laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
BM-25 מוסודאן

BM-25 המוכר גם בכינוי מוסודאן (בקוריאנית: 무수단, על שם אתר הניסויים והשיגורים בצפון קוריאה) או הוואסונג-10 (בקוריאנית: 《화성-10》형) הוא טיל בליסטי מתוצרת צפון קוריאה. הטיל מבוסס על הטיל הבליסטי הסובייטי R-27, ששוגר במקור מצוללות. לטיל טווח משוער של 3,000 עד 4,000 ק"מ. הטיל הוצג לראשונה במצעד הצבאי שקיימה צפון קוריאה לציון 65 שנים לייסוד המפלגה הקומוניסטית של מדינה זו. צפון קוריאה מכרה 19 טילים מסוג זה לאיראן, שם שימשו רכיבים שלו לפיתוח משגר הלוויינים האיראני סאפיר. הנתונים הטכניים של הטיל משוערים מכיוון שצפון קוריאה לא פרסמה נתונים רשמיים. אורך: 12 מטרים קוטר: 1.5 מטר משקל הראש הקרבי: 1000 ק"ג סוג הראש הקרבי: גרעיני או קונבנציונלי ניווט: אינרציאלי דלק: דלק ומחמצן נוזליים משקל כולל בשיגור: כ-20000 ק"ג טווח: 3000-4000 ק"מ רכב נשיאה, הזקפה ושיגור: משאית 12 אופנית המבוססת על המשאית הכבדה מתוצרת רוסיה MAZ-547 עם קריסתה של ברית המועצות, החלה צפון קוריאה במבצע נרחב לגיוס מהנדסי טילים סובייטים - על מנת לפתח את תוכניותיה הטיליות. קבוצת מהנדסים ומומחי הנעה ממשרד התכנון מקייב הגיעו לצפון קוריאה בראשית שנות התשעים של המאה העשרים. משרד תכנון זה היה אחראי לפיתוח הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת R-27, ששימש כבסיס לפיתוח הטיל BM-25 מוסודאן. במשך שנים לא היה ידוע מה השינויים שהוכנסו על ידי צפון קוריאה בטיל המקורי, עד להצגת הטיל במצעד ב-2010. לאחר הצגתו בפומבי ניתן היה לקבוע כי הטיל הצפון קוריאני ארוך יותר מהמקור הרוסי, וטווחו הוגדל משמעותית. במשך שנים נטען במקורות מגוונים כי איראן השיגה מספר לא ידוע של טילים אלה, ואף שילבה את המנועים שלו במשגר הלוויינים מפיתוחה. מסמכים שהודלפו על ידי ויקיליקס, מעידים כי 19 טילים מסוג זה הועברו על ידי קוריאה הצפונית לאיראן. בספטמבר 2017 הציגה איראן את הגרסה שלה לטיל, הקרויה על שם העיר ח'וראמשהר.. הוא יכול לשאת ראש קרב במשקל 1,800 ק"ג ולהגיע לטווח של 2,000 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא BM-25 מוסודאן בוויקישיתוף ניתוח הטיל ומשמעותו באתר גלובאל סקיוריטי דיון בטיל בבלוג Arms Control Wonk דיווח על הטיל האיראני, בסוכנות הידיעות "תסנים" "תיעוד: איראן ביצעה ניסוי בטיל החדש המגיע לטווח של 2,000 ק"מ", 23 בספטמבר 2017, וואלה! Video of Iran's Successfull Test of New Long-Range Ballistic Missile, 23 בספטמבר 2017, tansimnews
אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי

אל-מלכ אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי (בערבית: الأشرف سيف الدين قايت باي) (נודע גם בשם קאיתבֵּאי) היה הסולטאן הממלוכי ה-17 בשושלת הבורג'ית, מושבו היה בקהיר, מצרים, משם שלט גם על ארץ ישראל בשנים 1468–1496. הוא נחשב לגדול הסולטאנים הממלוכים. הוא שם קץ לנסיכות הטורקמנית התקיפה של שושלת ד'ו-אל-קדר בדרומה של אסיה, ולחם בהצלחה בעות'מאנים. אולם מלחמותיו דילדלו את אוצר הממלכה. קאיתביי היה שליט חזק שגילה עניין רב בנושאי דת ומדע וחי בהתנזרות מהבלי העולם. במוצאו היה צ'רקסי והובא למצרים כעבד. הסולטאן אל-אשרף סיף אל-דין ברסבאי (אנ') רכש אותו בגלל מיומנותו בירי חץ וקשת, והוא הפך לאחד מחברי משמר ארמון המלוכה. הסולטאן אל-ט'אהר סיף אל-דין ג'קמק שהכיר ביכולותיו הוציא אותו לחופשי והוא קיבל תפקיד בכיר בארמון. תחת שלטונם של הסולטאנים הבאים אל-אשרף סיף אל-דין אינאל אל-עילאא'י, אל-ט'אהר סיף אל-דין ח'שקדם ואל-ט'אהר סיף אל-דין בלבאי אל-מאיّדי התקדם קאיתבאי בסולם הדרגות, והפך עד מהרה להיות מפקד הצבא הממלוכי. קאיתבאי זכור בעיקר בשל מיזמי הבניה המרהיבים שמימן, וחותמו האדריכלי שהשאיר על מכה, אל-מדינה, ירושלים, דמשק, חלב, אלכסנדריה, וכל רובעיה של קהיר. קאיתבאי היה בעל טעם בארכיטקטורה, והשאיר את חותמו בכל הערים בתחום ממלכתו בהם ביקר. בירושלים בה ביקר בשנת 1480 נותרו מבנים רבים שנבנו ביוזמתו ובמימונו, 2 היפים שבהם הנמצאים במערב הר הבית הם סביל קאיתבאי, ומדרסת אשרפייה. סביל קאיתבאי נבנה עוד בשנת 1455 על ידי הסולטאן בלבאי אל-מאיّדי, ושופץ על ידי קאיתבאי בשנת 1482. הוא נבנה בסגנון של מאוזוליאומים מהתקופה הממלוכית במצרים, עם כיפה המעוטרת בערבסקות מעולם החי. הסביל נמצא במרחק 30 מטר דרומית מזרחית לשער מוכרי הכותנה, בחזיתו המזרחית, 4 מדרגות המובילות אל פתח הכניסה, ובשאר החזיתות חלונות מסורגים. בסביל, מאגר מים עם ברזי שתייה. המים מגיעים באמצעות אמת מים המגיעה מבריכות שלמה שבהרי חברון ונכנסת לעיר דרך שער השלשלת. מדרסת אשרפיה נבנתה גם היא קודם לכן בשנת 1465, על ידי המשגיח על הר הבית ומערת המכפלה. אך בשנת 1482 ציווה קאיתבאי להורסה ולבנותה מחדש. המדרסה ממוקמת בשטח שבין שער השלשלת לבין שער מוכרי הכותנה, מערבית לסביל. מבנה המדרסה מפואר מאוד והוא עתיר עיטורים, המאפיינים את שיא האדריכלות הממלוכית כגון: קשתות, כרכובים, לולאות, סורגים ותשליבים גאומטריים. מדיה וקבצים בנושא אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי בוויקישיתוף קאיתבאי (נפטר 1496), (סולטן מצרים וסוריה), דף שער בספרייה הלאומית האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ג, עמוד 811 מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, כרך 12, ירושלים.
תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ

תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ הם מצבים מוגדרים, חלקם שרירותיים, לניסויים ומדידות. הם מאפשרים השוואה נוחה בין תוצאות הניסויים בין כל המשתמשים באותם תנאים. יש כמה תנאים סטנדרטיים עיקריים המשומשים ברחבי העולם כיום: תנאי STP (ראשי תיבות של Standard Temperature and Pressure) הוגדרו על ידי האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (אנ') עד 1982 בתור טמפרטורה של 273.15 קלווין (בדיוק אפס מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק אטמוספירה אחת, אך מאז 1982 בתור טמפרטורה של 273.15 קלווין (בדיוק אפס מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק בר אחד (או 10 5 {\displaystyle 10^{5}} פסקל). בתנאים האילו, לפי משוואת הגז האידיאלי, הנפח של מול אחד של גז אידיאלי הוא בקירוב 22.71 ליטר (לפני ההגדרה מחדש, הנפח של מול גז אידיאלי היה בקירוב 22.41 ליטר). תנאי SATP (ראשי תיבות של Standard Ambient Temperature and Pressure) הוגדרו על ידי האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (אנ') בתור טמפרטורה של 298.15 קלווין (בדיוק 25 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק אטמוספירה אחת. תנאי NTP (ראשי תיבות של Normal Temperature and Pressure) הוגדרו על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה האמריקאי בתור טמפרטורה של 293.15 קלווין (בדיוק 20 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק אטמוספירה אחת. למרות זאת, לניסויים תרמודינמיים הם לעיתים קרובות משתמשים בתנאים של בתור טמפרטורה של 298.15 קלווין (בדיוק 25 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק בר אחד. לעיתים הם גם משתמשים בטמפרטורה של 15 מעלות צלזיוס בשביל מדידות הקשורות לדלקים. ישנם עוד תנאים סטנדטיים של איגודים אחרים, למשל של ארגון התקינה הבין-לאומי ושל GOST, אך הם בשימוש הרבה פחות תדיר מאילו המוזכרים למעלה. הבגרות בכימיה עדיין משתמשת בהגדרה הישנה של תנאי STP. מהוויקיפדיה האנגלית בקישור. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראדומיר

ראדומיר (בבולגרית: Радомир) היא עיר במערב בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז פרניק, השוכנת 13 ק"מ מבירת המחוז פרניק ו-33 קילומטרים דרומית מערבית לבירה סופיה. היישוב מוזכר לראשונה בשמו המודרני בתעודות עות'מאנית מ-1488 ואוזכר ככפר בשם אוראדמור בראשית המאה ה-15. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הפך היישוב חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה הארמייה הבולגרית ה-1 בפיקודו של סטפן נרזוב בחזית המקדונית, תחת פיקוד גרמני כולל על החזית. ב-17 בספטמבר 1918 הבקיעו כוחות סרבים וצרפתים את קווי הבולגרים בקרב דוברו פולה במקדוניה. האוגדות השנייה והשלישית של הצבא הבולגרי, אשר היו מסופחות לארמייה ה-11 הגרמנית קרסו ויחידות מתוכן נטשו את החזית ונסוגו לראדומיר הסמוכה לגבול הסרבי. בראדומיר הכריזו החיילים על מרד כנגד המלך פרדיננד הראשון ועל הקמת "הרפובליקה של ראדומיר" בראשות ראיקו דאסקלוב ממנהיגי מפלגת האיכרים. הכוחות נעו אל עבר הבירה סופיה, שם נתקלו ביחידות צבא גרמניות ובצוערי האקדמיה הצבאית הבולגרית, אשר עשרות מהם נפלו בקרב על הגנת המלוכה, תוך שהם מצליחים לבלום את המורדים. אירועים אילו הולידו תגובת שרשרת שהובילה לכניעת הממלכה,. ערך מורחב – יהדות בולגריה ממלכת בולגריה הייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית במרבית שלבי מלחמת העולם השנייה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות, הסכם בשם ממלכת בולגריה עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על העברתם של 20,000 יהודים המצויים בחזקת הבולגרים לידי הגרמנים בשטחי פולין. הוחלט להקים 3 מחנות מעצר מרכזיים, האחד בראדומיר והאחרים בדופניצה ובלגואבגרד. מחנה ראדומיר יועד לכליאת 3,000 מגורשים מקרב יהודי "בולגריה הישנה", מהערים סופיה, קיוסטנדיל וסמוקוב, אשר גירושם תוכנן להתחיל ב-10 במרץ. המחנות בדופניצה ובלגואבגרד יועדו לכליאת מגורשי תראקיה היוונית. תוכנית גירוש יהודי "בולגריה הישנה" לא יצאה אל הפועל בשל מאבקם של פוליטיקאים ואנשי כנסייה, שהביאו לביטול צו הגירוש. בשטח הרשות המקומית קיימים מפעלים לעיבוד מתכות וייצור חלקי מכונות, לתרופות ומוצרי קוסמטיקה ומפעלי טקסטיל. בראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה העיר גם כיעד תיירותי ובשטח הרשות המקומית קיים בית מלון ומספר בתי הארחה. בראדומיר מבקרים 10,244 תיירים בממוצע לשנה. בשטח הרשות המקומית 244 עסקים פעילים, מרביתם בגודל בינוני-קטן. 56% מכוח העבודה הם שכירים המועסקים במגזר הפרטי. 20.3% מכוח העבודה מועסקים במגזר החקלאות, 21.7% במגזר התעשייה ו-12% במגזר השירותים. העיר מקושרת באמצעות כביש מהיר ומסילת רכבת לבירה סופיה וכן לעורקי התחבורה מספר 4 ו-8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. אוכלוסיית ראדומיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. 6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית. מרבית אוכלוסיית העיר ממוצא בולגרי ומיעוטה צוענים. מדיה וקבצים בנושא העיר ראדומיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראדומיר מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 26. אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 359-358. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 72-71. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 100-99. העיר ראדומיר-סקירה כלכלית, באתר הרשות המקומית ראדומיר (בבולגרית).
הרתחה למוות

הרתחה למוות היא שיטת עונש מוות בייסורים. הנידון למוות היה מושם בתוך קדירה ענקית ובה מים קרים, כשהוא קשור כדי למנוע ממנו אפשרות בריחה. המוציא להורג היה מדליק אש תחת הקדירה אשר החלה לחמם את המים באיטיות. מדובר בשיטת הוצאה להורג איטית וכואבת עד מאוד. אין מדובר בשיטה שהייתה רווחת או נפוצה לעומת שיטות אחרות, אולם הייתה לה תפוצה מסוימת באירופה ובאסיה במשך שני עד שלושת אלפי השנים האחרונות. לדוגמה, הייתה זו שיטת הרג חוקית לאסירים בזמן שלטונו של הנרי השמיני. על פי המדרש, כשנשבה מנשה המלך, בקרב נגד אשור, הוא הושם בסיר נחושת שתחתיו בוערת אש אך הצליח להימלט משם. תיאורם של הקניבלים המבשלים אנשים חיים כדי לאכלם הוא קרוב לוודאי מיתוס. היסטורית, קניבליזם היה קיים בתרבויות אשר היו חסרות את האמצעים או הידע ההנדסיים כדי ליצור קדירות מתכת גדולות מספיק למטרה מעין זו. בעידן המודרני, הואשמו אידי אמין שליט אוגנדה וממשלת אוזבקיסטן, תחת הנהגת אסלאם קרימוב (הידוע גם כ"מרתיח"), בביצוע הרתחה למוות. העולם המערבי, עם זאת, לא נקט צעדים ממשיים נגד הפרת זכויות אדם זו. מדיה וקבצים בנושא הרתחה למוות בוויקישיתוף הרתחה כשיטת הוצאה להורג הרתחה למוות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Top 10 Gruesome Methods of Execution תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק י', הלכה ב' Amnesty International - Concerns in Europe and Central Asia July to December 2003 Human Rights Watch: Torture Worldwide: Uzbekistan
המנון לסוטו

לסוטו, ארץ אבותינו (בססוטו: Lesōthō fatše la bo ntat'a rōna) הוא ההמנון הלאומי של לסוטו. הוא נכתב בידי פרנסואה קואייאר והולחן על ידי פרדיננד-סמואל לור. הוא משמש המנון לאומי מאז 1967. דגל לסוטו סמל לסוטו המנון לסוטו באתר nationalanthems.
New Skin for the Old Ceremony

New Skin for the Old Ceremony (בעברית: "עור חדש לטקס הישן") הוא אלבומו הרביעי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. באלבום שיצא לאור ב-1974 התחיל כהן להתרחק מהצליל ה"גולמי" והפשוט שליווה את אלבומיו הקודמים, ושירי האלבום מלווים במגוון כלי נגינה, דבר שהופך את האלבום למוזיקלי הרבה יותר. האלבום הגיע למעמד אלבום כסף בבריטניה, אך לא הצליח כלל בארצות הברית. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן. מידע על האלבום New Skin for the Old Ceremony באתר MusicBrainz האלבום New Skin for the Old Ceremony באתר Discogs מילות שירי האלבום ודגימות מהם פול נלסון, New Skin For The Old Ceremony, באתר רולינג סטון, 26 בפברואר 1975 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיווי משקל

שיווי משקל או איזון הוא מטבע לשון המשמש בתחומים רבים ושונים. האם התכוונתם ל... בביולוגיה ורפואה: מערכת שיווי המשקל – מערכת שמירת שיווי המשקל אצל בני האדם הומאוסטזיס – שיווי משקל כימי ותרמודינמי פנימי בגוף חי שיווי משקל הארדי-ויינברג – מודל מתמטי יסודי בביולוגיה מודרנית המתאר מיקרו-אבולוציה שיווי משקל קליני – מושג באתיקה רפואית. מצב של ספק אמיתי בנוגע לשאלה איזה טיפול טוב יותר שיווי משקל מקוטע – מושג באבולוציה ובפלאונטולוגיה המתאר את אופן היווצרותן של מוטציות ומינים חדשים בפיזיקה: שיווי משקל מכני – בפיזיקה, מצב בו שקולי הכוחות והמומנטים שווים לאפס שיווי משקל הידרוסטטי – מצב בו כוח הכבידה מאוזן על ידי לחץ הזורם (גז או נוזל) שיווי משקל תרמודינמי – שיווי משקל דינמי בתרמודינמיקה בכימיה: שיווי משקל כימי (גם שיווי משקל דינמי) – שיווי משקל דינמי בכימיה בכלכלה: שיווי משקל (כלכלה) – שיווי משקל בתורת הכלכלה בתורת המשחקים: שיווי משקל נאש – בתורת המשחקים מצב שבו אף שחקן לא יכול לשפר את מצבו בלי תיאום עם שחקנים אחרים שיווי משקל המשכי – עידון של שיווי משקל נאש למשחקים מסוגים שונים שיווי משקל משוכלל – עידון של שיווי משקל נאש למצב שבו קיימת הסתברות ששחקן יבחר בטעות באסטרטגיה לא מיטבית שיווי משקל אפסילון – פרופיל אסטרטגיה שמקיים בקירוב את התנאי של שיווי משקל נאש שיווי משקל חזק – הרחבה של שיווי משקל נאש למצב שבו אפילו קואליציה של שחקנים לא יכולה לשפר את מצבה באמצעות שינוי אסטרטגיה של כל חברי הקואליציה שיווי משקל תת-משחקי משוכלל – מתייחס לגרסה חזקה של שיווי משקל נאש במשחקים סדרתיים שיווי משקל משוכלל לצורה הרחבה – עידון של מושג שיווי משקל תת-משחקי משוכלל שיווי משקל מתואם – הכללה של שיווי משקל נאש שיווי משקל וודרופ – כינוי לשני עקרונות של זרימה אופטימלית ברשתות תנועה שיווי משקל מבחין (seperating equilibrium) - מצב ובו בני קבוצה מסוימת מבחינים עצמם מאחרים באמצעות השקעה באפיק שזול להם יותר מלאחרים. כך למשל, יש המנתחים רכישת השכלה במונחי שיווי משקל מבחין: העובדים המוכשרים, להם רכישת ההשכלה זולה יותר מתוספת השכר לה יזכו בגינה, רוכשים את השכלתם ובכך מבחינים עצמם מבני הקבוצה הפחות מוכשרת לתפקידים הרלוונטיים. אחר: שיווי משקל מקוטע בתאוריה החברתית – שיטה להבנת שינוי במערכות חברתיות מורכבות קארמה – שיווי משקל בין מעשים טובים לגמול יישוב הדעת – שיווי משקל נפשי שיווי משקל (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2002 בכיכובו של כריסטיאן בייל
כריסטיאן לה סקר

כריסטיאן לה סקר (בצרפתית: Christian Le Squer) (נולד ב-30 בספטמבר 1962) הוא שף צרפתי שמסעדתו "לדואיין" בשאנז אליזה ברובע השמיני של פריז מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום החל משנת 2002 (נכון לשנת 2011). הוא נולד במורביאן בברטאן, בן לאם שלא ידעה לבשל. הוא גדל כילד בלוריאן, בגיל 8 רצה להיות דייג, בגיל 14 נעדר מבית הספר כדי להצטרף לספינת דיג במשך חמישה עשר ימים, כאשר מלח הציג בפניו את נפלאות הבישול הוא גילה את תשוקתו לכך. הוא נשלח לעבוד במאפייה בפריז עם חברים של המשפחה. הוא החל ללמוד בבית ספר למלונאות ואחר-כך עבד במסעדות ידועות כמו "לה דיוולק", "לוקא קרטון" של אלן סנדרנס, "טיוואן", "מלון ריץ", "אופרה". ב-1999 הוא נעשה לשף המסעדה המפורסמת "לדואיין" שבשאנז אליזה וב-2002 זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. המסעדה מחזיקה היום (2011) בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. הוא עזב את המסעדה בשנת 2014 ובמקומו הגיע יאניק אלנו שאיתו המסעדה קיבלה כוכבים במדריך מישלן האדום נוספים. המבנה בו שכנה מסעדת לדואיין היה במקור בית שתייה צנוע בשם Le Dauphine ושכן בכיכר הקונקורד. ב-1792 שכר אותו אנטואן-ניקולה דואיין, בין באי המקום הקבועים היו פול בארא, מקסימיליאן רובספייר, נפוליאון בונפרטה. ב-1848 עברה המסעדה למקומה הנוכחי, היא נקראה "דואיין", על שם אנטואן-ניקולה דואיין, היא הוקמה בקומה הראשונה של בית אחוזה יפהפה על שדרות שאנז אליזה. המבנה מעוצב בסגנון הקיסרות השנייה, המשקיף על גני שאנז אליזה. על מסעדת לדואיין Larousse Gastronomique, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 677. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן לה סקר בוויקישיתוף כריסטיאן לה סקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מסעדת לדואיין באתר dininginfrance אתר מסעדת לדואיין תמונות המסעדה מסעדת לדואיין במדריך השולחנות הגדולים בעולם
חרות צמח

חרות צמח (20 במרץ 1928 - 2 באוקטובר 2010) היה אלוף-משנה בחיל הים הישראלי, מייסד תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל, פעילות שזיכתה אותו פעמיים בפרס ביטחון ישראל. חרות צמח נולד בירושלים בשנת 1928, וכתינוק ניצל ממוות בעת מאורעות תרפ"ט, כשהוחבא בעליית הגג. למד בטכניון הנדסת אלקטרוניקה (שנקראה אז "הנדסת חשמל זרם חלש"). במלחמת העצמאות השתתף בקרב בבלד א-שיח'. עבר לשרת בחיל הקשר, ועם סיום לימודיו עבר לחיל הים. בתחילת שנות ה-60 השתתף בצוות הפיתוח של טיל ים-ים "גבריאל". ב-1964 הטיל עליו ראש מחלקת ים בחיל הים, אל"ם שלמה אראל, להקים את תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל והוא מונה לראש ענף ציוד 7, אמצעים מיוחדים, בדרגת סא"ל. צמח פיתח מגלה שידורי מכ"ם (מגל"ם) בשם "בת קול", ופיתוח מתקדם יותר בשם "שלדג" שהותקן בספינות חיל הים לשם זיהוי טילי "סטיקס" שהיו בשימוש ציי מצרים וסוריה, וקיבל על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1968. השתתף ביחד עם צוות מרפא"ל בפיתוח שתי מערכות לוחמה אלקטרונית ימית, לשיבוש פעולתם של טילי ים-ים, בהן מערכות רקטות מוץ מסוג "אבשלום" ומסוג "אמנון". פעילות זו הוכיחה עצמה בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים, שבה נורו כ-50 טילים לעבר ספינות חיל הים, וכולם החטיאו. על פיתוח זה זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974. לאחר יציאתו לגמלאות עבד צמח בחברת "תדיראן" שם ניהל את תחום המוצר הצבאי. צמח היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה חוה לבית הכט נולד לו בן. רעייתו השנייה היא האמנית חביבה צמח. חרות צמח נפטר ב-2010 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון. סא"ל חרות צמח פקידת הענף פנינה וסרן אלימלך ברק באירוע חגיגי של ענף ציוד 7, 1968. חרות צמח ועקיבא פגי בהענקת דרגת סרן לאהרון שפירא 1970. תעודת הוקרה לאל"ם מיל חרות צמח ממפקד חיל הים אלוף דוד בן בעשט, 10 באפריל 2006. חרות צמח מקבל את כתב יקיר חיל הים ממפקד החיל דוד בן בעשט, אפריל 2006. מפקד חיל הים לשעבר אלוף דימ' אברהם בוצר מברך את חרות צמח לרגל קבלת תעודת יקיר חיל הים. מספן ציוד מספנת חיל הים עמוס דגן, "סיפורה של הלוחמה האלקטרונית", בין גלים, אפריל 2002. אברהם רבינוביץ, "ספינות שרבורג", הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001 ע' 158–162, 164, 173, 183-184,193, 206, 207, 231, 247. אמוץ שורק, "תלם בים", אחוה הוצאה לאור, 2009, ע' 214. מדיה וקבצים בנושא חרות צמח בוויקישיתוף חרות צמח, אמצעי גילוי בציי העולם, "מערכות ים", 101, דצמבר 1970, עמ' 18. עמוס דגן, ראיון עם חרות צמח מוסד הרצל לחקר הציונות, 1999. אורי דרומי, אל"מ חרות צמח, אבי הל"א בחיל הים, 1928-2010, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2010 קרב לטקיה באתר עושים היסטוריה חלק א' ו-חלק ב'. ד"ר דוד הלמן, יעקב מגד וישראל זיירמן, לוחמה אלקטרונית בזירה הימית באמצעות התקנים מתכלים – “אבשלום” ו”אמנון”, באתר "רפאל"
רב חלקיה בר טובי

רב חלקיה בר טובי היה אמורא בבלי בדור השני (המאה ה-3). מאמריו בתלמוד הבבלי מועטים, רובם ככולם בענייני הלכה. הוזכר פעם אחת בתלמוד הירושלמי. שימש כדיין לצד רב הונא וחייא בר רב. כנראה היה מתלמידי רב, שכן הוא נמצא בחברת תלמידיו. לא ידוע דבר על מקומו ומשפחתו, אם כי יש המשערים שרב מניומי בר חלקיה היה בנו. מסופר שהיה עובד אדמה, והייתה לו שיטה מיוחדת להפיק תבואה משובחת: היה זורע בכל שנה רק מחצית מחלקתו, ואת המחצית השנייה היה חורש. התלמוד אוסר לשתות מים ששהו בלי כיסוי ללא השגחה, מחשש שמא בא נחש והטיל בהם את ארסו. רב חלקיה בר טובי פסק שאם אדם ישן ליד מים מגולים אין חשש גילוי, מאחר ש"אימת ישן עליהם" (=הנחשים מפחדים גם מאנשים ישנים). התלמוד הבבלי קובע שאין הלכה כדבריו. מסופר עליו שישב עם חכמים נוספים (רב מניומי בר חלקיה ורב הונא בר חייא) וסיפרו על מעשי צדקתם של אנשי "כפר סכניא של מצרים". לאחר מכן תהו מדוע אם כן חרב מקום זה, והשיבו שהם לא התאבלו על חורבן ירושלים. הרב אהרן הימן, "רב חלקיה בר טובי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט תלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא, פרק ג', הלכה ג'. ירושלמי, שם. בתלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ל"ט, עמוד ב' מסופר שהוא ישב עם רב הונא וחייא בר רב ושלושתם פסקו פסק בשם רב, ומכאן הוכיחו בעל "יחוסי תנאים ואמוראים" ו"תולדות תנאים ואמוראים" בערכו שהיה תלמיד רב. אולם במקבילה בירושלמי הנ"ל נאמר שהם פסקו כך לאחר שחייא בר רב אמר לחבריו לדין את פסקו של אביו רב, ואם כן הראיה אינה מוחלטת. ראו גם להלן בקשר למסופר עליו במסכת גיטין. כך באנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים בעריכת מרדכי מרגליות, בערכיהם, על פי המסופר בתלמוד במסכת גיטין שישב יחד עמו. ברם, מסדר אזכורם של החכמים שם, כאשר רב מניומי בר חלקיה קודם לרב חלקיה בר טובי, משמע שלא היה בנו. תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף פ"ה, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א'. בספר יוחסין השלם, מאמר שני, בערכו, מביא את המעשה בגרסה: "הוו יתבי קמיה דרב" (=היו יושבים לפני רב), ולפי גרסתו מוכח שהיה תלמיד רב.
גרי הול האב

גרי ויין הול סניור (באנגלית: .Gary Wayne Hall, Sr; נולד ב-7 באוגוסט 1951), הוא שחיין עבר אמריקאי, ושיאן עולם שהשתתף בשלוש אולימפיאדות (מקסיקו 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976) וזכה במדליה אולימפית בכל אחת מהן. הול סניור נבחר לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מונטריאול. הול סניור נולד בפאייטוויל, קרוליינה הצפונית. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בקבוצת השחייה תחת הדרכתו של ג'יימס קונסילמן. בנוסף להיותו ספורטאי מחונן, נבחר לקפטן הנבחרת הוא היה תלמיד מצטיין והתקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת סינסינטי. בתחרות שחייה שנערכה בלוס אנג'לס ביולי 1968 קבע הול במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:43.4 דקות. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עצמה זכה הול במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:48.7 דקות, אחרי השיאן העולמי בן ארצו צ'ארלס היקוקס (4:48.4 דקות) ולפני מייק הולתהאוז ממערב גרמניה (4:51.4 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.6 דקות, המנצח במשחה זה היה רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא אולימפי חדש (2:09.6 דקות). בין השנים 1969–1970 שיפר הול 5 פעמים את שיא העולם, 3 פעמים במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ופעמיים במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. לאולימפיאדת מינכן (1972) הגיע הול כשיאן עולם לאחר שבמבחנים האמריקאים שנערכו בתחילת אוגוסט 1972 בשיקגו, אילינוי הוא קבע שני שיא עולם במשחים ל-200 מטר מעורב אישי 2:09.30 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי 4:30.81 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.86 דקות, אחרי הכוכב הגדול של האולימפיאדה בן ארצו מארק ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 2:00.70 דקות ולפני בן ארצו רובין בקהאוז (2:03.23 דקות). הוא לא הצליח לזכות במשחים בהם היה שיאן עולם וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.49 דקות, המנצח במשחה זה היה גונאר לארסון משוודיה שקבע שיא עולם חדש של 2:07.17 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.38 דקות, המנצח במשחה זה היה לארסון (4:31.98 דקות). בנוסף, הוא השתתף בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר וקבע שיא אולימפי חדש של 3:51.98 דקות. באותה עת, למרות שהרביעייה מארצות הברית זכתה במדליית הזהב, השחיינים שהשתתפו במוקדמות לא קיבלו מדליה, בניגוד לאולימפיאדות שנערכו לאחר מכן. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה הול במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.65 שניות, אחרי חבריו לנבחרת מאט ווגל (54.35 שניות) וג'ו בוטם (54.50 שניות). כיום הול סניור הוא רופא עיניים. בנו, גרי הול ג'וניור, הוא אלוף אולימפי בעל 10 מדליות מהן 5 זהב מ-3 אולימפיאדות (אטלנטה, סידני ואתונה) בהן השתתף, אלוף עולם בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ושיאן עולם. הול ובנו הם הצמד היחידי של הורה ובן בהיסטוריה שהשתתפו בשלוש אולימפיאדות כל אחד. הול שבר 10 שיאי עולם ו-23 שיאי ארצות הברית, זכה ב-23 תוארי אליפות ארצות הברית ו-7 תוארי NCAA. בשנים 1969 ו-1970 זכה הול בתואר שחיין השנה בעולם. בשנת 1981 זכה הול להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא גרי הול האב בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי גרי הול האב, באתר olympedia.org גרי הול סניור (אורכב 26.10.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית) Swimming World Honorees DR. GARY HALL, SR. (USA), באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
לבן (מאכל)

לֶבֶּן הוא מוצר חלב ניגר על בסיס חלב מוחמץ על ידי חיידקי חומצת חלב. ללבן מרקם נוזלי עד קרוש והוא בעל טעם חמצמץ. בשונה מן היוגורט ובדומה לשמנת החמוצה, הכנת הלבן מתבצעת על ידי התססת חלב באמצעות חיידקים מזופיליים בטמפרטורת החדר. ללבן ארומה שונה מן היוגורט אך דומה לשמנת החמוצה. בישראל הלבן נמכר בשלוש דרגות שומן: 1.5%, 3%, ו-4.5%. הלבן הוא מוצר הנמצא תחת פיקוח מחירים של משרד החקלאות. יצרניות הלבן בישראל הן תנובה, טרה ויטבתה. לבן 1.5% נמכר בקרטונים תחת השם "רוויון" אצל תנובה ו"לרוויה" אצל טרה. לבן 3% משווק בגביעי פלסטיק תחת השם "גיל" אצל תנובה ואיננו ממותג אצל טרה ויטבתה. לבן 4.5% משווק בגביעים תחת השם "אשל" אצל תנובה ואיננו ממותג אצל יטבתה. בעבר, "גיל" ו"אשל" בכשרות למהדרין נקראו "גילה" ו"אשד" בהתאמה, אך השמות שונו לשמות של המוצרים בכשרות הרגילה, וצבע הגביע במוצרים בכשרות מהודרות שונה. תנובה מייצרת גם "גיל" בטעמי וניל ותות שדה. בישראל, עקב העובדה שתנובה היא היחידה מבין שלוש החברות, שממתגת את הלבן שלה ב-3% ו-4.5% שומן, וכן העובדה שבעבר הלבן הכי נפוץ היה 4.5% שומן, שממותג תחת השם "אשל" אצל תנובה ואיננו ממותג בכלל בקרב טרה ויטבתה (נקרא פשוט "לבן"). הלבן השתרש בתודעה כמאכל עממי וזול ולפיכך הוזכר במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בסרט "הלהקה" (1978) יש סצנה ידועה בה זמר קליין (אלי גורנשטיין) שופך על עצמו לבן כדי למנוע את פירוק הלהקה. בסדרה "קופה ראשית" לקוח הסופר אמנון טיטינסקי (דב נבון) מגיע מדי יום רק כדי לקנות לבן. מדיה וקבצים בנושא לבן בוויקישיתוף דודי פטימר, ‏[https://www.maariv.co.il/culture/movies/Article-629858 "הלהקה" - 40 שנה לסרט: הריבים מאחורי הקלעים, החזרות וסצנות הסקס], באתר מעריב אונליין, 31 במרץ 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.