laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חנות קטנה ומטריפה (מחזמר)

חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: Little Shop of Horrors) הוא מחזמר קומדיית-אימה שכתב הווארד אשמן והלחין אלן מנקן, אודות עובד חנות פרחים אומלל שמגדל צמח הניזון מדם בני-אדם. המחזמר מבוסס על סרט קולנוע דל תקציב בשם זה משנת 1960 - קומדיה שחורה בבימויו של רוג'ר קורמן. המוזיקה, שחוברה על ידי מנקן בסגנונות ה-רוק אנד רול, דו-וופ ו-מוטאון, כוללת מספר שירים ידועים, ביניהם "Little Shop of Horrors",‏ "Skid Row‏ (Downtown)"‏, "Somewhere That's Green" ו-"Suddenly, Seymour". הצגת הבכורה של המחזמר התקיימה בשנת 1982 על בימת אוף אוף ברודוויי, לפני שההפקה עברה אל תיאטרון האוף ברודוויי Orpheum Theatre, שם רצה במשך חמש שנים. מאוחר יותר נוצרו הפקות נוספות בארצות הברית ובחו"ל, וכן הפקה שהועלתה בברודוויי. מאחר שלהצגה צוות שחקנים מצומצם, ושירים פשוטים לביצוע באופן יחסי, הצגה זו הפכה לפופולרית בקרב תיאטראות קהילתיים, בתי-ספר וקבוצות חובבים אחרות. בשנת 1986 עובד המחזמר לסרט קולנוע באותו השם, בבימויו של פרנק אוז. בשנות השמונים עלתה בישראל גרסה עברית של המחזמר בשם "זוועות חמודות". בהצגה כיכבו גדי יגיל (סימור), סמדר ברנר (אודרי) אריה מוסקונה (רופא השיניים), שמעון ישראלי (מר מושניק) ודני ליטני (קולו של הצמח). ב-1993 הפיק אברהם דשא (פשנל) גרסה נוספת של המחזמר בעברית, שבו כיכבו שירילי דשא (שגם ביימה) ועידן אלתרמן (שהשתתף בכתיבה). בספטמבר 2019 עלתה גרסה מחודשת של המחזמר בתיאטרון האוף ברודוויי Westside, בכיכובם של ג'ונתן גרוף, כריסטיאן בורל ותמי בלאנצ'רד. מדיה וקבצים בנושא חנות קטנה ומטריפה בוויקישיתוף חנות קטנה ומטריפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) TIME magazine reported in its May 26, 2008 issue, p. 51, that this musical ranked as the most frequently produced musical by U.S. high schools in 2007. מאיר שניצר, סרט - פרחים הם לפעמים, חדשות, 30 במרץ 1987 שוש אביגל, תיאטרון / יעקב כהן הוא היסטוריה - "חנות קטנה ומטריפה" קובעת סטנדרט חדש בבידור, חדשות, 27 באוקטובר 1993
שם רומאי

בראשית ימיה של רומא בעת העתיקה נשאו אזרחיה בדרך כלל שני שמות: praenomen (שם פרטי), nomen gentilicium או רק nomen (שם בית-האב). בדורות מאוחרים יותר, החל מן המאה השלישית לפנה"ס הפך למקובל גם שם שלישי ה-cognomen (שם הענף של בית-האב או המשפחה). לעיתים נוסף גם שם רביעי, agnomen (כינוי לציון הישג אישי). עם זאת גם בתקופה המאוחרת היו עדיין אנשים שנשאו שני שמות בלבד, דוגמת מרקוס אנטוניוס. דוגמאות לשמות רומאיים: גאיוס יוליוס קיסר, מרקוס טוליוס קיקרו, פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס. הבן הבכור נשא על פי רוב את ה-praenomen של אביו. מספר השמות הפרטיים (praenomina) שנשאו הרומאים היה קטן, והם מובאים כאן עם קיצוריהם: שמות פרטיים אחדים היו בשימושם של בתי אב מסוימים בלבד: קאיסו ונומריוס - על ידי הפאביים (gens Fabia), אפיוס - על ידי הקלאודיים (gens Claudia), וממרקוס - על ידי האימיליאנים (gens Aemilia). ה-nomen היה שם בית האב (gens), ועבר מאב לבנו. בתקופת המלוכה היו שלוש מאות בתי אב. ה-nomina של הגברים הסתיימו על פי רוב ב-ius. למשל: Tullius, Vergilius, Fabricius, Duilius וכו'. השם השלישי, ה-cognomen, ציין במקורו תכונה אישית כלשהי של אבי המשפחה או ענף בית האב הראשון. למשל Longus (גבוה), Naso (בעל חוטם), Pulcher (הנאה), Cicero (בעל יבלת), Balbus (כבד לשון), Scaevola (איטר יד ימינו), Strabo (פוזל) וכו'. לנשות האזרחים הרומאיים לא היו praenomina כשל הגברים, ושמן הפרטי היה צורת הנקבה של שם בית האב (ובמקרים בודדים של הקוגנומן של אביה). לדוגמה, ליוויה (Livia) הייתה בתו של אדם שה-nomen שלו היה Livius, כלומר נשתייך לבית האב של הליוויים (gens Livia). אם היו לו שתי בנות, נקראה הבכורה Livia Maior (ליוויה הבכירה) ואחותה Livia Minor (ליוויה הצעירה). הבנות הנוספות נקראו Livia Tertia (ליוויה השלישית), Livia Quarta (ליוויה הרביעית) וכן הלאה. נשים נקראו בשמן הפרטי רק בחוג המשפחה והידידים. בציבור נקראו הנשים בשני שמות, שמן הפרטי וה-cognomen של אביהן או של בעלן ביחסת הקניין (genetivus). למשל, Cornelia Scipionis (הבת או הרעיה של סקיפיו). שמו המלא של אדם שימש בדרך כלל לפניות רשמיות אליו. בשימוש יום יומי שימשו בדרך כלל שני שמות: הפרַאינומן והקוגנומן או הנומן והקוגנומן. לעיתים השתמשו רק באחד מן השמות. בן מאומץ נשא בדרך כלל את שלושת השמות של אביו מאמצו, ובנוסף להם את שם בית האב המקורי שלו בצורת שם תואר (adiectivum). לדוגמה, פובליוס קורנליוס סקיפיו אמיליאנוס היה בנו של לוקיוס אמיליוס פאולוס שאומץ על ידי פובליוס קורנליוס סקיפיו (בנו של סקיפיו אפריקנוס). עבד משוחרר היה מאמץ את הפראינומן והנומן של אדונו, ואילו שמו הפרטי הפך לקוגנומן. לדוגמה, לאחר שיוסף בן מתתיהו שוחרר על ידי אספסיאנוס (ששמו הרומאי המלא היה טיטוס פלביוס וספסיאנוס), הוא הפך לאזרח רומאי תחת השם טיטוס פלביוס יוספוס, והקוגנומן היה לטיניזציה של שמו הפרטי העברי. השם הערבי חוק השמות הישראלי The Private Life of the Romans Roman Nomenclature Nova Roma: On Choosing a Roman Name בספרות אקדמית בעברית נפוץ גם התעתיק גניאוס. השימוש באות C לקיצור השמות גאיוס וגנאיוס מקורו בשלב קדום של הכתיב הלטיני, שבו שימשה האות C גם לייצוג הצליל [g].
טבעת איינשטיין

טבעת איינשטיין (על שמו של אלברט איינשטיין) היא תופעה בתחום אסטרונומיה תצפיתית בה תנועת קרני האור המגיעות מגרם שמיים מוסטת על ידי מסה גדולה במיוחד, כך שלצופה דמות המקור של גרם השמיים נראית כטבעת. תופעה זו היא מקרה פרטי של עידוש כבידתי. טבעת איינשטיין מתרחשת כאשר מקור האור, המסה המשמשת כעדשה והצופה נמצאים כולם על ציר אחד. טבעת איינשטיין המלאה הראשונה שתועדה, המכונה B1938+666, אותרה בשנת 1998 על ידי אסטרונומים מאוניברסיטת מנצ'סטר במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק וטלסקופ החלל האבל של נאס"א. עידוש כבידתי מדיה וקבצים בנושא טבעת איינשטיין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המטולוגיה

המטולוגיה היא תחום ברפואה העוסק במערכת תאי הדם, באיברים ורקמות המייצרים אותם, במנגנון קרישת הדם ובממאירויות (התמרות סרטניות) השייכות למערכת פיזיולוגית זו. ההמטולוגיה עוסקת בתהליכי ייצור תאי מערכת הדם ומערכת הלימפה, תפקודם ומחלותיהם. רוב תאי הדם נוצרים במח העצם, פרט ללימפוציטים אשר נוצרים במקומות אחרים. קרישת הדם היא מורכבת ביותר וכוללת מספר רב של תהליכים המתרחשים במקביל ובמדורג ואשר יש ביניהם זיקה רבה של מפעיל / מופעל. מערכת: דם תת מחלקה: המטולוגיה אונקולוגית מחלות חשובות: מלריה, תלסמיה, סרטן דם, הפרעות קרישה ואנמיה אבחונים חשובים: סרטן דם, בדיקת קרישה ושאיבת מח עצם אנשים אשר מתמחים בהמטולוגיה נקראים המטולוגים. עבודתם השגרתית עוסקת בעיקר בטיפול וריפוי החולים עם מחלות המטולוגיות. עם זאת, חלקם יכול לעסוק במעבדות המטולוגיות בסרטי דם ודגימת מח עצם מתחת למיקרוסקופ, ובכך לפענח תוצאות של בדיקות המטולוגיות ותוצאות של בדיקות קרישת דם. בחלק מהמוסדות ההמטולוגים מנהלים מחלקות המטולוגיות. רופאים שעובדים במחלקות המטולוגיות, שלרוב הם גם מנהלים אותן, הם פתולוגים אשר מתמחים באבחון מחלות המטולוגיות, שידועים כהמטופתולוגים. המטולוגים והמטופתולוגים עובדים בדרך כלל יחד כדי לבנות אבחון ולהתאים את הטיפול. המטולוגיה היא תת-התמחות של רפואה פנימית, מופרדת אבל חופפת עם תחום האונקולוגיה. תאי הדם מחולקים לשלוש קבוצות שונות הכוללות: תאי דם אדומים (אריתרוציטים), תאי דם לבנים (לויקוציטים) הכוללים: גרנולוציטים נויטרופילים, אאוזינופילים ובאזופילים, לימפוציטים ומונוציטים. טסיות דם (תרומבוציטים). המטולוגיה איננה עוסקת ב"בדיקות דם", במחלות כבד ובכלי הדם. חלק מהמחלות ההמטולוגיות הן נפוצות למדי, ביניהן אנמיה, מחלה אשר בה חסר לתאי הדם חלק מההמוגלובין, אשר מוביל את החמצן לריאות, או חסר באנזים G6PD העובר בתורשה ומופיע בכ-40% מהאוכלוסייה הכללית. מחלות המטולוגיות כוללות: אנמיה: חסר ברזל, חסר בוויטמינים, חסר בחומצה פולית, מהגדלת טחול, אנמיה חרמשית, אפלסטית ותלסמיה. דימום: הפרעה ברקמת חיבור, תרומבוציטופניה, המופיליה והפרעה בנוגדי קרישה). לוקמיה: לוקמיה לימפוציטית חריפה, לוקמיה מיאלואידית חריפה, לוקמיה לימפוציטית כרונית ולוקמיה מיאלוציטית כרונית. מיאלומה נפוצה: סוג של לוקמיה הנגרם על ידי תאי B מייצרי נוגדנים. לימפומה: לימפומת הודג'קין (מדרגה 1, הקלה ביותר, לדרגה-4, החמורה ביותר), לימפומה שאינה הודג'קין (בדרך כלל קשה ואגרסיבית יותר, אך הטיפול בה דומה, מדרגה 1–4 גם), לימפומת בירקיט (לימפומה בתאי B שככל שהזמן עובר היא נהיית קטלנית ביותר), מיקוזיס פונגאיידס (סוג נדיר של לימפומה בתאי T, גם אם תטופל וגם אם לא תוחלת החיים יכולה להיות מעל 10 שנים). הפרעה בטחול: תאי פלזמה וריבוי רכיבי מח עצם. המלצה לדיאטה תרופות אורליות - כמו כדורים ונוזלים טיפולים נגד קרישה זריקות תוך שריריות (כמו זריקת ויטמין B12) עירוי דם (למשל אנמיה) השתלת מח עצם (למשל בסרטן הדם) כל סוגי הטיפולים נגד סרטן, טיפולים כימותרפיים טיפולי הקרנות (למשל בסרטן) יהודה שינפלד, פרקים בהמטולוגיה, אוניברסיטה משודרת, משרד הביטחון 1989 אטלס ההמטולוגיה של אוניברסיטת נגויה ביפן אתר מידע ישראלי אודות המטולוגיה. משמש כחומר עזר לפורום המטולוגיה בדוקטורס. משם נלקחה הגדרת "המטולוגיה" אתר ההמטולוגיה האמריקאי המטולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המטולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית
עופר בן צבי

עופר בן צבי הוא אלוף-משנה במילואים, אשר פיקד על עוצבת ברעם, חטיבה 226 וגדוד 202. עם גיוסו לצה"ל התנדב בן צבי לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. כמפקד גדוד 202 של הצנחנים, הובילו במספר פשיטות בלבנון ובהן מבצע איש דמים, מבצע מוביל, מבצע סיגל ומבצע ערבית. לאחר מכן פיקד על חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים. בשנים 1982 עד 1984 פיקד על עוצבת ברעם. על מבצע "איש דמים" באתר חטיבת הצנחנים. מבצע "מוביל" באתר סיירת צנחנים. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד אלבחרי

דוד אָלְבָּחָרִי (בסרבו-קרואטית: David Albahari, בסרבית קירילית: Давид Албахари;‏ 15 במרץ 1948, פץ', יוגוסלביה – 30 ביולי 2023, בלגרד, סרביה) היה סופר ומתרגם יוגוסלבי-סרבי ממוצא יהודי, חתן פרס נין ל-1996. ב-1994, במהלך מלחמת בוסניה היגר אלבחרי עם משפחתו מבלגרד לקנדה התגורר בקלגרי עד 2016, אז שב לסרביה והתיישב בבלגרד. דוד אלבחרי נולד בחבל קוסובו. אביו היה רופא שלחם במלחמת העולם הראשונה כחייל בצבא סרביה, נפל בשבי במהלך מלחמת העולם השנייה ונכלא במחנה שבויים בסרביה. אשתו וילדיו נרצחו. אמו של אלבחרי, נישאה ליהודי, והתגיירה לאחר שילדה שני ילדים. בשואה איבדה את משפחתה ונישאה בשנית לאביו של דוד. אלבחרי רכש השכלה אקדמית בספרות אנגלית באוניברסיטת בלגרד. ב-1973 פרסם את אסופת הסיפורים הקצרים הראשונה שלו. לאורך הקריירה פרסם אלבחרי 13 רומנים ו-11 אסופות של סיפורים קצרים. ב-1991 התמנה לנשיא הפדרציה של הקהילות היהודיות ביוגוסלביה. בעת מלחמת בוסניה, במהלך המצור על סרייבו (אנ') סייע אלבחרי לפינוים של בני הקהילה היהודית בסרייבו מהעיר. ב-1994 היגר אלבחרי עם משפחתו לקנדה. ב-1996 זכה בפרס נין על ספרו "Mamac" (בעברית: פיתיון). ספריו תורגמו ל-16 שפות. דוד אלבחרי היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות. בשנותיו האחרונות כתב אלבחרי גם שירה ומחזות. הלך לעולמו בבלגרד ב-30 ביולי 2023 לאחר התמודדות ממושכת עם מחלה קשה. מדיה וקבצים בנושא דוד אלבחרי בוויקישיתוף דוד אלבחרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספריו של דוד אלבחרי אשר תורגמו לעברית, באתר סימניה דוד אלבחרי (1948-), דף שער בספרייה הלאומית חוה פנחס-כהן, אני, או מישהו אחר או אף אחד..., באתר ישראל היום, 28 בספטמבר 2018
רשות השירות הלאומי-אזרחי

רשות השירות הלאומי-אזרחי היא הגוף הממשלתי המרכז תחתיו את כלל הטיפול בנושא השירות הלאומי-אזרחי בישראל. הרשות הוקמה בינואר 2008. הרשות אחראית על פעילותם של מעל 16 אלף מתנדבי השירות הלאומי-אזרחי (2014). בשירות הלאומי-אזרחי מתנדבים יהודים ובני מיעוטים; דתיים, חילונים וחרדים; בנות ובנים; נוער בסיכון ובעלי מוגבלויות. במסגרת השירות הלאומי-אזרחי מתנדבים צעירים וצעירות שקיבלו פטור מהצבא מטעמים שונים, או צעירים וצעירות שלא נקראו לשירות צבאי כלל (בני המיעוטים). השירות האזרחי כולל גם תלמידי ישיבות שקיבלו דחיית שירות במעמד 'תורתו אומנותו', שבחרו לצאת להתנדב בקהילה. משרתים אלו מקבלים את הפטור משירות צבאי רק לאחר סיום השירות האזרחי. הרשות משמשת כגוף מאסדר של הנהלים של השירות הלאומי-אזרחי. לרשות מערך פיקוח ובקרה על כלל פעילות העמותות המפעילות והגופים הקולטים את המתנדבים והמתנדבות. כמו כן, מפעילה הרשות בעת חירום את מתנדבי השירות הלאומי-אזרחי כמערך תומך לגופי השלטון המקומי. נושא מרכזי שמקדמת הרשות הוא שילובם של מתנדבים ממגזרים חדשים במסגרת השירות הלאומי-אזרחי. בין היתר באמצעות יצירת מסגרות מתאימות לקהלים אלה, וכן קידום מעמדם, זכויותיהם ותנאי שירותם של המתנדבים. הרשות שולטת נכון ל-2018 בכ-18 אלף תקני מתנדבים, ותקציבה השנתי עומד על 670 מיליון ש"ח. היא נודדת בין משרדי הממשלה השונים בהתאם לאיושם על ידי שרי מפלגת הבית היהודי. הרשות הוקמה תחת משרד המדע והטכנולוגיה בראשות דניאל הרשקוביץ, ב-2013 עברה למשרד הכלכלה בראשות נפתלי בנט, לאחר מכן למשרד לאזרחים ותיקים בראשות אורי אורבך, ב-2015 עברה למשרד החקלאות בראשות אורי אריאל וב-2020 עברה למשרד ההתיישבות בראשות צחי הנגבי. החל מ-2019, מנכ"ל הרשות הוא ראובן פינסקי. מדיה וקבצים בנושא רשות השירות הלאומי-אזרחי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רשות השירות הלאומי-אזרחי רשות השירות הלאומי-אזרחי, ברשת החברתית פייסבוק רשות השירות הלאומי-אזרחי, סרטונים בערוץ היוטיוב מהפכת השירות הלאומי-אזרחי, כתבה בערוץ הראשון אריאלה שטרנבך, יהודה שוחט, קומבינת השירות האזרחי, באתר "ידיעות אחרונות", 10 במרץ 2018 טלי חרותי-סובר, למרות ההתנגדויות: אושרה מועמדותו של הרשקוביץ' לנציב שירות המדינה, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2018
סינופק

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] תאגיד הדלק והכימיקלים של סין (באנגלית: China Petroleum & Chemical Corporation, בסינית: 中国石油化工股份有限公司) או סינופק (אנגלית: Sinopec Limited, סינית: 中国石化, סינית מסורתית: 中國石化, פין-יין: Zhōngguó Shíhuà) היא תאגיד נפט וגז ממשלתי סיני הממוקם בבייג'ינג. סינופק נסחרת בבורסות של הונג-קונג (SEHK: 0386), שנגחאי (SSE: 600028), ניו-יורק (NYSE: SNP) ולונדון (LSE: SNP). היא החברה החמישית בעולם בגודלה לפי הכנסות. סינופק היא החברה-הבת העיקרית של קבוצת סינופק שהיא החברה הגדולה באסיה בתחום הנפט והגז. החברה מספקת 80% מצרכי הדלק של סין. באמצע 2014 הוערך שווי החברה בכ-114 מיליארד דולר. Sinopec Limited הוקמה כגוף מנייתי כולל תחת קבוצת סינופק בפברואר 2000. החברה נרשמה במקביל בבורסות של הונג-קונג, ניו-יורק, ולונדון כבר באוקטובר באותה שנה. וכחצי שנה לאחר מכן, ביוני 2001, נרשמה גם בבורסת שנגחאי. סינופק היא המזקקת נפט הגדולה באסיה בנפח זיקוק. היא מייצרת כרבע מכמות הנפט הגולמי לעומת פטרוצ'יינה אך מזקקת כ-60% יותר ממנה. בסוף 2006 רכשה סינופק את נכסי "Shengli Petroleum" אשר הכילו שדה נפט גדול מפותח ומקומי כדי לייצב את כמות הנפט הגולמי הנכנס. במרץ 2013 קנתה החברה בסך 1.5 מיליארד דולר שדות נפט מחוץ לסין מחברת האם "קבוצת סינופק". באוגוסט 2013 קנתה 33% מהחברה של "Apache Corporation" במצרים תמורת 3.1 מיליארד דולר. פטרוצ'יינה מדיה וקבצים בנושא סינופק בוויקישיתוף סינופק, ברשת החברתית פייסבוק סינופק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כתבות על סינופק באתר גלובס
דניאל פארחו

דניאל פארחו מונייז, המכונה דני פארחו (בספרדית: Daniel Parejo Muñoz; נולד ב-16 באפריל 1989 בקוסלדה), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בויאריאל מהליגה הספרדית. לאחר שהתחיל בריאל מדריד, הוא החל לפרוח לראשונה בלה ליגה עם חטאפה. לאחר מכן עבר לולנסיה ב-2011, שיחק 383 משחקים רשמיים עבור המועדון, וזכה בגביע המלך ב-2019. דני פארחו נולד בעיירה קוסלדה מהקהילה האוטונומית מדריד. פארחו החל לשחק כדורגל בגיל 9 בקבוצת הילדים של העיר, לאחר מכן עבר לאספינייה, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. כבר בעונת 2006/07 נקרא פארחו על ידי מאמן הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, ברנד שוסטר, להתאמן עם קבוצת הבוגרים כשהוא בן 17 בלבד. באותה עונה עלה פארחו לקבוצת המילואים של המועדון, ריאל מדריד קסטיליה, ורשם 4 הופעות. ב-4 באוגוסט 2008 הושאל פארחו לעונה אחת לקווינס פארק ריינג'רס וערך את הופעת הבכורה שלו חמישה ימים לאחר מכן כשעלה מהספסל בניצחון 1–2 על בארנסלי באצטדיון הלופטוס רואד. בהמשך העונה רשם פארחו 17 הופעות במדי הקבוצה, אך ב-1 בינואר 2009 נקרא פארחו בחזרה לריאל מדריד לאחר ששני הקשרים של הקבוצה, רובן דה לה רד ומחמדו דיארה נפצעו וסיימו את העונה. פארחו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של ריאל מדריד ב-15 בפברואר, בניצחון 0–4 על ספורטינג חיחון כשהחליף את סרחיו ראמוס, 10 דקות לסיום המשחק. פארחו רשם 5 הופעות בקבוצת הבוגרים של המועדון. ביולי 2009, עבר דני פארחו לחטאפה בתמורה לאסטבן גראנרו. פארחו רשם את שערו הראשון בחטאפה ב-25 במרץ 2010, לאחר שחטף את הכדור מרגלו של איקר קסיאס וכבש נגד ריאל מדריד. למרות זאת, השער של פארחו לא עזר וחטאפה הפסידה 2–4 ליריבה העירונית. בסיום העונה, כשהוא מוביל את חוליית הקישור של חטאפה יחד עם אדריאן גונזאלס (בנו של המאמן מיצ'ל), עלתה חטאפה בפעם השנייה בתולדותיה לליגה האירופית. בעונה שלאחר מכן הפך פארחו לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם 36 הופעות, ועזר לקבוצה להינצל רק במחזור הסיום מירידת ליגה. ב-14 ביוני 2011 הודיעה ולנסיה על החתמתו של דני פארחו תמורת 6 מיליון אירו, כאשר במסגרת העסקה עבר השוער מיגל אנחל מויה בהשאלה לחטאפה. פארחו רשם את הופעת הבכורה בוולנסיה ב-15 באוגוסט, כששיחק 80 דקות בתיקו 1-1 עם מאיורקה. אף על פי פציעתו של הקשר סרחיו קנאלס, פארחו נשאר ברוב העונה הראשונה שלו בקבוצה מחוץ להרכב והופיע רק 16 פעמים במדי הקבוצה. בעונה שלאחר מכן, רשם פארחו 36 הופעות במדי ולנסיה, 2 שערים ו-6 בישולים. בעונת 2014/15, הפך פארחו לקפטן ולנסיה לאחר עזיבתם של ריקרדו קושטה וג'רמי מת'יו. בעונת 2019/2018 זכה בגביע הספרדי. בסיום עונת 2019/2020 עזב את ולנסיה לאחר תשע עונות וחתם בויאריאל. ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגה האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד במשחק הגמר. פארחו זומן לראשונה לנבחרת ספרד עד גיל 19 לקראת קמפיין אליפות אירופה ב-2007. פארחו כבש את שער הניצחון במשחק הגמר נגד נבחרת יוון, והביא את נבחרת ספרד לזכייה בטורניר שנערך באוסטריה. שנתיים לאחר מכן היה שותף פארחו לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 20 במשחקי הים התיכון, וב-2011 היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה. ויאריאל הליגה האירופית: 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא דניאל פארחו בוויקישיתוף דניאל פארחו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל פארחו, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל פארחו, באתר Transfermarkt דניאל פארחו, באתר Soccerway דניאל פארחו, באתר BDFutbol דניאל פארחו, באתר WorldFootball.net דניאל פארחו, באתר National Football Teams דניאל פארחו, באתר FootballDatabase.eu דני פארחו באתר ולנסיה https://twitter.com/eng_villarreal/status/1293524934510161923, Twitter
פרס הרי הרשון

פרס הרי הרשון הוא פרס לספרות יפה המוענק מדי שנה על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים. הענקת הפרס החלה בשנת 1973, ומאז הוא נמצא באחריות דיקנט הסטודנטים. החל משנת 2014 האחריות לחלוקת הפרס עברה אל החוג לספרות עברית. בין הזוכים בו דויד גרוסמן, צרויה שלו, גיל הראבן, מרים גולן וחביבה פדיה. בעשור האחרון מוענק במקביל לפרס הרי הרשון גם פרס רחל נגב לשירה, על שם המשוררת רחל נגב שזכתה בפרס בשנת 1979. זוכי פרס הרי הרשון בעלי ערך בוויקיפדיה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יינה מובייל

צ'יינה מובייל (באנגלית: China Mobile Communications Corporation; בסינית מפושטת: 中国移动通信集团公司‏, NYSE: CHL, SEHK: 0941) הוא תאגיד טלקומוניקציה שנוסד בספטמבר 1997, המכיל חברה ציבורית בבעלות ממשלתית סינית המספקת שירותי טלפוניה ומולטימדיה הכוללת רשת תקשורת אלחוטית המקיפה את כל סין. היא חברת הסלולר הגדולה בעולם במונחי שווי שוק ונסחרת בבורסות ניו יורק והונג-קונג. שווי השוק של החברה (נכון לאוגוסט 2018) עומד על סך 193.62 מיליארד דולר. מאז יולי 2013, צ'יינה מובייל היא מפעילת הסלולר הגדולה בעולם עם כ-760 מיליון משתמשים. בסוף 2013 לאחר משא ומתן ממושך, חתמה אפל על הסכם עם צ'יינה מובייל והזמינה ממנה כמות עצומה של כ-70 מיליון מכשירי אייפון 6 פלוס במטרה לפרוץ לשווקים המתעוררים. מדיה וקבצים בנושא צ'יינה מובייל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'יינה מובייל צ'יינה מובייל, באתר ביזפורטל‏, 28 באוגוסט 2018
דמוקרטיה רפובליקנית

דמוקרטיה רפובליקנית היא הגדרה כללית לשיטות ממשל המנסות לשלב בין דמוקרטיה לבין רפובליקה. ברפובליקה הגשמת ערכיו של הפרט היא באמצעות החיבור לקהילת האזרחים, לעומת הדמוקרטיה הליברלית הרואה חשיבות בשמירה על זכויות היחיד והמיעוט, ושמה דגש על הגנת זכויות הפרט. ישנה הסכמה רווחת כי מדינות האיחוד האירופי, יפן, קוריאה הדרומית, ארצות הברית, קנדה, הודו, דרום אפריקה, ברזיל, צ'ילה, אוסטרליה וניו זילנד, הן דמוקרטיות ליברליות בעוד מדינות עולם שלישי רבות מגדירות עצמן כדמוקרטיה רפובליקנית. קיימת אי הסכמה לגבי הגדרה מדויקת של המונח דמוקרטיה רפובליקנית ומדינות שונות מגדירות את עצמן כרצונן. מדיה וקבצים בנושא דמוקרטיה רפובליקנית בוויקישיתוף דני פילק, בזכות פוליטיקת המונים חדשה, באתר הזמן הזה, אוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל מצור

מגדל מצור הוא סוג של כלי מצור ששימש בתקופות עתיקות. מגדל זה היה עשוי מעץ ונגרר אל מול חומות העיר הנצורה. בדרך כלל המגדלים כללו גלגלים כדי שיהיה קל לניידם. גובהו של המגדל היה רב ואיפשר לתוקף להנחית לוחמים על חומות, לירות על העיר חצים ולצפות על המתרחש בה. בזמן מצור על עיר הובאו מגדלי מצור כדי לפרוץ אליה. בראשי המגדלים היו גשרים נפתחים עליהם עברו החיילים אל חומות העיר. בתוך המגדל היו חרכי ירי מהם יכולים היו הקשתים המוגנים לירות על האנשים שעל החומות ואל תוך העיר. לפעמים בתחתית המגדל היו איילי ניגוח בשביל למוטט את החומות. על ראשי המגדלים הוצבו לפעמים בליסטראות, טרבושות או קטפולטות כדי לשפר את הטווח שלהן. החסרון העיקרי במגדלי המצור היה הקושי להעלותם על הרים או גבעות. בסיפור מצדה הרומאים נדרשו לבנות סוללה כדי שיוכלו להעלות את מגדל המצור על ההר, וכך הצליחו להחריב את החומות. אמנם באזורים הרריים וקשים למעבר לא היו המגדלים שימושיים כל כך, אך מצד שני הרבה ערים גדולות ומבצרים היו מוקפים בנהרות, ובמקומות כאלה המגדל עזר לפרוץ אל העיר. עובדת היותו של המגדל עשוי עץ הובילה פעמים רבות לניסיונות לשרפו על ידי הנצורים, ולכן לעיתים צופו מגדלי המצור במקומות מסוימים בברזל או בבדים ספוגי מים כדי להגן עליו מהאש. מגדלי המצור הידועים הראשונים היו בשימוש צבאות האימפריה האשורית החדשה במאה התשיעית לפני הספירה. מאות שנים אחר כך כבר התפשט השימוש במגדלי המצור ברחבי הים התיכון. עם התפרקות האימפריה הרומית למדינות עצמאיות במערב ולאימפריה הביזנטית המתגוננת במזרח, הגיע השימוש במגדלי מצור לשיאו בתקופת ימי הביניים. מגדלי מצור היו בשימוש כאשר האוארס הטילו מצור באופן כושל על קונסטנטינופול ב-626 כפי שהצ'רוניכון פאסצ'אל מספר: ובחלק מהשער של פוליאנדריון כמה עד שהשער של רחוב רומאנאס שהוא התכונן להציב שנים עשר מגדלי מצור אציליים, שהיו מקודם כמעט כמה עד שהעבודות יותר מאשר, והוא כיסו אותם עם מתחבאים. מדיה וקבצים בנושא מגדל מצור בוויקישיתוף
BOC

האם התכוונתם ל... בנק סין אפנון BOC
האל

האם התכוונתם ל... האל – המחשב באודיסיאה בחלל לה האל – אזור בפריז קינגסטון על ההאל – עיר היסטורית במחוז מזרח יורקשייר שבאנגליה, מוכרת בשם המקוצר האל אישים: אדם דה לה האל – טרובדור צרפתי בובי האל – שחקן הוקי קרח קנדי ברט האל – שחקן הוקי קרח וחבר היכל התהילה של ההוקי קרח. מדורג רביעי בכל הזמנים בהבקעת שערים בקריירה. שיחק במספר קבוצות ובהן סנט לואיס בלוז ודטרויט רד וינגס. בנו של בובי האל ג'וזפין האל – שחקנית אמריקאית הל (פירושונים) אל (פירושונים) HAL אישים ששמם הפרטי הוא האל
סלאבקו גולדשטיין

סלאבקו גולדשטיין (בסרבו-קרואטית: Slavko Goldstein, בסרבית קירילית: Славко Голдштајн;‏ 22 באוגוסט 1928 – 13 בספטמבר 2017) היה סופר, היסטוריון, תסריטאי ופוליטיקאי יוגוסלבי-קרואטי יהודי. הקים את המפלגה הסוציאל-ליברלית של קרואטיה ועמד בראשה בין 1989 ל-1990. כיהן כנשיא הקהילה היהודית "בית ישראל" בזאגרב. סלאבקו גולדשטיין נולד בסרייבו שבממלכת יוגוסלביה, למשפחה שהיגרה מטוזלה ובהמשך עבר עם משפחתו לקרלובאץ. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית אשר נשלטה על ידי האוסטאשה, הוחל ברדיפת יהודים. אביו של סלאבקו, יצחק (איבו) נרצח על ידי אנשי האוסטאשה במחנה הריכוז ידובנו וסלאבקו, אימו לאה ואחיו דאנקו הצליחו להימלט וחברו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. ב-1949, עלה סלאבקו גולדשטיין לישראל עם אחיו ואימו ושירת בצה"ל. ב-1952 שב ליוגוסלביה והשתקע בזאגרב. הוא רכש תואר אקדמי בפילוסופיה באוניברסיטת זאגרב ובהמשך, עבד כעיתונאי ועורך במספר עיתונים. במקביל, כתב גולדשטיין תסריטים למספר סרטים שהופקו ביוגוסלביה ועסקו בתולדות מלחמת העולם השנייה. ב-1989 הקים סלאבקו גולדשטיין ואחיו את המפלגה הסוציאל-ליברלית של קרואטיה ועמד בראשה עד 1990. גולדשטיין נמנה עם מתנגדיו הבולטים של נשיאה הראשון של קרואטיה פרניו טוג'מן. בנו, פרופסור איבו גולדשטיין הוא היסטוריון וחוקר תולדות יהודי קרואטיה. נפטר בזאגרב, קרואטיה ב-2017. מדיה וקבצים בנושא סלאבקו גולדשטיין בוויקישיתוף סלאבקו גולדשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלאבקו גולדשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בני מיכלסון, תנועת הפרטיזנים היוגוסלבית, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה