laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלכת המדבר

מלכת המדבר הוא מסע שטח אתגרי תחרותי לנשים בלבד המתקיים מדי שנה מאז 1999. המסע משלב נהיגה ברכבי שטח במדבריות ברחבי העולם, לצד פעילויות גיבוש, העצמה אישית וחוויות תרבותיות ייחודיות. האירוע מנוהל על ידי החברה הגיאוגרפית ונחשב לאחת החוויות הייחודיות לנשים בישראל. חלק מהכנסות האירוע נתרם לפרויקטים חברתיים וקהילתיים, במיוחד באזורים בהם מתקיים המסע. מסע מלכת המדבר החל ביוזמת החברה הגיאוגרפית במטרה להעניק לנשים אתגר פיזי ומנטלי בשטח המדברי. האירוע הראשון התקיים בשנת 1999 והשתתפו בו מספר מועט של נשים. עם השנים גדלה הפופולריות של האירוע, ומשתתפות בו מאות נשים מדי שנה. המסעות נערכו במגוון מדבריות ברחבי העולם, כולל נמיביה, הודו, בוליביה, ירדן, מרוקו וישראל. המסע מתפרש על פני שמונה ימים וכולל נסיעה בג'יפים, לינה בשטח, וביצוע משימות שונות. כל קבוצה מלווה על ידי מדריכה מקצועית שתומכת ומסייעת לאורך כל המסע. בנוסף, ניתנת לנשים ההזדמנות להשתתף בסדנאות והרצאות בנושאים מגוונים כמו הישרדות, ניווט ומנהיגות. המסע נמשך בדרך כלל כ-10 ימים, וכולל נהיגת שטח (המשתתפות נוהגות בעצמן ברכבי 4X4, מתמודדות עם אתגרי שטח שונים ומנווטות בעזרת מפות ומכשירי GPS), לינה בשטח (באוהלים או תחת כיפת השמיים, חוויה המאפשרת חיבור עמוק לטבע ולסביבה המדברית), פעילויות גיבוש (סדנאות, מעגלי שיח, טקסים ועוד) ומפגשים תרבותיים (תרבויות מקומיות, מפגשים עם נשים מעוררות השראה והתנסות במנהגים מסורתיים). המסע מיועד לנשים מכל הגילאים והרקעים, ללא צורך בניסיון קודם. הוא מושך אליו נשים המחפשות אתגר, הרפתקה, העצמה אישית וחיבור לטבע. עם השנים צבר האירוע פופולריות רבה והפך לסמל של העצמה נשית בישראל. שרה ב"ק, זכתה במקום השלישי חגית עוז צגה מלקו, זכתה במקום הראשון עמוד פייסבוק רשמי של "מלכת המדבר" מסע שנוגע בנשמה: להכיר את מלכת המדבר, באתר ynet, 6 במרץ 2012 אורלי הררי, מלכת המדבר – גם לנשים דתיות, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2015 תמר עידו, "מלכת המדבר": החלו המסעות לדרום אפריקה, באתר ynet, 28 במאי 2008
Latina Loca

"Latina Loca" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הרומני אלכס מיקה, בהשתתפות הזמרת D.E.P. והראפר קאליף. הוא יצא לאור ב-1 בנובמבר 2018, בהוצאת חברת התקליטים וויסז מדיה, כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתב, הלחין והפיק מיקה – קאליף כתב את הבית שלו. השיר סימן את חזרתו של מיקה וזכה להצלחה ברחבי העולם, עם למעלה מ-8.5 מיליון השמעות בספוטיפיי. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי אלכס מיקה, בעוד הראפר קאליף כתב את הבית שלו. ב-15 בינואר 2019, יצא לאור מיני-אלבום הרמיקסים הרשמי של "Latina Loca" שכלל ארבעה רמיקסים חדשים. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-8.5 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-1 בנובמבר 2018 בשידור חי. הוא מתחיל בכך שניתן לראות את אלכס מיקה מבצע את קטע השירה שלו. בהמשך לכך, מבצעת D.E.P. את הקטע שלה בליווי רקדניות. לקראת סוף השיר, קאליף מבצע את קטע הראפ שלו. הקונספט של הקליפ הוא ריקודים ובין היתר גם טוורקינג. נכון לאוגוסט 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-7 מיליון צפיות. סרטון השיר "Latina Loca" באתר יוטיוב Latina Loca (feat. D.E.P. & Kalif) - Single by Alex Mica on Apple Music (באנגלית בריטית), 2018-11-01, נבדק ב-2024-08-03 Voices Media (2018-11-01), @AlexMica33 feat. @D.E.P. & @KalifOfficial – Latina Loca (Official Video), נבדק ב-2024-08-03 Latina Loca, 2018-11-01, נבדק ב-2024-08-03 Latina Loca (Remixes), 2019-01-15, נבדק ב-2024-08-03
תעשיות ברד'ר

תעשיות ברד'ר (באנגלית: .Brother Industries, Ltd) היא חברת אלקטרוניקה יפנית העוסקת בפיתוח, תכנון, ייצור ומכירה של ציוד הדפסה וציוד אלקטרוני אחר. החברה נוסדה בשנת 1908 בנגויה, יפן, והחלה את דרכה כספקית שירותי תיקון למכונות תפירה. עם השנים, התפתחה החברה והרחיבה את מגוון המוצרים שלה, הכולל כיום מדפסות, סורקים, פקסים, מכונות תפירה ביתיות ותעשייתיות, מכונות חיתוך וכלי מכונה. החברה מפעילה מתקני ייצור, מכירות ושירות ברחבי העולם, כולל יפן, אמריקה, אירופה, אסיה, המזרח התיכון ואפריקה. תעשיות ברד'ר מחויבת לאחריות חברתית וסביבתית, ופועלת לפי עקרונות הקיימות. נכון לשנת 2023, הכנסות החברה עמדו על 6.1 מיליארד דולר היסטוריית תעשיות ברדר החלה בשנת 1908 כשהחברה נקראה במקור "Yasui Sewing Machine Co" בנגויה, יפן. שם החברה נגזר מדגם מוקדם של מכונת תפירה, ה-Brother, שנקראה על שם האחים יסואי, מסיושי וג'יצואיצ'י. בשנת 1955 הוקם הסניף הראשון של תעשיות ברדר, וב-1958 הוקמה חברת מכירות אזורית באירופה בדבלין אירלנד. שם החברה שונה לתעשיות ברדר בע"מ בשנת 1962. ברדר נכנסה לשוק המדפסות במהלך שיתוף הפעולה הארוך שלה עם מספר חברות בין-לאומיות. בשנת 1968 העבירה החברה את המטה הבריטי שלה לאודנשאו, מנצ'סטר, לאחר רכישת חברת מכונות התפירה הבריטית הוותיקה "Jones". במרץ 2005 נפתח "Brother Communication Space" (שהפך למוזיאון Brother), מוזיאון תאגידי המשמש גם כמתקן יחסי ציבור, בנגויה. בדצמבר 2011 גיוונה ברד'ר את הצעותיה על ידי רכישת Nefsis, חדשנית בתוכנת שיתוף פעולה מרחוק ואמצעי ועידה מבוססי רשת. ברד'ר התחרתה רבות בשוק מכונות הכתיבה העולמי, בתחילה עם מכונות הכתיבה הידניות האישיות שלה מהמפעל בנגויה ולאחר מכן עם מפעלים משלה בחו"ל. בנובמבר 2012 הודיעה ברד'ר כי ייצרה את מכונת הכתיבה האחרונה שיוצרה בבריטניה במפעל בצפון ויילס. היא ייצרה 5.9 מיליון מכונות כתיבה במפעל וורקסהאם מאז שנפתח ב-1985. ברד'ר תרמה את המכונה האחרונה למוזיאון המדע בלונדון. בספטמבר 2022 חגגה ברד'ר אבן דרך של ייצור 70 מיליון מכונות תפירה ביתיות מאז שהחלה בייצור המוני ב-1932. מדיה וקבצים בנושא תעשיות ברד'ר בוויקישיתוף תעשיות ברד'ר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר האינטרנט הרשמי של תעשיות ברד'ר Corporate Data of Brother Industries, Ltd., global.brother globaldata, Brother Industries Ltd: Overview History of Brother, brother.ee Brother Industries, Ltd, Accumulated Production of Home Sewing Machines Has Reached 70 Million Units
חטיפת הרכבת התחתית 123

חטיפת הרכבת התחתית 123 (באנגלית: The Taking of Pelham 123) הוא סרט פעולה ומותחן אמריקאי משנת 2009 בבימויו של טוני סקוט. הסרט מבוסס על הרומן באותו השם מאת ג'ון גודי, ומהווה את הגרסה השלישית לסיפור זה, לאחר סרט קולנוע משנת 1974 וסרט טלוויזיה משנת 1998. הסרט מתאר את סיפורו של וולטר גרבר (דנזל וושינגטון), פקח ברכבת תחתית בניו יורק, שנכנס לתפקיד של מתווך כאשר קבוצת חמושים בראשותו של ריידר (ג'ון טרבולטה) חוטפת קרון נוסעים ומחזיקה את הנוסעים כבני ערובה בתמורה לכופר. העלילה מסתבכת כאשר גרבר מגלה שריידר הוא למעשה דניס פורד, מנהל לשעבר בחברת השקעות שנידון למאסר בגין הונאה פיננסית. דנזל וושינגטון – וולטר גרבר ג'ון טרבולטה – דניס 'ריידר' פורד ג'ון טורטורו – סגן וינסנט קמונטי לואיס גוזמן – פיל ראמוס ג'יימס גנדולפיני – ראש עיריית ניו יורק ההפקה החלה במרץ 2008, והסרט יצא לאקרנים ב-12 ביוני 2009. הסרט הופק בתקציב של 100–110 מיליון דולר והרוויח כ-150 מיליון דולר בקופות. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, כאשר ציינו לטובה את ביצועי המשחק של וושינגטון וטרבולטה, אך מתחו ביקורת על הסטייה מהעלילה המקורית. "חטיפת הרכבת התחתית 123", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר נטפליקס "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר AllMovie (באנגלית) "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר Metacritic (באנגלית) "חטיפת הרכבת התחתית 123", באתר אידיבי "חטיפת הרכבת התחתית 123", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) The Taking of Pelham 123, Box Office Mojo
באק האוורד הגדול

האוורד הגדול (באנגלית: The Great Buck Howard) הוא סרט קומדיה-דרמה אמריקאי משנת 2008 בבימויו של שון מקגינלי. הסרט עוסק בחייו של טוי גייבל, תלמיד משפטים שנשר מלימודיו ומוצא עבודה כמנהל סיבוב הופעות של קוסם מזדקן בשם באק הווארד (ג'ון מלקוביץ'). הסרט מבוסס באופן רופף על חייו של המנטליסט קרסקין הפלאי, שהיה פופולרי בשנות ה-70. בסרט שיתפו פעולה האב והבן טום וקולין הנקס. טוי גייבל, תלמיד משפטים שנשר מהלימודים, מוצא עבודה כעוזרו האישי של באק הווארד, קוסם ואמן חושים לשעבר שנמצא בשפל הקריירה שלו. יחד עם ולרי ברנן (אמילי בלאנט), פרסומאית שמצטרפת אליהם בהמשך, הם מנסים להחזיר את באק לאור הזרקורים. אחד התעלולים המרכזיים של באק הוא לגרום להמון אנשים להירדם ולהתעורר באורח פלא. על אף שהמופע זוכה להצלחה מסוימת, העיתונות מפספסת את הרגע המכריע בגלל אירוע חדשותי אחר. למרות זאת, השמועות על המופע גורמות לבאק לחזור לתודעה הציבורית. ג'ון מלקוביץ' – באק הווארד קולין הנקס – טוי גייבל אמילי בלאנט – ולרי ברנן טום הנקס – מר גייבל ריקי ג'יי – גיל בלמי סטיב זאן – קני הנהג הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי. על פי Rotten Tomatoes, כ־71% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות עם ציון ממוצע של 6.4/10. הסרט גרף בסך הכל 900,689 דולר בקופות אתר האינטרנט הרשמי של באק האוורד הגדול "באק האוורד הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "באק האוורד הגדול", באתר נטפליקס "באק האוורד הגדול", באתר AllMovie (באנגלית) "באק האוורד הגדול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "באק האוורד הגדול", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "באק האוורד הגדול", באתר Metacritic (באנגלית) "באק האוורד הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) The Great Buck Howard (2008) - Sean McGinly | Synopsis, Movie Info, Moods, Themes and Related | AllMovie (באנגלית), נבדק ב-2024-08-03
כיכר קנדה 8

כיכר קנדה 8 או מגדל HSBC (באנגלית: 8 Canada Square או HSBC Tower) הוא גורד שחקים הממוקם בקנרי וורף שבמזרח לונדון. המבנה משמש את ההנהלה העולמית של הבנק HSBC. בבניין עובדים כ-8,000 עובדים. המבנה תוכנן על ידי קבוצת האדריכלים בראשותו של סר נורמן פוסטר. הקמתו של המבנה החלה בשנת 1997 והסתיימה בשנת 2002. במבנה 45 קומות, וגובהו 210 מטרים. מבנה זה הוא השלישי בגובהו בממלכה המאוחדת, יחד עם המבנה הסמוך אליו - מרכז סיטיגרופ. בשנת 1993 עברה הנהלת בנק HSBC מהונג קונג ללונדון. עם מעבר זה הוחלט לרכז את משרדי הבנק שהיו מפוזרים במבנים שונים ברחבי העיר אל מבנה אחד. בין השנים 1995 ו-1997 נבחנו מספר הצעות של אדריכלים שונים. המיקום בקנרי וורף נבחר בשל השטח הנרחב הפנוי באזור. סר פוסטר, שתכנן את מבנה הנהלת הבנק בהונג קונג נבחר לתכנן את המבנה בלונדון. הקמת המבנה החלה בינואר 1999, ובשנת 2000 החלו בהתקנת 4,900 חלונות המבנה. במאי 2000 התמוטט מנוף בראש הבניין והביא למותם של שלושה עובדים. רשות הבטיחות והבריאות של בריטניה ומשטרת לונדון ניהלו חקירה לבדוק מדוע ארעה ההתמוטטות אולם סיבותיה לא הובררו. בדרום המבנה הוצבה מצבת זיכרון לעובדים שנהרגו. העבודה על המבנה הסתיימה במרץ 2002, והמבנה נפתח רשמית ב-2 באפריל 2003. בקומה הראשונה של המבנה מצוי קיר המתאר את ההיסטוריה של הבנק. גובהו של הקיר 6.6 מטרים ועליו 3,743 תמונות, מסמכים וציורים המתארים את הצוות והבניינים של הבנק לאורך ההיסטוריה שלו. בחזית המבנה, בדומה למבני הנהלה אחרים של HSBC ניצבים שני אריות עשויים ברונזה המכונים "סטפן וסטיט" (Stephen and Stitt). אריות אלה עמדו לפני מבנה ההנהלה של הבנק בדרך קווינס מאז שנת 1935 והועברו למבנה זה לאחר הקמתו. בבסיס כל אחד מהאריות הונחו שמונה מטבעות, על פי האמונה הסינית כי הדבר מביא מזל. גובה המבנה: 210 מטרים. שטח המבנה: 102,190 מ"ר. קומות: 45 קומות מעל הקרקע. קומות מסחר - שטח קומות המסחר הוא 4,180 מ"ר - שטח המסחר במניות הגדול ביותר באירופה. בשטח זה עובדים 570 עובדים בכל קומה. כמות הבטון במבנה: 180,000 טונות. כמות הפלדה במבנה: 14,000 טונות. כמות הזכוכית במבנה: 45,000 מ"ר. המגדל מקושר לתחנת הרכבת התחתית קנרי וורף שעל קו ג'ובילי באמצעות מרכז קניות. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא כיכר קנדה 8 בוויקישיתוף כיכר קנדה 8 באתר גורדי השחקים העולמי כיכר קנדה 8 באתר Skyscrapernews אתר פוסטר ושות' כתבת ה-BBC על התאונה
כיכר קנדה 25

כיכר קנדה 25 או מרכז סיטיגרופ (באנגלית: Citigroup Centre) הוא גורד שחקים בקנרי וורף שבלונדון. הבניין המשמש את הנהלת השלוחה הבריטית של התאגיד הבנקאי האמריקאי סיטיגרופ תוכנן על ידי משרד האדריכלים של סזאר פלי. הקמת הבניין החלה בשנת 1998 והסתיימה בשנת 2001. בבניין 45 קומות וגבהו 200 מטרים. בניין זה, יחד עם מגדל HSBC מדורגים שלישיים בגובהם בממלכה המאוחדת. הבניין נמצא בסמוך לכיכר קנדה 1 שהוא הבניין השני בגובהו בבריטניה. בקומות התחתונות של המבנה מצוי מרכז קניות. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא כיכר קנדה 25 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאהד 101

שאהד 101 המכונה על ידי החות'ים חאטף 2 או על ידי המיליציות בעיראק ובסוריה מוראד 5 הוא חימוש משוטט איראני חמקני ושקט שנועד לשימוש הפרוקסי של איראן לבצע תקיפות בצורה שתקשה על זיהוי החימוש והפלתו. אורכו מטר שישים ומוטת כנפיים שלו היא קצת יותר משני מטר. הגוף עשוי סיבי פחמן שמקטינים את חתימת המכ"ם עם אלומיניום תעופתי רגיל שמאפשר לצמצם את המשקל. ראש הנפץ מתחלף וכולל מטען רסס להרג בני אדם או ראש נפץ חודר שריון במשקל של בערך 8 ק"ג. את הראשים ניתן להחליף בקלות לפני השיגור. הכנפיים וסנפרי הגב מתפרקים כדי להקל על היכולת לנייד אותו בקלות ממקום למקום ולהרכיבו בשטח. השיגור נעשה בעזרת רקטת האצה קטנה וחצובה ניידת או ממכונית נוסעת. בגרסאות הראשונות נעשה שימוש במנועי בנזין סיניים בעוצמה של 3.5 עד 11 כוח סוס אך כדי לאפשר טיסה שקטה יותר הוחלף במנוע חשמלי. טווח הטיסה בין 700–800 ק"מ והוא מנווט למטרה באמצעות זוג אנטנות לווייניות ובעזרת רשתות סלולר לאימות מיקומו. מהירות השיוט היא סביב 120 קמ"ש, איטית בחצי מסמאד 2 או אבאביל T. מדיה וקבצים בנושא שאהד 101 בוויקישיתוף ניצן סדן, הנינג'ה מטהרן: הכירו את הכטב"מ המתגנב של איראן וחיזבאללה, באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2024 Dan Sabbagh, Deadly, cheap and widespread: how Iran-supplied drones are changing the nature of warfare, The Guardian, ‏2 February 2024
שיט באולימפיאדת פריז (2024)

תחרויות השיט באולימפיאדת פריז (2024) נערכו בין 28 ביולי ל-8 באוגוסט במרינה של מרסיי. זו המהדורה ה-28 של השיט במשחקים האולימפיים. 330 שייטים התחרו בעשר תחרויות שונות: ארבע לגברים, ארבע לנשים ושתיים מעורבות. שמונה שייטים ייצגו את ישראל באולימפיאדת פריז (2024), בשבע תחרויות: שלוש נשים – שרון קנטור (IQFOiL), גל צוקרמן (Formula Kite) ושי קקון (ILCA 6); שלושה גברים – תום ראובני (IQFOiL), דור זרקה (Formula Kite) ועומר ורד וילנצ'יק (ILCA 7); וזוג מעורב אחד – נועה לסרי וניתאי חסון (470). המשלחת זכתה בשתי מדליות: שרון קנטור שזכתה במדליית כסף בתחרות ה-IQFOiL לנשים ותום ראובני שזכה במדליית זהב בתחרות ה-IQFOiL לגברים. השניים סיימו את השלב הראשון במקום השני והעפילו אוטומטית לחצי הגמר, בו סיימה קנטור ראשונה וראובני סיים שני. מיקומם הבטיח להם מדליה אולימפית. בגמר סיימה קנטור במקום השני וזכתה במדליית הכסף וראובני סיים במקום הראשון וזכה במדליית הזהב. קנטור הפכה לסגנית האלופה האולימפית הרביעית בתולדות ישראל, וראובני הפך לאלוף האולימפי הרביעי והשני בשיט, אחרי גל פרידמן באתונה 2004. אלו המדליות הרביעית והחמישית, בהתאמה, של ישראל באולימפיאדה זו וכן בענף השיט, והמדליות ה-17 וה-18 של ישראל במשחקים האולימפיים. בכך הפכה פריז 2024 למוצלחת ביותר בהיסטוריה האולימפית של ישראל. בתחרויות ה-Formula Kite הגיעה גל צוקרמן למקום העשירי בסיום השלב המוקדם אך סיימה שלישית בחצי הגמר והודחה. דור זרקה סיים במקום ה-13 בשלב המוקדם והודח. בתחרויות הלייזר הודחו שי קקון (מקום 24) ועומר ורד וילנצ'יק (מקום 30) בסיום מקצי המוקדמות. בתחרות ה-470 המעורבות הגיעו נועה לסרי וניתאי חסון למקום השמיני בשלב הראשון והעפילו לשיוט המדליות, בו סיימו במקום השביעי. טבלת המדליות בשיט, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024 המשחקים הכי מוצלחים: 18 מדליות לישראל, באתר ערוץ הספורט, 3 באוגוסט 2024
ססקיה סילס

ססקיה סילס (באנגלית: Saskia Sills; נולדה ב-24 ביולי 1996) היא אלופת העולם בגלישת רוח בריטית וחברה בנבחרת השיט הבריטית. היא המשיכה להתחרות באירועים בינלאומיים כמו אליפויות אירופה, והייתה חלק מצוות השיט הבריטי משנת 2013 עד שהוצגה כגולשת רוח בתחילה בגלשן מדגם ניל פרייד RS:X (נשים), ולאחרונה בגלשן רוח מדגם IQFoil. סילס נולדה בפלימות'. היא החלה לגלוש בשנת 2004 במועדון השיט "Roadford Lake". היא זכתה בתואר אלופת העולם בגיל 13, וזכתה בו שוב ביום הולדתה ה-15. היא זכתה בתואר פעמיים נוספות כשהייתה בת 16. היא גם קיבלה את פרס הימאי הצעיר של השנה בשנת 2012 בתערוכת הסירות הבינלאומית של לונדון. ססקיה ואחותה התאומה אימוג'ן התגוררו באי פורטלנד, והתאמנו באקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד. אחיהן הגדול הוא הגולש האולימפי סם סילס (אנ'). סילס הייתה מועמדת לתואר הספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC בשנת 2012, נבחרה עקב זכייתה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער של איגוד השיט הבין-לאומי וב-EUROSAF Youth Europeans, והמשיכה לתבוע את תואר העולם עד גיל 17 באליפות העולם לנוער RSX Open. היא הייתה מועמדת לצד זוכי המדליות האולימפיות והפראלימפיות לפרסי שייט השנה העולמי של רולקס מטעם איגוד השיט הבין-לאומי. סילס היא בת זוגו של תום ראובני, האלוף האולימפי בגלישת רוח באולימפיאדת פריז. באוקטובר 2021, בעת שראובני התאמן בבריטניה, פגש את סילס. היא עברה להתגורר בישראל עם ראובני והצטרפה לנבחרת גלישת הרוח לנשים. ססקיה סילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ססקיה סילס, ברשת החברתית אינסטגרם ססקיה סילס, ברשת החברתית LinkedIn Aspl, Richard (24 בינואר 2022). "Windfoilers kick off 2022 at the iQFOiL International Games". {{cite web}}: (עזרה) "Boating Business - Saskia Sills - Young Sailor Of The Year". www.boatingbusiness.com. "Imogen Sills - Team - The British Sailing Team - RYA". www.rya.org.uk. "Saskia & Imogen Sills Windsurfing". Facebook. "Three shortlisted for BBC Young Sports Personality of the Year". BBC Sport. 13 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) רותם פלדברג, ‏סומן מהתיכון: הכירו את תום ראובני, באתר ערוץ הספורט, 3 באוגוסט 2024 אסי ממן, ‏הזוג המלכותי: האהבה שפרצה בגלישת הרוח, באתר ONE‏, 31 במרץ 2023
פרס שאנדור שייבר

פרס שאנדור שייבר (בהונגרית: Scheiber Sándor-díj) הוא פרס הניתן לאזרחים הונגרים, או להונגרים החיים מעבר לגבולות הונגריה, אשר תרמו תרומה יוצאת דופן בתחומי השפה העברית, היהדות, ההיסטוריה התרבותית והחינוך, וכן תרמו לקידום דיאלוג וסובלנות בין יהודים לבין לא יהודים. ההכרה ניתנת על ידי שר התרבות אחת לשנה, ב-3 במרץ, יום השנה לפטירתו של הרב הראשי פרופסור ד"ר שאנדור שייבר. הפרס מגיע עם לוח הנצחה ומסמך המאשר את הענקת הפרס. פרס שאנדור שייבר הוענק בעבר בגימנסיה שאנדור שייבר לפני שאומץ כפרס ממלכתי. פרס הגימנסיה הוא מדליה עם בסיס ארד. על הבסיס ניתן לראות את תאריך ההענקת הפרס ושם מקבל הפרס. ניתן לראות את השנים 1913–1985 על המדליה האנכית (תאריכי לידתו ומותו של שאנדור שייבר), למטה הכיתוב: פרס שאנדור שייבר, במרכז ניתן לראות את דיוקנו של שייבר. מימין כתוב בעברית שמו של שאנדור שייבר. בצדה האחורי של המדליה כתובות בהונגרית ובעברית: "ללמד וללמד". "לשמור ולפעול". הכבוד מוענק לעמיתים ראויים על סמך הצבעה של סגל הגימנסיה. 2018 • אלפרד שנר, רב ראשי הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חוקר, בין השנים 2002–2018 היה המנכ"ל הראשי של בית המדרש לרבנים שבבודפשט - האוניברסיטה היהודית. 2020 אברהאם לבוביץ', רב מזקרפטיה 2019 הרב הראשי טמאש רונה, ראש מחלקת ORZSE 2018 קלמן סלאי, מזכיר קרן Tett és Védelem 2017 אנדרה קיש 2016 מריה אדם גאבור ברנה 2015 נורברט גלסר יאנוש אולה ד"ר רפאל ואגו 2014 פרנץ ארשפרופסור באוניברסיטה אנה סלאי פרופסור באוניברסיטה דוד גור נשיא החברה לחקר ההיסטוריה של תנועות הנוער הציוניות בהונגריה שאול שקד אדריכלית אנה פרצל פאבל סוסברגר היסטוריון התרבות לאיוש ארדאי אמן צילום אמברוש מישקולצי מנחם שמלצר זולטן טיבורי סאבו אילונה נאג' מייקל ק. זילבר ז'וז'אנה טורוני טמאש פנר ד"ר אטילה נובאק, עורך, היסטוריון ד"ר טמאש טוראן גאבור דויטש "morénu", סופר הרב ד"ר אימרה הרמן שמלצר (סנט גאלן) פרופסור ד"ר Jenő Szigeti פרופסור ד"ר פנחס ארצי (אוניברסיטת בר-אילן) ד"ר György Jakubinyi, הארכיבישוף של אלבה יוליה פרופסור ד"ר ויקטור קארדי (CEU) פרופסור ד"ר יהודה דון (אוניברסיטת בר-אילן) פרופ' ד"ר שלמה שפיצר (אוניברסיטת בר-אילן) פרופסור ג'רג' טטאר ד"ר דייוויד פרנץ ד"ר אישטוואן קראסון פרופסור ד"ר נתנאל קצבבורג המורה ההונגרית אניקו וארי (תיכון אנה פרנק, תיכון שאנדור שייבר) - קיבלה את הפרס בקולותיהם של עמיתיה בגימנסייה שייבר שאנדור. ד"ר. ג'רג' הראסטי ד"ר הרב ארנסט נוימן (טימישוארה) ד"ר אידה פרוליך, ראש מחלקה, פרופסור באוניברסיטה ג'רג' גאבור György Benyik הוא כומר ותאולוג קתולי Máté Hidvégi הרב הראשי הלאומי יוז'ף שווייצר Vilmos Voigt, חוקר פולקלור ד"ר אנטאל באביץ' הוא מחנך דתי ד"ר לסלו פלקאי, מורה, היסטוריון חינוכי טמאש ראי, היסטוריון (רב) פרופסור Rózsa Huba (PPKE) ד"ר לאסלו יולס הוא סופר יאנוש קבאנאי, סופר, עורך, צלם הרב אישטוואן דומאן ד"ר ד"ר Géza Komoróczy, מזרחן, פרופסור באוניברסיטה, היסטוריון זוכי הפרס לשנת 2010: "Átadták a Scheiber Sándor-díjakat". Emberi Erőforrás Minisztérium. 2010-03-09. נבדק ב-2015-10-23. מיום 7/1995. (ח' 11.) תקנת NKÖM
ארסו שאשמה

ארסו שאשמה (בטורקית: Ersu Şaşma; נולד ב-30 בספטמבר 1999) הוא אתלט טורקי, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בקפיצה במוט. שאשמה נולד במרסין שבטורקיה. באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ סיים במקום חמישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר. באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום עשירי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר. במשחקי הים התיכון שנערכו באוראן שבאלג'יריה ביוני-יולי זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אליפות חדש של 5.75 מטר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום שמיני בקפיצה במוט בשיא טורקיה חדש של 5.80 מטר. באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום 19 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיים במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 12 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום עשירי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר. באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.82 מטר, יחד עם אולג צרניקל, ואחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה (6.10 מטר) ועמנואל קראליס מיוון (5.87 מטר). קפיצה במוט: 5.90 מטר (2023), שיא טורקיה קפיצה במוט: 5.80 מטר (2022), שיא טורקיה מדיה וקבצים בנושא ארסו שאשמה בוויקישיתוף ארסו שאשמה, באתר olympedia.org ארסו שאשמה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
מרכז סיטיגרופ

האם התכוונתם ל... מרכז סיטיגרופ בלונדון – גורד שחקים השוכן בלונדון שבממלכה המאוחדת מרכז סיטיגרופ בניו יורק – גורד שחקים השוכן בניו יורק שבארצות הברית מרכז סיטיגרופ בשיקגו – גורד שחקים השוכן בשיקגו שבארצות הברית מרכז סיטיגרופ בלוס אנג'לס – גורד שחקים השוכן בלוס אנג'לס שבארצות הברית מרכז סיטיגרופ בסידני – גורד שחקים השוכן בסידני שבאוסטרליה
וינסנט הנקוק

וינסטסנ צ'ארלס הנקוק (באנגלית: Vincent Charles Hancock; ‏נולד ב-19 במרץ 1989) הוא קלע אמריקאי. 4 פעמים אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008, לונדון 2012, טוקיו 2020 ופריז 2024) ו-5 פעמים אלוף עולם (2005, 2009, 2015, 2018 ו-2019) בירי בצלחות חרס – סקיט. הוא הקלע הראשון בהיסטוריה שזכה יותר מפעם אחת בתחרות ירי צלחות חרס – סקיט. הוא השתתף ב-5 אולימפיאדות וב-9 אליפויות עולם. הנקוק נולד וגדל בפורט שרלוט, פלורידה. הוא למד באוניברסיטת טרוי באלבמה וקיבל תואר ראשון בניהול עסקי. עם סיום לימודיו בשנת 2014 התגייס לצבא וקיבל דרגת סמל ביחידת הקליעה של צבא ארצות הברית. הוא נשוי ואב לשתי בנות ומתגורר בפורט וורת', טקסס. באליפות העולם שנערכה בלונאטו דל גארדה, איטליה בשנת 2005 זכה במדליית זהב ראשונה שלו בירי צלחות חרס - סקיט. באליפות העולם שנערכה בניקוסיה, קפריסין בשנת 2007 הוא זכה במדליית ארד. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה במדליית הזהב הראשונה שלו בירי צלחות חרס - סקיט לפני טור ברוולד מנורווגיה ואנתוני טרה מצרפת. באליפות העולם שנערכה במריבור, סלובניה בשנת 2009 הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בירי צלחות חרס - סקיט לפני אנדרס גולדינג מדנמרק ונאסר אל-אטייה מקטר. באליפות העולם שנערכה בלונאטו דל גארדה בשנת 2015 זכה בפעם השלישית במדליית זהב והפך לקלע השלישי שזוכה בשלוש אליפויות עולם בסקיט . באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים רק במקום 15 ולא הצליח להגן תוארו. באליפות העולם שנערכה בצ'נגוון, קוריאה הדרומית בשנת 2018 זכה בפעם הרביעית במדליית זהב בשיא עולם חדש של 59, לפני אריק ונדאל מנורווגיה (55) וריקרדו פיליפלי מאיטליה (46). שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בגוודלחרה, מקסיקו בשנת 2019 זכה בפעם החמישית במדליית זהב. באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה בפעם השלישית במדליית זהב בירי צלחות חרס - סקיט לפני יספר הנסן מדנמרק ועבלאללה אל-ראשידי מכווית ובאולימפיאדת פריז (2024) זכה בפעם הרביעית במדליית זהב בירי צלחות חרס - סקיט לפני בן ארצו קונר פרינס ולי מנג-יואן מטאיוואן, יותר מכל קלע בהיסטוריה. מדיה וקבצים בנושא וינסנט הנקוק בוויקישיתוף וינסנט הנקוק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי וינסנט הנקוק, באתר olympedia.org וינסנט הנקוק, באתר התאחדות הקליעה הבין-לאומית
Les Trois Cloches

"Les Trois Cloches" (בעברית: "שלושת הפעמונים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הצרפתייה אדית פיאף והקומפניון דה לה שנסון. נכתב על ידי ז'ין וילארד, ויצא לאור בשנת 1946 דרך חברת התקליטים קולומביה רקורדס. זוהי אחת מיצירותיה המוכרות ביותר של פיאף, משום שכשיצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית קידמה אותו גם לקהל האמריקאי. "Les Trois Cloches" תורגם לשפות רבות. בשנת 1959 הוקלט בגרסה אנגלית על ידי דה בראונס בשם "The Three Bells".‏ גרסת כיסוי נוספת באנגלית הוקלטה מאוחר יותר על ידי פרנק סינטרה. וולפגנג לסאואר וליס אסיה ביצעו את השיר בגרמנית, והוציאו אותו כסינגל מסחרי בשם "Wenn Die Glocken Hell Erklingen". בשנת 1982 הגיעה הגרסה ההולנדית של אנדרה ואן דוין למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים. בשנת 1990 תרגם אהוד מנור את השיר לעברית. תרגומו נכלל כרצועה השנייה באלבומה הרביעי של קורין אלאל, "שפת אימי". מידע על היצירה "Les Trois Cloches" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Les Trois Cloches" באתר SecondHandSongs Sforza, John (2021). Swing It! The Andrews Sisters Story. University Press of Kentucky. ISBN 9780813184272. Looseley, David (2015). Édith Piaf: A Cultural History. Liverpool University Press. p. 75. ISBN 9781781384251. "Show 11 - Tennessee Firebird. [Part 3], Big Rock Candy Mountain. [Part 1] : UNT Digital Library". Digital.library.unt.edu. 1969. נבדק ב-2011-04-06. "De Nederlandse Top 40, week 33, 1982". אורכב מ-המקור ב-16 ביוני 2011. נבדק ב-15 במרץ 2009. {{cite web}}: (עזרה) בן שלו, קורין אלאל: "הבנתי שכבד לא עובד, ויצאתי לחפש מלים אחרות", באתר הארץ, 3 ביוני 2019