laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נשיא אוזבקיסטן

נשיא הרפובליקה של אוזבקיסטן (באוזבקית: O‘zbekiston Respublikasining Prezidenti, או Ўзбекистон Республикасининг Президенти) הוא ראש מדינת אוזבקיסטן והמפקד העליון של צבא אוזבקיסטן. עד לפטירתו ב-2 בספטמבר 2016 היה אסלאם קרימוב נשיא אוזבקיסטן, לאחר שנבחר לתפקיד בפעם השלישית. הנשיא נבחר בבחירות ישירות לתקופה של 7 שנים. ב-29 בדצמבר 1991 נערכו הבחירות הנשיאותיות הראשונות בתולדות המדינה. לנשיא האוזבקי הראשון נבחר אסלאם קרימוב ברוב מוחץ של 86%. המועמד שנגדו קרימוב התמודד היה מנהיג הארק - המפלגה הליברל-דמוקרטית של אוזבקיסטן, מוחמד סאליח, שמיד לאחר הבחירות אולץ לצאת לגלות. ב-9 בינואר 2000 נערכו שוב בחירות לתפקיד נשיא המדינה, קרימוב זכה שוב הפעם ברוב של 91.9%. המתמודד היחיד שהיווה אתגר היה עבדולחפיז ג'לולוב, מנהיג מפלגת העם הדמוקרטית. ב-23 בדצמבר 2007 אסלאם קרימוב התמודד שוב, לקראת קדנציה שלישית רצופה. הוא זכה שוב הפעם ברוב של 90.77%. מולו התמודדו שלושה נוספים: אסלידין רוסטאמוב, ממפלגת העם הדמוקרטית דילוֹרוּם טוֹשמוּחמדוֹבה, האישה הראשונה המועמדת בתולדות אוזבקיסטן, מועמדת מטעם מפלגת הצדק הסוציאל-דמוקרטית. אקמל סעידוב, היה מועמד עצמאי שלא נתמך על ידי אף מפלגה חוקת אוזבקיסטן מצהירה כי מועמד לתפקיד הנשיא חייב להיות לפחות בן 35, שולט ומדבר בשפת המדינה (אוזבקית), חי והתגורר באוזבקיסטן עשור לפחות. בעת היכנסו לתפקיד, על הנשיא לשאת את השבועה הנשיאותית, שמצוטטת בסעיף 92 בחוקה האוזבקית ושהתקבל על ידי הפרלמנט האוזבקי. ולהלן מילות השבועה: אני נשבע/ת לשרת באמונה את העם האוזבקי, להקפיד לבצע את החוקה ואת חוקי הרפובליקה, להבטיח את הזכויות והחירויות של אזרחיה, ולמלא במסירות אין קץ את תפקיד נשיא הרפובליקה של אוזבקיסטן. ראש ממשלת אוזבקיסטן מדיה וקבצים בנושא נשיא אוזבקיסטן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אוזבקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשיא ליטא

נשיא הרפובליקה של ליטא (בליטאית: Lietuvos Respublikos Prezidentas) הוא ראש מדינת ליטא, והמפקד העליון של צבא ליטא. גיטנאס נאוסדה הוא נשיא ליטא הנוכחי. על המועמד לנשיאות לאסוף לפחות 20,000 חתימות מצביעים. הנשיא נבחר כל 5 שנים (לא יותר מ-2 קדנציות רצופות) על ידי אזרחי ליטא על פי זכות בחירה אוניברסלית, שווה וישירה, בהצבעה חשאית. בחירות רגילות נערכות ביום ראשון האחרון חודשיים לפני סיום כהונתו של הנשיא. ההליך לבחירות לנשיאות מוסדר בחוק הבחירות לנשיאות (1993, נוסח חדש 2013). הנשיא מחליט על הנושאים העיקריים של מדיניות החוץ יחד עם ממשלת הרפובליקה של ליטא, מיישם מדיניות חוץ, חותם על הסכמים בינלאומיים ומגיש אותם לידי הפרלמנט לאישור. הנשיא הוא המפקד הכללי של צבא המדינה, הוא מכנס את המועצה להגנת המדינה, ממנה ומפטר את מפקד כוחות הצבא ואת ראש שירות הביטחון; מעניק את הדרגות הצבאיות הגבוהות ביותר, עוסק בנושאי הגנה מזוינת, מלחמה, הטלת מצב חירום, התגייסות. קורא את הדו"ח השנתי על המצב בליטא, מדיניות פנים וחוץ ליטא בסיימה. כנס מושב יוצא דופן של הסימאס (הפרלמנט), מכריז על בחירות רגילות לסימאס, ובמקרים שנקבעו על ידי החוקה - בחירות מוקדמות לסימאס. על פי הנוהל הקבוע בחוק, הוא מעניק אזרחות של הרפובליקה של ליטא, חנינה למורשעים, מעניק פרסי מדינה, וחותם ומפרסם חוקים שאומצו על ידי הסימאס. המעון הנשיאותי שוכן בעיר העתיקה של וילנה, ממול לאוניברסיטת וילנה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אלגירדס ברזאוסקאס (25 בנובמבר 1992 – 25 בפברואר 1998) ולדאס אדמקוס (26 בפברואר 1998 – 26 בפברואר 2003) רולנדס פקסס (26 בפברואר 2003 – 6 באפריל 2004) ארטוראס פאולאוסקאס (6 באפריל 2004 – 12 ביולי 2004) ולדאס אדמקוס (12 ביולי 2004 – 12 ביולי 2009) דליה גריבאוסקאיטה (12 ביולי 2009 – 12 ביולי 2019) גיטנאס נאוסדה (12 ביולי 2019 – מכהן) מדיה וקבצים בנושא נשיא ליטא בוויקישיתוף אתר נשיאות ליטא Lietuvos Respublikos Prezidentas ערך זה הוא קצרמר בנושא ליטא ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שם ע"ב

האם התכוונתם ל... שם בן ע"ב – אחד משמותיו של אלוהים על פי היהדות, בנוי מ-72 יחידות בנות שלוש אותיות ע"ב ס"ג מ"ה ב"ן – ארבע אפשרויות גימטריה לשם יהוה. האפשרות הראשונה נקראת שם ע"ב (72)
נשיא ארמניה

נשיא הרפובליקה של ארמניה (בארמנית: Հայաստանի Հանրապետության Նախագահ) הוא ראש מדינת ארמניה. הכוח של הרשות המבצעת נתון בידי ראש ממשלת ארמניה, כאשר הנשיא נושא בתפקיד ייצוגי בלבד. על-פי התיקונים לחוקת ארמניה, שהתקבלו ב-2015, הנשיא נבחר בבחירות חשאיות על ידי הפרלמנט לתקופת כהונה של שבע שנים. משרת הנשיא מוגבלת לשתי קדנציות רצופות לכל היותר. על פי החוקה הארמנית, מתמודד לנשיאות חייב להיות אזרח המדינה, בן 35 לפחות, אשר גר בארמניה בקביעות ב-10 שנים שלפני קיום הבחירות לנשיאות. החוקה הארמנית מעניקה לנשיא סמכויות עצומות, אף על פי שהיא גם מרסנת את כוחו. על פי החוקה, הנשיא: מתווה את קווי מדיניות הפנים והחוץ, ומושל במדיניות החוץ. כלומר הנשיא מתערב באופן אישי וישיר יותר במדיניות החוץ, ביטחון והגנה בעוד שיישום מדיניות בנושאים כמו תרבות, בריאות וחינוך מעסיקים יותר את ראש הממשלה. הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארמניה. חותם על כל חוק שהתקבל בפרלמנט על מנת שייכנס לתוקפו. מגבלה זו מאפשרת לעקוף אם יש רוב בפרלמנט של למעלה משני שלישים. מוציא צווים נשיאותיים, שלהם תוקף של חוק לכל דבר. על הצווים אסור להיות מנוגדים לחוקים, חוקים חוקתיים או סעיפים של החוקה, ובסמכות בית המשפט החוקתי לבטל צווים אלה אם הם נוגדים את החוקה. ממנה את ראש הממשלה שצריך לזכות באישור הפרלמנט . מעורב במינוי השרים בהיוועצות עם ראש הממשלה. הוא ראש הזרוע המבצעת של הממשלה. הוא גם בעל זכות הענקת חנינה על עבירות שונות. מחויב למסור בפני הפרלמנט דיווח על מצב האומה יכול לפזר את הפרלמנט. יכול להכריז על בחירות חדשות, ועל קיום משאל עם. מפזר את האספה הלאומית (הפרלמנט הארמני) ולהכריז על בחירות כלליות בכל עת. יכול למנות או לפטר את ראש הממשלה. מכנס את המועצה לביטחון לאומי. יכול למנות ולפטר את נציגיה הדיפלומטיים של ארמניה; השגרירים והקונסולים של ארמניה בחו"ל. מציג בפני האספה הלאומית מועמד אפשרי לתפקיד התובע הכללי של ארמניה, יו"ר הבנק המרכזי, ויו"ר משרד מבקר המדינה הארמני. יכול למנות ארבעה שופטים מהרכב בית הדין לחוקה. מכריז על מצב חירום וגיוס כללי לצבא. אף על פי שטכנית הנשיא יכול להיות חבר במפלגה פוליטית, באופן מסורתי נמנעו נשיאי ארמניה מלהיות חברים במפלגה. באופן מסורתי הנשיא תומך במפלגה כלשהי או יותר במהלך הבחירות לפרלמנט ולאחר מכן, אך זה על מנת לשרת את האינטרסים שלו ולסייע לו בקידום המדיניות ולשמש לו כבסיס כוח בפרלמנט. הנשיא נוטה להיות מעל לספקטרום הפוליטי, ולשמש כמדינאי המגשר ומאזן בין הקבוצות הפוליטיות השונות בזמן שהוא לא משתייך לאף אחת מהן באופן ממשי. מדיה וקבצים בנושא נשיא ארמניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא ארמניה נשיא ארמניה, ברשת החברתית פייסבוק נשיא ארמניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נשיא ארמניה, ברשת החברתית אינסטגרם נשיא ארמניה, סרטונים בערוץ היוטיוב נשיא ארמניה, באתר פליקר
שעבוד

האם התכוונתם ל... עבדות – משטר עבודה המאופיין בבעלות ושליטה רבה של אדם על אדם אחר שנחשב לרכושו. שעבוד (בטוחה) – מונח משפטי המתאר ייחודו של נכס או קבוצה של נכסים כערובה לקיום חיוב. שעבוד צף – מונח משפטי בדיני חברות, המתאר שעבוד על נכסים בלתי מוגדרים של חברה בע"מ או אגודה שיתופית. שעבוד הגוף – מונח הלכתי המתאר שעבוד של אדם לשלם חוב המוטל עליו. שעבוד נכסים – מונח הלכתי המתאר תנאי שחל על אדם או נכס ההופך אותם לערבים. שעבוד שלילי – התחייבות שלא לתת שעבוד חדש לצד שלישי. קשירה (BDSM) שעבוד (בלשנות) (אנ')
פארק קיקפו (אילינוי)

פארק השעשועים קיקפו (באנגלית: Kickapoo State Recreational Park) הוא שמורת טבע ופארק במחוז ורמיליון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. הפארק משתרע על 11.5 קמ"ר ונהר ורמיליון עובר בליבו. כביש I74 המחבר בין שמפיין לדנוויל חותך את הפארק לשני חלקים. חפירות ארכאולוגיות באזור העלו עדויות לקיומו של כפר בתקופה הפרה-היסטורית במזלג האמצעי של נהר ורמיליון. כמו כן, קיימות עדויות לקיומו של כפר של עמים ילידיים מהמאה ה-4 עד המאה ה-14. כפר נוסף, של שבט הקיקפו נמצא בנקודת המפגש של נהרות מידל פורק וסולט פורק. מוצאו של קנקוק, "נביא הקיקפו", מכפר זה, שעל שמו נקרא הפארק. המתיישבים האירופאים הגיעו למקום בעקבות גילויים של מעיינות מלוחים באזור בשנת 1819. כורי מלח היו פעילים באזור מאז ועד שנת 1848. אחד המתיישבים הראשונים היה ג'ון קוקס, מלוחמי מלחמת בלק הוק. הוא קבור עם אשתו ומתיישבים אחרים בבית קברות בשטח הפארק. בתחילת המאה העשרים בוצעה באזור כריית פחם רבה. בשנת 1939 קנתה מדינת אילינוי את השטח מחברת החשמל הפחמית המאוחדת. במהלך חמישים השנים האחרונות הטבע באזור הצליח לכסות מחדש את האזור שהופשט לגמרי מצמחייה ומחיי בר. "Kickapoo State Recreation Area" משרד משאבי הטבע במדינת אילינוי. מדיה וקבצים בנושא פארק קיקפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק קיקפו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעבוד (בטוחה)

שעבוד הוא מונח משפטי המתאר ייחודם של נכס או קבוצה של נכסים כבטוחה לקיומו של חיוב. נהוג להתייחס למספר סוגים של שעבוד, בהתאם למהות הבטוחה שמובאת עמם. חלוקה אפשרית נוספת היא לפי היתרון שמוענק למלוה מסוים על פני נושים אחרים. כלומר, לפי סדר הנשיה שהוא מאלץ. שעבוד מתאפיין בדרך כלל בהגבלות על עבירות הנכס המשועבד, כך שבעל השעבוד, הנושה, יוכל לממש את השעבוד במקרה שבו אין החיוב מקויים. כן מאופיין השעבוד במתן זכות קדימה ביחס לנכס המשועבד על פני נושים שאינם מובטחים בשעבוד, בהליכים כפירוק חברה, הוצאה לפועל או פשיטת רגל. מטרת השעבוד היא בראש ובראשונה להבטיח לנושה אמצעים מהם הוא יכול ליטול את המגיע לו אם החיוב אינו מקויים. עם זאת, יש הרואים כמטרה לגיטימית של השעבוד יצירת לחץ על בעל הנכס המשועבד, המנוע מלבצע עסקאות מסוימות בנכס המשועבד, כדי שיקיים את החיוב. משכון הוא שעבוד הנעשה מרצונו של החייב, בעוד עיכבון הוא שיעבוד הנעשה על ידי בעל החיוב, במקרה בו החיוב לא קויים. משכנתה היא שעבוד מקרקעין. שעבוד צף מתאר שעבוד של כלל נכסיו של תאגיד. מבחינים, בין היתר, בשיעבוד סמלי, שיעבוד ספציפי, שעבוד צף ושעבוד שלילי. לרוב דורש השעבוד רישומו במקום המיועד לכך כלשכת רישום המקרקעין, רשם המשכונות או רשם החברות וזאת כתנאי לתוקפו כלפי צד ג' שעליו לדעת על השיעבוד. אם נרשם השעבוד, הוא דבק בנכס גם אם זה נמכר לצד ג', דהיינו: הנושה רשאי לממש את השעבוד ולגבות את חובו אף אם הבעלות בנכס המשועבד עברה לצד ג'. אותו נכס עצמו ניתן לשעבוד מספר פעמים לנושים שונים, בדרגות שונות, כאשר זכותו של נושה לו שעבוד מדרגה ראשונה קודמת לזכותו של נושה לו שעבוד מדרגה שנייה, וכן הלאה. המונח "פארי פאסו" (pari passu) מתייחס לשעבודים שונים על אותו נכס שדרגתם שווה. חוק החברות מתייחס לשלושה סוגי שעבודים - שעבוד קבוע, שעבוד צף, שעבוד צף עם מגבלה ושסל"ן (שעבוד ספציפי לרכישת נכס). שעבוד קבוע (לעיתים, שעבוד ספציפי) הוא כינויו של שעבוד של רכוש ספציפי של החברה, ובא להבטיח לנושה שיוכל לקבל את המשועבד אם הלווה לא יוכל להחזיר את חובותיו (ולתת לנושה עדיפות על נושים אחרים במקרה של פירוק החברה) השעבוד נרשם ברשם החברות, ולעיתים ברשמים נוספים במידת הצורך. (למשל, שעבוד מקרקעין צריך להירשם הן ברשם החברות והן במרשם המקרקעין) השעבודים הרשומים עבור כל חברה ניתנים לבירור (בתשלום עמלה) ברשם החברות. מוגדר בסעיף 169 לפקודת החברות. מציין שעבוד על כלל נכסי החברה אשר לא שועבדו באופן ספציפי. כשלעצמו אינו מונע שעבוד לאחרים של הנכסים שמכוסים תחת מטרייה זו, כך שבפועל, ניתן עדיין לשעבד אותם בשעבודים קבועים, ולצמצם דרמטית את הבטוחות אותן מספק שעבוד זה. על מנת למנוע זאת, ניתן להשתמש לצרך לשעבוד מגבלה על שעבודים עתידיים בעת יצירתו ללא בעל השעבוד. שעבוד עם מגבלה זו מכונה לרוב פשוט שעבוד צף עם מגבלה, ומתואר בסעיף 169(ב) לפקודת החברות. נוסף על השעבודים האמורים, ניתן למנות שעבוד ספציפי לרכישת נכס (שסל"ן בקיצור), אשר מצוין בסעיף 169(ד) כי הוא קודם לשעבוד צף עם מגבלה אשר נקבע לפניו, היות ששעבוד זה ניתן בצמוד להגדלת נכסי החברה (ההלוואה שנלקחה) באותו השיעור או גדול ממנו. (כמו גם השיקול הפרקטי שאחרת, מרגע הטלת שעבוד צף עם מגבלה לא תוכל החברה להצמיד כל שעבוד עתידי להלוואותיה, מה שמצמצם את אפשרותה להמשיך ולנהל עסקים) אחריות נכסים דיני חדלות פירעון כינוס נכסים פירוק חברות שעבודים ובטוחות בהקשר של איגרות חוב קונצרניות רע"א 1554/16 י.ש. אבן ישראל בע"מ נ' שולמן ראובן
מחוז ורמיליון

מחוז ורמיליון (באנגלית: Vermilion County) הוא מחוז במדינת אילינוי שבארצות הברית. שמו של המחוז נובע משמו של נהר ורמיליון הזורם בשטחו. לפי מרשם התושבים של שנת 2000, גרים במחוז 83,919 תושבים. בירת המחוז היא דנוויל. המחוז נוצר באופן רשמי בינואר 1826. המרקם הגזעי של המחוז מורכב ברובו מלבנים (82.5%) ומאפרו אמריקאים (13%). דנוויל הופסטון ג'ורג'טאון אלרטון אלווין בלגיום ביסמרק קטלין פיירמונט פית'יאן הנינג אינדיאנולה מונסי אוקווד פוטומאק רנקין רידג' פארם רוסוויל סיידל תילתון ווסטוויל פארק קיקפו שמורת יער גלן שמורת הארי בייב וודיארד פארק הרון פארק דאלאווה פארק קנקוק שמורת מידל פורק מדיה וקבצים בנושא מחוז ורמיליון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז ורמיליון (באנגלית) המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים - אתרי מחוז ורמיליון ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקודת התלקחות

נקודת התלקחות או נקודת הצתה עצמית (באנגלית: Autoignition temperature) היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה חומר מתלקח מעצמו בסביבה אטמוספירית רגילה (לחץ של אטמוספירה אחת וריכוז חמצן של כ-21%), ללא הפעלה של מקור הצתה חיצוני. בטמפרטורה זו קיימת רמה מספקת של אנרגיית שפעול, לצורך יצירת בעירה. טמפרטורת ההתלקחות של חומר כימי תלויה בלחץ המופעל עליו ובריכוז החמצן בסביבה שבה הוא נמצא. ככל שהלחץ הסביבתי וריכוז החמצן עולים, כך יורדת טמפרטורת ההתלקחות העצמית. גם כמות החומר היא בעלת השפעה על נקודת ההתלקחות והיא יורדת ככל שנפח החומר גדל. נקודת התלקחות של חומר אינה תואמת בהכרח את נקודת הרתיחה או את נקודת ההבזק שלו, אלא קשורה יותר לכושר החימצון שלו. הזמן שבו לוקח לחומר להגיע לנקודת ההתלקחות שלו מתקבל מן הנוסחה הבאה: t i g = ( π 4 ) ( k ρ c ) [ T i g − T o q ″ ] 2 {\displaystyle t_{ig}=\left({\frac {\pi }{4}}\right)\left(k\rho c\right)\left[{\frac {T_{ig}-T_{o}}{q''}}\right]^{2}} כאשר: k {\displaystyle k} = מוליכות תרמית של החומר ( W / ( m ⋅ K ) ) {\displaystyle (W/(m\cdot K))} ρ {\displaystyle \rho } = צפיפות החומר ( k g / m 3 ) {\displaystyle (kg/m^{3})} c {\displaystyle c} = החום הסגולי של החומר ( J / ( k g ⋅ K ) ) {\displaystyle (J/(kg\cdot K))} T o {\displaystyle T_{o}} = הטמפרטורה במעלות קלווין שבה מצוי החומר. q {\displaystyle q} = שטף החום המופעל על החומר ( W / m 2 ) {\displaystyle (W/m^{2})} hydrogen autoignition temperature - Wolfram|Alpha, www.wolframalpha.com (באנגלית)
ראסאד 1

ראסאד 1 (בפרסית: رصد 1; תרגום לעברית: "תצפית") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן ביולי 2010. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ. הלוויין אמור היה להיות משוגר לחלל בין 24 ל-30 באוגוסט 2010, שבוע שהוכרז באיראן כשבוע הישגי הממשלה, באמצעות משגר לוויינים מפיתוח איראני. ב -16 באוגוסט 2010 הודיע שר איראני רשמית כי השיגור נדחה, וחלון הזמן הוא עד סוף מרץ 2011. גם מועד זה חלף ללא ששוגר. הלוויין הוצג לראשונה ב-7 בפברואר 2011, במסגרת אירועי המהפכה האסלאמית באיראן. הלוויין שוגר בהצלחה לחלל באמצעות המשגר סאפיר ב-15 ביוני 2011. הלוויין הזעיר מיוצב על ידי מוט, וצידו המצויד במצלמה מופנה כלפי כדור הארץ. ב-6 ביולי 2011 חדר הלוויין לאטמוספירה של כדור הארץ, נשרף ובכך הסתיימה פעולתו. מדיה וקבצים בנושא ראסאד 1 בוויקישיתוף
נעמי שיהאב נאי

נעמי שיהאב נאי (Naomi Shihab Nye; נולדה ב-12 במרץ 1952) היא משוררת וסופרת אמריקאית ממוצא פלסטיני. שיהאב נאי נולדה בשנת 1952 בסנט לואיס שבמדינת מיזורי בארצות הברית. אביה, עזיז, הוא פלסטיני מוסלמי יליד ירושלים שהיגר לארצות הברית שם עסק בכתיבה ועיתונות, אמה היא אמריקאית נוצרית ממוצא גרמני שווייצרי. היא למדה בנעוריה בבית הספר של הקווייקרים ברמאללה ובבית הספר הארמני בעיר העתיקה בירושלים. בארצות הברית למדה אנגלית ודתות ב-Trinity University בטקסס. בשנת 2010 יצא ספר משיריה, "אמנות ההיעלמות", בתרגום מאנגלית של משה דור בהוצאת "מבע". היא נשואה לצלם מייקל נאי ואם לבן. מדיה וקבצים בנושא נעמי שיהאב נאי בוויקישיתוף נעמי שיהאב נאי, ברשת החברתית Goodreads נעמי שיהאב נאי, אמנות ההיעלמות, אלי הירש נעמי שיאהב נאי, באתר poets.org שירים של נעמי שיהאב נאי יותם שווימר, נעמי שיהאב נאי: "קול של ילד הוא קול של שלום", באתר ynet, 6 באפריל 2013 נעמי שיהאב נאי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרור ורמן

דרור ורמן (נולד ב-22 בינואר 1960) הוא היסטוריון ישראלי ופרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הוא שימש כדקאן של הפקולטה למדעי הרוח. החל מ-2020 מכהן ורמן כנשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו. דרור הוא בנו של יעקב ורמן, מבכירי הביולוגים בישראל ופרופסור באוניברסיטה העברית. ורמן סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בשנת 1986, תואר שני מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1987 ודוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1993. בשנת 1995 יצא ספרו Imagining the Middle Class: The Political Representation of Class in Britain, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', העוסק בהתגבשות מעמד הביניים בבריטניה במאות ה-18 וה-19 בעקבות המהפכה התעשייתית. בשנת 2004 יצא ספרו The Making of the Modern Self, בהוצאת אוניברסיטת ייל, בו הוא בוחן כיצד התגבשה התודעה של הזהות העצמית באירופה במאה ה-18 והשימוש בקטגוריות של מין, גזע ומעמד לתיאור הזהות העצמית. בשנים 2014–2018 כיהן ורמן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית, והחל מ-2020 מכהן כנשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו. ורמן מתגורר ביפו עם בת זוגו, האמנית רוני טהרלב. דרור ורמן, הבוכרים ושכונתם בירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1991 The Making of the Modern Self. New Haven, CT: Yale University Press, 2004. The Age of Cultural Revolutions: Britain and France, 1750-1820, edited with Colin Jones. Berkeley: The University of California Press, 2002. Imagining the Middle Class: The Political Representation of Class in Britain, c. 1780-1840. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 1995. Capturing the Holy Land: Mendel John Diness and the Origins of Photography in Jerusalem. Cambridge, MA: Harvard Semitic Museum, 1993. מדיה וקבצים בנושא דרור ורמן בוויקישיתוף דף אישי באתר אוניברסיטת אינדיאנה. דרור, רמן, מעתה אמור: אני עוסק בהיסטוריה ביולוגית של התרבות, באתר הארץ, 31 במרץ 2008 דרור ורמן, הנוער היפואי זקוק להתערבות כאן ועכשיו, באתר הארץ, 5 ביולי 2022 רן פוני, "הבריטים לא רוצים את צ'ארלס כמלך הבא; נראה שהתסריט על השתלבות ויליאם מדובר גם בארמון", באתר ישראל היום, 7 באפריל 2022 דרור ורמן (1960-), דף שער בספרייה הלאומית דרור ורמן, באתר האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח דרור ורמן, מצב מדעי הרוח בישראל מאתגר אך רחוק מלהיות משברי, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2020 פרופ' דרור ורמן - נשיא האקדמית תל־אביב-יפו, באתר המכללה האקדמית תל אביב יפו ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צסק"א

האם התכוונתם ל... צסק"א מוסקבה (אגודת ספורט) – אגודת הספורט הצבאית המרכזית של מוסקבה צסק"א מוסקבה (כדורסל) – מועדון הכדורסל המרכזי הצבאי של מוסקבה צסק"א מוסקבה (כדורגל) – מועדון הכדורגל הצבאי המוסקבאי צסק"א סופיה – מועדון הכדורגל המרכזי של צבא בולגריה בעיר סופיה צסק"א סמרה (כדורסל) – מועדון כדורסל צבאי לשעבר מהעיר סמרה
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)

מועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד (ברוסית БК Нижний Новгород) היא קבוצת כדורסל מהעיר ניז'ני נובגורוד שברוסיה המתמודדת בVTB ובליגת האלופות בכדורסל. ספונסר הקבוצה העיקרי היא חברת האנרגיה TPlus Group בשנת 2020 תקציב הקבוצה היה 7.2 מיליון דולר. המועדון הוקם בשנת 2000 והוא מועדון הכדורסל המקצועני היחיד לגברים בעיר ובמחוז כולו. המועדון הוקם על בסיס מועדון הכדורסל של מכון ההנדסה של העיר ניז'ני נובגורוד. בשנת 2002 נקרא המועדון "אקדמיית הכדורסל של ניז'ני נובגורוד" (בראשי תיבות: "NBA"). ב-2006 הקבוצה העפילה לליגת המשנה ונקראה בשם "NBA ניז'ני נובגורוד". בשנתיים הראשונות בליגת המשנה, הקבוצה התברגה במקום החמישי, ובעונת 2007/2008 הקבוצה סיימה שביעית ולא הצליחה להעפיל לליגת העל. לקראת עונת 2009/2010 שינה המועדון את שמו למועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד, ובסיום אותה עונה זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה, והעפילה לליגה הבכירה. בעונות 2010/11 ו-2011/12, התמודדה נובגורוד ביורוצ'לנג'. ב-2011 העפילה הקבוצה לגמר גביע רוסיה והפסידה לספרטק סנקט פטרבורג. ב-2014 העפילה לשלב חצי גמר היורוקאפ, לאחר שגברה ברבע הגמר על הפועל ירושלים, והגיעה גם לגמר ליגת ה-VTB בו נוצחה על ידי צסק"א מוסקבה. ההעפלה לגמר ה-VTB הביאה לקבוצה, לראשונה בתולדותיה, מקום ביורוליג לעונת 2014/15. בעונת 2017/2018 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורסל. הישג ששחזרה גם עונה לאחר מכן ובעונת 2020/2021 העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות בכדורסל. במרץ 2023 זכתה לראשונה בתואר לאומי, עם הזכייה בגביע הרוסי בכדורסל.   זכייה   סגנות או העפלה לגמר טורניר   העפלה לליגה בכירה יותר הגביע הרוסי: זכייה: 2023 סגנות: 2011, 2018, 2019 אליפות רוסיה בכדורסל גברים / הליגה המאוחדת של VTB סגנות: 2014 יורוקאפ חצי גמר: 2014 יורופקאפ: רבע גמר: 2017/18 ליגת האלופות בכדורסל: רבע גמר: 2018/19, 2020/21 רוסיהאלכסנדר חיירטדינוב (2000 - 2008) סרביהזוראן לוקיץ' (2008 - 2014) לטביה איינרס בגאצקיס (2014–2016) לטביה ארתורס שטלברגס‏ (2016 - 2017) סרביהזוראן לוקיץ' (2017 -) ארצות הבריתפרימוז ברזץ' רוסיהואדים פאנין רוסיהסמיון אנטונוב ישראלגל מקל מדיה וקבצים בנושא ניז'ני נובגורוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניז'ני נובגורוד האתר הרשמי של קבוצת הכדורסל ניז'ני נובגורוד יורוקאפ: הכירו את יריבת הפועל ירושלים, ניז'ני נובגורוד, באתר וואלה, 12 במרץ 2014 היה מייסד, מאמן ונשיא המועדון Айнарс Багатскис - новый тренер БК "Нижний Новгород" Артурс Шталбергс назначен главным тренером БК «Нижний Новгород» Зоран Лукич назначен главным тренером БК «Нижний Новгород»
וילהלמשטראסה

וילהלמשטראסה (מגרמנית: Wilhelmstraße) הוא רחוב במרכז ברלין, בירת גרמניה. הרחוב שימש כמרכז השלטוני והמנהלתי של פרוסיה ולאחר מכן של גרמניה על שלל גלגוליה, מאז המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד לסוף מלחמת העולם השנייה. הרחוב נמתח לאורך כ-2.5 קילומטרים בכיוונים צפון-דרום מזרח, כאשר בחלקו הצפוני הוא מצטלב עם שדרת אונטר דן לינדן, ובחלקו הדרומי עם רחוב שטרזמן ושער האלה, ברובע קרויצברג. תוואי זה של הרחוב קיים למן תחילת המאה ה-18, והוא קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1740 (ביחד עם הרחוב המקביל לו, "פרידריכשטראסה") לכבודו של פרידריך וילהלם הראשון מלך פרוסיה, שבתקופת שלטונו זכה האזור לפיתוח מואץ. בתחילת תקופת בנייתו ופיתוחו שימש הרחוב לארמונות המגורים של בני משפחת המלוכה הפרוסית. בשנת 1875 נבנתה ברחוב (במס' 77) לשכת הקנצלר, ובתקופת רפובליקת ויימאר נבנתה ברחוב לשכת הנשיא (במס' 73). בשנת 1938 נבנתה מדרום ללשכת הקאנצלר ועד פינת רחוב פוס, לשכה חדשה עבור הקאנצלר באותה עת, אדולף היטלר, בתכנונו של האדריכל אלברט שפר. בחזית המבנה נקבעה מרפסת, שממנה נהג היטלר לנאום בפני ההמונים. בתקופת השלטון הנאצי נקבעו ברחוב גם משרד החוץ (בבניין שבו שכנה בעבר לשכת הנשיא) משרד האוצר (במס' 61), משרד התעמולה (במס' 8–9), משרד החקלאות (במס' 72) ומשרדי ממשלה נוספים. בנוסף לכך שכנה ברחוב גם שגרירות בריטניה (במס' 70). המבנה היחיד מתקופת השלטון הנאצי אשר לא הוחרב בהפצצות מלחמת העולם השנייה ונותר עומד על תלו עד ימינו הוא בניין מיניסטריון האוויר (במס' 81–85) פינת רחוב לייפציגר, אשר לאחר המלחמה שימש את ממשלת גרמניה המזרחית. בשנים שלאחר המלחמה הקפידו השלטונות הסובייטיים ולאחר מכן המזרח-גרמניים להשאיר את הרחוב בהריסותיו כתזכורת למשטרים הקודמים ופעילותם. רק בשנות ה-80 החלה הבניה מחדש של הרחוב בקטע שמדרום לאונטר דן לינדן ועד רחוב לייפציגר. כיום משמש רחוב וילהלמשטראסה כעורק תנועה חשוב, אך הוא לא חזר למעמדו מן העבר כמרכז השלטוני של גרמניה. מבני הציבור היחידים הממוקמים בו הם משרד האוצר (בבניין מיניסטריון האוויר לשעבר), משרד החקלאות ושגרירות בריטניה. לאורך הרחוב, ליד הבתים, נקבעו שלטי זיכרון, אשר מתארים את המבנים ששכנו בהם לפני המלחמה. מדיה וקבצים בנושא וילהלמשטראסה בוויקישיתוף
סימפוניות מס' 90–92 של היידן

הסימפוניות של יוזף היידן שמוספרו 90-92, נכתבו בין השנים 1788-1789. לאחר הצלחתן של שתי הסימפוניות הקודמות שהיידן הלחין, ואשר הושמעו בפריז, הזמין ב-1788 הרוזן מאוניי (Comte d'Ogny), שעמד בראש "האגודה של התא האולימפי", מהיידן, שלוש סימפוניות. אותה אגודה פריזאית הזמינה מהיידן גם את סדרת הסימפוניות אשר ידועה כ"סימפוניות פריז" (82-87). היידן למעשה לא היסס למכור את אותן הסימפוניות לשני גופים שונים, והוא מכר את הסימפוניות הללו גם למזמינים מבוואריה. מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת. אדג'יו-אלגרו אסאי אנדנטה - פרק בצורת וריאציות כפולות מנואט וטריו - אלגרטו פינאלה: אלגרו אסאי - פרק זה מכיל בין השאר הלצה מוזיקלית של היידן. לפרק קודה ארוכה שבאמצעה הפרק כביכול מסתיים, אך אחרי כמה שניות של הפסקה הנושא מנוגן שוב במודולציה נועזת, ומוביל לקטע וירטואוזי ארוך (באוניסון) שבסופו מגיע הסיום האמיתי של הפרק. מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות וכלי קשת. זו הסימפוניה האחרונה של היידן אשר אינה כוללת חצוצרות וטימפני. לארגו-אלגרו אסאי אנדנטה מנואט וטריו ויואצ'ה מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת. הסימפוניה בסול מז'ור היא מן היותר ידועות בסדרה זאתה, וניתן לה הכינוי "אוקספורד" משום שהיידן ניצח על השמעת הבכורה שלה בשנת 1791, בטקס אשר בו הוענק לו תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת אוקספורד. התואר עצמו הוענק כבר שנה קודם, אך היידן לא יכול היה להיות נוכח באותה העת בבריטניה. מלכתחילה הסימפוניה יועדה לביצוע בפריז לאחר כתיבתה, בשנת 1789. אדג'יו-אלגרו ספיריטואוזו - מבוא איטי ופרק מהיר בצורת סונטה. אדג'יו קנטבילה - הפרק השני כתוב בצורה תלת חלקית, והוא מושתת על נושא מלודי, שלאחריו חלק אמצעי מינורי ודרמטי יותר. מנואט וטריו - אלגרטו פרסטו