laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוזיקה עכשווית למבוגרים

בתעשיית המוזיקה האמריקנית, המונח מוזיקה עכשווית למבוגרים (Adult Contemporary Music; ‏AC) מתאר סגנון רחב של מוזיקה פופולרית הנע בין המוזיקה הווקאלית השופעת של שנות השישים לבין בעיקר, מוזיקת בלדות בדרגות שונות של השפעת רוק. AC רדיו מנגן מוזיקת מיינסטרים אשר מיועדת לקהל בוגר יותר למעט היפ הופ, הבי מטאל, הארד רוק, קצת מוזיקת פופ קלילה ושירי דאנס קצביים (אם כי מאז שנות ה-2000, חלקם החלו להיכלל). תחנות רדיו המשדרות בפורמט זה בדרך כלל מכוונות לבני 18–54, קבוצת הגיל המושפעת ביותר על ידי המפרסמים. במהלך השנים, נוצרו כמה תת-ז'אנרים של AC: "הוט AC" ," AC רך" (הידוע גם בשם "לייט AC" ,("AC מודרני", "AC עירוני", "AC קצבי", "AC עדין" (ג'אז עדין), ו- "AC נוצרי" (סוג רך יותר של מוזיקה נוצרית בת זמננו). מספר תחנות רדיו החלו להשמיע רק "הוט AC", חלקן משמיעות רק "AC רך", וחלקן משלבות ביניהם. לפיכך, AC לא נחשב בדרך כלל כז'אנר מסוים של מוזיקה, שכן הוא אינו אלא הרכבה של שירים נבחרים של מוזיקאים מסגנונות שונים. מצעד השירים העכשוויים למבוגרים (של בילבורד) Adult Contemporary Music. about.com. Musical Terms. American Popular Music. .
פיתוי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פיתוי – שידול לדבר אסור פיתוי (הלכה) – שידול לזנות בראי ההלכה פיתוי (סרט) – סרט קולנוע ישראלי המבוסס על ספרו של רם אורן בעל אותו השם
חלקת לשון

חלקת לשון הוא כתב עת ישראלי לבלשנות עיונית ושימושית. נוסד כדי לענות על צורכי החינוך הלשוני במוסדות להכשרת מורים (המכללות לחינוך והחוגים לחינוך באוניברסיטאות). כיום הוא יוצא לאור על ידי איל"ש, האגודה הישראלית לבלשנות שימושית, בשיתוף אחד המוסדות להשכלה גבוהה (ברוטציה, למשל ב-2011 עברה מערכת כתב העת מהמכללה לחינוך ע"ש דוד ילין בירושלים לאוניברסיטת תל אביב). כתב העת נוסד ב-1990 על ידי קבוצת מרצים ללשון במכללה האקדמית בית ברל בראשות ד"ר צבי שראל, שחיפשו דרך לשמור על האיזון בין המסגרת האקדמית החדשה, שדרשה דפוסי למידה שונים, ובין הצורך להשקיע מחשבה בגישה דידקטית המתאימה לצורכיהם של סטודנטים המוכשרים להוראה. המטרה המוצהרת של הגוף המייסד הייתה, כפי שהשתקפה גם בבחירת השם לביטאון, שהוסברה בגיליון הראשון שלו ב-1990: "ינסה נא כל אחד מאיתנו לטפח את 'חלקת אלהים הקטנה' שלו בתחום הלשון, ינכש את העשבים השוטים העולים כפורחת, תוך ידיעת מגבלותינו ואפשרויותינו, יחד עם ההכרה בחשיבות הניסיון שצבר כל אחד ואחד, בחינת 'לא עליך המלאכה לגמור, ולא אתה בן-חורין ליבטל ממנה'". בתחילת דרכו של כתב העת, היה חלקם של המאמרים הדידקטיים גדול משל המאמרים העיוניים בבלשנות, אך ככל שכתב העת התבסס בתודעתם של חוגים רחבים, כן הלכו ותכפו המאמרים שעסקו במחקרי לשון לתחומיה השונים; גדל והתרחב חוג המתעניינים בכתב העת והמעוניינים בפרסום הגותם הלשונית בו, וגיליונותיו גדלו והתרחבו בכמות ובאיכות. בזכות השיפוט הקפדני של המאמרים על ידי מערכת של מומחים, הפך "חלקת לשון" לכתב עת שפיט, שהפרסום בו מובא בחשבון לצורך קידום המחברים במסלול האקדמי. הביקוש הגובר לפרסום בכתב העת ניכר ברשימה המגוונת של מרצים במוסדות ההשכלה הגבוהה, בארץ ומחוצה לה, המבקשים לקבל את פרי עטם לפרסום. עד לשנת 2011 התפרסמו ארבעים ושלושה גיליונות, וגיליונות מיוחדים הפכו לעת מצוא גם לספרי יובל. בד בבד עם התפתחותו של כתב העת, נוצר צורך בגיוס משאבים לכיסוי ההוצאה לאור. משרד החינוך היה בין הראשונים שנרתמו למשימה, ושותפים למימון הם המכללות לחינוך בית ברל, לוינסקי ודוד ילין, וגופים נוספים שפרסומיהם התמקדו בחינוך הלשוני ובמחקרי לשון עיוניים (כמו "סקריפט" - האגודה הישראלית לאוריינות; איל"ש – האגודה הישראלית לבלשנות שימושית); ומשנת 2011 גם אוניברסיטת תל אביב. צבי שראל (מייסד ועורך ראשון): תש"ן – תשנ"ה (גיליונות 1 – 20) מירי הורביץ: תשנ"ו - תשס"ג/ד ( גיליונות 21 – 35) רות בורשטיין: תשס"ד - תשע"ב (גיליונות 36 - 44) נוגה אילני ופנינה טרומר: תשע"ג (גיליונות 45 ואילך). "חלקת לשון - לתולדותיו של כתב העת", מאמר אודות "חלקת לשון", בגיליון 43 (תשע"ב) אתר האינטרנט הרשמי של חלקת לשון רשימת מאמרים בגיליונות "חלקת לשון", באתר רמב"י חלקת לשון, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS) חלקת לשון(הקישור אינו פעיל), באתר סקריפט חלקת לשון, באתר המכללה לחינוך דוד ילין אתר איל"ש מתוך 'דבר המערכת', גיליון מס' 1, תש"ן אתר סקריפט
בית הכנסת הדרת קודש

בית הכנסת הדרת קודש הוא בית כנסת הממוקם ברחוב מעלות הנביאים 9 (מדרגות הנביאים) בשכונת הדר הכרמל שבחיפה. כיום בית הכנסת אינו פעיל. המבנה מוכר כאתר מורשת בישראל על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. בית הכנסת נבנה בעשור הראשון של המאה ה-20, על יסודות בית כנסת קדום שנבנה על פי הערכות בשנת 1780 ונשא את אותו שם. על פי המסורת התפלל בבית הכנסת העתיק רבי נחמן מברסלב בעת ביקורו בארץ ישראל בשנת תקנ"ט (1798). בית הכנסת החדש, שנבנה והוחזק על ידי ועד שכונת הדר, שימש מרכז רוחני וחברתי עבור הקהילה היהודית בחיפה והתקיימו בו שיעורים תורניים, כינוסים ואסיפות שונות בענייני הציבור. באחד מחדרי בית הכנסת שכן משרד הרבנות של הקהילה בחיפה. בראשית המאה ה-20 שכנה בבית הכנסת באופן זמני הכיתה הראשונה של בית הספר הריאלי ובתקופת מלחמת העולם הראשונה שוכנו בו פליטים יהודים שגורשו מתל אביב על ידי השלטון העות'מאני. בבית הכנסת זה עלה בכל יום לדוכן הרב הראשי הראשון לארץ ישראל הרב אברהם יצחק הכהן קוק לברך ברכת כהנים[4], בעת שהיה נופש בחיפה, זאת חרף העובדה שבחיפה לא היה מקובל בקרב קהילות האשכנזים לשאת כפים. בשל מיקומו של בית הכנסת בקצה שכונת הדר הכרמל על קו התפר עם השכונות הערביות אירעו בקרבתו מספר אירועים על רקע לאומני. במלחמת העצמאות, במהלך הקרב על חיפה, שימשו בית הכנסת ומדרגות הנביאים הסמוכות אליו כיעד להתקפות. הלוחמים הערבים אף הצליחו לחדור לבית הכנסת ולחלל תשמישי קדושה שהיו בו. כוחות ההגנה מחטיבת כרמלי הצליחו להדוף את הערבים ובהמשך השתמשו בבית הכנסת כבסיס ליציאה להתקפות על העמדות הערביות. בשנות ה-50 היה עדיין בית הכנסת מלא במתפללים. הרב יהושע קניאל שהתגורר בסמוך לבית הכנסת, היה ממתפללי בית הכנסת וכיהן כרבו עד שהתמנה לרב הראשי של חיפה. במהלך השנים הידלדלה האוכלוסייה היהודית בשכונת הדר וב-1984 ננטש בית הכנסת. נכון ל-2021 עומד בית הכנסת שומם ומוזנח, למרות כמה ניסיונות שנעשו כדי לשפצו ולהחזירו לפעילות. אריה יואלי, ‏עצוב שכך נראה בית הכנסת המפואר "הדרת קודש" בחיפה, באתר "סרוגים", 3 באוגוסט 2011 מיכאל יעקובסון, לא הדר ולא קודש: בבית הכנסת הנטוש בחיפה לא יתפללו ביום כיפור, באתר Xnet‏, 27 בספטמבר 2017 רשימת אתרים ומבנים לשימור באתר עיריית חיפה, נכון ליוני 2017 שלט המועצה לשימור מבנים ואתרים הנמצא ליד המבנה תולדות בית הספר כך מעיד הרב שאר ישוב כהן רבה הראשי של חיפה בספרו שי כהן חלק א עמוד יח. דורשים חקירה, דבר, 5 במרץ 1937; אין קץ להפקרות במזרח חיפה, דבר, 21 באוגוסט 1938 התקפה על בית הכנסת הדרת קודש, דבר, 11 בדצמבר 1947; הפורעים חללו בית כנסת, דבר, 19 בדצמבר 1947; ההגנה יוצאת לפעולה נגד שודדים, דבר, 22 בדצמבר 1947; פעולות גמול של ההגנה בחיפה, דבר, 17 בפברואר 1948; מחאה על חילול בית הכנסת על ידי הכנופיות, דבר, 19 באפריל 1948 ראו גם: מילות השיר "דרור לחיפה", באתר שירונט
מארס סקאוט

תוכנית מארס סקאוט (באנגלית: Mars Scout Program, תרגום: צופה מאדים) הייתה יוזמה של נאס"א לשליחת גשושיות מחקר זולות למאדים, שיבחרו בצורה תחרותית מהצעות שיתקבלו מן הקהילה המדעית. על כל משימת מארס סקאוט היה לעלות פחות מ־485 מיליון דולר. רק שתי משימות אושרו ונבנו לפני ביטול התוכנית ב־2010: פיניקס ו־MAVEN. ערך מורחב – פיניקס (גשושית) המשימה הראשונה בתוכנית סקאוט הייתה משימת פיניקס שכללה נחתת שתוכננה במקור עבור תוכנית מארס סרוויור 2001 שבוטלה. פיניקס שוגרה ב־4 באוגוסט 2007 ונחתה על קרחוני הקוטב הצפוני של מאדים ב־25 במאי 2008. יעודה של פיניקס היה למצוא עדויות לחיים מיקרוביאליים ולחפש עדויות למים שזרמו בעבר. המשימה המרכזית ארכה 90 יום והושלמה בהצלחה ב־10 בנובמבר 2008, לאחר שהטכנאים על כדור הארץ לא הצליחו ליצור עוד קשר עם הנחתת. האות האחרון התקבל מהנחתת ב־2 בנובמבר. ערך מורחב – MAVEN ב־15 בספטמבר 2008 הודיעה נאס"א כי בחרה בחללית MAVEN להיות משימת סקאוט השנייה. תקציב המשימה (נכון ל־2007) עומד על 475 מיליון דולר. הגשושית שוגרה ב־18 בנובמבר 2013. תוכנית החלל האמריקאית מדיה וקבצים בנושא מארס סקאוט בוויקישיתוף משימת פיניקס באתר נאס"א (באנגלית) משימת MAVEN באתר נאס"א (באנגלית) נאס"א מודיעה על הפסקת תוכנית מארס סקאוט http://www.nasa.gov/mission_pages/mars/news/maven_20080915.html
אנטוניו דייוויס

אנטוניו לי דייוויס (באנגלית: Antonio Lee Davis; נולד ב-31 באוקטובר 1968 בפיין בלאף, ארקנסו, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. גובהו 2.06 מטרים, והוא תופקד בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. בשנים 2005–2006 שימש כנשיא ארגון שחקני ה-NBA. דייוויס שיחק באוניברסיטת טקסס אל פאסו מ-1986 עד 1990 תחת המאמן דון הוסקינס. לאחר שסיים את לימודיו ב-UTEP נרשם דייוויס לדראפט ה-NBA‏ 1990, ונבחר במקום ה-45 על ידי אינדיאנה פייסרס. למרות שנבחר בדראפט, שיחק דייוויס בשלוש העונות הבאות באירופה - שנתיים בפנאתינייקוס היוונית ועונה אחת בפיליפס מילאנו האיטלקית. לקראת עונת 1993/1994 חתם באינדיאנה פייסרס, בה שימש כמחליף בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במשך שש עונות. באוגוסט 1999 הועבר דייוויס בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ונתן בנדר. דייוויס תפקד כסנטר הפותח של הראפטורס במשך 4 וחצי עונות, במהלכן היה בכושר הטוב בקריירה. לאורך תקופתו בטורונטו העמיד דייוויס ממוצעים של 12.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק, ובעונת 2001 אף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בקיץ 2002 ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל שנערכה באינדיאנפוליס, בה קבוצתו הודחה כבר בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה. באמצע עונת 2003/2004 הועבר לשיקגו בולס בטרייד ששלח לטורונטו את דונייל מרשל וג'יילן רוז. דייוויס שיחק עונה וחצי בשיקגו לפני שהועבר בטרייד נוסף לניו יורק ניקס, יחד עם אדי קרי, בתמורה למייקל סוויטני וטים תומאס. במהלך משחק של קבוצתו נגד שיקגו בולס בעונת 2006, עלה הסנטר לכותרות לאחר שטיפס ליציע כדי להגן על אשתו שהוטרדה על ידי אוהד. מאחר שלא נוצר שום מגע פיזי בין דייוויס לאוהד, הושעה השחקן על ידי ליגת ה-NBA לחמישה משחקים בלבד. לקראת סוף אותה עונה, בפברואר 2006, חזר דייוויס לטורונטו ראפטורס, לאחר שהועבר אליה בטרייד תמורת ג'יילן רוז. כחודש לאחר מכן שוחרר דייוויס מהקבוצה, ובסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק. בסך הכול שותף דייוויס ב-903 משחקי NBA בעונה הסדירה, ועוד 93 משחקים בפלייאוף ה-NBA. ממוצעי הקריירה של דייוויס לאורך 13 עונותיו ב-NBA הם 10 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו דייוויס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA מערכת וואלה! NEWS‏, אנטוניו דייויס הושעה לחמישה משחקים אחרי שטיפס ליציע, באתר וואלה, 20 בינואר 2006
יובל המבולבל (סדרת טלוויזיה)

יובל המבולבל היא סדרת טלוויזיה ישראלית המשודרת בערוץ הופ!. בסדרה זו לאחר שיובל המבולבל קיבל את החולצה עם הכוכב הוא מגיע לערוץ הופ עם חבר חדש בשם צ'יף, וכל הזמן הוא מתבלבל. לאור ההצלחה הרבה של התוכנית, הוחלט להרחיב את הפורמט הקיים שלה. העלילה עוסקת בשכונה של הופ! אליה יובל המבולבל חוזר עם חבר חדש בשם צ'יף, בכל פרק הוא מתבלבל ועושה טעויות אבל יחד עם צ'יף הוא מתחיל ללמוד איך להיות מסודר. בעונה השנייה צ'יף ויובל שוב מתנהגים אותו דבר כמו בעונה הקודמת. בעונה השלישית הוחלט לשנות את הסדרה ולהביא דמויות חדשות ליובל, וצ'יף מופיע בעונה זו רק בפרק יחיד והקול שלו השתנה. כשיובל יוצא אל הגינה הוא פוגש את הילדים ושר איתם בכל פרק שיר אחד מתוך קלטות הילדים שלו. יובל המבולבל (יובל שם-טוב): ילד מבולבל שאמו ואביו אמריקאים. קוראים לו כך בגלל שהוא משקר, מתבלבל, מתווכח וטועה כל הזמן. הוא אומר כל מיני משפטים כמו "אווו", "שקשוקה", "קופסה מדבוחה", ולפעמים הוא נעשה יותר רציני עד כדי כך ששוכח את הבלבולים שלו. צ'יף (ג'יל בן דוד) (ראשי בעונות 1 ו-2) יוסף סוויד (משנה בעונה 3): קוף שימפנזה בצבע כחול וחברו של יובל, לעיתים הוא יותר רציני ולא מסכים להתבלבל עם יובל, אבל בכמה פרקים אחרים הוא כבר אוהב את הבלבולים של יובל. תיבת הדואר (מיקה כרמלי): תיבת דואר אדומה שמופיעה בכל סוף פרק ואומרת ליובל "יש לך מכתב. פתח אותו עכשיו". דוד הילל (מוטי רז): דודו של יובל, הופיע בפרק "אורח לחג". קפטן הוק (שאול עזר): קפטן פיראטים וחברו של יובל. בסוף אחד הפרקים הוא מצא עם יובל תיבה מלאה בצדפות. סבתא (גאולה נוני): סבתו של יובל. באחד הפרקים היא אומרת ליובל שהיא לא פוחדת מהחושך. עדי (יובל ווין): ילדה נחמדה וחברתו של יובל. באחד הפרקים היא המציאה מכונה. ערך מורחב – המועדון של יובל המבולבל המועדון של יובל המבולבל היא סדרת ספין אוף של הסדרה "יובל המבולבל", המשודרת בערוץ הופ!. בכל פרק יובל מארח חבר חדש אחר, כמו בסדרה הקודמת יובל יוצא למרפסת המועדון ושר עם הילדים שיר אחד. ערך מורחב – מר עגבנייה מר עגבנייה היא סדרת בת נוספת של הסדרה יובל המבולבל שמשודרת בערוץ הופ! משנת 2012. בזמן טיול יובל מוצא הודעה, "דרוש עוזר לפרופסור פוקס", והוא מגיע איתה למעבדה. יובל מפעיל בטעות מכונה והופך ל"מר עגבנייה", שאין לו כוחות מיוחדים, אך הוא עוזר לכל מי שנמצא בצרה. בסוף כל פרק נעזר יובל בהמצאות של פוקס לפתירת בעיה אליה נקלעות הדמויות השונות. בחנוכה 2017 שודרה בערוץ הופ סדרת בת נוספת של יובל המבולבל בשם "המופע המבולבל של יובל". מר עגבנייה מילים לשירים של יובל המבולבל באתר שירונט
המועדון של יובל המבולבל

המועדון של יובל המבולבל היא סדרת ספין אוף ישראלית של יובל המבולבל המשודרת בערוץ הופ!. יובל המבולבל חוזר עם תוכנית חדשה, בה הוא מארח בכל פרק חבר חדש אחר, כמו בסדרה הקודמת יובל יוצא למרפסת המועדון ושר עם הילדים שיר אחד (לא כל השירים מוזכרים בקלטות הילדים של יובל). יובל המבולבל (יובל שם-טוב) – ילד מבולבל המנהל את המועדון שלו עם בלבולים ושירים. אהרון (אלי גורנשטיין) – השכן הנרגן שאוהב לישון. חגי (אלדד פריבס) – השכן האילם והפעלולן בעל הרעיונות המשוגעים. שלומית (אביטל מטר) – השכנה התוססת ומלאת הרעיונות. יותם (עמית מוריס) – המחנאי הקטן שמאוד אוהב את הטבע. יעל (דקלה הדר) – חברתם של אהרון ויובל. יובל המבולבל (סדרה) מר עגבנייה "המועדון של יובל המבולבל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
לוקיוס ורוס

לוּקְיוּס אליוס אורליוס קומוסוס וֶרוּס (Lucius Aelius Aurelius Commodus ‏ 130–169), היה מקיסרי רומא, שלט משנת 161 ועד למותו. אומץ על ידי הקיסר אנטונינוס פיוס לפי פקודת אדריאנוס קודמו של אנטונינוס. הוא שלט יחד עם מרקוס אורליוס, בן מאומץ נוסף בפקודת אדריאנוס, במשך שמונה שנים. כמו מרקוס, גם לוקיוס חונך על ידי מורים שונים, אם כי ככל הנראה לא היה סטודנט מבריק במיוחד. במקום זאת, לוקיוס היה יותר ספורטאי. חלק ניכר מתקופת שלטונו של לוקיוס הוא בילה במזרח, שם הרומאים היו במלחמה עם הפרתים. עם מותו הפך מרקוס אורליוס לקיסר יחיד. מסורתית אינו נמנה עם חמשת הקיסרים הטובים. לוקיוס ורוס, פסלו במוזיאון בארדו בתוניס במוזיאון הלובר במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול פרוטומה במוזיאון לתולדות האמנות (וינה) במוזיאונים הקפיטוליניים במוזיאון הבריטי היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים האנטונינים, לוקיוס ורוס, עמ' 148–163. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2007. Glen W. Bowersock, "Lucius Verus in the Near East," in: Rome et ses provinces: Hommages à Jean Charles Balty, ed. C. Evers and A. Tsingarida (Brussels, 2001), pp. 73–7. מדיה וקבצים בנושא לוקיוס ורוס בוויקישיתוף לוקיוס ורוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוקיוס ורוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לוקיוס ורוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Lucius Verus – The Outshone Roman Emperor Governed by his Vices, Ancient Origins, ‏18-1-2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקור הוטל ארנה

אקור הוטל ארנה (בצרפתית: AccorHotels Arena), לשעבר ברסי ארנה, מוכר גם כהיכל הספורט פריז-ברסי, הוא מתקן רב תכליתי השוכן בשכונת ברסי, סמוך לפארק ברסי ברובע השנים-עשר של פריז, בירת צרפת. ההיכל ניתן לזיהוי בנקל בזכות הארכיטקטורה המיוחדת שלו והעובדה שהוא נבנה כפירמידה המכוסה בכל פיאותיה בדשא ירוק עד. ההיכל נקרא על שם רשת המלונות אקור. ההיכל נפתח ב-3 בדצמבר 1984 ומשמש דרך קבע לטורניר הטניס פריז מאסטרס מהסבב העולמי (ATP) ולאירועי ספורט רבים: אגרוף, כדורסל, כדוריד, התעמלות מכשירים ועוד. תכולת האולם נעה בין 7,000 ל-17,000 מושבים, בהתאם לסוג האירוע. פרט לטורניר הטניס השנתי המתקיים בו, אירח האולם אירועי ספורט חשובים. חודש לאחר פתיחת האולם התקיימו בו המשחקים עולמיים באתלטיקה, אליפות העולם הראשונה באתלטיקה באולם. ב-1999 נטל ההיכל חלק באליפות אירופה בכדורסל שהתקיימה בצרפת. בשנת 2000 אירח את אליפות העולם בהתעמלות. בשנים 1991 ו-1996 אירח האולם את גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל, ב-2001 את פיינל פור הסופרוליג וב-2010 את פיינל פור היורוליג. בישראל זכור האולם במיוחד בשל זכייתה של קבוצת מכבי תל אביב בגביע אירופה בשנת 2001, כשאלפים מאוהדי הקבוצה נכחו באולם ופרצו למגרש עם סיומו של משחק הגמר בו ניצחה את קבוצת פנאתינייקוס אתונה. ב-2017 אירח האולם משחקים באליפות העולם בהוקי קרח עד שלב רבע הגמר. באולם הופיעו כמה מהמוזיקאים הנודעים בעולם בהם: ג'סטין ביבר, סטינג, מדונה, מטאליקה, פיל קולינס, דפש מוד, הרולינג סטונז רד הוט צ'ילי פפרז בוב דילן ועוד אתר האינטרנט הרשמי של אקור הוטל ארנה (בצרפתית) אקור הוטל ארנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקור הוטל ארנה, סרטונים בערוץ היוטיוב
מרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון

המרכז לבריאות הנפש לב השרון הוא בית חולים פסיכיאטרי ממשלתי הממוקם בלב השרון. המרכז הוקם בשנת 1947 במבנים בריטים שננטשו עם סיום המנדט הבריטי. בשנים הראשונות אוכלס המרכז בניצולי השואה שסבלו מהפרעות נפשיות בלבד, ועד היום באתר המערבי של בית החולים ממוקם המעון לניצולי השואה על שם שמעון ויזנטל ובו נפגעי נפש ניצולי שואה שהם כיום קשישים וזקוקים לטיפול סיעודי. במרכז מטופלים ילדים, נוער בוגרים וקשישים הסובלים ממגוון הפרעות נפשיות, מצבים פסיכוטיים חריפים, חולים הדורשים שיקום פסיכיאטרי ממושך או מעקב במרפאה. המרכז מציע למטופליו טיפול תרופתי, נזעי חשמל, טיפול זוגי ומשפחתי, טיפול פרטני, טיפול קבוצתי, טיפול באמנויות ועוד. הצוות המטפל כולל כ-450 עובדים והוא רב מקצועי ומורכב מפסיכיאטרים, פסיכולוגים קליניים, עובדים סוציאליים, מרפאים בעיסוק ועובדי סיעוד פסיכיאטרי. המרכז פועל בשיתוף עם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ופועלים בו סטודנטים ומתמחים במקצועות השונים בשיתוף עם האוניברסיטאות והמכללות הרלוונטיות. בית החולים מעניק שירותי אשפוז לאוכלוסיית הערים נתניה ובני ברק, יישובי השרון, עמק חפר ויישובי המשולש. אוכלוסייה רחבה זו יוצרת קשת חברתית רחבה הכוללת חרדים, ערבים, ניצולי שואה, נפגעי סמים עם תחלואה נפשית, ונפגעי נפש פוסטראומטיים של משרד הביטחון. בבית החולים נמצאת יחידת פסיכיאטריה משפטית, הפועלת כמסגרת אשפוזית לכל דבר וכמסגרת מרפאתית, בה מבוצעים חוות דעת עבור בתי משפט. במרכז מחלקות האשפוז שונות בהתאם לצורכי המטופלים: מחלקות פתוחות ובהן מטופלים בשלב החריף של המחלה ואחרות בהן מטופלים הנמצאים בשלבי הכנה לקראת שילובם בקהילה. מחלקות סגורות (מוגנות) מופרדות לנשים ולגברים ובהן מטופלים המצריכים השגחה. מחלקה לתחלואה כפולה בעלת מאפיינים של מחלקה סגורה ובה מטופלים הסובלים גם מהתמכרות לסמים. מחלקה פסיכוגריאטרית סגורה בחלקה. מחלקה שיקומית ובה מטופלים המשולבים במסגרות תעסוקתיות בקהילה. יחידה משפטית ובה מטופלים שאושפזו בצו בית המשפט על מנת לבדוק את כשירותם לעמוד למשפט. מחלקת יום עבור מטופלים הנמצאים בשלב החריף של מחלתם, אך להם משפחה המאפשרת אשפוז חלקי ותומכת בהם בשאר שעות היום. מעון לניצולי שואה שנותן מענה סיעודי ורפואי לניצולי שואה. חדר מיון וקליטה הפתוח במהלך כל היממה אליו מופנים מטופלים מהקהילה. מרפאת בית החולים מעניקה שירות לכ-1,100 מטופלים במסגרת מרפאת חוץ בבית החולים, מרפאה בטייבה ומרפאות לילדים ומבוגרים בנתניה. מדיה וקבצים בנושא מרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון המרכז לבריאות הנפש לב השרון, בפורטל "פסיכיאטר"
ניקולאס קולאסנטו

ניקולאס קולאסנטו (באנגלית: Nicholas Colasanto ; ‏19 בינואר 1924- 12 בפברואר 1985), היה שחקן אמריקאי. זכור בעיקר מהסרטים "השור הזועם", "מזימות", "עיר שמנה" ובתפקידו כ"מאמן" בקומדיית המצבים "חופשי על הבר", עליו הועמד 3 פעמים לפרס אמי. קולאסנטו נולד בפרובידנס, בירת רוד איילנד, למד ב"אוניברסיטת בריאנט" ושירת בצי האמריקני במשך שנתיים בתקופת מלחמת העולם השנייה. התפרסם לראשונה בדרמת האגרוף "עיר שמנה" בתור רובן, מאמנו של המתאגרף בילי טולי. ב-1976 השתתף בסרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק "מזימות". ב-1980 שיחק בתפקיד משני בדרמת האגרוף המצליחה של מרטין סקורסזה "השור הזועם", בתור ראש המאפיה טומי קומו. קולאסנטו זכה להערכה רק בגיל מבוגר מאוד כאשר שיחק בתפקיד ארני "המאמן" פנטוסו, מאמן הבייסבול של סאם מאלון (טד דנסון) בקבוצת "בוסטון רד סוקס" בקומדיית המצבים "חופשי על הבר". על תפקידו זה קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי בשלוש עונות בסדרה. קולאסנטו נפטר לקראת סוף העונה השלישית ממחלת לב, כשהוא בן 61. ההפקה החליטה לא להשאיר את דמותו בהמשך הסדרה, ובמקומו בחרה ללהק את וודי הארלסון הצעיר, שהצטרף לצוות השחקנים, בתפקיד אחר. ניקולאס קולאסנטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולאס קולאסנטו, באתר AllMovie (באנגלית) ניקולאס קולאסנטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקולאס קולאסנטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Mike and Ike

Mike and ike הוא מותג אמריקני של סוכריות ג'לי בטעמי פירות. הסוכריות יוצרו לראשונה ב-1940 על ידי חברת "Just Born", חברה משפחתית שנוסדה בשנת 1923 וממוקמת בעיר בית לחם שבפנסילבניה, ארצות הברית. מייק אנד אייק הן סוכריות אליפטיות צמיגיות בטעמי פירות בצבעים וטעמים שונים, כולל דובדבן, תפוז, הסוכריות כשרות. כיום מייצרת החברה גרסאות נוספות של הממתק, למשל "ג'ולי ג'ו" (טעם ענבים), "איטליין אייס" (טעם סורבה איטלקי בטעמי פירות) וגרסאות עונתיות שונות. לאורך השנים זכה הממתק לפופולריות בארצות הברית. הוא הוזכר בסדרות טלוויזיה שונות, בהן "כולם אוהבים את ריימונד", "איש משפחה", "האנה מונטנה", "13 סיבות" ו"ללא גבולות". M&M's ג'לי בלי מדיה וקבצים בנושא Mike and Ike בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Mike and Ike Mike and Ike, ברשת החברתית פייסבוק Mike and Ike, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Mike and Ike, ברשת החברתית אינסטגרם אודות הממתק, מתוך הודעה לעיתונות של החברה אודות הממתק, מתוך "Encyclopedia of junk food and fast food",‏ 2010 נתונים על ערכים תזונתיים של הממתק, מתוך "The most complete food counter",‏ 2010
בגאודים

בָּגָאוּדים (bagaudae או bacaudae) הוא שם של קבוצות לוחמים המופיע פעמיים במהלך ההיסטוריה של גאליה, במאה השלישית ובמאה החמישית לספירה. במקור היה זה שמה של קבוצת איכרים מורדים בתקופת משבר המאה השלישית בגאליה תחת שלטון האימפריה הרומית. פירוש השם היה ככל הנראה "לוחמים". לפי ניקסון היו הבגאודים "כנופיות של פורעי חוק באזורי הכפר שעסקו בביזה ובשוד", אך לפי וייטמן מדובר היה בבעלי אדמות גאלים מקומיים שמרדו והפכו ל"טיראנים". הם מופיעים בכתובים כתופעה בשנת 284 וכוחם נמחץ על ידי הקיסרים מקסימיאנוס וקראוסיוס שפעלו למען הקיסר-אוגוסטוס דיוקלטיאנוס. על פי התיאור ב"פנקגיריק של מקסימיאנוס" משנת 289, המיוחס לקלאודיוס ממרטינוס, מתוארים הבגאודים כ"איכרים לא מנוסים שאחזו בכלי נשק; אנשי המחרשה חיקו את החיילים, הרועים את הפרשים, אנשי הדיש היו האויב הברברי". ככל הנראה, מוציא תיאור זה מכלל חשבון את ההשערה שמדובר היה במרידה נוצרית, וייתכן והיו למורדים שורשים או קשרים להרולים הגרמאנים. המונח בגאודים מופיע שוב בתחילת המאה החמישית, כאשר מוזכרים אלו כשולטים בחלקים מגאליה ועמק האברו ולוחמים בצבאות ששלח כנגדם הגנרל פלביוס אאטיוס. עם נפילת האימפריה הרומית ועליית הממלכות הגרמאניות נעלמים הבגאודים מהתיעוד ההיסטורי. היסטוריונים בסקים רבים רואים בבגאודים מיליציות בסקיות לוחמות. השליטה הרומית בשטחי הבסקים בתקופה הרומית הייתה רופפת למדי בתקופת האימפריה הרומית והשבטים הבסקים נהנו משלטון עצמי משני עברי הפירנאים. מאז אמצע המאה הרביעית ישנם מטבעות בסקים רבים המתעדים קיום מחנות צבא רבים, שכן בתקופה זו שימשו מטבעות בעיקר כדי לשלם לחיילים. טביעת המטבעות מעידה ככל הנראה ששטח הבסקים היה עצמאי כאשר הפולשים הגרמאנים הגיעו למקום בתחילת המאה החמישית. הבסקים נלחמו תחת פיקוד רומי בשנת 407 כדי להדוף פלישות של שוואבים, ונדלים ואלאנים. שנתיים אחרי כן חצו שבטים גרמאנים אלו את הפירנאים בלא בעיות, אך עברו לשטחים העשירים יותר של היספניה ולא נותרו בשטח הבסקים. מאוחר יותר, ידוע כי הויזיגותים ואחריהם הפרנקים ניסו להכניע את הבסקים בלי הצלחה מרובה. בשנת 711 עדיין נלחם המלך הוויזיגותי רודריק כנגד הבסקים כאשר הפולשים המוסלמים הגיעו לממלכה מדרום. על–פי ההיסטוריונים הבסקים, רק ההשערה שמרידת הבגאודים הצליחה באופן מלא בשטח הבסקי יכולה להסביר מדוע נותרו אלו עצמאיים בתקופת הפלישות הגרמאניות ולא הכירו כלל את המבנה הסוציו-אקונומי הפיאודליסטי אפילו בסוף ימי הביניים, למרות השפעתו הרבה על שכניהם. C.E.V. Nixon In Praise of Later Roman Emperors: The Panegyrici Latini (1994) E.M. Wightman, Gallia Belgica
אלון יפת

אלון יפת (נולד ב-1 בספטמבר 1972, נתניה) הוא שופט כדורגל בינלאומי לשעבר העובד במקביל בחברת החשמל. יפת הוא שופט הכדורגל הישראלי הראשון ששפט משחק בליגת האלופות. יפת רכש את ניסיונו כשופט כדורגל בליגות השונות בארץ. מפקחים מטעם פיפ"א שצפו בצורת השיפוט שלו העידו כי רמת השיפוט שלו גבוהה מאוד, והציעו לו לשפוט בליגת האלופות. בשנת 2002 קיבלה התאחדות הכדורגל בישראל הצעה מטעם פיפ"א להפוך את יפת לשופט בינלאומי. ב-2010 הוערך יפת כשופט בדירוג גבוה המאפשר לו לשפוט במונדיאל, ביורו ובליגת האלופות. יפת היה חלק מהרכב השופטים במוקדמות מונדיאל 2006 בגרמניה ובמוקדמות מונדיאל 2010 בדרום אפריקה. כמו כן, שפט יפת גם במשחקי מוקדמות יורו 2004 ו-2008. נוסף לכך שפט גם בגביע אופ"א ב-2003 ובשורת משחקים בליגת האלופות ב-2011. בשנת 2014 הטילה רשות המיסים על אלון יפת תשלום כופר בסכום של 300 אלף ש"ח, בגין העלמת הכנסות בסך של כ-800 אלף ש"ח, עבור משחקי כדורגל שניהל באירופה בין השנים 2001-2009. בשנת 2019 שפט בפעם האחרונה בליגת העל. מדיה וקבצים בנושא אלון יפת בוויקישיתוף היסטוריה: אלון יפת ישובץ בליגת האלופות, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2005 אלון יפת ישפוט במשחק אנדורה נגד הולנד אלון יפת ישפוט את אלופת העולם באתר טלהספורט מוטי פשכצקי, ‏אלון יפת ישפוט את אתלטיקו מול אודינזה, באתר ערוץ הספורט, 17 באוקטובר 2011 עמיר פלג, השופט מס' 1. בהעלמות מס, באתר ynet, 9 בינואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.