laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניי רוזאורו

ניי גבריאל רוזאורו (בפורטוגזית:Ney Rosauro ‏ נולד ב-24 באוקטובר 1952) הוא מלחין, מנצח ונגן כלי הקשה ברזילאי בתחום המוזיקה הקלאסית. הצטיין כווירטואוז של המרימבה. הלחין יצירות מרימבה, ויברפון וכלי הקשה אחרים סולו, וכמו כן מספר קונצ'רטי לכלי הקשה סולו ותזמורת. במוזיקה שיצר משתמש תכופות במקצבים ומנגינות מן הפולקלור הברזילאי. ניי רוזאורו נולד ב-1952 בריו דה ז'ניירו בברזיל. בגיל 12 הבחיל רוזאריו לימודי גיטרה. בגיל 18 ניגן בגיטרה, מנדולינה וגיטרה באס במועדוני לילה בעיר ברזיליה. כמו כן התפרנס משיעורים פרטיים ולימד בגני ילדים ובבתי ספר יסודיים ותיכוניים. בשנים 1972–1978 הוא למד הלחנה ואמנות הניצוח באוניברסיטת ברזיליה, בה סיים תואר ראשון. בתקופה זו למד לנגן בפסנתר, כינור, חלילית, אבוב וקונטרבס. החל ב-1977 למד נגינה בכלי הקשה באופן פרטי אצל לואיס אנונסיאסאו מתזמורת הסימפונית הברזילאית בריו דה ז'ניירו. ב-1982-1980 התמחה בכלי הקשה והוראת מוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג בגרמניה, שם היה תלמידו של זיגפריד פינק. ב-1985–1987 סיים באותו בית ספר את התואר השני התחום כלי ההקשה. בין 1975–1987 הוא לימד בבית ספר למוזיקה בברזיליה וניגן כנגן תופים ונגן ראשון בכלי הקשה בתזמורת התיאטרון הלאומי של ברזיליה. בשנים 2000-1987 לימד כלי הקשה באוניברסיטה הפדרלית סנטה מריה, ואחר כך לימד ב-2000–2009 באוניברסיטת מיאמי בקורל גייבלז, פלורידה, ארצות הברית, בה סיים ב-1992 דוקטורט בהדרכתו של פרד ויקסטרום. במיאמי השתלם בג'אז, מחשבים והלחנה. יצירותיו נוגנו והוקלטו, בין היתר, על ידי אוולין גלני והתזמורת הסימפונית של לונדון. רוזאורו נשוי לרנאטה ויש להם ארבעה ילדים. שמו נכלל בהיכל התהילה של החברה לאמנויות ההקשה. יצירותיו הראשונות למרימבה היו: סויטה עממית ברזילאית סונטה לויברפון ולמרימבה. מאוחר יותר כתב: 1986 - קונצ'רטו מס. 1 למרימבה וכלי קשת - אחד הקונצ'רטי למרימבה הידועים בעולם - (שהיה חלק מעבודתו לתואר שני בווירצבורג) קונצ'רטו מס 2 למרימבה 1989 - Mitos brasileiros - על חמש דימויות מיתיות בריזילאיות - Curupira, Iara, Saci Perere) Uirapuru ו- Mula sem cabeca) 1990 - Brazilian Scenes nr 3 1992 - קונצ'רטו למרימבה והרכב כלי הקשה (ששה נגנים) 1995 - רפסודיה לוויברפון ולהרכב כלי הקשה 1996 קונצ'רטו לוויברפון ולתזמורת ספרי לימוד: 2004 - The ABCs of Brazilian Percussion The Easiest Way to Teach Yourself how to Play the Essential Brazilian Percussion Instruments 2005: Melodies for Percussion 2007: Ney Rosauro and the University of Calgary Wind Ensemble 2007: Ney Rosauro in Concert 2008: Brasilian Music for Percussion 2008: Early Mallet Works 2008: Rapsódia אתר האינטרנט הרשמי של ניי רוזאורו /portugues.htm ביוגרפיה באתר אישי - בפורטוגזית ניי רוזאורו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניי רוזאורו, באתר Discogs (באנגלית) 2016 Russell Hartenberger The Cambridge Companion to Percussion
שלוקים

שלוקים או פופאייס הוא ממתק קפוא על בסיס מים הדומה לקרטיב. הוא מיוצר על ידי הקפאת נוזלים בטעמים כגון מיצי פירות או מחית פרי בתוך מעטפת פלסטיק או צינורית פלסטיק, עגולה או שטוחה. מכיוון שהשלוקים נתונים באריזת פלסטיק אטומה, בניגוד לקרחונים ("קרטיבים"), הם אינם דורשים קירור. הם גם לא צריכים להיות קפואים בצורה מוצקה כמו קרחונים, וניתן להגישם במרקם רך דומה לזה של ברד. שלוקים נמכרים במגוון טעמים, בעיקר טעמי פירות או משקאות קלים. מדיה וקבצים בנושא שלוקים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם

נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם (באנגלית: Raleigh–Durham International Airport;‏ IATA:‏ RDU,‏ ICAO:‏ KRDU), הוא נמל תעופה בין-לאומי בקרוליינה הצפונית המשרת את ראלי ודרהאם. נמל התעופה משתרע על פני כ-20 קמ"ר ויש לו שלושה מסלולים. נמל התעופה מכיל שני טרמינלים ו-45 שערים. טרמינל 1 מכיל 9 שערים, A1–A9. הוא משמש בעיקר את אוולו (אנ'), סאות'ווסט איירליינס וספיריט איירליינס. טרמינל 2 מכיל 36 שערים, C1–C25 ו-D1–D20. הטיסות הבין-לאומיות פעילות מטרמינל 2. בנמל התעופה קיימים שני אזורי מטען, צפוני ודרומי. אזור טרמינל המטען הצפוני משמש את חברות התעופה עם טיסות מטען. מפעילי המטען הגדולים ביותר הם פדקס ו-UPS. אזור המטען הדרומי משמש חברות תעופה מסחריות לפעולות מטען. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם (באנגלית) נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה הבין-לאומי ראלי-דרהאם, סרטונים בערוץ היוטיוב "RDU airport data at skyvector.com". skyvector.com. נבדק ב-30 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Terminal Directory - Raleigh/Durham International Airport". נבדק ב-8 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "RDU Fixed-Base Operators and Cargo". נבדק ב-13 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "RITA – BTS – Transtats". Bureau of Transportation Statistics. נבדק ב-10 באוקטובר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Raleigh/Durham, NC: Raleigh-Durham International (RDU)".
נח חכם

נח חכם (נולד בשנת 1963) הוא חוקר היסטוריה של עם ישראל, פרופסור חבר בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. חכם הוא ילדם היחיד של עמוס חכם, חתן חידון התנ"ך הראשון ופרשן מקרא, ודבורה. נקרא נח על שם סבו, מורה וחוקר. חכם גדל בירושלים, למד בישיבת ההסדר "הר עציון" ושירת בצה"ל במסלול הסדר. בבגרותו למד תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה, ולאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים תואר שני בהיסטוריה של עם ישראל במסלול מחקרי. ב-2002, חכם קיבל תואר דוקטור. כמו מורו דניאל שוורץ, תחום המחקר של חכם הוא תקופת בית שני. למשך כמה שנים, חכם עמד בראש החוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו, וכיום הוא עומד בראש המכון למדעי היהדות ע"ש ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל. Noah Hacham and Tal Ilan (eds.), Corpus Papyrorum Judaicarum, Volume 4: The Ptolemaic Period (323 BCE–30 BCE), Walter de Gruyter GmbH, Berlin/Boston & Hebrew University Magnes Press, Jerusalem, 2020 Noah Hacham and Tal Ilan (eds.), Corpus Papyrorum Judaicarum, Volume 5: The Early-Roman Period (30 BCE–117 CE), Walter de Gruyter GmbH, Berlin/Boston & Hebrew University Magnes Press, Jerusalem, 2022 אתר האינטרנט הרשמי של נח חכם נח חכם, סרטונים בערוץ היוטיוב נח חכם, באתר ResearchGate נח חכם, באתר Academia.edu נח חכם, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים מידע על נח חכם בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התנגשות המטוסים בנמל התעופה גואנגג'ואו באי-יון

התנגשות המטוסים בנמל התעופה גואנגג'ואו באי-יון היה אסון תעופה שהתרחש ב-2 באוקטובר 1990, ובמהלכו התנגש מטוס נוסעים חטוף בשני מטוסים אחרים בנמל התעופה גואנגג'ואו באי-יון בגואנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין בניסיון נחיתה. המטוס הנוחת פגע קלות במטוס אחד ולאחר מכן התנגש בעוצמה במטוס שני. עקב ההתנגשות נספו 128 בני אדם - 82 במטוס הראשון ו-46 במטוס השני. הטיסה שנחטפה הייתה טיסה 8301 של שיאמן איירליינס. על המטוס שנשא את הטיסה, מדגם בואינג 200–737, היו 93 נוסעים ותשעה אנשי צוות. הטיסה נמצאה בדרכה מנמל התעופה שיאמן גאוצ'י (אנ') אל נמל התעופה גואנגג'ואו באי-יון, כאשר נחטפה על ידי ג'יאנג שיאופנג (Jiang Xiaofeng), בן 21. זמן קצר לאחר ההמראה ניגש שיאופנג לדלת תא הטייסים כשהוא מחזיק פרחים בידיו, וביקש להיכנס לתא. אנשי הצוות איפשרו לו להיכנס, ככל הנראה משום שחשבו שהוא רוצה להגיש את הפרחים לטייסים לרגל חגיגות חג אמצע הסתיו. לאחר שנכנס לתא פתח שיאופנג את חליפתו והראה כי הוא חגור מתחתיו במה שנראה כחגורת נפץ. הוא ציווה על כל אנשי הצוות פרט לקברניט לצאת מהתא והורה לו לטוס אל טאיפיי שבטאיוואן, כדי לבקש שם מקלט מדיני. הטייס לא ציית להוראה והמשיך לטוס בכיוון ליעדו המקורי. הקשר עם המטוס נותק עד שחודש על ידי נמל התעופה גואנגג'ואו. הפקחים בנמל התירו למטוס לנחות בכל נמל תעופה שברפובליקה העממית של סין. הטייס ענה כי למטוס נותר דלק רק לטיסה אל נמל אחד נוסף, נמל התעופה קאי טאק בהונג קונג. הוא קיבל אישור מהפקחים לנחות שם ולתדלק כדי להמשיך לטאיוואן, אך החוטף אסר על הטייס לטוס להונג קונג ולנחות שם. המטוס המשיך לערוך הקפות באוויר ליד גואנגג'ואו בעוד הטייס מנסה לשדל את החוטף. לבסוף אזל בו הדלק והוא נאלץ לנחות בגואנגג'ואו. במהלך הנחיתה החל החוטף להיאבק עם הטייס. המטוס נחת במהירות מופרזת. תחילה פגע במטוס בואינג 707 חונה של חברת צ'יינה סאות'ווסט איירליינס (אנ') בטיסה 4305, שהגיע מצ'נגדו, וגרם לפציעתו הקלה של קברניט אותו מטוס, שנמצא בתא הטייסים. המטוס החטוף המשיך בתנועתו המהירה ללא שליטה עד שהתנגש ישירות במטוס בואינג 757 של צ'יינה סאות'רן איירליינס בטיסה 3523, שעמד להמריא מהנמל אל שאנגחאי. מטוס זה נבקע במחציתו האחורית והתלקח. המטוס החטוף התהפך על גבו ונעצר. עקב ההתנגשות נספו במטוס החטוף 75 נוסעים מתוך 93, לרבות החוטף, וכן שבעה אנשי צוות מתוך תשעה. במטוס של צ'יינה סאות'ווסט איירליינס נספו 46 נוסעים מתוך 110. כל 12 אנשי צוותו שרדו. בסך הכל נהרגו באסון 128 אנשים. בחקירה שלאחר האסון התברר כי החוטף לא חגר חומרי נפץ. החוטף, ג'יאנג שיאופנג, נולד בפרובינציית חונאן ב-11 באוגוסט 1969. הוא נעצר עקב גנבה בספטמבר 1988. ב-1990, בעת שעבד בסוכן רכש בחברה סינית, הוא נמלט עם סכום כסף שנמסר לו לשם רכש עבורה, והוכרז כמבוקש על ידי המשטרה. חודשיים לאחר מכן, ב-30 בספטמבר, רכש את כרטיס הטיסה לטיסה שעמד לחטוף. הוא יצא בבוקר החטיפה ממלון ליד שיאמן אל נמל התעופה, ונראה כשהוא לבוש בחליפה שחורה ומחזיק בתיק שחור ובזר פרחי פלסטיק. הוא היה הנוסע האחרון שעלה על המטוס. תיאור התאונה באתר Aviation safety Network
אל-בקעה

אל-בקעה (בערבית: البقعة) או אל-בקאע (בערבית: البقاع) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון, השוכן כשלושה ק"מ ממזרח למרכז העיר חברון, בין גבעת חרסינה וקריית ארבע, בגובה של 915 מטר מעל פני הים. הכפר קיבל את שמו ממיקומו הגאוגרפי המובהק, בעמק בין הרים המקיפים אותו מכל עבריו. הכפר הוא חדש יחסית. על פי מקורות פלסטיניים מהמאה ה-21, הכפר החל להיבנות לפני כשלוש מאות שנה, על ידי אנשים מנפת חברון. הכפר אינו מוזכר במפקדי האוכלוסין של 1922 ו-1931 וגם לא בסקר הכפרים של 1945. לטענת אחד מאנשי הכפר שצוטט על ידי מחסום ווטש בשנת 2008, נגד כל בתי הכפר עומדות צווי הריסה. בשנים 2022–2023 המנהל האזרחי הרס בכפר בתים ובורות מים שנבנו ללא היתר בנייה. לפי מפקד האוכלוסין שנערך על ידי הרשות הפלסטינית ב-2007, חיו ביישוב 193 משפחות ובהן כ-1,200 נפש, ב-244 יחידות דיור. בשנת 2011 העריכה הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה את האוכלוסייה ב-1,369 איש. המשפחות הגדולות בכפר הן חמולת ג'אבר, משפחת סולטן، משפחת אל-קאמְרי, משפחת תלחמי, משפחת אל-נתשה ומשפחת דענה. שטח היישוב הוא 1,500 דונם, מתוכם כ-150 דונם הם שטח בנוי, 600 דונם מעובדים, 450 דונם הם שטח פתוח וכ-300 דונם הופקעו על ידי ישראל וחלק מהאדמות החקלאיות הופרד על ידי גדר ההפרדה ועיבודן מחייב אישור. היישוב אינו מחובר לרשת מים ומי השתייה מסופקים על ידי מכליות או מבורות מים פרטיים. היישוב מחובר לרשת החשמל של חברון. אין מערכת מאורגנת וכל משק בית משליך או שורף את הפסולת שלו. אין רשת ביוב. בכל הבתים יש בורות ספיגה. قرية البقعة | موسوعة القرى الفلسطينية, palqura.com - אנציקלופדיה לכפרים הפלסטיניים (בערבית) דרום הר חברון, סנסנה, יום א' 17.8.08, בוקר, מחסום ווטש המנהל האזרחי הרס שני מבנים בבנייה שנועדו למגורי 43 נפשות בכפר אל-בקעה ובקהילת אום לספא שבמחוז חברון, בצלם, 31 באוקטובר 2022 המנהל האזרחי הרס בית בבנייה ובית מאוכלס במחוז חברון, בצלם, 16 בינואר 2023 המנהל האזרחי הרס בור מים ששירת שש משפחות בכפר אל-בקעה שבמחוז חברון, בצלם, 19 ביולי 2023 PCBS, Hebron Governorate Statistical Yearbook No. 3, tab. 4, PCBS, 2011, Palestinian Central Bureau of Statistics, 2011, עמ' 65 Al Baqa Village Profile. ARIJ, 2009 (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
World Music Radio

World Music Radio הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר האמריקאי ג'ון באטיסט. הוא יצא לאור ב-18 באוגוסט 2023, תחת הוצאת ורב רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. האלבום כולל שיתופי פעולה עם המוזיקאים JID, ניו-ג'ינס, קמילו, ג'ון בליון, פיירבוי DML, קני ג'י, ליל ויין, לי-אן ולנה דל ריי. מידע על האלבום World Music Radio באתר MusicBrainz האלבום World Music Radio באתר Discogs ג'ון באטיסט, ג'ון בליון, רוג'ט צ'הייד, שאסול, ברקסטון קוק, זאק דאוס, די ג'יי חליל, ריאן לין, The Monsters & Strangerz, פיט נאפי, נלסון ריי, קאלב "קיי-קוויק" רולינס, אנריקה סאנצ'ס, ג'וני סימפסון, ווסלי זינגרמן, ג'האן סוויט, טיידקס, טנרוק, ניק ווטרהאוס ודן וילסון Billboard 200™, Billboard, ‏2 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית) Jon Batiste - World Music Radio, נבדק ב-2023-11-11
בורכאן

האם התכוונתם ל... בורכאן (רקטה) – רקטה עתירת משקל של חזבאללה בורכאן 1 – טיל בליסטי של החות'ים בורכאן 2 – טיל בליסטי של החות'ים בורכאן 3 – טיל בליסטי של החות'ים בורכאן 4 – טיל בליסטי של החות'ים
לאקוניקוס

לאקוניקוס (ביוונית: Λακωνικός) היה ספרטני כנראה ממוצא מלכותי, ששימש כמלך ספרטה לזמן קצר לאחר רצח העריץ נאביס ב-192 לפנה"ס והיה למעשה למלך האחרון בספרטה. לאקוניקוס גדל בחברת בניו של נאביס, שבזמן זה שימש כשליט ספרטה מאז מותו של פלופס (בנו של ליקורגוס) ב-212 לפנה"ס. בשנת 192 לפנה"ס נרצח נאביס בידי קבוצה מבעלי בריתו האיטוליים בראשות אלקסמוס, עקב סרובו לקבל את עזרתם במלחמתו נגד הליגה האכאית אל אף שנכחו בעיר כדי לסייע. לאחר מכן טבחו הספרטנים באיטוליים, והמליכו במקומו את לאקוניקוס שהיה צאצא משושלת המלוכה (לא ידוע של איזו מבין שתי שושלות המלוכה של ספרטה). עם זאת הסטרטגוס (העומד בראש הליגה) של הליגה האכאית פילופוימן ניצל משבר זה כדי להיכנס לספרטה ולאלץ את העיר להצטרף לליגה שלו. בעקבות זאת המלוכה בספרטה בוטלה והיא נשלטה מאז בידי אוליגרכיה נאמנה לפילופוימן. אירוע זה מסמל את סופה של ספרטה כמדינה עצמאית. גורלו של לאקוניקוס לאחר הדחתו אינו ברור, וייתכן כי הוגלה או הוצא להורג.[דרוש מקור] אלו הן מעט הפרטים הידועים על חייו של לאקוניקוס ואולי אף שמו האמיתי שגוי: מכיוון ששם זה אינו שם ספרטני אופייני, והמקור היחיד בו הוא מוזכר הוא ספרו של ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס, שהוא מקור זר לספרטה. כמו כן ייתכן כי הטעות נובעת מאי-הבנת כוונתו של ההיסטוריון היווני פוליביוס שליוויוס השתמש בו כמקור העיקרי לאירועי 192 לפנה"ס, בכך תרגם את שמו ל-"ילד לאקוני" במקום לשם "לאוניקוס" או "לאונידס". אם זאת יש חוקרים הסבורים ששם זה היה מקובל בתקופה זו בספרטה, כדוגמת אלפרד ברדפורד. אלפרד גם מוסיף וטוען כי ייתכן ולקוניקוס היה בנו של ליקורגוס, מלך ספרטה בשנים 219 ל-212 לפנה"ס בערך.[דרוש מקור] טיטוס ליוויוס, היסטוריה של הרומא (על פי טיטוס ליוויוס) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 38 (באנגלית: Expedition 38) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-10 בנובמבר 2013 ועד ל-11 במרץ 2014. מפקד המשלחת היה אולג קוטוב מרוסיה. המשלחת פעלה במשך 120 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-10 בנובמבר 2013 עם עזיבת חללית סויוז TMA-09M בה היה מפקד המשלחת מס' 37 פיודור יורצ'יחין וחלק מצוותו. באותה עת בתחנת החלל כבר שהה צוות של משלחת מס' 39 שכלל 6 שאנשים. ב-19 בנובמבר בוצע שחרור לווייני Pico Dragon,ArduSat-1 ו-ArduSat-X שהגיעו באוגוסט בחללית אספקה HTV-4. ב-20 בנובמבר בוצע שחרור לוויין TechEdSat 3P שהגיע באותו משלוח. ב-30 בנובמבר לתחנת החלל הגיע חללית אספקה פרוגרס M-21M. היא התחברה למודול "זבזדה" עם כ-2,398 ק"ג ציוד ואספקה. במהלך חיבור בוצע בדיקת מערכת עגינה חדשה. חלק מהתהליך בוצע באופן ידני. החללית נותקה מתחנת החלל ביוני 2014. ב-21 בדצמבר בוצע פעילות חוץ-רכבית בה החל תיקון תקלה במערכת הקירור. הפעילות נמשכה כ-5.5 שעות והשתתפו בה מסטרקיו והופקינס. ב-21 בדצמבר מסטרקיו והופקינס המשיכו בתיקון תקלה במערכת הקירור. הפעילות נמשכה כ-7.5 שעות ותיקון הסתיים. ב-27 בדצמבר קוטוב וריאזאנסקי ביצעו פעילות חוץ רכבית להתקנת ציודים נוספים בחלק החיצוני של מודול "זבזדה". הפעילות נמשכה כ-8 שעות. ב-12 בינואר 2014 בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2 צוות לכד חללית מטען Cygnus CRS Orb-1. זו הייתה המשימה השנייה של חללית מטען זו שפותחה בהזמנת נאס"א. בהמשך החללית חוברה למודול "הרמוני" של תחנת החלל וצוות החל בפירוק הציוד בהיקף של כ-1,465 ק"ג שהגיע עם החללית. בתא המעטן של חללית אספקה היו גם 28 לוויינים של חברת Planet Labs מסדרה Flock-1, ‏2 לוויינים של ליטא ולוויינים נוספים. ב-18 בפברואר חללית שוחררה לטיסת החזרה לכדור הארץ. ב-27 בינואר קוטוב וריאזאנסקי ביצעו פעילות חוץ רכבית נוספת להתקנת ציודים נוספים בחלק החיצוני של מודול "זבזדה" והחלפת חלק מהציודים. הפעילות נמשכה כ-6 שעות. ב-3 בפברואר מתחנת החחל התנתקה חללת מטען פרוגרס M-20M שהייתה מחוברת מיולי 2013. בהמשך כשבוע היא פעלה בטיסה נפרדת תוך ביצוע ניסוי מדעי. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-5 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס M-22M. היא התחברה למודול "פירס" עם כ-2,370 ק"ג ציוד ואספקה. בתא המטען של החללית היה לוויין "Chasqui I" הפרואני. הוא שוחרר למסלול באוגוסט 2014. החללית נותקה מתחנת החלל ביוני 2014. ב-11 בפברואר החל שחרור למסלול לווייני Flock-1. שחרור לוויין אחרון בוצע ב-28 בפברואר. ב-28 בפברואר שוחררו למסלול לוויינים LituanicaSat 1, LitSat-1, SkyCube‏ ו-UpSat 1. ב-28 בפברואר שוחרר למסלול לוויין ArduSat 2, אך הוא לא התחיל לפעול. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. ב-11 במרץ קוטוב, ריאזאנסקי והופקינס נכנסו לחללית סויוז TMA-10M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה לפיודור יורצ'יחין שמונה למפקד משלחת מס' 39. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 38 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל תיאור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-20M תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-21M תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-22M תיאור משימה Cygnus-orb-1 לוויין ארדוסאט 1 לוויין פיקו דרגון לוויין אדדוסאט X לוויין TechEdSat 3P Flock-1 LituanicaSat 1 LitSat 1 SkyCube UpSat 1 ArduSat 2
Character.ai

Character.ai (ידוע גם בשם c.ai או Character AI) הוא שירות צ'טבוט של מודל שפה עצבית שיכול ליצור תגובות טקסט דמויות אנושיות ולהשתתף בשיחה. גרסת בטא, שנבנתה על ידי נועם שזיר ודניאל דה פרייטס, שקודם לכן פיתחו את LaMDA של גוגל, פורסמה לשימוש הציבור בספטמבר 2022. משתמשים יכולים ליצור "דמויות", לעצב את "אישיותן", להגדיר פרמטרים ספציפיים, ולאחר מכן לפרסם אותן בקהילה כדי שאחרים יוכלו לשוחח איתם. דמויות עשויות להיות מבוססות על דמויות בדיוניות נודעות או על ידוענים, בעוד שאחרות מקוריות לחלוטין, חלקן נוצרו מתוך מחשבה על מטרות מסוימות, כגון סיוע בכתיבה יוצרת או משחק הרפתקאות מבוסס טקסט. התוכנה מבוססת על למידה עמוקה ומודל שפה רחב. השירות הבסיסי ניתן חינם, ובמאי 2023 נוספה אפשרות לשירות משופר בתשלום. אפליקציית מובייל פורסמה ב-App Store ובגוגל פליי, עם למעלה מ-1.7 מיליון הורדות במהלך השבוע הראשון שלה. "אישיות" של דמות מעוצבת תחילה על ידי המשתמש, ובהמשך לפי שיחות שנעשות לדוגמאות, ודירוג התגובות כך שיתאימו לניב ולזהות המדויקת שהמשתמש חפץ בה. כאשר דמות שולחת תגובה, המשתמש יכול לדרג את התגובה מ-1 עד 4 כוכבים. בנוסף, משתמש יכול לנמק מדוע בחר לתת מספר מסוים של כוכבים, על ידי לחיצה על אחד מ-4 עד 6 כפתורים. הדירוג משפיע בעיקר על הדמות הספציפית, אך משפיע גם על הבחירה ההתנהגותית בכללותה. המשתמש יכול גם ללחוץ על החץ הימני/להחליק שמאלה כדי שהתוכנה תיצור תגובה חדשה, ובהמשך לעיין בהודעות שנוצרו על ידי לחיצה על החץ השמאלי. אתר האינטרנט הרשמי של Character.ai (באנגלית) Character.ai, ברשת החברתית פייסבוק Character.ai, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Character.ai, ברשת החברתית אינסטגרם Character.ai, ברשת החברתית טיקטוק Character.ai, הבלוג הרשמי Tiku, Nitasha (7 באוקטובר 2022). "'Chat' with Musk, Trump or Xi: Ex-Googlers want to give the public AI". The Washington Post. ארכיון מ-11 באוקטובר 2022. נבדק ב-6 בנובמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה) Marshall, Gunnell (6 בנובמבר 2022). "An Elon Musk chatbot tells Insider he wants to buy CNN, reinstate Trump on Twitter, and 'show people how the sausage gets made'". Business Insider. ארכיון מ-8 בנובמבר 2022. נבדק ב-8 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "@MarieLovesMatcha posted: [Announcement] Introducing c.ai+ Supercharge Your Experience". character.ai (באנגלית). ארכיון מ-2023-06-09. נבדק ב-2023-06-09. Perez, Sarah (2023-05-31). "Character.AI, the a16z-backed chatbot startup, tops 1.7M installs in first week". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2023-06-13. נבדק ב-2023-06-09. "How Talking to an AI Video Game Character Made Me Cry". Kotaku Australia (בAustralian English). 2023-01-04. ארכיון מ-2023-01-09. נבדק ב-2023-01-09. Character.ai. "Training a Character". ארכיון מ-2023-06-07. נבדק ב-2023-02-13.
משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 39 (באנגלית: Expedition 39) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-11 במרץ 2014 ועד ל-13 במאי 2014. מפקד המשלחת היה קואיצ'י וקאטה מיפן. המשלחת פעלה במשך 64 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-11 במרץ 2014 עם עזיבת חללית סויוז TMA-10M בה היה מפקד המשלחת מס' 38 אולג קוטוב וחלק מצוותו. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות. ב-17 במרץ בעזרת מדחפי חללית מטען פרוגרס M-22M בוצע עדכון גובה של המסלול. ב-27 במרץ לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-12M שהתחברה למודול "פואיסק". צוות המשלחת גדל ל-6. ב-7 באפריל חללית אספקה פרוגרס M-22M התנתקה מתחנת החלל. עד ל-18 באפריל בעזרת ציוד שהותקן על החללית בוצעו מדידות מדדים שונים של מצב יונוספירה. ב-18 באפריל החללית החלה ירידה מהמסלול ונכנסה לאטמוספירה. ב-10 באפריל לתחנת החלל הגיע חללית אספקה פרוגרס M-23M. היא התחברה למודול "פירס" עם כ-2,383 ק"ג ציוד ואספקה. החללית נותקה מתחנת החלל באוגוסט 2014. ב-20 באפריל בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2 צוות לכד חללית אספקה מדגם SpaceX CRS-3. זו הייתה המשימה השנייה של חללית אספקה זו שפותחה בהזמנת נאס"א. לפני חיבור לתחנת החלל חללית אספקה שחררה למסלול 4 לוויינים. חללית אספקה חוברה למודול "הרמוני" של תחנת החלל וצוות החל בפירוק הציוד בהיקף של כ-1,518 ק"ג שהגיע עם החללית. ב-18 בפברואר חללית אספקה שוחררה לטיסת החזרה לכדור הארץ עם 1,563 ק"ג של ציוד ומסמכים. ב-23 באפריל בוצע פעילות חוץ-רכבית בה הוחלף מחשב שהותקן בחלק החיצוני של תחנת החלל. הפעילות נמשכה כ-1.5 שעות והשתתפו בה מסטרקיו וסוונסון. ב-13 במאי וקאטה, מסטרקין וטיורין נכנסו לחללית סויוז TMA-11M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה לסטיבן סוונסון שמונה למפקד משלחת מס' 40. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 39 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל תיאור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-22M תיאור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-23M תיאור פעילות של Spacex CRS 3
רחוב אל-וחדה

רחוב אל-וחדה (בערבית: شارع الوحدة) הוא ציר תנועה העובר במרכז העיר עזה, במקביל לחלקו המזרחי של רחוב עומר אל-מוח'תאר (מצפון לו). הוא מסתעף ממערב לדרך צלאח א-דין, הנתיב הראשי העובר מצפון לדרום דרך רצועת עזה, ומסתיים בבית החולים אל-שיפא. הרחוב נמצא בחלקו הדרומי של רובע א-דרג'. ציוני דרך בולטים הממוקמים לאורכו (ממזרח למערב) הם: משטרת שג'אעייה (גובלת בדרך צלאח א-דין - מול רחוב בגדד בשכונת שג'אעייה. בשנות השלטון הישראלי נקראה משטרת מדינה). קאסר אל-באשה (אנ') ומסגד א-סייד האשם (אנ') (אינו גובל ממש ברחוב, אלא מצוי כ-50 מטר צפונית אליו). ב-1970 בזמן השלטון הישראלי ברצועת עזה והמלחמה בטרור ברצועת עזה, חסם צה"ל את הרחובות ואת הסמטאות היוצאים מרחוב אל-וחדה ומרחוב עומר אל-מוח'תאר, כיוון ששימשו לנסיגת זורקי רימונים לרחובות הראשיים. בנובמבר 1971, הוסרו הקירות החוסמים בפקודת המושל הצבאי, תא"ל יצחק פונדק. ב-2 באוגוסט 1987 ירו מחבלים למוות בקצין צה"ל בעת שנסע ברכבו ברחוב. במלחמת חרבות ברזל (נכון ל-11 בנובמבר 2023) משמש הרחוב כפרוזדור יציאה מזרחה, מבית החולים שיפא לכיוון דרך צלאח א-דין, בעת שכוחות צה"ל נלחמים סביב מעוז חמאס שמצוי באזור בית החולים. נפתחו סימטאות חסומות בצידי הרחוב הראשי בעזה, מעריב, 19 בנובמבר 1971 שמעון אלקבץ, אלכס פישמן, סרן רון טל נורה למוות באקדח, ממארב במרכז עזה, חדשות, 3 באוגוסט 1987 צילום זירת המארב, חדשות, 3 באוגוסט 1987 הודעת דובר צה"ל בערבית, 11 בנובמבר 2023 (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה ובנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס

מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס (באנגלית: CANDLES Holocaust Museum and Education Center) הוא מוזיאון ומרכז חינוך בנושא השואה בטרה הוט (אנ'), אינדיאנה. שם המוזיאון "CANDLES" הוא ראשי תיבות של "ילדי אושוויץ ניצולי מעבדות הניסוי" (Children of Auschwitz Nazi Deadly Lab Experiments Survivors). זהו המרכז היחיד העוסק בשואה במדינת אינדיאנה. המרכז הוקם בשנת 1995 על ידי אווה מוזס קור, ניצולת שואה, שיחד עם אחותה התאונה עברה ניסויים בבני אדם שבוצעו על ידי יוזף מנגלה במחנה הריכוז אושוויץ. המוזיאון מספר את סיפור רצח העם מנקודת מבטה של קור, שהחזיקה בתפיסה שיש לסלוח לנאצים על פשעי השואה כדרך להשתחרר מתחושת הקורבנות של היהודים. בשנת 2003 הוצת המוזיאון. הוא שב ונפתח שנתיים לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון השואה ומרכז החינוך קאנדלס (באנגלית) עופר אדרת, אווה מוזס קור, ניצולת השואה שסלחה למנגלה, מתה בגיל 85, באתר הארץ, 4 ביולי 2019 אי.פי, מי הצית את מוזיאון השואה באינדיאנה?, באתר ynet, 18 בנובמבר 2003
קרברוס (סדרת טלוויזיה)

קרברוס או צרברוס (ברוסית: Цербер) היא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה היסטורית בבימויו של ולדימיר שצ׳גולקוב ובכיכובם של סרגיי מארין, קיריל קיארו וטימופיי טריבונצב. סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית. שנת 1826. בזה אחר זה, מתרחשים רציחות אכזריות של מלשינים המעורבים בפרשת הדקבריסטים. בלש שהגיע ממוסקבה ואציל ששוחרר אך זה ממעצר מופקדים לחקור את הפשעים הללו. סרגיי מארין – אלכסנדר בושניאק, חוקר ממשטרת מוסקבה טימופיי טריבונצב – לאבר פטרוביץ', אציל קיריל קיארו – צייד אלכסנדר גורבאטוב – אושאקוב יבגני ציגאנוב – ויטה דמיטרי אוליאנוב – אלכסנדר בנקנדורף ורה קולסניקובה – קרולינה ברית ההצלה: זמן הזעם אתר האינטרנט הרשמי של קרברוס "קרברוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרברוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)