יהוסף שוורץ

הרב יהוסף שוורץ (נכתב גם שווארץ; בגרמנית: Joseph Schwarz;‏ 28 באוקטובר 1804 – 5 בפברואר 1865 כ"ג בחשוון ה'תקס"ה - ט' בשבט ה'תרכ"ה) היה שד"ר, תלמיד חכם, גאוגרף, צייר, ומראשוני חוקרי ארץ ישראל בעת החדשה. שוורץ נולד בעיירה פלוס (אנ') שבין בוהמיה לבוואריה לרבי מנחם. בהיותו כבן 17 עבר ללמוד בבית המדרש הגבוה בווירצבורג שעמדה תחת הנהגת רב המדינה של ווירצבורג וצפון בוואריה, הרב אברהם בינג, תלמידו של הרב נתן אדלר מוירצבורג, וזמנית למד באוניברסיטה בעיר, ורכש השכלה בגאוגרפיה, באסטרונומיה ובשפות. בשנת 1829 שִרטט את מפת ארץ ישראל בעברית ובגרמנית. במפה זו השתמשו ההיסטוריונים והגאוגרפים של תקופתו. במפה זו ציין גם את גבולותיה ההלכתיים לנושאים כמו מצוות התלויות בארץ. גבולות המקובלים ברובם גם כיום מבחינה הלכתית. במשפחת שוורץ היו מסורות כי הם מצאצאי יוסף, וכי השם שוורץ (בגרמנית שחור) קשור לצבעה השחור של אבן השוהם של שבטי בני יוסף (שבט אפרים ושבט מנשה) בחושן של הכהן הגדול. מסורות אלו היוו את הדחף של ר' יהוסף שוורץ לעלות לארץ ישראל על אף הסכנות הגדולות שבדרך. בגיל 26 החל במסע קשה ומסוכן בן שנתיים לעלייה לארץ ישראל דרך הונגריה ואיטליה. מחלת כולרה שפרצה בהונגריה ובאוסטריה עיכבה אותו בדרך במשך שנה. בשנת 1833 הגיע לנמל יפו והתיישב בירושלים, ברובע המוסלמי באזור רחוב הגיא, סמוך מאוד להר הבית במקום שבו שוכנת חצר ראנד. הוא נטמע בסביבה ושינה את לבושו כמנהג ספרדי ירושלים. עם הגיעו לארץ ישראל הוסיף לשמו יוסף את האות ה"א, כמו שמופיע בפסוק "עדות ביהוסף שמו". שוורץ עסק בלימוד תורה ובמחקרי ארץ ישראל, התהלך בישראל לאורכה ולרוחבה (ובמיוחד באזור ירושלים), חקר שמות מקומות ותולדותיהם, למד את טבע הארץ ותושביה, ורשם וצייר את ממצאיו. נמנה עם מייסדי בית כנסת "מנחם ציון" בחצר החורבה ברובע היהודי. בשנת ה'תר"ט (1849) יצא לשליחות אל יהודי אמריקה. בשנת 1856 תמך בייסוד בית הספר למל בירושלים, שבו לימדו בגרמנית לימודים כלליים, ואף לימד בבית הספר, אך אולץ להתפטר עקב התנגדות מרבית הרבנים האשכנזים. שוורץ גם היה דובר של הקהילה היהודית בירושלים אצל השלטון הטורקי. כמו כן תמך בהקמת בית הספר דורש ציון על ידי יוסף בלומנטל בשנת 1866. נשא לאשה את חיה רבקה לבית לוריא מכולל הפרושים (קרובתו של ר' שמריהו לוריא ממוהילב, חותנו של ר' יחיאל מיכל פינס). נולדו לו ארבעה בנים וארבע בנות. מלבד שתי בנות שהקימו משפחה משל עצמן, כל ילדיו נפטרו בגיל צעיר. חתניו הם יוסף ריבלין והרב משה אליעזר דן רלב"ג. שוורץ נפטר בט' בשבט תרכ"ה בגיל 61 משושנת יריחו שהמיתה רבים בירושלים באותה תקופה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבתו נכתב בין היתר "יוסף איננו כי לקח אותו אלקים / מעשיו הבריקו כשוהם / וצבע מפה שלו שחור". בשכונת "מחנה יהודה" בירושלים נקרא על שמו רחוב. בתל אביב נקרא רחוב על שם ספרו "תבואות הארץ". חיבר שמונה ספרים. החשוב שבהם, "תבואות הארץ", מתאר את הגאוגרפיה של ארץ ישראל, יישוביה, הצומח, החי ותושביה. הספר חובר כשבע שנים לאחר עלייתו לארץ. ויצא לאור בארבע מהדורות. הספר תורגם לאנגלית וגרמנית, וחלקים ממנו שימשו כחומר לימוד בבתי ספר יהודיים בגרמניה. הספר גם זכה לאותות כבוד ממלך בוואריה ומקיסר אוסטריה. בספריו יש תיעוד רב של ההווי באותה תקופה בירושלים, ויש בהם לשפוך אור על היחסים בין היהודים לבין המוסלמים ועל מצבם של יהודי ירושלים תחת השלטון הטורקי. כך למשל הוא מציין כי המוסלמים מקפידים לאכול בשר משחיטה של שוחט ספרדי ולא אשכנזי, מכיוון שהם סוברים שהאשכנזי איננו מצאצאיו של אברהם אבינו. עוד הוא מציין כי מצבם של יהודי הארץ בעלי אזרחות אירופית, שכונו בארץ "פרנקו", הוטב מאוד לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי אבראהים פאשא המצרי, מכיוון שהשלטונות התייחסו אליהם בכבוד גדול. הרב שוורץ נהג לחקור דברים מכלי ראשון ולהתנסות בהם באופן בלתי אמצעי. לצורך קביעת לוח לשנת תר"ג הוא מעיד על עצמו ש"עלה אלפי פעמים אל ראשי ההרים וגגות הבתים כדי לחזות בהנץ החמה". כך למשל כאשר הגיע לים המלח, נטל דגימות מים כדי לבצע בהם בדיקות ולהשוות אותם למי הים התיכון, ואף ניסה בעצמו לטעום את המים. "וכמעט אי אפשר להניחו בפה עבור חריפותו. לקחתי ממנו מעט בפי ויותר מחצי שעה נשאר טעם מררי וגפרית בפי.". "מראה מקום המקדש וירושלים" (1837-1836) "הכותל המערבי או הר הבית", איור מן המהדורה האנגלית של הספר "תבואות הארץ" (1850) מפת ארץ ישראל (1847) קברו של יהוסף שווארץ, עם אפיטף פרי עטו של יעקב ספיר תבואות הארץ, באתר היברובוקס - גאוגרפיה של ארץ ישראל, 1845 תבואות השמש, באתר היברובוקס - חישובי שקיעה וזריחה, 1841 דברי יוסף - חלק א, ‏ירושלים תרג, באתר היברובוקס שאלות ותשובות בהלכה דברי יוסף -ראש השני, באתר היברובוקס - שאלות ותשובות בהלכה לוח לשנת תר"ג - קביעת הזמנים בארץ ישראל, 1843 שושנת העמק - ענייני חכמה השווים לכל נפש, 1862 לקוטי הפרדס - חידושי תורה בתורה שבכתב ובעל פה תשובות מירושלים - שו"ת הלכתי ספרים נוספים שחיבר, חידושים על תלמוד ירושלמי ורמב"ם, והערות על "אונקלוס" לא נשתמרו. מראה מקום המקדש וירושלים אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל - כרך א': פרק ג', סופו של ר' חיים פרחי ומלחמת אחיו עם עבדאללה פחה מעכו, ר' יהוסף שווארץ מפי זקני ירושלים, | 1819 - 1820. יצחק טריואקס ואליעזר שטיינמן, יהוסף שווארץ, בתוך "ספר מאה שנה", תל אביב 1938. חביבה פלד, ר' יהוסף שווארץ - חוקר ארץ-ישראל וצייר, בתוך: אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט, ירושלים: מוזיאון ישראל, 1979, עמ' 110-116. מדיה וקבצים בנושא יהוסף שוורץ בוויקישיתוף כתבי יהוסף שוורץ בפרויקט בן-יהודה דוד תדהר (עורך), "יהוסף שוורץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 675 רשימת הפרסומים של יהוסף שוורץ, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת מאמרים על יהוסף שוורץ באתר רמב"י רפי כפיר, יהוסף שוורץ, באתר אהבת ירושלים ספר תבואות הארץ מהדורה סרוקה, באתר דעת אבי ששון, תולדות חייו של רבי יהוסף שווארץ, אתר דעת ד. ס–יך, ר' יהוסף שוארץ (י"ג ניסן תקצ"ט–תרצ"ג), דבר, 10 באפריל 1933 ג. קרסל, יהוסף שוארץ (במלאת שבעים וחמש שנים למותו), דבר, 23 באוקטובר 1940 חיים באר, הגיאוגרף שגילה את ארץ-ישראל (יהוסף שוורץ, 100 שנה לפטירתו), דבר, 12 במרץ 1965 מפת יהוסף שוורץ בהוצאת אליהו לנדא. שנת 1915 מפת ארץ הקדושה מאת שוורץ, 1829, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית מפרי עטו: ע"ד הברת האשכנזים והספרדים, המליץ, 30 במאי 1861 בעבר הוקדש אתר בשם "תבואות הארץ", למהדורה מקוונת מבוארת ובעלת קישורים של ספרו זה. אך נכון לשנת ה'תשע"ז האתר אינו פעיל יותר. לפי קרסל ותדהר נולד בי"ז בחשוון, ה-22 באוקטובר במשפחה היו שתים עשרה ילדים בערך באותו פרק זמן, למדו שם גם: רבי יעקב אטלינגר, בעל "ערוך לנר". הרב יצחק דב במברגר, הרב אליעזר ברגמן (שותפו בהקמת כולל הו"ד) ורבי נתן אדלר (השני). אבי ששון, תולדות חייו של רבי יהוסף שווארץ, אתר דעת תבואות הארץ עמ' נט