laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מסע אל העבר

מסע אל העבר הוא אתר אינטרנט ישראלי, שהוקם בשנת 2001 ומציע להורדה משחקי וידאו ישנים ו-Abandonware מישראל ומהעולם בעלי ערך נוסטלגי. לצד משחקים להורדה, הוא כולל קישורים למשחקים ישנים ברשת, וכן מידע רב בנושא, כגון סריקות של חוברות הדרכה ועטיפות דיסקים, ריכוז צ'יטים, פורום, סיקור משחקים, פתרונות לשלבים, וכן מדריכי הפעלה של תוכנות להרצת משחקים ישנים כמו DOSBox. האתר נוסד ב-17 באוגוסט 2001, לדברי עורכי האתר, מתוך מטרה "לשמר את העולם שהלך ונעלם" של משחקים נוסטלגיים. הדגש באתר הוא על משחקים ישראליים (מקוריים ומתורגמים), כאשר טווח התאריכים של המשחקים המוצעים באתר הוא בקירוב שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20. נכון למרץ 2020, האתר כולל 404 משחקים מפיתוח ישראלי, ו-1,089 משחקים בסך הכול. בכל עמוד של משחק, ישנו סיקור הכולל פרטים כמו שם החברה המפתחת והחברה המפיצה, שנת ההוצאה, צילומי מסך, וכן לעיתים ציון עורכי האתר וציון הגולשים, הסבר בשפה חופשית על מאפייני ומהלך המשחק, כמו גם טיפים ועזרה טכנית. עבור חלק מהמשחקים ניתן למצוא גם סריקות של פרסומות המשחק, וכן ישנה באתר "פינת קטלוגים ופרסומות", בה ניתן גם לצפות בקטלוגים ישנים של משחקי מחשב. בנוסף ישנה פינה אינטראקטיבית בשם "פינת תקליטורי האוסף" שמאפשרת לחיצה על תפריטים של אוספי משחקים שיצאו בישראל, והפניה לדפי המשחקים המתאימים. אתר האינטרנט הרשמי של מסע אל העבר אודות "מסע אל העבר", באתר מסע אל העבר
כביש 200

כביש 200 (או שדרות אריאל שרון; מכונה גם כביש עוקף רמלה-לוד) הוא כביש אורך המחבר בין כביש 44 וכביש 431. הפרויקט משרת בעיקר את תושבי השכונות המערביות של העיר רמלה ובעתיד גם את שכונת גני אביב, הנמצאת בעיר לוד ואת השכונות שיבנו על שטח בסיס צריפין לאחר שיפונה ובעתיד הרחוק גם את הבקו"ם שיעבור בסמוך לכביש. חלק מהכביש נפתח לתנועה במאי 2020. יש תוכניות להארכת הכביש עד שכונת גני אביב שבלוד, נכון ל-2022 התוכנית לא מקודמת. ב-2017 החלו העבודות להקמת הכביש, קבלני הפרויקט הם חברת נתיבי איילון ואלקטרה בנייה. ב-2018 החלו העבודות על ההפרדה המפלסית באזור הכביש, במסגרת הפרויקט הוקם גשר באורך של כ-250 מטר. ב-1 ביוני 2019 החלו העבודות על הקמת החומה, למניעת רעש לתושבי השכונות הסמוכות. באותה שנה דווח על התקדמות ניכרת בעבודות על הכביש. בסוף 2019 מנכ"ל נתיבי איילון איתמר בן מאיר דווח על זירוז עבודות הבנייה של כביש 200 והסדרת שדרות משה ארנס (רחוב הזית). פתיחת הכביש הוקדמה בכחצי שנה. במרץ 2020 דווח על סיום שלב א' של הפרויקט והתחלת ביצוע של שבילי האופניים באזור הכביש. באוקטובר 2022 נפתח חלקו של הכביש מרחוב משה דיין עד כביש 44. על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, צפוי כביש 200 לעבור שינוי במספור: למספר 421 כיום בכביש 200 ישנן ארבע תחנות אוטובוס וכולן פעילות - רוב הקווים על הכביש מפעילה חברת קווים, בנוסף 2 קווים מפעילה חברת אגד. החל מ-28 באוגוסט 2022, חברת אגד התחילה להפעיל קו שיעבור בכביש, קו 403. הקו עובר בכביש 200 וכך פועלות 2 תחנות חדשות בכביש. החל מ-2 ביוני 2023, חברת אגד התחילה להפעיל קו חדש - קו 228. הקו מחבר בין תחנת רכבת גני אביב למתחם חנה וסע בראשון לציון. הפרויקט, באתר חברת נתיבי איילון אשכול על כביש 200 ותכנון הפרויקט, בתפוז בלוגים תוכנית לוד צפון בה בין היתר מדובר על חלופות כביש 200 אלון גרינברג, ערים מתרחבות: השכונות החדשות של ישראל, באתר ynet, 2 ביוני 2017 העבודות סביב השעון לבניית כביש 200 יניבו קיצור של כ-6 חודשים עד לפתיחתו משה1313, כביש 200 החדש ייבנה בשני שלבים: 1.עוקף רמלה 2.עוקף לוד., באתר תפוז בלוגים שבתשתיות - תיעוד פרויקטים בתחבורה, זיו איש שלום תיעד עבור הדף גזרה מפרויקט כביש 200 שבתשתיות - תיעוד פרויקטים בתחבורה, "נתיבי איילון", הפרדה מפלסית במפגש 132 של הרכבת כרמלה קופר, גשר ההפרדה המפלסית 132 בכניסה הראשית לרמלה נמצא בשלבי בנייה מתקדמים רמלה מערב - שכונת נאות יצחק שמיר, בניית החומה אשר מפרידה בן כביש 200 לשכונה בעיצומה הולך ונבנה כביש 200 עוקף רמלה, באתר רמלהנט, ‏26 באוגוסט 2018 תיעוד הפרויקט מפי ד.א.ל הנדסה, ‏12 ביולי 2018 פוסט נתיבי איילון על הפרויקט פוסט עיריית רמלה על פתיחת הכביש עד כביש 44, ‏7 באוקטובר, 2022
אלכסנדר אדרייאנסן

אלכסנדר אדרייאנסן (Alexander Adriaenssen;‏ 1587 – 1661) היה צייר בארוק פלמי, שנודע בעיקר בזכות ציורי טבע דומם ושלל חיות שנצודו. הוא גם צייר נשפים עם אוכל, ושפע פרחים. אלכסנדר אדרייאנסן נולד באנטוורפן, בנם של המלחין והנגן הלאוטה המפורסם עמנואל אדרייאנסן וסיבילה קרלין. הוא הוטבל ב־17 בינואר 1587 בכנסיית סנט ג'יימס, אנטוורפן. אחיו הצעיר וינסנט הפך לצייר סצנות קרב. אח צעיר נוסף בשם ניקלאס הפך לצייר דיוקנאות ובשנת 1612 היגר עם אמו האלמנה להארלם. אלכסנדר נרשם כתלמידו של ארטוס ואן לאק (Artus van Laeck) בשנת 1597. בשנת 1610 הפך לחבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן. הוא התאמן בעיקר באמנות ציור סמלי אצולה על קלף, ולכן היה רשום כצייר צבעי מים. עד מהרה התמקצע בציור בשמן והתמחה בטבע דומם. הוא הצליח לבנות את המוניטין שלו ביצירות אלה. רובנס היה מעריץ שלו, וקנה שתיים מיצירותיו של אדרייאנסן לאוסף שלו. אנתוני ואן דייק העריך גם את יצירתו של האמן וצייר את דיוקנו. הדיוקן נחקק לדפוס על ידי אנטוני ואן דר דוס (Antony van der Does). האמן נישא למריה סילדריירס (Maria Seeldraeyers) ב־2 בפברואר 1611. לזוג נולדו 6 ילדים. צייר הקרב פטר סניירס היה הסנדק של אחד מהם ואיזבלה ברנדט, אשתו הראשונה של רובנס, הייתה הסנדקית של אחר. כשחזר אחיו ניקלאס מהולנד בשנת 1616 הוא התגורר אצל אלכסנדר. בשנת 1632 פיליפס מילקס הפך לתלמידו. אדריאנסן היה אחד האמנים שעבדו על הקישוטים לכניסה לאנטוורפן של הקרדינל-אינפנטה פרדיננד (אנ'), המושל החדש של הולנד, בשנת 1635. רובנס היה האחראי על הפרויקט הזה. לפרויקט הנזכר צייר אדרייאנסן את סמלי 17 הפרובינציות על קשתות הניצחון שהוקמו לכבוד המושל החדש. אדרייאנסן שילם את דמי החברות בגילדה בכל שנה עד שנת 1633. הוא התגורר במרכז אנטוורפן, ליד רובנס. הוא נפטר בביתו בשנת 1661 ונקבר ב-30 באוקטובר 1661 בכנסיית סנט ג'יימס, אנטוורפן. אלכסנדר אדרייאנסן נודע בזכות ציורי טבע דומם של פירות ודגים. הוא גם צייר שלל צייד וארבע יצירות של פרחים. זרי פרחים מופיעים באופן קבוע בסגנון הציור טבע דומם. עבודותיו מיוחסות אליו משנת 1623 ועד 1661, אך שיא הקריירה שלו היה בערך 1630–1650. על אחד מציורי השמן, ישנה חתימה "A. Neck" היא ככל הנראה שריד מחתימתו של אלכסנדר אדרייאנסן. אלכסנדר אדרייאנסן הושפע ממוטיבים של דומם של הצייר פרנס סניידרס וכתוצאה מכך ציורי טבע הדומם שלו כללו לעיתים קרובות עופות וחתולים חיים. אדרייאנסן ידוע בעיקר בזכות ציור עיבוד דגים, נושא נפוץ של ציירי טבע דומם הולנדים אותם שיבץ ביותר מ־60 יצירות, יותר מכל אמן אחר באנטוורפן מהמאה ה-17. רבים מציורי הדגים שלו היו יצירות קטנות וזולות יחסית. מבחינה סגנונית, הוא הושפע מאסכולת הציור של הארלם. הקומפוזיציות מאופיינות במערך אלכסוני א-סימטרי – משולש הנשען על אליפסות, אלה יוצרים תחושת עומק רב יותר. הוא השתמש בפלטה צבעים, שנטתה למונוכרום. מאפיין חשוב ביצירתו הוא טוהר הצבעים. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר אדרייאנסן בוויקישיתוף Ontdek schilder Alexander Adriaenssen, rkd.nl (בהולנדית) Ontdek schilder Niclaes Adriaenssen, rkd.nl (בהולנדית) Adrianssen, Alexander van - Colección - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es Ontdek schilder A. Neck, rkd.nl (בהולנדית) Jay Jacobs, The Encyclopedia of World Art, London: Octopus, 1975
לקחת את המפתחות

"לקחת את המפתחות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-17 בדצמבר 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים ליאם הפקות. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות. השיר הוא מעין בלדת פופ מיד-טמפו בה לוי מדבר על פרידתו מארוסתו, זמן קצר לאחר שהתארסו. הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, אשר נתן לשיר ביקורת מעורבת תוך שהעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה. בסמוך לצאתו כסינגל עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה ממיליון השמעות. הקליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי דורון סרי והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-17 בדצמבר 2019, בסמוך לצאת הסינגל. נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ ביוטיוב עומד על כ-13 מיליון. סרטון השיר "לקחת את המפתחות" באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית דודי פטימר, ‏איתי לוי מתמודד עם הפרידה מארוסתו ואביב גפן ביצירה מושלמת, באתר מעריב אונליין, 21 בדצמבר 2019 לקחת את המפתחות, באתר יוסמיוסיק, ‏2019-12-17 לקחת את המפתחות, נבדק ב-2020-03-21 איתי לוי - לקחת את המפתחות (קליפ רשמי) Itay Levi, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:53)
Kiss Land

Kiss Land הוא אלבום האולפן הראשון של הזמר הקנדי דה ויקנד. האלבום יצא לאור ב-10 בספטמבר 2013. בשיר "Live for", אירח דה ויקנד את הזמר דרייק. באופן כללי, האלבום קיבל ביקורות חיוביות. ב-17 במרץ 2013 חשף דה ויקנד ששמו של אלבום האולפן הראשון שלו יהיה Kiss Land. במקור, האלבום היה צריך לצאת ב-27 באוגוסט 2013, אך ב-22 ביולי 2013 הוא נדחה ל-10 בספטמבר 2013. מידע על האלבום Kiss Land באתר MusicBrainz מידע על האלבום Kiss Land באתר AllMusic האלבום Kiss Land באתר Discogs Weeknd – Kiss Land, באתר איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (באנגלית)
חיבוק של שבת

חיבוק של שבת או חיבוק של שבת עם סבא טוביה היא סדרת טלוויזיה ישראלית המשודרת בערוץ הופ! החל משנת 2015. בכל פרק שני הנכדים של סבא טוביה מגיעים אליו כדי לקבל יחד את השבת, לפעמים הדברים קצת משתבשים. ודווקא אז, סבא נזכר בסיפור, והשלושה עוזבים הכל, פותחים את ארגז התחפושות ונכנסים לסיפור ומסיימים את הפרק בשיר. סבא טוביה (טוביה צפיר) - הסבא של הנכדים בסדרה. בכל פרק הוא נזכר בסיפור, והשלושה עוזבים הכל, פותחים את ארגז התחפושות. גיא (מל מלכה) - נכדו של סבא טוביה, מגיע אליו כדי לקבל יחד את השבת. רוני (יסמין כלפון) - נכדתו של סבא טוביה, מגיעה אליו כדי לקבל יחד את השבת. יונתן (יונתן גוטליב) - נכדו של סבא טוביה, מגיע אליו כדי לקבל יחד את השבת. שירה (שירה שטרן) - נכדתו של סבא טוביה, מגיעה אליו כדי לקבל יחד את השבת. שירים מבית סבא חיבוק של שבת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Beauty Behind the Madness

Beauty Behind the Madness הוא אלבום האולפן השני של הזמר הקנדי דה ויקנד. האלבום יצא לאור ב-28 באוגוסט 2015. האלבום מכיל את השיר "Earned It" שבוצע על ידי דה וויקנד כחלק מהסרט "חמישים גוונים של אפור". באופן כללי האלבום קיבל ביקורות חיוביות. מגזין רולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-442 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר. ב-21 ביולי 2014 יצא השיר "King Of The Fall" וב-31 ביולי יצא הסינגל "Often". במקור, שני השירים היו אמורים להיות סינגלים מהאלבום, אך לאחר שחשף מספר שירים נוספים באינסטגרם ובטוויטר וקיבל עליהם ביקורות שליליות, דה ויקנד דחה את יציאת האלבום, החליף את רוב שירי האלבום בשירים חדשים ושינה את שם האלבום. ככל הנראה, הסינגל "Often" נשאר באלבום, ובנוסף גם השיר "Tell Your Friends" לאחר שעבר שינויים קלים. הקליפ הרשמי לשיר "King Of The Fall" זמין לצפייה בערוץ היוטיוב הרשמי של הזמר, והוא אינו חלק משום אלבום. ב-9 ביולי 2015 חשף על ידי ציוץ בטוויטר את שמו של האלבום, Beauty Behind the Madness, ובנוסף גם את עטיפת האלבום. מידע על האלבום Beauty Behind the Madness באתר MusicBrainz מידע על האלבום Beauty Behind the Madness באתר AllMusic האלבום Beauty Behind the Madness באתר Discogs Gill, Andy (4 בספטמבר 2015). "The Weeknd, Beauty Behind the Madness - album review". The Independent. נבדק ב-18 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) Rolling Stone, Rolling Stone, The 500 Greatest Albums of All Time, Rolling Stone, ‏2020-09-22 (באנגלית אמריקאית)
פיאג'ו זיפ

פיאג'יו זיפ (באיטלקית: Piaggio Zip) הם סדרות של קטנועים מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו אשר מיוצרים באיטליה משנת 1992. "Zip", יוצר משנת 1995, מנוע קירור אוויר מסוג "Hi-PER 1". "Zip SP", מנוע קירור מים מסוג "Hi-PER 1". "Zip Cat/2t", יוצר משנת 2000, מנוע קירור אוויר מסוג "Hi-PER 2". "Zip SP (2000)", מנוע קירור מים מסוג "Hi-PER 2 Pro". "Zip 4t", יוצר משנת 2005, מנוע קירור אוויר מסוג "Hi-PER 4". "Zip 100", יוצר משנת 2006, מנוע קירור אוויר מסוג "Hi-PER 4". דגמי "פיאג'ו זיפ" מהסדרה הראשונה שווקו ברוב מדינות אירופה. בשנת 1996 הרחיב היצרן את מגוון הדגמים כולל ייצור הדגם: "Zip SP", והדגם היוקרתי יותר: "Zip Fast Rider" אשר עברו שינוי משמעותי במבנה ובעיצוב. בוצע שינוי משמעותי שהציג חזית עיצובית שונה לחלוטין לעומת הגרסה הקודמת. בין השנים 1995–1999 שווקו מספר דגמים בשם המסחרי "Easy Moving". בשנת 2001 הוצגו מגוון דגמים שעוצבו לחלוטין מחדש. מלבד לדגם 50 סמ"ק מנוע שתי פעימות, יוצרו דגמים 100 סמ"ק ו-125 סמ"ק עם מנוע מחזור ארבע פעימות. הסדרה השנייה "Piaggio Zip 2 Cat II" מיוצרת משנת 1999. שלדה - מסגרת פלדה צינורית. מנוע - 1 צילינדרים, מנועים: שתי פעימות, ארבע פעימות מנוע קירור אוויר (סדרה ראשונה). תיבת הילוכים רציפה. בלמים: 2 בלמי תוף, החל משנת 1993 בלם דיסק קדמי לדגם "Zip Fast Rider". מתלים - מתלה קדמי: מזלג טלסקופי. הצתה אלקטרונית באמצעות דוושה. קיבולת מכל דלק: 4.0 ליטר (דור ראשון), 7.3 ליטר (דור שני). "פיאג'ו זיפ", 50 סמ"ק "פיאג'ו זיפ" "פיאג'ו זיפ", 125 סמ"ק פיאג'ו פיאג'ו ליברטי אתר האינטרנט הרשמי של פיאג'ו זיפ (באיטלקית) מדיה וקבצים בנושא פיאג'ו זיפ בוויקישיתוף פיאג'ו - היסטוריה museopiaggio.it/en/history פיאג'ו זיפ 100 oto.it/listino/piaggio/zip-100 Mather, Phil (2004). Twist and Go (automatic transmission) Scooters: 50 to 250 cc. Haynes. pp. Data 49–Data 51. ISBN 978-1844250820.
נסיך סיביר

נסיך סיביר (ברוסית: Принц Сиби́ри) היא סדרת טלוויזיה הרפתקאות וקומדיה רוסית, בהפקת חברת הסרטים "אמדיה". פרק הבכורה עלה לשידור ב-11 במאי 2015 בערוץ STS, ופרק הסיום שודר שם כעבור חודש, ב-11 ביוני. מתכנת מוכשר בשם מקסים סאבלייב מסנקט פטרבורג מחליף את חברו הקרוב, והאוליגרך קונסטנטין בושויב מתחיל לצוד את סאבלייב. על מנת להסתתר מהרדיפה, מחליט מקסים להתחבא בכפר הסיבירי המרוחק פיחטה שבאזור טומסק. שם הוא יצטרך לוותר על כל היתרונות של הציוויליזציה ולנסות להפסיק להיות זר בקרב המקומיים ולהשתלב בחברתם בהקדם האפשרי. מקסים מקבל עבודה במנסרה, שבמהרה מתבררת כשייכת לאוליגרך בושויב. איוואן ז'ידקוב - מקסים סאבלייב, מתכנת מחשבים קיריל נאגייב - ואדים, מרצה, חברו של מקסים מריאנה אנוחינה - ולריה גרומובה, שותפתו לשעבר של מקסים ולדימיר ליטווינוב - קונסטנטין בושויב, איש עסקים, אוליגרך כריסטינה קוזמינה - סבטלנה בושויבה אלכסנדר בולשאקוב - אולג רודאקוב, ראש האבטחה של בושויב אלכסנדר קוייקב - יורי וורוחוב, בלש פרטי וראדים פרוחורוב - איגור אובוחוב, עורך דינו של בושויב אלינה לאנינה - טטיאנה דמידובה, מורה בבית ספר התיכון של הכפר פיודור קופוסוב - פנסיונר יקטרינה ריאבובה - ז'אנה שטיק אלכסנדר נסטרוב - וסילי פלטניוב, עובד מפעל העצים המקומי פיליפ דיאצ'קוב - גנאדי מלצב אנדריי אוורקוב - סטפן שטיק, שוטר הכפר אנטון חטייב - ולדיסלב, איש עסקים מקומי, הבעלים של חנות הכפר וקפה "רומשקה" וסילי קורטוקוב - ניקולאי דאדונוב, מנהל מפעל העצים צילום הקליפ לשיר "Happy" מאת Uma2rmaH, שהפך לשיר הנושא של הסדרה, נערכו במוסקבה, ובהשתתפות החקלאי מקרסנויארסק, ג'סטאס ווקר, שהיגר מארצות הברית לרוסיה. צילומי הסדרה התקיימו בסנט פטרבורג ובעיר אולונץ (ברפובליקה של קרליה). צילומי החוץ נערכו בכפר הקרלי הישן בולשאיה סלגה. לצורך צילומי הסדרה, היה השחקן איוון ז'ידקוב תחת דיאטה קפדנית במשך חודשיים וחצי: הרבה חלבון, שום דבר מתוק, מינימום פחמימות - רק ירקות, דגני בוקר ואגוזים. לראשונה הוצגה הסדרה ב-7 באוקטובר 2014, במסגרת התוכנית העסקית של פורום המדיה הבינלאומי של סנט פטרבורג. "נסיך סיביר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נסיך סיביר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עמוד הסדרה באתר האינטרנט של הערוץ STS «Happy» по-русски // TJournal, 28 апреля 2015 года Презентован клип группы «Uma2rman» c фермером из Красноярского края // «קומסומולסקאיה פראבדה», 28 апреля 2015 года Авантюрная комедия «Принц Сибири» выйдет в эфир канала СТС // Новости РуФокс, 21 апреля 2015 года Киношники превратили Олонецкую деревню в съёмочную площадку // Информационно-развлекательный портал «Петрозаводск говорит», 6 мая 2014 года Режиссёру не понравился пресс экс-мужа Арнтгольц // «Караван историй», 19 августа 2014 года СПММФ: Шоукейсы телекомпаний и дебаты о капитализации новых медиа // ПрофиСинема, 10 октября 2014 года
סטלה דאלאס

סטלה דאלאס (באנגלית: Stella Dallas) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1937 בבימויו של קינג וידור, עם ברברה סטנוויק, ג'ון בולס ואן אשלי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "סטלה דאלאס" משנת 1923 של אוליב היגינס פרוטי (אנ'). העיבוד הראשון לרומן היה סרט אילם בשנת 1925. בשנת 1957 הופק רימייק לסטלה דאלאס בשם "סטלה" עם בט מידלר וג'ון גודמן בתפקידים הראשיים. ברברה סטנוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אן אשלי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. סטלה מרטין (ברברה סטנוויק) היא בחורה צעירה ויפה שגרה עם הוריה ואחיה בעיירה קטנה במסצ'וסטס שרוב תושביה עובדים במנסרת עץ. היא שואפת להעלות את מעמדה החברתי. סטיבן דאלאס (ריצ'רד בויל) הוא המנכ"ל של המנסרה. הוא אביו של בנקאי עשיר שהתאבד לאחר שירד מנכסיו. בעקבות זאת גם בוטלו האירוסין של סטיבן לבחירת ליבו הלן והוא עזב הכל והתיישב בעיירה הזאת. באמתלה של הבאת אוכל לאביה, היא מגיעה למנסרה ופוגשת "במקרה" את סטיבן הזקוק לבת זוג. מתפתח רומן שמסתיים בנישואין ובלידם בתם לורל "לולי". הלידה גורמת לשנוי בהתנהגותה של סטלה. בניגוד לסטיבן הענוב והמנומס, היא מתחילה להתנהג באופן מוחצן במסיבות ומתרועעת עם בטלן ושתיין בשם אד מון (אלן הייל). סטיבן וסטלה לא מפסיקים לריב וכאשר הוא מקבל עבודה בניו יורק עם משכורת טובה, היא מסרבת לעבור לשם ונשארת בעיירה עם לורל. התנהגותה של סטלה היא מוחצנת ואנשים נרתעים ממנה. ביום ההולדת ה-13 של לורל הן מכינות מסיבה מושקעת ומצפות למוזמנים אבל אף אחד לא מגיע (כמו בהקיץ של אביה). בניו יורק פוגש סטיבן את ארוסתו לשעבר הלן (ברברה או'ניל) שכעת היא אלמנה עשירה עם שלושה ילדים והקשר ביניהם נוצר מחדש. לורל המתבגרת (אן שרלי) מגיעה מדי פעם לבלות אתם והיא מתקבלת כחלק מהמשפחה. סטיבן מבקש להתגרש מסטלה אך היא מסרבת והתנהגותה הופכת מוחצנת יותר. לורל מכירה את ריצ'רד (טים הולט) והרומן ביניהם מתהדק. סטלה מוזמנת לפגוש את אמו של ריצ'רד, ומגיעה לפגישה בשמלה צעקנית ובהתנהגות בוטה, כולם מצחקקים עליה ולורל בורחת מהמקום. רק אז מבינה סטלה שהתנהגותה גורמת נזק ללורל. היא נוסעת לניו יורק, נפגשת עם הלן ומשכנעת אותה לקבל את לורל כאחת מהמשפחה והיא מצידה תסכים לקבל גט מסטיבן שיוכל כעת להתחתן איתה. לורל מסכימה לעבור לגור בניו יורק. כאשר געגועיה לסטלה גוברים, היא מגיעה אליה וסטלה משקרת לה כי היא עומדת להינשא לאד ולעבור לדרום אמריקה. הקשר עם ריצ'רד מתהדק והם מחליטים להתחתן. סטלה מוזמת לחתונה אבל לא רוצה "לקלקל" את החתונה בנוכחותה. היא עומדת בגשם בחוץ ומתבוננת דרך החלון הפתוח, בכומר המשיא את בני הזוג כשדמעות אושר זולגות מעיניה. זאת אחת הסצנות המפורסמות והמרגשות בהיסטוריה של הקולנוע. מדיה וקבצים בנושא סטלה דאלאס בוויקישיתוף "סטלה דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סטלה דאלאס", באתר נטפליקס "סטלה דאלאס", באתר AllMovie (באנגלית) "סטלה דאלאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סטלה דאלאס", באתר אידיבי "סטלה דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטלה דאלאס, באתר יוטיוב סטלה דאלאס, באתר TCM
דלקן

דלקן הוא התקן אלקטרוני (בטכנולוגיית RFID) המוצמד לפתח התדלוק של כלי רכב, ומאפשר לזהות את כלי הרכב המתודלק ואת זכותו לתדלוק על חשבון הארגון שישלם את מחיר התדלוק לחברת הדלק. פרטי הזיהוי משודרים לתחנת התדלוק, וממנה מועבר החיוב לארגון שהמכונית משמשת אותו. הרעיון להתקן זה הועלה בשנת 1983 בידי דוד קלריך בחברת "תדיראן" הישראלית, ופיתוחו הושלם בידי קלריך בשנת 1991 בחברת "אורפק", ומאז הותקן במיליוני כלי רכב בעשרות מדינות בעולם. בשנת 2017 נמכרה השליטה בחברת אורפק, שהדלקן היה המוצר העיקרי שלה, לחברת ג'ילברקו (אנ') האמריקאית, לפי שווי חברה של 225 מיליון דולר. הדלקן מפשט את תהליך התדלוק (הנוהג ברכב אינו צריך למסור למתדלק אמצעי תשלום כלשהו), מבטיח שהתדלוק יבוצע רק ברכב המורשה לכך ומספק לבעל הרכב מידע מלא על צריכת הדלק של הרכב. עד תחילת שנות ה-80, עובדי תדיראן היו מתדלקים את רכביהם באמצעות תלושים, מנהל צי הרכב של החברה יוסף אהרונוביץ' חיפש פתרון שייעל את תהליך התדלוק ובכך יחסוך את הוצאות הדלק ויפחית את העבודה המנהלית הקשורה להנפקת התלושים. לצורך כך הוא שכר את המהנדס דוד קלריך והמתכנת דב טלמור. בשנים הראשונות להתקנת דלקנים בישראל קושר כל דלקן לחברת דלק יחידה, שאתה הגיע בעל צי הרכב להסכם מתאים (בחברת "פז" מותג הדלקן בשם "פזומט"). הסדר זה פגע בתחרות בשוק התדלוק, ובמיוחד פגע בחברות הדלק הקטנות, ומשום כך יזם משרד האנרגיה תקנות שיבטלו כבילה זו, ויאפשר לבעלי דלקן תדלוק בכל תחנת דלק שהותאמה לכך. תקנות אלה הותקנו באוקטובר 2011, וכדי לאפשר לתחנות הדלק להתאים עצמן לכך ניתן להן תוקף עתידי. בהתאם לכך, ומחמת עיכובים נוספים, רפורמה זו נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2018. אף שתחנות הרכב הותאמו לדלקן אוניברסלי, בין בעלי ציי הרכב יש עדיין המעדיפים, משיקולים עסקיים, התקשרות עם רשת תדלוק אחת. גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "כחץ שלוח", עמ' 206–211 אתר האינטרנט הרשמי של דלקן דלקן: לתדלק בלי ארנק, באתר "חדשנות ישראלית" התקן תדלוק אוניברסלי, פותח לך אפשרויות תדלוק במרבית התחנות בישראל! יותר נוח לעובדים-יותר גמישות לחברה!, באתר משרד האנרגיה, 3 בנובמבר 2019 גיל קליאן, האקזיט של ממציאת הדלקן: נמכרה לחברה זרה תמורת 160 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 17 במאי 2017 דלקן: לתדלק בלי ארנק, באתר CallText תקנות משק הדלק (קידום התחרות) (כללים לעניין התקני תדלוק אוטומטיים כלליים), התשע"ב-2011, קובץ התקנות 7042, 23 באוקטובר 2011, עמ' 50 הדר קנה, מהפכת הדלקנים יוצאת לדרך: איך תוכלו ליהנות מההנחות והאם מחיר הדלק יירד?, באתר TheMarker‏, 2 בינואר 2018
House of Balloons

House of Balloons הוא מיקסטייפ הבכורה של הזמר הקנדי דה ויקנד. המיקסטייפ יצא לאור ב-21 במרץ 2011 והיה זמין להורדה בחינם מהאתר הרשמי של הזמר. כשנה לאחר יציאת האלבום, הוציא דה ויקנד אלבום קומפילציה שנקרא Trilogy וכלל את "House Of Ballons" כחלק הראשון, ובנוסף את שני המיקסטייפים הנוספים שהוציא דה ויקנד, "Thursday" ו-"Echoes of Silence". בספטמבר 2013, חשף דה ויקנד ש"בית הבלונים" הוא מקום אמיתי, והוא נמצא בשדרת ספנסר 65 בטורונטו, קנדה. עטיפת האלבום דורג במקום ה-41 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex. מידע על האלבום House of Balloons באתר MusicBrainz מידע על האלבום House of Balloons באתר AllMusic האלבום House of Balloons באתר Discogs The 50 Best Pop Album Covers of the Past Five Years, Complex (באנגלית) May 2024 Albums Accreds.pdf, dropbox
חדשות (סדרת טלוויזיה, רוסיה)

חדשות (Но́вости) הוא עיבוד רוסי לטלנובלה הארגנטינאית "Los Exitosos Pells" מז'אנר הדרמה, שהופק על ידי CostaFilm. בתחילה הסדרה כללה 160 פרקים (שהיה יותר מהמקור הארגנטינאי, שמנה 134 פרקים בלבד), אך בשל הרייטינג הנמוך והעובדה שערוץ CTC שינה את זמן ותאריך השידור של הסדרה כל הזמן, מספר הפרקים צומצם ל-60 בלבד. הסדרה מתרחשת בעולם הטלוויזיה. גיבוריה הם מגישי החדשות המצליחים גלב ונסטיה צ'רנובה. הם ומיליוני אנשים מעריצים אותם. אבל האושר שלהם הוא רק פיקציה, אגדה שיצרו מפיקי ערוץ TST כדי להעלות את הרייטינג של המהדטרה. עם זאת, גלאב מחליט ללכת לערוץ אחר ומדווח על כך לבוס שלו מארק. זה, מנסה ללא הצלחה לשכנע אותו להישאר, הוא מכה את ראשו בקיר וצ'רנוב נופל בתרדמת. מהר מאוד הם מוצאים לו תחליף, שדומה לו כמו שתי טיפות מים: השחקן האלמוני ולרי פולוינוב שנראה כמוהו. שחקן זה צריך לשחק את התפקיד של גלאב צ'רנוב, לא רק בעבודה, אלא גם בחייו האישיים. ולרי ממבט ראשון מתאהב בנסטיה שמחליט לעשות הכל כדי שגם היא תאהב אותו. דנילה דונייב - גלאב צ'רנוב, מגיש טלוויזיה מצליח של ערוץ TST / ולרי פולוינוב, שחקן שנראה מאוד דומה לצ'רנוב אנסטסיה מאקייבה - אנסטסיה צ'רנובה, מגישת תוכנית "כל החדשות". גלב היה נשוי לה, אבל עכשיו שונא אותו יבגני מילר - סרגיי וסילייביץ' פונומרב, חבר ילדותו של פולוינוב. הרפתקן. ליודמילה דרבנבה - לידיה מקרובנה, אמו של סרגיי פונומרב. ולרי בארינוב - מארק בוריסוביץ' סטארודובצב, מנכ"ל ובעלים משותף של ערוץ TST. ישנן שתי תשוקות בחייו - הרייטינג ובתו תמרה, ולמענם הוא מוכן לכל דבר ילנה ספונובה - רגינה נוביקובה, גרושתו של מארק. במאית בערוץ שש. מנסה לפתות את ג'לב צ'רנוב מריאנה שולץ - תמרה מרקובנה סטארודובצבה, בתו של מארק, מנהלת התדמית של ערוץ TST אליונה יאקובלה - ורוניקה אדוארובנה גרייבה, סגנית ועוזרתו של מארק, כמו גם פילגשו דנילה דונייב, שמגלם את גלב ו-ולרי בסדרה, כתב יחד עם ג'ון אולין 4 שירים ו-16 יצירות מוזיקליות ללא מילים עבור הסדרה.  * "חדשות" באתר הרשמי של ערוץ הטלוויזיה "STS" "חדשות" באתר Ruskino.ru «Новости»: Дунаев, Ёлка и KOOQLA ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שטיח שיר השירים

שטיח "שיר השירים" הוא כינויו של שטיח שעוצב על ידי יעקב קנטרוביץ' עבור מחלקת השטיחים של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. יעקב קנטרוביץ', מנהל מחלקת השטיחים של בצלאל, עיצב את השטיח בין השנים 1910–1914. בחלקו התחתון של השטיח מופיעה הכתובת "שיר השירים", והיא העניק לו את שמו. עיצוב השטיח כולל מסגרת המורכבת משלושה רגיסטרים (רצועות אורך). הרגיסטר החיצוני מורכב מחזרה של הטקסט "שיר השירים". ברגיסטר הפנימי חוזר הפסוק מתוך "שיר השירים" (ב', יב'-יג') - "הנצנים נראו בארץ עת הזמיר הגיע וקול התור נשמע בארצנו התאנה חנטה פגיה והגפנים סמדר נתנו ריח". במרכז החלק התחתון של השטיח מופיע שוב הטקסט "שיר השירים". בין הפסוקים מופיע רגיסטר עיטורי ובו דימויים של ציפורים, טווסים, מזרקות מים ואשכולות גפנים. מרכז השטיח מוקדש לתיאור גן שבמרכזו עץ תמר גדול. סביבו מתוארות חיות כגון ציפורים שונות, צבי וכבש. מקור של חלק מן הדימויים, הוא באמנות הרומית-ביזנטית. מספר שטיחים נארגו על בסיס עיצובו של קנטרוביץ' ב"בצלאל" ואחר כך בחברת-הבת לשטיחים של בצלאל - "מרבדיה". עותק של דוגמת שטיח זו הוצגה בתערוכת "בצלאל" באודסה בשנת 1911. תוכנית לדגם מצויה באוסף יצחק אינהורן. היא הוצגה, לצד שני שטיחים מדגם זה, בתערוכה '"בצלאל" של שץ' במוזיאון ישראל (ה'תשמ"ג). אחד מן השטיחים המוקדמים, שמקורו באוסף אלן ב. סליפקה, נמצאה כיום באוסף מוזיאון ישראל. במוזיאון נמצא גם שטיח נוסף, שנוצר בתקופה מאוחרת יותר על ידי "מרבדיה". עותקים נוספים נמצאים באוספים פרטיים. ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), "בצלאל" של שץ, 1903-1929, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 162, תצלום 34. ראו: "בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982. ראו: מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008, עמ' 71 ראו לדוגמה: שטיח תוצרת "מרבדיה" – שיר השירים – ירושלים, שנות ה-20, מכירה פומבית 64, היסטוריה ותרבות יהודית וישראלית, קדם, ירושלים, 2019, עמ' 207