laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר

הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר (באנגלית: The Jimmy Carter Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותי המנציחים את שמו ואת פעילותו של נשיא ארצות הברית ה-39, ג'ימי קרטר. המרכז הנשיאותי על שמו נמצא באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית. המוזיאון כולל ניירת וחומרים רבים מכהונתו של קרטר בבית הלבן, העתק של החדר הסגלגל בעת כהונתו והצצה לחייו הפרטיים ושל רעייתו, רוזלין קרטר. ג'ימי קרטר ורעייתו מבקרים במרכז הנשיאותי מדי שנה. הבנייה של המרכז הנשיאותי החלה ב-2 באוקטובר 1984, כ-4 שנים לאחר סיום כהונתו של קרטר. המרכז נבנה על אדמות ג'ורג'יה, וזאת לאחר שקרטר נולד שם. באוקטובר 2009 עבר המרכז הנשיאותי שיפוץ בסך 10 מיליון דולרים לרגל יום הולדתו ה-85 של הנשיא לשעבר. הנשיא בעת חניכת המרכז, רונלד רייגן, נושא דברים לרגל פתיחת המרכז המבואה הראשית במוזיאון מבנה המרכז הנשיאותי על שם ג'ימי קרטר ג'ימי קרטר מרכז קרטר הספריות הנשיאותיות בארצות הברית אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר בוויקישיתוף הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר, ברשת החברתית פייסבוק הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ימי קרטר, ברשת החברתית אינסטגרם
קטלוג גליזה לכוכבים קרובים

קטלוג גְלִיזֶה לכוכבים קרובים (גרמנית: Katalog der Sterne näher, אנגלית: Catalogue of Nearby Stars) הוא קטלוג של כוכבים שמרחקם ממערכת השמש קטן מ-25 פארסק (81.5 שנות אור) שערך האסטרונום הגרמני וילהלם גליזה, יצא לראשונה בשנת 1957 וזכה מאז למספר תוספות ועדכונים. המהדורה הראשונה של הקטלוג יצאה לאור בשנת 1957 ונערכה על ידי וילהלם גליזה בלבד. הקטלוג במהדורה זו כלל 915 כוכבים ומערכות כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עלה על 20 פארסק (65 שנות אור). הכוכבים בקטלוג סודרו על פי העליה הישרה שלהם וכוכבים ששייכים למערכת קיבלו תוספת של אות לטינית אחרי המספר הסידורי כדי להבחין ביניהם. כך למשל קיבל סיריוס A את הציון גליזה 244 A ובן זוגו קיבל את הציון גליזה 244 B. בשנת 1969 הוציא גליזה מהדורה מעודכנת של הקטלוג ובה 1,529 כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עולה על 22 פארסק (72 שנות אור). מהדורה זו פורסמה בשפה האנגלית, לעומת המהדורה הראשונה שפורסמה בגרמנית, ועל מנת לשמור על הסדר המקורי על פי העלייה הישרה של כוכבי הקטלוג, הכוכבים שנוספו למהדורה זו קיבלו ציון עם נקודה עשרונית כדי למקמם בין שני כוכבים מהמדורה הראשונה. כך למשל קיבל הכוכב אלדברן את הציון גליזה 171.1. בשנת 1970 פרסם האסטרונום הבריטי ריצ'רד וולי תוספת של 850 כוכבים לקטלוג של גליזה. הוא מספר את הכוכבים בתוספת מ-9001 עד 9850. בעבר היה מקובל לציין כוכבים אלו עם הקידומת WO ואחריה המספר, אבל כיום משתמשים עבורם בקידומת GJ. בשנת 1979 פרסמו גליזה והאסטרונום הגרמני הרטמוט יארייס תוספת של 453 כוכבים לקטלוג. הקטלוג עם התוספות נקרא מאז קטלוג גליזה-יארייס ובסימון מקוצר GJ, במקום הקיצור GL שהיה מקובל עד אז. למרות זאת, הכוכבים בעלי ציון GJ עד 915 עדיין נקראים גם בשם "גליזה XXX", בעיקר כאשר אין להם שם מקובל יותר (למשל גליזה 229). הכוכבים שבתוספת חולקו לשתי קבוצות: הכוכבים שמרחקם היה בוודאות נמוך מ-23 פארסק מוספרו 1001 עד 1294 וכוכבים שמרחקם המדויק לא היה ידוע בזמן פרסום התוספת, אבל נראה שמרחקם לא עולה על 23 פארסק, מוספרו 2001 עד 2159. בשנת 1991 פרסמו גליזה ויארייס את המהדורה השלישית של הקטלוג שכללה 3,803 כוכבים, מהם 1,388 כוכבים שלא הופיעו במהדורות הקודמות ובתוספות שלהן, ומוספרו 3001 עד 4388. כוכבים אלה מופיעים לפעמים עם הקידומת NN‏ (Not numbered) או עם הקידומת הרגילה GJ. בשנת 1998, כחמש שנים לאחר מותו של גליזה פרסם יארייס עדכון לקטלוג, אבל הגרסה הנפוצה היא עדיין המהדורה מ-1991, אם כי נעשו תיקונים של מיקום ומרחק הכוכבים שבקטלוג. מדיה וקבצים בנושא קטלוג גליזה לכוכבים קרובים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קטלוג גליזה לכוכבים קרובים W. Gliese: Katalog der Sterne näher ALS 20 Parsek für 1950.0, Astronomisches Rechen-Institut, Heidelberg (1957) W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars, Veröffentlichungen des Astronomischen Rechen-Instituts Heidelberg, Nr. 22 (1969) W. Gliese & H. Jahreiß: Nearby Star Data Published 1969-1978, Astronomy and Astrophysics, Suppl. Ser. 38, p. 423 (1979) W. Gliese & H. Jahreiß: Preliminary Version of the Third Catalogue of Nearby Stars, The Astronomical Data Center CD-ROM: Selected Astronomical Catalogs (1991) J. Stauffer, A. M. Tanner, G. Bryden, S. Ramirez, B. Berriman, D. R. Ciardi, S. R. Kane, T. Mizusawa, A. Payne, P. Plavchan, K. von Braun, P. Wyatt & J. D. Kirkpatrick: Accurate Coordinates and 2MASS Cross Identifications for (Almost) All Gliese Catalog Star, Publications of the Astronomical Society of Pacific, Vol. 122, Iss. 894, p. 885 (2010)
אוניברסיטת איידהו

אוניברסיטת איידהו (באנגלית: The University of Idaho, בר"ת UI) היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר במדינת איידהו שבארצות הברית. קמפוס האוניברסיטה נמצא בעיר מוסקו (איידהו) בצפון המדינה. אוניברסיטת איידהו היא אוניברסיטת מחקר ציבורית. במשך 71 שנה, מעת היווסדה בשנת 1889 ועד לשנת 1963, אוניברסיטת איידהו הייתה האוניברסיטה היחידה במדינה. בית הספר למשפטים של אוניברסיטת איידהו, אשר נוסד בשנת 1909, הוכר בשנת 1925 כמוסד להכשרת עורכי דין על ידי לשכת עורכי הדין האמריקאית. האוניברסיטה נוסדה בחקיקה בטריטוריה של איידהו בינואר 1889, שנה בטרם הפכה איידהו למדינה בארצות הברית. הלימודים במוסד החלו ב-3 באוקטובר 1892 ובשנה הראשונה למדו 40 סטודנטים. טקס הבוגרים הראשון התקיים בשנת 1896 והיו בו שני תלמידים ושתי תלמידות. נכון לשנת 2016 לומדים באוניברסיטה 11,534 תלמידים, מהם למעלה מ-11 אלף בקמפוס המרכזי בעיר מוסקו. באוניברסיטה 142 תוכניות שונות לתואר ראשון במגוון נושאים, תוכניות לימודים לתואר שני ושלישי וכן לימודי תעודה. אחוז התלמידים המסיימים תואר באוניברסיטה הוא הגבוה מבין מוסדות הלימוד האקדמיים באיידהו ו-74% מכלל תקציבי המחקר במדינה ניתנים למוסד זה. בשנת 2010 קיבלה האוניברסיטה 100 מיליון דולר לצורכי מחקר. לאוניברסיטת איידהו הקמפוס הגדול ביותר בשטחו במדינה, 6.4 קילומטר רבוע, הממוקם באזור חקלאי המאופיין בגבעות משתפלות, בגובה 790 מטר מעל פני הים. בנוסף לקמפוס המרכזי, לאוניברסיטה קמפוסים נוספים קטנים יותר בקור ד'אלן, בויסי ואיידהו פולס. באוניברסיטה עשרה בתי ספר, שניים מהם לתארים מתקדמים בלבד (בית הספר למשפטים ובית הספר ללימודים מתקדמים). בית הספר לחקלאות ולמדעי החיים בית הספר לאמנויות ולארכיטקטורה בית הספר לעסקים ולכלכלה בית הספר לחינוך בית הספר להנדסה בית הספר ללימודים מתקדמים בית הספר למשפטים בית הספר לספרות, אומנויות ומדעי החברה בית הספר למשאבי טבע בית הספר למדעים אוניברסיטת איידהו דורגה על ידי U.S. News & World Report במקום ה-90 בין האוניברסיטאות הציבוריות הטובות בארצות הברית ובמקום ה-171 בין כלל האוניברסיטאות בארצות הברית בדו"ח לשנת 2017, מבין 310 אוניברסיטאות שדורגו. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת איידהו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת איידהו (באנגלית) אוניברסיטת איידהו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוניברסיטת איידהו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת איידהו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת איידהו, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת איידהו, סרטונים בערוץ היוטיוב Fast Facts National Universities Rankings
שרגא פייבל סרנא

הרב שרגא פייבל סרנא (תקפ"ו, 1826 - י"ב בשבט תרנ"ב, 10 בפברואר 1892) היה רב ופוסק פולני. רבן של אוסטרובה, סוקולקה והרדוק שבפולין. נולד בפראשעוויץ שבפולין, לר' יוסף סארנא. בצעירותו למד בישיבה בטשכנוב ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. נשא את בתו של רבי יצחק מרגלית אב"ד שצ'וצ'ין. תקופה קצרה לאחר נישואיו החל לכהן כרב העיירה סאמפולני, לאחר מכן מונה לרבנויות בסייני, אוסטרובה, סקלוקה והרדוק. בהרדוק כיהן עד לפטירתו בי"ב בשבט תרנ"ב. בנו, הרב יעקב חיים סרנא היה מגיד מישרים ושוחט בהרדוק בעת כהונת אביו כרב המקום. נכדו הוא הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת כנסת ישראל חברון . הרב יעקב חיים סרנא, גזע קודש מחצבתו - תולדותיו, בתוך: דליות יחזקאל חלק ה', ירושלים תשס"ג, עמוד שפ"ד-שפ"ה, באתר היברובוקס בבלוג תולדות ושורשים
ציטוקינזה

ציטוקינזה, חלוקת הציטופלזמה, היא תהליך בו נפרד התא לשני תאי בת בסיום תהליך הפליגה, המיטוזה או באמצע ובסיום תהליך המיוזה. חלוקת פלזמת התא מותנעת לאחר שהסתיים שכפול החומר התורשתי והעברת עותקיו לשני קצוות מנוגדים של התא, במסגרת תהליך הפליגה בתאים פרוקריוטיים, או המיטוזה בתאים איקריוטיים סומטיים. כעת יש לחצוץ בין שני חלקי תא האם כדי ליצור שני תאי בת. ההפרדה מושגת על ידי כניסה פנימה של קרום התא בקו המשווה של התא וחצייה של הציטופלזמה לשניים, אם התא מוקף בדופן יש לחצוץ גם אותה. בתחילת שלב הטלופאזה מתחילה להיווצר באזור קו המשווה של התא טבעת של סיבים חלבוניים הקרויים מיקרופילמנטים, המשמשים חלק משלד התא. הידרוליזה של סיבי החלבון גורמת לטבעת לקטון ולמשוך איתה את קרום התא. בזמן תהליך זה מתפרקים סיבי המיקרוטובולים העוברים לאורך התא, שסייעו קודם לכן בתנועת החומר הגנטי, ומתארגנים מחדש בשני חלקי התא. בסופו של התהליך נסגר קרום התא בין שני תאי הבת. לאחר ההפרדה יתחיל כל תא בת לגדול, לצבור ציטופלסמה ולבנות אברונים נוספים (בתא איקריוטי) ויתחיל מחזור תא חדש. בתאי בעלי חיים, תהליך הציטוקינזיס מתבצע על ידי סיבים מקרוניים העשויים אקטין ומיוזין (חלבונים המעורבים בכיווץ השריר ובצורות נוספות של תנועה תאית), סיבים אלו יוצרים טבעות הממוקמות סביב קו האמצע של התא, טבעות אלו צמודות אל ממברנת התא. במהלך תהליך הציטוקינזיס טבעות הסיבים מתכווצות, ומושכות פנימה את קו האמצע של התא (בדומה למשיכת חוט לשם סגירת שקית). כיווץ הטבעות יוצר את "חריץ התלמה". ככל שטבעות הסיבים הולכות ומתכווצות, חריץ התלמה מעמיק, עד שתא האם נצבט כולו ומתחלק, ובכך נוצרים שני תאי בת עצמאיים וזהים לחלוטין. דופן התא קשיח יותר מקרום התא ואינו ניתן לכיפוף כמו בתאים חסרי דופן. לכן, בתאים בעלי דופן, במקביל לשלב הטלופאזה מתבצעת חלוקת התא על ידי בנייה של דופן תא בקו המשווה שלו. התהליך מתרחש על ידי התאגדות של סיבים במרכז התא עד ליצירת דופן והפרדה של התא. בדומה לתא חסר דופן, גם תא איקריוטי בעל דופן נדרש להשלים את האברונים והציטופלזמה החסרים לו. את משימת חלוקת ממברנת התא של הצמחים בקו האמצע לא מבצעים סיבים מיקרוניים, אלא אברוני הגולג'י (אשר הם תאי בת). אברוני הגולג'י יוצרים שלפוחיות המלאות בפחמימות, פחמימות אלו מסתדרות לאורך קו האמצע של תא האם. שלפוחיות אלו מתמזגות זו בזו, ובכך יוצרות את מבנה לוחיות התא, אשר יוצר ממברנת תא חדשה ורציפה לשני תאי הבת. פחמימות השלחופיות יוצרות את שכבת האמצע של דופן התא החדשה בין שתי ממברנות הפלזמה. לאחר מכן, כל אחד מתאי הבת מפריש תאית בתחומי ממברנת התא החדשה (אשר ממוקמת לאורך קו האמצע של תא האם), וזאת כדי ליצור ולעבות את דופן התא העיקרית. כמו כן, במטרה לעבות את הדופן המרכזית, צמחים רבים מפרישים בהמשך מולקולות תאית נוספות (סוג מסוים של חד סוכר), מאחורי הדופן העיקרית. בשנת 2019 הציג אמן הנייר רוגן בראון (Rogan Brown) את יצירתו Cytokinesis Variations כל מחצית שלו בגודל 47 אינץ, גזור ביד ובלייזר. מחזור התא רבייה תאית סרטון והסבר נוסף בנושא, באתר (מכון וויצמן למדע) ציטוקינזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Laura Staugaitis, Cytokinesis Variations Show Cell Division in Dramatic 3 Foot=Wide Paper sculptures by Rogan Brown, Colossal, ‏16/10/2019 (באנגלית)
שאנדור קופאצ'י

שאנדור קופאצ'י (בהונגרית: Kopácsi Sándor;‏ 5 במרץ 1922, מישקולץ – 2 במרץ 2001, טורונטו) היה פעיל קומוניסט וקצין משטרה הונגרי, חסיד אומות העולם וכן ממשתתפי המהפכה ההונגרית של 1956 ואחד ממתעדיה. קופאצ'י היה מסגר, כמו אביו וסבו. ב-1944 לחם בשורותיה של תנועת התנגדות מחתרתית קומוניסטית אנטי-נאצית. בעת המלחמה הציל יהודייה מגטו מישקולץ וכן יהודים שגויסו לעבודת כפייה. את חלקם הציל בכך שהסתירם בביתו. לאחר מלחמת העולם השנייה, רבים מחברי המחתרת (כולל קופאצ'י) התגייסו כדי לעזור לגבש את המשטרה ההונגרית מחדש. קופאצ'י עבר לבודפשט וב-1949 התמנה לתפקיד מנהל נושאי המעצר במשרד הפנים והיה ממנהלי מחנות העבודה. כאשר ניסה לממש סמכות למען עצירים במחנות אלה, הודח ונשלח אל בית ספר של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית . בשנת 1952 שב קופאצ'י ומונה לתפקיד רשמי, והפעם - מפקד המשטרה בבודפשט. בשלב זה הייתה המשטרה תחת שליטתה של המשטרה החשאית ההונגרית והפיקוח על המשטרה התהדק. קופאצ'י פעל לשם הפיכת המשטרה לעצמאית יותר. לאחר שנה נבחר קופאצ'י לפרלמנט הונגריה, שם הפך במהרה לחלק מהזרם הרפורמיסטי במפלגה בראשות אימרה נוג'. אחרי הקונגרס ה-20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ב-1956, דיבר קופאצ'י בגלוי, בישיבת משטרה, נגד מתיאש ראקושי. בהשפעת מרד פועלים בפוזנן הודיע קופאצ'י בפגישה של בכירי צבא וקציני משטרה שכוחותיו לא יירו על אנשים. ב-31 באוקטובר 1956 נכלל קופאצ'י בוועד הפועל של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (אנ'). הוא נבחר לתפקיד סגן מפקד המשמר הלאומי וארגן את פירוק המורדים מנשקם. ב-5 בנובמבר 1956 נעצר על ידי איוון סרוב (אנ'), ראש הק.ג.ב., נשפט עם נוג' ושותפיו, וב-15 ביוני 1958 נידון למאסר עולם על ידי בית המשפט העליון. הוא שוחרר בשנת 1963 עקב חנינה שקיבל. עד 1965 עבד קופאצ'י במפעל טלפונים. לאחר מכן מצא עבודה בשוימאר (Solymár) שבמחוז פשט בבודפשט כפקיד טכני. בשנת 1969 השיג אישור להשלים את לימודיו באוניברסיטה וקיבל תואר במשפטים, אך לא הצליח למצוא עבודה שתתאים לכישוריו. בשנת 1975 היגר עם אשתו לקנדה, שם עבד כמלצר, כעובד במפעל קירור, וכפועל בתחנת כוח באונטריו. ספרו המקורי בהונגרית היה באורך מעל אלף עמודים. בעזרת טיבור טרדוש (Tardos), עיתונאי הונגרי שחי בפריז, קוצר כתב היד, נערך ותורגם לצרפתית. ב-1979 פורסם הספר "בשם מעמד הפועלים" ("Au Nom de la Classe Ouvrière") בהוצאת רובר לאפון (אנ'). זמן קצר לאחר מכן, ארגנו לקופאצ'י העיתונאים דניאל וג'ודי סטופמן (Stoffman) ראיון שפורסם ב"טורונטו סטאר". ראיון זה הוביל לתרגום ספרו לאנגלית. ספר זה הוא מקור חשוב לתיאור המרד ההונגרי. קופאצ'י פרש לגמלאות בשנת 1987. ב-1989 הוכר כ"חסיד אומות העולם" על ידי יד ושם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1990 חזר להונגריה, שם זכה לקבל מחדש את דרגתו הצבאית. הוא חזר לקנדה ב-2000, ומת מהתקף לב ב-2 במרץ 2001. בשמו של מעמד הפועלים: סיפורה של המהפכה ההונגרית, תורגם על ידי דניאל וג'ודי סטופמן, Grove Press, 1987). ISBN 0-8021-0010-4) מדיה וקבצים בנושא שאנדור קופאצ'י בוויקישיתוף שאנדור קופאצ'י, ברשת החברתית Goodreads הביוגרפיה של קופאצ'י, המכון לחקר ההיסטוריה של מהפכת 1956 בהונגריה "בשמו של מעמד הפועלים", תרגום והקדמה מאת דניאל וג'ודי סטופמן. פעילותו להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, באתר יד ושם (באנגלית)
כרמית ויצמן

כרמית ויצמן (נולדה ב-29 ביוני 1971) היא אמנית ישראלית רב-תחומית. כרמית ויצמן נולדה ביסוד המעלה. היא אמנית ישראלית עכשווית, אשר עוסקת בנושאים של מצבים קיומיים, המסתוריות שבחיים ובמוות, קונפליקטים וחיבורים בנפש האדם ובמציאות בכללותה. היא יוצרת במגוון רחב של חומרים ביניהם חומרי תעשייה ובמדיומים שונים - רישום, ציור, פיסול, מיצב ווידאו ארט. היא מציגה את עבודותיה בתערוכות בגלריות ובמוזאונים. ויצמן למדה אמנות במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל. ויצמן נשואה ואם לשלושה. חיה ועובדת בשדה ורבורג. 2001 - גלריה מני H, תל אביב (אוצר: חגי שגב) 2002 - מוזיאון ינקו דאדא - "עבודת לילה" (אוצרת: רעיה זומר) 2006 - גלריה אבר ארט - תל אביב (אוצרת: נורית טנא) 2010 - סטודיו ארטורא "מוכתם" - תל אביב (אוצר: דורון פולק) 2012 - KLEIN'S – מתחם עיצוב - "כשאמנות ועיצוב נפגשים" - יפו, תל אביב (אוצרת: סיגל קשקש - אורבן גלרי) 2014 - Urban Gallery תל אביב – "קו החיבור" "Connection Line", (אוצרת: סיגל קשקש) 2015 - הגלריה העירונית גבעתיים ("מכון המים") – "צהוב" (אוצר: דורון פולק) 2015 - הצבת מיצב בבית החולים שיבא 2020 - אוצרות - תערוכה קבוצתית בגלריה העירונית גבעתיים – ("מכון המים") "בתהליך"/ "IN PROCESS" 2024 - "תדרים", מויזאון ינקו דאדא עין הוד, אוצרת: ליאת מולכו 100 שנה לדאדא – מוזיאון ינקו דאדא, "על הגחון" סדרת עבודות בנושא מקריות (אוצרת: אביטל כץ) גלריה מני H, תל אביב "מעבר לרעלה" – מוזיאון האמנים, ונציה (איטליה), פריז (צרפת) ופולין 2024 - "לראות מעבר", אוצרות תערוכה קבוצתית עם דורון פולק, גלריה ZOA, תל אביב 2024 - Heart to Heart קאטו גלרי, לונדון גיל זוהר, "אקספרסיוניזם תעשייתי מופשט" (על תערוכתה של כרמית ויצמן), צומת השרון, 14 בינואר 2000 מדיה וקבצים בנושא כרמית ויצמן בוויקישיתוף אתר האמנית: www.carmitweizman.com על האמנית באתר הגלריה העירונית גבעתיים כרמית ויצמן, "מוכתם", ארטורא, באתר הספרייה הלאומית על האמנית באתר URBAN GALLERY רעיה זומר (אוצרת במוזיאון ינקו דאדא), "עקרון המקריות" בעבודותיה של כרמית ויצמן", ביוטיוב קו החיבור, כרמית ויצמן באורבן גלרי, פתיחה 22.5- נעילה 8.6 - 2014, באתר מציצים אמנות.
Iptables

iptables היא תוכנה המגיעה עם מערכות לינוקס שונות, המאפשרת למנהל מערכת הלינוקס לשנות בעזרת פקודות את מערכת המידע הטבלאית הליבתית (הנקראת בעצמה iptables) ואת חוקי ההתנהגות (rules) שהיא מכילה, כבסיס לפעילותה התקנית של חומת האש של מערכת הלינוקס בה השינוי נעשה. לרוב, כלי זה מותקן מראש בהפצות לינוקס תחת הנתיב usr/sbin/iptables/ והגדרת ברירת המחדל שלו היא לאפשר את כל סוגי התעבורה הנכנסת והיוצאת עד אשר יוגדר אחרת על ידי מנהל המערכת. בשילוב מוצרי אבטחה נוספים, כלי Iptables מהווה לרוב נדבך חשוב במערך אבטחת רשתות מחשבים. בדומה ל-Netfilter, גם Iptables מיושמת באמצעות מודולים. כדי להפעיל את כלי ה-Iptables בצורה תקינה, חייב מנהל המערכת להיות בעל הרשאות גבוהות אחרת צפויות שגיאות והכלי לא יתפקד כנדרש ממנו. לכללי ה-Iptables ישנן חלופות גרפיות (ממשק GUI) כגון: Firestarter שכדאי לעבוד איתן במיוחד בחיבור מרוחק (SSH), הקלדת פקודה שגויה יכולה לנעול את הגישה למערכת לצמיתות עד שמנהל המערכת ישחרר את הנעילה באופן ידני ופיזי. בעזרת כללים שונים הנקראים שרשראות (באנגלית: Chains) רשאי מנהל המערכת לקבוע איזה תעבורת רשת תמשיך אל יעדה ואיזה תיחסם: PREROUTING - טיפול בחבילת המידע לפני הניתוב. INPUT - טיפול בחבילת המידע בעת הכניסה למערכת. FORWARD טיפול בחבילות מידע המיועדות לניתוב. OUTPUT - טיפול בחבילות המידע היוצאות מהישות עצמה. POSTROUTING - טיפול בחבילת המידע לאחר הניתוב. מסנן המנות היה קיים בהפצות יוניקס מאז ומתמיד, התחיל במערכת BSD שודרג והיה מוכר תחת השם ipfwadm. בשנת 1999 מתכנת בשם ראסטי ראסל כתב את מסנן המנות הראשון ברמת הקרנל, ipchains, אשר שולב בגרסת הקרנל 2.2 והוחלף על ידי מסנן המנות iptables ששולב בגרסת הקרנל 2.4, לינוקס. הרעיון הבסיסי המקורי של ipfwadm היה רשימות של כללים, שעל כל אחד מהכללים לבדוק חלק אחר בחבילות הנתונים ולהחליט אם לסנן אותן או לאפשר להן לעבור, בהתאם לכללים שהוגדרו מראש: ACCEPT - החוק יאפשר לחבילת המידע לעבור. DROP - החוק יזרוק את החבילת המידע ויתעלם ממנה. REJECT - החוק לא יאפשר לחבילת המידע להגיע אל יעדה ותשלח הודעת שגיאה למקור השולח. QUEUE - החוק יעביר את חבילת המידע לזיכרון משני במרחב המשתמש. RETURN - החוק יעביר את חבילת המידע לחוק הקודם. בניגוד ל-ipchains, ב-iptables המערכת יודעת לפקח על מצב החיבור וקיימות אפשרויות סינון חבילות מידע נוספות. היורש של iptables הוא nftables, אשר זמין בגרסת הקרנל 3.13, לינוקס (19 בינואר 2014). Iptables משמש גם כגורם המפנה את חבילות המידע למרכיבים ברמת הקרנל. x_tables הוא השם של מודול הקרנל, המחזיק בתוכו חלק קוד המשותף לכל ארבעת המודולים (v4, V6, ARP, EB). sudo iptables -L - יציג את טבלת החוקים. sudo iptables -L --line-numbers - יציג את טבלת החוקים בצורה ממוספרת. sudo iptables -f - מחיקת כל החוקים. iptables -I OUTPUT 6 -p icmp --icmp-type 8 -j ACCEPT - לאפשר בקשות ICMP מחומת האש. sudo iptables -A INPUT -j DROP - חסימת כל התעבורה הנכנסת. אתר האינטרנט הרשמי של Iptables (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא Iptables בוויקישיתוף עמוד עזר (Man) בנושא Iptables (באנגלית) עמוד עזר בנושא Iptables (באנגלית)
מפרץ מקסיקו

מפרץ מקסיקו (באנגלית: Gulf of Mexico, בספרדית: Golfo de México) הוא מפרץ באוקיינוס האטלנטי בצפון אמריקה. חופיו המזרחיים, הצפוניים והצפון-מערביים של המפרץ מצויים בחוף המפרץ של ארצות הברית (המדינות: פלורידה, אלבמה, מיסיסיפי, לואיזיאנה, וטקסס שבארצות הברית); חופו הדרום-מזרחי של המפרץ מצוי במקסיקו (במדינות: טמאוליפס, וראקרוס, טבסקו, קמפצ'ה, יוקטן, וקינטנה רו). בדרומו, גובל המפרץ בקובה. המפרץ מתחבר לאוקיינוס האטלנטי דרך מצרי פלורידה שבין ארצות הברית וקובה, ואל הים הקריבי דרך תעלת יוקטן שבין קובה ומקסיקו. שטחו של מפרץ מקסיקו 1.6 מיליון קמ"ר. חלקו הדרומי של המפרץ מצוי באזור האקלים הטרופי. הנקודה העמוקה ביותר במפרץ היא תהום סיגסבי שעומקה 4,384 מטרים. בשל המעבר הצר המקשר בין המפרץ לאוקיינוס האטלנטי, בדומה לים התיכון אין כמעט הבדלי גאות ושפל במפרץ. לאורך חופי המפרץ מספר רב של מפרצים קטנים, שהגדול בהם הוא מפרץ קמפצ'ה (במקסיקו). מספר רב של נהרות זורמים אל המפרץ, העיקרי בהם הוא נהר המיסיסיפי. המדף היבשתי בקרבת החוף רחב ביותר, והדבר מקל על שאיבת הנפט לאורך חופי המפרץ. המים הקרים העולים מהתהומות מעודדים צמיחת פלנקטון המשמש מזון לסוגים רבים של דגים קטנים, חסילונים ותמנונים. בשל היות המפרץ רדוד, לאורך החוף מספר רב של אסדות קידוח נפט (למשל במפרץ קופאנו). מימי המפרץ הרוויים דגים מאפשרים אתרי דיג רבים (בעיקר דיג חסילונים וצדפות). ערי הנמל העיקריות לחוף המפרץ הן: טמפה, סיינט פיטרסברג, פנסקולה, מוביל, ניו אורלינס, בומונט, ויוסטון (כולן בארצות הברית); טמפיקו, טוקספאם, וראקרוס, ומרידה (במקסיקו); והוואנה (בקובה). לפני 65 מיליון שנה פגע באזור אסטרואיד. משערים שאסטרואיד זה הביא להכחדת הדינוזאורים. המתיישבים הראשונים שהתיישבו לחופי המפרץ היו אינדיאנים. במהלך ההתיישבות האירופאית באמריקה הפך האזור לאתר של מאבקי שליטה בין צרפת, ספרד ובריטניה. בשל אתרי התעשייה הרבים (בעיקר תעשיית הנפט) לחופי המפרץ הזדהמו מימי המפרץ (כמויות החנקן והאשלג הכפילו את עצמן מאז שנות ה-50 של המאה ה-20). זיהום זה מביא למותם של צמחי הפלנקטון במפרץ ולהפחתה בכמות הדגים. מותם של הצמחים מביא להפחתה בכמות החמצן שבמים ולאזורים נרחבים (18,000 קמ"ר) של היפוקסיה בהם אין בעלי חיים וצמחים בים. ערך מורחב – דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010) באפריל 2010 החלה דליפת נפט במפרץ כתוצאה מהתפרצות באר נפט תת-מימית. הדליפה, אשר נחשבת כיום לאסון הסביבתי הגדול ביותר בהיסטוריה, נמשכה כ-3 חודשים, ובמהלכה נשפכו לים מאות מיליוני ליטרים של נפט. מומחים חוששים כי בשל גורמים כגון הרעלת נפט והידלדלות החמצן, הדליפה עלולה לגרום לאסון סביבתי מתמשך אשר יפגע בתעשיית הדיג במפרץ מקסיקו, בתעשיית התיירות בחופי מפרץ מקסיקו ובבתי הגידול של מאות מיני ציפורים. ג'ואל בורן, מפרץ הנפט, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 149, אוקטובר 2010 מדיה וקבצים בנושא מפרץ מקסיקו בוויקישיתוף מפרץ מקסיקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) BP leak the world's worst accidental oil spill, The Telegraph, 2 August 2010
ג'ולי אסטל

ג'ולי אסטל גסנייה (נולדה ב-4 בינואר 1989), הידועה בשם ג'ולי אסטל, היא שחקנית ודוגמנית אינדונזית. התחילה את דרכה בסרטי אימה בגיל 15. היא השתתפה ביותר מ-14 סרטים, 6 סדרות טלוויזיה ומספר קליפים מוזיקליים. ג'ולי אסטל נולדה ב-1989 בג'קרטה, אינדונזיה, בתו של תיירי גסנייה, ממוצא צרפתי-אמריקאי, והילדה לימברה, ממוצא סיני-אינדונזי. היא הבת השנייה מתוך שלוש. אחותה הגדולה היא קאתי שרון, מנחת טלוויזיה ושחקנית, ואחותה הצעירה היא שרלוט כריסטי, אשת עסקים. אסטל למדה בבית הספר הצרפתי הבינלאומי בג'קרטה, וסיימה את לימודי התיכון ביוני, 2007. אסטל התחיל את קריירת המשחק שלה בסרט האינדונזי "אלכסנדריה" (2005), ונבחרה בתור "הכוכבת העולה האהובה ביותר" בפרסי MTV אינדונזיה. עד מהרה, היא נהייתה מבוקשת כשחקנית בסדרות טלוויזיה ובסרטים, ואף החלה לדגמן. בנוסף, השתתפה אסטל במספר קליפים לשירים של אמנים אינדונזיים. אסטל גם שיחקה בסרטים בהפצה בינלאומית, כולל כ- Hammer Girl, מומחית אמנות הלחימה סילאט הרימו, בסרט The Raid 2 ‏(2014), ובתור לדאיה בסרט Macabre. בשנת 2018 היא הצטלמה בסרט של טימו צ'אהיאנטו שזכה להצחה. אסטל היא גם פרזנטורית מבוקשת לקמפיינים של מגוון חברות, ביניהם גלידת Magnum. מדיה וקבצים בנושא ג'ולי אסטל בוויקישיתוף ג'ולי אסטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ולי אסטל, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ולי אסטל, ברשת החברתית טיקטוק ג'ולי אסטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Maharrani, Anindhita; Gestina Rachmawati (3 באוקטובר 2008). "Julie Estelle Stop Lawan Kuntilanak". אורכב מ-המקור ב-2013-02-05. נבדק ב-2016-11-22. {{cite news}}: (עזרה) "Julie Estelle goes back on her word". Jakarta Post. 14 בינואר 2010. {{cite news}}: (עזרה) Yazid, Nauval (4 בדצמבר 2008). "Julie Estelle: The making of a star". Jakarta Post. {{cite news}}: (עזרה) "SHOWBIZZ - Julie Estelle". Viva.co.id. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ולי אסטל".