laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוטו פישר

אוטו "שלוימה" פישר (בגרמנית: Otto "Schloime" Fischer;‏ 1 בינואר 1901 – 1 ביולי 1941) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-אוסטרי ששיחק בעמדת חלוץ שמאלי. היה שחקן נבחרת אוסטריה בכדורגל (7 משחקים). נרצח במהלך טבח לייפאיה, בלטביה. פישר נולד וגדל בווינה, בן למשפחה יהודית, בנם של נטי פישר (לבית משפחת פוקורני; נולדה בבטלי, מוראביה ב-1870) והיינריך פישר (נולד ביביצ'קו, מוראביה ב-1860). בשנים 1921–1920 הוא שיחק בקבוצת הרטה וינה, בשנת 1921 שיחק בקבוצת קארלס באדר, בשנים 1926–1923 הוא שיחק בקבוצת פירסט וינה ובשנים 1930–1926 שיחק בקבוצת הכח וינה. פישר שיחק כדורגל בנבחרת אוסטריה בין השנים 1923–1928 והשתתף ב-7 משחקים. פציעה בברך סיימה את קריירת המשחק המקצועני שלו. פישר אימן את קבוצת נאפולי בעונת 1928/1929, אך הוחלף על ידי ג'ובאני טרילה. בשנים 1930–1931 אימן את פ.ק מצ'ווה שבאץ' בסרביה. בשנים 1932–1934 אימן את DSV סאז בצ'כיה ובשנים 1941–1936 אימן את קבוצת קונקורדיה זאגרב. בשנת 1936 עבר לפישר אמן בלטביה את קבוצת הכדורגל אולימפיה לייפאיה. בהדרכתו, הקבוצה לא הפסידה משחק כשהיא זכתה בתואר האליפות בעונה הראשונה שלו, ושוב ב-1938 וב-1939. פישר נרצח במהלך טבח לייפאיה ב-1 ביולי 1941. אוטו פישר, באתר Transfermarkt אוטו פישר, באתר WorldFootball.net אוטו פישר, באתר National Football Teams אוטו פישר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אוטו פישר, באתר Liepaja Jewish Heritage Foundation (באנגלית) אוטו פישר, באתר National Football Teams (באנגלית) אוטו פישר, באתר EU-Football.info (באנגלית)
טמאש הלר

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא הלר. טמאש הלר (בהונגרית: Heller Tamás; נולד בדברצן, 19 בנובמבר 1946) הוא שחקן, פרפורמר, מלחין, פזמונאי, יהודי-הונגרי זוכה פרס האמן המצטיין. הלר נולד במשפחה יהודית בעיר דברצן. הוא התוודע ליסודות המשחק על במת הילדים המפורסמת של מרתה פנייש (יחד עם השחקנית בורי קאלאי). בשנת 1965 נרשם עם האנסמבל פריצ'קה לתוכנית הטלוויזיה "מי יודע מה?" אבל הם הודחו בחצי הגמר. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה למד ככל הנראה צילום ואחר כך שירת בצבא ההונגרי. בין השנים 1972–1978 שיחק ב"תיאטרון צ'וקונאי של דברצן". לאחר מכן עבר לבודפשט ומשנת 1978 עד 2012 היה חבר בלהקת השחקנים של בימת מיקרוסקופ. המגוון של תפקידי דמיות הפרוזה שלו ואלה של הקברט המוזיקלי בולטים על הבמה ההונגרית. לאחרונה הוא כותב בעצמו את המילים והמוזיקה של שיריו. קנדר – אב: קברט – מנחה קרלו גולדוני: משרתם של שני אדונים – טרופאלדינו ברטולט ברכט – וייל: אופרה בגרוש – מתיאס לפאס פאל אברהם: נשף בסאבוי – מוסטפא ביי Ádám és Éva Csak semmi duma! Az élet lapos oldala - Bajor-kabaré Hej, halihó! Hogy volt? Hopp, te Zsiga! Kelet ez nekünk? Két úr szolgája Kihajolni veszélyes! Közös bűnnek túrós a háta Le vagytok szavazva! Leggyengébb láncszemek Magasztár? Mikor lesz elegünk? A Mikroszkóp fantomja Nyerünk vagy nyelünk Röhej az egész Sasazértis Szakíts, ha bírsz! Széllel szembe... Szeplős Pötyi A tenor háza Türelmes zóna Ügynökök kíméljenek! Valakit visz a vicc Vigyázz NATO, jön a magyar! Zsebrepacsi מסכות (1981) בעור המלאך (1990) כלב פרטי (1993 ) פמיליה בע"מ (1993) האנשים הקשים ביותר (2000) כלבים בסטס הלר (Bests Heller). חמישים שנה על הבמה. בן שיחו של טמאש הלר הוא איסטוון שאפראן ; 2015 טבעת מיקרוסקופ (1993) פרס הרדיו ההונגרי (1995) צלב קטן של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (1995) צלב הקצינים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (2004) פרס האמן המצטיין (2006) לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. טמאש הלר Jegy.hu טמאש הלר: "הז'אנר הזה הוא מקצוע" fidelio.hu, בדצמבר 2013 מדיה וקבצים בנושא טמאש הלר בוויקישיתוף טמאש הלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טמאש הלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טמאש הלר באתר Port.hu "Heller Tamás színművész megírta élete történetét, aki a könyv születéséről beszélt. | Breuerpress International". Breuerpress International (בהונגרית). Heller Tamás színművész megírta élete történetét, aki a könyv születéséről beszélt breuerpress.com, 2015. június 19.
אלכסנדר אוגוסטינוביץ'

אלכסנדר אוגוסטינוביץ' (בפולנית: Aleksander Augustynowicz‏; 7 בפברואר 1865 – 23 באוגוסט 1944) היה צייר פולני. אלכסנדר אוגוסטינוביץ' נולד ב־7 בפברואר לאביו, וינצנטי, ולאמו, יוליה (לבית חבצקי). הוא השלים את לימודיו התיכוניים בז'שוב, בשנים 1883–1886 ולאחריהן למד באקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו בקרקוב, שם התמחה אצל פליקס שינלבסקי, ולדיסלב לושקביץ' ויאן מטייקו. להשלמת לימודיו עבר למינכן והשתתף במסעות אמנים לאיטליה ולהונגריה. בשנת 1890 עבר ללבוב, שם החל את קריירת האמן שלו. הוא בילה בזאקופנה בין השנים 1914–1921 ואז עבר להתגורר בפוזנן, שם כבר קנה לו שם בקרב האמנים המקומיים, שכן במהלך מלחמת העולם הראשונה הציג את ציוריו עם חברת האמנים. בשנת 1925 התקבל אוגוסטינוביץ' כחבר באגודה לעידוד האמנויות היפות בוורשה. בשנת 1935, בפוזנן, חגג חמישים שנה ליצירתו. במהלכה ציון היובל ליצירתו הוצגו יצירות האמנות שלו בתערוכה רטרוספקטיבית. ב־11 בנובמבר 1937 העניק לו נשיא פולין את צלב הקצינים של מסדר פולוניה רסטיטוטה, על שירותו בתחום האמנות. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה עבר לוורשה, שם נהרג במהלך מרד ורשה. הוא היה נשוי לאנה צ'מריננסקה (1895), עימה נולדו לו שלוש בנות. אלכסנדר אוגוסטינוביץ' צייר דיוקנאות שהוצגו בתערוכות לאומיות ובינלאומיות. בשנת 1925, במהלך תערוכת דיוקן פולין (Portret polski) בוורשה, הוענק לו תואר הכבוד הגבוה ביותר על כל יצירות האמנות שלו. בפוזנן הוא צייר דיוקנאות רבים, רובן צוירו בצבעי מים. מרבית ציוריו עשויים צבעי מים ומציגים נופים ופולקלור פולני. יצירות האמנות שלו מוצגות במוזיאונים רבים ברחבי פולין ובבעלות פרטית. ארבע עשרה מיצירותיו, בצבעי מים ושמן, נמצאות במוזיאון הלאומי בפוזנן. דיוקן עצמי אשה הוסוליט דיוקן אביו דיוקן כנסייה אשה נשענת דיוקן אשה דיוקן אשה מקרקוב בסטודיו של צייר ילדה בלבוש לאומי מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר אוגוסטינוביץ' בוויקישיתוף Augustynowicz Aleksander - malarz, Polska, baza artystów Agra-Art, web.archive.org, ‏2016-03-04 "Biography", koneser.krakow.pl "Biography of Aleksander Augustynowicz" "Aleksander Augustynowicz (1865 - 1944) List Of Paintings" (ארכיון)
פרנסואז בטנקור מאיירס

פרנסואז בטנקור מאיירס (בצרפתית: Françoise Bettencourt Meyers; נולדה ב-10 ביולי 1953) היא מיליארדרית צרפתייה, האישה העשירה בעולם, יורשת ואחת העורכות של הערות לתנ"ך ופעילה בנושא יחסים בין יהודים לנוצרים. היא בתה ויורשתה היחידה של ליליאן בטנקור, ומשפחתה היא הבעלים של חברת לוריאל. היא התחתנה עם ז'אן פייר מאיירס, נכדו של רב שנרצח באושוויץ, והם החליטו לגדל את ילדיהם ז'אן ויקטור (1986) וניקולה (1988) כיהודים. נישואיהם עוררו מחלוקת בגלל משפט שאליו סבה, אז'ן שילר, הועמד בגין שיתוף פעולה עם הממשלה הנאצית ושהיה המייסד של לוריאל. בינואר 2024 מוקמה ב''בלומברג'' במספר 12 ברשימת עשירי העולם. וכן לראשונה בהיסטוריה חצתה אשה את שווי 100 מיליארד דולר. Les Échos, December 2009. "L'Oréal Finance : Share Ownership". www.loreal-finance.com. נבדק ב-21 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) The Guardian, July 10, 2010
פסגת גידינגס

פסגת גידינגס (באנגלית: Giddings Peak) היא פסגה ברכס אתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה. הפסגה ממוקמת בסמוך ממערב להר בשרווייז. גובהה של הפסגה 1808 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-2,140 בגובהו באנטארקטיקה. הפסגה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956. שמה של הפסגה ניתן לה על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה. הפסגה נקראת על שמו של אלברט גידינגס (A. Giddings), שהיה טבח, בתחנת וילקס, בשנת 1959. פסגת גידינגס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת גידינגס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת גידינגס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור פסגת גידינגס מפת אזור פסגת גידינגס מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת גידינגס לאתרים סמוכים תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת גידינגס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
הפיכת הבעת' בסוריה (1963)

הפיכת הבעת' בסוריה (המכונה גם "מהפכת 8 במרץ") התרחשה ב-8 במרץ 1963 והובילה להדחתו של הנשיא נאזים אל קודסי התחלת שלטון מפלגת הבעת' שנתמכה על ידי מצרים. ההפיכה הושפעה על ידי הפיכת הרמדאן שהתרחשה בעיראק בפברואר 1963 ובוצעה על ידי ההנהגה הצבאית של הבעת' ולא על ידי הנהגתה האזרחית. ההפיכה תוכננה ל-7 במרץ, אך נדחתה ביום מחשש מזליגת מודיעין לשלטונות. ערכים מורחבים – הממלכה הערבית של סוריה, המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, הרפובליקה הסורית הראשונה, הרפובליקה הסורית השנייה סוריה הוקמה בשנת 1920 כממלכה הערבית של סוריה בהנהגת פייסל הראשון. מדינה זו תוכננה להיות ממלכה ערבית חדשה (ולא רק סורית), אשר דגלה בלאומיות ערבית. הממלכה קרסה לאחר כמספר חודשים, ונוצר המנדט הצרפתי בסוריה. בשלב זה התפחתו בסוריה תנועות שניסו ליצור זהות סורית (ובהן המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית) וכן תנועות קומוניסטיות או אסלאמיות. רוב הסורים בתקופה זו ראו עצמם כערבים, ולא כסורים. בתקופת המנדט נוצרה חברה מעמדית מאוד במדינה. סוריה הפכה לעצמאית עם תום המנדט ב-17 באפריל 1946 ונשלטה על ידי האליטה מתקופת המנדט. אליטה זו דעכה לאחר 1948 ועלייתו של הצבא בפוליטיקה. בתקופה זו הוקמה מפלגת הבעת' על ידי מישל עפלק וסלאח א-דין אל-ביטאר במהלך שנות ה-40 כתנועה חילונית, לאומנית סוציאליסטית ואנטי-מערבית. בשנות החמישים המפלגה הצליחה להתבסס בקרב מעמד הביניים העירוני וכן בכפרים. בשנת 1956 ארגנה מפלגת הבעת' את מחאת העבודה הראשונה בתולדות סוריה. אחת המחלוקות המרכזיות במפלגה היו האם ועד כמה לתמוך ברעיון השותפות המדינית עם מצרים אשר פורקה בסופו של דבר ב-1961. בנוסף על כך, חלקים מן המפלגה זנחו את רעיונות הפאן ערביות, ונמשכו יותר לסוציאליזם. בנוסף על כך, בתקופה זו נוצר חוסר שביעות עממי כנגד האליטות השולטות במדינה, וכן מירמור מצד המיעוטים (דרוזים, עלווים, אסמאעילים) שלכאורה קופחו על ידי השלטונות. תכנון ההפיכה החל עוד בשנת 1962 על ידי הוועדה הצבאית של הבעת'. בתחילה התכנון היה להשתלט על מספר בסיסים צבאיים, על האקדמיה הצבאית בעיר חומס ועל תחנת הרדיו של דמשק. לאחר תחילת התכנון, נוצרו קשרים בין המפלגה לבין קצינים בכירים בצבא הסורי. בלילה שבין 7–8 במרץ, טנקים ויחידות נאמנות להפיכה החלו לנוע לעבר דמשק. במקביל המורדים הצליחו להשתלט על כוחות הצבא ברמת הגולן ובא-סווידא. לאחר שהושגה שליטה באזורים אלו והחלה התנועה הצבאית לדמשק, נכבשו גם מתקנים קריטיים כמו סניף הדואר המרכזי, תחנת הרדיו ומטה משרד הביטחון. עד שעות הבוקר הסתיים כיבוש כלל מתקני הצבא והשלטון המרכזיים. במהלך העימותים נהרגו כ-820 איש. הפעולה הראשונה של השלטון החדש הייתה הקמת המועצה הלאומית לפיקוד המהפכה, שהורכבה משנים-עשר אנשי בעת ושמונה נאצריסטים ועצמאיים. באוקטובר 1963, כשמונה חודשים לאחר ההפיכה, התקיימה ועידת מפלגת הבעת' הששית, בה חברו כוחות רדיקליים ומהפכנים יותר מסוריה ומעיראק לשכתב את מצע המפלגה. קציני הבעת' הסוריים, שרובם היו בני מיעוטים, ניצלו את השינוי לקדם את מעמדם ואת מקומם בסולם החברתי. בפברואר 1964 התכנסה ישיבה מיוחדת של מפלגת הבעת', שבה הודחו המרקסיסטים מוועידת המפלגה. בתום כך היו האנשים העיקריים בשלטון חברי הוועידה הצבאית שעמדה מאחורי המהפכה. ההפיכה בסוריה (1966) מהפכת התיקונים בסוריה (1970) מלחמת האזרחים בסוריה (משנת 2011 ואילך) יוחאי סלע, סוריה לאחר הפיכת קציני מפלגת הבעת´ – 1964-1963, באתר 25 באוקטובר 2013 יוחאי סלע, מעמדו של הצבא הסורי לאחר הפיכת קציני הבעת´ – 1964-1963, באתר מגזין המזרח התיכון, ‏31 באוקטובר 2013
רורק

האם התכוונתם ל... אנדי רורק – מוזיקאי אנגלי מיקי רורק – שחקן קולנוע אמריקאי ראסל רורק – עורך דין ואיש ממשל אמריקאי
נונאטאק אובלאצ'נאיה

נונאטאק אובלאצ'נאיה (באנגלית: Oblachnaya Nunatak) היא נונאטאק בקצה המזרחי של הרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. הנונאטאק ממוקם 13 קילומטרים דרומית-מזרחית לנונאטאקי פרוב. הנונאטק התגלה על יד משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1961–1962. המשלחת חקרה את הגאולוגיה של הנונאטאק. שמו של הנונאטק ניתן לו על יד משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית. המשלחת קראה לנונאטאק "גורה אולאצ'ניה" (ברוסית: ההר מכוסה העננים). נונאטאק אובלאצ'נאיה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאק אובלאצ'נאיה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה נונאטאק אובלאצ'נאיה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי מיקום הנונאטאק
הרי סקוט (אנטארקטיקה)

הרי סקוט (באנגלית: Scott Mountains) הם מספר פסגות מבודדות, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. הפסגות מצויות מדרום למפרץ אמונדסן. גובהם של ההרים 1,028 מטרים מעל פני הים. ההרים התגלו ב-13 בינואר 1930, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, בפיקודו של סר דאגלס מוסון. מוסון נתן לרכס את שמו. מוסון קרא להרים "רכס סקוט" (Scott Range), על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט, מהצי המלכותי. בשל המרחקים בין ההרים, אין מדובר ברכס רציף, ובהתאם שונה השם ל"הרי סקוט", אף שלעיתים עדיין משתמשים בשם "רכס סקוט". • Sue Blackhall, Scott of the Antarctic: The Legend 100 Years On • UKról, Piotr & Kusiak, Monika & Dunkley, Daniel & Wilde, Simon & Yi, Keewook & Lee, Shinae & Whitehouse, Martin. (2020), Differences in Crustal Ages between the Tula and Scott Mountains of Enderby Land, East Antarctica, DOI: 10.46427/gold2020.1369 הרי סקוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי סקוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הרי סקוט תצלום לוויין של הרי סקוט מפת אזור הרי סקוט מזג אוויר נוכחי מעודכן בהרי סקוט תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי סקוט נתוני מזג אוויר סטטיסטיים ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הרי סקוט גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
הרי סקוט

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הרי סקוט (אנטארקטיקה) – רכס הרים בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה הרי סקוט (רכס תת-מימי) – רכס הרים תת-מימי למול חופי ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה ארצות הברית הרי סקוט (קליפורניה) – רכס הרים בהרי קלאמת, במחוז סיסקיו במדינת קליפורניה, שבארצות הברית הר סקוטס – הר בהרי האפלצ'ים במחוז וורן במדינת ניו ג'רזי, שבארצות הברית הר סקוט
מייקל רייגן

מייקל ס. רייגן (באנגלית: Michael S. Regan; נולד ב-6 באוגוסט 1976) הוא רגולטור סביבתי אמריקאי, המשמש כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה. בעבר כיהן כמזכיר המחלקה לאיכות הסביבה בקרוליינה הצפונית ומומחה לאיכות האוויר בסוכנות להגנת הסביבה. ב-17 בדצמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי בחר ברייגן לכהן בתפקיד מנהל הסוכנות להגנת הסביבה בממשלו העתידי. ב-11 במרץ 2021 הושבע לתפקיד. רייגן הוא יליד גולדסבורו (אנ') שבקרוליינה הצפונית, הוא קיבל תואר ראשון במדעי כדור הארץ והסביבה באחת מהאוניברסיטאות בקרוליינה הצפונית ולאחר מכן החליט ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ששוכנת בוושינגטון די. סי, שם קיבל תואר שני במינהל ציבורי. רייגן התחיל את דרכו כמפקח סביבתי של הסוכנות להגנת הסביבה בתקופת ממשל הנשיא הדמוקרטי ביל קלינטון ולאחר מכן גם בממשל הנשיא הרפובליקני בוש הבן. לאחר מכן הצטרף לקרן להגנה סביבתית (אנ') (באנגלית: EDF), שם הפך בסופו של דבר לסגן נשיא עמית לאנרגיה נקייה ולמנהל אזורי בדרום מזרח ארצות הברית, הוא נשאר בצוות ההנלה של הקרן למעלה משמונה שנים. בינואר 2017, מושל קרוליינה הצפונית רוי קופר בחר ברייגן לשמש כמזכיר המחלקה לאיכות הסביבה במדינתו, הוא פעל גם לפיתוח תוכנית האנרגיה הנקייה של המדינה, שמטרתה היא להפחית את פליטת גזי החממה במגזר הפרטי עד 2030. ב-11 במרץ 2021 הושבע לתפקיד מנהל הסוכנות להגנת הסביבה. רייגן הוא האפרו-אמריקאי הראשון שמנהל את הסוכנות. רייגן גר עם אשתו ובנו בבירת קרוליינה הצפונית, ראלי. מדיה וקבצים בנושא מייקל רייגן בוויקישיתוף מייקל רייגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Friedman, Lisa (2020-12-17). "Biden to Pick Michael Regan, North Carolina Environment Regulator, to Head E.P.A." The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-12-17. OA US EPA, Michael S. Regan Sworn in as 16th EPA Administrator, US EPA, ‏11 במרץ 2021 (באנגלית) "NC DEQ: Michael S. Regan". deq.nc.gov. נבדק ב-2020-12-17. Pager, Tyler; Colman, Zack; Guillén, Alex (17 בדצמבר 2020). "Biden to tap North Carolina environmental regulator Regan to head EPA". POLITICO (באנגלית). נבדק ב-2020-12-17. {{cite web}}: (עזרה) "N.C. Governor Roy Cooper names Michael Regan as secretary of environment" (באנגלית). Environmental Defense Fund. נבדק ב-2020-12-17. Teirstein, Zoya (2020-12-14). "Biden needs an EPA chief. Here's the shortlist". Grist (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-17. "Biden picks regulator Michael Regan for EPA administrator". Hosted (באנגלית). 2020-12-17. נבדק ב-2020-12-17. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מהפכת 1848 (ולאכיה)

מהפכת 1848 (ברומנית: Revoluția de la 1848 din Țara Românească), שהתרחשה בנסיכות ולאכיה, הייתה חלק מגל המהפכות של אביב העמים. המהפכה הייתה בעלת מטרות לאומיות וליברליות ובעלת זיקה למהפכת 1848 (מולדובה). מטרות המהפכה היו הפלת האדמיניסטרציה המוכתבת על ידי השלטונות הרוסיים באמצעות התקנון האורגני ולבטל את זכויות היתר של הבויארים. המהפכה הונהגה על ידי צעירים אינטלקטואלים וקציני צבא והצליחה להדיח את השליט, גאורגה ביבסקו, שהוחלף על ידי ממשלה זמנית ומועצת עוצרים, שהעבירו רפורמות מתקדמות - הראשונה הייתה הכרזת איסלאז. הטריקולור הרומני הונף לראשונה במהפכת 1848 כחלק ממאבק המהפכנים בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה להשתחרר מהמשטר המושחת של השליטים הפנרים, משלטון האימפריה העות'מאנית ומחסותה של האימפריה הרוסית. בהפגנה שערכו המפגינים בבוקרשט נשא את הדגל בראש ההפגנה הצייר היהודי ברבו איסקובסקו (המעמד הונצח בציור של הצייר הרומני קוסטקה פטרסקו), שכנראה צייר בעצמו את הדגל. על הדגל, שנשא איסקובסקו, היו כתובות ברומנית המילים "צדק" ו"אחווה", כשהן כתובות באותיות האלפבית הקירילי הרומני. אין מסמכים המעידים על השתייכותו של איסקובסקו לקבוצה הסודית האחווה, אולם מעצם היותה קבוצה סודית היא נמנעה משמירת רשימות חברים. יונל ז'יאנו (Ionel Jianu), שכתב ספר ביוגרפי על ברבו איסקובסקו, סבר שאיסקובסקו היה חבר האחווה, לכן הוטל עליו לצייר את דגל המהפכה עם הסיסמה Dreptate - Frăție (צדק - אחווה), דגל שאיסקובסקו עצמו נשא בעת שההמון הקיף את ארמון השליט ביבסקו ב-11 ביולי 1848. הממשלה הזמנית של נסיכות ולאכיה, שהוקמה כתוצאה מהמהפכה, החליטה שזה יהיה הדגל הלאומי, אלה יהיו צבעיו ואלה יהיו המילים הכתובות עליו וזו הייתה ההחלטה הראשונה של הממשלה הזמנית. כעבור כמה שבועות הוציאה הממשלה הזמנית החלטה חדשה בנושא ובה נטען, שההחלטה הקודמת לא הובנה היטב, לכן מבהירים, שפסי הדגל צריכים להיות אנכיים, כשהצבע הכחול סמוך למוט ואחריו הצהוב ואחרי הצהוב האדום. מדיה וקבצים בנושא מהפכת 1848 בוויקישיתוף רומניה, היסטוריה, מהפכה, 1848, דף שער בספרייה הלאומית PICTORUL REVOLUTIONAR BARBU ISCOVESCU-IONEL JIANU (ברומנית) Decretul No. 1 al Guvernului provisoriu al Țării-Românesci (ברומנית) Decretul No. 252 al Guvernului provisoriu al Țării-Românesci (ברומנית) 1848 – de la Islaz, pe Câmpia Filaretului: "Uniţi, vom fi tari!" (ברומנית) ISTORIA ROMANILOR (ברומנית) REVOLUŢIA DE LA 1848 ÎN ŢĂRILE ROMÂNE (ברומנית)
פרעות חמה (1964)

פרעות חמה התרחשו באפריל 1964 בעיר חמה שבסוריה והיו הראשונות בין שלטון מפלגת הבעת' לתנועת האחים המוסלמים, כשנה לאחר עליית הבעת' לשלטון בהפיכה. המהומות דוכאו באמצעות כוח צבאי רב, שהוביל לכ-70 עד 100 הרוגים בקרב האחים המוסלמים, והרס חלקי של שכונות העיר חמה. חמה המשיכה להיות מרכז אסלאמיסטי גם בשנים שלאחר מכן במרד האיסלאמי. מפלגת הבעת' עלתה לשלטון בהפיכה שהתרחשה במרץ 1963. השלטון החדש דיכא את הכוחות המרקסיסטיים והנאצריסטים בסוריה. בשנת 1964 הוצאה תנועת האחים המוסלמים אל מחוץ לחוק. במקביל נערכו שביתות והפגנות המוניות ברחבי הערים הגדולות בסוריה, ובהן חמה שהיוותה מרכז איסלאמיסטי שמרנני. הפגנות ושביתות אלו דוכאו במהרה על ידי הצבא. המהומות החלו באפריל 1964, כחלק מהפרות סדר בכל סוריה. המהומות בחמה מומנו בחלקן על ידי סוחרים מקומיים שתמכו ברעיונות המחאה. המורדים האיסלאמיסטים בעיר הקימו מחסומים, אגרו מזון וכלי נשק, פגעו בחנויות יין. אחד המסגדים המקומיים הפך למפקדת המורדים ולמחסן נשק. המרד הסתיים כמספר מים לאחר התפרצותו, כאשר נשיא סוריה, אמין אל-חאפז הורה לצבא לדכאו. המשמר הלאומי בחמה קיבל בתחילה תמיכת טנקים ותחמושת מהצבא ולאחר מכן, הותקפו שכונות בהן המורדים השתלטו באש טנקים ותותחים. ההפגזות אילצו את המורדים לנסוג למסגד הראשי, אשר הופגז גם הוא. הפגזת המסגד של המורדים עוררה את זעמם של מוסלמים רבים במדינה, והובילה למספר הפגנות ברחבי סוריה. המחאות הובילו את הממשל להבטיח בפומבי שיגן על חירויות האזרח ולהכריז על חוקה זמנית חדשה. בנוסף על כך, כמה מן הבכירים בבעת' התפטרו מתפקידם. הפעלת הכוח העזה בדיכוי המרד הויבלו למחלוקת בקרב הבכירים שנותרו, והנשיא העתידי חאפז אל-אסד תמך באופן מוחלט בשיטות שננקטו. ההפיכה בסוריה (1966) מהפכת התיקונים בסוריה מלחמת האזרחים בסוריה הפיכת הבעת' בסוריה (1963)
ג'ורדן לויד

ג'ורדן לויד (באנגלית: Jordan Lloyd; נולד ב-27 ביולי 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז והקלע במונקו מליגת העל הצרפתית בכדורסל והיורוליג. לויד נולד בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, וגדל באטלנטה שבג'ורג'יה. בעונת 2017/2018 שיחק בהפועל אילת, שם הוא סיפק ממוצעים של 17.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים וחטיפה וחצי בממוצע למשחק. בעונת 2018/2019 שיחק בטורונטו ראפטורס, עמה זכה באליפות ה-NBA. ביולי 2020 חתם בכוכב האדום בלגרד. ביוני 2021 חתם בזניט הרוסית. ביולי 2022 חתם במונקו. ב-14 ביולי 2024 חתם לשנתיים במכבי תל אביב, אך כבר ב-9 באוקטובר עזב את הקבוצה בעקבות המצב הביטחוני בישראל וב-12 באוקטובר חתם בשנתיים בקבוצתו הקודמת מונקו. ג'ורדן לויד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ורדן לויד, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל אפרת עמורבן, המחליף של בולדווין: ג'ורדן לויד חתם לשנתיים במכבי ת"א, באתר ynet, 14 ביולי 2024 אהרל'ה ויסברג‏, ג'ורדן לויד ומכבי תל אביב הגיעו לסיכום על עזיבתו המיידית, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2024 אפרת עמורבן, רשמית: ג'ורדן לויד חתם במונאקו, באתר ynet, 12 באוקטובר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרד האחים המוסלמים בסוריה

המרד האיסלאמי בסוריה התרחש בשנים 1976–1982 במספר ערים בסוריה. במהלך המרד לחמו אלפי מורדים אסלאמיסטים סונים מתנועת האחים המוסלמים בשלטון הסורי בהובלת נשיא סוריה חאפז אל-אסד ומפלגת הבעת'. העימותים בין שלטון הבעת' בסוריה לבין האחים המוסלמים החלו מיד לאחר ההפיכה הצבאית במדינה. ב־1964 הוציא השלטון את האחים המוסלמים מחוץ לחוק. בשנים 1964–1965 התקיימו מהומות, שביתות והפגנות רבות במדינה כנגד השלטון, כשהתקרית הבולטת ביותר הייתה פרעות חמה בעיר חמה שהיוותה את מרכז השמרנות האיסלאמית בסוריה. ב-31 בינואר 1973 יישם[דרושה הבהרה] הנשיא חאפז אל-אסד את חוקת סוריה משנת 1964, וזה הוביל למשבר לאומי. בניגוד לחוקות קודמות, החוקה החדשה לא חייבה את נשיא סוריה להיות מוסלמי, מה שהוביל להפגנות קשות ברחבי המדינה. בעקבות הכיבוש הסורי בלבנון ב-1976 נרצחו מספר קצינים וסוכני ממשל בולטים, בהם מפקד חיל המצב בחמה (אוקטובר 1976), הרקטור של אוניברסיטת דמשק (פברואר 1977), מפקד חיל הטילים, מנהל ענייני המשטרה במשרד הפנים, התובע הציבורי ואף רופאו של אסד עצמו. רוב הקורבנות היו עלאווים. ב-16 ביוני 1979 נרצחו עשרות צוערים בבית הספר לתותחנות בחלב. טבח הצוערים היווה התחלה לפעולות טרור וגרילה אינטנסיביות בעיר. בשנים 1979–1981 נרצחו בעיר למעלה מ-300 איש בפיגועים שונים, רובם עלאווים. תריסר אנשי דת מוסלמים שגינו את הפיגועים נרצחו אף הם. ב-8 במרץ 1980 (יום השנה ה-17 להפיכת הבעת' ב־1963) התקיימו שביתות והפגנות ברחבי סוריה, שהפכו במהרה לעימותים אלימים. מוקד העימותים הארצי היה בחלב, שם נשלחו עשרות אלפי חיילים הנתמכים על ידי טנקים ומסוקים לדכא את המהומות, שבמהלכן נהרגו מאות מפגינים וכ-8,000 נעצרו. באפריל דוכא המרד בעיר. ב-26 ביוני 1980 השליכו חמושים שני רימונים וירו לעבר הנשיא אסד במהלך קבלת פנים רשמית לנשיא מאלי. אסאד ניצל מניסיון ההתנקשות. באוגוסט הוצאו להורג כ-80 מתושבי חלב שהתגוררו בשכונה בה הותקף מוצב צבאי. באפריל 1981 בוצע ניסיון כושל לביצוע פיגוע בכפר עלאווי בסמוך לחמה. ניסיון זה הוביל לרצח 400 מתושבי העיר שנבחרו באקראי. מאוגוסט ועד נובמבר נרצחו מאות אנשים בפיגועי ענק בדמשק. האירוע שנחשב לסוף המרד היה טבח חמה בפברואר 1982. במהלך שנות ה-90 שחרר הנשיא אסד כמה מן הפעלים האיסלאמיים שנכלאו לאחר המרד. במאי 2001 פרסמה תנועת האחים המוסלמים הודעה הדוחה את האלימות הפוליטית וקוראת למדינה מודרנית ודמוקרטית. אסירים פוליטיים רבים, כולל אנשי "האחים המוסלמים", קיבלו חנינה ושוחררו. עם זאת, לאחר כשנה הנשיא החדש בשאר אל-אסד ביטל את תהליך הדמוקרטיזציה. ההפיכה בסוריה (1966) מהפכת התיקונים בסוריה מלחמת האזרחים בסוריה הפיכת הבעת' בסוריה (1963) זכויות האדם בסוריה מדיה וקבצים בנושא מרד האחים המוסלמים בסוריה בוויקישיתוף