רוזנות רוסיון

רוזנות רוסיון (בקטלאנית: Comtat de Rosselló; בלטינית: Comitatus Ruscinonensis) הייתה אחת הרוזנויות הקטלוניות במארקה היספניקה במהלך ימי הביניים. שליטי הרוזנות היו רוזני רוסיון, שהאינטרסים שלהם היו מצפון ומדרום לפירנאים. רוסיון, אזור היסטורי ותרבותי המקיף את המחוז הדרומי של צרפת של פירנה-אוריאנטל ובמקביל עם מחוז רוסיון לשעבר. העיר הראשית שלה תמיד הייתה פרפיניאן. רוזנות ויזיגותית התקיימה מסביב לעיר רוסצ'ינו במאות ה-6 וה-7 עם תחום שיפוט המקביל לדיוקסיה של אלנה. הרוזנות הקדומה הזו הכוללת את הקומארקים ההיסטוריים של פלאנה דל רוסלו, קונפלנט ו-ואלספיר הוקמה על ידי המלך הוויזיגותי ליובה הראשון בשנת 571. המורשת הוויזיגותית ברוסיון שרדה בבתי המשפט שלה, שם הוחל החוק הוויזיגותי באופן בלעדי עוד במאה ה-11. רוסיון נכבשה על ידי המורים בשנת 721. האזור כנראה נכבש עבור האימפריה הפרנקית על ידי פפין הקצר ובני בריתו הוויזיגותיים בשנת 760, מיד לאחר כיבוש נרבון, אם כי כל מה שבטוח הוא שהיא הייתה בידיים פרנקיות בתקופת שלטונו של קרל הגדול. בשלב זה, רוסיון התרוקנה כמעט לחלוטין, לא עובדה באופן נרחב, והשימוש בקרקע היה מאוד לא יעיל, מה שהוסבר לעיתים קרובות על ידי razzias מורי ופעולות תגמול פרנקיות במשך תקופה של ארבעים שנה. פפין הקים מחדש את הרוזנות הגותית הישנה עם מקום מושבו ברוסקינו. הרוזן החדש — גותי — בנה טירה בבירתם: הקסטרום או הקסטלום רוסיליו, שבאמצעותו נודעה רוסקינו כקסטל-רוסיו. החל משנת 780, קרל הגדול החל להעניק מקומות לא מאוכלסים ברוסיון וסביב נרבון לספאנים (או היספנים, כלומר, ספרדים נוצרים ממוצא גותי, רומי ובסקי). מהגרים ספרדים אלו, יחד עם האצולה הגותית הילידית, השתתפו בכיבוש מחדש של המדרונות הדרומיים של הפירנאים ושל החוף הטארקוננסי שיצר את המארקה היספניקה החדשה. ההיסטוריה של הרוזנות הפרנקית במאות ה-8 וה-9 אינה ידועה. בעידן הקרולינגי, ייתכן שהרוזנות היוותה את ההיקף המערבי ביותר של התיישבות לא-באסקית בפירנאים. היא הושפעה מהגל השני של הנזירות ששטף את קטלוניה במחצית הראשונה של המאה ה-9 וראה את היסוד וההכרה הקיסרית במנזרים חדשים, כמו בסן ג'נסיוס דה פונטס, סן קלמנט דה רגולה וסן אנדרה דה סורדה ב-819 ו-823 בהתאמה. בשנים 859–860, צי של ויקינגים בפיקודם של הייסטינג וביורן שדד את המנזרים של רוסיון לפני חורף בקמארג . הרוזן הראשון הידוע בשמו, גאוסלם, קיבל את רוזנות אמפוריס בשנת 817. הרוזנויות רוסיון ואמפוריס נותרו מאוחדים עד 989. עם זאת, כנראה היו להם ויקונטים נפרדים. תפקיד הוויקונט הופיע ברוסיון מוקדם כאשר מוזכר רישלם כמי שמילא אותו בשנת 859. הוויקונטים המקוריים פעלו כ-missi dominici של מרקיזי ספטימניה. לאורך תקופה זו, רוסיון קיבלה בהדרגה עצמאות דה-פקטו מהסוזרן הנומינלי שלה, מלך צרפת. כבר בשנת 878, לואי המגמגם יכול היה לאכוף את רצונו בבחירת הרוזן של רוסיון, אך עד סוף המאה ה-9 הפקיד המלכותי רק לעיתים רחוקות הגיע דרומה לאזור הפירנאים. הרוזנויות רוסיון ואמפוריס הפכו לנכסי תורשה יציבים יחסית של משפחת בלוניד; גאוספרד הראשון אפילו קיבל את התואר דוכס בשנת 975. בסוף המאה ה-10, אלט רוסלו, קונפלנט ו-Valspir הפנימית עברו לרוזני סרדניה ורוסיון הצטמצמה לאזורי החוף של רוסיון ו-Valspir. לאורך המאה, אמפוריס הייתה מרכז הכוח של הרוזנות והרוזנים ישבו שם. רק כאשר הפיראטים הוויקינגים והמורים אילצו אותו לעבור מהחוף אל היבשה הניתנת להגנה בקלות, הפך גאוספרד הראשון לבירתו את קסטלו ד'אמפורי. לאחר מותו, הרוזנויות הופרדו, כאשר רוסיון ניתנה לבנו הצעיר, גיזלברט הראשון. החלוקה, לעומת זאת, נעשתה על פי תנאים מסוימים של הרוזנים המנוחים. ראשית, לשני הרוזנים הייתה זכות להשתתף בסינודים ובבתי הדין שהתקיימו בכל אחד מהמחוזות. שנית, זכויות הצדק חולקו בין שני הרוזנים. שלישית, לרוזן רוסיון הייתה הזכות להתגורר באמפוריס, הבירה העתיקה. ולבסוף, כל אחד מהרוזנים יכול להחזיק בקרקעות בכל אחד מהרוזנויות. ב-1014 פלש הוגו הראשון מאמפוריס לרוסיון, אך ב-1019 נחתם הסכם שהפך את שתי הרוזנויות לישויות נפרדות לצמיתות. רוסיון הייתה האתר של ההכרזה הראשונה של שביתת הנשק של אלוהים (treuga Dei). בשנת 1027, נערכה מועצת אלנה באדמת המרעה של טולוז, משום שהמון הנוכחים היה כה גדול: אנשי דת, אריסטוקרטים, גברים ונשים עניים. המועצה קבעה לראשונה סדרה של קנונים בהתאם לתנועת שלום האל (pax Dei) שנחנכה במנזר Charroux בשנת 989 ואשר התפשטה על פני אקוויטניה, גסקוניה, לנגדוק וקטלוניה כמו אש בשדה קוצים. מועצת אלנה, לעומת זאת, הלכה צעד קדימה מהמועצות המקומיות הקודמות. היא גם הכריזה על הפסקת אש בתוקף ממוצאי שבת ועד יום שני בבוקר בכל שבוע: "אף אחד המתגורר ברוזנות ובדיוקסיה האמורים [של רוסיון] לא צריך לתקוף כל אויב שלו מהשעה התשיעית בשבת ועד השעה הראשונה ביום שני, כדי שכל אחד יהיה יכול לתת את הכבוד ליום ה'". שביתת הנשק התפשטה במהירות דרך לנגדוק ועד מהרה הוארכה כך שהובנה באופן כללי כי הלחימה אסורה בין יום רביעי בערב ועד יום שני עם עלות השחר. גיזלברט העביר את עיר הבירה של רוסיון מקסטלרוסיון לכפר בשם פרפיניאן, שהיה מיועד להיות העיר הראשונה של רוסיון, בהעדפה למושב האפיסקופלי של אלנה. גיזלברט השני כרת הסכם עם אמפוריס בנוגע לנכסים צבאיים וכנסייתיים. בתקופה זו הושפעה רוסיון יותר מרוזן טולוז מצפון לה מאשר מרוזן ברצלונה שמדרום לה, בניגוד לדרכם של רוב הרוזנויות הקטלאניות. היא גם סבלה מסדרה של פשיטות חופיות של הצי של ממלכת הטאיפה דניה. באמצע המאה ה-12, תחת גאוספרד השלישי, רוסיון חוותה תקופה של סערה עם התקפות מוגברות של אמפוריס ושל פיראטים מורים. גם בנו הבכור של גאוספרד מרד. על מנת לדכא את המרד של בנו, הוא הפך אותו ללורד פרפיניאן וליורש העצר. עם מותו של ז'רארד השני ללא יורשים בשנת 1172, עברה רוסיון, לפי הסכמה מראש של האצילים עם הרוזן, לאלפונסו השני, מלך אראגון. האצילים חשבו שכתר אראגון יכול להגן על רוסיון מפני יומרותיה של אמפוריס, שעדיין החזיקה בזכויות קהילתיות מסוימות ברוסיון. בשנת 1173, אלפונסו כינס אספה בפרפיניאן, שם הכריז על שלום לכל רוסיון והדיוקסיה של אלנה. רוסיון הייתה, יחד עם סרדניה וקונפלנט, הנושא של קרטולר גדול תחת אלפונסו השני או אולי פרו השני: Liber feudorum Ceritaniae. זהו תיעוד של צ'רטרים, הקשורים בדרך כלל לאחזקת טירות ואדמות בשלושת המחוזות, מארכיון הרוזנים של ברצלונה. מדיה וקבצים בנושא רוזנות רוסיון בוויקישיתוף כרך או גליל מימי הביניים (רוטולוס) המכיל תעתיקים של מסמכים מקוריים הנוגעים ליסוד, הרשאות וזכויות משפטיות של מפעלים כנסייתיים, תאגידים עירוניים, איגודי תעשייה, מוסדות לימוד או משפחות