laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוליבקס

אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן. החברה נוסדה על ידי חברי קואפרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ. לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה. במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים. בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית. בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום. בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל. בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו. שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום. אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים. אוליבקס, אתר רחל צגלה שריפת ענק בפ"ת - 5 פועלים ניכוו קשה, חרות, 30 במאי 1960 חוקרים נסיבות הדליקה ב"אוליבקס", דבר, 31 במאי 1960 ישעיהו אביעם, פתח־תקוה מלווה ארבעה קרבנות הדליקה, מעריב, 6 ביוני 1960 העובדות מאחורי התאונה, דבר, 9 ביוני 1960 ארבעה מפעלי שמן מבקשים להקים קרטל, דבר, 3 באוקטובר 1962 עמוס כרמלי, שמן אחרי המיתון, דבר, 27 במרץ 1968 הודעה על רשום הסדר כובל, דבר, 18 ביוני 1973 שרגא מקל, יותר יבוא חופשי של שמן ויוסר הפיקוח על מחיריו, מעריב, 23 בנובמבר 1986 הסכם בין אוליבקס בע"מ לבין שמן תעשיות בע"מ, רשות ההגבלים העסקיים שי למדן, מפעל אוליבקס נסגר, עשרות עובדים פוטרו, באתר ynet, 5 בנובמבר 2003 אלי שמעוני, רסקו תקים 525 דירות בשטח מפעל אוליבקס בפ"ת, באתר ynet, 29 בנובמבר 2006
חורבת אדמות

חורבת אדמות (במקור: ח'רבת אִדמה) הוא אתר ארכאולוגי במזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד. החורבה שוכנת על מדרונותיה המזרחיים של רמת סירין, כשניים וחצי קילומטרים ממערב לנהר הירדן, וכקילומטר וחצי מצפון מערב לקיבוץ גשר. בסמוך לחורבה שופע המעיין "עין אדמה". עיקר השרידים בחורבה הם מהתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית, וכן נתגלו בה חרסים מהתקופה הישראלית, והיו לפיכך שהציעו לזהות בה את העיר המקראית אֲדָמָה הנזכרת בספר יהושע (יט, לו) כאחת מערי דרום נחלת שבט נפתלי. באתר נתגלו שרידיהם של מספר מבני ציבור גדולים, ובהם אבני גזית רבות. כמו כן, נמצאה בחורבה אבן משקוף מבזלת המעוטרת בתחריט של עוף דורס, המזכירה אבני משקוף נוספות שנתגלו בבתי כנסת קדומים באזור הגליל התחתון והגולן. יש הסבורים כי שמה המקורי של החורבה שימר את שמה של העיירה התלמודית אידמה, ממנה הגיע רבי קירוס דאידמה הנזכר בתלמוד הירושלמי. א' שילר, אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 66-65. תלמוד ירושלמי, מסכת שבת, פרק ה', הלכה ד' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת ביצה, פרק ב', הלכה ה'.
חורבת אבצם

חורבת אבצם (ח'רבת בצום במקור) הוא אתר ארכאולוגי בבקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד. החוקר חיים בן דוד הציע לזהות באתר זה את "בצעננים" המוזכרת בספר שופטים פרק ה'. החורבה שוכנת בשיפוליה המערביים של בקעת יבנאל, למרגלות המושב שרונה, כקילומטר מצפון לחורבת עטוש וכשני קילומטרים מדרום מזרח לתל אדמי. במרכז החורבה מבנה גדול המיוחס לשיח' בצום, וסביבו פזורות אבני פסיפס קדומות. כ-15 מטרים מעל למבנה הקבר ישנה מערכת של מחילות מסתור החצובות בצלע ההר, המזכירה מערכות מסתור דומות שנתגלו בהר ברניקי ובחורבת רומה. בחורבה עצמה נתגלו אבני גזית מבזלת וכן מספר משקופים מעוטרים, כותרות ומזוזות האופייניים לבתי כנסת מתקופת התלמוד בגליל ובגולן. אלי שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת קדומים בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 58-57.
חורבת גבול

חורבת גבול (ח'רבת ג'בול במקור) הוא אתר ארכאולוגי בדרום־מזרח הגליל התחתון, כשלושה קילומטרים מדרום לכוכב הירדן, ומעל נחל גבול וגדתו הצפונית של נחל יששכר. היישוב הקדום "גבול" נזכר עוד בראשית המאה ה-14 בידי החוקר אשתורי הפרחי, בתיאור הדרך מבית שאן לטבריה, ולפי הסברה כאן היה מקום מוצאו של האמורא יעקב גבולאי הנזכר בתלמוד הירושלמי (חלה, נט, ע"א). בחורבה נתגלו שרידים מהתקופה הביזנטית, וכן שני לוחות אבן עם חריטה מעוצבת של מנורת שבעת הקנים לצד מחתה, שופר וארבעת המינים. כמו כן, נתגלו בחורבה שרידי מבנה ציבורי גדול, ובו אבני גזית, לוח שיש, אבן מזוזה ואבני פסיפס, אשר אופייניים לבתי כנסת קדומים באזור. א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת קדומים בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, 75-73.
טאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

תחרויות הטאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו התקיימו בין התאריכים 17 באוגוסט עד ה-20 באוגוסט 2016. בתחרויות השתתפו 128 ספורטאים שחולקו לשמונה קבוצות משקל שונות - ארבע קבוצות משקל לגברים וארבע קבוצות לנשים. רון אטיאס היה הספורטאי הישראלי הראשון שייצג את ישראל בתחרויות הגברים בענף. התחרויות התקיימו באולם קריוקה ארנה 3 הנמצא בשכונת בארה דה טיז'וקה במערב ריו דה ז'ניירו. רון אטיאס, לוחם הטאקוונדו הישראלי, היה הספורטאי הראשון המתחרה באולימפיאדה בקטגוריית הגברים. את מקומו במשלחת הישראלית הבטיח לאחר שזכה במדליית הזהב בטורניר הקדם אולימפי שנערך באיסטנבול. אטיאס התחרה במשקל עד 58 ק"ג. בקרב הראשון הפסיד לברזילאי ונילטון טשיירה בתוצאה 16:2 וסיים את ההשתתפות בתחרויות לאחר קרב אחד. מדיה וקבצים בנושא טאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בוויקישיתוף אורן אהרוני, ריו, טאקוונדו: רון אטיאס הודח אחרי קרב אחד, באתר ynet, 17 באוגוסט 2016
קראיניקובו

קראיניקובו (באוקראינית: Крайниково; בהונגרית: Mihálka, מיהאלקה; ביידיש: קרייניקוב או קרייניקוף) הוא כפר במחוז זקרפטיה באוקראינה. הכפר שוכן מדרום-מזרח לעיר חוסט. האזכור הראשון לכפר הוא במסמך הונגרי משנת 1391, שם הוא מוזכר בשם "קראינוקפלואה" (Karaynokfalua). במסמכים מאוחרים יותר הוא מוזכר גם כ"מיהאלפלואה" (Myhalfalua), "קראיניקפלבה" (Krajnikfalva) ו"מיהאלקפלבה" (Mihalkafalva). כמו יתר חבל זקרפטיה, הכפר היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לחתימת חוזה טריאנון לאחר מלחמת העולם הראשונה, אשר במסגרתו החבל הועבר לצ'כוסלובקיה. במלחמת העולם השנייה השתלטה הונגריה על החבל, ולקראת סוף המלחמה הוא נכבש על ידי ברית המועצות. החבל היה תחת השלטון הסובייטי עד שב-1991 אוקראינה קיבלה את עצמאותה. הקהילה היהודית בכפר התקיימה לפחות משנת 1880, אז ישבו בו 22 יהודים. כעבור 30 שנה, ב-1910 האוכלוסייה היהודית גדלה ל-41. בעקבות גודלה הקטן הקהילה לא הייתה יכולה לספק שירותי דת לעצמה והסתמכה על אלו של הכפר סוקירניציה הסמוך. ב-1941 נמנו בכפר 86 יהודים ב-17 משפחות, כ-8% מכלל האוכלוסייה. ערב השואה מרבית היהודים עסקו בחקלאות ובמרעה, במיוחד של ביזונים. ב-1944 החל ריכוז היהודים באזור לגטאות ויהודי קראיניקובו נשלחו ביחד עם יהודי כפרים נוספים לגטו שהוקם בסוקירניציה. כעבור מספר חודשים נשלחו כל יושבי הגטו לאושוויץ ורובם הגדול של יושביו נספו. אברהם פוקס, חוסט ובנותיה: לתולדות עיר ואם בישראל וקהילותיה הכפריות, ירושלים, תשס"ח 2007, עמ' 46–49 מדיה וקבצים בנושא קראיניקובו בוויקישיתוף מיהאלקה בתוך מספר האוכלוסייה היהודית לפי יישוב 1840–1941, בודפשט: משרד הסטטיסטיקה המרכזי (הונגריה) (אנ')‏, 1993 (בהונגרית) ISBN 9632150066. אברהם פוקס, חוסט ובנותיה: לתולדות עיר ואם בישראל וקהילותיה הכפריות, ירושלים, תשס"ח 2007, עמ' 46–49. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תפילת נבונאיד

תפילת נבונאיד היא תפילה שנמצאה בחפירות הארכאולוגיות שנעשו בשנת 1956 בקומראן. במערה מס' 4 קטע מגילה בארמית, המכיל תפילה של המלך נבני מבבל המזוהה על ידי החוקרים כנבונאיד. נבונאיד היה מלך בבל, משנת 556 לפנה"ס ועד שנת 539 לפנה"ס. על פי התפילה היה נבונאיד נגוע בשחין ולכן גלה לתימן. הוא פגש שם יהודי מבני גלות יהודה שהציע לו התפלל לאלוהים, ולהכיר אך ורק בו כאל עליון יחיד. בעקבות כך אלוהים כיפר לו והוא נרפא. השערת החוקרים היא שאותו איש יהודי הוא דניאל. התפילה מחזקת את הידוע לנו ממקורות אחרים על אודות נבונאיד מלכה האחרון של בבל. מן המקורות ההיסטוריים, ידוע שנבונאיד גלה מבבל אל חצי האי ערב עקב מחלת השחין הקשה שבה היה נגוע. מלי צלתא די צלי נבני מלך א[רעא די ב]בל מלכא [רבא כדי הוא כתיש] בשחנא באישא בפתגם א[להא עלי]א בתימן [ בשחנא בישא] כתיש הוית שנין שבע ומן [אנשא] שוי א[נה וצלית לאלהא עליא] וחטאי שבק לה גזר והוא [גבר] יהודי מ[ן בני גלותא ואמר לי] החוי וכתב למעבד יקר ור[בות הד]ר לשם א[להא עליא וכן כתבת] כתיש הוית בשחנא ב[אישא] בתימן [ומן אנשא שוי אנה] שנין שבע מצלא הוי[ת לכל] אלהי כספא ודהבא [נחשא ופרזלא] אעא אבנא חספא מן די [הוית סב]ר די אלהין ה[מון] תרגום: דברי תפילה אשר התפלל נבני מלך א[רץ בבל] המלך [הגדול כאשר נוגע] בשחין רע בדבר האל העליון בתימן [...בשחין רע] מנוגע הייתי שבע שנים ול[אנשים] לא דומה הייתי [והתפללתי לאל עליון] וחטאי נשא לו. והיה [איש] יהודי מ[בני הגלות ואמר לי] הגד וכתוב לעשות כבוד [וגדולת הד]ר לשם א[ל עליון וכן כתבתי] הייתי מנוגע בשחין [רע] בתימן [ולאנשים לא דומה הייתי] שבע שנים מתפלל היי[תי לכל] אלוהי כסף וזהב [נחושת וברזל] עץ אבן וחרס משום ש[הייתי חושב] שאלוהים המה חיים משה יצחק גבריהו, תפילת נבואיד ממגילות מדבר יהודה, בתוך: עיונים במגילות מדבר יהודה, ירושלים : הוצאת החברה לחקר המקרא בישראל, על ידי הוצאת קרית ספר, תשי"ז/1957. http://www.deadseascrolls.org.il/explore-the-archive/image/B-280336 עולם התנ"ך: דניאל, עזרא ונחמיה, עורכים:מיכאל הלצר, יצחק אבישור, אוריאל רפופורט, מיכאל קוכמן, הוצאת "דברי הימים הוצאה לאור בע"מ", 1993–1996, עמ' 107-106
ארנסט פון הוינינגן

ארנסט פון הוינינגן (בגרמנית: Ernst von Hoiningen; 23 בספטמבר 1849 – 11 במרץ 1924), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. פון הוינינגן נולד ב-23 בספטמבר 1849, באונקל שהשתייכה לממלכת פרוסיה. בשנת 1868 התגייס פון הוינינגן לצבא הפרוסי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-8 (הרייני ה-1), ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. בהמשך מילא פון הוינינגן תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1893 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-132 (אלזס ה-1), ובשנת 1894 מונה לראש מטה הקורפוס ה-16. בשנת 1897 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-115 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-1), ובשנת 1900 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד החטיבה ה-59. בשנת 1903 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-30, ובשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-14. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הויניגן מפקד הקורפוס ה-14 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הקורפוס בפיקודו נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. ב-31 באוגוסט 1914 מונה פון הוינינגן לתפקיד בקורפוס המילואים ה-3, שכבש את העיר אנטוורפן, ולאחר מכן מונה לנספח צבאי בבלגיה עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה פרש פון הוינינגן לביתו, וב-11 במרץ 1924 מת בביתו שבדרמשטאדט. הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה ארנסט פון הוינינגן
מלחמת שלזוויג הראשונה

מלחמת שלזוויג הראשונה (בגרמנית: Schleswig-Holsteinischer Krieg, בדנית: Treårskrigen) הייתה מלחמה שהתנהלה בשנים 1848–1852 בין ממלכת דנמרק לבין הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה עקב דרישת דוכסויות שלזוויג-הולשטיין להשתחרר מתלותם בממלכת דנמרק, והסתיימה בניצחון דני, שהשאיר את הדוכסויות תחת שלטון דני, עד לאחר מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864. דוכסויות שלזוויג-הולשטיין היו מאוחדות תחת הכתר הדני, אולם, רק הולשטיין שהייתה גרמנית לחלוטין השתייכה לקונפדרציה הגרמנית, ללא שלזוויג שהייתה דנית בחלקה. בשנת 1848 עלה פרדריק השביעי, מלך דנמרק על כס המלוכה הדני, ומכיוון שלא היו לו ילדים, נוצרה תסבוכת רצינית. בדנמרק היה אמור לעלות אחריו על כס המלוכה כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג שהיה הקרוב ביותר מהצד הנקבי, ואילו דוכסויות שלזוויג הולשטיין שלט בהם החוק הסאלי, ולפיכך לא הסכימו לשלטונו של כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. בעקבות המהפכה בצרפת פרצו מהומות אף בגרמניה, וב-24 במרץ 1848 הכריזו הדוכסויות על ניתוק קשריהם עם דנמרק ופנו בקריאת עזרה אל הקונפדרציה הגרמנית. ב-10 באפריל 1848 חצו כוחות פרוסיים את גבול הדוכסויות, ועד סוף אפריל סילקו את הכוחות הדניים מהדוכסויות. ב-2 במאי חצו הכוחות הפרוסיים ליוטלנד, אולם בעקבות מחאות מעצמות אירופה עצרו הפרוסים, וביולי חתמו על שביתת נשק עם דנמרק. אולם המפקד הפרוסי בדוכסויות ביטל את שביתת הנשק, ורק לאחר הוראה מפורשת מפרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, נחתמה שוב שביתת נשק במאלמו ב-26 באוגוסט. בעקבות שביתת הנשק נסוגו הן הכוחות הפרוסיים והן הכוחות הדניים מהדוכסויות, והם נמסרו לוועדה פרוסית-דנית משותפת. במרץ 1849 חידשו הדנים את הלחימה, ולאחר כמה ניצחונות נחתם ב-10 ביולי 1849 שוב הסכם שביתת נשק, בתנאים יותר נוחים עבור הדנים. ב-2 ביולי 1850 חתמה פרוסיה הסכם שלום עם דנמרק, ובו הסתלקה מתביעותיה לדוכסויות. לאחר מכן כבשו הדנים במהירות את שלזוויג, והכניעה את הולשטיין עם עזרה מהקונפדרציה הגרמנית. ב-8 במאי 1852 נחתם חוזה לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנוסף נקבע פיצוי כספי לכריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג בתמורה לויתור על תביעותיו לשליטה בדוכסויות. א.י.פ. טיילור, המאבק על השלטון באירופה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1975, פרק ראשון - "הדיפלומאטיה של המהפכה" ופרק שני - "הדיפלומאטיה של הריאקציה", עמ' 17–51 מדיה וקבצים בנושא מלחמת שלזוויג הראשונה בוויקישיתוף אתר המוקדש למלחמה מפת אירופה בתקופת המלחמה מכיוון שלפי ההסכמים הם היו נתיני מלך דנמרק, והלה דרש "פעולה פדרלית" נגד נתיניו המתמרדים
טים וילטון

טים וילטון (באנגלית: Tim Wylton; ב-27 בפברואר 1940) הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סטנלי דוקינס בסיטקום "הגיבור שלי" ובתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים". וילטון נולד בבאנגור-און-די (אנ') במחוז פלינטשייר שבוויילס. שמו האמיתי הוא היגינסון. הוא למד בבית הספר סטרת'אלן בפרת'שייר ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). בתיאטרון שיחק וילטון בהפקה מ-1961 של תיאטרון האולד ויק של המחזה "רומיאו ויוליה" בבימויו של פרנקו זפירלי. בשנים 1963 עד 1977 שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית. בטלוויזיה שיחק וילטון לראשונה ב-1964 במחזה "קומדיה של טעויות". הופעות נוספות שלו בטלוויזיה בתחילת הקריירה שלו כוללות את הסיטקום "The Liver Birds", הסדרה "היחידה", "Maybury", הסיטקום "The Dustbinmen", סרט הטלוויזיה "על כתפי ענקים" והסדרה "ג'ולייט בראבו". ב-1979 השתתף בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי החמישי" בתפקיד פלואילן. בשנות השמונים של המאה העשרים שיחק וילטון בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "ברז'רק", סדרת הדרמה "To Serve Them All My Days", סדרת המסתורין "קמפיון", הדרמה "The Citadel", ובתפקיד רודני סיליטו בקומדיה "A Bit of a Do". ב-1983 הופיע בסרט הקולנוע "קללת הפנתר הוורוד". בשנות התשעים הופיע בעיבוד ל"כל היצורים גדולים כקטנים", בפרק בסדרה "פוארו", בפרק ב"לאבג'וי", בסדרה "רמפול", ב-"Touch of Frost", בסדרה "The Darling Buds of May", בתוכנית "פרנץ' וסונדרס", בסדרה הרפואית "Peak Practice", בפרק בסדרה "קדפאל", ב-" C.A.T.S. Eyes" ובסדרה "וייקליף". ב-1995 גילם את הדוד של אליזבת בנט, מר גרדינר, במיני-סדרה המצליחה "גאווה ודעה קדומה". ב-1996 הופיע בתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים" והמשיך לגלם את הדמות עד שנת 2002. בשנת 2000 החל לגלם את סטנלי דוקינס, אבא של הגיבורה, בסיטקום "הגיבור שלי". עוד השתתף כשחקן אורח בפרקים בסדרות "פשוט נהדרת", "קורוניישן סטרין", "חדר מיון", "Heartbeat" ובסדרת הדרמה התקופתית "The Royal". בנו של וילטון הוא השחקן יו היגינסון (אנ') הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד השוטר ג'ורג' גרפילד בסדרת הדרמה המשטרתית "The Bill". טים וילטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים וילטון, באתר AllMovie (באנגלית) טים וילטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טים וילטון באתר Aveleyman "Tim Wylton". DigiGuide. 2013. נבדק ב-1 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) Trowbridge, Simon (2010). "Tim Wylton". The Company: A biographical dictionary of the Royal Shakespeare Company (2 ed.). Oxford, England: Editions Albert Creed. ISBN 9780955983023.
צולל (סוג)

צולל (שם מדעי: Aythya) הוא סוג של עופות מים במשפחת הברווזיים החיים באזורי מים וצוללים כדי להגיע למזונם. סוג זה כולל 12 מינים מתת-משפחת ברווזי צלילה הנפוצים בכל העולם, במים מתוקים, למעט המין צולל ימי החי גם בימים. ברווזים אלו בעלי בליטות שומן בקצה זנבם אותו הם מורחים על גופם כדי לצוף, אך הם יכולים גם לצלול אל מתחת למים בחיפושים מתחת למים של צמחייה, זרעים, רכיכות ודגים קטנים. מעופם נחשב לאיטי וכן הילוכם ביבשה והם מעדיפים לנוע בשחייה. המינים צולל ביצות, צולל מצויץ, וצולל חלודי חיים בישראל. צולל ביצות (Aythya nyroca) צולל גב-קנבס (Aythya valisineria) צולל חלודי (Aythya ferina) צולל אמריקאי (Aythya americana) צולל צווארון (Aythya collaris) צולל קשה-ראש (Aythya australis) צולל באאר (Aythya baeri) צולל מדגסקר (Aythya innotata) צולל ניו זילנדי (Aythya novaeseelandiae) צולל מצויץ (Aythya fuligula) צולל ימי (Aythya marila) צולל בינוני (Aythya affinis) צולל גב-קנבס צולל חלודי צולל ימי צולל ביצות מדיה וקבצים בנושא צולל בוויקישיתוף צולל, באתר ITIS (באנגלית) צולל, באתר NCBI (באנגלית) צולל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צולל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צולל, באתר GBIF (באנגלית)
נטה

נטה (שם מדעי: Netta) הוא סוג של עופות מים במשפחת הברווזיים בתת-משפחת ברווזי צלילה. הברווזים השייכים לסוג זה הם בעלי ראש גדול, בדרך כלל בצבע כתום או אדום, מקור ורוד עבה ורגליים קצרות. הם ניזונים בהשתכשכות, אך יכולים גם לטבול את גופם ולצלול בחיפוש מזון. הם נפוצים בעיקר באזורים טרופיים או חמימים במים מתוקים. נטה אדומת-ראש (Netta rufina) - מצויה בישראל צולל דרומי (Netta erythrophthalma) נטה ורודת מקור (Netta peposaca) ייתכן שנמצא בסוג גם המין ברווז ורוד-ראש (Rhodonessa caryophyllacea), המצוי בסכנת הכחדה חמורה. מדיה וקבצים בנושא נטה בוויקישיתוף נטה, באתר ITIS (באנגלית) נטה, באתר NCBI (באנגלית) נטה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נטה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נטה, באתר GBIF (באנגלית)
אשלי ספנסר

אשלי ספנסר (באנגלית: Ashley Spencer, נולדה ב-8 ביוני 1993) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות. זוכת מדליית ארד אולימפית בריצת 400 מטר משוכות (ריו דה ז'ניירו 2016). אלופת העולם לנוער (ברצלונה 2012) בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר. באליפות העולם לנוער שהתקיימה בשנת 2012 בברצלונה זכתה ספנסר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 50.50 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:30.01 דקות, לפני ג'מייקה ורוסיה. בשנת 2013 סיימה שלישית בריצת ה-400 מטרים באליפות ארצות הברית באתלטיקה, הישג שהבטיח לה את המקום באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה. באליפות היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר (לאחר פסילת הנבחרת הרוסית) וסיימה במקום 16 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.80 שניות. באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד, אורוגון, ארצות הברית ב-2016 סיימה את ריצת ה-400 מטר בזמן של 51.77 שניות וזכתה במדליית הכסף. בנוסף, זכתה במדליית הזהב בריצת שליחות. במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו סיימה במקום השני בריצת 400 מטר משוכות, בשיא אישי חדש של 54.02 שניות ובכך נכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 53.72 שניות, אחרי בת ארצה דלילה מוחמד (53.13 שניות) ושרה סלוט פטרסן מדנמרק (53.55 שניות). ביוני 2017 קבעה שיא אישי של 53.11 שניות בריצת 400 מטר משוכות. מדיה וקבצים בנושא אשלי ספנסר בוויקישיתוף אשלי ספנסר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אשלי ספנסר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אשלי ספנסר, באתר olympedia.org אשלי ספנסר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אשלי ספנסר, באתר ליגת היהלום אשלי ספנסר, באתר Track and Field (נשים) אשלי ספנסר, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה אשלי ספנסר באתר אוניברסיטת טקסס באוסטין Another track gold for Illini's Spencer, Chicago Tribune, 15 July 2012 Women's 400 Meter Dash Senior, 22 June 2013 Team USA Named for World Championships in Moscow, 27 July 2013
קורטני אוקולו

קורטני אוקולו (באנגלית: Courtney Okolo, נולדה ב-15 במרץ 1994) היא אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת עולם (דוחה 2019) ופעמיים ברציפות אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016 וברמינגהאם 2018) בריצת שליחות 4x400 מטר. היא אלופת העולם באולם (ברמינגהאם 2018) בריצת 400 מטר ושיאנית העולם (נכון ל-2020) בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ב-2 אתלטיות ו-2 אתלטים. אוקולו נולדה וגדלה בדאלאס. היא למדה והתחרתה במסגרת אוניברסיטת טקסס באוסטין. באליפות המכללות בשנת 2013 סיימה אוקולו במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.96 שניות. במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער שהתקיימו במדיין, קולומביה בתחילת אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר (52.19 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר. באליפות המכללות שנערכה בשנת 2014 זכתה אוקולו בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר (50.23 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר. ב-18 במאי אותה שנה היא קבעה בריצת 400 מטר שיא מכללות חדש של 50.03 שניות, שיפור לשיא בן ה-9 שנים של מוניק הנדרסון (50.10 שניות).. באליפות המכללות שנערכה ב-2016 היא זכתה בפעם השנייה בשתי מדליות זהב,, בריצת 400 מטר (50.36 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר וזכתה בגביע באוורמן לאתלטית המצטיינת ב-NCAA. באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 זכתה אוקולו במדליית זהב בריצת 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.38 דקות, לפני פולין (3:31.15 דקות) ורומניה (3:31.51 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה אוקולו במדליית זהב בריצת שליות 4x400 מטר ביחד עם אליסון פליקס, פיליס פרנסיס ונטשה הייסטינגס בתוצאה של 3:19.06 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.34 דקות) ובריטניה (3:25.88 דקות). באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהם, בריטניה בתחילת מרץ 2016 זכתה אוקולו בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 50.55 שניות, לפני בת ארצה שקימה ווימבלי (51.47 שניות) ואיילי דויל מבריטניה (51.60 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם קוואנרה הייז, ג'ורג'ן מולין ושקימה ווימבלי בשיא אליפות חדש של 3:23.85 דקות, לפני פולין (3:26.09 דקות) ובריטניה (3:29.38 דקות). במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בלימה, פרו בתחילת אוגוסט 2019 זכתה אוקולו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר, לפני קנדה וג'מיקה. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.22 שניות, אחרי שריקה ג'קסון מג'מייקה (50.73 שניות) ופאולה מורן ממקסיקו (51.02 שניות). באליפות העולם שנערכה בדוחה בסוף ספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ב-2 אתלטיות ו-2 אתלטים, שנערכה לראשונה בתולדות אליפויות העולם, ביחד עם וילברט לונדון, אליסון פליקס ומייקל צ'רי בשיא עולם חדש של 3:09.34 דקות, לפני ג'מייקה (3:11.78 דקות) ובחריין (3:11.82 דקות) ובריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. ריצת 200 מטר: 22.93 שניות (2015) ריצת 400 מטר: 49.71 שניות (2016) ריצת 400 מטר: 50.55 שניות (2018) מדיה וקבצים בנושא קורטני אוקולו בוויקישיתוף קורטני אוקולו, באתר olympedia.org קורטני אוקולו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית קורטני אוקולו, באתר ליגת היהלום קורטני אוקולו, באתר Track and Field (נשים) 2 אתלטיות ו-2 אתלטים Courtney Okolo, Texas Sophomore, Sets New NCAA 400 Record Of 50.03 At Big 12 Meet, 18 May 2014
מלך עכברוש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלך עכברוש – רומן היסטורי מאת הסופר האמריקאי ג'יימס קלאוול, אשר יצא לאור בשנת 1962 ועוסק במחנה שבויים יפני במלחמת העולם השנייה מלך עכברוש (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1965 המבוסס על ספרו של קלאוול מלך עכברוש (פולקלור) – תופעה אשר נטען שמתרחשת כאשר זנבותיהם של מספר עכברושים נשזרים זה בזה
פאבל מסלק

פאבל מסלק (נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא אתלט צ'כי. שלוש פעמים ברציפות אלוף העולם באולם (סופוט 2014, פורטלנד 2016 וברמינגהאם 2018) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה באולם (גטבורג 2013, פראג 2015) בריצת 400 מטר. מאסלק הוא האצן הצ'כי הראשון שירד מתחום 45 השניות בריצה זו. באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בשנת 2011 זכה מאסק במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.67 שניות. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באותה שנה הוא סיים במקום 14 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.87 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 20.63 שניות ועלה מהמקום ה-11. באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 סיים מסלק במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.19 שניות. במאי 2012 קבע בריצת 400 מטר שי צ'כי חדש של 45.31 שניות, שיפור של כמעט חצי שנייה לשיא הקודם שנקבע בשנת 1978. חודש לאחר מכן שיפר שוב את השיא כשסיים בזמן של 45.17 שניות. באותו החודש זכה במדליית הזהב באליפות אירופה, שהתקיימה בהלסינקי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.24 שניות, לפני מרצ'ל דאק-נאג'י מהונגריה (45.52 שניות) ויאניק פונסה מצרפת (45.82 שניות). באולימפיאדת לונדון סיים במקום 12 בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.15 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 44.91 שניות ובכך היה לאצן הצ'כי הראשון שירד מתחום 45 השניות בריצה זו. נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.67 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שהתקיימה בגטבורג בשנת 2013 זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 400 מטר תוך שהוא קובע שיא לאומי חדש באולם 45.66 שניות, שיפור של כמעט מחצית השנייה לשיא הקודם. מדליית ארד, בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:07.64 דקות, אחרי בריטניה (3:05.78 דקות) ורוסיה (3:06.96 דקות). באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט, פולין בשנת 2014 זכה מסלק במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 45.24 שניות, לפני כריס בראון מבהאמה (45.58 שניות) וקייל קלמונס מארצות הברית (45.74 שניות). באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2015 שחזר את ההישג מהאליפות הקודמת וזכה במדליית זהב ובמדליית ארד. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 45.33 שניות, לפני דילן בורלה מבלגיה (46.25 שניות) ורפאל אומלקו מפולין (46.26 שניות). מדליית ארד, בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:04.09 דקות, אחרי בלגיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:02.87 דקות ופולין שקבעה שיא לאומי חדש של 3:02.97 דקות. באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 הגן מסלק על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.44 שניות, לפני עבדאללה חרון מקטר (45.59 שניות) ודיון לנדור מטרינידד וטובגו (46.17 שניות). באליפות אירופה שהתקיימה בחודש יולי זכה במדליית כסף בתוצאה של 45.36 שניות, אחרי מרטין רוני מבריטניה (45.29 שניות) ולפני לימרווין בונוואסיה מהולנד (45.41 שניות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים מסלק במקום 16 בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.06 שניות, תוצאת השנה שלו. ריצת 200 מטר: 20.49 שניות (2013), שיא צ'כיה ריצת 400 מטר: 44.79 שניות (2014), שיא צ'כיה ריצת 200 מטר: 21.33 שניות (2011) ריצת 400 מטר: 45.24 שניות (2014), שיא צ'כיה מדיה וקבצים בנושא פאבל מסלק בוויקישיתוף פאבל מסלק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פאבל מסלק, באתר olympedia.org פאבל מסלק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פאבל מסלק, באתר ליגת היהלום פאבל מסלק, באתר Track and Field (גברים)