laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריוס פרקביצ'יוס

מריוס פרקביצ'יוס (באנגלית: Marius Prekevičius; נולד ב 22 במאי 1984 בגרגזדאי שבמחוז קליפידה) הוא כדורסלן ליטאי לשעבר, אשר היה חבר בנבחרת הכדורסל הלאומית באולימפיאדת 2008. 2001- 2002: נשרי וילנה (אנ'). 2005‏-2006: KK Włocławek (אנ'). 2007‏- 2008: שיאוליאי (בהמשך יחזור לקבוצה זו בשנים 2010 וכן ב-2011- 2012). 2008‏-2009:לייטובוס ריטאס וילנה. 2009‏-2010: אזובמאש מריופול. 2010-‏ 2011:דניפרו אזוט ינואר 2013: חתם בSanaye Petrochimi Mahshahr BC (אנ') 2013‏-2014: שיחק בקבוצה הליטאית MB legal-Tikroji Sauga 2003: מדליית כסף באליפות העולם לנבחרת הנוער. 2004: מדליית כסף באליפות אירופה עם נבחרת העתודה. 2005: מדליית זהב באליפות העולם עם נבחרת העתודה. 2006: מדליית כסף באליפות פולין. 2007: מדליית ארד באליפות ליטא. 2007: זכייה באליפות המכללות. 2008: מדליית ארד באליפות ליטא. 2009: מדליית זהב באליפות אוקראינה 2009: מדליית זהב באליפות ליטא. 2010: מדליית ארד באליפות ליטא. 2010: מדליית ארד באליפות ליטא. 2010: מדליית ארד באליפות ליטא. 2011: מדליית זהב באליפות ליטא. מדיה וקבצים בנושא מריוס פרקביצ'יוס בוויקישיתוף אתר ליגת העל הליטאית פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג MARIUS PREKEVICIUS basketball profile ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריוס פרקביצ'יוס". ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי טאיוואן–טורקיה

יחסי טאיוואן–טורקיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הסינית ובין הרפובליקה הטורקית. ב-4 באפריל 1934 נחתם "הסכם הידידות בין סין לטורקיה", ושגרירות סין ברפובליקה של טורקיה הוקמה באנקרה. ב-1 בינואר 1945 שודרגה המשלחת הטורקית בסין לדרגת שגרירות. לאחר שממשלת רפובליקת סין עברה לטייוואן בשנת 1949, מכיוון שממשלת טורקיה שמרה על עמדה אנטי-קומוניסטית חזקה במהלך המלחמה הקרה, היא עדיין שמרה על יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין. סין הביעה באופן פומבי את תמיכתה בתנועת השמאל בטורקיה. כשאדנאן מנדרס היה בשלטון, הרפובליקה העממית של סין תקפה ללא הפסקה את טורקיה כ"כלב ריצה אימפריאליסטי", וגם דעת הקהל הטורקית יצרה דימוי שלילי של סין. ב-29 בינואר 1960 הוקמה האגודה לידידות טורקיה-סין באנקרה שבטורקיה. ב-4 באוגוסט 1971 כוננה טורקיה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין. ב-5 באוגוסט היא ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה של סין. ב-24 באוקטובר, טורקיה, כמו רוב המזרח התיכון ומדינות אירופה, תמכה בהחלפת הרפובליקה העממית של סין במקום טאיוואן במושב העצרת הכללית של האו"ם על סוגיית הייצוג הסיני . בשנים 2001 ו-2005, שרי החוץ של הרפובליקה של סין טיאן הונגמאו והאן טאנגשאן ביקרו בטורקיה ברציפות. ב-3 בפברואר 2018, ראש עיריית טייפה, ק. וונשה, הוביל משלחת לביקור בטורקיה והפך לראש המחוז והעיר הטייוואנית שביקר במדינה. ב-21 באוגוסט 1989, הרפובליקה של סין הקימה נציגות כלכלית במשרד התרבות באנקרה. ב-16 בנובמבר 1993 הועלתה לדרגת המשלחת הכלכלית והתרבותית של טייפה באנקרה. ב-12 בנובמבר 1993 הקימה טורקיה משלחת כלכלית טורקית בטאיוואן, ששמה שונה לאחר מכן למשרד הסחר הטורקי בטייפה בראשית 1994. באוגוסט 1999 הקים המשרד את איגוד התרבות והכלכלה של טאיוואן–טורקיה, וחבריו כוללים חוגים פוליטיים, עסקיים ואקדמיים בשתי המדינות. בשנת 2019, טורקיה הייתה שותפת הסחר ה-34 בגודלה של טאיוואן, שותפת היבוא ה-43 בגודלה, ושותפת הייצוא ה-27 בגודלה. שווי היצוא לטורקיה היה 1,211,381,896 דולר, ירידה בשנה החולפת של 23.244%. היבוא מטורקיה הסתכם ב-336,513,446 דולר, ירידה בשנה החולפת של 9.110%. היצוא הסתכם ב-684.868,450 דולר, ירידה אשתקד של 28.692%. בשנת 2018 הייתה טורקיה שותפת הסחר ה-32 בגודלה, שותפת היבוא ה-45 בגודלה ושותפת הייצוא ה-22 בגודלה של טאיוואן. מדיה וקבצים בנושא יחסי טאיוואן–טורקיה בוויקישיתוף יחסי טאיוואן–טורקיה, באתר משרד החוץ הטאיוואני
האגודה האוריינטלית האמריקאית

החברה האוריינטלית האמריקאית (באנגלית: American Oriental Society) הוקמה על פי חוקי מסצ'וסטס ב-7 בספטמבר 1842. זוהי אחת האגודות המדעיות הוותיקות ביותר בארצות הברית, והיא העתיקה ביותר שהוקדשה לתחום מלגה מסוים. האגודה מעודדת מחקר בסיסי בשפות המזרח הקרוב ואסיה ובספרותו, והיא מכסה נושאים כמו פילולוגיה, ביקורת ספרותית, ביקורת טקסטואלית, פלאוגרפיה, אפיגרפיה, בלשנות, ביוגרפיה, ארכאולוגיה והיסטוריה של ההיבטים האינטלקטואליים והרוחניים של תרבויות המזרח, בעיקר בהיבטים של פילוסופיה, דת, פולקלור ואמנות. החברה קשורה קשר הדוק עם אוניברסיטת ייל, בה נמצאת הספרייה שלה. החברה מפרסמת כתב עת רבעוני, כתב העת של החברה האוריינטלית האמריקאית (Journal of the American Oriental Society), כתב העת האמריקני החשוב ביותר בשפות ההיסטוריות של אסיה. נשיאים לשעבר של החברה כוללים את תיאודור דווייט וולסי(אנ'), ג'יימס הדלי (אנ'), ויליאם דווייט ויטני, דניאל קויט גילמן (אנ'), ויליאם ה. וורד (אנ'), קרופורד ה. טוי (אנ'), מוריס ג'אסטרו ג'וניור (אנ'), הרולד ה. בנדר (אנ') ולודו רוצ'ר (אנ'). מדיה וקבצים בנושא האגודה האוריינטלית האמריקאית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האגודה האוריינטלית האמריקאית [1] [2] [3]
מדיטק

המֶדְיָטֶק (מצרפתית: Médiathèque‏) הוא מוסד תרבות בחולון המשלב בין ספרייה עירונית מרכזית, תיאטרון לילדים סינמטק חולון וסינמטק הילדים, מוזיאון העיצוב חולון, ספריית החומרים, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס והמרכז לאמנות דיגיטלית. הבניין, בהיקף של כ-7,600 מ"ר, נבנה בהשקעה של כ-100 מיליון ש"ח, שחלקם נתרמו על ידי מפעל הפיס. הבניין החדש תוכנן על ידי משרד האדריכלים ברוך-סלומון. ספריית המדיטק היא הספרייה המרכזית מבין שמונה הספריות בעיר חולון. הספרייה משלבת מרכז מידע וספריית השאלה לילדים, לנוער ולמבוגרים. הספרייה נוסדה בשנות ה-50 של המאה ה-20 בשם "ספריית מיטרני", ועברה למשכנה החדש באפריל 2004. בספרייה מאגרי מידע ואוספים ייחודיים, בשילוב טכנולוגיה מתוחכמת ועדכנית לצד פעולות תרבות והעשרה. בספרייה נערכות פעולות תרבות והעשרה לילדים ולמבוגרים: שעת סיפור, מיני הצגות, הדרכות במוזיקה לבתי הספר, עידוד קריאה לילדי הגן, הדרכת תלמידים להיכרות עם משאבי הספרייה. למבוגרים מתקיימים חוג לספרות, מפגשי ערב, ערבי ספרות לדוברי רוסית וחוג לכתיבה יוצרת למבוגרים. מדורי הספרייה: מדורי השאלה לילדים, לנוער ולמבוגרים. מדור למוזיקה. מדורי עיון לילדים ולמבוגרים. מדור כתבי עת. המרכז הישראלי לעיצוב - ספרייה לעיצוב וספריית חומרים וטכנולוגיות. במאי 2019, פרצה שרפה נרחבת בבית הקפה במקום. בעקבות הפיח והעשן הרבים, נסגרה הספרייה עד תחילת 2020. התיאטרון לצעירים הוא תיאטרון שמיועד להצגות לילדים ונוער. בתיאטרון 3 אולמות מופעים, וסטודיו בו לומדים את אמנויות הבמה תלמידים מגיל הגן ועד גיל תיכון. התיאטרון מפיק בעצמו 5 הצגות בשנה ומארח הצגות של תיאטראות מרחבי הארץ. בנוסף, מתקיימות בתיאטרון פעילויות תרבותיות שונות, ביניהן מופעי מחווה ליוצרים ישראלים. סינמטק חולון החל לפעול באוקטובר 2008, והוא מורכב משני אולמות צפייה. הסינמטק הוקם ביוזמת הבמאי רנן שור. בערב הפתיחה שלו נערכה מחווה לסרטים של אפרים קישון שמעולם לא הוצגו; ניתן תואר יקיר הסינמטק לשחקנית-במאית רונית אלקבץ והוכרזו 10 במאים צעירים כ"במאי הדור הבא". מנהלת הסינמטק בשנת ההקרנה הייתה מור אלדר. בפברואר פרשה אלדר ושירה כרמי נבחרה לניהול הסינמטק. הקמת הסינמטק בחולון מהווה חלק ממגמה של עיריית חולון להפוך את העיר למרכז תרבותי אזורי.[דרוש מקור] בית קולנוע אשר מציג תוכן ייחודי לילדים, הראשון בישראל. מבנה הביצה שנועד לשעת סיפור, פורק והורכב מחדש כבית קולנוע צבעוני ומשוכלל ובו 104 מקומות ישיבה. הוא תוכנן על ידי האדריכל שאול קנר, והושק בשנת 2021. הסינמטק מציע סרטים לילדים קלאסיים ועכשוויים מישראל והעולם. המדיטק במבט מכיוון קניון חולון הכניסה האחורית, המבנה הצהוב בצורת ביצה הוא מבנה שעת סיפור פרט מחזיתו הדרומית של המבנה, 10/07 בית הקפה והרחבה מדיה וקבצים בנושא מדיטק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מדיטק אתר המרכז הישראלי לעיצוב יאיר אטינגר, הספרייה: ממקום השאלה - למרכז חברתי, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2007 קיץ של הכרות עם סינמטק חולון, אתר "הבמה" מדיטק (חולון), דף שער בספרייה הלאומית כיום שטחי מקוה ישראל הם חלק מפארק אריאל שרון בצרפתית ובשפות נוספות ספרייה נקראת "ביבליוטק" (Bibliothèque; ביבליוס=ספר - במקור, מיוונית עתיקה βιβλίον, טקה=קופסה, תיבה θήκη). עם הוספת סוגי מדיה נוספים, כגון מוזיקה, סרטים ותמונות, הוחלף ה"ספר" (ביבליוס) ב"מדיה" ליצירת "מדיטק" (Médiathèque). חופית כהן-אולאי, השרפה ב'מדיטק': הספריה טרם חזרה לפעילות ובמסעדת 'בלנה' עדיין מתקשים לעכל, באתר mynet‏ חולון, 6 ביוני 2019 mynet, כוכבי הקולנוע חנכו סינמטק חדש בחולון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 15 באוקטובר 2008
אדפיפורמס

אדפיפורמס (שם מדעי: Adapiformes) היא קבוצה של פרימטים נכחדים, בני הקבוצה בעלי אף-לח שהיו מקרוביהם של הלמורים. בני הקבוצה התקיימו החל מתחילת האאוקן עד המיוקן והמאובנים שלהם התגלו לאורך רוב היבשות הצפוניות (אירופה, אסיה ואמריקה הצפונית) ודרומה עד לדרום אסיה ולצפון אפריקה. החוקרים חלוקים על הסיווג המוחלט של הקבוצה, כאשר חלק מעריכים שהקבוצה פרפילטית או אף פוליפילטית. הקבוצה הוגדרה ב-1977 בידי החוקר רוברט הופסטטר (אנ'), אשר הגדיר אותה על שם משפחת האדפיים (Adapidae). במבנה גופם הם היו בעלי מספר מאפיינים של בעלי אף-יבש אך גם בעלי מאפיינים פרימיטיביים יותר. הם התאימו לחיים על העצים והיו בעלי מבנה רגליים חזקות וזנב שרירי וגמיש, שהתאימו לקפיצה. לסתותיהם היו ארוכות יחסית עם חותכות רחבות, שלוש טוחנות בחצי לסתם וניב בודדת. מבנה השיניים מרמז על תזונה בעיקר מעלים ומבנה הגולגולת מרמז על התפתחות של גזע המוח, באופן בולט יותר משל הלמורים. אינפרא-סדרה אדפיפורמס (Adapiformes) - נכחדה משפחה Azibiidae משפחה Djebelemuridae על-משפחה Adapoidea משפחה Notharctidae משפחה Sivaladapidae משפחה אדפיים (Adapidae) בעבר קישרו לקבוצה את האומומידיים הדומים לטרסיוסיים. כיום הם משויכים לקבוצת הקופיפים שבבעלי אף-יבש. מדיה וקבצים בנושא אדפיפורמס בוויקישיתוף אדפיפורמס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אדפיפורמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אי צף

אי צף או איים צפים או ביצה בשלג (בצרפתית: Île flottante או Îles flottantes או œufs à la neige בהתאמה) הוא קינוח מהמטבח הצרפתי. הוא מורכב מחלבוני ביצים שהוקצפו עם סוכר, הועברו אל תוך תבנית (חצי-כדורית או טבעתית) ונאפו בתנור בתוך אמבט מרים עד להזהבה. הקצף האפוי מוצא מהתבנית לאחר צינון ואז מונח בתוך קערה שקופה המלאה בקרם אנגלז עד לחציה. את הקינוח נהוג לעטר בקרמל. בגרסה אחרת של הקינוח, מבשלים כמויות קטנות מן החלבונים המוקצפים בתוך חלב המתובל בווניל, במשך כשתי דקות, ואת פיסות החלבונים עורמים מעל לקרם האנגלז לפני העיטור בקרמל. בגרסה אחרת של הקינוח, את איי החלבונים עורמים מעל קרם שוקולד. חלב ציפורים מדיה וקבצים בנושא אי צף בוויקישיתוף
דמויי למור

דמויי למור (שם מדעי: Lemuriformes) היא אינפרא-סדרה של פרימטים מתת-סדרת בעלי אף-לח, הכוללת את כל המינים החיים בתת-הסדרה. הם קרויים על שם קבוצת הלמורים שוכני מדגסקר. קבוצה זו התפתחה החל מהפלאוקן ונפרדה מהקבוצה אדפיפורמס. המאפיינים שלהם כוללים לסת בעלת שיניים דמויות מסרק בלסת התחתונה, המשמשת לטיפוח הפרווה, החוטם שלהם ארוך וכשמם מפריש לחות, המעוררת את חוש הריח החד שלהם. רובם חיים לבדם או בקבוצות קטנות והמוח שלהם קטן. מינים אלה חיים רק ביערות גשם ויערות שונים לאורך אפריקה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה ובאי מדגסקר, שם הם מילאו את מרבית הגומחות הקיימות. מינים אלה קטנים יחסית והגדול ביותר ביניהם הוא האינדרי שמגיע למשקל 10 קילוגרם. בעבר היו מינים שהגיעו לגודל גורילה כמו למור ענק. על-משפחה למורים (Lemuroidea) משפחה למורי קוף (Archaeolemuridae) - נכחדה משפחה למורי ספורט (Lepilemuridae) משפחה למורי קואלה (Megaladapidae) - נכחדה משפחה למורי עצלן (Palaeopropithecidae) - נכחדה משפחה למוריים (Lemuridae) משפחה דאובנטוניים (Daubentoniidae) - בה סוג ומין יחיד: איי איי (Daubentonia madagascariensis) משפחה אינדריים (Indridae) משפחה למורים צמריים (cheirogaleidae) על-משפחה לוריסים (Lorisoidea) משפחה לוריסיים (Lorisidae) משפחה גלגויים (Galagidae) מדיה וקבצים בנושא דמויי למור בוויקישיתוף דמויי למור, באתר ITIS (באנגלית) דמויי למור, באתר NCBI (באנגלית) דמויי למור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמויי למור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
יחסי יפן–מלאווי

יחסי יפן–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת מלאווי. יפן ורפובליקת מלאווי מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן למלאווי כוננו ביולי 1964. בקילי מולוזי, נשיא מלאווי (2003) בינגו וה מותריקה, נשיא מלאווי (2006, 2008) ג'ויס באנדה, נשיאת מלאווי (2013) יפן מיוצגת במלאווי בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בלילונגווה, בירת המדינה. מלאווי מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–מלאווי בוויקישיתוף יחסי יפן–מלאווי, באתר משרד החוץ היפני EMBASSY OF JAPAN IN LILONGWE, MALAWI EMBASSY OF MALAWI IN TOKYO, JAPAN
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – יפן

יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית לבין יפן. הרפובליקה המרכז-אפריקאית ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית לבין יפן כוננו בשנת 1960. אנדרה קולינגבה, נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית (1990) פוסטאן-ארקאנז' טואדרה, נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית (2019) הרפובליקה המרכז-אפריקאית אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. הרפובליקה המרכז-אפריקאית מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי, באמצעות קונסוליה רשמית אחת בבירה טוקיו. יפן אינה מיוצגת ברפובליקה המרכז-אפריקאית הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יפן האמינה את שגרירותה שביאונדה, קמרון הסמוכה, על הרפובליקה המרכז-אפריקאית. יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–יפן, באתר משרד החוץ היפני CONSULATE GENERAL OF THE CENTRAL AFRICAN REPUBLIC IN TOKYO, JAPAN Embassy of Japan in the Central African Republic
קרוזה LC 956

קרוזה LC 956 (בצ'כית : Karosa LC 956) הוא אוטובוס תיירות מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa (אנ') אשר יוצר בין השנים 2006–2001 בצ'כיה דגם "קרוזה LC 956" משתייך לסדרה "קרוזה 900" ("Karosa 900 series" (אנ')) שיוצרה בין השנים 2004–1997. דגם "קרוזה LC 956" מבוסס על הדגם הקודם "Karosa LC 936" (אנ') אשר יוצר בין השנים 2002 - 1996 (שנת דגם 1997) מנוע דיזל מסוג "Iveco Cursor F2 B" (מנועי פיאט - איווקו "Iveco Cursor" (איט')) מנוע אחורי מותקן מאחורי הציר האחורי סוג שלדה - חצי תומך עצמי עם מסגרת 51 - 46 מושבים הגישה היא דרך שתי דלתות חיצוניות המושבים ניתנים להתאמה במצב שכיבה עם תצורת 2 + 2 דגם "קרוזה LC 956" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" (אנ')) קיבולת מכל דלק - 350 ליטר צמיגים : 295/80 R22.5 "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" "קרוזה LC 956" קרוזה B 741 קרוזה מספר 80 קרוזה ŠM 11 מדיה וקבצים בנושא קרוזה LC 956 בוויקישיתוף תת-סדרה "קרוזה 950" / ראו "קרוזה LC 956" kamim.sk/doprava/technika/karosa/950 "קרוזה LC 956" valka.cz/CZE-Karosa-LC-956-autobus "קרוזה LC 956" - תמונות uchytil.cz/karosa_lc_956
מאטה הארי (סרט, 1931)

מאטה הארי (באנגלית: Mata Hari) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1931 עם גרטה גרבו בתפקיד הראשי. התסריט מתבסס באופן רופף על חייה של הרקדנית האקזוטית והקורטיזנה מאטה הארי שהוצאה להורג במלחמת העולם הראשונה בצרפת באשמת ריגול לטובת גרמניה. הוא נכתב במיוחד לגרבו והפרטים ההיסטוריים לא קשורים למציאות פרט לעובדה שהיא הייתה רקדנית אקזוטית ומושכת גברים שהוצאה להורג באשמת ריגול. ב-1985 הופק הסרט מאטה הארי בכיכובה של סילביה קריסטל. גרבו הופיעה בסרט השלם בריקוד המפורסם מול האל שיווה כשהיא מסיימת אותו מעורטלת כמעט לחלוטין. הצנזורה מחקה חלק גדול מהריקוד הזה ורק הגרסה המצונזרת נשארה. הסרט הצליח מאוד מבחינה מסחרית וקידם את הקריירה של גרבו. מטוס של חיל האוויר הרוסי הקיסרי נוחת בפריז וממנו יוצא הטייס לוטננט אלכסיס רוסנוף (רומן נוברו) ובידו מסמך מוצפן לצרפתים. הוא מוסר את המסמך לגנרל סרז' שובין (ליונל ברימור) שמקבל אותו בחמימות ומזמין אותו להופעה בערב עם ידידתו הרקדנית מאטה הארי. הוא נשבה בקסמיה של מאטה הארי שרוקדת ריקוד חושני מול האל שיווה ומגרה את כל הגברים באולם. הוא נפגש אתה ומבלה את הלילה בדירתה. הוא לא יודע שהיא עובדת כמרגלת בשירות הגרמנים. היא מספרת זאת לאדריאני (לואיס סטון), ראש רשת המרגלים הגרמנים בפריז והוא מטיל עליה לפעול כדי לקבל את המסמך המוצפן מהרוסים, דרך מיטתו של לוטננט רוסנוף. ראש המודיעין הצרפתי, דיבואה, (הנרי גורדון) חושד בה כל הזמן שהיא מרגלת אך אין לו עדיין הוכחות מספקות. היא נפגשת שוב עם רוסנוף ומבלה אתו לילה שלם. באותו זמן חודרים סוכנים גרמנים לדירה, לוקחים את המסמך, מצלמים ומחזירים למקומו. דיבואה מנסה לסכסך בין גנרל שובין למאטה הארי. הוא מגלה לו על הרומן שהיא מנהלת עם הטייס הצעיר והנאה והגנרל נעלב וכועס. כשהיא מגיעה אליו הוא צועק עליה ומטלפן לדיבואה כדי לגלות לו שהיא מרגלת אך היא מקדימה אותו, יורה והורגת אותו ושמה את האקדח בידו כדי שיחשבו שהתאבד. בינתיים טס רוסנוף בחזרה לרוסיה ומטוסו מתרסק. הוא נפצע קשה ומתעוור. מאטה מבקרת אותו בבית החולים אך נעצרת מיד לאחר מכן ומובאת למשפט באשמה ריגול ובגידה במולדת. המשפט מתנהל לרעתה והיא נדונה למוות ביריות. היא מודיעה לרוסנוף שהיא נמצאת כעת בסנטוריום בגלל חולשה. מארגנים לה פגישה עם רוזנוף העיוור שחושב שהיא נמצאת במוסד רפואי. הם נפגשים, מתחבקים ומעלים תקווה לעתיד טוב יותר. לבסוף מובלת מאטה הארי עם כיתת חיילים לקראת הוצאתה להורג ביריות. מדיה וקבצים בנושא מאטה הארי בוויקישיתוף "מאטה הארי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מאטה הארי", באתר נטפליקס "מאטה הארי", באתר AllMovie (באנגלית) "מאטה הארי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מאטה הארי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מאטה הארי", באתר אידיבי "מאטה הארי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למאטה הארי (1931), באתר יוטיוב
סיכון ללא חוזה

סיכון ללא חוזה (ברוסית: Риск без контракта) הוא סרט דרמה קרימינלית רוסית משנת 1992. מכר מציע לפעלולן סרגיי גרומוב להרוויח כסף נוסף - להביא אוטו מהעיר טוליאטי. ההובלה עוברת באופן חלק ולסרגיי מוצעת שוב עבודה - הפעם להביא מכונית יפנית מוולדיווסטוק... זהו הסרט היחיד שביים איגור מורוגוב, את התפקיד הראשי שיחק וסילי שליקוב - פעלולן מקצועי, הוא גם שימש כתסריטאי ובמאי פעלולים. למרות שעל פי העלילה גיבור הסרט מגיע לוולדיווסטוק לקחת את הרכב, הצילומים לא בוצעו שם, צוות הקולנוע עבד בחברובסק. המכונית בסרט היא מכונית סדאן Toyota Celica Camry, זהו דגם מעבר נדיר - הדור הראשון של דגם טויוטה קאמרי שנוצר על בסיס Toyota Celica. "סיכון ללא חוזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיכון ללא חוזה", באתר AllMovie (באנגלית) "סיכון ללא חוזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט סיכון ללא חוזה, סרטון באתר יוטיוב http://www.cultin.ru/films-risk-bez-kontrakta ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרוזה ŠM 11

קרוזה ŠM 11 (בצ'כית : Karosa ŠM 11) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa (אנ') אשר יוצר בין השנים 1965–1981 בצ'כיה. אב הטיפוס הוצג בשנת 1962 יוצרו כ-9,900 יחידות דגם "קרוזה ŠM 11" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" (אנ')) 3 דלתות בתצורה 2 + 2 +2 מנועי דיזל תוצרת סקודה סוג שלדה - חצי תומך עצמי עם מסגרת 31 מושבים, 59 מקומות עמידה, סך הכל 90 נוסעים 27 מושבים, 69 מקומות עמידה, סך הכל 96 נוסעים הטרוליבוס הוא אוטובוס ציבורי המונע באמצעות רשת החשמל. הטרוליבוס דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי, ובאמצעים המחברים אותו אל חוטי חשמל התלויים, בדרך כלל, מעל למסלול נסיעתו. בין השנים 1970–1964 יוצרה גרסת טרוליבוס בשם "סקודה T11". גוף דגם ה-"Škoda T11" התבסס על דגם "קרוזה ŠM 11". אב הטיפוס יוצר בשנת 1964. יוצרו 8 יחידות מתוכם 4 יחידות נרכשו על ידי רשות התחבורה בעיר פלזן (2 יחידות בשנת 1966 ו-2 יחידות בשנת 1970). 3 יחידות נרכשו בשנת 1967 על ידי רשות התחבורה בברטיסלאבה בסלובקיה. הטרוליבוס האחרון בשירות, בעיר פלזן, עבר שיפוץ בשנת 1980. אורך הדגם - 10,950 מ"מ, רוחב - 2,500 מ"מ. משקלו 8.35 טון (ריק). מספר נוסעים : 23, מקומות עמידה 71, סך הכל 94 נוסעים. מהירות שיא : 65 קמ"ש. "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" "קרוזה ŠM 11" - מבט למושבי הנוסעים "קרוזה ŠM 11" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים טרוליבוס "סקודה T11" בעיר ברנו טרוליבוס "סקודה T11" בעיר פלזן טרוליבוס "סקודה T11" בעיר ברנו - מבט למושבי הנוסעים קרוזה B 741 קרוזה מספר 80 מדיה וקבצים בנושא קרוזה ŠM 11 בוויקישיתוף קרוזה ŠM 11, סרטון באתר יוטיוב קרוזה ŠM 11 - אב טיפוס (שנת 1962), סרטון באתר יוטיוב Autobusy Karosa – 6. díl – ŠM 11 a 16,5" Československý dopravák issue 4 2007 page 22 "קרוזה ŠM 11" dpo.cz/o-spolecnosti/historie-mhd/historicka-vozidla/historicke-autobusy "קרוזה ŠM 11" בברטיסלאבה - תמונות imhd.sk/ba/vozidlo/1907/Karosa טרוליבוס "סקודה T11" skoda-club.net/model/skoda-t11
ריקי פוץ'

ריקרד "ריקי" פוץ' מרטי (בקטלאנית: Ricard "Riqui" Puig Martí; נולד ב-13 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני, המשחק בעמדת הקשר המרכזי בלוס אנג'לס גלאקסי. פוץ' נולד ב-13 באוגוסט 1999 במטדפרה, קטלוניה, שבספרד. אביו היה גם כן לכדורגלן. פוץ' הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה ב-2013 בגיל 14. בעונת 2017/2018 היה שותף עם קבוצת הנוער של המועדון בזכייה בליגת האלופות לנוער. באותה עונה ערך את הופעת הבכורה בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, כשעלה כמחליף במשחק נגד ז'ימנסטיק טרגונה בליגה השנייה ב-24 בפברואר 2018. לצערם של פוץ' וברצלונה, ברצלונה ב' ירדה בסיום העונה לליגה השלישית. ב-11 ביוני 2018 חתם פוץ' על חוזה מקצועני בברצלונה, המשאיר אותו במועדון עד 2021 ומעלה אותו באופן רשמי לקבוצת המילואים. במקביל לכך ששיחק בקבוצת המילואים, החל פוץ' לקבל הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, שאומנה על ידי ארנסטו ואלוורדה. ב-5 בדצמבר, במהלך הסיבוב הראשון של גביע המלך, ערך את הופעת הבכורה בברצלונה, כשנכנס כמחליף ובישל את אחד מהשערים לדניס סוארס בניצחון 1–4. ב-14 באפריל 2019 את הופעת הבכורה בלה ליגה, במשחק נגד וסקה. בסיום אותה עונה זכתה ברצלונה באליפות. בעונת 2019/2020, אחרי שהליגה הופסקה למשך חודשים ספורים בשל מגפת הקורונה, זכה פוץ' לזמן משחק רב יחסית, תחת המאמן קיקה סטיין. הוא פתח בחמישה משחקי ליגה ונכנס כמחליף בארבעה נוספים. במחזור האחרון של העונה, נגד דפורטיבו אלאבס, בישל שני שערים בניצחון 0–5. בתחילת עונת 2020/2021, מיעט פוץ' לשחק, עקב החלטה של מאמן ברצלונה הנכנס רונאלד קומאן. דווח כי קומאן האשים אותו בהדלפת הרכבי הקבוצה לקראת המשחקים. כשנשאל על כך בפומבי, טען קומאן כי עדיף שפוץ' יושאל לקבוצה אחרת, אך פוץ' בחר להישאר בקבוצה. בחצי גמר הסופר קאפ הספרדי נגד ריאל סוסיאדד, נכנס פוץ' כמחליף בהארכה. לאחר שהמשחק נגמר ב-1–1, בדו-קרב הפנדלים ניצחה ברצלונה 2–3 כשפוץ' כובש את האחרון ומעלה אותם לגמר. ב-24 בינואר 2021 כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על אלצ'ה. באוגוסט 2022, עזב את ברצלונה וחתם בלוס אנג'לס גלקאסי. ברצלונה (נוער) ליגת האלופות לנוער: 2017/18 ברצלונה אליפות ספרד: 2018/2019 גביע המלך הספרדי: 2020/2021 גביע ז'ואן גאמפר: 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא ריקי פוץ' בוויקישיתוף ריקי פוץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריקי פוץ', ברשת החברתית אינסטגרם ריקי פוץ', ברשת החברתית טיקטוק ריקי פוץ', באתר Transfermarkt ריקי פוץ', באתר Soccerway ריקי פוץ', באתר BDFutbol ריקי פוץ', באתר WorldFootball.net ריקי פוץ', באתר FootballDatabase.eu ריקי פוץ', באתר ESPN פוץ' אחרון: על דעיכת הפוטנציאל של ברצלונה, באתר ערוץ הספורט, 5 באוגוסט 2022 Riqui Puig: un larguero y dos asistencias, ‏ דויד סלינס, ספורט, 19 ביולי 2020
יום האהבה (סרט, 1990)

יום האהבה (ברוסית: День любви) הוא סרט עלילתי סובייטי, דרמה, סרט פעולה שצולם בשנת 1990 על ידי הבמאי אלכסנדר פולינניקוב. אחד הסרטים הראשונים של אולפני קולנוע עצמאיים. כדי להסיח את דעת המשטרה משוד גדול, הגה ראש הארגון הפלילי סדרות אונס, והוא כינה בציניות את התקופה בה האונס יקרה "יום האהבה". כנקמה לילדה שהפכה לאחד הקורבנות של היום הזה, אביה החורג נכנס לקרב עם השודדים. "יום האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יום האהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "יום האהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט יום האהבה, סרטון באתר יוטיוב http://www.cultin.ru/films-den-lyubvi-film ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אוסטריה–הפיליפינים

יחסי אוסטריה–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין אוסטריה לבין הפיליפינים. הנוכחות האוסטרית בפיליפינים הוקמה כבר בשנת 1871, עם הקמת קונסוליית כבוד אוסטרו-הונגרית במנילה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין אוסטריה לפיליפינים כוננו ב-17 באוקטובר 1946. בשנת 1973 פתחה הפיליפינים את שגרירותה בווינה. לפני כן יוצגו האינטרסים הפיליפינים באוסטריה תחת השגרירות הפיליפינית בברן, שווייץ. אוסטריה הקימה שגרירות משלה במנילה בשנת 1982. נכון לשנת 2014 ישנם כ-35,000 פיליפינים באוסטריה, רובם מעורבים בתחום הבריאות והשירותים. כ-90 אחוז מהפיליפינים באוסטריה מועסקים כאחיות ומיילדות בבית חולים ובבתיהם של אנשים זקנים ברחבי אוסטריה. אחיות פיליפיניות החלו לנדוד לאוסטריה כבר בשנות השבעים. אוסטריה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה ו-2 קונסוליות בסבו סיטי ובדבאו סיטי. הפיליפינים מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות באינסברוק ובזלצבורג. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–הפיליפינים בוויקישיתוף "Celebration: National Day of the Republic of Austria". Manila Bulletin. 26 באוקטובר 2014. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) Donko, Wilhelm. "Some Historical Highlights in the Austrian - Philippine Relations during the Spanish Period" (PDF). Austrian Embassy in Manila. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "The Philippine Embassy". Philippine Embassy - Vienna, Austria. אורכב מ-המקור ב-31 בדצמבר 2014. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Austria - Philippines economic Relations". Austrian Embassy Manila. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Filipino Nurses in Vienna celebrated 30 years of service in Austria". Austro-Asian Press. 31 בדצמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-31 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) אתר על יחסי מדינות
שליח למזרח

שליח למזרח (ברוסית: Курьер на Восток) הוא סרט פעולה סובייטי משנת 1991, בבימויו של אלכסנדר בסאטי ומוראט דזוסויטה. המנהל האמנותי סטניסלב גובורוחין. תלמידי בית היתומים לשעבר עלו במדרון החלקלק של חיי עבריין. אחד מהם נפטר באופן טרגי, והשני נפל לידי רשויות החוק. מתברר שהחבר'ה הפכו לקורבנות של הונאה גדולה ו"חיילים" רגילים במשחק המסוכן של מישהו אחר. הניצול מחליט לנקום על חברו. "שליח למזרח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שליח למזרח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט שליח למזרח, סרטון באתר יוטיוב http://www.cultin.ru/films-kurer-na-vostok-film ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.