כריס רוק

כריסטופר ג'וליוס "כריס" רוק השלישי (באנגלית: Christopher Julius "Chris" Rock III; נולד ב-7 בפברואר 1965) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי, מדבב, תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי. רוק החל את דרכו בסטנד-אפ בסדרת המערכונים "סטרדיי נייט לייב" ולאחר מכן המשיך להופיע בסרטים ובסיטקומים. רוק נולד בעיר אנדרווס, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית. זמן קצר אחרי לידתו עברו הוריו לשכונת קראון הייטס, בברוקלין ניו יורק. כעבור כמה שנים הם עברו להתיישב באזור המעמד הפועלים בבדפורד-סטייבסנט בברוקלין. אמו, רוזלי (לבית טינגמן), הייתה מורה ועובדת סוציאלית בתחום של בריאות הנפש. אביו, יוליוס רוק, היה נהג משאית ושליח עיתונים. רוק למד בבתי ספר בברוקלין, שם סבל מאלימות ובריונות מצד תלמידים לבנים. ככל שהתבגר הבריונות החמירה והוריו של רוק הוציאו אותו מבית הספר התיכון ג'יימס מדיסון. הוא נשר לחלוטין מהתיכון, ורק לאחר מכן קיבל את תעודת הבגרות שלו. רוק עבד אז בעבודות מזדמנות במסעדות מזון מהיר שונות. אביו של רוק, יוליוס נפטר בשנת 1988 לאחר ניתוח כיב פפטי שהסתבך. שלושה מאחיו הצעירים של רוק, טוני, קני וג'ורדן עובדים גם הם בתחום הבידור. אחיו למחצה הגדול, צ'ארלס, נפטר בשנת 2006 מהשפעות של אלכוהוליזם. רוק אמר שהוא הושפע מסגנון ההופעה של סבו, אלן רוק, מיסיונר במקצועו. סבא רבא של רוק, יוליוס קיסר טינגמן, היה עבד במשך 21 שנה לפני ששירת במלחמת האזרחים האמריקנית כחלק מהכוחות הצבעוניים של ארצות הברית. במהלך שנות ה-40 עבר סבו של אביו של רוק מקרוליינה הדרומית לניו יורק כדי להיות נהג מונית ומטיף דת. בתוכנית העוסקת באפרו-אמריקאים בשם "African American Lives 2" ב-2008 של ערוץ PBS, נערך מחקר מקיף על מוצא משפחתו של רוק ואף נערכה לו בדיקה גנטית שמצאה כי מוצאו הוא מקבוצת האודֶמה מצפון קמרון. רוק החל לעשות סטנד-אפ בשנת 1984 במועדון הסטנדאפ "Catch a Rising Star" בניו יורק. בהמשך הוא זכה לתפקיד בסרט "אני אתפוס אותך פראייר" ב-1988 ולתפקיד בסדרת הטלוויזיה "מיאמי מחלק מוסר" ב-1987. באחד ממופעי הסטנד-אפ שלו צפה בו אדי מרפי, בין השניים נרקמה חברות בה מרפי חנך והיווה מנטור עבור הקומיקאי הצעיר. בעקבות הקשר הוענק לרוק תפקידו הקולנועי הראשון בסרט "השוטר מבוורלי הילס 2" בשנת 1987. בשנת 1990 הצטרף רוק לחבר צוות הקאסט בתוכנית המערכונים הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב". הוא וצוות השחקנים החדש כריס פארלי, אדם סנדלר, רוב שניידר ודייוויד ספייד התפרסמו בתור "הילדים הרעים של ה-SNL". בשנת 1991 הוא הוציא את אלבום הקומדיה הראשון שלו, Born Suspect, וגם זכה לשבחים על תפקידו כמכור לקראק בסרט "עיר החטאים". השתתפותו ב-SNL העניקה לרוק חשיפה לאומית. עם תכנונים לעזוב את סאטרדיי נייט לייב אחרי עונת 93–1992, רוק "פוטר" למעשה מהתכנית. בסתיו של 1993 הוא הופיע בשישה פרקים של תוכנית המערכונים האפרו-אמריקאית "לחיות בצבעים" ברשת FOX ככוכב אורח. התכנית בוטלה חודש לאחר מכן. באותה שנה כיכב רוק בקומדיה דלת התקציב "סי.בי. 4" שגם כתב לה את התסריט. הקומדיה הרוויחה באולמות הקלנוע 18 מיליון דולר לעומת תקציב שעמד על סך של 6 מיליון דולר. בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז. בשנת 2015 התארח בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד העבריין פרנק גאתרס, בכיכובם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון. רוק הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-77 בשנת 2005 ואת הטקס ה-88 שנערך ב-28 בפברואר 2016. הוא אף הנחה את טקס פרסי ה-BET ה-14 שנערך ב-2014. רוק הנחה גם את טקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בשנים 1997, 1999 ו-2003. בשנת 2022, במהלך טקס האוסקר אותו הנחה, אירעה תקרית הסטירה של ויל סמית'–כריס רוק השחקן ויל סמית' לרוק לאחר שסיפר בדיחה על חשבון אשתו של סמית', ג'יידה סמית'. בשנת 2003 ביים רוק את סרטו הראשון "ראש המדינה", סרט קומדיה אותו גם כתב והפיק וכיכב בתפקיד הראשי לצד ברני מק. הסרט גרף רווח של 38.6 מיליון דולר לעומת תקציב של 35 מיליון דולר. בשנת 2007 חזר רוק שוב לכיסא התסריטאי וביים את סרטו השני, קומדיה רומנטית בשם "אני חושב שאני אוהב את אשתי"; הוא אף כיכב כשחקן הראשי של הסרט, לצידם של קרי וושינגטון, ג'ינה טורס וסטיב בושמי. הסרט הוא רימייק לסרט צרפתי של הבמאי אריק רוהמר משנת 1972. בשנת 2014 ביים וכתב את סרטו השלישי, "טופ פייב" (Top Five), בהשתתפותם של רוזריו דוסון, קווין הארט, לזלי ג'ונס ודאג סטנהופ. במופעיו רוק מתקיף את נושאים בוערים בחברה האמריקנית: פיקוח על נשק, מתח בין גזעי, נישואים חד מיניים, מדיניות ה"אפס סובלנות" בנושא הסמים ועוד. רוק עורר את זעמם של מספר קבוצות אפרו-אמריקניות בארצות הברית עקב השימוש הנרחב שלו במילת הגנאי "ניגר" ומתיחת ביקורת על החברה האפרו-אמריקנית. חדשנותו של רוק היא בכך שעמדת הביקורת שהוא מותח על מצב החברה האפרו האמריקאית אינה מייחסת את רוב האשמה לחברה האמריקאית הלבנה כפי שעושים קומיקאים שחורים אחרים דוגמת דייב שאפל. אחד הקטעים המוכרים של רוק הוא מתוך הופעת Bring the pain, ובו הוא מבדיל לכאורה בין אפרו אמריקאים "שחורים" ל"כושים". במהלך הקטע הוא מבקר את שולי החברה האפרו האמריקאית על הזנחת ילדיהם, ביצוע פשעים ובורות. רוק הופיע בספיישל סטנד-אפ משלו לרשת HBO. הוא מיודד עם הקומיקאי ג'רי סיינפלד. רוק הופיע בישראל במופע סטנדאפ שנערך ב-9 בינואר 2018 בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב. כריס רוק מאוד מעורה בפוליטיקה האמריקאית. בהופעות הסטנד-אפ שלו הוא קורא לציבור לא להיסחף אחר מפלגה אחת, אלא לפעול על פי שיקול דעתם האישי. כמו כן, הוא מתנגד למלחמה בעיראק בטענה ש"אם עיראק הייתה כל כך מסוכנת, היא לא הייתה נכבשת בשבועיים". רוק תמך במועמד הדמוקרטי ברק אובמה ואף הרבה לאזכר אותו בהופעותיו. באחד הנאומים הזכורים שבהם, בתיאטרון האפולו שבהארלם, רוק הציג את אובמה בפני תומכיו ונאם נאום קשה והומוריסטי שבו האשים את ממשל ג'ורג' ווקר בוש בגזענות ואפליה. רוק הציג את דעתו על החשיבות של נשיא אמריקאי אפרו-אמריקאי, בסרטו "ראש המדינה". באוקטובר 2023, רוק, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס. קראש גרוב (1985) השוטר מבוורלי הילס 2 (1987) אני אתפוס אותך פראייר (1988) עיר החטאים (1991) בומרנג (1992) סי.בי. 4 (1993) - גם תסריטאי ומפיק שותף בני האלמוות (1995) פנתר שחור (1995) סמל בילקו (1996) הנינג'ה מבברלי הילס (1997) דוקטור דוליטל (1998) נשק קטלני 4 (1998) דוגמה (1999) האחות בטי (2000) מת לצחוק (2001) - גם תסריטאי ומפיק בפועל אינטליגנציה מלאכותית (2001) - דיבוב פוטי טאנג (2001) - גם מפיק אוסמוזיס ג'ונס (2001) - דיבוב ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001) באד קומפני (2002) פולי שור מת (2003) ראש המדינה (2003) - גם במאי, תסריטאי ומפיק פפראצי (2004) מדגסקר (2005) - דיבוב משחק מכור (2005) אני חושב שאני אוהב את אשתי (2007) - גם במאי, תסריטאי ומפיק כוורת בסרט (2007) - דיבוב אל תתעסקו עם הזוהן (2008) מדגסקר 2 (2008) - דיבוב למות מלוויה (2010) - גם מפיק מגודלים (2010) יומיים בניו יורק (2012) למה לצפות כשאתם מצפים (2012) מדגסקר 3: מקרקסים את אירופה (2012) - דיבוב טירוף במדגסקר (2013) - דיבוב מגודלים 2 (2013) טופ פייב (2014) - גם במאי ותסריטאי מאריי כריסמס (2015) סנדי וקסלר (2017) השבוע של (2018) לא פראיירית של אף אחד (2018) קוראים לי דולמייט (2019) המכשפות (2020) מולי (2021) המסור: המעגל נסגר (2021) - גם מפיק בפועל אמסטרדם (2022) רסטין (2023) מיאמי מחלק מוסר (1987) סאטרדיי נייט לייב (1993-1990) לחיות בצבעים (1994-1993) הנסיך המדליק מבל אייר (1995) המופע של מוקסי (1995) - דיבוב מרטין (1996) רצח מאדום לשחור (1996) באושר ועושר: אגדה לכל ילד (1997) - דיבוב המופע של כריס רוק (2000-1997) המלך היל (1998) - דיבוב DAG (2000) המופע של ברני מק (2003) כולם שונאים את כריס (2009-2005) לואי (2012-2011) החרשנים (2013) ברוד סיטי (2015) אימפריה (2015) המופע של אריק אנדרה (2015) קווין יכול לחכות (2018) פארגו (2020) Born suspect - 1992 1996 - Bring the pain 1999 - Bigger and blacker 2004 - Never scared 2008 - Kill The Messenger 2015 - Amy Schumer: Live at the Apollo - במאי 2018 - Tamborine אתר האינטרנט הרשמי של כריס רוק כריס רוק, ברשת החברתית פייסבוק כריס רוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריס רוק, ברשת החברתית אינסטגרם כריס רוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס רוק, באתר AllMovie (באנגלית) כריס רוק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריס רוק, באתר Box Office Mojo (באנגלית) כריס רוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כריס רוק, באתר AllMusic (באנגלית) כריס רוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) כריס רוק, באתר Discogs (באנגלית) כריס רוק, באתר Songkick (באנגלית) כריס רוק, באתר Genius כריס רוק, באתר בילבורד (באנגלית) עמית סלונים‏, יותר רגש, פחות פאנצ'ים: החיים של כריס רוק השתלטו על מופע הסטנדאפ שלו, באתר וואלה, 10 בינואר 2018 מדריך להבחנה בין כריס רוק לכריס טאקר מתוך האתר עין הדג מתיו לב, רוק סטאר: כריס רוק בריאיון על סרטו החדש, באתר Time Out תל אביב, 4 בינואר 2015 כריס רוק מגיע להופעה בישראל מתוך אתר "כרטיסים ברשת" כריס רוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ^ Goffe, Leslie. "Americans seek their African roots", BBC, June 29, 2009. עמי פרידמן, כריס רוק בישראל: כמו סיינפלד, רק עם קללות, באתר ynet, 10 בינואר 2018 Matt Donnelly, Hollywood Stars and Executives Thank President Biden for Leadership, Call for Release of All Hamas Hostages, Variety, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית) Horton, Adrian (2024-01-08). "Golden Globes 2024: the full list of winners". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-15. Tom Smyth, All the Winners of the Creative Arts Emmys, Vulture, ‏2024-01-07 (באנגלית) 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com