laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלובוקי

גלוּבּוֹקי (בבלארוסית: Глыбокае, הְלִיבוֹקַיֶה; בפולנית: Głębokie, גלֶמבוקיה; ביידיש: גלובאָק) היא עיר קטנה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון לגלובוקי הוא משנת 1414. בשנת 1514 נזכרת העיירה במסמכי הדוכסות הגדולה של ליטא כיישוב המוחזק בבעלות משפחת האצולה זיאנוביץ'. במהלך המאות ה-17 וה-18 חלק גדול מהעיר היה בבעלות משפחת רדזיוויל. ב-5 ביולי 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, התרחש בסמוך לעיר קרב בו נהרגו כ-1,500 חיילים. בשנת 1921 נכללה העיר בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, במחוז וילנה. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בעיר פעלו מפלגות ותנועות נוער יהודיות וציוניות, וכן בתי ספר מרשת תרבות ומרשת אורט וישיבה. ב-18 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הצבא האדום, ועסקים פרטיים בה הולאמו. ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ומיד הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה. בראש היודנראט בעיר מונה גרשון לדרמן. באוגוסט 1941 הוצאו להורג 39 גברים יהודים בעיר. ב-22 באוקטובר 1941 רוכזו כ-5,800 יהודי העיר ויהודי הכפרים הסמוכים אליה בגטו שהוקם בה, בו סבלו מרעב, מצפיפות וממחלות. מעת לעת רצחו הגרמנים יהודים בודדים בגטו, ובדצמבר 1941 רצחו בו 40 יהודים, ובהם נשים וילדים. ב-25 במרץ 1942 (ז' בניסן תש"ב) נרצחו 110 יהודים מהגטו ביער סמוך. ב-15 באפריל 1942 (כ"ח בניסן תש"ב) נרצחו כ-800 יהודים נוספים מהגטו. ב-19 ביוני 1942 (ד' בתמוז תש"ב) נלקחו ליער בורקי הסמוך לעיר כ-2,200 יהודים שסווגו כ"בלתי יעילים", ונורו בו. לאחר מכן, צומצם שטח הגטו בעיר, והוקף בגדר תיל. בד בבד החלו יהודים מהגטו להימלט ליערות, והגרמנים ערכו אחריהם מצוד. כעונש על הבריחה הוציאו הגרמנים יהודים מהגטו להורג, והכו בפומבי יהודים שנתפסו מחוץ לגטו טרם הוצאתם להורג. בסוף פברואר 1943 הוצא להורג ראש היודנראט, ובמקומו מונה זלמן רובשקין. מספר מיהודי העיר שנמלטו ליערות חברו ליחידות פרטיזנים, ואלה תקפו באוגוסט 1943 את הכוחות הגרמניים בעיירות הסביבה, והתקרבו לעיר. לדיכוי פעילות זו השתמשו הגרמנים בטנקים ובמטוסים, וב-19 באוגוסט כיתרו את הגטו בעיר. כאשר אנשי המחתרת היהודית בגטו החלו לירות לעבר הגרמנים, אלו הפציצו את הגטו בתותחים וממטוסים. ב-20 באוגוסט 1943 (י"ט באב תש"ג) הם העלו את הגטו באש ורצחו את כל היהודים שנותרו בו. מעטים הצליחו להימלט ליערות ולהצטרף לפרטיזנים. בבית העלמין הדרום (בת ים) יש אנדרטת הנצחה ליהודי גלובוקי והסביבה. בבית יהודי וילנה בשכונת מונטיפיורי בתל אביב יש קיר הנצחה ליהודי גלובוקי והסביבה עם לוחיות זיכרון לנרצחים. ישראל קריית ביאליק, ישראל (מ־2014) רחל גרוסבאום-פסטרנק, "גלֶמבּוֹקִיֶה (בפי היהודים: גלובאק, גלובקה, הלובקה), נפת גלמבוקיה, מחוז וילנה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 198–203. מיכאל אטקין: למרות הכל...ניצחתי, 2006. מדיה וקבצים בנושא גלובוקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלובוקי יהודי גלובוקי, באתר יהודי וילנה והסביבה ספר יזכור לקהילת גלובאק, בספריית העיר ניו יורק גלמבוקיה (Głębokie), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "גלובוקי", באתר השטעטל הווירטואלי "גלובוקי", באתר JewishGen (באנגלית) מרטין דין, גלמבוקיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1190–1193), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מיכאל אטקין, למרות הכל...ניצחתי גלובוקי (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית
הרדוק (מחוז מינסק)

הרדוק (בבלארוסית: Гарадок; בפולנית: Gródek) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1646. לאחר חלוקת פולין הראשונה בשנת 1793 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית במחוז וילנה, והתקיימו בו שתי כנסיות אורתודוקסיות ושני בתי כנסת. בשנת 1921 נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה. בעיר פעל אחד מגדולי תנועת החסידות, רבי מנחם מנדל מוויטבסק. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-1,000 יהודים, כשני שלישים מתושביו. בכפר התקיימה פעילות של החוגים הציוניים, של אגודת ישראל ושל הבונד, וכן פעל בו בית ספר מרשת תרבות. בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הצבא האדום, והולאמו בו עסקים פרטיים. ב-25 ביוני 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ועד מהרה הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. בראש היודנרט שהוקם בכפר מונה אפרים רצקין. ב-13 במרץ 1942 הוקם בכפר גטו קטן, בן רוכזו כ-1,500 יהודים בצפיפות רבה. במאי 1942 נלקחו כ-200 מיהודי הגטו למחנה העבודה בקראסנה. בתקופה זו פעל בגטו ארגון מחתרת, בראשות אליהו לידסקי, אשר עשרות מחבריו נמלטו ליערות, וחברו ליחידות פרטיזנים. ב-22 ביוני 1942 בוצעה בגטו אקציה, בה נורו כ-900 יהודים, וכ-400 הועברו למחנה העבודה בקראסנה. במקביל הצליחו כ-200 יהודים להימלט ליערות הסביבה. היהודים שהושארו בגטו נרצחו כעבור כחודשיים. רחל גרוסבאום-פסטרנק, "גרוּדֶק (בפי היהודים: הורודוק), נפת וילייקה, מחוז מחוז וילנה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 229–231. מדיה וקבצים בנושא הרדוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרדוק גרודק (Gródek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "גרודק (בלארוס)", באתר השטעטל הווירטואלי "הרדוק (מחוז מינסק)", באתר JewishGen (באנגלית) מרטין דין, גרודק וילנסקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1193–1195), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הריציב

הריציב (באוקראינית: Гриців) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון לעיירה הוא מהמאה ה-13. בשנת 1589 נהרס היישוב מפשיטת הטטרים, ומתקופה זו השתייך למשפחות אצולה ולנסיכים. בתחילת המאה ה-20 חיו בהריציב כ-1,000 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ובית ספר יידי. ב-5 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועל יהודיה הוטלו גזירות שונות, תוך הוצאה להורג של עשרה יהודים שנלקחו כבני ערובה. בתחילת אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו, בו רבים נפטרו כתוצאה מתנאי מחיה קשים ומעבודות כפייה. ב-4 באוגוסט רוכזו יהודי העיר, וכ-280 גברים נלקחו ליער סמוך, ונרצחו בו. באביב 1942 הועברו יהודי הגטו הנותרים לגטו סטרוקונסטנטינוב, וגורלם היה כגורל יתר יהודי המקום. כ-14 מיהודי העיירה הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ונהרגו בקרב. מדיה וקבצים בנושא הריציב בוויקישיתוף הריציב (Gritsev), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלברט קגנוביץ', גריצב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1359–1360), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
טכניקה

טכניקה היא פעולה או רצף פעולות של פרט, המיועדת להשגת תכלית. טכניקות קיימות הן בעולם החי והן בעולמו של האדם, בתחומים רבים ומגוונים. בעלי חיים שונים משתמשים בטכניקות להכשרת מקום מגורים, להשגת מזון ולעיבודו, ועוד. בני אדם מיישמים טכניקות בכל אשר יפנו – בין אם לצרכים קיומיים, ביחסים בין אישיים, בעבודתם, באמנות, בפנאי או כל צורך אחר. רוב הטכניקות עוברות בין פרטים באמצעות למידה, ותרגול של הטכניקה מקנה למתרגל שליטה בה. לעיתים טעות מקרית בהפעלת טכניקה מובילה לתוצאות טובות יותר, ומאומצת באופן קבוע. לטעויות כאלה מיוחסות כמה מההמצאות החשובות בהיסטוריה האנושית. בנוסף, אנשים המפעילים טכניקה עשויים לנסות ולשפר אותה בכוונת תחילה בתהליך של ניסוי וטעייה. בדרך כלל מפותחות טכניקות חדשות כאמצעי לשימוש בטכנולוגיה חדשה, או כתוצאה מתגליות המשנות את תמונת העולם (לדוגמה, טכניקת הפיסטור פותחה כתוצאה מגילוי החיידקים). מיומנות ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירמן

האם התכוונתם ל... חיים שירמן – חוקר יהדות ישראלי שמחה שירמן – צלם ישראלי ג'וש שירמן – גיבור סדרת ספרי מתח שרמן
קופה אמריקה 1989

תחרות הקופה אמריקה 1989 (1989 Campeonato Sudamericano Copa América) הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-34. הטורניר נערך בברזיל בין ה-1 ל-16 ביולי 1989, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו בטורניר. הטורניר חולק לשני בתים מוקדמים בני חמש נבחרות כל אחד, ומכל בית העפילו שתי נבחרות לבית הגמר. נבחרת ברזיל, מארחת הטורניר, סיימה ראשונה בבית הגמר, ובכך זכתה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה, והראשונה מאז 1949. גם בזכייתה הקודמת הייתה ברזיל הנבחרת המארחת. המשחק האחרון בטורניר, במסגרת המחזור השלישי של בית הגמר, הפגיש את נבחרות ברזיל ואורוגוואי כשלשתיהן מאזן זהה של שני ניצחונות ופער שערים של 5-0. המשחק שימש כמעין משחק גמר, שבו המנצחת תזכה בתואר. שער של רומאריו בדקה ה-49 הכריע את המשחק, והטורניר כולו, לטובת ברזיל. בבטו היה למלך השערים של הטורניר עם שישה שערים, שלושה מתוכם בבית הגמר. הטורניר שוחק בארבעה אצטדיונים, בארבע ערים שונות. הגדול והמפואר מביניהם, אצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו, אירח את כל משחקי בית הגמר, בשלושה ימים של הצגה כפולה. בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעם אחת, ושתי הראשונות מכל בית מעפילות לבית הגמר. עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר: הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן 6 שערים ברזיל בבטו 4 שערים אורוגוואי רובן סוסה ונצואלה קרלוס מלדונאדו 3 שערים ברזיל רומאריו קולומביה ארנולדו איגוארן קופה אמריקה 1989 ב-rsssf
אביטל (דמות מקראית)

אביטל היא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל, אחת מנשותיו של דוד המלך. לא מסופר בתנ"ך על נסיבות נישואיהם של דוד ואביטל והיא מוזכרת רק כאמו של שפטיה בספר שמואל ב: וְהַחֲמִישִׁי שְׁפַטְיָה בֶן אֲבִיטָל. — ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ד' התגוררה עם דוד בחברון. כפי הנראה הייתה ילידת חברון, שכן לא הוזכר בפסוק מקום מגוריה הקודם, בניגוד לנשים אחרות באותו פסוק. בגמרא מובאת מסורת על פיה: ”רבי אתי משפטיה בן אביטל”, דהיינו שרבי יהודה הנשיא היה מצאצאיה. מסורת אחרת גורסת שרבי חייא הוא מצאצאי אביטל: "אמר רבי לוי: מגילת יוחסין מצאו בירושלים, וכתוב בה: הלל - מדוד, רבי חייא רבה - משפטיה בן אביטל". עם זאת, מסורת זו יוצרת קושי עם עובדת השמדת כל זרע המלוכה בידי עתליה, כפי המתואר בספר מלכים, ומסורת לפיה צאצאי יואש (מלך יהודה) הם היחידים שנותרו מזרע דוד המלך, והם היו מבניה של בת שבע ולא מבני אביטל. הסבר אחד המתייחס לסתירה זו מסביר כי צאצאי דוד שכלו הם הזכרים, אבל הנקבות שהיו בזמן עתליה לא נהרגו בידי עתליה, ועל כן נותרו לאביטל צאצאים לאחר תקופת עתליה. על שמה רחוב בתל אביב. ייתכן ששמה הוא המקור לשם היישוב אביטל שבחבל תענך. דעת מקרא תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ב, עמוד ב'. בראשית רבה, פרשה צ"ח, פסקה ח'. ספר מלכים ב', פרק י"א, פסוק א' רבי רפאל יוסף חזן, שו"ת חקרי לב, אורח חיים סימן יח. רחוב אביטל במדריך הרחובות של תל אביב אודות אביטל (מאורכב בארכיון האינטרנט).
אפירוס

אפירוס (ביוונית: Ήπειρος, באלבנית: Çamëria) היה חבל ארץ ביוון העתיקה, הנחלק כיום בין יוון המודרנית ואלבניה. כיום שמו של אחד מ-13 המחוזות של יוון. אפירוס העתיקה כללה את חבלי הארץ מולוסיאן ותספרוטיאן. עקב היותה מצדם השני של הרי מרכז יוון ומפרץ קורינתוס, אפירוס העתיקה הייתה חסרת השפעה בפוליטיקה היוונית וההלניסטית עד הולדתו של פירוס ומסע כיבושיו (280–275 לפנה"ס). לאחר מותו איבדה את ההשפעה שהייתה לה בימי חייו. מחוז אפירוס המודרני מתחלק לארבע יחידות אזוריות: ארטה, יואנינה, פרווזה ותספרוטיה. שטחו הוא כ-9,203 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה, נכון לשנת 2011, 336,856 תושבים. נסיכות אפירוס אומונויה מדיה וקבצים בנושא אפירוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפירוס (ביוונית מודרנית) כרמית וייס, ‏חופי הים היוני הקסומים, באתר GoTravel רונן טל, יוון של חורף, באתר "ידיעות אחרונות", 28 בפברואר 2019 רותם מימון, טיול באפירוס, באתר הארץ, 24 ביולי 2023 אפירוס, ברשת החברתית פייסבוק אפירוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיורא פישר (משורר)

גיורא פישר (נולד ב-14 במרץ 1951) הוא משורר, מורה לתנ"ך ורפתן ישראלי. פישר נולד וגדל במושב אביגדור, שם הוא מתגורר עד היום עם אשתו ובניו. הוא בעל תואר שני במקרא, ושימש כמורה לתנ"ך בבית הספר התיכון בבאר טוביה. במקביל לכך החזיק ברפת גדולה. כילד וכנער כתב שירים ופזמונים אך בבגרותו זנח את הכתיבה, ושב אליה לאחר שבנו מרום פישר נפל בשנת 2002 בעת פעילות צה"ל בג'נין. שיריו של פישר התפרסמו בהליקון ובמוספי הספרות של הארץ וידיעות אחרונות. ספרו הראשון, "אחרי זה", יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת עם עובד וזכה לשבחי המבקרים. ספרו השני "צירי חיים" יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת קשב לשירה. כמו כן זכה פישר בפרס רמת גן לשירת ביכורים לשנת תשע"א - 2011. בשנת 2015 שירו "תפילה", שכתב לזכרו של בנו מרום, הולחן ובוצע על ידי עומר קורן ונכלל באוסף "שיר וזיכרון" של רשת ג' ואתר ynet. בשנת 2017 יצא לאור ספרו השלישי של פישר "מה למדת מהסיפור" בהוצאת עם עובד ובעריכתה של אגי משעול. בשנת 2022 יצא ספרו "בתחתית הימים". גיורא פישר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" האתר האישי של גיורא פישר גיורא פישר, כאכילס, באתר כתב העת אורות איה אליה, תרגילים בחיסור, באתר "ידיעות אחרונות", 1 באוגוסט 2017 גיורא פישר, האין הוא. כאן שיר, כאן דיגיטל, 30 באפריל 2017 "תפילה", קישור להאזנה ביוטיוב גיורא פישר, שירים: קופסה עם סיכות וקליפסים; כוח המשיכה הוא כוח הכבידה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2021 גיורא פישר, ברשת החברתית פייסבוק ארז שוייצר, דברים שבשירה | שמישהו אחר יחזיק את השמש, באתר הארץ, 12 במאי 2010 צור ארליך, האב השר בשפתיים נשוכות: על 'אחרי זה' מאת גיורא פישר, באתר המחסן של צור ארליך, ‏פורסם במקור במוסף "שבת" של "מקור ראשון" ב-16 באפריל 2010 אלי הירש, גיורא פישר, אחרי זה, באתר אלי הירש קורא שירה, ‏פורסם במקור במדור הספרות של "ידיעות אחרונות", מוסף "7 לילות", ב-30 באפריל 2010 רשימת הזוכים בפרס רמת גן לספרות תשע"א, באתר עיריית רמת גן (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1957 בספורט

ערך מורחב – 1957 ג'ירו ד'איטליה – גסטון ננשיני (איטליה איטליה) טור דה פראנס – ז'אק אנקטיל (צרפת צרפת) וואלטה אספניה – ג'זוס אורטגה (ספרד ספרד) ערכים מורחבים – אליפות צרפת הפתוחה 1957, אליפות וימבלדון 1957 אליפות אוסטרליה הפתוחה – שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות צרפת הפתוחה – שירלי בלומר (בריטניה בריטניה) אליפות וימבלדון – אלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות ארצות הברית הפתוחה – אלתיאה גיבסון (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות אוסטרליה הפתוחה – אשלי קופר (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה – סוון דאווידסון (שוודיה שוודיה) אליפות וימבלדון – לו הוד (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות ארצות הברית הפתוחה – מלקולם אנדרסון (אוסטרליה אוסטרליה) ערך מורחב – גביע דייוויס 1957 נבחרת אוסטרליה (אוסטרליה) זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 2-3 על נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית). נבחרת ארגנטינה (ארגנטינה) ניצחה את נבחרת ברזיל (ברזיל) ריאל מדריד (ספרד ספרד) זוכה בתואר, לאחר ניצחון על פיורנטינה (איטליה איטליה). אלפרדו די סטפנו (ספרד ספרד) זכה בתואר. מילאן זוכה בסקודטו. גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה. אליפות אנגליה – מנצ'סטר יונייטד זוכה באליפות. גביע ה-FA – אסטון וילה זוכה בגביע. ריבר פלייט זוכה באליפות. בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי. אליפות סאו פאולו בכדורגל – סאו פאולו זוכה בתחרות אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל -בוטפוגו זוכה באליפות בורוסיה דורטמונד זוכה באליפות גרמניה. באיירן מינכן זוכה בגביע הגרמני ערך מורחב – עונת 1956/1957 בליגה הלאומית הפועל תל אביב זוכה בליגת העל בכדורגל. הפועל פתח תקווה תחרות גביע המדינה הסתיימה בשנת 1957. ריאל מדריד זוכה באליפות ספרד ברצלונה זוכה בקופה דל גנרליסימו נבחרת ברית המועצות (ברית המועצות) זוכה באליפות. ליגת העל האיטלקית בכדורסל – אולימפיה מילאנו זוכה באליפות. בוסטון סלטיקס ניצחה ב-NBA (ראה עונת 1956/1957 ב-NBA). אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים – א.ס.ק. ריגה זוכה באליפות. הליגה היוגוסלבית בכדורסל – אולימפיה ליובליאנה זוכה באליפות. אליפות ישראל בכדורסל – מכבי תל אביב זוכה באליפות. ליגת העל הספרדית בכדורסל – ריאל מדריד זוכה באליפות. פורמולה 1 – חואן מנואל פנג'יו (ארגנטינה ארגנטינה) עם מכונית מתוצרת מזראטי זכה באליפות. בכך הוא זכה בתואר בפעם החמישית. הישג זה נחשב לשיא עד שנשבר על ידי מיכאל שומאכר בשנת 2002 דטרויט ליונס מנצחת את קליבלנד בראונס 14-59 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בדטרויט. מדיה וקבצים בנושא 1957 בספורט בוויקישיתוף
מרטין הלברג

מרטין הלברג (בגרמנית: Martin Hellberg, מוכר גם בשם מרטין גוטפריד היינריך - Martin Gottfried Heinrich‏; 31 בינואר 1905 – 31 באוקטובר 1999) היה שחקן, במאי ותסריטאי גרמני. נולד בדרזדן לאב, זגג במקצועו, שכיהן ככומר. בגיל 12 התירה לו אמו לבקר לראשונה בהצגת תיאטרון. בעקבות זאת החליט שגם הוא יעסוק בתחום בבגרותו. למד בקונסרבטוריון של דרזדן. בין 1924 ל-1933 עבד בתיאטרון הממלכתי בדרזדן ("Staatlichen Schauspielhaus Dresden") אך פוטר עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 מפני שהיה נשוי ליהודייה. בתחילה ניסה לעבוד כעצמאי אולם בשלב מסוים אסרו עליו הנאצים להופיע על במת התיאטרון. ב-1935 שיחק לראשונה בקולנוע, בסרט "כרמן הבלונדינית" ("Die blonde Carmen"; די בלונדה כרמן). אחרי תום מלחמת העולם השנייה פתח בקריירה ארוכה של כתיבה ומשחק בקולנוע הגרמני, שנמשכה עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1981 שיחק כפרופסור ריינהרדט בסרט מפיסטו. בין השנים 1926–1935 היה נשוי ליהודייה בשם ברטה גורביץ, אך הם נפרדו כשגורביץ החליטה ב-1935 לעזוב את גרמניה ולעלות לארץ ישראל, עם בנם המשותף, יגאל תומרקין, לימים אמן ישראלי ידוע. בנו של תומרקין, הוא יון תומרקין, אף הוא שחקן ישראלי ידוע. לאחר שנפרדו, נישא הלברג בשנית לרות בלדור, שחקנית קולנוע, שהופיעה בכמה מסרטיו. הם נפרדו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, לאחר מכן נישא למורה לשירה, סיגרד קורסטן, עימה נולדו לו 2 בנות. מאז ועד פטירתו חי הלברג בבאד ברקה הסמוכה לוויימאר. מרטין הלברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין הלברג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הומו סאקר

הומו סאקר (בלטינית: Homo sacer - "האיש הקדוש" או "האיש הארור" או "איש מוחרם") היא דמות של המשפט הרומי: אדם שהוצא מחוץ לחוק וכל אחד יכול להרוג אותו, אך אסור להקריב אותו בטקסים דתיים. משמעות המונח sacer בדת הרומית העתיקה אינה חופפת באופן מלא עם משמעות המונח לאחר ביסוס הנצרות, ואושר אומצה לאנגלית כ-sacred (קדוש). בדת הרומית העתיקה sacer, בדומה למילה קָדוֹש בעברית, מציינת משמעות של "הפרדה" משאר החברה וכוללת תחושה של "מקודש" או "מקולל". ה-homo sacer  יכול להתפרש פשוט כאדם ש"נמחק" מהחברה ונשללו ממנו כל הזכויות וכל הדת אזרחית. homo sacer מוגדר במונחים משפטיים כמישהו שיכול להיהרג מבלי שההורג יוכר כרוצח, וכאדם שלא ניתן להעלותו כקורבן אדם. האדם המקודש יכול להיות מפורש כאדם שמחוץ לחוק, או מעליו. במקרה של מלכים מסוימים במסורות משפטיות מערביות, הריבון וההומו סאקר התאחדו. מעמדו של ההומו סאקר יכול להשתנות כתוצאה משבירת שבועה. שבועה בעת העתיקה הייתה למעשה קללה עצמית מותנה, לדוגמה: פנייה לאלים ובקשת עונש מהם במקרה של שבירת השבועה. שובר שבועה נחשב לרכוש האלים שכלפיהם השבועה נשברה. אם שובר השבועה נהרג, הדבר היה מתפרש כנקמת האלים. מאחר ששובר השבועה כבר היה שייך לאלים עקב הפרת השבועה, הוא לא היה יכול להשתייך לחברה אנושית, או להיות שייך לאלים אחרים. התייחסות ישירה למעמד זה נמצאת בחוקי שנים-עשר הלוחות, חוקים של הרפובליקה הרומית שנכתבו במאה ה-5. אחת הפסקאות מציינת כי פטרון אשר היה מרמה את לקוחותיו נחשב ל-sacer. הרעיון של המעמד של פורע חוק, פושע שהוכרז כבלתי מוגן על ידי החוק וכתוצאה מכך יכול להיות להיהרג על ידי כל אחד ללא עונש, נמשך לאורך כל ימי הביניים, ובוטל לראשונה באנגליה על ידי חוק הביאס קורפוס משנת 1679, שקובע כי כל פושע חייב לעמוד בפני משפט לפני שנענש. דלית אמנות האג אישיות בלתי רצויה לוחם בלתי חוקי אות קין (מקרא) Agamben, Giorgio. Giorgio Agamben - Homo Sacer, 1995 (Valdisholm publishing company, Norwegian translation), 2. part (Homo Sacer) 1.1. referring Sextus Pompeius Festus. § 5 Constitution of Norway -
עפרה תכבס

עפרה תכבס הוא שיר אהבה קצר מאת רבי יהודה הלוי. המשורר מתאר כיצד אהובתו היפה תכבס בגדיה בדמעותיו, ותייבשם בזוהר יופייה. היא אינה נזקקת למי מעיינות לכביסה, ואינה נזקקת לשמש כדי לייבש את הכבסים. אף שהשיר קצר מאוד, מופיעים בו מוטיבים אחדים שאופייניים לשירי אהבה: יופייה של האהובה מושווה לשמש האוהב המתייסר מזיל דמעות כמים האהובה מתעלמת מייסורי האוהב, ואף משפילה אותו בנצלה את דמעותיו למטרה בנלית ככביסה. רינה צדקה רואה בשיר פארודיה על שירי אהבה, ומציינת ששילוב המוטיבים הסנטימנטליים עם פעולה יומיומית ככביסת הבגדים וייבושם, מבליט את הגוזמה והמלאכותיות שבהם. "במקום עולם 'פיוטי'-פתטי שנשתגר לעייפה, מתקבלת כך התפייטות הומוריסטית שובבה המשתעשעת לרגע בדפוסיו השחוקים". לשיר ישנה גם גרסה נוספת - "יפה תכבס...". רינה צדקה, ראה שמש - ספר לימוד לשירה העברית בימי הביניים, הוצאת רכס, 1988, עמ' 42. יהודה הלוי - שירים, ערך, הוסיף הקדמות והערות: ישראל לוין, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2007, השיר "עפרה תכבס", עמ' 11. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" עפרה תכבס, בביצוע יעל איידן, בלחן של אבי בר-איתן, באתר YouTube עליזה מנדל, מודל היופי הנחשק בשירת ספרד, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מאי 2004 המילה "עפרה" בשיר זה אינה שם פרטי, אלא תיאור ליופי, בדומה לאמור בשיר השירים: ”דּוֹמֶה דוֹדִי לִצְבִי, אוֹ לְעֹפֶר הָאַיָּלִים”. ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט, ח"א עמוד 334, פריט 881 בהערה; ומילואים לח"ד פריט 306.
רוברטו פרפומו

רוברטו אלפרדו פרפומו (בספרדית: Roberto Alfredo Perfumo;‏ 3 באוקטובר 1942 – 10 במרץ 2016) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. פרפומו היה מגדולי בלמי ארגנטינה בכל הזמנים, ומסמליה של קבוצת ראסינג קלוב. לפרפומו 37 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, אותה ייצג בשני טורנירי מונדיאל. פרפומו היה פרשן כדורגל ברשת ESPN. פרפומו החל את דרכו בקבוצת הנוער של ריבר פלייט. ב-1961 החל את קריירת המשחק בקבוצה הבוגרת של ראסינג קלוב. במדי ראסינג הפך פרפומו לאחד משחקני המפתח, כשהקבוצה נהנתה מתקופה מוצלחת במהלך שנות ה-60, עם זכייה באליפות ארגנטינה, גביע ליברטדורס (לאחר ניצחון בגמר על נסיונל) והגביע הביניבשתי (לאחר ניצחון על סלטיק). תחת המאמן חואן חוסה פיסוטי הפך פרפומו לאחד מטובי הבלמים והמגנים בארגנטינה. ב-1971 עבר פרפומו לקרוזיירו מליגת העל הברזילאית, במדיה זכה בשלוש אליפויות מחוזיות, ועימה סיים במקום השני בליגה ב-1974. פרפומו חזר לארגנטינה ב-1975, כשחתם במדי ריבר פלייט של המאמן אנחל לברונה. במדי ריבר זכה פרפומו באליפויות המטרופוליטנו והנסיונל של 1975. ב-1977 זכה עימה פעם נוספת באליפות המטרופוליטנו. פרפומו פרש ממשחק פעיל ב-1978, בגיל 36. פרפומו החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה בכדורגל בשנת 1964, לאחר שבאותה שנה ייצג את ארגנטינה באולימפיאדת טוקיו. פרפומו זומן על ידי חואן קרלוס לורנסו לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1966 באנגליה. פרפומו פתח בהרכב הנבחרת בכל ארבעת משחקיה בטורניר, שהסתיימו בהדחה ברבע הגמר על ידי הנבחרת המארחת אנגליה. לאחר שכשל להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 1970 במקסיקו, הוביל פרפומו את הסגל של ולדיסלאו קאפ למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית כקפטן הנבחרת. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים הראשון, בהם הפסידה לפולין בתוצאה 3-2, גברה על האיטי בתוצאה 4-1, וסיימה בשוויון 1-1 עם איטליה, במשחק בו כבש פרפומו שער עצמי. בשלב הבתים השני, פתח פרפומו בתבוסה 4-0 להולנד, במשחק בו צבר כרטיס צהוב שני בטורניר, שבעקבותיו לא שותף בהפסד 2-1 לברזיל. הוא לא שותף גם במשחקה האחרון של ארגנטינה בטורניר, 1-1 עם גרמניה המזרחית. פרפומו סיים את דרכו בנבחרת לאחר המונדיאל. בסך הכול רשם פרפומו 37 הופעות במדי הנבחרת, ללא שערים. לאחר פרישתו, ב-1981, אימן למשך תקופה קצרה את סרמיינטו, אך סיים את תפקידו לאחר תקופה קצרה בעקבות היכולת החלשה של קבוצתו. ב-1991 הוביל למשך תקופה קצרה את המועדון בו התפרסם כשחקן, ראסינג קלוב. במהלך השנתיים שלאחר מכן, אימן לתקופות קצרות את קלוב אולימפיה מפרגוואי, חימנסיה לה פלאטה הארגנטינאית ואינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית. ב-10 במרץ 2016 נפטר פרפומו כתוצאה מחבלות בראשו שספג לאחר שמעד במדרגות מסעדה בבואנוס איירס. ראסינג קלוב אליפות ארגנטינה: 1966 גביע ליברטדורס: 1967 הגביע הביניבשתי: 1967 קרוזיירו אליפות מחוז מיניירו (3): 1972, 1973, 1974 ריבר פלייט אליפות ארגנטינה (3): 1975 (מטרופוליטנו), 1975 (נסיונל), 1977 (מטרופוליטנו) מדיה וקבצים בנושא רוברטו פרפומו בוויקישיתוף רוברטו פרפומו, באתר Transfermarkt רוברטו פרפומו, באתר National Football Teams רוברטו פרפומו, באתר FootballDatabase.eu Argentine great Roberto Perfumo has died following a fall in Buenos Aires, ‏ 10 במרץ 2016, באתר espnfc.com