laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ATC

ATC (או: A Touch of Class) הייתה להקת פופ שפעלה בגרמניה. כל ארבעת חבריה נפגשו בשנת 1998 על הסט של המחזמר "Cats" בגרמניה, ושם החליטו להקים את הלהקה. השיר הראשון שלהם "(Around The World (La La La La La" (אנ'), שיצא בשנת 2000, היה מקום ראשון בגרמניה במשך שישה שבועות. בנוסף, השיר הגיע לרשימת 40 הלהיטים הגדולים בארצות הברית ובריטניה. השיר אף כיכב בפרסומת לג'נרל אלקטריק בארצות הברית. השיר הוא חידוש של השיר "Pesenka" של הלהקה הרוסית "רוקי וורך!", שהייתה אחת להקות הפופ המצליחות ביותר בסוף שנות ה-90 ברוסיה. בשיר הופק על ידי אלכס כריסטנסן. בשנת 2007 להקה בשם BeFour הוציאה חידוש לשיר תחת השם "Magic Melody". ב-6 בפברואר 2001 יצא האלבום הראשון של הלהקה "Planet Pop" וזכה בפרס למוזיקה ל'הריקוד הטוב ביותר'. חלק מהשירים של האלבום נכתבו על ידי אלכס כריסטנסן. להקות עם קול דומה הצליחו באירופה, אבל ATC ידועים בעיקר בזכות הלהיט הראשון שלהם. בשנת 2003 שמה של הלהקה שונה ל-A Touch Of Class והם הוציאו את אלבומם השני "Touch The Sky". שלושה סינגלים יצאו בעקבות האלבום, אך הם לא הצליחו. לכן, בשנת 2003 הלהקה התפרקה וכל אחד הלך לדרכו. 2001: Planet Pop 2003: Touch The Sky אתר האינטרנט הרשמי של ATC ATC, סרטונים בערוץ היוטיוב ATC, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ATC, באתר ספוטיפיי ATC, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ATC, באתר Last.fm (באנגלית) ATC, באתר AllMusic (באנגלית) ATC, באתר MusicBrainz (באנגלית) ATC, באתר דיזר ATC, באתר Yandex.Music (ברוסית) ATC, באתר Discogs (באנגלית) ATC, באתר Songkick (באנגלית) ATC, באתר Genius ATC, באתר SecondHandSongs ATC, באתר בילבורד (באנגלית)
The Crown

דה קרוון (The Crown) הייתה להקת דת' מטאל מלודי ות'ראש מטאל ממטרולהאטן שבשוודיה. במקור נקראו "קרוון אוף ת'ורנס" ("Crown of Thorns" - זר קוצים), אך הם נאלצו לשנות את שמם משום שלהקה גלאם-פופ נוצרית השתמשה בשם הזה לעצמה. המוזיקה והליריקה שלהם הושפעו מדת', נושאים אנטי-דתיים (לרוב נגד נצרות) ומרד. הלהקה התפרקה ב-2004. אחרי ההתפרקות יוהאן לינדסטארד (חבר בהרכב) הקים את הלהקה One Man Army and the Undead Quartet. מרקו טרבונן הקים את הלהקה Angel Blake שנקראה על שם שיר של הלהקה Danzig. יוהאן לינדסטארד - שירה [1990-2001, 2002-2004] מרקו טרבונן - גיטרה [1990-2004] מרקוס סנסון - גיטרה [1993-2004] מגנוס אולפלט - גיטרה בס [1990-2004] ג'אנה סארנפאא - תופים [1990-2004] רוברט אוסטרברג - גיטרה [1990-1993] תומאס לינדברג - שירה [2001] Forever Heaven Gone - (1993) Forget the Light - (1994) The Burning - (1995 בתור "קרוון אוף ת'ורנס) Eternal Death - (1997 בתור "קרוון אוף ת'ורנס) Hell Is Here - (1999) Deathrace King - (2000) Crowned in Terror - (2002) Possessed 13 - (2003) Crowned Unholy - (2004) 14 Years Of No Tommorow - (2006) - שלושה תקליטורי דיוידי הכוללים חומר דוקומנטרי והופעות חיות. מדיה וקבצים בנושא The Crown בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Crown The Crown, ברשת החברתית פייסבוק The Crown, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Crown, ברשת החברתית אינסטגרם The Crown, באתר ספוטיפיי The Crown, באתר AllMusic (באנגלית) The Crown, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Crown, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) The Crown, באתר דיזר The Crown, באתר Discogs (באנגלית) The Crown, באתר Songkick (באנגלית) The Crown, באתר בנדקמפ לוח ההודעות הרשמי של הלהקה העמוד של הלהקה אצל "מטאל בלייד רקורדס" עמוד מתנה ללהקה The Crown - Biography, www.thecrownofficial.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנס כריסטיאן ארסטד

הנס כריסטיאן ארסטד (בדנית: Hans Christian Ørsted;‏ 14 באוגוסט 1777 – 9 במרץ 1851) היה פיזיקאי וכימאי דני אשר הושפע על ידי ההלך המחשבתי אשר התווה עמנואל קנט. ידוע בעיקר בשל גילויו את הקשר בין תופעות החשמל והמגנטיות – תופעת האלקטרומגנטיות. ארסטד החל את התעניינותו במדע עוד בתור ילד קטן, כשעבד עם אביו בבית המרקחת שברשותו. הוא ואחיו רכשו את רוב השכלתם על ידי לימוד עצמי עד לשנת 1793 בה עזבו את ביתם לטובת לימודים אקדמאיים באוניברסיטת קופנהגן. הנס סיים בהצטיינות את לימודיו. בשנת 1801 זכה ארסטד במלגת נסיעות ובמענק אשר איפשרו לו לבלות שלוש שנים ברחבי אירופה. בגרמניה, פגש ביוהאן ריטר, פיזיקאי אשר האמין בקיומו של קשר בין חשמל למגנטיות. הקשר זה נראה סביר להנס ארסטד שכן זה האחרון האמין בשלמות הטבע והיה אך טבעי בעיניו כי קיים קשר בין רוב תופעות הטבע. ארסטד המשיך בלימודי הפיזיקה שלו, בין היתר בהשפעת השיחות עם ריטר, ובשנת 1806 היה לפרופסור באוניברסיטת קופנהגן והמשיך את מחקריו בתורת החשמל ובאקוסטיקה. בהשפעתו, פיתחה האוניברסיטה תוכנית לימודים מקיפה בפיזיקה ובכימיה ובנתה מעבדות נוספות. שעה שהתכונן לאחת מהרצאותיו ב-21 באפריל 1820, פיתח ארסטד ניסוי אשר תוצאותיו הפתיעו אותו; בעת שהכין את הציוד, הבחין כי מחט של מצפן סטתה מכיוונה עם שינויי הזרם הזורם בסוללה בה השתמש. הדבר סיפק לו הוכחה כי שדות מגנטיים מתפשטים במרחב בדומה לאור או לחום, מכאן הסיק על קיומו של קשר בין חשמל למגנטיות. כעבור שלושה חודשים החל במחקר אינטנסיבי של התופעה ופרסם את ממצאיו בדבר היווצרות שדות מגנטיים סביב תיילים המוליכים זרם. תוצאות אלו הניבו מחקר מקיף בקרב הקהילייה המדעית, ובין היתר דרבנו את מחקריו של אנדרה מרי אמפר. בשנת 1825 תרם משמעותית לכימיה כאשר הצליח להפיק לראשונה אלומיניום. נוסף על עבודתו כמדען, היה ארסטד סופר ומשורר אשר פרסם מספר יצירות, ביניהן "ספינת האוויר" בהשראת טיסות הכדור הפורח של עמיתו אטיין גספרד רוברט. בשנת 1820 זכה במדליית קופלי של החברה המלכותית הבריטית על "תגליותיו האלקטרו-מגנטיות". ארסטד נפטר בשנת 1851 ונקבר בבית הקברות בקופנהגן. סדרת שטרות דניים אשר נכנסה למחזור בשנת 1936 כללה את תמונתו על שטרות של 100 כתרים דניים. כיום, בנייני המחלקה לכימיה והמוסד למדע מתמטי באוניברסיטת קופנהגן קרויים על שמו, כמו גם הלוויין הדני הראשון אשר שוגר בשנת 1999. כמו כן, יחידת ההשראות המגנטית במערכת cgs קרויה על שמו. חברת תשתיות החשמל הדנית, שינתה בשנת 2018 את שמה מדונג לארסטד. Ørested.dk. ב-14 באוגוסט 2009 בחרה גוגל לאזכר את יום הולדתו של ארסטד באמצעות לוגו דודל באתר הבית שלה. מדיה וקבצים בנושא הנס כריסטיאן ארסטד בוויקישיתוף הנס כריסטיאן ארסטד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אבי בליזובסקי, הנס כריסטיאן אורסטד – האיש שבזכותו קיימת האלקטרוניקה, הידען, 14.8.2009 הנס כריסטיאן ארסטד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנס כריסטיאן ארסטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדליות קופלי, באתר החברה המלכותית הבריטית (באנגלית) Hans Christian Ørsted's Birthday, באתר Google, ‏14 באוגוסט 2009
החתונה בקנה (ורונזה)

"החתונה בקנה" או "משתה החתונה בקנה" (1563) הוא ציור שמן מאת הצייר האיטלקי פאולו ורונזה (Paolo Veronese), המציג אירוע מחייו של ישו - "החתונה בקנה". הציור גדול הממדים מוצג במוזיאון הלובר בפריז. בשנת 1560 יצר ורונזה ציור שנושאו הוא החתונה בקנה. ציור זה מוצג כיום במוזיאון "Gemäldegalerie" שבדרזדן. כשלוש שנים לאחר מכן הוזמן ציור נוסף בנושא זה עבור כנסיית מנזר סן ג'ורג'ו באי סן ג'ורג'ו מג'ורה" (San Giorgio Maggiore) שבוונציה. הוא הושלם בשנת 1563 לאחר כ-18 חודשי עבודה והותקן בקיר המזבח של הכנסייה, כשניים וחצי מטרים מן הרצפה. ב-11 בספטמבר 1797 גנבו חיילי צבא נפוליון את הציור והביאו אותו לצרפת. כדי להעביר את היצירה גדולת הממדים נחתך הציור לחלקים. בשנת 1815, כמענה לתביעת האיטלקים להשבת הציור, שלחו שלטונות צרפת את ציורו של שארל לה ברן (Charles Le Brun) - "הסעודה בבית שמעון", אולם שלטונות ונציה סירבו לקבלו. ג'ון ראסקין, מבקר האמנות האנגלי טען כי יצירתו של לה ברן בקושי ראויה לשמש כחומר אריזה לציורו של ורונזה. ב-11 בספטמבר 2007, 210 שנים לאחר שהוסר הציור, נתלתה בכנסייה מהדורת פקסימיליה בגודל מלא של הציור. ההעתק הצילומי הורכב מ-1591 קובצי מחשב המשחזרים את מראהו המדויק של הציור המקורי. הציור מתאר אירוע מן הברית החדשה המצוין ב"בשורה על-פי יוחנן" וידוע בשם "החתונה בקנה". על פי התיאור ביצע ישו את הנס הראשון שלו ובו הפך מים ליין. תיאור החתונה מתרחש בתוך מרחב ארכיטקטוני עירוני, המחולק לשני מישורים. הארכיטקטורה מכילה תערובת בסגנון אדריכלות יוונית-רומית. במישור הראשון, בקדמת הציור, מתוארת חצר פתוחה, התחומה בעמודים בסגנון דורי. את החלל תופש שולחן החתונה הגדול, המעוצב בצורת האות ח' והעמוס בקהל חוגגים. בציור מופיעות מעל 130 דמויות, אולם אף אחת מהן איננה מוצגת כמדברת. הסיבה לכך היא ההדגשה של מסדר הבנדיקטינים על התנזרות מדיבור. ישו מוצג אמנם במרכז השולחן, לבוש בבגד אדום וכחול, בהתאם לאיקונוגרפיה המקובלת של דמותו ולצידו מריה. הפרטים הרבים שבציור מעניקים לתיאור אווירה של חיות ושל תיאור אירוע ממשי. הדמויות הרבות לבושות בבגדים בני תקופת הרנסאנס. בחזית השולחן יושבים כמה מוזיקאים המנגנים בכלים כגון ויולה דה גמבה, לאוטה וכלי מיתר אחרים. קצה החצר חסום על ידי גדר אבן המהווה חלק ממרפסת גבוהה, המוקפת בעמודים בסגנון קורינתי. במישור אחורי זה של התמונה, מאחורי דמותו של ישו, מופיעות דמויות של גברים השוחטים חיה לא מזוהה. בהם כמה משרתים המגיחים מבין העמודים ונושאים מזון לאורחי החתונה. בנוסף, מופיע תיאור פרספקטיבי של מבנים נוספים, שעליהם ניצבים צופים נוספים במשתה החתונה. ברקע הציור מופיע מגדל גבוה על רקע שמים בהירים. רוב הפרשנויות של הציור מעניקות משקל גדול לאיקונוגרפיה הדתית המופיעה בו. ישו, המופיע במרכז הציור ומישיר פניו אל הצופה, נתפש על פי הפרשנות הנוצרית כמי שהקריב את עצמו לטובת האנושות. על כן, יש אשר זיהו את החיה הנשחטת ככבש ואת ישו כ"שה האלוהים" (Agnus Dei). מתחת לישו ניצבת קבוצת המוזיקאים ולצידם מופיע שעון חול, היכול לסמל את הבל חיי העולם הזה (vanity). פירוש איקונוגרפי כזה מציג את ישו כשהוא מודע לאירועים ההיסטוריים העתידים לעבור עליו. מדיה וקבצים בנושא החתונה בקנה בוויקישיתוף אריאל הירשפלד, מקור, צל ופקסימיליה, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2007
ירון כהן

ירון כהן (נולד ב-1976) הוא זמר, מלחין ופזמונאי ישראלי במוזיקה המזרחית. אחיו הוא הזמר משה כהן. כהן נולד באזור, אחיו הוא הזמר משה כהן. בתחילת דרכו שר כהן בז'אנר הטורקי ששלט בזמנו במדינה, והוציא בשנות ה-90 מס' אלבומים כגון "ימים של בדידות", "תפילת הלב" ו"האש בדמי" - שכלל דואט עם אחיו משה. כמו כן כתב שירים לזמרים אחרים. לאחר מכן חזר לשיר בשנת 2001 לאחר הדואט "האישה של חיי" עם שלומי שבת, שיצא באלבום "חברים" וזכה להצלחה רבה. בין הזמרים להם כתב כהן ניתן למצוא את אייל גולן ("דברי איתי", "צליל מיתר", "הריקוד הוא שלך", "אמרי לי", "האור שבעיניים" "מנגינת הלב", "המציאות שלך"), שלומי שבת ("מתוקה שלי", "בשם האהבה", "את"), שרית חדד ("אל תבקש משאלות"), מאיה בוסקילה ("סיפור מכור" מתוך סיפור מכור) זהבה בן ("תשמור על עצמך"), קובי פרץ ("אני זקוק לך") ואבי פרץ. בשנת 2003 יצא לאור אלבומו שנקרא "מלאך שלי". האלבום כלל עשרה שירים, ששמונה מתוכם כתב והלחין כהן. הלהיט הגדול ביותר באלבום היה "חולה עלייך". פרט לו בלטו גם הדואט "את המלאך שלי" עם שלומי שבת ו"מתחמק משיגעון". ב-2005 הוציא כהן סינגל ראשון לקראת אלבומו הבא, "בלעדייך". הסינגל השני יצא ב-2007 ונקרא "אחים לנשק", המוקדש לשלושת החיילים החטופים אהוד גולדווסר, אלדד רגב וגלעד שליט. בשנת 2016, הלחין עבור עדן בן זקן את הלהיט "הייתי חוזרת", שנכלל באלבומה השני, תאמין לי. ירון כהן, באתר שירונט ירון כהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ירון כהן, דף שער בספרייה הלאומית ערן סויסה, יאללה תשמיעו: ראיון עם ירון כהן, nrg ‏, 10/11/2009
המחוז המרכזי (תיגראי)

המחוז המרכזי הוא מחוז במדינת תיגראי שבאתיופיה. גובל מצפון באריתריאה, ממערב במחוז המערבי, מדרום-מערב במדינת אמהרה, מדרום מזרח במחוז הדרום מזרחי וממזרח במחוז הדרום מזרחי. ערים מרכזיות בנפה הם אקסום, עדווה והכפר ההיסטורי יחא. על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2005 אוכלוסיית המחוז מונה כ-1,283,388 תושבים שהם כ-30% מאוכלוסיית מדינת תיגראי. שטח המחוז הוא כ-10,353 קמ"ר והצפיפות הממוצעת היא כ-124 אנשים לקמ"ר. המחוז מחולק ל-10 נפות ולשלוש ערים (אקסום, עדווה ועדי אבי) שלהם מעמד נפה. מדיה וקבצים בנושא המחוז המרכזי בוויקישיתוף
פלג המנחה

פּלג המנחה (מארמית: 'מחצית') הוא נקודת האמצע שבין מנחה קטנה לסוף היום. מונח זמן זה משמש בהלכה היהודית. שימושים מרכזיים בימינו הם להגדרת זמנה של תפילת מנחה ולהגדרת זמן הדלקת נרות חנוכה. שעת פלג המנחה מוגדרת בשעון של שעות זמניות, כשעה העשירית ועוד שלושת רבעי השעה, או שעה ורבע לפני הלילה. היום נחלק לשתים עשרה שעות זמניות. מחלקים את אורך היום - מעלות השחר ועד לצאת הכוכבים, ויש אומרים מהנץ החמה ועד לשקיעת החמה - לשנים עשר חלקים, וכל חלק השנים עשר מן היום נקרא שעה זמנית. זמנה של מנחה קטנה מתחיל מתשע וחצי שעות זמניות מתחילת היום ומסתיים בסוף השעה השתים עשרה. נמצא שיש שתים וחצי שעות זמניות מתחילת זמן מנחה קטנה עד סוף היום. פלג המנחה הוא מחצית מאותו הזמן, כלומר: שעה ורבע לאחר תחילת זמן מנחה קטנה ולפני סוף היום. היום ההלכתי מחולק ל-12 חלקים שווים, וכל חלק כזה נקרא "שעה זמנית". פלג בארמית משמעו חלק, ובהקשר כאן, חצי. חצי, או אמצע זמן המנחה הוא אמצע הזמן שבין שעת מנחה קטנה, שהוא זמן הקרבת קרבן התמיד בבית המקדש ובין סוף היום. זמנה של מנחה קטנה הוא שעה 9 וחצי ביום, ולכך יש להוסיף חצי של 2 1 2 {\displaystyle 2{\frac {1}{2}}} (ההפרש עד סוף היום) כלומר השעה העשירית ועוד שלושת רבעי השעה. בגמרא אנחנו רואים חילוק בין פלג המנחה קמא (הראשון, מ- 9 1 2 {\displaystyle 9{\frac {1}{2}}} ועד 10 3 4 {\displaystyle 10{\frac {3}{4}}} ) לבין פלג המנחה בתרא (אחרון, בין 10 3 4 {\displaystyle 10{\frac {3}{4}}} ללילה). מנחה - שעת פלג המנחה תוחמת את זמנה של תפילת מנחה. דעה הלכתית אחת סוברת (שיטת התנא רבי יהודה) שניתן להתפלל מנחה עד פלג המנחה, והתלמוד הבבלי פוסק שדעה זו קבילה להלכה, אך גם הדעה השנייה (ראו דיון והשלכות נוספות של דעה זו בערך תפילת מנחה). בפועל נהוג לא להתחשב בפלג המנחה ולהתיר להתפלל מנחה עד הלילה. במקור מחלוקת התנאים היא לגבי זמן הקרבת קורבן תמיד של בין הערביים. קריאת שמע לדעת רבינו תם קריאת שמע נגזרת גם כן מדין תפילת מנחה. (עקרונית. רק מחמירים כדעה השנייה כיון שזו מצווה דאורייתא) אך לדעת הרא"ש אין קריאת שמע תלויה אלא בזמן שכיבה לכל העולם ולא בזמן הלילה. ערבית - לדעת חלק מהפוסקים ניתן להתפלל ערבית משעת פלג המנחה (ויש המוסיפים תנאי שאותו אדם לא התפלל מעולם מנחה לאחר פלג המנחה.) נרות חנוכה - הבית יוסף פוסק שבשעת הדחק מותר להדליק נר חנוכה כבר משעת פלג המנחה. וכך כתב בשולחן ערוך: "ויש מי שאומר שאם הוא טרוד, יכול להקדים מפלג המנחה ולמעלה, ובלבד שיתן בה שמן עד שתכלה רגל מן השוק". נרות שבת - השולחן ערוך פוסק שאין לקבל את השבת ולהדליק נרות שבת לפני פלג המנחה. זאת, כיוון שאין לקבל את השבת "בעוד היום גדול", כלומר כשנותר עוד זמן רב עד הלילה. וכן בשעת הדחק, ניתן לומר הבדלה בשבת בצהרים מפלג המנחה, ולעשות מלאכה מיד משתחשך. תפילת מנחה שעה זמנית הערך "פלג המנחה", באנציקלופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה לוח עם זמני היום, באתר "ישיבה" מאמרים בנושא פלג המנחה, באתר ספריית אסיף אורח חיים, תרעב א. ראו גם בית יוסף שם בסעיף ב וערוך השולחן בסעיף ה., שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רס"ג, סעיף ד' שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רצ"ג, סעיף ג' הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
פיטנגו

פיטנגו או פיטנגה הוא כינויה של איגניה חד-פרחית (Eugenia uniflora) שהוא צמח טרופי שמוצאו מברזיל. נעשה בו שימוש בגינון כגדר חיה, הניתנת לגיזום. הצמח אינו נמנה עם צורכי מים, ירוק כל השנה, פורח באביב ונותן פירות בקיץ. פירותיו אכילים, עדינים וחמצמצים, ובצבעי כתום, אדום ובמינים מסוימים גם סגול כהה (כמעט שחור). ככל שצבע הפרי כהה יותר, כך הוא מתוק ובשל יותר. בכל פרי ישנם בין 1 ל-3 גלעינים. מקור השם פיטנגו או פיטנגה הוא בפורטוגזית. באנגלית הוא נקרא "דובדבן סורינאם", בהודו הוא מכונה "דובדבן ברזיל", ובצרפתית הוא מכונה "סֶריזיֶיה דה-קאיֶין", על שם העיר בגיאנה הצרפתית. פרי הפיטנגו עובר שינויי צבע רבים עד להבשלתו - החל בירוק בהיר, המשך בכתום אדום ועד לבורדו כהה - אז הוא מוכן לאכילה. הפירות קטנים ולכן יש לקטופם בידיים, מה שהופך אותם ליקרים מאוד. יחד עם השימוש בפירותיהם למאכל, נעשה שימוש בעליהם לשם הרחקת חרקים על ידי פיזור עלים על הרצפה ודריכתם, תהליך המשחרר שמן דוחה חרקים. קליפת העץ מכילה הרבה טאנין. למרות מוצאו הטרופי השיח גדל מצוין גם בתנאים סובטרופיים. הוא הגיע לישראל לראשונה בשנות העשרים של המאה ה-20, על ידי שמואל צבי הולצמן. בשנות ה-70 של המאה ה-20, נמצא בגינת בית בנהריה זן גדול וטעים במיוחד. הזן נקרא "גתית" על שם בעלת הבית. מטפח הצמחים אפרים סלור, עסק בהפצתו. פרי הגתית הוא כתום, מצולע וגדול. יש לו ארומה מיוחדת, המבדילה אותו מפירות הפיטנגו הרגילים. אף על פי כן נכשלו עד היום הניסיונות לגדל את פרי הפיטנגו בצורה מסחרית בישראל, בגלל חיי המדף הקצרים שלו ובגלל היותו קשה מאוד לקטיף. את הזרעים מוציאים מהפרי, מנקים אותם מציפת הפרי שמכילה חומרים מעכבי נביטה ומייבשים בשמש משך יום אחד. הזרע זקוק לחודשיים עד לנביטה וגדל במגוון גדול של אקלימים וקרקעות אך מעדיף אקלים טרופי וקרקע לחה, מנוקזת היטב וחומצית מעט (מכל מקום עדיף שלא תהיה מלוחה). לשתול במקום שאינו חשוף לרוחות ולקור או לאור שמש מלא. מהפריחה עד הפרי עוברים שלושה שבועות ואיכותו תלויה מאוד בהשקיה ובתזונה בזמן התפתחות הפרי. הצמח עמיד מאוד בתקופות יובש ארוכות, אך זקוק להרבה מים מזמן הפריחה ועד זמן הבשלת הפרי. על מנת לקבל פרי איכותי, מומלץ לקחת ייחורים משיח שידוע שפריו טוב, כדי לקבל עץ זהה גנטית. לא ידועות מחלות וטפילים המיוחדים לפיטנגו אך תיתכן נגיעות של הפרי ברימות של זבוב הפירות הים תיכוני. הפיטנגו הוא שיח צפוף ותדיר-ירק, ונוח לעיצוב. העלים שלו בעלי גוון ירוק חזק וניצניו ניחנים בגוון אדמדם. כמו כן, אין הוא צורך מים רבים ולכן משמש כצמח גדר-חיה. הפיטנגו פורח בין פעמיים לשלוש בשנה. מדיה וקבצים בנושא פיטנגו בוויקישיתוף פיטנגו, באתר ITIS (באנגלית) פיטנגו, באתר NCBI (באנגלית) פיטנגו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיטנגו, באתר Tropicos (באנגלית) פיטנגו, באתר GBIF (באנגלית) פיטנגו, באתר The Plant List (באנגלית) פיטנגו, באתר IPNI (באנגלית) איגניה חד-פרחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברכי יוסף

ברכי יוסף הוא פירוש לשולחן ערוך מאת הרב חיים יוסף דוד אזולאי, המכונה "החיד"א". הספר ברכי יוסף, הוא אחד מהספרים היחידים שנכתבו על כל ארבעת חלקיו של השולחן ערוך, וכשאר הפירושים על השולחן ערוך הוא נחשב לאחד מנושאי כליו. בספר מביא החיד"א כתבי יד נדירים של רבנים שונים ומוסיף תשובות לשאלות שלא נענו על ידי השולחן ערוך. הספר הוא ליקוט דבריהם של רבנים אשר דבריהם לא הודפסו קודם לכן והחיד"א מצא את פסקיהם במהלך מסעותיו. הספר מחולק לשני כרכים ומסודר במתכונת של השולחן ערוך. פוסקים אחרונים רבים מסתמכים על ספר זה ועל ההוראות המובאות בו, והוא מצוטט לעיתים קרובות. הספר נדפס לראשונה בחיי המחבר בליוורנו בשנת ה'תקל"ד. מאז נדפס פעמים רבות כשבחלק מהמהדורות הוספה של הערות והגהות שונות: וינה, ה'תר"ך. מהדורת הרב דוד אביטן בתוספת הערות, מראה מקומות ומפתחות, ג"כ, ירושלים, ה'תשס"א. מהדורת מכון זכרון אהרן בתוספת הערות, מראה מקומות, ומפתחות. דברי מרן בשולחן ערוך בפנים הספר, ד"כ, ירושלים ה'תשע"ט. מהדורת מכון המאור, בעריכת הרב דניאל ביטון, מפוסק ומחולק לקטעים, בתוספת ציונים לשאר ספרי המחבר, ו"כ, ירושלים, ה'תשע"ט. החיד"א, ברכי יוסף, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תגרים

המונח "תגרים" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו תגרים (פירושונים). תגרים (בתיגרינית: ተጋሩ, "תגרו") הם קבוצה אתנית שמקורה בקרן אפריקה. התגרים חיים ברובם במדינת תיגראי שבצפון אתיופיה ובדרום מדינת אריתריאה שבחבל ההיסטורי חבש בצפון הרמה האתיופית. התגרים משתייכים לקבוצת העמים החבשים, עם זה נוצר עוד במהלך שלטון קיסרות אקסום במאות ה-3 וה-4 ולאחר מכן החלו להתפתח כקבוצה אתנית נפרדת בייחוד לאור הופעתם של האגאווים/האמהרים במאות ה-9 וה-10. התגרים היו הקבוצה הראשונה המשפיעה באימפריה האתיופית ואף לעיתים קבוצות אחרות הצליחו לשלוט על כס הקיסרות לזמן מסוים, מולדתם תיגראי היא ערש התרבות החבשית ובסיס להיסטוריה של אתיופיה וכן האזור בו צמחו ממלכת דעמת, האימפריה החבשית והאימפריה האתיופית. אין שם כולל מוסכם לכלל דוברי השפה התגרית באריתריאה לדוגמה אלו מכונים באופן מוזר ע"ש השפה שלהם "בהר תגריניה" (עם התגריניה). מלבד העם התגרי, קיימות קבוצות אתניות נוספות הדוברות את השפה התגרית, ביניהן הצלים בית, האירובים, האזובו רייה וחלק מעולי ביתא ישראל. מקור השם "תגרים" אינו ידוע והסברה היא שהוא מוזכר לראשונה בשם "תיגריטס" במונומנטום אדוליטנום במאה השלישית. מדיה וקבצים בנושא תגרים בוויקישיתוף תגרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Tigrai, Tigrinya Stuart Munro-Hay, Aksum: A Civilization of Late Antiquity, Chapters 11 - 16.
יוזף פון אייכנדורף

יוזף פון אייכנדורף (10 במרץ 1788 - 26 בנובמבר 1857) היה משורר וסופר גרמני, מהבולטים שביוצרי הרומנטיקה בספרות הגרמנית. כחמשת אלפי הלחנים של שיריו הפכוהו לאחד המולחנים ביותר שבין משוררי גרמניה, אך גם הנובלות פרי עטו לא נשתכחו ונקראות גם כיום. בין העיבודים המפורסמים ביותר שזכו להם שיריו, ארבעה שירים אחרונים מאת ריכרד שטראוס. ממשפחת אצולה שלזית, אייכנדורף למד משפטים בהיידלברג (1807), שם פרסם את החרוז הראשון שלו והתוודע לחוג הרומנטיקה. בהמשך לימודיו בברלין (1809–1810) פגש את מנהיגי התנועה הלאומית הרומנטית. כשפרצה מלחמת השחרור הפרוסית בשנת 1813, אייכננדורף התגייס לפריקורפס ונלחם נגד נפוליאון. לאחר המלחמה מילא תפקידים בשירות המדינה הפרוסית בדנציג וקניגסברג (כיום קלינינגרד, רוסיה), ואחרי 1831, בברלין. בשנת 1844 פרש משירות המדינה כדי להתמסר כולו לכתיבתו, ופרסם את חיבורו על תולדות הספרות הגרמנית ותרגומים של סופרים ספרדים. עמוס נוי, "פתח דבר", בתוך: יוזף פון אייכנדורף, מחייו של לא יוצלח (תרגם מגרמנית: ידידיה פלס), תל אביב, עם עובד, 2016. מדיה וקבצים בנושא יוזף פון אייכנדורף בוויקישיתוף יוזף פון אייכנדורף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יוזף פון אייכנדורף בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, באתר AllMusic (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, באתר Discogs (באנגלית) יוזף פון אייכנדורף, דף שער בספרייה הלאומית Editors of Encyclopaedia Britannica, [https://www.britannica.com/biography/Joseph-Freiherr-von-Eichendorff Joseph, baron von Eichendorff German writer], ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת בייג'ינג

האם התכוונתם ל... אולימפיאדת בייג'ינג (2008) – משחקי הקיץ שנערכו בבייג'ינג בשנת 2008 המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) – המשחקים הפאראלימפיים שנערכו בבייג'ינג בשנת 2008 אולימפיאדת בייג'ינג (2022) – משחקי החורף שנערכים בבייג'ינג בשנת 2022
האנטר ביורגן

האנטר לורנס ביורגן (באנגלית: Hunter Lawrence Burgan; נולד ב-14 במאי 1976) הוא הבסיסט של להקת AFI. ביורגן נולד בלונג ביץ' שבקליפורניה וגדל בגראס ואלי, קליפורניה. הוא ניגן בלהקה שנקראת The Force לפני שהצטרף ללהקה AFI. הוא היה אמור להיות מחליף לבסיסט גאוף קרייסג' לסיבובי הופעות אחדים ולהקלטת האלבום, "Shut Your Mouth and Open Your Eyes" אך בסופו של דבר נעשה הבסיסט הקבוע של הלהקה בנובמבר 1997. להקתו הקודמת, "The Force" התפרקה בספטמבר 1998. ביורגן אוהב את המוזיקה של פרינס, ויש לו פרויקט צדדי, להקה בשם "Hunter Revenge", שמנגנת מוזיקה משנות ה-80 המוקדמות ורית'ם אנד בלוז. ביורגן יודע לנגן בתופים, בס, גיטרה, סקסופון ופסנתר. הוא היה המתופף ואחד ממייסדי להקת The Frisk, שביצעו את הופעתם האחרונה בדצמבר 2005. הוא תופף גם בשתי להקות נוספות - The Eyeliners ו-Halo Friendlies בסיבובי הופעות. האנטר הופיע באלבומם החדש של הצמד טיגן ושרה, "The Con", בנגינת בס לשירים שנכתבו על ידי טיגן. בנוסף, יש לו פרויקט צדדי עם טיגן. ביורגן הוא טבעוני. אתר האינטרנט הרשמי של האנטר ביורגן האנטר ביורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האנטר ביורגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) האנטר ביורגן, באתר Discogs (באנגלית) הבלוג של ביורגן (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיירה

שיירה היא קבוצת כלי רכב, כלי שיט, אנשים או בעלי חיים נהוגים, הנעים ביחד כדי לסייע זה בזה. לעיתים שיירה מלווה ליווי מזוין (כלומר: כוח שמירה חמוש) המגן עליה מפני התקפות. באזורים מבודדים נהוג לנוע בשיירות כדי לסייע לכלי רכב שעלולים להתקע עקב תקלה טכנית. בעת מלחמה, תנועת האספקה נעשית בשיירות כדי להגן על השיירה ביעילות. במלחמת העולם השנייה התבצעה רוב תנועת אוניות הסוחר בין אמריקה הצפונית ובריטניה או ברית המועצות בשיירות המלוות על ידי אוניות מלחמה. הסוחרים בימי קדם נהגו לנוע בשיירות. באזור המזרח התיכון היו נהוגות בעיקר שיירות גמלים משום שהגמל הוא בעל סיבולת גבוהה, מסתפק במועט ואינו מושפע מתנאי המדבר הקשים. התנועה בשיירות אפשרה לסוחרים להתגונן ביעילות כנגד שודדים. שיירות גמלים קיימות עד היום באזורי המדבר ויש שבטים, כגון בני שבט הטוארג, המתמחים בהובלת שיירות כאלה. מנהיג השיירה הוא בעל יכולת ניווט גבוהה במדבר ויודע היכן נמצא נווה המדבר הבא או בור המים הקרוב. ערך מורחב – שיירת עגלות שיירת עגלות או גם שיירת קרונות (באנגלית: wagon train) היא קבוצת עגלות מכוסות (קרונות) הנוסעות יחד לשם עזרה הדדית והתגוננות בפני תקיפה. הדוגמאות הידועות ביותר בהקשר זה הן שיירות הקרונות של המתיישבים במערב הישן של אמריקה, שהתקבצו וחצו יחד את המישורים ומעברי ההרים ושיירות הקרונות של הטרקבורים בדרום אפריקה. בהקשר צבאי שיירת משא (baggage train) הייתה שיירת הקרונות שבאה בעקבות הצבא שנשאה אספקה ותחמושת. מדיה וקבצים בנושא שיירה בוויקישיתוף שיירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.