laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Under a Blood Red Sky (אלבום)

Under a Blood Red Sky (תחת שמיים אדומים כדם) הוא אלבום בהופעה חיה של להקת הרוק האירית U2. האלבום הופק על ידי ג'ימי איובין ויצא ב-7 בנובמבר 1983 בחברת איילנד רקורדס. האלבום כולל הקלטות חיות משלוש הופעות מסיבוב ההופעות War מקולורדו ומבוסטון שבארצות הברית ומסנקט גורסהאוסן שבגרמניה.  לאלבום נלווה סרט בהופעה חיה אשר נקרא "U2) "U2: Live at Red Rocks: Under a Blood Sky בהופעה חיה ברד רוקס: תחת שמים אדומים כדם). שלא כמו האלבום, הסרט צולם כולו באמפיתיאטרון רד רוקס ב-5 ביוני 1983. הביצוע לשיר "Sunday Bloody Sunday" בהופעה תואר על ידי מגזין הרולינג סטון כאחד מ-"50 הרגעים ששינו את ההיסטוריה של הרוקנרול". שם האלבום מגיע משורה בשיר "New Years Day". גרסה של האלבום שעבר רימסטרינג יצאה ב-29 בספטמבר 2008 יחד עם DVD של ההופעה מרד רוקס. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי U2, המילים נכתבו על ידי בונו.  הערות במהלך הביצוע של ".The Electric Co" בונו כלל קטע קצר באורך של 27 שניות מהשיר "Send in the Clowns" של סטיבן סונדהיים. כאשר "Under a Blood Red Sky was" יצא, U2 לא הצליחו לקבל אישור ולשלם את דמי הרישוי התמלוגים הנחוצים על מנת לכלול את השיר של סונדהיים באלבום. כאשר סונדהיים התנגד, U2 הסכימו לשלם לו קנס של 50,000 דולר על כך שהשתמשו ללא רשות בשיר ולא לכלול את הקטע בהוצאות הבאות של האלבום. בונו – שירה דה אדג' - גיטרה, קלידים, קולות רקע, גיטרה בס ב-"40" אדם קלייטון - גיטרה בס, גיטרה ב-"40"  לארי מולן ג'וניור - תופים מידע על האלבום Under a Blood Red Sky באתר MusicBrainz מידע על האלבום Under a Blood Red Sky באתר AllMusic האלבום Under a Blood Red Sky באתר Discogs האלבום Under a Blood Red Sky באתר ספוטיפיי האלבום Under a Blood Red Sky באתר יוטיוב סטיפן תומאס ארלואין, Under a Blood Red Sky – U2, הכל מוזיקה, 6 ביוני 2017 גרג קוט, You, Too, Can Hear The Best Of U2, שיקגו טריביון, 6 בספטמבר 1992 ביל וימן, U2's Discography, אנטרטיינמנט ויקלי, 29 בנובמבר 1991 סקוט פלגנהוף, U2: Under a Blood Red Sky, פיצ'פורק, 29 בספטמבר 2008 כריסטופר קונולי, U2: Under A Blood Red Sky, רולינג סטון, 19 בינואר 1984 עורכים: ניית'ן בראקט וכריסטיאן הוארד, מדריך האלבומים של רולינג סטון, 2004 רוברט כריסטגאו, Christgau's Consumer Guide, וילג' ווייס, 21 בפברואר 1984 LIVE AT RED ROCKS AND UNDER A BLOOD RED SKY, U2.com, ‏11 באוגוסט 2008 CRIA Certification Results:U2, ‏15 באוקטובר 2007 Bundesverband Musikindustrie, BVMI | Datenbank (בגרמנית) Official Albums Chart Top 100, www.officialcharts.com (באנגלית) "Top 200 Albums". Billboard. נבדק ב-2017-06-25. "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-06-25.
פרנסיסקו, דוכס קדיס

פרנסיסקו, דוכס קדיס (בספרדית: Francisco de Asís de Borbón;‏ 13 במאי 1822 – 17 באפריל 1902), היה בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד ואביו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. פרנסיסקו נולד ב-13 במאי 1822 בארנחואס, לאינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד וללואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד. ב-10 באוקטובר 1846 התחתן פרנסיסקו עם בת דודתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, למרות שמלכתחילה העדיפה איזבלה להתחתן עם אחיו הצעיר האינפנטה אנריקה, דוכס סביליה. חיי הנישואים של הזוג לא היו מאושרים, ונפוצו שמועות עקשות על כך שפרנסיסקו היה הומוסקסואל, ושלא היה באמת אביהם הביולוגי של לפחות חלק מילדיה אם בכלל. בשנת 1864 מונה פרנסיסקו לנשיא המועצה הספרדית, ובשנת 1868 יצא עם איזבלה לגלות, לאחר הדחתה במהפכה המהוללת. בשנת 1870 נפרדו פרנסיסקו ואיזבלה כידידים טובים, ובשנת 1874 הוכתר בנו כאלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנת 1881 החל פרנסיסקו להתגורר בטירה באפינה-סור-סן, וב-17 באפריל 1902 מת בביתו בנוכחות אשתו ושתיים מבנותיו. ב-10 באוקטובר 1846 התחתן פרנסיסקו עם בת דודתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ממנה היו לו 12 ילדים: לואיס פרננדו, נסיך ספרד (1849) פרננדו, נסיך ספרד (1850) איזבלה, נסיכת אסטוריאס (1851–1931), התחתנה עם ג'אאטנו, רוזן אגריג'נטו מריה כריסטינה, נסיכת ספרד (1854) מרגריטה, נסיכת ספרד (1855) בן מת (1856) אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד (1857–1885) מריה דה לה קונספסיון, נסיכת ספרד (1859–1861) מריה דל פילאר, נסיכת ספרד (1861–1879) מריה דה לה פאס, נסיכת ספרד (1862–1946), התחתנה עם לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה אאולאליה, נסיכת ספרד (1864–1958), התחתנה עם אנטוניו, דוכס גאיירה פרנסיסקו דה אסיס, נסיך ספרד (1866) מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו, דוכס קדיס בוויקישיתוף פרנסיסקו, דוכס קדיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בגרידיים

בגרידיים או בַּגְרוּסִיִּים (שם מדעי: Bagridae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים המצויים בנהרות ואגמים טרופיים באסיה והסוג Bagrus מצוי גם באפריקה שמדרום לסהרה. לשפמנונים אלה סנפיר גב גבוה וזנבות גדולים, שפמות ארוכים ועיניים גדולות. הם יכולים להגיע לאורך מקסימלי של 1.5 מטר. הם חסרי קשקשים וצבעם כהה עד לבן חיוור. הם חיים בקרבה לקרקעית של נהרות שונים וניזונים משיירים ונבלות אך גם מיצורים קטנים. חלק מדגים אלה הם דגי מאכל חשובים ואחרים מגודלים למטרות נוי באקווריום. Bagrichthys Bagroides בגרוס (Bagrus) - בו הבאיאד והקמפנגו Batasio סוג ומין יחיד Chandramara chandramara Coreobagrus Hemibagrus - בו שפמנון אדום-זנב אסייתי סוג ומין יחיד Hemileiocassis panjang Hyalobagrus Leiocassis Mystus Nanobagrus Olyra Pelteobagrus Pseudobagrus Pseudomystus סוג ומין יחיד Rama rama Rita Sperata סוג ומין יחיד Sundolyra latebrosa Tachysurus מדיה וקבצים בנושא בגרידיים בוויקישיתוף בגרידיים, באתר ITIS (באנגלית) בגרידיים, באתר NCBI (באנגלית) בגרידיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בגרידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בגרידיים, באתר GBIF (באנגלית) משפחת הבַּגְרוּסִיִּים במילון בעלי חיים: דגי מים מתוקים (תשמ"א), 1981, באתר האקדמיה ללשון העברית
עונת 1979/1980 בסרייה א'

עונת 1979/1980 בסרייה א' הייתה העונה ה-78 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-16 בספטמבר 1979 והסתיימו ב-11 במאי 1980. בליגה השתתפו 16 קבוצות והיא התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. אודינזה, קליארי ופסקארה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. אינטר סיימה את הליגה במקום הראשון וזכתה באליפות ה-12 בתולדות המועדון. במרץ 1980 לנודע משטרת המס האיטלקית על מעורבות מספר כדורגלנים בקבלת כספים תמורת הפסד קבוצתה. לאחר סיום החקירה הוחלט על עונשים הבאים: מילאן - נשלחה לסרייה ב' לאציו - נקנסה ב-10 מיליון לירות ונשלחה לסרייה ב' אבלינו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בולוניה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 פרוג'ה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 פלרמו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב' טאראנטו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב' בסיום העונה נשרו לסרייה ב' פסקארה, מילאן ולאציו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו קומו, פיסטוייזה וברשה. רוברטו בטגה, שחקנה של יובנטוס, כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים. נתונים מאתר rsssf
רימקס

RE/MAX (ראשי תיבות של: Real Estate Maximum) היא חברת תיווך נדל"ן בינלאומית הפועלת בשיטת זכיינות. החברה החזיקה את נתח השוק הגדול ביותר בארצות הברית ובקנדה מאז 1999. לרימקס יש יותר מ-100,000 סוכנים הפעילים בכ-6,800 משרדים ביותר מ-100 מדינות בעולם. החברה נוסדה בינואר 1973 על ידי דייב ואשתו לעתיד גייל ליניגר בדנוור שבקולורדו ונמצאת עד היום בבעלות מייסדיה. בשנת 1975 רכשה דניס קרטין את הזיכיון הראשון של החברה מחוץ לקולורדו, בקנזס סיטי, מיזורי. בתוך כשנתיים היו לרימקס יותר מ-100 זיכיונות. בשנת 1976 התקיים הכינוס הראשון של החברה בלאס וגאס ומאז הפך לאירוע שנתי. בשנת 1977 פתחה רימקס את משרדה הראשון מחוץ לארצות הברית בקלגרי, קנדה. עד סוף שנת 1978 היו בארצות הברית ובקנדה יותר מ-100 משרדים וכ-1,000 עובדים. בשנת 1987 הפכה רימקס להיות חברת הנדל"ן המובילה בקנדה. בשנת 1994 נכנסה החברה גם לשוק באירופה במדינות כמו גרמניה, שווייץ, הולנד ועוד. בשנת 1995 הגיעה החברה גם לישראל על ידי ברנרד רסקין. בעקבות כך התכנסה העצרת הכללית של הפרסביטריאניזם לשקול את המשך ההשקעה בחברה. כיום (2018) הרשת בישראל מונה 108 משרדים עם יותר מ 1080 סוכנים וזכיינים. מדיה וקבצים בנושא רימקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רימקס (באנגלית) רימקס, ברשת החברתית פייסבוק רימקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רימקס, ברשת החברתית אינסטגרם רימקס, ברשת החברתית LinkedIn רימקס, סרטונים בערוץ היוטיוב רימקס, באתר פינטרסט https://www.inman.com/2016/02/25/remax-reports-agent-growth-solid-revenue-in-2015/ פירוט באתר inman דו"ח מאוקטובר 2013 באתר של רימקס
נעם גל

נעם גל (נולד ב-18 ביוני 1975) הוא חוקר תרבות חזותית מאז המצאת הצילום ועד ימינו, מרצה וכותב. כיום מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. גל החל את דרכו בבצלאל במחלקה לתקשורת חזותית, המשיך לתוכנית בלימודי תרבות של האוניברסיטה העברית ואת לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת ייל בארצות הברית. גל מלמד תרבות חזותית ותאוריה של הצילום במחלקה לאמנויות של אוניברסיטת בן-גוריון ובמחלקה להיסטוריה ותאוריה בבצלאל ותורת הספרות וביקורת תרבות באוניברסיטה העברית בירושלים. במאמריו והרצאותיו מרבה גל לעסוק בתפקידו של הקהל בשדה האמנות, ביחסים בין חינוך לצילום ובהשפעות החברתיות והפוליטיות של הצילום בעת הנוכחית. ב-2013 מונה כאוצר לצילום של מוזיאון ישראל בירושלים. נעם גל גם אוצר תערוכות צילום, למשל תערוכת רון עמיר בשנת 2017. מידע על נעם גל בקטלוג הספרייה הלאומית נעם גל, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים מערכת ערב רב, אוצר חדש לצילום במוזיאון ישראל, באתר ערב רב, ‏23/07/2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נילי גורן

נילי גורן (13 בספטמבר 1965 - 20 ביולי 2016) הייתה אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות בין השנים 2000 - 2016. גורן נולדה וגדלה בירושלים. בשנים 1986 - 1990 למדה לתואר ראשון בצילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל. בין השנים 1991 - 1994 למדה לתואר שני בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב. מ–1993 עבדה כצלמת עצמאית. ב–1995 החלה לאצור את הגלריה של בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים וכעבור שנה החלה לעבוד במוזיאון תל אביב כעוזרת לאוצרת במחלקת הצילום. בשנת 2000 מונתה לאוצרת המחלקה לצילום. גורן נפטרה מסרטן ב-2016, כשנה לאחר איבחון המחלה. 2000 - ״שוקה גלוטמן: כאן גרים בכיף מר פואטי ומר פאתטי״ 2008 - "התרוקנות - עבודות מאוסף דורון סבג" (בשיתוף עם איה לוריא) 2010 - "צילום פופ פוסטמודרני", דייוויד לה־שאפל 2011 - "לפני הספירה", גסטון צבי איצקוביץ 2011 - "ריאליטיטראומה realitytrauma", אבי גנור 2012 - "תיעוד בדיוני", רוג'ר באלן 2012 - "8 קוב חלל מוזיאון" (בשיתוף עם נוגה דוידסון וסאלי הפטל נוה) 2013 - "נראות" ג'ף וול 2014 - "פוטו אופ", אוהד מטלון 2014 - "חלב ציפור", אנה ים 2014 - "מתרחק ממשהו, נועץ בו את עיניו", יאיר ברק 2016 - "אור נגדי", מאיה ז"ק פרס קונסטנטינר לצילום לאמן ישראלי פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר פרס פריקס פיקטט לצלמים בינלאומיים פרס דיזנגוף לאמנות נילי גורן (1965-2016), דף שער בספרייה הלאומית צוות האתר, Nili Goren, prixpictet שני ליטמן, מתה נילי גורן, אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 20 ביולי 2016 גליה יהב, התיעוד והבדיון על פי רוג'ר באלן, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2012
פטכיה

פטכיה (בעברית: שטף דם נקודתי; אנגלית: petechia) הוא שטף דם זעיר הקטן מ-3 מ"מ, שנגרם כתוצאה מדימום בנימים. הפטכיות מופיעות כתפרחת, אך אין לבלבל בין פטכיות לפריחה, אז מופיעים בדרך כלל גם אדמומיות, גרד ולפעמים גם נפיחות קלה. שיעול, הקאה, בכי - הגורם הנפוץ לפטכיות הוא טראומה פיזית, כמו התקף קשה של שיעול, הקאה ובכי שעשויים לגרום לפטכיות על עור הפנים, בייחוד סביב העיניים. הפטכיות חולפות במקרים אלו תוך כמה ימים. היקי חנק לוקמיה תרומבוציטופניה היפוקלצמיה ארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית ארגמנת על שם שונליין-הנוך מחלת היילוד זאבת קדחת דנגי דלקת פנים הלב שנית טיפוס הבהרות מונונוקלאוזיס זיהומי דמם כתמי חבורה מדיה וקבצים בנושא פטכיה בוויקישיתוף שֶׁטֶף דָּם נְקֻדָּתִי במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אגוסטינו דפרטיס

אגוסטינו דפרטיס (באיטלקית: Agostino Depretis, נולד ב-31 בינואר 1813 - 29 ביולי 1887) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש כראש ממשלת איטליה מספר פעמים בין השנים 1876 ל-1887. דפרטיס נולד ב-31 בינואר 1813, בסטרדלה (אנ'), עיירה קטנה שכיום נמצאת בנפת פאביה שבלומברדיה. עוד מצעירותו הושפע מהפוליטיקאי והוגה הדעות ג'וזפה מציני ועם תנועתו הפטריוטית "איטליה הצעירה". הוא אף החל להיות פעיל ותנועה זו, ואף כמעט נעצר על ידי אוסטרים כשניסה להבריח נשק למילאנו. דפרטיס לא החזיק בתפקיד רשמי עוד למינוי למושל העיר ברשה בשנת 1859. בשנת 1860 נסע דפרטיס כשליחו של המנהיג קמילו בנסו די קאבור אשר רצה לכלול את האי באיטליה המאוחדת. זאת בניגוד לרצונו של ג'וזפה גריבלדי, שרצה לצרף את סיציליה לאחר שחרור נאפולי ורומא. בשנת 1862 הפך לשר בממשלתו של אורבנו רטאצי. לאחר ארבע שנים, עם פרוץ מלחמת העצמאות השלישית, החל לשמש כשר האחראי על הצי. כשר, התעקש על קיומו של קרב ליסה. עם מותו של רטאצי בשנת 1873, הפך דפרטיס למנהיג השמאל. בשנת 1876 הקים את ממשלתו הראשונה. פוליטיקאי ממפלגתו, בנדטו קאירולי, הצליח להחליפו פעמיים- במרץ 1878 וביולי 1879. בנובמבר 1879 דפרטיס החל לכהן כשר הפנים בממשלתו של קאירולי, והצליח להחליפו ולהקים את ממשלתו השלישית במאי 1881. בניגוד לשתי ממשלותיו הקודמות, הצליח דפרטיס לייצב את ממשלתו עד ליום מותו ביולי 1877. בכהונתו הארוכה הצליח לבטל את מס ההכנסה, לפתח את מערכת הרכבות וליצור את הברית המשולשת עם האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם הקיסרות הגרמנית. בנוסף על כך, החל לבצע מדיניות קולוניאליסטית והגדיל את המיסוי העקיף. מדיה וקבצים בנושא אגוסטינו דפרטיס בוויקישיתוף אגוסטינו דפרטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אוגנדה–הודו

יחסי אוגנדה–הודו הם היחסים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה של הודו. לשתי המדינות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1965. לאוגנדה נציבות עליונה בניו דלהי ולהודו נציבות עליונה בקמפלה. הנציבות העליונה של הודו באוגנדה אחראית גם על הקשרים של הודו עם בורונדי ורואנדה. היחסים בין שתי המדינות כוללים שיתוף פעולה בתחומים רבים, כמו שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי, מסחרי, תרבותי ומדעי, ובאוגנדה קהילה הודית גדולה. ליחסים בין אוגנדה והודו היסטוריה ארוכה, שהחלה במאה ה-19, עם הגעתם של יותר מ-30,000 הודים לאוגנדה שהובאו כדי לבנות את מסילת הרכבת מומבסה-קמפלה. פעילי עצמאות אוגנדים קיבלו השראה במאבקם מהצלחת המאבק ההודי ונתמכו במאבקם בידי ראש ממשלת הודו ג'וואהרלל נהרו. מאז עצמאותה של אוגנדה היחסים בין שתי המדינות היו טובים, אך בתקופת שלטונו של אידי אמין ב-1972 גורשו למעלה מ-55,000 איש ממוצא הודי ו-5,000 הודים מאוגנדה, אשר היוו את עמוד השדרה המסחרי והכלכלי של המדינה, תוך האשמתם בניצול ילידי אוגנדה, והיחסים הידרדרו. מאז אמצע שנות ה-80, כשעלה לשלטון הנשיא יוורי מוסווני, היחסים משתפרים בהתמדה. הודים ואנשים ממוצא הודי ממלאים תפקיד מפתח בענפים השונים בכלכלה האוגנדית, בתעשייה במסחר ובשירותים. עסקים הודיים מעסיקים אלפי אוגנדים והם בין משלמי המיסים הגדולים ביותר באוגנדה. באופן מסורתי, ההודים באוגנדה הם ממוצא גוג'ראטי, אם כי בשנים האחרונות הגיעו לאוגנדה גם הודים מפנג'אב ומקרלה. מאז 1980, הודו הפכה לאחד מהמשקיעות ושותפות הסחר הגדולות של אוגנדה. הסחר ההדדי בין שתי המדינות הסתכם בשנים 2008–2010 ב-728 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר הסתכם בייצוא אוגנדי להודו בשווי של 16.7 מיליון דולר בלבד. אוגנדה מייבאת כמעט 30% מהתרופות שלה מהודו. בשנת 2011 הודו הייתה מקור ההשקעות הזר השני בגודלו באוגנדה. מאז עצמאותה של אוגנדה, הודו היא יעד השכלה חשוב עבור סטודנטים אוגנדים. כמה פוליטיקאים חשובים למדו בהודו, בהם ראש ממשלת אוגנדה לשעבר קינטו מסוקה וסגן ראש הממשלה לשעבר קירונדה קיוויניה. מאז שנות ה-60, במסגרת תוכנית לשיתוף פעולה הטכני והכלכלי ההודית השתתפו בכירים מאוגנדה, מדענים ואנשי מקצוע אחרים בקורסים שונים בהודו. אוגנדה גם נהנתה מיוזמתה של הודו לסיוע בפיתוח אפריקה, במסגרתה השקיעה הודו 200 מיליון דולר. כיום חיים או עובדים באוגנדה כ-20,000 הודים. מתחים אתניים בין הודים לאוגנדים הם סוגיה חוזרת ונשנית ביחסים בין המדינות, בהתחשב בתפקידם של ההודים בכלכלה של אוגנדה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוגנדה–הודו בוויקישיתוף "אוגנדה: 14 שנים לאחר שאידי אמין גירש הודים", באתר International Business Times, ‏08-06-2012 יחסי אוגנדה-הודו, משרד החוץ ההודי. נבדק לאחרונה ב-25-06-2017 "הודו חתמה על הסכם לפיתוח אפריקה", באתר live mint, ‏25-05-2011 "שר החוץ האוגנדי מבטיח לעסקים ההודים ביטחון במדינתו", באתר live mint, ‏04-05-2007
יחסי אורוגוואי–ניקרגואה

יחסי אורוגוואי–ניקרגואה הם היחסים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין רפובליקת ניקרגואה. ניקרגואה מחזיקה שגרירות במונטווידאו. אורוגוואי מחזיקה שגרירות במנגואה. מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, איחוד האקדמיות של השפה הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, האיחוד האיברו-אמריקאי והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות. שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף פעולה בנושא תיירות. במסגרת ההסכם כל מדינה התחייבה למשוך תיירים לשנייה במגוון דרכים, בין אם הצגת פרסומות ברשת האינטרנט ובין אם כנסים והרצאות ממשלתיות על המדינה השנייה. הסחר בין שתי המדינות הוא מזערי יחסית אבל נחשב ליציב ולא עולה ויורד באופן קיצוני. מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי–ניקרגואה בוויקישיתוף Embassy of Nicaragua in Montevideo Embassy of Uruguay in Nicaragua "Nicaragua-Uruguay Tourism Cooperation Agreement". Parliament of Uruguay. אורכב מ-המקור ב-2014-12-20. נבדק ב-15 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Uruguayan exports
סכר אל-וחדה

סכר אל-וחדה (בערבית: سد الوحدة; בתרגום לעברית: סכר האחדות) הוא סכר על נהר הירמוך הממוקם על גבול ירדן-סוריה, כ-10 ק"מ מזרחית למשולש הגבולות ישראל-ירדן-סוריה. הירמוך זורם מאזור החורן שבסוריה, מערבה לאורך כ-70 קילומטרים, עד שנשפך לנהר הירדן בנהריים. שטח אגן ההיקוות שלו הוא כ-7,000 קמ"ר. הירמוך מהווה גבול טבעי בין ירדן לסוריה וחלוקת מימיו בין שתי המדינות הוסדרה בהסכם שנחתם ב-1987 וחודש ב-2001. רעיון לסכר במקרין עלה בתוכנית ג'ונסטון בשנות החמישים, ושוב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בתכנון אז הייתה גם תחנת כוח הידרואלקטרית, אך יוזמה זו לא יצאה לפועל. בניית הסכר החלה ב-2004 והסתיימה ב-2011. המימון לפרויקט הגיע מהקרן הערבית לפיתוח כלכלי וחברתי (60%), קרן הפיתוח של אבו דבי (10%) וממשלת ירדן (10%). מים מן האגם שנוצר מועברים אל תעלת המלך עבדאללה (המוביל הארצי הירדני). כמות המים שאוגר הסכר נמוכה מהצפוי, עקב עשרות סכרים שבנתה סוריה על יובלי הירמוך. מדיה וקבצים בנושא סכר אל-וחדה בוויקישיתוף מעיין כהן ודליה טל, ‏חשש: סכר על הירמוך שמקימות ירדן וסוריה - ייבש את נהר הירדן, באתר גלובס, 13 במארס 2002
ג'וזפה צנארדלי

ג'וזפה צנארדלי (באיטלקית Giuseppe Zanardelli;‏ 29 באוקטובר 1826 – 26 בדצמבר 1903) היה משפטן ופוליטיקאי איטלקי. כיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 1901–1903. נחשב למשפטן דגול ונואם מוכשר. נחשב לאחת הדמויות המייצגות את הליברליזם השמאלי של המאה ה-19 התומך באנטי-קלריקליזם, הרחבת זכות בחירה, חירויות אזרחיות והכלכלה החופשית. לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו תמך נלהבות בחופש המצפון ובזכות להתגרש. צאנדרלי נולד בשנת 1826 בעיר ברשה שבלומברדיה אשר בצפון איטליה. בשנת 1848 התנדב ללחום במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה בין האימפריה האוסטרית לממלכת סרדיניה. לאחר המלחמה, צנארדלי נסע לפיזה ללמוד משפטים. אחרי הלימודים חזר לברשה על מנת לעסוק כעורך דין. הוא התפרנס בעיקר מהוראת המקצוע, ונעצר על ידי האוסטרים בשל סירובו לכתוב מאמרים פרו-אוסטריים לעיתונות. ב־1859 צנארדלי ברח לשווייץ והתגורר בלוגאנו. הוא חזר לברשה בזמן לארגן את מלחמת העצמאות השנייה, ואירח את ג'וזפה גריבלדי בעיר. בזמן המלחמה לחם ביחידת ציידי האלפים. עם סיפוח לומברדייה לפיימונטה, החל לכהן בפרלמנט המקומי בטורינו. בשנים שלאחר מכן התמנה לתפקידים מנהליים שונים. בשנת 1876 מפלגת השמאל של צנארדלי עלתה לשלטון, ובכך התמנה לשר בממשלתו הראשונה של אגוסטינו דפרטיס. בשנת 1878 כיהן כשר הפנים. בהמשך אף כיהן כשר המשפטים. הוא גם היה אדריכל הרפורמה בבחירות בשנת 1892, כשהוריד את גיל ההצבעה מ-25 ל-21. הוא פוטר על ידי דפרטיס בשנת 1883, וישב באופוזיציה עד שנת 1887. בשנים 1887–1891 חזר לכהן כשר המשפטים. בתקופה זו איחד את חוקי העונשין באיטליה לכדי חוק אחד מסודר, ביטל את עונש המוות והכיר בזכות השביתה. בשנת 1893 ניסה ללא הצלחה להקים ממשלה. בשנים שלאחר מכן נלחם צנארדלי כיו"ר בית הנבחרים בחוקים שלכאורה פגעו בחופש הביטוי. בשנת 1901 השמאל הקיצוני גמל לו על פעילות זו בכך שאפשר לו להרכיב ממשלה, שבה כיהן היהודי ג'וזפה אוטולנגי כשר המלחמה. בריאותו החלה להידרדר בשנת 1902, ופגעה ביכולת התפקוד שלו. הוא פרש מראשות הממשלה בנובמבר 1903, ונפטר כחודש לאחר מכן במונצה-בריאנצה שבלומברדיה. מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה צנארדלי בוויקישיתוף ג'וזפה צנארדלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עונת 1980/1981 בסרייה א'

עונת 1980/1981 בסרייה א' הייתה העונה ה-79 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1980 והסתיימו ב-14 במאי 1981. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. קומו, פיסטוייזה וברשה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-19 בתולדות המועדון. במרץ 1980 למשטרת המס האיטלקית נודע על מעורבות מספר כדורגלנים בקבלת כספים תמורת הפסד קבוצתה. לאחר סיום החקירה הוחלט על עונשים שבחלקם היו הורדת נקודות בעונת 1980/1981: מילאן - נשלחה לסרייה ב' לאציו - נקנסה ב-10 מיליון לירות ונשלחה לסרייה ב'. אבלינו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בולוניה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 פרוג'ה - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 פלרמו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב' טאראנטו - נקנסה ב-5 נקודות בעונת 1980/1981 בסרייה ב' בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ברשה, פרוג'ה ופיסטוייזה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו מילאן (ירדה לסרייה ב' בעקבות פרשת הסדרת המשחקים), צ'זנה וגנואה. לאציו לא הצליחה לעלות בחזרה לליגה העליונה. רוברטו פרוצו, שחקנה של רומא, כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1980/1981 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
שרון מרציאנו

שרון מרציאנו (נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, כשחקן היה מרציאנו מזוהה עם קבוצת הפועל ראשון לציון, בשורותיה שיחק ברוב הקריירה בליגת העל. מרציאנו החל דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1990/1991 קודם לקבוצה הבוגרת, אך קיבל דקות מועטות ולא בלט. בעונת 1993/1994 החל לשחק בקבוצת הפועל ראשון לציון, בה היה שחקן הרכב והבקיע שערים מעמדת המגן וכן מעמדת הקשר. בעונת 1998/1999 עבר למכבי עירוני אשדוד, בה שיחק עונה אחת בלבד והשתתף במסע ההישארות שלה בליגת העל. בעונת 1999/2000 חזר להפועל ראשון לציון ושיחק בה עוד שלוש עונות. בעונת 2003/2004 ירד לליגה השנייה ושיחק בהכח רמת גן. בעונת 2004/2005 עבר לליגה א' להפועל נחלת יהודה ושיחק בה במשך 7 עונות ברציפות. בשנת 2006 החל מרציאנו לאמן ילדים ונוער. תחילה במחלקת הנוער של מכבי שוהם. ולאחר מכן בהפועל נחלת יהודה ובקבוצת מ.ס חבל מודיעין. בעונת 2011/2012 החל להתנסות באימון בוגרים, כששימש עוזר מאמן בקבוצת מכבי השקמה/רמת חן מליגה א' דרום למשך עונה אחת. לאחר מכן אימן את מכבי באר יעקב למשך חצי עונת 2013/2014. בדצמבר 2013 המשיך את מחצית העונה בקבוצת הפועל מחנה יהודה מליגה א' דרום, בה אימן עד סוף עונת 2015/2016. בהדרכתו של מרציאנו הגיעה הקבוצה בשיאה למקום השישי. בחודש דצמבר 2016 חתם במכבי עירוני אשדוד מליגה ב' דרום ב'. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי המוביל למשחקני המבחן לליגה א'. אך כשלה במשחק השלישי מתוך ארבע. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השני אך כשלה במשחקי המבחן ונשארה בליגה ב'. בשנת 2018 עבר לאמן בקבוצת נערים א' של מכבי שוהם. מרציאנו מתגורר בבית עריף ומנהל את בית הדואר בשוהם. מדיה וקבצים בנושא שרון מרציאנו בוויקישיתוף שרון מרציאנו, באתר Transfermarkt עמוד המאמן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גיא גפן ומאור לוי, שרון מרציאנו חתם כמאמן עירוני אשדוד, באתר דאבל פס, 3 בדצמבר 2016
Who (פקודה)

who (אנגלית: Who; "מי") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס, המציגה את המשתמשים המחוברים למערכת ומציגה מידע סטטיסטי על זמני הכניסה. יש לשים לב לחשיבות האותיות הרישיות לפי סוג מערכת הפעלה. השימוש הסטנדרטי בפקודת who, הוא כדלקמן: $ who Login Name TTY Idle When Where root root ?:0 ????? Jun 20 18:23 :0 root root pts/1 Jun 24 18:37 :0 השימוש בפקודת who, כדי להציג את גרסת מערכת ההפעלה המותקנת, יתבצע כדלקמן: $ who --version who (GNU coreutils) 8.21 Copyright (C) 2013 Free Software Foundation, Inc. License GPLv3+: GNU GPL version 3 or later <http://gnu.org/licenses/gpl.html>. This is free software: you are free to change and redistribute it. There is NO WARRANTY, to the extent permitted by law. Written by Joseph Arceneaux, David MacKenzie, and Michael Stone. תפריט העזרה של פקודת who: who --help בעת חיבור SSH ניתן לראות מאיזו כתובת התחברת למערכת ( למשל לצורך הגדרת DISPLAY ) who am i ניתן לשלב ערכים נוספים כדי לקבל תוצאה מדויקת יותר: who -b: יציג מתי בוצעה הפעלה מחדש. who -d: יציג תהליכים "זומבים". who -q: יציג פורמט מקוצר. who -H: יציג את הפלט מסודר בעמודות. רשימת פקודות יוניקס (באנגלית) רשימת פקודות CMD (באנגלית)