laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשת האופניים הלאומית

רשת האופניים הלאומית (אנגלית: National Cycle Network) היא רשת נתיבי אופניים בממלכה המאוחדת, המשתרעת לאורך כ-20,000 קילומטרים ברחבי המדינה ונועדה לשמש רוכבי אופניים שלא ייאלצו להסתכן ברכיבה במקומות כגון כבישים. הדרך הראשונה שהוקמה הייתה בין בריסטול לבאת', והשתרעה לאורך 27 קילומטרים של מסילת רכבת שאינה בשימוש. הרשת הוקמה על ידי קרן הצדקה Sustrans‏ (ראשי תיבות של Sustainable Transport - תחבורה בת קיימא), שקיבלה לשם כך סיוע בגובה 42.5 מיליון לירות שטרלינג מהלוטו הלאומי. נתיבי הרשת שמספרם מתחיל בספרות 1 עד 6 נמצאים בדרך כלל באנגליה, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-7 נמצאים בדרך כלל בצפון אנגליה ובסקוטלנד, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-8 נמצאים בדרך כלל בוויילס, ואלו שמספרם מתחיל ב-9 נמצאים בצפון אירלנד. לנתיבים הגדולים ביותר יש מספר בן ספרה אחת, ואלו שבאנגליה יוצאים מלונדון לפי מספרם בסדר המתאים לכיוון השעון. לנתיבים אחרים יש מספר בן שתי ספרות, המתחיל בספרה הראשית הרלוונטית. ברחבי הממלכה פזורים נתיבים אזוריים רבים, המגיעים לעיירות וערים קטנות בעשרה אזורים. כל אזור מחולק ל-9 אזורי משנה. מספר הנתיבים האזוריים מורכבים ממספר האזור הראשי (1 - 9), ולאחר מכן ספרה נוספת. משמעות הדבר היא שברחבי הממלכה יכולים להיות 10 נתיבים אזוריים 12s, בנוסף לדרך הלאומית מספר 12 (לדוגמה). אזורי משנה בעלי מספר זהה באזור ראשי כלשהו לא גובלים זה בזה על מנת להימנע מטעויות, כך שדרכים עם אותו מספר מופרדות זו מזו. השילוט של הדרך הוא באמצעות אופניים לבנים המצוירים על רקע כחול, ולידם מספר הדרך בלבן. למספר הדרך הלאומית יש רקע אדום, ולדרך אזורית יש רקע כחול. מדיה וקבצים בנושא דרך האופניים הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רשת האופניים הלאומית (באנגלית בריטית) רשת האופניים הלאומית באתר Sustrans
שמעון שפירא (משורר)

שמעון שפירא (1914 – 5 במאי 2008) היה משורר ואסיר ציון שעלה לישראל ב-1966. נולד בליטא. למד ב"חדר", אצל מורה פרטי ובוגר הגימנסיה העברית "אור" בעיר וילקומיר. בשנת 1929 נכנס לשורות בית"ר, במשך שלוש שנים היה מפקד פלוגות הכשרה של בית"ר בליטא. שירת בצבא ליטא. ב-1937-1940 עבד כמורה בבית הספר העברי "תרבות" בעיירה פזלבה. ב-1941 נאסר על ידי הנ.ק.ו.ד. עקב פעילותו הציונית והובא לצפון סיביר, לעבודות פרך בכריתת עצים ביערות בחורף, ובבניית רפסודות בקיץ. 16 שנים עבד במחנות שונים של מערכת הגולאג. ב-1957 שוחרר ועזב את סיביר. מיד הגיש לשלטונות בקשה לעלות לישראל, אולם, לאחר חודשיים קיבל תשובה שלילית, וב-9 השנים הבאות הגיש כל שנה בקשות עלייה לישראל, וב-1966 קיבל היתר יציאה מברית המועצות ויחד עם אשתו ושלושת ילדיו עלה ארצה. ב-3 באפריל 1966 אושר כאסיר ציון על ידי הוועדה לאסירי ציון, שעל יד הסוכנות היהודית, ונרשם כחבר בארגון אסירי ציון מברית המועצות. בארץ עבד כפקיד בבנק ישראלי לתעשייה ובבנק הבינלאומי הראשון. שיריו התפרסמו בעיתון "ברקאי" שביוהנסבורג בקובץ "למדשנים ושיר" ובספר "בלהב המאבק". מאז הוציא לאור ספרי שירה נוספים: "משירי אסיר ציון", הוצאת סער, 1988 "ממעמקים", הוצאת גוונים - ליאור, דנה קוד: 362-3711 "כל החלומות", הוצאת טרקלין, בשנת 2002, 240 עמודים "עקבות", הוצאת טרקלין, 1998 "אופקים", הוצאת טרקלין "בדרך לארץ אהבתי", רעננה 2001, כולל אוטוביוגרפיה נפטר במאי 2008. הספרים של שמעון שפירא, באתר "סימניה" שמעון שפירא באתר GRAVEZ
גז

גז הוא מצב צבירה של החומר, בו המולקולות רחוקות אחת מהשנייה, המשיכה ביניהן נמוכה, והן נעות בחופשיות בהתאם לצורת הכלי בו הן נמצאות. גז, בדומה לנוזל, מסוגל לזרום. בניגוד לנוזל, לגז אין נפח קבוע, והוא נוטה להתפשט כדי למלא את כל הנפח שהוקצה לו (עיקרון אבוגדרו). האנרגיה הקינטית של גז גדולה מזו של נוזל או מוצק, אך קטנה מזו של הפלזמה. המילה גז בשפת יום-יום מתייחסת לחומרים שבטמפרטורת החדר נמצאים במצב צבירה גזי. גזים נבדלים במשוואת המצב שלהם. ככל שהגז נמצא בטמפרטורה הקרובה יותר לטמפרטורת הרתיחה שלו, הוא קרוב יותר למצב הנוזל. בטמפרטורות נמוכות נוצרים קשרים חזקים יותר בין המולקולות. חוק אבוגדרו אומר שבתנאי לחץ וטמפרטורה שווים, כמות שווה של גז אידיאלי (גז תאורטי חסר נפח או לחץ פנימי) תתפוס את אותו נפח ולא משנה גודל המולקולה. עבור גזים בלתי אידיאליים, קשר זה, הקרוי משוואת המצב, משתנה. גז ון-דר-ולס הוא דוגמה לגז בלתי אידיאלי. מולקולות הגז יכולות להיות בעלות מבנים מגוונים, המשפיעים על האנרגיה הפנימית של הגז. הגז יכול להיות למשל חד אטומי, כפי שנפוץ בגזים אצילים, דו-אטומי, למשל כלור, חמצן או חנקן, או בעל מבנה מורכב יותר, אשר עשוי לערב מבנה מרחבי, למשל מולקולת המים, שהיא תלת אטומית כפופה. למבנה מולקולת הגז יש השפעה על דרגות החופש שלה, כלומר על יכולת התנועה של האטומים במולקולה זה ביחס לזה. לגז חד אטומי אין דרגות חופש נוספות כלל, פרט למיקומה ומהירותה של המולקולה. בגז דו-אטומי, יכולים האטומים להתקרב ולהתרחק זה מזה, בדומה לקפיץ. זו דרגת חופש אחת. המיקום המרחבי של הקו המחבר את האטומים אינו משנה, מכיוון שאין למה להשוותו. עבור גזים בעלי מספר רב יותר של אטומים, דרגות החופש סבוכות יותר. פרט למרחקים בין המולקולות, משנות גם הזוויות שבין הקווים המחברים את האטומים. חלקיקי הגז נמצאים בתנועה מתמדת וביניהם הרבה ריק יחסית לנוזל ולמוצק בגלל תנועת חלקיקיו הגז נוטה להתפשט בחלל הנתון לו. כמות הגז נמדדת במול מולקולות. את המונח "גז" טבע הרופא והכימאי הפלמי, יאן בפטיסט ואן הלמונט במאה ה-17. הוא הסביר, בספר שהופיע ב-1648, לאחר מותו, שיצר מילה חדשה לאדי המים הנוצרים עקב קור האוויר, והתבסס על המילה היוונית כאוס (χάος), במובן רִיק (מצב העולם לפני הבריאה). ההגייה ההולנדית של שתי המילים דומה, כפי ששני המונחים דומים במהותם, טען ואן הלמונט. כך עברה המלה GAS לשפות אירופה האחרות. חמצן חנקן פחמן דו-חמצני מתאן בוטאן (גז בישול) הליום מימן גז אידיאלי גז אציל גז טבעי התאוריה הקינטית של הגזים מכשיר קיפ - מתקן להפקת גז גזים, דף שער בספרייה הלאומית גז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
JSTOR

JSTOR (מבוטא "ג'יי סטור", קיצור באנגלית עבור Journal Storage, בעברית: מאגר כתבי עת) הוא מסד נתונים מקוון שהוקם בשנת 1995, המכיל גרסאות אלקטרוניות של כתבי עת מדעיים רבים ומאגרי מידע אחרים. את מאגר המידע מפעיל ארגון ללא כוונת רווח שבסיסו בניו יורק ובאן ארבור שבמישיגן. בפני מנהלי ספריות אקדמיות עומדת הבעיה של טיפול בכמויות אדירות של כתבי עת שברשותם, שאחסונם וטיפול בהם עולה כסף ותופס מקום. על ידי העברת כתבי העת לפורמט דיגיטלי, אפשר לחסוך בטיפול בכתבי עת, ובה בעת לאפשר לחוקרים ולסטודנטים במוסד גישה אליהם. כשהושק JSTOR בשנת 1995 הוא הכיל כעשרה כתבי עת בנושא היסטוריה וכלכלה, ופעל בשבע ספריות שונות. בסוף 2012 הכיל האתר כ-1,700 כתבי עת שונים, שבהם 8.2 מיליון מאמרים עם יותר מ-46 מיליון דפים. מנוע החיפוש של האתר מאפשר חיפוש בטקסט המלא של כל המידע המאוחסן בו. בנובמבר 2012 החל האתר לאחסן גם אלפי ספרים סרוקים. הגישה למאמרים באתר מתאפשרת בעיקר דרך ספריות ואוניברסיטאות, אשר רוכשות רישיון בעבור משתמשיהן לארכיונים באתר (יותר מ-8,000 ארגונים רכשו רישיון כזה). כמו כן ניתן לרכוש באופן אישי גישה לכתב עת מסוים או למאמר. רוב כתבי העת מאפשרים גישה לגליונות בני כמה שנים ולא לגליונות העדכניים ביותר, כדי לשמור על מוטיבציה לרכוש את כתב העת וכך לא לאבד הכנסה. קרוב לחצי מיליון מאמרים באתר JSTOR, שזכויות היוצרים עליהם פגו, נפתחו לעיון חופשי. בנוסף, תוכנית בשם Register & Read מאפשרת רישום חופשי לאתר, שבמסגרתו מתאפשר עיון ביותר מ-5 מיליון מאמרים, במנות של לא יותר משלושה מאמרים בשבועיים. הסדר עם הספרייה הלאומית מאפשר גישה חופשית (לאחר רישום) למאמרים בעשרות כתבי עת עבריים. מדיה וקבצים בנושא JSTOR בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של JSTOR JSTOR, ברשת החברתית פייסבוק JSTOR, ברשת החברתית אקס (טוויטר) JSTOR, ברשת החברתית אינסטגרם JSTOR, ברשת החברתית LinkedIn JSTOR, סרטונים בערוץ היוטיוב JSTOR in 2012 JSTOR, באתר OCLC (באנגלית) Register & Read, באתר JSTOR כתבי עת ישראליים בגישה ישירה מהבית, באתר הספרייה הלאומית
סיריוגה

סרגיי וסילייביץ' פַּרְחומנקה (ברוסית: Серге́й Васи́льевич Пархо́менко; בבלארוסית: Cяргей Васільевіч Пархоменка; נולד ב-8 באוקטובר 1976 בהומל, בלארוס), הידוע בשם סיריוגה (Серёга), הוא ראפר רוסי ממוצא בלארוסי. סרגיי גדל בשכונת מצוקה. שיריו הם שילוב מיוחד של מוזיקת פולק רוסית עם ביטים מודרניים, ומושכים בעיקר בני נוער. אחרי שנתיים של לימודים באחת המכללות במינסק (בירת בלארוס), נסע סרגיי פרחומנקו לגרמניה, שם למד חמש שנים מדעי החברה וכלכלה והתיידד עם הרבה אוהדי ראפ ומפיקים. סרגיי חזר לבלארוס עם רצון להתחיל בקריירת ראפ. בשנת 2002 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו: Погубили Лялю ("הרסו את חייה של ליאליה"). בשנת 2004 הוא נחל הצלחה עם יציאת הקליפ לסינגל Чёрный Бумер ("ב.מ.וו. שחורה") שצולם בקייב (בירת אוקראינה) על ידי ולדימיר יקימינקו. הקרנת הבכורה של הקליפ הייתה ב-15 בספטמבר 2004 בערוץ הטלוויזיה האוקראיני M-1. השיר והקליפ זכו להצלחה רבה, וקיבלו מועמדות לפרסי MTV ולפרסי Russian Music Awards בקטגוריות "שיר השנה" ו"קליפ השנה". בשנת 2004 השיר Чёрный Бумер, עלה למקום הראשון במצעדי הפזמונים של MTV RUSSIA, Муз-ТВ והערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית (אפיק 181 ב-yes) וגם בתחנות הרדיו המובילות במדינה. בשנת 2006, יצא הקליפ של סיריוגה "גיר הגורל או שירת טמרלן" (Мел Судьбы или песня Тамерлана) שהיה לפסקול של הסרט "משמר היום" (Дневной дозор). בשנת 2007 סיריוגה הופיע בתוכנית "שרים עם כוכבים" (Две звезды). בתוכנית הוא שר יחד עם הפוליטיקאי השנוי במחלוקת, ראש המפלגה הליברלית וסגן יו"ר הפרלמנט, ולדימיר ז'ירינובסקי (Владимир Жириновский) שלא ידע לשיר כלל. לאור העובדה הזאת רוב העבודה בשירה הייתה על כתפיו של סיריוגה. והוא הוכיח שהוא שולט הייטב לא רק בראפ, אלא גם בסגנונות אחרים כגון: שירי ילדים (שיר הפיראטים מהסרט המצויר "אי המטמון"), שירה עממית ("רכבת, תעצרי"), פריטי פופ ("השיר המזרחי"), שירי מולדת ("החוף שלי") וכו'. בשנת 2016 הוא הוציא וידאו קליפ על בו שר ביחד עם ביאנקה. השיר היה מועמד לקבלת פרס של MusicBox. עוד שירים שכבשו את מצעדי הפזמונים בערוץ הראשון, MTV ו-Russian Music Box הם: מיליון דולר ארצות הברית (Миллион Долларов США) ליד ביתך (Возле Дома Твоего) מסתובבים (Кружим) קינג רינג היא חברת תקליטים המתמאצת בראפ (כמו חברת תאקט של סאבלימינל). הם מקדמים בשוק שלושה מותגים: סיריוגה (Серёга), מקס לורנס (Макс Лоренс) וסאצורה (Сацура). 2004 - Moy Dvor - (ברוסית: "השכונה שלי") 2005 - Discomaleria - (ברוסית: "דיסקומלריה") 2007 - Ne Dlya Prodazhi - (ברוסית: "לא למכירה") מדיה וקבצים בנושא סיריוגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיריוגה סיריוגה, ברשת החברתית פייסבוק סיריוגה, ברשת החברתית VK סיריוגה, סרטונים בערוץ היוטיוב סיריוגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיריוגה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיריוגה, באתר Yandex.Music (ברוסית) סיריוגה, באתר Discogs (באנגלית) ב.מ.וו. שחור מיליון דולר ארצות הברית ליד ביתך מסתובבים
מעוז (רשת מזון מהיר)

מעוז (באנגלית: Maoz Vegetarian) היא רשת מזון מהיר בינלאומית לממכר פלאפל ומזון צמחוני שהוקמה על ידי ישראלים. הסניף הראשון של "מעוז" הוקם על ידי נחמן מילוא ואשתו סימה בר און, ישראלים אשר בילו שנת שבתון באמסטרדם. בשנת 1991 הזוג קנה חנות לממכר שווארמה ופלאפל במרכז העיר אמסטרדם וכעבור זמן החליטו להתמקד רק בפלאפל. בשנת 1999 נפתח הסניף הראשון מחוץ להולנד. כיום לרשת סניפים ברחבי אירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. בתחילת דרכה, מכרה הרשת בעיקר פלאפל, אולם היום מוכרת מגוון רחב יותר של מזון צמחוני. מדיה וקבצים בנושא מעוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מעוז (באנגלית) העמוד של מעוז בטוויטר אדם הנדלזלץ וגדי להב, 9,000 מנות בשלושה ימים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2004 Falafel takes over the world, ספי הנדלר, ynet
העולם של אתמול

העולם של אתמול (בגרמנית: Die Welt von Gestern) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר היהודי-אוסטרי שטפן צווייג. כתיבת הספר החלה בשנת 1934, בזמן עליית הנאצים. במהלך הכתיבה, בשנת 1938, צווייג עקר מאוסטריה לאנגליה, ומאוחר יותר גם לברזיל. הספר נכתב בעותק הראשון בכתב יד, ונשלח אל המו"ל יום לפני התאבדותם המשותפת של צווייג ואשתו השנייה, שרלוט (לוטה) אלטמן, ב-22 בפברואר 1942. המהדורה הראשונה יצאה לאור בסטוקהולם באוקטובר 1942. הספר מתאר את חייו של צווייג דרך התפתחות אירופה מאז ילדותו. צווייג, שאירופה הייתה משאת נפשו, מתאר את נעוריו בווינה התרבותית והמשגשגת. הספר ממשיך ומתאר את חייו של צווייג לאורך השנים, את עבודתו בהוצאת אינזל ואת המתרחש באירופה, ולבסוף, לדבריו של צווייג, את "גסיסת" הציוויליזציה האירופית כפי שהכירה כל חייו. כמו כן, מתאר צווייג מפגשים ודמויות נערצות עליו, כגון הוגו פון הופמנסתאל, תאודור הרצל, זיגמונד פרויד, אמיל ורהארן, מקסים גורקי ועוד. תרגם ברוך קרופניק, צדוק ליינמן תל אביב, 319 עמודים, 1944 תרגם צבי ארד, זמורה ביתן תל אביב, 317 עמודים, 1982 תרגם צבי ארד, אחרית דבר גלילי שחר, זמורה ביתן תל אביב, 350 עמודים, 2012 המגדל הגאה הספר "העולם של אתמול", באתר "סימניה" העולם של אתמול, באתר OCLC (באנגלית) עופרה עופר אורן, "העולם של אתמול": האם ההיסטוריה חוזרת?, בבלוג "סופרת ספרים", 1 בנובמבר 2020 צווייג מתאר את כניסת הגרמנים לאוסטריה (האנשלוס) בספרו העולם של אתמול, באתר יד ושם. Stefan Zweig digital, stefanzweig.digital ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוג'ין קמנקה

יוג'ין קמנקה (באנגלית: Eugene Kamenka;‏4 במרץ 1929- 19 בינואר 1994) היה פילוסוף וסוציולוג יהודי-אוסטרלי, היה פרופסור באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה ועמד בראש המחלקה להיסטוריה של הרעיונות. קמנקה נולד בקלן שבגרמניה בשנת 1924, ובשנת 1937, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ברחה משפחתו לאוסטרליה. הוא למד ב-Sydney Technical High School ואחר כך למד פילוסופיה באוניברסיטת סידני. קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, על עבודה בנושא "הבסיס האתי של המרקסיזם". העבודה פורסמה בשנת 1962 כספר, והייתה לעבודתו המוכרת ביותר. היה נשוי לאליס, פרופסור למשפטים באוניברסיטת סידני. היה אב לשני ילדים מנישואים קודמים. הלך לעולמו בינואר 1994 בבית בקנברה, בן 65 במותו. Marxism and Ethics (1969). The Philosophy of Ludwig Feuerbach (1970). The Portable Karl Marx (1983). Bureaucracy (1989). מודעת אבל בניו יורק טיימס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספקטרום האלקטרומגנטי

הספקטרום האלקטרומגנטי הוא אוסף כל הגלים האלקטרומגנטיים בכל התדרים האפשריים. הספקטרום של גופים שונים מכיל מידע פיזיקלי אודותיהם: לדוגמה, באור הכוכבים יש מידע רב על הרכבם, טמפרטורת פני השטח, מהירותם ועוד. תחומים שונים של הספקטרום האלקטרומגנטי משמשים בתחומים רבים, בהם תקשורת מידע (טלפונים חוטיים, אלחוטיים וסלולריים, העברת מידע בסיבים אופטיים, תקשורת לוויינית ועוד), רפואה (מדידת חום גוף, מדידת לחץ דם, אבחון לא פולשני ועוד) בתחומי מדע שונים נעשים שימושים רבים נוספים לתחומים שונים של הספקטרום האלקטרומגנטי. תחום הפיזיקה שעוסק בספקטרום האלקטרומגנטי הוא האלקטרומגנטיות. חלוקת הספקטרום לטווחים שונים שונה במקצת בין הגופים המגדירים ותחומי השימוש. נהוג לחלק את הספקטרום האלקטרומגנטי למספר חלקים, כאשר גבולות החלוקה אינם חדים ועשוים להשתנות מעט: גלי רדיו, בעלי תדירות נמוכה (מתחת ל-300 מגהרץ) ואורך גל אופייני של כמטר ומעלה. גלי רדיו משמשים בעיקר לתקשורת קולית בשידורי רדיו וטלפונים אלחוטיים. גלי מיקרו, שתדירותם גבוהה יותר ולהם אורך גל אופייני של מספר סנטימטרים. בתנור מיקרוגל נעשה שימוש בגלים שאורכם 12.24 סנטימטר. קרינה תת-אדומה, בעלת אורך גל אופייני של מיקרומטר. בתחום זה קורן הגוף האנושי. אור נראה, בעל אורך גל אופייני של מאות ננומטרים. תחום זה מכיל את צבעי היסוד אותם בני האדם מסוגלים לראות. קרינה אולטרה סגולה, בעלת אורך גל אופייני של עשרות בודדות של ננומטרים. שכבת האוזון של כדור הארץ חוסמת את מרבית הקרינה האולטרה סגולה הנפלטת מן השמש, אך המעט שחודר עלול לגרום לנזק לעור ולעיניים בחשיפה מרובה לאור שמש. קרינת רנטגן (הנקראת גם קרינת X Ray), בעלת אורך גל אופייני של אנגסטרומים בודדים. לקרינת רנטגן שימושים רבים ברפואה והנדסה הודות ליכולתה לעבור דרך חומרים שהאור הנראה לא מסוגל לחדור דרכם. קרני הגמא, בעלות התדירות הגבוהה ביותר ואורך גל אופייני של מאיות אנגסטרום. קרינה זו נחשבת למסוכנת ביותר בגלל יכולתה ליצור פגמים ב-DNA של יצורים חיים. כל סוגי הקרינה האלקטרומגנטית הם אותם גלים הנבדלים זה מזה בתדירות או באורך הגל בלבד. מהירות האור קושרת בין התדירות לאורך הגל על סמך הנוסחה: λ = c ν {\displaystyle \lambda ={\frac {c}{\nu }}} כאשר ν {\displaystyle {\nu }\,} היא התדירות, c {\displaystyle c\,\!} מסמל את מהירות האור בריק ו- λ {\displaystyle \lambda \,\!} מסמלת את אורך הגל. האנרגיה של פוטון נקבעת על ידי תדירותו, או אורך הגל של הפוטון, על פי הנוסחה: E = h ν {\displaystyle E=h{\nu }\,} כאשר, h {\displaystyle h\,\!} הוא קבוע פלאנק ו- E {\displaystyle E\,\!} היא האנרגיה של פוטון בודד. Tour of the Electromagnetic Spectrum, באתר נאס"א הספקטרום האלקטרומגנטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) AM‏=Amplitude Modulation אפנון משרעת FM‏ = Frequency Modulation אפנון תדר UHF‏, VHF = תדרים לשידורי טלוויזיה Hz‏ = הרץ MHz‏ = מגה-הרץ (מיליון הרץ) Å‏ = אנגסטרום (10−10 מטר) nm‏ = ננומטר (10−9 מטר) µm‏ = מיקרומטר (10−6 מטר) mm‏ = מילימטר (10−3 מטר) cm‏ = סנטימטר (10−2 מטר) m‏ = מטר אייקונים תחתונים
דיאן ד'אנדואן

דִיאָן ד'אנְדוּאָן (מצרפתית: Diane d'Andoins או Diane d'Andouins;‏ 1554–1620), המכונה "קוריסאנד היפה" (la belle Corisande), נודעה כפילגשו של אנרי, מלך נווארה (מאוחר יותר אנרי הרביעי, מלך צרפת). דיאן ד'אנדואן נולדה בעיירה אגטמו (כיום במחוז לאנד שבחבל אקיטן בצרפת) כבתם של פול, בארון ד'אנדואן ושל מרגריט דה קאונה. ב-21 בנובמבר 1568 נישאה לפיליבר דה גראמון, רוזן גיש ומושל העיר באיון, אחרי שהיו מאורסים במשך שנתיים. ב-1580 פיליבר מת כתוצאה מפציעה ודיאן מצאה את עצמה כאלמנה בת עשרים ושש שנה. מנישואים אלה נולדו שני ילדים: אנטואן השני, דוכס גראמון, ובת בשם קתרין. כאישה שנודעה בשל יופייה ובשל חינוכה כבת אצולה, היא הייתה אשת אהבהבים שהזדהתה עם קוריסאנדה - גיבורת ספרו של גארסי רודריגז דה מונטאלבו "אמאדי של גאליה", ואימצה לעצמה את שמה. אנרי, מלך נווארה הפך למאהבה הנלהב, והיא השיבה לו אהבה, ונשארה נאמנה לו במשך כל ימי חייה. בתקופת מלחמות הדת בצרפת כאשר לחם נגד הליגה הקתולית ונגד אנרי השלישי, מלך צרפת, מכרה את יהלומיה והעמידה לרשותו את כל רכושה. הוא כתב לה בדמו הבטחת נישואים, אך לא קיים את הבטחתו. זאת ועוד, ב-1584, אחרי מותו של פרנסואה, דוכס אנז'ו שהיה יורש העצר של ממלכת צרפת, דיאן ד'אנדואן שימשה כבאת כוח של אנרי, מלך נווארה שתבע לעצמו תואר זה, וייצגה אותו בשיחות שהתנהלו עם אנרי השלישי. מישל דה מונטן, מחבר המסות, שהיה ידידו של אנרי, מלך נווארה, והיה מקובל גם על אנרי השלישי, שימש לה כיועץ. אחדים מחוקרי שושלות היוחסין מייחסים לאנרי, מלך נווארה ולדיאן ד'אנדואן בן בשם אנטואן. ב-1620 מתה דיאן ד'אנדואן כאישה נשכחת בטירת אגטמו, שבה נולדה.
דיכלורומתאן

דיכלורומתאן (באנגלית: Dichloromethane; ידוע גם בשמות מתילן כלוריד - Methylene Chloride, ודיכלוריד - dichloride) הוא תרכובת אורגנית נוזלית וחסרת צבע, שנוסחתה היא CH2Cl2. התרכובת הוכנה לראשונה על ידי הכימאי הצרפתי אנרי ויקטור רניו בשנת 1840. היא נמצאת בשימוש נרחב כממס בתעשייה וחשודה כמסרטנת. המסיסות במים נמוכה ויורדת ככל שהטמפרטורה עולה: 25.6 גרם לליטר ב 15°C ו 5.6 גרם לליטר ב 60°C. החומר מסיס בממסים אורגניים כדימתיל אתר ואתנול. דיכלורומתאן אינו מעודד הצתה, אך כאשר הוא מעורבב עם חומרים דליקים הוא בוער. דיכלורומתאן מופק על ידי חימום של כלורומתאן(אנ') או מתאן עם כלור ב 400-500 מעלות צלזיוס. בטמפרטורות אלו, המתאן והכלורומתאן עוברים סדרה של תהליכים והופכים בהדרגה לתרכובות בעלות יותר אטומי כלור: CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl CH3Cl + Cl2 → CH2Cl2 + HCl CH2Cl2 + Cl2 → CHCl3 + HCl CHCl3 + Cl2 → CCl4 + HCl התוצר של השינויים האלו הוא תערובת של כלורומתאן, דיכלורומתאן, וכלורופורם. תרכובות אלו מופרדות באמצעות זיקוק. הנדיפות של הדיכלורומתאן והיכולת לערבב איתו מגוון רחב של תרכובות אורגניות הפכו אותו לממס שימושי עבור תהליכים כימיים רבים. חששות לגבי ההשפעות שלו על הבריאות הובילו לחיפוש אלטרנטיבות ליישומים אלה. שימוש נרחב נעשה בחומר זה כמסיר צבע. בתעשיית המזון נעשה בו שימוש במינונים נמוכים בתהליך הפרדת הקפאין מקפה ותה וכן להכנת תמציות טעם. דיכלורומתאן משמש להלחמה כימית של חומרים פלסטיים מסוימים. למשל, הוא משמש כדי לאטום את הציפוי של חוטי חשמל. משמש לעיתים קרובות כמרכיב העיקרי של דבקים לריתוך פלסטיק. הנדיפות הגבוהה של הדיכלורומתאן גורמת למפגע נשימה חריף. חשיפה גבוהה לשאיפתו הביאה לנוירופתיה אופטית והפטיטיס. מגע עור ממושך עלול לגרום להמסת חלק ברקמות השומן של העור וכתוצאה מכך גירוי בעור או כוויות כימיות. הדיכלורומתאן חשוד כמסרטן בבני אדם, כפי שהיה קשור לסרטן הריאות, סרטן הכבד וסרטן הלבלב בחיות מעבדה. במדינות רבות מוצרים המכילים דיכלורומתאן חייבים לשאת תוויות אזהרה על הסיכונים הבריאותיים. השימוש בדיכולרומתאן במדינות האיחוד האירופי כמסיר צבע נאסר על צרכנים ואנשי מקצוע רבים. נדרש אוורור מלא של האזור בו הדיכלורומתאן מאוחסן או נמצא בשימוש. יש להחזיק ציוד מיגון נשימתי אישי. על העובדים בקרבת החומר ללבוש ביגוד מגן אטום, כולל מגפיים, כפפות, חלוק, סינר או סרבל, בהתאם, כדי למנוע מגע עור. נאופרן(אנ') הוא חומר מומלץ עבור ציוד מגן אישי. גומי טבעי ופוליוויניל כלוריד אינם חומרים מומלצים עבור ציוד מגן אישי. אורך חיי המדף של החומר ישתנו בהתאם לרמות הריכוז, הטמפרטורה, הלחות וקצב העבודה. הגנה על העיניים: שימוש במשקפי מגן כימיים ו/או מגן פנים מלא. יש להחזיק מתקנים לשטיפת עיניים מהירה לשירות העובדים באזור העבודה. בקרת אמצעים אחרים: אין להשתמש במערכת מיזוג אוויר במעגל סגור בגלל היווצרות של תרכובות רעילות המסוגלות לגרום לשיתוק עצב הגולגולת. כרטיס הבטיחות המומלץ בישראל הוא של ה-ICSI מס' 0058. מספר או"ם 1593. שאיפת ממסים נדיפים מדיה וקבצים בנושא דיכלורומתאן בוויקישיתוף דיכלורומתאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Properties of substance: methylene chloride M. Rossberg et al. “Chlorinated Hydrocarbons” in Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry 2006, Wiley-VCH, Weinheim. (DOI|10.1002/14356007.a06_233.pub2)
פרננדו השלישי, מלך קסטיליה

פרננדו השלישי (5 באוגוסט 1199 - 30 במאי 1252) היה מלך קסטיליה משנת 1217, ומלך לאון משנת 1230, ובכך החל את תהליך האיחוד של ספרד. פרננדו השלישי נולד ב-5 באוגוסט 1199 להוריו אלפונסו התשיעי, מלך לאון ובֶּרֶנְגֶלַה, מלכת קסטיליה. פרננדו ירש את ממלכת קסטיליה מאימו ברנגלה, מלכת קסטיליה בשנת 1217, ולחם באביו שניסה לכבוש את נחלתו. בשנת 1230 מת אביו אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ופרננדו ירש אף את ממלכת לאון. מעתה ואילך שתי הממלכות היו מאוחדות תחת השם ממלכת לאון וקסטיליה או בפשטות הכתר של קסטיליה. לאחר מכן כבש פרננדו השלישי את עמק נהר הגואדלכביר כולל העיר סביליה. פרננדו נהג לשבת בכיכר זוקודובר בטולדו להאזין לעם ולחרוץ משפט. ב-30 במאי 1252 מת פרננדו השלישי, ובנו אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1671 הוכרז קדוש על ידי הכנסייה. בשנת 1219 התחתן פרננדו עם אליזבת הוהנשטאופן, בתם של פיליפ משוואביה, מלך גרמניה ואירנה אנגלינה, ממנה נולדו לו 10 ילדים: אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (1221–1284) פדריקה מקסטיליה (1223–1277) פרננדו (1225–1248) לאונור (1225 - לא ידוע) ברנגלה (1225–1279) אנריקה מקסטיליה, הסנטור (1230–1303) פליפה מקסטיליה (1231–1274) סנצ'ו מקסטיליה (1233–1261) מנואל מקסטיליה (1234–1283) מריה (1235) בשנת 1237 התחתן אלפונסו עם ז'אן, רוזנת פונתייה, בתם של סימון, רוזן פונתייה ומארי, רוזנת פונתייה, ממנה נולדו לו 5 ילדים: פרננדו, רוזן אאומלה (1239–1260) לאונור מקסטיליה, רוזנת פונתייה (1241–1290) לואיס מקסטיליה (1243–1269) סימון (1244) חואן (1245) מדיה וקבצים בנושא פרננדו השלישי, מלך קסטיליה בוויקישיתוף קורות חיים פרננדו השלישי, מלך קסטיליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרננדו השלישי, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צילום בתוך: Florez, Enrique, La España Sagrada, Vol. 2, Madrid 1754.
סטיבן גובזר

סטיב גובזר (באנגלית: Steven S. Gubser;‏ 4 במאי 1972 – 3 באוגוסט 2019) היה פיזיקאי אמריקאי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פרינסטון. מחקריו התמקדו בפיזיקה תאורטית של חלקיקים ובמיוחד בתורת המיתרים. כשהיה בתיכון, בשנת 1989 זכה באולימפיאדת הפיזיקה הבינלאומית והיה לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר. הוא זכה גם במדליית כסף שנה אחר כך באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית. הוא קיבל דוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1998. סטיב גובזר עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1998 ל-2000. ב-2001 כיהן כפרופסור לפיזיקה תאורטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה ובהמשך השנה מונה לפרופסור באוניברסיטת פרינסטון, משנת 2005 כיהן כפרופסור מן המניין בפרינסטון. מחקריו עסקו בתורת המיתרים, והסבירו כיצד היא עוזרת בהבנת חורים שחורים. היה ממניחי היסוד לתורת CFT(אנ'), הקושרת בין תורת השדות הקוונטית לניסוחים לכבידה בתורת המיתרים או התורה המאוחדת. בשנת 2010 יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון ספרו "The Little Book of String Theory", ספר מדע פופולרי המציג לקורא את תאוריית המיתרים. גובזר היה עמית גוגנהיים. גובזר נהרג ב-3 באוגוסט 2019 בתאונת טיפוס על צוק בשאמוני שבצרפת. The Little Book of String Theory, Princeton University Press, 2010 סטיבן גובזר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אתר אישי באוניברסיטת פרינסטון דף אישי באתר אוניברסיטת פרינסטון הרצאה בנושא תורת המיתרים Princeton theoretical physicist Steven Gubser, outstanding scholar of string theory and black holes, dies in France, Princeton University, August 6, 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוונג (אתר אינטרנט)

שוונג (באנגלית: Shvoong) היה אתר אינטרנט שפרסם תקצירים וביקורות במגוון נושאים, ב-34 שפות שונות ומתפרסם ב-160 מדינות. התוכן באתר לא עולה כסף, והמשתמשים מקבלים תמורה כספית בעבור תרומת התוכן. אתר שוונג מחלק 10% מרווחיו החודשיים עם קהילת הכותבים שלו, כעמלות המבוססות על הפופולריות של התוכן. האתר כלל תכנים קצרים בלבד-תקצירים וביקורות במגוון נושאים, ביניהם: עסקים, מדע, מדעי הרוח, חדשות, אמנויות, ביקורות מוצרים, בידור ותיירות. השימוש באתר ובתכניו היה חינם, והמשתמשים יכלו לקרוא וגם להוסיף תכנים משלהם, עם אפשרות להרוויח עמלות. רוב התכנים המפורסמים בשוונג נוצרו על ידי משתמשי האתר, אבל חלק מן התכנים בשוונג סופקו על ידי גופים אקדמיים שונים וספקי תוכן מרחבי העולם. כל תוכן (תקציר או ביקורת) הוצג לצד קישורים רלוונטיים וציטוט מקורות המאמר. רמת התכנים של שוונג הייתה מושא לביקורת, מכיוון שלא היה לאתר צוות עורכי ומבקרי תכנים, וכל תהליך הבקרה, הדירוג וסינון התכנים, נעשה על ידי קהילת המשתמשים עצמה. בעלי חברת שוונג הם אבי שקד, מבעלי חברת 888 אחזקות ומי שבעבר רץ לכנסת כמועמד במפלגת העבודה, ואבנר אברהמי, עיתונאי ב"הארץ". מנכ"ל החברה ואחד ממקימיה הוא אייל ריבלין. אתר האינטרנט הרשמי של שוונג (בשפות מרובות) איתמר שאלתיאל, אתרי המאמרים הישראליים נערכים לקרב מול נול, באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2008 נועה פרג, ‏ויקיפדיה, מאחורייך: היזמים של שוונג מנסים להתברג בצמרת העולמית, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2008 עופר לוי, ‏ההימור החדש של אבי שקד: אתר לתקצירים, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2005 ביקורת על אתר שוונג - באתר Associated Content כתבה וביקורת על אתר שוונג - באתר עיתון American Chronicle