laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלומברג (חברה)

בלומברג (באנגלית: .Bloomberg L.P) היא חברה פרטית המספקת שירותים פיננסיים בתחומי התוכנה, המדיה והמידע. בלומברג תופסת שליש משוק המידע הפיננסי הבינלאומי המוערך בכ-16 מיליארד דולר, בהתחשב ברווחיה המוערכים ב-6.9 מיליארד דולר. בלומברג יוסדה על ידי איש העסקים האמריקאי-יהודי מייקל בלומברג (ראש העיר לשעבר של ניו יורק), בעזרתם של תומאס סקונדה, דנקן מקמילן וצ'ארלס זיגר בשנת 1981, יחד עם החזקות של 30% אשר ניתנו למריל לינץ' בתמורה להשקעה בחברה. החברה מספקת כלי תוכנה פיננסיים כגון ניתוחים מתמטיים ופלטפורמות למסחר בסחורות, שירותי מידע וחדשות לחברות וארגונים פיננסיים מסביב לעולם באמצעות מערכת מחשוב מרכזית המכונה ה-Bloomberg Terminal, המוצר העיקרי שמייצר לחברה הכנסות. מרבית הלקוחות משתמשים רק בחלקיק זעיר מ-30,146 הפונקציות של התוכנה. בלומברג התפתחה עם השנים, וכיום מכילה שירות חדשות בינלאומי, לרבות פרסומים בטלוויזיה, רדיו, האינטרנט והעיתונות המודפסת. המטה הנוכחי של החברה ממוקם במגדל בלומברג, שדרות לקסינגטון 731 במידטאון מנהטן, ניו יורק. הבניין מכונה גם בשם 'חצר המקור' (One Beacon Court) בשל המבנה המלבני המואר בצורת המקור אשר מכסה את המגדל, והחצר המרוצפת בקומת הקרקע שלו. החברה התאגדה בדלאוור כשותפות מוגבלת בשנת 1981 ושימשה כעסק החל משנת 1983. מייקל בלומברג מחזיק ב-85% מהקבוצה. השירות העיקרי של בלומברג הוא השכרת מנויים למרכז המידע הפיננסי שלה. כמו כן, היא מפעילה ערוץ טלוויזיה פיננסי בשם טלוויזיית בלומברג, ותחנת רדיו עסקית בניו יורק בשם WBBR, בהפסד. קיימים כיום מעל 300,000 מנויים לטרמינל המידע של בלומברג ברחבי העולם. בשלהי שנת 1996 רכשה בלומברג בחזרה שליש מהחזקותיה המקוריות של מריל לינץ' בה, בעבור 200 מיליון דולר, מה שהעריך את שווי החברה ב-2 מיליארד דולר בזמנו. לעומת זאת, ביולי 2008 הסכימה מריל לינץ' למכור את יתר 20% החזקותיה בבלומברג בחזרה בתמורה לסכום מדווח של 4.43 מיליארד דולר, מה שהעריך את שווי החברה כבר ב-22.5 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא בלומברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלומברג (באנגלית) בלומברג, ברשת החברתית פייסבוק בלומברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלומברג, ביישום טלגרם בלומברג, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר בלומברג ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליה פישר

יוליה פישר (נולדה ב-15 ביוני 1983) היא כנרת יהודייה-גרמנייה. פישר היא גם פסנתרנית מקצועית, אך לא מרבה בנגינת פסנתר בהופעותיה. יוליה פישר נולדה במינכן, גרמניה לאם גרמנייה יהודייה, שהיגרה לגרמניה מקושיצה שבסלובקיה ב-1972, ולאב גרמני שבאותה השנה היגר מסקסוניה שבמזרח גרמניה למערבה. יוליה התחילה ללמוד לנגן בכינור עוד לפני שהייתה בת ארבע. חודשים ספורים לאחר מכן החלה ללמוד פסנתר מאמה. פישר מעידה כי אחיה וגם אמה ניגנו בפסנתר, והיא רצתה להביא כלי נוסף למשפחה. היא החלה ללמוד במוסד רשמי לנגינה - לאופרד מוצרט באאוגסבורג. בגיל תשע החלה ללמוד באקדמיה למוזיקה במינכן. פישר זכתה בפרסים יוקרתיים רבים - ביניהם, התחרות הבינלאומית יהודי מנוחין לכינור, בה בחן אותה יהודי מנוחין בכבודו ובעצמו. היא זכתה בפרס הראשון של ביצוע סולו של באך ב-1995, ובתחרות האירוויזיון השמינית לנגנים צעירים ב-1996. בסתיו 2004 הוציאה את הדיסק הראשון שלה: קונצ'רטי רוסיים לכינור עם יעקוב קרייצברג והתזמורת הרוסית. הרפרטואר שלה (מבאך ועד פנדרצקי, מוויולדי ועד שוסטקוביץ) כולל יותר מארבעים יצירות עם תזמורת ועוד כשישים יצירות של מוזיקה קמרית. יוליה מנגנת על כינור גואדניני משנת 1742. ויש ברשותה כינור סטרדיוואריוס שכינויו "בוטן" (Bootn) משנת 1716. מדיה וקבצים בנושא יוליה פישר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוליה פישר (בגרמנית ובאנגלית) יוליה פישר, ברשת החברתית פייסבוק יוליה פישר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוליה פישר, באתר ספוטיפיי יוליה פישר, באתר AllMusic (באנגלית) יוליה פישר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוליה פישר, באתר Discogs (באנגלית) יוליה פישר, באתר Songkick (באנגלית) www.signandsight.com, January 10, 2008
סביאן

סאביאן (אנגלית: Sabian) היא חברת מצילות קנדית ידועה המתמחה בייצור ובעיצוב דגמי מצילות שונים. סביאן ידועה כיצרנית מצילות ייחודיות והיא נחשבת לאחת מהחברות הטובות והמובילות בשוק המצילות לצד זילדג'יאן, פייסטי, מיינל ואחרות. סביאן נוסדה בשנת 1981 על ידי רוברט זילדג'יאן, בנו של אבדיס זילדג'יאן השלישי, ששימש כבעלים של יצרנית המצילות הנודעת זילדג'יאן. החברה קמה לאחר מותו של אוודיס זילדג'יאן השלישי; בנו הבכור ארמנד הפך לבעלי החברה. עקב הנסיבות שגם גרמו לסכסוך בין האחים ארמנד ורוברט ולהליכים משפטיים בין השניים, עזב רוברט את זילדג'יאן והקים יצרנית מצילות משלו, לה הוא קרא סביאן. שם החברה הוא למעשה חיבור של שתי האותיות הראשונות של שמות שלושת ילדיו של רוברט – סאלי, ביל ואנדי. לאחר הקמת החברה, החלו אנשיה לייצר שתי סדרות של מצילות – HH ‏(Hand Hammered) ו-AA. שתי הסדרות מיוצרות עד היום ונחשבות לסדרות המובילות של סביאן; לצד Vault ו-Paragon שיוצרו מאוחר יותר. כיום יושב ראש החברה הוא אנדי זילדג'יאן, הצעיר מבין ילדיו של רוברט. מדיה וקבצים בנושא סביאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סביאן סביאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
הנהר האדום (אסיה)

הנהר האדום (בסינית: 红河, בווייטנאמית: Sông Hồng) ידוע גם כ-נהר האם (בווייטנאם) וכ-נהר יואן (בסין) הוא נהר המתחיל בדרום-מערב סין עובר דרך וייטנאם ונשפך ל-מפרץ טונקין. הנהר ידוע בהצפותיו הרבות. הנהר קיבל את שמו עקב צבע מי הסחף מלאי הטין האדמדמים-חומים של הנהר. הדלתא של הנהר הוא האזור החקלאי העיקרי בווייטנאם ומשמש בעיקר לגידול אורז. הנהר האדום בהאנוי, 2007 הנהר האדום הנהר האדום בלאו קאי, 2008 הנהר האדום בלאו קאי, 2008 מדיה וקבצים בנושא הנהר האדום בוויקישיתוף הנהר האדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרגוד

האם התכוונתם ל... פַּרְגּוֹד – מחיצה קלה המשמשת להסתרת האדם העומד מאחוריה. כפרגוד יכולים לשמש: וילון כבד רהיט המשמש כקיר נייד תיאטרון פרגוד – מוסד תרבות שפעל בשכונת נחלאות בירושלים בשנים 1969–2005 מחיצה (פירושונים)
שיטת ספירה

שיטת ספירה היא שיטה להצגתם של מספרים באמצעות קבוצה נתונה של סימנים, הקרויים ספרות. שיטת הספירה המקובלת ביותר בימינו היא השיטה העשרונית המשתמשת בספרות הודיות-ערביות, אך בעבר היו מקובלות שיטות ספירה אחרות. מחשבים משתמשים בשיטת ספירה בינארית, המתאימה יותר למערכות האלקטרוניות שלהם. המספר המוכר לנו 12, למשל, מוצג בספרות רומיות כ-XII, בספרות עבריות בתור י"ב, בספרות בינאריות הוא 1100, ובספרות הקסדצימליות הוא C. צורות ההצגה השונות אינן משנות את מהותו של המספר, ומבחינה מתמטית אין משמעות לבחירת הסימון. השיטות המודרניות משתמשות במספר קטן מאוד של ספרות, אולי בתוספת מעט סימנים נוספים, על מנת להציג תחום רחב מאוד של מספרים. עיקרן בהצגה שבה למיקום היחסי של כל ספרה במספר יש חשיבות לקביעת הערך המוצג. בחלק מהשיטות הקדומות יותר יש ערבוב, או אף חוסר שימוש, במיקום של הספרה כדי לקבוע את ערכו של המספר. יתרונן של השיטות המודרניות הוא בתמציתיות, באחידות, וביכולת ההרחבה בהן ניתן להציג את המספרים. אך שיטת מיקום כזו דורשת לימוד, כי היא פחות טבעית. שיטת המיקום היא יתרונה העיקרי של מערכת ספרות הודיות-ערביות על מערכות אחרות. בסיס בסיס הקסדצימלי בסיס בינארי בסיס אוקטלי "בסיס פיבונאצ'י" אפס גלישה נומרית (מדעי המחשב) מדיה וקבצים בנושא שיטת ספירה בוויקישיתוף שיטת ספירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיספור, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איתמר

האם התכוונתם ל... איתמר הכהן – בנו של אהרן הכהן איתמר (יישוב) – התנחלות ישראלית בשומרון אלימלך ירחמיאל איתמר – רב ואיש ציבור דתי איתמר – הדמות הראשית בסדרת ספרי ילדים של דויד גרוסמן איתמר גרינס – אחד ממקימי בית הספר הבינלאומי הEMIS שבכפר הירוק. אישים ששמם הפרטי הוא איתמר איתי
האספה הפדרלית של שווייץ

האספה הפדרלית של שווייץ (בגרמנית: Bundesversammlung; בצרפתית: Assemblée fédérale; באיטלקית: Assemblea federale; ברומאנש: Assamblea federala) היא הגוף המחוקק של שווייץ הבנוי משני בתים - מועצת הקנטונים והמועצה הלאומית. החברים נבחרים ישירות על ידי העם, במועצת הקנטונים - נבחרים 46 חברים, 2 מכל קנטון; ובמועצה הלאומית - נבחרים 200 חברים בבחירות אזוריות. הנבחרים מכהנים במשך ארבע שנים. הרשות המחוקקת בשווייץ נקראת אספת פדרלית. האספה מורכבת משני בתים: מועצת הקנטונים (CS): מועצה ובה 46 חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. על-פי 26 אזורי הבחירה במדינה- הם הקנטונים שלה. מכל קנטון נבחרים 2 חברים, פרט לששת הקנטונים הקטנים המכונים חצי-קנטון, שמכל אחד מהם נבחר נציג אחד. המועצה הלאומית (NC): מועצה ובה 200 חברים הנבחרים אחת לארבע שנים, על-פי 26 אזורי הבחירה במדינה - הם הקנטונים שלה. מכל קטון נבחרים מספר חברים באופן יחסי לגודל האוכלוסייה שבו, המינימום הוא חבר אחד לקנטון. כל חוק צריך לעבור בשני בתי הפרלמנט. בדיון בנושאים חשובים מכנסים את מליאת האספה הפדרלית (בגרמנית: Vereinigte Bundesversammlung; בצרפתית: Assemblée fédérale, Chambres réunies; באיטלקית: Assemblea federale plenaria), שבה חברים כל חברי מועצת הקנטונים והמועצה הלאומית. מתפקידי האספה, לבחור את הרכב המועצה הפדרלית והעומד בראשה ואת שופטי בית המשפט הפדרלי בשווייץ; במקרים שבהם צריך לנהוג בבוררות כאשר פורצים סכסוכים בין שלטון הקנטונים לזה הפדרלי אספה זו ממונה על פתרון בנושא. ובנוסף, חנינה לאסירים בשווייץ ניתנת מידי האספה. בשווייץ נהוגה דמוקרטיה קונסנזואלית, אשר מתבטאת בנוסחת הקסם לחלוקת השרים בין המפלגות: מאז 1951 ועד 2007, מרכיבות את הממשלה 4 מפלגות קבועות. ל-3 המפלגות הגדולות יש שני שרים, ולמפלגה הקטנה יותר יש שר אחד. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. אחת לארבע שנים, מתקיימות בחירות כלליות לאספה הפדרלית, הפרלמנט של שווייץ. פוליטיקה של שווייץ מדיה וקבצים בנושא האספה הפדרלית של שווייץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האספה הפדרלית של שווייץ (בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית, ברומאנש ובאנגלית) האספה הפדרלית של שווייץ, ברשת החברתית פייסבוק האספה הפדרלית של שווייץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האספה הפדרלית של שווייץ, באתר פליקר
ביבליומטריקה

ביבליומטריקה (באנגלית: Bibliometrics) היא מערכת של שיטות לצורך מחקר או מדידה של טקסט ומידע. ניתוח ציטוטים וניתוח תוכן של מסמכים כתובים הם כלים הנמצאים בשימוש תכוף בתחום הביבליומטריקה. בעוד ששיטות ביבליומטריות נמצאות בשימוש בעיקר בתחום מדעי המידע, למחקר ביבליומטרי יישומים רבים בתחומים אחרים. בתחומי מדע רבים יש שימוש בשיטות ביבליומטריות כדי למדוד את השפעת תחום המחקר באופן כללי, השפעת קבוצה של חוקרים על תחום המדע בו הם עוסקים, או השפעת מאמר מסוים על תחומו. אבן הבניין של הניתוח הביבליומטרי הכמותי היא ההפניה ממאמר מחקרי אחד למשנהו. מספר ההפניות להן זוכה מאמר משמש כבסיס ליצירת מדדים נגזרים כמו האימפקט פקטור, SJR ומדד הירש (h-index). ממשלת בריטניה שוקלת לעשות שימוש בשיטות ביבליומטריות ככלי עזר להערכת מצוינות במחקר באוניברסיטאות במדינה. מדיה וקבצים בנושא ביבליומטריקה בוויקישיתוף ביבליומטריקה, דף שער בספרייה הלאומית Bibliometrics at Royal Holloway led by Dr Alan Pilkington, Ver 9.08. Accessed 11 October 2011. Wouters, P. (1999). The citation culture. Retrieved from http://garfield.library.upenn.edu/wouters/wouters.pdf. Research Excellence Framework. Higher Education Funding Council for England ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריידר

האם התכוונתם ל... ריידר (Rider) - אפליקציה הנותנת שירות הזמנת מוניות דרך טלפון חכם. הר ריידר – הר באנטארקטיקה אישים: אייזיאה ריידר – כדורסלן אמריקאי אליזבת ריידר – שחקנית אנגלייה אלברט פינהאם ריידר – צייר אמריקאי וינונה ריידר – שחקנית קולנוע אמריקנית ריצ'רד ריידר – פסיכולוג ופעיל לזכויות בעלי־חיים בריטי דמויות: אלכס ריידר – דמות בדיוניות, גיבור סדרת ספרים בשם זה טומב ריידר – סדרת משחקי מחשב, בה מככבת לארה קרופט ריצ'רד ריידר – דמות קומיקס של גיבור-על מחברת מארוול קומיקס, והראשון לשאת בנטל גיבור-העל נובה גוסט ריידר – גיבור-על נוסף מחברת מארוול קומיקס
דסאו

דסאו (גרמנית: Dessau. בספרות הרבנית נכתב שמה דעסוי או דעסויא) היא עיר במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, השוכנת על צומת הנהרות מולדה ואלבה. העיר מונה 77,557 נפש (2004), וזו העיר השלישית בגודלה בסקסוניה-אנהלט. בשיאה, לפני מלחמת העולם השנייה, מנתה אוכלוסיית העיר 120,000 איש. בשנים האחרונות חוותה העיר ירידה דרסטית במספר תושביה, בדומה לערים רבות אחרות במזרח גרמניה. דסאו ידועה כאחת מערי הבאוהאוס החשובות בעולם. מכללת הבאוהאוס הועברה לכאן ב-1926, לאחר שאולצה להיסגר בוויימאר. בעיר בתי באוהאוס רבים, אשר הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בעיר אתר מורשת עולמית נוסף: ממלכת הגנים של דסאו-ורליץ (Dessau-Wörlitz), גן אשר הוקם ב-1750. הגן משתרע על שטח של 142 קמ"ר (פי שלושה משטחה של תל אביב), והוא מהווה את הגן הגדול ביותר באירופה היבשתית. בשנים 1737–1743 כיהן כרבה של הקהילה היהודית בדסאו הרב דוד פרנקל, בעל הפירוש המפורסם לירושלמי 'קרבן העדה'; הרב פרנקל אף החזיק בביתו ישיבה קטנה ובה למדו כשלושים תלמידים מבני העיר. במסגרת זו למד בצעירותו גם משה מנדלסון, אבי תנועת ההשכלה, המכונה במקורות רבים 'משה מדסאו' (או ביידיש, 'משה דעסויער'), על שם העיר. משנת 1768 עד ל-1785 כיהן כרב העיר ר' שמחה מדעסוי (בנו של ר' צבי חריף), בעל ההגהות על הש"ס שנדפסו בש"ס וילנא. מדיה וקבצים בנושא דסאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דסאו דסאו (דסאו, גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית באוהאוס בדסאו דסאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Mac App Store

Mac App Store היא חנות האפליקציות של מערכת ההפעלה OS X שפותחה על ידי אפל. ההכרזה על חנות האפליקציות נערכה ב-20 באוקטובר 2010, באירוע "Back to the Mac" של אפל. התוכנה יצאה לאור ב-6 בינואר 2011. 24 שעות לאחר יציאתה הודיעה אפל כי הורידו יותר ממיליון יישומים מהתוכנה. אתר האינטרנט הרשמי של Mac App Store Apple Mac App Store: open for business starting January 6th באתר Engadget. Mac App Store Downloads Top One Million in First Day באתר חברת אפל. ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רלה דה לה פוסט

רלה דה לה פוסט (בצרפתית: Le Relais de la Poste) היא מסעדה בכפר מאז'סק (Magesq) במחוז לאנד בצרפת. המסעדה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן האדום והיא שוכנת במלון בוטיק, החבר ברשת רלה א שאטו. המסעדה נמצאת באכסניה העומדת על תילה משנת 1782 ושימשה בעבר כתחנה להחלפת כרכרות דואר, שף המסעדה הוא ז'אן קוסו (Coussau). אביו החל לעסוק במסעדנות בכפר הסמוך ארם ב-1952. הוא הקים מוסד שהיה רווח באותה עת בצרפת: מכולת ששימשה גם כמסעדה וכמזנון. בחלוף השנים המקום השתפר בטיבו עד שהמסעדה עוטרה בשני כוכבי מישלן בשנת 1971, עליהם היא שומרת מאז ועד היום, תחת בנו ז'אן (2011). היא גם נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. ז'אן קוסו התלמד ב"קפה דה פארי" בביאריץ, משם עבר להתמחות במלונות "ריץ" ו"פלזה אתנה" בפריז. ז'אן הצטרף לעסק המשפחתי בשנת 1973, הוא הפך את האכסניה למלון בוטיק שהצטרף ב-1973 לרשת "רלה א שאטו". במקום מגרשי גולף, מגרש טניס, בריכה וספא. מטבח המסעדה מבוסס כמעט כולו על טהרת מוצרי חבל הלאנד וסביבתו והוא כולל שפע של בשר ציד, שימוש בעשבים ופטריות הגדלים בר ונקטפים מדי בוקר ודגים מהסביבה. מנת הדגל של המסעדה היא כבד ברווז חם המוקפץ עם ענבי שאסלה. ז'אק, אחיו של ז'אן, הוא שותפו לעסקים, ומתפקד כאוצר היין של המסעדה ומנהלה. ז'אן נטע כרם ובנה יקב וב-2002 החל לשווק את הבציר הראשון של יינותיו. אביטל ענבר כותב בספרו כי זוהי הטובה במסעדות חבל הלאנד. אביטל ענבר, התענוגות של דרום-מערב צרפת, ירושלים: הוצאת כתר, 2005, עמ' 151-149, 163, 170. אתר האינטרנט הרשמי של רלה דה לה פוסט רלה דה לה פוסט באתר רשת רלה א שאטו
דה ריבר קפה

דה ריבר קפה (באנגלית: The River Café) היא מסעדה ברובעי לונדון בהאמרסמית' ופולהאם, לונדון, אנגליה, המתמחה במטבח האיטלקי. היא בבעלותה ובניהולה של רות רוג'רס ועד ל-2010, שותפתה הייתה רוז גריי. המסעדה ממוקמת על הגדה הצפונית של התמזה בהאמרסמית' (ליד תחנת הרכבת האמרסמית'), בדאקהמז, במחסן לשעבר של חברת הנפט של דאקהמז, שהותאם בידי הארכיטקט לורד ריצ'רד רוג'רס, בעלה של רות רוג'רס (ליידי רוג'רס). הוא נפתח ב-1987 כבית קפה לפועלים בבעלות משותפת האדריכלים, עם גן שמשקיף על נהר התמזה. "דה ריבר קפה" הביאה ללונדון את טעמי הבישול האיטלקי הביתי עם דגש על המרכיבים המובחרים ביותר, ותפריט יין על טהרת יינות איטליה. המסעדה גם הביאה ללונדון את המטבח המודרני והפתוח וחדר אוכל עם אווירה תוססת. "מקורות, מקורות, מקורות" היא המנטרה של רוג'רס וגריי. התפריטים משתנים בהתמדה (לפעמים פעמיים ביום) על-מנת לתת מענה לשינויי העונות ולמוצרים הטובים ביותר בשוק, כשהמפתח הוא פשטות. תבשילים מוכרים הם כוללים: ריזוטו פטריות בר, סול דובר ודג ג'ון דורי מעושן בתנור העץ של המסעדה, וקינוחים איטלקיים עשירים הכוללים עוגת שקדים ולימון או עוגות שוקולד "נמסיס". המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום וזוכה לתשבחות רבות, אם כי לפעמים נמתחת עליה מביקורת בשל מחיריה הגבוהים. גריי ורוג'רס כתבו שישה ספרים מצליחים מאוד, בכללם Italian Easy ו- The London River Café Cook Book. הספר הראשון שלהן, Italian Country Cookbook, זכה גם בפרס גלנפידיך עבור ספר האוכל הטוב ביותר של השנה וגם בפרס BCA לספר המאויר הטוב של השנה. רוג'רס וגריי הגישו תוכנית טלוויזיה בת תריסר פרקים בערוץ 4 בשם The Italian Kitchen. "דה ריבר קפה" גם ידועה בזכות מספר שפים מוצלחים שהתלמדו במטבחיה. אלו כוללים את סם קלארק מ"מורו", אד ביינס מ"רנדאל אנד אובין", אפריל בלומפלד ב"ספוטד פיג" (בניו יורק) והשפים הידוענים ג'יימי אוליבר, יו פירנלי-וויטינגסטול וטובי פוטוק. ב-2008 נסגרה המסעדה זמנית בעקבות שרפה שפרצה ביום שבת ה-5 באפריל. לפי אתר האינטרנט של הסנדיי מירור, השרפה החלה בסביבות שעה 19:30 ולקח שעתיים להשתלט עליה. במאמר נכתב כי בסביבות עשרה אחוזים מקומת הקרקע נאכלה באש. המסעדה נפתחה בסתיו 2008 אחרי שיפוץ נרחב שכלל מטבח פתוח לחלוטין ובו מותקן תנור עץ וחדר פרטי חדש. רוג'רס וגריי נבחרו כחברות מסדר האימפריה הבריטית ב-2010. ב-28 בפברואר 2010, גריי (ששמה המלא קלמנסי רוז גריי) הלכה לעולמה כתוצאה ממחלת הסרטן בגיל 71. שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 51. Rose Gray and Ruth Rogers - The River Café Cook Book, (Ebury Press, 1996) ISBN 0091812550 מדיה וקבצים בנושא דה ריבר קפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דה ריבר קפה ביקורת על דה ריבר קפה באתר Square Meal הנבחרים למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2010 רונאן בנט, "הספד לרוז גריי", גארדיאן, 28 בפברואר 2010 "המייסדת-שותפה של דה ריבר קפה רוז גריי נפטרה בגיל 71",‏ BBC‏, 1 במרץ 2010
הרן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הרן – דמות מקראית, בנו של תרח הר"ן - רבינו ניסים בן ר' ראובן גירונדי, מראשוני ספרד ה'ר"ן – שנה 5250 בלוח העברי למניין השנים לבריאת העולם. אריאנה הרן הכהן – משוררת עברייה דון הרן – מוזיקולוג ישראלי טלי הרן – פרופסור לביולוגיה מולקולרית בטכניון, בתו של מנחם הרן ישראל הרן – ראש אגף בשירות הביטחון הכללי מיכאל הרן – צ'לן ישראלי מיקי הרן – כימאית ישראלית מנחם הרן – חוקר מקרא ישראלי שי הרן – פרופסור למתמטיקה בטכניון, בנו של מנחם הרן תומאס הרנס (אנ') – מתאגרף ושוטר אמריקאי משפחת הרן – קורבנות בפיגוע בנהריה ארן חרן
מסר (דג)

מַסָּר (שם מדעי: Argyrosomus) הוא סוג של דגים ממשפחת המסריים החיים בימים שונים ברחבי העולם, לרוב בימים הטרופיים והסובטרופיים. הגדולים במינים אלה יכולים להגיע למשקל של מעל 70 ק"ג[דרוש מקור], אך עקב דיג נרחב רוב הדגים קטנים יותר. דגים אלה הם טורפים הניזונים מדגי ים אחרים ומסרטנים ורכיכות כמו תמנונים ודיונונים. בסוג זה תשעה מינים: Argyrosomus amoyensis Argyrosomus beccus מסר קורונוס (Argyrosomus coronus) Argyrosomus heinii מסר מלגשי (Argyrosomus hololepidotus) Argyrosomus inodorus מסר יפני (Argyrosomus japonicus) מסר מלכותי (Argyrosomus regius) Argyrosomus thorpei מדיה וקבצים בנושא מסר בוויקישיתוף מסר, באתר ITIS (באנגלית) מסר, באתר NCBI (באנגלית) מסר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מסר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מסר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרויקט מצר-מסר

"פרויקט מצר-מסר" הוא מיזם אמנותי שכלל סדרה של פעולות אמנותיות, שכללו בעיקר מיצגים ומיצבים, התקיימו בחודשים יוני עד אוקטובר 1972 באזור קיבוץ מצר והכפר הערבי מייסר. המיזם נחשב לאחד מן הביטויים החשובים של האמנות המושגית בישראל והיו שותפים בו אמנים כגון אביטל גבע, מיכה אולמן, משה גרשוני ואחרים. בעקבות הפסל יצחק דנציגר, ששימש כמעין אב רוחני לאמנים צעירים רבים, התאספה בראשית שנות ה-70, קבוצה של אמנים מושגיים שהושפעה מרעיונותיו אודות אמנות מושגית ו"תיקון הטבע". קבוצת האמנים קיימה פגישות סדירות עם דנציגר בחיפה ובתל אביב והשתתפה בסיורים שארגן. "היינו נעריו של דנציגר, אפשר לומר", סיפר משה גרשוני בטקסט מאוחר, "בתחילת שנות השבעים, בתקופה שהוא עבד על מחצבת נשר ועשה את כל הניסיונות שלו ... זו הייתה התקופה שהוא תלה את החיטה במוזיאון, כל הכיוון הנסיוני הזה שהיה ברוח אחת עם הדברים שאנחנו חיפשנו". בשונה מעבודותיו של דנציגר, הפעולות שביצעו חברי הקבוצה, נשאו אופי פוליטי וחברתי מובהק יותר. הממד הארס פואטי שברבות מן הפעולות ביטא את הרעיון תפיסת האמנות כאלמנט לקידום חברתי. על חברי הקבוצה נמנו גבע, אולמן, גרשוני, דב אור-נר, אפרת נתן, נחום טבת ויחזקאל ירדני. חלק מן האמנים ביצעו פעולות שהיו קשורות להשפעת "אמנות האדמה". האמן דב אור-נר, לדוגמה, שלח מכתבים לאנשי הקיבוץ והכפר וביקש מהם לשלוח לו את האשפה שלהם. השקיות הוטמנו בבור בעומק 20 מ' שכוסה בהדרגה. גם מיכה אולמן עסק בפעולת חפירה ובמסגרתה יצר בסוף אוקטובר פעולה של "החלפת אדמות" בין שני בורות שנחפרו בשני היישובים. השפעתה של פעולה זו הייתה בהעלאת מודעות בקרב תושבי היישובים לסיטואציה הפוליטית. משה גרשוני ביצע עבודה בעלת משמעויות ארס-פואטיות ופוליטיות. בפעולה שלו יצר גרשוני תצלומי נוף בקיבוץ מצר, כינס אספת קיבוץ ובה "חילק" את אדמות הקיבוץ לחברים. אביטל גבע יצר עבודה בעלת משמעויות אקולוגיות, ובה מיין ספרים שנשלחו למיחזור במפעל אמניר והקים ספרייה מאולתרת בתוך אבוסי בקר. בעבודה נוספת רתם גבע בני נוער למחרשה ובפעולה משותפת שנמשכה שבועיים חרש את האדמה החקלאית באזור. בין העבודות הנוספות שנוצרו בפרויקט הייתה מכלאה עשויה ענפים, שנבנתה על ידי נחום טבת. אביטל גבע, ספרייה מאולתרת אביטל גבע, ספרייה מאולתרת משה גרשוני, חלוקת אדמות קיבוץ מצר לחברים גינתון, אלן, "העיניים של המדינה", אמנות חזותית במדינה ללא גבולות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, (בייחוד עמ' 88-98). צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, עמ' 300-301. תמוז, בנימין (עורך), סיפורה של אמנות ישראל, מסדה, גבעתיים, 1980, עמ' 296-297. מדיה וקבצים בנושא פרויקט מצר-מסר בוויקישיתוף גרשוני, משה, "דנציגר בעיני משה גרשוני", סטודיו, 76, אוקטובר-נובמבר 1996,עמ' 19. ראו: תמוז, בנימין (עורך), סיפורה של אמנות ישראל, מסדה, גבעתיים, 1980, עמ' 297.
סאשה (די ג'יי)

די ג'יי סאשה (במקור - אלכסנדר קו) הוא תקליטן בריטי שעיקר פעילותו אירעה בשנות ה-90. סאשה החל את דרכו כתקליטן בסצנת המועדונים של שנות ה-80 באנגליה שם זכה לתשומת לב כאשר תיקלט במועדון הרנסאנס, ממייסדי סגנון ההאוס באנגליה. לאחר זמן מה החל לשחרר אוספים של הלהיטים אותם ניגן במועדון ופתח את הדרך לאוספי המועדונים תוך כדי ביסוס מעמדו כמוביל הסצנה. המיקסים שלו התמקדו בטראנס, דיפ האוס ופרוגרסיב האוס. סאשה נחשב לאחד מהתקליטנים הבודדים הרב-גוניים ובעלי כישרון יוצא דופן לשלב סגנונות (crossover DJs). בהמשך דרכו הוציא אלבומי מיקסים לאמנים אחרים ותוך כדי החל ליצור חומר והפיק אלבומים עם יצירות מקוריות שלו. אלבומו המקורי הראשון 'Xpander' זכה להצלחה רבה ולהיטיו נוגנו במועדונים באותה התקופה. לפי מילותיו שלו, הוא שואב את ההשראה מאמנים שונים כגון: Spooky, Future Sound of London, Underworld, Leftfield והלייבל של וילאם אורביט - Guerilla. שנים רבות סאשה היה בצמרת התקליטנים העולמית. לאורך מרבית הקריירה שלו הרבה לעבוד עם תקליטן העל John Digweed. מדיה וקבצים בנושא סאשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאשה סאשה, ברשת החברתית פייסבוק סאשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאשה, ברשת החברתית אינסטגרם סאשה, סרטונים בערוץ היוטיוב סאשה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סאשה, באתר ספוטיפיי סאשה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סאשה, באתר Last.fm (באנגלית) סאשה, באתר AllMusic (באנגלית) סאשה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאשה, באתר דיזר סאשה, באתר Discogs (באנגלית) סאשה, באתר Songkick (באנגלית) סאשה, באתר SecondHandSongs סאשה, באתר בנדקמפ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.