laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התעוררות (סרט)

התעוררות (באנגלית: Awakenings) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1990, בבימויה של פני מרשל ובכיכובם של רובין ויליאמס ורוברט דה נירו, המבוסס על ספר בשם זהה מאת אוליבר סאקס בשנת 1973. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, והשחקן הטוב ביותר (רוברט דה נירו). הוא לא זכה באף אחד מהם. ווילאמס היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב, אך לא זכה. הסרט מספר על נוירולוג (רובין ויליאמס) אשר מגיע לעבוד במחלקה סגורה שבה החולים אינם מסוגלים להגיב או לזוז. מצבם זה נגרם ממגפה שהתחוללה בשנים 1917–1928 (אנצפאליטיס לתארגיקה). הנגיף לא שיתק את מוחם, אך הם איבדו את היכולת להגיב לגירויים. רופא שמגיע למחלקה מצליח לגלות כי הם מסוגלים להגיב אך ורק לגירויים אינסטינקטיביים. למשל הוא משליך לעברם כדור בייסבול והם תופסים אותו מתוך אינסטינקט. לאט-לאט הרופא חוקר את המחלה שלהם, ומצליח לגלות שבעזרת דופמין סינתטי יוכלו החולים להירפא ממחלתם. במרכז העלילה גבר בשם ליאונרד (רוברט דה נירו), בשנות ה-30 לחייו, אשר נפגע מן הנגיף בילדותו, וכעת הוא "שב לחיים". אלא שמבחינה רגשית הוא נותר כפי שהיה בילדותו. חולים רבים חוזרים למצבם הנורמלי הודות לתרופה לתקופה מסוימת, אך לאחר מכן שבים למצב המחלה ההתחלתי. הרופא מחפש פתרונות, אך קצרה ידו. בקטע מסוים ליאונרד פוגש אישה צעירה, בת גילו, שעה שהוא נמצא במצב הבריא שלו. הקשר ביניהם גורם לו לרצות לצאת מדי פעם מבית החולים כדי להתאוורר וללכת ברחובות. הוא מסביר זאת לצוות המנהל והרופאים, אך בקשתו נדחית ואז מצבו חוזר ומידרדר. "התעוררות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "התעוררות", באתר נטפליקס "התעוררות", באתר AllMovie (באנגלית) "התעוררות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "התעוררות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "התעוררות", באתר Metacritic (באנגלית) "התעוררות", באתר אידיבי "התעוררות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סין (לבוש)

הסין (בלאית: ສິ້ນ) הוא פריט לבוש הנפוץ בקרב נשים בלאוס. הבגד הוא סוג של חצאית מסורתית בעבודת יד, העשויה לעיתים קרובות ממשי מקורו בלאוס והוא נפוץ גם בקרב נשים תאילנדיות, במיוחד נשים מצפון תאילנד וצפון מזרח תאילנד, באזור איסאן. החצאית היא בגיזרת צינור או מה שנהוג לכנות חצאית עיפרון. ההדפס על הבד של החצאית יכול לעיתים להצביע על האזור ממנו הגיע הבד. בתאילנד של ימינו, נהוג ללבוש את הסין בדרך כלל באירועים מיוחדים. עם זאת, בלאוס, נהוג יותר להשתמש בו באופן קבוע יותר כבגד יומיומי. הסין מורכב בדרך כלל משלושה מרכיבים: חגורת המותן, קצה החגורה בדרך כלל תחוב ומוסתר. גוף החצאית, בדרך כלל ללא הדפס ומורכב מצבע אחד או שניים. רגל הסין, המכפלת. המכפלת ארוגה בדרך כלל עם בד צבעוני. הפרטים הספציפיים על גבי המכפלת יכולים להצביע לפעמים על המקור בו מיוצר אותו סין. לרוב הוא מיוצר מבד משי או כותנה ארוגה ביד. על גבי הבדים יש טקסטורות ועיצובים שונים, שנוצרים לעיתים קרובות באזורים כפריים. העלות של גרסאות משי פרימיום עשויה להגיע ליותר מ-50,000 באט ליחידה, במיוחד אם נוצרו על ידי אורג מסורתי ידוע. במידה והוא נוצר מבדים פחות יקרים, הלעות יכולה להיות כ-3,000 באט. הנסיכה ת'יפ קסון נסיכת צ'יאנג מאי לובשת סין, לפני 1884 ילדה תאילנדית לובשת סין נערות לבושות בסין מצפון תאילנד נשים מלאוס לבושות בסין נשים מלאוס לבושות בסין מדיה וקבצים בנושא סין בוויקישיתוף סרונג Limited, Bangkok Post Public Company. "Pushing 'phasin' to the fore". Bangkok Post (באנגלית). נבדק ב-2023-12-03. Laoconnection.com. "Laoconnection.com". Laoconnection.com. נבדק ב-2021-08-11. "Thai Traditional Dress" (PDF). SALC Newsletter. Chulalongkorn University Language Institute. 84: 5–8. במרץ 2018. נבדק ב-18 בפברואר 2020. {{cite journal}}: (עזרה) Thepthong, Phitsanu (17 בפברואר 2020). "Pushing 'phasin' to the fore". Bangkok Post. נבדק ב-18 בפברואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סין (לבוש)".
יחסי ונצואלה–סנגל

יחסי ונצואלה–סנגל הם יחסי החוץ בין ונצואלה לסנגל. לשתי המדינות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1970. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 במאי 1970. ב-7 בנובמבר 1977 ערך נשיא סנגל, לאופולד סדאר סנגור, ביקור רשמי בוונצואלה בתקופת נשיאותו של קרלוס אנדרס פרז (אנ'), בו חתמו שני הנשיאים על הצהרה משותפת בתחומים המעניינים את שתי המדינות. לאחר ביקורו של הנשיא סנגור, נחתמו בין שתי המדינות הסכמים בתחומים הכלכליים, התרבותיים והמדעיים, שאושררו בקראקס ב-10 בנובמבר אותה שנה על ידי שר החוץ של ונצואלה דאז, סימון אלברטו קונסאלווי (אנ'), ומקבילו סנגל, אסאן סק. ב-16 באפריל 2018, במהלך סיור ביבשת אפריקה, נפגש סגן השר לענייני אפריקה של משרד החוץ של ונצואלה, יורי פימנטל, עם שרת החוץ של סנגל, סידיקה קבה. לוונצואלה יש שגרירות בדקר. לסנגל אין שגרירות בוונצואלה. Venezuela y Senegal revisan mecanismos para reactivar acuerdos en diversos ámbitos de cooperación Embassy of Venezuela in Dakar, Senegal
יחסי ונצואלה–נפאל

יחסי ונצואלה–נפאל הם יחסי החוץ בין ונצואלה לנפאל. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-28 באפריל 1987. המגעים בין שתי המדינות מתקיימים לרוב בפורומים בינלאומיים דוגמת האו"ם. באוגוסט 2006 ערכה שרת החוץ של ונצואלה, ג'ני פיגרדו, ביקור בנפאל. במאי 2019 ערך סגן נשיא נפאל, נאנדה קישור פון (אנ'), ביקור רשמי באי מרגריטה שבוונצואלה. נכון להיום, אין שיתוף פעולה כלכלי דו-צדדי בין שתי המדינות. לוונצואלה אין שגרירות בנפאל, ושגרירות ונצואלה בהודו אמונה על היחסים עם נפאל. לנפאל אין שגרירות בוונצואלה, ושגרירות נפאל בברזיליה אמונה על היחסים עם ונצואלה. Nepal – Venezuela Relations, באתר משרד החוץ של נפאל
מכפלת

מכפלת בתפירה היא שיטה של גימור בבגדים. תופרים קצה אחד של פיסת בד מקופל כדי למנוע את התפרקות הבגד ולהתאים אורך של פרטי לבוש, למשל בקצה של שרוולים או בתחתית בגדים כמו מכנסיים וחצאיות. יש סגנונות רבים ושונים של מכפלות, מורכבים יותר ופחות. המכפלת הנפוצה ביותר נעשית על ידי קיפול של השוליים, קיפול נוסף ותפירת הקצה. סגנון ההכפלה הזה סוגר לחלוטין את הקצה של החתך בבד, ומונע את היפרמותו. סגנונות אחרים משתמשים בפחות קפלים. אחת המכפלות הפשוטות ביותר סוגרת את קצה הבד בתפר ללא קיפול כלל, בשיטה הנקראת תפר עטוי, אם כי ניתן להשתמש בתפר עטוי גם במכפלות רגילות. יש אפילו מכפלות שאינן דורשות תפירה, במקום זאת הן נעשות באמצעות שימוש בחומרים לגיהוץ, רשתות, אטבי פלסטיק או אביזרי חיבור אחרים. מכפלות חסרות חוטים אלו אינן נפוצות ולעיתים קרובות נעשה בהן שימוש רק על בסיס זמני. ניתן לתפור את המכפלות עם קו של תפרים בלתי נראים או עם תפר עיוור, או להשתמש במכונת תפירה. המונח מכפלת לעיתים מורחב גם לטיפולי בד אחרים המונעים התפרקות. ניתן לכסות את המכפלת, לגלגל ביד ולאחר מכן לתפור בתפרים זעירים, לכסות בבד או לבחור בדרך יצירתית אחרת. בדרך כלל באופנת הוט קוטור המכפלות נתפרות בעבודת יד. לעיתים יש בבגד קישוט רקמה דקורטיבי שמכונה תפר מכפלת מעוצב. ישנם מגוון סוגי מכפלת, בהתאם לגיוון בסוג הבד והרכבו. סוגים נפוצים של מכפלות כוללים: מכפלת כפולה מכפלת אוברלוק מקופלת מכפלת מגולגלת מכפלת עיוורת למכפלות בעובי שונה יש סגנון מסוים, הדורש פחות או יותר בד בהתאם לסגנון. קצה בסגנון מטפחת דורש מכפלת של 0.6 סנטימטרים (0.24 אינץ'). שולי חצאית או מכנסיים טיפוסיים עשויים להיות באורך של חמישה עד 7.6 סנטימטרים. העובי של המכפלת משפיע על האופן שבו הבד של הבגד המוגמר ייראה. בד עבה וכבד יותר דורש מכפלת קצרה יחסית. תפרי המכפלת המשמשים בדרך כלל עבור מכפלות תפורות ביד כוללים: תפר פיק, תפר מוצלב (נקרא גם תפר אדרה), תפר סולם ותפר עיוור. מכונות תפירה יכולות ליצור תפר שנראה כמעט בלתי נראה באמצעות הגדרת תפר עיוור. תפרים עיוורים משמשים בדרך כלל לגימור של עיצובי אפליקציות הנתפרים על גבי הבד. מכונות תפירה מודרניות המיועדות לשימוש ביתי יכולות ליצור תפרים דקורטיביים או פונקציונליים רבים. המכונות המיועדות לשימוש ביתי אלו יכולות לעיתים לשמש גם לטובת תפירת מכפלות, אם כי בשימוש במכונה התפרים בדרך כלל יהיו גדולים יותר ונראים יותר. בבדים עבים וכבדים יחסית עם מכפלות גדולות לפעמים יוצרים משהו שנקרא "שולי התופרת" - קו נוסף של תפר רץ רופף מתווסף באמצע המכפלת, כך שלא כל משקלו של הבד תלוי בקו אחד יחיד של תפרים. מכפלת אוברלוק במכונה. תמונה זו מציגה את החלק הפנימי של הבגד תפר חור כפתור מכפלת עם חוט התואם לבד כך שלא ניתן לראותה בצידה החיצוני מכפלת פשוטה בתפר רץ מדיה וקבצים בנושא מכפלת בוויקישיתוף סרטון המסביר איך לתפור מכפלת בחולצה, יוטיוב Claire B. Shaeffer, Couture Sewing Techniques, Revised and Updated, Newtown, CT: Taunton Press, 2001-02-01, ISBN 978-1-56158-497-0. (בenglish) Jay Calderin, Form, Fit, Fashion: All the Details Fashion Designers Need to Know But Can Never Find, Beverly, Mass: Rockport Publishers, 2009-12-01, ISBN 978-1-59253-541-5. (בenglish) Colgrove, Debbie (2009). "Hemming techniques". Sewing VISUAL Quick Tips. John Wiley & Sons. pp. 144–159. ISBN 978-0-470-26216-0. Calderin, Jay (2009). Form, Fit and Fashion. Rockport Publishing, Inc. p. 184. ISBN 978-1-59253-541-5. Shaeffer, Clare B. (2011). Couture Sewing Techniques. Taunton Press. pp. 69–70. ISBN 978-1-60085-335-7.
יחסי ונצואלה – מזרח טימור

יחסי ונצואלה–מזרח טימור הם היחסים הבילטרליים בין ונצואלה למזרח טימור. היחסים הדיפלומטיים בין שני המדינות כוננו ב-2005. בסוף אוגוסט 2019 ביקר רובן דריו מולינה, סגן שר החוץ של ונצואלה בבירת מזרח טימור דילי לרגל 20 שנה למשאל העם לעצמאות מזרח טימור והתקבל על ידי שר החוץ של מזרח טימור דיוניסיו באבו. בתחילת דצמבר אותה שנה, מזכ"ל משרד החוץ של מזרח טימור חורחה קמס, קיבל את מולינה בפעם השנייה על מנת לדון ביחסים. בשנת 2022 נפגשו שרי החוץ של שתי המדינות, קרלוס רפאל פאריה טורטוסה ואדליזה מגנו (אנ'), במטה האו"ם שבניו יורק. נכון ל-2018 לא נחתמו הסכמי סחר בין שתי המדינות. לוונצואלה אין שגרירות במזרח טימור, ושגרירות ונצואלה בקנברה אמונה על היחסים עם מזרח טימור. למזרח טימור אין שגרירות בוונצואלה. הודעה בדף הפייסבוק של משרד החוץ של מזרח טימור, פייסבוק, 11 בדצמבר 2019.
טאפוי (יין)

טאפוי (בפיליפינית: Tapuy, מאוית גם tapuey או tapey) הוא יין אורז המיוצר בפיליפינים. זהו משקה מסורתי שמקורו ב-בנאווה ובמחוז ההר, שם הוא משמש לאירועים חשובים כמו חתונות, טקסי קצירת אורז, חגיגות וירידים תרבותיים. הוא מופק מאורז דביק טהור או משילוב של אורז דביק ולא דביק יחד עם שורשי אונואד, תמצית ג'ינג'ר ואבקה המכונה בובוד בתרבות המקומית. טאפוי הוא שם באילוקנית (שפה מדוברת בצפון הפיליפינים). היין נקרא בדרך כלל באיה בשפות האיגורוטיות. טאפוי נגזר מהמילה טאפאי פרוטו-מאלאי-פולינזי ("[מזון] מותסס"). קוגנטים נגזרים באים להתייחס למגוון רחב של מזון מותסס ברחבי אוסטרונזיה, כולל לחם שמרים (בטאגלוגית: tinapay ) ויין אורז. טאפוי הוא גרסה של משחת האורז האוסטרונזית הנפוצה או יין האורז טאפאי (או טפאי בשפות הפיליפניות). המאפיינים של טאפוי, כמו ביינות אורז רבים אחרים, תלויים בתהליך ובמרכיבים שבהם משתמש כל יצרן. עם זאת, באופן כללי, טאפוי הוא יין בעל גוף צלול עם טעם אלכוהולי חזק, מתוק במידה, ולעיתים משאיר טעם מתמשך. אחוז האלכוהול כ-14 אחוזים מנפח המשקה. אין בו סולפיטים (שהם חומרים משמרים הנמצאים ביינות אחרים) שלפעמים גורמים לתגובות שליליות כמו הנגאובר ואלרגיות. טאפוי גם אינו מדולל במים ואין בו תוספת סוכר. תהליך ייצור טאפוי מסחרי מתחיל בשקילה ושטיפת אורז מובחר. לאחר מכן, האורז מבושל, מקורר ומוזרק בסטארטר תרבית טבעי, הידוע מקומית בשם bubod. לאחר מכן, מתבצע תהליך של תסיסה מקדימה טבעית ותסיסה טבעית. לאחר השלמת התסיסה, ניתן ללהעביר את היין הטרי ולפסטר אותו. לאחר הפסטור, יין האורז עובר יישון, סינון ומזוכך לפני הביקבוק. לבסוף, יין אורז בבקבוק מפוסטר פעם נוספת לפני האיטום. פעם בשנה, במהלך פסטיבל Ipitik, מתאספים מבשלי יין אורז מכל רחבי מחוז ההר כדי להביא את תבשיליהם הטובים ביותר של יין האורז. יום שלם אחד של שמחה מלא בתחרויות גילוף בעץ, תערוכות אמנות ובישולים גדולים שמטרתם להאכיל מאות אנשים. יש נגני גונג, בעיקר ילדים שרוקדים תוך כדי ניגון קצב תוסס. ואכן, יין האורז טפוי נטוע עמוק באחת התרבויות הצבעוניות והמגוונות בפיליפינים. מדיה וקבצים בנושא טאפוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט של המכון למחקר אורז בפיליפינים איך מכינים טפוי איך להכין תרבות התחלתית של טפוי (בובוד) , an Ifugao word, can refer to both Bidens pilosa (as here) and Cosmos caudatus (as here). Tapuy Cookbook & Cocktails, Philippine Rice Research Institute (2011) Polistico, Edgie (2017). Philippine Food, Cooking, & Dining Dictionary. Anvil Publishing, Incorporated. ISBN 9786214200870. Blust, Robert; Trussel, Stephen. "Austronesian Comparative Dictionary: *t". Austronesian Comparative Dictionary. נבדק ב-21 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Fitrisia, Dohra; Widayati, Dwi (2018). "Changes in basic meanings from Proto-Austronesian to Acehnese". Studies in English Language and Education. 5 (1): 114–125. doi:10.24815/siele.v5i1.9431. Rice Wine Technology Bulletin, Philippine Rice Research Institute (2000)
מקס ווזניאק

מקס ווזניאק (בפולנית: Max Wozniak; ‏22 בספטמבר 1926, קלן, רפובליקת ויימאר – 7 ביולי 2023, אנסינו, לוס אנג'לס, ארצות הברית) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-פולני, אשר שיחק בעמדת השוער. שיחק בישראל במחצית השנייה של שנות ה-50 של המאה ה-20 בקבוצות מכבי יפו והפועל כפר סבא ואימן בראשית שנות ה-60 את הפועל הרצליה. ווזניאק נולד בקלן למשפחה יהודית אשר היגרה מפולין לגרמניה. הוא רכש חינוך יסודי יהודי, והצטרף לקבוצת הנוער של הכח קלן. ב-1939 גורשה המשפחה מגרמניה לפולין על ידי השלטונות הנאציים. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר תחילת מבצע ברברוסה, היגרה המשפחה לשטחי ברית המועצות עד שהתיישבה לבסוף ב-1942 בעיר מגניטוגורסק. במגניטוגורסק השלים ווזניאק את השכלתו התיכונית. ב-1946 שבה המשפחה לפולין לאחר מסע ארוך, בדומה למסעם של מאות אלפי רפטריאנטים. המשפחה התיישבה בשווייבודז'יצה, בה עבד ווזניאק במכרה פחם ובמקביל החל לשחק בקבוצת ויקטוריה שווייבודז'יצה (פול'). ב-1952 עבר לשחק בקבוצת גורניק ולבז'יך (אנ'). בשלהי אוקטובר 1956 עלה לישראל במסגרת עליית גומולקה, ובראשית נובמבר הצטרף לאימוניה ומשחקיה של מכבי יפו. לאחר מספר חדשים עבר לקבוצת הפועל כפר סבא ובה שיחק עד 1959. בשנה זו, עבר לגרמניה המערבית והחל להתאמן עם קבוצת פ.צ. קלן. עם זאת, הפועל כפר סבא סרבה לשחררו ועל כן הכניס את עצמו להסגר בינלאומי. ווזניאק החל קורס מאמני כדורגל בקלן שבגרמניה המערבית וב-1961 רכש תעודת מאמן כדורגל. בשנים 1961–1963 אימן ווזניאק בקבוצת FC Tittling מהליגה האזורית הגרמנית. בקיץ 1963 שב לישראל, אימן למשך עונה אחת את הפועל הרצליה והעלה אותה לליגה א', אשר הייתה הליגה השנייה בישראל באותה העת. בתקופה זו עסק גם באימון במסגרת חוגי כדורגל שהונהגו בבתי ספר תיכוניים בארץ. ב-1965 היגר לארצות הברית וב-1967 שימש כמאמן-שחקן בקבוצת לוס אנג'לס טורוס. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 אימן את מכבי לוס אנג'לס וזכה עימה באליפות האזורית. ב-1973 מונה למאמן נבחרת ארצות הברית בכדורגל ופוטר לאחר מספר חדשים בשל חוסר הצלחת הנבחרת. בהמשך, ועד סוף שנות ה-70, אימן ווזניאק במספר קבוצות אזוריות. ב-1993 הוכנס ווזניאק להיכל התהילה של הספורט היהודי בארצות הברית. מקס ווזניאק הלך לעולמו ב-2023 בלוס אנג'לס, והוא בן 96. מדיה וקבצים בנושא מקס ווזניאק בוויקישיתוף מקס ווזניאק, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר playmakerstats מקס ווזניאק, באתר scjewishsportshof.com (באנגלית) יושם קץ להתעללות הפועל כ"ס בווז'ניאק, חרות, 2 באוגוסט 1959 הפועל ת"א-מכבי יפו: 1-1, למרחב, 11 בנובמבר 1956. הפועל כפר סבא-מכבי תל אביב 0:1, על המשמר, 25 בינואר 1959. ווז'ניאק לפ.צ. קלן, מעריב, 23 בדצמבר 1959. הופסקו לימודי כדורגלן ישראלי בקלן, מעריב, 27 ביולי 1959. ווז'ניאק חזר, מעריב, 30 ביולי 1963. איתן אוטסמן, וז'ניאק מאמן בלוס אנג'לס את יוצאי הכדורגל הישראלי, מעריב, 9 בספטמבר 1974. אברהם טבק, חוגי כדורגל בבי"ס לפני הפעלתם, מעריב, 3 בספטמבר 1963. מקס ווזניאק-תקציר ביוגרפי, עמוד 179, באתר jeanetteshelburne.com (באנגלית). מקס ווזניאק-ההודעה על פטירתו, באתר forevermissed.com (באנגלית).
ציקודיה

ציקודיה (ביוונית: τσικουδιά; מילולית: אלת טרבינת), המכונה לעיתים קרובות גם ראקי (ביוונית: ρακή) בחלק המזרחי של כרתים, הוא משקה אלכוהולי, ברנדי ריחני על בסיס ענבים ממקור האי כרתים המכיל 40% עד 65% אלכוהול בנפח המשקה. צקודיה מיוצרת על ידי זיקוק של פומאס, כלומר מה שנשאר מהענבים שנכבשו בייצור יין. הפומאס תוסס במשך כשישה שבועות בחבית אטומה היטב, ולאחר מכן מזוקק. המשקה דומה לציפורו מיבשת יוון, ממשפחת ראקי, כמו גם לראקיה האלבני, האוחורו הספרדי, הגראפה האיטלקי, הצ'אצ'ה הגיאורגי, הטרקיי ההונגרי וכך הלאה. בחלק המזרחי של כרתים נהוג לכנות את ציקודיה כראקי, אך ככל הנראה היא נקראת בשם זה פחות במערב האי. היא מיוצרת לעיתים קרובות בבית בכפרים ברחבי כרתים, ולכן תכולת האלכוהול משתנה לפי יצרן. בדרך כלל בכל כפר בכרתים יש תושב אחד או שניים בעלי רישיון לזקק, וציקודיה מיוצרת ברציפות במשך שבועיים עד שלושה בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר. ציקודיה מוגשת לפעמים קרה מבקבוק השמור במקפיא. היא מוצעת בדרך כלל כדיז'סטיף לאחר ארוחת הערב, וברוב הטברנות בכרתים מוצעת כדיז'סטיף חינם עם פירות וממתקים לאחר הארוחה. ניתן לתבל אותה באמצעות קליפת לימון, רוזמרין או דבש (רקומלו). מדיה וקבצים בנושא ציקודיה בוויקישיתוף "Tsikoudia, the Cretan Spirit".
רקומלו

רקומלו (ביוונית: ρακόμελο; (מ-ρακή, כלומר ראקי, ומ-μέλι, כלומר דבש) הוא משקה אלכוהולי מעורב יווני. זהו אלכוהול לעיכול, המשמש באופן מסורתי על ידי יוונים רבים כתרופה ביתית לכאב גרון או שיעול. רקומלו עשוי מתערובת של ראקי או ציפורו ושני הסוגים הם ברנדי פומאס (מקליפות וגרגירי ענבים). התיבול המקובל שלו הוא קינמון והל או עשבי תיבול מקומיים אחרים. המשקה מיוצר בכרתים ובאיים נוספים בים האגאי וביבשת יוון. המשקה נצרך בחורף כמשקה חם. רקומלו נמכר בחנויות אלכוהול כבר כמשקה מוכן ומבוקבק. משקה דומה הוא ראקי אפוי, שהוא משקה אזורי של האי אמורגוס, המכונה פסימני (psimeni), העשוי ראקי, סוכר ותבלינים, ומוגש בטמפרטורת החדר. ראקי אפוי מכיל יותר תבלינים מאשר רקומלו, שבדרך כלל מכיל רק קינמון.ראקי אפוי זמין גם מעורב ומבוקבק, מוכן לצריכה (מוגש בטמפרטורת החדר). מתכון כללי של רקומלו הוא 1–2 כפיות דבש על כל 4 שוטים של ראקי, יחד עם ציפורן אחת וכפית קינמון, שמשתנה לפי הטעמים השונים. "Rakomelo". "Rakomelo". My Little Greek Food Book. 2012. נבדק ב-13 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Rakomelo a warming winter drink". The Great Greek Food. 29 בנובמבר 2010. נבדק ב-3 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה)
פטר גראצ'אנין

פטר גראצ'אנין (בסרבית: Петар Грачанин;‏ 22 ביוני 1923 – 27 ביוני 2004) היה גנרל ופוליטיקאי יוגוסלבי. כיהן כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין 1982–1985, כנשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה בין 1987–1989, וכשר הפנים של יוגוסלביה בין 1989–1992. גראצ'אנין נולד ביגודיניה ב-22 ביוני 1923, למשפחת איכרים ענייה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל לעבוד כקצב ביגודיניה ואז עבר לבלגרד. במקביל, הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. בעקבות כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר באפריל 1941, הוא הצטרף לפרטיזנים של טיטו. הוא לחם בשורות הפרטיזנים עד סוף מלחמת העולם השנייה. הוא נפצע קשה חמש פעמים, הועלה לדרגת לוטננט ומונה למפקד גדוד. לקראת סוף המלחמה, הוא נשלח לבית חולים בבארי שבאיטליה, ולאחריה סייע בדיכוי אחרוני הצ'טניקים. לאחר המלחמה הוא התקדם בסולם הדרגות ומילא תפקידים בכירים. בין היתר שימש כמפקד האקדמיה הצבאית היוגוסלבית וכמפקד הארמייה ה-1. ב-24 במאי 1982 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. הוא כיהן בתפקיד עד 1 בספטמבר 1985 כאשר במקומו מונה זורקו צ'נאדי. לאחר מכן פרש מהצבא. הוא המשיך למלא תפקידים בכירים במנגנון המפלגה הקומוניסטית, וב-14 בדצמבר 1987 נבחר לנשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה. הוא כיהן בתפקיד עד 20 במרץ 1989, וב-16 במאי של אותה שנה מונה לשר הפנים האחרון של יוגוסלביה. ב-1999, עם פרוץ העימות בדרום סרביה, גראצ'אנין התגייס מחדש לצבא סרביה. הוא ביקש להישלח לחזית, אולם בשל גילו המתקדם בקשתו נדחתה, והוא נותר על תקן של יועץ בכיר במטה הכללי. בשל כך, הוענקה לו הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסרבי – גנרל ארמייה. הוא נפטר בבלגרד ב-27 ביוני 2004. פטר גראצ'אנין באתר גיבורי יגודיניה
נמיאש קייטה

נמיאש אסדרס ברבוזה קייטה (בפורטוגזית: Neemias Esdras Barbosa Queta; נולד ב-13 ביולי 1999) הוא כדורסלן פורטוגזי המשחק בעמדת הסנטר, בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. קייטה הוא השחקן הפורטוגזי היחיד אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA, וכן הפורטוגזי היחיד אשר שיחק בליגת ה-NBA. קייטה נולד בליסבון, פורטוגל, לזוג מהגרים מגינאה ביסאו. בגיל 10 הצטרף למועדון הכדורסל של בריירו, ושיחק עמה בליגות נוער עד לשנת 2017. בעונת 2017/2018 שיחק עבור בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. בשנת 2018 עבר לארצות הברית, והחל ללמוד באוניברסיטת המדינה של יוטה. בשלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 13.2 נקודות, 9.0 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק. קייטה נבחר בבחירה ה-39 של דראפט ה-NBA‏ 2021, על ידי סקרמנטו קינגס, ובכך הפך לפורטוגזי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA. לקראת עונת 2021/2022 חתם בסקרמנטו על "חוזה דו כיווני". בשתי עונותיו עם הקינגס שותף ב-20 משחקים בסך הכול, וקלע 2.9 נקודות בממוצע למשחק. במקביל, שיחק ב-25 עם קבוצת סטוקטון קינגס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ורשם במדיה ממוצעים של 17.6 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.0 חסימות למשחק. בספטמבר 2023 חתם קייטה על "חוזה דו כיווני" בבוסטון סלטיקס, ובאפריל 2024 הומר חוזהו בקבוצה לחוזה NBA סטנדרטי. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN
מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו

מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו (באנגלית: Bisesero Genocide Memorial Centre) שוכן על גבעה ביישוב הקטן ביססרו השוכן כ-60 קילומטרים בכביש מקיבויה (אנ') במערב רואנדה ומנציח את רצח העם ברואנדה. כ-40,000 תושבים נרצחו באתר. המרכז הוא אחד מארבעה אתרים המנציחים את רצח העם שהוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2023. רצח העם ברואנדה התחיל באפריל 1994, כתוצאה מיריבות בין הרוב מבני ההוטו למיעוט ששלט במדינה של בני הטוטסי. באופן יוצא דופן הוצעה לבני הטוטסי באזור הגנה מסוימת והם פנו לכוחות שמירת השלום הצרפתיים בבקשה לסיוע. לכוחות לא היה מנדט להתערב והם נסוגו משדה הקטל. בביססרו נמלטו טוטסי רבים אל גבעה, ממנה יכלו להתגונן מפני התוקפים לזמן מה על ידי זריקת אבנים וחניתות ואף הצליחו ללכוד מהם כמה רובים. על הגבעה, בנוסף למבני הזיכרון המחוברים בגרם מדרגות באורך של כמעט 300 מטרים, ישנו אתר קבורה של כ-40,000 טוטסי שנרצחו במקום. למרגלות הגבעה שוכנת אנדרטת ההתנגדות עם כלי הנשק שהקורבנות השתמשו בהם כדי להגן על עצמם. תשע חניתות בולטות מטבעת על פני גליל נמוך מלא באבנים. מרכז הנצחה זה הוא אחד משישה מרכזים מרכזיים ברואנדה המנציחים את רצח העם ברואנדה. האחרים הם מרכז ההנצחה לרצח העם מורמבי, מרכז ההנצחה לרצח העם קיגאלי, מרכז הנצחה לרצח העם נטרמה (אנ'), מרכז ההנצחה לרצח העם ניאמטה ומרכז ההנצחה לרצח העם ניארובויה (Nyarubuye). ישנם למעלה מ-250 אתרי הנצחה רשומים המנציחים את רצח העם ברואנדה. מדיה וקבצים בנושא מרכז ההנצחה לרצח העם ביססרו בוויקישיתוף Nomination Text - UNESCO site Rwanda Genocide Memorial Sites Bisesero Genocide Memorial Bisesero: The Hill of Resistance, Noam Schimmel, 2012, Huffington Post Memorial sites of the Genocide: Nyamata, Murambi, Gisozi and Bisesero Sites mémoriaux du génocide : Nyamata, Murambi, Bisesero et Gisozi
יחסי לוב–סרביה

יחסי לוב–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים בין לוב לסרביה. בתקופת שלטונו של מועמר קדאפי היו היחסים הדיפלומטיים בין לוב ליוגוסלביה טובים במיוחד. יחסים אלו המשיכו גם לאחר הקמת סרביה. אחד מהקשרים החשובים יותר בין שתי המדינות היה הסחר בנשק, תחילה בין הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ללוב, ולאחר מכן עם סרביה לאחר התפרקות יוגוסלביה. מספר מטוסים של חיל האוויר ג'מהיריאן (אנ') הלובי שנתפסו או שימשו כדי להגן על נאמניו של קדאפי, יוצרו על ידי יצרנית המטוסים היוגוסלבית SOKO בבוסניה והרצגובינה של ימינו. מרבית מתושבי סרביה אמרו כי הם תומכים במשטרו של קדאפי. ב-25 באוגוסט 2011 הכירה סרביה רשמית במועצת המעבר הלאומית כממשלת בלוב. עם זאת, היחסים של סרביה עם ממשלת המעבר היו מתוחים כבר מתחילת מלחמת האזרחים הראשונה בלוב כאשר חמישה סרבים נתפסו על ידי מורדים בקדאפי בחשד שהם נלחמו כשכירי חרב עבורו. נכון לאפריל 2012 כל החמישה עדיין נשארו במעצר בלוב. עיתון לובי דיווח אז ששכירי חרב נוספים הוטסו מבאניה לוקה. שר ההגנה הסרבי, דרגאן סוטנובץ', הכחיש את הדיווחים לפיהם מטוסי קרב סרבים הפציצו מורדים נגד קדאפי. ב-7 בנובמבר 2015 שני עובדי שגרירות סרביה בלוב נחטפו על ידי אלמונים, כפי שדווח על ידי משרד החוץ הסרבי. בפברואר 2016 דווח שהעובדים נהרגו בהפצצה שביצעה ארצות הברית. ללוב יש שגרירות בבלגרד. לסרביה יש שגרירות בטריפולי. "Novosti - Vlada Srbije priznala pobunjenike u Libiji (Serbian) - August 25, 2011". ארכיון מ-19 בספטמבר 2011. נבדק ב-2 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה) רויטרס‏, דיווח: עובדי שגרירות סרביה שנחטפו בלוב נהרגו בהפצצה אמריקנית, באתר וואלה, 20 בפברואר 2016 Embassy of Libya in Serbia, VisaHQ (באנגלית אמריקאית) Embassy of Serbia in Libya, VisaHQ (באנגלית אמריקאית)
יחסי גינאה–מאלי

יחסי גינאה–מאלי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מאלי. שתי המדינות נהיו מושבות צרפתיות במהלך המאה ה-19 והיו חלק מאפריקה המערבית הצרפתית. גינאה זכתה בעצמאותה ב-1958 ואילו מאלי זכתה לעצמאות ב-1959, והייתה למשך שנה חלק מפדרציית מאלי יחד עם סנגל השכנה. ב-7 במרץ 1962 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. שתי המדינות חולקות גבול משותף באורך 858 ק"מ, העובר בקו מערב-מזרח-דרום, המפריד בין צפון מזרח גינאה לדרום-מערב מאלי. הוא נחצה או מוגדר על ידי נהרות רבים, ביניהם נהר באקוי. במערב הוא מהווה את הגבול המשולש של גינאה - מאלי - סנגל, הוא הולך מזרחה עד כמחצית מאורכו, משם הוא הולך דרומה לגבול משולש נוסף, בין שתי המדינות לחוף השנהב. בפברואר 2023 שרי החוץ של בורקינה פאסו, גינאה ומאלי, כולם נשלטים על ידי חונטות צבאיות, הציעו שותפות אזורית כדי להקל על הסחר ולהתמודד עם חוסר הביטחון באזור. השרים נפגשו בבירת בורקינה פאסו, ואגאדוגו, כדי לדון בשיתוף פעולה. כל שלוש המדינות במערב אפריקה חוו השתלטות צבאית מאז 2020, מה שהפך את ההישגים הדמוקרטיים שגרמו לאזור להשיל את התג שלו כ"חגורת ההפיכה" של אפריקה. מאלי מחזיקה בגינאה שגרירות בקונאקרי. גינאה מחזיקה במאלי שגרירות בבמקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי גינאה–מאלי בוויקישיתוף Burkina Faso, Guinea and Mali juntas plan three-way partnership באתר רויטרס, 10 בפברואר 2023