261 doi: 10.1176/appi.ajp.2008.07081283 Hoffman, Martin L., Empathy and moral development : implications for caring and justice, Cambridge: Cambridge University Press, 2001, עמ' 1-26, ISBN 0-521-01297-X Heinz Kohut, Forms and Transformations of Narcissism, Journal of the American Psychoanalytic Association 14, 1966-04, עמ' 243–272 doi: 10.1177/000306516601400201 Mark H. Davis, Measuring individual differences in empathy: Evidence for a multidimensional approach., Journal of Personality and Social Psychology 44, 1983-01, עמ' 113–126 doi: 10.1037/0022-3514.44.1.113 L.E. Marshall, W.L. Marshall, Empathy and antisocial behaviour, Journal of Forensic Psychiatry & Psychology 22, 2011-10, עמ' 744-755 doi: 10.1080/14789949.2011.617544 Khen Lampert, Traditions of compassion from religious duty to social activism, Houndmills, Basingstoke, Palgrave Macmillan, Hampshire ; New York, 2006, ISBN 978-1403985279 Davis, M. H. (1996), Empathy: A social psychological approach., Madison, WI: Westview Press, 1975-06-01, עמ' 117–126 Gallese, V., & Goldman, A. (1998). Mirror neurons and the simulation theory of mind-reading. Trends in cognitive sciences, 2(12), 493-501. Lamm C, Decety J, Singer T: Meta-analytic evidence for common and distinct neural networks associated with directly experienced pain and empathy for pain. Neuroimage 2011, 54:2492-2502. Fan, Y., Duncan, N. W., de Greck, M., & Northoff, G. (2011). Is there a core neural network in empathy? An fMRI based quantitative meta-analysis. Neuroscience & Biobehavioral Reviews. 35(3), 903-91 Hein, G., & Singer, T. (2008). I feel how you feel but not always: the empathic brain and its modulation. Current opinion in neurobiology, 18(2), 153-158. Bernhardt, B. C., & Singer, T. (2012). The neural basis of empathy. Annual review of neuroscience, 35, 1-23. Price DD. )2000(. Psychological and neural mechanisms of the affective dimension of pain. Science 288:1769–72 Craig, A. D. (2009). How do you feel—now? the anterior insula and human awareness. Nature reviews neuroscience, 10(1). Craig, A. D. (2002). How do you feel? Interoception: the sense of the physiological condition of the body. Nature reviews neuroscience, 3(8), 655-666. Singer T, Seymour B, O’Doherty J, Kaube H, Dolan RJ, Frith CD. 2004. Empathy for pain involves the affective but not sensory components of pain. Science 303:1157–62 Singer, T., Seymour, B., O'doherty, J. P., Stephan, K. E., Dolan, R. J., & Frith, C. D. (2006). Empathic neural responses are modulated by the perceived fairness of others. Nature, 439(7075), 466-469. Avenanti, A., Bueti, D., Galati, G., & Aglioti, S. M. (2005). Transcranial magnetic stimulation highlights the sensorimotor side of empathy for pain. Nat Neurosci, 8(7), 955-960. Keysers, C., & Gazzola, V. (2007). Integrating simulation and theory of mind: From self to social cognition. Trends in Cognitive Sciences, 11, 194–196. ד"ר קווין דאטון, תרגום: יוליה אלעד שטרנגר, 7 (על פסיכופתיה), מהספר "אמנות השכנוע" או "פליפנוזה", הספר יצא ברחוב התעשייה 10, אור יהודה, בישראל: הוצאת כנרת, זמורה ביתן, 2011, עמ' 273-315, מסת"ב 978-965-552-199-3. (בנכתב בעברית) Loewenstein, G., "Hot-cold empathy gaps and medical decision making.", Health Psychology, 2005 doi: https://doi.org/10.1037/0278-6133.24.4.S49 Daniel Read, George Loewenstein, Enduring pain for money: decisions based on the perception and memory of pain, Behavioral Decision Making, 2.2.1999 doi: https://doi.org/10.1002/(SICI)1099-0771(199903)12:1<1::AID-BDM310>3.0.CO;2-V Shamay-Tsoory, S. G. (2011). The neural bases for empathy. The Neuroscientist, 17(1), 18-24. Michael Lewis, Jeannette M. Haviland-Jones, Lisa Feldman Barrett, "Handbook of Emotions, Third Edition", Guilford Press, 2008 Stotland, Leonard Berkowitz (ע), Advances in Experimental Social Psychology: Vol. 4, 1969 Mehrabian, A., & Epstein, N., "A measure of emotional empathy.", Journal of Personality כרך 40(4), 1972, עמ' 525–543 doi: https://doi.org/10.1111/j.1467-6494.1972.tb00078.x Frith CD, Singer T. 2008. The role of social cognition in decision making. Philos Trans R Soc Lond B Biol Sci 363:3875–86. Deutsch F. · Madle R.A., "Empathy: Historic and Current Conceptualizations, Measurement, and a Cognitive Theoretical Perspective", Human Development כרך 18, 1975, עמ' 267-287 doi: https://doi.org/10.1159/000271488 Shamay-Tsoory SG, Aharon-Peretz J, Perry D. 2009. Two systems for empathy: a double dissociation between emotional and cognitive empathy in inferior frontal gyrus versus ventromedial prefrontal lesions. Brain 132:617–27. Dymond, Rosalind F., "Personality and empathy.", Journal of Consulting Psychology 14(5), 1950, עמ' 343-350 doi: https://doi.org/10.1037/h0061674 Norma Deitch Feshbach, "Empathy in Children: Some Theoretical and Empirical Considerations", The Counseling Psychologist, 1.6.1975 doi: https://doi.org/10.1177/001100007500500207 Norma D. Feshbach and Kiki Roe, Empathy in Six - and Seven-Year-Olds, Child Development, מרץ 1968, עמ' 133-145 doi: 10.2307/1127365 Janet Strayer William Roberts, "Children's empathy and role taking: Child and parental factors, and relations to prosocial behavior", Journal of Applied Developmental Psychology 10, אפריל-יוני 1989 (זמין מאז 2002), עמ' 227-239 doi: https://doi.org/10.1016/0193-3973(89)90006-3 Cox CL, Uddin LQ, Di Martino A, Castellanos FX, Milham MP, Kelly C (August 2012). "The balance between feeling and knowing: affective and cognitive empathy are reflected in the brain's intrinsic functional dynamics". Soc Cogn Affect Neurosci. 7 (6): 727–37. doi:10.1093/scan/nsr051. PMC 3427869. PMID 21896497. Call J, Tomasello M. 2008. Does the chimpanzee have a theory of mind? 30 years later. Trends Cogn Sci 12:187–92. Langford DJ, Crager SE, Shehzad Z, Smith SB, Sotocinal SG, Levenstadt JS, and others. 2006. Social modulation of pain as evidence for empathy in mice. Science 312:1967–70 de Waal FB. 2008. Putting the altruism back into altruism: the evolution of empathy. Annu Rev Psychol 59:279–300. Dziobek I, Rogers K, Fleck S, Bahnemann M, Heekeren HR, Wolf OT, and others. 2008. Dissociation of cognitive and emotional empathy in adults with Asperger syndrome using the Multifaceted Empathy Test (MET). J Autism Dev Disord 38:464–73 Premak, D. & Woodfruff, G. (1978). Behavioral and Brain Sciences, 1, 515-526. R.ARichell, bD.G.V Mitchell, CNewman, ALeonard, SBaron-Cohend, R.J.RBlair, Theory of mind and psychopathy: can psychopathic individuals read the ‘language of the eyes’?, Neuropsychologia כרך 41, 2003, עמ' 523-526 doi: https://doi.org/10.1016/S0028-3932(02)00175-6(הקישור אינו פעיל) Zaki, J. & Ochsner K. (2011). The cognitive neuroscience of sharing and understanding others’ emotions. In J. Decety (Ed.): Empathy: From Bench to Bedside. MIT Press. Engen, H.G. & Singer, T. (2013). Empathy circuits. Current Opinion in Neurobiology, 23, 275-282. Shamay-Tsoory, S.G. (2011). The neural bases for empathy. The Neuroscientist, 17, 18-24. De Vignemont F, Singer T: The empathic brain: how, when and why? Trends Cogn Sci 2006, 10:435-441. Saarela MV, Hlushchuk Y, Williams AC, Schu¨ rmann M, Kalso E, Hari R: The compassionate brain: humans detect intensity of pain from another’s face. Cereb Cortex 2007, 17:230-237. Cheng Y, Lin CP, Liu HL, Hsu YY, Lim KE, Hung D, Decety J:Expertise modulates the perception of pain in others. Curr Biol 2007, 17:1708-1713. Moriguchi Y, Decety J, Ohnishi T, Maeda M, Mori T, Nemoto K, Matsuda H, Komaki G: Empathy and judging other’s pain: an fMRI study of alexithymia. Cereb Cortex 2007, 17:2223-2234. Lamm C, Batson CD, Decety J: The neural substrate of human empathy: effects of perspective-taking and cognitive appraisal. J Cogn Neurosci 2007, 19:42-58. Gu X, Han S: Attention and reality constraints on the neural processes of empathy for pain. Neuroimage 2007, 36:256-267. עידו אפרתי, מחקר ראשון מסוגו בדק איך הסכסוך הישראלי-ערבי משפיע על המוח, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2016 Hein G, Silani G, Preuschoff K, Batson CD, Singer T:Neural responses to ingroup and outgroup members’ suffering predict individual differences in costly helping. Neuron 2010, 68:149. Cheng Y, Chen C, Lin CP, Chou KH, Decety J: Love hurts: an fMRI study. Neuroimage 2010, 51:923-929. Edgar, J. L., Nicol, C. J., Clark, C. C. A., & Paul, E. S. (2012). Measuring empathic responses in animals. Applied Animal Behaviour Science, 138(3-4), 182-193. M.D. Ross, S. Menzier, E. Zimmermann Rapid facial mimicry in orang-utan play Biol. Lett., 4 (2008), pp. 27-30 C.A.F. Wascher, I.B.R. Scheiber, K. Kotrschal Heart rate modulation in bystanding geese watching social and non-social events Proc. R. Soc. B, 275 (2008), pp. 1653-1659 E. Knapska, M. Mikosz, T. Werka, S. Maren Social modulation of learning in rats Learn. Mem., 17 (2010), pp. 824-831 Inbal Ben-Ami Bartal, Jean Decety Peggy Mason, Empathy and Pro-Social Behavio r in Rats, Science 334; 6061 2011 Alan Silberberg, Candice Allouch, Samantha Sandfort, David Kearns, Heather Karpel, Burton Slotnick, Desire for social contact, not empathy, may explain “rescue” behavior in rats, Animal Cognition, 2014 doi: 10.1007/s10071-013-0692-1 תום לב-ארי בייז, מתוך כוונות טובות – מתי אמפתיה עדיפה על סימפתיה ומדוע?, באתר מהות החיים, ‏דצמבר 2019