laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפט המכשפות בנוגרדו

משפט המכשפות בנוגרדו נערך בשנים 1646–1647 ביישוב הקטן נוגרדו (אנ') שבצפון איטליה. המקרה משך אליו תשומת לב רבה והיה לאחד ממשפטי המכשפות המתועדים ביותר באיטליה. במסגרתו הוצאו להורג 8-10 נשים. מריה סלבטורי מקסטלנובו, שכונתה "לה מרקוריה", הייתה אישה מבוגרת שנאסרה בגין עיסוק בכישוף ובסגידה לשטן ב-26 באוקטובר 1646. היא הואשמה בכך שלא בלעה את לחם הקודש כפי שנהוג לעשות במהלך טקס סעודת האדון, ובמקום זאת שמרה אותו לצורך כישוף. בנוסף הואשמה בכך שגרמה לאשת המרקיז בווילסקווה לעבור הפלה בעזרת לחשים שהפעילה עליה. תחת עינויים שעברה נאלצה סלבטורי למנות שמות של נשים נוספות כמי שהיו לכאורה מכשפות שתיים מן הנשים היו דומניקה קאמלי, אישה אלמנה ובתה, לוסיה קאבדן. סלבטורי טענה כי נתנה את לחם הקודש לקאבדן והיא זו שהשתמשה בו כדי לכשף את המרקיזה. לגבי אישה נוספת, דלייטו קבאלרי, טענה סלבטורי כי היא בעלת אוב וסוגדת לשטן. משפט המכשפות נפתח באופן רשמי בשבת, 24 בנובמבר 1646, בנוגרדו. הוא נמשך שבעה חודשים ומשך קהל רב. במהלכו, קאבדן הצביעה על אישה נוספת, דומניקה גראטיאדיי, שבביתה נמצאו חפצים מפלילים. תחת עינויים גראטיאדיי הודתה באשמה וסיפרה שהשתתפה בשבת המכשפות, הטילה עין הרע על כריסטופרו ספארמני, חיללה טקסים דתיים והתכחשה לחיי הנצרות. בנוונוטה, בתה של גראטיאדיי, סיפרה כי אימה לקחה אותה לפגוש את השטן "כאילו מתוך חלום" וכי קיימה עימו יחסי מין. גראטיאדיי הרחיבה את הודאתה וסיפרה שהיא ומכשף נוסף בשם סנטו פטרלינו ערכו יחדיו טקסים בשבת המכשפות. במהלכם רקדו יחד עם מכשפות נוספות, זימרו ונתנו לשטן את לחם הקודש. המכשפות מרחו על עצמן משחה שהכינו מ"לחם הקודש, מים קדושים מהכנסייה, דם של חיות קטנות ושומן של תינוקות מתים" בזמן ששרו מזמורים שקראו לחילול הקודש ולאחר מכן הפכו עצמן לחתולים ועזבו את המקום. דומניקה קאמלי, לוסיה קאבדן, דומניקה גראטיאדיי, קטרינה ברוני, ולנטינה אנדריי, איזבלה ופולוניה גראטיאדיי וזינוורה צ'מולה נידונו למוות בעריפת ראש ושריפה על מוקד ב-14 באפריל 1647. מריה סלבטורי ומדלנה אנדריי (שהייתה ידועה כ"לה פילוסופה") מתו בכלא. יש הטוענים כי ולנטינה אנדריי ואיזבלה ופולוניה גראטיאדיי הצליחו להמלט. משפטי המכשפות של איי התעלה Maria Salvatori, The Brooklyn Museum 1647: Domenica Gratiadei and her coven of witches, ‏Apr 14 2011 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משפט המכשפות בנוגרדו".
ויסטרניצ'ן

ויסטרניצ'ן (ברומנית: Visterniceni) היא שכונה בקישינב, שהתפתחה מהכפר עם אותו שם. הכפר ויסטרניצ'ן נקרא בשם זה משום שבעליו ב-1517, ירמיה (Ieremia), היה בעל משרת ויסטיר. ב-1817 היו בכפר 170 משקי בית חקלאיים. באמצע המאה ה-19 הוקמה במקום תחנת רכבת במסילה המובילה לאונגני. בתקופת הכיבוש הרומני של קישינב, במלחמת העולם השנייה, הוקם במקום גטו קישינב, שבו רוכזו יהודי המקום עד גירושם לטרנסניסטריה. ב-1982 הקימה קבוצת פסלים בהנהגת אאורל דוד (Aurel David) אנדרטה לקורבנות הפשיזם. באנדרטה היו לוחות נחושת, שנשדדו במהלך שנות התשעים של המאה העשרים. ביוזמת הקהילה היהודית ובמימונה שופץ האתר ונחנך מחדש ב-9 במאי 2015 The Kishinev Ghetto (באנגלית) Memorialul victimelor fascismului (ברומנית)
פייר האנטאי

פייר הנטאי (בצרפתית: Pierre Hantaï;‏ נולד ב-28 בפברואר 1964, פריז) הוא נגן צ'מבלו ומנצח צרפתי. פייר הנטאי נולד בפריז למשפחה של הצייר שימון הנטאי. בגיל עשר הוא לראשונה שמע יוהאן סבסטיאן באך וכעבר שנה שמע הקלטות בביצוע של גוסטב ליאונהארדט. החל מגיל 11 הוא התחיל ללמוד נגינה בצ'מבלו. תחילה לימוד עצמי ואחר כך במסגרת מסודרת. בהמשך הוא למד שנתיים אצל ליאונהארדט באמסטרדם. בשנת 1983 הוא זכה בפרס שני בתחרות שנערכה בברוז'. הקלטות ראשונות של הנטאי התרכזו ביצירות של מלחינים בריטים לוירג'ינל ושל באך. הוא פעמים הוציא "וריאציות גולדברג" (1993 ו-2003) והם זכו להצלחה רבה. כמו כן הוא הקליט סדרה עם יצירות של דומניקו סקרלטי. בנוסף לכך הוא הקליט "הפסנתר המושווה" ויצירות של ג'ירולאמו פרסקובלדי ופרנסואה קופרן. פייר הנטאי מרבה להופיע באירופה, אמריקה הצפונית ואסיה. הוא השתתף בפסטיבלים רבים. בשנת 1985 הוא הקים Le Concert Français בו הוא מבצע וגם מנצח. כמו כן הוא מופיע עם אחיו במסגרת Trio Hantaï. בשנת 2000 הוא היה מלמד תקופה מסוימת בקונסרבטואר של פריז, אך לא זכה במשרה קבועה. 1990: גיל פרנבי: Farnaby's Dreame, Accord 1990: וולפגנג אמדאוס מוצרט: Concerti per cembalo; Sonatas ; Menuets, Opus 111 1993: דומניקו סקרלטי: 22 sonates, Astrée 1993: באך: וריאציות גולדברג [1992 Recording], Opus 111 1994: באך: Concertos pour clavecin, Le Concert Français, Astrée 1995: ג'ון בול: Doctor Bull's Good Night, Astrée 1997: ג'ירולאמו פרסקובלדי: Partite et Toccate, Astrée 1997: באך: Chromatic Fantasy and Fugue - Toccatas, Virgin Veritas 1999: באך: Works for Harpsichord, Virgin Veritas 2002: סקרלטי 1, Ambroisie 2002: סקרלטי 2, Mirare 2003: באך: הפסנתר המושווה, Premier livre, Mirare 2004: באךh: Variations Goldberg, Mirare 2006: סקרלטי 3, Mirare 2008: פרנסואה קופרן: Pièces de clavecin, Mirare 2012: ז'אן-פיליפ ראמו: Symphonies à deux clavecins, Mirare 2014: באך: Suites anglaises no 2 et 6; Concerto italien, Mirare 2014: Magnificat et Concerti : אנטוניו ויוואלדי, באך, ז'ורדי סאוואל & La Capella Reial de Catalunya, Alia Vox 2014: באך: Concertos for Two Harpsichords, with Aapo Häkkinen, Helsinki Baroque Orchestra, Aeolus 2016: סקרלטי 4, Mirare 2017: סקרלטי 5, Mirare, mention « Choc de Classica » 2019: סקרלטי 6, Mirare מדיה וקבצים בנושא פייר האנטאי בוויקישיתוף פייר האנטאי, באתר ספוטיפיי פייר האנטאי, באתר AllMusic (באנגלית) פייר האנטאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פייר האנטאי, באתר Discogs (באנגלית) פייר האנטאי, באתר Songkick (באנגלית)
קסטן

האם התכוונתם ל... הילדה קסטן – רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית חיים קסטן – כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי שון קסטן – פוליטיקאי אמריקאי קסטל קשטן
Redemption

Redemption (בעברית: גאולה) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הפופ פאנק הישראלית יוסלס איי.די, אשר הוקלט באולפני The Blasting Room שבקולורדו, ארצות הברית. האלבום זכה לתפוצה והצלחה רבה ברחבי העולם - במיוחד בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ויפן, שם הגיע האלבום למקום החמישי במצעד המכירות. עם צאתו לא זכה האלבום להצלחה משמעותית בארץ, אולם ככל שחולף הזמן הופכים הלהקה האלבום ליותר ויותר מוכרים גם בישראל. האלבום הופק על ידי ביל סטיבנסון, חבר להקת Descendents, ALL, Black Flag. It's Alright - 2:57 Kiss Me Kill Me - 2:35 Pink Stars & Magazines - 2:12 Deny It - 3:02 Suffer For The Fame - 2:36 Turn Up The Stereo - 3:27 Before I Go - 3:13 Dying Love - 3:24 Drinkage - 2:40 Everything Turned Red - 3:01 State Of Fear - 3:11 Redemption - 3:34 יותם בן חורין - גיטרה בס ושירה ישי ברגר - גיטרה חשמלית גיא כרמל - גיטרה חשמלית יונתן חרפק - תופים האתר הרשמי של יוסלס איי.די. האתר הרשמי של אולפני קונג-פו ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטרוס רמוס

פטרוס רמוס (בלטינית: Petrus Ramus, בצרפתית: Pierre de la Ramée;‏ 1515 – 26 באוגוסט 1572, פריז) היה פילוסוף, לוגיקן ומורה צרפתי אשר התפרסם בביקורת על אריסטו. פטרוס רמוס נולד בפיקרדיה למשפחה אצילה אך ענייה, אביו היה עובד אדמה. פייר הצעיר עבר להתגורר בפריז, עבד תחילה בעבודה פיזית עם דודו הנגר, אחר כך כמשרת של בן אצולה, ובזכות זאת קיבל רשות לשמוע הרצאות בסורבון. הוא עמד בדרישות הלימודים ולאחר קבלת תואר החל ללמד. כבר בעבודת סיום התואר בשנת 1536 הוא נתן ביקורת נוקבת על עבודות של אריסטו. בשנת 1543 הוא פרסם שתי יצירות Dialecticae partitiones ad Academiam Parisiensem ו-Aristotelicae animadversiones. הספרים כללו ביקורת על סכולסטיקה והולידו התנגדות מצד הנהלת האוניברסיטה. בספרים אלו הוא לראשונה השתמש בביטוי Altera pars Petri. בשנת 1544 הוא סולק מעבודה בסורבון וספריו נשרפו. בשנת 1547 הוא קיבל רשות להמשיך בהרצאות. באותה תקופה הוא פרסם הערות ליצירות של מרקוס טוליוס קיקרו וקווינטיליאנוס. גם על עבודות אלו נמתחה ביקורת מצד ראשי סורבון אך הודות לעמדה של שארל, קרדינל לורן, פטרוס רמוס מונה לפרופסור בקולז' דה פראנס. בשנת 1559 הוא פרסם ספר על דקדוק לטיני ובהמשך ספרים על דקדוק יוונית עתיקה וצרפתית. בשנת 1562 רמוס פרסם הצעה לרפורמה בניהול האוניברסיטה Advertissements sur la reformation de l’université de Paris, au Roy שכללה בין היתר צמצום סטודנטים ותשלום לפרופסורים מצד הממשל. פטרוס רמוס גם כתב מספר ספרים במתמטיקה. בשנת 1561 רמוס עבר לנצרות פרוטסטנטית ובעקבות כך בשנת 1568 נאלץ לעזוב את צרפת. הוא חזר לצרפת מספר פעמים אך בסופו של דבר נהרג במהלך טבח ליל ברתולומאוס הקדוש. לדעת הציבור פרופסור ג'אן שרפנטייה היה אשם ברצח. Aristotelicae Animadversiones‏, 1543 Brutinae questiones ‏, 1547 Rhetoricae distinctiones in Quintilianum‏, 1549 Dialectique‏, 1555 Arithmétique‏, 1555 De moribus veterum Gallorum (Paris, 1559; second edition, Basel, 1572) Liber de Cæsaris Militia Paris‏, 1584 Advertissement sur la réformation de l'université de Paris, au Roy‏, 1562 Three grammars: Grammatica latina (1548), Grammatica Graeca (1560), Grammaire Française (1562) Scolae physicae, metaphysicae, mathematicae (1565, 1566, 1578) Prooemium mathematicum‏, 1567 Scholarum mathematicarum libri unus et triginta‏, 1569 Commentariorum de religione christiana‏, 1576 מדיה וקבצים בנושא פטרוס רמוס בוויקישיתוף פטרוס רמוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פטרוס רמוס, באתר MacTutor (באנגלית) ביוגרפיה כתבי פטרוס רמוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פטרוס רמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פטרוס רמוס (1515-1572), דף שער בספרייה הלאומית
רחמים ישראלי

רחמים ישראלי (2 בספטמבר 1942 – 1 בדצמבר 1993) היה צלם עיתונות ישראלי. רחמים ישראלי נולד במוסול שבעיראק בשנת 1942 לשרה ישראלי ולמצליח בן מיכאל, בנם השלישי מבין ארבעה אחים. בשנת 1952 עלה עם משפחתו ארצה, שם התגוררו בירושלים. לאחר שירותו הצבאי בחיל השריון נסע לאמסטרדם שהולנד ללמוד צילום בבית הספר "קודאק" ושם השתקע במשך 6 שנים. בחזרתו ארצה בשנת 1968 החל לעבוד כצלם עיתונות. באותה שנה פגש את אירן סומר, ילידת הולנד שעלתה ארצה והשניים התחתנו בינואר 1971 בבית הכנסת בעיר מאסטריכט שבהולנד ולהם נולדו שתי בנות. ישראלי תיעד וסיקר במשך 25 שנה במצלמותיו את העיתונות הישראלית בכלל ובירושלים בפרט, עד שחייו נגדעו בגיל 50 לאחר מאבק במחלת הסרטן. ישראלי עבד כצלם עיתונות עצמאי בין השנים 1968 ועד למותו ב-1993, הוא צילם בעיקר בעיר ירושלים, אך צילם גם אירועים אחרים שהתרחשו בישראל ומחוץ לישראל. הוא נמנה עם המשלחת הראשונה שנסעה למצרים מיד לאחר הסכמי השלום כדי להביא תמונות מהאירוע. הוא הרבה לסקר את אירועי הכנסת, ספורט, הפגנות, בחירות, ראשי עירייה, מלחמות ישראל, התיישבות חדשה, מגזרים שונים בחברה הישראלית, אירועי פח"ע ומשטרה, נשיאי ישראל, תרבות, ראשי ממשלה ושרים, אישים חשובים בתרבות הישראלית והעולמית. בשנת 2000 נחנך רחוב "הצלם רחמים" בשכונת רמת שרת בירושלים, במעמד ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט ובשנת 2021 נחנך גן שעשועים "גן הצלם רחמים" בשכונת רמת שרת במעמד ראש עיריית ירושלים מר משה ליאון. רחמים ישראלי, מוזיאון ישראל אורן פרסיקו, כל הזכויות שמורות, באתר העין השביעית, 18 באוגוסט 2010
גרימואר

גרימואר (בשפות אירופאיות: Grimoire) או ספר כשפים הוא מונח מעולמות המאגיה והכישוף ומשמעותו ספר המכיל הוראות בנושאים מסוימים, למשל, כיצד להכין וליצור חפצים כמו קמעות, כיצד לזמן לכאורה ישויות כמו מלאכים ושדים, כיצד לבצע כישופים, וכיוצא בכך. להלן רשימה המכילה חלק מהגרימוארים שנכתבו ופורסמו במהלך ההיסטוריה: "ארס גואטייה", חלק מהספר "המפתח הקטן של שלמה המלך", חיבור מהמאה ה-17, הוא אחד מהגרימוארים הידועים ביותר במערב בנושא הדמונולוגיה. הגרימואר הגדול, ספר העוסק במאגיה שחורה. ספר רזיאל המלאך, גרימואר מתחום הקבלה המעשית. הגרימואר של האפיפיור הונוריוס, ספר שנטען עליו כי נכתב על ידי הונוריוס השלישי. הגרימואר של האפיפיור לאו, ספר המיוחס לאפיפיור לאו השלישי. הנקרונומיקון של סיימון (אנ'). הגרימואר הסודי של טוריאל. הגרימואר של ארמדאל. Davies, Owen (2009). Grimoires: A History of Magic Books. Oxford University Press USA. ISBN 9780199204519. מדיה וקבצים בנושא גרימואר בוויקישיתוף Owen davies, Grimoires: A History of Magic Books, USA: Oxford University Press, 2009 The Book of Black Magic and of Pacts Pope Honorius III, Grimoire du pape Honorius avec un recueil des plus rares secrets, Books of Magick, ‏2020-09-25 (באנגלית אמריקאית) Pope Leo, The Enchiridion of Pope Leo III: The Grimoire of Pope Leo. (בenglish) The Secret Grimoire of Turiel, Amazon The Grimoire of Armadel, Amazon
God Save the Queen (שיר של קווין)

God Save the Queen (בעברית: אלוהים נצור את המלכה) הוא קטע אינסטרומנטלי של קווין. הקטע הוא עיבוד רוק שנכתב על ידי גיטריסט הלהקה, בריאן מיי להמנון הבריטי, (בדומה לגרסת הרוק של ג'ימי הנדריקס להמנון האמריקאי) אשר חותם את אלבומם הרביעי, A Night at the Opera. השיר מעולם לא בוצע בהופעות של הלהקה, אבל הוא כן שימש בהרבה מהן כשיר סיום, שנוגן (בהקלטתו המקורית) בזמן שהלהקה נפרדה מהקהל. לפעמים גם בזמן שפרדי מרקיורי היה מתגנדר על הבמה עם גלימת יוניון ג'ק או כתר מלוכה וקד קידות. השיר כן בוצע בהופעה על ידי בריאן מיי בשנת 2002, בעת חגיגות הג'ובילי (50 שנה לשלטון אליזבת השנייה מלכת אנגליה) כאשר עמד מיי על גג ארמון בקינגהאם וניגן את השיר ביחד עם תזמורת שהייתה על הקרקע. השיר מופיע לקצרה במערכון "רובוט-יגאל" של ניצה ולחם, ברקע ההכרזה כי התקפה איראנית נמנעה והמדינה ניצלה. מידע על היצירה "God Save the Queen" באתר מיוזיק בריינז הסרטון המקורי רובוט-יגאל, נבדק ב-2022-09-15
לג'נדרי פינק דוטס

לג'נדרי פינק דוטס (באנגלית: The Legendary Pink Dots, בתרגום חופשי: נקודות ורודות אגדתיות) היא להקת רוק, וגל חדש אקספרימנטלית אנגלית-הולנדית שהוקמה בלונדון באוגוסט 1980. ב-1984 עברו חברי הלהקה לאמסטרדם וניגנו עם מוזיקאים מתחלפים. חברי הליבה של הלהקה הם הזמר/כותב השירים/קלידן אדוארד קא-ספל והקלידן פיל נייט. החל משנת 2012, מורכבת הלהקה מאדוארד קא-ספל (שירה, קלידים, כותב שירים), פיל נייט (קלידים, אלקטרוניקה), אריק דרוסט (גיטרות) וריימונד סטיג (מהנדס סאונד חי). הלהקה נקראה במקור "One Day..." אך לאחר מכן שינתה את השם ל-The Legendary Pink Dots. בשנות ה-80 הוציאה הלהקה אלבומים בלייבלים -Mirrordot וב-InPhaze; ב-1985 הם חתמו עם הלייבל Play It Again Sam על יציאתו של האלבום The Lovers. הרכב הלהקה נשאר יציב עד 1988, כאשר נילס ואן הורנבלואר (צופרים) ובוב פיסטוור (גיטרה) הצטרפו בזמן לסיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית ב-1988. פיסטוור מת מסרטן ואת מקומו מילא מרטין דה קליר; המתופף ריאן מור השלים את ההרכב בשידור חי ובאולפן. הלהקה הופיעה בישראל ב-1992 במוזיאון תל אביב וב-2005 ו-2013 במועדון הבארבי. המוזיקה של הלג'נדרי פינק דוטס נוגעת באלמנטים של נאו-פסיכדליה, מוזיקת אמביינט, מוזיקה אלקטרונית, פולק פסיכדלי, סינת'פופ, פוסט-פאנק, פרוגרסיב, ג'אז, נויז, פופ ורוק גותי, עם נטייה אקספרימנטלית/אוונגרדית מובהקת; הסאונד שלהם התפתח עם הזמן, מה שמקשה לשייך את הלהקה לסגנון או ז'אנר תמציתיים. הסאונד הכללי בשילוב עם המילים והשירה הייחודים של קא-ספל זכו להשוואות לפינק פלויד וסיד בארט. הלהקה שיתפה פעולה לעיתים קרובות עם סקיני פאפי והייתה חלק מפרויקט צד בשם The Tear Garden הם השפיעו על מגוון רחב של להקות, כמו Mgmt והדרזדן דולס. מדיה וקבצים בנושא לג'נדרי פינק דוטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לג'נדרי פינק דוטס לג'נדרי פינק דוטס, ברשת החברתית פייסבוק לג'נדרי פינק דוטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לג'נדרי פינק דוטס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לג'נדרי פינק דוטס, באתר ספוטיפיי לג'נדרי פינק דוטס, באתר AllMusic (באנגלית) לג'נדרי פינק דוטס, באתר MusicBrainz (באנגלית) לג'נדרי פינק דוטס, באתר Discogs (באנגלית) לג'נדרי פינק דוטס, באתר Songkick (באנגלית) לג'נדרי פינק דוטס, באתר בנדקמפ רועי בהריר. הלג'נדרי פינק דוטס: לרווחת הערפדים התל אביביים. מעריב, 3 ביוני 2013 Edward Ka-Spel. "The Legendary Pink Dots - A 20 Year History (2000)". Retrieved 6 October 2012. Interview with Edward Ka-Spel (Option Magazine)". LPD Official Site. Retrieved 9 October 2012. Bogdanov, Vladimir (2001). All Music Guide to Electronica: The Definitive Guide to Electronic Music. Backbeat Books. pp. 247–48. ISBN 9780879306281. שגיא בן-נון. הלם תרבות מאתגר אותי. הארץ 19 בינואר 2005 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לג'נדרי פינק דוטס".
יחסי דרום סודאן – קניה

יחסי דרום סודאן–קניה הם היחסים הדו-צדדיים בין דרום סודאן לבין רפובליקת קניה. דרום סודאן היא שותפה אסטרטגית של קניה, ולשתי המדינות גבול משותף. בין שתי המדינות קווי דמיון תרבותיים רבים, ורבים מדרום סודאן התגוררו בקניה לפני קבלת העצמאות. לדרום סודאן שגרירות בניירובי, בירת קניה, ולקניה שגרירות בג'ובה, בירת דרום סודאן. קניה היא בין המדינות שתרמו לעצמאות של דרום סודאן. פרוטוקול מצ'קוס שנחתם בעיר מצ'קוס (אנ') בקניה ב-2002 הביא להפסקת אש במלחמה בין הכוחות הסודנים והדרום סודנים במדינה. הסכם זה היה חלק משורה של הסכמים שהביאו בהדרגה להקמת הממשל האוטונומי של דרום סודאן, ומאוחר יותר להקמת דרום סודאן כמדינה עצמאית ב-2011. בנוסף, מנהיגים רבים של תנועת העצמאות של דרום סודאן התגוררו בעבר בקניה, ובשיאה של מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה קניה אירחה כ-100 אלף תושבי דרום סודאן. קניה הייתה אחת המדינות השכנות שהואשמה באספקת נשק ללוחמים בדרום סודאן. קניה ודרום סודאן הסכימו במספר מקרים על שיתוף פעולה במטרה לעזור לדרום סודאן להקים ממשלה מתפקדת. ידוע ששירות החוץ הקנייתי הכשיר גורמים דרום סודנים בדיפלומטיה. כמו כן, התמיכה של קניה בדרום סודאן כללה התייחסות לנושאים כמו שלום, חוסר ביטחון ואחרים שעלו בעקבות הסכסוך בסודאן. קניה, כחלק מ-IGAD, ארגון בין ממשלתי שעוסק בשיתוף פעולה אזורי, ורשויות אזוריות בין-ממשלתיות אחרות הייתה מעורבת במאמץ לסיים את מלחמת האזרחים בדרום סודאן שהחלה ב-15 בדצמבר 2013. ממשלת קניה הייתה חלק מהמאמץ לגרום לצדדים המעורבים לחתום על הסכם הפסקת אש. הייצוא מקניה לדרום סודאן עמד על 57.6 מיליון דולר בשנת 2005, וגדל עד ל-207.3 מיליון דולר ב-2010. חברות קנייתיות רבות הקימו משרדים בדרום סודאן, בעיקר במגזר הפיננסי, ורכשו לדוגמה את בנק דרום סודאן, ששולט ב-50% מהשוק. בתשתיות, שתי הממשלות פועלות לקישור בין קניה ודרום סודאן, והכביש בין קיטלה שבצפון קניה לבין ג'ובה מיועד לשיקום. בעתיד, שתי המדינות יהיו מחוברות גם במסילת רכבת לפי תוכנית LAPSSET. כחלק מהתוכנית, לאמו וג'ובה יחוברו בכביש, ובנוסף דרום סודאן חסרת הגישה לים תקבל גישה לנמל ימי עבור צינורות הנפט. South Sudan Embassy list in Kenya, Visa HQ Kenya Embassy list in South Sudan, Visa HQ Sudan and Kenya.pdf South Sudan and Kenya: The Relationships, ‏29 במרץ 2012 (ארכיון) Tuesday September 23 2014, South Sudan still rich hunting ground for Kenyan banks, Business Daily, ‏31 בדצמבר 2020 (באנגלית) Ethiopia, Kenya, S. Sudan fast-track mega regional infrastructure dev't program - Xinhua | English.news.cn, www.xinhuanet.com
גלריה בורגזה

גלריה בורגזה (באיטלקית: Galleria Borghese) הממוקמת בווילה בורגזה פינצ'אנה (וילה בורגזה שעל הפינצ'ו - Villa Borghese Pinciana) - וילה המצויה בגני וילה בורגזה, מציגה אוסף של אמנות ופסלים שנאסף על ידי הקרדינל שיפיונה בורגזה, אחיינו האהוב של האפיפיור פאולוס החמישי. הווילה נבנתה על ידי האדריכל פלמיניו פונציו על פי שרטוטים של שיפיונה בורגזה, אשר השתמש בווילה כאחוזה לצורך אירועים חברתיים. מרבית היצירות המוצגות בגלריה מוצגות בדיוק בנקודה לה הם יועדו - פסלי ברניני הוזמנו על ידי שפיונה בורגזה בדיוק עבור המקום בו הם מוצגים כיום, וכך גם פסלה של אחותו של נפוליאון בונפרטה - פאולין, אשר נישאה לאחד מבני המשפחה, המתאר את פאולין השרועה על כיסא, מעשה ידי אנטוניו קנובה. שפיונה בורגזה אסף את יצירותיו של קאראווג'ו ובהן: "נער עם סל פירות", "הירונימוס הקדוש כותב", ו"בכחוס החולה" וכן ציורים של טיציאן כגון "אהבה קדושה וטמאה", ציורו של רפאל - "הקבורה" ועבודות של פטר פאול רובנס ופרדריקו בארוצ'י. קמיליו בורגזה (דודו של שפיונה) רכש את היצירה דנאה מאת אנטוניו דה קורג'ו, והיא מוצגת בגלריה. הגלריה היא גלריה קטנה ביותר - מצויים בה 20 חדרים הפרוסים על שתי קומות, והביקור בגלריה אינו נמשך יותר משעתיים בשל מספר המבקרים הרב (כל שעתיים מוצאים כל המבקרים). בקומה התחתונה מוצגות גם עתיקות רומיות (בעיקרה מהמאה הראשונה - השלישית) בהם פסיפס הגלדיאטורים הידוע, וכן הפרסקאות הידועות שעל תקרת החדרים מעשה ידי האמן הסיציליאני מאריאנו רוסי, שציוריו נראים תלת־ממדיים. יצירותיו המועטות של ברניני המוצגות בגלריה מהוות למעשה אחוז גדול מעבודותיו החילוניות של ברניני, אשר מרבית עבודותיו הן עבודות דתיות. בגלריה רואים את אמלתיאה עם יופיטר הילד ופאן (1615) [1], אפולו ודפנה (1622–25)[2] ודוד (1623) [3], הנחשבים לשיאה של היצירה הבארוקית, וכן הפסלים המוקדמים והפחות מוצלחים של ברניני: אנאס, אנכיסס ואסקניוס (1618–19) [4], אונס פרספונה (1621-22).[5] והאלגוריה האמת מתגלה על ידי הזמן (1646–52) [6]. כמו כן מוצגות בגלריה פסל ראשו של האפיפיור פאולוס החמישי (1618–20) ופסל ראשו של תומכו של ברניני- שיפיונה בורגזה (1632) [7]. מדיה וקבצים בנושא גלריה בורגזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריה בורגזה (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של גלריה בורגזה (באיטלקית)(כדי להגיע לאתר באנגלית יש לגלול למטה). גלריה בורגזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיאור של הארכיטקטורה והגנים של וילה בורגזה. תמונת לוויין של בניין הגלריה והגנים.
רכס בראון (אנטארקטיקה, הרי פנסקולה)

רכס בראון (באנגלית: Brown Ridge) הוא רכס מצוקים סלעי חשוף מקרח, המשתרע לכיוון צפון - צפון-מערב מפסגת נלסון שברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס 6 קילומטרים. הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1955 – 1966. שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם רוברט ד. בראון (Robert D. Brown), שהיה גאולוג במשלחת הסקר הקרקעי לרכס פאטוקסנט (the Patuxent Range field party) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 –1963. מידע על הרכס
ג'יי מוהר

ג'יי מוהר (באנגלית: Jay Mohr; נולד ב-23 באוגוסט 1970) הוא שחקן אמריקאי. מוהר נולד בניו ג'רזי לאם אחות ולאב שעסק בניהול שיווק ולו שתי אחיות, בתיכון היה קפטן נבחרת ההיאבקות. ב-1992 הנחה את תוכנית הליפ סינק "Lip Service" ששודרה ב-MTV. ב-1996 שיחק בסרט "ג'רי מגווייר", ב-2000 גילם עיתונאי בסרט "תעביר את זה הלאה", באותה שנה שיחק מורה לאנגלית בסרט האימה "Cherry Falls", ב-2010 גילם את אח של מאט דיימון בסרט "מכאן והלאה". בין 2006–2007 שיחק תפקיד קבוע ב"הלוחשת לרוחות". הוא גם עסק מספר פעמים בדיבוב ובין היתר בסדרה איש משפחה. היה נשוי פעמיים ולו שני בנים. מדיה וקבצים בנושא ג'יי מוהר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יי מוהר ג'יי מוהר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יי מוהר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יי מוהר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יי מוהר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יי מוהר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יי מוהר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יי מוהר, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגנץ וכסלמן

האביר איגנץ (יצחק) וכסלמן, (בהונגרית: Wechselman Ignác; מיקולוב, 22 בספטמבר 1828 – בודפשט, 17 בפברואר 1903) היה אדריכל ונדבן יהודי-הונגרי. איגנץ וכסלמן נולד במשפחה יהודית, למד בברלין ובווינה, שם הפך לידידו ולעוזרו של האדריכל לודוויג פרסטר. בשנת 1856 עבר לבודפשט, שם, כנציגו של פרסטר, פיקח על בניית בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. לאחר מכן הוציא לפועל למעשה את רוב יצירותיו של האדריכל ההונגרי המפורסם מיקלוש איבל. כך בין עבודותיו: בניית גן הטירה, ארמון המכס, מבני האוניברסיטה הישנים וספריית האוניברסיטה וכו'. רוב המבנים המונומנטליים שהוקמו בבירת הונגריה בין השנים 1870 לבין 1890 תוכננו על ידו. גם עבודותיו העצמאיות כללו ארמונות, טחנות, מפעלים, כנסיות. ב-1886 קיבל את מסדר כתר הברזל הדרגה השלישית (שייסד נפוליאון באיטליה), וזמן קצר לאחר מכן העניק לו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, תואר אצולה ההונגרית. ראייה הנחלשת אילצה את וכסלמן לפרוש מהחיים הפעילים ב-1890, ולאחר מכן הקדיש את זמנו לפעילות פילנתרופית בבודפשט. הוא הנציח את שמו בצוואתו, שבה תרם 1,400,000 כתרים למכון לעיוורים יהודים הקרוי על שמו, תוך קביעה שחציו יוקדש לילדים יהודים וחציו לילדים נוצרים שיתקבלו למכון. הוא גם הוריש בצוואתו שני מיליון כתרים עבור סיוע למורים ומורים יהודים ונוצרים נהנו כאחד בחלקים שווים. מכון וכסלמן לעיוורים עבר לכיכר בתלן ב-1926 משום שבגלל הפיחות במטבע ההונגרי אחרי מלחמת העולם הראשונה לא ניתן היה להחזיקו במתכונתו המקורית ואחרים לא דאגו לתוספת כספים ל"קרן האצילית". ארמון מכון וכסלמן המקורי שהקים, נמכר (היום: בית ספר יסודי לשיפור התנועה). אשתו הייתה ז'ופיה נוישלוס (1914-1838). שניהם הובאו למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט. איגנץ וקסלמן באנציקלופדיה היהודית איגנץ וכסלמן בארכיון הווירטואלי של בלה לייטה מדיה וקבצים בנושא איגנץ וכסלמן בוויקישיתוף לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. איגנץ וכסלמן איגנץ וכסלמן באתר מכון איבל הוילה של איגנץ וכסלמן בבודפשט הבניין המקורי של המכון לעיוורים יהודים איגנץ וכסלמן ב- Österreichisches Biographisches Lexikon