laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרב קיזיקוס

קרב קיזיקוס היה קרב ימי שאירע ב-410 לפנה"ס במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב נערך לאחר פסק זמן של חודשים ספורים מעימותים צבאיים בין ספרטה לאתונה, במהלכם כל צד דאג לבצר ולשפר עמדותיו, לקראת הקרב הימי הממשמש ובא. הצי האתונאי בפיקודו של אלקיביאדס, תראסיבולוס ותראמנס הצליח לנתב מחדש ולהשמיד לחלוטין את הצי הספרטני שהיה תחת פיקודו של מינדרוס. הניצחון איפשר לאתונאים להשיג שליטה על מספר ערים באזור הלספונטס (הדרדנלים) במהלך השנה שלאחר הקרב. לאור תבוסתם, הספרטנים הציעו הסכם שלום כדי לסיים את הלחימה, ברם האתונאים דחו הסכם זה. לאור הניצחון האתונאי בקרב אבידוס, שלח המפקד הספרטני מינדרוס מסר לספרטה בבקשה לכוח תגבורת, בעודו מתכנן עם האחשדרפן פרנבזוס השני תוכניות למתקפה הבאה על האתונאים. האתונאים בינתיים לא הצליחו להמשיך את המומנטום של ניצחונם בקרב אבידוס, שכן הדלדלותו של האוצר האתונאי לא אפשרה מימון לכל פעולה נוספת. התמהמהות האתונאים אפשרה למינדרוס לבנות צי של 80 ספינות, ויחד עם תמיכת חיל הרגלים של פארנאבאזוס הוא כבש באמצעות מצור את העיר קיזיקוס. הצי האתונאי נסוג מבסיסו בססטוס והגיע לעיר קרדיה, כדי להימנע ממפגש עם כוחות ספרטניים גדולים יותר. עם חזרתם של אלקיביאדס תראסיבולוס ותיראמיניס אוחד הצי האתונאי ל-86 ספינות. צי זה, יחד עם כוחות רגלים בפיקודו של קאראס יצאו לעבר הלספונטוס כדי לקרוא תיגר על מינדרוס. המצביא האתונאי אלקיביאדס נאלץ לנוס ממקום מושבו בססטוס אל קרדיה כדי להגן על ציו הקטן מפני הצי החדש שבנתה הליגה הפלופונסית. עם חבירתו של אלקיביאדס לכלל הצי האתונאי בקאריה גונבה שמועה לאוזניו שהאחשדרפן פרנבזוס השני יחד עם מפקד הצי הפלופונסי, מינדארוס יושבים בקיזיקוס ומתכננים את המערכה הבאה במלחמה. אלקיביאדס שכנע את מפקדי וחיילי הצי שאין ברירה אלא לצאת לקרב באופן מיידי וחשאי. הצי האתונאי הצליח להגיע לקיזיקוס מבלי להתגלות לכוחות הפלופונסים, בזכות תנאי ראות וסערה שפקדו את האזור וכמו כן, בזכות הטקטיקה שבאמצעותה ניהל אלקיביאדס את תנועת הספינות. אלקיביאדס הוביל כוח קטן, שלא יכול לנצח את הצי הפלופונסי הגדול שעגן בקיזיקוס, על-מנת למשוך את הספינות הספרטניות למלחמה בלב ים. הספרטנים אכן יצאו לעברו, ובהגיעם לנקודת האל-חזור, הופיע שאר הצי האתונאי, בפיקודם של תראסיבולוס ותיראמיניס, מצדדיהם, וכך מנע את יכולתם לסגת בבטחה לחוף. הכוחות הספרטנים ספגו אבדות קשות בעודם נסוגים לעבר החוף, אולם אלקיביאדס רדף אחריהם עם אנשיו לחוף, וקרב קשה ואכזרי התנהל. אלקיביאדס תקף את הכוחות הנמלטים והרג רבים, וביניהם נמנה גם מנהיג הספרטנים, מינדארוס, אשר מת מידיו. אלקיביאדס ניסה גם לתפוס את פארנאבאזוס, אשר נכח בזירת הקרב עם כוחותיו כעזר לספרטנים הנמלטים, אולם פארנאבאזוס נמלט מהמקום וכך גם הספרטנים עצמם. האתונאים לקחו את כל הספינות שנותרו שלמות לאחר הקרב וכל כלי הנשק שננטשו, כבשו את קיזיקוס עצמה, והניסו את כל הפרסים והספרטנים באדמה ובים. שליטתם בהלספונטוס הייתה מוחלטת. האתונאים הצליחו ליירט מסר שמוען לספרטה מידי אחד האפורים שלשונו "חלפה הטובה, מינדראוס מת, האנשים רעבים; אין אתנו יודע מה לעשות". זמן קצר לאחר מכן שלחו הספרטנים הצעת שלום, אולם זו נדחתה בידי האתונאים. דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה קסנופון, הלניקה פלוטארכוס, חיי אישים, אלקיביאדס דונלד קגן. The Peloponnesian War ‏(Penguin Books, 2003). מדיה וקבצים בנושא קרב קיזיקוס בוויקישיתוף Kagan, p. 410. זאת מאחר שחלקים מהצי האתונאי היו במסעות לגיוס כספים מבנות בריתה של אתונה באזור. Xenophon, Hellenica, 1.1. פלוטרכוס, אלקיביאדס, כ"ח. Diodorus, 13.52.
ניצן עין הבר

ניצן עין הבר (נולד ב-28 באוגוסט 1964 בחדרה) הוא נגן סקסופון וכלי נשיפה, מעבד ומלחין. עין הבר נולד בשנת 1964 למשפחה של מוזיקאים, אביו יצחק עין הבר, שנפטר בשנת 2006, היה נגן אקורדיון. שני אחיו, עפר ואייל, הם נגנים, מלחינים ומנצחים מקצועיים. אמו, חנה עין הבר, נפטרה כשהיה בן 15. עין הבר החל לנגן בחלילית בגיל 5, ובגיל 6 החל לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון של חדרה, בגיל 11 בחר ללמוד סקסופון, הכלי אותו העדיף מכל היתר, וכבר בגיל 13 כתב ועיבד יצירה לתזמורת כלי נשיפה, כשהיה בן 15 החל ללמוד אצל מל קלר. כנגן צעיר מאוד נטל חלק בנגינה באנסמבלים, בהופעות וזכה בפרסים ומלגות לעידוד נוער מצטיין. בגיל 16 שימש כנגן סקסופון בתזמורת הנוער הישראלית ובגיל 18 השתתף בהרכב מוזיקלי פעיל בשם "אדמה חמה". בשירותו הצבאי שירת בתזמורת צה"ל בניצוחו של יצחק גרציאני ועם שחרורו נסע לאנגליה להקלטות והופעות. ב-1987 שב לישראל. בשנת 1988 הקים עם דורון רפאלי, מנחם זיבצנר ואיתי שמרון הרכב ג'אז חדשני בשם "מינואט" שהוציא שלושה דיסקים כשהראשון בהם זכה לאהדת המבקרים, ונמכר יותר מכל אלבום ג'אז ישראלי אחר. הרכב מינואט נחשב לאחד ההרכבים החשובים המשפיעים ביותר בהיסטוריית הג'אז הישראלי[דרוש מקור]. ב-1991 החל לנגן כסולן מוביל עם שלמה ארצי. עין הבר הופיע והקליט עם שלמה ארצי במשך השנים הבאות. נגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם תזמורת האופרה הקאמרית ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים, כמו גם בהפקות והקלטות רבות. מאמצע 1990 ואילך ניגן בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה. בשנת 2004 נבחר עין הבר כחבר בוועדה האמנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום, שנערך מדי שנה באילת. כיום (2013) עין הבר חבר בוועדה לאומית אשר בוחרת מוזיקאים מצטיינים בצה"ל. מדיה וקבצים בנושא ניצן עין הבר בוויקישיתוף ניצן עין הבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניצן עין הבר, באתר ספוטיפיי ניצן עין הבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניצן עין הבר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) האלבום "One night" באתר SoundCloud סרטונים בערוץ של ניצן עין הבר, באתר יוטיוב שלמה ארצי מראיין את ניצן עין-הבר מינואט - הערוץ הרשמי ב-YouTube - כל האלבומים המלאים, כל הסרטוני וידאו
אחמד טועמה

אחמד טועמה (בערבית: أحمد طعمة, תעתיק מדויק: אחמד טעמה;‏ נולד בשנת 1965 בדיר א-זור סוריה) הוא פוליטיקאי סורי שנבחר באחרונה לראשות הממשלה של ממשלת המעבר הסורית, אשר נוצרה על ידי הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים. טועמה, מוסלמי סוני, המזהה את עצמו בתור אסלאמיסט מתון, עומד בראש מנהל השקול לבשאר אל-אסד כבר מה-14 בספטמבר 2013. לפני פרוץ מלחמת האזרחים הסורית נעצר טועמה יחד עם 12 אחרים למשך שנתיים. אחמד טועמה, ברשת החברתית פייסבוק מאמר באל-עראביה (ערבית) על מינוי אחמד טועמה להיות ראש הממשלה של ממשלת המעבר הסורית מאמר ברויטרס (אנגלית) על מינוי אחמד טועמה להיות ראש הממשלה של ממשלת המעבר הזמנית הסורית כתבה באתר אסאביל על פרסום של המורדים הסורים
רננה נאמן

רננה נאמן (לעיתים מופיעה בשמה המלא רננה נאמן-הנדלר; נולדה ב-1991) היא זמרת-יוצרת ישראלית ונבלאית. היא בתם של במאי הקולנוע יהודה ג'אד נאמן וחוקרת מדעי המוח תלמה הנדלר. נאמן נולדה בתל אביב ולמדה בבית הספר התיכון עירוני א' במגמת ג'אז ובקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. את תקליטה הראשון, "שנסון לציון", שיצא ב-2013, הפיק נגן הבס (וקרוב משפחתה הרחוק) בן הנדלר. שירי התקליט משלבים טקסטים מורכבים, רבים מהם בעלי אמירה פוליטית עם לחנים ועיבוד מוזיקלי מורכב, המשלב מנעד רחב של השפעות וסגנונות מוזיקליים, כאשר אחד המאפיינים יוצאי הדופן ביותר הוא נגינתה של נאמן על נבל, כלי לא שגרתי במוזיקה הפופולרית. בתקליט מנגן אנסמבל מגוון של כלי נגינה מעולמות הג'אז, הרוק, הקברט והמוזיקה העממית ובו משתתפים אסף תלמודי (אקורדיון), אייל תלמודי (סקסופון וקלרינט) ועירא רביב (תופים). בהופעה שליוותה את הוצאת התקליט ניגן הרכב רחב יותר שכלל גם את עידו גור (חצוצרה), מוש להב (חליל), נדב לוזיה (כלי הקשה), נועם חבקין (קלידים) ויוסי מזרחי (קונטרבס). תקליטה השני ״פעמון למרד״ יצא באפריל 2020, בהפקת תום דרום ובהשתתפות תמיר מוסקט, אבנר קלמר, מאיה בלזיצמן, עידו גור, בנו הנדלר וגל מאסטרו, תחת הלייבל נענע דיסק וזכה לביקורות משבחות, בין השאר הוכתר על ידי וואלה כ"אחד האלבומים הכי יפים של התקופה". בפברואר 2021 לקחה עם איתמר פינצי חלק באלבום המחווה ליענקל'ה רוטבליט בשם "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט" ובו חידשו את שירו "צא מזה". לצידם השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, האחים צברי, נומקה, עומר מושקוביץ, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק. רננה נאמן, ברשת החברתית פייסבוק רננה נאמן, ברשת החברתית אינסטגרם רננה נאמן, סרטונים בערוץ היוטיוב רננה נאמן, באתר שירונט רננה נאמן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רננה נאמן, באתר ספוטיפיי רננה נאמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רננה נאמן, באתר דיזר רננה נאמן, באתר בנדקמפ אורי זר אביב, הכירו את מלאכית החבלה של המוסיקה הישראלית, באתר הארץ, 14 במאי 2012 אלבום והופעה: רננה נאמן, אתר "הבמה" יוסי חרסונסקי, רננה נאמן, סופת חול, ‏8 במאי 2013 יואב קוטנר, הבטחה בשם רננה נאמן, באתר ישראל היום, 10 בדצמבר 2013 נדב מנוחין‏, הקורונה קברה את האלבום הזה, אבל אתם חייבים להקשיב לו, באתר וואלה, 5 במאי 2020 יעקב בר-און, ‏רוטבליט אלטרנטיבי: האלבום שמצדיע לקלאסיקון והמורד של המוזיקה העברית, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחמד סאוופט פאשה

מֶחמֶד סַאוְופֶט פַאשָה (בטורקית: Mehmed Esat Safvet Paşa;‏ 1814 – 1883) היה מדינאי עות'מאני-טורקי והווזיר הגדול ב-1878. מחמד נולד בסורמנה (Sürmene) שעל חוף הים השחור. בגיל 17, לאחר שסיים את לימודיו במדרסה באיזיט, הצטרף למועצה האימפריאלית של האימפריה העות'מאנית. הוא היה מזכירו של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, לאחר מכן שר המסחר ועבודות קהילתיות. לאחר ששהה כשליח בפריז, בתפקידו כשר החינוך לאחר מכן שינה ב-1866 את בית הספר האימפריאלי של ארמון גלאטסראיי לשיטת הלימוד הצרפתית. כמו כן באותו התפקיד בתקופת הטנזימאט ביצע רפורמות רחבות בחינוך כולו. בהמשך היה שר המשפטים ושר החוץ. היה בעל דעות ליברליות ופרו-מערביות. שיתף פעולה עם מידהט פאשה. בדצמבר 1876 ניהל התייעצויות בוועידת קונסטנטינופול והיה לדיפלומט מוכר. ביולי 1877 התפטר בעקבות חילוקי דעות עם הוזיר הגדול אדחם פאשה על הסכם שלום עם האימפריה הרוסית. בפברואר 1878 שוב מונה להיות שר החוץ וחתם על חוזה סן סטפנו. ביוני אותה השנה מונה להיות הווזיר הגדול אך כבר באוקטובר נשלח כשגריר לפריז. מדיה וקבצים בנושא מחמד סאוופט פאשה בוויקישיתוף
ארגוטמין

ארגוטמין (בלועזית: ergotamine) הוא ארגופנטין או פפטיד ארגוטי אלקלואידי, מבחינה מבנית הוא בעל דמיון מבני לכמה מוליכים עצביים, ויש לו פעילות ביולוגית כמכווץ כלי דם. הוא משמש ברפואה לטיפול בהתקפי מיגרנה חריפים (לעיתים בשילוב עם קפאין). שימוש רפואי של פטריית הארגוט החל במאה ה-16 כזרז לידה, בנוסף שימש כמונע דימומים בזמן ואחרי הלידה אך השימוש בו הופסק עקב אי ודאות לגבי המינון. ארגוטמין בודד לראשונה מפטריית ארגוט על ידי ארתור סטול סנדוז בשנת 1918 ושווק לראשונה באופן מסחרי בשנת 1921 כGynergen. המולקולה חולקת דמיון מבני עם מוליכים עצביים כגון סרוטונין, דופמין ואפינפרין ולכן יכולה להיקשר באופן אגוניסטי לקולטנים שונים. ארגוטמין גורם להיצרות של כלי הדם חוץ גולגולתיים דרך רצפטור 5-HT1B (serotonin receptor) ועל ידי כך גורם להקלה בתסמיני מיגרנה. ארגוטמין ניתן לעיתים לאחר לידה כדי למנוע דימום אך מופץ בעיקר כתרופת מרשם למיגרנות וזאת בשל פעילותו כמצר כלי דם פריפריאלי. תופעות לוואי הן בעיקר בשל פעולתו של הארגוטמין על קולטני דופמין 5-HT1A במינונים גבוהים ארגוטמין ידוע כגורם אפשרי לפקקת ורידים ותהליך גנגרנתי נמקי. תופעות לוואי אלה, יחד עם ירידה ביעילות בהשוואה לטריפטנים, יכולות להסביר מדוע ארגוטמין משמשת רק לעיתים רחוקות לטיפול במיגרנות. תופעות הלוואי כוללות גירוי דרכי העיכול, תעוקת חזה, התכווצות של הרחם, נזק לאנדותל, התכווצות כלי דם, ישנוניות, סחרחורות וכאבי ראש. בארצות הברית ארגוטמין מיוצר בשם המסחרי Cafergot טבליית Cafergot מכילה 2 מ"ג ארגוטמין יחד עם 100 מ"ג קפאין תערובת המאפשרת הקלה מיידית בכאבים מיגרניים. מדיה וקבצים בנושא ארגוטמין בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנגאור

אנגאור (ביפנית: アンガウル) הוא אי בפלאו שבאוקיינוס השקט. האי ממוקם בדרום קבוצת האיים העיקרית של פלאו ומהווה מדינה של פלאו. שטח האי הוא 8 קמ"ר ובו גרים 120 איש בשני כפרים, כאשר רובם בכפר נגרמאש שמהווה את בירת מדינת אנגאור ושאר האנשים בכפר רויס. האי תואר לראשונה על ידי אירופאים ב-1543 על ידי הספרדי רוי לופס דה וייאלובוס שהיה האירופאי הראשון שהגיע לפלאו. בשנת 1710 השתלטו הספרדים על האי ושלחו אליו מיסיונרים. שלטון הספרדים על האי הסתיים ב-1899 כאשר הם מכרו את האיים לגרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברו האיים לשליטת היפנים והם החזיקו באי עד למלחמת העולם השנייה. באי התקיימו קרבות רבים בין היפנים לאמריקאים כאשר בספטמבר 1944 כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים בקרב על אנגאור. עקב השלטון הצבאי היפני ההיסטורי באי, מדברים תושבי האי ברובם יפנית שהיא שפה רשמית במדינה, המקום היחידי מחוץ ליפן בו היפנית היא שפה רשמית. כלכלת האי התבססה בין 1909 ל-1954 על כריית פוספטים. כיום כלכלת האי מבוססת על תיירות ומוכרת בעיקר כמקום מומלץ לגלישת גלים. הגישה לאי אפשרית על ידי כלי שיט ועל ידי מטוסים קטנים שיכולים לנחות במסלול נחיתה יחיד הקיים באי, וששימש את הכוחות היפנים במלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא אנגאור בוויקישיתוף מידע על השפות מאתר webcitation ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייגו קלאטנהוף

דייגו קלאטנהוף (באנגלית: Diego Klattenhoff; ‏נולד ב־30 בנובמבר 1979) הוא שחקן קנדי. מוכר בזכות תפקידיו בתור מייק פבר בסדרה "הומלנד" ברשת Showtime, ובתור סוכן ה-FBI דונלד רסלר בסדרה "הרשימה השחורה" ברשת NBC. קלאטנהוף נולד בעיירה פרנץ' ריבר, נובה סקוטיה שבקנדה ועבר לטורונטו, אונטריו בגיל 19 כדי לפתח קריירת משחק. במשך מספר שנים עבד כברמן בזמן שלקח שיעורים בתיאטרון. אביו במקור מגרמניה שהתיישב בקנדה לפני שקלאטנהוף נולד. קלאטנהוף החל את דרכו בתחום המשחק כשחקן טלוויזיה בסדרות הקנדיות "ויסלר" ו-"At the Hotel" ובתפקיד קטן בסרט "נסיכות הקרח". לאחר שעבר לעבוד בארצות הברית הוא שיחק מספר פרקים בסדרת הדרמה הקומית "גברים על עצים". בשנים 2009–2010 גילם את מייק קלהאן בסדרת הדרמה הרפואית "מרסי" ברשת NBC. ב-2011 לוהק לסדרת הדרמה "הומלנד" ברשת שואוטיים, לתפקיד קצין המרינס מייק פבר, חברו הקרוב של ברודי. בשנת 2013 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הפשע "הרשימה השחורה" ברשת NBC בתור הסוכן הפדרלי דונלד רסלר. עוד ב-2013, השתתף בסרט הפעולה הבדיוני של גיירמו דל טורו "פסיפיק רים" בתפקיד יאנסי אחיו הגדול וטייס המשנה של רייל באקט. קלאטנהוף נשוי לאישה והוא שומר על פרטיותה מהתקשורת, ויש להם בן שנולד ב-2012. מדיה וקבצים בנושא דייגו קלאטנהוף בוויקישיתוף דייגו קלאטנהוף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דייגו קלאטנהוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייגו קלאטנהוף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דייגו קלאטנהוף, באתר AllMovie (באנגלית) דייגו קלאטנהוף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ז'רמי (עיר)

ז'רמי (בקריאולית האיטית: Jeremi) היא בירת מחוז גרנד'אנס שבדרום-מערב האיטי. העיר מבודדת יחסית משאר המדינה ונמצאת בקצה חצי אי טיבורון כ-300 ק"מ מהבירה פורט-או-פרנס. אוכלוסיית ג'רמי מנתה 34,788 איש לפי מפקד האוכלוסין של 2009. ב-1964 תושבי העיר הותקפו על ידי צבא האיטי וטונטון מקוט ונהרגו 27 איש. את העיר משמש שדה תעופה ז'רמי. לאחר רעידת האדמה בהאיטי שימש שדה התעופה כמקום הנחיתה העיקרי של כוחות הסיוע שהגיעו להאיטי. מדיה וקבצים בנושא ז'רמי בוויקישיתוף ז'רמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורי אברמוביץ'

יוּרִיִ גַארּיֶיבִיץ' אַבּרָמוֹבִיץ' (ברוסית: Юрий Гарриевич Абрамович; ‏15 בספטמבר 1935 – 28 בפברואר 2017) היה יהודי-רוסי, גיבור הפדרציה הרוסית (האות הוענק ב-1 במרץ 1996), בעל תואר טייס-הניסוי המכובד של ברית המועצות מ-14 באוגוסט 1981, שהשתחרר מן הצבא הסובייטי בדרגת לוטננט ראשון ב-1970. אברמוביץ' נולד והתגורר עד מלחמת העולם השנייה בחרקוב (באותה עת בברית המועצות. כיום באוקראינה). לאחר שמשפחתו ניצלה הודות לאווקואציה ב-1944 עבר יחד איתה לקייב שם סיים את בית הספר. ב-1959 סיים את לימודיו בהמכון לטייס של מוסקבה|מכון לטייס של מוסקבה כשבזמן הלימודים עסק בספורט דאונים ומטוסים במועדון המכון אותו סיים ב-1957. המשיך לטוס במועדון הטייס המרכזי הקרוי על שמו של ואלרי צ'קאלוב והשתתף במפגני אוויר בשנים 1958 ו-1961. בין השנים 1959 - 1963 היה המהנדס הראשי (לפי מקורות אחרים עוזרו) במכון לטיסות ניסיון בעיר ז'וקובסקי. ב-1965 סיים בית הספר לטייסי ניסוי. בין השנים 1965 - 1995 היה טייס ניסוי במפעל "דגל העמל" בעיר לוחוביצי באובלסט של מוסקבה. הטיס במסגרת ניסוי מיג-21, מיג-23, מיג-29 הצבאיים ודגמיהם השונים וכמו כן איל-103 רב-שימושי הקל. ב-7 באוגוסט 1971 נפלט בעקבות מצב חירום ממיג-23. על הטיסות הללו קיבל עיטור "גיבור הפדרציה הרוסית" ומדליית זהב. התגורר בעיר ז'וקובסקי ועבד כסגן מנהל מחלקת טיסות ניסוי באיגוד תעשייתי מוסקבאי לכלי טיס "מיג" במחלקת טיס.
ים בלינגסהאוזן

ים בלינגסהאוזן הוא ים שולי של האוקיינוס הדרומי, המשתרע לאורך הצד המערבי של חצי האי האנטארקטי, מערבית לארץ אלכסנדר, מזרחית לכף פלאיינג פיש שעל האי ת'רסטון, ודרומית לאי פיוטר הראשון (שם ה"ווסטוקיסטן" הדרומי). בדרום, ממערב למזרח, נמצאים "חוף אייטס", "חוף בריאן" ו"החוף האנגלי" (החלק המערבי של אנטארקטיקה המערבית. ממערב לכף פלאיינג פיש הוא מצטרף לים אמונדסן. שטחו של ים בלינגסהאוזן 487,000 קמ"ר ועומקו המקסימלי 4,470 מטרים. הים נקרא על שמו של אדמירל פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שחקר את האזור בשנת 1821. בשלהי תקופת הפלאוקן, לפני כ-2.15 מיליון שנים, נפל לים האסטרואיד אלטאנין. מכתש הפגיעה שיצר הוא המכתש היחיד הידוע בעולם באגן אוקייני עמוק. מדיה וקבצים בנושא ים בלינגסהאוזן בוויקישיתוף USGS Bellingshausen Sea map NASA Bellinghausen Sea satellite photo Bellinghausen Sea climatological low pressure system
בן ערובה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בן ערובה – אדם המוחזק בניגוד לרצונו בשבי במטרה לסחוט בן ערובה (סרט) – סרט פעולה/מותחן משנת 2005 בן הערובה – ספר של אסתר שטרייט-וורצל בני ערובה (סדרת טלוויזיה) – סדרת מתח ואקשן המשודרת בערוץ 10 בני ערובה יהודים ברומניה של אנטונסקו – בתקופת מלחמת העולם השנייה
בוגדן בוגדנוביץ'

האם התכוונתם ל... בוגדן בוגדנוביץ' (אדריכל) – אדריכל סרבי בוגדן בוגדנוביץ' (כדורסלן) – כדורסלן סרבי
אגם ונדה

אגם ונדה (באנגלית: Lake Vanda) הוא אגם בעמק רייט, אשר בארץ ויקטוריה, ביבשת אנטארקטיקה. האגם הוא כנראה גוף המים הגדול הטבעי בעל רמת המליחות השנייה הגבוהה ביותר על פני כדור הארץ העומדת על יותר מ-35%. האגם מכוסה בשכבת קרח של יותר משלושה מטר. מי האגם משוכבים ומליחות המים והטמפרטורה שלהם עולה עם עומק המים. האגם ניזון ממי הפשרת הקרחונים הזורמים בנהר אוניקס. עם הגברת הפשרת הקרחונים יש גידול בזרימת המים לאגם. מליחות האגם גבוהה יותר ממליחות אגם עסל (34.8%) שבג'יבוטי וים המלח (34.2%). אולם, מליחותו נופלת מגוף המים הקטן הנמצא באגם דון חואן (44%) הנמצא אף הוא בעמק רייט. שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון שבניו זילנד (שחקרה את האזור בין השנים 1958–1959). האגם נקרא על שמה של כלבה שמפקד משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה השתמש בה למשוך מזחלת במהלך המשלחת הבריטית לחקר צפון גרינלנד. מדיה וקבצים בנושא אגם ונדה בוויקישיתוף אגם ונדה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית אגם ונדה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
סויוז 7K-T

הסויוז 7K-T הייתה הגרסה המאוישת השנייה של חללית הסויוז ושימשה במשימות סויוז 12 עד סויוז 40 בשנים 1973-1981. בעקבות אסון סויוז 11 החללית תוכננה מחדש כך שתוכל לשאת 2 קוסמונאוטים בלבד אך עם חליפות החלל שלהם בכל שלבי המשימה, דבר שלא היה בגרסה הקודמת. במקומו של הקוסמונאוט השלישי הוסיפו מערכות קיום חיים נוספות. את הלוחות הסולאריים החליפו שתי סוללות שסיפקו חשמל ליומיים בלבד תוך יציאה מנקודת הנחה היה שהיא תקבל את החשמל מאחת מתחנת החלל שבה היא תעגון, אך במקרה של כישלון העגינה או סוג אחר של כישלון (דבר שקרה כמה פעמים) צוות החללית נאלץ לכבות את כל המערכות בחללית למעט מערכות התקשורת, קיום החיים והחדירה לאטמוספירה. את הלוחות הסולאריים החליפו שתי משושות שוט ארוכות. במשימות סויוז 13, סויוז 16, סויוז 19 וסויוז 22 שבהם החללית לא עגנה בתחנת חלל, השתמשו בדגם שונה של סויוז 7K-T שהיה לו לוחות סולאריים והוא נקרא סויוז 7K-TM. במשימות סויוז 13 וסויוז 22 הורכבה מצלמה מיוחדת במקום של מנגנון העגינה. במשימת סויוז 13 השתמשו במצלמת מערכת אוריון 2 במשימת סויוז 22 השתמשו במצלמת MKF-6. בשתי המשימות צילמו את הכוכבים ואת כדור הארץ. גרסה אחרת של הסויוז 7K-T נקראה סויוז 7K-T/A9 ושימשה לטיסה לתחנות החלל הצבאיות אלמאז. לגרסה הזאת הייתה אפשרות של שליטה מרחוק, מצנחים חדשים ועוד שינויים בלתי ידועים ומסווגים. קוסמוס 496 קוסמוס 357 קוסמוס 613 קוסמוס 656 סויוז 20 סויוז 12 סויוז 13 סויוז 14 סויוז 15 סויוז 16 סויוז 17 סויוז 18a סויוז 18 סויוז 19 (אפולו סויוז) סויוז 21 סויוז 22 סויוז 23 סויוז 24 סויוז 25 סויוז 26 סויוז 27 סויוז 28 סויוז 29 סויוז 30 סויוז 31 סויוז 32 סויוז 33 סויוז 34 סויוז 35 סויוז 36 סויוז 37 סויוז 38 סויוז 39 סויוז 40 אפולו-סויוז מדיה וקבצים בנושא סויוז 7K-T בוויקישיתוף סויוז 7K-T באתר Encyclopedia Astronautica חיים מזר, ‏סויוז 16 – לקראת טיסת אפולו סויוז, באתר "הידען", 14 בפברואר 2014
יאנאייר

יאנאייר (באוקראינית: Янейр, באנגלית: Yanair) היא חברת תעופה אוקראינית בין יעדים ברחבי אירופה ואסיה. החברה הוקמה בשנת 2012 והחלה לטוס בנתיב קייב - צ'רנוביץ, לאחר מכן פתחה עוד טיסות למספר יעדים. משרדיה הראשיים של החברה נמצאים בקייב ובסיס פעילותה הוא נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני. צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018: טיסת הבכורה של החברה בקו בין ויניצה לתל אביב תוכננה לדצמבר 2013, אך היא נדחתה למרץ 2014. החברה הפעילה במרץ ואפריל 2014 מספר טיסות בין ויניצה לנתב"ג, אך אלה נפסקו בגלל חוסר כדאיות כלכלית וחוסר הרצון של החברה להפעיל טיסות אלה. החל מ-9 ביולי 2017 החברה מפעילה טיסות סדירות בין נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני לנמל התעופה בן-גוריון, וטיסות עונתיות בין נמל התעופה הבין-לאומי אודסה לנמל התעופה בן-גוריון. מדיה וקבצים בנושא יאנאייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאנאייר "YanAir fleet".
בניגנו אקינו (השלישי)

בניגנו אקינו (השלישי) (8 בפברואר 1960 – 24 ביוני 2021) היה הנשיא ה-15 של הפיליפינים, שכיהן בתפקיד מ-30 ביוני 2010 עד יוני 2016. אמו הייתה הנשיאה לשעבר קורסון אקינו, ואביו, בניגנו אקינו הבן, היה מנהיג פוליטי שנרצח. אקינו (שכונה "נוינוי") נולד במנילה בירת הפיליפינים. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה במנילה, ויצא עם משפחתו לגלות בבוסטון בארצות הברית, עקב רדיפות של ממשלו של פרדיננד מרקוס. אקינו חזר לפיליפינים בשנת 1983, סמוך לאחר הירצחו של אביו, ועבד במשרות שונות בסקטור הפרטי. בשנת 1998 נבחר לבית הנבחרים בפיליפינים כנציג מחוז טרלק. נבחר בשנית בשנת 2001 ובשלישית בשנת 2004. משנבצר ממנו עקב מגבלות החוק להיבחר בפעם השלישית, התמודד ונבחר לסנט בשנת 2007. לאחר מות אמו, התמודד על תפקיד נשיא הפיליפינים (אנ'), על רקע רגשות האבל הלאומיים שסחפו את הפיליפינים על מותה. הבטיח ללחום בשחיתות בצמרת הפוליטית ולשקם את אמינות הממשל. בבחירות שנערכו ביוני 2010 ניצח לאחר שקיבל כ-42% מקולות הבוחרים. ב-30 ביוני 2010 הושבע, והחל לכהן כנשיא ה-15 של הפיליפינים. באוגוסט 2011 נועד אקינו עם מנהיג המורדים בדרום המדינה, מוראד איברהים, כדי לדון בדרכים להביא לסיום סכסוך הדמים בין הצדדים הנמשך זה כמה עשורים. באפריל 2012 פסק בית המשפט העליון בפיליפינים בהחלטה תקדימית כי אקינו יידרש לחלק את אחוזת המשפחה העצומה שלו ליותר מ-6,000 חקלאים ומשפחותיהם. בשנת 2013 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם, שפרסם המגזין TIME. בתחילת נובמבר 2013 הפציר אקינו באזרחי הפיליפינים לעזוב את האזורים המועדים לפורענות, על מנת שלא ייפגעו מטייפון האיאן. לאחר שהתבררו ממדי ההרס שזרעה הסופה, פנה בבקשת עזרה לקהילה הבינלאומית, והכריז על אסון לאומי במטרה להאיץ את מאמצי הסיוע לקורבנות הטייפון. במרץ 2014 היה שותף לגיבוש וחתימת הסכם שלום סופי עם קבוצת המורדים הגדולה במדינה, חזית השחרור האיסלאמית מורו (MILF), ששם קץ ל-45 שנות סכסוך אלים. ביוני 2016 סיים את כהונתו, לאחר שעל פי החוקה נבצר ממנו להתמודד על קדנציה שנייה. הוא הוחלף על ידי רודריגו דוטרטה. אקינו היה הנשיא הרווק הראשון בתולדות הפיליפינים. רווקותו היוותה נושא לדיון ציבורי במדינה, המייחסת חשיבות רבה לתא המשפחתי. היה מעשן כבד, שלא קיים את הבטחתו במערכת הבחירות לנשיאות להפסיק לעשן אם ייבחר לנשיא. נפטר ב-24 ביוני 2021. מדיה וקבצים בנושא בניגנו אקינו בוויקישיתוף סוכנויות הידיעות, הפיליפינים: בנינו אקינו הוא הנשיא החדש, באתר nrg‏, 8 ביוני 2010 טליה שחר‏, הפיליפינים: בנינו אקינו ה-3 הושבע לנשיא, באתר וואלה, 30 ביוני 2010 בניגנו אקינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בניגנו אקינו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בניגנו אקינו, באתר Discogs (באנגלית) עדי ערמון, אי-פי, אקינו הבן נבחר לנשיא הפיליפינים, באתר הארץ, 11 במאי 2010 סוכנויות הידיעות, אקינו: היום מתחילים להתגשם החלומות שלנו, באתר nrg‏, 30 ביוני 2010 AP, היסטוריה: נשיא הפיליפינים ומנהיג המורדים נועדו, באתר ynet, 5 באוגוסט 2011 הניו יורק טיימס, משפחתו של נשיא הפיליפינים תיאלץ לחלק קרקעות ל-6,000 איכרים, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2012 רויטרס, משלחות סיוע ראשונות מגיעות לאזורים מוכי האסון בפיליפינים, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2013 אי־פי ורויטרס, בתום 45 שנות סכסוך, נחתם הסכם שלום בפיליפינים, באתר הארץ, 27 במרץ 2014 קייט הודל, גרדיאן, נשיא הפיליפינים מחפש שידוך, באתר הארץ, 7 במרץ 2012 נשיא הפיליפינים: אם אפסיק לעשן, זה יפגע בכם, באתר ynet, 24 במאי 2010 רויטרס, ‏נשיא הפיליפינים לשעבר בניגנו אקינו הלך לעולמו בגיל 61, באתר מעריב אונליין, 24 ביוני 2021