laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רעידת האדמה במרלבורו (1848)

רעידת האדמה במרלבורו (1848) הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-16 באוקטובר 1848 בעוצמה של 7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט והמוקד שלה היה במחוז (אנ') מרלבורו (אנ') באי הדרומי של ניו זילנד. בוולינגטון, הרעידה נמשכה כשתי דקות וגרמה נזק נרחב, במיוחד למבני אבן. רוב המבנים שניזוקו ברעידת האדמה נבנו מחדש מעץ והדבר תרם להפחתת נזקים ומוות ברעידת האדמה החזקה יותר בווייראפה (אנ') שפגעה גם בוולינגטון שבע שנים מאוחר יותר. בוולינגטון ניזוקו כמעט כל בנייני הלבנים, כולל בתים, כנסיות, בית הכלא ובית החולים הקולוניאלי. רוב מבני העץ לא נפגעו. סמל הצריף ג'יימס האריס לאבל מהגדוד ה-65 ושניים מילדיו הצעירים, אמיליה בת 4 וויליאם בן 6, מתו לאחר שנמחצו מנפילת לבנים מחומה ברחוב פאריש בוולינגטון. הם קבורים בבית הקברות ברחוב בולטון. באזור מרלבורו עצמו נפגעו קשות מספר בתי מגורים. מספר מבנים שניזוקו ברעידה העיקרית נהרסו במהלך רעידות משנה עזות במהלך הימים הבאים. ההרוגים היחידים ברעידת האדמה היו כאשר בניין פגוע קרס במהלך אחד מזעזועי המשנה למחרת רעידת האדמה במרלבורו ב-1848 McSaveney, Eileen (16 בנובמבר 2016). "Historic earthquakes – The 1848 Marlborough earthquake". Te Ara – the Encyclopedia of New Zealand. נבדק ב-21 בנובמבר 2016. {{cite encyclopedia}}: (עזרה) "Damaged Wellington buildings (sketches by Robert Park)". NZETC. "The Earthquake of 1848", Early Wellington, 1928, Louis E. Ward "Earthquake Report", Early Wellington, 1928, Louis E. Ward
הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פולני

הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פולני הוא הסכם אי-תוקפנות, אשר נחתם בין ברית המועצות לפולין ב-1932. ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-17 בספטמבר 1939, כאשר פלשה לפולין סמוך לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה, כחלק מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב. אחרי המלחמה הפולנית-סובייטית ב-1921 שהסתיימה בניצחון פולני, ממשלת פולין אימצה מדיניות של "ריחוק שווה" הן מגרמניה והן מברית המועצות. בקרב הפוליטיקאים הפולנים שרר קונצנזוס לפיו על פולין להסתמך בעיקר על הברית ארוכת הימים עם צרפת ולהימנע מלצדד באחת משכנותיה. בינואר 1926, כחלק מנרמול היחסים בין המדינות, החלו דיונים על הסכם אי-תוקפנות שנועד לחזק את הישגיה של פולין בהסכם ריגה, ותוכנן שיאוזן על ידי הסכם דומה שייחתם מול גרמניה. עם זאת, השיחות מול גרמניה לא התחילו, וביוני 1927 בריטניה הכריזה על ניתוק היחסים עם ברית המועצות, ונרצח בוורשה פיוטר ווייקוב, דיפלומט סובייטי. במקום זאת, פולין פנתה לחתום על הסכם קלוג-בריאן, שהיווה אמנה שאסרה על שימוש בתוקפנות ובאלימות כלפי מדינות אחרות. בהמשך הצטרפה אליו גם ברית המועצות. המשא ומתן בין הצדדים חודש ב-1931 וההסכם נחתם במוסקבה ב-25 ביולי 1932, בתכנון שיהיה בתוקף למשך שלוש שנים. שתי המדינות אשררו את ההסכם ב-23 בדצמבר 1932, אז נכנס לתוקף. ב-9 בינואר 1933 נרשם גם בחבר הלאומים. ב-5 במאי 1934 הוארך תוקף ההסכם עד ל-31 בדצמבר 1945 ללא שינויים. שני הצדדים הסכימו לוותר על השימוש באלימות ביניהם ולפתור את כל המחלוקות בדרכים דיפלומטיות. בנוסף, הוחלט להימנע מבריתות שכוונו לפגוע באחד מהצדדים. ב-23 בספטמבר 1938 ממשלת ברית המועצות שלחה מסר לממשלת פולין ובו נאמר כי במידה והאחרונה תשתתף בכיבוש צ'כוסלובקיה, ההסכם ייחשב לריק מתוכן. עם זאת ב-31 באוקטובר היא חזרה בה והצהירה שההסכם עדיין בתוקף, זאת למרות שפולין אכן כבשה את חבל זאולז'ה. שתי המדינות אף אשררו מחדש את תוכן ההסכם ב-26 בנובמבר 1938. ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-17 בספטמבר 1939 כשזו פלשה לפולין ממזרח, כחלק מההסכמות עם גרמניה הנאצית. בזמן אמת נחשב ההסכם להצלחה ניכרת במדיניות החוץ הפולנית, אולם היא נחלשה עם התערערות הברית עם צרפת, ההפרות הגוברות של הסכם ורסאי והכניסה למלחמת סחר מול גרמניה. בעקבות החתימה על ההסכם נחתם בינואר 1934 הסכם אי תוקפנות גם מול גרמניה. Poland and Union of Soviet Socialist Republics - Pact of Non-Aggression, with two Protocols of Signature. Signed at Moscow, July 25, 1932 [1933 LNTSer 7; 136 LNTS 41], www.worldlii.org Польша, www.pereplet.ru
פאט ומאט

פאט ומאט (בצ'כית: Pat a Mat) היא סדרת טלוויזיה צ'כוסלובקית קומית בהנפשת סטופ מושן, שנוצרה על ידי לובומיר בנש וולדימיר ג'יראנק. הדמויות הראשיות של הסדרה הן שני שכנים שיפוצניקים יצירתיים, אך מגושמים ביותר בדרכי פעולתם, בשם פאט ומאט. הדמויות הופיעו בשנת 1976 עוד קודם לסדרה. נכון לשנת 2021 היה לסדרה 129 פרקים (ואחד שלא שודר). הסדרה שודרה במספר רב של מדינות ובעיקר במדינות מזרח אירופה קודם שנות ה-90, עקב חוסר דיאלוג רב וצרוך בדיבוב.[דרוש מקור] בכל פרק מוצג לנו מחדש דרכי היתמודדות עם מצבים שונים מחיים היומיומיים של שני הדמויות הראשיות - פאט ומאט בעלי הגישה אופטימית לחיים בצורה המעלה גיחוך. ובפרט את נטייתם לסבך מצבים פשוטים אלה. אבל בשעיפה לפתור זאת הם אף פעם לא מוותרית עד שהם פותרים את הבעיה ומצליחים להיחלץ מהסיבוך אליו הניכלאו בדרכים עוקפות ויוצאות דופן הך ורק בכוחות עצמם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. נכון לשנת 2019 הופקו 130 פרקים, 8 מיני-פרקים ושלושה סרטים עלילתיים, המעידים על הפופולריות הרבה של הסדרה. פאט ומאט הופיעו לראשונה בפרק "Kuťáci" בשנת 1976. מאוחר יותר הם הופיעו בסדרה A je to! (ניתן לתרגום כ"זהו זה!"). בתחילה, קהל היעד של הסדרה היה קהל בוגר, אך עד מהרה הפכו הדמויות החביבים לבידור לכל המשפחה. ברחבי הגוש המזרחי. מדיה וקבצים בנושא פאט ומאט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאט ומאט (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של פאט ומאט (בצ'כית) פאט ומאט, ברשת החברתית פייסבוק "פאט ומאט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פאט ומאט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Pat and Mat Wiki, pat-and-mat.fandom.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיאוס פיטה

דְיָאוּס פִּיטָה (בסנסקריט: द्यौष्पितृ) הוא אל השמיים במיתולוגיה ההינדואית. משמעות השם "דיאוס פיטה" היא "אבא שמיים". האל דיאוס מקביל לאל זאוס במיתולוגיה היוונית, יופיטר במיתולוגיה הרומית וטיר במיתולוגיה הנורדית. דיאוס פיטה מופיע פעמים רבות ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים שחוברו בסנסקריט. בכל אחת מהופעותיו הוא מופיע יחד עם אל אחר, בדרך כלל עם בת זוגו פריטהיבי מאטה, אלת הארץ. הוא יכול להטיל ברקים על הארץ ולהמטיר גשם. M. L. West, Indo-European Poetry and Myth, Oxford University Press, 2007, pp. 166-173
פריטהיבי מאטה

פְּרִיטְהִיבִי מָאטַה (בסנסקריט: पृथ्वीमाता) היא אלת האדמה במיתולוגיה ההינדואית. פריטהיבי מזוכרת בדרך כלל ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים, כבת זוגו של דיאוס פיטה, אל השמיים. משמעות שם האלה הוא "אמא אדמה". האלה מקבילה לאלילות היווניות והרומיות גאיה וטרה, בהתאמה. מדיה וקבצים בנושא פריטהיבי מאטה בוויקישיתוף M. L. West, Indo-European Poetry and Myth, Oxford University Press, 2007, p. 176
וסנה (להקה)

וסנה (בצ'כית: Vesna) היא הרכב מוזיקלי פולק פאן-סלאבית שבסיסה בצ'כיה, המורכבת כיום משש חברות. הלהקה ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "My Sister's Crown". בשנת 2016, סולנית הלהקה פטריציה פוקסובה רצתה ליצור להקה שכולה נשית שתחגוג נשיות ואחווה סלאבית, ומאוחר יותר נפגשה עם בארה שוסטקובה, שניגנה בכינור, אנדריאה שולצובה וטניטה ינקובובה, שניגנו בחליל. ב-2018, שולצובה וינקובובה עזבו, והוחלפו על ידי הפסנתרנית אולסיה אוחפובסקה והמתופפת מרקטה ודרלובה. באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה, Pátá bohyně. האלבום נוצר בהשראת אירועים מאירועי החיים האמיתיים שעמם התמודדו והן מסיפורים ואגדות צ'כיות. האלבום זכה בפרס תגלית השנה בתערוכת פרסי המוזיקה הצ'כית Ceny Anděl 2018. ב-16 בינואר 2023, הלהקה נחשפה כאחת משישה בתחרות ESCZ 2023, הקדם הלאומי של צ'כיה לאירוויזיון 2023. כאשר תוצאות ההצבעה נחשפו ב-7 בפברואר 2023, הלהקה זכתה ב-10,584 קולות, וזכתה בהפרש של 6,367 קולות, ובכך נבחרה לייצג את צ'כיה באירוויזיון 2023 בליברפול בממלכה המאוחדת. ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "My Sister's Crown" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. צ'כיה הופיעה כמדינה ה-14, לפני אוסטרליה ואחרי פינלנד.. הלהקה סיימה את הגמר במקום העשירי עם 129 נקודות והביאו את ההישג השני הכי גדול של צ'כיה בתולדות התחרות (אחרי מיקולאש יוזף, הנציג לשנת 2018 שזכה במקום השישי). מדיה וקבצים בנושא וסנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסנה (באנגלית) וסנה, ברשת החברתית פייסבוק וסנה, ברשת החברתית אינסטגרם וסנה, ברשת החברתית טיקטוק וסנה, סרטונים בערוץ היוטיוב וסנה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) וסנה, באתר ספוטיפיי וסנה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) וסנה, באתר Last.fm (באנגלית) וסנה, באתר AllMusic (באנגלית) וסנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) וסנה, באתר דיזר וסנה, באתר Discogs (באנגלית) וסנה, באתר Genius Aby se každá žena cítila jako bohyně, přeje si dívčí kapela Vesna, iDNES.cz, ‏9 ביוני 2018 (בצ׳כית) Nejvíc nominací na Anděly mají Barbora Poláková, Lucie a Kapitán Demo, iDNES.cz, ‏23 בינואר 2023 (בצ׳כית) Neil Farren, 🇨🇿 Czech Republic: Vesna to Eurovision 2023, Eurovoix, ‏7 בפברואר 2023 (באנגלית בריטית) Eurovision 2023 Semi-final 1 Results Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
הית' פרימן

הית' פרימן (באנגלית: Heath Freeman;‏ 23 ביוני 1980 – 14 בנובמבר 2021) היה שחקן אמריקאי. הוא נודע בזכות תפקידו בדרמה המשפטית "Raising the Bar" וגם בתור הרוצח הסדרתי הווארד אפס בסדרה "בונז". כמו כן הופיע בסדרה "NCIS" ובסרטים "סקייטלנד" ו"אימה בערבה". פרימן מת מהרעלה של שילוב סמים ב-14 נובמבר 2021, בגיל 41. הית' פרימן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) White, Abbey (16 בנובמבר 2021). "Heath Freeman, 'Bones' and 'NCIS' Actor, Dies at 41". The Hollywood Reporter. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Maas, Jennifer (16 בנובמבר 2021). "Heath Freeman, Actor Who Played 'Bones' Villain Howard Epps, Dies at 41". TheWrap. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Tapp, Tom (15 בנובמבר 2021). "Heath Freeman Dies: 'Bones,' 'NCIS,' 'ER' Actor Was 41". Deadline Hollywood. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Bucksbaum, Sydney (15 בנובמבר 2021). "Bones actor Heath Freeman dies at 41". Entertainment Weekly. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Dicker, Ron (16 בנובמבר 2021). "Heath Freeman, Who Played Memorable Serial Killer On 'Bones,' Dead At 41". The Huffington Post. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Feldman, Kate (16 בנובמבר 2021). "Actor Heath Freeman, who played serial killer on 'Bones,' dead at 41". New York Daily News. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Lenthang, Marlene; Dasrath, Diana (16 בנובמבר 2021). "Heath Freeman, 'Bones' and 'NCIS' actor, dies at 41". NBC News. נבדק ב-16 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
הנסיך של ויילס (קוקטייל)

הנסיך של ויילס (באנגלית: Prince of Wales) הוא קוקטייל שנוצר על ידי אלברט אדוארד, נסיך ויילס, שלימים הפך למלך אדוארד השביעי. ישנן מספר גרסאות של הקוקטייל, הרכיבים המשותפים בהן בדרך כלל הן שמפניה, אנגוסטורה ביטרס, סוכר (או סירופ סוכר), ויסקי שיפון או קוניאק וליקר. ביוגרפיה אנונימית של המלך אדוארד, "החיים הפרטיים של המלך אדוארד השביעי", מייחסת את המשקה לנסיך עצמו. הקוקטייל כלל "מעט ויסקי שיפון, קרח כתוש, ריבוע קטן של אננס, קורטוב אנגוסטורה ביטרס, קליפת לימון, כמה טיפות מרשינו (ליקר דובדבן), מעט שמפניה ואבקת סוכר לפי הטעם". המרכיבים לנסיך מוויילס הם: 45 מ"ל ויסקי שיפון 30 מ"ל שמפניה חתיכה קטנה של אננס שפריץ אנגוסטורה ביטרס 1/4 כפית (1.25 מ"ל) ליקר מרשינו 1 כפית (5 מ"ל) סוכר (או סירופ סוכר) את המשקה מכינים על ידי ערבוב סוכר ואנגוסטורה, הוספת ויסקי וליקר ואז אננס. רכיבים אלו מנוערים עם קרח כתוש, מסננים את התערובת לכוס קוקטייל, ואז מוסיפים את השמפניה. חלק מהמתכונים משתמשים בקוניאק או ברנדי במקום ויסקי שיפון, בנדיקטין או ליקר אחר במקום מרשינו, ותפוז במקום אננס. גם שיטות ההכנה משתנות. הבלוגר והמיקסולוג, סם מאייר, תיאר את הקוקטייל בבלוג cocktalians כ-"משקה נפלא עם שיפון חריף… והמרשינו המתוק והאננס המשתלבים זה בזה והבעבוע קושר את הכל יחד". מומחה היין והעיתונאי, אנדרה דומינה, תיאר את הקוקטייל כבעל טעם מר, מתוק וחמוץ המשתלב בהרמוניה מושלמת. מדיה וקבצים בנושא הנסיך של ויילס בוויקישיתוף Wondrich, David (2015-04-07). Imbibe! Updated and Revised Edition: From Absinthe Cocktail to Whiskey Smash, a Salute in Stories and Drinks to "Professor" Jerry Thomas, Pioneer of the American Bar (באנגלית). Penguin. ISBN 978-0-698-18185-4. Perry, Charles (2007-10-31). "Prince of Wales' cocktail". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-11-18. Dominé, André; Euler, Barbara; Fassbender, Wolfgang; Stelzig, Matthias (2009). Le livre du bar et des cocktails. Ullman. ISBN 978-3-8331-4804-0. "Prince of Wales recipe". www.drinksmixer.com. נבדק ב-2021-11-18. "CocktailDB: The Internet Cocktail Database | Prince of Wales Cocktail". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2012-01-07. Cocktailians: MxMo Submission: The Prince of Wales Cocktail, web.archive.org, ‏2016-03-16
יפים וולקוב

יפים יפימוביץ' וולקוב (ברוסית: Ефим Ефимович Волков;‏ 4 באפריל 1844 – 17 בפברואר 1920) היה צייר נוף רוסי. אביו היה סוכן נוסע ומכר תרופות ומשפחתו הייתה ענייה. הוא הועסק לזמן קצר במשרד המשפטים. בשנת 1866, הוא החל לקחת שיעורי ציור ב"חברה האימפריאלית לעידוד האמנויות". מאוחר יותר למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות ושיכלל את כישוריו על ידי ביצוע סקיצות מהטבע. בשנת 1870, הוא קיבל את התואר "אמן" כהוקרה על ציורו "נוף סנט פטרסבורג והסביבה". ב-1878 הצטרף ל"אגודת תערוכות אמנות נודדות" (הנודדים) והציג מדי שנה את עבודתו בחסותן. מות בתו בשנת 1884 גרם לו כמה שנות צער, אך בשנת 1888 הוא הצליח לבצע סיור נרחב ביוון, טורקיה, מצרים ופלסטינה עם אשתו, שם צייר נופים. מאוחר יותר, הם סיירו באזור הוולגה. הוא הפך לחבר מן המניין באקדמיה ב-1895 ומונה לאקדמאי ארבע שנים מאוחר יותר. לאחר אירועי יום ראשון העקוב מדם, בני הזוג נכנסו לפיקוח משטרתי, ההתעניינות בעבודתם החלה לרדת והקריירה של וולקוב מעולם לא התאוששה. הוא מת בעוני בביתו באי ואסילבסקי. מדיה וקבצים בנושא יפים וולקוב בוויקישיתוף Frida Roginskaya, List of members of the Peredvizhniki: Historical Essays, Moscow, Искусство (1989) Russian Painting: Brief biography
בריטניק

בריטניק (HMHS Britanic) הייתה אוניית נוסעים של חברת וייט סטאר ליין. בריטניק הייתה הספינה השלישית והאחרונה בסדרת האוניות "אולימפיק", לאחר אולימפיק וטיטניק, ונועדה לשרת כאוניית נוסעים טראנס אטלנטית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1915, הוסבה בריטניק לאוניית בית חולים על ידי הצי המלכותי ותפקדה כך עד לטביעתה בידי מוקש ימי ליד האי היווני קיאה, בים האגאי, בנובמבר 1916. בריטניק הושקה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, כשנתיים לאחר טביעת הטיטאניק. בעקבות האסון הוכנסו בה מספר שינויים בהיבט הבטיחות. עם כניסתה לשירות בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוסבה הספינה לבית חולים צף בשירות הצי המלכותי הבריטי. בבוקר ה-21 בנובמבר 1916 נפגעה הספינה ממוקש ימי של הצי הקיסרי הגרמני ליד האי היווני קיאה וטבעה כעבור 55 דקות. בעת הפגיעה היו על הסיפון 1,066 אנשים. 1,036 הניצולים חולצו מהמים ומסירות ההצלה, ו-30 אנשים מצאו את מותם. בריטניק הייתה כלי השיט הגדול ביותר שאבד במלחמת העולם הראשונה. בעתיד מיליארדר הולך לממן תוכנית לתיירות בעזרת צוללות לבריטניק. וייט סטאר ליין אולימפיק מלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא בריטניק בוויקישיתוף בריטניק, ברשת החברתית פייסבוק הריסות האוניה בריטניק יהפכו למוזיאון תת-ימי, באתר מסע אחר בריטניק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Turn Me On

האם התכוונתם ל... Turn Me On (שיר של ריטון ואוליבר הלדנס) Turn Me On (שיר של דייוויד גטה)
וסילי וולקוב

וסילי וולקוב (ברוסית: Василий Алексеевич Волков;‏ 21 במרץ 1840 - 22 באפריל 1907) היה צייר אקדמי רוסי-אוקראיני; ידוע בעיקר בזכות דיוקנאות וסצנות היסטוריות. מ-1858 עד 1863 למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות. משנת 1861 היה גם מורה בגימנסיה מקומית. לאחר סיום לימודיו השתקע בפולטבה. בשנת 1867 הוענק לו התואר "אמן". מ-1875 ועד מותו, הוא לימד ציור בבית הספר לצוערים של פטרובסקי פולטבה. הוא גם לימד מדי פעם במכון המקומי לנשות האצולה. במהלך תקופה זו, הוא גם הפעיל בית ספר משלו לאמנות והציג עם הנודדים, למרות שמעולם לא הפך לחבר בתנועה. ככל הנראה כיהן כחבר מועצת המדינה. בשנת 1907, הוא מת ממחלת לב. בין דיוקנאותיו הידועים ביותר ניתן למנות את אלו של הצארים אלכסנדר השני ואלכסנדר השלישי, הדוכס הגדול קונסטנטין קונסטנטינוביץ' וחבריו הציירים, ניקולאי ירושנקו וליאוניד פוזן. עם זאת, הוא זכור בעיקר על בסיס יצירה אחת. בשנת 1901 הוצג במוסקבה ציורו, "פטר הגדול מבקר בפבלו פולובוטוק במצודת פטר ופול ב-1724". פטר מת 41 ימים אחרי הביקור בפולובוטוק. התגובה הציבורית לציור הייתה חיובית. הוא זכה לשבחים במספר כתבי עת. קטלוג התערוכה אזל והציור שוכפל כגלויות; שחור ולבן, הדפסים צבעוניים וגרסאות מצוירות ביד (שהם פריטי אספנים יקרי ערך). מקום הימצאו הנוכחי של המקור אינו ידוע. מסופר כי וולקוב מכר אותו לאנגלי אורח זמן לא רב לאחר שהוצג, אך אין תיעוד לכך. רוב הרפרודוקציות נעשו ככל הנראה מעותק מדיה וקבצים בנושא וסילי וולקוב בוויקישיתוף וסילי וולקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וסילי וולקוב".
המופע של שר (מחזמר)

המופע של שר (באנגלית: The Cher Show) הוא מחזמר להיטים עם תסריט מאת ריק אליס המספר את סיפור חייה של שר, ומשתמש בשירים שהיא ביצעה במהלך הקריירה. שלוש שחקניות גילמו את שר: אחת מגלמת את דמותה בשנות ה-50 וה-60 ("בייב"), השנייה מגלמת את דמותה בשנות ה-70 ("ליידי") והשלישית מגלמת את דמותה בשנות ה-80 וה-90 ("סטאר"). השלוש מתקשרות אחת עם השנייה ועוזרות זו לזו בנקודות שונות. הפקת טרום-ברודוויי של המחזמר התקיימה בתיאטרון האוריינטלי, שיקגו בין ה-12 ביוני ל-15 ביולי 2018. ההפקה הסתיימה יום אחד מוקדם מהצפוי, ב-14 ביולי 2018, בשל בעיות טכניות. לאחר ההרצה בשיקגו, "המופע של שר" החל בהצגות מקדימות בתיאטרון ניל סיימון בברודוויי ב-1 בנובמבר 2018 והפתיחה הרשמית התקיימה ב-3 בדצמבר 2018. התסריט למחזמר נכתב בידי ריק אליס, ג'ייסון מור ביים, כריסטופר גאטלי יצר את הכוראוגרפיה. פיקוח מוזיקלי, תזמור, עיבודים ועיבודים למוזיקת ריקודים מאת דריל ווטרס. עיצוב תלבושות מאת בוב מקי, עיצוב תפאורה מאת קריסטין ג'ונס וברט ג'יי. בנקיס, עיצוב תאורה מאת קווין אדמס ועיצוב סאונד מאת נווין שטיינברג. מפיקי המחזמר הם פלודי סוארס, ג'פרי סלר ושר. ההפקה הסתיימה ב-18 באוגוסט 2019 לאחר 34 הצגות מקדימות ו-295 הופעות רגילות. במאי 2021, הוכרז שהמחזמר יוצג בסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד מאפריל 2022 עד אפריל 2023 בבימויה של ארלין פיליפס (אנ') ועם כוריאוגרפיה מאת אוטי מאבוס (אנ'). צוות השחקנים כולל את מילי אוקונל בתפקיד בייב, דניאל סטירס בתפקיד ליידי ודבי קורופ בתפקיד סטאר. המופע של שר מבוסס על חייה של שרלין סרקיסיאן לה פייר בונו אלמן או כפי שחבריה מכנים אותה, שר! הילדה על התלת אופן, שנשבעה להפוך למפורסמת. תופעת הנעורים שפרצה בגיל עשרים. כוכבת הטלוויזיה הזוהרת שפורשת בשיא. השחקנית שעתידה לזכות באוסקר. אלילת הרוק שמכרה מאה מיליון תקליטים. האגדה שעשתה הכל, ועדיין מפחדת לצעוד על הבמה. האישה, האם, הבת, האחות, החברה. האישה, מחפשת אהבה. השורדת האולטימטיבית, רודפת אחרי החלום שלה. כולם כאן, לבושים כדי להרוג, שרים מכל הנשמה, מספרים את זה כמו שזה. וכולם הכוכבים של המופע של שר. *בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת התפקיד שונה לבוב מקי בלבד. **בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת הדמויות גרג אולמן/ רוב קמילטי/ פיל ספקטור/ ג'ון סאות'ול עובדו לתפקיד לשחקן אחד. ***בסיבוב הופעות באירלנד/ הממלכה המאוחדת התפקיד שונה לג'ורג'יה הולט בלבד. אתר האינטרנט הרשמי של המופע של שר המופע של שר באתר Playbill המופע של שר באתר Broadway.com המופע של שר באתר Internet Broadway Database המופע של שר האתר הרשמי - סיבוב הופעות בממלכה המאוחדת/ אירלנד Ryan Mcphee, Micaela Diamond and Teal Wicks Join Stephanie J. Block as Title Role in The Cher Show, Full Cast Announced, Playbill, ‏17/04/2018 Adam Hetrick, What Happened When The Cher Show Was Forced to Cancel Final Chicago Performance, Playbill, ‏JULY 16, 2018 עמוד המחזמר באתר Playbill עמוד המחזמר באתר Playbill Best of Theatre Staff, The Cher Show to tour UK & Ireland, Best of Theatre News (באנגלית) Cast & Creatives | The Cher Show : A New Musical, The Cher Show (באנגלית) NYBroadwayTours, Yes, We Believe in Life After Love! Lesli Margherita, Lena Hall & Jillian Mueller Led a Reading of t..., New York Broadway Tours, ‏2017-01-21 (באנגלית אמריקאית) The Cher Show unveils complete company ahead of UK and Ireland tour | WhatsOnStage, www.whatsonstage.com (באנגלית בריטית)
רסמוס ראסק

רסמוס כריסטיאן ראסק (בדנית: Rasmus Kristian Rask;‏ 22 בנובמבר 1787 – 14 בנובמבר 1832) היה בלשן דני. ב-1808 נסע ראסק לקופנהגן, בירת דנמרק, כדי ללמוד באוניברסיטת קופנהגן. תחילה הוא למד תאולוגיה, אך לאחר מכן הוא עבר ללמוד בלשנות. ב-1818 עזב ראסק את דנמרק כדי ללמוד על השפות ההודו-אירופיות. במהלך מסעו ביקר ראסק בהודו, בסרי לנקה ובאיראן. ראסק שב לדנמרק רק ב-1823, ושם הוא נשאר עד מותו ב-1832. הלה כיהן כפרופסור באוניברסיטת קופנהגן. ראסק היה, בין השאר, הראשון שגילה את מעתק ההגאים בשפות גרמאניות שנקרא בשם חוק גרים. החוק נקרא בדיעבד על שם יעקוב גרים, אחד מהאחים גרים, שגילה את אותו מעתק הגאים כמה שנים אחרי ראסק. מדיה וקבצים בנושא רסמוס ראסק בוויקישיתוף רסמוס ראסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רסמוס ראסק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Rasmus Rask, באתר "Lexox" (בדנית) Hermann Collitz, A Century of Grimm's Law, Language, Vol. 2, No. 3, September 1926, in JSTOR
אהרן לוי (כדורגלן)

אהרן (אהרונצ'ו) לוי (25 בספטמבר 1943, רוסה, ממלכת בולגריה – 7 בספטמבר 2017, ראשון לציון, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת המגן ומזוהה עם קבוצת מכבי יפו. אהרן לוי נולד בעיר רוסה אשר לגדות הדנובה בצפון בולגריה. ב-1948, במהלך העלייה ההמונית עלתה משפחתו לישראל והתיישבה ביפו. ב-1953 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו. במהלך עונת 1958/1959 בליגה הלאומית הועלה לקבוצה הבוגרת, ומשחקו הראשון היה ב-10 בינואר 1959 מול הפועל רמת גן. ב-15 בינואר 1966 במהלך עונת 1965/1966 בליגה הלאומית נערך משחק ליגה בין מכבי יפו להפועל ירושלים. בדקה ה-81 פסק השופט מנחם אשכנזי בעיטת עונשין מ-11 מטרים לזכות הפועל ירושלים. מוצי ליאון ואהרן לוי "פוצצו את המשחק", ולדברי אשכנזי, אף בעט בו לוי ברגלו. יפו הועמדה בפני ועדת משמעת, ולוי הורחק לשנה בפועל ושנה על תנאי מהמגרשים, אף על פי שנחשב לשחקן הוגן וללא כל עבירות משמעת. מוצי ליאון הורחק לארבעה חדשים ועזב את הארץ לדרום אפריקה. אהרן לוי שב לפעילות ב-21 בינואר 1967 ושיחק במשחק הליגה בין מכבי יפו להפועל באר שבע שהסתיים בתיקו אפס. לוי שיחק עד עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה", ומשחקו האחרון בשורות הקבוצה היה ב-20 באפריל 1968 מול הפועל מחנה יהודה. בסך הכל השתתף ב-159 משחקי ליגה ובהם כבש 4 שערים. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל. ב-1961 זומן לסגל נבחרת ישראל בכדורגל על ידי המאמן גיולה מאנדי. לוי נכלל בסגל הרחב של הנבחרת גם תחת יוסף מרימוביץ' עד 1964. אהרן לוי היה שחקן אהוד על אוהדי הקבוצה ושחקניה והיה השראה לצעירים שחלקם הפכו לכדורגלנים. לאחר פרישתו משדה הכדורגל היה לוי בעל מפעל לייצור אביזרי פלסטיק. הוא שמר על קשר עם ותיקי הקבוצה, ובין 2014–2016 ארגן והשתתף במפגשים חברתיים עם כדורגלנים יוצאי מכבי יפו. אהרן לוי התגורר בראשון לציון, היה נשוי ללבנה, אב לשתי בנות וסב לשבעה נכדים. הלך לעולמו ב-2017 והובא למנוחות בבית הקברות במושב נטעים. מכבי יפו סגנית אלופת ישראל: 1961/1962 משחקי מכבי אירופה, ליון, 1963: מדליית זהב סגנית אלופת ישראל: 1963/1964 ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020. מדיה וקבצים בנושא אהרן לוי בוויקישיתוף ברוך המאירי, חצי תריסר שערים ביפו, בית"ר ירושלים נוצח 6:0, מעריב, 25 בספטמבר 1960 ישראל רוזנבלט, קירבה בולגרית לא עזרה למכבי יפו, מעריב, 19 בפברואר 1963 אורן יוסיפוביץ‏, הסגניות: דירוג 10 הקבוצות הבלתי נשכחות שגמרו במקום השני, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2012 מכבי יפו והשחקנים ליאון ולוי הוזמנו לוועדת משמעת ביום ה', מעריב, 17 בינואר 1966. ועדת הליגה העניקה ניצחון 0:3 להפועל ירושלים, למרחב, 23 בינואר 1966. ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 217. נתונים היסטוריים: ירון משעל ישראל רוזנבלט, שבעה צורפו לסגל הנבחרת, מעריב, 15 באוקטובר 1963. 7 כדורגלנים צורפו לסגל הנבחרת, מעריב, 20 בדצמבר 1964. אשר גולדברג‏, רפעת טורק: היינו 30 ילדים בכיתה, 8 מהם לא הגיעו לגיל 25, באתר וואלה, 3 בפברואר 2023.
סטיבן נגל

סטיבן נגל (באנגלית: Steven Ray Nagel ;‏ 27 באוקטובר 1946, קנטון – 21 באוגוסט 2014, קולומביה) היה טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה נשוי ללינדה גודווין איתה השתתף במשימת STS-37. סטיבן נגל נולד עיירה קנטון שבמדינת אילינוי. הוא למד בבית ספר בעיירה בה נולד. בשנת 1969 הוא קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובשנת 1978 תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטה בקליפורניה. לאחר סיום תואר ראשון נגל התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ובשנת 1970 סיים קורס טיס. לאחר שירות במספר יחידות הוא נשלח כמדריך טיס לתאילנד. בשנת 1972 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1975 נגל סיים קורס טייסי ניסוי והיה מדריך לטיסה במטוס "ווט A-7 קורסייר II". בשנת 1979 נגל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-51-G בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (דניאל ברנדנסטיין היה מפקד צוות). באוקטובר 1985 הוא היה טייס צוות של משימה STS-61-A (הנרי הרטספילד היה מפקד צוות) שהמריאה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של STS-37 על מעבורת החלל אטלנטיס. בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של STS-55 על מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה הוצב בחלל טלסקופ החלל האבל. בשנת 1995 נגל פרש משירות בחיל האוויר. הוא מונה לתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון. נגל פרש מנאס"א בשנת 2011. בשנת 2011 נגל עם משפחתו עברו לקולומביה. אשתו קיבלה מינוי של פרופסור באוניברסיטת מיזורי וסטיבן נגל היה מדריך באוניברסיטה. נגל נפטר בשנת 2014 מסרטן. מדיה וקבצים בנושא סטיבן נגל בוויקישיתוף קורות חיים ריאיון עם סטין נגל סטיבן נגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)