laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סאלם אבו רביעה

סאלם אבו רביעה (בערבית: سالم ابو ربيعه) הוא איש ציבור ואיש חינוך. כיהן מאז שנת 2000 כראש המועצה המקומית כסייפה שבנגב. הוא זכה בבחירות בשנים 2000, 2004, 2008 ו-2013. ב-2018 הודח מתפקידו על ידי עבד אל עזיז נסאסרה. לפני שרץ לבחירות בפעם הראשונה בשנת 2000 לראשות המועצה המקומית כסייפה, כיהן כמנהל בית ספר "חטיבת ביניים אבו רביעה" בכסייפה ולפני כן היה מורה. סאלם אבו רביע הוא בן שבט אבו רביעה, שבט בדואי המתגורר בנגב. תוצאות הבחירות של 2008 באתר ‏ Alarab בערבית תוצאות הבחירות המקומיות 2013, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2013 פורטל הבחירות למועצות המקומיות 2008
פרנץ זלטה

פרנץ זֶלטֶה (Franz Seldte;‏ 29 ביוני 1882, מגדבורג – 1 באפריל 1947) היה מנהיגהּ ומייסדהּ של מיליציית "קסדת הפלדה" ברפובליקת ויימאר ושר העבודה בממשלת גרמניה הנאצית מ-1933 ועד 1945. נולד במגדבורג, אביו היה בעל מפעל למוצרים כימיים. לאחר תקופת חניכות כאיש שיווק למד כימיה באוניברסיטאות של בראונשווייג וגרייפסוולד. ב-1908, לאחר מות אביו, הוא היה למנהל המפעל שירש מאביו. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מילואים והשתחרר בדרגת האופטמן (סרן). במהלך הקרבות איבד את ידו הימנית וזכה לעיטור צלב הברזל. בעקבות מהפכת נובמבר 1918 הקים את "קסדת הפלדה" ככוח פרייקור (ארגון חמוש). הארגון הורכב מחיילי מילואים משוחררי מלחמת העולם הראשונה, שביקשו להשיב לאחור את תוצאותיה (רבנשיזם), לבטל את חוזה ורסאי, להחזיר שליט מבית הוהנצולרן ולהחזיר לעם הגרמני את כבודו. ב-1924 הצטרף להנהגת הארגון, כסגנו, תיאודור דיסטרברג, שהפך ליותר ויותר דומיננטי בהנהגה. ב-1929, במסגרת הדיונים בפרלמנט על קבלת תוכנית יאנג, היה שותף מרכזי בארגון חזית ההתנגדות לתוכנית ולמען משאל עם תוך יצירת ברית עם אלפרד הוגנברג ואדולף היטלר. כן היה שותף בחזית קצרת-הימים של הוגנברג, היטלר והליגה הכול-גרמנית נגד קנצלר גרמניה היינריך ברינינג ב-1931. זלטה היה חבר מועצת העיר מגדבורג מטעם מפלגת העם הלאומית הגרמנית. עם עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933 הצטרף זלטה לקבינט ומונה לשר העבודה. עם זאת, בבחירות הכלליות שהתקיימו במרץ אותה שנה השתתף יחד עם פרנץ פון פאפן, אלפרד הוגנברג (יו"ר מפלגת העם הלאומית) והשדולה החקלאית בחזית הימנית-שמרנית המשותפת "חזית המאבק שחור-לבן-אדום" (Kampffront Schwarz-Weiß-Rot) שביקשה לחסום את דרכו של היטלר לכס קנצלר גרמניה. לאחר הבחירות, בהן נכשלה החזית, המשיך זלטה לכהן כשר בממשלתו של היטלר ואף היה אחד מ-22 "החברים-האורחים" שהורשו לשבת ברייכסטאג יחד עם עוד 639 חברים נאצים. ב-27 באפריל התפקד זלטה למפלגה הנאצית ובאוגוסט התמנה לקצין אס אה בדרגת אוֹבּר-גרוּפנפיהרר (גנרל) לאחר מיזוג "קסדת הפלדה" לאס אה במסגרת תהליך ההאחדה (גְלָיְכְשָׁלְטוּנְג Gleichschaltung). זלטה מונה לרייך-קומיסר של שירות העבודה ההתנדבותי (Reichsarbeitsdienst) שנועד להילחם באבטלה ההמונית, תפקיד ממנו הודח למעשה ב-1935. הוא המשיך בתפקיד שר העבודה הן בממשלה הנאצית והן בממשלת המדינה של פרוסיה, תחת הרמן גרינג. עם תום מלחמת העולם השנייה נעצר זלטה על ידי כוחות צבא ארצות הברית, אך מת בטרם הוגש נגדו כתב אישום. מדיה וקבצים בנושא פרנץ זלטה בוויקישיתוף ציר זמן תולדות חייו (בגרמנית) פרנץ זלטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כשהדוד שמחה שר

כשהדוד שמחה שר היא סיפור מחורז מאת ע. הלל. זהו אחד מני סיפורים רבים של ע. הלל המספרים על דמותו של "דודי שמחה". הסיפור מתרחש בבית ובו שש קומות (פלוס מרתף) ובקומות השונות מתגוררים דיירים שונים. לאורך הסיפור לא נחשפת זהותו של הדייר שגר בקומה העליונה (כל הזמן נאמר כי "לעת עתה זה סוד!") וכאשר זהותו נחשפת מסתבר שזהו שמחה, איש הנוהג לשיר ולשמח כך את הרחוב כולו. הסיפור מסופר על ידי אחיינו של שמחה הגר בקומה החמישית עם הוריו ונוהג להיפגש עם בעלי-המקצוע לעיתים, מסיבות שונות. בעלי-המקצוע בסיפור הם סנדלר בשם חיים, ספר בשם אפרים, נגר בשם דן, רופא, ואופה בשם משה. הרופא נבדל מיתר בעלי-המקצוע בסיפור משום שלא מתואר מה הוא עושה במסגרת תפקידו ובנוסף לכך לא מציינים את שמו. כשהדוד שמחה שר; את הסיפור הזה סיפר ע' הלל; את הציורים ציירה רות צרפתי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('ספרית דרור'), תש"ך. כשהדוד שמחה שר, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ירון לרמן

ירון לרמן (נולד ב-23 במאי 1979) הוא ממקימי התנועה הליברלית החדשה ויו"ר מפלגת עלה ירוק בבחירות 2013. לרמן מחזיק בתואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון בחיפה ותואר שני במנהל עסקים, גם הוא מהטכניון. את שירותו הצבאי מילא בתפקיד מהנדס במסגרת העתודה האקדמאית. לאחר שירותו הצבאי עבד בתחום ההיי-טק. לרמן מתגורר כיום בתל אביב. בסוף שנת 2008 הקים לרמן את התנועה לצבא מקצועי שעסקה בקידום אג'נדת מעבר הדרגתי של מודל הגיוס של צבא ההגנה לישראל ממודל גיוס חובה לעבר מודל שעיקרו גיוס מקצועי ומוטה צורך. התנועה לצבא מקצועי פרסמה ניירות עמדה בנושא היעילות הכלכלית, הצבאית והחברתית של מודל שירות זה. בשנת 2011 הקים לרמן יחד עם עו"ד אבי נוב, מוטי היינריך, בועז ארד ואמיר וייטמן את התנועה הליברלית החדשה, אשר מקדמת את חירות הפרט והשוק החופשי בשיח הציבורי. לקראת הבחירות לכנסת ה-19 חברו חלק מחברי התנועה הליברלית החדשה למפלגת עלה ירוק. לרמן מונה ליו"ר עלה ירוק והמפלגה הגישה רשימה בשם "עלה ירוק - הרשימה הליברלית". המפלגה בהנהגת לרמן הרחיבה וחידדה את מצעה בנושאי חופש האזרחים, הגנה על חירויות ופרטיות, הורדת מיסים, הפרטת שירותים ציבוריים, מאבק בוועדים ובמונופולים, ביטול תוכנית המאגר הביומטרי, הפרדת דת ממדינה והורדת יוקר המחיה. בבחירות לכנסת ה-23 הצטרף למפלגתה של ליבי מולד, בשם המפלגה הליברלית החדשה. מדיה וקבצים בנושא ירון לרמן בוויקישיתוף ירון לרמן, ברשת החברתית פייסבוק רועי מנדל, "לא תמצאו פה צינגלה". עלה ירוק משנה כיוון, באתר ynet, 10 בדצמבר 2012 "גיוס החובה מנוגד באופן ישיר לחוק כבוד האדם וחירותו", ריאיון עם לרמן, באתר "אקטואלי", 5 בדצמבר 2011 אתר הבית של התנועה הליברלית החדשה
מרחב נורמלי לחלוטין

בטופולוגיה, מרחב נורמלי לחלוטין ומרחב   T 5 {\displaystyle \ T_{5}} הם סוגים של מרחבים טופולוגיים המקיימים תכונות הפרדה חזקות במיוחד. קבוצות A ו- B במרחב טופולוגי הן קבוצות מופרדות, אם כל אחת מהן זרה לסגור של הקבוצה השנייה. במקרה כזה, לכל נקודה ב- A יש סביבה זרה ל- B, ולהפך. קבוצות מופרדות חייבות להיות זרות; אם שתי קבוצות סגורות הן זרות, אז הן גם מופרדות. מרחב טופולוגי X הוא מרחב נורמלי לחלוטין, אם אפשר להפריד בו קבוצות מופרדות באמצעות סביבות פתוחות; כלומר: לכל שתי קבוצות מופרדות A ו- B, קיימות קבוצות פתוחות וזרות U ו- V המכילות את A ואת B, בהתאמה. מרחב נורמלי לחלוטין שבו כל נקודה מהווה קבוצה סגורה, נקרא מרחב   T 5 {\displaystyle \ T_{5}} . במרחב שבו אפשר להפריד קבוצות מופרדות, בוודאי אפשר להפריד קבוצות סגורות וזרות. לכן כל מרחב נורמלי לחלוטין הוא בפרט מרחב נורמלי. מאותה סיבה, כל מרחב   T 5 {\displaystyle \ T_{5}} הוא מרחב T4. התכונה החשובה ביותר של מרחבים נורמליים לחלוטין היא שלא רק הם עצמם נורמליים, אלא גם כל תת-מרחב שלהם (ביחס לטופולוגיה המושרית). במרחב נורמלי, תכונה זו שקולה לכך שהמרחב נורמלי לחלוטין. מסיבה זו מרחב נורמלי לחלוטין נקרא גם מרחב נורמלי תורשתית. כל מרחב נורמלי באופן מושלם הוא בפרט נורמלי לחלוטין, ובאופן דומה גם כל מרחב T6 הוא מרחב   T 5 {\displaystyle \ T_{5}} . בפרט, כל מרחב מטרי הוא מרחב   T 5 {\displaystyle \ T_{5}} . ההוכחה לכך שמרחב נורמלי באופן מושלם הוא נורמלי לחלוטין אינה מידית, ולכן אנחנו כוללים כאן הוכחה ישירה וקלה לכך שבמרחב מטרי אפשר להפריד בסביבות פתוחות כל שתי קבוצות מופרדות. יהי X מרחב מטרי עם המטריקה d. נתונות שתי קבוצות מופרדות A ו- B (שאינן בהכרח סגורות). נסמן ב-   d A ( x ) = inf a ∈ A d ( a , x ) {\displaystyle \ d_{A}(x)=\inf _{a\in A}d(a,x)} את פונקציית ה"מרחק מ-A", ובאופן דומה נגדיר את הפונקציה   d B {\displaystyle \ d_{B}} . מכיוון שרק לנקודות בסגור של A יש מרחק 0 מ-A, כל נקודה של B היא בעלת מרחק חיובי מ- A, ולהפך. נסמן ב-   U A {\displaystyle \ U_{A}} את איחוד הכדורים ברדיוס   d B ( a ) / 2 {\displaystyle \ d_{B}(a)/2} סביב a, לכל הנקודות   a ∈ A {\displaystyle \ a\in A} ; זו כמובן קבוצה פתוחה המכילה את A. באופן דומה נבנה את   U B {\displaystyle \ U_{B}} . כדי להיווכח ש-   U A {\displaystyle \ U_{A}} ו-   U B {\displaystyle \ U_{B}} זרות, די לבדוק שהדבר נכון לכל זוג של כדורים המרכיבים קבוצות אלה. אבל לכל   a ∈ A , b ∈ B {\displaystyle \ a\in A,\,b\in B} מתקיים   d A ( b ) , d B ( a ) ≤ d ( a , b ) {\displaystyle \ d_{A}(b),d_{B}(a)\leq d(a,b)} , ולכן   1 2 d A ( b ) + 1 2 d B ( a ) ≤ d ( a , b ) {\displaystyle \ {\frac {1}{2}}d_{A}(b)+{\frac {1}{2}}d_{B}(a)\leq d(a,b)} . יש לציין שכאשר מדובר בקבוצות מופרדות, הפרדה באמצעות סביבות פתוחות היא ההפרדה החזקה ביותר שלה אפשר לצפות. בערך על אקסיומות ההפרדה אנו מונים ארבע רמות הפרדה, שההפרדה בקבוצות פתוחות היא הנמוכה בהן. ברמה הבאה דורשים הפרדה באמצעות סביבות סגורות, אלא שזה בלתי אפשרי אפילו במרחבים מטריים. לדוגמה, הקטעים   ( 0 , 1 ) {\displaystyle \ (0,1)} ו-   ( 1 , 2 ) {\displaystyle \ (1,2)} הם קבוצות מופרדות, שלא ניתן להפריד בסביבות סגורות (ובוודאי לא בפונקציה רציפה). אקסיומות ההפרדה מרחב נורמלי באופן מושלם מרחב נורמלי
קורט זתה

קורט היינריך זתה (בגרמנית: Kurt Heinrich Sethe; ‏30 ביוני 1869 – 6 ביולי 1934), היה אגיפטולוג ובלשן גרמני ידוע מברלין. זתה נולד בברלין, אביו היה שופט בית משפט השלום. הוא למד משפטים ולאחר מכן שפות קלאסיות ושפות שמיות, בעיקר אגיפטולוגיה באוניברסיטת טיבינגן. את הדוקטורט שלו סיים בשנת 1892 אצל אדולף ארמן (Adolf Erman) בשנת 1900 מונה לפרופסור לאגיפטולוגיה באוניברסיטת גטינגן. בשנת 1923 מונה למחליפו של ארמן בברלין. בשנת 1919 מונה לחבר באקדמיה הבאוורית למדעים ומדעי הרוח (Bavarian Academy of Sciences and Humanities), ובשנת 1932 לאקדמיה הפרוסית למדעים (Prussian Academy of Sciences). היה חבר חוץ באקדמיה למדעים של גטינגן (Göttingen Academy of Sciences), חבר במכון לארכאולוגיה גרמנית (German Archaeological Institute), חבר כבוד של החברה המזרחית האמריקאית (American Oriental Society). ביחד עם ארמן והרמן גרספו (Hermann Grapow) היה מעורב ביצירת המילון לשפה מצרית. בשנים 1904–1905 שהה במצרים, ואסף טקסטים עתיקים רבים וערך את הספר "Urkunden des ægyptischen Altertums", שמשמש קטלוג בסיסי של ספרות וטקסטים שמקורם במצרים העתיקה. בין פרסומיו הידועים הוא פרסום בשנת 1926 של כתבי המארות הסדרה הראשונה שנכתבה על גבי שברי חרסים והמתוארכים למאה ה-20 לפנה"ס. הוא נחשב למומחה במצרית התיכונה. הוא היה הראשון שהציג תאוריה שיטתית של הפועל המצרי. הוא פרסם את האתנולוגיה "Aegyptische Lesestuecke" שעדיין משמשת לומדים המתחילים בלימוד השפה המצרית. בנוסף פרסם אפיגרפיה מקיפה של חקר כתובות מצרי שנקרא "Urkunden der Aegyptologie." על תלמידיו של זתה נמנו האגיפטולוג הבריטי אלן גרדינר ויעקב פולוצקי שהיה פרופסור לאגיפטולוגיה ולשפות שמיות באוניברסיטה העברית. זתה היה נשוי ונולדו לו בן ובת. Das Aegyptische Verbum im Altaegyptischen, Neuaegyptischen und Koptischen. 3 Bde. (1899-1902) Urkunden des Alten Reichs. 4 Teile (1903-1933) Urkunden der 18. Dynastie. 16 Teile in 4 Bänden, Hinrichs, Leipzig 1906-1909. Die Altaegyptischen Pyramidentexte. 4 Bde. (1908-1922) Demotische Urkunden zum ägyptischen Bürgschaftsrechte,[...]. Bd. 1 (1920) Dramatische Texte zu Altaegyptischen Mysterienspielen. 2 Teile (1928) Urgeschichte und älteste Religion der Ägypter. (1930) Das Hatschepsut-Problem noch einmal untersucht. (1932) Übersetzung und Kommentar zu den Altägyptischen Pyramtdentexten. 6 Bde. (mit W. Erichsen, 1935-1962) מדיה וקבצים בנושא קורט זתה בוויקישיתוף
רובי אמל

רוברט פטריק "רובי" אמל הרביעי (באנגלית: Robert Patrick "Robbie" Amell IV; נולד ב-21 באפריל 1988) הוא שחקן, מדבב ודוגמן קנדי. ידוע בעיקר מתפקידיוו בסדרות "טרו ג'קסון", "נקמה", "אנשי המחר", ו"הפלאש", ומהסרטים "מתוייגת" ו"השמרטפית". אמל נולד בטורונטו שבקנדה, בנם של ג'ו (ברדן) ורוב אמל. בן דודו של השחקן סטיבן אמל. מגיל שש החל לדגמן ולהופיע בפרסומות בטלוויזיה. הוא למד במכללת אמנויות המשחק לורנס פארק שבמהלכו שיחק במספר מחזות ובהם "חשיבותה של רצינות". במקביל, שיחק הוקי קרח ברמה גבוהה, אך ויתר על המשחק כשהוזמן למבחן הבד הראשון שלו. בשנת 2005 אמל הופיע לראשונה בקולנוע כאשר שיחק בסרט ההמשך ל-"12 במחיר 1", "12 במחיר אחד 2" לצד סטיב מרטין, טום ולינג והילרי דאף. בשנת 2006 החל לככב בסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני "לחיות עם דרק" בתפקיד מקס, חברה של קייסי. את תפקידו הראשי הראשון בקולנוע קיבל בשנת 2008, כאשר שיחק לצדה של אשלי טיסדייל בסרט "דמיין את זה" ששודר בערוץ ABC Family. עוד באותה שנה קיבל תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "טרו ג'קסון" בערוץ ניקלודיאון כג'ימי מדיגן, למשך 3 עונות עד לתום הסדרה ב-2011. בשנת 2009 החל לגלם את תפקיד פרד ג'ונס בסדרת הסרטים החדשה של "סקובי דו". בין השנים 2011–2012 שיחק בתפקיד קבוע כאדם בסדרה "נקמה". בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "מוכה ברק" בהפקתו של כריס קולפר. בשנת 2014 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אנשי המחר" של רשת The CW בתפקיד הראשי, לפני שהסדרה בוטלה אחרי עונה אחת. ב-2014–2015, אמל הופיע בתפקיד רוני ריימונד בסדרת הלייב אקשן "הפלאש" בתפקיד חוזר. בשנת 2015 שיחק לצד בלה ת'ורן בסרט הנעורים "מתויגת" בתפקיד וסלי ראש. בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "מר תשע נשמות". בשנת 2017 שיחק שוב לצד בלה ת'ורן בסרט קומדיית האימה "השמרטפית" מבית נטפליקס. שיחק בשלושה פרקים בסדרת הדרמה והמסתורין "סדרה של צרות" של נטפליקס. בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע הקומי "כאשר נפגשנו לראשונה". ב-2020 שב לגלם את תפקידו בסרט ההמשך "השמרטפית מכה שנית" לקומדיית האימה מבית נטפליקס. אמל החל לצאת עם השחקנית הקנדית איטליה ריצ'י ביולי 2008. הזוג התארס ב-20 באוגוסט 2014, והם התחתנו ב-15 באוקטובר 2016. נולד להם בן בכור ב-12 בספטמבר 2019. בינואר 2020 קיבלו השניים אזרחות אמריקאית. אמל היה אוהד ידוע של קבוצת ההוקי קרח טורונטו מייפל ליפס, אם כי מאז המעבר שלו ללוס אנג'לס החל אמל לאהוד את לוס אנג'לס קינגס, אך עדיין מכנה את טורונטו "הקבוצה השנייה" שלו. אמל תומך גם בקבוצת NHL השנייה בטורונטו באמצעות קבוצת התרחבות. רובי אמל, ברשת החברתית פייסבוק רובי אמל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רובי אמל, ברשת החברתית אינסטגרם רובי אמל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רובי אמל, באתר AllMovie (באנגלית) רובי אמל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
צ'יל וילס

צ'יל תיאודור וילס (באנגלית: Chill Theodore Wills; ‏ 18 ביולי 1902 - 15 בדצמבר 1978) היה שחקן וזמר אמריקאי אשר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1960 על הופעתו בסרט "האלמו". נולד בעיר סיגוויל, טקסס. החל לשחק ולשיר מגיל צעיר והיה חלק מההרכב המוזיקלי "The Avalon Boys" בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. וילס החל לשחק בגיל מאוחר יחסית והתפרסם לראשונה בסרטים "מרד אלגני", "עיירת הבום" בתור דיופוטי הארמוני ג'ונס ובמערבונים "הווסטרנר" בתפקיד דרום מזרח ו"איחוד מערבי".ב-1946 הופיע בסרטים "העופר" של קלרנס בראון בתפקיד באק פורסטר ו"הבנות של הארווי". בשנות ה-50 שיחק וילס בדרמה "ענק" בתור בוואלי דודו של ראש משפחת החקלאים ביק בנדיקט (רוק הדסון), ובמערבון "ריו גראנדה" בתור המנתח ד"ר וילקינס. וילס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1960 על תפקידו בתור ביקיפר החובר אל הקולונל דייוויד קרוקט בסרטו של ג'ון ויין "האלמו". ב-1963 שיחק במערבון מקלינטוק! ובקומדיה "מגלגל העסקאות" בתפקיד ג'יי ריי עמיתו של איש העסקים הנרי טיירון (ג'יימס גארנר).התפרסם בפעם האחרונה בשנת 1973 במערבון "פאט גארט ובילי הנער" בתפקיד בעל הסלון לאמיואל ג'ונס. לווילס נולדו שני ילדים מאשתו הראשונה בטי אליזבת צ'אפל לה היה נשוי עד למותה. אשתו השנייה לה היה נשוי עד למותו הייתה נוואדין גוג. וילס מת ממחלת הסרטן ב-15 בדצמבר 1978 בגיל 76 בשכונת אנסינו שבלוס אנג'לס. נקבר בבית הקברות "פארק הזיכרון גראנד וייו" שבעיר גלנדייל. מרד אלגני (1939) טאגבוט אנני מפליג שוב (1940) עיירת הבום (1940) הווסטרנר (1940) איחוד מערבי (1940) האיש הרע (1941) בלה סטאר (1941) צלילי החצוצרה (1942) הרפתקאותיו של טרזן בניו יורק (1942) מחכה לאקשן (1942) זר בעיר (1943) ארוחת ליל רביעי לחייל (1944) נתראה (1944) נפגש בסט. לואיס (1944) השאר אותה לגן עדן (1945) הבנות של הארווי (1946) העופר (1946) טולסה (1949) ריו גראנדה (1950) פרנסיס (1950) העיר שלעולם לא ישנה (1953) פרנסיס מצטרף לחיל הנשים (1954) ענק (1956) אקדח התהילה (1957) האלמו (1960) זהב שבעת החטאים (1960) הפרשים הקטלניים (1961) מגלגל העסקאות (1963) מקלינטוק! (1963) המסובבים (1963) השחרור של אל.בי ג'ונס (1970) פאט גארט ובילי הנער (1973) מר ביליון (1977) מדיה וקבצים בנושא צ'יל וילס בוויקישיתוף צ'יל וילס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'יל וילס, באתר AllMovie (באנגלית) צ'יל וילס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צ'יל וילס, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'יל וילס, באתר Discogs (באנגלית) צ'יל וילס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גאינה

גאיאנה (בארמנית: Գայանե) הוא בלט בארבע מערכות שהולחן על ידי אראם חאצ'טוריאן. הוא מבוסס במקור על בלט תחת הכותרת ״שמחה״ שהמלחין כתב בשנת 1939 בזמן שהותו בארמניה. שוכתב לליברית מאת קונסטנטין דרז'בין וכוריאוגרפיה מאת נינה אניסימובה ועלה לפרמיירה ב-9 בדצמבר 1942. הבלט עבר שני שכתובים נוספים, בשנים 1952 ו-1957. עיצוב הבימה נעשה על ידי נתן אלטמן והתחפושות על ידי טטיאנה ברוני. המופע מספר את סיפורה של הדמות הטיטולארית: אישה צעירה בשם גאיאנה העובדת בחווה קולקטיבית בברית המועצות. מוצאם המגוון של האיכרים מספק רקע לנעימות ממקורות אתניים שונים, חלקם בליווי רביעיית מיתרים בקצב איטי, וחלקם בביצוע כלים עממיים. הבלט היה להצלחה צנועה בברית המועצות וזכה להד מוגבל מחוץ לה. אחד הקטעים מתוכו, פרק מהיר במערכה האחרונה של הבלט, הוא "מחול החרבות" הנודע, שהפך לקטע ליווי אהוב על להטוטנים בכל רחבי העולם. בשנת 1943, חאצ'טוריאן עיבד קטעים מוזיקליים נבחרים מן הבלט לשלוש סוויטות לתזמורת. סוויטות תזמורתיות אלו זכו לאהדה. כיום מנצחים בוחרים קטעים מבין הסוויטות השונות ויוצרים מבחר משלהם להופעות תזמורתיות . הפרטיטורה של הבלט קוראת לכלים הבאים: כלי נשיפה מעץ: 3 חלילים (כולל פיקולו), 2 אבובים, קרן אנגלית, 3 קלרינטים (כולל קלרינט בס), סקסופון אלט, 2 בסונים. כלי נשיפה ממתכת: 4 קרנות יער, קורנית, 3 חצוצרות, חצוצרת אלט, 3 טרומבונים, טובה. כלי הקשה: טימפני, משולש, תוף מרים, מצילתיים, תוף בס, טום טום, דף, גלוקנשפיל, קסילופון, מרימבה, ויברפון, צ׳יימס. מיתרים: 2 נבלים, כינורות (ראשונים ושניים), ויולות, צ׳לי, וקונטרבסים. מדיה וקבצים בנושא גאינה בוויקישיתוף ביוגרפיה של המלחין, באתר Aram Khachaturian Museum Oxford Reference אדריאן קורלאוניס, Gayane Suite, for orchestra No. 1, AllMusic ערך זה הוא קצרמר בנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן שבו

אהרׂן שְבוׂ (נולד ב-30 באוגוסט 1943 בהונגריה) הוא מעצב גרפי ישראלי המעצב בולים, סמלים, מטבעות, ספרים וקריקטורות. שבו עיצב בולים, מדליות ומטבעות עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ולמטבעות. שבו נולד בשם אהרן שוורץ, בהיידובסרמן שבמחוז היידו בייאר שבהונגריה. אביו היה אמן רב תחומי שניגן, זימר וצייר; הוא נספה בשואה לאחר שנלקח לעבודות כפייה בטרם לידתו של שבו. בהיותו בן עשרה חודשים הועלה שבו לרכבת לאושוויץ עם אמו, אחיו ואחותו הגדולים, לצד עוד מאות משפחות מהונגריה. שבו ניצל מאושוויץ כאשר לאחר המתנה של 3 ימים הוחזרה הרכבת על יושביה לווינה. אחרי המלחמה נשארה המשפחה בהונגריה ושבו החל ללמוד בחדר (גן ילדים) ובכתה א' רפורמי נוצרי. בשנת 1951, כשהיה בן 7, עלה עם משפחתו לישראל. המשפחה גרה בתחילה 5 שנים במעברת מחנה דוד בחיפה, ואחר כך לרכסים (שליד כפר חסידים), ולאחר מכן לשכונת נווה שאנן בעיר. בגיל 15 זכה בתחרות במסגרת העיתון "מעריב לנוער", כאשר עיצב שטרות כסף בנושא נוער. שבו לא סיים את לימודי בית הספר התיכון משום שנאלץ לעבוד ולהתפרנס במהלך היום ולעבור ללימודי ערב. לאחר מכן החל ללמוד גרפיקה באקדמיה הגבוהה לאומנות בצלאל במסגרת העתודה האקדמית, וסיים את לימודיו בהצטיינות, זכה במלגת לימודים מקרן תרבות אמריקה ישראל. בהמשך שירות סדיר בצה"ל ועיצב כרזות עבור ענף פרסומים של המטכ"ל, ואחר כך במילואים שירת כחובש קרבי. לאחר שרותו הצבאי המשיך ללמוד עיצוב בניו יורק, בבית הספר School of Visual Arts. כשחזר לישראל החל לעסוק בעיצוב גרפי במגוון תחומים. הוא אייר ספרים עבור הוצאות ספרים שונות, במיוחד ספרי ילדים ובתחמי התנ"ך והיודאיקה. כן אייר בולים עבור השרות הבולאי, ויצר מטבעות ומדליונים עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ומטבעות. חלק מעבודותיו יצר בשיתוף עם המעצב גד אלמליח מסטודיו TheDesignLab בבוסטון. בנוסף עסק שבו בהוראת עיצוב גרפי במכללות, כגון מכללת אמונה בירושלים, וייסד מגמת אנימציה באקדמיה לעיצוב ויצו בחיפה. לשבו חמישה ילדים. מתגורר במושב בית גמליאל. מדיה וקבצים בנושא אהרן שבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אהרן שבו אהרן שבו, ברשת החברתית פייסבוק אהרן שבו, דף שער בספרייה הלאומית הספרים של אהרן שבו, באתר "סימניה" חגית ריטרמן, עיצוב תודעה - בגליון השבוע, ריאיון עם אהרן שבו, באתר ערוץ 7, 4 במאי 2006 מדליית וגר זאב עם כבש, באתר החברה הישראלית למדליות ולמטבעות
דראגומירשט (מחוז מרמורש)

דראגומירשט (בהונגרית:Dragomirești, ביידיש:דראגאמירעשט) היא עיר קטנה במחוז מרמורש ברומניה. הוכרזה כעיר בשנת 2004. במפקד של 2002 נקבע ש-99.5 אחוז מתושבי העיר הם רומנים. על פי מפקדי האוכלוסין, מספר היהודים בדראגומירשט בשנת 1920 היה 756, והם היוו 28 אחוז מכלל האוכלוסייה. בשנת 1941 היו בדראגומירשט 684 יהודים. כיום (2013) אין יהודים במקום. היהודים הראשונים הגיעו לדראגומירשט בשליש הראשון של המאה ה-18. בסוף המאה ה-18 התארגנה במקום קהילה שבהתבססה על חסידי קוסוב שבאו מגליציה ומפודוליה. יהודי המקום עסקו במסחר תבואה וצאן, עבדו בתעשיית העץ ובחקלאות. במקום הוקם בית כנסת ובית מדרש חסידי, מקווה טהרה ובית עלמין. הרב הראשון של הקהילה היה משה שטרן. מ-1903 כיהן כרב יצחק מאיר שוורץ שחיבר מספר חיבורים. ב-1911 נתמנה כרב מנחם מנדל שפירא, והרב האחרון היה משה ישראל פלדמן שאף עמד בראש ישיבה שהייתה במקום. בישיבה למדו כ-45 תלמידים והיא התקיימה עד ימי השואה. עם תחילת שואת יהדות הונגריה באביב 1944, נבנה במרכז הכפר גטו בו רוכזו כל יהודי הכפר וכפרים אחרים מאזור. סך הכל היו בגטו כ-2,000 איש. ב-15 במאי החלו יהודי הגטו במסע מפרך בן 25 ק"מ לעיירה וישווה, שם עלו היהודים על רכבות שלקחו אותם למחנה אושוויץ, ושם נספו רובם. כ-50 מיהודי הכפר חזרו למקום לאחר השואה, אולם זמן קצר אחר כך, עזבו את הכפר כולם ורובם עלו לישראל. פנקס הקהילות, רומניה כרך שני, הוצאת יד ושם, ירושלים, תש"ם, עמ' 125-126 מדיה וקבצים בנושא דראגומירשט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דראגומירשט מתוך ספר מארמארוש ש.י. גרוס, י.י. כהן דרגומרפלווה (Dragomérfalva), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
XFL

XFL הייתה ליגת פוטבול אמריקנית מקצועית שהתקיימה למשך עונה אחת בשנת 2001. הליגה הייתה יוזמה משותפת בין NBC לבין משפחת מקמהן ששולטת בליגת ההיאבקות WWE. הליגה פעלה בצורה של יחידה אחת, כלומר כל הקבוצות היו תחת בעלות אחת ולא כל קבוצה תחת בעלות פרטית משלה. הרעיון של הליגה הוכרז לראשונה ב־3 בפברואר 2000, והוא התבסס על שילוב בין עולם היאבקות לעולם הפוטבול. הכוונה הייתה ליצור משחק יותר קשוח עם פחות חוקים ופחות עברות. לשחקנים היו מוצמדות מצלמות לקסדות ובחדרי ההלבשה ועל המאמנים היו מצלמות, האצטדיונים העסיקו כרוזים שדיברו בצורה מלוכלכת והמעודדות היו נוהגת ללבוש את המינימום המותר בחוק. ה־XFL הגיעה להישג בכך שהייתה לליגת הפוטבול המקצועי הראשונה בהיסטוריה חוץ מה־NFL שהשיגה חוזה שידור ברמה של טלוויזיה ארצית עם NBC ועוד שני חוזי שידור בערוצי הכבלים UPN ו־TNN. האלופה הראשונה והיחידה של הליגה הייתה לוס אנג'לס אקסטרים (Los Angeles Xtreme). לאחר שנה של פעילות ואי הצלחה מסחררת נסגרה הליגה בעקבות פרישה של NBC מהפרויקט. משפחת מקמהן ניסתה עוד להחיות אותו אבל כשהגיעה להבנה שהדבר יעלה לה בזמן שידור של ליגת היאבקות שלה ה־WWE יצאה גם היא מהפרויקט והליגה נסגרה עם חובות של 70 מיליון דולר. אחת הסיבות בגינן נכנסה NBC לפרויקט הייתה שמנהלי החברה הגיעו למסקנה שיותר זול יהיה ליצור ליגת פוטבול חדשה ולשדר אותה מאשר לרכוש זכויות של משחקים של ליגת ה־NFL שהייתה ידועה בחוזים ארוכי טווח עם ערוץ ABC וקנית הזכויות ממנה הייתה כמעט בלתי אפשרית. הליגה חזרה לפעילות בשנת 2020 והספיקה לקיים חמישה מחזורי ליגה, אך בשל התפרצות וירוס הקורונה הליגה נעצרה. בשל חובות כבדים מאוד נאלצה ליגת ה - XFL באפריל 2020 להודיע על פשיטת רגל. הליגה השיגה אחוזי צפייה גבוהים יותר מאשר ליגת ההוקי קרח NHL השימוש במצלמות חיות על קסדות ובתוך המשחק נהיה פופולרי והחל לחדור גם ל־NFL הליגה גילתה כישרונות חדשים רבים שמצאו את מקומם לאחר הפירוק ב־NFL וב־AFL מדיה וקבצים בנושא XFL בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של XFL
נחל שכם

נחל שכם (בערבית נקרא ואדי ל שעיר בחלקו העליון, וואדי אל בורג' בחלקו התחתון) הוא נחל הזורם בשומרון, ואחד מיובליו העיקריים של נחל אלכסנדר (יחד עם נחל תאנים). הנחל מתחיל באזור העיר שכם (בין הר גריזים והר עיבל), ומכאן שמו. אל הנחל חוברים יובלים נוספים המנקזים את האזור שמצפון־מערב לשכם, עד לסילת א-ד'אהר. הנחל זורם בבקעה רחבה משכם מערבה ועד רמין, שם הוא מתחתר במעבר צר עד ענבתא, שכיוונו צפון מערב. לאחר מכן שב הנחל לזרום מערבה עד לנור א-שמס, שם מגיע הנחל למישור. הנחל חולף מצפון לטולכרם ומדרום לשוויכה, חוצה את גדר ההפרדה מדרום לבת חפר, ונשפך לנחל אלכסנדר ממזרח לגן יאשיה. אורכו מראשיתו ועד לנקודת החיבור עם נחל אלכסנדר כ-30 ק"מ. בסמוך לנחל שרידים של מספר טחנות קמח. הדרך ההיסטורית בין שכם לטול כרם (כביש 57) מנצלת את תוואי הנחל לכל אורכו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נסללה מסילת ברזל לאורך הנחל, מתחנת הרכבת מסעודיה על מסילת השומרון ועד לתחנת הרכבת טול כרם שם המשיכה במישור בכיוון דרום בתוואי המסילה המזרחית, מסילה שנועדה לסייע למאמץ המלחמתי העות'מאני לכיוון תעלת סואץ. המסילה הייתה בשימוש רכבות נוסעים בין טול כרם לשכם עד אמצע תקופת המנדט הבריטי. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 הנחל זוהם במי שפכים מאזור שכם וטולכרם, כולל פסולת תעשייתית של בתי בד, והיה גורם הזיהום המרכזי של נחל אלכסנדר. בשנת 1996 יזמה המועצה האזורית עמק חפר בשיתוף פעולה עם עיריית טולכרם, קק"ל והמשרד להגנת הסביבה פרויקט לשיקומו. הוקם מתקן לטיהור שפכים בסמוך לבת חפר, שמטהר את מרבית השפכים (מט"ש יד חנה) שנחנך בשנת 2002. במהלך שנת 2012 פונו מאפיק הנחל כ-75,000 קוב בוצה מזוהמת ופסולת על ידי יחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים של משרד הביטחון. במהלך ינואר בחורף 2013 הנחל נסתם בחלק בו חוצה את חומת ההפרדה, כתוצאה מסחף וחקלאות, כך שהחל להיווצר אגם מצידה המזרחי של חומת ההפרדה (ששימשה כסכר), מה שלבסוף ערער את יסודותיה ומוטט אותה, וכך גל חריג בגובהו גרם להצפות בתים רבות ולנזק רב לרכוש בחלקה הדרומי של בת חפר. ההצפות הובילו לאירוע בו טבעו למוות שתי נשים פלסטיניות באזור טול כרם[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא נחל שכם בוויקישיתוף אירוע ההצפה בבת חפר - היבטים בהיערכות ובטיפול, בתוך: דוח שנתי 64ב התשע"ד-2014, באתר מבקר המדינה צפריר רינת, על גדות הנחל בטול כרם, באתר הארץ, 24 בפברואר 2008 בת חפר: מאות נלכדו בבתים שהוצפו, חדשות 2, 8 בינואר 2013.