laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוגו אקיטיקה

הוגו אקיטיקה (בצרפתית: Hugo Ekitike; נולד ב-20 ביוני 2002 בריימס שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. אקיטיקה גדל במחלקת הנוער של סטאד ריימס. ב-12 ביולי 2020 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-17 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-1 ללוריאן במסגרת הליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו. ב-29 בינואר 2021 הושאל אקיטיקה לויילה בולקלוב מליגת העל הדנית עד לתום עונת 2020/2021. הוא ערך 11 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים. בעונת 2021/2022 חזר אקיטיקה לסטאד ריימס. הוא ערך 24 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע עשרה שערים. ב-16 ביולי 2022 הושאל אקיטיקה למשך עונה אחת לפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית. בהמשך אקיטיקה נרכש על ידי פריז סן ז'רמן בסכום של כ-35 מיליון אירו, אך לא התאקלם בקבוצה. בפברואר 2024 הושאל אקיטיקה מפריז סן ז'רמן לאיינטרכט פרנקפורט עד לתום עונת 2023/24 עם אופציית רכישה. האופציה מומשה תמורת 16.5 מיליון אירו, ואקיטיקה הפך לשחקן איינטרכט פרנקפורט. פריז סן-ז'רמן גביע האלופות הצרפתי: 2022 אליפות צרפת: 2022/2023 הוגו אקיטיקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוגו אקיטיקה, ברשת החברתית אינסטגרם הוגו אקיטיקה, ברשת החברתית טיקטוק הוגו אקיטיקה, באתר Transfermarkt הוגו אקיטיקה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הוגו אקיטיקה, באתר Soccerway הוגו אקיטיקה, באתר BDFutbol הוגו אקיטיקה, באתר WorldFootball.net הוגו אקיטיקה, באתר FootballDatabase.eu הוגו אקיטיקה, באתר ESPN Premier contrat pro pour Hugo Ekitike ! באתר הרשמי של סטאד ריימס, 12 ביולי 2020 (בצרפתית) Hugo Ekitiké signs with Paris Saint-Germain באתר הרשמי של פריז סן-ז'רמן, 16 ביולי 2022 (באנגלית)
І (כתב קירילי)

אִי היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית יוטא וצורתה כשל יוטא גדולה וכשל האות הלטינית I בשתי צורותיה. באלפבית הקירילי המוקדם ערכה המספרי היה 10 ומכאן שמה ביוניקוד: אִי עשרונית (ברוסית: И десятеричное; תעתיק: אִי דֶסְיַאטֶרִיצְ'נוֹיֶה). האות שימשה לפני כל התנועות ולפני חצי התנועה й. למעט בסוף מורפמה במילה מורכבת, שם נעשה שימוש ב-и. כך שהמילה англійскій (אנגלית) השתמשה בצורה і, אבל пяти + акровый = пятиакровый (חמישה דונם) השתמשה בצורה и. האות и שימשה כאות האחרונה במילה ולפני עיצורים למעט ב-міръ עבור "עולם, יקום, קהילה מקומית, נחלת הכלל, חברה, הדיוטות" ומילים הנגזרות ממנה (אבל: миръ "שלום"). בכמה מילים שנגזרו מיוונית, השימוש נגזר אטימולוגית על סמך האם יוטא או אטא היו ביוונית המקורית: Іисусъ "ישו", מהמילה היוונית Ιησούς, נכתב עכשיו Иисус; גם Іванъ מ-Ἰωάννης, כתוב כעת Иван. עם זאת, מאז אמצע המאה ה-18 מילים שאולות הגיעו לאיותים על פי הכלל הראשי: Іоаннъ אבל Никита ,Иван (במקום Нікита), Филиппъ (במקום Філіппъ). כפי שמתברר, האיות של שתי הגרסאות של мир היה הבחנה מלאכותית להפרדה בין שתי הגדרות שונות של מה שהיה במקור אותה מילה (בדומה באנגלית "to" לעומת "too"). האות משמשת כיום בבלארוסית, חקסית, קומי, קזחית, רוסינית ואוקראינית. זוהי האות העשירית בבלארוסית, השתים-עשרה באוקראינית וברוסינית, השלושים ושמונה בקזחית והאחת-עשרה בקומי. מדיה וקבצים בנושא І בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדינות לא ידידותיות (רוסיה)

רשימת המדינות הלא ידידותיות (ברוסית: Список недружественных стран) היא רשימת מדינות שפורסמה על ידי ממשלת רוסיה, אשר הוגדרו על ידה כ"בלתי ידידותיות" לרוסיה. הרשימה פורסמה לראשונה במאי 2021 כאשר רק שתי מדינות נכללו בה - ארצות הברית וצ'כיה. הרשימה הורחבה ל-48 מדינות, לאחר שאותן מדינות הטילו סנקציות נגד רוסיה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. כל 27 המדינות החברות באיחוד האירופי נמצאות ברשימה. מדינות שנוספו לרשימת המדינות הלא ידידותיות כפופות להגבלות מסוימות הקשורות ליחסיהן עם רוסיה, כולל מגבלות סחר ומטבעות ומגבלות שכירות בנציגויות הדיפלומטיות של המדינות המפורטות ברוסיה. צ'כיה וארצות הברית נוספו לרשימה במאי 2021, בעוד ששאר המדינות ברשימה נוספו במרץ 2022. אלבניה אלבניה אנדורה אנדורה אוסטרליה אוסטרליה איי בהאמה איי בהאמה קנדה קנדה גרנזי גרנזי איסלנד איסלנד יפן יפן קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית ליכטנשטיין ליכטנשטיין האי מאן האי מאן מיקרונזיה מיקרונזיה מונקו מונקו מונטנגרו מונטנגרו ניו זילנד ניו זילנד מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית נורווגיה נורווגיה סן מרינו סן מרינו סינגפור סינגפור שווייץ שווייץ טאיוואן טאיוואן אוקראינה אוקראינה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית האיחוד האירופי האיחוד האירופי - כל 27 מדינות האיחוד האירופי ביוני 2018 חתם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, על חוק המסמיך את הממשלה לפעול נגד מדינות "שעוסקות בצעדים לא ידידותיים" נגד רוסיה. אמצעי הנגד המפורטים כללו הגבלות יבוא ויצוא, השעיה או הפסקה של שיתוף פעולה בינלאומי, או הפרטת נכסי מדינה. בהודעה על העברת החקיקה שפורסמה על ידי התקשורת הממלכתית הרוסית ארצות הברית הוזכרה בפירוש ככזו שתושפע מהחוק. באפריל 2021 הודיעה דוברת משרד החוץ הרוסי, מריה זכרובה, כי רוסיה תפרסם "רשימת מדינות לא ידידותיות" הכוללת את ארצות הברית. טיוטות מוקדמות של הרשימה הודלפו וכללו עד עשר מדינות, אך הרשימה הסופית שהוציאה רוסיה כללה רק שתיים: ארצות הברית וצ'כיה. בפרסום הרשימה, ממשלת רוסיה הגבילה את שגרירות צ'כיה ברוסיה מלהעסיק לא יותר מ-19 אזרחים רוסים, ואסרה על שגרירות ארצות הברית ברוסיה להעסיק עובדים מקומיים כלשהם. יחסי רוסיה עם שתי המדינות היו אז בשפל. ארצות הברית ורוסיה גירשו לאחרונה את הדיפלומטים משתי המדינות וארצות הברית הטילה סנקציות נגד רוסיה כנקמה על מתקפות סייבר רוסיות והתערבותה בבחירות בארצות הברית ב-2016. באופן דומה, הרפובליקה הצ'כית האשימה את קציני המודיעין הרוסים בכך שהם עומדים מאחורי שני פיצוצי מחסני תחמושת בתוך המדינה בשנת 2014. בפברואר 2022, רוסיה פתחה בפלישה בקנה מידה מלא נגד אוקראינה השכנה. מדינות רבות ברחבי העולם החלו להפעיל סנקציות כלכליות נגד רוסיה כנקמה על הפלישה במטרה לשתק את הכלכלה הרוסית, בנוסף להחלטתה של מיקרונזיה לנתק את יחסיה הדיפלומטיים עם רוסיה. בתגובה, רוסיה הרחיבה את רשימת המדינות הלא ידידותיות ל-48 מדינות ברחבי העולם שהטילו סנקציות או ניתקו את יחסיהן הדיפלומטיים עם רוסיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפלישה הרוסית לאוקראינה מוגדרת על ידי ממשלת רוסיה כחלק מהרפובליקה העממית של סין "Putin signs law on countersanctions against unfriendly states". Russian News Agency TASS. 4 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
דיוויזיית השריון השמינית (ארצות הברית)

דיוויזיית השריון ה-8 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 8th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1942 בפורט נוקס, מתוך אלמנטים "עודפים" של דיוויזיות השריון ה-4 שאורגנה מחדש, וכמפקדה הראשון מונה ויליאם גריימס. לאחר מכן עברה הדיוויזיה למחנה פולק, לואיזיאנה, ובהמשך השתתפה בתמרוני לואיזיאנה. בנובמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לאנגליה, וב-5 בינואר 1945 נחתה בחופי לה האבר ורואן, צרפת. באמצע ינואר לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השלישית לצד הדיוויזיה ה-94 באזור הסאר והמוזל, ובפברואר הועברה הדיוויזיה להולנד תחת הארמייה התשיעית, עימה לחמה במהלך מבצע רימון. לאחר מכן חצתה הדיוויזיה את הריין במסגרת מבצע בזק, ובהמשך השתתפה בכיתור כיס הרוהר ובקרבות בגרמניה, ואף השתתפה בשחרור תת-מחנה של מחנה בוכנוואלד. הדיוויזיה הושבתה עם שובה לארצות הברית בספטמבר אותה שנה, ופורקה בניו יורק ב-13 בנובמבר 1945. ויליאם גריימס (1942–1944) ג'ון דיווין (1944–1945) דיוויזיית השריון ה-8 (באנגלית)
בית מנוחה

סדור בית מנוחה הוא סדור לשבת וספר הלכה שחיבר רבי יהודה שמואל אשכנזי. הספר הוא השני בסדרת ספרי הבתים אחרי סדור בית עובד. כקודמו, הספר משובץ בהלכות רבות על סדר התפילה, וכולל גם הלכות שבת, קריאת התורה, כתיבת סת"ם והלכות סעודה וברכות. כמו בית עובד, הספר נועד להנגיש למתפלל את כל הדינים הנצרכים לו באותה שעה: וכל הרואה הבית הזה השני שפיר יחזה כמה יגיעות יכעצי בבניינו ורבות התועלת לכל מתפלל בבית זה, כי ימצאו בו כל מתפלל מבוקשו מדינים שיצטרכו לו לעבודתו עבודת הקודש מידי שבת בשבתו ולא יכשל בתפלתו כאשר יתפלל בבית זה שהכל בא מתוקן לפניו כשולחן ערוך לנגד עיניו וכל ספק אשר יסתפק לו בתפלתו ימצא כתוב על ספר לפניו כיצד יעשה. הלכה למעשה. בטחתי שיערב גם פעולתי בבנין הבית הזה על המתפללין... — הקדמת המחבר והמיסד הבתים לספר יצאו מהדורות רבות, וביניהם: ליוורנו תר"ג בהוצאת שני בני המחבר, רבי יעקב אשכנזי ואחיו. ליוורנו תרכ"ד בהוצאת שלמה בילפורטי וחברו ליוורנו תרמ"ח בהוצאת שלמה בילפורטי וחברו ליוורנו תרפ"ד בהוצאת שלמה בילפורטי וחברו ליוורנו תרצ"ח בהוצאת שלמה בילפורטי וחברו תל אביב תשכ"ב בהוצאת פרדס ירושלים תשמ"ט בהוצאת אור ודרך בית עובד (סדור) רבי יהודה שמואל אשכנזי, בית מנוחה, ליוורנו תקכ"ד, באתר היברובוקס בית מנוחה, ליוורנו תרכ"ד, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית בית מנוחה, ליוורנו תר"ג, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
עונת 1959/1960 בליגת המשנה ההולנדית

עונת 1959/1960 הייתה העונה הרביעית של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו אלקמר 54, GVAV, ט.ס.ו. טילבורך העפילו לליגה הראשונה, ריידבלוק אנסחנדה ודה חראפסחאפ נשרו לליגה השלישית. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 33 קבוצות, 27 ששיחקו בעונה הקודמת אליהן הצטרפו היורדות מהליגה הראשונה ט.ס.ו. טילבורך וסכוונינגן הולנד ספורט והעולות מהליגה השלישית פיינדאם, דלפט הולנדיה, ט'גווי הילברסום וגו אהד איגלס. הקבוצות חולקו לשני בתים ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ בבית א' ו-16 משחקים כל אחד - כ-32 מחזורים בבית ב' בסיומם הראשונה בכל בית זכתה באליפות והעפילה לליגה הראשונה, בנוסף הקבוצות שסיימו במקום ה-2 וה-3 העפילו לפלייאוף על כרטיס שלישי לליגת העל. הקבוצות במקום ה-16 בבית א' ו-17 בבית ב' נשרו לליגה השלישית. ללימבורגיה הורדו 2 נק' עקב ירידה מוקדמת מהמגרש במחשק נגד ראסינג הימשטאד שלוש הקבוצות במקומות 15, 16 ו-17 סיימו במאזן זהה ולכן התמודדו בבית פנימי בו המפסידה ירדה לליגה השלישית.
Angelic 2 the Core

Angelic 2 the Core הוא אלבום האולפן החמישי של השחקן והזמר האמריקאי קורי פלדמן, אשר יצא ב-22 ביוני 2016. פלדמן ביקש ממעריציו לעזור לגייס 105,000 דולר כדי לממן את האלבום דרך Indiegogo, אך נכשל וגייס רק 14,982 דולר. האלבום קיבל ביקורות חריפות ברחבי העולם ונחשב לאחד האלבומים הגרועים בכל הזמנים. פלדמן הוציא שני אלבומי סולו שקדמו לאלבום זה: Love Left ב-1992 ואת Former Child Actor ב-2002. מידע על האלבום Angelic 2 the Core באתר MusicBrainz Michael Miller Updated July 19, 2016 12:00 Am, Corey Feldman's Life and Career After the Release of His Album, PEOPLE.com (באנגלית) Corey Feldman’s New Album is “Literally a Sound of the Ages”, Complex (באנגלית) Jim Avery, 6 Celebrity Kickstarters That Failed In Hilarious Ways, Cracked.com, ‏2016-07-22 (באנגלית) Corey Feldman - Angelic 2 The Core (album review 2) | Sputnikmusic, www.sputnikmusic.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוכף פודגומר

אוכף פודגומר (באנגלית: Podgumer Col; בבולגרית: Подгумерска седловина) הוא אוכף שאינו מכוסה קרח בחצי האי טריניטי בארץ גראהם, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. אוכף פודגומר מקשר בין רמת קונדופריי שממזרח לאוכף, לבין רמת דטרויט שממערב לאוכף. רובו של האוכף מצוי בגובה של מעל 800 מטרים מעל פני הים. אוכף פודגומר מתנשא מעל חלקו העליון של קרחון ויקטורי שמצפון לאוכף, וכן מעל יובל של הדום הקרח זנפול שזורם לכיוון דרום. אוכף פודגומר ממוקם 1.03 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מפסגת גורגוליאט שברמת קונדופריי; אוכף פודגומר ממוקם 6.6 קילומטרים צפונית - מערבית מהר בראדלי; וכן אוכף פודגומר ממוקם 10 קילומטרים דרומית - מערבית משער זלידול. האוכף מופה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי. האוכף נקראת על שם הכפר פודגומר שבמערב בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) תצלום לוויין של אזור האוכף, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
ולטר מוזס

ד"ר ולטר מוזס (1892 - 2 באפריל 1955) היה ממייסדי דובק ואספן ציפורים ועתיקות שהוריש את רכושו לעירית תל אביב להקמת מוזיאון ארץ ישראל. מוזס נולד בגרמניה והיה ממייסדי אגודת בלאו-וייס בברלין. הוא גם היה פעיל בהסתדרות הציונית בגרמניה. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1925 עם רכוש רב וניהל את בית החרושת הראשון לסיגריות בבעלות יהודית, ש. לובלינר. בהמשך הקים עם נחום וסקביץ חברת תוצרת של סיגריות מבית חרושת לובלינר, שנודע גם תחת המותג מוזס-וסקביץ. באמצע שנות ה-30 הם התאחדו עם שותפים נוספים להקמת "דובק". בשנות ה-30 הוא היה פעיל בהנהלת הבנק הישראלי לתעשייה והיה ממקימי חוג עולי גרמניה. מוזס התגורר בגפו ברחוב בוגרשוב בדירה בה אסף ציפורים בתור תחביב. הוא היה יו"ר אגודת הציידים של תל אביב. בשנת 1942 הוא הכין צוואה בה הוריש את כל רכושו, כולל אוסף הציפורים שלו, לעירית תל אביב לצורך הקמת מוזיאון לידיעת המולדת ומינה את פנחס רוזן וישראל רוקח כנאמנים. בסביבות שנת 1943 עבר לאסוף עתיקות, במיוחד כלי זכוכית, חרס ומטבעות. מוזס נקבר ב-3 באפריל 1955 בבית הקברות נחלת יצחק. בהלווייתו השתתפו, בין השאר, ראש עירית תל אביב, חיים לבנון ושר המשפטים, פנחס רוזן. עזבונו, בשווי של 2-3 מיליון לירות, הועברה על פי צוואתו לידי עיריית תל אביב, עבור מוזיאון ארץ ישראל. בפרוץ מבצע סיני, הגיעו מהעירייה לדירתו לפנות את האוספים למרתף של ביתן הזכוכית במוזיאון תל אביב, מחשש שיפגע בהפצצה מצרית. גרשום שוקן, על ולטר מוזס שאיננו, הארץ, 4 באפריל 1955 ד"ר ולטר מוזס, דבר, 3 באפריל 1955 אשכנז, העולם, 23 ביולי 1920 עזבון לשם יצירת מוזיאון לידיעת המולדת, ידיעות עיריית תל אביב, 15 בדצמבר 1942 ראש פינה, הארץ, 4 בינואר 1926 במקצוע הטבק, הארץ, 14 במרץ 1926 זכריני, דבר, 31 בינואר 1928 דובק, הירדן, 1 במאי 1936 בבית חרושת דובק, הירדן, 15 בינואר 1937 בבנק לתעשיה בע"מ, הארץ, 21 בדצמבר 1938 האספה השנתית של הבנק לתעשיה, הַבֹּקֶר, 14 ביוני 1940 בנק התעשיה משלם דיבידנדה, הארץ, 30 ביוני 1942 ברית הציונים הכלליים, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1939 ארנון מגן, המוזיאון של האספן התמהוני, למרחב, 9 בספטמבר 1959 ישראל רוקח, עזבונו של ד"ר ו. מוזס ז"ל, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1955 מיכאל אוהד, הצייד שהפך לאספן, דבר, 3 בינואר 1958 אהבת המולדת ע"י הכרת המולדת, המשקיף, 22 במאי 1947 לויית ד"ר ו. מוזס, הצופה, 4 באפריל 1955 רכושו של ד"ר מוזס ז"ל - להקמת מוזיאון, הַבֹּקֶר, 10 באפריל 1955 עזבון מוזס - 2-3 מליון ל"י, מעריב, 21 באפריל 1955
סמיון דוקאץ'

סמיון דוקאץ' (באנגלית: Semyon Dukach, ברוסית: Семен Дукач; נולד ב-25 באוקטובר 1968) הוא איש עסקים ושחקן בלאק ג'ק מקצועי אמריקאי יליד-רוסיה הסובייטית. דוקאץ' נולד וגדל במוסקבה בירת ברית המועצות לשעבר, וכעשור לאחר מכן משפחתו היגרה לארצות הברית, ב-1979. הוא סיים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה בשנת 1990 ותואר שני במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1993. דוקאץ' החל להתעניין במשחקי מחשב בגיל צעיר. הוא התעניין במיוחד במשחק "פק-מן" והחל לקרוא ספרים על הנושא. בהמשך הוא קרא ספר על משחק בלאק ג'ק והבין את המחשבה שמאחורי המשחק. במהלך לימודיו ב-MIT הוא נכלל בקבוצת בלאק ג'אק של האוניברסיטה. בשנת 1995 הוא עזב את הקבוצה והקים קבוצה חדשה בשם Amphibians. תיאור פעילות הקבוצה מתואר בסרט ההוליוודי "21" שיצא לאקרנים בשנת 2008 – המבוסס על ספר מאת המחבר האמריקאי-יהודי בן מזריץ'. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 דווח כי דוקאץ' ההיר כי פרש ממשחקי הקלפים. על בסיס הון שדוקאץ' צבר במשחקי הקלפים, הוא החל לפעול בתעשיית ההיי-טק בה הוא פועל כאנג'ל. בשנים 2014–2017 הוא היה מנכ"ל של חברת Techstars ובשנת 2017 הקים One Way Ventures שפועלת למימון חברות הזנק של מהגרים לארצות הברית. מטה החברה ממוקם בבוסטון. הקרן מתרכזת במימון חברות הזנק בשלבים הראשונים. בין החברות שקיבלו מימון מהחברה נמנים Brex, LovePop, Chipper Cash ו-Preply. בסך הכול דוקאץ' מימן מעל ל-100 חברות. דוקאץ' הקים פרס Troublemaker Award שבשנת 2012 הוענק לזאק קופלין, בשנת 2013 לנדז'דה טולוקוניקובה מפוסי ריוט. פעילות של דוקאץ' כ"אנג'ל" ראיון עם סמיון דוקאץ' (ברוסית) ביוגרפיה
ניואל

האם התכוונתם ל... אלכס ניואל – זמר ושחקן אמריקני גייב ניואל – מתכנת ואיש עסקים אמריקני מייק ניואל – במאי בריטי נואל
פרנק האנט

פרנק ויליאמס האנט (באנגלית: Frank Williams Hunt;‏ 16 בדצמבר 1861 – 25 בנובמבר 1906) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איידהו החמישי בשנים 1901–1903. פרנק האנט נולד בניופורט, קנטקי, והתחנך בבתי ספר ציבוריים בלואיוויל. הוא עבר לאיידהו, שם הוא עבד בכרייה. ב-1896 הוא נשא לאישה את רות מיינרד. ב-1892 נבחר האנט לבית הנבחרים של איידהו, ובו הוא כיהן עד 1894. ב-1898, במהלך מלחמת ארצות הברית-ספרד הוא שירת בפיליפינים כקפטן ברגימנט המתנדבים של איידהו. ב-1900, בגיל 38, נבחר האנט כמושל איידהו, הצעיר מבין מושלי איידהו לדורותיהם עד כה. במרץ 1901 הוא חתם על חוק להקמת האקדמיה של איידהו (כיום אוניברסיטת המדינה של איידהו (אנ')) שבפוקטלו. האנט גם סיים את הממשל הצבאי שהוטל ב-1899 בצפון המדינה על ידי קודמו, פרנק סטיוננברג, כתגובה לאי-שקט תעשייתי. בבחירות לכהונה שנייה ב-1902 נוצח האנט על ידי הרפובליקני ג'ון מוריסון. לאחר תום כהונתו כמושל הוא היה לסגן הנשיא והמנהל הכללי של חברה עסקית. פרנק האנט נפטר בבויסי ב-15 בנובמבר 1906, בגיל 44, כתוצאה מדלקת ריאות שלקה בה בהיותו בגולדפילד, נבדה קודם לכן. הוא נטמן בבית הקברות פיוניר שבבויסי. במוזיאון של מחוז גם שבעיר אמט, מוצגת תצוגה של חפציו. פרנק האנט באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) פרנק האנט באתר העיר בויסי (באנגלית) פרנק האנט באתר The Political Graveyard (באנגלית) פרנק האנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנק האנט, באתר Find a Grave
חורבת ענים העליונה

חורבת ענים העליונה (למפת צפון הנגב מוגדלת)   חורבת ענים העליונה (למפת צפון הנגב רגילה)   חורבת ענים העליונה (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת ענים העליונה (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת ענים העליונה חורבת ענים העליונה (בערבית: ח'רבת ע'ווין אל פוקא) הוא אתר ארכאולוגי מצפון-מזרח להתנחלות שני בדרום הר חברון, שמנציח את קיומו של יישוב נוצרי מתקופת המשנה והתלמוד. האתר קרוי על שמו של יישוב קדום מתקופת ההתנחלות בשם ענים. חלק מהאתר מצוי בתחום תוכנית בניין העיר של שני. בסביבת החורבה נמצאים מתקנים חקלאיים, בורות מים, גדרות צאן, בית קברות ושרידי בית כנסת. בראש הגבעה נמצאו שרידי מצודה מתקופת הברזל. מיקומה הגאוגרפי והממצא הקרמי שנתגלה בה הביאו לזיהויה עם עָנִים המקראית. "ענים" כלולה בתחום נחלת שבט יהודה לפי ספר יהושע: ”וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים”. אוסביוס מקיסריה בן המאה ה-4 כלל את "ענים" בין יישובי דרומא, והבחין בין שני חלקיה של העיר: האחד מכונה "כפר גדול של יהודים", ומיקומו המשוער הוא "ח'רבת ע'ווין א-תחתא" (התחתונה); והשני מתואר כ"כפר אחר עניא סמוך לראשון, היום הוא כולו נוצרים הוא למזרח הראשון", ומיקומו המשוער הוא "ח'רבת ע'ווין אל-פוקא (העליונה), צפונית מזרחית ליישוב לשני. חלוקה זו, בין ענים התחתונה והעליונה, התקיימה גם בתקופת המקרא, ועדות לכך נמצאת בחרסי ערד, שם נזכרים (בכתיב חסר): ענים תחתנם ועלינם. בשנת 2016 הוקמו באתר בית ספר ומסגד בתוך הפוליגון של האתר הארכאולוגי, על אדמות מדינה שבשטח "הקו הכחול" של ההתנחלות שני. הפלסטינים הגישו בקשה לקבלת היתר, אך זו נדחתה. באוקטובר 2016 הוציאו רשויות האכיפה צו הריסה למבנה בית הספר. הם הגישו ערר על דחיית הבקשה להיתר, והערר נדחה. לאחר מכן הגישו בקשה לקבלת פטור מהיתר, וגם בקשה זו נדחתה. הפלסטינים הגישו עתירה לבג"ץ בדרישה למנוע את הריסת המבנה. בג"ץ נתן צו ארעי המונע את ההריסה. בספטמבר 2018 נמחקה העתירה בהסכמה, ונכון לשנת 2021 בית הספר הבלתי חוקי עומד על תילו. חורבת ענים התחתונה הרס אתרי מורשת ישראלית מוטי היימן, סקר היישוב ענים העליונה ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ'. שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, הוצאת מוסד ביאליק, 1992, עמ' 82-81. מתוך דו"ח בתי ספר בלתי חוקיים של הרשות הפלסטינית. עמ' 43-46
תנועת טוב

תנועת טוב היא תנועה פוליטית שפעלה בישראל בראשית שנות האלפיים, ונחשבת לראשונה שחרתה על דגלה את ייצוג החרדים העובדים והביאה לידי ביטוי את כוחם ואת עלייתו של מעמד הביניים החרדי. נציגי התנועה התמודדו בבחירות לרשויות המקומיות בכמה ערים בארץ, ובבחירות המקומיות שהתקיימו בשנים 2008 ו-2013 אף נבחרו למועצות הערים ביתר עילית ובית שמש. התנועה הוקמה בשנת 2007 על ידי יחזקאל רוזנבלום, ישראל פכטר וחנוך ורדיגר, בנו של אברהם ורדיגר, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת פועלי אגודת ישראל לקראת הבחירות בביתר עילית. הקמת המפלגה הייתה חידוש בכך שערערה על שלטון היחיד של המפלגות החרדיות הממוסדות יהדות התורה וש"ס והתיימרה, בפעם הראשונה מאז נעלמה מפלגת פועלי אגודת ישראל מהמפה הפוליטית, לייצג את החרדים העובדים או המודרניים, ללא הבדלי העדות המקובלים במגזר החרדי. הקמתה תוארה כ"אופוזיציה עממית חצופה של חרדים מודרניים, שמתנערים משלטון העסקנים והחצרות". התנועה התמודדה לראשונה בבחירות המקומיות בשנת 2007 בביתר עילית והצליחה להכניס נציג אחד מטעמה. שנה לאחר מכן התמודדה התנועה בבחירות בבית שמש והצליחה להכניס נציג למועצה. בבחירות לרשויות המקומיות של 2013 הריצה התנועה רשימות בחמש ערים חרדיות או מעורבות: בית שמש, ביתר עילית, אלעד, עמנואל וירושלים. בבחירות אלה התנועה כשלה בבחירות רוב הערים בהן התמודדה, למעט בביתר עילית, בה לא התקיימו בחירות ונציג התנועה ישראל פכטר זכה במושב כחלק מרשימה חרדית מאוחדת. בבחירות לרשויות המקומיות של 2018 המפלגה נמנעה מלהגיש רשימות עצמאיות (ישראל פכטר, נציג המפלגה בביתר עילית, התמודד ברשימת "אנשים" שזכתה במושב אחד במועצה אך הוא עצמו לא נבחר), ולמעשה חדלה מלתפקד. בבסיס הקמת המפלגה עמדו עקרונות אזרחיים־מקומיים: ערעור ההתנהלות הקהילתית של הממסד החרדי והרשויות המקומיות שלו ושיפור השירות הניתן לתושבים. כך תיאר זאת אחד ממייסדי המפלגה, עו"ד יחזקאל רוזנבלום: נציגי הציבור של החברה החרדית, ממונים לתפקידיהם בידי תת־קבוצות מתוך החברה. ובפועל הם מחויבים לאותן תת־קבוצות שתומכות בהם. זה גורם לחלוקת משאבים סקטוריאלית ]...[ אנחנו לא שליחים של ציבור מסוים. אנחנו באים מרחבי הפאן־חרדיות. ככאלו אנו אנטי־סקטוריאליים. אנו רואים את כלל הציבור באופן שווה ודואגים לאיש הקטן. הציבור כולו יוצא נשכר מכך ]...[ דיברנו על יושרה, על הגינות, ועל צדק וטוהר המידות. מעצם קיומנו כתנועה אנו משפרים את טוהר המידות, כי יודעים שאנו לא מחויבים לממסדים הפוליטיים הקיימו. אנו דוגלים בשירות לכל אדם, בלי קשר לשיוכו הקהילתי. המפלגה טענה לכפיפות לדעת תורה, אך טענה כי היא מבקשת להעצים את כוח הרבנות המקומית ולהותיר לגדולי הדור את ההתעסקות בסוגיות רוחביות, אמירה שיש הרואים בה מס שפתיים. חיים זיכרמן, לי כהנר, חרדיות מודרנית - מעמד ביניים חרדי בישראל, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2012 לי כהנר, החברה החרדית על הציר שבין שמרנות למודרניות, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2020 תמר רותם, החרדים החדשים מרימים את הראש והכיפה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2012 יאיר אטינגר, ארץ השמש העולה: האופוזיציה החרדית לשלטון העסקנים והחצרות קמה בבית שמש, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2010 אריאל פינקלשטיין, חרדים לעירם: פוליטיקה ומינהל ברשויות המקומיות החרדיות, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2022 עשור להקמתה: תנועת 'טוב' לאן?, באתר כל הזמן, ‏2018-07-04 תמר גינגיחשוילי, הבית של הלא־מיוצגים, ארץ אחרת, 1 במאי 2009 בני בראון, היהדות החרדית והמדינה, כשיהדות פוגשת מדינה, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2015
ג'ון מוריסון (מושל איידהו)

ג'ון טרייסי מוריסון (באנגלית: John Tracy Morrison;‏ 25 בדצמבר 1860 – 20 בדצמבר 1915) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו השישי בשנים 1903–1905. ג'ון מוריסון נולד במחוז ג'פרסון שבפנסילבניה. ב-1886 הוא נשא לאישה את גרייס דרלינד מקיי. ב-1887 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ווסטר. ב-1890 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קורנל ועבר לקולדוול, איידהו, שם הוא היה לעורך דין מצליח וחבר פעיל בכנסייה הפרסביטריאנית המקומית. חמש פעמים הוא שימש כחבר באספה הלאומית של הכנסייה. ב-1891 היה מוריסון פעיל בייסוד הקולג' של איידהו, שימש כאחד מחברי הסגל המקוריים שלו, ולימד אנגלית והיסטוריה. ב-1863 הוא היה לחבר בחבר הנאמנים של המוסד, תפקיד בו הוא שימש עד 1904. ב-1896 הוא התמודד ללא הצלחה על מושב בבית המחוקקים של איידהו, ובשנים 1897–1900 הוא שימש כיושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה הרפובליקנית באיידהו. ב-1902 נבחר מוריסון כמועמד הרפובליקנים למשרת מושל איידהו. הוא נבחר לתפקיד לאחר שהביס את המושל הדמוקרטי המכהן, פרנק האנט. במהלך כהונתו כמושל, הונהגה מערכת לבדיקת מידות ומשקלות של המדינה, חוקק חוק לאספקת מזון לעניים, והוקם בית ספר רפורמיסטי בסנט אנתוני. ב-1904 ביקש מוריסון להיבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל, אך הוא לא נבחר בבחירות המקדימות של הרפובליקנים, ותחת זאת נבחר פרנק גודינג. לאחר תום כהונתו כמושל בינואר 1905, שב מוריסון לקולדוול, וחידש את עיסוקו בעריכת דין. ג'ון מוריסון נפטר בבויסי ב-20 בדצמבר 1915. הוא נטמן בבית הקברות מוריס היל שבעיר. ג'ון מוריסון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון מוריסון באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון מוריסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון מוריסון, באתר אגודת המושלים הלאומית
קירכנר

קירכנר (Kirchner) הוא שם משפחה ממקור גרמני. השם נגזר מן המילה הגרמנית Kirche, "כנסייה". האם התכוונתם ל... אברהם קירכנר – ראו אברהם קרן, יושב ראש המועצה המקומית הנבחרת הראשונה בכפר סבא ארנסט לודוויג קירכנר – צייר ויוצר אקספרסיוניזם גרמני פרידריך קירכנר – מפקד בכיר בוורמאכט רפאל קירכנר – אמן ומאייר אוסטרי קירשנר