laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ח'רבת בית ליד

ח'רבת בית ליד (בערבית: خربة بيت ليد) היה כפר ערבי שהתקיים בקרבתו של צומת השרון בנפת טולכרם של ארץ ישראל המנדטורית. הכפר נוסד בשנות השבעים של המאה ה-19 בידי פלאחים מכפר האם בית ליד שבהרי השומרון. במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 206 נפשות: 101 גברים ו-105 נשים, כולם מוסלמים. במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה ל-298 נפשות: 152 גברים ו-156 נשים, כולם מוסלמים. הם התגוררו ב-75 בתים. ב-5 באפריל 1948, בזמן מלחמת העצמאות, עזבו התושבים את הכפר. ב-15 באוגוסט 1948 הוקם על אדמתו היישוב היהודי נורדיה. מדיה וקבצים בנושא ח'רבת בית ליד בוויקישיתוף תצלום אויר נושא כיתובים שהוכן על ידי חיל ההנדסה המלכותי בצבא בריטניה, 1945 (באנגלית) של אזור הכפר (גליון Natanya), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור Barron, J.B, . Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Government of Palestine., 1923, עמ' table ix Mills, E, Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas, Jerusalem: Government of Palestine, 1932, עמ' 58 בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 165, 590. לדברי מוריס, "מחמת הפחד ובגלל תחושת הבידוד שלהם". בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 251. Sharif S. Elmusa, Muhammad Ali Khalidi, All that Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Institute for Palestine Studies, 1992, עמ' 550, ISBN 978-0-88728-224-9. (באנגלית)
איליה מלינין

איליה מלינין (באנגלית: Ilia Malinin; נולד ב-2 בדצמבר 2004) הוא מחליק אמנותי אמריקאי, אלוף העולם (מונטריאול 2024), פעמיים ברציפות אלוף ארצות הברית (2023 ו-2024) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים. המחליק היחיד בעולם שביצע בתחרות בינלאומית, קפיצת ארבע אקסל, quadruple Axel (הקפיצה הקשה ביותר לביצוע), ונחת היטב על הקרח. מלינין נולד וגדל בפיירפקס, וירג'יניה. הוא בנם של טטיאנה מלינינה ורומן סקורנייקוב מחליקים אמנותיים על הקרח אוזבקים. אמו סיימה במקום שמיני במשחקים האולימפיים (נאגנו 1998) ורביעי באליפות העולם (הלסינקי 1999) ואביו סיים פעמיים במקום 19 במשחקים האולימפיים (נאגנו 1998 וסולט לייק סיטי 2002) ו-14 באליפות העולם (מיניאפוליס 1998). באליפות ארצות הברית שנערכה בנשוויל, טנסי בתחילת ינואר 2022 זכה במדליית כסף בתחרות ליחידים בתוצאה של 302.48 נק', אחרי נייתן צ'ן (328.01 נק') ולפני וינסנט ג'ואו (290.16 נק'). באליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת במרץ הוא סיים במקום תשיעי בתחרות ליחידים בתוצאה של 263.79 נק'. באליפות העולם לנוער שנערכה בטאלין, אסטוניה באפריל 2022 זכה במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של 276.11 נק', לפני מיכאיל שיידורוב מקזחסטן (234.31 נק') וטאצויה צובוי מיפן (233.82 נק'). בתחרות הבינלאומית הראשונה לעונת 2022/2023 שנערכה בלייק פלאסיד, ניו יורק בספטמבר 2022 הוא קפץ ארבע אקסל (quadruple Axel) ונחת היטב על הקרח ובכל היה למחליק הראשון בהיסטוריה שמבצע קפיצה זו באופן מושלם בתחרות בינלאומית. באליפות ארצות הברית שנערכה בסאן חוזה, קליפורניה בסוף ינואר 2022 זכה במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של 287.74 נק', לפני ג'ייסון בראון (277.32 נק') ואנדרו טורגשב (255.56 נק'). באליפות העולם שנערכה בסאיטמה, יפן במרץ הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 288.44 נק', אחרי שומה אונו מיפן (301.14 נק') וצ'ה ג'ון-הוואן מקוריאה הדרומית (296.03 נק'). באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה במרץ הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 333.76 נק' (בתרגיל החופשי הוא קבע שיא עולם חדש של 227.79 נקודות), לפני יומה קג'יאמה מיפן (309.65 נקודות) ואדם סיאו הים פה מצרפת (284.39 נקודות). במהלך התרגיל הוא ביצע 6 קפיצות שונות של 4 סיבובים באוויר כולל את ארבע אקסל. מדיה וקבצים בנושא איליה מלינין בוויקישיתוף איליה מלינין, ברשת החברתית אינסטגרם By Les Carpenter, U.S. figure skater Ilia Malinin lands first quad axel in competition, The Washington Post, September 14, 2022 (באנגלית)
שנקרואיד

שנקרואיד (אנגלית: Chancroid) היא מחלת מין מדבקת המאופיינת בנגעים מכאיבים באברי המין. המחלה מועברת ביחסי מין בלבד, והיא נגרמת מחיידק בשם Haemophilus ducreyi. המחלה נפוצה בעיקר בארצות מתפתחות, בעיקר בתעשיית הזנות ולקוחותיה. במדינות מערביות היא נדירה מאוד - כאדם אחד חולה על כל שני מיליון. אם אין מטפלים בחולה, עלולה המחלה להגביר את סכנת ההידבקות בחשיפה לנגיף האיידס. ההדבקה מתרחשת במגע ישיר בין פצע פתוח אצל הנגוע לעור הנדבק. מאחר שהנגעים מופיעים באברי המין בלבד, ההדבקה היא בדרך כלל במגע מיני. התסמינים מופיעים אחרי תקופה של יום עד שבועיים מזמן ההדבקה, כגבשושית עדינה שהופכת תוך יום לכיב מכאיב. גודל הכיבים עשוי להיות בטווח נרחב של בין 3 ל-50 מילימטר ויש להם גבולות ברורים וחדים, וצורתם לא אחידה. אצל כחצי מהגברים שנדבקים מופיע כיב יחיד. אצל נשים מופיעים ארבעה כיבים או יותר, שכואבים פחות. הכיבים מופיעים במקומות טיפוסיים - אצל גברים, בעיקר בעורלה או מאחורי העטרה בפין, ואצל נשים - בשפתיים הגדולות או הקטנות של הפות. הטיפול בשנקרואיד הוא במתן אנטיביוטיקה. מדיה וקבצים בנושא שנקרואיד בוויקישיתוף שנקרואיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אגי יואלי

אגי (אגנס) יואלי (באנגלית: Agi (Agnes) Yoeli; ‏1 במאי 1921 – 17 במאי 2018) הייתה אמנית קרמיקה ישראלית. בעבודותיה עסקה במצבים אנושיים בהומור ובמקוריות, ובגדלים מפתיעים. עבודותיה נוצרו לרוב בסדרות כגון סדרת החיות האנושיות שלה, שדרות עצי תרזה שבריריים או הצבה של עיר בעננים. יואלי נולדה בברהובו (ברגסס) בצ׳כוסלובקיה למשפחת איז׳אק שבבעלותה היו מפעל נעליים ויקבים. בילדותה נגנה בפסנתר באופן מקצועי אולם לאחר משחק עם אחיה הגדול, במהלכו בנתה מבוץ מעורב בסיד מערכת כלי אוכל לצרצרים שלכדו, החלה לפסל. את הפסל הראשון בחימר יצרה בגיל 16. בגיל 21 עברה לבודפשט, ובין השנים 1942–1944, למדה בבית הספר לאמנות דקורטיבית, בודפשט, אצל האמן אישטוון גאדור (הו'). בשנת 1944 נשלחה לאושוויץ ובאוגוסט באותה השנה נשלחה בטרנספורט של 400 נשים הונגריות אל מחנה העבודה בויצנבורג אלבה, מחנה לוויין של נוינגאמה. בין השנים 1945–1947, עם שחרורה מהמחנות, החלה ללמוד פיסול באקדמיה לאמנויות יפות בפראג. בשנת 1947 עלתה לארץ והצטרפה לשירות מפות וצילומים של ההגנה כפסלת, ופיסלה מפות קרטוגרפיות תלת־ממדיות בטכניקה של bas-relief (si'). במהלך שירותה הכירה את בעלה לעתיד ומפקדה פנחס יואלי. הזוג התגורר ביפו ובשנת 1951 נולד ביפו בנם רפי יואלי(אנ'). בשנת 1952 התגוררו בציריך, שווייץ, למשך כמה שנים. בין השנים 1963–1964, התגוררה עם משפחתה בסטוקהולם שוודיה, ולמדה לימודים מתקדמים ב-Konstfack(אנ'), סטוקהולם, אצל סטיג לינדברג (אנ') לאורך השנים התגוררה בעיקר בארץ והוזמנה עם בעלה לעבוד וללמד כאמנית אורחת בארצות שונות. יואלי התארחה בקולג' הממלכתי של מלבורן, אוסטרליה ובבית הספר לאמנות באוניברסיטת ויסקונסין, ארצות הברית. עבודותיה הוצגו בתערוכות בישראל, קנדה, שווייץ, שוודיה, אוסטרליה, יפן, טורקיה, בוושינגטון, ניו יורק ובתערוכות נודדות ברחבי ארצות הברית. בשנת 2015 יצרה אשת התיאטרון נעמי יואלי עבודה בימתית בשם ״אקס חמותי החורגת״ בהשראתה. תערוכת היחיד האחרונה שלה הוצגה בשנת 2008. לאחר מותה התקיימה תערוכה זוגית לה ולנכדתה דנה יואלי בגלריה בבית בניימיני לקרמיקה בשנת 2023 באוצרותו של אבי לובין. יואלי הציגה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בארץ וברחבי העולם וכן בירידים בינלאומיים כגון ארט בזל (1972), מוזיאון ארץ ישראל, ביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון הרצליה, מוזיאון ישראל, גלריה הדסה קלצ׳קין, גלריה הוראס ריכטר ועוד. עבודותיה נמצאות באוספים ציבוריים ופרטיים בישראל, אירופה, ארצות הברית ואוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא אגי יואלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אגי יואלי אגי יואלי באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית מיכאל הנדלזלץ, "אקס חמותי החורגת": שמה את השואה במקומה, באתר הארץ, 16 באפריל 2015 אודות, באתר agiy Changing room | דנה יואלי, אגי יואלי, באתר בית בנימיני לקרמיקה עכשווית Satellite camps, www.kz-gedenkstaette-neuengamme.de felix007, אקס חמותי החורגת, באתר הזירה Art Basel at 50 - the 1970s, Art Basel
נעמי די סניי

נעמי די סניי (באיטלקית: Noemi Di Segni; נולדה ב-24 בפברואר 1969) היא נשיאת איגוד הקהילות היהודיות של איטליה מיולי 2016. נעמי די סניי נולדה וגדלה בירושלים למשפחה יהודית שמקורה ברומא וטורינו. שירתה בצה"ל כחיילת בחיל המודיעין. בשנת 1989 הכירה את בן זוגה במחנה קיץ לצעירים באיטליה, והחליטה לעבור להתגורר איתו ברומא. בעלת תואר שני בכלכלה ומשפטים, עם התמחות בכלכלת האיחוד האירופי והסמכה בראיית חשבון. הייתה גזברית של אורט איטליה ושל קרן המוזיאון היהודי של רומא. משנת 1998 היא משמשת כיועצת לנשיא המועצה הלאומית של רואי החשבון באיטליה. משנת 2012 שימשה כמנהלת הכספים של איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, וביולי 2016 נבחרה ברוב גדול לנשיאת האיגוד. די סניי חברה במועצה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי. נוטלת חלק מרכזי במאבק באנטישמיות באיטליה, תוך שיתוף פעולה עם כוחות הביטחון והמודיעין האיטלקיים. די סניי היא גם נשיאת הקרן על שם גרציאדו איסאיה אסקולי, ארגון לקידום התרבות והשפה העברית, ושל עמותת "יד ליד", עמותת רווחה של יהודי איטליה. בתקופת מגפת הקורונה באיטליה יזמה הקמת מוקד חירום טלפוני של איגוד הקהילות היהודיות, כדי לספק חברה לאנשים מבודדים, להציע תמיכה נפשית וסיוע רפואי לנזקקים, ולספק צרכים בסיסיים לבתים ולבתי חולים. בזמן ביקור בנימין נתניהו ברומא במרץ 2023 נשאה בפניו נאום הכולל ביקורת נוקבת על ממשלתו ועל הרפורמות המשפטיות שהיא מקדמת. אם לשלושה ילדים, המתגוררים, נכון ל-2023, בישראל. "האתגרים של יהודי איטליה כיום", הרצאה של נעמי די סניי, סרטון בערוץ "מוזיאון יהדות איטליה", באתר יוטיוב (אורך: 01:38:40), 13 באפריל 2022 Noemi Di Segni: «Da soldato in Israele ho respirato cultura, mai l’odio per l’altro», באתר קוריירה דלה סרה, ‏25 בינואר 2020 (באיטלקית). Noemi Di Segni, באתר המועצה הלאומית של רואי החשבון באיטליה (באנגלית). ג'ובאני וינייה, הטרגדיה של יהודי איטליה: "אבי מת לבדו, ועכשיו אני לא יכולה אפילו לנחם את אמי", באתר זמן ישראל, 28 במרץ 2020 שלו שינברג, ביקורת חריפה על נתניהו בקבלת הפנים ברומא, באתר בחדרי חרדים, 10 במרץ 2023
אברהם טברסקי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אברהם יהושע השיל טברסקי – רב ואדמו"ר. אברהם טברסקי – רב ופסיכיאטר יהודי–אמריקאי מלחין הניגון הושיעה את עמך. אברהם שמואל טברסקי – רב ואדמו"ר מפאלטישאן. אברהם טברסקי (טוריסק) – מייסד חסידות טריסק רב ואדמו"ר, מכונה המגיד מטריסק וכן המגן אברהם על שם ספרו העוסק בענייני חסידות.
מרצאן

מרצאן (בגרמנית: Marzahn) הוא רובע בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בהוהנשנהאוזן (Hohenschönhausen) בצפון, בהלרסדורף (Hellersdorf) במזרח, בקפניק (Köpenick) בדרום, בליכטנברג בדרום ובמדינת ברנדנבורג בצפון-מזרח. בשנת 2001 אוחד הרובע רשמית עם הלרסדורף במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין לכדי יחידה מנהלתית אחת והרובע המאוחד נקרא מרצאן-הלרסדורף. בפי התושבים ההפרדה עדיין נשמרת. השם מרצאן הוא כנראה ממוצא סלבי, מהמילה more, שפרושה אגם או marcana שפירושה בפולנית ביצה. צילום פנורמי של הרובע וסביבתו ב-1936, זמן קצר לפני המשחקים האולימפיים, הקימו הנאצים באזור מרצאן "מחנה ריכוז ברלין-מרצאן" - מחנה מעצר לצוענים. רובם הוגלו מאוחר יותר לאושוויץ וברגן-בלזן ורק מעטים מהם שרדו. החברה האסה את ורדה (Hasse & Wrede), המייצרת עד היום כלי עבודה, הקימה באזור מפעל בו הועסקו עובדי כפייה כולל שני מחנות לאכסון העובדים. בחברה קמה תנועת התנגדות קומוניסטית. החוואים באזור העסיקו עובדי כפייה רבים, במקום עובדים גרמנים שנקראו לחזית. ב-30 במרץ 1943 בעקבות התקפה אווירית על מרצאן נהרגו חמישה בני אדם ונהרסו בתים רבים. בין 1943 ו-1945 החביאו אריך שפלר (Erich Scheffler) ואשתו שרלוטה בביתם יהודים רבים והצילו בכך את חייהם. כיבוש ברלין על ידי הצבא האדום החל ב-21 במאי 1945 במרצאן. ב-30 באוקטובר 1945 הוציא המנהל הסובייטי צו סגירה לחברת האסה את וורדה וב-1950 החברה הפכה להיות קואופרטיב קומוניסטי. ב-1976 נמצאו במסגרת חפירות ארכאולוגיות במקום שרידי יישובים סלאביים וגרמניים עתיקים. עד 1979 היה האזור חלק משכונת ליכטנברג והיה מאוכלס בדלילות (בשנת 1978 גרו בשכונה 4,089 תושבים בלבד). במחצית השנייה של שנות ה-80 בנתה ממשלת גרמניה המזרחית ברובע וגם בהלרסדורף ובהוהנשנהאוזן עשרות אלפי יחידות דיור בבניינים גבוהים וחסרי ייחוד (הבניינים קרויים Plattenbauten, בנייני פלטות). בבנינים שוכנו מאות אלפי בני אדם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי התרוקנו בניינים רבים מיושביהם. חלק מהם הפכו להיות בנייני רפאים, חלקם נהרסו, וחלקם שופצו ואוכלסו. תושבי הרובע שייכים בעיקר למעמד הפועלים הבינוני-נמוך. ברובע גרים תומכים רבים יחסית במפלגות הימין הקיצוני.
אוחוסט ואן דל

אוחוסט ואן דל (בהולנדית: August Van Daele;‏ 25 בפברואר 1944 – 8 בינואר 2017) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של בלגיה בין השנים 2002–2009. דל נולד ב-25 בפברואר 1944 בסן ניקולה שבפלנדריה המזרחית. הוא למד בבית ספר בסן ניקולה, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לצוערים בליר. ב-1962 התגייס לחיל האוויר הבלגי והתקבל לבית הספר הצבאי המלכותי בבריסל. ב-25 בדצמבר 1964 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. במקביל, למד הנדסה, וב-1967 הוצב כקצין הדרכה בבסיס חיל האוויר ברוסטם. ב-1980 מונה למפקד טייסת התחזוקה של כנף ההפצצה ה-10. באותה שנה הועלה לדרגת מאיור. ב-1983 הוצב במפקדת חיל האוויר באברה כסגן מפקד שירות המיון והקבלה לחיל. ב-1985 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וחזר לכנף ההפצצה ה-10. ב-1990 הועלה לדרגת קולונל, וב-1994 הועלה לדרגת מאיור גנרל וחזר למפקד חיל האוויר כסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-1999 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, וב-1 בינואר 2002 מונה למנהל המשאבים החומריים של הצבא ולשלישו הצבאי של מלך בלגיה. ב-6 בדצמבר של אותה שנה מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), והועלה לדרגת גנרל. כהונתו הסתיימה באופן רשמי ב-2007, אולם הוארכה בשנה נוספת. ב-2008 היא הוארכה בעוד שנה, וב-2009 הוארכה בפעם השלישית. הוא בחר שלא לסיים את ההארכה האחרונה, והתפטר מתפקידו ב-2 באפריל של אותה שנה. הוא המשיך לשרת כשלישו הצבאי של המלך עד 1 ביולי של אותה שנה אז פרש מהצבא. הוא נפטר בלמבק ב-8 בינואר 2017. אוחוסט ואן דל באתר נאט"ו
האסכולה הוונציאנית

האם התכוונתם ל... האסכולה הוונציאנית (מוזיקה) האסכולה הוונציאנית (ציור)
סטיבן בריל

סטיבן בריל (באנגלית: Steven Brill; נולד ב-27 במאי 1962) הוא שחקן, מפיק קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי. הוא ביים והיה שותף בכתיבת "שטן על הזמן" וביים את "מר דידס", "שיגעון בנהר", "מחנה קיץ לשמנים" ו"שומר ראש במבצע". היו לו תפקידי קמע בכל שלושת סרטי "אלופים על הקרח" והופיע בסרטים "זמר החתונות", "מר דידס" ו"הדייט שתקע אותי", אם כי תפקידו בסרט האחרון נתן בטעות קרדיט לג'אד אפאטאו. הוא גם הופיע בתור ברפליי בסרט "סקס, שקרים ווידאוטייפ". כבמאי, בריל היה אחד האנשים המרכזיים (לצד הארווי ויינסטין) במחלוקת הצילומים/העריכה של הסרט "מעריצים שרופים" בשנים 2007–2008. בריל למד בתיכון (1976–1980) בפורט לודרדייל, פלורידה. הוא סיים את לימודיו בקולג' לאמנויות של אוניברסיטת בוסטון. שם הוא למד עם המשורר דרק וולקוט ושיתף פעולה עם מארק מרון בתסריטים ובקומדיות סטנדאפ. סטיבן בריל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן בריל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי סטיבן בריל, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן בריל, באתר Box Office Mojo (באנגלית) סטיבן בריל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Hollywood confidential". The Scotsman. 17 בינואר 2008. נבדק ב-7 ביוני 2012. {{cite news}}: (עזרה) Star Wars fans fight back Slashfilm podcast Star Wars fans vs Harvey Weinstein Wtfpod.com The Hollywood Reporter
אדולף ורטהיימר

אדולף ורטהיימר (בהונגרית: Wertheimer Adolf;‏ נאג'ווארד, 12 במרץ 1868 – בודפשט, 29 באפריל 1955) היה מנהל בנק יהודי-הונגרי, אספן אמנות, סופר כלכלי, איש עסקים ואיש ציבור רב פעלים הן כפרנס בקהילה היהודית והן בחברה ההונגרית. אדולף ורטהיימר נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט ורטהיימר (1837–1907), עצמאי, ושל תרזיה גרוס (1840–1921). הוא סיים את בית הספר התיכון ואת האקדמיה למסחר בבודפשט ולאחר שקיבל את התואר, משנת 1885 עבד ב"בנק המסחרי ההונגרי של פשט" (Pesti Magyar Kereskedelmi Bank), הבנק המודרני הראשון בהונגריה שייסד אותו מוריץ אולמן בשנת 1841. שם הפך לראש מחלקת הבורסה משנת 1895, ואחר כך אחד מהמנהלים הכלליים של הבנק עד 1929. הוא פרש לגמלאות ב-1932 לאחר ארבעים ושמונה שנות שירות בבנק. הוא היה חבר במועצת המנהלים של בורסת הסחורות והניירות ערך בבודפשט (Budapesti Áru- és Értéktőzsde) והיה חבר בדירקטוריון של כמה חברות תעשייתיות גדולות. ורטהיימר כתב מאמרים כלכליים רבים מאוד בעיתוני בודפשט ובעיתונים זרים. הוא היה שותף פעיל בחיים היהודיים של בודפשט וחלק מפרנסי והנהלת הקהילה היהודית של פשט במשך כמה קדנציות. משנת 1928 כיהן בתפקיד נשיא האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. בין השנים 1931–1939 היה גם מנהל המוזיאון היהודי ההונגרי. בשנת 1936 נבחר ורטהיימר ליושב ראש ועדת ההיגוי של בית המדרש לרבנים פרנץ יוזף בבודפשט. אדולף ורטהיימר היה גם אספן אמנות חשוב. היה בבעלותו ציור ששמו "ישו לפני פילטוס" מאת הצייר ההונגרי מן החשובים מיהאי מונקאצ'י, אותו הציע לעיריית בודפשט לרכישה ב-1939 ובסופו של דבר קיבל עבורו 40,000 פנגו. בנוסף לכך, האוסף שלו כלל כמה יצירות של פאל סיניאי מרשה, לאסלו פאל, ברטלאן סקיי ודיולה בנצור. משנת 1925 היה, בין היתר, מנהל האגודה הלאומית ההונגרית לאמנויות יפות (Országos Magyar Képzőművészeti Társulat). בשל פיתוח קשרי האמנות של ממלכת הונגריה עם בלגיה הוענק לו בשנת 1929 העיטור הממלכתי הבלגי הגבוה "הצלב האמצעי של מסדר ליאופולד השני. (Orde van Leopold II בהולנדית, Ordre de Léopold II בצרפתית). אשתו הייתה שרולטה וינקלר (1875–1940) , בתם של סוחר העץ מור וינקלר ושל בורבלה פוליצר, לה נישא ב-26 בנובמבר 1899 בסגד. בתם הייתה אדית ארז'בט ורטהיימר (1901–1940) לקסיקון התחיית ההונגרית. עורך גזה סנטמיקלושי. בודפשט, 1930. ד"ר הרב שמעון הבשי: אדולף ורטהיימר (1940) סקירה יהודית הונגרית 57. גיליון 1–3. Magyar életrajzi lexikon II. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש). לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Új magyar életrajzi lexikon VI. (A–Z). (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש) "Elhunyt Wertheimer Adolf". Magyar Nemzet. 1955-05-01. p. 6. נבדק ב-2021-01-03. "Negyvennyolcévi szolgálat után nyugalomba vonult". Az Újság. 1932-12-01. נבדק ב-2021-01-03. "Az Országos Magyar Zsidó Múzeum közgyűlése". Az Est. 1939-07-02. p. 10. נבדק ב-2021-01-03. Mult és Jövő (1936. november) 26. évfolyam "A főváros megvásárolta a „Krisztus Pilátus előtt" eredetijét". Nemzeti Ujsag. 1939-11-04. p. 5. נבדק ב-2021-01-03. "Wertheimer Adolf belga rendjele". Magyar Hírlap. 1929-01-25. p. 7. נבדק ב-2021-01-03. "Wertheimer Adolfné Winkler Sarolta halotti bejegyzése a Budapest XI. kerületi polgári halotti akv. 92/1940. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-03. "Házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 519/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-03.
שפמנון אדום-זנב אסייתי

שפמנון אדום-זנב אסייתי (שם מדעי: Hemibagrus wyckioides) הוא מין של דג גדול במשפחת הבגרידיים, החי בדרום-מזרח אסיה והוא מגדול שבבני משפחתו. דג זה מצוי בטבע בנהר המקונג ויובליו, וכן בצ'או פראיה ובנהר מיי קלונג (אנ') שבתאילנד ובעוד נהרות בתאילנד. הדג הוכנס גם כמין פולש למלזיה. זהו השפמנון הגדול ביותר במשפחתו שמוצאו מאסיה, והוא מגיע לאורך של מעל 130 ס"מ ומשקל של 80 ק"ג. הוא בעל מבנה מוארך עם לסתות ארוכות בעלות בינים רחבות ועיניים גדולות. בבגרותו (מעל אורך 15 ס"מ) זנבו נצבע באדום בקצהו וכן שולי סנפיריו. הדג מצוי בנהרות עמוקים, לרוב בקרבת הקרקעית הסלעית. השמפנון ניזון מחרקים שונים, סרטנים, חסילונים ודגים אחרים, כשהוא מגוון במזונו בהתאם לגודלו. השפמנונים לעיתים נכנסים ליערות מוצפים, בדרך כלל בחודשים יולי עד אוקטובר ובהם הם מתרבים. הצעירים שוחים דרך יובלים אל הנהרות וחיים בהם בבגרותם. דג זה מגודל ברחבי אסיה למזון ומצוי לעיתים באקווריום. למרות זאת הוא איננו בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא שפמנון אדום-זנב אסייתי בוויקישיתוף שפמנון אדום-זנב אסייתי, באתר ITIS (באנגלית) שפמנון אדום-זנב אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) שפמנון אדום-זנב אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שפמנון אדום-זנב אסייתי, באתר FishBase (באנגלית) שפמנון אדום-זנב אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) שפמנון אדום-זנב אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בורודיאנקה

בורודיאנקה (באוקראינית: Бородянка) היא עיירה במחוז קייב. לפי מפקד האוכלוסין של 2001, אוכלוסיית העיירה מנתה 12,535 תושבים. העיירה ממוקמת על אחד מיובליו של נהר טטריב. הכביש המהיר M-07 עובר בין חלקה הצפוני והדרומי של העיירה. ערך מורחב – טבח בורודיאנקה במהלך המתקפה הרוסית על קייב בימיה הראשונים של המלחמה, בורודיאנקה, הממוקמת על ציר בעל חשיבות אסטרטגית, הפכה מטרה לתקיפות אוויריות רוסיות. לטענות שלטונות אוקראינה, האוכלוסייה האזרחית של העיירה הופגזה באופן מכוון על ידי הכוחות הרוסים, מה שתואר על ידם כפשע מלחמה, בדומה לטבח בוצ'ה.. להערכת ראש העיירה, היקף ההרוגים הכולל בקרב האוכלוסייה האזרחית עומד על 200 הרוגים לכל הפחות. כאשר חלק מתושבי העיירה הסתתרו במערות במשך 38 ימים. במועד שבו הכוחות הרוסים נסוגו מהעיירה התגוררו בה בפועל רק כמה מאות תושבים, כאשר כ-90% מהתושבים ברחו ומספר לא ידוע של תושבים נקברו תחת הריסות. במהלך חודש נובמבר 2022, פורסמו מספר ציורי קיר על קירות מבנים שניזוקו בעיירה. אמן הרחוב הבריטי האנונימי בנקסי פרסם מאוחר יותר תמונות של ציור קיר אחד ברשתות החברתיות. מדיה וקבצים בנושא בורודיאנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורודיאנקה ניסן צור, בניינים "נקרעים" ומתמוטטים: תיעוד ההרס באוקראינה, באתר ערוץ 7, ‏4 במרץ 2022 Pérez-Peña, Richard (2022-04-05). "In the rubble of a town near Kyiv, many are missing and feared dead". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-04-14. "Ukraine : à Borodianka, la difficulté d'extraire les cadavres" [Ukraine: In Borodianka, the difficulty of extracting cadavers]. Europe 1 (בצרפתית). 9 באפריל 2022. נבדק ב-2022-04-09. {{cite web}}: (עזרה) Iryna Venediktova [@VenediktovaIV]. "Borodianka is the most destroyed city in the Kyiv region. Evidence of Russian war crimes is here at every turn: cluster bombs, missiles, burned elements of the "Smerch". The whole world strives for peace and justice. Russia will be held accountable for its every deadly step. Бородянка - найзруйнованіше місто Київщини. Докази воєнних злочинів РФ тут на кожному кроці: касетні бомби, ракети, спалені елементи «Смерчу». Весь світ прагне миру і справедливості. Росія відповість за кожен свій смертоносний крок" (Tweet) (באנגלית and אוקראינית) – via Twitter. "Guerre en Ukraine : la ville de Borodyanka dévastée par les frappes russes" [War in Ukraine: The town of Borodianka devastated by Russian strikes]. Franceinfo (בצרפתית). 2022-04-06. נבדק ב-2022-04-13. על הריסות המלחמה באוקראינה: אמן הגרפיטי בנקסי חושף יצירות חדשות, באתר כלכליסט, 13 בנובמבר 2022 Tondo, Lorenzo (12 בנובמבר 2022). "Banksy artwork appears on damaged building in Ukraine". The Guardian. נבדק ב-12 בנובמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה)
באיאד

באיאד (שם מדעי: Bagrus bajad) הוא מין של שפמנון גדול משפחת הבגרידיים, החי במקווי מים מתוקים באפריקה והוא המין הגדול במשפחתו. מין זה הוא קרובו של הקמפנגו מאגם מלאווי. דג זה מגיע לאורך של 112 ס"מ בקירוב ומשקל מוערך של 12.5 ק"ג, אם כי הפרטים הגדולים ביותר מגיעים למשקל 100 ק"ג, כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים ואלה מתבגרים בגילאים 7 ו-8 לזכרים ונקבות (בהתאמה). זהו שפמנון מוארך מעט עם סנפיר גב בולט, פתחי זימים בולטים וסנפירי חזה קוצניים. הלסתות ארוכות וסביבם בינים ארוכות העוזרות בחישה. הדג הוא צהוב-ירקרק עד שחור והבטן לבנה. הסנפירים כהים יותר והצעירים בעלי כתמים שחורים מצידיהם. הדג חי בטבע בנהרות, ביצות ואגמים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, ביניהם בימת צ'אד, אגם אלברט, אגם טורקאנה ובנהרות רחבים כמו הנילוס, נהר ניז'ר ונהר סנגל. לרוב הוא שוכן בעומקים ובקרבת הקרקעית ולעיתים נחבא בין סדקי סלעים, מה שגורם לו להיראות רק לעיתים רחוקות. השפמנון הוא אוכל כל הניזון הן מצמחייה והן מטרף של רכיכות, סרטנים, דגים אחרים וחרקים, כשבבגרותו הוא מגוון את מזונותיו. דג זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא נידוג דרך קבע לבשרו לאורך אגמים באפריקה. מדיה וקבצים בנושא באיאד בוויקישיתוף באיאד, באתר ITIS (באנגלית) באיאד, באתר NCBI (באנגלית) באיאד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) באיאד, באתר FishBase (באנגלית) באיאד, באתר GBIF (באנגלית) באיאד באתר הרשימה האדומה של IUCN
פליקס קאמרר

פליקס קאמרר (בגרמנית: Felix Kammerer; נולד ב־19 בספטמבר 1995) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אוסטרי. ידוע כמי שגילם את פאול בומר בסרט עטור השבחים "במערב אין כל חדש", המבוסס על הספר באותו שם מאת אריך מריה רמרק. פליקס קאמרר הוא בנם של זמרת האופרה אנג'ליקה קירשלאגר והנס פיטר קאמרר. מ-2013 עד 2015 הוא היה חבר באנסמבל הצעיר "הירביגר" של מרזה הורביגר. ב-2015 החל ללמוד באקדמיה לאמנויות הדרמה של ארנסט בוש בברלין, גרמניה, שאותם סיים ב־2019. במהלך לימודיו עבד בתיאטרון הפועלים הברלינאי (Berliner Arbeiter-Theater). בשנת 2017 הופיע בכמה הפקות של התיאטרון הגרמני הברלינאי (Deutsches Theatre Berlin). כן עבד בתיאטרון מקסים גורקי בברלין. בשנת 2019, החל להופיע בהפקות של הבורגתיאטר בווינה וכן גילם את בהמות בהצגה "האמן ומרגריטה" על פי ספרו של מיכאיל בולגאקוב. באוקטובר 2020, הוא הופיע בהצגה "בגדי המלך החדשים" על פי הסיפור מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. בינואר 2023 חזר לבורגתיאטר בווינה. ב־2021 הופיע בתפקיד קטן בסרט הטלוויזיה התיעודי "דירר" (Dürer) על חייו של אלברכט דירר. באביב 2021 ביים אותו אדוארד ברגר לצילומי הגרסה המחודשת של נטפליקס, "במערב אין כל חדש", המבוססת על רומן באותו שם, בו לקח על עצמו את התפקיד הראשי של החייל פאול באומר. בשנת 2022 הוא הצטלם בעונה השלישית של סדרה "מעבר הרים". בשנת 2023 קאמרר הופיע בסדרה כל האור שאיננו רואים בפרק הראשון בתפקיד חייל באס אס. בשנת 2024 החל להצטלם לסרטו של גיירמו דל טורו "פרנקנשטיין". הוא זכה בפרס נסטרוי בקטגוריית הזכר הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי התיאטרון של נסטרוי ב-2022. בינואר 2023, הוכרז קאמרר כמי שנכלל ברשימה הארוכה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה ה-76. פליקס קאמרר, ברשת החברתית אינסטגרם פליקס קאמרר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)