laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם פרבשטין

הרב אברהם יהודה פרבשטין (תרע"ז, 1917 - א' בשבט תשנ"ז, 9 בינואר 1997) היה ראש ישיבת חברון, מעורכי האנציקלופדיה תלמודית וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. נולד בפולין ליעקב פרבשטין, לימים ראש המועצה הראשון של בני ברק. בשנת תר"פ (1920) בגיל שלוש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבה המשפחה בתל אביב, ובשנת תר"צ (1930) עברה המשפחה להתגורר בבני ברק. באותה שנה, בהיותו בגיל בר מצווה, נכנס ללמוד בישיבת חברון בירושלים. כתושב בני ברק היה מקורב לחזון איש. בשנת תרצ"ו (1936) הביאו רבי אליעזר יהודה פינקל לפולין ללמוד בישיבת מיר, שם למד בחברותא עם רבי אריה לייב מאלין ורבי נפתלי וסרמן, בנו של הרב אלחנן וסרמן. כמו כן למד חצי שנה בישיבת סלובודקה. בשובו לארץ התחתן עם חנה, בתו של הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת חברון. כיהן כראש ישיבה בישיבת חברון במשך למעלה משלושים שנה, והיה הראשון בישיבת חברון שמסר שיעורים בעברית. הרב משה מרדכי פרבשטין, ראש ישיבת חברון בנו הרב יעקב פרבשטין, דיין בבית דינו של הרב נסים קרליץ ואב"ד בבית הדין נתיבות חיים. הרב דניאל פרבשטין, ר"מ בישיבת נחלת הלויים בחיפה וחתנו של הרב אליהו קושלבסקי הרב אלחנן פרבשטין, משגיח ישיבת אופקים הרב יוסף פרבשטין, היה ר"מ בישיבת אור אלחנן, נפטר בשנת תשס"ו (2006) בנו הרב יחזקאל פרבשטין מכהן כר"מ בישיבה שבראשות הרב משה שטרנבוך בירושלים. עדנה, אלמנת הרב רפאל שמואלביץ, מראשי ישיבת מיר (בנו של הרב חיים שמואלביץ) אחר פטירתו יצא לאור מכתביו שני ספרים: כנסת אברהם, מועדים. כנסת אברהם, מסכת יבמות. קווים לדמותו, הרב אלחנן פרבשטין, ישורון תש"ס עמ' שצ"ו. קצת מהנהגותיו של מרן ראש ישיבת חברון, פורום אוצר החכמה, קובץ להורדה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Remember Me

האם התכוונתם ל... Remember Me (קוקו) – שיר זוכה פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר משנת 2017 זכרי אותי לנצח – סרט קולנוע משנת 2010 (Remember Me) I'm the One Who Loves You – אלבום של דין מרטין משנת 1965 R U Still Down? (Remember Me) – אלבום של טופאק שאקור משנת 1997 Remember Me, Vol. 1 – אלבום של וילי נלסון משנת 2011 Remember Me: Essential, Vol. 1 – אלבום של רופול משנת 2017 Remember Me הוא שם של רומן מאת מרי היגינס קלארק משנת 1994 Remember Me הוא שם של רומן מאת פיי ולדון משנת 1976 Remember Me הוא שם של פרק מסדרת הטלוויזיה "המאה" משנת 2015 Remember Me הוא שם של פרק מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" משנת 1990 Remember Me הוא שם של פרק מסדרת הטלוויזיה "שייק" משנת 2013 Remember Me הוא שמו של הסרט "קוקו" ביפן
מכירה פומבית (כתב עת)

"מכירה פומבית" היה כתב עת ישראלי המוקדש לאספנות ולאמנות. הירחון, שיצא לראשונה בשנת 1997, פרסם מאמרים בנושא אמנות ואומנות, וסיקר מכירות פומביות שנערכות בישראל. הירחון נסגר בשנת 2010 והוציא בסך הכל 67 גיליונות לאורך השנים. יוסי קליין, "לא לאספני פקקים", באתר הארץ, 21 באוגוסט 2007, (סקירה של גיליון מס' 56) מכירה פומבית (כתב עת), באתר הספרייה הלאומית של ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זוהיר אנדראוס

זוהיר אנדראוס (ערבית: زهير أندراوس; נולד ב-1958) הוא עיתונאי ערבי-ישראלי, המשמש כעורך ומנכ"ל של העיתון הישראלי-ערבי "מע-אלחדת'", וככתב העיתון הערבי הלונדוני "אל-קודס אל-ערבי" בישראל. אנדראוס נשוי לעדלה ליוס, מכפר מעיליא בגליל-העליון, שעובדת כאחות מוסמכת ביחידה לטיפול נמרץ לב בבית החולים לגליל המערבי בנהריה, ואב לשלושה: עו"ד דינה אנדראוס-דקואר (33 נשואה ואם לשניים), ד"ר קארין אנדראוס-מוויס (32, נשואה ואם לבת), וקרלו-חלים (26, רווק, מהנדס בוגר הטכניון בחיפה). נולד למשפחה נוצרית קתולית בכפר תרשיחא. למד תקשורת ועיתונות ברומא בין השנים 1980 ל-1985. עבד ב"ידיעות אחרונות" ככתב לענייני ערבים, היה העורך הראשי של המקומון "צפון1" של רשת שוקן, ושימש כמנהל תוכניות בתחנת השידור האזורית הערבית. שימש כעורך העיתון הערבי ישראלי כל אל-ערב. אנדראוס מרבה לכתוב בתקשורת העברית בישראל, ובין השאר כותב ב"הארץ", ב"עין השביעית" וב-ynet. אנדראוס היה פעיל בל"ד, אך עזב ב-2011 על רקע עמדת המפלגה בנושא מלחמת האזרחים בסוריה. אנדראוס נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא זוהיר אנדראוס בוויקישיתוף זוהיר אנדראוס, ברשת החברתית פייסבוק זוהיר אנדראוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זוהיר אנדראוס, באתר ynet טוריו של אנדראוס בעין השביעית מאמרי זוהיר אנדראוס, באתר "הארץ" קורות חייו של אנדראוס באתר "אל-ג'זירה" (בערבית) השוואה בין גרסה עברית וערבית של מאמר מאת אנדראוס, באתר ממרי זוהיר אנדראוס, חנין זועבי, גאוות הפלסטינים, באתר הארץ, 2 ביולי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתמטיקה בדידה

מתמטיקה בדידה, או מתמטיקה דיסקרטית (Discrete mathematics), היא תחום רחב של המתמטיקה העוסק בחקר מבנים מתמטיים בדידים באופיים, כלומר כאלה שאינם רציפים. העצמים הנחקרים במסגרת המתמטיקה הבדידה הם רובם קבוצות בנות־מנייה. מתמטיקה בדידה זוכה לפופולריות גוברת מאז החצי השני של המאה העשרים, בזכות שימושיה במדעי המחשב: מחשב ספרתי (להבדיל ממחשב אנלוגי) פועל בצורה בדידה, צעד אחר צעד ובעזרת יחידות בדידות, ולכן למתמטיקה בדידה רלוונטיות גבוהה ליסודות התאורטיים של אופן פעולתו. הענפים הנכללים במסגרת הרחבה של המתמטיקה הבדידה הם: עוצמות קומבינטוריקה תורת הגרפים תורת המשחקים אלגברה בוליאנית תחומים מתמטיים של מדעי המחשב אלגוריתמיקה חישוביות וסיבוכיות כמו כן נכללים במתמטיקה הבדידה גם היבטים מסוימים של הענפים הבאים: לוגיקה מתמטית תורת הקבוצות אלגברה תורת המספרים אף שתחום המתמטיקה הבדידה הוא תחום מסגרת, המאגד בתוכו ענפים אחדים של המתמטיקה ומדעי המחשב, ענפים שבכל אחד מהם בפני עצמו יש פעילות ענפה, מתקיימת פעילות גם בתחום המתמטיקה הבדידה כענף מתמטי עצמאי: מתפרסמים ספרים וכתבי עת בתחום זה, וניתנים קורסים באוניברסיטאות. נתי ליניאל ומיכל פרנס, מתמטיקה בדידה ארנון אברון, מבוא למתמטיקה בדידה שי גירון ושוני דר, מתמטיקה בדידה ארנון אברון, משפטי גדל ובעיית היסודות של המתמטיקה מתמטיקה בדידה ב־ArsDigita (הרצאות מוקלטות וחומרים) ארנון אברון, מבוא למתמטיקה בדידה ספר הלימוד "מתמטיקה בדידה" מאת נתי ליניאל ומיכל פרנס לצפייה מקוונת מדעי המחשב - מתמטיקה, דף שער בספרייה הלאומית מתמטיקה בדידה, באתר MathWorld (באנגלית) יש ללחוץ על המספר 1 בשביל להגיע לפרק ראשון, וכן הלאה
מכירה פומבית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מכירה פומבית – במכירה וקנייה של מוצרים למרבה במחיר מכירה פומבית (תוכנית רדיו) – תוכנית רדיו של קול ישראל. מכירה פומבית (כתב עת) – כתב עת ישראלי לאמנות ולאספנות. מכירה פומבית של דולר – משחק כלכלי
יוהאן ארנסט גאליארד

יוהאן ארנסט גאליארד (בגרמנית: Johann Ernst Galliard;‏ 1687 או 1666 – 18 בפברואר 1747) היה מלחין ואבובן גרמני. גאליארד נולד בצלה שליד הנובר, בנו של יצרן פאות צרפתי. הוא למד נגינה בחליל ואבוב אצל פייר מארשל, שהיה נגן בתזמורת החצר של צלה, אליה הצטרף גאליארד עצמו בשנת 1698. את הכשרתו כמלחין החל בגיל 15, אצל פארינלי, המנהל המוזיקלי בחצר הנובר, והאב אגוסטינו סטפאני. לאחר שתזמורת צלה התפרקה בשנת 1706, יצא גאליארד ללונדון כנגן בהרכב הקאמרי של גיאורג, נסיך דנמרק, בעלה של המלכה אן. נוסף לכישורי ההלחנה שלו, היה גאליארד גם אבובן ונגן חלילית מחונן ונראה ששלט גם בכלי מקלדת, כי אחרי מות נגן העוגב של בית סומרסט בשנת 1710, התמנה לקאפלמייסטר שם. גאליארד קידם את הקריירה המוזיקלית שלו כאשר ביצע אחת מיצירותיו המקוריות. הסונאטה שלו לאבוב ושני בסונים בוצעה לראשונה באחד הקונצרטים של פארינלי. קרבתו ונוכחותו התדירה בארמון המלכותי עשוהו לדמות מוכרת בחברה הגבוהה האנגלית. לכבוד ניצחונות במלחמה, חיבר גאליארד טה דאום, יובילאטה ועוד שלושה מזמורי הודיה, כנראה לקאפלה של בית סומרסט. השתתפותו בהקמתה של האקדמיה למוזיקה עתיקה בישרה גדולות וטובות לגאליארד. אף על פי כן, במאבק על מעמד ניהול חובק-מלכות, הפסיד גאליארד את המשרה לאישים רמי מעלה כמו הנדל ובונונצ'יני. הוא כתב את המוזיקה ל"קליפסו וטלמכוס" (מתוך אוסף הפרטיטורות הדיגיטלי של ספריית סיבלי למוזיקה) לבקשת חברו, המשורר ג'ון יוז. על אף שבחי עמיתיו, ההצגה הייתה כישלון. כתוצאה מכך, שב גאליארד להתמקד בנגינת אבוב. הוא הצטרף לאופרה האיטלקית של הנדל ב-1713 כאבובן סולן והנדל חיבר לו קטעי אובליגאטו ב"תזיאוס" שלו. גאליארד חיבר עוד כמה קנטטות לטקסטים מאת יוז וויליאם קונגריב. הוא פרסם אופרה, מוזיקה ל"מזמור בוקר של אדם וחוה" מתוך גן העדן האבוד של ג'ון מילטון ומספר רב של מחזות פנטומימה, שאותם הוציא מתחת ידיו לפי חוזה עם ג'ון ריץ', המנהל רב-התושייה של תיאטרון לינקולן'ס-אין-פילדס, בשנים 1723-1730, שיתוף פעולה עם הסופר לואיס תיאובלד. משנת 1732 הוצגו מחזות הפנטומימה האלה בהצלחה רבה גם בקובנט גארדן, והצלחתם נמשכה עד לפרישתו של ריץ' בשנת 1761. מחזות אלה כללו בדרך כלל שירת אלים ואלות בלוויית מימיקה של בני תמותה. לא היו בהם קטעי דיבור. יצירותיו הכליות של גאליארד שיצאו לאור הן: שש סונאטות לחליל ובסו קונטינואו שישה קטעי סולו לצ'לו שש סונאטות לבסון וצ'לו עם בסו קונטינואו לצ'מבלו (מתוך אוסף הפרטיטורות הדיגיטלי של ספריית סיבלי למוזיקה) מדיה וקבצים בנושא יוהאן ארנסט גאליארד בוויקישיתוף יוהאן ארנסט גאליארד, באתר AllMusic (באנגלית) יוהאן ארנסט גאליארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהאן ארנסט גאליארד, באתר Discogs (באנגלית) כתבי יוהאן ארנסט גאליארד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) רוג'ר פיסק וריצ'רד קינג, "יוהאן ארנסט גאליארד" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין שם שם
בזיך כלקוליתי

בָּזִיךְ (או בָּזֵךְ; באנגלית: Cornet) הוא כלי חרס, מעין גביע (נקרא גם "גביע קרן") דמוי משפך, מהתקופה הכלקוליתית, אשר ככל הנראה שימש לפולחן. בזיכים נמצאו במספר אתרים בארץ ישראל ובעבר הירדן; הבולטים שבהם הם תלוליות ע'סול, המקדש הכלקוליתי בעין גדי, והאתרים הארכאולוגיים שליד גרר, מיתר וגילת. הכלי מסמל את הקרמיקה הע'סולית בעיקר בשל צורתו החריגה ולא בשל הכמות שבה נמצא באתר. הטיפוס העיקרי של כלי זה גובהו נע בין 18-16 ס"מ, מחודד כלפי מטה. לעיתים החוד מקוצץ במקצת. יש כלים מעוטרים וכלים ללא עיטור, כלים ללא ידיות וכלים עם ידיות נקב זעירות. טיפוס נוסף הוא כלי שבסיסו גדום, שגובהו כ-11 ס"מ לערך. ממצא אמנות יחידאי שהתגלה על ידי הארכאולוג דוד אלון, הוא כלי חרס בדמות איל הנושא שלושה בזיכים על גבו. גודל הפריט 27.5 ס"מ אורך ו-23 ס"מ גובה, והוא מעוטר בצביעה אדומה על גבי החרס הבהיר. מקור הממצא הוא באתר ליד גילת. אופן השימוש בכלי אינו מובן. בין ההשערות, יש הסוברים כי שימש לשתייה בטקסי פולחן, ויש הסוברים כי הכיל בתוכו קטורות או שמנים ריחניים. עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל, ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2008. רות עמירן, הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1971, עמ' 40. בזיך אופייני, באתר רשות העתיקות ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוז'ף סאבו (שחיין)

יוז'ף סאבו (בהונגרית: Szabó József; נולד ב-10 במרץ 1969), הוא שחיין הונגרי בעבר. אלוף אולימפי, אלוף עולם ואלוף אירופה במשחה ל-200 מטר חזה. סאבו נולד בבודפשט. הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן טמאש סצ'י. באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה סאבו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא תחרות חדש של 2:14.27 דקות, לפני השיאן העולמי ויקטור דייוויס מקנדה (2:14.9 דקות) וסטיב בנטלי מארצות הברית (2:16.51 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.02 דקות, המנצח במשחה זה היה חברו לנבחרת תמאש דארני (4:18.98 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987, זכה סאבו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.87 דקות ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:18.30 דקות. באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סאבו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.52 דקות, לפני ניק גילנגהאם מבריטניה (2:14.12 דקות) וסרחיו לופז מספרד (2:15.21 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:18.15 דקות, המנצח במשחה זה היה דארני שקבע שיא עולם חדש של 4:14.75 דקות ובמקום 23 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.08 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, מערב גרמניה בשנת 1989, זכה סאבו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.05 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.69 דקות. באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 סיים סאבו במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.93 דקות ולא הצליח להגן על תוארו, המנצח במשחה זה היה מייק ברוומן מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 2:11.23 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:17.52 דקות, המנצח במשחה זה היה דארני שקבע שיא עולם חדש של 4:12.36 דקות. יוז'ף סאבו, באתר olympedia.org
איתר-פישה

אִיתֶר-פִּישַה (תעתיק פונטי: i-te-er-pi/pi4-ša) - היה מלך איסין, בשנים 1834-1831 לפנה"ס לערך (על פי הכרונולוגיה התיכונה). על פי ספרם של וסרמן ובלוך הוא שלט בין השנים 1824-1827 לפנה"ס. איתר-פישה היה יורשו של זמביא, אך לא ידוע לנו בן של מי הוא היה. לפי רשימת המלכים השומרית איתר-פישה שלט במשך 4 שנים, לפי רשימת מלכי אור ואיסין הוא שלט בשמך 3 שנים. ניהל מלחמה עם ראש שבט אמורי ימותבל כודור-מבוך שהצליח לכבוש ולהשתלט על לרסה וכאזאלו. ברוב שנות מלכותו הוא שלט גם בעיר הקדושה ניפור, עובדה זו משתקפת בתעודות אשר נמצאו בעיר, רק בשנת שלטונות הראשונה, בחלק מן הזמן, שלט בניפור ורד-סין מלך לרסה. רשימת המלכים השומרית נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019 שמות שנות שלטונו של איתר-פישה וסרמן ובלוך, עמ' 130 Friberg, J. (2007). The Beginning and the End of the Sumerian King List. In: Friberg, J. (eds) A Remarkable Collection of Babylonian Mathematical Texts. Sources and Studies in the History of Mathematics and Physical Sciences. Springer, New York, NY. https://doi-org.ezproxy.bgu.ac.il/10.1007/978-0-387-48977-3_9 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטי שו

ארתור ג'קוב ארשווסקי ידוע כארטי שו (באנגלית: Arthur Jacob Arshawsky;‏ 23 במאי 1910 – 30 בדצמבר 2004) היה קלרניתן ג'אז אמריקאי, מלחין, מנהיג להקה ושחקן. שו נולד בניו יורק וגדל בעיר ניו הייבן בקונטיקט אשר בארצות הברית, וכבר בגיל 13 למד לנגן על סקסופון, ובגיל 16 עבר לקלרינט תוך כדי עזיבת מגוריו למען מסע הופעות בלהקה נגנים חדשה. הוא היה נשוי מספר פעמים, בין נשותיו הידועות היו השחקניות לנה טרנר, אווה גרדנר, אוולין קייס, והסופרת קתלין וינזור. שו התפרסם ב-1938 כשניגן עם להקתו את שירו של קול פורטר "Begin the Beguine", ומשנות העשרים ועד שנות הארבעים פרחה הקריירה של שו באופן מרשים. בשנות החמישים עזב את תחום המוזיקה לטובת חווה חקלאית בספרד, כמו כן גרם לשערורייה גדולה לאחר שכינה את מעריציו "מטומטמים", יותר מאוחר הסביר כי התכוון רק לאלו אשר השתוללו יתר על המידה והתפרעו בהופעותיו. הוא היה חובב קריאה, ועם השנים כתב שני קובצי סיפורים, ובנוסף אוטוביוגרפיה אשר זכתה להצלחה רבה. מדיה וקבצים בנושא ארטי שו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארטי שו ארטי שו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארטי שו, באתר AllMusic (באנגלית) ארטי שו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארטי שו, באתר דיזר ארטי שו, באתר Discogs (באנגלית) ארטי שו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארטי שו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דוק מרטין

דוק מרטין (באנגלית: Doc Martin) היא סדרת דרמה קומית בריטית בכיכובו של השחקן מרטין קלונס, אודות רופא מנתח בכיר העובר לכפר אנגלי קטן עקב טראומה בעברו. הסדרה משופעת בסיפורים קצרים הסובבים סביב אנשי הכפר המתקשים לקבל את גישתו הקשוחה כלפיהם, דבר העומד בניגוד ליחסי החברות הנפלאים שבין תושבי הכפר. הסדרה דוק מרטין שודרה בישראל בערוץ הולמרק. דוקטור מרטין אלינגהאם עובר לעבוד בעיירת נמל כפרית, לאחר טראומה שעבר בעת עבודתו כמנתח בכיר בלונדון. כתוצאה מהטראומה הדוקטור סובל מהמטופוביה (פחד ממראה דם), דבר המפריע לו בעבודתו כרופא, ובנוסף הוא הופך למקור בדיחות בקרב תושבי הכפר אשר אינם מבינים את התנהגותו, ואשר מכנים אותו בשם "דוק מרטין", במקום השם המקובל אשר אמור להיות "דוקטור אלינגהאם". רבות הן העלילות המוזרות הקורות בעיירה, בהן נלחם דוק מרטין בצורה עקשנית כנגד אמונותיהם הטפלות של תושבי הכפר, דבר היוצר מתח רב בין שני הצדדים, אך גם מוביל את הסדרה להיות קומדיית טעויות נפלאה. במרפאה המקומית בה הוא עובד נמצאת עובדת אחת ויחידה, בחורה צעירה אשר עסוקה בשיחות בטלות בטלפון כל היום ולא ממש מתפקדת על פי דרישתו של דוק מרטין. היחידות אשר מנסות להבין אותו בעיירה הן דודתו ג'ואן אשר מתגוררת במרחק מה ממרכז הכפר, ולואיזה, העוסקת בהוראה כמורת העיירה בבית הספר היסודי. לואיזה אף מתאהבת בדוקטור, מצב אשר יוצר מערכת יחסים רומנטית אך מוזרה להפליא. אתר צילומי הסדרה נערך בעיירת הנמל פורט איזאק, עיירת נמל אנגלית פסטורלית במחוז קורנוול בבריטניה. מרטין קלונס בתפקיד ד"ר מרטין אלינגהאם קרוליין כץ בתפקיד מורה לילדים בשם לואיזה גלאסון סטפני קול בתפקיד דודתו של מרטין, ג'ואן נורטון קתרין פרקינסון בתפקיד מזכירתו של מרטין, פאולין לם איאן מקניס בתפקיד ברט לארג' ג'ו אבסולום בתפקיד אל לארג' סלינה קאדל בתפקיד סאלי טישל ג'ון מרקז – השוטר ג'ו פנהייל ג'סיקה רנסום – מורוונה ניוקרוס גוזף מורגן סדרה זו משופעת בשחקנים אורחים כגון ג'ון אלדרטון, רוג'ר לויד פק, יו לויד, בן מילר, ועוד הרבה שחקנים בריטים ידועים. מדיה וקבצים בנושא דוק מרטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוק מרטין (באנגלית) "דוק מרטין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דוק מרטין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דוק מרטין", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דוק מרטין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חן חדד, "דוק מרטין": קומדיה בריטית מתוקה בטעם של פעם, באתר הארץ, 24 במאי 2018
תמונה כוזבת

תמונה כוזבת (באנגלית: False Impression) הוא ספר מסוגת ספרות בלשית של הסופר ג'פרי ארצ'ר. הספר יצא לאור ב-2005 ותרגומו העברי יצא ב-2007 בהוצאת מודן. הסיפור (בדיוני לחלוטין) מתרחש במדינות שונות וכולל מידע היסטורי אודות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק במגדלי התאומים, מקום ממנו נמלטה הפרוטגוניסטית אנה פטרסקו אחרי שפוטרה על ידי הבנקאי ברייס פנסטון. עלילת הספר המתפרסת ביבשות שונות סבה סביב ניסיונה של ד"ר פטרסקו לעזור לארבלה ונטוורת, ליידי בריטית, לשקם את ההון המשפחתי על ידי מכירת ציור של ואן גוך תוך התמודדות עם רוצחת שכירה ותוך שהיא נעזרת בסוכן FBI. ברייס פנסטון (נולד ברומניה בתור ניקו מונטיאנו), יושב ראש בנק "פנסטון פיננסים" שלח את ד"ר אנה פטרסקו, מומחית לזרם הציור האימפרסיוניסטי לאחוזה באנגליה על מנת להעריך את שוויו של אוסף אמנות של ויקטוריה ונטוורת, נצר למשפחת אצולה בריטית מאז 1815, שירשה אחוזה עמוסת חובות. ורצתה לשעבד את האוסף כבטוחה להלוואה שתיקח מבנק פנסטון פיננסים. ב-10 בספטמבר 2001 הגיעה ויקטוריה ונטוורת להחלטה למכור את אחד הציורים העתיקים שברשותה, ציורו של ואן גוך "דיוקן עצמי עם אוזן חבושה" אולם קרנץ, רוצחת שכירה, התגנבה לחדרה, רצחה אותה וכרתה את אוזנה השמאלית אותה היא שלחה לפנסטון. בבוקר היא התגלתה כמתה ואת ההודעה על כך קיבלה אחותה התאומה ארבלה. ד"ר אנה פטרסקו, שהיגרה לארצות הברית מרומניה ב-1987 בהיותה בת 17, יצאה לריצת הבוקר הקבועה שלה בסנטרל פארק. את הדוקטורט על התנועה הפוביסטית כתבה באוניברסיטת פנסילבניה. ג'ק דלייני, סוכן FBI, עקב אחרי אנה פטרסקו כחלק מחקירה נגד פנסטון שהתחילה אחרי שהסתבר ששלושה בעלי חוב לבנק נרצחו ועקף אותה בזמן שרצה בפארק. בבוקר 11 בספטמבר 2001 אנה הגיעה לעבודה ופנסטון פיטר אותה בטיעון ששלחה דו"ח לוויקטוריה ונטוורת בלי אישורו. בזמן שהמתינה למעלית פגע המטוס הראשון בקומה ה-94 של המגדל הצפוני. אנה ירדה במדרגות הבניין. פנסטון ועורך הדין קרל ליפמן יצאו עוד קודם לפגישה בוול סטריט וכשראו את ההרס במגדלי התאומים שכרו משרדים בבנין טראמפ. אנה הגיעה לביתה של טינה פורסטר, מזכירתו של פנסטון שלא הגיעה לעבודה כי תכננה ללכת לרופא שיניים. טינה סיפרה לה שפנסטון ארגן את איסוף הציור של ואן גוך מביתה של ויקטוריה. טינה הלכה לביתה של אנה לאסוף משם את המזוודה שאנה הכינה, סוכני ה-PBI ראו אותה וג'ק הגיע למסקנה שאנה בחיים ומתחבאת אצל טינה. אנה נסעה לקנדה והמריאה משם ללונדון. בבוקר הבא ליפמן טס במטוס פרטי ללונדון. אנה הצליחה להגיע ראשונה אל הציור ולקחה איתה לבוקרשט את התיבה שבה היה הציור. פנסטון שכר את קרנץ, הרוצחת השכירה, על מנת שתהרוג את אנה ותביא את הציור. אנה המשיכה ליפן ועל אותה טיסה היו גם ג'ק והרוצחת שעקבו אחריה, כל אחד בנפרד. ליפן הביאה איתה כמתנה לתעשין היפני נקמורה, ציור של סטודנטית רומניה שלומדת אצל אחד מחברי העבר שלה, פרופסור אנטון תאודורסקו, ניהלה עם נקמורה משא ומתן למכירת הציור של ואן גוך וחזרה לבוקרשט. משם טסה ללונדון. וחזרה לארצות הברית. בינתיים אנטון הכין זיוף של הציור, הזיוף הגיע לניו-יורק על תקן ציור האמיתי והציור האמיתי נשאר כל אותו הזמן באחוזה באנגליה. פנסטון גילה את הזיוף ושלח את קרנץ לאחוזה. קרנץ ניסתה להרוג את אנה, אבל נכשלה. הציור הגיע ליפן, אנה וג'ק הפכו לזוג והאחוזה ניצלה מפשיטת רגל. תמונה כוזבת, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברבור מצוי

ברבור מצוי או ברבור אילם (שם מדעי: Cygnus olor) הוא מין של ברבור, עוף מים גדול מאוד המקנן במקווי מים מתוקים. לברבור המצוי מראה ייחודי: צווארו ארוך, ליד מקורו מעין רצועה עבה בצבע שחור. המקור כתום, עם כתם שחור קטן. נוצותיו לבנות, אורך גופו כ-150 ס"מ ומוטת כנפיו כשני מטרים. הוא אחד העופות הגדולים באירופה (בבריטניה הוא הגדול ביותר) והכבדים בעולם, משקלו של הברבור עשוי להיות יותר מ-15 ק"ג. לזוויגים מראה דומה, אך הזכר גדול במעט והבליטה במקורו בולטת יותר משל הנקבה. ניצוי הצעירים אפור-חום, מקורם אפור והוא חסר בליטה. למרות כינויו, הברבור אינו אילם והוא מפיק קולות רבים בשעת חיזור והגנה על טריטוריה. גם למשק הכנפיים, בשעת המראה ותעופה, קול ברור וייחודי. הברבור האילם קיבל את שמו מכיוון שהוא פחות קולני מאשר מיני ברבור אחרים. בעונת הרבייה מגן על קנו ועשוי לנהוג בתוקפנות כלפי המתקרבים אליו. הזכרים מנהלים תכופות קרבות טריטוריאליים, המשלבים ריצות זה אל זה, גלישות על המים והתזות. בני הזוג בונים קן שצורתו חרוט והוא עשוי מצמחים מקומיים, וממוקם בין קנים צף על המים הרדודים או סמוך לשפת המים. הקן משמש את בני הזוג למספר עונות. בקן מוטלות 5–7 ביצים בעלות גוון לבן עכור ומעט כחול (גודל תטולה מקסימלי הוא 12 ביצים). שני בני הזוג דוגרים, אך עיקר הדגירה נעשית על ידי הנקבה. האפרוחים בוקעים אחרי 36 ימים, הם עוזבים את הקן, אך לא את הוריהם, אשר ממשיכים לדאוג להם עד לעונת הרבייה הבאה. למידת התעופה אצל הברבורים מתרחשת מאוחר יחסית, כמה חודשים לאחר הבקיעה. הברבור ניזון בעיקר מצמחי מים שקועים, אך גם מדגניים שונים, חרקים, דו-חיים ורכיכות. את צמחי המים השוקעים הוא אוסף כאשר הוא משקיע את כל גופו במים, ראשו למטה, ורק זנבו גלוי. בקרבת האדם, ניזון גם מלחם. הברבור המצוי מוזכר רבות בתרבות כהתגלמות החן, היופי והרכות. מספר יצירות נכתבו על ידי מוזיקאים לאורך השנים המגלמים בתוכם את הברבורים. ביניהם אגם הברבורים מאת צ'ייקובסקי וקטע מ"קרנבל החיות" של סאן-סנס. בנוסף, מספר יצירות אמנות מתארות את הברבור, המפורסמת שבהן היא "לדה והברבור" שצויר על ידי לאונרדו דה וינצ'י. אגדות גם נכתבו על הברבורים: אגם הברבורים מקורו באגדה, וכן "ששת הברבורים" שנכתבו על ידי האחים גרים. "שירת הברבור" היא ביטוי שמתאר את היצירה האחרונה של אדם, מוזיקאי או משורר. הביטוי מקורו במיתוס שהברבור אינו שר או משמיע קול במהלך חייו, אך בגסיסתו הוא משמיע שירה ענוגה ויפהפה ואז מת. ברבור שוחה באגם בקייפ מיי שבניו ג'רזי, ארצות הברית ברבור שוחה בנהר נקאר שבגרמניה זוג ברבורים יוצרים על ידי הצוואר צורת לב זוג ברבורים בעיר צוויקאו שבגרמניה. (הברבור אף מופיע בסמלה של העיר) אפרוחי הברבור ברבור ממריא מן המים פרחון של ברבור בפינלנד Museum specimen - Denmark, מדיה וקבצים בנושא ברבור מצוי בוויקישיתוף ברבור מצוי, באתר ITIS (באנגלית) ברבור מצוי, באתר NCBI (באנגלית) ברבור מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברבור מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברבור מצוי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) ברבור מצוי, באתר GBIF (באנגלית) ברבור מצוי באתר גן החיות התנ"כי ברבור מצוי באתר הספארי ברמת גן ברבור מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN בניית הקן ודגירה על הביצים, מתוך www.arkive.org תזונה וגידול צאצאים, מתוך www.arkive.org
פרדריק הולמן

פרדריק "פרד" הולמן (באנגלית: Frederick "Fred" Holman;‏ מרץ 1885 - 23 בינואר 1913) היה שחיין בריטי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה. הולמן נולד וגדל בדוליש שבדבון (דרום-מערב אנגליה). באולימפיאדת לונדון (1908) זכה הולמן במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 3:09.2 דקות, לפני חברו לנבחרת ויליאם רובינסון (3:12.8 דקות) ופונטוס הנסון משוודיה (3:14.6 דקות). הולמן נפטר בשנת 1913 ממחלת הטיפואיד. בשנת 1988 זכה הולמן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה פרדריק הולמן, באתר olympedia.org פרדריק הולמן(הקישור אינו פעיל) באתר sports123.com FREDERICK HOLMAN (GBR) - 1988 Honor Pioneer Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
הר ערקן

הר ערקן הוא הר ברכס הכרמל. פסגתו נמצאת ברום של 480 מטר מעל פני הים, והיא אחת מהפסגות של הכרמל התיכון. הר ערקן הוא חלק מסדרת הרים בולטים בעלי פסגות מעוגלות האופיינית לכרמל התיכון. הרים אלה מבודדים על ידי עמקי נחלים או מדרגות העתק. ההר נמצא כשני קילומטר דרומית לקיבוץ בית אורן. מצפונו של ההר זורם נחל אורן בקטע הנקרא "ואדי שלאלה". ממזרח נמצאת בקעת אלון שהיא אפיקו המורחב של נחל אורן. מדרום הר שוקף, וממערב נחל רקית, שתחילתו במורדותיו המערביים של הר ערקן והוא זורם צפונה לנחל אורן. בצידו הצפון-מערבי מעל הגדה הצפונית של נחל אורן, מתנשאת גבעה עליה נמצאת חוות משמר הכרמל. הצמחייה האופיינית להר הוא חורש ים תיכוני שעיקרו אלון מצוי ואלה ארצישראלית. פסגת ההר עשויה מסלע גיר וקירטון עליו צומח אורן ירושלים. על מורדותיו המזרחיים מעל עין אלון פורח סחלב מנוקד שהוא צמח נדיר ביותר בכרמל. אל מורדותיו המערביים של ההר מובילה דרך סלולה שתחילתה בכביש 721 ממשיכה דרך "חניון האגם" ועין אורן. בקצה הדרך הסלולה שוכנים בתי גבעת וולפסון. הדרך נסללה בשנת 1938 במסגרת הניסיונות לבנות יישוב באזור, ניסיון ששווק בשם "יערות הכרמל". התקפה על סוללי הדרך ארעה ב-31 במרץ 1938. בהתקפה זו נהרג "מרדכי בר". על שמו נקרא בתחילה האזור של גבעת וולפסון "גבעת מרדכי". לאחר קום המדינה נעשו ניסיונות נוספים להרחיב את ההתיישבות על ההר. הכרזת פארק הכרמל מנעה את ניסיונות ההתיישבות. ניסיון נוסף נעשה בשנות ה-80 של המאה ה-20. ניסיון זה נחסם על ידי הגופים הירוקים. בשרפה בכרמל שהתרחשה בחודש דצמבר 2010, נשרף חלק מהצמחייה על ההר. "הר ערקן" מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001, עמ' 74 מדיה וקבצים בנושא הר ערקן בוויקישיתוף מסלול טיול - הר שוקף - הר ערקן - עין אלון - מחצבות קדומים באתר "מינהלת הטיולים" של משרד החינוך טיול להר שוקף והר ערקן מנחם מרקוס, הר הכרמל סקר נוף ומסלולי טיול, רשות שמורות הטבע, 1997, עמ' 12 איך נפל מרדכי בר, דבר, 3 באפריל 1938 מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, עמוד 64 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.