laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גשר נוטרדאם

גשר נוטרדאם (בצרפתית: Pont Notre-Dame) הוא גשר שניצב מעל נהר הסן בפריז, צרפת, ומקשר בין רציף ז'סבר (quai de Gesvres) שבגדה הימנית לבין רציף דה לה קורס (quai de la Corse) שבאיל דה לה סיטה. הגשר ידוע במיוחד בשל היותו הגשר "העתיק ביותר" בפריז. גשר היה קיים במקום הזה מאז העת העתיקה, אף על פי שהוא נהרס ונבנה מחדש פעמים רבות; הגשר העתיק ביותר בפריז שנותר ללא פגע הוא כיום הפון נף. על גבי הגשר נבנו בעבר מבנים רבים, בהם לפחות 60 בתים, ומשקלם הרב גרם לגשר נוטרדאם להתמוטט במאה ה-15. במקום זה חצה את נהר הסן הגשר הראשון של פריז, שנקרא הגשר הגדול (Grand-Pont), עוד בעת העתיקה. בשנת 886, בעת המצור על פריז ותקיפת הנורמנים, גשר זה נהרס והוחלף בגשר קורות, שנקרא "גשר הקורות של מילברה" (Pont des Planches de Milbray). הגשר נהרס בזמן הצפה בשנת 1406. ב-31 במאי 1412 שארל השישי הורה על הקמת "גשר נוטרדאם" הראשון. גשר זה הורכב מעץ מוצק וחיבר את האיל דה לה סיטה עם רחוב סן-מרטן. שבע שנים נדרשו לשם הקמת הגשר, ושישים בתים נפרסו לאורכו, שלושים בכל צד. רובר גוגן (Robert Gauguin) ציין שבתים אלו "מצטיינים בגובהם ובאחידות בנייתם", והם כונו "הנאים ביותר בצרפת". גשר העץ של שארל השישי התמוטט ב-25 באוקטובר 1499 בסביבות השעה תשע בבוקר, ככל הנראה בשל חוסר יציבות מבנית שנגרמה בשל הזנחת תיקונים נדרשים. יסודות אבן הונחו עבור גשר חדש באותה השנה, בזמן שמעבורת ממלאת את החלל התעבורתי. הפעם נבנה הגשר מאבנים, כגשר קשתות תחת פיקוחו של האדריכל האיטלקי והנזיר הפרנציסקני פרה ג'יובני ג'יוקונדו (Fra Giovanni Giocondo). הבנייה הושלמה בשנת 1507, עדיין עם שישים בתים ומבני אבן ולבנים מעל הגשר, שהפך לנקודת מסחר ערה. הבתים על גשר נוטרדאם היו הראשונים להיות ממוספרים בפריז. ב-1660 צוחצח הגשר לכבוד הגעתה לפריז של מריה תרסה, ביתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד, שהפכה למלכת צרפת עם נישואיה ללואי ה-14. בין השנים 1646 ל-1788 נהרסו הבתים לאורך הגשר בשל סיבות סניטריות ובשל הסיכון שגרמו מבנים אלו ליציבות הגשר. בשנת 1853 מבנה אבן חדש נבנה על גבי יסודות האבן הקיימים, על אף שהבנייה החדשה הסתפקה רק בחמש קשתות. הגשר החדש גרם ללא פחות משלושים וחמש תאונות ימיות בין השנים 1891 ל-1910 וכונה לפיכך בשם "גשר השטן" (pont du Diable). אי לכך, במטרה להקל על תנועת כלי השיט בנהר הסן, התקבלה החלטה לבנות מחדש את הגשר, אך הפעם ממתכת. את עבודות הבנייה ניהל ז'אן רזל, שעבד גם על בניית גשר מירבו וגשר אלכסנדר השלישי; גשר נוטרדאם החדש נחנך בשנת 1919 על ידי נשיא הרפובליקה רמון פואנקרה. מדיה וקבצים בנושא גשר נוטרדאם בוויקישיתוף A. and W. Galignani (1825). The History of Paris from the Earliest Period to the Present Day. Galignani, p. 139-149. האתר העירוני של פריז: גשרי פריז - גשר נוטרדאם (בצרפתית) Gerald N. Sandy (2002). The Classical Heritage in France Ayers, Andrew (2004). The architecture of Paris: an architectural guide. Stuttgart: Edition Axel Menges, p. 394 Augustus Pugin (1831). Paris and Its Environs: Displayed in a series of 200 Picturesque Views. Jennings and Chaplin, p. 152
הרולד מארי

הרולד מארי (באנגלית: Harold James Ruthven Murray;‏ 24 ביוני 1868, לונדון – 16 במאי 1955) היה היסטוריון שחמט ידוע והראשון שפרסם את התאוריה שמקור השחמט מהודו. מארי היה הבכור לאחד עשר ילדים במשפחתו. אביו ג'יימס מארי היה העורך הראשון של המילון האנגלי של אוקספורד. מארי למד בבית ספר ובזמנו הפנוי עזר לאביו בעריכת המהדורה הראשונה של המילון OED. עד סיום לימודיו היה מארי אחראי ל-27,000 ציטוטים שהופיעו במילון. מארי החל ללמוד בקולג' בליול באוקספורד, ואת לימודיו במתמטיקה סיים בשנת 1890. הוא התקבל לעבודה בקולג' המלכה בטאונטון שם גם למד לשחק שחמט. לאחר מכן מונה למנהל בית ספר בלנקשייר. בשנת 1897 נישא, בשנת 1901 התמנה למשרת מפקח ובשנת 1928 התמנה כחבר במנהלת החינוך. בשנת 1897 עודד אותו הברון טאסילו פון דר לאסה (שהשלים בשנה זו את סיפרו על ההיסטוריה של השחמט באירופה) לחקור את העבר הרחוק של השחמט. מארי השיג גישה לספריה העשירה ביותר בנושא השחמט, ספריתו של ג.ג. וויט מאוהיו וכמו כן השתמש באוסף של רימינגטון וילסון מאנגליה. אוסף וויט כלל כתבי יד בערבית, ולצורך קריאתם למד מארי ערבית וכך בחן מסמכי שחמט היסטוריים רבים. המחקר נמשך 13 שנים ומארי כתב מאמרים בנושאי ההיסטוריה של השחמט שפורסמו בעיתון הבריטי British Chess Magazine ובעיתון הגרמני Deutsches Wochenschach. בשנת 1913 מארי פרסם את עבודתו המשמעותית ביותר, ההיסטוריה של השחמט, והציע את התאוריה שהשחמט נוצר בהודו. עד היום זו התאוריה המקובלת ביותר. בשנת 1952 פרסם מארי את ספרו "A History of Board Games other than Chess". הגם שההיסטוריה של השחמט נחשב לספר התקני בתחום, הגישה המדעית ואורכו הגדול (900 עמודים) הפכו אותו ללא נגיש למרבית השחמטאים. מארי החל לכתוב גרסה קצרה יותר של עבודתו בנושא ההיסטוריה של השחמט בסגנון פופולרי יותר. הגם שהחל את עבודתו שנים רבות קודם לכן העבודה לא הושלמה עד מותו, אלא בראון והארי גולומבק השלימו את העבודה ופרסמו אותה בשנת 1963 כ-A Short History of Chess. Murray, H. J. R. A History of Chess (London: Oxford University Press, 1913) Murray, H. J. R. A History of Chess (Northampton, MA: Benjamin Press, 1985) ISBN 0-936317-01-9 חיבורים נוספים: History of Board Games other than Chess. (1952) A Short History of Chess (1963, published after his death). The Dilaram Arrangement (unpublished) The Dilaram position in European Chess (unpublished) A History of Draughts (unpublished) A History of Heyshott (unpublished) The Early History of the Knight's Tour (unpublished) The Knight's Problem (unpublished) The Classification of Knight's Tours. (unpublished) הרולד מארי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סובה

סובה (באנגלית: Suva) היא בירת פיג'י, הממוקמת על חופו הדרום מזרחי של האי ויטי לבו. נכון לשנת 2017, בעיר מתגוררים כ־94,000 תושבים ובאזור העיר רבתי כ־186,000 תושבים. עם סיפוח פיג'י בידי האימפריה הבריטית בשנת 1874, הפכה סובה לבירתה של פיג'י במקומה של לבוקה. ההעברה הרשמית נעשתה בשנת 1882. סובה היא המרכז הכלכלי והאדמיניסטרטיבי של פיג'י, בירת מחוז המרכז של פיג'י וכן העיר הגדולה ביותר בדרום מזרח האוקיינוס השקט ("ניו-יורק של הפסיפיק" בפי המקומיים), למעט ערים באוסטרליה וניו זילנד. בעיר נמצאים המוסדות החברתיים והכלכליים המרכזיים של פיג'י. בית הממשלה הממוקם בעיר, ואשר נבנה בשנת 1922 עבור המושל הבריטי, משמש כיום כמגורי נשיא פיג'י. העיר היא מרבד ססגוני של תרבויות, וניתן לפגוש בה הינדים, פיג'יאנים, אירופאים, מלנזים, פולינזים ואחרים. השפה המדוברת ביותר היא אנגלית, אך גם בשפת ההינדי נעשה שימוש נרחב. בעיר שוכנים אוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, בית הספר לרפואה של פיג'י, המכון לטכנולוגיה של פיג'י ועוד. העיר היא עיר נמל, והנמל תופס חלק מרכזי בקו החוף של העיר. הנמל בעיר הוא המרכזי ביותר במדינה. בשנים האחרונות התרחבו פרווריה כך שנוצר רצף יישובי הגולש מעבר לנפה בה ממוקמת העיר לנפות סמוכות. בניגוד לערים רבות בעולם, סובה לא התפתחה סביב ענף כלכלי אחיד, אלא התפתחה בהדרגה ובאחידות במשך השנים. העיר היא יחידה מוניציפלית מיוחדת הנשלטת על ידי מועצה בת 20 נציגים המהווה את הרשות המחוקקת של העיר. מועצת העיר נבחרת אחת לשלוש שנים מארבעה מחוזות בחירה. האקלים של סובה הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן). היא עלולה להיות מושפעת מציקלונים. טמפרטורת המקסימום היומית היא לרוב בין 27 ל־31 מעלות צלזיוס. טמפרטורת המינימום היומית היא לרוב בין 21 ל־24 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עולה מעל 3,000 מ"מ, כמות אשר גבוהה מהכמות הממוצעת במערב האי ויטי לבו. טאיוואן טאיפיי, טאיוואן הרפובליקה העממית של סין בייהאי (אנ'), גואנגשי, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין גואנגדונג, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין Shaoxing (אנ'), ג'ג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין הפיליפינים ויראק (אנ'), הפיליפינים אוסטרליה ברייטון (אנ'), טסמניה, אוסטרליה אוסטרליה פרנקסטון (אנ'), ויקטוריה, אוסטרליה פפואה גינאה החדשה פורט מורסבי, פפואה גינאה החדשה קוריאה הדרומית מחוז יונגסאן, סיאול, קוריאה הדרומית אתר האינטרנט הרשמי של סובה סובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אקלים בסובה, באתר השירות המטאורולוגי של פיג'י ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת סקוו ואלי (1960)

אולימפיאדת החורף ה-8 נערכה מ-18 בפברואר עד 28 בפברואר 1960 בעיר סְקוּוֹ ואלי במדינת קליפורניה שבארצות הברית. באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-30 מדינות. אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת סקוו ואלי אולימפיאדת סקוו ואלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס ואן פליט

לואיס ואן פליט (בהולנדית: Louis van Vliet;‏ 1870[דרושה הבהרה] – 15 ביוני 1932, לונדון) היה שחמטאי הולנדי. ואן פליט הגיע למקום הרביעי בתחרות אמסטרדם בשנת 1889 (ניצח: עמוס ברן), חלק מקום 6-8 בתחרות לונדון 1889 (ניצח: הנרי בירד), הגיע למקום ה-19 בתחרות מנצ'סטר 1890 (ניצח: זיגברט טאראש), הגיע שני, אחרי רודולף לומן בתחרות לונדון 1891, הגיע עשירי בתחרות נוספת שהתקיימה בלונדון בשנת 1891 (ניצח: הנרי בירד), הגיע תשיעי בתחרות לונדון 1892 (ניצח: עמנואל לסקר), הגיע חמישי בתחרות לונדון 1893 (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן), חלק מקום 2-3 בתחרות לונדון 1896 (ניצח: ריצ'רד טייכמן). ואן פליט חלק מקום 3-4 בתחרות לונדון 1900 (ניצח: ריצ'רד טייכמן), הגיע למקום השישי בתחרות לונדון 1904 (ניצח: ויליאם אוורט נפייר), בתחרות נוספת בלונדון סיים במקום החמישי (ניצח: ריצ'רד טייכמן), חלק מקום 27-28 בתחרות אוסטנדה 1907 (ניצחו: עקיבא רובינשטיין ואוסיפ ברנשטיין). לואיס ואן פליט, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אומדן מד כושר של ואן פליט
פאטו פו

פאטו פו (Pato Fu, "ברווז פו") הוא הרכב רוק אלטרנטיבי ברזילאי שהוקם בשנת 1992 בעיר בלו הוריזונטה שבמינאס ז'ראיס. בשנת 2001 דורג ההרכב בידי המגזין טיים בין 10 הלהקות הטובות בעולם, יחד עם רדיוהד, U2 ופורטיסהד. בהרכב חברים פרננדה טאקאי (Fernanda Takai) כסולנית, ג'ון אוליואה (John Ulhôa) כגיטריסט, ריקרדו קוקטוס כבסיסט, שאנדי טאמיאטי בתופים ולולו קאמארגו בקלידים. טאקאי ואוליואה נשואים ולהם בת, שנולדה ב-2003. לטאקאי שורשים מעורבים ניפו-ברזילאיים ולוזו-ברזילאיים. צלילי ההרכב שואבים אלמנטים מפופ רוק ועד מוזיקה אקספרימנטלית, ובשירים מסוימים ניתן להבחין גם בצלילי מוזיקה אלקטרונית. ניכרות אף השפעות של מוזיקה פופולרית ברזילאית (MPB), טרופיקליה וכן של הרכבי רוק אלטרנטיבי דוגמת רדיוהד והקיור. ב-2001 הופיעה הלהקה במסגרת מופעי רוק בריו 3 הבינלאומי בריו דה ז'ניירו, בפני 250,000 איש, וגם ברוק בריו 2008 (שנערך בליסבון ומדריד החל משנת 2004). בין שירי ההרכב - "Nada Original" ("שום דבר לא מקורי"), "Espero" ("מחכה"), "capetão 66.6 FM" (קטע מוזיקלי היתולי למוזיקת מטאל), "Made in Japan" (השיר נכתב בפורטוגזית בידי ג'ון ותורגם ליפנית בידי מורה ליפנית. הקליפ הוא הצדעה ל-Tokusatsu, סרטי מדע בדיוני יפניים ישנים, וסאטירה כנגד אמריקניזציה, וזכה בפרס MTV Video Music הברזילאי.) ו-"Ando Meio Desligado" (בתרגום חופשי - "לאחרונה אני מעט מנותק" ובתרגום מילולי - "מתהלך חצי מנותק", גרסת כיסוי לשיר שבמקור בוצע בידי אוס מוטנטס, להקת טרופיקליה ורוק פסיכדלי ברזילאית משנות ה-60). בנוסף, מרבה ההרכב לבצע גרסות כיסוי לשירים של אמנים אחרים, מברזיל ומהעולם. שם ההרכב שאוב מרצועת קומיקס "גארפילד". ברצועה תוקף החתול גארפילד את הדוור תוך שימוש בטכניקות "Cat Fu". רצועת קומיקס זו מצאה חן בעיני חברי ההרכב והם החליטו לאמץ את הכינוי "Pato Fu" (ברווז פו) במקום "Gato Fu" (חתול פו). באורח מקרי או לאו, הופיע לפני כן ביטוי זה בתרגום הברזילאי לפורטוגזית של הסרט "הווארד הברווז". 1993 - Rotomusic de Liquidificapum 1994 - ?Gol de Quem (מפורטוגזית: "גול של מי?") 1996 - Tem Mas Acabou ("יש אבל נגמר") 1998 - Televisão de Cachorro ("טלוויזיה לכלבים") 1999 - Isopor ("קלקר") 2001 - Ruído Rosa ("רעש ורוד") 2005 - Toda Cura Para Todo Mal ("כל תרופה לכל רעה") 2007 - Daqui Pro Futuro ("מכאן ועד העתיד") 2002 - MTV ao Vivo Pato Fu: no Museu de Arte da Pampulha 2002 - MTV ao Vivo Pato Fu: no Museu de Arte da Pampulha 2004 - Pato Fu Video Clipes 2007 - Toda Cura Para Todo Mal Sobre o Tempo (בעברית: "אודות הזמן") Canção pra Você Viver Mais (בעברית: "שיר להארכת ימיך", שיר שכתבה טאקאי יחד עם אוליואה, בהקדשה לאביה, שמת לאחר שהשיר התפרסם.) Antes Que Seja Tarde (בעברית: "לפני שיהיה מאוחר") Made in Japan Depois (מפורטוגזית: "אחר כך") Perdendo Dentes (מפורטוגזית: "נושרות לי שיניים") Eu ("אני", מהתקליטור "רעש וורוד". שיר הצדעה ללאון טרמין, ממציא הטרמין, בין הכלים המוזיקליים האלקטרוניים הראשונים.) Ando Meio Desligado (לאחרונה אני קצת מנותק) Por Perto ("בקרבת מקום") !!Uh Uh Uh, Lá Lá Lá, Ié Ié Anormal רוק ברזילאי מדיה וקבצים בנושא פאטו פו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאטו פו פאטו פו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאטו פו, באתר Discogs (באנגלית) פאטו פו, באתר Songkick (באנגלית) האתר הרשמי של הסולנית פרננדה טאקאי דירוג 10 הרכבים מובילים לפי המגזין טיים.http://www.time.com/time/musicgoesglobal/na/mbest.html
יהונתן גטרו

יוני (יהונתן) גטרויר (מוכר גם בכינוי הבינלאומי Yeho - יהו; נולד ב-25 באוקטובר 1977, בתל אביב) הוא זמר ושחקן ישראלי. נולד בתל אביב כיוני גטרויר. בשנת 2000 יצא אלבום הבכורה של יוני גטרויר "מדברים על זה" תחת שם הבמה "גטרו" בחסות "מעריב לנוער" ומיקי פלד (כמחצית משירי האלבום כתב והלחין נינו אורסיאנו). בשנים 2000 ו-2001 הופיע בפסטיגלים "צעצוע של פסטיגל" ו"פלאנובלה של פסטיגל", חימם את הופעותיהם בארץ של מלאני סי (ספייס גירלז) בסינרמה, וסטלייף והיי פייב בפארק הירקון והופיע באירועים טלוויזיוניים רבים כדוגמת "טקס מלכות היופי" ו"נערת השנה". בשנים אלו אף שימש כדוגמן הבית של חברת האופנה "ריפליי". בשנת 2002 החליט יוני לעזוב את ישראל לטובת לימודי משחק בלוס אנג'לס. בשנת 2006 שב לישראל והוציא סינגל בשם "קורא לך". בהזדמנות זו בחר לשנות את שם הבמה שלו ל"יהונתן". הקליפ הפרובוקטיבי של הסינגל "קורא לך" הגיע למקום הראשון ברשימת המבוקשים של ערוץ המוזיקה. בקיץ 2007 הוציא סינגל נוסף בשם "בלילה חם בקיץ" והקליפ עבור סינגל זה נכנס אף הוא לפלייליסט של ערוץ המוזיקה ושודר ברוטציה גבוהה. במקביל לפעילות בזירה הישראלית זכו שני הקליפים של יהונתן לחשיפה רבה בחו"ל. המגזין "די. אן. איי מגזין" האוסטרלי ערך תחרות בקרב קוראיו וגולשי האתר של המגזין, והקליפ "בלילה חם בקיץ" נבחר למקום התשיעי ברשימת עשרת הקליפים המובילים של הקהילה הגאה בכל הזמנים. בשנת 2008 שיחק יוני בסדרת הדרמה של yes הטלוויזיה בלוויין "רביעיית רן". בסדרה גילם את דמותו של נדב, בחור הומוסקסואל שמנהל רומן עם בעלה של נטע (מיכל ינאי), המגולם על ידי עודד לאופולד. בנוסף שיחק בתפקיד אורח בסדרות "מסכים" (yes), "המלון של פיני" (ערוץ הילדים) ובסרט הקולנוע האמריקאי שצולם בישראל "Delta Force" (גלובוס גרופ). בשנת 2009 יצא אלבומו הלועזי הראשון "My Turn" ושלושת הווידאו-קליפים מתוך האלבום "Remember When" ,"Just Another Summer" ,"My Turn" כבשו את צמרת מצעד הווידאו-קליפים של MTV Logo בארצות הברית. כמו כן זכה יוני בעקבות הצלחת האלבום לכתבת שער במגזין האמריקאי "Instinct". בשנת 2013 יצא אלבומו הלועזי השני "Yeho" אשר הוחתם בחברת התקליטים "Violet Friends Music". יהונתן גטרו, סרטונים בערוץ היוטיוב יהונתן גטרו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יהונתן גטרו, באתר Discogs (באנגלית) יהונתן גטרו, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) טל איתן, הייתי מוכן לשחק את המשחק, באתר GoGay
מחמם מים מיידי

מחמם מים מיידי הוא מתקן המחמם מים באופן מיידי עם פתיחת הברז המשמש לצריכת המים (להבדיל מחימום מראש). מתקנים אלה צורכים חשמל או גז בישול כמקור אנרגיה לחימום המים. מחממים אלו פועלים בשיטה בה המים זורמים דרך דוד קטן. בתוך הדוד ישנו גוף חימום חשמלי. עם פתיחת ברז המים מנגנון אוטומטי מזהה זרימת מים והוא דורך מפסק המפעיל את גוף החימום. המים הקרים נכנסים מצד אחד של הדוד ויוצאים בקצה השני. בשל המעבר הצר בתוך הדוד הקטן, המים הקרים שעוברים דרכו מתחממים במהירות. המחמם מצויד בתרמוסטט המגן מפני התחממות יתר. יעילות המכשיר נמדדת בשני פרמטרים מרכזיים, ההספק החשמלי של גוף החימום וספיקת המים.[דרושה הבהרה] קיימים שני דגמים עיקריים למחממים אלו: מכשיר קצה - פועל כאשר יש לחץ בתוך המערכת עקב זרימת מים. לכן לא ניתן לסגור את פתח יציאת המים שכן במצב זה המחמם יעבוד כל הזמן. מגבלה זו לא מאפשרת לחבר אותו למספר נקודות מים. מכשיר נסתר מרכזי - מופעל על ידי מנגנון המזהה זרימה (לא לחץ) ולכן ניתן להתקין מכשיר לפני ברז המים כגון מתחת לכיור או על קו המים החמים הראשי. המכשיר מסתנכרן עם דוד השמש במידה וקיים ונכנס לפעולה רק כאשר טמפרטורת המים היוצאים מהדוד נמוכה מהרצוי. להתקנה על קו המים החמים הראשי נדרש מכשיר בעל הספק חשמלי גבוה, שבהכרח צריך להיות תלת פאזי. מחממים אלו פועלים בשיטה בה המים זורמים דרך צינור נחושת ארוך ומסולסל כאשר קצהו השני מחובר לצינור המים החמים הראשי. החלק המסולסל של הצינור ממוקם מעל או בין שני מבערים המחוברים למערכת הגז הביתית. חיישן המזהה זרימת מים פותח את ברז הגז ומפעיל מצת אלקטרוני המדליק את המבערים. מבערים אלו מחממים את צינור הנחושת דרכו זורמים המים. מכיוון שמסלול המים דרך הצינור המסולסל ארוך, עובר מספיק זמן כדי שהמים יספיקו להתחמם. כך מסופקים מים חמים ללא הגבלה באופן מיידי. מחמם מים זה פועל על ידי אלקטרומגנט שיוצר שדה אלקטרומגנטי בין שתי אלקטרודות, בין שתי האלקטרודות מוצב צינור מתכת. האלקרומגנט מחליף את הקוטביות שלו בתדירות גבוהה, בכל חילוף קוטביות האלקטרונים מסתדרים בצינור המתכת באופן הפוך, ולמעשה בשל התדירות הגבוהה הם רוטטים במהירות. תנועה זו גורמת לחימום הצינור. במחמם המים מופעלת משאבה שמזרימה מים או כל נוזל אחר באופן אקטיבי בצינור המתחמם. הנוזלים סופחים את החום בניצולת גבוהה מאוד 97% מהאנרגיה המושקעת ויוצאים בטמפרטורה גבוהה עד כ-C° 110. מדיה וקבצים בנושא מחמם מים מיידי בוויקישיתוף בר חיון, חימום מים בגז - יעיל אבל יקר, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2009
STP

האם התכוונתם ל... STP – סוג של חוטי תקשורת תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ – תנאים למדידת צפיפות STP (פרוטוקול) – פרוטוקול ברשתות המאפשר מיתוג בין קווי/מתגי תקשורת במקרה תקלה STP - Software Test Plan, תוכנית בדיקות תוכנה. Stone Temple Pilots – להקה גראנג' אמריקאית.
סטפנו די ג'ובאני

סטפנו די ג'ובאני (באיטלקית: Stefano di Giovanni;‏ 1392 – 1450/1) היה צייר איטלקי. נודע גם בכינויו סַסֶטָה. ססטה נודע בציוריו הקשורים לעולם הנצרות וניכר כי הושפע מהסגנונות של האמנים בני-דורו. יצירותיו היו גדושות בחידושים מעניינים ושמו קשור במורשת המאה ה-14 ובסגנון הגותי שהיה מקובל אז, למרות האופי השמרני של האסכולה אליה השתייך, אסכולת סיינה. "מזבח המדונה של השלג", 1430/2. יצירתו המוקדמת ביותר שהשתמרה. שמורה בפירנצה, איטליה. "תמונות המזבח בכנסיית פרנציסקוס הקדוש", 1437-1444. התמונות שמורות כיום בגלריה הלאומית של לונדון ובמוזיאון קונדה שבשאנטיי. מדיה וקבצים בנושא סטפנו די ג'ובאני בוויקישיתוף סטפנו די ג'ובאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאגר דגימות ה-DNA של משטרת ישראל

משטרת ישראל מנהלת מאגר של דגימות DNA שנלקחו מחשודים, נאשמים ומורשעים במעשי עבירה או שנמצאו בזירת עבירה. על פי חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה-חיפוש אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי) שתוקן בשנת 2005 ותקנותיו אושרו בוועדת חוקה, חוק ומשפט ב-24 באוקטובר 2006, המשטרה רשאית, בין היתר, ליטול דגימות ביולוגיות (דגימת שיער, דגימת תאים מחלקה הפנימי של הלחי ודגימת דם מזערית) מחשודים, נאשמים ומורשעים, לאחסן אותם ולנהל מאגר של דגימות לשם זיהוי חשודים והשוואה עם ממצאים מזירות פשע. מאגר ה-DNA של משטרת ישראל הוקם בפברואר 2007, וב-27 בדצמבר 2007, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר, החלו בתוכנית ניסוי משותפת לאיסוף דגימות DNA של אסירים מורשעים בעבירות חמורות או בעבירות מין המרצים את עונשם בבית סוהר איילון ובמהלכה נלקחו 183 דגימות. בחודש יוני 2008 פורסם שהמאגר מכיל כבר 28,000 דגימות שכבר הביאו לחשיפת כשלוש מאות מקרי פשע[דרוש מקור]. בעקבות הצלחת תוכנית הניסוי, שירות בתי הסוהר ומשטרת ישראל נערכו ליטול דגימות DNA מ-6,000 אסירים שהורשעו בעבירות המצוינות בחוק (פשעים חמורים, עבירות מין ועבירות רכוש) והמרצים את עונשם ב-24 בתי סוהר ברחבי הארץ. נכון לשנת 2014 מאגר הדנ"א המשטרתי מכיל כ-300 אלף דגימות של בני אדם. מקרה רצח מפורסם שפוענח בין השאר באמצעות שימוש במאגר ה-DNA הוא של נועה אייל, שרוצחה נתפס לאחר כ-16 שנה, כשדגימת DNA שנלקחה מאביו נבדקה במאגר, והתברר כי הרוצח אמור להיות קרוב משפחתו של האב. במהלך אחד הדיונים בפרשת רצח זו עמד שופט בית המשפט העליון, אורי שהם על השימוש בדגימות ה-DNA כראיה במשפט הפלילי, ועל מרכזיותן וחשיבותן של ראיות מסוג זה. ראיית ה-DNA מבוססת על השוואה בין דגימות גנטיות, תוך התייחסות לשכיחותו של הפרופיל הגנטי באוכלוסייה. לצורך קבלתה של ראיית DNA כראיה במשפט, יש להציג שתי מערכות של ראיות. המערכת הראייתית הראשונה עניינה בעדות מומחה, בדבר מידת ההתאמה הגנטית הקיימת בין דגימה שנלקחה מזירת העבירה, לבין דגימה שנלקחה מן הנאשם. המערכת הראייתית הנוספת מתמקדת בהערכה הסתברותית של שכיחות הופעתה של ההתאמה הגנטית האמורה, בקרב אוכלוסיות שונות. על יסוד ההתאמה בין הדגימות כאמור, בצירוף חוות הדעת הנוגעת לשכיחות ההתאמה בקרב אוכלוסיות שונות, נדרש בית המשפט לקבוע האם ישנה זהות בין הנאשם לבין בעל ה-DNA שנלקח מזירת העבירה (פסק דיני בע"פ 3731/12 סוילם נ' מדינת ישראל, פסקה 80 (11.11.2014) (להלן: עניין סוילם), וההפניות המובאות שם). על מעמדה וחשיבותה של ראיית ה-DNA במסגרת ההליך הפלילי, ניתן ללמוד מכך שבמקרים מיוחדים, ניתן להרשיע נאשם על יסוד ראיית DNA כראיה יחידה. זאת, כאשר אין בפניו של בית המשפט ראיות המצביעות על הסבר "תמים" להימצאותה של הדגימה בזירת האירוע (ע"פ 149/12 אלמליח נ' מדינת ישראל (24.9.2012); וראו גם עניין סוילם, פסקה 82). דורון נחום, כך פענחו חוקרי המשטרה את הרצח של עוה"ד ענת פלינר, באתר nana10‏, 22 ביוני 2008 יניב קובוביץ, ניר חסון, רצח נועה אייל: היועמ"ש אישר למשטרה להשתמש בדנ"א של אבי החשוד, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2014 יוסי אלי‏, הרמז האבוד בתיק הרצח של נועה אייל, באתר וואלה, 16 באפריל 2015 נועם דביר, רצח נועה אייל פוענח בזכות יריקה, באתר ynet, 11 בנובמבר 2014 איתי בלומנטל, "רצח נועה אייל לא פוענח ופרשתי מתוסכל", באתר ynet, 11 בנובמבר 2014 בש"פ 4298/17 מדינת ישראל נ' דניאל נחמני, ניתן ב־5 ביולי 2017
ג'ורג' גרווין

ג'ורג' "אייסמן" גרווין (באנגלית: George "The Iceman" Gervin; נולד ב-27 באפריל 1952 בדטרויט, מישיגן) הוא מבכירי הכדורסלנים האמריקאים בכל הזמנים ואחד הקלעים הטובים אי פעם. גרווין שיחק בתפקיד של קלע בשתי הליגות המקצועניות, ה-ABA וה-NBA, קלע למעלה מ-14 נקודות בממוצע למשחק בכל אחת משנותיו וב-NBA השיג ממוצע קריירה של 26.2 נקודות למשחק. גרווין ממוקם במקום השלישי בהיסטוריה במספר תוארי מלך הסלים עם ארבע זכיות. הוא פרש כשהוא ממוקם במקום השני בחסימות בקרב הגארדים בכל הזמנים. שיחק בין היתר בסן אנטוניו ספרס ובשיקגו בולס. אחיו דריק גרווין היה גם הוא כדורסלן ושיחק בישראל במדי הפועל גבת. גרווין זכה בכינוי אייסמן (איש הקרח) בשל היותו קר רוח, שקול ולא נכנע ללחץ. הוא נודע כקלע מעולה, שהוביל את קבוצותיו, בהן אוניברסיטת מזרח מישיגן. ב-1978 הוא זכה בתואר מלך הסלים של ה-NBA כשניצח את דייוויד תומפסון בשבע מאיות הנקודה, כשהוא קולע 27.22 נקודות בממוצע למשחק, לעומת 27.15 של תומפסון, באותה העונה. במשחק האחרון בעונה קלע גרווין 63 נקודות, כולל שיא של 33 נקודות ברבע השני. גרווין זכה בתואר קליעת נקודות גם בשנים 1979 ו-1980 כשבעונת 1979/1980 קבע שיא של 33.1 נקודות בממוצע למשחק. הוא זכה שוב בתואר מלך הקלעים בשנת 1982. קודם לתקופתו של מייקל ג'ורדן זכה גרווין בתואר מלך הקלעים יותר מכל גארד אחר בהיסטוריה של הליגה, ובסיכום כל עונותיו ב-NBA וב-ABA, קלע במצטבר 26,595 נקודות. כשעזב גרווין את ה-NBA הוא שיחק מספר עונות באירופה. ב-1986/1987 הוא שיחק בבנקו רומא וכמו כן עונה אחת בספרד כשהיה כבר כבן 38. במשחקו האחרון בספרד קלע 31 נקודות וקטף 15 ריבאונדים כשהוא משאיר את קבוצתו, מנרסה, בליגה הספרדית הראשונה. גרווין נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. חולצתו, מספר 44, נתלתה על ידי הסן אנטוניו ספרס על תקרת האולם ואף שחקן אחר של הקבוצה לא ילבש מספר זה אי פעם. גרווין אף נבחר להיכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA שנבחרה ב-1996 לציון 50 שנה להקמת הליגה. בשנת 1997 נבחר לקבוצת כל הזמנים של ה-ABA. על אף הקריירה העשירה שלו, גרווין מעולם לא זכה להגיע לסדרת הגמר, בכל 13 שנותיו בכדורסל המקצועני האמריקני. גרווין זכה לשתף פעולה על המגרש, בין היתר, עם ג'וליוס אירווינג ועם מייקל ג'ורדן. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' גרווין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורג' גרווין פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) ג'ורג' גרווין - באנציקלופדיה של ה-NBA ג'ורג' גרווין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) George Gervin: no. 47, All-Time #NBArank ESPN.com, Jan 27, 2016 All-Time #NBArank: Michael Jordan tops list of best shooting guards, ESPN.com, Jan 13, 2016
רומולוס

האם התכוונתם ל... רמוס ורומולוס – דמויות אגדיות מהמיתולוגיה הרומית, להם מיוחס ייסוד העיר רומא רומולוס אוגוסטולוס – הקיסר האחרון של האימפריה הרומית המערבית רומולוס (מסע בין כוכבים) – כוכב הבית של הרומולאנים
ع

האות עין (ערבית: عين) היא האות ה-18 באלפבית הערבי. לפניה באה האות ז֗א ואחריה האות ע'ין. בערבית סטנדרטית, עין מייצגת את העיצור /ʕ/ (כמו עי"ן מזרחית). בפועל, בערבית מדוברת, בסיס החיתוך נע בין הלוע (/ʕ/) למכסה הגרון (/ʢ/), ולעיתים הצליל אינו חוכך קולי אלא סותם אטום (/ʡ/ או /ʔˤ/, שהוא גרסה מלועלעת של /ʔ/). מנעד ההגיות האלה קיים גם בעי"ן העברית בהגייתה המזרחית. בערבית קדומה, כמו ברוב השפות השמיות בעבר (כולל עברית), האות עין ייצגה גם את העיצור /ʁ/ (כמו רי"ש מודרנית), אך עם פיתוח הנקודות הדיאקריטיות התווספה נקודה מעליה, וכך נוצרה האות ע'ין, המייצגת פונמה זו כיום (אם כי בחלק מניבי הערבית הצליל הפך ל-/ɣ/), ברוב השפות השמיות הצליל /ʁ/ נעלם. בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט אותיות "דוד'ארז". מקור האות עין ב"עין" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים. אם כי, מאחר שהצליל אותו ייצגה עין לא היה קיים ביוונית, עין הפכה לאות ניקוד, וככזו המשיכה לשאר האלפביתים האירופיים: אלפבית עברי – ע אלפבית לטיני – O,o אלפבית יווני – Ο,ο אלפבית סורי – ܥ מדיה וקבצים בנושא ع בוויקישיתוף