laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בועז קופמן

בועז קופמן (29 במרץ 1935 – 31 באוגוסט 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. הוא שיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים, והיה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה עמו שש פעמים באליפות ופעם אחת בגביע המדינה. מדורג במקום השלישי בטבלת הכובשים של המועדון, לאחר נחום סטלמך ומוטי קקון. קופמן החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של הפועל פתח תקווה והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1953, כשהיה בן 18. הפריצה הגדולה שלו הגיעה בעונת 1954/1955, בה כבש 16 שערים וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה. במשחק המכריע ששוחק במחזור הסיום, מול הפועל תל אביב באצטדיון באסה, כבש קופמן בנגיחה שער ניצחון שהבטיח את התואר. עונה לאחר מכן הוא היה הכובש המוביל של הקבוצה, עם 14 שערים, והיכולת הגבוהה שהציג הובילה לזימונו לנבחרת ישראל, שבמדיה הופיע בסופו של דבר שמונה פעמים. במשחק המפורסם של נבחרת ישראל נגד נבחרת רוסיה ב-31 ביולי 1956 היה זה בועז קופמן ש"בישל" את השער של נחום סטלמך. בעונת 1956/1957 זכתה הפועל פתח תקווה עם קופמן בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה, ובעונת 1958/1959 זכתה שוב באליפות, כשקופמן תורם 13 שערים. אליפות זו הייתה הראשונה ברצף של חמש אליפויות, רצף שלא נשבר עד היום (נכון לשנת 2024), וקופמן היה שותף בכיר בכולן. בעונת 1966/1968 זכה קופמן בכבוד של כיבוש השער הראשון בתולדות האצטדיון החדש שנבנה בפתח תקווה, לרשת הפועל חיפה בפנדלים, וגם עמד במרכז משחק שנוי במחלוקת מול מכבי שעריים, שפוצץ לאחר שהשופט טען כי הוא בעט בו. קופמן זוכה מההאשמות בסופו של דבר, לאחר ששחקן שעריים, שהיה זה שבעט בשופט, הסכים להעיד לטובתו בתנאי שהוא לא ישותף במשחק החוזר. בסיום אותה עונה עזב את הפועל פתח תקווה לאחר 15 עונות בשורותיה, ועבר לשחק תקופה קצרה בבית"ר תל אביב. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל. קופמן פתח את קריירת האימון שלו בהפועל מחנה יהודה מהליגה השנייה. בעונת 1972/1973 נקלעה הפועל פתח תקווה לסכנת ירידה, ומינתה את קופמן לתפקיד המאמן במקום רחביה רוזנבוים שפוטר, שמונה מחזורים לסיום העונה. השינוי עבד מצוין, והקבוצה השיגה חמישה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו שהשאירו אותה בליגה. הוא המשיך בתפקיד שנתיים נוספות, בהן הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה אך הפסידה בהארכה להפועל חיפה, ולאחר מכן הוחלף בשחקן עבר אחר של המועדון, אריה רדלר. רדלר אימן עד לקראת סיום אותה עונה, עונת 1975/1976, ואז התפטר בעקבות סכסוך עם ההנהלה. קופמן חזר לעמדת המאמן והפעם לא הצליח להציל את הקבוצה והיא ירדה לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה. הוא המשיך בתפקיד גם בעונה הבאה, אך הקבוצה כשלה ולא הצליחה לעלות בחזרה. לאחר מכן אימן קופמן גם את מכבי שעריים, סקציה נס ציונה, הפועל אשדוד והפועל לוד. בעונת 1981/1982 הגיע לאמן בהפועל פתח תקווה חצי עונה נוספת, שלמעשה כבר הייתה לפרוטוקול מכיוון שהקבוצה ירדה מעשית לליגה השנייה עקב פתיחת עונה איומה. לאחר מכן פרש קופמן מאימון ועבד כמנהל קייטרינג בחברת אל על, שם עבד במקביל לקריירת המשחק והאימון שלו מאז סיום השירות הצבאי שלו. קופמן נפטר באוגוסט 2016 לאחר מאבק ארוך במחלה קשה. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא בועז קופמן בוויקישיתוף בועז קופמן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עמוד השחקן של בועז קופמן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עמוד השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה מערכת ONE, ‏שחקן העבר בועז קופמן הלך לעולמו בגיל 81, באתר ONE‏, 31 באוגוסט 2016 ביקורה הראשון של נבחרת רוסיה בישראל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
טופולב Tu-124

הטופולב Tu-124 (ברוסית Ту-124; קוד דיווח נאט"ו: Cockpot) היה מטוס נוסעים דו-מנועי לטווח קצר מתוצרת ברית המועצות שנועד להטסת עד 56 נוסעים. היה זה מטוס הנוסעים הראשון בעל מנוע טורבו-מניפה. המטוס פותח מהטופולב Tu-104 שנועד לטווחים בינוניים, לפי דרישת איירופלוט למטוס נוסעים אזורי שירש את מקומו של האיליושין Il-14. מבחינה חיצונית המטוס נראה כגרסה מוקטנת של הטופולב Tu-104 ומרחוק קשה להבדיל ביניהם. אולם ה-124 כלל מספר שיפורים, בהם מדפים מחולקים לשניים, מעצור אוויר אמצעי, ספוילרים אוטומטיים, והארכים מקצה שפת הזרימה של הכנף. היה בו גם מצנח עצירה לנחיתות חירום או לנחיתות על משטח נחיתה חלקלק, וגלגלים שנופחו בלחץ נמוך עבור נחיתה על מסלולים שלא הוכשרו. צריכת הדלק שלו הייתה טובה יותר, בשל מנועי הטורבו-מניפה. גרמניה המזרחית הציבה מטוס מתחרה למדינות הקומקון בעל ארבעה מנועים בשם באאדה B-152. התכנון המוצע לא היה מוצלח, ואפילו חברת אינטרפלוג רכשה בסופו של דבר את הטופולב Tu-134 במקומו. מדיה וקבצים בנושא טופולב Tu-124 בוויקישיתוף
מרק קני ציפורים

מרק קִני ציפורים הוא מאכל מזרח אסייתי מסורתי הנחשב למאכל תאווה. נפוץ בעיקר בסין ובתאילנד. המרק עשוי מקן של סיס קיני המאכל המצוי במזרח אסיה, והבונה את קנו בקירות של מערות. סיס זה מדביק יחדיו עשב וחתיכות דגים בעזרת רוק ושיער, וכך יוצר קן שקערורי קטן במערות. חלק מהקינים נאספים בריכוזים טבעיים של ציפורים, שאחד המפורסמים שבהם הוא המנזר בפצ'בורי שבתאילנד ויש גם בתי הארחה לציפורים שנבנו במיוחד למטרה זו. את הקִנים המשובחים, המכילים מעט חומרים זרים, מרתיחים בהרבה מים במשך שעה ואחר מגישים בקערת מרק. התבשיל הסופי רירי במידת מה נחשב במזרח למשקה המחזק את הגוף ואת הליבידו בפרט. יש הטוענים כי הוא מעורר תיאבון, לעומת אחרים המדווחים על תחושות של צרבת. מדיה וקבצים בנושא מרק קני ציפורים בוויקישיתוף
שלמה נהרי

שלמה (צחיק) נהרי (נולד ב-17 באוקטובר 1934) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה ובנבחרת ישראל בשנות החמישים והשישים. נהרי החל את קריירת המשחק שלו בהפועל רעננה, ששיחקה אז בליגה השנייה, לאחר שחבר ששיחק בקבוצה לקח אותו לטורניר נוער שנערך במגרש הפועל פתח תקווה. הוא שיחק לסירוגין בקבוצת הנוער ובקבוצה הבוגרת, עד שהתגייס לצה"ל והתנתק מהאגודה. נהרי הצטרף לגרעין "בתלם" של הנח"ל ושירת בקיבוץ הספר דאז ניר אליהו. בזמן שירותו הצבאי שיחק במדי נבחרת הנח"ל, ולאחר השחרור זומן לאימון של הפועל פתח תקווה. הוא הציג יכולת טובה והרשים את המאמן משה וארון, ובעקבות זאת צורף לקבוצה. בעונתו הראשונה במועדון, 1955/1956, כבש שמונה שערים בשבעה משחקים בהם שותף. במשחק הדרבי מול מכבי פתח תקווה, שהסתיים בתוצאה 4–4, כבש נהרי שער שוויון דרמטי למרות שהיה באותו שלב אחרי כמעט שלוש שעות רצופות של משחק - הוא שיחק במשחק מוקדם לקבוצה הראשונה במדי קבוצת המילואים, ואז נקרא לעלות גם במשחק של הקבוצה הראשונה לאחר שאשר זליקוביץ' לא הגיע למשחק בעקבות סכסוך עם ההנהלה. נהרי פתח בצורה מוצלחת גם את עונת 1956/1957, עם צמד בהופעתו הראשונה. בעונה זו הפך לשחקן הרכב קבוע, לקח חלק בזכייה של הקבוצה בגביע המדינה, והיה הכובש המוביל של הקבוצה לצד נחום סטלמך, עם שמונה שערים לכל אחד. בעונה שלאחר מכן הוסיף 13 שערים ב-21 הופעות, ובעונת 1958/1959 זכה עם הקבוצה בתואר האליפות השני בתולדותיה. אליפות זו הייתה הראשונה ברצף של חמש אליפויות, שיא שטרם נשבר, ונהרי לקח חלק בכולן. בעונת 1962/1963 כבש שער ניצחון דרמטי לאחר שקבוצתו כבר פיגרה 0–3 מול הפועל תל אביב. נהרי שיחק בהפועל פתח תקווה עד לסיום עונת 1964/1965, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל, כשלזכותו 68 שערי ליגה, והוא מדורג במקום השישי בטבלת מלך השערים של הפועל פתח תקווה בכל הזמנים. בנבחרת ישראל רשם שלמה נהרי 12 הופעות בין השנים 1958 ל-1961, בהן כבש שני שערים. נהרי זכה להגיש לסגן נשיא ארצות הברית (לימים נשיא ארצות הברית) ריצ'רד ניקסון ספר תורה כנציגה של נבחרת הפועל. כחבר קיבוץ בתקופה זו היה נדרש לעבודה בפרדס במהלך היום ונאלץ לנסוע כל יום אחרי העבודה לאימונים, דבר שהקשה עליו, ולכן הוא בחר לעזוב את הקיבוץ ולהתמסר לכדורגל. כפי שהיה מקובל באותם ימים טרם העידן המקצועי - המועדון סידר לו עבודה כנהג אוטובוס בחברת אל על, שם המשיך גם לאחר פרישתו. ב-1983 עזב ועבר לעבוד כמפקח גינון וכמנהל אגף בעיריית פתח תקווה, שם עבד עד שיצא לפנסיה. שלמה נהרי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שלמה נהרי, באתר Transfermarkt שלמה נהרי, באתר FootballDatabase.eu משחקי שלמה נהרי בנבחרת ישראל, אתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עמוד השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
סלמנדרת שויכצרי

סלמנדרת שׁוֹיְכְצֵרִי (שם מדעי: Andrias scheuchzeri) היא מין נכחד מהסוג סלמנדרת ענק, אשר כל הידע אודותיה מקורו במאובנים בלבד. בספר- Lithographia Helvetica, שנכתב בשנת 1723 על ידי יוהאן יאקובּ שוֹיְכְצר, תיאר הזואולוג מאובן בשם: "Homo diluvii testis"- (תרגום חופשי: "עדות לאנשי המבול"). הוא האמין שהמאובן היה שריד של אדם שטבע במבול התנ"כי. אורכו של המאובן היה 1 מטר, ללא זנב ורגליים אחוריות- מראה שהיה יכול להתפרש כשריד של גופת אדם צעיר שנרמסה באלימות. מוזיאון טיילר שבהארלם, הולנד, קנה את המאובן בשנת 1802. ב-1812 בדק חוקר המאובנים ז'ורז' קיווייה את המאובן ואבחן כי זהו אינו אדם. לאחר שאובחן כסלמנדרה, היא קיבלה את השם סלמנדרת שויכצרי על ידי הול, בשנת 1831. לאחר כ-6 שנים התקבל השם לסוג "סלמנדרת ענק"- "andrias" (משמעות מילולית: "תמונה של אדם"), ושניהם (שמות המין והסוג) ניתנו כהוקרה לשויכצר ולאמונתו. סלמנדרה זו חיה באירופה בתקופות אוליגוקן-פליוקן ומאובניה נמצאו בגרמניה ואוסטריה. Aquagenesis: The Origin and Evolution of Life in the Sea by Richard Ellis Fossil Salamanders of North America (Life of the Past) by J. Alan Holman Cradle of Life: The Discovery of Earth's Earliest Fossils by J. William Schopf The Swedish popular scientific magazine Illustrerad vetenskap 2/2008 Amphibians: The World of Frogs, Toads, Salamanders and Newts by Robert Hofrichter מדיה וקבצים בנושא סלמנדרת שויכצרי בוויקישיתוף סלמנדרת שויכצרי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבשלום רצאבי

אבשלום רצאבי (2 באפריל 1936 – 4 במרץ 2022) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי בהפועל פתח תקווה בשנות ה-50 וה-60. רצאבי גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ושיחק בשורותיה עד לגיוסו לצה"ל. בעקבות הגיוס נעדר ממרבית אימוני הקבוצה וכושר המשחק שלו נפגם, ולכן החליטה הנהלת הקבוצה להעביר אותו להפועל מחנה יהודה, ששיחקה אז בליגה השנייה. רצאבי הצטיין בשורות מחנה יהודה. בעונת 1959/60 חזר רצאבי להפועל פתח תקווה, שזכתה עונה קודם לכן בתואר האליפות, והצטרף בכך לאחיו הגדול זכריה שהחל לשחק בקבוצה ארבע עונות קודם לכן. הוא כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, וסייע לקבוצה לזכות באליפות נוספת. הפועל פתח תקווה זכתה באליפות גם בשלוש העונות הבאות, ובכך השלימה רצף של חמש אליפויות רצופות, רצף שלא נשבר עד היום (נכון לשנת 2024). רצאבי, השלים בסך הכל שבע עונות במדי הפועל פתח תקווה, במהלכן כבש שלושים שערי ליגה ושבעה שערי גביע וזכה עם הקבוצה בארבע אליפויות. ב-1956 הוכתר כמלך השערים של הליגה השנייה עם 27 כיבושים. רצאבי עבד במקביל לעיסוקו כשחקן כדורגל, כנהג באל על. בגיל 30 פרש מהכדורגל ופתח חנות ספורט, אותה ניהל עד ליציאתו לגמלאות. נפטר ב-4 במרץ 2022 בגיל 85. עמוד השחקן, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה נפטר אבשלום רצאבי, שחקן העבר של הפועל פ"ת, באתר ONE‏, 4 במרץ 2022
רביע אבו ח'ליל

רביע אבו ח'ליל (בערבית: ربيع أبو خليل; נולד ב-17 באוגוסט 1957 בלבנון) הוא נגן עוד ומלחין. רביע אבו ח'ליל נולד בביירות, לבנון ובגיל 19 היגר למינכן, גרמניה עקב מלחמת האזרחים בלבנון. כיום הוא מתגורר במינכן ובחלק מהזמן בדרום צרפת עם אשתו ושני ילדיהם. משחר ילדותו למד אבו ח'ליל לנגן על עוּד בקונסרבטוריון של ביירות. כאשר עבר לגרמניה החל ללמוד לנגן בחליל קלאסי באקדמיה למוזיקה של מינכן. הוא נהג לשלב את המוזיקה הערבית מבית עם ג'אז, רוק ומוזיקה קלאסית. אבו ח'ליל זכה לשבחים כ"אמן מוזיקת עולם שנים בטרם נהיה הז'אנר הזה פופולרי בעולם, סטקטו מזרח-תיכוני מהול בגרוב החלקלק של הג'אז כאילו נוצרו להשתלב יחדיו". במרוצת השנים הופיע אבו ח'ליל במקומות רבים בעולם לצד אמנים מן השורה הראשונה כדוגמת ג'ון מקלפלין, וכן הנחה בתוכנית טלוויזיה דוקומנטרית אשר נקראה Visions of Music שחקרה שילובים של מוזיקת הג'אז עם מוזיקות עממיות ממקומות שונים בעולם, בה ראיין אבו ח'ליל מוזיקאים שונים. Compositions & Improvisations (MMP, 1981) Bitter Harvest (MMP, 1984) Between Dusk And Dawn (MMP, 1987; Enja Records, 1993) Bukra (MMP, 1988; Enja Records, 1994) Nafas (ECM, 1988) Roots & Sprouts (MMP/Enja Records, 1990) World Music Orchestra: East West Suite (Granit Records, 1990) Al-Jadida (Enja Records, 1990) Blue Camel (Enja Records, 1992) Tarab (Enja Records, 1992) The Sultan's Picnic (Enja Records, 1994) Arabian Waltz (Enja Records, 1996) Odd Times (Enja Records, 1997) Yara (Enja Records, 1998) The Cactus of Knowledge (Enja Records, 2001) Il Sospiro (Enja Records, 2002) Morton's foot (Enja Records, 2004) Journey to the Centre of an Egg (Enja Records, 2005) Songs for Sad Women (Enja Records, 2007) Em Portugues (Enja Records, 2008) Selection (Enja Records, 2009) Trouble in Jerusalem (Enja Records, 2010) מדיה וקבצים בנושא רביע אבו ח'ליל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רביע אבו ח'ליל (בצרפתית) רביע אבו ח'ליל, ברשת החברתית פייסבוק רביע אבו ח'ליל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רביע אבו ח'ליל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רביע אבו ח'ליל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רביע אבו ח'ליל, באתר AllMusic (באנגלית) רביע אבו ח'ליל, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביע אבו ח'ליל, באתר Discogs (באנגלית) רביע אבו ח'ליל, באתר Songkick (באנגלית) הדף של רביע אבו ח'ליל ב-Enja Records. רביע אבו ח'ליל ב-allaboutjazz.com. ריאיון עם רביע אבו ח'ליל באתר במה חדשה. John Fordham,‏ Rabih Abou Khalil, באתר עיתון הגארדיאן, 24 במאי 2002
תקורה

תקורה היא מערך המשאבים שנדרש להשקיע על-מנת לספק דבר מה (תהליך, מוצר, שרות או ארגון מסוימים), אך אינם ניתנים לקשירה אליו באופן ישיר ובלעדי - כיוון שהם משרתים מכלול שאותו דבר הוא רק חלק ממנו. ערך מורחב – תקורה (מחשבים) בתקשורת, תקורה היא האותות אשר אינם מכילים בתוכם את המידע המועבר בתהליך התקשורת, אך נחוצים לטובת קיום תהליך התקשורת. לדוגמה, בחבילות נתונים מסוגים שונים קיים פתיח אשר מסמן את מאפייני התקשורת (כגון מקור, יעד, עדיפות וכו'). מידע זה הוא אינו תוכן המסר שנדרש להעביר, והוא למעשה תקורה על המסר עצמו. לדוגמה, פרוטוקול IP מכיל פתיח באורך 20 בתים לפחות, ועד 60 בתים. התקורה המרבית האפשרית בפרוטוקול זה היא כ-10% (במקרה של חבילה בגודל מינימלי של 576 בתים אך עם תקורה בגודל המרבי של 60 בתים). בהנדסה, מרכיבים או פעולות מסוימות של מערכת יכולים ליצור מצבים או צרכים מיוחדים, אשר הטיפול בהם מהווה תקורה. למשל, הצורך להשתמש בשנאים או מיישרי זרם על מנת לאפשר למוצר מסוים להתחבר לרשת החשמל מהווה תקורה הן מבחינת הצורך לרכוש את השנאי/מיישר המתאים ולהשתמש בו יחד עם המוצר, וגם מבחינת ההספק החשמלי שצורך אותו שנאי/מיישר. ערך מורחב – הוצאות תקורה בתחום הכלכלה, תקורה היא הוצאה כספית (למשל שכר דירה, הוצאות צריכת חשמל, תשלומי שכר וכו') שהיא הכרחית להמשך קיום העסק אך אין דרך לקשור אותה להכנסה ספציפית כלשהי שהוא מייצר. הוצאה שאותה כן ניתן לקשור להכנסה ספציפית נקראת "הוצאה ישירה" והיא כוללת עלויות של חומרי גלם או חלקים אשר נרכשו לשם ייצור מוצר ספציפי. בחברה עסקית התקורה היא אותן הוצאות אשר בלעדיהן אי אפשר לספק את המוצרים או השירותים שאותם מספקת החברה, אולם, בו זמנית - אין דרך לייחס אותן למוצר או שרות ספציפיים. לדוגמה - הוצאות שנגרמות על ידי ההנהלה, הוצאות הנהלת החשבונות, הביטוח, השכירות, החשמל, וכל פעילות אחרת שאין דרך לייחס אותה למוצר או שרות ספציפיים. על דרך השלילה מקובל להגדיר תקורה כאותן הוצאות שתידרש החברה להוציא בכל מקרה, גם אם לא תספק מוצר או שרות כלשהם. תלות התקורה בטווח הזמן - התקורה יכולה להשתנות עם הזמן כאשר החברה מתאימה את תקורתה לצרכיה המשתנים. כאשר היקף הפעילות גדל, בדרך כלל תידרש גם הגדלה של התקורה, ולהפך, אולם על פי רוב התאמת היקף הוצאות התקורה להיקף הפעילות אורכת זמן שבמהלכו התקורה עלולה להיות גדולה או קטנה יותר מהתקורה במצב הקבוע. למשל - בטווח של חודש כל הוצאות השכר של החברה הן הוצאות תקורה כיוון שפיטורין או גיוס עובדים (לצורך התאמת היקף העובדים להיקף הפעילות שירד או עלה) הם הליך האורך חודש לכל הפחות. בטווח ארוך יותר ניתן להתאים את הוצאות השכר להיקף הפעילות ולכן בטווח ארוך הוצאות השכר הן הוצאות ישירות.
פואנלברדה (כדורסל)

פואנלברדה (בספרדית: Baloncesto Fuenlabrada) היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר פואנלברדה שליד הבירה מדריד, המתמודדת בליגה הספרדית השנייה. המועדון הוקם בשנת 1983. בסיום עונת 1997/98 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 1999/00 החלה להשתתף במסגרת אירופאית בגביע קוראץ'. בעונת 2001/02 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת מארוסי מיוון. בעונת 2001/12 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת טריומף ליוברצי מרוסיה. אולם הבית של המועדון הוא היכל פרננדו מרטין המכיל כ-5,000 מקומות ישיבה. אימן את הקבוצה, המאמן לואיס חיל, שאימן בעבר את נבחרת הנוער של ספרד. גביע קוראץ': רבע גמר: 2002 יורוצ'לנג': רבע גמר: 2012 ארגנטינהפאבלו פריג'יוני קרואטיהמרקו תומאס ארצות הבריתנייט האפמן ארגנטינהולטר הרמן ספרדחוסה קלדרון פוארטו ריקופטר חואן ראמוס סרביהווק ראדיוויביץ' אורוגוואיאסטבן באטיסטה ארצות הבריתג'רלאד פיץ' ארצות הבריתאלן ווסקיל ספרדג'ון קנטאבריה ספרדפראן לאבינה ארגנטינהלאונרדו מאינולדי ארגנטינהמאטיאס סאנדיס לטביהקאספרס ברזינס ישראלטל בורשטיין ונצואלהגרגורי ורגאס מדיה וקבצים בנושא פואנלברדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פואנלברדה (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז קורק

מחוז קורק (באנגלית: County Cork; באירית: Contae Chorcaí) הוא אחד ממחוזות אירלנד, הקרוי על שמה של העיר קורק. המחוז, הממוקם בדרום המדינה, בפרובינציית מנסטר, הוא הגדול ביותר והדרומי מכל מחוזות המדינה. המחוז גובל בארבעה מחוזות, מחוז קרי מצפון מערב, מחוז לימריק מצפון ובמחוזות טיפררי וווטרפורד מצפון מזרח. במחוז קורק אירעו חלק ממעשי ההתקוממות נגד הבריטים במסגרת מלחמת העצמאות האירית בשנים 1919–1921, וכן חלק מאירועי מלחמת האזרחים האירית בשנים שלאחר מכן. המחוז נודע בהיותו ממעוזי המתנגדים לאמנה האנגלו-אירית שנחתמה בתום מלחמת העצמאות האירית. באוגוסט 1922 כבשו תומכי מדינת אירלנד החופשית את שטח המחוז. מייקל קולינס, ממנהיגיה הידועים של אירלנד בעת ההיא, שנמנה עם חותמי ההסכם, נולד במחוז קורק, ושם גם נרצח על רקע האירועים הנזכרים. העיר הראשית במחוז קורק היא קורק, העיר השלישית בגודלה באירלנד, שאוכלוסייתה היא כ-270,000 תושבים. בין העיירות ניתן למנות את קוב (Cobh), שמנמלה היגרו אירים רבים לארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, ובה עגנה הטיטאניק את עגינתה האחרונה. מדיה וקבצים בנושא מחוז קורק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז קורק (באנגלית) מחוז קורק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיפי

טִיפִּי (משפת בני הסו - בית/מעון) הוא אוהל בצורת חרוט, עשוי עור של ביזון, אשר היו מכינים האינדיאנים בני המישורים הגדולים באמריקה הצפונית. בניית הטיפי מתבצעת על ידי השענת 3 מוטות עץ ארוכים זה על זה ליצירת ארבעון, שאורך כל מקצוע בבסיסו כשלושה מטר. אחר כך משעינים מוטות קטנים יותר על שלושת הראשיים ליצירת חרוט. את החרוט עוטפים ביריעות עור או בד. בדרך כלל משאירים בקודקוד הטיפי פתח ביריעה (הניתן לסגירה לפי הצורך) המאפשר אוורור דרכו יוצא האוויר החם ומהווה גם ארובה אם רוצים להדליק מדורה בתוך האוהל. בימינו, ניתן למצוא אוהלי טיפי בשמורות של אינדיאנים כאטרקציה תיירותית יותר מאשר כמקום מגורים. כמו כן, נפוצים אוהלי הטיפי בפסטיבלים עם תוכני ניו-אייג'. אוהלי טיפי אינדיאנים מהווים דוגמה לסוג של בנייה ורנקולרית. המונח טיפי לעיתים משמש באופן שגוי להתייחס לויגום, שהוא מבנה אינדיאני בצורת כיפה, עשוי קליפות עץ, ומשמש לרוב במחנות ציד. מדיה וקבצים בנושא טיפי בוויקישיתוף טיפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Frederick Samuel Dellenbaugh., The North-Americans of yesterday., U.S.: G.P. Putnam's Sons, 1900, עמ' ע"מ 200
אולג סלנקו

אולג אנטולייביץ' סלנקו (ברוסית: Олег Анатольевич Саленко; נולד ב-25 באוקטובר 1969 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר סובייטי ורוסי, שמחזיק בשיא העולם של גביע העולם בכדורגל כשכבש חמישה שערים במשחק אחד לזכות נבחרת רוסיה נגד נבחרת קמרון ב-28 ביוני 1994. סלנקו סיים את מונדיאל 1994 עם שישה שערים וחלק את תואר נעל הזהב (מלך השערים) עם חריסטו סטויצ'קוב. הקריירה של סלנקו עם קבוצותיו נמשכה מ-1986 עד לשנת 2000 בהן שיחק בזניט לנינגרד, דינאמו קייב, לוגרונייס, ולנסיה, גלאזגו ריינג'רס ואיסטנבולספור. סלנקו היה שחקן הכדורגל הראשון בברית המועצות שעשה העברה ממועדון כדורגל אחד לאחר, במובן המערבי של המילה, כאשר דינמו קייב שילמה עליו לזניט 36 אלף רובל סובייטי. באופן מפתיע, סלנקו לא כבש אף לא שער אחד מחוץ למונדיאל 1994 עם נבחרת רוסיה ושיחק רק תשעה משחקים בינלאומיים, אחד מהם בנבחרת אוקראינה בכדורגל. מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 1988 אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל - 1990 הגביע הסובייטי - 1990 אליפות ליגת העל הסקוטית - 1996 מלך השערים של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1989 נעל הזהב - 1994 מדיה וקבצים בנושא אולג סלנקו בוויקישיתוף אולג סלנקו, באתר Transfermarkt אולג סלנקו, באתר Soccerway אולג סלנקו, באתר WorldFootball.net אולג סלנקו, באתר National Football Teams אולג סלנקו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סיפור חצי רוסי, כתבת תסקיר באתר JSport Саленко забил пять голов в одном матче ЧМ. Куда он потом пропал? ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית ויס

כנסיית ויס (בגרמנית: Wieskirche) היא כנסייה בסגנון הרוקוקו אשר נבנתה באמצע המאה ה-18 על ידי יוהאן בפטיסט ודומיניקוס צימרמן. הכנסייה ממוקמת בוויס (Wies) שבעיירה שטיינגאדן, למרגלות הרי האלפים בדרום מדינת בווריה, גרמניה. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1983. בשנת 1738 נפוצה שמועה ולפיה נראו דמעות הזולגות מפסל עץ של ישו במנזר שטיינגאדן. השמועה יצרה גל צליינות למקום, ובשנת 1740 נבנתה כנסייה קטנה לאחסון הפסל המופלא. הצליינים יחסו לפסל תכונות של ריפוי מחלות שונות והשמועות בדבר הניסים הרפואיים המתחוללים במקום גרמו לגידול משמעותי בתנועת עולי הרגל למקום. עד מהרה התברר כי המבנה צר מלהכיל את המוני עולי הרגל ולכן הוחלט במנזר שטיינגאדן, לבנות מקדש מקומי ראוי לפסל. המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1745-1754. העיצוב הפנימי עשיר ועמוס בפרטים אומנותיים וכולל ציורי קיר ועבודות סטוקו בסגנון הרוקוקו והבארוק על פי "אסכולת וסוברונר" (Wessobrunner School). במגדל הצמוד הותקנו 4 פעמונים אשר מאפשרים השמעת מנגינות בסגנון התקופה. בשנים 1985-1991 עבר המבנה שיפוץ יסודי ומקיף בעלות של כ-7 מיליון יורו (במחירי 2009), ומגיעים אליה כמיליון מבקרים מדי שנה. מדיה וקבצים בנושא כנסיית ויס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית ויס
וולברין והאקס-מן

וולברין והאקס-מן (באנגלית: Wolverine and the X-Men) היא סדרת אנימציה אמריקאית המבוססת על סדרת הקומיקס אקס-מן. הסדרה הופקה לשידור על ידי מארוול אנימציה עבור ערוץ ניקלודאון בשנת 2008 למשך 26 פרקים. זהו עיבוד הטלוויזיוני המצויר הרביעי של האקס-מן, אחרי הפיילוט "גאוות האקס-מן" משנת 1989, "אקס-מן: סדרת האנימציה" משנים 1992-1997, ו"אקס-מן: הדור הבא" משנים 2000-2003. כאשר הסדרה החלה היא קיבלה את אחוזי צפייה הגבוהים ביותר שהיו בערוץ אבל לאחר מכן אחוזי הצפייה החלו לצנוח והסדרה סיימה את שידוריה ב-2009. במהלך מתקפה על בסיס האקס-מן נחטפים פרופסור אקס וג'ין גריי. האירועים הללו מובילים לפירוק קבוצת האקס-מן. שנה אחת לאחר מכן, וולברין וחיה מחליטים לאחד מחדש את האקס-מן. אייסמן, שאדוקאט, סייקלופס, אמה פרוסט, אנג'ל ופורג' מצטרפים לצוות. בהמשך אמה פרוסט מצליחה לאתר את פרופסור אקס באי ג'נושה תחת השגחתו של מגנטו. בעקבות כך הצוות מחליט לצאת לג'נושה ולהחזיר את פרופסור אקס. לאחר קרב קצר עם מגנטו הצוות מצליח להציל את פרופסור אקס. בהמשך, פרופסור אקס יוצר קשר עם האקס-מן באופן טלפתי מהעתיד הרחוק ואומר לוולברין כי הוא צריך להנהיג את האקס-מן על מנת שהצוות יתמודד בהצלחה מול הסכנות השונות המאיימות על שלום העולם. העיקרית שבהן היא מלחמה בין בני-אדם למוטאנטים שבה זקיפי הסנטינל הרובוטים שבני האדם בנו על מנת להשמיד את המוטאנטים יהרסו את העולם. "וולברין והאקס-מן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "וולברין והאקס-מן", באתר AllMovie (באנגלית) "וולברין והאקס-מן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "וולברין והאקס-מן", באתר Metacritic (באנגלית) "וולברין והאקס-מן", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "וולברין והאקס-מן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וולברין והאקס-מן בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
אלביסטן

אלביסטן (בטורקית: Elbistan; בערבית: البستان, תעתיק מדויק: אלבסתאן) היא עיר בנפת קהרמאנמרש במחוז הים התיכון שבדרום טורקיה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 141,307 תושבים. בעיר מתגוררת אוכלוסייה מעורבת של טורקים, וכורדים אשר היגרו אליה בראשית המאה ה-21 מרחבי אירופה והעלו את רמת החיים בעיר, במידה ניכרת. אלביסטן ממוקמת על דרך המשי הישנה. בשנת 1097 בעת מסע הצלב הראשון, נכבשה העיר על ידי הצלבנים ונכבשה מחדש על ידי הסלג'וקים בשנת 1105. במאה ה-13, העיר הייתה בשליטת סולטנות רום. ב-15 באפריל 1277, הממלוכים בהנהגת ביברס, חשו לעזרת סולטנות רום הדועכת וניצחו בקרב מכריע את המונגולים שתקפו ללא הרף את הסולטנות. העיר נכבשה בשנת 1512, על ידי סלים הראשון וסופחה לאימפריה העות'מאנית. סמוך לעיר קיים מרבץ גדול של ליגניט ושתי תחנות כוח גדולות המשתמשות במחצב להפעלתן. תושבי העיר מתפרנסים בעיקר מחקלאות וסחר חליפין של צאן, בקר וסוסים, אם כי באזור מתוכנן פארק תעשייתי, הכולל גם מכללות ללימודי מקצוע. מקורות נהר הג'ייהאן, מצויים בסמיכות לעיר ומימיו משמשים להשקיה חקלאית באזור. מדיה וקבצים בנושא אלביסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלביסטן Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map
ליבוניה

ליבוניה (בליבונית: Līvõmō, בלטבית וליטאית: Livonija, באסטונית: Liivimaa, בפינית: Liivinmaa וברוסית: Лифляндия) הוא אזור אשר היה בעבר גוברניה באימפריה הרוסית. ליבוניה מחולקת בין אסטוניה ולטביה. בעברית היה נפוץ בעבר השם "ליפלאנד". בליבוניה שכן העם הליבוני הבלטי בעל השפה הליבונית (Līvõ kēļ) אשר דומה לאסטונית, ולפינית בהיותה שפה ממשפחת השפות האוראליות. למרות שפתם, המנהגים וההלכות של העם הליבוני מהווים יחד עם העם הלטגלי את בסיס התרבות הלטבית, אשר מהווה בעצמה את בסיס התרבות הבלטית. ניתן למצוא שרידים לתרבות ולעם הליבוני במספר מוזיאונים ברחבי לטביה אשר מציגים את התרבות והיסטוריה הליבונית וב-12 יישובים ברחבי לטביה בהם חיים אנשי העם הליבוני אשר דוברים את שפתם. דוגמה ליישוב ליבוני הוא הכפר יאונציאמס בפאתי ריגה (בלטבית: Jaunciems ובליבונית: Ūžkilā). למרות זאת התרבות הליבונית היא תרבות נכחדת; נכון לתחילת המאה ה-21, מספר הדוברים את השפה הליבונית לא עולה על 100 נפש והדובר האחרון כשפת אם נפטר בשנת 2009. מדיה וקבצים בנושא ליבוניה בוויקישיתוף ליבוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.