laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פונקציית כשירות

פונקציית כשירות או פונקציית כושר היא סוג מסוים של פונקציית הפסד המשמשת לסכם נתון יחיד של כשירות, כלומר עד כמה קרוב פתרון עיצוב נתון להשגת המטרה שנקבעה. פונקציות כשירות משמשות בתכנות גנטי ובאלגוריתמים גנטיים כדי להנחות סימולציות לקראת פתרונות אופטימליים. בפרט, בתחומי התכנות הגנטי והאלגוריתמים הגנטיים, כל פתרון אפשרי מיוצג בדרך כלל כמחרוזת מספרים (המכונה כרומוזום). לאחר כל סבב בדיקה, או סימולציה, הרעיון הוא למחוק את n פתרונות העיצוב הגרועים ביותר, ולגדל n חדשים מפתרונות העיצוב הטובים ביותר. לפיכך, יש להעניק לכל פתרון עיצובי נתון ראוי, כדי לציין עד כמה הוא הגיע לעמידה במפרט הכולל, וזה נוצר על ידי יישום פונקציית הכושר במבחן, מציאותי או סימולטיבי, על התוצאות המתקבלות מאותו פתרון. הסיבה שאלגוריתמים גנטיים אינם יכולים להיחשב כדרך עצלה לביצוע עבודת עיצוב פתרונות, היא בדיוק בגלל המאמץ הכרוך בתכנון פונקציית כושר מעשית. למרות שזה כבר לא מעצב אנושי, אלא המחשב שמגיע עם העיצוב הסופי, עדיין מעצב אנושי שצריך לעצב את פונקציית הכושר. אם היא מתוכננת בצורה גרועה, האלגוריתם יתכנס לפתרון לא הולם, או יתקשה להתכנס בכלל. פונקציית כושר לא רק צריכה להיות בקשר הדוק עם המטרה של המעצב, אלא שהיא גם צריכה להיות יעילה מבחינה חישובית. מהירות הביצוע חשובה מאוד, שכן יש לבצע איטרציה של אלגוריתם גנטי טיפוסי פעמים רבות על מנת להפיק תוצאה שמישה לבעיה לא טריוויאלית. קירוב לכושר (Fitness approximation) עשוי להיות מתאים, במיוחד במקרים הבאים: זמן חישוב הכושר של פתרון יחיד גבוה במיוחד חסר מודל מדויק לחישוב כושר תפקוד הכושר אינו וודאי או מכיל רעשים קיימים שני סוגים עיקריים של פונקציות כושר: האחת שבה פונקציית הכושר אינה משתנה, כמו באופטימיזציה של פונקציה קבועה או בדיקה עם סט קבוע של מקרי בדיקה; ואחד שבו פונקציית הכושר ניתנת לשינוי, כמו בידול נישה (niche differentiation) או התפתחות משותפת של מקרי הבדיקה. דרך נוספת להסתכל על פונקציות כושר היא במונחים של נוף כושר (fitness landscape), המראה את הכושר של כל "כרומוזום" אפשרי. ההגדרה של פונקציית הכושר אינה פשוטה במקרים רבים ולעיתים מבוצעת באופן איטרטיבי אם הפתרונות המתאימים ביותר המיוצרים על ידי אלגוריתמים גנטיים אינם מה שרצוי. אלגוריתמים גנטיים אינטראקטיביים מטפלים בקושי זה על ידי מיקור חוץ של הערכה לגורמים חיצוניים שהם בדרך כלל בני אדם. פונקציית הפסד A Nice Introduction to Adaptive Fuzzy Fitness Granulation (AFFG) (PDF), A promising approach to accelerate the convergence rate of EAs. The cyber shack of Adaptive Fuzzy Fitness Granulation (AFFG) That is designed to accelerate the convergence rate of EAs. Fitness functions in evolutionary robotics: A survey and analysis (AFFG) (PDF), A review of fitness functions used in evolutionary robotics. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברה

האם התכוונתם ל... אמי ברה – פוליטיקאי אמריקאי יוגי ברה – שחקן ומאמן בייסבול אמריקאי קרב קאטר ברה – קרב שנערך בבלגיה ב-16 ביוני 1815, בין הצבא הצרפתי לצבא הבריטי ברה (עיר) – עיר במחוז פיימונטה באיטליה
דמיטרי קרדובסקי

דמיטרי ניקולייביץ' קרדובסקי (ברוסית: Дми́трий Никола́евич Кардо́вский; באנגלית: Dmitry Nicolajevich Kardovsky ‏: 5 בספטמבר 1866 – 9 בפברואר 1943) היה אמן, מאייר ומעצב במה רוסי. הוא נולד ליד פרסלבל-זלסקי במחוז ירוסלב. לאחר שסיים לימודי משפטים באוניברסיטת מוסקבה, למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג משנת 1892, אצל פאבל צ'יסטיאקוב ואיליה רפין. קרדובסקי עבר למינכן ב-1896 עם איגור גרבאר ולמד בסטודיו הפרטי של אנטון אזבה. הוא חזר לסנקט פטרסבורג ב-1900 וקיבל את התעודה שלו מהאקדמיה ב-1902. הוא מונה לפרופסור באקדמיה ב-1907. אלכסנדר יעקובלף היה בין תלמידיו. דמיטרי היה נשוי לציירת אולגה דלה-ווס-קרדווסקאיה (משנת 1900). קרדובסקי חקר סגנונות שונים, כולל אימפרסיוניזם ויוגנדסטיל, אך עסק בייצוג נאמן יותר מאשר בניסוי פורמלי. משנת 1902 הוא היה פורה כמאייר ספרים, ועבד בעיקר על הקלאסיקות הספרותיות הרוסיות של צ'כוב, גוגול, לרמונטוב וטולסטוי. הוא גם התעסק בקריקטורות פוליטיות, וסיפק איורים לכתבי העת הרדיקליים ז'ופל (בוגדב) ואדסקאיה פוכטה ב-1905 - 1906. בשנת 1934 מונה יצחק ברודסקי, תלמידו של איליה רפין, למנהל האקדמיה הלאומית לאמנויות ומכון לנינגרד לציור, פיסול ואדריכלות. ברודסקי הזמין ללמד באקדמיה את דמטרי קרדובסקי שהיה מבין הציירים והפדגוגים המוערכים ביותר. מערכת סדנאות המאסטר שוחזרה במחלקה לציור. התלמידים שובצו לאחת הסדנאות לאחר שסיימו את הקורסים בשנה ב'. לפרופסור דמטרי קרדובסקי היו סדנאות משלו. הוא היה מעריץ של מיכאיל ורובל, שארגן את תערוכתו לאחר מותו ב-1912. קרדובסקי נפטר בפרסלב-זלסקי ב-1943. מדיה וקבצים בנושא דמיטרי קרדובסקי בוויקישיתוף "Ольга Людвиговна Делла-Вос Кардовская" Starov Gallery: Serafima Ryangina, starovart.com
נגה - ניהול מערכת החשמל

נגה - ניהול מערכת החשמל בע"מ היא חברה ממשלתית ישראלית לניהול משק החשמל בישראל. החברה הוקמה במסגרת הרפורמה במשק החשמל בישראל, שנועדה לצמצם את המונופול של חברת החשמל בתחום זה. עד לחתימה על הרפורמה בחברת החשמל בשנת 2018 לא הייתה שום פעילות בחברה. במסמך הרפורמה נקבעו בין היתר עקרונות להעברת עובדי חברת החשמל לחברת ניהול המערכת. בעקבות החתימה התמנה יושב ראש, סמי תורג'מן והחלה פעילות להתארגנות לקראת הפעלת החברה. ביוני 2020, רשות החשמל פרסמה "רישיון ניהול המערכת" ובכך נקבעה מסגרת רגולטורית לפעילות החברה. החברה החלה לפעול בסוף שנת 2020 כאשר הועברו אליה יחידת התכנון פיתוח וטכנולוגיה ויחידת הסטטיסטיקה מחברת החשמל. בהמשך, בנובמבר 2021 הועברה אליה יחידת ניהול המערכת והחברה החלה לפעול באופן מלא. מנכ"ל החברה הראשון היה יורם כהן, וכיום המנכ"ל הוא שאול גולדשטיין שכיהן בעבר כמנהל רשות הטבע והגנים. עם הפעלתה המלאה של החברה היא מנהלת את תכנון ופיתוח מערכת החשמל והפעלת יחידות ייצור החשמל בישראל, שכשני שלישים ממנו נמצאים בידי חברת החשמל לישראל, והשליש הנותר – בחברות פרטיות. כמו כן החברה אחריות על ניהול ביקוש החשמל על היבטיו השונים. המטה הטכני של החברה ממוקם בחיפה במרכז קסטרא. יחידת התכנון פיתוח וטכנולוגיה (תפ"ט): אחראית על התכנון והפיתוח העתידי של משק החשמל בישראל. יחידת סטטיסטיקה ושווקים: אחראית על איסוף וניתוח של נתוני משק החשמל. יחידת ניהול המערכת (ינ"מ): אחראית על התפעול השוטף של מערכת החשמל – חישוב הביקוש הארצי לחשמל בכל יום והצפי לביקוש זה רבעון קדימה, ובהתאם לכך לקבוע איזה תחנות כוח יש להפעיל ואת סדר הפעלתן. אתר האינטרנט הרשמי של נגה - ניהול מערכת החשמל רישיון ניהול המערכת (עדכון 2021) יואל צפריר, "אנו מתכננים את משק החשמל העתידי: 30% אנרגיות מתחדשות, אגירה וכניסת רכבים חשמליים", באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2021 צלי גרינברג‏, קצר בתקשורת: מה קורה בחברת ניהול מערכת החשמל?, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2021 דין שמואל אלמס, ‏בקרוב נשב בחושך? מנכ"ל נגה מספק תחזית עגומה למשק החשמל הישראלי, באתר גלובס, 6 ביולי 2023 חברת ניהול המערכת יוצאת לדרך, באתר רשות החשמל, 1 בדצמבר 2020 ענת רואה, חברת החשמל נפרדה סופית מניהול המערכת בישראל, באתר כלכליסט, 1 בנובמבר 2021
קרקהרסט

קרקהרסט (בהונגרית: Kerekharaszt) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. הכפר נמצא באזור הגבול בין מחוז הווש למחוז פשט, עד שנת 1947 היה הכפר חלק מהכפר ורשג שנמצא בנפת אסוד שבמחוז פשט. בשנת 1947 הפך לכפר עצמאי ובשנת 1967 התאחד עם הטוון. בשנת 2006 הוחלט לחדש את עצמאותו של הכפר וב-1 באוקטובר 2006 הכפר החל לתפקד כיישוב עצמאי. בראשות הכפר עומד אדאם סאבו מאז 2006 ועד היום. מדיה וקבצים בנושא קרקהרסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרקהרסט (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
לרינצי

לרינצי (בהונגרית: Lőrinci) היא עיר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית. כמו יישובים רבים באירופה גם בלרינצי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 6,125 תושבים ובשנת 2021 רק 5,554 תושבים. האזור מיושב לסירוגין מתקופת הברונזה עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1267. יהודים החלו להתיישב בלרינצי בתחילת המאה ה-19. יהודי הקים במקום בית חרושת לסוכר מהגדולים בהונגריה וכן בית חרושת למלט וטחנת קמח. כמו כן התפרנסו יהודי המקום כסוחרים ופקידים. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי ובמקום היו בית כנסת, בית קברות יהודי, "חדר" ומקווה. היחסים בין הקהילה היהודית לשאר התושבים היו תקינים ויהודי המקום השתלבו בחברה ההונגרית. במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות שמונה יהודים מלרינצי ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם כיהן יהודי כשופט העיירה. בשנת 1941 גויסו כעשרים צעירים יהודים מלרינצי לעבודות כפייה, ובאפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי העיירה לשלגוטריאן. ב-15 ביוני 1944 שולחו עם יהודי המקום למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-20 יהודים שניצלו. הם מצאו את בית הכנסת ושאר בנייני הקהילה הרוסים. רוב היהודים עזבו את המקום תוך זמן קצר ובשנת 1963 נותרה שם רק משפחה יהודית אחת. תולדות יהדות לרינצי (A Lőrinci zsidóság története) 2004 לורינצי בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 338 לורינצי, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 196. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא לרינצי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לרינצי קהילת לרינצי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" "לרינצי", באתר JewishGen (באנגלית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום בית הקברות היהודי בלרינצי תיעוד יהודי לרינצי שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
טאונס

האם התכוונתם ל... לינטון טאונס – כדורסלן אמריקאי צ'ארלס טאונס – פיזיקאי אמריקאי קארל-אנתוני טאונס – כדורסלן אמריקאי-דומיניקני
קוסטה חטאגורוב

קונסטנטין (קוסטה) חטאגורוב (אוסטית: Хетӕгкаты Леуаны фырт Къоста‏: 15 באוקטובר 1859 – 1 באפריל 1906) היה משורר לאומי של העם האוסיטי. הוא היה גם צייר מוכשר ודמות ציבורית בולטת. הוא ידוע לרוב בגרסה הרוסית של שמו, קוסטה [לבנוביץ'] חטאגורוב (ברוסית: Коста́ (Константин) Лева́нович Хетагу́ров) עוד במולדתו אוסטיה, הוא הפך למשורר בולט, ששיריו התפשטו במהירות ברחבי הערים והכפרים האוסטיים. כמו כן פרסם מספר שירים, סיפורים ומאמרים בעיתונים בשפה הרוסית. ציוריו זכו גם לפופולריות בולטת. בשל ביקורתו על השלטון הרוסי הקיסרי הוא הוגלה פעמיים ממולדתו בשנים 1891 עד 1896 ושוב מ-1899 עד 1902. קוסטה נולד ב-15 באוקטובר 1859, בכפר הררי קטן המכונה נאר. נאר נמצאת בקצה דרך ארוכה באזור טיבליסי. נאר קרובה לגבול הגיאורגי-רוסי. קוסטה הוכר כילד פלא מצייר. בשל ההכרות בו כאמן בראשית דרכו, קוסטה נבחר ללמוד בבית ספר מרוחק ויוקרתי יותר, בית הספר של ליציאום סטברופול. בית ספר זה היה בעל משמעות רבה ברוסיה. אביו היה משוכנע שהעתיד המתאים לקוסטה הם חיי חייל. כתוצאה מכך, הודיע האב לקוסטה על היתרונות וההזדמנויות הפטריוטיות הרבות עבור האיש הלוחם. קוסטה, לעומת זאת, לא היה מעוניין בכך. בשנת 1881 נכנס קוסטה לאקדמיה לאמנויות בפטרבורג. שם, הוכר כישרונו כאמן. בגלל קשיי פרנסה, לאחר שנלקחה ממנו המלגה מסיבות פוליטיות, הוא חזר לנאר. אף שקוסטה למד חלקית, ציוריו עדיין היו מרשימים. הם אפשרו לקוסטה לחיות לזמן מה מעבודות שקיבל. כמה מציוריו זכו לשבחים ולתהודה ציבורית גדולה. באותה העת הוא גם עסק בציור תפאורות לתיאטרון - פרנסה שהחזיקה אותו. הוא צייר תפאורות יוצאות דופן, וחשש מהפרסום השלילי שהן יצרו לשמו כצייר. כאשר חזר קוסטה לביתו בנאר ההשראה שלו בציור הלכה וירדה. היצירה של קוסטה נדדה הרחק מהצבע - אל כתיבה לירי. קוסטה כתב הן באוסטית והן ברוסית. הספר הראשון של קוסטה, אוסף השירים המוקדמים, היה כתוב ברוסית. הוא הושפע מהרוח המהפכנית והדמוקרטית בקרב האינטלקטואלים הרוסיים. עבודתו של קוסטה הייתה פופולרית והצביעה על הסבל של ההמונים. מאוחר יותר הוא כתב ספר שירה באוסטית, שיצא לאור בשנת 1899. הוא הפך בין הספרים האוסטיים המוכרים ביותר וזכה בהוקרה רבה. הוא מתאר את קשיי החיים באוסטיה של עוני, רעב, יתמות ועוד. קוסטה היה איש ציבור בולט, חובב פרסום, והתנגד בקול לכל תנועה פוליטית שלא נראתה בעיניו. הצארים של רוסיה לא אהבו את האמן בשל דעותיו. מה שהביא לגירושו הראשון של קוסטה. בשנת 1895 קוסטה נלקח בכוח ונאלץ לעזוב את ביתו. מכיוון שהייתה לו דירת מגורים מוכנה בסטברופול, אבל לבסוף הוא הועבר לפיאטיגורסק. בלי קשר למקום מגוריו, קוסטה הפך את עצמו לאויב של מדיניות הצאר, ודיבר נגדו פעמים נוספות. לכן הוגלה בפעם השנייה כעת לחרסון. גלות זו התרחשה בשנת 1899. הגלות הראשונה לא השפיעה יותר מדי על עבודתו. עם זאת, נראה שמהגלות השנייה שאב קוסטה את הכוחות החיוניים הנדרשים כדי להיות אמן גדול. המחיר ששילם היה בבריאותו שהתדרדרה. בגלל התדרדרות מצב בריאותו הורשה קוסטה לחזור לביתו, בשנת 1901, והוא נפטר בשנת 1906. מדיה וקבצים בנושא קוסטה חטאגורוב בוויקישיתוף "Kosta Khetagurov." Encyclopædia Britannica. 2010. Encyclopædia Britannica Online. 27 Oct. 2010 The Genius of Brush and Pen, Tamerlan A.Guriev (Vladikavkaz, 2004) Фонд Поддержки Образования | Видеоконференцсвязь, web.archive.org, ‏2012-02-17 Ossetia, www.osetia.ru კოსტა ხეთაგათი – Kosta Khetagkati, ბურუსი - BURUSI, ‏2010-03-07 (ב־)
אמית (חברה)

אמית (EMIT; בשמה המלא: א. מ. י. ת. יועצי תעופה בע"מ) הייתה חברה ישראלית שהוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20 ונחשבה לחלוצת תחום המזל"טים בישראל. החברה פעלה גם בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 אך פעילותה נפגעה בעקבות חקירה בחשד לניסיון להברחת ציוד ביטחוני לסין, והיא נכנסה להליכי פירוק בסוף העשור. אפרים מנשה הקים את חברת אמית (EMIT) בשנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר תקופה של מחקר ופיתוח החלה החברה לשווק מספר מוצרים, החברה מכרה לחברות ביטחוניות ישראליות, וכן ייצאה לאירופה ולאמריקה הלטינית. ב-2002 חתמה החברה על הסכם בהיקף של כמה מיליוני דולרים לפיתוח מטוס זעיר ללא טייס "ספארו". ב-2006 חקרו משטרת ישראל ומשרד הביטחון חשד לפיו ניסתה החברה להבריח ציוד ביטחוני לסין דרך מדינה שלישית במסווה של שליחת הציוד לתערוכה בינלאומית. בתקופה זו העסיקה החברה כ-60 עובדים, אולם בעקבות החקירה הוקפאו ההיתרים שלה ממשרד הביטחון ומספר העובדים צומצם ל-20. החברה נקלעה לקשיים וב-2010 נכנסה להליכי פירוק. ב-2011 רכשה חברת יוויז'ן אייר שהוקמה אז בבעלות חברת מגנוס השווייצרית את הפטנטים של חברת אמית כחלק מחוזה העסקה שנחתם עם המייסד אפרים מנשה שקיבל בתמורה מניות בחברת יוויז'ן אייר. בתקופה זו רכשה חברת מגנוס גם את חברת אמית שהייתה בהליכי פירוק על מנת להפוך אותה לחברת מחקר ופיתוח שתיקרא 'יוויז'ן מחקר ופיתוח'. תוכנית זו לא צלחה והחברה לא קיימה כל פעילות כלכלית משמעותית לאחר רכישתה בידי מגנוס. בהמשך התגלע סכסוך בין המייסד אפרים מנשה ובין חברת מגנוס. בסוף 2014 הגיש אפרים מנשה תביעה נגזרת נגד יוויז'ן אייר, נגד יוויז'ן מחקר ופיתוח (אמית) ונגד התעשייה האווירית בדרישה לסעד כספי של 19 מיליון דולר בטענה להפרת הסכם מצדה, וב-2016 התביעה נדחתה. אפרים מנשה ערער על כך לעליון, שדן בנושא "כלל שיקול הדעת העסקי" והחליט לדחות את התביעה. סכסוך זה הביא את הקץ על פעילותה של אמית בגלגולה החדש כיוויז'ן מחקר ופיתוח. מניותיו של מנשה ביוויז'ן אייר דוללו בשל טענות החברה על תרומה זניחה שלו לפעילות החברה. החלטה בתיק בשא 10822/08, אמית יועצי תעופה בע"מ ואפרים מנשה בנ' אחרים, 15.10.2008 אלוף בן,יוסי מלמן,השתתף בהכנת הידיעה:, חברה ישראלית חשודה שניסתה להבריחלסין מזל"טי תצפית דרך מדינה שלישית, באתר הארץ, 22 במאי 2006 אפרת נוימן, השופטת לא דיווחה לצדדים שעורך הדין הבכיר הוא ידיד אישי שלה, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2016 ברקת שמאי, ‏בשורה משמחת לדירקטורים: העליון מרחיב את הגנת "כלל שיקול הדעת העסקי", באתר גלובס, 26 באפריל 2018 ע"א 4857/16 אפרים מנשה נ' יווז'ין אייר בע"מ ואחרים, ניתן ב־24 באפריל 2018
קו הגברים

קו הגברים הוא שירות טלפוני לגברים הנמצאים במעגל האלימות במשפחה. הקו מהווה כתובת מקצועית לגברים לצורך קיום דיאלוג ראשוני אודות מצוקתם, ומיועד לגברים פוגעים או נפגעים. המתנדבים בקו הם גברים שמעניקים לפונה אוזן קשבת והכוונה במטרה לבחון יחד כיצד ניתן לסייע לו ביציאה ממעגל האלימות במשפחה. הקו מהווה כתובת מתווכת להמשך טיפול מקצועי, והפנייה אליו יכולה להיות אנונימית. המענה בקו ניתן גם לבני משפחה ולחברים המבקשים ייעוץ סביב מצבי משבר זוגי אלים הידועים להם. עם המתנדבים בקו נמנים דוברי עברית, אמהרית וערבית. מספר הטלפון של הקו הוא 1800-39-39-04. אלימות במשפחה היא תופעה נרחבת. מערכות הסיוע החברתיות בתחום האלימות במשפחה ברובן מיועדות לנשים, ואין בהן הכוונה מותאמת לגברים. בעקבות חוסר מודעות והכרה למצוקות בקרב גברים, לעולמם הרגשי, ולהתמודדות היומיומית בתחום האלימות ובכלל, ובשל הקושי בקרב גברים בחברה הישראלית לשתף, לדבר ולהיעזר בכל הקשור למצוקות וקשיים, גברים בדרך כלל אינם פונים מיוזמתם לקבל סיוע בנושא כאשר הם חשים מצוקה, אלא כאשר מופעלת מוטיבציה חיצונית, או בכפייה. השיח הציבורי מדבר בעיקר על הרחקה והענשה של גברים אלימים. גבר שמודע לצד האלים שבו, או שנתון במצוקה עקב אירוע התפרצות שתוצאותיו הן חרדה ותחושת בהילות, אין לו לאן לפנות. שירותי הרווחה נתפסים כמיועדים לשכבות החלשות, והמענה שם ניתן בעיקר על ידי נשים, דבר שמרתיע הרבה גברים. יש גברים שחוששים שאם יודו באלימות שלהם, ירחיקו אותם מהבית, או שייקחו מהם את הילדים. גברים שסובלים מאלימות מצד נשותיהם, בהרבה מקרים מתביישים לדבר על כך באופן גלוי. לבני משפחה וחברים של גברים אלימים, שמודעים למצב ומבקשים למנוע את המשך ההידרדרות ולשמוע על האפשרויות לטיפול, אין לאן לפנות. הקו הוקם בשנת 2004 על ידי העובדת הסוציאלית מלכה גנחובסקי, מנהלת המרכז למניעה וטיפול באלימות המשפחה של ויצו ועיריית ירושלים. לאחר מספר שנות פעילות, נקלע הקו למצוקה כלכלית ונחלץ ממנה בעזרת ויצו ארצות הברית. מאז פועל הקו במימון של ויצו ארצות הברית. הגברים המאיישים את הקו הם מתנדבים שהוכשרו לכך, והם מלווים באופן שוטף על ידי אנשי מקצוע. כמות הפניות לקו עולה משנה לשנה, וניכרת במיוחד כשאירועי אלימות במשפחה מועלים בתקשורת. לקו פונים גם אנשי מקצוע שנתקלים באלימות במשפחה אצל מטופלים או תלמידים שלהם. אלימות במשפחה - דרכי זיהוי, באתר דעת קו הגברים: לעזור לגברים שרוצים להפסיק להיות אלימים. ויש כאלה, באתר כיפה מערכת ערוץ הנשים, ‏"אנחנו מזמינים את הגברים לשתף בכאב ובסבל שהם עוברים", באתר ‏מאקו‏, 24 בנובמבר 2020 אברי גלעד, ומה עם אלימות נשים כלפי גברים?, באתר ישראל היום, 26 בנובמבר 2021 קו הגברים - הקו ליציאה ממעגל האלימות במשפחה, באתר קו הגברים אלימות במשפחה: לא מגיע לך לחיות ככה, באתר www.clalit.co.il אלימות במשפחה/ארגוני סיוע, באתר כל זכות
ג'ון גודריק

ג'ון גודריק (באנגלית: John Goodricke,‏ 17 בספטמבר 1764 - 20 באפריל 1786) היה אסטרונום חובב אנגלי, עמית החברה המלכותית. נודע בעיקר בכך שהיה הראשון שהציע תאוריה מדעית שהסבירה את השתנות עוצמת האור של הכוכב אלגול. גודריק, שנקרא על שם אבי סבו הברון סר ג'ון גודריק (1617–1670), נולד בחרונינגן שבהולנד, אך חי רוב חייו באנגליה. הוא התחרש בילדותו המוקדמת עקב מחלה קשה. הוריו שלחו אותו לאקדמיה של תומאס בריידווד, בית ספר לתלמידים חרשים באדינבורו, ובשנת 1778 לאקדמיית וורינגטון. לאחר שעזב את וורינגטון, חזר גודריק לגור עם הוריו ביורק. שם הוא התיידד עם שכנו אדוארד פיגו, שאביו נתנאל פיגו בנה מצפה כוכבים פרטי מתוחכם. אדוארד התעניין בכוכבים משתנים, ונתן לגודריק רשימה של אלה שלדעתו ראויים לצפייה. למרות שכבר אז תופעת הכוכבים המשתנים הייתה ידועה, גודריק היה הראשון שהציע מנגנון שיסביר זאת. הוא הציע שאלגול הוא מה שמכונה כיום כוכב בינארי לקוי. הוא הציג את ממצאיו בפני החברה המלכותית במאי 1783, ועל עבודה זו העניקה לו החברה את מדליית קופלי לאותה שנה. הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית ב-16 באפריל 1786. אך מת ארבעה ימים לאחר מכן מדלקת ריאות, מבלי שנודע לו על בחירתו. לגודריק מיוחס גם גילוי ההשתנות התקופתית של הכוכבים שליאק ודלתא בקפאוס. גודריק נקבר בכנסיית הונסינגור ביורקשייר. בסמוך למקום מצפה הכוכבים בו פעל הוצב שלט לזכרו. על שמו קרויה מכללת גודריק שבאוניברסיטת יורק. ב-1983 נקרא על שמו אסטרואיד 3116 גודריק. ב-1984 הופק מופע אודותיו על ידי הפלנטריום "HOSS" שבסטטן איילנד במיוחד עבור תלמידים חירשים. ב-26 באוקטובר 1996 נחנך בטוסון אריזונה מצפה הכוכבים גודריק פיגו הנקרא על שם גודריק וחברו אדוארד פיגו. ב-2012 הוקם בארמניה ארגון ללא מטרות רווח על שם ג'ון גודריק על ידי קבוצה של אסטרונומים חובבים. מדיה וקבצים בנושא ג'ון גודריק בוויקישיתוף ג'ון גודריק | סיפורי מדענים וממציאים | מוזיאון המדע ירושלים, באתר www.mada.org.il, ‏2011-01-05 ג'ון גודריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון גודריק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ניקולאי קוזנצוב (אמן)

ניקולאי דמיטרי קוזנצוב (ברוסית: Никола́й Дмитрий Кузнецо́в; באנגלית: Nikolai dimitri Kuznetsov;‏ 2 בדצמבר 1850 – 2 במרץ 1929) היה צייר רוסי ופרופסור לאמנות באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרבורג. עבודתו מורכבת בעיקר מדיוקנאות וסצנות ז'אנר. הוא היה בנו של בעל אדמות עשיר והתחיל ללמוד באודסה, שם התגלה כישרונו האמנותי והחל לקחת שיעורים בבית הספר המקומי לציור. מ-1876 עד 1880, הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל פאבל צ'יסטיאקוב. הוא נחשב לתלמיד טוב, אך לעיתים קרובות עזב את האקדמיה כדי לצייר באחוזה המשפחתית. בשלב זה הוא התנגד בהצלחה לרצונות משפחתו והתחתן עם אישה ממעמד הפועלים שהועסקה שם. בסיום הלימודים שלאחר מכן, הוא הציג תדיר ברחבי רוסיה ואוקראינה וקיבל הזמנות רבות. בין יושבי הדיוקנאות שלו היו פיוטר צ'ייקובסקי ואיליה מצ'ניקוב. במהלך תקופה זו, הוא היה מבקר תדיר במושבה אברמצבו. בגלל מבנה גופו הגדול, הוא שימש לעיתים קרובות כמודל לציירים אחרים. לאחר תאונה ב-1889, הוא נאלץ ללכת על קביים, ולכן עבד בסטודיו באחוזתו, שהפך למקום מפגש של הקהילה האמנותית. ב-1893, כשהתאושש מעט, העביר את הסטודיו שלו לאודסה והחל להציג. שנתיים לאחר מכן, הוצעה לו משרת פרופסור באקדמיה האימפריאלית, שם לימד ציור קרב, אך עזב ב-1897 כדי לחזור לאודסה. בשנת 1900 הוא הציג בתערוכה העולמית בפריז. מאוחר יותר הוא נסע רבות לתערוכות ברחבי אירופה. ב-1920, במהלך מלחמת האזרחים הרוסית, עם נסיגת הצבא הלבן, הוא ומשפחתו היגרו ליוגוסלביה, ולבסוף התיישבו בסרייבו, שם מת ב-1929. בתו הייתה זמרת האופרה מריה ניקולייבנה קוזנצובה. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי קוזנצוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאי קוזנצוב Кузнєцов Микола Дмитрович (2.12.1850 – 2.03.1929). Херсонська обласна бібліотека для юнацтва ім. Б. А. Лавреньова, unalib.ks.ua Biographical notes, www.korners.kiev.ua
הפצת סרטים מוגבלת

הפצה מוגבלת של סרטים היא אסטרטגיית הפצת סרטים שבה הוצאת סרט חדש מתבצעת במספר מועט של בתי קולנוע, בדרך כלל בשווקים מטרופוליניים גדולים. מאז 1994, הוצאה קולנועית מוגבלת בארצות הברית ובקנדה מוגדרת כסרט שיצא בפחות מ-600 בתי קולנוע. מטרת האסטרטגיה לעיתים קרובות היא לאמוד את הביקוש של סרטים מיוחדים, כמו סרטים דוקומנטריים, סרטים עצמאיים וסרטים אמנותיים. סרט יוצא דופן במיוחד הוא מופע הקולנוע של רוקי, שהוצג לראשונה ב-1975 ועדיין מוצג באופן מוגבל בלבד; זוהי ההפצה המוגבלת הארוכה ביותר בתולדות הקולנוע. הפצה הדרגתית היא סוג של הפצה מוגבלת שבה סרט נפתח בפחות בתי קולנוע (בדרך כלל 599 או פחות) מאשר מהדורה רחבה. אם הסרט צובר מוניטין וביקורות חיוביות, הוא מופץ בהדרגה לעוד בתי קולנוע, ככל שמסע הפרסום צובר תאוצה. לסרט מצליח ששוחרר בצורה זו יש אפילו אפשרות להתרחב להפצה רחבה. היתרון של האסטרטגיה הזו הוא שעלויות השיווק נשמרות עד לרגע שבו נבדקת מראש מידת ההצלחה של הסרט, כאשר המפיץ יכול להגדיל את הפרסום ולדחוף להפצה רחבה יותר רק אחר כך, כדי שאם הסרט לא יצליח הוא יוכל לפרוש מהקמפיין, ובכך למזער את הוצאות הפרסום. בשלבים המוקדמים של הוצאה הדרגתית, מדד המפתח הוא ממוצע ההכנסות לכל קולנוע, ולא סך ההכנסות כולן. סרטים עצמאיים שצברו ממוצעים גבוהים לכל קולנוע נתפסים כמועמדים סבירים להוצאה רחבה יותר מוצלחת. מפיץ המשתמש באסטרטגיית שחרור זו חייב לדאוג לא להתרחב מהר מדי בשלבים המוקדמים כדי למנוע מהקהל להתפזר ליותר מדי בת קולנוע, מה שיפחית את ממוצע הצופים בכל קולנוע, ויגרום לסרט להיחשב פחות מוצלח. Carl DiOrio, Indie distrib Premiere in need of cash, Variety, ‏2002-09-27 (באנגלית אמריקאית) "Box Office News: Release Patterns". Daily Variety. 4 בינואר 1994. p. 4. {{cite news}}: (עזרה) Hallenbeck, Bruce G. (13 במאי 2009). Comedy-Horror Films. McFarland. pp. 112. ISBN 978-0-7864-3332-2. {{cite book}}: (עזרה) Kerrigan, Finola (2009). Film Marketing. Butterworth-Heinemann. ISBN 978-0-7506-8683-9.
עורך ראשי

עורך ראשי (גם: עורך אחראי או עורך ניהולי) הוא עורך במערכת עיתונאית או בהוצאה לאור, שהוא בעל אחריות סופית על תוצריה, אופן פעולתה, ועל המדיניות שלה. העורך בעל הדרגה הגבוהה ביותר של הוצאה לאור עשוי להיות מכונה גם עורך ניהולי, אך כאשר ישנם מספר עורכים ניהוליים העורך הראשי עולה על האחרים. ההבדלים בין המונחים לא תמיד חד־משמעיים, וישנם הבדלים בפירושם בין גופים שונים. העורך הראשי עומד בראש כל מחלקות הארגון והוא נושא באחריות על האצלת משימות לאנשי הצוות וניהולן. המונח משמש לעיתים קרובות בעיתונים, כתבי עת, בטלוויזיה וברדיו. העורך הראשי הוא בדרך כלל החוליה המקשרת בין המוציא לאור עצמו או הבעלים לבין צוות המערכת. המונח מיושם גם על כתבי עת אקדמאיים, שבהם העורך הראשי נותן את ההחלטה הסופית אם מאמר שהוגש יפורסם. החלטה זו מתקבלת על ידי העורך הראשי לאחר שחיפש מידע מסוֹקרים ומבקרים שנבחרו על בסיס מומחיות רלוונטית. עבור כתבי עת גדולים יותר, ההחלטה היא לרוב בהמלצת אחד מכמה עורכים-שותפים שלכל אחד מהם יש אחריות על חלק מכתבי היד שהוגשו. תחומי האחריות האופייניים של העורך הראשי ושל העורכים הניהוליים כוללים: הבטחת תוכן אובייקטיבי. בדיקת עובדות, איות, דקדוק, סגנון כתיבה, הגהה, עיצוב, עימוד דפים והוספת תמונות. דחיית כתיבה שנראית כמו גניבת עין, שנכתבה על ידי סופר צללים, כזו שכבר פורסמה במקומות אחרים, או כתיבה שלא תעניין את הקוראים. הערכה ועריכת תוכן. כתיבת מאמרים בעצמם. הנעה ופיתוח של צוות העריכה. בדיקה שאכן טיוטות סופיות הושלמו. טיפול בתלונות ובתגובות הקוראים, ולקיחת אחריות לאחר הפרסום. עבור ספרים וכתבי עת - הצלבת ציטוטים ובחינת הפניות ומקורות. פעילות לקידום ההצלחה המסחרית של ההוצאה. אחריות חוקית על תוצרי הפרסום, כגון בכל הנוגע לאיסור לשון הרע. כתב (מקצוע) עריכה ספרותית עריכת וידאו John La Porte Given (1907). "The Editor-In-Chief". Making a Newspaper. New York: H. Holt and company. pp. 30–35. Nathaniel Clark Fowler (1913). "The Editor-In-Chief". The Handbook of Journalism: All about Newspaper Work: Facts and Information. New York: Sully and Kleinteich. The New Fowler's Modern English Usage (מהדורה שלישית 1996, בעריכת RW Burchfield); בריאן א. גארנר, השימוש האמריקאי המודרני של Garner (2009). מתי גולן, ‏העורך, העורך האחראי, והעורך האמיתי, באתר גלובס, 21 בינואר 2005 Staff (2012). "editor in chief". The Free Dictionary by Farlex. Farlex, Inc. ארכיון מ-2019-04-17. נבדק ב-23 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Encarta Dictionary definition". אורכב מ-המקור ב-2009-06-05. גלובס, דוח אמון 1, 2018, עמ' 2 (הקישור אינו פעיל, 2021-11-02) (אורכב 02.11.2021 בארכיון Wayback Machine) Patil, Sayali Bedekar. "Editor In Chief Responsibilities". Buzzle Web Portal: Intelligent Life on the Web. אורכב מ-המקור ב-2019-01-06. נבדק ב-2019-01-06.