laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יועצת הנקה

יועצת הנקה מתמחה בניהול הקליני של הנקה ומסייעות לאם ברכישת מיומנות ההנקה הנכונה, שכן זו אינה בהכרח מבוצעת היטב אינטואיטיבית. יועצות הנקה עובדות הן במגזר הציבורי (בתי חולים, מרפאות רופאים או מיילדות, תוכניות לבריאות הציבור, תחנות לבריאות המשפחה) והן במגזר הפרטי. יועצות הנקה מוסמכות לתפקידן על ידי הוועד הבינלאומי לבוחני יועצי הנקה (IBLCE). יועצות הנקה הן לרוב אחיות, דיאטניות, רופאות, מיילדות, תומכות לידה ועובדות סוציאליות שעברו הכשרה ובחינה להסמכה למקצוע, ותפקידם לסייע לאימהות משלב הטרום ־ לידה, דרך שלב ההנקה (בנושאים הקשורים לאם, לחלב ולתינוק) ועד לסיום ההנקה. ניתן למצוא יועצת הנקה בחדרי ההנקה במחלקות היולדות בבתי החולים, והן אלה שמלמדות את האימהות הטריות כיצד להניק, ועולות על בעיות אם יש. במקרים בהם נדרשת עזרה ניתן גם להיעזר בליגת לה לצ'ה שהיא ארגון של מתנדבות שמנסות לעזור לנשים להניק. הנקה היא פעולה שעלולה להיות מורכבת. לפעמים אין התאמה בין התינוק לשד, לפעמים יש בעיות פיזיולוגיות המונעות הנקה תקינה, כמו לשון קשורה של תינוק. הנקה לא טובה גורמת לכאבים ואף זיהומים בשד. מלבד ההנקה עצמה שיכולה להיות מאתגרת על היולדת לישון, לאכול, ולטפל בעצמה. יועצת הנקה מאבחנת את מצבה של האישה, ואת ההנקה, על מורכבותה ולייעץ בהתאם. תקופת משכב הלידה, היא תקופה לא קלה עבור האם, וקשיים בהנקה עלולים להיות מאוד מאתגרים לנשים, רגשית ופיזיולוגית. יועצת הנקה טובה יכולה להרגיע, ולעודד את האם המניקה, כמו גם לפתור את הבעיות הגורמות להנקה. נשים רבות נעזרות באיזה שהוא שלב ביועצת הנקה, כיוון שמדובר בתהליך מורכב. בישראל, יועצות הנקה מאוגדות תחת האיגוד הישראלי ליועצות הנקה מוסמכות. קיימת זכות חוקית להיוועץ עימה בימים לאחר הלידה והייעוץ מכוסה בקופות החולים גם לאחר מכן. הנקה מדיה וקבצים בנושא יועצת הנקה בוויקישיתוף הוועד הבינלאומי לבוחני יועצי הנקה(הקישור אינו פעיל) אתר הבית של האיגוד הישראלי ליועצות הנקה מוסמכות מאגר יועצות הנקה (מורשות לעסוק בסיעוד יועצות הנקה) באתר משרד הבריאות International Lactation Consultant Association (ILCA) מקצועות ההנקה בישראל באתר האיגוד הישראלי למקצועות ההנקה הדרכות בנושא הנקה, באתר כל זכות ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון הולנד

שירו של וילהלמוס (בהולנדית: Het Wilhelmus, "הוִילהלמוס") הוא ההמנון הלאומי של הולנד. השיר, שנכתב בין השנים 1569 ל-1572 לכבוד וילם מאורנז' (וילם מנסאו או וילם השתקן), כנראה על ידי פיליפס ואן מרניקס, או על ידי דירק וולקרטסון קורנהרט, הוא שיר הלל לווילם ונחשב כהמנון הלאומי העתיק בעולם. הוא הולחן בשנת 1626 על ידי אדריאן ולריוס והוכרז כהמנון הלאומי של הולנד ב-10 במאי 1932. השיר מורכב מחמישה עשר בתים בני שמונה שורות בחריזה מסורגת. האותיות הראשונות בכל בית הן אקרוסטיכון שמרכיב את שמו של מושא השיר, וילם מנסאו (Willem van Nazzov). באירועים רשמיים מקובל להשמיע רק את הבית הראשון. בזמן מלחמת העולם השנייה זכה גם הבית השישי לפופולריות רבה, בשל המילים "ושאביס את העריצות, הפוצעת את לבי" (במקור הייתה הכוונה לממלכת ספרד). דגל הולנד סמל הולנד מדיה וקבצים בנושא המנון הולנד בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון הולנד" באתר מיוזיק בריינז המנון הולנד באתר בית המלוכה ההולנדי (באנגלית) אתר בית המלוכה ההולנדי
יהודה אשכנזי

האם התכוונתם ל... יהודה אשכנזי (רב טורקי) – רב טורקי, פרשן התלמוד ומחבר פורה. יהודה אשכנזי (טיקטין) – רב פולני, פרשן השולחן ערוך ממחברי "באר היטב". יהודה ליאון אשכנזי – רב והוגה דעות צרפתי. יהודה שמואל אשכנזי – רב איטלקי ממוצא ארצישראלי, מסוף המאה ה-18. מחבר ספרי מנהגים ממוקדים (שבת, מועד, תפילה), כולל מנהגי תפילה, וכן מחבר ומהדיר סידורי תפילה.
אנאקראון

אנאקראון, (ביוונית: Ἀνακρέων) היה משורר לירי יווני בן המאה השישית לפנה"ס. אנאקראון נולד בתיאוס שבאסיה הקטנה, ובעת מצור המלך הפרסי כורש על האזור עקר לאבדרה. הוא הוזמן על ידי השליט פוליקרטס להורות לבנו את מקצוע המוזיקה ושם, בארמונו, חיבר שירי אהבה רבים. אף היפארכוס, המושל האתונאי, הזמין את אנאקריאון לחצרו כדי שיקדם שם את השירה הלירית. כביטוי לשמו הטוב, לאופיו הנעים ולכישוריו, גמלו לו האתונאים בהצבת פסלו בעיר ואף הנציחו את דמותו על גבי כלים קראמיים. רק מעט מאוד מיצירותיו שרדו, ואף הגיעו אלינו דרך ציטטות מחיבורי אחרים. יצירתו הלירית של אנאקריאון כללה המנונים (שירי דת) לאלים, שירי משתה ושירי אהבה. הללו נכתבו בפשטות ובחן וכן בריסון רגשות. התפרצויות רגשיות נתפסו כברבריות ועל כן נמנעו משוררים מכובדים, דוגמת אנאקריאון, להיסחף לסגנון זה. אנאקריאון חיבר גם ימבים ואלגיות, כשהאחרונות כללו גם הקדשות על גבי מצבות. שירתו של אנאקריאון השפיעה על יצירתו של הסטיריקון אריסטופאנס. בתקופה ההלניסטית התפתח ז'אנר של חיקוי אנאקריאוני בשם "אנאקריאונטיאה", שבה מונצחת דמותו של אנאקריאון כאיש מזדקן מאוהב ומבוסם דרך קבע. אמיר אור, שירים פדרסטיים של אנקריאון, תיאוגניס, מלאגרוס ועוד, ב"תשוקה מתירת איברים", אנתולוגיה לשירה ארוטית יוונית, הוצאת 'ביתן' 1993 שותה אהבה: שירי אנקראון ומבחר מתוך ה'אנקראונטיאה', בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2015 כתבי אנאקראון בפרויקט בן-יהודה כל שירי אנקראון, באתר של שמעון בוזגלו מבחר מתוך האנקראונטיאה, באתר של שמעון בוזגלו אנאקראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אנאקראון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אנקראון, דף שער בספרייה הלאומית אנאקראון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנאקראון, באתר Discogs (באנגלית)
יהודה אשכנזי (טיקטין)

רבי יהודה אשכנזי (נפטר ה'תק"ג, 1743) היה רב פולני במחצית הראשונה של המאה ה-18. ממחבריו הראשונים של הספר באר היטב על השולחן ערוך. כיהן כרב ודיין בטיקטין. רבי יהודה נולד בפרנקפורט לרב שמעון סופר מפרנקפורט. אביו היה סופר סת"ם בפרנקפורט. פירושו לשולחן ערוך, "באר היטב", בא כהרחבה והשלמה לפירוש בשם זהה שנכתב בידי רבי ישעיה ב"ר אברהם, והוא נדפס לראשונה בשנת תק"ב באמשטרדם, ואף צורף למהדורות השולחן ערוך בדפוס אמשטרדם תקי"ג ותק"כ. בשל התקבלות חיבורו זה, נדחה למעשה הספר המקורי של רבי ישעיה ב"ר אברהם. ובמהדורות השולחן ערוך הנפוצות מודפסת בחלק אורח חיים מהדורתו של רבי יהודה אשכנזי מטיקטין. "אשכנזי (טיקטין), יהודה בן שמעון סופר פרנקפורט", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלון אסור

אלון אסור (נולד ב-12 בספטמבר 1964) הוא קצין בדימוס בדרגת ניצב במשטרה אשר כיהן בתפקידו האחרון בתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה. אסור התגייס למשטרת ישראל ביולי 1995. שירת ביחידת המרכזית של מרחב השרון, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש מחלק החקירות בתחנת המשטרה בנתניה, סגן מפקד התחנה וראש לשכת מפקד מחוז. פיקד על תחנת המשטרה בראש העין, ביולי 2009 מונה למפקד תחנת המשטרה בפתח תקווה ושירת בתפקיד עד ינואר 2012. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם של מחוז מרכז. באוגוסט 2012 מונה לראש פרויקט מרכז ההדרכה בבית שמש ובמהלך כהונתו נפתחה בדצמבר 2014 המכללה הלאומית לשוטרים והוא מונה למפקדה הראשון. בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז הצפון. ביוני 2019 מונה לתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה. בינואר 2021 הודיע על פרישתו מהמשטרה. אסור נשוי ואב לשני ילדים ומתגורר בבנימינה. בעל תואר ראשון במשפטים, פילוסופיה ותולדות עם ישראל ותואר שני בתולדות עם ישראל. מדיה וקבצים בנושא אלון אסור בוויקישיתוף סבב מינויים בסגל הפיקוד הבכיר, אתר משטרת ישראל 6 בינואר 2016 מפקד חדש למחוז צפון: ניצב אלון אסור, אתר משטרת ישראל, 23 בפברואר 2016 אלון חכמון, ‏ניצב אלון אסור מונה לסגן המפכ"ל, שמעון לביא יחליפו במחוז הצפון, באתר מעריב אונליין, 11 ביוני 2019 ניצב אלון אסור פורש מהמשטרה, באתר ערוץ 7
רשימת מילים בגרמנית שמקורן בעברית

בשפה הגרמנית ישנם מילים וביטויים רבים שמקורם בשפה העברית והיידיש. מילים רבות זלגו לגרמנית המדוברת דרך שפת הרוטוולש - ז'רגון של ארגוני הפשע בדרום גרמניה ושווייץ הגרמנית במאה ה-19, בה השתמשו במושגים בעברית ביידיש באופן סאטירי ולא במשמעותם המקורית (לדוגמה, המילה "מזוזה" שימשה ככינוי לזונה – מישהי שעומדת על מפתן הדלת וכולם יכולים לגעת בה). מאוחר יותר ובדרך כלל לאחר שינוי משמעות נוסף, אותו אוצר מילים השתרש בגרמנית המדוברת. חלק מהמלים נשארו בגדר סלנג ליודעי ח"ן. חלקן קיבלו על עצמן את חוקי הדקדוק הגרמני, נכנסו לשימוש יומיומי, ולא מרמזות בכלום על עברן היהודי. למעשה, השפה הגרמנית משתמשת בכ-120 מונחים שהם ביידיש במקור. מומחה מסביר מדוע למילים יש לרוב קונוטציה שלילית, שהשתנו במשך השנים מתוך סיבות שונות. יידיש מילים שמקורן בגרמנית, באתר השפה העברית. מילים בגרמנית, שמקורן ביידיש, מכון גתה ישראל. על הקשר בין גרמנית לעברית, דגש קל Yiddish words still common in German language – DW – 09/05/2021, dw.com (באנגלית) על קצה הלשון, שבור את הרגל
גביע דייוויס 1973

גביע דייוויס 1973 הייתה התחרות ה-62 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 53 נבחרות. הנבחרות חולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". הקבוצה המנצחת במשחקים בין ראשי הבתים קיבלה את הגביע. המשחק על התואר נערך ב-30 בנובמבר – 2 בדצמבר 1973 בקליבלנד, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 0:5. בכך הנבחרת זכתה בתואר בפעם ה-23 בסך הכל. הבית כלל 12 קבוצות כולל דרום אפריקה. הקבוצות חולקו לתת בית הצפוני והדרומי. קולומביה צורפה לתת הבית הצפוני ודרום אפריקה לתת הבית הדרומי. בכל תת-בית לאחר המשחקים המוקדמים, המנצחת קיבלה זכות להתמודד מול מנצחת תת-הבית בשנה הקודמת על ראשות תת-הבית. בין מנצחות תת-הבתים נערך משחק על רשות הבית. הבית כלל 31 קבוצות כולל איראן, מצרים, מרוקו, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים. בית המזרח כלל 11 קבוצות כולל אוסטרליה. לאחר המשחקים המוקדמים ארבע הקבוצות החזקות הצטרפו לקבוצות ששיחקו בגמר הבית בשנה הקודמת למשחקים על ראשות הבית. המשחקים נערכו במהלך אוגוסט–נובמבר 1973 ומשחק הגמר בדצמבר. נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת הולנד. מדיה וקבצים בנושא גביע דייוויס 1973 בוויקישיתוף נתונים על התחרות
יהודה אשכנזי (רב טורקי)

רבי יהודה אשכנזי (ה'תפ"ז - ט"ז בטבת ה'תקכ"א) היה רב באיזמיר, טורקיה, פרשן התלמוד הבבלי ומחבר ספרים תורניים פורה. הגיע לאזמיר בן ארבע עשרה שנה בלבד, בערך בשנת התק"ב ביחד עם אביו, הרב רבי יוסף אשכנזי, מאחת ממדינות מרכז או מזרח אירופה. אביו, שהגיע לעיר בענייני מסחר, ראה שהעיר מלאה בחכמים ורבנים והחליט להשתקע בה. השאיר את בנו יהודה, שהיה אז בן ארבע עשרה שנה, בידי מארחו, הגביר רבי יהושע חיים צונצין, והוא נסע בחזרה למדינת מושבו כדי לחזור אל העיר עם שאר משפחתו, מה שלא עלה בידו. באזמיר, נשא רבי יהודה את בתו של רבו רבי ברזילי יעבץ, מגדולי חכמי אזמיר ומחבר "לשון ערומים" ו"לשון למודים". העמיד תלמידים הרבה, בהם ר' חיים יהודה אליעזר, ר' רפאל יצחק מאיו ור' יום טוב דאנון. בנו רבי רפאל אשכנזי, מחבר "מראה הנוגה", כיהן ברבנות העיר. נכדו הוא רבי ניסים אברהם אשכנזי. הרב חיים פאלאג'י מעיד עליו: הרב מר יאודאי גאון ז"ל, דאיתן מושבו, וכמעט רוב התורה דויוצא פרח בעיר עוז לנו אזמיר יע"א, היה מהרב רבי.. דגל מחנה יאודה, דהרבה גדולי בתלמידים בישיבת מחזיקי תורה יב"ץ, ותורה שם בישראל, ושם כתב את כל ספריו בפלפול התלמידים.... — 'חלקם בחיים' דרוש ב', בדף ו' ע"ב נפטר בשנת תקכ"א, בגיל שלושים וארבע. חיבוריו הודפסו בידי בנו הרב רפאל אשכנזי, שבפטירת אביו היה כבן שש או שבע. מלבד ספריו, מצוטטים חידושים מפיו גם בכתבי רבני איזמיר וטורקיה בני זמנו, כמו רבי יצחק נוניש בילמונטי מחבר "שער המלך". תלמידו, רבי יצחק מאיו, מעיד עליו: ”אני הוא שראיתי לרבי, יושב ולומד בתעלומות חכמה, מבוקר עד ערב, איערב שמשא אדכי יומא, מר במתיבתא דנונו כאריה מחיר ומפקיע כל הדבר הקשה, בהוויות דאביי, דומה פיו כמעיין המתגבר, ארזים ישבר, וכל דבר שהניחו חכמים בתעלומה, נתן עיניו בו ופתרו עד סופו ולא הניח דבר וחצי דבר. מי שראה את קדוש ה', אב בחכמה, המה ראו תרומות מידותיו וכח מעשיו הן הן נוראותיו...” (מחנה יהודה, הקדמת רבי יצחק מאי) רבי יהושע יהודה אמאדו, מחבר "אהלי יאודה" (שאלוניקי תקפ"א) רבי אליקים גאטינייו, מחבר "אגורה באהליך" (שאלוניקי תקמ"א); "יצחק ירנן" (שאלוניקי תקמ"ו); ו"תועפות ראם" (איזמיר תקנ"ז) רבי חננאל חביף, מחבר "מגדל חננאל" (שאלוניקי תקע"ט) רבי יצחק מאיו, מחבר "שרשי הי"ם" מחנה יאודה, על טור חושן משפט; שאלוניקי, תקנ"ג יד יהודה, על מסכת שבועות; שאלוניקי, תקע"ו גבול יאודה, על מסכת גיטין; שאלוניקי, תקפ"א קהל יאודה, על מסכת ביצה ועל שולחן ערוך יורה דעה; שאלוניקי, תקפ"ה שרידי יהודה, שאלוניקי, תקצ"א נאה להודות על תהלים, מבוא "אשכנזי, יהודה בן יוסף", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) יהודה בן יוסף אשכנזי, דף שער בספרייה הלאומית מחזור "משאת שלמה חיים", עמ' 789.
טוני רוולורי

אנטוני רוולורי (באנגלית: Anthony Revolori; נולד ב-28 באפריל 1996) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כזירו מוסטפא בסרטו של וס אנדרסון "מלון גרנד בודפשט", וכפלאש תומפסון בסרטים "ספיידרמן: השיבה הביתה", "ספיידרמן: רחוק מהבית" ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה". רוולורי נולד בשם אנתוני ג'יי קיניונס (Anthony J. Quiñonez) וגדל באנהיים, קליפורניה. בנם של סוניה ומריו קיניונס, ילידי גואטמלה. אביו היה שחקן בצעירותו. אחיו הגדול, מריו רוולורי גם הוא שחקן. שיחק מגיל שנתיים במספר פרסומות. את קריירת המשחק שלו החל רוולורי ב-2004, עם תפקיד ראשי בסרט הקצר "נברסקה". מאז הופיע במספר סרטים, והשתתף בתפקידי אורח קטנים בסדרות הטלוויזיה "היחידה", "הפמליה", "קוראים לי ארל", "הבנים של טוסון" ו"חסרי בושה". את התפקיד הגדול הראשון שלו קיבל ב-2014 כאשר גילם את דמותו של זירו מוסטפא בצעירותו, בסרט הדרמה הבריטי "מלון גרנד בודפשט" של הבמאי וס אנדרסון. בשנת 2017 הופיע בתפקיד משנה בסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה", בתור פלאש תומפסון, ושיחק בקומדיה הפרועה "קח את ה-10" לצד ג'וש פק. בשנת 2019 חזר לגלם את דמותו של פלאש תומפסון בסרט ההמשך "ספיידרמן: רחוק מהבית". מדיה וקבצים בנושא טוני רוולורי בוויקישיתוף טוני רוולורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טוני רוולורי, ברשת החברתית אינסטגרם טוני רוולורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טוני רוולורי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טוני רוולורי, באתר AllMovie (באנגלית) טוני רוולורי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טוני רוולורי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Anaheim teen gets ‘Grand’ movie break, Orange County Register Hines, Nico (7 March 2014). "Meet Tony Revolori, the Scene-Stealing Kid in 'The Grand Budapest Hotel'". The Daily Beast
הרלך

הרלך (בוולשית: Harlech) היא עיירת חוף וקהילה במחוז גוויניד' בחוף המערבי של ויילס מדרום לחצי האי ל'ין. העיירה כוללת, נכון לשנת 2011, 1,762 תושבים. היא שוכנת בתוך גבולות הפארק הלאומי סנודוניה. מקור השם הרלך הוא שיבוש של השם הארדלך (שהיה נפוץ עד המאה ה-19), אשר ככל הנראה נובע מצירוף המילים אַרד (ardd; גבוה) ו-לאך (llech; סלע), כלומר "סלע גבוה", מתוך התייחסות לסלע עליו ממוקמת טירת הרלך. הסבר נוסף טוען שמקור השם הוא מצירוף המילים הארד (hardd; נאה) ולאך, כלומר "סלע נאה". כיום רוב כלכלת העיירה סובבת סביב תיירות עם טירת הרלך, רצועת החוף ומיקומה בשטחי הפארק הלאומי. העיירה מחולקת לשכונה הוותיקה הממוקמת סביב הטירה בשטח גבוהה יותר ושכונה חדשה יותר שהוקמה ממערב בקרב רצועת החוף. אחד הרחובות בעיירה הוכר ב-2019 על ידי ספר השיאים של גינס, כרחוב התלול בעולם. ואולם לאחר שינוי שיטת המדידה, חזרה הבכורה ב-2020 לרחוב בולדווין בעיר דנידין אשר בניו זילנד. רצועת החוף של הרלך שער הכניסה לטירת הרלך שכונת הרלך התחתונה מלון הטירה הרלך טירת הרלך אתר האינטרנט הרשמי של הרלך עמותת התיירות של הרלך. הרלך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוס מוצ'יס

לוס מוצ'יס (בספרדית: Los Mochis) היא עיר במדינת סינלואה במקסיקו. העיר שוכנת בצפון-מערב מקסיקו, במרחק קצר מחוף האוקיינוס השקט. לוס מוצ'יס נוסדה ב-1893 כמושבה על ידי חבורת סוציאליסטים אוטופיסטים אמריקאים בהנהגת המהנדס האזרחי אלברט קינסי אוון. אוון ביצע מספר עבודות באזור במהלכן הוא הוקסם ממנו והוא פיתחו חזון להקמת עיר נמל בעלת חשיבות בינלאומית שתקושר ברכבות לשאר מקסיקו. על בסיס החזון הזה הוקמה המושבה. המושבה התקיימה במשך 30 שנים וכיום החזון של קינסי מוגשם בעיירת הנמל טופולבמפו הנמצאת בקרבת לוס מוצ'יס. כעבור כמה שנים הגיע לאזור איש העסקים האמריקאי בנג'מין ג'ונסטון. ג'ונסטון הגיע לאחר ששמע על המושבה של קינסי והחליט להקים בתי חרושת לעיבוד קנה סוכר מהאזור. בהמשך הוא פעל להכרזה על לוס מוצ'יס כעיר נפרדת מהמושבה של קינסי, ששמה שונה לטופולבמפו ב-20 באפריל 1903. כעבור זמן קצר לוס מוצ'יס גדלה והפכה למרכז הכלכלי של האזור. בעשורים הראשונים לקיומה כלכלת לוס מוצ'יס נשעה בעיקר על תעשיית עיבוד הסוכר, אך כיום הכלכלה המקומית מתבססת גם על תעשיות נוספות ועל נמל טופולבמפו. לוס מוצ'יס נמצאת באזור בו שורר אקלים סמי-ארידי. הקיצים חמים מאוד כאשר הטמפרטורה הממוצעת המרבית מתקרבת ל-40 מעלות צלזיוס וגם החורפים חמים למדי כשהטמפרטורה הממוצעת המרבית העב בסין 20 ל-30 מעלות. מרבית המשקעים יורדים בקיץ ובממוצע יורדים כל שנה כ-330 מילימטרים של משקעים. את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי הפדרלי ואייה דל פוארטה, הנמצא במרחק של 18 קילומטרים מלוס מוצ'יס. לוס מוצ'יס מקושרת במסילת צ'יוואווה-פסיפיק לעיר צ'יוואווה, בירת מדינת צ'יוואווה השוכנת בצפון-מרכז מקסיקו. ארצות הברית סנטה רוזה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית אונטריו, קליפורניה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא לוס מוצ'יס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוס מוצ'יס לוס מוצ'יס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אקלים עבור לוס מוצ'יס, מקסיקו, באתר Weatherbase.
ישיבת רבינו חיים ברלין

ישיבת רבינו חיים ברלין - מוסד גור אריה (באנגלית: Mesivta Yeshiva Rabbi Chaim Berlin; Gur Aryeh Institute) היא ישיבה חרדית ליטאית בברוקלין ניו יורק. הוקמה בשנת 1904 כ"ישיבת תפארת בחורים" והיא הישיבה הוותיקה ביותר בברוקלין. לפי הצעתו של הרב מאיר ברלין (בר-אילן), נקראה על שמו של אחיו, הרב חיים ברלין, הרב הראשי של מוסקבה שעבר לירושלים והיה אחד מגדולי רבניה בעת מותו. בישיבה לומדים קרוב לאלפיים תלמידים, במסגרת גן ילדים, בית ספר יסודי ("ישיבה קטנה"), בית ספר תיכון ("מתיבתא"), ישיבה גדולה וכולל אברכים בשם "כולל גור אריה". הרב יצחק הוטנר כיהן כראש הישיבה משנת ה'תרצ"ט (1939) ועד פטירתו. הרב אהרן שכטר כיהן כראש הישיבה עד פטירתו בשנת ה'תשפ"ג (2023). ראש הישיבה הנוכחי הוא הרב שלמה חי דוד חליווה חתנו הספרדי של הרב אהרן שכטר. נשיא הישיבה הוא הרב יונתן דייויד, חתנו של הרב הוטנר השוהה בישיבה תקופות קבועות בשנה בהן הוא מגיע לניו יורק. הרב יונתן דייויד - ראש ישיבת פחד יצחק הרב חיים וואלקין - משגיח ישיבת עטרת ישראל הרב אליעזר ולדמן - ראש ישיבת ניר בקריית ארבע הרב אהרן ליכטנשטיין - ראש ישיבת הר עציון הרב יעקב פרלוב - האדמו"ר מנובומינסק הרב שלום ברגר – רב ומחנך ישראלי הרב שלמה קרליבך - לימים משגיח הישיבה הרב אהרן שכטר - ראש הישיבה לשעבר הרב מאיר אליהו- מחבר הספרים מרכבות ארגמן ועוד. הרב הלל בלסקי מנהל סמינר עטרת בנות ירושלים אלי בן דוד, תמונות מהישיבה, Jdn מתיבתא רבנו חיים ברלין (ברוקלין, ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית
יוסטין קלימן

יוסטין קלימן (1903 – 20 בדצמבר 1976) היה ראש המועצה הראשון של כפר שמריהו, בשנים 1950 עד 1951. קלימן נולד בווירצבורג בגרמניה, והצטרף בנעוריו לתנועת נוער ציונית. את רעייתו לילי פגש בגרמניה ונישא לה בשווייץ. ב-1936 עלה יחד רעייתו לארץ ישראל. קלימן התיישב עם אשתו בחיפה ולאחר מכן הם עברו הכשרה חקלאית. לאחר כשנה התיישבו בכפר שמריהו, ונמנו עם 53 המשפחות הראשונות שהתיישבו בו. בכפר ניהלו הזוג משק מעורב, שבו קיימו רפת ולול תרנגולות, וגידלו ירקות ועצי פרי. קלימן היה חבר שנים רבות בוועד המושבה ויו"ר הוועד. לאחר מכן נבחר להיות היו"ר הראשון של המועצה המקומית בשנם 1950-1951. בשנים שלאחר מכן היה חבר המועצה. היה פעיל באגודה החקלאית, בחברה קדישא ובבית הכנסת של הכפר. הוא ניהל את סוכנות הדואר, ונמנה עם מייסדי ארגון יוצאי מרכז אירופה והמפעל לעזרה הדדית. בבחירות לאספה המכוננת הוא הוצב במקום ה-62 ברשימת המפלגה הפרוגרסיבית. נפטר ב-20 בדצמבר 1976. את הבית שבו גר יחד עם רעייתו, ברח' הזורע 24 בכפר שמריהו, תרמה לילי למועצה המקומית בערוב ימיה, להנצחת דור המייסדים ומורשתם. בביתם הוקם מוזיאון "בית ראשונים". רהיטי הבית, שאותם הביאו עמם מגרמניה והיו בבית במשך כל חייהם, שמורים בחדרים יחד עם חפציהם האישיים. כמו כן שומרו הרפת ומחסן הכלים של המשק. בין היתר המוזיאון כולל את ארכיון הכפר. כפר שמריהו - 60 שנה: 1937 - 1997, ספר מטעם המועצה המקומית כפר שמריהו, 1997 יוסטין קלימן, באתר המועצה המקומית כפר שמריהו רשימת המייסדים, באתר מוזיאון בית ראשונים אודות בית ראשונים, באתר מוזיאון בית ראשונים קואליציה מקיר אל קיר בראשות ישראל דונסקי בכפר שמריהו, מעריב, 24 בנובמבר 1965 רשימת מועמדים של המפלגה הפרוגרסיבית, דבר, 23 בינואר 1949 אתר "Billiongraves"
אלכסנדר קבנל

אלכסנדר קבנל (בצרפתית: Alexandre Cabanel‏; 28 בספטמבר 1823 – 23 בינואר 1889), היה צייר צרפתי, שצייר נושאים היסטוריים, קלסיים ודתיים בסגנון אקדמי. הוא היה ידוע גם בתור צייר דיוקנאות. קבנל נחשב לנציג הטוב ביותר של אמנות פומפייר, לפי אנציקלופדיית סלבט, והיה הצייר המועדף על נפוליאון השלישי. אלכסנדר קבנל נולד במונפלייה שבארו, צרפת ב-23 בינואר בשנת 1823. כשהוא היה בן שבע עשרה, הוא החל ללמוד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות. קבנל למד יחד עם פרנסואה אדוארד פיקו. ב-1844, כשהיה בן עשרים ואחת, הוא הציג ב"סלון" בפעם הראשונה, ושנה לאחר מכן, כשהיה רק בן 22, זכה קבנל במלגת פרס רומא. קבנל נבחר לחבר המועדון ב-1863. הוא התמנה לפרופסור בבית הספר לאמנויות יפות ולימד בו עד מותו. הוא היה קשור באופן הדוק לסלון פריז: "הוא נבחר לחבר מושבעי הסלון באופן קבוע ותלמידיו יכלו להיספר במאות בסלונים. דרכם, קבנל עשה יותר מכל אמן אחר מדורו כדי ליצור את דמותו של הציור הצרפתי בבל אפוק". סירובו יחד עם ויליאם אדולף בוגרו לאפשור לצייר האימפרסיוניסטי אדואר מאנה ולעוד המון ציירים להציג את עבודותיהם בסלון של 1863, הובילה להקמתה של "סלון הנדחים" על ידי הממשלה הצרפתית. קבנל היה צייר אקדמאי מצליח, ציורו משנת 1863, "הולדת ונוס", הוא אחד הדוגמאות הידועות ביותר לציור אקדמי במאה ה-19. התמונה הובאה על ידי השליט נפוליאון השלישי; ישנו העתק מדויק קטן, שצויר ב-1875, בשביל הנקאי ג'ון וולף, הנמצא כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק סיטי. הציור ניתן למוזיאון על ידי וולף ב-1893. מדליית הכבוד הגדולה בסלונים של 1865,1867 ו-1878. פרס רומא, 1845. תלמידיו של קבנל כללו את: רודולפו דה אמואדו הנרי בייקון ג'ורג' רנדולף בארסה ג'ין יוג'ין בולנד ג'ין-יוסף בנימין-קונסטנט ולאחו בוקובק צ'ארלס בולטאו גסטון בוסייר לואי קפדוויל יוג'ין קררי פרנרד קורמון פייר אוגוסט קוט קניון קוקס אדוארג דיבט-פונסאן אמיל פריאנט פרנסואה גויגואט ג'ולס בסטיאן-לפייג' פרנסואה פלאמנג צ'ארלס פוקיואריי פרנק פוולר הנרי גרווקס צ'ארלס לוסיאן לאנדרה הנרי לה סידאנר אריסטיד מאיול אדואר- אנתויין מרסל לואי מטלינג יאו מרקוס דה אוליבריה יאן מונצ'אבלון ג'ורג'ס מוראו דה טורס הנרי רגנאולט לואי רויאר ג'ין-ג'ייקווס סצ'רר אנטוניו סילבה פורטו ז'וזף נואל סילבסטר סולומון יוסף סולומון ג'ין גוילאום רוסייר פאול טרברנייר פרנסואה ת'בנוט יוסה פראז דה אלמדיה ג'וניור אטינה טרוס אדולף ווילט אברהם ארצ'יבלד אנדרסון מות משה (1851), מוזיאון דהש, ניו יורק סיטי. ניו יורק, ארצות הברית נימפה וסאטיר (1860), אוסף פרטי. הולדת ונוס (1863), מוזיאון ד'אורסה, פריז מות פרנצ'סקה דה רימני ופאולו מלטסטה(1870), מוזיאון ד'אורסה, פריז הרוזנת דה קלר(1880), מוזיאון פאבר, מונפלייה אופליה (1883), אוסף פרטי רות מלקטת בשדות בועז, (1886),מוזיאון גרנט, שאלון-אן-שמפאן ליידי קורזון (1887),קדלסטון הול, אנגליה מחקר עבור קלאופטרה בשביל "קלאופטרה בוחנת רעלים על אסירים מורשעים", בית הספר לאמנויות, בזייה קלאופטרה בוחנת רעלים על אסירים מורשעים (1887), אוסף פרטי חווה לאחר הגירוש מגן העדן, אוסף פרטי סילוק אדם וחווה מגן עדן, אוסף פרטי נפוליאון השלישי תמר מלאך נפול מות פרנצ'סקה דה רימני ופאולו מלטסטה (1870) אכו (1874) הרמוניה (1877) בתו של יפתח הגלעדי (1879) אופליה (1883) אלבייד (1884) קלאופטרה בוחנת רעלים על אסירים מורשעים (1887) דיוקן של הרוזנת יקטרינה ורונטסובה-דשקובה נפוליאון השלישי פנדורה (1873) המוזיאון לאמנות וולטרס מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קבנל בוויקישיתוף
זאור קלואב

זַאוּר קַלוֹאֵב (בגאורגית: ზაურ კალოევი‏ זַאוּר קַלוֹאֵבִי, ברוסית: Заур Григорьевич Калоев‏; 24 במרץ 1931 - 23 בדצמבר 1997) היה שחקן כדורגל גאורגי ממוצא אוסטי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת חלוץ. זאור קלואב נולד בשנת 1931 בטביליסי, בירת גאורגיה הסובייטית; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק הייתה ספרטק טביליסי; הוא הופיע במדיה בשנים 1952-1950, שבמהלכן שיחק ב-26 משחקים והבקיע 13 שערים. בשנת 1953 קלואב עבר לקבוצת דינמו טביליסי; באותה עונה הוא זכה עם קבוצתו החדשה במדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות; אחרי 67 הופעות במדיה והבקעת 23 שערים לזכותה, בשנת 1957 הוא עזב ללוקומוטיב מוסקבה; בסוף אותה עונה, קלואב זכה עם קבוצתו החדשה בגביע ברית המועצות. קלואב נשאר בקבוצה הרוסית עד סוף עונת 1958; בסך הכול, הוא שיחק במדי "לוקומוטיב" ב-21 משחקים והבקיע שבעה שערים לזכותה. בשנת 1959 קלואב חזר לשחק בדינמו טביליסי; באותה שנה הוא הפך למלך השערים של ליגת העל הסובייטית, וגם הוכר כחלוץ המרכזי השני בטיבו של עונת האליפות (נכלל ברשימת 33 מצטייני העונה כסגן ראשון של החלוץ המרכזי שבין 11 המצטיינים); בשנת 1959 קלואב גם זכה עם קבוצתו במדליית ארד על מקום שלישי באליפות ברית המועצות והוזמן לנבחרת האולימפית של ברית המועצות, שבמדיה ערך שלוש הופעות. בשנת 1960 קלואב צורף לנבחרת ברית המועצות לקראת השתתפותה באליפות אירופה הראשונה; הוא לא שותף במשחקי הטורניר, אך זכה בתואר אליפות אירופה יחד עם הנבחרת הסובייטית; באותה שנה הוא המשיך להיות המבקיע המוביל בדינמו טביליסי והוכתר שנית כמלך השערים של ליגת העל הסובייטית (קלואב הצטיין במיוחד בנגיחת כדורים לרשת). בשנת 1962 קלואב זכה במדליית הארד השנייה שלו עם דינמו טביליסי - על מקום שלישי באליפות ברית המועצות; בשנת 1963 הוא זכה בתואר "אמן ספורט נכבד של ברית המועצות". בשנת 1964 קלואב זכה עם דינמו טביליסי באליפות ברית המועצות הראשונה שלה; בסוף אותה עונה הוא סיים את קריירת המשחק שלו. מאז חזרתו לדינמו טביליסי בשנת 1959 ועד פרישתו בשנת 1964, קלואב שיחק במדי הקבוצה ב-138 משחקים והבקיע 75 שערים לזכותה; בסיכום שתי תקופות המשחק שלו בקבוצה, הוא הופיע במדיה ב-205 משחקים והבקיע לזכותה 98 שערים (תוצאותיהם של שלושה מאותם 205 משחקים בוטלו בדיעבד, כך שרשמית, קלואב שיחק במדי דינמו טביליסי ב-202 משחקים והבקיע 96 שערים לזכותה). בשנת 1996 קלואב זכה בעיטור הכבוד של גאורגיה. זאור קלואב מת בשנת 1997 בטביליסי; נכון לשנת 2014, הוא ניצב במקום ה-24 במועדון המבקיעים של גריגורי פדוטוב, עם 139 שערים (המועדון הלא-רשמי מהווה רשימת דירוג של כדורגלנים סובייטים ורוסים, שהבקיעו 100 שערים ויותר במשחקים רשמיים בכול המסגרות). לוקומוטיב מוסקבה גביע ברית המועצות: 1957 דינמו טביליסי אליפות ברית המועצות: 1964 מדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות: 1953 שתי מדליות ארד על מקום שלישי באליפות ברית המועצות: 1959, 1962 אישיים מלך השערים של ליגת העל הסובייטית: 1959, 1960 זאור קלואב, באתר Transfermarkt זאור קלואב, באתר FootballDatabase.eu זאור קלואב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)