laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טאוואלה

טאוואלה (Taʻovala) היא חצאית בד הנכרכת סביב המותניים, ומקובלת כלבוש רשמי בטונגה ובאיי לאו. הטאוואלה משמשת גברים ונשים כאחד, אך נפוצה יותר בקרב גברים, בעוד אצל נשים מקובל יותר השימוש בקייקייה. לפי המסורת בטונגה, מקור השימוש בטאוואלה, קבוצת אנשים הפליגה לפגוש את המלך. בשל תלאות המסע, בגדיהם ניזוקו, ולא היו עוד מכובדים דיים לפגישה עם מלך. כתחליף קרעו חברי הקבוצה את המפרש של סירתם, ולבשו את הבד כחצאיות. המלך, שהעריך את הוויתור על המפרש היקר, הורה להפוך את הטאוואלה ללבוש המקובל בחצרו. המלכה סלוטה טופואו השלישית, שהייתה מלכת טונגה בין 1918 ל-1965 הורתה במהלך כהונתה על הפיכת הטאוואלה ללבוש רשמי. כיום מקובל ללבוש את הטאוואלה גם באירועים חגיגיים, כגון חתונות, אז גם הטאוואלה מעוטרת יותר. מנגד, בהלוויות מקובל ללבוש טאוואלה פשוטה ככל הניתן, וככל שהלובש היה קרוב יותר למנוח, כך הטאוואלה שלו תהיה יותר ישנה ויותר קרועה. הטאוואלה מיוצרת מרצועות ארוגות של עלי פנדנוס או היביסקוס. גרסאות מודרניות יותר כוללות שימוש בפלסטיק. החצאית נכרכת בחבל סביב המותניים.
לזניה

לזניָה (מאיטלקית: Lasagne, לזניֶה) היא סוג של דפי פסטה, וכן מאכל איטלקי המבוסס עליהן, המכיל, בדומה לפיצה, גם גבינה ורוטב, לצד ראגו (רוטב בולונז). הלזניה נאפית בתנור אך לפני אפייתה מבשלים את עלי הפסטה במי מלח, בסיר. אולם, כיום מיוצרים גם עלי לזניה מהירים שאינם דורשים בישול טרם אפייתם. הרטבים הנפוצים ביותר במלית הלזניה הם רוטב בשאמל ורוטב בולונז, אך יש גם פשטידות דמויות-לזניה המשתמשות ברוטב עגבניות ללא בשר וכן יש לזניות המכילות ירקות שונים כמו חצילים, פטריות וכו'. (גרסה כשרה ניתן להכין ללא בשר או עם בשר אך ללא מוצרי חלב, אך זו לא תחשב ללזניה, אלא לפשטידה) סוגי הגבינה בהם משתמשים מגוונים אף הם, בלזניה אלה בולונייזה הקלאסית משתמשים בפרמזן, אך ברוב הלזניות יש שימוש במוצרלה או ריקוטה. בפולין קיימת גרסה מקומית ללזניה הנקראת לזנקי המכילה עלי בצק חיטה, שיפון, או כוסמת, מרודדים דק, מבושלים, מעורבבים עם שומן-חזיר או שמנת חמוצה, ומוגשים עם כרוב כבוש ופיסות נקניק. בישראל, לרוב מטעמי כשרות, נפוצות גרסאות של פשטידות דמויות-לזניה, כאשר הגרסאות החלביות לא כוללות בשר טחון, ואילו הגרסאות הבשריות לא כוללות מוצרי חלב. מקור הלזניה הוא בעיר נאפולי שבאיטליה. השם "לזניה", מקורו במילה lasanon ביוונית, שמשמעותה גיגית, והרומאים אימצו אותה גם במשמעות של סיר בישול. ישנה גם תאוריה שמקור המנה הוא במאה ה־14 באנגליה, שם בחצרו של המלך ריצ'רד השני נאכל מאכל דומה בשם לאזאן (נכתב Losyens), שהמתכון לו אף פורסם בספר הבישול הראשון שיצא לאור באנגליה. אולם, תאוריה זו אינה מקובלת, בעיקר כיוון שהרומאים עשו שימוש קדום הרבה יותר בשם, וסביר להניח שמתכון איטלקי הגיע לידי טבחי המלך האנגלי. לזניה היא המאכל האהוב על חתול הקומיקס גארפילד. הזמר אל ינקוביץ' הוציא גרסת כיסוי פרודית לשיר לה במבה הנקרא לזניה . באחד מפרקי הסדרה "השכונה של הופ!-ישר למצלמה" הכינו מולי וצומי לזניית יום הולדת (תבשיל לזניה שעליו נכתב באמצעות מקלות גבינה גילו/גילה של חתן/כלת השמחה). טימבאלו שרון שדה, מחלוקת קולינרית בין בריטניה לאיטליה: איפה המציאו את הלזניה?, באתר הארץ, 18 ביולי 2003 Sarah Barrel, "Lasagne: the history and countless variations of a true Italian classic", National Geographic, September 24, 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנואמים האטיים

עשרת הנואמים האטיים (מאטיקה) נחשבו לנואמים (אורטורים (אנ')) ולמחברי הנאומים (לוגוגרפים (אנ')) הגדולים ביותר של התקופה הקלאסית (המאות ה-5 וה-4 לפנה"ס). הם כלולים ב"קאנון העשרה", שמקורו ככל הנראה באלכסנדריה. עם זאת, ייתכן שהקאנון המוכר כיום קיבל את צורתו רק במאה ה-2 לספירה. עוד בתקופת הומרוס (המאה ה-8 או ה-9 לפנה"ס), אומנות הנאום הייתה רבת-ערך ביוון העתיקה. אולם עד המאה ה-5 לפנה"ס, אומנות הנאום (אורטוריה) לא נלמדה באופן מסודר. רק באמצע המאה הזאת, הנואם הסיציליאני קוראקס מסירקוזה (אנ'), יחד עם תלמידו טיסיאס (אנ'), התחילו בלימוד מוסדר של רטוריקה. בשנת 427 לפנה"ס, סיציליאני אחר בשם גורגיאס, ביקר באתונה ונשא נאום שככל הנראה הדהים את האזרחים. את גישתו ה"אינטלקטואלית" של גורגיאס לאומנות הנאום, שכללה רעיונות חדשים, צורות ביטוי, ושיטות ויכוח, המשיך איסוקרטס, מחנך ורטוריקן מהמאה ה-4 לפנה"ס. אומנות הנאום הפכה בסופו של דבר לתחום לימוד מרכזי במערכת החינוך היוונית הרשמית. אאסכינס (אנ') אנדוקידס אנטיפון (אנ') דמוסתנס דינארכוס (אנ') היפרידס (אנ') איסאוס (אנ') איסוקרטס ליקורגוס (אנ') ליסיאס (אנ') יצירתם של הנואמים האטיים העניקה השראה לתנועה הרטוריקנית המאוחרת יותר, אטיסיזם (אנ'), גישה ליצירת נאום בסגנון יותר פשוט ופחות מליצי. בקובץ החיבורים "מוראליה" מאת פלוטרכוס, נמצא החיבור "חיי עשרת הנואמים", מאת סופר אלמוני הידוע כפסאודו-פלוטרכוס, בו הוא מספק פסאודואפיגרפיה על עשרת הנואמים האטיים. פסאודו-פלוטרכוס, חיי עשרת הנואמים (באנגלית)
ורנר יארווינן

קרלו ורנר "קלה" יארווינן (בפינית: Kaarlo Verner "Kalle" Järvinen;‏ 4 במרץ 1870 – 31 בינואר 1941) היה אתלט פיני. אלוף אולימפי (אתונה 1906) בזריקת דיסקוס יווני ובכך היה לספורטאי הפיני הראשון שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים. יארווינן נולד וגדל ברווסי. באולימפיאדת אתונה (1906) זכה ורנר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס יווני בתוצאה של 35.17 מטר, לפני ניקולאוס גאורגנטס מיוון (32.80 מטר) ואישטוואן מודי מהונגריה (31.91 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.82 מטר, אחרי מרטין שרידן מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 41.46 מטר וניקולאוס גאורגנטס (38.06 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 44.25 מטר, אחרי 4 מטילים שוודים וכן השתתף בהדיפת כדור ברזל ובזריקת אבן אך פסל בתחרויות אלה. באולימפיאדת לונדון (1908) זכה ורנר במדליית ארד בזריקת דיסקוס יווני בתוצאה של 36.48 מטר, אחרי מרטין שרידן (37.99 מטר) וביל הור מארצות הברית (37.32 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.43 מטר, 2 ס"מ ממדליית ארד ופסל בתחרויות להדיפת כדור ברזל ולהטלת כידון. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) בגיל 42 סיים יארווינן במקום 12 בזריקת דיסקוס בשתי ידיים בתוצאה של 66.69 מטר (יד ימין: 37.84 מטר, יד שמאל: 28.85 מטר) ובמקום 15 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.60 מטר. ליארווינן 4 בנים, שלושה מהם היו ספורטאים מצטיינים שאותם אימן: מאטי הצעיר, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בהטלת כידון, אקילס בעל שתי מדליות כסף אולימפיות (אמסטרדם 1928 ולוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בקרב עשר והבן הבכור קלה, מקום 9 באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932) ושיאן אירופה בהדיפת כדור ברזל. הדיפת כדור ברזל: 13.93 מטר (1903) זריקת דיסקוס: – 45.12 מטר (1909) הטלת כידון: 44.25 מטר (1906) יידוי פטיש: 34.83 מטר (1909) קפיצה משולשת: 11.51 מטר (1901) מדיה וקבצים בנושא ורנר יארווינן בוויקישיתוף ורנר יארווינן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ורנר יארווינן, באתר olympedia.org ורנר יארווינן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ורנר יארווינן, באתר Track and Field (גברים)
כולכית מצויה

כולכית מצויה (שם מדעי: Culex pipiens), או יתוש בית, הוא יתוש, מין בסוג כולכית. הכולכית המצויה היא היתוש הנפוץ ביותר, והיא נפוצה בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. יתוש זה ניזון מחולייתנים בעלי דם חם, ובמיוחד מעופות, ויכול להיות וקטור למחלות שונות. הכולכית המצויה היא יתוש בינוני בממדיו ואורך הכנף שלה 3.5-4 מ"מ. הכולכית היא חרק בעל גלגול מלא הכולל ארבע דרגות: ביצה, זחל, גולם ובוגר. שלושת השלבים הראשונים הם מימיים ונמשכים 5-14 ימים, תלוי במין ובטמפרטורת הסביבה. הנקבות חיות עד חודש (או יותר מכך בשבי), אך ברוב המקרים לא חיות למעלה משבוע-שבועיים בטבע. הנקבה מטילה ביצים בצורת רפסודות עד 300 ביצים בכל הטלה, הביצים צפות על פני המים. בתי גידול מתאימים להנחת ביצים הם גופים קטנים של מים עומדים: שלוליות, בריכות, תעלות וכו'. הביצה בוקעת תוך מספר ימים במזג אוויר חם. זחלי הכולכית מותאמים לחיים במים. ראש הזחל מפותח היטב, בצדי הפה קבועות מברשות גדולות בעזרתן הוא גורף יצורים ומסנן את חלקיקי המזון. שלושת פרקי החזה מאוחים לחטיבה אחת. הבטן מוארכת ובקצה פתחי נשימה, בעזרתם הזחלים נושמים אוויר אטמוספירי. פתחי הנשימה של יתושי הכולכית נמצאים בקצה של צינור ארוך (סיפון), כך שבעת הנשימה הם תלויים במלוכסן מתחת לפני המים. לגולם שתי חטיבות גוף ראש-חזה ובטן, מהחטיבה הראשונה יוצאות שתי חצוצרות נשימה באמצעותן נושם הגולם אוויר חופשי. הגולם חופשי ומסוגל לנוע ונמלט בשעת סכנה כמו הזחל כלפי מטה, אולם אינו ניזון. התפתחות הגולם נמשכת בעונת הקיץ 1-3 ימים. שלב המעבר מהגולם לבוגר מכונה שלב הגיחה, והוא מהווה את המעבר מחיים במים לחיים "על היבשה". בשלב זה היתושים פגיעים מאוד - עליהם להתרחק מהמים, למצוא מקום מנוחה קרוב (בדרך כלל צמחים הנמצאים בקרבת המים), ולחכות במצב מנוחה עד לפרישת הכנפיים ולהתקשותן המלאה. הכולכית מעבירה מחלות כמו קדחת הנילוס המערבי, וקדחת וירוס הזיקה. כולכית כולכית מצויה טרדנית מדיה וקבצים בנושא כולכית מצויה בוויקישיתוף כולכית מצויה, באתר ITIS (באנגלית) כולכית מצויה, באתר NCBI (באנגלית) כולכית מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כולכית מצויה, באתר GBIF (באנגלית) Culex pipiens, VIRGINIA MOSQUITO CONTROL ASSOCIATION ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוף טוב הכול טוב

סוף טוב הכול טוב (באנגלית: All's Well That Ends Well) היא קומדיה מאת המחזאי ויליאם שייקספיר. המחזה נכתב ככל הנראה בתקופה מאוחרת בקריירה של שייקספיר, בין השנים 1601 ל-1608. בחמש המערכות של המחזה מככבת הלנה, יפהפייה בת עניים, המשתוקקת להינשא לבנו של פטרונה, הרוזן ברטרם. לאחר שהיא מצילה את המלך על ידי שיקוי סודי של אביה מבטיח לה המלך כי תוכל להינשא למי שרק תבחר. לאחר מכן, בעזרת תחבולה, היא גורמת לבן הרוזן לתת לה את טבעת המשפחה שלו ולשכב עימה, על ידי כך שהיא מתחזה לדיאנה, בתה הבתולה של אלמנה. אלו היו תנאיו של הבן הסרבן להיות בעלה ועל כן הוא מסכים, במערכה האחרונה, להינשא לה ולהיות בעל למופת. ככל הנראה שייקספיר הסתמך על סיפור מאת ויליאם פיינטר בשם "ארמון התענוגות", שבתורו הוא תרגום של הסיפור התשיעי בדקאמרון של בוקאצ'ו. אברהם עוז, ‏היצירה השקספירית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006, פרק י - טרוילוס וקרסידה, סוף טוב הכל טוב, מידה כנגד מידה: חידות לא פתורות, עמ' 146-133. מדיה וקבצים בנושא סוף טוב הכול טוב בוויקישיתוף סוף טוב הכול טוב, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור הטקסט המלא של המחזה (באנגלית) ויליאם שייקספיר, סוף טוב הכול טוב, תרגום לעברית: דורי פרנס, באתר "שייקספיר ושות'"
שרקייה

האם התכוונתם ל... רוח קדים – רוח מזרחית חמה בקיץ ובעונת המעבר, וקרה בחורף. שרקייה (סרט) – סרט
מדעי ההתנהגות

מדעי ההתנהגות הם אוסף של תחומי דעת אשר בוחנים את התנהגותם של בני האדם. הפיזיולוגיה בודקת את האיברים והתאים המעורבים בפעילות של יצורים חיים. בין היתר היא גם עוסקת בהיבטים הביולוגים של ההתנהגות האנושית. בהקשר של מדעי החברה, מדעי ההתנהגות משלבים בין שלושה תחומי דעת עיקריים: סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה, כאשר כל אחד ממקצועות אלו עוסק בתחום אחר הקשור לאדם ולנפש האדם. הפסיכולוגיה עוסקת באדם עצמו ובהתנהגותו, בעוד שמדעי החברה חוקרים אומות וקיבוצים אנושיים. למשל, אנתרופולוגיה עוסקת בחקר התרבויות אשר בונות את החברה, בעוד שסוציולוגיה מתמקדת בחקר יחסי הגומלין של האדם עם הסביבה הקרובה והרחוקה לו. לימודי מדעי ההתנהגות מדיה וקבצים בנושא מדעי ההתנהגות בוויקישיתוף מדעי ההתנהגות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט ס. וודוורת (1965). פסיכולוגיה. תל אביב: מסדה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולוטס

קולוטס מלמפסקוס (אנ') (ביוונית: Κολώτης Λαμψακηνός, קוֹלוטס למפּסקינוֹס; 320 לפנה"ס בערך – לאחר 268 לפנה"ס) היה תלמיד של הפילוסוף אפיקורוס ואחד המפורסמים שבחסידיו. הוא כתב חיבור שמטרתו להוכיח "שאין זה ניתן אפילו לחיות על פי תורותיהם של שאר הפילוסופים" (ὅτι κατὰ τὰ τῶν ἄλλων φιλοσόφων δόγματα οὐδὲ ζῆν ἐστιν). הוא הוקדש למלך מצרים תלמי הרביעי פילופטור. לצורך הפרכתו, כתב פלוטרכוס שני חיבורים (הכלולים במוראליה): דיאלוג בשם "שאין זה ניתן אפילו לחיות בנוחות על פי אפיקורוס", וחיבור בשם "נגד קולוטס". על פי פלוטרכוס, קולוטס היה נבון, אך יהיר, דוגמטי ולא-סבלני. הוא תקף קשות את סוקרטס ופילוסופים גדולים אחרים. הוא היה חביב מאוד על אפיקורוס, שנהג לקרוא לו בחיבה "קולוטארס" (Koλωτάρας) ו"קולוטאריוס" (Koλωτάριoς). לדברי פלוטרכוס, לאחר ששמע את הרצאתו של אפיקורוס על טבע הדברים, קולוטס נפל על ברכיו לפניו, והתחנן לפניו שייתן לו הדרכה. קולוטס טען שאין זה לכבודה של אמינותו של הפילוסוף להשתמש במשלים בהוראתו, רעיון שמרקוס טוליוס קיקרו התנגד לו. מספר קטעים מתוך שני חיבורים של קולוטס נתגלו בוילה של הפפירוסים (אנ') בהרקולנאום. אלה הם "נגד ליסיס (אנ') של אפלטון" ו"נגד אאותידמוס (אנ') של אפלטון". הגיית השם ביוונית: קולוטס (במלעיל) למפסקינוס (במלרע). Cicero, On The Commonwealth, Book VI. Chapter VII
יחסי ערב הסעודית – קטר

היחסים בין הממלכה הערבית הסעודית למדינת קטר היו מתוחים במהלך כיבושיו של אבן סעוד ושככו לאחר עצמאותה של קטר בשנת 1971. ב-2016 היחסים נותקו על ידי סעודיה בעקבות חידוש יחסי איראן–קטר. בדצמבר 2020 פורסם ששתי המדינות מתכוונות לחדש את יחסיהם (בתיווך אמריקני). ב-5 בינואר 2021 תם המשבר הדיפלומטי הקטרי והיחסים בין המדינות חודשו. אבן סעוד רצה בסיפוח קטר בשנות העשרים ושנות השלושים של המאה ה-20 אך הקטרים העדיפו לעבור להיות מדינת חסות בריטית. בשנת 1971, כאשר קטר הפכה עצמאית ובריטניה ויתרה על סמכותה באזור, בית סעוד הסעודי ביסס יחסיו עם קטר, עם משפחת המלוכה בית ת'אני, עם יזמים קטרים, ועם שבטים שהיו פזורים ברחבי חצי האי קטר. בתקופה זו היו לקטר ולערב הסעודית הרבה סממנים משותפים וציות לאידיאלוגיית הווהאביזם, כך שמרו שתי המדינות על יחסים טובים. היחסים חוו התקררות עם כניסתו של חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני לתפקיד אמיר קטר, היחסים התקררו בגלל כוחה העולה של קטר וחששה של ערב הסעודית שהיא תהיה יותר משפיעה ממנה. הסכסוך הוא סכסוך המתבטא גם דתית וגאופוליטית כאשר שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות אדוקות, המסתמכות בחוקיהן על חוקי האסלאם. לסכסוך קרא המדען הפוליטי נביל אנסארי "המלחמה הקרה במפרץ". ביוני 2017 הודיעה ערב הסעודית על ניתוק היחסים עם קטר באופן מוחלט, לאחר סנקציות רבות שהטילה ערב הסעודית על קטר יחד עם מצרים, בחריין ואיחוד האמירויות הערביות ודרישות רבות ממנה, התקשר בספטמבר תמים בן חמד אאל ת'אני לנסיך מוחמד בן סלמאן אאל סעוד וביקש להתדיין איתו על המשבר ועל דרישות ארבע המדינות. לאור החמרת היחסים מתכננת ערב הסעודית לבנות את תעלת סלווה אשר תהפוך למעשה את קטר לאי. ב-3 בדצמבר 2020 פורסם שסעודיה וקטר מתכוונות לחדש את יחסיהם הדיפלומטיים בתיווך אמריקני. ב-5 בינואר 2021 נחתם הסכם חידוש היחסים בין המדינות. נכון ליוני 2017 כ-40% מהמזון של קטר, כמו גם חומרי בנייה הגיעו דרך הגבול היבשתי עם סעודיה. Deux monarchies en compétition, l’Arabie saoudite et le Qatar Agnès Levallois, Qatar : jusqu'où ?, L'Harmattan, 2013, p. 24 "La guerre froide du Golfe " קטר: "ניתוק הקשרים מצער; ההאשמות על תמיכה בטרור חסרות בסיס" 13 הדרישות של מדינות ערב לסיום המשבר עם קטאר, באתר מעריב אונליין, 23 ביוני 2017 רועי קייס, לראשונה מאז פרוץ המשבר: שיחה בין סעודיה לקטאר, באתר ynet, 8 בספטמבר 2017 סוכנויות הידיעות‏, תעלת פסולת גרעינית בגבול: כך מתכננת סעודיה להפוך את קטאר לאי, באתר וואלה, 10 באפריל 2018 דיווח: קטאר וערב הסעודית צפויות לחדש את היחסים ביניהן, באתר מעריב אונליין, 3 בדצמבר 2020 קורין דגני, קטאר במצור: הבורסה נפלה, הבנייה צפויה להיבלם, המונדיאל ואספקת המזון בסכנה, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2017
נמל התעופה שטוטגרט

נמל התעופה שטוטגרט (בגרמנית: Flughafen Stuttgart) הוא נמל תעופה בינלאומי של שטוטגרט, בירת מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. מאז 2014 נקרא השדה על שמו של ראש העירייה לשעבר מנפרד רומל. השדה הוא השישי בגודלו בגרמניה ובשנת 2015 עברו בו 10.5 מיליון נוסעים, וממנו יוצאות טיסות לערים שונות באירופה כמו גם לאטלנטה. השדה נמצא כ-13 ק"מ דרומה משטוטגרט. השדה הוקם ב-1939 כדי להחליף את שדה התעופה בובלינגן (Böblingen). ב-1945 השתלטו כוחות הצבא האמריקני על השדה, והוא הוחזר לשליטת הרשויות הגרמניות ב-1948. במהלך המלחמה הקרה שימש חלקו הדרומי של שדה התעופה את הצבא האמריקני ונקרא שדה התעופה אכטרדינגן. ב-1948 האורך הוארך מסלול ההמראה ל-1,800 מטרים, וב-1961 הוארך ל-2,250. הרחבה נוספת נעשתה ב-1996 אז הוארך המסלול ל-3,348 מטרים. הטרמינל המקורי שהוקם ב-1938 הוחלף ב-2004. בנמל התעופה ארבעה טרמינלים בהם יכולים לעבור כ-12 מיליון נוסעים. בשדה התעופה של שטוטגרט עומדים לרשות נוסעים ותיקים ונוסעים מהשורה הראשונה ארבעה טרקלינים: טרקלין לופטהנזה לכל אורחי Star Alliance, טרקלין Ell-Beinhorn למחזיקי כרטיסי חבר שונים, כמו מועדון Diners, הטרקלין של אייר פראנס וטרקלין מועדון המנהלים, המיועד לנוסעים מועדפים של חברות תעופה שונות. לאחר מותו של ראש העירייה לשעבר מנפרד רומל בנובמבר 2013 פוליטיקאים מקומיים הציעו לקרוא לשדה התעופה על שמו. ההצעה עוררה ויכוח ציבורי שכן מנפרד היה בנו של הגנרל המפורסם ארווין רומל. ביולי 2014 הוחלט כי שדה התעופה יקרא Flughafen Stuttgart - Manfred Rommel Flughafen. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה שטוטגרט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה שטוטגרט נמל התעופה שטוטגרט, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה שטוטגרט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה שטוטגרט, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה שטוטגרט, ברשת החברתית טיקטוק נמל התעופה שטוטגרט, ברשת החברתית LinkedIn נמל התעופה שטוטגרט, סרטונים בערוץ היוטיוב Stuttgart Airport | Military Airfield Directory, www.mil-airfields.de Skyscanner, Flughafen Stuttgart
פסאודו-פלוטרכוס

פסאודו-פלוטרכוס הוא השם המוסכם שניתן למחברים הלא ידועים של מספר חיבורים פסאודואפיגרפים שיוחסו לסופר היווני פלוטרכוס (המאות ה-1 וה-2 לספירה), אולם כיום ידוע שלא נכתבו על ידו. בין החיבורים הללו: "חיי עשרת הנואמים" (ביוונית: Βίοι τῶν δέκα ῥητόρων; בלטינית: Vitae Decem Oratorum) - ביוגרפיות של עשרת הנואמים האטיים באתונה העתיקה, המבוססות על קייקיליוס. ייתכן שמקורן זהה לזה של הביוגרפיות של פוטיוס. "הדוקטרינות של הפילוסופים" (ביוונית: Περὶ τῶν ἀρεσκόντων φιλοσόφοις φυσικῶν δογμάτων; בלטינית: Placita Philosophorum) "על המוזיקה" (ביוונית: Περὶ μουσικῆς; בלטינית: De Musica) "הקבלות קטנות" (בלטינית: Parallela Minora) "יחוס אצילי" (בלטינית: Pro Nobilitate) "על שמות נהרות והרים"/ "על נהרות" (ביוונית: Περὶ ποταμῶν καὶ ὄρων ἐπωνυμίας; בלטינית: De Fluviorum et Montium Nominibus) "על הומרוס" "על שלטון יחיד ברפובליקה" (בלטינית: De Unius in Re Publica Dominatione) "ניחומים לאפולוניוס" (בלטינית: Consolatio ad Apollonium) כמה מחיבורים אלה נכללו בכמה מהמהדורות של קובץ החיבורים פרי עטו של פלוטרכוס, "מוראליה". זמנם של חיבורים אלה מאוחר מעט יותר מפלוטרכוס, אולם כמעט כולם משלהי העת העתיקה (המאות ה-3 וה-4 לספירה). החוקר דייוויד בלנק (Blank) הראה לאחרונה שהחיבור "Pro Nobilitate" נכתב על ידי ארנול לה פרון (Arnoldus Ferronus,‏ Arnoul Le Ferron) ופורסם לראשונה בשנת 1556. ההשערה היא כי החיבור הפילוסופי הפסאודו-אפיגרפי "על הגורל", הכלול ב"מוראליה" של פלוטרכוס, הוא יצירה מתקופת הביניים (אנ') של הפלאטוניזם, מהמאה ה-2 לספירה. גם החיבור "מעשה טלאים" (ביוונית: Στρωματεῖς; בלטינית: Stromateis), מקור מידע חשוב לפילוסופיה קדם-סוקרטית, מיוחס בטעות לפלוטרכוס. ישנם כמה חיבורים המיוחסים לפלוטרכוס, שמקורם ככל הנראה בימי הביניים, כמו למשל "המכתב לטריאנוס". פסאודו-פלוטרכוס, חיי עשרת הנואמים (באנגלית) Greek and Roman Parallel Stories - סיפורים יווניים ורומאיים מקבילים (באנגלית) Pseudo-Plutarch, Placita Philosophorum - הדוקטרינות של הפילוסופים (באנגלית) Pseudo-Plutarch, De musica - על המוזיקה (באנגלית) Pseudo-Plutarch, De fluviis - על נהרות (באנגלית) Supposititious Works
חרבקואה

חרבקואה (בספרדית: Jarabacoa) היא העיר השנייה בגודלה במחוז לה וגה שברפובליקה הדומיניקנית. למרות שפרטים היסטוריים רבים אינם ידועים עדיין, סביר להניח כי הילידים של האי היספניולה התגוררו בעמק חרבקואה. ההנחה היא כי שם העיר נוצר מתוך המילים "Jaraba" ו-"Coa", כלומר "ארץ המים" בשפתם. יש שחושבים כי הספרדים למעשה כבשו את חרבקואה בחיפושם אחר זהב, אבל נטשו את המקום בגלל עמידותם של הילידים בפני ההתקפות שלהם, או בגלל שלא מצאו מספיק זהב כפי שקיוו, אם כי עד היום ניתן למצוא זהב בנהרות רבים באזור. חרבקואה הייתה שייכת קרוב לוודאי לשבטי המגואה (Maguá) מה שהפך את המקום לחלק מממלכת Cibao. יש עדיין הרבה מקום לעבודה ארכאולוגית בנושא אבל ניתן להניח שהילידים חיו באזור זה זמן רב לפני הגעתו של כריסטופר קולומבוס. החל משנת 1805 אזור זה החל להתאכלס מחדש במהלך הפלישה של האיטי, כאשר ניצולים מן הטבח של סנטיאגו דה לוס קביירוס ולה וגה נמלטו אל ההרים של רכס הקורדיירה המרכזית והתיישבו בעמק חרבקואה. בשנת 1854 הוקם במקום מחנה צבאי והעיר נוסדה באופן רשמי. ב-27 בספטמבר 1858 העיירה קיבלה מעמד של רשות מקומית נפרדת. בחרבקואה יש אקלים מסוג יער גשם טרופי (לפי שיטת קפן לסיווג אקלים). בשל המיקום הטרופי והגובה הרם (525 מטר מעל פני הים) בחרבקואה יש ימים חמים ולילות נעימים במהלך רוב השנה וימים ממוזגים ולילות קרירים במהלך חודשי החורף. בשל הטמפרטורות המתונות, העיר מכונה בפי התיירים "עיר האביב הנצחי." אחד מאטרקציות התיירות העיקריות בחרבקואה הם ההרים והיופי הטבעי של האזור בשל מיקומו במרכז רכס הקורדיירה המרכזית. זהו גם אחד מנתיבי הגישה המרכזיים אל ההר פיקו דוארטה וגם אל שמורת אבנו ורדה (Ebano Verde). בחרבקואה זורמים שלושה נהרות גדולים: באיגואטה (Baiguate), חימנואה (Jimenoa) ויאקה דל נורטה (Yaque del Norte). הטמפרטורה הקרה ביותר שנרשמה אי פעם בחרבקואה היא 7.1 מעלות צלזיוס, ב-24 בפברואר 2012. הכלכלה המקומית מבוססת על חקלאות. היא ידועה בעיקר בתותים שלה ובקפה. חרבקואה ידועה גם במגוון הרחב של הפרחים הפורחים בה. האוניברסיטה האגרופורסטלית פרננדו ארתורו דה מריניו המנזר הסיסטיני סנטה מריה דל אוונחליו מפלי חימנואה, מפל באיגואטה, עמק קונסטנסה, השמורה המדעית אבנו ורדה. גשר עץ וחבלים מרשים להולכי רגל מעל נהר חימנואה. הכפר ההררי חרבקואה. מועדון הגולף חרבקואה ובו מסלול עם 9 גומות. הקרנבל המקומי נחגג בחודש פברואר והוא אחד המפורסמים ביותר ברפובליקה הדומיניקנית. ב-16 ביולי נחגג יום גבירתנו של הר הכרמל. כל חודש יוני מתקיים בחרבקואה, "פסטיבל דה לאס פלורס" ובו מוצגים ונמכרים פרחים רבים, צמחים שונים וסחלבים, כמו גם עבודות יד דומיניקניות שונות. ב-10 בינואר 1997 נפתחה האוניברסיטה האגרופורסטלית פרננדו ארתורו דה מריניו, מכללה קטנה ובה נלמדים בעיקר מקצועות הקשורים לחקלאות ואקולוגיה. בעיר גם נמצא המרכז האקולוגי אאוחניו דה חסוס מרקנו. מדיה וקבצים בנושא חרבקואה בוויקישיתוף חרבקואה באתר הרפובליקה הדומיניקנית המפקד האוכלוסין והדיור הלאומי התשיעי 2010, כרך I: מידע כללי, משרד הסטטיסטיקה הלאומי של הרפובליקה הדומיניקנית (מתייחס ל-Municipio Jarabacoa) (בספרדית). "El Nombre -- Historia de Jarabacoa". אורכב מ-המקור ב-2013-07-15. נבדק ב-2016-08-06. "La Maldicion del Oro en Jarabacoa". אורכב מ-המקור ב-2013-07-18. נבדק ב-2016-08-06. "Tainos en Jarabaoca". אורכב מ-המקור ב-2013-09-04. נבדק ב-2016-08-06. (Spanish) Resumen Agrometeorológico del Mes de Febrero 2012, Departamento de Meteorología Operativa, Departamento de Agrometeorología—Oficina Nacional de Meteorología.
יוסף יהב

יוסף יהב (1935 – 6 באוגוסט 2016) היה סטטיסטיקאי ישראלי, ממקימי החוג לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, פרופסור בחוגים לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים, נשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה (1981-1979) וסגן נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה העברית (1991–1993). נולד בירושלים. למד לתואר ראשון בסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1963 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בנוסף לתרומותיו החשובות בתחום המחקר העיקרי שלו, ניתוח סדרתי, הוא השאיר חותם יישומי משמעותי בתור הסטטיסטיקן הממשלתי השלישי (1994–2001). הוא היה בין יוזמי המהלך לצירופה של מדינת ישראל לארגון ה-OECD, מהלך שהושלם ב-2010. הלך לעולמו פרופ' יוסף יהב ז"ל, הסטטיסטיקן הממשלתי השלישי, 1935-2, באתר הלמ"ס, ‏8 באוגוסט 2016 הסטטיסטיקן הממשלתי השלישי, באתר הלמ"ס Lehmann, Erich L. (26 בדצמבר 2007). Reminiscences of a Statistician: The Company I Kept. Springer Science & Business Media. pp. 259–261. ISBN 978-0-387-71597-1. {{cite book}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וושי מאוי סיטי - מלון מריוט

וושי מאוי סיטי - מלון מריוט הוא גורד שחקים אשר ממוקם בעיר וושי שנמצאת במחוז ג'יאנגסו שבסין. המגדל, אשר משמש כמלון, מתנשא לגובה של 304 מטרים (997 רגל) וכולל 68 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2008 והסתיימה כעבור 6 שנים, בשנת 2014. מלון מריוט הוא המגדל ה-35 בגובהו בסין וה-88 בגובהו בעולם. מדיה וקבצים בנושא וושי מאוי סיטי - מלון מריוט בוויקישיתוף http://skyscrapercenter.com/building/wuxi-maoye-city-marriott-hotel/5287
המרכז המזרח פסיפי

המרכז המזרח פסיפי (בסינית: 东海商务广场主楼) הוא מתחם גורדי שחקים הממוקם בעיר שנג'ן שבסין. המתחם כולל ארבעה גורדי שחקים:  המגדל המרכז המזרח פסיפי A - מתנשא לגובה של 306 מטר (1,004 רגל) וכולל 85 קומות. המגדל המרכז המזרח פסיפי B - מתנשא לגובה של 261 מטר (856 רגל) וכולל 85 קומות. המגדל המרכז המזרח פסיפי C - מתנשא לגובה של 206 מטר (676 רגל) וכולל 85 קומות.  המגדל המרכז המזרח פסיפי D - מתנשא לגובה של 155 מטר (509 רגל) וכולל 85 קומות.   מגדלים A ו-B משמשים לדירות מגורים ומחוברים בעזרת גשר. הם הגיעו לגובהם המקסימלי בשנת 2012 והושלמו כשנה לאחר מכן, בשנת 2013. מגדלים C ו-D משמשים לחדרי משרדים, בנייתם הושלמה בשנת 2010. מדיה וקבצים בנושא המרכז המזרח פסיפי בוויקישיתוף East Pacific Center Tower A, באתר The Skyscraper Center East Pacific Center Tower B, באתר The Skyscraper Center East Pacific Center Tower C, באתר The Skyscraper Center East Pacific Center Tower D, באתר The Skyscraper Center East Pacific Center Towers A & B, Shenzhen - SkyscraperPage.com, skyscraperpage.com