laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
NXT TakeOver: Orlando

NXT TakeOver: Orlando היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-1 באפריל 2017, באולם אמווי סנטר שבאורלנדו, פלורידה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע ה-14 בסדרת אירועי NXT TakeOver. האירוע כלל חמישה קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network תחת השם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השני של NXT בשנת 2017. האירוע נפתח עם הקרב של SAnitY (אלכסנדר וולף, אריק יאנג, קיליאן דיין וניקי קרוס) נגד טיי דילינג'ר, רובי ריוט, רודריק סטרונג וקסיוס אונו (שהחליף את נו ויי חוסה) בקרב רביעיות מעורב. דיין ביצע על דילינג'ר את מהלך ה-Ulster Plantation בשביל להעניק לקבוצתו את הניצחון. בקרב השני, אליסטר בלאק התחרה נגד אנדרדה "סיין" אלמאס. בלאק ביצע את מהלך הסיום שלו, ה"מיסה השחורה" על אלמאס ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון. לאחר מכן, The Authors of Pain (אקאם ורזאר) הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד DIY (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה) והריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) בקרב הדחות זוגות משולש. אקאם ורזאר ביצעו את מהלך הסיום המשותף שלהם, "הפרק האחרון" על צ'אמפה ובכך הדיחו את DIY. לאחר מכן, אקאם ורזאר ביצעו את מהלך הסופר קוליידר על דאש ודוסון ובכך שמרו על חגורות האליפות. בקרב הלפני אחרון, אסקה הגנה על אליפות הנשים של NXT נגד אמבר מון. הקרב הסתיים לאחר שאמבר ניסתה לבצע על אסקה את מהלך הסיום שלה, האקליפס, אך אסקה דחפה את השופט לחבלים, מה שגרם למון ליפול מהחבל העליון. לאחר מכן, אסקה השיבה בבעיטה לראשה של מון ואז הצמידה אותה לניצחון אשר גרם לה לשמור על התואר בהצלחה. בקרב המרכזי של הערב, בובי רוד הגן על אליפות ה-NXT נגד שינסקה נקאמורה. במהלך הקרב, רוד שם לעצמו למטרה להשבית את רגלו של נקאמורה כדי לגרום לו לנזק אשר ילווה אותו לאורך הקרב. רוד ביצע על נקאמורה את מהלך הסיום שלו, הגלוריוס DDT, אך לא הצליח להצמיד אותו לספירת שלוש. לאחר מכן, רוד יצא מהזירה ולקח את פעמון הזירה, אך השופט מנע ממנו להשתמש בו, מה שאיפשר לנקאמורה לבצע על רוד את מהלך הסופלקס. נקאמורה ניסה לבצע את מהלך הסיום שלו, "קינשאסה", אך רוד חמק מכך והפך את מהלך זה לספיינבאסטר. לאחר מכן, רוד ביצע מהלך גלוריוס DDT נוסף, הצמיד את נקאמורה לניצחון ובכך שמר על התואר. 1 קסיוס אונו החליף את נו ויי חוסה, שלא היה כשיר לקרב בשל תקיפה של קבוצת SAnitY. NXT - ליגת הפיתוח של ה-WWE אתר האינטרנט הרשמי של NXT TakeOver: Orlando (באנגלית) NXT TakeOver: Orlando, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) SAnitY ניצחו את אונו, סטרונג, ריוט ודילינג'ר אליסטר בלאק ניצח את אנדרדה "סיין" אלמאס The Authors of Pain ניצחו את DIY והריבייבל ושמרו על חגורות האליפות אסקה ניצחה את אמבר מון ושמרה על התואר רוד ניצח את נקאמורה ושמר על אליפות ה-NXT
התיאטרון וכפילו

התיאטרון וכפילו  (Le Théâtre et son Double) הוא אוסף של מאמרים שנכתבו על ידי המשורר הצרפתי והמחזאי אנטונן ארטו. האוסף פורסם בשנת 1938. בעברית יצא הספר לאור בשנת 1995, בהוצאת בבל ובתרגום אוולין עמר. המאמרים קוראים תיגר על מוסכמות תיאטרליות נפוצות, ובעיקר על כך שהשפה תופסת מקום מרכזי בדרמה. בספר ארטונן ארטו יוצא כנגד תיאטרון המתקיים כצורה ספרותית מאולצת שאינה רלוונטית. במקום זאת הוא נותן מקום דווקא לחוויה החושית של הצופה בתיאטרון ומעודד את הלהט והדחיפות שבהבעה כיוון שביכולתן לנפץ את שאננות הקהל. רעיונות אלה שאב ארטו מן התיאטרון הבאלינזי ואחרים, בהם ראה מסורת של הבעה חושית שנשתמרה ועדיין תופסת מקום חשוב בחיי הקהילה. החלקים המפורסמים יותר ב"תיאטרון וכפילו" הם הפרק "הקץ ליצירות מופת", בו ארטו תוקף את מה שהוא ראה כקאנון תיאטרלי וספרותי מיושן, חסר רלוונטיות ואליטיסטי. וכן הפרק תיאטרון האכזריות, מניפסט שהתפרסם לראשונה בשנת 1932. במניפסט טוען ארטו כי "עלינו לשים קץ לתלותו של התיאטרון בטקסט ולגלות מחדש את הרעיון של מעין שפה יחידה במינה, אי-שם בין המחווה למחשבה". המניפסט דן במאגיות, בסכנה בפואטיקה ובמאפיינים אחרים ומהותיים שאבדו לתיאטרון המערבי. הספר והרעיונות שבו לא איבדו מהרלוונטיות שלהם גם היום, והשפיעו על תפיסת הבימוי של אנשי תיאטרון מפורסמים כגון פיטר ברוק, ריצ'רד שכנר והתיאטרון החי. בישראל, הושפע מרעיונותיו חנוך לוין. רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד התיאטרון וכפילו, באתר OCLC (באנגלית) תרגום: אוולין עמר, ארטונן, ארטו, בבל, 1995, עמ' 98
שילב

שילב היא רשת חנויות ישראלית למכירת מוצרים לתינוקות ופעוטות. נכון לשנת 2022 מונה הרשת 76 סניפים ברחבי ישראל. הרשת הוקמה בשנת 1974 על ידי בני הזוג שושי ואיציק אורן. הרעיון להקמת שילב עלה לאחר ששושי אורן ילדה את בנם הראשון. לקראת שחרורם של האם והתינוק מבית החולים ביום ראשון, נאלץ האב איציק לפקוד מספר חנויות למוצרי תינוקות במהלך יום שישי. חוויה זו הולידה במוחם של הזוג את הרעיון לאפשר להורים לבצע הזמנת מוצרים לתינוקות עוד לפני הלידה. הזוג פעל תחילה מביתם והחל להפעיל שירות להזמנת מוצרים לפני לידה, שירות שיהיה מזוהה גם בעתיד עם הרשת. הורים ביצעו הזמנות מראש ובני הזוג סיפקו להם את המוצרים לאחר הלידה. בעקבות ההצלחה, באוקטובר 1975 הקימו בני הזוג חנות ראשונה ברחוב אבן גבירול בתל אביב. מקור השם שילב הוא במשפט "שיווק ישיר לבית היולדת". כוונת הזוג הייתה לקרוא לרשת "שילה" כראשי התבות המדויקים של הסיסמה, אך בשל העובדה שהיו כבר חברות שנקראו בשם זה, ניתן לחברה השם "שילב". בהמשך התפתחה שילב לרשת גדולה בפריסה ארצית, ובשנת 2004 מנתה 34 סניפים. ב-1985 הוקמה חברת הבת "שסק" לצורך יבוא ושיווק מוצרים עבור הרשת. בשנת 1993 הקימו הזוג אורן את חברת טייני לאב שהתמחתה בעיצוב, פיתוח וייצור של צעצועי התפתחות לתינוקות. מוצריה נמכרו ברובם ברחבי העולם ומיעוטם בסניפי שילב בישראל. בשנת 2000 החלה שילב להפעיל את המותג "babies&kids", קו אופנה המתוכנן על ידי הרשת. בהמשך שווקו מוצרי המותג "babies&kids" גם בארצות הברית. בשנת 2007 פתחה שילב חנות דגל גדולה במתחם ביג בנתניה. בשנה זו פתחה הרשת גם מתחם קונספט בנמל תל אביב. בשנת 2013 עמד מחזור המכירות של החברה בעולם על 45 מיליון דולר. בשנת 2014 נמכרה טייני לאב לחברת דוראל הקנדית תמורת 50 מיליון דולר. המכירה הותנתה בכך שמרכז הפיתוח של החברה יישאר בישראל. בשנת 2017 רכש היזם רונן אלעד את הרשת תמורת 100 מיליון שקל. ב-2018 רכשה קבוצת פוקס-ויזל 50% מן הרשת תמורת כ-38 מיליון שקל. נכון ל-2022 מונה הרשת 76 סניפים, מקריית שמונה בצפון ועד לאילת בדרום, מיעוטם מופעלים באמצעות זכיינים. סניפים אחדים ממוקמים בתוך בתי חולים. חנויות הרשת פועלות בשלושה קונספטים שונים: חנויות הריון שמתמחות בהזמנות לפני לידה, חנויות המתמחות בצורכי האם והתינוק בימים שלאחר הלידה וחנויות הורים שמיועדות לתינוקות, לילדים קטנים ולרוכשי מתנות. הרשת מפעילה משנת 2012 אתר למכירת מוצריה, והיא מפעילה גם מועדון לקוחות גדול. בין המוצרים אותם היא משווקת, מוצרי הריון ולידה, ריהוט לתינוק, צעצועים לתינוקות ופעוטות, עגלות ואביזרי נשיאה, ביגוד, אביזרי בטיחות ועוד. כ-600 עובדים מועסקים בחברה (נכון ל-2018). מדיה וקבצים בנושא שילב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שילב שילב, ברשת החברתית פייסבוק שילב, ברשת החברתית LinkedIn שי אספריל ויעל ניסקי, נפרדים מהבייבי: המכירה הגדולה של שילב, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2010 אורנה יפת, שילב: רוני דוהן ימונה למנכ"ל במקום ירון כרמון, באתר כלכליסט, 5 בדצמבר 2019 אורנה יפת, היקף הפעילות של קבוצת שילב: 330 מיליון שקל בשנה, באתר ynet, 21 באפריל 2004 נורית קדוש, אקזיט של רשת הצעצועים: שילב מוכרת את טייני לאב ב-50 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 25 בדצמבר 2013 רשת שילב מתרחבת: חונכת מתחם חדש ונכנסת לתחום ההסעדה והקפה, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2007 נורית קדוש, רשמית: דוראל הקנדית רוכשת את טייני לאב משילב, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2014 גולן חזני, היזם רונן אלעד רכש את שילב ב-100 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2017 פוקס השלימה את רכישת רשת מוצרי התינוקות שילב, באתר גלובס, 3 ביולי 2018
פיודור לאדיגין

פיודור איוואנוביץ' לאדיגין (ברוסית: Фё́дор Ива́нович Лады́гин; נולד ב-10 במרץ 1937, בכפר מאזיקינו, במחוז קורסק) הוא מפקד צבאי רוסי, קולונל-גנרל שכיהן כראש המודיעין הצבאי הרוסי, מינהל המודיעין הראשי של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (1992-1997). הוא נולד ב-12 במרץ 1937 בכפר מאזיקינו שבמחוז המשנה קורוצ'אנסקי (כיום במחוז בלגורוד). בשנת 1954, סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר של חיל האוויר בחרקוב. לאחר מכן ב-1959 סיים את לימודיו באקדמיה להנדסת אוויר על שם ז'וקובסקי והשלים גם לימודים אקדמיים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי של ברית המועצות. משנת 1959 — הוא שירת בצבא הסובייטי, במכון למחקר מדעי של כוחות הטילים האסטרטגיים. בשנים 1964-1973 — היה עובד מכון המחקר המדעי מספר 4 של משרד ההגנה של ברית המועצות. ב-1973 התחיל לשרת כקצין בכיר במודיעין הצבאי הסובייטי. בשנים 1989-1990 עמד בראש מחלקת ההסברה של המודיעין הצבאי ובשנים 1990-1992 — היה ראש מחלקת ההסכמים של מטה הכללי. בספטמבר 1992, התמנה למפקד המודיעין הצבאי הרוסי. במאי 1997, שוחרר מתפקידו בשל גילו המתקדם. תחילה עבד כסגן מנהל של חברה רוסית העוסקת בתחום אספקת קני סוכר מקובה. כיהן גם כסגן נשיא איגוד יוצאי המודיעין הצבאי. היה חבר במועצת המומחים של הוועדה לעניינים בינלאומיים במועצת הפדרציה. בנובמבר 1999, הוצג כמועמד בבחירות לדומה הממלכתית מטעם מחוז הבחירה נובוסוקולסקי, כמועמד עצמאי, אך הפסיד בבחירות. מאז הוא ירד אל מתחת לרדאר והוא חי בגפו. הוא נשוי ואב לבן ובת. לאדיגין., לוטה. גה-אר-או ומשבר הטילים בקובה: הכרוניקה החשאית של העימות המסוכן — מוסקבה: הוצאת קוצ'קובו, 2012. — ISBN 978-5-9950-0259-8 מאמר מתוך אתר האינטרנט של איוואן לוקאשוב המשימה הסודית אל פידל קסטרו פיודור לאדיגין: "ניהלתי את גה-אר-או לא מתוך שאיפות אישיות"
יבגני טימוכין

קולונל-גנרל יבגני לאונידוביץ' טימוכין (ברוסית: Евгений Леонидович Тимохин;‏ 25 במרץ 1938, חרקוב — 5 באוקטובר 2006, מוסקבה) היה מפקד צבאי סובייטי שכיהן בשנים 1991–1992 כראש המודיעין הצבאי. הוא נולד בשנת 1938 בחרקוב. בשנים 1945–1952 למד בבית הספר תיכון מספר 131 בחרקוב. בשנת 1958 סיים את לימודיו במכללה הטכנית הצבאית של סום, ב-1968 למד באקדמיה הצבאית להנדסה ורדיו בקייב. בשנת 1977 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית על שם וורושילוב. בשנים 1981–1986 פיקד על ארמיית הנ"מ ה-14. מ-1986 עד 1991 — כיהן כסגן ראשון לראש מטה כוחות הנ"מ, בחודשים ספטמבר ואוקטובר 1991 החזיק בעמדת ראש מטה כוחות הנ"מ וכסגן ראשון למפקד כוחות הנ"מ של ברית המועצות. בשנת 1991, לאחר הפיכת אוגוסט וקריסת ברית המועצות, מונה למפקד המודיעין הצבאי הרוסי במהלך תקופת המעבר. באוגוסט 1992 — היה מפקד כוחות הרדיו הטכניים, בשנים 1993–1995 — ראש מערך הנ"מ הרוסי. נפטר בשנת 2006. Колпакиди, Север 2009.
מפרץ הנסיך ויליאם

מפרץ הנסיך ויליאם (ברוסית: Čugatski zaliv) הוא מפרץ בשולי מפרץ אלסקה בחוף הדרומי של המדינה. הוא ממוקם בצידו המזרחי של חצי האי קנאי. הנמל הגדול ביותר במפרץ הוא ואלדז, שם נמצא הקצה הדרומי השער של צינור הנפט טרנס אלסקה. יישובים אחרים על גדות המפרץ, אשר בו איים קטנים רבים, כוללים את קורדובה וויטייר (Whittier) וכן כפרים של ילידי אלסקה: Chenega ו Tatitlek. ג'יימס קוק נכנס למפרץ הנסיך ויליאם בשנת 1778 וקרא לו בשם מפרץ סנדוויץ', לכבוד פטרונו הברון מסנדוויץ'. באותה שנה שונה שמו של המפרץ והוא נקרא על שם בנו השלישי של ג'ורג ' השלישי, הנסיך ויליאם הנרי, אשר אז בגיל 13, ושירת כפרח קצונה בצי המלכותי. בשנת 1793, אלכסנדר אנדריאביץ ברנוב הקים במפרץ, אותו כינה מפרץ צ'וגח, את נמל ווסקרסנק (Voskresensk). שם נבנתה ספינה תלת-תרנית ראשונה שנבנתה על ידי הרוסים ביבשת אמריקה, הפניקס. בשנת 1964 צונאמי, כתוצאה מרעידת האדמה של יום שישי הטוב, נהרגו מספר תושבים בצ'וגח והעיר ואלדז נהרסה. ב-1989, מכלית הנפט "אקסון ואלדז" עלתה על שרטון בשונית בלאי בשעה שעשתה דרכה מנמל ואלדז. התאונה גרמה לדליפת נפט, והביאה לנזקים סביבתיים אדירים, כולל מוות של כ-250,000 ציפורים, כמעט 3,000 לוטרות ים, 300 כלבי ים, 250 נשרים קירחים ועוד 22 קטלנים. רוב היבשה המקיפה את מפרץ הנסיך ויליאם היא חלק מן היער הלאומי צ'וגח, היער הלאומי השני בגודלו בארצות הברית. מפרץ הנסיך ויליאם סאונד מוקף בהרי צ'וגח, הרים תלולים ועליהם קרחונים. קו החוף במפרץ הוא מפותל, עם איים רבים ופיורדים, בכמה מהם קרחונים המגיעים לקו החוף. שורה של איים חוצצת בין המפרץ לבין הים הפתוח. מדיה וקבצים בנושא מפרץ הנסיך ויליאם בוויקישיתוף מפרץ הנסיך ויליאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Карта Ледовитого моря и Восточного океана (1844) Philip Ziegler, King William IV (London: Collins, 1971, ISBN 978-0-00-211934-4), pp. 23-27 Early European Explorers: Bering and Cook. History of Prince William Sound Khlebnikov, K.T., 1973, Baranov, Chief Manager of the Russian Colonies in America, Kingston: The Limestone Press, ISBN 0919642500 "1989: Exxon Valdez creates oil slick disaster". BBC. 1989-03-24. נבדק ב-2018-09-22.
עונת 1941/1942 בליגה ב'

עונת 1941/1942 בליגה ב' הייתה עונת כדורגל של ליגה ב' בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט. הליגה הייתה הליגה המשנית שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו. הליגה פוצלה למחוז דרום ומחוז צפון. העונה חזרה לאחר שנפסקה בעונה שעברה, עקב סכסוך בין מרכזי הפועל ומכבי במסגרת ההתאחדות לכדורגל. כתוצאה מזאת בעונת 1940/1941 הקבוצות קיימו משחקי ידידות ומשחקי גביע בלבד. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים. בליגה היו 14 קבוצות סך הכל, 7 במחוז דרום ו-7 במחוז צפון. לאחר העונה הסדירה נכנסו 2 הקבוצות הראשונות מכל מחוז לפלייאוף עלייה, כאשר מכבי נתניה (אלופת מחוז צפון) ניצחה את המשחק הראשון בתוצאה 3-1 והפועל רחובות (אלופת מחוז דרום) ניצחה את המשחק השני 2-0, המשחק השלישי שתוכנן מראש - בוטל ולבסוף שתי הקבוצות עלו לליגה הארצית בעונה שלאחר מכן. בעונה זו לא היו ירידות ליגה. "הפועל הנוער העובד" התחילה את העונה בשם "מועדון ספורט מונטיפיורי" ושינה את שמו במהלך העונה. על המשחק השני בין קבוצת מר ברקר ל-מכבי אש רחובות ניתנה התוצאה 0-0 ללא נקודות כיוון ששתי הקבוצות לא הופיעו למשחק. שלושה קבוצות: "התחייה" תל אביב, בית"ר רמת גן וקבוצת מר בורטון התחרו בליגה אך פרשו לפני סיום מחצית העונה ולכן תוצאותיהם הושמטו. "אגד" תל אביב, הפועל הנוער העובד וקבוצת מר ברקר פרשו לאחר סיום מחצית העונה ולכן על שארית משחקיהן ניתן להם הפסד טכני 3:0 בהחלטת ההתאחדות - שתי הקבוצות עלו לליגה הארצית לעונת 1943/1944. משחק על העלייה לליגה א', העיתון הבוקר, ארכיון ההתאחדות לכדורגל, תאריך: 14.6.1942 משחק הגומלין על העלייה לליגה א', העיתון הבוקר, ארכיון ההתאחדות לכדורגל, תאריך: 21.6.1942
דון ברג

דונלד "דון" ג'ורג' ברג (באנגלית: Donald "Don" George Bragg;‏ 15 במאי 1935 – 16 בפברואר 2019) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם, אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (שיקגו 1959), אלוף ארצות הברית (1959), 5 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית באולם (1957 - 1961) ואלוף המכללות (1955) בקפיצה במוט. ברג נולד בפנס גרוב, ניו ג'רזי. בתחרות שנערכה באולם בפילדלפיה, פנסילבניה ב-13 בפברואר 1959 קבע ברג שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 4.81 מטר, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-16 שנים של קורנליוס וורמרדאם (4.79 מטר). שיא זה נשבר לאחר כ-3 שנים על ידי ג'ון אולסס מארצות הברית (4.83 מטר). במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.62 מטר. בתחרות שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-2 ביולי 1960 קבע ברג בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.80 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של בוב גוטובסקי מארצות הברית (4.78 מטר). שיאו זה נשבר לאחר כשנה על ידי ג'ורג' דייוויס (4.83 מטר). באולימפיאדת רומא (1960) זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.70 מטר, לפני רון מוריס מארצות הברית (4.60 מטר) ואלס לנדסטרם מפינלנד (4.55 מטר). אחותו הצעירה, דיאן ברג קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בשנת 1952 בתוצאה של 2.59 מטר, בתקופה שקפיצה במוט לנשים עדיין לא נכלל בתוכנית של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF), נכנס רק בשנת 1992. שיא זה שהחזיק מעמד כ-25 שנים. ברג נפטר ב-16 בפברואר 2019. קפיצה במוט: 4.80 מטר (1960), שיא עולם בעבר קפיצה במוט: 4.81 מטר (1959), שיא עולם בעבר מדיה וקבצים בנושא דון ברג בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט (ויקיפדיה באנגלית) התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט באולם (ויקיפדיה באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דון ברג בוויקישיתוף דון ברג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דון ברג, באתר olympedia.org דון ברג, באתר Track and Field (גברים) דון ברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי טונגה–סמואה

יחסי טונגה–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת טונגה לבין מדינת סמואה העצמאית. שתי המדינות חולקות תרבות משותפת, גבול ימי משותף והיסטוריה משותפת. לפני כ-2,500 שנים, הגיעו לאזור המדינות אנשי הלאפיטה ופיתחו זהות תרבותית מיוחדת ומיתולוגיה משותפת שמלווה את אנשי שתי המדינות לצד הנצרות עד עצם היום הזה. בתור הזהב של אימפריית טואי טונגה, כל איי מדינת סמואה העצמאית היו תחת שלטון האימפריה, רק האיים שכיום נמצאים בשליטת סמואה האמריקנית היו מחוץ לשטחה. לאחר מספר קרבות, אנשי סמואה קיבלו עצמאות מטונגה וכמה מאות שנים לאחר מכן נכבשו על ידי הקולוניאליזם המערבי (גרמניה וארצות הברית). היחסים בין שתי המדינות כיום הם יחסים חמים, שתי המדינות חברות בפורום איי האוקיינוס השקט, באומות המאוחדות ובחבר העמים הבריטי.לטונגה אין גבול ימי מוסכם רשמית עם סמואה.השיחות בנושא היו אמורות להסתיים ב-2019. טונגה אינה מיוצגת בסמואה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סמואה אינה מיוצגת בטונגה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ניל גואנסון, The Tonga-Samoa Connection 1777-1845: Some Observations on the Nature of Tongan Imperialism, The Journal of Pacific History, דצמבר 1990. מדיה וקבצים בנושא יחסי טונגה–סמואה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי קוסובו–קטר

יחסי קוסובו–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קוסובו לבין מדינת קטר. שתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים. סוגיית קוסובו נידונה בוועידה של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי שהתרחשה בקטר בשנת 1998. ב-7 בינואר 2011 הפכה קטר למדינה ה-73 שמכירה בקוסובו. זמן לא רב אחר כך, היא הצביעה בעד חברות קוסובו בבנק העולמי. בחודש מאי 2015 ביקר שר החוץ הקוסוברי בקטר, הוא שוחח עם מספר בכירים קטרים על האפשרות לשיתופי פעולה בין שתי המדינות בתחומי החינוך והכלכלה. ישנם עובדים צעירים קוסוברים המועסקים בקטר, בעיקר בתחום השירותים. קטר אינה מיוצגת בקוסובו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קוסובו אינה מיוצגת בקטר, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. לקוסובו מסדרון בשגרירות של אלבניה בדוחה. Bardhyl Mahmuti: UÇK-ja dhe i ashtuquajturi “Fundamentalizëm islamik”, רדיו קוסובו, 12 באוגוסט 2015 "Katari njohu Republikën e Kosovës", אתר משרד החוץ של קוסובו, 7 בינואר 2011 Petrit Selimi ftohet në Katar, למאן מיה קוסובו, 11 במאי 2015 Punësim në Katar apo…?, טלגרפי.קום, 6 בספטמבר 2013
מטורף (סדרת טלוויזיה)

האם התכוונתם ל... מטורף (סדרת טלוויזיה, 2018) – סדרת טלוויזיה אמריקאית מבית נטפליקס. מטורף (סדרת טלוויזיה, 2019) – סדרת טלוויזיה רוסית.
STAR 460 (משגר לוויינים)

STAR 460 הוא שמו של משגר לוויינים כבד שתוכנן על ידי דב רביב בשנות התשעים. לאחר שנותיו בתעשייה האווירית ניסה דב רביב לפתח משגר לוויינים כבד, בשיתוף ידע אוקראיני. מטרת המיזם - שלא צלח, בעיקר מסיבות כלכליות - הייתה להעמיד משגר לוויינים שיפעל על בסיס מסחרי, וישגר לוויינים כבדים למסלולים גיאוסטציונריים, מאתר שיגור בברזיל. החברה שהוקמה על ידו, חברת אמ.אס.טי רביב מודולר ספייס טרנספורטיישן 2002, הייתה פעילה במיזמים טכנולוגיים אחרים עליהם שקד רביב, עד שפורקה בשנת 2014. המשגר, המכונה "460-STAR", נועד להחזיק בפלח שוק של עשרות אחוזים משוק השיגורים לחלל של לוויינים כבדים. החברה חתמה על הסכמים עם החברות ברוסיה שיספקו את מנועי המשגר. על פי התוכנית, אמור היה המשגר להיות מיוצר בתעשייה האווירית ובתעש. לצורך בחינת ההצעה של חברת MST מונה צוות בדיקה מטעם המדינה, שבחן את ההיבטים הטכנולוגיים והכלכליים של המיזם. מסקנות הצוות הטכני שבחן את המיזם היו כי ניתן לבצעו, בתנאי שיסופקו המנועים הרוסיים, וכי לא זוהו פערים משמעותיים ברמת הידע הנדרש לביצוע בישראל של שאר מרכיבי המיזם. הערכת הצוות הייתה כי בעת הבשלת המיזם ומימושו בקנה מידה מלא, הוא יעסיק בישראל צוות של כאלף איש. כושר השיגור המתוכנן למשגר STAR 460 עמד על 24 טון למסלול נמוך סביב כדור הארץ, וכ-10.5 טון למסלול גבוה (גיאוסטציונרי). בעת הכנת התוכניות למיזם המשגר, ביצועים אלה עלו על כל משגר קיים בעולם - ומכאן הפוטנציאל העסקי הניכר שלו. המשגר התבסס על הנעה רקטית של הודף נוזלי - חמצן נוזלי בשילוב עם נפט. המנועים היו אמורים להיות מסופקים לחברה על ידי הרוסים. שאר רכיבי המשגר (גוף, מיכלים, תת-מערכות וכיוצא בזה) היו אמורים להיות מיוצרים בישראל. ייחודיות המשגר באתה לידי ביטוי במישורים אחדים: משגר דו שלבי שימוש בדלקים זולים ופשוטים (לשינוע, טיפול ותפעול) שימוש במנועים מוכחים ובדוקים תכנון ייחודי של מכלי הדלק תכולת הדלק והמחמצן בשלב הראשון הייתה אמורה להיות 460 טון, ובשלב השני 50. אורכו הכללי של המשגר היה 45 מטר, ומשקלו בהמראה (ללא לוויין) עמד על 540 טון. משגר זה נועד להכניס לוויינים במשקל של 6000 ק"ג למסלול נמוך, ו - 2170 ק"ג למסלול מעבר גיאוסטציונרי. גם תצורת משגר זה הייתה דו שלבית. משגר כבד זה נועד למשימת סילוק פסולת גרעינית מכדור הארץ, למסלול שיוביל אותה אל עבר השמש. בתצורת סילוק פסולת היה אמור המשגר לשאת 14500 ק"ג. בשיגור למסלול נמוך כושר ההרמה שלו עמד על 41000 ק"ג, ולמסלול מעבר גיאוסטציונרי יכול היה המשגר לשאת 17000 ק"ג. הנעת השלב הראשון התבססה על שישה מנועי RD-191 מתוצרת חברת אנרגומאש הרוסית. ראו הרחבה בנושא באתר הידען - https://www.hayadan.org.il/raviv-brazil-010698 http://www.news1.co.il/Archive/001-D-354471-00.html https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=76038 הנתונים מתוך דו"ח צוות הבדיקה למיזם, שהוכן בחודש ינואר 1999. מעל האופק, 50 שנות פעילות ישראלית בחלל, דני שלום, באוויר פרסומי תעופה, 2003, עמוד 30
אנרי דזירה לאנדרו

אנרי דזירה לאנדרו (בצרפתית: Henri Désiré Landru;‏ 12 באפריל 1869 – 25 בפברואר 1922) היה רוצח סדרתי צרפתי ו"כחול זקן" אמיתי. לאנדרו נולד בפריז. לאחר שנטש לימודיו שירת במשך ארבע שנים בצבא צרפת, מ-1887 עד 1891, ואז נכנס למערכת זוגית עם בת דודתו שהובילה ללידת בת. כעבור שנתיים נישאו והביאו לעולם עוד שלושה ילדים. בעקבות מעשי מרמה של מעסיקו, פתח במעשי נוכלות בעצמו והונה בעיקר קשישות. על מעשי ההונאה והנוכלות שלו הוא נכלא לשנתיים ב-1900, תקופת מאסר ראשונה מבין רבות בחייו. מ-1914 החל להתנכר לאשתו, כשהוא מתפרנס ממכירת רהיטי יד שנייה. הוא נהג לפרסם מודעות שידוכים בעיתוני פריז כפתיון להשגת שידוך, לדוגמה: "אלמן עם שני ילדים בן 43, בעל הכנסה גבוהה, רציני ומעורה בחברה טובה, מחפש אלמנה הרוצה להתחתן". בעקבות מלחמת העולם הראשונה נמצאו אלמנות רבות שנענו למודעתיו. הוא היה מפתה את הנשים, משתלט על נכסיהן ואז רוצח אותן ושורף בביתו את גופותיהן המבותרות. בין 1914 עד 1919 הוא רצח לפחות 10 נשים ואת בנה המתבגר של אחת מהן. המשטרה לא הצליחה לייחס את מעשי הרצח ללאנדרו כיוון שנהג להשתמש בשמות בדויים רבים. הוא ניהל פנקס ובו השמות בהם הציג עצמו בפני כל "מאהבת". ב-1919 אחות אחת מקרבנותיו ניסתה לאתר אותו; היא לא ידעה את שמו האמיתי, אך הכירה את מראהו החיצוני, וכן את מקום מגוריו, והצליחה לגייס את המשטרה לעזרתה. תחילה הוא הואשם רק בהונאה ומעילה כספית וסירב לתקשר עם המשטרה; בהיעדר גופות (המשטרה חפרה היטב בחצר ביתו אך לא מצאה דבר) לא היו מספיק ראיות כדי להעמידו לדין באשמת רצח. ואולם, אז מצאו השוטרים את הפנקס עם שמותיו הבדויים ורשימת הנשים שרצח והונה. היה בכך די כדי להביאו למשפט. לאנדרו הועמד לדין בגין 11 סעיפי רצח בנובמבר 1921. הוא נמצא אשם בכל הסעיפים, נידון למוות והוצא להורג בגיליוטינה כעבור שלושה חודשים בורסאי. בזמן המשפט הוא צייר את מטבח ביתו עם הכיריים, כשמאחורי הציור כתב בצרפתית: "Ce n'est pas le mur derrière lequel il se passe quelque chose, mais bien la cuisinière dans laquelle on a brûlé quelque chose" ("זה לא הקיר שמאחוריו התרחשו דברים, אלא הכיריים בהם נשרף משהו"). הציור ניתן לאחד מעורכי הדין ונחשב כהודאה בעבירה. המרטש מאטלנטה המפלצת מפירנצה מדיה וקבצים בנושא אנרי דזירה לאנדרו בוויקישיתוף רוצחים סדרתיים ופסיכופתים ידיעה על הוצאתו להורג בעיתון משנת 1922
David Bowie

האם התכוונתם ל... דייוויד בואי David Bowie (אלבום, 1967) David Bowie (אלבום, 1969)
יחסי מונטנגרו–סלובניה

יחסי מונטנגרו-סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מונטנגרו לבין רפובליקת סלובניה. שתי המדינות היו חלק מיוגוסלביה עד שנת 1991. סלובניה הכירה בעצמאותה של מונטנגרו ב-21 ביוני 2006. שתי המדינות הן חברות באיחוד מדינות הים התיכון. סלובניה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפודגוריצה, בירת המדינה. השגרירות נפתחה ב-23 ביוני 2006. מונטנגרו מיוצגת בסלובניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בליובליאנה, בירת המדינה. Slovenian Ministry of Foreign Affairs: directions of contacts with Montenegro ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ ובנושא מונטנגרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.