laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נעם סלונים

נעם סלונים (נולד ב-8 באוגוסט 1968 בירושלים) הוא מדען ישראלי המתמחה בבינה מלאכותית ואשר עסק גם בכתיבת תסריטים לטלוויזיה. בשנת 2002 סיים סלונים דוקטורט בהצטיינות יתרה במרכז לחקר המוח באוניברסיטה העברית תחת הנחייתו של פרופסור נפתלי תשבי. עבודת הדוקטורט שלו התמקדה בתאוריה וישומים של שיטת צוואר הבקבוק של האינפורמציה (אנ'). בשנים 2003–2007 התמחה בלימודי פוסט-דוקטורט במכון לחקר הגנום באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור ביל ביאליק (אנ') ופרופסור סעיד טבזואי. בשנת 2007 הצטרף למעבדת המחקר של IBM בישראל שם הוא עובד כחוקר בכיר, נכון לשנת 2023. בשנת 2011 סלונים יזם את פרויקט הדיבייטר (אנ'), במטרה לפתח מערכת בינה מלאכותית ראשונה מסוגה המסוגלת להתמודד מול יריב אנושי בדיבייט פומבי. סלונים הוביל את פיתוח המערכת יחד עם דוקטור דני גוטפרוינד, ולאחר מכן יחד עם דוקטור רנית אהרונוב, בראש צוות חוקרים נרחב ב-IBM. המערכת הוצגה לראשונה בשנת 2018 באירוע מצומצם בפני עיתונאים ולאחר מכן בשנת 2019 בדיבייט פומבי בסן פרנסיסקו. סרט תיעודי המתאר את פיתוח המערכת, "הדיבייטר", נכלל בבחירה הרשמית של הפסטיבל הבינלאומי בקופנהגן לסרטים תיעודיים (אנ') בשנת 2020. המערכת עצמה תוארה באופן מלא במאמר שפורסם בכתב העת Nature בשנת 2021. סלונים הוא מחבר-שותף של יותר מ-25 פטנטים ויותר מ-100 מאמרים אקדמיים. ב-1996 שימש סלונים ככותב מערכונים לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "החמישייה הקאמרית". בשנים 1995–1996 כתב טור שבועי בעיתון הארץ בנושא מדעי המוח. בשנים 1999–2000 יצר את סדרת הטלוויזיה "פאזל", יחד עם אמיר כשר. בשנים 2008–2009 שימש עורך ותסריטאי ראשי של העונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "המובילים". נשוי ואב לשלושה. נולד לאליהו וניצה סלונים, אחיו הוא ברק סלונים. אתר האינטרנט הרשמי של נעם סלונים נעם סלונים, ברשת החברתית פייסבוק נעם סלונים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נעם סלונים, ברשת החברתית LinkedIn נעם סלונים, באתר dblp נעם סלונים, באתר גוגל סקולר נעם סלונים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נעם סלונים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Lewis-Sigler Institute, lsi.princeton.edu Saeed Tavazoie | Columbia University Department of Systems Biology, systemsbiology.columbia.edu אמיתי זיו, להתווכח עם המחשב: IBM הציגה פריצת דרך בבינה מלאכותית שפותחה בישראל, באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2018 IBM Research AI - Home, IBM Research AI, ‏2018-06-05 (באנגלית אמריקאית) Metz, Cade; Lohr, Steve (2018-06-19). "IBM Unveils System That 'Debates' With Humans". The New York Times. נבדק ב-2023-12-09. IBM Project Debater - We Should Subsidize Preschool, נבדק ב-2023-12-09 The Debater, באתר IMDb Noam Slonim et al, An autonomous debating system, Nature 591, 2021-03, עמ' 379–384 doi: 10.1038/s41586-021-03215-w Noam Slonim, scholar.google.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמונת מפת סיביות

בגרפיקה ממוחשבת, תמונת מפת סיביות או תמונת רסטר (מאנגלית: Raster) היא פורמט דיגיטלי לייצוג תמונה ואחסונה באמצעות מפת סיביות (Bitmap), כלומר לכל פיקסל בתמונה יש ערך מספרי שמכיל בתוכו מידע על הצבע שלה. הביטוי מגיע מטכנולוגיית תכנות המחשבים, ומשמעותו מפה של ביטים שלמעשה מאורגנים כמערך. בממשקי משתמש גרפיים ברוב מערכות ההפעלה פורמט גרפי זה מוטמע כחלק מובנה ממנה. סיומות של קובצי bitmap הן בדרך כלל BMP או DIB. לבד מ־BMP קיימים פורמטים נוספים לייצוג bitmap כמו InterLeaved Bitmap (ILBM), Portable Bitmap (PBM), X Bitmap (XBM), ו־Wireless Application Protocol Bitmap (WBMP). בנוסף, קיימים גם פורמטים רבים שמשתמשים במפת סיביות דחוסה, להבדיל מגרפיקה וקטורית. איכות התמונה נקבעת על פי מספר פרמטרים: עומק הצבע – כמות הסיביות שמוקצת לכל פיקסל. 1, 4, 8, 16, 24, 32, 48, או 64. כאשר המשמעות היא סיבית – שחור/לבן. 4 סיביות – 16 צבעים, 8 סיביות – 256 צבעים, וכן הלאה לפי הכלל של 2 בחזקת מספר הסיביות. ככל שמוקצות יותר סיביות לייצוג פיקסל עושר הצבעים יהיה גדול יותר, והתמונה עשויה להיות קרובה יותר לתמונת המציאות כפי שבני אדם חווים אותה. כיום בדרך כלל נעשה שימוש בקבצים ב־32 סיביות לפיקסל. רזולוציה – כמות הפיקסלים שיש בתמונה. ככלל, ככל שכמות הפיקסלים גבוהה יותר, כך הפרטים שבה יהיו מפורטים יותר. בתמונות בעלות רזולוציה נמוכה אפשר להתקל בתופעה של פיקסליזציה. הצגה נאמנה של כל פרטי התמונה ככל שהרזולוציה ועומק הצבע עולים. ככל שהרזולוציה ועומק הצבע עולים, כמות הנתונים של מפת סיביות גדלה וקשה יותר לעיבוד. גודלו של קובץ המאחסן מפת סיביות אינו יעיל לשימוש מזדמן ולכן נפוץ השימוש בשיטות לדחיסה מפת סיביות כגון JPG. לרוב, ניתן לאפשר איבוד נתוני תמונה ללא פגיעה באיכות צפייה מזדמנת בתמונה ולכן שיטות דחיסה המאבדות נתונים מאפשרות שימוש בקבצים בעלי גדלים קטנים משמעותית מקבצי מפת סיביות רגילים. גודל מפת סיביות נקבע מראש בעת יצירתה. מסיבה זו, תוצאת פעולת הגדלה (Zoom in) של תמונת מפת סיביות אינה איכותית לרוב. כאשר מתאפשר, במיוחד בשרטוטים, עדיף לייצג תמונה באמצעות גרפיקה וקטורית. BMP – המבנה התקני לקובצי חלונות, נוצר על ידי תוכנת הצייר. כל תמונה המועתקת אל לוח העריכה שמורה במבנה זה. GIF – פורמט שנוצר על ידי CompuServe, דוחס את התמונה לחיסכון בשטח אחסון IMG – פורמט שנוצר על ידי החברות ונטורה ודיגיטל לשימוש בתוכנת Ventura Publisher ובסביבת GEM. התוכנה שומרת קבצים בגווני אפור בלבד JPG – קבצים דחוסים מאוד על ידי הזנחת חלק מהנתונים. רוב התוכנות מאפשרות למשתמש לקבוע את אחוז הדחיסה, ומכאן את אחוז אובדן המידע PCX – פורמט שנוצר על ידי חברת ZSoft Corporation לשימוש בתוכנת PC Paintbrush, הפורמט לא דוחס את הקבצים PICT – פורמט שפותח על ידי חברת אפל עבור מחשבי מקינטוש, היה בשימוש בתוכנת QuickDraw וכסטנדרט לטיפול בקובצי תמונה TIF או TIFF ראשי תיבות של Tagged Image File Format – פורמט שנוצר על ידי חברת Aldus לשימוש בתוכנת הוצאה לאור שולחנית מתוצרתה WMF – פורמט Windows MetaFile הוא מבנה בו משתמשת תוכנת חלונות, ניתן לשמור בפורמט זה גם קובצי מפת סיביות וגם קבצים מונחי עצמים WPG – פורמט שפותח עבור תוכנת wordperfect, כיום (2010) הפורמט כמעט אינו בשימוש DIB – פורמט של IBM שהיה בשימוש במערכות OS/2 ייצוג צבע במחשב גרפיקה וקטורית מדיה וקבצים בנושא תמונת מפת סיביות בוויקישיתוף תמונת מפת סיביות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שעורת התבור

שעורת התבור (שם מדעי: Hordeum spontaneum) היא מין בסוג שעורה. שעורת התבור היא צמח דגני חד-שנתי, שגובהו עד 100 ס"מ. שיבוליו גדולות, דו-טוריות, המתבלטות במלענים ארוכים בעלי זיזים. השיבולת בנויה משלישיות של שיבוליות, היושבות לסירוגין על ציר השיבולת. בכל שיבולית יש פרח יחיד, ובבסיסה שתי גלומות צרות, דמויות זיפים. רק השיבולית האמצעית בכל שלישייה פורייה, והיא מצוידת במלען ארוך מאוד, בעל זיפים קצרים הפונים כלפי מטה. הפרי הוא גרגר גדול יחסית (8 מ"מ ויותר), המעורה במוצי הפרח. עם ההבשלה, ציר השיבולת מתפרק ליחידות תפוצה דמויות חץ. כל יחידה מורכבת משלישיית שיבוליות (רק האמצעית פורייה), הנופלת לקרקע וחודרת לאדמה. זיזי המלען מכוונים כלפי מעלה וכך נשמר כיוון התנועה כלפי מטה. הפריחה בסוף חודש מרץ ותחילת אפריל, וההבשלה בחודשים אפריל–מאי. במשך הקיץ הזרעים טמונים באדמה, שם הם שמורים משריפות ומבעלי-חיים. תפוצתו של המין היא באגן המזרחי של הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בחבל הים-תיכוני (למעט חולות ומלחות) מרום של 400 מטר בים המלח עד לרום 1,400 מטר במדרונות החרמון. בחבל זה הוא מגיע לעיתים קרובות (במיוחד כשנמנעת רעיית יתר) לתפוצה רצופה ולבניין אוכלוסיות צפופות ועשירות. הוא בולט כצמח חלוץ של בתי גידול משניים כגון חלקות בור, צידי דרכים, שדות נטושים ושולי שדות, ולעיתים אף פולש לשדות מעובדים. הצמח חודר גם לצפון הנגב ולמרכזו ולמדבר יהודה, אך שם התפוצה מקוטעת מאוד ומוגבלת לוואדיות ולבתי גידול הנהנים מתוספת מי נגר ושטופים יחסית ממליחות. מין זה מראה בארץ שונות מורפולוגית וגנטית גדולה. באדמות הבזלת והטרה רוסה בגליל ובמורדות הגולן הפונים לכנרת, גדלים טיפוסים גדולים במיוחד, ששיבוליהם מגיעות לאורך של 35 ס"מ ויותר. טיפוס קטן, ששיבוליו הן כמחצית מאורך זה, מצוי בדרום עמק בית שאן. במדבר יהודה ובנגב שכיחים טיפוסים בעלי מלענים קצרים. ביהודה, בשומרון ובגליל המזרחי ישנם טיפוסי 'ביניים'. מדיה וקבצים בנושא שעורת התבור בוויקישיתוף שעורת התבור, באתר ITIS (באנגלית) שעורת התבור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעורת התבור, באתר צמח השדה שעורת התבור, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שעורת התבור, באתר Tropicos (באנגלית) שעורת התבור, באתר GBIF (באנגלית) שעורת התבור, באתר The Plant List (באנגלית) שעורת התבור, באתר IPNI (באנגלית)
אוגי והמקקים

אוגי והמקקים (בצרפתית: Oggy and the Cockroaches; באנגלית: Oggy and the Cockroaches) היא סדרת אנימציה צרפתית שהופקה על ידי חברת ההפקות גומון (Gaumont Film Company) בשנת 2001. לסדרה חמש עונות. גיבור הסדרה הוא אוגי, חתול כחול אשר חי בבית פרטי בפרבר טיפוסי של עיר מודרנית המבלה את רוב זמנו בצפייה בטלוויזיה ובבישול. לאוגי יש גם שותף (חתול בשם ג'ק), שכנים (בוב, כלב ענקי וקשוח) וגם חברה (חתולה בשם אוליביה). בבית של אוגי חיים שלושה מקקים: ג'ואי, דידי ומארקי (נקראים על שם חברי להקת הפאנק "ראמונס"). שלושתם בעלי אישיות מפותחת ומגוונת. השלישייה נהנית לאמלל את חייו של אוגי - הם מטרידים ומעצבנים את אוגי, נוהגים לרוקן את המקרר שלו, הורסים את הבית שלו ומשבשים את חייו השלווים, אבל לפעמים עוזרים לו בדברים. התוכנית עצמה מסתמכת על הומור סלפסטיק, בדומה ל"טום וג'רי". העונה הראשונה התחילה ב-30 בדצמבר 2001 עם הפרק "In Eiffle Tower" והסתיימה ב-30 בנובמבר 2003 עם הפרק "Party Special". סך הכול הופקו כ־100 פרקים בסדרה, כל פרק הוא בן 30 דקות ומכיל באופן טיפוסי שלושה קטעים, כל הקולות בוצעו על ידי מארק דו פונטאויס (Marc du Pontavice) אבל בסדרה אין דיבורים. בגרמניה דובבו שירים הקשורים למתרחש על המסך במקום הקולות המקוריים, ובוצעו על ידי השחקן דירק באך. הסדרה שודרה בישראל בטלמאניה בערוץ הילדים בין השנים 2001–2008. ב-2014 יצא לבתי הקולנוע הסרט "אוגי והמקקים". מ-2017 עד ה-31 בדצמבר 2020 שודרה העונה הרביעית של הסדרה בערוץ KidZ. ב-2015 הסדרה שודרה בוואלה VOD וHOT VOD Young כחלק מספריית "קלסיקלטת". אוגי - חתול כחול ושמנמן שגר בפרבר טיפוסי בעיר ונרדף על ידי המקקים שגרים בביתו. מאוהב באוליביה ובסוף בפרק 81 הוא מתחתן איתה. דידי - מקק כתום, גרגרן ושמן שנקרא על שמו של די די ראמון. מארקי - מקק ירוק טורקיז שנקרא על שמו של מארקי ראמון. ג'ואי - מקק סגול ומרושע במיוחד שנקרא על שמו של ג'ואי ראמון. המנהיג של המקקים. ג'ק - חברו של אוגי. חתול ירוק. מאוהב באוליביה אבל בסוף מתחתן עם אחותו של אוגי ונולד להם גור. אוליביה - חתולה יפה ולבנה שאוגי מאוהב בה. מצטרפת בעונה הרביעית. מתחתנת עם אוגי. בוב- כלב קשוח, שמן ועצבני. שכן של אוגי. מאוהב באוליביה. אתר האינטרנט הרשמי של אוגי והמקקים (באנגלית ובצרפתית) אוגי והמקקים, ברשת החברתית פייסבוק אוגי והמקקים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוגי והמקקים, ברשת החברתית אינסטגרם אוגי והמקקים, ברשת החברתית טיקטוק אוגי והמקקים, סרטונים בערוץ היוטיוב "אוגי והמקקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אוגי והמקקים", באתר נטפליקס "אוגי והמקקים", באתר AllMovie (באנגלית) "אוגי והמקקים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סוללה (הנדסה אזרחית)

סוללה היא ערימה מלאכותית של עפר, אדמה או מצע. סוללה יכולה לשמש כביסוס לדרך, כאמצעי להסדרת ניקוז, לבידוד אקוסטי מפני רעש, כאמצעי להגנה מפני ירי, כאלמנט לפיתוח נופי ועוד. בהנדסה הצבאית יש שימוש רב לסוללות כאמצעי מיגון, כמו מגנן או חומת מפגע. היא יכולה לשמש גם כמחסום נגד רכב קרבי משוריין. בישראל נעשה שימוש בעבר בסוללות עפר כתחליף לגשרי כביש בנקודות חצייה של נחלים עמוקים, כדוגמת כביש 85 (מעבר נחל עמוד ונחל עכברה. הסוללות הוסרו במסגרת עבודות שדרוג הכביש ב־2013), ודרך פרויד בחיפה (מעבר נחל אחוזה). בעוד שמילוי נחל בסוללת עפר מאפשר את חצייתו ללא צורך בגשר בעל ניצבים גבוהים שלבנייתו נדרשים מאמצים הנדסיים גדולים, תהליך זה פוגע בנחל עקב חסימתו למעבר של בעלי חיים ומטיילים. ברוב המקרים אורכה של הסוללה גדול משמעותית מגובהה ורוחבה ואילו החתך של הסוללה טרפזי. בניית הסוללה דורשת עבודות עפר שנעשות על ידי ציוד מכני הנדסי, לרוב מסוג דחפור, מחפר או יעה אופני. דחפורים יכולים לשמש להקמת סוללות עפר ביעילות, על ידי גריפה ודחיפה של עפר, כמו גם פיזורו בשיפוע. הגורם המרכזי בתכנון ובביצוע הסוללה הוא זווית החיכוך הפנימית של החומר ממנו בנויה הסוללה, זו הזווית שקובעת את השיפוע הנדרש כדי שהסוללה תישאר יציבה ולא תתמוטט. לכל סוג קרקע או מצע זווית חיכוך פנימית האופיינית לו. עבודות עפר מדיה וקבצים בנושא סוללה בוויקישיתוף technology/dike-engineering סוללה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוהד לויטה

אוהד לויטה (נולד ב-17 בפברואר 1986) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בהפועל חדרה. לויטה גדל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך כאשר היה בן 17. משחקו הראשון בליגת העל התקיים מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2006/2007 קיבל באופן קבוע את חולצת ההרכב הראשון של הקבוצה, במקום אושרי לוי שהושעה מהקבוצה בעקבות חשד להימורים והטיית משחקים. לויטה היה שחקן נבחרת ישראל הצעירה, ושימש כקפטן הנבחרת. בשנת 2007 נכלל בסגל הנבחרת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שיחק בפועל. בסך הכל צבר 17 הופעות במדי הנבחרת הצעירה. באוגוסט 2009 חתם בקבוצת וואלבייק מליגת העל ההולנדית. לאחר עונה במועדון קיבל לויטה את סרט הקפטן, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעקבות יכולתו בהולנד, זומן בתום העונה לראשונה לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן הצרפתי, לואיס פרננדס, אך לא שיחק במדי הנבחרת. כעבור עונה שבה ואלבייק לליגה הראשונה, כאשר סיימה במקום הראשון בליגה השנייה. בסוף עונת 2010/2011 הוא שוחרר מוואלבייק בעקבות חילוקי דעות על המשך החוזה עמו, דבר שגרם לו גם לאבד את המקום בהרכב במחזורי הסיום. באוקטובר 2011 חתם בהפועל באר שבע, ולאחר עונה אחת במועדון חתם ביוני 2012 בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. הוא פתח את עונת 2012/2013 כשוער הראשון, אך לאחר מכן ירד לספסל. ב-28 ביוני 2013 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובתום עונת 2013/2014 עלה עמה בחזרה לליגת העל והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה בהארכה 1-0 לעירוני קריית שמונה. ב-3 בספטמבר 2014 הושאל למכבי חיפה עד תום העונה, לאחר שמכבי נתניה החתימה את אריאל הרוש ומעמדו בקבוצה התערער. הוא שותף במשחק ליגה אחד במדי מכבי חיפה בעונת 2014/2015, בנוסף לשישה משחקים בגביע הטוטו, ובסופה חתם על חוזה קבוע לשנתיים במדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 שותף בחמישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע וזכה עם חיפה בגביע המדינה. בעונת 2016/2017, בעקבות עזיבות של השוער ולדימיר סטויקוביץ', החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה, אך כבר בתחילת העונה נפצע בכף רגלו ואיבד את מקומו בהרכב לעומרי גלזר. באמצע עונת 2017/2018 חזר להרכב על חשבונו של גלזר. ב-11 בספטמבר 2018 חזר לקדנציה שנייה בהפועל באר שבע, כאשר חתם בשורות הקבוצה לעונה אחת. הוא החל את העונה כשוער שני, אך בפברואר 2019 תפס את מקומו של אריאל הרוש בהרכב, ועד תום העונה ערך 16 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון. ביוני 2021 חתם לשנתיים בהפועל חיפה. ביוני 2023 חתם בהפועל חדרה. מכבי חיפה גביע המדינה: 2015/2016 הפועל באר שבע גביע המדינה: 2019/2020 מדיה וקבצים בנושא אוהד לויטה בוויקישיתוף אוהד לויטה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אוהד לויטה, באתר Transfermarkt אוהד לויטה, באתר Soccerway אוהד לויטה, באתר WorldFootball.net אוהד לויטה, באתר FootballDatabase.eu ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il מיכל גרונדלנד, ‏לויטה חתם בוואלבייק ההולנדית: זו הגשמת חלום, באתר ONE‏, 25 באוגוסט 2009 דנה בהט ובעז גורן, ‏ראלי חתם באומוניה ניקוסיה והוצג יחד עם לויטה, באתר ONE‏, 11 ביוני 2012 ‏אוהד לויטה חתם במכבי נתניה, באתר ספורט1, 28 ביוני 2013 אוהד לויטה הושאל למכבי חיפה, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2014 תומר לוי, ‏לויטה חתם לשנתיים נוספות במכבי חיפה, באתר ערוץ הספורט, 17 ביולי 2015 הפועל באר שבע: השוער אוהד לויטה חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2018 מיכאל וייסרמן, ‏‏כפי שפורסם לראשונה בספורט1: אוהד לויטה חתם בהפועל חיפה, באתר ספורט1, 4 ביוני 2021 רענן ברנובסקי‏, אוהד לויטה חתם בהפועל חדרה: "התרשמתי ממה שנבנה כאן", באתר וואלה, 21 ביוני 2023
האופרה הגדולה של פלורידה

האופרה הגדולה של פלורידה (באנגלית: Florida Grand Opera; בראשי תיבות: FGO) היא להקת האופרה השביעית בדרגת הוותק בארצות הברית, המקיימת בשנת 2023 את העונה ה-82 שלה. את הלהקה ייסד ד"ר ארטורו די פיליפי כ"גילדת האופרה של מיאמי רבתי" בשנת 1941 ובהמשך ניהלו אותה בזה אחר זה המנהלים הכלליים רוברט הרמן ורוברט מ. הויר. האופרה הגדולה של פלורידה נוצרה בשנת 1994 באמצעות מיזוג בין האופרה של מיאמי רבתי לגילדת האופרה המאוחדת של פורט לודרדייל, שאיחד שתי קהילות חשובות בדרום פלורידה לתמיכה באחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר במחוז. ההנהלה ומרכז התפעול של האופרה שוכנים במיאמי, במרכז החינוכי על שם ארטורו די פיליפי ואילו פעילות האופרה עצמה מתקיימת במרכז האופרה על שם ג'וזפין ס. לייזר בפורט לודרדייל. המנהלת הכללית הנוכחית של הלהקה היא סוזן טי. דניס והיא האשה הראשונה בתפקיד. היא החליפה את המנהל הכללי הקודם, רוברט הויר (1985–2012); המנהל האמנותי והמנצח הראשי הוא רמון תבר שהחליף את המנהל הקודם, סטיוארט רוברטסון (1997–2010). תבר גם הפך למנצח הספרדי הראשון שהוביל גם להקת אופרה אמריקאית וגם סימפוניה אמריקאית. בשנת 2014 לקח תבר את התואר מנצח ראשי. האופרה הגדולה של פלורידה אינה מעסיקה כיום מנצח ראשי, אלא מסתמכת על סדרה של מנצחים אורחים כולל גרגורי בוכאלטר, ג'רי לין ג'ונסון, מייקל צ'ינג, אנתוני בארז ומרלן אורביי. בשנת 2022, מרלון דניאל הצטרף לצוות המוזיקה כמנצח משנה. מנצח המקהלה היה, עד אוגוסט 2007, דאגלס קיני-פרוסט. מחליפו לא נקבע עדיין. להקת האופרה הגדולה של פלורידה מזמינה ומארחת זמרים, מעצבי תפאורה, במאים ומנצחים בעלי שם בינלאומי. הרפרטואר הנרחב שלה מקיף 400 שנות אופרה וכולל יצירות סטנדרטיות, יצירות מוכרות פחות, יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים בני ימינו. בעבר אירחה הלהקה רבים מזמרי האופרה הראשונים במעלה בעולם, כמו לוצ'אנו פבארוטי, שהופעתו הראשונה בארצות הברית, בפברואר 1965, הייתה במה שנקרא אז האופרה של מיאמי רבתי, ב"לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי, לצד דיים ג'ואן סאת'רלנד. בין השאר הופיעו שם גם פלאסידו דומינגו, בירגיט נילסון, שריל מילנס וג'יימס מוריס. עונת 2006–2007 חנכה את בית זיו לבלט ואופרה החדש בהפקות של "אאידה" מאת ורדי, עם הסופרן הנודעת אנג'לה בראון, יחד עם מקהלת האופרה הגדולה ביותר שניצבה אי פעם על בימה; החטיפה מן ההרמון של מוצרט; "מאנון לסקו" של פוצ'יני עם הסופרן הצרפתייה סילבי ואלייר; "לה סונאמבולה" של בליני; "שמשון ודלילה" של סן-סנס בכיכובם של דניס גרייבס ויון וילארס; והצגת הבכורה העולמית של "אנה קרנינה" מאת דייוויד קרלסון. עונת 2007–2008 נפתחה בסדרת הצגות עטורת שבחים של כך עושות כולן מאת מוצרט, עם המצו-סופרן רינת שחם, החוזרת כדורבלה, והמשיכה ב"דולי הפנינים" של ביזה, טוסקה, עם הסופרן אנג'לה בראון השבה בתפקיד הראשי, ו"לה בוהם" של פוצ'יני ו"יוליוס קיסר" של הנדל. עונת 2010–2011 נפתחה בטורנדוט מאת פוצ'יני, ואחריה בסיפורי הופמן מאת ז'אק אופנבך. היא תמשיך בדון ג'ובאני מאת מוצרט וב"סירנו" מאת דוד דיקיארה על פי הליברטו הצרפתי מאת ברנאר אוזן. מדיה וקבצים בנושא האופרה הגדולה של פלורידה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האופרה הגדולה של פלורידה (באנגלית) Pulse Culture Carnival Center for the Performing Arts
לירה סורית

לירה סורית (בערבית: الليرة السورية; בצרפתית: livre syrienne) היא המטבע בו משתמשים בסוריה, והיא מונפקת בבנק המרכזי של סוריה (בערבית: مصرف سورية المركزي). בלירה אחת יש מאה קירש, אף על פי שקירש אינו בשימוש עוד. עד ל-1958, על צידו הקדמי של שטר הלירה נכתב בערבית, ועל צידו האחורי בצרפתית. לאחר 1958, על צידו האחורי של השטר נכתב באנגלית. המטבעות הונפקו גם בערבית וגם בצרפתית, עד לעצמאותה של סוריה, אז הוא הונפק בערבית בלבד. ב-27 ביולי 2010, הבנק המרכזי של סוריה הנפיק סדרה חדשה של שטרות בערכים של LS 50, לירות סוריות 100 לירות סוריות ו-200 לירות סוריות. השטרות תוכננו על ידי מעצב השטרות האוסטרי רוברט קלינה. הבנק המרכזי של סוריה הנפיק שטרי 500 לירות סוריות ו-1,000 לירות סוריות חדשים ב-2014 וב-2015, בהתאמה. הצד האחורי של השטר החדש ע"ס 1,000 לירות סוריות מציג תמונה של ציור פסיפס רומי שהתגלה בדיר אל-עדס. הנשיא בשאר אל-אסד התווסף לשטר 2,000 לירות סוריות בשנת 2017. שטר 5,000 לירות סוריות שוחרר בינואר 2021 המטבע הצבאי (ישראל) מדיה וקבצים בנושא לירה סורית בוויקישיתוף פרוט שטרי הכסף הסוריים באתר NUMISTA ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139
איחוד מכסים

איחוד מכסים הוא הסכם סחר בין מדינות השואפות להסיר את חסמי המסחר שביניהן. ההסכם יכול להיחתם בין שתי מדינות או יותר. המדינות החתומות על הסכם איחוד מכסים, מאפשרות מסחר חופשי ביניהן ובנוסף, מסכמות ביניהן על גובהו של מכס חיצוני משותף. מכס חיצוני משותף משמעותו הסכמה לגבי אופן מדיניות הסחר של המדינות החברות בהסכם, כלפי המדינות שאינן חברות בו. המדינות מגדירות מנגנון בלתי תלוי שיקבע את אופן מדיניות הסחר החיצונית המשותפת להן. איחוד מכסים מאפשר בדרך כלל להגדיל את היעילות הכלכלית ויוצר קשרים פוליטיים, עסקיים ותרבותיים חזקים יותר בין המדינות החברות בהסכם. איחוד המכסים הוא אחד השלבים ביצירת אינטגרציה כלכלית בין מדינות, והוא השלב הראשון בפגיעה בריבונות מדינה. הדוגמה ההיסטורית הראשונה של איחוד מכסים בין מדינות עצמאיות הוא איחוד המכס של מדינות גרמניה 1834-1919. כיום נחשב איחוד מכסים לנדיר יותר בתחום של היחסים הבינלאומיים, וזאת לעומת אזורי סחר חופשי שהם מקובלים יותר. המדינות החברות באיחוד האירופי מקיימות ביניהן הסכמי איחוד מכסים, כמו גם עם מדינות צד שלישי. בין ישראל לאירופה מתקיים הסכם שכזה, המעוגן בהסכם האסוציאציות עליו חתמו הצדדים בשנת 2000. פרוטוקול פריז מגדיר איחוד מכסים בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, ובפועל משלב את כלכלת ישראל עם כלכלת הרשות הפלסטינית. איחוד מכסים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איגודי מכס, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור ברלדיאנו

ויקטור ברלדיאנו (רומנית: Victor\Vigder Bârlădeanu‏; 18 בדצמבר 1928 - 5 בינואר 2007) היה סופר, מחזאי ועיתונאי יהודי רומני. ויקטור/ויגדר ברלידיאנו נולד בבוקרשט, רומניה, במשפחה יהודית, כבנם של אברהם (Avram) ושרה (Sura) ברלדיאנו, סוחרים זעירים. הוא למד בבית ספר תיכון יהודי למסחר על שם מקס עזריאל והמשיך ללימודים באוניברסיטת בוקרשט, שם למד היסטוריה ושפות סלאביות. לאחר תקופה קצרה בשורות השומר הצעיר, ברומניה, עבר לאיחוד הנוער הקומוניסטי ובאוטוביוגרפיה, שכתב עבור השלטונות הקומוניסטים, הכה על חטא היותו ציוני לזמן קצר. הוא המשיך אל שורות המפלגה הקומוניסטית, שהפכה בינתיים למפלגה היחידה ושלטת במדינה, והאוטוביוגרפיה שלו שופעת הערצה לקומוניזם ולסובייטים, כמקובל באותם הזמנים. הוא טען שאין לו קרובי משפחה מחוץ לרומניה ושניתק יחסיו עם בני משפחתו, פרט להוריו, אולם כעבור כמה שנים הוכנס שמו לרשימה שחורה של השלטונות, משום שבתו, האדריכלית אירינה ברלדיאנו (Irina Bârlădeanu), התחתנה עם מהנדס הבניין ניידמן סילביאן (Neidmann Silvian) ושניהם עלו לישראל. מפברואר 1947 צורף למערכת העיתון "השיח החדש" (Graiul Nou), ביטאון של פיקוד הצבא האדום ברומניה, עד סגירת העיתון באפריל 1948. כעבור עשרה ימים צורף למערכת "הניצוץ" (Scânteia). מטעם העיתון נשלח לקוריאה הצפונית ומאוחר יותר למוסקבה. קיבל את מדליית העבודה. אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי היה ברלדיאנו מזכיר האגודה לידידות רומניה-ישראל. ברלדיאנו חיבר מספר ספרי כתבות, כמו: 1964 Panoramic trotuşan א 1972 Chipuri şi măşti "קלסתרונים ומסכות". 1973 Responsabilitate şi destin "אחריות וגורל". 1975 Martor în timp "עד התקופה". סיפורי מדע בדיוני, כדוגמת: 1961 Operaţia Psycho "מבצע פסיכו". 1972 Exilatul din Planetopoles "הגולה מפלאנטופולס". מחזות תיאטרון, כמו: 1958 Dansatoarea, gangsterul şi necunoscutul "הרקדנית, הגנגסטר והאלמוני". 1962 Drum bun, scumpul meu astronaut "דרך צלחה, אסטרונאוט יקר שלי". רומנים כדוגמת: 1976 Cei ce caută, cei ce găsesc "אלה שמחפשים, אלה שמוציאים". 1977 Piaţa de joc "זירת המשחק". 1989 Peisaj cu mori de vânt "נוף עם טחנות רוח". מופעי בידור קלים, כמו: 1967 Nu aduce ziua ce aduce noaptea "היום אינו מביא את שמביא הליל". 1977 Cosmodromul veseliei "קוסמודרום השמחה". 1980 Cine-a născocit iubirea "מי המציא את האהבה". וגם לברית לאופרה בשם "תחקור עם שחר" ולאופרה של שרבן ניקיפור בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. כמו כן כתב ספרי שירה. Victor Barladeanu (1928 – 2007) (ברומנית) ויקטור ברלדיאנו, דף שער בספרייה הלאומית
כיכר מלורי

כיכר מלורי (באנגלית: Mallory Square) היא כיכר הממוקמת בעיר קי וסט במדינת פלורידה שבארצות הברית. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות בקצה הצפוני של הרחובות וייטהד ודובל, לחוף מפרץ מקסיקו, בשטח העיר ההיסטורית של קי וסט. בכיכר ממוקמים המוזיאון ההיסטורי של הספינות הטרופות של קי וסט והמוזיאון לאמנות והיסטוריה של קי וסט הממוקם בבית המכס הישן. בשנת 1984 הוקם בסמוך לכיכר רציף לאוניות נוסעים, על מנת לאפשר לאוניות המבקרות באי לעגון בסמוך לכיכר, ולהקל על התיירים להגיע אל פסטיבל השקיעה. בניית הרציף עוררה ביקורת ציבורית בשל חסימת הנוף והחשש שהרציף יפגע באווירת הפסטיבל. הכיכר היא אתר תיירות פופולרי. מידי ערב נערך בכיכר "חגיגת השקיעה" ("Sunset Celebration") - אחת האטרקציות התיירותיות העיקריות של קי וסט, אם לא האטרקציה הידועה ביותר באי. מידי ערב, כשעתיים לפני שקיעת השמש מתכנסים בכיכר התיירים הרבים המגיעים אל האי על מנת לצפות בשקיעה. במסגרת חגיגת השקיעה נערך בכיכר מדי יום יריד אוכל, ונערכים מופעים של אמנים מקומיים ואמני רחוב. מדיה וקבצים בנושא כיכר מלורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כיכר מלורי אתר מוזיאון הכיכר וקרן השימור של קי וסט תיאור הכיכר מפה של הכיכר מצלמת רשת מצלמת רשת כיכר מלורי, באתר tripadvisor (באנגלית) Sunset Celebration