laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דרקולה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרקולה (דמות) – דמות בדיונית של ערפד, המופיעה בספרו של סטוקר וביצירות רבות נוספות, ומבוססת לכאורה על דמותו ההיסטורית של ולאד המשפד הרוזן דרקולה – הנסיך ולאד המשפד דרקולה (ספר) – ספר אימה מאת ברם סטוקר, יצא ב-1897 דרקולה (קומיקס) – דמות בדיונית של נבל-על בהוצאת מארוול קומיקס סרטים וסדרות המבוססים על הדמות: דרקולה (סרט, 1931) – סרט משנת 1931 על עלילות הרוזן דרקולה, בכיכובו של בלה לוגוסי דרקולה (סרט, 1958) – סרט משנת 1958 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה (סרט, 1970) – סרט משנת 1970 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה (סרט, 1972) – סרט משנת 1972 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה (סרט, 1977) – סרט משנת 1977 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה (סרט, 1979) – סרט משנת 1979 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה (סרט, 1992) – סרט משנת 1992 של הבמאי פרנסיס פורד קופולה דרקולה (סרט, 1995) – סרט משנת 1995 של הבמאי מל ברוקס ערפד בברוקלין (סרט, 1995) – סרט משנת 1995 של הבמאי וס קרייבן בכיכובו של אדי מרפי דרקולה 2000 (סרט, 2000) – סרט משנת 2000 של הבמאי פטריק לוסייר ובכיכובו של ג'רארד באטלר דרקולה (סרט, 2013) – סרט תלת מימד משנת 2013 על עלילות הרוזן דרקולה דרקולה: ההתחלה – סרט תלת מימד משנת 2014 בבימויו של גארי שור, המספר על הפיכתו של דרקולה לערפד דרקולה (סדרת טלוויזיה, 2013) – סדרת טלוויזיה משנת 2013 בכיכובו של ג'ונתן ריס מאיירס דרקולה (סדרת טלוויזיה, 2020) – סדרת טלוויזיה משנת 2020 בכיכובו של קלייס בנג
בית ספר הארי רדזינר למשפטים

בית ספר הארי רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה הוקם בשנת 1994 על ידי פרופ' אוריאל רייכמן בסיועו של ד"ר הארי ל. רדזינר, והוא בית הספר המייסד של המרכז הבינתחומי. המחזור הראשון לתואר משולב במשפטים ומנהל עסקים סיים את לימודיו בשנת 1998. עד לשנת 2017 השלימו את לימודיהם בבית ספר רדזינר למשפטים כ-7,300 בוגרים. במסגרת לימודי התואר הראשון, בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע מגוון מסלולי לימוד לתואר אקדמי כפול: משפטים ומנהל עסקים, משפטים וממשל ומשפטים ופסיכולוגיה. בנוסף, מציע בית הספר תואר ראשון במשפטים עם מסלול ישיר לתואר שני .M.A בכלכלה פיננסית, .M.A בממשל, MBA במנהל עסקים ותוכנית המצטיינים של בית הספר למשפטים (Honors program). בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע תוכנית לימודים לתואר שני .LL.M במשפטים בהתמחות משפט עסקי. סטודנטים בתוכנית לימודים זו יכולים לבחור במסלול לימודים עם או ללא תזה. החל בשנת הלימודים תש"פ מציע בית ספר הארי רדזינר למשפטים תוכנית נוספת לתואר שני המיועדת למשפטנים וללא משפטנים המקנה M.A במשפטים, טכנולוגיה וחדשנות עסקית. החל מ-20 במרץ 2018, בית הספר מציע גם מסלול לתואר דוקטור במשפטים. התוכנית מקנה לסטודנטים כלים מתודולוגיים לביצוע מחקרים אקדמיים בתחום המשפט ובהמשך לאיוש משרות בכירות בעולם המשפטים בישראל בעולם. פרופ' אוריאל רייכמן - דיקן מייסד 1994–1996 פרופ' יורם שחר - 1996-1998 פרופ' משה בר ניב - 1998-2002 פרופ' אמנון רובינשטיין - 2002-2005 פרופ' עמיר ליכט - 2005-2009 פרופ' משה בר ניב - 2009-2010 פרופ' ישי בר - 2010-2012 פרופ' שרון רבין-מרגליות - 2012-2016. פרופ' אמנון להבי - .2016-2021. פרופ׳ ליאור זמר - הדיקן המכהן החל משנת 2021 כתב העת משפט ועסקים נוסד בשנת 2004 והוא כתב העת המשפטי של בית ספר הארי רדזינר למשפטים. כתב העת יוצא לאור מדי שנה בשני כרכים: הכרך הראשון מאגד מאמרים הדנים בנושאים חופשיים מתחומי המשפט השונים, והכרך השני מאגד מאמרים משפטיים בתחום ספציפי אחד או יותר אשר נבחרו מבין המאמרים שהוצגו בכנסים שנערכו על ידי כתב העת. בית ספר הארי רדזינר למשפטים מקיים שיתופי פעולה בינלאומיים במגוון מישורים; מדי שנה מתארחים מרצים מבתי הספר למשפטים בעולם המלמדים מגוון קורסים בשפה האנגלית; הסטודנטים בבית הספר למשפטים משתתפים בפעילויות בינלאומיות שונות במהלך לימודיהם, כגון; תוכניות חילופי סטודנטים, סמינרים משותפים ועוד. מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה בבית ספר הארי רדזינר למשפטים, הוקם על ידי קרן משפחת צבי ועפרה מיתר במטרה לחקור את הממשק שבין טכנולוגיה, מדע וחברה. מכון המחקר בראשות ד"ר דב גרינבאום, מתמקד בהשלכות המשפטיות, אתיות וחברתיות הנובעות מהחדשנות הטכנולוגית ככלל ומטכנולוגיות חדשות ומתפתחות בפרט. פעילות המכון כוללת פרסום מאמרים מדעיים, עריכת מחקרים אקדמיים, סימפוזיונים, שולחנות עגולים, כנסים וסמינרים בקמפוס ומחוצה לו, שיתופי פעולה עם מוסדות אחרים בארץ ובעולם והגשת בקשות מחקר לקבלת מימון מקומי ובינלאומי. המכון פועל לקידום הצעות חוק, כתיבת ניירות עמדה והכנת בקשות הצטרפות כידיד בית משפט. מדיה וקבצים בנושא בית ספר הארי רדזינר למשפטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר הארי רדזינר למשפטים אתר כתב העת משפט ועסקים אתר מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה המרכז הבין-תחומי הרצליה, בית ספר רדזינר למשפטים, דף שער בספרייה הלאומית מכון צבי מיתר, באתר www.idc.ac.il
פיאנארנצוה

פיאנארנצוה (במלגשית: Fianarantsoa) היא עיר בדרום מזרח מדגסקר, בירת מחוז פיאנארנצוה. העיר נמצאת על רמה בגובה 1,200 מטר מעל גובה פני הים ומקושרת במסילת ברזל לעיר מאנאקארה שלחופי האוקיינוס ההודי. העיר נבנתה בתחילת המאה ה-19 ושימשה כבירת ממלכת בטסילאו. משמעות שם העיר במלגשית הוא "חינוך טוב", ושמה ניתן לה בשל המרכזים התרבותיים שבה, שהופכים אותה למרכז התרבותי והאינטלקטואלי העיקרי של מדגסקר. העיר היא מקום מושבן של קתדרלות פרוטסטנטיות ולותריות ושל הארכיבישוף הקתולי של פיאנארנצוה. העיר נחשבת לעיר היין של מדגסקר בשל הכרמים הרבים שבסביבותיה. העיר גם ידועה בייצור אורז, טבק, קפה ושמן. באוקטובר 1942 היתה העיר מקום מושבו של המושל הצרפתי מטעם וישי, לאחר שכוחות בעלות הברית כבשו את בירת מדגסקר. העיר נכבשה ב-30 באוקטובר 1942 על ידי בעלות הברית. מדיה וקבצים בנושא פיאנארנצוה בוויקישיתוף פיאנארנצוה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נכבשה עוד עיר חשובה בדרום מדגסקר, דבר, 1 בנובמבר 1942 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירה והערות על מיני עניינים

שירה והערות על מיני עניינים (בסינית מסורתית: 事類賦註; בסינית מפושטת: 事类赋注; בפין-יין: shìlèi fùzhù, שְׁלֵיי פֿוּג'וּ) היא אנציקלופדיה בה על כל ערך נמצא מידע בצורת שיר פֿוּ והערות, אשר מהוות חלק אינטגרלי מן הערך. היצירה נכתבה בסין בשנת 993 על ידי ווּ שׁוּ, בתקופת שושלת סונג, וידועה גם בשם המקוצר "שירה על מיני עניינים ("事類賦"). היצירה רחבה בהיקפה ונוגעת אף בתחומים כגון ביולוגיה ואסטרונומיה. טרם כתיבת האנציקלופדיה הזו, השתתף ווּ שׁוּ בכתיבת כמה אנציקלופדיות אחרות, כגון "המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג", "הרשומות הנרחבות של עידן טאיפינג" ו"היצירות העזות של גן הספרות" וכתב כבר כמה ספרים. ליצירה קרא בתחילה "שירים על נושאים בני מילה אחת" (一字題賦). הצורה בה נכתבה היצירה - שירה על הערך ופרשנות לשורות השיר, נתנה ליצירה צביון של איכות אמנותית אשר גרמה לה להיחשב לספר איכותי בימי קדם. היצירה שימשה גם השראה לארבע יצירות נוספות שנכתבו בין השנים 1699-1811: שירה על מיני עניינים המורחב, המשך שירה על מיני עניינים המורחב, שירה על מיני עניינים המורחב מאוד ונספח לשירה על מיני עניינים המורחב, וכולן שולבו לבסוף לאנציקלופדיה אחת תחת השם "כלל כתבי שירה על מיני עניינים". ליצירה 14 פרקים, ו-100 ערכים המתפרשים על פני 30 מגילות בסך הכל. 吳淑 廣事類賦 續廣事類賦 廣廣事類賦 事類賦補遺 事類賦統編
מתסמבורו

מתסמבורו (בצרפתית: Mtsamboro) היא קומונה בצפון מיוט שבמצר מוזמביק. הקומונה מאגדת בתוכה שלושה כפרים, מתסמבורו, מתסאארה ואמג'אגו. הקומונה נקראת על שם מייסדה מהמאה ה-15 מוואלימו בורו (Mwalimou Boro) ומשמעותה החוף של בורו. הממצאים הארכאולוגיים בעיר מראים שהאזור יושב כבר במאה ה-13 ומדינה מהמאה ה-15. לעיר חשיבות בהיסטוריה של מיוט מכיוון שהעיר הייתה עיר הבירה של הסולטאן השיראזי הראשון עת'ומני בן מוחמד בסוף המאה ה-15. במשך כל תקופתו של הסולטאן העיר שימשה כנמל העיקרי של מיוט. כמו מקומות רבים במיוט, העיר ננטשה במאה ה-18. היום ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם הדיג ותעשיית התפוזים. מדיה וקבצים בנושא מתסמבורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתסמבורו (בצרפתית) העם השיראזי היא קבוצה אתנית בתוך הלאום הסווהילי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החדשות מהירקון שבעים

החדשות מהירקון שבעים הייתה מהדורת חדשות שהוקרנה באינטרנט, בטלוויזיה ובסינמטק תל אביב. המהדורה הופקה באופן עצמאי ובהתנדבות על ידי קבוצה של כמה עשרות יוצרי טלוויזיה – כתבים, עורכים, במאים, צלמים, עיתונאים, מפיקים, מעצבים ועוד. בין אנשי הצוות נמצאו גם עיתונאים מוכרים כנסלי ברדה ולינוי בר גפן, אמנים כאורי גוטליב ואניה בוקשטיין ורבים אחרים. תוכני המהדורה עסקו בנושאי חברה, כלכלה, איכות סביבה, מאבקי עובדים, פערים מעמדיים, דמוקרטיה, גזענות ועוד. המהדורה עלתה לאוויר ביוני 2009 ושודרה בקביעות מדי שבוע עד שנת 2014. המהדורה הורכבה מידיעות אולפן, כתבת חוץ ו"תחזית זיהום האוויר", פינה העוסקת באיכות סביבה. אתר האינטרנט הרשמי של החדשות מהירקון שבעים בארכיון האינטרנט על החדשות מהירקון שבעים באתר הערוץ הקהילתי יותם לאור, אלי שבילי וטל גונן, העיר תל אביב, הירקון 70: האנשים שעשו את המהדורה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010
אבי מימרן

אברהם (אבי) מימרן (נולד ב-11 ביוני 1979, ט"ז בסיוון ה'תשל"ט) הוא שדרן רדיו ואיש תקשורת חרדי ישראלי. מנכ"ל ארגון מסוגלים. מימרן נולד וגדל בשכונת קריית צאנז בירושלים. למשפחה ממוצא מרוקאי. למד בתלמוד תורה המסורה, בישיבת נחלת משה לצעירים, ובישיבת כנסת הגדולה. לאחר נישואיו למד בכולל נתיב דעת. שירת ברבנות הצבאית, שם עבר מסלול הכשרה מקוצר ושירת ביחידה לזיהוי חללים. במקביל ללימודיו בכולל החל מימרן לשדר תוכנית שבועית בתחנת קול הנשמה לצד אריה דרעי, ועבד בחברה המפיקה סרטי תדמית. לאחר מכן היה מנהל התוכניות ברדיו קול ברמה ומגיש "המהדורה המרכזית" בערב. באוקטובר 2013 החל להגיש באתר כיכר השבת את התוכנית "כיכר TV". בשנת 2014 עבר להגיש את המהדורה המרכזית ברדיו קול חי. במהלך ריאיון עם הרב דוד סתיו שהקים יחד עם רבנים נוספים בית דין "מערך גיור אלטרנטיבי", הטיח בו מימרן שאינו רב בישראל ועורר סערה. בעקבות הריאיון הודיעו אישים בציונות הדתית שלא יתראיינו אצלו בתחנה. למחרת התנצל מימרן בגלי צה"ל על הדברים. בשנת 2016 הקים את ארגון מסוגלים, עבור משפחות לילדים על הרצף האוטיסטי, וסייע בהקמת בית הספר הראשון עבור ילדים אוטיסטים במגזר החרדי.. בשנת 2018, התחיל מימרן לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית, בה הוא עוסק בנושאים שהחברה החרדית ממעטת לעסוק בהם בפומבי, כגון השתלבותם של חוזרים בתשובה בחברה החרדית ויחס החברה החרדית לבעלי מוגבלות. משמש כעמית במכון גשר למנהיגות, ובוגר תוכנית העמיתים של מעוז. בשנת 2020 השתתף מימרן בסדרה הדוקומנטרית נייעס. מימרן נשוי למיכל ואב לחמישה. מתגורר בשכונת רמות בירושלים. אחד מילדיו הוא אוטיסט. מדיה וקבצים בנושא אבי מימרן בוויקישיתוף אבי מימרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יונתן כיתאין, ‏"בכל תוכנית ריאליטי דואגים שיהיו הומו ולסבית. זה פשוט נורא", באתר גלובס, 27 בספטמבר 2015 מנדי גרוזמן, מפתיע: אבי מימרן ויאיר לפיד משלבים ידיים, באתר בחדרי חרדים, 30 ביוני 2017 טל שניידר, ‏"בתקשורת הכללית אין הבנה והתגמשות עבור כתב חרדי", באתר גלובס, 16 בפברואר 2018 ישי כהן, ‏הבן איציק, האוטיזם וההתמודדות; אבי מימרן מדבר על הכל, באתר כיכר השבת, 10 ביוני 2019 אמילי עמרוסי, אבי המהפכה: השדרן החרדי אבי מימרן בקרב למען בנו האוטיסט, באתר ישראל היום, 9 ביולי 2020 אנשים בלילה עם אבי מימרן, באתר www.icast.co.il מנדי גרוזמן, מפתיע: אבי מימרן ויאיר לפיד משלבים ידיים, באתר בחדרי חרדים, 30 ביוני 2017 האזינו: "נעים מאוד, אבי מימרן, אבא של איציק, ילד אוטיסט" - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏30 בנובמבר 2014
יפה כלבנה (אלבום)

יפה כלבנה הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר אביתר בנאי, שיצא בשנת 2013 בחברת "הד ארצי", והופק מוזיקלית על ידי אמיר צורף. האלבום מכיל 11 שירים. בנאי כתב והלחין את כולם, מלבד לקטע הקולי "שלוש תנועות", שמבוסס על לחניהם של הבעל שם טוב, המגיד ממזריטש והאדמו"ר הזקן. השירים באלבום עוסקים בשאלות רוחניות לא נגמרות, על חזרתו בתשובה של בנאי, על תהיות על חזרתו בתשובה האם הייתה מהירה וחיצונית, ועל מאבק בלתי פוסק עם האגו (כמו בשיר "גנב": ”כל הענווה הזאת היא רק כדי להוסיף כבוד”). בין השירים הבולטים באלבום ניתן למצוא את השיר "תל אביב", שיצא כסינגל ב-11 ביוני 2013 וזכה לקליפ שביים אסף אמדורסקי, ושיר הנושא "יפה כלבנה" שיצא כסינגל ב-5 באוגוסט 2013. על עטיפת האלבום מצולמת אשתו של בנאי בצללית. בראיון שנערך עמו ערב הוצאת האלבום, בנאי מסביר שניתן להסתכל על השירים שכתב לאלבום בשלושה רבדים: הרובד הנמוך ביותר, כשיר ששר איש לאשתו. רובד גבוה יותר הוא בקשר בין אדם לנשמה שלו, והרובד הגבוה ביותר הוא הקשר בין אדם לקדוש ברוך הוא. מידע על האלבום יפה כלבנה באתר MusicBrainz אביטל אינדיג, אביתר בנאי: "אני לא מתנצל על מי שאני", באתר nrg‏, 7 ביולי 2013 יקי הפשטיין, "יפה כלבנה": אביתר בנאי מוציא את השלדים מהארון, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2013 יואב קוטנר, האלבום החדש של אביתר בנאי - התרוממות רוח, באתר ישראל היום, 31 בינואר 2014 יפה כלבנה, באתר מוזיקה נטו אביתר בנאי בהקלטת האלבום, סרטון באתר יוטיוב מאיה קוסובר, יפה כלבנה | אביתר בנאי, בפודקאסט "שיר אחד"
הסטודיה

"הסטודיה" או "הסטודיה לציור" היה בית ספר לציור שהוקם על ידי אביגדור סטימצקי ויחזקאל שטרייכמן ופעל בין השנים 1945–1948 בתל אביב. שטרייכמן, שפרש בשנת 1945 מהוראה בסטודיו שפתח אהרון אבני, הקים יחד עם אביגדור סטימצקי סטודיו לציור שכן במרתף בית אביו של סטמצקי. בית הספר פעל במתכונת של שיעורי ערב. בעוד שטרייכמן התמקד בהוראת ציור בצבע, סטמצקי לימד גם רישום. מרבית השיעורים כללו ציור טבע דומם, אולם לעיתים יצאו התלמידים לצייר בנוף. בשנת 1947 הצטרף לצוות המורים בבית הספר גם מרסל ינקו. בנוסף, ביקרו בבית הספר גם אמנים רבים שיהפכו לימים חברי "אופקים חדשים", כדוגמת יוסף זריצקי או פנחס אברמוביץ וכן מבקרים כחיים גמזו ואויגן קולב. בין תלמידי הסטודיו אמנים כמשה פרופס, דני קרוון, דן קדר, לאה ניקל, אליהו גת, אפרים ליפשיץ, מיכאל ארגוב, דוד לנבר, קליר יניב ואחרים. סביב הסטודיו גם צמחה גם "קבוצת העשרה". הסטודיו נסגר ב-1948, כשמרבית תלמידיו גויסו לשירות צבאי. סטודיה לציור, דבר, 5 בספטמבר 1945 הסטודיה לציור, דבר, 3 בספטמבר 1946 בקרבת בית המטבחיים של צפון תל אביב, בסוף רחוב יהושוע בן-נון. ראו: עפרת, גדעון, הסטודיה, בית האמנים, תל אביב, 1989 ראו: ראו: עפרת, גדעון, הסטודיה, בית האמנים, תל אביב, 1989 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך ובנושא המנדט הבריטי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק החורשות

פארק החורשות הוא פארק בשכונת אבו כביר בתל אביב. גבולות הפארק כיום הם: מתחם כנסיית פטרוס הקדוש ורחוב עופר כהן מצפון, מתחם אגודת צער בעלי חיים ורחוב הרצל ממערב, המכון לרפואה משפטית ודרך בן צבי מדרום ורחוב פנחס לבון ושכונת קריית שלום ממזרח. לאחר כיבוש אבו כביר במלחמת העצמאות נטעו על שטח גדול מהשכונה בו היו מבנים רבים של אבו כביר שנהרסו ופרדס, חורשות של עצי אורן ירושלים ואורן קנרי. המקום נקרא בתחילה "גן ההגנה" והיה עזוב, מוזנח ומקום לפשע. העבודות לשיקום המקום החלו ב-2011 וב-2013 נפתח לקהל שלב א' שהוא חלקו הדרומי של פארק החורשות המשתרע על שטח של 80 דונם. נסללו מסלולי אופניים נטעו עצי אלה וחרוב, שוקמו מתקני השקיה עתיקים שהיו בעבר בפרדס והותקנה תאורה. בעתיד יורחב הפארק עד רחוב קיבוץ גלויות וישתלבו בו הגן הבוטני והזואולוגי באבו כביר. בפארק הוצבו מתקני משחקים לילדים ומתקן אומגה. פארק החורשות. ברקע - הכנסייה הרוסית מתקן שעשועים בפארק פינה בפארק וברקע הכנסייה הרוסית מדיה וקבצים בנושא פארק החורשות בוויקישיתוף הריאה הירוקה החדשה של דרום תל אביב, באתר Xnet פארק החורשות, באתר INature טלי חתוקה, זהירות פינוי-בינוי! התקדים המסוכן של פארק החורשות, באתר אורבנולוגיה, המעבדה לעיצוב עירוני, 29 באפריל 2015
פריץ וייס

פריץ וייס (בצ'כית: Bedřich Weiss‏; 28 בספטמבר 1919 – 28 בספטמבר 1944) היה מוזיקאי יהודי ומעבד של מוזיקת ג'אז שהיה פעיל במחצית הראשונה של המאה ה-20. היה פעיל בחיים המוזיקליים של מחנה הריכוז טרזיינשטט. נספה במחנה ההשמדה אושוויץ. וייס נולד למשפחה יהודית דוברת גרמנית מהמעמד בינוני בפראג. הוא החל להתעניין בג'אז בגיל צעיר, ועד מהרה החל להשתתף בחיי הג'אז של פראג. הוא החל לנגן בכינור, אך מאוחר יותר עבר לחצוצרה. כסטודנט ב"בית הספר לדקדוק אנגלי" בפראג הוא הפך להיות חבר בתזמורת בית הספר שנקראה "קצב הסווינג". בתזמורת זו הוא ניגן בחצוצרה ראשונה. בין חברי התזמורת היו גרמנים, צ'כים ויהודים. ראש הלהקה היה הפסנתרן הצ'כי מילאן האלא (Milaan Halla). המצב בתזמורת השתנה בשנת 1939, עם עליית הנאצים לשלטון. כמה מהמוזיקאים הגרמנים עזבו את ההרכב, בגלל סירובם לנגן עם יהודים. בשנת 1939, עבר וייס לנגן בחצוצרה בתזמורת "קארל לודביג". כחבר הלהקה הפך וייס למנהיג התזמורת ועזר לארגן חזרות, אך מעל לכל, הוא סידר את חלק הארי של רפרטואר ההרכב. מוזיקאי הג'אז היהודים נהגו להתאמן בשנים 1940-1941 בבית היתומים היהודי. בהמשך חברותו בתזמורת הפכה לבעייתית יותר ויותר בגלל חוקי הגזע, עד שהוא עזב את התזמורת. עם זאת, הוא השתתף בעילום שם בהקלטה של תקליטים. בשנת 1942, נשלח פריץ וייס, יחד עם שאר בני משפחתו, למחנה הריכוז טרזיינשטט. הוא לקח חלק באירועים מוזיקליים שהתקיימו במחנה, והוא אף המשיך את שיתוף הפעולה שלו עם תזמורות מחוץ למחנה. בעזרת שוטרים צ'כיים הוא הצליח להשיג ציוד הדרוש להסדרת קומפוזיציות ג'אז. בטרזין, וייס ייסד תזמורת של חמישייה, שפעלה עד לחודש אוגוסט 1944. ב-1943 הוא הפך גם למנהיג אמנותי ומעבד של ההרכב דיקסילנד ג'אז טרזין שנקרא "גטו סווינגרס". שתי הלהקות שתפו פעולה בהופעות שונות ומספר הנגנים גדל, במיוחד לאחר הגעתם של נגני ג'אז יהודים דנים והולנדים. וייס, יחד עם הפסנתרן הברלינאי מרטין רומן, הלחינו ועיבדו יותר משלושים יצירות חדשות להרכבים. העיבוד הפופולרי ביותר היה מוזיקת הג'אז של אופרת הילדים ברונדיבר, שהולחנה במקור על ידי האנס קראסה. בחודש יוני 1944, במהלך הביקור של הצלב האדום במחנה, הגטו סווינגרס נאלצו להשתתף בהופעות התעמולה שאורגנו בכפייה על ידי הגרמנים, על ידי קורט גרון. ההופעות נועדו להטעות את העולם שבחוץ. ההרכב הופיע גם בסרט התעמולה "טרזין" שהופק על ידי הגרמנים. רוב חברי הלהקה לא שרדו את המלחמה אך חלק כמו קוקו שומן נותרו בחיים. בספטמבר 1944, נשלח וייס עם אביו למחנה ההשמדה אושוויץ. האב ובנו נספו בתאי הגזים באושוויץ. פריץ וייס מת באושוויץ ב-28 בספטמבר 1944, ביום ההולדת ה-25 שלו. בישראל, חשף לראשונה את הסיפור מוזיקאי הג'אז ונגן הסקסופון שי ברנר, בשנת 2013. שי יזם פרויקט מוזיקלי המנציח את פועלו של פריץ וייס, הביא לישראל את האלבום בו הוקלטו היצירות שהוברחו ממחנה הריכוז בטרזין, וערך מופע מחווה המוקדש לפריץ וייס ותזמורת הג'אז במחנה הריכוז, 'הגטו סווינגרס'. פריץ וייס, באתר MusicBrainz (באנגלית) בן שלו, לוחם הג’ז מגטו טרזינשטט, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2013 מחווה לפריץ וייס, בביצוע תזמורת הג'אז של שי ברנר, סרטון באתר יוטיוב עיבודי ג'אז של פרנץ וייס בהקלטה שנערכה על ידי המוזיאון היהודי בפראג. שי ברנר, אנחנו ניגנו מוזיקה בגיהנום, אתר מידה. אינטרמצו עם אריק, ג'אז יהודי בשואה. כאן חינוכית, באתר יוטיוב.
מכון אבני

מכון אבני הוא בית ספר ישראלי ללימודי אמנות ועיצוב בתל אביב-יפו. "מכון אבני" נוסד בשנת 1936 על ידי אהרון אבני ומשה שטרנשוס כבית ספר לציור ופיסול שמוקם, בתחילה, ברחוב רש"י בתל אביב. עם גידול מספר התלמידים עבר בית הספר למעונות עובדים ובהמשך לחללים שונים אחרים בתל אביב. בשנת 1951, לאחר פטירתו של אבני, שונה שם בית הספר ונקרא על שמו. בשנת 1982–1988 שכן בית הספר בשכונת התקווה, כחלק פרויקט שיקום שכונות. בשנת 1988 עבר בית הספר לאזור הקצה המערבי של רחוב אילת ביפו. כיום הוא מתפרש על שמונה מבנים שונים באזור. החל משנת 1995 נמנים במכון אבני, מדי שנה, כ-600 סטודנטים הלומדים במחלקות השונות הכוללות אמנות פלסטית, עיצוב תעשייתי, עיצוב אינטראקטיבי, עיצוב פנים ועיצוב אופנה. בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה הפתוחה, מאפשר מכון אבני לבוגריו להוציא בנוסף לתעודת בוגר המכון, גם תואר ראשון במדעי הרוח. רשימת בוגרים מדיה וקבצים בנושא מכון אבני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון אבני
ואני תפילתי: סידור ישראלי

ואני תפילתי: סידור ישראלי הוא סידור של הקהילה הקונסרבטיבית שיצא לאור בשנת תש"ע, 2009 בהוצאה משותפת של התנועה המסורתית בישראל וכנסת הרבנים המסורתיים, יחד עם הוצאת ידיעות ספרים מקבוצת ידיעות אחרונות. עורך הסידור הוא זאב קינן והמעצבת היא דבורה ליפשיץ. הסידור הוא גרסה מחודשת של הסידור 'ואני תפילתי' שיצא לאור בשנת תשנ"ח, 1998 בעריכת הרב שמחה רוט. נוסח הסידור מבוסס על הנוסח המסורתי, בתוספת שינויים שנועדו להתאימו לרוח התנועה המסורתית בישראל. בשנת 2013 יצאה הדפסה שלישית עם תיקונים. בשנת 2016 יצאה הדפסה רביעית עם תיקונים. במהדורה זו הדפסו סידורים בשלושה גדלים שונים. בשנת 2018 הושק על ידי התנועה המסורתית יישומון "ואני תפילתי" עבור מכשירי אנדרואיד ו-iOS. היישומון מכיל את כל תוכני הסידור: תפילות, קטעי הגות, שירה ישראלית עכשווית והסברים. הסידור מציע אלטרנטיבה (לרוב לצד הנוסח המסורתי) ליחס הלא-שוויוני כלפי נשים הקיים ביהדות האורתודוקסית לפי תפיסת התנועה הקונסרבטיבית. לדוגמה: הברכה ברוך שלא עשני אשה מוחלפת ב-'ברוך שעשני בצלמו' ונאמרת, יחד עם הברכה המקבילה 'ברוך שעשני כרצונו', בפי גברים ונשים כאחד. בשל תפיסת היהדות הקונסרבטיבית את הנוסח האורתודוקסי כמפגין זלזול כלפי הגויים, הסידור מציע התייחסות שונה: ברכת 'ברוך שלא עשני גוי', לדוגמה, מוחלפת ב-'ברוך שעשני ישראל'. גם בתפילת עלינו לשבח מושמטים המשפטים המתייחסים לעובדי האלילים: "שהם משתחווים להבל וריק ומתפללים אל אל לא יושיע" בנוסחים אוניברסליים, המבוססים בחלקם על פסוקי מקרא, בהם: "כי כל העמים ילכו איש בשם אלהיו, ואנחנו נלך בשם ה' אלהינו לעולם ועד" (ספר מיכה, פרק ד', פסוק ה'), או "אשר נתן לנו תורת אמת, וחיי עולם נטע בתוכנו". כך בקדיש מוסיפים "הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ועל כל יושבי תבל". הסידור מתייחס בתוכו לחיים בארץ ישראל תחת השלטון הישראלי. לדוגמה: המשפט "ותוליכנו קוממיות לארצנו" הוחלף ל- "ותוליכנו קוממיות בארצנו". כמו כן, נוספה תפילת "על הנסים" ליום העצמאות, ובהוספה של ברכות למדינת ישראל ולחיילי צה"ל וכוחות הביטחון בברכת המזון. הסידור מציע ברכות "מי שברך" לעולים חדשים, למתגייסים לצה"ל, לנשים שהשתחררו מעגינות ולזוגות שאימצו ילד. על 'ואני תפילתי: סידור ישראלי' באתר התנועה המסורתית בישראל
תעשייה אווירית

תעשייה אווירית או תעשיית תעופה וחלל (באנגלית: Aerospace industry) היא ענף תעשייה עתירת ידע וטכנולוגיה לייצור מטוסים, חלליות, לוויינים מלאכותיים, טילים, רקטות, מנועים למטוסים, רכיבי מערכות הינע, ניהוג ובקרה וחלקיהם. פעמים רבות התעשייה האווירית היא עוגן תעסוקתי מרכזי באזור, כיוון שהיא מעסיקה אלפי עובדים ובשל היקפי ההשקעות והתשומות הנדרשות, רבות מחברות התעשייה הן חברות ממשלתיות. הלקוחות הגדולים של התעשייה האווירית הן ממשלות (צבאות), סוכנויות חלל וחברות תעופה. בשל תנאי ההפעלה של הציוד האווירי, שאינם מותירים כל מקום לטעות (באשר כל תקלה טכנית היא בעלת פוטנציאל קטלני), התעשייה האווירית מובילה בתחומי תהליכי ניהול הייצור, בקרת האיכות, תכנון וביצוע הניסויים. האירועים המרכזיים של התעשייה, המשמשים להצגת חידושים ולסגירה עסקאות הם הסלון האווירי בפארנבורו, הנערך ליד לונדון כל שנה זוגית והסלון האווירי לה בורז'ה, הנערך ליד פריז כל שנה אי-זוגית. בואינג לוקהיד מרטין ג'נרל דיינמיקס נורת'רופ גראמן ריית'יאון יוז איירקראפט יונייטד טכנולוג'יס: סיקורסקי פראט אנד ויטני בל הליקופטר בומברדיה אמבראר אירבוס (צרפת וגרמניה) EADS קבוצת תאלס BAE Systems (איחוד של בריטיש אירוספייס הבריטית עם מרקוני אלקטרוניקס סיסטמס) דאסו תעופה רולס-רויס מנועים תאגיד המטוסים המאוחד (Объединённая Авиастроительная Корпорация): מיקויאן-מיג סוחוי איליושין טופולב יקובלב מסוקי רוסיה מיל קאזאן מסוקים תעשייה ביטחונית בישראל התעשייה האווירית לישראל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ארגון התעשיות האוויריות של איראן - איראן התעשייה האווירית ההודית (HAL, Hindustan Aeronautics Limited) - הודו (בנגלור) קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו - סין מיצובישי - יפן איגוד התעשיות האוויריות בארצות הברית אתר הוועדה המתאמת של התעשייה האווירית האזרחית בעולם תעשייה אווירית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אישטרוק אבן שאנג'י

רבי אישטרוק בן דוד אבן שאנג'י (ה'ש"ל 1570 בערך - סוף שנת ה'ת"ג 1643) היה רב, פוסק וראש ישיבה בבולגריה בראשית תקופת האחרונים. נולד בשנת ה'ש"ל בקירוב, כנראה בעיר ניקופול שבבולגריה. היה לו אח בשם ר' ציון, שהיה מגדולי הקהל בניקופול, וייתכן שאף היה רב העיר למשך תקופה לאחר רבי יצחק ביג'ה. לפי דברי הרב יצחק ביג'ה אביו ר' דוד "התפרסם כתלמיד חכם, עשיר ובעל מעשים וזכה לשיבה טובה". מוצא משפחתו ממגורשי ספרד שהגיעו לבלקן לאחר הגירוש. ממשפחתו יצאו תלמידי חכמים, רופאים, משוררים ומנהיגים מהמאה ה-15 ועד המאה ה-18. למד תורה בשאלוניקי בישיבתו של רבי שלמה הכהן (מהרש"ך). רבי אישטרוק מרבה לצטט את רבו, ומזכירו כרבו המובהק. משנת ה'ש"ן (1590) בערך שימש כרב קהילת הספרדים בסופיה, כנראה במקום רבי אברהם חדידה, שבה כיהן כחמישים שנה עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת ה'ת' לערך. חכם קהילת הספרדים הוא "מרביץ התורה", שתפקידו לדרוש בשבתות, לדון בדיני אישות ובדיני ממונות, ולהקים ישיבה. עלה לארץ ישראל על אף המצב הכלכלי והמדיני הקשה ששרר בה באותה תקופה. תקופה מסוימת שהה בקושטא, כנראה בדרכו לארץ-ישראל, והתגורר בביתו של ר' ישראל בנבנישתי, אביו של רבי חיים בנבנישתי. הוא התיישב בירושלים ובה נפטר בשנת ה'ת"ג. רבי חיים בנבנישתי מביא בחיבורו הנהגות שראה אצל רבי אישטרוק בהיותו בקושטא בבית אביו או במקומות אחרים. רבי עזריה פיגו הספיד אותו עם בוא הידיעה על פטירתו. התכתב עם רבים מרבני דורו, בהם מהרי"ט, רבי אברהם מונסון ועוד. אוסף תשובותיו היה שמור בכתב יד חסר סדר שהתגלגל למוסקבה ונשמר באוסף גינזבורג, ויצא לאחר עריכה וסידור על ידי הרב פרופ' משה עמאר בשנת תשמ"ב בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. כפי הנראה, רבי אישטרוק השאיר כתבים נוספים, שטרם ראו אור. משה עמאר, שאלות ותשובות רבי אישטרוק ב"ר דוד אבן שאנג’י, רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"ב, באתר היברובוקס רבי משה אבן חביב, עזרת נשים, קושטא תצ"א, עמ' עג דף א בית נאמן, ויניציאה שפ"א דף צג, המצוטטים אצל משה עמאר, להלן "לקריאה נוספת". למשל: שיירי כנסת הגדולה על אורח חיים, סימן רעא סעיף ד; כנסת הגדולה על אורח חיים תקצ"ב בינה לעיתים, דרוש ד, דף' י"ג א