פאול הקר

פאול הקר (בגרמנית: Paul Hoecker‏; 11 באוגוסט 1854 – 13 בינואר 1910) היה צייר גרמני מאסכולת מינכן וחבר מייסד בזצסיון במינכן. תשוקתו לאמנות התפתחה בהדרגה, החל מהגימנסיה בנוישטאדט בשלזיה, שם היה ידוע ברישומיו ובקריקטורות של המורים שלו. בשנת 1874,הוא הפך לתלמיד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, בה למד עד לאביב 1879. המדריך המשפיע ביותר שלו היה וילהלם פון דיץ (אנ'), שליווה אותו מציור הז'אנר לסגנון אימפרסיוניסטי יותר. בשנת 1882 הוא יצא למסע ארוך שכלל ביקורים בפריז, בהולנד, בהולשטיין, בנמלי הים הגרמניים ואז חזרה למינכן, שם התיידד עם פריץ פון אוהדה, ברונו פיגליין ומקס ליברמן. בשנה שלאחר מכן הציג בתערוכת האמנות הבין-לאומית במינכן, ואז נסע שוב לפריז ולהולנד. בין השנים 1884–1888 הוא חי בברלין, אך חזר למינכן והחל לצייר בצבעים טבעיים עם אפקטים של תאורה חזקה. בשנת 1891, בגיל 36, מונה לאקדמיה במינכן, שם החליף את פרידריך אוגוסט פון קולבך, שהתפטר בפתאומיות. הוא היה המורה הראשון באקדמיה שלקח את תלמידיו לטיולי שטח, שנמשכו לעיתים קרובות שבועיים. הקר היה המודרניסט הראשון באקדמיה. אבל הוא לא לימד מודרניות אלא עודד אנשים לראות ולמצוא דברים בעצמם. "פאול הקר לימד את תלמידיו את האמנות של בית הספר ברביזון, את האימפרסיוניסטים והנאו-אימפרסיוניסטים כמו גם את הזרמים החדשים מדכאו. הכישרונות הצעירים הטובים ביותר במינכן באותה תקופה התכנסו סביב הקר, מורה אידיאלי שמעולם לא כפה את עצמו למען הסמכות הפרופסורית, וחשף בתלמידיו את הצד הטוב. הוא קירב את התלמידים בינם לבין עצמם, וכן קירבם למורים. הקמת בית הספר שלו התרחשה מעצמה. בשנת 1899 התפרסמה הקבוצה הצעירה בפעם הראשונה בגלאספלסט במינכן וחזרה בכל שנה עם יצירות עשירות". בשל השפעתו הנרחבת על ההחלטות בתחום האמנות של פרנץ פון לנבאך, ניתן מעט מאוד שטח תצוגה לכל אמנות שנראתה כמודרנית. בשנת 1892, זמן קצר לאחר שמונה לפרופסור, הניעה בעיה זו את הקר להיות אחד החברים המייסדים של הזצסיון במינכן והוא שימש כמזכיר הקבוצה. הזצסיון עורר בסופו של דבר השראה לתנועות דומות בברלין ובערים אחרות. בשנת 1897 פרצה שערורייה כשנפוצה שמועה כי הקר השתמש בזונה גברית כמודל לציור של המדונה. בסופו של דבר, השערורייה נעשתה אישית יותר במהותה, והוא בחר להתפטר מהאקדמיה. לאחר מכן נסע לקאפרי, שם שהה בווילה ליסיס, ביתו של התעשיין והמשורר ז'אק ד'אדלווארד-פרסן, שעזב את פריז בעקבות שערורייה אחרת. בעודו שם צייר הקר כמה פורטרטים של המאהב של פרסן, נינו סזריני, דוגמן מקצועי. ב־1904 שתי השערוריות נשכחו במידה רבה (מגזין "יוגנד" אף פרסם את אחד מדיוקנאותיו "נינו" – גרסה לבושה לחלוטין) והוא הצליח לחזור ללנגנאו. בשנת 1910 הוא נפטר ממה שאובחן כ"מלריה הרומית ". ביתו מהווה אטרקציה תיירותית, עם אוסף גדול של יצירות אמנות. למרות תפקידו החשוב בסצנת האמנות במינכן בסוף המאה ה-19, פול הוקר כמעט ולא ידוע כיום. זה כנראה נובע מהעובדה שהוא עזב את הפרופסורה שלו בגלל היותו הומוסקסואל. באוקטובר 2019 הוקמה קבוצת מחקר בשם ״הפורום לארכיון הקווירי במינכן״ על מנת לחקור את חייו ויצירתו של הצייר. חלק מהאחוזה של פול הוקר אשר בבעלות משפחתו, מצאה את דרכה אל קבוצת ״הפורום לארכיון הקווירי במינכן״ ונכנס אל הארכיון הדיגיטלי. מדיה וקבצים בנושא פאול הקר בוויקישיתוף Paul Preis: Kunstmaler Professor Paul Hoecker. Ostdeutsche Heimat 1973. Brigitte Langer: Das Münchner Künstleratelier des Historismus. Dachau 1992 Fritz von Ostini: Paul Hoecker und seine Schule. Velhagen & Klasings Monatshefte, Heft 6, Februar 1913. Georg Jakob Wolf: Die „Scholle“. In: Kunst und Künstler in München. Straßburg 1908, H. 12, S. 82. Research group on Paul Hoecker, Forum Queeres Archiv München e.V. (באנגלית בריטית) Estate of Paul Hoecker, Forum Queeres Archiv München e.V., ‏2020-09-22 (באנגלית בריטית)