laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספיקה

ספיקה היא כמות או מסת הזורם (נוזל, גז וכדומה) העובר דרך שטח חתך נתון ביחידת זמן. נוח לבחור את שטח החתך של הגבולות בתוכן מתבצעת הזרימה (רובה או כולה), אז הספיקה היא פשוט נפח או מסת הזורם המועבר בזרימה כולה ליחידת זמן. ספיקה מסומנת בדרך כלל באות Q. בהנדסה מקובל להבדיל בין ספיקה מסית (מסה ליחידת זמן) לספיקה נפחית (נפח ליחידת זמן): ספיקה נפחית מייצגת כמות חומר ליחידת זמן בזרימה ומוגדרת באופן הבא: Q V = ∬ S v ⋅ d S {\displaystyle Q_{V}=\iint _{S}\mathbf {v} \cdot d\mathbf {S} } כאשר S {\displaystyle S} שטח החתך, v {\displaystyle \mathbf {v} } שדה המהירות של הזורם ו- d S {\displaystyle d\mathbf {S} } הוא וקטור שגודלו הוא אלמנט שטח קטן כרצוננו וכיוונו ניצב למישור המכיל את אלמנט השטח. במערכת SI נמדדת הספיקה הנפחית במטר מעוקב לשנייה (קוב לשנייה). ספיקה מסית מייצגת את כמות המסה המועברת ליחידת זמן בזרימה ומוגדרת באופן הבא: Q M = ∬ S ρ v ⋅ d S {\displaystyle Q_{M}=\iint _{S}\rho \mathbf {v} \cdot d\mathbf {S} } כאשר ρ {\displaystyle \rho } צפיפות הזורם. במערכת SI נמדדת הספיקה המסית בקילוגרם לשנייה. אחד השימושים הנפוצים במושג ספיקה הוא בצנרת, נרצה לדעת במה תלויה הספיקה המסית של צינור בו זורם נוזל צמיג. נניח שהצינור שלנו בעל שטח חתך מעגלי והצינור אינסופי וישר, נגדיר את מערכת הצירים כך שכיוון הזרימה הוא כיוון x ^ {\displaystyle {\hat {x}}} , נעבוד במערכת קואורדינטות גליליות כך שהמרחק מציר x ^ {\displaystyle {\hat {x}}} יסומן בקורדינאטה r {\displaystyle r} . בנוסף נניח כי הזרימה למינרית, מדובר בזורם ניוטוני בלתי דחיס, ורדיוס הצינור הוא R {\displaystyle R} . כדי שתיווצר זרימה חייב להיות גרדיאנט לחץ לאורך הצינור ∂ p / ∂ x {\displaystyle \partial p/\partial x} ממשוואות נאוויה-סטוקס ניתן להראות שגרדיאנט זה חייב להיות קבוע וכי: 1 r d d r ( r d v x d r ) = 1 η ∂ p ∂ x {\displaystyle {\frac {1}{r}}{\frac {d}{dr}}(r{\frac {dv_{x}}{dr}})={\frac {1}{\eta }}{\frac {\partial p}{\partial x}}} כאשר η {\displaystyle \eta } היא הצמיגות של הנוזל ו- v x {\displaystyle v_{x}} הגודל של וקטור המהירות. הפתרון היחיד של משוואה זו שמתאפס על דפנות הצינור (ב- r = R {\displaystyle r=R} ) וסופי בראשית הוא v x = 1 4 η ∂ p ∂ x ( r 2 − R 2 ) {\displaystyle v_{x}={\frac {1}{4\eta }}{\frac {\partial p}{\partial x}}(r^{2}-R^{2})} כיון שכוון הזרימה ניצב לכל המישורים המכילים את שטח החתך של הצינור אז v {\displaystyle \mathbf {v} } ו- d S {\displaystyle d\mathbf {S} } וקטורים מקבילים והספיקה ניתנת פשוט על ידי: Q m = ρ ∬ S v ⋅ d S = 2 π ρ ∫ R v x r d r = − π ρ 8 η ∂ p ∂ x R 4 {\displaystyle Q_{m}=\rho \iint _{S}\mathbf {v} \cdot d\mathbf {S} =2\pi \rho \int _{R}v_{x}rdr=-{\frac {\pi \rho }{8\eta }}{\frac {\partial p}{\partial x}}R^{4}} (כאשר יש לשים לב שבזרימה סטנדרטית הגודל ∂ p / ∂ x {\displaystyle \partial p/\partial x} שלילי ולכן קיבלנו כאן שהספיקה חיובית) ניתן ללמוד מביטוי זה כי הספיקה תלויה ליניארית בגרדיאנט הלחץ וביחס בין הצפיפות לצמיגות, וכי היא הולכת כמו ריבוע שטח החתך של הצינור. ספיקה (נהר) אי ספיקת לב מקדם הפריקה עבור צינור לדוגמה נבחר את שטח החתך של הצינור, אלו גבולות הזרימה. לעיתים הגבולות לא כל כך ברורים לדוגמה: מה גבולות הזרימה של סילון גז בריק או באוויר? במקרה כזה נבחר שטח חתך דרכו עוברת רוב הזרימה ראו Fluid Mechanics 2nd ed. by L.D.Landau & E.M.Lifshitz QA901.L283 1987 532 86-30498 עמודים 51 - 53 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריס

האם התכוונתם ל... אריסות – מעמד האיכרים במשטר הפיאודלי, ולאחר מכן מעמד של אנשים האחראים על טיפול בקרקעות חקלאיות. אריס (מיתולוגיה) (Eris) - אלת הריב והמדון מהמיתולוגיה היוונית. אריס (כוכב לכת ננסי) (Eris) - כוכב לכת ננסי. קרוי על שם האלה אריס מכיוון שגרם למחלוקות רבות בעולם האסטרונומיה. אריס (עכביש) – עכביש ממשפחת העכבישים הקופצניים. אריס סאן – זמר ישראלי ממוצא יווני. מקומות אריס (אירלנד) – עיר באירלנד. אריס (קזחסטן) – עיירה בקזחסטן. ספורט אריס סלוניקי (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר סלוניקי ביוון. אריס סלוניקי (כדורסל) – קבוצת כדורסל מהעיר סלוניקי ביוון. אריס לימסול – קבוצת כדורגל מהעיר לימסול בקפריסין. אישים: ג'ונתן אריס – שחקן בריטי ארס
צינור

צינור הוא כלי חלול בדרך כלל בצורת גליל, המשמש להעברת נוזלים או גזים ממקום למקום. הצינור יכול להיות מיוצר מפלדה, בטון, נחושת, עץ, זכוכית, חומרי פלסטיק כמו פי וי סי, פוליאתילן, ועוד. הצינור יכול להיות גם מורכב ממספר שכבות וחומרים שונים כמו פלדה ובטון, פלדה וטפלון וכדומה. הצינורות משמשים למערכות הובלת מים, מערכות אינסטלציה, השקיה ועוד. כבר בתקופות קדומות הרומאים ידעו להשתמש בצנרת עשויה מבטון וגם צנרת מעופרת אך לא היו להם נוסחאות או כללי חישוב של עובי הדופן. הענף המטפל בצנרת בקוטר קטן למבנים ובצנרת הספקה בתחום העירוני או הכפרי כמו גם קווי הספקת מים וניקוז נקרא שרברבות. צנרת זו נמצאת בתחום ההנדסה האזרחית. המילה "צינור" היא מקראית. היא מופיעה במקרא פעמיים, ובשני המקומות לא ברורה לגמרי משמעות המילה. צנרת תעשייתית צינור השקיה צינור נפט שרברבות מדיה וקבצים בנושא צינור בוויקישיתוף עידו גנדל, איך זה עובד: צנרת ביתית, באתר ynet, 11 ביוני 2012 ספר שמואל ב', פרק ה', פסוק ח': "וַיֹּאמֶר דָּוִד בַּיּוֹם הַהוּא כָּל מַכֵּה יְבֻסִי וְיִגַּע בַּצִּנּוֹר"; ספר תהילים, פרק מ"ב, פסוק ח': "תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ". ירושלים לדורותיה, יחידה 1 (כתבה: חיה כץ), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 42–43.
נקע

נקע הוא פגיעה בשלמות רצועה מפרקית. נקע נגרם על ידי מתיחת יתר של הרצועה. בדרך כלל עקב טראומה גופנית או כשל של מערכת העצב-שריר-שלד לשמור על המפרק בטווח התנועה הנורמלי שלו. נהוג לדרג את חומרת הנקע לפי שלוש דרגות. נקע מדרגה ראשונה, מתאר קרע מינורי של הרצועה. נקע מדרגה שלישית, מתאר קרע שלם של הרצועה. את חומרת הנקע, קובעים בדרך כלל לפי סימנים וסימפטומים אך הדמית MRI תאפשר אבחנה מדויקת יותר של חומרת הפגיעה. כל מפרק בגוף יכול להיות נקוע, אך השכיחות הגבוהה ביותר לנקעים, מתקיימת במפרקי הקרסול, הברך והאצבעות. הנקע המוכר של הקרסול מתאר בדרך כלל פגיעה בשלמות רְצוּעַת הַשּׁוֹקִית וְהָעַרְקוּם הַקִּדְמִית (anterior-talo-fibular-ligament). אחד הגורמים השכיחים לנקעים באצבעות הוא משחקי כדור. הטיפול השכיח מיד לאחר נקע כולל את עקרונות RICE. טיפולי המשך כוללים בדרך כלל הפעלת עומסים על הרצועה בהתאם לשלב ההחלמה שלה, חיזוק של שרירי המפרק ושיפור השליטה במפרק, בעיקר כאשר מדובר במפרק נושא משקל כמו קרסול או ברך. נקע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אי-שוויון המשולש האינטגרלי

במתמטיקה, ובמיוחד באנליזה פונקציונלית, אי שוויון המשולש האינטגרלי הוא גרסה של אי שוויון המשולש עבור הנורמה האינטגרלית. משפט: אם f {\displaystyle f\,} היא פונקציה אינטגרבילית בקטע [ a , b ] {\displaystyle [a,b]\,} אזי מתקיים | ∫ a b f ( x ) d x | ≤ ∫ a b | f ( x ) | d x {\displaystyle \left|\int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\right|\leq \int _{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x} . הערה: ניתן להוכיח כי אם f {\displaystyle \,f} אינטגרבילית בקטע [ a , b ] {\displaystyle \,[a,b]} , אז גם | f | {\displaystyle \,|f|} אינטגרבילית שם. מהגדרת הערך המוחלט, לכל x ∈ [ a , b ] {\displaystyle x\in [a,b]} מתקיים − | f ( x ) | ≤ f ( x ) ≤ | f ( x ) | {\displaystyle -|f(x)|\leq f(x)\leq |f(x)|} , ומתכונת המונוטוניות של האינטגרל נסיק ש- ∫ a b − | f ( x ) | d x ≤ ∫ a b f ( x ) d x ≤ ∫ a b | f ( x ) | d x {\displaystyle \int _{a}^{b}-|f(x)|\,\mathrm {d} x\leq \int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\leq \int _{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x} . מליניאריות האינטגרל נקבל ש- − ∫ a b | f ( x ) | d x ≤ ∫ a b f ( x ) d x ≤ ∫ a b | f ( x ) | d x {\displaystyle -\int _{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x\leq \int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\leq \int _{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x} . בסה"כ קיבלנו כי | ∫ a b f ( x ) d x | ≤ ∫ a b | f ( x ) | d x {\displaystyle \left|\int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\right|\leq \int _{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x} .
דגל בורקינה פאסו

דגל בורקינה פאסו מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים אדום (צבע עליון) וירוק (צבע תחתון), וכוכב צהוב בעל חמישה קודקודים במרכז. הוא משתמש בצבעים הכלל-אפריקאיים המקובלים של אתיופיה. האדום מסמל גם כן את המהפכה הסוציאליסטית, והירוק את עושרה של בורקינה פאסו. צבעו הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה. סמל בורקינה פאסו המנון בורקינה פאסו מדיה וקבצים בנושא דגל בורקינה פאסו בוויקישיתוף בורקינה פאסו, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל בורקינה פאסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יואב קרני

יואב קַרני (נולד ב־1957) הוא עיתונאי ובלוגר ישראלי. יואב קרני נולד בישראל, בן להורים ממוצא מזרח-אירופי. בילדותו שהה מספר שנים באחת ממדינות אפריקה, במסגרת שליחות שמילאו הוריו. לאחר ששבה המשפחה ארצה השתקעה בשכונת תל גנים ברמת גן, שם למד בבית הספר תל גנים (לימים בית ספר קורצ'אק). מגיל צעיר פרסם קרני רשימות פרי עטו ב"הארץ שלנו". ב-1975 התגייס לגלי צה"ל ומונה לעורך חדשות החוץ הראשון של התחנה. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לעיתון "ידיעות אחרונות" ושימש חמש שנים כפרשן פוליטי. ב-1985 עבר ל"הארץ" ומונה לשליח העיתון בניו יורק. ב-1992 עבר לעיתון הכלכלי "גלובס" ושימש ככתבו בוושינגטון עד שנת 2012. ב"גלובס" פרסם מסות על פוליטיקה, יחסים בינלאומיים, כלכלה והיסטוריה. בשנות ה-90 כתב קרני בהרחבה על כמה מן התוצאות של התמוטטות ברית המועצות. את מסעותיו הנרחבים בהרי הקווקז סיכם בספרו באנגלית "אנשֵי הֶהָרים: מסע אל הקווקאז בעִקבוֹת הזיכרון", אשר יצא לאור בניו יורק בשנת 2000. במאי 2003 הקים את הבלוג שלו, "יואב קרני בוושינגטון", שהיה מאלה שחנכו את הבלוגיה של אתר "רשימות". הרעיון להקמת בלוג לקרני בו יפרסם באופן קבוע את רשימותיו הוא הגרעין ממנו צמח הרעיון ל"רשימות" (וקרני הוא האחראי להמצאת השם "רשימות" לפרויקט). באפריל 2010, לקראת ביטול אתר "רשימות", סגר את הבלוג ב"רשימות" לטובת בלוג עצמאי משלו, "קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון" (שאליו העביר גם את הארכיון). בשנת 2013 עבר קרני לגור בניו דלהי, והוא ממשיך לכתוב משם ל"גלובס". קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון – הבלוג של יואב קרני שלמה אבינרי, זיכרון ותודעה לאומית, באתר הארץ, 10 באפריל 2001 על משפחתו ראו מאמריו של קרני דין-וחשבון מעמק הרצון הטוב, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2001; מסעם הגדול האחרון של יהודי מזרח אירופה, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2018. אבי-אביו היה דודנו של לוי אשכול, ושם משפחתו, קרַסניַאנסקי, עוברת ל"קרני". זכו בפרסים על חיבורים ברמת-גן, דבר, 19 במרץ 1969. בין חבריו לכיתה היה הסופר ומוכר הספרים איתמר לוי; ראו איתמר לוי, מיומנו של מאתר ספרים, מושב צרופה: ספר זיכרונות, תש"ס 2000, פרק 74, באתר "חנות הספרים של איתמר". כנער צעיר (מגיל 13 לכל המאוחר) הרבה לפרסם מכתבים למערכת, בפרט בענייני השפה העברית. על ראשית דרכו ראו רשימותו של קרני בבלוג שלו, "קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון": מכתבים מן הים הדרומי: “בוא”, אמר סֶניוֹר דוּ אמאראל, 6 בפברואר 2004; משק כנפי ההיסטוריון, 19 בפברואר 2011; וכן את דבריו של מפקד גלי צה"ל דאז, מרדכי נאור: מתוך "רדיו חזק" מאת מרדכי נאור, באתר העין השביעית, 20 בינואר 2014 (מתוך ספרו רדיו חזק: הסוד והקסם של גלי צה"ל, רעננה: אבן חושן, תשע"ד 2014). Yo'av Karny, Highlanders: A Journey to the Caucasus in Quest of Memory, New York: Farrar, Straus and Giroux, 2000.
תספיס

תֶּסְפִּיס (ביוונית: Θέσπις) היה שחקן יווני בן המחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס, הנחשב לאבי אמנות הדרמה, ולאחד ממייסדי אמנות הטרגדיה. תספיס היה יליד אטיקה, אביו היה הדמוס איקאריה; באטיקה התנהלו חגיגות דיוניסיות כבר בראשית המאה ה-6 לפנה"ס וכן היה בה תיאטרון. על-פי המסורת היה תספיס ראש מקהלה, שהופיעה בחגיגות הדיוניסיה וסיפרה בזמר עלילות גיבורים מהמיתולוגיה היוונית. במהלך הדיוניסיה של שנת 534 לפנה"ס בקירוב החליט תספיס לנסות צורה חדשה של הופעה: במקום לספר את העלילה בשירה, כאשר גם הדיאלוגים מוצגים בשירה - "אכסארכוס", הציג את דמות הגיבור בגוף ראשון, והשיב לדברי המקהלה בדיבור במקום בזמרה. מכאן התפתחה לראשונה אמנות המשחק, ועל שום כך מכונים שחקנים לעיתים בשם "תספיאנים", בעיקר בקרב דוברי אנגלית.. על המפנה הזה מספר אריסטו במקורות מהמאה ה-4 לפנה"ס. מלבד השיפור הזה, מיוחס לתספיס גם קידום אמנות המסכות. בתקופתו של תספיס עדיין הופיע בהצגה אך ורק שחקן אחד, לצד המקהלה. דור אחד מאוחר יותר הכניס אייסכילוס להצגה גם שחקן שני, שגילם תפקידים מתחלפים, ולאחר מכן הוסיף סופוקלס גם שחקן שלישי. אין בידינו טרגדיות שלמות של תספיס, אף כי ידועים לנו שמותיהן של חלקן, וקטעים מועטים מהן. גם לגבי אלו ישנה סברה הגורסת כי זויפו. א. פוקס, אתונה בימי גדולתה, תש"ל. G.F. Else, The Origin and Early Form of Greek Tragedy, 1965 A. Lesky, Die tragische Dichtung der Hellanen, 1972 תספיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לדוגמה - התיאטרון בעולם הקלאסי ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסקר ברשה

אוסקר חוסה רפאל בֶּרְשֶׁה פֵּרְדוֹמוֹ (ספרדית: Óscar José Rafael Berger Perdomo; נולד ב-11 באוגוסט 1946 בגואטמלה סיטי), נשיא גואטמלה בשנים 2004–2008. פרדומו בא ממשפחה שהשתייכה למעמד הגבוה בזכות בעלותה על נכסים בעסקיי הסוכר והקפה. פרדומו הוא בוגר מגמת משפטים של האוניברסיטה הפרטית הישועית "רפאל לנדיבר". ב-1967 נשא פרדומו לאשה את וונדי ווינדם, בת למשפחת בעלי נדל"ן מהמעמד הגבוה. ב-1985 הצטרף פרדומו לאָלְבָרוֹ אָרְסוּ שהתמודד למשרת ראש עיריית גואטמלה סיטי. בין יוני 1991 לינואר 1999 כיהן פרדומו ברשה כראש העירייה. למרות שהכריז על פרישה מהחיים הפוליטיים, החליט פרדומו לאחר מאמצי שכנוע רבים שהופעלו עליו, לרוץ מטעם מפלגת השמרנים, הברית הלאומית הגדולה, בבחירות הכלליות לנשיאות שהתקיימו ב-9 בנובמבר 2003. פרדומו התמודד מול הנשיא המכהן הפופוליסט אלפונסו פּוֹרְטִיוׁ. מפלגתו קיבלה 34% מהקולות, לעומת 26% שקיבל אָלְווָארוֹ קוֹלוֹם, מועמד "האיחוד הלאומי לתקווה", ו-19% שקיבל אֶפְרָאין רִיוֹס מונְט, דיקטטור העבר, מועמד "רפובליקת החזית הגואטמאלית". תוצאות הבחירות חייבו סיבוב שני בין שני המובילים הראשונים, וב-28 בדצמבר 2003, זכה פרדומו ב-54% מהקולות, וב-14 בינואר 2004 נשבע אמונים ונכנס לתפקידו כנשיא. יש הרואים בניצחונו של פרדומו ביטוי להעברת הכוח הפוליטי בגואטמלה מהאליטה הצבאית לאליטה החברתית ואל בעלי הקרקעות. מדיה וקבצים בנושא אוסקר ברשה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בחורים רעים

בחורים רעים (באנגלית: Bad Boys) הוא סרט פעולה קומי משנת 1995 בבימויו של מייקל ביי. הסרט עוקב אחר שני בלשים אפרו-אמריקאים ממשטרת מיאמי - מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס). השניים נדרשים על ידי מפקדם לאתר תוך שלושה ימים כמות גדולה של סמים אשר נגנבה ממחסן הראיות של המשטרה. השניים מאתרים במהרה אישה צעירה (טיאה ליאוני) אשר הייתה עדה לרצח חברתה ויכולה לסייע להם לאתר את הפושעים. בעקבות רצף התרחשויות מתעתע נאלצים השניים להתחזות זה לזה כדי להשיג את שיתוף פעולתה של העדה. לשם כך שני הבלשים אף מחליפים בתים, סיטואציה המהווה מקור לבדיחות נוספות עקב ההבדלים בין סגנונות החיים שלהם - מרקוס איש המשפחה ומייק הרווק ההולל. בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט המשך בשם בחורים רעים 2, ובשנת 2020 יצא המשך נוסף בשם בחורים רעים לתמיד בנוסף בשנת 2024 יצא הסרט הרביעי בטרילוגיה בחורים רעים: הכל או כלום לאקרנים. אתר האינטרנט הרשמי של בחורים רעים "בחורים רעים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בחורים רעים", באתר נטפליקס "בחורים רעים", באתר AllMovie (באנגלית) "בחורים רעים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בחורים רעים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בחורים רעים", באתר Metacritic (באנגלית) "בחורים רעים", באתר אידיבי "בחורים רעים", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "בחורים רעים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט שטריקר

רוברט שטריקר (בגרמנית: Robert Stricker;‏ 16 באוגוסט 1879, ברנו, מוראביה – 1944, אושוויץ) היה מהנדס, עיתונאי, חבר פרלמנט ופעיל ציוני באוסטריה. שטריקר נולד בברנו שבמוראביה, אוסטריה (כיום בצ'כיה), בשנת 1879. היה מראשי הפלג הרדיקלי בתנועה הציונית כבר מנעוריו, חבר הוועד הפועל הציוני, ונשיא המפלגה היהודית הלאומית האוסטרית (Jüdische Nationale Partei), במסגרתה נבחר בשנת 1919 לחבר הציוני הראשון בפרלמנט האוסטרי, עם התחזקות התנועה הציונית בווינה אחרי מלחמת העולם הראשונה. היה חבר בכיר בברית הציונים הרוויזיוניסטים. מייסדו ועורכו של העיתון היהודי היומי היחיד באוסטריה "וינר מורגנצייטונג" (Wiener Morgen-Zeitung). פעל להקמת הקונגרס היהודי העולמי ועמד בראש המאבק היהודי נגד הנאצים באוסטריה. שטריקר נעצר עם סגירת קהילת וינה ב-18 במרץ 1938, ימים מספר לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית. בקיץ 1939 שוחרר שטריקר בתנאי שלא יעזוב את וינה, והוא הצטרף כחבר ב"מועצת הזקנים" שניהלה את הקהילה, וערַב להגירת היהודים לאזורים שהוגדרו להם. ב- 23 בספטמבר 1942 יצא מווינה לגטו טרזיינשטט משלוח 'המיוחדים' ובהם שטריקר. בגטו הטיל על ליאו דרוקר, מראשי "מכבי" ברנו, את האחריות להקים ארגון מחתרת במידה וסכנת חיסול הגטו תתממש. שטריקר עצמו נמנע כל העת מפעילות אקטיבית, כדי שלא לסכן את היודנראט כולו. ואולם ארגון המחתרת מעולם לא מימש את ייעודו, ובאוקטובר 1944 יצא יחד עם כל שאר יושבי הגטו לאושוויץ, שם נרצח. Der jüdische Nationalismus. Wien 1919. Schadet der Jüdische Nationalismus den Juden? Wien 1919. Die wirksame Abwehr des Antisemitismus. Wien 1919. Wie können wir unsere Jugend jüdisch erhalten? Wien 1919. Die Vertreter des jüdischen Volkes. Wien 1919. Jüdische Politik in Oesterreich. Tätigkeitsberichte und Auszüge aus deb im österreichischen Parlamente 1919 und 1920 gehaltenen Reden. Wien 1920. Die jüdische Nationalismus. Wien 1929. Wege der jüdischen Politik. Aufsätze und Reden. Löwit, Wien/Leipzig 1929. Zwerg-Judenstaat! Wien 1938. Josef Fraenkel (ed.), Robert Stricker, London: Ararat Pub. Society, 1950, 94 p., LCCN 54031133 רוברט שטריקר (1879-1944), דף שער בספרייה הלאומית וראו עוד: גילויים על דרכו האחרונה של שטריקר, מעריב, 6 בינואר 1955.
פארק ירושלים

פארק ירושלים הוא הפארק המטרופוליני הגדול בישראל, הנמצא בתחומן של שלוש רשויות מקומיות: ירושלים, מבשרת ציון ומועצה אזורית מטה יהודה. שטחו כ-15,000 דונם והוא כולל בתוכו ארבעה פארקים, המקיפים את חלקה המרכזי של ירושלים משלושה כיוונים: פארק עמק רפאים מדרום, פארק עמק מוצא ממערב, ופארק עמק הארזים ונחל צופים מצפון. שטחי הפארק הוגדרו בשנת 2007, לאחר הדחיה הסופית של תוכנית ספדיה, שכללה הרחבה מהותית של השטח הבנוי של ירושלים לכיוון מערב, על חשבון השטחים הפתוחים. התכנית נדחתה בלחץ הגופים הירוקים. רוב שטח הפארק הוגדר כשטח טבעי פתוח בו נסללו שבילים להליכה ולאופניים, וחלקים קטנים הוקצו לגנים ולתשתיות ספורט ופנאי. הפארק הוא מיזם משותף של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים. בין האתרים בפארק ניתן למנות את שביל ירושלים, האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) שנחנכה בשנת 2009 לזכר חללי אסון התאומים, ספורטק עמק הארזים ועוד. הפארק כולל מרחבים גדולים ששמשו במאות הקודמות לחקלאות עתיקה ובהן טרסות, שרידי תעלות ובריכות ששימשו להשקיה, שקתות עדרים ושרידי מבנים. בפארק גם מספר מעיינות נקבה שנובעות לבריכות קטנות. פארק איילון אתר האינטרנט הרשמי של פארק ירושלים פארק ירושלים, באתר עיריית ירושלים צלי גרינברג, שתי התוכניות לפארק עירוני בעמק הארזים יצאו לדרך, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2005 צפריר רינת, החלה הקמת "פארק ירושלים" - הפארק העירוני הגדול בישראל, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2011 טל נתנאל-נוריאל, פארק ירושלים: תלונות על הזנחה, באתר כל העיר, 18 בספטמבר 2018
בחורים רעים 2

בחורים רעים 2 הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2003 של הבמאי מייקל ביי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2003, והוא סרט המשך לסרט משנת 1995, "בחורים רעים". לאחר יציאת הסרט יצא לו גם משחק בשם: Bad Boys: Miami Takedown (אנ'), המבוסס על הסרט. שוטרי מחלקת הסמים במיאמי (MPD) מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס) יוצאים לחקור את גל סמי האקסטזי, השוטף את עירם. במהלך מעקב אחר מפגש לעסקת סמים במסיבה של "קו קלוקס קלאן" באזור הביצות התפתח קרב יריות שבו מרקוס נורה בישבנו בטעות על ידי מייק. בעקבות מרדף מכוניות שזוג הבלשים נקלע אליו בטעות גיל כי סיד (גבריאל יוניון), אחותו של מרקוס סוכנת במחלקת הסמים, ומייק נאלץ לספר למרקוס כי הוא יוצא עם אחותו 5 חודשים. הירי בשוגג והקשר בין מייק לסיד גורם ליחסים מורכבים בין מייק ומרקוס במהלך כל הסרט. חקירתם מובילה אותם למאפיונר קובני בשם ג'וני טאפיה (ג'ורדי מולה) המתכוון להשתלט על תנועת הסמים בסביבה. סיד, המגויסת כסוכנת חשאית כחברתו של טאפיה, נחשפת ונחטפת לקובה ובעקבות כך מתארגן מבצע גדול לחילוץ סיד בפיקודם של מייק ומרקוס. ויל סמית' - הבלש מייק לאורי, שותפו וחברו הטוב ביותר של מרקוס. מרטין לורנס - הבלש מרקוס ברנט, חברו הטוב ביותר של מייק ושותפו. גבריאל יוניון - הסוכנת הסמויה, אחותו של מרקוס וזוגתו של מייק. ג'ו פנטולינו - המפקד של מייק ומרקוס. ג'ורדי מולה - מאפיונר קובני בעל קרטל סמים. את המוזיקה לסרט הלחין וכתב טרבור רבין משכבר הלחין את המוזיקה לסרטו של ביי "ארמגדון", לצדו של רבין המוזיקאי "הקבוע" של מייקל ביי, סטיב ג'בלונסקי שהלחין פסקולים של סרטים רבים של ביי כמו: "רובוטריקים" ועוד. ערך מורחב – בחורים רעים לתמיד סרט שלישי בסדרה תוכנן עוד משנת 2008, ותחילה הצהיר מייקל ביי על האפשרות לביים גם אותו. עד שנת 2015 נכתב תסריט לסרט, שהפצתו תוכננה לפברואר 2017, ואף פורסם כי צפוי סרט רביעי בסדרה ביולי 2019. באוגוסט 2016, אולפני סוני הצהירו כי הסרט השלישי ייקרא "בחורים רעים לתמיד" וייצא לאקרנים בינואר 2018. אולם לאחר מספר דחיות נוספות בהפקה ותאריך הפצת הסרט, אולפני "סוני" הסירו את הסרט השלישי מלוח הזמנים המתוכנן. בפברואר 2018, פורסם כי סרט שלישי מתוכנן שוב והצילומים צפויים להתחיל בנובמבר 2018 עם כוונה לצאת לאקרנים בינואר 2020. בפועל הצילומים התחילו ב-7 בינואר 2019. הסרט עלה לאקרנים לראשונה ב-17 בינואר 2020. אתר האינטרנט הרשמי של בחורים רעים 2 "בחורים רעים 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בחורים רעים 2", באתר נטפליקס "בחורים רעים 2", באתר AllMovie (באנגלית) "בחורים רעים 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בחורים רעים 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בחורים רעים 2", באתר Metacritic (באנגלית) "בחורים רעים 2", באתר אידיבי "בחורים רעים 2", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "בחורים רעים 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הפוסט של ויל סמית' על תחילת הצילומים, באינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אין לה אלוהים

"אין לה אלוהים" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של ינקול גולדווסר, שיצא לאקרנים במאי 2007. הסרט הוא דרמה קומית המתרחשת במצפה רמון. מאבטח של חברת "הובלה מאובטחת" וחברו - הבעלים של בית דפוס במצפה רמון, מתכננים לבצע גנבה באמצעות תרגיל עוקץ. בכוונתם להחליף כספים המובלים על ידי רכב אבטחה משוריין בשטרות מזויפים שהודפסו בבית הדפוס. שלוש נשים שפוטרו מאחד המפעלים בעיר מחליטות לבצע "עוקץ" בעצמן, לגנוב את הכסף, ולהשתמש בו על מנת לפתוח את המתפרה שממנה פוטרו מחדש. דורית בר אור יובל סגל מקדימה: אוולין קפלון ודורית בר אור, מאחורה: יעל פוליאקוב מימין לשמאל: דורית בר אור, אוולין קפלון, אמיר בושרי ומאיר סוויסה מדיה וקבצים בנושא אין לה אלוהים בוויקישיתוף "אין לה אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אין לה אלוהים", באתר AllMovie (באנגלית) "אין לה אלוהים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אין לה אלוהים", באתר אידיבי "אין לה אלוהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אין לה אלוהים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "אין לה אלוהים" באתר חברת טרנספקס מירב קריסטל, "קומדיה נעימה - שלושה כוכבים", באתר ynet, 7 במאי 2007 - ריאיון עם ינקול גולדווסר על הפקת הסרט ביקורות אורון שמיר, עכבר העיר, גם כוסית, גם נינג'ה, באתר הארץ, 9 במאי 2007 אורי קליין, אין הפתעות אצל מלכה, אירנה ויפית, באתר הארץ, 17 במאי 2007 נירית אנדרמן, מזימה נשית, באתר הארץ, 2 במאי 2007 יאיר רוה, קומי קומי, באתר ynet, 2 במאי 2007
בוליבר ונצואלי

בוליבר (Bolivar, VEB) הוא המטבע הנהוג כיום בוונצואלה. הבוליבר נקרא על שם משחרר אמריקה הדרומית, סימון בוליבר, הנחשב לגיבור לאומי בוונצואלה. הבוליבר מחולק ל-100 סנטימוס, אך אין כיום מטבעות כאלה במחזור בשל ערכו הנמוך של הסנטימו. הבוליבר הוצג לראשונה כמטבע רשמי ב-1879 במקום הוונצולאנו העתיק. עד שנות ה-70 נחשב הבוליבר לאחד המטבעות היציבים ביותר באמריקה הלטינית, אך אז נפל קורבן לאינפלציה גבוהה. עם הפיכתה של ונצואלה למעצמת נפט, חזר הבוליבר ליציבות מסוימת. עם זאת, בעקבות קריסת מחיר הנפט בשנת 2014, נקלעה המדינה להיפר-אינפלציה, אשר שחקה משמעותית את ערכו. ב-2018 הגיעה האינפלציה לשיא של 65,374.08 אחוזים לאחר משבר האינפלציה בוצע פיחות מטבע בשיטה הבאה: מדיה וקבצים בנושא בוליבר ונצואלי בוויקישיתוף Venezuela - Inflation rate 2023, Statista (באנגלית) קורין דגני, בלומברג, בוונצואלה הפסיקו לספור שטרות כסף - והתחילו לשקול אותם, באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2016 האינפלציה בוונצואלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ונצואלה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.