laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בורק

ברק או בורק (Burke, Bourque ו-Bourke) הוא שם משפחה אנגלי שמקורו באירית, ומשמעותו "גבעה מבוצרת". מקורו במילה הגרמנית Burg. בנוסף ישנם שמות נוספים כ-Bork, שנכתבים בעברית כ"בורק", שמקורם אינו אירי (אך חלקם נובעים אף הם מ-Burg). האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם בורק יעקב בורק (Burak) - סופר ואיש עסקים ישראלי רוברט בורק (Bork) - משפטן אמריקני רוברט ג'ון בורק (Burck) – הקאובוי העירום ריי בורק (Bourque) - שחקן הוקי קרח קנדי אישים ששם משפחתם ברק אלכסנדרה ברק – זמרת וכותבת שירים בריטית בילי ברק – שחקן אמריקאי ג'ולייט ברק – דמות מ"אבודים" ג'יימס בורק (אנ') – היסטוריון אירי טום ברק – אתלט אמריקאי טום ברק (שחקן) – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי לין ברק – שחיינית אמריקאית סולומון ברק – זמר נשמה אמריקאי קתי ברק – שחקנית, קומיקאית, מחזאית ובמאית תיאטרון אנגלייה טריי ברק – כדורסלן אמריקאי אחרים בורק – צורת היחיד של בורקס אל-בּוּראק – במסורת המוסלמית היא בהמה פלאית מעופפת דמוית סוס או פגסוס שעל גבה רכב מוחמד Burke surname, אתר House of Names Bork Surname, אתר House of Names
סאק

סאק (באנגלית: Sack) היא הפלת הקוורטרבק או הדיפתו אל מחוץ לתחומי המגרש במשחק פוטבול. מהלך יחשב לסאק רק כאשר ההגנה תפיל את הקוורטרבק או תהדוף אותו אל מחוץ לתחומי המגרש כשהכדור בחזקתו והוא אינו עבר את קו המגע. פאמבל של הקוורטרבק שנעשה לפני קו המגע יחשב גם הוא לסאק. המהלך שלאחר הסאק יתחיל במקום בו הקוורטרבק הופל או נהדף. כאשר יותר משחקן הגנה אחד אחראי לסאק, לכל שחקן שאחראי לסאק יתווסף רק חצי סאק לסטטיסטיקה. NFL סאקים בעונה אחת: 22.5 Michael Strahan 2001 NFL סאקים בקריירה: 200, Bruce Smith, 1985–2003 NFL סאקים במשחק אחד: 7, Derrick Thomas, נובמבר 11, 1990 נגד סיאטל סיהוקס NFL סופר בול סאקים במשחק אחד:12, קרולינה נגד דנברס סופר בול 50 מדיה וקבצים בנושא סאק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנטינגטון

האם התכוונתם ל... אישים אלסוורת הנטינגטון – פרופסור באוניברסיטת ייל אנה הנטינגטון סטנלי – אמנית אמריקאית אימפרסיוניסטית ג'ורג' הנטינגטון – רופא אמריקאי סמואל הנטינגטון – מדען מדינה אמריקאי, מחבר "התנגשות הציביליזציות". סמואל הנטינגטון (מושל אוהיו) – משפטן ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל אוהיו רוזי הנטינגטון – דוגמנית ושחקנית קולנוע בריטית. יישובים הנטינגטון (וירג'יניה המערבית) – עיר במדינת וירג'יניה המערבית בארצות הברית. הנטינגטון (ניו יורק) – עיר במדינת ניו יורק בארצות הברית. הנטינגטון (ורמונט) – עיר במדינת ורמונט בארצות הברית. הנטינגטון ביץ' – עיר במדינת קליפורניה בארצות הברית. שונות בניין בנק הנטינגטון – גורד שחקים בקליבלנד, אוהיו. מחלת הנטינגטון – מחלה גנטית סופנית, קרויה על שם ג'ורג' הנטינגטון
פורס נא גייליגה

פוֹרַס נא גֵייליגֲה (באירית: Foras na Gaeilge) הוא הגוף המופקד על קידומה של השפה האירית על האי אירלנד כולו – הן ברפובליקת אירלנד והן בצפון אירלנד. הארגון הוקם ב-2 בדצמבר 1999 והחליף שלושה מוסדות קודמים - "הוועד לאירית" (Bord na Gaeilge), המו"ל "אן גום" (An Gúm) ו"אן קישטה טארמיכטה" (An Coiste Téarmaíochta - "ועדת המינוחים"), שהיו כפופים כולם לממשלת אירלנד וסמכותם הרשמית השתרעה ברפובליקה בלבד. המוסד מהווה את מחציתו של "גוף הלשון צפון-דרום" (The North/South Language Body, אירית An Foras Teanga) המופקד על תיאום בין משרדי בענייני השפות הילידות על האי בשתי הישויות הריבוניות באירלנד. מחציתו האחרת של גוף הלשון צפון-דרום היא הסוכנות לסקוטית של אלסטר (Tha Boord o Ulstèr-Scotch) המופקד על "סקוטית-אירית" (Ulster Scots) או "אולנס" (Ullans), המדוברת באלסטר שבצפון האי. מעבר לקידום ענייני השפה האירית מופקד הפורס נא גייליגה גם על ייעוץ בעניינים הקשורים לה הן במגזר הציבורי והן בזה הפרטי, מחקר, פיתוח אוצר המילים ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של פורס נא גייליגה פורס נא גייליגה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים משה אלישר

הרב חיים משה אלישר (חמ"א; ג' בשבט ה'תר"ה, 11 בינואר 1845, ירושלים - ד' בשבט ה'תרפ"ד, 10 בינואר 1924, ירושלים) היה הראשון לציון, ומרבני ירושלים. בנו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר. נולד בירושלים לראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר, התחנך בתלמוד תורה מקומי והצטיין בלימודיו. בהמשך למד תורה מאביו, ומהרב יוסף בורלא, שכיהן כראב"ד בעיר. בגיל 14 נישא לווידה, בתו של הראשון לציון הרב רפאל מאיר פאניז'ל. לאחר נישואיו עסק במסחר כדי לא להתפרנס מהרבנות, ובמקביל המשיך בלימוד התורה. התפרסם בגדלותו בתורה ובצניעותו, בארץ ובחוץ לארץ, ונשלחו אליו שאלות הלכתיות רבות. הוא שלט במספר שפות, כולל ערבית וטורקית. עם מינוי אביו למשרת הראשון לציון בשנת ה'תרנ"ג (1893), נתמנה הרב חיים משה אלישר לנציגו וממלא מקומו במג'ליס אדארה - מועצת הפלך, בה ישבו ראשי הדתות, ובה כיהן 13 שנה תוך דאגה רבה ליהודי הארץ. הרב אלישר סיפק מזון לחיילי הממלכה הטורקית בארץ. היה ממקימי ופעילי מוסדות הציבור בירושלים ביניהם בתי החולים שערי צדק ומשגב לדך. הוא עמד שנים רבות בראש הרבנות הראשית בירושלים עוד לפני שנוסד משרד הרבנות, תמך באספת הנבחרים, והכל בהתנדבות. לאחר מות אביו בשנת ה'תרס"ו, פרצה מחלוקת בין תומכיו למשרת הראשון לציון, לתומכי הרב יעקב מאיר. הרב מאיר נתמנה לבסוף אך התפטר, והתפקיד התגלגל בין חמישה רבנים נוספים. המחלוקת על ההנהגה הרבנית ביטאה מחלוקות עמוקות בין פלגים שונים בעדה הספרדית ובעדה האשכנזית בירושלים וברחבי האימפריה העות'מאנית. בשנת ה'תרע"ח (1918) נוסד 'ועד הרבנים לירושלים' שאיחד את גדולי הרבנים האשכנזים והספרדים, תחת גוף גג אחד. לנשיאות הוועד נתמנו הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב אלישר, ואילו הרב ישראל פורת התמנה למזכיר הכבוד. אולם הוועד לא האריך ימים, ובמקומו נוסד "משרד הרבנות לעדת ישראל בירושלים", וגם בו שימש הרב אלישר כנשיא. משרד זה היה הבסיס להקמת הרבנות הראשית לישראל. בין השנים ה'תרע"ט (1919) - ה'תרפ"א (1921), כשנתיים, כיהן הוא כראשון לציון וראש הרבנים לעדת הספרדים בירושלים. אחריו כיהן בתפקיד, הפעם במסגרת הרבנות הראשית לישראל, הרב יעקב מאיר. אלישר נפטר בד' בשבט ה'תרפ"ד, ונקבר בחלקת הרבנים שבבית הקברות בהר הזיתים, בחלקת משפחת אלישר. הוא הותיר אחריו שישה בנים (בהם יוסף שאול ויצחק שמעיה) ושלוש בנות. שאל האי"ש ופני חמ"א, שו"ת של אביו, בו הוסיף גם משלו, ירושלים ה'תרס"ט. משה האיש, שו"ת, ירושלים ה'תרפ"א, 1921. השאיר אחריו כתבי יד נוספים. 'אלישר, חיים משה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 527–528. (הספר בקטלוג ULI) דוד תדהר (עורך), "הרב חיים משה אלישר (חמ"א)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 640 כרטיס הקבר של חיים משה אלישר, באתר הר הזיתים שטר בחתימת הגאון רבי חיים משה אלישר (חמ"א), באתר bidspirit חיים משה אלישר, באתר "החכם היומי" רחל שרעבי, פירוט הפרשה אתר קדם
יואן לונג

יואן לונג (בסינית: 元朗區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בשטחי הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל 138.43 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 ל-534,192 איש, צפיפות האוכלוסין במקום היא ביחס של 3,858 איש לקמ"ר. הקו המערבי של רכבת הKCR עוצר במקום. פִּינְג שַׁאן הֶאוּנְג 屏山鄉 הַא צוּאֶן האונג 廈村鄉 קַם טִין האונג 錦田鄉 בָּאט האונג 八鄉 סַן טִין האונג 新田鄉 שַׂאפּ בָּאט האונג 十八鄉 העיירה יואן לונג 元朗市 טִין שׁוֹי הַאי 天水圍 מדיה וקבצים בנושא יואן לונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יואן לונג
אבא שאול

אַבָּא שָׁאוּל היה תנא בדור השלישי והרביעי, בן דורו של רבי עקיבא. מסורות רבות המובאות בשמו בתלמוד עוסקות בבית המקדש ובעבודה שבו. בהלכות ייבום החמיר אבא שאול, ודרש כוונה קדושה אצל היבם: "אבא שאול אומר: הכונס את יבמתו לשם נוי, לשם אישות, לשם דבר אחר - כאילו פוגע בערוה, וקרוב בעיני להיות הוולד ממזר". אבא שאול חשש שבתקופתו לא ניתן למצוא יבם שכוונתו היא לשם המצווה, אבל דבריו לא נתקבלו בעיני החכמים וחלקו עליו בפרשם את הפסוק "יבמה יבא עליה" מכל מקום, וגם אם כוונתו איננה שלמה. היה גבוה בקומתו, ומתואר בתלמוד שהתנא רבי טרפון הגיע לגובה כתפו. עבד לפרנסתו כקברן וכגבל של בית רבי יהודה הנשיא. על פי האר"י, מקום קבורתו המיוחס כיום אינו של אבא שאול, אלא צדיק אחר קבור בו, אולם הוא לא רצה לומר את שמו. "אַבָּא שָׁאוּל", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 11, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "אבא שאול", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, באתר היברובוקס יחיאל מיכל גוטמן ודוד יוסף בורנשטיין, "אַבָּא שָׁאוּל", אשכול - אנציקלופדיה ישראלית, כרך א', בעריכת יעקב קלצקין, הוצאת אשכול, ברלין-ירושלים 1929, עמ' 45–46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) ישראל לוי, קטעים ממשנת אבא שאול, בתוך מסלות לתורת התנאים, מתורגם מגרמנית בידי אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' (אז"ר), תל אביב, תרפ"ח (ובמהדורות צילום נוספות). מרדכי מרגליות (עורך), "אבא שאול", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 9 אבא שאול, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" קבר אבא שאול, באתר המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים אבא שאול ואשתו, באתר אהלי צדיקים אומן בהכנת טיט תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ט, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס"א, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף כ"ד, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ד, עמוד א'
סלסטינוס החמישי

פייטרו אנג'לריו (באיטלקית: Pietro Angelerio; ‏1215 – 19 במאי 1296) כיהן בין יולי לדצמבר 1294 כאפיפיור סלסטינוס החמישי (בלטינית: Caelestinus V), ולאחר מכן פרש מתפקידו. מחליפו, האפיפיור בוניפקיוס השמיני, אשר חשש שלגיטימיות התואר שלו תיפגע כל עוד יישאר קודמו בחיים כלא אותו בטירה עד למותו מספר חודשים לאחר מכן. אנג'לריו נולד בכפר סנטאנג'לו לימוזאנו במחוז מוליזה שבאיטליה. משפחתו הייתה משפחה כפרית ענייה - הוא היה הילד ה-11 מתוך 12 ילדים, ולאחר מותו של אביו החל לעבד את השדות במקומו. אמו, מאריה, השפיעה על דרכו הדתית והיא גם זו אשר שלחה אותו להתחנך ולהצטרף למנזר בנדיקטיני בבישופות של בנוונטו כשהיה בן 17. אנג'לריו גילה להט רוחני ובחר בחיי פרישות. ב-1239 עבר לחיות לבד במערה על הר מורונה. חמש שנים מאוחר יותר עבר אנג'לריו להתגורר עם שני נזירים נוספים במערה באזור אברוצו, במטרה לחקות את חייו של יוחנן המטביל. קיימים תיאורים קשים של חיי הסגפנות שגזר על עצמו. ב-1244, תוך שהמשיך באורח חייו הסגפני, הקים מסדר אשר נקרא אחר-כך על שמו, הסלסטינים. הקונקלווה שהתקיימה לאחר מות קודמו, ניקולאוס הרביעי, לא הצליחה להגיע להסכמה ונמשכה כשנתיים. אנג'לריו שלח מכתב על דעת עצמו לכינוס הקרדינלים בפרוג'ה והצהיר באוזניהם שרוח האל אינה נוחה מהתמשכות הדיונים ושרעה גדולה תגרם אם לא יבחרו באפיפיור בקרוב. ראש חבר הקרדינלים הצהיר מיד שהוא בוחר בנזיר כבאפיפיור וכך היה פייטרו לאפיפיור סלסטינוס החמישי. היה זה האדם האחרון שנבחר לאפיפיור מבלי שהיה קרדינל. לאחר חמישה חודשים כאפיפיור, שכנע אותו הקרדינל בנדטו גאטאני להתפטר מתפקידו ולפרוש שוב לחיי נזירות, דבר שהיווה תקדים. אנג'לריו הסכים וחוקק חוק המתיר לאפיפיור להתפטר ואז התפטר. גאטאני החליף אותו כאפיפיור ונקרא בוניפקיוס השמיני. מספר חודשים מאוחר יותר נכלא על ידי מחליפו בטירה, על מנת למנוע ממנו להתחרט ולשוב לתפקידו, שם שהה כעשרה חודשים עד למותו. האפיפיור קלמנס החמישי הכריז עליו כקדוש ב-1313. אף אפיפיור אחריו לא נטל לעצמו את השם סלסטינוס. מדיה וקבצים בנושא סלסטינוס החמישי בוויקישיתוף סלסטינוס החמישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סלסטינוס החמישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דורון פישלר, איך לא להיות אפיפיור, בפודקאסט "התשובה", אוגוסט 2022
מלחמה קדושה

מלחמה קדושה (ברוסית: Священная война, תעתיק: סְבְיָאשְצֶ'נָיָה וַאיְנָה) היה אחד השירים המפורסמים ביותר מהתקופה הסובייטית בברית המועצות. השיר הפטריוטי הפך למעין המנון החיילים הסובייטיים ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה" (השם שניתן בברית המועצות למלחמת העולם השנייה). השיר נכתב על ידי וסילי לבדב-קומאץ' בשנת 1941, בזמן הפלישה הנאצית לברית-המועצות. המלחין הוא אלכסנדר אלכסנדרוב, מייסד מקהלת הצבא האדום ומלחין המנון ברית המועצות. השיר ידוע בזכות השורה הראשונה בשיר: "עורי מדינה ענקית", ולעיתים אף מכונה כך. ב-24 ביולי 1941 שני עיתונים סובייטיים מרכזיים "איזבסטיה" (Известия) ו"הכוכב האדום" (Красная звезда) פרסמו את השיר. מיד לאחר הפרסום, המלחין אלכסנדר אלכסנדרוב הלחין אותו ב-26 ביולי. בתחנת הרכבת "ביילורוסקי ווקזאל", אחת מהלהקות הצבא האדום, שזמריה טרם יצאו לחזית, ביצעה את השיר לראשונה. עד 15 בדצמבר 1941 לא הושמע השיר באופן נרחב היות ששררה תחושה שיש לו משמעות טראגית מדי: השיר לא עסק בניצחון קרוב אלא בקרב קשה, ומוות למען הניצחון. רק מ-15 באוקטובר 1941, כאשר הנאצים כבר כבשו את קלוגה, רז'ב וקלינין (טבר), החלו להשמיע את השיר מדי יום ברדיו הסובייטי לאחר השמעת צלצול פעמוני מגדל ספאסקאיה, מגדל השעון של הקרמלין. השיר צבר פופולריות רבה בקרב הלוחמים בחזית, וסייע למורל החיילים. ב-22 במאי 2007 בוצע השיר בבריסל במטה מפקדת נאט"ו על ידי מקהלת הצבא האדום על שם אלכסנדרוב. השיר עצמו תורגם לשתי שפות רשמיות: גרמנית והונגרית. שם השיר בגרמנית: "Der Heilige Krieg", ובהונגרית שמו: "Fel, küzdelemre, hõs haza". Вставай, страна огромная, Вставай на смертный бой С фашистской силой тёмною, С проклятою ордой. Припев: Пусть ярость благородная Вскипает, как волна, Идёт война народная, Священная война! (x 2) Дадим отпор душителям Всех пламенных идей, Насильникам,грабителям, Мучителям людей! Припев Не смеют крылья чёрные Над Родиной летать, Поля её просторные Не смеет враг топтать! Припев Гнилой фашистской нечисти Загоним пулю в лоб, Отребью человечества Сколотим крепкий гроб! Припев x 2 עורי מדינה ענקית! עורי לקרב הקטלני! נגד הכוח הפשיסטי החָשׁוּךְ כנגד ההמון המקולל. פזמון: הזעם האצילי ירתח כמו גל. מלחמת העם נמשכת המלחמה הקדושה. X‏2 נהָדַוף את החונקים של כל הרַעְיוֹנות הנלהבים, את האנסים והגזלנים, את המענים של בני האדם. פזמון לא יעזו הכנפיים השחורות לעוף מעל ארץ המולדת את שדותיה הרחבים, לא יעז לרמוס האויב. פזמון לזוהמה הפשיסטית הרקובה, נכניס כדור במצחה. לאספסוף האנושות, נבנה ארון מתים איתן. פזמון X‏2 שירי מלחמת העולם השנייה מידע על היצירה "מלחמה קדושה" באתר מיוזיק בריינז מלחמה קדושה להורדה בגרסת MP3 וידאו-קליפ משולב עם קריקטורות מתקופת מלחמת העולם השנייה שנוצרו עבור השיר, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
קובי מוסא

קובי מוסא (נולד ב-19 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני. מוסא שיחק מאז שנת 2000 עד 2008 במכבי תל אביב, למעט בעונת 2005/2006, שבה הושאל לקבוצת מ.ס. אשדוד. מוסא שיחק עם מכבי תל אביב בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2004/2005. במהלך משחק הדרבי התל אביבי, שנערך במחזור האחרון של עונת 2006/2007, היה מעורב מוסא באירוע בלתי ספורטיבי, כאשר בעט באחד מאוהדי הפועל תל אביב שפרץ למגרש בזמן המשחק. בגין המקרה, נענש מוסא בהרחקה מארבעה משחקים בפועל. בשנת 2008 עבר מוסא לשחק בהפועל רמת גן, ובעונתו הראשונה בקבוצה העפיל עמה לליגת העל. לאחר עונה אחת בליגת העל עבר להפועל אשקלון, ובינואר 2011 חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית כחלק מחיזוקה לקראת המשך המאבקים על עליית הליגה בעונת 2010/2011. מוסא היה שותף לעליית הליגה, אך נשר עם הקבוצה לליגה הלאומית בעונת 2011/2012 בתום מאבקי הישרדות ממושכים. ב-12 ביולי 2012 חתם מוסא בהפועל רמת השרון. בתום עונתו השנייה במועדון ירד עמה לליגה הלאומית. לקראת עונת 2014/2015 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה, העולה החדשה לליגת העל, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-13 בספטמבר 2015 חזר להפועל רמת השרון מהליגה הלאומית. ב-3 באפריל 2008 נישא מוסא לאלינור. ב-17 בפברואר 2017 הונח תחת רכבו של מוסא מטען חבלה רב עוצמה, אשר התגלה בטרם התפוצץ. בהנחת המטען הורשע העבריין אבי הררי. קובי מוסא, באתר Transfermarkt קובי מוסא, באתר Soccerway קובי מוסא, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לי בוץ‏, קובי מוסא הורחק לארבעה משחקים, באתר וואלה, 30 במאי 2007 יוסי פנטילט, בעיטה מסובבת: למוסא יש דרבי, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2011 שירלי בר דיין, ‏רמת השרון: קובי מוסא סיכם את תנאיו, באתר ערוץ הספורט, 11 ביולי 2012 רז אמיר, ‏קובי מוסא ובן בן יאיר חתמו לעונה ברמת השרון, באתר ONE‏, 13 בספטמבר 2015 קובי מוסא ואלינור התחתנו, באתר ONE, ‏9 באפריל 2008 ירון דורון, הערכה: המטען נועד לחסל את קובי מוסא, באתר nrg רן שמעוני, העבריין אבנר הררי הורשע בניסיון רצח כדורגלן וזוכה מהנחת מטען ברכב של מרגלית צנעני, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2021
נקודה (כתב עת)

נקודה היה ירחון שיצא לאור בידי תנועת אמנה ולאחר מכן בידי קבוצת "הירש מדיה". "נקודה" יצא לאור לראשונה בשנת 1980 ביישוב עפרה שבבנימין. ב־2010 נסגר הירחון ומוזג עם "מקור ראשון". בראשיתו יצא כתב העת פעם בחודשיים כביטאון תנועת אמנה. עורכו המייסד היה ישראל הראל. במשך שנים היה הירחון חממה לעיתונאים דתיים, בהם אורי אורבך, חגי סגל, במבי שלג, חיותה דויטש, אורי אליצור, שי צ'רקה, אלישיב רייכנר, חנוך דאום, אורלי גולדקלנג, אבישי עברי, גדעון דוקוב, אלחנן ניר ועוד. העיתון שימש במה גם להוגי דעות חשובים, כגון הרב יואל בן נון, הרב דן בארי, פרופ' שלום רוזנברג, ד"ר דניאל שליט, פרופ' דוד הנשקה, יואב שורק ואחרים. באמצע שנות ה־90 של המאה ה־20 נוסף בעמודיו האחרונים של כתב העת המוסף הסאטירי "הלחי השנייה", וסיסמתו הייתה "אין סאטירה בימין". המוסף פסק להופיע לאחר כמה שנים. עורכו השני של כתב העת היה אורי אליצור. בשנת 2004 נרכש כתב העת על ידי קבוצת התקשורת הירש מדיה בבעלות שלמה בן צבי. בעקבות הרכישה הוחלף עורך כתב העת אורי אליצור במוטי קרפל, הנחשב לימני יותר בהשקפותיו. בכתב העת פורסמו לאורך השנים מאמרים הנוגעים בנושאים חשובים לציבור הדתי לאומי לגווניו, בנושאי הגות, חברה, פוליטיקה וביטחון לאומי. כמה מהמאמרים שהתפרסמו בו עוררו עניין רב בקרב הציבור הדתי לאומי והשפיעו על השיח הפנימי בתוכו, כגון המאמר "לא הצלחנו להתנחל בלבבות" של הרב יואל בן נון שהביא לשינוי מסוים בתפיסת ההשפעה ההתיישבותית של תנועת ההתנחלות, המאמר "מה קרה לאורות הראי"ה?" של פרופ' דוד הנשקה בעקבות "פרשת המחתרת", המאמר "הטובים לתקשורת" בו קרא אורי אורבך לציבור הדתי להשתלב בתקשורת הישראלית, המאמר "דור הכיפות הגרוזיניות" מאת חנוך דאום שעסק בתופעת נוער הגבעות כבר בשנותיה הראשונות, ועוד. יצחק ינוביצקי, גבריאל וימן, קווים ב"נקודה": יחס המתנחלים לדמוקרטיה ולשלטון החוק בישראל בראי עיתון המתנחלים "נקודה", מגמות לט, 1998, עמ' 191–215 מוטי קרפל ושלמה בן צבי, עמוד פותח, נקודה גיליון 328, שבט תש"ע, פברואר 2010 אורי אורבך, הטובים לתקשורת - המאמר המכונן של אורי אורבך, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2015, פורסם במקור בשנת 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תשב"ץ

האם התכוונתם ל... רבי שמעון בן צמח דוראן (רשב"ץ) - מחבר שו"ת התשב"ץ רבי שמשון בן צדוק - מחבר ספר התשב"ץ הקטן, תלמידו של המהר"ם מרוטנבורג
רפלסיה גדולה

רָפְלֶסִיָה גדולה (שם מדעי: Rafflesia arnoldii) הנקרא גם חבצלת הגופה, על שום ריח הבשר הרקוב שהוא מפיץ, הוא צמח טפיל מהסוג רפלסיה, הידוע כבעל הפרחים הגדולים ביותר בעולם. זהו צמח אנדמי ליערות הגשם של סומטרה ואולי גם בורנאו. מצוי בסכנת הכחדה. הרפלסיה הגדולה היא המין בעל הפרח הגדול ביותר בסוג רפלסיה, קוטר הפרח כמטר ומשקלו יכול להגיע עד 11 קילוגרם. ישנם צמחים בעלי איבר פריחה גדולים יותר כגון לוף ענק (Amorphophallus titanum) או דקל הטאליפוט (Corypha umbraculifera)' אך אלו מבחינה טכנית בנויים מצבר של פרחים. הצמח הוא בעל פרח בלבד. הוא חסר ענפים, גוף, גזע, עלים ושורשים. הוא נזקק לגפן הטרסטיגמה לצורך הישרדות ותמיכה. לוף ענק (פרח הגווייה) מדיה וקבצים בנושא רפלסיה גדולה בוויקישיתוף רפלסיה גדולה, באתר NCBI (באנגלית) רפלסיה גדולה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) רפלסיה גדולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רפלסיה גדולה, באתר Tropicos (באנגלית) רפלסיה גדולה, באתר GBIF (באנגלית) רפלסיה גדולה, באתר The Plant List (באנגלית) רפלסיה גדולה, באתר IPNI (באנגלית) אודות הפרח באתר אוניברסיטת מישיגן אודות הפרח באתר Parasitic Plant Connection National Geographic Kids Magazine, March 2015, page 23, FUN Facts about Indonesia ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'אלד אל-חסן

ח'אלד אל-חסן (בערבית: خالد الحسن, נודע בכוניה גם כ"אבו סעיד", 1928 – 9 באוקטובר 1994) היה ממייסדי הפת"ח. ח'אלד אל-חסן נולד בשנת 1928 בחיפה. ח'אלד אלחסן הוא אחיו של האני אלחסן ושל בילאל אלחסן. הרבה לציין את הטראומה האישית שלו ממלחמת העצמאות, שבה חזר לביתו ומצא אותו ריק. הוא לא ידע לאן נעלמה משפחתו וברח למצרים. שם הוא נעצר למשך שנה, "פשוט כי היה פלסטיני", לדבריו. משם חיפש את משפחתו במשך תקופה ארוכה בעולם הערבי. משפחתו השתקעה בצידון. בשנת 1950 ניסה להקים ארגון טרור פלסטיני, אך תמיד ראה עצמו כדיפלומט. הוא מצוטט אומר: "מעולם לא נשאתי נשק." כעבור שנה הוא עבר לסוריה, עבד כמורה והיה אחד המקימים של מפלגת השחרור האיסלאמית בשנת 1952. שלטונות סוריה איימו לעצור אותו על הקמת ארגון לוחמה פלסטיני, אבל הוא ברח לכווית. באמצע שנות ה-50 הוא קיבל אזרחות כוויתית. נמנה עם "החמישייה" שהקימה את הפת"ח ב-10 באוקטובר 1959, וכללה גם את יאסר ערפאת, ח'ליל אל-ואזיר (אבו ג'יהאד), צלאח חלף (אבו איאד) ופארוק קדומי (אבו לוטוף). בשנת 1968 הוא נבחר ל"ממשלה" של אש"ף, כאשר ארגון הפת"ח השתלט על אש"ף. הוא הצליח לשכנע את פייסל, מלך ערב הסעודית, שכל פלסטיני בערב הסעודית יישלם אחוז מסוים מהכנסתו של אש"ף בתור "מיסי שחרור". זה הכניס לאש"ף 60 מיליון ריאל סעודי בשנה. הוא גם הכשיר את אש"ף אצל שלטונות מצרים. מאז 1973 ועד מותו היה אל-חסן יו"ר וועדת החוץ של המועצה הלאומית הפלסטינית ונחשב ל"שר החוץ של אש"ף". מאז המלחמה באותה שנה הוא תמך ברעיון הקמת מדינה פלסטינית בשטחים שכבשה ישראל ב-1967. בשנת 1973, על רקע חילוקי דעות קשים עם יאסר ערפאת, פרש מהפת"ח. חילוקי הדעות היו סביב ה"חיבוק" שהעניק ערפאת לארגונים הקיצוניים. בשנת 1991 הוא התעמת מול ערפאת, כי לא הסכים לתמיכתו של זה בסדאם חוסיין. בעקבות תמיכה זו גורשו מאות אלפי פלסטינים מכוויית, ואל-חסן התיישב במרוקו, עד מותו. אל-חסן תמך ברעיון של קונפדרציה בסגנון שווייץ, שיכלול את כל פלסטין המנדטורית, כולל ירדן. הוא התנגד להסכמי אוסלו. סבל משנת 1991 ממחלת הסרטן, ממנה נפטר בשנת 1994 ברבאט שבמרוקו. Cobban, Helena. (1984). The Palestinian Liberation Organisation: People, Power, and Politics Cambridge University Press. מדיה וקבצים בנושא ח'אלד אל-חסן בוויקישיתוף Cobban [1] Reuters, Khaled al-Hassan, P.L.O. Adviser, 66, The New York Times, ‏9 באוקטובר 1994
זאב וולף מצ'רני-אוסטראה

רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה (נפטר ה' באדר תקפ"ג (1823)), היה אדמו"ר בדור השלישי של תנועת החסידות, מתלמידי המגיד ממעזריטש. ב-1798 עלה לארץ ישראל וחי בה 25 שנה עד לפטירתו. נולד לרבי נפתלי צבי. כיהן כרב וכאדמו"ר בעיר צ'רני-אוסטראה ובקופיל הסמוכה. היה תלמידו של המגיד ממזריטש ושל רבי משולם פייבוש מזברז'. נטל חלק במאבק על השחיטה החסידית הנפרדת. בקיץ תקנ"ח (1798) עלה לארץ ישראל. בקושטא בדרכו לארץ נפגש עם רבי נחמן מברסלב ישב תחילה בחיפה ומאוחר יותר בטבריה. במכתב לתלמידו רבי מנחם מנדל מקוסוב, הוא מתאר את מצבו בתקופה זו: "...ובפרט בעיתים הללו אחר שנות ראינו רעה תקנ"ח ותקנ"ט שנשארנו מעט מהרבה שנסתלקו צדיקים מופלגים קדושי עליון, גם עלו תקפו צרות שבשני ימים תקיפן זה אחר זה היה עלי דבר וחרב, מאוד מאוד צריך לעורר לתשובה, ובפרט בארצנו הקדושה ששם צדק ילין בה...". אחר פטירת חברו רבי אברהם מקאליסק בשנת ה'תק"ע (1810) מילא את מקומו בהנהגת החסידים בטבריה ועמד בקשרי מכתבים עם ראשי תנועת החסידות בחוץ לארץ כדי שהללו יתמכו כלכלית ביישוב החסידי בארץ. רבי זאב וולף נפטר בה' באדר תקפ"ג (1823), ונטמן בבית העלמין העתיק בטבריה, בסמיכות לרבי אברהם מקאליסק. אשתו נפטרה בשנת 1837. בתו, בנו וכלתו נספו ברעש הגדול בצפת באותה שנה. מכתבו של רבי אשר מסטולין (הראשון) אליו נדפס בסוף הספר "בית אהרן". מעט מדברי תורתו נדפסו בהקדמת הספר "מנורת זהב" ובקונטרס "אור צדיקים". דברי התורה המעטים המובאים בשמו נאספו לספר "תקיפא דארעא דישראל" הכולל גם את תולדות חייו. חתנו וממלא מקומו בעיר צ'רני-אוסטראה, רבי ישראל אברהם מז"ל לאחר פטירתו המשיכו חסידים לנסוע לאשתו, בתו של הרב זאב וולף, ציזיא חנה מזל. תלמידו המובהק, רבי מנחם מנדל מקוסוב, אבי שושלת חסידות ויז'ניץ. באחת מאיגרותיו כתב לו רבי זאב: "שיתחדש המלוכה שלו, שלא יזוז ממנו, מבניו ומבני בניו, עד עולם". הרב דוד שלמה אייבשיץ, בעל "לבושי שרד" ו"ערבי נחל", שעלה גם הוא לארץ ישראל. יצחק אלפסי, תורת החסידות, מוסד הרב קוק 2006, חלק א' עמוד 503 יצחק אלפסי, תפארת שבמלכות, תל אביב תש"ם, עמ' 26-24 מנחם מנדל ויזניצר, תקיפא דארעא דישראל, מכון "נחלת צבי" על רבי זאב וולף בתוך ביטאון "צעירי ויזניץ", עמ' יט האיגרת ל"אהבת שלום" אור צדיקים, קאלאמעא תרמ"ו, באתר היברובוקס מנורת זהב, באתר היברובוקס (דברי תורה מר' זאב וולף מובאים בעמ' 7) מאמר מקיף אודותיו בגיליון "עלים לתרופה". זאב וואלף בן נפתלי צבי (נפטר 1823), מצ'רני אוסטראה, דף שער בספרייה הלאומית מור אלטשולר, הסוד המשיחי של החסידות, אסופה-תלמידים וכתבים שבחי הר"ן - סדר הנסיעה שלו לארץ ישראל - אות י"ב שבחי הר"ן אות יח קונטרס 'אור צדיקים', קאלאמעא תרמ"ו (המכתב נדפס בסוף הקונטרס) בהקדמת ספר 'מנורת זהב' כותב המוציא לאור, כי הוא "תיקן הכוללים בארץ הקודש, ובחוץ לארץ תיקן הנדבות על ר' מאיר בעל הנס לחיזוק יישוב ארץ הקודש"