דוד הנדלר

דוד הֶנדלֶר (1902 – 2 במאי 1984) היה צייר ישראלי, חתן פרס דיזנגוף לציור. כונה "הצייר של תל אביב". דוד הנדלר נולד בעיר קייב שברוסיה (לימים אוקראינה) ב-1904. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל בגפו. הנדלר למד באופן פרטי רישום אצל פרופ' פישל (Pichel) מהאקדמיה לאמנות בפראג, בתל אביב המשיך את לימודיו אצל הצייר יצחק פרנקל, ממנו שאב את השפעת האמנות הצרפתית המודרנית. הנדלר ידוע בעיקר בזכות רישומיו; הוא היה בעל חוש עדין לצבע, ורישומיו המצוירים בציפורן ומגוונים בכתמי צבע מים מועטים, היו נפוצים בבתים רבים בתל אביב ובשאר ערי הארץ. ביסודו היה הנדלר רשם; על כך תעיד קלילות נגיעתו בנייר ועדינות משיכתו של הקו. בציורי העירום שלו הייתה ניכרת לעין השפעתו של אנרי מאטיס. עם זאת צייר לעיתים גם בצבעי שמן על בד ועל עץ תעשייתי (מזוניט), אך עבודות אלו נדירות יחסית לציוריו על נייר. בימי חייו צייר הנדלר יצירות אמנות רבות לפרנסתו. מסופר שהיה גומר ציור בדקות ספורות. הוא התפרנס בקושי והיה עובר עם תמונותיו בבתי תל אביב, דופק על הדלתות ומנסה למכור את תמונותיו בפרוטות. בשנת 1936 היה חבר קבוצת האמנים "מסד" שייצגה את דור האמנים הצעירים של האמנות הארץ-ישראלית. בשנת 1944 הפך למורה לציור של אביבה אורי, שעברה לגור עמו כשלוש שנים לאחר מכן. השניים נישאו באמצע שנות החמישים (הנדלר היה בעלה השני). אורי הפכה להיות המודל הקבועה של הנדלר שרשם וצייר את דיוקנה אין ספור פעמים. השפעתו של הנדלר על הרישום בארץ הייתה רבה, והיא ניכרת ביצירותיהם של אריה נבון, אביגדור סטימצקי (גם הם מתלמדי יצחק פרנקל) ואחרים. המוטיבים המרכזיים בציוריו הם פועלים, סוסים ובהמות עבודה אחרות, בתי תל אביב הישנים, הטיילת של תל אביב. בימי חייו צייר הנדלר יצירות אמנות רבות לפרנסתו. מסופר שהיה גומר ציור בדקות ספורות. הנדלר זכה שלוש פעמים בפרס דיזנגוף (1938, 1940, 1945-6). הציג תערוכת יחיד בבית הנכות בצלאל בשנת 1961 ובמוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1981 (בתערוכה שזכתה לשם: "ההנדלרים של הנדלר"). החל משנת 1981 היה הנדלר מרותק למיטתו בשל מחלת ניוון שרירים שלקה בה. אביבה אורי סעדה אותו בביתם ואחר כך כשהיה מאושפז בבית חולים לוינשטיין. דוד הנדלר נפטר בא' באייר תשמ"ד (1984), ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את רעייתו, אביבה. לימים נקבעה לוחית זיכרון על ביתם של הנדלר ואורי ברחוב יריחו בתל אביב. Art in Palestine, אליאס ניומן, Siebel Company, ניו יורק, 1939. האמנות היהודית החדשה בארץ-ישראל, קרל שוורץ, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1941. אמנות ואמנים בארץ-ישראל, רות קלינגר, הוצאת יבנה, תל אביב, 1946. ציור ופסול בישראל, חיים גמזו, הוצאת "אשכול", תל אביב, 1951. מהדורה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, חיים גמו, הוצאת דביר, תל אביב, 1957. ספורים רוסיים נבחרים, תרגמה רבקה דוידית, הציורים דוד הנדלר, עם עובד, תל אביב, תשי"ז 1957. הגרפיקה הישראלית, צבי זהר, אויגן קולב, ספרית פועלים, 1960. אמנות ישראל, בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, הוצאת מסדה, תל אביב, 1963, 1966. Art in Israel, רן שחורי, הוצאת סדן, תל אביב,1974. סיפורה של אמנות ישראל, בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, הוצאת מסדה, 1980. ההנדלרים של הנדלר, שרה בריטברג-סמל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תשמ"א 1981. אדם לאדם - אדם שירים, מכתמים, מאת יב"י, מבוא - יגאל תומרקין, אמנות - דוד הנדלר, רצון טוב, ירושלים 1984. מסילות באמנות - 82 ציירים ישראלים, דוד גלעדי, יהושע אורנשטיין, הוצאת יבנה, 1989. לצייר ארץ כמולדת - סיפורו של דור הציירים הראשון, שלמה שבא, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992. .One Hundred Years of Art in Israel, Gideon Ofrat, WestView Press, 1998 טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מאירה פרי-להמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998. קומי אורי כי בא אורך, רחל ימפולר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, "ספריית זגגי", תל אביב, 2003. 12 אמנים - מבט שני, אירית הדר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006. אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון, גליה בר אור, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009. מדיה וקבצים בנושא דוד הנדלר בוויקישיתוף דוד הנדלר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל ד"ר ליזטה לוי, ציורי דוד הנדלר, דבר, 9 בפברואר 1951 ד. א. פרידמן, דוד הנדלר (לתערוכתו במוזיאון ת"א), דבר, 16 בפברואר 1951 רבקה דוידית, ציורי דוד הנדלר, דבר, 24 במאי 1946 דליה מנור, ציפור האמנות ואבותיה, באתר הארץ, 2 בפברואר 2003: ביקורת על הספר שליווה את התערוכה בשנת 2002 ביוגרפיה ורשימת תערוכות של דוד הנדלר באתר Art Pane דוד הנדלר, דף שער בספרייה הלאומית מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il