laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיל ים צפוני

פיל ים צפוני (שם מדעי: Mirounga angustirostris) הוא המין הקטן מבין שני המינים בסוג פיל ים. מין זה מצוי במזרח האוקיינוס השקט. אורכו של הזכר נע בין 4 ל-5 מטרים, בעוד משקלו נמצא בדרך כלל בטווח של 1,500 עד 2,300 ק"ג; למרות זאת, נמצאו זכרים שהגיעו למשקל עצום של 3,700 ק"ג. הנקבות קטנות מהזכרים בהרבה (דוגמה לדו-צורתיות זוויגית): אורכן כ-3 מטרים ומשקלן נע בין 400 ל-900 ק"ג. פיל הים מחפש את מזונו באוקיינוס: הזכר מחפש מזון בסביבות המדף היבשתי, בעוד הנקבה מחפשת אותו באוקיינוס הפתוח. פילי הים מבלים את רוב חייהם בים, ועולים על היבשה רק פעמיים בשנה, כדי להתרבות ולהמליט גורים בחורף, או כדי להשיל את עורם ולגדל עור חדש בקיץ. בגלל הריחוק ממקורות המזון שלהם, פילי הים צמים במהלך תקופת שהותם על היבשה, בעוד הנקבות צמות חמישה שבועות והזכרים צמים שלושה. על מנת לחסוך אנרגיה, פילי הים מפחיתים את תנועותיהם למינימום הדרוש במהלך שהותם על החוף. במהלך הצום, פילי הים עשויים להשיל כשליש ממשקל גופם. פילי הים צדים בים באופן אקטיבי תוך תנועה מתמדת, בשונה מכלבי הים, שעולים על החוף על מנת לנוח מהציד. פילי הים הצפוניים עולים על החוף בחודשים דצמבר-ינואר על מנת להמליט צאצאים ולהתרבות. לאחר צום של ארבעה חודשים, הנקבה ממליטה את הגור היחיד שלה. לאחר שנגמרה אספקת החלב, מתחיל שלב ההזדווגות עם הזכרים (כאשר כל נקבה מזדווגת עם מספר זכרים, מערכת הרבייה פוליגמית). בעונת הרבייה, זכרים נוטים להילחם זה בזה על זכות ההזדווגות עם נקבה. זכרים במלחמה מדיה וקבצים בנושא פיל ים צפוני בוויקישיתוף פיל ים צפוני, באתר ITIS (באנגלית) פיל ים צפוני, באתר NCBI (באנגלית) פיל ים צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פיל ים צפוני, באתר GBIF (באנגלית) פיל ים צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
איריס אברהם (פוליטיקאית)

איריס אברהם (נולדה ב-1969) היא אשת ציבור שהייתה ראש עיריית גבעתיים בפועל מיולי 2006 עד ינואר 2007 וחברת מועצת העיר. בהתמודדות לתפקיד ראש העירייה, נכשלה אברהם בסבב השני, בהפרש זעום והייתה שנתיים יו"ר האופוזיציה, החזיקה בתיק הרווחה בעירייה ושימשה כיו"ר מועצת הנשים בעיר. איריס אברהם, ילידת גבעתיים ואם חד הורית לילד, עסקה בתחילת דרכה בקולנוע ולה תואר ראשון זה בתחום זה. היא בעלת תואר שני מאוניברסיטת חיפה במנהל ומדיניות ציבורית בשלטון המקומי ותואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת מהאוניברסיטה הפתוחה. בבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה ריכזה אברהם את מטה הפעילים והמתנדבים של מפלגת העבודה. ב־1996, בגיל 27, מיד עם הפסד מפלגת העבודה בבחירות, הקימה משרד עצמאי לאסטרטגיה פוליטית וקשרי ממשל, שבו עסקה כשנתיים. ב־1998 נבחרה לראשונה למועצת העיר גבעתיים ובהמשך מונתה למ"מ ראש העירייה, אפי שטנצלר. ביולי 2006, עקב עזיבתו של שטנצלר לטובת תפקיד יו"ר קק"ל, מונתה אברהם לראש העירייה בפועל. בבחירות מיוחדות לראשות העירייה שהתקיימו בינואר 2007, היא הפסידה בסבב השני של הבחירות בהפרש של כ־300 קולות. במשך כמעט שנתיים הייתה באופוזיציה. בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בסוף 2008 החליטה אברהם לחבור למי שהיה יריבה הפוליטי, ראש העירייה ראובן בן שחר. הם התמודדו יחד ברשימה משותפת, "כן לגבעתיים". מיד לאחר הניצחון מונתה אברהם לסגניתו של בן שחר. היא שימשה כמזכירת סניף מפלגת העבודה בגבעתיים. בשנת 2013 התמודדה ברשימה זו לתפקיד ראש העירייה, אך לא זכתה וכיהנה כסגניתו של ראש העירייה רן קוניק. בשנת 2016 היא פוטרה על ידו מתפקידה כסגנית ראש העיר. הרקע לפיטורים היה פעילותה של אברהם נגד מתן זכויות בנייה מעבר להנחיות תוכנית מאושרת וטענותיה על מהלכים שנועדו לדעתה "להלבין" הליכים לא תקינים בעירייה. עד לתום הקדנציה אברהם עברה לאופוזציה בעוד חברה השני לסיעת העבודה, אורי רשטיק, המשיך להיות חבר בקואליציה, בהתאם להנחיות סניף מפלגת העבודה בעיר. לקראת הבחירות למועצת העיר גבעתיים בשנת 2018 החליטו אברהם ורשטיק שלא להתמודד שוב למועצת העיר. לאחר מכן היא עברה לעבוד בקק"ל בתפקיד עוזרת לדוברת. אברהם חברת דירקטוריון בהתנדבות במועצות המנהלים של איגוד ערים דן לסילוק אשפה - חירייה, במ.ט.י מרכז לטיפוח יזמות עסקית, בעמותת רוח נשית ובגופים ציבוריים נוספים העוסקים בתחומי החינוך, הרווחה וקידום מעמד האישה. שחר חי, החיים הכפולים של איריס אברהם, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 4 באוגוסט 2010 שירה כהן, איריס אברהם, באתר אסימון נועם דביר, צחוק מהעבודה: גבעתיים מתפרקת מנכסיה ההיסטוריים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2012 איריס אברהם, מי אני?, באתר פרלמנט נשים מזל מועלם, מהפך: ניצחון למועמד קדימה, ראובן בן שחר, באתר הארץ, 16 בינואר 2007 שרון מגנזי, ‏מישהי לרוץ איתה, באתר גלובס, 9 באוקטובר 2013 משה ליכטמן, ‏הרצוג: "רואים בחומרה את הפיטורים בעיריית גבעתיים", באתר גלובס, 29 בנובמבר 2016 רויטרס, תפקיד חדש לראש העיר גבעתיים, באתר הארץ, 19 ביולי 2006 יובל אזולאי, מסתמן סיבוב שני בבחירות לראשות העיר גבעתיים, באתר הארץ, 2 בינואר 2007 יגאל חי, לראשונה בתולדותיה, העבודה ויתרה על גבעתיים, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2008 טלי חרותי-סובר, בכירים בקק"ל: "היו"ר דני עטר ממנה את מקורביו לתפקידים בארגון", באתר TheMarker‏, 11 בדצמבר 2016 איתי עמיקם, גבעתיים: רן קוניק פיטר את איריס אברהם, באתר mynet‏, 6 באוקטובר 2016
פסל לתערוכת העשור

"פסל לתערוכת העשור" או "פסל" הוא כינוייו של פסל שנוצר על ידי הפסל הישראלי יחיאל שמי עבור "תערוכת העשור" בשנת 1958. הפסל נוצר בשנת 1958 בהזמנת אריה אלחנני ויעקב רכטר כחלק מ"תערוכות העשור" . הפסל, שנבנה כמבנה תלת־ממדי מופשט הניצב על שלוש רגלים, נוצר בסטודיו של האמן בכברי והועבר כיחידה אחת לירושלים. בסגנונו הוא מהווה עדות לגיבוש סגנון הפיסול בברזל שבו החל שמי, חבר קבוצת "אופקים חדשים", בשנת 1955. בתחילה נועד הפסל להצבה בחלל הפנימי של הבניין, אולם רכטר החליט לבסוף להעמידו מחוץ לבניין. בנוסף, בעת פתיחת התערוכה הוחלט לא להאיר את הפסל, אולי בעקבות האירועים שסבבו את ציורו של יוסף זריצקי "עצמה" (1958). לאחר התערוכה נשאר הפסל במקומו, שם הוא ניצב גם כיום. ללא כותרת, 1956 עט כדורי על נייר גובה 27.5 ס"מ, רוחב 21.5 ס"מ ללא כותרת, 1958 עט כדורי על נייר גובה 23.5 ס"מ, רוחב 16.5 ס"מ ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1997, עמ' 30-35.
פרג'אללה דאבוש

הרב פרג'אללה (פריג'א) דאבוש (ה'תקע"ה, 1815 - ב' באייר ה'תר"ם, 1880) היה מקובל ואב בית הדין היהודי בטריפולי, מגדולי רבני יהדות לוב. נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1815, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. שימש כרב העיר זליתן ובשנת 1840 עבר לטריפולי והיה חבר בבית הדין הרבני. הנוסע רבי ישראל יוסף בנימין ("בנימין השני") המבקר בטריפולי בשנת 1853 כותב בספר מסעותיו ספר מסעי ישראל: ”עיר טריפולי עומדת על שפת ים התיכון... בעדת היהודים נמצאו אלף משפחות ולהם ארבעה חכמים הנקראים דיינים. הראש וראשון מהם ר' אברהם חיים אדאדי, השני ר' שלום אגב (עגיב) איש עיוור, השלישי ר' ראובן (ר' יוסף רובין) והרביעי ר' פרעאדיעה (ר' פרג'אללה דאבוש), לכולם יד ושם בידיעת התלמוד והפוסקים”. בשנת 1865 מונה לתפקיד אב בית הדין בטריפולי ושימש גם כראש ישיבה בעיר. במסורת יהודי לוב נקשרו לשמו אגדות עממיות רבות, ובהם גילוי אליהו. הרב דאבוש נפטר בטריפולי בשנת 1880, הותיר אחריו בנים רבים ובהם הרב רפאל דאבוש (שהיה גם הוא אב בית הדין היהודי בטריפולי) והרב חיים דאבוש שהיה מפקח על הישיבות בלוב. ח' מקובר, חכמי לוב: מסכת חייהם המופלאים של מאורי האומה שחיו בלוב, בהוצאת ישיבת ״הוד יוסף״, 1992 יהדות לוב: מאמרים ורשימות על חיי היהודים בלוב, ועד קהילות לוב בישראל, 1960
יאסרברני KSE

יאסברני KSE (בהונגרית: Jászberényi KSE; נודעה בעבר גם כפורטרס יאסברני) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר יאסברן במרכז הונגריה המתמודדת בליגת העל ההונגרית. הקבוצה מארחת באולם הספורט סלגוטרהן בעיר, המכיל 1,800 מקומות ישיבה. הקבוצה נוסדה בשנת 2001. בסיום עונת 2004/05 העפילה לליגה השנייה. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה בתחתית הטבלה. בעונה השנייה סיימה במקום החמישי והפסידה ברבע גמר הפלייאוף לקבוצת קאפושווארי 3-2. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. אתר האינטרנט הרשמי של יאסרברני KSE ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתרופלאורה

ארתרופלאורה (שם מדעי: Arthropleura) הוא סוג של רב-רגל מתקופת הקרבון והפרם שהיה פרוק הרגליים היבשתי הגדול ביותר בעולם, באורך שנע בין 30 סנטימטרים עד ל-2.5 מטרים. בשל גודלו הרב, ספק אם היו לו טורפים כלשהם. הוא חי באזורי ביצות לחות בצפון אמריקה וסקוטלנד ואכל צמחים. הוא התפתח מיצורים דמויי-מרבי רגליים כמו האאוארתרופלאורה בתקופת הסילור והקרבון ועקב החמצן הרב שהיה באטמוספירה וחסרונם של טורפים חולייתנים, צמח לגודל עצום. בסוף הפרם החל שינוי אקלים שהרס את יערות הגשם הקדומים ודלדל את החמצן עד להכחדתו יחד עם עוד פרוקי רגליים ענקיים מאותה תקופה. הארתרופלאורה מופיע בסדרה "פארק פרהיסטורי" של נייג'ל מארוון שם נראה פרט אחד שמובא לפארק על ידי נייג'ל. הוא מופיע בסדרה "ללכת עם מפלצות" שם נראה פרט אחד שנטרף על ידי פרוטרוגירינוס. הוא מופיע בסדרה "החיים על פני האדמה" בפרק השלישי העוסק בכיבוש האדמה. בפרק מתואר כיצד הוא מחפש נקבה כדי להזדווג איתה. איור של מאובן של ארתרופלאורה מאובן עקבות של ארתרופלאורה הדגימה הגדולה ביותר מדיה וקבצים בנושא ארתרופלאורה בוויקישיתוף גדעון לב, 50 ק"ג, בגודל מכונית: התגלה מאובן של פרוק הרגליים הגדול ביותר אי פעם, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2021 הגדול אי פעם: התגלה רב-רגליים באורך 3.2 מטרים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2024 ארתרופלאורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארתרופלאורה, באתר GBIF (באנגלית) Mcghee, George R. Jr. When the Invasion of Land Failed: The Legacy of the Devonian Extinctions. Columbia University Press, 2013, ISBN 9780231160575 ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטה לחללי חטיבה 8

"אנדרטה לחללי חטיבה 8" היא אנדרטה שהוקמה לזכר חללי חטיבה 8 על ידי הפסל הישראלי יחיאל שמי ונחנכה בשנת 1972 בשטח נמל התעופה בן-גוריון. גובהה 21 מטרים. האנדרטה הוקמה ביוזמת יוצאי חטיבה 8, שכבשה בזמן "מבצע דני" את האזור. שמי החל בעבודה על האנדרטה בשנת 1970 וכעבור כשנה החלה העבודה באתר. האנדרטה עשויה חלקי בטון וברזל השלובים זה בזה ויוצרים קומפוזיציה מבוזרת ומרובת אלכסונים, סביב מוקד פנימי שבו חקוקים שמות חללי החטיבה. שמי הסתייג מן הרעיון של יצירת אתר "מקודש", ההופך את האמנות לשימושית. הוא העיד כי יותר משביקש לתכנון אנדרטה משך אותו הרעיון להקים פסל לצד שדה תעופה. בשנת 1975 תיאר שמי את האנדרטה, כשהוא מדגיש את היחס שבין הצופה ליצירת האמנות: בניתי את ה'בית-פנים' כגרעין הפסל, כשמסביבו גופי-בטון מרוחקים זה מזה היוצרים מפתחים אל החוץ, וכשהוא מכוסה בגוף מסיבי משופע - כעין סגירה. מתוכו ניתן לראות-לחוש-לנחש את מהלך צמיחתו של הפסל כולו, העומד או עובר בתוך לב הפסל, בונה, כביכול, בעיני הבשר והרוח שלו את גופי הפסל כולו, 'קורא' ומשחזר את תהליך עשיית הפסל על כל שלביו, וכך חי תהליך של יצירה. — יחיאל שמי, "הערות לפיסול בנוף", מושג (אפריל 1975) בשנת 1986 התייחס שמי לבניית האנדרטה בצורה ביקורתית: היתה שם בעיה של קיר שעליו שמות הנופלים. הייתי צריך לפתור בעיה חוץ-פיסולית. ניסיתי לעשות אותה פיסולית, אבל בעצם נדחקתי לפינה. במשך הזמן התברר לי שהאנדרטה הפכה ל"מקום קדוש" ואת זה בוודאי לא רציתי, ואז החלטתי שיותר לא אעשה דבר כזה. אני בז לזה. מאז 1970 לא השתתפתי בשום תחרות כזו, ואכן, מאז קיימת בעבודתי הימנעות מסמליות, מדברים אסוציאטיבים ומאילוסטרציה. — חיים באר, "האלון של שמי", על המשמר, 3 באוקטובר 1986. מדיה וקבצים בנושא אנדרטה לחללי חטיבה 8 בוויקישיתוף אנדרטת חטיבה 8 באתר יד לשריון אנדרטת חטיבה 8, נמל התעופה בן-גוריון, באתר "יזכור" שרה בריטברג, ראיון עם יחיאל שמי, פיסול כאשליה של בריאת העולם, דבר, 14 באפריל 1972 ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 53-56. ראו: שרה בריטברג, ראיון עם יחיאל שמי, פיסול כאשליה של בריאת העולם, דבר, 14 באפריל 1972
אלמנטים

"אלמנטים" היא סדרת פסלים שיצר הפסל הישראלי יחיאל שמי בין השנים 1958-1959. הפסלים משקפים את תקופת המעבר של שמי אל פיסול מופשט בברזל. במחצית השנייה של שנות החמישים של המאה ה-20 נטש יחיאל שמי את הפיסול המסורתי באבן ובעץ ועבר לפסל בברזל. לאחר שהציג בשנת 1958 את "פסל לתערוכת העשור" (1958) נסע שמי לביקור באירופה, שם נחשף לפיסול בברזל של אמנים כאדוארדו צ'ילידה, דייוויד סמית, סזאר בלדסיני (César) ואחרים, ששמי עבד במנותק מהשפעתם עד אותה עת. עם שובו לישראל יצר שמי סדרת פסלים מופשטים בגודל קטן ובינוני, שבהם אלמנטים גאומטריים עשויים ברזל היוצרים קומפוזיציה תלת־ממדית בחלל. בחלק מן הפסלים השתמש שמי במסגרת חיצונית שאליה מחוברים האלמנטים השונים, ואילו בחלק אחר מתאפיין בשימוש במעין "רגליים", בדומה ל"פסל לתערוכת העשור". בראיון מאוחר תיאר שמי את הפסלים: רציתי, במודע, להגיע לאובייקטיביות של הערכים הפלסטיים, תוך ניצול החומר ותכונותיו המיוחדות. עד אז, הייתי אומר, עבדתי בצורה יותר אמוציונאלית ואקספרסיבית. כשעשיתי את הפסלים האלה רציתי לתת לאוויר שבין האלמנטים לנשום, לתת לו משמעות בולטת, ברורה ודומיננטית. האוויר, הקניונים הפתוחים, קניונים של אור בתוך הפסל, הדגש על משקל הכובד בחלק העליון, כאפשרות מיוחדת אפינית לחומר; לתלות אלמנטים (הפסל במסגרת). עבדתי במודע בצורה המסתירה אמוציות. מיכאל סגן כהן טען כי פסלים אלו מהווים חריגה של שמי אל פיסול מופשט לחלוטין בהיותה "מקדימה את זמנה ביחס לפיסול ברזל מופשט וגאומטרי בארץ, וכן מקומו של הפיסול המופשט הזה אצל שמי עצמו אשר פנה מתחילת שנות השישים לכיוון אחר, אקספרסיבי יותר". חלק מן הפסלים הוצגו בתערוכה של שמי בגלריה בטי פרסונס בניו יורק בשנת 1960. בשנת 1976 הוצגו עבודות מן הסדרה בתערוכת יחיד בגלריה דבל. אחד מן הפסלים הוצג בשנת 2008 בתערוכה "לידת העכשיו, שנות השישים באמנות ישראל" במוזיאון אשדוד לאמנות. ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 35. ראו: דבל, רות, "שיחה בין רות דבל לבין יחיאל שמי לקראת תערוכתו בגלריה דבל, באוגוסט 1976, כברי, 23 באוגוסט 1976", ארכיון גלריה דבל, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים. ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 36. ראו: דבל, רות, "שיחה בין רות דבל לבין יחיאל שמי לקראת תערוכתו בגלריה דבל, באוגוסט 1976, כברי, 23 באוגוסט 1976", ארכיון גלריה דבל, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
נייס (אירלנד)

נייס (באירית: Nás na Ríogh, באנגלית: Naas) היא בירת מחוז קילדייר שבמזרח אירלנד. העיר שוכנת כ-50 קילומטרים דרומית-מערבית לדבלין, משמשת כפרוור שלה, ורבים מתושבי נאס עובדים בה. תפקידה המסורתי היה של עיר שוק בסביבה כפרית וחקלאית. כיום היא ממוקמת באחד האזורים האורבניים הגדל במהירות הרבה ביותר בפריפריה של דבלין רבתי. זהו הצומת החשוב של כלכלת צפון קילדייר, אזור הידוע בתעשיית מרוץ הסוסים והוא גם הבסיס עבור חברות רב לאומיות כגון אינטל ו- HP. שמה של העיר באירית Nás na Ríogh, משמעותו "מפגש המלכים". שם זה ניתן לעיר כיוון שהייתה בעברה מקום בו אירחו מלכי שושלת נורמאן את אורחיהם. לאחר פלישת הנורמאנים לאירלנד ב-1169-1171, נערכו חלק מישיבות הפרלמנט האירי בעיר. לנאס חמש ערים תאומות: צרפת איילאר, מורביאן, צרפת איטליה קסלאטיקו, לאציו, איטליה גרמניה דילינגן אן דר דונאו, בוואריה, גרמניה ארצות הברית אומהה, נברסקה, ארצות הברית הממלכה המאוחדת סנט דייווידס, ויילס, הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא נאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נייס URBACH Driving change for better cities, Naas ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכם בוקרשט (1918)

הסכם בוקרשט הוא הסכם שלום שנחתם בין רומניה מצד אחד ובין האימפריה האוסטרו-הונגרית, גרמניה, בולגריה והאימפריה העות'מאנית מהצד השני. ההסכם נחתם לאחר יציאתה של האימפריה הרוסית ממלחמת העולם הראשונה, בידודה של רומניה בעקבות כך וכיבושה של חלק רב ממנה - לרבות ולאכיה עם עיר הבירה בוקרשט וחבל דוברוג'ה - על ידי כוחות מעצמות המרכז. ההסכם נחתם תחת כיבוש גרמני בעיירה בופטאה הסמוכה לבוקרשט ב-7 במאי 1918. רומניה נאלצה להחזיר את דרום דוברוג'ה ואת החלק הדרומי של צפון דוברוג'ה לבולגריה, בעוד שאר דוברוג'ה, הכולל את שפך הדנובה, נשלט בשליטה משותפת של מעצמות המרכז. רומניה נאלצה להעביר לאימפריה האוסטרו-הונגרית שליטה במעברי ההרים של הרי הקרפטים. רצועה של כ-5600 קמ"ר לאורך הגבול סופח לאוסטרו-הונגריה. רומניה אולצה להחכיר את בארות הנפט שלה לגרמניה במהלך 90 השנים הבאות. מעצמות המרכז הכירו (מחוץ לנוסח ההסכם) באיחודו של חבל בסרביה עם רומניה. בהסכם זה נקבע שוויון כל הקהילות הדתיות ברומניה, כולל מתן אזרחות ליהודי רומניה חסרי האזרחות. פקידי מנהל הכיבוש הגרמני שמרו על סמכויות מיוחדות. ראש ממשלת רומניה הזמני, אלכסנדרו מרגילומן, חתם על ההסכם ב-7 במאי 1918. ההסכם אושר על ידי בית הנבחרים הרומני ב-28 ביוני ועל ידי הסנאט ב-4 ביולי 1918. עם זאת, סירב פרדיננד הראשון, מלך רומניה, לחתום על ההסכם. אף על פי שבולגריה קיבלה שליטה חלקית באזור צפון דוברוג'ה היא ניסתה לשכנע את מעצמות המרכז להחזיר לה את השליטה הבלעדית באזור. לאחר משא ומתן הסכימו מעצמות המרכז להחזיר את שטח צפון דוברוג'ה לשליטה בולגרית בלעדית כשבתמורה התחייבה בולגריה להעביר את השליטה בגדה השמאלית של נהר מריצה לידי האימפריה העות'מאנית. פרוטוקול על ההסכם החדש נחתם בברלין ב-25 בספטמבר 1918. ההסכם החדש היה קצר מועד מכיוון שנוכח השינויים בחזית מערב אירופה לטובת מעצמות ההסכמה, ב-24 באוקטובר 1918 הורה המלך פרדיננד בשטח החופשי של רומניה על גיוסו מחדש של הצבא הרומני במלחמה נגד מעצמות המרכז והסכם בוקרשט שממילא לא אושרר על ידי המלך, בוטל. פרדיננד הדיח את אלכסנדרו מרגילומן מראשות הממשלה והחלף אותו בגנרל קונסטנטין קואנדה. ב-11 בנובמבר 1918 נחתם הסכם הכניעה הגרמני ובשל כך בוטל באופן רשמי ההסכם עם מעצמות המרכז. בחתימת חוזה ורסאי (1919) אולצה גרמניה לוותר על הזכויות שניתנו לה בעקבות הסכם בוקרשט. ההעברות הטריטוריאליות לאוסטרו-הונגריה ולבולגריה בוטלו על ידי חוזי סן ז'רמן, ניי וטריאנון, בהתאמה. רומניה במלחמת העולם הראשונה הסכם בוקרשט (1916) הסכם בוקרשט (1913) מדיה וקבצים בנושא הסכם בוקרשט בוויקישיתוף תוכנו המלא של הסכם בוקרשט (באנגלית) הסכם בוקרשט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרבו

מרבו (שם מדעי: Leptoptilos) הוא סוג של עוף ממשפחת החסידות. המרבו בעלי מקור גדול וארוך נפוצים באזורים טרופיים באסיה ובאפריקה. הם אוכלי כל, אומניבורים, ואף נמנים עם אוכלי נבלות. זהו סוג החסידות הגדול בעולם ובעלי מוטת הכנפיים הגדולה בעולם. הגדול מביניהם הוא מרבו ענק שחי בהודו. בסוג זה 3 מינים: מרבו אפריקני (Leptoptilos crumeniferus) מרבו קטן (Leptoptilos javanicus) מרבו ענק (Leptoptilos dubius) Leptoptilos falconeri Leptoptilos indicus Leptoptilos lüi Leptoptilos patagonicus Leptoptilos pliocenicus Leptoptilos richae מרבו רובוסטוס (Leptoptilos robustus) Leptoptilos titan Leptoptilos siwalicensis מדיה וקבצים בנושא מרבו בוויקישיתוף מרבו, באתר ITIS (באנגלית) מרבו, באתר NCBI (באנגלית) מרבו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מרבו, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפריק סימון

אפריק סימון (Afric Simone, לעיתים מכונה סימונֶה; נולד ב-10 באוקטובר 1939) הוא זמר וקומיקאי ממוזמביק. פופולרי ביותר בברית המועצות לשעבר, בפולין, בצ'כוסלובקיה לשעבר ובשני צדי מסך הברזל לשעבר. נולד באינהמבנה בשם הנריקה יואכים סימונה (Henrique Juaquim Simone) לאב ממוצא ברזילאי, וגר שם עד גיל 9, לאחר מות אביו עבר עם אמו, לבירת מוזמביק מפוטו. התפרסם לראשונה בשנת 1975 עם השיר "Mr. Barracuda". באותה השנה הוציא את הסינגלים "Ramaya" שנמכר ב-30 מיליון עותקים ו"Hafanana". החל את הקריירה המוזיקלית שלו כמתופף וזמר בלהקה. החל את הקריירה שלו בלונדון, בהשראת מנהלו האישי, כבדרן במועדון לילה. הקליט את אלבום האולפן הראשון שלו בגרמניה, אך האלבום לא זכה להצלחה, בשל התעקשות המפיק המוזיקלי שכל השירים יושרו בגרמנית. לאור הפופולריות שלו שם, בשנת 1979 ביקר בברית המועצות כדי להקליט תוכנית טלוויזיה. לאחרונה עבר עם אשתו, ילידת רוסיה, אשר נשא בשנים האחרונות, לברלין. סימון דובר גרמנית, אנגלית, פורטוגזית, צרפתית, סוואהילי ושפות אפריקאיות שונות. 1974 — Mr. Barracuda 1975 — Ramaya 1976 — Aloha Playa Blanca 1978 — Boogie Baby 1984 — The Best of Afric Simone (válogatás) 1990 — Afro-Lambada 1998 — Hafanana 2000 — Best of Afric Simone (válogatás, CD) 1974 — Barracuda / Humbala 1975 — Ramaya / Piranha 1975 — Hafanana / Sahara 1976 — Aloha / Marabu 1976 — Playa Blanca / Marabu 1977 — Maria Magdalena / July 1979 — Me Gusta Bailar / Jambo Jambo 1980 — China Girl אתר האינטרנט הרשמי של אפריק סימון אפריק סימון, סרטונים בערוץ היוטיוב אפריק סימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אפריק סימון, באתר ספוטיפיי אפריק סימון, באתר Last.fm (באנגלית) אפריק סימון, באתר AllMusic (באנגלית) אפריק סימון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אפריק סימון, באתר דיזר אפריק סימון, באתר Yandex.Music (ברוסית) אפריק סימון, באתר Discogs (באנגלית) אפריק סימון, באתר Genius
Work Bitch

"Work Bitch" (בעברית: "תעבדי כלבה", מעוצב: "!Work B**ch") הוא הסינגל הראשון מאלבומה השמיני של זמרת הפופ האמריקנית בריטני ספירס. הסינגל יצא ב-17 בספטמבר 2013, באמצעות חנות המוזיקה של iTunes. ב-15 בספטמבר 2013, דלף השיר במלואו יום לפני הפצתו בתחנת הרדיו: "iHeartRadio", בשל ההדלפה הוקדמה הפצת השיר ליום ההדלפה. שמועות לגבי סינגל ראשון מתוך אלבומה השמיני הקרב של ספירס החלו להתפשט כבר בתחילת הקיץ, כאשר רק ב-20 באוגוסט, באתר אינטרנט הרשמי של הזמרת נפתחה ספירה לאחור של 28 ימים עד ל-17 בספטמבר. בתגובה לספירה לאחור בריטני רק צייצה בטוויטר: "מוזיקה חדשה מגיעה יותר מהר ממה שאתם מצפים". ב-9 בספטמבר, אישרה ספירס כי בתום הספירה לאחור הפועלת באתרה, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום. ב-15 בספטמבר 2013, כיממה לפני מועד היציאה לאור, דלף השיר במלואו לאתרים שונים באינטרנט לרבות יוטיוב. בעקבות ההדלפה ספירס הגיבה דרך חשבון הטוויטר והפייסבוק שלה כי היא מאוד מאוכזבת, ועל כן השמעת הבכורה של השיר הוקדמה לאותו יום. השיר זכה להשמעת בכורה ב-15 בספטמבר 2013, בשעה 15:00 בצהריים, שעון ארצות הברית, בתחנת הרדיו "iHeartRadio". בחצות אותו היום הופץ השיר להשמעות בכל תחנות הרדיו בארצות הברית ולהורדה דיגיטלית בחנות המוזיקה של אפל iTunes. הוידאו קליפ לסינגל: "Work Bitch" צולם על ידי בן מור, שאחראי בין היתר לווידאו קליפ של will.i.am בשיתוף ספירס בסינגל: "Scream & Shout". ב-29 באוגוסט, חשפה ספירס שהיא בחזרות לצילומים, אותם כינתה "הדבר הגדול ביותר שבוע הבא". הצילומים נמשכו שלושה ימים במאליבו שבקליפורניה, ב־7 בספטמבר עד ה-10 בספטמבר, במהלכם ספירס ומנהלה האישי פרסמו תמונות מהסט בחשבונותיהם ברשתות החברתיות. ב-2 באוקטובר, יצא לאור הווידאו קליפ. ונהפך לווידאו השני הנצפה ביותר באתר היוטיוב שלה עם כ־350,000,000 מיליון צפיות והקליפ הראשון שלה אשר עבר את רף מיליון הלייקים. נכון לנובמבר 2017 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-265,000,000 צפיות באתר ה-vevo הרשמי שלה. הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים. מידע על היצירה "Work Bitch" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Work Bitch" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Work Bitch" באתר Discogs סרטון השיר "Work Bitch" באתר יוטיוב מידע על Work Bitch, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Work Bitch, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Work Bitch, באתר המצעד הגרמני מידע על Work Bitch, באתר מצעד דנמרק מידע על Work Bitch, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Work Bitch, באתר המצעד הספרדי מידע על Work Bitch, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Work Bitch, באתר המצעד השוודי
האם המעונה ובנה

"האם המעונה ובנה - אירופה 1942" או "האם הכבולה ובנה - אירופה 1942" הוא פסל משנת 1952 מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי. הפסל "האם המעונה ובנה", שנוצר בשנת 1952 מעץ אזדרכת, מציג דימוי של אישה שידיה מורמות ועקודות מעל ראשה, השמוט לצד. אל רגליה צמודה דמות של ילד, העומד בגבו אל הצופה ומרים ראשו לעברה. שמי עיצב את הדמויות בקומפוזיציה היוצרת מעין עמוד טוטם. ביקורת מאוחרת מצאה בו הקשר לאמנות נוצרית וליצירתם של אמנים כקתה קולביץ וזאב בן-צבי. שמי יצר את הפסל בראשית שהותו בכברי. הוא העיד בראיון מאוחר כי הסמליות שבפסל לא הייתה טבעית בעבורו: חזרתי [מארה"ב]. היתה מלחמת-השחרור. בהשפעת המלחמה עשיתי כמה עבודות... אחר -כך עשיתי גם ב"הצתה מאוחרת" בהשפעת השואה את "אירופה 42". א-פרופו סימבוליקה. ככל שדחיתי יותר ויותר את הסימבוליקה, עניין השם הטריד אותי. שיניתי את השם ל"אם כבולה" ואחר-כך ל"אם וילד"... היו המון שמות... הפסל הוצג לראשונה בתערוכה בקיבוץ נען בשנת 1952 ביחד עם הפסל "אדם בערבה" ופסל ראש של לוחם וזכה לביקורות חיוביות בקרב הציבור וקהל המבקרים, שהתרשמו מן הביטוי החזותי של שואת יהודי אירופה. באותה עת ביקש בית לוחמי הגטאות לרכוש את הפסל, אולם לבסוף הוא נרכש לאוסף המשכן לאמנות על שם חיים אתר. רישום (האם המעונה ובנה), ראשית שנות החמישים עיפרון על נייר גובה 38 ס"מ, רוחב 22 ס"מ ראו: סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997, עמ' 24-25. ראו: אגסי, מאיר, ניירות יחיאל שמי, א.ר. הסדנה לספרים, 1998, עמ' 46-49. ראו: אגסי, מאיר, ניירות יחיאל שמי, א.ר. הסדנה לספרים, 1998, עמ' 49.
יום המתכנת

יום המתכנת הוא חג מקצועי המוכר על ידי חברות היי-טק רבות המצוין ביום ה-256 (ה-100 בהקסאדצימלי, או 28) של כל שנה (13 בספטמבר בשנים רגילות ו-12 בספטמבר בשנים מעוברות). המספר 256 נבחר מכיוון שזהו המספר של ערכים ייחודים הניתנים לייצוג בבית (8 ביטים). יום המתכנת הוצע על ידי Valentin Balt, שכיר בחברת Parallel Technologies. בשנת 2002 הוא אסף חתימות עבור עצומה שהוגשה לממשלת רוסיה על-מנת שתכיר ביום הזה כחג רשמי. ב-1 בספטמבר 2009 נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על העצומה.
קונקורד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קונקורד – מטוס נוסעים קונקורד (ניו המפשייר) – בירת מדינת ניו המפשייר קונקורד (קליפורניה) – עיר בקליפורניה כיכר הקונקורד – כיכר מרכזית בשאנז אליזה טיסת הקונקורד – סדרת טלוויזיה קומית מוזיקלית הסכם קונקורד – הסכם המסדיר את חלקות ההכנסות מהזכויות המסחריות באליפות הפורמולה 1 פלימות' קונקורד – היא מכונית קופה אשר יוצרה על ידי חטיבת "פלימות'" בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1951–1952 גפן קונקורד – זן ענבים קונקורדיה (פירושונים)