laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מולי מפרש

מוֹלִי מפרש או מוֹלִי סְנַפִּירָן (שם מדעי: Poecilia latipinna) הוא דג גרם אאוריהליני (euryhaline) ממשפחת הגמבוזיים. דג זה נפוץ מדרום ארצות הברית עד בוליביה וברזיל. לדג המולי ישנה היכולת להתקיים בטווח רחב של מליחויות, בין מים מתוקים ומי ים. טווח הטמפרטורות בסביבות חייו: 20-28°C. גודלו של דג בוגר מגיע עד ל-8 סנטימטרים ומשקלו עד 4 גרמים. דג המולי מופיע בצבעים שונים ובווריאציות שונות, החל באורכו, וכלה בגודל סנפיר הגב. מדיה וקבצים בנושא מולי מפרש בוויקישיתוף מולי מפרש, באתר ITIS (באנגלית) מולי מפרש, באתר NCBI (באנגלית) מולי מפרש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מולי מפרש, באתר FishBase (באנגלית) מולי מפרש, באתר GBIF (באנגלית) מולי מפרש, פורטל פטקינג מוֹלִי מפרש באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בסיס טיסה

בסיס טיסה הוא בסיס צבאי הכולל בתוכו שדה תעופה לשימוש כלי טיס צבאיים, דיור לצוות הבסיס, מוסכי מטוסים ומחסנים. קיימים שדות תעופה להם שימוש כפול: אזרחי וצבאי. בסיס טיסה עשויים לכלול דירים תת-קרקעיים (דת"ק) למטוסים ומערכות נ"מ לצורכי הגנה. הדיור בבסיסים מיועד בדרך כלל לטייסים ובני משפחותיהם, על מנת לאפשר להם גישה מהירה לכלי הטיס במקרה חירום. בבסיסים בהם מתגוררות משפחות טייסים ימצאו בנוסף גם חנויות וגני ילדים כדי לספק את צורכי המשפחות. בסיס טיסה (חיל האוויר הישראלי) מדיה וקבצים בנושא בסיס טיסה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון קנדרו

סר ג'ון קאודרי קנדרו (באנגלית: John Cowdery Kendrew;‏ 24 במרץ 1917 – 23 באוגוסט 1997) היה כימאי וקריסטלוגרף אנגלי. בשנת 1962 חלק פרס נובל לכימיה יחד עם מקס פרוץ. קבוצתם במעבדת קוונדיש עסקה בחקר מבנה חלבונים המכילים את הקבוצה פרוסטטית הם (heme). נולד באוקספורד שבאנגליה לאב חוקר אקלים באוניברסיטת אוקספורד ולאם שעסקה בהיסטוריה של האמנות. התחנך בבית הספר דרגון בעיר הולדתו, ולאחר מכן במכללת קליפטון בעיר בריסטול (1930–1936). בין השנים 1936 - 1939 המשיך את לימודיו המתקדמים וסיים תואר בכימיה. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה עסק בחקר הקינטיקה של תגובות כימיות, הפך לחבר במוסד מחקרי של חיל האוויר המלכותי ועבד בפיתוח רדאר. בשנת 1940 התמנה לחוקר במטה חיל האוויר בתפקיד מפקד אגף. במהלך שנות המלחמה קנדרו גילה עניין הולך וגובר בבעיות ביוכימיות והחליט לחקור את מבנה החלבונים. ב-1945 החל לעבוד בקבוצה של מקס פרוץ במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הוא החליט לערוך מחקר השוואתי בקריסטלוגרפיה של המוגלובין בין עוברים לכבשים בוגרות בעקבות הצעה של הפיזיולוג ג'וזף ברקרופט. לאחר שסבר כי מיצה את המחקר בהמוגלובין בתנאים של אותה תקופה, פתח בחקר מולקולת המיוגלובין שגודלה רק רבע מגודל מולקולת ההמוגלובין. המיוגלובין נמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן. תחילה מקור התאים מהם הפיק את המיוגלובין היה לבבות סוסים, אולם, הגבישים שהושגו היו קטנים מידי עבור קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. קנדרו הבין שרקמות האוגרות בתוכן חמצן, ביונקים החיים בסביבה ימית יספקו סיכויי הצלחה גבוהים יותר. לאחר שהזדמן לו לרכוש נתח גדול של בשר לוויתן מפרו הוא מצא שגבישים של מיוגלובין לוויתן אכן היו גדולים יותר וניחנו ביכולת הבדלה טובה יותר בין פרקציות שונות לאחר הקרנת קרני האיקס. בעיה זו נפתרה לגמרי רק לאחר שפרוץ ערך השוואה בין מספר גבישים: אחד בצורתו הטבעית ואחרים גובשו רק לאחר שהושרו בתמיסות המכילות מתכות כבדות ועברו אינטגרציה של יוני המתכת במקומות ספציפיים על החלבון. בשנת 1947 הפך קנדרו לחבר מן המניין במועצת המחקר הרפואי (MRC) והקים יחידת מחקר ללימוד המבנה המולקולרי של מערכות ביולוגיות, בהכוונתו של סיר לורנס בראג. במעבדתו בקיימברידג' קבע קנדרו את מבנה החלבון מיוגלובין הנמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן. בשנת 1954 קיבל קנדרו תפקיד בכיר במעבדה על שם דייווי פארדיי במכון המלכותי בלונדון. פרס נובל הוענק לקנדרו ולפרוץ עבור קביעת המבנה המרחבי של חלבונים באמצעות קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. בשנת 1963 היה קנדרו בין המייסדים של ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי ולאחר מכן ייסד ושימש כעורך ראשי של כתב העת "הביולוגיה המולקולרית" (Journal of Molecular Biology). בשנת 1967 הוא נבחר כעמית האיגוד הביוכימאים האמריקאי, ובשנת 1974 הצליח לשכנע ממשלות של מדינות שונות באירופה להקים את מעבדת הביולוגיה המולקולרית בהיידלברג והיה לנשיאה הראשון. בין השנים 1974 - 1979 היה בחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי, ובין השנים 1974 - 1988 שימש כמזכיר בכיר, סגן נשיא ונשיא המועצה הבינלאומית לאיגודים מדעיים. לאחר פרישתו ממעבדת הביולוגיה המולקולרית האירופאית, נהיה קנדרו לנשיא סט ג'ון קולג' באוניברסיטת אוקספורד והחזיק בתפקיד בשנים 1981–1987. מדיה וקבצים בנושא ג'ון קנדרו בוויקישיתוף ג'ון קנדרו, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'ון קנדרו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'ון קנדרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מקל

מקל הוא פיסת חומר קשיח ומאורך, לרוב בצורת גליל צר וארוך, העשוי עץ. המקל הוא כלי רב-שימושי ואחד הכלים הראשונים שהאדם השתמש בהם. גם שימפנזים משתמשים במקלות כבכלים, למשל כדי להוציא טרמיטים מהנחיל כדי לאכול אותם. דוגמאות נפוצות למקלות בעלי שימושים שונים: אלה היא מקל עבה שאורכו כאורך הזרוע והמשמש ככלי נשק. מקלות אכילה מקלות משחק: מקלות המשמשים במשחקי ספורט שונים (כדור בסיס, מרוץ שליחים) ובמשחקים לא ספורטיביים (דוק) ועוד מקלות תיפוף מוט – מקל המשמש לייצוב אוהל או מבנה פשוט אחר. מטה (מקל) – שרביט המסמל מנהיגות, בעיקר בעת העתיקה. דוגמאות מתחום הטכנולוגיה המסייעת: מקל הליכה הוא מקל המשמש משען לאנשים שרגליהם חלשות, בעיקר לזקנים. מקל ההליכה הוא ככל הנראה אביזר הטכנולוגיה המסייעת הוותיק ביותר בעולם והוא עדיין בשימוש רב. מקל חישה, מקל נחייה או מקל עיוורים הוא מקל המאפשר לעיוורים לחוש את פיסת הקרקע שהם עומדים לדרוך עליה. מקל הקלדה הוא אביזר העוזר לאנשים שמתקשים להקליד על מקלדת מחשב בעזרת אצבעותיהם. ישנם גם מכשירים, שחלק מרכזי בהם הוא מקל. דוגמאות: מטאטא, מעדר, מגרפה, חרמש, פטיש, מחבט גולף ונשק מוט (כגון רומח או האלברד). מקלות שימשו מאז התקופה הפרה היסטורית ועד היום גם כחלק מכלים מורכבים יותר כגון ידית לגרזן. המקלות המשמשים לצרכים שונים, נבדלים זה מזה באורכם, רוחבם, רמת עיבוד העץ, חלק הצמח שהם עשויים ממנו (ענף, חוטר, קנה), במין הצמח ממנו הם מיוצרים כמו גם ברמת ההקפדה על פרטי הייצור של המקל. לדוגמה, מקל המשמש למשחק עם כלב עשוי להיות כל מקל זול הבא ליד. לעומת זאת, מקל המשמש לאימון באמנות לחימה יבחר בקפידה. המושג "מקל" משמש גם בביטויים מקובלים כגון שיטת המקל והגזר, חוסך שבטו שונא בנו או "מלחמה במקלות ואבנים". יתרה מזו, ישנם מוטות שאינם עשויים עץ אך הם נקראים "מקל" משום שפעם היו מקלות המשמשים בתפקידם, לדוגמה סוכרייה על מקל המכילה מוט קרטון או מקל חישה של עיוורים, שעשוי מאז שנות השבעים של המאה העשרים, מאלומיניום. ישנם גם מכשירים הקרויים מקל למרות שמעולם לא יוצרו מעץ כגון מקל זיכרון (Memory stick, מקל USB). מקל ספירה
לב המפרץ

האם התכוונתם ל... קניון סינמול – הידוע בשמו הקודם "קניון לב המפרץ" – מרכז קניות הממוקם באזור הצ'ק פוסט בחיפה תחנת הרכבת מרכזית המפרץ – תחנת נוסעים של רכבת ישראל (נקראה בעבר "תחנת הרכבת לב המפרץ") מרכזית המפרץ – מרכז תחבורתי באזור חיפה
מולר

האם התכוונתם ל... ריכוז מולרי – יחידת מידה לריכוז מילר (חברה) (המוכרת בישראל בשם "מולר") - חברה גרמנית למוצרי חלב משפחת מולר – משפחה יהודית שידועה בחזנים הרבים שהצמיחה אנדראס מולר – כדורגלן עבר גרמני אריך מולר – תעשיין ישראלי הנס מולר – מנהל מפעל אתא הרמן מולר – גנטיקן ומחנך אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה יורגן מולר – שחמטאי דני ליליאן מולר – דוגמנית נורווגית רוברט מולר – ראש ה-FBI בשנים 2001–2013, ומכהן ממאי 2017 כתובע מיוחד לחקירת התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 ונושאים נלווים תומאס מולר – כדורגלן גרמני, גרד מולר – כדורגלן עבר גרמני, בין החלוצים הגדולים בכל הזמנים מילר
שירון

שירון הוא מקבץ מודפס של שירים מהזמר העברי ובו מופיעות מילות השירים, ולעיתים גם תווים. השירון כולל שירים ופזמונים המוכרים בציבור, והם משמשים לפעילויות חברתיות וחינוכיות. הנפוץ ביותר הוא השירון המחולק למשתתפים בערבי שירה בציבור, ובעזרתו הם שרים את השירים על פי המילים המופיעות בו. השירון מהווה חלק בלתי נפרד מהתרבות הישראלית ומהפצת הזמר העברי. בין השירונים העבריים הראשונים ניתן לציין שירון של שיינברג מ-1935, הכולל תשעה שירים ובו נכתב: "המוזיקה תעלה ותחזק את התחושה הלאומית, תמצית הלאומיות מוצאת בה את ביטויה". מתקופה זו התפתחה תופעת השירה בציבור, והייתה חלק מהפעילות היזומה של ארגונים אשר פעלו בארץ, כמו: גופי התיישבות, הסוכנות היהודית, ועדות תרבות ביישובים, בתי ספר ותנועת נוער. כל אלה עסקו ב"הזמנות יצירה" ובהפצת שירונים רבים". על פי מחקרה של טלילה אלירם (בר-אילן, תשנ"ה) "השירה בציבור וריקודי העם הם חלק ממנגנוני התמיכה החברתית מאז ימי החלוצים ועד ימינו". כך אנו יכולים למצוא בשנות ה-40 את תנועות הנוער התופסות תאוצת הקמה ופעילות – ובתוכן דרישה עצומה לשירים עבריים. במסגרת פעילויות אלו הופצו שירונים רבים. השירון שימש גם כלי להפצת השירים על ידי מחבריהם. מאז קום המדינה משתלבים השירונים במגוון פעילויות חברתיות וציבוריות. מלבד שירה בציבור, משמש השירון כלי עזר במערכי שיעור ופעילות חברתית בית הספר, בתנועות נוער, במסיבות, ובחגיגות רבות משתתפים. מאפיינים נוספים של השירון: שירון מודפס לעיתים על דף אחד או כמה דפים מהודקים. לעיתים הוא כרוך כחוברת. שירונים מופקים לפי נושאים – כמו: שירי חג, שירי אהבה, שירי מלחמה. ישנם "שירוני תווים" או "שירוני אקורדים" – למנגנים על כלי נגינה. שירונים באתר "עצמאות 60 לישראל"(הקישור אינו פעיל) שירון לכיתה ז' מ-1970 שירו שיר שמח, באתר ynet, 4 באפריל 2004 אליהו הכהן, השירון הירושלמי 'כנור ציון' ועורכו אברהם משה לונץ, בבלוג "עונג שבת", 24 ביוני 2022 הרקע להתפתחות השירה בציבור וריקודי העם – החל מימי ההתיישבות בארץ ישראל ובימינו כיום, באתר web.archive.org, ‏2008-02-13
לורד דנינג

אלפרד תומפסון "טום" דנינג, הברון דנינג (באנגלית: Alfred Thompson 'Tom' Denning, Baron Denning;‏ 23 בינואר 1899 - 5 במרץ 1999) היה משפטן, עו"ד ושופט אנגלי. הוא שירת כשופט במשך 38 שנים עד לפרישתו ב-1982. דנינג היה שופט חדשני, שלא היסס לסטות מהעיקרון של תקדים מחייב. דנינג, אשר התמחה במשפט אזרחי, שירת במשך 5 שנים כ Law Lord בבית הלורדים לפני שחזר לבית המשפט לערעורים לפי בקשתו, מכיוון שהוא העדיף את הערכאה הנמוכה יותר. על המעבר מבית הלורדים, דנינג אמר "לרוב עוה"ד, בית הלורדים הוא כמו גן עדן - אתה רוצה להגיע לשם מתישהו, אבל לא כל עוד יש בך חיים". ב-1963, ראש ממשלת בריטניה דאז הרולד מקמילן מינה את דנינג לחקור את פרשת פרופיומו. למרות שדנינג לא היה כפוף לחוקי הפרישה האנגליים, הוא פרש ב-1982, בעקבות הערות שהתפרשו כגזעניות אשר הופיעו בספרו "החוק לאן" (What's Next In the Law). מדיה וקבצים בנושא לורד דנינג בוויקישיתוף אוריאל גורני, הלורד דנינג - דברים לזכרו, המשפט, כרך ו', עמ' 347–354 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SCC

האם התכוונתם ל... קרצינומת תאי קשקש (Squamous Cell Carcinoma) - סוג של סרטן ממקור אפיתליאלי המתפתח בעור או ברקמות ריריות אחרות בטון מצטופף מעצמו (Self Consolidating Concrete) - בטון בעל תכונות ריאולוגיות שמאפשרות יציקה ללא גריפה או ריטוט של הבטון
Bridges to Babylon

Bridges to Babylon הוא אלבום של להקת הרולינג סטונז שיצא בשנת 1997. האלבום לווה במסע הופעות גדול, שזכה להצלחה חסרת תקדים. עם תום מסע ההופעות שליווה את אלבומם הקודם Voodoo Lounge ויציאת האלבום Stripped בשנת 1995, לקחו חברי הלהקה הספקה קצרה, ולאחריה בקיץ 1996 שבו מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס לשתף פעולה בכתיבתם של שירים חדשים. בתום השנה החזיקה הלהקה כבר בסדרת הקלטות מקדימות ומספר מפיקים בעלי שם הוזמנו לתרום מכישרונם לאלבום. בקיץ 1997 הושלמו הקלטות האלבום בלוס אנג'לס. בעקבות גילוי כי לשיר שאמור היה לצאת כסינגל "Anybody Seen My Baby?", דמיון רב ביותר לשיר של הזמרת קיי די לאנג משנת 1992, הוחלט להעניק קרדיט ללאנג ולשותפה לכתיבת השיר בן מינק. עם יציאתו של השיר, הוא הגיע במצעדים למקום ה-22 בריטניה, ובארצות הברית זכה להצלחה גם כן. בקליפ שליווה את השיר השתתפה השחקנית אנג'לינה ג'ולי. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה ביחס לאלבומיה הקודמים של הלהקה באותו עשור, והגיע בבריטניה למקום ה-6 במצעדי המכירות, ובארצות הברית למקום ה-3, מה שזיכה את האלבום באלבום פלטינה. סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום וזכו להצלחה שולית היו "Saint of Me" ו-"Flip the Switch". 8 נגני בס שונים השתתפו בנגינה באלבום, ובין שאר הנגנים השתתף הקלידן בילי פרסטון - שהחל לנגן עם הלהקה בסוף שנות ה-60 וזהו שיתוף הפעולה האחרון שלו עם הלהקה טרם מותו. האלבום לווה במסע הופעות רחב וסובב עולם, שכלל 108 הופעות - מה שהביא אותו למעמד מסע ההופעות השני הגדול ביותר שנערך בצפון אמריקה בכל הזמנים. מידע על האלבום Bridges to Babylon באתר MusicBrainz מידע על האלבום Bridges to Babylon באתר AllMusic האלבום Bridges to Babylon באתר Discogs האלבום Bridges to Babylon באתר ספוטיפיי האלבום Bridges to Babylon באתר דיזר האלבום Bridges to Babylon באתר אפל מיוזיק האלבום Bridges to Babylon באתר טיידל
לתור את הארץ

לתור את הארץ - התיירות בארץ ישראל בתקופת המנדט 1917 - 1948 - הוא ספרו של פרופ' קובי כהן-הטב מהמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן בהוצאת יד יצחק בן-צבי. המחבר סוקר את הדרך שבה הפכה ארץ ישראל מארץ שבה מטיילים בעיקר עולים לרגל לארץ שבה גם תיירות פנימית ותיירות חוץ שאינה ממניעים דתיים. כהן-הטב מייחס את התפתחות התיירות להנהגת אמצעי תחבורה חדשים, כמו המכונית וכן למדיניות רשויות המנדט הבריטי ביחס לתיירים; בין השאר, עריכת ירידים כמו יריד המזרח והאירועים העונתיים, פיתוח שירותי חוף הים בתל אביב ובחיפה, הופעת תיירות הקייט, התפתחות תיירות המרפא וצמיחת ענף הארחה בקיבוצים. המחבר טוען כי התיירות הייתה אחד הגורמים החשובים בכניסת המודרניזציה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. התפתחות מהותית הייתה בתיירות בירושלים. הביאו לכך המקומות הקדושים וגם הקמת מרכזי תרבות בירושלים כמו כבניין ימק"א ומוזיאון רוקפלר לארכאולוגיה. הודות לתיירות החלה להתפתח תשתית שירותי תיירות בירושלים והופיעו ספרי הדרכה, פרסומים תיירותיים ומורי דרך. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים ובנושא המנדט הבריטי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אישור סחר הוגן

אישור סחר הוגן היא מערכת של אישורי מוצרים שנועדה לאפשר לאנשים לזהות מוצרים שעומדים בתקנים של סחר הוגן, כלומר בתקנים מסוימים של סביבה, עבודה ופיתוח. גוף לקביעת התקנים FLO International, וגוף להספקת התקנים FLO-CERT, מפקחים יחד על מערכת תקינה שמאפשרת בחינה בלתי תלויה של עסקים כדי להבטיח שהתנאים המוסכמים אכן מתקיימים. חברות המציעות מוצרים שעונים לסטנדרטים של סחר הוגן יכולות לבקש רישיון לשימוש בסמל "אישור הסחר ההוגן" במוצרים שלהם. מערכת אישורי הסחר ההוגן של FLO International מכסה תחום גדל של מוצרים כולל בננות, דבש, תפוזים, קקאו, כותנה, פירות יבשים, ירקות ופירות טריים, מיצים, אגוזים, שמני מאכל צמחיים, זרעים, קינואה, אורז, תבלינים, סוכר, תה, ויין. כמו רוב הניסיונות לפיתוח בינלאומי, היוזמה של אישורי סחר הוגן זוכה לביקורת מצדדים שונים של הזירה הפוליטית. כמה כלכלנים וצוותי חשיבה שמרנים רואים בסחר ההוגן סוג של סובסידיה שמעכבת פיתוח. חלקים בשמאל הפוליטי מאשימים את הסחר ההוגן על שהוא לא מאתגר כראוי את מערכת הסחר העולמית הנוכחית. בשנת 2006 היקף המכירות העולמי של מוצרים בעלי אישורי סחר הוגן הסתכמו בסך 1.6 מיליארד לירות שטרלינג, עליה של 41% בהשוואה לשנה הקודמת. נכון לדצמבר 2006, 569 ארגוני ייצור ב-58 מדינות מתפתחות היו בעלי אישורי סחר הוגן. Fairtrade Labelling Organizations International (2007). www.fairtrade.net.
הילה זהרור

הילה זהרור (נולדה ב-18 בדצמבר 1980 ונולדה כהילה זערור) היא זמרת, מוזיקאית ושחקנית. זהרור הופיעה בתפקידים ראשיים ומרכזיים במופעים מוזיקליים רבים, מחזות זמר, הצגות ילדים ועל במות התיאטרון הרפרטוארי. מחברת ומלחינה של שירים ומופיעה עם הרכב נגנים במופע מיצירותיה. אלבום השירים שלה (2007 - הילה זהרור) חובר והולחן על ידה והופק בידי לני בן בשט. הילה זהרור נולדה בפתח תקווה ולמדה בקונסרבטוריון העירוני. היא החלה בלימודי כינור בגיל 8 ולאחר מכן פסנתר וגיטרה. כתבה והלחינה שירים מגיל צעיר מאוד. בשירותה בצה"ל הייתה זמרת בלהקות הצבאיות של חיל הים וחיל החינוך. בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן. השתתפה בהצגות מוזיקליות רבות ומחזות זמר שהועלו בבית צבי ובתיאטרון הספרייה ברמת גן, בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון בית ליסין, מופעים מוזיקליים שונים, פסטיבלים, הצגות נוער וילדים, דיבוב לסרטים, ג'ינגלים, בימות זמר. מופיעה כזמרת מלווה בהרכב של ריקי גל, בהרכב ההופעות של שלמה ארצי, בשירה ובגיטרה אקוסטית. הילה מופיעה ברחבי הארץ עם הרכב נגנים במופע המורכב מיצירותיה. "קלינקה מיה", במאי איתן לונדנר, "הקרקס של רינת", ערוץ הופ. ״בית המשאלות״, במאי חיים בוזגלו, ״סרוגים״, במאי לייזי שפירא. "הדבר האמיתי" - בתפקיד דבי, במאי: הלל מיטלפונקט, תיאטרון בית ליסין. "המורדים" - בתפקיד מיכאלה הצעירה, במאי: עמרי ניצן, תיאטרון הקאמרי. "קרוב יותר" - בתפקיד אליס. במאי: דן ענבר, תיאטרון הספרייה. "השושנה המקועקעת" - בתפקיד רוזה. תיאטרון הספרייה. "האסופית" - בתפקיד האסופית, במאי: משה קפטן, תיאטרון הספרייה. "מחסן השטוזים של דתיה" - הצגת ילדים מוזיקלית, במאי: יקי מחרז, הפקת נאווה הפקות. "אגדה על קערה ומצקת" - בתפקיד הנסיכה, תיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת. "מיקה שלי" - בתפקיד הילדה המספרת, במאי גדי ענבר. "רדיו גאגא" - בתפקיד המפיקה, במאי אמיר גוטמן, הצגה מוזיקלית בהפקה מסחרית. "שמונה בעקבות אחד" - בתפקיד נעה, במאי: רפי ניב, תיאטרון הקיבוץ. "אורי" - בתפקיד דליה, במאי: משה קפטן, תיאטרון ארצי לנוער עם נאווה הפקות. המחזמר "אוליבר" בתפקיד שרלוט, במאי משה קפטן. הפקת יריב יפת ותיאטרון בית ליסין,"אבק" תיאטרון גבעתיים. ״מימי ויויו״, חסידה הפקות. מדיה וקבצים בנושא הילה זהרור בוויקישיתוף הילה זהרור, ברשת החברתית פייסבוק הילה זהרור, ברשת החברתית אינסטגרם הילה זהרור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הילה זהרור, באתר ספוטיפיי
דופן עקומה

דופן עקומה היא אחת מההלכות שנאמרו למשה מסיני, שמשמשות להגדרת דיני דופן הסוכה. לפי הלכה זו, יש להכשיר סוכה אף במקרה שבין הדפנות לסכך הכשר מפריד סכך פסול. טעם ההכשר הוא, משום שמחשיבים את הסכך הפסול הצמוד לדופן, כאילו הוא המשכה של אותה הדופן - אלא שנתעקם, ומשכך נמצא שהדופן נמשכת עד הסכך הכשר. כאמור היתר זה משמש בדיני סוכה, על פי התורה, על מנת שסוכה תהיה כשרה, יש לסכך אותה בסכך כשר בלבד. על מנת שסכך יחשב ככשר, הוא נצרך לעמוד בשלושה תנאים: א. שיהיה עשוי מדבר הצומח, כגון עצים וכדומה. ב. רק כאשר הוא אינו מקבל טומאה (למעט אם החומר מעובד, כך שנעשה ממנו כלי) ג. רק כשהוא תלוש מן הקרקע. כל חומר אחר הרי הוא פסול לסיכוך. גם כאשר סיככו את הסוכה בסכך כשר, אם ישנו רווח בין הדופן לסכך בשיעור של יותר מג' טפחים (עד ג' טפחים הוא כשר מדין לבוד), הסוכה פסולה, מאחר שאין קשר בין הדופן לסכך. אמנם כאשר באותו רווח מונח סכך פסול, הסוכה תהיה כשרה מדין 'דופן עקומה', פירוש הדבר, שבמקרה כזה מתייחסים לסכך הפסול שנמצא בין הסכך הכשר לדופן כאילו הוא המשכה של הדופן, ומשכך נמצא שהדופן סמוכה לסכך הכשר, והסוכה כשרה. לדוגמה בית שגגו נהרס, אך בצדדיו סמוך לקירות, ישנה תקרה שפסולה לסיכוך, ניתן לסכך באמצע הגג, ומה שבצדדיו יחשב כדופן עקומה, והסוכה תהיה כשרה. בתלמוד נאמר, שדין זה של דופן עקומה שרואים את הסכך הפסול כאילו הוא המשך הדופן, נאמר רק כאשר שיעור הסכך הפסול הוא עד ארבע אמות, אך מעבר לכך אי אפשר להכשיר על ידי דין דופן עקומה. הגבלה נוספת, אף היא מופיעה בתלמוד, דין דופן עקומה נאמר רק ב'סוכה גדולה', כלומר, כאשר יש בסכך הכשר את השיעור המינימלי של הסוכה, שהוא שבעה טפחים על שבעה טפחים, אך בפחות מכך אי אפשר להכשיר על ידי דופן עקומה. יש מי שכתב שדין דופן עקומה נאמר רק במקרה שהדפנות מגיעות בגובהן לסכך הפסול, אך במקרה שאינן מגיעות לסכך, אין להכשיר בצירוף של שתי הקלות, דין גוד אסיק - על מנת להגביהן, ודין דופן עקומה. דין זה של דופן עקומה נפסק להלכה בשולחן ערוך. פולמוס נרחב ישנו באחרונים, האם כאשר מכשירים סוכה שיש בה סכך פסול מדין דופן עקומה, מותר גם לאכול ולישון תחת הסכך הפסול או לא. להלכה נפסק בשולחן ערוך, שההלכה אמנם מכשירה את הסוכה על ידי "דופן עקומה" ביחס למקום שתחת הסכך הכשר, אך אינה מתירה לאכול ולישון תחת הסכך הפסול שנחשב כדופן. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ו', עמוד ב'. וראו ברש"י, מסכת סוכה, דף י"ז, עמוד א', ד"ה פסולה שכתב שאין רואים את הדופן כאילו הלכה אל הסכך הכשר והוציאה את הפסול מהסוכה, שאילו זו הייתה הפעולה, גם אויר סמוך לדפנות היה צריך להיות כשר באותו שיעור של סכך פסול. וראו גם במשנה תורה לרמב"ם, הלכות שופר וסוכה ולולב, פרק ה', הלכה י"ד שכתב: "רואין כאילו הכותל נעקם ויחשב זה הסכך הפסול מגוף הכותל וכשרה". וראו גם מה שכתב הרמב"ם בהלכות שופר וסוכה ולולב, פרק ד', הלכה י"ד ובכסף משנה שם. דעת הר"ן, וכן פסק הב"ח ועוד, הובאו דבריהם במגן אברהם, אורח חיים, סימן תרל"ב, סעיף קטן א'. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ב, סעיף א'.
אלרואי (ספר)

אלרואי (באנגלית: The Wondrous Tale of Alroy) הוא ספר שנכתב על ידי ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, ויצא לאור בשנת 1833. גיבור הספר הוא דוד אלרואי, בן המאה ה-12, שהיה "חוטר מגזע ישי" ובנו של ריש גלותא דבבל, שהם מצאצאי דוד המלך. לאלרואי ויכוח עם דודו בוסתנאי, שהיה ראש הגולה, על מהותם של חיי הגולה. בעוד שבוסתנאי משלם את המס לשליט הערבי, אלרואי אינו מוכן לשלם את המס. אלרואי היה אחד מחולמי שיבת ציון בימי הביניים, ששנא את הגלות ותר אחרי החופש והעצמאות. בתקופת חייו מצב היהודים היה קשה מבחינה כלכלית ומדינית ואנשים חיפשו את המשיח שיושיע אותם. אלרואי ניסה להקים תנועה משיחית, וזו נכשלה. הצלחתו היחידה הייתה הדיפת הסלג'וקים המוסלמים לזמן קצר. מה שהפריע לד'יזראלי יותר מכל בסיפור חייו של אלרואי זה שהוא לא היה צריך להילחם רק בשלטונות ממלכת פרס, אלא גם בדעות היהודים שהיו נגדו מחמת יראתם את מלך פרס. ייתכן והוא רצה לגנות את היהודים שממירים את דתם או שמשלימים עם מצבם הנחות, עם היותם חסרי זכויות במדינות בהם הם חיים. הספר בפרויקט גוטנברג הספר לצפייה ולהורדה (גרסה נוספת) בארכיון האינטרנט הספר בגרסת PDF (באנגלית)
קובת א-נג'מה

קובת א-נג'מה (בערבית: قبة النجمة, "כיפת הכוכב") או בשמו העברי הר כוכב הוא הר המתנשא לגובה 724 מטר מעל פני הים וממוקם מעל היישוב כוכב השחר, ובצידה המזרחי של שמורת נחל ייט"ב. ההר מהווה נקודת תצפית גבוהה המשקיפה על אזור נרחב ביותר מרכס הר הזיתים-הר הצופים בירושלים בדרום עד לחרמון בצפון. הוא חלק משמורת הטבע כוכב השחר. נמוך מעט מהפסגה ממוקם מקאם סת זהרה. שנקרא על שם אשה בשם סת זהרה, הקדושה לתושבי הכפר הסמוך דיר ג'ריר, הידועה כ"פטרונית הלידות והתינוקות". המקאם בנוי על יסודות קדומים, כעדות הנדבכים התחתונים הגדולים, שחלקם מסותת בסיתות שוליים עם זיז בולט. פתחו של המבנה פונה צפונה, כנהוג ברוב קברי השיח' בארץ. על פי מאמר של ספי בן-יוסף משנת 1996, במקום "סימני קמיעות בד, סמרטוטי נדר ומנורות שמן של חרס ופח מעידים על שימוש פעיל של תושבי המקום באתר כמקום תפילה, בקשה ונדרים. סמוך לקבר ניצב עץ זית עתיק יומין המטופל בקפידה, וכן עץ אשחר עבות. כיפת המבנה שהייתה שלמה עד סוף המאה ה-20, הרוסה כיום. כ-200 מטר דרום מזרחית לשיא הגובה, על השלוחה, יש מצפור היקפי על שם רחבעם זאבי. למרגלות ההר, בגובה של 610 מטר מעל פני הים, נמצאת חירבת א-נג'מה. ריכוז מערות מגורים ומחסנים, שרידי מבנים ובורות מים של יישוב חצי נוודי שהיה במקום במאות השנים האחרונות. כתבה ובה צילומים של מקאם סת זהרה לפני ואחרי ההרס, באתר שיחה מקומית מקאם https://www.parks.org.il/trip/cochav/, באתר רשות הטבע והגנים ספי בן-יוסף, קברי קדושים בשומרון, בתוך: "דת ופולחן וקברי קדושים מוסלמים בארץ-ישראל" עורך: אלי שילר, ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, 1996, עמוד: 111
Coiled coil

Coiled coil הוא מוטיב מבני בחלבונים, המורכב משניים עד שבעה סלילי אלפא (Alpha helix) הכרוכים ומלופפים זה בזה בדומה לחבל שזור (צמדים ושלשות הם הנפוצים ביותר). מבנים רבים מסוג זה מעורבים בתפקודים ביולוגיים חשובים כגון בקרה על ביטוי גנים (פקטורי שעתוק). דוגמאות ראויות לציון הם חלבונים כגון: אונקופרוטאינים c-fos ו-jun (מכילים גנים בעלי רצף DNA הגורם לסרטן) וחלבון השריר טרופומיוזין (Tropomyosin). לרוב מכילים רצף של שבע חומצות אמינו כתבנית קבועה. הסלילים אשר על פני השטח מקיימים אינטראקציות ביניהם, יכילו בדרך כלל, שיירים הידרופוביים כגון לאוצין (Leucine) המסודרים במבנה המכונה רוכסן לאוצין. הדרך המועדפת ביותר מבחינה תרמודינמית, עבור שני סלילים להתארגן בסביבה המוקפת מים כגון ציטופלסמה, היא להישזר זה בזה ובין חומצות להן שיירים הידרופיליים. כך נוצר מחסום על פני השטח המספק כוח תרמודינמי המניע את היצמדות הסלילים והפיכתם לצמד (דימריזציה). סלילי האלפא עשויים להימצא באוריינטציה מקבילה או לא מקבילה (Parallel או Antiparallel). לרוב יאומץ סיבוב שמאלי (ראו תרשים 1). בטבע ובחלבונים אשר יוצרו במעבדות, נצפו סלילים מלופפים בעלי סיבוב ימני (Right handed) למרות שסידור זה אינו מועדף תרמודינמית. האפשרות שאלפא קרטין (Keratin) בנוי כסלילים מלופפים, הוצעה על ידי פרנסיס קריק (Francis Crick) בשנת 1952 בנוסף לשיטות מתמטיות לשם קביעת המבנה. היה זה זמן קצר לאחר שמבנה סליל האלפא הוצע בשנת 1951 על ידי לינוס פאולינג (Linus Pauling) ושותפיו. שלב מפתח בחדירת נגיף האיידס לתוך תאים אנושיים הוא החשיפה לשלשת סלילים מלופפים באוריינטציה מקבילה הידועים כ-gp41 (גליקופרוטאין - חלבון וסוכר המחוברים בקשר גליקוזידי; ראו תרשים 2). שלשה זו לרוב מכוסה בחלבון סוכרי נוסף gp120, אשר מגן עליו מפני נוגדנים. בעת החיבור לתא המטרה, gp120 עובר שינוי קונפורמציה (תצורה) החושף gp41 ומאפשר את כניסת הקצה האמיני - טרמינלי ההידרופובי שלו לתוך ממברנת תא המטרה. שלושה סלילי אלפא נוספים של gp41 מתקפלים כלפי מטה לתוך הבקעים שייצרה שלשת הסלילים המלופפים ובכך יוצרים מבנה המורכב משש יחידות, שישייה (hexamer) המושך את ממברנת הנגיף ואת ממברנת תא המטרה אחת לכיוון השנייה, קרוב מספיק על מנת לאחות ביניהן. בשלב זה חודר הנגיף כולו לתא ומתחיל את שכפולו. לאחרונה פותחו חומרים הנקשרים ל-gp41 ומעכבים את פעולתו.