laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הידרה (אי)

הידרה (ביוונית: Ύδρα) הוא אי ארוך וצר מול חופי דרום יוון, בין המפרץ הסרוני למפרץ ארגוליס. בשל הגישה הקלה והנוחה לאתונה, בירת יוון, מהווה האי יעד חופשה פופולרי לתושבי אתונה ולתיירים זרים. באי אסורה תנועת רכב ממונע, למעט מספר קטן של משאיות קטנות לצורכי תחזוקה, והתחבורה בו מבוססת על פרדות וחמורים. שטח האי הוא כ-50 קמ"ר, אורכו כ-20 ק"מ ורוחבו בנקודה הרחבה ביותר כ-6 ק"מ. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 1,966 נפש ב-2011) בצפון האי, יש נמל אוניות קטן וצפוף מאוד (במיוחד בחודשי הקיץ), הנקרא אף הוא הידרה. בנוסף נמצאים באי מספר מנזרים. הנקודה הגבוהה באי היא הר ארוס, שגובהו הוא 590 מטרים מעל פני הים. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה. האי מופרד מחופי פלופונסוס על ידי מצר הידרה, ומערבה לו שוכן במרחק של כשלושה ק"מ בלבד האי דוקוס (אנ'), הנמצא בתחום שיפוטו. האי צחיח, הקרקע סלעית והצומח מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים. בתי המידות שלהם, הבנויים מאבן בסגנון ערי המסחר של איטליה (ונציה, ג'נובה וכדומה) מקיפים עד היום את הנמל. סוחרי האי התעשרו כתוצאה מפעולה על הקו הדק שבין מסחר לגיטימי לבין הברחות ושוד ימי. הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז של חיים עצמאיים יחסית, שהתייצבו מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים. במהלך מלחמת העצמאות של יוון נידבו סוחרי האי, בהשראתה של לסקרינה בובולינה, ספינות לצי המורדים בממשל העות'מאני והצי היווה גורם חשוב בהצלחת המאבק. גיבור המלחמה בן האי, גיורגוס קונטוריוטיס (Georgios Kountouriotis, Γεωργιος Κουντουριώτης), כיהן כראש ממשלת יוון בשנת 1848. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 "גילו" את האי ידוענים ועברו לגור בו לתקופות קצרות או ארוכות. בהם השחקנית סופיה לורן והזמר לאונרד כהן. העיירה בנויה בתבנית חצי גורן על צלע ההר המקיפה את הנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת שסביבו, בה נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. מן הנמל מטפסים רחובות צרים פנימה אל חלקה הפנימי של העיירה. מעל הפינה המערבית של הכניסה לנמל יש שרידי מבצר עתיק אליו ניתן להגיע דרך הסמטאות הצרות. בעיירה מספר מבנים מרכזיים בהם מוזיאון (ביתו של גיורגוס קונטוריוטיס) וכנסייה עם מגדל שעון. מדיה וקבצים בנושא הידרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הידרה הידרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דניאל צ'צ'יק, מסע באי הידרה, בלוג צילום, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2021 Είσοδος
הידרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הידרה – יצור מיתולוגי, נחש מים מרובה ראשים. הידרה (אי) – אי ביוון הידרתים – מחלקה של בעלי חיים ימיים הידרה (ביולוגיה) – סוג המשתייך למחלקת ההידרתיים הידרה חומה – מין בסוג הידרה הידרה (ירח) – במערכת השמש, ירח של פלוטו הידרה – באסטרונומיה, נחש מים (קבוצת כוכבים). הידרוס – באסטרונומיה, נחש מים קטן (קבוצת כוכבים). הידרה (רקטה) – רקטה נגד שריון הידרה (קומיקס) – ארגון בדיוני של חברת מארוול קומיקס
בית ראשונים (נס ציונה)

בית ראשונים בנס ציונה הוא מוזיאון, אשר שימש בעבר כבית ספר, בית כנסת, בית ההגנה ועוד. בית ראשונים מתנהל היום בהתנדבות כעמותה במטרה להנציח את ייסודה וראשוניותה של המושבה והנחלת מורשת הראשונים לדורות הבאים. בית ראשונים נחנך ב-1907 והיה המרכז הקהילתי הראשון למושבה נס ציונה. בעת בנייתו ייעודו היחיד של המבנה היה בית ספר. למבנה, שהיה המפואר ביותר בנס ציונה בעת בנייתו, היו שלושה חדרים: חדר ארוך על פני כל המבנה, ושני חדרים יותר קטנים לאורך החדר הארוך. בית הספר מוקם בחדר הארוך ובחדרים הקטנים שוכנו ספרייה ומשרדי ועד המושבה. בהמשך הוכנס גן הילדים של המושבה לאחד החדרים הקטנים. לקראת בניית בית הכנסת הגדול, ועד נס ציונה מכר את המבנה הישן ששימש עד אז כבית כנסת למשרד הארצישראלי ובינתיים מוקם גם בית הכנסת בתוך כיתת בית הספר. התפילות המשיכו להתקיים בבית הספר, עד חנוכת בית הכנסת בשנת 1926. ב-1962 עברו משרדי המושבה למועצה מקומית, ובעקבות כך, נעזב המבנה. בשנת 1977, שופץ בית ראשונים ושוקם בצורתו המקורית. עבודת השיקום נעשתה בהתנדבות וללא עזרת המוסדות הממשלתיים. בית ראשונים נמצא ברחוב תל אביב שבמרכז העיר, ליד בית הכנסת הגדול בנס ציונה, גבעת האהבה והמועצה הדתית. בחצר המבנה מוצג אוסף כלים וציוד חקלאי המבטאים את אופייה החקלאי של המושבה בתקופות השונות ובעיקר בענף המכוורת, ציוד וכלי בית של הראשונים, תמונות המייסדים הראשונים, תמונות ותיעוד היסטורי לפי נושאים ותוכנית אור קולית על תולדות המושבה. המוזיאון מנציח את ייסודה ואת ראשיתה של נס ציונה תוך דגש אישי על מייסדיה, ראשוניה ופועלם. בספטמבר 2016 שופץ בית ראשונים פעם נוספת והוספו לו עמדות משחק אינטראקטיביות ומיצג אור-קולי על תחילת דרכה של נס ציונה כמושבה. מדיה וקבצים בנושא בית ראשונים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ראשונים האתר הרשמי של בית ראשונים נס ציונה בית ראשונים נס ציונה, באתר "גיידסטאר ישראל" בית ראשונים (אורכב 14.06.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר המועצה לשימור אתרים מכתב מנס ציונה, החרות, 20 באפריל 1913 קול קורא, דואר היום, 27 באפריל 1923
אליפות אירופה בכדורסל 1999

יורובאסקט 1999, ובשמה המלא אליפות אירופה בכדורסל 1999 היא האליפות ה-31 לנבחרות לאומיות שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. התחרות נערכה בצרפת בין ה-21 ביוני ל-3 ביולי. נבחרת איטליה זכתה בתחרות בפעם השנייה בתולדותיה אחרי שניצחה את נבחרת ספרד בגמר. גרגור פוצ'קה האיטלקי הוכרז כשחקן המצטיין בתחרות. 16 הנבחרות חולקו לארבעה בתים של ארבע נבחרות. שלוש הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא. בשלב זה חולקו הנבחרות לשני בתים, כאשר מאזניהם מול הנבחרות באותו בית מולן שיחקו בשלב המוקדם נותרו תקפים לצורך הדירוג. גרגור פוצ'קה (איטליה איטליה) איטליה אנדראה מנגין איטליה קרלטון מאיירס ספרד אלברטו הררוס יוגוסלביה דיאן בודירוגה איטליה גרגור פוצ'קה XXXI EUROPEAN CHAMPIONSHIP (PARIS 1999)
טנסי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טנסי – מדינה בארצות הברית טנסי (נהר) – אחד מן הערוצים המזינים את נהר אוהיו בארצות הברית רשות עמק טנסי – חברה ממשלתית בארצות הברית אשר קמה בשנת 1933 לטובת פיתוח הכלכלה בעמק נהר טנסי, אזור שנפגע קשות בתקופת השפל הגדול אוניברסיטת טנסי – אוניברסיטה במדינת טנסי טנסי ויסקי – ויסקי אמריקאי
ניקולא גרנו

ניקולא גרנו (בצרפתית: Nicolas Grenon; סביבות 1375 – 17 באוקטובר 1456) היה מלחין צרפתי מראשית תקופת הרנסאנס. גרנו כתב בכל הצורות המוזיקליות שהיו מקובלות בתקופתו והיה מקרה נדיר של מלחין מאריך-ימים, שלמד את אומנותו בשלהי המאה ה-14 אך עסק בה בעיקר בתקופת התגבשותם של סגנונות הרנסאנס. הרשומות המוקדמות ביותר של גרנו מקורן בפריז, שם עבד תחילה בקתדרלת נוטרדאם. עם מות אחיו קיבל את משרת הכומר בכנסיית סן ספולקר. הוא התקדם במעלות ההירארכיה הכנסייתית בסן ספולקר ולבסוף עזב את פריז ועבר תחילה ללאון שבפיקרדיה ב-1403 ואחר לקמבריי ב-1408. ב-1409 התקבל לשירותו של הדוכס מברי כ"ממונה על הנערים", מורה למוזיקה ומשגיח על נערי המקהלה, בבורז'ה; בשנת 1412 החל את הקריירה שלו בחצר דוכסות בורגונדיה של ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה. ב-1419 חזר לקמבריי ומשנת 1425 עד 1427 עבד ברומא כממונה על נערי המקהלה בקאפלה של האפיפיור מרטינוס החמישי. מעבודתו זו פרש לקמבריי, שם עבד בשנות ה-40' של המאה ה-15 עם גיום דופאי על שכתוב מלא של המוזיקה הליטורגית הפוליפונית של הקתדרלה. הוא הלך לעולמו בקמבריי, אחרי חיים יוצאי-דופן באריכותם. במוזיקה של גרנו ניכרים היבטים של נוהלי כתיבה הן מימי הביניים והן מראשית הרנסאנס. המוזיקה החילונית שלו היא המעודכנת ביותר וכוללת דוגמאות מכל אחת מן הצורות הקבועות (formes fixes) שהיו מקובלות בימיו - הבלדה, הווירלאי והרונדו. המלודיה נמצאת תמיד בקול העליון וכולם כתובים בשלושה קולות. המוטטים של גרנו יוצאי דופן בשימוש שהם עושים בטכניקה איזותרמית, בדרך כלל בכל הקולות. מכמה בחינות הם דומים למוטטים של גיום דופאי, מלבד בחומרת העיקרון האיזותרמי. אחד מהם אפשר לתארך ל-1414, כיון שהוא מהלל את מתנגד האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה ונכתב כנראה במועד פתיחתה של מועצת קונסטאנץ. גרנו כתב גם מיסות, אבל אף לא אחת מהן שרדה בשלמותה; רק קטע מן הגלוריה נשאר ולא די בו כדי לעמוד על הטכניקה הסגנונית שלו לסוג זה של יצירה. idem. "Nicolas Grenon", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed January 22 2005), grovemusic.com (subscription access). Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4 Richard H. Hoppin, Medieval Music. New York, W.W. Norton & Co., 1978. ISBN 0-393-09090-6 ניקולא גרנו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקולא גרנו, באתר Discogs (באנגלית) ניקולא גרנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
צנפה

באורניתולוגיה, צְנֵפָה היא אגד של מזון לא מעוכל, שכמה מינים פולטים ממקורם. תכולת צנפת עופות זו תלויה בתזונת העוף, ועשויה להכיל שלד חיצוני של חרקים (כיטין), חומרים צמחיים בלתי מעוכלים, עצמות, פרווה, נוצות, מקור, טפרים ושיניים. פליטת הצנפה מאפשרת לעוף לסלק חומר בלתי מעוכל מאיבר עיכול בקיבת העופות ומבלוטות הקיבה. בדורסים הקאת הצנפה משרתת את בריאותו של העוף בדרך נוספת, באמצעות ניקוי שאריות מצינורות העיכול, כולל הוושט. הצנפה נוצרת בין 6 ל-10 שעות מכניסת המזון (לקיבת השרירים או לזפק). אורניתולוגים עשויים לאסוף צנפות של מין כלשהו למשך זמן על מנת לחקור את הרגלי האכילה העונתיים. אחד היתרונות באיסוף צנפות הוא בכך שהדבר מאפשר לקבוע את הרגלי התזונה מבלי להרוג ולנתח את העוף. צנפות נמצאות באזורים שונים, תלוי במין. באופן כללי, אתרי לינה וקינון הם אזורים טובים לחפש: לניצים ולדורסי הלילה – מתחת לעצים מחטניים; לתנשמות לבנות – בבסיס צוקים ובאסמים; ולמינים אחרים של ינשופים – במחילות שלהם בביצות ושדות עשבוניים. צנפות עשויות להעיד גם על תפוצתם של המינים הנטרפים, על מחזוריות בפעולתם ובגודל אוכלוסייתם, ועל פיזור הגילאים והזוויגים באוכלוסייה. צנפות הנץ והינשוף הן אפורות או חומות, ומשתנות בצורותיהן בין כדורי למלבני מוארך או גושי. בעופות גדולים, הן בין 2.5 ס"מ ל-5 ס"מ אורך, ובציפורי שיר, בערך 1.5 ס"מ. מינים רבים אחרים מייצרים צנפה, כולל טבלניים, אנפות, קורמורניים, שחפים, שלדגים, עורבים, עורבנים, חנקנים, סנוניות, ורוב החופמאים. אורניתולוגים החוקרים צנפות גילו פריטים יוצאי דופן בתוכם, כולל טבעות רגל לסימון, שמינים קטנים טובעו בהם לפני שנטרפו על ידי דורסים או עופות אחרים. כך, בארצות הברית, צנפת הינשוף הצווח הכילה טבעות של חוחית אמריקאית וירגזי מצוי. ב-1966 נמצאה באורגון בצנפת עיט זהוב טבעת סימון של סוג ברווז אמריקאי, שטובע ארבעה חודשים מוקדם יותר ו-1,600 ק"מ רחוק משם, בדרום קליפורניה. תמונות שלדג גמדי פולט צנפה - מאתר d-spot תמונות שרקרק מצוי פולט צנפה - מאתר d-spot תמונות חנקן פולט צנפה - מאתר d-spot(הקישור אינו פעיל) תמונות ביצנית פולטת צנפה - מאתר d-spot
לייטנינג

האם התכוונתם ל... P-38 לייטנינג – מטוס קרב אמריקני ששימש את חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה אינגליש אלקטריק לייטנינג – מטוס קרב בריטי F-35 לייטנינג II – מטוס קרב חמקן מתוצרת חברת לוקהיד מרטין, שמפותח ביוזמת ארצות הברית ובריטניה לייטנינג (פוד) – פוד תקיפה וניווט מתוצרת רפאל טמפה ביי לייטנינג – קבוצת הוקי קרח שבסיסה בעיר טמפה שבארצות הברית לייטנינג הופקינס – מוזיקאי בלוז אמריקאי מחבר לייטנינג – מחבר להעברת נתונים והספק עבור מכשירי חברת אפל.
ספצס

ספצס (ביוונית: Σπέτσες) הוא אי מול חופי דרום יוון, במפרץ ארגוליס. מהווה חלק מקבוצת האיים הארגו-סרונים. שטח האי 27.121 קמ"ר. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 4,027 נפש ב-2010). הנקודה הגבוהה באי היא פסגת אליאס, גובהה מעל פני הים 248 מטרים, הנקודה מזוהה באמונה המקומית עם מקום עלייתו של אליהו הנביא השמימה במרכבת אש ובמקום שוכן מנזר גדול. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה. האי צחיח ברובו אך חלקו מכוסה ביערות נטועים של עצי אורן. הקרקע סלעית והצומח הטבעי מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. אזור הנמל משמש אוניות מסחר, אוניות תיירות, יאכטות בכל הגדלים, סירות מפרש, אוניות ומוניות מעבר בין האיים. יש בו מספר חופים מורשים לשחייה, והמים צלולים בדרך כלל. במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים, כמו באי הידרה הקרוב, גם כאן התקיימה באותה תקופה מושבה עצמאית למחצה של סוחרים ששלחו ידם הן במסחר לגיטימי והן בהברחות ושוד ימי. גם בספצס, כמו בהידרה, הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז שהתייצב מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים. במהלך מלחמת העצמאות של יוון פעלה באי לסקרינה בובולינה שתרמה את ספינתה ועודדה רבים מהסוחרים לתרום גם הם את ספינותיהם לצי המורדים בממשל העות'מאני. העיירה בנויה בסמוך לנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת בו נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. סמטאות העיירה מרוצפות באופן ייחודי בחלוקי אבן המסודרים הן כדגמים גאומטריים והן כתמונות. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. בעיירה מספר מבנים מרכזיים ביניהם מוזיאון לסקרינה בובולינה וכנסייה עם מגדל שעון. מחוץ לעיירה נמצאים מבני פנימיית עילית פרטית ובה פעל בין השנים 1927 עד 1983 בית ספר בסגנון בריטי, "בית הספר סוטיריוס אנארגירוס ומרטינוס קוריאלניוס" (The Sotirios Anargyros and Marinos Korgialeneios school of Spetses), על שם שני נדבנים בני האי שתרמו רבות לפיתוחו בשנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבני העילית הפוליטית והכלכלית של יוון הם בוגרי בית ספר זה. כיום מתקיימים במקום קורסים שונים. מדיה וקבצים בנושא ספצס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספצס מידע אתר בית הספר סוטיריוס אנרירוס ומרטינוס קורגיאלניוס Είσοδος
משק עזר

משק עזר הוא משק קטן המיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי מצומצם, הכולל בדרך כלל גן-ירק, לול לעופות ועצי פרי. במושבים יש משקי עזר ששימשו בעלי מקצועות חופשיים שעבדו כשכירים במושב וגרו בו, כגון רופא, אחות, איש-תחזוקה ועוד, ואפשרו לעובד להגדיל את ההכנסה מעבודתו כשכיר בשעות הפנאי על ידי גידול ירקות פירות או בעלי חיים. השטח של משק העזר הוא בדרך כלל בין 2 ל-5 דונם וכולל את יחידת המגורים. משק עזר הוא יחידה הדומה לנחלה במושב, אך לרוב קטנה ממנה: השטח מיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי. בתחילת שנות החמישים עם העלייה ההמונית הוקמו סביב הערים הגדולות יישובים או שכונות בעלי אופי כפרי המשלב משקי עזר זאת על פי גישת עיר גנים בתכנון ערים. בשכונות שטח המשקים היה קטן יותר עד לחלקות של חצי דונם (דו משפחתיים על דונם אחד) למשק אחד. משק בית משק חקלאי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן בירון

דן בירון (25 בדצמבר 1939 – 7 בינואר 2024) היה במאי, עיתונאי, מוזיקאי, איש בידור, רדיו וטלוויזיה ישראלי. בירון נולד וגדל בירושלים להוריו- חנה לבית משפחת גלס ולאברהם בירון. את לימודיו עשה בבית הספר "מעלה", בגימנסיה העברית רחביה, בבית חינוך "תיכון", ולאחר מכן, באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל. בשנים 1960–1967 שימש כעורך תוכניות ב"קול ישראל". עם הקמתה של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1967, עבר אליה, ומאז עבד בה ככותב, מפיק, ובמאי. בין התוכניות אותן הפיק וביים: "12 טון", "ההפסקה הגדולה", "שקט משדרים", "שמיניות באוויר", "סיבה למסיבה", "ניקוי ראש", "עוד להיט", "ארץ טרופית יפה", "שבט כהן", "עמק הנהר האדום", "גזוז", "פעם אחת", "פוליטיקה". כמו כן, הפיק וביים קונצרטים, מופעים, אירועי ספורט, מהדורות חדשות ועשרות אירועי בידור. במהלך השנים זכה בפרסים בינלאומיים וישראלים לבימוי. שימש כיו"ר אגודת העיתונאים בירושלים. בשנת 1960, הצטרף ללהקת הסטודנטים ירושלים כאקורדיוניסט ומאז ועד יומו האחרון, היה גם מנהלה המוזיקלי של הלהקה. במסגרת הלהקה ייצג דן בירון את ישראל במאות פסטיבלי פולקלור ברחבי העולם. בשנת 2007, פתח ביסטרו מוזיקלי בשם "בירמן" במדרחוב בן-יהודה בירושלים. בירון, שהתגורר בירושלים, הציג בשנת 2008 בבחירות לרשויות המקומיות, את מועמדותו לראשות העיר, כראש רשימת "עלה ירוק - ירושלים של כולם". הוא זכה לתמיכה בשיעור של כחצי אחוז מקולות המצביעים ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב בירון במקום השביעי ברשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שהורכבה בחלקה מפורשי מפלגת עלה ירוק. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 התמודד בירון במקום השלישי ברשימת הפיראטים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובירון לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוא הוצב במקום השני ברשימת הפיראטים לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (מרץ 2019) ובבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) הוצב שוב במקום ה-3 ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש (2020) והבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השני ברשימה. בבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022) הוצב במקום ה-14 והאחרון ברשימה. בירון היה נשוי לאשת הטלוויזיה שרי רז ואב לשניים. הלך לעולמו ב-7 בינואר 2024. דוד מונשיין, אגדות מונשיין, 77 סיפורי כיס, חושך הוצאה לאור, ירושלים, 1995, עמ' 131–132 דן בירון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דן בירון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דן בירון, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים רונן מדזיני, הבמאי דן בירון יתמודד לראשות העיר ירושלים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2008 רונית מזרחי, עמית בוניאל, בגובה העיניים עם דן בירון, באתר nrg‏, 19 במרץ 2010 יעקב בר-און, ‏“לא נותנים לי להיעלם, התאגיד מביא בשידור חוזר הרבה דברים שעשיתי”, באתר מעריב אונליין, 29 ביולי 2019 להקת הסטודנטים ירושלים - אתר האינטרנט של הלהקה עידן יוסף, הפאב של הבעל של שרי רז, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 ביולי 2007 רשימת הפיראטים לכנסת התשע עשרה, באתר ועדת הבחירות המרכזית הפיראטים - הפתק הלבן, באתר ועדת הבחירות המרכזית (ארכיון)
היכל השלום והאחווה

היכל השלום והאחווה (ביוונית: Στάδιο Ειρήνης και Φιλίας) הוא אולם ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר הנמל פיראוס, יוון. האולם, אשר נחנך בשנת 1985 ומכיל 11,640 מקומות ישיבה, הוא חלק מהמתחם האולימפי פלירו, הכולל גם אולם כדוריד המכיל כיום 3,836 מקומות ישיבה ואצטדיון כדורעף חופים. ההיכל משמש בעיקר לאירוח משחקיה הביתיים של קבוצת הכדורסל אולימפיאקוס פיראוס. בנייתו של ההיכל החלה בשנת 1981 והוא נחנך רשמית במרץ 1985‏ על ידי ראש הממשלה היווני אנדראס פפנדראו לכבוד אליפות אירופה באתלטיקה קלה באולם סגור שהתקיימה בו באותה שנה. מאוחר יותר באותה שנה הוא אירח את גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל בו ניצחה ציבונה זגרב את ריאל מדריד. האולם אשר נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המיועד גם לאתלטיקה קלה (תכנון אשר גרם להיווצרות מרחק רב בין היציעים לבין הפרקט) במהרה החל לשמש בעיקר לתחרויות כדורסל, הבולטות שבהן כללו את אליפות אירופה לשנת 1987 בה זכתה הנבחרת המארחת יוון, משחקיה הביתיים של קבוצת אולימפיאקוס, הפיינל פור של אליפות אירופה לקבוצות אלופות לשנת 1993 והשלבים המוקדמים של אליפות העולם בשנת 1998. בין השנים 2002 ו-2004 עבר האולם שיפוץ נרחב לקראת אולימפיאדת אתונה, שבה אירח האולם את תחרויות הכדורעף. התכולה הכוללת האולם היא 11,640 מקומות ישיבה קבועים, עם אפשרות להרחבה עד ל-17,000 עם כיסאות המוצבים על משטח האתלטיקה שבין היציעים לפרקט. היכל בזמן תחרויות הכדורעף במסגרת אולימפיאדת אתונה 2004 ההיכל לפני משחק כדורסל אתר האינטרנט הרשמי של היכל השלום והאחווה Peace and Friendship Stadium Peace and Friendship Stadium History ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוסטון קומון

בוסטון קומון (באנגלית: Boston Common) הוא הפארק הציבורי המרכזי בעיר בוסטון. ראשיתו של הבוסטון קומון בשנת 1634, והוא הפארק הוותיק ביותר בארצות הברית. שטח הפארק הוא כ-200 דונם. במקום בית קברות ישן בו קבורים בין השאר הצייר גילברט סטיוארט והמלחין ויליאם בילינגס. הבעלים הראשונים של המגרש עליו יושב הקומון היה ויליאם בלקסטון, המתיישב האירופאי הראשון בבוסטון. בשנות השלושים של המאה ה-17 שימש השטח כאזור מרעה לפרות, אולם כעבור מספר שנים התדלדל שטח המרעה עקב רעיית יתר. הבריטים השתמשו בקומון כמחנה צבאי בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית, וממנו יצאו הכוחות הבריטים לקרבות הראשונים במלחמה, קרבות לקסינגטון וקונקורד. בשנת 1965 נערכה בפארק הפגנה גדולה נגד מלחמת וייטנאם, ובשנת 1969 נערכה הפגנה נוספת שבה השתתפו כ-100,000 איש. בשנת 1967 ערכה ג'ודי גרלנד הופעה רבת משתתפים במקום. בשנת 2006 נשבר בפארק שיא גינס, כאשר הודלקו בו מספר שיא של 30,128 דלעות הלואין. כיום משמש ה"בוסטון קומון" כפארק ציבורי, ומתקיימים בו גם הופעות ואירועים שונים. בין השאר נאמו בו האפיפיור יוחנן פאולוס השני ומרטין לותר קינג. כמו כן בפארק נמצא מרכז למבקרים בבוסטון והוא ניצב בתחילתו של מסלול שביל החירות העירוני. בשנת 1987 קיבל הפארק את המעמד הרשמי של "אתר לאומי בעל משמעות היסטורית". מדיה וקבצים בנושא בוסטון קומון בוויקישיתוף בוסטון קומון, באתר עירית בוסטון.
פוד

פוד (מאנגלית: pod – תרמיל זרעים) הוא מכל נתיק שניתן לחברו למטוס, לכלי רכב או שייט לשם נשיאת מטען בעל תכלית מסוימת. כך, קיימים פוד תותחים, פוד לוחמה אלקטרונית, פוד ניווט ועוד. הפוד מחובר לנושא המטען בהתאם למשימה. הפודים נישאים מחוץ לגוף המטוס או הרכב, והם ניתנים לניתוק והחלפה מהירה. פוד המיועד להתקנה במטוס מעוצב בצורה אווירודינמית, כדי לצמצם ככל האפשר הגרר שהוא יוצר, הפוגע במהירות המטוס. בפודי תותחים נעשה שימוש כבר במהלך מלחמת העולם השנייה. במטוס קרב, פוד תותח יעיל פחות מתותח המותקן בגוף המטוס, אך לעיתים נוצר הצורך בפוד לאחר שבתכנון המקורי של המטוס לא נכלל תותח, אך הצורך בתותח התגלה במהלך השימוש המבצעי במטוס. מטע"ד נשק מונחה ציין לייזר מדיה וקבצים בנושא פוד בוויקישיתוף
זאת היא הארץ

"זאת היא הארץ" הוא סרט הקולנוע הראשון שהופק במלואו בארץ ישראל. הסרט, באורך של 50 דקות, הופק על ידי ברוך אגדתי על פי תסריט מאת אביגדור המאירי. בסרט שולבו קטעי תעודה וקטעים מבוימים, והוא מציג את 50 שנות ההתיישבות החלוצית בארץ ישראל, החל מעליית הביל"ויים ומדגיש את בניית העיר תל אביב. הסרט הופק בעזרת קרן קיימת לישראל. בסרט שולבו קטעי יומנים היסטוריים משנות ה-20 שנרכשו מהצלם יעקב בן דב, ומתוך "חדשות אגא". הסרט לא נרתע מהצגת האמת המרה על תנאי האקלים הקשים, הקדחת, הוויכוח בין העיר לכפר, העזיבות והייאוש. הסרט מציג את המציאות הקשה, לצד התקווה והלבלוב, ומשלב קטעים מבוימים לצד חומר תיעודי. סרטו של ברוך אגדתי הצליח להלהיב המוני צופים יהודיים בארץ ישראל ובתפוצות. בשנת 1935 נערך ניסיון להקים בארץ ישראל אולפן קולנוע באיכות ראויה. חברה בשם "אופק" השקיעה סכום עתק של 15 אלף ליש"ט ברכישת ציוד להפקת סרט. עם תחילת ההפקה התברר כי התקציב לא יספיק לסיום הסרט, והמשך הסרטתו נזנח. חלק מן הציוד נרכש על ידי ברוך אגדתי, שהשתמש בקטעים שצולמו מיומני "אגא" ליצירת הסרט "זאת היא הארץ", שבו ניסה אגדתי להציג את הגשמת הציונות בסיפור דוקו-דרמה. בסרט השתתפו השחקנים: שמואל רודנסקי, משה חורגל, רפאל קלצ'קין, מאיר תאומי, בצלאל לונדון, חנה קיפניס, יוסף גולנד ואחרים. השירים בסרט הם מאת עמנואל הרוסי ואלכסנדר פן. הצגת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע מוגרבי בתל אביב ב-23 בפברואר 1935. הסרט הונצח על בול דואר כחלק מסדרת 75 שנה לקולנוע העברי. מודעת פרסומת לסרט "זאת היא הארץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זאת היא הארץ", באתר ספר הקולנוע הישראלי "זאת היא הארץ", באתר אידיבי "זאת היא הארץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "זאת היא הארץ", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא בערוץ ה-YouTube של ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג מיכל גורן, ‏זאת היא הארץ: ציונות, אדם ואדמה – היבטים קולנועיים ואמצעים פואטים בשירות הציונות, סליל, כתב עת להיסטוריה, קולנוע וטלוויזיה, 5, חורף 2011 עלון 75 שנה לסרט העברי, באתר התאחדות בולאי ישראל
מטרו 2

מטרו-2 במוסקבה, בירת רוסיה, היא על פי טענות שונות, מערכת רכבת תחתית סודית המקבילה לרכבת התחתית במוסקבה. קיומה אינו וודאי. המערכת נבנתה, לכאורה, במהלך שלטון סטלין ושם הקוד שלה בפי ה-ק.ג.ב. היה D-6. עיתונאים רוסים דיווחו כי עובדת קיומה של מטרו-2 אינה מאושרת או מוכחשת על ידי שירות הביטחון הרוסי (FSB) או על ידי הנהלת הרכבת התחתית במוסקבה. על פי השמועות אורכה של מטרו-2 עולה על זה של הרכבת התחתית ה"ציבורית". השמועות טוענות כי קיימים בה 4 קווים וכי היא שוכנת בעומק 7 קומות תחת פני האדמה. כמו כן נטען כי היא מחברת את הקרמלין עם מטה ה-FSB, את נמל התעופה הממשלתי בוונוקובו-2 ועיירה תת-קרקעית באזור רמנקי (район Раменки), כמו אתרים נוספים בעלי חשיבות לאומית. המידע הזמין על מטרו-2 הוא ספקולטיבי ואינו מבוסס באמצעות מסמכים כתובים או תצלומים. מדיה וקבצים בנושא מטרו 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מטרו 2 סקירה מפורטת של המערכת (ברוסית) מאמר מתוך GlobalSecurity.org מאמר באתר ה-BBC אתר מפורט על המערכת (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגון פטרי

אגון פטרי (בגרמנית: Egon Petri, ‏23 במרץ 1881 – 27 במאי 1962) היה פסנתרן גרמני. פטרי נולד בהאנובר שבגרמניה למשפחה הולנדית וגדל בדרזדן. אביו היה כנר מקצועי ולימד את בנו נגינה בכלי. אגון פטרי למד הלחנה ותאוריה אצל הרמן קרצ'מר ופליקס דרזקה בקונסרבטוריון של דרזדן וכבר בנעוריו ניגן בשורות תזמורת החצר של דרזדן. פטרי ניגן גם בפסנתר מגיל צעיר ובסופו של דבר התרכז בכלי זה. הוא למד אצל בוזוני, והושפע ממנו מאוד. הודות לבוזוני התמקד פטרי ביצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך ופרנץ ליסט. מלחינים אלה המשיכו לתפוס, יחד עם בוזוני עצמו, מקום מרכזי ברפרטואר שלו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקר פטרי יחד עם בוזוני לשווייץ. שם סייע למורהו בעריכת יצירות המקלדת של באך. בשנות ה-20' לימד פטרי בברלין. בין תלמידיו שם היו ויקטור בורגה, גונאר יוהנסן וויטיה ורונסקי. בשנת 1923 היה לסולן הלא-סובייטי הראשון שניגן בברית המועצות. בשנת 1927 עבר לזאקופנה שבפולין, שם ניהל קורסים של קיץ ושל ראשית הסתיו והנחה כיתות אמן לקבוצות תלמידי פסנתר נבחרים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. משנת 1929 ואילך ערך הקלטות אחדות בעבור מספר חברות, וביניהן תקליטי קולומביה. בשנת 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה, היגר פטרי לארצות הברית, שם עבד תחילה באוניברסיטת קורנל ואחר כך במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה. הוא התבלט כדמות רבת-השפעה בקרב פסנתרנים רבים באמצע המאה ה-20. ארל ויילד, אוזאן מארש וג'ון אוגדון היו בין תלמידיו הבינלאומיים. פטרי הגברתן היה בעל טכניקה מצוינת ומצלול רב-עצמה והפליא לבצע את יצירותיהם הגדולות של בטהובן, ליסט וברהמס. פטרי עיבד לפסנתר את האריה "צאן ירעו לבטח" (Sheep may safely graze) מתוך קנטטה (קנטטת הציידים) מס' 208 ברשימת יצירות באך. על תלמידיו של פטרי נמנים ניומן פאוול, ליאונרד קליין, אלכסנדר ליברמן, לויס מר, פיליפ מורגן, רוברט שלדון, ג'ון סוויני, ג'ון מוריארטי, טרי ווהל, אליס ריי, רות אור, רות פרויסר ופורסט רובינסון. פטרי מת בשנת 1962 בברקלי, קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא אגון פטרי בוויקישיתוף אגון פטרי, באתר AllMusic (באנגלית) אגון פטרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אגון פטרי, באתר Discogs (באנגלית) http://www.pianoeu.com/petri.html https://www.youtube.com/watch?v=-ylUgeWBH-E Harold C. Schonberg, The Great Pianists from Mozart to the Present, Second Edition, Simon & Schuster, 1987 יוטיוב, אגון פטרי מנגן את העיבוד שלו לפסנתר לקנטטה של יוהאן סבסטיאן באך, מס' 208 רי"ב