laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זיקית (קבוצת כוכבים)

הזיקית היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה במיוחד באזור הקוטב השמימי הדרומי, אחת משתים עשרה הקבוצות שהוגדרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595–1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. באוסטרליה היא מכונה לעיתים "המחבת" (באופן לא רשמי) ומשמשת למציאת הדרום. מכיוון שהיא לא נראית מאזור אגן הים התיכון, אין אזכורים שלה במיתולוגיות השונות. α בזיקית הוא כוכב לבן צהבהב במרחק של כ-65 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.0. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. β בזיקית הוא כוכב כחול במרחק של כ-271 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.2. γ בזיקית הוא ענק אדום במרחק של כ-410 שנות אור ועם בהירות שמשתנה סביב דרגה 4.1. δ בזיקית הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים שאינם קשורים זה לזה - האחד הוא כוכב כחול במרחק של כ-360 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.5 והשני הוא כוכב כתום במרחק של כ-350 שנות אור עם בהירות מדרגה 5.5. הניגוד החד בצבעי הכוכבים יוצר מראה יפה כאשר צופים בהם במשקפת. NGC-3195 היא ערפילית פלנטרית הנמצאת מעט ממערב לכוכב δ בזיקית. קוטר הערפילית כ-40 שניות קשת (בדומה לקוטר של צדק ובהירותה היא מדרגה 11.5 כך שניתן לראותה רק באמצעות טלסקופ. מדיה וקבצים בנושא זיקית בוויקישיתוף The Deep Photographic Guide to the Constellations - Chameleon Star Tales - Chameleon זיקית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דלי (קבוצת כוכבים)

דלי הוא המזל ה-11 בגלגל המזלות, בין גדי לדגים והשמש עוברת בו בין אמצע פברואר לאמצע מרץ. סמלו הוא ♒︎ - זרם מים והוא בדרך כלל מתואר כאיש השופך מים מתוך כד. זהו אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר, והאזור בו הוא ממוקם נקרא לעיתים 'הים' הודות למזלות המימיים האחרים שנמצאים בו: ארידנוס, לווייתן, דגים ועוד. לעיתים מתואר נהר הארידנוס כנובע מהדלי של נושא המים. סאדאלסוד (β בדלי) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה עם בהירות נראית מדרגה 2.9. זהו על-ענק צהוב במרחק של כ-540 שנות אור ממערכת השמש. סאדאלמליק (α בדלי) הוא הכוכב השני בבהירות בקבוצה עם בהירות מדרגה 2.95. כמו סאדאלסוד, גם הוא על-ענק צהוב במרחק דומה של כ-520 שנות אור. M2 הוא צביר כדורי עם בהירות נראית מדרגה 6. במשקפת הוא נראה ככתם מטושטש. M72 הוא צביר כדורי נוסף עם בהירות מדרגה 9. גם בהגדלה חזקה של טלסקופ הוא אינו מרשים במיוחד. ערפילית שבתאי (NGC 7009) היא ערפילית פלנטרית שנראית כמו דיסקה ירקרקה-כחלחלה בבהירות מדרגה 8. היא מכונה כך בשל צורתה הדומה לכוכב הלכת שבתאי. ערפילית הסליל (NGC 7293) היא הערפילית פלנטרית הקרובה ביותר, כ-650 שנות אור והיא לכן בעלת הגודל הנראה הגדול ביותר. הקוטר הנראה שלה הוא כ-16 דקות קשת - כמחצית מגודל הירח. למרות גודלה היא אינה בהירה ונראית ככתם מעורפל במשקפת או בטלסקופ. רק צילום בחשיפה ארוכה מאפשר לראות את שני סלילי הגז שמעניקים לה את שמה. במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה כגנימדס - נער יפה תואר שזאוס חשק בו וחטף אותו לאולימפוס, שם הוא מונה להיות מגיש המים (או הנקטר) לאלים. מדיה וקבצים בנושא דלי בוויקישיתוף דלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שימור עצמי

שימור עצמי הוא אינסטינקט של בעלי חיים המתבטא ברצון לשרוד. כאב ופחד הם חלק מהמנגנון הזה. כאב גורם לאי־נוחות כך שבעל החיים יחויב לפעול להפסקתו. פחד גורם לבעל החיים לחפש מקום מבטחים, ויכול גם לגרום לשחרור אדרנלין שהשפעתו היא גידול בכוח וחיזוק חושים כמו ריח וראייה. התגוננות מטורפים אמנה חברתית קונאטוס ליבידו ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב (קבוצת כוכבים)

זאב הוא קבוצת כוכבים דרומית הממוקמת בין הקנטאור לעקרב ונכללה כבר ב-48 הקבוצות של תלמי. הקבוצה נמצאת באזור של שביל החלב העשיר בכוכבים והיא מכילה כ-30 כוכבים עם בהירות נראית מדרגה שנייה ושלישית וכ-70 כוכבים עם בהירות גדולה מדרגה 6 (כלומר נראים לעין בתנאי צפייה מיטביים). α בזאב הוא ענק כחול במרחק של כ-465 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 2.3. בהירות הכוכב אינה קבועה ומשתנה במחזוריות של שש ורבע שעות, אך השינוי בבהירות הוא קטן ביותר ולא ניתן להבחין בו בעין. β בזאב ו-γ בזאב הם גם כן ענקים כחולים במרחק של 380 ו-420 שנות אור בהתאמה ועם בהירות מדרגות 2.7 ו-2.8. δ בזאב, ε בזאב ו-η בזאב הם כוכבים לבנים - כחלחלים במרחק של כ-500 שנות אור ועם בהירות סביב דרגה 3.3. ε בזאב ו-η בזאב הם גם כוכבים זוגיים עם בן זוג עמום בדרגת בהירות 8-9, שניתן לראותם בטלסקופ חובבים. κ בזאב הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים לבנים - כחלחלים עם דרגות בהירות 4 ו-6, הניתנים לצפייה בטלסקופ חובבים. בצפון הקבוצה ניתן למצוא את הצבירים הכדוריים NGC 5824 ו-NGC 5986 ולידם הערפילית האפלה B-228. בדרום הקבוצה יש שני צבירים פתוחים – NGC 5822 ו-NGC 5749. בגבול המערבי נמצאת הערפילית הפלנטרית IC 4406, שמכילה כמה מהכוכבים החמים ביותר שנצפו. ערפילית פלנטרית נוספת, NGC 5882, נמצאת במרכז הקבוצה. מספר גלקסיות השייכות לקבוצת קנטאור A גולשות לחלקה המערבי של קבוצת זאב, ביניהן ESO 274-1 שהיא אחת מהגלקסיות הבהירות בקבוצה. לקבוצה אין מיתולוגיה ברורה אך היא מקושרת לעיתים עם אגדתו של המלך ליקאון. למרות שהיא מוכרת מהתקופה העתיקה, הקבוצה לא שויכה לחיה מסוימת עד לתרגום הלטיני לעבודותיו של תלמי, בה היא זוהתה עם הזאב. היא לא הופרדה מהקבוצה 'קנטאור', עד שהיפרכוס מביתיניה קרא לה 'החיה' ב-200 לפנה"ס. לפני הפרדתה, היא נחשבה לתת-קבוצה כחיה כלשהי, שנהרגה או עמדה להיות קורבן בשביל הקנטאור. ככזו, יחד עם קבוצות כוכבים נוספות הקשורות לבתולה (למשל חץ וקשת), ייתכן שהן היוו את הבסיס לאגדה של קטילת החזיר הארימנתי, אחת משתים עשרה המטלות של הרקולס. מדיה וקבצים בנושא זאב בוויקישיתוף זאב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנדרטת מלחמת העולם השנייה (וושינגטון)

האנדרטה הלאומית לזכר הלוחמים שנפלו במלחמת העולם השנייה (באנגלית: National World War II Memorial) ממוקמת במול בעיר וושינגטון בארצות הברית. האנדרטה ממוקמת בקצה המזרחי של בריכת ההשתקפות, ממול אנדרטת לינקולן, ומערבית לאנדרטת וושינגטון. האנדרטה נחנכה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש, הבן, ב-29 במאי 2004. האנדרטה מורכבת מ-56 עמודים בגובה 5.18 מטרים המסודרים בשני חצאי סהר סביב רחבה. בשני קצותיה של הרחבה שתי קשתות בגובה 13.11 מטרים. כל אחד מהעמודים נושא את שמה של אחת מ - 48 המדינות החברות בארצות הברית בתקופת המלחמה, ושמונה העמודים הנותרים נושאים כל אחד את שמה של אחת הטריטוריות - אלסקה, הוואי, הפיליפינים, פוארטו ריקו, גואם, סמואה ואיי הבתולה של ארצות הברית. כל אחת מהקשתות מייצגת זירת לחימה - הזירה האטלנטית והזירה הפסיפית (זירת האוקיינוס השקט). "קיר החירות" המקיף את הרחבה כולל 4,048 כוכבים מוזהבים, כל אחד מהם מייצג 100 לוחמים אמריקאים שנפלו במלחמה. אורך הרחבה 102.97 מטרים ורוחבה 73.20 מטרים. הרחבה נמוכה מהמול ב-6 מטרים ובמרכזה בריכה. ב-1993 אישר הקונגרס את הקמת האנדרטה, אולם תוכניתו של פרידריך סנט פלוריאן נבחרה רק בשנת 1997 והבנייה החלה בספטמבר 2001. הקמת האנדרטה לוותה במחלוקת רבה, ואף הוקמה "הקואליציה להצלת המול" שהתנגדה לאנדרטה, בעיקר משום שהיא מפריעה לרצף בין אנדרטת לינקולן ואנדרטת וושינגטון. חלק מהביקורת נגע להליך קבלת ההחלטות, שהיה מואץ ביותר, בשל העובדה שבשל גילם המתקדם, ותיקי מלחמת העולם השנייה נפטרו בקצב של 1,000 ליום[דרוש מקור]. ביקורת מסוג אחר נמתחה על אופייה האסתטי של האנדרטה המונמנטאלית, שבעיני המבקרים נראתה כבעלת אסתטיקה הקרובה לזו של המשטרים הפאשיסטים, נגדם נלחמה ארצות הברית במלחמה. אנדרטת חיל המשלוח האמריקני המוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה אנדרטת מלחמת העולם השנייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אנדרטת מלחמת העולם השנייה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
נשיאת נשים

נשיאת נשים (בפינית: akankanto או eukonkanto; באסטונית: naisekandmine) הוא ענף ספורט שבו על המתמודדים לרוץ במסלול מכשולים כשהם נושאים על גופם נשים. התחרויות הראשונות של ספורט זה נערכו בעיר סוֹנְקַיָארְוִוי (Sonkajärvi) שבפינלנד ב-1992. אף שהן נערכו כבדיחה, הבסיס לה מצוי בפולקלור מקומי, לפיו בשלהי המאה ה-19, שודד מקומי בחן כך את כוחם של המועמדים להצטרף לכוחותיו. כיום נערכות תחרויות דומות גם באוסטרליה, בוויסקונסין, במישיגן ובמיין, אך אליפות העולם נערכת בסונקיארווי. אף שאליפות העולם נערכת בפינלנד, כל הזוגות שזכו בין 1998 ל-2008 היו דווקא אסטונים. ב-2009 היו טאיסטו מייטינן וקריסטינה האפנן לפינים הראשונים שזכו בתחרות מזה 12 שנים. בשנת 2008 השתתפו לראשונה מתחרים ישראלים בתחרות, תומר ודנה בוהדנה, והם סיימו במקום ה-12. אורכו של המסלול 253.5 מטרים. בעבר הוא כלל מעבר דרך גדרות, סלעים ופלגי מים, אך כיום המסלול שטוח, ויש בו 3 מכשולים בלבד, אחד מהם מכשול מים בעומק של מטר אחד. בכל פעם רצים שני זוגות זה מול זה. הזוג המנצח הוא זה שסיים את המירוץ בזמן המהיר ביותר מבין כלל הזוגות, כאשר על כל נפילה של האישה בזמן המירוץ נוספות 15 שניות לזמן של הזוג. על האישה להיות בת 17 לפחות, והיא אינה חייבת להיות אשתו של הגבר שנושא אותה. משקלה צריך להיות 49 ק"ג לכל הפחות. אם משקלה נמוך יותר, יש לשאת משא נוסף, כך שהמשקל המצטבר יגיע ל-49 ק"ג. מותר לשאת את האישה בכל דרך שהיא. הדרכים המקובלות הן שק קמח, מעבר לכתף ו"השיטה האסטונית", שבה האישה תלויה הפוכה על גבו של נושאהּ, ורגליה משוכלות סביב צווארו. הזוג המנצח זוכה בפרס כספי ובבירה בכמות המשתווה למשקלה של האישה. אתר אליפות העולם בנשיאת נשים בסונסקיארווי פינלנד: סחוב לך אישה - וואלה חדשות, באתר וואלה, 6 ביולי 2008
תחנת צ'האטראפאטי שיוואג'י

תחנת צ'הטרפטי שיוואג'י (מראטהי छत्रपती शिवाजी टर्मिनस; אנגלית Chhatrapati Shivaji Terminus; בעבר Victoria Terminus) היא תחנת רכבת ראשית ומבנה היסטורי במומבאי שבהודו. התחנה, ששמה בראשי-תבות סי.אס.טי (CST) או בר"ת שמה הקודם וי.טי. (VT), משמשת כתחנה סופית למספר קווי רכבת פרבריים בעיר ולמרבית קווי הרכבת הבין-עירוניים, והיא ידועה כתחנת הרכבת העמוסה ביותר בהודו. בתחום התחנה שוכנת הנהלת חברת "סנטראל ריילוויי" (Central Railway), חברת הרכבות האזורית הגדולה במדינה. מבנה התחנה הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2004. התחנה שוכנת ברובע בורי-באנדר לא רחוק מהמקום בו ניצב מקדשה הראשון של האלה מומבה דווי שהעניקה למומבאי את שמה הנוכחי. ב-16 באפריל 1853 נחנך קו הרכבת הראשון בהודו שקישר את מומבאי אל הפרבר הצפוני טהאנה. דבר זה, יחד עם פתיחתה של תעלת סואץ ב-1869, הביאו להתפתחות המסחר בעיר ולשיגשוגה, ומושל העיר החליט על הקמת מבנים אשר יהלמו את מעמדה של מומבאי. תחנת הרכבת שנקראה על שמה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת וקיסרית הודו, נחשבת למבנה המרשים ביותר שהוקם בעיר. בניית התחנה החלה ב-1878 סמוך לנמל, והיא נחנכה באופן רשמי ב-1887, לכבוד יובל חמישים השנה למלכותה של ויקטוריה. עבודות הבנייה הסתיימו שנה לאחר מכן, ובהמשך נוספו במקום מספר מבנים היקפיים אשר תוכננו באופן הרמוני עם המבנה העיקרי. ב-1929 נבנה מבנה חדש שנועד לטפל בתנועת הרכבות הבין-עירונית בצמוד ממזרח למבנה הראשון, ואילו המבנה המקורי מטפל בתנועת הנוסעים הפרברית עד היום. מדי יום חולפים בתחנה שלושה מיליון נוסעים. התחנה נקראה ויקטוריה טרמינוס עד עליית מפלגת השיב-סאנה המארטהית-לאומנית ששינתה ב-1996 את שם העיר כדי להיפטר מסממנים קולוניאליסטיים ובמקביל הסבה את שם התחנה (כמו גם את שמם של "מוזיאון הנסיך מוולס" ושדה התעופה) לשמו של הגיבור המקומי ומייסד האימפריה המראטהית שיוואג'י. ב-26 בנובמבר 2008 נמנתה התחנה עם האתרים שהותקפו במתקפת הטרור במומבאי כאשר מחבלים ירו על נוסעים בתחנת הרכבת. המבנה נבנה בסגנון אינדו-סרצני (הגרסה ההודית של אדריכלות התחייה הגותית האירופית) והתבסס על דגמים של מבנים איטלקיים מסוף ימי הביניים. סגנון זה התאים הן לטעם האירופי והן לטעם המקומי, שכן הוא תאם את הצבעים והעיטורים שרווחו באדריכלות המוגולית והמקובלים באדריכלות ההינדו. המגדלונים שלאורך קו המתאר של המבנה והקשתות המחודדות תאמו את אדריכלות הארמונות המסורתית ההודית. מבנה המשרדים המרכזי נושא כיפה גדולה ומתומתנת עם שמונה צלעות בין שמונת צדדיה. בראש הכיפה ניצב פסל של דמות נשית המסמלת את הקדמה. היא אוחזת בידה הימנית השלוחה אל על בלפיד ובשמאלה בגלגל חוטרים. המבנה סימטרי, צורתו כשל האות העברית "כ", והוא מקיף את הרחבה הקדמית משלושה כיוונים. שני האגפים הצדדיים מסתיימים במגדלים בולטים - שניים בכל אגף וסך הכל ארבעה. לאורך החזית כולה שלוש שורות של חלונות ומפתחים סימטריים. משני צידי הכניסה שני פסלים הניצבים על עמודים - פסל טיגריס מימין מסמל את הודו ופסל אריה משמאל מסמל את הממלכה המאוחדת. המבנה עשוי משילוב של אבן גיר ואבן חול, ושיש איטלקי משמש לקישוט ולפרטי העיטורים. פנים המבנה עשוי מסדרות של אולמות גבוהי תקרה, אשר עברו שינויים רבים כדי להתאימם לייעודם. מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי רכבות בהודו השער להודו מדיה וקבצים בנושא תחנת צ'האטראפאטי שיוואג'י בוויקישיתוף אודות התחנה (באנגלית) מבנה התחנה בתחילת המאה ה-20 (מראה מדרום) על הרציפים מראה בתחנה
ברנדי

הבְּרֶנְדִּי (מהולנדית: Brandewijn - יין שרוף. לעיתים מכונה בעברית כיין שרף) הוא או דה וי, משקה אלכוהולי מזוקק המיוצר מיין לבן צעיר העובר תהליך של זיקוק. ברנדי נולד ככל הנראה כדרך לצמצם נפח של יין על מנת לייעל את שילוחו. הוא החל להיות יותר ויותר נפוץ בחצי האי האיברי במאה ה-15, משם נשלחו יינות כמו פורט ותזקיקים אל האי הבריטי, בו, מפאת מזג האוויר, אין אפשרות לקיים תעשיית יין ולכן הוא תלוי בייבוא. שמו מתבסס ככל הנראה על הביטוי ההולנדי "Brandewijn", יין שרוף, וזאת לאור העובדה שאת זיקוק היין עושים תחת כלי שמעבירים באש-מדורה. בספרות היהודית במזרח אירופה נהוג לחשוב שהמשקה הקרוי יין שרף (יי"ש) הוא ברנדי. עם זאת, ישנה סברה שמדובר באו-דה-וי שזיפים, תזקיק סליבוביץ' הפופולרי עד היום במזרח אירופה, או שזהו כינוי כללי לכל או-דה-וי ומשקה מזוקק באשר הוא, למשל וודקה. הנוזל השקוף המופק בזיקוק הוא "או דה וי" (Eau de vie) - "מי החיים" (תרגום לצרפתית מהביטוי הלטיני, Aqua vitae). אחרי זיקוק, מועבר התזקיק לחביות עץ אלון בהן הוא מתיישן במשך תקופת זמן שיכולה להגיע לשנים רבות. החבית מעניקה לברנדי ארומות וצבע חום-זהוב. בשנים האחרונות נהוג להוסיף למשקאות ברנדי צעירים קרמל על מנת להעניק לו מתיקות וצבע עמוק יותר. על פי רוב, ברנדי רגיל מיוצר בחוזק 40%-45% אלכוהול, אולם יש מקרים שהחוזק מגיע אף ל-60%. ברנדי עשוי להיות מזוקק מענבים, אולם גם או דה וי שמיושן בחביות ומיוצר מפירות אחרים כגון תפוחים, שזיפים, דובדבנים נקרא לעיתים ברנדי. ברנדי שמקורו בחבל קוניאק שבמערב צרפת נקרא קוניאק והוא נחשב לברנדי היוקרתי ביותר בעולם. עוד סוגי ברנדי מפורסמים הם ארמניאק, ברנדי חרז וברנדי מהקווקז - מארמניה וגיאורגיה. במהלך המאה ה-20 היה נהוג לשתות ברנדי וקוניאק בכוס סניפטר. כיום מדובר במנהג שהולך והופך למיושן, וביותר ויותר מסעדות וברים מגישים ברנדי וקוניאק בכוסות לואו-בול, בדומה לוויסקי למשל. גילו של ברנדי הוא משך הזמן בו שהה בחבית. הוא נחשב יוקרתי יותר ככל שהזמן בו שהה בחביות ארוך יותר. עם זאת, ברנדי אינו מתיישן לאחר שהועבר לבקבוקים. ישנם סימונים מקובלים לציון גילו של הברנדי, אולם במרבית אזורי ייצור הברנדי אין פיקוח על הסימנים הרשומים על התוויות, ולכן הם אינם מחייבים, ובמקרים רבים אף מטעים. הסימונים המקובלים על התוויות לגילו של ברנדי הם: קוניאק - ברנדי המיוצר באזור נושא שם זה בצרפת. נחשב למובחר בין סוגי הברנדי ונתון תחת הגבלות. ארמניאק - ברנדי המיוצר באזור נושא שם זה בצרפת. הארמניאק נחשב למתחרה היחיד הראוי של הקוניאק בקרב חובבי המשקה. גראפה - ברנדי שמיוצר מגפת ענבים איטלקי (קליפות הענב). קלבדוס - ברנדי תפוחים שמיוצר בנורמנדי שבצרפת. פִּיסְקוֹ (אנ') - ברנדי ענבים שמיוצר בעיר פיסקו בפרו וכן בצ׳ילה ובקולומביה. פַּאלִינְקָה - ברנדי פירות שמקורו במזרח אירופה. סליבוביץ' - ברנדי שזיפים מקורו במדינות הבלקן. צויקה - ברנדי שזיפים שמקורו מרומניה. וקיה רומנייה - ברנדי איטלקי על ברנדי המיוצר מיין חלים כל דיני הכשרות הנהוגים בכל יין, כולל דיני יין נסך; מרבית מותגי הברנדי הידועים מופקים מיין ואינם כשרים. ברנדי המופק ממקור אחר (כגון תפוחים, שזיפים ודובדבנים) נדרש לעמוד בדרישות כשרות מקלות יותר, כמו משקאות אחרים המופקים מאותם חומרי גלם. ברנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באתר מילון השפה העברית כשרות הברנדי באתר דין ליאור הרגיל, ‏כמה טוב שיש יי"ש, באתר מעריב אונליין, 19 במאי 2014 יצחק טסלר, יהדות האלכוהול של מזרח-אירופה, באתר ynet, 10 בפברואר 2015
וייל

וייל (Weil, Weill, Weyl) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית. האם התכוונתם ל... אישים ששמם וייל: אליקים גוטהולד וייל – פרופסור לפילולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ומנהל בית הספרים הלאומי אנדרה וייל – מתמטיקאי יהודי-צרפתי-אמריקני, ממייסדי קבוצת בורבאקי; אחיה של הפילוסופית סימון וייל הרב ד"ר ארנסט וייל - מרבני אלזס (צרפת) החשובים בחצי הראשון של המאה ה-20. שימש כרב הראשי של הקונסיסטוריה או-רן, חיבר ספרים שבשימוש עד עתה וקיבל את אות אביר לגיון הכבוד הרמן וייל – מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני. הרב ד"ר חיים יהודה אריה וייל - מרבני גרמניה שנספו בשואה שכיהן כראב"ד דיסלדורף והיה מצאצאי מהר"י וייל הרב ידידיה טיאה וייל, רב העיר קרלסרוהה, בנו של הקרבן נתנאל ותלמידו של הרב יהונתן אייבשיץ הרב יעקב וייל (מהר"י וייל, מהרי"ו) – רב בגרמניה במחצית הראשונה של המאה ה-15 שכיהן כראב"ד ארפורט, אז מהקהילות הגדולות בגרמניה מרטין וייל – אוצר ישראלי, מנכ"ל מוזיאון ישראל הרב נתנאל וייל (ה"קרבן נתנאל") – ראש ישיבה בפראג ורב העיר קרלסרוהה במאה ה-18, מחבר ספר על פסקי הרא"ש, ומצאצאי מהרי"ו סימון וייל (פילוסופית) – פילוסופית צרפתייה ממוצא יהודי, סוציאליסטית פעילה, מורה לפילוסופיה, פעילת מחתרת במלחמת העולם השנייה, ואחותו של המתמטיקאי אנדרה וייל סימון וייל (פוליטיקאית) – פוליטיקאית צרפתייה ממוצא יהודי, שרה בממשלות צרפת ונשיאת הפרלמנט האירופי עוזי וייל – סאטיריקן וסופר ישראלי קורט וייל – מלחין יהודי-גרמני במחצית הראשונה של המאה ה-20 ובין חשובי המלחינים לבימה ריימון וייל – ארכאולוג יהודי-צרפתי שהועסק על ידי הברון רוטשילד בחפירות עיר דוד בראשית המאה ה-20, והארכאולוג היהודי הראשון שחפר בארץ ישראל שרגא וייל – מהאמנים הבולטים של התנועה הקיבוצית אחר: וייל (קולורדו) – עיירת סקי פופולרית בהרי הרוקי וייל אם ריין – עיר גרמנית במשולש הגבולות גרמניה שווייץ צרפת. ויילי
ויסמן

וייסמן או ויסמן (בכתב לטיני: Weißmann, Weissmann, Weismann, Weissman, Weisman) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש לבן. האם התכוונתם ל... אוגוסט וייסמן – ביולוג גרמני, על שמו מחסום וייסמן אריאל ויסמן – תסריטאי, יוצר קומיקס וקומיקאי ישראלי בן וייסמן – קצין ישראלי גבריאל וייסמן – משורר, סופר ילדים, עיתונאי ועורך, מבקר, פולקלוריסט ומסאי יידי פולני-ישראלי ג'יימס וייסמן – כדרוסלן אמריקאי דיאנה ויסמן – אצנית ישראלית דבורה וייסמן – סופרת אוסטרלית-ישראלית דוד ויסמן – איש עסקים ישראלי דוד וייסמן (שחיין) – שחיין ישראלי דורית ויסמן – משוררת, מתרגמת, עורכת ובמאית סרטים ישראלית הרמן פון וִיסמן – חוקר ואיש צבא גרמני יהושע ויסמן – משפטן ישראלי יעקב ויסמן – איש עסקים ופעיל ציבור, מראשי הפעילים הציונים במצרים יצחק ויסמן – מזרחן ישראלי, חוקר האסלאם המודרני, פרופסור באוניברסיטת חיפה ליאו ויסמן – תעשיין ישראלי, מחלוצי הנגרים בעת החדשה בירושלים לירון וייסמן – שחקנית ישראלית מיכאל עמיר (מִישוּ וייסמן) - משפטן, עורך דין, מדינאי ודיפלומט יהודי רומני וישראלי פרידריך וייסמן – פילוסוף ומתמטיקאי אוסטרי רונית ויסמן – פרופסור לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטה הפתוחה אחר: וייסמן (יצרן רכב) – חברה גרמנית לייצור מכוניות מוזיאון וייסמן לאמנות – מוזיאון לאמנות בקמפוס אוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס וייזמן ויצמן
דזה

האם התכוונתם ל... לאו דזה – פילוסוף סיני סון דזה – מחברו של הספר "אמנות המלחמה" Ѕ (כתב קירילי) (דזה) – האות העשירית באלפבית המקדוני
לונגינוס

האם התכוונתם ל... גאיוס קסיוס לונגינוס – איש צבא ופוליטיקאי רומאי לונגינוס או "פסאודו-לונגינוס" (המאה ה-1 לספירה) - המחבר היווני האלמוני של החיבור "על הנעלה" (De Sublimitate) קסיוס דיוניסיוס לונגינוס – רטוריקן ופילוסוף יווני לונגינוס הקדוש (אנ') – חייל רומאי שדקר את ישו, על שמו הרומח של לונגינוס, על פי האמונה הנוצרית.
רודולף נורייב

רודולף חמיטוביץ' נורייב (בשפת אם: Rudolf Xəmit ulı Nuriev; ‏17 במרץ 1938 – 6 בינואר 1993) היה רקדן סובייטי ממוצא טטרי, שרקד בעיקר בלט. רודולף נורייב נולד ברכבת הטרנס-סיבירית סמוך לאירקוטסק למשפחה ממוצא טטרי. החל לרקוד מילדותו בלהקת ריקודי עם מקומית. בשל אירועי מלחמת העולם השנייה נורייב החל ללמוד בלט רק ב-1955, בגיל 17 (גיל מאוחר לרקדני בלט) הוא למד בבית הספר הכוריאוגרפי של בלט קירוב בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). אחרי שסיים ללמוד שם בשנת 1958, הצטרף נורייב לבלט קירוב. ב-1961 הפך לרקדן מוביל בלהקה. ב-16 ביוני 1961, לאחר שסיים מסע הופעות עם להקת הבלט בפריז, בו התרועע עם אמנים מהמערב, הודיעו לו כי בשעה שהלהקה ממשיכה ללונדון, עליו לשוב למוסקבה. בשדה התעופה לה בורז'ה ביקש נורייב מקלט מדיני בצרפת ועריקתו התפרסמה בראש מהדורות החדשות בעולם. תוך מספר ימים הוחתם בלהקת הבלט הצרפתית על שם המרקיז דה קוואוס, אולם במהרה עבר נורייב ללונדון והחל לרקוד עם להקת הבלט המלכותי של לונדון וקנה לעצמו שם עולמי. במשך יותר מ-15 שנים היה נורייב כוכב הבלט המלכותי, ונתפרסם כבן זוגה הקבוע לריקוד של רקדנית הבלט האנגלית מרגוט פונטיין. מ-1983 עד 1989, ניהל נורייב את להקת הבלט של הגרנד-אופרה של פריז. הוא גילם את דמותו של רודולף ולנטינו והופיע כאורח בתוכנית הטלוויזיה החבובות. נורייב היה פורץ דרך בסגנון הריקוד שלו. הוא היה הראשון ששילב בין הבלט הקלאסי לריקוד המודרני. כיום שילוב כזה הפך למקובל בעקבות נורייב. נורייב היה הומוסקסואל. מת ב-6 בינואר 1993 ממחלת האיידס. בן 54 היה במותו. הוא נקבר בבית קברות רוסי בפריז. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסופר האירי קולום מק'קאן (Colum McCann) כתב רומן בשם "רקדן" (2003) סיפור עריקתו למערב עובד לסרט קולנוע בבימויו של רייף פיינס בשם העורב הלבן (2018). הסינגל החמישי מתוך אלבומה Nonetheless של הלהקה הבריטית פט שופ בויז שיצא ב-2024 נכתב עליו. שם השיר Dancing star. היפהפייה הנרדמת מרגרט וארמן הסילפידה אני רקדן (1972) I Am a Dancer ולנטינו (1977) Valentino (1983) Exposed ריימונדה (1964) אגם הברבורים (1964) דון קישוט (1966) היפהפייה הנרדמת (1966) מפצח האגוזים (1967) רומיאו ויוליה סערה אתר האינטרנט הרשמי של רודולף נורייב מרגו פונטיין ורודולף נורייב - סרט פרופיל, בארכיון הסרטים של British Pathé (באנגלית) 13 באוקטובר 1961, ראיון עם רודולף נורייב, באתר ynet, 4 באפריל 2007 רודולף נורייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רודולף נורייב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רודולף נורייב, ברשת החברתית פייסבוק רודולף נורייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רודולף נורייב, ברשת החברתית אינסטגרם מתוך שאלות נפוצות אודות רודולף נורייב באתר www.nureyev.org.
בונה מפיזה

בונה מפיזה (1156 לערך – 29 במאי 1207 או 1208) היא קדושה של הכנסייה הקתולית. בונה הייתה נזירה עמאית של המסדר השלישי של אוגוסטינוס הקדוש ומיסטיקנית אשר סייעה לעולי רגל. פירוש שמה בלטינית הוא "טובה". בונה נולדה בפיזה ועל פי המסורת הנוצרית, חוותה "חזיונות" מגיל צעיר. באחד מחזיונותיה הושיט לה ישו שעל הצלב בכנסיית הקבר את ידו. בכנסייה אחרת היא חזתה בישו, מרים הבתולה ושלושה קדושים, כולל יעקב בן זבדי. היא פחדה מן האור סביב הדמויות, וברחה. יעקב רדף אחריה והחזיר אותה לדיוקן ישו. בונה הקדישה את עצמה לפולחן יעקב הקדוש בשארית חייה. בגיל עשר היא הצטרפה למסדר השלישי של אוגוסטינוס הקדוש בתור נזירה עמאית. היא צמה באופן קבוע מגיל צעיר ואכלה רק לחם ומים שלושה ימים בשבוע. בגיל 14 היא נסעה לראות את אביה, אשר נלחם עם הצלבנים בירושלים. בדרכה חזרה היא נלקחה בשבי על ידי המוסלמים. בהמשך היא עשתה תשע פעמים דרך סנטיאגו והייתה מדריכה למאמינים בדרך זו. לאחר שסיימה את הדרך בפעם העשירית היא חזרה לפיזה ונפטרה תוך זמן קצר. גופתה נשמרת בכנסיית סן מרטין בעיר. בשעת מצוקה זו, היה לה חזון, לפיו ישו נותן לה טבעת והיא הצליחה, על פי המסורת הנוצרית, לרפא בעזרתה פצועים. מדיה וקבצים בנושא בונה מפיזה בוויקישיתוף
אנדרטת מלחמת קוריאה

אנדרטת הזיכרון ללוחמי מלחמת קוריאה (אנגלית: Korean War Veterans Memorial) היא אתר הנצחה הממוקם במול בעיר וושינגטון בארצות הברית, בפארק הפוטומק. האנדרטה הנמצאת צפונית לאנדרטת מלחמת וייטנאם, נחנכה ב- 27 ביולי 1995. לאנדרטה ארבעה חלקים: 19 פסלי לוחמים (גבוהים מגובה אדם ממוצע): 14 לוחמי הצבא, 3 נחתים, חובש חיל הים, ואיש חיל האוויר. קיר הנצחה עשוי גרניט שחורה ועליו חרוטות תמונות מהמלחמה. "קיר האו"ם" - פירוט 22 המדינות שנלחמו. בריכת הנצחה - בריכה רדודה. ליד הבריכה ניצב שלט ועליו נכתב: "אומתנו מכבדת את בניה ובנותיה שנענו לקריאה להגן על מדינה שהם לא ידעו עליה, ועל עם שהם לא פגשו" תרגום: מדיה וקבצים בנושא אנדרטת מלחמת קוריאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת מלחמת קוריאה אנדרטת מלחמת קוריאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חרובית (יישוב)

חרובית הייתה התנחלות ויישוב ישראלי בחצי האי סיני בפתחת רפיח אשר פונה כחלק מהסכם השלום עם מצרים ופינוי חבל ימית. בתחילה היה היאחזות נח"ל שנקראה בשם חרובה, אולם החיילים קראו לו חרובית. שם זה לא התקבל באופן רשמי, בגלל שהוא הוקצה כבר למעברת חרובית בשפלת יהודה, ולמרות שהמעברה כבר לא הייתה קיימת, השם חרובית ניתן ליער חרובית ונחל חרובית באותו אזור. היישוב נקרא אחר כך באופן רשמי: "תרס"ג", על שם השנה שבה הציע הרצל ליישב את אזור אל-עריש. חרובית הוקם כהיאחזות נח"ל בדצמבר 1975 ואוזרח כמושב שיתופי של תנועת החירות-בית"ר בקיץ 1977. בתחילת 1978 הוא הורחב במסגרת תוכנית הממשלה לעבות אזור חיץ ברוחב של כ-40 קילומטר בין ישראל למצרים, בתקווה שאזור זה יישאר בשליטה ישראלית גם לאחר הסכם שלום עם מצרים. אולם, בניגוד לציפיות, לא הוחל בהקמת יישוב הקבע. בנובמבר 1978 אומץ היישוב בידי מושב אביגדור במסגרת ניסיון לחזק את יישובי פתחת ימית אל מול אי הוודאות בתקופת השיחות עם מצרים. ליד המושב התגלה אתר ארכאולוגי מתקופת הממלכה המצרית החדשה. רשות העתיקות כינתה את האתר (שבחפירתה עסקה ב-1979) "מצודת חרובית". היישוב חד נס ברמת הגולן, שבהכנות להקמתו החלו ב-1982, היה אמור לקלוט חלק ממפוני חרובית. שם המושב הוא ראשי תיבות של שלושה יישובים שננטשו בסיני: חרובית, דקלה ונאות סיני. בסופו של דבר, לא התיישבו מפוני חרובית במקום. הקמת היישוב חרובית (תרס"ג) ופינויו, עדות וידאו מתוך "פרויקט עדות" צבי אילן, היאחזות נחל חרובה, דבר, 19 בדצמבר 1975 היאחזות חרובית היתה לישוב האזרחי ה-9 בפתחת רפיח, דבר, 29 ביוני 1977 חרובית תאוזרח ביולי, דבר, 24 באפריל 1977 עזרא ינוב, ישובים ותיקים אמצו את ישובי חבל ימית, מעריב, 26 בנובמבר 1978 אליעזר אורן, קדמת סיני, אתר מתקופת הממלכה המצרית החדשה ליד מושב חרובית בצפון-מזרח סיני, חדשות העתיקות 1980 דני צדקוני, מצודה מצרית בחרובית, דבר, 3 ביוני 1979
אבאוהם

אַבְּאוֹהְם היא יחידה אלקטרומגנטית של התנגדות חשמלית ביחידות emu-cgs. כאשר זרם חשמלי של 1 אבאמפר זורם דרך התנגדות של 1 אבאוהם, המתח החשמלי על פני הרכיב החשמלי הוא 1 אבוולט. אבאוהם אחד שקול ל- 10 − 9 {\displaystyle 10^{-9}} אוהם. יחידות מידה על שם אישים The McGraw Hill Dictionary Of Scientific and Technical Terms, ISBN 0-07-045257-1. הגדרת המושג אבאוהם (אורכב 05.02.2008 בארכיון Wayback Machine), whatis ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.