laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמנת

שמנת, או שמנת מתוקה, היא מוצר חלב המשמש לבישול או להקצפה. השמנת מיוצרת על ידי הפרדה מתוך חלב של השכבה העשירה ביותר בשומן, שבאופן טבעי צפה למעלה זמן קצר לאחר החליבה. אחוזי השומן בשמנת נעים בין 10% עד ליותר מ-50%. לשמנת צבע לבן עם נגיעה קלה מאוד של צהוב - אפור ("צבע שמנת"). בטמפרטורת החדר היא נוזל סמיך, שסמיכותו תלויה באחוזי השומן שבה. טעמה מעט מתקתק כתוצאה מהלקטוז שבה (בין 2%-4%). ככל שאחוז השומן גבוה יותר כך השמנת יציבה יותר, ונוטה פחות "להתפרק" בבישול. כאשר מתכון דורש ערבוב של שמנת לתוך נוזל רותח, משתמשים לרוב בשמנת שבה לפחות 30% שומן, כדי למנוע את היפרדותה לחלב ולשומן בנפרד. שמנת משמשת בסיס לרטבים רבים, להסמכה של מרקים, להסמכה והעשרה של קינוחים, כבסיס לגלידה ועוד. שמנת שבה 30% שומן או יותר ניתן להפוך לקצפת - ערבוב אוויר לתוך השמנת גורם לה להכפיל את נפחה כי בועות האוויר נלכדות בין חלקיקי השומן. בישראל נמכרת שמנת בטווח שבין 9% ל-42% שומן. נפוצים מוצרי שמנת עמידה (מעוקרת) 10, 15, 32 ו-38 אחוזי שומן וכן תוספים מסמיכים ומייצבים. topic/creme שמנת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.rambam.org.il/?catid=%7Bcfcb9425-917a-4d78-9969-db32a68103c5%7D
פגיוניים

פִּגיוניים (שם מדעי: Tetragnathidae) הם משפחה בסדרת העכבישאים. שמה נגזר מהמבנה המוארך של גופם של בניה, כולל רגליים ארוכות וכליצרות מוארכות במיוחד. עכבישי המשפחה טווים רשתות גלגליות, אולם בניגוד לרשתות האנכיות של הגלגלניים, רבים מהפגיוניים טווים גלגל אופקי, בקרבת מקווה מים. מזונם העיקרי הוא חרקים. משפחות עכבישאים נוספות שבין מיניהם יש טווי רשת גלגלית: גלגלניים (Araneidae) נפיליים - משפחה חדשה יחסית, שחבריה שויכו קודם לגלגלניים ולפגיוניים. פגיוניים, באתר ITIS (באנגלית) פגיוניים, באתר NCBI (באנגלית) פגיוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פגיוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פגיוניים, באתר GBIF (באנגלית) פגיוניים במדריך לחרקים, עכבישים ודומיהם (באנגלית). ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ספר

האם התכוונתם ל... ישפה – אחת מאבני החושן; מכונה גם "ג'ספר" ג'ספר (אבן חן) – סוג של אבן חן ג'ספר (אלבמה) – עיר במדינת אלבמה שבארצות הברית ג'ספר (אלברטה) – עיר בפרובינציית אלברטה שבקנדה הפארק הלאומי ג'ספר – הפארק הלאומי הגדול ביותר בהרי הרוקי הקנדיים, שוכן במרכז-מערב פרובינציית אלברטה אישים ששמם הפרטי הוא ג'ספר
גן החיות של ברלין

גן החיות של ברלין (גרמנית: Zoologischer Garten Berlin) הוא אחד מגני החיות הגדולים בגרמניה ובאירופה ומהעתיקים בעולם. הוא נוסד בחודש אוגוסט 1844 בברלין, אז בירת הממלכה הפרוסית והיה גן החיות הראשון שנבנה בגרמניה. החיות הראשונות נרכשו עבור הגן על ידי פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה. גן החיות בברלין נחשב כגדול בעולם מבחינת מספר המינים החיים בו: מעל 1,500 מינים ומעל 14,000 בעלי חיים. גן החיות, המתפרש על פני 350 דונם, נמצא בקצהו של הפארק העירוני הגדול טירגארטן (שם שפירושו המילולי גן חיות, אף שכלל אינו כזה, ושמו ניתן לו כאשר שימש כאזור ציד של בית המלוכה). בקצה השני של הפארק ניצב בניין הרייכסטאג, בניין הפרלמנט הגרמני. זהו אחד מגני החיות המתוירים בעולם, עם כשלושה מיליון מבקרים בשנה. במלחמת העולם השנייה נהרס רובו בהפצצות מהאוויר ושרדו בו כ-90 בעלי חיים. לאחר סיום המלחמה, בעוד בניין הרייכסטאג נותר צמוד לחומת ברלין ונותר בשממונו וחורבנו עד איחוד גרמניה, שופץ גן החיות ששכן בחלקה המערבי של העיר ושוקם במלואו. אחד מהמינים הנדירים בגן הם פנדה ענקית. זהו מין הנתון בסכנת הכחדה ונדיר גם בגני חיות ברחבי העולם, כאשר לפי הערכות, רק 1,000 פנדות חיות בטבע בדרום סין. הפנדות הוענקו לקנצלר גרמניה כמחווה מיוחדת מידי נשיא סין. בתחילת שנת 2007 התפרסם גן החיות בברלין גם בזכות הדיון הציבורי בעניינו של דוב הקוטב קנוט, אשר נולד בשבי בגן בחודש דצמבר 2006. בחודשים שלאחר לידתו הפך קנוט למושא לפרסום עולמי מצד אחד, ולסוגיה שנויה במחלוקת בדבר הזכות להחזיק חיות בר בשבי ולהחתימן באופן מלאכותי על ידי אדם, מצד שני. בסמוך לגן החיות ממוקמת תחנת תחנת הרכבת "ברלין גן החיות", אשר אליה צמוד מסוף אוטובוסים גדול, והיא מוכרת בשמה הגרמני המקוצר "Bahnhof Zoo" (קרי: בנהוף צו). פילי האבן הגדולים, בכניסה לגן החיות בברלין קנוט, דוב הקוטב. גן החיות בברלין, מרץ 2007 דוב פנדה בגן החיות של ברלין, אוגוסט 2023 שקנאים בגן החיות של ברלין, אוגוסט 2023 אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של ברלין (בגרמנית ובאנגלית) גן החיות של ברלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גן החיות של ברלין, ברשת החברתית פייסבוק גן החיות של ברלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גן החיות של ברלין, ברשת החברתית אינסטגרם גן החיות של ברלין, ברשת החברתית טיקטוק גן החיות של ברלין, סרטונים בערוץ היוטיוב להלן דוגמה לכתבה אודותיו באתר ה-BBC - http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/6486993.stm ארז ארליכמן, הדובי עשה את שלו, הוא יכול ללכת, באתר ynet, 4 בדצמבר 2008 ynet, גרמניה סוערת: האם להמית את גור דובי הקוטב שנולד בשבי?, באתר ynet, 21 במרץ 2007
טרוגלוביטים

טרוגלוביט (Troglobite או Troglobionts) הוא שם כולל למינים רבים של בעלי חיים זעירים המצויים כל ימי חייהם בחלקים חשוכים של מערות ואתרים דומים. בעלי חיים אלה בעלי התאמה אנטומית ופיזיולוגית לסביבה חסרת אור שמש. החושים של הטרוגלוביטים, שמאפשרים להם לחיות מתחת לאדמה, מפותחים מהמקובל בבעלי חיים המצויים על פני האדמה: חוש הריח, חוש הטעם וההתמצאות בדרך הודות לרגישות לרעידות ותנודות בקרקע. לעומת זאת, תכונות אנטומיות מסוימות מנוונות בעיניים ופיגמנטציה. דוגמאות לטרוגלוביטים: דגי מערות עיוורים כמו טטרה מקסיקנית עיוורת (Astyanax mexicanus) ו-צרצרי מערות. קיימים גם סוגי דגים, דו-חיים, חסילונים, סרטנים וחרקים עם תכונות דומות. הטרוגלוביטים הם אנדמיים לסביבה מסוימת ולמקורות מזון מיוחדים. מערת איילון שטרגל טיפולוקריס טתיסבאנה טרוגלוביט, ד"ר אסף רוזנטל, איך יצור קטן גורם לעצירת יוזמות פיתוח - באוסטרליה
מילובאן מירושביץ'

מילובאן "מילו" פטר מירושביץ' אלבורנוז' (בספרדית: Milovan "Milo" Petar Mirošević Albornoz; נולד ב-20 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני ששיחק בעמדת הקשר. מירושביץ' החל את דרכו כשחקן בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה הצ'יליאנית בעונת 1999/2000, ושיחק בשורותיה עד תום עונת 2001/2002. בעונת 2002/2003, עבר מירושביץ' לקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית, ושיחק במדיה עד תום עונת 2005/2006. ב-2004, הגיע עם ראסינג קלאב לשלב רבע גמר גביע הליברטדורס, טורניר כדורגל דרום אמריקאי המקביל לליגת האלופות. בעונת 2006/2007 הושאל מירושביץ' לבית"ר ירושלים למשך עונה אחת, בה שיחק ב-35 משחקים וכבש 5 שערים. בתום העונה, זכה מירושביץ' עם קבוצתו באליפות ליגת העל, החמישית במספר של הקבוצה. מירושביץ' המשיך עונה נוספת במדי הקבוצה, אולם לא הרבה לשחק, ובינואר 2008 עזב את הקבוצה ועבר לארחנטינוס ג'וניורס הארגנטינאית, שם שיחק עד תום העונה. בתחילת עונת 2008/2009 חזר לשחק בקבוצת נעוריו, אוניברסידד קאתוליקה. בשנת 2012 עבר לשחק בקולומבוס קרו האמריקאית, מליגת ה-MLS, ובתחילת שנת 2013 חזר לאוניברסידד קאתוליקה. בשנת 2014 עבר לאוניון אספניולה הצ'יליאנית. מדיה וקבצים בנושא מילובאן מירושביץ' בוויקישיתוף מילובאן מירושביץ', באתר Transfermarkt מילובאן מירושביץ', באתר Soccerway מילובאן מירושביץ', באתר National Football Teams מילובאן מירושביץ', באתר FootballDatabase.eu מילובאן מירושביץ', באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד פאריס

מוחמד אחמד פאריס (בערבית: محمد أحمد فارس, תעתיק מדויק: מֻחַמד אחמד פארִס; 26 במאי 1951 – 19 באפריל 2024) היה הקוסמונאוט הסורי הראשון והערבי השני (הראשון הוא סולטאן בן סלמאן אאל סעוד) בחלל. פאריס נולד בחלב, והיה שייך לעדה הסונית. כטייס הגיע לדרגת קולונל בחיל האוויר הסורי. בעת שנבחר להיות קוסמונאוט, התמחה בניווט. פאריס נבחר במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס, להיות קוסמונאוט ב-30 בספטמבר 1985. הוא היה אחד מארבעת המועמדים שהגיעו לשלב הגמר: שני עלווים, דרוזי ופאריס, שהיה סוני. בתחילה לא נחשב מועמד מוביל, אולם כאשר שניים נפסלו הוא היה המועדף. פאריס המריא כקוסמונאוט מחקר במשימה סויוז TM-3 ביולי 1987 ושהה בחלל בתחנת החלל מיר 7 ימים, 23 שעות ו-4 דקות. במהלך הטיסה ביצע ניסויים וגם צילם את סוריה מהחלל. חזר לכדור הארץ במשימה סויוז TM-2. לאחר טיסתו נחשב גיבור לאומי. הוא זכה בעיטור גיבור ברית המועצות ובמסדר לנין ב-30 ביוני 1987. לאחר הטיסה לחלל חזר לחיל האוויר הסורי ולחאלב, ושימש יועץ לנשיא. ב-4 באוגוסט 2012, במהלך ההתקוממות בסוריה ערק ממשטר אסאד והודיע על תמיכתו במורדים. הוא התגורר בטורקיה ועזר לפליטים, וגם היה חלק מהוועדה הלאומית לתיאום שינוי דמוקרטי, ארגון אופוזיציה סורי. פאריס נפטר ב-19 באפריל 2024. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא מוחמד פאריס בוויקישיתוף מוחמד פאריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאסטרונאוט לפליט, איך טייס החלל הסורי נפל לאדמה, רוזי גארת'וויט, אתר הגאדריאן, 1 במרץ 2016
אברהם לבינסון

אברהם לבינסון Avraham Lewensohn (1986 – 1923) היה פרסומאי, צייר, גרפיקאי ומוציא לאור. מחלוצי ענף הפרסום בישראל ומהדמויות המובילות בתחום הקריאייטיב בענף הפרסום בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. נולד בירושלים, בנם של בנימין לבינסון (שהקים את חברת הפרסום הראשונה בפלשתינה-א"י ב-1922) ופרומה, שהייתה בת אחותו של בוריס שץ. לאחר סיום לימודיו בתיכון בית הכרם, התגייס לצבא האמריקאי, שם שירת במחלקה הגרפית. לאחר שירותו הצבאי למד ציור וגרפיקה ב-Ozenfant School of Fine Arts. עם שובו לישראל בשנת 1951 התמנה לעורך הגרפי של דבר השבוע וקנה לו מעריצים רבים בשל איוריו המשעשעים לטור השבועי הקבוע "מה נשמע?" שכתב דן בן אמוץ, ושהודפס מאז כספר במהדורות רבות. בשנת 1954 הקים יחד עם מאט גורדון (Matt Gordon) ואורי (הנרי) אילון (Uri Aylon) את חברת הפרסום "גורדון לבינסון אילון", שהפכה לימים ל"שחם לבינסון אילון" ואחר כך ל"חגי לבינסון אילון". זמן קצר לאחר היווסדו, ביסס המשרד את מקומו בצמרת עולם הפרסום, והוביל יחד עם דחף, טל-אריאלי, בינג ליניאל וד"ר יעקובסון את דירוג "חמשת הגדולים" של עולם הפרסום בארץ. גורדון לבינסון אילון נחשב המשרד הראשון בארץ שאימץ, בתחילת שנות ה-60, דפוסי עבודה אמריקאיים, בכללם הצבת הקרייאטיב – הקופירייטר (שכונה אז רעיונאי) והמעצב הגרפי – במרכז המשרד, ונחשב בקרב אנשי התעשייה למשרד פרסום מוביל, בעיקר בשל רמת הקריאייטיב והעיצוב הגרפי. במשך רוב שנות פעילותו היה המשרד חממה למיטב הכוחות המקצועיים בענף הפרסום, ורבים מהגרפיקאים המצליחים בענף הפרסום ביניהם גד אולמן, דן ריזינגר,אפרים ריבקינד אפי, עמרם פרת, אשר אורון ועוד רכשו את ניסיונם תחת שרביט הניהול של לבינסון. לבינסון הטביע את חותמו במספר קמפיינים פרסומיים חדשניים שזכו בפרסים בישראל ומחוצה לה בהם שיתף גם אמנים ביניהם ז'אן דוד, ג'ורג הים ובן משפחתו בצלאל (ליליק) שץ. בין לקוחות המשרד היו: אל על, צים, משרד התיירות, פורד, קודאק, הרץ, דיינרס, הלנה רובינשטיין, שוופס, שרתון, בנק הפועלים, המגפר, טמבור, אתא, שיכון עובדים, כרמל מזרחי, אמישרגז, הסנה ורבים אחרים. כמו כן, קיים המשרד קשרי עבודה עם חברות פרסום זרות ושיתף פעולה עם גרפיקאיים בינלאומיים באנגליה ובארצות הברית. במחצית שנות ה-70, לאחר כ-20 שנים אינטנסיביות בצמרת הפרסום בישראל ובשיא הצלחתו בחר לבינסון לפרוש מעיסוק ישיר בפרסום. הוא שימש תקופה קצרה כמנכ"ל האיגוד הישראלי לפרסום אך פרש והקדיש מזמנו לתחומי עניין אחרים; ציור, חקר ירושלים וארץ ישראל, הוצאת הספרים – בית א. לבינסון – בנושאי ארץ ישראל ועוד. בין הספרים שהוציא לאור: שני מדריכי טיולים פרי עטו מורה דרך לירושלים יהודה ושומרון, ו-"Israel Tourguide", שתי סדרות הדפסים של ציורי דייוויד רוברטס וטרנר ממסעותיהם בא"י, "מסע תענוגות לארץ הקודש" מאת מארק טוויין, "בת ירושלים הקטנה" מאת מרים הרי, "מסע אל אררט" מאת מייקל ארלן, ועוד. לבינסון היה נשוי לרות, צ'לנית, ולהם ארבעה בנים: הבמאי מיכה לבינסון, הפרופ' המלחין גדעון לבינסון, עורך הדין ואיש גלי צה"ל עודד לבינסון, ובנימין (ג'ימי) לבינסון - יועץ שיווק לחברות ומנהל בית שץ ירושלים. אברהם לבינסון, ב-worldcat אברהם לבינסון, דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "בנימין לבינסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3814. דוד תדהר (עורך), "פרומה לבינסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3820.
עמרם

עַמְרָם הוא דמות מקראית, אביו של משה, אהרן ומרים הנביאה, ובנו של קהת בן לוי בן יעקב. עמרם נולד בזמן גלות בני ישראל במצרים ונפטר בגיל 137. בספר שמות, פרק ו', פסוק כ' מסופר כי, עמרם לקח את יוכבד דודתו בת לוי לאשה. "וַיִּקַּח עַמְרָם אֶת-יוֹכֶבֶד דּוֹדָתוֹ, לוֹ לְאִשָּׁה, וַתֵּלֶד לוֹ, אֶת-אַהֲרוֹן וְאֶת-משֶׁה; וּשְׁנֵי חַיֵּי עַמְרָם, שֶׁבַע וּשְׁלוֹשִׁים וּמְאַת שָׁנָה." לפי צוואת לוי בארמית, עמרם ויוכבד נולדו באותו יום, 16 שנה לאחר ירידת יעקב למצרים (כמובא בחז"ל: "עמרם ראה את יעקב"), ונישאו בני 30, כשלוי היה בן 94. תאריך לידתם הוא באחד לחודש השביעי, שהוא יום הזיכרון, שחל בלוח העברי בא' בתשרי, ובלוח השנה במגילות קומראן אמור לחול ביום השוויון של הסתיו. בספר במדבר מסופר על אחי עמרם: יצהר, חברון ועזיאל, וכמו כן, מוזכר שם משפחתו: עַמְרָמִי (ספר במדבר, פרק ג', פסוק כ"ז). בימי דוד היו מצאצאי עמרם: שבואל בן גרשום בן משה, נגיד על האוצרות (ספר דברי הימים א', פרק כ"ו, פסוק כ"ד). עמרם נמנה עם ארבעת האישים בתנ"ך אשר לא חטאו מעולם, ומתו רק בעטיו של נחש (השלושה האחרים הם: בנימין, כלאב וישי). על עמרם נאמר כי היה גדול הדור. חז"ל מנמקים השקפה זו בעמידתו כנגד גזירת פרעה, אשר ציווה להשליך ליאור כל בן הילוד (שמות, א', כ"ב). מסופר כי, בהתקבל גזירת פרעה, עמדו כל ישראל וגירשו את נשותיהן. עמרם, כשכניו, גירש את יוכבד ממנו. אולם, מרים, בתו, לא עמדה כנגד והתריסה כנגד אביה כי, אומנם קשה ואכזרית היא גזירת פרעה הרשע, אך גזירת עמרם קשה ממנה. פרעה הרי גזר אלא על הזכרים בלבד ואילו עמרם גוזר דין גם על הזכרים וגם על הנקבות. בשמעו את דברי בתו, אמר: "ולריק ישראל מולידים!" "עמד הוא והחזיר את אשתו, עמדו כל ישראל והחזירו נשותיהן. עמרם הושיבה ליוכבד באפריון כשהחזירה, ומרים ואהרן מרקדין לפניהם, ומלאכי השרת אומרים: אם הבנים שמחה." (תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ב, עמוד א'). עוד נאמר כי, אלוהים זיווג את יוכבד לעמרם, כדי שיעמוד מהם גואל ויגאל ישראל. "טובים השנים" - אלה הם עמרם ויוכבד. בנוסף, "דברי חכמים בנחת נשמעים" - נאמר על עמרם ובית דינו (במדבר רבה פ"ג, פסוק ו'). בעיני חז"ל עמרם היה חשוב מאוד ועל-כן, דרשו עליו הפסוק: "אדם אחד מאלף מצאתי" (קהלת, ז', כ"ח), זה עמרם, "חדשים גם ישנים דודי צפנתי לך" (שיר השירים, ז', י"ד), "ישנים" - עמרם בן קהת (ויקרא רבה פ"ב, פסוק 11). עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה הערך "עמרם", באתר ויקישיבה כך גם עולה מחזיונות עמרם, מגילה 4Q545. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קכ"א, עמוד ב'. צילום הקטע תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קכ"א, עמוד ב'. עמרם גרש יוכבד אשתו בחודש תמוז ("דובר שלום" בסדור "אוצר התפלות" דף תנד).
אירקוטסק

אירקוטסק (ברוסית: Иркутск) היא בירת מחוז אירקוטסק שברוסיה. אירקוטסק מהווה ריכוז אוכלוסייה גדול, מרכז תעשייתי ומסחרי, מרכז צבאי, מקום מושבם של הארכיבישופים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית ושל מספר מלומדים ואנשי רוח. היא נמצאת במרחק נסיעה של 5,185 קילומטר ממוסקבה ברכבת. העיר שוכנת על גדתו הימנית של הנהר אנגרה, יובל של היניסיי. פרבר גלסקובסק שוכן על הגדה הנגדית ומחבר ביניהם גשר באורך 1,900 מטר. אירקוט, על שמו קרויה העיר, נשפך אל האנגרה מול העיר בדיוק. אירקוטסק הוקמה במאה ה-17 כחלק מהמאמץ ליישב את מזרח סיביר ולגבות מיסים מסוחרי הפרוות הבוריאטים. התיעוד הראשון על אירקוטסק מתוארך ל-1686. הדמות הדתית החשובה בהיסטוריה של אירקוטסק היא אינוצנט הקדוש מאירקוטסק (1797-1879, נולד בשם איוואן ונמינוב) שהיה מיסיונר וערך מסעות לאיים האלאוטיים. הוא דיבר את השפות של הילידים ותרגם את כתבי הקודש הנוצריים לשפותיהם. לאחר מות אשתו הוא היה לנזיר, ולאחר מכן בישוף וארכיבישוף של אירקוטסק. לאחר מותו הוא הוכרז כקדוש. בתחילת המאה ה-19 נשלחו אמנים, קצינים ואינטלקטואלים רבים לגלות בסיביר לאחר שנטלו חלק במרד הדקבריסטים כנגד הצאר ניקולאי. רבים התיישבו בעיר ובסביבתה והפכו אותה למרכז תרבות ואמנות. רבים מבתיהם המפוארים, המעוטרים גילופי עץ מלאכת מחשבת עומדים עד היום ומהווים ניגוד בולט לבניינים הסובייטים המודרניים. ב-1879, "השנה השחורה", נחרבה העיר עד היסוד בשריפה. שיקומה ארך כעשר שנים, וצ'כוב אמר על העיר החדשה שהיא נראית טוב ממש כמו עיר אירופאית. העיר החדשה הייתה מרכז מסחרי מצליח עד שתושבי העיר התפארו שהם יכולים לרצף את כל הדרך עד מוסקבה ברובלים. את העיר משרת נמל התעופה אירקוטסק אשר בשנת 1954 קיבל מעמד בין-לאומי. יהודים קיבלו אישור להתיישב באירקוטסק במחצית המאה ה-18. מאוחר יותר התיישבו במקום גם קציני צבא יהודיים וקנטוניסטים. ככל הנראה הקהילה גדלה בזמן מלחמת העולם הראשונה עם הגעתם של פליטים רבים מרוסיה האירופית. המועצה הלאומית של קהילות ישראל בסיביריה ואורל, הדפיסה באירקוטסק סידור תפילה, וכן את סיפורי המקרא בעריכת ביאליק, רבניצקי וש. בן-ציון. הלשכה הציונית המרכזית במקום הדפיסה את מילון בן-יהודה לעברית-רוסית. כיום גרים באירקוטסק כ-5,000 יהודים, שליח חב"ד נמצא במקום, והוא מרכז את הפעילות החינוכית והדתית של היהודים במקום. בשנת 1875 - 32,512 בשנת 1900 - 49,106 בשנת 1975 - 500,000 בשנת 2002 - 593,400 מונגוליה אולן בטור, מונגוליה הרפובליקה העממית של סין שן-יאנג, הרפובליקה העממית של סין סרביה נובי סאד, סרביה יפן קנאזווה, יפן ארצות הברית יוג'ין, אורגון, ארצות הברית גרמניה פפורצהיים, גרמניה צרפת אביאן-לה-בן (אנ'), צרפת צרפת גרנובל, צרפת צרפת דיז'ון, צרפת שוודיה סטרמסונד (אנ'), שוודיה איטליה פורדנונה, איטליה (מ־2005) אתר האינטרנט הרשמי של אירקוטסק (ברוסית) אתר הקהילה היהודית באירקוטסק אירקוטסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אירקוטסק (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית
חומצה בוטירית

חומצה בוטירית (חומצת חמאה) או חומצה בוטנואית היא חומצה קרבוקסילית בעלת המבנה CH3CH2CH2-COOH. זה נוזל שמנוני שקוף, מסיס במים, באתנול ובאתר. ניתן להפריד את החומר מהפאזה המיימית על ידי המסת מלחים כדוגמת סידן כלורידי. לחומצת חמאה ריח חריף ולא נעים של רקבון וטעם חריף ומר המאופיין בטעם לוואי מתקתק, בדומה לאתר. החומצה הבוטירית נוצרת באופן טבעי בתהליך ההחמצה של חמאה, ומכאן שמה (חמאה ביוונית: βουτυρος). החומצה גם נמצאת באופן טיפוסי בקיבה וממנה נובע ריחו החריף של הקיא והנפיחה. בני אדם מסוגלים להבחין בריח ובנוכחות החומצה באוויר בריכוזים העולים על עשרה חלקים למיליון (ppm). בשומן מהחי ובשומנים מהצומח נמצאים אסטרים של חומצה בוטירית. הגליצריד של חומצה בוטירית מהווה בין 3% ל-4% מחמאה. כשחמאה נהית מעופשת, הגליצריד עובר הידרוליזה והחומצה משתחררת, דבר שגורם לריח הרע. בתעשייה מייצרים חומצה בוטירית מתגובת פרופן עם גז סינתיזה לקבלת האלדהיד בוטנאל C O + H 2 + C H 3 C H = C H 2 → C H 3 C H 2 C H 2 C H O {\displaystyle CO+H_{2}+CH_{3}CH=CH_{2}\rightarrow CH_{3}CH_{2}CH_{2}CHO} שאותו מחמצנים לחומצה: CH 3 CH 2 CH 2 CHO ⟶ CH 3 CH 2 CH 2 COOH {\displaystyle {\ce {CH3CH2CH2CHO -> CH3CH2CH2COOH}}} ניתן להפריד את החומצה מתמיסה מיימית באמתעות שיקוע מלח הסידן Ca(C4H7O2)2 כמה מיני חיידקים אל-אווירניים אובליגטורים, בעיקר מהסוג קלוסטרידיום (Clostridium) יוצרים חומצה בוטירית בתהליכי תסיסה שתוארו כבר על ידי לואי פסטר בשנת 1861. התהליך מתחיל בפירוק מולקולת גלוקוז לשתי מולקולת פירובאט שמתחמצנות לאצטיל קואנזים A. בתהליך נוצרות שתי מולקולות פחמן דו חמצני ושתי מולקולות מימן כתוצרי לוואי. תגובת התסיסה: C 6 H 12 O 6 → C 4 H 8 O 2 + 2 C O 2 + 2 H 2 {\displaystyle C_{6}H_{12}O_{6}\rightarrow C_{4}H_{8}O_{2}+2CO_{2}+2H_{2}} משתמשים בחומצה בוטירית להכנת אסטרים שונים, לאסטרים נדיפים של חומצה בוטירית דוגמת מתיל-בוטיראט יש ניחוח וטעם נעימים ולכן משמשים כתוספי מזון ובשמים. האסטרים מוספים גם למזון בעלי חיים כדי למנוע צמיחת חיידקים. בשל הריח החזק החומצה משמשת תוסף לפתיונות דיג, בפרט לדיג קרפיונים. בחומצה בוטירית נעשה שימוש בפצצות סירחון שהופעלו נגד ספינות ציד לווייתנים, וכן לתקיפה באמצעות חומצה. מדיה וקבצים בנושא חומצה בוטירית בוויקישיתוף גיליון בטיחות חומרים של חומצה בוטירית חומצה בוטירית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'וזה ראמליו

ז'וזה רמאליו קראבליו דה פריטאס (בפורטוגזית: José Ramalho Carvalho de Freitas; נולד ב-3 ביוני 1980 בנאטאל, ברזיל), הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי. גדל בקבוצת סנטו אנדרה הברזילאית ועלה לבוגרים בשנת 1997. שם שיחק עד שנת 2007, כאשר במהלך השנים הושאל מספר פעמים לויטוריה ולסאו פאולו. בתחילת שנת 2007 הגיע לישראל לשחק בבית"ר ירושלים כחיזוק ברזילאי נוסף ביחד עם קלבייר שוונקי וטוטו רושל שהיו חבריו בברזיל. במשחקו הראשון בקבוצה הציג יכולת טובה אולם למרות זאת נשאר על הספסל ולא שיחק ברוב שלבי העונה. במחזור החמישי של ליגת העל חתם רמאליו במכבי תל אביב ושוחרר בפגרת החורף של הליגה. לאחר שחזר לברזיל שיחק בקבוצות נוספות, ובשנת 2013 חזר לקבוצת נעוריו, סנטו אנדרה. מדיה וקבצים בנושא ז'וזה ראמליו בוויקישיתוף ז'וזה ראמליו, באתר Transfermarkt ז'וזה ראמליו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו מרידור

אליהו מרידור (20 ביולי 1914 – 16 באוקטובר 1966) היה מראשי האצ"ל, ממייסדי תנועת החרות וחבר הכנסת מטעמה. מרידור נולד בשם אליהו וירז'בולובסקי, בסנקט פטרבורג שברוסיה. אמו, זלמה וירז'בולובסקי-אולשוונגר, הייתה אחותו של המתרגם עמנואל אולסבנגר. כבר בנעוריו היה פעיל בתנועת בית"ר בגרייבו שבפולין, ואף התמנה למפקד בית"ר שם. כיהן גם כחבר נציבות בית"ר בפולין. הוא עברת את שמו בהשראת ספרו של זאב ז'בוטינסקי "שמשון", בו מסופר על האחים מרידור (דור של מורדים) ורמידור. במהלך לימודיו באוניברסיטת ורשה היה פעיל בארגון הסטודנטים היהודים באוניברסיטה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל ועבד כעורך דין. בישראל היה חבר בכיר בארגון האצ"ל, ושימש מפקד בית"ר ומפקד האצ"ל בירושלים, עד שנעצר על ידי השלטונות הבריטיים בארץ ישראל בסוף מרץ 1944. לאחר מספר חודשים היה מראשוני גולי אצ"ל ולח"י לאפריקה. הוא הושב לארץ ישראל ביולי 1946. בתחילת אוגוסט 1947 נעצר שוב אך בסוף החודש שוחרר. במלחמת העצמאות היה בין הלוחמים בירושלים ונפצע בקרב שייח' ג'ראח. היה ממייסדי תנועת החרות, ויו"ר סניף התנועה בירושלים. בשנת 1959 נבחר מטעם תנועת החרות לכנסת הרביעית וכיהן כחבר הכנסת עד לפטירתו ב-16 באוקטובר 1966, במהלך כהונתו כחבר הכנסת השישית. לאחר פטירתו נכנס שלמה כהן-צידון לכהן כחבר הכנסת. בראש המספידים בהלווייתו היו מנחם בגין והרב אריה לוין. נטמן בהר המנוחות. רחוב בפסגת זאב (מזרח) קרוי על שמו. מרידור נשא בשנת 1943 לאישה את רעננה לבית טננבלאט, לימים פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית. הם הורים לארבעה: דן מרידור, לשעבר סגן ראש הממשלה, שר המשפטים ושר האוצר, פרופ' חגית הורביץ, לשעבר מנהלת מחלקת הילדים בבית החולים ביקור חולים, ד"ר אביטל דרמון, מנהלת היזמה למחקר יישומי בחינוך, וסלי מרידור, לשעבר יו"ר הסוכנות היהודית ושגריר ישראל בארצות הברית. בין נכדיו נמנים אלי הורביץ, איש חינוך ומנכ"ל קרן טראמפ, שאול מרידור, לשעבר ראש אגף התקציבים במשרד האוצר, והשחקן אבישי מרידור. מדיה וקבצים בנושא אליהו מרידור בוויקישיתוף אליהו מרידור, באתר הכנסת אליהו מרידור, באתר כנסת פתוחה פרופ' יהודה לפידות מרידור רעננה, אנציקלופדיה יהודית דעת מת ח"כ אליהו מרידור, מעריב, 17 באוקטובר 1966 דוד אסף ואליהו הכהן, האטלסים הראשונים בעברית, עונג שבת, 16 במרץ 2018 מי נאסר בירושלים, דבר, 6 באוגוסט 1947 בין המשוחררים מלטרון, דבר, 31 באוגוסט 1947 במערכת הבחירות, חרות, 9 בינואר 1949
לירון וילנר

לירון וילנר (נולד ב-7 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. וילנר, יליד נתניה, החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה והתקדם בקבוצה הבוגרת בתקופה שזו הייתה בליגה הארצית (אז הליגה השנייה בישראל). את עונת 1998/1999 פתח בקבוצת מכבי חיפה מהליגה הראשונה אך במהלך העונה עבר לקבוצת מכבי הרצליה, אז בליגה הבכירה גם כן. בעונת 1999/2000, עם חזרתה של נתניה לליגה הראשונה, אז שונה שמה לליגת העל, חזר וילנר לקבוצה ושיחק בה עד עונת 2005/2006, למעט גיחה של כחצי עונה בעונת 2002/2003, במהלכה שיחק בקבוצת בני יהודה תל אביב כיוון שלא זכה למספיק דקות משחק במכבי נתניה. בשנת 2000 היה מעורב וילנר במה שזכה לכינוי "פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בקיום יחסי מין עם צעירה בת 17 ערב משחק הנבחרת. וילנר הושעה על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל לשנתיים בפועל מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך זכה לחנינה בפברואר 2002. בסוף עונת 2003/2004 ירדה מכבי נתניה לליגה הלאומית (הליגה השנייה בישראל). וילנר המשיך בקבוצה גם בליגה הלאומית ועלה עם נתניה בחזרה לליגת העל, תוך עונה אחת. בעונת 2005/2006, כשהקבוצה שיחקה בליגת העל, וילנר, שחש שלא זכה למספיק דקות משחק בקבוצה רצה לעזובה במהלך העונה, ביקש לעזוב אך בשל הקשיים שלו לעזוב התבטא אביו, יהודה וילנר, כנגד מאמן הקבוצה באותה תקופה, ראובן עטר, בשל כך שהעדיף בהרכב הקבוצה את פפי קימוטו ולא את וילנר. לבסוף, לאחר מאבק בין הקבוצה למשפחת וילנר, עבר השחקן לתקופת השאלה של חצי עונה להכח עמידר רמת גן ועזר לה בהעפלתה לליגת העל. בעונת 2006/2007 עבר וילנר לבני סכנין שירדה בעונה שלפני כן לליגה הלאומית, ועזר לה במהלך עונה זו לעלות לליגת העל ובכך השלים שלוש עליות ליגות בקריירה עם שלוש קבוצות שונות. וילנר עזב את סכנין בינואר 2008 ועבר להפועל חיפה, משום שלא קיבל הרבה דקות משחק בבני סכנין. בתום העונה עבר להפועל רעננה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בליגות הנמוכות, עד שפרש ממשחק פעיל בקיץ 2010. מכבי נתניה גביע הטוטו לליגת הלאומית (1): 2004/2005 לירון וילנר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לירון וילנר, באתר FootballDatabase.eu גולן בר יוסף ויניב חרמש, פרשת הצעירה: ההתאחדות תגיש כתבי אישום, באתר ynet, 3 בדצמבר 2000
ג'רמנווינגס

ג'רמנווינגס (בגרמנית: Germanwings) הייתה חברת תעופה המוגדרת כחברת תעופה זולה. בסיסה הראשי של החברה היה בנמל התעופה קלן/בון. החברה נוסדה בשנת 1997 והחלה את טיסותיה בשנת 2002. החברה שייכת לחברת התעופה הגרמנית יורווינגס, שהיא חברת בת של לופטהנזה. החברה מוזגה ליורווינגס ב-2016 ונסגרה סופית ב-2020. ב-24 במרץ 2015, טיסה 9525 של החברה התרסקה בהרי האלפים בצרפת במהלך טיסה מברצלונה שבספרד לדיסלדורף שבגרמניה. חקירה מעמיקה העלתה שטייס המשנה אולדראס לוביץ שסבל מבעיות דיכאון פסיכוטיות ריסק את המטוס בכוונה תוך תכנון מראש של ההתאבדות. מדיה וקבצים בנושא ג'רמנווינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'רמנווינגס (בגרמנית) ג'רמנווינגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדיה וקבצים בנושא ג'רמנווינגס באתר Airliners.net היסטוריית הבטיחות של ג'רמנווינגס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית) ממצאים חדשים אישרו: לוביץ האיץ בכוונה לקראת ההתרסקות המטוס, באתר nana10‏, 4 באפריל 2015