ג'בל עלבה

ג'בּל עלבּה (בערבית: جبل علبة, "הר הקופסה") הוא שם הר ושם אזור הררי במשולש חלאיב שבצפון אפריקה. הן מצרים והן סודאן טוענות לחזקתן על השטח, אך בפועל הוא נמצא בשליטה מצרית. הפסגות הגבוהות באזור הן ג'בל עלבה (1,435 מטרים), ג'בל שלאל (1,409 מטרים), ג'בל שנדיבּ (1,910 מטרים) וג'בל שנדודיי (1,526 מטרים). כמות המשקעים השנתית הממוצעת באזור היא פחות מ-50 מילימטרים, אבל כמות המשקעים האורוגרפיים ג'בל עלבה ובסביבותיו מגיעה ל-400 מילימטרים באזורים הגבוהים. תופעה זו נובעת מקרבתו של חוף הים האדום (כ־15–30 ק"מ מזרחית להרים אלה) ומהטופוגרפיה של קו המים, המתעקל מעט מזרחה באזור זה, ומאופיין ברצועת חוף שטוחה למדי ורחבה באופן יוצא דופן הפונה אל הים לאורך 20–25 ק"מ, דבר המאפשר את צבירת הלחות המגיעה עם רוחות צפון-מזרחיות מן הים. התופעה מגיעה לשיאהּ בצפון מזרח האזור, בו שוכן ג'בל עלבּה, מה שמסביר את העובדה שבג'בל עלבּה יש כמות משקעים גבוהה יותר מהרי חוף אחרים ברכס, גם כאלה שהם גבוהים יותר. הצחיחות גוברת בהדרגה כלפי דרום מערבו של האזור. פסגת ג'בל עלבּה היא "נווה מדבר של ערפל" אשר חלק גדול מכמות המשקעים המצטברת בה מופיע בצורה של טל, ערפל ועננים, דבר המקיים מערכת אקולוגית ייחודית שאיננה מתקיימת בשום מקום אחר במצרים. ג'בל עלבּה הוא "נקודה חמה של מגוון ביולוגי", עם מגוון ביולוגי שאין שני לו בשום סביבה יבשתית אחרת במצרים גופא. הלחות הגבוהה מאוד באופן יחסי מקיים עולם צומח מגוון המונה כ-458 מיני צמחים – כמעט 25% מכל מיני הצמחים שתועדו במצרים. מינים אפרו-טרופיים רבים מגיעים לגבול תפוצתם הצפוני בג'בל עלבּה, והכיסוי הצפוף של עצי שיטה ושיחים אחרים מהווה חברת היער הפתוח הטבעי היחידה במצרים. באזור הערפל הגבוה יותר, מינים של עצי שיטה, מורינגה ודרקונית ג'בל עלבה (Dracaena ombet), מסדרת אספרגאים) מהווים את חופת היער הפתוח, עם שרכים, טחבים וסוקולנטים בתת-היער. ההר קולט לחות מרוחות הנושבות מכיוון צפון-מזרח, דבר הגורם לכך שהמדרונות הצפוניים והצפוניים-מזרחיים לחים יותר מהמדרונות המערביים והדרומיים. סוואנות של עצי שיטה וצאלון מתקיימות במדרונות הנמוכים ולאורך אפיקי הנחלים. ההר מהווה בית לאוכלוסייה הגדולה ביותר השורדת של דרקונית ג'בל עלבה במצרים ובסודן. 41 מיני עופות מקננים בג'בל עלבּה ובסביבתו. החוויאי הלהטוּטן (Terathopius ecaudatus), התורית הזנבנית (Oena capensis), התחמס הנובּי (Caprimulgus nubicus), צופית הסינריס הזוהרת (Cinnyris habessinicus), סבכי השיטים (Curruca leucomelaena), חנקן חום ורוד טלאים (Rhodophoneus cruentus), לונכורה אפריקאית, ודרור הפז (Passer luteus) הם מינים אפרו-טרופיים המגיעים לגבול של תפוצתם הצפוני בג'בל עלבה. מינים מקומיים נוספים הם הצחיחן שחור-הכיפה (Eremopteri nigriceps), הזנבן האפריקני (Argya fulva) והיען המצוי (Struthio camelus), והעופות הדורסים עוזניית הנגב (Torgos tracheliotos), הפרס (Gypaetus barbatus), הרחם (Neophron percnopterus), העיט השחור (Aquila verreauxii), והעיט הניצי (Aquila fasciata). הפארק הלאומי ג'בל עלבה הוכרז על ידי ראש ממשלת מצרים אחמד נזיף ב-1986, משתרע על פני 35,612 קמ"ר, וכולל את רוב שטחו של משולש חלאיב (למעט פינתו בקצהו המערבי), וכן אזור בשטח דומה הנמצא מצפונו בצמוד אליו. ייתכן שבפארק קיימת האוכלוסייה השורדת האחרונה של הערוד הנובי. עם זאת, קיים ספק אם אוכלוסייה זו איננה מעורבת עם מין אחר. ב-16 בדצמבר 2014 נורה למוות נמר זכר בוגר על ידי קבוצת רועים לאחר שתקף את הגמל שלהם בוואדי שאלאל, באזור חלאיב בקצה הדרומי מזרחי של מצרים. זו הייתה התצפית הראשונה של נמר במצרים מאז שנות ה-50. מדיה וקבצים בנושא ג'בל עלבה בוויקישיתוף Istvan Moldovan; Jacqueline Burrell; Dick Hoek; Daniel Mauras; Mary Megalli; Bernhard Pusch (באפריל 2010). "Gebel Elba Ornithological Survey 3- 10 of April 2010" (PDF). Trip Reports. Travellingbirder.com. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-02-27. נבדק ב-2012-03-17. {{cite web}}: (עזרה) Ministry of Environment Egyptian Environmental Affairs Agency - Natural Protectorates Description (אורכב 29.08.2019 בארכיון Wayback Machine) "EG023: Gabal Elba". Sites - Important Bird Areas (IBAs). Birdlife International. 2009. אורכב מ-המקור ב-2009-08-18. נבדק ב-2012-03-17. "Gebel Elba". Ministry of State for Environmental Affairs: Nature Conservation Sector. אורכב מהמקור ב-2011-02-01.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) BirdLife International (2024). Important Bird Area factsheet: Gebel Elba. Retrieved 24 May 2024. World Conservation Monitoring Centre. 1998. Dracaena ombet. The IUCN Red List of Threatened Species 1998: e.T30395A9535978. https://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.1998.RLTS.T30395A9535978.en. Accessed 24 May 2024.