ספורוס

ספורוס היה עבד צעיר שהקיסר הרומי נירון סירס והתחתן איתו במהלך סיורו ביוון בשנים 66–67 לספירה, לכאורה על מנת שימלא את תפקיד אשתו, פופאה סבינה, שנרצחה על ידו שנה קודם. היסטוריונים מהעת העתיקה מתארים בדרך כלל את היחסים בין נירון לספורוס כ"תועבה"; סווטוניוס מציב את התיאור שלו על מערכת היחסים בין נירון לספורוס בתיאורים השערורייתיים שלו על סטיותיו המיניות של נירון, בין אונס של בתולה וסטלית לבין ביצוע גילוי עריות עם אמו. יש הסבורים שנירו ניצל את נישואיו לספורוס כדי לשכך את האשמה שחש על שבעט למוות באשתו ההרה. דיו קסיוס, בתיאור מפורט יותר, כותב שספורוס דמה דמיון מוזר לפופאה ושנרון היה קורא לספורוס בשמה. עם זאת, כמה חוקרים מודרניים מפקפקים בתיאור זה וטוענים שספורוס לא היה שותף מרצון בגורלו. לעומת זאת, הם טוענים כי "לנישואיו של נירון לספורוס לא היה שום קשר לאהבה, וכנראה גם מעט עם התאווה. זה לא היה סוג כלשהו של אב טיפוס של נישואים הומוסקסואלים. זה נועד פשוט להשפיל יריב פוטנציאלי על כס המלכות באמצעות שימוש באלימות מינית נגדו." כמה חוקרים הסיקו שספורוס היה כנראה כינוי שניתן לו כשהחלה התעללות בו, בהתחשב בכך שהיא נגזרת מהמילה היוונית σπόρος, שמשמעה "זרע", בהתייחס לכך שסירוסו מנע ממנו להביא ילדים. אחרים מציינים שהשם דומה למילה הלטינית spurius, שפירושה "ילד לא חוקי", וכי ייתכן שנירון עצמו קרא לילד ספוריוס, או שהוא האמין שהשם היווני "Sporus" קשור למילה הלטינית. מעט ידוע על הרקע של ספורוס פרט לכך שהוא היה נער שנרון אהב. יכול להיות שהוא היה מאותם ילדים עדינים, שסורסו לפעמים כדי לשמר את תכונות הנעורים שלהם. הילד העדין היה עבד-ילד שנבחר על ידי אדונו בשל יופיו ואטרקטיביותו המינית. דיו קסיוס מזהה את ספורוס כילד של אדם חופשי. אשתו של נירון, פופאה סבינה, מתה בשנת 65 לספירה. נטען כי מתה בלידתה, אף על פי שמאוחר יותר דווח שנירון בעט בה למוות. בתחילת 66, נירון התחתן עם סטטיליה מסלינה. מאוחר יותר באותה שנה או בשנת 67, הוא התחתן עם ספורוס, שנאמר שהוא דומה להפליא לפופאה. נירון סירס את ספורוס, ובמהלך נישואיהם, נירון הציג את ספורוס בפומבי כאשתו לובשת את המלכות שהיה מקובל אצל קיסריות רומיות. לאחר מכן הוא לקח את ספורוס ליוון וחזרה לרומא, וגרם לקלוויה קריספינילה לשמש כגבירה אשר על הגלימות לספורוס. נירון התחתן קודם לכן עם משוחרר אחר, פיתגורס, שמילא את התפקיד של "בעלו" של נירון; כעת שיחק ספורוס את התפקיד של אשתו של נירון. בין שאר צורות הפנייה אליו, ספורוס כונה "ליידי", "קיסרית" ו"פילגש". סווטוניוס מצטט רומאי אחד שחי בסביבות הזמן הזה שהעיר שהעולם היה טוב יותר אם אביו של נירון, גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס, היה מתחתן עם מישהו יותר כמו הנער המסורס. זמן קצר לפני מותו של נירון, במהלך "פסטיבל לוחות השנה", העניק ספורוס לנירון טבעת הנושאת אבן חן המתארת את אונס פרוסרפינה, שבה שליט העולם התחתון מכריח ילדה צעירה להפוך לכלתו. הדבר נחשב בזמנו לאחד מהסימנים הרבים לנפילתו של נירון. ספורוס היה אחד מארבעת מלוויו במסעו האחרון של הקיסר ביוני 68, יחד עם אפרודיטוס, ניאופיטוס ופאון. היה זה ספורוס, ולא אשתו מסלינה, אליה פנה נירון כשהתחיל בקינות הטקסיות לפני שנטל את חייו. זמן קצר לאחר מכן, ספורוס נלקח לטיפולו של איש המשמר הפרטוריאני נימפידיוס סאבינוס, ששיכנע את המשמר הפרטוריאני לנטוש את נירון. נימפידיוס התייחס לספורוס כאישה וכינה אותו "פופאה". נימפידיוס ניסה להפוך את עצמו לקיסר אך נרצח על ידי שומריו. בשנת 69, ספורוס הסתבך עם אותו, השני מתוך רצף מהיר ואלים של ארבעה קיסרים שהתחרו על השלטון במהלך הכאוס שלאחר מותו של נירון. (אותו היה נשוי פעם לפופאה, עד שנירון אילץ את בני הזוג להתגרש) אותו שלט שלושה חודשים עד להתאבדותו לאחר קרב בדריאקום. יריבו המנצח, ויטליוס, התכוון להשתמש בספורוס כקורבן בבידור ציבורי: "שחזור" קטלני של אונס פרוסרפינה במופע גלדיאטורים. ספורוס נמנע מהשפלה פומבית והתאבד. בשנת 1735 כתב אלכסנדר פופ שיר סאטירי שלעג לאיש החצר לורד הרווי, שהואשם בהומוסקסואליות כמה שנים קודם לכן. הוא מלגלג על שימוש בנשק חזק כל כך כמו סאטירה על מטרה חלשה ונשיית כמו ספורוס, "רק המרק הלבן הזה של חלב התחת", ובשורה מפורסמת האפיפיור מציג את השאלה הרטורית: "מי שובר פרפר על גלגל?" הפרק הרביעי של עונה 3 של סדרת הטלוויזיה יורשים מציג את טום וואמבסגנס שמספר על נישואיהם של נירון וספורוס לגרג הירש. הוא שוב מתייחס לגרג בתור ספורוס בסיום העונה. הומוסקסואליות ברומא העתיקה Ancient History Sourcebook: Suetonius: De Vita Caesarum Nero, c. 110 C.E. Cassius Dio Roman History: LXII, 28 – LXIII, 12–13 Champlin, 2005, p. 145 Smith, 1849, p. 897 Champlin, 2005, p. 149. Champlin, 2005, p.108-109 Woods, 2009, p. 82: "On the whole, therefore, the evidence suggests that Sporus was keen to revenge himself upon Nero in any way that he could for his castration and humiliation, even if he did end up joining him in his flight, that their relationship was one of mutual hatred rather than love. >Woods, 2009, p. 82. Champlin, 2005, p. 150. Woods, 2009, pp. 79–80. Vout, Caroline, Power and Eroticism in Imperial Rome (Cambridge University Press, 2007), p. 136 Manwell, Elizabeth (2007). "Gender and Masculinity". A Companion to Catullus. Blackwell. p. 118. Champlin, 2005, p.146 Champlin, 2005, pp. 147–148 Moore, Lucy (2000). Amphibious Thing: The Adventures of a Georgian Rake. Penguin Books. p. 376. ISBN 9780140273649. Pope, Alexander. "Pope's Caricature of Lord Hervey – 1765". Gay History and Literature – Homosexuality in Eighteenth-Century England. נבדק ב-2012-08-03. As first published the verse referred to Paris, but was changed to Sporus when republished a few months later. "Tom and Greg and 'Succession's Bonkers Nero Reference, Explained". 9 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) @succession (9 בנובמבר 2021). "Nero and Sporus" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה)