ג'ורג' ת. מייקלסון

ג'ורג' תאודור מייקלסון (באנגלית: George Theodore Mickelson;‏ 23 ביולי 1903 – 28 בפברואר 1965) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1937–1943, כתובע הכללי שלה בשנים 1943–1947, לאחר מכן ועד 1951 כמושל דקוטה הדרומית ה-18, וכשופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז דקוטה הדרומית וכנשיאו משנת 1954 ועד מותו. ג'ורג' ת. מייקלסון נולד ליד העיר סלבי שבדקוטה הדרומית כבנם של אמה ל. (לבית קרייג) וג'ורג' מ. מייקלסון. אביו היה מהגר מנורווגיה, והוריה של אימו היו גרמנים. מייקלסון היה ראשון מושלי דקוטה הדרומית לדורותיהם שנולדו במאה ה-20. ב-1927 הוא קיבל תואר בוגר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דקוטה הדרומית. הוא לא ניגש לבחינות לשכת עורכי הדין, שכן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של דקוטה הדרומית על סמך "פריווילגיית דיפלומה" (Diploma privilege), שיטה שהייתה נהוגה באותה תקופה בחלק ממדינות ארצות הברית וכיום נהוגה רק בוויסקונסין, על פיה התקבלו בוגרי בתי הספר למשפטים ללשכות עורכי הדין ללא בחינה, זאת כדי לעודד לימודים בבתי ספר אלו כחלופה ללמידה עצמאית ("קריאת חוק", באנגלית: Reading law) שהייתה נהוגה שנים רבות קודם לכן כשיטת ההכשרה לעורכי דין שלמדו בחסות עורכי דין או שופטים. באותה שנה הוא שב לסלבי כדי לעסוק בעריכת דין. מייקלסון נשא לאישה את מאדג' טרנר, ולשניים נולדו ארבעה ילדים. בשנים 1933–1936 שימש מייקלסון כתובע של מחוז וולוורת. בשנים 1937–1943 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של דקוטה הדרומית, ובמושב האחרון לכהונתו בבית הוא כיהן כיושב הראש שלו. ב-9 במאי 1942 הודיע מייקלסון על מועמדותו לתפקיד התובע הכללי של דקוטה הדרומית. ב-8 ביוני אותה שנה הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד לאחר שזכה ב-66 אחוזים מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות הוא נבחר לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית, לין פלוס כאשר גרף 63 אחוזים מהקולות. ב-22 בפברואר 1944 הכריז מייקלסון על כוונתו להתמודד בבחירות לתקופת כהונה נוספת כתובע הכללי. בבחירות הכלליות הוא נבחר לאחר שהביס את מועמד הדמוקרטים פרד וילר וגרף 62 אחוזים מהקולות. מייקלסון כיהן כתובע הכללי עד 1947, כאשר הוא התמודד על משרת מושל דקוטה הדרומית, ניצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנים את המושל המכהן מרל שרפ, והמשיך וניצח בבחירות הכלליות. במהלך תקופת כהונתו כמושל, פעל מייקלסון לצמצום חובות המדינה באיגרות חוב, וסייע להעביר צעדים לשימור הסביבה בבית המחוקקים המדינתי. הוא גם קידם את הרחבת סלילת הכבישים, סייע להובלת תהליכי הפיתוח של נהר המיזורי, ועזר לחלוקת מענקים לחיילים שהשתחררו משירות במלחמת העולם השנייה. ב-1952 בחר מייקלסון שלא להתמודד על תקופת כהונה נוספת כמושל, ובבחירות לנשיאות של 1952 הוא ניהל את מסע הבחירות של דווייט אייזנהאואר בדקוטה הדרומית. באותה מערכת בחירות הוצגה מועמדותו של מייקלסון כ"בן המועדף" (Favorite son) של דקוטה הדרומית, אך בסופו של דבר העבירו הרפובליקנים של המדינה את תמיכתם לאייזנהאואר. ב-9 בדצמבר 1953 מינה אייזנהאואר את מייקלסון במינוי פגרה כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של מחוז דקוטה הדרומית, כמחליפו של השופט אלפרד לי ויימן. ב-11 בינואר 1954 הגיש אייזנהאואר את המינוי לאישור הסנאט של ארצות הברית, שאישר אותו ב-9 בפברואר אותה שנה. החל מאישור מינויו ועד מותו, כיהן מייקלסון כנשיא בית המשפט. מייקלסון היה אביה של משפחה שהמשיכה לבלוט בפוליטיקה של דקוטה הדרומית. בנו, ג'ורג' ס. מייקלסון, כיהן גם הוא כמושל דקוטה הדרומית בשנים 1987–1993. מבין כל מושלי המדינה, הם האב והבן היחידים שכיהנו שניהם בתפקיד. נכדו, מרק מייקלסון (אנ'), כיהן כיושב ראש בית הנבחרים של דקוטה הדרומית בשנים 2017–2018. ג'ורג ת. מייקלסון נפטר בסו פולס ב-28 בפברואר 1965. הוא נטמן בבית הקברות וודלון שבעיר. זמן קצר לאחר מותו קראה אוניברסיטת דקוטה הדרומית לבניין חדש של מעונות סטודנטים בקמפוס שלה על שמו. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1457. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' ת. מייקלסון בוויקישיתוף ג'ורג' ת. מייקלסון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ורג' ת. מייקלסון במדריך הביוגרפי של השופטים הפדרליים (באנגלית) ג'ורג' ת. מייקלסון באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ורג' ת. מייקלסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)