laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Traceroute

traceroute (או tracert) היא פקודות למחשב המשמשת למציאת הדרך בה עוברת חבילת מידע מאתר אחד למשנהו דרך נתבי תקשורת בפרוטוקול TCP/IP. פקודה זו קיימת כתוכנה במרבית מערכות ההפעלה המסוגלות לעבוד ברשת. כאשר פועלת תוכנה המשתמשת בשיטה זו, לרוב היא מייצרת פלט המכיל את רשימת כתובות ה־IP או שמות תחום של ממשקי הנתבים אשר קיימים בדרך. הרשימה מתחילה מממשק הרשת הקרוב למחשב שמריץ את התוכנה ומסתיימת בממשק הרשת הרחוק, שנמצא קרוב לכתובת שעלייה הורצה הפקודה. במקרים רבים התוכנה מציגה את הזמן שלקח לנתבים לענות בנוסף לכתובתיהם. במערכות UNIX ו־Linux רבות, הפקודה שמשתמשת בשיטה זו נקראת traceroute. במערכת ההפעלה Windows הפקודה התואמת נקראת tracert. הנתיב נמצא על ידי שליחה של הודעות ICMP מסוג Echo Request (סוג 8) אל היעד עם ערכי שדה Time to Live (TTL) נמוכים. כל נתב בדרך אל היעד מפחית את הערך בשדה ה-TTL בזמן שהוא מעביר את ההודעה הלאה. אם הנתב רואה כי ערך השדה הוא אפס, הוא שולח הודעת ICMP (סוג 11) בחזרה אל השולח. השולח מעלה כל פעם את הערך ההתחלתי של ה-TTL (מתחיל מ-1) כך שבסופו של דבר יש בידי השולח רשימה מלאה של כל הנתבים בדרך. השולח מפסיק את פעולת השליחה כאשר מתקבלת תשובת ICMP מסוג Echo Reply (סוג 0) מהיעד עצמו. ברוב מערכות Unix נהוג לשלוח במקום הודעות ICMP הודעה של UDP, אך העיקרון זהה. מדיה וקבצים בנושא Traceroute בוויקישיתוף
גביע לארי אובריאן

גביע אליפות ה-NBA על שם לארי אובריאן (באנגלית: Larry O'Brien Championship Trophy) הוא גביע ספורט המוענק לקבוצה הזוכה באליפות ליגת ה-NBA. הגביע נקרא על שם לארי אובריאן שהיה הקומישינר של הליגה בשנים 1975–1983, והוא מוענק מיד בתום סדרת הגמר של ה-NBA. הגביע בתצורתו הנוכחית, מוענק משנת 1977 ומחליף את הגביע הקודם שהיה בעל עיצוב שונה. שמו של הגביע הוחלף ב-1984, לאחר שקודם לכן, בשתי תצורותיו, נקרא על שם וולטר בראון, אחד ממייסדי ה-NBA, ובעליה הראשונים של קבוצת בוסטון סלטיקס. הגביע שוקל כשישה וחצי קילוגרם ועשוי מסגסוגת המכילה ברובה כסף ונחושת. הגביע מצופה זהב 24 קרט, שוויו מוערך בכ-13,500 דולר שהם שוום לכ-45,989.44 ש"ח, גובהו כ-60 ס"מ והוא נראה כמו כדורסל הנכנס לרשת, הכדורסל עצמו הוא בגודל של כדור NBA תקני. גביע חדש מיוצר כל שנה ואלופת הליגה זוכה להחזיק בו לצמיתות, כשעל הגביע המוענק לה נחרטים השנה ושם הקבוצה. רשימת הזוכות באליפות ה-NBA גמר ה-NBA מדיה וקבצים בנושא גביע לארי אובריאן בוויקישיתוף The trophies, St. Petersburg Times
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739)

מלחמה זו, בין האימפריה הרוסית והאימפריה העות'מאנית, שהתנהלה בין השנים 1735–1739, פרצה עקב חילוקי דעות לגבי תוצאות מלחמת רוסיה–פולין של 1733–1735 ופשיטות הולכות ונשנות של הטטרים מקרים. כמו כן, המלחמה סימלה את המאמץ הרוסי ההולך וגובר להשגת גישה לים השחור. זו הייתה המלחמה החמישית בהיסטוריה של מלחמות רוסיה-טורקיה. עם פרוץ המלחמה, רוסיה השיגה מצב בינלאומי מבטיח כאשר כרתה מספר בריתות עם האימפריה הספאווית (אשר הייתה בעיצומה של מלחמה מול העות'מאנים) במהלך 1735–1792 ותמכה בהמלכתו של אוגוסט השלישי לכס המלכות הפולני ב-1735 במקומו של העוצר הצרפתי סטניסלאב לשצ'ינסקי, שהוצע לתפקיד על ידי צרפת הפרו-טורקית. העילה למלחמה הייתה הפשיטות הטטריות באוקראינה בסוף 1735 והמערכה הצבאית של החאן הקרימני באזור הקווקז. ב-1736 המפקדים הרוסים כבר חזו את תפיסתם של העיר אזוב וחצי האי קרים. ב-20 במאי 1736, צבא דנייפר (שעמד על 62,000 איש) תחת פיקודו של פילדמרשל כריסטופור מיניך כבש בסערה את הביצורים העות'מאנים בפרקופ, וב-17 ביוני את העיירה בחצ'יסאראי. למרות זאת, המחסור באספקה, בנוסף להתפרצותה של מגפה, אילצו את מיניך לסגת לאוקראינה. ב-19 ביוני צבא דון (שעמד על 28,000 איש וגם היה צבא רוסי), תחת פיקודו של הגנרל פטר לאסי, ובעזרתו של צי דון שהיה תחת פיקודו של סגן האדמירל פטר ברדאל, כבש את מצודת אזוב. ביולי 1737, צבאו של לאסי (שכלל כבר 40,000 חיילים) צעד לחצי האי קרים, כאשר הוא גורם למספר תבוסות בצבאו של החאן מקרים. אך למרות ההצלחה, לאסי וצבאו נאלצו לשוב על עקבותיהם, עקב מחסור נוסף באספקה. אוסטריה, שהייתה בעלת ברית של רוסיה עוד מ-1726, נכנסה למלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ביולי 1737, אך הובסה בעצמה מספר פעמים. בחודש אוגוסט רוסיה, אוסטריה והטורקים החלו במשא ומתן בעיר נמירוב, שעתיד היה להיות עקר וחסר תועלת. ב-1738 לא היו מבצעים צבאיים משמעותיים, ויתר על כן, רוסיה נאלצה לסגת מערים שהיא החזיקה בהן בעקבות מגפות קשות. ב-1739 צבאו של מיניך חצה את נהר הדנייפר, הביס את הטורקים בסטבוצ'ני וכבש את מבצר חוטין (ב-19 באוגוסט) ואת העיר יאשי. אוסטריה, לעומת זאת, הובסה בשנית על ידי הטורקים ונאלצה לחתום עם האימפריה העות'מאנית על הסכם בלגרד ב-18 בספטמבר 1739. הסכם זה, בנוסף לאיום הממשמש ובא מפלישה שוודית, אילץ את רוסיה לחתום על הסכם ניש עם האימפריה העות'מאנית ב-3 באוקטובר 1739. לפי הסכם זה, רוסיה קיבלה את אזוב, אבל נשללה ממנה הזכות להשאיר את הצי הרוסי הקיסרי בים אזוב או לבנות שם ביצורים. בסופו של דבר המטרות העיקריות של הרוסים לא הושגו; תוצאות המלחמה, שעלתה בחייהם של כ-100,000 חיילים רוסים, היו חסרות חשיבות. רוסיה הצליחה לשפר רק במעט את מצבה לאחר הסכם פרוט ב-1711. שיתוף הפעולה הצבאי בין האימפריה העות'מאנית לשוודיה, שהתהדק ב-1739 בעזרת דיפלומטיה צרפתית, יצר רקע עוין למדיניות החוץ הרוסית העתידה לבוא. מדיה וקבצים בנושא המלחמה העות'מאנית-רוסית בוויקישיתוף
מסע

מסע הוא מעבר של נוסע בין מקומות שונים. לעיתים מסתיים המסע בחזרה לתחנת המוצא, ולעיתים תכליתו היא מעבר למקום אחר. טיול הוא מסע שנועד להנאה, לימוד ובילוי, ובדרך כלל בסופו חוזר המטייל לתחנת המוצא. משך המסע משתנה, החל ממסע קצר שמשכו נמדד בשעות, וכלה במסע ארוך הנמשך חודשים ואף שנים. בשונה מטיול, מסע עשוי להיערך כחלק מאילוץ. בני האדם ערכו מסעות מאז שחר האנושות. האדם גילה את המרחב שסביבו, העשיר את קניינו החומרי והרוחני ויצא למלחמות וכיבושים באמצעות תנועה, כיחיד או בקבוצה, ממקום מושבו הקבוע למקום אחר. בתוך כך בנה האדם ערים, מצא אוצרות ושינה את תוואיי-הטבע המוכרים. מסחר: לקטגוריה זו משויכים מסעותיהם של מגלי-הארצות שביקשו להעביר סחורות בין יבשות שונות ואגב כך מצאו טריטוריות חדשות. הגירה: מעבר לארץ חדשה. תיירות: חוויה בלתי-אמצעית, שמהותה מפגש עם מקומות בעלי משמעות סמלית, דתית (עלייה לרגל), תרבותית, היסטורית או רגשית. פעולת הטיול היא גם נסיעה או הליכה לצורכי נופש, כשהמטרה היא לגלות מקומות או להינפש משגרה או מהרגל מסוים. סיפורי מסע מופיעים בספרות מהעת העתיקה ועד ימינו. הסופר מאיר שלו חילק את סיפורי המסע לשלוש קטגוריות: מסע משיכה: מסע שבו ההולך נמשך אל המובטח לו בסופו. דוגמאות לכך הן מסעו של אודיסאוס אל ביתו ומסע הארגונאוטים להבאת גיזת הזהב. מסע דחיפה: מסע שבו הנוסע מבקש להתרחק ממקום מסוים, מבעיה או מחיים שקץ באורחותיהם. דוגמאות לכך הן מסעו של יעקב מארץ כנען לחרן, בבריחתו מעשו, ומסעו של יונה הנביא, הבורח מאלוהיו. מסע שתכליתו היא המסע עצמו: דוגמאות לכך הן מסעו של גוסטב אשנבאך לוונציה, בנובלה "מוות בוונציה", מסעו של ישמעאל ברומן "מובי דיק" ומסעו (שלא התממש) של עכברוש המים לארצות הדרום בספר "הרוח בערבי הנחל". טרק (טיול) יוממות נדידת עמים דוד תירוש (עורך), הולכים מים אל ים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ע 2010 מסעות באוספי הספרייה הלאומית, סרטון באתר החינוך של הספרייה הלאומית אביבית משמרי, לטוס בעיניים קשורות: המסע של גיבורי "חלום בדמי כבוד" - על שני נוסעים, אחד הוזה ואחד מפוכח, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 5 בפברואר 2020 תיור, דף שער בספרייה הלאומית מאיר שלו, בעיקר על אהבה, הוצאת עם עובד, 1995, הפרק "לֵך־לךָ", עמ' 148–183 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי

כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי (באנגלית: Coronation Crown of George IV) היה כתר ההכתרה של המלך ג'ורג' הרביעי אשר שימש בטקס הכתרה בשנת 1821. מאז שנת 1823 לא נעשה בו שימוש. המלך ג'ורג' הרביעי, עוד בטרם הוכתר כמלך, היה ידוע באקסטרווגנטיות שלו. עד אותה עת היה נהוג שישנו כתר לשימוש ממלכתי יומיומי הנפרד מכתר ההכתרה. ג'ורג' הרביעי הורה על ייצור כתר אחד במטרה שכתר זה ישמש אותו הן בהכתרתו והן בטקסים ממלכתיים (כגון טקס פתיחת הפרלמנט). ג'ורג' הרביעי נתן הנחיות מדויקות בדבר מראה הכתר. על פי המסורת - כתרי אנגליה ובהמשך כתרי בריטניה היו מעוטרים בפרחי חבצלת המסמלים את טענת מלכי אנגליה לזכותם לכתר צרפת. ג'ורג' החליט לוותר על פרחי החבצלת, והורה להחליף אותם בקוץ - סמל סקוטלנד, שושנה - סמל אנגליה ותלתן - סמל אירלנד. בשל התנגדות קולג' הסמלים המלכותי נזנחה תוכניתו לשנות את הסמלים המקובלים. הכתר יוצר בהתאם לסטנדרטים שהיו מקובלים עד אותה עת, ולא בהתאם להנחיות המלך. הכתר כלל ארבעה חצאי קשתות המחוברים לבסיס הכתר בצלב פאטה בו היו משובצים יהלומים. חצאי הקשתות נפגשו במרכז הכתר, וחוברו למונד משובץ יהלומים ואבנים יקרות, שבראשו צלב מוזהב. בדומה לכתר ג'ורג' הראשון ובשונה מכתר אדוארד הקדוש, חצאי הקשתות עולים מבסיס הכתר למקום המפגש במרכזו, ולא יורדים שוב במרכז הכתר לאחר העלייה מהבסיס. בסיס הכתר, העשוי זהב וכסף תוכנן על ידי פיליפ לייברט, וכלל עיצוב מקורי וחדשני - מסגרת הזהב כמעט בלתי נראית, ורואים רק את 12,314 היהלומים המשובצים בה. ג'ורג' הרביעי שאף שהכתר שייצר יהפוך לכתר הממלכתי הרשמי של אנגליה, וישמש במקום כתר אדוארד הקדוש - ששימש ככתר הרשמי. על פי הנוהג, בעת ההכתרה נשכרו יהלומים עבור הכתר, ובסיום הטקס הושבו היהלומים לבעליהם. ג'ורג' הרביעי הפעיל במשך שנתיים לחץ על ממשלתו לרכוש את היהלומים ולהפכם לרכוש המדינה אולם הממשלה סירבה בשל העלויות הגבוהות. בשנת 1823 היהלומים המושכרים הושבו לבעליהם והכתר נותר ריק בלא היהלומים המשובצים בו, ולא נעשה בו כל שימוש מאז שנה זו. כיום מוצג הכתר בבית התכשיטים שבמצודת לונדון כאשר משובצים בו יהלומים שהושאלו מדה בירס. מדיה וקבצים בנושא כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי בוויקישיתוף
דרואיד

האם התכוונתם ל... דרוּאיד (איש דת) – סוג של כהן דת קלטי קדום, ראו דרואידיות דרוּאיד (דמות) – כהן של כוחות הטבע במשחק "מבוכים ודרקונים" (על שם הדרואידים הקלטיים), ראו דמויות שחקן (מבוכים ודרקונים)#אנשי דת דרוֹאיד – שם מקוצר לאנדרואיד, רובוט דמוי אדם, ראו אנדרואיד (יצור מלאכותי)
משפחה וחצי

משפחה וחצי היא סדרת דרמה ישראלית שנכתבה על ידי גלילה רון־פדר-עמית ושודרה לראשונה בזכיינית רשת בערוץ 2 בשנים 1998–2001. החל מיוני 2008 החלו שידורים חוזרים של הסדרה בערוץ Yes קולנוע ישראלי. באותה שנה הופקה העונה החדשה של הסדרה, אשר מהווה המשך לסדרה המקורית, שכללה 83 פרקים. בני זוג שנקראים דוביק (דב) (נתן דטנר) ותמי (תמר) (גיליה שטרן) דגן, המגדלים את שני ילדיהם אור (דנה מרמור) ותום (עומר מילר) בחום ואהבה, מחליט לאמץ שני מתבגרים הזקוקים למשפחה אומנת: איציק דוידי (לביא זיטנר) וסיון כהן (יעל פוליאקוב). בני המשפחה השונים מתמודדים כל אחד עם בעיותיו שלו, תוך כדי דגש על בעיות של ילדי האומנה הקשורים לעברם ומשפחותיהם. לאחר עליית הסדרה לאקרנים כתבה גלילה רון־פדר-עמית בין השנים 1998- 2001 סדרה של חמישה ספרים שבהם הציגה את מחשבותיהם ורגשותיהם של דמויות הסדרה, כל אחד מנקודת המבט של דמות אחרת, והספרים יצאו בשמות הבאים: "סיפורו של איציק", "סיפורה של סיון", "סיפורה של אור", "סיפורו של תום" ו"סיפורו של איתן". שיר הפתיחה של הסדרה נקרא "תגיד תודה שיש לך עיניים", וכתבה אותו חנה גולדברג, הלחין יובל שרים וביצעה סי היימן. בין השחקנים בתפקידי אורח בסדרה היו: גור רוזן, דדי זוהר ואסתי קוסוביצקי. "עוד משפחה וחצי" היא סדרת המשך לסדרה "משפחה וחצי", וכללה 30 פרקים ושודרה בשנת 2009. בסדרה זו מסתבר שדוביק ותמי התגרשו, ודוביק עבר לחיות עם מיקי (לימור גולדשטיין), עורכת דין במקצועה, והם חיים עשר שנים ביחד, ולהם בן משותף בשם עופרי (טל גרושקה), ובת מנישואיה הקודמים של מיקי בשם דניאל (תמר שם אור). בנוסף לשני הילדים מחליטה המשפחה לאמץ שני ילדים הזקוקים למשפחה אומנת: אושרת (רותם זיסמן-כהן) ואלירן (דקל עדין). הפרקים בסדרה החדשה מראים סיטואציות היכולות לקרות לבני הנוער בחיי היומיום. שיר הפתיחה של הסדרה היה "מה ידוע על היום הזה" של הזמר מאור כהן. השחקנים המשתתפים בתפקידי אורח בסדרה היו: אוולין הגואל, לביא זיטנר וגיליה שטרן. ערך מורחב – שולחן לשישה שולחן לשישה היא סדרת ספין-אוף על דמותו של דוביק דגן. לאחר שילדיו עזבו את הבית ואשתו מיקי חיה בנפרד ממנו, הוא מאכלס בביתו בני נוער שהתנתקו ממשפחותיהם וגרים ברחוב. בכל פרק מסופר על חייהם של ששת הנערים שהתקבצו לבית, ועל בעיותיהם השונות. את הסדרה כתבה גלילה רון פדר-עמית ומככבים בה נתן דטנר, יובל שרף, אלי קרן-אסף וגיא סלניק. היא שודרה בשנת 2013 בערוץ 10 וכללה 22 פרקים. "משפחה וחצי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משפחה וחצי", באתר אידיבי "משפחה וחצי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית משפחה וחצי, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית ביקורות ניר קיפניס, ‏רק אל עצמי לספר ידעתי, באתר גלובס, 15 בינואר 2001 עוד משפחה וחצי, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית גיורא יהלום, ‏יותר מדי גלילה, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2000 רותה קופפר, גרסה חדשה לסדרה משפחה וחצי, באתר הארץ, 14 בינואר 2009
נוסע

נוסע הוא אדם אשר נמצא בכלי תחבורה, ועובר באמצעותו ממקום למקום. פעולת ההעברה נקראת הסעה. משתמשים במונח "נוסע" בהקשרים הבאים: אדם נוסע במכונית, מבלי לציין אם שילם תמורת הנסיעה או לא. אדם הנוסע בתשלום בתחבורה ציבורית: אוטובוס, רכבת, מטוס או אונייה. אנשי צוות אוויר או צוות האונייה לא ייחשבו לנוסעים, אך נהג שכיר המסיע רכב ייחשב כנוסע. אדם הנוסע במעלית, דרגנוע ואמצעי הסעה דומים. במסגרת סמכויות משפטיות, החוק קובע את חובותיו של המוביל הציבורי כלפי הנוסע. בנוסף לכך את חובות הנהג, הטייס או הרב חובל כלפי הנוסעים שהוא מוביל בכלי התחבורה שלו. נוסע סמוי ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פביאן אסמאן

ולטר פביאן אסמאן (בספרדית: Walter Fabián Assmann; נולד ב-23 במרץ 1986 בעיירה סאראטה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אלדוסיבי. אסמאן שיחק במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה. הוא שימש כמחליפו של אוסקר אוסטארי, שנחשב באותם ימים לשוער העתיד של ארגנטינה. אסמאן עבר לקבוצה הבוגרת ב-21 באפריל 2007 ושיחק בשני משחקים בטורניר הקלאוסורה לשנת 2007. עם העברתו של אוסטארי לקבוצת חטאפה, הפך אסמאן לשוער הראשון של הקבוצה. אסמאן שיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה. אינדפנדיינטה גביע סודאמריקנה: 2010 פביאן אסמאן, באתר Transfermarkt פביאן אסמאן, באתר Soccerway פביאן אסמאן, באתר BDFutbol פביאן אסמאן, באתר FootballDatabase.eu פביאן אסמאן, באתר ESPN דף השחקן באתר הרשמי של אינדפנדיינטה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תצורת הלשון

תצורת הלשון (באנגלית: Lisan formation) היא תצורה גאולוגית הנמנית עם חבורת ים המלח. סימנה במפה גאולוגית הוא Qli. התצורה הושקעה משני צידי נהר הירדן בעת קיומה של ימת הלשון, ומכאן שמה. לעיתים נקראת התצורה גם בשם "חוואר הלשון" בשל צבעה ופריכותה, אולם מדובר בטעות שכן תצורת הלשון אינה מורכבת מחוואר. סלעי התצורה כוללים וָרווֹת – שכבות ריבוד עונתיות או שנתיות של סלעי משקע. בעונות החורף שקעו בימה חרסיות וחומרי סחף שנשטפו לימה על ידי מערכת נחלים ויצרו את השכבות הכהות. בעונת הקיץ פסקה זרימת המים לאגם, והחלה התאדות אשר הביאה לעליית מליחות המים. בתנאים אלה החלו לשקוע ארגוניט וגבס אשר יצרו את השכבות הבהירות. עובי התצורה הוא כ-45 מטרים. שכבות תצורת הלשון הורבדו במהלך הפליסטוקן בימת הלשון בתקופה שבין 14–70 אלפי שנים לפני זמננו. הקמטים בשכבות תצורת הלשון נוצרו כתוצאה מרעידות אדמה, שעירבלו את שכבות הבוץ בהם שקעו שכבות חרסית וארגוניט צעירות שלא הספיקו להתגבש לגמרי. בדרך זו נוצרו הקימוטים המאפיינים את שכבות הלשון בנחל. המים מתחתרים בקלות בסלע הפריך של תצורת הלשון ויוצרים את הבתרונות של דרום ים המלח. מערת הקמח בערוץ נחל פרצים היא דוגמה טובה לתהליכי הבליה החלים על הסלע. גבעה של התצורה - ברקע גשר אלנבי וירדן מחשוף מהתצורה למעלה קונגלומרט קימוטים בשכבות חוואר הלשון תקריב על שכבות תצורת הלשון תקריב על תצורת הלשון תצורת הלשון באזור מצדה יובל ברטוב, אגם הלשון: מפלסים ואקלים, "מלח הארץ", חוברת מס' 1, 2004 שמואל מרקו, משקעים אגמיים באגן ים המלח כסיסמוגרפים מאובנים, "מלח הארץ", חוברת מס' 3, 2008
גאיס

גאיס (GAIS) היא קבוצת כדורגל שוודית מהעיר גטבורג, המשחקת בליגה השנייה בשוודיה לאחר שירדה מליגת העל השוודית בסוף עונת 2012. הקבוצה משחקת במדים בצבעי שחור-ירוק. נוסדה במרץ 1894. גאיס היא אחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות בשוודיה. הקבוצה הייתה מחבריה המייסדים של ליגת העל השוודית וכן האלופה הראשונה שלה. היא הוסיפה זכייה בגביע השוודי בשנת 1942. בסך הכול, זכתה הקבוצה בארבע אליפויות לאומיות ובחמש אליפויות הליגה (בשוודיה היו מספר מסגרות כדורגל, שרק האלופה באחת מהן הוכתרה כאלופת המדינה). ברוב התארים זכתה בעשורים הראשונים של המאה ה-20. גאיס שיחקה 49 עונות בליגה הראשונה. בעשורים האחרונים הקבוצה לא מצליחה כבעבר. מתוך 30 העונות האחרונות הייתה בליגה הראשונה ב-8 בלבד, ויתר על כן היא שיחקה בליגה השלישית במשך 6 עונות. הקבוצה הצליחה לחזור לליגה העליונה בשנת 2006. את העונה היא סיימה במקום ה-10, כאשר ג'יימס קין כבש 10 מ-25 שערים של העונה של המועדון. גאיס שיחקה בליגה העליונה עד לשנת 2012, בה ירדה לליגת משנה ונכון לשנת 2021 טרם חזרה. מדיה וקבצים בנושא גאיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאיס גאיס, ברשת החברתית פייסבוק גאיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גאיס, ברשת החברתית אינסטגרם גאיס, ברשת החברתית טיקטוק ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה

על סמל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מופיעים שישה לפידים, המדליקים ביחד להבה אחת. זהו סמל לאחדות ולאחוות של שש הרפובליקות של יוגוסלביה לשעבר – בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מקדוניה, מונטנגרו, סרביה וסלובניה. מסביב לסמל מופיעות אגודות חיטה. הכוכב האדום בראש מייצג את הקומוניזם. התאריך המופיע בתחתית הוא ה-29 בנובמבר 1943, תאריך ה-AVNOJ – הוועידה השנייה של המועצה האנטי-פאשיסטית לשחרור הלאומי של יוגוסלביה ביאיצה, בה הוכרז על הקמת הפדרציה. תאריך זה נחוג כ"יום הרפובליקה" – החג הלאומי של יוגוסלביה. הסמל המקורי (1943–1963) מציג בתוכו חמישה לפידים, המייצגים את סרביה, קרואטיה, סלובניה, מונטנגרו ומקדוניה. המוסלמים (בוסניה) לא היו מיוצגים כעם, וכן לא הקבוצה האתנית האלבנית. הסמל עוצב מחדש ב-1963 על מנת לייצג את הרפובליקות, ולא את העמים המרכיבים את הפדרציה. ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורם יוספסברג

יורם יוספסברג (נולד ב-2 במאי 1963) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי. יוספסברג הוא בוגר מחזור שנת 1991 של בית הספר למשחק "בית צבי". יוספסברג השתתף בהצגות, בהן: "סולו", "בחורים טובים", "יהוא", "טוני היפה", "רומיאו ויוליה", "החתונה", "יש מלחמה בחוץ", "צוואתו של כלב", "קילר ג'ו", "אנה גלקתיה", "אנטיגונה", "הבתולה מלודמיר", "מידה כנגד מידה", "נוף ילדות", "האישה מן הים", "קולות אחרים", "הטענה של דון קיחוטה", "שש דמויות מחפשות מחבר", "יוליסס על בקבוקים", "אפקט הפרפר". כן השתתף יוספסברג בסדרות "הפיג'מות, "שמש", "הנפילים", "מנדלבאום בלש פרטי", "שכונה" ועוד. ב-2000 שיחק בסרטו של דני ורטה, "אספלט צהוב" וב-2007 השתתף בסרט הטלוויזיה "וסרמן איש הגשם". יוספסברג הוא מוותיקי המדבבים בישראל, ומהפעילים ביותר בו. דיבב במהלך הקריירה שלו דמויות בסדרות וסרטים רבים, ביניהם את מר ביג מכוח וידאו, מנהיג השקרניקים מגהטרון/גלבטרון מרובוטריקים ("רובוטים במסווה", "ארמדה", "סייברטרון", סרט הקולנוע של שנות ה-80 ו"אנימייטד"), דייגו נמר שן-החרב מסרטי עידן הקרח, דמויות שונות בסדרה "נאנוק", דוקטור רובוטניק בסדרה "סוניק הקיפוד" את צ'אק והאלון האפל ב"סוניק X", לורד גלוזל בסיפורי נרניה: הנסיך כספיאן, מגנה-קט בסדרה אלרגי למפלצות, רובי רקב בסדרה נווה עצלנות, בירוס בדרגון בול סופר, המספר בכספיון, וכן: דני שובבני, חוש-חש הבלש, דיג'ימון, טוקיו מיו מיו, פוקימון, גלקטיק פוטבול, בובספוג מכנסמרובע, גיבורי התנ"ך הגדולים, משאלתה של אנאבל, מגי והמפלץ, פלורי והדרקונים, סימסאלה גרים, כלבי המחץ, החלילן מהמלין, פיניאס ופרב, ג'ימי קול, מגלים עם דורה, אובי, הפינגווינים ממדגסקר, חברים בחווה, "הדרקון הראשון שלי", "טינקרבל והאוצר האבוד", "הרפתקאות מקס", "מרטין על הבוקר", משחק המחשב "Counter-Strike: Global Offensive", "ממלכת אוקיאנה", "זמביזיה",לו! "אמיצה", "וואן פיס", ״זוטרופוליס״ אבירי הטנקאיי, "אסטריקס ושיקוי הקסמים", "מולאן", "מיקי מאוס: כייף של בית", "גופי בכיצד להישאר בבית", "מזלגוני שואל שאלה", "לירוי וסטיץ'" ועוד. חבריו אמנון וולף, שמחה ברבירו, וגלעד קלטר התאחדו איתו למדבבים ראשיים באולפני אלרום. יוספסברג נישא לגל קנטי בשנת 2003 ולהם שתי בנות, עלמה ומיכל. מדיה וקבצים בנושא יורם יוספסברג בוויקישיתוף יורם יוספסברג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יורם יוספסברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יורם יוספסברג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יורם יוספסברג, באתר ספר הקולנוע הישראלי
משא

משא או מִטען הם חפצים המועברים ממקום אחד למשנהו על ידי אמצעי שינוע. המונח יכול להתייחס לכל עצם שהוא ולכל כמות שהיא, אך אין זה מקובל להתייחס לבני אדם כמטען – בשינוע, אנשים יכונו "נוסעים". מטען בתפזורת מטענים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראיין באבל

ראיין גונו באבל (בהולנדית: Ryan Guno Babel; נולד ב-19 בדצמבר 1986 באמסטרדם, הולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת החלוץ באיופספור. לזכותו של באבל עשרה שערים ב-69 הופעות במדי נבחרת הולנד. באבל נולד וגדל באמסטרדם. בצעירותו שיחק בקבוצות הנוער של אייאקס. בשנת 2004 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק מול דן האג במסגרת המחזור ה-23 של הליגה ההולנדית. באבל שיחק באייאקס במשך שלוש עונות, בהן השתתף ב-97 משחקים והבקיע 19 שערים. במשך תקופתו באייאקס זכה פעמיים בגביע ההולנדי, ופעמיים בסופר קאפ ההולנדי. בשנת 2007 השתתף באבל בניצחון הנבחרת הצעירה של הולנד באליפות אירופה עד גיל 21, במשחק נגד נבחרת סרביה. באותו משחק הפגין באבל יכולת גבוהה, כבש שער ובישל אחד נוסף. לאחר המשחק באבל נהפך למבוקש בקרב מועדונים רבים באירופה. לאחר מספר שבועות חתם באבל בליברפול, ששילמה לאייאקס כ-14 מיליון לירות שטרלינג בעדו. באבל היה חלק במסע הרכישה של המועדון, שכלל, בין השאר גם את יוסי בניון הישראלי, פרננדו טורס הספרדי, אנדריי וורונין האוקראיני וחאבייר מסצ'ראנו הארגנטינאי. במדי המועדון באבל השתתף ב-49 משחקים בהם כבש 10 שערים. באבל השתתף, במשחק ההיסטורי של המועדון בליגת האלופות, בו ניצחה ליברפול 0:8 את בשיקטש הטורקית בליגת האלופות, ב-6 בנובמבר 2007. ניצחון זה הוא הגדול ביותר של ליברפול ושל כל קבוצה בהיסטוריה של ליגת האלופות. ב-25 בינואר 2011 נרכש באבל מליברפול תמורת 6 מיליון ליש"ט ועבר לשחק בהופנהיים מהבונדסליגה הגרמנית. ביולי 2013 עבר השחקן לקסימפשה מליגת העל הטורקית בכדורגל. ב-2 ביולי 2015 חתם באל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. ב-15 בספטמבר 2016 חתם בדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. ב-2 בינואר 2017 חתם בבשיקטש הטורקית. ב-15 בינואר 2019 חתם באבל בפולהאם מהפרמייר ליג. ב-28 ביוני 2019 חתם באבל בגלאטסראיי הטורקית. ב-11 בינואר 2020 חזר באבל לקבוצת נעוריו אייאקס והושאל עד לסוף העונה. בנבחרת הולנד, שעל סגלה נמנה באליפות אירופה עד גיל 21 וביורו 2008, הבקיע 8 שערים ב-54 הופעות נכון לנובמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא ראיין באבל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיין באבל ראיין באבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראיין באבל, באתר Transfermarkt ראיין באבל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראיין באבל, באתר Soccerway ראיין באבל, באתר BDFutbol ראיין באבל, באתר WorldFootball.net ראיין באבל, באתר National Football Teams ראיין באבל, באתר FootballDatabase.eu ראיין באבל, באתר ESPN שלושער ו-2 בישולים לבניון ב-0:8 של ליברפול, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2007
סנפיר (אי)

סַנַפִיר (בערבית: جزيرة صنافير, בתעתיק מדויק: ג'זירת צנאפיר) הוא אי בים סוף במבוא למפרץ אילת. כיום בשליטת ערב הסעודית, ולפני כן בשליטה של מִצְרַים. אורכו המרבי של האי הוא 9 קילומטרים ורוחבו המרבי – 6 קילומטרים. שטחו 33 קילומטרים רבועים. האי שומם וגבעי ברובו. הגבעות הגבוהות בו מגיעות לגובה 100 מטר מעל פני הים. החוף הסעודי נמצא כ-15 קילומטר מצפון, והוא שומם, פרוץ ומרובה שרטונים. האיים סנפיר וטיראן, הנמצא מערבית לו, נמצאים במצרי טיראן, המפרידים בין ים סוף ובין מפרץ אילת. בין שני האיים נמצא שרטון גדול הנקרא "שעב אבו תנון". האי שייך לערב הסעודית, אך הוחכר למִצְרַים בעקבות שליטת ישראל על אילת שהחלה עם סיום מלחמת העצמאות. במבצע קדש ב-1956 השתלט חיל הים הישראלי על המְצָרִים ועל האיים סנפיר וטיראן, אך לאחר מספר חודשים נאלץ לסגת מהם, יחד עם כל חצי האי סיני, בלחץ המעצמות. מצרי טיראן עמדו במוקד המתיחות שהביאה למלחמת ששת הימים, ובמלחמת ששת הימים ב-1967 שוב השתלט חיל הים הישראלי על המְצָרִים ועל האיים סנפיר וטיראן. ישראל שלטה באי במשך 15 השנים הבאות, אך בניגוד לאי טיראן, שהיה מאויש בעמדה צבאית ישראלית, סנפיר היה ריק לחלוטין. במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים והנסיגה מסיני הוחזרו האיים לשליטת מִצְרַים באפריל 1982. באפריל 2016 הושג הסכם בין מִצְרַים וערב הסעודית להחזרת השליטה באי לידי ערב הסעודית, יחד עם האי טיראן. ערב הסעודית מחויבת להסכמים שעליהם חתמה מִצְרַים עם ישראל, ובכללם נוכחות הכוח הרב-לאומי. ההסכם כולל גם הקמת גשר בין שתי המדינות מעל מצרי טיראן. הגשר יקשר את ראס א־שייח' חמיד שבסעודיה עם שארם א-שייח', ולפי אחת החלופות יעבור באי סנפיר. ההסכם נתקל בקשיים חוקתיים ובהתנגדות מקומית במִצְרַים ובית המשפט העליון לעניינים מינהליים במִצְרַים אף קבע שהאיים טיראן וסנפיר שייכים למִצְרַים, ואין להעבירם לסעודיה. עם זאת, ב-24 ביוני 2017, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, אישר את העברת האיים סנפיר וטיראן לערב הסעודית. האי נכלל בשמורת הטבע המצרית של ראס מוחמד. טיראן וסנפיר מהווים מוקד משיכה לצפרים בהיותם תחנה במסלול נדידת הציפורים בין אפריקה ואירופה. רוב אוכלוסיית החסידה הלבנה עוברת באזור. כמו כן מקנן באיים שחף לבן-עין (Larus leucophthalmus), שהוא מין אנדמי לאזור ים סוף. מדיה וקבצים בנושא סנפיר בוויקישיתוף צילום אווירי של האי סנפיר איתי בלומנטל ויואב זיתון, האיים שהיו בשליטת ישראל עוברים לסעודיה: "צחיחים וקסומים", באתר ynet, 13 באפריל 2016 זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969 איתי בלומנטל ויואב זיתון, האיים שהיו בשליטת ישראל עוברים לסעודיה: "צחיחים וקסומים", באתר ynet, 13 באפריל 2016 ג'קי חורי, גילי כהן, אי-פי, המתנה של א-סיסי למלך סעודיה: האיים טיראן וסנאפיר בים סוף, באתר הארץ, 11 באפריל 2016 "ישפיע על ההסכם עם ישראל": מצרים וסעודיה במגעים לשינוי הגבול הימי, באתר וואלה, 11 באפריל 2016 אייל זיסר, בחזרה למיצרי טיראן וסנפיר, באתר ישראל היום, 11 באפריל 2016 יאסר עוקבי, ‏מזרח תיכון חדש: גשר באורך 50 ק"מ יחבר בין מצרים לסעודיה, באתר מעריב אונליין, 11 באפריל 2016 מכה לסיסי: העליון ביטל את העברת האיים בים האדום לסעודיה, באתר וואלה, 16 בינואר 2017 רועי קייס, סופית: "האיים הישראליים" של מצרים יועברו לסעודיה, באתר ynet, 24 ביוני 2017 שחף לבן עין, באתר "תצפית"