laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרדריק ריינפלט

יון פרדריק ריינפלט (בשוודית: John Fredrik Reinfeldt; נולד ב-4 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי, וכלכלן שוודי, שכיהן בשנים 2006–2014 כראש ממשלת שוודיה במסגרת הברית השוודית ובשנים 2015-2003 עמד בראש המפלגה השמרנית (מפלגת המתונים) מהמרכז-ימין. ב-2009 הוא היה יושב ראש האחרון של מועצת אירופה שנבחר על ידי רוטציה. ריינפלט נולד בכפר אסטרהניניה במחוז סטוקהולם, חבל סדרמנלנד, כבנם של ברונו ריינפלט, פוליטיקאי שמרני, ובירגיטה, פסיכולוגית ויועצת למנהל עסקים. יש לו שני אחים - מגנוס והנריק. ריינפלט גדל במקומות שונים, בהם ברומסטן, לונדון, ספונגה וסטוקהולם. בצעירותו שיחק כדורסל בקבוצת טנסטה טייגרס. כמו כן הוא שיחק בקבוצות של תיאטרון חובבים (מסוג ספקס ו"רוויאר"). החל משנת 1976 התיישבו עם המשפחה בעיר טבי. הוא הצטרף לליגת הצעירים של מפלגת המתונים ב-1983, ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת סטוקהולם, שם סיים לימודי כלכלה ב-1990. הוא נבחר כחבר הריקסדאג - הפרלמנט השוודי, בבחירות הכלליות ב-1991. מ-1992 עד 1995 כיהן כיו"ר המשמרת הצעירה במפלגתו, לאחר שהחליף את היו"ר הקודם, אולף קריסטרסון, בוועידת המפלגה, שנערכה במלון בלפלנד וכונתה "קרב ליקסלה" על שם העיירה המארחת. בעימות שהתקיים ייצג ריינפלט את השמרנים מול בר-פלוגתו הליברלי. תחת הנהגתו של ריינפלט מוקמה המפלגה בענייני המדינה בחלק המרכזי של המפה הפוליטית. הוא ביקש להוריד ולקצץ מסים מאוכלוסיות מעוטות יכולת ומהמעמד הבינוני. ריינפלט הוא פחות ביקורתי בנושא רווחת אזרחי שוודיה מאשר המנהיגים שקדמו לו. ב-25 באוקטובר 2003 הוא נבחר לתפקיד מנהיג המפלגה. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-17 בספטמבר 2006 הביסה מפלגתו את גוש השמאל בהנהגתו של ראש הממשלמה המכהן מ-1996, יראן פרסון. ריינפלט נבחר לתפקידו כראש הממשלה על ידי הפרלמנט החדש ב-5 באוקטובר, ולמחרת הציג את ממשלתו. ריינפלט המשיך לכהן כראש ממשלה גם לאחר בחירות 2010, אולם לאחר בחירות 2014 חזרה מפלגתו לאופוזיציה. ריינפלט מתגורר בטבי, אב ל-3 ילדים. גרושתו פיליפה היא פוליטיקאית בכירה במועצת טבי שכיהנה כראשת עיר בשנים 2005-2006. מדיה וקבצים בנושא פרדריק ריינפלט בוויקישיתוף פרדריק ריינפלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרדריק ריינפלט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
דורנבירן

דורנבירן (בגרמנית: Dornbirn) היא עיר במדינת פורארלברג שבמערב אוסטריה על גדות נהר דורנבירנר אך הנשפך לאגם קונסטנץ, ובירת מחוז דורנבירן. העיר גובלת בגרמניה, שווייץ וליכטנשטיין. אוכלוסיית העיר מונה 49,278 תושבים (נכון ל-2018), ונחלקת לשישה רבעים מנהליים. העיר היא מרכז עסקים, והיא עיר המסחר והקניות הגדול בפורארלברג. בעיר נמצאת רשות השידור האוסטרית - ORF, בתי ספר גבוהים ומכללות. העיר הייתה בעבר מרכז עיקרי של תעשיית טקסטיל, שהלכה והצטמצמה בשנות השמונים. השם "דורנבירן" מקורו במילה 'torrin puirron' שפירושה "היישוב של טורו" (שמו של יישוב אלמאני חקלאי שהיה במקום). העיר הוזכרה לראשונה במסמך משנת 895 מהעיר סנט גאלן שבשווייץ. ב-1380 העיר הפכה להיות תחת שלטון בית הבסבורג. בשנת 1793 העיר הועלתה לרמת עיירת שוק. בשנת 1932 צורף לעיר הכפר אבניט, ובשנת 1969 העיר הפכה למושבה של הרשות המנהלית של מחוז דורנבירן. דורנבירן היא עיר תאומה של: הונגריה קצ'קמט, הונגריה צרפת סלסטה, צרפת מדיה וקבצים בנושא דורנבירן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורנבירן דורנבירן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבי מלכה

אבי מלכה (נולד ב-3 באוגוסט 1966) הוא במאי תיאטרון וקולנוע ומורה למשחק. מלכה נולד בעכו. ביים עשרות הפקות לתיאטרון, ביניהן "נשף מסכות" (התיאטרון העירוני חיפה), "מען לא ידוע", "חוות החיות" (תיאטרון הקיבוץ), "החדר של ורוניקה" (התיאטרון הלאומי הבימה), "סוג'וד", "דממה" (צוותא, פרס התיאטרון הישראלי), ועוד. זוכה פרס הבמאי המצטיין בפסטיבל עכו (קפה הפוך, באין מלחמה), זוכה הפרס הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ("ססגוניה", 1993). ביים ולימד בבית צבי, במכללת סמינר הקיבוצים (משחק ובימוי) ובסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. מתמחה בהוראת טכניקה. בשנת 2003, יסד את "אימפרו - הסטודיו למשחק בקולנוע טלוויזיה ותיאטרון", והוא מנהל אותו מאז, במקביל לעשייתו האומנותית. בנוסף ביים מלכה את הצגות הילדים "כספיון", "הפיל שרצה להיות הכי", "בגדי המלך החדשים", "הילד שאהב את הירח", "מי שטוב לו ושמח כף ימחא - שירי משחק של דתיה בן דור", "מוכרת הגפרורים הקטנה", ועוד. בשנת 2008 ביים והפיק את סרטו העלילתי הארוך הראשון "לאן נעלם משה אבגי?". הסרט, שהופק על ידי חברת ההפקות שלצד הסטודיו, הוא הסרט הראשון באורך מלא, שהופק על ידי בי"ס למשחק בישראל, ושכל התפקידים המרכזיים בו מגולמים על ידי תלמידי השנה השלישית של הסטודיו. הסרט זכה בתמיכה מאת קרן הקולנוע הישראלי. בשנת 2009 ביים והפיק את סרטו העלילתי השני "סיפור שנגמר בחתונה". כמו כן הפיק את הסרטים העלילתיים באורך מלא: "חומר נפץ" (בבימויו של מיטקו בוזקוב), "רדיקל" (בבימויו של עומר רייס), ואת הסרט התיעודי "השגרירים" (בבימויו של טל אגסי). בשנת 2010 הפיק את סרט הקולנוע "מונית לילה" (בבימויו שדל טל אגסי), ואת הסרט "נטישה" (בבימויו של יהושע סובול). בשנת 2011 הפיק את הסרט "המאבק 16" (בבימויו של רוני גאמר). בשנת 2012 הפיק את הסרט "אנטי וירוס" (בבימוי של אלון נוימן). בסוף שנת 2009 יסד את תחרות הקולנוע הישראלי הקצר "אימפרואקשן", בשיתוף סינמטק תל אביב, והוא משמש כמנהלה האמנותי (2009-2020) וכמפיק הראשי שלה. נכון ל-2022, הופקו כשלוש מאות וחמישים סרטים ישראלים קצרים במיוחד עבור התחרות. חלק מהם השתתפו וזכו בפסטיבלים נוספים בארץ ובעולם. ב-2011 מונה למנהל האמנותי של "פסטיבל תיאטרון קצר" בצוותא. וניהל אותו עד 2013. ב-2017 השתתף בתפקיד הגברי הראשי בסרטה של לימור שמילה, "מונטנה". אבי מלכה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבי מלכה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אבי מלכה, בארכיון הבימה כל סרטי פסטיבל אימפרואקשן 2, ינואר 2011 כל סרטי פסטיבל אימפרואקשן 3, יולי 2012 כל סרטי פסטיבל אימפרואקשן 4, יולי 2013 טריילר של הסרט אנטי וירוס, באתר "יוטיוב" קבלה לעם (2013-06-10), מאחורי הקלעים - מורה דרך, נבדק ב-2018-10-17 ציפי שוחט, הבמאי אבי מלכה מונה למנהל האמנותי של פסטיבל "תיאטרון קצר" בצוותא, באתר הארץ, 11 באפריל 2011
בדשא אצל אביגדור

"בדשא אצל אביגדור" הוא אלבום של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי מיקי גבריאלוב מיולי 1971. זהו האלבום השביעי של איינשטיין (והחמישי ברציפות שהוציא בחברת "פונוקול") והתקליט השני שהוציא בשנת 1971. זהו גם אחד האלבומים המצליחים ביותר שהקליט איינשטיין, והוא כולל מספר שירים שהפכו לקלאסיקות ישראליות. מיקי גבריאלוב הלחין ועיבד את כל שירי האלבום. איינשטיין כתב שלושה מהשירים והפזמונאי יענקל'ה רוטבליט כתב שבעה נוספים. האלבום הוקלט באולפני קולינור בתל אביב במאי 1971 ויצא לאור ב-7 ביולי 1971. האלבום קרוי על שמו של צריף ששכן בסמוך לחוף מציצים שבתל אביב. צריף זה, שהיה בבעלותו של אביגדור צברי, שימש כמקום מפגש לקבוצת אנשים, ובהם יוצרים ואמנים שכונתה "חבורת לול". הצריף, שתועד על עטיפת האלבום בצילום של אלונה איינשטיין, תועד גם בסרטו של אורי זוהר "מציצים". חלק משירי האלבום זכו לקליפים, כחלק מסדרת התוכניות "לול", ששודרה בראשית שנות ה-70 בערוץ הראשון. במרוצת השנים, עם הפיכת השירים לקלאסיקות ישראליות, זכו חלק משירי האלבום לגרסאות חדשות מצד איינשטיין עצמו ומצד מוזיקאים אחרים (להקת אטרף, נתן כהן ועוד). השיר "אני ואתה" זכה ב-1972 גם לגרסה איטלקית של להקת הרוק המתקדם Capsicum Red, שבה הוא נקרא "Rabbia e Poesia" ("זעם ושירה"). השיר "שיר מספר 8" נכתב בהשפעת ביטויים מספר "שיר השירים". השיר "השריקה של התנועה" נכתב על תקופת החניכות של רוטבליט בתנועת הנוער "השומר הצעיר", תנועה שבה היה חבר גם איינשטיין. בשנת 2014 הקליטה החצר האחורית, להקתו של רוטבליט, גרסת כיסוי לשיר "לשרוק בחושך", כמחווה לאחר מותו של איינשטיין. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מיקי גבריאלוב. אריק איינשטיין: שירה, מילים ל"אני ואתה", "אני אוהב לישון" ו"אני מבין" מיקי גבריאלוב: גיטרה 12 מיתרים, גיטרה בס, לחנים, עיבודים והפקה מוזיקלית חיים רומנו: גיטרה מובילה דוד קריבושי: פסנתר, עיבוד מיתרים עמי טרייבטש: תופים אהרל'ה קמינסקי: קונגוס נגני התזמורת הפילהרמונית: כלי קשת ומיתרים דורי הרשגל: טכנאי הקלטה באולפני "קולינור" צבי שיסל: מפיק אלונה איינשטיין: צילומים דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה מידע על האלבום בדשא אצל אביגדור באתר MusicBrainz האלבום בדשא אצל אביגדור באתר Discogs האלבום באתר Discogs
יודנבורג

יודנבורג (בגרמנית: Judenburg, במשמעות: "עיר היהודים") היא עיירה במדינת שטיריה שבאוסטריה על גדות נהר מורה ובירת מחוז מורטל. בעבר הייתה בירת מחוז יודנבורג. אוכלוסייתה מונה 9,261 תושבים נכון ל- 2013. סמלה של העיר הוא כובע היהודים ששימש כאות קלון להבדלת יהודים מכלל האוכלוסייה הלא-יהודית. העיר מוזכרת לראשונה בשנת 1074 כ"עיר השוק היהודית". שם העיר, "טירת היהודים", ניתן לה על שם הסוחרים היהודים, שהיוו נדבך חשוב בחיי המסחר בעיר. בשנת 1277 העיר קיבלה זכויות לחכירת מס. במשך המאות ה-13 וה-14 העיר הפכה לעיר מסחר חשובה. לאחר מספר פוגרומים במאות ה-14 וה-15 גורשו היהודים מן העיר ומשטיריה בכלל בשנת 1496. בתחילת המאה ה-20 העיר הייתה אחד המרכזים האוסטרים של תעשיית הפלדה וישב בה חיל מצב של הצבא האוסטרו-הונגרי. בתקופת הכיבוש הנאצי הוקם בסמוך לעיר תת-מחנה של מחנה מאוטהאוזן. עם תום מלחמת העולם השנייה הוסב המחנה למחנה עקורים לפליטים יהודיים בו ישבו תחילה קוזקים מברית המועצות ולאחר מכן פליטים יהודים. ליטא פרינאי, ליטא איטליה בלאג'ו, לומברדיה, איטליה מדיה וקבצים בנושא יודנבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יודנבורג יודנבורג (אוסטריה), דף שער בספרייה הלאומית
חיים אוליאל

חיים אוליאל (נולד ב-22 בדצמבר 1956) הוא זמר-יוצר, מלחין, פזמונאי ומוזיקאי ישראלי. אוליאל נולד וגדל בשדרות להורים שעלו ממרוקו. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כבר בגיל 13, כאשר התחיל לנגן על גיטרה חשמלית. בגיל 15 הקים את להקת ליל השמשות. לאחר השחרור מהצבא הקים את להקת הרוק המאה העשרים ואחת, כאשר שותפיו ללהקה היו אחיו אלי אוליאל, שניגן בתופים, וחיים אוחנה, שניגן בבס. הרכב זה היווה את הבסיס ללהקת שפתיים שהוקמה מאוחר יותר. בלהקת שפתיים היה חיים אוליאל הסולן, וכן השותף לכתיבת שיריי הלהקה. במקביל להיותו חבר בלהקת שפתיים, סייע אוליאל רבות לזמר קובי אוז, שהיה אז בראשית דרכו. בשנת 2000 יצא אלבום סולו הבכורה של אוליאל הנקרא "סנדוק לעג'ב" (בעברית: קופסת הקסמים), כשקובי אוז נטל חלק בניהול האמנותי של האלבום. בשנת 2002 הוציא את הסינגל "תני לו ללכת", שנכלל באלבום הסולו השני שלו. השיר זכה בפרס הצילינדר הנודד לשנת תשס"ד. בשנת 2003 הקליט את שירו של נתן אלתרמן "עוד אבוא" עבור שיר הנושא לסרט הקולנוע הכוכבים של שלומי בבימויו של שמי זרחין. השיר, שהולחן והופק מוזיקלית על ידי מלחין הסרט יונתן בר גיורא, מופיע בכותרות הסיום, וכן בגרסה קצרה ומהורהרת יותר בגוף הסרט. בגרסת הדי.וי.די מצורף גם קליפ בהשתתפות אוליאל ואושרי כהן, כוכב 'הכוכבים של שלומי'. אוליאל ובר גיורא המשיכו ושיתפו פעולה בביוצע לשיר נוסף של אלתרמן, ריצתו של העולה דנינו, שבוצע בהופעה מיוחדת. הציע לאקדמיה ללשון העברית את המילה "צהלולים", ואף הקים מועדון זמר ותרבות מרוקאית תחת שם זה בעיר שדרות. לאוליאל ארבעה בנים ובת. באוגוסט 2019 אותר בנו ניב לצד אשה נוספת בביתו בנווה ימין כשהם ללא רוח חיים. בחודש נובמבר 2020 השתתף אוליאל בערב הפתיחה של פסטיבל "אשדודשירה" ובו ביצע לראשונה על במה את "עוד אבוא" - שיר הנושא של "הכוכבים של שלומי" וכן את "ריצתו של העולה דנינו", שניהם מאת נתן אלתרמן. בשנת 2024 נבחר להשיא משואה יחד עם עברי לידר ורביב כנר בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל. 2000: סנדוק לעג'ב 2002: תני לו ללכת 2006: לפי שעה ראו להקת שפתיים מדיה וקבצים בנושא חיים אוליאל בוויקישיתוף חיים אוליאל, באתר שירונט חיים אוליאל, באתר MusicBrainz (באנגלית) חיים אוליאל, באתר Discogs (באנגלית) חיים אוליאל, דף שער בספרייה הלאומית חיים אוליאל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אבי שושן, "המרוקאים היו החלוצים האמיתיים", באתר ynet, 3 בנובמבר 2010 אסף נבו, ‏חיים אוליאל: "ללהקת שפתיים מגיע פרס ישראל", באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2014 בן שלו, איך הגיע חיים אוליאל ל"אינדינגב" ולמה הוא לא מאמין במוזיקה מזרחית חנפנית, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2014 יעקב בר-און, ‏קורא שפתיים: חיים אוליאל ולהקתו חוזרים להופעה חד פעמית, באתר מעריב אונליין, 23 במרץ 2017 חיים אוליאל, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית עם יואב קוטנר, אוקטובר 2017 צליל מכוון, חיים אוליאל, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:07) טקס הדלקת המשואות 2024: משואת ניצחון הרוח, באתר מערך הדיגיטל הלאומי ניצן פינקו, אלי אוליאל, מתופף להקת "שפתיים", מת בגיל 66, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2020 להאזנה לביצוע של השיר "עוד אבוא", בהפקת יונתן בר גיורא להאזנה לביצוע לשיר "ריצתו של העולה דנינו"
פיזיקה של חומר מעובה

פיזיקה של מצב מעובה היא ענף בפיזיקה אשר עוסק בחומר שנמצא במצב צבירה מעובה. מצב צבירה זה מאופיין בכך שהמולקולות בחומר קשורות אחת לשנייה בקשרים אלקטרומגנטיים (דוגמת קשרי ואן דר ואלס). שני מצבי הצבירה המעובים העיקריים הם מוצק ונוזל, בניגוד לגז בו המולקולות נחשבות לחופשיות. ענף זה צמח מתוך פיזיקה של מצב מוצק וכיום הוא כולל גם ענף זה. חוץ ממוצקים ונוזלים, ענף זה עוסק במצבי צבירה מיוחדים אחרים, לדוגמה: מוליכי-על עיבוי בוז-איינשטיין גבישים נוזליים מדיה וקבצים בנושא פיזיקה של חומר מעובה בוויקישיתוף פיזיקה של חומר מעובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פילאך

פילאך או וילאך (בגרמנית: Villach; בסלובנית: Beljak; באיטלקית: Villaco) היא העיר השנייה בגודלה במדינת קרינתיה שבדרום אוסטריה, על גדות הנהרות דראו וגאיל. העיר נחשבת לאחד ממחוזותיה של קרינתיה. אוכלוסייתה מונה 60,480 תושבים נכון ל-2015. העיר ממוקמת במקום התמזגותם של הנהרות דראו וגאיל. העיר מוקפת בכמה אגמים ובהרים, המשמשים לסקי בחורף ולטיולים בקיץ. העיר שוכנת במרחק כחצי שעה במכונית מגבול איטליה וסלובניה. מועצת העיר (בגרמנית: Gemeinderat) מורכבת מ-45 חברים, כשראש העיר מחזיק בתואר נשיא. ראש העיר הנוכחי הוא הלמוט מאנצנרייטר ממפלגת SPÖ. חלוקת המושבים (נכון ל-2003) בין המפלגות היא: ממשלת העיר (Stadtsenat) מורכבת משבעה חברים. ראש העיר נבחר ישירות על ידי אוכלוסיית העיר, ושני סגני הנשיא וארבעת חברי המועצה האחרים נבחרים על ידי מועצת העיר. בעיר מתקיימים מספר פסטיבלים מדי שנה: קרנבל פילך (מ-11 בנובמבר עד 4 במרץ) פסטיבל האומנות פסטיבל אומנות הרחוב ה"פילאכר קירכטאג" (מתקיים במשך שבוע שלם בקיץ) גרמניה באמברג, גרמניה איטליה אודינה, איטליה צרפת סירן, צרפת הונגריה קאפושוואר, הונגריה מדיה וקבצים בנושא פילאך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פילאך (בגרמנית) פילאך, ברשת החברתית פייסבוק פילאך, ברשת החברתית אינסטגרם פילאך, סרטונים בערוץ היוטיוב פילאך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פפי תורג'מן

שלום (פפי) תורג'מן (נולד ב-7 באפריל 1970) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הרכז וקלע. תורג'מן, המתנשא לגובה של 1.95 מטר, שיחק ברוב הקריירה המקצוענית שלו (כ-11 עונות) בהפועל ירושלים, ועד היום נחשב לאחד מסמליה המובהקים של הקבוצה. הוא הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת בעונת 1990, ובמהירות זכה בה למעמד מרכזי. תורג'מן החל לשחק כדורסל בגיל 16 לאחר שקודם לכן שיחק כדורגל בקבוצת הנוער של הפועל ירושלים. הוא החל להתאמן בכדורסל לאחר שמאמן קבוצת הנוער של הפועל ירושלים יורם חרוש צפה בו משחק במגרש בגן הפעמון. במהלך עונתו הראשונה בנוער לא שותף במשחקים אך התאמן עם הקבוצה ורק במשחק הסיום של העונה נכלל בסגל השחקנים של קבוצת הנוער. ב-1990, בהיותו בן 20, תורג'מן צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של ירושלים. עונת 94–95 הייתה מהעונות הבולטות של תורג'מן. בעונה זו כיכב כשחקן בכיר בהפועל ירושלים אך במהלך המשחק מול הפועל תל אביב ביצע מאיר טפירו שחקנה של הפועל תל אביב עבירה חזקה על תורג'מן אשר גרמה לפציעתו. בעקבות העבירה נפצע תורג'מן בברכו ובהמשך התגלה קרע ברצועה הצולבת של הברך, דבר אשר אילץ את תורג'מן לסיים את העונה. בתחילת עונת 95-96 חזר תורג'מן לשחק. יחד עם סמלה השני של הפועל ירושלים, עדי גורדון, היה מהשחקנים הבולטים שהובילו את הקבוצה לזכייתה של ירושלים בשני גביעי המדינה ב-1996 וב-1997. בשנת 1996 עבר למכבי גבעת שמואל לתקופה קצרה, אך עוד באותה עונה שב לשחק בירושלים. טרם עונת 2002 חתם על חוזה במכבי רעננה אולם לפני פתיחת העונה חוזהו הותר על ידי הקבוצה ולכן עבר לשחק בליבורנו האיטלקית, אותה עזב במהלך העונה, חזר לישראל וחתם במכבי גבעת שמואל. בעונת 2003 שיחק בהפועל תל אביב. בעונת 2004 חתם לעונה אחת בהפועל גליל עליון. בעונת 2005 עבר לשחק בדקסיה מונס-אנו הבלגית. תורג'מן החל לשחק בנבחרת ישראל בעונת 1997, שימש כקפטן באליפות אירופה בשנת 2001, והופיע במדי הנבחרת 57 פעמים, כאשר הוא קולע 255 נקודות. בשנת 2003 הודח מהסגל על ידי מאמן הנבחרת דאז מולי קצורין. בשנת 2007, בגיל 37, חתם תורג'מן בקבוצת עירוני אשקלון על חוזה לשלושה חודשים. לאחר שלא זכה לדקות משחק, ולא הועדף אף על פני שחקני נוער ברוטציה של אשקלון, עזב תורג'מן את אשקלון, וחתם עד סוף העונה במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. תורג'מן הסביר זאת בכך שהוא משחק בשביל הכיף ולא בשביל הכסף. תורג'מן נחשב לשחקן מאוד אתלטי באופן יחסי לשחקן ישראלי באותה תקופה. הוא היה משתתף קבוע בתחרויות ההטבעות של ליגת הקיץ, שהייתה פעילה בחלק משנות ה-90. תורג'מן גם נחשב לשחקן הגנה מצוין והופקד לרוב כשומר צמוד על כוכבי היריבה (בדרך כלל זרים). בתחילת דרכו שימש כרכז ורמת הקליעה שלו לא הייתה טובה במיוחד אך עם הזמן הוא שיפר מאוד את הקליעה מרחוק והפך לשילוב מצוין של קלע ורכז. מאפיין בולט נוסף בקריירה של תורג'מן הייתה היכולת להתעלות במשחקים חשובים ומכריעים, כמו גם במהלך משחקי הפלייאוף בהם עלתה יכולתו ההתקפית בעוד שבמהלך משחקי העונה הסדירה לא הציג יכולת התקפית יציבה. תורג'מן זכיין ומנהל סניף של רשת בתי הקפה ארומה. כמו-כן הוא משחק כשחקן חובב בליגת כדורעף חופים. פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א אריה ליבנת, שלום, תורג'מן, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2001 איתן גפן, הכדורגלן שהפך לקפטן נבחרת ישראל בכדורסל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2019 יובל פייס, פפי תורג'מן שוחרר ממכבי רעננה, באתר ynet, 30 בספטמבר 2001 איתי אילנאי, אני מאשים, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2007 רמי היפש, תולים את הנעליים: ספורטאים יוצאים לקריירה שנייה, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2010
רוני גפני

רוני גפני (נולד ב-11 במרץ 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. גפני גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 1998 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2000 חתם לארבע עונות בקבוצת בני יהודה תל אביב. במהלך 5 שנותיו כשחקן בבני יהודה חלה עלייה מתמדת ביכולתו, בעונת 2005/2006 קיבל רוני גפני את סרט הקפטן. בעונתו האחרונה בבני יהודה, בשנת 2006, הגיע עם קבוצתו לגמר גביע המדינה, שם הפסידו להפועל תל אביב 1-0. בקיץ 2006 חתם גפני חוזה בקבוצת בית"ר ירושלים, עמה זכה באליפות, ובסיום העונה חתם על חוזה ל-3 שנים במכבי חיפה. בעונה הראשונה מיעט לשחק בשל פציעה חוזרת, וגם בעונתו השנייה לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, אך בסופה זכה עם הקבוצה באליפות. מייד לאחר מכן עזב גפני את הקבוצה בשל חוסר בדקות משחק וחתם בקבוצת נעוריו, מכבי תל אביב, במדיה שיחק שנתיים נוספות, ובקיץ 2011 פרש ממשחק פעיל. בשנת 2000 היה מעורב ב"פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בהפרת תקנון ההתאחדות לכדורגל בכך שבילה עם צעירה ערב משחק הנבחרת. בית הדין של ההתאחדות השעה את גפני לשנתיים מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך הוא זכה לחנינה בפברואר 2002. לזכותו של גפני שתי הופעות במדי נבחרת ישראל הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק בשנת 2006, ואת הופעתו השנייה ערך במשחק ידידות מול נבחרת רומניה בשנת 2010. רוני גפני, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל רוני גפני, באתר National Football Teams גולן בר יוסף ויניב חרמש, פרשת הצעירה: ההתאחדות תגיש כתבי אישום, באתר ynet, 3 בדצמבר 2000
נובלס

נוֹבְּלֶס הוא מותג סיגריה ישראלי המיוצרת על ידי חברת דובק. הסיגריה הושקה בשנת 1952. לסיגריה נובלס יש 4 סוגים, נובלס פילטר, נובלס בלנד, נובלס אמריקאן בלו (שיוצרה משנת 2003 עד 2007) ונובלס גולדן וירג'יניה (המיוצרת משנת 2009). מותג זה היה בעבר זול יחסית למותגים אחרים הנמכרים בשוק הישראלי, אך היום, לאחר עליית מחירי הטבק והסיגריות, מחירו דומה פחות או יותר לשאר מותגי הסיגריות. השם "נובלס" מקורו במונח הצרפתי Noblesse oblige שמשמעותו "האצילות מחייבת". שם זה ניתן לסיגריה על מנת להקנות לה נופך יוקרתי, ועל סמך הטענה כי היא מיוצרת מטבק וירג'יניה איכותי ומובחר. לסיגריות נובלס שמור מקום מיוחד בהוויה הישראלית, כמאפיין של צעירים פורקי עול השואפים לממש את ערכי מהפכת שנות ה-60 "סקס, סמים ורוקנרול". ככל הנראה מקום זה הוקנה למותג עקב חלוקת סיגריות נובלס בחינם בקיבוצים, בהם הפכה למאפיין של הצעירים וגרעיני נח"ל. נובלס באתר חברת דובק ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבמאמה

אבמאמה (באנגלית: Abemama) הוא אטול אלמוגים במרכז האוקיינוס השקט, המצוי במרכז שרשרת איי גילברט שבקיריבטי. האי נמצא כ-140 ק"מ דרום מזרח לטאראווה וצפונית לקו המשווה. שטח האי 16 קמ"ר ומתגוררים בו כ-3,300 תושבים. האטול מורכב מאיונים המצויים סביב לגונה עמוקה. האיונים בחלקו המזרחי של האטול מקושרים בסוללת עפר שעליה כביש. המרכז האדמיניסטרטיבי של האטול הוא הכפר קאריאטבייק ובו בניין המנהלה, בית החולים המקומי ותחנת המשטרה. בצפון האטול, בקרבת העיר טאביאנג מצוי משטח נחיתה. בשנת 1889 התגורר באי הסופר רוברט לואיס סטיבנסון. באי קבור הצ'יף בינוקה המונצח בספרו של סטיבנסון "בים הדרומי". מדיה וקבצים בנושא אבמאמה בוויקישיתוף אבמאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אראנוקה

אראנוקה (באנגלית: Aranuka) הוא אטול אלמוגים המצוי במרכז האוקיינוס השקט. האטול הוא אחד האיים בשרשרת איי גילברט שבקיריבטי. האי ממוקם צפונים לקו המשווה. שטחו של האי 13.3 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1000 תושבים. האטול משולש בצורתו, והוא גדול בשטחו מאטול אופייני. האטול מורכב למעשה משני איים - הדרומי, בואריקי היוצר את בסיס המשולש, והצפוני טאקאנג היוצר את קודקוד המשולש. האיים מקושרים זה לזה ברצועת חול. במרכז, בין שני האיים, מצויה הלגונה. בחלקו הצפוני של האי בואריקי מצוי משטח נחיתה. מדיה וקבצים בנושא אראנוקה בוויקישיתוף
סטושי טג'ירי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא טג'ירי. סטושי טג'ירי (ביפנית: 田尻 智; נולד ב-28 באוגוסט 1965) הוא מתכנן משחקי מחשב יפני, שהתפרסם בעקבות יצירת משחק הווידאו "פוקימון". סטושי טג'ירי נולד בשנת 1965 למשפחה יפנית. בגיל צעיר נהנה מיופיים של היערות, ונהג לאסוף ולהחליף חרקים כדי להשלים את אוסף החרקים שלו. בנוסף נהג לשחק במשחקי וידאו, ובבגרותו עבד כבוחן של משחקי וידאו עבור מגזינים. בשנת 1982 החליט סטושי, יחד עם כמה מחבריו, לייסד את "GameFreak" - מגזין לסיקור משחקי וידאו חדשים וספרי קומיקס. כשגברה הפופולריות של "GameFreak", הוציא סטושי לאור שני ספרים: "CAP Land" ו-"Catch 'em all CAP land". במהלך שנות ה-80 של המאה העשרים החליטו אנשי הצוות של מגזין "GameFreak" לפתח משחקי וידאו בעצמם, ועברו ממשרדם בעל החדר האחד למגדלי נינטנדו ביפן. הם פיתחו משחקי וידאו כדוגמת "הביצה של יושי" ("Yoshi's Egg"), שיצא בארצות הברית תחת השם Yoshi ובאירופה תחת השם "Mario and Yoshi". בשנת 1991, עם הופעת קונסולת הגיים בוי, דמיין לעצמו סטושי משחק ללכידת ואיסוף מפלצות, המבוסס על החרקים אותם נהג לאסוף בילדותו. כך החל לפתח את משחק הווידאו פוקימון. הוא הוסיף שכבות של דמויות גיבורי על לגיבורי המשחק. את רעיון ההחלפה שלהם הגה סטושי כאשר ראה שני ילדים משחקים בקונסולת הגיים בוי זה לצד זה. יחד עם שיגרו מיאמוטו, היוצר של "סופר מריו", הם פיתחו את טכנולוגיית הלינק, אשר עדיין משתמשים בה כיום. עם הגיעו של האישור מחברת נינטנדו, החלו סטושי וצוותו בפיתוח המשחק, שערך 5 שנים, הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של נינטנדו בפיתוח משחקים. בעקבות המשחק הראשון הופיעו משחקים נוספים, סדרת טלוויזיה וסרטים. ראיון עם סטושי טג'ירי דיוקן של סטושי טג'ירי אמדאו פלזה "הצדעה למתכנני משחקים יפנים" "100 מתכנני המשחקים הטובים ביותר" Mary Roach, Cute Inc., 1999, Wired סטושי טג'ירי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
החברה האמריקנית לסרטן

החברה האמריקנית לסרטן (באנגלית: American Cancer Society או ACS) היא ארגון רפואי בארצות הברית. הארגון נוסד בשנת 1913 ונקרא תחילה החברה האמריקנית לשליטה בסרטן. בשנת 1945 שונה השם לשם המקובל היום. מטרת הארגון המוצהרת היא להוות "ארגון כלל ארצי, קהילתי, התנדבותי, למחקר רפואי, המוקדש לבעור הסרטן על ידי מניעת הסרטן, הצלת חיים והפחתת סבל מן המחלה על ידי מחקר, חינוך, שתדלנות ומתן שירותים. מרכז הארגון ממוקמת באטלנטה (ג'ורג'יה) אך סניפי הארגון ממוקמים בכל המדינות המרכיבות את ארצות הברית במעל 3,400 סניפים מקומיים. החברה האמריקנית לסרטן מקיימת את מטרות הארגון על ידי: סיפוק מענקי מחקר לקהילייה המדעית. ניהול מסעות פרסום ליידוע הציבור לגבי המחלה והדרכים להימנע ממנה. פרסום דוחות סטטיסטיים שנתיים המפרטים את שכיחות סוגי הסרטן השונים בכל המדינות המרכיבות את ארצות הברית. הכנת ניירות עמדה והמלצות לחקיקה בקונגרס החברה האמריקנית לאונקולוגיה קלינית מדיה וקבצים בנושא החברה האמריקנית לסרטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החברה האמריקנית לסרטן (באנגלית) החברה האמריקנית לסרטן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) החברה האמריקנית לסרטן, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרים בן יעקב מבון

רבי אפרים ברבי יעקב מבונא (ד'תתצ"ב - ד'תתקנ"ז, 1132–1197) היה מבעלי התוספות באשכנז, פרשן, פייטן ופוסק. יחד עם אחיו רבי הילל, כונו "שני בני היצהר". ר' אפרים נולד כנראה בבון. למד אצל רבי יואל הלוי מבונא (אביו של הראבי"ה), וכשעבר ר' יואל לקולוניה (קלן) מילא את מקומו כאב בית דין בבון, כשהראבי"ה שני לו. אחיו קלונימוס נפטר בלא בנים, ובספרות הפוסקים מובא שהוא ואחיו רצו לייבם את האלמנה והיא לא רצתה, ולכן הוכרחה לשלם פיצוי של מאה זקוקים כסף כדי שתחלוץ. מספר אגדות מפורסמות מסופרות בשמו, מהן המעשה ברבי אמנון ממגנצא שקידש את השם וכתב את הפיוט "ונתנה תוקף" הנאמר ביום כיפור, והמעשה בפייטן הקדמון יניי ור' אלעזר בירבי קליר. פיוטים: רבי אפרים היה בין חשובי הפייטנים באשכנז במאה ה-12. בין פיוטיו, הפיוט לברכת המזון בברית מילה אלהים צוית לידידך בחירך, והתחינה הארמית תא שמע מרא עלמא. כלל פיוטיו כונסו בידי אברהם מאיר הברמן בספר פיוטי רבי אפרים בר' יעקב מבונא, הוצאת שוקן, 1969. אחד מחיבוריו המפורסמים הוא "ספר זכירה" שראה אור בחיבור ספר זכירה: סליחות וקינות לר' אפרים ב"ר יעקב, הוצאת מוסד ביאליק, תש"ל-1970 בעריכת אברהם מאיר הברמן. בספר זה מתאר ר' אפרים את רדיפות היהודים בקהילות בון וקלן בעת מסע הצלב השני, כן הוסיף עליו אחר כך את תלאות קהילות אלה בשנים ד'תתקל"א - ד'תתקנ"ו. פירוש על פיוטי המחזור. המרדכי ושאר חכמי אשכנז מביאים במספר מקומות רב את דבריו. אברהם מאיר הברמן, פיוטי רבי אפרים בר' יעקב מבונא, הוצאת שוקן תשכ"ט. אלהים צוית לידידך בחירך אפרים בן יעקב (1132-1197), מבונא, דף שער בספרייה הלאומית על פי הפסוק בספר זכריה, פרק ד', פסוק י"ד ראבי"ה תתקע"ה; הברמן, פיוטי רבי אפרים בר' יעקב מבונא, עמ' 1–2. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביקיני (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ביקיני – בגד ים נשי העשוי שני חלקים ביקיני (להקה) – להקה ישראלית ביקיני (אטול) – אטול (אי טבעתי) באוקיינוס השקט