laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריה קלינשטוב-נווה

אריה קלַיְנְשְטוּבּ-נוה (בעבר: ביתן; נולד ב-26 בינואר 1933) הוא אתלט עבר ישראלי ובכיר בהוראת החינוך הגופני. אלוף ישראל, שיאן ישראל (קבע 5 שיאים ישראליים) ואלוף שתי מכביות (הרביעית, 1953 והחמישית, 1957) בקפיצה לגובה. ייצג את ישראל באולימפיאדה (הלסינקי 1952). קלינשטוב-נוה נולד ב-1933 בתל אביב, בשכונת נחלת יצחק, ובה גדל. סיים את לימודיו במדרשה למורים לחינוך גופני במכון וינגייט ושימש כמורה. בצה"ל שירת כקצין אימון גופני בבה"ד 4. עבד כמורה 25 שנה, ו-20 שנה כמפקח על החינוך הגופני במחוז תל אביב, וכיום הוא משמש כמזכיר ארגון המורים לחינוך גופני ורכז השתלמויות המורים לחינוך גופני. נוה נישא בשנת 1954. מתגורר בכפר שמריהו. בשנת 2010 זכה בעיטור כבוד על מפעל חיים באתלטיקה וחינוך גופני מטעם הכנסת. מנעוריו התאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב בהדרכת טוביה מיורצ'יק. בין היתר התאמן בהדרכת אירווינג מונדשיין. בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.80 מטר. באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים במקום 35 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר. במכביה הרביעית (1953) זכה קלינשטוב-נוה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא מכביה חדש של 1.82 מטר. בספטמבר אותה שנה, בתחרות שנערכה ברחובות הוא קבע בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.88 מטר. שיא זה נשבר לאחר 7 שנים על ידי משה אנגל (1.90 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ביוני 1955 זכה קלינשטוב-נוה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר ובריצת 110 מטר משוכות (18.8 שניות). מדליית כסף, בקפיצה משולשת (12.39 מטר), אחרי דוד קושניר (13.75 מטר). במכביה החמישית (1957) זכה לכבוד להדליק את הלפיד בטקס הפתיחה, ולאחר מכן זכה במדליית זהב והגן על תוארו לאחר ששיפר את שיא המכביה שלו וקפץ לגובה של 1.85 מטר, לפני רוברט ריטנברג מארצות הברית (1.80 מטר) ואריק איינשטיין מישראל (1.75 מטר). קפיצה לגובה: 1.88 מטר (1953) – שיא ישראלי בעבר אריה קלינשטוב-נווה, באתר olympedia.org אריה קליינשטוב, דבר, 23 באפריל 1954 השם "ביתן", כמו "נוה" אחריו, הוא עִברות של השם "קליינשטוב", שפירושו "בית קטן". משפחת פרידגוט מאת גרשון לינדמן, כפי שסופר לגלעד כספי, באתר "האנציקלופדיה המהלכת של נחלת-יצחק" של יוסי רנרט. אליעזר רואי, מחרתיים – בשעה 13:00, דבר, טור 2, 18 ביולי 1952. סדר היום: תוכניות לימודים לחינוך גופני, פרוטוקול מס' 332 מישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת השמונה-עשרה, י"ד בטבת תשע"א, 21 בדצמבר 2010. מאחורי הרשת | ירח-דבש של ספורטאי, מעריב, 26 בדצמבר 1954. שרגא מילשטיין, מסע חיים, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ו 2006, עמ' 151. אורי גורן, ‏הכנסת העניקה עיטורי כבוד לוותיקי הספורט, באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2010. דבר הספורט - אתלטיקה קלה, דבר, 8 באוקטובר 1950. ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 6 בספטמבר 1953. משה לרר, 2 שיאים ישראליים חדשים ביום הראשון לתחרויות בקפריסין, מעריב, 24 באפריל 1960. אליפות ישראל באתלטיקה קלה ריכזה משתתפים מעטים קושניר קפץ לרוחק - 7.04 מ', על המשמר, 19 ביוני 1955 באליפות ישראל שנערכה ביום ו' ואתמול בת"א, דבר, 19 ביוני 1955 רבבות צפו בפתיחת ה"מכביה", דבר, טור 2, 16 בספטמבר 1957 (בטור 1 תצלומו נושא את הלפיד); אורי דן, קיבוץ גלויות ספורטיבי באיצטדיון, מעריב, טור 4, 16 בספטמבר 1957. זה התחיל ב-1932, מעריב, 27 ביולי 1969; טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965. אתלטיקה קלה - אושרו 7 שיאים ארציים, על המשמר, 12 בפברואר 1954
צק ברקמן

יצחק (צק) ברקמן (נולד ב-29 באוקטובר 1975) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי. ברקמן נולד לאב שהיה עיתונאי ונהרג ב-1999 בתאונת דרכים, ולאם מורה לבלט. אחותו היא כנרת. למד בתיכון א' לאמנויות תל אביב. בצה"ל שירת בלהקת חיל האוויר. בשנת 2001 עבר לניו יורק והשתלם שם בלימודי משחק במסגרת הסטודיו של מייקל הווארד והסטודיו של ויליאם אספר - במסגרת מלגת קרן אמריקה-ישראל ללימודים בניו-יורק. כמו כן למד בלונדון (תיאטרון הנוער הלאומי) אצל נולה צ'לטון. הוא בוגר החוג לספרות עברית ומדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. הוא מלמד בימוי שחקנים וניתוח סצנה במכללת ספיר ובימוי משחק לתסריטאים במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. בתיאטרון גשר: ב-1998 גילם את דון קרלוס בהצגה "דון ז'ואן" מאת מולייר שביים יבגני אריה. ב-1999 גילם את פרדיננד בהצגה "מזימה ואהבה" מאת פרידריך שילר שביים ליאנדר האוסמן. באותה שנה שיחק גם בהצגה "אוכלים" מאת יעקב שבתאי שביים יבגני אריה. ב-2005 שיחק בהצגה "וריאציות לתיאטרון ולתזמורת" שביים יבגני אריה. בתיאטרון באר שבע: ב-2011 גילם את בובי במחזמר "קומפני" מאת ג'ורג' פירת' (מחזה) וסטיבן סונדהיים (מוזיקה ומילות השירים) שביים רפי ניב. השתתף בתוכנית "תופסים ראש". ב-1991 גילם את הבן בסרט "זמן אמת" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-1994 גילם משוגע בבית משוגעים בסרט "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית" שכתבה וביימה מיכל בת-אדם. ב-1997 גילם את גורי, התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "בעל בעל לב" שכתב גל אוחובסקי וביים איתן פוקס. ב-1998 גילם את עטלף - התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "הצל של החיוך שלך" שכתב וביים איתן ענר. ב-2001 גילם את אלון בסדרה "דקות של תהילה" שכתבו ורד שפירא וליאורה קמינצקי שגם ביימה לצד נתי אדלר, וגילם את שילוני בסרט "שרמן בחורף" שכתב משה זונדר (על פי ספרו של אמנון דנקנר) וביים אורי ענבר. ב-2002 גילם את רן צור בסדרה "כנפיים" שכתבו אופיר בביוף וטל אימברמן וביים שמואל אימברמן. ב-2003 גילם את אלכסנדר פן בסרט הטלוויזיה "היה או לא היה" שכתבו אלונה קמחי ועדנה מזי"א וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2004 גילם את עמי בסדרה "אהבה מעבר לפינה" שביים עפר ויצמן. ב-2005 גילם את יואב בסרט הטלוויזיה "המקום" שביימו סלבה ולינה צ'פלין. ב-2006 גילם את שלומיק בסדרה "השמינייה" שביים רובי דואניאס וגילם את ירון בסדרה "ילדות רעות" שביים עדי בנימינוב. ב-2009 גילם את יאיר מרום בסדרה "מסכים", וגילם את נאור - התפקיד הראשי בסדרה "סוזנה הבוכייה" שכתבה אלונה קמחי וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2010 שיחק בסרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" שביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2012 גילם נזיר בסדרה "קטמנדו" שביים אמיל בן שמעון. הופיע וביצע שירים שכתב והלחין בפסטיבל הפסנתר, בתיאטרון תמונע ובהבימה קלאב. כמו כן השתתף במספר סרטי פרסומות. מדיה וקבצים בנושא צק ברקמן בוויקישיתוף צק ברקמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית צק ברקמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צק ברקמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי צק ברקמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי יפעת יעקובסון, חותמים עליך, צק, באתר ynet, 24 במרץ 2004 אליען לזובסקי, החזרה הגנרלית של צק ברקמן, באתר nrg‏, 15 במאי 2009
קריאת כיוון

קריאת כיוון היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בשנת 1990 בטלוויזיה החינוכית, אשר עסקה בספרות. יוצרי הסדרה שרי עמירם יצחק חלוצי ואיה לובן. מפיקה ראשית ועורכת הסדרה שרי עמירם ועורכת ספרותית הייתה איה לובן. התכנית בוימה על ידי יצחק חלוצי ושלמה אלברט. מנחה התוכנית היה רוני פינקוביץ', אשר שיחק מוכר בחנות ספרים הנקראת על שם התוכנית "קריאת כיוון". במהלך התוכנית התארחו סופרים, ביניהם דבורה עומר, יגאל מוסינזון, רבקה קרן, דויד גרוסמן, יורם טהרלב, נאוה סמל, נירה הראל, יצחק נוי, ישראל ויסלר ואורי אורלב. בתפקיד אדון הוברמן שיחק שמואל סגל. כמו כן התארחו בתוכנית ילדים, ביניהם רועי בר נתן, מריאנו אידלמן, נועה תשבי, מיכאל הנגבי, טל מוסרי, נועה רבן וימי ויסלר. לעיתים הוצגו סרטונים קצרים של ספרים, חלק בעברית וחלק באנגלית. בחלק מהמקרים, הדמויות מהסיפורים היו מגיעות לחנות, אחרי הקטע של הספר ולעיתים עלילות הספרים עצמן השתלבו בתוכניות, כמו הספר "מומו". "קריאת כיוון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קריאת כיוון", באתר אידיבי קריאת כיוון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "קריאת כיוון" באתר כאן חינוכית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האותיות הקטנות

"האותיות הקטנות" הוא כינוי המשמש בשני הקשרים: חלק מחוזה, שנוסח על ידי אחד הצדדים לו, ועמוס בפרטי פרטים רבים מספור (לעיתים באותיות קטנות מהרגיל) שקשה לצפות שהצד האחר לחוזה, המתבקש לחתום עליו, יקרא אותם ויצליח להבינם. בפרסומת מוצגים פעמים רבות מאפיינים מפתים באותיות גדולות, ולעומת זאת מאפיינים המסתייגים ממאפיינים אלה ופוגעים בקונה מוצגים באותיות קטנות. בשני ההקשרים, האותיות הקטנות נחשבות לשיטה שיש בה הטעיה מסוימת של הצרכן, הנוטה להסתמך על האותיות הגדולות שבחוזה או בפרסומת. בישראל חוק החוזים האחידים מגביל את תוקפם של תנאים מקפחים בחוזה אחיד שהוגש לצרכן. בנוסף, תיקון לתקנות הגנת הצרכן מ-2012, שיזמה ראש שדולת ההייטק אסתי פשין, מגביל את השימוש באותיות קטנות במידע פרסומי שבא להגביל, לסייג או להתנות את האמור בפרסום. מדיה וקבצים בנושא האותיות הקטנות בוויקישיתוף https://www.baba-mail.co.il/content.aspx?emailid=12963 - תגידו שלום לאותיות הקטנות! https://www.youtube.com/watch?v=QaklCcYhjKs - האותיות הקטנות של המבצעים. בתוכנית "חשבון יומי" ברשות השידור, 29 בדצמבר 2016 אשר שכטר, הטריק של החברות הגדולות: מה באמת כתוב באותיות הקטנות?, באתר TheMarker‏, 16 במאי 2014 Andy Greenberg, Who Reads The Fine Print Online? Less Than One Person In 1000, Forbes, August 4, 2010 חוק החוזים האחידים, התשמ"ג-1982, באתר של משרד הכלכלה החל מ-1 בינואר 2012: הסוף לשימוש ב"אותיות הקטנות", באתר של משרד הכלכלה ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דונטה דרייפר

דונטה דרייפר (באנגלית: Dontaye Draper; נולד ב-10 באוגוסט 1984 בבולטימור, מרילנד שבארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי-קרואטי. גובהו 1.80 מטרים והוא משחק בעמדת הרכז. דרייפר שיחק בליגת המכללות עבור מכללת צ'ארלסטון בשנים 2003 עד 2007. דרייפר החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת 2007-08 בליגת העל האוסטרלית בכדורסל בקבוצת סידני קינגס. לאחר מכן עבר לקבוצה הייר-טולון מליגת העל הצרפתית בכדורסל בהתחלת עונת 2008-09. בדצמבר 2008, הוא עבר למועדון הכדורסל אוסטנדה מליגת העל הבלגית בכדורסל. בעונת 2009-10 הוא חתם בקבוצה סוסיאטה ורולי מהליגה השנייה באיטליה. לאחר מכן בעונת 2010-11 הצטרף לקבוצה צדביטה זאגרב מההליגה האדריאטית. הוא זכה בתואר ה-MVP של עונת 2011 ביורוקאפ. בזמן התהליך לרכישת האזרחות הקרואטית שלו, דרייפר הגיע לרשימת 25 המועמדים לזימון לנבחרת הקרואטית בכדורסל. ביולי 2011, זמן קצר לאחר שקיבל אזרחות קרואטית דרייפר שיחק את משחק הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה. לאחר שתי עונות בקבוצה הקרואטית צדביטה זאגרב, הוא הוחתם בריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל. הסופרקאפ הספרדי בכדורסל: 2012, 2013 אליפות ליגת העל הספרדית בכדורסל: 2012/2013 גביע המלך הספרדי בכדורסל: 2013/2014 הגביע הטורקי בכדורסל: 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא דונטה דרייפר בוויקישיתוף דונטה דרייפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דונטה דרייפר, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל באתר היורוקאפ ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סת' גיליאם

סת' גיליאם (באנגלית: Seth Gilliam; ‏ נולד ב-5 בנובמבר 1968) הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות תפקידיו בסדרות "הסמויה", "אוז" ו"זאב צעיר". גיליאם בוגר תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ס. הוא התגלה באמצע ולקראת סוף שנות ה-90 לאחר שהשתתף בדרמות "ג'פרסון בפריס" של ג'יימס אייבורי בתפקיד ג'יימס המינגס, בסרט "אומץ תחת אש" משנת 1996 של אדוארד זוויק בתור החייל הגוסס סמל סטיבן אלטמייר ובסרט הפעולה הבדיוני של פול ורהובן "גברים בחלל" משנת 1997 בתור ווטקינס חייל ביחידת החי"ר של ג'ון ריקו (קספר ואן דיין). ב-1999 שיחק גיליאם בעונה השלישית של סדרת הכלא המצליחה "אוז" בתפקיד הסוהר קלייטון היוז. לרוב הפרסום בקריירת המשחק שלו זכה גיליאם בעיקר בזכות תפקיד משני בסדרת הפשע המהוללת "הסמויה" בתור בלש משטרת בולטימור אליס קארבר. בשנת 2009 שיחק בקומדיה הרומנטית "על הזוג מורגן שמעתם?"; הסרט אשר כשל בקופות קיבל ביקורות שליליות לרוב. בשנת 2011 הצטרף גיליאם לצוות שחקני סדרת הנעורים "זאב צעיר" בתפקיד ד"ר דיטון. החל משנת 2014, גיליאם מגלם את דמותו של גבריאל סטוקס בסדרת האימה "המתים המהלכים". ג'ואי בריקר (1993) ג'פרסון בפריס (1995) בדרך הביתה (1995) אומץ תחת אש (1996) גברים בחלל (1997) על הזוג מורגן שמעתם? (2009) משפחת קוסבי (1990–1991) אוז (1999–2001) הסמויה (2002–2008) זאב צעיר (2011–2014) הומלנד (2012) המתים המהלכים (2014–2022) אלמנטרי (2016) בול (2020) The Walking Dead: The Ones Who Live‏ (2024) מדיה וקבצים בנושא סת' גיליאם בוויקישיתוף סת' גיליאם, ברשת החברתית פייסבוק סת' גיליאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סת' גיליאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סת' גיליאם, באתר AllMovie (באנגלית) סת' גיליאם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
טרמל דארדן

טרמל דארדן (באנגלית: Tremmell Darden; נולד ב-17 בדצמבר 1981 באינגלווד, קליפורניה שבארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצה פלקנסטרו קאנטו מליגת העל האיטלקית בכדורסל. גובהו 1.96 מטרים והוא משחק בעמדת הסמול פורוורד. אליפות ליגת העל הבלגית בכדורסל: 2008 אליפות ליגת העל האוסטרלית בכדורסל: 2009 אליפות ליגת העל הצרפתית בכדורסל: 2011 שחקן החודש, ליגת העל הצרפתית: דצמ' 2010, פבר' 2011 אליפות ליגת העל הספרדית בכדורסל: 2013 הסופרקאפ הספרדי בכדורסל: 2013 גביע המלך הספרדי בכדורסל: 2014 מדיה וקבצים בנושא טרמל דארדן בוויקישיתוף טרמל דארדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל השחקן באתר ליגת העל הצרפתית בכדורסל פרופיל השחקן באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוביות (צעצוע)

קוביות צעצוע הן צורות גאומטריות תלת-ממדיות העשויות עץ, פלסטיק, קצף מוקשח או ספוג ומשמשות כצעצוע לילדים. על פי רוב ניתן להרכיב אותן ליצירת מבנים שונים. הקוביות יכולות להיות בצבע אחד (לרוב צבע עץ טבעי) או צבעוניות ולעיתים מוטבעות על גביהן אותיות או ספרות. הצורות הנפוצות הן קובייה, תיבה, גליל, פירמידה, חצי כדור (כיפה), קשת ועוד. הפילוסוף ג'ון לוק הזכיר ב-1693 קוביות משחק עם אותיות על-גביהן כדרך ללימוד תוך-כדי משחק מהנה. ב-1798 ראה אור הספר "חינוך מעשי" ובו מוזכרות קוביות הצעצוע כ"צעצוע רציונלי" המלמד את הילד על כוח המשיכה ועל יצירת שלם מחלקים. ב-1837 הנהיג אבי גן הילדים המודרני, פרידריך פרבל את "קוביות פרבל", מערכת סטנדרטית של קוביות מעשר צורות שונות. ב-2003 נכנסו קוביות האלף-בית להיכל התהילה הלאומי של הצעצועים. מבחינה התפתחותית למשחק בקוביות יש תרומה חשובה להתפתחות הילד. במהלך משחק בקוביות הילד יכול להכיר מגוון של חומרים, מרקמים ושימושים. תוך כדי המשחק הילד יכול ללמוד להבחין במשותף ובשונה בין החפצים שאתם הוא בא במגע, למיין ולשיים אותם. המשחק מפתח יצירתיות ומתרגל את הוצאת פרי הדמיון אל הפועל כמבנה ממשי, תוך התחשבות בחוקי הטבע. הקוביות יכולות לשמש למטפל כעזר זמין לפיתוח ותרגול שלל יכולות כגון שיום (מתן שם) צורות וצבעים, ספירה, מיון ועוד. לעיסוק בקוביות חשיבות בפיתוח המוטוריקה העדינה, השימוש באצבעות והפעלת הכוח המדויק הנדרש לשם הנחת הקוביה במקומה הרצוי וייצוב המבנה. המשחק השיתופי בקוביות מחנך ליצירה קולקטיבית, לחלוקת משאבים צודקת ולמשא-ומתן בקבוצה בגיל צעיר. כן משמש המשחק בקוביות מוקד הנאה מעצם תהליך הבניה ולאו דווקא מתוצאתו (למשל ילד הבונה מגדל קוביות ונהנה להרוס אותו מיד). לגו קפלה (משחק) מדיה וקבצים בנושא קוביות בוויקישיתוף ד"ר דיאנה אלדרוקי פינוס, מִגְדְּלֵי קוביות קבלסון, א. (2005). התפתחות, למידה ומשחק בגיל הרך. מאתר פסיכולוגיה עברית המשחק בגיל הרך
מריאנו אנדוחר

מריאנו גונסאלו אנדוחר (בספרדית: Mariano Gonzalo Andújar; נולד ב-30 ביולי 1983) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק בעמדת השוער בקבוצת אסטודיאנטס. אנדוחר החל את הקריירה הבוגרת שלו בקבוצת הוראקן מליגת המשנה הארגנטינאית. ב-2005 הושאל לנאפולי ולאחר שנה, חזר לארגנטינה כדי לשחק בקבוצת אסטודיאנטס תחת המאמן דייגו סימאונה. ב-2006 זכה עם הקבוצה באליפות האפרטורה. ב-2008 הגיע לגמר גביע סודאמריקנה, וב-2009 זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס כשוער הראשון בסגל. במסגרת טורניר זה, שמר על שער נקי 8 משחקים ברצף ובסה"כ ב-11 משחקים מתוך 16. ב-24 ביוני 2009 הודיעה קטניה שהיא חתמה על חוזה לרכישתו ל-4 שנים. בתחילת 2012 הודיעה קטניה על השאלתו לאסטודיאנטס לחצי שנה. בינואר 2014 חתם בנאפולי שהשאילה אותו עד סוף העונה לקטניה והוא צפוי לשחק במדי נאפולי בעונת 2014–2015. לאחר עונה הושאל לאסטודיאנטס. ביולי 2016 חתם באופן קבוע באסטודיאנטס. זימונו הראשון לנבחרת ארגנטינה היה ב-2007, לקראת מוקדמות מונדיאל 2010. הופעתו הראשונה הייתה באותו טורניר, בניצחון 0–1 על נבחרת קולומביה ב-6 ביוני 2009. הוא נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2010 כשוער שני, אך לא שיחק. הוא נכלל גם בסגל הנבחרת למשחקי קופה אמריקה 2011 ומונדיאל 2014. אסטודיאנטס גביע ליברטדורס: 2009 אליפות ארגנטינה: 2006 (אפרטורה) נאפולי הסופר קאפ האיטלקי: 2014 נבחרת ארגנטינה גביע העולם (סגנות): 2014 קופה אמריקה (סגנות): 2015, 2016 מדיה וקבצים בנושא מריאנו אנדוחר בוויקישיתוף מריאנו אנדוחר, באתר Transfermarkt מריאנו אנדוחר, באתר Soccerway מריאנו אנדוחר, באתר WorldFootball.net מריאנו אנדוחר, באתר National Football Teams מריאנו אנדוחר, באתר FootballDatabase.eu מריאנו אנדוחר, באתר ESPN
פאבלו לאסו

פאבלו לאסו ביורון (בספרדית: Pablo Laso Biurrún ; נולד ב-13 באוקטובר 1967) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ספרדי המשמש כמאמן באסקוניה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג. הוא שיחק בנבחרת ספרד בכדורסל. במאזנו 17,378 דקות משחק (מקום רביעי) ב-654 משחקים (מקום חמישי) בליגת העל הספרדית בכדורסל. הוא מחזיק בשיא האסיסטים בליגה הספרדית עם 2,896, וכן בשיא החטיפות (1,219). מדיה וקבצים בנושא פאבלו לאסו בוויקישיתוף פאבלו לאסו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל השחקן באתר acb.com פאבלו לאסו באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים ובנושא ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקבינט של ארצות הברית בממשל הארי טרומן

הקבינט של ארצות הברית בממשל הארי טרומן כיהן במשך שבע שנים ותשעה חודשים - ממועד השבעת הנשיא הארי טרומן ב-12 באפריל 1945 – בעקבות מותו הפתאומי של הנשיא פרנקלין רוזוולט – ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 1953. כל חברי הקבינט שכיהנו בו בעת מותו של הנשיא רוזוולט המשיכו לכהן בקבינט של יורשו טרומן, אך כבר במהלך 1945 התחלפו כמעט כולם, למעט מזכיר הצי ג'יימס פורסטל, מזכיר הפנים הרולד איקס, ומזכיר המסחר הנרי וולאס. בשנת 1947, בעקבות חקיקת חוק הביטחון הלאומי, נגרעו מהקבינט תפקידי מזכיר המלחמה (שהוחלף על ידי תפקידי מזכירי הצבא וחיל האוויר) ומזכיר הצי, ותחתיהם צורף לקבינט נושא תפקיד חדש – מזכיר ההגנה. הקבינט כלל 11 בעלי תפקידים עד 1947 ו-10 לאחר מכן, ובסך הכל 12 בעלי תפקידים. כיהנו בו 32 גברים ואישה אחת. מרבית חילופי הגברי בקבינט התרחשו במהלך כהונתו הראשונה של טרומן. לאחר שירש את רוזוולט לא היה לטרומן סגן נשיא עד ראשית כהונתו השנייה, ואז הצטרף הסגן אלבן ברקלי לקבינט. מזכיר המדינה: אדוארד סטטיניוס (1945), ג'יימס פרנסיס ברנס (1945–1947), ג'ורג' מרשל (1947–1949), דין אצ'יסון (1949–1953) מזכיר האוצר: הנרי מורגנטאו (הבן) (1945), פרד וינסון (1945–1946), ג'ון וסלי סניידר (1946–1953) מזכיר המלחמה: הנרי סטימסון (1945), רוברט פטרסון (1945–1947), קנת' רויאל (1947) מזכיר ההגנה: ג'יימס פורסטל (1947–1949), לואיס א. ג'ונסון (1949–1950), ג'ורג' מרשל (1950–1951), רוברט א. לווט (1951–1953) התובע הכללי: פרנסיס בידל (1945), טום קלארק (1945–1949), ג'. הווארד מקגראת' (1949–1952), ג'יימס מקגראנרי (1952–1953) המנהל הכללי של הדואר: פרנק קומרפורד ווקר (1945), רוברט האנגן (1945–1947), ג'סי דונלדסון (1947–1953) מזכיר הצי: ג'יימס פורסטל (1945–1947) מזכיר הפנים: הרולד איקס (1945–1946), ג'וליוס קרוג (1946–1949), אוסקר צ'פמן (1949–1953) מזכיר החקלאות: קלוד ויקארד (1945), קלינטון אנדרסון (1945–1948), צ'ארלס ברנן (1948–1953) מזכיר המסחר: הנרי וולאס (1945–1946), ו. אוורל הרימן (1946–1948), צ'ארלס סוייר (1948–1953) מזכיר העבודה: פרנסס פרקינס (1945), לואיס שוולנבאך (1945–1948), מוריס טובין (1948–1953). סגן הנשיא: אלבן ברקלי (1949–1953) ארצות הברית, פוליטיקה וממשל, 1945-1953, דף שער בספרייה הלאומית פרש מהתפקיד ובהמשך מונה למזכיר ההגנה. קודם ב-1947 לתפקיד מזכיר ההגנה.
אופטלמוסקופיה

אופטלמוסקופיה (באנגלית: ophthalmoscopy, לעיתים נקרא גם fundoscopy) היא בדיקה רפואית המאפשרת לצוות רפואי להסתכל על מבנה העין בעזרת מכשיר אופטלמוסקופ (או פנדוסקופ). הבדיקה מתבצעת במהלך מבדיקת ראייה או כחלק מרוטינת בדיקה גופנית. בדיקה זו מסייעת לקבוע את בריאות הרשתית וזגוגית העין. בדיקה חלופית או משלימה לאופטלמוסקופיה היא צילום של קרקעית העין (fundus), הנמסרת למומחה שיפרש את ממצאיה. ישנם שני סוגי עיקריים של בדיקת אופטלמוסקופיה: אופטלמוסקופיה ישירה: נותנת תמונה ישרה (שאינה הופכית) בהגדלה של עד פי 15. אופטלמוסקופיה עקיפה: נותנת תמונה הופכית בהגדלה של פי 2 עד פי 5. לכל אחד משני סוגי הבדיקות ישנו סוג ייחודי של אופטלמוסקופ: בבדיקה הישירה, הכלי הוא בגודל של פנס קטן עם מספר עדשות, אשר יכול ליצור תמונה מוגדלת עד פי 15. סוג זה של אופטלמוסקופ הוא הנפוץ ביותר בעת בדיקה גופנית שגרתית. בבדיקה העקיפה, פנס גדול קשור לרצועת מצח, בנוסף למספר עדשות קטנות המוחזקות ביד. בדיקה זו מספקת ראייה רחבה יותר של פנים העין. בנוסף לכך, היא מאפשרת תצפית טובה יותר על קרקעית העין, גם כאשר עדשת העין מכוסה בקטרקט. בדיקה עקיפה יכולה להיות חד-עינית או דו-עינית, ומשמשת לראייה מקיפה של הרשתית. אופטלמוסקופיה מתבצעת כחלק מבדיקה גופנית שגרתית או בעת בדיקת ראייה מקיפה. היא משמשת לזיהוי והערכה של הפרדות הרשתית מהעין, או לחלופין מחלות עיניים שונות כגון גלאוקומה. בבדיקת מטופלים הסובלים מכאבי ראש, או מגלים סימפטומים של דסקות נפוחות או פפילדמה (papilledema), אופטלמוסקופיה היא סימן מפתח שיכולה לסמן עלייה בלחץ תוך-גולגולתי (ICP), שנוצר כתוצאה מהידרוצפלוס, הפרעה נוירולוגית ולעיתים אף גידול מוחי. על חולים הסובלים מסוכרת לבצע בדיקות אופטלמוסקופיה באפן שגרתי, בתדירות של כל שישה חודשים עד שנה. זאת כיוון שאובדן ראייה כתוצאה מהסוכרת יכול להימנע על ידי טיפול לייזר ברשתית, במידה ואובחן מוקדם. עבור יתר לחץ דם, שינויים משמעותיים ברשתית לרוב מחקים את השינויים המתבצעים במוח, ויכולים לחזות או להצביע על שבץ. על מנת לאפשר בדיקה טובה יותר דרך האישון, אשר מגביל את הבודק בשל אור מהאופטלמוסקופ, רצוי לגרום להרחבת האישונים על ידי שימוש בזרזים שונים, כגון טרופיקאמיד (tropicamide). במכשירים מודרניים וחדשניים, ניתן ליצור תמונה באיכות גבוהה דרך אישונים אשר קוטרם קטן (כ-2 מילימטרים בערך), כך שהרחבת האישונים אינה נדרשת בעת שימוש בהם. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיס פטיגרו

מיס פטיגרו (באנגלית: Miss Pettigrew Lives for a Day) הוא סרט קומדיה אמריקני-בריטי שיצא לאור בשנת 2008 בכיכובן של פרנסס מקדורמנד ואיימי אדמס. גווינביר פטיגרו, המועסקת כאומנת דרך סוכנות, מפוטרת מעבודתהו נותרת ללא כסף וקשרים. היא שומעת במקרה כי השחקנית דליסייה לאפוס מחפשת עוזרת אישית ומחליטה לנצל את הרגע ובעזרת מעט עורמה מצליחה להתקבל לעבודה. מיס פטיגרו משתמשת בכישורי האומנות המועטים שלה כדי לדחוק את דליסייה המלהטטת בין מאהבים מסוגים שונים. כל מאהב מציע דבר אחר: האחד כסף ויציבות, השני קריירה והשלישי אהבה. דליסיה אסירת תודה ומעבירה את מיס פטיגרו "מהפך" חיצוני. המפגש עם העיליתה של לונדון מסבך מעט את מעמדה, ומסתבר כי עליה לבחור בין מעמד לאהבה, כפי שעל דליסייה לבחור. פרנסס מקדורמנד – גווינביר פטיגרו איימי אדמס – דליסייה לאפוס קירן היינדס – ג'ו בלומפילד לי פייס – מייקל פרדו טום פיין – פיל גולדמן מארק סטרונג – ניל קלדרלי שירלי הנדרסון – אדית' דוברי כריסטינה קול – שרלוט וורן סטפני קול – מיס הולט קייטי מרפי - עוזרת של מיס הולט מדיה וקבצים בנושא מיס פטיגרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיס פטיגרו "מיס פטיגרו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיס פטיגרו", באתר נטפליקס "מיס פטיגרו", באתר AllMovie (באנגלית) "מיס פטיגרו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מיס פטיגרו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מיס פטיגרו", באתר Metacritic (באנגלית) "מיס פטיגרו", באתר אידיבי "מיס פטיגרו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיס פטיגרו באתר וואלה!(הקישור אינו פעיל)