laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוחמד עלי

האם התכוונתם ל... מוחמד עלי (שליט מצרים) – מקימה של מצרים המודרנית (ושליטה של ארץ ישראל) מוחמד עלי (מתאגרף) – מתאגרף אמריקאי; נולד בשם קסיוס קליי מוחמד עלי ג'ינה – המושל הכללי הראשון של פקיסטן; מכונה בפקיסטן "מנהיג דגול" ו"אבי האומה" מוחמד עלי פהמי – היה מפקד ההגנה האווירית המצרית, ולאחר מכן רמטכ"ל צבא מצרים מוחמד עלי רג'אי – נשיאה הנבחר השני של איראן טהא מוחמד עלי – משורר ערבי-ישראלי שחי בנצרת מירזא מוחמד עלי – אחד מבניו של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית עלי מוחמד מוחמד עלי
הלוח ההודי

הלוח ההודי הוא לוח טקטוני קטן יחסית, שהיה במקור חלק מהיבשת הקדומה גונדוונה. לוח זה התאחד עם הלוח האוסטרלי לפני כ־50 עד 55 מיליוני שנים. כיום הלוח מהווה חלק בלוח האוסטרלי, וכולל את תת־היבשת ההודית וחלק מהאוקיינוס ההודי. לאחר ההתנתקות של הלוח ההודי מגונדוונה, הלוח התנתק ממדגסקר לפי כ־90 מיליוני שנים, בתקופת הקרטיקון העליון. הלוח התחיל לנוע צפונה במהירות של 20 סנטימטרים בשנה, ולפני כ־50 עד 55 מיליוני שנים החל הלוח את התנגשותו עם אסיה, בתקופת האאוקן אשר בעידן הקנוזואיקון. עד ימינו, הלוח ההודי עבר מרחק הנע בין 2,000 ל־3,000 קילומטרים, ובכך הוא הלוח המהיר ביותר מכל הלוחות. גאולוגים גרמניים גילו כי הסיבה לתזוזתו המהירה של הלוח ההודי היא שעוביו הוא כחצי מעוביים של שאר הלוחות שהרכיבו בעבר את גונדוונה. התנגשות הלוח ההודי עם הלוח האירו־אסיאתי לאורך הגבול בין הודו ונפאל עיצבה את החגורה האורוגנזית, שיצרה את הרמה הטיבטית ואת הרי ההימלאיה. נכון להיום, הלוח ההודי נע בכיוון צפון־מזרח במהירות של 5 סנטימטרים בשנה, בעוד שהלוח האירו־אסיאתי נע צפונה במהירות של רק 2 סנטימטרים בשנה. דבר זה גורם ללוח האירו־אסיאתי להתעוות, וללוח ההודי להידחס בקצב של 4 מילימטר בשנה. ערך מורחב – רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) רעידת האדמה בעצמה 9.3 בסולם ריכטר באוקיינוס ההודי שאירעה ב־26 בדצמבר 2004 נגרמה עקב לחץ באזור ההפחתה בין הלוח ההודי והלוח האירו־אסיאתי באוקיינוס ההודי המזרחי. באזור זה, בו הלוח ההודי גולש מתחת ללוח האירו־אסיאתי בקצב של 6 סנטימטר בשנה, נמצאת שקע סונדה. רעידות אדמה באזור זה נגרמות כאשר ההעתק מחליק בזווית ישרה אל התעלה, או כאשר חומר הנמצא מזרחית להעתק מחליק לכיוון התעלה. כמו בכל רעידות האדמה הגדולות הדומות, רעידת האדמה הזו נגרמה עקב החלקת ההעתק בזווית ישרה אל התעלה. סדק בעומק 100 קילומטר גרם לכ־1,600 קילומטר מההעתק להחליק 15 מטרים, ולקרקעית הים להעלות מספר מטרים. תת־היבשת ההודית טקטוניקת הלוחות מדיה וקבצים בנושא הלוח ההודי בוויקישיתוף ההתנגשות של הודו ואסיה (לפני 90 מיליוני שנים — היום), מאת כריסטופר ר. סקוטיס (באנגלית) היבשת המהירה ביותר (באנגלית)
393

שנת 393 היא השנה ה-93 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 393 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. תאודוסיוס הראשון מבטל את המשחקים האולימפיים בהשפעת הכנסייה. תאודוסיוס פוקד על הרס של מקדשים פגאנים, ואתרים קדושים בכל האימפריה הרומית. אסטרונומים סינים צופים בכוכב אורח SN 393 (ככל הנראה פיצוץ סופרנובה של אותו כוכב). להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 393‎ נפטרים ב-393‎ מדיה וקבצים בנושא 393 בוויקישיתוף
ירדלי סמית'

ירדלי סמית' (באנגלית: Yeardley Smith; נולדה ב-3 ביולי 1964) היא שחקנית ומדבבת אמריקאית זוכת פרס אמי, המוכרת בעיקר כמדבבת דמותה של ליסה סימפסון בסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון". סמית' נולדה בשם מרת'ה מריה ירדלי סמית' בפריז, בירת צרפת, ובגיל שנתיים עברה עם הורייה לוושינגטון, ארצות הברית. סמית' הופיעה גם בקומדיות המצבים "בראש של הרמן" ו"דארמה וגרג", וכבוניטה רוקאקי, אסירה צעירה, בפרק בקומדיית המצבים "Mama's Family". הופיעה בסרט "הכי טוב שיש" כאחת מידידותיו של סיימון הצייר. בשנת 1986 גילמה את דמותה של קוני בת זוגו של קרטיס, בני זוג אשר נאלצו להתבצר במסעדת מעצור הדרכים של המשאיות, דיקסי בוי לאחר שרכבם נפל קורבן בידי חבורת משאיות קטלניות שהתעוררו לחיים בעקבות קרינה חיצונית בסרט המדע הבדיוני, מקסימום אוברדרייב. בשנת 2010 שיחקה בקומדיה "משיכה" (Tug), לצד שרה דרו וונדי מקלנדון-קובי. בשנת 2011 שיחקה בסרט הקומי "הורה מלווה" בשנת 1990 נישאה סמית' לשחקן הקנדי כריסטופר גרוב והתגרשה ממנו בשנת 1992. בשנת 2002 נישאה לדניאל אריקסון. סמית' התוודתה בתוכנית הטלוויזיה The Jane Pauley Show שהיא נלחמה בבולימיה במשך 25 שנים. הדמות שהיא מדבבת במשפחת סימפסון, ליסה סימפסון, סבלה גם היא מהפרעות אכילה בפרק "Sleeping with the Enemy". ב-2007 השתתפה בהצגה בשם More, בה חשפה את הפרעות האכילה שלה. מדיה וקבצים בנושא ירדלי סמית' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ירדלי סמית' (באנגלית) ירדלי סמית', ברשת החברתית אקס (טוויטר) ירדלי סמית', ברשת החברתית אינסטגרם ירדלי סמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ירדלי סמית', באתר AllMovie (באנגלית) ירדלי סמית', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ירדלי סמית', באתר MusicBrainz (באנגלית) ירדלי סמית', באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
394

שנת 394 היא השנה ה-94 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 394 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 394‎ נפטרים ב-394‎ מדיה וקבצים בנושא 394 בוויקישיתוף
396

שנת 396 היא השנה ה-96 במאה ה-4. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 396 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 396‎ נפטרים ב-396‎ מדיה וקבצים בנושא 396 בוויקישיתוף
397

שנת 397 היא השנה ה-97 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 397 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. אוגוסטינוס מתחיל לכתוב את הווידויים 4 באפריל – אמברוזיוס, ההגמון של מילאנו (נולד ב-340) 8 בנובמבר – מרטין מטור, הבישוף של העיר טור (נולד ב-316) 11 בנובמבר – מרטין מטור, קדוש נוצרי, הבישוף של טור (נולד ב-316 או 317) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 397‎ נפטרים ב-397‎ מדיה וקבצים בנושא 397 בוויקישיתוף
398

שנת 398 היא השנה ה-98 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 398 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 398‎ נפטרים ב-398‎ מדיה וקבצים בנושא 398 בוויקישיתוף
סנגיראן

סנגיראן (אינדונזית Sangiran) הוא אתר ארכאולוגי בעמק הנהר סולו (Bengawan Solo) במרכזו של האי ג'אווה באינדונזיה, אשר התפרסם במאובנים רבים של הומו ארקטוס שנמצאו בו, מהעתיקים ביותר שנמצאו עד כה. הסטרטיגרפיה של אזור סנגיראן מכסה תקופה של שני מיליוני שנים מאז סוף הפליוקן. בשכבות הפליסטוקן הקדום והתיכון נמצאו מאובנים וכלי-אבן רבים. חמישים מאובנים השייכים לאדם הקדום (הומו ארקטוס וכן Meganthropus palaeo, הגדרה ישנה למאובנים דומים להומו ארקטוס אך גסים יותר) נמצאו במקום. עוד נמצאו מאובני בעלי חיים וצמחים, וכן כלי אבן מתקופת האבן הקדומה, כלים עשוים מעצם וגרזנים מתקופת האבן החדשה. ממצאים אלה מראים כי הומינינים יישבו את האזור כבר לפני כ-1.5 מיליון שנה, והכלים מתקופת האבן הקדומה מתוארכים ללפני 800,000 שנה לערך. הממצאים המאוחרים יותר מראים על המשכיות של היישוב האנושי עד לתקופת האבן החדשה. החפירות במקום נערכו על ידי גוסטב פון קניגסוולד (Gustav Heinrich Ralph von Koenigswald) החל בשנת 1934. בשנת 1996 החליט ארגון אונסק"ו להכריז על המקום כאתר מורשת עולמית, וזאת, בין היתר, בשל היותו: "One of the key sites for the understanding of human evolution that admirably illustrates the development of Homo sapiens sapiens from the Lower Pleistocene to the present through the outstanding fossil and artefactual material that it has produced." "אחד מאתרי המפתח להבנת האבולוציה האנושית, אשר ממחיש את התפתחות האדם הנבון מאז הפליסטוקן המוקדם עד ההוה, וזאת באמצעות המאובנים יוצאי הדופן והכלים שנמצאו במקום." מדיה וקבצים בנושא סנגיראן בוויקישיתוף מתוך נימוקי ההכרזה
מנזר זדאזני

מנזר זֶדַּאזְנִי (בגאורגית: ზედაზენი) הוא מנזר אורתודוקסי בגאורגיה, על גדת נהר האראגווי מזרחית למצחתה על הר זדאזני (גאו') שברכס סָאגוּרַאמוֹ (אנ'). המנזר נוסד במאה השישית על ידי יוֹאֲנֶה זֶדַאזְנֵלִי (גאו') (יוחנן מזדאזני), אחד משלוש עשרה האבות האשורים, על מקדשה של אל הפיריון האיברי זָדֵנִי. יוחנן הגיע ללמצחתה שבגאורגיה בשנת 535 והתיישב על הר זדאזני שהיה מקום פולחן פגני לאל זָדֵנִי או זַדֵּן שנקרא לאחר מכן יוחנן מזדאזנלי (იოანე ზედაზნელი יוֹאֲנֶה זֶדַאזְנֵלִי) (גאו') משם שלח יוחנן תלמידים לחלקים שונים במזרח גאורגי - כארתלי וקאחתי. יוחנן עצמו לא בנה את מבנה המנזר אלא שינה את מקדש אל הפיריון לקפלה. עם מותו בשנת 573 נקבר בקבר שנבנה במיוחד עבורו. לאחר קבורתו החלה בניית המנזר. ברבע השלישי של המאה השלישית, הקתוליקוס של כארתלי קלמנטה בנה בזיליקה בת שלושה חלקים וכלל את קבר יוחנן זדאזנלי בחלק הצפוני של הבזיליקה. לאחר מכן שופר המנזר. בתקופתו של הקתוליקוס גבריאל השני (גאו'), במחצית הראשונה של המאה ה-9, נבנה שער הבזיליקה. המנזר שופר בתקופת הקתוליקוס מיכאל השלישי (גאו') והקתוליקוסים שבאו אחריו. בשנת 1101 כבש דוד הבנאי, מלך ממלכת גאורגיה, את המנזר והמבצר שנמצאו בנקודה אסטרטגית והגנו על הגישה לממלכת קאחי-הרתי. הוא הכניע את האימפריה הסלג'וקית (אנ') (סלג'וקים) וצבא קוויריקה הרביעי מלך ממלכת קאחתי-הרתי, שהיה כפוף לסלג'וקים, לאחר שורה של קרבות, והשתלט על המנזר יחד עם קוויריקה שמצא בה מקלט. משנת 1479 נמצאת במנזר הקריפטה של משפחת זֶדְגֵּנִידְזֶה (גאו')-גּוּרָמִישְׁווִילִי (אנ'). בשנת 1705, הופסקו זמנית חיי הנזירות במנזר לאחר שעבאס שאה הראשון החריב אותה. במאה ה-18 נבנו מגדל פעמונים. באותה מאה, הקתוליקוס דומנטיוס הרביעי (אנ') שיפץ את הכנסייה. בשנת 1889, בתקופתו של בישוף גוריה-סמגרלו, אלכסנדר אוֹכּרוֹפִּירִידזֶה (רו'), חודשו שוב חיי המנזר, הכנסייה כוסתה ב"גג ברזל", נוספה כניסה בקיר המערבי ועוד. במהלך התקופה הסובייטית, בשנים 1938 ו-1970/71, בוצעו במנזר עבודות חיזוק וניקיון. ב-20 במאי (7 במאי על פי הלוח היוליאני) הוא יום חג לזכר יוחנן מזדאזני. החגיגות מתקיימות במקום קבורתו של יוחנן שנמצא במקדש הראשי של המנזר. מדיה וקבצים בנושא מנזר זדאזני בוויקישיתוף אחד משלוש עשרה האבות האשורים היה גם דוד מגארג'ה (גאו'), מייסד קומפלקס מנזרי דוד מגארג'ה (אנ') זדני, זאדני או זאדן (אנ') - אל הפריון בפנתאון הרשמי של האיברים. הפולחן לאל הפיריון נוסד על ידי פרנאוואז הראשון. קתוליקוס קלמנטה (კლემენტოსი; קלמנטוסי) היה הקתוליקוס של כארתלי (גאו') בשנות ה-70 של המאה השמינית.
אראגווי (נהר)

האראגווי (בגאורגית: არაგვი) הוא נהר בגאורגיה הנובע ממדרונותיו הדרומיים של הרי הקווקז. אורך הנהר הוא 112 ק"מ ואגן הניקוז שלו משתרע על 2,724 קמ"ר. שכבת הקרקע של הנהר הוא ברובו אבן חול, צפחה ואבן גיר. תחנת כוח הידרואלקטרית שנבנה על הנהר מספקת אנרגיה רבה לסביבה. בניית סכר על הנהר, בשנת 1986, יצרה את מאגר ז'ינוואלי. ליד מאגר המים על גדת הנהר נמצאת מצודת אנאנורי. האראגווי נשפך לנהר הקורה קילומטרים ספורים מהסכר ליד העיר מצחתה. מיקומו של מבצר אנאנורי הוא במעלה הנהר מעל לסכר. כמו כן ממוקם על גדת הנהר גם מנזר זדאזני. מכלול טירת אנאנורי והאראגווי מאגר ז'ינוואלי סכר אראגווי מקור נהר האראגווי מצחתה והאראגווי מדיה וקבצים בנושא אראגווי בוויקישיתוף אתר הקומפלקס ההנדסי ההידראולי ז'ינוואלי
נשיא מצרים

נשיא הרפובליקה הערבית של מצרים (בערבית: رئيس جمهورية مصر العربية) הוא ראש המדינה של מצרים. על פי החוקה של מצרים, הנשיא הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים וראש הרשות המבצעת, ממשלת מצרים. הנשיא המצרי הראשון היה מוחמד נגיב, ממנהיגי מהפכת הקצינים החופשיים של 1952. הוא נכנס לתפקידו ב-18 ביוני 1953, באותו היום שבו מצרים הכריזה על עצמה כרפובליקה. נשיא מצרים הרביעי היה חוסני מובארכ, שנכנס לתפקיד ב-14 באוקטובר 1981 והתפטר ב-11 בפברואר 2011. עד 2011 לא היו הגבלות חוקיות וחוקתיות על מספר הקדנציות (בנות שש השנים) שיכול הנשיא לכהן, אך לאחר האביב הערבי, הוטלה הגבלה של שתי כהונות ואורך הקדנציה קוצר לארבע שנים. עם זאת, ממשלו של עבד אל-פתאח א-סיסי תכנן להאריך מחדש את הקדנציה לשש שנים, דבר שיצא לפועל במשאל העם במצרים (2019). הארמון הנשיאותי הוא ארמון עבּדין בקהיר. בבחירות לנשיאות מצרים, שהתקיימו בחודשים מאי–יוני 2012, נבחר מוחמד מורסי לנשיא, והוא נכנס לתפקיד ב-30 ביוני 2012. ב-3 ביולי 2013 הודח מוחמד מורסי. בעקבות כך, מונה עדלי מנסור לנשיאה הזמני של המדינה עד לעריכת בחירות. בבחירות ניצח עבד אל-פתאח א-סיסי, וב-8 ביוני 2014 הושבע לתפקיד נשיא מצרים. מאז התיקונים לחוקה ב-1981 הנשיא וראש ממשלת מצרים הם האנשים החזקים ביותר במדינה. אולם לנשיא סמכות למנות ולפטר כל פקיד ממשלתי ולמנות כל אדם שיחפוץ, לרבות אנשים מהמגזר הפרטי, שלא עבדו בשירות המדינה. סגן נשיא מצרים אתר האינטרנט הרשמי של נשיא מצרים The New Arab, Egypt's Sisi to extend presidential term to six years, https://english.alaraby.co.uk/, ‏2016-05-11 (באנגלית)
זדאזני

האם התכוונתם ל... מנזר זדאזני – מנזר בגאורגיה שננטש במאה השבע עשרה, על גדת נהר האראגווי זדאזני (הר) – הר בגאורגיה שנמצא על רכס סַגוּרַמי ומתנשא לגובה של 1,178 מטר
אומרי טגמלאק אברה

אומרי טְגאַמְלָק אַבֵרָה (נולד ב-12 ביולי 1973) הוא ישראלי ממוצא אתיופי הפעיל למען שמירת מורשת עולי אתיופיה בישראל, שכתב את הספר אַסתרי. טגאמלק הוא ילד חמישי מבין שישה ילדים, אימו הייתה קדרית ואביו אורג. נולד באזור ווזבה שבאתיופיה, וגדל בכפר יהודי ללא חשמל ובתי ספר, ועסק ברעיית צאן. במסגרת מבצע משה אנשי הכפר יצאו למסע לעלייה לישראל, צעדו לסודאן במהלך 1983 ו-1984 ומשם הוטסו לישראל. טגמאלק למד שנה בפנימייה תורנית, בגיל שבע עשרה היה לחילוני ועבר לפנימיה חילונית. בצבא שירת כמפקד כיתה במשמר הגבול. החל ללמוד חינוך באוניברסיטת חיפה אך הפסיק את לימודיו ועבד בבנייה, בחנות ירקות וכמאבטח. ספרו אַסתרי קרוי על שם הציפור המיתולוגית של יהודי אתיופיה, אסתרי, שנודדת לפי האגדה בין אתיופיה לירושלים, מספרת ליהודי אתיופיה על נפלאות ארץ הקודש ומספרת לאנשי ירושלים על יהודי אתיופיה שומרי המצוות. אסתרי הוא גם שם באמהרית ל"יום כיפור". הספר מתאר את עלילות ביתא ישראל באתיופיה, מסעם לישראל וחייהם בישראל, וגם נוגע בהתנכרות החברה הישראלית אליהם. טגמלאק אברה מוזמן לבתי ספר ואירועי תרבות כמספר על הסאגה של יהודי אתיופיה ועלייתם לישראל. אסתרי; הוצאת ידיעות אחרונות, תל אביב, 2007, תשס"ח. בשנת 2009 הספר הופיע בתרגום לצרפתית של רוזי פנחס-דלפואש בהוצאה לאור Actes Sud בארל, בסדרת Lettres hébraiques יהודית רונן, "על "אתיופיה" מאת הגר סלמון ועל "אסתרי" מאת אומארי טגאמלק אברה", עתון 77, גיליון 331, יולי 2008, עמ' 12–17 אומרי טגמלאק אברה, ברשת החברתית פייסבוק קציעה עלון, על "אסתרי", באתר הארץ, 4 ביוני 2008 דורון קורן, הבשורה על פי אומרי, באתר ynet, 15 בינואר 2008 אריק גלסנר, ביקורת על "אסתרי", מעריב, 2008 אסתריי - אומרי טגמלאק אברה ריאיון עם אומרי בתוכנית אנשים בלילה עם קובי מידן בגלי צה"ל, 2014 amlak-avera רוויו על הספר בתרגום בצרפתית - באתר לתרבות mediatheques באתר FNAC באתר המכון לתרגום ספרות עברית
המצור על עכו

האם התכוונתם ל... המצור על עכו (1104) – מצור שהסתיים בכיבוש עכו על ידי הצלבנים המצור על עכו (1189–1191) – מצור על עכו בעת מסע הצלב השלישי המצור על עכו (1291) – מצור על עכו שהסתיים בכיבוש העיר על ידי הממלוכים וסילוק הפרנקים המצור על עכו (1799) – המצור שהטיל נפוליאון על העיר המצור על עכו (1821–1822) – מצור שהטילו מושלי חלב ודמשק על העיר המצור על עכו (1831–1832) – מצור אבראהים פאשא
את הינך כרם

את הינך כרם (בגאורגית: შენ ხარ ვენახი, שֶן חַר וֶנאחי) הוא פיוט גאורגי מימי הביניים שנכתב על ידי דמטרה הראשון, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1093-1156), והיה ההמנון של הממלכה הגאורגית המאוחדת. הפיוט הוקדש לגאורגיה, לפטרונית של הבתולה מרים ותפילת הלל למרים בידי הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית-אפוסטלית. הפיוט בוצע בעיקר על ידי מקהלה ללא כלי נגינה קלאסיים וללא המאפיין הקלאסי של מוזיקת המקהלה הגאורגית. מבחינת הקומפוזיציה מאופיין הפיוט כפוליפונית מאוד ובעלת דמיון לרנסאנס הגאורגי המסורתי מסוף ימי הביניים. תווי הנגינה בסיפרם של דויד דרילוק, ג'ון אריקסון, הלן ברסליק אריקסון (2005), טקס הסעודה של ישו (בנצרות המזרחית), עמ' 240, ISBN 0881412961
עגוראים

עֲגוּרָאִים (שם מדעי: Gruiformes) היא סדרה במחלקת העופות שבתוכה מגוון עופות החיים בקרבת המים או על הקרקע ועפים לעיתים רחוקות. הסדרה אינה קרובה לאף סדרת עופות אחרת, והיא מהפרימיטיביות שבקבוצות הנאואווס. בעבר קיבצו אותה בקבוצה שבוטלה גרואה, לצד ההואצינאים והחופמאים, אך כיום היא נחשבת לסדרה פרימיטיבית בין דמויי יונאים לאקוורליטורניטס, בה מצויים מרבית עופות המים. המינים הגדולים בסדרה הם מבין הגדולים שבעופות המעופפים, והגדול שבהם הוא עגור אדום-ראש (Grus antigone) שיכול להגיע למשקל של 7.3 קילוגרם ולמוטת כנפיים של 250 סנטימטרים. הקטן ביותר הוא רלית סווינהו (Coturnicops exquisitus) שמשקלה מגיע ל-24 גרם. משפחה ארמיים (Aramidae) בה מין יחיד ארמוס (Aramus guarauna) משפחה עגוריים (Gruidae) משפחה טמשניים (Heliornithidae) משפחה סארוטרוניים (Sarothruridae) משפחה פסופיים (Psophiidae) משפחה רליתיים (Rallidae) משפחה אפטורניים (Aptornithidae) - נכחדה משפחה אאוגרואידיים (Eogruidae) - נכחדה משפחה Songziidae - נכחדה משפחה Parvigruidae - נכחדה משפחה Geranoididae - נכחדה Tomb relief-Feeding of cranes.jpg משפחת הקריאמיים (Cariamidae), קרוביהם של הפורוסרקוסיים משויכת לסדרת הקריאמאים, משפחת החובתיים (Otididae) עברה לסדרת החובתאים (Otidiformes) ומשפחת המסיטיים (Mesitornithidae) עברה לסדרת המסיטאים (Mesitornithiformes). המשפחות אורופיגיים (Eurypygidae) וקגואיים (Rhynochetidae) עברו לסדרה סופיות שמש (Eurypygiformes). ארמוס עגור אדום-ראש טמשן המסיכה טבלן השמש סופית כהה פסופי אפור כנף עגורי כתר לבני לחיים טקהה מדיה וקבצים בנושא עגוראים בוויקישיתוף עגוראים, באתר ITIS (באנגלית) עגוראים, באתר NCBI (באנגלית) עגוראים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עגוראים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגוראים, באתר GBIF (באנגלית) עגוראים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברבור הפוך

ברבור הפוך (באנגלית: Inverted Swan) הוא בול דואר כחול בערך של 4 פני אשר יצא לאור בשנת 1855 במערב אוסטרליה, והוא אחד הבולים הראשונים בו מופיעה שגיאה מסוג מרכז הפוך. בשנת 1854 הנפיקה מערב אוסטרליה את בולי הדואר הראשונים שלה. הבולים עוצבו כך שבמרכזם שולב סמל המושבה (ברבור) וסביבו מסגרת בה נרשם שם המושבה והערך הנקוב של הבול. אחד מבולי הסדרה (בערך נקוב של פני אחד) הודפס בבריטניה, ושאר ארבעת הבולים (בערכים נקובים של 2 פני, 4 פני, 6 פני ושילינג אחד) הודפסו בבית דפוס אוסטרלי בעיר פרת'. מטעמי חיסכון הוחלט בבית הדפוס בפרת' להכין את לוחות ההדפסה כך שכל בול הורכב משני חלקים נפרדים, המסגרת לחוד והברבור לחוד. החלקים הבודדים חוברו יחד, ושוכפלו 60 פעמים על מנת ליצור את לוח ההדפסה הבסיסי. לוח זה שוכפל ארבע פעמים כדי ליצור את לוח ההדפסה השלם בן 240 הבולים. בינואר 1855 נוצר צורך בכמות נוספת של בולים בעלי ערך נקוב של 4 פני. מנהל בית הדפוס, אלפרד הילמן, הוציא את לוח ההדפסה מן המחסן כדי להציבו במכונת הדפוס וגילה כי שניים מן החלקים הבודדים בלוח ההדפסה נפגמו, ועליו ליצור אותם מחדש. כאשר הורכב מחדש לוח ההדפסה הבסיסי, שולבה אחת המסגרות כשהיא עקומה, ומסגרת אחרת שולבה כשהיא הפוכה. לוח ההדפסה הבסיסי שוכפל כפול ארבע, וכך נוצר מצב בו מכל לוח הדפסה בן 240 בולים הודפסו 240 בולים שגויים בהם המסגרת הייתה הפוכה יחסית לברבור שבמרכזה. בסך הכול הודפסו 97 גיליונות של בולים ובהם 388 בולים שגויים. כאמור, המסגרת היא זו שהורכבה הפוך בלוח ההדפסה, והיה מקום לכנות את השגיאה בשם "מסגרת הפוכה", אולם המונח הבולאי מתייחס רק לקשר בין חלקי הבול הבודד, בלי קשר ליחס שלו במצב לוח ההדפסה, ולכן השגיאה מכונה בשם "מרכז הפוך". הבולים הופצו לבתי הדואר ונמכרו לציבור מבלי שאיש יבחין בטעות. ורק לאחר מספר שנים הבחינו אספני הבולים בבול השגוי והחלו לחפש אחריו. בסך הכול התגלו 15 עותקים מן הבול השגוי, כולם חתומים, ובנוסף התגלה צמדה בת שלושה בולים רגילים אליהם היה צמוד חלק של בול שגוי. לא התגלה ולו עותק אחד שלא היה בשימוש. אחד העותקים של הבול התגלה באירלנד בשנות ה-60 של המאה ה-19. הבול נרכש על ידי הדוכס מליינסטר, ולפי צוואתו הוא הועבר לאירלנד בשנת 1897, ומאז נמצא בתצוגה במוזיאון בדבלין. דוגמאות אחרות נמצאות באוסף המלכותי, אוסף טפלינג של המוזיאון הבריטי, במוזיאונים בסידני ובפרת' וכן באוספים פרטיים. מחיריו של הבול משתנים לפרקים. למשל, עותק אחד נמכר עבור 80,000 דולרים אמריקניים במכירה פומבית בשנת 1980. לעומת זאת, עותק אחר נמכר עבור 37,000 דולרים בשנת 1983. Philatelic Gems 1 (Amos Press, 1989)
ארמון גלריוס בגמיזגראד (רומוליאנה)

ארמון גלריוס בגמיזגראד (סרבית Гамзиград) הוא אתר ארכאולוגי המכונה גם "פליקס רומוליאנה" (Felix Romuliana; Феликс Ромулијане), השוכן בסמוך לעיירה גמזיגראד (סרבית Гамзиград) במזרח סרביה. בשל גודלו סברו החוקרים בתחילה כי המתחם שימש כמחנה צבאי רומי, אולם ממצאים במקום החל בשנות החמישים של המאה ה-20 גילו כי הוא שימש כארמון שהוקם בסוף המאה ה-3 ובתחילת המאה ה-4 על ידי הקיסר גלריוס, אחד מהטטרכים. בשנת 2007 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית. גלריוס היה בנו המאומץ וחתנו של דיוקלטיאנוס, והוא השתתף יחד עמו בטטררכיה, שיטת שלטון ברומא העתיקה אשר חייבה את השליטים לפרוש לאחר עשרים שנות שלטון פעיל. בדומה לדיוקלטיאנוס, אשר התכונן לקראת פרישתו ובנה את ארמון דיוקלטיאנוס בספליט, כיום בקרואטיה, ערך גם גלריוס תוכניות לבניית ארמון מבוצר בו יעביר את ימיו לאחר סיום תפקידו הציבורי. לאחר שגלריוס הביס את המלך הסאסאני נרסה בשנת 297, הוא התפנה לבניית הארמון, ולשם כך בחר באתר קרוב למקום הולדתו בדאקיה. הוא כינה את האתר על שם אימו רומולה ובמקום נמצאה כתובת אבן הנושאת את השם "פליקס רומולה". את עבודות הבנייה ביצעו אנשי הלגיון החמישי אותו הנהיג גלריוס במלחמתו נגד הפרסים. עם מותו של קונסטנטיוס כלורוס בשנת 306 היה גלריוס לאיש החזק באימפריה הרומית, ותוכניות האתר שהיה בשלבי הקמה שונו כדי להלום את מעמדו הרם. בין היתר הוקם בדרומו של המתחם מקדש גדול ליופיטר והושם דגש רב על עיטוריו ופארו של המבנה. עוד בנה גלריוס מאוזוליאום בצורת תל לעצמו ולאימו על גבעה ממזרח לאתר. לאחר מותו של גלריוס בשנת 311 המשיך הארמון והתקיים, אך הוא איבד את אופיו המלכותי, וחלק מאגפיו הותאמו לשימושים חדשים. אולם הכס הוסב לבזיליקה נוצרית באמצע המאה ה-5, וחלק ממגדלי השמירה הפכו לבתי מלאכה. האתר היה לכפר אך במחצית המאה ה-5 נגרם למקום נזק והוא נשרף, ככל הנראה מידי ההונים. במחצית השנייה של המאה ה-5 ובמהלך המאה ה-6 רומוליאנה נבנתה מחדש, אך לא שבה לזוהרה הקודם. בתקופת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון נערכו באתר עבודות בנייה מקיפות וחומרי בנייה מהמבנים הישנים שימשו לבניית מבנים חדשים. בין היתר הוקמה במקום בזיליקה חדשה אשר העיבה על הקיימת בגודלה ובזכות הפסיפסים שבה. האתר נזנח בתחילת המאה ה-7 בשל פלישות האווארים והסלאבים, אך בחלקו המזרחי קם יישוב קטן בימי הביניים. ארמון דיוקלטיאנוס מדיה וקבצים בנושא ארמון גלריוס בגמיזגראד בוויקישיתוף פורטל גמזיגראד (סרבית - אלפבית לטיני)
מנזר פראפונטוב

מנזר פראפונטוב (רוסית Ферапонтов монастырь) הוא מנזר במחוז וולוגדה ברוסיה, הממוקם כ-120 ק"מ צפונית-מערבית לעיר וולוגדה. המנזר משמש דוגמה מובהקת לאדריכלות הרוסית בימי הביניים ומשלב בין סגנונות אדריכלות מתקופות שונות. בשטח המנזר שוכן מוזיאון הפרסקות של דיוניסיוס, ובשנת 1997 הוא הוכרז בצו נשיאותי כאתר מורשת של עמי הפדרציה הרוסית. החל בשנת 2000 הכלל המנזר גם ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. המנזר הוקם בשנת 1398 על ידי פראפונט הקדוש שפעל ביחד עם קיריל בלאוזרסקי, שהיה גם הוא לקדוש. חשיבות המנזר גדלה בתקופת מרטיניאן הקדוש אשר התמנה בשנת 1447 לראש לאוורת השילוש-סרגייב. במחצית השנייה של המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16 הפך המנזר למרכז הדתי, התרבותי והאידאולוגי של האזור, ונודעה לו גם השפעה פוליטיקית. לצידו של מנזר קירילו-בלאוזרסקי היה מנזר פראפונטוב לאתר דתי אותו פקדו נציגי האצולה הרוסית וצארים, ומקרב נזיריו יצאו מנהיגי הכנסייה הרוסית באותה עת. בנוסף שימש המנזר כמקום גלותם של מתנגדי הממסד הדתי, כמו הפטריארך ניקון. המנזר נכבש על ידי הפולנים בתחילת המאה ה-17 ולאחר שחרורו הוקמו בו מספר כנסיות חדשות. עם העברת שרידי גופתו של מרטיניאן הקדוש אל המנזר, חשיבותו גדלה, ובבעלותו היו אדמות רבות בסביבה. מנזר פראפטוב החל שוקע במהלך המאה ה-18 ולבסוף נסגר לחלוטין על ידי הצאר פאבל הראשון בשנת 1798. הוא נפתח שוב כמנזר לנזירות בשנת 1904 ותפקד משך 20 שנים עד שנסגר על ידי הסובייטים בשנת 1924. מאז 1975 משמש המנזר כמוזיאון. מכלול המנזר הוא דוגמה נדירה של שימור הסגנון האדריכלי של מנזרים בצפון רוסיה, ולשילוב עם הטבע. במנזר שישה מבנים עיקריים: כנסיית הולדת מרים, אם ישו הוא המבנה העתיק במנזר ונבנה על ידי אומנים מרוסטוב בשנת 1490. פנים הכנסייה מעוטר בפרסקות בשטח של כ-600 מ"ר מעשה ידיו של הצייר דיוניסיוס אשר צייר אותם בעזרת בניו בשנת 1502. פרסקות אלה השתמרו בשלמותם ללא צורך בעבודות חידוש, והמבנה מעוטר גם בחלק מקירותיו החיצוניים. כנסיית הבשורה וחדר אוכל (1530-1531) - לפי השערת ההיסטוריונים נבנתה על בסיס תרומת הצר ואסילי השלישי לאחר הולדת בנו. השטח הפנימי כולל שלושה מפלסים והכנסייה עצמה ממוקמת במפלס המרכזי. בכנסייה נמצא גם ארכיון המנזר וחדר אוכל עם עיטורים פנימיים ששרדו עד היום. כנסיית מרטיניאן הקדוש נבנתה ב-1641 מעל קברו של מרטיניאן הקדוש בצמוד לקיר הדרומי של הכנסייה המרכזית במנזר. חלונות הכנסייה ערוכים כך שקרני השמש מאירות את קבר מרטיניאן הקדוש. במגדל הפעמונים מ-1680 17 פעמונים ושעון עתיק נקבע בו בשנת 1638. בניין האוצר מ-1530שימש לשמירת כספי ומסמכי המנזר. כנסית ההתגלות וכנסיית פראפונט הקדוש נבנו ב-1650 בסמוך לשערי המנזר הקדושים. אתר האינטרנט הרשמי של מנזר פראפונטוב מדיה וקבצים בנושא מנזר פראפונטוב בוויקישיתוף מוזיאון המנזר תמונות של המנזר