laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדל ארמון

מגדל ארמון הוא מגדל משרדים בחיפה, בשכונת הדר, ברחוב הנביאים 18 פינת שבתאי לוי. במקום פעל בעבר בית הקולנוע ארמון, שהיה ידוע בשל גגו הנפתח והמבנה הארכיטקטוני בעל החזית העגולה. הקולנוע, שנפתח לציבור בשנות ה-30 של המאה ה-20, הכיל 1,800 מושבים ותאים יוקרתיים להשכרה. בשנות ה-80 הוצעה תוכנית להרוס את הקולנוע ולהקים במקומו בניין משרדים עם קולנוע חדיש. התכנית תוכננה על ידי משרד אדריכלים י.י.גרנות. ב-1995 נהרס הקולנוע והחלה בניית מגדל הארמון. הבנייה הסתיימה ב-1998. את המגדל מאפיינים שני פסים כחולים ודקים שחוצים אותו, אחד בצדו המערבי ואחד בצדו המזרחי, וארבעה פסים עבים בצבע כחול, שניים בצד הצפוני ושניים בצד הדרומי. במגדל יש 20 קומות. הגובה של קומת הכניסה הוא 71 מטרים מעל פני הים, וגובה הגג הוא 142 מטרים מעל פני הים. בסיום בנייתו היה נחשב לאחד המגדלים הגבוהים בצפון ישראל. נכון ל-2019 הוא המגדל ה-18 בגובהו בחיפה.[דרוש מקור] במגדל כ-6 קומות חניה. בשלוש הקומות הראשונות של המגדל יש מספר חנויות, ושאר הקומות משמשות למשרדים. במגדל עשר מעליות, מהן ארבע מהירות. בקומה העליונה של המגדל יש תצפית, שממנה ניתן לצפות עד למרחק של כשישים קילומטרים. ביולי 2011 נמכר המגדל לחברת מגדל, מקבוצת אלקטרה, ב-100 מיליון ש"ח, וב-2021 לקרן ריאלטי ב-105 מיליון ש"ח מדיה וקבצים בנושא מגדל ארמון בוויקישיתוף נועם דביר, בתי הקולנוע בחיפה: מימי הזוהר בשנות ה-30 עד להתפוררות הבלתי נמנעת, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2011 ר. בן צבי, 2 בתי קולנוע חדשים בהדר הכרמל, מעריב, 20 באוגוסט 1985 מיכל מרגלית, ‏מגדל רכשה "מגדל ארמון" בחיפה ב-100 מ' ש', באתר גלובס, 6 ביולי 2011 גיא ליברמן, ‏קרן ריאליטי תשלם 105 מיליון שקל עבור מגדל הארמון בחיפה, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייבלזון

פייבלזון הוא שם משפחה יהודי שמקורו ככל הנראה ביהדות ליטא. האם התכוונתם ל... אליהו מאיר פייבלזון – רב וראש ישיבה ליטאי, אחיהם של רבי ישראל בנדט ורבי שמואל אביגדור ברוך יוסף פייבלזון – ראש ישיבת ראדין, בנו של ר' אליהו מאיר אליהו מאיר פייבלזון (ירושלים) – ראש ישיבה בירושלים, נכדו של ר' ברוך יוסף ישראל בנדט פייבלזון – רב ליטאי, אחיהם של רבי אליהו מאיר ורבי שמואל אביגדור שמואל אביגדור פייבלזון – רבה של פלונגיאן, אחיהם של רבי ישראל בנדט ורבי אליהו מאיר ברוך משה פייבלזון – רב בליטא ובארצות הברית, בנו של ר' שמואל אביגדור
אמילי אולרופ

אמילי אולרופ (בדנית: Emilie Ullerup; נולדה ב-27 באוקטובר 1984) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה דנית. מוכרת בשל תפקידיה בסדרת הטלוויזיה "מקלט באפלה" כאשלי מגנוס ובסדרת הטלוויזיה "חופי צ'סאפיק" כברי אובריאן. אולרופ נולדה בקופנהגן, דנמרק כבת למשפחה דיפלומטית, בתו של המשפטן והשגריר אוב אולרופ (דנ'). לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון בעיר הולדתה ב-2003, היא עברה לוונקובר, קולומביה הבריטית בקנדה, ולמדה בבית הספר לקולנוע של ונקובר (אנ'), שם סיימה את לימודיה ב-2005. בשנת 2006 לוהקה לתפקיד המשחק הראשון שלה לדמותה של ג'וליה ברין בסדרת הטלוויזיה המחודשת "בטלסטאר גלקטיקה" ששודרה ברשת SyFy. בשנת 2008 החלה לגלם את דמותה של אשלי מגנוס בעונה הראשונה והשנייה של סדרת הטלוויזיה הקנדית "מקלט באפלה". בשנת 2011 התארחה בסדרת הפעולה בכיכובו של סטיבן סיגל, "צדק אמיתי", ושנה לאחר מכן קיבלה תפקיד יותר גדול בעונה השנייה. משנת 2012 עד לשנת 2014 גילמה את אסטריד פולסן, אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה הקנדית "Arctic Air", לצדם של פסקל האטון וניאל מאטר עד לביטולה של הסדרה לאחר שלוש עונות. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקנדית-אמריקאית "מכתבי אהבה". אולרופ החלה לגלם את דייל טרוורס בסדרת הסרטים הטלוויזיונית אשר מבוססת על הסדרה. עד כה יצאו 11 סרטים בערוץ הולמרק, ואולרופ שיחקה בארבעה מתוכם. בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה "מתח גבוה". בשנת 2016 שיחקה בסרט "זכרונותיו של מתנקש בינלאומי" בכיכובו של קווין ג'יימס. בשנה זו לוהקה לתפקיד ברי אובריאן לצד ג'סי מטקאלף בסדרת הטלוויזיה "חופי צ'סאפיק" בערוץ הולמרק. בשנת 2017, היא כיכבה בסרט "With Love, Christmas" של ערוץ הולמרק, לצד ארון או'קונל. אולרופ דוברת דנית, אנגלית ווייטנאמית. בשנת 2008 התגלה לה גידול שפיר אגרסיבי סביב עצבי עמוד השדרה. היא עברה ניתוח להסרת הגידול בשנת 2009, ובאותה העת הוסרה גם עצם הזנב שלה. לאחר כחמישה חודשי התאוששות היא חזרה לשגרה. ב-14 באוגוסט 2018, היא נישאה לבן זוגה בשנים האחרונות, השחקן והקולנוען קייל קאסי. להם שני ילדים משותפים. מדיה וקבצים בנושא אמילי אולרופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמילי אולרופ (באנגלית) אמילי אולרופ, ברשת החברתית פייסבוק אמילי אולרופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמילי אולרופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי אולרופ, באתר AllMovie (באנגלית) אמילי אולרופ, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמילי אולרופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Arctic Air (TV Series 2012–2014) - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-09-16
מלך הרומאים

מלך הרומאים (בלטינית: Romanorum Rex; בגרמנית: Römisch-deutscher König) היה התואר של שליטי האימפריה הרומית הקדושה ממועד היבחרם ועד הכתרתם לקיסרים. האימפריה הרומית הקדושה הייתה מונרכיה נבחרת שבה המלך היה נבחר ולא קיבל את תפקידו בירושה מבן משפחתו (כך לפחות להלכה, אולם לא תמיד בפועל). השליטים נבחרו על ידי בכירי האצולה (החל מ-1356 שבעת "הנסיכים הבוחרים") למלכים, ובשלב שני הוכתרו לקיסרים על ידי האפיפיור. בתואר "מלך הרומאים" נשאו בתקופה בין בחירתם למלך עד הכתרתם לקיסר. תקופה זו ארכה לעיתים שנים רבות, וחלק מהשליטים מעולם לא הוכתרו לקיסרים ונשארו "מלך הרומאים" עד סוף ימיהם. השימוש בתואר "מלך הרומאים" החל בסוף המאה העשירית. הראשון שנשא בו היה אוטו השלישי, שנבחר למלך בשנת 983 והוכתר לקיסר בשנת 986. בשלב מאוחר יותר, כאשר השלטון בקיסרות עבר בירושה, "מלך הרומאים" היה התואר של יורש העצר. התואר התיישן מבחינה תפקודית עם ביטול הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור בשנת 1508 אך המשיך לשמש כחלק מהתארים הפורמליים של הקיסר עד סוף האימפריה בשנת 1806. התואר בפועל השתנה עם הזמן. בתקופה השושלת האוטונית הוא היה מלך הפרנקים (בגרמנית: König der Franken; בלטינית: Rex Francorum), מתקופת השושלת הסליאנית המאוחרת היה זה המלך הרומי (Römischer König) או מלך הרומאים (בגרמנית: König der Römer; בלטינית: רקס רומנורום). בתקופה המודרנית, נכנס לשימוש התואר מלך בגרמניה (בגרמנית: König in Germanien; בלטינית: Germaniae Rex). הוא מעולם לא שימש כתואר ראשי. מי שהוסיף את התואר היה מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שבימיו בוטלה את הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור. לבסוף, ההיסטוריוגרפיה הגרמנית המודרנית קבעה את המונח המלך הרומאי-גרמני (Römisch-deutscher König) כדי לבדל אותו הן קיסר האימפריה הרומית, כמו גם מן הקיסרות הגרמנית. נפוליאון חידש את השימוש בתואר והעניק אותו לבנו נפוליאון השני. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיאל סגל

יחיאל סגל (1886 - 1962) היה מראשוני אדריכלי הנוף בישראל. יחיאל סגל נולד בעיירה פלונגיאן שבליטא למשפחה יהודית אורתודוקסית. בשנת 1901 נשלח ללמוד גננות בבית הספר היהודי לגננות באהלם (Ahlem כיום רובע בעיר הנובר) שבגרמניה. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1904, עבד כגנן וכמתכנן גנים בגרמניה, בפרנקפורט. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני ועסק בגידול ירקות. לאחר המלחמה עבר לצרפת ומשם הגיע לארץ ישראל בשנת 1919–1920 בהזמנתו של ארתור רופין וחברת הכשרת הישוב. בשנים 1919–1920 הוא לקח חלק בתכנון המוקדם של קמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1920 הוא התיישב בתל אביב והחל לעבוד כגנן הראשי של עיריית תל אביב. משנת 1924 החל לעבוד כאדריכל עצמאי. יחיאל סגל תכנן בשנים הראשונות גנים עירוניים ובתים פרטיים. בשנת 1929 תכנן את הגן הבוטני בבית הספר החקלאי במקוה ישראל ובהמשך תכנן גם את בית הספר החקלאי במגדיאל. בשנות ה-30 וה 40 תכנן גם בתים פרטיים ובתי הבראה של קופת חולים. בשנות ה-40 החל לתכנן גנים בקיבוצים. לאחר קום המדינה השתתף בצוות שתכנן את האוניברסיטה העברית בגבעת-רם. כולל תכנון של נטיעות היסוד ותוכניות הפיתוח של הפקולטות הראשונות. בנו, יוסף סגל, למד גם הוא אדריכלות נוף, בצרפת, בורסאי ולאחר סיום לימודיו, בשנת 1952, הצטרף לאביו ועבד איתו עד לפטירתו של יחיאל סגל בשנת 1962. מקוה ישראל, הגן הבוטני- 1929 - מקוה ישראל הגן בבית ביאליק בתל אביב - 1924 גן בנימין בחיפה 1925 ימק"א ירושלים ירושלים - 1932 קריית מאיר, תל אביב - 1936 גן חוסמסה, חולון - 1937 גן המושבה, ראשון לציון - 1932 בית בוסל, צפת - 1946 בית הבראה ארזה, ליד ירושלים גן הזיכרון, קיבוץ לוחמי הגטאות - 1956 בית החולים דונולו, יפו כפר מסריק גן שמואל קיבוץ גשר קבוצת כנרת שער הגולן עין שמר יד מרדכי עין השופט עברון ראש הנקרה עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון הוחלט על ידי אגודת אדריכלי הנוף והמשפחה לתת מלגה לפרס לפרויקט השנתי המצטיין. הפרס ניתן כל שנתיים לפרויקט הגמר המצטיין. לאחר מותו של בנו, אדריכל הנוף יוסף סגל, שונה הפרס לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל. גן הוורדים - ירושלים מגינת חיים נחמן ביאליק לגינת קריית מאיר - אילן שחורי, באתר "תל אביב שלי" שכונת קריית מאיר, כיום מצפון לרחוב מאנה ממזרח לאבן גבירול, תל אביב, יד יצחק בן-צבי, הספרייה הלאומית
זבולון בריט

הרב זבולון ליב בריט (בכתיב יידי: באריט; נפטר ב' בסיוון ה'תרס"ג, 28 במאי 1903) היה רב ופובליציסט ליטאי, רבן של עיירות וערים ליטאיות רבות, האחרונה שבהן פלונגיאן. נולד לרב יום טוב ליפמן, על שמו הוא מכונה ברי"ט - בן רבי יום טוב, ולעיתים: ר' זבולון ליפמן. צאצאיו דבקו בשם ליפמן כשם משפחתם, בנו יצחק אייזיק מרדכי ליפמן, היה אביו של חוקר תולדות יהודי ליטא והעיר קובנה דוד מתתיהו ליפמן שנספה בשואה. הרב בריט היה תלמידו של מהרי"ל דיסקין, נודע כבקי גדול בהלכה ובספרות חז"ל. לצד בקיאותו בתורה היה ידען גדול בהוויות העולם וניצל את ידיעותיו לפולמוסיו עם כותבים לא-דתיים בעיתונות היהודית. לפי סקירה שהתפרסמה לאחר פטירתו בירחון החרדי "הפלס" הוא פרסם גם מאמר אנטי-ציוני חריף בעילום שם מחשש שיבולע לו. גם הרב חיים ברודי מצטט אותו בחייו כאנטי-ציוני אולם חוגים דתיים ציוניים ראו בו חובב ציון בשל ידידותו עם הרב צבי הירש קלישר, ואברהם יעקב סלוצקי אף פרסם בשמו דברים בשבח בנין ארץ ישראל. שימש כרב בעיירות וערים רבות, בהן: דרשונישוק, גודלבה (גודלעווע), פיליפובה (פיליפּאָווע) (אנ'), וקראזש. בעשרים שנותיו האחרונות כיהן כרבה של פלונגיאן ובה נפטר ונקבר. כתביו הרבים לא נדפסו, הוא מצוטט בספרי בני דורו כמו שו"ת מגן שאול לרב שאול קצנלנבוגן משילעל. מלבד מאמרי הפובליציסטיקה שפרסם בעיתונים כמו "המגיד" והירחון "הפלס", כתב הרב בריט גם בכתבי עת תורניים כמו "יגדיל תורה" האודסאי. חלק מחידושיו התורניים משוקעים בספרו של חתנו, הרב דב משה בן יחיאל מיכל נאמיאט שכיהן אף הוא כרבן של קרוז' ופלונגיאן. בתו מיכלה נישאה לרב נתנאל יוסף גרז, מתלמידי ישיבת סלובודקה וקלם. בנם היה הרב זבולון גרז אב"ד רחובות, שנולד שבועות ספורים לאחר פטירת סבו ונקרא על שמו. בת נוספת נישאה לרב דב משה נמיאט, רב באנטוורפן ובגייטסהד, ומחבר הספר "דברי משה." בתו רבקה נישאה לרב יעקב משה פלדמן, לוס אנג'לס, מחבר "משיבת נפש" על התורה תמימה ו"ארשת שפתינו." אחד מנכדיו הוא הרב דוד פנדל, ראש ישיבת שדרות, ונכד נוסף הוא הרב דניאל פלדמן, ר"ם בישיבה אוניברסיטה. נכדו, בן בנו יצחק-אייזיק מרדכי, הוא דוד מתתיהו ליפמן. גיסו, בעל אחות אשתו, היה הרב שרגא פייבל פרנק מאלקסוט, תלמידו של רבי ישראל מסלנט. הגיס נפטר בגיל צעיר והרב בריט היה המוציא לפועל של צוואתו, בין היתר ביקש להשיא את כל בנותיו לתלמידי חכמים, הרב בריט דאג להשיאן למי שהיו לימים הרבנים: משה מרדכי אפשטיין, איסר זלמן מלצר, ברוך הורוביץ ושפטל קרמר. מהנעשה והנשמע, הפלס, שנה ג', תרס"ג, עמ' 635 נפתלי בן מנחם, ברי"ט-ליפמאן, זבולון ליב ב"ר יום טוב ליפמאן, בתוך: חכמי ליטא, ירושלים תשי"ט, עמ' 22 בערל כהן, הרב הגאון ר' זבולון לייב ברי"ט ליפמאן, בתוך: יזכור־בוך סואוואלק, ניו יורק תשכ"א, עמ' 185. ברל כהן, ר' זבולון בר' יום-טוב ליפמאן, בספרו: יִידישע שטעט, שטעטלעך און דאָרפֿישע יִישובים אין ליטע ביז 1918: היסטאָריש-ביאָגראַפֿישע סקיצעס, ניו יורק 1991, עמ' 68 טור 1, באתר היברובוקס. ממאמריו זבולון בריט, יוסף חכם וישמע לקח, הצפירה, 16 בפברואר 1897 יוסף חכם וישמע לקח (סוף), הצפירה, 17 בפברואר 1897 זבולון בריט, אין הלכה כדברי המכריע, הצפירה, 19 במרץ 1897 זבולון בריט, נגד הזרם רומן, י. ברשדסקי (הוצאת תושיה), המליץ, 21 באפריל 1901 (בקורת על ספרו של ישעיהו ברשדסקי) זבולון בריט, נגד הזרם (ב), המליץ, 22 באפריל 1901 ראו על כך עוד: בערל כהן, הרב הגאון ר' זבולון לייב ברי"ט ליפמאן, בתוך: יזכור־בוך סואוואלק, ניו יורק תשכ"א, עמ' 185. חיים ברודי, שיבת ציון (המשך), המגיד, עמ' 2, 24 ביוני 1892.
בריט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בריט – מינרל לבן (לעיתים חסר צבע) שנוסחתו BaSO4 פרסי בריט (בקיצור: בריט'ס) - טקס שבו מוענקים פרסי מוזיקה לאמנים בריטים בריט אייר – חברת תעופה אזורית צרפתית בבעלות חברת התעופה אייר פראנס אישים זבולון בריט – רב ופובליציסט ליטאי, רבה של פלונגיאן יעקב בריט – רב, ראש ישיבה ומנהיג יהודי ליטאי מיי בריט – שחקנית קולנוע אמריקאית ממוצא שוודי קייטי בריט – פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית בריט אולקרופט – מפיקה, כותבת, במאית ומדבבת בריטית ברייט בריטי
קבוצה אחת בטאלין

קבוצה אחת בטאלין הוא השם שניתן למשחק המתוכנן שבין אסטוניה לבין סקוטלנד. המשחק הסתיים כעבור שלוש שניות משריקת הפתיחה, לאחר שהנבחרת האסטונית לא התייצבה למשחק, כתוצאה ממחלוקת על שעת המשחק והשלכותיה. סקוטלנד הניחה כי תקבל ניצחון טכני, אך פיפ"א הקשתה על ההליכים ובסופו של דבר נקבע משחק חוזר במונקו שהסתיים בתיקו מאופס. במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 1998 שובצו אסטוניה וסקוטלנד בבית ד' עם ארבע נבחרות נוספות: אוסטריה, בלארוס, לטביה ושוודיה. אסטוניה פתחה את הקמפיין עם הפסד בתוצאה 1 - 0 לבלארוס בעוד שסקוטלנד סיימה בתיקו מאופס נגד אוסטריה. במחזור הבא ניצחו שתי הנבחרות, והן הגיעו למשחק ביניהן כאשר נקודה אחת הפרידה ביניהן. סקוטלנד התאמנה באצטדיון קדריורג בלילה שלפני המשחק עם התאורה הזמנית באצטדיון שהייתה לקויה. סקוטלנד מחתה על כך בפיפ"א. לאחר דיון בפיפ"א, הוקדם זמן המשחק מ-18:45 ל-13:00. התאחדות הכדורגל האסטונית לא הייתה מרוצה משעת המשחק שנקבעה, לאור החשש מאובדן הכנסות מזכויות שידור. מנהל צוות הטלוויזיה של אסטוניה אמר כי היה מוכן וערוך לשדר את המשחק אך התאחדות הכדורגל האסטונית סירבה לכך בתוקף. לפני המשחק שרו האוהדים הסקוטים שיר שטבע את כינויו של המשחק, "קבוצה אחת בטאלין, רק קבוצה אחת". השופט היוגוסלבי מירוסלאב רודמן שרק את שריקת הפתיחה ולאחר נגיעה אחת בכדור שרק את שריקת הסיום. הסקוטים נטשו את המגרש והחלו בהכנות לנסיעה הביתה. האסטונים לעומת זאת הגיעו ערוכים למשחק בשעות אחר הצהריים המאוחרות אך הופתעו לגלות שהמגרש שומם וריק. Scotland await verdict after Estonian farce
רות ג'בט

רות ג'בט (באנגלית: Ruth Jebet;‏ נולדה ב-17 בנובמבר 1996) היא אתלטית ממוצא קנייתי המתחרה עבור בחריין, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית עולם בריצת 3000 מטר מכשולים. ג'בט, ילידת קניה, החלה להתחרות עבור בחריין בגיל 16. באפריל 2013 זכתה באליפות התיכונים בקניה בריצות ל-3,000 מטרים ו-5,000 מטרים. אליפות מדינות ערב באתלטיקה שהתקיימה בקטר הייתה אירוע הבכורה בו ייצגה את בחריין. היא סיימה במקום השני בריצת 3,000 מטרים מכשולים בזמן של 9:52.47 דקות, שיא בחרייני חדש. באליפות אסיה באתלטיקה, שהתקיימה ביולי אותה שנה, היא שיפרה את שיאה האישי וקבעה שיא אליפות חדש כשסיימה את הריצה בזמן של 9:40.84 דקות וזכתה במדליית הזהב. ביולי 2014 זכתה באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה ביוג'ין, אורגון תוך שהיא קובעת שיא אישי חדש 9:20.55, שיא אסייתי חדש ורחוק רק 13 מאיות משיא האליפות. באולימפיאדת ריו זכתה במדליית הזהב עם זמן של 8:59.75, הזמן השני בטיבו בכל הזמנים. ב-27 באוגוסט 2016 שברה את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:52.78 דקות. ב-2018 דיווחה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית על איתור אריתרופויאטין (EPO) בבדיקות שנערכו לג'בט, והפנייתה להעמדה לדין משמעתי. מדיה וקבצים בנושא רות ג'בט בוויקישיתוף רות ג'בט, ברשת החברתית אינסטגרם רות ג'בט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רות ג'בט, באתר olympedia.org רות ג'בט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רות ג'בט, באתר ליגת היהלום רות ג'בט, באתר Track and Field (נשים) Two championship records while China's hurdles legacy continues at the Asian Championships, 6 July 2013 Rio Olympics 2016: Ruth Jebet wins 3,000m steeplechase, BBC.co.uk, 15 August 2016 athleticsintegrity.org
רודולף פון פרומל

גנרל חיל הפרשים רוּדוֹלְף רִיטֶר פוֹן פרוֹמֶל (בגרמנית: Rudolf Ritter von Frommel; 17 במאי 1857 – 12 ביולי 1921) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. פרומל נולד ב-17 במאי 1857 בעיר אאוגסבורג, שהשתייכה אז לממלכת בוואריה. פרומל היה בנו של מנהל בית חרושת. בשנת 1875 התגייס לצבא הבווארי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-2 ("המלך"). בשנת 1876 הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1881 הועבר לרגימנט הרוכבים הכבד ה-2 ("הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה-אסטה"), ובין 1887–1890 למד במכללה הצבאית. בשנת 1896 הועלה לדרגת ריטמייסטר (מקביל לסרן), ובשנת 1890 הוענק לו צלב האבירים של ההצטיינות של הכתר של בוואריה. זמן קצר לאחר מכן קודם לדרגת אוברסט, וב-25 בפברואר 1905 מונה למפקד רגימנט הרוכבים הכבד ה-1 (הנסיך קרל פון באיירן"), וב-18 באפריל 1906 קודם לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד בריגדת הפרשים ה-1. החל ממרץ 1910 כיהן כמפקח הכללי של הפרשים בצבא הבווארי, והוא החזיק בתפקיד עד מרץ 1913. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה פרומל למפקד קורפוס הפרשים ה-3, שהיה חלק מהארמייה השישית של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הוא פיקד על הקורפוס שלו במהלך המערכה על הגבולות. חודש לאחר המלחמה, הועבר הקורפוס שלו לחזית המזרחית, ונכלל במסגרת הארמייה התשיעית שזה עתה הוקמה בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן. במסגרת הארמייה התשיעית, השתתף פרומל בקרב על הוויסלה ובקרב לודז'. ב-23 ביוני 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בנובמבר של אותה שנה, הפך הקורפוס שלו להיות הקורפוס ה-57. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק בשנת 1918, הקורפוס שתחת פיקודו נפרס ככוח כיבוש בשטח גדול ברוסיה. ב-6 באפריל של אותה שנה, הוחר הקורפוס שלו לחזית המערבית, אולם בגלל דלקת ריאות הוא אושפז בבית חולים, וכשהשתחרר כבר פורק הקורפוס שלו. ב-15 ביולי של אותה שנה עוטר בצלב הנשר האדום עם חרבות. פרומל לא קיבל כוח חדש לפקד עליו עד סוף המלחמה, ולאחריה פרש מהצבא. הוא מת ב-12 ביולי 1921 ברהונצל והוא בן 64. בינואר 1895 הוא נישא לפאני שטיינל, היא מתה בשנת 1897 והוא נישא בפברואר 1898 לאליזבת פון קראפט, ממנה היו לו שני בנים. רודולף פון פרומל (באנגלית) רודולף פון פרומל (בגרמנית)
ורוניק דה קייזר

ורוניק דה קייזר (Véronique Marie Alice Henriette De Keyser; נולדה ב-23 במרץ 1945) היא פוליטיקאית בלגית, הייתה חברת הפרלמנט האירופי מטעם המפלגת הסוציאליסטית כחלק ממפלגת הסוציאליסטים הארופאים בין השנים 2001–2014. דה קייזר היא פסיכולוגית בהכשרתה ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת לייז'. דה קייזר נולדה בבריסל. היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה החופשית של בריסל וקבלה מהאוניברסיטה תואר דוקטורט. דה קייזר שימשה כמרצה בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת לייז'. מ-1990 עד 1994 הייתה נשיאת ארגון הפסיכולוגיה הבלגי. דה קייזר. מחקריה עסקו בעולם העבודה המשתנה. היא שימשה נשיאת האגודה הצרפתית לארגונומיה, נשיאת החברה הבלגית לפסיכולוגיה עד 1996 וב-1997 התמנתה לנשיאת "האיגוד האירופאי לפסיכולוגיה ארגונית" וכיהנה בתפקיד עד 2003. היא זכתה במספר פרסים על פעילותה המדעית ובניהם פרס על שם מריה סיבילה מריאן ופרס נאט"ו למצוינות מדעית. דה קייזר היא מומחית בתחום טעות אנוש באווירונאוטיקה והרדמה. לנושאי המחקר שלה הייתה השפעה על תפקידיה הפוליטיים ופעילותה לחקיקה בתחום הבריאות התעסוקתית. ב-2001 החלה לשמש חברה בפרלמנט האירופאי כחברה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים. דה קייזר חברה בוועדה לענייני חוץ ומלאת מקום בוועדה לאיכות הסביבה. היא התבטאה נגד המעורבות האמריקנית בעיראק, והביעה את מחויבותה למזרח התיכון, זכויות האדם וזכויות הנשים. ב-2006 עמדה בראש המשלחת משקיפים מטעם הפרלמנט האירופאי לבחירות לרשות הפלסטינית. היא יצאה בראש משלחת דומה גם לדרום סודאן בשנת 2010. בשנת 2014, החליטה מפלגת הסוציאליסטים לא לאפשר לדה קייזר להתמודד לעוד קדנציה. מדיה וקבצים בנושא ורוניק דה קייזר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ורוניק דה קייזר ורוניק דה קייזר, ברשת החברתית פייסבוק ורוניק דה קייזר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Véronique de Keyser » À propos, ‏2011-03-17 Véronique de Keyser - Fac Psycho 50 ans, events.ulg.ac.be (בצרפתית) Keyser, Véronique., Error Prevention and Well-Being at Work in Western Europe and Russia : Psychological Traditions and New Trends, Dordrecht: Springer Netherlands, 2001 Staff, Bradley Manning: MEPs' open letter to the US government, the Guardian, ‏2011-11-29 (באנגלית) For a peaceful political transition in Middle East and North Africa at Global Progressive Forum July 7, 2011 EU election observation mission to the Occupied Palestinian Territory in 2006 - EEAS - European External Action Service - European Commission, EEAS - European External Action Service (באנגלית) Eeckelaert, Rouba Al-Fattal., Transatlantic trends in democracy promotion : electorial assistance in the Palestinian territories, Farnham: Ashgate Pub, 2013, עמ' 98 "SUDAN: European Union election observers". Flickr (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-28. Transcript of Statement of Chief Observer, Veronique de Keyser, European Union Election Observation Mission Hotel Burj Al-Fateh Hotel, Khartoum, Sudan 20th December, 2010 "Véronique De Keyser «jetée comme un chien» par le PS des listes européennes". sudinfo.be (בצרפתית). נבדק ב-2018-09-28.
הפניה רפואית

ברפואה, הפניה רפואית היא טופס המפנה מטופל לקבלת טיפול רפואי. הפניה ניתנת למטופל על ידי רופא, בדרך כלל רופא המשפחה שלו, המפנה לבדיקה של רופא מומחה, או על ידי מגיש עזרה ראשונה, המפנה לחדר מיון. בהפניה ניתן מידע בסיסי על המטופל, ותיאור של הבעיה שגרמה להפניה. ישנם טיפולים ובדיקות שעל מנת לקבלם נדרשת הפניה מרופא, דוגמת בדיקת מעבדה (אלקטרוקרדיוגרם) וביקור אצל רופא יועץ. בישראל נדרשת תמיד הפניה עבור לביקור אצל מרבית סוגי הרופאים בתחום של רפואה יועצת (לרופאים כגון אורתופד ורופא עור לא נדרשת הפניה). הגעה לחדר מיון עם הפניה פטורה מתשלום, ואילו הגעה לחדר מיון ללא הפניה פטורה מתשלום בעיקר כאשר הוחלט על אשפוז הפונה. כללי תשלום עבור ביקור בחדר מיון, באתר משרד הבריאות ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'נין דוביצקי

ג'נין דוביצקי (באנגלית: Janine Duvitski; נולדה ב-28 ביוני 1952) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת מהופעתה בתפקיד ג'יין אדוארדס בסדרת הטלוויזיה "Waiting for God", פיפה טרנץ' בסדרה הקומית "רגל אחת בקבר" וג'קלין סטיוארט בסיטקום "Benidorm". דוביצקי זכתה להכרה לראשונה ב-1977 כששיחקה במחזה "המסיבה של אביגייל" שכתב וביים מייק לי. דוביצקי נולדה בשם כריסטין ג'נין דרביקי (Christine Janine Drzewicki) בלנקסטר שבמחוז לנקשייר. אביה היה פולני. היא למדה בבית הספר למשחק "East 15 Acting School" בלונדון. דוביצקי הופיעה בסדרות טלוויזיה קומיות כמו "Waiting for God" (מ-1990 עד 1994), "רגל אחת בקבר (מ-1990 עד 2000) ו"בנידורם" (מאז 2007). במיני-סדרה "יריד ההבלים", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם שיחקה בתפקיד גברת ביוט קרולי. היא השתתפה במחזה הטלוויזיה "Blue Remembered Hills" מאת דניס פוטר. כמו כן שיחקה בתפקיד אורח בסדרות שונות בהן "המלחמה של פויל" (בפרק "Fifty Ships"), הסיטקום "Brush Strokes", "האזרח סמית'", הסדרה "Minder", "רציחות במידסומר", "המשפחה שלי", הסיטקום "Man About the House", הסדרה לילדים "The Georgian House", הסדרה הקומית "The New Statesman", סדרת הדרמה "The Black Stuff" מאת אלן בליסדייל, "The Knowledge", הסדרה "Z-Cars", הסיטקום "The Worst Week of My Life" ובמיני-סדרה "דוריט הקטנה". ב-2013 שיחקה בתפקיד אמילי סקטלבאט בתוכנית "Old Jack's Boat" בערוץ הילדים CBeebies. ב-2015 כיכבה בסיטקום "בן לוקח בת" של ה-BBC. ב-1979 שיחקה דוביצקי בתפקיד קטן בסרט "דרקולה" בכיכובם של לורנס אוליבייה ודונלד פלזנס. ב-1980 היא הופיעה בסרט המוזיקלי "זכוכית שבורה". עוד בקולנוע הופיעה בסרטים "טירופו של המלך ג'ורג'" (1994), "רווק פלוס ילד" (2002), "העולם החדש" (2005) ו"אנג'ל" (2007). ב-1977 הופיעה דוביצקי במחזה "המסיבה של אביגייל" מאת מייק לי ובבימויו. הצגת הבכורה הייתה באפריל 1977 בתיאטרון המפסטד, ואחר כך הועלתה ההצגה 104 פעמים. בנובמבר אותה שנה צולמה גרסה מקוצרת של המחזה לסדרה "Play for Today" של ה-BBC. דוביצקי גילמה את אנג'לה, אחות במקצועה, אשתו של טוני קופר, שמצטיירת כאשה כנועה ומעט ילדותית, לא פקחית וחסרת טקט. עוד בתיאטרון שיחקה דוביצקי בהפקות של התיאטרון הלאומי, תיאטרון יאנג ויק והלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2007 הופיעה דוביצקי בהפקה מחודשת של האופרה האנגלית הלאומית למחזמר "On the Town". דוביצקי נשואה לשחקן פול בנטול. לבני הזוג יש ארבעה ילדים בהם השחקנית, רובי בנטל. בתה הצעירה אדית היא זמרת בלהקת "FOURS". ג'נין דוביצקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'נין דוביצקי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'נין דוביצקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'נין דוביצקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Janine Duvitski". bfi. אורכב מ-המקור ב-2010-08-19. נבדק ב-18 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Janine Duvitski". IMDb. נבדק ב-18 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Hannah Ellis-Petersen. "BBC starts filming sitcom starring transgender actor | Television & radio". The Guardian. נבדק ב-2016-03-09. Rosanna Greenstreet (בנובמבר 2012). "Family jewel: Interview with Ruby Bentall". Sheengate Publishing. אורכב מ-המקור ב-2013-06-03. נבדק ב-20 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
ברווז כותנה

ברווז כותנה (שם מדעי: Nettapus) הוא סוג של ברווז מתת-משפחת ברווזים מצויים, החיים באגמים ונהרות טרופיים בעולם הישן. אלו הברווזים הקטנים ביותר, כשהקטן מכולם הוא ברווז כותנה גמדי שאורכו 26 ס"מ ומשקלו 160 גרם בלבד. הברווזים אוכלים בדומה לשאר הברווזים המצויים על פני המים. הם מלקטים זרעים, צמחי מים וחרקים קטנים. הם קטנים ופגיעים מאוד ולכן מסתתרים בין צמחי מים גדולים כמו נימפיאות. לעיתים הם נצפים יחד עם ברווזים מסוגים אחרים כמו ברווזים שורקים. ברווז גמדי אפריקני (Nettapus auritus) ברווז כותנה גמדי (Nettapus coromandelianus) ברווז גמדי ירוק (Nettapus pulchellus) מדיה וקבצים בנושא ברווז כותנה בוויקישיתוף ברווז כותנה, באתר ITIS (באנגלית) ברווז כותנה, באתר NCBI (באנגלית) ברווז כותנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברווז כותנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברווז כותנה, באתר GBIF (באנגלית)