laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ההסתדרות הרפואית העולמית

ההסתדרות הרפואית העולמית (באנגלית: The World Medical Association; בראשי תיבות: WMA) הוא ארגון בין-לאומי של רופאים אשר נוסד ב-17 בספטמבר 1947 בהתאם להחלטת העצרת הראשונה של ההסתדרות הרפואית העולמית שנערכה בפריז. נכון לשנת 2024 חברות בהסתדרות 116 הסתדרויות רופאים לאומיות עם 1467 חברים שותפים, כולל רופאים זוטרים וסטודנטים לרפואה, המייצגים כעשר מיליון רופאים ברחבי תבל. ההסתדרות הרפואית העולמית היא שיזמה ואישרה את הצהרת הלסינקי לניסויים בבני אדם, בשנת 1964. מטרת ההסתדרות הרפואית העולמית היא לשרת את האנושות בשאיפה לקביעת התקנים הבינלאומיים הגבוהים ביותר בחינוך רפואי, מדע, אתיקה וטיפול רפואי לכל עמי תבל. בעצרת הכללית של הארגון שנערכה בקיגאלי, רואנדה, בחודש אוקטובר 2023, מונתה לנשיאות הארגון לשנים 2023–2024 ד"ר לוג'יין אלקודמני, רופאה מכווית. בשנים 2018–2019 כיהן ד"ר ליאוניד אידלמן כנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית. ד"ר יורם בלשר מישראל, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל באותה עת, נבחר לנשיאות הארגון לשנים 2008–2009. קודם לכן כיהן יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, ד"ר רם ישי, כנשיא ההסתדרות העולמית לשנים 1989–1990. מדיה וקבצים בנושא ההסתדרות הרפואית העולמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ההסתדרות הרפואית העולמית (באנגלית) WMA GENERAL ASSEMBLY 2023 GENERAL ASSEMBLIES ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
WMA

האם התכוונתם ל... ההסתדרות הרפואית העולמית – ארגון בינלאומי של רופאים Windows Media Audio – פורמט קובצי מוזיקה
הומלס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חסר בית הומלס (אתר אינטרנט)
טייה

טייה (באמהרית ቲያ) היא עיירה בנפת גורגה שבמדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום דרומית לבירה אדיס אבבה. ביישוב התגוררו 3,336 תושבים בשנת 2005. טייה שוכנת סמוך לאתר ארכאולוגי שבו 36 עמודי אבן. 33 מהעמודים ערוכים בציר באורך של כ-45 מטרים, ושלושת הנותרים מרוכזים בקבוצה נפרדת. על 32 מהעמודים נחרטו סמלים מסתוריים ובלתי ברורים, הנדמים בעיקר לחרבות, ועל אחד מהם חרוטים קווי מתאר של דמות אדם. העמודים הם אתר פרהיסטורי חשוב, אך משמעות רוב החריטות טרם פוענחה וזהותה המדויקת של הציוויליזציה הקדומה האחראית להן טרם הובהרה. בשל כך שבאתר נמצאו קברים, מקובל שמשמעותו קשורה במנהגי הקבורה של התרבות שהקימה אותו. האתר הארכאולוגי נבחר לאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו ב-1980. מדיה וקבצים בנושא טייה בוויקישיתוף
שרוך (מדים)

שרוך (באנגלית: Aiguillette) הוא פריט במדים של חלק מצבאות העולם הנענד על הכתף. בצבאות רבים השרוך על הכתף מהווה חלק ממדים רשמיים, המשמשים בעיקר לטקסים, אך בחלק מהצבאות וכן בצה"ל ובמשטרת ישראל השרוך מהווה חלק ממדים שגרתיים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר. שרוך על מדי השרד של רמטכ"ל צבא צ'כיה לשעבר, פטר פאבל שרוך על מדי שרד של מפקד חיל האוויר המלכותי האוסטרלי שרוך כחול על מדי שרד לבנים של משמר כבוד בצי ארצות הברית שרוך כפול על מדים של משמר הקרמלין ליד קבר החייל האלמוני במוסקבה ערך מורחב – שרוכים בכוחות הביטחון וההצלה בישראל בצה"ל צבע השרוך מצביע על תפקידו של החייל הנושא אותו והוא נענד בדרך כלל על כתף שמאל. בצה"ל רק בעלי תפקידים מסוימים, בעיקר אנשי סגל הדרכה ובעלי תפקידים טקסיים עונדים שרוך. השרוך נענד הן על מדי א' והן על מדי ב' והוא קיים במגוון צבעים המסמלים תפקידים שונים. השוטרים עונדים שרוך שחור על מדיהם, שרוך כסוף על מדי שרד, ולעיתים שרוך בצבע אחר לבעלי תפקידים מסוימים (בעיקר בהכשרה). שוטרי משמר הגבול עונדים שרוך ירוק על מדים יצוגיים. במשמר הכנסת, מדי שרד ילוו בשרוך מוזהב והמדים השגרתיים בשרוך שחור. בכבאות והצלה קצינים בכירים עונדים עם מדי שרד שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-בורדו. בשרות בתי הסוהר קיימים שרוכים שזורים עם חוטי לורקס, בצבע לבן-כחול כהה, למדי שרד של קצינים בכירים. השרוך נענד מעל לכתף, על גבי חולצת או סוודר המדים, כאשר הוא מועבר מתחת לכותפת, סמוך לתפר השרוול סביב בית השחי. קצה השרוך מוצמד לחולצה או לסוודר, כמפורט להלן: כתף שמאל - קצה השרוך מוצמד בסיכה לכיס השמאלי. כתף ימין - קצה השרוך מוצמד בסיכה לכיס הימני (חיילים) או לצד ימין, במקביל לקצה העליון של הכיס השמאלי (חיילות). בסוודר - קצה השרוך מוצמד בסיכה לצד הרלוונטי בגובה הכיס. כומתה
קוניוגציה

קוֹניוּגציה (Conjugation, בעברית חֲבִירָה או הִזְדַּוְּגוּת) היא תהליך של העברה גנטית אופקית שבו חד-תא מעביר פלסמיד, ולעיתים גם חלק מהכרומוזום, לחד-תא אחר. החומר התורשתי מועבר מ "חיידק תורם +" ל"חיידק מקבל -" על ידי מגע ישיר שנוצר באמצעות גשר ציטופלסמתי. תהליך הקוניוגציה מתרחש בחיידקים שבהם נמצא פלסמיד מיוחד הנקרא פלסמיד F (או גורם F או פקטור F, מן המילה Fertility באנגלית, "פוריות"), שמספר גנים הנמצאים עליו מאפשרים יצירת שערית זוויג (Sex pillus) – אברון שדרכו עובר החומר הגנטי של החיידק התורם לחיידק המקבל (שבו אין את גורם הפוריות). החומר הגנטי המועבר הוא לעיתים קרובות הפלסמיד, לפעמים קטעים מכרומוזום החיידק התורם. לעיתים רחוקות עובר הכרומוזום כולו. החיידק המקבל רוכש בדרך זו את תכונות החיידק התורם שהועברו אליו. פלסמידי F יכולים להשתלב בכרומוזום החיידקי וליצור זן Hfr (רקומביננטים בשכיחות גבוהה; High frequency recombinants), ויכולים להפוך חיידק F- לחיידק Hfr כאשר הקצה המוביל של גנום ה-Hfr מועבר בקוניוגציה יחד עם כל הכרומוזום החיידקי. קוניוגציה תוך מינית יכולה להתקיים בין זנים רבים של החיידקים, כגון: salmonella, ‏Escherichia coli ו-Streptococcus, כל עוד נמצא באחד מהם פלסמיד F. קיימת גם קוניוגציה בין מינים שונים של חיידקים אך המנגנון המדויק העומד מאחריה אינו מוכר עדיין. מדיה וקבצים בנושא קוניוגציה בוויקישיתוף פרקים במיקרוביולוגיה ובמערכות הגנה, ח. ברנהולץ, ל. פלד, ר. וינקלר, (2001) הוצאת המרכז להוראת המדעים, האוניברסיטה העברית בירושלים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מניה הלוי

מניה הלוי (16 בנובמבר 1932 – 25 ביולי 2019) הייתה סופרת, שחקנית ומחזאית. הלוי נולדה בעיר סקרנביץ שבפולין. איבדה את כל משפחתה בשואה ועלתה לישראל ב-1946 בספינה שמפוליון במסגרת 1,000 סרטיפיקטים שניתנו על ידי בריטניה להעלאת ילדים פליטים לארץ. נקלטה להכשרה בקיבוץ יגור. שירתה בפלמ"ח במלחמת העצמאות ונלחמה בחטיבת הראל בגדוד הרביעי. שוחררה ב-1949 אחרי מלחמת העצמאות כשהיא בת 17, והחלה ללמוד משחק בסטודיו של הקאמרי. משסיימה את לימודיה החלה לשחק בתיאטרון האהל. הייתה שחקנית מוערכת ושיחקה בתיאטראות "האוהל", "הקאמרי", "דו רה מי", וביידיש בתיאטרון של "טורקוב". ב-1964 השתתפה בכתיבת התסריט והופיעה בסרט "דליה והמלחים". "פינה נידחת" בתיאטרון האוהל "הקמצן" בקאמרי "פורצי ההסגר" באוהל (מחזה שכתבה בשיתוף עם בעלה, יוש הלוי) "קזבלן" בקאמרי "בית ספר לנשים" באוהל "אגדת חורף" באוהל "הנפש הטובה מסצ'ואן" בקאמרי "הילד המושחת" בתיאטרון של טורקוב כתבה שני ספרים ביוגרפיים על השואה: "הלינו אותי לילה", הוצאת ספריית פועלים "את אמא של אילן?", הוצאת משרד הביטחון מדיה וקבצים בנושא מניה הלוי בוויקישיתוף מניה הלוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מניה הלוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מניה הלוי, דף שער בספרייה הלאומית מידע על מניה הלוי בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך השלישי

האם התכוונתם ל... פרידריך "ברברוסה" – אשר כיהן תקופת מה כ"פרידריך השלישי, דוכס שוואביה" פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה – קיסר האימפריה הרומית הקדושה בין 1452 ועד 1493 פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ – שליט הפפאלץ שמילא תפקיד חשוב בברית שמלקלדן פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג – שהפך עצמו ל"פרידריך הראשון, מלך פרוסיה" פרידריך השלישי, קיסר גרמניה – קיסר האימפריה הגרמנית ב-1888 פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה – נסיך סקסוניה (1463–1525) פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג – דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בשנים 1732–1772 פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ – דוכס הולשטיין-גוטורופ בשנים 1616–1659 פרדריק השלישי, מלך דנמרק פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
סיביסקיט (סרט)

סיביסקיט (Seabiscuit) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 המבוסס על ספרה המצליח של לורה הילנברנד: "סיביסקיט: אגדה אמריקאית". הסרט עוקב אחר הצלחתו של סוס המרוצים סיביסקיט, שזכה להצלחה ענקית למרות שזלזלו בו ובסיכוייו. העלילה מתרחשת בארצות הברית שלאחר השפל הגדול. הסרט נאמן לספר עליו הוא מבוסס במידה רבה, אולם על מנת להקל את העיבוד נערכו שינויים קלים. דרכו של המספר דיוייד מק'קאלוו נותן לסרט איזשהוא גוון דוקומנטרי, שהוא ערך נוסף לעלילה הדרמטית. עוד נספח בסרט הוא שבסצינות תחרות הרכיבה המצלמה הוצבה בין הרוכבים על מנת לשוות לצופים מעין תחושה שהם כאילו רוכבים עם הצופים. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, ביניהם לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-76. הסרט מספר על שלושה אנשים-ג'וני רד פולארד, עלם צעיר שרוחו שבורה, צ'ארלס הווארד-מיליונר מרושש, וטום סמית - קאובוי שעולמו הולך ודועך. שלושתם מוצאים תקווה בסוס חסר סיכויים שנקרא סיביסקיט. טובי מגווייר - ג'ון "רד" פולארד ג'ף ברידג'ס - צ'ארלס ס. הווארד כריס קופר - טום סמית אליזבת' בנקס - מרקאלה זאבאלה הווארד רויס ד. אפלגייט - דץ' דוגן ויליאם ה. מייסי - "טיק טוק" מק'גלאווין מייקל אנגרנו - פולארד בצעירותו גארי סטיבנס - ג'ורג' וולף אדי ג'ונס - סמואל ד. רידל כריס מק'קארון - צ'ארלי קרטסינגר דייוויד מק'קאלוו - המספר פופקורן דיליטס - סיביסקיט (הסוס) אתר האינטרנט הרשמי של סיביסקיט "סיביסקיט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיביסקיט", באתר נטפליקס "סיביסקיט", באתר AllMovie (באנגלית) "סיביסקיט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיביסקיט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סיביסקיט", באתר Metacritic (באנגלית) "סיביסקיט", באתר אידיבי "סיביסקיט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
עגור אפור

עגור אפור (שם מדעי: Grus grus) הוא עוף ממשפחת העגוריים. אורך גופו של העגור האפור נע בין 120 ל-140 סנטימטרים. מוטת כנפיו היא 220 - 245 סנטימטרים. הוא נוהג לקנן בצפון אירופה ובאסיה. מקומות חיותם של העגורים הם שטחי ביצות נרחבים וקרקע טובענית. עם בוקר עפים העגורים לשדות המרעה. הם אוכלים נבטים בשדות ואף ירקות. הם ניזונים גם מבעלי חיים שונים המזדמנים להם: דו-חיים, זוחלים, ציפורים חולות וחלשות, מכרסמים וחרקים. בארץ הם נהנים מאוד בעיקר מגידולי הבוטנים והתירס באדמת הכבול, באזור אגמון חולה. הם יוצרים בעיה גדולה לחקלאים, לכן מפנים עבורם שטחים מיוחדים לאזורי האכלה. העגור האפור דוגר על אדמות ביצה ביערות הצפון, בחישות קנים באגמים או לאורך נהרות באזורים מיוערים, בעיקר באזורים נידחים. זהו עגור גדול מאוד, בעל רגליים וצוואר ארוכים ודקים. צבעו כחול-אפור בהיר בעיקרו. בישראל חולף העגור המצוי בחורף במספרים גדולים מאוד, ומצוי בעיקר בעמק החולה (ולרוב באגמון חולה בו מתקיימת האכלה יזומה של עגורים), ובמידה פחותה בעמק יזרעאל, בעמק חפר ובצפון מערב הנגב. מספרי העופות הגדולים מושכים מצידם טורפים כמו תנים ועופות דורסים. להקת עגורים עגור עף באגמון חולה להקת עגורים אפורים באגמון חולה להקת עגורים אפורים באגמון חולה פרויקט האכלת עגורים אפורים באגמון חולה Museum specimen - Haapajarvi, Finland מדיה וקבצים בנושא עגור אפור בוויקישיתוף עגור אפור, באתר ITIS (באנגלית) עגור אפור, באתר NCBI (באנגלית) עגור אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עגור אפור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגור אפור, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) עגור אפור, באתר GBIF (באנגלית) עגור אפור בתוך מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש יהורז כשר ציפורים נודדות לא יודעות גבולות - עגור אפור (עברית) דפנה טלמון, החולה: השכמה עם עגורים, באתר ynet, 3 בנובמבר 2002 דוד הכהן, העגורים חזרו לחולה, באתר ynet, 10 באוקטובר 2002 צפריר רינת, הסכנה הירוקה לאגמון חולה, באתר הארץ, 24 ביוני 2016 ליאור יעקבי וזהר עמר, ‏משדה הציד לתוך החצר: העגור בראי התיעוד ההיסטורי וסוגיית כשרותו לאור ספרות הראשונים, JSIJ‏ 16, 2019 עגור אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN עדי חשמונאי, ציפורי בוקר, באתר ישראל היום, 30 בנובמבר 2017
מוסטפא סנדל

מוסטפא סנדל (בטורקית: Mustafa Sandal; נולד ב-11 בינואר 1970, ידוע גם בכינויו מוסטי) הוא זמר פופ טורקי. סנדל נולד באיסטנבול, טורקיה אך למד בבית ספר תיכון בז'נבה ובאוניברסיטת ניו המפשייר בארצות הברית. עם סיום לימודיו חזר לאיסטנבול, ועסק בכתיבת שירים לזמרים טורקים שונים, כגון זרין אזר, הקאן פקר, יונג'ה אווג'ימיק ואייסגול אלדינץ'. ב-1994 הוציא את אלבומו הראשון, "Suç Bende", ממנו נמכרו 1.7 מיליון עותקים, שהפכו אותו לאלבום הנמכר ביותר בטורקיה באותה שנה. במקביל, המשיך לכתוב שירים לזמרים אחרים ואף עסק בהפקת אלבומים. ב-1996 נסע ללונדון והקליט את אלבומו השני, "Gölgede Aynı". אלבום זה הצליח אף יותר מקודמו, ונמכר ב-2.6 מיליון עותקים. בעקבות הצלחת האלבום, יצא סנדל לסיבוב של 140 הופעות ברחבי טורקיה. לאחר שהקים חברת תקליטים משל עצמו, "יאדָה פרודקשנס", הקליט באמצעותה את אלבומו השלישי, "Detay", ב-1998. הצלחתו של טרקאן בצרפת, הביאה גם את סנדל לחתום על חוזה עם השלוחה הצרפתית של חברת המוזיקה של סוני בשנת 2000, ובמסגרתה הוציא את האלבום "Araba", שכלל כמה מלהיטיו הגדולים. באותה שנה הוציא את אלבומו הרביעי בטורקיה, "Akışına Bırak", אך זה לא זכה להצלחה כקודמיו. בשנת 2001 סגר סנדל את חברת המוזיקה שהקים, לאחר שהחברה עימה הייתה שותף בבעלות עליה פשטה את הרגל. ב-2002 הקליט את האלבום "Kop", שזכה להצלחה רבה. בין 2003 ל-2005 הקליט מספר סינגלים ששווקו באירופה. אחד מהם, "İsyankar", קיבל מעמד של אלבום זהב בגרמניה והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השווייצרי. במקביל, הקליט את האלבומים "Seven" (ב-2003) ו-"İste" (ב-2004). בשנת 2005 הקליט מחדש את אלבומו "Seven" תחת השם "Seven Reloaded", אך אלבום זה נחל כישלון. עקב כך, הודיע סנדל כי הוא לוקח פסק זמן בקריירה. במהלך השנים הבאות השתתף במסע פרסום של חברת התקשורת הסלולרית הטורקית "טורקסל" ובקמפיין למען נהיגה בטוחה. לאחר דחיות רבות, הוציא ביוני 2007 את אלבומו השמיני, "Devamı Var". מאלבום זה נמכרו כ-200,000 עותקים כבר בשבוע הראשון להופעתו בחנויות, ומספר העותקים הכולל בשנת 2007 הגיע ל-2.3 מיליון. בשנת 2009 הוציא את אלבומו האחרון, "Karizma". בשנים 2011–2013 שימש מוסטפא כמנטור בגרסה הטורקית של תוכנית המציאות "The Voice" בשתי עונותיה הראשונות. ב-13 בינואר 2008 נישא לזמרת הסרבית אמינה יחוביץ', אחותו של הכדורסלן מירסאד טורצ'אן. בנם הראשון, יאמאן, נולד ב-8 באוגוסט 2008; ובנם השני, יאבוז, נולד ב-21 בפברואר 2012. הזוג התגרש ב-2018. ב-3 ביוני 2022 סנדל נישא בשנית למאליס סאטסורופ בשגרירות טורקיה ברומא, איטליה. 1994 - Suç Bende 1996 - Gölgede Aynı 1998 - Detay 2000 - Akışına Bırak 2002 - Kop 2003 - Seven 2007 - Devamı Var 2009 - Karizma 2012 - rganik 2000 - Araba 1999 - Aya Benzer 2003 - Maxi Sandal 2003 / Moonlight 2004 - İste 2005 - Yamalı Tövbeler אתר האינטרנט הרשמי של מוסטפא סנדל (בטורקית) מוסטפא סנדל, ברשת החברתית פייסבוק מוסטפא סנדל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוסטפא סנדל, ברשת החברתית אינסטגרם מוסטפא סנדל, ברשת החברתית טיקטוק מוסטפא סנדל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר AllMovie (באנגלית) מוסטפא סנדל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מוסטפא סנדל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר ספוטיפיי מוסטפא סנדל, באתר AllMusic (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר דיזר מוסטפא סנדל, באתר Yandex.Music (ברוסית) מוסטפא סנדל, באתר Discogs (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר Songkick (באנגלית) מוסטפא סנדל, באתר Genius
מורנה (סוג)

מוּרֶנָה (שם מדעי: Muraena) היא סוג של צלופח ממשפחת המורניים המאגד 11 מינים. מיני הסוג נפוצים מאוד בים התיכון, אך גם בימים טרופיים וסובטרופיים, ובמיוחד בחופים סלעיים ובשוניות אלמוגים. לצלופחי המורנה סנפיר גב ארוך מראשם ועד זנבם. למינים מסוג זה אין סנפיר חזה ובטן. צורתם המוארכת מזכירה במידת מה נחש. חלק מהמינים מגיעים לאורך של עד שלושה מטר, אך מרביתם אינם מגיעים אלא למחצית מכך. המורנות מצוידות בפה אימתני ובלסתות חזקות, לכל מורנה יש שתי מערכות לסתות. אחת גלויה והשנייה נמצאת בתוך גרון הצלופח. הלסת הראשונה נועדה לאחוז בטרף ואילו הלסת השנייה חותכת ואוכלת את הטרף. המורנות עלולות לגרום לפציעות חמורות לאויביהן. הן נוהגות לתקוף אף בני האדם המתקרבים לאזור מחייתן. באימפריה הרומית נחשבו מספר מיני מורנה למעדן (Muraena helena למשל), וגודלו בבריכות ואקווריומים שיוחדו לצורך זה. Muraena appendiculata Muraena argus Muraena australiae Muraena clepsydra מוּרֵנָה יָם-תִּיכוֹנִית (Muraena helena) Muraena insularum Muraena lentiginosa Muraena melanotis Muraena pavonina Muraena retifera Muraena robusta Muraena pavonina Muraena lentiginosa Muraena helena Muraena retifera Muraena helena מדיה וקבצים בנושא מורנה בוויקישיתוף מורנה, באתר ITIS (באנגלית) מורנה, באתר NCBI (באנגלית) מורנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מורנה, באתר GBIF (באנגלית)
גוודלחרה

האם התכוונתם ל... גוודלחרה (מקסיקו) – עיר במקסיקו. גוודלחרה (כדורגל) – קבוצת כדורגל פופולרית מהעיר. פרובינציית גוודלחרה – פרובינציה בקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה בספרד. גוודלחרה (ספרד) – עיר בספרד בפרובינציית גוודלחרה. קרב גוודלחרה – קרב במלחמת האזרחים בספרד.
מזא"ה

מזא"ה הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שפירושו ראשי התיבות של מזרע אהרון הכהן. האם התכוונתם ל... יעקב מזא"ה – רב, סופר, פעיל ציוני ומשפטן רחוב מזא"ה – רחוב בלב תל אביב על שמו של יעקב מזא"ה מזא"ה 9 – בית הצעירים של עיריית תל אביב יפו אידה מזא"ה – משוררת יידיש, סופרת ועורכת שמעון מזא"ה – אלוף בצה"ל, ראש אכ"א בשנים 1949–1952 צבי מזא"ה – אסטרופיזיקאי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב יואב מזא"ה – משפטן, מרצה למשפטים ועורך דין, מומחה לקניין רוחני ולדיני משפחה ג'קי מייסון נולד כיעקב משה מזא"ה – שחקן, רב, וסטנדאפיסט יהודי אמריקאי מאזה
משרד התכנון מאקייב

משרד התכנון על שם מקאייב (רוסית: Государственный Ракетный Центр‏ "КБ им. академика В.П. Макеева" ) הוא משרד תכנון וייצור של טילים בליסטיים המשוגרים מצוללות, משגרי לוויינים ולוויינים קטנים, הפועל ברוסיה. ראשיתו של משרד התכנון בברית המועצות, ושנים עמד בראשו ויקטור מאקייב. המשרד נודע בתחילה בתור "משרד התכנון המיוחד לטילים ארוכי טווח SKB 385", והוא הוקם על פי החלטת הממשלה הסובייטית ב-16 בדצמבר 1947. החל משנת 1955 המשרד נמצא בעיר מיאס שבמחוז צ'ליאבינסק. עד שנת 1956 עסק משרד התכנון בבנייה של טילים שונים פרי תכנונו של משרד התכנון 1, בהנהלת סרגיי קורוליוב. משנת 2014 הוא מהוו החלק של "תאגיד החלל והטילים" הרוסי. אחד מהטילים הבליסטיים המוכרים ביותר שפותחו על ידי משרד התכנון מאקייב הוא הטיל המכונה סקאד. בין הטילים הבליסטיים המשוגרים מצוללות (המומחיות העיקרית של משרד תכנון זה) ניתן למנות את הטילים הבאים: טילים בליסטיים מדור ראשון: R-11 - הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות ששוגר מצוללת R-13 R-17 R-21 - הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות ששוגר מצוללת שנמצאה מתחת למים טילים בליסטיים מדור שני: R-27- הטיל הבליסטי הראשון של ברית המועצות המונע בדלק רקטי נוזלי בר אחסון, שתודלק במעל ונופק ליחידות הצוללות של הצי R-27 R-29 - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם, שהיה בעל טווח בין יבשתי טילים בלסיטיים מדור שלישי: R-29R - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם בעל ראשי נפץ מתפצלים R-39 - הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת, הראשון בעולם בעל ראשי נפץ מתפצלים בעלי הנחיה עצמאית לכל ראש נפץ R-29RM - טיל בליסטי בעל דיוק גבוה במיוחד משרד התכנון מאקייב אחראי על תוכנית שיפור נרחבת למשגר הלוויינים הוותיק "ציקלון", המסוגל לשגר לחלל, בגרסתו המעודכנת, מטעד במשקל של עד 2000 ק"ג. המשרד אחראי על הסבת טיל בליסטי המשוגר מצוללת לתצורה של משגר לוויינים בשם וולנה. שיגורים אחדים של משגר זה, הנושא לוויינים, הסתיימו בכשלונות. משרד התכנון מציע מערכת כבדה לשיגור לוויינים מהאוויר, הכוללת משגר לוויינים שיוטל ממטוס תובלה אנטונוב 124. משרד התכנון מאקייב החל לעסוק בפיתוח לוויינים רב תכליתיים בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, ובשנת 2001 שיגר את הלוויין הראשון מתוצרתו, "קומפאס". לוויין שני מסוג זה שוגר לחלל בהצלחה בשנת 2006, באמצעות משגר הלוויינים "שתיל". אתר האינטרנט הרשמי של משרד התכנון מאקייב
אסטרחן (מחוז)

מחוז אסטרחן (ברוסית: Астраханская область; תעתיק: אסטרחנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הדרומי. המחוז הוקם ב-27 בדצמבר 1943. הוא נמצא במישור הכספי סביב הדלתה של נהר הוולגה. נכון לשנת 2024 מתגוררים באוזר 946,429 תושבים. שטח המחוז היה חלק מממלכת הכוזרים. לאחר מכך, האזור היה החלק המרכזי מחאנות אסטרחן הטטרית. לאחר מסע צבאי של באטו חאן תושבי המקום שולבו בהורדת הזהב. במהלך המאה ה-13 התושבים עברו לאסלאם. בשנת 1459 באזור שלט "חאנות אסטחן". לאחר כיבוש קאזאן הרוסים החלו בהמשך כיבושים דרומה. השטח נכבש על ידי רוסיה בשנת 1556 על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1569 טורקים ניסו לכבוש את האזור מידי רוסים אך ללא הצלחה. בשנת 1717 הוקמה גוברניית אסטרחן, והיא הייתה הגבול הדרום-מערבי של האימפריה הרוסית עד להתרחבותה לכיוון הרי הקווקז במהלך המאה ה-19. שטחה היה גדול בהרבה מהמחוז הנוכחי. בתקופה סובייטית אזור היה חלק של מספר יחידות מנהליות עד שבשנת 1943 הוקם מחוז אסטרחן שכלל בין היתר שטחי קלמיקיה שבוטלה. עם הקמת רפובליקת קלמיקיה מחדש, שטח של המחוז הוקטן בהתאם. הרשות המחוקקת הינה "דומה של מחוז אסטרחן" שכוללת 44 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2019 לתפקיד נבחר איגור בבושקין. בשנת 2024 הוא נבחר לכהונה השנייה. מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-1 ראיונים ועיר בעל חשיבות מחוזית. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה בה ממקום אתי שיגורים קפוסטין יאר. נכון לשנת 2024 במחוז מתגוררים כ-946 אלף תושבים. ב-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוב האוכלוסייה היא רוסים (כ-57%). קיימת גם קהילות גדולות של קזחים (כ-15%) וטטרים (5%). חלקה של אוכלוסייה הרוסית יורדת בהדרגה. קהילת הקזחים במחוז היא הגדולה בין כל המחוזות ברוסיה. העיר הגדולה - אסטרחן ובה כ-500 אלף תושבים. בשטח המחוז נמצא שדה גז מהגדולים ברוסיה. כמו כן, קיימים שדות נפט ומרבצים גדולים של גופרית. בעיר אסטרחן נמצאות מספנות גדולות. בעבר, המחוז התאפיין בתעשיית עיבוד דגים מפותחת ביותר. לאחרונה, לאור הבעיות האקולוגיות פחתה מאוד הדגה בדלתה של נהר הוולגה ובים הכספי. דרך המחוז עוברות מספר מסילות ברזל. לעיר אסטרחן מסילת רכבת הגיע בשנת 1909. ברך המחוזו עבודות מספר כבישים בעלי חשיבות ארצית: R-22 ("קספיי") ממרכז רוסיה עד לאסטרחן, R-215 סטברופול - אסטרחן ו-R-215 אסטרחן - מחצ'קלה. על נהר וולגה ובחוף הים הכספי פועלים נמלים. בעיר אסטרחן פועל נמל תעופה בין-לאומי. כמו כן הוקמו מספר שדות תעופה של חיל האוויר הרוסי. מדיה וקבצים בנושא אסטרחן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסטרחן (ברוסית) אסטרחן, ברשת החברתית אינסטגרם
קצא"א

האם התכוונתם ל... קו צינור אילת-אשקלון – צינור נפט מאילת לאשקלון חברת קו צינור אילת אשקלון – החברה שהפעילה את צינור הנפט ומיזמים נוספים בתחום האנרגיה חברת קו צינור אירופה אסיה – החברה המפעילה את צינור הנפט ומיזמים נוספים בתחום האנרגיה נמל אשקלון - קצא"א – נמל המשמש את קו צינור אילת-אשקלון דליפת הנפט בשמורת עברונה – תאונה בקו צינור אילת-אשקלון חברת קו צינור אילת בע"מ (קצ"א) - הוקמה ב-1959 כדי להפעיל צינור מאילת ועד חיפה
שלושת הטנורים

שלושת הטנורים היה הרכב של שלושה זמרי טנור אופראיים, שהופיעו יחד בקונצרטים בשנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. ההרכב כלל את פלאסידו דומינגו, חוזה קררס ולוצ'אנו פבארוטי. שיתוף הפעולה הראשון של השלישייה היה במופע במרחצאות קרקלה שברומא בערב שלפני גמר מונדיאל 1990 (שנערך באיטליה), ב-7 ביולי 1990, כאשר זובין מהטה מנצח על Orchestra del Maggio Musicale Fiorentino ו-Orchestra del Teatro dell'Opera di Roma. הרעיון לקונצרט זה היה של המפיק האיטלקי מריו דראדי, והמטרה שלו הייתה לגייס כספים למען קרן בבעלות קררס, וגם לערוך לקררס מעין קבלת פנים בחזרתו אל עולם האופרה, לאחר שהתגבר על מחלת סרטן הדם. לאחר הופעה זו המשיכו השלושה להופיע יחד: לקראת גמר מונדיאל 1994 הופיעו בפני 1.3 מיליארד צופים בשידור חי מאצטדיון דודג'רס בלוס אנג'לס,, עוד הופיעו ברחבת שאן דה מארס בפריז – תחת מגדל אייפל – במהלך מונדיאל 1998, וביוקוהמה במהלך מונדיאל 2002. הם הופיעו גם בערים ובמסגרות אחרות, ובדרך כלל באצטדיונים או ברחבות. הקונצרטים של ההרכב היוו הצלחה מסחרית רבה, והם לוו בסדרה של אלבומים רבי-מכר, כגון Carreras - Domingo - Pavarotti: the Three Tenors in Concert, שמחזיק בשיא גינס לאלבום הנמכר ביותר בתחום המוזיקה הקלאסית; The Three Tenors In Concert 1994; The Three Tenors: Paris 1998; The Three Tenors Christmas; ו-The Best of the Three Tenors. בהופעות מ-1990 ומ-1994 המנצח על התזמורת היה זובין מהטה, ובהופעה מ-1998 המנצח היה ג'יימס לוויין. סגנונם היה אופרה פופ. הרפרטואר של ההרכב כלל לא רק שירי אופרה, אלא גם שירים ממחזות ברודוויי ואף להיטי פופ. הם נהגו לפתוח את הופעותיהם עם האריָה Nessun dorma מן האופרה טורנדוט של פוצ'יני ועם השיר הנפוליטני "או סולה מיו". תופעת "שלושת הטנורים" התקבלה בהתלהבות אצל חלק מחובבי האופרה, על הצגת התחום בפני הקהל הרחב, אך חלק אחר - השמרני יותר - בז לה ואמר כי מטרתו של ההרכב אינה "לשיר למיליוני המתקהלים", אלא "לשיר למיליוני הדולרים", שכן כל הופעה שלהם גרפה רווחים של מעל למיליון דולרים אמריקאיים עבור כל אחד מהשלושה, ועבור המנצח. מבקרים אחרים טענו כי ביצוע של ארְיות אופראיות באצטדיוני ספורט גדולים, כמו ומבלי, עם מערכות הגברה משוכללות, תורם מעט להבנה ולהערכה של האופרה. בריאיון מ-1998 דומינגו הגיב לביקורות על ההרכב, ואמר: "אני מבין את התלונות של השמרנים, אבל לא ארצה לראות את אותם שמרנים בהופעה של שלושת הטנורים". ב-6 בספטמבר 2007 נפטר פבארוטי, ובכך בעצם התפרקה השלישייה באופן סופי. שלושת הטנורים, סרטונים בערוץ היוטיוב שלושת הטנורים, באתר AllMusic (באנגלית) שלושת הטנורים, באתר MusicBrainz (באנגלית) שלושת הטנורים, באתר Discogs (באנגלית) שלושת הטנורים, באתר Songkick (באנגלית) הקונצרט הנצפה ביותר בהיסטוריה בתוך: אופוס - המגזין למוזיקה קלאסית