laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הומלוצפל

הומלוצפל (שם מדעי: Homalocephale) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת פכיצפלוזאוריים שחי לפני 80 מיליון שנה. מאובניו התגלו בערבות מונגוליה על ידי החוקרות הלצ'קה אוסמולסקה וטרזה מריאנסקה ותוארו ב-1974. משמעות שמו של דינוזאור זה היא ראש שטוח. אורכו של ההומלוצפל הגיע ל-1.8 מטר והוא היה הולך על שתיים זריז שדמה לפכיצפלוזאורוס אך היה בעל כיפה שטוחה וקרנית יותר עם זיזים קטנים וכן כמה זיזים לצד הלחיים. היה לו מקור קטן איתו הוא תלש צמחייה מהקרקע. זיזיו הגנו עליו כשהוא נלחם ביריבים על שטח ונקבות. סוג זה קרוב מאוד לסוג פרנוצפל (Prenocephale) ובעבר חשבו שהם שייכים לאותו סוג. ההומלוצפל מופיע בסדרה פלאווורלד ובמשחקי המחשב Jurassic Park: Operation Genesis, פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution וJurassic World Evolution 2. מדיה וקבצים בנושא הומלוצפל בוויקישיתוף הומלוצפל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הומלוצפל, באתר GBIF (באנגלית)
דנה ווינטר

דנה ווינטר (באנגלית: Dana Wynter; ‏8 ביוני 1931 – 5 במאי 2011) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית-אמריקאית. נולדה בברלין לאב שהיה כירורג. בילדות עברה לגור עם אביה בממלכה המאוחדת ובדרום אפריקה שם החלה בלימודי רפואה באוניברסיטת רודס בעיר גרהמסטאון. היא הייתה שם סטודנטית יחידה בין 150 גברים. כבר בגיל צעיר נמשכה למשחק. לאחר שנת לימודים, חזרה לממלכה המאוחדת והחלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטים. לאחר מכן עברה לניו יורק והחלה להופיע בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה. ב-1955 התפתחה הקריירה שלה לאחר שהוחתמה על חוזה בחברת פוקס המאה ה-20. ב-1955 זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן צעיר על משחקה בסרט "The View from Pompey's Head" לצידו של ריצ'רד איגן. הסרט שפרסם אותה היה סרט אימה של המדע הבדיוני, "פלישת חוטפי הגופות" (1956), בו הופיעה בתפקיד בקי דריסקול. ב-1956 כיכבה לצידם של רוברט טיילור וריצ'רד טוד בסרט "השישה ביוני". ב-1957 השתתפה בסרט "דבר של ערך" לצידו של רוק הדסון. ב-1958 כיכבה בסרט "Fräulein" לצידו של מל פרר. ב-1960 כיכבה לצידו של קנת' מור בסרט "להטביע את הביסמרק!". ב-1961 כיכבה לצידו של דני קיי בסרט "על המשמר" ("On the Double"). ב-1970 שיחקה בסרט "נמל תעופה". ב-1963 כיכבה בסרט "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" לצידם של קירק דגלאס וג'ורג' ס. סקוט. כן הופיעה בסדרות טלוויזיה כמו "מגנום, בלש פרטי" ו"הוואי חמש-אפס". ב-1956 נישאה לעורך דין גרג בוצר. הם התגרשו ב-1981. ב-1960 נולד בנם מארק. נפטרה ב-5 במאי 2011 מאי ספיקת לב. מדיה וקבצים בנושא דנה ווינטר בוויקישיתוף דנה ווינטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דנה ווינטר, באתר AllMovie (באנגלית) דנה ווינטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דירוג 20 סרטים של דנה ווינטר, באתר יוטיוב דנה ווינטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קית' ת'ורסבי, Dana Wynter dies at 79; actress in ‘Invasion of the Body Snatchers’, לוס אנג'לס טיימס, ‏8 במאי 2011 (באנגלית)
החלטה 243 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 243 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה ב-12 בדצמבר 1967, לאחר שבחנה את בקשת הרפובליקה העממית של דרום תימן לחברות באו"ם. ההצעה זכתה לתמיכה של 15 החברות במועצת הביטחון ונתקבלה פה אחד. דרום תימן הצטרפה כחברה ה-123 באו"ם. שתי קבוצות לאומניות בדרום תימן פתחו במאבק נגד השלטון הבריטי, כאשר תעלת סואץ נסגרה ב-1967 על ידי נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר, החלו הבריטים לסגת מהאזור. דרום תימן זכתה לעצמאות כרפובליקה העממית של דרום תימן ב-30 בנובמבר 1967. ניסוח ההחלטה
חובה כחולה

חובה כחולה (שם מדעי: Eupodotis caerulescens) היא מין של עוף מדבר ממשפחת החובתיים. היא חיה רק בלסוטו שבאפריקה הדרומית. אורכה של החובה 52-60 ס"מ ומשקלה 1.2-1.6 ק"ג. היא בעלת צבעים אפורים-כחולים על בטנה וחזה, מהם קיבלה את שמה. הכנפיים כתומות ובקצוות זהובות והראש לבן ומוקף ברצועות שחורות. המקור ורוד וקטן. קריאות החובה מזכירות קריאות צפרדע. החובה שוכנת על הקרקע ומחפשת יצורים קטנים וזרעים. היא חיה בערבות, סוואנות, כרי דשא ובקרקעות חקלאיות ואדמות מרעה. החובה מאוימת על ידי אובדן בית גידולה. מדיה וקבצים בנושא חובה כחולה בוויקישיתוף חובה כחולה, באתר ITIS (באנגלית) חובה כחולה, באתר GBIF (באנגלית) חובה כחולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חובה חומה קטנה

חובה חומה קטנה (שם מדעי: Eupodotis humilis) היא מין של עוף מדבר ממשפחת החובתיים. היא חיה בערבות טרופיות וסובטרופיות ובתות יבשות באתיופיה ובסומליה. זוהי הקטנה שבבני משפחת החובתיים והיא מגיעה לאורך 40 ס"מ ומשקל של 600 גרם. היא דומה לחובת קארו ובעלת נוצות כתומות עם צוואר אפור ורצועה שחורה ליד הלחיים. העיניים צהובות והמקור קטן. הבטן לבנה והרגליים צהובות ובעלות אצבעות חזקות. החובה חיה על הקרקע ויכולה לרו מהר כדי לברוח מאויבים. היא ניזונה מזרעים וחרקים. חובה זו מאוימת על ידי אובדן השיחיות והערבות בהם היא חיה. חובה חומה קטנה, באתר ITIS (באנגלית) חובה חומה קטנה, באתר NCBI (באנגלית) חובה חומה קטנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חובה חומה קטנה, באתר GBIF (באנגלית)
אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (Александра Павловна Рома́нова, ‏9 באוגוסט 1783 - 16 במרץ 1801) הייתה בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, ורעייתו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה. אלכסנדרה פבלובנה נולדה ב-9 באוגוסט 1783 בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. אלכסנדרה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנקט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. אלכסנדרה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות, והיה לה קשר חזק במיוחד עם אחותה ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (שמתה גם היא בצעירותה). כמו כן היה לה קשר חזק במיוחד עם סבתה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, אשר טענה כי אלכסנדרה חכמה באופן מיוחד יותר מאחיותיה. בשנת 1792 נחתם הסכם אירוסין בין אלכסנדרה לגוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, אשר עלה לשלטון לאחר רצח אביו גוסטב השלישי, מלך שוודיה. באוקטובר 1793 הגיע הרוזן סטנבוק לרגל חתונת אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה ולואיזה מבאדן, והחלו שיחות רשמיות בנוגע לנישואין, ואלכסנדרה החלה בלימוד השפה השוודית. באוגוסט 1796 הסדיר קרל, דוכס סדרמאנלנד ביקור לגוסטב אדולף בסנקט פטרבורג כדי להסדיר את נישואיו לאלכסנדרה, אולם, לבסוף כשל ההסדר, בשל סירובו העיקש של גוסטב לאפשר לאלכסנדרה את חופש הפולחן על פי עיקרי אמונתה הפרבוסלבית. אלכסנדרה נפגעה מאוד מביטול האירוסין, וכעבור זמן קצר ספגה מכה נוספת עם מות סבתה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. המשא ומתן נמשך כמה חודשים, אולם לבסוף התחתן גוסטב אדולף עם פרדריקה מבאדן, מה שגרם לאמה של אלכסנדרה - סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג להאשים את כלתה בתככים כלפי חצר המלוכה הקיסרית. בשנת 1798 הגיעו פרדיננד פרידריך אוגוסט, דוכס וירטמברג ואלכסנדר, דוכס וירטמברג לרוסיה, והם הציעו לרוסיה לכרות ברית עם האימפריה האוסטרית נגד נפוליאון, ועל מנת לחזק את הברית הוחלט על נישואין בין אלכסנדרה והארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, אחיו הצעיר של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-30 באוקטובר 1799 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג (כשאלכסנדרה הייתה רק בת 15), ולאחר מכן נסעו בני הזוג לווינה, אולם שם היא התקבלה בקבלת פנים צוננת על ידי הקיסרית מריה תרזה מנאפולי וסיציליה, אשר התקנאה ביופייה ובתכשיטיה. לאחר שהות קצרה בווינה עברו הזוג להתגורר בהונגריה, שם כיהן בעלה כפלטין הונגריה. ב-8 במרץ 1801 ילדה אלכסנדרה בת מתה, וכמה שעות לאחר מכן נפטרה אף היא כתוצאה מזיהום לידה. מותה היווה מכה קשה הן למשפחתה, משום שבאותו שבוע גם נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה, והן לבעלה שנשאר אלמן למשך שנים רבות, ורק בשנת 1815 התחתן עם הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ולאחריה עם מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליזבת, דוכסית וירטמברג

אליזבת, דוכסית וירטמברג (Elisabeth von Württemberg, ‏21 באפריל 1767 - 18 בפברואר 1790), הייתה בתו של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ואשתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אליזבת נולדה ב-21 באפריל 1767 בטרפטוב על הרגה שבפרוסיה, לפרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ולפרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה. בשנת 1769 עברה המשפחה להתגורר בטירת מונבליאר, הנמצאת ליד העיר בזל שבשווייץ (אז נמצאה בשטחה של דוכסות וירטמברג). מונבליאר נחשבה באותה התקופה למרכז תרבותי ודמויות אינטלקטואליות ופוליטיות רבות נהגו לבקר בטירה. בשנת 1782 הוזמנה אליזבת על ידי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לחצר הקיסרית בווינה, משום שיועדה לאחיינו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה. ב-6 בינואר 1788 התחתנו השניים, ואליזבת שהייתה אהודה על הקיסר שהיה מאוד חולה, האירה את חייו בשנותיו האחרונות. בסוף 1789 נכנסה אליזבת להריון, אולם ההריון היה קשה ומצבה היה עדין מאוד. בליל ה-18 בפברואר 1790, ילדה אליזבת בטרם עת את בתה לודוביקה אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה, שחיה רק 16 חודשים, אולם אליזבת עצמה לא שרדה את הלידה, שנמשכה יותר מ-24 שעות ומתה. היא נקברה בקריפטה הקיסרית, בווינה. מדיה וקבצים בנושא אליזבת, דוכסית וירטמברג בוויקישיתוף אליזבת, דוכסית וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יוסף קלוץ

יוסף (יוזף) קלוץ (בפולנית: Józef Klotz;‏ ינואר 1900–1941) היה שחקן כדורגל יהודי פולני, שנספה בשואה. התפרסם כשחקן הכדורגל שהבקיע את השער הראשון בהיסטוריה של נבחרת פולין בכדורגל. שיחק בקבוצת יוטצ'נקה קרקוב כמגן ימני בין השנים 1920 - 1925 ולאחר מכן עבר לשחק במכבי ורשה. נחשב לשחקן עם ביצועים טכניים גבוהים במיוחד ועל כן נהג לבעוט את כדורי העונשין של קבוצתו. שיחק גם במדי נבחרת פולין וכבש את השער הראשון שהובקע אי פעם על ידי נבחרת פולין, בבעיטת פנדל, במשחק בינלאומי נגד שוודיה במאי 1922. קלוץ זכה להכרה בעיתונות הספורט הפולנית כמי שנכנס להיסטוריה של הכדורגל הפולני. כשפרצה המלחמה קלוץ היה כבר נשוי ואב לילדה. הוא נרצח בורשה בשנת 1941, בגיל 41. זכה להכרה במסגרת התערוכה על הספורט היהודי בקרקוב, שהופקה והוצגה לראשונה במוזיאון ההיסטורי בקרקוב. לאחר מכן הוצגה במכון וינגייט, במרכז מורשת בגין ובקיבוץ כברי, שם מתגורר אחיינו דני דקל. דוד דודסון, זוכרים: הקריירות שנקטעו בשואה, חלק א', באתר nrg‏, 18 באפריל 2012 דעואל, שורץ, לפני שהכל נחרב, באתר ynet, 28 באפריל 2014 יוטצ'נקה קרקוב |, באתר www.cracow.org.il סיפורי הספורטאים היהודים בקרקוב מוצגים בווינגייט, באתר ONE‏, 28 באפריל 2014 תערוכה בווינגייט: אגודות ספורט יהודיות שנמחקו, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2014
TV7 (בולגריה)

TV7 היה ערוץ טלוויזיה בולגרי, שהיה בבעלות קראון מדיה EAD. הערוץ שידר תוכניות בידור, תוכניות טלוויזיה וסרטים. הערוץ היה הערוץ הבולגרי הראשון שעבר לשידור בפורמט מסך רחב 16:9. הערוץ היה זמין ביותר מ-50 ערים ויישובים ברחבי המדינה ובכך היווה רשת הטלוויזיה היבשתית החמישית בתפוצתה בבולגריה ששודרה ללא תשלום. באוגוסט 2007 השיק TV7 שני ערוצים נוספים - Super7 - ערוץ לילדים ואת ערוץ Sport7, שהיה ערוץ ספורט, בשותפות עם מפעילת שירות הטלוויזיה Cabletel עד שנסגרה בשנת 2009. בשנת 2010 שינו הערוצים את האריזה הגרפית שלהם. ב-3 במרץ 2012 השיק הערוץ ערוץ חדשות שנקרא News7. באביב 2013 השתנה לוח השידורים של הערוץ עם העלאת תוכניות חדשות, אך מאז 2014, עקב קשיים כלכליים רוב התוכניות הפסיקו את שידורן. מאז דצמבר 2015 הופסקו גם שידורי הטלוויזיה עקב התחלת תהליכי דיני חדלות פרעון. כתוצאה מכך ב-1 בפברואר 2016 הפסיק הערוץ להפיק תוכניות מקוריות חדשות עקב פשיטת רגל, והחל לשדר שידורים חוזרים בלבד. הערוץ נסגר רשמית ב-17 בספטמבר אותה שנה לאחר שנשלל ממנו רישיון השידורים שלו על ידי המועצה הבולגרית לתקשורת אלקטרונית. סמל הערוץ בין השנים 2005-2010 סמל הערוץ בין השנים 2010-2012 סמל הערוץ מאז 2012 עד סגירתו BNT 1 BNT 2 BNT World אתר האינטרנט הרשמי של TV7 בית המשפט הכריז על פשיטת רגל של TV7 TV7 ירד מהאוויר
סידור רבי שבתי

האם התכוונתם ל... סידור רבי שבתי – שערך הרב שבתי סופר סידור רבי שבתי – שערך הרב שבתי מרשקוב
קורונוזאורוס

קורונוזאורוס (שם מדעי: Coronosaurus brinkmani) הוא מין של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים. בעבר סווג כמין של צנטרוזאורוס. הקורונוזאורוס חי באמריקה הצפונית בקרטיקון העליון. שרידיו נתגלו בפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה. שמו, "לטאה עם כתר", מתייחס לקרניים או הזיזים שבלטו מעטרתו. הצנטרוזאורוס היה דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים. הוא היה בעל אגן דמוי עוף והלך על כל ארבע רגליו. ראשו היה גדול ועוטר בעטרה (frill) בעלת חלונות בעצם שמקצהה העליון בלטו מספר זיזים קצרים שהזדקרו כלפי מעלה ושני זיזים ארוכים יותר שהתעקלו כלפי מטה. לצנטרוזאורוס היו קרני גבה מנוונת אך קרן אף ארוכה יחסית, שלעיתים הייתה מעוקלת (או קדימה או אחורה). אורכו היה כ-6 מטר ומשקלו כ-3 טון. הקורונוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. פיו המצויד במקור חזק וסוללת שיניים חותכות יכול היה לטפל גם בצמחייה קשה. הקורונוזאורוס חי בעדרים ובאחד המקרים מצאו הפלאונטולוגים עדר שלם שנקבר והתאבן, כנראה כאשר ניסה לחצות נהר שלבסוף הציף אותם וגרם להם לטבוע. אף שקרן האף הייתה יכולה לשמש כהגנה כנגד טורפים, נראה שעיקר שימושיה ושימוש העטרה היה לצרכים חברתיים בתוך העדר, כגון זיהוי בין-מיני או כדי לחזר אחרי בנות זוג. ציור של קורונוזאורוס שחזור של קורונוזאורוס המאובנים הראשונים של צנטרוזאורוס נתגלו לראשונה על ידי הפלאונטולוג לורנס לם (Lambe) במצע שנחשף בנהר רד דיר שבאלברטה, קנדה. מאוחר יותר נמצא מצע עצמות ענק בפארק הפרובינציאלי דינוזאור (גם באלברטה) ובו אלפי עצמות של מספר רב של פרטים, במצבי שימור שונים, שאף כללו שלדים שלמים. המדענים שיערו שריכוז כזה של עצמות מעיד שהצנטרוזאורוס חי בעדרים גדולים ושמצע העצמות הענק נוצר כאשר עדר כזה ניסה לחצות נהר שהוצף והטביע כמעט את כולם. מאוחר יותר נתגלה מצע עצמות גדול יותר, וכנראה הגדול ביותר שנתגלה אי-פעם, ליד העיר הילדה שבאלברטה. ב-2005 נתגלה המין Centrosaurus brinkmani. ב-2012 הועבר המין Centrosaurus brinkmani לסוג טקסונומי חדש קורונוזאורוס Coronosaurus brinkmani. מדיה וקבצים בנושא קורונוזאורוס בוויקישיתוף קורונוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Coronosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
Dance You Off

Dance You Off הוא שירו של הזמר בנג'מין אינגרוסו אשר ייצג את שוודיה באירוויזיון 2018. השיר "Dance You Off" השתבץ בחצי הגמר הראשון של המלודיפסטיבלן שהתרחש בעיר קרלסטד והעפיל לגמר מהמקום הראשון. במהלך הגמר שהתרחש בסולנה זכה אינגרוסו במקום הראשון בתחרות עם 114 נקודות מהשופטים, 67 נקודות מהקהל ו-181 נקודות בסך הכול. הורדה דיגיטלית 3:02 - "Dance You Off" הורדה דיגיטלית (הרמיקס של ליטקס) 3:21 - "Dance You Off" הורדה דיגיטלית (הרמיקס של גאלאוונט) 3:47 - "Dance You Off" מילות השיר "Dance You Off" באתר Genius סרטון השיר "Dance You Off" באתר יוטיוב Dance You Off, בביצוע בנג'ימין אינגרוסו, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב (אורך: 3:12) ויקטור אסקוארדו, Ingrosso to 'dance you off' in Lisbon!, אתר האירוויזיון הרשמי, 10 במרץ 2018 Dance You Off - Single by Benjamin Ingrosso (בAustralian English), 2018-02-24, נבדק ב-2018-05-13 Dance You Off (LiTek Remix) - Single by Benjamin Ingrosso (בAustralian English), 2018-05-04, נבדק ב-2018-05-13 Dance You Off (Galavant Remix) - Single by Benjamin Ingrosso (בAustralian English), 2018-05-11, נבדק ב-2018-05-13
אויגן, דוכס וירטמברג (1820–1875)

אויגן, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Eugen Herzog von Württemberg; ‏15 בדצמבר 1820 - 8 בינואר 1875), היה נסיך גרמני מבית וירטמברג. אויגן נולד ב-15 בדצמבר 1820 בעיר ריגה שבתחומי האימפריה הרוסית, לאויגן, דוכס וירטמברג ומתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן. בשנת 1838 התגייס אויגן לצבא האימפריה הרוסית, ובשנת 1842 הוא הצטרף לצבא הפרוסי, שם מונה לקפטן ברגימנט ההוסארים ה-8 (וסטפאליה ה-1). בשנת 1857 הוא מונה למפקד חטיבת הפרשים ה-11, ובשנת 1858 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה שירת אויגן במטה של פרידריך, נסיך הכתר הפרוסי, ולחם בקרבות וייסנבורג, ורת וסדאן ובמצור על פריז. על פעולותיו בקרבות קיבל אויגן את עיטור צלב הברזל מדרגה שנייה ואת צלב ההצטיינות הצבאית של וירטמברג, ובשנת 1873 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-8 בינואר 1875 מת אויגן בקרלסרוהה, והוא בן 55 שנים. ב-15 ביולי 1843 התחתן אויגן עם מתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ואידה, נסיכת ולדק ופירמונט, ממנה נולדו לו 3 ילדים: וילהלמינה, דוכסית וירטמברג (1844–1892), התחתנה עם ניקולאס, דוכס וירטמברג אויגן, דוכס וירטמברג (1846–1877), התחתן עם ורה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה פאולינה, דוכסית וירטמברג (1854–1914), התחתנה עם ד"ר מלכור הנס אוטוקאר ווילים מדיה וקבצים בנושא אויגן, דוכס וירטמברג בוויקישיתוף
יומנה של אנה פרנק (סרט, 1959)

יומנה של אנה פרנק (בגרמנית: The Diary of Anne Frank) הוא סרט אמריקאי המבוסס על סיפור חייה של אנה פרנק. מילי פרקינס מגלמת בסרט את אנה פרנק, וג'וזף שילדקראוט בתפקיד אוטו פרנק. הסרט מתבסס על מחזה בשם זהה שהופיע בשנת 1955. הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר בשנת 1960, כולל פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בו זכתה שלי וינטרס שגילמה את פטרונלה ואן-דאן. ב-1945, משאית של ניצולי שואה עוצרת באמסטרדם, ואוטו פרנק (ג'וזף שילדקראוט) יורד ממנה ונכנס אל "האגף הנסתר" בו הוא ומשפחתו הסתתרו מאימת הנאצים עד שנתפסו. הוא מגלה כי אשתו אדית (גוסטי הובר) ובנותיו מרגוט (דיאן בייקר) ואנה (מילי פרקינס) נהרגו. מיפ חיס מוצאת עבורו את היומן שאנה כתבה במהלך השהות במסתור. הוא מוצא נחמה במילותיה של בתו. הסרט חוזר כעת ליולי 1942, ומתאר דרך יומנה של אנה את הכיבוש הגרמני של הולנד בימי מלחמת העולם השנייה ואת ההגבלות שמוטלות על היהודים. משפחת פרנק יורדת למחבוא יחד עם משפחת ואן-דאן ובהמשך עם יהודי נוסף בשם אלברט דוסל. שנתיים קשות עוברות על דיירי המסתור כאשר הם נאלצים להתמודד עם מחסור במזון, ידיעות קשות על המתרחש בחוץ, חשש מהתגלות ומריבות בינם לבין עצמם. אנה מנהלת קשר רומנטי עם פטר ואן-דאן. מריבה גדולה שפורצת בין הדיירים נגמרת כאשר ברדיו מודיעים על תחילת הפלישה לנורמנדי. דיירי המחבוא מתעודדים, ואנה חולמת לחזור הביתה בסתיו. הסרט חוזר כעת ל-1945, ואוטו מספר למיפ שמכל משפחתו רק הוא שרד. הוא פותח את יומנה של אנה שם הוא מגלה את המילים "על־אף הכל עודני מאמינה, כי יצר האדם טוב בלבו פנימה". מדיה וקבצים בנושא יומנה של אנה פרנק בוויקישיתוף "יומנה של אנה פרנק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יומנה של אנה פרנק", באתר נטפליקס "יומנה של אנה פרנק", באתר AllMovie (באנגלית) "יומנה של אנה פרנק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יומנה של אנה פרנק", באתר אידיבי "יומנה של אנה פרנק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יומנה של אנה פרנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – לבנון

יחסי איחוד האמירויות הערביות–לבנון (בערבית: العلاقات اللبنانية الإماراتية) הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הלבנונית. לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בביירות, ואילו לבנון מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי. שתי המדינות הן חלק מהמזרח התיכון וחולקות קשרי תרבות קרובים. ישנם מאות אלפי לבנונים גולים החיים ועובדים באיחוד האמירויות הערביות. ב-30 באוקטובר 2021 הודיעה איחוד האמירויות לשגרירים לחזור ארצה כאות הזדהות עם סעודיה, לאחר שזו השיבה את שגריריה מלבנון, בשל "הסגנון הבלתי מקובל" מצד כמה בכירים בלבנון כלפי סעודיה. בשנת 2016, היקף הסחר בין איחוד האמירויות הערביות לבין לבנון הסתכם ב-1.382 מיליארד דולר אמריקאי כאשר איחוד האמירויות הערביות ייצאה ללבנון סחורה בשווי 956 מיליון דולר אמריקאי ולבנון ייצאה לאיחוד האמירויות הערביות סחורה בשווי 426 מיליון דולר אמריקאי. איחוד האמירויות הערביות מייצאת ללבנון בעיקר תכשיטים, יהלומים, זהב, מכוניות, אוטובוסים, אלומיניום גולמי, חלקי רכב, סבון, מוצרי שיער, נפט מזוקק, מחשבים, טלפונים, ערכות קפה ותה, שוקולד, גלידה, פירות טרופים, פלפל, תה, קמח לבן ועוד. לבנון מייצאת לאיחוד האמירויות הערביות בעיקר זהב, תכשיטים, יהלומים, בשמים, מוצרי שיער, סבון, תפוחי אדמה, קפה, פירות טרופים, בצל, מחשבים, שסתומים, לוחות אלקטרונים, נפט מזוקק ועוד. "Embassy of United Arab Emirates in Beirut, Lebanon". www.embassy-worldwide.com (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-16 יוני 2017. נבדק ב-2017-07-15. {{cite web}}: (עזרה) חדשות (2021-10-30). "איחוד האמירויות: מחזירים את הדיפלומטים שלנו מלבנון". Ynet. נבדק ב-2021-10-30. Products that the United Arab Emirates exports to Lebanon (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that the United Arab Emirates imports from Lebanon (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
יחסי איחוד האמירויות הערביות – סוריה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–סוריה (בערבית: العلاقات الإماراتية السورية) הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הערבית הסורית. לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בדמשק, ואילו סוריה מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי. שתי המדינות הן חלק מהמזרח התיכון וחולקות קשרי תרבות קרובים. ישנם רבים ממוצא סורי החיים באיחוד האמירויות הערביות. החל משנת 2011 מתרחשת בסוריה מלחמת האזרחים, אך למרות זאת, ב-25 בספטמבר 2013, שר החוץ של איחוד האמירויות עבדאללה בן זאיד אל נאהייאן אמר כי איחוד האמירויות הערביות ימשיכו לתמוך בסורים ובלגיטימיות שלהם, והשאיפות של האיחוד הם להחזיר את הביטחון והיציבות למדינה. עם זאת, איחוד האמירויות הערביות היא לא תומכת באופן פעיל במשטרו של בשאר אל-אסד. ב-13 בינואר 2014, סגן הנשיא, ראש הממשלה והאמיר של דובאי השייח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, אמר כי לא ייתכן פתרון ארוך טווח לסיים את המלחמה עם אסד בשלטון, וחזה כי הנשיא הסורי בסופו של דבר יאבד את כוחו. איחוד האמירויות הערביות לקחו חלק בשנת 2014 ההתערבות האמריקנית בסוריה, ובשנת 2015 תמכו בהתערבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה. על אף שאיחוד האמירויות הערביות ממשיך להביע תמיכה מדינית באופוזיציה הסורית, היא הואשמה בשמירה על קשרים עם ממשלת סוריה. בנובמבר 2018 דווח כי איחוד האמירויות הערביות מנהלת משא ומתן עם סוריה על פתיחתה מחדש של שגרירותה בדמשק, כבר היה דיפלומט מוצב בה באופן קבוע, שפועל כמתווך בין סוריה וסעודיה בשיחות פיוס שכללו נציגים משני המדינות. ב-27 בדצמבר 2018, איחוד האמירויות הערביות הודיעה שהיא פתחה מחדש את שגרירותה בדמשק, לאחר למעלה מ-6 שנים של סגירה. איחוד האמירויות פרסמה הצהרה שבה נאמר כי המדינה "רוצה להחזיר את היחסים למסלולם הרגיל", וכי "תפקיד ערבי בסוריה הפך הכרחי עוד יותר כדי להתמודד עם ההתפשטות האזורית של איראן וטורקיה". בחודש מרץ 2022 הוזמן בשאר אסד לאיחוד האמירויות הערביות, בביקור הראשון אי פעם של אסד במדינה ערבית כלשהי מאז פרוץ מלחמת האזרחים. מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – סוריה בוויקישיתוף "UAE reaffirms support for Syria". Gulf News. 25 בספטמבר 2013. נבדק ב-25 בספטמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "No peace as long as Al Assad stays, Mohammad says". Gulf News. 13 בינואר 2014. נבדק ב-2018-05-12. {{cite web}}: (עזרה) Sciutto, Jim; Castillo, Mariano; Yan, Holly (22 בספטמבר 2014). "US airstrikes hit ISIS inside Syria for first time". CNN. נבדק ב-22 בספטמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "UAE Says Ready To Commit Troops To Fight Syria Jihadists". Defense News. 30 בנובמבר 2015. נבדק ב-23 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Abdul-Hussain, Hussain (27 ביולי 2017). "The Gulf crisis: Who's winning?". Anadolu Agency. {{cite news}}: (עזרה) נשיא חדש לאיחוד האמירויות: השליט בפועל, שכונן שלום עם ישראל, באתר ynet, 14 במאי 2022
סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ

סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Sophie Augusta von Holstein-Gottorp;‏ 5 בדצמבר 1630 - 12 בדצמבר 1680), הייתה נסיכה ויורשת עצר. בתו של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ואשתו של יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט. סופיה אוגוסטה נולדה ב-5 בדצמבר 1630 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת, דוכסית סקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה. ב-16 בספטמבר 1649 התחתנה סופיה אוגוסטה עם יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט, ממנו נולדו לה 14 ילדים. בשנת 1667 מת בעלה, ובנה קרל, נסיך אנהלט-צרבסט עלה לשלטון במקומו. מכיוון שקרל היה קטין, הפכה סופיה אוגוסטה לעוצרת במקומו עד הגיעו לבגרות בשנת 1674. ב-12 בדצמבר 1680 מתה סופיה אוגוסטה בקוזוויג, והיא בת 50 שנה. ב-16 בספטמבר 1649 התחתנה סופיה אוגוסטה עם יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט, ממנו נולדו לה 14 ילדים: יוהאן פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-צרבסט (1650–1651). גאורג רודולף, נסיך הכתר של אנהלט-צרבסט (1651–1652). קרל, נסיך אנהלט-צרבסט (1652–1718). אנטון גינטר, נסיך אנהלט-מיהלינגן (1653–1714). יוהאן אדולף מאנהלט-צרבסט (1654–1726). יוהאן לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-דורנבורג (1656–1704). יואכים ארנסט מאנהלט-צרבסט (1657–1658). מגדלנה סופיה מאנהלט-צרבסט (1658–1659). פרידריך מאנהלט-צרבסט (1660). הדוויג מריה אלאנורה מאנהלט-צרבסט (1662). סופיה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט (1663–1694), התחתנה עם יוהאן ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-ויימאר. בת מתה (1664). אלברכט מאנהלט-צרבסט (1665). אוגוסט מאנהלט-צרבסט (1666–1667). מדיה וקבצים בנושא סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ בוויקישיתוף