laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'וזף מאול

ג'וזף מאול (באנגלית: Joseph Maull;‏ 6 בספטמבר 1781 – 3 במאי 1846) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, ובהמשך המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשלוש תקופות כהונה נפרדות בשנים 1817–1846, וכמושל דלאוור ה-34 בשני חודשי חייו האחרונים. ג'וזף מאול נולד ליד העיר לואס שבדלאוור, כבנם של ג'ון ומרי מארש מאול. אביו היה בונה ספינות, שבמהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית העביר כלי נשק מהקריביים. על פי המסופר הוא נהרג מנפילת תורן עליו. במהלך מלחמת העצמאות, אחד מדודיו של מאול, נתניאל, השיט ספינות עבור ועדת הביטחון האמריקאית, ודוד אחר שלו, ג'יימס, סייר במימי מפרץ דלאוור עבור הבריטים. מאול עצמו שירת בבריגדה השלישית של המיליציה של דלאוור, והגן על לואס במהלך מלחמת 1812. מאול למד רפואה בהדרכתו של ד"ר ג'ון וולף מלואס, ובמשך כל ימי חייו עסק במקצוע בביתו שבעיר מילטון. ב-1802 הוא נשא לאישה את פנלופה שילדס, ולשניים נולדו בן ובת. לאחר מותה הוא נישא בשנית ב-1820 לשרה דייוויס ווטסון, אך לשניים לא נולדו ילדים. מאול כיהן כחבר הסנאט של דלאוור במשך 21 שנים בסך הכול, החל מ-1817 ועד 1824, שוב בשנים 1827 ועד 1830, ולבסוף בשנים 1839 ועד 1846. מתוקף היותו יושב ראש הסנאט במושב האחרון בו הוא כיהן בו, הוא היה למושל דלאוור עם מותו של המושל הקודם תומאס סטוקטון ב-2 במרץ 1846, וכיהן בתפקיד עד מותו. את הקריירה הפוליטית שלו החל מאול במסגרת המפלגה הפדרליסטית, והצטרף לשורות המפלגה הוויגית עם כינונה בשנות ה-30 של המאה ה-19. כמושל הוא התנגד למדיניות החוץ של נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק, כולל סיפוחה של טקסס לארצות הברית. ג'וזף מאול נפטר בלואס ב-3 במאי 1846, חודשיים לאחר שהחל לכהן כמושל. הוא היה מושל דלאוור השביעי שנפטר בכהונתו. הוא נטמן בבית הקברות סנט פיטר האפיסקופלי שבעיר. ביתו שבלואס צורף ב-1970 אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 225. ג'וזף מאול באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'וזף מאול באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'וזף מאול, באתר "Find a Grave" (באנגלית) David Anthony Potter (July 1970). "National Register of Historic Places Inventory/Nomination: Maull House".
הענק מקרדיף

הענק מקרדיף (באנגלית: Cardiff Giant) הוא השם בו ידועה מתיחה מפורסמת מההיסטוריה של ארצות הברית, שבמסגרתה זויף שלד של ענק והוצג באוקטובר 1869. כממצא ארכאולוגי של ענק מאובן. ב-5 באוקטובר 1869 חופרי בארות שחפרו באר באדמתו של איכר בשם ויליאם ניואל בקרדיף (ניו יורק) גילו שלד ענק. השלד, שגובהו 3 מטרים, זוהה כשלד של ענק. ויליאם ניואל הקים אוהל מעל התגלית וגבה דמי כניסה ממבקרים, שבאו לראות את התגלית, הידועה כיום בשם "הענק מקארדיף". מחיר הכניסה נקבע בתחילה ל-25 סנט ולאחר מכן, בעקבות הביקוש הגדול, הועלה ל-50 סנט. עד נובמבר 1869, יותר משנים עשר אלף מבקרים כבר באו לראות את הענק. התגלית המדומה נרכשה תמורת 37,500 דולר והועברה לעיר סירקיוז לתצוגה ציבורית. חרף דבריהם של שאנדרו דיקסון וייט ולאחר מכן עותניאל מארש, פליאונטולוג בולט באוניברסיטת ייל, שבאו בתורם לראות את "התגלית" ושניהם הכריזו עליה כמתיחה, השלד המשיך במסע הניצחון שלו לבוסטון, שם הכריז המשורר המפורסם ראלף וולדו אמרסון לאחר שראה אותו כי הוא "עתיק ללא ספק". ב-14 בדצמבר 1869 הודה ג'ורג' האל, גיסו של ויליאם ניואל, כי הוא אבי המתיחה. האל הגה את הרעיון לאחר דיון נוקב במיוחד עם כומר מתודיסטי בשם טורק, שטען כי הענקים המוזכרים בספר בראשית אכן היו קיימים. האל, שהיה אתאיסט, אמר מאוחר יותר, כי בילה את הלילה "בתהייה מדוע אנשים מאמינים לסיפורים המדהימים האלה על ענקים בתנ"ך, כשלפתע חשבתי לעשות ענק מאבן ולהציג אותו כאדם מאובן". האל ציין כי השלד המדומה נחצב מגוש גבס בשיקגו ואז הוכה בפטיש ונגרמה לו התיישנות מדומה עם חומצה בטרם הועבר לקרדיף. האל וניוול קברו אותו בנובמבר 1868, וניוול המתין שנה לפני שביקש מהחופרים לחפור באר במקום שבו נקבר הפסל. למרות הודאה זו, הציע פ.ט. ברנום להאל וניוול 50,000 דולר, כדי לקנות את השלד המדומה לתצוגה ציבורית בניו יורק. לאחר שסירבו, הכין ברנום עותק של השלד המדומה, והתערוכה בניו יורק זכתה להצלחה גדולה. האל וניוול שקלו לזמן קצר לתבוע את ברנום על פלגיאט, אך ויתרו. אף על פי שהענק מקרדיף הוכר כעת כזיוף מפוברק, אלכסנדר מקוורטר, פרופסור בקולג' ייל, אמר כי מדובר בפסל עתיק, עם עקבות של פוליכרומיה, ושעליו זיהה כתובת פיניקית הקשורה לאטלנטיס. בשנת 1948, מוזיאון האיכרים בקופרסטאון, ניו יורק, רכש את השלד המדומה של הענק מקרדיף, הוא עדיין מוצג שם. העותק של ברנום שמור במוזיאון המכני המופלא של מרווין ליד דטרויט. מרק טוויין כתב סיפור על שיחה עם רוח המת של הענק מקרדיף. ז'ול ורן, שביקר באותן שנים בארצות הברית, כתב סיפור בשם Le Humbug (ההונאה) על הונאה גדולה המבוססת על מציאה של שלד ענק. הסיפור של ורן פורסם על ידי בנו לאחר מותו. מדיה וקבצים בנושא הענק מקרדיף בוויקישיתוף A Ghost Story סיפור של מרק טוויין על הרוח של ענק קרדיף (באנגלית)
בן יום טוב

האם התכוונתם ל... דוד בן יום טוב – אסטרונום ואסטרולוג יהודי קטאלוני יהודה בן יום טוב – אחד מבעלי התוספות בצרפת יעקב בן דוד בן יום טוב – אסטרונום יהודי יום טוב
אידיוט (ספר)

אידיוט (או האידיוט; ברוסית: Идиот) הוא רומן מאת פיודור מיכאילוביץ' דוסטויבסקי שנכתב בשנים 1868–1869. הספר נחשב לאחד הרומנים החשובים יותר של דוסטויבסקי. הנסיך מישקין, בן למשפחה מיוחסת שהוא הצאצא האחרון שלה, חוזר לסנקט פטרבורג לאחר שהייה ארוכה בשווייץ, שם היה מאושפז בשל מחלה. אין לו כמעט דבר פרט לבגדים שלעורו, אך הוא אופטימי וידידותי בצורה יוצאת דופן. סגנונו החברותי, הישיר והפתוח הם שמקנים לו את התואר "אידיוט", אף שהוא ניחן בראייה חדה למדי, התנהגותו נדמית תמימה מאוד. ברכבת לסנקט פטרבורג מתחבר מישקין עם רוגוז'ין, פרחח הולל שירש הון מאביו הסוחר. הלה מספר לו על תשוקתו לנסטסיה פיליפובנה, יפהפייה ידועה לשמצה בשל התנהגותה ואורח חייה. הנסיך מגיע אל ביתו של הגנרל יפאנצ'ין, בעלה של קרובת המשפחה האחרונה של הנסיך, ומתיידד עם בני הבית. משהוא רואה את תמונתה של נסטסיה הוא נתקף תשוקה עזה לראות אותה. הנסיך מגיע למסיבה אותה עורכת נסטסיה, ורואה כיצד רוגוז'ין השתוי מציע לה הון עתק כדי שתלך איתו. הוא מציע לה נישואין כדי להציל אותה, אך היא מסרבת לקבל את עזרתו ובורחת עם רוגוז'ין, שהופך מחבר קרוב לאויבו של הנסיך ואף מנסה לרצחו. אנו פוגשים שוב בנסיך לאחר שעברו מספר חודשים, ועברו עליו מספר חוויות נוספות בחברת נסטסיה. הוא מגיע לעיירת קיט שבה מתגוררת משפחת הגנרל יפאנצ'ין ומחדש את קשריו עם בני המשפחה, שם הולכים ומתחזקים קשריו עם בתם הצעירה, אגלאיה. אולם לבסוף משליך הנסיך את כל מה שהיה לו כדי להינשא לנסטסיה, וזו בורחת ממנו חזרה אל רוגוז'ין, שרוצח אותה. כתוצאה מכך שוקע הנסיך בטירוף, ואגלאיה משליכה את עצמה לנישואים לא מאושרים. יש הטוענים כי בספר מביע דוסטויבסקי ביקורת כלפי החברה הרוסית, והצורה בה היא פוגעת בערכי החמלה ואהבת האדם שאותם מייצג הנסיך. הוא יוצא נגד תהליכי השינוי שעברו על רוסיה באותה תקופה, אך לא נרתע גם מביקורת עצמית על ביקורתו, שאותה הוא שם בעיקר בפיו של הנסיך, שמצבו הנפשי מעורער והבנתו את המציאות לאשורה אינה ברורה, ובפיו של לבדייב, קמצן ושקרן בוגדני שמוזכר גם כפרשן אפוקליפסה, תחום שדוסטויבסקי תיעב. כמו כן מביא דוסטויבסקי נאום ארוך על מהות החיים כפי שהם משתקפים דרך עיניו של איפוליט, נער צעיר הגוסס משחפת המייצג את הריקנות שבגישה הניהיליסטית שרווחה באותה התקופה, אך מיד שם את אותו הנאום ללעג ולקלס בעיני שומעיו. האמביוולנטיות של הסיפור והטראגיות של דמויותיו מבליטה את קווי האופי של החברה שבה פועלות דמויות הסיפור. יש הרואים בדמותו של הנסיך מישקין סוג של "ישו" המתקשה להתנהל בחיים כפי שהם. אידיוט: רומן; תרגם ש' הרברג, מצפה ירושלים – תל אביב, 2 כרכים, תרפ"ט 1929. (מהדורות נוספות: עם עובד, תשט"ז; תשל"ב; תשל"ה-1975, עם אחרית דבר מאת עזרא זוסמן.) אידיוט, תרגמה נילי מירסקי, הקיבוץ המאוחד תל אביב, 2 כרכים, תשנ"ג-1993. הטקסט המלא, מתורגם לאנגלית אידיוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שלמה הופמן

האם התכוונתם ל... שלמה הופמן (מוזיקולוג) – מוזיקולוג ישראלי שלמה הופמן (איש חינוך) – איש חינוך חרדי־ישראלי שלמה הופמן (מאמן) – מאמן נבחרת ישראל בכדוריד
בינצ'ו-טאן

בינצ'ו-טאן (ביפנית: 備長炭; בכתיב אותיות לטיניות: Binchō-tan הנקרא גם פחם לבן או Binchō-zumi), הוא סוג של פחם עץ המשמש באופן מסורתי במטבח היפני. השימוש בו מתוארך לתקופת אדו, כאשר, בתקופת גנרקו, אומן בשם Bichū-ya Chōzaemon (備中屋 長左衛門) החל לייצר אותו בטנאבה, וקאיאמה. חומר הגלם הטיפוסי המשמש לייצור בינצ'ו-טאן ביפן הוא אלון, במיוחד ה-ウバメガシ(Quercus phillyreoides), שהוא כעת העץ הרשמי של מחוז וקאיאמה. וקאיאמה ממשיכה להיות יצרנית גדולה של פחם עץ באיכות גבוהה, כאשר העיירה מינבה, בווקאיאמה, מייצרת יותר בינצ'ו-טאן מכל עיר אחרת ביפן. בינצ'ו-טאן המיוצר בווקאיאמה מכונה Kishū binchō-tan (紀州備長炭), קישו הוא השם הישן של וקאיאמה. פחם לבן מיוצר על ידי פירוליזה של עץ בכבשן ב-240 מעלות צלזיוס בערך, במשך 120 שעות ולאחר מכן מעלים את הטמפרטורה לסביבות 1000 מעלות צלזיוס. לאחר שהתפחם, החומר נלקח החוצה ומכוסה בתערובת לחה של אדמה, חול ואפר. בינצ'ו-טאן הוא סוג של פחם עץ קשה אשר לוקח את הצורה הטבעית של העץ ששימש לייצורו. הוא גם קשה יותר מפחם עץ שחור, מצלצל בצליל מתכתי כאשר מכים בו. בשל המבנה הפיזי שלו, בינצ'ו-טאן מקבל מראה לבן יותר או אפילו מתכתי ומלבד שימושו לבישול, יש לו יתרונות נוספים כמו ספיגת ריחות. לשם השוואה, אוגה-טאן (בריקט) הוא סוג של לבנת ביומאס (לבנות ביומאס הן תחליף דלק ביולוגי העשוי מפסולת ירוקה מתכלה עם פליטות נמוכות יותר של גזי חממה ופחמן דו-חמצני מאשר מקורות דלק מסורתיים) העשויה מנסורת פחם עץ דחוס לצורות שונות עם קצוות זוויתיים, לרוב עם חור במרכז. קיימת תפיסה שגויה נפוצה בקרב מסעדות ושפים שגורמת להם להתייחס לאוגה-טאן כבינצ'ו-טאן. פעמוני הרוח וכלי הנגינה, הטנקין ("קסילופון פחמי עץ"), מיוצרים מבינצ'ו-טאן. מדיה וקבצים בנושא בינצ'ו-טאן בוויקישיתוף 紀州備長炭—הכנת Kishū Binchōtan מאת Wakayama Pref. 炭琴— טנקין ("קסילופון פחמי עץ") "פחם מוסיף לחיים הטובים" - מאמר משנת 2001 המציג את היתרונות של פחם שחור ולבן, האחרון כולל בינצ'ו-טאן Chia, C. H.; Munroe, P.; Joseph, S. D. (2012). "Microstructural Characterization of White Charcoal". Journal of Analytical & Applied Pyrolysis. 18 (S2): 1562.
ג'פרי סאקס

ג'פרי דייוויד זאקס (נולד ב-5 בנובמבר 1954) הוא כלכלן אמריקאי ומנתח מדיניות ציבורית, פרופסור באוניברסיטת קולומביה, שם ניהל בעבר את מכון כדור הארץ (אנ'). הוא ידוע בזכות עבדותו בתחומים של פיתוח בר קיימא, כלכלת פיתוח, והמאבק נגד העוני העולמי. סאקס הוא מנהל המרכז לפיתוח בר קיימא באוניברסיטת קולומביה ונשיא רשת הפתרונות לפיתוח בר קיימא של האו"ם (אנ'). הוא משמש כמקדם של ה-SDG עבור מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש בנושא יעדים לפיתוח בר קיימא (SDGs), קבוצה של 17 יעדים גלובליים שאומצו בפגישת פסגה של האו"ם בספטמבר 2015. בין 2001 ל-2018, שימש סאקס כיועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם, ושימש באותו תפקיד תחת מזכ"ל האו"ם הקודם באן קי-מון ולפני 2016 בתפקיד מייעץ דומה הקשור ליעדי הפיתוח של המילניום (MDG)(אנ') המוקדמים יותר. שמונה יעדים להפחתת עוני קיצוני, רעב ומחלות עד 2015. בהקשר למטרות ה-MDG, הוא מונה לראשונה ליועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם בשנת 2002 במהלך כהונתו של קופי אנאן. סאקס הוא מייסד שותף ואסטרטג ראשי של Millennium Promise Alliance, ארגון ללא מטרות רווח המוקדש להפסקת העוני והרעב הקיצוניים (אנ'). משנת 2002 עד 2006, הוא היה מנהל העבודה של פרויקט המילניום של האומות המאוחדות על מדדי ה-MDG. הוא עורך משותף של דו"ח האושר העולמי עם ג'ון פ. הליוול (אנ') וריצ'רד ליארד. בשנת 2010, הוא הפך לממונה בוועדת הפס הרחב לפיתוח בר קיימא, שמטרתה המוצהרת היא להגביר את החשיבות של אינטרנט בפס רחב במדיניות בינלאומית. סאקס כתב מספר ספרי עיון וקיבל מספר פרסים. הוא ספג ביקורת על דעותיו על כלכלה, על מקורו של COVID-19, כמו גם על הפלישה הרוסית לאוקראינה. מדיה וקבצים בנושא ג'פרי סאקס בוויקישיתוף אתר רשמי של סאקס גדעון עשת, על עוני שמעתם?, באתר ynet, 5 ביולי 2005 צח יוקד, "אני מתחנן: אל תשגו לחשוב שארה"ב תמשיך לתמוך בכם. אתם תישארו לבד", באתר הארץ, 6 במרץ 2024 ג'פרי סאקס, ברשת החברתית פייסבוק ג'פרי סאקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'פרי סאקס, ברשת החברתית Goodreads
מיקה משה (אלבום)

מיקה משה הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית מיקה משה אשר יצא לאור ב-10 במרץ 2024. האלבום היה מוכן לצאת לאור עוד בסוף 2023 אך בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל נדחתה יציאתו לאור. ב-3 במרץ 2024 חשפה הזמרת-יוצרת הישראלית מיקה משה על השקת אלבום הבכורה שלה ב-10 במרץ. ב-7 במרץ חשפה מיקה את רשימת שמונה רצועות האלבום תוך שהיא מוסיפה את המשפט "8 שירים, 4 שנים", ולאחר יציאת האלבום הרחיבה: האלבום הזה מסכם אצלי ארבע שנים של יצירה. הרגשתי שזה הדבר הנכון, לקחת את התקופה של ארבע השנים האחרונות ולסגור אותם, ולהתחיל את הפרק החדש בחיים. — מיקה משה: לא מקנאה בעדן, יהיה לה קשה, באתר 103FM, ‏12 במרץ 2024 באלבום נכללו שמונה שירים, חלקם בוצעו כבר על ידי מיקה וחלקם יצאו לאור יחד עם האלבום: הרצועה הראשונה, "חזקה יותר" בוצעה לראשונה על ידי מיקה בתוכנית "הכוכב הבא" ויצאה לאור בתור סינגל ב-15 בפברואר 2023. השיר "מה אתה מבקש" יצא לאור ב-10 ביוני 2021, "את לא אמיתית" יצא ב-11 ביולי 2022, "ומה איתך" יצא ב-8 במאי 2023 לזכר שלושה מחבריה שנהרגו בתאונת דרכים. על השיר "הכל לטובה" אמרה כי זהו "השיר שאני הכי מחוברת אליו באלבום". האלבום מיקה משה באתר ספוטיפיי עומרי הורוביץ, ‏כשמגיע רגע האמת אני יודעת לשדר החוצה שזה קטן עליי, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2024 מיקה משה, 10/3 אלבום בכורה, באתר אינסטגרם, ‏3 במרץ 2024 מיקה משה, 8 שירים 4 שנים, באתר אינסטגרם, ‏7 במרץ 2024 מיקה משה - "חזקה יותר״ ❤️ מתוך האודישן לכוכב הבא ✨ // #מיקהמשה #shorts, סרטון בערוץ "מיקה משה - Mika Moshe", באתר יוטיוב (אורך: 00:22) מיקה משה - חזקה יותר Prod. by May Sfadia, סרטון בערוץ "מיקה משה - Mika Moshe", באתר יוטיוב (אורך: 03:15) מיקה משה - מה אתה מבקש, סרטון בערוץ "מיקה משה - Mika Moshe", באתר יוטיוב (אורך: 03:23) מיקה משה - את לא אמיתית (Prod. By May Sfadia), סרטון בערוץ "מיקה משה - Mika Moshe", באתר יוטיוב (אורך: 03:12) מיקה משה - ומה איתך ? מוקדש לזכרם של אורי מלול ז"ל, דניאל פורת ז"ל ואריאל שטרן ז"ל, סרטון בערוץ "מיקה משה - Mika Moshe", באתר יוטיוב (אורך: 04:43) איבדה 3 חברים בתאונה - זה השיר שהוציאה לזכרם, באתר כיפה, 8 במאי 2023 אריאל פייגלין, פיינליסטית בית ספר למוזיקה שרה לזכר חבריה שנהרגו בתאונת דרכים, באתר ערוץ 7, 8 במאי 2023 מיקה משה, השיר שאני הכי מחוברת אליו באלבום, באתר אינסטגרם, ‏3 במאי 2024
מטבח הרזון

מטבח הרזון (בצרפתית: Cuisine minceur; מילולית: "בישול הרזיה") הוא סגנון בישול שנוצר על ידי השף הצרפתי מישל גראר. גראר שיחזר גרסאות קלות יותר של מנות נובל קוויזין מסורתיות. מבקרים בני זמנו הודו שגרסאות הרזון של גראר היו טובות יותר והן נותנות פחות תחושת מלאות מהמקוריות של המטבח ה"נובל קוויזין". בשנות ה-60, יחד עם פול בוקיז, אלן שאפל וז'אן ופייר טרואסגרו, "גראר היה חלוץ המטבח ההחדש אשר ... שיבשו את תרבות המסעדות ... תוך התנתקות מהכללים הוותיקים של המטבח העילית הצרפתי, הקבוצה דחפה שהאוכל ייראה ויערב לחך יותר מהחומר שממנו הוא עשוי בפועל, שיהיה רזה וקליל יותר ובהיר יותר." בשנת 1974 הגיע השף גראר לאז'ני לה-באן (אנ') ויחד עם אשתו כריסטין ברתלמי החל לשפץ אתר ספא אותו ניהל ברתלמי והיה בבעלות חותנו של גראר. גראר התחיל לחשוב איך הוא יכול לשכנע את הפריזאים לעשות את הנסיעה של 800 ק"מ לספא ולמסעדה שלו. מכוני הספא נועדו ליתרונות בריאותיים וההמצאה/יצירה שלו - מטבח הרזון - הפכה לדרך ההגיונית לצורת הבישול החדשה דלת קלוריות שלו. גראר הצהיר שהוא יצר "מטבח הרזייה נהדר" כשעבר לאז'ני ב-1974, אזור שבו חולים עם מחלות מטבוליות השתמשו במעיינות החמים שלו. גראר רצה מטבח מושך יותר מאוכל דיאטטי, אך דל בתוספת שומן, סוכר ומלח, ואמר שהוא "הבין את מידת הייאוש כלפי האוכל" שעמם מתמודדים חולים עם עודף משקל בספא. ב-9 בפברואר 1976 השיטה זכתה לתשומת לב חדשה בעיתונות, כאשר גראר הוצג על שער כתב העת טיים עם הקריקטורה של פניו ועם השורה "חוק הגורמה החדש: להחזיק את החמאה". Cuisine Gourmande מאת מישל גראר מטבח הרזון הגדול מאת מישל גראר אתר מישל גראר Aldo Buzzi L'uovo alla kok Rao, Tejal (9 במאי 2016). "Fish That's Worth a Flight to France". Bloomberg News. נבדק ב-17 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Michel Guérard – I've never created any dish thinking, "Will it be trendy?"". European Food. אורכב מ-המקור ב-11 בספטמבר 2021. נבדק ב-16 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Samuelson, Kate (10 בפברואר 2017). "Q&A: Chef Michel Guérard, a Pioneer of Low-Calorie Cuisine". Time. נבדק ב-16 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה)
ג'ורדן וולש

ג'ורדן וולש (באנגלית: Jordan Walsh; נולד ב-3 במרץ 2004) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. סובל ממחלת אלופציה אוניברסליס, הגורמת לנשירה של כל שיער הגוף. וולש נולד בדאלאס שבטקסס. בשנת 2022 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בין השנים 2022–2023 למד באוניברסיטת ארקנסו, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן אריק מוזלמן, ולצידם של שחקני ה-NBA לעתיד אנתוני בלאק, ניק סמית' וריקי קאונסיל. בעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 7.1 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק. וולש נבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה ה-38 של דראפט ה-NBA‏ 2023, והועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס. בכך היה השחקן השלישי מאוניברסיטת ארקנסו שנבחר באותו הדראפט, אחרי בלאק (בחירה שישית) וסמית' (בחירה 27). פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
שולה ליטן

שולה ליטן (נולדה ב-1922–2011) הייתה אמנית ישראלית. ליטן נולדה וגדלה בפולין. בשנת 1936 עלתה עם משפחתה לארץ. ליטן הייתה אמנית סיבים, עסקה בתחומי האריגה, קליעה, בטיק, ונייר בעבודת יד. חיה ופעלה בקרית טבעון. נפטרה בשנת 2011. בתחילת דרכה עסקה בתחום הבדים לאפנה ויצרה בדים עבור משכית בטכניקות של צביעת בטיק, והדפס עץ. עבודות מתקופה זאת נמצאות בארכיון הטקסטיל על שם רוז, במכללת שנקר. בהמשך עברה ליצור עבודות אמנות המבוססות על טכניקות וחומרים טקסטילים כגון: עבודות טלאים, אריגה על נול מסגרת, ועבודות נייר בעבודת יד מסיבי כותנה ונייר מסיבי עץ התות. עבודותיה הצטיינו בצבעוניות ייחודית ובשילוב גוונים אותם יצרה באמצעות צביעת חוטים, וצביעת בדי משי ששמשו עבור עבודות האפליקציה, ועבודות האריגה. הידע של צביעת הבדים התפתח בשנים בהם יצרה את עבודות הבטיק והתפתחה בהמשך כאשר עברה לצביעת בדי המשי. מקורות ההשראה של ליטן הם הטבע הישראלי, מצבי רוח, מזג אויר ואמנים כמו וסרלי, אגם, רותקו. ומתנועת הארט נובו. 1947, 1950 – ציור, קורסים של התנועה הקיבוצית 1953 – ציור, המכון לציור ולמלאכה, סמינר הקיבוצים, אורנים, קריית טבעון, 1988 – נייר, סדנת הנייר ע"ש הדוד בוב לסלי, באר שבע 1987, 1990 – פילוסופיה של האסתטיקה, לימודי חוץ, אוניברסיטת חיפה ומכללת אורנים 1961 – פרס שני לבטיק, התערוכה הבין-לאומית לאמנות שימושית, תל אביב-יפו 1993 – יקירת קריית טבעון 1999 – פרס ראשון, קרן אליכס דה רוטשילד, ירושלים 1966 – "INTERNATIONALS DUSTHANALWERK" שטוטגרט, גרמניה. 1967 – "המחיצות", גלריה משכית, תל אביב. 1969 – "INTERNATIONALS DUSTHANALWERK" שטוטגרט, גרמניה. 1974 – IN PRAISE OF HANDS", WCC JUBILEE", טורונטו, קנדה. 1976 – "עבודה בחוט", מוזיאון ישראל, ירושלים. 1982 – תערוכת יחיד, גלריית אלף, תל אביב, ישראל. 1984 – "סיבים", מיניאטורות, גלריה אלף (תל אביב), יד לבנים (חולון), גלריה העיר (ירושלים). 1991 – תערוכה קבוצתית של אמנים ישראלים של קרן אליס דה רוטשילד, ארמון גאלביאס, ליסבון, פורטוגל 1993 – תערוכה קבוצתית, לודג', פולין. 1993 – מקרוב ומרחוק: הסימפוזיון הבין-לאומי לאמנות הטקסטיל – חומר ורוח, גלריית קריית האמנים החדשה, קריית טבעון, טבעון. 1996 – "פתחים ואור בירושלים", בית האמנים, ירושלים. 2000 – "צבעי הנפש", תיאטרון גבעתיים. 2002 – "וד"ש לכולם ו/או גלויות מהחופש הגדול", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים. 2004 – "גוני הצבע", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים. 2004 – "נייר", גלריית האמנים עין הוד. 2007 – "פרשתי מחצלת לפני", סימגלרי – גלריה לעבודות יד ואומנות הסיב, מגדים 2008 – מלח הארץ – דיוקן ישראלי מלח הארץ – דיוקן ישראלי, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע. סיב ושיח | שולה ליטן עיצוב בד בטיק על ידי שולה לוטן בהשראת רקמה תימנית מרכז המידע לאמנות ישראלית – שולה ליטן רשימת אמנים, באתר museum.imj.org.il תמר נסים, ראיונות עם אומני טקסטיל בישראל. עבודת גמר לתואר ראשון B. Design, מכללת שנקר, 1987, עמ' 39 - 45
PokerGO

PokerGO היא חברה אמריקאית שהוקמה בשנת 2017 כאתר שירותי Over the Top של תוכני פוקר, על ידי חברת האם Poker Central, שבבעלות קארי כץ וג'ואי קקטאי. בנוסף להפקה ושידור, PokerGO מארגנת טורנירי פוקר ובראשם סבב PGT. PokerGO בעלת זכויות השידור של סבבי פוקר שונים, ובהם אליפות העולם בפוקר, PGT,‏ U.S. Poker Open ו-Poker Masters. בנוסף לשידורים חיים, החברה מפיקה לעיתים תוכניות לשידורי קטעים נבחרים מתוך הטורנירים, ומאפשרת צפייה בטורנירי עבר. החברה מפיקה ומשדרת תוכניות משחקי כסף כ-High Stakes Poker,‏ Poker After Dark ו-No Gamble, No Future. בנוסף, ישנן הפקות מקור של תוכניות והסכתים כ-Game of Gold‏, Real Talk ו-Dead Money. רוב התכנים משודרים באתר החברה, אך לעיתים משודרים בצורה חלקית או מלאה בערוצי היוטיוב וה-Twitch.tv שלהם. אתר האינטרנט הרשמי של PokerGO PokerGO, ברשת החברתית אקס (טוויטר) PokerGO, סרטונים בערוץ היוטיוב PokerGO, ערוץ באתר Twitch.tv Katie Callahan,‏ Poker Central Announces On-Demand Subscription Service, PokerGO, באתר PokerNews,‏ 22 במאי 2017 (באנגלית)
קזוריקי

קזוריקי, בשם מלא Katsuobushi kezuriki (ביפנית: 鰹節削り器;かつおぶしけずりき) הוא כלי מטבח יפני מסורתי, בדומה למקצועה או למנדולינה. הוא משמש לפריסת Katsuobushi (טונה מבושלת, מעושנת ומותססת), כלומר בלוקים מיובשים של אטונס שחור קווים (Katsuo). המכשיר וההטכניקה משמשים להכנת מרכיב בישול באמצעות משיכה ודחיפה (כמו פריסה) של גוש Katsuobushi על פני הלהב במכשיר קזוריקי בתנועה קדימה ואחורה. השבבים המתקבלים נלכדים במגירת עץ בתחתית המכשיר ונשלפים על ידי פתיחת וריקון של המגירה. לאחר מכן השבבים הממוינים גס לשני גדלים לשימושים שונים. השבבים הם מרכיב עיקרי של המטבח היפני. שבבים גדולים ועבים יותר, הנקראים Kezurikatsuo, מבושלים עם קומבו (מין אצה) להכנת דאשי. שבבים קטנים ודקים יותר, הנקראים Hanakatsuo, משמשים כחומר טעם וכתוספת למאכלים יפניים רבים, כמו Okonomiyaki (טפניאקי יפני). כיום, משקי בית יפניים רבים אינם משתמשים יותר ב-Katsuobushi kezuriki, אלא בוחרים לקנות חבילות של Hanakatsuo או Kezurikikatsuo בסופרמרקטים שכבר פרוסים/מפוררים. מנדולינה אורושיגאנה (Oroshigane), קטגוריית הפומפייה המשמשת בבישול יפני מדיה וקבצים בנושא קזוריקי בוויקישיתוף Albala, Ken (2019-11-01). "A Katsuobushi Story: Preserving Fish and Preserving Tradition". Gastronomica (באנגלית). 19 (4): 42–48. doi:10.1525/gfc.2019.19.4.42. ISSN 1529-3262. Hachisu, Nancy Singleton (2012-09-04). Japanese Farm Food (באנגלית). Andrews McMeel Publishing. ISBN 978-1-4494-1829-8.
פלימות' (מונטסראט)

פלימות' (אנגלית: Plymouth) היא עיר הבירה לשעבר של מונטסראט, אי בים הקריבי השייך לבריטניה. העיירה פלימות' היא עיר הרפאים היחידה בעולם שמשמשת כעיר כבירה. לאחר התפרצות הר הגעש סופרייר הילס בשנת 1995 העיר נחרבה ונעזבה, ודרום האי נאסר למגורים ולביקור. בנייני הממשלה נמצאים בעיר בריידס שבאי, אולם פלימות' עדיין נשארה בירת מונטסטראט "דה יורה". פלימות' ממוקמת במה שמכונה אזור ההדרה, או אזור V, מכיוון שאזור זה יושב בדרך של הפעילות הגעשית הגדולה ביותר כיום, יש גישה מוגבלת לציבור, אם כי סירות קטנות מורשות לחצא את החוף. הסיורים נערכים על ידי מדריכים שהוכשרו בקפדנות הנושאים מכשירי קשר במקרה של התפרצות נוספת. הבניינים הגיאורגיים שהיו מפוארים בעבר נמצאים בשלבים שונים של חורבות, רובם קבורים מטר וחצי מתחת לאפר ורק החלקים גלויים לעין. מדיה וקבצים בנושא פלימות' בוויקישיתוף לפני התפרצות הר הגעש, התגוררו בפלימות' 4,000 תושבים Melanie Reffes, TRIPSAVVY, Touring Plymouth, Montserrat, the Pompeii of the Caribbean, ‏26-6-2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דסיפרמין

דסיפרמין (באנגלית: Desipramine), הנמכר בין היתר תחת השמות: נורפראמין (Norpramine) ודפרקסאן (Deprexan). הוא תרופה ממשפחת נוגדי דיכאון טריציקליים (TCA) ומשמש לטיפול בדיכאון. דסיפרמין פועל כמעכב קליטה חוזרת של נוראדרנלין בצורה סלקטיבית יחסית, אם כי יש לו גם פעילויות אחרות, כגון עיכוב חלש של ספיגה חוזרת של סרוטונין, חסימת α1, פעילות אנטיהיסטמין, ופעילות אנטיכולינרגי. התרופה אינה נחשבת לטיפול קו ראשון בדיכאון מאז כניסתן של תרופות נוגדת דיכאון מסוג מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין (SSRI), שיש להן פחות תופעות לוואי והן בטוחות יותר במינון יתר. דסיפרמין משמש בעיקר לטיפול בדיכאון. בנוסף התרופה עשויה להיות שימושית גם לטיפול בסימפטומים של הפרעת קשב וריכוז (ADHD). העדות לתועלת היא רק בטווח הקצר, ועם חששות לתופעות לוואי התועלת הכוללת שלה אינה ברורה. דיספרמין במינונים נמוכים מאוד משמש גם כדי לסייע בהפחתת הכאב הקשור לדיספפסיה תפקודית, ובנוסף ישנן מעט עדויות ליעילות, בטיפול בתלות בקוקאין. כמו כן, העדויות ליעילות בטיפול בכאב נוירופטי נמוך אף הוא. דסיפרמין הוא נוגד דיכאון טרי ציקלי (TCA), ובעיקר גורם לעיכוב הקליטה החוזרת של המוליכים העצביים נוראפינפרין ובמידה מופחתת גם של סרוטונין. דסיפרמין מעלה את רמות המוליכים העצביים הללו במסלולים הקשורים לאיזון מצב רוח במוח, מה שיכול להוביל להקלה בסימפטומים של דיכאון. בנוסף, לדספירמין יכולת לחסום רצפטורים אלפא אדרנרגיים, רצפטורים היסטמינרגיים, מה שעשוי לתרום להשפעות התרפויטיות שלו. לתרופה תופעות לוואישונות הכוללות כאב ראש, בחילה, עייפות, סחרחורת, פה יבש, עצבנות, עצירות, טישטוש ראיה, אצירת שתן, קושי להירדם, תיאבון מוגבר, עלייה במשקל. מדיה וקבצים בנושא דסיפרמין בוויקישיתוף Goodman & Gilman's pharmacological basis of therapeutics, 12th ed, New York: McGraw-Hill, 2011, ISBN 978-0-07-162442-8 Ahmad Ghanizadeh, A systematic review of the efficacy and safety of desipramine for treating ADHD, Current Drug Safety 8, 2013-07, עמ' 169–174 doi: 10.2174/15748863113089990029 John Otasowie, Xavier Castells, Umonoibalo P. Ehimare, Clare H. Smith, Tricyclic antidepressants for attention deficit hyperactivity disorder (ADHD) in children and adolescents, The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2014-09-19, עמ' CD006997 doi: 10.1002/14651858.CD006997.pub2 UpToDate, www.uptodate.com Pier Paolo Pani, Emanuela Trogu, Simona Vecchi, Laura Amato, Antidepressants for cocaine dependence and problematic cocaine use, The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2011-12-07, עמ' CD002950 doi: 10.1002/14651858.CD002950.pub3 Leslie Hearn, R. Andrew Moore, Sheena Derry, Philip J. Wiffen, Tudor Phillips, Desipramine for neuropathic pain in adults, The Cochrane Database of Systematic Reviews 2014, 2014-09-23, עמ' CD011003 doi: 10.1002/14651858.CD011003.pub2 Desipramine, go.drugbank.com (באנגלית) Desipramine HCL - Uses, Side Effects, and More