laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיאטת אלקליין

דיאטת אלקליין (באנגלית: Alkaline diet) היא תזונה שנויה-במחלוקת, המבוססת על צריכת פירות טריים, ירקות, שורשים, פקעות, אגוזים, וקטניות תוך הימנעות מצריכת דגנים, חלב, בשר ומלח, במטרה לאזן את החומציות והאלקליניות בגוף האדם. דיאטה זו מתבססת על התפיסה שמזונות מסוגים שונים יכולים להשפיע על מאזן החומציות של הגוף. אנשים התומכים בדיאטה זו מאמינים שהתמקדות בצריכה של מזונות מסוימים מסוגלת להשפיע על החומציות (pH) של הגוף וכי ניתן באופן זה לרפא מחלות. הטענה כי תזונה זו יכולה להשפיע באופן מהותי על רמת החומציות בגוף לצורך טיפול במגוון מחלות לא הוכחה עד היום בשום מחקר מדעי מהימן. בשל כך תזונאים ואנשי מקצוע אחרים בתחום הבריאות אינם נוהגים יותר להמליץ למטופלים שלהם על דיאטה זו. diet - pH and Health (אורכב 27.05.2020 בארכיון Wayback Machine) Alkaline Acid Diet - What is the Alkaline Acid Diet List of Alkaline Foods | Acid Alkaline Food Vangsness, Stephanie (16 בינואר 2013). "Alkaline Diets and Cancer: Fact or Fiction?". Intelihealth. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Alkaline Diets". WebMD. נבדק ב-5 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דיאלא

מחוז דיאלא (בערבית: محافظة ديالى) הוא מחוז בעיראק, הנמצא צפונית לבגדאד ובירתו היא העיר בעקובה. הוא משתרע על שטח של 17,685 קמ"ר ונכון ל-2003 מספר תושביו הוא 1,271,000, רובם סונים אך חלקם גם שיעים וכורדים. שטח גדול מהמחוז תופס נהר דיאלא, יובל של החידקל. בשל עושרו של המחוז במים, התעשייה העיקרית במחוז היא חקלאות. בדיאלא גדלים עצי דקל רבים, והמחוז נחשב לבירת התפוזים של המזרח התיכון. השפות המדוברות הן ערבית וכורדית. המחוז מחולק לשישה תת-מחוזות. מחוז דיאלא, לצד מחוז נינוה ומחוז סלאח א-דין, משמש כבסיס הפעולות של אל-קאעידה בעיראק. ביוני 2014 נכבשו מספר ערים במחוז בידי לוחמים סונים של המדינה האסלאמית. בעקובה, בו נמצאת הבירה בעקובה, מונה 468,000 תושבים (2003). מוקדאדיה, כולל את העיר מוקדאדיה, מונה 198,500 תושבים (2003). ח'אנקין, מונה 160,000 תושבים (2003). אל-ח'אליס, מונה 256,000 תושבים (2003). כיפרי, מונה 42,000 תושבים (2003). בלד-רוז, מונה 100,000 תושבים (2003). בעקובה, הבירה. מוקדאדיה. מדיה וקבצים בנושא דיאלא בוויקישיתוף מלחמה בעיראק: חמושי ISIS השתלטו על ערים נוספות, באתר BBC. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בבלי

האם התכוונתם ל... בבלי – שם הייחוס לאדם או לדבר שמוצאו מבבל (מדינה לשעבר המקבילה בערך לעיראק של ימינו) תלמוד בבלי – חיבור קולקטיבי המסכם את הגותם ההלכתית והאגדית המרכזית של האמוראים בבלי (שכונה) – שכונה בצפון תל אביב, על שם התלמוד הבבלי הלכת בבלי – כלל בעניין חלוקת רכוש במשפטי גירושים, שנקבע בפסק הדין בגץ 1000/92 חוה בבלי נגד בית הדין הרבני הגדול אישים ששמם בבלי: דן בבלי – רואה חשבון ועיתונאי הלל בבלי – משורר, סופר, מתרגם, פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת קולומביה ועיתונאי יהודי אמריקאי חנה בבלי – נגנית כינור ומומחית לנימוסים
בריליאנס V3

בריליאנס V3 (באנגלית: Brilliance V3) הוא קרוסאובר המוגדר קרוסאובר סוב-קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (אנ') (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2014 (שנת דגם 2015) בסין. מאפיינים: דגם "בריליאנס V3" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי (Shanghai International Automobile Industry Exhibition) (אנ') באפריל 2014. דגמי "בריליאנס V3" משווקים בסין מאז מאי 2015. באביב שנת 2017 עבר דגם "בריליאנס V3" מתיחת פנים. דגם "בריליאנס V3" מחלק פלטפורמה משותפת עם דגם "Brilliance H230" (אנ'). 5 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. מתלים: קדמי: תמוכת מקפרסון (MacPherson Strut), אחורי: פיתול קרן. בלמים: קדמי: דיסק מאוורר (Ventilated disc), אחורי: דיסק. קיבולת מכל דלק - 52 ליטר. נפח תא מטען אחורי - 390 ליטר. צמיגים: 215 / 60 R17 (דגם 1.6 ליטר). אחריות יצרן בסין: 3 שנים / 60,000 ק"מ. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.4 שניות (מנוע 1.5 ליטר). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.4 שניות (מנוע 1.5 ליטר, מגדש טורבו). מחיר היחידה נע בין 67,500–117,500 רנמינבי (שנת 2014, בסין), מחיר היחידה בסין בשנת 2017: 50,700-87,700 רנמינבי. דגמי "בריליאנס V3" מיוצאים ל-רוסיה. מחיר הדגם ברוסיה, נכון לשנת 2017 החל מ-839,000 רובל רוסי. "1.5" "1.5 טורבו" "1.6" "בריליאנס V3" לאחר מתיחת פנים "בריליאנס V3", שנת 2018 "בריליאנס V3", צולם באוקטובר 2018 "בריליאנס V3", צולם באוקטובר 2018 "בריליאנס V3" "בריליאנס V3" "בריליאנס V3" "בריליאנס V3", שנת 2018 בריליאנס H330 בריליאנס H530 בריליאנס BC3 בריליאנס V5 בריליאנט V6 בריליאנס V7 מדיה וקבצים בנושא בריליאנס V3 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בריליאנס V3 בריליאנס V3, סרטון באתר יוטיוב בריליאנס V3, סרטון באתר יוטיוב "בריליאנס V3" chinamobil.ru/eng/brilliance/v3 "בריליאנס V3" - מפרט car.info/en-se/brilliance/v3 "בריליאנס V3" יוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בשאנגחאי, שנת 2014 Ning, W. E. (7 April 2014). "Brilliance compact SUV will debut on the 2014 Beijing Auto Show". CarNewsChina.com. "בריליאנס V3" carnewschina.com/2015/05/08/brilliance-v3-launched-on-the-chinese-car-market "בריליאנס V3", מתיחת פנים carnewschina.com/2017/02/17/brilliance-v3-crossover-gets-a-shiny-nose-for-a-facelift "בריליאנס V3" carnewschina.com/2015/04/09/this-is-the-new-brilliance-v3-suv-for-china
נתן גוף

נתן גוף (באנגלית: Nathan Goff;‏ 9 בפברואר 1843 – 24 באפריל 1920) היה מזכיר הצי בממשלו של נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז, סנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית ושופט פדרלי. נתן גוף נולד בקלרקסברג, וירג'יניה (כיום בוירג'יניה המערבית). אביו, ולדו גוף, נבחר חמש פעמים לייצג את מחוזו, מחוז הריסון, בבית הנבחרים של וירג'יניה. גוף למד באקדמיה הצפון-מערבית בקרלקסבורג ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. ב-1866 הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. אף על פי שמשפחתו של גוף החזיקה בבעלותה מספר עבדים, הם היו תומכי האיחוד. במהלך מלחמת האזרחים, הצטרף גוף לצבא האיחוד, וגויס לרגימנט הרגלים השלישי של מערב וירג'יניה. בהמשך הוא היה מייג'ור ברגימנט הפרשים הרביעי של מערב וירג'יניה. החל מ-1866 היה גוף העורך של העיתון קלרקסברג טלגרף. באותה תקופה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ופתח משרד פרטי בקלרקסברג בין השנים 1866–1867. לאחר מכן, ועד ל-1868 הוא היה נציג בבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית. לאחר מכן ועד 1881 היה גוף התובע של ארצות הברית במחוז וירג'יניה המערבית. בחודשיים האחרונים לנשיאותו של רתרפורד הייז כיהן גוף כמזכיר הצי של ארצות הברית. לאחר מכן הוא שב לכהן כתובע. בשנים 1870 ו-1874 התמודד גוף כמועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית ובשנים 1876 ו-1888 כמועמד לתפקיד מושל וירג'יניה המערבית מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך ללא הצלחה. ב-1882 נבחר גוף כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו מ-4 במרץ 1883 ועד 3 במרץ 1889. לאחר מכן הוא לא התמודד לבחירה מחדש ושב לעיסוקו בעריכת דין בקלרקסברג עד 1892. ב-16 בדצמבר 1891 הציג נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון את מועמדותו של גוף לתפקיד המשותף של שופט בבית המשפט הפדרלי ובבית המשפט לערעורים. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-17 במרץ 1892 ונכנס לתוקפו באותו היום. ב-31 בדצמבר 1911 בוטל בית המשפט הפדרלי וגוף המשיך לכהן כשופט בבית המשפט לערעורים. כהונתו הסתיימה ב-31 במרץ 1913 לאחר התפטרותו. גוף נבחר כסנאטור לתקופת הכהונה שהחלה ב-4 במרץ 1913, אך העדיף לא להיכנס לתפקידו מידית כדי להמשיך לזמן מה בתפקידו כשופט. הוא החל את כהונתו בסנאט ב-1 באפריל אותה שנה וסיים אותה ב-3 במרץ 1919, לאחר שבבחירות של 1918 הוא לא הציג את מועמדותו לבחירה מחדש. בשנתיים האחרונות לכהונתו בסנאט הוא שימש כיושב ראש הוועדה לשימור משאבים טבעיים וכיושב ראש הוועדה לירידים תעשייתיים. גוף היה אביו של הסנאטור מווירג'יניה המערבית גאי ד. גוף וסבה של חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי לואיז גוף ריס. ביתו בקלרקסברג נרשם ב-1976 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, אך לאחר הריסתו ב-1993 הוא נמחק מהרשימה ב-1994. נתן גוף נפטר ב-23 באפריל 1920 בקרלקסברג ונטמן בבית הקברות המקומי אוד פלווס. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות מ-1921 עד לאחר מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא נתן גוף בוויקישיתוף נתן גוף, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) נתן גוף במדריך הביוגרפי של השופטים הפדרליים בארצות הברית (באנגלית) Smith, G. Wayne (1953). "Nathan Goff, Jr., In the Civil War*". נתן גוף, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "National Register Information System". National Register of Historic Places. National Park Service. Nathan Goff Jr. House Historic Sites - Clarksburg.com USS GOFF (DD-247) - NavSource Naval History
גילדת הרומאים

גילדת הרומאים (Guild of Romanists או Confrérie van romanisten) הייתה אגודה שפעלה באנטוורפן מסוף המאה ה-16 ועד סוף המאה ה-18. היא הייתה מורכבת מאנשים מכובדים ואמנים של אנטוורפן. האמנים ביקרו או שהו ברומא, והאגודה הציעה להם גישה לרשתות האליטות העירוניות של אנטוורפן. הגילדה הוקמה בשנת 1572 בקתדרלת "גבירתנו" באנטוורפן בחסותם של סנט פול וסנט פיטר. התנאי של להתקבל לחברות היה שהות של האמן ברומא. נראה כי התנאי הזה כדי ליהנות מחברות נאכף בקפדנות במשך מאתיים שנה, ולכן היסטוריונים לאמנות מקבלים את החברות בגילדה כעדות לביקורים ברומא שאינם מתועדים אחרת. החברות בגילדה כללה דמויות מרכזיות מהעיר, סוחרים מצליחים, אנשי האצולה המקומית והאמנים המובילים. סך הכל היו 25 חברים, מה שהדגיש את אופייה הייחודי של החברה. מנהלי הגילדה מונו מדי שנה. אחרי 1680 הגילדה הלכה ודעכה. ועברה בשנת 1681 מסיבות כספיות לכנסיית סנט ג'ורג' באנטוורפן ונשארה ללא פעילות במשך כמה עשורים. למרות זאת הצליחה להתחדש בשנת 1716 כאשר השרידים "האמיתיים" של פטרוס הקדוש הועברו לכנסיית סנט ג'ורג' על ידי קרדינל רומי. הגילדה בוטלה סופית בשנת 1785 תחת שלטונו של הקיסר יוזף השני מאוסטריה. מגוון החברים בגילדה הציעה לאמנים הזדמנות טובה להיפגש עם לקוחות פוטנציאליים. תפקיד של גישור חברתי דומה מילאו גם חדרי הרטוריקה, ובמיוחד את הוויולירן, שהיה חדר הרטוריקה של גילדת האמנים סנט לוק של אנטוורפן. החברות סייעה לאמנים להמשיך ולהפיץ את יצירתם בחברה כולה כמו גם בקרב חבריהם האמנים שכן רק אמנים ידועים הוזמנו להצטרף לגילדה. החברים שלא היו אמנים, הסתמכו על חברות בגילדה כדי לבסס את מעמדם החברתי מכיוון שרבים מחבריהם האמנים נהנו ממוניטין בינלאומי. תפקידה החברתי של הגילדה הסתייע באמצעות מפגש שנתי עם סעודת ערב, כולל יינות מעולים ומנות אוכל גדולות. הארוחה התקיימה במקומות שונים. הגילדה אפשרה להתעדכן בחדשות מרומא, בין אם מדובר בציירים חדשים או בציורים, או עתיקות שהתגלו באותה העת". מרטן דה פוס - מייסד יאן ברויגל האב ,1599 ונססלאס קוברחר, 1605 אוטו ואן פן 1606 אברהם יאנסנס, 1610 הנדריק ואן באלן 1613 פיטר פול רובנס 1613-14 פרנס סניירס 1629 יאן פיט 1652 אברהם חודיין 1723 Rengenier C. Rittersma, Luxury in the Low Countries: Miscellaneous Reflections on Netherlandish Material Culture, 1500 to the Present, Asp / Vubpress / Upa, 2010, p. 111 Bert Timmermans. Patronen van patronage in het zeventiende-eeuwse Antwerpen: een elite als actor binnen een kunstwereld, Amsterdam University Press, Antwerp, 2008, pp. 243-24 Antwerpen, Sint-Joriskerk – De broederschappen actief in de kerk Centrum - Mechels Plein, 2000 Antwerpen, at the site of topa.be (in Dutch) David Jaffé (ed), Rubens, A Master in the Making, The National Gallery Company/Yale, p. 11 London 2005 Gregory Martin, The Flemish School, 1600-1900, National Gallery Catalogues, 1970, National Gallery, London Grove Art online, accessed May 12, 2007 Ingamells, John, The Wallace Collection, Catalogue of Pictures, Vol IV, Dutch and Flemish, Wallace Collection, 1992 Abraham Godijn at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
נינוה (מחוז)

מחוז נִינְוֵה (בערבית: محافظة نینوى, בתעתיק מדויק: מחאפט'ת נינוא), הוא מחוז בצפון עיראק, שקיבל את שמו מהעיר התנ"כית נינוה שהייתה בירתה של ממלכת אשור. שטחו של המחוז משתרע על 37,323 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 3,270,422 נכון ל-2011. נוצרים, טורקמנים, יזידים, שבאקים, מנדעים, ארמנים, בהאים, קאקאים ופאדי כורדים חיו בעיראק זמן רב מאוד - חלקם במשך מאות שנים, אחרים במשך אלפי שנים. רבים מהם, במיוחד נוצרים, יזידים, שבאקים וטורקמנים, גרים בנינוה, מחוז עשיר מבחינה תרבותית שנמצא במרחק של 400 מיילים צפונית-מערבית לבגדאד. האזור המכונה מישור נינוה, צפונית-מזרחית למחוז, מאוכלס ברובו על ידי קבוצות מיעוט אלה. העיר הראשית היא מוסול, הנמצאת סמוך לנהר החידקל וליד הריסות נינוה. עיר מרכזית נוספת היא תל-עפר. שתי הערים ידעו קרבות רבים בשנת 2004 בין הכוחות האמריקאיים לבין המורדים בעיראק, וכן בהשתלטות ארגון דאעש על האזור ובקרבות שניהל עם צבא עיראק. מדיה וקבצים בנושא נינוה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נינוה Mina al-Lami, Iraq: The minorities of Nineveh, BBC NEWS, ‏21-7-2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סביבנו

סביבנו הוא אלבומו החמישי של המוזיקאי והזמר הישראלי יוני רכטר משנת 2017. באלבום כלולים שירים של מספר משוררים אותם רכטר הלחין. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר. על האלבום באתר של יוני רכטר טל ניצן, "המוזיקה עצמה תבוא בין כה. משהו יבוא", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 29.11.2017 אלקנה כהן, "תסתכלו סביב: אלקנה כהן על "סביבנו", האלבום החדש של יוני רכטר על האלבום באתר "קולומבוס", 3 באוקטובר 2017
פרנסיס קייס

פרנסיס היגבי קייס (באנגלית: Francis Higbee Case‏; 9 בדצמבר 1896 – 22 ביוני 1962) היה פוליטיקאי ועיתונאי אמריקאי, שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית, ראשית בבית הנבחרים (1937–1951) ואחר כך בסנאט (1951–1962). קייס נולד בעיר אוורלי שבצפון איווה, בנם של מרי אלן (לבית גרניס) והכומר הרברט ליוולן קייס. בגיל 13 עבר עם הוריו לעיירה סטורגיס שבדקוטה הדרומית, שם השתקעו. לאחר שסיים את לימודיו בבתי הספר הציבוריים, למד באוניברסיטת וסליאן דקוטה וב-1920 סיים לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית, ובהמשך שירת בכוחות המילואים של צי ארצות הברית ושל צבא ארצות הברית. מיד לאחר תום לימודיו האקדמיים, החל בקריירה בת 15 שנה כעורך עיתונים. עד שנת 1922 היה עוזר העורך הראשי של העיתון אפוורת' הראלד (Epworth Herald) בשיקגו. בשנים 1922–1925 היה כתב הטלגרף והעורך של ה"דיילי ג'ורנל" ברפיד סיטי שבדקוטה הדרומית. בשנים 1925–1931 היה העורך והמוציא לאור של העיתון "הוט ספרינגס סטאר". לבסוף, משנת 1931 עד שנבחר לקונגרס היה העורך והוציא לאור של "הקאסטר כרוניקל" בעיירה קוסטר שבדרום דקוטה הדרומית. קייס נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית ב-1934 כאשר התמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית אם כי ביום הבחירות הכלליות הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית. עם זאת, ב-1936 הוא נבחר לבית הנבחרים וכיהן שם במשך שבע תקופות כהונה, שהן 14 שנה. לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בעקבות ההתקפה על פרל הארבור בידי האימפריה היפנית, היה קייס תומך מתון באידאולוגיית ההתבדלות. קייס עזב את בית הנבחרים ב-1951 עם היבחרו לסנאט. ב-1950 החליט קייס להתמודד לסנאט של ארצות הברית ובבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית גבר על ג'ון צ'נדלר גורני. בבחירות הכלליות הוא ניצח את ג'ון א. אנגל הדמוקרטי, וקיבל 63% מקולות הבוחרים. בקדנציה הראשונה שלו בסנאט שימש כיו"ר הוועדה לענייני מחוז קולומביה של הסנאט בשנים 1953–1955, והיה תומך בשלטון עצמאי רחב יותר במחוז הפדרלי. ב-1954 היה חבר בוועד לחקירת צנזור הסנאטור ג'וזף מקארתי. קייס נבחר מחדש לסנאט ב-1956, במערכת בחירות צמודה ביותר בה קיבל יריבו קנת' הולום 50.8% מהקולות. קייס היה ידוע כסנאטור מתון שמטרתו העיקרית הייתה להרחיב את תשתית הכבישים והנתיבים המהירים בארצות הברית, במיוחד בדקוטה הדרומית. אגם פרנסיס קייס, לאורך נהר המיזורי, קרוי על שמו והוא מאגר המים ה-11 בגודלו בארצות הברית. קייס הצביע בעד חוק זכויות האזרח מ-1957 ומ-1960. ביוני 1962 נפטר קייס כתוצאה מהתקף לב במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד אשר בבת'סדה שבמרילנד. מותו היה חודשים ספורים בטרם הסתיימה כהונתו השנייה בסנאט, והוא נטמן בבית העלמין הלאומי בלאק הילס בסטורגיס. פרנסיס קייס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פרנסיס קייס, מסמך מאת South Dakota Historical Society Press (באנגלית) פרנסיס ה. קייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
זינורו 60H

זינורו 60H (באנגלית: Zinoro 60H) הוא SUV סוב-קומפקטי מהודר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית BMW Brilliance (אנ') (שם רשמי: BMW Brilliance Automotive Ltd) בבעלות בצורת שותפות של joint venture בין יצרנית הרכב הגרמנית BMW ויצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd), מיוצר על ידי חטיבת מכוניות הפאר Zinoro (אנ') (בסינית: 之诺) אשר מתמחה בייצור כלי רכב חשמליים, אשר מיוצר משנת 2017 בסין. דגם "זינורו 60H" שווק בסין החל מ-23 במרץ 2017. 5 דלתות. 5 נוסעים. 3 רמות גימור: Comfort, Sport, Eco Pro. מנוע קדמי: מנוע בעירה פנימית 3 צילינדרים, 12 שסתומים, 1,499 סמ"ק המפיק 134 כ"ס ב-4,400 סל"ד (מנוע בנזין, מגדש טורבו, מתוצרת BMW מסוג "B38A15M0") + מנוע חשמלי המפיק 70 כ"ס, סך הכל תפוקה 2 המנועים: 204 כ"ס. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. סוג סוללה: סוללת ליתיום-יון, מטען 16 אמפר, זמן טעינה - 2.7 שעות (80%), 3.7 שעות (100%). טווח נסיעה במצב חשמלי בלבד - 60 ק"מ. מתלים: קדמי: תמוכת מקפרסון (MacPherson Strut), אחורי: רב קישור עצמאי. בלמים: קדמי: דיסק מאוורר (Ventilated disc), אחורי: דיסק. צמיגים: 225 / 55 R17. צמיג רזרבי - אין תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.6 שניות. מחיר היחידה: 349,000 רנמינבי (כ-49,500 דולר) (שנת 2017, בסין). "זינורו 60H" "זינורו 60H" "זינורו 60H" מדיה וקבצים בנושא זינורו 60H בוויקישיתוף זינורו 60H, סרטון באתר יוטיוב זינורו 60H זורח בכונן של בריליאנס לקיימות מלאה Yan, Hao (March 27, 2017). "Zinoro 60H shines in Brilliance's drive for full sustainability". www.chinadaily.com. China Daily. Retrieved March 26, 2019. "זינורו 60H" - תמונות ריגול carnewschina.com/2016/05/23/spy-shots-the-new-brilliance-bmw-zinoro-60h "זינורו 60H" - מפרט chinamobil.ru/eng/brilliance/zinoro/60h "זינורו 60H" - מפרט טכני chinaautoweb.com/car-models/zinoro-60h דגם "זינורו 60H" משווק בסין החל מ-23 במרץ שנת 2017 Brilliance-BMW Zinoro 60H Launched On The Chinese Car Market". Car News China. 2017-03-23. Retrieved 2017-03-24 תמונות רשמיות של "זינורו 60H" carnewschina.com/2016/08/01/official-photos-of-the-brilliance-bmw-zinoro-60h "זינורו 60H" chinacarforums.com/forum/showthread ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זינורו 60H".
תחרות פאגאניני

תחרות פאגאניני (מאיטלקית: Premio Paganini או Paganini Concore) היא תחרות בינלאומית בכינור על שם הכנר הוירטואוז ניקולו פאגאניני, אשר נערכת מאז שנת 1954 בג'נובה איטליה, בין החודשים ספטמבר ואוקטובר. כיום (2020) התחרות נערכת אחת לשלוש שנים בתיאטרון "קרלו פליצ'ה" (אנ') שבעיר. התחרות מורכבת משלושה שלבים הכוללים נגינה ללא ליווי, מוזיקה קאמרית עם פסנתר וקונצ'רטי עם תזמורת סימפונית. שלב המוקדמות: שילוב של יצירות לכינור וסולו ויצירות קאמריות בליווי פסנתר. ישנה חובה לנגן שני קפריסים מתוך 24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני. שלב חצי הגמר: שלוש או ארבע יצירות לכינור סולו\יצירות קאמריות, מביניהן יצירה אחת לפחות מאת פאגאניני, ולפחות יצירה אחת מודרנית. שלב הגמר: שני קונצ'רטי\יצירות לכינור ולתזמורת, כאשר אחת מהן נכתבה בידי פאגאניני. ישנם כשמונה שופטים, לרוב כנרים אך ייתכן שגם מנצחים, מלחינים וכדומה. מנכ"ל התחרות לשעבר הוא המנצח פאביו לואיזי. שישה מוזיקאים, ולעיתים שבעה זוכים בפרס כלשהו. מאז 1989 התווספו מספר פרסים ייחודיים. הזוכים לרוב זוכים בחוזי הקלטות והזדמנות לנגן על אחד מהכינורות של פאגאניני או של מיטב הבונים כמו סטרדיוואריוס, אמאטי וגוארנרי. אתר האינטרנט הרשמי של תחרות פאגאניני (באיטלקית)
רוקפור

רוֹקְפוֹר (בצרפתית: Roquefort) הוא סוג של גבינה כחולה חצי-קשה העשויה מחלב כבשים. מאחר שזוהי אחת המפורסמות שבגבינות הכחולות, בעבר היווה שמה כינוי לכל הגבינות הכחולות, אך כיום רק גבינות כחולות שהבשילו ברוקפור-סור-סולזון רשאיות להיקרא רוקפור. מקורה של הגבינה בעיר רוקפור-סור-סולזון (Roquefort-sur-Soulzon) שבדרום צרפת, ומכאן שמה. לפי האגדה, נער שאכל את ארוחת הבוקר שלו שכללה גבינה שמקורה מחלב כבשים ולחם זיהה את אהובתו, נטש את ארוחתו והלך לקראתה. חודשים לאחר מכן כשנתקל בארוחתו הקודמת הופתע לגלות שהגבינה עוד הייתה אכילה ואף השתבחה עם הזמן למרות מעטה העובש שניכר עליה. צבע הגבינה לבן, עם נימים כחולים כהים של עובש. העובש, פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti – מין של פניציליום), מעניק לגבינה את ייחודה. העובש המקורי נמצא רק במערות קמבלו (Cambalou) באזור הייצור המקורי של הגבינה, ולפי החוק באירופה אסור לקרוא בשם "רוקפור" לגבינות שאינן מיוצרות באזור זה. בעבר נהגו המגבנים להשאיר במערות לחם למשך שישה שבועות עד שצמח בו עובש; לאחר מכן הלחם יובש ונטחן לאבקה שהוספה לחלב. כיום העובש מיוצר בתנאי מעבדה. קילוגרם אחד של גבינת רוקפור עשוי מ-4.5 ליטרים של חלב, והגבינה עשירה בשומן, חלבון ומינרלים, בפרט סידן. דנית כחולה רוקפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Fabricant, Florence (June 23, 1982)., "Blue-veined Cheeses : The expanding choices". New York Times. Retrieved May 22, 2010. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמירה אפנדי

סמירה אפנדייבה (באזרית: Samirə Əfəndiyeva; נולדה ב-17 באפריל 1991), ידועה בעיקר בשם הבמה שלה סמירה אפנדי, היא זמרת אזרית. נציגת אזרבייג'ן לאירוויזיון לשנת 2020 ברוטרדם, שבהולנד. לאחר שב-18 במרץ הוחלט על ביטול האירוויזיון בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, נבחרה אפנדי לייצג את אזרבייג’ן באירוויזיון 2021, עם השיר "Mata Hari". סמירה אפנדייבה נולדה בבאקו, בירת אזרבייג'ן, ב-17 באפריל 1991. אפנדייבה עסקה במוזיקה מגיל צעיר. אפנדייבה עלתה על במה מקצועית לראשונה בשנת 2009 כאשר השתתפה בתוכנית הריאליטי האזרית "Yeni Ulduz". בשנת 2014 השתתפה בתוכנית "Böyük Səhnə" ללא הגעה להישגים משמעותיים. בשנת 2015 השתתפה אפנדייבה בגרסה האזרית של דה וויס, בה הגיעה למקום השלישי. בשנת 2017 נשלחה סמירה אפנדייבה לייצג את אזרבייג'ן בתחרות השירה הבינלאומית "Silk Way Star" שהתקיימה באלמטי שבקזחסטן. אפנדייבה סיימה בתחרות זו במקום השלישי. אפנדייבה נשלחה לייצג את מדינתה פעם נוספת בתחרות שירה בינלאומית בשנת 2019 בפסטיבל "הקול של נורסולטן" שנערך בעיר נור-סולטן, בירת קזחסטן. ב-28 בפברואר 2020 הודיעה רשות השידור האזרית ITV כי סמירה אפנדי תייצג את המדינה באירוויזיון 2020 שברוטרדם, הולנד, אך מאחר שהאירוויזיון באותה השנה בוטל, הוחלט כי אפנדי תחזור באירוויזיון בשנה הבאה, עם השיר "Mata Hari". ב-18 במאי 2021, ביצעה אפנדי את השיר בחצי הגמר של התחרות, ובתום ההצבעות, הגיעה למקום השמיני עם 138 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה אזרבייג'ן למקום ה-20 עם 65 נקודות. 2019 - "Yarımın Yarı" 2019 - "Sen Gelende" 2019 - "Yol Ayrıcı" 2020 - "Cleopatra" 2021 - "Mata Hari" מדיה וקבצים בנושא סמירה אפנדי בוויקישיתוף סמירה אפנדי, ברשת החברתית פייסבוק סמירה אפנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סמירה אפנדי, ברשת החברתית אינסטגרם סמירה אפנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב סמירה אפנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סמירה אפנדי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סמירה אפנדי, באתר ספוטיפיי סמירה אפנדי, באתר Last.fm (באנגלית) סמירה אפנדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמירה אפנדי, באתר דיזר סמירה אפנדי, באתר Discogs (באנגלית) סמירה אפנדי, באתר Genius כריסטיאן פטרסן, Azerbaijan: Samira Efendi to Eurovision 2020, יורוויז'ן וורלד, 28 בפברואר 2020 Azərbaycanı Eurovision-2020 müsabiqəsində təmsil edəcək Samirə Əfəndi kimdir?, בי בי סי, 28 בפברואר 2020 ז'זירה דיוסמבקומבה, Qazaqstan TV starts broadcast of Silk Way Star contest, אסטנה טיימס, 5 באוקטובר 2017 Meet Azerbaijan's Eurovision 2020 artist Samira Efendi, האתר הרשמי של האירוויזיון, 28 בפברואר 2020 Here are the ten qualifiers of the first semi at Eurovision 2021! Eurovision 2021 Results: Voting & Points
ג'וזף בוטום

ג'וזף הנרי בוטום (באנגלית: Joseph Henry Bottum‏; 17 באוגוסט 1903 – 4 ביולי 1984) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית. לאחר כהונתו בסנאט היה שופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים עבור הסבב השמיני. בוטום נולד בעיר פולקטון שבדקוטה הדרומית והתחנך בבתי הספר הציבוריים של העיר. בוטום הוא נצר למשפחה של פוליטיקאים: סבו מצד אביו, הנרי בוטום, היה חבר בית המחוקקים של מדינת ויסקונסין סבו מצד אמו, דריוס ס. סמית', היה חבר בסנאט של דקוטה הדרומית ואביו, ג'וזף ה. בוטום, היה גם הוא חבר הסנאט של דקוטה הדרומית. הוא למד במכללת ינקטון ובאוניברסיטת דקוטה הדרומית בשנים 1920–1921. הוא סיים לימודיו הגבוהים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דקוטה הדרומית אשר שוכנת בוורמיליון ב-1927. באותה השנה התקבל ללשכת עורכי הדין של דקוטה הדרומית וב-1928 החל לעבוד כעורך דין בסיינט פול, בירת מינסוטה. בשנים 1932–1936 היה בוטום תובע בעיר הולדתו פולקטון. משנת 1937 היה מנהל מערך המיסוי של מדינת דקוטה הדרומית עד ל-1943. ב-1942 הפסיד בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לשם בחירת מועמד המפלגה לתפקיד מושל דקוטה הדרומית, ושמונה שנים מאוחר יותר, ב-1950, כשל בניסיונו להתמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1961 נבחר לתפקיד סגן מושל דקוטה הדרומית, וכיהן בתפקיד זה זמן קצר עד ל-1962. ב-9 ביולי 1962 מונה לסנאט של ארצות הברית במטרה למלא את שארית כהונתו של פרנסיס קייס, אשר נפטר בעודו מכהן בתפקיד. הוא כיהן בסנאט עד ראשית ינואר 1963, יום התכנסות הקונגרס ה-88 של ארצות הברית. בבחירות אמצע הכהונה ב-1962 היה מעמד המפלגה הרפובליקנית לסנאט האמריקאי, אך הפסיד במירוץ צמוד במיוחד (50.1%-49.9%) לג'ורג' מקגוורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית. בוטום הלך בעקבות אביו, ג'וזף הנרי בוטום האב אשר היה שופט בבית משפט לערעורים, ופתח בקריירת שיפוט. בין השנים 1965 עד 1980 כשופט בבית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית. בוטום היה תושב רפיד סיטי עד למותו. הוא נטמן בבית העלמין פָיין לון השוכן בעיר. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף בוטום בוויקישיתוף ג'וזף בוטום, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'וזף בוטום, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'וזף בוטום, באתר VoteView (באנגלית)