laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עורק הכסל והמותניים

עוֹרֵק הַכֶּסֶל וְהַמָּתְנַיִם (TA: arteria iliolumbalis) הוא עורק באגן היוצא מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשריר הכסל והמותניים, לשריר המותניים המרובע לעצם הכסל ולזנב הסוס. העורק יוצא מעלה מן החטיבה האחורית של עורק הכסל הפנימי, מאחורי העצב הסותם ועורק הכסל החיצון, לעבר הגבול התיכון של שריר המותניים הגדול. מאחורי השריר הוא מתפצל לשני ענפים: ענף המותניים וענף הכסל. בחלק מהאוכולוסייה, שבו אין חלוקה של עורק הכסל הפנימי לחטיבות, עורק הכסל והמותניים יוצא ישירות עורק הכסל הפנימי. ענף המותניים (ramus lumbalis) מספק דם לשריר המותניים הגדול ולשריר המותניים המרובע. מסתעף ממנו ענף השדרה (ramus spinalis) העובר דרך הנקבים הבין-חולייתיים, בין החוליה המותנית האחרונה לעצה, לתוך תעלת החוליה, ומספק דם לזנב הסוס. לבסוף הוא משיק עם עורק המותניים התחתון, על פי רוב זהו הרביעי. ענף הכסל (ramus iliacus) יורד ומספק את שריר הכסל. יוצאים ממנו ענפים ההולכים בין השריר לעצם הכסל. אחד מהם נכנס לעצם ומזין אותה, בעוד אחרים הולכים לאורך רכס עצם הכסל ומהם מתפצלים ענפים לשריר העכוז והבטן. בסופם הם משיקים עם עורק העכוז העליון, העורקים כותרי הכסל והעורק התת-צלעי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראיף בדאווי

ראיף בן מוחמד בדאווי (בערבית: رائف بن محمد بدوي; נולד ב-13 בינואר 1984 בח'ובאר, ערב הסעודית) הוא סופר, פעיל זכויות אדם ומייסד הבלוג "שחררו את הסעודים הליברלים". ידוע בכינוי "הבלוגר הסעודי". בדאווי נולד לאם ממוצא נוצרי לבנוני ואב סעודי מוסלמי. אמו נפטרה כשהיה ילד. הוא למד בבית ספר עד גיל 13, ולאחר שאביו התלונן שהוא אינו מציית לו, עבירה פלילית לפי החוק הסעודי, הוא נשלח למאסר ו"חינוך מחדש" למשך שישה חודשים. ב-2006 יסד את אתר האינטרנט "שחררו את הסעודים הליברלים" שהיה פורום לדיונים בנושאים פוליטיים, זכויות אדם, חברה ותרבות. תוך שנה היו בו חברים כ-2,000 איש. בדאווי נעצר בשנת 2012 באשמת העלבת האסלאם באמצעות האינטרנט וכפירה באסלאם ונידון לשבע שנות מאסר ו-600 מלקות. ב-7 במאי 2014 תוקן העונש ל-1,000 מלקות ו-10 שנות מאסר, בנוסף לקנס של מיליון ריאל סעודי. ב-11 במרץ 2022 דיווחה משפחתו כי לאחר 10 שנים שוחרר בדאווי מהכלא. הוא קיבל צו איסור יציאה מהמדינה למשך 10 שנים. בדאווי הוא אב לשלושה ילדים (טראד, נג'ווה, מרים), התחתן עם אינסאף חיידר בשנת 2002 בערב הסעודית. אשתו וילדיו קיבלו מקלט מדיני בקוויבק, קנדה, בשנת 2013. אחותו היא סמר בדאווי, פעילת זכויות אדם סעודית הפועלת בעיקר למען זכויותיהן של נשים בארצה. פרס סחרוב לחופש המחשבה 2015 דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שרברוק, קנדה פרס בן פינטר לחופש הביטוי 2015, במשותף עם המשורר הבריטי ג'יימס וינטון מדליית הזהב של העיר שטרסבורג 2015. פרס ז'נבה לדמוקרטיה וזכויות אדם 2015 פרס חופש הביטוי, דויטשה וולה, 2015 פרס אקנהד של האגודה הסקוטית החילונית לשנת 2015 אסיר מצפון מדיה וקבצים בנושא ראיף בדאווי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיף בדאווי (באנגלית) ראיף בדאווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תיעוד: הלקאה פומבית לבלוגר סעודי שלעג לאיסלאם, באתר וואלה, 12 בינואר 2015 הגרדיאן, בלוגר סעודי נידון ל-1,000 הצלפות ומאסר בגין מאמרים שפרסם באתר שלו, באתר הארץ, 1 בינואר 2015 סמדר פרי, לאחר עשור: מבקר משטר סעודי שוחרר מהכלא, באתר "ידיעות אחרונות", 13 במרץ 2022 הוכרזו המועמדים הסופיים לזכייה בפרס סחרוב לחופש המחשבה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 באוגוסט 2016
רחל יהודה

רחל יהודה (Rachel Yehuda, נולדה ב-1 באוגוסט 1959) היא פסיכולוגית יהודיה אמריקאית, חוקרת בתחום הפסיכיאטריה ומדעי המוח, מנהלת המחלקה לחקר מצבי הפרעת דחק פוסט-טראומטית בבית הספר לרפואה של "מאונט סיני" בניו יורק. יהודה נולדה בישראל למשפחה דתית אורתודוקסית שהיגרה לארצות הברית בעת שהייתה תינוקת. בסוף שנות ה-70 חזרה לישראל ללימודים לתקופה של שנה. ליהודה משפחה בישראל, אליה היא נוהגת להגיע לביקורים בקביעות. יהודה סיימה לימודי מוסמכת בפסיכוביולוגיה ודוקטורט בפסיכולוגיה ונוירוכימיה באוניברסיטת מסצ'וסטס, והשתלמה במסגרת פוסט-דוקטורט במחלקה לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. יהודה היא חוקרת מובילה בתחום תופעות הפוסט-טראומה. היא עוסקת בחקירת גורמי הסיכון והחוסן הנפשי המעורבים, בזיהוי התכונות הפסיכולוגיות והביולוגיות היכולות לנבא את סיכויי הצלחת הטיפול בפוסט-טראומה, המאפיינים הגנטיים והאפי-גנטיים של פוסט-טראומה והעברה בין-דורית של טראומה. מחקריה בתחום הביאו למהפכה בהבנת התופעה ובאופני הטיפול בה, וכהכרה בכך היא הוזמנה ב-2004 לשמש כמרצה וחוקרת אורחת במכון לפסיכיאטריה ע"ש מקס פלנק במינכן, גרמניה. תחילת דרכה של יהודה בתחום מחקר הטראומה עסקה ביוצאי מלחמת וייטנאם, בתקופה בה הם לא הוכרו כסובלים מהלם קרב. בעקבות כך היא החלה להתעניין גם בקבוצות אחרות. בקליבלנד, שם גרה בילדותה, היה ריכוז גדול יחסית של ניצולי השואה, וכך הגיעה לחקירת השאלה האם ניתן למצוא מכנה משותף בין נפגעי הטראומות השונות. יהודה החלה לחקור עוד בשנות ה-90 את הגנטיקה של ניצולי שואה, ובמחקרה שהתפרסם בספטמבר 2016 - "מחקר גן טראומת השואה" - היא מראה כי שינויים גנטיים שנבעו מהטראומה שעברו ניצולי השואה יכולים לעבור לצאצאיהם באמצעות "הורשה אפיגנטית" - הורשה שלא באמצעות הגנים המוכלים ב-DNA. מחקר זה מדרבן את העוסקים בתחום לחקור עוד את אוכלוסיית הדור השני והשלישי לשואה וצאצאיהם וכן אוכלוסיות נוספות שנחשפו לטראומה ומידת השפעתה על הדור הבא, כגון מחקר העוסק בנשים שהיו בהיריון בעת שחולצו ממגדלי התאומים וילדו לאחר מכן, ומהווה תחילת הדרך להבנה כיצד התנאים הסביבתיים של ההורים משפיעים על שינויים גנטיים בילדיהם שלא באמצעות הגנים המוכלים ב-DNA. פרופ' יהודה באתר בית הספר לרפואה "מאונט סיני" (באנגלית) סרטון - פרופ' יהודה מדברת על עבודתה (באנגלית) הרצאה מוקלטת - פרופ' יהודה על פוסט-טראומה (באנגלית) מחקר פורץ דרך: טראומת השואה עוברת בגנים, באתר ynet, 22 באוגוסט 2015 Study of Holocaust survivors finds trauma passed on to children's genes - הגרדיאן, 21.8.201 יצחק בן חורין, חושפת "גן טראומת השואה" ל-ynet: "בני הדור השני הסכימו עם המחקר", באתר ynet, 23 באוגוסט 2015 פרופ' יהודה באתר בית הספר לרפואה "הר סיני" Holocaust Exposure Induced Intergenerational Effects on FKBP5 Methylation - קישור למחקר שפורסם ב-Biological Psychiatry בספטמבר 2016
מירמידונים

המירמדונים היו עם של לוחמים שלפי המיתולוגיה היוונית, זאוס יצר אותם מנמלים ומכאן שמם (μύρμηξ מירמקס = נמלה, ביוונית עתיקה). המירמדונים היו הלוחמים החזקים ביותר של יוון ובתקופת האיליאדה הם לחמו תחת פיקודו של הגיבור היווני אכילס, נכדו של איאקוס. סיפור מוצאם של המירמדונים מופיע בספר השביעי של מטאמורפוזות מאת אובידיוס. לפי הסיפור שם, הרה - אשתו הקנאית של זאוס ראש האלים - כעסה על כך שקרא לאי אגינה על שם המאהבת שלו, הנאיאדה אייגינה והמיטה על האי מגפה שהכחידה את תושבי האי. המלך איאקוס, בנם של זאוס ואייגינה, התפלל לזאוס שיאכלס מחדש את האי, וזה הגיב בחזיז ברק כאות שתפילתו נענתה. איאקוס רואה מושבת נמלים המכסה עץ והוא מבקש לרשותו מספר אנשים ככמות הנמלים במושבה. בלילה איאקוס חולם שבו אותן נמלים נופלות לקרקע ונהפכות לבני אדם. כשהוא מתעורר למחרת בבוקר הוא מוצא שהאי שלו אוכלס מחדש ושתפילתו נענתה. הוא קורא לאנשים אלו "מירמידונים", על שם הנמלים. לפי גרסה אחרת מאוסף מיתוסים מהמאה השנייה לפני הספירה, שנאגדו ב"ספרייה הפסאודו-אפולודורנית", המירמדונים הם צאצאיו של מירמידון, המלך של פתיה התסליאנית שהיה בנם של זאוס ואורימדוזה, נסיכת פתיה. זאוס פיתה אותה על ידי כך שהפך לנמלה ולכן היא קראה לבנם על שם הנמלה. בזמן המלחמה על טרויה אכילס פקד על המירמידונים שלא להילחם, ואכן כוחם נגרע מצבא יוון. היוונים ספגו אבדות כבדות מהטרויאנים, ובעקבות הפצרותיו של חברו הטוב פאטרוקלוס, הרשה לו אכילס ללבוש את שריונו ולהוביל את המירמדונים לקרב. הם מצליחים להדוף את הצבא הטרויאני אך פאטרוקלוס נהרג בקרב על ידי הקטור נסיך טרויה. בעקבות מותו של פאטרוקלוס, אכילס מצטרף למלחמה ועוזר להכריע את הטרויאנים. מירמידונים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תכנון סביבתי

תכנון סביבתי מכיל ראייה אינטגרטיבית ורב תחומית של נושאי איכות הסביבה השונים. נושאים אלה באים לידי ביטוי הן במערכת תכנון שימושי הקרקע ברמות השונות, והן בהטמעת תפיסות סביבתיות במדיניות הארצית והמקומית. הכללת שיקולים סביבתיים בשלבים הראשונים של התכנון, עשויה למנוע ו/או לצמצם יצירת קונפליקטים סביבתיים, ולחסוך משאבים וזמן יקר בהליכי התכנון ואישור תוכניות. שילוב שיקולים סביבתיים בשלבים המוקדמים של תכנון תעסוקה, נופש, מגורים ועוד, מאפשר בחירת חלופות טובות עבור היזמים והציבור. ראייה אינטגרטיבית הרגישה לזיקות ההדדיות שבין הצרכים המתגברים, ולהשפעות החברתיות, הכלכליות והסביבתיות של פיתוח מואץ, היא האתגר העומד בפני התכנון הסביבתי. שימוש יעיל ומופחת בקרקע ובתנאי הסביבה, תוך עידוד חיסכון ומניעת פגיעה בלתי הפיכה במשאבי טבע. לשם כך ייעשה שימוש באמצעים תכנוניים, טכנולוגיים וכלכליים. מניעת השפעות ותוצאות שפגיעתן בסביבה בלתי הפיכה ואינה ניתנת לתיקון. מניעה או מזעור מפגעים, נזקים וסיכונים לסביבה. מתן מענה תכנוני לצורכי הבנייה והפיתוח, תוך הכוונת עיקר הפיתוח למרקמים העירוניים וצמצום תופעת הפרוור צמצום הפגיעה בשטח הפתוח ושמירת עתודות קרקע לדורות הבאים, תוך שמירה על ערכי טבע, נוף ומורשת ועל האופי הכפרי של ההתיישבות החקלאית. הבחנה בין אזורים מוטי פיתוח לבין אזורים מוטי שימור, והדגשת הרצף של השטחים הפתוחים. שיפור המרחב העירוני תוך התחדשותו, יחד עם שימור מכלולים ערכיים. הדגשת העיר כמוקד למגורים ומסחר תוך בנייה בצפיפויות גבוהות יחסית ופיתוח מערכות תשתית, בדגש על תחבורה ציבורית, המתואמות עם קצב הפיתוח העירוני. הימנעות מפתרונות תכנוניים וטכנולוגיים לבעיות סביבתיות על ידי מניעתן, הסרתן או מזעור המפגע במקור, לעומת פיזור המפגע במרחב או הטלת הגבלות על שימושי קרקע בסביבתו. שמירת עקרון חובת הזהירות המקדימה בטיפול בבעיות סביבתיות. תכנון מערכתי מיחזור משביח לבגדים שימוש משני גינוע מדיה וקבצים בנושא תכנון סביבתי בוויקישיתוף צילום סביבתי - אדוארד ברטינסקי אודות נופים יצירי אדם.
פלאווורלד

פלאווורלד (באנגלית: Paleoworld) היא תוכנית טבע ומחקר ששודרה בערוץ דיסקברי (ברשת TLC) בשנים 1994 עד 1997, במשך ארבע עונות. אורך כל פרק הוא 24 דקות ובו מתוארים החיים הפרהיסטוריים לאורך השנים. סדרה זו הייתה הסדרה הפלאונטולוגית הראשונה ששודרה במשך מספר עונות. אחריה נוצרו סדרות נוספות בעלות תוכן דומה של ערוץ דיסקברי, כגון "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה", "כוכב הדינוזאורים" ו"העמק של הטירנוזאורוס רקס". פרקי הסדרה כוללים מחקר של פלאונטולוגים העוסקים בחקר העצמות המאובנות ושחזור היצורים הקדומים מכל תקופה. בפרק נראים גם כמה תצוגות ואיורים ולעיתים גם בובות אנימטרוניקה אך כמעט ולא סצנות מונפשות של הדינוזאורים. הקריין של הסדרה הראשונה היה השחקן בן גזארה, של העונה השנייה והשלישית ניק שאצקי ושל העונה הרביעית טד מיינרד. בתחילת שנות ה-2000 יצאו מספר פרקים מהסדרה על גבי DVD. לסדרה היו ארבע עונות, בעוד העונה הרביעית בוטלה לקראת הסוף מבלי שתעלה עונה חמישית, אך ב-1998 נוצרה סדרה-בת בשם "When Dinosaurs Ruled", בה חמישה פרקים באורך 52 דקות. קריין סדרה זו הוא השחקן האמריקאי ג'ף גולדבלום. עונות הסדרה: עונה 1: הייתה בעלת 13 פרקים ששודרו בשנת 1994. בניגוד לשאר העונות הייתה בעלת עיבוד מוזיקלי. עונה 2: הייתה בעלת 13 פרקים ששודרו בשנת 1995. עונה 3: הייתה בעלת 13 פרקים ששודרו בשנת 1996. עונה 4: הייתה בעלת 11 פרקים ששודרו בשנת 1997. הסדרה בוטלה באמצע. "פלאווורלד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
לאו עכברא גנב אלא חורא גנב

לאו עכברא גנב אלא חורא גנב (בתרגום מארמית: לא העכבר גנב אלא החור גנב) הוא ביטוי תלמודי המופיע כמה פעמים בתלמוד הבבלי, שמשמעותו שאין לתלות את הכֶּשֶל בפרט שכשל, אלא במערכת שלא מנעה את אפשרות הפעולה שהובילה לכשל. המשל לכך הוא שאין להאשים את העכבר שגונב חיטים מבעל הבית, אלא את החור שדרכו הוא נכנס למקום הגנבה. הביטוי מופיע שלש פעמים בתלמוד בבלי הציטוטים מעט שונים, במסכתאות גיטין, קידושין וערכין. עיקר העניין הוא שמקשה אביי על ההלכה הקונסת את הלוקח, שהרי לפי ההגיון היה ראוי לקנוס את המוכר, ועל כך משיב לו רב יוסף שלא העכבר גנב, אלא החור. על כך ממשיך ומקשה אביי שלולי העכבר מה כבר החור עושה, ומתורץ שהקנס הוא במקום איסור. אמר מר, אם לקח יאכל כנגדן. ואמאי, יחזרו דמיו למקומם כי התם? אמר שמואל כשברח. וטעמא דברח, הא לא ברח קנסינן למוכר, ונקנסיה ללוקח? לאו עכברא גנב אלא חורא גנב! ואי לא עכברא חורא מאי קעביד? מסתברא כל היכא דאיכא איסורא התם קנסינן. — תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף נ"ו, עמוד ב' פרשן המקרא והתלמוד, רש"י, פירש את הביטוי בכל מקום באופן מעט שונה. במסכת גיטין: חורא - חור הכותל שהעכבר נכנס לתוכו וניצול מפני רודפיו. במסכת קידושין: אלא חורא גנב - אלמלא חור שהעכבר מצניע גנבתו שם לא היה גונב. ובמסכת ערכין ביאר גם את תחילת הביטוי: לאו עכברא גנב - עכבר הגונב ומניח בחוץ אם לא היה לו חור להניח בו לא היה גונב הלכך חורא גנבא וקא גניב ליה ה"נ אם לא היה מוצא לוקח לא היה מוכרו. משמעות הביטוי שאין להטיל את האשמה על הגנב אלא על התנאים שהביאו לגנבה. במשפט: עורכי דין או שופטים יכולים להשתמש בביטוי זה כדי להדגיש את חשיבות ההקשר שבו נעשתה עבירה מסוימת, ולהפנות את תשומת הלב לכך שייתכן שהנסיבות הובילו למעשה ולא הכוונה הפלילית של הנאשם. פרצה קוראת לגנב תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"ה, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף נ"ו, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף ל', עמוד א' רוסטוביץ, ארנונה / ד"ר הנריק (2008-08-14). "לאו עכברא גנב אלא חורא גנב". Globes. נבדק ב-2024-08-05.
מארי דה גיז

מארי דה גיז (בצרפתית: Marie de Guise; ‏22 בנובמבר 1515 - סביבות 11 ביוני 1560) הייתה רעייתו של ג'יימס החמישי, מלך ממלכת סקוטלנד, ואמה של מרי מלכת הסקוטים. דה גיז הייתה עוצרת ממלכת סקוטלנד בין השנים 1554–1560. מארי, בתם הבכורה של קלוד, דוכס גיז, ראש בית גיז הצרפתי, ושל אנטואנט דה בורבון, נולדה בבאר-לה-דוק, לורן ב-4 באוגוסט 1534. בהיותה בת שמונה-עשרה נישאה ללואי מאורליאן, דוכס לונגוויל. נישואיהם היו מאושרים, ובנם הבכור פרנסואה נולד ב-30 באוקטובר 1535. בחורף שנת 1536 נכחה מארי בטקס נישואיו של בעלה לעתיד, ג'יימס החמישי מסקוטלנד, לבתו הבכורה של מלך צרפת, מאדלן דה ולואה, בקתדרלת נוטרדאם בפריז. ב-9 ביוני 1537 מת לואי בעיר רואן. מארי הייתה לאלמנה בגיל עשרים ואחת. ב-4 באוגוסט ילדה את בנה השני, לואי. ג'יימס החמישי, אשר אשתו הראשונה מאדלן מתה משחפת בחודש יולי, חיפש, באותו זמן, כלה צרפתייה נוספת, על מנת לחזק את הברית הסקוטית-צרפתית נגד ממלכת אנגליה. המשא ומתן על נישואיו התמקד במארי. דודו של ג'יימס, הנרי השמיני, מלך אנגליה, ביקש את ידה של מארי, על מנת למנוע נישואים מסוכנים אלו. פרנסואה הראשון, מלך צרפת, העדיף את הצעת הנישואין של ג'יימס על פני הצעתו של הנרי, ודיווח זאת לאביה של מארי; היא קיבלה את הידיעה בהלם ובחשש. האפשרות כי תעזוב את משפחתה ואת ארצה לא שימחה את מארי, אשר שכלה את בנה לואי, בן ארבעת החודשים, באותה תקופה. אביה נקלע לתסבוכת דיפלומטית; הוא ניסה לעכב את תוכניות הנישואין ככל האפשר. ג'יימס, שחש, כנראה, באי-רצונה של מארי, כתב לה מכתב בו פנה אליה בבקשה לעצה ולתמיכה. מארי קיבלה את הצעת הנישואין, ומיהרה להסדיר את ענייני הנסיעה. ב-18 במאי 1538 נישאו ג'יימס החמישי ומארי בקתדרלת נוטר דאם, באמצעות בא-כוח, רוברט, לורד מקסוול. מארי עזבה את צרפת ביוני, מלווה בצי ששלח ג'יימס; היא נאלצה להשאיר את בנה הקטן פרנסואה בצרפת. ב-10 ביוני הגיעה מארי לפייף, שם קידם ג'יימס את פניה. הם נישאו, פנים מול פנים, לאחר כמה ימים, בסנט אנדרוז. מארי הוכתרה למלכת סקוטלנד ב-22 בפברואר 1540, במנזר הולירוד. שני בנים נולדו לה ולג'יימס: ג'יימס וארתור (רוברט); ג'יימס חי במשך פחות משנה, וארתור במשך שמונה ימים בלבד. בתם מרי נולדה ב-8 בדצמבר 1542; ג'יימס מת כעבור שבוע, ומארי נהייתה לעוצרת. הייתה זו מארי אשר שלטה, למעשה, בסקוטלנד, בשמה של המלכה מרי, אשר נשלחה לצרפת בגיל חמש, כדי לחיות לצד בעלה לעתיד, בנו של אנרי השני, מלך צרפת. מארי נהגה תמיד להתייעץ עם שני אחיה רבי העוצמה - שארל, הקרדינל מלורן, ופרנסואה הדוכס מגיז, אשר נשאו בתפקידים בממשלה הצרפתית. סקוטלנד וצרפת פעלו כבעלות ברית בכל הנוגע ליחסיהן עם אומות אחרות. השפעתם ההולכת וגוברת של הפרוטסטנטים הסקוטים, אשר נתמכו בחשאי בידי מלכת אנגליה, אליזבת הראשונה, ערערה את יציבות שלטונה של מארי. הם הדיחו אותה, למעשה, בגלל סיבות דתיות. לאחר מותה של מארי, שאירע ב-10 או ב-11 ביוני 1560, נלקחה גופתה לצרפת. היא נקברה במנזר סן-פייר בעיר ריימס, אשר אם המנזר שלו הייתה אחותה, רנה. בעת המודרנית הועלתה השערה כי אליזבת הראשונה הורתה להרעיל את מארי למוות. להשערה זו, המופיעה בסרט "אליזבת" ובספרה של פיליפה גרגורי, "מאהבה של הבתולה", אין כל בסיס; מותה של מארי היה אחד ממקרי המוות הבודדים של בני מלוכה במאה ה-16 שבני תקופתה הפרנואידים לא ייחסו להרעלה. מדיה וקבצים בנושא מארי דה גיז בוויקישיתוף מארי דה גיז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) biography/Mary-of-Guise מארי דה גיז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מארי דה גיז, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
המועצה הארצית לתכנון ולבנייה

המועצה הארצית לתכנון ולבנייה היא, על פי חוק התכנון והבנייה, המוסד התכנוני העליון במדינת ישראל לתכנון ובנייה, ונכפות עליה רק החלטות ממשלת ישראל. במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל במסגרת החוק לתכנון ולבנייה, הוסדר מודל תכנוני היררכי הבנוי ממועצות לתכנון ובנייה. מתחת למועצה הארצית בהיררכיה, קיימות הוועדות המחוזיות ולמטה קיימות הוועדות המקומיות או האזוריות. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה היא חלק ממנהל התכנון וככזה היא יושבת תחת משרד הפנים. בראש המועצה יושב נציג שר הפנים. המועצה מורכבת מ-32 חברים: 11 חברי ממשלה או נציגיהם, נציג רשות הטבע והגנים, חמישה נציגי ראשי ערים, שלושה נציגי מועצות מקומיות, שני נציגי מועצות אזוריות, נציג המהנדסים והאדריכלים, נציגת ארגוני הנשים, נציג המוסדות האקדמיים באופן מסורתי מטעם הטכניון, נציג המוסדות המיישבים, סוציולוג, נציג ארגון הגג של הארגונים הסביבתיים, נציג הדור הצעיר. כאשר בראש המועצה הארצית עומד נציג שר הפנים בהוראת שעה לחמש שנים. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה רשאית למנות לעצמה מבין חבריה ועדות משנה לתכנון ולבנייה, ועדות קבועות או ועדות לנושאים מסוימים, וההחלטות של ועדות המשנה הם בעלות תוקף כמו של המועצה הארצית. תפקידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה הם: ייעוץ לממשלה בכל הנוגע לביצוע חוק התכנון והבנייה. מתן אישור לתוכניות מתאר מחוזיות, בכפוף להחלטת המועצה ולמדיניות התכנון. השתתפות בהכנת ובבדיקת החקיקה הדרושה להפעלת החוק. מתן ההוראות הדרושות לעריכת תוכניות המתאר הארציות, הערכת אותן תוכניות וקבלת החלטות על הגשתן לאישור הממשלה. תכנון תוכניות מתאר ארציות כאשר תוכניות אלו יכללו תכנון לשטח המדינה כולה והנחיות לוועדות המחוזיות בנושא ייעודי הקרקע ושימושה, ושמירה על ייעוד של קרקעות חקלאיות, אזורי תעשייה ושטחי הפקת מחצבים, תחנות כוח, נמלים ושדות תעופה, דרכים ואזורי בנייה למגורים. מתן הוראות בדבר שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי טבע ונוף ושטחים פתוחים. דיון בעררים על החלטות הוועדות המחוזיות. היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה תכנון עירוני ועדה לתשתיות לאומיות ועדות התכנון והבנייה תקנות התכנון והבניה- Architecture.org.il הרכב המועצה הארצית, באתר GOV.IL
טובטוב הגמד

טובטוב הגמד (ספרדית: David el Gnomo) היא סדרת אנימציה ספרדית בת 26 פרקים אשר הופקה לטלוויזיה ב-1985. יוצרי הסדרה, הסופרים ההולנדים ויל הויגן וריאן פורטולייאט, ביססו את הסדרה על ספריהם "חייהם ופועלם של הגמדים" (Leven en werken van de Kabouter) ו"זכרונות הגמדים" (De oproep der kabouters). עלילת הסדרה מתמקדת בגמד יער בשם טובטוב אשר מתמחה בוטרינריה ומשתמש בידע שברשותו כדי לטפל בבעלי החיים ובגמדים האחרים ביער. כמו כן, לעיתים רבות טובטוב נאלץ לפעול על מנת לצמצם את הנזקים הסביבתיים אותם גורמים בני האדם והטרולים. הסדרה מעבירה מסר של חיים מוסריים בהרמוניה עם העולם הסובב, וזאת בדומה לרעיון המובע בספרים עליהם היא התבססה, ובדומה גם לסדרת ההמשך מ-1987 "דן-דין השופט". בישראל שודרה הסדרה במקור בטלוויזיה החינוכית ב-1986. את שיר הפתיחה העברי, אשר התבסס על שיר הפתיחה של הסדרה הספרדית המקורית, שר אריה מוסקונה. את טובטוב דיבב ניקו בר. ב-1993 היא דובבה מחדש עם שחקנים אחרים ושודרה בערוץ הילדים. כאשר הסדרה עברה לערוץ הילדים מילות שיר הפתיחה שונו אך הלחן נשאר. מבצעות את השיר ענת ניב ומרית יפה בעיבודו המוזיקלי של ירון ניסימוב. את טובטוב דיבב אילן דר. ב-2001 עונה חדשה של הסדרה דובבה לעברית, והיא שודרה שוב בערוץ הילדים. את שיר הפתיחה ביצעו מאיה בר שלום ודודו זר - שדיבב את טובטוב. כיום, הסדרה עם הדיבוב מהטלוויזיה החינוכית משודרת בערוץ ג'וניור. טובטוב (ניקו בר בדיבוב הראשון, אילן דר בדיבוב השני, ודודו זר בדיבוב העונה החדשה של 2001) (David): גמד יער בן 399, נמוך קומה, בעל זקן לבן וכובע אדום בצורת קונוס. טובטוב הוא חכם, ובעל ידע רב ברפואה. טובטוב משתמש בידע הרב שצבר על מנת לרפא את החיות והגמדים ביער. טובטוב חי יחד עם אשתו טוטי במחילה תת-קרקעית. טוטי (גילת מואב בדיבוב הראשון ומרית יפה בדיבוב השני) (Lisa): אשתו של טובטוב. פעמים רבות טוטי מתלווה לטובטוב ועוזרת לו בהגשת העזרה הרפואית. זריזי השועל (Swift): חברו של טובטוב, חי ביער ומשמש כאמצעי התחבורה של טובטוב. הטרולים (ג'יל בן דוד, יוסי טימן, ליאור נחמן ויוני חן): ארבעה טרולים בעלי כוחות על-טבעיים אשר מנסים באופן קבוע ללכוד את הגמדים. הם מכוערים וטיפשים ורוצים רק להרע. לטרולים ישנה חולשה בולטת: חשיפה ישירה לאור השמש הופכת אותם לאבן. מדיה וקבצים בנושא טובטוב הגמד בוויקישיתוף "טובטוב הגמד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טובטוב הגמד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "טובטוב הגמד", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מילות השיר "טוב טוב הגמד", באתר שירונט
המרדף אחרי הנסיך האדום

המרדף אחרי הנסיך האדום הוא ספר העוסק בניסיונה של מדינת ישראל, באמצעות "המוסד", לחסל במסגרת מבצע זעם האל את עלי חסן סלאמה, הידוע בכינויו "הנסיך האדום", שעמד בראש ארגון הטרור "ספטמבר השחור" והיה אחראי לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בראשית שנות ה-70. הספר נכתב על ידי מיכאל בר-זוהר ואיתן הבר והוצא לאור על ידי זמורה, ביתן - מוציאים לאור בשנת 1984. בנוסף הספר ראה אור בבריטניה, בארצות הברית, בצרפת ובהולנד. בשנת 2005 יצאה מהדורה חדשה ומעודכנת של הספר בישראל תחת השם "נקמת מינכן". בספר ישנם 16 פרקים (לא כולל הערות המחברים) והוא מחולק לשלושה חלקים: "האב" - חסן סלאמה האב, שנולד בראשית המאה ה-20 וחי בכפר קולה, מראשי כנופיות הטרור במרד הערבי הגדול ונהרג במלחמת העצמאות. "הבן" - עלי חסן סלאמה, שעמד בראש ספטמבר השחור, ארגון טרור פלסטיני שביצע את טבח הספורטאים במינכן בראשית שנות השבעים. "הנכד" - מספר בקצרה על לידת בנו של עלי חסן סלאמה, שנקרא גם הוא עלי חסן סלאמה, כמו אביו. המרדף אחרי הנסיך האדום, באתר OCLC (באנגלית) נקמת מינכן, תצוגה חלקית של הספר באתר google books דני רובינשטיין, זהירות, חלטורה - 'המירדף אחרי הנסיך האדום' מאת מיכאל בר־זוהר ואיתן הבר: זמורה־ביתן, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984
דובוש

דוֹבּוֹש (Dobos torta) היא עוגת שכבות מהמטבח ההונגרי. היא מורכבת משכבות של עוגת ספוג (דומה ל-genoise ול"פנדישפאן") וקרם שאליו נוספו טעמים שונים כגון קפה, פירות וכדומה. במתכון ההונגרי הקלאסי משתמשים בקרם חמאה (חמאה מוקצפת עם סוכר וביצים). העוגה נושאת את שמו של השף ההונגרי המפורסם יוז'ף דובוש, שהמציא אותה בשנת 1884 והציג אותה בתערוכה הלאומית השנתית של הונגריה בבודפשט בשנת 1885. פרנץ יוזף, מלך הונגריה ואשתו המלכה אליזבת היו בין הלקוחות הראשונים שטעמו ואהבו אותה. בשנת 1906 גילה דובוש לחבריו לאיגוד הקונדיטורים את סוד המתכון. העוגה מצופה בשכבה דקה של קרם, ומעליו לרוב זיגוג שוקולד. במתכון הקלאסי הדובוש היה מעוטר במלבני קרמל ("קרמל-גלזור") קשים שהיו מסודרים מעליו לרוחב באלכסון בצורת רעפים הנתמכים ברוזטות קטנות של קרם. הקרמל היה נמרח בעזרת פלטה משומנת על גבי מלבן של רולדה, ואז נחתך בעזרת סכין משומנת במהירות למלבנים קטנים, לפני שהוא התקשה. שיטה אחרת הייתה חריצת מלבן הקרמל לרוחב בעזרת הסכין המשומנת למלבנים (על מנת לאפשר את חיתוך העוגה), והנחתו בשלמות מעל גבי הדובוש. במקרים אחרים חותכים את עוגת הדובוש באלכסון לשני חצאי פירמידה, ומדביקים את שני החצאים זה לזה בעזרת קרם תוך יצירת פירמידה גבוהה, שנמרחת בקרם ומצופה ביריעת מרציפן. פלודן מדיה וקבצים בנושא דובוש בוויקישיתוף עופר ורדי, דובוש טורט - מלך העוגות ההונגריות, באתר ynet, 15 בפברואר 2007
שמעון ראם

שמעון ראם ( נולד ב-24 במאי 1940) הוא פעיל חברתי, סופר ויקיר העיר חיפה. ראם נולד בפתח תקווה ולמד בבית הספר שארית ישראל בפתח תקווה ובישיבת הדרום ברחובות וכן בסמינר למורים שהיה צמוד לישיבה. בסוף שנות החמישים, לאחר בקשה אישית של דוד בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל דאז, התנדב לשרת בדימונה כמורה ומנהל בבית הספר "עלומים", שהיה בית הספר התיכון הדתי היחיד בדימונה באותה תקופה. באמצע שנות השישים נשלח כשליח עלייה על ידי הסוכנות היהודית לעיר נאפולי שבאיטליה על מנת לנהל את עליית יהודי רומניה לישראל, תפקיד אותו ניהל ביד רמה.[דרוש מקור] עם שובו לארץ, שירת בשורה של תפקידים במשרד הדתות ובכלל זה עוזר מנכ"ל, מנהל מחלקת הקבורה, ומנהל מחוז חיפה והצפון. באמצע שנות השבעים הקים בהתנדבות בעיירה מעלות, את קריית החינוך הדתית. בתחילת שנות השמונים במסגרת מבצע שלמה ניהל במסגרת משרד החינוך את קליטת עולי אתיופיה בכל מחוז הצפון. לאורך השנים שימש כיו"ר ועד הורים של שלושה בתי ספר והיה חבר בוועד השכונתי של שכונת נווה שאנן בחיפה. עם צאתו לגמלאות הקים בחיפה בהתנדבות את המדרשה ללימודי המחתרות, שעוסקת במתן הדרכה בבתי ספר ולציבור הרחב על תקופת טרום הקמת המדינה. הקים בבית הספר תל חי בחיפה מוזיאון לתולדות תקופת טרום המדינה. עבור תרומתו הרבה לעיר חיפה הוענק לו ב-2015 תואר "יקיר העיר חיפה" ראם הוא חבר מרכז ליכוד ופועל רבות להנחלת מורשת זאב ז'בוטינסקי ובית"ר לציבור הרחב ובכלל זה דאג להעביר בכנסת את "חוק זאב ז'בוטינסקי". חיפה בלהבות – תולדות האצ"ל בחיפה לא כולם ידעו את שמם – סיפורם של ילדים שהוסתרו בתקופת השואה אצל משפחות נוצריות סבא מספר לגל- זיכרונות ילדות אישים מפתח תקווה של שנות ה-40 של המאה שעברה הקנטוניסטים – על ילדים יהודים שגויסו לצבא הרוסי במאה ה-19 וה-20 הפולש – תיאור אישי בהתמודדות עם מחלת הסרטן מצבות מספרות בחיפה – תיאור דמויות שונות הקבורות בעיר והשפעתם על ההיסטוריה העירונית והישראלית השבויות ממלחמת השחרור – קורותיהן של כמאה נשים שנפלו בשבי הירדנים במלחמת השחרור אוצר הטמפלרים האבוד – רומן לבני הנעורים על אוצר דמיוני קדום והחיפוש אחריו הגיבורה מהפלמ"ח – רומן לבני הנעורים על חברת פלמ"ח וקורותיה בימי טרום והקמת המדינה הטנק עולה – אסופת סיפורים קצרים לבני הנעורים מצבות מספרות באם המושבות – סיפורם של ראשוני פתח התקווה ממעמקים - רומן לבני הנעורים על לוחמי מלחמת השחרור הספיטפייר האדום - רומן לבני הנעורים על מטוס אחד וחבורה נחושה של טייסים וטייסות שכנגד כל הסיכויים היו הזרוע האווירית של צה"ל במלחמת השחרור התרופה – רומן לבני הנעורים המתארת את הדרך למציאת תרופה למחלת הסרטן סרטון על שמעון ראם יקיר העיר חיפה שמעון ראם יקיר העיר חיפה באתר עריית חיפה שמעון ראם (1940-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שמעון ראם".