laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פלטכניקה

פלטכניקה היה מפעל לייצור כיסאות בקיבוץ ניצנים. פלטכניקה הוקמה בשנת 1943 על ידי יוסף אברהמי (יוסוף) ואוטו בלאושטיין. החברה התמחתה בעבודות חריטה מסובכות ובעבודות ריתוך מתוחכמות. החברה גם עסקה במכירת גנרטורים לריתוך . החברה הייתה ממוקמת ברח הגדוד העברי 5 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עבר המפעל לייצור כיסאות למשרד ולתעשייה, "כיסאות הייעול" החברה הייתה הראשונה בארץ לייצר כיסאות ארגונומיים לישיבה נכונה עם תמיכה נכונה לגב למניעת כאבי גב לשימוש במשרדים ומפעלי תעשייה. החברה השתמשה בידע וחלקים גרמניים עם שיתוף פעולה עם מפעל גרמני גדול. בשנת 1969 נרכש המפעל בידי קיבוץ ניצנים והציע מגוון רחב של כיסאות למשרד. משרד החברה המשיך לפעול בתל אביב. בשנות ה-80 ייצא המפעל לאירופה ולארצות הברית. בשנות ה-90 רכשה החברה ידע לייצור מושבים לתחבורה ציבורית מחברת Vogel הגרמנית וידע לייצור כיסאות לחדרי הרצאות מחברת Sokoa הצרפתית. בתחילת המאה ה-21 היו לחברה שלוש חטיבות עסקיות: מושבים לתחבורה ציבורית, כיסאות משרדיים ו-OEM. החברה מכרה מושבים בין השאר לאוטובוסים של אגד, מטרופולין וקונקס ולרכבת ישראל. כן ייצרה החברה מושבים לרכבים ממוגנים של פלסן סאסא, שנמכרו לצבא ארצות הברית וכיסאות קליניקה. בשנת 2015 נסגר המפעל בניצנים. מפעל פלטכניקה נסגר: 100 עובדים פוטרו, באתר גלובס, 15 במרץ 2015 נולד בבון, גרמניה, שם למד רפואה עד 1933, עלה לארץ במסגרת תנועת הסטודנטים היהודים ה"ק.י.פ" ולפני העלייה נשלח לממל, ליטא שם קיבל הכשרה על ידי הגרמנים בריתוך. גנרטורים לריתוך חשמלי בשדה, על המשמר, 16 ביוני 1955 כסאות הייעול של פלטכניקה, מעריב, 8 באוקטובר 1961 החודש - איכות במחירים מיוחדים, מעריב, 4 ביוני 1974 רות פנחסי, התעשייה הקיבוצית - לרשות המשרד המודרני, מעריב, 15 בספטמבר 1985 גדי גולן, ‏מנכ"ל פלטכניקה: גידול של %20 במכירות ל-10 מיליון ד', באתר גלובס, 22 בפברואר 1998 וראו גם: ביצוע רכש גומלין מייצר 32 מקומות עבודה במפעל פלטכניקה שבקיבוץ ניצנים, משרד הכלכלה, 18 ביולי 2007 תקציב הפרסום של קבוצת פלטכניקה יטופל באופטימום, באתר גלובס, 15 באפריל 2007 פלטכניקה משיקה ליין חדיש של מושבי אוטובוסים ומיניבוסים, חדשות 1, 21 ביולי 2008 רונית מורגנשטרן, המפעל זכה במכרז גדול - אך מתקשה למצוא עובדים, באתר nrg‏, 3 בספטמבר 2009 אירית מור, פלטכניקה חתמה על הסכם יצוא כיסאות קליניקה לצרפת, 22 ביוני 2008, חדשות 1
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2015

הבחירות לפרלמנט באסטוניה 2015 נערכו ב-1 במרץ 2015. הצבעה אלקטרונית ומוקדמת התקיימה בין ה-19 בפברואר ל-25 בפברואר ואחוז ההצבעה עמד על 33% מקולות הבוחרים. מפלגת השלטון זכתה בבחירות וקיבלה 27.7% מהקולות - ירידה של כאחוז מהבחירות הקודמות ושל שלושה מושבים בפרלמנט - וראש הממשלה טאווי רייוואס זכה בכהונה נוספת. היו אלו הבחירות הראשונות מאז התפטר אנדרוס אנסיפ מתפקיד ראש ממשלת אסטוניה אחרי שהחזיק בתפקיד תשע שנים. לאחר התפטרותו, הוקמה קואליציה חדשה ב-24 במרץ 2014 על ידי מפלגת הרפורמה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, וטאווי רייוואס הושבע כראש ממשלה בגיל 34. מפלגת הרפורמה החלה מיד עם ניצחונה בבחירות בשיחות עם הסוציאל-דמוקרטים, עם המפלגה החופשית ועם ה-IRL. אחרי כשלושה שבועות של משא ומתן, פרשה המפלגה החופשית מהשיחות בשל מחלוקות עם מפלגת הרפורמה ועם ה-IRL. שתי המפלגות, יחד עם הסוציאל-דמוקרטים, חתמו על הקמת הקואליציה החדשה ב-8 באפריל והממשלה החדשה החלה בתפקידה יממה לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2015 בוויקישיתוף Coalition consultations begin with four parties in attendance Estonia's new ruling coalition agrees tax cuts, more welfare payouts, באתר רויטרס, 08 באפריל 2015
מריה פדצקה

מריה פדצקה (בפולנית: Maria Aniela Fedecka, ‏1904, מוסקבה – 1977, ורשה) הייתה עובדת סוציאלית וחסידת אומות העולם מפולין. לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה פדצקה בגרודנו ולמדה סיעוד. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פדצקה פעילת המחתרת הפולנית וההתנגדות הפולנית בעיר וילנה (שלפני המלחמה הייתה בשטח פולין), וחברת תנועת ההתנגדות הפולנית. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין, ובכלל זה של וילנה, עזרה פדצקה להסתיר ולהציל ילדים יהודים רבים באזור וילנה וכן באזור לידא שם נולד בעלה (כיום באזור בלארוס). כמו כן סייעה פדצקה להציל צעירים יהודיים שמאוחר יותר הצטרפו לשורות הפרטיזנים באזור יערות וילנה. לאחר המלחמה כתב עליה אברהם סוצקבר שיר המהלל אותה ואת פועלה למען היהודים בתקופת המלחמה. לאחר המלחמה סייעה פדצקה לפליטים פולנים שנמלטו משטחי מזרח פולין שסופחו לאחר המלחמה לברית המועצות. כמו כן סייעה לפולנים שהסובייטים איימו עליהם בגירוש לגולגים בתוככי ברית המועצות. היא התגוררה ליד גדנסק. בשנת 1947 הקימה עם שותפיה את הליגה לפעולה אנטי גזענית בפולין, אך זו פורקה במהירות על ידי השלטונות. בליגה היו חברים מספר אינטלקטואלים פולנים שהזדעזעו מפוגרום קיילצה ומאירועים אנטישמיים אחרים בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-70 הייתה פדצקה פעילה בתנועה אנטי קומוניסטית. בשנת 1987 הוכרה פדצקה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם. על פועלה של פדצקה להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) אתר לזכרה של פדצקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היינקל He 51

היינקל He 51 היה מטוס קרב חד מושבי ודו-כנפי שפותח על ידי חברת היינקל ושירת את גרמניה הנאצית ובעלות בריתה במהלך מלחמת האזרחים בספרד ותחילת מלחמת העולם השנייה. ה-He 51 פותח כמטוס קרב, אך כבר בכניסתו לשירות התבררה נחיתותו הרבה אל מול מטוסי התקופה. שתי גרסאות עיקריות פותחו על בסיסו; ה-He 51B (ממנו יוצרו כ-450 מטוסים) כולל ה-He 51B-2 ששימש מטוס ימי, וה-He 51C ששימש לתקיפה קרקעית וכמפציץ צלילה. מבין הדגמים, מטוסי התקיפה הקרקעית היו מוצלחים במיוחד והשימוש בהם על ידי טייסים מוצלחים כגון אדולף גאלאנד, הביאו לפיתוח טקטיקות הלוחמה שיוטמעו במהלך מלחמת העולם השנייה ביחידות התקיפה הקרקעית עם מטוסי היונקרס Ju 87 שיחליפו את ה-He 51C. המטוס שירת באופן נרחב במהלך מלחמת האזרחים בספרד בעיקר במסגרת לגיון הקונדור, הוא היה למעשה מטוס הקרב של הלופטוואפה הצעיר עוד כשהקמתו מחדשה הייתה מנוגדת להבנות הפסקת האש של מלחמת העולם הראשונה ולכן נשתמרה בסוד. עם חזרת הטייסים הגרמנים מספרד, כבר החלו להיקלט מטוסי ה-Bf 109 שהיו קפיצת דרך אל מול ה-He 51. עם זאת מטוסי ההיינקל המשיכו לשרת בתור מטוסי אימון בחודשי המלחמה הראשונים, כמו גם מפציצי צלילה עד לקליטתם של מטוסי היונקרס Ju 87. דגם הקרב הראשוני He 51A-1 מטוס ימי He 51W דגם תקיפה קרקעית He 51C (מטוסו של אדולף גאלאנד) אודות ה-He 51 באתר 'Pilots Friend'. אודות ה-He 51 באתר 'CBRNP'. (לופטוואפה) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייצ'יסלב פוג

מייצ'יסלב פוג (בפולנית: Mieczysław Fogg, ‏1901, ורשה - 1990, ורשה) היה זמר פולני פופולרי וחסיד אומות העולם מפולין. מייצ'יסלב פוג (נולד בשם מייצ'יסלב פוגייל, Fogiel) היה בין הזמרים הפופולריים בפולין במהלך המאה ה-20, בעל קול בריטון. הפופולריות שלו החלה לפני מלחמת העולם השנייה ונמשכה גם בשנות השמונים. הוא נודע בסגנונו הרציני, הנוטה לרגשנות, על הבמה. פוג היה בוגר גימנסיה בוורשה בשנת 1922. הוא עבד כפועל רכבת והצטרף למקהלה בכנסיית אנה הקדושה בוורשה. בעצת חברו הצטרף לשיעורי מוזיקה בהנחיית מוזיקאים פולנים מובילים. בשנת 1928 פגש, בעודו זמר חובב, את הפסנתרן והזמר ולדיסלב דנילובסקי (אנ'), שבחר בו כזמר הסולו במקהלתו החדשה. המקהלה הפכה לפופולרית ואחד משיריה הפך ללהיט בינלאומי. שירי הטנגו והשירים הרומנטיים האחרים של מקהלה זו בוצעו בתיאטרון פופולרי והפכו את פוג לאחד הזמרים הפופולריים בפולין. בתקופה זו אימץ את שם הבמה "פוג" ויצא עם המקהלה לסיבוב הופעות שהתקיים בין היתר בגרמניה, אוסטריה, איטליה, לטביה, ברית המועצות ומדינות סקנדינביה. בארצות הברית הופיעה המקהלה ב-31 מדינות. הצלחתו של פוג נבעה בין היתר מיכולתו לשיר בשפותיהן של המדינות בהן הופיעה המקהלה. הוא אף הופיע בדואטים עם זמרים מפורסמים אחרים בני תקופתו וכן הופיע ב-11 סרטים. בשנת 1938 התפרקה המקהלה ופוג החל בקריירת סולו. לאחר מכן יצר שלישיית זמרים. הוא נהג לבצע יצירות של מספר כותבים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר פוג בוורשה, והצטרף למחתרת הארמייה קראיובה. הוא המשיך לבצע הופעות במספר בתי קפה שבהם התאפשר לפולנים לשהות גם בתקופת הכיבוש הנאצי. במהלך מרד ורשה של 1944 הופיע בביצורים, בבתי חולים ובמקלטים. על פועלו בתקופת המלחמה להעלאת מורל הלוחמים הפולנים, קיבל פוג מספר אותות הצטיינות פולניים. בתקופת המלחמה הסתיר פוג בביתו חבר יהודי, זמר אף הוא, וכן את בני משפחתו של החבר, וזאת עשה עד תום המלחמה, למרות עונש המוות שעליו הכריזו הגרמנים לכל פולני שהסתיר יהודי. בשנת 1945, לאחר תום המלחמה, פתח פוג בית קפה על הריסות ורשה. במקום זה נוגנה מוזיקה והיה זה אחד ממוסדות התרבות הראשונים שנפתחו בוורשה לאחר השחרור. בית הקפה הולאם על ידי נציגי המשטר הקומוניסטי ונסגר זמן קצר לאחר הלאמתו. פוג המשיך להופיע, והופיע מאות פעמים בכל רחבי פולין. הוא הקים חברה פרטית להקלטות מוזיקליות, אך בשנת 1951 נסגרה גם זו על ידי רשויות המשטר הקומוניסטי. עם זאת, הפופולריות שלו כזמר בפולין לא דעכה. בין המדינות בהן הופיע עד מותו בשנת 1990 היו ישראל, ברזיל, ציילון, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה וארצות הברית. בשנת 1989 הוכר פוג על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא מייצ'יסלב פוג בוויקישיתוף מייצ'יסלב פוג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייצ'יסלב פוג, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייצ'יסלב פוג, באתר Yandex.Music (ברוסית) מייצ'יסלב פוג, באתר Discogs (באנגלית) מייצ'יסלב פוג, באתר Genius מייצ'יסלב פוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) על פועלו של פוג להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארק וורנר

מארק רוברט וורנר (באנגלית: Mark Robert Warner; נולד ב-15 בדצמבר 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן בסנאט של ארצות הברית, כנציג מדינת וירג'יניה מטעם המפלגה הדמוקרטית, מאז שנת 2009. קודם לכן כיהן כמושל ה-69 של מדינת וירג'יניה, בין השנים 2002–2006. יחד עם וורנר, מייצג את וירג'יניה בסנאט טים קיין, אשר גם הוא כיהן המושל המדינה לפני היבחרו למשרה. וורנר נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה, למרג'ורי ורוברט וורנר. הוא גדל באילינוי, ולאחר מכן בקונטיקט, שם הוא סיים את לימודיו בתיכון. בשנת 1977 קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. למחייתו עבד עת לימודיו בקונגרס, כששימש כעוזר לסנאטור היהודי הדמוקרטי מקונטיקט, אברהם ריביקוף. לאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר הרווארד למשפטים, כאשר קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת הרווארד ב-1980. על אף השכלתו בנושא, וורנר מעולם לא עסק בתחום המשפטי לאחר לימודיו. לאחר מכן עבד אצל סנאטור נוסף מקונטיקט, דמוקרט גם כן, כריס דוד. הוא ניצל את הידע שלו ברקע המשפטי והמדיניות הפדרלית של טלקומוניקציה (טכנולוגיה לתקשורת אלקטרונית למרחקים) לשם עבודה כסוכן העוסק בקנייה ומכירה של רישיונות זכיינים לטלפונים סלולרים, ומכך הרוויח הון משמעותי. הוא גם ייסד וניהל את חברת "Columbia Capital", פירמת קרן הון סיכון, וכיוצא מכך השקיע במספר חברות טכנולוגיות. לוורנר הון מוערך של 200 מיליון דולר $, מה שהופך אותו לאחד מהסנאטורים העשירים ביותר. בשנת 1996 רץ לקמפיין לסנאט מול הסנאטור הרפובליקני המכהן, ג'ון וורנר (אין ביניהם קשר משפחתי), אך הפסיד בתום בחירות צמודות. בשנת 2001 החליט להתמודד על משרת מושל וירג'יניה, כאשר הציג עצמו כדמוקרט מתון, והביס בבחירות הכלליות את יריבו הרפובליקני, מארק ארלי. איתו נבחר יחד סגנו ומי שעתיד לכהן כמושל המדינה אחריו, טים קיין. בזמן כהונתו כמושל, וורנר היה לאחד הפוליטיקאים הפופולרים ביותר בארצות הברית, הואיל וזכה בסקרים לאחוזי תמיכה עצומים במדינתו, באזור 74 אחוזי אישור, ואחדים אף הראו על 80%. וורנר היה מועמד מוביל להתמודד למשרת הנשיא בבחירות לנשיאות בשנת 2008, אך לבסוף ויתר על התמודדותו, מכיוון שלא רצה להפריע לחיי משפחתו. הוא גם נחשב למועמד פוטנציאלי למשרת סגן הנשיא, אך לבסוף יצא מהמירוץ לטובת הצעה להתמודדות מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט, כאשר הכריז כי יתמודד למשרת הסנאטור בספטמבר 2007. בבחירות לסנאט בשנת 2008 התמודד מול ג'ים גילמור, מושל וירג'יניה לשעבר, וניצח ברוב גדול של 65% מקולות הבוחרים. הוא נבחר לכהונה שנייה בבחירות בשנת 2014, לאחר קרב צמוד עם יריבו הרפובליקני, אד גילספי. נבחר בפעם השלישית בבחירות בשנת 2020, לאחר שניצח ברוב של 56% את יריבו הרפובלקני, דניאל ג'ד, איש צבא לשעבר. נשוי לליסה קוליס ולהם 3 ילדים. מדיה וקבצים בנושא מארק וורנר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארק וורנר מארק וורנר, ברשת החברתית פייסבוק מארק וורנר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארק וורנר, ברשת החברתית אינסטגרם מארק וורנר, ברשת החברתית LinkedIn מארק וורנר, סרטונים בערוץ היוטיוב מארק וורנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מארק וורנר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "Mark Warner (D-Va), 2012". Opensecrets.org. Center for Responsive Politics. נבדק ב-28 ביוני 2014. {{cite web}}: (עזרה) Rozell, Mark J. "Virginia Gubernatorial Election". The Washington Post. נבדק ב-12 במאי 2010. {{cite news}}: (עזרה) מערכת וואלה‏, המושל האלמוני שמתגנב מאחורי הילארי, באתר וואלה, 14 בפברואר 2006
משה דנישבסקי

רבי משה דַנִישֶׁבְסְקִי (ביידיש: דאנושעווסקי; בכתב קירילי: Данишевский; ה'תק"ץ, 1830, סמרגון - ה'תר"ע, 1910, סלובודקה) היה רב ליטאי, רבה של סלובודקה, מנהלה הראשי וממייסדיה של ישיבת כנסת בית יצחק, ומחבר הספר "באר משה". נולד בסמרגון לרב אברהם דנישבסקי (נפטר אלול תרי"ג), שכונה על שם עיירת מוצאו אוזדה, "ר' אברהם אוזדער", בילדותו עברה משפחתו למינסק והוא למד אצל אביו שהיה ר"מ בישיבה שב"בית המדרש הקטן". אחר כך למד שלוש שנים בישיבתו של רבי אהרן שאול זליג הכהן "הפרוז'ינאי", מחבר "תשובות לשואל" ו"מגן שאול", מגאוני ליטא ורבן של מספר ערים במרחב הליטאי. מאוחר יותר למד באיישישוק ונודע בה כ"עילוי מסמרגון", באיישישוק למד אצלו במשך שנתיים מאיר שמחה הכהן, לימים רבה של דווינסק הנודע על שם ספרו ה"אור שמח". נישא לבתו של הרב זאב וולף וישנבסקי מסמרגון, גיסו היה הרב אברהם רבונסקי רבה של דוברובנה. במשך עשר שנים אחרי נישואיו גר בעיר מולדתו סמוך לבית חותנו. התמנה לרבנות העיירה סוויר, הקים בה "קיבוץ" לתלמידים וכיהן בה כרב במשך 25 שנה. מסוויר עבר לכהן כרבה של באלטרומנץ, וכיהן בה שבע שנים. ב-1894 הוזמן על ידי רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור, לכהן כרבו של הפרבר הקובנאי סלובודקה, משרה בה כיהן עד פטירתו. היה שותף בהקמתה של ישיבת כנסת בית יצחק בעירו, ומנהלה במשך כל שנות קיומה עד פטירתו. הוא נמנה עם מתנגדי תנועת המוסר, וכאשר פרשו אנשי התנועה מהישיבה המקומית והקימו את ישיבת "כנסת ישראל", דאג למנוע עזיבת בחורים מהישיבה הוותיקה. לפי הוראת הרב ספקטור, לא נסמכו רבנים מישיבותיה של סלובודקה, בלי מבחן ואישור של הרב דנישבסקי. למרות התנגדותו לתנועת המוסר כתנועה, לא מצא פסול באנשיה, ודאג למינויו של רבי משה מרדכי אפשטיין לעוזרו כדיין בבית הדין העירוני, וגם רבנים שמינה כראשי ישיבתו כמו הרב חיים רבינוביץ מטלז, ורבי ברוך דב ליבוביץ, לא היו ידועים כשולליה של התנועה. נפטר בסלובודקה, כ"זקן רבני ליטא", בשנת ה'תר"ע, 1910. לאחר פטירתו התמנה תחתיו כרבה של סלובודקה, רבי משה מרדכי אפשטיין. מדיה וקבצים בנושא משה דנישבסקי בוויקישיתוף 'דנישבסקי, ר' משה ב"ר מאיר-שמחה' [!], בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 41 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1239). ספרו באר משה, וילנה תרס"ה, ד"צ עם הערות. תל אביב, תשל"ד, באתר היברובוקס כונה בחיבה: ר' משה'ל, נהגה: מֵיישׁל. בסמרגון גרו רבים מבני המשפחה, בספר סמורגון: ספר עדות וזיכרון, תל אביב תשכ"ו, עמ' 512–515, נמנים עשרות מבני המשפחה שנספו בשואה. הרב חיים סרנא, הקדמה ל"באר לחי רואי" - נשים, ירושלים תשנ"ו, מסר מפי זקן ששמע מה"אור שמח" שמנה מספר רבנים ובהם רבו זה כמי שלדעתו הם מל"ו צדיקים.
קריאה קרה

קריאה קרה (מאנגלית: Cold Reading) היא טכניקה המשמשת מניפולטורים מקצועיים כדי לגרום לאדם הניצב מולם להתנהג בדרך מסוימת או לחשוב שהקורא הקר (המניפולטור) מחזיק ביכולת מיוחדת ומסתורית, המאפשרת לו לדעת דברים על אודות האדם שמולו. הקריאה הקרה חורגת מכלל הכלים הרגילים והמוכרים של מניפולציה, כמו השׁאה (סוגסטיה) וחנופה. בקריאה קרה מסתמכים מניפולטורים כמו אנשי מכירות, פרסומאים, מרפאים-באמונה, נוכלים וחלק מהמרפאים בתרפיה על נטייתם של בני־אדם מסוימים לנסות למצוא במצבים מסוימים, משמעות רבה יותר משיש בהם בפועל. המניפולטור יודע כי גם אם הדברים שיאמר יהיו נטולי היגיון או משמעות, קורבנו ייטה לנסות לחפש בהם משמעות. הוא יודע גם כי אנשים נוטים להיות מרוכזים בעצמם ונוטים להחזיק בהשקפות לא מציאותיות ביחס לעצמם, ולכן ייטו לקבל כנכונים גם תיאורים המשקפים לא את מה שהם יודעים או חושבים על עצמם, אלא את מה שהיו רוצים שיהיה נכון לגבי עצמם. המניפולטור יודע עוד כי על כל כמה הכרזות שהקורבן ידחה כבלתי מדויקות, תהיה אחת שתזכה לאישורו וכי מנגנון החשיבה הסלקטיבית יגרום לכך שהקורבן יזכור רק את ה"פגיעות" וישכח את ה"פספוסים". אפקט פורר קריאה חמה דוגמה לשימוש בקריאה קרה מתוך הבלוג "חשיבה חדה" רן ברכה, קריאה קרה – שיטות העבודה של קוראי עתידות, הסבר על שיטות העבודה של מגידי עתידות.
מיטאגהורן

מיטאגהורן (בגרמנית Mittaghorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,892 מטר מעל פני הים, וממוקם בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ. ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק לאוטרברונן לקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בין ההרים אבנפלו ממזרח וגרוסהורן ממערב. ההר ממוקם מצידו הצפוני של מעבר לוטשנלוקה כאשר בצדו הדרומי של ההר נמצא ההר זאטלהורן. ההר הוא חלק מקיר לאוטרברונן. מדיה וקבצים בנושא מיטאגהורן בוויקישיתוף מיטאגהורן באתר Hikr מיטאגהורן באתר summitpost
זאטלהורן

זאטלהורן (בגרמנית: Sattelhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,745 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ. ההר הוא חלק מרכס ההרים המפריד בין הקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בו בין ההרים דרייאקהורן (מצפון-מזרח) ושינהורן (מדרום-מערב). מצידו הצפוני של ההר נמצא מעבר לוטשנלוקה ומצידו הצפוני של המעבר נמצא הר המיטאגהורן. המעפילים הראשונים לפסגת ההר היו קרל שולץ אלכסנדר בורגנר וג. ריטלר. הם הגיעו לפסגת ההר ב-26 באוגוסט 1883. מדיה וקבצים בנושא זאטלהורן בוויקישיתוף זאטלהורן באתר Hikr
סמפט פל דווי

סמפט פל דווי (Sampat Pal Devi; נולדה ב-1958[דרוש מקור][דרושה הבהרה]) היא פעילה חברתית ופמיניסטית ממחוז באנדה במדינת אוטר פרדש, בצפון הודו. היא המקימה של הגולאבי גאנג, ארגון הידוע גם כ"כנופיית הנשים בוורוד" בגין מנהגן ללבוש סארי וורוד בוהק, אשר פועלות להטבת מצבן של נשים ובמיוחד של נשים המוכות במסגרת נישואיהן. היא נחשבת לממשיכת דרכה של פולאן דווי. סמפט פל דווי היא בתו של רועה צאן, מהמעמד הנמוך בהודו. היא נישאה בכפייה בגיל 12 למוכר גלידה, וילדה לו חמישה ילדים עד הגיעה לגיל 20. כבר בגיל 16 נקטה בפעולה הראשונה שלה למען נשים מוכות - אחד משכניה נהג להכות את אשתו, ופל דווי הובילה את נשות השכונה שביישו אותו ואז גם הכו בו, עד שהוא התנצל על מעשיו. בעידודה של ג'אי פרקאש שיווהריי, יסדה את ארגון הסיוע שלה 1980 במטרה לסייר בכפרים ולמנוע אלימות נגד נשים. רק ב-2006 החליטה סמפט פל שהארגון צריך שם ונראות אחידה, ואז נבחרו הסארי והמקלות הוורודים כסוג של מדים לארגון, וכך נבחר שם שמו. במהלך השנים, נשים מכל האזור, ואז ממקומות אחרים בהודו, ובהמשך גם מרחבי העולם הצטרפו לגולאבי גאנג, ומספרן הגיע למאות אלפים - כאשר ההערכה האחרונה היא שיש כ-270,000 נשים בארגון בשתי המדינות העיקריות בהן הכנופיה פועלת - אוטר פרדאש ומאדיה פרדאש. הנשים מסיירות בכפרים או מגיבות לתלונות שמגיעות לאזניהן, ומתעמתות עם גברים שמכים את נשותיהן, כשהן חמושות במקלות במבוק ורודים. הנשים אינן מהססות גם להכות בגברים אם אלו מאיימים עליהן. במרוצת הימים, הנשים החלו לטפל גם במקרים של שוטרים או פקידים רשמיים אשר מסרבים לטפל בתלונות אונס או אלימות מינית ומגדרית. לדבריה של סמפט פל, הכנופיה "אינה כנופיה במובן המקובל של המילה, אנחנו כנופיה למען הצדק". סמפט פל פועלת גם למיגור העוני של נשים, ומסייעת בהקמת מיקרו תעשיות שממנפות את הכישורים שיש לנשים העניות מהקאסטות הנמוכות, שבדרך כלל נטולות כל השכלה רשמית - כגון רפואה איורוודית, ייצור נרות, והכנת חומרים חקלאיים. הארגון נמנע מהתקשרות עם כל גוף חיצוני, בין עם ממשלתי או ארגונים ללא כוונת רווח, והפעילות בו מתמקדות בפעילות מקומית ועממית. במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים. 2012 - סרט תעודה על סמפט פל והגולאבי גאנג בשם "Gulaab Gang", בבימויה של נישת'ה ג'אין 2014 - סיפורה של סמפט פל יחד עם כתבה נרחבת על הגולאבי גאנג הופיע בפרק של סדרת VICE ב-HBO בשם "The Pink Gang Rebellion" 2012 - ספר בשם "Sampat Pal, Warrior in a Pink Sari: The Inside Story of the Gulabi Gang as Told to Anne Berthod", ‏הוצאת Zubaan‏. ISBN 978-81-89884-71-0. 2010 - סרט תיעודי, "Pink Saris", בבימויה של קים לונג'ימוטו 2010 - סרט תיעודי, "Pink Gang", בבימויו של אנריקו ביסי Sampat Pal: All you need to know about the Gulabi Gang leader, Hindustan Times ‏ 7 במרץ 2014 האתר הרשמי של הגולאבי גאנג Gulabi Gang leader Sampat Pal sacked,‏ The Daily Mail,‏ 3 במרץ 2014
חתול קצר-שיער כהה-חודים

חתול קצר-שיער כהה-חודים (באנגלית: Colorpoint Shorthair) הוא גזע של חתול הבית, המקורב לגזע הסיאמי. קצרי-השיער דומים בהתנהגותם, במבנה גופם, ובהלך רוחם לחתולים הסיאמים, אך בשונה מהם ניתן למצוא אותם במגוון צבעים. פיתוח הגזע החל לראשונה בשנת 1940, במטרה לייצר גזע המשלב את הכריזמה והאישיות של הסיאמי, ווריאציות צבע מגוונות יותר. פיתוח הגזע נעשה באמצעות זיווג בין הסיאמי, לבין האמריקני קצר-השיער. פיתוח הגזע ארך שנים רבות ונחל כישלונות רבים, עד שנת 1960, בה התקבלה התוצאה הרצויה. כדי למנוע מחאות ממגדלים שבבעלותם נמצאים חתולים סיאמיים ולמנוע בלבול בין הגזעים, אגודת חובבי החתולים [CFA] הסכימה לתת לחתול שם. ישנם גנים מעטים שמקורם אינו בגזע הסיאמי, ואף על פי שעברו כמה דורות של טיפוח הגנים אשר מייחדים את קהה החודים, טכנית הוא עדיין נחשב לבן תערובת. המאפיין הבולט של קצרי-השיער הוא מבנה פניהם הייחודי. לקצרי-השיער מבנה פנים מחודד, דומה למשולש, ואוזניים גדולות המזכירות אוזני עטלף. עיניו דומות לשקדים ולעיתים הן מלוכסנות מעט. את זנבו של כהה-החודים מעטרות טבעות בצבע אחיד. כהה-החודים מתאפיין במבנה גוף בינוני ושרירי, רגליים ארוכות וזנב מחודד מעט. במבט ראשוני על החתול, ניתן לראות קווי דמיון ברורים בינו ובין חתול הבית הסיאמי. בשונה מהחתול הסיאמי, ניתן למצוא את קצר-השער במגוון צבעים, המכונים 'נקודות'. ישנן שלוש עשרה וריאציות שונות לצבעים - 'נקודות' - בהן יכול להופיע כהה-החודים. משקלם של הבוגרים מגיע לכ-2–5 קילוגרמים. חתול סיאמי חתול הבית חתול אמריקני קצר-שיער מדיה וקבצים בנושא חתול קצר-שיער כהה-חודים בוויקישיתוף מדריך חתולים - סיאמי Colorpoint Shorthair, ‏באתר cat time (באנגלית) http://www.petmd.com/cat/breeds/c_ct_colorpoint_shorthair#, באתר petmd. http://cfa.org/Breeds/BreedsCJ/ColorpointShorthair.aspx Colorpoint Shorthair (עמ' 1) (באנגלית)
בדז'יך סמטנה

בדז'יך סמטנה (צ'כית: Bedřich Smetana, ‏האזנה‏Ⓘ‏, 2 במרץ 1824 - 12 במאי 1884) היה מלחין צ'כי, נולד בליטומישל שבבוהמיה ומת בפראג. אביו של סמטנה היה מנהל מבשלת שיכר וחובב מוזיקה נלהב. כבר בגיל חמש החל סמטנה לנגן ברביעיית כלי מיתר ולהשתתף כפסנתרן בקונצרטים משפחתיים בביתו. לימודיו התיכוניים הושלמו בפראג וממנה יצא להופיע בכפרים סמוכים. משסיים את לימודיו שב לעיירתו אך בתום שנה חזר לפראג על מנת ללמוד מוזיקה. כדי לממן את לימודיו לימד מוזיקה בבתי אצילים ונתפרסם כמורה מעולה. בסיועו של פרנץ ליסט הקים סמטנה בית ספר למוזיקה בפראג בשנת 1848. ליסט אף סייע לסמטנה לקבל משרה כמוזיקאי בחצרו של הקיסר פרדיננד. אולם השלטון האוסטרי חשד בו בשל רגשותיו הלאומיים הצ'כיים. עקב החשדות בו והחשש לחירותו עבר סמטנה להתגורר בעיר גטבורג שבשוודיה. הוא שימש כמנצח בעיר זו במשך חמש שנים, שאחריהן שב לפראג, שם כיהן כמנהל בית הספר למוזיקה, ניצח על מקהלות, הלחין אופרות ועבד כמבקר מוזיקלי. ב-1874 התגלו אצלו סימני עגבת, וב-1881 הגיעה המחלה לשלב כזה שבעיות הריכוז הקשו עליו להמשיך ולהלחין. בנוסף, לקה סמטנה בחירשות וכל מאמציו לטפל בחירשותו הגוברת נכשלו. את יצירותיו הגדולות האחרונות לא שמע מעולם. איבוד השמיעה יחד עם הזיות שסבל מהן כתוצאה ממחלתו דיכאו את רוחו והביאו לאשפוזו בבית מחסה לחולי נפש, שם מת כתוצאה ממחלת העגבת. המוזיקה שכתב מצטיינת בניסיון לשלב את המנגינות, האופי הלאומי והפולקלור הבוהמי. במוזיקה שיצר הביע סמטנה את הלהט הלאומי ששילהב אותו, את ההערכה שחש לנעימות העממיות ואת נאמנותו והוקרתו לבית מדרשו של ליסט. ההופעה המוזיקלית הראשונה בגטו טרזין הייתה "הכלה המכורה" בביצוע של מקהלה תחת ניצוחו של רפאל שכטר האסטרואיד 2047 Smetana שהתגלה על ידי לובוש קוהואוטק, נקרא על שמו. מולדתי (Má vlast), מחרוזת של שש פואמות סימפוניות, שהנודעת בהן, "ולטאבה" (או ה-"מולדבה"), השפיעה ככל הנראה על לחנה של התקווה, ההמנון הלאומי של מדינת ישראל. (ר' ערך). הבראנדנבורגים בבוהמיה (Braniboři v Čechách), אופרה הכלה המכורה (Prodaná nevěsta), אופרה דאליבור (Dalibor), אופרה ליבושה (Libuše), אופרה שתי אלמנות (Dvĕ vdovy), אופרה הנשיקה (Hubička), אופרה הסוד (Tajemství), אופרה חומת השטן (Čertova stěna), אופרה ויולה (Viola), אופרה (לא הושלמה) שלישייה לפסנתר, לכינור ולצ'לו בסול מינור רביעיית מיתרים מס' 1 "מחיי" (Z mého života), במי מינור רביעיית מיתרים מס' 2 ברה מינור חלומות, שישה קטעים לפסנתר מחולות צ'כיים (2 כרכים), לפסנתר ברנדה מילר והנרי וסרמן, אירופה ערש הלאומיות - "המלחין סמטנה והלאומיות הצ'כית", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. מדיה וקבצים בנושא בדז'יך סמטנה בוויקישיתוף בדז'יך סמטנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר AllMovie (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר ספוטיפיי בדז'יך סמטנה, באתר Last.fm (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר AllMusic (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר Discogs (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר Songkick (באנגלית) בדז'יך סמטנה, דף שער בספרייה הלאומית בדז'יך סמטנה, באתר בילבורד (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בדז'יך סמטנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Höschl C. (2012). Bedrich Smetana - art and disease. Psychiatria Danubina. 24 Suppl 1:S176-8. PMID 22945217 ‏קישור ישיר למאמר Hjakova Anna, Prisoner society in the Terzin ghetto, University of Toronto (2047) Smetana In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_2048. ISBN 978-3-540-29925-7.