laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עווינאת

הר עֻווינאת (בערבית: جبل العوينات; תעתיק מערבית: ג'בל אל-עֻוֵינאת) הוא גוש הררי במפגש הגבולות מצרים–לוב–סודאן (רובו בשטחה של לוב). סביבת ההר עשירה באתרים של אמנות סלע. הר עווינאת מתנשא מעל רמות אבן החול של גילף כביר שלצפונו, ופסגתו, שהיא הגבוהה ביותר בסהרה המזרחית, מגיעה לרום 1,934 מ'. הפסגה מצויה כיום בגבולות לוב. מבחינה גאולוגית מהווה הר עווינאת במערבו מחדר של סלעי גרניט, שנחשף בתהליכי סחיפה ונותר בנוף כהר בדד (הר מִשְאָר) בצורת טבעות של רכסים קונצנטריים בקוטר כ-25 ק"מ. חלקו המזרחי של הר עווינאת בנוי אבני חול ונופו רמתי. הר עווינאת נהנה ממקורות מים ומכאן שמו – "הר של מעיינות קטנים". בצפון-צפון-מערבו של הר עווינאת, בגבולות לוב, מתנשא גוש הררי דומה במבנהו – הר אַרקַנוּ (אנ'). הר עווינאת התגלה ב-1923 במסעו של אחמד חסנין מאל-כופרה לדארפור. חסנין דיווח בין היתר על מציאוּת ציורי סלע ואף הביא עמו תצלומים שעשה, אך לא סקר את הר עווינאת במלואו. ב-1926 הגיע לאזור הנסיך המצרי כמאל אל-דין חוסיין (אנ') ובשובו פרסם דוח מדעי ראשון על ציורי הסלע שמצא. בשנות ה-30 פקדו את עווינאת כמה וכמה משלחות חוקרים, בהן אלה של הבריטי רלף בגנולד (שזכרו כוּבד בקריאת אחד הרכסים על שמו) ושל אלמאשי וקלייטון (אנ'). ב-1933 הגיעה לעווינאת משלחת מיפוי איטלקית בראשות מארקֶזי (Marchesi), שסימן את פסגת ההר בגל אבנים (לצד גל האבנים שהעמיד שם בגנולד כשנה לפני כן) ורשם אותה במפות כ-"Cima Italia". במרוצת מלחמת העולם השנייה הושהה המחקר באזור והתחדש רק עשרות שנים אחרי כן. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 פועלת במקום ברציפות משלחת של מכון היינריך בארת (Heinrich Barth Institut) מאוניברסיטת קלן. ההר וסביבתו מהווים כיום מוקד לתיירות מדברית, והם נתונים בסכנת השחתה של אתרי אמנות הסלע. בסלעי הגרניט של עווינאת נמצאו ציורים (פטרוגליפים), ואילו על אבני החול שבוואדיות וברמות שבמזרח ההר – חרותות (פטרוגרפים). באלפי הציורים והחרותות מתוארים אריות, ג'יראפות, יענים, אנטילופות ואפילו בקר. בעלי החיים האופייניים לסוואנה האפריקאית, כגון הג'ירפה וחלק ממיני האנטילופות, מצביעים על תנאים אקולוגיים שונים מתנאי המדבר השוררים בהווה. חלק מהציורים מתוארכים לאלף העשירי עד לאלף השביעי לפני זמננו, אך יש בהם ציורי סלע מאוחרים לכך: מחזות של מרעה מתוארכים לא לפני האלף השישי לפני זמננו שאז, כמקובל על החוקרים, החל השימוש בבקר מבוית באזור. כמו כן, ציורי הסלע המראים גמלים אינם יכולים להיות מוקדמים לתקופה שבה הופיע הגמל בצפון אפריקה, היינו – לסביבות האלף השלישי לפני זמננו. הר עווינאת, שכונה "מוזיאון של אמנות סלע", נכלל מאז 2007 ב"פארק לאומי גילף כביר" של מצרים ונמצא בתהליך אכרזתו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, גם בשל קיום מיני חי וצומח שסביבת המדבר הצחיח מעבר להר זרה להם. ההר מוגדר כ"נוף תרבות חוצה גבולות" (Transboundary Cultural Landscape) והאכרזה תלויה בשיתוף הפעולה של המדינות שההר משתרע בשטחן ובוויתור על ריבונות בלעדית שלהן בחלקיו. מדיה וקבצים בנושא עווינאת בוויקישיתוף בשפות אירופה מופיע שם ההר בכתיבים שונים: Al Awaynat, Auenat, Ouenat, Ouinat, Owainat, Oweinat, Uwaynat, Uweinat פרטי המבנה הגאולוגי של הר עווינאת (באנגלית) אחת הרמות במזרח ההר נקראת על שמו – רמת חסנין אלמאשי וקלייטון מופיעים בשמות בדויים בעלילת "הפצוע האנגלי" משלחת המיפוי האיטלקית פעלה באזור במסגרת מאמצי ההשתלטות של איטליה על מדבר לוב, שגבולותיו באותם ימים עדיין לא הותוו באורח מוסכם יחד עם "ים החולות הגדול" ועם רמות גילף כביר שמצפונו הצעת תוכנית לאכרזת עווינאת כאתר מורשת עולמית
כריסטין מארי מצרפת

כריסטין מארי מצרפת (צרפתית: Christine Marie de France, ‏10 בפברואר 1606 - 27 בדצמבר 1663), הייתה אשתו של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה, ולאחר מותו שלטה בדוכסות כעוצרת של בניה. כריסטין מארי נולדה בפריז ב-10 בפברואר 1606, כבתו השנייה של אנרי הרביעי מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת. ב-10 בפברואר 1619 התחתנה כריסטין מארי עם ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה, בנו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה. בשנת 1630 מת חמיה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ובעלה ויטוריו אמדאו עלה לשלטון. בשנת 1637 מת בעלה בפתאומיות, וכריסטין מארי מונתה לעוצרת הדוכסות בשם בנה פרנצ'סקו ג'אצינטו, ולאחר מותו בשנת 1638, בשם בנה השני קרלו אמנואלה. בשנת 1642 הגיע קרלו אמנואלה לבגרות, אולם הוא הוסיף לשקוע בחיי תענוגות, וכריסטין מארי המשיכה לשלוט בדוכסות עד מותה ב-27 בדצמבר 1663. נולדו לה שמונה ילדים: בן (1621) לואיג'י אמדאו (1622–1628) לואיזה כריסטינה (1629–1692) פרנצ'סקו ג'אצינטו (1632–1638) קרלו אמנואלה (1634–1675) מרגריטה ויאולנטה (1635–1663) אנריקטה אדליידה (1636–1676) קתרינה ביאטריצ'ה (1636–1637) מדיה וקבצים בנושא כריסטין מארי מצרפת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טעמן

טעמן שיווק מזון בע"מ, המוכרת במותג טעמן, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא ושיווק מוצרי מזון לשוק הקמעונאי בישראל, וכן בייצוא מוצרי מזון. המרכז הלוגיסטי של החברה, באזור התעשייה מישור אדומים, כולל 7,000 מ"ר של מחסנים ומלווה במערך הפצה. לפי אתר החברה, היא מייצאת מוצרי מזון לכשלושים מדינות ברחבי העולם. בשנת 1995 מיתג איש העסקים הירושלמי, יהודה חיים, את חברת ההפצה הקטנה שהקים בשוק מחנה יהודה ב-1978 ושעסקה בשיווק שמן, וקבע את שם המותג "טעמן". החברה החלה לייבא שמן זית מספרד, ולהפיצו למרכולים ברחבי ישראל. תחת תת-המותג "מטעמית" שיווקה החברה מספר מועט של מוצרי מזון אחרים. בשנים הבאות התרחבה החברה באמצעות חוזי ייבוא וחוזים עם מפעלי מזון בישראל, שבזכותם יכלה להציע קו מוצרים רחב יותר. מנהלי החברה כיום הם בניו של יהודה, שלום ודרור. במרץ 2023 רכשה החברה את הפעילות העסקית של "טחינה הנסיך" לאחר שזו נקלעה לקשיים כספיים. בשנת 1997 הקימה קבוצת "טעמן" חברת בת בשם "טעמן נדל"ן" שעוסקת ביזמות נדל"ן בפרויקטים משותפים בירושלים ובמודיעין. בשנת 2015 רכשה טעמן נדל"ן את מתחם בית החולים ביקור חולים. חברת "טעמן" מחזיקה ב-50% מחברת שי אודם בע"מ, המחזיקה 38.44% מחברת ישראייר גרופ בע"מ, שבבעלותה חברת ישראייר. בחודש מאי 2024 ביצעה החברה "ריקול" לשמן זית המיובא על ידי החברה מטורקיה לאחר שמשרד הבריאות מצא שהמוצר אינו עונה על הדרישות המגדירות מהו שמן זית. אתר האינטרנט הרשמי של טעמן אתר החברה "טעמן נדל"ן" נתי טוקר, קניות: המותג הכי זול שאתם לא מכירים, באתר TheMarker‏, 5 באוגוסט 2011 נורית קדוש, האחים חיים מנהלים מו"מ לרכישת ויליפוד מגורטבוי תמורת 12 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 16 באוגוסט 2016 שוקי שדה, "רמי לוי של החרדים" מסתער על השוק החילוני, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2016 ליטל דוברוביצקי, ביהמ"ש אישר מכירת טחינת הנסיך לטעמן ב-11 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 15 במרץ 2023 ישראייר גרופ בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2022, באתר "מאיה" מערכת YNET, "אינו עונה על הגדרת שמן זית": ריקול לשמן 750 מ"ל של "טעמן", באתר https://www.ynet.co.il/news, ‏9/5/2024
קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד

קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד (בספרדית: Catalina Micaela de España ‏ 10 באוקטובר 1567 – 6 בנובמבר 1597) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שלטה כעוצרת בשמו כמה פעמים. קתרינה מיקאלה נולדה במדריד ב-10 באוקטובר 1567 לפליפה השני ולאשתו השלישית אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, בתו של אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י. בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, שניסה להשיג תמיכה ספרדית לתוכניותיו להתפשטות על חשבון ממלכת צרפת. עד מהרה צברה קתרינה מיקאלה כבוד רב, עקב המיומנות הפוליטית והדיפלומטית שגילתה, בניסיון להגן על האוטונומיה של הדוכסות נגד ספרד. קתרינה מיקאלה דחתה את ההצעה הספרדית להציב חיל מצב ספרדי בטורינו, על מנת להגן מפני התקפה ממילאנו. בנוסף, היה לה השפעה רבה על בעלה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שימשה מספר פעמים כעוצרת, במהלך היעדרותו של קרלו אמנואלה עקב מבצעים צבאיים. בנוסף, טיפחה קתרינה מיקאלה את חיי התרבות בטורינו, ואף ייסדה גלריה לאמנות בעיר. ב-6 בנובמבר 1597 מתה קתרינה מיקאלה בטורינו, לאחר שעברה הפלה. בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ממנו נולדו לה עשרה ילדים: פיליפו אמנואלה (1586–1604). ויטוריו אמדאו (1587–1637). אמנואלה פיליברטו (1588–1624). מרגריטה (1589–1655). איזבלה (1591–1626). מאוריציו (1593–1657). מריה אפולוניה (1594–1656). פרנצ'סקה קתרינה (1595–1640). תומאסו פרנצ'סקו (1596–1656). ג'יובאנה (נולד מת 1597). מדיה וקבצים בנושא קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד בוויקישיתוף
ברתולד פון דיימלינג

ברתולד פון דיימלינג (בגרמנית: Berthold von Deimling; 21 במרץ 1853 – 3 בפברואר 1944), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. פון דיימלינג נולד ב-21 במרץ 1853, בקרלסרוהה שהשתייכה לדוכסות הגדולה של באדן. בשנת 1871 התגייס פון דיימלינג לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט רגלים ה-85 (הולשטיין). בהמשך מילא פון דיימלינג תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1898 מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-112 (באדן ה-4 - הנסיך וילהלם), ונשלח עמו לדרום-מערב אפריקה הגרמנית. בשנת 1905 השתתף ברצח העם של ההררו והנאמה, ובשנת 1906 מונה למפקד הכוחות במזרח אפריקה הגרמנית. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-58. בשנת 1910 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29. בשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-15, ובשנת 1914 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון דיימלינג מפקד הקורפוס ה-15 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הקורפוס בפיקודו נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה הרביעית בקרב איפר הראשון, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. באותה שנה קיבל פון דיימלינג את עיטור הפור לה מריט, ובשנת 1917 פרש לביתו. לאחר המלחמה היה פון דיימלינג חבר במפלגה הדמוקרטית הגרמנית והפך לפציפיסט, וב-3 בפברואר 1944 מת בביתו שבבאדן-באדן. הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא ברתולד פון דיימלינג בוויקישיתוף ברתולד פון דיימלינג
קרולינה גומס

קרולינה גומז קוראה (בספרדית: Carolina Gómez Correa; נולדה ב-26 בפברואר 1975) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה קולומביאנית. זוכת מיס קולומביה (אנ') לשנת 1993 ובתחרות מיס תבל 1994 (אנ') היא נבחרה לסגנית ראשונה. גומס נולדה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה ב-26 בפברואר 1975. בגיל צעיר עברה להתגורר בבוגוטה, שם החלה ללמוד בבית הספר נואבה גרנדה (אנ'), בית ספר פרטי דו-לשוני. בגיל 15 התפרסמה מעט במולדתה כשעבדה כמגישת התוכנית "Hoy sábado" בערוץ האזורי Telepacífico בקאלי, אליה נסעה פעם בשבוע. בגיל ההתבגרות היא דגמנה מדי פעם ועבדה כמנהלת אירועים. בשנת 1993, כשהיא בת 18, היא ייצגה את בירת קולומביה, בוגוטה, בתחרות היופי הלאומית של קולומביה, וזכתה בתואר מיס קולומביה (אנ') לאותה שנה. שנה לאחר מכן נסעה למנילה, הפיליפינים כדי לייצג את ארצה בתחרות מיס תבל 1994 (אנ'), שם זכתה בשיא של הניקוד הגבוה ביותר על שמלות ערב בהיסטוריה של התחרות, מה שהוביל אותה להיבחר לסגנית ראשונה, בהיותה הנציגה הקולומביאנית השלישית שזוכה לתואר זה ברציפות, לאחר פאולה טורבאי (אנ') ב-1992 ופאולה אנדריאה בטנקור (אנ') ב-1993. לאחר תקופתה כמלכת היופי, היא יצאה לדגמן במסלולי אופנה במיאמי ואיטליה, היא הייתה גם מנחת תוכנית הטלוויזיה "Locos Videos" שהוקדשה לראיון ידוענים שהיא מחליפה בתפקיד את הקומיקאי והאקטיביסט שנרצח חיימה גרזון (אנ'). בסוף 2003 היא הופיעה לראשונה כשחקנית כשלוהקה לאחת הדמויות הראשיות בטלנובלה "קח אותי רודריגו" (ספ') לצד השחקן הארגנטינאי מרטין קרפן (אנ') איתו ניהלה גומז מערכת יחסים במשך כמה שנים. בשנת 2004 החלה לשחק בתפקיד הראשי בטלנובלה "La viuda de la mafia", ששודר בין 2004 ל-2005 בערוץ RCN (אנ'). בשנת 2007 גילמה את בלנקה באחד מפרקי הסדרה "Mujeres asesinas"; המבוססת על סדרה ארגנטינאית באותו שם. בשנת 2010 החלה לשחק בתפקיד הראשי של ד"ר אליסיה דוראן בסדרה "A corazón abierto" גרסה קולומביאנית של הסדרה האנטומיה של גריי, בתפקיד המקביל לד"ר אדיסון מונטגומרי אותה מגלמת קייט וולש. הסדרה בוטלה ב-2011 לאחר שתי עונות. בשנת 2013 גילמה את הדמות הראשית של חוליה פומבו בסדרת הדרמה הרפואית "Mentiras perfectas" ברשת הטלוויזיה Caracol Televisión (אנ'); זוהי הגרסה הקולומביאנית לסדרה האמריקאית "ניפ/טאק" שיצר וכתב ראיין מרפי. שיחקה בסרטים "האחד הנבחר" (2010) לצד סטיב בושמי ו-"Greetings to the Devil" ‏(2011)" לצד אדגר רמירס. בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה האמריקאי-קולומביאני "תחרות נשק".   בשנת 2017 שיחקה בקומדיה האמריקאית "רשת חברתית". באותה שנה החלה לשחק בטלנובלה האמריקאית "דם ואדמה" של רשת טלמונדו שבוטלה לאחר 59 פרקים. בשנת 2023 גילמה את אסתר פרלטה בעונתה השלישית של הסדרה הקומית המקסיקנית "איך לשרוד את חיי הרווקות" (אנ') באמזון פריים וידאו. בהמשך השנה, גילמה גם את איזבל וגה בסדרה "הביג'יס" שעלתה באותה הרשת וזו מבוססת על הסיפור האמיתי של אחת מכנופיות העשרה הידועות לשמצה של בוגוטה והשפעתם המתמשכת על תרבות הפופ הקולומביאנית. שיחקה גם בטלנובלה "Ventino: el precio de la gloria" בדמותה של מרטינה פומארחו גרסיה. בשנת 2024 הצטרפה לצוות השחקנים בעונה השלישית של הסדרה האמריקאית "אקפולקו" (אנ') ברשת אפל TV פלוס ושם גילמה את דמותה של חוליה. מדיה וקבצים בנושא קרולינה גומס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרולינה גומס קרולינה גומס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרולינה גומס, באתר AllMovie (באנגלית) קרולינה גומס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נורווגית ספרותית

נורווגית ספרותית (Bokmål – בוּקמוֹל, בתרגום: "שפת הספר") היא אחת משתי הצורות הסטנדרטיות של השפה הנורווגית, וכמו כל הניבים הנורווגיים, היא שייכת למשפחת השפות הגרמאניות. כ-85% מאוכלוסיית נורווגיה משתמש בה כשפה הראשית. מוסדות החינוך בנורווגיה מלמדים בנורווגית ספרותית או ב"נורווגית חדשה" (Nynorsk), שהיא הצורה הסטנדרטית החלופית, לפי החלטת ממשלת המחוז או הורי התלמידים. "נורווגית ספרותית" ו"נורווגית חדשה" הן לא ניבים במובן הרגיל של המילה. אלה הן שתי שיטות לסטנדרטיזציה של השפה הנורווגית. כלומר, אלה ניבים שהתפתחו באופן מלאכותי, על ידי קביעת כללים וסגנון מועדפים לשימוש בשפה הנורווגית בנסיבות רשמיות. בחיי היומיום, מדברים רוב הנורווגים באחד מכמה ניבים של נורווגית שהתפתחו באופן טבעי, ההבדלים בין הניבים האלו אינם גדולים, אך יש ניבים הקרובים יותר ל"נורווגית ספרותית" ויש כאלה הקרובים יותר ל"נורווגית חדשה". מעטים מדברים בשתי הצורות באופן מילולי, אך ישנם ניבים אשר יותר קרובים לנורווגית ספרותית מאשר נורווגית חדשה, או להפך. המשפט הבא מדגים את היחסים בין נורווגית חדשה, נורווגית ספרותית ודנית: עברית: אני בא מנורווגיה אנגלית: I come from Norway נורווגית חדשה: Eg kjem frå Noreg איסלנדית: Ég kem frá Noregy נורווגית ספרותית: Jeg kommer fra Norge דנית: Jeg kommer fra Norge ניתן לראות שניכרים ההבדלים בין הנורווגית הספרותית לנורווגית החדשה, והדמיון בין הנורווגית הספרותית והשפה הדנית. ידיעת קרוא וכתוב ומיומנויות אורייניות אחרות מחייבת שליטה באחת השיטות הסטנדרטיות לפחות. סטנדרטיזציה של שפה היא תופעה שקיימת בכל שפה שיש לה מסורת כתובה. שפות שמדוברות בכמה אזורים או ארצות, עשויות לפתח שיטות סטנדרטיות שונות. למשל, האנגלית הסטנדרטית המקובלת בבריטניה שונה במקצת מהאנגלית הסטנדרטית של ארצות הברית. המיוחד בנורווגית הוא ששתי שיטות סטנדרטיזציה משמשות במקביל בארץ אחת שהיא קטנה יחסית בשטחה, ומספר תושביה אינו גדול. מאז איחוד הכתר הדני עם הכתר הנורווגי, הייתה נורווגית מדינתית (Riksmål) – "שפת מדינה" – השפה הראשית בנורווגיה. החל מ-1929, השם "ריקסמול" שוּנה ל"בוקמול" ("שפה ספרותית", משום שהייתה השפה הכתובה). כיום המושג "ריקסמול" מתייחס לשפה הדומה יותר לדנית מאשר לנורווגית הספרותית, המדוברת בידי אנשים מעטים במזרח נורווגיה. המצב בין נורווגית חדשה לנורווגית ספרותית נשאר עד היום עניין סוציו-פוליטי, לצד סוציולקט וגם קשור בתרבות אזורית. לצד נורווגית חדשה ונורווגית ספרותית יש גם ניב קונברסטיבי של נורווגית חדשה בשם הגנורסק (Høgnorsk), נורווגית עילית, שטוענת שהדקדוק שלה עוד יותר שונה מדנית. כאמור, נורווגית ספרותית היא צורת כתיבה ולכן אין לה גרסה מדוברת. אותיות הא"ב מייצגות את אותם הצלילים כמו בנורווגית החדשה (אך לא כמו בדנית), וכמוה, ההגייה תלויה בפרשנות הדובר לפי הדיאלקט שלו. בדרך כלל יבחר הדובר את צורת ההגייה שקרובה יותר לניב שלו. לדוגמה, המשפט הנ"ל "אני בא מנורווגיה" בכמה צורות הגייה אפשריות: בנורווגית חדשה כמו בכתובה, ניתן להגות ר' מתגלגלת (כמו בשוודית או רוסית) או ר' גרונית (כמו בעברית או גרמנית), זאת לפי הדיאלקט של הדובר (ר' גרונית נהוגה באזורי דרום-מערב בעיקר). נורווגית נורווגית חדשה נורווגית מדינתית נורווגית ספרותית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רודי רודריגס

רודי רוסריו רודריגס דה לוסיה (בספרדית: Ruddy Rosario Rodríguez de Lucía; נולדה ב-20 במרץ 1967) היא שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים ונצואלית. רודריגס נולדה באנסואטגי, ונצואלה, וביצעה בתחילת הקריירה שלה מספר תפקידים בתיאטרון. ב-1985 זכתה במקום השני בתחרות "מיס ונצואלה" וייצגה את ונצואלה בתחרות מיס עולם 1985 שם זכתה במקום הרביעי. ב-1987 שיחקה תפקיד קטן בסרט "007 באזור המסוכן". בשנת 1992 גילמה את קלאודיה בעונה השנייה של סדרת המשטרה הספרדית "Brigada Central" לצדה של מרגריטה רוסה דה פרנסיסקו. בשנת 1995 כיכבה לצדה של אנה מריה אורוסקו בטלנובלה הקולומביאנית "Flor de oro" בדמותה של הלנה מאייר. ב-2007 שיחקה את דמותה של ברי ואן די קמפ בגרסה הקולומביאנית של "עקרות בית נואשות" ושיחקה בטלנובלות רבות במדינתה. בשנת 2013 שיחקה בסדרת הדרמה הקולומביאנית "קומביה נינג'ה" בדמותה של כרמנזה אקונה. רודריגס הוציאה קו של מוצרי קוסמטיקה הנקרא "Ruddy Rodríguez Cosmetics". מדיה וקבצים בנושא רודי רודריגס בוויקישיתוף רודי רודריגס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודי רודריגס, באתר AllMovie (באנגלית) רודי רודריגס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רודי רודריגס".
ברכת יוסף

האם התכוונתם ל... ישיבת ברכת יוסף – מוכרת גם בשם ישיבת אלון מורה, ישיבת הסדר וישיבה גבוהה השוכנת באלון מורה ישיבת ברכת יוסף (קריית הרצוג) – ישיבה גדולה ליטאית השוכנת בקריית הרצוג בבני ברק ברכת יוסף (ספר) – ספר הלכה מאת הרב ברוך יוסף פייבלזון ברכת יוסף (רשת מרכולים) – רשת מרכולים בפריסה ארצית בישראל
סימונה ונטורה

סימונה ונטורה (באיטלקית: Simona Ventura; נולדה ב-1 באפריל 1965) היא מגישת טלוויזיה איטלקייה. ונטורה נולדה בנפת בולוניה, ב-1988 ייצגה את איטליה בתחרות מיס תבל. היא עבדה ככתבת ספורט בערוץ "ריי 1" וסיקרה את מונדיאל 1990, יורו 1992 ואולימפיאדת ברצלונה (1992), ב-1996 סיקרה את חדשות פסטיבל סן רמו וב-2004 הנחתה את הפסטיבל. בשנת 1997 היא הייתה בין המנחות הראשונות של תוכנית טלוויזיה Le Iene. בשנת 2016 היא חזרה לתוכנית תוך ביצוע שיר ביחד עם המנחה פאביו וולו. ב-2006 היא לקחה חלק בדיבוב האיטלקי לסרט ספייס ג'אם, היא הנחתה את הגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות הישרדות וב-2008 החלה לשמש כשופטת בגרסה האיטלקית של התוכנית The X Factor. מדיה וקבצים בנושא סימונה ונטורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סימונה ונטורה סימונה ונטורה, ברשת החברתית פייסבוק סימונה ונטורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סימונה ונטורה, ברשת החברתית אינסטגרם סימונה ונטורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סימונה ונטורה, באתר AllMovie (באנגלית) סימונה ונטורה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סימונה ונטורה, באתר Discogs (באנגלית)
כריסטופר ביני

כריסטופר ביני (באנגלית: Christopher Beeny;‏ 7 ביולי 1941 - 3 בינואר 2020) היה שחקן אנגלי, שהחל את הקריירה שלו כשחקן בהיותו ילד. ביני נודע בעיקר מהופעתו בתפקיד המשרת אדוארד בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים" משנות השבעים של המאה העשרים. תפקידים ידועים נוספים שלו הם בילי הנשו בסיטקום "In Loving Memory" וגובה החובות הלא מוצלח בסדרה הקומית "בערוב ימי היין". ביני נולד בלונדון. הוא למד שנים אחדות ב-"Arts Educational School" ואחר כך בבית הספר למשחק האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הקריירה של ביני החלה בהיותו ילד, כשהיה בן שש רק עם להקת המחול "בלט רמברט" (אנ'). התפקיד הראשון של ביני על המסך היה ב-1953 בסרט "The Long Memory" בכיכובו של ג'ון מילס. בסרט השתתפה ת'ורה הירד, שכיכבה לצדו של ביני בסדרה "In Loving Memory" ובסדרה "בערוב ימי היין". ביני שיחק בדמות לני גרוב באופרת הסבון הבריטית הראשונה "משפחת גרוב" (אנ') של ה-BBC. הסדרה שודרה בימי שישי באמצע שנות החמישים של המאה העשרים. הפריצה הגדולה שלו הייתה כשהופיע בתפקיד אדוארד ברנס בסדרת הדרמה זוכת הפרסים "על אדונים ומשרתים" ששודרה במשך חמש עונות, ביותר מתשעים מדינות ברחבי העולם. אחרי כך שיחק ביני בתפקיד ג'פרי בסדרה הקומית "Miss Jones and Son", בתפקיד טוני בגרסה המחודשת של הסיטקום "The Rag Trade" ובתפקיד בילי הנשו לצדה של ת'ורה הירד בסדרה "In Loving Memory". ב-2001 שיחק ביני בתפקיד אורח בסדרה הקומית "בערוב ימי היין", וחזר להופיע בסדרה פעמים רבות עד 2009, אז הצטרף לצוות השחקנים הקבועים של הסדרה. בתחילה שיחק בדמות הרמן טיסדייל, ואחר כך בדמות מורטון בימיש. ב-2006 הופיע ביני בתפקיד קמע באופרת הסבון "אמרדייל". במקרה הוא שיחק בתפקיד בן דוד של נורין בל בגילומה של ג'ני תומאסין, מי ששיחקה לצדו בסדרה "על אדונים ומשרתים". ביני השתתף במיני-סדרה "תבונה ורגישות" של ה-BBC, ובסדרה "Honest" של רשת ITV. בתיאטרון הופיע ביני בין השאר במחזות "עצרו את העולם אני רוצה לרדת", "The Long and the Short and the Tall", "סקאפינו", "How the Other Half Loves" מאת אלן אייקבורן, "Night Must Fall", "אוליבר!", "Who Saw Him Die", המחזה "The Unexpected Guest" מאת אגאתה כריסטי, "בואינג בואינג", "Move Over, Mrs. Markham" מאת ריי קוני, "Bedroom Farce" מאת אייקבורן, "Run for Your Wife" מאת ריי קוני, "חצייה קשה" מאת טום סטופארד, "Present Laughter" מאת נואל קאוורד, "היכרות חטופה", "Caught In The Net", המחזמר "Crazy for You", המחזה "Ten Times Table" והעיבוד לספר "מלארק רייז לקנדלפורד". ביני יצא לסיבוב הופעות עם המחזה "There's No Place Like a Home" יחד עם השחקן גורדון קיי. ב-2011 שיחק בסיבוב הופעות במחזה "Five Blue Haired Ladies Sitting On A Park Bench". בנו של ביני, ג'יימס, הקים ב-2009 את הלהקה "Virgin Soldiers", והיה שותף לכתיבה של הפקה לציון 100 שנה למלחמת העולם הראשונה בשם "The Dreamers". הופעת הבכורה הייתה באוקטובר 2014 בתיאטרון אסמבלי הול בטאנברידג' ולס. בקיץ 2015 הועלתה ההצגה בתיאטראות וסט אנד. ביני גילם בהצגה את דמות המספר. נפטר ב-3 בינואר 2020. כריסטופר ביני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטופר ביני, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטופר ביני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריסטופר ביני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כריסטופר ביני באתר Aveleyman "Christopher Beeny". IMDB. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "ITV Television Playhouse". IMDB. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
ימית נוי

ימית נוי-כספי (נולדה ב-1969) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1987, שחיינית והידרותרפיסטית. ימית נוי נולדה בראשון לציון כאחת משלושה ילדים, אביה היה ימאי ועבד בחברת ספנות. היא התחילה לשחות בגיל צעיר. הייתה חברה בנבחרת ישראל לנוער בשחייה, והשתתפה באליפות ישראל. כשהייתה בת שמונה עשרה נבחרה למלכת היופי של ישראל, והשתתפה תחרות מיס תבל 1987. מיד אחר כך עסקה בדוגמנות בישראל ומחוצה לה. במשך עשור דגמנה כספי עבור גוטקס, דיווה, פולגת, גולף, המשביר לצרכן, ד"ר פישר ועוד. היא סיימה תואר בחינוך גופני בסמינר הקיבוצים ולמדה הידרותרפיה, כיום[דרושה הבהרה] מפעילה בריכת שחייה טיפולית לילדים. היא נשואה לצלם שי כספי ואם לשלוש בנות. מתגוררים בבית לחם הגלילית. ברוריה אבידן-בריר, "לאשה", ימית 2004, באתר ynet, 12 בפברואר 2004 ימית 2004, באתר nrg‏, 22 בינואר 2004 שנות השמונים-מלכות היופי ברוריה אבידן-בריר ודליה בן-ארי, "לאשה", עשור החיילות והספורטאיות, באתר ynet, 31 בינואר 2001 ימית 2004, באתר nrg‏, 22 בינואר 2004 nana10 סלבס, איך נראית היום מלכת היופי ימית נוי?, באתר nana10‏, 23 בינואר 2017 ימית נוי, ברשת החברתית פייסבוק ימית נוי, ברשת החברתית אינסטגרם מערכת "לאשה", מלכת המלכות של ישראל: שנות ה-80, באתר ynet, 25 בינואר 2010 אורה חיון • משה בדש, דג נוי, הישראלים
ליברליזם חברתי

ליברליזם חברתי (באנגלית: Social liberalism; ידועה גם בשם ליברליזם שוויוני או ליברליזם מודרני) היא אידאולוגיה פוליטית שהתפתחה במאה ה-20 הדוגלת בשאיפה למציאת איזון בין חירות לצדק חברתי. בדומה לליברליזם קלאסי, ליברליזם חברתי היא תפיסה התומכת בכלכלת שוק חופשי ובהרחבת זכויות חברתיות, פוליטיות וחירויות אישיות, אך שונה ממנה באמונתה כי לממשלה יש תפקיד חשוב בטיפול בעוני, ביטוח בריאות וחינוך הכולל מעורבות בכלכלת השוק. מדיניות ליברליזם חברתי רווחת ברוב העולם החופשי והקפיטליסטי, בפרט לאחר מלחמת העולם השנייה, והיא משויכת לרוב לאסכולה הקיינסיאנית בכלכלה. רעיונות ומפלגות הדוגלים בליברליזם חברתי ממוקמים במרכז או במרכז-שמאל. התפיסה כוללת ליברליזם אזרחי הדוגל בזכויות אדם, בהפרדת דת מן המדינה וחופש מדת, בזכויות נשים הכוללות הפלה מלאכותית, ובתמיכה בזכויות להט"ב. המונח "ליברליזם חברתי" נועד להפריד את התפיסה מליברליזם קלאסי, ששלט בייצוג הכלכלי והפוליטי למשך מספר מאות עד עלייתה של האידאולוגיה ליברליזם חברתי בעקבות השפל הגדול. בארצות הברית המונח ליברליזם חברתי מקובל לאידאולוגיה התומכת בזכויות חברתיות כגון הפלות, נישואים חד-מיניים והגנה מאפליה לחברי הקהילה הלהט"בית, ופיקוח על סחר בכלי נשק; בניגוד ל"שמרנות חברתית" (אנ'), הנפוצה בקרב גורמים דתיים ואוונגליסטיים. עם זאת, הכינוי "ליברליזם" לבדו מקביל בארצות הברית לליברליזם חברתי. ליברליזם ג'ון סטיוארט מיל ג'ון רולס תומאס היל גרין ווק (אידאולוגיה) מדיה וקבצים בנושא ליברליזם חברתי בוויקישיתוף Donald E. Pease, Robyn Wiegman (eds.), The Futures of American Studies, Duke University Press, 2002, p. 518. Fauks, Keith. Political Sociology: A Critical Introduction. Edinburgh University Press, 1999, page 73 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פראט

האם התכוונתם ל... אישים: אוואדאג'ין פראט – פסנתרן אמריקאי כריס פראט – שחקן אמריקאי אחר: אל פראט – נמל התעופה הבינלאומי של ברצלונה פראט אנד ויטני – חברה אמריקאית המייצרת מנועים למטוסים פראט (כדורסל) – קבוצת כדורסל ספרדית, קבוצת המילואים של חובנטוד בדאלונה פרט (פירושונים) פרת (פירושונים)
נורווגית ממלכתית

נורווגית ממלכתית (Riksmål) היא אחת משתי הדרכים הסטנדרטיות לכתיבת השפה הנורווגית, שהיו נהוגות בין השנים 1907 ל-1929 (כשהשפה השנייה הייתה נורווגית לאומית - Landsmål). הנורווגית הממלכתית התפתחה ממיזוג של נורווגית ודנית, השפה הכתובה היחידה בנורווגיה באותה תקופה. יש הטוענים [דרוש מקור] כי בנורווגית הממלכתית טמונים חוקי-דקדוק ומילים מנורווגית ישנה. הדבר איננו נכון לגבי נורווגית ספרותית. השימוש בנורווגית ממלכתית הסתיים בזמן מלחמת העולם השנייה, אף-על-פי שמשוררים כמו ארנולף אברלנד וסיגורד הואל השתמשו בנורווגית ממלכתית לכתיבת דבריהם ושיריהם. הנורווגית הממלכתית מפוקחת על ידי האקדמיה ללשון הנורווגית, אשר הוציאה לאור את המילון המקיף ביותר לנורווגית הממלכתית (Norsk Riksmålsordbok, שישה כרכים). היום, השם "ריקסמול" מתייחס למיעוט קונסרבטיבי החי במזרח נורווגיה, והוא ניב של נורווגית ספרותית. נורווגית נורווגית ספרותית נורווגית ארצית מדיה וקבצים בנושא נורווגית ממלכתית בוויקישיתוף