laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלפונסו ריביירו

אלפונסו לינקולן ריביירו (באנגלית: Alfonso Ribeiro; נולד ב-21 בספטמבר 1971) הוא שחקן, קומיקאי, רקדן, מנחה טלוויזיה ובמאי טלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידו כ"קרלטון בנקס" בקומדיית המצבים האמריקאית "הנסיך המדליק מבל אייר". אלפונסו ריביירו נולד בעיר ניו יורק, בשכונת ריברדייל שברובע הברונקס, למייקל וג'וי (דה לאון) ריביירו (שניהם ממוצא טרינדדי). אלפונסו הוא הנכד של זמר הקליפסו "האריה השואג". אלפונסו ריביירו החל את הקריירה שלו בגיל שמונה כששיחק בתפקיד ראשי במחזמר "The Tap Dance Kid" בשנת 1983. ריביירו זכה לביקורות חיוביות על הביצועים שלו והיה מועמד לפרס Outer Critics Circle. בשנת 1984 הוא הופיע כרקדן באחת מהפרסומות הטלוויזיונית של מייקל ג'קסון עבור חברת פפסי. באותה השנה ריביירו שיחק בסדרת הטלוויזיה "כפיות הכסף" (Silver Spoons) בתפקיד החבר הטוב ביותר של ריק שרודר. בשנת 1985 הוא הופיע בפרסומת של MTV ושם פורסם ספרו של ריביירו שנקרא "Alfonso's Breakin' & Poppin' Book". התפקיד הבולט ביותר של ריביירו הוא כששיחק בין השנים 1990–1996 את האיש העשיר והמפונק, קרלטון בנקס בקומדיית המצבים האמריקאית הנסיך המדליק מבל אייר והוא גם ביים כמה פרקים של הסדרה. דמותו של ריביירו בסדרה הייתה ידועה כדמות שרוקדת בתדירות גבוהה לצלילי השיר "It's Not Unusual" של הזמר טום ג'ונס והשיר זכה בכינוי "הריקוד של קרלטון". בשנת 2008 החל ריביירו להנחות את השעשועון "Catch 21" ברשת GSN. ריביירו ביים כמה פרקים בסדרת הטלוויזיה "פגוש את הבראונים" (באנגלית: Meet The Browns) וגם ביים את רוב עונה 2 של סדרת הטלוויזיה "? Are We There Yet" (בתרגום חופשי: אנחנו כבר שם?). בשנת 2014 ריביירו השתתף בעונה ה-19 של תוכנית הריאליטי האמריקאית רוקדים עם כוכבים יחד עם הרקדנית המקצועית ויטני קרסון. ריביירו וויטני ניצחו בגמר התוכנית. בשנת 2021 השתתף בסרט "החבובות: האחוזה הרדופה" שעלה בדיסני+. בשנת 2022 החל להנחות את תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בארצות הברית. אלפונסו ריביירו התחתן עם הסופרת אנג'לה אנקריץ' ב-13 באוקטובר 2012, אחרי שהשניים התארסו ביולי 2012. השניים מתגוררים בלוס אנג'לס. ריביירו היה נשוי בעבר לרובין סטפלר ב-2002. סטפלר וריביירו התגרשו ב-2006. הזוג לשעבר חולקים משמרת משותפת על בתם. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו ריביירו בוויקישיתוף אלפונסו ריביירו, ברשת החברתית פייסבוק אלפונסו ריביירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלפונסו ריביירו, ברשת החברתית אינסטגרם אלפונסו ריביירו, ברשת החברתית טיקטוק אלפונסו ריביירו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלפונסו ריביירו, באתר AllMovie (באנגלית) אלפונסו ריביירו, באתר Metacritic (באנגלית) אלפונסו ריביירו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלפונסו ריביירו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלפונסו ריביירו במסד הנתונים IBDB (באנגלית) אלפונסו ריביירו ב-Yahoo! Movies קרן בר לב, ‏הדוד פיל בהלם: קרלטון מ"הנסיך המדליק מבל אייר" התחתן, באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2012 O'Sullivan, Erin (14 באוקטובר 2012). "Fresh Prince Star Alfonso Ribeiro & Angela Unkrich Are Married". Yahoo 7 News. נבדק ב-15 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Alfonso Ribeiro ties the knot". CNN. נבדק ב-15 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
לב טוב (מחזה)

לב טוב הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון, שעלה בתיאטרון הבימה ב-25 ביוני 1999, בבימויו של חנן שניר. עלילת הקומדיה המקברית מתרחשת במועדון הימורים בטורקיה בו נופשים מטיילים ישראלים. למקום מגיע איש מאפיה בכיר שאחיו זקוק להשתלת לב. ביקורו אינו תמים ואינו נועד למטרת הנאה מהימורים גרידא, אלא כדי לבחור לאחיו החולה "לב טוב". בהיותו איש מאפיה הוא אינו ממתין לפרוצדורה רפואית, אלא מנסה לאמוד סביב גלגל הרולטה המסתובבת בלי הפסק מי מבין הישראלים יהיה המועמד המתאים להוציא ממנו את לבו. המחזה מתייחס גם לרומן "המהמר" (הקוביוסטוס) של דוסטויבסקי בתארו את האווירה הסהרורית השורה על חבורת אנשים השקועה בהימורים עד צוואר, כמו גם בהצבת קוטב עלילתי משני אודות דודה עשירה שכולם ממתינים לבואה. עושרה, כך מבקש להאמין קרוב משפחתה המתגורר גם הוא במלון ההימורים, עשוי להצילו אותו מחורבן כלכלי. אלא שהדודה החריפה והמרושעת נופלת בעצמה בקסמי גלגל הרולטה ומפסידה את כספה מול עיניו האירוניות והבוחנות של איש המאפיה הממשיך לאמוד את בריאותם הנפשית והפיזית של המסובים לשולחן. הבמאי חנן שניר החריף את מאפייני הקומדיה המקברית באמצעות סגנון שהדגיש היבטים סהרוריים ולא ריאליסטים. כך למשל נתלו על התקרה סלים שמדי פעם נטפו דם על ראשי השחקנים, או באמצעות היפוך תפקודים סביב שולחן ההימורים, כאשר בכל פעם בעת סיבוב גלגל הרולטה, שעטו השחקנים בריצה סביב השולחן עד נפילת הכדור למקומו. מחזאי – גלעד עברון במאי – חנן שניר מעצבי תפאורה – אבי-יונה בואנו (במבי), ע. פרידמן מעצבת תלבושות – דנה צרפתי מלחין המוזיקה – אורי וידיסלבסקי מעצבת התנועה – מרינה בלטוב מעצבת תאורה – פליס רוס ההצגה לב טוב(הקישור אינו פעיל) באתר תיאטרון הבימה
הר לא זז

הר לא זז הוא מחזה של גלעד עברון, שעלה בתיאטרון הבימה ב-1996 בבימויו של חנן שניר ובתיאטרון בית ליסין בשנת 2016 בבימויו של עירד רובינשטיין. הר לא זז מקיים דיאלוג מורכב עם הסרט "קאגמושה" של אקירה קורוסאווה המתרחש בימי הביניים ביפן. עברון מושך מהסרט תמות מרכזיות כמו מקומה של האישה בחברה צבאית ואלימה, גבולות התפקיד של השחקן, ושאלות על אותנטיות ומפתח אותן. במרכז ההצגה עומדת דמותו של גנב הדומה במראהו למנהיג השבט, ומשום כך מאמנים אותו להפוך לכפיל שלו (מנהג שרווח כהגנה מפני רוצחים שכירים). כשמנהיג השבט נופל בקרב הופכים ראשיו את הגנב הכפיל למנהיג. תחילה משחק הכפיל את תפקידו כקליפה שנועדה להסתיר באופן זמני את מותו של המנהיג מפני מקורבים ובייחוד מפני האויבים, ואחרי כן בוחרים ראשי השבט, ואשתו של המנהיג המת, להסתיר לגמרי את התרמית על ידי קבלתו כמנהיג האמיתי. במהלך הזה, לצד מהלכים אחרים, פוסע עברון מעבר לעלילת המוצא של הסרט המקורי שבו ברגע שמתגלה התרמית של הגנב הכפיל בפומבי, הוא מושלך מתפקידו ומהשבט. בהצגה מתפתח הגנב בקליפת תפקידו כמנהיג המת, למנהיג של ממש, לבעלה של אשת המנהיג המת, והולכת ומתעצמת השאלה על האותנטיות של האישיות כשהגנב מזהה את עצמו לגמרי כמנהיג המת. יתרה מכך – הוא מוציא להורג את בנו של המנהיג המת, שמורד וקורא עליו תגר בטענה שהוא זיוף. התפתחות אחרונה זו מביאה אותו לכדי טירוף והתאבדות משום שאינו יודע יותר מיהו, גנב עלוב או ראש שבט. הצגת הבכורה הייתה ב-13 ביוני 1996 וההצגה רצה 139 פעמים. שפת המחזה מסוגננת מאוד ומאופקת וניכרת בה השפעת האסתטיקה היפנית. הבמאי חנן שניר הדגיש אותה בבימוי ששאב גם הוא ממקורות ההשראה אלה, כמו גם מאמנויות לחימה מזרחיות, וטקסים מסורתיים. בסגנון המוקפד וביצירת הקודים החמורים של התנועה הסתייע שניר במורה לאמנויות לחימה, אשר אימן את השחקנים וסגנן את משחקם על ידי שיעורי מדיטציה ואימונים מפרכים. על אף הסגנון האסתטי היפני, התלבושות התקופתיות, החרבות הסמוראיות ושאר המאפיינים המרחיקים לתרבות זרה ומרוחקת, לא היה ספק שההצגה מגיבה לחוויה המיליטריסטית בישראל. הפקת 2016 בבית ליסין זכתה בשלושה פרסי התיאטרון הישראלי: שאדי מרעי - פרס השחקן המבטיח, מאור צבר - פרס עיצוב התלבושות, זיו וולושין - פרס עיצוב התאורה. הפקת הבימה 1996/ הפקת בית ליסין 2016 מחזאי: גלעד עברון במאי: חנן שניר / עירד רובינשטיין עיצוב תפאורה ותלבושות: רקפת לוי / פולינה אדמוב (תפאורה) ומאור צבר (תלבושות) מוזיקה: יובל מסנר / רועי ירקוני אמנויות לחימה: סרגיי אובקימיאן (פטיק) / אורי בוסתן עיצוב תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי) / זיו וולושין המחזה "הר לא זז" התפרסם בספרו של גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 224-164. ההצגה הר לא זז באתר תיאטרון הבימה ההצגה הר לא זז באתר תיאטרון בית ליסין ביקורות מיכאל הנדלזלץ, "הר לא זז": המסכה שצורבת את הפנים, באתר הארץ, 27 ביולי 2016 רון שוורץ, ‏השחקן מספר 1, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2016 מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "הר לא זז": דרוש חזון אמנותי, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2016 יאיר אשכנזי, המחזאי הפוליטי גלעד עברון כותב על יפן, אך מתכוון אלינו, באתר הארץ, 25 ביולי 2016 יאיר אשכנזי, טקס פרסי התיאטרון: "אשה בורחת מבשורה" היא הצגת השנה; רגב הפתיעה בנאום מפויס, באתר הארץ, 19 במאי 2017
החלקת שיער

החלקת שיער היא פעולה קוסמטית של שינוי זמני או קבוע של חוטיי שערה קיימים, במטרה להשיג מראה ותחושה זמניים של שיער חלק יותר. השיער החדש שיצמח, יצמח רגיל (לא חלק). בדרך כלל הכוונה במונח היא להחלקת שיער הראש אך גברים יכולים להחליק גם את שיער הזקן. בדרום אסיה והפיליפינים תהליך החלקת שיער קבוע נקרא גם "ריבונדינג" (Rebonding). בראשית המאה ה-20, פיתחה מאדאם סי ג'יי ווקר בארצות הברית את המסרק החם (אנ') אשר שימש להחלקה זמנית, בעיקר של עד יום בודד, של השיער. ערך מורחב – החלקת קראטין החלקת קראטין היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי חיצוני-ארעי של חוט השערה אשר דועך בדרך כלל עד חודש. החלקה זו מתאימה לאנשים בעלי שיער די חלק באופן טבעי שאינם צריכים החלקה יפנית דווקא. המרכיב העיקרי בתערובות אלה אמור להיות החלבון קראטין. ערך מורחב – החלקה יפנית החלקה יפנית היא שם כולל למספר תערובות כימיות המשמשות לשינוי פנימי-קבוע של חוט השערה שלא דועך עם הזמן ומתאים לסוגי שיער מקורזלים "קשים". החלקה יפנית פותחה בשנות ה-90 ביפן במיזם משותף של חברת ההנדסה הכימית היפנית פיטן (Phiten) (אנ') ואשת העסקים היפנית יוקו יאמאשיטה (אנ') אשר על שמה נקראות התערובות המקוריות של החלקות אלה. מלקחיי החלקה (באנגלית: Hair Iron) הם מכשיר דמוי מלקחיים, ובו שני גופי חימום מוגנים המשתרעים בערך מאמצעו עד קצוותיו. השימוש במכשיר דורש כריכה של קטעי שיער בו והזזתם בכיוון השיער (בדרך כלל כלפי מטה). המכשיר עצמו מצד אחד מסדר את השיער לצורה מסוימת, ומצד שני, פולט חום אשר משנה את המבנה הכימי החלבוני בעיקרו של השיער ומקבע אותו בצורתו החדשה, עד אשר יחזרו לצורתו המקורית. שימוש מתון במחליק שיער, עם הפסקות של מספר ימים בין השימושים, שנעשה על פי כללי הבטיחות המצורפים למכשיר, לא נחשב מזיק לשיער. החלקות שיער עם מלקחיי החלקה ללא שינוי כימי עם תערובת כימית של חוט השערה, לרוב תחזיק מעמד עד יום בלבד. עם זאת, מלקחיי החלקה משמשים גם לקיבוע תצורת השיער בעת החלקת שיער כימית. רקיע מנלה, איך עובדת החלקת שיער?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 9 בדצמבר 2017 רות פרל בהריר, מה יש לישראלים נגד תלתלים, באתר הארץ, 11 במאי 2016 שחף פרנקל, איריס ליפשיץ־קליגר, לא הכל חלק, באתר "ידיעות אחרונות", 26 בנובמבר 2018 Facts on Hair Rebonding Noliwe M. Rooks (ביולי 1996). Hair raising: beauty, culture, and African American women. Rutgers University Press. pp. 51ff. ISBN 978-0-8135-2312-5. נבדק ב-8 בנובמבר 2011. {{cite book}}: (עזרה) bell hooks, "Straightening Our Hair", Z Magazine, September 1988 Noliwe M. Rooks (ביולי 1996). Hair raising: beauty, culture, and African American women. Rutgers University Press. pp. 8–10. ISBN 978-0-8135-2312-5. נבדק ב-8 בנובמבר 2011. {{cite book}}: (עזרה) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הטענה של דון קיחוטה

הטענה של דון קיחוטה הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון שהועלה בתיאטרון אנסמבל הרצליה ב-2008, בבימויה של אופירה הניג. המחזה מתבסס על תחילתו של הכרך השני של "דון קיחוטה", בו מספר סאנצ'ו פאנסה לדון קיחוטה כי נכתב עליהם ספר. הספר מטיל ספק בשפיותו של דון קיחוטה ובמיוחד בקיומה של דולסיניאה אהובתו. דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה משרתו יוצאים למסע הרפתקאות, כדי להוכיח את שפיותו ולהיפגש עם דולסיניאה. בדרכם רבת התהפוכות והמעללים הם נקלעים לביתם של דוכס ודוכסית. הזוג האציל מעריץ את גיבורי הספרות עליהם קראו ומשתעשע בפער שבין קיומם הממשי לעיצובם הבדיוני בספר. השתעשעות אכזרית זו מערערת את האמונה של דון קיחוטה בעצמו ובסיכוי לפגוש את דולסיניאה, אהובתו הדמיונית. הוא פורש את השמלה שהכין לה בתחילת מסעו ובציפייה אליה מסתיים המחזה. בלב המחזה מצוי מתח בין הספר שנכתב על זוג הגיבורים, והם מודעים אליו, לבין קיומם כדמויות חיות (על הבמה). דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה מנסים להוכיח את קיומם בהשלמה ובניגוד לטקסט שיצר אותם, ולמעשה מנסים לחלץ עצמם מהמלכודת של דמויות בדיוניות. מהלך זה יוצר הזרה לכל אורך ההצגה שכן הדמויות מוטלות כל העת בספק. בהוראות הבמה במחזה כתב עברון שמתחילת ההצגה ועד סופה דון קיחוטה לא ישנה את מיקומו על הבמה. בכך הוא הדגיש את הקיום הספקולטיבי של הגיבורים, שכן על אף שרבות מהתמונות נפתחות בקריאה הנמרצת – "יצאנו לדרך!" שני הגיבורים אינם מצליחים להתקדם כלל. שום דבר אינו כמו שהוא נראה, ואף על פי כן הם נקלעים לעלילות שונות ומשונות. מעשה ההזרה הזה שמקיים דיאלוג אירוני עם טקסטים משל ברכט ותיאטרון האבסורד, שורה על כל פרטי ההצגה – כך למשל הקהל צופה בצללים מסתובבים על הבמה המפורשים בפי דון קיחוטה ככנפי טחנות קמח. אבל אחרי שהוא שרוע על הבמה פצוע מפגיעת הכנפיים, משתרבב מקור הצל ומסתבר שהוא אינו אלא כנפי מאוורר תקרה פשוט. מחזאי – גלעד עברון במאית – אופירה הניג מעצבת התלבושות – נועה וידמן מעצב תפאורה – איתן לוי מעצבת תאורה – פליס רוס מעצב קול – הראל טביבי - בבימוי חיה ישורון, תיאטרון נפקא מינה, 2016. - בבימוי אילאיל לב כנען, תיאטרון אוניברסיטת תל אביב, 2019. המחזה התפרסם בספרו של גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 280-233. מיכאל הנדלזלץ, כמיהה לאמונה בגעגועים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2008 קובי ניב, ‏משהו טוב קורה בהרצליה: ביקורת ההצגה "הטענה של דון קיחוטה", באתר גלובס, 5 באוקטובר 2008 מרט פרחומובסקי, ‏ביקורת תיאטרון: “הטענה של דון קיחוטה” בהרצליה, באתר "במחשבה שנייה", 1 בינואר 2009 צבי גורן, הטענה של דון קיחוטה - פנינת במה, באתר הבמה, 18 בנובמבר 2008 "הטענה של דון קיחוטה", באתר תיאטרון נפקא מינה. ההצגה "הטענה של דון קיחוטה", אוניברסיטת תל אביב. ענת רונקו, עכבר העיר, עיבוד בימתי חדש לדון קיחוטה, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008 עכבר העיר, הטענה של דון קיחוטה, באתר הארץ
גשם (מחזה)

גשם הוא מחזהו הראשון של גלעד עברון. המחזה עלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של רמי דנון, ב-3 ביולי 1988. גשם הוא דרמה בעלת היבטים קומיים על אדם ששמו מלך, המתגורר בנגב עם בתו הלוקה בשכלה וכל פרנסתו מושתתת על הפיצויים שהוא מקבל מדי שנה מקרן הבצורת. העיקרון של קיומו הוא אנרכי שכן הוא מושתת על ציפייתו שגשם לא ירד, מה שנוגד את הערכים הציוניים של הפרחת השממה וכיבוש האדמה. למקום מגיעים שני פועלים כדי להציב תנורים להורדת הגשם. הופעתם ומעשיהם מערערים את מהלך החיים במקום. מלך פותח מאבק כדי לסלק את שני הזרים ולהרוס את התנורים. הוא נלחם על חייו, שכן אם ירד גשם, הוא יחדל לקבל את פיצויי הבצורת המקור היחידי להכנסתו. סגנונה של ההצגה נע בין ריאליזם לאבסורד והיה שיתוף פעולה ראשון של עברון עם השחקן יגאל נאור ששיחק במספר מהצגותיו. מחזאי - גלעד עברון במאי - רמי דנון עיצוב תלבושות ותפאורה - אדריאן ווקס מלחין מוזיקה - אורי וידיסלבסקי עיצוב תאורה - ג'קי לי ביקורות שוש אביגל, סליחה בגלל שהשתמשתם בנו לחזון שלכם, חדשות, 17 באוגוסט 1988 רחלה זנדבנק, תיאטרון - נשיאים ורוח - גשם - הקאמרי, כותרת ראשית, 17 באוגוסט 1988 חיים נגיד, אחרי "לחם" ־ "גשם", מעריב, 6 ביוני 1988
משה שלמה כשר

הרב משה שלמה כשר (ז' בחשון תרע"ה, 27 באוקטובר 1914 – ג' בניסן תשמ"ד, 5 באפריל 1984) היה סופר, חוקר ומהדיר תורני. ניהל את מכון "תורה שלמה" שייסד אביו, הרב מנחם מנדל כשר. עורכו של השנתון התורני "נועם" (תשי"ח-תשמ"ד). נולד בפולין, בנו של הרב מנחם מנדל כשר. בשנת תרפ"ד (1924) עלה עם הוריו ואחיו שמעון לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. אביו הקים את ישיבת שפת אמת ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה, ובמקביל ייסד את מכון "תורה שלמה" (דרכו הוציא לאור בעיקר את סדרת הספרים שהייתה מפעל חייו, חומש תורה שלמה). בשנת תרפ"ט (1929) היגר עם משפחתו לארצות הברית, שם הרחיב אביו את פעילותו הספרותית והציבורית. נישא לפנינה, בתו של הרב אריה מרדכי רבינוביץ, רבה הראשון של בני ברק. סייע לאביו בניהול מכון "תורה שלמה". עסק בחקר תנועת החסידות וחיבר סדרת ספרים על משנתה. כמו כן עסק רבות בההדרת ספרות תורנית והוציא מספר ספרים של תורת הראשונים על מסכת אבות. היה בקי בתורת המהר"ל והוציא לאור כמה מספריו. כן עסק בתורת הרוגאצ'ובר ופרסם ספר המבאר את יסודות תורתו, במסגרת מכון "צפנת פענח" שהקים אביו. הוא היה חבר האנציקלופדיה התלמודית והשתתף בכתיבת ערכים רבים. נפטר בניסן תשמ"ד, כחמישה חודשים לאחר פטירת אביו. לכשר בן ו-3 בנות. הגיונות - על פרשיות התורה, המועדים ופרקי אבות פרקי משה - על מסכת אבות אנשי מעלה - ספורים על אנשי מעלה מדורות קודמים (יחד עם י' י' בלכרוביץ) אנשי מופת - סיפורים על אנשי מופת מדורות קודמים (יחד עם י' י' בלכרוביץ) שערי החסידות אור החסידות דרך החסידות ערכי החסידות פרקים בתורת החסידות פרקים במשנת החסידות שבילים במחשבת החסידות פרקים במחשבת החסידות נתיבות במחשבת החסידות עיונים במחשבת החסידות פירושי רבינו יונה מגירונדי על מסכת אבות פירושי רבנו יוסף בן שושן פירושי ראשונים למסכת אבות: רש"י, ר"י הפניני, פי’ ר"י חייון פירוש רבי יצחק בן שלמה מטולידו על מסכת אבות (יחד עם י' י' בלכרוביץ) פירושי רבנו אברהם פריצול על מסכת אבות (יחד עם י' י' בלכרוביץ) מבוא לתורת מהר"ל דרשות מהר"ל מפראג פירושי מהר"ל מפראג לאגדות הש"ס (יחד עם י' י' בלכרוביץ) פרקי מבוא לתורת הרוגאצ’ובי משנת רבינו יוסף הרוגאצובי הגאון הרוגאצ’ובי ותלמודו צפנת פענח על התורה משה שלמה בן מנחם מנדל כשר (1914-1984), דף שער בספרייה הלאומית
המספנה ההיסטורית בצ'טם

המספנה ההיסטורית בצֶ'טֶם (באנגלית: Chatham Historic Dockyard) היא מוזיאון ימי השוכן בחלק ממתחם מספנת הצי המלכותי לשעבר בצ'טם, קֶנְט, דרום-מזרח אנגליה. מספנת צ'טם השתרעה על שטח של 1.6 קילומטרים מרובעים, והייתה במשך כמה מאות שנים אחד מבסיסיו הראשיים של הצי המלכותי. היא נסגרה ב-1984 וחולקה לשלושה חלקים: החלק המזרחי הועבר לרשות הנמלים של מדוויי (אנ'), והוא משמש כיום נמל מסחרי. חלק הוסב לצורכי מסחר, מגורים ופנאי. לב המתחם מן המאה ה-18, המשתרע על שטח של 324,000 מטרים מרובעים, נמסר לארגון לתועלת הציבור הנקרא Chatham Historic Dockyard Trust והוא פתוח לתיירים ולמבקרים. המספנה נחשבת לשלמה ביותר מבין כל המספנות בעולם מתקופת המפרשים ששרדו לימינו. במתחם שבעה אתרים: 3 אוניות מלחמה היסטוריות: סלופ הקיטור והמפרשים אה"מ "גאנֶט" (1878) המשחתת אה"מ "קוולייר" (1944) (אנ') הצוללת "אוֹסֶלוֹט" (1962) (אנ') החבלרייה: בית חרושת לייצור חבלים מהתקופה הג'ורג'יאנית והוויקטוריאנית, המוגדר מבנה שמור בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית. התצוגה "קיטור, פלדה וצוללות" (Steam, Steel and Submarines): מציגה את תולדות מספנת צ'טם ואת פעילות הצי המלכותי בנהר מדוויי במאות ה-19 וה-20. "סירת הצלה" (Lifeboat): מוזיאון המציג את פעולות הרשות הלאומית להצלת חיים בים (Royal National Lifeboat Institution) (אנ') ובו 17 סירות הצלה היסטוריות. מדרון השקה מקורה (The Big Store) ובו מוצגים ממצאים גדולים מהמספנה עצמה וממוזיאון חיל ההנדסה המלכותי (Royal Engineers Museum) הסמוך. נפחייה מס' 1: מבנה שמור בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית, ששימש בעבר כסדנה למסגרות ולנפחות. הוא שוחזר על ידי משרד האדריכלים "ון היינינגן אנד הווארד" (אנ'), ונפתח מחדש כמרכז מבקרים ותצוגה ביולי 2010. המבנה החדש משמש לאחסון ולשימור של 4,000 דגמי אוניות של המוזיאון הימי הלאומי (גריניץ') ומוזיאוני המלחמה האימפריאליים. מוצגות בו תערוכות של הגלריה הנודדת של המחוז ותצוגות-קבע נבחרות של המוזיאון. ב-2014 נפתחה תצוגה חדשה, "העוצמה הימית" (Command of the Oceans). מדיה וקבצים בנושא המספנה ההיסטורית בצ'טם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המספנה ההיסטורית בצ'טם Chatham World Heritage. Archived 1 January 2012 at Wayback Machine. Good Stuff IT Services. "The Ropery and Spinning Room – Medway – Medway – England". British Listed Buildings. Retrieved 26 December 2012. Good Stuff IT Services. "Number 1 Smithery – Medway – Medway – England". British Listed Buildings. Retrieved 26 December 2012. The Historic Dockyard, Chatham. "Blogs and News Stories. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדרה פחמוטובה

אלכסנדרה ניקולאיבנה פחמוטובה (ברוסית: Александра Николаевна Пахмутова; ‏ נולדה ב-19 בנובמבר 1929) היא מלחינה סובייטית ורוסית. זכתה פעמיים בפרס ברית המועצות והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1984. על פעילותה בתחום התרבות הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1990. היא הצטיינה בהלחנת שירים שזכו לפופולריות רבה בברית המועצות ורוסיה הנוכחית. אלכסנדרה פחמוטובה נולדה בפרוורי וולגוגרד. מגיל צעיר הצטיינה במוזיקה ובגיל חמש כבר הלחינה יצירה לפסנתר. בשנת 1943 עברה למוסקבה והתחילה ללמוד בבית הספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1948 התקבלה לקונסרבטוריון וסיימה אותו במסלול הלחנה בשנת 1953. פחמוטובה נשואה למשורר ניקולאי דוברונרבוב שכותב מילים לרוב שיריה. למעשה כל הזמרים הסובייטים החל משנות ה-70 ביצעו שירי פחמוטובה. פחמוטובה הלחינה יותר מ-400 שירים. בנוסף לכך כתבה מוזיקה למספר סרטים. במהלך הקריירה שלה פחמוטובה כתבה גם כמה יצירות קלסיות ובשנת 1974 בלט שלה הועלה על במת תיאטרון בולשוי. בשנת 1980 ביצוע על ידי לב לשצ'נקו של שיר שכתבה פחמוטובה היה בין רגעי השיא של טקס סיום אולימפיאדת מוסקבה. בנוסף להלחנה, פחמוטובה הייתה פעילה בעשייה ציבורית ובמשך עשרות שנים כיהנה בתפקיד רשמי באיגוד המלחינים הסובייטי. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה פחמוטובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדרה פחמוטובה אלכסנדרה פחמוטובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדרה פחמוטובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלכסנדרה פחמוטובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכסנדרה פחמוטובה, באתר Discogs (באנגלית) קונצרט של אלכסנדרה פחמוטובה, סרטון באתר יוטיוב
לונג

האם התכוונתם ל... אישים: ברקינרידג' לונג – דיפלומט אמריקאי גונגסון לונג – פילוסוף ופוליטיקאי סיני ג'סטין לונג – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ג'סיקה לונג – שחיינית אמריקאית יואי לונג – פוליטיקאי אמריקאי לי הסיין לונג – ראש הממשלה השלישי של סינגפור מרגריט לונג – פסנתרנית צרפתייה קיי לונג – דראג קווין ומעצבת אופנה ישראלית שלי לונג – שחקנית אמריקאית אחר: לונג (פיננסים) (אנ') - פקודה בבורסה לונג איילנד – אי במדינת ניו יורק לונג ביץ' – עיר בדרום מחוז לוס אנג'לס לאנג
בן כהן (שחקן רוגבי)

בנג'מין כריסטופר "בן" כהן (באנגלית: Benjamin Christopher "Ben" Cohen; נולד ב-14 בספטמבר 1978) הוא שחקן רוגבי אנגלי לשעבר ואקטיביסט נגד הומופוביה. כהן היה חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006. כהן נולד וגדל בנורת'המפטון. דודו הוא כדורגלן נבחרת אנגליה לשעבר ג'ורג' כהן. אף ששם משפחתו של כהן מרמז על מוצא יהודי, משפחתו של כהן אינה יהודית. לדבריו, ככל הנראה אבי סבו נישא לאישה לא-יהודייה. כהן החל לשחק רוגבי בגיל 12, במועדות נורת'המפטון אולד סקאוטס. בגיל 17 הצטרף לנורת'המפטון סיינטס, מליגת העל האנגלית ברוגבי. הוא שיחק במדי הקבוצה במשך 11 עונות. בין היתר, היה שותף להישג השיא של הקבוצה, כשסיימה במקום השני בליגה בשנת 1999, והיה שותף לזכייה בגביע היינקן בשנת 2000. בשנת 2007 עזב כהן את נורת'המפטון, ועבר לשחק במדי המועדון הצרפתי בריב, מהעיר בריב לה גיארד שבחבל לימוזן. לאחר שתי עונות בקבוצה זו, שב לאנגליה, והצטרף לסייל שארקס, מהעיר סייל שבפרוורי מנצ'סטר. בדצמבר 2010 נפצע בברכו במהלך משחק נגד לסטר טייגרס. הנהלת סייל שארקס הודיעה כי לא תחדש את חוזהו, ובמאי 2011 הודיע על פרישה מרוגבי. בנוסף לקריירה במועדונים, היה כהן חבר בנבחרת אנגליה ברוגבי בין 2000 ל-2006, והוא מדורג במקום העשירי ברשימת צוברי הנקודות של הנבחרת בכל הזמנים. את משחק הבכורה שלו ערך במשחק מול אירלנד במסגרת טורניר שש האומות, בפברואר 2000. בשנת 2003 היה שותף לזכייתה של הנבחרת בגביע העולם ברוגבי, שנערך באוסטרליה. הוא נכלל בתחילה גם בסגל הנבחרת לגביע העולם שנערך בדרום אפריקה ב-2007, אך ויתר על ההשתתפות כדי לשהות לצד רעייתו ההרה. כהן ואשתו אבי בלייני התחתנו ב-2003, ולהם שתי בנות-תאומות. אולם נפרדו ב-2014, והתגרשו ב-2016. כשבאותה שנה החל בזוגיות עם קריסטינה ריהנוף (אנ'), עמיתתו לשעבר ב"רוקדים עם כוכבים (בריטניה)"(אנ'), ולהם בת משותפת. כהן הוא לקוי שמיעה. שמיעתו נמוכה בכ-30% מהשמיעה התקינה, והוא אינו מסוגל לשמוע קולות דיבור. לאחר פרישתו מרוגבי, הקים כהן את Ben Cohen StandUp Foundation, עמותה הפועלת נגד הומופוביה ובריונות. גם בעת שהיה ספורטאי פעיל התבטא כהן נגד הומופוביה ובעד זכויות להט"ב, ובשנת 2010 תרם את מגן האשכים שלו למכירה פומבית שערך ארגון GMFA, העוסק במודעות ובמלחמה באיידס בקרב הומוסקסואלים. כהן נחשב גם לגיי אייקון, והופיע על מספר שערים של מגזינים המיועדים לקהילה הגאה, בהם אאוט ואטיטיוד. מדיה וקבצים בנושא בן כהן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בן כהן (באנגלית) בן כהן באתר ESPN בן כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Caroline Westbrook, "Ben Cohen", Something Jewish, 9.12.2003 Fay Strang (29 בדצמבר 2014). "Ben Cohen's broken wife: Abigail spends first Christmas alone after teenage romance was soured by Strictly". mirror. {{cite web}}: (עזרה) Danny Boyle, ‏Ben Cohen is divorced by wife as he expects baby with Strictly Come Dancing star, The Telegraph, 31 March 2016 "Towleroad Interview with Ben Choen", Towleroad, 20.3.2011
יצחק אייזיק איש-שלום

הרב יצחק אייזיק איש-שלום (פרידמן) (ז' באדר תרל"ה - ז' בתשרי תש"ד; 1875 - אוקטובר 1943) היה רב בקורשן וטבריג בליטא, ולאחר עלותו ארצה רבה של נחלת יצחק. כמו כן, היה פעיל בתנועה הציונית. נולד בקובנה לרב יוסף פרידמן, רב עיירה בפלך יקטרינוסלב. את ראשית תורתו קיבל מאביו. בהיותו בן 12 החל ללמוד בישיבת קובנה, ולאחר מכן למד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון. שם נשא לאישה את חנה, בת ר' מאיר הלפרין. לאחר נישואיו למד בכולל האברכים בקובנה והכשיר עצמו לרבנות. בשנת תרס"ה נתמנה לרב בעיירה גרזד, פלך קובנה, שם חיבר את ספריו: "ישראל ותורתו" בדרוש, ו"אמרי בינה"- פתגמים. בשנת תרע"ד נתמנה לרב בקורשן, פלך קובנה, שם ישב 14 שנה. באותה תקופה חיבר את ספריו "טל תחיה" ו"הגיון יצחק" - לקט דברי תורה לסיומי מסכתות. לאחר מכן נתמנה לרב בעיר טבריג, בה חיבר את "חקר יצחק". בשנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל כתייר, וביקר במושבה "נחלת יצחק" שמייסדיה היו יוצאי ליטא ומהם מכריו. לאחר שלושה חודשים חזר לטבריג, וכעבור שנה, בחג הסוכות תרצ"ה, עלה ארצה והתיישב בנחלת יצחק, שם נתמנה לכהן כרב השכונה הראשון. מינויו נעשה יחד עם חנוכת בית הכנסת הראשון בשכונה, בכ"ח בכסלו תרצ"ה (5 בדצמבר 1934). נפטר בשנת 1943, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. הרב איש-שלום היה פעיל ציוני נמרץ. עוד בכהונתו בקורשן השתתף בפעילות ציונית, ונסע בכל רחבי ליטא לשם תעמולה עבור קרן היסוד. השתתף ב"אסיפות הקהילות", והיה חבר בוועד הארצי בליטא. היה חבר "המזרחי" מראשית היווסדו, וחבר מרכז המזרחי בליטא. השתתף כציר בקונגרס הציוני הט"ו. זכה להערכה גם מהרבנים המתנגדים לציונות. הרב יצחק אייזיק איש-שלום, הגיון יצחק, הדרנים לכל מסכתות הש"ס, באתר היברובוקס הרב יצחק אייזיק איש-שלום, מחברת הדרנים, הוספה ל"הגיון יצחק", באתר היברובוקס הרב יצחק אייזיק איש-שלום, חקר יצחק, חידושים וביאורים לעניינים שונים, באתר היברובוקס הרב יצחק אייזיק איש-שלום, טל תחיה, שיחות, באתר היברובוקס הרב יצחק אייזיק איש-שלום, תורת ישראל וארצו, מאמרים בענייני פרשיות השבוע, מועדי ישראל ועוד., באתר היברובוקס אוסף מאמרים על הרב מאת הרב משה אביגדור עמיאל, הרב יוחנן זופוביץ, הרב שמואל מנחם הלוי, והרב זאב אריה רבינר, בעיתון הצופה, ו' בחשוון תש"ד (4 בנובמבר 1943).