laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'ספיק (וירג'יניה)

צ'ספיק (באנגלית: Chesapeake) היא עיר עצמאית במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של 2010, בעיר הוא 222,209 תושבים. צ'ספיק כלולה במטרופולין אזור "האמפטון רודס" בדרום מזרח המדינה. צ'ספיק הוקמה ב-1919 ונקראה "צפון נורפוק", והוכרזה כעיר עצמאית תחת השם צ'ספיק בשנת 1963. ברזיל ז'וינווילי, ברזיל מדיה וקבצים בנושא צ'ספיק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ספיק (באנגלית) צ'ספיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Far Cry 4

Far Cry 4 (בתרגום חופשי: זעקה רחוקה 4) הוא משחק מחשב מסוגת יריות בגוף ראשון, ובסוגת משחקי עולם הפתוח. המשחק פותח ברובו על ידי אולפני יוביסופט מונטריאול. המשחק יצא לפלטפורמות המחשב האישי, PlayStation 3, ‏Xbox 360, ‏Xbox One ו-PlayStation 4 ב-18 בנובמבר 2014, וביפן יצא ב-22 בינואר 2015. גיבור המשחק אג'יי גאלה מגיע למדינה בדיונית בהימלאיה הנקראת "קיראט" (Kyrat), על מנת לפזר בה את כד האפר של אמו, אישווארי (Ishwari), אשר מתה וביקשה להיקבר לצד ביתה, לאקשמנה (Lakshmana). החיילים של שליט קיראט, פגאן מין (הנבל העיקרי במשחק), מגיעים ומתחילים לירות באוטובוס שבו היה אג'יי. פגאן, שכועס על חייליו על שירו על האוטובוס, לוקח את הגיבור לאחוזה של פול דה פלור והם סועדים שם יחדיו. הגיבור יוצא מן המבנה ופוגש אותו אדם בשם סבאל (Sabal), שבא להציל אותו ואומר שהוא מכיר את אביו, מוהאן. הגיבור בורח מהאזור ומצטרף לקבוצה העונה לשם "שביל הזהב" (Golden Path) אשר נלחמת בפגאן הרשע ובעוזריו. הקבוצה מונה את פול הרמון (Poul "De Plour" Harmon) - פסיכופת המענה אנשים, נור (Noore) - מנהיגה של זירת קרב בה אנשים וחיות נלחמים עד המוות, ויומא (Yuma) - מנהלת בית סוהר בהרי ההימלאיה שבו מוציאים להורג את השבויים בעזרת סמים. בהמשך המשחק השחקן מחסל את עוזריו של פגאן ונלחם במלחמת האזרחים של קיראט. מוהאן גאלה (Mohan Ghale) - אביו של אג'יי. היה המייסד של ארגון שביל הזהב, שלח את אמו של אג'יי, אישווארי, לרגל אחר פגאן ואז נרקם ביניהם רומן. כאשר מוהאן גילה זאת הוא רצח את בתם המשותפת לאקשמנה, ואז אישווארי הרגה אותו כנקמה. אג'יי לא ידע על קיומו, מאחר שאימו לא סיפרה לו עליו. אישווארי גאלה (Ishwari Ghale) - אימו של אג'יי. אג'יי הגיע לקיראט כדי לפזר את אפרה לצד אחותו למחצה לאקשמנה (Lakshmana). לאקשמנה מין (Lakshmana Min) - אחותו למחצה של אג'יי מאימו ומפגאן מין. אביו מוהאן הרג אותה. מדיה וקבצים בנושא Far Cry 4 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Far Cry 4 (באנגלית) "Far Cry 4", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Far Cry 4, באתר PCGamingWiki (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניופורט ניוז

ניופורט ניוז (באנגלית: Newport News) היא עיר עצמאית במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של 2010, בעיר מתגוררים 180,719 תושבים. ניופורט ניוז כלולה במטרופולין "המפטון רודס" בדרום מזרח המדינה. יפן ניגאווה, אוסקה, יפן הרפובליקה העממית של סין טייצהו, הרפובליקה העממית של סין גרמניה גרייפסוואלד, גרמניה מדיה וקבצים בנושא ניופורט ניוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניופורט ניוז (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ניופורט ניוז (באנגלית) ניופורט ניוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מומה

האם התכוונתם ל... המוזיאון לאמנות מודרנית (מומה) - בניו יורק MOOMA – אתר אינטרנט ישראלי המתמחה במוזיקה ישראלית מומה (נהר) – נהר ברוסיה (Мома), אחד מיובלי האינדיגירקה מומה (רכס) – רכס הרים ברוסיה (Момский хребет)
נוואז שריף

מיאן מוחמד נוואז שׁריף (באורדו: میاں محمد نواز شریف; נולד ב-25 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי פקיסטני. הוא ראש הממשלה ה-13 של פקיסטן. כיהן בתפקיד ראש הממשלה בשנים 1990–1993, 1997–1999 ו-2013–2017. בן לשושלת שריף העשירה, שצברה מיליונים על ידי ייצור פלדה. אביו, מוחמד שריף, היה איש עסקים ותעשיין מהמעמד הבינוני-גבוה, שמשפחתו היגרה מאנטנאג בקשמיר למטרות עסקים, ולבסוף התיישב בכפר ג'טי אומרה במחוז אמריטסר בפנג'אב בתחילת המאה העשרים. משפחתה של אמו הגיעה מפולוואמה. בעקבות חלוקת הודו ב-1947, הוריו היגרו מאמריטסר ללאהור. שריף היה נשיא הליגה המוסלמית הפקיסטנית (אנ') שהיא המפלגה הפוליטית הגדולה ביותר בפקיסטן ומרכיבה את הממשלה. שריף הוא אחד מעשירי פקיסטן ובעלים של הקונגלומרט קבוצת איטפק (אנ') (Ittefaq Group). ב-2005 הוערך הונו בכ-1.4 מיליארד דולר. ביולי 2018 נגזרו עליו 10 חודשי מאסר וקנס של 8 מיליון ליש"ט לאחר שהורשע בפרשת שחיתות. יחד עמו הורשעו גם בתו וחתנו. הן נחשפו ב"מסמכי פנמה". הוא שוחרר מהכלא לצורך קבלת טיפול רפואי ועבר לגור בבריטניה. באפריל 2022 מונה אחיו, שהבז שריף, לראש הממשלה. מדיה וקבצים בנושא נוואז שריף בוויקישיתוף נוואז שריף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נוואז שריף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרפנטר

קרפנטר (Carpenter) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו נגר. האם התכוונתם ל... ג'ון קרפנטר – במאי אמריקאי ג'ון אולדן קרפנטר – מלחין אמריקאי ג'ניפר קרפנטר – שחקנית אמריקאית ויליאם קרפנטר – צייר אנגלי כריזמה קרפנטר – שחקנית אמריקאית לורן קרפנטר – חוקר ומפתח אמריקאי בתחום הגרפיקה הממוחשבת מרגרט שרה קרפנטר – ציירת אנגלית מרי קרפנטר – פעילה חברתית אנגלית מרי צ'ייפין קרפנטר – זמרת אמריקאית סברינה קרפנטר – זמרת ושחקנית אמריקאית סיירוס קרפנטר – פוליטיקאי אמריקאי סקוט קרפנטר – אסטרונאוט אמריקאי פיט קרפנטר (אנ') – מלחין אמריקאי קארן קרפנטר – זמרת אמריקנית אחר: תסמונת קרפנטר – הפרעה אוטוזומלית מולדת הקרפנטרז – צמד מוזיקלי אמריקני ראו גם קרפנטרה
טוביה סולמי

טוביה סולמי (נולד ב-1939) הוא משורר ישראלי, חוקר יהדות תימן. טוביה סולמי נולד בשכונת התקווה בתל אביב. למד היסטוריה של ארצות האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1965–1969 ערך את הביטאון "אפיקים" שהקים, בין השאר, לצד יוסף דחוח-הלוי, ומאז משמש כחבר הנהלה ומערכת. הנהיג את המאבק בדבר חטיפת ילדי תימן ב-1966, והיה חבר בוועדה הציבורית שעסקה בעניין זה. ב-1967 השתתף במאבק תושבי כפר תוחלת שכפר חב"דהשכן ביקש להשתלט עליו.. בין השנים 1969–1993 עבד כמזרחן במשרד הביטחון. חבר הנהלה בעמותות "אעלה בתמר" ובית מורשת יהדות תימן בראש העין. מאז 1996 עד 2018 סולמי ניהל את בית יהודי תימן בפתח תקווה. זוכה פרס שבזי לשירה לשנת תשס"ה 2005. יקיר העיר פתח תקווה לשנת תשע"א. תפילה לגולים בעולמם, תל אביב: אפיקים, 1974. שתי גדות למוצררה, תל אביב: אפיקים, 1978. שתי גדות לאיילון (מוצררה). תל אביב. אעלה בתמר. 2017 מהדורה שנייה מורחבת. בטרם גשם, תל אביב: אפיקים, 1978. עד עלות השחר, תל אביב: אפיקים, 1980. אל הר ההר, תל אביב: אפיקים, 1983. כרם היה לתימנים. תל אביב. אעלה בתמר. 2005 ואף על פי כן. תל אביב. אעלה בתמר. 2015 שירי מבול בנגב, הוצאת אעלה בתמר, 2024 דוקומנטרי מושב בטחה - פלא ציוני בנגב. תל אביב. אעלה בתמר. 2011 גלוסקא, יצחק, "עברית ישנה וחדשה בשירת תימן הצעירה בישראל", עטרת יצחק, תשסד, עמ' 145–176. דחוח-הלוי, יוסף, "[על] טוביה סולמי, 'עד עלות השחר'", אפיקים ע"ה, תשמא, עמ' 20–21. Wagner, Mark S., "The Flying Camel and the Red Heifer: Yemenite Poets in Modern Israel", Tema 10, 2007, pp. 233-256. רשימת הפרסומים של טוביה סולמי, בקטלוג הספרייה הלאומית. "סולמי, טוביה", בתוך: טובי, יוסף, סרי, שלום (עורכים), לקסיקון ליהדות תימן, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות. טוביה סולמי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אלי אליהו, המשורר טוביה סולמי משוכנע שהאשכנזים הגזימו, באתר הארץ, 14 ביולי 2016 טוביה סולמי, דף שער בספרייה הלאומית טוביה סולמי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה שמעון כהן, כך איתרתי ילדי תימן שנחטפו, באתר ערוץ 7, 16 בינואר 2007 עצרת מחאה בקשר להיעלמות 260 ילדי עולים מתימן: ביקורת על ועדת השירותים הציבוריים, דבר, 22 בספטמבר 1966; עצרת מחאה בענין ילדי תימן שנעלמו, מעריב, 22 בספטמבר 1966 תושבי תוחלת נשאו ארון מתים; 2 נפצעו בהתנגשות עם המשטרה, מעריב, 28 בפברואר 1967 אילן ברקוביץ', בספר סולמי מוכיח בעיקר את אנשי המחאה נגד הממשלה, באתר הארץ, 26 במרץ 2024
חואן, רוזן ברצלונה

חואן מספרד, רוזן ברצלונה (בספרדית: Juan de Borbón y Battenberg - דון חואן קרלוס תרזה סילבריו אלפונסו דה בורבון ובטנברג; 20 ביוני 1913 - 1 באפריל 1993) היה בנו השלישי של מלך ספרד אלפונסו השלושה עשר ויורש העצר המיועד שלו. אביו הודח ממלכותו עם כינון הרפובליקה הספרדית השנייה ב-1931. חואן לא זכה למלוך, ותחת מלכותו של בנו, המלך חואן קרלוס הראשון, הוקמה בספרד מונרכיה חוקתית. חואן נולד ב-20 ביוני 1913 בסגוביה, לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד וויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג. הוא היה ילדם השישי (מתוך שבעה (ארבעה בנים ושלוש בנות), לרבות בן, הילד הרביעי, שמת בלידתו). לפני שמלאו לו שמונה עשרה נאלץ אביו להשעות את סמכויותיו כמלך ולצאת לגלות ברומא שבאיטליה עם משפחתו. חואן התגייס לצי המלכותי הבריטי. ב-1935, לאחר השלמת אימוניו היה זכאי לקבל דרגת קצין בצי לו ויתר על אזרחותו הספרדית, אך את זאת סירב לעשות. באותה שנה נישא ברומא לאשתו הנסיכה מריה. נולדו להם ארבעה ילדים - פילאר, חואן קרלוס, מרגריטה ואלפונסו (שנהרג בתאונת נשק בגיל 15). לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בספרד שלח אותו אביו המלך הגולה להשתתף בה, אך ליד הגבול הצרפתי אסר אותו הגנרל אמיליו מולה ושילחו כלעומת שבא. חואן ומשפחתו חיו ברומא ובקאן שבצרפת. בימי מלחמת העולם השנייה גרו עם אמו המלכה ויקטוריה אוג'ני בלוזאן שבשווייץ. בהמשך התגוררו באשטוריל שבפורטוגל. בשלהי חייו של חואן, לאחר שבנו חואן קרלוס היה למלך, שבו הוא ואשתו לספרד ושם סיים את חייו. לאחר ששני אחיו הגדולים של חואן ויתרו על מעמדם כיורשי העצר של אביהם הפך הוא ליורש העצר המיועד של המלוכה המושעית. כדי להדגיש את טענתו לכתר החל להשתמש לאחר מות אביו בתואר רוזן ברצלונה, שאותו נשא אביו בחייו. בשנת 1947 הכריז שליט ספרד פרנסיסקו פרנקו כי המדינה היא מלוכה. חואן ראה בכך את החזרת המלוכה על כנה, אך פרנקו העדיף להשאיר את כס המלכות ריק ובכך לשמר את מעמדו שלו כמנהיג העליון. בפגישה שנערכה בשנת 1948 בין חואן לבין פרנקו הוסכם כי בנו הנסיך חואן קרלוס בן ה-10 יעבור לספרד להשלמת חוק לימודיו. ב-1969 הכריז פרנקו על חואן קרלוס כיורשו. בכך פסח על חואן, שפרנקו חשש כי הוא ליברלי מדי בדעותיו וכי לא יקיים את מורשתו בספרד. דבר זה בא לחואן כהפתעה (פרנקו האמין שחואן קרלוס יקיים את המשטר שהקים, אך המלך הצעיר תמך דווקא בדמוקרטיזציה של המדינה). בשנת 1977, שנתיים לאחר מות פרנקו והכרזת חואן קרלוס כמלך, ויתר חואן על טענתו למלוכה. בתמורה העניק לו בנו המלך רשמית את התואר רוזן ברצלונה. חואן נפטר ב-1993 והובא לקבורה בכבוד מלכים תחת השם חואן השלישי. הוא נקבר בפנתיאון המלכותי הספרדי באל אסקוריאל. חואן היה האביר ה-1165 במסדר גיזת הזהב. ב-12 באוקטובר 1935 התחתן חואן עם מריה דה לאס מרסדס, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ולואיז, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 4 ילדים: הנסיכה פילאר, דוכסית בדחוס (1936–2020), התחתנה עם לואיס גומז-אסבו, רוזן דה לה טורה חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד (נולד ב-1938), התחתן עם סופיה, מלכת ספרד הנסיכה מרגריטה, דוכסית סוריה (נולדה ב-1943), התחתנה עם קרלוס סוריטה, דוכס סוריה אלפונסו, נסיך ספרד (1941–1956) מדיה וקבצים בנושא חואן, רוזן ברצלונה בוויקישיתוף חואן, רוזן ברצלונה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גרסה זו, היא גרסה דיגיטלית לשלט האצולה הפרטי של חואן, רוזן ברצלונה, אשר היה בשימוש בעת גלותו בעיר הקיט הפורטוגלית אשטוריל, כפי שזה נראה במגזין לייף בשנת 1960
הפועל ניר רמת השרון

הפועל ניר רמת השרון היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רמת השרון, המשחקת בליגה הלאומית. מגרשה הביתי הוא אצטדיון גרונדמן, המכיל כ-4,300 מקומות ישיבה. הקבוצה "הפועל רמת השרון" הוקמה ב-1957 והחלה את דרכה בליגה ג'. קבוצה זו בילתה את רוב שנותיה בליגות הנמוכות (ליגה א' וליגה ב') כקבוצה חצי-מקצוענית המנסה להעפיל לליגות הגבוהות ללא הצלחה. בסוף עונת 1983/1984 הצליחה לראשונה להעפיל לליגה השנייה. בעונת 1984/1985 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית והייתה זקוקה לניצחון במחזור הסיום על הפועל ירושלים כדי לעלות לליגה הראשונה, אך הקבוצה הפסידה. שנה מאוחר יותר ירדה לליגה א' וכעבור שנתיים חזרה לליגה ב'. בשנת 1991 הקים מאיר יצחקי, אחיו של ניר יצחקי, כדורגלן הקבוצה בעבר, שנפטר באותה השנה בגיל 18 כתוצאה משבץ מוחי, את קבוצת "מכבי ניר רמת השרון" להנצחת שם אחיו. לאחר מספר שנים במהלך אמצע שנות ה-90 הקבוצות מכבי והפועל רמת השרון אוחדו והקבוצה החדשה נקראה "עירוני ניר רמת השרון". כיום שמה המלא הוא הפועל ניר רמת השרון. לאחר האיחוד, מצב הקבוצה החל להשתפר בהדרגה והיא החלה לטפס במעלה הליגות. בשנת 1996 עלתה הקבוצה חזרה לליגה א' (הליגה השלישית). בשנת 2000 סיימה רמת השרון במקום השני בליגה א' ולא הייתה אמורה לעלות לליגה הארצית, אולם האיחוד בין בית"ר תל אביב לשמשון תל אביב גרם לעלייתה של רמת השרון לליגה הארצית. בעונת 2003/2004 זכתה בגביע הטוטו של הליגה הארצית (הליגה השלישית). בשנת 2004 העפילה רמת השרון לליגה הלאומית (ליגת המשנה). בעונת 2010/2011 עלתה רמת השרון לליגה הבכירה, ליגת העל לראשונה בתולדותיה. כמו כן, באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית. מאחר שאצטדיון גרונדמן, בו שיחקה עד אז, לא עמד בדרישות ההתאחדות לכדורגל לאירוח משחקי ליגת העל, אירחה הקבוצה את משחקי הבית שלה באצטדיון וינטר ברמת גן, עד לסיום הכשרתו של אצטדיון גרונדמן במרץ 2012. לקראת עונת 2013/2014 הציג המועדון סמל חדש, בסוף העונה הקבוצה ירדה לליגה הלאומית לאחר שלוש עונות רצופות בליגת העל. בעונת 2017/2018 זכתה קבוצת הנוער של המועדון בגביע המדינה לנוער ע"ש אבי רן. נכון ל-1 בפברואר 2024 גביע הטוטו (ליגת המשנה) זכייה (1) : 2010/2011 גביע הטוטו (הליגה השלישית) זכייה (1) : 2003/2004 עונות בליגה הבכירה: 3 הישג שיא בליגה הבכירה: מקום 6 (2012/2013) הפועל ניר רמת השרון, ברשת החברתית פייסבוק הפועל ניר רמת השרון באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לירן גבעולי, ‏עירוני ניר רמה"ש עלתה באופן מעשי לליגת העל, באתר ONE‏, 6 במאי 2011
ג'יבר ג'אבר

ג'יבר ג'אבר (באנגלית: Jibber Jabber) היא סדרת הנפשה ממוחשבת קנדית. הסדרה שודרה לראשונה בספטמבר 2007 בערוץ בטלוויזיה הקנדי לילדים "YTV", ובערוץ הילדים בדיבוב לעברית ב-23 בדצמבר 2008. אורכו של כל פרק מלא הוא 22 דקות המתחלק לשני פרקים הכוללים אחת עשרה דקות כל אחד מהם. עלילת הסדרה מתמקדת בשני אחים בעלי דמיון מפותח עם רצון עז להרפתקאות. בכל פרק הם נסחפים להרפתקה אחרת תוך כדי כך שהם נכנסים באופן רציני לדמויות ולאווירה המותאמת (סביבתם מבקרת את התנהגותם כמוזרה אם כי מייחסת אותה להיותם ילדים מופרעים), החוויה מסתיימת כאשר הם לכאורה מביסים את האויב או המטרד העומד לפניהם ולאחר מכן הם חוזרים לשגרה ואל המציאות. ג'יבר וג'אבר (לירון לב ודור סרוגו, בהתאמה) - תאומים לא-זהים בני שבע אשר חווים כל יום מסע אל תוך קווי הדמיון כצוות כנגד הרשע ולכל אחד מהם תפקיד. ג'יבר, משמש כמפקד המנהיג את הצוות, בעוד ג'אבר, משמש בתור "המוח" או בתפקיד העוזר בצוות בכך שהוא מתכנן את הטכניקות והאינסטינקטים כנגד האויב. ג'סיקה (נעמה אוזן) - אחותם הבוגרת של ג'יבר וג'אבר. האחים מייחסים אותה בתור דמות האנטגוניסט בהרפתקאותיהם, על פי רוב כאשר היא מתעצבנת. לעיתים קרובות ג'סיקה משתפת פעולה עם דמיונם הפעיל ובכך לועגת להם. לג'סיקה יש חברה בשם מרסי. ג'לי רול (ללא מדבב בעברית) - כלבם של ג'יבר וג'אבר. בדרך כלל משתתף בהרפתקאות האחים בתור כלב העל שלהם שנשקו הוא נפיחותיו ובעזרתן יכול לגרש את אויביהם בזכות ריחו המדיף צחנה. מרסי (מיכל רשף) - חברתה הטובה של ג'סיקה. היא מסייעת לה כשהמצב עם האחים יוצא משליטה ולפעמים משתפת פעולה איתה סתם כדי ללעוג עליהם. "ג'יבר ג'אבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'יבר ג'אבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ג'יבר ג'אבר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעל תאנה-שפריר, דצמבר בערוץ הילדים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 בדצמבר 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע דייוויס 1939

אתגר הטניס הבינלאומי 1939 (באנגלית: 1939 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-34 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס". מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בהברפורד ליד פילדלפיה. לתחרות נרשמו 27 נבחרות שחולקו ל-2 בתים – "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת ממלכת יוגוסלביה. המשחק על התואר נערך ב-2–5 בספטמבר 1939 בעיירה ליד פילדלפיה, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית הפסידה לנבחרת אוסטרליה עם תוצאה 2:3. תת הבית הצפוני כלל 6 נבחרות כולל אוסטרליה, הפיליפינים ויפן. בתת-הבית הדרומי שובצה ברזיל בלבד. עם זאת, היא לא התייצבה למשחק מול אוסטרליה והאוסטרלים הוכרזו מנצחי הבית. הבית כלל 21 קבוצות, כולל ניו זילנד, הרפובליקה הסינית והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בבוסטון, ארצות הברית במהלך 24–26 באוגוסט 1939. נבחרת ממלכת יוגוסלביה הפסידה לנבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4. מדיה וקבצים בנושא גביע דייוויס 1939 בוויקישיתוף נתונים על התחרות
רמזי גבאי

רמזי גבאי (נולד ב-23 ביולי 1948), הוא אלוף-משנה במילואים ויו"ר איגוד תעשיות הטקסטיל בהתאחדות התעשיינים בישראל. כיהן בעבר כמנכ"ל חברת אופיס טקסטיל (1987–2009), שזכתה בתואר "יצואן מצטיין", חתן פרס התעשייה לשנת 1997. כיהן גם כיו"ר מכון היצוא (2011–2017[דרוש מקור]). רמזי נולד בעיראק לפרח ויהודה גבאי. בשנת 1951 עלה עם הוריו ארצה. למד בתיכון אוהל שם ברמת גן וסיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות. בשנת 1966 התגייס לחיל האוויר. מילא תפקידי מטה בבסיס חצור ובין היתר כיהן כשליש, מפקד טייסת מנהלה, ועוד. בשנת 1982, בגיל 34, הועלה לדרגת אלוף-משנה והוטל עליו להקים את מחלקת התכנון בחיל האוויר ולעמוד בראשה. ב-1986 מונה למנהל הגיוס של צה"ל, ועמד בראשו עד שחרורו בשנת 1987. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת אופיס טקסטיל, שהייתה באותה העת חברה תעשייתית קטנה בשליטת תע"ש, לאחר שמנהלה הקודם נפטר. תחת ניהולו גדלה החברה והחלה לייצא את תוצרתה ברחבי העולם, זאת על אף שמצב הטקסטיל בישראל החל לדעוך. כל מתחרותיה של אופיס, שבאותה עת היו גדולות ממנה עשרות מונים (בהן כיתן וארגמן) החלו להפסיד ובסופו של דבר נסגרו ונמכרו. במהלך אותן שנים זכה רמזי בפרס תעשיין מצטיין, פעמיים זכתה החברה בניהולו בתואר יצואן מצטיין, בפרס הגלובוס הירוק ופרסים נוספים. בשנת 2010 החל רמזי לשמש כיו"ר חברת אופיס טקסטיל בע"מ וב-2014 התמנה כיושב ראש חברת MD פולימרים בע"מ. במקביל מילא רמזי תפקידים רבים בהתנדבות. בין היתר כיהן משך מספר קדנציות כמ"מ וכסגן ראש עיריית רמת גן, כיהן החל משנת 2011 כיו"ר מכון היצוא הישראלי במשך שלוש קדנציות, מכהן בהנהלת איל"ן, מכהן כיו"ר איגוד הטקסטיל והאפנה בהתאחדות התעשיינים, דירקטור במוסד לביטוח לאומי, מכהן במועצת המוסד לבטיחות וגיהות, מכהן כיו"ר היכלי הספורט בתל אביב ועוד. רמזי הוא הבכור מבין ארבעה ילדים. אחותו היא יו"ר מכבי עירוני רמת גן, אורה גלזר. נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא רמזי גבאי בוויקישיתוף אביבה לורי, במפעל אופיס אין ועד עובדים, אין שביתות ובאופן כללי אין תלונות. כן, וזה קורה בישראל, באתר הארץ, 26 במאי 2011 אלכסנדרה לוקש, לאן פני היצוא הישראלי בשנה הבאה?, באתר ynet, 13 בספטמבר 2015 אורה קורן, רמזי גבאי מונה ליו"ר מכון היצוא במקום עמי אראל, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2011 תלונתו של רמזי גבאי, באתר הארץ, 15 במרץ 2003 פרס התעשייה באתר התאחדות התעשיינים בישראל. טל ליטמן, רמזי גבאי נבחר ליו"ר מכון הייצוא, באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2011 הג'וב החדש של רמזי גבאי, באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2014 יוסי פנטילט, משחק בית: מי הקבוצה היחידה שעייריית ר"ג הגדילה את תקציבה?, באתר nrg‏, 7 בפברואר 2012 אורה גלזר
אלכסנדר בוסטמנטה

סר ויליאם אלכסנדר קלארק בוּסטַמָנְטֶה (William Alexander Clarke Bustamante ‏24 בפברואר 1884 - 6 באוגוסט 1977) היה ראש ממשלתה הראשון של ג'מייקה מקבלת עצמאותה ב-1962 ועד 1967, לפני כן כיהן כראש השרים (1953-1955). בוסטמנטה הקים ב-1943 את מפלגת הלייבור של ג'מייקה ועמד בראשה עד 1974. נחשב גיבור לאומי בארצו. נולד בהנובר, ג'מייקה לאם ממוצא מעורב ולאב ממוצא אירי-קתולי. שמו בלידתו היה ויליאם אלכסנדר קלארק, אולם הוא אימץ לו את השם בוסטמנטה על שם חבר ספרדי. לאחר שבגר נסע בעולם ועבד בעבודות שונות בקובה ובארצות הברית. בשנת 1932 שב לג'מייקה והיה לפעיל מרכזי בתנועה הג'מייקנית לעצמאות וראש איגוד עובדי התעשייה. ב-1938 הצטרף למפלגת העם הלאומית (PNP) שאך נוסדה בראשות נורמן מנלי. יחד הובילו השניים מהלך לקבלת זכות הצבעה לאזרחי האי, שהוענקה לבסוף על ידי בריטניה ב-1944. ב-1940 נכלא בוסטמנטה בשל פעילותו. לאחר ששוחרר פרש ממפלגתו של מנלי והקים את מפלגת הלייבור (JLP). בבחירות הראשונות למועצה המחוקקת, שנערכו בדצמבר 1944 זכתה מפלגת הלייבור בראשות בוסטמנטה ב-22 מתוך 32 מושבי המועצה. מפלגת הלייבור זכתה ברוב במועצה גם בבחירות הבאות, ב-1949. בוסטמנטה, שהחזיק בתיק התקשורת, הפך לראש הרשות המבצעת בפועל. בשנת 1953 יצר השלטון הבריטי באי את משרת ראש השרים ובוסטמנטה קיבל מעמד רשמי, בו החזיק עד לבחירות 1955, בהן עלתה מפלגת ה-PNP של מנלי לשלטון. בשנים 1947–1948 כיהן גם כראש עיריית קינגסטון. ב-1955 הוענק לו תואר אביר מסדר האימפריה הבריטית. בתחילה תמך בוסטמנטה בקיום הפדרציה של איי הודו המערבית אולם לקראת סוף שנות החמישים דרש היפרדות ועצמאות מלאה של ג'מייקה. זאת בעוד המפלגה היריבה, ה-PNP של מנלי (שהייתה אז בעלת רוב במועצה), תמכה בהישארות באיחוד הפדרטיבי. ב-19 בספטמבר 1961 התקיים משאל עם בנושא ו-54.1% מהבוחרים צידדו בעמדת בוסטמנטה להיפרדות. בבחירות שנערכו מיד לאחר מכן, באפריל 1962, זכתה ה-JLP של בוסטמנטה ב-50.04% מהקולות ועם קבלת העצמאות באוגוסט אותה שנה היה בוסטמנטה לראש ממשלתה הראשון של ג'מייקה העצמאית. בוסטמנטה כיהן רשמית כראש ממשלה עד בחירות 1967, אולם למעשה פרש מחיים ציבוריים פעילים ב-1965 והעביר את סמכויותיו לדונלד סנגסטר. הוא המשיך לכהן באופן רשמי כראש מפלגתו עד 1974, אך במעמד סמלי בלבד. ב-1969 הוכרז רשמית כגיבור לאומי, יחד עם שותפו ויריבו במאבק לעצמאות, נורמן מנלי ופעיל זכויות השחורים, מרקוס גארבי. בוסטמנטה נפטר ב-1977 בן 93 ונקבר בפארק הגיבורים הלאומיים בקינגסטון. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר בוסטמנטה בוויקישיתוף פרופיל באתר ג'מייקה, המדינה אותה אנו אוהבים ביוגרפיה באתר "Find a Grave" ביוגרפיה במרכז המידע של ג'מייקה ביוגרפיה באתר המפלגה אלכסנדר בוסטמנטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היסטוריה של הבחירות הכלליות בג'מייקה, ועדת הבחירות המרכזית של ג'מייקה
אגודת איטי ביטי טיטי

אגודת איטי ביטי טיטי (באנגלית: Itty Bitty Titty Committee, תרגום: אגודת שטוחות החזה) הוא סרט לסבי-פמיניסטי שבוים על ידי ג'יימי באביט. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-9 בפברואר 2007, שם הוא התמודד על פרס טדי. באותה שנה זכה בפרס ועדת השופטים בפטיבל הקולנוע South by Southwest. אנה לא התקבלה לקולג', בת הזוג שלה זרקה אותה ואחותה מתחתנת. היא פוגשת את סיידי, שמזמינה אותה להצטרף ל"דגדגנים בפעולה" (Clits In Action), קבוצה אנרכה-פמיניסטית. אנה מתחברת במהרה לצד הפוליטי שלה ומתחילה להשתתף בפעולות ישירות לא חוקיות יחד עם הקבוצה. אנה מתחילה להתאהב בסיידי, שמנהלת מערכת יחסים עם קורטני, אישה פמיניסטית מבוגרת יותר העובדת בארגון פמיניסטי מיינסטרימי יותר, ומתנגדת לגישתן ולפעולתיהן הכוללות ונדליזם. אנה שוכבת עם סיידי למרות שאחת מחברות הקבוצה מזהירה אותה שסיידי לא תעזוב את קורטני. בהמשך התקשורת מסקרת הפגנה בה חברות הקבוצה משתתפות אך מעוותת את המסר שלהן, והן מגלות שאתר האינטרנט בו הן מדווחות על פעולותיהן לא מקבל חשיפה כלל. הן מנסות להפגש ולדון בהמשך דרכן אך הפגישה מתפוצצת בגלל ריב בין סיידי ואנה, שמבינה שסיידי מתכוונת להישאר עם קורטני, ונראה שהקבוצה עומדת להתפרק. בניסיון לתקן את הדברים, אנה מתכננת פעולה שתתן לקבוצתן חשיפה בקנה מידה גדול. היא מגיעה לחתונה של אחותה, אך יוצאת ממנה מוקדם כדי להוציא לפועל את התוכנית. חברות הקבוצה מתגנבות לאולפנים של תוכנית אירוח פופולרית בה קורטני מתראיינת, הן משתלטות על השידור ומעבירות את המסר הרדיקלי שלהן. הסרט מסתיים כשאנה פוגשת את סיידי, שנפרדה לבסוף מקורטני. הן מדברות ומחליטות שהן צריכות להישאר ידידות, אך מתנשקות בסוף. כתוביות הסיום מגלות לצופה שסיידי ואנה נשארו זוג, ואנה התקבלה לבסוף לקולג', שם היא הקימה קבוצה המתמקדת בדימוי גוף חיובי לה היא קראה "אגודת שטוחות החזה". מלוני דיאז - אנה. ניקול ויסיאוז - סיידי. מלאני מיירון - קורטני. דניאלה סי - קלווין. ג'וויניבר טרנר - מרסי. מירצ'ה מונרו - ג'סטין. אתר האינטרנט הרשמי של אגודת איטי ביטי טיטי "אגודת איטי ביטי טיטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אגודת איטי ביטי טיטי", באתר נטפליקס "אגודת איטי ביטי טיטי", באתר AllMovie (באנגלית) "אגודת איטי ביטי טיטי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אגודת איטי ביטי טיטי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אגודת איטי ביטי טיטי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פלופונסוס (מחוז)

מחוז פלופונסוס (ביוונית: Περιφέρεια Πελοποννήσου) הוא אחד משלושה עשר המחוזות של יוון, המשתרע על פני מרבית שטחו של חצי האי פלופונסוס שבדרום יוון. המחוז גובל במחוז מערב יוון בצפון, ובמחוז אטיקה במזרח ובדרום. המחוז מתחלק לחמש יחידות אזוריות: ארקאדיה, ארגוליס, קורינתוס, לאקוניה ומסיניאה. כבירת המחוז משמשת העיר טריפולי, העיר הגדולה במחוז היא קלמטה. מדיה וקבצים בנושא מחוז פלופונסוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלופונסוס (ביוונית מודרנית) משה גלעד, ביקור בקצה הפלופונס בדרום יוון, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2012 גילי חסקין, ‏טיול בחצי האי פלופונס, באתר GoTravel משה גלעד‏, דרום יוון: חומות המסתורין בלב חבל הפלופונס, באתר וואלה, 6 בפברואר 2014 יניב דוידסון, אלים, מנזרים ומשחקים אולימפיים: טיול בצפון הפלופונס והסביבה, באתר הארץ, 29 במאי 2018 ארווין פלר‏, האזור המדהים ביוון שנמצא מתחת לאף של כולנו, באתר וואלה, 19 במרץ 2019 אמנון גופר, טעימה מיוון הכפרית: טיול יום מחוץ לאתונה אל האצבע המזרחית של הפולופונז, באתר הארץ, 8 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.