laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רובין קוך

רובין קוך (בגרמנית: Robin Koch; נולד ב-17 ביולי 1996 בקייזרסלאוטרן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני, המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה בהשאלה מלידס יונייטד, ובנבחרת גרמניה. רובין קוך הוא בנו של כדורגלן העבר הארי קוך. קוך שיחק כנער באיינטרכט טריר, ושם גם החל את קריירת הבוגרים בשנת 2014. בשנת 2015 עבר קוך לקייזרסלאוטרן, שם שיחק בילדותו. בעונת 2015/16 שיחק קוך בקבוצת המילואים של קייזרסלאוטרן, ובעונת 2016/17 השתלב בקבוצה הבכירה של קייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. קוך ערך 24 הופעות בעונה זו והציג יכולת טובה, כשקבוצתו ספגה 33 שערי ליגה בלבד, אך עם זאת, סיימה את העונה רק במקום ה-14. בתחילת עונת 2017/18 ערך קוך שלוש הופעות במדי קייזרסלאוטרן, אך לקראת תום חלון ההעברות חתם בפרייבורג מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, קוך ערך 26 הופעות והבקיע שני שערים, וסיים עם קבוצתו במקום ה-15 בבונדסליגה. בעונת 2018/19 סיימו קוך ופרייבורג במקום ה-13, כשקוך מציג יכולת גבוהה, ומשתף פעולה בהגנה עם מנואל גולדה, דומיניק היינץ וכריסטיאן גונטר. בעונת 2019/20 היה קוך חלק מרכזי בעונה טובה של פרייבורג, בה סיימה הקבוצה במקום השמיני בבונדסליגה. ב-29 באוגוסט 2020 חתם קוך על חוזה לארבע שנים בלידס יונייטד, עבור דמי העברה הנאמדים בכ-13 מיליון ליש"ט, וערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-12 בספטמבר, במשחק הפתיחה של עונת 2020/2021, שהסתיים בהפסד 3–4 לליברפול. קוך נפצע בברכו ב-5 בדצמבר, במשחק בו הפסידה לידס 1–3 לצ'לסי, ועבר ניתוח ושיקום שהשביתו אותו למשך שלושה חודשים. ב-19 במרץ 2021 שב קוך לסגל הקבוצה, ושותף בשניות האחרונות במשחק בו ניצחה לידס 1–2 את פולהאם. קוך ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של העונה, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2. ב-6 ביולי 2023 הושאל לאיינטרכט פרנקפורט לעונת 2023/2024. קוך ערך חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, והשתתף עמה בטורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019, שם הפסידה גרמניה לספרד בגמר. קוך שימש בעיקר מחליף בטורניר זה. ב-9 באוקטובר 2019 ערך קוך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבכירה, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 מול ארגנטינה במשחק ידידות שנערך בזיגנל אידונה פארק שבדורטמונד. קוך זומן לסגל הגרמני ליורו 2020, בו הודחה גרמניה בשמינית הגמר על ידי אנגליה, אך לא שותף כלל. רובין קוך, באתר Transfermarkt רובין קוך, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רובין קוך, באתר Soccerway רובין קוך, באתר BDFutbol רובין קוך, באתר WorldFootball.net רובין קוך, באתר National Football Teams רובין קוך, באתר FootballDatabase.eu רובין קוך, באתר ESPN העברות בעולם - 29.8: מואיז קן חוזר ליובנטוס, ואן דה בייק למנצ'סטר יונייטד?, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2020 Phil McNulty, Liverpool 4–3 Leeds United: 'Premier League return magnificently chaotic for Marcelo Bielsa's club', BBC Sport. 12 September 2020 Felix Keith, 'Robin Koch could be the answer' - Leeds United fans react to defender's injury return with U23s, Leeds United. 15 March 2021 Emlyn Begley, Fulham 1 Leeds United 2, BBC Sport. 19 March 2021 Leeds United 2 Wolverhampton Wanderers 1, BBC Sport. 6 August 2022
כרמל (רובה)

כרמל (באנגלית: IWI Carmel) הוא רובה סער ישראלי תוצרת תעשיות נשק לישראל. הרובה הוא בתצורה סטנדרטית (בדומה לגליל ACE שמשווק מחוץ לישראל, ובניגוד לתבור לסוגיו שהוא בתצורת בולפאפ) ולטענת היצרנים, הרובה מתאים "לפעולות של יחידות לחימה קטנות במגוון סביבות ועבור סבבי לחימה ארוכים". הנשק הוצג לראשונה בתערוכת הנשק "LAAD Defence & Security 2019" שהתקיימה באפריל 2019 בריו דה ז'ניירו שבברזיל, ובין התכונות שהוצגו באותה עת היו: גוף המורכב משילוב של פולימרים חזקים ומאלומיניום, שלטענת היצרנים מדובר ב"אלומיניום תעופתי" (אלומיניום שעומד בסטנדרטים הגבוהים של תעשיית התעופה). אפשרות להתאמת הנשק גם ליורה ימני וגם ליורה שמאלי. אפשרות להחלפת קנה בקלות יחסית (בדומה לאפשרות שקיימת ברובים כמו שטייר AUG). אפשרות להרכבת מסילות פיקטיני נוספות על הנשק לצד המסילה העליונה הקיימת. קת הנשק ניתנת לכוונון, דבר שמעניק אפשרות להאריך או לקצר את אורך הנשק בהתאם למצב. כמו כן אפשר לקפל אותה, או להסיר אותה כדי לקצר עוד יותר את אורך הנשק. על המסילה העליונה ניתן להתקין מגוון של כוונות ואמצעי עזר, וניתן גם להתאים לרובה מטול רימונים 40 מ"מ סטנדרטי. הרובה נכנס באותה השנה לתקופת ניסויים בחלק מיחידות השדה של צה"ל. בתום תקופת הניסיון, באוקטובר 2019 הוכרז כי הכרמל ייכנס כפיילוט רחב יותר למספר יחידות מצומצם וביניהם חלק מיחידות חטיבת הקומנדו ויחידות מודיעין מטרות (יחמ"מ) באימונים ובמילואים. עם זאת לא ידוע האם הרובה אכן מיועד להיכנס כרובה שירות כללי ביחידות השדה בצה"ל או שהוא מיועד לשיווק חיצוני (בדומה לגליל AR), שכן נשק אחר של IWI, המיקרו-תבור דור ג' (תבור X-95 פלאט-טופ), החל להיכנס כבר בשנה החולפת לחטיבות החי"ר. כרמל, באתר של תעשיות נשק לישראל (IWI) מידע על רובה הכרמל מאתר Modern Firearms ‏(world.guns.ru לשעבר) חשיפת הרובה באתר Israel Defense דיון על הרובה בפורום "צבא וביטחון" באתר פרש ה'כרמל': הכירו את רובה הסער החדש מתוצרת ישראלית, באתר עכשיו 14, 22 באפריל 2019 IWI’s CARMEL Assault Rifle/Carbine Shown at LAAD 2019 Exhibition תגובה לפוסט על הנשק באתר "פרש"
ריצ'רד לואיס

ריצ'רד פיליפ לואיס (באנגלית: Richard Philip Lewis;‏ 29 ביוני 1947 – 27 בפברואר 2024) היה סטנדאפיסט ושחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי יהודי. לואיס נודע בשנות ה-80 כקומיקאי המתמחה בהומור עצמי לפני שפנה לתחום המשחק. הוא נודע בשל כיכובו בסדרה Anything but Love בשנים 1992–1989 והשתתפותו בסדרה הקומית "תרגיע" בתפקיד עצמו, ששודרה החל משנת 2000. לואיס נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל באנגלווד, ניו ג'רזי. אביו עבד בענף הקייטרינג ואמו הייתה שחקנית. לואיס יהודי במוצאו. לואיס למד שיווק באוניברסיטת המדינה של אוהיו. בתחילת שנות ה-70 החל דרכו כסטנדאפיסט. הוא עבד כקופרייטר בחברת פרסום בשעות היום, בעוד שבלילות הופיע בסטנדאפ. בשנות ה-80 זכה לפרסום רב בעקבות עשרות הופעות בתוכנית הלייט נייט של דייוויד לטרמן ובעקבות השתתפות בתוכניות ספיישל ב־HBO. לבוש בצבע שחור הפך לסימן המוזהה איתו. בשנת 1979 השתתף בסרט הטלוויזיוני Diary of a Young Comic בתפקיד המבוסס על חייו, כקומיקאי שמגיע ללוס אנג'לס מניו יורק. הוא כיכב בסדרה Anything but Love ששודרה משנת 1989 עד 1992 ובסדרה Daddy Dearest, ששודרה בשנת 1993. הוא שיחק בתפקיד משני בסדרה הבוקר שאחרי בכיכובה של שרילין פן. בשנת 2007 ביצע הופעת קמע בסדרה "ג'ורג' לופז". בנוסף ביצע הופעות קמע בסדרה "כולם שונאים את כריס" ובסדרה "שני גברים וחצי" כרואה החשבון של צ'ארלי שין. לואיס שיחק גם בסרטי קולנוע. הוא גילם את תפקיד ג'ון, מלך אנגליה בסרט רובין הוד: גברים בגטקעס, כרופא בחזית בסרט frontier, כשחקן מובטל בסרט Once Upon A Crime, ובתפקיד עצמו בסרט The Wrong Guys. כן גילם את התפקיד הראשי בסרט Drunks וב-Game Day. על אף שרוב תפקידיו הם תפקידים קומיים, גילם לואיס גם תפקידים בדרמות "לעזוב את לאס וגאס", Hugo Pool ו-The Maze. משנת 2000 שיחק בסדרה הקומית "תרגיע" שיצר לארי דייוויד, בתפקיד עצמו כחברו של דייוויד. לואיס ודייוויד היו חברים גם בחיים עצמם. בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו The Other Great Depression שכתב בעקבות התמכרותו לאלכוהול. נפטר מהתקף לב ב-27 בפברואר 2024 בגיל 76. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד לואיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד לואיס (באנגלית) ריצ'רד לואיס, ברשת החברתית פייסבוק ריצ'רד לואיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריצ'רד לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד לואיס, באתר AllMovie (באנגלית) ריצ'רד לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד לואיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריאן טורוק, Q&A with Richard Lewis On His Favorite Subject: Richard , באתר Jewish Journal הווארד רייך, At 70, comic Richard Lewis makes another comeback, באתר שיקגו טריביון, 12 בינואר 2018 מאאשל פיין, Richard Lewis: The Metamorphosis, באתר אובזרבר, 26 בפברואר 2007 I Tried to Interview Richard Lewis About 'Curb Your Enthusiasm' and He Threatened to Hunt Me Down, באתר vice‏, 2 באוקטובר 2017 The Other Great Depression: How I'm Overcoming, on a Daily Basis, at Least a Million Addictions and Dysfunctions and Finding a Spiritual (Sometime, באתר publishers weekly
ריקי-טיקי-טאבי (סרט קצר)

ריקי-טיקי-טאבי (באנגלית: Rikki-Tikki-Tavi) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי לכל המשפחה משנת 1975, המבוסס על סיפור בעל אותו שם מתוך הכרך הראשון של "ספר הג'ונגל" שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי צ'אק ג'ונס. אורך הסרט הוא כ-30 דקות ושפת המקור שלו היא אנגלית. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-9 בינואר 1975. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 1991, כאשר הסרט חולק לשני חלקים. החלק הראשון הופץ יחד עם הסרט "אחיו של מוגלי", והחלק השני הופץ יחד עם הסרט "כלב הים הלבן". מאוחר יותר, הפיצה קלסיקלטת את הסרט בשלמותו באותו דיבוב. בדצמבר 1992 שודר הסרט ברצועת השידורים של הטלוויזיה החינוכית הישראלית. ערך מורחב – ריקי-טיקי-טאבי הסרט עוסק בריקי-טיקי, נמייה מהירה שאומצה על ידי משפחה אנגלית. במהלך הסרט רואים כיצד ריקי-טיקי מגן על משפחתו האנושית וחבריו החיות מפני זוג נחשי קוברה רצחניים. במאי ומפיק הדיבוב העברי של הסרט בגרסת הווידאו היה יוני חן. "ריקי-טיקי-טאבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ריקי-טיקי-טאבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריקי-טיקי-טאבי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2014

טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה ה-60 נערך ב-18 במאי 2014 בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון בחסות חברת Arqiva. שמות המועמדות פורסמו ב-7 באפריל 2014. "Julie Walters To Receive BAFTA Fellowship". BAFTA. 11 באפריל 2014. נבדק ב-19 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "2014 winners and nominees". BBC. 18 במאי 2014. נבדק ב-20 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) Michael Hogan, ‏TV Baftas 2014: as it happened, The Telegraph, 18 May 2014 "The BAFTAS prove why British TV is in a league of its own... but its most prestigious awards show is still a carve-up and television's other Lottery". Daily Mail. 19 במאי 2014. נבדק ב-20 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) Harris, Jamie (7 באפריל 2014). "BAFTA Television Awards 2014: This year's nominees in full". Digital Spy. נבדק ב-7 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
Russia Beyond

Russia Beyond הוא פרסום רב לשוני בבעלות חברת רוסיה היום, סוכנות חדשות ממשלתית ברוסיה, המציעה חדשות, הערות, חוות דעת וניתוח על תרבות, פוליטיקה, עסקים, מדע וחיים ציבוריים ברוסיה. העיתון ספג ביקורת על היותו תעמולה רוסית של הממשלה הרוסית. "Russia Beyond The Headlines" הושקה בשנת 2007 על ידי העיתון Rossiyskaya Gazeta, עיתון תיעוד רוסי. המפרסם הראשון של הפרויקט היה המשנה למנכ"ל מערכת רוסייסקאיה גזטה יבגני אבוב. ב-9 בינואר 2016, Russia Beyond The Headlines הפכה לחלק מסוכנות TV-Novosti תוך שמירה על המותג הייחודי שלו. בשנת 2017 השמיט הפרויקט את כל הגרסאות המודפסות, אף על פי שהוא עדיין הוצע כתוסף לדפוס לניו יורק טיימס בשנת 2018. ב-5 בספטמבר 2017, Russia Beyond The Headlines השמיטה את שתי המילים האחרונות בשמה המלא והפכה ל-Russia Beyond. "Russia Beyond" מנוהלת כמדור בסוכנות הידיעות המקומית המופעלת בשפה הרוסית רי"א נובוסטי, המווה חברת בת של רוסיה היום. על Russia Beyond נמתחה ביקורת על היותו ארגון תעמולה רוסי-ממשלתי. מספר שמות יוקרתיים במערב התייחסו בביקורת לעיתון שמקדם מידע מוטעה על רוסיה. באירופה שילם גוף התקשורת הממשלתי הרוסי ל"דיילי טלגרף" הלונדוני, לה פיגארו הצרפתי, Süddeutsche Zeitung בגרמניה והיומון האיטלקי La Repubblica כדי ש- Russia Beyond יופץ כתוסף לפרסומים אלה ובארצות הברית הוא צורף כנספח לוושינגטון פוסט. עד 2015; וול סטריט ג'ורנל והניו יורק טיימס קיבצו את העיתון במהדורות שלהם החל משנת 2018. במקרה של ה"דיילי טלגרף", "Russia Beyond" שילם למו"ל הבריטי 40,000 ליש"ט בכל חודש על מנת להפיצו כתוספת לפרסום שלהם בסוף השבוע ואילו באתר הטלגרף הוצג גם תוכן מאתר RBTH. התוסף החודשי הופיע לראשונה בעיתון הבריטי "הדיילי טלגרף" ו"וושינגטון פוסט" האמריקאי בשנת 2007 בשם Russia Now. מדיה וקבצים בנושא Russia Beyond בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Russia Beyond (באנגלית) Russia Beyond, ברשת החברתית פייסבוק Russia Beyond, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Russia Beyond, ברשת החברתית LinkedIn Russia Beyond, באתר פינטרסט Shafer, Jack (2007-08-30). "Hail to the Return of Motherland-Protecting Propaganda!". Slate. The Slate Group. אורכב מ-המקור ב-2019-04-06. נבדק ב-2019-04-06. K. Lavers, Michael (2016-10-16). "Washington Post publishes pro-Russia supplement". Washington Blade. Lynne Brown. אורכב מ-המקור ב-2016-06-28. נבדק ב-2019-04-06. Foxall, Andrew (2015-03-01). "The war at home: how Russia is winning the battle for hearts and minds". New Statesman. אורכב מ-המקור ב-2018-03-02. נבדק ב-2019-04-06. "Абов Евгений Владимирович "Биография"". 2019-03-25. נבדק ב-2019-03-25. "Russia Beyond The Headlines was handed over by the managing RT TV channel of the company". 2017-01-09. נבדק ב-2018-05-10. Greenslade, Roy (2014-07-29). "Telegraph to continue publishing Russian propaganda supplement". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-04-13. Muir, Hugh (2008-09-02). "Diary". The Guardian. Guardian Media Group. אורכב מ-המקור ב-2017-06-18. נבדק ב-2019-04-06. Shepherd, Robin (2013-04-30). "Britain's Telegraph runs pro-Putin advertorial". The Commentator. אורכב מ-המקור ב-2018-01-29. נבדק ב-2019-04-06.
תחת התות

"תחת התות" הוא רומן מאת יצחק שלו שיצא לאור בשנת 1971. העברית של שלו מתובלת בלשון התנ"ך, ובמונחים ומנהגים ערביים. במיוחד מוצגים היטב, דרך הדמויות, המזרח והמערב, השמאל המבליג והימין האקטיבי. ביקורת לא נחסכת משום צד או רעיון והקורא מרגיש בתוך הסיפור האנושי גם את סיפורה של הציונות טרם קום מדינת ישראל. הספר מבוסס על המאורעות שהתרחשו בשנה שקדמה למלחמת השחרור ובראשיתה במרחב בו נמצאת העיר נשר. אהובתו של הגיבור הראשי, מרווה, נשואה לפועל בשכונת נשר, הנקראת ברומן גבעת צדף. אהובה אחרת, שרה לינד, גרה בקיבוץ יגור (הנקרא בספר קיבוץ עין-טל). הכפר הערבי בלד א-שייח' (כיום תל חנן) מופיע בספר בשם דר-דלב. הירי של ערביי הכפר על התחבורה היהודית העוברת בו וגם מעשה נקם של ההגנה, שקדם לפעולת הגמול על הטבח בבתי הזיקוק, משובצים בעלילה. ישנם גם תיאורים של עמדות הבטון והמעלה מעל לנשר, אל הר הכרמל. הרומן מתאר את קורותיו של נער ירושלמי בוגר תיכון היוצא ללמוד אדריכלות בטכניון בחיפה בערך בשנת 1938. הרקע הוא ימי המנדט הבריטי ושלהי המרד הערבי והפרעות. בספר, הקורא מתוודע לשנה גורלית במיוחד העוברת על הנער; חברותו עם חברו לחדר ולספסל הלימודים צבי ישראל הדייקן, הדקדקן ועם זאת הנאמן; ירי שנוי במחלוקת שהוא מבצע במסגרת חברותו במחתרת פורשת; יחסיו עם נערה רצינית הרוצה בו ומחכה לו, ועם נערה קלילה החומדת אותו; ופרשת אהבה גדולה עם אשה מיוחדת נועזת ונשואה לאחר. אישיותו של הגיבור מעוצבת על ידי שתי דמויות מרכזיות. האחד הוא המבור (המבורגר) איש כבן שישים מלא רעננות חוכמת חיים ורוחב לב; מנהגו הערבי-יהודי המיוחד אופייני לאנשי המעשה של התקופה. השנייה היא מרווה - אישה נשואה ואם לשניים אשר טיפלה בגיבור בינקותו ומבוגרת ממנו באחת עשרה שנים, בין השניים מתפתחת פרשת אהבה סוחפת ועמוקה אשר בונה מחדש את נפשו של הגיבור. כשם שחזק החיבור כך קשה הניתוק ההכרחי וההגיוני. הפרידה מביאה להתאבדותה של מרווה ולנטילת דבר מה חשוב וחיוני מנפשו של הגיבור. השנה מסתיימת והגיבור שב לירושלים שבה הוא עתיד לגור, ללמוד, להתבגר ולהזדקן. אהבתה הטוטאלית של מרווה ממשיכה ותמשיך לתת בו אותותיה אף שכבר התרגל לרגשות שעוצמתם פחותה. תחת התות בפרויקט בן-יהודה תחת התות, באתר OCLC (באנגלית) תחת התות בסקירות ספרים
אלדד גל-עזר

אלדד גל-עזר (5 באוגוסט 1947 - 21 בספטמבר 2019) היה ד"ר לפיזיקה וממייסדי תוכנית החלל הישראלית[דרוש מקור]. זוכה פרס ביטחון ישראל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אלדד גל-עזר נולד ב-1947 לגאולה (לבית אזרחי) ואליהו גלעזר. למד בבית הספר התיכון עירוני ה בתל אביב, כעתודאי למד לתאר ראשון ושני בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שרת בצה"ל, כתב דוקטורט בפיזיקה תאורטית (חלקיקים אלמנטריים) באוניברסיטת תל אביב בהנחייתם של הפרופסורים נאמן ודותן. ממקימי ופורצי הדרך של תוכנית החלל הישראלית[דרוש מקור]. לאלדד תפקיד מרכזי בהקמת תחנות הקרקע לקליטת לוויינים[דרוש מקור], וניהולם בתעשייה האווירית.על פעילותו זו זכה בפרס ביטחון ישראל. לאחר הפרישה התנדב למסגרות חינוכיות שונות, כולל הדרכת "מדענים צעירים" שבנו לוויינים זעירים כדוגמת דוכיפת. שיגור דוכיפת 3 הוקדש לזכרו[דרוש מקור]. לגל-עזר אח. גל-עזר היה נשוי, עד לפטירתו, לפרופסור יהודית גל-עזר אב לשתי בנות ובן. התגורר בתל אביב-יפו. מדיה וקבצים בנושא אלדד גל-עזר בוויקישיתוף אלדד גל-עזר, ברשת החברתית פייסבוק פרסומים מדעיים של אלדד גל-עזר, באתר גוגל סקולר ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלב הים הלבן (סרט קצר)

כלב הים הלבן (באנגלית: The White Seal) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי לכל המשפחה משנת 1975, המבוסס על סיפור בעל אותו שם מתוך הכרך הראשון של "ספר הג'ונגל" שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי צ'אק ג'ונס. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-24 במרץ 1975. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 1991, יחד עם חלקו השני של הסרט "ריקי-טיקי-טאבי". אורך הסרט הוא כ-24 דקות ושפת המקור שלו היא אנגלית. הסרט מספר על קוטאק, כלב ים לבן ומיוחד. בעקבות ניסיון ציד בכלבי הים על ידי בני האדם, החליט קוטאק למצוא אי לעדר שלו בו כלבי הים יהיו מוגנים מבני האדם. בגרסה האנגלית והמקורית של הסרט, רודי מקדואל דיבב את כל הדמויות הגבריות של הסרט, ואילו ג'ון פוראי דיבבה את מאקה. במאי ומפיק הדיבוב של הסרט בעברית היה יוני חן. עודד מנשה - קוטאק / כלבי ים שונים יוני חן - סיקץ' / לוויתן כחול / סיוויץ' / כלבי ים שונים אפי בן ישראל - מאקה מיכה אוזין סליאן - מספר / כלבי ים שונים "כלב הים הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כלב הים הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כלב הים הלבן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
אייזול

אייזול (בהינדי: अइज़ोल) היא עיר הבירה של מדינת מיזוראם, שבצפון-מזרח הודו. העיר ממוקמת בקצה המזרחי של הודו בגובה ממוצע של 1,132 מטר מעל פני הים. בשנים 72–1871 התנהגותו הבלתי מסודרת של חלקום, ראש מיזו, אילצה את הבריטים להקים מאחז צבאי שהפך לימים לכפר אייזול. המאחז הוקם על ידי סואקופילאלה, ראש רייק, והיא הייתה רק 14 ק"מ מסאיראנג, משם ניתן היה לנסוע בסירה שטוחה. בשנת 1890 הגיעו קצין דלי ממשטרת אסאם ו -400 אנשיו לעיזאוול כדי לתמוך בחייליו של קולונל סקינר במהלך פעולה צבאית בריטית נגד שבטי מיזו. על פי המלצתו של דלי, נבחרה איזוואל כאתר של מוצבה מבוצרת שהוטל על הקולונל סקינר להקים. הכוחות הקימו מחסנים ומבנים באתר. בשנים 95–1892 Aizawl הפכה נגישה מסילצ'ר בדרך מזג אוויר בהירה בפיקוחו של רב-סרן לוך. חיל האוויר ההודי ביצע תקיפות אוויריות על העיר במהלך מרד החזית הלאומית של מיזו (MNF) במרץ 1966, ובעקבותיו נסוג ה-MNF ללונגלי. עד 1966, אייזוואל היה כפר גדול אך ההתארגנות מחדש של כפרי מיזו לאחר המרד גרמה לו להפוך לעיר גדולה יותר ואז לעיר. Aizawl הפכה לצומת תחבורה חשוב באזור. יותר מ 25% מאוכלוסיית מדינת מיזורם מתגוררים בעיר. מדיה וקבצים בנושא אייזול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייזול אייזול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שילונג

שילונג (בהינדי: शिलांग) היא עיר הבירה של מדינת מגהלאיה שבצפון-מזרח הודו. העיר ממוקמת בקצה המזרחי של הודו בגובה ממוצע של 1,132 מטר מעל פני הים. שילונג הייתה בירת אסאם בתקופת המשטר הבריטי ובהמשך עד שנוצרה מדינה מגהלאיה נפרדת. דייוויד סקוט, עובד המדינה הבריטי של חברת הודו המזרחית, היה סוכן המושל הכללי בגבול הצפון-מזרחי. במהלך מלחמת אנגליה-בורמה הראשונה חשו הרשויות הבריטיות צורך בדרך לחיבור בין סילת ואסאם. המסלול היה אמור לחצות את גבעות חאשי וג'יינטיה. דייוויד סקוט התגבר על הקשיים שממשלו התמודד איתם מהתנגדותם של אנשי חאסי - ראשיהם ואנשיהם. התרשמו מהאקלים הקריר והחיובי של חאסי הילס, הם ניהלו משא ומתן עם סיים של סורה בשנת 1829 על בית הבראה לבריטים. כך החלה התבססות האינטרסים הבריטים בהרי חאסי-ג'יינטיה. התקוממות קשה של ח'אסיס כנגד כיבוש זר באדמותיה התחילה בראשית שנת 1829 ונמשכה עד ינואר 1833. בסופו של דבר, ראשי הקונפדרציה של חאסי לא היוו איום אמיתי כנגד כוחם הצבאי של הבריטים. דייוויד סקוט ניהל משא ומתן על כניעתו של מנהיג ההתנגדות של חסי, תירוט סינג, שנלקח אז למעצר בדאקה (כיום בירת בנגלדש). לאחר מכן הם עברו לשילונג, שכונה אז "ידו" או "איוודה", כפי שמכנים זאת המקומיים. מאוחר יותר אומץ השם "שילונג", מכיוון שמיקומה של העיר החדשה היה מתחת לפסגת שילונג. בשנת 1874 הוקמה נציבות ראשית נפרדת עם שילונג כמושב הממשל. הממשל החדש כלל את העיר סילט שכיום נמצאת בבנגלדש. כמו כן נכללו בנציבות הראשית הגבעות נגה (בנגלנד של ימינו), לושאי הילס (מיזורם של ימינו) וכן חאשי, ג'יינטיה וגארו הילס. שילונג הייתה בירת אסאם עד 1969 כאשר קמה המדינה האוטונומית מגהלאיה. בינואר 1972 הפכה מגהלאיה למדינה מן המניין. המועצה העירונית שילונג בעלת היסטוריה ארוכה משנת 1878, אז הועלה הכרזה המייצבת את שילונג ואת פרבריה, כולל הכפרים Mawkhar ו-Laban, לתחנה תחת החוק העירוני בנגל משנת 1876. בהסכם שנחתם ב-15 בנובמבר 1878 נכללו מספר כפרים נוספים בתחום העיר. אף על פי כן, אין שום זכר לשילונג במפות התקופה הבריטית, משנת 1878 עד 1900. מדיה וקבצים בנושא שילונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שילונג שילונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקטרינה וילקובה

יקטרינה ניקולאייבנה וילקובה (ברוסית: Екатери́на Никола́евна Вилко́ва; נולדה ב-11 ביולי 1984) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון רוסייה, הידועה בזכות תפקידיה בסרטים "ברק שחור" (2009), "המגונדרים" (2008), "הפירמידה" (2011) וכן, בסדרה "שלושת המוסקטרים" (2013). יקטרינה וילקובה נולדה בגורקי, רוסיה הסובייטת, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד). בשנת 2003 יקטרינה סיימה לימודיה בבית הספר לתיאטרון של ניז'ני נובגורוד. בשנת 2006 סיימה את לימודיה בבית הספר לאומנויות הבמה במוסקבה. היא שיחקה בתיאטרון בהצגה "לא חלק מאהבתו" בבימויו של אלכסנדר וולודין. הייתה מועמד לתואר שני בספורט בתחום התעמלות קצבית. היא גילמה תפקיד בסרט היא, קטיה קוזלובה בבימויו של ויקטור ריז'אקוב. בשנים 2010–2011 היא השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "קרח ואש" ששודרה בערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית. בשנת 2010 היא כיכבה בקליפ לשיר "You Know" של אלכסנדר לומינסקי, ובשנת 2012 היא גם כיכבה בסרטון לשיר "Love" של דן בלן. ב-1 במאי 2011 נישאה לאיליה ליובימוב, שחקן רוסי. ב-11 בפברואר 2012 היא ילדה בת בשם פאבלה. ב-6 באפריל 2014, היא ילדה בן בשם פיוטר. מדיה וקבצים בנושא יקטרינה וילקובה בוויקישיתוף יקטרינה וילקובה, ביישום טלגרם יקטרינה וילקובה, ברשת החברתית אינסטגרם יקטרינה וילקובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יקטרינה וילקובה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יקטרינה וילקובה, באתר AllMovie (באנגלית) יקטרינה וילקובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יקטרינה וילקובה באתר ruskino.ru (ברוסית) יקטרינה וילקובה ברוסיסקאיה גאזטה (ברוסית) יקטרינה וילקובה באתר kino-teatr.ru (ברוסית) "School of Theater and Art of Moscow: 2000". אורכב מ-המקור ב-5 באפריל 2013. נבדק ב-27 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) МХТ им. Чехова: С любимыми не расставайтесь Екатерина Вилкова — Максим Шабалин // Ice and Fire Project Pictures from the Wedding //woman.ru "Actress Ekaterina Vilkova gave birth to a Daughter" (ברוסית). WDay.ru. 17 בפברואר 2012. נבדק ב-17 בפברואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) ЕКАТЕРИНА ВИЛКОВА ВЫБИРАЛА ИМЯ ДЛЯ СЫНА ПО СВЯТЦАМ [EKATERINA VILKOVA CHOSE A NAME FOR HER SON ACCORDING TO THE HOLIES] (ברוסית). Television Service of News (TSN). 14 באפריל 2014. נבדק ב-28 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Черное море
יעקוב אבו אל-קיעאן

האם התכוונתם ל... יעקוב אבו אל-קיעאן – מורה למתמטיקה שנהרג בפרשת אום אל-חיראן יעקוב אבו אל-קיעאן – איש עסקים בדואי, תושב חורה, שמואשם במסירת ידיעה ביטחונית לאיראן והיה אמור להיות מועמד ברשימת תל"ם לכנסת [1] [2]