laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדל אמות השקעות

מגדל אמות השקעות, הידוע גם בשמו הקודם, בית אירופה-ישראל, ובעיקר בשמו הראשון - בית יבמ (נקרא גם היום "בית יבמ הישן"), שוכן ברחוב ויצמן 2 בתל אביב-יפו בפינת שדרות שאול המלך, והוא אחד ממגדלי המשרדים המוכרים בעיר. הבניין הוקם כדי לשמש כמשרד הראשי החדש של חברת יבמ ישראל אשר עבר (מרחוב לינקולן 15), ובנייתו הסתיימה בשנת 1979. יבמ שכנה בבניין עד ל-1999, אז הוא נמכר לחברת "אירופה ישראל" תמורת 50 מיליון דולר. בשנת 2007 נמכר הבניין לחברת "אמות השקעות", ששינתה את שמו ל"מגדל אמות השקעות", וציינה בראשו את שמה באותיות ענק. המגדל תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון. תוכנית המגדל היא בצורת משולש בעל צלעות מעוגלות, שבכל אחד מקודקודיו מגרעת קטנה היוצרת חלון צר ומאורך לכל גובה הבניין. צורה זו "מנופחת" (באקסטרוזיה) לכדי צורה דמוית גליל גבוה הניצב על גזע מרכזי אחד. המגדל בנוי בטון מזוין, חופה במקור באריחים בגוון חום בהיר, וחופת זכוכית עוטפת בבסיסו את גזעו המרכזי, אשר במקור שימשה כמבואת המגדל. עיצוב המגדל שיקף נכונה את סגנונה של חברת IBM, הידועה בכל העולם מאז הקמתה כחברה המיישמת את מיטב אדריכלות התקופה[דרוש מקור]; בין השאר משקף המגדל את חברת המחשבים הגדולה באופן שבו הוא משדר אלגנטיות ותחכום, ויש אומרים כי הוא מזכיר את עיצוב כרטיסי הניקוב של שנות ה-70. עיצובו התמיר מהווה ניגוד לזה של "בית אסיה" הסמוך לו, בהדגישו את הקו ה"זכרי", האנכי השואף מעלה, בעוד בית אסיה מדגיש את הקו האופקי, ה"נשי" הרך והזורם, ובעל הפרופורציות הנמוכות והשטוחות. שטח המשרדים בבניין עוצב בשיטת "החלל הפתוח" (open space), בית יבמ היה מחלוצי השיטה בישראל ואחת הדוגמאות הבולטות ליישומה. גם שלד הבניין, הבנוי על עמוד צר ומתרחב, הצריך מאמץ הנדסי משמעותי שהיה אז טכנולוגיה חדשה יחסית בארץ. בקומתו הראשונה של המגדל הייתה הקפיטריה של המגדל, אשר מאז עזיבת חברת יבמ את הבניין, הוסב לשטח משרדים. שטח הבניין 11,000 מ"ר, גובהו של המגדל 93.2 מטרים ובו 24 קומות, הכוללת שתי קומות טכניות בבסיסו המתרחב של המגדל, ועוד 3 קומות תת-קרקעיות המשמשות לחנייה. בעת השלמתו, היה המגדל השני בגובהו בארץ, לאחר מגדל שלום. חברת "אירופה ישראל" שרכשה את המגדל שיפצה אותו בתכנונו של האדריכל שלמה גרטנר בתחילת שנות ה-2000. השיפוץ המקיף התאים אותו לדרישות הנוכחיות של בניין ציבור המשרת משרדי עורכי דין רבים, בניגוד לבניין של חברה אחת המשרת את עובדיה בלבד. קומת הבסיס, שהייתה בעבר מפלס מוגבה ובו רחבה וגינות קטנות, הוסבה לקומה מסחרית ובה מספר עסקים קטנים הפונים לרחוב ויצמן מתחת לאותה הרחבה. מדיה וקבצים בנושא מגדל אמות השקעות בוויקישיתוף גורדי שחקים בישראל
בריג

בריג (באנגלית: Brig) היא אוניית מפרשים דו-תורנית, המניפה מפרשים רוחביים על שני תרניה, הקדמי והראשי. ראשית הופעתן של אוניות מסוג זה במחצית השנייה של המאה ה-18, והן היו בשימוש נרחב הן כאוניות סוחר הן כאוניות מלחמה עד שלהי המאה ה-19. את מקומן של הבריגים המסחריות תפסו בהדרגה אוניות בעלות מעטה אורכי, כמו סקונרים. הסיבה היא, שדרושים פחות אנשי צוות לצמצום ולגלילה של מפרשים אורכיים לעומת מפרשים רוחביים הפרושים מסקריות, ועל כן הפעלת האונייה חסכונית יותר. בצי המלכותי הבריטי המשיכו להשתמש בבריגים כאוניות לימוד לאחר המעבר מאוניות מפרשים לאוניות קיטור. מדיה וקבצים בנושא בריג בוויקישיתוף בריג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית ויס

בית ויס הוא מבנה בפינת הרחובות הרצל ואחד העם בתל אביב-יפו, שהיה שייך במקור לעקיבא אריה ויס ממייסדי שכונת אחוזת בית. בנייתו החלה בשנת 1909 והסתיימה בשנת 1910. ויס תכנן את הבית בעצמו בסגנון הארץ ישראלי והקפיד על עבודה עברית, תוך שימוש בלבנים שיוצרו בבית חרושת יהודי (ארבר) ביפו. בתחילה היה הבית בן קומה אחת שבה שישה חדרים ועליית גג, ובשנת 1927 נוספה לו קומה נוספת. עקיבא אריה ויס עבר לגור בקומה השנייה וקומת הקרקע הוסבה לקומת מסחר. במהלך השנים הפך האזור למוקד מסחר ותעסוקה, והבניין עבר שינויים רבים בקומת הקרקע. הקירות והחלונות בוטלו והוסרו העיטורים הייחודיים לבית כחלק מהסבת הקומה הראשונה לקומה בעלת אופי מסחרי יותר. בשנים אלו הבנייה המודרנית אפיינה את תל אביב, וכל מבנה שנבנה בעיר נבנה ברוח הסגנון הבינלאומי. לפי גישה זו העיצוב נעשה ללא צעצוע וקישוט לא נחוץ. השפעת הסגנון חלה גם על בית ויס, וזו אחת הסיבות לפיה הוסרו עיטורים המאפיינים את הבית ונבנתה חזית נקייה ופונקציונלית יותר לכיוון הרחוב. פינת הבית העגולה הפונה כלפי מפגש הרחובות ואשר הייתה הנושא לסיפור "פינה עגולה פינה ישרה" בספר "עיר קטנה ואנשים בה מעט" מאת נחום גוטמן, יושרה בצורה אלכסונית. במשך שנים רבות שכנה בקומה הראשונה חנות ספרים של הוצאת "מסדה", ובתו של ויס התגוררה במבנה עד 1963. בשנת 2000 שופץ הבניין על ידי חברת "אפריקה ישראל להשקעות", על פי תוכנית שימור של האדריכל אמנון בר אור. שיפוץ הבית היה תנאי לבניית מגדל המשרדים בסמוך. במהלך השחזור התברר כי בשינויים שנערכו בשנת 1927, לא נהרס הקיר המקורי, אלא הוקף במעטפת חדשה, וקיר הלבנים המקורי מ-1909 נחשף. במסגרת השיפוץ הוחזרה הקומה הראשונה לצורתה המקורית, תוך שימוש בחומרים נדירים שיובאו במיוחד מחו"ל למטרה זו. בנובמבר 2019 נפתחה במקום מסעדת סושי בשם "סושי זושי". כיום פועלת במקום מסעדת ויס, מסעדת בראסרי אירופאית. תקריב של הקומה הראשונה הפונה לרחוב הרצל שלט הכניסה לבניין בית ויס פינת המבנה בית ויס מבט על בית ויס מרחוב הרצל חזיתו המערבית של המבנה מדיה וקבצים בנושא בית ויס בוויקישיתוף הבית באתר עיריית תל אביב סרטה על עדנה יקותיאלי כהן על בית סבה עקיבא אריה ויס דני רכט, בית עקיבא אריה וייס, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" דוד הכהן, ‏מאחוזת בית לאפריקה-ישראל, באתר גלובס, 10 בינואר 2000
ירמיהו ברנובר

ירמיהו (הרמן) ברנובר (נולד בג' בטבת ה'תרצ"ב, 13 בדצמבר 1931) הוא פרופסור לפיזיקה, סופר, אסיר ציון, חוזר בתשובה המשתייך לחסידות חב"ד ויו"ר אגודת שמי"ר. ברנובר נולד בריגה בירת לטביה למשפחה יהודית אתאיסטית. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה על ידי לטבים משתפי פעולה עם הנאצים, אך אמו הצליחה להימלט איתו לתוך רוסיה ובכך להינצל. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד, עם התמחות במגנטו-הידרודינמיקה. במקביל ללימודיו היה מבלה זמן רב בספרייה המרכזית ע"ש סלטיקוב-שצ'דרין, שם למד עברית מהספרים שמצא שם. לאחר סיום לימודיו חזר לריגה, שם התחיל לעבוד במכונים מדעיים והתקרב לתנועת חב"ד, כאשר הגיש בקשה לעלות לארץ נאלץ לשנות את מקום עבודתו, והפך למוכר בגדים. בריגה סיים דוקטורט והתמנה לפרופסור. בתחילת שנות ה-70 הגיש בקשה לעלייה, אך נדחה ונהיה למסורב עלייה. בשנת 1972 קיבל אשרת יציאה והגיע לישראל. לאחר הגיעו ארצה עבד באוניברסיטת תל אביב כפרופסור לפיזיקה ולאחר מכן עבר לגור בעומר ועבד באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, שם הקים מכון מחקר במגנטו-הידרודינמיקה. בשנת 1987 הוא היה בין מקימי חברת SATEC. במקביל הצטרף להנהגת אגודת שמי"ר בעצתו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון במטרה להפיץ יהדות בין דוברי רוסית דרך הוצאת ספרים. ספרי שמי"ר היו מספרי היהדות הראשונים שהגיעו לברית המועצות עוד בתקופת ליאוניד ברז'נייב. בתחילת שנות ה-90 היה העורך הראשי של האנציקלופדיה ליהדות רוסיה ב-3 כרכים. כמו כן הוציא לאור חומש עם תרגום רוסי חדש. בנוסף הוציא 2 ספרי ביוגרפיות על הרבי מליובאוויטש. בנוסף פרסם עשרות מאמרים על תורה ומדע ב-3 שפות. בשנת 1992 הוענק לו פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים בשנת 2016 הוענק לו "אות מפעל חיים" של שר התשתיות בשנת 1998 ניסתה תנועת מנהיגות יהודית להריץ את ברנובר כמועמד לכהונת נשיא מדינת ישראל, אך בהיעדר תמיכה של עשרה חברי הכנסת, כנדרש בסעיף 6 של חוק יסוד: נשיא המדינה, לא היה ברנובר מועמד בהצבעה. ממעמקים - הגות בנושא דת ואתאיזם, הודפס בסוד בארץ בתקופת שהותו בברית המועצות הדרך חזרה - אוטוביוגרפיה (הוצאת מעריב) בעין הלב, הוצאת מעריב, 1989 נביא מקרבך: ביוגרפיה של הרבי מלובביץ', הוצאת ממ"ש (מהדורה מחודשת ומורחבת של "בעין הלב"), 2007 מה רבו מעשיך ה', בשיתוף עם הרב יוסף שמחה גינזבורג (בהוצאת שמי"ר) התשובה, (בהוצאת חוצה) The Ultimate Jew, ביוגרפיה של הרבי מליובאוויטש באנגלית, 2015 ירחון "באור התורה" בהוצאת ברנובר אתר הבית של פרופ' ברנובר באוניברסיטת בן-גוריון "הנס השני" - ראיון עם ירמיהו ברנובר, בתוך "בנתיבות שבים - אל המקורות", בני ברק ה'תשל"ט כתבי העיתון, בשבע 410: ישראל עושה תשובה, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2010 דניאל רובי, MHD על הגג, מגזין US: Popular Science, אוקטובר 1982, 221-5, עמ' 64-66 ירמיהו ברנובר (1931-), דף שער בספרייה הלאומית אות מפעל חיים לפרופ' ירמיהו ברנובר הוענק בכנס החשמל הבינלאומי באילת צעד קטן בדרך ארוכה, באתר web.archive.org, ‏2014-10-02
ליו שיאנג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ליו. ליו שיאנג (בסינית: 刘翔; נולד ב-13 ביולי 1983 בשאנגחאי שבסין) הוא אתלט סיני. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004), אלוף עולם (אוסקה 2007) ושיאן עולם בריצת 110 מטר משוכות (12.88 שניות). שיאו העולמי נשבר על ידי דאירון רובלס מקובה ב-2008 (12.87 שניות). היה לאתלט הגבר הסיני הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית. שיאנג הוא מהספורטאים המפורסמים בסין, ומבעלי ההכנסה הגבוהה ביותר ביניהם לצד יאו מינג. שיאנג החל את הקריירה שלו בתחרות של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בלוזאן. בשנת 2002 הוא זכה במשחקים האסיאתיים במדליית זהב. בשנת 2004 זכה שיאנג במדליית זהב באולימפיאדה שבאתונה. בשנת 2006 שיאנג שוב זכה במדליית זהב במשחקים האסייתים שהתקיימו בדוחה. ב-31 באוגוסט זכה שיאנג באליפות העולם שהתקיימה באוסקה בתוצאה של 12.95 שניות. לקראת אולימפיאדת בייג'ינג, סומן שיאנג כמועמד מוביל לזכייה במדליית הזהב בריצת 110 מטר משוכות, אולם לאכזבת האומה הסינית, פרש שיאנג ממקצה המוקדמות בשל מתיחה בשריר רגלו. לאחר הריצה התנצל שיאנג בפני הציבור בסין על שהסב לו אכזבה. המעשה חזר על עצמו באולימפיאדת לונדון (2012) בה פרש ממקצה המוקדמות לאחר שמתח את גיד אכילס במשוכה הראשונה והתרסק לתוכה. ליו שיאנג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ליו שיאנג, באתר olympedia.org ליו שיאנג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ליו שיאנג, באתר ליגת היהלום ליו שיאנג - האתר הרשמי (בסינית) ליו שיאנג - האתר הרשמי (באנגלית) דני בורשבסקי‏, יותר גבוה מיאו מינג, באתר וואלה, 13 ביולי 2006 אמיר ענבר, אתלטיקה: ליו שיאנג חולף מעל למשוכה הגבוהה בחייו, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2009 אליסף דעואל, המשוכה האחרונה של ליו שיאנג / מחוץ לרדאר, באתר ynet, 11 באפריל 2015 ליו שיאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנויות הידיעות, TheMarker, האצן הסיני הכניס 23.8 מיליון דולרים - ולא רץ באולימפיאדה, באתר nana10‏, 19 באוגוסט 2008 מיקי שגיא, ליו שיאנג: "אני רוצה לבקש סליחה מהעם הסיני", באתר ynet, 20 באוגוסט 2008
צ'יצ'ן איצה

צ'יצ'ן איצה (בשפת המאיה יוקאטקו chich'en itza; מילולית: "בפי באר המים של איצה") היא עיר שנבנתה על ידי תרבות המאיה בתקופה הקדם-קולומביאנית. כיום זהו אתר ארכאולוגי הממוקם בצפון מרכז חצי האי יוקטן, באזור מקסיקו של ימינו. צ'יצ'ן איצה הייתה מרכז פעילות אזורי חשוב בצפון אזור ארצות השפלה של מקסיקו החל מהתקופה הקדם-קלאסית של דרום אמריקה ועד לראשית התקופה הקדם-קלאסית המוקדמת. באתר יש מגוון סגנונות אדריכליים, המשתייכים לסגנונות "מקסיקניים" שנראו במרכז מקסיקו ולסגנונות של בני הפוק מאיה שנמצאו בצפון ארצות השפלה של מקסיקו. נוכחותם של סגנונות מרכז-מקסיקניים אלו נחשבה בעבר כעדות להגירה ישירה לעיר או אפילו לכיבוש שהגיע מכיוון מרכז מקסיקו, אולם הדעה הרווחת כיום היא שהסיבה לנוכחות סגנונות אלה, שאינם שייכים לבני המאיה, היא בעקבות עירוב תרבותי. מידע ארכאולוגי, כגון עדות על שרפה של מספר מבנים ומתחמים חשובים, רומז על כך שצ'יצ'ן איצה נחרבה באופן אלים כנראה כתוצאה מפלישה. בעקבות חורבן צ'יצ'ן איצה, ההגמוניה האזורית ביוקטן עברה למקום שנקרא מאיאפאן. לפי התאחדות האנתרופולוגים האמריקנית, השרידים של צ'יצ'ן איצה (כגון הפירמידה שבתמונה) הם רכוש פדרלי, והנאמנות על האתר נמצאת בידי המוסד הלאומי להיסטוריה ולאנתרופולוגיה של מקסיקו. אולם הקרקע שעליה נמצאים השרידים היא רכושה הפרטי של משפחת בארבאצ'אנו. צ'יצן איצה הוא אתר תיירותי המביא מספר רב של תיירים למקסיקו. ביולי 2007 נבחרה פירמידת אל קסטיליו שבאתר לאחד משבעת פלאי עולם החדשים. אתר האינטרנט הרשמי של צ'יצ'ן איצה האתר ב-Mesoweb אודות צ'יצ'ן איצה צ'יצ'ן איצה - מגדל וראשו בשמיים, כתבה של אופיר יעקבסון באתר GOTRAVEL צ'יצ'ן איצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'יצ'ן איצה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מקסיקו ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
89–80 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 89–80 לפנה"ס 88 לפנה"ס – לוקיוס קורנליוס סולה נבחר למשרת הקונסול ברפובליקה הרומית. 88 לפנה"ס – מהומות רופוס פורצות ברומא. 88 לפנה"ס – תחילתה של מלחמת האזרחים הרומית, לוקיוס קורנליוס קינה צועד לעבר העיר רומא וכובש אותה, גאיוס מריוס ותומכיו השורדים נמלטים לאפריקה 88 לפנה"ס – פורצת מלחמת מיתרידטס הראשונה כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס פולשים לביתיניה, כובשים חלקים נרחבים של אסיה הקטנה ונוחתים במרכז יוון 88 לפנה"ס – תלמי התשיעי סוטיר השני עולה בפעם השלישית לכס המלוכה של מצרים 87 לפנה"ס – אנטיוכוס השנים עשר עולה לכס השלטון של הממלכה הסלאוקית 6 באוגוסט 87 לפנה"ס – שביט היילי הגיע לפריהליון שלו 87 לפנה"ס – סולה נוחת ביוון בראש צבא רומי על מנת להדוף את כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס משטחה. העיר אתונה תחת מצור 87 לפנה"ס – גנאיוס אוקטאוויוס ולוקיוס קורנליוס קינה נבחרים למשרת הקונסול ברפובליקה הרומית 87 לפנה"ס – מלחמת האזרחים הרומית בשיאה, גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה ראשי הסיעה הפופולרית ברומא מובילים את כוחות הפופולרים לניצחון אחר ניצחון 86 לפנה"ס – מלחמת מיתרידטס הראשונה בעיצומה. קרבות נערכים ביוון בין לוקיוס קורנליוס סולה בראש הצבא הרומי לבין כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס. אתונה נכבשת ונבזזת על ידי כוחותיו של סולה 86 לפנה"ס – לוקיוס מרקיוס פיליפוס ומרקוס פרפרנה (אנ') נבחרים למשרת הקנסור ברפובליקה הרומית 86 לפנה"ס – שלבה השני של מלחמת האזרחים הרומית מסתיים בניצחונה של הסיעה הפופולרית, גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה נבחרים לקונסולים 80 לפנה"ס – פוסידוניוס טובע לראשונה את המונח גרמאנים 80 לפנה"ס – תלמי האחד עשר עולה לכס המלוכה של מצרים 89 או 88 לפנה"ס – מרקוס לפידוס, גנרל רומאי ומחברי הטריאומווירט השני 86 לפנה"ס – גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, היסטוריון רומי 85 לפנה"ס – מרקוס יוניוס ברוטוס, מדינאי רומאי ומראשי הקשר כנגד יוליוס קיסר 88 לפנה"ס – מיתרידטס השני שליט האימפריה הפרתית 88 לפנה"ס – תלמי העשירי שליט מצרים 88 לפנה"ס – פובליוס סולפיקיוס רופוס, פוליטיקאי רומי מסיעת הפופולרים ובין האחראים לפריצתה של מלחמת האזרחים הרומית 87 לפנה"ס – קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס קונסול רומי ומראשי האופטימאטים ברומא, מתאבד 87 לפנה"ס – מרקוס אנטוניוס אוראטור, נואם רומי מפורסם וסבו של מרקוס אנטוניוס 87 לפנה"ס – גניאוס פומפיוס סטראבו מצביא רומי ואביו של פומפיוס הגדול נפטר בעת התפרצות מגפה מול חומת העיר רומא 86 לפנה"ס – גאיוס מריוס, אחד מהחשובים והמשפיעים במצביאי הרפובליקה הרומית 80 לפנה"ס – תלמי האחד עשר, אחרון המלכים החוקיים של מצריים התלמיית מדיה וקבצים בנושא 89–80 לפנה"ס בוויקישיתוף
ג'ים היינס

ג'יימס ריי "ג'ים" היינס (באנגלית: James Ray "Jim" Hines;‏ 10 בספטמבר 1946 – 3 ביוני 2023) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ושיאן עולם. האצן הראשון בהיסטוריה שירד מתחת ל-10 שניות בריצת 100 מטר, במדידה ידנית בתוצאה של 9.9 שניות ובמדידה אלקטרונית בתוצאה של 9.95 שניות. היינס נולד בדומאס, ארקנסו. הוא גדל באוקלנד, קליפורניה. בשנת 1964 הוא סיים את לימודי התיכון בבית הספר מק קלימונדס. בתחילת דרכו היה שחקן כדור בסיס עד אשר מאמן אתלטיקה זיהה את יכולתו כאצן והוא עבר להתאמן בריצות הקצרות. בתחרות שנערכה במודסטו (קליפורניה) במאי 1967, השווה היינס את שיא העולם ל-10 שניות (באותה ריצה קבע גם האצן שסיים שני, וסלי טרנר, זמן זהה). היינס למד והתאמן באותה עת באוניברסיטת טקסס הדרומית שביוסטון. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בסקרמנטו ביוני 1968, רץ היינס במוקדמות תוצאה של 9.8 שניות, אולם שיאו העולמי לא אושר עקב רוח גבית חזקה מהמותר. בשלב חצי הגמר הראשון ניצח היינס בשיא עולם חדש, 9.9 שניות, וכך היה לאתלט הראשון ששבר את מחסום 10 השניות בריצה ל-100 מטר. גם הרץ שהגיע אחריו, רוני ריי סמית קבע תוצאה זהה. בריצת חצי הגמר השנייה ניצח צ'ארלס גרין שקבע אף הוא זמן השווה לשיא העולמי החדש. בגמר האליפות ניצח גרין והיינס סיים שני כשלכל ששת הראשונים נקבע זמן של 10.0 שניות. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה היינס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 9.95 שניות, לפני לנוקס מילר מג'מייקה (10.04 שניות) וגרין (10.07 שניות) ובריצת שליחים 4X100 מטר. בריצת השליחים היה היינס הרץ הרביעי של הרביעייה האמריקאית. הוא החל את ריצתו כשהוא מפגר אחרי אנריקו פיגורלה מקובה (שיאו היה 10.0 שניות), אך חלף על פניו וקבע יחד עם חבריו (גרין, מלווין פנדר וסמית') שיא עולם חדש של 38.24 שניות, לפני קובה (38.40 שניות) וצרפת (38.43 שניות). לאחר המשחקים האולימפיים נבחר היינס לשחק בקבוצת הפוטבול מיאמי דולפינס. הוא לא גילה כישורי משחק מספקים וזכה לכינוי "אופס" ולכן שיחק בקבוצת המילואים. שנה לאחר מכן שיחק משחק אחד עם קנזס סיטי צ'יפס ויותר לא חזר לשחק פוטבול מקצועני. שיא העולם של היינס 9.95 שניות בשעון אלקטרוני, נשבר לאחר 15 שנה על ידי קלווין סמית בשנת 1983. היינס נפטר ב-3 ביוני 2023. מדיה וקבצים בנושא ג'ים היינס בוויקישיתוף ג'ים היינס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'ים היינס, באתר olympedia.org ג'ים היינס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ג'ים היינס, באתר Track and Field (גברים) ג'ים היינס (באנגלית) 9.9 ש' - הישג המאה ב-100 מ, מעריב, 23 ביוני 1968 *נבחרת דנמרק בכדוריד דחתה בואה לחודש יולי, מעריב, 29 במאי 1967 *החבשי ביקילה פרש אך בן ארצו וולדה ניצח במרתון, מעריב, 21 באוקטובר 1968
כדורשק

כדורשק (באנגלית: Footbag) הוא כדור משחק הממולא חול או פלסטיק ומשמש לצורות שונות של משחק. המילה "כדורשק" היא הצמדה של המילים "כדור" ו"שק". ברוב המשחקים, הכדור נשלט באמצעות הרגליים. שלוש צורות המשחק הטיפוסיות ביותר הן: "כדורשק פריסטייל" (סגנון חופשי), "כדורשק רשת" ו"כדורשק מעגל". הכדור מורכב מחלקים ומספרם קובע את צורת הכדור. ככל שהכדור בנוי מיותר חלקים כך צורת הכדור עגולה יותר. בתוך הכדור יש לרוב כדורי סיליקון זעירים או גרגירי חול שגם כן קובעים את צורת הכדור. כדורשק בישראל ארגון השחקנים הבינלאומי לכדורשק ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקרופוניה

אקרופוניה (מיוונית: "ἄκρος" - עליון, ראש; "φωνή" - צליל) היא תהליך המתרחש במעבר מכתב ציורים לכתב פונטי, שבו כל סימן שסימל מילה עובר לייצג את הצליל הראשון במילה זו. לדוגמה, באלפבית העברי שמות האותיות הם מילים שאותן האותיות ייצגו בעבר, כציורים: "אלף/אלוף" הוא "שור", "בית" הוא עדיין "בית" וכו'. האותיות התגלגלו מציורים של עצמים אלה, ולאחר שהפכו לאותיות בכתב פונטי, שם העצם הפך לשם האות. עד ימינו, שמה של כל אות מתחיל בצליל שהיא מייצגת - או ייצגה בתקופה קדומה יותר, או, בעקבות שינויים פונטיים, כלול בשם האות. כתב השתלשלות כתבים מהכתב הפרוטו-סינאי ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב אנקרה

קרב אנקרה (טורקית Ankara Savaşı) התרחש ב-20 ביולי 1402 בשדה צ'ובוק (Çubuk) שליד אנקרה, בין צבאות הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון לצבאותיו של טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית. טימור לנג, אציל זוטר מונגולי-טורקי ביסס את רוב הלגיטימיות המוקדמת שלו כמנהיג, על קשר משפחתי לג'ינגיס חאן אשר הקים את האימפריה המונגולית, אף שקשר זה לא הוכח מעולם. הוא שם לו למטרה לחדש את ימיה של האימפריה המונגולית כמקדם. בשנת 1390 כבש טימור את גאורגיה וארמניה, והאימפריה שלו גבלה בשטחים שנשלטו על ידי העות'מאנים ואשר התפשטו למזרחה של אסיה הקטנה. הסכסוך הבלתי נמנע בין שתי האימפריות פרץ כאשר באיזיט הראשון דרש תשלום מיסים מנסיכות ביליקית פלונית שהצהירה אימונים לטימור. טימור פירש צעד זה כעלבון אישי, ובשנת 1400 בזז את העיר העות'מאנית סיוואס. שנתיים לאחר מכן, נפגשו הצבאות במרכזה של אנטוליה. הצבא העות'מאני היה מבוסס בעיקר על חיל רגלים אך היו ברשותו גם פרשים שמספרם אינו ידוע, בעוד שהמונגולים היו רכובים ולוו במספר פילים. העות'מאנים התקיפו ראשונים, ואלפים מהם נהרגו או נכנעו כאשר הותקפו בחצים על ידי קשתים רכובים. טימור היטה את נחל צ'ובוק למאגר, ונישל את העות'מאנים ממקור מי השתייה שלהם. קיימת הסכמה כי אסטרטגיה זו היוותה את הגורם העיקרי להפסדם של העות'מאנים בקרב שנערך ביום חם בחודש יולי ברמת אנטוליה הצחיחה. העות'מאנים העייפים והצמאים ניגפו בקרב, אף שבאיזיט הראשון עצמו הצליח להימלט אל ההרים בלווית אלף מפרשיו. כוחותיו העדיפים של טימור הקיפו את ההרים ולכדו את הסולטאן. התבוסה למונגולים עצרה את התקדמותם הצבאית והמדינית של העות'מאנים הן באסיה הקטנה שנכבשה ברובה על ידי הראשונים והן בבלקן, שכן העות'מאנים נאלצו לנייד את כוחותיהם משם על מנת לפגוש את האיום ממזרח. לאימפריה הביזנטית ניתנו 50 שנות חסד נוספות עד שמהמט השני "הכובש" הכריע וכבש את קונסטנטינופול ב-1453. באיזיט הראשון עצמו נשבה והושפל על ידי טימור עד עפר, כאשר האחרון הציגו כשהוא כבול בשלשלאות בתוך כלוב כשלל מלחמה, ולפי גרסאות מסוימות אף עשה בו שימוש כהדום לרגליו. באיזיט הראשון מת שנה לאחר מכן, וייתכן כי שלח יד בנפשו. האימפריה העות'מאנית התדרדרה לתקופה בת 11 שנים הידועה כ"תקופת בין המלכים" (Fetret Devri), אשר אופיינה בחוסר יציבות ובמאבקי ירושה, ונחלצה ממנה רק בשנת 1413 כאשר מהמט הראשון תפס את השלטון והצליח לחדש את צמיחתה בכל התחומים. מדיה וקבצים בנושא קרב אנקרה בוויקישיתוף אתר אודות הקרב קרב אנקרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) David Nicolle & Angus McBride, Armies of the Ottoman Turks, 1300-1774, Osprey Publishing, p. 29 "הערכת היקף הצבאות הניצים היא 140,000 חיילים למונגולים ו-85,000 לעות'מאנים"
ארון

ארון הוא רהיט אחסון דמוי תיבה גדולה, העשוי לרוב מעץ או פלסטיק ומשמש בבתים לאחסון בגדים, מזון או כלים, כך שיישמרו מאבק, מפגיעה ומלכלוך. "ארון אוויר" הוא ארון גדול בעל פתחי אוורור, לעיתים בצורת חדר ממש. בעבר הותקנו ארונות מעל לאמצעי חימום הבית וסיפקו חלל אחסון לבגדים. חלל זה היה חף מהצטברות של לחות וסייע לייבש את הבגדים הרטובים. ארון מסוג זה נקרא בפשטות "ארון בוילר". בגלל שארון הוא רהיט שבתוכו מסתירים בגדים וחפצים אחרים. צמחו בהשאלה ביטויים כמו "שלדים בארון" שמשמעותו סודות נסתרים, או "הומוסקסואל בארון" שמשמעותו הומוסקסואל שמסתיר את זהותו המינית. ארון סעף ארון קודש ארון הברית ארון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדריך ארונות
קורונה (בירה)

קורונה (משווקת בכל העולם תחת השם "קורונה אקסטרה" ובישראל גם תחת השם "בירה קורונה") היא בירה מסוג לאגר בהירה (אנ') המיוצרת במקסיקו על ידי מבשלות Grupo Modelo (אנ'), ומשווקת למרבית מדינות העולם. "קורונה" היא מותג הבירה השלישי בעולם מבחינת מכירות אחרי Bud ו-Bud Light. כיום, קורונה הוא מותג הבירה המיובא הנמכר ביותר בשוק האמריקאי ומוכר בו ככפליים מהמתחרה, היינקן. המכירות של קורונה בארצות הברית עקפו את אלה של היינקן רק בסוף שנות התשעים. המבשלה של הבירה, Grupo Modelo, אשר נוסדה על ידי Pablo Diez בשנת 1925, היא תופעה ייחודית בהיותה קרובה לעצמאות כלכלית. בבעלותה מעבר לשבע מבשלות, המפעלים המייצרים את הבקבוקים, הפקקים, הקרטונים ומתקני הייצור למבשלות. בבעלותה גם שדות השעורה המשמשת בבישול הבירה ומרבצי החול המשמשים ליצירת הזכוכית לבקבוקים. החל משנת 2020 ואילך, בעקבות פרוץ מגפת הקורונה, מכירות המותג צנחו משמעותית בעקבות הדמיון בין שם המותג ובין שם הנגיף. ערך מורחב – בירה בישראל קורונה הושקה בישראל בשנת 1992 על ידי היבואן, תימקו בע"מ ובשנת 2023 יקבי כרמל הפכו ליבואן הרשמי. נתח השוק של קורונה בישראל, בהשוואה למדינות אחרות בהן משווק המותג, הוא השלישי בעולם – אחרי מקסיקו וארצות הברית.[דרוש מקור] קורונה משווקת בבקבוקי זכוכית שקופים בנפח 355 מ"ל, כשר ללא חשש חדש על ידי היבואן הרשמי, יקבי כרמל יבוא וסחר ו-330 מ"ל בייבוא מקביל. מכילה 4.5% כוהל בנפח. מדיה וקבצים בנושא קורונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קורונה קורונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר הבית של קורונה בישראל Heady Brand - Brief Article רועי ברק, ‏מגפת הקורונה הכניעה את בירה קורונה: הייצור ייפסק זמנית, באתר גלובס, 3 באפריל 2020 קורונה לא מצליחה להתחמק מפגיעה במכירות הבירה שלה, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2020 נגמר לבינתיים: הופסק ייצור בירה קורונה במקסיקו, באתר כלכליסט, 3 באפריל 2020
מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס

מיתרידטס הראשון מלך פונטוס או מיתרידטס הראשון קטיסטיס (ביוונית: Mιθριδάτης Α' Kτίστης - "מיתרדיטס הראשון המייסד") ייסד את ממלכת פונטוס בצפון אסיה הקטנה בשנת 281 לפנה"ס, ומלך עליה עד 266 לפנה"ס. סמוך לשנת 302 ולאחר שאנטיגונוס מונופתלמוס הוציא להורג את אביו של מיתרידטס, שליט מקומי בצפון מערב אסיה הקטנה, ביקש אנטיגונוס להתנקש גם בחייו. למיתרידטס נודע על המזימה והוא נמלט לפפלגוניה שבצפון אנטוליה, לאורך חופי הים השחור. מיתרידטס החל מבסס את שלטונו מזרחית לפפלגוניה, באזור פונטוס עד שבשנת 281 לפנה"ס לקח לעצמו את התואר "מלך". הוא כרת ברית עם הראקליאה שבביתיניה במטרה ליצור חזית הגנתית כנגד סלאוקוס הראשון. מיתרידטס זכה לתמיכת הגאלים שסייעו לו להתגבר על כוח משימה ששלח נגדו תלמי הראשון ממצרים. תקופת שלטונו המלאה (כמלך ולפני כן) נמשכה 46 שנים, ונראה כי נקבר בקברי מלכי פונטוס בסמוך לעיר אמסיה. סטראבון - גאוגרפיקה, כרך 12 ממנון מהראקליאה: "היסטוריה של הרקליאה"
For No One

"For No One" (בעברית: "בשביל אף אחד") הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום Revolver שנכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). ההשראה של מקרטני באה ככל הנראה בעקבות מערכת היחסים שניהל עם ג'יין אשר. מקרטני אמר שהשיר הוא "כנראה על עוד מריבה". שם השיר במקור היה ?Why Did It Die. השיר הוקלט בין ה-6 באפריל ל-22 ביוני 1966 ויצא ב-5 באוגוסט. הוא הופק על ידי ג'ורג' מרטין ואורכו 2:01 דקות. ג'ון לנון וג'ורג' האריסון לא השתתפו בהקלטה. ג'ון לנון אמר על השיר "הוא אחד השירים המועדפים עלי שלו [מתייחס למקרטני] - עבודה יפה מאוד" ("One of my favourites of his — a nice piece of work"). בשנת 1975 הקליט caetano velozo גרסת כיסוי שמופיעה בתקליט Qualquer coisa. בשנת 2000 הקליטה ריקי לי ג'ונס גרסת כיסוי לשיר. פול מקרטני- שירה, גיטרה בס, פסנתר וקלאוויקורד. רינגו סטאר- תופים, תוף מרים ומאראקס. אלן סיוויל- קרן יער. בהשתתפות איאן מקדונלד. מידע על היצירה "For No One" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר מצעד שירי הביטלס של כאן 88