laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריטה דומיניק

ריטה אוצ'נה נקם דומיניק נווטורואוצ'ה (באנגלית: Rita Uchenna Nkem Dominic Nwaturuocha; נולדה ב-12 ביולי 1975) היא שחקנית קולנוע ניגרית. ב-2012 היא זכתה באפריקה הסרט פרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ריטה דומיניק הוא בת למשפחת המלוכה נווטורואוצ'ה של אבוה מבייס, באזור מדינת אימו. היא הצעירה מבין ארבעה אחים. הוריה המנוחים היו שניהם בתחום הרפואה - אביה היה רופא ואמה קצינת סיעוד. דומיניק למדה באוניברסיטת פורט הרקורט, שם היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון באמנות התיאטרון ב-1999. דומיניק התחילה להופיע כשהייתה ילדה, בהצגות ילדים ובתוכניות בערוץ הטלוויזיה של מדינת אימו. ב-1998 היא כיכבה בסרט הראשון שלה, A Time to Kill. היא זכתה בפרס City People לשחקנית הטובה ביותר בשנת 2004. היא כיכבה ביותר מ-100 הפקות נוליווד. מדיה וקבצים בנושא ריטה דומיניק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריטה דומיניק ריטה דומיניק, ברשת החברתית פייסבוק ריטה דומיניק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריטה דומיניק, ברשת החברתית אינסטגרם ריטה דומיניק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Rita Dominic, Official Website - Profile Njoku, Benjamin (22 במרץ 2008). "I Can Act Nude If... Says Rita Dominic". AllAfrica.com. AllAfrica Global Media. {{cite news}}: (עזרה) "Rita n African Princess". Newstime Africa. Kent, UK. 5 באוגוסט 2009. אורכב מ-המקור ב-2016-12-28. נבדק ב-2018-10-08. {{cite news}}: (עזרה) Opurum, Nkechi (23 באפריל 2012). "Rita Dominic wins best actress". Daily Times. Lagos, Nigeria. {{cite news}}: (עזרה) Alonge, Osagie (23 באפריל 2012). "Rita Dominic, Majid Michel win big at AMAA 2012". Nigerian Entertainment. Lagos, Nigeria. {{cite news}}: (עזרה) Orivri, Hope Afoke (3 במאי 2009). "So sad! My parents are not witnesses to my success story - Rita Dominic". Nigerian Compass. Ogun State, Nigeria. {{cite news}}: (עזרה) "Richest Nollywood Actresses". AllAfrica.com. AllAfrica Global Media. 26 בספטמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "AMAA Nominees and Winners 2008". African Movie Academy Award. אורכב מ-המקור ב-5 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Africa Movie Academy Awards' nominees take a bow in Josies". ScreenAfrica.com. אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) ""Suru L'ere" Mildred Okwo, Rita Dominic's film to premiere nationwide on February 12". Pulse.ng. Chidumga Izuzu. "Seyi Shay, Toke Makinwa, Mo'Cheddah, DJ Cuppy, Others מועמדותinated". Pulse Nigeria. Chinedu Adiele. Chidumga, Izuzu. "Pulse Nigeria". www.pulseng.com.
ברוס א. יאנג

ברוס ארנולד יאנג (באנגלית: Bruce A. Young; נולד ב-22 באפריל 1956 בוילמט, אילינוי) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ותסריטאי אמריקאי. יאנג החל לשחק לראשונה בסרט Thief מ-1981 בו שיחק בתפקיד מכונאי. ב-1983 שיחק בסרט בכיכובו של טום קרוז, שעשועים מסוכנים. ב-1986 שיחק בסרט הקומי יחסים פשוטים של גארי מרשל. באותה שנה הופיע בסרט צבע הכסף. שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הפשע רחוב ג'אמפ 21 בתפקיד הסמל ג'יימס אבדו. ב-1991 שיחק בלרקוד עם טייסים של ג'ים אברהמס. שנה לאחר מכן שיחק באינסטינקט בסיסי בתור רד הידינג. ב-1994 שיחק בסרט הקומדיה האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון. ב-1996 שיחק בסרט "חיים נורמלים" לצד אשלי ג'אד, ובסרט הדרמה "פנומן" בכיכובו ג'ון טרבולטה, בתור הסוכן ג'ק האץ'. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הפשע האמריקאית-קנדית "סנטינל" ברשת UPN. בסדרה יאנג גילם את הקפטן סימון בנקס למשך 4 עונות עד שהאחרונה הסתיימה ב-1999. ב-2001 הופיע בסרט המדע הבדיוני של ג'ו ג'ונסטון פארק היורה 3 בתור הטייס מ. ב. נאש. ב-2004 דיבב דמויות בסרט האנימציה מרד החיות. ב-2009 שיחק בסרט הדרמה "Into Temptation" בתור לויד מונטאג. שנה לאחר מכן השתתף בסרט המתח "The Next Three Days". ב-2015 השתתף בסדרת-הבת של מסע בין כוכבים "Star Trek: Renegades" בתור בוראדה. בנוסף על עבודתו כשחקן הוא גם תסריטאי שהסריט את הסדרה "E/R" (אנ'), שבה גם כיכב, ואת הסרט "The Lord Protector: The Riddle of the Chosen" מ-1996. ברוס א. יאנג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הספרייה הלאומית של סרביה

הספרייה הלאומית של סרביה (בסרבית: Народна библиотека Србије) היא הספרייה הלאומית של סרביה הממוקמת בבלגרד והספרייה הגדולה במדינה. הקמת הספרייה מקושרת לאירוע היסטורי שהתרחש בפברואר 1832 כאשר דמיטרי דוידוביץ' (Dimitrije Davidović), המוציא לאור של העיתון הראשון בסרביה, שלח מכתב אודות הקמת ספרייה לאומית להוכרת כבוד למילוש אוברנוביץ', בנובמבר של אותה שנה הזמין הנסיך קיום ספריית הפקדה בתוך הספרייה הלאומית. במהלך מלחמת העולם הראשונה בניין הספרייה ואוספיו ניזוקו ומה שנשאר ממנו הועבר לניש ולקרגוייבץ על מנת להגן על להגן עליו. לאחר המלחמה ובעקבות חוק הספרייה הלאומית שחוקק ב-1919 הספרייה קיבלה את הזכות לרכוש עותק מכל יצירה ספרותית שיוצאת לאור בממלכת יוגוסלביה. התקפת לופטוואפה את הספרייה במלחמת העולם השנייה הרסה לחלוטין את בניין הספרייה ביחד עם 500,000 כרכי ספרים, אוסף של 1424 כתבי יד קריליים, אוסף של 4,000 כתבי עת ו-1,800 עיתונים, ארכיונים של דמויות מפתח בהיסטוריה הסרבית וכמו כן רשימות הניהול והקטלוג של הספרייה. לאחר שחרור בלגרד ב-1944 הייתה תקופה של שחזור אינטנסיבי של אוספי הספרייה שניזוקו ופיתוח של הספרייה, ב-1947 המקום נפתח לקהל מחדש באופן רשמי, ב-1954 אושרה בניית בניין הספרייה המחודש. בספרייה ישנו האוסף המיוחד של ספרים נדירים מהמאה ה-18 והמאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא הספרייה הלאומית של סרביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של סרביה (באנגלית) הספרייה הלאומית של סרביה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יחסי איטליה–יפן

יחסי איטליה–יפן הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין הרפובליקה האיטלקית ליפן. הקשר הראשון בין שתי המדינות נוצר עוד במאה השש עשרה, ושיתוף הפעולה המרכזי ביניהן זכור כשלקחו חלק במלחמת העולם השנייה, כחלק ממדינות הציר. כיום, מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן לאיטליה. מריו, דמות מפורסמת מסדרת משחקי וידאו שנוצרו על ידי החברה היפנית נינטנדו, הוא איטלקי. הקשר הראשון בין שתי המדינות נוצר עוד במאה השש עשרה. בשנת 1749 נשלח דאימיו יפני קתולי לאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר בתור שגריר. בשנת 1899 לחמו שתי המדינות זו לצד זו יחד עם מדינות אירופאיות נוספות, במטרה לדכא את מרד הבוקסרים בסין. הן נלחמו נגד מורדים סיניים שמחו על השפעתן ההולכת וגוברת של מדינות אירופה בארצם. הן ליפן והן לאיטליה היו אז אינטרסים משותפים: לשתיהן היו שאיפות קולוניאליות בסין, שאז נשלטה על ידי שושלת צ'ינג. בשתי מלחמת העולם, לחמו איטליה ויפן באותם הצדדים. במלחמת העולם הראשונה לחמו שתי המדינות בצדן של מדינות ההסכמה, כדי להרחיב את שטחי ההשפעה שלהן: איטליה באוסטרו-הונגריה ויפן בקולוניות הגרמניות באוקיינוס השקט. בסוף המלחמה השתתפו שתי המדינות בוועידת השלום בפריז, והרחיבו את שטחיהן. שיתוף הפעולה הזכור ביותר ביניהן אירע במלחמת העולם השנייה, כאשר יפן ואיטליה לחמו בצד מדינות הציר, על מנת להמשיך מגמה זו. יחד עם גרמניה הנאצית, היוו איטליה ויפן את הצדדים הראשיים בברית. בסוף המלחמה הובסו שתי המדינות על ידי בעלות הברית, בעיקר בעזרת ארצות הברית. מעבר לכך, לא היה שיתוף פעולה מלחמתי גדול בין שתי המדינות במהלך מלחמות העולם (שליחת חילות משלוח, תחמושת וכדומה) עקב המרחק הגאוגרפי ביניהן. לאיטליה יש שגרירות רשמית בטוקיו, בירת יפן. כמו כן, איטליה מחזיקה קונסוליה כללית בעיר אוסקה. ליפן יש שגרירות רשמית ברומא, בירת איטליה. כמן כן, יפן מחזיקה קונסוליה כללית בעיר מילאנו. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–יפן בוויקישיתוף Embassy of Italy in Tokyo, Japan, אתר העוסק בשגרירויות ברחבי העולם Embassy of Japan in Rome, Italy, אתר העוסק בשגרירויות ברחבי העולם
מייקל ג'טר

מייקל ג'טר (באנגלית: Michael Jeter; ‏26 באוגוסט 1952- 30 במרץ 2003) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר ממשחקי טלוויזיה בסדרה הקומית "Evening Shade" ובדיבובו ברחוב סומסום ולאחר מכן בעולמו של אלמו את מר נודל. בקולנוע הוא שיחק במספר סרטים כמו זליג, טנגו וקאש, פארק היורה 3 ורכבת לקוטב. ג'טר נולד באוגוסט 1952 בלורנסבורג, טנסי לווירג'יניה, עקרת בית וויליאם קלוד ג'טר, רופא שיניים. היה לו אח אחד וארבע אחיות. הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת ממפיס אך עבר ללימודי משחק באוניברסיטה. הוא החל להופיע בכמה הצגות תיאטרון במרכז העיר ממפיס. לאחר מכן הוא עבר לבולטימור, מרילנד. ג'טר היה הומוסקסואל שחי יחד עם בן זוגו, סין בלו עד למותו, כתוצאה מהתקף אפילפטי במרץ 2003. משחקו הראשון היה בסרט "שיער" ולאחר מכן הופיע במגוון סרטים בתפקידים משניים ולעיתים גם בתור נבל או דמות נלעגת. הוא שיחק ב-1989 ב"טנגו וקאש" בתור סקינר. ב-1990 בסרט הפשע "צומת מילר" של האחים כהן וב-1991 בסרט "פישר קינג" כזמר קברט. ב-1993 שיחק בסרט "הנזירות בלוז 2", ובסרט הטלוויזיה "ג'יפסי" בכיכובה של בט מידלר. ב-1995 שיחק בסרט "עולם המים" בכיכובו של קווין קוסטנר בדמות גרגור הזקן. הוא הופיע גם בסדרה "שיקגו הופ". ב-1997 שיחק בקומדיה "הצילו! עכבר בבית!", בקומדית המצבים "ג'וני בראבו" ובסדרה "מרפי בראון" בתור ויק. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "יום חמישי", ובסרט "פאץ' אדמס" שהתבסס על חייו של הליצן הרפואי ד"ר פאץ' אדמס. ב-1999 שיחק את אוורון בסרט השואה יעקב השקרן. באותה שנה שיחק בגרין מייל את אדוארד דלקרואה ושיחק גם בסדרה מגע של מלאכים. בשנה שאחריה החל להופיע בסדרת הילדים רחוב סומסום בדיבובה של דמותו של מר נודל, איתו המשיך גם בסדרה עולמו של אלמו. בשנת 2001 שיחק בסרט השלישי בסרטי פארק היורה, פארק היורה 3 בתפקיד שכיר החרב אודסקי. שנה לאחר מכן שיחק בסרטם של האחים רוסו "ברוכים הבאים לקולינווד" בהפקתו ובכיכובו של ג'ורג' קלוני. ב-2003 שיחק במערבון שטח פתוח בתור פרסי. בשנה שלאחר מכן החל לדבב את הדמויות סמוקי ואת סטרימר (באמצעות לכידת תנועה) בסרט האנימציה רכבת לקוטב. לפני ששני הסרטים יצאו הוא נפטר והסרטים הוקדשו לזכרו. מדיה וקבצים בנושא מייקל ג'טר בוויקישיתוף מייקל ג'טר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל ג'טר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מייקל ג'טר, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל ג'טר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מייקל ג'טר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מייקל ג'טר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל ג'טר, באתר Discogs (באנגלית) מייקל ג'טר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טקס פרסי אוסקר ה-75

טקס פרסי אוסקר ה-75 (באנגלית: 75th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2002 נערך בתיאטרון קודאק שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-23 במרץ 2003. השחקן סטיב מרטין הנחה את הטקס בפעם השנייה שלו. הסרט המוזיקלי "שיקגו" היה מועמד ל-13 פרסי אוסקר וזכה בשישה, בהם פרס הסרט הטוב ביותר. סרט השואה "הפסנתרן" זכה בפרסי הבמאי הטוב ביותר (רומן פולנסקי), התסריט המעובד הטוב ביותר (רונלד הארווד) והשחקן הטוב ביותר (אדם ברודי). סרטו של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" קיבל עשר מועמדויות, אך לא זכה באף פרס. אדריאן ברודי בן ה-29 זכה בפרס לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט הפסנתרן, ובכך הפך לזוכה הצעיר ביותר בפרס זה. מועמדותה ה-13 של מריל סטריפ לפרס אוסקר הפכה אותה לבעלת מספר המועמדויות הרב ביותר אי פעם לאחד מפרסי המשחק. בעת קבלת פרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר, במאי הסרט הזוכה "באולינג לקולומביין", מייקל מור, גינה את נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' בוש, ואת החלטתו לפלוש לעיראק מספר ימים קודם לטקס. נאומו של מור התקבל בערבוביה של מחיאות כפיים וקריאות בוז. במהלך הטקס הוענק פרס אוסקר לשם כבוד לשחקן פיטר או'טול. מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-75 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-75, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי מייקל מור זוכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר, בערוץ היוטיוב הרשמי, 16 ביולי 2012
אנדי באקלי

אנדי פ. באקלי (באנגלית: Andy Buckley; נולד ב-13 בפברואר 1965) הוא שחקן קולנוע, תסריטאי וסוכן בורסה אמריקאי. תפקידו המוכר ביותר הוא כדייוויד וואלאס בסדרה המשרד, לצד סטיב קארל. הוא נולד בפברואר 1965 בסיילם, מסצ'וסטס לברברה ג' ולאנדרו פ. באקלי. יש לו שני אחים ואחות אחת. הוא למד בבית הספר פיין קרסט שבפלורידה ואחר כך למד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת סטנפורד, שבעמק הסיליקון, קליפורניה. לצד לימודי התואר הוא למד משחק קומי והצטרף לקבוצת הקומיקאים "The Groundlings", לצד מליסה מקארתי ודקס שפרד. באקלי נשוי למאמנת השחקנים ננסי בנקס ולהם 2 ילדים. הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה. לאורך השנים הוא הופיע במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה וכן שימש כתסריטאי, מאז 1990. סרטו הראשון היה Body Wave מ-1992, בו שיחק בדמות שנקראה בשמו (באקלי). בשנת 1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מלרוז פלייס" בתור טוני. לאחר שנתיים שיחק בסרט "היום הגדול", בו שימש גם כתסריטאי. ושיחק סדרה הקומית "ג'ק וג'יל", בסדרת הדרמה "הבית הלבן" וגם בסדרת המשטרה "זירת הפשע". בשנת 2002 שיחק בסדרה "NYPD Blue" בדמותו של מייק. בין 2006 ל-2013 שיחק בסדרה הקומית "המשרד" בתור דייוויד וואלאס, הבוס של מייקל (סטיב קארל) עד לרכישת "דאנדר מיפלין" על ידי "סייבר". תפקיד זה הפך למזוהה ביותר עמו[דרוש מקור]. ב-2009 שיחק בסדרת המתח "CSI: מיאמי". שנה לאחר מכן שיחק בסרט "החבר'ה האחרים" של הבמאי אדם מקיי. ב-2011 שיחק בסרט אלווין והצ'יפמאנקס 3 בתור קפטן קורלי. באותה שנה החל לשחק למשך שלוש עונות בסדרה משחק השקרים בתור הרופא טד מרסר. בשנה שאחריה הופיע בסדרה ויפ בתפקיד אורח. ב-2013 הופיע בסרט עצבניות אש. באותה שנה שיחק במשפחה בהפרעה ובסדרת הקומדיה הליגה. ב-014 הופיע בסרט הקומי "איך להיפטר מהבוס 2", בסרט "תשאלו כל דבר", וגם בפרק אחד בסדרה "עמק הסיליקון" בתור קארל פלמינג. ב-2015 שיחק בסרט המדע הבדיוני של קולין טרוורו "עולם היורה" את סקוט מיטשל, בעלה של קרן מיטשל (ג'ודי גריר). ושיחק בסרט העצמאי "לשרוף את בודהי" לצד וירג'יניה מדסן. באותה שנה דיבב את ד"ר מילר בסדרה "אבא אמריקאי, ושיחק בסדרה "קז'ואל" בתור פול שמידט. והחל לשחק בסדרה הקומית "אמא יוצאת דופן" ברשת בראבו, למשך 3 עונות, ושיחק בתפקיד חוזר של ריצ'רד אליה בסדרת האקשן "צוות עקרב" ברשת CBS. ב-2016 שיחק בסדרה "פילדלפיה זורחת" בתור אנדי. שנה לאחר מכן הופיע בסרט "ליידי בירד" של גרטה גרוויג והופיע כסוכן FBI בסדרה "תרגיע". ב-2018 הופיע בסרט הקומדיה "אפטר פרטי" וגם בסדרה הקומית "ויל וגרייס" ובסדרת הדרמה "מוקד 911". באותה השנה השתתף גם בסדרה "חסרי בושה", בתפקיד רנדי, בעלה של ד"ר אינגריד ג'ונס, פסיכותרפיסטית הסובלת מהפרעות נפש קשות (מגולמת על ידי קייטי סגל). ב-2019 שיחק בתפקיד קטן בסרט הדרמה "פצצה", בכיכובן של ניקול קידמן ושרליז ת'רון. בנוסף, שיחק בסרט "מיליון רסיסים קטנים" שמבוסס על הספר באותו שם מאת ג'יימס פריי. בשנת 2020 השתתף בתפקיד הראשי בסרט "Most Guys Are Losers", המבוסס על ספרו באותו שם מאת מארק ברזינס. בשנת 2023 שיחק בסדרה "פובאר" של נטפליקס. מדיה וקבצים בנושא אנדי באקלי בוויקישיתוף אנדי באקלי, ברשת החברתית אינסטגרם אנדי באקלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדי באקלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
שנות ה-70 של המאה ה-16

שנות ה-70 של המאה ה-16 היו העשור השמיני של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1570 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1579. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 8 באוגוסט 1570 – שלום סן ז'רמן-אן-לה שם קץ למלחמת הדת השלישית 24 במאי 1571 – הטטארים של קרים פושטים על מוסקבה, בוזזים את העיר וסביבתה ושורפים אותה 7 באוקטובר 1571 – קרב לפנטו האימפריה העות'מאנית מפסידה בקרב הימי הגדול האחרון בספינות משוטים 4 באוגוסט 1578 – מרוקו מביסה את פורטוגל בקרב גדול ובולמת את התפשטות האימפריה הפורטוגזית 1570 - הצאר הרוסי איוון האיום מורה לבצע טבח בתושבי נובגורוד. יש אומרים שנהרגו כ–60,000 איש. עם זאת, הגיע מניין ההרוגים הרשמי רק ל-1,500 "אנשים גדולים" (אצילים) ומספר דומה של "אנשים קטנים". חוקרים מודרניים רבים מעריכים כי מספר הקורבנות נע בין 2,000 ל-3,000. 18 באוגוסט 1572 – בפריז מתחתנים המלך ההוגנוטי אנרי הרביעי, מלך צרפת ומרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת בניסיון לפשר בין קתולים ופרוטסטנטים 6 ביולי 1573 – חרונימו לואיס דה קאבררה מייסד את קורדובה שבארגנטינה 1573 – האיחוד הפולני-ליטאי בולט באירופה של תקופה זו כאשר נחתם הסכם ורשה, המתיר לכל שליט מקומי לקיים את הדת בה הוא בוחר. 30 במאי 1574 – אנרי השלישי מוכתר למלך צרפת 13 בפברואר 1575 – אנרי השלישי מוכתר למלך צרפת 1575 - נוסדת המושבה הפורטוגזית בלואנדה 17 ביוני 1579 – סר פרנסיס דרייק מכריז על ריבונות אנגליה על שטחי קליפורניה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 24 באוגוסט 1572 – טבח ליל ברתולומיאו הקדוש: שארל התשיעי מלך צרפת מורה על טבח בהוגנוטים (צרפתים פרוטסטנטים) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 20 במאי 1570 – האטלס המודרני הראשון יוצא לאור 11 בנובמבר 1572 – האסטרונום טיכו בראהה מגלה הופעת סופרנובה בקבוצת הכוכבים קסיופאה 1570 - מושלם ביפן אוגדן של 15 כרכים, שמאגד את הידע והאמונות הרפואיות המקומיות, והוא יוצא דופן בכך שיש באוגדן התייחסות למחלות זקנה. 1574 - מוקם פארק Alameda de Hércules (אנ') בסביליה, גרסה מוקדמת וראשונה מסוגה לפארק הציבורי-עירוני המודרני, שיהיה היחיד מסוגו במאות השנים הקרובות. הפארק הופך למקום מפגש פופולרי לאליטה המקומית. 1578 - רואה אור הבנקאו גנגמו (אנ'), אוגדן סיני שמאגד בתוכו את כל רשמיה של הרפואה הסינית, כולל מיונם של כ-1,000 צמחי מרפא. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא שנות ה-70 של המאה ה-16 בוויקישיתוף מירי אליאב-פלדון, קנאות ופשרה: נאמנות לאל או טובת המדינה, דקות 80:20-77:00 אנגולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה Paul R. Wonning, Short History of Public Parks - Indiana Edition היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
שנות ה-60 של המאה ה-16

שנות ה-60 של המאה ה-16 היו העשור השביעי של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1560 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1569. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 18 במאי 1565 – מתחיל המצור הגדול על מלטה 24 במאי 1565 – במסגרת המצור הגדול על מלטה, מפגיז הצבא העות'מאני את מצודת סנט אלמו 10 בספטמבר 1565 – אבירי מלטה מסירים ממלטה את המצור הגדול של האימפריה העות'מאנית 5 בדצמבר 1560 – שארל התשיעי מוכתר למלך צרפת 1 במרץ 1565 – מוקמת העיר ריו דה ז'ניירו בברזיל 28 באוגוסט 1565 – העיירה סיינט אוגוסטין נוסדת בפלורידה, זוהי ההתיישבות האירופאית העתיקה ביותר אשר שרדה עד היום בארצות הברית 7 בינואר 1566 – פיוס החמישי מוכתר כאפיפיור הוקם הגשר הישן במוסטאר 24 ביולי 1567 – מרי, מלכת הסקוטים מודחת מכס המלכות, ובנה ג'יימס השישי מחליף אותה 29 ביולי 1567 – ג'יימס השישי מוכתר למלך סקוטלנד בסטירלינג 2 במאי 1568 – מרי, מלכת הסקוטים נמלטת מטירת לוך לבן 1 ביולי 1569 – חתימה על הסכם לובלין להקמת האיחוד הפולני-ליטאי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 10 בפברואר 1567 - בעלה של מלכת סקוטלנד הנרי סטיוארט נרצח 1 במרץ 1562 – "טבח ואסי": בעיר ואסי שבצרפת נרצחים מעל ל-1,000 הוגנוטים על ידי הקתולים. הדבר מסמל את תחילת מלחמות הדת בצרפת פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא שנות ה-60 של המאה ה-16 בוויקישיתוף
שנות ה-50 של המאה ה-16

שנות ה-50 של המאה ה-16 היו העשור השישי של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1550 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1559. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1556-1552 - מלחמת קאזאן-רוסיה – ממלכת רוסיה משתלטת על אזורי המפתח של חאנות קאזאן ומביאה לסופה. בעקבות גישתה של רוסיה לים הכספי מתגברת השפעתה הכלכלית, הצבאית והתרבותית עם אזור הקווקז ומרכז אסיה. 1560 - קרב ג'רבה (אנ') – חיל הים העות'מאני מביס את הצי הספרדי. 7 בפברואר 1550 – יוליוס השלישי נעשה לאפיפיור 1 במרץ 1553 – נסיכים בוחרים מגרמניה מקימים חזית מאוחדת נגד בחירתו של פליפה השני, מלך ספרד כקיסר האימפריה הרומית הקדושה 10 ביולי 1553 – ג'יין גריי עולה לכס מלכות אנגלייה, ומולכת עד 19 ביולי 1553, ובשל כך נודעת בכינוי "מלכת 9 הימים" 19 ביולי 1553 – ליידי ג'יין גריי מוחלפת על ידי המלכה מרי בראשות הכתר הבריטי, לאחר רק תשעה ימים שנשאה את התואר 25 בינואר 1554 – ייסוד העיר סאו פאולו בברזיל 1 במרץ 1555 – מתפרסם הקובץ הראשון של נבואותיו של נוסטרדמוס בסאלו-דה-פרובאנס, צרפת 25 בספטמבר 1555 – שלום אאוגסבורג נחתם בעיר אאוגסבורג על ידי קרל החמישי ונסיכי ברית שמלקלדן 16 בינואר 1556 – פליפה השני הופך למלך ספרד לאחר פרישתו של אביו, קרלוס הראשון 15 בספטמבר 1556 – קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לשעבר, חוזר לספרד 7 בינואר 1558 – צרפת כובשת את קאלה, העיר האחרונה בשלטון ממלכת אנגליה באירופה היבשתית 17 בנובמבר 1558 – עם מותה של מרי הראשונה הופכת אליזבת למלכת אנגליה ומתחיל העידן האליזבתני 15 בינואר 1559 – אליזבת הראשונה מוכתרת למלכת אנגליה 3 באפריל 1559 – שלום קאטו-קמברזי נחתם בין אנרי השני מלך צרפת לבין פליפה השני מלך ספרד ובכך באו לקיצן המלחמות האיטלקיות פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1557 - הפורטוגזים מקימים את המושבה מקאו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1555 - נוסדת החברה המוסקבאית, החברה הראשונה שפועלת במודל חברות הצ'ארטר (אנ'), שפועלות כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות. עשור זה הוא חלק מתקופה רחבה יותר בה הגילדות מתפקדות כמוסד כלכלי משמעותי בחלקים מסוימים של אירופה בכלל, וצפון מרכז אירופה בפרט. בשנת 1552 נוסדות בקופנהגן שתי גילדות: גילדת הקצבים וגילדת בוני הארונות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 12 בפברואר 1554 – ג'יין גריי מוצאת להורג בגין בגידה, שנה לאחר שטענה למלכות אנגליה במשך 9 ימים 16 באוקטובר 1555 – הבישופים של הכנסייה האנגליקנית יו לטימר וניקולס רידלי ("המרטירים מאוקספורד") מועלים על המוקד 5 בינואר 1554 – שרפה גדולה בעיר איינדהובן שבהולנד 23 בינואר 1556 – רעידת אדמה במגניטודה 9.0 במחוזות שאאנשי וגאנסו בסין גורמת ל-850,000 הרוגים 13 בספטמבר 1557 – העיר פירנצה הוצפה כאשר נהר הארנו עלה על גדותיו פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא שנות ה-50 של המאה ה-16 בוויקישיתוף יחסי רוסיה איראן, באתר iranica chartered companies, The Columbia Encyclopedia חברת צ'ארטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה THE GUILDS OF COUNTRIES OVERSEAS, ספריית האוניברסיטה של לונדון
עבדיסאלם עאטו

עבדיסאלם עאטו (באנגלית: Abdisalam Aato; בערבית: عبد السلام عاتو) (נולד ב-1970) הוא במאי, מפיק, יזם ויועץ תקשורת סומאלי-אמריקאי והמייסד של חברת ההפקות Olol Films העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood בתעשיית הסרטים הסומלית. עאטו נולד בשנות ה-70 במוגדישו, בירת סומליה. עקב פרוץ מלחמת האזרחים בתחילת שנות ה-90, הוא היגר לקניה, שם התגורר במשך שלוש שנים. ב-1996, עאטו נסע לארצות הברית להתגורר עם אחיו. תחילה התגורר ב-ג'ורג'יה עם כל משפחתו, טרם מותו של אביו. במהלך תקופה זו עאטו החל ללמוד לימודי תקשורת במכללה המקומית. ב-2001 הוא עבר להתגורר בקולומבוס, אוהיו, שם הוא חי עד לימים אלו. בג'ורג'יה, החל עאטו את הקריירה המקצועית שלו כשדרן רדיו, וקריין בתחנת הרדיו הקהילתית בעיר. בתקופה זו נהג לכתוב תסריטים מדי יום, עד שהגיע לרמה של כתיבת תסריטים עלילתיים באורך-מלא. מאוחר יותר הקים את חברת ההפקות Olol Films, העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood. ב-2003, הוא כתב וביים את סרטו הסומלי הראשון Rajo ("תקווה"), שהיה באורך מלא. הסרט הופק בהפקת ענק, עם מסוק, רכבי יוקרה אותם הוא שכר לצורך כך. החל משנת 2007, עאטו הפיק, כתב, וביים תשעה סרטים עלילתיים וסרטים תיעודיים ב'אולפני קליבלנד אבניו' והפיק עוד שני סרטים. הוא עובד בשיתוף פעולה הדוק עם אשתו על כל סרט והיא נרתמה לתת לו ייעוץ בכל הפרויקטים בתקופה זו. בנוסף, עאטו השיק בתקופה זו את Bartamaha, אתר מולטימדיה סומלי שעסק במוזיקה, סרטים קצרים, חדשות ותרבות. כמו כן, הוא הנחה תוכנית טלוויזיה שבועית ותוכנית נוספת באינטרנט שנקראה Wargelin Show אשר מתמקדת בפוליטיקה ובחברה הסומלית. משנת 2013, עאטו משמש גם כיועץ תקשורת בכיר של הממשלה הפדרלית של סומליה. (Rajo (2003 (Xaaskayga Araweelo (2006 (Ambad (2011 Mbatiah, Suleiman (4 באפריל 2011). "On a Mission to Market Somaliwood". On Islam. {{cite news}}: (עזרה) "Somaliwood: Columbus Has Become A Haven for Somali Filmmaking". The Other Paper. 19 באפריל 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Wargelin Show". Bartamaha. "Abdisalam Aato". ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדיסאלם עאטו".