laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גימבל

גימבל (באנגלית: gimbal) הוא סוג של תמיכה צירית המאפשרת סיבוב של אובייקט ביחס לציר יחיד. מערך של שלושה גימבלים, אשר מושחלים אחד לתוך השני כך שציריהם ניצבים, מעניק חופש תנועה זוויתית מלאה (3 דרגות חופש) לאובייקט שבתוכו, שכן כל אחד משלושת הגימבלים מאפשר סיבוב ביחס לאחד מצירי התנועה האפשריים: גלגול, סבסוב או עלרוד. מערך גימבלים מאפשר למצב הזוויתי של גוף המוצב על הגימבל הפנימי להישאר בלתי תלוי בסיבוב המשענת שלו (ראו הדמיה), ולכן שילובו משמש בשלל יישומים טכנולוגיים הדורשים פלטפורמות מיוצבות. לדוגמה, בספינה השטה בים סוער, הגירוסקופים, המצפנים, התנורים ואפילו מחזיקי המשקאות נעזרים בגימבלים כדי שנטייתם ביחס לאופק תשמר למרות טלטול הספינה עקב תנועת הגלים. המשענת הגימבלית המשמשת כמשען למצפנים ומנגנונים אחרים נקראת לפעמים מתלה קרדן על שם המתמטיקאי והפיזיקאי האיטלקי ג'ירולמו קרדאנו (1576–1501) שתיאר אותו בפירוט. אף על פי כן, קרדן לא המציא את הגימבל וגם לא טען שהוא הראשון שתיארו. האמצעי המכני הזה ידוע מאז העת העתיקה, ותואר לראשונה על ידי המהנדס בן המאה ה-3 לפנה"ס פילון מביזנטיון (אנ'), אם כי כמה חוקרים מודרניים מצדדים בטענה כי לגימבל אין ממציא יחיד בר-זיהוי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הגימבל תואר לראשונה על ידי הממציא היווני פילון מביזנטיון (280–220 לפנה"ס). פילון תיאר סיר דיו בצורת תמניון משוכלל עם פתח בכל פאה, אשר ניתן לסובבו כך שכאשר כל פאה היא למעלה, ועדיין ניתן לטבול את העט בדיו – אך עם זאת הדיו לעולם לא זולג דרך הפתחים שבפאות האחרות. זה הושג בעזרת העיקרון של הצבת צנצנת הדיו שבמרכז הסיר על שלוש טבעות מתכתיות קונצנטריות כך שהיא נותרה נייחת ללא קשר לאופן שבו הסיר החיצוני הסתובב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ביישומים של הנעת חלליות, המנועים הרקטיים מוצבים בדרך כלל על צמד גימבלים כדי לאפשר למנוע יחיד לבצע ניהוג וקטורי הן בציר העלרוד והן בציר הסבסוב. כדי לשלוט בגלגול, צמד מנועים עם בקרת עלרוד או סבסוב דיפרנציאלית משמשים לייצר מומנט מסביב לציר הגלגול של כלי הרכב החללי. קצב הפעולה של כרונומטר ימי מכני הוא רגיש לאוריינטציה שלו. מסיבה זו, כרונומטרים מכניים הוצבו בעבר על גימבלים, כדי לבודד אותם מהטלטלות של ספינה בים. נעילת גימבל היא אובדן דרגת חופש במערך גימבלים תלת-צירי אשר מתרחש כאשר הצירים של שניים מהגימבלים מגיעים למצב בו הם מקבילים, מה שנועל את המערכת באופן סיבוב דו-ממדי מנוון. אף על פי שיש רק שתי תצורות שגורמות לנעילת גימבל מדויקת, מבחינה מעשית נוצרים קשיים משמעותית בתפקוד המערך כבר בסמוך לאוריינטציות האלו. כאשר מערך גימבלים מתקרב לתצורת הנעילה, סיבובים קטנים של פלטפורמת הגימבל בכללותה מצריכים תנועות מהירות ביותר של הגימבלים המקיפים. אף על פי שהיחס הוא אינסופי רק בנקודה של נעילת הגימבל, מגבלות המהירות והתאוצה המעשיות של הגימבלים – הודות לאינרציה (המסה של כל טבעת גימבל), חיכוך במיסבים, התנגדות זרימת האוויר או זורם אחר מסביב לגימבלים, והיבטים פיזיקליים והנדסיים אחרים – מגבילים את תנועת הפלטפורמה בסמוך לנקודת הנעילה. מפרק אוניברסלי מדיה וקבצים בנושא גימבל בוויקישיתוף
מסאה אואנו

מסאה אואנו (ביפנית: 上野雅恵; באנגלית: Masae Ueno;‏ נולדה ב-17 בינואר 1979) היא ג'ודוקא עבר יפנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. אואנו התחרתה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2000, 2004 ו-2008. באתונה 2004 היא זכתה במדליית הזהב. בקרב הראשון היא ניצחה באיפון את סליטה שוטס האמריקאית, בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את ראשה סראקה הסלובנית וברבע הגמר ניצחה שוב באיפון את קתרין ז'אק הבלגית לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בחצי הגמר היא ניצחה בניקוד ווזארי את קת'רין ארלוב האוסטרלית לאחר תרגיל אוסוטו-גרי ובגמר אואנו גברה שוב בווזארי על אדית בוש ההולנדית לאחר תרגיל בשם סודה-צוריקומי-גושי. בבייג'ינג 2008 אואנו זכתה שוב במדליית הזהב. את שני קרבותיה הראשונים מול יריבות מקוריאה הדרומית וסין היא ניצחה באיפון. ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את אנט מסרוש ההונגרייה ובחצי הגמר ניצחה שוב בווזארי את אדית בוש ההולנדית לאחר תרגיל סיאו-נגי. בקרב הגמר אואנו התמודדה מול אנאיסיס הרננדז הקובנית וניצחה באיפון 46 שניות מפתיחת הקרב לאחר תרגיל קוצ'יקי טאושי. אואנו מחזיקה בשתי מדליות זהב מאליפויות העולם מהשנים 2001 ו-2003. במשחקי אסיה היא זכתה במדליית זהב (2006) ומדליית ארד (2002) ובאליפויות אסיה היא זכתה בשלוש מדליות זהב (2000, 2004 ו-2008). במהלך הקריירה אואנו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. מסאה היא אחותה הבוגרת של יושיאה אואנו, פעמיים אלופת עולם. מסאה אואנו, באתר olympedia.org מסאה אואנו, באתר איגוד הג'ודו העולמי מסאה אואנו, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ניר ברדע

ניר ברדע (נולד ב-25 בינואר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בשפשי OSK ספינטו גאורגה. ברדע החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל ראשון לציון, ובהמשך עבר במחלקות הנוער של מכבי תל אביב ומכבי פתח תקווה. בגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל רמת גן, וב-19 במאי 2014 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0–0 נגד הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית. בקיץ 2014 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-23 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–2 להפועל בני לוד, ועד לסיום העונה ערך 11 הופעות והיה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל. ב-24 בדצמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 למכבי תל אביב. ב-6 בינואר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–1 על הפועל אכסאל במסגרת גביע המדינה, ובסך הכל ערך 13 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. בעונה שלאחר מכן שותף בשמונה משחקי ליגה, ובעונת 2018/2019 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-17 בינואר 2021 חתם בבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית לשלוש וחצי שנים. את הופעת הבכורה ערך ב-30 בינואר בניצחון קבוצתו 1–2 על וידאוטון, ועד לתום עונת הבכורה שלו ערך חמש הופעות ליגה בלבד. עונה לאחר מכן, בין היתר בעקבות פיטורי המאמן אישטוון פישונט בשלב מוקדם של העונה, שיחק בעיקר במדי קבוצת המילואים, כאשר במדי הקבוצה הראשונה ערך הופעת ליגה בודדת. באפריל 2022, לאחר כשנה במועדון, התיר ברדע את חוזהו והפך לשחקן חופשי. ב-8 ביולי 2022 חזר לישראל וחתם במכבי בני ריינה.. ב-4 ביולי 2023 חתם בסבאיל מליגת העל האזרית. לזכותו של ברדע ארבע הופעות בנבחרת הצעירה עד גיל 21 של ישראל. ניר ברדע, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ניר ברדע, באתר Transfermarkt ניר ברדע, באתר Soccerway ניר ברדע, באתר FootballDatabase.eu יניב טוכמן‏, מ.ס אשדוד: ניר ברדע עובר להונבד ההונגרית תמורת חצי מיליון שקל, באתר וואלה, 17 בינואר 2021 ירדן בלחסן, ‏ברדע התיר חוזה: יכול להוביל בגדולות של ישראל, באתר ONE‏, 29 באפריל 2022 רענן ברנובסקי‏, ניר ברדע חזר לישראל וחתם בבני ריינה. גם שלעאטה, עבאס וגינת מצטרפים, באתר וואלה, 8 ביולי 2023 יניב טוכמן‏, זכו לקבלת פנים חמה: ניר ברדע וידין לוגסי חתמו בסבאיל האזרית, באתר וואלה, 4 ביולי 2023
ואז היא הגיעה

ואז היא הגיעה הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי משנת 2017. דן פרייליך (מיכאל אלוני), צעיר מאופק ומנומנם, מבלה את ימיו כעורך דין במשרד של אביו שבחיפה ועתיד להתחתן עם חברתו הנצחית, תמר (אפרת דור). אולם כשדן פוגש את מירב (חן אמסלם-זגורי), מלצרית ירושלמית יפה, תוכניותיו משתנות והוא מתאהב עד מעל הראש. בעידודה של מירב, הוא מחליט לחזור לאהבתו הישנה - המוזיקה - אך מכאן המצב הולך ומסתבך, ודן מוצא את עצמו כלוא במשולש אהבה מטלטל. מיכאל אלוני - דן פרייליך חן אמסלם-זגורי - מירב לוי אפרת דור - תמר הראל גל פרידמן - עידו ברגר טל טירנגל - רונן "שולצי" שולצמן שמואל וילוז'ני - אברהם "אברום" פרייליך מיקי קם - צילה פרייליך מעיין קילצ'בסקי - נגה פרייליך עינת שרוף - עדנה לוי גידי גוב - השופט אבישי רוזן אלכס חקון - אנחל הרשקוביץ יעל טל - חפציבה שולצמן אורנה בנאי - חיננית הצלמת יואב קוטנר - עצמו איריס שמי- נעמי קרמר "ואז היא הגיעה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ואז היא הגיעה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "ואז היא הגיעה", באתר אידיבי "ואז היא הגיעה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ואז היא הגיעה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ואז היא הגיעה טריילר באתר יוטיוב ואז היא הגיעה מאחורי הקלעים באתר יוטיוב שמוליק דובדבני, ביקורת סרט: "ואז היא הגיעה" - מלא בכוונות טובות - ולא עובד בכלל, באתר ynet, 24 ביולי 2017
דן יקיר

האם התכוונתם ל... דן יקיר (משפטן) (יליד 1959) – משפטן ישראלי ופעיל לזכויות האדם, היועץ המשפטי של האגודה לזכויות האזרח לשעבר דן יקיר (מדען) (יליד 1953) – גאולוג ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע, חתן פרס ישראל
הרעב הגדול בצפון סין (1876–1879)

הרעב הגדול בצפון סין התרחש בסין ב־1876–1879, השנים האחרונות של שושלת צ'ינג. בסין הרעב מכונה "דִינְגְווּ צִ'יחְוָאנְג" (סינית: 丁戊奇荒). בצורת קשה פגעה בצפון סין בשנת 1875, בצורת שהובילה לפגיעה קשה ביבולים. המחוזות שאנשי, זילי (כיום חלק ממחוז חביי), חנאן, שאנדונג והחלקים הצפוניים של ג'יאנגסו הם המחוזות העיקריים שנפגעו. בין 9 ל-13 מיליון איש מצאו את מותם כתוצאה מהרעב הגדול, מתוך אוכלוסייה כוללת של 108 מיליון איש. שינוי קיצוני במזג האוויר כתוצאה מזרם אל ניניו הוא שהוביל לבצורת ולרעב. המיסיונר הבריטי טימותי רישרד עורר את עניין הקהילה הבינלאומית ברעב כבר בשנת 1876. הוא פנה לתושבים הזרים בשאנגחאי על מנת לגייס כספים לסיוע לקורבנות. במרץ 1877 הוקמה ועידת שאנדונג לסיוע להקלה ברעב, בוועידה לקחו חלק דיפלומטים, אנשי עסקים וכן מיסיונרים נוצרים ופרוטוסטנטים. רישרד הבין שהרעב נהיה קשה במיוחד במחוז שאנשי, מחוז שהיה כמעט בלתי מוכר לזרים באותם הימים. בשנת 1878 הוא נסע למחוז זה, "יומן הרעב" שכתב תיאר את התנאים הקשים. "העובדה שאנשים שברו את בתיהם, מכרו את נשותיהם ואת בנותיהם, אכלו שורשים ופגרים, חימר ועלים לא הפתיעה איש...המראה של גברים ונשים שוכבים חסרי אונים לצד הדרך, או אפילו מתים, נקרעים על ידי כלבים וציפורים ושל ילדים מבושלים בסירים הוא כה מזעזע עד כדי שיגרום לכל אחד לקבל חלחלה". כאמור, מחוז שאנשי הוא המחוז שנפגע יותר מכל ברעב הכבד, לפי ההערכות כ-5.5 מיליון תושבי המחוז מתו מתוך אוכלוסייה כוללת של כ-15 מיליון איש. האזורים המרוחקים וההריים הם אלו שנפגעו יותר מכל. על מנת להילחם ברעב, הוקמה רשת בינלאומית לאיסוף תרומות, רובן הגיעו מאנגליה ומעסקים זרים שפעלו בסין. מאמצים אלו נשאו פרי, סכום של 204,000 מטבעות טיל נאספו (שווי של 7 עד 10 מיליון דולר נכון לשנת 2012). נוצרים קתולים גייסו למעלה ממחצית מן הסכום, 125,000 טיל (כ-5 מיליון דולר) ונוכחותם הפיזית באזורים הפגועים תרמה גם היא. יותר מ-40 מיסיונרים קתולים ו-31 נוצרים פרוטוסטנטים פעלו בשדות סין וסייעו ל-3.1 מיליון איש במחוז שאנשי לבדו. 3 מיסיונרים פרוטוסטנטים מתו ממחלות, בעיקר טיפוס הבהרות שהיה נפוץ באזורי הרעב. ממשלת צ'ינג, פילנתרופים סינים ואנשי עסקים בסין הגיבו גם הם לרעב והחלו לצבור כספים לטובת הציבור. הייתה יריבות מבין המסייעים מבית לבין המסייעים הזרים. הסינים חששו שמסיונרים נוצרים ינצלו את הרעב כדי לקחת ילדים יתומים ולגרום להם להתנצר וכן להפיץ את הנצרות באמצעים אחרים. הם התרימו סכומים גדולים של כסף שהלכו להקמת בתי יתומים וכן כדי לקנות את חירותם של ילדים ונשים שנמכרו לעבדות. בעוד שעיקר מאמצי הסיוע מבחוץ הופנו למחוז שאנשי, המאמץ הסיני הופנה למחוזות חנאן ושאנדונג. ביוני 1879, החלו לרדת גשמים כבדים, בעיקר באזורים מוכי הרעב, ובעקבות היבולים והקציר הנאה שנאסף כבר בסתיו מרבית הרעב היה מאחור. אולם, אזורים הרריים רביים דולדלו מאוכלוסייה בעקבות מוות מרעב, מחלות וכן מנדידה של אנשים חסרי כל לאזורים מיושבים יותר. אזרחים זרים תלו את האשם ברעב ובמספר המתים הגדול בחוסר הקדמה של סין וכן בשחיתות של שושלת צ'ינג. המסיונרים שפעלו בסין בתקופת הרעב סברו שפועלם סייע ליצירת אחווה בין הסינים לבין עולם הנצרות, וכן שהם סייעו לקרב ולהפיץ את הנצרות בסין. הרעב בגדול בצפון סין - מידע נוסף סקירה מורחבת של הבצורת והרעב בסין באותן שנים מרד הבוקסרים והרעב בסין
מסיבת רשת

מסיבת רשת היא אירוע חברתי בו שחקנים נפגשים עם מחשביהם, ומשחקים משחקי מחשב רבי משתתפים באמצעות רשת מקומית. מסיבות רשת יכולות להיות בגדלים שונים, החל משני משתתפים ועד מסיבות ענק בהשתתפותם של אלפי אנשים. מסיבות קטנות לפעמים מאורגנות באופן ספונטני על ידי קבוצת שחקנים, אולם המסיבות הגדולות בדרך כלל דורשות תכנון פרטני והרבה הכנות מצד המארגנים. ישנן מסיבות רשת שמאורגנות באופן פרטי על ידי קבוצות של שחקנים חברים. מסיבות מעין אלה מתקיימות לרוב בביתו של אחד השחקנים. מסיבות גדולות יותר מאורגנות על ידי חברות וארגונים שלקחו על עצמם את המשימה, ומשקיעים ביחסי ציבור בקרב קהילת שחקני הרשת. חברות וארגונים אלה מסתמכים לרוב על פרסומות על מנת לממן את ההוצאות על המסיבות ועל הפרסים. כחלק בלתי נפרד ממסיבות הרשת הגדולות, מתקיימים גם טורנירים ותחרויות נושאות פרסים במשחקים כגון Counter Strike, Quake III ו- Warcraft III. מסיבת רשת יכולה להמשך סוף שבוע שלם, אך מסיבות ספונטניות לפעמים נמשכות רק כמה שעות. במסיבות הגדולות והארוכות, לרוב ישנו מקום מסודר לשינה, לאוכל, ולצפייה בטלוויזיה. כמו כן לרוב יימצא במקום צוות טכני מיומן שיעזור לשחקנים בפתרון בעיות במחשבים ובחיבורם לרשת המקומית. לעיתים אף יהיה חיבור זמין לאינטרנט על בסיס הרשת המקומית. קבוצות מאורגנות של שחקנים ברשת, המכונות "שבטים" (Clans) אשר משחקים יחד בקבוצה במשחקים כדוגמת Counter-Strike, מנצלים את מסיבות הרשת כדי להיפגש ולהכיר אחד את השני פנים מול פנים, שכן בשאר הזמן הם משחקים ביחד דרך רשת האינטרנט ולא באים במגע אחד עם השני בעולם האמיתי. מטרת הקבוצות הללו היא בדרך כלל לנצח בטורנירים ובתחרויות וכך לזכות ביוקרה או בפרסים. משחק רשת משחק מחשב רשימת ערכים על משחקי רשת מרובי-משתתפים מדיה וקבצים בנושא מסיבת רשת בוויקישיתוף
ג'ון בנט

האם התכוונתם ל... ג'ון יוז בנט (אנ') – רופא בריטי (1812–1875) ג'ון ג'וזף בנט (אנ') – בוטניקאי בריטי (1801-1876) ג'ון מייקפיס בנט (אנ') – חלוץ של מדעי המחשב אוסטרלי (1921–2010) ג'ון בנט (שחקן) – שחקן בריטי (1928–2005) ג'ון בנט (אתלט) (אנ') – אתלט אמריקאי (נולד ב -1930) ג'ון בנט (סופר) (אנ') – סופר ומאייר ספרי ילדים אמריקאי (1865–1956) ג'ון בנט (מלחין) (אנ') – מלחין ונגן אורגן בריטי (1735–1784) ג'ון בנט (שחיין) – שחיין אוסטרלי
לטריזם

לטריזם (Lettrism או Letterism) היה זרם באמנות ששאף לזקק את האולטרה-מינימליזם לצורתו הפשוטה והטהורה ביותר. על פי ז'אן-פול קורטה (Jean-Paul Curtay) בספרו "השירה הלטריסטית", שהופיע בפריז בשנת 1974, הלטריזם נוצר ברומניה, בשנת 1942, על ידי איזידור איזו, שהיה באותה עת בן 16 בלבד. הלטריסם נמנע ומסתלק מרצון משימוש במילים ככלי לביטוי העצמי. ומעדיף להתחבר ולבטא את עצמו דרך שימוש באונומטופיה, ובפיוט שנשמע מאחורי מהמילים. הלטריזם היא אמנות המבוססת על הארגון של אותיות וסימנים, אשר מציע לכל רכיב (טקסט, תמונות, חפצים ...) מעבר למשמעות המיידית, כמו תמיכה ופיתוח של עובד נפש טהורה, דמיוניים או בלתי נתפסת, המבוסס על התערבויות יצירתיות, נפשית או הטון. אפשר לומר שהלטריזם מבוסס ושואב את הבסיס הרעיוני שלו ממקורות יהודיים שכן מייסדיו למעשה היו יהודים. איזידור איזו ששם משפחתו הוא למעשה גולדשיין נולד ברומניה והתחבר בפריז לאומנים נוספים ביניהם רוברדהי (Roberdhay) שגם הוא יהודי ממוצא אלג'יראי. הגרעין של הלטריזם מקדש את השימוש באותיות מאשר את המילים ועושה העדפה מתקנת וכבוד לאות הכתובה מאשר למילה הכתובה. הספרות מקדשת את המילה הכתובה והלטריזם את האות הכתובה. לפי המסורת היהודית בורא העולם ברא את העולם בצירופי אותיות, מפורסמת יצירתו כביכול של הגולם, שעל פי המסורת יצר המהר"ל מפראג באמצעות שימוש באותיות הקודש. גם הגר"א, לדברי תלמידו ר' חיים מוולוז'ין, התחיל ביצירת גולם, אולם הפסיק לאחר שראה אות משמים. מקור לזה נמצא אף בדברי הגמרא על מספר אמוראים שיצרו אף הם אדם כל זה מצירופי אותיות [סנהדרין סה:]. הלטריזם בעצם חוזר אחורה לבריאת העולם לוקח בהשאלה את האותיות בהם נברא העולם אלא הפעם לא כדי ליצור את העולם או את הגולם מפראג אלא כדי ליצור את האמנות האנושית. מדיה וקבצים בנושא לטריזם בוויקישיתוף
וולף 1061

וולף 1061, נקרא גם גליזה 628 או LHS 419 הוא כוכב ננס אדום לא פעיל, שנמצא במרחק של כ-14 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים נושא הנחש. זהו הכוכב הקרוב ביותר לכדור הארץ שידוע שיש לו כוכב לכת שנמצא בתחום המאפשר קיום חיים. חוקרים גילו כי לוולף 1061 יש מערכת של לפחות שלושה כוכבי לכת חוץ שמשיים (וולף 1061b, וולף 1061c ווולף 1061d) הנעים סביבו. הכוכב נקרא על שם מקס וולף, אסטרונום גרמני שקיטלג אותו בשנת 1919. וולף 1061 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M3.5 V, מסתו מוערכת בכ-0.3 מסת שמש, רדיוסו מוערך בכ-0.3 רדיוס שמש, טמפרטורת פניו היא כ-3,300 קלווין והוא מאיר בעוצמה של מאית מעוצמת ההארה של השמש, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה רק כ-15% מקרינתו היא באור נראה והשאר בתחום התת-אדום. הכוכב מסתובב על צירו אחת לכ-94 ימים, כך שמהירות הסיבוב העצמי שלו היא נמוכה מאוד, כחצי קילומטר בשנייה בלבד, דבר המאפיין כוכבים זקנים. בהירות נראיתו של הכוכב משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא מסווג כמשתנה BY בדרקון. לכוכב תנועה עצמית גדולה במיוחד של כ-1.175 שניות קשת בשנה, ולכן הוא נכלל בקטלוג לויטן לכוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה. בשל קרבתו הוא גם נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים. חוקרים מאוניברסיטת ניו סאות' ווילס באוסטרליה צפו בוולף 1061 באמצעות ספקטרוגרף HARPS בטלסקופ בקוטר 3.5 מטרים של המצפה האירופי הדרומי בצ'ילה וגילו בשנת 2015 שאת וולף 1061 מקיפים שלושה כוכבי הלכת במסלולים בני 5,‏ 18 ו-67 ימים, ולהם מסות של 1.4, 4.3 ו-5.2 מסות ארץ בהתאמה, מה שמצביע שבסבירות גבוהה שלושתם כוכבי לכת מוצקים. כוכב הלכת הגדול ביותר והחיצוני מבין השלושה נמצא מחוץ לגבול אזור החיים, בעוד כוכב הלכת הקטן הפנימי קרוב מדי לכוכב מכדי לאפשר חיים, אך כוכב הלכת האמצעי, וולף 1061c, שמרחקו מוולף 1061 הוא כ-0.09 יחידה אסטרונומית, נמצא במרחק שעשוי לאפשר קיום של חיים עליו. מדיה וקבצים בנושא וולף 1061 בוויקישיתוף אבי בליזובסקי, הידען, רק 14 שנות אור מאיתנו: כוכב לכת בעל פוטנציאל לחיים, באתר ynet, 18 בינואר 2019 התגלה כוכב הלכת הקרוב ביותר למערכת השמש הנמצא באיזור החיים של מערכת השמש שלו, באתר "הידען" וולף 1061, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים N. Astudillo-Defru, T. Forveille, X. Bonfils, D. Ségransan, F. Bouchy, X. Delfosse, C. Lovis, M. Mayor, F. Murgas, F. Pepe, N. C. Santos, S. Udry & A. Wunsche: The HARPS search for southern extra-solar planets. XLI. A dozen planets around the M dwarfs GJ 3138, GJ 3323, GJ 273, GJ 628, and GJ 3293, Astronomy & Astrophysics, Vol. 602, id. A88, p. 2 (2017) VizieR: LHS 419, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) General Catalogue of Variable Stars: Gliese 628 W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars, Veröffentlichungen des Astronomischen Rechen-Instituts Heidelberg, Nr. 22, p. 68 (1969) D. J. Wright, R. A. Wittenmyer, C. G. Tinney, J.S. Bentley & J. Zhao: Three Planets Orbiting Wolf 1061, The Astrophysical Journal Letters, Vol. 817, Iss. 2, article id. L20, p. 2 (2016)
מנוע רקטי היברידי

מנוע רקטי היברידי הוא מנוע רקטי העושה שימוש בשני סוגי דלקים הודפים, דלק מוצק ודלק נוזלי או גז. הרעיון הוצע לראשונה בסוף שנות השלושים של המאה ה-20 במפעל IG Farben בגרמניה ובמקביל בחברת "רקטות קליפורניה" בארצות הברית. ליאוניד אנדרוסוב (אנ'), שעבד בגרמניה, תיאר לראשונה את המנועים ההיברידיים עם פחם וגז N2O (חמצן דו-חנקני). בשנות ה-40 של המאה ה-20 חברת הטילים של קליפורניה פסיפיק השתמשה ב-LOX (חמצן נוזלי) בשילוב עם מספר סוגי דלק שונים, כולל עץ, שעווה וגומי. המוצלחות ביותר של בדיקות אלה היה עם דלק גומי. ביוני 1951 הוטסה רקטת LOX / גומי לגובה של 9 ק"מ. מנוע רקטי היברידי מורכב ממיכל לחץ המכיל בתוכו חמצן נוזלי (הדלק הנוזלי), תא בעירה שבתוכו מאוחסן הדלק המוצק ומכשיר המפריד בין השניים. כאשר ישנו צורך בהפעלת כוח, שסתום תא הבעירה נפתח ואליו מוזרם הדלק הנוזלי. הדיפוזיה (פעפוע) בין השניים נעשית בשכבה התחתונה של המנוע ונוצר כוח. מנוע היברידי הפוך, אשר אינו נפוץ מאוד, הוא מנוע שבו המנוע משתמש במחמצן (חומר כימי שכאשר בא במגע עם דלק, דלק נשרף) מוצק ודלק נוזלי. כמה אפשרויות לדלק נוזלי הם נפט, hydrazine (תרכובת כימית שמשמשת כמרכיב בדלק) ו LH2 (מימן נוזלי), HTPB (דלק נוזלי) פופולרי ביותר עבור מנועים רקטים היברידיים, בשל האנרגיה שלו ובשל העובדה שאפשר להתמודד איתו בבטיחות רבה. בדיקות בוצעו בהם HTPB היה ספוג בחמצן נוזלי, והוא עדיין לא התפוצץ. דלק זה לא צפוף כמו מנועי רקטות מוצקים, ולכן לעיתים מוסיפים לו אלומיניום, כדי להעלות את צפיפותו ובכך לשפר את ביצוע הטיל. טילים היברידיים נוטים להיכשל יותר מכיוון שקיים קושי לערבב הודפים ממצבי צבירה שונים. למנועים ההיברידיים הנעה מכנית פשוטה יותר - דורש רק דלק נוזלי יחיד וכתוצאה מכך פחות אינסטלציה, פחות שסתומים, ופעולות פשוטות יותר. תוספי מתכת - במתכות המרכיבות את הטיל נכללות מתכות בעלות תגובה גבוהה יותר כגון אלומיניום, מגנזיום, ליתיום או בריליום. קירור - קירור נוזלי ומתקדם יותר מה שעוזר למדחפים להתחמם פחות וכך להגדיל את הסיכוי להצלחה. מדיה וקבצים בנושא מנוע רקטי היברידי בוויקישיתוף
מחנה הריכוז דראנסי

מחנה דראנסי (בצרפתית: Camp d'internement de Drancy) היה מחנה ריכוז שהוקם בעיר דראנסי שמצפון לפריז על ידי הנאצים כדי לשמש תחנת מעבר בגירושם והשמדתם של יהודי העיר. המחנה הוקם במבנה גדול, שנבנה למטרות דיור ציבורי, ובפועל שימש את המשטרה. מחנות דומים הוקמו בכל רחבי צרפת של וישי ונוהלו על ידי המשטרה הצרפתית תחת פיקוחם של כוחות הכיבוש הנאצי. במחנה נאסרו גם שבוי מלחמה בריטים ומתנגדים צרפתיים למשטר הנאצי. כ-70,000 אסירים נכלאו במחנה דראנסי, רובם בשל היותם יהודים. קצתם היו פעילי המחתרת הצרפתית. עד שחרור המחנה בידי בעלות הברית ב-17 באוגוסט 1944, נשלחו ממנו 64,759 יהודים ב-64 טרנספורטים למחנות השמדה, רובם לאושוויץ ומיעוטם לסוביבור. רק כ-2,000 מהם ניצלו. כ-1,500 נותרו במחנה ביום השחרור. בין הנרצחים היו כ-6,000 ילדים. המחנה הוקם ב-20 באוגוסט 1941, לאחר מעצרם של 3,477 יהודים בעלי אזרחות זרה שנתפסו במצוד הגדול שברבעים 11–12 בפריס. תנאי החיים במחנה דראנסי היו קשים. המבנה רב הקומות יועד לאכלס כ-700 איש אולם למעלה מ-7,000 אסירים נכלאו בו בשיאו. הילדים הקטנים הופרדו מהוריהם מיד עם הגעתם למחנה. השומרים התנהגו באכזריות רבה כלפי הכלואים. בדצמבר 1941 הוצאו להורג 40 יהודים בדראנסי על פי הוראת הנאצים כתגמול על התקפת המחתרת הצרפתית שכוונה נגד שוטרים גרמנים. החל ממרץ 1942 החלו גירושים של יושבי המחנה למחנות השמדה במזרח. ביוני 1943 נתמנה איש האס.אס אלויס ברונר למפקד המחנה. כשליש מיהודי המחנה שנשלחו להשמדה במזרח היו אזרחים צרפתים. אחרים היו מהגרים יהודים בעלי נתינות זרה גרמנית, פולנית ואחרת שחיו בצרפת. בין המפורסמים שבאסירי דראנסי היו מקס ז'אקוב, מדלן דרייפוס, טריסטאן ברנאר ורנה בלום. המחנה שוחרר באוגוסט 1944. ב-1976 הוצבה במקום האנדרטה הלאומית למגורשי צרפת של הפסל ניצול השואה שלמה זלינגר. בשנת 1996 הופק סרט תיעודי על החיים במחנה דראנסי בשנים 1944-1941 בבימויו של סטפן טרומבלי. ב-20 בינואר 2005 הציתו אלמונים קרון רכבת במתחם המחנה, והותירו אחריהם מנשר החתום כביכול על ידי אוסאמה בן לאדן ועליו צלב קרס הפוך. גירוש היהודים מפריז (1942) מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף מכתבים מדרנסי: 130 מכתבים שנשלחו ממחנה המעצר של יהודי צרפת במלחמת העולם השניה; מבוא אנטואן סבג, ליקוט הטקסטים דניס פסחנסקי; מצרפתית: עדינה קפלן, הוצאת מטר, 2009. מדיה וקבצים בנושא מחנה הריכוז דראנסי בוויקישיתוף על דראנסי בתערוכה פרקים בתולדות השואה בצרפת באתר יד ושם דראנסי באתר מוזיאון השואה האמריקאי. דרנסי, אתר מט"ח דראנסי בעדותו של ז'ורז' וולרס במשפט אייכמן מאמר מאת ירחמיאל כהן באתר יד ושם על יומנו של רמון ראול למבר, ממנהיגי יהדות צרפת בשואה, שגורש לדראנסי ונרצח
היידושאמשון

היידושאמשון (בהונגרית: Hajdúsámson) היא עיר במחוז היידו-ביהר שבמזרח הונגריה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יהודים התיישבו לראשונה במקום בתחילת המאה ה-18 והתפרנסו ממסחר בשוק המקומי. לקהילה היו חברה קדישא ובית קברות, בית כנסת, בית ספר ומוסדות צדקה. במאי 1940 גויסו גברים יהודים מהיידושאמשון לעבודות כפייה במסגרת פלוגות העבודה ובקיץ 1941 נשלחו עובדי כפייה לחזית באוקראינה. באפריל 1944 הועברו יהודי היידושאמשון למחנה ריכוז בחווה סמוכה לדברצן שם הוחזקו כמעט ללא מזון. באמצע יוני הועברו לבית חרושת ללבנים ליד העיר שם רוכזו כל יהודי המחוז. ב-24 ביוני חולקו היהודים לשתי קבוצות: האחת, ובה רוב יהודי היידושאמשון, שולחה למחנה ההשמדה אושוויץ, והשנייה נשלחה לאוסטריה לעבודות כפייה, ובמרץ 1945, הועברו למחנה טרזיינשטאדט. רוב אנשי הקבוצה השנייה נותרו בחיים. אחרי המלחמה שבו לעיר 30 יהודים ששרדו וניסו לארגן מחדש את חיי הקהילה, אך במרוצת הזמן נטשו את המקום. טבלת אוכלוסיית היהודים בעיר לפני השואה: מיהאי לייטנר (1864-?) היה משפטן, יהודי-הונגרי, בוגר בית המדרש לרבנים בבודפשט. איגנץ קונוש (1860–1945) היה בלשן, טורקולוג, הונגרי-יהודי חבר האקדמיה ההונגרית למדעים. מיקלוש אדלר (1909 – 1965) היה צייר וגרפיקאי הונגרי-יהודי-ישראלי. פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 270 - 271 היידושאמשון, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 127–128. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא היידושאמשון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היידושאמשון (בהונגרית) קהילת היידושאמשון, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" "היידושאמשון", באתר JewishGen (באנגלית) בית הקברות היהודי בהיידושאמשון דף קהילת היידושאמשון מתוך מפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993