laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
א-רקה (מחוז)

מְחוֹז אַ-רַּקַּה (בערבית: مُحافظة الرقة) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה. המחוז שוכן בצפון סוריה, ושטחו 19,616 קמ"ר. ב-2010 הוערכה אוכלוסייתו בכ-921,000 תושבים. המחוז מחולק לשלוש נפות, ובירתו היא העיר א-רקה. חלקו הצפוני של המחוז גובל בטורקיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ב-2016, כתוצאה ממלחמת האזרחים, רוב המחוז היה תחת שלטון המדינה האסלאמית, למעט רצועות בצפונו, אשר היו שייכות למחתרות כורדיות. ביוני 2016 נכנסו כוחות צבא סוריה לתחומי המחוז ובגיבוי אווירי רוסי התקדמו אל גבולות העיר א-רקה, בירת המדינה האסלאמית. נכון ליולי 2017, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים שלטו ברוב המחוז והוא נוקה במלואו מכוחות המדינה האסלאמית. המחוז מחולק לשלוש נפות: נפת תל אביד - בצפון נפת א-רקה - בדרום-מזרח נפת א-ת'ורה - מערב אתר האינטרנט הרשמי של א-רקה מדיה וקבצים בנושא א-רקה בוויקישיתוף בחסות צבא רוסיה: כוחות אסד נכנסו למעוז דאעש במחוז א-רקה, באתר וואלה, 4 ביוני 2016 רועי קייס, רוסיה מפציצה - ואסד מתקרב לבירת דאעש, באתר ynet, 4 ביוני 2016 צבא סוריה החל בכיבוש מחוז א-ראקה שנמצא בידי דאעש (הקישור אינו פעיל, 13 בינואר 2020)
הנהלת חשבונות כפולה

הנהלת חשבונות כפולה (או הנהלת חשבונות דו-צידית) היא שיטת ניהול חשבונות בו כל עסקה נרשמת בשני מקומות (או כרטיסיות) - חובה וזכות. סיכום כל הכרטיסיות יהיה מאוזן. סך הכל החובה יהיה תמיד שווה לסך הכל הזכות. מתוך יתרות הכרטיסיות אפשר להכין שני דוחות: דוח רווח והפסד ומאזן. יתרת דו"ח רווח והפסד יהיה בזכות, אם העסק הרוויח בתקופה החשבונאית, או בחובה אם הפסיד. יתרה זו מתווספת למאזן. סך הזכות במאזן יהיה שווה תמיד לסך החובה. את השיטה ניסח לוקה פאצ'ולי בסוף המאה ה-15, ומאז עקרונותיה הבסיסיים כמעט ולא השתנו. ברכישת מכונה לעסק תמורת מזומן, גדלה יתרת הרכוש הקבוע במאזן הנמצא בצד הנכסים, וכנגדו קטנה יתרת המזומנים, אף הם בצד הנכסים. לעומת זאת, רכישתו באשראי, מגדילה את יתרת הרכוש הקבוע, בצד הנכסים, ומגדילה את יתרת נותני האשראי בצד ההתחייבויות, והאיזון נשמר. הנהלת חשבונות חד-צדית מדיה וקבצים בנושא הנהלת חשבונות כפולה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיר א-זור (מחוז)

מחוז דיר א-זור (בערבית: مُحافظة دير الزور) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בצפון-מזרח סוריה. שטחו של המחוז 33,060 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,202,000 תושבים. המחוז מחולק לשלוש נפות ובירתו היא העיר דיר א-זור. חלקו הדרום-מזרחי של המחוז גובל עם עיראק. המחוז מחולק לשלוש נפות: נפת דיר א-זור – בצפון נפת מיאדין – במרכז נפת אלבוכמאל – בדרום מדיה וקבצים בנושא דיר א-זור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-חסכה (מחוז)

מחוז אל-חסכה (בערבית: الحسكة) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בצפון-מזרח סוריה. שטחו של המחוז 23,334 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,477,000 תושבים רובם אשורים וכורדים. המחוז מחולק לארבע נפות ובירתו היא העיר אל-חסכה. חלקו דרום-מזרחי של המחוז גובל עם עיראק וחלקו הצפוני והמערבי גובל עם טורקיה. במחוז זה נמצא האתר הארכאולוגי תל חלף שבו שכנה העיר העתיקה גוזן שאליו הוגלו תושבי ממלכת ישראל בזמן גלות אשור. אתר נוסף הוא תל ברי שבו התקיימה עיר עתיקה בשם "כחת". המחוז מחולק לארבע נפות: נפת אל-חסכה - בדרום נפת ראס אל-עין - בצפון-מערב נפת קמישלי - בצפון נפת מאלכיה - בצפון-מזרח מדיה וקבצים בנושא אל-חסכה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אל-חסכה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Þ

"ת'ורן" (Thorn/Þorn) ‏ (Þ תצורה קטנה þ) היא אות באיסלנדית, באנגלית עתיקה ובנורדית עתיקה וכן במספר דיאלקטים באנגלית תיכונה. היא הייתה בשימוש בסקנדינביה של ימי הביניים אך הוחלפה בדיגרף Th פרט לאיסלנדית שם היא נשארה. מקור האות בכתב הרוני ונקראה Thorn באנגלו-סקסונית או Thurs ("ענק") בשירי-רון סקנדינביים. היא שוחזרה בפרוטו-גרמנית כת'וריסז. אות זו מייצגת את העיצור המיוצג על ידי Th באנגלית: בין אם קולי כבמילה The ‏(/ð/ ‏:IPA); ובין אם הגה אטום כבמילה Thick‏ (/θ/ ‏:IPA). Þann - על Þekkingaröflun - למידה Þjóðfélag - חֶבְרָה Það - זה Þegar - כאשר אנגלית עתיקה ye olde ביאוולף Ð ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו יצחק פריסמן

הרב אליהו יצחק פריסמן (תרס"ב, 1902 - י"ג באדר ב' תשל"ו, 13 במרץ 1976) היה מקבוצת המייסדים של מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה והשתתף בכתיבת ובעריכת חיבורים תורניים. נולד בריטובה שבליטא לאליעזר זאב פריסמן, תלמיד ישיבות סלבודקה וטלז ופעיל למען יישוב ארץ ישראל. למד בישיבת טלז. כשעזב את הישיבה ליווהו ראש הישיבה, הרב יוסף יהודה לייב בלוך[דרוש מקור]. בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת מרכז הרב. הראי"ה קוק והרב יעקב משה חרל"פ למדו איתו לעיתים בחברותא. הרב אברהם אהרן בורשטיין מטבריג, שהכיר את משפחתו מהשנים שבהן כיהן כאב"ד ריטובה ולימד כתשעה חודשים בישיבת מרכז הרב, אמר עליו שהוא היחיד שמבין את כל דבריו בשיעור[דרוש מקור]. היה מעשרת התלמידים שנבחרו בידי הרב קוק כדי להקים את "מכון הרי פישל לדרישת התלמוד", ובהמשך במערכת "הלכה פסוקה" על חלק חושן משפט של שולחן ערוך ב"מכון למשפט התורה" שהקים הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. עבודתו נכללה בכרך הראשון של המפעל שיצא לאור בתשכ"ב. השתתף בכתיבת תיקונים והערות לחלק ב' של "שיטה למועד קטן" לתלמיד רבי יחיאל מפאריש (עם הרב מרדכי ליב זק"ש, ירושלים תרצ"ז) ובכתיבת הגהות וביאורים לכרך ד' של 'ראבי"ה' (עם הרב שאר ישוב כהן, שם תשכ"ה). כתב חומר לערכים עבור "האנציקלופדיה התלמודית". עם פטירתו של חברו הרב שמעון סטרליץ בשנת תשט"ו ערך עם הרב יוסף כהן את ספר כתביו "שם משמעון". היה מבאי ביתו של הרב צבי פסח פרנק והיה שותף בעריכת כתביו. הרב פרנק מזכירו כמה פעמים בספריו. נפטר בירושלים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. בנו הוא אליעזר זאב אפרסמון, מרבני מכון הלכה ברורה. חנוך (זונדל) פריסמן, 'הרה"ג אליהו יצחק פריסמן ז"ל', בתוך חוברת ריטובה: תוספת לספר הזיכרון, תשל"ז, עמ' 10-11 הרב משה צבי נריה, 'לדמותו התורנית של הרב הגאון ר' אליהו יצחק בריסמן: שנה לפטירתו', בתוך שנה בשנה, תשל"ח, עמ' 463-477 הנ"ל, בשדה הראי"ה, כפר הרואה תשנ"א, 'מבני העלייה', עמ' 459–464. אליהו יצחק בן אליעזר זאב פריסמן (1902-1976), דף שער בספרייה הלאומית חנוך (זונדל) פריסמן, 'אבי מורי', בתוך ספר ריטובה, ירושלים תשל"ה, עמ' 93-94. תולדות חייהם של המשתתפים בחיבור האנציקלופדיה התלמודית שהלכו לעולמם. נדפס בסוף כרך כ"ט של אנציקלופדיה תלמודית, חשוון תשע"א. תמונת מצבתו בבית העלמין בהר הזיתים
יצחק זונדל ריף

הרב יצחק זונדל ריף (ד' בתשרי תרס"ד, ספטמבר 1903 – ט' בתשרי תש"ב, 30 בספטמבר 1941) היה רבה של "זאגר ישן" בליטא. נספה בשואה עם קהילתו. נולד בוולוז'ין לרב ישראל ריף ולמירל, בת הרב רפאל שפירא שהיה חתנו של הנצי"ב מוולוז'ין. נקרא על שם הרב יצחק מוולוז'ין ועל שם הרב מנחם זונדל שפירא שהיה אחי סבו. אחיו הוא הרב נפתלי צבי יהודה ריף. למד אצל אחיו ולאחר מכן בישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. עלה לארץ בתרפ"ג (1923) עם חבריו שלום נתן רענן וצמח גרין, והיה מעשרת התלמידים הראשונים של ישיבת מרכז הרב. ראש הישיבה הראי"ה קוק היה מכבדו בקימה עוד בהיותו צעיר לימים. הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, חברו לספסל הלימודים, אמר עליו שהיה מיחידי הסגולה של הישיבה. היה הכותב העיקרי של שיעורי הרב אברהם אהרן בורשטיין שהוכנסו לאחר פטירתו הפתאומית לספר "נר אהרן" שיצא לאור לזכרו. הרב ריף נהג לציין את יום השנה של רבו זה באמירת דברי תורה. הרב ריף למד במרכז הרב כעשר שנים. הוא נסמך לרבנות בידי הראי"ה ולאחר מכן שב לליטא. נישא ללאה, בת הרב טודרוס הלוי לוקשצאן, רבה של זאגר ישן. בתרצ"ו נבחר לרבנות עיירה זו במקום חותנו. כהונתו כרב ב"זאגר ישן" לצד אביו שכיהן כרב ב"זאגר חדש" סיימה את המחלוקת בין שתי הקהילות. נודע גם כדרשן. רבים היו באים לדרשותיו עוד כשהיה תלמיד ב"מרכז הרב" ודרש מפעם לפעם בבתי כנסת בירושלים. נספה בשואה יחד עם קהילתו ומשפחתו, בערב יום הכיפורים תש"ב (1941). דברים עליו ודברי תורה שלו הובאו בספר "נר יצחק". הרב משה צבי נריה, בשדה הראי"ה, כפר הרא"ה תשנ"א, 'נר לאחד', עמ' 458-449 הרב משה צבי נריה (עורך), נר יצחק: חדושי תורה וברורי-הלכה ממשנתו של הרב ... יצחק-זונדל ריף הי"ד, תל אביב תשי"ז, עמ' 20-7 (מאמרים על דמותו מחבריו לישיבה) הרב צבי יהודה הכהן קוק, "לנתיבות ישראל" חלק ב', עמ' כד נר יצחק בהיברובוקס תכלית האדם, חיובו וגדלותו לקיים במסירות נפש "לזרעו אחריו", מתוך מכתב של הרב ריף, אתר תורתך לא שכחתי נועה רייכמן, סיפורו הנשכח של התלמיד והעילוי שהרב קוק קם לכבודו, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, דצמבר 2018 על האב ראו: 'אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה', בעריכת הרב יצחק לוין), ניו יורק תשט"ז, כרך ראשון, עמ' 322-318. שם, עמ' 322-321.
שמעון סטרליץ

הרב שמעון סטרליץ (תרס"ו[דרושה הבהרה] - ז' בטבת תשט"ו) היה תלמידו של הראי"ה קוק, ממייסדי "מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" ומראשי האנציקלופדיה התלמודית. נולד בעיירה ליובאן הסמוכה לסלוצק, במחוז מינסק, בלארוס. נולד למשפחה ללא נטיות תורניות ובצעירותו למד בגימנסיה רוסית. לאחר מכן התגלגל לישיבת סלוצק-קלצק בראשות הרב איסר זלמן מלצר, אך מחמת נטיותיו הציוניות, תוך זמן קצר, בשנת תרפ"ו, עלה לארץ ישראל, תחילה מתוך שאיפות להשתלב בבניין הארץ, אך מכיוון שהיה "בן ישיבה" פנה לישיבת מרכז הרב בראשות הראי"ה קוק. שם התעצבה אישיותו משך שנים רבות. הרב קוק למד עמו מדי פעם בחברותא. תקופה מסוימת התגורר בבית הרב. כן היה מבאי ביתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק (הגרי"ז מבריסק) לאחר שהגרי"ז עלה לירושלים. הגרי"ז שהיה מתנגד חריף לציונות אמר עליו שהוא אוהב אותו מאוד, אף שהוא ציוני, כיוון שבכל מקום ששואלים אותו הוא משיב כהלכה, וכשאינו יודע אומר "איני יודע". הצטיין בשקידה גדולה בלימוד, בבקיאות רחבה, בהבנה ישרה, במידות טובות ובאצילות נפש. כמו כן ניחן בכישרון כתיבה והסברה מרשימים. עם כל עיסוקו ברובו בשדה התלמוד וההלכה, היה הרב סטרליץ גם איש הגות, שירה ומחשבה, ונטה אחר הגותו של הרב קוק. סייע לרב דוד כהן "הנזיר" בעריכת "אורות הקודש" מאמרו "התשובה לאור הסתכלותו של רבינו" צורף למהדורות רבות של הספר אורות התשובה של הרב קוק. בתרצ"ב[דרושה הבהרה] היה מעשרת מייסדי "מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" שבחר הרב קוק שהתבססו על עילויים מישיבתו. במסגרת זו היה מהמוציאים לאור של פירוש "בית הבחירה" של המאירי למסכתות מועד קטן, מכות, ושבועות, וכתב מקורות והערות. עם תחילת ההוצאה לאור של האנציקלופדיה התלמודית, היה הרב סטרליץ לאחד מעמודי התווך של חברי המערכת שלה. לרב סטרליץ ולאשתו לא היו צאצאים. הוא נפטר בירושלים בגיל 49. לאחר פטירתו יצא הספר "שם משמעון" ובו מרוכזים מאמריו על מסכת מעשרות ומאמרים נוספים בנושאים תלמודיים. מאמריו ומכתביו ההגותיים כונסו לאחר פטירתו בספר "מהמקור: דברי מחשבה". ר' שמעון סטרליץ, שם משמעון: חידושים וביאורים על מסכת מעשרות ובסוגיות התלמוד, מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ב, באתר היברובוקס מהמקור - דברי מחשבה, דפוס המאירי, ירושלים תשכ"ט (עם דברים עליו) הרב משה צבי נריה, 'האציל שבחבורה', בשדה הראי"ה, כפר הרואה תשנ"א, עמ' 512-498 הרב נריה, 'הרב שמעון סטרליץ ז"ל', ליקוטי הראי"ה, כרך ג, כפר הרא"ה תשנ"ה, עמ' 429-423; ירושלים תשע"ה, עמ' 308-311. הרב שמואל אבידור הכהן, 'הרב שמעון סטרליץ', רואי פני הראי"ה, ירושלים תשע"ב, עמ' 198-200 מאמר של הרב שמעון סטרליץ מתוך הערותיו על ספה"ק אורות התשובה(הקישור אינו פעיל) שמעון סטרליץ (1906-1955), דף שער בספרייה הלאומית האנציקלופדיה התלמודית (עם הכרך השני), חרות, 14 באוקטובר 1949 הרב שמעון סטרליץ ז"ל, חרות, 2 בפברואר 1955 אורות הקודש, חלק א עמ' 410 הרב ר' שמעון סטרליץ ז"ל, הצופה, 4 בינואר 1955, עמ' 1
בד

בד הוא יריעת חומר רך העשויה מסיבים טבעיים כמו כותנה, פשתן או צמר, או מסיבים מלאכותיים כמו מיקרופייבר. תעשיית הבדים, היא אחת התעשיות העתיקות בעולם. בעבר היה נהוג ליצור בדים בשיטות ידניות שונות. כיום נעשה ייצור הבדים במכונות משוכללות ומהירות. השיטות העיקריות ליצירת בדים הן אריגה וסריגה. בד שנוצר באריגה נקרא אריג, ואילו בד שנוצר באמצעות סריגה נקרא סריג. בדים נבדלים גם על פי הסיבים מהם נוצרו. שיטה נוספת היא דחיסת סיבים, אשר יוצרת לבד. בד לרקמה – הם הבדים שהשתי והערב מרווחים כך שקל יהיה לרקום עליהם בצורות שונות. בד מגבות בד רפואי – גאזה בדי ריפוד בד בידוד אפשר ליצור בד חדש מתפירת פיסות קטנות שנגזרו או נשארו מבדים, בגדים או חוטים ישנים. יש כמה שיטות חיבור, תפירת פיסות זו לזו בהמשכיות, הטלאת פיסות על מצע. הנחת פיסות זעירות וקרעי חוטים בכמה שכבות ותפירתם יחד. ביפן נהגו לשים פיסת בד לא פגומה על בד פגום ולתפור ביד בתפרים לאורך ולרוחב את שני הבדים יחד וכך קבלו בד מחודש בורו [Boro] שהחזיק מעמד שנים רבות. לעיתים הם תפרו את פיסת הבד הלא פגומה בתכי רקמה על הבד הפגום, ששיקו [Shashiko]. כמו כן אפשר לסרוג ולארוג עם שאריות בד שגזורות לפסים צרים מאוד. טקסטיל כותנה בד קשמיר אמנות סיבים נול מיחזור משביח לבגדים אריגה תפירה רקמה (מלאכת יד) בורו (טקסטיל) קנטה (טקסטיל) יורם שורק, נפלאות הצמר, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏") Heather, Turn Fabric Scraps into Yardage, The Sewing Loft, ‏12/11/2012 (באנגלית) Kathleen Sullivan, How to Create a Japanese Boro-Inspired piece of cloth, Discarded Cloth, ‏16 בינואר 2019 (באנגלית) How to Make Yarn from Rags, Sheets, or Bags, Cocoknits (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בארותיים

בְּאֵרוֹתַיִם הוא מושב עובדים בשרון הנמצא בעמק חפר קרוב לנחל אלכסנדר, ממוקם על כביש 57, סמוך למחלף ניצני עוז של כביש 6, ומשתייך לתנועת המושבים. שטחו - 3,500 דונם. המושב נוסד באוקטובר 1949 על ידי עולים מסלובקיה והונגריה שהתארגנו להתיישבות בברטיסלאבה עוד לפני עלייתם. השם בארותיים ניתן לפי השם הערבי ביר בורין, של חורבה סמוכה ובה בארות עתיקות. לכל משפחה במושב הוקצו 25 דונם, 10 לגידול ירקות ו-15 למטעים. אולם מחסור במים פגע בשנים הראשונות במושב. בשנת 1956 הצטרפו למושב משפחות מצפון אפריקה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נקלע המושב לקשיים כלכליים ולקח חלק בהסדר חובות המושבים. בסמוך למושב, פעל בשנות ה-90 אתר הקרוואנים "חצר בארותיים". הילדים שבו למדו בבית הספר הניסויי אביחיל. אתר המגורים הזמני נסגר באופן סופי בשנת 2002. בשנת 1997 החלה ה"הרחבה" של המושב, על בסיס החלטה 737 של מינהל מקרקעי ישראל, שהגיעה לדיון בבית המשפט המחוזי בנושא "סמכות ההמלצה" של האגודות השיתופיות, כלומר הסמכות להמליץ למינהל מקרקעי ישראל על המשתכנים. הדבר איפשר לאגודות לגבות מן המשתכנים סכומי כסף ניכרים כתשלום נוסף, וזאת עבור "ההמלצה". למשתכנים היה עניין בתשלום עבור ההמלצה, לנוכח הפער שבין מחיר השוק של המיגרשים לבין המחיר המופחת שגבה עבורם המינהל. הסמכתן של האגודות השיתופיות להמליץ על מועמדים עוררה מחלוקת משפטית. מועמדים שבקשותיהם להשתכן נדחו על ידי האגודה השיתופית במושב בארותיים ערערו על סמכות זו. הם טענו בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב, כי החלטה 737 מאצילה מסמכות הניהול של מינהל מקרקעי ישראל לאגודה השיתופית שלא כדין. בבית המשפט המחוזי נתקבלה טענתם, כי סמכות ההמלצה אינה חוקית. ואילו בית המשפט העליון דחה את הטענה, וקבע כי אין בהחלטה 737 האצלת סמכות, מאחר שמדובר בסמכות המלצה בלבד. נקבע, עם זאת, כי על המינהל להפעיל באופן ראוי את סמכותו, ולפקח בקפידה על הקריטריונים שלפיהם מתבצעת ההמלצה. התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות: רפת, לול, גידולי שדה, פרחים, ירקות וחיטה חורפית. במושב גני ילדים, מרפאה, בית כנסת, צרכניה, סניף דואר מקומי, תחנת דלק, מועדון לחבר עם חוגים, מכולת, ספריה (הקשורה לספריה של המועצה האזורית), בריכת שחייה, מגרש ספורט/כדורסל וגני שעשועים. במושב בארותיים פועלים 4 גני ילדים הממוקמים באשכול הגנים. בית ספר יסודי "קדם" הממוקם בשדות המושב . אתר האינטרנט הרשמי של בארותיים בארותיים, באתר המועצה האזורית עמק חפר אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מושב בארותים חוגג את יום השנה לעלייתו, דבר, 10 באוקטובר 1950 באורתיים (ביר בורין), דבר, 16 בדצמבר 1949 ד. גלעדי, בארותיים - עם בארות שיבשו, מעריב, 29 במאי 1951 מאת יאיר שלג, שני אתרי קרוואנים נוספים של עולי אתיופיה ייסגרו החודש, באתר הארץ, 15 באפריל 2002 ס"ד של השופט ד"ר קלינג בבית המשפט המחוזי בת"א ה.פ. 3496 מאי 1997 קלינג היכה שנית, באתר גלובס, 22 בפברואר 1999 פסיקת בית המשפט העליון ע/א 3962/977 באוקטובר 1998 עו"ד חגי שבתאי, ‏עלייתה ונפילתה של החלטה 737, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2000 מועצה אזורית עמק חפר, מחלקת החינוך, באתר http://www.hefer.org.il/hinuch
חגי ליניק

חגי ליניק (נולד ב-1959) הוא סופר ישראלי, חתן פרס ספיר לשנת 2011. חגי ליניק נולד בשנת 1959 ביהוד, בן למאיה ומרדכי ליניק. אביו היה קבלן בניין, ולימים ראש המועצה המקומית יהוד. חגי הוא הצעיר משישה אחים. אחיו הבכור, זוהר, נהרג ב-25 במרץ 1968 בתאונת אימונים, בעת שירותו בסיירת מטכ"ל. חגי ליניק שירת בצה"ל בשייטת 13. שיחק כחלוץ בקבוצת הכדורגל הפועל יהוד. בשנים 1985-1982 למד במדרשה למוזיקה בתל אביב ובשנים 1988-1986 למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. ב-2010 יצר עם איה סומך את הסרט התיעודי, "מתחת לשטיח", שזכה בפרס הצילום המצטיין בפסטיבל "דוקאביב". מאז 2014 ליניק עורך את סדרת מופעי "אנטישפע". באוגוסט 2012 עלה מחזהו "דוהרים" בתיאטרון תמונע, בכיכובו של שמואל וולף, אותו ביים ביחד עם אילן תורן. מלמד בבית הספר לאמנויות המילה בירושלים. מישהו נפל (1996) מספר מוות (2000) דרוש לחשן (2011). ספר זה זיכה את ליניק בפרס ספיר לשנת 2011. המחסל (2015). מפליגים (2023). כל ספריו יצאו לאור במסגרת "הספריה החדשה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה. בכל ספריו, ובפרט ב"דרוש לחשן", נכללים רכיבים בעלי אופי אוטוביוגרפי. חגי ליניק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" חגי ליניק, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" חגי ליניק, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל חגי ליניק, הלחשן המייצר את הזיכרון, באתר הספריה החדשה ספרי חגי ליניק באתר הספריה החדשה רשימת הפרסומים של חגי ליניק, בקטלוג הספרייה הלאומית קובי מידן, ‏"אנשים בלילה" עם חגי ליניק, באתר iCast‏, 5 באוקטובר 2011 חגי ליניק, מחזירים את הכבוד לסופרים, באתר ישראל היום, 6 בפברואר 2014. על "דרוש לחשן": ליאת רון, ‏חגי ליניק: "אני כותב למיטיבי לכת ולא ספרות מסחרית", באתר גלובס, 16 ביולי 2012 עמרי הרצוג, "דרוש לחשן" מאת חגי ליניק - היה ואיננו, באתר הארץ, 22 ביולי 2011 יהודה ויזן‏, "דרוש לחשן" של חגי ליניק: הספר הכי טוב שאתם לא מכירים, באתר וואלה, 6 ביולי 2011 משה רון, אינטימי ומנוכר, באתר הארץ, 15 ביוני 2011 יותם שווימר, "דרוש לחשן": חגי ליניק בטקסט חריג ובשל, באתר ynet, 25 באוגוסט 2011 נורית גרץ, המלצה על "דרוש לחשן" בתוכנית הרדיו 'באה לשבת', 4 בנובמבר 2011 דרור בורשטיין, דרוש פסל: דרור בורשטיין כותב על העבודה עם חגי ליניק, באתר nrg‏, 20 בינואר 2012 עמיה ליבליך, בכמה דרכים אפשר, באתר "פסיכולוגיה עברית" תמר משמר, על "דרוש לחשן" של חגי ליניק, 13 באוקטובר 2011 חגי ליניק, דף שער בספרייה הלאומית חגי ליניק, בלקסיקון הספרות העברית החדשה על "המחסל" אריק גלסנר, על "המחסל", של חגי ליניק, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 18 בדצמבר 2015 להרוג ולנוח, יונתן דה שליט, מקור ראשון כ"ט כסלו תשע"ו יואב רוזן, "המחסל": הפרנויה שבבסיס הגבריות, באתר הארץ, 15 בפברואר 2016 מאמרים מאת חגי ליניק הארץ דעות חגי ליניק, "רציתי לרשום נוף אחר": מלאכת הקולאז' של מרדכי גלילי, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2016 מאמר על "צל ידו" חיים באר. ישראל היום חגי ליניק על תומאס ברנהרד, ישראל היום מיה סלע, הזוכה בפרס ספיר: "דרוש לחשן" של חגי ליניק, באתר הארץ, 16 בינואר 2012 ליניק: "הגעתי כאנדרדוג", באתר גלי צה"ל, 17 בינואר 2012 מחזה חדש של חגי ליניק בתמונע, באתר הבמה, 7 באוגוסט 2012 שרי שביט, בפרס ספיר 2011 זכה הסופר חגי ליניק, באתר ynet, 16 בינואר 2012 הגר ינאי, לכתוב ולהוציא לאור - מדריך עכשווי לכתיבת פרוזה ולפרסום ספרים, עם עובד, 2022, עמ' 215 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לבורנט

לַבּוֹרַנְט או מַעְבְּדָן הוא אדם, בעל תואר מתאים, העוסק בניהול מעבדה ובפיקוח על העבודה ועל הניסויים שמתבצעים בה. הלבורנט דואג להכין חומרים בתחילת כל ניסוי, לארגן כלים ואף לעיתים קרובות לבצע ולהדגים את הניסוי. תפקיד הלבורנט הוא סידור המעבדה, הכנת החומרים והכלים וביצוע הניסויים והפיקוח עליהם. בקופות החולים, לבורנטים ולבורנטיות לוקחים דגימות שונות (כגון דם, שתן, כיח) מן הנבדקים, וכמה שעות מאוחר יותר בודקים אותו. בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בהם יש מעבדות, מעסיקים לבורנטים. כיוון שישנן מגמות לימוד שונות, וניסויים מתחומי דעת שונים (פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אקולוגיה), הרי שלרוב הלבורנט צריך להבין בתחומי דעת אלו. האיגוד הישראלי למדעי המעבדה הרפואית הסתדרות המיקרוביולוגים, הביוכימאים ועובדי המעבדות מלי קמפנר, "עובדי המעבדות בישראל חשופים לחומרים מסרטנים", באתר ynet, 20 באוגוסט 2006 מיטל יסעור בית-אור, מחקר: עובדי מעבדות נמצאים בסיכון גבוה לחלות בסרטן, באתר ynet, 26 באפריל 2007 עידו אפרתי, מצוקת עובדי המעבדה במערכת הבריאות: מחציתם יפרשו בקרוב, ואין דור המשך, באתר הארץ, 25 בפברואר 2015 חיים ביאור, "עובדי מעבדה בעלי תואר דוקטור משלימים הכנסה במלצרות ובשליחויות", באתר TheMarker‏, 7 במאי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמן ריצה

האם התכוונתם ל... סיבוכיות זמן – הזמן שלוקח לאלגוריתם לרוץ מתחילתו על סופו כתלות בגודל הקלט זמן ריצה (תוכנה) (Run time) - פרק הזמן בו תוכנית מופעלת
יהודה לוי (ביולוג)

יהודה לוי (6 במרץ 1949 - 18 ביולי 1996) היה פרופסור לביולוגיה ישראלי. בין היתר כיהן כראש המחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן. לוי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. אביו הוא חבר הכנסת דניאל יצחק לוי. אחיו הם הרב יצחק לוי, חבר הכנסת ושר לשעבר; והרב שלמה לוי, ראש ישיבת ההסדר בקריית גת וראש כולל הלכה בישיבת הר עציון. לוי עלה לישראל עם משפחתו ב-1957. למד בבית הספר תחכמוני בבת ים ובישיבת כפר הרוא"ה. לאחר שנת לימודים אחת בישיבת מרכז הרב, התגייס לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. למד באוניברסיטת בר-אילן, שם סיים תואר שני בביולוגיה ב-1976 ודוקטורט ב-1979. הדוקטורט של לוי עסק במחלת שידפון בעלי תירס. בשנת 1992 קיבל דרגת פרופסור חבר. כיהן כראש המחלקה למדעי החיים באוניברסיטה בשנים האחרונות לחייו. במהלך הקריירה פרסם כ-60 מאמרים בכתבי עת מדעיים. בין מחקריו מצא מספר גילויים על יצירת נוגדנים למחלות פטרייתיות בעלי תירס. מחקריו הועילו להצלת אלפי דונמים של שדות תירס בקניה שבאפריקה, שאליה הוזעק מספר פעמים. מחקר נוסף שלו עסק בפיתוח זן חדש של תירס מתוק (בצבע לבן), אך הוא נפטר בטרם הספיק להשלים את המחקר. לוי ערך ניסויים בשדות הדסים על מנת לפתח זנים שיצמיחו הדסים משולשים, הראויים לברכה בחג סוכות. מאמר לזכרו (אורכב 14.07.2012 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת בר-אילן (באנגלית) אתר "Billiongraves"
גלגל מסתובב (אלבום)

גלגל מסתובב הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי שמוליק קראוס, שיצא בשנת 1982 בהד ארצי. האלבום הוא תוצר של שיתוף פעולה בין קראוס למוזיקאי אילן וירצברג שיחד הוציאו מספר אלבומים במהלך שנות השמונים והתשעים. קראוס הלחין את כל 11 שירי האלבום, בעוד וירצברג עיבד את השירים וניגן בכולם. את מרבית שירי האלבום כתב הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט כשאת חמשת השירים הנותרים כתב המשורר וחברו של קראוס יבי. מהאלבום יצאו מספר להיטים ובהם "איך הגלגל מסתובב", "גיטרה", המתאר את אישיותו של קראוס שהתאפיינה באותן שנים מעליות וירידות (ולמעשה כל האלבום עוסק ב"גלגל מסתובב"): "אמרו שזה הסוף שלו, אמרו שהוא הלך/ אמרו שכח הכול, התחיל ללמוד תנ"ך/ ראו אותו בכרם עם דוד הזקן, אבל יותר מכל דבר אהב הוא לנגן בגיטרה", ו"שיר שמש". האלבום סימן את חזרתו של קראוס לחזית התעשייה המוזיקלית הישראלית, והן האלבום והן מסע ההופעות שיצא לאחר מכן זכו להצלחה ניכרת. את עטיפת האלבום, כפי שמצוין בשיר "איך עושים תקליט" (המתאר את תהליך העבודה על האלבום), צייר האומן אורי ליפשיץ. בגרסת הדיסק של האלבום נוסף השיר "רואים רחוק רואים שקוף" כשיר בונוס. השיר יצא במקור על תקליטון שנה לאחר צאת האלבום ונכלל לאחר מכן באלבום "אחרי עשרים שנה". המוזיקה לשירים הולחנה על ידי שמוליק קראוס. שמוליק קראוס - גיטרות, קולות, פסנתר ("איך גלגל מסתובב") אילן וירצברג - עיבודים, פסנתר, פנדר, גיטרות, מיתרים, קולות אוהד אינגר - גיטרה בס אלון אולארצ'יק - גיטרה בס מיקי שביב - גיטרה בס אלון הלל - תופים מאיר ישראל - תופים, כלי הקשה דני פאר - פסנתר, עיבודים ("ארצי", "חייכי") משה לוי - פסנתר אבנר קנר - פסנתר רביב גזית - פרופט פרנקי גליקסמן - אקורדיון קורין אלאל - קולות הוקלט באולפני "טריטון" בבני-ברק - ינואר-מרץ 1982 טכנאי הקלטה: דוד לוריא
אהרן בן יוסי הכהן

הרב אהרן בן יוסי הכהן (או רב אהרן בעל הג"ן) היה פרשן המקרא, שחי בצפון צרפת במאה ה-13. נמנה עם בעלי התוספות והיה תלמידו של רבי שלמה מרדוש. פירש את המקראות על דרך הפשט. הרב אהרן מרבה להביא את פרשנות אביו - יוסי בן אהרן הכהן - בתוך ספר הג"ן. מתוך פירוש הרב אהרן ידוע כי היה לו בן בשם טוב-עלם. עוד טרם הבאת ספר הג"ן לדפוס בתשס"ט, כתבי רב אהרן היו ידועים לפרשני המקרא בימי הביניים ובדורות שלאחריו. פרשנים אלו הרבו לצטט את דבריו בתוך כתביהם. לפי השערתו של שמואל פוזננסקי (בהקדמתו למהדורת פירוש הרב אליעזר מבלגנצי לספר יחזקאל) הרב אהרן חי בסוף אלף החמישי. פוזננסקי מוסיף כי בגלל העובדה שחשובי הפרשנים הרבו לצטט את דברי הרב אהרן הוא הרחיב את דבריו אודותו וחיבורו המקורי. ספר הג"ן, פירוש לחמישה חומשי תורה, (ערך וביאר: יחיאל מיכל אורליאן), ירושלים: מוסד הרב קוק, תשס"ט 2009. אהרן בן יוסף בן אהרן (המאה ה-13), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית ראו ההקדמה לדפוס מוסד הרב קוק לפרק מיוחד על מצטטי דברי בעל הג"ן. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.