laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריאן מקפארטלין

ריאן מקפארטלין (באנגלית: Ryan McPartlin; נולד ב-3 ביולי 1975 בשיקגו) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא מוכר מתפקידיו באופרת הסבון "תשוקות" (2001–2004), מתפקידו בתור ריילי דאגלס מרטין בסיטקום "החיים עם פראן" (אנ') (2005–2006), מתפקידו בתור דבון וודקומב (אנ') בסדרה "צ'אק" (2007–2012) ובשל משחקו בסדרת המשטרה "הטובות למשטרת אל איי" (אנ') (2019–2020). ריאן נולד בשיקגו, אילינוי לסטיב ולואיז מקפארטלין, והוא בוגר אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה יצא עם תואר בתקשורת. לאחר סיום האוניברסיטה בילה חצי שנה באוסטרליה וניו זילנד ואז שב לדרום קליפורניה כדי לפתח את קריירת המשחק שלו. הוא עבד מספר שנים כדוגמן של אברקרומבי אנד פיץ'. תפקיד המשחק הראשון שלו היה בסדרה "נני" משנת 1999 לצד פראן דרשר ברשת CBS, והתפרסם כששיחק באופרת הסבון "תשוקות" (2001-2004) בתפקיד של האנק בנט. שנה לאחר מכן, שיחק בסדרה הקומית "החיים עם פראן" שוב לצד פראן דרשר ברשת The WB. הוא נבחן לתפקיד סופרמן בסרט סופרמן חוזר אך הפסיד לברנדון ראות'. הוא הופיע בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה: "CSI: ניו יורק", "CSI: מיאמי", "קומיוניטי", ו"אחיות או לא להיות", בשנת 2007 החל לגלם את תפקיד דבון וודקומב בסדרה "צ'אק" לצד זאקרי לוי. בשנת 2013 שיחק במספר פרקים בסדרת הדרמה "חשיפה לדרום" בתפקיד קרטר קובינגטון, ושיחק בקומדיה הרומנטית "טעות מהסוג הנכון" לצדה של קתרין אוהרה. בשנת 2016 התארח בסיטקום "צער גידול בנות - הדור הבא", אשר מהווה סיקוול לסדרה "צער גידול בנות". באותה שנה הצטרף לקאסט העונה הרביעית לסדרה "עוזרות בית נחושות" בתור קייל. בשנת 2018 השתתף בסרט "לצוד את האויב". בשנת 2022 כיכב לצדה של ג'ולי גונסלו במותחן הפשע הטלוויזיוני "Cut, Color, Murder" מבית ערוץ הולמרק. מקפרטלין הוא מאמן אישי מוסמך. הוא נשוי מאז ה-26 באוקטובר 2002 לשחקנית לשעבר דניאלה קירלין, אותה הכיר בלימודי התואר, ויש להם שני בנים וויאט ודילן. התחביבים של מקפרטלין כוללים צלילה, טניס, סנובורד וראקטבול. מדיה וקבצים בנושא ריאן מקפארטלין בוויקישיתוף ריאן מקפארטלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריאן מקפארטלין, באתר AllMovie (באנגלית) ריאן מקפארטלין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סאמפי

סאמפי (דיסיגמא) (אות גדולה: Ͳ או Ϡ, אות קטנה: ͳ או ϡ) הייתה אות באלפבית היווני ששימשה לייצג את הצליל "סס" או "טס". כאשר האות מופיעה בהקשר אלפביתי, לדוגמה כתיעתוק של ß הגרמנית, היא מופיעה בצורה המזכירה יותר T, כך: . בעבר סימלה האות את המספר 900 בספרות יווניות. כיום האות נראית לעיתים בכתיבת מספרים באותיות יווניות, ואז היא נראית יותר כמו Π, כך: . מקור שמה של האות בביטוי היווני "אוסאן פאי" (דומה לאות פאי). שם נוסף שהיה לאות היה "דיסיגמא" בשל הצליל של האות "סס" - פעמיים האות סיגמא. מדיה וקבצים בנושא סאמפי בוויקישיתוף סַמְפִּי (דיסיגמא) (באנגלית) האות היוונית סאמפי
ספרות יווניות

ספרות יווניות הוא שמה של שיטת ספירה שמוצאה ביוון העתיקה, המשתמשת באלפבית היווני. שיטה זו עדיין בשימוש ביוון המודרנית לציון מספרים סודרים, דהיינו באותם מקרים בהם משתמשים בספרות רומיות במערב אירופה ובארצות הברית. למספרים מונים משתמשים ביוון בספרות הודיות-ערביות. במקורה שיטה הספרות היוונית הקדומה הייתה דומה לשיטת הספרות הרומיות. שיטה זו של ספרור נקראת כיום שיטת ה"ספרות האטיות" על שם האזור מהם הן התפתחו - אטיקה (Attica): החל מהמאה הרביעית לפני הספירה, הוחלפו הספרות האטיות בשיטה מעין דצימלית, המתבססת אף היא על האלפבית היווני. שיטה זו נקראת שיטת הספרות היווניות. שיטה זו, הדומה לשיטת ספרות עבריות, משייכת לכל קבוצה של עשר (10, 20, ..., 90) אות, ולכל מאה (100, 200, ..., 900) אות. לשיטה זו נדרשים 27 אותיות. מאחר שהאלפבית היווני היה בעל 24 אותיות, השתמשו בשלוש אותיות שלא היה בהן שימוש באותה עת: דיגמא, קופא וסאמפי. בימי הביניים דיגמא מוזגה בסופו של דבר לתוך הליגטורה סטיגמא (ϛ), בשל דמיון בצורתן בכתב היווני הרהוט ששימש באותה תקופה (minuscule). קשר זה נעשה כה חזק, עד כי ביוון המודרנית משתמשים לרוב בצירוף האותיות στ במקום ב־ϛ. בדומה לגימטריה, על מנת להבדיל בין אות למספר השתמשו בגרש - ʹ בשיטה זו ייכתב המספר 241 כ- σμαʹ‎ היינו (200 + 40 + 1). על מנת לייצג את הספרות בין 1,000 ל-999,000, משתמשים, בדומה לגימטריה, באותן ספרות שוב כאשר פסיק לפני ספרות האלפים משמש להבדיל בין ספרות האלפים לבין יתר הספרות. כך 2004 יסומן כ־‎͵βδʹ‎ - היינו (2000 + 4). המספר 10,000 ייוצג על ידי המילה "מיריאד" המקבילה למונח התנ"כי רבבה. בספרו "מבין החול" דן ארכימדס במספרים גדולים ביותר, ומציע שיטות לספירת מספר גרגרי החול על חוף ים, ומספר גרגרי החול על כל חופי הים בעולם, ומגיע למספר 10 8 ∗ 10 16 {\displaystyle 10^{8*10^{16}}} שהוא מיריאד מיריאדים בחזקת מיריאד מיריאדים בחזקת מיריאד מיריאדים (ובעברית: רבבת רבבות בחזקת רבבת רבבות בחזקת רבבת רבבות). האסטרונומים ההלנסטים השתמשו, בהשפעת הספרות הבבליות שהיו בשימוש על ידי האסטרונומים הבבליים, בשיטה של בסיס 60 (שיטה סקסגסימלית). בשיטה זו ישנן 59 ספרות, וכן היה מספר ששימש כאפס. הסימן בו השתמשו היה 𐆊, האות או יוונית גדולה (אומיקרון) - ממנה התפתחה ספרת האפס - "0" המודרנית עם קו מעליה. השימוש באות והפיכתה לסיפרה התפתח בהדרגה, וההנחה שהייתה מקובלת בעבר כי האות היא קיצור של המילה ουδεν ("שום דבר") היא שגויה[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא ספרות יווניות בוויקישיתוף ספרות יווניות, באתר MathWorld (באנגלית)
מחויצי זימים

מחויצי זימים (שם מדעי: Elasmobranchii) היא תת-מחלקה במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. תת-מחלקה זו כוללת את דמויי כריש (ובהם הכרישיים והעמלצים) והבטאים. זו אחת משתי תת-מחלקות של דגי סחוס, לצד כסויי הזימים שבתוכה סדרת הכימראים. לבני קבוצה זו זימים בעלי פתח חיצוני ומכאן שמם והם מכילים בין 5 ל-7 זימים. עורם דק ומחוספס, עוזר להם לנוע במהירות וגופם בעל עצמות עשויות סחוס (כמו האוזניים) ולא עצמות. האזור היחיד בגופם שעשוי מעצם הוא השיניים החדות. אלו דגים גדולים ומרשימים בהרבה מקרים וכוללים גם את שני הדגים הגדולים בעולם: כריש לווייתני ששוקל עד 21 טון ומגיע לאורך 12.6 מטר וכריש ענק שאורכו 12 מטר ומשקלו 16 טון. דגים אלה הם טורפי-על באוקיינוסים ותוקפים דגים קטנים מהם. כל בני הקבוצה הם טורפים, אוכלי נבלות או מסנני פלנקטון. תת-מחלקה מחויצי זימים (Elasmobranchii) אינפרא-מחלקה כרישים עילאיים (Neoselachii) אולטרא-סדרה דמויי כריש (Selachimorpha) סדרה Cladoselachiformes - נכחדה סדרה קסנקנתידה (Xenacanthida) - נכחדה סדרה היבודונטים (Hybodontiformes) - נכחדה על-סדרה כרישים גלניים (Galeomorphii) סדרה כרישאים (Carcharhiniformes) סדרה דמויי עמלץ (Lamniformes) סדרה זנבתנאים (Orectolobiformes) סדרה הטרודונטאים (Heterodontiformes) על-סדרה בעלי קוץ (Squalea) סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes) סדרה קוצנאים (Squaliformes) סדרה מלאך ימיים (Squatinidae) סדרה שש זימאים (Hexanchiformes) סדרה Protospinaciformes - נכחדה על-סדרה בטאים (Batoidea) סדרה טחנאים (Myliobatiformes) סדרה מסורנאים (Pristiformes) סדרה תריסנאים (Rajiformes) סדרה גיטרנאים (Rhiniformes) סדרה Sclerorhynchiformes - נכחדה סדרה חשמלנאים (Torpediniformes) סדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes) זנבתן מנומר עמלץ לבן Cephaloscyllium laticeps כריש שורי Squatina australis Pristiophorus japonicus מנטת השונית אורובטיס ג'מייקנסיס Urogymnus asperrimus חשמלן עינוני (Torpedo torpedo) מחבטן הספירים מדיה וקבצים בנושא מחויצי זימים בוויקישיתוף מחויצי זימים, באתר ITIS (באנגלית) מחויצי זימים, באתר NCBI (באנגלית) מחויצי זימים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מחויצי זימים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מחויצי זימים, באתר GBIF (באנגלית)
אליפות אסיה באתלטיקה

אליפות אסיה באתלטיקה היא תחרות המאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה האסייתית. התחרות מתקיימת אחת לשנתיים מאז שנת 1973. בשנת 1977 פרצה מחלוקת עם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לגבי שיתופה של ישראל במשחקים ועקב כך בוטלו המשחקים באותה שנה. כתוצאה מכך בין השנים 1979 עד 1989 נקראה התחרות בשם "משחקי אסיה באתלטיקה". בסופו של דבר נפתרה הבעיה עם המעבר של ישראל להתחרות במסגרת אליפות אירופה. מדיה וקבצים בנושא אליפות אסיה באתלטיקה בוויקישיתוף
מיס אנטבה

מיס אנטבה הוא סרט ישראלי משנת 2003 של הבמאי עמרי לוי. הסרט נעשה כהפקה משותפת לבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ולקבוצת בוגרים, בתמיכת "קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב", קרן סם שפיגל וטלעד. הסרט נעשה ביוזמת רנן שור, מנהל בית הספר סם שפיגל, כחלק מפרויקט לקידום יצירת סרטי עלילה באורך מלא על ידי בוגרי בית הספר. הסרט השתתף בכ-35 פסטיבלים בינלאומיים ובהם מונטריאול, המפטונס - ניו יורק, ריו דה ז'ניירו, לוס אנג'לס, שיקגו, פוסאן (קוריאה) ופאלם ספרינגס, ארצות הברית וזכה למספר פרסים בינלאומיים. הסרט מתאר את מציאות החיים בישראל בשנות השבעים. עלילת הסרט מתרחשת בירושלים בקיץ 1976 על רקע חטיפת מטוס אייר פרנס לאנטבה. מציאות תמימה של ילדה לפני המהפך הפוליטי של 1977 ולפני האינתיפדה והטרור ולפני עידן ההיי-טק. במציאות זו עדיין אפשר היה לנצח את הטרור. ההשראה לסרט היו בני הזוג קלוד ואמה רוזנקוביץ, זוג פעילי שלום מירושלים, שהיו בין החטופים לאנטבה לפני. הם ניסו להבין את מניעי החוטפים ולא הסתירו את דעותיהם. ציון לשבח בקטגוריית סרטי הילדים - פסטיבל ברלין. פרס השחקנית - פסטיבל רימוסקי, קנדה פרס מיוחד של חבר השופטים - פסטיבל זלין, צ'כיה פרס ראשון - פסטיבל טיוואן פרס התסריט - פסטיבל גונפרביל, צרפת ציון לשבח לשחקנית - תחרות וולג'ין, פסטיבל הקולנוע ירושלים "מיס אנטבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיס אנטבה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מיס אנטבה", באתר אידיבי "מיס אנטבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מיס אנטבה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 13 רותה קופפר, ילד שקוף בחולצה של סטיב אוסטין, באתר הארץ, 31 ביולי 2003 נקבעו הסרטים שיקבלו תמיכה מקרן רבינוביץ, באתר הארץ, 17 ביולי 2002 החלו צילומי "מיס אנטבה", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2001 אביב לביא, קולות אחרים באנטבה, באתר הארץ, 29 ביולי 2003 גואל פינטו, הסרט "בעולם הזה" זכה בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 14 בפברואר 2003 גואל פינטו, "מיס אנטבה" של עומרי לוי יתחרה בקטגוריית סרטי הילדים של פסטיבל ברלין, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2002 גואל פינטו, 17 סרטים עלילתיים הוגשו לתחרות האקדמיה הישראלית לקולנוע, באתר הארץ, 16 ביוני 2003
קרל הראשון, מלך וירטמברג

קרל הראשון, מלך וירטמברג (בגרמנית: Karl I Friedrich Alexander von Württemberg;‏ 6 במרץ 1823 – 6 באוקטובר 1891), היה מלך וירטמברג, בין השנים 1864–1891. קרל נולד ב-6 במרץ 1823 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לווילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ולפאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. בצעירותו למד קרל באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת טיבינגן. ב-13 ביולי 1846 התחתן קרל עם אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה, אולם, לבני הזוג לא היו ילדים. ב-25 ביוני 1864 מת אביו וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, וקרל עלה במקומו לשלטון. קרל עמד לצידה של אוסטריה במאבק על השליטה בגרמניה, ואף השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה לצד אוסטריה. וירטמברג הובסה במהירות, יחד עם שאר בעלות הברית של אוסטריה, וחלקה הצפוני נכבש על ידי הפרוסים. בשלום פראג נאלצה וירטמברג לשלם לפרוסיה 8 מיליון גולדן בתור פיצויים, אך לא איבדה שטחים מהממלכה. לאחר מכן חתם קרל על הסכם הגנה והתקפה חשאי עם פרוסיה, ובשנת 1870 לחמה וירטמברג לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1871 וירטמברג הפכה למדינה בתוך האימפריה הגרמנית, אבל שמרה על השליטה שלה בתחומי הדואר, הטלגרף ומסילות ברזל. כמו כן, היו לה גם זכויות מיוחדות בתחום המיסוי והצבא. במהלך השנים הבאות, נעשו רפורמות חשובות רבות במדינה, בעיקר בתחום הכספים, ובשנת 1879 נעשו שינויים קלים בחוקת המדינה. בשנת 1870 אימצו קרל ואשתו את אחיינית אשתו ורה קונסטנטינובנה, בתו של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ובשנת 1888 הסתבך קרל בשערורייה, עקב קשריו ההומוסקסואליים עם צ'ארלס וודקוק האמריקאי. ב-6 באוקטובר 1891 מת קרל בשטוטגרט, ואחיינו וילהלם השני, מלך וירטמברג עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא קרל הראשון, מלך וירטמברג בוויקישיתוף קרל הראשון, מלך וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מימון נהרי

הרב מימון נהרי הוא דיין חרדי-ישראלי, המכהן מאז יולי 2016 כדיין בבית הדין הרבני הגדול. קודם לכן היה אב בית דין בבתי הדין הרבניים האזוריים בתל אביב ובחיפה. גדל במשפחה יוצאת תימן. למד בישיבת אוהל יעקב בשכונת זיכרון מאיר ובישיבת פוניבז' בבני ברק, ולאחר נישואיו למד דיינות בכולל "נזר התורה" אצל הרבנים שלמה בן שמעון וניסים בן שמעון, ובכולל "הליכות עם ישראל" של הרב רצון ערוסי. בשנת 2001 התמנה כדיין בבית הדין האזורי בתל אביב, וכיהן כאב בית דין בתל אביב ובחיפה. ביולי 2016 התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. מחותן עם חבר הכנסת יואב בן צור ממפלגת ש"ס. מתגורר באלעד. בפסק דין תקדימי, התיר לאשה שבעלה שרוי בתרדמת (לאחר ניסיון התאבדות כושל) להינשא, וזאת משום שהואיל ומצבו הנפשי של הבעל הוסתר מן האשה בעת הנישואין, הרי שהנישואין מוגדרים מקח טעות והם בטלים מעיקרם, וזאת אף על פי שהאשה ילדה בת מנישואין אלו איפשר נתינת גט מבעל שאינו מתפקד בשל אירוע מוחי שעבר, לאחר בירור מעמיק עם מומחים שהצליחו להשיג את אישורו של הבעל יש לבתי הדין הרבניים סמכות לדון אדם או זוג, אף אם אינם אזרחי ישראל, ואף ישנה אפשרות לכפות את אחד הצדדים להתדיין בבתי הדין הרבניים בארץ, משום שרק לבתי הדין בישראל יש אפשרות אכיפה חוקית, ועל כן הנתבע לא יכול לכפות את התובע להתדיין בבית הדין הקרוב אליו. בפסק זה, הסתמך על פסק דין קדום של הרבנים אליעזר גולדשמידט, שאול ישראלי ועובדיה יוסף משנת ה'תשכ"ז. מדיה וקבצים בנושא מימון נהרי בוויקישיתוף פסקי דין מאת הרב מימון נהרי, אתר "דין תורה". פסקי דין מאת הרב מימון נהרי, אתר "תקדין". משה ויסברג, הנבחרים: הכירו את תשעת הדיינים החדשים, באתר בחדרי חרדים, ז' בתמוז תשע"ו ישראל אוחיון, חבר, חסיד, חובש ומחותן. תכירו את הדיינים החדשים, רדיו קול חי, ז' בתמוז תשע"ו משה מאירסדורף, כולם יוצאים מנצחים. כמעט. אתר כיפה, ז' תמוז תשע"ו עקיבא נוביק, "אני יוצאת לחופשי מהגיהנום", אתר "ידיעות אחרונות", 20 באוגוסט 2014. צביקה גרוניך, עגונה הותרה על ידי בית דין בגלל "מקח טעות", אתר כיכר השבת, כ"א באב תשע"ד. יקי אדמקר‏, קיבלה גט שלוש שנים לאחר שבעלה הפסיק לתפקד עקב אירוע מוחי, באתר וואלה, 7 במרץ 2016 פסק הדין באתר "דין תורה".
איתות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איתות – בתקשורת, אוסף שיטות להעברת הודעות למרחק פנסי איתות – פנסים במכונית המאפשרים לנהג להודיע לנהגים אחרים על סטייה מהנתיב איתות (ברידג') – מונח במשחק הברידג' אות (פירושונים)
משוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... משוב – בתחום מערכות הבקרה, מצב שבו דגימה מהפלט של אירועים מהעבר, ישפיע על הופעות של אירוע זהה פידבק אקוסטי – תופעה המתרחשת כאשר מיקרופון נמצא סמוך לרמקול אשר משדר את מה שהמיקרופון קולט לאחר הגברה ביופידבק – שיטת טיפול באמצעות מערכת ממוחשבת המנטרת מדדי גוף הערכת עובדים – שיטה בה ביצועי העובד בארגון מוערכים על ידי מנהל או מפקח משוב גרופ – חברה ישראלית שעוסקת בקידום הצמיחה הירוקה משוב חקלאות – ירחון כלכלי בהוצאת משוב גרופ פורמולה ויז'ן טכנולוגיות (נקראה בעבר "משוב מחשבים") - חברת החזקות טכנולוגיה ישראלית משו"ב – מערכת אינטרנטית ישראלית לניהול בתי ספר
השחרת פנים

השחרת פנים (באנגלית: Blackface) היא סוג של איפור תיאטרלי בו נעשה שימוש כדי לייצג קריקטורה של אדם שחור, בעיקר על ידי שחקנים שאינם שחורים. השחרת פנים צברה פופולריות בארצות הברית במהלך המאה ה-19 ותרמה להפצתם של סטריאוטיפים גזעניים. עד אמצע המאה הפכו מופעי בידור הכוללים השחרת פנים לסוג אמנות אמריקאי מובהק. מופעים אלה תרגמו עבודות פורמליות כגון אופרה למונחים פופולריים עבור הקהל הרחב. בתחילת המאה ה-20 הפכה השחרת פנים לסוגה משל עצמה. באמצע המאה ה-20, במהלך המאבק נגד חוקי ג'ים קרואו, האקט של השחרת פנים הפסיק להיות מקובל בארצות הברית, ומאז נחשב לאקט של דה-הומניזציה, גזענות ופגיעה באנשים שחורים. לעומת זאת במדינות אחרות שימוש בסגנון איפור זה עדיין נמשך. השחרת פנים, אשר החלה בערך ב-1830, היוותה מסורת בתיאטרון האמריקאי במשך כ-100 שנים. מהר מאוד הפכה השחרת פנים לפופולרית במקומות אחרים, ובמיוחד בבריטניה, בה המסורת נמשכה זמן רב יותר מבארצות הברית. השימוש בהשחרת פנים, בבריטניה ובארצות הברית, נעשה בעיקר במסגרת הופעות בידור של מינסטרלים, אך היה קיים לפניהן, ונמשך גם אחריהן. בתחילה, שחקנים לבנים נהגו להשחיר את פניהם באמצעות שעם שרוף, ומאוחר יותר השתמשו באיפור או משחה להברקת נעליים. בנוסף, השחקנים ניפחו את השפתיים שלהם בצורה מוגזמת, ולעיתים קרובות חבשו פאות צמר, כפפות, מעילים מזונבים או בגדים מרופטים. מאוחר יותר, גם אמנים שחורים השתמשו בהשחרת פנים בהופעותיהם. הסטריאוטיפים המגולמים בדמויות משחירי הפנים היוו דרך לצייר את האדם השחור באור שלילי, ללעוג לו ולגלם אותו כאנס, גנב, פושע ופרא אדם מבחינה תרבותית ומוסרית, בארצות הברית דבר זה היווה גורם משמעותי בהצדקת המשך האפליה, גזענות ודימויים סטריאוטיפים לשחורים. צבע עור שחור בבני אדם גורר בורות, חוסר שיקול דעת, הנאה מכאב ומרות האדם הלבן. חוקי ג'ים קרואו נקראו על דמות נלעגת מוכרת שהשחירה את פנייה. בניגוד לארצות הברית ובריטניה, בישראל השחרת הפנים היא פחות נפוצה. השחרת פנים הגיעה לישראל בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20. שחקנים יהודים בהוליווד לבשו איפור שחור בסרטים שונים (כגון אל ג'ולסון בסרט "זמר הג'אז") ומאז נעשתה השחרת הפנים נפוצה גם במקומות חינוכיים ובגנים בישראל, ובחג הפורים בתחפושות למיניהן. גם בהצגות בהבימה הייתה תופעה של השחרת פנים כחלק ממופעים בתיאטרון. בתחילת שנות החמישים עלו מחזות זמר ומחזות שכללו שחקנים שהשחירו את פניהם כחלק מהאיפור התיאטרלי, כדוגמת "זעקי, ארץ אהובה" (1949) ו"ספינת השעשועים" (1951). התופעה נעצרה בליהוק שחקנים ממוצא ערבי בשנות השבעים. כששחקנים אלו הגיעו לתיאטרון, הם לא צבעו את פניהם. בישראל יש תופעות של השחרת פנים במדיה ובתוכניות סאטירה שונות. לדוגמה, בסדרת המערכונים "החוף של כושי" השחקן מריאנו אידלמן מגלם את דמותו של אדוארד, מהגר עבודה סודאני העובד בחוף. דוגמה אחרת במדיה אחרת היא בסרטון היוטיוב מינימור של טיילור ובן זיני, מוצג בן זיני, שצבע את עורו, כעובד ממוצא אפריקאי בבית מלון באילת. באפריל 2023 התופעה הגיעה לכלי התקשורת כאשר בנות אולפנה צבעו את פניהן באיפור כהה כדי לגלם דמויות מזרחיות. בר-יוסף, א' (2014). וילה בג'ונגל: אפריקה בתרבות הישראלית. הקשרי עיון וביקורת. הקיבוץ המאוחד. מדיה וקבצים בנושא השחרת פנים בוויקישיתוף השחרת פנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נועה בן-סעדיה, "שיר כושי": ספיריטואלס אפרו-אמריקאים בשנות החמישים והשישים בישראל עינת שגיא-אלפסה, מסע נוסטלגי: איך נראו התחפושות של פעם, באתר ynet, 14 במרץ 2014 מינימור, באתר יוטיוב מוריה אסף וולברג, יוסי אלי, בלאקפייס ולעג למזרחים: גזענות בסרטון של תלמידות אולפנה בי-ם, באתר רשת 14, ‏13/4/23
איש כסית

האם התכוונתם ל... חצקל איש כסית – המייסד והבעלים של בית הקפה התל אביבי הידוע "כסית" משה איש כסית – איש בוהמה, מסעדן ושחקן קולנוע ישראלי; בנו של חצקל איש כסית
מילט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מילט – מעמד של עדה באימפריה העותמאנית יוסף מילט – מוזיקאי ישראלי קייט מילט – פמיניסטית רדיקלית אמריקאית מלט מילטון
העשרה שהובטח להם גן עדן

העשרה שהובטח להם גן עדן (בערבית: العشرة المبشرون بالجنة, תעתיק מדויק: אלעשרה אלמבשרון באלג'נה) הוא מונח שמשתמשים בו הסונים כדי לכנות עשרה מבני לווייתו של הנביא מוחמד, אשר על פי כמה אוספי חדית', מוחמד הבטיח להם שייכנסו לגן העדן. ככלל, השיעים אינם מקבלים חדית' זה. ברשימת העשרה נמצאים ארבעת הראשידון: אבו בכר, עומר בן אל-ח'טאב, עות'מאן בן עפאן, עלי בן אבי טאלב; ונוספו עליהם: אל-זובייר בן אל-עוואם, טלחה בן עובייד אללה, עבד אל-רחמן בן עוף, סעד בן אבי וקאץ, אבו עוביידה בן אל-ג'ראח, וסעיד בן זיד. מדיה וקבצים בנושא העשרה שהובטח להם גן עדן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
MZ-15

MZ-15F הוא רובה חצי-אוטומטי בקליבר 5.56x45 מ"מ נאט"ו באפיון צבאי (MIL-SPEC) שפותח ומיוצר על ידי חברת "אמתן כרמיאל" הישראלית. הרובה נחשף לראשונה בתערוכת IWA 2015 בעיר נירנברג בגרמניה. גוף הרובה עשוי מחישול אלומיניום. בנוסף, קיימת גרסה שעוצבה על ידי מהנדסי החברה העשויה מפלטות אלומיניום תעופתי המקנה למשתמש נוחות ירי, הנדסת אנוש איכותית ועיצוב חדשני. לרובה שתי גרסאות: גרסה חצי אוטומטית MZ-15, רובה תואם AR-15 חצי אוטומטי. וגרסה אוטומטית (MZ-4) הרובה תואם M-4 ו-M-16. הרובה מסופק במספר צבעים: שחור, חום מדברי, ירוק ג'ונגל ומדברי. הוא מאובזר בכוונות ברזל מתקפלות לגיבוי ובמת פס מסילה מאלומיניום. לדברי החברה, "אמתן כרמיאל" ייחודית בכך שהיא מייצרת בעצמה את כל חלקי המתכת של הרובה, עובדה המאפשרת לה שליטה מלאה על איכות ואמינות המוצרים ולתת מענה ופתרונות ייחודיים לדרישות המשתנות של הלקוחות. ולדבריה היא בין החברות הבודדות בעולם המייצרות בעצמן את כל חלקי הרובה. אתר האינטרנט הרשמי של MZ-15 רובה ישראלי חדש נחשף בתערוכת IWA 2015, באתר IsraelDefense שי לוי, ‏למה הצבא לא מצטייד במערכות נשק מתקדמות מתוצרת כחול-לבן?, באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חואן השני, מלך אראגון

חואן השני, מלך אראגון (בספרדית: Juan II de Aragón‏; 29 ביוני 1398 - 20 בינואר 1479) המכונה "הגדול" (El Grande), היה מלך אראגון בין השנים 1458–1479. חואן השני נולד במדינה דל קמפו ב-29 ביוני 1398, והיה בנם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה. ב-10 ביוני 1420 התחתן חואן עם בלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, בתם של שארל השלישי, מלך נווארה ולאונור מקסטיליה, מלכת נווארה, וב-8 בספטמבר 1425 הוכתרו חואן ובלאנקה למלכי נווארה. בשנת 1441 מתה בלאנקה, אשתו של חואן, ובשנת 1442 הוכתר אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון למלך נאפולי וסיציליה ועבר לגור באיטליה, וחואן משל בשמו באראגון. מכיוון שחואן מלך באראגון בשמו של אחיו, הוא השאיר את בנו, דון קרלוס, בוויאנה שבנווארה, רק עם הדרגה של מושל, בעוד שאשתו בלאנקה תכננה שקרלוס, נסיך ויאנה, יהיה מלך. באפריל 1444 התחתן חואן עם חואנה אנריקס, בתם של פאדריקה אנריקס, רוזן מנדוסה ומריאנה פרנאנדס דה קורדובה אי איאלה. בשנת 1450 חזר חואן השני עצמו לשלוט ישירות על נווארה, בעידודה של אשתו השאפתנית חואנה אנריקס, שביקשה להבטיח את הירושה לבנה פרננדו (אשר לעתיד יקרא פרננדו "הקתולי"). כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים אשר בה הצד החזק של האגראמונטים תמך במלך ובמלכה; והצד של הבומונטים - הקרוי של מנהיגם חואן דה בומונט - תמך במועמדותו של דון קרלוס. תושבי ההרים תמכו בנסיך ויאנה, ואילו תושבי המישורים תמכו במלך. הנסיך דון קרלוס האומלל הובס על ידי אביו באייבר בשנת 1451, ונאסר לשנתיים, שבמהלכן כתב את ספרו המפורסם "קורות נווארה" אשר מהווה מקור עיקרי לידע על התקופה. לאחר שחרורו, הוא ביקש לשווא את עזרתו של שארל השביעי, מלך צרפת וכן את עזרת דודו אלפונסו החמישי, מלך אראגון (אשר גר אז בנאפולי). ב-27 ביוני 1458 מת אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון, וחואן עלה במקומו לשלטון, מלבד בממלכת נאפולי שם עלה בנו של אלפונסו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי לשלטון. בשנת 1460 נאסר שוב בנו קרלוס בהתעקשותה של אשתו חואנה, אך לשמע הדבר התמרדו הקטלונים והוא שוחרר והושם כמושל קטלוניה. קרלוס מת בשנת 1461 ללא בנים יורשים שיוכלו לכבוש חזרה את ממלכת נווארה; לפני מותו מינה את אחותו בלאנקה כיורשת, אך היא נאסרה עם מותו ומתה בשנת 1464. זכותה של בלאנקה לכס הנווארי נורשה על ידי אחותה, לאונור, מלכת נווארה, רוזנת פואה ובארן, אשר הייתה בעלת ברית של אביה, והיא זאת שירשה לבסוף את חואן לאחר מותו. בשנת 1462 פרצה מלחמת האזרחים הקטלונית, ובתמורה לעזרתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, מסר לו חואן את רוזנות רוסיון. בשנת 1472 לקה חואן בקטרקט, אך נרפא על ידי רופאו היהודי אביתר קרשקש. ב-20 בינואר 1479 מת חואן השני, ובנו פרננדו השני, מלך אראגון שהיה נשוי לאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובכך החל את איחוד ספרד. מנישואיו של חואן לבלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, היו לו 4 ילדים: קרלוס (1421–1461) חואנה (1423–1425) בלאנקה (1424–1464) לאונור (1426–1479) מנישואיו של חואן לחואנה אנריקס, היו לו 2 ילדים: פרננדו (1452–1516) חואנה (1454–1517) בנוסף היו לחואן ילדים לא חוקיים. מלכי אראגון מדיה וקבצים בנושא חואן השני, מלך אראגון בוויקישיתוף חואן השני, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דה קונדישנינג

דה קונדישנינג (באנגלית: Deconditioning) הוא מושג לועזי שמשמעו הסתגלות של אורגניזם לסביבה תובענית פחות. ברפואה המושג מתייחס לפגיעה בתפקוד הגופני המתרחשת עקב שינוי התנאים של האדם. דה קונדישנינג עשוי לקרות בגופם של אסטרונאוטים כתוצאה מהשינויים שבין האטמוספירה של כדור הארץ ובין התנאים במעבורת. ברפואה הגיריאטרית דה קונדישנינג מתאר מצב של ירידה בכושר הגופני ולעיתם אף אובדן תפקוד כתוצאה משכיבה ממושכת במיטה או חוסר פעילות במשך זמן ממושך. לעיתים כתוצאה מחוסר הפעילות מלבד הירידה בכושר הגופני והיחלשות השרירים, גם הגידים עצמם עלולים להתקצר. דה קונדישנינג הוא הפיך - ניתן לטפל ולהחזיר את הגוף למצבו התקין בעזרת טיפולי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק. דה קונדישנינג, באתר דקלים פיזיותרפיה
יעקב יצחק זלינגר

הרב יעקב יצחק זלינגר (ה'תש"ו,1946 - י"ז באב תשע"ו,21 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת תורת אמת - קמניץ בברוקלין, ניו יורק. נולד בשכונת בורו פארק בברוקלין, לרב אשר זעמיל ומאשה זלינגר. למד בתלמוד תורה שעל ידי ישיבת תורת אמת בבורו פארק ובישיבת קמניץ בוודרידג' (אנ') שבהרי ניו יורק, בראשה עמד הרב לוי קרופני אליו היה מקורב. בבחרותו התייתם מאמו ומנהל הישיבה, הרב שמעון סגל, קירב אותו ודאג לצרכיו. נשא לאשה את ביתו של הרב מרדכי סוויצקי, רב בבוסטון ולאחר נישואיו התגורר בוודרידג' והמשיך ללמוד בכולל אברכים שבישיבה. לאחר שישיבת קמניץ עברה לעיר ניו יורק הוא עבר להתגורר בסמיכות לישיבה. לאחר פטירת הרב קרופני התאחדה ישיבת קמניץ עם ישיבת תורת אמת לישיבה שנקראה ישיבת תורת אמת - קמניץ. הרב זלינגר מונה לעמוד בראשה. לאחר שהישיבה עברה לפלטבוש למדו בה גם בעלי בתים מהשכונה. למרות כהונתו כראש ישיבה היה בקי גם בפסקי הלכה ובצעירותו נבחן אצל הרב משה פיינשטיין על השולחן ערוך[דרוש מקור]. בגיבויים של חברי מועצת גדולי התורה ניהל מאבק במקימי טורו קולג' במונסי ובמקומות אחרים בארצות הברית בשל הרצון לשלב לימודים תורניים ואקדמיים ושכנעם לא להקים את המוסד במתכונת זו. לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך גייס כספים אצל נדבנים אמריקאים לצרכים בישראל. אחד ממקורביו, יוסף שאול גרוס, הפסיק לתרום לטדי קולק בעת שתכנן קולק לבנות את אצטדיון שועפאט בצפון ירושלים, תכנון שגרר התנגדות חרדית. ב-1984 התחוללה פרשיית חפירות הקברים בעבודות להרחבת מלון גני חמת בטבריה, הרב זלינגר שהה אז בישראל והיה ממקימי הוועד למען קדושת קברי הקדמונים שניהל את המאבק בתוכנית. בתשמ"ה (1985) בעת שהקימו הרב קניבסקי והרב שך את העיתון יתד נאמן סייע בהשגת הלוואות ותרומות עבורו יחד עם אחיו. נפטר בניו יורק בי"ז באב תשע"ו (21 באוגוסט 2016). נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר בנו שנהרג בצעירותו בתאונת דרכים. חתנו הרב מרדכי אפין, מראשי ישיבת תורת אמת בניו יורק חתנו הרב זלמן וינשטוק, ראש כולל בישיבת ליקווד אודותיו באתר matzav Rafael Hoffman , hamodia, Harav Yaakov Zelinger, Zt”l, ‏21 באוגוסט 2016 יתד נאמן בכתבה אודותיו יתד נאמן, כתבה אודותיו, כ' באב תשע"ו