laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תולעי אדמה

שַׁלְשׁוֹלִים או שִׁלְשׁוּלִים (באנגלית: Earthworms), הידועים בשם העממי תולעי אדמה, הן קבוצה של דל-זיפיות במערכה תולעים טבעתיות. תת-סדרה זו כוללת כ־4,000 מינים מזוהים ברחבי העולם. רוב המינים אנדמיים לאזורים גאוגרפיים, אך מבחינת התפוצה והשימוש המבוקר לצורכי האדם מספרם אינו עולה על 50 (בישראל מזוהים 34 מינים, מתוכם רק כ־10 ניתן למצוא גם באזורים גאוגרפיים אחרים). הסיבה העיקרית לתופעה זו מקורה בעובדה שלאחר תקופת הקרחונים בצפון אמריקה, לא נותרו בה תולעי אדמה, ורק המתיישבים האירופים הביאו עמם בציודם ובחומרי החקלאות, את המגוון האירופי. כך הדבר בניו זילנד וארצות התיישבות אחרות. סיבה עיקרית שנייה היא השימוש שנעשה במקצת תולעי האדמה לצרכים אקולוגיים ואגרו־אקולוגיים. כך הפכו למשל ארצות הברית והודו ליצואניות של תולעי אדמה אשר נפוצו בכל העולם. כך, הטקסונומיה אינה עונה על צורכי השימושים המודרניים. לפיכך מקובל היום לחלק את המינים לשלוש קבוצות אקולוגיות, בהתאם לבית הגידול ותרומתם האגרו־אקולוגית. מיון זה איננו חד־ערכי, רוב המינים מאופיינים בתמהיל שונה של מקצת התכונות של שתי קבוצות, כדלקמן:[דרושה הבהרה] איסניה פטידה ("תולעת אדומה" או "תולעת קומפוסט) - מתקיימות במקבצים של פסולת אורגנית מתפרקת (ערמות קומפוסט, מתקני סניטציה מסורתיים, זבל בעלי חיים), אך גם מתחת לפני הקרקע בעורקים אורגניים עשירים מאוד. חיות במחילות קצרות ונוטות לקביעות כל עוד מקור המזון קיים. המזון בעיקרו הוא תוצרי ההתפרקות, לרבות ובעיקר הביומסה שגרמה לפירוק. תולעי הגינה - מתקיימות בקרקע מושקית ובשטחים לחים, לעומק הקרקע הפורייה בלבד ועד כ־60 ס"מ. חיות במחילות אופקיות ומזדמנות וניזונות מחומר אורגני המצוי בקרקע על ידי העברת האדמה דרך מערכת העיכול. תולעי הבניין - חיות במחילות אנכיות קבועות ויציבות מפני הקרקע ועד עומק של שני מטר ולעיתים, ובוודאי בעבר, עד סלע האם. ניזונות מחומר אורגני, לרוב לא מפורק, ומאחסנות אותו ב"מחסנים" לעומק המחילה, לשימוש בהתאם לעונות השנה ושינויים אחרים. בדרכן אל פני הקרקע מעלות התולעים מינרלים מעומק הקרקע ומורידות חומר אורגני. גם לאנזימים המצפים את המחילה יש תרומה לפוריות הקרקע. לתולעי אדמה אלה ייחס צ'ארלס דרווין חשיבות עידנית בייצור כל הקרקע החקלאית בעולם. השלשולים מסוגלים לקיים רגנרציה (regeneration); כלומר, במקרה שהם נפגעים, הם מסוגלים ליצור מחדש את החלקים החסרים. במינים מסוימים של תולעי אדמה, תולעת שנחתכה לשתיים יכולה לגדול לשתי תולעים חיות. שלשוליים (Lumbricidae) שלשוליתיים (Acanthodrilidae) מדיה וקבצים בנושא תולעי אדמה בוויקישיתוף תולעי אדמה, באתר ITIS (באנגלית) תולעי אדמה, באתר NCBI (באנגלית) תולעי אדמה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תולעי אדמה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולעי אדמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שלשולים : העוזרים הקטנים של הגנן, באתר "בלוגינון" גידול תולעי גשם, תחנה נסיונית של האגרונום גליני, יומני כרמל 1952 (התחלה 1:49) תולעים אקולוגיות. באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, מכון ויצמן אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, 1985. כרך 2 - חסרי חוליות יבשתיים, עמוד 159 לפי האקדמיה ללשון: שִׁלְשׁוּל - בעל החיים; חיריק בשי"ן הראשונה,[1]
פירמידת טרנסאמריקה

פירמידת טרנסאמריקה (באנגלית: Transamerica Pyramid) היא הבניין המוכּר ביותר בסן פרנסיסקו, ואחד מסמליה של העיר. הוא נבנה במקומו של מונטגומרי בלוק, שהיה הבניין הראשון בעיר שהיה חסין בפני רעידות אדמה ושהיו בו אמצעי בטיחות נגד שרפות. גובהה של פירמידת טרנסאמריקה 260 מטר ויש בה 48 קומות מסחר ומשרדים. הבניין נבנה בשנים 1969–1972, וכיום הוא הבניין ה-76 בגובהו בעולם. פירמידת טרנסאמריקה הייתה גורד-השחקים הגבוה ביותר ממערב למיסיסיפי עד 1974. אף כי המשרד הראשי של תאגיד טרנסאמריקה (חברת ביטוח והשקעות) כבר אינו שוכן בבניין, הוא עדיין מזוהה עם החברה ומשולב בלוגו שלה. ב-1999 נרכשה חברת טרנסאמריקה על ידי חברת הביטוח ההולנדית AEGON, והיא בעלת הבניין כיום. פירמידת טרנסאמריקה תוכננה בידי האדריכל ויליאם פריירה, למרות התנגדויות מרובות (מתנגדי הבניין קראו לו Pereira's Prick, "הפין של פריירה"). מרגע הגשת התוכניות לבניין ב-1968 החלו להישמע התנגדויות מצד הציבור. רבים נרתעו בשל גודלו של הבניין וצורתו הפוטוריסטית (על פי התכנון המקורי נועד לקום באותו אתר בניין גבוה בהרבה, שאילו הוקם היה הבניין השני בגובהו בעולם). אלן ג'ייקובס, אחראי התכנון בעיריית סן פרנסיסקו, אף קרא לבניין "מבנה לא-אנושי". אבל ראש העיר ג'וזף אליוטו העניק את תמיכתו הנלהבת לפרויקט. הפולמוס המשיך במהלך הבנייה: הכתב לענייני אדריכלות של הלוס אנג'לס טיימס כתב ב-1971 כי "זוהי אדריכלות אנטי-סוציאלית ברמתה הגרועה ביותר; זו צורה של אנרכיה ומפגע מהסוג שגדל בברקלי ובאוקלנד, בצדו השני של המפרץ." האדריכלים ענו במאמר תגובה: "אילו היה על כל הבניינים החדשים להתאים לגודלם ולסגנונם האדריכלי של הבניינים השכנים, ערינו היו כיום עדיין ערבוביה של בקתות חומר". הבנייה בצורת פירמידה אינה משתלמת מבחינה כלכלית, כיוון שאינה מנצלת באופן מיטבי את שטח המגרש; השיקולים היו אסתטיים, וכן סביבתיים: האור והאוויר אינם נחסמים, ויכולים להגיע עד הקומות התחתונות. הבניין הוא פירמידה גבוהה בעלת בסיס ריבועי, ובחלקו העליון יש שתי "כנפיים" בשני צדדיו. הכנף המזרחית מכילה פיר מעלית (רק שתיים משמונה-עשרה המעליות בבניין מגיעות לקומה העליונה), והמערבית חדר מדרגות ופיר ליציאת עשן. בסיס הפירמידה הוא בן ארבע קומות, ונועד לעמוד בפני רעידות אדמה, שסן פרנסיסקו מועדת להן. בבניית הבסיס נעשה שימוש ב-12,233 מטר מעוקב של בטון ו-483 קילומטר של פלדת זיון. חזית הבניין מכוסה רסיסי קוורץ, מה שמעניק לה את צבעה הלבן. בסך הכול יש בפירמידת טרנסאמריקה 3,678 חלונות. 65 המטרים העליונים במגדל מהווים את החוד; בראש חוד זה יש ארבע מצלמות הפונות לארבע רוחות השמיים, והן מהוות "קומת תצפית וירטואלית". ארבעה מסכים במבואה מציגים 24 שעות ביממה את הנשקף מהמצלמות. מצפה שהיה בקומה ה-27 נסגר אחרי הפיגוע במגדלי התאומים, ו"המצפה הווירטואלי" החליף אותו. חוד הפירמידה מכוסה לוחות אלומיניום, ובחגים חשובים הוא מואר באור זרקורים לבן. מראה מרחוב במרכז סן פרנסיסקו חוד הפירמידה, המצופה לוחות אלומיניום מבט ממפלס הרחוב תצפית ממגדל סמוך מדיה וקבצים בנושא פירמידת טרנסאמריקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פירמידת טרנסאמריקה (באנגלית) הפירמידה באתר הבית של טרנסאמריקה.
אלכסנדר גוטליב באומגרטן

אלכסנדר גוטליב באומגרטן (בגרמנית: Alexander Gottlieb Baumgarten;‏ 17 ביולי 1714 - 27 במאי 1762) היה פילוסוף גרמני, ממשיכו של גוטפריד וילהלם לייבניץ וכריסטיאן וולף. היה יוצרו של המונח "אסתטיקה" כמדע של קליטת החושים. באומגרטן ראה בלוגיקה ענף של חשיבה העוסק בביקורת ההכרה שלנו את העולם, וסבר שבמקביל לה צריך להיות ענף של חקירה המלמד אותנו כיצד לחוש, ובעיקר כיצד לראות את העצמים שבטבע. כשם שהלוגיקה מסייעת לנו בהכרה מדעית של הדברים, כן צריך להיות תחום-מחקר המסייע לנו בקליטה החושית את הדברים בטבע. מבחינתו, האסתטיקה הייתה רק שלב מכין ללוגיקה, שהייתה מבחינתו חזות הכל, ולכן נחותה ממנה. מבחינת הרציונליזם של המאה ה-17, הכרה של עצם בטבע חייבה קבלת נתוני-חושים ועיבודם בהתאם לאידיאות הטבועות מלידה המצויות בהכרה האנושית עוד לפני ההיתקלות בעצמים השונים. את האיכויות החושיות של האובייקט (צבע, קשיות) יש לתרגם למונחים מתמטיים: קיום או אופן קיום האובייקט הוא בעיה שפתרונה טמון במונחים כגון צורה, תנועה, כוח או מהירות, שניתנים לכימות. האובייקט קיים משום שהייתה תנועה מסוימת של תבניות מסוימות, בקצב מסוים, שסיבותיה מסוימות. מבחינת הרציונליסטים, התחושה מספקת לנו נתונים ראשוניים אודות האובייקטים, אשר על נתונים אלה אין לסמוך. יש לארגן את הנתונים לפי קני-מידה וכלי-בקרה שכליים ולכן אנו זקוקים ללוגיקה. מאידך, השכל יכול לספק לנו אידיאות בהירות ומובחנות שכוחן יפה להסברת כלל הדברים בטבע. אולם כדי לדעת שהאובייקט קיים ועל מנת לדעת את אופן-קיומו (תכונותיו המסוימות) אנו נזקקים לתחושה. מבחינת באומגרטן, האמנויות צריכות לחנך את האדם לתחושה מדויקת, שלמה ועשירה ככל האפשר של העצמים בטבע, כדי להציב שאלות למדע על סמך תחושה מדויקת של העצמים בטבע ותכונותיהם. מבחינתו, בראש ההיררכיה של האמנויות ניצבות הספרות והציור המהוות אמנויות המסוגלות לתאר בפירוט עצמים בטבע – כולל בני אדם כיחידים וכציבורים. לדעתו, היכולת להתעמק בפרטי התיאור הספרותי או בפרטי הציור, יצרו בנו את היכולת לחוש במורכב ובעשיר שבמציאות. כתוצאה מכך, היפה בעיניו איננו תכונה של אובייקטים אלא תכונה של אופן התפיסה. היפה הוא תפיסה מובחנת בה נקלט העושר המלא של אובייקט מסוים. תפקיד האמנות הוא לחנך אותנו לתפיסה חושנית מלאה של העצמים, שהיא "היפה". באומגרטן, איש האסכולה הרציונליסטית של לייבניץ, הבחין בין הרשמים השונים המתגלים לנו כתוצאה מפעילות החושים, כלומר נתוני-תחושה עמומים, לבין ההכרה המדעית היוצרת אידיאות בהירות ומובחנות. ההבדל בין ההרגשה האסתטית לבין ההכרה השכלית איננו נעוץ באובייקט המועמד לבחינה אלא בשוני שבצורת תפיסת האובייקט: תפיסה חושנית מושלמת היא תפיסה בלתי-מודעת של יחסים שכליים המתקיימים במציאות. כך, למשל, הרציונליסטים גרסו כי ההנאה מן האמנות יסודה בהנאה מביצוע פעולות אריתמטיות ללא מודעות: המקשיב למוזיקה נהנה מן המקצב, מבצע פעולות מתמטיות בלתי-מודעות בכל הנוגע לפסוק המוזיקלי. ישנה זהות מוחלטת של התוכן, בין פעולת המתמטיקאי העוסק ביחסים מתמטיים טהורים, לבין פעולת המאזין המוזיקלי העוסק באותם היחסים עצמם. המוזיקה קיימת מתוך אנלוגיה למתמטיקה. המוזיקה בפרט, והאמנות בכלל, מענגות אותנו דווקא משום הקרבה המצויה בהן לפעילות רציונלית טהורה, ולא בגלל אלמנטים אחרים דוגמת צליל כזה או אחר. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר גוטליב באומגרטן בוויקישיתוף אלכסנדר גוטליב באומגרטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
35 (מספר)

35 (במילים בלשון זכר: שלושים וַחֲמישה; בלשון נקבה: שלושים וחמש) הוא מספר טבעי העוקב ל-34 וקודם ל-36. 35 הוא הסכום של חמשת המספרים המשולשיים הראשונים. 35 הוא המספר האטומי של ברום. 35 הוא הגיל המינימלי שבו אפשר להיבחר לנשיא של ארצות הברית, אירלנד ופולין. 35 במאי מדיה וקבצים בנושא 35 בוויקישיתוף ברום ב-Webelements (אנגלית)
38 (מספר)

38 (במילים בלשון זכר: שלושים ושמונָה; בלשון נקבה: שלושים ושמונֶה) הוא מספר טבעי העוקב ל-37 וקודם ל-39. 38 הוא סכום שלושת ריבועי המספרים הראשוניים הראשונים. 38 הוא המספר הזוגי הגדול ביותר שאינו סכום של שני מספרים אי זוגיים פריקים. 38 הוא המספר האטומי של סטרונציום. 38 הוא מספר התאים שיש ברולטה. 38 בסינית מדוברת הוא עלבון שמתייחס למישהו שמתנהג באופן נשי. מדיה וקבצים בנושא 38 בוויקישיתוף
Iron

Iron הוא אלבומה השני של להקת הפולק מטאל הפינית אנסיפרום, שיצא ב-17 במאי 2004. Ferrum Aeternum – 3:28 Iron – 3:53 Sword Chant – 4:44 Mourning Heart (Interlude) – 1:23 Tale Of Revenge – 4:30 Lost In Despair – 5:37 Slayer Of Light – 3:10 Into The Battle – 5:52 Lai Lai Hei – 7:15 Tears – 3:19 Jari Mäenpää – גיטרה, שירה Markus Toivonen – גיטרה Jukka-Pekka Miettinen – גיטרה בס Oliver Fokin – תופים Meiju Enho - קלידים מידע על האלבום Iron באתר MusicBrainz מידע על האלבום Iron באתר AllMusic האלבום Iron באתר Discogs האלבום Iron באתר ספוטיפיי האלבום Iron באתר דיזר האלבום Iron באתר Yandex.Music (ברוסית)
דגל איי שטלנד

דגל איי שטלנד עוצב על ידי רוי גרונברג (Roy Grönneberg) וביל אדמס (Bill Adams) בשנת 1969 על מנת לציין 500 שנה להעברת השליטה באיים מידי נורווגיה לסקוטלנד. הדגל הוכר על ידי חצר הלורד ליון, הסמכות העליונה להרלדיקה בסקוטלנד ב-1 בפברואר 2005, לפני משחקי האיים אשר התקיימו בשאטלנד ביולי 2005. ואומץ בידי מועצת איי שטלנד ב-13 בדצמבר 2006 כמו כן נקבע כי יחס האורך/רוחב של הדגל יהיה 3:5. צבעי הדגל הם צבעי דגל סקוטלנד אבל צורת הדגל היא צלב נורדי על מנת לסמל את הקשר בין האיים לנורווגיה. תושבי האיים עושים בדגל שימוש נרחב, ומניפים אותו על כלי השייט שלהם ועל בתיהם כסמל לזהות המיוחדת של האיים. בשנת 2007 נחגג לראשונה "יום דגל שטלנד" ביום אמצע הקיץ 21 ביוני. מועצת איי שטלנד קיוותה כי ביום זה יחגגו את "כל הדברים שהם שטלנד". הדגל זהה לדגל הלא רשמי של איסלנד, ההוויטבלאין בו עשו שימוש הלאומנים האיסלנדים בראשית המאה ה-20, קודם למלחמת העולם הראשונה, בטרם איסלנד קיבלה את עצמאותה, אך נזנח בגלל דמיונו לדגל החרטום של הצי היווני (מבקרים רבים טענו כי קיים קושי להבדיל בין שניהם בים, דבר החשוב ביותר בשעת מלחמה) דגל זה זהה גם לדגל פינלנד אך בצבעים הפוכים. דגל סקוטלנד גלריית דגלי סקוטלנד גלריית דגלי הממלכה המאוחדת דגל צלב נורדי מדיה וקבצים בנושא דגל איי שטלנד בוויקישיתוף דגל איי שטלנד, באתר דגלי העולם (באנגלית) דף הדגל באתר דגלי העולם ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא סקוטלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לורנה וינג

דוקטור לורנה וינג (באנגלית: Lorna Wing;‏ 7 באוקטובר 1928 - 6 ביוני 2014) הייתה פסיכיאטרית אנגליה שנודעה בחקר ההפרעות ההתפתחותיות של האדם. לורנה וינג נולדה בג'ילינגהאם קנט תחת השם "לורנה גלדיס טולצ'רד" כבתם של ברנרד טולצ'רד וגלדיס טולצ'רד. היא למדה בבית הספר לבנות צ'ת'ם ובשנת 1949 התחילה לימודי רפואה בבית החולים של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון. אחרי שסיימה התמחות בפסיכיאטריה עבדה בבית החולים מודסלי בלונדון, המהווה כיום חלק מקינגס קולג' של לונדון. לאחר שנולדה לה בת אוטיסטית, החלה וינג לחקור הפרעות התפתחותיות, במיוחד את מצבי הקשת האוטיסטית. היא הצטרפה להורים נוספים של ילדים אוטיסטים בהקמת האגודה האוטיסטית הלאומית בממלכה המאוחדת, בשנת 1962. היא עבדה במשרה חלקית כיועצת פסיכיאטרית, במרכז להפרעות תקשורת וחברה בבית אליוט. היא התגוררה במחוז סאסקס שבאנגליה. וינג פרסמה הרבה ספרים ומאמרים אקדמיים, ביניהם "תסמונת אספרגר: תיאור קליני", מאמר אקדמי משנת 1981 שפרסם את עבודתו של הנס אספרגר והציג לראשונה את המונח תסמונת אספרגר. אף על פי שמאמר זה היווה פריצת דרך והשפעתו הייתה רבה, וינג עצמה הזהירה בו ש- "חייבים לציין שלאנשים המתוארים במסמך זה היו בעיות הסתגלות או בעיות פסיכיאטריות מספיק קשות כדי שיצריכו הפנייה למרפאה פסיכיאטרית... וסביר שהקבוצה המתוארת כאן נוטה לכיוון בעלי המגבלות החמורות יותר". וינג הכירה את בעלה, ג'ון וינג (2010-1923) בעת לימודיהם בחדר הנתיחות בפקולטה לרפואה. הם התחתנו בשנת 1951. בתם סוזי (2005-1956) אובחנה עם אוטיזם. לורנה וינג נפטרה בקנט בגיל 85, בשנת 2014. וינג, ל. וגולד, ג'. (1979), "קשיי תקשורת חברתית חמורים והפרעות נלוות אצל ילדים: אפידמיולוגיה וסיווג", כתב העת לאוטיזם והפרעות התפתחותיות, גיליון 9, עמודים 11-29. וינג, ל. (1980), "אוטיזם של הילדות ומעמד חברתי: שאלה של בחירה?", כתב העת הבריטי לפסיכיאטריה, גיליון 137, עמודים 410-417. וינג, ל. (1981), "תסמונת אספרגר: תיאור קליני", רפואה פסיכולוגית, גיליון 11, עמודים 115-130. בורגוין, א. ווינג, ל. (1983), "שלישיות זהות עם תסמונת אספרגר", כתב העת הבריטי לפסיכיאטריה, גיליון 143, עמודים 261-265. וינג, ל. ואטווד, א. (1987), "תסמונות של אוטיזם והתפתחות לא טיפוסית", מתוך כהן, ד. ודונלן, א. (עורכים), מדריך לאוטיזם והפרעות נרחבות, ניו יורק, ג'ון וילי ובניו. וינג, ל. (1991), "הקשר שבין תסמונת אספרגר לאוטיזם של קנר", מתוך פרית, א. (עורכת), אוטיזם ותסמונת אספרגר, קיימברידג', הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. וינג, ל. (1992), "התבטאותן של בעיות חברתיות אצל אנשים אוטיסטים בתפקוד גבוה", מתוך שופלר, א. ומסיבוב, ג. (עורכים), אנשים בתפקוד גבוה עם אוטיזם, ניו יורק, הוצאת פלנום. 1964, ילדים אוטיסטים 1966, מידות פיזיולוגיות, תרופות הרגעה וחרדה מורבידית, עם מ.ה. לדר 1969, ילדים לבדם: ילדים אוטיסטים ומשפחותיהם 1969, ללמד ילדים אוטיסטים: קווים מנחים למורים 1971, ילדים אוטיסטים: מדריך להורים 1975, אוטיזם של הילדות המוקדמת: הבטים קליניים, חינוכיים וחברתיים (עורכת) 1975, מהי התניה אופרנטית? 1988, הבטים של האוטיזם: מחקר ביולוגי (עורכת) 1989, סגירת בית חולים ושיכון מחדש של החולים: המקרה של בית החולים למוגבלי נפש דרנת פארק 1995, הפרעות הקשת האוטיסטית: כלי עזר לאבחון 1996, הקשת האוטיסטית: מדריך להורים ואנשי מקצוע 2002, לחייך לצלליות: מסעה של אם המגדלת ילדה אוטיסטית (עם ג'וני וייטס והלן סוינבורן) האגודה האוטיסטית הלאומית (של הממלכה המאוחדת). לורנה וינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אורזי מזוודות

אורזי מזוודות הוא מחזה קומי מאת חנוך לוין. עלילת המחזה מתרחשת בישראל של שנות ה-60. הדמויות חיות בבדידות ועם הזמן מתות או אורזות מזוודה וטסות לחו"ל. במהלך המחזה ישנן שמונה לוויות של דמויות מהמחזה. מילות השיר "לונדון", שהולחן ובוצע בידי חוה אלברשטיין ושנכלל בשנת 1989 באלבום הנושא את אותו השם (לונדון), נלקחו מתוך אחת השיחות במחזה. המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי במרץ 1983 בבימויו של מייקל אלפרדס. עם השחקנים שהשתתפו בהפקה זו נמנים תיקי דיין, זהרירה חריפאי וחני נחמיאס. הפקה זו גם הוצגה בצרפת. בשנת 2003 הועלה המחזה לראשונה גם בשפה הערבית, בתרגום של עלאא חליחל, בתיאטרון אוניברסיטת חיפה. המחזה הוצג לחלופין בעברית ובערבית, עם שני צוותי שחקנים: תלמידי שנה ג' בחוג לתיאטרון באוניברסיטה ושחקנים מקצועיים בוגרי החוג. בשנת 2011 הועלה המחזה מחדש בתיאטרון הקאמרי בהשתתפות דרור קרן, רבקה מיכאלי וחנה מרון. תיאטרון: התיאטרון הקאמרי בימוי: מייקל אלפרדס תפאורה: רות דר מוזיקה: רפי קדישזון שחקנים: תיאטרון: התיאטרון הקאמרי בימוי: אודי בן-משה תפאורה: רות דר מוזיקה: קרן פלס שחקנים: חנוך לוין, אורזי מזוודות: קומדיה עם שמונה הלוויות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1983. לאה צרפתי, ""אורזי-המזוודות" לחנוך לוין", עלי-שיח 24 (תשמ"ז), 39–44. אורזי מזוודות, הטקסט המלא, באתר חנוך לוין ביקורות חוה נובק, אחרי בכורה | משהו עצוב קרה לי בדרך לצחוק, דבר, 13 במרץ 1983 טל לוין, עכבר העיר, אורזי מזוודות: הכי חנוך לוין שיש, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2011 טל פרי, ‏ארזו לבד, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2011 מיכאל הנדלזלץ, אמש בתיאטרון | על "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין, תיאטרון הקאמרי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2011 אליקים ירון, רק יוצאים, לא מגיעים: על ההצגה "אורזי מזוודות", באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2011 רון שוורץ, ‏שכונת חיים, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2011 ארץ קטנה עם חלוק, חדשות, 19 ביולי 1989 טליה מור, הקאמרי אורז מזוודות, מעריב, 19 ביוני 1984 חנוך לוין יוצג בערבית, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2003 מיכאל הנדלזלץ, כרטיס בכיוון אחד, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2011
סופר דרינק

סופר דרינק הייתה חברה שעסקה בייצור, שיווק והפצה של משקאות קלים בישראל. החברה נוסדה בשנת 1969 על ידי סימן מיכל. מאז 1977 היה מפעל החברה באזור התעשייה עטרות שבצפון ירושלים. החברה התמחתה בשיווק משקאות קלים זולים, שכיוצאת דופן סדרת "טריפ" בהיותה יקרה באופן יחסי. החברה ייצרה שלוש סדרות של משקאות: סדרת "טריפ" - סדרה של עשרה טעמים של משקאות קלים (משווק מ-2002). סדרת מיצים ונקטרים - סדרה של 13 נקטרים המורכבים מ-45% פרי ללא חומר משמר. סדרת המשקאות המוגזים - סדרה של 18 טעמים של משקאות מוגזים. בדצמבר 2014 פנתה החברה לבית המשפט בבקשה להקפאת הליכים למשך חודשיים בעקבות חובות של 21 מיליון ש"ח. את המשבר ייחסה החברה, בין השאר, למבצע צוק איתן, שפגע במכירותיה. בקשתה של החברה אושרה, ומונו לה נאמנים שפעלו למכירתה. החברה נמכרה כעבור מספר חודשים למשקיעים מדרום אמריקה. המותג "סופר דרינק" יצא משימוש. החברה מפיצה את המשקאות במותג "סוויץ'" למוגזים ו"טריפ" לקלים. super-drink.co.il - אתר האינטרנט של החברה בארכיון האינטרנט מירב קריסטל, סופר דרינק בקשיים: "רוצים להמשיך למכור בזול", באתר ynet, 30 בדצמבר 2014 ריקי רט, סופר דרינק נלחמים עד טיפת הגזוז האחרונה, באתר nrg‏, 30 בינואר 2015 ליטל דוברוביצקי, סופו של מפעל: "הפעלת סופר דרינק אינה מעשית", באתר כלכליסט, 28 בנובמבר 2018 נווית זומר, סופר דרינק: "הלקוחות שלנו עברו למים מהברז", באתר ynet, 1 בספטמבר 2003 שושנה חן, סופר-דרינק: כבר לא רק משקאות זולים, באתר ynet, 22 ביולי 2002 יסמין גואטה, חברת המשקאות סופר דרינק מבקשת הקפאת הליכים, באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2014 אפרת נוימן, אושרה הקפאת הליכים ל"סופר דרינק"; החברה תוצע למכירה, באתר TheMarker‏, 14 בינואר 2015 יובל אזולאי, ‏סופר דרינק נרכשה ע"י משקיעים זרים ב-2.7 מיליון שקל בלבד, באתר גלובס, 16 באפריל 2015
סנט אפולינרה אין קלאסה

הבזיליקת סנט אפולינרה אין קלאסה (איטלקית Basilica di Sant'Apollinare in Classe) היא כנסייה מן התקופה הביזנטית, הנמצאת בעיר רוונה. הכנסייה הוכרה כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בזכות "הפשטות והטוהר של עיצובה ושימושה בחלל" ובזכות עיטורי הפסיפסים שבה. מבנה הלבנים המקורי של הכנסייה, אשר הוקמה לצד הנמל העתיק של העיר רוונה בידי הבישוף יוריקונוס (Ursicinus), נבנה בזמן המקביל לבנייתה של בזיליקת סן ויטאלה ובמימונו של בנקאי יווני בשם יוליאנוס, אשר תרם כספים לבנייתן של שתי הכנסיות. הכנסייה נבנתה, כנראה, לצידו של בית קברות נוצרי ועל שטחו של בית קברות אחר, פגאני. חלק מן הקטקומבות מבית קברות זה, שולבו בבניית הכנסייה. ב-8 במאי, שנת 549, נחנכה הכנסייה בידי מקסימיניאוס (Maximianus of Ravenna), בישוף העיר רוונה, ככנסייה המוקדשת לזכרו של אפולינרה הקדוש, הבישוף הראשון של העיר רוונה וקדוש-הפטרון שלה, אשר שרידיו נקברו בה. בשנת 856 הועברו שרידיו של הקדוש אל בזיליקת סנט אפולינרה נואובו, בגלל מתקפות של פיראטים. מבנה הכנסייה הוא כשל בזיליקה טיפוסית. הוא מכיל שלושה אולמות אורך, מביניהם המרכזי רחב יותר ובעל גלריית תאורה. גג הכנסייה משופע ועשוי קורות עץ. אולמות האורך הצדדים מופרדים בעזרת שורת עמודי שיש, בעלי כותרות כפולות, בסגנון עיטור אשר מקורו בחלק המזרחי של האימפריה הביזנטית. העמודים נושאים קשתות המעוטרות בקסטות בפנים הקשת. מבנה אולם האורך מוביל אל אפסיס מונומנטלי ומוגבה, אליו מובילות 12 מדרגות. קשת האפסיס מציגה את ישו במרכז, בתוך מדליון ומשני איבריו מופיעים ארבעת האוונגליונים המופיעים כדמויות סמליות ומכונפות. ברגיסטר נמוך יותר מופיעים 12 כבשים היוצאות משערי העיר ומטפסות אל מרכז קשת האפסיס. הן מייצגות את 12 השליחים של ישו. בצידי הקשת מופיעים שני עצי תמר, המסמלים באמנות הנוצרית את גן העדן. באפסיס עצמו, מעל שורה של ארבעה חלונות גדולים מופיע פסיפס גדול ממדים המציג נושא אסכטולוגי. במרכז הפסיפס מופיע צלב גדול המוקף במדליון עטור כוכבים. משני עבריו מופיעים דמויותיהם של משה ואליהו. הצלב מסמל לא רק את ישו כי אם גם את הטרנספיגורציה שלו, כלומר, את שינוי הצורה שלו מאדם לאל. לפיכך, הופעתו של אליהו אשר "עלה בסערה לשמיים", אינה מקרית כי אם מהוור רמז מקדים במסורת ה"פרה פיגורציה" הנוצרית. מתחת לתיאור זה, מופיע אפולינרה הקדוש בתוך תיאור אידיאלי של גן העדן. לצידו מופיעים שוב 12 השליחים בדמותן כבשים. מעל שורת הקשתות שבאולם האורך (ה"ספינה המרכזית"), מופיים תיאורים של ארכיבישופים של העיר רוונה. פרסקאות אלו, מתוארכות למאה ה-18. חלקים גדולים בכנסייה חפים מעיטורים ופסיפסים. עיטורים אלו, כנאה, נהרסו במהלך ההיסטוריה. ייתכן שהושמדו במהלך ההתקפה של הצבא הוונציאני, בשנת 1449. מדיה וקבצים בנושא סנט אפולינרה אין קלאסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנט אפולינרה אין קלאסה אתר האינטרנט הרשמי של סנט אפולינרה אין קלאסה (באיטלקית)
גלריית דגלי סקוטלנד

דגלים ייחודיים בהם נעשה שימוש בסקוטלנד. מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי סקוטלנד בוויקישיתוף
בל

האם התכוונתם ל... אישים אלכסנדר גרהם בל (1847–1922) – מדען וממציא סקוטי, מייסד חברת הטלפון בל, נחשב בעיני רבים לממציא הטלפון אנדרו בל (1726–1809) – חרט ומדפיס סקוטי, מייסד האנציקלופדיה בריטניקה אריק טמפל בל (1883–1960) – מתמטיקאי, היסטוריון של המתמטיקה וסופר מדע בדיוני ג'וזף בל (1837–1911) – רופא ומנתח סקוטי, עליו מבוססת דמותו של שרלוק הולמס ג'ון סטיוארט בל (1928–1990) – פיזיקאי, כתב את משפט בל ג'ושוע בל (יליד 1967) – כנר אמריקאי זוכה פרס גראמי ג'יימי בל (יליד 1986) – שחקן אנגלי גרטרוד בל (1868–1926) – ארכאולוגית בריטית דניאל בל (1919–2011) – סוציולוג ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת הרווארד דרייק בל (יליד 1986) – שחקן ומוזיקאי אמריקאי הארווי בל (1921–2001) – מעצב גרפי אמריקאי, עיצב את דמות הסמיילי הראשון הידוע היינריך בל (1917–1985) – סופר גרמני זואי בל (ילידת 1978) – פעלולנית ושחקנית ניו זילנדית ז'וזף לה בל (1847–1930) – כימאי צרפתי, נחשב לאחד מאבות הסטריאוכימיה פרדריק בל (ילידת 1975) – שחקנית צרפתייה קולין בל (1946–2021) – כדורגלן אנגלי קריסטן בל (ילידת 1980) – שחקנית ומדבבת אמריקאית ראג'ה בל (יליד 1976) – כדורסלן אמריקאי דמויות בל (היפה והחיה) – נסיכת דיסני, הדמות הראשית בסרט "היפה והחיה" קייטי בל – דמות משנית בסדרת ספרי הארי פוטר, ראו הארי פוטר – דמויות משנה דת ופולקלור בל – שם נוסף לאל מרדוך, ראש האלים הבבלי מכשפת בל – אגדה מהפולקלור של דרום ארצות הברית מהמאה ה-19 קרויים על שם אלכסנדר גרהם בל חברת הטלפון בל (אנ') – חברת הטלפון הראשונה בעולם שהוקמה ב-1878 על ידי אלכסנדר גרהם בל מעבדות בל – מעבדות חברת הטלפון בל, כיום מעבדות נוקיה בל דציבל – יחידה המשמשת למדידת עוצמת קול (ה"בל" ע"ש אלכסנדר גרהם בל) האי גרהם בל (אנ') – האי השלישי בגודלו בארכיפלג ארץ פרנץ יוזף שברוסיה קרויים על שם ג'ון סטיוארט בל משפט בל (אי שוויונות בל) – שם כללי לאילוצים על מערכות קלאסיות (לא קוונטיות) המקיימות את עקרון המקומיות ועקרון המציאות מצב בל – מצב קוונטי של מערכת המכילה שני קיוביטים שזורים אחרים האי בל (ניופאונדלנד) (אנ') – אי קטן בקנדה, במזרח ניופאונדלנד בל הליקופטר – חברה לייצור כלי תעופה צבאיים, מסוקים ורכבי חלל; לשעבר בל איירקראפט בל 206 – מסוק המיוצר על ידי חברת בל הליקופטר בל 212 – מסוק המיוצר על ידי חברת בל הליקופטר "כוס בל" – כוס פוקו גראנדה, המשמשת בעיקר להגשת משקאות חריפים
אוסטאובלסט

אוסטאובלסט (Osteoblast, מיוונית ὀστέο - עצם ו-βλαστάνω - נבט) או תא יוצר עצם הוא שמו של תא האחראי לבניית עצם. זהו תא חשוב במערכת של משק הסידן. אוסטאובלסטים מייצרים תערובת חלבונים שעיקרה קולגן מסוג I וגורמים למינרליזציה של התערובת ליצירת משתית העצם. אוסטאובלסטים פועלים במקביל לאוסטאוקלסטים (תאים סופגי עצם) ומווסתים את פעילותם של האחרונים. פעולתם המשותפת של תאי עצם אלו יוצרת את המהות הדינמית של העצמות. עצמות עוברות עיצוב מחדש (remodeling) לכל אורך החיים, המאפשר תיקון נזקים זעירים וחיזוק אזורים בעצמות, הנתונים למאמצים מוגברים. אוסטאובלסטים שנלכדו במשתית העצם מפסיקים לתפקד כאוסטאובלסטים והופכים לתאי עצם (Osteocytes). כתאי עצם הם מווסתים את פעולתם של אוסטאובלסטים דרך מנגנון פאראקריני, ככל הנראה בתפקיד של קולטנים מכניים. מדיה וקבצים בנושא אוסטאובלסט בוויקישיתוף אוסטאובלסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תולעת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בעלי חיים תולעת – בעל חיים חסר חוליות תולעת משי - שם עממי לטוואי המשי תולעת עץ - שם עממי ליקרונית הרהיטים במחשבים תולעת מחשב – תוכנית מחשב בעלת יכולת שכפול עצמי וורמס – משחק מחשב אחרים חור תולעת – תופעה פיזיקלית משוערת המאפשרת מעבר בין שתי נקודות במרחב-זמן שני (צבע) – הוא גוון של אדום, נקרא גם תולע, שְנִי תולעת, תולעת שָנִי שמיר (תולעת) – חומר או בעל חיים אגדי הנזכר בתלמוד תולעת ספרים – כינוי לחיות אשר אוכלות את דפי הספר, ובהשאלה, לחובב ספרים וקריאה הוצאת תולעת ספרים – הוצאת ספרים בתחום הפסיכולוגיה ראו גם תולע