laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טגלאש

טֵגלָאש (בהונגרית: Téglás, ביידיש: טעגלאש) היא עיירה במחוז היידו-ביהר במזרח הונגריה. בשנת 2012 התגוררו בעיר 6,637 תושבים, ושטחה כיסה כ-38 קמ"ר. טגלאש היא עיירה עתיקה. בשנת 1830 היגר לשם הרב שמואל רוזנפלד וייסד שכונה יהודית במקום. עם הזמן הוקמו בעיירה בית כנסת ומקוה טהרה, וערב השואה מנתה הקהילה היהודית עשרות משפחות יהודיות. מנהיגי יהודי העיר היו רבי שמואל רוזנפלד ובנו רבי מאיר שכיהן גם כדיין העיר. לאחר מכן נכדו רבי ישראל משה מנדל (גרינפעלד), שהיה חסיד בעלזא, ורבי ישראל זאב פנט מדעעש (כיום דז'). בחודש מרץ 1944 נשלחו בני הקהילה, יחד עם יהודי הסביבה, לברגן-בלזן ולמחנות השמדה אחרים. פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 296-297 טאגלאש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 159-160. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא טגלאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טגלאש על העיירה מתוך ספר יזכור, משה אליהו גונדה, מאה שנים ליהודי דברצן (עמוד 257 בספר) באתר ספריית ניו-יורק
לירוי בורל

לירוי ראסל בורל (באנגלית: Leroy Russel Burrell; נולד ב-21 בפברואר 1967), אתלט ואצן אמריקני. אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) ואלוף עולם פעמיים ברציפות (טוקיו 1991 ושטוטגרט 1993) בריצת שליחים 4x100 מטר, סגן אלוף עולם (טוקיו 1991), שיאן עולם (1991, 1994–1996) ו-3 פעמים מדורג ראשון בעולם (1989, 1990 ו-1994) בריצת 100 מטר. בורל גדל בפנסדאוון, פנסילבניה. בשל בעיית ראייה חמורה ממנה סבל כתוצאה מפציעה בילדותו, לא יכל להשתתף במקצועות ספורט אלמלא האתלטיקה הקלה, וכך הגיע לריצת 100 מטר. בבגרותו החל את לימודיו האקדמאים באוניברסיטת יוסטון והצטרף למועדון האתלטיקה של האוניברסיטה ולהתאמן אצל טום טלז. בדיוק כמו שעשה אתלט אחר לפני כמה שנים, קרל לואיס שמו. לימים יהיו השניים מתחרים מרכזיים אחד של השני וכן שותפים בקבוצת השליחים האמריקאית. בורל סבל מפציעות טורדניות וחוסר מזל במהלך הקריירה שלו, במיוחד לקראת תחרויות משמעותיות. את פריצתו הגדולה עשה בורל בשנים 1990 ו-1991 אותן סיים בראש הדירוג השנתי בריצת 100 מטר. במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל ב-1990 זכה בורל במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.05 שניות לפני קרל לואיס (10.08 שניות). בתחרות שנערכה בניו יורק ב-14 ביוני 1991, קבע 9.90 שניות ושיפר את שיא העולם של לואיס בשתי מאיות. כחודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בטוקיו אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.50 שניות, לפני צרפת (37.87 שניות) ובריטניה (38.09 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.88 שניות, תוצאה טובה משיאו העולמי, אחרי קרל אחרי לואיס שקבע שיא עולם חדש של 9.86 שניות ולפני דניס מיטשל אף הוא מארצות הברית (9.91 שניות). באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.40 שניות, שיא שהחזיק מעמד 16 שנים עד שנשבר על ידי נבחרת ג'מאייקה (37.10 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.10 שניות. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה בורל בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.48 שניות, לפני בריטניה (37.77 שניות) וקנדה (37.83 שניות). בתחרות שנערכה בלוזאן שווייץ ב-6 ביולי 1994 ניצח בורל בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 9.85 שניות, שיפור לשיא בן 3 השנים של קרל לואיס במאית אחת. שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי דונובן ביילי מקנדה (9.84 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסנקט פטרבורג, רוסיה בסוף יולי אותה שנה זכה בורל במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.11 שניות אחרי דניס מיטשל (10.07 שניות). בורל התחתן בשנת 1994 עם מישל פין, אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) בריצת שליחות 4x100 מטר. לזוג נולדו שלושה בנים. בנם הבכור קמרון בורל, אף הוא אצן מצטיין, התאבד ב-9 באוגוסט 2021 בהיותו בן 26. ריצת 60 מטר: 6.48 שניות, (13 בפברואר 1991, במדריד, ספרד) ריצת 100 מטר: 9.85 שניות, שיא עולם (6 ביוני 1994 בלוזאן, שווייץ) ריצת 200 מטר: 20.12 שניות, (27 ביוני 1992 בניו אורלינס) קפיצה לרוחק: 8.37 מטר, (2 ביוני 1989 ביוטה) מדיה וקבצים בנושא לירוי בורל בוויקישיתוף לירוי בורל, באתר olympedia.org לירוי בורל, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית לירוי בורל, באתר Track and Field (גברים) לירוי בורל, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה אוניברסיטת יוסטון - דף אישי - בורל דירוגים שנתיים ב-100 מטרים
דומז'אלה (כדורגל)

נוגומטני קלוב דומז'אלה (בסלובנית: Nogometni Klub Domžale) הוא מועדון כדורגל סלובני מהעיר דומז'אלה שבמרכז המדינה. הקבוצה משחקת כיום בליגת העל הסלובנית. הקבוצה משתתפת בליגה הסלובנית מאז הקמתה בשנת 1991 וירדה פעמיים לליגה השנייה. הקדנציה הנוכחית של הקבוצה בליגה הבכירה החלה בעונת 2003/04. הקבוצה השתתפה לראשונה במפעל אירופי כלשהו, בגביע אופ"א, בעונת 2005/2006, כשבשלב השני הדיחה את מ.ס אשדוד הישראלית בשני מפגשים. אך הודחה בשלב השלישי על ידי שטוטגרט הגרמנית. בעונה הבאה השתתפה פעם נוספת במוקדמות המפעל, אך הודחה על ידי הפועל תל אביב הישראלית. בעונת 2007/2008 הקבוצה השתתפה בפעם הראשונה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת קיי אף טירנה מאלבניה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת דינמו זאגרב מקרואטיה והודחה מהטורניר. בעונת 2008/2009 הקבוצה השתתפה בפעם השנייה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת F91 דודלאנג' מלוקסמבורג. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת דינמו זאגרב מקרואטיה והודחה מהטורניר. הקבצה מארחת באצטדיון ספורטני פארק בעיר, שהוקם בשנת 1948 ומכיל 3,234 מקומות ישיבה. הליגה הסלובנית: אליפות (2): 2007, 2008 מקום שני: 2005, 2006, 2011 הגביע הסלובני: זכייה (2): 2011, 2017 גמר: 2010 הסופרקאפ הסלובני: זכייה (2): 2007, 2011 גמר: 2008 מדיה וקבצים בנושא דומז'אלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דומז'אלה (בסלובנית) דומז'אלה, ברשת החברתית פייסבוק דומז'אלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דומז'אלה, ברשת החברתית אינסטגרם דומז'אלה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוב בר

רוברט לורנס "בוב" בר הבן (באנגלית Robert Laurence "Bob" Barr, Jr; נולד ב-5 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקני. כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג ג'ורג'יה מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנים 1995–2003. היה מועמד המפלגה הליברטריאנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות ב-2008, וקיבל כ-0.4% מן הקולות. ב-2014 ניסה להתמודד שוב לנציגות ג'ורג'יה לקונגרס האמריקני מטעם הרפובליקנים, לאחר מספר שנים בהן לא כיהן בתפקיד רשמי. הוא הפסיד לבארי לאודרמילק. מאז הוא מכהן כדירקטור במספר ארגונים. מדיה וקבצים בנושא בוב בר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוב בר בוב בר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בוב בר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) בוב בר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפוליאון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: נפוליאון בונפרטה – קיסר צרפת בתחילת המאה ה-19; הוביל את צרפת לכיבוש רוב אירופה המערבית והמרכזית נפוליאון השני – דוכס רייכשטאט וקיסר צרפת לזמן קצר; בנו של נפוליאון בונפרטה נפוליאון השלישי – מדינאי צרפתי וקיסר צרפת, בן אחיו של נפוליאון בונפרטה נפוליאון הרביעי – נפוליאון אז'ן לואי, בנו של נפוליאון השלישי שארל נפוליאון בונפרטה – פוליטיקאי צרפתי, מצאצאי נפוליאון בונפרטה נפוליאון סרוני – צלם אמריקאי ממוצא קנדי בקולנוע ובטלוויזיה: נפוליאון (סרט) – סרט קולנוע משנת 1927 נפוליאון דינמיט – סרט קולנוע משנת 2004 נפוליאון ואני – סרט קולנוע משנת 2006 הילדים מגבעת נפוליאון – סדרת טלוויזיה ישראלית לנוער אחרים: מסע נפוליאון בארץ ישראל – מסע שערך נפוליאון בונפרטה לארץ ישראל בשנים 1798 – 1799 נפוליאון והיהודים – ערך הדן ביחס ההדדי בין נפוליאון בונפרטה והיהודים דג נפוליאון – דג מסוג תפאר קודקס נפוליאון – הקודקס האזרחי הצרפתי שנכנס לתוקף ב-21 במרץ 1804 על פי פקודתו של נפוליאון בונפרטה נפוליאון (מטבע) – כינוי למטבע זהב צרפתי תל נפוליאון – תל בשולי העיר תל אביב בישראל גבעת נפוליאון – כינוי נוסף לתל עכו משולשי נפוליאון – מונח בגאומטריה נפוליאונצ'יק – תותח הרים צרפתי מתחילת המאה ה-20 מנדרין נפוליאון – ליקר עוגת נפוליאון – כינוי לקרם שניט נפוליאון החזיר – דמות מרכזית בספר חוות החיות של ג'ורג' אורוול
הוואנה (חברה)

הוואנה (מספרדית: Havanna) היא יצרנית מזון ארגנטינאית המתמחה בייצור מאפים מתוקים ודברי מתיקה שונים. החברה הוקמה במאר דל פלאטה ב-1947 בידי דמטריו אליאדס, לואיס סבראליני ובנחמין סיסטרנה. אף ששמה הוא כשל הוואנה בירת קובה, איות שמה אינו לפי התעתיק הספרדי (Habana), אלא דווקא לפי התעתיק המקובל באנגלית. המוצרים המובילים בחברה, והמזוהים עמה יותר מכל הם האלפחורים, אך החברה מייצרת גם עוגות, עוגיות, ריבת חלב, חטיפי שוקולד, ומוצרים מתוקים אחרים. כן מייצרת החברה מוצר בשם "הוואנט" (Havannet), הדומה לקרמבו במראהו, אך מלא בריבת חלב. בנוסף על ייצור המאפים, מפעילה החברה גם רשת של 164 בתי קפה ודוכני מכירות ברחבי ארגנטינה, המופעלים בידי זכיינים. מוצריה של החברה משווקים במדינות נוספות באמריקה הלטינית, בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ישראל, וכן במספר מדינות באירופה. מדיה וקבצים בנושא הוואנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוואנה הוואנה, ברשת החברתית פייסבוק הוואנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוואנה, ברשת החברתית אינסטגרם סוגי מזון עומד ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא ארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיג

מיג (ברוסית: Российская самолётостроительная корпорация „МиГ - "מיג חברה רוסית לכלי טיס") היא חברה רוסית העוסקת בתעשייה אווירית וביטחונית. החברה נוסדה כמשרד תכנון סובייטי בידי ארטיום מיקויאן (ממוצא ארמני) ומיכאיל גורביץ' (ממוצא יהודי). מטוסי הקרב מתוצרת מיג שימשו במשך שנים רבות (ועדיין משמשים) כמטוסי קרב עיקריים של חילות האוויר של רוסיה, מדינות שהיוו בעבר את ברית המועצות, מדינות להן סיפקה נשק - בעיקר בגוש המזרחי, ומדינות ערב. מדינות ערב רבות מפעילות עד היום מטוסי מיג, וקרבות רבים התחוללו בינם לבין מטוסי חיל האוויר הישראלי. לאחר מלחמת העולם השנייה נקטה ברית המועצות במאמצי ריגול תעשייתי לצורך הדבקת הפער הטכנולוגי בין ברית המועצות והמערב ובפרט בתחום מנועי הסילון. בנוסף, נעשה מאמץ לרכישת ידע תעופתי באמצעות יצירת קשר עם מומחים מהמערב. כך, במיג-9, שהיה מטוס הקרב הסילוני הראשון במשפחה, נעשה שימוש בטכנולוגיה סילונית גרמנית שנפלה לידי הרוסים לאחר המלחמה ובטכנולוגיית הנעה בריטית שנרכשה ממפעלי רולס-רויס, לאחר משחק ביליארד בין נציגי ברית המועצות לאחד ממנהלי החברה. הערה: הכינויים ניתנו על ידי ברית נאט"ו. מיג-1 (שנת 1940). מיג-3 (שנת 1941). מיג-5 (אנ') (שנת 1942). מיג-9 "פארגו" (אנ') (שנת 1947). מיג-13 - ידוע גם בשם מיג I-250 (אנ') (שנת 1945). מיג-15 "פאגוט" - מטוס קרב סילוני מצליח במלחמת קוריאה, התמודד מול ה-F-86 סייבר. (שנת 1948). מיג-17 "פרסקו" (שנת 1954). מיג-19 "פארמר" - מטוס המיג העל-קולי הראשון (שנת 1955). מיקויאן גורביץ' מיג-21 "פישבד" - מקביל באותה התקופה למטוסים מיראז' 3 ו-F-4 פנטום (שנת 1956). מיג-23 "פלוגר A" - מטוס קרב בעל כנפי גאומטריה משתנה (שנת 1974). מיג-25 "פוקסבט" - מטוס יירוט המגיע למאך 3 (שנת 1966). מיג-27 "פלוגר D/J" (אנ') - דגם תקיפה נטול מכ"ם על בסיס מיג-23 (שנת 1973). מיג-29 "פולקרום" - מטוס קרב מתקדם, מקבילו של ה-F-16 (שנת 1983). מיג-31 "פוקסהאונד" - שיפור של המיג-25 (שנת 1983). מיג-33/מיג-29M "פולקרום-E" - מיג-29 משופר בעל תא טייס "זכוכית" העושה שימוש בצגי מגע במקום במתגים וכפתורים (שנת 1989). מיג-35 "פולקרום-F" - שדרוג כללי של המיג-29, שיוצר במיוחד כדי להשתתף במכרז MRCA של חיל האוויר ההודי (שנת 2007). מיג-7 (אנ') - גרסה נסיונית של מיג-3, בה נוסה מנוע חזק יותר. לא נכנס לייצור המוני. (שנת 1940). מיג 8 (אנ') (שנת 1945). מיג 110 (אנ') (שנת 1995). מיג I-270 (שנת 1946). מיג 1.44/1.42 "פלאָט-פֵאָק" - מטוס ראשון של מיג מדור חמישי (שנת 2000). מיג AT (אנ') (שנת 1992). במשך השנים הגיעו לידי ישראל מספר מטוסי מיג: מיג-21PF שטייסו, מוניר רדפא, ערק מעיראק לישראל ב-1966, צמד מטוסי מיג-17 סוריים שנחתו בטעות בישראל ב-1968, ומטוס מיג-23ML שטייסו בסאם עאדל ערק מסוריה ונחת במנחת מגידו באוקטובר 1989. בשנת 1999 השביחה ישראל 3 מטוסי מיג-29 ממולדובה כדי לבדוק את התמודדותם מול F-16 פייטינג פלקון ו-F-15 איגל. בנוסף משביחה ישראל מטוסי מיג-21. תעשיית תעופה ברוסיה אתר האינטרנט הרשמי של מיג (בשפות מרובות) ניצן סדן, מיקו וגורי: משחק הסנוקר שהפך את מיג ל"אפל של התעופה", באתר כלכליסט, 8 בספטמבר 2017
אוחנה

אוחנה הוא שם משפחה של יהודים שמוצאם מצפון אפריקה, ופירושו "מוכר חינה" או בברברית – "בן חנה". האם התכוונתם ל... אביגדור אוחנה – מנכ"ל המשרד לשירותי דת אלי אוחנה – חלוץ עבר ומאמן נבחרת הנוער אמיר אוחנה – יושב ראש הכנסת בכנסת העשרים וחמש, מטעם מפלגת הליכוד והשר לביטחון פנים לשעבר אשר אוחנה – מנכ"ל וגזבר מפלגת ש"ס, שר הדתות לשעבר דוד אוחנה – חוקר, סופר ופרופסור חבר במחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון יוסי אוחנה – סופר ואיש דפוס ישראלי, חתן פרס זאב לספרות ילדים ונוער התשמ"ה 1985 יוסף אוחנה (חייל) – חייל צה"ל, בעל עיטור המופת על לחימתו במלחמת ששת הימים יוסף (ג'וג'ו) אוחנה – חייל צה"ל שנהרג במלחמת יום הכיפורים, בעל עיטור המופת לירז אוחנה – כדורגלנית ישראלית מאיר חן – תא"ל במיל' וקצין משטרה צבאית ראשי לשעבר מיכאל אוחנה – כדורגלן ישראלי רוני אוחנה – קצין משטרה בדימוס בדרגת תת ניצב סולימאן אוחנה היה רב ומקובל שנמנה עם גורי האר"י. רפאל אוחנה – רב ושד"ר מטבריה, יליד מקנס שבמרוקו, ומחבר ספרים רבים יצחק אוחנה – רב ישראלי, כיהן כרבה של קריית שמונה בשנים 1954–1978 בנו, יוסף אוחנה (רב) – רב העיר קריית מוצקין נסים אוחנה – כיהן כסגן הרב הראשי במצרים, הרב הראשי לעזה, לחיפה ובמקומות נוספים רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: הכל נשאר במשפחה, באתר nrg‏, 7 באוקטובר 2010 מקור שם משפחה אוחנה – באתר בית התפוצות
בולטון

האם התכוונתם ל... בולטון (עיר) – עיר בצפון מערב אנגליה בולטון וונדררס – קבוצת כדורגל אנגלית מהעיר בולטון אגם בלטון בהונגריה בית בולטון – בית אצולה בדיוני המופיע בסדרת הפנטזיה שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. אישים גאי בולטון – מחזאי אמריקאי ג'ון בולטון – דיפלומט אמריקאי ג'וש בולטן – ראש הסגל של הבית הלבן מייקל בולטון – זמר אמריקאי רחל בולטון – אשת עסקים ופרסומאית ישראלית
אינדוביס, מלך אקסום

אינדוביס היה מלך אקסום בשנים 270 ~ 300 לערך. אינדוביס היה בין השליטים הראשונים באקסום ובאפריקה שמדרום לסהרה בכלל שטבעו מטבעות, המטבעות היו עשויות מזהב וכסף. על מטבעות אינדוביס ששוחזרו עד כה נתגלו שני כיתובים ביוונית על כמה מהם הופיע המוטו "BACIΛEYC AΧWMITW" דהיינו "מלך אקסום" ובאחרים הופיע המוטו "BICI ΔAXY" . זו הפעם הראשונה שמופיעה המילה ."bisi", ומואנרו האי סבור שהיא קשורה למילה "be'esya" (באסיה) שפירושה בשפת הגעז הוא "איש" כלומר הפירוש המתקבל הוא "איש דאקו" . מדיה וקבצים בנושא אינדוביס, מלך אקסום בוויקישיתוף S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity (Edinburgh: University Press, 1991), p. 75. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסגרת (הרלדיקה)

המסגרת בהרלדיקה ובווקסילולוגיה היא פס דק של טינקטורה אשר מונח סביב צורה או מטען, בדרך כלל על מנת לגרום להם לבלוט על פני הרקע, כיוון שהמעצב ראה לנכון לציירם כך או עקב סיבות טכניות (בהרלדיקה בלבד) על מנת להימנע מהפרת הכלל הראשון של ההרלדיקה - חוק הטינקטורה. בדרך כלל המסגרת מקיפה את כל המטען מכל צדדיו. על פי חוק הטינקטורה, אחד מאבני היסוד של העיצוב ההרלדי, לא ניתן להניח צבע על צבע; כמו כן לא ניתן להניח מתכת על מתכת (בהרלדיקה "מתכת" היא כסף/לבן או זהב/צהוב ו"צבע" הוא כחול, ירוק, אדום, סגול ושחור). לעיתים יש צורך עיצובי לעבור על החוק הזה, והמסגרת היא אחת הדרכים לעקוף אותו. בווקסילולוגיה, אשר שאובה מן ההרלדיקה אך אינה כפופה לחוק הטינקטורה, השימוש במסגרת נפוץ בכל זאת. הסיבה לכך היא בעיקר לשם ראות - ההפרדה בין אזורים כהים באמצעות פס לבן או צהוב היא כלי עזר להפרדה הוויזואלית בין הצבעים הכהים. דוגמה טובה לשימוש במסגרת על דגל היא דגלה הלאומי של דרום אפריקה - מסגרת לבנה מעל ומתחת לצורת פאס ירוקה, ומסגרת צהובה בינה לבין המשולש השחור הסמוך לניצב. דגלים לאומיים רבים מעוצבים בעזרת המסגרת וכוללים את דגלי טרינידד וטובגו, קוריאה הצפונית, בוטסואנה, קניה והדגל המפורסם מכולם - היוניון ג'ק הבריטי. בדגל אוזבקיסטן נעשה שימוש בלתי רגיל במסגרת בה קווים אדומים דקים מפרידים בין מתכת (הצבע הלבן במרכז) לצבעים (ירוק מתחת וכחול מעל הפס המרכזי). מדיה וקבצים בנושא מסגרת בוויקישיתוף
נואסטרה סניורה דה לורטו

נואסטרה סניורה דה לורטו (בספרדית: Nuestra Señora de Loreto; מילולית: "גבירתנו מלורטו") היה מיסיון ישועי שפעל בצפון-מזרח ארגנטינה, בתחומי פרובינציית מיסיונס של ימינו, במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17. ב-1983 הוכרז המיסיון, יחד עם מיסיונים ישועיים נוספים בארגנטינה ובברזיל כאתר מורשת עולמית. המיסיון הוקם ב-1610, והועתק למקומו הנוכחי, 53 ק"מ מזרחית לפוסאדס, ב-1631. בדומה למיסיונים ישועיים אחרים, הוקם בסמוך לו רדוקסיון – יישוב שבו התגוררה האוכלוסייה הילידה שהמיסיון יועד כלפיה, במקרה זה בני הגוארני. כן פעל בו בית דפוס, שהיה הראשון באזור זה של אמריקה הדרומית. ב-1767 גורשו הישועים מהמושבות הספרדיות, והמיסיון ננטש. בהשוואה ליתר המיסיונים באזור, בנואסטרה סניורה דה לורטו לא נותרו מבנים רבים. במשך השנים סבלו המבנים מהזנחה, וצמחייה גדלה בהם פרא. בתוך כך, שוקם ושוחזר מבנה הקפלה. מדיה וקבצים בנושא נואסטרה סניורה דה לורטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגנטינה ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל בחצי התורן

דגל בחצי התורן הוא מנהג המבטא אבל, כבוד או מצוקה, שבו מונף דגל באמצע התורן, אם כי מקובל כל מיקום בין חצי התורן לשני שלישים של הגובה. המסורת של הנפת הדגל בחצי התורן החלה לפני מאות שנים על מנת לאפשר את הנפתו של הדגל הסמלי הבלתי נראה של המוות בראש התורן מעל הדגל המונף ובכך להכיר בנוכחותו הבולטת ובכוחו של המוות. במדינות מסוימות, לדוגמה, בממלכה המאוחדת, במיוחד בהקשרים צבאיים, "דגל בחצי התורן" מונף בדיוק רוחבו של דגל אחד למטה על התורן, אך לא למטה מכך, ובכך לפנות מקום לדגל המוות. זה היה האטיקט המקורי. אולם, כאשר דגל גדול מונף על תורן קצר (בייחוד על גגות בניינים ציבוריים), מנהג הנפת הדגל בחצי התורן כלשונו הפך למנהג נפוץ, והדגל מונף בחצי התורן ברחבי העולם (למעט הממלכה המאוחדת) ללא קשר לגודלו של הדגל או לגובהו של התורן. כאשר מניפים דגל על מנת להציגו בחצי התורן, מניפים אותו בתחילה עד לראש התורן ולאחר מכן מרכינים אותו לחצי התורן. כמו כן, כאשר הדגל מורד מן התורן בסופו של היום הוא מונף תחילה לראש התורן. הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת, אשר משמש את ריבון הממלכה המאוחדת, להבדיל מדגל הממלכה המאוחדת אשר משמש את המדינה, אינו מורכן לעולם לחצי התורן, אפילו לאות אבל על מותו של הריבון, משום שאף על פי שהריבון מת, תמיד יהיה מי שימלוך תחתיו, לפי העיקרון של "המלך מת, יחי המלך!". גם דגל ערב הסעודית אינו מורכן לחצי התורן, אך מסיבה אחרת – הוא נושא את השהאדה, הכרזת האמונה האסלאמית, ולכן הרכנתו עלולה להיחשב לכפירה. במדינת ישראל דגל המדינה מורד לחצי התורן על פי חוק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ביום הזיכרון לשואה ולגבורה וביום הזיכרון ליצחק רבין. כמו כן מורד הדגל גם ביום לוויות אישים לשעבר כגון: נשיא המדינה, ראש ממשלה או יושב ראש הכנסת. יום אבל לאומי סרט שחור פרוטוקול הדגל מדיה וקבצים בנושא דגל בחצי התורן בוויקישיתוף על דגל בחצי-התורן (באנגלית) Franklyn, Julian, Shield and Crest: An Account of the Art and Science of Heraldry (London: MacGibbon & Kee, 1961), 176 מונחי דגלים באתר הלורד ליון
אילונה וינצה-קראוס

אילונה וינצה-קראוס (בהונגרית: Ilona Vincze-Kraus‏; 14 בדצמבר 1902 – 17 באוגוסט 1998) הייתה פסנתרנית ומורה ישראלית נודעת לפסנתר. אילונה קראוס נולדה לאיזידור אדוארד וקרולינה (לינה) לבית לבקוביץ בבודפשט בירת הונגריה. שם למדה נגינה בפסנתר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בין מוריה היו המלחין בלה בארטוק והכנר ינה הובאי. בשנת 1923 זכתה בפרס פרנץ ליסט ויצאה למסעות רסיטלים ברחבי אירופה, משנת 1927 במסגרת השלישייה ההונגרית (Magyar Trio) שהקימה עם הכנרת אליז מולנר והצ'לן לסלו וינצה (1904–1990), לו נישאה בשנת 1930. בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל עם בעלה, ועם בנם. השניים המשיכו את פעילותם המוזיקלית במסגרת התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית שהוקמה בסוף 1936 ובתזמורת הסימפונית ירושלים. בשנת 1945 הצטרפו אילונה ולסלו וינצה לחבורת מוזיקאים תל אביביים, ביניהם הכנרים לורנד פניבש ואליס פניבש-רוזנברג, אחותו, הוויולן עדן פרטוש והמלחין בוסקוביץ' להקמת אקדמיה למוזיקה בתל אביב. בין תלמידיה היו ברוך ארנון, אריה ורדי,דני גוטפריד, נעה בלאס, יוכבד קפלינסקי, רפי קדישזון, נעמי שמר, וחנה אייגנר (בראון). כמו כן העבירה סדנאות למורי נגינה בארצות הברית. בשנת 1972 מונתה לפרופסור באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1973 זכתה בפרס הרצל מטעם "התאחדות יוצאי הונגריה בישראל". בנוסף זכתה בדיפלומות "הזהב", "היהלום" ו"הברזל" של האקדמיה המלכותית בבודפשט (1974, 1985, 1989). אילונה וינצה-קראוס הלכה לעולמה בישראל בשנת 1998. הערך "וינצה-קראוס, אילונה", "נשים בישראל: לקסיקון", עמ' 59. הוצאת עם עובד בשיתוף ירחון נעמת, 1991. אילונה וינצה-קראוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אילונה וינצה-קראוס, באתר "Orpheus Trust" יובל שקד, לאסלוֹ וינצֶה ואילונה וינצֶה-קראוס, ביוגרפיה, באתר המוזיאון למורשת היהדות הדוברת הונגרית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוך ארנון

ברוך ארנון (נולד ב-8 ביולי 1940 בנובי סאד, יוגוסלביה) הוא פסנתרן ישראלי ומורה למוזיקה. הוא מכהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק. לפני כן לימד באקדמיה למוזיקה בתל אביב וב"מוזיקה דה קאמרה". ברוך ארנון החל את לימודי המוזיקה בגיל צעיר ולמד נגינה בפסנתר אצל אילונה וינצה-קראוס באקדמיה למוזיקה בתל אביב. בשנת 1959 השתתף בכיתות אמן של אדוארד שטוירמן. בשנת 1962 למד בג'וליארד לתואר ראשון במוזיקה אצל אירווין פרוינדליך. הוא המשיך את לימודיו אצל ברנרד וגנאר וג'ייקוב דרוקמן ובשנת 1965 קיבל תואר מוסמך למוזיקה. בין השנים 1960 ו-1962 לימד פסנתר באקדמיה למוזיקה בתל אביב. בשנת 1972 התמנה למנהל אמנותי של ה"מוזיקה דה קאמרה", משרה בה התמיד עד 1980. בשנת 1971 החל ללמד בבית הספר ג'וליארד למוזיקה. הוא מלמד שם ספרות פסנתר ולימודי משתלמים מאז 1991 ובשנת 2001 היה לפרופסור למוזיקה קאמרית. ברוך ארנון מתגורר כיום בניו יורק ועוסק שם בהוראה. Vladimir Ashkenazy|Ashkenazy, Vladimir. Collins Encyclopedia of Classical Music. Collins; new ed (2000) (ISBN 978-0-00-472390-7). Philip, Robert. Performing Music in the Age of Recording. Yale University Press (2004) (ISBN 978-0-300-10246-8). Hall, Charles J. Chronology of Western Classical Music, Volume 2. Routledge (2002) (ISBN 978-0-415-94216-4). Neal Zaslaw|Zaslaw, Neal. Mozart's Symphonies: Context, Performance Practice, Reception. Oxford University Press; reprint ed (1991) (ISBN 978-0-19-816286-5). Juilliard online
ניקולס נגרופונטה

ניקולס נגרופונטה (באנגלית: Nicholas Negroponte; נולד ב-1 בדצמבר 1943) הוא ארכיטקט ומדען מחשבים יווני-אמריקני הידוע בעיקר כמי שייסד וכיהן כיו"ר מעבדת המדיה של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), וכמי שייסד את של ארגון ה-OLPC ("מחשב לכל ילד" באנגלית: One Laptop Per Child). נגרופונטה גדל באפר איסט סייד, מנהטן, ניו יורק. אביו, דימיטרי ג'ון, הוא איל ספנות. אחיו הצעיר ג'ון היה סגן מזכיר המדינה של ארצות הברית. בצעירותו למד בבית הספר הפרטי באקלי שבניו-יורק, בלה רוזי שבשווייץ ובתיכון שואט רוזמרי הול (Choate Rosemary Hall) בוולינגפורד קונטיקט, שם סיים את לימודיו ב-1961. ב-1966 סיים לימודי תואר שני בארכיטקטורה מ-MIT, והצטרף לסגל האקדמי של המכון. במסגרת לימודיו חקר סוגיות של תכנון בעזרת מחשב. ב-1967 ייסד נגרופונטה את קבוצת ארכיטקטורת המכונה של MIT, שילוב של מעבדה ואוסף מדענים שחקרו גישות חדשות לאינטראקציה של אנשים עם מחשבים. ב-1985 הקים נגרופונטה את מעבדת המדיה של MIT עם ג'רום ב. וויסנר. כדירקטור, הוא הפך את המעבדה למעבדת המדיה המובילה בעולם אשר משמשת כ"מגרש משחקים" לטכנולוגיות ממשקי מחשב. לצד עבודתו ב-MIT שימש גם כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1992 היה נגרופונטה המשקיע הראשון במגזין Wired, שם גם כתב טור חודשי בשנים 1993–1998. ב-1995 הרחיב נגרופונטה רבים מהרעיונות שהופיעו בטור לספר בשם "להיות דיגיטלי" ("Being Digital"), בו הוא חזה את הדרך בה העולם האינטראקטיבי, עולם הבידור ועולם המידע לבסוף יתמזגו לעולם אחד. הספר היה לרב מכר ותורגם לכעשרים שפות. למרות זאת, עלו ביקורות שגרסו כי הרעיונות הטכנו-אוטופיים לוקים בחוסר התייחסות למציאות ההיסטורית, הפוליטית והתרבותית, שעל-פיהן יש לבחון טכנולוגיות חדשות. בשנת 2000 פרש נגרופונטה מניהול מעבדת המדיה, אך נשאר בתפקידו כיו"ר. בשנת 2006 פרש גם מתפקיד זה כדי לפנות את זמנו לקידום פרויקט "מחשב לכל ילד" (OLPC). המיזם שהוקם על ידי נגרופונטה ועמיתיו למעבדה נועד להרחיב את הגישה למחשבים ולרשת האינטרנט במדינות מתפתחות. נגרופונטה מכהן במספר דירקטוריונים, ובכלל זה בדירקטוריון של מוטורולה, Velti ו-Ambient Devices. הוא גם מכהן בוועדה המייעצת של TTI/Vanguard. במהלך שלושים השנים האחרונות הוא השקיע ביותר מ-30 חברות הזנק כגון Zagats, Wired, Ambient Devices, Skype ו-Velti. באוגוסט 2007 הוא מונה לוועדה מבקרת שנועדה לוודא את המשך ההגינות והעצמאות של ה-Wall Street Journal ועוד מספר פרסומים של ה-דאו ג'ונס. הוא מכהן גם במספר ועדות מייעצות של רשות התקשורת האמריקאית (FCC) ושל הנציבות האירופית. נגרופונטה נשוי לאליין ולהם בן אחד. מדיה וקבצים בנושא ניקולס נגרופונטה בוויקישיתוף ניקולס נגרופונטה, באתר dblp ניקולס נגרופונטה, באתר IEEE ניקולס נגרופונטה, באתר Justia שי אספריל, פרופ' ניקולס נגרופונטה: "בעתיד אולי נוכל ללמוד שפה חדשה בנטילת גלולה", באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2013 דפנה מאור, ״ילדיכם לא צריכים ללמוד לתכנת בשביל לעבוד בגוגל - אלא כדי שילמדו לחשוב״, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2014 ניקולס נגרופונטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)