laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הילת בן קנז

הילת בן קנז (נולדה ב-1970) היא מלחינה ישראלית, זוכת פרס אנגל ליצירה מקורית בשנת 2011. בן קנז נולדה בפתח תקווה במשפחה מוזיקלית. בגיל שבע החלה ללמוד פסנתר. מורתה הראשונה הייתה סבתה, רעיה חביבי. היא המשיכה את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב וסיימה את לימודיה לתואר שני במוזיקה בהצטיינות יתרה בהנחיית פרופסור לאון שידלובסקי. יצירותיה של הילת בן קנז מושמעות על בימות שונות בישראל וברחבי העולם, באירופה, בארצות הברית ובמזרח הרחוק. היא השתתפה בביאנלה למוזיקה בת זמננו "זמן עכשיו" בתל אביב, בפסטיבל "קונטמפו", בחג המוזיקה הישראלית ובפסטיבל למוזיקה יהודית חדשה בלייפציג. בין ההרכבים שניגנו את יצירותיה אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21, אנסמבל פרגמנט ועוד. הילת בן קנז פעילה באיגוד הקומפוזיטורים בישראל כמנהלת משרד האיגוד. "הבנה" (1997), סופרן ושלישיית מיתרים על פי "מועד קטן" ל"ה ומגילת איכה רצ'יטאטיב ואריה לצ'לו (2002) "צבעים", לצ'לו ופסנתר (2003) "מיניאטורה" לקרן, צ'לו ונבל (2004) "ברית 13" (2006) לסקסופון ופסנתר "במצב רוח כרומטי" (2007-08) לקלרינט, בסון, כינור, צ'לו ופסנתר "ירח" (2009) למילים של נתן אלתרמן, לזמרת והרכב קאמרי 2002 - מקום שני בתחרות ליברסון למלחינים מטעם איגוד הקומפוזיטורים הישראלי על "הרהורים לצ'לו ופסנתר" 2009 - פרס ראש הממשלה למלחינים על "במצב רוח כרומטי" 2011 - פרס אנגל ליצירת מוזיקה מקורית. מנימוקי השופטים להענקת פרס אנגל: [...] הילת בן קנז מוכרת זה מכבר בתור אחת המלחינות המבטיחות והמובילות בתחום הקומפוזיציה הישראלית. כישרונה הייחודי מבטא בשפה מוסיקלית עשירה ובדמיון צלילי [...] טכניקת ההלחנה שלה מגלה מיומנות ושליטה יוצאת מן הכלל בקומפוזיציה [...] על כישרונה הבולט והייחודי בתור מלחינה החליטה ועדת השופטים להעניק להילת בן קנז את פרס אנגל, על חיבור יצירת מוסיקה מקורית לשנת 2011 ביוגרפיה בתוכניית טקס פרסי תל אביב-יפו, 22 בנובמבר 2011 פרס ראש הממשלה למלחינים לשנת 2009 פרס אנגל באתר עיריית תל אביב-יפו(הקישור אינו פעיל) אתר אנסמבל מיתר, 2008(הקישור אינו פעיל) תוכניית הטקס להענקת פרסי תל אביב-יפו לשנת 2011, 22 בנובמבר 2011
בית קברות מקוה ישראל

בית הקברות מקוה ישראל הוא בית הקברות היהודי העתיק ביותר בפילדלפיה והשני שנבנה בארצות הברית. גודל האתר הוא 810 מ"ר והוא ממוקם במרכז העיר. במקור הוקם בית הקברות במטרה לשמש כבית קברות משפחתי של נתן לוי. בית הקברות מוחזק על ידי קהל מקוה ישראל ופעיל עד היום. נתן לוי (1704-1753) חיים סולומון (1740-1785) מיכאל גרץ ומשפחתו רבקה גרץ אהרון לוי עשרות חיילים יהודים שנהרגו במלחמות ארצות הברית שלט הכניסה לבית הקברות קבר בבית הקברות קהל קדוש מקוה ישראל מדיה וקבצים בנושא בית קברות מקוה ישראל בוויקישיתוף תצלום אוויר של בית הקברות בין הבניינים ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת מאור התלמוד

ישיבת מאור התלמוד היא ישיבה גדולה ברחובות, המשתייכת לזרם החרדי-ליטאי. בראשה עומד כיום הרב אברהם יצחק הכהן קוק, והיא מונה כ-400 תלמידים. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשל"ח (1978) לאחר שהרב שך הורה לתלמידו הרב קוק להקימה. הרב אברהם יצחק קוק הזמין את הרב חיים זליבנסקי, שלפני כן היה ראש ישיבה בירושלים להצטרף אליו כראש ישיבה. הרב שמחה הכהן קוק, רב העיר רחובות ואחיו הגדול של ראש הישיבה, התמנה לנשיא הישיבה. בתשנ"ה נפטר הרב זליבנסקי, בגיל 56, והרב אברהם יצחק קוק נשאר כראש ישיבה יחיד. בשנים הראשונות שכנה הישיבה ברחוב פרץ בעיר, בביתו של הרב שלמה קוק - רבה הקודם של רחובות ואחיהם של הרבנים אברהם יצחק ושמחה. בשנת תשנ"ו עברה הישיבה למבנה הישן של בית חולים ליולדות ונשים א. וה. קיבלסון ברחוב בנימין, ששימש כפנימייה, ולצדו נבנה מבנה ארעי של בית מדרש. בשנת תשנ"ט הסתיימה בנייתו של בניין פנימייה וחדר-אוכל על שטח של כדונם וחצי. בשנת תשס"ה הועבר בית המדרש באופן זמני לרחוב נורדאו, לצורך בניית בית מדרש חדש (המכיל כ-500 מקומות ישיבה), הכולל גם אולם אירועים. הבנייה הסתיימה בשנת תש"ע. הבניין נתרם ברובו על ידי הנגיד יוסי שטרן מארצות הברית. נכון לשנת תשע"ט לומדים בישיבה כ-400 תלמידים. בעלות וניהול הישיבה מתחלקים בין משפחת קוק למשפחת זליבנסקי. משפחת קוק אחראית על צביונה הרוחני, והרבנית מרים זליבנסקי, אלמנת הרב חיים, אחראית על תפעול הישיבה הטכני והפיננסי. מוסדות הישיבה ברחובות כוללים גם שתי ישיבות קטנות: "ישיבה למצוינים" ספרדית בראשות הרב מיכאל חסין וישיבת "חכמת שלמה" הליטאית. בשנת תשע"ה הוסיפה עיריית רחובות כיכר בצומת הרחובות הרוא"ה-בנימין, הנושא את השם 'כיכר הישיבה', לזכרו של הרב שלמה קוק. בתשע"ט נערך כנס במלאת 40 שנה לקום הישיבה, ובו נכחו כ-2000 מבוגרי הישיבה. הרב שלמה חיים גינויער - משגיח הרב זאב כַּהַן הרב יעקב כַּהַן הרב אריה קוק הרב אריה זליבנסקי הרב יונתן קמפה - משגיח הרב שמואל קוק הרב רפאל זליבנסקי בעבר לימדו כר"מים הרב זבולון שוב, כיום ראש ישיבת דברי אמת, והרב חיים קוק, ראש ישיבת תורת רפאל. אבי אפלבוים, הגר"ח קנייבסקי בביקור מיוחד בישיבת מאור התלמוד ברחובות, באתר לדעת, כ"ג באלול ה'תשע"ד אבי רבינא, באמצע החתונה המשגיח ניגש לתזמורת וביקש: "להפסיק את השיר", באתר כל הזמן, י"ז בסיון ה'תשע"ז אבי רבינא, ‏צפו: הקפות שניות בישיבת מאור התלמוד, באתר כיכר השבת, 2 באוקטובר 2018 משה אברהמי, גלריה: אלפי בוגרי "מאור התלמוד" התכנסו לוועידה היסטורית, באתר כל הזמן, י"ח תמוז ה'תשע"ט שיעורים שנמסרו בישיבת "מאור התלמוד" לצפייה באתר בינינו. גבריאל יצחק רוונה, "אוצר הספרים" של ישיבת "מאור התלמוד", בעלון איגוד ספרני יהדות ישיבה ע"ש הרב קוק ז"ל תוקם ברחובות, מעריב, 14 בינואר 1972 בנימין ברגר, ‏לזכר הרב הנערץ: נחנכה 'כיכר הישיבה' ברחובות, באתר JDN‏, 14 בדצמבר 2015 כיכר השבת בשיתוף 'שחור לבן', ‏אלפי בוגרי ישיבת 'מאור התלמוד' - בוועידה היסטורית, באתר כיכר השבת, 18 ביולי 2019 איצלה כץ, ‏באמצע זמן חורף: הר"מ האהוב פרש - יעבור לכהן בישיבה של אביו זצ"ל • מעייריב, באתר כיכר השבת, 17 בדצמבר 2023
צ'ילה במשחקים הפאראלימפיים

צ'ילה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992), מיד לאחר חזרתה לשלטון דמוקרטי, ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף נטלה צ'ילה חלק לראשונה במשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002). בשנת 1992 שלחה צ'ילה משלחת ראשונה למשחקי הקיץ הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה. המשלחת כללה שני ספורטאים בלבד, האחד שחיין והשני מרים כוח, אשר לא הגיעו להישגים משמעותיים במשחקים. בהמשך התחרויות המשיכה צ'ילה לשלוח, הן למשחקי הקיץ והן למשחקי החורף, משלחות קטנות המורכבות מספורטאים בודדים שלא הצליחו להוות גורם תחרותי משמעותי במשחקים. במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדות צ'ילה זכה האתלט כריסטיאן ולנצואלה במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) כשזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר (קטגוריה T11) לאחר שסיים בזמן של 15:26.26 דקות. ארבעה ספורטאים וספורטאיות מהמשלחת הצ'ילאנית זכו בשש מדליות במהלך המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020). צ'ילה במשחקים האולימפיים צ'ילה במשחקים האולימפיים לנוער London 2012 Paralympic Games Athletics Men's 5000 m T11
בודרי מדול

בודרי או באלדריק (בצרפתית: Baldéric או Baudry;‏ 1050 לערך – 7 בינואר 1130) שימש כאב מנזר בבורגויי משנת 1079 ועד 1106. בשנת 1107 התמנה לבישוף בדול-דה-ברטאן, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו. תרומותיו החשובות הן בהיסטוריה, שירה, הגיוגרפיה ועוד. לאחר שלמד בבית הספר באנז'ה, הצטרף למנזר בורגויי שבאנז'ו (Anjou), ובשנת 1079 נתמנה לעמוד בראשו. בודרי היה שותף לאסכולת הכותבים בלטינית, הנודעת כיום כ"אסכולת לואר". בשנת 1107 מינה אותו האפיפיור פסקליס השני למשרת הבישוף של דול. בודרי השתתף בכל מועצות הבישופים של אותה עת, נסע פעמים אחדות לרומא, ותיאר בכתב את מסעו לאנגליה. יצירותיו הפיאטיות של בודרי נכתבו כמעט כולן בזמן שהותו במנזר בורגויל (Bourgueil). כמעט כל 256 השירים המיוחסים לו נמצאים בכרך אחד, ככל הנראה עותק מורשה. הם כוללים קשת רחבה של סגנונות שירה, החל מאפיטף, רומן מכתבים, חידות ועד יצירות ארוכות כמו "כתב הגנה" על המיתולוגיה יוונית ושירי שבח לאדלה מנורמנדי (Adela of Normandy) ‏ 1,368 שורות-חרוזים בדומה למתואר בשטיח באייה. התמות ביצירותו משתייכות לשני תחומים עיקריים: האהבה כולל פדופיליה ומשחק-שירה (צרפתית : iocus). הציטוטים החוזרים והפרשנויות שלו, חושפים ידע עמוק והערכה לאובידיוס, שהיו נדירים בדורו. העבודה המוערכת ביותר של בודרי נכתבה במחצית השנייה של הקריירה שלו. היצירה הנקראת "ההיסטוריה של ירושלים" ("Historiae Hierosolymitanae")‏ מהווה דין וחשבון לגבי מסע הצלב הראשון המבוסס בחלקו על עדויות של עדי ראייה ותיקונים מאת אב הכנסייה פייר מילזיס (Maillezais) שליווה את מסע הצלב. בין עבודותיו יש שירים על כיבוש אנגליה ועל שלטונו של פיליפ הראשון וכן מכתבים לנזירי מנזר פקם (Fécamp Abbey) המכילים מידע על אודות אורחות חיי הברטונים (תושבי חבל ברטאן), האנגלים ונורמנים. בודרי מדול, באתר MusicBrainz (באנגלית) בודרי מדול, באתר Discogs (באנגלית) תיאור שירי של שטיח באייה (באנגלית) מידע על הספר (באנגלית)
קולומביה במשחקים הפאראלימפיים

קולומביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בטורונטו (1976), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של אולימפיאדות הנכים פרט לתחרויות המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). במשחקי החורף הפאראלימפיים לא נטלה קולומביה חלק מעולם. לאורך השנים זכתה המשלחת הקולומביאנית בארבע מדליות פאראלימפיות. אחת מזהב, אחת כסף ושתי מדליות ארד. במדליות הראשונות זכה השחיין פדרו מחייה שזכה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) במדליית זהב ב-100 מטר חזה (קטגוריה D) תוך שהוא קובע שיא עולם חדש עם 1:27.88, ומדליית ארד נוספת. קולומביה נאלצה לחכות 28 שנה עד למדליה הבאה וזכתה במסגרת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) בשתי מדליות נוספות, אחת מכסף ומדליה אחת מארד. קולומביה במשחקים האולימפיים קולומביה במשחקים האולימפיים לנוער
המאנקיז

המאנקיז (באנגלית: The Monkees) היא להקת פופ רוק אמריקנית שהוקמה בלוס אנג'לס בשנת 1966. מכירות הלהקה הסתכמו ברבות השנים בכ-65 מיליון עותקים. בשונה מרוב להקות הרוק של שנות השישים, ה-Monkees לא הוקמה על ידי חבריה, אלא על ידי מפיקי-הטלוויזיה ברט שניידר ובוב ראפלסון, עבור תוכנית טלוויזיה ששודרה בשנים 1966–1968 ברשת NBC. השניים רצו ליצור מקבילה אמריקאית לפופ המלודי ולסרטי הקולנוע ההומוריסטיים של הביטלס. את הרעיון לתוכנית שחבריה יגלמו חברי להקה פיקטיבית בשם "המאנקיז", אך זאת תוציא תקליטים ככל להקה, הגה המפיק דון קירשנר בשנת 1965 בהשראת סרטם של הביטלס, לילה של יום מפרך. לאודישנים לתוכנית הגיעו 400 נבחנים, מתוכם נבחרו מיקי דולנז, דייווי ג'ונס, מייק נסמית' (אנ') ופיטר טורק. ערך מורחב – המאנקיז (סדרת טלוויזיה) הסדרה נקראה "המאנקיז", כשם הלהקה. לסדרה הייתה הצלחה מסחררת בשתי עונותיה הראשונות, היא התחילה את ה"גל החדש" של טכניקות העריכה והייתה הסדרה האמריקנית הראשונה שזכתה בשני פרסי אמי. בסך הכל זכתה הסדרה בשלושה פרסי אמי, שניים בשנת 1967, ואחד בשנת 1968. מוזיקלית הלהקה לא חידשה הרבה ביחס לאותה תקופה, אך היא ניפקה מספר להיטים ובהם "Daydream Believer", "I'm A Believer" ו-"Last Train To Clarksville". הלהקה הייתה מועמדת ל-4 פרסי גראמי והתוכנית שזכתה להצלחה עזרה למכירות התקליטים. בשנת 1967 מכרה הלהקה בארצות הברית יותר אלבומים מהרולינג סטונז והביטלס גם יחד. חברי הלהקה היו מתוסכלים מכך שלא נותנים להם לכתוב שירים בעצמם, ושבפועל מנגנים את התפקיד שלהם נגני אולפן מקצועיים. בשנת 1967 יצא אלבומם השני בזמן שהיו במסע הופעות. חברי הלהקה שלא קיבלו אפילו עותק של האלבום ולא ידעו את השירים הכלולים בו תבעו את המפיק המוזיקלי שלהם, דון קירשנר, וקיבלו $250,000 (כ-$1,644,500 של ימינו). אלבומם השלישי כלל כבר שירים שכתבו חברי הלהקה בעצמם. לאחר ביטול תוכנית הטלוויזיה יצא סרטם הפסיכדלי הכושל "Head". מדיה וקבצים בנושא המאנקיז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המאנקיז המאנקיז, ברשת החברתית פייסבוק המאנקיז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המאנקיז, ברשת החברתית אינסטגרם המאנקיז, סרטונים בערוץ היוטיוב המאנקיז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) המאנקיז, באתר ספוטיפיי המאנקיז, באתר Last.fm (באנגלית) המאנקיז, באתר AllMusic (באנגלית) המאנקיז, באתר MusicBrainz (באנגלית) המאנקיז, באתר דיזר המאנקיז, באתר Discogs (באנגלית) המאנקיז, באתר Songkick (באנגלית) המאנקיז, באתר SecondHandSongs המאנקיז, באתר DNCI המאנקיז, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) המאנקיז, באתר בילבורד (באנגלית) אילת יגיל, משפט הקופים, באתר ynet, 14 באוגוסט 2008 המאנקיז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://www.corporateartists.com/micky_dolenz.html The Top 25 Teen Idol Breakout Moments באתר rollingstone.com
עמותת אפשר

עמותת אפשר היא מוסד ללא כוונות רווח המסייע לבני נוער וילדים בסיכון[דרושה הבהרה]. העמותה הוקמה בשנת 1981 על ידי אנשי חינוך ורווחה מהמגזר הציבורי, על-מנת לתגבר את הפרקטיקה החינוכית-חברתית בישראל. היא עוסקת בחינוך ובטיפול בבני נוער הנמצאים בסיכון במסגרת הקהילה, הפנימיות ובמשפחות אומנות. לעמותה אחד עשר סניפים הפרוסים ברחבי ישראל ועובדים בה למעלה ממאתיים אנשי מקצוע. המנכ"ל שלה הוא בנימין גדליהו. העמותה פועלת במספר מישורים: מיזמים לנוער וילדים בסיכון. עזרה למכורים להימורים ואלכוהול. הכשרת עובדים סוציאליים. בניית מסד ידע בנושאים אלה ופרסומו. העמותה נוסדה בתור אגודת ידידים של המדרשה להכשרת עובדים חינוכיים-סוציאליים של משרד הסעד בידי שבעה אנשי מקצוע. בראשית שנות התשעים קיבלה העמותה מידי משרד הרווחה את הטיפול באלכוהוליסטים בכל רחבי הארץ, ובעשור הראשון של המאה ה-21 קיבלה העמותה ממשרד הרווחה את הטיפול במכורים להימורים. החל מסוף שנות התשעים, כשנוסדה עמותת "אשלים" של הג'וינט לעזרה לילדים בסיכון, עוסקת העמותה בפרויקטים משותפים עם "אשלים". עמותת אפשר היא חלק מהארגון הבינלאומי לעובדים חינוכיים-סוציאליים AIEJI. היא מוציאה לאור את כתבי העת "הכל על אלכוהול", "אפשר לעובד החינוכי סוציאלי", ו"מפגש לעבודה חינוכית-סוציאלית". העמותה מקיימת ימי עיון וכנסים, עורכת הרצאות לבני נוער, הורים ואנשי מקצוע על מניעת התמכרויות והטיפול בהן, עורכת טיפולים אישיים ומפעילה מענה טלפוני בנושאי התמכרויות. ספרים שהוציאה העמותה לאור: חזי אהרוני (עורך) ספר הפרויקטים – יזמות ופרויקטים בשדה העבודה החינוכית-סוציאלית (2006). Emmanuel Grupper ,Josef Koch & Friedhelm Peters (Eds.), Challenges for child and youth care: A German-Israeli dialogue (2009). 288 p. אתר האינטרנט הרשמי של עמותת אפשר אפשר - עמותה לפיתוח שירותי רווחה וחינוך, באתר "גיידסטאר ישראל"
הווארד הוקס

הווארד הוקס (באנגלית: Howard Winchester Hawks;‏ 30 במאי 1896 – 26 בדצמבר 1977) היה במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק אמריקאי. הוקס נולד במדינת אינדיאנה שבארצות הברית. בצעירותו התחרה הוקס כנהג מרוצי מכוניות. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כטייס בצבא ארצות הברית, ועם סיום המלחמה החל הוקס לעבוד בהוליווד בעבודות מזדמנות. בשנת 1926 הוא מכר את התסריט הראשון שלו, "הדרך לתהילה", לאולפני פוקס. הוקס גם ביים את הסרט ובכך התחיל את הקריירה שלו כבמאי. הוקס עבד כשנתיים בפוקס, עד לפרישתו בשנת 1929. משנה זו הוא הפך לבמאי עצמאי, ללא חוזה מחייב עם שום אולפן, סידור שבו המשיך לדבוק עד סוף ימיו. בהמשך הקריירה שלו ביים הוקס מספר רב של סרטים רבים, שרבים מהם הוא גם כתב והפיק בעצמו. סרטו של הוקס זכו להצלחה רבה בתקופתם, ולרוב הוא נהנה מביקורת נלהבת. סוד הצלחתו של הוקס היה כנראה טמון בשימוש שעשה בתסריטאים מיומנים כגון בן הכט וויליאם פוקנר, יחד עם החופש האמנותי שנהנה ממנו בדרך כלל כבמאי עצמאי, שני יתרונות שהעניקו לרוב סרטיו איכות גבוהה לדעת מבקרי וצופי התקופה. בשנת 1975 זכה הוקס בפרס אוסקר לשם כבוד. הוקס מת בשנת 1977 בפאלם ספרינגס שבקליפורניה. הדרך לתהילה, 1926. עלי תאנה, 1926. חוטפי העריסות, 1927. אהבה בתשלום, 1927 נערה בכל נמל, 1928. קרקס האוויר, 1928. התיק האחרון של טרנט, 1929. סיור השחר, 1930. התיק הפלילי, 1931. פני צלקת, 1932. כריש נמר 1932. היום אנו חיים, 1933. המאה העשרים, 1934 חוף ברברי, 1935. תקרה אפס, 1936. הדרך לתהילה, 1936. בוא נקבל את זה, 1936. צער גידול חיות, 1938. רק למלאכים יש כנפיים, 1939. נערתו ששת, 1940. סרג'נט יורק, 1941. כדור אש, 1942. חיל האוויר, 1943. להחזיק ולאבד, 1944. התרדמה הגדולה, 1946. נהר אדום, 1948. שיר נולד, 1948. הייתי כלת מלחמה ממין זכר, 1949. הדבר, 1951 (שמו לא הופיע בכותרות הסרט). ביתו המלא של או הנרי, 1952. עסקי קופים, 1952. גברים מעדיפים בלונדיניות, 1953. ארץ הפרעונים, 1955. ריו בראבו, 1959. הטארי, 1962. הספורט האהוב על הגבר, 1964. קו אדום 7000, 1965. אלדורדו, 1967. ריו לובו, 1970. את הרעיון להפקת הסרט "להחזיק ולאבד" קיבל הוקס מהתערבות עם הסופר ארנסט המינגוויי. הוקס התרברב בפני המינגוויי שהוא יוכל ליצור סרט טוב מהספר הגרוע ביותר שהמינגווי כתב. המינגוויי התערב איתו על כך שלא יוכל להפיק סרט מיצירתו "להחזיק ולאבד". הסרט זכה להצלחה רבה. עפר שלח, לקסיקון קולנוע, כרך ב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1990. מדיה וקבצים בנושא הווארד הוקס בוויקישיתוף הווארד הוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הווארד הוקס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי הווארד הוקס, באתר AllMovie (באנגלית) הווארד הוקס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הווארד הוקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הווארד הוקס, באתר Discogs (באנגלית) הווארד הוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הווארד הוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ממקס

ממקס (באנגלית: "Memex") הוא השם שניתן על ידי וניבר בוש למערכת היפרטקסט תאורטית שתיאר, עוד לפני פיתוח המחשב המודרני. הרעיון היה שכל המידע ניתן למיון, חיפוש וקריאה מיידית, ויהפוך להרחבת זיכרון אולטימטיבית, ממנה ניתן לשלוף כל התרחשות וחוויה מהעבר. כיוון שהמידע יהפוך למקוון, זיכרונותיו וחוויותיו יהפכו לנחלת הכלל. בוש תיאר את מחשבותיו במאמר "As We May Think". המאמר, שפורסם בירחון "The Atlantic" בשנת 1945, מתאר את "ממקס" - ספריית קבצים אישיים, בה האדם שומר את כל ספריו, מסריו ורשמיו, שיהיו זמינים לו במהירות ויהוו הרחבה מלאכותית לזיכרונו. בוש תיאר מעין שולחן כתיבה עם מסכי מגע וסורק, שמאפשר לאחסן מידע טקסטואלי וגרפי ולשלוף אותו באמצעות מלות מפתח. הוא הסביר כי המשתמש במערכת יוכל לשלוף כל ספר ולהציגו על מסכים שיוצבו על השולחן. תיאור המערכת: המערכת הייתה אמורה לאפשר חיפוש וקריאה מהירה של נתונים מהמאגר. איסוף הנתונים יכול היה להתבצע על ידי מצלמה המותקנת על ראשו של האדם. לאחר אחסון ותיוג המידע, ניתן היה למצוא אותו בעת הצורך, באמצעות מערכת קישורים והפניות שתעזור לעבור ממסמך אחד למשנהו. ממקס השפיע על ההתפתחות של ההיפרטקסט ועל מערכות מחשב האינטלקטואליות העתידיות. ממקס לא נבנתה מעולם עקב קשיים טכנולוגיים וכלכליים, אך היא מתארת קישוריות המיושמת כיום בWWW, ומצביעה על סוג חדש של יחסים בין האדם לידע האנושי המצטבר. עמנואל גולדברג המאמר של וניבר בוש ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס

תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס (באנגלית: Oxford Circus tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר אוקספורד שברובע הסיטי של וסטמינסטר, כאשר ישנם כניסות לתחנה מכל פינות מפגש הרחובות אוקספורד וריג'נט. תחנת אוקספורד סירקוס משרתת שלושה קווי רשת הרכבת התחתית: קו בייקרלו, קו סנטרל וקו ויקטוריה. אוקספורד סירקוס היא התחנה השלישית מבחינת נפח תנועת הנוסעים מבין תחנות הרכבת התחתית, ובעלת נפח הנוסעים הכי גבוה מבין התחנות אשר לא מחוברות לרשת הרכבת הרגילה. בשנת 2010 חושבה תנועת הנוסעים בתחנה (נכנסים ויוצאים) ל-70.120 מיליון נוסעים בשנה. ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כמאל גנזורי

כמאל גנזורי (בערבית: كمال الجنزورى;‏ 12 בינואר 1933 – 31 במרץ 2021) היה כלכלן ופוליטיקאי מצרי. כיהן כראש ממשלת מצרים בשנים 1996–1999, תחת שלטונו של הנשיא חוסני מובארכ. בתקופת שלאחר נפילת מובארכ בעקבות מהפכת 2011, מונה על ידי המועצה הצבאית העליונה לכהן כראש הממשלה הזמנית מנובמבר 2011 ועד אוגוסט 2012. כמאל גנזורי נולד ב-12 בינואר 1933 בגרוואן, עיירה במחוז אל-מִנופיה. הוא סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית ובשנת 1959 החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה במצרים. גנזורי היה יועץ כלכלי לבנק הערבי לפיתוח כלכלי באפריקה, החל משנת 1968. הוא שימש יועץ לנשיא מצרים אנואר סאדאת. הוא היה אף חבר במועצות הלאומיות המיוחדות לפריון, חינוך ושירותים. בשנת 1974 מונה לתת-מזכיר לשר התכנון, משרה בה החזיק עד שנת 1975. בשנת 1976 מונה למושל מחוז אל-ואדי אל-גדיד ובשנת 1977 מונה למושל מחוז בני סויף, אולם התפטר ממשרה זו לאחר שישה חודשים בלבד. עם התפטרותו ממשרת מושל מחוז, בשנת 1977, מונה למנהל המכון הלאומי לתכנון. בשנת 1981, לאחר שמונה חוסני מובארכ לנשיא מצרים, הוא שימש שר התכנון בממשלה החל משנת 1982. בחודש יוני 1984 הוא מונה לשר לשיתוף פעולה בינלאומי. מנובמבר 1986 ועד ינואר 1996 היה סגן ראש ממשלת מצרים. ב-2 בינואר 1996 מינה מובארכ את גנזורי לראש ממשלת מצרים, תפקיד בו החליף את עאטף צדקי. תקופת כהונתו התאפיינה בפעילות ממשלתית רבה. בתקופת זו, שנמשכה כמעט 4 שנים, חוקקו 387 חוקים חדשים, 57 מהם הביאו לשינויים משמעותיים במצרים. עם תחילת כהונתו הכריז על ארבעה פרויקטים חדשים אשר נועדו להרחיב את השטחים בהם ניתן ליישב בני אדם במצרים, מעבר לגבולות עמק הנילוס. הוא הניח יסודות לתוכניות ארוכות טווח לפיתוחה של מצרים למשך עשרים שנה. גנזורי אחראי לשיפור יחסיה של מצרים עם קרן המטבע הבינלאומית. תקופת כהונתו אף בולטת בירידה בשיעור העוני במצרים מ-21% ל-17%. ב-5 באוקטובר 1999 הוא פוטר מכהונתו. עם סיום כהונתו ננטשו רבות מתוכניותיו והחלה חקירה בעניין פעולותיו כראש ממשלה, אשר התפרסמה רק שנים מאוחר יותר. בשנת 2009 הודה בכיר במפלגה הלאומית דמוקרטית במצרים כי גנזורי היה נתון למעצר בית. במשך כ-11 שנה נעלם גנזורי מעין הציבור. לאחר פרוץ ההפיכה במצרים בשנת 2011, הופיע גנזורי בציבור לראשונה עם התפטרות הנשיא מובארכ בשיחת טלפון לתוכנית טלוויזיה בה בירך על תחילת תקופה חדשה במצרים. זמן קצר אחר כך אף נערך עמו ראיון טלוויזיוני בו הביע תנחומים לקורבנות ההפיכה ואף נטל אחריות ליוזמותיו כראש ממשלת מצרים. עוד בתקופת ההפיכה היו שניסו לקדם את מועמדותו של גנזורי לנשיא מצרים. ב-21 בנובמבר 2011 התפטרה ממשלתו הזמנית של עיסאם שרף והמועצה הצבאית העליונה של מצרים פנתה וביקשה כי גנזורי ישוב ויהיה לראש "ממשלת הצלה". הוא החל לכהן בתפקיד זה ב-24 בנובמבר 2011, והכריז כי יציג את ממשלתו בחודש דצמבר 2011. הממשלה הזמנית בראשות גנזורי התפזרה באוגוסט 2012, לאחר שמוחמד מורסי נבחר לנשיא מצרים. נפטר ב-31 במרץ 2021. מדיה וקבצים בנושא כמאל גנזורי בוויקישיתוף Would-be prime minister no stranger to Egyptian government, CNN, 25/11/11 (באנגלית) רועי נחמיאס, מצרים: כמאל אל-גנזורי מונה רשמית לראש הממשלה החדשה, באתר ynet, 25 בנובמבר 2011
אורוגוואי במשחקים הפאראלימפיים

אורוגוואי השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה אורוגוואי חלק מעולם. המשלחת הראשונה של אורוגוואי אל המשחקים הפאראלימפיים כללה שני ספורטאים בלבד, אשר התחרו במקצועות האתלטיקה. הישג השיא של המשלחת הפאראלימפית היה זכייתו של האצן חורחה לרנה במדליית הארד בריצת 200 מטר (קטגוריה T10) כאשר רץ את המרחק ב-24.28 שניות, והגיע אחרי הבריטי אנדרו קרטיס שזכה במדליית הכסף, והספרדי חוליו רקנה שזכה בזהב. אורוגוואי במשחקים האולימפיים אורוגוואי במשחקים האולימפיים לנוער
אומה (ספר)

אומה (באנגלית: Nation) הוא רומן מסוגת ההיסטוריה חלופית שנכתב על ידי הסופר האנגלי טרי פראצ'ט ב-2008. זמן התרחשות הספר הוא במאה התשע עשרה, רובו של הספר מתרחש באי קטן באוקיינוס השקט זמן קצר לאחר ששטף אותו גל צונאמי שהחריב והרג את כל תושבי האי מלבד נער בן 13 בשם מאו שבאותו הזמן נסע לאי שכן בלתי מיושב כחלק מטקס מעבר שנועד להפוך אותו לגבר. מכיוון שכל בני עמו מתו על מאו נותרה המעמסה להמשיך את קיומה של אומתו. איתו על האי נמצאת דפני (ארמינטרוד, במקור), נערה אנגליה אריסטוקרטית שנמצאת במקום ה-139 בסדר הירושה לכתר הבריטי שספינתה נטרפה על האי בעקבות גל הצונאמי. במשך התקדמות העלילה מגיעים עוד ניצולים מאיים שכנים ומתחילים להתארגן כקהילה. עיקר הספר עוסק במשמעות של דת ומסורת והמאבק ביניהם לבין הרציונליות וחשיבה חופשית. הספר "אומה" תורגם לעברית בשנת 2009 על ידי יונתן בר, ויצא לאור בהוצאת "קדמת עדן". אומה, באתר OCLC (באנגלית)
הדבר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ספרים וקומיקס הַדֶּבֶר (La Peste) – רומן של הסופר אלבר קאמי משנת 1957 הַדְּבָרִים (Les Choses) – ספר מאת ז'ורז' פרק מ-1965 הַדָּבָר (קומיקס) (The Thing) – דמות בדיונית מארבעת המופלאים (מארוול קומיקס, החל מ–1961) קולנוע ומשחק מחשב - הַדָּבָר (The Thing) הדבר מעולם אחר (אנ') – סרט מדע בדיוני משנת 1951 הדבר או היצור (סרט, 1982) – סרט מדע בדיוני, רימייק לסרט מ-1951 הדבר (משחק מחשב) (אנ') (2002) – משחק מחשב שנוצר כהמשכון לסרט מ-1982 הדבר (סרט, 2011) (אנ') – סרט מדע בדיוני מקדים לסרט משנת 1982 אחר הַדָּבָר (מכשיר האזנה) (The Thing) – מכשיר האזנת סתר וריגול סובייטי שהותקן בשגרירות ארצות הברית במוסקבה דבר (פירושונים) דברים (פירושונים)
אל סלוודור במשחקים הפאראלימפיים

אל סלוודור השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה אל סלוודור חלק מעולם. אל סלבדור שלחה מאז שנת 2000 משלחות לכל משחקי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים. כל המשלחות כללו בין ספורטאי אחד לשלושה ספורטאים אשר לא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים. אל סלוודור במשחקים האולימפיים אל סלוודור במשחקים האולימפיים לנוער
פדופוביה

פדופוביה (לעיתים פדיופוביה; באנגלית:pedophobia או pediaphobia) היא פחד, חרדה או סלידה לא רציונליים או אובססיביים מילדים, מתינוקות, מינקות או מיַלְדוּת. המונח מגיע מהֶלחֵם המילים ביוונית פאדי (παιδί) - ילד, ופוביה (φοβία) - פחד. לפעמים הפדופוביה מתבטאת בחשש לחייהם של הילדים.[דרושה הבהרה] ומובילה להורים המפקחים בצורה הדוקה ואובססיבית על ילדיהם תוך חשש כי יאונה להם רע על ידי פדופילים או ילדים ומבוגרים אחרים. פדופוביה היא אינה רק חוסר נוחות כללית סביב ילדים, או הנטייה להתרחק מהם. היא אבחנה פסיכיאטרית היכולה להיות קשורה לתסמיני חרדה שונים: תחושת חרדה או בהלה תחושת פחד או אימה שינויים גופניים כמו דופק מהיר, יובש בפה, קוצר נשימה או רעד בחילה נקיטה באמצעים קיצוניים כדי להימנע להיות בסביבת ילדים או במעורבות עם ילדים כמו בהפרעות פסיכיאטריות רבות, הגורם לפדופיביה אינו ידוע. מומחים מאמינים כי במקרים מסוימים פדופוביה מתעוררת אצל מבוגרים שעברו חוויות טראומטיות עם ילדים אחרים כשהם עצמם היו ילדים. מה שגרם להם לפתח חרדה ותגובה שלילית כלפי ילדים. יש אנשים שמרגישים מבוכה מהכנות הבוטה של ילדים. וסיבות אחרות הם הנחה כי ילדים נוטים לאגוצנטריות ולמעשי קונדס והם בעלי שיעור פשיעה גבוה יותר. אף על פי שהסיבות רבות, ברובן הן מתבססות על ניסיון אישי שלילי המשפיע על נפשו של האדם. Prout, R. (2001) Fear and Gendering: Pedophobia, Effeminophobia, and Hyermasculine Desire in the Work of Juan Goytisolo, 'Worlds of Change, 42. Scharf, R. (2001) "Pedophobia, the gynarchy, and the androcracy," Journal of Psychohistory 28(3) (Winter 2001) p. 281-302. פדופוביה, באתר המילון האורבני (באנגלית) הגדרת פדופוביה, באתר Medicine Net (באנגלית) פדופוביה, באתר all about counseling (באנגלית) פדיופוביה, באתר right diagnosis או paedophobia.