laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריון דיטריך

מריון פינדליי דיטריך (באנגלית: Marion Findlay Dietrich;‏ 28 ביולי 1926 – 1 בדצמבר 1974) הייתה טייסת אמריקאית ואחת מקבוצת ה-13 של מרקורי, שעברו בתחילת שנות ה-60 את אימוני נאס"א בדומה לאסטרונאוטים של מרקורי 7. דיטריך נולדה בסן פרנסיסקו בשנת 1926, בתם של ריצ'רד דיטריך, שעבד בעסקי יבוא, ואשתו, מריון. דיטריך החלה לטוס בגיל צעיר, וקיבלה תעודת תלמיד טייס בגיל 16. מריון ואחותה התאומה הזהה ז׳נט, היו הבנות היחידות בשיעורי התעופה בתיכון ברלינגאם. בשנת 1947 השתתפו דיטריך ואחותה ג'נט במירוץ האווירי הראשון מצ'יקו לסן מטאו. הן הביסו גברים מנוסים והגיעו במקום הראשון. דיטריך סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי ב-1949, עם תארים במתמטיקה ופסיכולוגיה. לאחר השתתפות במרוצים מקומיים אחרים, התאומות המעופפות הגיעו למקום השני במירוץ האוויר הטרנס-יבשתי של כל הנשים של שנת1951, הידוע בשם ״פאודר פאף דרבי" (אנ'). דיטריך עבדה זמן מה ככתבת העיתון ב"אוקלנד טריביון", כשטסה במהירות על קולית במטוס קרב כמשימה עיתונאית. היא הייתה גם טייסת תובלה והטיסה טיסות מסחריות. בשנת 1960, דיטריך ואחותה היו בקבוצה נבחרת של טייסות שהוזמנו למרפאת Lovelace באלבקרקי, שם מומחים בחנו אסטרונאוטים פוטנציאליים של נאס"א. הנשים עברו את אותן בדיקות ובדיקות רפואיות כמו אלן שפרד, ג'ון גלן ושאר הגברים שבסופו של דבר טסו לחלל. הבחינות הנרחבות כללו הכל, החל מבליעת 3 מטרים של צינור גומי ועד שתיית מים רדיואקטיביים. אף על פי שגובהה היה 1.59 מטר ומשקלה 45 ק״ג, דיטריך השלימה את הבדיקות, כמו אחותה ו-11 נשים נוספות. בזמן שהנשים חיכו לשלב הבא בתוכנית, ביולי 1961, הבדיקה הופסקה ללא אזהרה או הסבר. יעברו עוד שני עשורים עד שארצות הברית תשגר את האישה הראשונה שלה לחלל, סאלי רייד, אסטרופיזיקאית שהפכה לאסטרונאוטית. דיטריך נפטרה ב-1974 ממחלת הסרטן. בשנת 2006 פתח מוזיאון האוויר והחלל הבינלאומי לנשים (אנ') תערוכה לכבוד ה-13 של מרקורי בשם: "13 נשות מרקורי: קישור נשכח לעתיד". במאי 2007, הנשים מקבוצת ה-13 של מרקורי קיבלו תואר דוקטור לשם כבוד למדעים מאוניברסיטת ויסקונסין-אושקוש. Lopez, Cory (17 ביוני 2008). "Bay Area pilot Janet Christine Dietrich dies". San Francisco Chronicle. Hearst Communications. נבדק ב-20 באפריל 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Dietrich, Marion". אורכב מ-המקור ב-28 ביוני 2011. נבדק ב-14 בפברואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Bay Area pilot Janet Christine Dietrich dies". 17 ביוני 2008. {{cite web}}: (עזרה)
סווטלומיר באאב

סווטלומיר ולב בּאאֶב (בבולגרית: Светломир Велев Баев, נולד ב-19 במרץ 1947, בורגס, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא דיפלומט בולגרי אשר בין השנים 1992–1999 כיהן כשגריר בולגריה בישראל. סווטלומיר באאב נולד בבורגס. הוא בוגר אוניברסיטת סופיה במשפטים ומוסמך המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה ביחסים בין-לאומיים. בין השנים 1983–1990 היה סוכן של השירות החשאי הבולגרי. בין 1991–1992 כיהן כשגריר בולגריה באו"ם, ובין 1992–1999 כיהן כשגריר בולגריה בישראל. ב-2010 נחשפו מסמכי שירותי הביטחון הבולגריים מתקופת הרפובליקה העממית ובהם התגלה שבאאב היה סוכן השירות החשאי, והועלו טענות כנגדו אשר אילצו אותו לפרוש מהשירות הדיפלומטי. סוכני השירות החשאי, באתר scan.bird.bg (בבולגרית). הודעה על סיום כהונתו בישראל, באתר ciela.net (בבולגרית).
יהונתן יצחקי

יהונתן יצחקי (נולד ב-5 בינואר 2004) הוא שחיין ישראלי, חבר נבחרת ישראל אמור לייצג את ישראל באליפות אירופה (בלגרד 2024). יצחקי גדל במשפחה דתית ולמד במוסדות חינוך דתיים. הוא החל לשחות בגיל 7 ובגיל 13 החליט לוותר על אורח חייו הדתי. הוא מגדיר את עצמו כחילוני למהדרין. הוא שחה בקבוצת מכבי כפר המכביה ובקבוצת מכבי מרום רמת גן בהדרכתו של פליקס רובינשטיין וכיום מתאמן בקבוצת מכבי וייסגל רחובות בהדרכתו של דוד ברון. באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ביולי 2022 הוא זכה בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.28 דקות, אחרי יהונתן רום ממכבי חיפה (2:13.61 דקות) ודניאל יוסיפוב מהפועל אולימפ נתניה (2:15.24 דקות). באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ביוני 2023 הוא זכה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.22 דקות, אחרי אלון באר ממכבי נהריה (1:01.85 דקות) וכריסטיאן פיצ'וגין מירושלים רבתי (1:02.17 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.76 דקות, אחרי יהונתן רום (2:13.70 דקות) ורון פולונסקי (2:14.30 דקות), שניהם ממכבי חיפה, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 2:14.58 דקות. באליפות החורף של ישראל שנערכה בפברואר 2024 זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.28 שניות, אחרי כריסטיאן פיצ'וגין (27.50 שניות) ולפני אלון באר (28.51 שניות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 27.99 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.81 דקות, אחרי אלון באר (1:01.63 דקות) ויעקב טומרקין ממכבי אשדוד (1:01.97 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:01.70 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.56 דקות, אחרי אלון באר (2:15.28 דקות) ודניאל יוסיפוב (2:15.67 דקות). באליפות עמק חפר שנערכה בווינגייט ב-20 באפריל הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.55 דקות. כחודש לאחר מכן, בתחרות גביע האביב שנערכה בווינגייט ב-17 במאי הוא זכה במדליית זהב משחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש נוסף של 1:00.71 דקות, 47 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של רון פולונסקי וקבע את הקריטריון לאליפות אירופה (בלגרד 2024). 50 מטר חזה: 27.99 שניות (2024) 100 מטר חזה: 1:00.71 דקות (2024) 200 מטר חזה: 2:14.58 דקות (2023) מדיה וקבצים בנושא יהונתן יצחקי בוויקישיתוף יהונתן יצחקי, באתר Swimrankings דניאל מרגולין, מהישיבה לאליפות אירופה: הכירו את יהונתן יצחקי, באתר איגוד השחייה בישראל, 30 ביוני 2022
כוורת (מארז תקליטים)

כוורת הוא מארז תקליטים במהדורה מוגבלת של להקת כוורת שיצא לאור ב-17 ביוני 2022. לכבוד יום חנויות התקליטים בשנת 2022 הודיעה חברת התקליטים NMC כי לאחר למעלה משלושים שנה, ייצור תקליטי אלבומי האולפן של להקת כוורת ישוב, ואלה יעברו שיפורי סאונד על ידי פיני שפטר. בנוסף, הודיעה החברה כי יופץ מארז תקליטים צבעוניים-שקופים במהדורה מוגבלת היכיל את טרילוגיית אלבומי האולפן של הלהקה בעיבוד המחודש. יומיים לאחר שהמארז הופץ, נודע כי מלאי המארזים אזל ולא ברור אם ייצורם ישוב. שלושה תקליטים צבעוניים-שקופים. שלושה שירונים. כרזה המכילה תמונה של חברי הלהקה עם סמליל האלבום צפוף באוזן. תקליט 1 (לבן) - סיפורי פוגי תקליט 2 (ירוק) - פוגי בפיתה תקליט 3 (כתום) - צפוף באוזן כוורת – מארז שלושת האלבומים על גבי תקליטים צבעוניים במהדורה מוגבלת, באתר ביטניק דני סנדרסון, כוורת – מארז התקליטים בוויניל, באתר דני סנדרסון שי להב, ‏צפוף באוזן: כמה תובנות מהמארז החדש של להקת כוורת, באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2022
ג'סיקה מדסן

ג'סיקה שירלי מדסן (באנגלית: Jessica Shirley Madsen; נולדה ב-11 באפריל 1992) היא שחקנית בריטית. מדסן נולדה בלונדון לג'נס מדסן וג'וליה טייוול וגדלה בסארי. אביה טיימוול, אמן, נולד, ברודזיה וגדל בדרום אפריקה. דודתו הגדולה מצד אמה של מדסן הייתה הסופרת הבריטית דורותי וויפל. היא ממוצא דני מצד אביה. היא למדה בבית הספר "נוטרדאם" בקובהם. בשנת 2013 סיימה לימודי משחק בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. ג'סיקה מדסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "About". Julia Timewell. נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) NDS Alumnae (31 בדצמבר 2020). "Congratulations to Prep #alumnae Jessica Madsen @Jess_Mads who plays Cressida Cowper in the TV series @bridgerton shown on @netflix". נבדק ב-22 בפברואר 2021 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) "Jessica Madsen". Guildhall School of Music & Drama. אורכב מ-המקור ב-17 באפריל 2021. נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Sneider, Jeff (27 באפריל 2015). "'Mr. Selfridge' Actress Jessica Madsen Joins Horror Movie 'Leatherface' (Exclusive)". The Wrap. נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Williams, Owen (27 באפריל 2015). "Jessica Madsen Braves Leatherface". Empire. נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Hough, QV (16 בספטמבר 2019). "Rambo: Last Blood Cast & Character Guide". Screen Rant. נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "Who is in the cast of Tina and Bobby? And where have you seen them before?". Heart. 19 באוגוסט 2020. נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "'Bridgerton's Jessica Madsen on Cressida, challenges, and favorite lines". New Scene Magazine. 19 בפברואר 2021. נבדק ב-22 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Barr, Sabrina (27 במאי 2021). "Bridgerton season 2: Jessica Madsen returns as uppity Cressida Cowper while filming in new set picture". Metro. נבדק ב-14 ביוני 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "Swimming". Menagerie Theatre Company. נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "'Bridgerton' rebounds from Golden Globes snub, scoring two SAG Awards nominations". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2021-02-04. נבדק ב-2024-03-04.
וולי

האם התכוונתם ל... הר וולי – הרים בשם זה וול-E – סרט אנימציה אישים: ג'ק וולי – לוחם טאקוונדו אירי לנרד וולי – ארכאולוג בריטי ואלי וולה
ישראל נפתלי

ישראל נפתלי (1915 - ?) היה פסל ישראלי. יצר ועיצב את האנדרטה "הזעקה" לזכר י"א הספורטאים שנרצחו באולימפיאדת מינכן, הנמצאת במכון וינגייט, נתניה. נפתלי נולד בטרנסילבניה. בשנת 1936 עלה לישראל. במלחמת השחרור תיקן את הרובים בגדוד שבו שירת. הוא התגורר כחבר בקיבוץ דליה. רוב פסליו עשויים מיציקות ברונזה ואבן מלאכותית. בהמשך חייו עבר להתגורר ביפו. הוא למד במכון לאמנות פלסטית בבת ים. בשנת 1967 הציג במוזיאון בת ים ביחד עם הצייר נחום גלבוע. בדצמבר 1970 הציג פסלים בתערוכה החמישית שלו שנערכה בגלריה עידן כ"ץ בתל אביב. ב-15 ביולי 1977 הוסר הלוט מעל אנדרטה שייצר לזכרם של 11 הספורטאים שנרצחו באולימפיאידת מינכן. היצירה מציגה ידיים כבולות בשרשראות ופה זועק לשמיים ומבקש עזרה. האנדרטה מוקמה ליד הרחבה של אולם הי"א במכון וינגייט. עם הזמן האנדרטה הועברה למקום בולט ומרכזי יותר. בשנת 1967 זכה בציון לשבח בטקס פרס מקס נורדאו בשנת 1971 זכה בפרס מקס נורדאו מדיה וקבצים בנושא ישראל נפתלי בוויקישיתוף מרים טל, תערוכות - ישראל נפתלי, היום, 14 באפריל 1967 תמונה של פסל שייצר יצחק נפתלי - אישה בהריון (גבס), היום, 14 באפריל 1967 ישראל נפתלי - גלריה כץ עידן, למרחב, 25 בדצמבר 1970 נפתלי ישראל — פסל (מתוך אלבום פיסול שיצא לאור בימים אלה), על המשמר, 23 ביולי 1976 צילום של פסל של נפתלי ישראל מרים טל, תערכות - ישראל נפתלי, באתר היום (תל אביב), 14 באפריל 1967 תלמה גלבוע, אנדרטה לי"א חללי מינכן תחנך היום, מעריב, 15 ביולי 1977 נפתלי ישראל (מוזיאון בת ים רמת יוסף), הצופה, 31 במרץ 1967 בתיה כרמי, תערוכות פסלים, מעריב, 25 בדצמבר 1970 נ. ישראל בבת ים, דבר, 7 באפריל 1967 נפתלי ישראל ונחום גלבוע בבת ים, באתר הארץ, 7 בפאריל 1967 מינה זיסמן, ישראל נפתלי, דבר, 18 בדצמבר 1970 יעקב אלג'ם, הוסר הלוט מאנדרטת הי"א - במכון וינגייט, מעריב, 17 ביולי 1977 חולקו פרסים ע"ש מאכס נורדאו, על המשמר, 14 במאי 1967 פרסי נורדאו לשנת 1971, דבר, 3 במאי 1971
וסבולוד גנטמכר

וסבולוד גנטמכר (ברוסית: Всеволод Феликсович Гантмахер‏; נולד ב-8 באוקטובר 1935, מוסקבה - 5 במרץ 2015, צ'רנוגולובקה, מחוז מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. אביו הוא פליקס גנטמכר, מטמתיקאי סובייטי. וסבולוד גנטמכר נולד בשנת 1935 במוסקבה למשפחה יהודית. בשנת 1959 הוא סיים לימודים במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה. עדוב בהיותו סטודנט הוא היתחיל לעבוד במחון מחקר של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1964 הוא סיים עבודת תואר שלישי והחל לעבוד במכון לפיזיקה של מצב מוצק. בשנת 1967 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בשנת 1964 גנטמכר החל ללמד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה בו למד ובהמשך קודם לתואר פרופסור. בשנת 2000 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1997 גנטמכר נבחר לחבר בהתכתבות ובשנת 2011 לחבר בהאקדמיה למדעים של רוסיה. בשנת 2009 הוא קיבל מדליית זהב על שם קאפיצה על תרומתו לקידום המדע. בתחילת הקריירה גנטמכר חקר העברת גלים אלקטו-מגנטיים במתכות. הוא גילה תופעת גנטמכר-קנר וביחד עם מרק אזבל הם קיבלו פטנט על התגלית. בשנת 1984 הוא פרסם ספר בנושא שבשנת 1987 יצאה באנגלית. במהשך גנטמכר התרכז בתחום מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות. משנת 1990 ועד לפטרתו הוא היה עורך ראשי של ירחון מדעי בתחום פיזיקה שיוצא לאור ברוסיה. גנטמכר נפטר בשנת 2015 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש ליד הוריו. ביוגרפיה (ברוסית) ביוגרפיה (באנגלית)
קערת היגייה

קערת היגיאיה, היא אחד מסמלי הפרמקולוגיה, ויחד עם מוט אסקלפיוס, זהו אחד הסמלים העתיקים והחשובים ביותר הקשורים לרפואה במדינות המערב. היגיאיה הייתה אלת הבריאות, ההיגיינה, הניקיון והתברואה היוונית, ובתו של אסקלפיוס, שלעיתים קרובות מוזכרת ביחד איתו, למשל בתפילות ובמזמורים. סמלו של אסקלפיוס הוא החכה שלו, עם נחש שזורה סביבו; בהתאם, הסמל של היגיאיה הוא כוס או גביע עם נחש כרוך סביב הגבעול שלו. היגיאיה מוזכרת גם יחד עם אביה אסקלפיוס, ופנקיאה בשבועת היפוקרטס המקורית. קערת היגיאיה שימשה כסמל למקצוע הרוקחות לפחות עד 1796, אז שימשה על מטבע שהוטבע עבור אגודת הרוקחות הפריזאית. מאז הוא אומץ על ידי איגודי תרופות רבים נוספים ברחבי העולם, כמו איגוד הרוקחים האמריקאי, איגוד הרוקחים הקנדי, האגודה לתרופות אוסטרליה, ואיגוד הדוקטור לרוקחות, Conseil de l'Ordre des Pharmaciens בצרפת (שם מופיע גם סמל נוסף, הצלב היווני הירוק). קערת היגיאיה היא סמל נפוץ שמופיע על שלטים בתי מרקחת ברחבי אירופה. בארצות הברית נפוץ יותר סמל עם מכתש ועלי. דוגמאות של סמלים הכוללים קערת היגיאיה שמופיעים מעל בתי מרקחת בממדינות שונות כל אירופה אוסטריה גרמניה הונגריה מדיה וקבצים בנושא קערת היגייה בוויקישיתוף
אורן זיו (עיתונאי)

אורן זיו הוא עיתונאי, פרשן פוליטי וצלם ישראלי זוכה פרסים. הוא מדווח בשיחה מקומית ובמגזין 972+ והוא צלם עצמאי עבור הארץ, Agence-France Presse ו-Getty Images. זיו בוגר תואר שני מבית הספר לאמנות גולדסמית'ס (אנ') באוניברסיטת לונדון. בשנת 2005 ייסד זיו עם שותפים את קולקטיב הצילומים אקטיבסטילס, העוסק בצילום עיתונאי בדגש על זכויות אדם. מאז 2003, אורן עוסק בתיעוד נושאים חברתיים ופוליטיים בישראל ובשטחים הכבושים. הוא הצטרף לצוות שיחה מקומית ככתב בשנת 2018, ועסק בנושאי זכויות אדם וזכויות אזרח במגוון רחב של נושאים, כולל הכיבוש, דיור בר השגה, מאבקים סוציו-אקונומיים ומחאות נגד אפליה. עבודתו של זיו פורסמה בבלוג "עדשה" של הניו יורק טיימס, אל-ג'זירה, מגזין Vice, מגזין טאבלט ועוד. בשנת 2016 תקפו מתנחלים ישראלים בחברון את זיו, פעיל שוברים שתיקה יהודה שאול והסופר האירי קולם טובין. זיו זכה שלוש פעמים בתחרות הצילום עדות מקומית. אורן זיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אורן זיו, ברשת החברתית אינסטגרם מאמריו של אורן זיו באתר שיחה מקומית רעות ברנע, מבקשי מקלט: מאבק מצולם, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2017 אורן פרסיקו, דובר חמאס סיפק ציטוט שקרי של עיתונאי ישראלי, באתר העין השביעית, 14 באוקטובר 2023 "Just Vision". justvision.org (באנגלית). נבדק ב-1 בפברואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) יהלי (יעל) מרום, שתי מצלמות שבורות: מתנחלים תקפו את צלם אקטיבסטילס בסיור בחברון, באתר "שיחה מקומית", 12 ביולי 2016 דורית אסרף מזרחי דורית אסרף מזרחי, הוכרזו הזוכים בתחרות "עדות מקומית" 2022, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 בדצמבר 2022 צלם "שיחה מקומית" אורן זיו זכה בתחרות "עדות מקומית", באתר "שיחה מקומית", 5 בדצמבר 2023
אורן זיו

האם התכוונתם ל... אורן זיו (מוזיקאי) – נגן בס. חבר להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר. אורן זיו (עיתונאי)
פופג'סטיס

פופג'סטיס (Popjustice) הוא בלוג מוזיקה בריטי שהוקם ב-2000 על ידי עיתונאי המוזיקה פיטר רובינסון. כיום האתר נמצא באחריות Substack (אנ').‏ ב-23 באוקטובר 2006 הוציא בלוג המוזיקה את אלבום האוסף Popjustice: 100% Solid Pop Music. פרס המוזיקה פופג'סטיס בסך 20 פאונד (מוכר גם כפרס המוזיקה טוונטי קוויד של פופג'סטיס) הוקם, כפרודיה לפרס מרקיורי, ב-2003 במטרה למצוא את סינגל הפופ הבריטי הטוב ביותר של השנה. הטקס מתקיים מדי שנה בדרך כלל בבר במרכז לונדון. אתר האינטרנט הרשמי של פופג'סטיס פופג'סטיס, ברשת החברתית פייסבוק פופג'סטיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פופג'סטיס, ברשת החברתית אינסטגרם "Contacting Popjustice". Popjustice. ארכיון מ-8 בינואר 2013. נבדק ב-31 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) Popjustice (2022-11-18). "Fine, let's do a Substack then". Popjustice (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2023-04-01. נבדק ב-2023-04-01. Robinson, Peter. "Popjustice | Peter Robinson | Substack". popjustice.substack.com (באנגלית). ארכיון מ-2023-04-01. נבדק ב-2023-04-01. "The Popjustice Twenty Quid Music Prize". Popjustice. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2013. נבדק ב-14 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Robinson, Peter (22 ביולי 2021). "The 2021 Popjustice Twenty Quid Music Prize: shortlist announced". Popjustice. ארכיון מ-2021-07-28. נבדק ב-27 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The 2022 Popjustice Twenty Quid Music Prize: shortlist". Popjustice. 26 ביולי 2022. ארכיון מ-2022-08-01. נבדק ב-1 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 2023 Popjustice Twenty Quid Music Prize: a shortlist". Popjustice. 27 ביולי 2023. ארכיון מ-2023-10-30. נבדק ב-27 ביולי 2023. {{cite web}}: (עזרה)
Been Down So Long

"Been Down So Long" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר מופיע כרצועה השלישית באלבום L.A. Woman, אלבום האולפן האחרון שהסולן ג'ים מוריסון הקליט עם הלהקה. השיר כונה, בעיקר על ידי המבקר רוברט כריסטגאו, כ"טייק-אוף" באלבום. גרסה חיה שהוקלטה ב-8 במאי 1970 בקובו ארנה בדטרויט, מופיעה באלבום האוסף The Bright Midnight Sampler משנת 2000. מילות השיר נכתבו על ידי הסולן ג'ים מוריסון, אם כי ארגון זכויות הביצוע ASCAP, יחד עם הערות האלבום עצמו, נתן קרדיט על כתיבת השירים לכל חברי הלהקה באופן שווה. [מוריסון] לקח את הכותרת של רומן של ריצ'רד פארינה. זה עוד שיר נבואי בדיעבד. הוא היה עייף ושחוק. הוא היה צריך להיות במקום שקט ורגוע יותר. - ריי מנזרק, בוחן את מילות השיר מילותיו של מוריסון מתבססות על נושאים של דיכאון, שחרור ומיניות, ומתייחסות למאסרו במהלך הופעות חיות. שם השיר מתייחס לספרו של ריצ'רד פאריניה Been Down So Long It Looks Like Up to Me, והושפע ממילות שירו של פורי לואיס משנת 1928, "I Will Turn Your Money Green": "הייתי למטה כל כך הרבה זמן / זה נראה לי תלוי בי". הדלתות ג'ים מוריסון - שירה ריי מנזרק - גיטרת קצב רובי קריגר - גיטרת סלייד ג'ון דנסמור - תופים, טמבורין מוזיקאים נוספים ג'רי שף - גיטרה בס מארק בנו - גיטרת קצב מידע על היצירה "Been Down So Long" באתר מיוזיק בריינז Robert Christgau, Rock albums of the '70s: a critical guide, New York, N.Y: Da Capo Press, 1990, A Da Capo paperback, עמ' 114, ISBN 978-0-306-80409-0 Bright Midnight Records Sampler - The Doors | ... | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-05-18 The Doors (2011). "Mr. Mojo Risin': The Story of L.A. Woman". Classic Albums. Eagle Rock Entertainment. The album: a guide to pop music's most provocative, influential, and important creations, Santa Barbara, Calif: Praeger, 2012, The Praeger singer-songwriter collection, עמ' 337, ISBN 978-0-313-37906-2 L.A. Woman (Liner notes). The Doors. Elektra Records. 1971. Back cover. EKS-75011. "ACE Repertory: Been Down So Long (Work ID:41943490)", ASCAP Weiss, Jeff, "L.A. Woman: Track List", LA Weekly Wallace Fowlie, Rimbaud and Jim Morrison: the rebel as poet, 7. print, Durham, NC: Duke Univ. Pr, 1999, עמ' 90, ISBN 978-0-8223-1445-5 Jim AllenJim Allen, 4/19 The Stories Behind the Songs of the Doors' Last Hurrah, 'L.A. Woman', Ultimate Classic Rock, ‏2016-04-19 (באנגלית) Rich Weidman, The Doors FAQ: all that's left to know about the kings of acid rock, Milwaukee, WI: Backbeat Books, 2011, עמ' 187, ISBN 978-1-61713-017-5 Alan Paul published, The Doors' Robby Krieger Sheds Light — Album by Album — on One of Rock’s Most Mysterious Bands, guitarworld, ‏2016-01-08 (באנגלית) Gerstenmeyer, Heinz, The Doors – Sounds for Your Soul – Die Musik Der Doors, 2001, עמ' 165, ISBN 978-3-8311-2057-4 Botnick, Bruce (2007). L.A. Woman (40th Anniversary edition CD booklet). The Doors. Rhino Records. R2-101155.
יצחק עופר

יצחק עפר במקור הירשפלד (1910 – 28 בינואר 1998) היה פסל, מהנדס ומחזאי ישראלי. יקיר העיר רמת גן (1983). עפר נולד וגדל בלודז', ארץ הוויסלה (פולין תחת האימפריה הרוסית), כבנם של שיינדלה ומשה הירשפלד. הוא עלה לישראל בשנת 1935. בין השנים 1941–1945 שרת בחיל האוויר המלכותי בבסיס ליד קהיר ולמד שנתיים אמנות פלסטית ודרמה, באוניברסיטה האמריקאית בקהיר, מצרים. בשנת 1940 כתב את מחזהו הראשון "גאולים". בשנת 1981 יזם וניהל תחרות פיסול חוצות שנערכה ברמת גן. עפר היה נשוי ולזוג נולדו בן ובת. אשתו חסיה נפטרה באפריל 1989. הוא נפטר ב-28 בינואר 1998 ונטמן בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב. פסל לזכר אפרים לובלסקי (1913–1970), מכון וינגייט (1971) משפחת האדם – חזית הספרייה המרכזית של רמת גן (1981) משפחת האדם – חזית בניין עיריית לונדון, רובע ברנט אנגליה (1981) בית הנשיא, ירושלים יער השלום, ירושלים הסנה – בית המשפט, תל אביב גוף ונשמה – בנין הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב (1986) יד ל"מכבי גרמניה" (1898–1939) – כפר המכביה, רמת גן (1992) דו-קיום - פארק השלום (חצר גשר הישנה) קיבוץ גשר (1997) פתח תקווה רמת השרון מרכז הקונגרסים פסלים בהיכל יהדות ווהלין, כורזין 10, גבעתיים 1972 - "ריקוד בתנועה", גלריה יפו העתיקה, תל אביב 1974 - "תערוכה רטרוספקטיבית", המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן 1975 - בית יד לבנים, חולון 1977 - גלריה יפו העתיקה, תל אביב 1977 - גלריה ערמון, ירושלים 1978 - פסלים, "Temple Judea", ארצות הברית 1990 - חיתוכי עץ, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב 1967 - "נישארים מיד במשפחה" ביחד עם זכריה ארליכמן, המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן 1970 - Caravan House, ניו יורק, ארצות הברית 1972 - ישן וחדש באוסף המוזיאון, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1974 - תערוכת סתיו תשל"ה, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1975 - תערוכות קיץ, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1976 - "מעולמו של שלום עליכם", בית שלום עליכם, תל אביב 1977 - "מאה שנים - מאה אמנים פלוס", מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1978 - תערוכת קיץ תשל"ח, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1982 - "שמות", מוזיאון בית התנ"ך, תל אביב 1982 - "מחווה לאמנים - יקירי רמת גן", המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן 1989 - "אמני ישראל מציירים תנ"ך, מוזיאון בית התנ"ך, תל אביב בשנת 1968 זכה בפרס המחזה הטוב מטעם המועצה הציבורית לתרבות ואמנות בשנת 1983 קיבל את אות יקיר רמת גן פסל לזכר אפרים לובלסקי (1913–1970), מכון וינגייט "משפחת האדם", חזית הספרייה המרכזית של רמת גן קיר זיכרון ל"מכבי גרמניה" (1898–1939), כפר המכביה רמת גן "הסנה", בית המשפט, תל אביב מדיה וקבצים בנושא יצחק עופר בוויקישיתוף יצחק עפר, באתר מוזיאון ישראל בירושלים פסל לזכר אפרים לובלסקי, דבר, 31 בדצמבר 1971 תערוכות - יצחק עפר גלריה יפו העתיקה, על המשמר, 20 באוקטובר 1972 אינגה דויטשקרון, פנסילבניה תגביר הסחר עם ישראל, מעריב, 25 בנובמבר 1980 רמת-גן, פסלי יצחק עפר, היום, 9 ביוני 1967 שולמית בן מאיר, מהנדס ופסל שזכה במילגה על מחזהו "כטיפה בים", על המשמר, 18 במרץ 1968 רמת-גן, היום, סקירה קצרה על יצחק עפר ועל עבודתו כפסל, 9 ביוני 1967 באתר הספרייה הלאומית בחלק מהמקומות מופיעה 1912 כשנת הלידה. יצחק עפר באתר GRAVEZ נתקבל במערכת, דבר, 18 בדצמבר 1940 פסל לזכר אפרים לובלסקי, דבר, 31 בדצמבר 1971
רות עבור

רות עבור הוא סינגל שהוקלט על-ידי להקת צד גימל, בביצועו של זאב נחמה, אשר יצא לאור ב-1 במאי 2024. השיר, אשר נכתב והולחן על-ידי אור מילשטוק ועמרי קסטן והופק על-ידי אייל מזיג, יצא לאור במסגרת פעילות הלהקה צד גימל. השיר מבוצע על-ידי סולן להקת אתניקס, זאב נחמה. השיר נוגע במצב המורכב בחברה הישראלית בעקבות אסון מתקפת הפתע על ישראל ומלחמת חרבות ברזל. נחמה שיתף: "היה משהו בשיר שנתפס לי בראש, הם פשוט קלעו והוא נגע בי. אני לאט לאט לומד להבין שזה יותר גדול ממה שחשבתי". השיר התקבל בשבחים מצד המבקרים וזכה לחיבוק חם מתחנות הרדיו בישראל, כאשר בשיאו היה לשיר השמיני המושמע ביותר על-פי נתוני מדיה פורסט. לאחר צאתו, אומץ השיר לקמפיין יום הזיכרון השנתי של עמותת נט"ל, אשר עומלת בתחום הטיפול הנפשי בטראומה מאירועי מלחמה וטרור. הקמפיין הושק במסגרת יום השידורים המיוחד בערוץ 12, שמטרתו הייתה גיוס תרומות לעמותה. קליפ המילים המלא שיצא עבור השיר עלה לערוץ היוטיוב של צד גימל ב-1 במאי 2024. לצד קליפ המילים, עלה גם הווידאו קליפ שצולם במסגרת קמפיין יום הזיכרון של עמותת נט"ל, בו מופיעים הלומי קרב, בדגש על הפער שבין השגרה היומיומית לבין הסערה שמתחוללת בתוכם. סרטון השיר "רות עבור" באתר יוטיוב מילות השיר "רות עבור" באתר שירונט צד גימל מארחים את זאב נחמה רות עבור, באתר yosmusic.com, ‏2024-05-02 103FM - איריס קול - רות עבור, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין לקראת יום הזיכרון - עמותת נט"ל יוצאת בקמפיין חדש, באתר מעריב אונליין, 9 במאי 2024 צד גימל (2024-05-01), צד גימל - רות עבור (מארחים את זאב נחמה), נבדק ב-2024-05-18 עמותת נטל נפגעי טראומה על רקע לאומי (2024-05-07), רות עבור - תשדיר יום הזיכרון | עמותת נט"ל, נבדק ב-2024-05-18
המכון ללימודי ארץ הצבי

המכון ללימודי ארץ הצבי, שנקרא גם בשם המכון האמריקאי (באנגלית: Jerusalem University College) היא מכללה נוצרית השוכנת בהר ציון שבירושלים. מבנה הבניין היה המבנה הראשון שנבנה מחוץ לחומות ירושלים, במסגרת התהליך המכונה בשם היציאה מן החומות. המכון עצמו נוסד ב-1957. המכון מציע לימודים בתחומי מקרא, גאוגרפיה. בקרבת החומה שוכנים גיא בן הינום, העיר העתיקה, קבר דוד ומשכנות שאננים. עם החברים בסגל ההוראה במכונים נמנה גבריאל ברקאי. המכון ללימודי ארץ הצבי, ברשת החברתית פייסבוק המכון ללימודי ארץ הצבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המכון ללימודי ארץ הצבי, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט הרשמי של המכון ללימודי ארץ הצבי