חנה שחר

חנה שחר (נולדה בחיפה ב-11 בנובמבר 1942) היא פרופסור חבר לחינוך ופסיכולוגיה חברתית במכללה האקדמית גורדון לחינוך. היא לימדה שנים רבות באוניברסיטת בר-אילן, הייתה חברה 16 שנים בוועד המנהל של המכון לחקר האינטגרציה החברתית במערכת החינוך וניהלה פרויקטים לשיפור מערכות חינוך בשלוש ערים. תחומי המחקר המרכזיים שלה הם שיתוף פעולה בחינוך, קבוצות חקר ולמידה מבוססת פרויקטים. חנה שחר (בן דור) היא דור שביעי למשפחת לור-גרינפילד, סבתה, חנה לור, נישאה לשלמה רוטשטיין שנולד בעכו, והיה ממייסדי המושבה מנחמיה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19. אימה, יפה רוטשטיין, נולדה בטבריה, ונישאה לשמואל בנדרסקי, שעלה ארצה מבנדר שבבסרביה בשנת 1936. שחר למדה בבית ספר הריאלי, ולאחר מכן בבית הספר חוגים, בחיפה. בין השנים 1958-1962 היא למדה הוראת ציור במכון לאומנות ב"אורנים" שבקרית טבעון. שירתה בצה"ל כמורה-חיילת בשנים 1962–1964 בטבריה ולימדה ציור. לאחר שירותה הצבאי התקבלה ללימודים בבצלאל, בירושלים, שם למדה שנתיים. היא החלה את לימודיה האקדמיים בשנת 1975, והיא בוגרת חוג ראשי לחינוך וחוג משנה באמנות פלסטית באוניברסיטת חיפה. מיד לאחר קבלת התואר, המשיכה ללימודי מוסמך וסיימה אותם בשנת 1982 בהכשרת מורים ופסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת חיפה. את התואר ד"ר קבלה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1987. לשחר שני ילדים, בת ובן. בשנת 1979 השתתפה שחר בכנס בינלאומי בישראל שבו נוסדה העמותה הבינלאומית לחקר שיתוף פעולה בחינוך, שבו השתתפו חוקרים מישראל ובעולם. היא הייתה בין הראשונים בישראל שהוכשרו להנחות את דרך ההוראה והלמידה השיתופית בקבוצות קטנות (קבוצות חקר). עבודת הדוקטורט שלה חקרה את השפעות השיטה על יחסי-גומלין בין תלמידים איטיים ומהירים, על כמות הדיבור שלהם, ועל הישגיהם. מחקריה, שבדקו תחומים בהם ניתן לזהות את יתרונותיה של השיטה, פורסמו בשפות רבות. בשנת 1989 החלה שחר ללמד באוניברסיטת בר-אילן. לאחר שנים של הוראה בקורסים והכשרת מורים, הגיעה למסקנה שאין די בהכשרת המורים וכי בית הספר כארגון חייב להיערך כדי לתמוך בהם. לכן, בבית הספר לחינוך בבר-אילן, שבו לימדה שחר לתארים מתקדמים, היא פיתחה עם עמיתיה את התחום של ייעוץ ארגוני למערכות חינוך, והנחתה עשרות מוסמכים ועשרה דוקטורנטים בתחומי מחקרה. ניסיונה בתחום בא לידי סיכום בספרה "ייעוץ לבית הספר כמערכת". בין השנים 1990–2006, במסגרת עבודתה במכון לקידום האינטגרציה החברתית במערכת החינוך באוניברסיטת בר-אילן, הובילה שחר שלושה פרויקטים עירוניים רחבי היקף לשיפור מערכות החינוך בערים יבנה, ראשון לציון ופרויקט 30 היישובים בעיר טבריה. בשלושת הפרויקטים הוכשרו מאות מורים ועשרות מנהלים בערים הללו. במקביל הייתה יועצת ומלווה אקדמית באגף בתי ספר ניסויים במשרד החינוך. כל פעולותיה לוו במחקר ענף, שפירותיו פורסמו בעשרות מאמרים באחדים מכתבי העת הנחשבים בעולם, וכן, בפרקים רבים בספרים בינלאומיים. היא גם פרסמה 6 ספרים, שחלקם תורגמו לגרמנית, פינית, אנגלית וסינית. אחד התחומים שבהם עוסקת שחר הוא החינוך לערכים. היא שימשה כראש הוועדה לחינוך לערכים במכללת גורדון, וספרה "חינוך לחיים ערכיים בתרבות טכנולוגית", שיצא לאור בשנת 2019, עוסק בתחום זה. במסגרת עבודתה במכללה היא הייתה שותפה לתכנון החוג החדש להכשרת מחנכים, שהוצע למכללות בישראל על ידי המועצה להשכלה גבוהה. החוג מדגיש את משמעות המילה "מחנך", את הבנת עצמנו כבני אדם (שכוללת את הבנת ההתמכרות למכשירי התקשורת שבידינו), ואת הצורך להבין מה נדרש בעידן הטכנולוגי שבו אנו חיים כדי להקשיב ולשמוע את עצמנו, ואיך אפשר לאמן בכך ילדים. פרט לעבודתה במכללת גורדון היא פעילה כיועצת וכמלווה אקדמית של אגף המו"פ במשרד החינוך, ומשמשת כחברה בוועדה המייעצת למכון לחקר עתידים. שני מוסדות אלה פועלים לשיפור ההתמודדות עם ההשלכות של המציאות המשתנה עקב טכנולוגיות משנות חיים, כגון מקומן של בחינות בעידן של ידע נגיש ובינה מלאכותית. שחר שותפה למחקר בינלאומי ארוך טווח הבודק שאלה זו באופן אמפירי. שחר מציירת במשך שנים רבות, והשתתפה בשתי תערוכות קבוצתיות בישראל. עוסקת גם במוזיקה, ומנגנת בפסנתר. שחר, ח', (2019) חינוך לחיים ערכיים בתרבות טכנולוגית. חיפה, הוצאת פרדס אקדמי. שחר, ח', (2011) קונסטרוקטיביזם בחינוך: הוראה, הערכה, ומחקר. אבן יהודה: רכס. שחר, ח', (2007) ייעוץ לבית הספר כמערכת. תל אביב: הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב. שרן, ש', שחר' ח', ולוין, ת' (1998) בית הספר החדשני, ארגון והוראה. תל אביב: הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב. שרן, ש', ושחר, ח' (1990) ארגון ועבודת צוות במוסדות חינוך. תל אביב: שוקן. מלכה, ד' ושחר, ח' (2022): קשרים בין מידת הקונסטרוקטיביזם של סביבת הלמידה לבין תפיסות ערכיות של מורים ושל תלמידים בבתי ספר על-יסודיים בישראל. דפים 78. Sharan, S., & Shachar, H. (1988). Language and Learning in the Cooperative Classroom. 175 p. New York: Springer Publishing Co. Sharan, S., Shachar, H., & Levine, T. (2006). The Talking, relating and achieving: school: Organization & Instruction. Printed and published in Chinese. Beijing: China Light Industry Press. Translated from English [First published in English (1999). Greenwood Publishing Group (Bergin & Garvey)], Westport. Shachar, H., & Sharan, S., (1994) Talking, relating and achieving: effects of cooperative learning and whole-class instruction. Cognition and Instruction 12(4), 313-353. Shachar, H., Suss, G. & Sharan, S. (2010) Changing organizational culture and instructional methods in elementary schools: Perceptions of teachers and professional educational consultants. Journal of Educational Change 11(3), 273-289. Shachar, H., (2020) The reverse of the educational pendulum: From Big data to small meaningful details. In: L. Zysberg, & Schwabsky, N. (Eds.) The next big thing in Education: An edited anthology of expert insights. NY: Nova publications. Shachar, H., Pedro, I., & Cohen, L., (2021) The value of forgiveness in the eyes of high-school teachers: Do they perceive it as related to testing and scoring students? Annals of Pedagogies, 7, Faculty of Social Sciences, Catholic University of Lublin. (Roczniki Pedagogiczne) · פרופ' חנה שחר, באתר האקדמית גורדון ד"ר חנה שחר, באתר אוניברסיטת בר-אילן