laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארווין גריסון

ארווין "ארב" צ'ארלס גריסון (באנגלית: Arvin Charles "Arv" Garrison;‏ 17 באוגוסט 1922 - 30 ביולי 1960) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי. בגיל 9, גריסון למד בעצמו לנגן ביוקולילי. מגיל 12 ניגן בגיטרה באירועי ריקודים וגם באירועים מקומיים בעיר הולדתו טולדו (אוהיו). הוא הוביל את הרכבו בנגינה במלון באולבני אשר בניו יורק ב-1941. באותה תקופה הוא יצר טריו יחד עם דון סיט, אשר ניגן בחופים המזרחיים והמערביים בארצות הברית עד 1948. אחרי 1946 הטריו נקרא "הטריו של ויויאן גרי" על שם אשתו שניגנה על הקונטרה-בס. כחלק של תזמורת בניהול של ארל ספנסר, הוא נינן לצד ברני קסל. גריסון הקליט בחברת ההקלטות דייל רקורדס יחד עם צ'ארלי פארקר ודיזי גילספי. יחד עם זאת הוא היה פעיל בסצנת הבי בופ המוקדמת אשר בניו יורק בשנות ה-40. מבקר הג'אז לאונרד פד'ר ראיין את גריסון באופן נרחב על הנגינה שלו יחד עם צ'ארלי פארקר. בשנות ה-50 גריסון חזר לטולדו (אוהיו) וניגן באופן מקומי. הוא נפטר בשנת 1960 בטביעה בעקבות התקף אפילפסיה. מדיה וקבצים בנושא ארווין גריסון בוויקישיתוף ארווין גריסון, באתר Last.fm (באנגלית) ארווין גריסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארווין גריסון, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'פרי דין מורגן

ג'פרי דין מורגן (באנגלית: Jeffrey Dean Morgan; נולד ב-22 באפריל 1966) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "השומרים", "המפסידנים" ובסדרות "על טבעי", "המתים המהלכים" ו"האנטומיה של גריי". מורגן נולד לסנדי תומאס וריצ'רד דין מורגן בסיאטל, וושינגטון. שיחק כדורסל בתיכון ובאוניברסיטה ואף שקל קריירה מקצוענית, עד לפציעת ברך שאילצה אותו לפרוש. התגלה לראשונה כשחקן אורח בסדרת הדרמה המשפטית "ג'אג". הופעת הבכורה הייתה ב-"Uncaged", סרט קצר משנת 1991. המשיך ככשחקן ראשי בסדרת הדרמה "האזור הבוער" ובקומדיית האימה "מת וארוחת בוקר". התפרסם לראשונה בשנת 2005 בסדרת המתח "על טבעי" בתור ג'ון וינצ'סטר, אביהם של גיבורי הסדרה סאם ודין וינצ'סטר. ב-2006 הצטרף אל העונה השנייה של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" לתפקיד דני דוקט, ארוסה הגוסס של המתמחה לרפואה איזי סטיבנס (קתרין הייגל) שנפטר משבץ, במהלך הסדרה הוא חוזר כהזיות בחייה של סטיבנס. חיזק את מעמדו כשחקן קולנוע כאשר השתתף בדרמה הקומית "נ.ב. אני אוהב אותך", בתור הזמר האירי ויליאם גלאגר ושיחק בתפקיד הראשי הראשון שלו לצדם של אומה תורמן וקולין פירת' בסרט הקומדיה "בעל מזדמן". ב-2009 התפרסם בסרט גיבורי העל "השומרים" בתפקיד "הקומיקאי" אדוארד בלאק ובדרמה הקומית-מוזיקלית של אנג לי "לקחת את וודסטוק". ב-2010 שיחק בקומדיית האקשן "המפסידנים" בתור פרנקלין קליי, מפקד יחידת העילית המיוחדת של צבא ארצות הברית ובמותחן "שנגחאי". החל משנת 2016, הוא התפרסם בזכות תפקידו בתור ניגן, הנבל הראשי בעונות השישית, השביעית והשמינית של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים". באותה שנה שיחק בסרט המתח המקסיקני-צרפתי "נטושים", לצד גאל גרסיה ברנאל. בספטמבר 2024, פורסם כי מורגן ינחה את סדרת התחרות החדשה של NBC,‏ "Destination X". מורגן ישמש גם כמפיק בכיר בסדרה, וזוהי הפעם הראשונה שבה הוא מנחה סדרה ללא תסריט. החל לנהל בשנת 2006 מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית מרי-לואיז פרקר איתה שיחק בסדרה "העשב של השכן", הזוג הודיע על אירוסים בתחילת 2008, אך נפרד חודשים ספורים לאחר מכן. למורגן בן ממערכת יחסיו עם השחקנית שרי רוז. בשנת 2009 החל לצאת עם השחקנית הילרי ברטון. בשנת 2010 נולד לזוג בן, בשנת 2018 נולדה לזוג בת, באוקטובר 2019 הזוג נישא. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רשימות הפילמוגרפיה והתפקידים חסרות ולא מעודכנות. מדיה וקבצים בנושא ג'פרי דין מורגן בוויקישיתוף ג'פרי דין מורגן, ברשת החברתית פייסבוק ג'פרי דין מורגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'פרי דין מורגן, ברשת החברתית אינסטגרם ג'פרי דין מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'פרי דין מורגן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'פרי דין מורגן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'פרי דין מורגן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'פרי דין מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Joe Otterson, Jeffrey Dean Morgan to Host NBC Travel Competition Series ‘Destination X’, Variety, ‏20 September 2024
זיגלר

האם התכוונתם ל... זיג זיגלר – סופר, איש מכירות, ונואם אמריקאי אאוג'ן זיגלר – שמו האמיתי של הסופר אאוג'ן רלג'יס ויליאם זיגלר – תעשיין אמריקאי קייט זיגלר – שחיינית אמריקנית מאדי זיגלר – רקדנית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית מקנזי זיגלר – רקדנית, זמרת, שחקנית ודוגמנית אמריקאית ציגלר סיגלר
I'm Gonna Be Alright

I'm Gonna Be Alright (בעברית: אני עומדת להיות בסדר) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית ג'ניפר לופז. השיר יצא לאור ב-1 ביולי 2002, כסינגל השלישי מתוך אלבום הרמיקסים הראשון של הזמרת, J to tha L–O! The Remixes. בדומה לסינגלים הקודמים של לופז, נחל הסינגל הצלחה רבה במצעדי הפזמונים בעולם. באוסטרליה, הגיע השיר למקום ה־16 ולמעמד זהב על סך מכירת יותר מ־35,000 עותקים, ובארצות הברית זכה השיר להצלחה דומה כאשר הגיע למקום העשירי בבילבורד הוט 100. גרסתו הרגילה של השיר נכתבה על ידי ג'ניפר לופז, קורי רוני, טרוי אוליבר, לוריין קוק, ורונלד פארד. גרסת הרמיקס של השיר נכתבה על ידי טרוי אוליבר, מר. דאיו, ג'ניפר לופז, וקורי רוני. לשיר בוצעו שתי גרסאות; האחת, גרסת האלבום המקורית, בוצעה יחד עם הראפר 50 סנט והשנייה היא גרסת הרדיו שכללה דואט עם הראפר נאז. הווידאו קליפ לשיר הופק על ידי דייב מאיירס וצולם בניו יורק סיטי. מאיירס היה אחראי גם ללהיט "I'm Real", ולשיר "All I Have". מידע על היצירה "I'm Gonna Be Alright" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I'm Gonna Be Alright" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I'm Gonna Be Alright" באתר יוטיוב I'm Gonna Be Alright - Jennifer Lopez | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic ARIA Charts - Accreditations - 2006 Singles, www.aria.com.au (באנגלית) איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
קונסטנטין פרזאן

קונסטנטין פרזאן (ברומנית: Constantin Prezan;‏ 27 בינואר 1861–27 באוגוסט 1943) היה איש צבא אשר שימש כגנרל וראש המטה של הצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה. פרזאן נולד ב-27 בינואר 1861 בבוטימאנו, ובשנת 1883 התגייס לצבא הרומני. בשנת 1887 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובהמשך השתתף במלחמת הבלקן השנייה. הוא שירת כמפקד הארמייה הרביעית במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן כראש המטה. לאחר אימונים בבוקרשט וצרפת שירת קונסטנטין במטה הכללי וב־1880 קיבל את המינוי. לאחר שרומניה הכריזה על מעבר לצד בעלות הברית תוך זניחת הנייטרליות שלה באוגוסט 1916, פרזאן קיבל את הפיקוד על הארמייה הרביעית אשר חצתה את הרי הקרפטים אל תוך טרנסילבניה. הם נתקלו בהתנגדות עיקשת של הארמייה הראשונה של הצבא האוסטרו-הונגרי, התנגדות אשר בעקבותיה אולץ צבאו של פרזאן לשגת חזרה אל הקרפטים. ב־1916 מונה לראש המטה הכללי על ידי פרדיננד הראשון, מלך רומניה. לאחר כיבוש טרנסילבניה, ב־1920 פרש פרזאן מהשרות הצבאי. בעקבות המשבר פוליטי ב־1930 עקב חזרתו של קרול השני, מלך רומניה התבקש פרזאן לחזור לצבא ומונה לדרגת מרשל (יחד עם יריבו אלכסנדרו אוורסקו) והתבקש להקים ממשלה ללא זהות מפלגתית אך ללא הצלחה, זמן קצר לאחר מכן פרש אך היה רשום ברשימות הצבא עד 1943. 1916 מפקד הארמייה הרביעית. 1916-1920 רמטכ"ל. 1939-1943 עדיין בצבא, אך ללא תפקיד. Mihai Viteazu Order דרגה שלישית - על השתתפות במערכה של 1916 עבור גבורה ודבקות במשימה. Mihai Viteazu Order דרגה שנייה - 1917 בעת שפיקד על המפקדה הכללית של הצבא הרומני. Mihai Viteazu Order דרגה ראשונה - לאחר שהוביל את צבאו למלחמה בבסרביה, בוקובינה וטרנסילבניה. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין פרזאן בוויקישיתוף
הרפובליקנים

הרפובליקנים (בצרפתית Les Républicains (LR); נקראה בעבר: האיחוד למען תנועה עממית, בצרפתית: Union pour un Mouvement Populaire) היא מפלגת ימין-מרכז בצרפת. המפלגה, בעלת מורשת גוליסטית, הוקמה ב-17 בנובמבר 2002 בשם האיחוד למען תנועה עממית על ידי ז'אק שיראק כאיחוד כמה מפלגות ימין-מרכז. במאי 2015 שונה שם המפלגה על ידי יו"ר המפלגה ניקולא סרקוזי, ומאז היא נקראת "הרפובליקנים". בשנת 2002, במהלך הבחירות לנשיאות צרפת, התמיכה במפלגה הגוליסטית "מרוץ הרפובליקה", מפלגת השלטון, ירדה פלאים, ולכן הוקם האיחוד למען רוב נשיאותי, שהפך אחר כך לאיחוד למען תנועה עממית. המפלגה דגלה במדיניות חוץ של שמרנות פעילה וקידום פיתוח אינטגרציה אזורית אל האיחוד האירופי. המפלגה הוקמה במטרה לזכות ברוב לנשיאות האספה הלאומית. המפלגה הוקמה מאיחודן של מרוץ הרפובליקה, האיחוד למען הדמוקרטיה הצרפתית, ומפלגת הדמוקרטיה הליברלית. ב-14 בינואר 2007 אישר הקונגרס הלאומי של המפלגה ברוב של 98% תמיכה בניקולא סרקוזי כמועמד לנשיאות מטעם המפלגה. ב-2012 הריץ האיחוד את ניקולא סרקוזי לקדנציה שנייה כנשיא צרפת, אולם סרקוזי הפסיד בסיבוב השני למועמד הסוציאליסטי פרנסואה הולנד. האיחוד למען תנועה עממית ובעקבותיו "הרפובליקנים" הם חברים במפלגת העם האירופית והאיחוד הדמוקרטי הבינלאומי. בבחירות לרשויות המקומיות בצרפת במרץ 2013, המפלגה קיבלה 47 אחוזים מהקולות ברחבי צרפת, בעוד המפלגה הסוציאליסטית קיבלה 38 אחוזים בלבד, כאשר "החזית הלאומית" מהימין הקיצוני בהנהגת מרין לה פן קיבלה 5 אחוזים מסך כל הקולות - תוצאה גבוהה בהרבה מ-0.9 האחוזים שקיבלה בסיבוב הראשון בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008. בבחירות למועצות השונות בצרפת, במרץ 2015, המפלגה הגדילה מאוד את כוחה וזכתה ב-70 מתוך 98 המועצות ברפובליקה הצרפתית. במאי 2015 פורקה המפלגה על ידי ניקולא סרקוזי ואוחדה לתוך מפלגת הימין-מרכז החדשה, המפלגה הרפובליקנית הצרפתית בראשותו של סרקוזי. המפלגה הוקמה כתוצאה מחשש אצל סרקוזי כי קהל הבחירה של הימין המסורתי בצרפת יזלוג לעבר מפלגת הימין הקיצוני של מרין לה-פן לקראת הבחירות לנשיאות. המטרה להגשים את ערכי הרפובליקה הצרפתית בתוך המפלגה הרפובליקנית החדשה. יו"ר המפלגה: ניקולא סרקוזי (2015–2016) לוראן ווקייה (דצמבר 2017–יוני 2019) ז'אן לאונטי (צר') (זמני יוני–אוקטובר 2019) כריסטיאן ז'אקוב (צר') (אוקטובר 2019–2022) אנני ז'רוואר (צר') (2022) זמנית אריק קיואטי (2022-) מזכ"לי המפלגה: לוראן ווקייה (2015) אריק ורט (2016-2015) ברנאר אקוואייה (2017-2016) אנני ז'נוואר (2017 -2019) אורליאן פראדייה (החל מ-2019) האיחוד למען תנועה העממית: פטריק דווג'יאן (2007–2009) גזאבייה ברטראן (2009–2010) ז'אן-פרנסואה קופה (2010–2012) מישל טאבארו (2012–2014) לוק שאטל (2014–2015) אנני ז'רווראר מטה המפלגה נמצא ברחוב לה בואסי 55, פריז. מדיה וקבצים בנושא הרפובליקנים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרפובליקנים הרפובליקנים, ברשת החברתית פייסבוק הרפובליקנים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הרפובליקנים, ברשת החברתית אינסטגרם הרפובליקנים, ברשת החברתית LinkedIn הרפובליקנים, סרטונים בערוץ היוטיוב צרפת: סרקוזי והולנד בסיבוב השני; הולנד ניצח בפער זעום, באתר גלובס, 23 באפריל 2012
סאול קי יון

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא סאול. סאול קי יון (קוריאנית: 설기현; ‏נולד ב־8 בינואר 1979) הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק כחלוץ. ערך 82 הופעות במדי נבחרת קוריאה הדרומית. סאול קי יון שיחק בקבוצת אנדרלכט הבלגית עד שנת 2004 ואז עבר לוולבס. לאחר מכן שיחק ברדינג וב-2007 עבר לפולהאם. עם נבחרת קוריאה הדרומית שיחק במונדיאל 2002 והגיע איתה עד למקום הרביעי. שערו המפורסם ביותר היה נגד נבחרת איטליה במשחק בו קוריאה הדרומית ניצחה את איטליה ועלתה לרבע הגמר. אנדרלכט אליפות בלגיה: 2003/2004 הסופר קאפ הבלגי: 2001 אל-הילאל גביע כתר הנסיך הסעודי: 2008/2009 אולסן יונדאי גביע הליגה הקוריאנית: 2011 מדיה וקבצים בנושא סאול קי יון בוויקישיתוף סאול קי יון, באתר Transfermarkt סאול קי יון, באתר Soccerway סאול קי יון, באתר BDFutbol סאול קי יון, באתר WorldFootball.net סאול קי יון, באתר National Football Teams סאול קי יון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי פישר

אלי (אליעזר) פישר (נולד בשנת 1935) הוא תעשיין ומדען ישראלי, מומחה בתחום הפרמצבטיקה. נשיא תשלובת "ד"ר פישר". נולד בצ'כוסלובקיה לרלה וד"ר וולטר פישר, רופא במקצועו. בשנת 1939, כמה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בתל אביב. למד בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב, ועם הקמת הכפר הירוק עבר ללמוד בו. בעל תואר שני בביוכימיה ומיקרוביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למד ולימד ביוכימיה באוניברסיטת הרווארד וקיבל דוקטורט ברוקחות במרכז הרפואי באוניברסיטת קליפורניה (.PHARM.D וכן PHD). בתקופת שהותו בארצות הברית היה חבר בצוות המחקר של מומחה העיניים פרופ' ריגלמן ופיתח איתו תרופה בשם 'אפי' (EPPY) למחלת הגלאוקומה. בשנת 1963 שב ד"ר פישר לישראל ומונה לאחראי על תחום הפרמצבטיקה בחברת אסיא. בשנת 1964 יצא שוב לארצות הברית והתמחה בפיתוח תרופות בחברת ברנס היינד. בשנת 1965 שב לישראל והקים בבני ברק את מפעלי "ד"ר פישר". הוא החל לפתח ולייצר תרופות ושיווק אותן באופן עצמאי לבתי מרקחת. בשנות ה-70 פיתח משחת פולידין לטיפול בעור. בשנות ה-80 החל בייצור תכשירי טיפול לגוף ובהם תכשירים להגנה משמש 'אולטרסול' ואל-סבון 'קמיל בלו' לתינוקות, שעם הזמן הפכו למותגים. בשנת 1986 מסר את הניהול לידי משה זילברשטיין והפך ליו"ר הדירקטוריון. במשך השנים רכש חברות שונות ומיזג אותן עם החברה. בסוף שנות ה-80 רכש את חברת הלטיס (זכיינית הלן קרטיס ארצות הברית) מקונצרן כור. כמו כן רכש מפעל למגבונים לחים בטבריה. בבעלות התשלובת רשת חנויות "בודי שופ" בישראל וחברת שיווק בבלגיה. ד"ר אלי פישר זכה בצוותא עם רעייתו דבורה בפרס התעשייה לשנת 1995 בקטגוריית הכימיה. בשנת 2005 פרסם ספר אוטוביוגרפי, שתורגם גם לאנגלית ולרוסית. בשנת 2011 הפכו בנותיו סיגל בר-און ונורית הראל ליושבות ראש התשלובת. אלי פישר, מפעליו ומשפחתו עוסקים רבות בפעילות חברתית. כמו כן הוא פעיל באמנות, בעל אוסף "אמנים שולחים שלום" וכן מנהל את גלריית האמנות בבית ZOA בתל אביב. מתגורר בשכונת נווה אביבים בתל אביב. ד"ר פישר היה נשוי לדבורה לבית ביטקובר, בוגרת מדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים וכימיה ומיקרוביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שהייתה שותפתו ביסוד ובניהול מפעלי "ד"ר פישר" (נפטרה בשנת 2006). לאלי ודבורה פישר שלוש בנות: ד"ר דפנה מוריה - מטפלת באמנויות, מחברת הספר "טיפול באמנויות בבתי הספר", נשואה לד"ר נצר מוריה, מדען ויזם היי-טק, מחבר הספר "תעתועי עניבה"; סיגל בר-און, הנשואה לאיש העסקים דן בר-און; וד"ר נורית הראל, הנשואה לאיש העסקים יוסי הראל. שתיים מבנותיו וחתניו של ד"ר פישר הם בעלי תפקידי מפתח בתשלובת "ד"ר פישר" וחלקם עבדו בה בעבר. ד"ר אלי פישר, ד"ר פישר בלי מקדם הגנה, צבעונים הוצאה לאור בע"מ, 2005 פיליפינית - המסע משדות האורז (יחד עם לני סמסון) צבעונים הוצאה לאור, 2021 שייט בחסקה תמורת דינמיט (סיפורים), צבעונים הוצאה לאור, 2023 רונית מורגנשטרן, הגיע לגיל, באתר nrg‏, 12 במרץ 2002 כרמית ספיר ויץ, ד"ר אלי פישר, באתר ynet, 15 באפריל 2007 דיאנה בחור ניר, כשהייתי תלמיד גרוע, אבא אמר: "רוצה להיות מוסכניק? אין בעיה, אבל תעשה את זה ברצינות", באתר כלכליסט, 21 בספטמבר 2010 דנה חלוץ, ד"ר פישר כתב ספר על העוזרת האישית שלו, שגדלה בעוני בפיליפינים והיום מתגוררת בביתו. לאשה, 4 ביולי 2021 אסף גולן, ד"ר פישר: תעשיית התרופות בארץ היא מהטובות בעולם, באתר nrg‏, 22 במרץ 2015 איריס ליפשיץ־קליגר, דוקטור לשלום, באתר "ידיעות אחרונות", 19 בדצמבר 2017 אלי פישר (1935-), דף שער בספרייה הלאומית סבון חדש מיוצר בארץ, חרות, 5 במרץ 1964
יעקב פרלוב

האם התכוונתם ל... יעקב פרלוב – מייסד שושלת נובומינסק יעקב פרלוב – נכדו של רבי יעקב פרלוב, אדמו"ר, נשיא אגודת ישראל בארצות הברית
קפה קפה

קפה קפה (בצרפתית: Café Café) היא רשת בתי קפה ישראלית, שלה עשרות סניפים הפועלים בזכיינות. קפה קפה הוקמה ב־2001, על ידי איש העסקים רונן נמני ובת זוגו מיקי טיל. הסניף הראשון של הרשת נפתח בכיכר מסריק בתל אביב וכיום היא מונה מעל ל-160 סניפי בתי קפה בישראל ובאירופה. משנת 2010 נחשבת "קפה קפה" כרשת בתי הקפה הגדולה ביותר בישראל, תואר שהיה שייך עד אז לארומה ישראל. מדיה וקבצים בנושא קפה קפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפה קפה קפה קפה, ברשת החברתית פייסבוק קפה קפה, ברשת החברתית אינסטגרם שני מוזס, ‏הבעלים של קפה קפה מסרב להתייאש מהתחום: "היו שנתיים קשות, אבל מסעדנות היא עדיין תחום סקסי", באתר גלובס, 16 בפברואר 2019 אורנה יפת, רשת קפה קפה פותחת 20 סניפים ב-5 מיליון דולר, באתר ynet, 19 בנובמבר 2007 רשת קפה קפה עוקפת את ארומה ישראל איך בית קפה אחד בתל אביב הפך לרשת הגדולה בישראל בתוך 9 שנים?
קפה הלל

קפה הלל היא רשת בתי קפה, ואספרסו בר בישראל. רשת קפה הלל הוקמה ב־1998, על ידי קובי ויוסי שרף, אב ובנו. הסניף הראשון נפתח ברחוב הלל בירושלים, ונוהל על ידי חנית שרף, אחותו של יוסי שרף וביתו של קובי. לטענתם הם רצו ליצור בית קפה בעל אווירה "ירושלמית" נינוחה המגיש קפה ואוכל ברמה עולמית. בתחילת שנת 2000 נפתח סניף נוסף בבעלות קובי ושרף ושותפים נוספים, אף הוא בירושלים ברחוב יפו. רוב הסניפים מנוהלים על ידי זיכיונות, כאשר רק שניים או שלושה בתי קפה נמצאים בבעלות ישירה של החברה. ב-9 בספטמבר 2003 נרצחו שבעה בני אדם ולמעלה מ-50 נפצעו בפיגוע בקפה הלל במושבה הגרמנית בירושלים. הרשת מפעילה בנוסף לסניפיה, קונדיטוריה מרכזית המספקת מוצרי מאפה ועוגות לסניפים וכן מערך ייבוא של קפה איטלקי המיוצר באופן בלעדי עבור "קפה הלל". בפברואר 2012 נסגר סניף הרשת ברחוב אבן גבירול בתל אביב בעקבות תחקיר של חדשות ערוץ 10 שהעלה ממצאים חמורים. הרשת מונה כיום למעלה מ-25 סניפים ברחבי הארץ. קפה הלל מוכר קפה במותג פרטי משלו. בנוסף לכשלים רבים וממצאים חמורים, נודע הסניף הראשי בבעלותו של יוסי שרף כמקום עבודה שניצל ופגע בזכויות עובדים. ארומה אספרסו בר קפה קפה אתר האינטרנט הרשמי של קפה הלל גלי לב חיימוב וניב גלבוע, מאחורי הקלעים של המסעדות: מנות שעוברות מלקוח ללקוח ומטבחים מזוהמים, באתר nana10‏, 2 בפברואר 2012
מרדכי מלעכוויטש

רבי מרדכי יפה מלעכוויטש (תק"ב (1742) – י"ג בשבט תק"ע (1810)) מתלמידי רבי שלמה מקרלין ומייסד חסידות לעכוויטש ממנה הסתעפו חצרות קוברין, סלונים, קוידנוב ונובומינסק. היה נשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין. נולד בנעשוויז בשנת תק"ב לרבי נח הפרנס מנעשוויז ממנו נתייתם בילדותו. בתחילת דרכו היה נוסע לרבי לוי יצחק מברדיטשוב שהתבטא פעם כי עליו עומד שליש העולם אך לאחר מכן דבק ברבו המובהק רבי שלמה מקרלין. כמו כן נסע יחד עם רעו רבי אשר מסטולין (הראשון) לרבי ברוך ממז'יבוז'. לאחר נישואיו המשיך להתגורר בנשוויז עד לאחר פטירת רבו רבי שלמה (בכ"ב בתמוז תקנ"ב, 1792) אז התחיל להנהיג עדה בלכוביץ' שבליטא (אז הייתה תחת השלטון הרוסי, כיום בבלארוס). חסידיו נאמדו באלפים. בשנת תקנ"ט נאסר על ידי הממשלה הרוסית עקב הלשנה של המתנגדים יחד עם רבי שניאור זלמן מלאדי ה"בעל התניא" ורבי אשר מסטולין ושוחרר בחודש כסלו באותה שנה. היה מיודד מאוד עם רבי אברהם מקאליסק על אף שלא התראו מעולם, וכן מונה על ידו לשמש כנשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין (-רוסיה הלבנה), בתפקיד זה פעל רבות לתמיכה ביישוב החסידי בארץ ישראל, והיה נוסע לאסוף כספים בעבורם. נפטר בסטולין בי"ג בשבט ה'תק"ע כששהה שם לרגל חתונת נכדו רבי שלמה חיים פרלוב. בנו רבי נח המשיכו בהנהגת החסידות ובנשיאות קופת ארץ ישראל. כרבו, המשיך את דרכה של חסידות קרלין המדגישה את חשיבות התפילה בהתלהבות. כן הדגיש בקרב חסידיו את הצורך באמונה פשוטה, וזאת על ידי שינון ענייני אמונה וי"ג עיקרי אמונה. וכך היה מפרש את הפסוק (ירמיה ז, כח) "אבדה האמונה נכרתה מפיהם" – מדוע אבדה האמונה מלבם מפני שנכרתה מפיהם, שאינם חוזרים בפה. וכן כתוב (תהילים קטז, י) "האמנתי כי אדבר" – על ידי הדיבור נחקקה האמונה בלב. דברי תורתו נדפסו בספרים: "דברי שלום" לנכדו הגה"ק רבי שלום מברייהין - קוידינוב, "משמרת שלום" ושאר חיבורים להנ"ל, "אור ישרים", "תורת אבות" ו"מירא דכיא". רבי נח מלעכוויטש ממלא מקומו באדמו"רות. רבי אהרן מלעכוויטש, חתנו של רבי אשר מסטולין, נפטר בחיי אביו בג' בשבט תקס"ו. רבי שלמה מלעכוויטש. חתנו רבי משה אהרן נכד רבי חיים חייקל מאמדור. רבי מיכל מלעכוויטש, (נפטר י"ח באדר ה'תקפ"ז). רבי משה פאלייר מקוברין רבי יחיאל רבה של ניי מוש, (נפטר בי' בטבת ה'תרי"ב). רבי שלום רבה של וילייקה שבמינסק. רבי ישראל רבה של איבניץ. רבי נחום שו"ב רבי יואל מצ'פלא, (נפטר בשנת תקצ"ב). רבי יוסף מדלאטשיץ אמרות ועובדות ממנו בספר "אור ישרים" מאתר היברובוקס. רבי מרדכי מלעכוויטש, מתוך "באר החסידות: ספר על צדיקים ראשונים ואחרונים" (הכרך העשירי והאחרון בסדרת "באר החסידות" מאת אליעזר שטיינמן) מאמר ביוגרפי אודותיו, באתר אהלי צדיקים. דוד הלחמי, רבי מרדכי מלכוביץ, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ר"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) מרדכי בן נח (1742-1810), מלכוביץ, דף שער בספרייה הלאומית מיוחס בן אחר בן לרבי מרדכי יפה בעל ה"לבוש" ישיבת בית אברהם סלונים, תורת אבות, קונטרס מעשי אבות, ירושלים תשכ"א, עמ' רעג אות א' מקובל כי רבי ישראל מרוז'ין העיד עליו שהוא גדול תלמידי רבי שלמה מקרלין. משה חיים קליינמן, אור ישרים מכון ברכת יוסף, אשדוד תשס"ב, עמ' נג. ישיבת בית אברהם סלונים, תורת אבות, ירושלים תשכ"א - תשס"ט, עמ' קמט. על ידי ר' משה חיים קליינמן, בריסק תרפ"ד, ונדפס מחדש על ידי מכון ברכת יוסף, אשדוד תשס"ב, עמודים טו - עג. על ידי רבי שלום נח ברזובסקי מסלונים, ירושלים תשכ"א ותשס"ט. על ידי ר' פנחס אייכנשטיין ומכון תפארת ישראל, ישראל תשע"ו. ראו אודותיו ב"שם הגדולים החדש", מערכת הגדולים, אות מ', סימן מה. בנו רבי ברוך היה חותנו של הבית הלוי מבריסק.
נח מלעכוויטש

רבי נח יפה מלעכוויטש (כונה: דער זון, ביידיש: הבן; ה'תקל"ה – ח' בתשרי ה'תקצ"ג) היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת לעכוויטש, ונשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין. נולד בשנת תקל"ה לרבי מרדכי מלעכוויטש. היה תלמידם של אביו ושל רבי ברוך ממז'יבוז'. מנעוריו הסתיר את הנהגותיו עד שהחל לכהן באדמו"רות[דרושה הבהרה]. אחרי פטירת אביו בי"ג בשבט תק"ע נסע ביחד עם חברו רבי מיכל מלעכוויטש לשאול בעצת רבי ברוך ממז'יבוז' בעניין קביעת ממלא המקום לאב, והוא הורה להם "שרבי נח ינהיג ורבי מיכל יסייע". לא נהג לומר דברי תורה ברבים. בשל כך קרא עליו תלמידו רבי משה מקוברין את הפסוק (ספר תהילים, פרק י"ט, פסוקים ד'–ה') "אין אומר ואין דברים", ובכל זאת "בכל הארץ יצא קום". בתחילת אדמו"רותו ראו תלמידיו שאינו מתנהג בכמה דברים כאביו, וכאשר שאלוהו על כך ענה: "אני עושה ממש כאבי; אבי לא חיקה שום אדם, ואני גם לא מחקה שום אדם". כאביו שימש כנשיא קופת מעות ארץ הקודש מטעם כולל רייסין, ופעל רבות למען חסידי ארץ ישראל והזהיר מאוד את חסידיו לבל יעבור יום בלי נתינת מעות ארץ ישראל. נפטר בלעכוויטש בח' בתשרי תקצ"ג. לאחר פטירתו החל אחיינו רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב, בנו של אחיו רבי אהרן, לכהן כאדמו"ר, אך בתקופת חג השבועות פרש תלמידו רבי משה מקוברין עם רוב העדה והקימו את חסידות קוברין (ממנה השתלשלה גם חסידות סלונים). כמו כן חתנו רבי מרדכי מלוביצקי החל לכהן בלעכוויטש על מקומו. רבי מרדכי מצ'רנוביל אמר עליו אחר פטירתו כי נפטר מרוב אהבת ה' ויראת ה'. דוד הלחמי, חכמי ישראל, עמוד רנ"ד. תל אביב תשי"ח. אמרות ועובדות ממנו בספר "אור ישרים" באתר היברובוקס נח בן מרדכי (1775-1832), מלכוביץ, דף שער בספרייה הלאומית בשל היותו בנו של מייסד החסידות רבי מרדכי מלעכוויטש. רבי מיכל, שלא רצה להנהיג, אמר שהוא ידאג לצורכי החצר. רבי שלום נח ברזובסקי, תורת אבות, מכון "אמונה ודעת" סלונים, ירושלים תשס"ט, עמ' רצ הרב משה חיים קליינמן, אור ישרים, מכון ברכת יוסף, אשדוד תשס"ט, עמ' נח הרב משה חיים קליינמן, אור ישרים, מכון ברכת יוסף, אשדוד תשס"ט, עמ' סט דברי שלום לרבי שלום מקונדינוב נכד אחיינו של רבי נח.
ועידת פסגה

ועידת פסגה היא ועידה שבה נפגשים ראשי מדינות. בשל דרגת הייצוג הגבוהה של המדינות בוועידות מסוג זה, הנושאים הנדונים בוועידות הם על פי רוב בעלי חשיבות רבה יותר. בשל כך, ומשום מעמדם הרם של המשתתפים בוועידות, הן זוכות לסיקור תקשורתי נרחב ולאבטחה כבדה. ארגונים בינלאומיים מסוימים, בהם ארגון המדינות המתועשות והליגה הערבית, מקיימים מדי שנה ועידות פסגה. הראשון שטבע את המונח "פסגה" בהקשר הדיפלומטי היה ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, בשנת 1950, כאשר אמר: ”אין זה קל לראות כיצד עניינים יכולים להידרדר במשא ומתן בפסגה”, בקראו לקיים סבב שיחות נוסף עם ברית המועצות. אולם מפגשים בין מנהיגים התקיימו גם קודם לטביעת המונח בידי צ'רצ'יל. לפני המאה העשרים נערכו ועידות פסגה לעיתים רחוקות, וזאת ממספר טעמים: ראשית, התנקשויות אפשריות בדרך למפגש הפסגה או במהלך המפגש עצמו. שנית, המסעות אל מארחי מפגשי הפסגה ארכו ימים ושבועות, דבר שעלול היה להעיד על פחיתות כבודו של המנהיג המבקר. שלישית, השימוש בשגרירים ובשליחים אחרים ייתר את הצורך במפגש בין המנהיגים עצמם. המאה העשרים זימנה יותר ועידות פסגה בשל התעופה, שקיצרה את משך המסע בין מדינות, ובשל הנשק להשמדה המונית, אשר הפך ועידות אלה לחיוניות, ולא בכדי רוב מפגשי הפסגה בתקופת המלחמה הקרה עסקו במרוצי חימוש ובניסיונות למנוע מלחמת עולם שלישית. בנוסף, אמצעי תקשורת ההמונים נתנו במה ופרסום לוועידות הפסגה שנערכו מאז תום מלחמת העולם השנייה. קיום ועידות פסגה מביא לעיתים קרובות לקיום הפגנות מחאה בסוגיות הנוגעות לאופי הוועידה או הנושאים שעל סדר יומה. ההפגנות נערכות בערים ובסמוך לאתרים שבהם מתקיימות הוועידות, וחלקן הן הפגנות המוניות, שבהן מתעמתים המפגינים עם המשטרה. דוגמה לכך היא ההפגנות סביב ועידת ארגון המדינות המתועשות בג'נובה בשנת 2001, שבהן נהרג מפגין אחד ונפצעו עשרות בהתנגשויות עם המשטרה המקומית. ועידת פסגה ידועה הייתה ועידת יאלטה בפברואר 1945, שהתקיימה בהשתתפות נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ושליט ברית המועצות, יוסיף סטלין. בוועידת פסגה זו נדונה חלוקת השטחים ואזורי ההשפעה בין בעלות הברית, שהיו עתידות לנצח במלחמת העולם השנייה. מספר ועידות פסגה התקיימו על מנת להביא פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני בחסות מדינות שונות. במסגרת זו ניתן למנות את ועידת קמפ דייוויד שנערכה בארצות הברית וועידת טאבה שנערכה במצרים. David Reynolds, Summits: Six Meetings That Shaped the Twentieth Century, New York: Basic Books, 2007. מדיה וקבצים בנושא ועידת פסגה בוויקישיתוף Dayid Reynolds, The prime minister as world statesman(הקישור אינו פעיל), History & Policy. ועידת פסגה, באתר האקדמיה ללשון עברית Summit, The Britannica Dictionary