נוריץ'

נוריץ' (באנגלית: Norwich) היא עיר באנגליה הממוקמת על נהר הוונסום. העיר היא המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז נורפוק ומושב המחוז. במהלך המאה ה-11, הייתה העיר השנייה בגודלה באנגליה לאחר לונדון,[דרוש מקור] ואחת המקומות החשובים ביותר בממלכה. עד למהפכה התעשייתית הייתה בירת המחוז המאוכלס ביותר באנגליה, והתחרתה עם בריסטול כשתי הערים השניות בגודלן לאחר לונדון. כיום מתגוררים בעיר עצמה כ-132,512, ואילו כ-213,166 מתגוררים באזור האורבני שלה,[דרוש מקור] אשר מתפרש מעבר לגבולות העיר וכולל פרברים במזרחה, מערבה וצפונה. קבוצת הכדורגל של העיר היא נוריץ' סיטי המשחקת נכון לעונת 2022–2023 בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ליגת הכדורגל השנייה באנגליה. שמונה קילומטרים מדרום לנוריץ' שכנה בירת השבט הקלטי איקני שהפכה לעיר רומאית לאחר מרד בודיקיאה. ההתיישבות במקום פסקה בסביבות 450. האנגלו-סקסונים התיישבו במקום של העיר המודרנית מתישהו בין המאות ה-5 וה-7 וייסדו את העיירות נורת'וויק ("החווה הצפונית"), שממנה לוקחת נוריץ' את שמה, ווסטוויק (נוריץ' מעל המים), והתיישבות מצומצמת בת'ורפ. ייתכן ששלושה יישובים אנגלו-סקסונים מוקדמים נפרדים, אחד מצפון לנהר ושניים משני הצדדים בדרום, אוחדו עם גדילתם; או שיישוב אנגלו-סקסוני בודד, מצפון לנהר, צמח באמצע המאה ה-7 לאחר נטישת שלושת הקודמים. העיר העתיקה הייתה מרכז משגשג למסחר ומסחר במזרח אנגליה בשנת 1004 כאשר סוון הראשון, מלך דנמרק הויקינגי, פשט ושרף אותה. מטבעות של ממלכת מרסיה ושברי חרס מארץ הריין מהמאה ה-8 מעידים על כך שמסחר למרחקים ארוכים התרחש הרבה לפני כן. בין 924 ל-939, נוריץ' התבססה במלואה כעיר, עם מטבעה משלה. המילה Norvic הנופיעה על מטבעות ברחבי אירופה שהוטבעו בתקופה זו, בתקופת שלטונו של המלך אתלסטאן. הוויקינגים היו השפעה תרבותית חזקה בנוריץ' במשך 40 עד 50 שנה בסוף המאה ה-9, והקימו רובע אנגלו-סקנדינבי ליד הקצה הצפוני של רחוב קינג בעיר. בזמן הכיבוש הנורמני, העיר הייתה מהגדולות באנגליה. ספר יום הדין קובע כי היו בו כ-25 כנסיות ואוכלוסייה של בין 5,000 ל-10,000. נוריץ' המשיכה להיות מרכז מרכזי למסחר, שתואר רשמית כנמל נוריץ'. אבני קוורן וחפצי אמנות אחרים מסקנדינביה ומאזור הריין נמצאו במהלך חפירות במרכז העיר נוריץ'. אלה תוארכו למאה ה-11 ואילך. לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, הוקמה טירה בעיר. הנורמנים הקימו מוקד התיישבות חדש סביב הטירה והאזור שממערב לה: זה נודע בשם הרובע "החדש" או "הצרפתי", ובמרכזו השוק של הנורמנים עצמם, ששרד היום כשוק נוריץ', השוק הקבוע שאינו מקורה הגדול באירופה. בשנת 1096, הרברט דה לוסינגה, הבישוף של תטפורד, החל בבניית קתדרלה בנוריץ'. חומר הבנייה העיקרי של הקתדרלה היה אבן גיר, שיובא מקאן בנורמנדי. כדי להעביר את אבן הבניין לאתר, נחתכה תעלה מהנהר עד לקיר המזרחי. לאחר מכן העביר הרברט דה לוסינגה את מושבו לנוריץ'. נוריץ' קיבלה צ'רטר מלכותי מהנרי השני בשנת 1158, ועוד אחד מריצ'רד לב הארי בשנת 1194. מנוע המסחר היה צמר הכבשים של נורפוק. הצמר העשיר את אנגליה. העושר שנוצר מהמסחר בצמר לאורך ימי הביניים מימן את בנייתן של כנסיות רבות ומשובחות, כך שבנוריץ' נבנו יותר כנסיות מימי הביניים מכל עיר אחרת במערב אירופה מצפון לאלפים. לאורך התקופה הזו נוריץ' קיימה קשרי מסחר רחבי היקף עם חלקים אחרים באירופה, מסקנדינביה ועד ספרד וכן ברית ערי הנזה. מ-1280 עד 1340 נבנו חומות העיר. החומות הללו, יחד עם הנהר, סגרו שטח גדול יותר מזה של העיר לונדון. עם זאת, כאשר נבנו חומות העיר, הבנייה מחוץ להן הפכה לבלתי חוקית, מה שעיכב את הרחבתה. חלק מהחומות הללו נותר על תילו במאה ה-21. יד ביד עם תעשיית הצמר, מרכז דתי מרכזי זה חווה רפורמציה שונה משמעותית מזו שבחלקים אחרים של אנגליה. המחלוקת הדתית נוהלה תוך שמירה על הרמוניה אזרחית. בקיץ 1549 התקיים מרד חריג בנורפוק. בניגוד לאתגרים נפוצים במקומות אחרים בתקופת טיודור, נראה שהוא היה פרוטסטנטי באופיו. במשך מספר שבועות חנו המורדים בראשות רוברט קט מחוץ לנוריץ' והשתלטו על העיר ב-29 ביולי 1549 בתמיכת רבים מתושביה העניים יותר. המרד של קט היה במיוחד בתגובה לגידור אדמות על ידי בעלי בית, כך שלא נותרו לאיכרים קרקעות לצורך מרעה. המרד הסתיים ב-27 באוגוסט כאשר המורדים הובסו על ידי צבא. קט הורשע בבגידה ונתלה מקירות טירת נוריץ'. המרד פילג את העיר ונראה כי קשר את הפרוטסטנטיות למצוקת העניים העירונית. במקרה של נוריץ', תהליך זה הודגש מאוחר יותר על ידי הגעתם של הולנדים ופלמים שנמלטו מרדיפות הקתולים ובסופו של דבר מנו עד שליש מאוכלוסיית העיר. אולי בתגובה למרד קט, נוריץ' הפכה לעיר המחוז הראשונה שיזמה תשלומי חובה עבור תוכנית אזרחית של סעד לעניים, שלטענתה הובילה להכנסתה הרחבה יותר, שהיווה את הבסיס לחוק העניים האליזבתני המאוחר משנת 1597–1598. הגעתם של הולנדים ופלמים כנראה לוותה בהשתלבות בקהילה המקומית ללא הרבה איבה, לפחות בקרב אנשי העסקים, שהיה להם הכי הרבה מה להרוויח מכישוריהם. הגעתם לנוריץ' הגבירה את הסחר עם יבשת אירופה וטיפחה תנועה לקראת רפורמה דתית ופוליטיקה רדיקלית בעיר. לעומת זאת, לאחר שנרדף על ידי הכנסייה האנגליקנית בשל אמונתו הפוריטנית, מייקל מטקאלף, אורג מהמאה ה-17, ברח מהעיר. קנריות הוכנסה לאנגליה לראשונה על ידי פלמים שנמלטו מרדיפות בספרד במאה ה-16. יחד עם הטכניקות המתקדמות שלהם בעיבוד טקסטיל, הם הביאו קנריות כחיות מחמדץ בסופו של דבר הפכו במאה ה-20 לקמע של העיר ולסמל של מועדון הכדורגל שלה, נוריץ' סיטי, המכונה "הקנריות". נוריץ' חוותה בתקופה שלאחר הרסטורציה האנגלית והמאה שלאחר מכן כתור הזהב של תעשיית הבדים שלה.[דרוש מקור] העיר מנתה כמעט 30,000 תושבים. בעיר התפתחה קהילה משכילה ובשנות התשעים של המאה ה-18, נוריץ' הייתה שנייה רק ללונדון כמרכז אינטלקטואלי פעיל באנגליה, וכי היא לא חזרה לרמה זו של בולטות עד שהוקמה אוניברסיטת מזרח אנגליה בסוף המאה ה-20. למרות השגשוג התעשייתי הממושך של נוריץ', בשנות ה-90 של המאה ה-18 החל סחר הצמר שלה להתמודד עם תחרות עזה, תחילה מצמר שיוצר יורקשייר ולאחר מכן, יותר ויותר, מכותנה שהופקה בלנקשייר. ההשפעות החמירו בעקבות אובדן השווקים היבשתיים לאחר שבריטניה יצאה למלחמה עם צרפת ב-1793. שנות ה-20 של המאה ה-19 התאפיינו בקיצוץ שכר והאשמות אישיות נגד בעלים. אז בתוך המורשת המסחרית והתרבותית העשירה של עברה הקרוב, נוריץ' סבלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 מדעיכה מתחילה שהוחמרה בשל מיתון סחר רציני. בשנות ה-80 של המאה ה-18 הפך ייצור של צעיפים של נוריץ' לתעשייה חשובה ונשאר כך במשך כמעט מאה שנים. עם השינויים באופנת הנשים בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת יותר, הפופולריות של צעיפים ירדה ובסופו של דבר הייצור הופסק. נוריץ' הגדילה את אוכלוסייתה בתקופה זו מ-30,000 עדיין תגדל לכ-40,000 עד 1800, אך התגמדה מול עלייתן של ערים רבות שצמחו במהירות באנגליה. במהלך המאה ה-19 גדלה אוכלוסיית נוריץ' מ-37,256 ב-1811 ל-80,368 ב-1871. העיר החלה להתרחב מעבר לחומותיה. בתחילת המאה ה-20, לנוריץ' היו עדיין כמה תעשיות ייצור מרכזיות. ביניהם היו ייצור בקנה מידה גדול ובהתאמה אישית של נעליים, ביגוד, נגרות, הנדסת מבנים ותכנון וייצור מטוסים. בשנות ה-80 וה-90 של מאה זו העיר עברה מכלכלה מבוססת יצור לכלכלה מבוססת שירותים. הנוכחות המתועדת הראשונה של יהודים בנוריץ' היא משנת 1134. בשנת 1144, הואשמו יהודי נוריץ' בכזב ברצח פולחני לאחר שנער (ויליאם מנוריץ') נמצא מת עם פצעי דקירה. זאת הייתה כנראה עלילת הדם הראשונה מסוג זה באירופה של ימי הביניים. ויליאם רכש מעמד של קדוש מעונה ולאחר מכן זכה לקאנוניזציה (קדושים נוצרים). עולי רגל הקריבו מנחות למקדש בקתדרלה (שבנייתה הסתיימה ברובה ב-1140) עד המאה ה-16, אך הרישומים מראים שהיו מעטים מהם. בפברואר 1190 נטבחו כל יהודי נוריץ' למעט בודדים שמצאו מקלט בטירה. באתר של באר מימי הביניים, עצמותיהם של 17 פרטים, כולל 11 ילדים, נמצאו בשנת 2004 על ידי עובדים שהכשירו את הקרקע לבניית מרכז קניות בנוריץ'. השרידים נקבעו על ידי מדעני זיהוי פלילי ככל הנראה שרידיהם של יהודים שנרצחו כאלה, ומומחה ל-DNA קבע כי הקורבנות כולם קשורים כך שהם כנראה הגיעו ממשפחה יהודית אחת. לפי מחקר נוסף, תיארוך פחמן קבע כי הגופות נקברו בין 1161 ל-1216 ואלה היו שרידים של יהודים. חברי הקהילה הותקפו גם במאה ה-13. למשל, בשנת 1235 כאשר הוצתו בתים. בשנת 1290, אדוארד הראשון החליט לגרש את היהודים מאנגליה. כניסת יהודים לאנגליה הותרה בשנת 1656 לאחר שאוליבר קרומוול עודד אותם לחזור בהבטחה שיורשו לעסוק בדתם ובמסחר. לא ברור מתי הוקמה מחדש הקהילה היהודית בנוריץ'. אבל עד סוף המאה ה-18 יש עדויות ליהודים בעיר. עד שנת 1776 היה בית קברות יהודי שהוקם. בשנת 1849 הקהילה כללה כ-28 משפחות המורכבות מ-104 נפשות. בשנת 1900 היא כללה '33 חברים ו-147 נפשות'. המפקד הבריטי של 2001 מצא בסך הכל 239 יהודים מוכרזים בנוריץ'. בעיר היו ביתי כנסת של הזרמים האורתודוקסי והרפורמי. רואן, נורמנדי, צרפת, מאז 1951 קובלנץ, ריינלנד-פפאלץ, גרמניה, מאז 1978 נובי סאד, וויבודינה, סרביה, מאז 1985 אל וייחו, מחוז צ'יננדגה, ניקרגואה, מאז 1996 מדיה וקבצים בנושא נוריץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוריץ' (באנגלית) "נָארְוִויטְשׁ", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמוד 6, באתר היברובוקס נוריץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נוריץ' (אנגליה), דף שער בספרייה הלאומית http://www.culture24.org.uk//places-to-go/east-of-england/norwich/art38229 http://archaeologydataservice.ac.uk/catalogue/adsdata/arch-413-1/dissemination/pdf/norfolka1-15734_1.pdf Norwich, Visit Norfolk (באנגלית בריטית) Ross, David. "Kett's Rebellion, 1549". Passionate about British Heritage. Britain Express. ארכיון מ-8 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Robert Ket and the Norfolk Rising". ארכיון מ-13 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) McGregor, Jon (20 במאי 2019). "Radicalism, rebellion and Robert Kett: a walk through Norwich's history". Travel. The Guardian. ארכיון מ-8 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) Houlbroke, Ralph; McClendon, Muriel (2004). "The Reformation". In Rawcliffe, Carole; Wilson, Richard (eds.). Medieval Norwich. Hambledon. ISBN 978-1-85285-449-2. Pound, John (2004). Government to 1660. Vol. 1. pp. 35–62. Kenneth A. Lockridge, A New England town : the first hundred years : Dedham, Massachusetts, 1636-1736, New York : Norton, 1985, ISBN 978-0-393-95459-3 Ketton-Cremer, Robert Wyndham (1957). The Coming of the Strangers. Norfolk assembly. Faber and Faber. OCLC 2768949. Corfield, Penelope J. (2004). From Second City to Regional Capital. Vol. 6. pp. 139–166. Sources: C. B. Jewson: Jacobin City; I. Scott: Reactions to Radicalism in Norwich 1989–1802; J. P. Foynes: East Anglia against the Tricolor 1789–1815; Cambridge Modern History. http://www.museums.norfolk.gov.uk/Research/Academic_Articles/Social_History/Norwich_Shawls/index.htm World History Connected | Vol. 15 No. 1 | Thomas Gidney: The World and a Small Place in England: Norwich's textile industry from the 'Middle Ages' to 'Industrial Revolution', worldhistoryconnected.press.uillinois.edu History of Norwich, norfolk & Norwich (באנגלית בריטית) elizabethjayne2015, Norwich Shoemaking: From Howlett and White to Norvic, Norfolk Record Office, ‏2016-11-10 (באנגלית) Jews in Norwich, archive.ph, ‏2013-08-06 Nilson, Benjamin John (2001). Cathedral Shrines of Medieval England. Boydell. ISBN 978-0-85115-808-2. Jewish bones found in medieval well in England, Jewish Telegraphic Agency, ‏2011-06-27 (באנגלית אמריקאית) BBC Two - History Cold Case, Series 2, The Bodies in the Well, BBC (באנגלית בריטית) סוכנויות הידיעות‏, אנגליה: "גופות שנמצאו בבאר בת 800 שנה היו של יהודים", באתר וואלה, 31 באוגוסט 2022 McKenzie Prillaman, Genomics solves the mystery of a medieval mass burial, Nature, 2022-08-30 doi: 10.1038/d41586-022-02356-w Norwich, www.jewishvirtuallibrary.org