laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זאב שוורץ

זאב שוורץ (נולד ב-3 באפריל 1967 ביוהנסבורג, שבדרום אפריקה) הוא מייסד ומנכ"ל ארגון תורה מציון. בעבר שימש מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית. שוורץ נולד וגדל ביוהנסבורג שבדרום אפריקה והיה חניך בתנועת בני עקיבא. הוא עלה לישראל בגיל 17 לאחר השתתפות בתוכנית הכשרה של תנועת בני עקיבא העולמית בישיבת הר עציון, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי ובמילואים בחטיבת אלכסנדרוני. בעל תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות במינהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן. את עבודת התזה שלו כתב על הבחירה הישירה לראשי ערים בישראל, בהנחייתו של פרופ' דניאל אלעזר. היה רכז באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן ובפרויקט פר"ח. בשנת 1992 התמנה למנהל היחידה לקשרים עם מוסדות חינוך באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל שימש בתפקיד ניהולי באוניברסיטה. בשנת 1996 הקים את תורה מציון, תנועה תורנית ציונית הכוללת רשת של בתי מדרש ללימוד תורה וחינוך יהודי ציוני וכן ומדרשות לנשים בקהילות יהודיות בתפוצות, בין השנים 1996–2006 שימש כמנכ"ל הארגון, ומינף את היקף עבודת הארגון ברחבי העולם. עם מינויו למזכ"ל בני עקיבא העולמית פרש מתפקידו, אך המשיך לשמש כיו"ר הארגון. ביולי 2012 חזר לתפקיד. בשנת 2006 התמנה כמזכיר הכללי של תנועת בני עקיבא העולמית, והחליף את גאל גרינוולד. לאחר 5 שנים בתפקיד, בסוף שנת 2011, סיים את תפקידו. בשנים אלו הוביל שתי ועידות עולמיות בסימן "חלוציות" ו"בשליחות המדינה". שימש כיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל ומכהן כיו"ר ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבאפרת. שוורץ חבר עמית בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, פעיל כחבר הנהלה בתנועות המזרחי העולמי, בני עקיבא העולמית ועמותת חיים לאלון המגייסת תרומות לחקר מחלת דושן. ב-2002 ייסד את הארגון לב יהודי – לחיזוק הזהות היהודית בקרב תרמילאים בהודו. בדצמבר 2014, במערכת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע שוורץ שיתמודד בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי. הוא הוצב במקום ה-28 ברשימה הסופית לכנסת, רשימה שכללה גם את נציגי האיחוד הלאומי-תקומה, ולא נבחר לכנסת. שוורץ נשוי לשולמית לבית וקנין ואב לחמישה. הוא מתגורר ביישוב שוהם. אתר ארגון תורה מציון אתר תנועת בני עקיבא העולמית אתר תנועת המזרחי העולמי אתר לב יהודי אתר חיים לאלון ירעם נתניהו, שליפות עם זאב שוורץ, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2007 עפרה לקס, עניין אישי עם זאב שוורץ, בעיתון בשבע 29 נובמבר 2018 תומר ניר, ‏זאב שוורץ המתמודד הבינלאומי לבית היהודי, באתר "סרוגים", 23 בדצמבר 2014
1851 בארצות הברית

1851 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 75 שנה מיום היווסדה. הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) סגן הנשיא: התפקיד לא אויש פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 18 בספטמבר – העיתון הניו יורק טיימס מופיע לראשונה 13 בנובמבר – המתיישבים הלבנים הראשונים מגיעים לכף אלקי, ומייסדים בכך את העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון 14 בנובמבר – יוצא לאור הרומן "מובי דיק" מאת הרמן מלוויל 24 בדצמבר – שרפה בספריית הקונגרס מאכלת שני שלישים מהספרים, ובהם מרבית ספרייתו של תומאס ג'פרסון פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 10 בדצמבר – מלוויל דיואי, ספרן וממציא שיטת דיואי לקיטלוג (נפטר ב-1931) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 14 בספטמבר – ג'יימס פנימור קופר, סופר (נולד ב-1789) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1850 בארצות הברית

1850 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 74 שנה מיום היווסדה. הנשיא: זאכרי טיילור (המפלגה הוויגית) עד 9 ביולי, מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) סגן הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) עד 9 ביולי, התפקיד לא אויש מ-9 ביולי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 19 במרץ – נוסדה חברת אמריקן אקספרס 4 באפריל – לוס אנג'לס מוכרזת כעיר 15 באפריל – סן פרנסיסקו מוכרזת כעיר 1 ביוני – מפקד האוכלוסין האמריקאי לשנת 1850 קובע כי אוכלוסיית תושבי ארצות הברית מונה כ-23,191,876 בני אדם, ושמתוכם 3,204,313 היו עבדים. 9 ביולי – הנשיא זאכרי טיילור נפטר, ככל הנראה כתוצאה מסיבוכים של בעיות במערכת העיכול. 9 ביולי – סגן הנשיא מילרד פילמור מושבע לנשיאות ארצות הברית 9 בספטמבר – קליפורניה מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-31 9 בספטמבר – הוקמה טריטוריית ניו מקסיקו 20 בספטמבר – סחר העבדים מבוטל במחוז קולומביה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 8 בפברואר – קייט שופן, סופרת אמריקנית (נפטרה ב-1894) 23 בדצמבר – אוסקר שטראוס, דיפלומט, סופר ופוליטיקאי, היהודי הראשון שכיהן כחבר בקבינט של ארצות הברית (נפטר ב-1926) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 31 במרץ – ג'ון קלהון, סנאטור, שר המלחמה, מזכיר המדינה וסגן נשיא ארצות הברית, תומך העבדות (נולד ב-1782) 9 ביולי – זאכרי טיילור, הנשיא ה-12 של ארצות הברית (נולד ב-1784) 19 ביולי – מרגרט פולר, עיתונאית, מורה ומבקרת אמריקאית, פעילה למען זכויות האישה (נולדה ב-1810) 19 בנובמבר – ריצ'רד ג'ונסון, סנאטור וסגן נשיא ארצות הברית (נולד ב-1780) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1849 בארצות הברית

1849 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 73 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ג'יימס פולק (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, זאכרי טיילור (המפלגה הוויגית) סגן הנשיא: ג'ורג' מ. דאלאס (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) נשיא בית המשפט העליון: רוג'ר ב. טוני (מרילנד) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 3 במרץ – מינסוטה הופכת לטריטוריה בשליטת ארצות הברית. 3 במרץ – נוסדה מחלקת הפנים של ארצות הברית 5 במרץ – זאכרי טיילור מושבע לנשיאות ארצות הברית 8 במרץ – תחילת הפעילות הרשמית של מחלקת הפנים של ארצות הברית 12 ביוני – ל. פ. הסלט רושם פטנט על מסכת גז פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 7 במרץ – לותר ברבנק, בוטניקאי אמריקאי, מחלוצי האגרונומיה (נפטר ב-1926) 17 באפריל – ויליאם דיי, מדינאי ושופט אמריקני (נפטר ב-1923) 22 ביולי – אמה לזרוס, משוררת יהודיה אמריקנית (נפטרה ב-1887) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 12 ביוני – דולי מדיסון, אשת נשיא ארצות הברית ג'יימס מדיסון, הגברת הראשונה של ארצות הברית (נולדה ב-1768) 15 ביוני – ג'יימס נוקס פולק, הנשיא ה-11 של ארצות הברית (נולד ב-1795) 7 באוקטובר – אדגר אלן פו, סופר אמריקאי (נולד ב-1809) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1848 בארצות הברית

1848 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 72 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ג'יימס פולק (המפלגה הדמוקרטית) סגן הנשיא: ג'ורג' מ. דאלאס (המפלגה הדמוקרטית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 2 בפברואר – מלחמת ארצות הברית–מקסיקו מסתיימת בניצחון ארצות הברית, ונחתם הסכם גואדלופה אידלגו 29 במרץ – הזרימה במפלי ניאגרה נעצרת כמעט לחלוטין בגלל קרח במעלה הנהר 29 במאי – ויסקונסין מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-30 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 18 בפברואר – לואיס קומפורט טיפאני, אמן, נודע ביצירות בסגנון האר נובו והויטראז'ים שיצר (נפטר ב-1933) 8 במרץ – למרקוס אדנה תומפסון, ממציא, עסק בפיתוח רכבות הרים (נפטר ב-1919) 19 במרץ – ואייט ארפ, שוטר אמריקאי ואקדוחן, דמות מוערצת מימי המערב הפרוע (נפטר ב-1929) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 23 בפברואר – ג'ון קווינסי אדמס, נשיאה השישי של ארצות הברית (נולד ב-1767) 29 במרץ – ג'ון ג'ייקוב אסטור, המולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה, אבי משפחת אסטור (נולד ב-1763) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק זאב אלטשולר

יצחק זאב (איצ'ה-וולה) אלטשולר (1866 – 26 בספטמבר 1934) היה מאנשי העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. מראשי פעילי אגודת מנוחה ונחלה ברחובות. נולד בעיירה בובר שבפלך מוהילב שברוסיה הלבנה (האימפריה הרוסית), לבנימין-נחמן ולחיה אלטשולר. סבו שמאי-הלל היה אב בית הדין של העיירה. סבו של שמאי-הלל, עקיבא אלטשולר, היה תלמידם של מנחם מנדל משקלוב ושל חיים מוולוז'ין. בצעירותו עבר למוסקבה ולמד בה הנהלת חשבונות. התקרב לתנועה הציונית בעקבות נאום של מנחם אוסישקין באספה של חובבי ציון, והיה פעיל בארגון הנוער הציוני. בשנות ה-80 של המאה ה-19 נישא למחלה לבית וגנר. בשנת 1890 עלה לארץ ישראל והתיישב במושבה רחובות, שהייתה אז בשלבי הקמה ראשונים. זמן קצר אחריו הגיעו אשתו ובנם הבכור שמאי. אלטשולר היה פועל, חקלאי, ומאוחר יותר היה מראשי אגודת "מנוחה ונחלה" ומנהל החשבונות שלה. היה נציג רחובות בוועד הראשי לאגודות הציוניות המאוחדות בארץ ישראל. היה מראשי הציבור ברחובות ונמנה עם מייסדי אגודת העשרות ומייסדי החברה קדישא ברחובות. אלטשולר נטע כרמים רבים ברחובות והדריך את החלוצים הצעירים בעבודת חקלאות ובנטיעת כרמים. ייבא מאיטליה זנים שונים של עצי פרי, ובהם תפוחים ותאנים, והפיץ אותם ברחובות ובשאר המושבות החדשות. היה חבר הוועד של אגודת הכורמים ושל תעשיית הזיתים. הענבים שבכרמו שווקו ליקב בראשון לציון. על השטח של כרמיו עומדים כיום חלק ממבני מכון ויצמן. היה בין חמש המשפחות שהתיישבו בשכונת עזרא (כיום רחוב עזרא במרכז העיר), שהוקמה בשנת 1896 על ידי חברת "עזרא" מברלין. החברה רכשה חמישים דונם אדמה מידי חברי "מנוחה ונחלה", והשטח חולק לחמישה מגרשים, עליהם הוקמו חמישה בתים שיועדו לפועלים שעבדו בכרמים. אלטשולר היה בין שישה עשר הפרשים שקידמו את פניו של הרצל בביקורו ברחובות באוקטובר 1898 (כונו "פרשי הרצל"). בין הרוכבים: משה סמילנסקי ויעקב פורר (סבו של יהושע פורר, ראש עיריית רחובות לשעבר). סמילנסקי כינה את אלטשולר "ששון החיים" והנציחו במסה 'ביקור הרצל ברחובות'. נפטר בירושלים בשנת 1934, ונקבר ברחובות. שמאי אלטשולר, איש בנימינה. נקדימון אלטשולר, פעיל התיישבות שבשנות ה-40 היה נציג פיק"א וקק"ל בסוריה. בנו הוא גדעון אלטשולר, מוותיקי חיל השריון ואיש ארץ ישראל השלמה, אביה של ד"ר מור אלטשולר. אהרן אלטשולר, נסע ללמוד גידול הדרים באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, התגייס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה ונישא ליהודייה מקומית. עמינדב אלטשולר, איש ההגנה, שעסק בגאולתן של אדמות הנגב. בתו הבכורה רוחמה נישאה ליוסף ויץ, מראשי קרן קיימת לישראל ומהפעילים המרכזיים בהתיישבות היהודית בתקופת שלפני קום המדינה. בניהם הם שרון ויץ, יחיעם ויץ ורענן ויץ. בתו יהודית נישאה לגרו גרא, שהיה בכיר במשטרת המנדט ונציב בתי הסוהר הראשון בישראל. בנם הוא האמן, הסופר וחוקר תולדות ארץ ישראל גרשון גרא. בן דודו הוא דוד יצחק אלטשולר, מייסד בית ספר אלטשולר לבנות בירושלים (1912 לערך), בית הספר החרדי לבנות הראשון בארץ ישראל. דוד תדהר (עורך), "יצחק זאב אלטשולר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3586 מור אלטשולר, חיי מרן יוסף קארו, תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, תשע"ו 2016, פרק: "זכות אבות", עמ' 478 ביומנו כתב הרצל על חוויית מפגשו עם הרוכבים: "גדוד פרשים הסתער לקראתנו לפני המושבה רחובות, כעשרים בחורים שערכו מין 'פנטזיה', הריעו בשירים עבריים. עיני וולפסון, שנירר, בודנהיימר ועיניי מלאו דמעות בראותנו את הרוכבים הזריזים והאמיצים האלה, העשויים להיות גלגולם של הנערים מוכרי המכנסיים...". בספרו רחבות, הוצאת אמנות, תל אביב תרפ"ט, עמ' 60-52.
ריאד אל-מאלכי

ריאד אל-מאלכי (בערבית: رياض المالكي; נולד ב-1955) הוא פוליטיקאי פלסטיני המכהן כיועץ לעניינים בין-לאומיים לנשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. בעבר כיהן גם כשר החוץ של הרשות הפלסטינית, שר ההסברה וכדובר. לאל-מאלכי תואר דוקטור בהנדסה אזרחית מהאוניברסיטה האמריקנית. בשנת 1978 החל ללמד במחלקה להנדסה באוניברסיטת ביר זית, ומאוחר יותר עמד בראש המחלקה. אל-מאלכי הוא המייסד של "פנורמה - המרכז להפצת דמוקרטיה ופיתוח קהילתי". בשנת 2000 זכה בפרס השלום האירופי בקופנהגן וב-2005 בפרס השלום האיטלקי. לאחר השתלטות החמאס על רצועת עזה ב-2007 התמנה לשר בממשלתו של סלאם פיאד. כשר החוץ של הרשות הפלסטינית אל-מאלכי הוא מהאישים המרכזיים הפועלים להכרה חד-צדדית של מדינות העולם במדינה פלסטינית. בשנת 2015 לצד פול גלאגר הוא חתם על אמנה שמסדירה יחסים בין הוותיקן והרשות הפלסטינית. ב-2024 מונתה ממשלה חדשה לרשות הפלסטינית בהנהגת מוחמד מוסטפא ואל-מאלכי סיים את תפקידו לאחר 17 שנות כהונה. לאחר מכן הוא מונה ליועץ לעניינים בין-לאומיים של מחמוד עבאס. מדיה וקבצים בנושא ריאד אל-מאלכי בוויקישיתוף ריאד מאלכי, כיצד נבטיח את התנהלותן המוצלחת של הבחירות בהיעדר ערבויות להצלחה?, אתר מחסום, 18 בינואר 2006 (דף ארכיון) ביוגרפיה, אתר Britain Israel Research and Communications Centre (באנגלית) אתר 'פנורמה' (באנגלית) Profiles: Palestinian interim cabinet,‏ אתר ה-BBC‏ המאבק הפלסטיני למען הכרה במדינה פלסטינית ונגד ההתנחלויות, אתר ממרי, 20 בפברואר 2011 "الرئيس عباس يصدر قرارا بتعيين رياض المالكي مستشارا لرئيس الدولة للشؤون الدولية". لدنيا الوطن (בערבית). 2024-04-21. נבדק ב-2024-05-24.
מפענח

האם התכוונתם ל... מפענח בינארי – רכיב חומרה המפענח קידוד בינארי כך שניתן יהיה לקרוא את המידע המקורי. ההתקן מבצע פעולה הפוכה למקודד. מפרש (תוכנה) – תוכנה הקוראת תוכנית מחשב הכתובה בשפת תכנות ומבצעת אותה ישירות, פקודה לאחר פקודה. מפענח תצלומי אוויר – תפקיד לניתוח מודיעין חזותי, לרוב מתצלומי לווין וצילומי אוויר בגופי מודיעין.
שלום סומסום

האם התכוונתם ל... רחוב סומסום (ישראל)#הסדרה השנייה – שלום סומסום רחוב סומסום (ישראל)#הסדרה החמישית – שלום סומסום
מלכה פוטשניק

מלכה חלפון פוטשניק (נולדה ב-13 באוקטובר 1949) היא אלופה פאראלימפית ישראלית. פוטשניק נולדה ברמת גן למשפחת חלפון. בהיותה בת שנה וחצי חלתה בשיתוק ילדים והיא סובלת משיתוק ברגלה הימנית. עם הקמת מרכז הספורט לנכים החלה להתאמן בו, בשנת 1967 השתתפה במשחקי סטוק מנדוויל וזכתה במדליות זהב וכסף. בשנת 1968 השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים, התחרתה באתלטיקה ובשחייה וזכתה בשלוש מדליות זהב וארבע מדליות כסף וקבעה שיאי עולם בהטלת כידון ובזריקת אלה. זכתה עם נבחרת הכדורסל במדליית זהב. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) זכתה בשלוש מדליות נוספות. מאוחר יותר התחרתה במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992), אך לא זכתה להישגים. בשנת 1968 נישאה לספורטאי הנכה צבי פוטשניק ולהם שלושה ילדים. בשנים 1980-1967 עבדה לצד עיסוקיה בספורט כנקבנית במרכז למיכון משרדי (מל"מ) של משרד האוצר. מדיה וקבצים בנושא מלכה פוטשניק בוויקישיתוף מלכה פוטשניק באתר היכל התהילה לכדורסל נשים פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) י. ברוש, נערה של זהב וכסף, מעריב, 11 בנובמבר 1968
אורה איל

אוֹרה אַיָּל (16 במרץ 1946 – 26 בפברואר 2011) הייתה סופרת ומאיירת ישראלית, שהתפרסמה בעיקר בזכות איוריה לספרי ילדים מוכרים. אורה איל נולדה בשנת 1946 בירושלים למשפחת מצאצאי יצחק ליפקין, מבוני שכונות ירושלים. לאחר סיום לימודיה בגימנסיה העברית רחביה למדה בבית הספר לאמנות "בצלאל", אולם לא סיימה שם את לימודיה. למדה לתואר ראשון במתמטיקה ועסקה בפיתוח ספרי לימוד למתמטיקה במט"ח. הספר הראשון שאיירה הוא "מעשה בחמישה בלונים" מאת מרים רות, שיצא לאור בשנת 1974. לאחר מכן איירה יותר מ-70 ספרי ילדים, בהם הספרים "הבית של יעל" ו"תירס חם" מאת מרים רות, "מר זוטא ועץ התפוחים" מאת אורית רז וסדרת "סיפורי איתמר" מאת דויד גרוסמן. על איוריה בספרו של גרוסמן "השפה המיוחדת של אורי" זכתה בשנת 1990 בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער. איל פרסמה גם ספרים שאותם כתבה וגם איירה, בהם "לילה חשוך אחד", "בוקר בהיר אחד", ו"אוגבו". על תהליך יצירת ספריהּ סיפרה: "בדרך כלל הסיפור ישנו לי בראש. אני מכינה את הציורים ורק אז כותבת את כל הטקסט באופן סופי." בשנותיה האחרונות עסקה בעריכה ובתרגום ספרים, בהם "הגבינה והתולעים" ו"אבא לא רוצה לישון", ומבחר מספרי סופר הילדים האיטלקי ג'אני רודרי כ"איש הגשם", "ליסה בארץ האגדות", ו"סיפורי טלפון". בשנת 1994 זכתה בפרס בן-יצחק על איור הספר "חמש מכשפות הלכו לטייל" מאת רונית חכם. אורה איל נפטרה ב-2011, בגיל 64, מפרקינסון, בה אובחנה כחולה כעשר שנים קודם. היא השאירה בן אחד מנישואיה הראשונים, וכן בן זוג איתו חייתה בעשרים שנותיה האחרונות בביתם בשכונת בקעה שבירושלים. בוקר בא (הספר בקטלוג ULI), הוצאת קרן אור, 1975 אוגבו (הספר בקטלוג ULI), ספרית פועלים, 1977, הוצאת אגם, 2021 הצב של אורן (הספר בקטלוג ULI), נכתב על ידי מירה מאיר), 1977 בוקר בהיר אחד (הספר בקטלוג ULI), ספרית פועלים, 1985 המלחמה האדירה (הספר בקטלוג ULI), ספרית פועלים, 1986 ילדה לבדה, (הספר בקטלוג ULI), הוצאת כתר, 1992 לילה חשוך אחד (הספר בקטלוג ULI), ספרית פועלים, 1988 סבתא של חנה בננה בשלה דיסה (הספר בקטלוג ULI), הוצאת איילות, 1996 אורה איל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בוקר בהיר אחת, כתבה ואיירה אורה איל, ספריית פועלים לילה חשוך אחד, כתבה ואיירה אורה איל, ספריית פועלים רשימת הפרסומים של אורה איל, בקטלוג הספרייה הלאומית מאיירת ספרי הילדים אורה איל הלכה לעולמה, באתר ynet, 27 בפברואר 2011 המאיירת וסופרת הילדים אורה איל הלכה לעולמה, באתר וואלה, 27 בפברואר 2011 מעשה במאיירת: פרידה מהמאיירת אורה איל, באתר וואלה, 28 בפברואר 2011 המאיירת אורה איל הלכה לעולמה, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2011 דוד רפ, בספר "חמש מכשפות הלכו לטייל", המאיירת אורה איל הרשתה לעצמה להיות פחות מאופקת, באתר הארץ, 6 במרץ 2011 שהם סמיט, "כלם יצאו לטיל" מאת רבקה דוידית - עושים דרך, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2011 רשימות המתויגות עם אורה איל, באתר "הפנקס" אורה איל, באתר "דףדף" אורה איל, דף שער בספרייה הלאומית אורה איל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה IBBY, Honour List (1990), 1990, pp.39–40. נורית שילה-כהן (עורכת), ספר המאיירים הגדול, מוזיאון ישראל, אגף הנוער על שם רות, 2005 בר חיון, סלט גרביים - "סיפורי טלפון", באתר הארץ, 1 ביולי 2009
כשל ממשלה

כשל ממשלה (או כשלי ממשל), הוא מונח בכלכלה ובמדעי המדינה המתאר מצב בו התערבות של הממשלה גורמת לחוסר יעילות כלכלית, שלא הייתה נוצרת אם השוק היה מתנהל בחופשיות. ניתן לתאר כשל ממשלה כתמונת מראה של כשל שוק, מצב בו אי-יעילות כלכלית נגרמת כתוצאה מהשוק החופשי עצמו, ובמקרים מסוימים יכולה להימנע או להתמזער באמצעות התערבות ממשלתית. כשל ממשלה יכול להיווצר כתוצאה מניסיון של הממשלה להשיג יעדים חברתיים, פוליטיים, או כלכליים שונים תוך התערבות בשוק ויצירת הקצאה לא יעילה של משאבים או תפוקה לא יעילה במשק. המונח אינו מבטא כישלון של הממשלה בהשגת היעדים שהציבה לעצמה, או שהציבור מצפה ממנה להשיג, אלא רק כשל בהשגת יעילות כלכלית. הכשל יכול להיווצר כתוצאה בלתי צפויה של ההתערבות, או בגלל שיעדים אחרים של הממשלה (לדוגמה, יעדים חברתיים או פוליטיים) חשובים לה יותר מהיעד של השגת יעילות כלכלית. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמונה אלביסים

שמונה אלביסים (באנגלית: Eight Elvises) הוא הדפס רשת משנת 1963 שיצר צייר הפופ ארט האמריקאי אנדי וורהול. היצירה היא דיוקן של הזמר האמריקאי אלביס פרסלי, שבה מוצגת תמונתו של הזמר בשחור-לבן כשהיא משוכפלת שמונה פעמים, על בד בצבע כסף. אלביס מחזיק בידו אקדח המופנה לעבר הצופה. הדמות מודפסת פעם אחר פעם, אחת לצד השנייה, בחפיפה חלקית, כאשר המרווח בין הדמויות הולך ומצטמצם משמאל לימין, וככל שמתקרבים לצידה הימני של היצירה החפיפה גדלה, כשבימין היצירה הדמויות חופפות זו לזו. ב-26 בנובמבר 2009 דיווח עיתון האקונומיסט כי היצירה נמכרה על ידי האספן האיטלקי אניבאלה ברלינגיירי (Annibale Berlingieri) לאספן פרטי לא ידוע, עבור סכום של 100 מיליון דולר, ובכך היא אחת היצירות היקרות ביותר שנמכרו אי פעם. השיאים והנפילות של אמן הפופ, האקונומיסט, 26 בנובמבר 2009
גולו מאן

גולו מאן (בגרמנית: Golo Mann;‏ 27 במרץ 1909 – 7 באפריל 1994, נולד בשם אנגלוס גוטפריד גולו מאן), היה היסטוריון, מסאי (כותב מסות) וסופר גרמני-אמריקאי, ממוצא יהודי, אשר פעל והשפיע במחצית השנייה של המאה ה-20. חתן פרס גתה לשנת 1985. גולו מאן היה בנם השלישי של הסופר זוכה פרס נובל לספרות תומאס מאן ושל קטיה מאן, יהודייה שהתנצרה, אחיינו של היינריך מאן ואחיהם של קלאוס מאן ואריקה מאן. בין ספריו החשובים נמנים הביוגרפיה עצומת הממדים אודות חיי אלברכט פון ולנשטיין וכן הספר "ההיסטוריה הגרמנית במאה ה-19 וה-20" שזכה לתפוצה חסרת תקדים באירופה. לגולו מאן היה הסבר אלטרנטיבי לתיאוריה של חנה ארדנט אודות "הבנאליות של הרוע". מאמרו "אייכמן המעוות" (Der verdrehte Eichmann) שהתפרסם בעיתון "די צייט" ב-1964 מקדיש חלק נכבד לתגובתה של ארנדט לניתוח ההתנגדות הגרמנית לנאציזם. מאן כתב "התיאורים שלך של ההתנגדות הגרמנית מכילים את ההשמצות המקוממות ביותר שהופצו אי פעם על תנועה זו. זוהי אי-אמת שגרדלר, מולטקה, לבר ואחרים מיהרו להציל את המדינה הגרמנית רק לנוכח התבוסה הצפויה ולא פעלו מסיבות מוסריות." מדיה וקבצים בנושא גולו מאן בוויקישיתוף רות אלמוג, המלה הראשונה שאמר הייתה "אדיפוס", באתר הארץ, 1 במאי 2009 עמית קרביץ, ההיסטוריון שנלחם בתחכום היתר של חנה ארנדט, באתר הארץ, 5 באפריל 2014 גונטר גאוס, ראיון עם גולו מאן. (גרמנית עם כתוביות לאנגלית) Prüfung einer Freundschaft בעיתון הפרנקפוטר אלגמיינה. 5 בדצמבר 2006. גולו מאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גולו מאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) Golo Mann, Der verdrehte Eichmann, Die Zeit, ‏24 בינואר 1964 Anna Corsten, Ausstellungsrezension "Hannah Arendt und das 20. Jahrhundert" בעקבות תערוכה על חנה ארנדט במוזיאון ההיסטוריה הגרמנית בברלין, באתר Gedenkstaettenforum, ‏11.05.2020-18.10.2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניל דיימונד

ניל לזלי דיימונד (באנגלית: Neil Leslie Diamond; נולד ב-24 בינואר 1941) הוא זמר-יוצר יהודי-אמריקאי בן לעקיבא דיימונד ורוז לבית רפפורט. עד כה הוציא דיימונד 31 אלבומי אולפן ושבעה אלבומי הופעה שנמכרו ברחבי העולם במעל ל-125 מיליון עותקים. ב-2011 הוא הוכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול. בקיץ 2022 עלה על במות ברודוויי המחזמר "A Beautiful Noise"', כשם אלבומו העשירי של דיימונד, המחיז את חייו ושיריו. הצגות התקיימו בתיאטרון "אמרסון קולוניאל" בבוסטון, מסצ'וסטס. מדיה וקבצים בנושא ניל דיימונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניל דיימונד (באנגלית) ניל דיימונד, ברשת החברתית פייסבוק ניל דיימונד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניל דיימונד, ברשת החברתית אינסטגרם ניל דיימונד, סרטונים בערוץ היוטיוב ניל דיימונד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל דיימונד, באתר AllMovie (באנגלית) ניל דיימונד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניל דיימונד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ניל דיימונד, באתר ספוטיפיי ניל דיימונד, באתר Last.fm (באנגלית) ניל דיימונד, באתר AllMusic (באנגלית) ניל דיימונד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניל דיימונד, באתר דיזר ניל דיימונד, באתר Discogs (באנגלית) ניל דיימונד, באתר Songkick (באנגלית) ניל דיימונד, באתר Genius ניל דיימונד, באתר SecondHandSongs ניל דיימונד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ניל דיימונד, באתר בילבורד (באנגלית) ניל דיימונד, באתר טיידל (באנגלית) ניל דיימונד, באתר אמזון מיוזיק ניל דיימונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתמר זהר, ניל דיאמונד נכנס להיכל התהילה של הרוק בקליבלנד, באתר הארץ, 22 במרץ 2011 Evans, Greg (April 6, 2021). Neil Diamond Stage Musical Gets New Name, Pre-Broadway 2022 Premiere Date. Deadline Hollywood. Retrieved April 6, 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיוקן עצמי בצבעי הסוואה

דיוקן עצמי בצבעי הסוואה, או, בשמו הרשמי דיוקן עצמי (באנגלית: Self-Portrait) הם שני הדפסי רשת משנת 1986 של אמן הפופ ארט האמריקני אנדי וורהול. היצירה מציגה דיוקן עצמי של האמן, כאשר פניו צבועות בצבעי הסוואה צבאיים, על רקע שחור. ביצירה מוצג רק פרצופו של האמן, וגופו אינו נראה. וורהול צייר את הדיוקן מספר חודשים לפני פטירתו בפברואר 1987. הוא השתמש בתצלום פולארויד שלו, לצורך יצירת ההדפס. וורהול יצר גרסה נוספת של היצירה, המוצגת במוזיאון פילדלפיה לאמנות בפילדלפיה שבמדינת פנסילבניה, כאשר בגרסה זו הדיוקן העצמי צבוע בורוד ומג'נטה - צבעים שונים מצבעי ההסוואה הצבאיים שבדיוקן הראשון. תיאור רשמי באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות תיאור רשמי באתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות
המשימה X

המשימה X הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2011, בבימויים של פרוספר מלכה ואור ישר, ובכיכובם של שרון רג'יניאנו, דני שטג, יובל עובדיה ורפי טיילור. הסרט ערך סבב פסטיבלים מוצלח בין השנים 2011-2012 עם 3 זכיות בינלאומיות וכניסה לפסטיבלים רבים ותחרויות סרטי אינדי, בעיקר בארצות הברית. בישראל הסרט הוקרן עד כה בכמה הקרנות טרום בכורה קטנות, ובהקרנת בכורה בסינמטק תל אביב בפסח 2012. הסרט מספר על אדם-נטול-זהות (יובל עובדיה) שנשלח למשימה מסתורית ונתפס כשהוא מנסה לחדור למתקן ארכיון שמור של המוסד. לפני שהדבר ידלוף החוצה, מתמנה אחד מסוכני המוסד הבכירים (שרון רג'יניאנו) לגלות את זהותו של האיש ואת זהות שולחיו. בחייו הפרטיים נמצא החוקר בעיצומו של משבר אישי, כאשר הוא נתון בהליכי גירושין מתקדמים ומורכבים בהם הוא עומד לאבד את הזכות לראות את ילדיו, ובנוסף אביו נפטר ומשאיר לו צוואה לא ברורה. הנחקר טוען שהוא נשלח על ידי מלאכים מעולם רוחני העוקבים אחרי כל פעולה שלו ושולחים לו מסרים בכל רגע. החוקר שכבר התעסק עם טיפוסים מסוגים שונים, לא מאמין לשום מילה של הנחקר ומנסה בכל האמצעים העומדים לרשותו להוציא ממנו את האמת - מי הוא, מה מטרתו וכיצד חדר למתקן המוסד. אלא שהחוקר מזדעזע לשמוע מהנחקר מידע אינטימי על חייו שלו, הסברים מה הוא צריך לעשות ומה פשר דברים שקרו לו בעבר. בסופו של דבר מחליט החוקר להסתכן ולהבריח את האדם-נטול-הזהות אל מחוץ למתקן הכליאה ורק אז נודע לו על המשימה לשמה הוא נשלח לעולם. הסרט מכיל קטעי אקשן מיוחדים של קרבות קונג פו בכוריאוגרפיה שהכין במיוחד לסרט אמן הקונג פו אלוף העולם לשעבר אלי איבגי, שהשתתף גם בצילומים כדמות שחורה ומסתורית התוקפת את הגיבור ברחבי המיתקן. פרס הגולדן רמי, פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-44 של יוסטון (2011) סרט המתח/דרמה הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים בפילדלפיה (2011) פרס דיאמונד בתחרות קליפורניה לסרטים (2012) הפסטיבל הבינלאומי של ניו ג'רזי (2011) הפסטיבל הבינלאומי של בילוייט (2012) הפסטיבל הבינלאומי לטריילרים - לוס אנג'לס (2011) הפסטיבל הבינלאומי של מונקו (2012) מועמד בקטגוריית אפקטים מיוחדים ואפטר אפקט בתחרות מאבריק - לוס אנגלס (2011) כאמור הסרט הוצג בפסטיבלים בחו"ל, אך לא התקבל לפסטיבל ירושלים ופסטיבל חיפה. על כך אמר יובל עובדיה בריאיון ל"ערוץ אורות": "יש בארץ, לפחות בקודקודים של אנשי התקשורת, פחד מיהדות. אתה יכול לעשות סרט על ערבים, על הומואים - סבבה, אבל במדינה יהודית (הסרט לא יוקרן בצורה מסחרית)...זאת אומרת שיכול להיות מצב הגיוני ואפשרי ביותר שהסרט יוקרן בהוליווד, ובארץ לא". "המשימה X", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המשימה X", באתר AllMovie (באנגלית) "המשימה X", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המשימה X", באתר ספר הקולנוע הישראלי "המשימה X", באתר Metacritic (באנגלית) "המשימה X", באתר אידיבי "המשימה X", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא 'המשימה X', סרטון באתר יוטיוב (אורך: 01:29:49) אתר הסרט דודו כהן, ‏לבלות עם ליאו אאוט, יהדות באינטרנט - אין, באתר ‏מאקו‏, 30 ביולי 2009 עפרה לקס, ראיון עם יובל עובדיה, באתר ערוץ 7, 24 בפברואר 2011 המשימה X - הסרט היהודי שזכה בתחרויות בארצות הברית, בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", 4 באוגוסט 2011 סרט עם קבלה: פרסים בחו"ל, התעלמות בארץ, באתר ynet, 4 באוגוסט 2011 ישי קרוב, כשקבלה וקולנוע נפגשים, באתר ערוץ 7, 20 במרץ 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.