laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כ"ט בטבת

כ"ט בטבת הוא היום העשרים ותשעה בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בכ"ט בטבת היא ברוב השנים פרשת בא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת וארא. יום כיפור קטן "תענית גירוש וורמייזא" – בוורמייזא נהגו להתענות ביום זה תענית ציבור (ראו להלן). בטריפולי, פורים בורגיל (ראו להלן). ה'שע"ו – יהודי וורמייזא הורשו לשוב לבתיהם לאחר גירושם מהעיר בשביעי של פסח ה'שע"ה. ה'תקנ"ה – ניצלו יהודי טריפולי, בעקבות בריחתו של עלי בורגיל, מושלה העריץ של העיר. ה'תש"ג – השואה: אקציית חיסול בגטו ראדומסק. ה'תש"ל – מלחמת ההתשה: תחילת ההפצצות של חיל האוויר בעומק שטח מצרים. ה'תשנ"א – תום האולטימטום האמריקאי על עיראק, יומיים לאחר מכן החל מבצע "סופה במדבר" (מלחמת המפרץ). ה'תשנ"ה – חוק ביטוח בריאות ממלכתי נכנס לתוקף. ה'תשנ"ה – אוסטריה, פינלנד ושוודיה מצטרפות לאיחוד האירופי. ה'תי"ד – רבי דוד ניטו – רב בקהילה הספרדית בלונדון, מחבר 'כוזרי שני'. (נפטר בכ"ח בטבת ה'תפ"ח) ה'תרמ"ז – ברל כצנלסון, ממנהיגיה הבולטים של תנועת העבודה בארץ ישראל. (נפטר בכ"ד באב ה'תש"ד) ה'תרפ"ט – רפאל איתן, הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. (נפטר בה'תשס"ה) ה'תשכ"ה – גיא זוהר, מגיש חדשות ישראלי. ה'תשל"ח – עידו קוז'יקרו, כדורסלן ישראלי. ה'תשמ"ה – לירן אביב, זמר ים תיכוני. ה'תקמ"א – רבי ישראל חריף מסטנוב, תלמיד הבעל שם טוב. (נולד בה'תנ"ו) ה'תקפ"א – רבי אברהם טיקטין, רב גרמני, בן דורם וידידם של רבי עקיבא איגר ורבי יעקב לורברבוים. (נולד בה'תקכ"א) ה'תר"ן – הרב נתן מרקוס אדלר, רבה הראשי של האימפריה הבריטית ומחבר פירוש "נתינה לגר" על תרגום אונקלוס. (נולד בכ"א בטבת ה'תקס"ג) ה'תרנ"ח – רבי יהושע לייב דיסקין, מכונה גם המהרי"ל דיסקין והרב מבריסק. (נולד בה'תקע"ז) ה'תר"ע – רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר, האדמו"ר השני לחסידות אלכסנדר, מכונה הישמח ישראל על שם ספרו. (נולד בה'תרי"ג) ה'תרפ"ח – רבי גדליה שמלקיש, רב גליציאני, מרא דאתרא ואב"ד בקולומיאה ופשמישל, נשיא "המזרחי". (נולד בכ' בשבט ה'תרי"ז) ה'תשמ"ט – רבי מאיר חדש מגדולי תנועת המוסר בחצי השני של המאה העשרים, משגיח בישיבת חברון. (נולד בכ"ז בשבט ה'תרנ"ח) ה'תשנ"ד – נחמיה תמרי, אלוף פיקוד מרכז נהרג בהתרסקות מטוס, ועמו שלשה קצינים נוספים. (נולד בה'תש"ז) ה'תשנ"ה – יוג'ין ויגנר, פיזיקאי יהודי ממוצא הונגרי, חתן פרס נובל לפיזיקה. (נולד בה'תרס"ג) ה'תשס"ו – הרב יצחק כדורי, זקן המקובלים. (נולד בט"ז בתשרי ה'תרנ"ט) כ"ח בטבת – א' בשבט טבת
שי קפון

שי קפון (נולד ב-7 במאי 1967) הוא שחקן, סופר, תסריטאי ובמאי ישראלי. קפון נודע בזכות השתתפותו בסדרות "עניין של זמן" ו"20 פלוס" בהן גילם את דמותו של ויצמן המזוהה עמו. קפון החל את דרכו המקצועית בטלוויזיה החינוכית כששיחק לראשונה בסדרה "שניים אוחזין". בשנת 1988 גילם את אהרון בסרטו של עמוס גוטמן, "חימו מלך ירושלים". בין השנים 1992 -1996 הוא שיחק בתפקיד יחזקאל ויצמן בסדרה "עניין של זמן", ולאחר מכן בין השנים 1998- 1999 בסדרת ההמשך "20 פלוס". בשנת 1993 שיחק בהצגה "משחקים בחצר האחורית" ב"תיאטרון חיפה". בין השנים 1996–2000 היה אחראי לפיתוח תוכניות וכתיבה בערוץ הילדים. ב־1998 קפון שיחק בסרט "ארץ קטנה איש גדול", וכתב ופיתח את התוכנית "כל השבוע רגוע" בערוץ 8. בשנת 1999 כתב תסריטים לתוכנית "סיפורי מישמיש" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2000 הצטרף קפון לצוות ערוץ הופ!. תחילה ביים את הצגת הילדים "דפנה ודודידו", המבוססת על תוכנית בערוץ. לאחר כשנה היה אחראי לבניית קונספט חדש לתוכנית "דפנה ודודידו", בהשתתפות דפנה דקל. בנוסף, כתב וייעץ לבניית קונספט לתוכניות בערוץ. בשנת 2002 ביים מחזמר לחנוכה המבוסס על אגדת שלגייה ושבעת הגמדים ונקרא "שלגייה". ב־2003 ביים וכתב את סרט הטלוויזיה "רינה ואריק לנצח", אשר שודר במסגרת רצועת "ראשון בדרמה" בערוץ HOT3 בכיכובו של דרור קרן. בשנים 2005–2007 היה במאי הטלנובלות "טלנובלה בע"מ", "האלופה" ו"בובות" ששודרו ב-HOT, וסדרת הדרמה "מתי נתנשק", ששודרה בערוץ 10. קפון ביים את סדרת הטלוויזיה "חצויה". קפון הוציא לאור שני ספרי ילדים - "נוני שומר על השקט" (2001) ו"פתאום באמצע הלילה" (2003). בשנת 2009 הצטרף קפון לצוות היוצרים של הסדרה הקומית "עבודה ערבית" בערוץ 2 וביים אותה החל מעונתה השנייה ועד סיום הסדרה. ב-2011 החל לביים את הסדרה "החולמים". בשנת 2012 שב קפון לגלם את דמותו של ויצמן בסדרת הטלוויזיה המחודשת "עניין של זמן", אשר שודרה בזכיינית ערוץ 2 "רשת". בשנת 2015 ביים את הסדרה "התסריטאי", אשר יצר סייד קשוע ומבוססת על חייו של קשוע. קפון משתתף בסדרה גם כשחקן בתפקיד עצמו. באותה שנה שודרה בערוץ 10 הסדרה הקומית "אשתו של גיורא", אותה ביים קפון ויצרה ליאת אקטע. בספטמבר 2016 עלתה בערוץ HOT3 הסדרה "מטומטמת", אותה ביים קפון ויצר יחד עם בת חן סבג (שגם מככבת). בפברואר 2023 עלתה בקשת 12 הסדרה "גוף שלישי" אותה יצר וביים. קפון נשוי לעינת ואב לשלושה ילדים. קפון הוא אביהם של השחקנים אחינועם קפון ויואב קפון ששיחק את בן בסדרה "החולמים". קפון הוא דודם של השחקנים תומר קאפון, והלל קפון. מתגורר ברמת רזיאל. שי קפון, ברשת החברתית פייסבוק שי קפון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שי קפון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שי קפון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שי קפון, באתר ספר הקולנוע הישראלי שי קפון, ברשת החברתית אינסטגרם הדס בשן, נגמר לי מטלנובלות, באתר ynet, 23 בפברואר 2011 חגית גינזבורג‏, במאי "עבודה ערבית": "השנאה לערבים תהומית", באתר וואלה, 5 בפברואר 2012 איתי שטרן, "הגיע הזמן לפרק את הסטריאוטיפים. לא מזרחי ולא אשכנזי, לא גבר ולא אשה", באתר הארץ, 16 באוקטובר 2016 נבו זיו, "הדלקתי את המנועים. אפשר לקרוא לזה בצורה רומנטית משאלת מוות", באתר ynet, 18 באוקטובר 2016
ניב רז

ניב רז (נולד ב-20 בינואר 1974) הוא שחקן ומורה למשחק ישראלי. רז נולד וגדל ברעננה. הוא בוגר בבית הספר לאמנויות הבמה בית צבי. ב-2005 הוא שיחק בסדרת הדרמה "חדר מלחמה" ששודרה בערוץ 2. בנוסף, שיחק את הדמות- רוני לוי בשתי העונות הראשונות של הדרמה המוזיקלית היומית "השיר שלנו" ב-yes. רז שיחק גם בהצגות תיאטרון, בהן "בת הים הקטנה", "תיבת נח" ו"פרח לב הזהב". בשנת 2006 השתתף בסרט הקולנוע "ריקוד מסוכן" של מנחם גולן, לצד אליענה בקייר. הוא הופיע גם בסדרת הטלוויזיה "עד החתונה" של אבנר ברנהיימר, לצדו של עפר שכטר. בסדרה זו הוא מגלם מעצב אופנה הומוסקסואל. בשנת 2007, רז הופיע בהצגת הבידור "הגליל והתחתון", לצדם של אוולין הגואל ועמוס תמם. בשנת 2007 פתח ניב רז יחד עם שותפו אולי שטרנברג את בית הספר למשחק מול מצלמה ״טכניקה״. בשנת 2009 שיחק בעונה השלישית של "האלופה" בתור מאיר פדידה, אביו של סער פדידה בצעירותו. כמו כן הנחה את התוכנית "הרחובות שלנו" של "רשת", תוכנית העוסקת ברחובות מרכזיים בערי ישראל. בשנת 2010 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "חצויה" בתור הברמן של מועדון הערפדים. כמו כן, רז שיחק בתפקידי אורח בסדרות: "מנדלבאום בלש פרטי", "כאן גרים בכיף", "האקס המיתולוגי", "חברות" ו"חדר מלחמה". ב-2014 השתתף בעונה הרביעית של הסדרה "גאליס". ב-2016 שיחק בסדרת הנוער "נעלמים" בתור מוטי קליין, אביהם של אמה ושל אלון קליין. בשנת 2020 שיחק בסדרה תאג״ד בתור אביו של בועז הפרמדיק. הוא שיחק גם כשחקן אורח בסדרת הנוער ״בת השוטר״ כמאמן השחיה של בנו של ליאור איינשטיין. רז נשוי לשחקנית אלונה וינד רז, ששיחקה לצדו בסדרה "השיר שלנו". ניב רז, ברשת החברתית פייסבוק ניב רז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניב רז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צוות בית הספר, באתר טכניקה גאליס 4: כל הפרטים שאתם חייבים לדעת על העונה החדשה, באתר פרוגי, 23 בפברואר 2014
אורי רביץ

אורי רביץ (נולד ב-10 בספטמבר 1964) הוא שחקן ישראלי. רביץ למד בבית הספר למשחק בית צבי וסיים את לימודיו שם בשנת 1989. רביץ השתתף בהצגות התיאטרון "מרד המתים", "הן לא תיקחהו עמך", "משפט הקופים", "אדי קינג", "גטו", "הלילה השנים עשר", "בשפל", "הברבור", "אורפיאו ואאורדיצה", "שרוף את זה", "מצעד המלאכים", "מחלת נעורים", "שלוש אחיות", "הבחורים בדלת ממול", "ביקור הגברת הזקנה", "קברט", "רוחות", "ארץ הבושת", "גם הוא באצילים", "ציד המכשפות", "אל נקמות" ו"מתאבל ללא קץ". מלבד ההופעות בתיאטרון, שיחק בסדרות הטלוויזיה "ספיר" ו"פאזל" ששודרו בערוץ 2. בשנת 2006 הצטרף לעונה השלישית של "השיר שלנו" וגילם בה את ניקי, העוזר של לילי גולד (לאורה ריבלין). אמו של רביץ, אלמה אברהם, נחטפה מנחל עוז במהלך הטבח שבוצע בקיבוץ במתקפת הפתע של חמאס בשנת 2023. היא שוחררה לאחר 51 ימים בשבי. בשנת 2023 עזב רביץ את עולם התיאטרון, ועבר להתגורר במדריד שבספרד. מדיה וקבצים בנושא אורי רביץ בוויקישיתוף אורי רביץ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי רביץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורי רביץ, בארכיון הבימה מאיה נחום שחל, "אתם אינכם ומוכרחים לשוב": הסיומת המצמררת לשיר האיקוני, באתר כלכליסט, 21 בנובמבר 2023
CIL

Common Intermediate Language ובקיצור CIL (נקראה בעבר: MSIL; Microsoft Intermediate Language) היא שפת מחשב בה נעשה שימוש בעת ההידור של שפות תכנות מסוימות. זוהי שפת ביניים בין שפת NET. לבין שפת מכונה. בשפות התכנות המסורתיות, כגון שפת C או C++, כאשר קובץ תוכנית עובר הידור נוצר קובץ הרצה שהוא אוסף פקודות בשפת מכונה. לעומת זאת, בשפות NET., כגון #C או VB.NET, בזמן ההידור נוצר קובץ בשפת CIL. רק בזמן ריצת התוכנית, הקובץ מתורגם משפת CIL לשפת המכונה. טכנולוגיית ה-CIL מקבילה לשפת Just In Time שנועדה לשפר ביצועי תוכנות הנכתבות ב-JAVA. JAVA Bytecode אתר האינטרנט הרשמי של CIL ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביצרון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ביצרון – מושב עובדים שנוסד בשנת תרצ"ה (1935) על ידי גרעין של אסירי ציון מרוסיה ביצרון (שכונה) – שכונה בדרום-מזרח תל אביב, סמוך לסינרמה ולמגדלי עזריאלי עזרה וביצרון – חברה לשיכון, חברת בת של עיריית תל אביב יפו, הוקמה בשנת 1937 ביצרון – עמדת הגנה, בדרך כלל מבטון, שנבנתה בתקופת המאורעות (1936-39) או קצת אחריה בצרון (כתב עת) (ביצרון) - רבעון ספרותי עברי אמריקאי
בארון

האם התכוונתם ל... ברון – תואר אצולה אירופי דבורה בארון – סופרת עברייה סאלו בארון – היסטוריון יהודי-אמריקאי בילי בארון – כדורסלן אמריקאי ברון (פירושונים) בוארון
שועל-רקון מצוי

שועל רקון מצוי, שׁוּעַל רָקוּן, או טאנוקי (שם מדעי: Nyctereutes procyonoides) הוא מין ממשפחת הכלביים השייך לסוג שועל-רקון. הוא נפוץ בצפון-מזרח אסיה עד איי יפן, מזרח סיביר ובצפון-מזרח אירופה. למרות הדמיון החיצוני לדביבון הוא איננו קרוב אליו אלא רק בעל כסות פנים דומה, ולמרות שמו העברי הוא אינו שועל אלא דמוי-שועל. מין זה תואר ב-1834 בידי ג'ון אדוארד גריי ונחשב למין היחיד בסוגו. עם זאת שועל-רקון יפני הופרד מדרגת תת-מין למין עצמאי לאחר מחקרים מורפולוגיים. גופו של שועל הרקון מכוסה פרווה עבה וארוכה שצבעה חום-זהוב וקצותיה שחורים. ראשו רחב, חרטומו מוארך וחוטמו שחור. עיניו מוקפות בכתמים שחורים דמויי משקפיים. אוזניו מעוגלות ושוליהן מוקפות בפס שחור. זיפי שפמו ארוכים משני צידי פיו. זנבו שעיר מאוד ושמוט כלפי מטה. צבע רגליו החזקות חום כהה עד שחור ובקצות אצבעותיהן ישנם טפרים חדים. הוא מיטיב לרוץ ולשחות. אורך הגוף: 50-80 ס"מ אורך הזנב: 25 ס"מ משקל: 5-7 ק"ג שועל הרקון המצוי הוא טורף לילי יחידאי, השוכן ביערות ובמקומות של צמחייה סבוכה הסמוכים למקווי מים. בשעות היום הוא מצוי במאורתו הכוללת פתח כניסה, מקום לאחסון מזון, מדור לשינה ומספר יציאות מילוט. חושי הראייה והריח שלו חדים מאוד. ביוצאו לאתר את מזונו, הוא מסתתר בסבך הצמחייה ואורב לטרף. הוא ניזון ממכרסמים, מדגים, מסרטנים, מחרקים, מביצים, מציפורים, מפירות ומגרגרי יער. את הדגים הוא לוכד בעומדו בתוך המים, כאשר הוא ממתין שיתקרבו לגדה. מזונו מצוי בשפע בעיקר בקיץ ובסתיו, בטרם קופאים המים, והשלג מכסה את היערות. הוא גם חודר לחצרות כדי לתפוס תרנגולות ולכן אינו אהוד בעיני החקלאים. אין לו אויבים טבעיים ואויבו הגדול ביותר הוא האדם, אשר צד אותו בכמויות גדולות בשל פרוותו הצמרית היקרה מאוד. במזרח אירופה לשם הובא לפני 80 שנים הוא מין פולש ובשוודיה מנסים להשמיד אותו כליל. עונת הרבייה מתקיימת בשלהי החורף והנקבה ממליטה רק פעם בשנה. הגורים נולדים עיוורים וחסרי ישע, אך התפתחות גדילתם מהירה. הם מסוגלים למצוא מזון באופן עצמאי כבר בגיל שלושה חודשים בלבד. אורך חייו מגיע ל-3–4 שנים בטבע ואילו בשבי אורך חייו הוא עד 11 שנה. משך ההיריון: 9 שבועות מספר ולדות: 6-8 מדיה וקבצים בנושא שועל-רקון מצוי בוויקישיתוף שועל-רקון מצוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שועל-רקון מצוי, באתר ITIS (באנגלית) שועל-רקון מצוי, באתר NCBI (באנגלית) שועל-רקון מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שועל-רקון מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שועל-רקון מצוי, באתר GBIF (באנגלית) The Raccoon Dog: a successful canid (באנגלית) Lioncrusher's Domain (באנגלית) שועל-רקון מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN שׁוּעַל רָקוּן במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית The cute creature Sweden wants to wipe out מאתר ה-BBC
Classical Mushroom

Classical Mushroom (בעברית: פטריה קלאסית) הוא האלבום השני שהוציא הרכב אמני הטראנס הישראלי Infected Mushroom. האלבום יצא בשנת 2000, ואיתו שני סינגלים: "Bust a Move" ו־"Sailing in the Sea of Mushroom". האלבום נחשב לפריצת דרך מבחינת ההרכב מפני שהגיע בישראל למעמד של אלבום זהב תוך כשנה, הישג בולט לאלבום טראנס, מה שהוביל את ההרכב לפרסום רב. אלבום זה מתאפיין בשילוב המון דוגמיות קול מסרטים מפורסמים תוך מוזיקת טראנס פסיכדלית קצבית שאפיינה את המוזיקה האלקטרונית של שנות ה-2000. כפי ששם האלבום מרמז, הוא היה ניסיון לשלב את מוזיקת הטראנס הפסיכדלית עם מוזיקה קלאסית כאשר הרצועות משלבות המון קטעי נגינה של פסנתר שנחשב לכלי נגינה קלאסי. בהתאם לקונספט האלבום שולבו מספר רב של דוגמיות קול מסרטים שנחשבים בעיני רבים כ"קלסיקות": "Bust a Move" מכיל דוגמית קול מהסרט "מין מסוכן 2" (1998) "None of this is Real" מכיל דוגמית קול מהסרט "העורב" (1996). "The Shen" & "Mush Mushi" מכיל דוגמית קול מהסרט "מרלין" (1998) "The Shen" כמו כן מכיל דוגמית קול מהסרט "וירוס" (1999). "Disco Mushroom" מכיל דוגמית קול מהסרט "בתוך חלום" (1999) ומהסרט "אקסקליבר" (1981) "Dracul" מכיל דוגמית קול מהסרט "דרקולה" (1992) "The Missed Symphony" מכיל דוגמיות מהסרט "מחר לנצח" (1997) מידע על האלבום Classical Mushroom באתר MusicBrainz מידע על האלבום Classical Mushroom באתר AllMusic האלבום Classical Mushroom באתר Discogs האלבום Classical Mushroom באתר ספוטיפיי Classical Mushroom באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיל קרפלין

אמיל קרֶפֶּלין בשמו המלא אמיל וילהלם מגנוס גאורג קרפלין (בגרמנית: Emil Wilhelm Magnus Georg Kräpelin; ‏15 בפברואר 1856 נוישטרליץ - 7 באוקטובר 1926 מינכן) היה פסיכיאטר גרמני. מקובל להחשיבו כאבי הפסיכיאטריה המדעית המודרנית, הסיווג הפסיכיאטרי, הפסיכופרמקולוגיה והגנטיקה הפסיכיאטרית. בנוסף, גילה את מחלת אלצהיימר יחד עם אלואיס אלצהיימר. קרפלין למד כסטודנט באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1882, אחרי 13 שנים כמרצה, הוא קיבל פרופסורה מאוניברסיטת טרטו (כיום בשטחה של אסטוניה), ועמד בראשה של קליניקה אוניברסיטאית. שם למד ותיעד בפירוט היסטוריות קליניות רבות של מטופלים, מה שהוביל אותו לחשוב על חשיבות מהלך המחלה, ולהתייחס יותר לסיווג של הפרעות נפשיות. עשר שנים לאחר מכן הצהיר כי מצא דרך חדשה להתבוננות על מחלות נפשיות. הוא התייחס לראייה המסורתית כעוסקת בתסמינים בלבד, בעוד ראייתו היא "קלינית" יותר. על פי ראייתו זו, החלה במאה ה-19 הגישה של מיזוג מאות הפרעות נפשיות וקיבוצן לסוגים, תוך התבססות על תסמונות, כלומר דפוסים של תסמינים, במקום לפי דמיון של תסמינים עיקריים, כפי שהיה נהוג בעבר ולמעשה לא היה מתאים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קרפלין מזוהה במיוחד עם חלוקה של מה שבעבר נקרא פסיכוזה, לשתי צורות נפרדות: הפרעה דו-קוטבית וסכיזופרניה. קרפלין טען שמחלות פסיכיאטריות נגרמות מהפרעות גנטיות וביולוגיות. התאוריות הפסיכיאטריות שלו היו מרכז תחום הפסיכיאטריה של תחילת המאה ה-20, וחזרו להיות כאלה מאז סופה. קרפלין התנגד לגישתו של זיגמונד פרויד, אשר התייחס וטיפל במחלות פסיכיאטריות כנגרמות מגורמים פסיכולוגיים. קרפלין כתב בין השאר גם על נושאים של פוליטיקה וחברה, מתוך גישה השואבת רעיונות מדרוויניזם חברתי. הוא הביע דאגה ממדיניות של מדינת רווחה, העלולה לטענתו לפגוע בתהליכי ברירה טבעית באוכלוסייה, ולחתור תחת המאבק הביולוגי של הגזע הגרמני להישרדות. בין השאר כתב גם נגד יהודים. רעיונותיו נחשבים בעלי השפעה רבה על פיתוח תאוריות של אאוגניקה ושל תורת הגזע. פסיכיאטריה מחלת אלצהיימר מדיה וקבצים בנושא אמיל קרפלין בוויקישיתוף אתר האגודה הבינלאומית של קרפלין אמיל קרפלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אמיל קרפלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Engstrom, E. J. (1 September 2007). On the Question of Degeneration' by Emil Kraepelin (1908). History of Psychiatry. 18 (3): 389–398.
המרכז לקיימות מקומית

המרכז לקיימות מקומית, הפועל החל מינואר 2006, נועד להוות כתובת לנושאי פיתוח בר קיימא (Sustainable Development) ברמה המקומית (רשויות, מועצות מקומיות ואזוריות). המרכז מספק כלים והכשרות, ופועל ליצירת רשת של הגורמים השונים העוסקים בקיימות מקומית. המרכז פועל כשיתוף פעולה בין המשרד להגנת הסביבה, מרכז השל לחשיבה ומנהיגות סביבתית, בית הספר ללימודי הסביבה ע"ש פורטר באוניברסיטת תל אביב וארגון ICLEI המאגד בתוכו רשת של עשרות ערים מקיימות מרחבי העולם. המרכז פועל במימון קרן LIFE של הקהילה האירופית. המרכז פועל הן מול גופים מקצועיים, פוליטיים ונציגי ציבור ברשויות המקומיות, והן ברמה הארצית. כמו כן עוסק המרכז בקישור ורישות בין הגורמים השונים, ואיסוף והעברת מידע בנושא קיימות מקומית בישראל. בין פעילויות המרכז: קידום תוכנית אב לפיתוח מקיים במועצות אזוריות בארץ קיום הכשרות, כנסים וימי עיון ברמת היישוב, הרמה האזורית והארצית פרסום המלצות לקווי מדיניות להטמעת עקרונות פיתוח בר קיימא ברשויות מקומיות איסוף מקרי חקר מוצלחים של הטמעת קיימות מקומית בישראל ובעולם הכשרת מנהיגות מקומית המעוניינת לקדם סדר יום סביבתי-חברתי במקום יישובם אג'נדה 21 אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לקיימות מקומית המרכז לקיימות מקומית, ברשת החברתית פייסבוק המרכז לקיימות מקומית, דף שער בספרייה הלאומית פרויקט קיימות עירונית מבית מכון ירושלים למחקרי מדיניות החוג ללימודי הסביבה, באתר אוניברסיטת תל אביב אתר iclei אתר האיחוד האירופי
דבי בסרגליק

דבורה (דבי) בסרגליק (19 בנובמבר 1955 – 10 במרץ 2005) הייתה שחקנית, מחזאית ומדבבת ישראלית. נולדה ביפו. בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב והוראת תיאטרון במכללת לוינסקי לחינוך. שיחקה בתיאטרון הרפרטוארי, המסחרי, תיאטרוני ילדים ובפסטיבל עכו. כתבה, ביימה, עיצבה והדריכה שחקנים במחזות זמר. עסקה בהוראת תיאטרון במכללת לוינסקי לחינוך, בבתי ספר ובמסגרות חינוך למבוגרים. דבי בסרגליק הופיעה בעיקר בתפקידי משנה בתיאטרון ובטלוויזיה והתמחתה בדיבוב סדרות וסרטי הנפשה ופרסומות. בין ההצגות בהן השתתפה, ניתן למנות את "סאלח שבתי" ו"חלון בלהות" (תיאטרון "הבימה"); "קול קטן" (תיאטרון בית ליסין); "מולייר במצרים" (בימת קדם); "האוזן הפרטית" ו"העין הציבורית". מחזות הזמר "גבירתי הנאווה", "צלילי המוסיקה" ו"תום סוייר והאקלברי פין"; "המכשפה" (התיאטרון לילדים ולנוער); "עליזה בארץ הפלאות" (על פי סדרת הטלוויזיה, התיאטרון המוזיקלי). כתבה וביימה את ההצגות: "כניסה אחורית" ו"ירושלים של סבא". בין הסרטים ותוכניות הטלוויזיה בהם השתתפה: זנב של עפיפון" (יהודית), "שמיכה חשמלית ושמה משה" (ברטה), "חסר קצת סוכר", "באזז", "מר באום (חיה), "פרא", "טיפת מזל" (הגננת דבי) ובתוכניות "זהו זה!", "כלבוטק", "רמת אביב גימל" (רגינה), "הפוך", "קפה פריז" (חיה איטה), "קריאת כיוון", "סיטון" ובסרט הדוקומנטרי "דביל'ה". במסגרת הסדרה "בסוד העניינים" (סדרת-ההמשך ל"בלי סודות"), השתתפה במערכוני "המשרד המוזר" לצידה של רובי פורת שובל. דיבבה בלמעלה משמונים סדרות וסרטי הנפשה, ביניהם: "פרופסור קשת", "קספר וחברים", "היי! בינבה", "אבירי האור הקסום" (אכזרינה), "נילס הולגרסון" (אולה), "דורימון", "דביבוני היער הירוק", "אלף ואחת אמריקות", "ממלכת עכברי השן", "הרפתקאות עיר הדובשנים" (אפי), "אגדות המלך שלמה", "עכברונים קטנים בערבה", "החרב באבן", "עכבר העיר ועכבר הכפר", "102 כלבים וגנבים", "בלינקי ביל", "פו הדב: סיפורו של פיל נפיל", "חוות סוסי הפוני", ובדמויות רבות בסדרת הטלוויזיה "אגדות האחים גרים". הייתה המדבבת הראשונה של ארתור ריד, הדמות הראשית בסדרה "ארתור", עד פטירתה. ב-10 במרץ 2005 נפטרה בסרגליק ממחלת הסרטן והיא בת 49. נטמנה בבית העלמין ירקון. דבי בסרגליק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דבי בסרגליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דבי בסרגליק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דבי בסרגליק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דבי בסרגליק, בארכיון הבימה דבי בסרגליק במעמד זכיית הסדרה "ארתור" כאהובה ביותר ב"טקס נבחרי הילדים" של ערוץ הילדים, 2003, סרטון באתר יוטיוב דבי בסרגליק באתר ארכיון תיאטרון "הבימה" "בסוד העניינים", פרק ראשון, סרטון באתר יוטיוב "שיר פרידה מתוך הסרט "השועל והכלבלב" בביצוע דבי בסרגליק, סרטון באתר יוטיוב דבי בסרגליק באתר "ספר הקולנוע הישראלי" ערוץ הילדים- כדור פיצוץ (1994)- בוא שלום. גרסה עברית לשיר Heal The World, של מייקל ג'קסון. גרסה עברית: דבי בסרגליק., סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריית דגלי אירלנד

דגלים בהם נעשה שימוש באירלנד ובצפון אירלנד: מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי אירלנד בוויקישיתוף דגלים שנעשה בהם שימוש בצפון אירלנד
שער גן עדן

השער לגן עדן (באנגלית: Heaven's Gate) הייתה כת שהונהגה על ידי מרשל אפלווייט ובוני נטלס. לאחר מותה של נטלס מסרטן בשנת 1985, לקח על עצמו אפלווייט את ההנהגה. שמה של הקבוצה הוחלט סופית בשנת 1994, ועד אז עבר השם שינויים רבים. סופה של הכת, ביחד עם הופעת שביט הייל-בופ (שכונה כוכב-השביט הגדול של 1997) זעזעה את ארצות הברית בשנת 1997 והחזירה את נושא הכתות לבמה הציבורית. אפלווייט שכנע 38 מחסידיו להתאבד כדי שנשמותיהם תוכלנה לעלות ולנסוע על חללית, שלפי אמונתם, הייתה מוסתרת מאחורי כוכב-השביט הייל-בופ. אמונות אלו הובילו לסיווג הכת ככת אמונה בחוצנים. 'השער לגן עדן' הייתה כת עידן חדש סודית ושהמידע עליה ועל מנהגיה מוגבל. בעת הצטרפות לכת, חברים נהגו לרוב למכור את רכושם כדי לנתק את קשריהם לקיום הארצי שלהם. במשך הרבה שנים הקבוצה חיה מנותקת מהחברה במערב ארצות-הברית. חברי הכת נהגו להסתובב בזוגות כדי להיפגש עם חברים אחרים למטרת העברת מצגות שנועדו כדי לצרף חברים חדשים. חלק מהזמן, חברי הכת נהגו לחיות בבתים חשוכים כדי להדמות את החוויה של מסעם בחלל החיצון. אחד מפרסומיה של הכת שנקרא "איך לבנות חוצן", התיימר לתאר חללית בין-כוכבית בנויה מחומרים שביניהם צמיגים ישנים. רוב המידע שידוע על הכת מגיע ממחקר שביצעו רוברט באלך ודייוויד טיילור אשר הסתננו לקבוצה בשנות השבעים. חברי הכת הוסיפו "-אוֹדי" ("-ody") לשמם הפרטי במקום שמם המקורי. נטלס ואפלוויט נודעו כ"בו" ו"פיפ", ולאחר מכן "טי" ו"דו". במשך מספר חודשים לפני מותם, שלושה חברים בכת, ת'רסטון-אודי (Thurston-ody), סילבי-אודי (Sylvie-ody) ואליין-אודי (Elane-ody) עבדו בשביל חברה בשם Advanced Development Group Inc. (קבוצת פיתוח מתקדם), חברה קטנה שממוקמת בסן דייגו, שפיתחו הוראות מבוססות-מחשב בשביל צבא ארצות הברית. למרות שהיו מנומסים וחברתיים, הם נהגו להתבודד. כאשר התפטרו מהחברה, הם אמרו לממונה עליהם שהצליחו במשימתם. שבועות מספר לאחר-מכן הם כבר היו מתים. חבר באגודה בשם תומאס ניקולס היה אחיה של שחקנית מסע בין כוכבים, נישל ניקולס. לפני ההתאבדות ההמונית של הקבוצה, הוא ומספר חברים אחרים ביקשו את עזרתה למען פרסום המסר של הכת. מבניה של הכת דמה למבנה נזירי מימי הביניים. חברי הקבוצה ויתרו על רכושם וחיו חיים נזיריים חסרי מותרות. בגדי החברים בכת היו נתפרים בקפדנות וכל רכושם היה משותף. שישה מחברי הקבוצה הזכרים עברו סירוס בהתנדבות כדי לשמור על אורח החיים הנזירי. הכת מימנה את עצמה על ידי הצעת שירות פיתוח אתרי-אינטרנט מקצועי. 39 חברי כת וראשה מרשל אפלווייט נמצאו מתים באחוזה שכורה בחברה היוקרתית של סן דייגו, רנצ'ו סנטה פיי, ב-26 במרץ 1997. המוות ההמוני של הכת שער גן עדן הוא אחד המקרים הכי מוכרים של התאבדות כתית. בהכנה להרוג את עצמם, שתו חברי הכת מיצי פרי הדר כדי לטהר את עצמם מטומאה בצורה מסורתית. התאבדותם, שנערכה במשמרות, הורכבה מבליעת פנוברביטאל (phenobarbital) שהיא תרופה למניעת התקפים, בערבוב עם וודקה, ובנוסף שקיות פלסטיק מהודקות סביב ראשם לגרימת חנק. ערבוב משקאות חריפים עם תרופות ידוע כמסוכן ושעלול לגרום למוות. היו ברשותם של כל חברי הכת שנרצחו 5 דולרים ברבעי-דולרים (quarters). ההסבר לכך, שבאחד מספריו של מארק טוויין מצוין כי התשלום לרכב על זנבו של שביט הוא 5.75$. כל השלושים ושמונה היו לבושים בחולצות ומכנסיים זהים ובנוסף, זוג נעלי טניס חדשות לגמרי של נייקי וסרטי זרוע עם המילים "Heaven's gate away team". מדיה וקבצים בנושא שער גן עדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שער גן עדן (באנגלית) שער גן עדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיקי אריסון

מיקי אריסון (באנגלית: Micky Arison; נולד ב-1949) הוא מיליארדר ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי. נולד בישראל לתד אריסון ולמינה לבית וסרמן. בשנת 1954 עבר עם הוריו לניו יורק. שם נולדה אחותו שרי. ב-1966 עברה המשפחה למיאמי שבפלורידה. אריסון למד באוניברסיטת מיאמי אך נטש את ספסל הלימודים ופנה לעסקים. בשנת 1972 הקים אביו את חברת שיט התענוגות "קרניבל קרוז ליינס" והוא החל לעבוד במחלקת המכירות של החברה. ב-1979 הפך לנשיא החברה. במהלך כהונתו מיוחסת לו הפיכתה של קרניבל קרוז ליינס לחברת ספינות הנופש הגדולה בעולם. אריסון משמש כיושב ראש קבוצת קרניבל, אשר מהווה את תאגיד שיט התענוגות הגדול בעולם. בין היתר, שולט התאגיד על חברת ספינות הנופש והשעשועים קרניבל קרוז ליינס. אריסון הוא הבעלים של קבוצת הכדורסל מיאמי היט. במסגרת תפקידו, מונה אריסון בעבר ליו"ר דירקטוריון הבעלים של קבוצות ה-NBA. על-פי דירוגים שמפרסם כתב העת "פורבס". נכון ל-2017, העריך המגזין את הונו של אריסון כעומד על 8.6 מיליארד דולר ומיקם אותו במקום ה-162 בין רשימת עשירי העולם. אריסון מתגורר במיאמי, אך מחזיק גם בתים בישראל, בלונג איילנד ובניו יורק. הוא נשוי ואב לשניים. קבוצת קרניבל מיאמי היט מדיה וקבצים בנושא מיקי אריסון בוויקישיתוף מיקי אריסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיקי אריסון, באתר פורבס ליאון איצקר, מיקי אריסון, מנכ"ל ובעלי קרניבל קרוז, נבחר לאחד המנכ"לים הטובים ביותר באמריקה, באתר הארץ, 28 בינואר 2005 מיאמי היט של מיקי אריסון ורענן כץ זכתה לראשונה באליפות האן-בי-אי, באתר הארץ, 26 ביוני 2006 פרופיל באתר פורבס רשימת המיליארדרים באתר פורבס