laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליילה פהלווי

ליילה פהלווי (בפרסית: لیلا پهلوی, תעתיק מדויק: לילא פהלוי), הידועה גם כהנסיכה לילה מאיראן (27 במרץ 1970 – 10 ביוני 2001), הייתה בתו הצעירה של שאה איראן, מוחמד רזה שאה פהלווי. ליילה פהלווי נולדה בשנת 1970 בטהראן, בירת איראן, לשאה האיראני מוחמד רזה פהלווי ולאשתו השהבאנו (בפרסית: شهبانو, "קיסרית"), פרח פהלווי. בשנת 1979 התחוללה באיראן המהפכה האיראנית בה הודח השאה משלטונו והמדינה הפכה לתיאוקרטיה אסלאמית, אז עזבה משפחת השאה את איראן. לאחר מותו של אביה במצרים בשנת 1980 היגרה משפחת פהלווי לארצות הברית. פהלווי למדה בבית הספר הפרטי היוקרתי "Rye Country Day School" בניו יורק וכן למדה בבית ספר ממלכתי במסצ'וסטס. בהמשך למדה תואר בספרות באוניברסיטת בראון. בראיונות שהעניקה לתקשורת האמריקאית סיפרה פהלווי כי הבריחה מאיראן הייתה טראומטית מאוד עבורה וכי היא סובלת מסיוטים על רקע זה. כמו כן, סיפרה הנסיכה כי היא מעוניינת לשוב לאיראן. ליילה פהלווי העבירה את חייה בין ביתה שבקונטיקט, ארצות הברית, לערים שונות באירופה. היא נודעה באורח החיים הבוהמי אותו ניהלה, אשר התבטא במסעותיה הרבים ברחבי העולם ובמסיבות ונשפים של בני המעמד העליון ברחבי ארצות הברית ואירופה, בהם לקחה חלק באופן קבוע. על אף מערכות היחסים הרבות אותן ניהלה, היא מעולם לא נישאה. פהלווי הייתה פעילה מאוד בקרב חוגי הגולים האיראניים: היא עסקה בארגון מפגשים של האליטה האיראנית הגולה, וכן נטלה חלק פעיל בארגון טקסי הזיכרון לאביה. בנוסף לכך ניהלה את "קרן מורשת איראן", אשר עיקר פעילותה התבטא בארגון כנסים ותערוכות אומנות בנושא התרבות הפרסית ותרבות איראן המודרנית. בשנים האחרונות לחייה, החלה פהלווי לעסוק בדוגמנות ודגמנה עבור מעצב העל ולנטינו גרוואני. באותה התקופה מצבה הבריאותי והנפשי החל להדרדר, היא איבדה ממשקלה ואובחנה כסובלת מאנורקסיה נרבוזה. היא נאלצה להפסיק את קריירת הדוגמנות שלה וטופלה במרפאות רבות בארצות הברית ובריטניה. במקביל שקעה בדיכאון ופיתחה תלות בכדורי שינה. ב-10 ביוני 2001 היא נמצאה מתה בחדר בית המלון בו שהתה בלונדון. בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי סיבת המוות הייתה מנת יתר של ברביטורט (תרופה להרגעה ולשינה) וקוקאין, להם הייתה מכורה פהלווי. עם זאת, ישנה תאוריית קשר הטוענת כי הנסיכה נרצחה. מותה של הנסיכה ליילה פהלווי הכה בתדהמה רבים בקהילות יוצאי איראן. מקורביה סיפרו כי חייה של פהלווי היו חיים טראגיים ועל אף חיי החברה שלה, היא חיה בבדידות ומתה לבד. פהלווי נקברה בחלקת קבר ליד סבתה, פרידה ע'ותבי (בפרסית: فریده قطبی, תעתיק מדויק: פרידה קטבי), בבית הקברות הפריזאי "Cimetière de Passy". רבים הגיעו להלווייתה וקהילות איראניות רבות הכריזו על יום אבל וקיימו טקסי זיכרון. מקרא:         – השאה לבית שושלת פהלווי         – המלכה של השאה (שהבאנו)   [1] – חמש נשי השאה הראשון   [1] – שלוש נשי השאה השני הוריה: סוהראב דיבה (פר') ופרידה קוטבי (פר') מדיה וקבצים בנושא ליילה פהלווי בוויקישיתוף עמוד הזיכרון לנסיכה ליילה באתר הרשמי של פרח פהלווי (באנגלית) רוז ג'ורג', Leila Pahlavi: the peacock princess, The Independent (אנגלית) דיווח על מותה של הנסיכה ליילה באתר ה-BBC (אנגלית) כתבה על מותה של הנסיכה ליילה באתר "The Iranian" (אנגלית) ליילה פהלווי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ליילה פהלווי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ‏סואדכוהי‏ (Q108933097) הבא בירושה אחרי רזא כורש עלי פהלווי, מקור: סדר הירושה בוויקיפדיה הצרפתית | הפריט שלו בוויקינתונים: ‏כאמיאר פהלווי‏ (Q109170741)
דומניקו פלאבאניקו

דומניקו פלאבאניקו (באיטלקית: Domenico Flabanico; נפטר בשנת 1043) היה הדוכס ה-29 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז הדחתו למעשה של פייטרו בארבולאנו בשנת 1032 ועד פטירתו. פלאבאניקו עלה לשלטון בוונציה בתקופה של אי סדר. קודמו, פייטרו בארבולאנו הודח בשל הלחץ הכלכלי הרב שהוטל על וונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בעקבות הדחת הדוג'ה אוטונה אורסאולו. כמו כן, בעקבות ההדחה של אוטונה, תקף אישטוון הראשון מלך הונגריה את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן. באבולאנו כשל בהתמודדות עם לחצים אלה וההמון החליט להדיחו ולהשיב את אוטונה מגלותו בקונסטנטינופוליס לכס הדוג'ה. לאחר שהתברר שאוטונה נמצא על ערש דווי, ניסה דומניקו אורסאולו, קרובו של אוטונה לתפוס את כס הדוג'ה. מחאה ציבורית כנגד ניסיון זה הביא לבחירתו של דומניקו פלאבאניקו, שהיה בן למשפחת סוחרים עשירה, אולם לא היה בן למשפחת אצולה. בתקופת שלטונו של דומניקו פלאבאניקו נחקקו חוקים חדשים שנועדו להגביל את כוחות של הדוג'ה בניסיון למנוע את הפיכת הרפובליקה למדינה מלוכנית. פלאבאניקו כשל במגעיו הדיפלומטיים עם המדינות הסמוכות, והפסקת זכויות הסחר הביאו לירידה בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה. רק בתקופת יורשו, דומניקו קונטאריני הראשון, שעלה לשלטון לאחר מותו של פלאבאניקו בשנת 1043, החלה עליה מחודשת בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה. מדיה וקבצים בנושא דומניקו פלאבאניקו בוויקישיתוף
אדמונד מנחם אייזלר

אדמונד מנחם אייזלר (בהונגרית: Edmund Menachem Eisler;‏ 1942 – 1850) היה סוחר וסופר יהודי-הונגרי, הנמנה עם מחברי האוטופיות הציוניות הראשונות. אייזלר נולד בטרנבה שבהונגריה עילית (כיום בסלובקיה), בן למשפחה של סופרים ומפרשי המקרא. למחייתו עבד כסוכן ביטוח וחברת פחם, ולצד זאת פעל כמשכיל פרסם שירים, פיליטונים ומאמרים בעיתונות היהודית בשפה הגרמנית בהונגריה. בשנת 1882 חיבר בגרמנית את הרומן האוטופי חזות העתיד (בגרמנית: Ein Zukunftsbild), אשר התפרסם בעילום שם בווינה ב-1885. בספרו, שנכתב על רקע גילויי האנטישמיות במרכז אירופה (בהם עלילת הדם בטיסה-אסלאר) והפוגרומים בדרום-מערב האימפריה הרוסית, חזה אייזלר הגירה המונית של יהודים מאירופה, אשר הופכת את אירופה ל"יודנריין" (נקייה מיהודים), בעקבות רדיפות אנטישמיוֹת בהובלת גרמניה. בסיפורו, היהודים המהגרים מאירופה עולים לארץ ישראל, ומייסדים בה את מדינת "יהודה" – מונרכיה חוקתית יהודית הנחלקת לשבטים, שבה השפה הלאומית היא עברית. המדינה שזה עתה הוקמה מותקפת על ידי המדינות השכנות, אך נוחלת מולן ניצחון. החיבור 'חזות העתיד' נתגלה מחדש על ידי פרץ סנדלר, שתרגם אותו והוסיף מבוא במסגרת האנתולוגיה "חזיוני מדינה" בעריכת גצל קרסל. (עוד באסופה: 'מסע לארץ ישראל בשנת ת"ת' מאת אלחנן ליב לוינסקי, 'אנטיגויות בציון' מאת יעקב בכר ו'שני דמיונות' ליצחק פרנהוף.) "חזות העתיד" (תרגם: פרץ סנדלר), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 27–98. נדפס שוב בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך ב: מבחר האוטופיה הציונית, עמ' 9–35. מדינת היהודים אלטנוילנד אוטואמנציפציה פרץ סנדלר, "מ. אייזלר וחזותו" (מבוא ל'חזות העתיד'), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 9–26. "מנחם (אדמונד) אייזלר: תמונת עתיד", בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך א: האוטופיה הציונית, עמ' 58–60. Shlomo Avineri, 'Edmund Eisler’s Zionist utopia,' Midstream 31,2 (1985), 50-53. פרץ סנדלר, אוטופיה ציונית בלתי נודעת: לשליחי "מדינת היהודים" בבאזל, דבר, 27 בדצמבר 1946, המשך ג. קרסל, "משפט דרייפוס" במדינת היהודים (לתולדות האוטופיה הציונית), דבר, 27 ביולי 1948 יוסף גורני, ‏הרהורים על היסודות האוטופיים במחשבה הציונית, הציונות ט', 1984, עמוד 49 . ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיסק

האם התכוונתם ל... אחסון מידע: תקליטור – אמצעי אופטי לאחסון מידע דיסק קשיח – אמצעי מגנטי לאחסון מידע דיסק און קי – אמצעי זעיר לאחסון מידע אחר: דיסק (גאומטריה) – השטח החסום על ידי מעגל במישור; בעברית: עיגול דיסק חיתוך – כלי עבודה בתחום הבניין והתעשייה דיסק בין-חולייתי – חלק מעמוד השדרה אלבום מוזיקה – אוסף שירים או יצירות של אמן, המקובץ יחדיו, ודרך הפצתו הפיזית היא (לרוב) על גבי תקליטור
רב-חומט

רַב־חֹמֶט או חומט כחול לשון (שם מדעי: Tiliqua) הוא סוג זוחל ממשפחת החומטיים. החומט מכונה לעיתים "כחול לשון" בשמו בשל הלשון הכחולה והגדולה שלו אשר מוציא אותה במצב של איום - על מנת להיראות גדול יותר. רב־חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב־חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב־חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו. רב־חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב־חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים. לטאת רב־חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי-רגליים שונים. כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות. טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים. רב-חומט ננסי (Tiliqua adelaidensis) Tiliqua gigas Tiliqua multifasciata Tiliqua nigrolutea Tiliqua occipitalis רב-חומט קצר-זנב (Tiliqua rugosa) Tiliqua scincoides מדיה וקבצים בנושא רב-חומט בוויקישיתוף רב-חומט, באתר ITIS (באנגלית) רב-חומט, באתר NCBI (באנגלית) רב-חומט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רב-חומט, באתר GBIF (באנגלית) חומט כחול לשון באתר של גן החיות התנ"כי חומט כחול לשון באתר "בית החיות"
איגור קוניצין

איגור קונסטנטין קוניצין (רוסית: И́горь Константи́нович Куни́цын; נולד ב-30 בספטמבר 1981) הוא טניסאי עבר רוסי, שדורג בשיאו במקום ה-35 בדירוג הסבב העולמי לגברים (ATP)‏ (2009). זכה בתואר אחד ביחידים ותואר אחד בזוגות. קוניצין, יליד ולדיווסטוק, החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1998. הוא נכנס לראשונה אל בין 1,000 המדורגים הראשונים בדירוג העולמי ב-25 במאי באותה שנה, כאשר התקדם למקום ה-804. בהמשך השנה נכנס גם לסבב הזוגות, ונכנס אל בין אלף הראשונים בזוגות באפריל 1999, למקום ה-854. בשנים הבאות החל קוניצין בהתקדמות עקבית, והגיע במאי 2000 לראשונה למאייה השלישית בעולם ליחידים, אם כי לא הגיע להישגים גבוהים בטורנירי הסבב עצמם. על אף שהתקשה להתקדם בתקופה מסוימת וסיים את שנת 2001 במקום ה-391 בלבד, הוא העפיל לראשונה במהלך שנת 2002 אל בין 200 הראשונים בדירוג, וסיים אותה כשהוא במקום ה-149 בעולם. קוניצין נשאר בסביבת דירוג זו בשנים שלאחר מכן, אך ביצע את התקדמותו הגדולה בשנת 2006, שבה התקדם 105 שלבים בדירוג והעפיל לראשונה למאייה הראשונה בעולם. במהלך השנה הוא השתתף לראשונה בטורניר גראנד סלאם, כאשר שיחק ואף עלה לסיבוב השני באליפות וימבלדון. הוא החל להגיע להישגים גם בסבב הזוגות, כאשר הגיע יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לגמר טורניר נוטינגהאם, והגיע למאייה הראשונה בעולם גם בדירוג לזוגות. בשנת 2007 קוניצין המשיך את התקדמותו, והעפיל לראשונה לאליפות אוסטרליה הפתוחה ולאליפות צרפת הפתוחה שבהן הפסיד בסיבוב הראשון, ולאליפות ארצות הברית הפתוחה שבה עלה לסיבוב השני. בנוסף, הגיע לסיבוב השני באליפות וימבלדון לזוגות, ולגמר טורניר ניופורט יחד עם נתן הילי. הוא ביצע התקדמות רבה בשנה זו בשני התחומים כשבזוגות סיים במקום ה-71, אך לקראת סופה חלה ירידה אצלו ביחידים למרות יכולתו הטובה במהלך השנה. את פריצתו הגדולה עשה קוניצין בשנת 2008, כאשר העפיל יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה לזוגות, ובעקבות כך התקדם למקום ה-49 בעולם בדירוג הזוגות. בנוסף, הוא זכה בגביע קרמלין במוסקבה שהיה תואר ה-ATP הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר על בן ארצו, מאראט סאפין. באותה שנה הוא זומן לראשונה לנבחרת רוסיה, למפגש חצי גמר גביע דייוויס מול נבחרת ספרד. קוניצין ניצח יחד עם דמיטרי טורסונוב במשחק הזוגות של המפגש, אך רוסיה הפסידה במפגש כולו בתוצאה 3-2. בשנת 2009 המשיך קוניצין להתקדם, והשיג את דירוג השיא בקריירה שלו, כשהתקדם ארבעה מקומות למקום ה-35 בעולם בחודש יולי. הוא זומן בפעם השנייה לנבחרת רוסיה, למפגש רבע גמר גביע דייוויס מול נבחרת ישראל. הוא הפסיד יחד עם מאראט סאפין את משחק הזוגות, שהכריע את המפגש, לאנדי רם ויוני ארליך, ולאחר מכן הפסיד גם במשחק היחידים להראל לוי. מדיה וקבצים בנושא איגור קוניצין בוויקישיתוף איגור קוניצין, באתר ה-ATP איגור קוניצין, באתר ה-ITF איגור קוניצין, באתר גביע דייוויס איגור קוניצין באתר Yahoo!
לימפומה מפושטת של תאי B

לימפומה מפושטת של תאי B (באנגלית: Diffuse large B cell lymphoma, בראשי תיבות: DLBCL) מהווה את הסוג הנפוץ ביותר של לימפומה (סרטן הלימפה) שאינה לימפומת הודג'קין, וכוללת כ-40% מכלל הלימפומות של מבוגרים. לימפומה זו נחשבת ללימפומה אגרסיבית. הגיל החציוני להופעת המחלה הוא גיל 64, אולם היא מהווה עד 25% מכלל הלימפומות בגיל הילדות שאינן לימפומות מסוג הודג'קין. הפרוגנוזה הצפויה היא 46% שיעורי הישרדות לאחר 5 שנים. הגידול עצמו יכול לנבוע מקשרי לימפה, מתאים צנטרובלסטיים של מרכז נבט בקשר הלימפה, או מתאים גדולים אחרים בקשר הלימפה. עם זאת, הגידול יכול להימצא גם באזורים שהם מחוץ לקשרי הלימפה (גידול אקסטרא-נודאליים) כגון לימפומה בלבלב, במוח, בתפליט פלאורלי ועוד. האבחנה של הגידול נעשית באמצעות נטילת ביופסיה מהקשר עצמו. אצל מחצית מן החולים המחלה תאובחן בשלבים מוקדמים (שלב I-II) ואצל המחצית השנייה, המחלה תאובחן בשלבים מתקדמים (שלב III-IV). על פי מחקרים שבוצעו על תאי DLBCL, באנליזת DNA ניתן לאפיין שלוש תתי קבוצות של המחלה: קבוצת תאים המבטאת גנים המאפיינים את מרכז הנבט, אשר נחשבת לתת קבוצה עם פרוגנוזה טובה יחסית. קבוצת תאים שמבטאת גנים של תאי B משופעלים, עם פרוגנוזה פחות טובה מאשר הקבוצה הראשונה. קבוצה שלישית, שהיא כנראה מסוג Primary mediastinal B-cell lymphoma. ישנם מספר פגמים כרומוזומליים בגידול זה, כגון טרנסלוקציה בין כרומוזום 14 ל-18 (לרוב בעל פרוגנוזה גרועה) או טרנסלוקציה הכוללת את כרומוזום 3. האפיון ההיסטולוגי הוא של תאים גדולים עם גרעין גדול וגרעינונים, אשר נצבע חיובי ל-CD10 ול-CD5. המדד הפרוגנוסטי מבוסס על מדד IPI אשר כולל חמישה פרמטרים שכל אחד מהם מקנה נקודה: גיל מעל 60 ann arbor stage שלישי או רביעי (מעורבות של מספר קשרי לימפה משני צידי הסרעפת או באתרים אקסטרא-נודאליים) מעורבות אקסטרה-נודולרית ביותר מאתר אחד יכולת גופנית לקויה המוגדרת על פי מדדים מקובלים (מדד ECOG או מדד קרנובסקי) רמת אנזים LDH גבוהה צבירה של עד נקודה אחת מצביעה על לימפומה בסיכון נמוך, וצבירה של 4-5 נקודות מעידה על לימפומה בסיכון גבוה. כאשר מתרגמים זאת לטיפול, המשמעות היא שככל שהניקוד גבוה יותר, כך התגובה לטיפול תהיה נמוכה יותר. הטיפול הסטנדרטי הוא מתן קומבינציה של תרופות כימותרפיות, הקרויות מישלב CHOP יחד עם ריטוקסימאב, הנקרא CHOP-R (האות R מייצגת מתן טיפול מורחב הכולל ריטוקסימב). לרוב מקובל לתת 4 מחזורי טיפול ולבצע הערכה, ובמידת הצורך לתת מחזורי טיפול נוספים, בהתאם לשלב בו נמצאים במחלה (Stage). הסיכוי לתגובה טובה לטיפול תלוי במדד IPI שפותח במקור לחולים עם לימפומה מפושטת של תאי B בהתבסס על טיפול שקיבלו, המבוסס על טיפול ב-CHOP (ללא ריטוקסימב). כך נמצא, כי אצל חולים עם מדד הנע בין 0-1, השרידות ל-5 שנים היא מעל 70%, בעוד שאצל חולים עם מדד של 4-5, השרידות ל-5 שנים עומדת על 20%, כאשר הנוגדן Rituximab הביא לעלייה של 15% במספרים אלו. מאחר שמדובר בלימפומה אגרסיבית, היא מחייבת טיפול מיידי באמצעות שילוב תרופות אלו, במספר מחזורי פעולה. אחוז ההישרדות של הטיפולים השונים הוא נמוך מעט מ-50% לאחר חמש שנים. אם המחלה חוזרת לאחר טיפול כימותרפי, ניתן לשקול טיפול כימותרפיה קו שני, או, אצל חולים הצעירים מגיל 65, לבצע השתלת מח עצם. מדיה וקבצים בנושא לימפומה מפושטת של תאי B בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קירוב (עיר)

קירוב (ברוסית: Киров) היא עיר הבירה של מחוז קירוב ברוסיה. העיר ממוקמת על גדות נהר הויאטקה (אנ') 896 ק"מ ממוסקבה. העיר קירוב נוסדה על ידי מתיישבים רוסים מנובגורוד קרוב לשנת 1181. האזכור הראשון לעיר הופיע בשנת 1374 תחת השם חלינוב. מאז הוזכרה העיר בשני שמות נוספים. עד לתקופה הסובייטית נקראת לחלופין חלינוב או ויאטקה. בדצמבר 1934 הוחלף שם העיר לקירוב על שם המנהיג הסובייטי סרגיי קירוב שנרצח על ידי מתנקש ב-1 בדצמבר באותה שנה. קירוב היא יחידת שלטון מקומי. ב־2005, אומצה אמנת העיר במסגרתה נוצרו גופים ושירותים מודרניים רשמיים של העיר. בעיר יש גוף מייצג מחוקק: הדומה העירונית של קירוב. הדומה מאמצת את תקציב העיר, ותוכניותיה לפיתוח העיר. לדומה הזכות לאשר, לשנות ולבטל מיסים מקומיים. חובותיה של הדומה כוללות גם שליטה על גופים אחרים של שלטון עצמי מקומי וקביעת סדר פעילותם. העירייה היא הגוף המבצע והמנהלי של השלטון המקומי של קירוב. הדומא מאשרת את מינוי ראש העיר. ראש העיר ממנה ומפטר את סגניו, מחלקות ניהול ומחלקות מינהל וכן ראשי כל המוסדות והארגונים העירוניים בבעלות עירונית. כחלק מהמינהל, קיימות גם מחלקות טריטוריאליות למחוזות העיר. הפקיד הבכיר הוא ראש העיר קירוב, שנבחר על ידי מועצת העיר מבין הסגנים וממלא את תפקיד ראש העיר. הוא חותם על חוקי עזר שאומצו על ידי הדומה, וכן, במסגרת סמכויותיו, יכול לאמץ תקנות משלו. ראש העיר כורת חוזה עם ראש הדומה ויכול לבטל את ההחלטות וההוראות של ראש וראשי האגפים הטריטוריאליים של העירייה. גופים אזוריים של המדינה נמצאים גם בקירוב: האספה המחוקקת, הממשלה, בית המשפט האזורי, בית המשפט לבוררות, המפקח הפדרלי הראשי של מחוז קירוב של משרד הנציג בנשיאותי במחוז הפדרלי של הוולגה, המחלקות הטריטוריאליות של הרשויות הפדרליות, ולשכת הבקרה והחשבונות האזורית. המבנה הפוליטי המודרני התגבש בשנת 2005. העירייה נוצרה מתוך וועד הפועל העירוני שאורגן מחדש בשנת 1991, ראש הוועד היה ראש העיר. בשנת 1995 התאספה לראשונה הדומה העירונית של קירוב. בשנת 1996, על פי אמנת העיר, תפקידו של ראש העיר הפך למשרה נבחרת, ובתחילת 1997 נבחר וסילי קיסלב לתפקיד זה (לימים נבחר מחדש ב־2002). עקב סכסוכים בין ראש העיר לבין הדומה העירונית ומושל המחוז, באמנה החדשה של העיר, שאומצה בשנת 2005, בוטל תפקידו של ראש העיר כראש העיר הנבחר, סמכויותיו של ראש העיר הועברו לראש מועצת העיר, וראש העיר החל להתמנות בהצבעה של צירי הדומה. העיר קירוב היא תחנה מרכזית על מסלול הרכבת הטרנס-סיבירית, ועיר נמל על נהר הויאטקה. כמו כן ידועה העיר במפעלי הפלדה ובתי הזיקוק הרבים שבה. לפי מרשם אוכלוסין, נכון לשנת 2009 מתגוררים בעיר 397 יהודים. פולין שדליץ, פולין מדיה וקבצים בנושא קירוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עיריית קירוב קירוב, ביישום טלגרם קירוב, ברשת החברתית VK קירוב, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר האגף לחינוך ותרבות העיר קירוב(הקישור אינו פעיל) קירוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לימפומה פוליקולרית

לימפומה פוליקולרית (באנגלית: follicular lymphoma, דהיינו ״לימפומה זקיקית״; מופיעה גם בראשי התיבות FL) היא לימפומה (סרטן במערכת הלימפה), שאינה מסוג הודג׳קין, אשר נגרמת עקב חלוקה בלתי מבוקרת של שני סוגי לימפוציטים מסוג B: צנטרוציטים (תאים קטנים) וצנטרובלסטים (תאים גדולים). תאי דם לבנים אלה, שבמצב רגיל מצויים ברקמות מערכת הלימפה, יוצרים בתצורתם הסרטנית מבנים דמויי זקיק בתוך אותן רקמות. זוהי הלימפומה השנייה בשכיחותה מבין הלימפומות שאינן לימפומת הודג'קין, והיא מהווה בין 20% ל-30% מהן. הלימפומה מופיעה בממוצע בגיל 60, ושיעור התמותה ממנה מדי שנה הוא כ- 8%. המחלה מאופיינת בהפוגות ובהישנויות, וכשאינה נרפאת, המרחק בין ההתקפים הולך ומתקצר. במצב כזה, הלימפומה עלולה לעבור התמרה ללימפומה מפושטת של תאי B, שהנה אגרסיבית וקשה לטיפול (היא גם השכיחה ביותר מבין הלימפומות שאינן הודג׳קין, עם כ-40% מהמקרים). אבחון הלימפומה נעשה על ידי בדיקת ביופסיה, לרוב מקשר לימפה מוגדל, וזו בדרך כלל מספיקה לאבחון. לעיתים על מנת להגיע לאבחון מדויק נעזרים בבדיקות נוספות, בהן בדיקות דם, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) ובדיקת מח עצם. הגידול עצמו מורכב מתאים הגדלים בצורת זקיק, ומאפיין זה מסייע בזיהוי. במידה שאכן מדובר בלימפומה פוליקולרית, ניתן לאפיין cd20 חיובי (המראה על כך שמדובר בתאי B) וכן BCL חיובי (חלבון אשר מבוטא על גבי לימפוציטים לאחר שנכנס אנטיגן לקשר הלימפה, מעיד על התמיינות מרכז הנבט - בגידול זה החלבון מבוטא ביתר). הטרנסלוקציה האופיינית היא בין כרומוזום 14 ל-18: על כרומוזום 14 נמצאים המקטעים המבודדים לקולטן של תאי B, ועל כרומוזום 18 נמצא החלבון BCL2, זהו אונקוגן אנטי-אפופטוטי אשר מבוטא ביתר כתוצאה מהטרנסלוקציה. בנוסף, היא לרוב שלילית עבור CD5. במרבית המקרים המטופל מגיע לאור הגדלה של קשר לימפה שאינו כואב. לרוב יש מעורבות של מספר קשרי לימפה כולל באזורים פחות שכיחים, כגון קשרי לימפה אפי-טרוכלאריות (הנמצאים באזור הזרוע מעל המרפק). כל איבר עשוי להיות מעורב במחלה, לרבות איברים שאינם קשורים למערכת הלימפה (אקסטרה-נודאליים). מרבית החולים לא סובלים מחום, הזעות לילה או ירידה במשקל. ניתן לחלק את הגידול למספר דרגות: grade 1 - לימפומה של צנטרוציטים (תאים קטנים). grade 2 - שילוב בין צנטרוציטים לצנטרובלאסטים. grade 3 - לימפומה של צנטרובלאסטים (תאים גדולים)- זהו גידול אגרסיבי יחסית, בדומה ללימפומה מפושטת של תאי B. לימפומה פוליקולרית היא אחד הגידולים שמגיבים משמעותית לטיפול כימותרפי ולטיפול הקרנתי. בנוסף לכך, חלק מהגידולים עוברים רגרסיה גם ללא טיפול. אצל חולים ללא סימפטומים, אין צורך בטיפול התחלתי אלא במעקב בלבד. אצל חולים הנדרשים לטיפול רפואי, הטיפול הניתן הוא מתן כימותרפיה, בין אם על ידי תרופה אחת (למשל chlorambucil) או שילוב של מספר תרופות לפי משטרי CHOP או R-CHOP. מרבית החולים (50%-75%) ישיגו הפוגה מן המחלה עם טיפול נכון. עם זאת, אצל מרבית מן החולים המחלה חוזרת. טיפולים נוספים כוללים: קומבינציות של אלקילטורים, rituximab, וכן השתלות מח עצם. מחקר שנערך במרכז דוידוף בבילינסון גילה כי התרופה הביולוגית ריטוקסימב (rituximab) ("מבְּתֶרה") מפחית ב-40% את תמותת החולים.[1] מדיה וקבצים בנושא לימפומה פוליקולרית בוויקישיתוף הערך "לימפומה פוליקולרית - טיפול משולב בבנדמוסטין ובמבטרה - Follicular lymphoma - combination therapy of bendamustine and mabthera", באתר ויקירפואה הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לה מאן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לה מאן – עיר בצרפת, בירת מחוז סארת לה-מאן סארת – קבוצת כדורסל מהעיר לה מאן לה מאן (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר לה מאן מרוץ 24 השעות של לה מאן – מרוץ מכוניות הנערך בעיר לה מאן מרוץ 24 השעות של לה מאן לאופנועים – מרוץ אופנועים הנערך כחלק מאליפות העולם ברכיבת אנדורו
נדים ג'ומאייל

נדים ג'ומאייל (בערבית: نديم الجمّيل; תעתיק מדויק: נדים אלג'מיל; נולד ב-1 במאי 1982) הוא פוליטיקאי לבנוני, חבר פרלמנט מכהן מטעם מפלגת הכתאיב ("הפלנגות הנוצריות"). נדים ג'ומאייל נולד בעיירה הנוצרית בכפיא שבהר הלבנון למשפחה נוצרית מרונית מהמעמד הגבוה, וגדל ברובע האשרפייה שבמזרח ביירות, שם הוא מתגורר. משפחת ג'ומאייל היא אחת מהמשפחות הנוצריות הבולטות בפוליטיקה הלבנונית. המשפחה מזוהה עם מפלגת הכתאיב אשר עם מייסדיה נמנה סבו של נדים, פייר ג'ומאייל. אביו של נדים, בשיר ג'ומאייל, נבחר לנשיא לבנון בשנת 1982 אך נהרג בהתנקשות באותה השנה, בטרם הספיק להיכנס לתפקיד, אמו של נדים, סולנג' ג'ומאייל, הנה אחת מחברות הארגון הפוליטי "קורנת שהוואן" ובשנת 2005 נבחרה לפרלמנט הלבנוני. דודו, אמין ג'ומאייל, היה נשיא לבנון גם כן. גם בניו של אמין הם פוליטיקאים: בנו הבכור, פייר אמין ג'ומאייל כיהן כשר התעשייה בממשלת לבנון אך נהרג בהתנקשות, ואילו בנו הצעיר, סאמי ג'ומאייל הוא חבר פרלמנט מכהן. לג'ומאייל אחות גדולה בשם יומנה (ילידת 1980), אחותו מאיה (ילידת 1978) נהרגה בשנת 1980 בהתפוצצות מכונית תופת. בתום לימודיו התיכוניים, פנה ללימודי משפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס שבפריז, בירת צרפת. עם קבלת התואר בשנת 2004 שב ללבנון ולמד משפט ציבורי באוניברסיטה הלבנונית. עם שובו ללבנון לאחר לימודיו היה לחבר פעיל במפלגת הכתאיב, הוא השתתף בארגון ההפגנות נגד הסדר הסורי בלבנון וייסד את תנועת "לבנון תחילה" (בערבית: لبنان اولاً ; תעתיק מדויק: לבנאן אולא) אשר קראה לנסיגה הסורים מלבנון ובה היו חברים בני דתות שונות. התמחה בעריכת דין במשרד עורכי דין ידוע ובשנת 2007 נסע לקטר לשנת עבודה במשרד. משנת 1986 ועד לשנת 2005, בלחץ סורי, נבחרו לראשות מפלגת הכתאיב מועמדים פרו-סורים אשר התנגדו למשפחת ג'ומאייל ופעלו להדיח את נציגיהם מפרלמנט הכתאיב (הגוף אשר בוחר את נשיא המפלגה). נדים ג'ומאייל יחד עם אלי כראמה ייסד את "האופוזיציה של הכתאיב", תנועה אופיזיציונית במפלגת הכתאיב, על מנת לפעול כנגד הנציגים הפרו-סוריים במפלגה, ובשנת בשנת 2002 חבר ל"תנועת הרפורמות בכתאיב" שייסד אמין ג'ומאייל על-מנת להדיח את נשיא המפלגה הפרו-סורי דאז, כרים פקראדוני. פעולות אלו צלחו ובשנת 2005 נבחר אמין ג'ומאייל לנשיא המפלגה. נדים ג'ומאייל הוא פוליטיקאי אנטי-סורי, חבר בקואליציית 14 במרץ ודעותיו הפוליטיות נחשבות ללימין-מרכז בפוליטיקה הלבנונית. הוא מקורב למפלגת "הכוחות הלבנוניים" ולמנהיגה, סמיר ג'עג'ע, וידוע בידידותו עם חברת הפרלמנט, העיתונאית נאילה תווייני. בדומה לשאר חברי מפלגתו, קורא ג'ומאייל לפירוק חזבאללה מנשקו. בבחירות הכלליות בלבנון שנערכו ב-7 ביוני 2009 התמודד ג'ומאייל מטעם מפלגת הכתאיב במחוז ביירות ("אשרפייה"), הוא זכה ב-19,340 קולות ונבחר לפרלמנט. מדיה וקבצים בנושא נדים ג'ומאייל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נדים ג'ומאייל (באנגלית וערבית) כתבה ותמליל נאומו של ג'ומאייל(הקישור אינו פעיל), באתר "Now Lebanon" (באנגלית) ראיון עם נדים ג'ומאייל, באתר המועצה העולמית של מהפכת הארזים (באנגלית)
מנדלשטם

מַנְדֶלְשְטַם (בכתב קירילי: Мандельштам, בגרמנית: Mandelstam) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי שפירושו בגרמנית "גזע שקד" (לעיתים מתורגם "מטה שקדים"). האם התכוונתם ל... אישים: אוסיפ מנדלשטם (1891 – 1938) – משורר, מסאי ומבקר יהודי-רוסי, מן המשוררים הגדולים ביותר בספרות הרוסית של המאה ה-20; בן זוגהּ של נדיז'דה מנדלשטם נדיז'דה מנדלשטם (1899 – 1980) – סופרת יהודייה-רוסיה; אשתו של אוסיפ מנדלשטם יוסף מנדלשטם – סוחר יהודי משכיל שנחשף לרעיונות הנאורות במסעותיו לגרמניה בנימין בן יוסף מנדלשטם (1805 – 1886) – חוקר יהדות וסופר יהודי-רוסי אברהם אריה יהודה ליב (לאון) מנדלשטם (לעיתים לאון מנדלשטם, או בשם העט אב"י מטה השקדים) (1809–1899) – חוקר יהדות, משורר, מתרגם, פובליציסט, מחנך ופעיל חברתי יהודי-רוסי יחזקאל בן יוסף מנדלשטם (1812, קובנה – 13 באפריל 1891, פולטבה) – מהמשכילים העבריים הבולטים בפולטבה, מחבר האונומסטיקון "אוצר השמות" (ורשה, 1889) מקס עמנואל מנדלשטם (1839 – 1912) – פעיל פוליטי יהודי-רוסי, מראשי הטריטוריאליסטים היהודים, מנהיג חובבי ציון ברוסיה בשנות ה-80 של המאה ה-19, רופא עיניים ומנהל בית החולים לרפואת עיניים בקייב; דודהּ של רחל המשוררת לאוניד מנדלשטם – פיזיקאי סובייטי אחר: משתנה מנדלשטם