laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יפעת זליקוביץ'

יפעת זליקוביץ' (נולדה ב-19 בדצמבר 1992), היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל (2015) ואלופת המכביה התשע-עשרה (2013) בקפיצה לרוחק. היא שיאנית ישראל הנוכחית בקפיצה לרוחק באולם ובעבר שותפה לשיא הישראלי בריצת שליחות 4x100 מטר. זליקוביץ' נולדה בבאר שבע וגדלה בירושלים. היא בוגרת תיכון לאומנויות. היא התאמנה בעירוני ירושלים בהדרכתם של רומן פלדמן ואריה קורצאק. כיום, היא מתאמנת בקבוצת מכבי השגים ראשון לציון בהדרכת ברוך קריצשטיין. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכתה זליקוביץ' במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.13 מטר, אחרי רותם בטאט (5.94 מטר) וניבה זיו (5.74 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2012 זכתה זליקוביץ' במדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.64 מטר, אחרי טל בן ארצי ממכבי חיפה כרמל (5.64 מטר) וג'ומאן ג'ובראן עירוני אחי נצרת (5.63 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכתה זליקוביץ' במדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.62 מטר, אחרי חברתה לקבוצה יוליה פושקריוב (5.68 מטר) ולפני ג'ומאן ג'ובראן (5.60 מטר). בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשע-עשרה שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.61 מטר, לפני יוליה פושקריוב (5.51 מטר) וג'ומאן ג'ובראן (5.42 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכתה זליקוביץ' במדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.95 מטר, אחרי חנה קנייזבה-מיננקו שקבעה שיא ישראלי חדש של 6.52 מטר ולפני יוליה פושקריוב (5.87 מטר). באליפות מולדובה באולם שנערכה בפברואר 2015 זכתה זליקוביץ' במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 6.10 מטר. בתחרות גראן פרי נעורים ביוני אותה שנה היא ירדה לראשונה בחייה מגבול 12 שניות בריצה ל-100 מטר כשקבעה תוצאה של 11.98 שניות, שיפור של 11 מאיות לשיאה ובכך היא מדורגת במקום תשיעי בכל הזמנים בישראל ושיפרה את שיאה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.14 מטר ובכך עלתה למקום שמיני בכל הזמנים בישראל. ב-21 ביוני, במסגרת המשחקים האירופיים שנערכו בבאקו אזרבייג'ן היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם דקלה גולדנטל, דיאנה ויסמן ואולגה לנסקי בשיא ישראלי חדש של 45.23 שניות, שיפור לשיא בן ה-15 שנים. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.89 מטר, לפני ג'ומאן ג'ובראן (5.46 מטר) ואמינה מסעוד מעירוני אחי נצרת (5.16 מטר) ומדליית ארד, בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 11.90 שניות, אחרי חברותיה לאגודה אולגה לנסקי (11.57 שניות) ודיאנה ויסמן (11.75 שניות). שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות הזמנה היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.15 מטר. בתחרות "גביע איסטנבול" באולם שנערכה בסוף פברואר 2016 זכתה זליקוביץ' במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.95 מטר. ריצת 60 מטר: 7.73 שניות (2015) ריצת 100 מטר: 11.90 שניות (2015) קפיצה לרוחק: 6.22 מטר (2017), 6.40 מטר (2016) ללא מדידת רוח ריצת 60 מטר: 7.72 שניות (2016) קפיצה לרוחק: 6.17 מטר (2017), שיא ישראל יפעת זליקוביץ'(הקישור אינו פעיל), באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל לנשים בכל הזמנים - 100 מטר Winners and Medals ממשיכה לזנק: יפעת זליקוביץ' קבעה שיא אישי בקפיצה לרוחק, באתר ערוץ הספורט, 7 בפברואר 2015 אורן קורנפלד‏, גראן פרי נעורים: יפעת זליקוביץ' קבעה שיאים אישיים ב-100 וברוחק, באתר וואלה, 14 ביוני 2015 יפעת זליקוביץ', באתר המשחקים האירופיים (2015)
חוסה אנטוניו מירנדה

חוסה אנטוניו מירנדה בואצ'ו (בספרדית: José Antonio Miranda Boacho; נולד ב-22 ביולי 1998 בחטאפה שבספרד), הידוע בקיצור כחוסטה, הוא כדורגלן מגינאה המשוונית המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניקי וולוס, המשחקת בליגה היוונית השנייה. חוסטה נולד בחטאפה שבספרד. בגיל 12 החל לשחק במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של חטאפה. בחודש ינואר 2015 שיחק לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, חטאפה ב'. ב-10 באפריל 2021 חוסטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של חטאפה בהפסד 1-0 לקדיס. ב-13 בספטמבר 2021 הושאל לניקי וולוס מהליגה היוונית השנייה בדכורגל עד לסיום העונה. מוצאה של אמו של חוסטה הוא בגינאה המשוונית, מה שאפשר לו לייצג אותה בזירה הבינלאומית. ב-26 במרץ 2015 ערך חוסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה המשוונית, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-0 לנבחרת מצרים במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת גינאה המשוונית לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. חוסה אנטוניו מירנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסה אנטוניו מירנדה, ברשת החברתית אינסטגרם חוסה אנטוניו מירנדה, באתר Transfermarkt חוסה אנטוניו מירנדה, באתר Soccerway חוסה אנטוניו מירנדה, באתר BDFutbol חוסה אנטוניו מירנדה, באתר WorldFootball.net חוסה אנטוניו מירנדה, באתר National Football Teams חוסה אנטוניו מירנדה, באתר FootballDatabase.eu חוסה אנטוניו מירנדה, באתר ESPN José Nabil y Salomón Obama ilusionan la lista definitiva de los 27 guerreros de Juan Michá para la CAN Costa de Marfil באתר Huella Deportiva, ‏ 31 בדצמבר 2023 (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטופר מרטינס פריירה

כריסטופר מרטינס פריירה (בלוקסמבורגית: Christopher Martins Pereira; נולד ב-19 בפברואר 1997 בלוקסמבורג שבלוקסמבורג), הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ספרטק מוסקבה. מרטינס פריירה נולד בלוקסמבורג שבלוקסמבורג. הוא אומן במחלקת הנוער של ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג. ב-30 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 51 דקות בהפסד 0–2 לג'אוניס אסץ' במסגרת המחזור ה-15 בליגת העל הלוקסמבורגית. הוא ערך 8 הופעות ליגה במועדון, ובחודש יולי 2013 עבר לאולימפיק ליון והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, אולימפיק ליון ב'. מרטינס פריירה היה רשאי לשחק בנבחרות לוקסמבורג וכף ורדה. בחודש מרץ 2013 סירב לזימון לנבחרת לוקסמבורג מכיוון שעוד לא החליט באיזו נבחרת הוא רוצה לשחק. בהמשך זומן שוב לנבחרת לוקסמבורג, וב-8 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2016. ספרטק מוסקבה גביע רוסי: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא כריסטופר מרטינס פריירה בוויקישיתוף כריסטופר מרטינס פריירה, באתר Transfermarkt כריסטופר מרטינס פריירה, באתר Soccerway כריסטופר מרטינס פריירה, באתר National Football Teams כריסטופר מרטינס פריירה, באתר FootballDatabase.eu
ג'ורג' דייוויס (כדורגלן יליד 1996)

ג'ורג' קווקו דייוויס (באנגלית: George Kweku Davies; נולד ב-16 בנובמבר 1996 בפריטאון שבסיירה לאון), הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריגה. דייוויס נולד בפריטאון שבסיירה לאון. הוא שיחק במחלקות הנוער של FC ג'והאנסן מסיירה לאון, רייט טו דרים אקדמי מגאנה ומנצ'סטר סיטי מאנגליה. בחודש אוגוסט 2012 זומן דייוויס לראשונה לנבחרת סיירה לאון. ב-8 ביוני 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 נגד נבחרת תוניסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בחודש אוגוסט 2014 עבר דייוויס לגרויטר פירט והחל לשחק במחלקת הנוער שלה. בחודש נובמבר 2014 הוא חתם על חוזה מקצועני במועדון עד לחודש יוני 2019. ב-16 בדצמבר 2014 ערך דייוויס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-71 בתיקו 0-0 נגד בוכום במסגרת המחזור ה-18 בבונדסליגה השנייה. דייוויס לא קיבל הזדמנויות רבות לשחק, במחצית עונת 2016/17 הושאל לפלורידסדורפר מהליגה האוסטרית הראשונה (השנייה בהייררכיית הליגות באוסטריה), שם היה לשחקן הרכב קבוע. בקיץ 2017 חתם דייוויס בסנקט פלטן מהבונדסליגה האוסטרית. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' דייוויס בוויקישיתוף ג'ורג' דייוויס, באתר Transfermarkt ג'ורג' דייוויס, באתר Soccerway ג'ורג' דייוויס, באתר WorldFootball.net ג'ורג' דייוויס, באתר National Football Teams ג'ורג' דייוויס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארדי בינגילה

הארדי בינגילה (בצרפתית: Hardy Binguila; נולד ב-17 ביולי 1996 ברפובליקה של קונגו), הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דיאבלס נוארס הקונגולזית. בינגילה נולד ברפובליקה של קונגו. הוא גדל במחלקת הנוער של ACNFF, מועדון כדורגל מקומי. בגיל 14 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-13 בפברואר 2015 חתם באוסר מליגת המשנה הצרפתית והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, אוסר ב'. ב-17 במאי 2014 ערך בינגילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה של קונגו, כשנכנס כמחליף בהפסד 1-0 לנבחרת נמיביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015. ב-14 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-3 על נבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. הארדי בינגילה, באתר Transfermarkt הארדי בינגילה, באתר Soccerway הארדי בינגילה, באתר National Football Teams הארדי בינגילה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הארדי בינגילה".
אלסיו רומאניולי

אלסיו רומאניולי (באיטלקית: Alessio Romagnoli; נולד ב-12 בינואר 1995 באנציו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאציו מהסרייה א'. רומאניולי נולד באנציו שבאיטליה. הוא גדל במחלקת הנוער של רומא. לקראת עונת 2012/2013 נכלל רומאניולי בסגל הבוגר של רומא על ידי המאמן זדנק זמאן. הוא הצטרף למשחקי קדם העונה של הקבוצה וישב על ספסל הקבוצה באופן קבוע במשחקי הליגה. ב-11 בדצמבר 2012 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על אטאלנטה במסגרת הגביע האיטלקי. ב-22 בדצמבר 2012, 11 ימים לאחר מכן, ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בניצחון 2–4 על מילאן במסגרת המחזור ה-18. ב-3 במרץ 2013 הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון ובסרייה א', שער בדקה ה-58 בניצחון 1–3 על גנואה במסגרת המחזור ה-27. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך רומאניולי 2 הופעות ליגה בלבד, בהן הבקיע שער אחד. בעונת 2013/2014 קיבל רומאניולי יותר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של רומא תחת המאמן רודי גרסיה. הוא ערך 11 הופעות ליגה. ב-31 במאי 2014 על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון. ב-1 בספטמבר 2014 הצטרף רומאניולי לעונה אחת בהשאלה לסמפדוריה, גם היא מהסרייה א', תמורת חצי מיליון אירו ואופציה לרכישת השחקן. ב-14 בספטמבר ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–2 על טורינו במסגרת המחזור השני בליגה. ב-24 בספטמבר הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-80 בניצחון 1–2 על קייבו ורונה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בסך הכל ערך רומאניולי 30 הופעות ליגה במועדון והבקיע שני שערים. ב-11 באוגוסט 2015 נמכר רומאניולי למילאן תמורת 25 מיליון אירו ו-30 אחוזים מרווח עתידי על השחקן וחתם על חוזה ל-5 שנים. ב-18 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על פרוג'ה במסגרת הגביע האיטלקי. ב-23 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במדי מילאן, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לפיורנטינה במסגרת המחזור הראשון. ב-27 בספטמבר 2015 הורחק רומאניולי לראשונה בקריירה, כשספג בדקה ה-42 כרטיס צהוב שני בהפסד הליגה 0–1 לגנואה במסגרת המחזור השישי. ב-1 במרץ 2016 הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-24 בניצחון 0–5 על אלסנדריה במסגרת חצי גמר הגביע האיטלקי. בעונת 2018/2019 מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של לאונרדו בונוצ'י ליובנטוס. ב-12 ביולי 2022 חתם רומאניולי לחמש שנים בלאציו. מילאן אליפות איטליה: 2021/2022 הסופר קאפ האיטלקי: 2016 מדיה וקבצים בנושא אלסיו רומאניולי בוויקישיתוף אלסיו רומאניולי, ברשת החברתית אינסטגרם אלסיו רומאניולי, באתר Transfermarkt אלסיו רומאניולי, באתר Soccerway אלסיו רומאניולי, באתר WorldFootball.net אלסיו רומאניולי, באתר National Football Teams אלסיו רומאניולי, באתר FootballDatabase.eu
מטה מאריט, נסיכת נורווגיה

מטה מאריט, נסיכת נורווגיה (נורווגית: Mette-Marit av Noreg; נולדה ב-19 באוגוסט 1973) היא נסיכת הכתר של נורווגיה, רעייתו של יורש העצר הוקון, נסיך נורווגיה. מטה מאריט טג'נסן הויבי נולדה בקריסטיאנסנד שבדרום נורווגיה כבתו של עיתונאי בעיתון מקומי, ולה אחות ושני אחים. הוריה התגרשו, ולאחר מכן שניהם נישאו בשנית. היא נהגה לבלות סופי שבוע וחגים באגם על יד ביתה ושם למדה להפליג והייתה פעילה במועדון נוער. בשנות התיכון, גרה תקופה מחוץ למדינתה במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים, וגרה מספר חודשים בלונדון בארגון הבא לקדם יחסים עסקיים בין נורווגיה לבריטניה. לאחר מכן חזרה לנורווגיה, וכשהייתה סטודנטית עבדה במשך שנה בבית קפה באוסלו. בסוף שנות התשעים בעת שהייתה בפסטיבל קווארט, פסטיבל הרוק הגדול בנורווגיה, היא פגשה את הנסיך הוקון. כמה שנים לאחר מכן, כשכבר הייתה אם חד הורית לילד, פגשה את הנסיך שוב, וב-2001 הם נישאו בקתדרלת אוסלו. ההכרזה על נישואיהם עוררה סערה על כך שהיא פשוטת עם ולא בת מלוכה או אצולה, ועל כך שיש לה בן ממערכת יחסים קודמת ללא נישואים. כאשת יורש העצר ביצעה מטה מאריט פעולות הומניטריות רבות, ייסדה קרן תרומות על שמה ועל שם בעלה, והתנדבה במספר מדינות, בין היתר באמריקה הלטינית ובאפריקה. במחקר משפחתי ואילן יוחסין שבוצע, עולה כי רבים מאבות אבותיה היו חקלאיים, והיא צאצאית של משפחות אצולה נורווגיות ושוודיות מהמאה ה-15. בשנת 2001 התחתנה מטה מאריט עם הוקון, נסיך נורווגיה, ונולדו להם שני ילדים: אינגריד אלכסנדרה, נסיכת נורווגיה (נולדה ב-2004) סבר מגנוס, נסיך נורווגיה (נולד ב-2005) יש לה בן בשם מריוס ממערכת יחסים קודמת, קודם שנישאה.בני הזוג מתגוררים באחוזת סקאוגום. אתר האינטרנט הרשמי של מטה מאריט, נסיכת נורווגיה מטה מאריט, נסיכת נורווגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) topic/Crown-Prince-Haakon-and-Crown-Princess-Mette-Marit מטה מאריט, נסיכת נורווגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יוליאן בראנדט

יוליאן בראנדט (בגרמנית: Julian Brandt; נולד ב-2 במאי 1996 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר כנף בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה. בראנדט נולד בברמן שבגרמניה. הוא שיחק במחלקות הנוער של המועדונים המקומיים SC בורגפלד ו-FC אוברנוילנד, לפני שעבר למחלקת הנוער של וולפסבורג. ב-12 בדצמבר 2013 נודע כי בראנדט עבר לבאייר לברקוזן וחתם על חוזה עד לשנת 2019. ב-8 בפברואר 2014 ערך הופעה בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. באותו משחק גם הבקיע שער, וב-15 בפברואר 2014, שבוע לאחר מכן, ערך בראנדט את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף בדקה ה-82 את סון יונג-מין בהפסד 1–2 לשאלקה 04 במסגרת המחזור ה-21 בבונדסליגה. ב-18 בפברואר ערך בראנדט את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף בהפסקת המחצית את סון יונג-מין בהפסד 0–4 לפריז סן-ז'רמן במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות לעונת 2013/14. ב-4 באפריל הבקיע בראנדט את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, שער בדקה ה-58 בהפסד 1–2 להמבורג במסגרת המחזור ה-29. בראנדט הבקיע בשישה משחקי בונדסליגה רצופים בין ה-20 במרץ ל-30 באפריל 2016, והיה השחקן הצעיר ביותר שהשיג הישג זה מאז שעשה זאת גרד מולר. ב-22 במאי 2019 ברנדט חתם בסגנית אלופת גרמניה בורוסיה דורטמונד לחמש שנים תמורת 25 מיליון יורו. בראנדט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, וערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה הבוגרת במאי 2016, כשנכנס כמחליף במשחק הכנה ליורו 2016, בו הפסידה גרמניה בתוצאה 1–3 לנבחרת סלובקיה. בראנדט נכלל בסגל ההתחלתי ליורו, אך נופה לקראת תחילת הטורניר מהסגל הסופי. באוגוסט 2016 השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה עם הנבחרת הגרמנית האולימפית במדליית כסף, לאחר הפסד בגמר בבעיטות הכרעה לנבחרת ברזיל האולימפית. ביוני 2017, בהופעתו השביעית במדי הנבחרת הבוגרת, הבקיע בראנדט את שערו הראשון בנבחרת, בניצחון 0–7 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. בראנדט נכלל בסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2017 ולמונדיאל 2018.. נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022. בורוסיה דורטמונד הגביע הגרמני: 2020/21 נבחרת גרמניה אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף גביע הקונפדרציות: 2017 אישיים נבחרת העונה בבונדסליגה: 2018/19, 2022/23 כדורגלן החודש בבונדסליגה: ינואר 2023, פברואר 2023 מדיה וקבצים בנושא יוליאן בראנדט בוויקישיתוף יוליאן בראנדט, באתר Transfermarkt יוליאן בראנדט, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יוליאן בראנדט, באתר Soccerway יוליאן בראנדט, באתר WorldFootball.net יוליאן בראנדט, באתר National Football Teams יוליאן בראנדט, באתר FootballDatabase.eu Flick beruft Moukoko, Füllkrug und Götze in WM-Kader באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 10 בנובמבר 2022 (בגרמנית)
איזופוס

אַיְזוֹפּוֹס או אַיְסוֹפּוֹס (מיוונית: Αἴσωπος;‏ 620 לפנה"ס – 562 לפנה"ס) היה ממשיל מְשלים יווני. הוא מוכר גם בגלל משלי איזופוס, אוסף של משלים המיוחס לו. מקום היוולדו לא ידוע בוודאות; גרסאות שונות מציעות את פריגיה, אתונה, סרדיס, תראקיה או מקומות אחרים. בין היתר תואר כמוקיון בעל חטוטרת, מכוער, כבד פה, אך בעל שכל חריף וכישרון הלצה ושנינה. כוהני דלפי הרגו את איזופוס משום שעלב בדבריו את האורקל שלהם, ששכן במשכן האלים והיה משיב לשאלות של האזרחים הפשוטים. איזופוס אמר שהאורקל מסייע לכוהנים להרוויח ממצוקותיהם של המאמינים הפשוטים. בתגובה הסתירו כוהני דלפי קערת זהב קדושה בין חפציו של איזופוס, האשימו אותו בגנבה, וכעונש זרקו אותו מראש צוק אל המים. איזופוס הוזכר לראשונה בכתבי ההיסטוריון היווני הרודוטוס מן המאה ה-5 לפנה"ס, אך הרודוטוס אינו מציין את תכונותיו הגופניות (כיעור, חטוטרת וכדומה), ואלו התווספו לדמותו בתקופה מאוחרת בהרבה. הרודוטוס גם אינו מסביר את הסיבות להריגתו, וגם הסבר זה הופיע מאוחר יותר, אצל היסטוריונים רומאים. ערך מורחב – משלי איזופוס במשך דורות רבים נלמדו משלי איזופוס, אוסף משלים המיוחס לו. המשלים משתמשים בדמויות של אדם וחיה בצורה אלגורית. כמו האפוסים של הומרוס, גם משלי איזופוס עברו במשך שנים רבות מפה לאוזן, עד שבערך בשנת 300 לפנה"ס הם תועדו בכתב. בתקופה ההלניסטית נלמדו משליו בבתי הספר, ופילוסופים השתמשו בהם להבהרת טיעוניהם. אף חז"ל עשו בהם שימוש (למשל רבי יהושע בן חנניה במשל האריה והחסידה). משליו הם מקור למטבעות לשון רבים, כגון "ענבים חמוצים" (ראו השועל והענבים). משלי איזופוס תורגמו לשפות רבות. מחברים רבים הלכו בעקבותיו של איזופוס, ובהם המשורר וממשיל המשלים הנודע ז'אן דה לה פונטן (1621–1695). ממשלי איזופוס הידועים: "הצב והארנב" "הצרצר והנמלה" "השועל והאריה" "השועל והכרם" "השועל והעורב" "הילד שצעק זאב" "עכבר העיר ועכבר הכפר" "התרנגולת שהטילה ביצי זהב" "השועל והחסידה" "האריה והעכבר" "האריה והחסידה" "השועל והענבים" "העורב והכד" איזופוס, ברשת החברתית Goodreads כתבי איזופוס בפרויקט בן-יהודה ג'וזף ג'קובס, משלי איזופוס, 1996 - (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" ) משלי איזופוס, באתר Out of Print Library (באנגלית) משלי איזופוס מאוירים (באנגלית) Aesopica: משלי איזופוס באנגלית, בלטינית וביוונית משלי איזופוס בגרסת אודיו, באתר LibriVox (באנגלית) משלי איזופוס, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ג'וזף ג'ייקובס, ‏"משלי איזופוס אצל היהודים", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) Laura Gibbs, Aesop Illustrations: Telling the Story in Images Laura Gibbs, Life of Aesop: The Wise Fool and the Philosopher איזופוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי איזופוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) איזופוס, דף שער בספרייה הלאומית
הר צפחות

הר צפחות הוא הר מגמתי בדרומה של ארץ ישראל, לאורך חלקו הצפוני של מפרץ אילת והוא הקצה הדרומי של רכס הרי אילת. גובהו של ההר הוא 278 מטרים. הוא גובל בדרומה של העיר אילת ויש ממנו תצפית על הערים אילת, עקבה, טאבה ואף אי האלמוגים בחופי טאבה. כמו כן, אפשר לראות ממנו ארבע מדינות – ישראל, ירדן, מצרים וערב הסעודית. על ההר מספר נקודות תצפית על ציפורים. למרגלותיו של ההר נמצא חוף שמורת האלמוגים של אילת. שביל ישראל עובר בהר. השביל עצמו מתחיל מבית ספר שדה אילת ולאחר כשעת הליכה קלה מגיע אל ראש ההר. על אף המשתמע משמו, אין ההר מורכב מסלעי צפחה, אלא מגנייס. ההר בנוי מסלעים מותמרים ועורקי מחדר והוא מהקדומים ביותר בהרי אילת. הסלע המותמר הוא שינוי שעובר הסלע במצב מוצק עקב לחצים של טמפרטורות וסביבה כימית השונים מאלו שבהם נוצר לראשונה. הגאולוג הבריטי לאונרד לויד ויליאמס חקר את מרכיבי הסלע של הר צפחות לטובת תעשיית הקרמיקה במהלך מלחמת העולם השנייה, ובמסגרת עבודתו נפרצו השבילים אל הפיסגה. הר צפחות באפריל 2021 חרדון צב הדור שצולם בהר צפחות מדיה וקבצים בנושא הר צפחות בוויקישיתוף מסלול טיול בהר צפחות, באתר מסע אחר תיאור מסלול הטיול בהר צפחות אישים בהיסטוריה של א"י-מי היה הגאולוג ויליאמס?, באתר www.agenda.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצודה (כתב עת)

מצודה היה כתב עת עברי בהוצאת תנועת הנוער בית"ר שראה אור בוורשה שבפולין בשנים 1935–1938. עורך "מצודה" היה אייזיק רמבה בהשתתפות י"ש פקר במסגרתו ראו אור עשרה גיליונות. כל גיליון כלל עמוד שער, מאמרים אידאולוגיה והגות, יצירות ספרותיות, סקירות היסטוריות, מדור חדשות וידיעות קצרות על הנעשה בתנועת הנוער בארץ ישראל ובקני התנועה ברחבי העולם, ובדף האחרון סדרת מודעות על מיזמים ספרותיים הקשורים לתנועת ז'בוטינסקי. הגם שכתב העת הוגדר כ"במה מרכזית לבית"ר העולמית" כלומר לחניכי תנועת הנוער ולבוגריה, הרי שבפועל הוא היווה במה אידאולוגית ופרוגרמטית לכלל שוחרי הציונות הרוויזיוניסיטית, חברי הצה"ר והאצ"ל. ב"מצודה" פרסם ז'בוטינסקי, ראש בית"ר, מאמרי הגות ומביכורי תרגומיו לספרות הלועזית, כגון "מנגינת הרוחות (תמונה מפאוסט לי. וו. גיטה)". במצודה השתתפו גם דב חומסקי, יחזקאל דיליון, ח"ש הלוי, שמואל אורזשך, יצחק גוריון, שמעון גוטספלד, אורי צבי גרינברג, דוד ליניבסקי, בן-מנחם (ירושלים), ז' לרנר, אביגדור מוריק, פרופ' יעקב באדר, נתן פרידמן, אליעזר שוסטק, יוסף פעמוני, י' קרלמן, ד"ר י"ה ייבין, עזרא מרקוביץ, מרדכי כ"ץ, ד"ר ב' שייב (אלדד), ש' סקולסקי, ואחרים. תקציב "מצודה" אורגן, בין השאר, על ידי דמי מנוי. גליונות מצודה בארכיון מכון ז'בוטינסקי על מצודה בארכיון מכון ז'בוטינסקי. זאב ז'בוטינסקי, "מנגינת הרוחות (תמונה מפאוסט לי. וו. גיטה)", מצודה, 4, שנה ראשונה, חוברת ב' (2), עמ' מט.
ינובסקי

ינובסקי הוא שם משפחה פולני, הצורה הנקבית של השם היא: ינובסקה. האם התכוונתם ל... אברום ינובסקי – קריקטוריסט קנדי יהודי דוד ינובסקי – שחמטאי יהודי פולני מוביל זלמן ינובסקי – זמר רוק קנדי יהודי חיים עוזר ינובסקי (רח"ע, נפטר בתשי"ט) – רב אגודת הכורמים, אביו של ידידיה ינובסקי. בראשון לציון נקרא רחוב על שמו דניאל ינובסקי – פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, מפקד באצ"ל, דמות ציבורית מוכרת בירושלים. נחטף בירושלים ב-1944. בירושלים נקרא רחוב על שמו ידידיה ינובסקי (1919-2010) – רבם של יקבי כרמל מזרחי ונותן הכשרות שלהם (ובנו אברהם ישעיהו ינובסקי) מאיר שלמה ינובסקי – רבה של ניקולייב מארק ינובסקי – מנצח יליד פולין, גדל בגרמניה ואת רוב הקריירה שלו עשה בצרפת מחנה ינובסקי – מחנה עבודה שהוקם בעת הכיבוש הנאצי בפאתי העיר לבוב שבפולין מקס ינובסקי – מנצח, מעבד ומלווה יהודי אמריקאי שפעל בשדה המוזיקה הליטורגית היהודית מרים רפ-ינובסקה – זמרת סופרן אופראית ועממית ומורה לזמרה ממוצא יהודי-רוסי שפעלה בגרמניה, בישראל ובארצות הברית. רעייתו של חיים (חייקל) ינובסקי ואמו של מקס ינובסקי רחוב ינובסקי בתל אביב - שמו בעבר של רחוב גולומב שאול ינובסקי – אנרכיסט ופעיל פוליטי יהודי-אמריקאי ינקובסקי
רודי גוטנדורף

רודולף "רודי" גוטנדורף (בגרמנית: Rudolf "Rudi" Gutendorf;‏ 30 באוגוסט 1926 – 13 בספטמבר 2019) היה כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני, שנודע כמאמן שאימן את המספר הגבוה ביותר של נבחרות לאומיות - 21. גוטנדורף, יליד קובלנץ שבגרמניה, שיחק במשך 9 שנים עבור TuS נויינדורף, מועדון מעיר הולדתו. בשנת 1953 פרש גוטנדורף מכדורגל והחל לקחת חלק בקורס אימון בהדרכתו של זפ הרברגר. בשנת 1954 קיבל רישיון מאמן. במשך 48 השנים הבאות אימן גוטנדורף נבחרות לאומיות וקבוצות רבות. ההישג הגבוה ביותר אליו הגיע גוטנדורף כמאמן הוא זכייה בגביע אוקיאניה לאומות 1980, יחד עם נבחרת אוסטרליה. בנוסף, הוא המאמן הזר הראשון שאימן ביפן, כשאימן את יומיורי בשנים 1984–1985. נפטר ב-13 בספטמבר 2019. נבחרת אוסטרליה גביע אוקיאניה לאומות (1): 1980 מדיה וקבצים בנושא רודי גוטנדורף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רודי גוטנדורף (בגרמנית) רודי גוטנדורף, באתר Transfermarkt רודי גוטנדורף, באתר WorldFootball.net רודי גוטנדורף, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מיכאל יוכין‏, מסביב לעולם בחצי מאה: סיפורו של רודי גוטנדורף, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנאים (תת-משפחה)

סנאים (שם מדעי Sciurinae) היא תת-משפחה במשפחת הסנאיים. תת-משפחה זו בעלת 20 סוגים ו80 מינים. הם חיים בעיקר על העצים ביערות ברחבי העולם וחלקם יכולים גם לדאות למרחקים קטנים. סנאים אלה מכונים סנאים דואים. לכולם זנב ארוך, עיניים ואזניים גדולות גדולות והם ניזונים בעיקר מאצטרובלים ומבלוטים של עצים, בעיקר של עצים מחטניים. תת-משפחה סנאים (Sciurinae) שבט סנאיי עצים (Sciurini) סוג Microsciurus סוג ומין יחיד סנאי קרקע מצויץ (Rheithrosciurus macrotis) סוג סנאי (Sciurus) סוג ומין יחיד סנאי הרי בנגס (Syntheosciurus brochus) סוג Tamiasciurus שבט סנאים דואים (Pteromyini) סוג ומין יחיד סנאי דואה צפון-סיני (Aeretes melanopterus) סוג Aeromys סוג ומין יחיד סנאי דואה שעיר-כפות (Belomys pearsonii) סוג Biswamoyopterus סוג ומין יחיד סנאי דואה קשמירי (Eoglaucomys fimbriatus) סוג ומין יחיד סנאי דואה צמרירי (Eupetaurus cinereus) סוג סנאי דואה אמריקני (Glaucomys) סוג Hylopetes סוג Iomys סוג Petaurillus סוג טגואן (Petaurista) סוג Petinomys סוג Pteromys סוג ומין יחיד סנאי דואה עשון (Pteromyscus pulverulentus) סוג ומין יחיד סנאי דואה מורכב-שן (Trogopterus xanthipes) מדיה וקבצים בנושא סנאים בוויקישיתוף סנאים, באתר ITIS (באנגלית) סנאים, באתר NCBI (באנגלית) סנאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
הר שלמה

הר שלמה, שגובהו 705 מטר, הוא אחד ההרים העתיקים ביותר ברכס הרי אילת. גילו נאמד במאות מיליוני שנים יותר מרוב ההרים הסובבים אותו. הוא מוקדם בכ-500 מיליון שנים מהר יהורם הצמוד אליו. ההר קרוי על שמו של שלמה המלך שהקים את המכרות במקום. הר שלמה אמור היה להיות ההר הגבוה ביותר מבין ההרים שנקראו על שם אחד ממלכי יהודה, אך המלך חזקיהו זכה שעל שמו יקרא הר גבוה משל שלמה, זאת כיוון שבימיו של חזקיהו הוחזרה השליטה של ממלכת יהודה לאזור זה, לאחר מרידה ממושכת של האדומים. ההר עשוי מסלעים מגמטיים ומותמרים ולכן צבעו שחור. פסגתו של ההר מחוברת בשבילים מסומנים להר יהורם, לנחל שלמה ולכביש 12, וכן לנחל נטפים. השבילים המסומנים בהר שלמה מאופיינים בתלילות חדה במיוחד, עקב מבנהו הכללי של ההר. בשביל המסומן המחבר את נחל שלמה ואת הר יהורם לפסגת ההר הותקנו בתחילת שנות ה-2000 מעקות מתכת המקלים על העלייה והירידה. בשביל המסומן המחבר את נחל נטפים לפסגת ההר הותקנו כבר קודם לכן עזרי מתכת שונים המקלים על העלייה והירידה ב-10 מקומות שונים, ובמהלך השנים שופרו אותם עזרים באופן המקל עוד את העלייה והירידה. גם אחרי כל אותם שיפורים, מדובר במסלול תלול ומסוכן למיטיבי לכת בלבד. מסלולי הר שלמה מתאימים לנוסעים בתחבורה ציבורית, עקב קרבתו הרבה לעיר אילת וכן למסלול קו 392 הנוסע בהרי אילת. הנוף מפסגת הר שלמה על מפרץ אילת, אילת ועקבה מבט לערבה מפסגת הר שלמה ביום חורפי הר שלמה תצפית מהר יואש לכיוון הר שלמה הר שלמה. ניתן לראות את הקו המבדיל בין הגרניט, סלע היסוד, לבין הגיר, סלע המשקע המרכיבים את ההר. מדיה וקבצים בנושא הר שלמה בוויקישיתוף הר שלמה - נחל מפלים, באתר למטייל