laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהלומן

יהלומן הוא אדם העוסק במסחר ביהלומים ובעיבודם. יהלומנים פעילים בתחומים אחדים: יצרן – מי שעסקו כולל עיבוד, על ידי עובדים שכירים או קבלני משנה, של יהלומים השייכים לו. קבלן משנה – מי שמעבד יהלומים שהם רכושו של אחר ונמסרו לו רק לצורך עיבודם דילר (סוחר, יצואן, יבואן) – מי שעסקו כולל קנייה ומכירה של יהלומים ללא עיבוד שלהם. בין סוחרי יהלומים, גם שאינם יהודים, מקובלת סגירת עסקה בלחיצת יד ואמירת המילים "מזל וברכה". המנהג אף הוטמע בתקנון של בורסת היהלומים הישראלית ובתקנון של בורסת היהלומים בניו יורק. ישראל היא מרכז עולמי של מסחר ביהלומים. יצוא היהלומים מישראל הגיע לשיא של 7 מיליארד דולר בשנת 2007, ובשנת 2019 היה 4.5 מיליארד דולר. היהלומנים בישראל מאוגדים בבורסת היהלומים הישראלית (לאחר שעמדו בתנאים לחברות בה). יצרני היהלומים מאוגדים גם בהתאחדות תעשייני היהלומים בישראל. לפעילותם של יהלומנים נקבעו בפקודת מס הכנסה כללי מיסוי מיוחדים, המפורטים בתקנות מס הכנסה (הערכת מלאי של יהלומן), התשע"ח–2018 ובתקנות מס הכנסה (כללים בדבר ניהול פנקסי חשבונות של יהלומן וקביעת הכנסתו החייבת), התשמ"א-1980. רון ש' קליינמן, "מזל וברכה" - המנהג המסחרי של יהלומנים, באתר "דעת", תשע"ג אורה קורן, לא התאושש מהמשבר העולמי: יצוא היהלומים התייצב על כ-4.5 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2019 סעיף 85 לפקודת מס הכנסה; סעיף 130א לפקודת מס הכנסה מיסוי יהלומנים, באתר של רו”ח דב ויינשטיין ושות' תקנות מס הכנסה (הערכת מלאי של יהלומן), התשע"ח–2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט תקנות מס הכנסה (כללים בדבר ניהול פנקסי חשבונות של יהלומן וקביעת הכנסתו החייבת), התשמ"א–1980, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
רולס-רויס 100 EX 101 / EX

רולס-רויס 100 EX 101 / EX (באנגלית : Rolls-Royce 101EX, Rolls-Royce 100EX) הן מכוניות קונספט בתצורת מכוניות קבריולה יוקרתיות, בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס. דגם רולס-רויס 100 EX הוצג בשנת 2004. דגם רולס-רויס 101 EX הוצג בשנת 2006. 2 דלתות. 4 מושבים. מנועי בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנוע קירור מים. קיבולת מכל דלק - 80 ליטר (דגם "רולס-רויס 100 EX"). צמיגים קדמיים: 285/45R21, אחוריים: 255/50R21 (דגם "רולס-רויס 101 EX"). מבט למנוע V12 צילינדרים, של דגם "רולס-רויס 101 EX" דגם "רולס-רויס 101 EX" רולס-רויס מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס 100 EX 101 / EX בוויקישיתוף רולס-רויס 100 EX 101 / EX, סרטון באתר יוטיוב רולס-רויס 100 EX 101 / EX, סרטון באתר יוטיוב דגם "רולס-רויס 100 EX" supercars.net/blog/2004-rolls-royce-100ex-concept דגם "רולס-רויס 101 EX" archive.org/web/20060324030916 דגם "רולס-רויס 101 EX" drive.com.au/motor-news/rollsroyce-101ex-concept-car דגם "רולס-רויס 100 EX" caranddriver.com/news/a15133521/rolls-royce-100ex-auto-shows דגם "רולס-רויס 101 EX" topspeed.com/cars/rolls-royce/2007-rolls-royce-phantom-coupe-101ex דגם "רולס-רויס 100 EX" rrab.com/r100ex
נוף עם כרכרה ורכבת

נוף עם כרכרה ורכבת הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך שנוצר בשנת 1890 בעת שואן גוך התגורר באובר-סור-אוּאז שבצרפת. ואן גוך חיי את חודשיו האחרונים באובר-סור-אוּאז, עיירה בצפון צרפת, לאחר שעזב את המוסד הפסיכיאטרי במאי 1890. הוא צייר את היצירה כשבוע לאחר שהשלים את דיוקנו של ד"ר פול גאשה. הנוף המתואר ביצירה מאופיין ביחסיות, כלומר היצירה מומחשת כתמונה אמיתית עם יחסיות מרחק בראייה רגילה. הנוף בעל הפרספקטיבה הזה הפך לאחד מהאוהבים ביותר על הצייר ביחד עם הנוף בסכוונינגן שבהאג. במכתב לאחותו, ווילאמינה, ואן גוך מתאר את הניסיון שלו ליצור משהו המתאר את המהירות שבה משתנה המציאות בעת המודרנית. בציור מתואר שדה ונוף הכוללים בית איכרים, כרכרה הרתומה לסוס וכדומה. זוהי סצנה אופיינית לנוף הכפרי. באופן מנוגד, הרכבת העוברת במרחק על רקע ההרים. ואן גוך תיאר את עבודתו על יצירה זו כמהירה וכמאומצת כנראה הן כדי לתפוס את הרכבת עצמה בציור והן כדי להמחיש את הסגנון המנוגד של הלך החיים המודרני. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון פושקין, מוסקבה, רוסיה. מדיה וקבצים בנושא נוף עם כרכרה ורכבת בוויקישיתוף Hulsker (1980) p. 462 Naifeh and Smith (2011) pp. 290-3 http://vangoghletters.org/vg/letters/let886/letter.html ‏ מכתב 883, וינסנט ואן גוך, מכתבים, מוזיאון ואן גוך, 13 ביוני 1890 https://www.thehistoryofart.org/vincent-van-gogh/landscape-with-a-carriage-and-a-train/ http://www.vggallery.com/painting/p_0760.htm ‏ Brooks, D. "Landscape with Carriage and Train in the Background". The Vincent van Gogh Gallery, endorsed by Van Gogh Museum, Amsterdam. David Brooks (self-published).
מיקיאל אנטון ווסאלי

מיקיאל אנטון ווסאלי (במלטית: Mikiel Anton Vassalli‏; 5 במרץ 1764 – 12 בינואר 1829) היה סופר ובלשן מלטזי. מיקיאל אנטון ווסאלי נולד בעיר זבוג' (Żebbuġ) שבמלטה למשפחת איכרים. בשנת 1785 הוא התחיל לימודי שפות בספיאנצה – אוניברסיטת רומא. אף על פי שספרי דקדוק ומילונים לשפה המלטית היו כתובים כבר קודם, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-18 ווסאלי החל להוציא מהשפה מילים שמקורם באיטלקית במטרה להפוך אותה לשפה לאומית. בתקופה זו הוא פרסם מספר ספרי יסוד בתחום הדקדוק ומילון איטלקי-מלטי. ההקדמה למילון כללה מסרים לאומיים חזקים. בהמשך הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מלטה ופרסם ספרים נוספים לרבות תרגום הברית החדשה. ווסאלי היה הראשון שניתח את השפה בהתאם לשורשים השמיים שלה. בעקבות הפעילות הפוליטית ווסאלי גורש מהאי מספר פעמים. בתקופתו השלטון במלטה עבר מהוספיטלרים לאימפריה הצרפתית והחל משנת 1800 לבריטניה. בעקבות פעילותו נגד שלטון המסדר, הוא נעצר ובהמשך גורש מהאי. ווסאלי קיבל אישור לחזור רק בשנת 1826. וסאלי נפטר בשנת 1829, הכנסייה הקתולית סירבה לאשר קבורתו ולכן הוא נטמן בבית הקברות שהיה בשימוש של הבריטים. פראנס סאמוט פרסם ספר על חייו Il-Ħolma Maltija (The Maltese Dream) שנחשב ליצירת מופת של הספרות בשפה המלטית. מדיה וקבצים בנושא מיקיאל אנטון ווסאלי בוויקישיתוף מידע על חייו
דיוקן עצמי עם אוזן חבושה

דיוקן עצמי עם אוזן חבושה הוא דיוקן עצמי הנעשה באמצעות צבע שמן בשנת 1889 על ידי הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. בדיוקן העצמי, ואן גוך חובש כובע כחול עם פרווה שחורה, והוא לובש מעיל ירוק. בנוסף, ניכר שאוזנו חבושה עם חבישה המשתרעת עד לסנטרו. מבטו מופנה לצד ימין, ככל הנראה מחוץ לציור. ברקע ניתן לראות חלון פתוח הנותן לרוח חורפית להיכנס לחדר, קנבס על כן והדפס יפני על חיתוך עץ. יש הסוברים כי הדפס זה הוא "Geishas in a Landscape" של סאטו טוקיו משנות ה-70 של המאה ה-19. הוספת פרט זה לדיוקן מראה את החשיבות שואן גוך ייחס לאמנות היפנית. כמו בציורים רבים של ואן גוך, הוא השתמש בטכניקת האימפסטו בעיקר באופן אנכי, מה שהוסיף טקסטורה ועומק לדיוקן. ואן גוך השתמש בירוק ובצהוב כדי לצייר את עורו. כדי להשלים את הדיוקן, הצייר השתמש במראה, ולכן ניתן לטעות שאוזנו הפגועה היא הימנית בעוד דווקא השמאלית היא זו שנפגעה. ואן גוך עבר מפריז לארל בתקווה ליצור קהילת אמנים שתתמוך בחבריה. הוא הזמין את פול גוגן שעמו הוא התיידד במהלך שהותו בפריז להצטרך לקהילה. השניים לא הסתדרו ונטו לריב, לעיתים אף באלימות. בערב 23 בדצמבר 1888, במהלך אחד מוויכוחיהם של השניים, ואן גוך איים על גוגן בסכין, אולם הוא פצע את עצמו בחיתוך חלק מאוזנו השמאלית. לאחר מכן, הוא הלך לבית בושת והביא את אוזנו המבותרת לפרוצה בשם רייצ'ל. גוגן גילה על התקרית יום למחרת כשראה שהחדר של ואן גוך מלא בדם. ואך גוך סבל מדימום ואיבוד דם עקב פגיעה בעורק בצווארו. הוא הובהל לבית החולים, וכשתושאל לגבי נסיבות האירוע הוא אמר כי אינו זוכר דבר. לאחר מותו של ואן גוך, הדיוקן הוחזק על ידי ג'וליאן פר טנגי למרות שלא ברור כיצד דיוקן זה הגיע לידיו. הדיוקן הוצג בפריז ב-1901 וב-1905 בתערוכות לכבודו של ואן גוך. בשנת 1928, סמואל קורטולד רכש את הדיוקן, ובמהלך תקופה מסוימות הדיוקן הוצג בגלריית קורטולד שבלונדון. כיום, הדיוקן מוצג במוזיאון ואן גוך בעת שגלריית קורטולד נמצאת בשיפוצים. יש הטוענים כי דיוקן זה אינו אותנטי וכי ואן גוך לא צייר אותו. בינואר 1889, ואן גוך כתב לאחיו, תיאו, כי הוא השלים דיוקן עצמי נוסף. ייתכן שואן גוך התייחס במכתבו ל-"דיוקן עצמי עם אוזן חבושה ומקטרת" ולא ל-"דיוקן עם אוזן חבושה". בשני הדיוקנאות ואן גוך לבוש באותם בגדים ונמצא באותה פוזיציה, אולם ישנו שוני ביניהם המתבטא בין היתר בצבעים וברכיבים נוספים. "דיוקן עצמי עם אוזן חבושה ומקטרת" נחשב כאותנטי יותר מבין השניים באישורה של האקדמיה. מדיה וקבצים בנושא דיוקן עצמי עם אוזן חבושה בוויקישיתוף https://www.vangoghgallery.com/misc/selfportrait.html "Masterclass: Vincent van Gogh (1853-1890)". Art Review (50). 1998. 290-3 https://courtauld.ac.uk/gallery/collection/impressionism-post-impressionism/van-gogh-self-portrait
עוד אח אחד

עוד אח אחד הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי פישי הגדול, והתפרסם בביצועה של להקת הדג נחש. השיר בוצע במקור על ידי פישי הגדול ויצא לאור בשנת 1999 באלבום האוסף של חברת התקליטים של קובי אוז, "לבנטיני", בה היה חתום פישי הגדול "דליקטס לאוזניים". בשנת 2000, נכלל השיר גם באלבומו הראשון של פישי הגדול, "הסנדק". השיר הוקלט בשנת 1996 ונחשב לאחד משירי הדאנסהול הראשונים שהופקו בישראל. השיר הוא שיר מחאה שנכתב לזכרו של סהר אזולאי, חבר בכנופיית פרדס כץ, שהייתה מעורבת בסכסוך דמים רצחני. פישי הגדול סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה משירו של זמר הדאנסהול ביני מאן, "Berry Yuh Ded Now". ב-2010, הקליטה להקת הדג נחש עבור אלבום האולפן החמישי "6" גרסת כיסוי לשיר המשלבת בתוכה מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-30. במצעד השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20. סרטון השיר "עוד אח אחד" באתר יוטיוב מילות השיר "עוד אח אחד" באתר שירונט אדם בן לביא (פישי הגדול), הסיפור מאחורי "עוד אח אחד", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 16.08.2018 עוד אח אחד, באתר "פזמונט" עוד אח אחד, באתר אקו"ם מידע על עוד אח אחד בקטלוג הספרייה הלאומית
רולס-רויס קולינן

רולס-רויס קולינן (באנגלית: Rolls-Royce Cullinan) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) מפואר, המוגדר כמכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2018 בבריטניה. "רולס-רויס קולינן" הוא ה-SUV הראשון שמייצרת היצרנית רולס-רויס. בחודש מאי 2024 רולס רויס חשפה מתיחת פנים לקולינן, שינויי העיצוב מתמקדים בעיקר בחזית עם יחידות תאורה שונות ושילוב תאורה בסבכת הפסים הענקית, כמו גם אופציה לחישוקי ענק ("23). בסביבת הנהג עודכנו העיצוב והגרפיקה של לוח מחוונים הדיגיטלי ושל מסך המגע. סמל המותג (Spirit of Ecstasy) נוסף מתחת לשעון האנלוגי ומול הנוסע מלפנים יש פאנל חדש ומואר עם כיתוב שם הדגם. יש גם אפשרויות רבות יותר לבחירת סוג וצבע הגימור בתא הנוסעים לרבות אפשרויות דיפון מטקסטיל ומסיבי במבוק. גימור הפנים של הדלתות מורכב מ-408,284 נקבים בקוטר של בין 0.8 ל-1.2 מ"מ שנעשו בעבודת יד על-ידי אומן יחיד. כבעבר תא המטען נפתח בשני חלקים עם שליפה חשמלית של צמד כיסאות ושולחן לפיקניק ספונטני בחיק הטבע. על בנזין בלבד: מערכת ההנעה נותרה ללא שינוי. V12 כפול מגדשים בנפח 6.75 ליטר עם 563 כ"ס או 600 כ"ס בגרסת Black Badge בחיבור לתיבת שמונה הילוכים אוטומטית והנעה כפולה קבועה. גם שאר המערכות המכניות נותרו ללא שינוי, לרבות היגוי אקטיבי לגלגלים האחוריים ומתלי אוויר אדפטיביים ומוטות מייצבים אקטיביים עם מחשב ניהול הניזון גם מהמצלמה סורקת הדרך ומתאים את פעולתם לתוואי שמלפנים. "רולס-רויס קולינן" קרוי על שם היהלום הגולמי הגדול ביותר שנתגלה עד כה, הקרוי: קולינן. "רולס-רויס קולינן" משווק ממאי 2018. 5 דלתות, דלתות אחוריות מוגדרות כ"דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון התנועה). 4-5 מושבים. מנוע קדמי - 6.8 ליטר. מנוע בנזין מתוצרת BMW. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. נפח תא מטען: 560 / 1,930 ליטר. מחיר הדגם הבסיסי של "רולס-רויס קולינן" בשנת 2020 עמד על 325,000 דולר. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 5.2 שניות (מנוע 6,749 סמ"ק המפיק 571 כ"ס). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 4.9 שניות (מנוע 6,749 סמ"ק המפיק 600 כ"ס). זיהום אוויר: פליטת פחמן דו-חמצני 341 גרם ל-1 ק"מ. "רולס-רויס קולינן", שנת 2019 "רולס-רויס קולינן" "רולס-רויס קולינן" "רולס-רויס קולינן" - מבט ל"דלתות ההתאבדות" האחוריות "רולס-רויס קולינן", שנת 2019 "רולס-רויס קולינן", שנת 2018 "רולס-רויס קולינן" "רולס-רויס קולינן" - מבט לתא המטען האחורי ולמושבים הנשלפים "רולס-רויס קולינן" - מבט ללוח מחוונים "רולס-רויס קולינן", שנת 2019 - מבט לתא הנהג רולס-רויס מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס קולינן בוויקישיתוף רולס-רויס קולינן, סרטון באתר יוטיוב רולס-רויס קולינן, סרטון באתר יוטיוב רולס-רויס קולינן, סרטון באתר יוטיוב "רולס-רויס קולינן" אב-טיפוס press.rolls-roycemotorcars.com/rolls-royce-motor-cars-pressclub/article/detail/T0280959EN/effortless-everywhere:-the-rolls-royce-cullinan "רולס-רויס קולינן" slashgear.com/rolls-royce-cullinan-suv-prototype-teaser cartube, רולס רויס קולינן 2024 החדש נחשף, באתר cartube, ‏2024-05-07 פרויקט "רולס-רויס קולינן" שנת 2019 caradvice.com.au/554381/rolls-royce-project-cullinan-suv-coming-in-2019 "רולס-רויס קולינן" fr.motor1.com/news/241572/rolls-royce-cullinan "רולס-רויס קולינן" nicecarsinfo.com/2017-rolls-royce-suv-cullinan אדריכלות של יוקרה: הלב של "רולס-רויס קולינן" bmwblog.com/2018/10/11/architecture-of-luxury-the-heart-of-the-new-rolls-royce-cullinan "רולס-רויס קולינן" cars.com/research/rolls_royce-cullinan "רולס-רויס קולינן" autocar.co.uk/car-review/rolls-royce/cullinan
ישראל בונדק

ישראל בונדק (נולד ב-9 בינואר 1956) הוא אמרגן, פזמונאי ומלחין ישראלי. בונדק נולד וגדל בירושלים. אביו פועל בניין ואמו הייתה עקרת בית. הוריו עלו בשנות החמישים מכורדיסטן והתיישבו בשכונת הכורדים. בגיל 14 החל להיות פעיל בתנועת "הפנתרים השחורים". בונדק שימש כאמרגנם של זהבה בן, מייק שריף ולינט ומשמש כאמרגנה של אתי לוי. בשנת 1992 כתב והלחין את השיר "נשבע לך לא בוגד". באותה שנה הקים בונדק את תחנת הרדיו הפיראטית "קול המזרח", ששידרה מוזיקה מזרחית. בשנת 2009 הורשע בהפעלת תחנת רדיו פיראטית ונגזרו עליו שנתיים מאסר. היה זה העונש הכבד ביותר שהוטל עד אז על מפעיל תחנת רדיו פיראטית. העונש הופחת בהמשך ל-18 חודשי מאסר, בתוספת קנס של 25,000 שקל. דבריו של השופט אלכסנדר רון עוררו סערה לאחר שהתייחס לפעילותו של בונדק בפנתרים השחורים וכתב "תרבות המאבק הזו על נגזרותיה, וליתר דיוק תת-התרבות הזאת, עבר זמנה, אם בכלל היה לה מקום אי פעם". נציב תלונות הציבור על שופטים, השופט בדימוס אליעזר גולדברג הביע ביקורת כלפי אמירתו של השופט רון. בשנת 2013, לאחר שלא שילם את הקנס שהוטל עליו, החל לרצות 50 ימים מאסר. ישראל בונדק, ברשת החברתית פייסבוק ישראל בונדק, ברשת החברתית אינסטגרם ישראל בונדק, באתר שירונט ישראל בונדק, דף שער בספרייה הלאומית עינת ויצמן, לשחרר את בונדק, באתר "העוקץ", 21 בדצמבר 2010 שמעון איפרגן., ‏"בעדות המזרח כולם זמרים טובים, בניגוד לאחינו האשכנזים שמזמזמים איזה קשקוש", באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2016 אבי שושן, ישראל בונדק: "הספרדים - משת"פים של הממסד", באתר ynet, 24 בדצמבר 2011 הטור של ישראל בונדק: על נאמנות בלתי מתפשרת בין אמרגן לזמרת, באתר כל העיר, 18 ביוני 2017 אסף נבו, ‏כנסו למקלטים: ישראל בונדק מוציא ספר, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2014 עדי שמחוביץ‏, הפעיל רדיו פיראטי ונשלח לשנתיים מאסר, באתר וואלה, 12 ביולי 2009 תומר זרחין, ביקורת על שופט שכינה את מחאת המזרחים "תת-תרבות", באתר הארץ, 13 באוקטובר 2010 גילי איזיקוביץ, ישראל בונדק חוזר לכלא, באתר הארץ, 14 ביולי 2013
סונדרס לואיס

סונדרס לואיס (באנגלית: Saunders John Lewis;‏ 15 באוקטובר 1893 – 1 בספטמבר 1985) היה מהחשובים שבסופרים שכתבו בשפה הוולשית במאה העשרים. הוא גם היה פוליטיקאי ומייסד מפלגת פלייד קמרי. סונדרס לואיס נולד בצ'שייר למשפחה עם שורשים מוויילס. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד שפות באוניברסיטת ליברפול. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה סונדרס גויס ושירת בתוך קצין. עם סיום הלחימה הוא השלים לימודים באוניברסיטה וקיבל תואר באנגלית. בשנת 1922 סונדרס לואיס התחיל ללמד ולשית בסוונסי. בתקופה זו הוא כתב מספר עבודות בתחום חקר הספרות. בעקבות ניסיונו בזמן המלחמה הוא נעשה לאומני ובשנת 1925 הקים מפלגה חדשה - פלייד קמרי. בשנת 1936 ביחד עם כמה חברים סונדרס לואיס ארגן שרפה בבית הספר לטייסי קרב במחאה להתערבות הממשל המרכזי בחיי האזור. בעקבות המשפט הוא איבד את משרתו, אך מפלגתו קיבלה פרסום רב. בהמשך הוא חזר ללמד בבית הספר והתחיל בקריירה של עיתונאי. בכל חייו סונדרס לואיס היה פעיל לאומני ונאבק להכרה של השפה הולשית לרבות הצבת תמרורי דרך דו-לשוניים ופתיחת ערוץ טלוויזיה בשפה זו. במהלך הקריירה סונדרס לואיס כתב מחזות, שירים ונובלות רבות. רובו של היצירות היו בשפה הוולשית. את המחזה הראשון הוא פרסם בשנת 1923. הוא המשיך ביצירה ספרותית עד לשנת 1964. בשנת 1970 הוא היה מועדת לקבלת פרס נובל לספרות. בנוסף, הוא קיים קשר ספרותי קרוב עם קייט רוברטס במשך ארבעים שנה באמצעות חליפת מכתבים. מכתבים אלה, שקובצו בשנת 1992 בספר בשם Annwyl Kate, Annwyl Saunders: gohebiaeth (קייט יקרה, סונדרס יקר: חליפת מכתבים), מציירים תמונה של החיים בוויילס באותה התקופה, בליווי הערותיהם של שני ענקים ספרותיים אלה על אירועים שהתרחשו בוויילס ובעולם. מדיה וקבצים בנושא סונדרס לואיס בוויקישיתוף סונדרס לואיס, ברשת החברתית Goodreads הרצאתו בהקשר לשפה הוושלית קורות חיים
בל וסבסטיאן (אנימה)

בל וסבסטיאן (ביפנית: 名犬ジョリィ, באנגלית: Belle and Sebastian) היא סדרת אנימה בת 64 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1981 ל-1982. הסדרה מבוססת על סדרת ספרים בשם "בל וסבסטיאן" מאת הסופרת הצרפתית ססיל אוברי. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לערבית בערוץ הראשון בשנות השמונים. עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של נער צעיר ויתום בשם סבסטיאן וחברתו הטובה, כלבת הרים פירנאית לבנה וגדולה בשם בֶּל, אשר מתגוררים בכפר קטן בהרי הפירנאים. לסבסטיאן אין חברים משום שהילדים האחרים נוהגים להקניט אותו על כך שאימו נטשה אותו בגיל צעיר. אף על פי כן, יום אחד, הוא מתידד עם כלבת הרים פירנאית לבנה גדולה אשר הואשמה בפשע אשר אותו היא לא ביצעה. הוא מכנה אותה בֶּל ובהמשך הם הופכים לחברים הכי טובים. על מנת להציל אותה מגורל לא צודק, סבסטיאן נוטש את משפחתו המאמצת ויוצא למסע יחד עם בל ועם כלב קטן בשם פוצ'י. יחדיו הם חווים הרפתקאות רבות בעודם חומקים מהמשטרה ומנסים לאתר את אימו של סבסטיאן. סבסטיאן - ילד בן שבע המתגורר ברכס הרי הפירנאים בצרפת. מאז שהוא נולד הוא חי יחד עם משפחה מאמצת. סבסטיאן הוא ילד חביב ואנרגטי, אף על פי כן הילדים האחרים נוהגים להקניט אותו על כך שאימו נטשה אותו. סבסטיאן משתוקק למצוא את אימו ושיהיה לו חבר טוב. בל - כלבת הרים פירנאית לבנה וגדולה אשר נמלטה לאזור הכפרי הצרפתי. היא עדינה וטובת לב, אך ניסיונותיה לעזור לזולת נוטים להיות מפורשים שלא כראוי. פוצ'י - כלבלב קטן אותו סבסטיאן נושא לאורך המסע בכיסו. למרות שפוצ'י נוהג לעיתים רבות לנבוח ולהכניס את החבורה לצרות, הוא חבר טוב של סבסטיאן ובל. "בל וסבסטיאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
רובר טושון

רובר אוגוסט טושון (בצרפתית: Robert-Auguste Touchon;‏ 18 בדצמבר 1878 – 11 ביולי 1960) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה. טושון נולד ב-18 בדצמבר 1878 בפריז, והיה בנם של פייר פרדריק טושון, סוחר במוצרי עור בפריז, וסופי-קלריס דקרר. בשנת 1899 הוא התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1911 קיבל מהקיסר וילהלם השני את עיטור הנשר האדום, לאחר שהציל שני מטפסי הרים גרמניים, אך הוא החזיר את העיטור בשנת 1914 לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה והוענק לו עיטור צלב המלחמה על פעולותיו. בינואר 1928 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-159, וב-31 ביולי 1932 הוא התמנה כמפקד בית הספר לחי"ר וכיהן בתפקיד זה עד ה-1 בדצמבר 1935. באותה תקופה הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ב-4 בינואר 1933, וב-1 בדצמבר 1935 מונה לראש המחלקה ללימודי טקטיקות החי"ר. ב-1 באוגוסט 1936 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-42, וב-23 בספטמבר 1936 הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. ב-25 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס, ומונה למפקד האזור הצבאי ה-14 והמושל הצבאי של ליון. בתחילת מלחמת העולם השנייה היה טושון מפקד הקורפוס ה-14, וב-27 בנובמבר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-23. ב-13 בפברואר 1940 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה למפקד הארמייה השישית. לאחר תחילת המערכה על צרפת הוצבה הארמייה השישית בין הארמיות השנייה והתשיעית, ולאחר מכן לחמה הארמייה בקרבות על האן ובמהלך מבצע אדום. לאחר הסכם שביתת הנשק של קומפיין ב-22 ביוני 1940 הוא שירת באופן זמני כמפקד המחוז הצבאי ה-14 עד ל-20 באוגוסט 1940, ולאחר מכן פרש לגמלאות. ב-24 בינואר 1941 מונה טושון על ידי מרשל פטן, ומאוחר יותר מונה לשופט ב"בית המשפט הממלכתי", בית משפט חריג שנוצר על ידי משטר וישי, שתחום סמכותו היה רחב מאוד ושנוהלו החריג הקטין את ערבויות הנאשמים לכלום. ב-3 במרץ 1942 פרש טושון מתפקידו, וב-11 ביולי 1960 הוא מת בביתו בלה טרונש. מדיה וקבצים בנושא רובר טושון בוויקישיתוף הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
אנאטולי רוגוז'ין

אנטולי איוונוביץ' רוגוז'ין (ברוסית: Анатолий Иванович Рогожин;‏ 12 באפריל 1893 – 6 באפריל 1972) היה קצין רוסי, ששירת הצבא האימפריה הרוסית, התנועה הלבנה והיה המפקד האחרון של החיל הרוסי בסרביה במלחמת העולם השנייה ושיתף פעולה עם הנאצים. רוגוז'ין נולד בסטניצה צ'רוולן בטרק, בנו של קצין קוזאקי. לאחר שגדל בבית ספר לצוערים וסיים את בית הספר לפרשים על שם ניקולאי, פיקד רוגוז'ין על מספר יחידות קוזקים בפרס. בשובו לרוסיה בשנת 1914, נלחם בחזית דרום-מערב במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן שירת בקייב, לאחר מכן נסע לטרק שם התמודדה יחידתו עם מרד שפרץ בעקבות מהפכת פברואר. ביוני 1918, רוגוז'ין השתתף במרד קוזקים נגד הבולשביקים והפך לחלק מהתנועה הלבנה. לאחר שעזב את רוסיה, רוגוז'ין שירת בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים במשמרות הגבול. במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל הרוסי, שסייע לנאצים והפך למפקד גדוד. הוא קיבל את צלב הברזל על גבורה בקרב. עם מותו של הגנרל בוריס שטייפון, הוא הפך למפקד האחרון של החיל. רוגוז'ין הצליח לנהל משא ומתן על כניעה עם הכוחות הבריטיים. הוא ואנשיו היו מטרה של סמרש שעמלה ללכוד אותם. אך הם ניצלו על ידי הגנרל הבריטי סטיל. הוא הפך למפקד מחנה הפליטים וסייע בארגון פינוי אנשי החיל והיה בין האחרונים שעזבו את המחנה בשנת 1951. הוא ארגן את ארגון הוותיקים הלוחמים בחיל הרוסי (Союз Чинов Русского Корпуса), והקים גם את כתב העת Nashi Vesti (ידיעותינו). רוגוז'ין עבר לארצות הברית ושם המשיך להיות פעיל בארגוני התנועה הלבנה. הוא מת ב-6 באפריל 1972, ונקבר במנזר הכנסייה האורתודוקסית הרוסית נובו-דביבו בננוט, ניו יורק, בקפלה שהוקדשה לחיל הרוסי. צבא המתנדבים מדיה וקבצים בנושא אנאטולי רוגוז'ין בוויקישיתוף "נאשי וסטי". מפורסם על ידי לוחמי החיל הרוסי (ברוסית)
ולדימיר בויארסקי

ולדימיר בויארסקי (10 בדצמבר 1901 – 7 במאי 1945) היה קצין הצבא האדום הסובייטי שהפך למשתף פעולה עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת בצבא השחרור הרוסי של אנדריי וולסוב. נולד למשפחה פולנית, בויארסקי סיים את לימודיו במכון כלכלי בשנת 1926. הוא קיבל השכלה צבאית באקדמיה הצבאית על שם פרונזה בשנת 1937. הוא שירת בגדוד הרובאים ה-111 של חטיבת הרובאים ה-37 ובשנת 1941 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. אחרי ינואר 1942 נלחם בחזית המערבית ובמאי 1942 נלקח בשבי על ידי כוחות גרמנים. בשבי הודיע על רצונו לשתף פעולה עם הרשויות הגרמניות. הוא הוחזק במחנה מיוחד ליד ויניצה, ב-3 באוגוסט 1942, יחד עם הגנרל אנדריי ולסוב, חתמו על פנייה לפיקוד הגרמני עם בקשה להקמת צבא השחרור הרוסי. באותו חודש הוא שוחרר מהמחנה וב-1 בספטמבר 1942 מונה למפקד צבא העם הלאומי הרוסי (RNNA), שנוצר כניסוי והוצב בכפר אוסינטורף בין סמולנסק לאורשה. העבודה על יצירת RNNA הייתה בפיקוח של המודיעין הצבאי הגרמני. באוקטובר 1942 היו ביחידה הצבאית כ-8,000 אלף חיילים, אך אז החליט הפיקוד הגרמני לחלק אותו לגדודים, אשר היו אמורים לשמש בנפרד על ידי הוורמאכט. בויארסקי התנגד להחלטה זו, נעצר, אך שוחרר במהרה ומונה לקצין פיקוד והכשרה על כוחות ההתנדבות המזרחיים במטה הארמייה ה-16. בתפקיד זה הוא שוב התעמת עם הרשויות בגרמניה ופוטר. מאז קיץ 1943 הוא נצפה בגדודים רוסים מתנדבים, בפיקודו של הגנרל ולסוב. הוא לקח חלק פעיל ביצירת הכוחות המזוינים של הוועדה לשחרור עמי רוסיה ופיתוח התוכנית הפוליטית של הכוחות המזוינים. מינואר עד מאי 1945 היה סגן הרמטכ"ל של צבא השחרור הרוסי בפיקודו של הגנרל פיודור טרוחין. ב-5 במאי 1945, בהוראת טרוכין, הוא נסע לאזור פראג כדי ליצור קשר עם היחידה הצבאית KONR - אוגדת החי"ר הראשונה בפיקוד הגנרל סרגיי בוניאצ'נקו. בעיר פריברם הוא נפל בשבי על ידי פרטיזנים צ'כיים בפיקודו של הקצין הסובייטי סמירנוב. הוא התעמת עם סמירנוב, נתן לו סטירה בפניו והוצא להורג מיד בתליה. Александров К. М. (Alexanderov KM) Офицерский корпус армии генерал-лейтенанта А. А. Власова . Биографический справочник. September 2001. Залесский К. А. (Zalessky KA) Кто был кто во Второй мировой войне. Союзники Германии . - M.: АСТ, 2004. - Т. 2. - 492 с. - ISBN 5-271-07619-9 . מדיה וקבצים בנושא ולדימיר בויארסקי בוויקישיתוף Конец Южной группы РОА (ברוסית). Militera.lib.ru. נבדק ב-15 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה)
הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים

הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים (WFDB), היא התאחדות שמקום מושבה באנטוורפן, שבבלגיה, וחברות בה 30 בורסות מסחר (אנ') ביהלומים, בהן גם בורסת היהלומים הישראלית. ההתאחדות הוקמה ב-1947 באנטוורפן, כדי לספק לבורסות היהלומים, מקום מסחר משותף, ליהלומים ואבני חן, תוך שימוש בכללי מסחר מקובלים. חברות הבורסה, מהוות מקום מסחר סיטונאי להחלפת יהלומים, ולמסחר ביהלומים גולמיים ומלוטשים. ההתאחדות מורכבת מבורסות יהלומים עצמאיות, הממוקמות בערים מרכזיות בעולם ובהן תל אביב, אנטוורפן, מומבאי, יוהנסבורג, לונדון וניו יורק. על פי אתר הפדרציה, מטרתה היא הגנה על האינטרסים של הבורסות המסונפות לה וחבריה הפרטיים, קידום הסחר העולמי, ועידוד הקמת בורסות נוספות. ב-2012, במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-35 שהתקיים במומבאי, נבחר ארני בלום (Ernie Blom) הדרום אפריקאי לנשיא. באפריל 2020, נבחר יורם דבש, המכהן כסגן נשיא הפדרציה ונשיא בורסת היהלומים הישראלית, לנשיא הפדרציה. אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים באתר מכון היהלומים הישראלי יורם דבש מונה לנשיא בפועל של ה-WFDB