laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנס הארטונג

הנס היינריך ארנסט הארטונג (בגרמנית: Hans Heinrich Ernst Hartung‏; 21 בספטמבר 1904 – 7 בדצמבר 1989) היה אמן צרפתי-גרמני. הארטונג נולד בלייפציג שבגרמניה למשפחה שוחרת אמנות והושפע מאמנים כמו לוביס קורינת ואמיל נולדה, מציורים צרפתיים ומקוביזם. בהמשך למד באקדמיה לאמנות הן בדרזדן והן במינכן. ב-1931 נערכה התערוכה הראשונה שלו בדרזדן, אבל עם עליית הנאצים לשלטון נאלץ לנתק את קשריו עם מולדתו כיוון שהסגנון שהיה מזוהה אתו, הקוביזם, לא עלה בקנה אחד עם העקרונות של המשטר החדש. כשניסה לבקר בברלין שלוש שנים אחר-כך כמעט שנעצר על ידי המשטרה במקום, אך עלה בידו להימלט בעזרתו של חבר. הארטונג התיישב בצרפת, ואולם, שקע בחובות כלכליים ובדיכאון. ב-1939 הצטרף ללגיון הזרים הצרפתי. הגסטפו ניהל אחריו מעקב מתמיד והוא לבסוף נעצר על ידי המשטרה הצרפתית למשך שבעה חודשים. עם שחרורו הצטרף ללחימה ואיבד את רגלו בקרב ליד בלפור. ב-1945 הוענקה לו אזרחות צרפתית וכן עיטור צלב המלחמה. לאחר המלחמה עלתה קרנו כאמן והוא החל מציג בגלריות בפריז. ציוריו המופשטים וחסרי הדאגות השפיעו רבות על אמנים אמריקאים צעירים במהלך שנות ה-60. ציוריו ידועים בצבעם המורכב והאלומות הדרמטיות של משיכות מכחול כהה על רקע שטף האור. לאחרונה נודע כי ציוריו לא היו ספונטניים אלא הועתקו לאחר מחשבה ודיוק רב ממחברת הסקיצות שלו. ב-1989 נפטר בעיירת הנופש אנטיב שבריביירה הצרפתית. מדיה וקבצים בנושא הנס הארטונג בוויקישיתוף הנס הארטונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנס הארטונג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנס הרטונג (1904-1989), דף שער בספרייה הלאומית הנס הארטונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנס הארטונג, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנס הארטונג, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוכנים על הכוונת

סוכנים על הכוונת הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2001 בבימויו של ג'ון גלן. הסרט מבוסס על רומן הריגול החום של הרמדאן מאת הסופר הישראלי אמריקאי סטיבן הרטוב, שהוא קצין מוסד לשעבר. העלילה מתחילה בניסיון חיסול כושל במינכן של טרוריסט פלסטיני, המחבל עמאר קמיל, על ידי צוות הפיקוד של המוסד. לאחר חזרת הצוות לישראל, מגלה טוני שחבריו מתחילים להיעלם אחד אחרי השני, ושכל מי שהשתתף בניסיון החיסול נהרג. אקשטיין מגלה כי עמאר קמיל אחראי על החיסולים, אך לא מצליח לשכנע את חבריו. לבסוף, כשרוב חברי הצוות כבר נרצחו, המוסד מחליט לנסות לעצור את קמיל, ולבסוף מגלים שהוא מנסה לעצור את תהליך השלום בין ישראל לפלסטינים. "סוכנים על הכוונת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סוכנים על הכוונת", באתר נטפליקס "סוכנים על הכוונת", באתר AllMovie (באנגלית) "סוכנים על הכוונת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סוכנים על הכוונת", באתר אידיבי "סוכנים על הכוונת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אנלוג פוסי

אנלוג פוסי (מאנגלית: Analog Pussy) הם הצמד הפסיכדלי: ג'ינו (ארז ג'ינו) וג'יגה (לילך קים מיכאל). ג'יגה נולדה בירושלים וגדלה באילת. למדה לנגן בגיטרת בס בגיל 15. ג'ינו נולד באורוגוואי ועלה לישראל בגיל 4, למד תאוריה של מוזיקה, ניגן בחצוצרה בילדותו ומגיל 16 התמחה בסינתיסייזרים. חברי הצמד נפגשו בשנת 1997 והקימו את הלהקה לצד זוגיות. בהיותה ילדה הקימה ג'יגה את להקת "059" (אזור החיוג הישן של העיר אילת). הלהקה הופיעה באירועים בית ספריים ולא הקליטה דבר. בשנות נעוריה ניגנה בלהקות פאנק וטראש מטאל שלא זכו לתשומת לב מיוחדת. לאחר מכן ניסתה את כוחה גם כזמרת סולנית, והקליטה תחת שם הבמה כלילה שלמות שני שירי פופ: "תצא מדעתי" ו"תתחתן איתי", שכלל מילים פרובוקטיביות. השירים נכללו באלבום האוסף "החדששני" של ספי כרמל (1992), כאשר הקרדיט ניתן ל"כלילה שלמות ולהקתה". באותו אוסף השתתפה להקה נוספת שג'יגה הייתה הסולנית שלה, להקת הפאנק "Puke" ("קיא" באנגלית), בשיר "Nighty Night" שהושר באנגלית ועסק בהתאבדות. היא קנתה סינתיסייזר ולמדה לנגן בו ולתכנת את המלודיות, נגינת התופים והבס. היא שמעה על מומחה לסינתיסייזרים בשם ארז ג'ינו שהיה בעל אולפן. באותה תקופה ייצר ג'ינו מוזיקה אלקטרונית תחת השם Art Indust. השניים שוחחו בטלפון, נפגשו וייסדו את הלהקה. מן ההתחלה, לאנלוג פוסי היה קשר הדוק עם עולם הסייבר. השירים הראשונים שלהם היו זמינים להורדה אינטרנט בפורמט MP3 שעות ספורות לאחר שהם היו מוכנים. שיטת שיווק זו הגדילה את קהל מעריציהם לפני שהתקליט יצא לאור. ההורדות באינטרנט חצו את רף המיליון. בשנת 1996 שלחו שיר לקדם אירוויזיון למילותיה של סיגל לביא ובביצועו של תמיר צעידי. ג'ינו הלחין וג'יגה עיבדה. השיר התקבל והגיע בערב התחרות למקום השלישי. בשנת 1999, לאחר שחזרו ממסע ההופעות האירופי שלהם, הם חתמו על חוזה עם חברת תקליטים גרמנית להוצאת התקליט הראשון שלהם, שמתוכו השירים Go Wacko ו-Psycho Bitch היו פרשנות מחודשת לסקס פיסטולס. לצמד לא היה מנהל אישי והם מימנו את כל הוצאות הלהקה ובנו אולפן. בשנת 2000 הם עברו לגרמניה והקימו חברת תקליטים משלהם AP Records והוציאו את תקליטם השני Underground בשנת 2001. באמצע שנת 2004 הם הוציאו את האלבום Trance N Roll שהכיל אלמנטים רבים של רוק כבד כולל נגינות סולו של גיטרות חשמליות. כמו כן, הכיל האלבום את השיר Psycho Punko בו חזרה ג'גה למקורות הפאנק שלה. שיר זה היה פירוש מחודש ל-Smoke On the Water של דיפ פרפל. בשנת 2007, נפרדו ג'יגה וג'ינו ביחסיהם האישיים והמקצועיים והצמד התפרק. 1999 - Psycho Bitch From Hell 2001 - Underground (Analog Pussy album) 2002 - Vinyl Trax 2004 - Trance N Roll 2006 - Future - The Remixes 2012 - Mister Clown 2012 - Alive 2013 - 1997-1998 2013 - Retro Pussy אנלוג פוסי, ברשת החברתית פייסבוק אנלוג פוסי, ברשת החברתית אינסטגרם אנלוג פוסי, סרטונים בערוץ היוטיוב אנלוג פוסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנלוג פוסי, באתר Discogs (באנגלית) אנלוג פוסי, באתר Songkick (באנגלית) אתר הבית של אנלוג פוסי ליאור אבידב, בחורים אנאלוגים בעולם דיגיטלי, באתר ynet, 1 באוגוסט 2004 כתבה על אנלוג פוסי באתר Qube טראנס אקדמי ופנינים אחרות(הקישור אינו פעיל) לואיס, ג'ודית (2001) "Independent Music’s Right to Fight", שבועון ל.א, 14 ביוני 2001 http://web.archive.org/20030507015236/www.montrealmirror.com/ARCHIVES/2000/122100/cover3.html
משחק לולאות

משחק לולאות (באנגלית: String Figures) הוא יצירת צורות על ידי הפעלה מעל, או מסביב עצמה של לולאה מחוט חזק או חבל דק, בין אצבעות שתי הידיים של אדם אחד או ידיהם של כמה אנשים. אפשר גם להשתמש בפה, אמת היד או רגליים. בתרבויות שונות אנשים בכל הגילים עוסקים בכך ויש מקומות שבהם סבורים שזהו רק משחק ילדים. אורך החבל צריך להיות 198 ס"מ [6.5 רגל]. לחלק מהצורות מובן או הקשר בהתאם לתרבות או למקום הגאוגרפי בה נוצרו. ניתן ליצור מגוון גדול של צורות באמצעות החבל. חלק מהמשחקים מיועדים לשחקן בודד, ואחרים לשני שחקנים ומעלה המעבירים ביניהם את הלולאות ומשכללים את הצורות המתקבלות. הגרסה הנפוצה ביותר בישראל היא סבתא סורגת, (באנגלית: "Cup and Saucer" וגם "Cat's cradle"). גם במשחקי יו-יו, נעשה לפעמים שימוש במשחקי לולאות. משחקי הלולאות השונים נפוצים בכל העולם ומשוחקים כבר מאות שנים. זוג אנתרופולוגים במשך שנות השמונים של המאה ה-19 עד המאה ה-20, ד"ר ריברס וד"ר האדון, חקרו ברחבי העולם את תרבות הפנאי של תרבויות שונות בעולם. צורות רבות נאספו ותועדו מאיים שונים באוקיינוס השקט, האינואיטים שבקוטב ושבטים של אינדיאנים. תורת הקשרים לולאות משחק הלהטוטים היצירתי מיפן, וכטנברג, 1996. מדיה וקבצים בנושא משחק לולאות בוויקישיתוף וידאו של משחקי לולאות וידאו של משחקי לולאות האגודה הרשמית למשחקי לולאות בעברית משחק לולאות, באתר MathWorld (באנגלית) W. W. Rouse Ball, A Lecture on String Figures, Fun With String Figures, 1971, New York: Dover, 1920, עמ' 1, ISBN 0-486-22809-6. (באנגלית)
אליזבת ריזר

אליזבת' אן ריזר (באנגלית: Elizabeth Ann Reaser; נולדה ב-2 ביולי 1975) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. ידועה בשל גילומה את אסמה קאלן בסדרת סרטי הפנטזיה "דמדומים",, ועוד לפני כן בסרט "הישאר!" (2005), ובסרטי הקומדיה "עד שהמשפחה תפריד בינינו" (2005), "סטטוס: ידידים" (2011) ו"תקועה" (2011). בטלוויזיה, עשתה תפקידים רבים ומוכרת בין היתר מתפקידיה בסדרות "האנטומיה של גריי" (2007–2008), "האקס המיתולוגי" (2008), "האישה הטובה" (2010–2012), "מי מתגורר בבית היל" (2018), ו-"סיפורה של שפחה" (2019). ריזר נולדה וגדלה בפרוור האמיד של דטרויט, בלומפילד הילס (אנ'), מישיגן, בתם של קארן דוידסון (לבית ויידמן) וג'ון ריזר. היא האמצעית מבין שלוש אחיות. אמה, היא עקרת בית, ואביה, היה עורך דין שהפך למסעדן והפך למורה מחליף. הוריה התגרשו כשהייתה צעירה, ובשנת 1995, אימה נישאה בשנים לאיש העסקים היהודי ביל דוידסון, פילנתרופ שתרם את מכון דוידסון לחינוך מדעי ואת מרכז דוידסון והיה הבעלים של קבוצת ה-NBA דטרויט פיסטונס. אימה קיבלה בעלות על הקבוצה לאחר פטירת אביה החורג של ריזר ב-2009. רייזר למדה הן באקדמיה של הלב הקדוש (אנ') בבלומפילד הילס (אנ') והן בתיכון אבונדייל (אנ') בעיר אובורן הילס (אנ') שם סיימה את לימודיה ב-1993. לאחר התיכון, היא למדה באוניברסיטת אוקלנד (אנ') ברוצ'סטר הילס (אנ'), מישיגן, במשך שנה אחת, ולאחר מכן עברה ללמוד בבית הספר לאומנויות ג'וליארד בניו יורק, בחטיבת הדרמה של בית הספר (1995–1999, מחזור 28), שם סיימה תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 1999. ריזר התפרסמה לראשונה כשחקנית קולנוע בשנת 2005 בתפקיד ראשי בדרמת האינדי "אדמה מתוקה" עליו הועמדה לפרס אינדפנדנט ספיריט, בתור האישה הגרמנייה אינגה אלטנברג המגיעה לארצות הברית כדי להינשא בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. התפרסמה בתפקידי משנה במותחן הפסיכולוגי " הישאר" ובדרמה הקומית "עד שהמשפחה תפריד בינינו". ב-2006 שיחקה בקומדיה "פוצ'יני למתחילים" בתור הסופרת הלסבית אלגרה ושיחקה בעונה היחידה של סדרת הדרמה הרפואית "Saved". ריזר שיחקה ב-17 פרקים בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי", בתפקיד המטופלת רבקה פופ הנשלחת לבית חולים פסיכיאטרי. היא הועמדה לפרס אמי על הופעת האורח הטובה ביותר. ריזר שיחקה במספר פרקים בסדרת הדרמה "האישה הטובה", בתפקיד שדרנית ספורט. בשנת 2008 זכתה ריזר לחשיפה עולמית בזכות תפקידה בפנטזיית הערפדים "דמדומים" בתור אסמה קאלן, אם משפחת הערפדים קאלן. באותה שנה שיחקה ריזר בתפקיד הראשי בעיבוד האמריקאי של רשת NBC לסדרה הישראלית "האקס המיתולוגי". ב-2009 חזרה על תפקיד אסמה קאלן בשובר הקופות "דמדומים 2: ירח חדש" וב-2010 בחלק השלישי של הסדרה "דמדומים 3: ליקוי חמה". מדיה וקבצים בנושא אליזבת ריזר בוויקישיתוף אליזבת ריזר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליזבת ריזר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליזבת ריזר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אליזבת ריזר, באתר AllMovie (באנגלית) אליזבת ריזר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אליזבת ריזר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יוז'ני

יוז'ני (אוקראינית: Южне) היא עיר נמל באוקראינה, הממוקמת על חוף הים השחור במחוז אודסה. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2010, מונה אוכלוסייתה 28,358 תושבים. בשנת 1973, החליטה ממשלת ברית המועצות להקים מרכז תעשייה ותחבורה על שפך נהר גרגורייב, המקושר עם עיר חדשה בסדר גודל של 2,000-30,000 תושבים, עם אפשרות של הגדלה עד 150 אלף תושבים. הבניה החלה בשנת דצמבר 1976, על הגדה הימנית של אגם סיצ'בסקוגו. ב-11 במאי 1978 היישוב קיבל את שמו הרשמי "יוז'ני". ובאותו חודש הוא קיבל מעמד של יישוב עירוני במחוז אודסה. במקביל הוקמה מועצת היישוב יוז'ני. והתושבים החלו להתגורר בו בסוף דצמבר של אותה שנה. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילות הנמל, בו נמצא מסוף הנפט החשוב של אוקראינה. המסוף מסוגל להכיל ספינות עם קיבולת של 100,000 טון, בנמל יש מתקני פחם, עופרת ברזל, נפט, כימיקלים ועוד. נמל יוז'ני הוא הנמל השני בחשיבותו באוקראינה, אחרי נמל אודסה, עם שינוע של 20,700,000 טון בשנת 2005. לעיר יש קבוצת כדורסל מצליחה בשם חימיק יוז'ני המשחקת בליגת העל האוקראינית. תמונות מהעיר רחוב בעיר החוף של יוז'ני מבט מהים לנמל של יוז'ני מרכז הספורט אולימפוס בעיר טורקיה קמר, טורקיה בולגריה דימיטרובגראד, בולגריה מדיה וקבצים בנושא יוז'ני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוז'ני
BP (פירושונים)

האם התכוונתם ל... BP – תאגיד נפט בריטי לפני זמננו (Befor Present) זוג בסיסים (Base Pair) נקודת רתיחה (Boiling Point) Benzoyl peroxide – תרופה בלצ'לי פארק (Bletchley Park) פינג-פונג בירה (Beer pong)
א.א.ק. לרנקה (כדורסל)

א.א.ק. לרנקה (ביוונית: Αθλητική Έvωση Κίτιον - AEK), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לרנקה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית וביורופקאפ. הקבוצה היא ההמשך הישיר של קבוצת פזופוריקוס לרנקה. הקבוצה הוקמה בשנת 1994, לאחר איחוד מועדונים בעיר לרנקה (פזופוריקוס לרנקה ואיפא לרנקה. פזופוריקוס שיחקה בליגה הבכירה וזכתה בארבע אליפויות (1973, 1991, 1992, 1994) וחמישה גביעים (1969, 1970, 1971, 1972, 1992). ואילו קבוצת איפא שיחקה בליגה השנייה. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה באליפות החמישית, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אפואל ניקוסיה 3-1. בתחילת עונת 2013/14 זכתה הקבוצה בסופרקאפ לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אתאה אגומיס 52-57. צבעי הקבוצה הם: צהוב וירוק. ועל סמלה מצויר דיוקנו של המצביא היווני קימון, ששחרר את קפריסין מידי האימפריה הפרסית. החל מעונת 1989/90 הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בעונת 1993/94 הדיחה הקבוצה את הפועל אילת מגביע קוראץ'. הליגה הקפריסאית: אליפות (10): 1973, 1991, 1992, 1994, 2013, 2015, 2016, 2018, 2021, 2023 הגביע הקפריסאי: זכייה (9): 1969, 1970, 1971, 1972, 1992, 2017, 2018, 2021, 2023 הסופרקאפ הקפריסאי: זכייה (5): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 קפריסין ניקוס פפדופולוס קפריסין רוברטו מנטובאני קפריסין חאריס פנתוסיס ארצות הברית למאר כרים ארצות הברית דימרקו ג'ונסון ארצות הברית מוריס בייקר ארצות הברית אנתוני אנדרסון הולנד רמון וואן דר האר סרביה ננאד צ'אנק פוארטו ריקו מיגל ברדיאל ליטא ולדאס דבקוס יוון ניקולאו סטיליאנו יוון תנאסיס ורוותקוס סרביה מרקו קנדיץ' א.א.ק. לרנקה מדיה וקבצים בנושא א.א.ק. לרנקה בוויקישיתוף האתר הרשמי (חלק מאתר המועדון)
חיים זייצ'יק

הרב חיים אפרים זייצ'יק (תרס"ו, 1906 – ט' באדר ב' תשמ"ט, 1989) היה ראש ישיבת בית יוסף – נובהרדוק בבוצ'אץ' וממפיצי רעיונות תנועת המוסר ברוח נובהרדוק בארץ ישראל. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: סדר המאורעות אינו ברור, ב-1919 היה בן 13 ואילו מהפכת אוקטובר התחוללה כבר ב-1917, לפיכך מתי עבר מרוסיה לפולין?. נולד בעיירה פיוטרקוב שברוסיה לאשר ומרים זייצ'יק. בהיותו כבן 13 הופיע בעיירתו רבי מרדכי שטולמן, מתלמידי ה"סבא" מנובהרדוק, שהקים סניף של ישיבת נובהרדוק בעיירה מאז'יר וגייס תלמידים לישיבה. חיים זייצ'יק נענה לקריאתו והצטרף לישיבה. לאחר המהפכה הבולשביקית חצה את הגבול מרוסיה לפולין, תחילה שהה בברנוביץ ולאחר מכן נסע לישיבת נובהרדוק בביאליסטוק, בראשות הרב אברהם יפה'ן, חתנו של ה"סבא" מנובהרדוק. בישיבה זו שהה תקופת זמן ובמהלכה התמנה להשמיע 'ועדים' (שיחות מוסר) בפני חבריו תלמידי הישיבה. הוא התקרב לגדולי רבני נובהרדוק ובהם הרב דוד בליאכר, הרב אברהם זלמנ'ס והרב דוד מיאדניק. במשך חצי שנה שהה במחיצת הרב משה רוזנשטיין, המשגיח של ישיבת לומז'ה בפולין. בשנות ה-30 התמנה הרב זייצ'יק על ידי הרב אברהם יפה'ן לעמוד בראשות ישיבת נובהרדוק שהוקמה בבוצ'אץ' על בסיס הישיבה שהקים בה שרגא פייבל ויליג. הוא כיהן כראש הישיבה במשך כמה שנים, ומלבד תפקידו הרוחני והתורני היה אחראי, יחד עם גבאי הקלויז משה הרצוג, גם לקיומה הכלכלי של הישיבה. בשנת 1939 נכבשה בוצ'אץ' בידי הרוסים והוא נאלץ להפעיל את הישיבה בתנאי מחתרת. ב-1941 הוא גויס לצבא האדום ונלקח מבוצאץ', שם השאיר אישה הרה. עם תום מלחמת העולם השנייה הוא חזר לבוצ'אץ' וכשגילה כי משפחתו נספתה עבר לצרפת לישיבת 'אור יוסף נובהרדוק' בצרפת בניהולו של הרב גרשון ליבמן ומשם עשה דרכו לארצות הברית. נישא לגיטל, בתו של הרב אברהם שמואל קסצבסקי. בתחילת שנות ה-60 עלה הרב זייצ'יק לישראל. בתקופה הראשונה שימש מנהל רוחני בישיבת תפארת הכרמל בחיפה. כעבור זמן התיישב בירושלים והקדיש את כל זמנו להפצת רעיונות תנועת המוסר ברוח נובהרדוק. פרסם לאורך השנים סדרה ארוכה של ספרים, וכמו כן השמיע שיעורים ושיחות מוסר בפני אברכים ותלמידי ישיבות. הקים את כולל "אור חדש" ועמד בראשו. סדרת אור חדש - על פרשיות השבוע, על המועדים, פרקי מחשבות ועיונים אורות החיים גנזי חיים המאורות הגדולים – קווים לתיאור פועלם של גדולי תנועת המוסר המדע והחיים ואני תפילה – על התפילה מעייני החיים פרי הארץ - על המועדים פרי חיים קול צופיך – על ההפטרות תורת הנפש המאור הגדול - מאת שלום מאיר ולך, בהקדמה לספר "המאורות הגדולים" חיים אפרים בן אשר זיצ'יק (1905-1989), דף שער בספרייה הלאומית מרדכי הלפרן, משפחה ועיר בפריחתן ובחורבנן, עמ' 29
רצח השוטרת יונה קוממי

רצח השוטרת יונה קוממי היה המקרה הראשון במדינת ישראל שבו נהרגה שוטרת בעת מילוי תפקידה. ב-29 באוגוסט 1965 רצח אברהם ליס שני אנשים, ולאחר שהשוטרת יונה קוממי ניסתה לעצור אותו ירה בה למוות והתאבד. על פועלה באירוע זה קיבלה את עיטור הגבורה ממשטרת ישראל. למרות שעם הקמת צה"ל חל חוק גיוס חובה גם על נשים, גיוס נשים למשטרת ישראל נתקל בהתנגדות. אמנם בשנת 1948 ניסו להפעיל שוטרות בתפקידי תנועה ובתפקידים מקצועיים אחרים, אך הניסיון נכשל וכעבור זמן קצר עברו השוטרות לתפקידים משרדיים, מלבד אלו שעבדו בבתי המעצר לנשים. רק ב-1961, בעידודו של עמוס בן-גוריון שהיה מפקד מחוז תל אביב, התחיל קורס לשוטרות ו-24 השוטרות הראשונות נכנסו לתפקיד בפיקודה של מפקח נעמי שדמי. בתחילה שירתו השוטרות בתפקידי סיור בלבד ובפיקוח על התנועה. הן לא היו חמושות ועבדו בזוגות. עם הזמן עברו קורס נהיגה וצוידו בקטנועים שהקלו על הניידות שלהן. יונה קוממי, נולדה ב-3 בספטמבר 1945 וגדלה בשכונת עזרא בתל אביב. ב-25 באוגוסט 1963, התגייסה למשטרת ישראל. היא הייתה השוטרת הראשונה שהורשתה לרכוב על קטנוע. בבוקר 29 באוגוסט 1965 היו השוטרות יונה קוממי וגליה אגסי בסיור במרכז רמת גן, כשלפתע נשמעו יריות מבית ברחוב ביאליק מס' 22. אברהם ליס, בן 68, מלווה בריבית, היה בפגישה עם אביגדור ופולה ליס, שני גיסים ובעלי בית מסחר לטקסטיל, שהיו חייבים לו 160,000 ל"י והתקשו להחזיר לו אותם (אין קשר משפחתי בין המלווה ללווים). במהלך ויכוח עם השניים הוא שלף אקדח שהיה ברשותו וירה בשניהם והם נהרגו במקום. לאחר מכן הוא ירד במדרגות במרוצה וחצה את רחוב ביאליק לעבר רחוב הוורדים. השוטרות יונה קוממי וגליה אגסי שלא היו חמושות רצו אחריו, וכאשר התקרבה קוממי לעברו הוא הסתובב ירה בה והרגה ומיד לאחר מכן התאבד בירייה בראשו. אלפים השתתפו בהלוויית יונה קוממי שנערכה כעבור יומיים ב-31 באוגוסט 1965 בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי קריית שאול, ובראשם המפכ"ל פנחס קופל, כל צמרת המשטרה וראשי העיריות בגוש דן. לאחר הירצחה של קוממי הועלתה ביקורת מדוע אין השוטרות חמושות ומדוע יש לסכן אותן בשל כך. לאחר מותה זכתה יונה קוממי יחד עם גליה אגסי בצל"ש ממפכ"ל המשטרה. בשנת 1974 הומר צל"ש זה לעיטור הגבורה, קוממי היא אחת משני שוטרים בלבד שזכו בעיטור זה (יחד עם יוסף וקיל). בדצמבר 1966 הוחלף שמו של רחוב הוורדים, ל"רחוב השוטרת", ובמקום בו נרצחה יונה קוממי נחנך שלט הנצחה לזכרה. בשכונת עזרא ניטעה "גינת השוטרת" על שם יונה קוממי. בשנת 2002 ניהלו תושבי השכונה מאבק מוצלח נגד עיריית תל אביב שרצתה להחליף את שם הגינה על שם יצחק רבין. בחצר משטרת מרחב דן (משטרת רמת גן) הוקמה אנדרטה לזכרה של יונה קוממי. פרס שנתי לשוטרים מצטיינים על שם יונה קוממי, מוענק מקרן של עיריית רמת גן ומועדון הבנקאים בגוש דן. נעמי שדמי: מרתה ונעמי, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005 הרצח ברמת גן, דבר, 30 באוגוסט 1965 שרון גבע, אילו לשוטרת יונה קוממי היה אקדח בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה צפורה שחורי-רובין, ‏שיטור ומגדר: כניסתן של נשים למשטרת ישראל, 1948–1981, קתדרה 164, תמוז תשע"ז, עמ' 139–172 הלווית השוטרת יונה קוממי, מעריב, 31 באוגוסט 1965 קריאת רחוב של שם יונה קוממי ברמת גן, מעריב, 27 בדצמבר 1966 גן ציבורי חדש בשכונת "עזרא" בת"א ע"ש השוטרת יונה קוממי, הצופה, 25 באוגוסט 1966 מאבק תושבי שכונת עזרא נגד עיריית תל אביב בפרשת "גינת השוטרת" שוטר ושתי שוטרות מר"ג זכו ב"פרס יונה קוממי", דבר, 1 בינואר 1969 חולקו פרסים לשוטר ושוטרת מצטיינים בר"ג, דבר, 22 בינואר 1970 פרס קוממי ז"ל לארבעה שוטרים ו-2 אנשי משא"ז, מעריב, 5 בנובמבר 1979
טמפה

טמפּה או טאמפּה (באנגלית: Tampa) היא עיר גדולה במערב התיכון של מדינת פלורידה שבארצות הברית, ומשמשת כבירת מחוז הילסבורו. בעיר כ-387,916 תושבים (2019). מקור השם "טמפה", הוא במילה בשפה אינדיאנית, שמשמעותה אבדה עם השנים, ומתייחסת לאזור הראשון אותו חקרו האירופאים שהגיעו לאמריקה. אף על פי שמשמעות המילה לא ידועה, יש טוענים שמשמעותה היא "עצי מדורה" או "המקום שאליו אוספים עצי מדורה", בהתבסס על שפת הקלוסה, של שבט הקרוב למקום. ההתיישבות המודרנית בטמפה החלה כאשר דייגים קובנים התנחלו באזור מפרץ טמפה במאה ה-18. בשנת 1821, קנתה ארצות הברית את מדינת פלורידה מספרד. כחלק ממערך צבאי להשתלטות אמריקאית על פלורידה, הוקם בסיס צבאי קטן באזור שטמפה נמצאת בו כיום. בשנת 1824 הבסיס נקרא רשמית פורט פרוק. הבסיס והעיירה הסמוכה כמעט לא שרדו את מלחמת פלורידה. לאחר הניצחון האמריקאי כמות ניכרת של תושבים חזרו לאזור. בשנת 1849, הוכרז המקום כ"כפר טמפה" (אנגלית: Village of Tampa). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. החל משנת 1971 פועל נמל התעופה הבין-לאומי של טמפה. איטליה אגריג'נטו, איטליה ספרד אוביידו, ספרד טורקיה איזמיר, טורקיה ישראל אשדוד, ישראל מקסיקו בוקה דל ריו, מקסיקו קולומביה ברנקייה, קולומביה ניקרגואה גרנדה, ניקרגואה מקסיקו וראקרוס, מקסיקו צרפת לה הבר, צרפת ארגנטינה קורדובה, ארגנטינה טמפה ביי מיוטיני אתר האינטרנט הרשמי של טמפה (באנגלית) טמפה, ברשת החברתית פייסבוק טמפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טמפה, ברשת החברתית אינסטגרם טמפה, סרטונים בערוץ היוטיוב טמפה, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצנית

אצנית (שם מדעי: Paratrechina) היא סוג של נמלה. הסוג מכיל מעל 150 מינים, הנפוצים בכל רחבי העולם – בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה. שמו של הסוג (כמו גם השם האנגלי – נמלה משוגעת) נובע מתנועתה התזזיתית והמהירה של האצנית ממקום למקום, לעיתים ללא סיבה נראית לעין. המינים השונים של סוג האצנית כולם קטנים יחסית, ולכולן משותפת ההליכה המהירה והתזזיתית. בין המינים ניתן למנות: האצנית ארוכת המחוש (אנ') (שם מדעי: Paratrechina longicornis) הוא המין הנפוץ והמפורסם ביותר של האצנית. המין נפוץ ברחבי העולם, כי אנשים מפיצים אותו בטעות ללא ידיעתם. הוא נפוץ כמזיק בבתים של אנשים. האצנית ארוכת המחוש מתרבה בצורה מיוחדת – במקום שהוולד יצא כשילוב של אביו ואימו, מולידה המלכה נקבות שהן שיבוטים של עצמה, וזכרים שהם שיבוטים של הזכר שאיתו היא הזדווגה. תופעה זו, המכונה "שיבוט כפול", מאפשרת הרבעה פנימית של האצנית ארוכת המחוש, והקלה על התפשטותה. אורכה של האצנית ארוכת המחוש הוא עד שלושה מילימטרים, וצבעה שחור. רגליה ומחושיה ארוכים יחסית לגופה (ראו בתמונה). בישראל היא נפוצה במישור החוף ובדרום הארץ. האצנית הצהובה (שם מדעי: paratrechina jaegerskjoeldi) נפוצה בכל ישראל, ובארצות רבות נוספות. אורך גופה הוא כ-2.5 מילימטר. ראשה ובטנה חומים, וחזה ורגליה צהובות. היא פעילה בעונות החמות של השנה. בתור מזיקה במשכנות האדם היא חיה מתחת למרצפות, לרוב במטבח ובחדר האמבטיה, שם היא ניזונה מזחלים של יתושעשיים. רשימת מיני האצנית בוויקיפדיה האנגלית יעקב עופר, נלך אל נמלה: מדריך נמלים בישראל, הוצאת יובל עופר, ירושלים, 2000. תחת: אצנית ארוכת מחוש, אצנית צהובה. מדיה וקבצים בנושא אצנית בוויקישיתוף אצנית, באתר ITIS (באנגלית) אצנית, באתר NCBI (באנגלית) אצנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אצנית, באתר GBIF (באנגלית) עידו אפרתי, מה יכולה החברה האנושית ללמוד מהנמלה המשוגעת, באתר הארץ, 31 ביולי 2015 crazy ant Morgan Pearcy, Michael A. D. Goodisman & Laurent Keller (2011). "Sib mating without inbreeding in the longhorn crazy ant". Proceedings of the Royal Society B (in press). doi:10.1098/rspb.2010.2562.
המשולש הקטן

המשולש הקטן הוא כינוי מתקופת מלחמת העצמאות לאזור במישור החוף מול המורדות המערביים של הכרמל, שצורתו כמשולש. שבו שכנו הכפרים הערביים איג'זים, ג'בע ועין ע'זאל. שם האזור נגזר מ"המשולש הגדול". על פי תוכנית החלוקה נכללו כפרי המשולש הקטן בתחום המדינה היהודית. במלחמת העצמאות תקפו אנשי הכפרים ששכנו במשולש הקטן, בסיוע אנשי הכפר טנטורה, את התחבורה היהודית על כביש תל אביב חיפה הישן, והביאו לחסימתו. עקב החסימה הופנתה התחבורה היהודית לדרך חלופית - דרך ואדי מילק וממזרח לכרמל. הכפרים נכבשו על ידי צה"ל ב"מבצע שוטר" במהלך ההפוגה השנייה. תושבי הכפרים גורשו על ידי חיילי צה"ל בספטמבר 1948, חלקם לכפרי ואדי עארה וחלקם ללבנון. הכפרים נהרסו ובשטחם הוקמו מספר יישובים: על אדמות איג'זים הוקם המושב כרם מהר"ל. על אדמות עין ע'זאל הוקמו המושב עין איילה ומצפה עופר. על אדמות ג'בע הוקם המושב גבע כרמל. אבשלום שמואלי, יצחק שנל, ארנון סופר, המשולש הקטן: גלגולו של אזור, אוניברסיטת חיפה, המרכז היהודי-ערבי, המכון לחקר המזרח התיכון, 1985 אהוד עין גיל, המרד הערבי הקטן, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2006 מפה האזור שהוכנה ע"י 'ההגנה, 1942 וכוללת את שלושת היישובים, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור נסיון ניתוק חיפה, מעריב, 30 ביולי 1948 אריה שמשוני, המשולש הקטן, הַבֹּקֶר, 1 באוגוסט 1948 הרצל חיותמן, המשולש הקטן התרוקן, הַבֹּקֶר, 17 בספטמבר 1948 חג משולש בכרם מהר"ל, על המשמר, 13 באוקטובר 1949 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משחקי העולם

משחקי העולם הם אירועי ספורט רב-ענפי בין-לאומי שנערך לראשונה בשנת 1981 ובו מתקיימות תחרויות בענפי ספורט שאינם נכללים במשחקים האולימפיים. האירוע מנוהל על ידי האגודה הבין-לאומית למשחקים העולמיים (IWGA) תחת חסותו של הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), ומתקיים אחת לארבע שנים. כמה מענפי הספורט ששוחקו במסגרת משחקי העולם נעשו מאוחר יותר ענפים אולימפיים לדוגמה, טריאתלון. ענפים אחרים היו ענף אולימפי בעבר, כמו משיכת חבל. עם זאת, לאור העמדה הנוכחית של הוועד האולימפי, שקובעת שמספר המשתתפים באולימפיאדה לא יעבור את ה-10,500 משתתפים, לא סביר שענפים רבים של משחקי הספורט העולמיים יקודמו לדרגת ענפי ספורט אולימפיים. חלק מענפי הספורט המשוחקים כיום במסגרת משחקי העולם הם ניווט ספורטיבי, פיתוח גוף, הרמת כוח, סקווש, נטבול וסקי מים. קיום המשחקים בענפי הספורט השונים תלויים בזמינות המתקנים בעיר המארחת את האירוע. לצורך כך נבנים לעיתים מתקנים חדשים. בדרך כלל, בין 25 ל-35 ענפי ספורט מתקיימים בכל אירוע. חלק מענפי הספורט מוגדרים ענפי הדגמה, ובהם לא מחולקות מדליות. (* לא כולל את מספר הספורטאים ששיחקו בענפי ההדגמה, מספר המוגבל ל-800) הערה: נכון למשחקי העולם 2022 מדיה וקבצים בנושא משחקי העולם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משחקי העולם (באנגלית) האתר הרשמי של האגודה הבינלאומית למשחקים העולמיים משחקי קאלי 2013 משחקי קאוסיונג 2009 משחקי דואיסבורג 2005 תוצאות המשחקים ב-2009