laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התערוכה העולמית של וינה (1873)

התערוכה העולמית של וינה (בגרמנית: Weltausstellung 1873 Wien) נערכה בין 2 במאי ל-1 בנובמבר 1873 בפראטר, הפארק הציבורי הגדול בעיר וינה. סיסמת התערוכה הייתה קידום החינוך. במרכז התערוכה, שמנתה 194 ביתנים, ניצב מבנה עגול שנקרא הרוטונדה. טקס הפתיחה התקיים במעמד פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. הרוטונדה הייתה בנויה משלד פלדה בגובה 84 מטרים ובקוטר 108 מטרים. היא תוכננה על ידי האדריכל האוסטרי קארל פון האוזנר ונבנתה על ידי חברה גרמנית. המבנה עלה באש ונהרס בשנת 1937. באזור התצוגה האדריכלי הוצגו מבנים כפריים מרחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית, מטרנסילבניה, קרואטיה, אלזס וגליציה ומבנים עירוניים מגרמניה, הולנד ונורווגיה. כמו כן הוצג צריף אפריקאי. ביתנים נוספים הראויים לציון הם ביתן התעשייה, היכל המכונות, ביתן העיתון נויה פרייה פרסה, ביתני הכרייה והרכבת וביתני האמנות. בין 35 ביתני האומות שהשתתפו בתערוכה בלטו ביתני האומות המתעוררות, כגון האימפריה היפנית העולה של תקופת מייג'י, ביתנה של מצרים שמוקם בדגם בגודל טבעי של ארמונו של המשנה למלך מצרים, איסמעיל פאשא, ביתן האימפריה הברזילאית, ביתן סיאם, ביתן ממלכת פרס וכן ביתני האימפריה הרוסית, והאימפריה ההולנדית שהציגו מוצגים מאזורי סיביר והמזרח הרחוק וביתן האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. בביתני המכונות והתעשייה בלטה שליטתה של פרוסיה ובראשה תאגיד הפלדה קרופ. בביתן האימפריה העות'מאנית הוצגו ארבעה דגמים של ירושלים ואתריה, ובהם דגם אחד עשוי אבץ של העיר, כפי שנראתה באותה עת ביחס 1:500, מעשה ידי הקרטוגרף ההונגרי סטפן אילש. הדגם נדד לאחר התצוגה בתערוכה לתצוגה בבירות אירופה ובשנת 1878 נרכש על ידי פרנסי העיר ז'נבה והוצג בה במשך למעלה מ-40 שנה בסאל דה לה רפורמסיון. לאחר מכן נשכח והתגלה רק ב-1984, אז שוחזר והוא מוצג מאז במגדל דוד. בתערוכה ביקרו מספר רב של מלכים וקיסרים בהם וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, מלווה בקנצלר שלו, אוטו פון ביסמרק; אלכסנדר השני, קיסר רוסיה; לאופולד השני, מלך הבלגים; ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה; נאסר א-דין שאה קאג'אר, השאה הפרסי; הנסיך מוויילס, אלברט אדוארד ואחרים. בשל נוכחות זו הייתה התערוכה גם כר למפגשים דיפלומטיים חשובים ובראשם חתימת ברית שלושת הקיסרים בין קיסרי גרמניה, אוסטרו-הונגריה ורוסיה (ששימשה כדי לבלום את המדיניות הליברלית של צרפת ובריטניה.) אחד החידושים בתחום הלוגיסטיקה של הקמת התערוכה היה הכנת מערכת לאספקת מים זורמים ומגדלי מים שסיפקו זרם מים בלחץ לכל הצרכים. עבור התערוכה הורחבה תחנת הרכבת הצפונית, הוקמו מלון מטרופול בעיר וגשר מריה תרזה על הדנובה, נחנך קו "אוטובוס קיטור", קו סדיר של ספינות על הדנובה והוסדרו גדות הנהר ליד הפראטר, כדי למנוע הצפות. תמונות מהתערוכה התערוכה העולמית של וינה באתר עיריית וינה (בגרמנית) מדריך וירטואלי לתערוכת וינה (אורכב 01.11.2011 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) אתר אדריכלי על התערוכה, אוניברסיטת מרילנד (באנגלית) מאמר אדריכלי על הרוטונדה, אוניברסיטת מרילנד (באנגלית) מאמר מהניו יורק טיימס (באנגלית) מוזאון מגדל דוד
קרב מצר מלאקה

קרב מצר מלאקה היה קרב ימי שנערך ב-15 - 16 במאי 1945, בין הצי הקיסרי היפני לצי המלכותי הבריטי. הקרב היה חלק ממבצע "חפש והשמד" של הצי הבריטי, שנקרא "מבצע דיוקדום" (Dukedom), ובסופו טובעה הסיירת היפנית "האגורו", אשר שימשה כאוניית משא לחילות המצב היפניים באיי הודו המזרחית ובמפרץ בנגל. הסיירת היפנית האגורו, בליווי המשחתת "קמיקאזה" יצאה מסינגפור ב-9 במאי, על מנת להוביל אספקה לחיל המצב היפני בפורט בלייר שבאיי אנדמן וניקובר, ועל מנת להחזיר כוחות לסינגפור. הצי הבריטי למד על יציאת האוניות היפניות בזכות פענוח צפני הצי היפניים, ומאוחר יותר אותר הכוח על ידי שתי צוללות בריטיות, שפטרלו במצר מלאקה. ב-8 במאי, יום לפני יציאת השייטת היפנית, יצאו שש עשרה אוניות בריטיות מציילון, בציפייה לפגוש ביפנים בים. אולם, לאחר שהאגורו קיבלה אזהרה ממטוסי סיור, שבה עם מלוותה בחזרה לסינגפור, מתוך רצון להימנע מקרב ימי. האגורו וקמיקזה יצאו בשנית מסינגפור ב-14 במאי. ביום המחרת, איתר אותן מטוס סיור בריטי, ומטוסי TBF אוונג'ר פתחו בהתקפה. המטוסים הסבו להאגורו נזק קל בלבד, וזאת במחיר של אובדן מטוס, שאת צוותו שבו היפנים. בשלב זה, נודע ליפנים כי שתי שייטות משחתות בריטיות מתקרבות לכיוונם, ושוב שבו האוניות על עקבותיהן, וחצו את מצר מלאקה. אולם, הבריטים צפו מהלך זה, ושייטת המשחתות ה-26 פתחה במרדף. השייטת - שכללה את אה"מ סאומרז, ורולאם, ונוס, ויג'ילנט ווירגו - הדביקה את השייטת היפנית, הסתדרה במבנה של חצי סהר, ובכך הניחה ליפנים את המלכודת. בשעה 01:05 פתחה סאומרז באש מתותחי ה-4.7 אינץ' שלה, והשיגה פגיעה בהאגורו במטח השני. אז פנתה סאומרז ימינה בחדות, חלפה על פני ירכתיה של האגורו, ומול חרטומה זיהתה את המשחתת קמיקזה, עליה הנחיתה סאומרז מטח מתותחי 40 מ"מ. האגורו הספיקה להשיב בשישה מטחים מסוללת התותחים הראשית שלה לעבר סאומרז, לפני שנפגעה משלושה טורפדו ששיגרו האחרונה וורולאם. ונוס פגעה בהאגורו עם טורפדו אחד בשעה 01:25, ולאחר שנפגעה משני טורפדו ששוגרו מווירגו כשתי דקות לאחר מכן, נעצרה האגורו. לאחר שספגה שעה נוספת של ירי תותחים, טורפדו נוסף מוויג'ילנט ושניים מוונוס, טבעה לבסוף האגורו בשעה 02:09. קמיקזה נפגעה אף היא, אולם הצליחה להימלט. היא שבה ביום המחרת על מנת לאסוף את הניצולים. מתוך צוות של כ-1,200 אנשים, טבעו 900 חיילים, בהם המפקדים תת-אדמירל האשימוטו ואדמירל-משנה סוגיאורה. Jackson, Ashley. The British Empire and the Second World War. Hambledon Continuum, 2006. ISBN 1-85285-417-0. Allyn Nevitt, http://www.combinedfleet.com, קורות המשחתת קמיקזה Allyn Nevitt, http://www.combinedfleet.com, קורות הסיירת האגורו 900 מהאגורו ו-27 מקמיקאזה. Jackson, עמ' 302. Combinedfleet.com
פלביסקיטום

פלביסקיטום (בלטינית : Plebiscitum; החלטות פלבס) היה השם שניתן בתקופת הרפובליקה הרומית לחוקים שהועברו על ידי אספת הפלבס. בתקופת קיומה הראשונה של אספת הפלבס, היה מעמדה של הצעה שהתקבלה בה מעמד מיוחד, "החלטת פלבס (Plebiscitum)", ולא חוק (Lex), מאחר שאספת הפלבס לא הייתה אספה של כל העם (Populus), שכן הפטריקים לא לקחו בה חלק. בשל מעמד זה לא היה להצעות אלו תוקף מחייב לכלל העם הרומאי אלא אם כן אושרו מחדש על ידי הקונסול באספת הקנטוריות. למרות זאת נהוג היה לראות בהן חוקים של כל העם אם זכו לתמיכה מן הסנאט. כחלק מן המאבק בין הפלבס לפטריקים הועלתה דרישה מצד הפלבס להכרה בפלביסקיטום כמחייב את כלל העם, הפטריקים התנגדו לדרישה זאת ובתגובה פרשו הפלבס לגבעת היאניקולום וקווינטוס הורטנסיוס, הדיקטטור שמונה כדי לטפל במשבר, נכנע לדרישתם ובשנת 287 לפנה"ס חוקק חוק שקבע שכל פלביסקיטום מחייב את כל העם הרומאי. כך הפכה מועצת הפלבס לאחד הצינורות המרכזיים לחקיקת חוקים ברפובליקה, וחשיבות ההבחנה בין פלבאים לפטריקים דעכה. בזמן הדיקטטורה של לוקיוס קורנליוס סולה בוטלה עצמאות אספת הפלבס בתחום החקיקה והיא נדרשה לקבל קודם לכן את אישור הסנאט, דבר זה היה במסגרת מדיניותו של סולה שנועדה לבצע תיקונים בהתנהלות המדינה שיחזקו את הסנאט ויחלישו את טריבוני הפלבס. תיקון זה בוטל בשנת 70 לפנה"ס על ידי הקונסולים קראסוס ופומפיוס. Eastland Stuart Staveley and Antony Spawforth, Plebiscitum, Oxford Classical Dictionary
אדם רפצקי

אדם רפצקי (בפולנית: Adam Rapacki; ‏24 בדצמבר 1909 - 10 באוקטובר 1970) היה פוליטיקאי ודיפלומט פולני שפעל במהלך תקופת הרפובליקה העממית הפולנית. יזם באו"ם את "תוכנית רפצקי" להפיכת מרכז אירופה לאזור מפורז מנשק גרעיני. פרש מהפוליטיקה במחאה על האנטישמיות כלפי יהודים שבאה לידי ביטוי באירועי מרץ 1968 בפולין. נולד בלבוב שבגליציה למריה דובז'נסקה ומריאן רפצקי, פעיל באיחוד צעירי פולין (ZET), מנהיג ותאורטיקן של הקואופרציה בפולין. אביו היה בין 1922 ל-1944 ראש קואופרטיב הצרכנים SPOŁEM, הגדול ביותר בפולין בין המלחמות ונהרג בהפצצה על מרד ורשה. רפצקי למד בצרפת ואיטליה והפך לפעיל בארגון קבוצות צעירים סוציאליסטיים. נלחם עם הצבא הפולני כנגד פלישת גרמניה לפולין. בין השנים 1939–1945 היה שבוי מלחמה. בין 1945–1948 היה חבר ב"מפלגה הסוציאליסטית הפולנית" ואחרי אחודהּ עם "מפלגת העובדים הפולנית" ב"מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית" וחבר בפוליטביורו של הוועדה המרכזית עד 1968. חבר הסיים מהראשון עד הרביעי. בין השנים 1950–1956 שימש כשר התחבורה הימית וכשר ההשכלה הגבוהה והמחקר בממשלת פולין. בין השנים 1956–1968 שימש כשר החוץ בממשלת יוזף צירנקייביץ'. ב-2 באוקטובר 1957 הציג באומות המאוחדות את תוכניתו להפיכת מרכז אירופה לאזור חופשי מנשק גרעיני (Nuclear Weapon Free Zone (NWFZ)) הידועה כ"תוכנית רפצקי". לפי כוונתו התוכנית הייתה אמורה להיות שלב ראשון לתהליך הפיכת פולין למדינה נייטרלית. בשנת 1964 קרא לכינוס הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. ב-1968 פרש מן החיים הפוליטיים במחאה על הרדיפה של אנשים ממוצא יהודי באירועי מרץ שהובילו לפיטוריהם והגירתם של 30,000 יהודים. רפצקי, שהיה באותה עת שר החוץ נקט במעשה סמלי בהוסיפו את שמו לרשימת היהודים שנכפה עליו לפטר. נפטר בוורשה באוקטובר 1970 וקבור בבית הקברות הצבאי בעיר. בתו יואננה רפצקה (Joanna Rapacka) הייתה פרופ' ללימודים סלאבים. Ozinga, J. R., The Rapacki Plan: the 1957 Proposal to Denuclearize Central Europe, and an Analysis of Its Rejection, Jefferson, NC, McFarland & Co. 1989. Tucker, S. (ed.) Encyclopedia of the Cold War: A Political, Social, and Military History. Santa Barbara: ABC-CLIO. P.1076. DeBenedetti,C.; Chatfield, C. An American Ordeal: The Antiwar Movement of the Vietnam Era. Syracuse NY: Syracuse University Press. P. 36 מדיה וקבצים בנושא אדם רפצקי בוויקישיתוף פירוז נשק - Nuclear-Weapon-Free Zones (NWFZ) At a Glance אדם רפצקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
החזית הדרום-מזרחית

החזית הדרום-מזרחית הייתה קבוצת ארמיות של הצבא הסובייטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, שמילאה תפקיד חשוב במהלך המערכה על סטלינגרד. החזית הדרום-מזרחית הוקמה בראשית אוגוסט 1942 בפקודת סטלין והסטאבקה, לאחר שהוחלט שיש צורך בפיצול חזית סטלינגרד לשניים. הארמיות שתפסו את קו החזית מדרום לנהר דונסקה צאריצה הועמדו תחת פיקוד החזית החדשה, וגנרל אנדריי יריומנקו קיבל את הפיקוד עליה. המשימה שהוטלה על החזית, שכללה בעת הקמתה את הארמיות ה-64, ה-51, ה-57 וארמיית המשמר הראשונה, הייתה לעצור את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית, שתקפה את סטלינגרד מכיוון דרום. למרות שהארמיות של החזית ספגו אבדות כבדות בקרבות הקודמים, היא ניהלה קרב מגננה מוצלח לאורך הנהרות אקסאי ומישקובה כנגד כוחות גרמניים ורומניים עדיפים, והצליחה להאט במידה רבה את קצב ההתקדמות הגרמנית. רק ב-10 בספטמבר הצליחה ארמיית הפאנצר הרביעית לפרוץ אל הוולגה מדרום לסטלינגרד. הארמייה ה-62, שנותקה מהכוחות האחרים של חזית סטלינגרד כתוצאה מהפריצה הגרמנית אל הוולגה מצפון לעיר סטלינגרד, הועמדה תחת פיקוד החזית הדרום-מזרחית. ב-11 בספטמבר מינתה מועצת המלחמה של החזית את גנרל וסילי צ'ויקוב כמפקד החדש של הארמייה, ויומיים לאחר מכן נפתחה המתקפה הגרמנית הראשונה על העיר סטלינגרד. במהלך הלחימה בתוך סטלינגרד דאגה החזית להעביר זרם בלתי פוסק של אספקה ותגבורות לארמייה ה-62 דרך נהר הוולגה, וסייעה ללחימתה באמצעות כוחות הארטילריה והאוויר של החזית. במקביל ביצעו כוחות החזית מדרום לסטלינגרד סדרת התקפות נגד האגף הימני של אגד הכוחות הגרמני שתקף את העיר. ההתקפות הנגד של החזית נכשלו, אך הצליחו לרתק כוחות גרמניים חזקים, ולהפחית את לחץ הגרמנים על הארמייה ה-62 בסטלינגרד. ב-28 בספטמבר החליט הפיקוד העליון הסובייטי לארגן מחדש את כוחותיו באזור סטלינגרד. במסגרת זו שונה שמה של החזית הדרום-מזרחית לחזית סטלינגרד, ואילו הכוחות הסובייטיים מצפון לעיר סטלינגרד הועברו תחת פיקוד חזית הדון החדשה, בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי. בכך למעשה הסתיימה תקופת קיומה הקצרה של החזית הדרום-מזרחית כקבוצת ארמיות סובייטית במלחמת העולם השנייה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. תיאור היחידה (ברוסית)
קונביאסה

קונביאסה (בספרדית: Conviasa; ראשי תיבות של Consorcio Venezolano de Industrias Aeronáuticas y Servicio Aéreo), היא חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר של העיר מאיקטיאה שבקראקס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בוונצואלה וכן טיסות בינלאומיות לבואנוס איירס, הוואנה, קינגסטאון, מנגואה, מדריד, טרינידד וטובאגו, בוגוטה. בינואר 1997 חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, ויאסה, הפסיקה את פעולותיה לאחר 37 שנות שירות, מטעמים כלכליים. במאי 2001 עלתה ההצעה ליצור חברת דגל חדשה לוונצואלה, וב-30 במרץ 2004 נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס חתם על צו כדי ליצור באופן רשמי את חברת התעופה החדשה קונביאסה. ב-28 בנובמבר ערכה החברה את טיסת הבכורה שלה וב-10 בדצמבר החלה החברה את פעולתה עם טיסות סדירות פנימיות ובינלאומיות. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא קונביאסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונביאסה קונביאסה, ברשת החברתית פייסבוק קונביאסה, ברשת החברתית אינסטגרם פרטי צי המטוסים של קונביאסה, באתר planespotters.net (באנגלית)
מחלקת המטבע

מחלקת המטבע היא המחלקה האחראית בבנק ישראל על הנפקת מטבעות ושטרות. המחלקה הוקמה עם קום המדינה כחלק מבנק אפ"ק (שהפך בהמשך לבנק לאומי), והייתה אחראית על הנפקת המטבעות והשטרות החדשים של מדינת ישראל מ-1948 ועד 1954 - תחילה הלירה הארץ-ישראלית, שהייתה המשך למטבעות מתקופת המנדט הבריטי, ומשנת 1952 הלירה הישראלית. בשנת 1954 הועברה במלואה לידי הבנק המרכזי - בנק ישראל. עם הידיעה שמדינה יהודית הולכת לקום על אדמת ארץ ישראל הוזמנו על ידי מוסדות היישוב שטרות חדשים כדי להחליף את הלירה הארץ ישראלית (לא"י) שהונהגו על ידי שלטונות המנדט הבריטי. באותה תקופה לא היה קיים מוסד פיננסי מרכזי למדינה שבדרך ולא הייתה אפשרות להקים מוסד כזה מפאת חוסר זמן וחוסר בידע, כמו כן היה פחד שהציבור לא יתן את אמונו במוסד פיננסי חדש ולא ישוש להחליף את הכסף. בשל הסיבות הללו פנו מוסדות היישוב לראשי בנק אפ"ק לשם הקמת מחלקה מיוחדת בתוך הבנק שתהיה אחראית על הנפקת המטבע והדפסת הכסף - מחלקת המטבע. עם חלוף השנים והתבססות המדינה בלט הצורך בגוף מרכזי שלא רק ידפיס את השטרות אלא גם יפקח על פעילותה הכלכלית של המדינה, לשם כך הועברה המחלקה ב-1954 לידי בנק ישראל.
נורת' שור (ניו זילנד)

נורת' שור (באנגלית: North Shore) היא עיר בחבל אוקלנד שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת צפונית לאוקלנד סיטי. ביוני 2010 מנתה העיר כ-229,000 תושבים, ועם שטח של 130 קמ"ר ורצועת חוף באורך 141 ק"מ, היא העיר הרביעית בגודלה בניו זילנד הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. היא העיר הצפופה בניו זילנד עם כ-1,583 תושבים לקילומטר מרובע. שני גשרים מקשרים את העיר עם אוקלנד סיטי מדרום, ועם העיר וייטאקרה (Waitakere) במערב. טאיוואן טייצ'ונג, טאיוואן הרפובליקה העממית של סין צ'ינגדאו, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא נורת' שור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורת' שור (הקישור אינו פעיל, 8 בפברואר 2020) נורת' שור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דונג הוי

דונג הוי (בווייטנאמית: Đồng Hới) היא עיר השוכנת לחופי ים סין הדרומי. זו בירת מחוז קואנג בין שבאזור החוף הצפון מרכזי של וייטנאם. שטח העיר הוא 155.54 קמ"ר וגרים בה מעל ל-100,000 איש, מתוכם כ-70,000 באזור האורבני וכ-35,000 נוספים בפרברים. הגישה לעיר היא באמצעות נמל התעופה דונג הוי וכביש 1.כ-50 קילומטר מצפון לעיר נמצא אתר המורשת העולמית הפארק הלאומי פהונג נהא-קה באנג. ערך זה הוא קצרמר בנושא וייטנאם ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחולות הונגריים

המחולות ההונגריים (בגרמנית Ungarische Tänze) מאת יוהנס ברהמס (WoO 1) הם סט של 21 נעימות מחולות המבוססות בעיקר על אלמנטים מוזיקליים הונגריים. היצירה הושלמה ב-1869 כשרק המחולות מספר 11,14 ו-16 הם יצירות מקוריות לחלוטין של ברהמס. מחול הונגרי מספר 5 מבוסס על צ'רדש של קלר בלה בשם Bártfai emlék, אשר ברהמס טעה לחשוב כי הוא לחן עממי. אורך כל קטע נע בין דקה ל-4 דקות והם בין היצירות הפופולריות ביותר של המלחין, ואף היצירה הרווחית ביותר עבורו. הלחנים נכתבו במקור עבור פסנתר בארבע ידיים, אך עובדו למגוון כלי נגינה והרכבים מוזיקליים. ברהמס עצמו עיבד את עשרת המחולות הראשונים לפסנתר בביצוע סולו, ואת מחולות מספר 1,3 ו-10 לביצוע תזמורת. מספר מלחינים אחרים עיבדו את שאר המחולות לביצוע תזמורת ובהם אנטונין דבוז'אק. המחול המפורסם ביותר הוא ה-5, כאשר גם 1,6,7,12 ו-17 ידועים. מדיה וקבצים בנושא מחולות הונגריים בוויקישיתוף מחולות הונגריים עבור ארבע ידיים - פרטיטורות חופשיות באתר International Music Score Library Project המחולות ההונגריים, התזמורת הפילהרמונית של בודפשט. מחולות הונגריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גיא צלמוות

גיא צלמוות הוא כינוי למקום מטיל אימה:"גַּם כִּי-אֵלֵךְ בְּגֵיא צַלְמָוֶת, לֹא-אִירָא רָע- כִּי-אַתָּה עִמָּדִי" (תהילים, פרק כ"ג, פסוק ד'). האם התכוונתם ל... גיא צלמוות (צילום) – צילום מלחמה מאת רוג'ר פנטון גיא צלמוות (עמק) – כינויו של עמק שבו התרחשה הסתערות הבריגדה הקלה במלחמת קרים עמק הפחד – רומן מאת ארתור קונן דויל שתורגם לעברית גם בשם גיא צלמוות גיא בן הינום
סנט אוסטטיוס

סנט אוסטטיוס (בהולנדית: ‏Sint Eustatius‏Ⓘ‏) הידוע גם בכינוי סטטיה הוא אי קאריבי קטן שגודלו 21 קילומטרים רבועים הנכלל בקבוצת איי ליווארד וקרוי על שם אאוסטתיוס הקדוש. האי נמצא בשליטת הולנד מאז 1636 פרט לשנים 1781–1784 בהן היה האי בשליטת אנגליה בהתחלה ולאחר מכן צרפת. באי מתגוררים לפי מפקד משנת 2004 כ-2,500 תושבים, השפות הרשמיות באי הן הולנדית, אנגלית ופפיאמנטו (ניב קריבי המערב שפות אירופאיות ואפריקניות). בשנת 2010 קיבל האי מעמד של רשות מוניציפלית (ידוע גם כעירייה מיוחדת) תחת שלטון הולנד, כחלק מממלכת ארצות השפלה בטריטוריה מעבר לים הידועה גם כהולנד הקריבית. עד שנת 2010 היווה חלק מהאנטילים ההולנדים. באי התקיימה במשך המאה ה-17 קהילה של כמה מאות יהודים (בעיקר ספרדים) שמוצאם היה מאמסטרדם והם בנו את בית הכנסת "חונן דלים" ב-1739. בזמן הכיבוש הבריטי של 1781 הוגלו כל הגברים לסנט קיטס הסמוכה ולאיים אחרים, ובית הכנסת הועלה באש. באי פועלת אוניברסיטת סנט אוסטטיוס, המפעילה בית ספר לרפואה שבו לומדים בעיקר סטודנטים מארצות הברית וקנדה. אתר האינטרנט הרשמי של סנט אוסטטיוס (באנגלית) אתר משרד התיירות של סנט אוסטטיוס סנט אוסטטיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סנט אוסטטיוס, ברשת החברתית פייסבוק סנט אוסטטיוס, ברשת החברתית LinkedIn Sint Eustatius | Facts, Culture, History, & Points of Interest, Encyclopedia Britannica (באנגלית) לה נאסיון: The Spanish and Portuguese Jews in the Caribbean, Beth Hatefutsoth, The Nahum Goldmann Museum of the Jewish Diaspora, 1981. (בiw)
נורת' שור

האם התכוונתם ל... נורת' שור (רכס הרים) – רכס הרים בקולומביה הבריטית. נורת' שור (מסצ'וסטס) – אזור בחלקה הצפוני של מסצ'וסטס. נורת' שור (אילינוי) – אזור בחלקו הצפוני של המטרופולין של שיקגו. נורת' שור (סידני) – אזור בחלקה הצפוני של סידני. נורת' שור (הוואי) – אזור חופי באי אואהו שבהוואי. נורת' שור סיטי – עיר בניו זילנד. החוף הצפוני
גרירה (בלשנות)

גרֵירה או גררה היא תופעה פונולוגית הקיימת בניבים עבריים, שבה מילה אחת בניב משפיעה על המילה האחרת וגוררת אותה להגייה שונה התואמת את צורת הגייתה של חברתה. זהו למעשה סוג של הידמות במצב של חציצה. סיבת התופעה: הקושי הפונטי להגות שתי צורות שונות של שני מרכיבים צמודים של ניב. גרירה אחורנית (רגרסיבית): למרות שהמילה הראשונה אמורה להיות הדומיננטית ולהשפיע על צורת הגייתה של חברתה הבאה בעקבותיה, ברבים ממקרי הגרירה הלשונית משפיעה המילה השנייה למפרע על השינוי הצורני של הראשונה. כבר בלשון המקרא ניתן למצוא דוגמאות לגרירה, הן בתנועות הן בעיצורים והן בטעמים. כן אנחנו מוצאים "אֶת מוֹצָאֲךָ וְאֶת מוֹבָאֶךָ" (שמואל ב ג, כה), במקום: מְבוֹאֶךָ. ואכן, הכתיב הוא מְבוֹאֶךָ. דוגמה לגרירה עיצורית: בְּשֶׁצֶף קֶצֶף - במקום בְּשֶׁטֶף קֶצֶף (ישעיהו נד, ח). דוגמה לגרירה בתחום הטעמים: "גַּם־רֶ֖כֶב גַּם־פָּרָשִׁ֑ים" (בראשית נ ט) במקום גַּ֣ם פָּרָשִׁ֑ים, שהרי התיבה "גם" כשמופיעה בין שני טעמים מפסיקים מוטעמת בטעם משרת לפני תיבה ארוכה (כלומר שאינה מוטעמת לפני הברתה השלישית) ומוקפת לפני תיבה קצרה (כלומר שאינה מוטעמת אחרי הברתה השנית). גם בלשון חכמים קיימות דוגמאות לגרירה, כולל גרירה במין הדקדוקי: חַמָּתָהּ מְרֻבָּה מִצִּלָּתָהּ - במקום חַמָּתָהּ מְרֻבָּה מִצִּלָּהּ (משנה מסכת סוכה, פרק א משנה א), אילנות טובות - במקום אילנות טובים (תוספתא סוכה ב, ה. וכך הוא נוסח ברכת האילנות לפי הספרדים והתימנים). בעברית החדשה ניתן למצוא גרירה בניבים וביטויים: כַּבְּדֵהוּ וְחַשְׁדֵהוּ - במקום: כַּבְּדֵהוּ וְחָשְׁדֵהוּ (קרי: וְחוֹשְׁדֵהוּ) לֹא יְאֻמַּן כִּי יְסֻפַּר - במקום: לֹא יֵאָמֵן כִּי יְסֻפַּר לֹא מִדֻּבְשְׁךָ וְלֹא מֵעֻקְצְךָ - במקום: לֹא מִדִּבְשְׁךָ וְלֹא מֵעֻקְצְךָ סַלְתָּהּ וְשַׁמְנָהּ - במקום: סָלְתָה (קרי: סוֹלְתָהּ) וְשַׁמְנָהּ, שלא ככתיב התקני המופיע בויקרא ב, ב: מִסָּלְתָּהּ וּמִשַּׁמְנָהּ. שמעון שרביט, "כוחה של גרירה בעברית לתקופותיה", בתוך: מחקרים בלשון העברית העתיקה והחדשה, בר-אילן תשנ"ט ירעם נתניהו, אזור גרירה: לשון המקרא, לשון חז"ל, לשון ימי הביניים וספרות השו"ת, בעברית החדשה, באתר מט"ח הרד"ק עמד על התופעה וכתב: "מבואך - כן כתיב, וקרי מובאך. הכתיב כמשפטו, כדרך נחי העי"ן, והקרי הוא לזווג המילות, והוא מנהג הלשון במקומות הרבה לשנות התנועות מפני הזיווג. ובמובאך הקרי נהפך עי"ן הפועל לפ"א הפועל". בן-ציון פישלר, כבדהו וחשדהו: על אימרת חז"ל שאינה כלל של חז"ל, באתר הארץ, 5 ביוני 2008
כנגן המנגן

כנגן המנגן הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמר ירמיהו. האלבום יצא בשנת 2000, וניגונים ממנו נכנסו לרפטואר של תזמורות חתונות כמו תזמורת שלהבת ואיילת השחר. שמו של האלבום לקוח מפסוק בספר שמואל המתאר את השראת הנבואה על שאול המלך על ידי נגינתו של דוד. ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלאכת מלבן

מְלֶאכֶת הַמְּלַבֵּן היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת, ביום טוב וביום כיפור, שעיקרה ניקוי הצמר לאחר גזיזתו והפיכתו ללבן על מנת שיוכל לשמש כחומר גלם לבגדים. במלאכת המשכן היה שימוש במלאכה זו כשלב בהכנת יריעות המשכן, הפרוכת ובגדי הכהונה. פעולת הליבון נעשית על ידי שטיפה מסיבית להסרת הלכלוך הדבוק בצמר, ושימוש במלבין לחיזוק הגוון הלבן. תולדה של מלאכה זו היא מלאכת מכבס. להבדיל ממלבן שהוא תיקון והלבנת חומר הגלם עצמו, מכבס הוא הסרת לכלוך חיצוני שדבק בבגד תוך החזרת את צבעו האמיתי. ההבדל בין האב לתולדה הוא שמלאכת מלבן שייכת רק בהלבנת הבגד ונעשית בכל אמצעי שרגילים להלבין בעזרתו, ואילו כיבוס שייך בין בהחזרת הבגד לצבע לבן ובין לשאר צבעים. איסור מלאכת מלבן, הוא בכל דבר שקלקל את מראית הבגד והיה דבוק ומובלע בבגד, ואפילו במים, אם הם נחשבות ללכלוך לגבי בגד זה, כך למשל בגד שנפלו עליו טיפות מים באופן שהם מקלקלות את מראית הבגד, דבר שמצוי בעיקר בבגד חדש, המנערו חייב משום מלאכת מכבס. מלאכת מכבס שייכת כאשר ישנו לכלוך שבלוע בבגד. ישנם חומרי גלם רכים כדוגמת צמר הסופחים לכלוך לתוכם בקלות ולגביהם גם הרטבת הבגד בלא שפשוף אסורה, משום שהיא מועילה להוציא לכלוכים שבלועים בבגד. אך בבגד עור הרטבה מותרת, משום שמוציאה רק לכלוך שעל גבי הבגד, אך אינו בלוע בתוכו. ורק שפשוף נאסר. כאשר הבגד נקי נחלקו הראשונים האם יש איסור בשטיפתו. לדעת ספר התרומה והרמב"ם כאשר הבגד נקי - אין איסור להשרותו במים. אולם, לדעת רבנו תם גם כאשר אין על הבגד לכלוך מסוים, יש ניקוי מסוים בשרייתו במים, והעושה כן עובר על מלאכת מכבס. אם הוא מרטיב את הבגד בעזרת מים שאינם נקיים, הדבר מותר, משום שהבגד רק מתלכלך בכך, ולא מתנקה. ועל כן מותר לנגב את הידיים במגבת. דרך הכיבוס היא דווקא בלכלוך שדבוק ומובלע בבגד, אבל אדם המסיר נוצה מבגדו אינו עובר על כיבוס אלא על איסור מוקצה אם הוא מסירם בידו ולא בנפיחה בפיו. מסיבה זו, לכלוך גס ועבה שנדבק לבגד ומסירו בידו או בשפשוף שני צידי הבגד כשהוא אוחז בצד החיצוני של הבגד בצורה שאינה בדרך כיבוס, מותר. הערך "מלאכת מלבן", באתר המכלול הערך "מלבן", באתר ויקישיבה אסופת מאמרים בנושא מלאכת מלבן, באתר ספריית אסיף סדרת שיעורים מאת הרב אביעד כהנא, באתר של ישיבת מקור חיים: שיעור 1, שיעור 2, שיעור 2 (הרחבות), שיעור 3 הרב אליעזר מלמד, הלכות ליבון - כיבוס, באתר פניני הלכה. מנוחת אהבה חלק ב', פרק יב. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אילן מוכיח

אילן מוכיח (נולד ב-12 ביולי 1948) הוא מלחין, מנצח, מוזיקאי, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. ממייסדי רימון - בית ספר למוזיקה. נולד והתחנך בתל אביב. בצעירותו למד בארצות הברית עיבוד מוזיקלי, ניצוח והלחנה באוניברסיטת ניו יורק ובבית ספר מאנס למוזיקה. בשנות ה-70 וה-80 ניהל הפקות מוזיקליות עבור קול ישראל והערוץ הראשון הידוע שביניהם הוא אות הפתיחה של "עוד להיט". כמו כן הלחין ועיבד מוזיקה להפקות תיאטרון וקולנוע. מוכיח שיתף פעולה עם זמרים רבים בישראל, בהם אחינועם ניני, אריק איינשטיין, אסתר עופרים ויהודית רביץ. ב-1971 הלחין ועיבד 6 משירי אלבומו של יגאל בשן שנשא את שמו של הזמר. הבולט מבין השירים היה "מתוק מתוק", שהפך ללהיט גדול ולאחד השירים המזוהים ביותר עם בשן. ב-1973 הלחין את הפסקול לסרט "המשכנע בע"מ". ב-1977 עיבד שני שירים לאלבומו השני של דורי בן-זאב: "אני יוצא לרקוד" ו"לו ידעת", ניגן בהקלטות בפסנתר וכתב את המוזיקה לסרט "בוא נפוצץ מיליון". ב-1979 תיזמר ועיבד את שירי אלבום הבכורה של דייוויד ברוזה, וניגן בהקלטות בפסנתר ופנדר רודס. מוכיח עבד יחד עם אריק איינשטיין באלבומים: "הופעה משותפת עם שלום חנוך" (1980), "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב" (1980; בו עיבד את שיריו) חמוש במשקפיים (1980) ושמש רטובה (2002). בשנות השמונים עיבד מוכיח מספר מופעים ללהקת המחול "שלום" שאיתה הופיע בארץ וברחבי העולם. ב-1980 מוכיח היה שותף לעיבודי שיר אלבומה של יהודית רביץ "גלוי ונעלם", וניגן בהקלטות בסינטיסייזר ובאורגן האמונד. עוד באותה שנה עיבד וינצח את התזמורת בהקלטות האלבום "פנטסיה בארץ הפלאות", שכלל כ-50 ביצועים של זמרים שונים לשירי מסרטי ילדים ומחזות מוזיקליים. ב-1982 עיבד ניהל מוזיקלית, ואף הלחין 6 שירים לאלבומו של אריק לביא "קרוב לפנות בוקר". בהקלטות האלבום ניגן בפנסתר, סינטסייזר וסקסופונים. בשנת 2001 שב לשתף פעולה עם יהודית רביץ, כאשר עיבד מבחר משיריה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שבוצעו בפני קהל. הופעות אלו הוקלטו והוצאו על גבי דיסק באותה שנה. בין השנים 2018–2020 עיבד מוכיח עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית שירים עבור זמרים ויוצרים מן השורה הראשונה כגון: יוני רכטר, מתי כספי, שלומי שבן, ערב הוקרה ליוסי בנאי ועוד. כיום הוא מלמד ברימון בית ספר למוסיקה ובאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. מוכיח הוא אביהם של המתופף, המעבד והמפיק המוזיקלי רע מוכיח והבסיסט תם מוכיח. מדיה וקבצים בנושא אילן מוכיח בוויקישיתוף אילן מוכיח, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אילן מוכיח, דף שער בספרייה הלאומית אילן מוכיח, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אילן מוכיח, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית, עם יואב קוטנר, אוגוסט 2017 יהודית רביץ והפילהרמונית, Discogs.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.