טריטוריית ויומינג

טריטוריית ויומינג הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-25 ביולי 1868 עד 10 ביולי 1890, אז התקבלה לאיחוד כמדינת ויומינג. שאיין הייתה הבירה הטריטוריאלית. הגבולות של טריטוריית ויומינג היו זהים לאלו של מדינת ויומינג המודרנית. בגלל מיקומה של ויומינג כחלק מרכישת לואיזיאנה, מדינת אורגון וההסכמה המקסיקנית, לארץ שהפכה לוויומינג יש היסטוריה מסובכת של יחסים טריטוריאליים. חלקים מהשטח, שנפלו בסופו של דבר בשטח השיפוט של ויומינג, היו בנקודות שונות הקשורות לשטחי וושינגטון, אורגון, איידהו, דקוטה, נברסקה ויוטה, והיו שייכים בעבר למדינות העצמאיות של בריטניה הגדולה, צרפת, ספרד, מקסיקו, וטקסס. החלק של טריטוריית ויומינג ממזרח לקו פרשת המים נרכש על ידי ארצות הברית ברכישת לואיזיאנה ב-1803 ואורגן לתוך טריטוריית נברסקה ב-1854. ב-2 במרץ 1861, החלק הצפוני של טריטוריית נברסקה, כולל החלק הצפוני-מזרחי של טריטוריית ויומינג העתידית, הפך לחלק מטריטוריית דקוטה, בעוד שהחלק הדרום-מזרחי נשאר עם נברסקה, ויצר את "מחבת" נברסקה. ב-1863 הוקמה טריטוריית איידהו; היא כללה את כל המדינות המודרניות של איידהו ומונטנה וכמעט את כל ויומינג המודרנית מלבד הפינה הדרום-מערבית. החלק של טריטוריית ויומינג ממערב לקו פרשת המים ומצפון לקו הרוחב ה-42 היה במקור חלק ממדינת אורגון, שאורגנה לתוך טריטוריית אורגון ב-1848; כאשר אורגון הצטרפה לאיחוד כמדינה תחת גבולותיה הנוכחיים בשנת 1859, אדמה זו הפכה לחלק מטריטוריית וושינגטון. למרות שחלקו המזרחי הוענק לטריטוריית נברסקה ב-1854. טריטוריית איידהו סיפחה גם את האדמה הזו, ב-1863. הפינה הדרום-מערבית של מה שהפך לטריטוריית ויומינג, מדרום לקו הרוחב ה-42, הפכה לחלק מארצות הברית עם הסכמת מקסיקו ב-1848. חלק מזרחי של אזור זה נתבע בעבר על ידי רפובליקת טקסס. ב-1851, חלקה של אדמה זו ממערב לקו פרשת המים הפך לחלק מטריטוריית יוטה, ועם ארגון טריטוריית קולורדו ב-1861, רובה הועבר לטריטוריית נברסקה וצורף לטריטוריית איידהו, ב-1863. פינה קטנה של ויומינג נותרה חלק מיוטה עד להקמת טריטוריית ויומינג, ב-1868. ב-1864, עם הקמתה של טריטוריית מונטנה, החלק הדרום-מזרחי של טריטוריית איידהו (רובה של ויומינג המודרנית) הפך לזמן קצר שוב לחלק מטריטוריית דקוטה, אם כי רצועת אדמה לאורך הגבול המערבי של מה שיהפוך לוויומינג נותרה חלק מטריטוריית איידהו. ילידים אמריקאים חיו באזור במשך מאות שנים. ב-25 ביולי 1868, הנשיא אנדרו ג'ונסון חתם על החוק המקורי של ויומינג שהקים את טריטוריית ויומינג תוך שימוש באדמות מהשטחים של דקוטה, איידהו ויוטה, וב-17 באפריל 1869 התארגן השלטון הטריטוריאלי. בשנת 1869 העניקה הטריטוריה זכות בחירה לנשים לכל הבחירות בניסיון למשוך מתיישבים חדשים. ניסיון מאוחר יותר לבטל את החוק הובס לאחר שהמושל הטיל וטו על הביטול; בית המחוקקים לא הצליח לעקוף את הווטו בהצבעה אחת. בשנת 1872, לטריטוריית ויומינג היו חמישה מחוזות: אולבני, קרבון, לארמי, סוויטווטר ואוינטה, כל אחד מהם מלבן צר גבוה המהווה כחמישית מהשטח. ב-10 ביולי 1890, הטריטוריה התקבלה כמדינה ה-44 שבעה ימים לאחר קבלת טריטוריית איידהו על ידי הנשיא בנג'מין הריסון. מדיה וקבצים בנושא טריטוריית ויומינג בוויקישיתוף "Wyoming: a new centennial reflection". Casper Star-Tribune. 1 בינואר 1991. p. 10. ארכיון מ-7 בינואר 2020 – via Newspapers.com. {{cite news}}: (עזרה) Lemay, Kate Clarke; Goodier, Susan; Tetrault, Lisa; Jones, Martha (2019). Votes for Women: A Portrait of Persistence. Princeton University Press. p. 270. ISBN 9780691191171. "Woman Suffrage". education.nationalgeographic.org (באנגלית). נבדק ב-2023-03-29. "Wyoming Becomes a State: The Constitutional Convention and Statehood Debates of 1889 and 1890 and Their Aftermath | WyoHistory.org". www.wyohistory.org. נבדק ב-2020-05-02.