laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניקולס גליבס

ניקולס גליבס (באנגלית: Nicholas Gleaves; נולד ב-1 בינואר 1969) הוא שחקן ומחזאי אנגלי. גליבס נולד בשכונת האליוול שבעיר בולטון בלנקשייר. בשנים 1980 עד 1985 למד בבית הספר שארפלס. הוא התחיל להתעניין במשחק אחרי שאמו לקחה אותו לראות הצגה. הופעת הבכורה של גליבס בתיאטרון הייתה כניצב במחזה "דון קרלוס" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. הוא שיחק במחזות שונים בהם בתפקיד הראשי במחזה "מקבת'". גליבס מופיע בתוכניות טלוויזיה מאז 1992. הוא גילם את ריק פאוול בסדרת הדרמה "Playing the Field". ב-2004 שיחק בתפקיד ריי פיירבורן בדרמה "Conviction" שצולמה ב-Salford Lads' Club. ב-2006 שיחק בתפקיד האב טום בדפורד בסדרה "משפחה וחיות אחרות". ב-2009 הופיע בתפקיד המדען ויטאקר בסדרת הטלוויזיה "ניצולים". הוא גילם את דמותו של סמל בילוש אנדי רופר בשתי העונות הראשונות של הסדרה "סקוט וביילי". גליבנס נשוי לשחקנית לזלי שארפ, לבני הזוג יש שני בנים, והם חיים בלונדון. הוא מעריץ של להקת הסמית'ס ואוהד של קבוצת הכדורגל בולטון וונדררס. "The Front Page" - הפקה של סם מנדס שהוצגה בתיאטרון דונמאר ורהאוס ב-1997. גליבס שיחק בתפקיד הכתב וילסון. אלן ג'פקוט במחזה "Hindle Wakes" מאת סטנלי הוטון (אנ') בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר, בבימויה של הלנה קאוט-האוסון (1996, 1998) במחזה "On the Shore of the Wide World" ב-2005 גילם גליבס את האב פיטר, תחילה בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' ואחר כך בתיאטרון המלכותי הלאומי. הוא היה מועמד לפרס התיאטרון MEN בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. במחזה "מקבת'" שיחק בתפקיד הראשי בהפקה משנת 2009 בתיאטרון רויאל אקסצ'נג'. ב-2010 שיחק במחזה "דוקטור פאוסטוס" בתפקיד מפיסטופלס. ב-2012 הופיע במחזה "Chair" בתפקיד חייל בסטודיו של תיאטרון ליריק בהאמרסמית'. במחזה "The Saga of Noggin the Nog" גילם גליבס את הדוד נוגבד המרושע באביב 2013. ניקולס גליבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dibbits, Kat (23 בפברואר 2009). "Nicholas' Exchange "homecoming"". The Bolton News. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Alumni". Sharples School. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Nicholas Gleaves". IMDb. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Nicholas Gleaves Cops a Dream Role". Manchester Evening News. 19 בפברואר 2007. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Nicholas Gleaves - Series 2 Interview". www.scottandbailey.com. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Kevan, Paul (19 באוקטובר 2009). "Lesley Sharp gives voice to the quieter life". Metro. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Butler, Robert (21 בדצמבר 1997). "The Critics: Theatre: Peter Pan really takes off". The Independent. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "The Front Page". Chase Side. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Wolf, Matt (8 ביוני 2005). "Review: 'On the Shore of the Wide World'". Variety. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Kirwan, Peter (12 במרץ 2009). "Macbeth @ The Royal Exchange Theatre, Manchester". The University of Nottingham. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Waites, Aline (22 ביוני 2010). "Dr Faustus". What'sOnStage. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Jones, Helen (23 במרץ 2013). "The Saga of Noggin the Nog (Tour - Salford)". What'sOnStage. נבדק ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
התאחדות הכדורגל השווייצרית

התאחדות הכדורגל השווייצרית היא הגוף האחראי על ניהול ליגות הכדורגל והנבחרות הלאומיות של שווייץ. משרדיה של ההתאחדות נמצאים בעיר ברן. ההתאחדות הוקמה בשנת 1895, הייתה חלק מהגופים שייסדו את פיפ"א בשנת 1904 והצטרפה לאופ"א בשנת 1954, שנת הקמת הארגון. ראשי התיבות של ההתאחדות ASF-SFV מהווים את קיצור שמה של ההתאחדות בשלוש השפות הרשמיות של המדינה. ASF הן ראשי התיבות בשפה הצרפתית (Association Suisse de Football) והאיטלקית (Associazione Svizzera di Football). SFV הן ראשי התיבות בשפה הגרמנית (Schweizerischer Fussballverband). ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט 850T

פיאט 850T הוא רכב מסחרי קל, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצר בין השנים 1964–1976. דגם "פיאט 850T" הוצג לראשונה בסלון המכוניות בטורינו בנובמבר 1964. בנוסף לשם המקורי של הדגם "פיאט 850T", הדגם היה קרוי באיטליה ("Fiat 850 Familiare ("Kombi. מלבד לאיטליה, הדגם יוצר גם ביוגוסלביה בחברת בת של פיאט "Zastava". המנוע המקורי היה בנפח 767 סמ"ק, (נלקח מדגם המסחרי הקודם Fiat 600 Multipla) אשר הוחלף למנוע 843 סמ"ק (נלקח מפיאט 850), ומשנת 1971 המנוע בנפח 903 סמ"ק נלקח מדגם פיאט 127. הדגם יוצר בתצורה בעלת 5 דלתות (4 צדדיות ו-1 אחורית). פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 850T פיאט 900T זסטאבה 620B (CNH Industrial Village - FIAT 850 T) מדיה וקבצים בנושא פיאט 850T בוויקישיתוף פיאט 850T (1:08 דקות) (יו-טיוב) פיאט 850T Site en italien sur les Fiat 600 T / 850 T & 900 T/E [archive] (consulté le 21 juin 2017)
פיאט 600 מולטיפלה

פיאט 600 מולטיפלה (באיטלקית Fiat 600 Multipla), היא מכונית משפחתית סגורה, מיועדת ל-4 עד 6 נוסעים (כולל נהג), אשר יוצרה בין השנים 1956–1967 על ידי חברת פיאט האיטלקית. הדגם הוצג לראשונה ב-14 בינואר 1956 בתערוכת המכוניות בבריסל. המרכב והמנוע התבססו על דגם הפיאט 600. יוצרו 243,000 יחידות. הדגם היה פופולרי בקרב נהגי המוניות האיטלקים. הדגם היה מיועד ל-4 עד 6 נוסעים (כולל נהג). בדגמי 6 המקומות, המושבים היו מסודרים ב-3 שורות, (מושבים בודדים). בדגם ה"פיאט 600 מולטיפלה" נבנו 4 דלתות צדדיות. הדלתות הקדמיות נפתחו בניגוד לכיוון הנסיעה. לוח שעוני הבקרה נלקח מדגם ה"פיאט 600". פיאט 600 מולטיפלה, (מונית) פיאט 600 מולטיפלה, שנת 1960, (מונית) פיאט 600 מולטיפלה פיאט 600 מולטיפלה, שנת 1960 פיאט 600 מולטיפלה פיאט 600 מולטיפלה, מבט ללוח הבקרה פיאט 600 מולטיפלה, שנת 1956, מבט לתא הנהג פיאט 600 מולטיפלה, שנת 1957 פיאט 600 מולטיפלה, שנת 1957 (מבט למכסה המנוע האחורי) פיאט 600 מולטיפלה פיאט 600 פיאט 600 מולטיפלה (1962 Fiat 600 Multipla • Petrolicious), 15 במרץ 2017 מדיה וקבצים בנושא פיאט 600 מולטיפלה בוויקישיתוף פיאט 600 מולטיפלה (2:22 דקות), יו-טיוב. [1] Articolo della rivista Ruoteclassiche, ruoteclassiche.quattroruote.it, 1 aprile 2001. URL consultato il 2 dicembre 2016. מכונית משפחתית סגורה, בצרפתית: Monospace, באיטלקית: Monovolume
דוב הקינמון

דוב הקינמון (שם מדעי: Ursus americanus cinnamumum) הוא תת-מין של הדוב השחור האמריקני, שהיה נפוץ באזורים מרכזיים ומערביים של ארצות הברית וקנדה. כיום אוכלוסיות מבוססות נמצאות בקולורדו, ניו מקסיקו, יוטה, איידהו, מונטנה, וושינגטון, מינסוטה, ויסקונסין, ויומינג, קליפורניה, אלברטה, קולומביה הבריטית, ונראו גם בפנסילבניה ובניו יורק. המאפיין הבולט ביותר של דוב הקינמון הוא פרוותו החומה או האדומה-חומה, המזכירה קינמון (ומכאן שמו), המבדילה אותו משאר בני מינו. כמו תת-מינים אחרים של הדוב השחור האמריקני, דובי קינמון הם אוכלי כל. התזונה שלהם כוללת פירות, צמחים, אגוזים, דבש, ולעיתים חרקים ובשר, תזונתם שונה מתת-מינים אחרים בגלל הבדלי אזורי המחיה.  משקל גורי הדוב הוא כ-230 גרם בלידה, כאשר מבוגרים שוקלים בין 92 ל-270 ק"ג, ואורך החיים של דוב זה הוא מקסימום 30 שנה.  דובי קינמון הם מטפסים מעולה, רצים טובים ושחיינים חזקים. הם לרוב ליליים, אם כי לפעמים הם פעילים בשעות היום. לעיתים קרובות הצבעים משתנים במשפחה, כך שלנקבה אחת יהיו גורים בכל שלושת הצבעים שחור, חום וחום-אדמדם. הדובים ישנים בדרך כלל במהלך חודשי החורף, מסוף אוקטובר או נובמבר עד מרץ או אפריל, בהתאם לתנאי האקלים.  מדיה וקבצים בנושא דוב הקינמון בוויקישיתוף דוב הקינמון, באתר ITIS (באנגלית) דוב הקינמון, באתר NCBI (באנגלית) דוב הקינמון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב הקינמון, באתר GBIF (באנגלית)
ארנסט אוגוסט

האם התכוונתם ל... ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר – מלך הנובר בין השנים 1837–1851 ארנסט אוגוסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך – דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1707–1748, ודוכס סקסוניה-אייזנך בין השנים 1741–1748 ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך – דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1748–1758 ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר (1914–1987) – בנו של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג וראש בית הנובר בין השנים 1953-1987 ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר (נולד ב-1954) – בנו של ארנסט אוגוסט הרביעי, נסיך הנובר וראש בית הנובר משנת 1987 ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר (נולד ב-1983) – בנו של ארנסט אוגוסט החמישי, נסיך הנובר והוא הראשון בסדר הירושה של בית הנובר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג – נכדם של גאורג החמישי, מלך הנובר וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ודוכס בראונשווייג בין השנים 1913–1918 ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר – הילד הבכור והבן היחיד של גאורג החמישי, מלך הנובר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג – הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1679–1698 אישים ששמם הפרטי הוא ארנסט אוגוסט ארנסט
מו במפרש

μ (מוּ) במפרש הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים מפרש עם בהירות נראית מדרגה 2.69, שנמצא במרחק של כ-117 שנות אור ממערכת השמש. בדומה לכוכבים עם בהירות דומה בשמי הדרום, גם הוא לא קיבל שם משלו בתרבויות המערב, שכן בשל מיקומו הדרומי הוא לא היה מוכר לתרבויות אלו. μ במפרש הוא כוכב כפול המורכב מענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב המקיפים זה את זה בזמן הקפה של כ-138 שנים. בזמן זיהויו של μ במפרש ככוכב כפול, בשנת 1880, המרחק הזוויתי בין שני בני הזוג עמד על כ-2.8 שניות קשת השקול למרחק של כ-100 יחידות אסטרונומיות, אך בשנת 1943 הוא הצטמצם לכ-0.65 שניות קשת בלבד השקולות לכ-20 יחידות אסטרונומיות, ומאז המרחק שוב גדל עד לכ-2.4 שניות קשת בשנת 2000. μ במפרש A הוא הכוכב הבהיר והמסיבי מבין השניים ולמעשה כמעט כל האור המגיע מהזוג קורן ממנו. זהו ענק צהוב מסוג ספקטרלי G6 III, מסתו כ-3 מסות שמש, רדיוסו כ-13 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו מעט פחות מ-5,000 קלווין והוא קורן בעוצמה של בערך פי 100 מעוצמת ההארה של השמש (קצת יותר בהכללת האור בתחום התת-אדום). גילה של המערכת מוערך בכ-300 מיליון שנים והכוכב נמצא בשלב של היתוך הליום בליבתו ליסודות כבדים יותר כמו פחמן, חמצן וחנקן, לאחר שהמימן שבליבתו אזל. בעתיד הכוכב צפוי להמשיך להתקרר ולהתנפח בדרך להפוך לענק אדום. למרות שמהירות הסיבוב של הכוכב על צירו היא נמוכה יחסית, כ-6.4 קילומטרים בשנייה בלבד, לכוכב יש פעילות מגנטית חזקה שגורמת להתפרצויות שמש חזקות שאינן נפוצות בכוכבים מסוג זה, ושבמהלכן נרשמת עלייה ניכרת בקרינה העל-סגולה הנפלטת מפני הכוכב. כמו כן, הכוכב פולט קרינת X חזקה יחסית והוא אחד הכוכבים הבהירים ביותר בקרני X בסביבת מערכת השמש. μ במפרש B הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F4 V או F5 V (בעבר הוא סווג כ- G2 V וכך הוא מופיע בקטלוגים ישנים), מסתו גדולה בכ-50% ממסת השמש ורדיוסו גדול בכ-25% מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו היא בין 6,700 ל-6,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 3 מעוצמת ההארה של השמש. μ במפרש באתר של ג'ים קלר מו במפרש, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD :μ Velorum T. R. Ayres, R. A. Osten & A. Brown: The Rise and Fall of μ Velorum: A Remarkable Flare on a Yellow Giant Star Observed with the Extreme Ultraviolet Explorer, The Astrophysical Journal, Vol. 526, Iss. 1, p. 445 (1999) W. D. Heintz: Orbits of 20 visual binaries, Astronomy & Astrophysics Supplement Series, vol. 64, no. 1, p. 1 (1986) D. García-Alvarez, J. J. Drake, B. Ball, L. W. Lin & V. L. Kashyap: Evidence of the FIP Effect in the Coronae of Late-Type Giants, The Astrophysical Journal, Vol. 638, Iss. 2, pp. 1029 (2006) מהיחס R R ⊙ = L L ⊙ ⋅ ( T ⊙ T ) 2 {\displaystyle {\frac {R}{R_{\odot }}}={\sqrt {\frac {L}{L_{\odot }}}}\cdot \left({\frac {T_{\odot }}{T}}\right)^{2}} על פי הסוג הספקטרלי V. V. Makarov : The 100 Brightest X-Ray Stars within 50 Parsecs of the Sun, The Astronomical Journal, Vol. 126, Iss. 4, p. 1999 (2003)
זיסו

זיסו הוא שם משפחה יהודי, שמקורו כנראה בשפה הרומנית. האם התכוונתם ל... אברהם לייב זיסו – פוליטיקאי יהודי-רומני. שוקי זיסו – קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב. בועז זיסו – ארכאולוג ישראלי.
תעלת סנט ג'ורג'

תעלת סנט ג'ורג' (באנגלית: St George's Channel, באירית: Muir Bhreatan, בוולשית: Sianel San Siôr) היא מצר ים באוקיינוס האטלנטי החוצץ בין דרום מזרח האי אירלנד לבין דרום ויילס שבבריטניה הגדולה. אורכה של התעלה הוא כ-160 ק״מ ורוחבה נע בין 80–145 ק״מ. התעלה הצפונית מחברת את הים האירי מצפון ואת הים הקלטי מדרום. מבחינה היסטורית, היו משתמשים בכינוי תעלת סנט ג'ורג' על מנת לתכלל את כלל המים שבין האי אירלנד לבין בריטניה הגדולה. מאוחר יותר, הוגבל השימוש בכינוי לים שמפריד בין ויילס בבריטניה הגדולה לפרובינציית לנסטר באירלנד, ולעיתים אף דרומה לאזור שבין האזור המערבי של אנגליה לפרובינציית מנסטר, אך חלק זה הוכר בשנות ה-70 של המאה ה-20 כים הקלטי. כיום, הכינוי מתייחס בעיקר לחלק הצר ביותר שמפריד בין ויילס ללנסטר והוא בין המחוזות פמברוקשייר ווקספורד בהתאמה. ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי מבחין בתעלת סנט ג'ורג' כחלק מהים האירי ולא כגוף מים נפרד ממנו. מקור השם הוא מאגדה בת המאה ה-14, שמספרת שגאורגיוס הקדוש הגיע לאנגליה דרך המים האלו בסוף מסעו מהאימפריה הביזנטית. עולם החי בתעלת סנט ג'ורג' כולל כרישי ענק, דולפיניים, פוקניים, כלבי ים אפורים, צבי ים ולובסטרים. העיירות פורט'קורנו וסנט איב שבמחוז קורנוול הם אתרי צפייה מוכרים של כרישי ענק, ומפרץ קרדיגן ומחוז פמברוקשייר הם אתרי צפייה בינלאומיים בדולפינן מצוי. מדיה וקבצים בנושא תעלת סנט ג'ורג' בוויקישיתוף תעלת סנט ג'ורג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנגולין אסייתי ענק

פנגולין אסייתי ענק (שם מדעי: Manis paleojavanica) הוא מין נכחד של פנגולין שהיה נפוץ באסיה.  בשנת 1926 תיאר אז'ן דובואה את עצמותיו של הפנגולין שהתגלו בג'אווה. מאוחר יותר, לורד מדוויי חפר ומצא קבוצה נוספת של עצמות במערות ניאה במלזיה. בשנת 1960, ד.א. הויג'ר זיהה את העצמות האלה כמין נכחד, ותיארך את עצמות הפנגולינים שנמצאו במערות ניאה לתקופה שבין 42,000 ל-47,000 שנים. מדיה וקבצים בנושא פנגולין אסייתי ענק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנלי פיבו

אנלי פיבו (באסטונית: Annely Peebo; נולדה ב-16 בנובמבר 1971) היא זמרת אופרה אסטונית. פיבו נולדה במחוז ויליאנדי שבאסטוניה, לאחר שסיימה ללמוד בתיכון למוזיקה היא שרה במשך ארבע שנים בתזמורת הפילהרמונית של אסטוניה. היא למדה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה שם קיבלה דיפלומה בניצוח מוזיקלי ולימודי פיתוח קול. ב-1997 נהייתה חברה קבועה בצוות של פולקסאופר של וינה. ב-1997 נהייתה חברה קבועה בצוות של פולקסאופר של וינה, לאחר שבאותה שנה הופיעה לראשונה באופרה של וינה באופרה ריגולטו. ב-2001 היא הופיעה בפסטיבל וינה וב-2002 ביצעה יצירות של מוצארט בפסטיבל זלצבורג. היא נבחרה להנחות את אירוויזיון 2002 שנערך בטאלין. היא גם שיחקה את תפקיד פלורה בסרט טלוויזיה המבוסס על האופרה לה טרוויאטה. מדיה וקבצים בנושא אנלי פיבו בוויקישיתוף אנלי פיבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנלי פיבו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנלי פיבו, באתר Discogs (באנגלית) אנלי פיבו במרכז המוזיקה האסטונית. אסטוניה מתכוננת לאירוח האירוויזיון אנלי פיבו ומרקו מטברה ינחו את האירוויזיון אנלי פיבו במאגר קנטטות באך. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה נאומובה

מריה נאומובה (בלטבית: Marija Naumova; נולדה ב-23 ביוני 1973 בריגה) היא זמרת לטבית אשר מוכרת בשם הבמה מארי אן. מארי זכתה באירוויזיון 2002. ב-1994 התגלה כשרונה בשירה על ידי ריימונד פאולס. שנה לאחר מכן היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה העוסקת בחיפוש אחר כישרונות חדשים. ב-1998 הופיעה בקונצרט לציון 100 שנה להולדת ג'ורג' גרשווין. ב-1999 פורסם אלבומה הראשון. ב-2000 השתתפה בקדם האירוויזיון הלטבי וזכתה במקום השני, בשנה לאחר מכן השתתפה פעם נוספת בקדם והייתה בחירת הקהל, אך לא נבחרה בקרב שופטי התחרות. ב-2002 נבחרה בפעם הראשונה לייצג את לטביה בתחרות עם השיר "I Wanna" ובאירוויזיון זכתה במקום הראשון ובכך לראשונה הביאה לארצה את הניצחון בתחרות. בשנת זכייתה ביקרה בישראל והופיעה בפסטיבל המחולות של כרמיאל. באירוויזיון 2003 היא לקחה חלק בהנחיה לצד רנארס קאופרס. ב-2004 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "צלילי המוסיקה". בשנים 2007–2008 הופיעה ב"עלובי החיים". היא בעלת תואר במשפטים מאוניברסיטת לטביה. ב-2005 נבחרה לשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון UNICEF. אתר האינטרנט הרשמי של מריה נאומובה מריה נאומובה, סרטונים בערוץ היוטיוב מריה נאומובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה נאומובה, באתר Last.fm (באנגלית) מריה נאומובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריה נאומובה, באתר Discogs (באנגלית) חזי שייאר, מריה המחוללת, באתר ynet, 17 ביולי 2002
ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השמיני

ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השמיני (באנגלית: John Spencer, 8th Earl Spencer;‏ 24 בינואר 1924 - 29 במרץ 1992) היה בן אצולה בריטי, ואביה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. ג'ון ספנסר נולד ב-24 בינואר 1924 בפדינגטון, לונדון, לאלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי ולליידי סינתיה המילטון, בתם של ג'יימס המילטון, דוכס אברקורן השלישי וליידי רוזלינד בינגהאם, ועם לידתו קיבל את התואר "ויקונט אלת'ורפ". ג'ון התחנך באיטון קולג' ובאוניברסיטה החקלאית המלכותית, ובין השנים 1944–1945 לחם במלחמת העולם השנייה כקפטן ברגימנט הסקוטים אפורים המלכותי. בין השנים 1947–1950 שימש ג'ון כעוזרו של וילוובי נורי, ברון נורי הראשון, מושל אוסטרליה הדרומית. בשנת 1952 מונה ג'ון לחבר מועצת נורת'המפטונשייר, בשנת 1959 מונה לשריף הבכיר של נורת'המפטונשייר, ובשנת 1970 מונה לשופט השלום בנורפוק. ג'ון שירת את ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת בין השנים 1950–1952, ולאחר מכן שירת את אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בין השנים 1952–1954, ואף קיבל בשנת 1954 את עיטור המסדר הוויקטוריאני המלכותי. בשנת 1954 התחתן ג'ון במנזר וסטמינסטר עם פרנסס רות רוש, בתם של מוריס רוש, ברון פרמוי הרביעי, ורות רוש, ברונית פרמוי, ממנה נולדו לו 5 ילדים. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, ובשנת 1969 התגרשו השניים. בשנת 1975 מת אביו אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי, וג'ון ירש את תארו "רוזן ספנסר". בשנת 1976 התחתן ג'ון עם ריין מק'קורקדייל, בתם של אלכסנדר מק'קורקדייל והסופרת ברברה קרטלנד. ב-29 במרץ 1992 מת ג'ון כתוצאה מהתקף לב, ובנו צ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר התשיעי ירש את תאריו. ב-1 ביוני 1954 התחתן ג'ון עם פרנסס רות רוש, בתם של מוריס רוש, ברון פרמוי הרביעי, ורות רוש, ברונית פרמוי, ממנה נולדו לו 5 ילדים: ליידי שרה מק'קורקדייל (נולדה ב-1955): נישאה לניל מק'קורקדייל, אחיינה של אמה החורגת. ג'יין פלוייז, ברונית פלוייז (נולדה ב-1957): נישאה לרוברט פלוייז, המזכיר האישי של אליזבת השנייה. ג'ון ספנסר (1960): נפטר 10 שעות לאחר לידתו. דיאנה, הנסיכה מוויילס (1961–1997): נישאה לצ'ארלס, נסיך ויילס. צ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר התשיעי (נולד ב-1964): ירש את תוארו לאחר מות אביו. נישא שלוש פעמים. ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השמיני ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השמיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חפרפרת גאנסו

חפרפרת גאנסו (שם מדעי: Scapanulus oweni) הוא סוג ומין יחיד האנדמי לגאנסו, סין, ונמצא במשפחת החפרפרתיים. חפרפרת זו היא החברה היחידה בתת-משפחת חפרפרות אמריקניות שלא חיה בצפון אמריקה. החפרפרת אוכלת בעיקר חרקים ואורכה 10-13סנטימטרים עם זנב שאורכו 3.5-4סנטימטרים.  מדיה וקבצים בנושא חפרפרת גאנסו בוויקישיתוף חפרפרת גאנסו, באתר ITIS (באנגלית) חפרפרת גאנסו, באתר NCBI (באנגלית) חפרפרת גאנסו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חפרפרת גאנסו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חפרפרת גאנסו, באתר GBIF (באנגלית) חפרפרת גאנסו באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט 242

פיאט 242 (באיטלקית Fiat 242) הוא רכב מסחרי תוצרת חברת פיאט האיטלקית, שיוצר בין השנים 1974–1987, בשיתוף חברת סיטרואן הצרפתית. באיטליה יוצרו 2 הדגמים: "פיאט 242" ודגם כמעט זהה "Citroën C35", עד שנת 1987 (הורכבו ב-2 הדגמים מנועי פיאט). משנת 1987 עד שנת 1992 יוצר בצרפת דגם ה"Citroën C35" על ידי חברת Chausson. מנועי הדיזל, 2,200 סמ"ק נלקחו מדגם "Citroën CX". פיאט 242 פיאט 242, שנת 1983 פיאט תמונות של פיאט 242 (Gallery of Fiat-242-E) מדיה וקבצים בנושא פיאט 242 בוויקישיתוף פיאט 242 (0:21), יו-טיוב היסטוריה פיאט מקצועי, פרק משנה: (1971-1980) company - Fiat Professional ( Laudoracing-Models Prototype Fiat 242 • DiecastSociety.com)
חפרפרת זנב-שעיר

חפרפרת זנב-שעיר (שם מדעי: Parascalops breweri), המוכרת גם בשם החפרפרת של ברואר, היא חפרפרת צפון אמריקאית בגודל בינוני, וסוג ומין יחיד. את המיון לחפרפרת קבע תומאס מאיו ברואר, חוקר טבע אמריקאי. לחפרפרת זו יש פרווה אפורה כהה עם חלקים בהירים יותר, האף שלה מחודד ויש לה זנב קצר ושעיר (ומכאן שמה). אורך החפרפרת הוא כ-15 ס"מ, כולל הזנב שאורכו 3 ס"מ, ומשקלה כ-55 גרם. כפותיה הקדמיות רחבות כדי לשמש לחפירה. בנוסף, יש לה 44 שיניים, עיניה מכוסות בפרווה ואוזניה אינן חיצוניות. צבען של כפות רגליה הוא ורוד, אך הן הופכות ללבנות ככל שהחפרפרת מזדקנת. ניתן לראות אצל החפרפרת מספר התאמות לחיים מתחת לקרקע: עורה צפוף מאוד ועדין, ורגליה רחבות, שטוחות וכבדות. החפרפרת מסתמכת מעט מאוד על ראייתה ויש להן ראייה חלשה מאוד. כדי להתגבר על חוסר הראייה שלה, לחפרפרת יש שערות שפם רגישות על קצה האף, והרגליים רגישות מאוד לתנודות באדמה. החפרפרת חיה באזורי יערות או שטחים פתוחים עם קרקעות יבשות במזרח קנדה ובצפון-מזרח ארצות הברית. מכיוון שהיא יונק החי מתחת לקרקע, היא צריכה אדמה לחה אבל חזקה, כדי שהיא תוכל לחפור בקלות. החפרפרת מעדיפה חורשות נשירים (חורשות בהן מתרחש הזמן בו עצים ושיחים מנשירים את עליהם) ויערות מחטניים, שדות ישנים וצידי דרכים.   חפרפרת זו נחשבת קטלנית, מאחר שהיא מתגוררת בעיקר מתחת לפני הקרקע במנהרות רדודות, והיא צדה טרף במשך כל היום, כשבלילה היא עולה לפני-הקרקע. החפרפרת פעילה קרוב יותר לפני השטח במהלך חודשי הקיץ החמים יותר וחופרת עמוק יותר מתחת לאדמה בסתיו ובחודשי החורף הגשמיים.  חפרפרת זו מבלה את רוב זמנה מתחת לקרקע, בחיפוש אחר מחילות של חרקים, זחלים ותולעי האדמה. היא פעילה כל השנה, וטורפיה כוללים ינשופיים, שועלים ונחשים גדולים.  החפרפרת נוהגת להתבודד למעט תקופת הרבייה שנמשכת בתחילת האביב. לידה ממוצעת כוללת 4 עד 5 צאצאים אשר הנקבה יולדת אותם במאורה תת-קרקעית עמוקה. משך חייה של החפרפרת עשוי לחיות הוא בין 3 ל-4 שנים.  חפרפרות אלה אוכלות בעיקר חרקים, גרגירים, תולעי אדמה, זחלי חיפושיות, שבלולים ונמלים. לפעמים היא מתבססת על ירקות כשזה מקור המזון הזמין היחידי מדיה וקבצים בנושא חפרפרת זנב-שעיר בוויקישיתוף חפרפרת זנב-שעיר, באתר ITIS (באנגלית) חפרפרת זנב-שעיר, באתר NCBI (באנגלית) חפרפרת זנב-שעיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חפרפרת זנב-שעיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חפרפרת זנב-שעיר, באתר GBIF (באנגלית) חפרפרת זנב-שעיר באתר הרשימה האדומה של IUCN
יעקב אלישר

הרב יעקב אלישר (1730–1790) היה מנהיג ורב הקהילה היהודית בחברון. נולד בחברון בשנת ת"צ (1730) לרב חיים יוסף אלישר. בצעירותו למד תורה בישיבותיה של חברון ונעשה לאחד ממנהיגי הקהילה. לפי עדות נכדו רבי יעקב שאול אלישר (היש"א ברכה), היה שם משפחתו המקורי של ר' יעקב אלישר "ווילנא" - על שם עיר מוצאה של המשפחה. בצעירותו, החלו קרוביו לכנותו בשם "אליישר" (הישר) בשל צדקותו. מאז, דבק השם בבני המשפחה שלא הוסיפו עוד להשתמש בשם ווילנא. טענה זו נאחזת במגילת היוחסין שכתב רבי חיים הלוי פולאקו מחברון לרב יעקב שאול אלישר אודות מוצא משפחתו, לפי המגילה משפחת אלישר במקורה היא משפחה אשכנזית שמקורה בעיר ווילנא. אמנם, לדעת מאיר בניהו וחוקרים אחרים יחוס זה שגוי ולטענתם משפחת אלישר היא משפחה ספרדית שורשית שהיגרה לארץ ישראל עם גירוש ספרד. הסיבה לבלבול נבעה ככל הנראה בשל מוצאה של אמו של רבי יעקב אלישר שהיה מן העיר ווילנא. במהלך חייו יצא לשלוש שליחויות מטעם הקהילה היהודית בחברון, אחת מהן בשנת 1773 (ערב ראש חודש חשוון) למצרים, דרך עזה ומדבר סיני עם החיד"א. בגבול מצרים נתגלעו חילוקי דעות ביניהם על בחירת הדרך, והחיד"א אמר לו: "נהי (=אף על פי) דבתורה אתה גדול ממני, אך בענייני העולם אינך מכיר כלום". במהלך שליחותו לבצרה שבעיראק בשנת 1775 נפטרה אשתו, ששהתה בחברון, והוא נישא בשנית לבת נשיא הקהילה המקומית, ויחד נולדו להם שני בנים. במהלך שהותו בעיר צרו עליה הפרסים במשך שנה שלמה. לאחר כיבושה החליט מלך פרס להשמיד את היהודים, והרב אלישר הכריז על קיום תפילות וצומות לביטול הגזירה. לאחר שהאויבים נהדפו, כתב את "מגילת פרס" (או "מגילת אלישר") בה הוא מגולל את סיפור המצוקה וההצלה. היש"א ברכה העתיק את המגילה לקלף, והדפיסה בראש ספרו "איש אמונים". בבצרה נולד בנו מאשתו השנייה הרב אליעזר ירוחם, אביו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר. לאחר שהות ארוכה בבצרה (1774–1781), הוא עזב את העיר ועבר לדמשק, שם הצטרף לבנו הבכור מאשתו הראשונה מחברון, הרב חיים. משם עברו השניים לצפת בשנת 1781, כיוון ששמע בדמשק שבעלי החובות של בנו חיים מחברון מתכוונים להציק לו וגם כדי לא לצער את קרובי אשתו הראשונה שבחברון. בצפת הוא נמנה עם רבני ומנהיגי הציבור. משם הוא כתב מכתב בשנת 1782 לחברו החיד"א שהיה בליוורנו. הוא מתאר במכתבו את מצבה הטוב של צפת כולל מצב הישיבות והרבנים ואת עליית החסידים אליה, ומציע לו לבוא לעיר ולשמש בה כרב. כן הוא מבקש ממנו שישלח לו את חיבוריו. בשנת 1783 חתם בצפת על איגרת השליחות של הרב שלמה חסאן, חתן מהרי"ט אלגאזי. נהג לחתום בשם - יעקב וילנא. החיד"א מכנהו באחד מספריו: "החכם השלם, הדיין המצוין רחם רחמתיים, מעיין ובור סוד שאינו מאבד טיפה, הטוב והישר, יעקב שלם ושלמה משנתו, מסויידת ומכויירת- חקוקה בששר- כמהר"ר יעקב אלישר נר"ו". נפטר בחברון סמוך לשנת תק"נ (1790). משפחת אלישר אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, חלק ג, יעקב וילנא אלישר, באתר HebrewBooks דוד תדהר (עורך), "יעקב אלישר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3834 מאיר בניהו, רבי יעקב אליישר וחיבורו מגילת פרס, על קורות קהילת בצרה בשנות ה'תקל"ה-ה'תקל"ט 1535–1539, מכון בן-צבי, האוניברסיטה העברית ירושלים, ה'תש"ך, 1960. מגילת היוחסין כפי הנראה לא מדויקת - על מקור משפחתו. יעקב בן חיים יוסף אלישר, דף שער בספרייה הלאומית מאיר בניהו, בתוך: ירושלים (מחקרי ארץ ישראל), תש"ח-תשט"ו * מאיר בניהו, רבי יעקב אליישר וחיבורו מגילת פרס. מעגל טוב, עמ' 51, באתר HebrewBooks ראו לדוגמה - ממנהגי יהודי בבל, נוסח התפילה, 9, באתר דעת (אתר אינטרנט) שו"ת חיים שאל חלק ב, סימן ז.