laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כלי ירייה

כלי ירייה הוא אמצעי לחימה הפועל באמצעות שיגור קליעים או חצים קינטיים, אם על ידי חומר נפץ הודף (כמו אבק שרפה) ואם על ידי אמצעים מכניים (כגון לחץ אוויר או מיתר). לקליעים הנורים באמצעות כלי ירייה מסלול בליסטי. המושג נשק קל מתאר בדרך כלל כלי ירייה קטנים, הניתנים לנשיאה על ידי אדם אחד. קיימים גם כלי ירייה גדולים כמו תותחים ומרגמות. רקטות וטילים אינם כלי ירייה, שכן הם מונעים בכוח מנוע ולא נהדפים מתוך קנה; על אף שהם עשויים להיות משוגרים ממשגר, הוא איננו יורה אותם אלא רק מכוון אותם בהאצתם הראשונית. השימוש בכלי ירייה נועד לפגוע במטרות. על מנת לאפשר זאת, קיימים אמצעים שונים הנלווים לכלי הירייה. האמצעי הנפוץ ביותר לשם כך הוא כוונת, שלרוב מחוברת ישירות לכלי הירייה. הירי אל המטרות מבוצע באחת משתי דרכים: כינון ישיר – הקנה של כלי הירייה מכוון ישירות אל המטרה, עם סטייה קלה במידת הצורך על מנת לפצות על המסלול הבליסטי של הקליע. כינון עקיף (קרוי גם ירי תלול מסלול) – הקנה אינו מכוון ישירות אל המטרה. שיטת ירי זו מאפשרת פגיעה במטרות ללא קו ראייה בינן לבין הכלי היורה. שיטה זו מקובלת בעיקר בירי ארטילרי. היסטוריה של כלי הירי נשק קר משחולת תיאום כוונות הטיית ירי טווח אפס מדיה וקבצים בנושא כלי ירייה בוויקישיתוף כלי ירייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נשק חם, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תל אפק

ישנם שני אתרים בישראל המכונים תל אפק. האם התכוונתם ל... תל אפק (אנטיפטריס) – אתר ארכאולוגי הממוקם סמוך למעיינות נחל הירקון, בקרבת פתח תקווה תל אפק - אתר ארכאולוגי הממוקם בשמורת עין אפק, סמוך לקריית ביאליק אפקה (פירושונים)
קרלו ברגונצי

קרלו בֶּרְגוֹנְצִי (באיטלקית: Carlo Bergonzi;‏ 13 ביולי 1924 בוידאלנצו – 25 ביולי 2014) היה זמר אופרה איטלקי, שנחשב לאחד הטנורים המוערכים ביותר של התקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה. ביצע והקליט תפקידי בל קאנטו ווריזמו רבים, אך מעל לכל מזוהה הוא עם יצירותיות הבימתיות של ג'וזפה ורדי, לרבות יצירות מוכרות פחות של המלחין, שסייע ב"החייאתן". קולו של ברגונצי סווג כטנור ספינטו (ראו סיווג קולות הטנור). הוא ניחן במוזיקליות רבה, בחוש דרמטי ובפיסוק אלגנטי של המשפטים המוזיקליים. קרלו ברגונצי נולד בווידאלנצו הסמוכה לפארמה. הוא החל בלימודי השירה לאחר בחינה שעבר בגיל 14, אז, עוד כזמר בריטון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלא ברגונצי במחנה גרמני לשבויי מלחמה עקב פעילות אנטי־נאצית. בתום המלחמה שוחרר, שב לאיטליה, והחל בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון על שם אריגו בויטו בפארמה. את הופעת הבכורה שלו עשה ברגונצי בתפקיד שונאר (בריטון) באופרה לה בוהם מאת פוצ'יני בעיר קטניה שבסיציליה, ב־7 באוגוסט 1947, כשהיה בן 23. בהמשך הופיע בתפקידי בריטון אחרים בכמעט 20 אופרות שונות. לאחר אימונים מחודשים של קולו, עשה ברגונצי את הופעת הבכורה שלו כטנור בשנת 1951 בתפקיד הראשי באופרה אנדראה שנייה מאת אומברטו ג'ורדאנו. באותה השנה, ערכה רשת הרדיו הארצית של איטליה "RAI" בשיתוף עם ברגונצי סדרת הפקות של אופרות פחות מוכרות של ורדי, לציון חמישים שנה למות המלחין. בשנת 1953 הופיע ברגונצי לראשונה בבית האופרה "לה סקאלה" במילאנו בהופעת הבכורה של האופרה "מאזאניילו" מאת יאקופו נאפולי בתפקיד הראשי. באותה שנה הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד אלווארו באופרה "כוחו של גורל" מאת ורדי. בשנת 1955 הופיע לראשונה באמריקה ב־"Lyric Opera of Chicago" ובשנה שלאחר מכן הופיע ב"מטרופוליטן אופרה". ב־1962 הופיע לראשונה ב"קובנט גארדן" שוב בתפקיד אלווארו. ב־1966 הופיע בתפקיד קאניו באופרה "ליצנים" מאת רוג'רו ליאונקוואלו תחת שרביטו של הרברט פון קאראיין. בניצוחו של קאראיאן אף הוקלטה האופרה. הקלטה זו נחשבת עד היום להקלטת מופת היסטורית. ברגונצי המשיך לשיר בשנות השבעים בבתי האופרה החשובים בעולם ובשנות השמונים התמקד יותר ברסיטלים. בשנת 1996 השתתף ברגונצי בערב גאלה שנערך לציון 25 שנים של ג'יימס לוויין כמנצח במטרופוליטן. את הופעת הפרידה הרשמית שלו נתן ברגונצי ב־17 באפריל באותה שנה ב"קרנגי הול". עם זאת, משכה עניין רב הודעה כי ברגונצי עתיד לשיר ־ב-3 במאי 2000 את התפקיד הראשי באופרה "אותלו" מאת ורדי בביצוע קונצרטי (כלומר, ללא בימוי), במיוחד בהתחשב בעובדה שלא ביצע תפקיד זה על הבמה מעולם. ברגונצי לא הצליח לסיים את ההופעה וזמר מחליף הוזמן להמשיכה. הקלטות פיראטיות של החזרה הגנרלית מראות כי קולו של ברגונצי נותר "רענן" יחסית לגילו אז, 75. לאחר פרישתו היה ברגונצי רוב זמנו במלון "I due Foscari" בבּוּסֶטוֹ, שבו נמצאת אף ה"אקדמיה וֶרדיאנה". ברגונצי אף עסק בהדרכת זמרים רבים, המפורסם שבהם הוא סלווטורה ליצ'יטרה. מדיה וקבצים בנושא קרלו ברגונצי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרלו ברגונצי קרלו ברגונצי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרלו ברגונצי, באתר AllMusic (באנגלית) קרלו ברגונצי, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרלו ברגונצי, באתר Discogs (באנגלית) קרלו ברגונצי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרלו ברגונצי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שרי

האם התכוונתם ל... שֶׁרִי (יין מחוזק) (Sherry) – משקה יין מחוזק מספרד חומץ שֶׁרִי – חומץ בן יין העשוי משרי ומיוצר בספרד שֶׁרִי הרינג (Cherry Heering) – מותג ליקר דובדבנים של חברת פיטר הרינג עגבניית שֶׁרִי (Cherry tomato) – זן של עגבנייה שֶׁרִי הוצאה לאור – הוצאת ספרים ישראלית שְׁרִי (תואר) (אנ') (Shri) – תואר כבוד בהודו שְׁרִי 420 (Shree 420) - שמו המקורי של סרט הקולנוע ההודי "הנודד" (1955) אישים: שָׂרָי – שמה המקורי של שרה אמנו שֶׁרִי (זמרת) – זמרת ומדבבת ישראלית ולרי שָׁרִי – מרים משקולות בלארוסי קונור שרי – שחקן אמריקאי ראובן שָׁרִי – איש ציבור ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא שרי צ'רי (פירושונים) סרי (פירושונים) מ-Cherry באנגלית שפירושה דובדבן, הן למוצרים שמבוססים על דובדבנים, והן בהשאלה לדברים שגודלם או צורתם מזכירים דובדבן. אתר שרי הוצאה לאור sherrypub.co.il
FLOPS

פלופס (FLOPS - Floating Point Operations Per Second, פעולות נקודות צפות לשנייה) היא יחידת מידה לעוצמתם של מחשבים העוסקים בעיבודים עתירי חישוב, ובפרט עיבודים מדעיים, שבהם נעשה שימוש נרחב בפקודות נקודה צפה. בפרט מקובלת יחידה זו למדידת עוצמתם של מחשבי-על. היחידה מודדת את כמות הפעולות בנקודה צפה שמבצע המחשב בשנייה. פלופס היא יחידת המידה הבסיסית, ובדרך כלל נעשה בה שימוש בצירוף תחילית המציגה מיליון יחידות (מגה), מיליארד יחידות (גיגה) וכך הלאה. ביוני 2019 השיג המחשב האמריקאי Summit את עוצמת החישוב החזקה ביותר והוכרז כמחשב המהיר בעולם עם שיא של 148.6 פטהפלופס. הוא איבד את מקומו לפוגקו עם יכולת עיבוד של 442.01 פטהפלופס. נכון ל-2023 Frontier (אנ') הוא המהיר ביותר עם יכולת עיבוד של 1,102.00 פטהפלופס. טופ500 - דירוג 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם בוחן ביצועים ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משגר

האם התכוונתם ל... משגר לוויינים וחלליות – עצם בעל מנוע רקטי שנועד לשאת לוויינים או חלליות לחלל. רקטה – עצם בעל מנוע רקטי חסר מערכת הנחיה. המונח מתאר בדרך כלל כלי נשק לטווח של עד עשרות קילומטרים. טיל – עצם בעל מנוע רקטי המכיל מערכת הנחיה. המונח מתאר בדרך כלל כלי נשק. כן שיגור – מתקן שממנו משוגר משגר לוויינים וחלליות. משגר טילים – מתקן לשיגור טילים. משגר רקטות – מתקן לשיגור רקטות. משגר חומר – טכנולוגית מדע בדיונית לצורך טלפורטציה המוכרת מהסדרה מסע בין כוכבים
מירטילוס

מירטילוס (ביוונית: Μυρτίλος), דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנו של הרמס, הרכב של המלך אוינומאוס. מירטילוס שוחד על ידי פלופס (לפי גרסה אחרת, על ידי היפודאמיה) כדי לחבל במרכבה של אוינומאוס ולאפשר את ניצחונו של פלופס בתחרות מרכבות כשהפרס על ניצחונו של פלופס היה ידה של היפודאמיה, בתו של אוינומאוס. לפי המסופר פלופס הבטיח למירטילוס מחצית מהמלכות שיירש מאוינומאוס אם יזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת הבטיח פלופס למירטילוס גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות במרכבה של אוינומאוס וזו התפרקה במהלך המירוץ. לפי גרסה אחת, המלך הזועם הרג את מירטילוס ולפי גרסה אחרת המלך נהרג בנפילתו, אבל כשמירטילוס ניסה לתנות אהבים עם היפודאמיה (אולי בהתאם לשוחד שהובטח לו), האחרונה רצה בבכי אל פלופס ופלופס זרק את מירטילוס לתוך הים. בעודו טובע קילל מירטילוס את פלופס ואת צאצאיו. הים סירב לקבל את מירטילוס וגופתו נפלטה אל החוף וממנה צמח שיח ההדס. ההדס ביוונית קרוי Myrtus, שם שנגזר משמו של מירטילוס, Myrtilus. מדיה וקבצים בנושא מירטילוס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוינומאוס

אוינומאוס (יוונית עתיקה: Οἱνόμαος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך אולימפיה, בנו של ארס ואביה של היפודאמיה. היפודאמיה היפה זכתה למחזרים רבים, אך אביה, שלא רצה להשיא אותה (בגלל נבואה אותה קיבל, שחתנו יהרוג אותו), העמיד תנאי: רק מי שינצח אותו במירוץ מרכבות יזכה בידה ואילו המפסיד במירוץ צפוי למוות. ברשותו של אוינומאוס היה צמד סוסים משובחים שקיבל מאביו, האל ארס, לכן מחזרים רבים מצאו את מותם כשאוינומאוס נותר בלתי מנוצח. פלופס שרצה בהיפודאמיה וקיבל בעצמו צמד סוסים משובחים מפוסידון, פנה בהסתר לרכב של אוינומאוס, מירטילוס והבטיח לו את מחצית המלכות שיירש לאחר מות אוינומאוס, אם יזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת פלופס אף הבטיח לו גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. בגרסה נוספת היפודאמיה היא זו שהתאהבה בפלופס וסידרה את שיחוד מירטילוס. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות ברכב של אוינומאוס וכך זכה פלופס בתחרות ובהיפודאמיה. לפי גרסה אחת אוינומאוס נהרג כשנפל מהמרכבה המתפרקת ולפי גרסה אחרת זעם על הרכב שלו והרג אותו. מנהג המשחקים האולימפיים התחיל באולימפיה לזכרו של אוינומאוס ועל פי גרסה אחרת, לזכר ניצחונו של פלופס. מדיה וקבצים בנושא אוינומאוס בוויקישיתוף
פלופס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... FLOPS – יחידת מידה לעוצמת מחשבים. פלופס (Pelops) - דמות מהמיתולוגיה היוונית, בן טנטלוס. פלופס – דמות מהמיתולוגיה היוונית, בן אגממנון. פלופס (מלך ספרטה) – מלך ספרטה
יוזף מטיאס האואר

יוזף מטיאס האואר (גרמנית: Josef Mattias Hauer‏; 19 במרץ 1883 - 22 בספטמבר 1959) היה מלחין אוסטרי ותאורטיקן מוזיקה. עיקר פרסומו בא לו מפיתוח שיטת הלחנה בכל שנים עשר הטונים, ללא תלות בארנולד שנברג ושנים לפניו. האואר נולד בוינר נוישטאדט ומת בווינה. השכלתו המוזיקלית המוקדמת כללה סיטאר, צ'לו, ניצוח מקהלה ועוגב, אבל לא כללה, כמסתבר, תאוריה וקומפוזיציה, שכן האואר הציג את עצמו כאוטודידאקט. בשנת 1918 פרסם את עבדתו הראשונה בתאוריה של המוזיקה (תאוריית גון-צלילים, מבוססת על זו של גתה, ובאוגוסט 1919 המציא את השיטה שלו לחיבור מוזיקה בשנים עשר טונים. טכניקות ההלחנה של האואר מגלות גיוון יוצא מן הכלל, החל בטכניקות של אבני בניין לשיטות המשתמשות בסדרת אקורדים, שמקורה בשורת שנים עשר הטונים ("מלוס"). למעשה, שיטות ההלחנה שלו משתנות כמעט מיצירה ליצירה. 44 מה שמכונה "טרופ'ס" והשימוש שעושים בהם בקומפוזיציה ("trope-technique") מהותיים לשיטות שנים עשר הטונים של האואר. בניגוד לשורת שנים עשר הטונים שמכילה רצף קבוע של שנים עשר טונים, טרופ מורכב משני הקסאכורדים משלימים, שאין בהם רצף טונים קבוע. הטרופים משמשים לעיון בשיטת שנים-עשר הטונים מבחינת המבנה והמרווח. כתיבתו של האואר הייתה פורייה, הן במוזיקה והן בתיאור שיטותיו, עד 1938, כשהנאצים צירפו את המוזיקה שלו לרשימה של מוזיקה מנוונת. הוא השכיל לשמור על פרופיל נמוך ונשאר באוסטריה כל שנות מלחמת העולם השנייה, בלי לפרסם דבר; אבל גם לאחר המלחמה הייתה תנובת פרסומיו זעומה, אם כי כתב, קרוב לוודאי, כמה מאות יצירות, שנשארו בכתב יד. משנות ה-20' השתמשו כמה סופרים בדמותו של האואר כמודל, למשל ב-"Die Sonnenmelodie" של אוטו שטוסל וב"ורדי" של פרנץ ורפל (מטיאס פישבק). עוד נמצא שהוא שימש - יחד עם ארנולד שנברג ותאודור אדורנו - גם כמודל לדמותו של אדריאן לוורקין ברומן "דוקטור פאוסטוס" של תומאס מאן. באחרית ימיו דיבר האואר על מאן, כמו גם על אדורנו, במרירות רבה, כיוון שהרגיש שהשניים לא הבינו אותו נכונה. אדורנו כתב על האואר, אבל בנימת זילזול, כל יצירותיו הרבות של האואר לאחר 1940 כונו "Zwölftonspiel" או "Zwölftonmusik" (משחק שנים עשר הטונים, או מוזיקת שנים עשר הטונים). מדיה וקבצים בנושא יוזף מטיאס האואר בוויקישיתוף יוזף מטיאס האואר, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט יוזף מטיאס האואר, באתר AllMusic (באנגלית) יוזף מטיאס האואר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוזף מטיאס האואר, באתר Discogs (באנגלית)
אואנומאוס

אואנומאוס מגדר (ביוונית: Οἰνόμαος ὁ Γαδαρεύς‏; המאה ה-2 לספירה) היה ציניקן בתקופה הרומאית המאוחרת. אואנומאוס היה תושב העיר גדר בה התקיימה קהילה הלניסטית. שמו נזכר בכרוניקות של הירונימוס וגאורגיוס סינקלוס כפילוסוף חשוב. ידוע בעיקר בשל כתיבתו כנגד האורקלים המופיעים בכתבי אוזביוס מקיסריה. היו חוקרים שהציעו לזהותו עם אבנימוס הגרדי המוזכר בדברי חז"ל בתלמוד ובמדרשים כפילוסוף המיודד עם רבי מאיר וחכמים נוספים כרבן גמליאל ואבא יוסף הבנאי. על אף שהצעה זו אינה בלתי אפשרית אין לה הרבה מקורות מובהקים המשכנעים בצדקתה[דרוש מקור]. על פי סודא אואנומאוס כתב מספר כתבים פילוסופיים: על הציניות (Περὶ Κυνισμοῦ) רפובליקה (Πολιτεία) הפילוסופיה על פי הומרוס (Περὶ τῆς καθ' Ὅμηρον φιλοσοφίας) על קראטס ודיוגנס (Περὶ Κράτητος καὶ Διογένους) יוסף גייגר, אתונה דסוריה: על אנשי-רוח יוונים בגדרה, קתדרה, לה (תשמ"ה), עמ' 11–12. Donald R. Dudley ,A History of Cynicism, London (1937) p. 162. צבי גרץ. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד טוביהו

דוד טוביהו (20 בנובמבר 1898 – 1975), היה ראש העירייה הראשון של באר שבע אחרי הקמת מדינת ישראל. נולד ליוסף טאובה בעיירה ז'ולקיב שבגליציה המזרחית, אז חלק מהקיסרות האוסטרו-הונגרית. בשנת 1917 החל בלימודי משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת למברג ועלה לארץ ישראל ב-1920. בתחילה עסק בבניין וסלילת כבישים בגליל. על פי בקשתו של דוד בן-גוריון הגיע בסוף 1948 לבאר שבע ועמד בראש המועצה הממונה, כמו כן שימש כמנהל "סולל בונה" בדרום הארץ. בפברואר 1950 נתמנה טוביהו לראשות עיריית באר שבע. תרומותיו הגדולות לפיתוחה של העיר כללו הקמת תשתיות של מים וחשמל, בניית שיכונים, וסלילת כבישים. טוביהו הקדיש חלק ניכר מזמנו ותשומת לבו לילדי העיר ולחינוכם, ויזם את בנייתם של בתי-ספר רבים בבאר שבע. במהלך כהונתו יצא בשנת 1958 בשליחות ההסתדרות לארצות הברית. עם פרישתו מראשות העירייה בשנת 1961 הקדיש טוביהו את עיקר מרצו להקמת "המכון להשכלה גבוהה בנגב", שהפך לימים לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן שימש כחבר מועצת המנהלים וסגן יו"ר של חברת החשמל ומשנת 1964 שימש כראש מינהל מקרקעי ישראל במחוז תל אביב. בשנת 1971 זכה להניח את אבן הפינה לקמפוס החדש של האוניברסיטה בבאר שבע. טוביהו נשא לאישה את לאה בת ראובן רוטברט ולשניים נולדו שני ילדים - רינה ודן. דוד טוביהו נפטר בעיר מגוריו באר שבע, ונקבר במושב ירקונה. בשנת 1964 זכה לאזרחות כבוד של העיר באר שבע וב-1973 הוענק לו התואר "עמית כבוד" מטעם אוניברסיטת באר שבע. על שמו תיכון מקיף בעיר וכן הארכיון לתולדות באר שבע והנגב באוניברסיטת בן-גוריון. כמו כן, אחד מצירי התחבורה הראשיים בעיר נקרא על שמו. דוד טוביהו, "כך נגיע ל-160,000 נפש", בתוך: הנדסה ואדריכלות, מאי-יוני 1961. מדיה וקבצים בנושא דוד טוביהו בוויקישיתוף אתר ארכיון טוביהו לתולדות באר-שבע והנגב באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב דוד תדהר (עורך), "דוד טוביהו (טאובה)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4541 יהושע בראון וחיה לוסקי, ‏הארכיון לתולדות ההתיישבות בנגב על-שם דוד טוביהו, קתדרה 20, יולי 1981 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה תגר

אריה (ליאו) תגר (1900 – 24 במרץ 1967) היה פעיל ציוני בלטביה ולאחר מכן בדרום אפריקה. ראש עיריית אשקלון בשנים 1956–1965. נולד ברזקנה שבלטביה לאל-חנן ודבורה. למד בבית ספר תיכון בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטת מוסקבה, ממנה קיבל תואר במשפטים. בשנים 1915 - 1921 היה חבר מרכז "צעירי ציון" בריגה. בשנים 1922–1924 ייסד וערך את העיתונים היידיים "אונזער וועג" ו"דער וועג" בריגה. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל והתיישב בראשון לציון, שם היה פעיל ציבור וכיהן כחבר המועצה המקומית. כעבור שנה היגר לדרום אפריקה, שם היה פעיל ציוני מרכזי. היה יושב ראש המפלגה הציונית-סוציאליסטית, חבר הפדרציה הציונית בדרום אפריקה (מ-1947 עד 1952 סגן יושב ראש הפדרציה), ויושב-ראש המגבית המאוחדת. בשנת 1952 חזר לישראל. היה חבר ההנהלה העולמית של קרן היסוד, חבר הוועד הפועל הציוני וציר בקונגרסים הציוניים. תפקידו כסגן יושב-ראש הסניף של הפדרציה הדרום אפריקאית בישראל וכחבר מועצת המנהלים של אגודת אפרידר, שבנתה את שכונת אפרידר באשקלון, הביא אותו לעיר, ובשנת 1956 מונה לראשות העירייה מטעם מפא"י, משום שלא היו מועמדים מקומיים לבחירות, אחרי מותו הפתאומי של ראש העיר הקודם. בבחירות של 1959, הוא נבחר כראש עיר בידי התושבים. לזכות תגר נזקף איחוד חמש שכונות העיר הראשונות, פיתוחן והרחבתן לעיר. בית הספר "אורט הנרי רונסון" באשקלון נקרא בעבר על שמו ("תגר"). באפריל 2008 החליטה עיריית אשקלון לקרוא לשדרה בעיר על שמו. בשנת 1930 נשא תגר את עליזה-גרונה, בתו של צבי הירשפלד, מייסד משק רוחמה. אמה של עליזה תגר, ברכה, הייתה בתו של חיים יעקב קרישבסקי. בתם של אריה ועליזה תגר, דבורה, נישאה לאורי שינוק. ספר לטביה חמישים שנות ציונות בדרום אפריקה בטי לוי, שדרה על שמו של אריה תגר(הקישור אינו פעיל), Ashkelon-News.co.il מי אתה, מר תגר?, מעריב, 6 באוגוסט 1964, המשך "אריה תגר", עיתון "דבר", 26 במרץ 1967 אישים ומוסדות, הצופה, 23 באוקטובר 1953 אריה תגר - ראש עירית אשקלון, חרות, 12 באפריל 1956
1963 בקולנוע

ערך מורחב – 1963 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הסרט הטוב ביותר - טום ג'ונס שחקן ראשי - סידני פואטייה - (חמש נזירות וגבר אחד) שחקנית ראשית - פטרישה ניל - (האד) 16 במרץ – צ'רלי בוזגלו, שחקן קולנוע ותיאטרון, שדרן רדיו ועורך דין ישראלי 16 במרץ – קווין סמית', שחקן קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי (נפטר ב-2002) 27 במרץ – קוונטין טרנטינו, במאי, שחקן ותסריטאי אמריקני 11 במאי – נטשה ריצ'רדסון, שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגליה (נפטרה ב-2009) 25 במאי – מייק מאיירס, שחקן וסטנדפיסט קנדי 9 ביוני – ג'וני דפ, שחקן אמריקני 15 ביוני – הלן האנט, שחקנית אמריקנית 30 באוגוסט – מארק סטרונג, שחקן קולנוע אנגל 18 בדצמבר – בראד פיט, שחקן ומפיק אמריקני 27 בינואר – ג'ון פארו, במאי קולנוע 12 בדצמבר – יסוג'ירו אוזו, במאי קולנוע ותסריטאי יפני (נולד ב-1903) הציפורים 1962 בקולנוע 1963 1964 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1963 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1961 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יגאל זריהן

יגאל זריהן (נולד ב-22 ביוני 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה בעיקר עם מכבי עירוני אשדוד. זריהן גדל במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובשנת 1987 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון שהייתה ממוקמת בליגה ב' והגיע עימה עד לליגת העל, בה שיחק 4 עונות במדים הצהובים. במהלך הקריירה שלו כבש זריהן 111 שערים (31 בליגה הבכירה) במדי עירוני אשדוד, והוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים. אוהדי הקבוצה נהגו לכנותו "יגאל טורבו" בשל מהירותו היוצאת דופן. לאחר איחוד הקבוצה עם הפועל אשדוד בשנת 1999, שיחק עונה אחת במדי הקבוצה המאוחדת מועדון ספורט אשדוד, ובשנת 2000 עבר להכח רמת גן. לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן זריהן במשך ארבע עונות במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ובשנת 2008 הוביל את קבוצת הנוער לזכייה בגביע המדינה לנוער. לאחר מכן אימן את קבוצות הנוער של הפועל רעננה והפועל אשקלון. בנובמבר 2019 מונה זריהן למאמן קבוצת נעוריו שהוקמה מחדש, מכבי עירוני אשדוד מליגה א'. מאז חודש אוגוסט 2021, מאמן זריהן את קבוצת הנשים מכבי פנתרות אשדוד. זריהן נשוי למטי ולהם ארבעה ילדים. שניים מהם כדורגלנים. הבכור ניב זריהן, כדורגלן מקצועי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל תל אביב ועמית זריהן המשחק בעמדת הקשר בבית"ר אשדוד. מדיה וקבצים בנושא יגאל זריהן בוויקישיתוף יגאל זריהן, באתר Transfermarkt צמד וסיכוי. זריהן, מעריב 31 במרץ 1991 באופן רשמי: יגאל זריהן מונה למאמן עירוני אשדוד, באתר "אשדודנט", 3 בנובמבר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עידן שריקי

עידן שריקי (נולד ב–30 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי. שריקי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד והיה שותף להעפלה ההיסטורית שלה לליגה הראשונה בעונת 1997/98. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בצה"ל ולא מצא את מקומו בסגל של קבוצת הבוגרים, שיחק בליגה ב' במכבי קריית עקרון. בשנת 2002 עבר בהשאלה למכבי יבנה, וב-2003 חזר לאשדוד. בה הפך לשחקן מוביל בחודש יולי 2011 חתם שריקי לשנתיים בקבוצת גורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית, אולם הושאל לאשדוד בטרם שיחק משחק ליגה אחד במדיה, עקב קשיי התאקלמות. ב-3 ביולי 2012 חתם על חוזה לשלוש עונות במכבי נתניה תחת הדרכתו של טל בנין. ב-17 בינואר 2013 הושאל שריקי למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 0–2 בדרבי מול הפועל פתח תקווה. שריקי כבש 10 שערי ליגה בחצי עונה, וסייע למכבי פתח תקווה להעפיל בחזרה לליגת העל. לקראת עונת 2013/2014 חזר למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגת הלאומית, והיה שותף לחזרתה בסיום העונה לליגת העל ולהעפלתה לגמר גביע המדינה. ב-15 בינואר 2015 חתם בעירוני קריית גת מהליגה הלאומית. ב-14 ביוני 2015 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית ובתום העונה עלה איתה לליגת העל כאשר כבש 18 שערים וסיים כמלך השערים של הקבוצה באותה עונה. ב-12 ביולי 2016 חתם בבני לוד מהליגה הלאומית. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל מרמורק מליגה א'. ב-29 במאי 2018 הוצג כשחקן הפועל אדומים אשדוד מליגה א'. בשנת 2021 עבר לעירוני גדרה מליגה ב'. בעונת 2021/2022 מונה לעוזר מאמן בהפועל אדומים אשדוד. בדצמבר 2021 מונה למאמן הקבוצה במקומו של רוני אוואט שהתפטר, ביחד עם יאיר אזולאי . במרץ 2022 הוביל את הקבוצה לפלייאוף עליון. בסיום העונה סיים את תפקידו. בעונת 2023/24 חזר לשחק בקבוצת בית"ר גן יבנה מליגה ג'. מדיה וקבצים בנושא עידן שריקי בוויקישיתוף עידן שריקי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עידן שריקי, באתר Transfermarkt עידן שריקי, באתר Soccerway עידן שריקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt משה בוקר, רכבת ההרים של עידן שריקי, באתר וואלה!, 14 בדצמבר 2006 אביחי דלאל, בנשף הסיום: אדומים אשדוד הציגה שישה שחקני רכש, באתר דאבל פס, 30 במאי 2018 רז זהבי ופאדי מוסטפא, ‏הפעם זה סופי: אוואט התפטר מאדומים אשדוד, באתר ערוץ הספורט, 7 בדצמבר 2021 חיים לוי יאמן את רמה"ש, יניב לביא יהיה עוזרו, באתר ynet, 26 בינואר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרניץ

תרניץ (בגרמנית: Ternitz) היא עיר בדרום מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה, במחוז נוינקירכן. שטחה משתרע על 65.32 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה כ-15 אלף תושבים נכון ל-2012. בתקופה הרומית העיר הייתה חלק מפרובינציית נוריכום. היישוב הוזכר לראשונה ב-1352, אך זכויות עיר התקבלו רק בשנת 1948. תרניץ נמצאת באזור אינדוסטריפירטל, אחד מאזוריה של אוסטריה תחתית. העיר נמצאת בגובה 398 מטר ושטחה משתרע על 65.2 קמ"ר, כ 56.32 אחוז מהשטח מכוסה יער. את העיר מרכיבות 21 שכונות. נכון ל-2012, ראש העיר של תרניץ הוא רופרט דווראק מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SPÖ). במועצת העיר ישנם 37 מושבים. מדיה וקבצים בנושא תרניץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תרניץ
אצטדיון פאנאתינאיקו

אצטדיון פאנאתינאיקו (ביוונית: Παναθηναϊκό στάδιο) המכונה גם הקאלימארמארון (יוונית: Καλλιμάρμαρο, "יפה השיש") באתונה שביוון, הוא האצטדיון המרכזי היחיד בעולם שנבנה כולו בשיש לבן. השיש הובא מהר פנטליקון. האצטדיון שימש ביוון העתיקה כאתר המשחקים הפאן-אתנאיים, שנערכו לכבוד האלה אתנה. בתקופה הקלאסית של יוון היה האצטדיון בנוי עץ. בשנת 329 לפנה"ס הקים ליקורגוס את אצטדיון השיש, והוא הורחב על ידי הרודס אטיקוס בשנת 140 לספירה, על מנת שיוכל להכיל 50,000 צופים. שרידי האצטדיון העתיק נחשפו בשנת 1870 והאצטדיון שוקם מחדש בשנת 1895 על מנת לשמש כאצטדיון אולימפי במשחקים האולימפיים הראשונים בעת המודרנית בשנת 1896. שיקום האצטדיון נערך במימונו של ג'ורג' אברוף (ועל כן פיסלו מוצב בכניסה לאצטדיון), על פי תוכניות של האדריכלים אנאסטאסיוס מטאקסס וארנסט זילר, ויש בו מושבים ל-80,000 צופים. האצטדיון נבנה על פי מידותיו העתיקות, ולא בהתאם לסטנדרטים מודרניים שטרם נוסחו בעת שיקומו. האצטדיון ממוקם בין הגבעות של ארדטוס ואגרה. כיום משמש האצטדיון לטקסים רשמיים ולחגיגות הנערכות לאחר ניצחונות של קבוצות יווניות. בשנת 1997 שימש האצטדיון לטקס הפתיחה של אליפות האתלטיקה העולמית. במהלך אולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 2004 שימש האצטדיון את תחרויות הירי בחץ וקשת, וכן שימש כנקודת הסיום של ריצות המרתון לגברים ולנשים. בשנת 2011 נערך באצטדיון טקס פתיחת "הספיישל אולימפיקס", הטורניר האולימפי לבעלי מוגבלויות שכליות שהתקיים באתונה. אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון פאנאתינאיקו (ביוונית ובאנגלית) אצטדיון פאנאתינאיקו, ברשת החברתית פייסבוק אתר אולימפיידת אתונה 2004
היפודאמיה

היפודאמיה (ביוונית: Ιπποδάμεια) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בתו של אוינומאוס מלך אולימפיה, אשת פלופס ואם התאומים אטראוס ותיאסטס. מקור השם היפודאמיה הוא מיוונית עתיקה. הוא מורכב משתי מילים: "היפוס" (ἵππος) - סוס "דמיה" (δάμα) - אילוף, שליטה לפיכך, ניתן לפרש את השם היפודאמיה כ"מרסנת הסוסים" או "שולטת בסוסים". היפודאמיה היפה זכתה למחזרים רבים, אולם אביה, שלא רצה להשיא אותה, העמיד תנאי שרק מי שינצח אותו במירוץ מרכבות יזכה בידה. המפסיד במירוץ היה צפוי למוות. ברשותו של אוינומאוס היה צמד סוסים משובחים שקיבל מאביו, האל ארס, לכן מחזרים רבים מצאו את מותם ואוינומאוס נותר בלתי מנוצח. פלופס שרצה בהיפודאמיה וקיבל בעצמו צמד סוסים משובחים מפוסידון, מתנת תודה על כך שהיה המאהב שלו, פנה בהסתר לרכב של אוינומאוס, מירטילוס. הוא הבטיח לו את מחצית המלכות שיירש לאחר מות אוינומאוס, במידה ויזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת הבטיח לו גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. בגרסה נוספת היפודאמיה היא זו שהתאהבה בפלופס וסידרה את שיחוד מירטילוס. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות ברכב של אוינומאוס וכך זכה פלופס בתחרות ובהיפודאמיה. לפי גרסה אחת אוינומאוס נהרג כשנפל מהמרכבה המתפרקת ולפי גרסה אחרת זעם על הרכב שלו והרג אותו. היפודאמיה ילדה לפלופס ארבעה בנים, התאומים אטראוס ותיאסטס, פיתאוס ואלקתואוס. לפלופס היה בן נוסף, עלם יפה בשם כריסיפוס, בנה של הנימפה אקסיוכה. היפודאמיה חששה שפלופס יוריש את הממלכה לכריסיפוס, לכן הסיתה את בניה, אטראוס ותיאסטס, להרוג את כריסיפוס. השנים הטילו את כריסיפוס אל מותו לתוך באר (קיימות גרסאות נוספות לגבי מותו, אונס ורצח שביצע בו המחנך שלו או התאבדות בגלל האונס). פלופס בתגובה גירש את הרוצחים ואת אמם והם מצאו מקלט במיקנה. היפודאמיה תלתה עצמה על עץ. האסטרואיד 692 Hippodamia (אנ') שהתגלה על ידי מקס וולף ואוגוסט קופף ב-1901, נקרא על שמה. מדיה וקבצים בנושא היפודאמיה בוויקישיתוף (692) Hippodamia In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_693. ISBN 978-3-540-29925-7.