כלכלת אתיופיה

הכלכלה של אתיופיה היא כלכלה מעורבת ומעברית, עם מגזר ציבורי גדול. ממשלת אתיופיה נמצאת בתהליך הפרטה של עסקים בבעלות המדינה ומתקרבת לעבר כלכלה מבוססת שוק. מגזרי הבנקאות, התקשורת והתחבורה נשלטים בעיקר על ידי חברות בבעלות ממשלתית. לאתיופיה יש אחת הכלכלות הצומחות במהירות בעולם, והיא המדינה השנייה בגודלה מבחינת אוכלוסייה באפריקה. נכסים רבים שהיו בבעלות הממשלה בתקופה הקודמת הופרטו או נמצאים בתהליך הפרטה, והליברליזציה של המגזר הפיננסי צפויה בעתיד הקרוב. עם זאת, תחומים מסוימים כגון טלקומוניקציה, שירותים פיננסיים וביטוח, תחבורה אווירית וקרקעית וקמעונאות נחשבים כמגזרים אסטרטגיים וצפויים להישאר בשליטה ממשלתית בעתיד הנראה לעין. כמעט 50% מאוכלוסיית אתיופיה הם מתחת לגיל 18. למרות עלייה משמעותית בשיעור ההרשמה לחינוך היסודי והגבוה, יצירת מקומות עבודה לא הדביקה את קצב הגידול בהיקף החינוך. המדינה צריכה ליצור מאות אלפי מקומות עבודה בשנה כדי לעמוד בקצב גידול האוכלוסייה. בשנת 2023 הגיעה אתיופיה לתוצר מקומי גולמי (GDP) של כ-156.1 מיליארד דולר במונחים נומינליים, ולכ-393.85 מיליארד דולר במונחי כוח קנייה (PPP). הכלכלה מתבססת בעיקר על שירותים וחקלאות. ב-2019, שותפות הסחר המרכזיות של אתיופיה כללו את סין, ארצות הברית, איחוד האמירויות, צרפת, הממלכה המאוחדת, דרום קוריאה, ערב הסעודית, גרמניה, יפן, שווייץ, הולנד, בלגיה, טורקיה, הודו ומצרים. בשנת 2021, החקלאות היוותה 37.5% מהתפוקה הכלכלית של המדינה, בעוד ששירותים 36.25% והתעשייה 21.85%. דירוג אתיופיה במדד "קלות עשיית עסקים" הוא 159 מתוך 190 מדינות. אתיופיה חברה באזור הסחר החופשי היבשתי של אפריקה, בשוק המשותף למזרח ודרום אפריקה, בארגון ממשל אזורי לפיתוח, ב-G24, ובארגון הסחר העולמי כמשקיפה, וצפויה להצטרף לברית הכלכלית BRICS עם סין, הודו, רוסיה, ברזיל, דרום אפריקה וחברות חדשות נוספות בינואר 2024. למרות שבאתיופיה אין כיום בורסה לניירות ערך, היא החזיקה בבורסה בעבר תחת שלטון הקיסר היילה סלאסי הראשון, שנקראה "אַקִיסִיוֹנִי גֶבֶּיָה". כיום יש באדיס אבבה בורסה לסחורות בשם "בורסת הסחורות של אתיופיה", שהוקמה בשנת 2008. לאתיופיה יש חוב חיצוני גדול, בסך כולל של 28 מיליארד דולר, כאשר כ-13 מיליארד דולר ממנו בבעלות סין. יחס החוב לתוצר שלה קטן בהשוואה למדינות דומות ושכנות. כיום יש לאתיופיה רזרבות זרות בסך 2.4 מיליארד דולר, מה שמסמן ירידה לעומת שנים קודמות. אתיופיה מצפה להגיע למעמד של מדינה בעלת הכנסה בינונית תוך מספר שנים, כאשר ההערכות מצביעות על כך שזה יקרה בעיקר בשנת 2025. משאבי אתיופיה אפשרו לה - בשונה מרוב מדינות אפריקה שמדרום לסהרה - לשמור על קשרים עם העולם החיצון במשך מאות שנים. מאז ימי קדם, סוחרי אתיופיה החליפו זהב, שנהב, מושק ועורות בעלי חיים במלח ובמוצרים יוקרתיים, כמו משי וקטיפה. בסוף המאה ה-19, הקפה הפך לאחד הגידולים החשובים ביותר באתיופיה. באותה תקופה, רוב המסחר עבר בשני נתיבי סחר מרכזיים, שהסתיימו בדרום-מערב הרחוק, באזור קאפה-ג’ימה. משם, נתיב אחד פנה צפונה למיצואה דרך גונדר ואדווה, והשני לאורך עמק נהר אוואש להארר ומשם לברברה או לזיילה על ים סוף.. למרות עושרה הרב, אתיופיה חדלה להיות מדינת מסחר גדולה לאחר נפילת אקסום. רוב האתיופים בזו למסחר, והעדיפו לחקות את לוחמיה וכהניה האגדיים של המדינה. עם ביסוס מעמדם במדינה, סוחרים יוונים, ארמנים וערבים הפכו למתווכים הכלכליים בין אתיופיה לעולם החיצון. הערבים אף התיישבו בפנים הארץ ולבסוף השתלטו על כל פעילות מסחרית משמעותית למעט מסחר זעיר.. כאשר הסתיימה הכיבוש האיטלקי של אתיופיה ב-1941, האיטלקים הותירו מדינה שמבנה הכלכלה שלה נותר במידה רבה כפי שהיה במשך מאות שנים. היו כמה שיפורים בתקשורת, במיוחד בתחום סלילת כבישים, וכן ניסיונות להקים תעשיות קטנות ולהכניס חקלאות מסחרית, במיוחד באריתריאה, שהייתה תחת כיבוש איטלקי מאז 1890. אך שינויים אלו היו מוגבלים. רק חלק קטן מהאוכלוסייה השתתף בכלכלה המבוססת על כסף, ורוב המסחר נעשה בשיטת חליפין. עבודה בשכר הייתה מוגבלת, יחידות כלכליות היו ברובן עצמאיות, הסחר הבינלאומי היה זניח, והביקוש למוצרים תעשייתיים היה קטן מאוד. בשנות ה-40 המאוחרות וה-50, כלכלת אתיופיה כמעט ולא השתנתה. הממשלה התמקדה במאמצי פיתוח בתחום הרחבת המבנה הבירוקרטי ושירותים נלווים. רוב החקלאים עיבדו חלקות קטנות או רעו בקר. שיטות חקלאיות מסורתיות ופשוטות סיפקו לתושבים רמת חיים של קיום בלבד. בנוסף, עמים נוודים רבים גידלו בעלי חיים והובילו חיים נוודים של תנועה עונתית באזורים יבשים יותר. המגזר החקלאי צמח מעט, והמגזר התעשייתי היווה חלק קטן מהכלכלה הכוללת. בתחילת שנות ה-50, הקיסר היילה סלאסי הראשון (שליט בשנים 1930–1974) חידש את הקריאות למעבר מכלכלה של קיום לכלכלה אגרו-תעשייתית. כדי להשיג זאת, אתיופיה נזקקה לתשתית לניצול משאבים, בסיס חומרי לשיפור תנאי החיים ושירותים טובים יותר בתחומי הבריאות, החינוך והתקשורת. מרכיב מרכזי במדיניות הכלכלית החדשה של הקיסר היה אימוץ של תוכניות פיתוח מנוהלות מרכזית. תוכנית החומש הראשונה (1957–1961) שמה לה למטרה לפתח תשתית חזקה, במיוחד בתחומי התחבורה, הבנייה והתקשורת, כדי לחבר אזורים מבודדים. תוכנית החומש השנייה (1962–1967) סימנה את תחילתה של תוכנית בת 20 שנה לשינוי הכלכלה החקלאית הדומיננטית באתיופיה לכלכלה אגרו-תעשייתית. תוכנית החומש השלישית (1968–1973) נועדה גם היא לקדם את רווחתה הכלכלית של אתיופיה על ידי שיפור ביצועי התעשייה והחקלאות התעשייתית. אולם, בשונה מקודמותיה, התוכנית השלישית ביטאה את נכונות הממשלה להרחיב את ההזדמנויות החינוכיות ולשפר את החקלאות הכפרית. בתקופת תוכנית החומש הראשונה, התוצר הלאומי הגולמי (GNP) צמח בקצב שנתי של 3.2%, לעומת יעד של 3.7%, והצמיחה במגזרים כמו חקלאות, תעשייה ומכרות לא עמדה ביעדי התוכנית הלאומית. ועדת התכנון לא העריכה את ביצועי תוכניות החומש השנייה והשלישית, בעיקר בשל מחסור בכוח אדם מיומן. אולם, על פי נתוני הרשות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה, במהלך התקופה שבין 1960/61 ל-1973/74 הכלכלה הגיעה לצמיחה כלכלית מתמשכת. בין 1960 ל-1970, למשל, אתיופיה נהנתה מקצב צמיחה ממוצע שנתי של 4.4% בתוצר הלאומי הגולמי לנפש (GDP). בהשוואה לשכנותיה, הביצועים הכלכליים של אתיופיה היו מעורבים. בתחילת שנות ה-70, כלכלת אתיופיה לא רק החלה לגדול אלא גם לגוון את פעילותה לתחומים כמו תעשייה ושירותים. אולם, שינויים אלו לא שיפרו את חייהם של רוב האתיופים. כ-80% מהאוכלוסייה היו חקלאים קיומיים שחיו בעוני מאחר שרוב התוצרת שלהם הלכה לתשלום מיסים, שכר דירה, תשלומי חובות ושוחד. המהפכה של 1974 הביאה להלאמת הכלכלה האתיופית ולמבנה מחדש שלה. לאחר המהפכה, ניתן לחלק את הכלכלה האתיופית לארבעה שלבים. תקופת המהפכה בין 1974 ל-1978 אופיינה בחוסר יציבות פוליטית, עימותים מזוינים ורפורמות מוסדיות רדיקליות. הייתה צמיחה כלכלית מועטה; במקום זאת, צעדי ההלאמה ואי-היציבות הפוליטית גרמו להפרעות כלכליות במגזרים כמו חקלאות ותעשייה. כתוצאה מבעיות אלו, התוצר הלאומי הגולמי צמח בקצב שנתי ממוצע של 0.4% בלבד. בשלב השני (1978–1980), הכלכלה החלה להתאושש עם התבססות השלטון ויישום רפורמות מוסדיות. חשוב מכך, תנאי הביטחון השתפרו כשהאיומים הפנימיים והחיצוניים שככו. ה-GDP צמח בקצב שנתי ממוצע של 5.7%. בשלב השלישי (1980–1985), הכלכלה חוותה נסיגה. למעט בשנת 1982/83, צמיחת התוצר הלאומי הגולמי ירדה. גם התעשייה הייתה במגמת ירידה, והחקלאות הגיעה לשלב של משבר, במיוחד בשל בצורת שגרמה לרעב רחב היקף. בשלב הרביעי (1985–1990), הכלכלה המשיכה לדשדש. התוצר הלאומי הגולמי והמגזר התעשייתי גדלו במהלך תקופה זו, ה-GDP עלה בקצב שנתי ממוצע של 5%, אך ההשפעות המתמשכות של הבצורת ב-1984-85 פגעו בהישגים אלו ותרמו לדשדוש הכלכלי הכללי. מאז 1991, ממשלת אתיופיה החלה ברפורמה כלכלית שכללה הפרטת מפעלים ממשלתיים והפחתת הרגולציה הממשלתית. תהליך זה עדיין נמשך, והרפורמות משכו השקעות זרות ישירות. ב-2015 היו באתיופיה 2,700 מיליונרים, מספר שגדל יותר מכפול מאז 2007. הונם התבסס בעיקר על רווחים כלכליים (בנקים, מכרות, וכדומה) מבלי להשקיע במגזרים מבניים ואסטרטגיים (ייצור תעשייתי, תשתיות, וכדומה) ולכן הם לא מעודדים פיתוח כלכלי או מהווים תחרות לחברות בינלאומיות מהמערב. ממשלת אתיופיה מגבירה את מאמציה למשוך משקיעים זרים, במיוחד במגזר הטקסטיל. כיום, הם יכולים לייבא את מכונותיהם ללא מכס, ליהנות מפטור ממס למשך עשר שנים, לשלם דמי שכירות נמוכים בהרבה ממחירי השוק, ולקבל כמעט בחינם מים וחשמל. חברות גדולות כמו Decathlon, H&M ו-Huajian כבר התבססו במדינה. חברות אלו נהנות גם מכוח עבודה זול, עם משכורת חודשית ממוצעת של כ-35 יורו. בנוסף, הסכמי סחר בין אתיופיה והאיחוד האירופי מאפשרים להן לייצא ללא מכס. נכון ל-2015, החקלאות מהווה כ-40.5% מהתמ"ג, 81% מהייצוא ו-85% מכוח העבודה. פעילויות כלכליות רבות אחרות תלויות בחקלאות, כולל שיווק, עיבוד וייצוא של מוצרים חקלאיים. הייצור הוא ברובו לצורכי קיום, וחלק גדול מייצוא הסחורות מסופק על ידי מגזר קטן של גידולי מזומנים חקלאיים. הגידולים המרכזיים כוללים קפה, קטניות (כמו שעועית), זרעי שמן, דגנים, תפוחי אדמה, קנה סוכר וירקות. הייצוא כמעט כולו מורכב ממוצרים חקלאיים, כאשר הקפה הוא הגורם העיקרי להכנסות במטבע חוץ, והתעשייה הפרחונית הפכה למקור הכנסה חדש. בשנת 2005/2006, ייצוא הקפה של אתיופיה ייצג 0.9% מהייצוא העולמי, וייצוא זרעי השמן והפרחים ייצג כל אחד מהם 0.5%. אתיופיה היא יצרנית התירס השנייה בגודלה באפריקה. בשנת 2000, תעשיית בעלי החיים של אתיופיה תרמה 19% מסך התמ"ג. נכון ל-2008, מדינות מסוימות המייבאות את רוב המזון שלהן, כמו ערב הסעודית, החלו בתוכניות לרכישה ופיתוח שטחים חקלאיים נרחבים במדינות מתפתחות כמו אתיופיה. התופעה הזו של רכישת קרקעות ("Land grabbing") העלתה חששות שמזון ייוצא למדינות אמידות יותר בעוד שהאוכלוסייה המקומית עלולה להתמודד עם מחסור. מוצרי היער כוללים בעיקר בולי עץ המשמשים בבנייה. מוצרים אלה משמשים בבנייה, בייצור תעשייתי, ומקורות אנרגיה. הדייג באתיופיה מתבצע כולו במים מתוקים, שכן אין לה חוף ימי. למרות שהייצור הכולל עלה בהתמדה מאז 2007, תעשיית הדייג מהווה חלק קטן מהכלכלה. הדייג הוא ברובו דייג מסורתי. בשנת 2014, היו מועסקים בענף קרוב ל-45,000 דייגים, כאשר רק 30% מהם עבדו במשרה מלאה. אתיופיה ייצרה בשנת 2018: 7.3 מיליון טון תירס (היצרנית ה-17 בגודלה בעולם); 4.9 מיליון טון סורגום (היצרנית ה-4 בגודלה בעולם); 4.2 מיליון טון חיטה; 2.1 מיליון טון שעורה (היצרנית ה-17 בגודלה בעולם); 1.8 מיליון טון בטטה (היצרנית ה-5 בגודלה בעולם); 1.4 מיליון טון קנה סוכר; 1.3 מיליון טון יאמים (היצרנית ה-5 בגודלה בעולם); 988 אלף טון פול; 982 אלף טון דוחן; 743 אלף טון תפוח אדמה; 599 אלף טון ירקות; 515 אלף טון חומוס (היצרנית ה-6 בגודלה בעולם); 508 אלף טון בננות; 470 אלף טון קפה (היצרנית ה-6 בגודלה בעולם); 446 אלף טון כרוב; 374 אלף טון אפונה (היצרנית ה-20 בגודלה בעולם); 322 אלף טון בצל; 301 אלף טון שומשום (היצרנית ה-7 בגודלה בעולם); 294 אלף טון פלפל אדום; 172 אלף טון עדשים (היצרנית ה-11 בגודלה בעולם); 144 אלף טון אורז; 143 אלף טון בוטנים; 140 אלף טון כותנה; 124 אלף טון שום; 102 אלף טון מנגו (כולל מנגוסטין וגויאבה); 101 אלף טון פשתן (היצרנית ה-7 בגודלה בעולם); בנוסף לכך, היו גם ייצור בהיקף קטן יותר של מוצרים חקלאיים אחרים. עובדי המפעלים לייצור בגדים באתיופיה, שעובדים עבור מותגים כמו Guess, H&M או Calvin Klein, מקבלים משכורת חודשית של 26 דולר לחודש. שכר נמוך מאוד זה הוביל לפריון עבודה נמוך, לשביתות תכופות ולתחלופה גבוהה של עובדים. על פי הדו"ח של מרכז שטרן לעסקים וזכויות אדם באוניברסיטת ניו יורק משנת 2019, חלק מהמפעלים מחליפים את כל עובדיהם בממוצע אחת ל-12 חודשים. הדו"ח מציין: "במקום כוח עבודה צייתני וזול כפי שקידמו באתיופיה, ספקים זרים נתקלו בעובדים שאינם מרוצים משכרם ומאורח חייהם, ושביקשו יותר ויותר למחות על ידי הפסקת עבודה או אפילו התפטרות. במאמציהם ליצור מותג 'תוצרת אתיופיה', הממשלה, מותגים עולמיים ויצרנים זרים לא ציפו שהשכר הבסיסי פשוט נמוך מדי מכדי שהעובדים יוכלו להתפרנס ממנו." המינרלים הם חלק חשוב בכלכלת אתיופיה, כהתמחות נוספת לחקלאות. נכון לעכשיו, הכרייה מהווה רק 1% מהתמ"ג. זהב, אבני חן (יהלומים וספירים) ומינרלים תעשייתיים הם מוצרים חשובים באסטרטגיה של המדינה לגידול מוכוון ייצוא. באתיופיה יש מרבצי פחם, אופל, אבני חן, קאולין, עפרות ברזל, סודה אש, וטנטלום, אך רק זהב נכרה בכמויות משמעותיות. כריית מלח ממרבצי מלח באזור דיכאון עפר וממעיינות מלח באזורים דירה ואפדר בדרום חשובה רק לשוק המקומי, ורק כמות זניחה מיוצאת. גם כריית טנטלום הייתה רווחית. דווח כי בשנות ה-80 המאוחרות לתעשיית המינרלים היה תפקיד משני, והיא תרמה פחות מ-0.2% מהתמ"ג של אתיופיה. כריית זהב היא מגזר פיתוח מרכזי במדינה. ייצוא הזהב, שהיה שווה 5 מיליון דולר בלבד בשנת 2001, עלה לכ-602 מיליון דולר בשנת 2012. בשנת 2001 הייצור הכולל של זהב עמד על 3.4 טון. מאמר ראשי: אנרגיה באתיופיה מקורות האנרגיה העיקריים של אתיופיה הם מים ויערות. המדינה מפיקה כ-90% מצרכי החשמל שלה מאנרגיית מים, מה שהופך את ייצור החשמל לתלוי בכמות המשקעים, כמו גם החקלאות. קיבולת הייצור הנוכחית היא כ-2,000 מגה-וואט, עם תוכניות להרחבה ל-10,000 מגה-וואט. במקביל, כמעט כל צורכי האנרגיה והבנייה של האתיופים מבוססים על יערות, מה שהוביל לכריתת יערות נרחבת באזורי ההרים בשלושת העשורים האחרונים. אתיופיה הציבה תוכניות להשקיע 40 מיליארד דולר ב-71 פרויקטים בתחום האנרגיה עד 2030. פחות ממחצית הערים והעיירות באתיופיה מחוברות לרשת החשמל הלאומית. צורכי הנפט מתמלאים דרך ייבוא מוצרי דלק מזוקקים, אם כי נפט מיובא דרך היבשה מסודן. חיפושי נפט באתיופיה מתבצעים במשך עשורים, מאז שהקיסר היילה סלאסי העניק רישיון של 50 שנה לחברת SOCONY-Vacuum בספטמבר 1945. מאמר ראשי: תעשייה באתיופיה מאז סוף שנות ה-90 מתבצע באתיופיה תהליך של הפרטת מפעלים ממשלתיים. חלה צמיחה גדולה בתחום הייצור, ונבנו מספר פארקים תעשייתיים עם דגש על טקסטיל. מאמר ראשי: תחבורה באתיופיה לפני פרוץ מלחמת אתיופיה-אריתריאה (1998–2000), אתיופיה, שאין לה מוצא לים, התבססה בעיקר על נמלי אסאב ומסאווה באריתריאה לצורכי סחר בינלאומי. אתיופיאן איירליינס היא חברת התעופה הגדולה ביותר באפריקה ואחת החברות הרווחיות ביותר בעולם, עם הכנסות של מעל 5 מיליארד דולר. הבנק המסחרי הגדול ביותר באתיופיה, מטהו לשעבר באדיס אבבה, משמש כיום כאחד מהמטות האחרים. נכון ל-2005, אתיופיה משתמשת בנמלי ג'יבוטי, המחוברים לאדיס אבבה על ידי מסילת הרכבת אדיס אבבה–ג'יבוטי, ובמידה פחותה בנמל פורט סודן בסודן. במאי 2005 החלה ממשלת אתיופיה במשא ומתן לשימוש בנמל ברברה בסומלילנד. עד 2030, הממשלה מצפה להשקעה של 74 מיליארד דולר בתחום התחבורה. נכון ל-2016, ישנם 113,066 קילומטרים של כבישים לכל עונות השנה. אתיופיאן איירליינס היא חברת התעופה הגדולה והרווחית ביותר באפריקה. היא משרתת 132 יעדים ויש לה צי של 141 מטוסים. רשת הרכבות באתיופיה מתרחבת במהירות. בשנת 2015 נחנכה הרכבת הקלה הראשונה באפריקה, באדיס אבבה. בשנת 2017 החלה לפעול הרכבת החשמלית אדיס אבבה-ג'יבוטי. נכון לעכשיו, שתי מסילות רכבת חשמליות נוספות נמצאות בבנייה: אוואש-וולדיה ו-וולדיה-מקללה. ראו גם: תקשורת, מדיה ואינטרנט באתיופיה שירותי התקשורת ניתנים על ידי מונופול ממשלתי, אתיו טלקום, לשעבר תאגיד התקשורת האתיופי. בשנת 2020, שרים פרסמו אסטרטגיה לאומית לשינוי דיגיטלי בשם אתיופיה דיגיטלית 2025, שמטרתה להכין את המדינה לפיתוח כלכלה מבוססת טכנולוגיה דיגיטלית. מאמר ראשי: תיירות באתיופיה מלבד סחר סיטונאי וקמעונאי, תחבורה ותקשורת, מגזר השירותים מורכב כמעט כולו מתיירות. התיירות החלה להתפתח בשנות ה-60, אך הצטמצמה משמעותית בשנות ה-70 וה-80 תחת המשטר הצבאי. ההתאוששות החלה בשנות ה-90, אך הצמיחה הוגבלה בשל מחסור במלונות מתאימים ותשתיות אחרות, על אף בום בבניית מלונות ומסעדות קטנות ובינוניות, כמו גם בשל השפעת הבצורת, מלחמת אתיופיה-אריתריאה (1998–2000), והחשש מטרור. בשנת 2002 נכנסו לאתיופיה למעלה מ-156,000 תיירים, רבים מהם אתיופים מחו"ל, שהוציאו יותר מ-77 מיליון דולר. בשנת 2008 גדל מספר התיירים ל-330,000. עשור לאחר מכן, בשנת 2019, נרשם שיא של 812,000 תיירים שביקרו במדינה, שהביאו הכנסות של 3.55 מיליארד דולר (4.2% מהתוצר הלאומי הגולמי). מדיה וקבצים בנושא כלכלת אתיופיה בוויקישיתוף סקירה על כלכלת אתיופיה, באתר מכון היצוא הדס מגן, ‏מתשתיות ועד תכשיטים: הישראלים מסתערים על אתיופיה, באתר גלובס, 18 במאי 2013 דפנה מאור, לרגל ביקורו של הנשיא ריבלין באתיופיה: 11 דברים שלא ידעתם על הכלכלה המפתיעה באפריקה, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2018 כלכלת אתיופיה - סקירה מתוך אתר אלמביר סקירות כלכליות https://data.worldbank.org/country/ethiopia 2=https://www.idi.org.il/policy/world-comparison/indexes/gross-domestic-product/ 3=https://www.statista.com/statistics/455149/share-of-economic-sectors-in-the-gdp-in-ethiopia/ 3=https://www.focus-economics.com/country-indicator/ethiopia/inflation/ 5=https://data.worldbank.org/indicator/NE.EXP.GNFS.CD?locations=ET Sanchez, Dana (10 January 2017). "Ethiopia Moves Toward Privatization. It's Not about Money. It's About Tech", https://archive.md/20170112015334/http://afkinsider.com/136888/ethiopia-moves-toward-privatization-its-not-about-money-its-about-tech-pm-says/#selection-885.0-885.74 Maasho, Aaron (21 March 2015). "Ethiopia launches 4G mobile service in the capital". Reuters. Archived from the original on 12 January 2017. Retrieved 11 January 2017. https://archive.md/20170112021448/http://www.reuters.com/article/us-ethiopia-telecoms-idUSKBN0MH0KC20150321 Maasho, Aaron (29 March 2015). "Ethiopia sells off seven state firms, to offer more". Reuters. Archived from the original on 12 January 2017. Retrieved 11 January 2017. https://archive.md/20170112020836/http://www.reuters.com/article/ethiopia-privatisation-idUSL6E8ET53G20120329 "Private Sector Boosts Ethiopia's Growth". IFC. Retrieved 27 December 2012. https://www.ifc.org/en/home "Ethiopia sells off seven state firms, to offer more". Reuters. 19 March 2012. Retrieved 27 December 2012. https://www.reuters.com/article/ethiopia-privatisation-idUSL6E8ET53G20120329/ "A brittle Western ally in the Horn of Africa". The Economist. 1 November 2007. ISSN 0013-0613. Archived from the original on 11 January 2017. Retrieved 11 January 2017. https://www.economist.com/briefing/2007/11/01/a-brittle-western-ally-in-the-horn-of-africa "International Monetary Fund". IMF.org. https://www.imf.org/en/Publications/WEO/weo-database/2022/October/weo-report?c=644,&s=NGDPD,PPPGDP,NGDPRPPPPC,NGDPDPC,PPPPC,LP,&sy=2020&ey=2027&ssm=0&scsm=1&scc=0&ssd=1&ssc=0&sic=0&sort=country&ds=.&br=1 "Import partners of Ethiopia". The Observatory of Economic Complexity. https://oec.world/en/visualize/tree_map/hs92/import/eth/show/all/2019 "Ethiopia: Share of economic sectors in the gross domestic product (GDP) from 2011 to 2021". Statista. https://www.statista.com/statistics/455149/share-of-economic-sectors-in-the-gdp-in-ethiopia/#:~:text=This%20statistic%20shows%20the%20share%20of%20economic%20sectors,and%20the%20services%20sector%20contributed%20about%2036.81%20percent. "Ease of doing business score in Ethiopia from 2015 to 2020". Statista. https://www.statista.com/statistics/1257237/ease-of-doing-business-score-in-ethiopia/#:~:text=Ethiopia%20scored%2048%20points%20in,business%20environment%20in%20the%20country. "How Egypt and Ethiopia joining Brics could help boost China's influence in Africa". South China Morning Post. https://www.scmp.com/news/china/diplomacy/article/3233984/how-egypt-and-ethiopia-joining-brics-could-help-boost-chinas-influence-africa "Ethiopia's Commodity Exchange Opens its Doors". IFPRI. https://www.ifpri.org/news-release/ethiopias-commodity-exchange-opens-its-doors/ 2024 "IMF Pins Ethiopia Funding Program on Debt-Restructuring Progress". Bloomberg News. https://www.bloomberg.com/news/articles/2023-08-04/imf-pins-ethiopia-funding-program-on-debt-restructuring-progress "Working paper series - Ethiopia 2030: A Country Transformed? Options for A Next Generation of Reforms". United Nations. https://www.undp.org/ethiopia/publications/working-paper-series-ethiopia-2030-country-transformed-options-next-generation-reforms#:~:text=February%2013%2C%202023&text=The%20United%20Nations%20still%20classifies,middle%20income%20status%20by%202025. וובנה, מולאטו (1993). "הכלכלה". בתוך: אופקנסקי, תומאס פ.; ברי, לברל (עורכים). אתיופיה: מחקר מדינה (מהדורה רביעית). וושינגטון, הבירה: חטיבת המחקר הפדרלית, ספריית הקונגרס. עמודים 146–150. ISBN 0-8444-0739-9. OCLC 25869403. Piot, Olivier (1 November 2017). "Rencontre Avec Les pionniers de l'" anticapitalism "". Le Monde diplomatique. Gérand, Christelle (1 April 2019). "Going for textiles". Le Monde diplomatique. "Ethiopia. CIA The World Fact Book". CIA Factbook. Retrieved 10 January 2017. https://www.cia.gov/the-world-factbook/countries/ethiopia/#geography "The Federal Democratic Republic of Ethiopia: Selected Issues Series", International Monetary Fund Country Report No. 08/259, pp. 35f (Retrieved 4 February 2009). https://www.imf.org/external/pubs/cat/longres.cfm?sk=22219.0 Food and Agriculture Organization (May 2004). "Livestock Sector Brief: Ethiopia" (PDF). FAO Country Profiles. FAO. p. 1. Retrieved 7 November 2011. https://www.fao.org/agriculture/animal-production-and-health/en/ בלאס, חאוויר; אנדרו אינגלנד (20 באוגוסט 2008). "אדמה חקלאית, הזהב החדש". Financial Times. לונדון. נשמר בארכיון מהמקור ב-23 בספטמבר 2009. ניגש ב-4 באוקטובר 2024. מלס זנאווי, ראש ממשלת אתיופיה, גם נלהב מהרעיון. לאחר שקיבל משלחת חקלאית מסעודיה לפני כשבועיים, אמר: "אמרנו להם [לסעודים] שנהיה מאוד מעוניינים לספק מאות אלפי דונמים של אדמות חקלאיות להשקעה." https://web.archive.org/web/20090923112001/http://en.afrik.com/article14301.html Wakjira, Dereje T.; Gole, Tadesse W. (2007). "Customary Forest Tenure in Southwest Ethiopia". Forests, Trees and Livelihoods. 17 (4): 325–338. doi:10.1080/14728028.2007.9752607. ISSN 1472-8028. S2CID 167720625. https://doi.org/10.1080%2F14728028.2007.9752607 למניה, מולוגטה; בונגרס, פרנס (1 בינואר 2011). "היערות היבשים של אתיופיה וניהול היערות שלהם". בתוך: גינטר, סוון; ובר, מיכאל; שטים, ברנד; מוסנדל, ריינהרד (עורכים). ניהול יערות בטרופיים. יערות טרופיים. כרך 8. ספרינגר ברלין היידלברג. עמודים 261–272. doi:10.1007/978-3-642-19986-8_17. ISBN 9783642199851. https://doi.org/10.1007%2F978-3-642-19986-8_17 "מדגה ואקווקולטורה - פרופיל מדינה". אתיופיה. ארגון המזון והחקלאות של האומות המאוחדות. 1 באוקטובר 2015. נשמר בארכיון מהמקור ב-11 בינואר 2017. ניגש ב-11 בינואר 2017. https://archive.today/20170111113716/http://www.fao.org/fishery/facp/ETH/en "Ethiopia production in 2018, by FAO" https://www.fao.org/faostat/en/#data/QCL/visualize "En Ethiopie, les petites mains de H&M ou Calvin Klein gagnent 23 euros par mois". Le Monde.fr. 8 May 2019 – via Le Monde. https://www.lemonde.fr/afrique/article/2019/05/08/en-ethiopie-les-petites-mains-de-h-m-ou-calvin-klein-gagnent-23-euros-par-mois_5459655_3212.html Newsome, Matthew (30 August 2012). "Gold mining promises big boost for Ethiopia's development". The Guardian. Retrieved 31 July 2013. https://www.theguardian.com/global-development/2012/aug/30/gold-mining-boost-ethiopia-development Belda, Pascal (2006). Ebizguide Ethiopia. MTH Multimedia S.L. ISBN 978-84-607-9667-1. https://books.google.co.il/books?id=7X6YOGVaJ7QC&pg=PA87&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false