laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Break Free

Break Free (בעברית: להשתחרר) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה בהפקת הדי ג'יי הרוסי-גרמני זד. השיר יצא לאור ב-3 ביולי 2014 כסינגל השני מאלבומה השני של גרנדה, My Everything. השיר הצליח לשחזר את הצלחת הסינגל הקודם "Problem" לאחר שהגיע לעשירייה הפותחת ביותר מ-15 מצעדים בעולם בהם גם הבילבורד הוט 100 שבו הוא הגיע למקום רביעי בשיאו. בראיון שנערך עם זד במאי 2014 הוא אמר שהוא רוצה לשתף פעולה עם גרנדה לאחר ששמע את קולה והוסיף: "זה היה מאחורי הקלעים ששמעתי אותה שרה ולא ידעתי מי זאת ואמרתי לעצמי אני רוצה לעשות שיר עם מי ששרה עכשיו ולמזלי עכשיו יש שיר!" בראיון שערכה לקידום השיר במגזין בילבורד, אמרה גרנדה שהשיר ניסיוני מאוד עבורה מכיוון שלא הקליטה שיר בסגנון הזה לפני כן ושהיא מאוד מרוצה מהתוצאה. השיר קיבל בעיקר ביקורות חיוביות עם שחרורו, כשביקורות אומרות על השיר שהוא "מדהים ומושלם לקיץ", "גורם לרצון לרקוד" ומבקרים אך השוו את השיר ללהיטים של ריהאנה בגלל המבנה והסגנון הדומים. גרנדה הופיעה לראשונה עם השיר בטקס פרסי ה-VMA של MTV ב-25 באוגוסט 2014. השיר זכה גם להצלחה מסחרית לאחר שמכר יותר משלושה מיליון עותקים בארצות הברית והקליפ לשיר צבר למעלה ממיליארד צפיות ביוטיוב, נכון ל-2024. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, ונכנס ל"Top 10" ביותר מ-15 מצעדים ברחבי העולם, ביניהם גם הבילבורד הוט 100 שם הגיע למקום הרביעי, זהו הסינגל השני ברצף של גרנדה שנכנס לחמישייה הפותחת במצעד, בישראל הקליפ לשיר הגיע למקום ראשון במצעד הקליפים של מדיה פורסט. מידע על היצירה "Break Free" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Break Free" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Break Free" באתר Discogs סרטון השיר "Break Free" באתר יוטיוב מידע על Break Free, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Break Free, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Break Free, באתר המצעד הגרמני מידע על Break Free, באתר מצעד דנמרק מידע על Break Free, באתר המצעד הנורווגי מידע על Break Free, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Break Free, באתר המצעד הספרדי מידע על Break Free, באתר המצעד הפיני מידע על Break Free, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Break Free, באתר המצעד השוודי
ז'אק סטוסקופף

ז'אק סטוסקופף (27 בנובמבר 1898 - 1 בספטמבר 1944) החזיק במשרת סגן מנהל הבנייה בבסיס הצוללות הגרמני בעיר לוריאן, אך למעשה היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא הוצא להורג בידי הנאצים, ורק לאחר מותו זכה להכרה כגיבור מלחמה. סטוסקופף נולד בפריז למשפחה שמוצאה מאלזס. בשל מוצאו, שלט היטב בגרמנית. הוא נישא בשנת 1931, והיה אב לשני ילדים. שירת כקצין ארטילריה בצבא הצרפתי ובמלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב המלחמה. הוא התקבל לאוניברסיטת האקול פוליטקניק בשנת 1920, וזכה בתואר מהנדס ימי ב-1924. בשנת 1939 מונה לראש יחידת הבנייה החדשה בנמל הצבאי לוריאן. בשנת 1940 נפל הבסיס בידי צי המלחמה הגרמני, ואלה השתמשו בו לתיקון צוללות ולחימושן. הגרמנים הותירו את הקצינים הצרפתיים בתפקידיהם כדי לשמור על המתקנים והאוניות. סטוסקופף שמר על ריחוק מהגרמנים בתחילה, אך לאחר שגויס לרשת ריגול צרפתית שינה את גישתו והצליח לרכוש את אמונם. ב-1942 הוא מונה לסגן מנהל הארסנל. מעמדו אפשר לו לבקר במספנות באופן חופשי, לאסוף מידע בעל ערך על התנועות היומיומיות של הצוללות, ולהעבירו דרך הרשת לידי בעלות הברית. מנגד, בעיני הצרפתים, החל לצבור מוניטין של משתף פעולה קנאי עם הגרמנים. במהלך 1943 החלה רשת הריגול להיחשף בעקבות בגידה של אחד הסוכנים ברשת, והחלו מעצרים. סטוסטקופף ידע על החשדות המתגברים נגדו, אך למרות זאת סירב לנטוש את תפקידו מחשש שנטישה תסכן את הסוכנים הנותרים. הוא נעצר ב-21 בפברואר 1944 על ידי האס דה. זמן קצר לאחר מכן הועבר לידי הגסטפו, והוגלה במסגרת הוראת לילה וערפל. הוא ושאר חברי הרשת הוצאו להורג במחנה נאצוויילר-שטרוטהוף באלזס ב-1 בספטמבר 1944, זמן קצר לפני הגעת בעלות הברית. באוגוסט 1945 עוטר סטוסקופף לאחר מותו בלגיון הכבוד, דבר שהדהים את אלה שהאמינו שהוא בוגד. לזכרו הוסב בסיס הצוללות בלוריאן על שמו ביולי 1946. מדיה וקבצים בנושא ז'אק סטוסקופף בוויקישיתוף LE MAITRON, maitron-fusilles, STOSSKOPF Jacques, Camille, Louis
מדד הפיתוח האנושי

מדד הפיתוח האנושי (באנגלית: Human Development Index; בראשי תיבות: HDI) הוא מדד, המשמש כלי השוואה בין רמת התפתחותן של מדינות שונות. לכל מדינה ניתן ציון, המהווה שקלול של תוחלת החיים, ההשכלה ורמת ההכנסה לנפש באותה המדינה. כמו כן, מהווה המדד אמצעי תקני למדידת רמת הרווחה במדינות השונות. המדד פותח ב-1990 על ידי הכלכלן הפקיסטני מחבוב אל-חאק, במשותף עם כלכלנים נוספים, בהשראת רעיונותיו של אמרטיה סן. המדד נמצא בשימוש על ידי מנהל הפיתוח (באנגלית: "UNDP") של האומות המאוחדות, במסגרת הדו"ח השנתי שהוא מגיש[דרושה הבהרה], ומהווה אמצעי לחלוקת מדינות העולם למדינות מפותחות ומדינות מתפתחות. מדד הפיתוח האנושי מודד את הישגי מדינה מסוימת בשלושה פרמטרים יסודיים של התפתחות אנושית: תוחלת החיים - כפי שנמדד בתוחלת החיים בלידה. רמת ההשכלה - כפי שנמדד על פי שיעור האוריינות וההרשמה המשולבת למוסדות חינוך יסודיים (ראשוניים), על-יסודיים (משניים), וגבוהים (שלישיים). רמת ההכנסה לנפש - כפי שהיא נמדדת בהכנסה לאומית גולמית לנפש (באנגלית: "GNI"), מדד המבוסס על התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג) (באנגלית: "GDP"). עד שנת 2009, נקבע המדד באמצעות חישוב הממוצע[דרושה הבהרה] של שלושת הפרמטרים הבאים: מדד תוחלת החיים. מדד ההשכלה, המורכב ממדד רמת האוריינות למבוגר ומהמדד הגולמי של ההרשמה ללימודים. מדד רמת החיים, הנמדד על פי רמת התמ"ג. החל משנת 2010, נעשה[דרושה הבהרה] שימוש בנוסחה חדשה, לשם חישוב מדד הפיתוח האנושי, כמפורט להלן[דרושה הבהרה]: 1. תוחלת חיים צפויה (LEI)= LE − 20 83.2 − 20 {\displaystyle {\frac {{\textrm {LE}}-20}{83.2-20}}} 2. מדד ההשכלה (EI)= MYSI ⋅ EYSI 0.951 {\displaystyle {\frac {\sqrt {{\textrm {MYSI}}\cdot {\textrm {EYSI}}}}{0.951}}} כאשר: מדד ממוצע של שנות לימוד (MYSI)= MYS 13.2 {\displaystyle {\frac {\textrm {MYS}}{13.2}}} מדד שנות לימוד צפוי (EYSI)= EYS 20.6 {\displaystyle {\frac {\textrm {EYS}}{20.6}}} 3. מדד הכנסה (II)= ln ⁡ ( GNIpc ) − ln ⁡ ( 163 ) ln ⁡ ( 108 , 211 ) − ln ⁡ ( 163 ) {\displaystyle {\frac {\ln({\textrm {GNIpc}})-\ln(163)}{\ln(108,211)-\ln(163)}}} מדד הפיתוח האנושי ("HDI") הוא הממוצע ההנדסי של המדדים הנ"ל, על פי הנוסחא[דרושה הבהרה]: HDI = LEI ⋅ EI ⋅ II 3 {\displaystyle {\textrm {HDI}}={\sqrt[{3}]{{\textrm {LEI}}\cdot {\textrm {EI}}\cdot {\textrm {II}}}}} בהינתן: LE = תוחלת החיים הצפויה בלידה. MYS = מספר שנות לימוד ממוצע עד גיל 25. EYS = מספר שנות לימוד צפוי החל מגיל 5. GNIpc = הכנסה לאומית גולמית לנפש, על פי מדד שווי כוח הקנייה. רמת החיים בישראל מדינות לפי אוכלוסייה, שטח, צפיפות, תמ"ג ופיתוח אנושי מדד ג'יני אג'נדה 21 מדינה מפותחת מדינת רווחה אושר לאומי גולמי מדד האושר העולמי מדד הדמוקרטיה דו"ח חירות בעולם מדד השלום העולמי מדיה וקבצים בנושא מדד הפיתוח האנושי בוויקישיתוף לשכת דו"ח ההתפתחות האנושית, אתר הפיתוח האנושי ("UNDP") של האו"ם (באנגלית). דוח הפיתוח האנושי לשנת 2014 (על פי נתוני 2013), אתר הפיתוח האנושי ("UNDP") של האו"ם (באנגלית). ריכוז הדו"חות משנת 1990, אתר הפיתוח האנושי של האו"ם (באנגלית). פרופילים של מדינות, העוסקים בסקירה ובניתוח של מדד הפיתוח האנושי שלהן, אתר הפיתוח האנושי של האו"ם (באנגלית). מדד הפיתוח האנושי ("HDI"), באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה. מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות מדינה ריבונית באותיות מודגשות, טריטוריה אחרת באותיות רגילות
רצאבי

רצאבי הוא שם משפחה יהודי שמשמעותו היא "יוצא רצאב"(ער') – כפר במחוז דמאר שבתימן. האם התכוונתם ל... אבשלום רצאבי – כדורגלן ישראלי אהוד רצאבי – חבר כנסת ישראלי זכריה רצאבי – כדורגלן ישראלי יהודה רצהבי – חוקר לשון וספרות עברית ישראלי יצחק רצאבי – פוסק ומחבר ספרים מיהדות תימן שלום רצבי – היסטוריון ישראלי
אבי רוטשטיין

אבי רוטשטיין הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, אשר פיקד על עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים שב לחטיבה כמפקד מחלקה ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ובתפקידו הבא שימש כמפקד סיירת צנחנים, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 202. עם סיום תפקידו נשלח ללימודים באוניברסיטה, אולם במאי 1988, השתתף במבצע חוק וסדר כמפקד כוח עצמאי. במבצע הרגו הצנחנים עשרות אנשי חזבאללה בעוד שלצה"ל היו שלושה הרוגים. בשנים 1990-1989 שימש כמפקד גדוד 890 של הצנחנים. בשנים 1992–1993 כיהן כמפקד חטיבת בנימין. במאי 1993 מונה למפקד עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים, ושירת בתפקיד עד אפריל 1995, לאחר מכן מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח בשנים 1996–1998. בשירות המילואים שימש כראש מטה חטיבת הצנחנים ולחם במלחמת לבנון השנייה. אבי רוטשטיין - 1986-1987, מתוך האתר הרשמי של סיירת צנחנים. גל הירש, "סיפור מלחמה סיפור אהבה", ידיעות ספרים, 2009, עמודים 44-47. עופר רגב והדס רגב-ירקוני, "890 לא חוזרים עד שמבצעים", פורת הוצאה לאור, מרץ 2009, עמוד 177. גל הירש, "סיפור מלחמה סיפור אהבה", ידיעות ספרים, 2009, עמוד 319. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ]
1729 (מספר)

1729 הוא המספר הטבעי הבא אחרי 1728 ולפני 1730. המספר מכונה גם מספר הארדי-רמנוג'אן או מספר מונית בשל אנקדוטה מפורסמת של המתמטיקאי ג'.ה. הארדי המתארת ביקור שלו בבית חולים בו אושפז המתמטיקאי סריניוואסה רמנוג'אן. בלשונו של הארדי: ”אני זוכר שנסעתי לבקרו במיטת חוליו בפוטני. נסעתי במונית שמספרה 1729, והערתי שזה מספר משעמם למדי, ושאני מקווה שזה איננו סימן רע. "לא", הוא ענה, "זה מספר מעניין מאוד; זה המספר הקטן ביותר שניתן לבטאו כסכום של שתי חזקות שלישיות בשתי דרכים שונות"”. ואכן, 1729 ניתן לתיאור כ-   9 3 + 10 3 = 1 3 + 12 3 {\displaystyle \ 9^{3}+10^{3}=1^{3}+12^{3}} . הצגה כפולה זו של 1729, כסכום של שתי חזקות שלישיות, נמצאה ב-1657 על ידי Frenicle de Bessy, בתשובה לשאלה ששלח לו פייר דה פרמה. אם יעשה שימוש גם במספרים שליליים, המספר 1729 אינו עוד הפתרון הקטן ביותר:   6 3 + ( − 5 ) 3 = 4 3 + 3 3 = 91 {\displaystyle \ 6^{3}+(-5)^{3}=4^{3}+3^{3}=91} . 1729 הוא מספר קרמייקל הקטן ביותר מהצורה ( 6 k + 1 ) ( 12 k + 1 ) ( 18 k + 1 ) {\displaystyle (6k+1)(12k+1)(18k+1)} , תבנית ידועה של מספרי קרמייקל (כאשר שלושת הגורמים ראשוניים). 1729 הוא גם מספר הרשאד: סכום ספרותיו הוא 19 והוא מתחלק ב-19 ללא שארית. בסדרת האנימציה "פיוצ'רמה", שאחדים מכותביה הם בעלי תואר במתמטיקה, יש הופעות אחדות של המספר 1729, כרמז לאנקדוטה הקשורה ברמנוג'אן. כך, מספרה של ספינת החלל נימבוס הוא BP-1729, ומספרו הסידורי של אחד מגיבורי הסדרה, הרובוט בנדר, הוא 1729. מדיה וקבצים בנושא 1729 בוויקישיתוף 1729, באתר MathWorld (באנגלית) Why is the number 1,729 hidden in Futurama episodes? BBC, 15 October 2013
שיר מעגלי

שיר מעגלי הוא שיר שהבית האחרון שלו זהה לראשון, או שהשורה האחרונה שלו זהה לראשונה. דוגמה לסוג הראשון הוא שירו של ביאליק "הכניסיני תחת כנפך", ואילו שירו של טשרניחובסקי "ראי, אדמה" הוא דוגמה למבנה של שיר שבו השורה האחרונה חוזרת על הראשונה. סופו של השיר מתקשר לראשיתו ומעניק שתי פרשנויות לשיר. האחת: שהשיר לא הסתיים ולמעשה יש כאן פעולה טבעית לטוב ולרע אשר יכולה לחזור על עצמה ולהתחיל שוב, חלילה. מצד שני, שיר מעגלי יוצר תחושה של מחנק, חוסר מוצא, אולי תקיעות באיזה שהוא מקום. שני מובנים אלו משתמעים משירו של דן פגיס "כתוב בעפרון בקרון החתום": כאן במשלוח הזה אני חוה עם הבל בני אם תראו את בני הגדול קין בן אדם תגידו לו שאני חווה מנסה להותיר אחריה צוואה אך כנראה מתה במהלך ניסיון זה ולכן המסר שלה לא עובר אל הקורא. מצד שני יש כאן רמז, חלילה, שהאנושות יכולה לחזור שנית על פשיעה, באופן כזה שניתן לקרוא את השיר כך, ”אם תראו את בני הגדול קין בן אדם תגידו לו שאני... כאן במשלוח הזה”. סיפור מעגלי מבנה מעגלי (או מבנה מסגרת) חזרה (אמצעי ספרותי) מבנה מסגרת, Encyclopædia Britannica (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בווה

בּוֹוֵה (בצרפתית: Beauvais) היא עיר בחבל או-דה-פראנס במחוז אואז. בעיר נמצאת קתדרלת בווה, מקום מושבו של הבישוף של בווה. העיר נודעה לרומאים על ידי הגאלו-רומאיים בשם Caesaromagus (מילולית: שדה הקיסר). מאוחר נקרא העיר Bellovacum, על-שם שבט הבלובאקים, שהעיר שימשה כבירתו, ומופיעה כבר במפת פויטינגר. העיר נפגעה הן במהלך מלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה במהלך כיבוש פריז על ידי כוחות גרמניה הנאצית. העיר העתיקה והקתדרלה ספגו פגיעות קשות, עד לשחרורן ב-30 באוגוסט 1944. בשנים 1977-2001 ולטר אמסלם כיהן כראש העיר. לבווה ברית ערים תאומות עם: אנגליה מיידסטון, קנט, אנגליה (מ־1961) גרמניה ויטן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה (מ־1975) פורטוגל סטובל, פורטוגל (מ־1982) מדיה וקבצים בנושא בווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בווה (בצרפתית) בווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בווה (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמיר פלג

עמיר פלג (נולד ב-22 במאי 1959) הוא עיתונאי ספורט ישראלי. פלג, בוגר תיכון עירוני ד' בתל אביב, הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב וכן קורס תקשורת משותף לאגודת העיתונאים ובית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט. פלג החל את הקריירה העיתונאית ב-1984 ככתב במדור הספורט של עיתון "חדשות" ונמנה עם דור המייסדים שלו. ב-1989 עזב את מערכת העיתון ועבר לעבוד בעיתון "עולם הספורט" עד מעברו למדור הספורט של "ידיעות אחרונות" ב-1990 שם שימש כעורך עמודים ובעל טור שבועי בשם "ציונים זה הכל". במהלך השנים, שימש פלג כתב, תחקירן ופרשן וב-2003 מונה לעורך מדור הספורט. ב-2008 סיקר את אולימפיאדת בייג'ינג ובתומה הודיע על עזיבת תפקידו כעורך על מנת להתרכז בכתיבה, ומאז שב לשמש כתחקירן ופרשן. בנוסף, הוא בעל המדור השבועי "פלג בחמישי" בו הוא מבקר בלשונו החדה את תרבות הספורט בישראל ובכלל זה את תקשורת הספורט בישראל ותופעת "כתבי החצר" והפרשנים בעלי האינטרס. טוריו וחשיפותיו מגובים באסמכתאות, בקטעי ארכיון ובציטוטים, בין היתר של מושאי הביקורת עצמם. במהלך שנות התשעים הגיש פינת ביקורת סאטירית בתוכנית ספורT.V בטלוויזיה החינוכית ובמשך כשלוש שנים שימש כתסריטאי התוכנית. במסגרת עבודתו ב"ידיעות אחרונות" סיקר ארבעה טורנירי מונדיאל (מונדיאל 1998 בצרפת, מונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית, מונדיאל 2010 בדרום אפריקה ומונדיאל 2014 בברזיל) וארבעה טורנירי יורו (יורו 2000 בהולנד ובלגיה, יורו 2008 בשווייץ ואוסטריה, יורו 2012 באוקראינה ופולין ויורו 2016 בצרפת). כתחקירן חשף בין היתר אי סדרים חמורים, ניגודי עניינים ומינוי מקורבים באיגודי השחייה וההתעמלות, טניס השולחן וסקי השלג והיה אחראי לחשיפות מעשים בלתי כשרים ושחיתויות בהתאחדות לכדורגל בישראל ובאיגוד הכדורסל בישראל. בשנת 2013 נקרא להעיד בפני הוועדה לבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל בראשות ירון זליכה. עוד באותה שנה היה לעיתונאי הספורט הראשון שמוענק לו אות אומ"ץ. בנימוקי הוועדה נכתב כי פלג בלשונו המושחזת, יוצא לאורך השנים ללא חת נגד שחיתות בספורט הישראלי בכל תחום, כשכל גוף או גורם חשוף לשבט ביקורתו כולל עמיתיו למקצוע, וכן נגד חוסר שקיפות, אלימות וגזענות. עוד נכתב כי ביקורתו ארוכת השנים הניבה פירות והביאה לשיפור במנהל התקין ולהרתעת הגופים המסוקרים וכי עבודתו והיותו נדבך חשוב בעיתונות הספורט החוקרת שמה אותו כמורה דרך וכמודל לחיקוי עבור עיתונאים אחרים. פלג חבר בצוות התוכנית "המנהלת" המשודרת בערוץ ONE. מנכ"ל מכבי חיפה אסף בן דב תבע את פלג ו"ידיעות אחרונות", בטענה כי בשתי כתבות של פלג ייחסו לו כישלונות מקצועיים במגרש, אף שבפועל אחריותו היא בתחום הניהולי והפיננסי בלבד. בסופו של דבר משך בן דב את התביעה אחרי שקיבל ייעוץ משפטי לפיו סיכוייו לזכות קלושים ביותר. ynet - עמיר פלג, באתר ynet שלמה מן, על אומץ ופחדנות - בין עמיר פלג למשה בוקר, באתר העין השביעית, 1 באוגוסט 2013 מירב ארד, אומ"ץ: עמיר פלג - עיתונאי הספורט המצטיין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 ביולי 2013 יוני רז פורטוגלי, שידורי הכדורגל הישראלי: עזבו אתכם מקלאסה, פה זה לא לונדון, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2014 טל וולק, ‏מנכ"ל מכבי חיפה תובע את "ידיעות אחרונות" והכתב עמיר פלג, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2017
תוכנית דג הפוגו

תוכנית דג הפוגו הייתה תוכנית של הממשל היפני לפיתוח הכלכלה היפנית על ידי הבאת יהודים ליישוב השטחים הסיניים הכבושים. מקור השם בדג הפוגו, הנחשב דג יוקרתי ביפן, אך במקרה שאינו מטופל כהלכה – קטלני. התוכנית לא יושמה מעולם. בשנת 1920, שלחו היפנים כוחות לאזור מזרח סיביר במטרה לסייע לצבא הלבן. שם, נתקלו היפנים לראשונה בספר הפרוטוקולים של זקני ציון וזה הפך לאחד הספרים הנפוצים בצבא היפני. הפצת הספר היוותה את ניצניה של האנטישמיות ביפן. הספר ותפיסתו קודמו בידי בכירים בממשל ובצבא היפנים ובראשם סגני האלופים נוריהירו יאסואה וקורשיגה אינוזוקא. הן יאסואה והן אינזוקא נבחרו כמומחים לענייני יהודים ויעצו לממשל היפני כיצד לנהוג עם אלפי הגולים היהודים. בשנת 1924, תרגם נוריהוירו יאסואה את הפרוטוקולים ליפנית והוא זכה לפופולריות עצומה. יאסואה ואינזוקא יחסו כוח כמעט קסום ליהודים ואינזוקא אף פרסם מאמר בו כתב: "ליפן נשקפת סכנה גדולה מפני היהודים אלא שהסכנה הזו מקדמת דנא - מימיהם של מרקו פולו וקולומבוס" (שלדעתו היו אף הם יהודים). אולם הוא סייג עצמו ואמר כי אם יפן תדע לנהוג בתבונה עם היהודים היא תפיק מכך תועלת רבה. באביב שנת 1926, הוחלט לשלוח את סגן האלוף יאסואה לארץ ישראל מטעם משרד החוץ היפני במטרה לבחון את התרבות היהודית. יאסואה הגיע ארצה בדצמבר של אותה השנה. בשליחות זו, נפגש בין היתר עם מנהיגי היישוב העברי דוד בן-גוריון וחיים ויצמן. נוהריהירו התעניין במיוחד בקיבוץ, מכיוון שלדעתו הייתה זו שיטה יעילה ליסוד קולוניות וטען שרצוי שזו תאומץ על ידי הממשל היפני. חברי המשלחת חזרו ללא עדות לקונספירציה היהודית. בשנת 1934, עקב רדיפת היהודים מצד המשטר הנאצי, הוצע על ידי מטסואוקה יוסוקה ואיוקאווה יושיסוקה (נשיא חברת מסילת הברזל הדרום-מנצ'ורית ויו"ר האיגוד לתעשיות הכבדות במנצ'וריה בהתאמה) ליישב יהודים גרמנים נרדפים בשטחים הסינים הכבושים (בעיקר מנצ'וריה ושאנגחאי). נטען שהדבר ישפר את הכלכלה היפנית, ימשוך משקיעים יהודים וישפר את מעמדה של יפן מול ארצות הברית. תחילה תוכנן ליישב חמישים אלף יהודים ומאוחר יותר המספר גדל למאות אלפים ואף מיליון יהודים ולצרפם לקהילות היהודיות הקיימות והמשגשגות ממילא באזורים הללו. בדצמבר 1938 התוכנית גובשה סופית וכללה פירוט רב. התוכנית אושרה על ידי הדרג הבכיר (שר האוצר, ראש הממשלה, מפקד הכוחות הימיים, מפקד הכוחות היבשתיים ושר החוץ). נוסף על כך, התוכנית כללה הענקת חופש דתי ותרבותי מלא ליהודים באזור. בשנת 1939 התוכנית בוטלה באופן סופי עקב מספר סיבות, הקרירות היחסית שנוצרה בממשל היפני מקשר עם גולים יהודים, ובעיקר התחזקות הברית עם גרמניה הנאצית אשר מתוקף האידאולוגיה שלה אסרה על הדבר. מירון מדזיני, בצל השמש העולה: יפן והיהודים בתקופת השואה, אוניברסיטה משודרת, 2012, עמ' 58–71. יובל מלחי, פרק 84 - תכנית דג הפוגו וחסיד אומות העולם היפני, באתר "קטעים בהיסטוריה", 19 בנובמבר 2013 הזיוף הגדול ביותר בתולדות העולם חלק א- על הפרוטוקולים של זקני ציון מירון מדיזיני, בצל השמש העולה, משרד הבטחון, 2012 מירון מדזיני, בצל השמש העולה, משרד הביטחון, מודן, 2012, עמ' 58 לא ידוע, אנציקלופדיה של באידו, דיגיטלי (אין) תוכנית דג הפוגו הרדיו הבינלאומי של סין
בן ישראל

בן ישראל או בן-ישראל, הוא שם משפחה יהודי, נגזר לעיתים משמו של אבי המשפחה "ישראל", ולעיתים מעצם השתייכות המשפחה לעם היהודי "בני ישראל". האם התכוונתם ל... אישים ששמם בן ישראל אפי בן ישראל – שחקנית, זמרת, מדבבת ובמאית דיבוב ישראלית גדעון בן-ישראל – עורך דין, חבר הכנסת הרביעית והחמישית ופעיל במוסדות ההסתדרות חדוה בן-ישראל – פרופסור בחוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטה העברית יצחק בן ישראל – איש צבא ואקדמיה ישראלי, חבר הכנסת השבע עשרה מטעם מפלגת קדימה יצחק יצחק (שם העט של יצחק בן ישראל) – הומוריסטן, פזמונאי, משורר וסופר ילדים מנשה בן ישראל – רב, דרשן, מייסד הדפוס העברי הראשון באמסטרדם ומדינאי מרית בן ישראל – סופרת, במאית ויוצרת בינתחומית ישראלית. בתם של רות וגדעון בן-ישראל רון בן-ישראל – שף מגדנאות ישראלי, הפועל ומתגורר בניו יורק רות בן-ישראל – פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. אשתו של גדעון בן-ישראל
כף ג'רמי

כֵּף ג'רמי (באנגלית: Cape Jeremy) היא כף הנמצאת בצדה המזרחי של הכניסה הצפונית אל מצר ג'ורג' החמישי והקצה המערבי של הקו המפריד בין ארץ גרהאם לארץ פאלמר שבאנטארקטיקה. את הכף גילתה המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, 1937-1934, בהנהגת ג'ון ריימיל, שכינה אותו על שם ג'רמי סקוט, בנו של ג'יימס מוריס סקוט, שהיה סוכן המשלחת בבית וקודם לכן חבר במשלחת נתיב האוויר הארקטי הבריטי.
יהודה קורן

יהודה קורן (נולד ב-1941) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, ששירת כטייס קרב בחיל האוויר. במהלך שירותו רשם 10.5 הפלות של מטוסי אויב והוא אלוף הפלות. פיקד על טייסת 117 במלחמת יום הכיפורים והיה מפקד בסיס רמון במלחמת לבנון. יהודה קורן נולד במגדיאל ב-1941. אביו עלה לארץ לבדו מגליציה. לקראת גיוסו תכנן להתגייס לחטיבת הצנחנים אך התקבל לקורס טיס וסיים אותו בהצלחה במגמת קרב ב-1962. הוא שירת כטייס מיראז' 3 ("שחק") בטייסת 117 ("הסילון הראשונה"). ב-15 באוגוסט 1966 היה לטייס השני אי פעם שהפיל באמצעות מטוס ה"שחק" מטוס אויב, כשהפיל מטוס מיג-21 סורי בקרב אוויר מעל רמת הגולן, במהלך תקרית חילוץ ספינת המשמר בכנרת. במלחמת ששת הימים לחם כמוביל בכיר בטייסת 117. הוא השתתף בפטרולי הגנה בצפון ישראל ובגיחות הפצצה במהלך מבצע מוקד של שדה התעופה פאיד במצרים ושדה התעופה רבת עמון בירדן. כמו כן הוביל את מבנה הליווי למטוסי הווטור שהפציצו את שדה התעופה H-3 בעיראק. במהלך גיחה זו הפיל מטוס מיג 21 ומטוס הוקר הנטר של חיל האוויר העיראקי. במלחמת ההתשה שירת בתחילה כסמ"ט ב' בטייסת 109 ("העמק") כטייס מקדונל דאגלס A-4 סקייהוק ("עיט") והשתתף בתקיפת מטרות צבאיות ויעדי מחבלים במצרים, ירדן ולבנון. בהמשך שירת כסמ"ט א' בטייסת 117 והשתתף בקרבות אוויר רבים, בהם קרב רימון 20 נגד הטייסים הרוסים במצרים. במהלך קרבות אלו הפיל עוד 4 מטוסים. ביוני 1972 מונה למפקד טייסת 117 והיה מפקדה במהלך מלחמת יום הכיפורים. בקרבות אוויר במלחמה הפיל מטוס מיג 21 סורי, מטוס סוחוי-7 סורי ושני מטוסי מיג-17 סורים. סך הכל צבר 10.5 הפלות של מטוסי אויב, אחת מהן משותפת עם קובי ריכטר. בהמשך שירותו פיקד על יחידת בקרה אווירית. הוא למד שנה במכללת המלחמה של חיל האוויר של ארצות הברית ושירת כראש מחלקת הדרכה במטה חיל האוויר. ב-1979 מונה כמפקד בסיס איתם בסיני, שהיה לקראת פירוק על פי הסכם השלום עם מצרים. לאחר פינוי סיני היה המפקד הראשון של בסיס רמון, ועליו פיקד במהלך מלחמת לבנון הראשונה שפרצה זמן קצר לאחר הכשרת הבסיס כמבצעי, כשעדיין היה בתהליך בנייה. בשירות המילואים המשיך לשרת כטייס קרב על מיראז' וסקייהוק וכמדריך בקורס האימון המבצעי עד 1999. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יואב רוזן, ‏טייס של המאה ה-20, באתר חיל האוויר הישראלי גל גולדשטיין, ‏יציאת סיני, באתר חיל האוויר הישראלי ליאור שליין, ‏הג'ורג' הלא נכון, באתר חיל האוויר הישראלי אילון טוהר, ‏לכבוד חנוכה: נס פך השמן של אל"ם (מיל') יהודה קורן, באתר חיל האוויר הישראלי ליעד ברקת, ‏למבוגרים בלבד, בטאון חיל האוויר 215, מאי 1997, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר ליה שנל ושי רוזנפלד, ‏התאומים חוגגים 30, באתר חיל האוויר הישראלי
ענן קוונטי

ענן קוונטי או ענן קוונטום (באנגלית: Quantum Cloud) הוא פסל מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי. הפסל הוצב בסמוך למבנה כיפת המילניום (לימים O2 ארנה) בגריניץ' שבלונדון בירת הממלכה המאוחדת. גובהו של הפסל 30 מטרים, והוא הגבוה בפסלים שיציר גורמלי. רוחבה של היצירה 16 מטרים ועובייה 10 מטרים. המבנה עשוי מאוסף של יחידות טטרהרליות העשויות מיחידות פלדה שאורכן 1.5 מטרים כל אחת, המסודרים באקראיות ליצור צורה אליפסואידית. היצירות הוצבו בצורה שתיצור מראה צפוף יותר במרכז היצירה, המדמה את דמותו גופו של הפסל, שגובהה 20 מטרים. בעת בניית הפסל, היה זה הפסל הגבוה ביותר בממלכה המאוחדת. מדיה וקבצים בנושא ענן קוונטי בוויקישיתוף תיאור היצירה. ריאיון עם הפסל אנטוני גורמלי
וייארמוסה

וִייַאֶרְמוֹסַה (בספרדית: Villahermosa) היא בירת מדינת טבסקו במקסיקו. העיר נמצאת במרחק של 863 קילומטרים ממקסיקו סיטי, בירת מקסיקו. העיר נוסדה ב-24 ביוני 1564 על ידי דייגו דה קיחדה הספרדי תחת השם "סן חואן באוטיסטה". משמעות השם היא "יוחנן המטביל הקדוש", והיישוב נקרא כך בגלל שיום היווסדו היה יום חגו של יוחנן המטביל. ב-1598 פליפה השני, מלך ספרד, העניק לסן חואן באוטיסטה את התואר "וייה ארמוסה" (מילולית: "כפר יפה"). ברבות השנים המילים התלכדו לכדי מילה אחת, "וייארמוסה", ששימשה ככינוי וכשם ליישוב בזמנים שונים בהיסטוריה לצד סן חואן באוטיסטה ושמות נוספים. כעבור כמה עשרות שנים היישוב הפך למרכז אזור מדינת טבסקו של היום ובוצר נגד התקפות של שודדי ים. בעשורים שלאחר מכן העיר עדיין הותקפה פעמים רבות על ידי שודדי ים, עד שב-1677 מרכז אזור טבסקו הועבר לעיר טקוטלפה. בשנים שלאחר המעבר המשיכו לבצר את העיר, אך היא הותקפה בכל זאת ב-1711 על ידי שודדי הים שהשמידו מבנים חיוניים בעיר, וכן מספר פעמים נוספות בהמשך המאה ה-18. ב-1785 שודדי הים הובסו סופית וכעבור עשר שנים סן חואן באוטיסטה חזרה להיות מרכז אזור טבסקו. ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת טבסקו כשסן חואן באוטיסטה שימשה כבירתה. ב-1826 סן חואן באוטיסטה קיבלה תואר רשמי של עיר והיא נקראה באופן רשמי "סן חואן באוטיסטה דה טבסקו". בין 1833 ו-1842 היו מספר ניסיונות של טבסקו להפוך למדינה עצמאית, אשר גרמו לנזקים לעיר. במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו התרחשו בעיר שני קרבות. בקרב הראשון, שהתרחש ב-1846, המקסיקנים הצליחו לנצח, והוא היה אחד הקרבות הבודדים במהלך כל המלחמה בהם המקסיקנים הצליחו לנצח. עם זאת, העיר ניזוקה במהלך הקרב. כעבור שנה התרחש קרב נוסף בעיר, אך הפעם האמריקאים ניצחו והחריבו את העיר. חלק הניצולים המקסיקנים ברחו לטקוטלפה והעבירו את בירת טבסקו אליה, אך לאחר המלחמה הבירה חזרה לסן חואן באוטיסטה. במהלך ניסיונה של צרפת לכבוש את מקסיקו בשנות ה-60 של המאה ה-19 התקיימו בעיר מספר קרבות שגרמו לה לנזקים משמעותיים. העיר התחילה לגדול באופן משמעותי בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך גדילה זו הואטה עקב אירועי המהפכה המקסיקנית. ב-1916 שם העיר שונה באופן רשמי לווייארמוסה. במחצית השנייה של המאה ה-20 התגלו באזור טבסקו מצבורי נפט שהאיצו את כלכלת טבסקו. בעקבות הגילויים וייארמוסה הפכה לעיר גדולה ומודרנית, כמו גם לאחד המרכזים הגדולים בדרום-מזרח מקסיקו. וייארמוסה היא המרכז הכלכלי של מדינת טבסקו וכן של האזור הסובב את המדינה. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשיית הנפט והיא אחד המרכזים של כלל תעשיית הנפט המקסיקנית. בנוסף הכלכלה מסתמכת על תעשיות אחרות וכן על תיירות. בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת חוארס האוטונומית של טבסקו והאוניברסיטה הטכנולוגית של טבסקו. את וייארמוסה משרת נמל התעופה הבינלאומי קרלוס רובירוסה פרס, שנמצא במרחק של 15 קילומטרים מזרחית לעיר ומציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית. ארצות הברית סן ברנרדינו, קליפורניה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא וייארמוסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וייארמוסה וייארמוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)