laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עמירן דביר

עמירן דביר (נולד ב-4 בדצמבר 1973) הוא זמר-יוצר ומעבד ישראלי. וסולן להקה חסידית המופיעה באירועים שונים. נולד בתל אביב ליוסף וחווה דבורקין. הוריו הם מוזיקאים, ובהיותו כבן 4 שלחו אותו ללמוד לנגן על פסנתר, בהיותו כבן 5 הופיע כבר בקונצרטים יחד עם מורתו לפסנתר. בגיל 7 חזרו הוריו בתשובה ועקרו לבני ברק, האב הקים תזמורת שהופיעה בעיקר בחתונות במגזר החרדי. עמירן הופיע בתחילת דרכו יחד עם אביו. ובסוף שנות ה-90 הקים להקה עצמאית שזוכה להצלחה גדולה. בתזמורתו הוא הסולן וגם נגן הקלידים. בעשור הראשון של המאה ה-21 החל להוציא אלבומים, בהם לחנים מקוריים, קאברים, ודואטים עם זמרים שונים. וכולם בעיבודים שלו. בשנת 2011 הקים עם ישי לפידות את להקת הרוק הדתית "יא בה ye". ב-2015 לקראת גיוס בנו לצבא הוציא סינגל בשם "הנר הפנימי" למילותיו של הרב קוק. ב-8 באוגוסט 2017 הוציא דביר קליפ בשם "דספזלטוב" שהיא גרסה חסידית לשיר דספסיטו, השיר זכה להצלחה רבה. במרץ 2020 הוציא את "שיר הקורונה" שזכה להצלחה בעת מגפת הקורונה. באוגוסט 2020, החל להנחות תוכנית אירוח אמנים בערוץ 97, בשם "בסלון של עמירן" עם ננסי ברנדס, ליאור אשכנזי, אריק סיני, יובל שם-טוב, דודו פישר, ישראל גוטסדינר ועוד. בספטמבר 2020 הוציא את "מחרוזת אלול" שצולמה בהופעה חיה ביחד עם אחיו אריק דביר. בינואר 2022 הצטלם לסרט הקאמבק של יהודה גרובייס "הסיפור שנשכח", סרט דרמה-תקופתי שצולם בפולין (לצד רפאל קליינמן, ג'וש שגיא, ישי לפידות, עדי ביטי ודין מירושניקוב). במרץ 2022 הוציא סינגל לכבוד פורים בשם "עשרת בני המן" בשיתוף פעולה עם המפיק שרולי ברונכר. ביוני 2022 הוציא קליפ בשם "תפילת האבות" בו הוא מארח את צמד רעים. בפברואר 2023 הוציא קליפ בשם "שיר הביטחון" בשיתוף פעולה עם שוקי סלומון. במרץ הוציא את הסינגלים "בלדת השמש והירח" יחד עם אורי אלטבאום ו-"גאולה" יחד עם ישי לפידות. במאי הוציא את הסינגל "רבי שמעון" יחד עם בשיתוף פעולה עם אמנים נוספים. בספטמבר הוציא את הסינגל "זיידע שלי". באוקטובר הוציא את הסינגלים "אלי אתה ואודך" יחד עם שלמה גרוניך ו-"אתה קדוש" יחד עם ישי לפידות. בנובמבר הוציא גרסת כיסוי לשיר "לא תנצחו אותי" יחד עם ישי לפידות. ב-25 בפברואר 2024, דביר והזמר והמלחין ארקדי דוכין שיתפו פעולה בשיר "נר לתצפיתניות" אשר בכתיבתו השתתפה אסתר שמיר. דביר נשוי ואב לארבעה, ומתגורר בגבעת שמואל. אחיו אריק, הוא נגן קלידים. אלבומים B HAPPY שמרה נפשי (2005) שוש אשיש (2005) רגוע. 1 ,2, 3 (2006) פורים, אלבום הופעה (2006) זה הזמן (2013) מדיה וקבצים בנושא עמירן דביר בוויקישיתוף עמירן דביר, ברשת החברתית פייסבוק עמירן דביר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עמירן דביר, ברשת החברתית אינסטגרם עמירן דביר, סרטונים בערוץ היוטיוב עמירן דביר, באתר שירונט עמירן דביר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) עמירן דביר, באתר ספוטיפיי עמירן דביר, באתר MusicBrainz (באנגלית) עמירן דביר, דף שער בספרייה הלאומית עמירן דביר והלהקה מארחים את אוהד מושקוביץ, סרטון באתר יוטיוב דוד קליגר, תוכנית מוצ"ש חי מקפיצה במיוחד עם עמירן דביר ותזמורתו. באתר רדיו קול חי, 5 ביוני 2013 קוביס, להקת יא בה YE בסינגל חופה: כשתגיע השעה, באתר ערוץ 7, 29 במאי 2013 קובי הר צבי, עמירן והלהקה חגגו 20 עם הסינגל החדש • צפו, באתר בחדרי חרדים, 14 בנובמבר 2016 יאיר טוקר, ‏לקראת גיוס הבן: עמירן דביר משחרר סינגל חדש למילים של הרב קוק - "הנר הפנימי", באתר כיכר השבת, 14 בדצמבר 2015 תרבות ובידור נענע10, דספזלטוב: הגרסה החסידית לדספסיטו שאתם פשוט חייבים להכיר!, באתר nana10, ‏15 באוגוסט 2017 בסלון של עמירן, באתר www.hidabroot.org 103FM - איריס קול - לזכרן של התצפיתניות, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
זה מכבר

"זה מכבר" הוא שיר עברי מאת לאה גולדברג, שהתפרסם כשנה לאחר מותה בספר "שארית החיים", לקט שירים מעיזבונה (ספרית פועלים, 1971). השיר הולחן ב-1973 על ידי מתי כספי ובוצע על ידי אושיק לוי. השיר נמנה עם השירים שכתבה גולדברג לקראת סוף ימיה ועם אלה העוסקים במוות ובבדידות. השיר הוא מעין אלגיה, שבה קובעת המשוררת כי מזה זמן אין איש מחכה לה וכי העולם ינהג כמנהגו לאחר מותה. השיר עוסק באפסות הקיום ובמשמעות החיים, כשגולדברג כותבת כי דבר לא ישתנה בחייה - היא תוסיף להתעורר מדי בוקר ולפקוח את עיניה כשהזמן יחלוף לו - "עוד שבוע, עוד חודש, עוד שנה", ואחרי מותה לא ייוותר חלל בעולם ודבר לא ישתנה - "אחרי מותי עוד יהיה משהו בעולם. מישהו יאהב מישהו. מישהו ישנא". במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיעו מתי כספי ואושיק לוי באחד מבסיסי צה"ל בסיני. לדברי לוי, הוא עיין בספר שיריה של גולדברג והשיר צד את עינו. הוא העביר אותו לכספי להלחנה ועוד באותו יום סיים כספי להלחין את השיר. השיר הוקלט מיד אחרי המלחמה בנובמבר 1973 ונכלל באלבומו של לוי הנושא את שמו, שיצא ב-1974, וכן באלבומו של כספי "צד א' צד ב'", שיצא בשנת 1978. בתחילת ההקלטה נשמע כספי מתחיל לנגן את השיר בגיטרה ומנהל דין ודברים עם לוי לגבי שימוש באוזניות במהלך ההקלטה. השיר חודש בשנת 1998 על ידי אסף אמדורסקי במסגרת פרויקט "עבודה עברית" ומופיע גם באלבומו "15 הדקות של אסף אמדורסקי". שמו של אלבום אוסף שהוציא אושיק לוי ב-1998 נושא את שם השיר. שמו של סרט הקולנוע משנת 2021 "מישהו יאהב מישהו" בבימויה של הדס בן ארויה שאול משיר זה. השיר עצמו, בביצועו של מתי כספי, מושמע במהלך הסרט. מילות השיר "זה מכבר" באתר שירונט חן מלול, "זֶה מִכְּבָר אֵין אִישׁ מְחַכֶּה לִי שָׁם", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 15 בינואר 2018 ביצוע מאת מתי כספי (1978), סרטון באתר יוטיוב (מתוך אלבומו "צד א' צד ב'")
נטע בר רפאל

נטע בר-רפאל היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית. בר-רפאל נולדה וגדלה באשדוד. בהיותה בת 15, התקבלה למגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין בגבעתיים, ולאחר שנה של לימודים עברה להתגורר בעיר וסיימה את לימודיה בהצטיינות. בצבא שירתה כמאבחנת פסיכוטכנית, ובתום שירותה למדה הדרכת פילאטיס, עיצוב ואירובי והחלה ללמד בחדרי כושר שונים בעיר. בר רפאל למדה תיאטרון ומשחק במשך ארבע שנים בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת ת"א. במקביל למדה משחק מול מצלמה בשיעורים משולבים לתלמידי הקולנוע והתיאטרון עם רם לוי, דובר קוסשווילי ומשה מזרחי, והשתתפה בסרטי סטודנטים. במהלך לימודיה זכתה במלגות הצטיינות במשחק על שם דוד דוידוב ושוש כרמל. בהיותה בשנה השלישית ללימודיה, התקבלה לשחק בסרט "אליס" בבימויה של דנה גולדברג. בסרט מגלמת בר רפאל את דמותה של ורד, נערה דומיננטית ופרועה הנמצאת במוסד לנערות עם הפרעות רגשיות שסוחפת את האחות הממונה עליה ונערה נוספת למשולש כוחות היוצא מכלל שליטה. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל ירושלים 2013 וזכה בציון לשבח לסרט עלילתי, בפרס התסריט הטוב ביותר ובפרס השחקנית המצטיינת לאילנית בן יעקב. רפאל שיחקה בשתי העונות (2013-2014) של סדרת הדרמה "30 ש"ח לשעה". הסדרה זכתה בקטגוריית הדרמה הטובה ביותר בפרסי האקדמיה לשנת 2013. עלילתה מתמקדת בשלוש עובדות ניקיון בבניין רב-קומות, המחליטות להקים בעצמן חברת כוח אדם לעובדות ניקיון. בסדרה מגלמת נטע את דמותה של מורן, בתה של אחת המנקות, המורשעת ברצח ויושבת בכלא, שם היא עוברת תהליך של חזרה בתשובה ובמקביל מוגש ערעור על הרשעתה. מורן ניצבת בפני קונפליקט האם להיכנס למאבק המשפטי המחייב אותה לסלף חלק מהאמת בניגוד לעקרונותיה, או לוותר על החופש המוצע לה ולהמשיך בתהליך החזרה בתשובה מאחורי הסורגים. שיחקה בהצגה "חפות" (2012) בהאנגר של תיאטרון גשר. ב-2014 בר רפאל שיחקה בהצגה "אפשר לעשות עם זה משהו" בתיאטרון תמונע. בהצגה "התשמע קולי" היא גילמה את התפקיד הראשי של אנה, נערה חירשת שכל חייה למדה במסגרות מותאמות, המחליטה לרדוף אחרי חלומה ללמוד בתיכון לאמנויות ולהשתלב בחברת השומעים. לצורך התפקיד למדה נטע את שפת הסימנים.[דרוש מקור] ההצגה זכתה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. בר רפאל שיחקה בהצגה "המלך מתיא הראשון" – דרמה על בית היתומים של יאנוש קורצ'אק בתיאטרון "השעה". כמו כן שיחקה בר רפאל בהצגות נוער וילדים נוספות בתיאטרון הארצי לילדים ולנוער, תיאטרון השעה ובתיאטרון שלנו. במאי 2014 החלה בר רפאל לעבוד על ההצגה "מנותקים", המיועדת לפסטיבל עכו 2014. בין השנים 2016 ל-2019, פעלה בר רפאל בתיאטרון דימונה. נטע בר רפאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נטע בר רפאל, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" רותי זוארץ, ‏נטע בר רפאל: "אם חרדי רוצה ללמוד תורה שיממן את השיעורים בעצמו, כמו שאני משלמת בעצמי על שיעורי יוגה", באתר onlife,‏ 29 באפריל 2019 אמיר בוגן, נערות בהפרעה: דנה גולדברג על "אליס", באתר ynet, 27 ביוני 2013 נירית אנדרמן, "אליס": סיפורה של אשה שלא היתה צריכה להביא ילד לעולם, באתר הארץ, 28 ביוני 2013 רותי זוארץ, ‏הנסיכה הקטנה מדימונה: נטע בר רפאל בהפקה דרומית מפתיעה, באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2016 אפשר לעשות עם זה משהו, באתר www.tmu-na.org.il התשמע קולי?, באתר www.haifakids.co.il
פאול אגילאר

פאול ניקולאס אגילאר רוחאס (ספרדית: Paul Nicolás Aguilar Rojas; נולד ב-6 במרץ 1986) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת המגן ימני. אגילאר התחיל את הקריירה שלו בפצ'וקה ובשנת 2002 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2004 אגילאר הושאל לאינדיוס על מנת לצבור דקות משחק, ובשנת 2005 חזר לפצ'וקה. בשנת 2007 זכה עם המועדון באליפות הקלאסורה. ב-23 במאי 2011 חתם בקלוב אמריקה. ב-31 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד טולוקה שהסתיים בתיקו 1-1. אגילאר הבקיע את השער הבכורה שלו בקלוב אמריקה בדקה ה-90 נגד גוודלחרה. ב-26 במאי 2013 אגילאר זכה בתואר הראשון שלו עם אמריקה לאחר ניצחון על קרוס אסול בגמר הקלאסורה. בקיץ 2021, אגילאר חתם בחוארז. באוקטובר 2007 אגילאר זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת משחק הידידות נגד ניגריה, אך הוא לא זכה לדקות משחק במשחק זה. ב-30 בספטמבר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד קולומביה שהסתיים בהפסד 1–2, במשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. אגילאר זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010, אולם שיחק רק במשחק הבכורה נגד דרום אפריקה. בשנת 2011 אגילאר זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2011 ולקראת קופה אמריקה 2011. ב-13 בנובמבר 2013 הבקיע בניצחון 1–5 נגד ניו זילנד במסגרת פלייאוף מוקדמות מונדיאל 2014, בסיומו עלתה מקסיקו למונדיאל בו גם אגילאר לקח חלק. פצ'וקה ליגת העל המקסיקנית: קלאסורה 2007 גביע סודאמריקנה: 2006 גביע CONCACAF לאלופות/ליגת האלופות של CONCACAF:‏ 2007, 2008, 2009/2010 הסופרליג הצפון אמריקאי 2007 קלוב אמריקה ליגת העל המקסיקנית: קלאסורה 2013, אפרטורה 2014 ליגת האלופות של CONCACAF:‏ 2014/2015 מקסיקו גביע הזהב של CONCACAF:‏ 2011, 2015 מדיה וקבצים בנושא פאול אגילאר בוויקישיתוף פאול אגילאר, באתר Transfermarkt פאול אגילאר, באתר Soccerway פאול אגילאר, באתר National Football Teams פאול אגילאר, באתר FootballDatabase.eu
האל פיני

האל פיני (4 במאי 1956 - 28 באוגוסט 2014) היה מפתח בחברת PGP Corporation. הוא היה המפתח השני שהועסק בתפקיד מפתח בחברת PGP (אחרי פיל צימרמן). בתחילת הקריירה שלו, היה מפתח ראשי של כמה משחקי קונסולה מובילים (Adventures of Tron, Armor Ambush, Astroblast, Space Attack). בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה, וקיבל תואר BS בהנדסה. פיני נודע כפעיל בתחום הקריפטוגרפיה. במהלך שנות ה-90, בנוסף להיותו חבר פעיל ברשימת התפוצה של הסייפרפאנק. בין שאר פעולותיו הייתה ניהול של תחרות לשבירת הצופן שבו עשו שימוש בנטסקייפ, ושהיה אסור בייצוא. בשנת 2004, יצר פיני את מערכת הוכחת העבודה שניתן לעשות בה שימוש חוזר, לפני ביטקוין. בינואר 2009, פיני היה האדם הראשון שקיבל העברת ביטקוין. באוקטובר 2009, הכריז פיני במאמר בבלוג שהוא אובחן כחולה במחלת ALS באוגוסט 2009. לפני מחלתו, פיני היה אצן פעיל. פיני ואשתו פראן עסקו בגיוס כספים למחקר בתחום. במרץ 2013, פיני פרסם שהפך למשותק, אך המשיך למפתח. הוא עבד על תוכנה נסיונית בשם bcflick לחיזוק ארנקי ביטקוין, תוך שימוש במחשוב אמין (Trusted Computing). האל פיני נפטר ב-28 באוגוסט 2014, ושומר בהקפאה על ידי קרן אלקור. מדיה וקבצים בנושא האל פיני בוויקישיתוף האל פיני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האל פיני, באתר dblp ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מספיה

מספיה (באיטלקית: Messapia) הייתה אוניית נוסעים איטלקית, שמספרה בארגון הימאות הבינלאומי היה IMO 5233327. מספיה הפליגה עם תיירים בים התיכון, בקו קבוע שכלל את נמל חיפה. על סיפון האונייה הגיעו גם עולים לישראל. קיבולת הספינה 5,207 טון והיא הותאמה להשטת 236 נוסעים בתאים המחולקים לשתי מחלקות. מספיה נבנתה במספנות טאראנטו ב-1952, יחד עם אונייה תאומה, "אנוטריה" (Enotria). האוניות נבנו עבור חברת "אדריאטיקה" מוונציה והפליגו במסלול שבועי שחיבר את צפון איטליה (טריאסטה, ונציה), דרום איטליה (בארי, ברינדיזי), פיראוס, קפריסין וחיפה. שמה של מספיה שונה ב-1975 ל"זאמזאם" (Zamzam) וב-1993 נמחקה מהספרים. בינואר 1973, בפמגוסטה, משטרת קפריסין, בליווי סוכנים ישראלים, הורידה מסיפוני מספיה ארבעה מפליגים בעלי דרכונים אפגניים. הארבעה, שהיו חשודים כחברים בספטמבר השחור, שתכננו לבצע מעשי חבלה בחיפה, טסו לביירות. בעקבות הפרשה הוגברה ערנות שלטונות הביטחון באיטליה, שם עלו לאוניה ה"אפגניסטנים" ונערכו בדיקות נוסעים גם בספינה התאומה, "אנוטריה". Passenger / cargo ship Messapia in Marseille (מאורכב מהמקור (הקישור אינו פעיל) בארכיון האינטרנט) (באנגלית) Four Suspected Terrorists Taken from Ship. Flown to Beirut (באנגלית) שם הספינה נגזר משמם של שבטי המספיים, שחיו בעבר בחצי האי האיטלקי, באזור שהוא העקב של המגף האיטלקי. בבארי נערכו חיפושים אצל נוסעי מסאפיה, דבר, 12 בינואר 1973
חיים גדליה צימבליסט

הרב חיים גדליה צימבליסט (ה'תר"ץ, 1930 – ח' בתמוז תשפ"ב, 7 ביולי 2022) היה רב ליטאי ישראלי ודיין בבית הדין הרבני הגדול. נולד במינסק, בנו של מרדכי סנדר ונכדו של הרב יהושע צימבליסט מהורודנה. בשנת 1936 עלה עם הוריו לישראל והם התיישבו בשכונת בתי נייטין ירושלים. למד בישיבת חברון, בין היתר בחברותא עם הרב נח שימנוביץ, שהחשיבו לרבו. בשנת ה'תשי"א החל ללמוד בחברותא עם הרב יחזקאל אברמסקי. בהיותו בחור, זכה בפרס משרד הדתות (תשי"ב, 1952) שחולק ל-18 "עילויי הישיבות" באמצע שנות ה-50 נישא לוורה, בתו של הרב יעקב מאיר פומרנץ שהיה רב בברוק, פולין ובארצות הברית, ומתלמידי החפץ חיים. בין השנים ה'תשי"ז–ה'תש"ך למד בכולל שע"י "מכון הארי פישל" בבית המדרש לדיינים, וערך שימוש חכמים אצל הרב יוסף שלום אלישיב שהיה אז דיין בבית הדין הרבני הגדול ואצל הרב מנחם מאיר ציוני, אב בית דין תל אביב. בשנות השישים התגורר בארצות הברית. עם שובו לישראל התמנה בשנת ה'תשכ"ו לדיין בבית הדין הרבני באשדוד ולאחר מכן מסוף שנת ה'תשכ"ו ועד שנת ה'תשנ"ז בבית הדין הרבני בתל אביב, ובאמצע שנות השבעים התמנה לאב בית-הדין. היה מראשי בית המדרש לדיינות "שבט מיהודה" בתל אביב. בשנים תשנ"ז-תש"ס (מועד פרישתו לגמלאות) היה דיין בבית הדין הרבני הגדול. בשנת תשנ"ט התמנה על ידי הרב יוסף שלום אלישיב לבורר המרכזי בפרשת השליטה בישיבת פוניבז'. הרב צימבליסט ההדיר והוציא לאור את חיבורי הרשב"א "תורת הבית" ו"עבודת הקודש" עם הערות ופירושים. כמו כן הוציא "קובץ ראשונים" על מסכת ביצה ו"חידושי ראשונים" על מסכת חולין. התגורר בתל אביב ושימש כרבו של בית הכנסת "מגורים" במרכז העיר. בנוסף לשיעורי הדף היומי ומשנה ברורה שהוא מסר בבית מדרשו, הוא לימד גם שיעורי הלכה בישיבת מעלה אליהו בעיר. רעייתו ד"ר ורה צימבליסט, הייתה הפסיכולוגית הראשית של היחידה לפסיכיאטריה של הילד המתבגר בבית החולים שיבא. היא נפטרה בשנת ה'תשע"ז, 2017. בתם, הדסה רוטנברג, אף היא פסיכולוגית. מתגוררת בירושלים בשכונת הר נוף. נפטר בח' בתמוז תשפ"ב, 7 ביולי 2022. שיעורים לצפייה, בינינו תמונות נוספות של הרב באתר בית הכנסת "מגורים" כל הכתבות על הרב צימבליסט, באתר ערוץ 7 חיים גדליה בן מרדכי סנדר צימבליסט (1930-2022), דף שער בספרייה הלאומית חולקו פרסים לח"י עילויי ישיבות, שערים, 10 ביוני 1952. פרסום נשואין, הצופה, 19 בפברואר 1956, עמ' 3 חמש ידות, (דפוס זהר), תל אביב תשל"ה במקביל לכהונתו בביה"ד הרבני הגדול; באישורו של היועץ המשפטי דאז, אליקים רובינשטיין עבודת הקודש להרשב"א עם ביאור עבודת עבודה, מוסד הרב קוק, תשס"ז (2006), באוצר החכמה חדשות סרוגים, ברוך דיין האמת: נפטר הדיין הרב צימבליסט זצ"ל, באתר סרוגים, ‏7 ביולי 2022
צימבליסט

צימבליסט הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... אפרם צימבליסט – כנר קונצרטים מן הידועים בעולם, מלחין, מורה ומנצח יהודי-רוסי חיים גדליה צימבליסט – דיין ליטאי ישראלי, שכיהן בבית הדין הרבני הגדול. נכדו של הרב יהושע צימבליסט יהושע צימבליסט (ר' יהושע'לי הורודנר) - רב וראש ישיבה במינסק סם צימבליסט – מפיק קולנוע אמריקני זוכה אוסקר שלמה צימבליסט – ראש ישיבת תפארת צבי. בנו של הרב יהושע צימבליסט צימבליסטה
אגילר

אגילר או אגילאר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אבל אגילאר – כדורגלן קולומביאני המשחק בטולוז גרייס אגילר – כותבת יהודית-בריטית בת המאה ה-19 דייגו ד'אגילר – איש עסקים ומנהיג קהילתי יהודי משה רפאל אגילר – רב, מדקדק וחוקר יהודי הולנדי ממוצא פורטוגזי פאול אגילאר – כדורגלן מקסיקני
לאודר

האם התכוונתם ל... אסתי לאודר – אשת עסקים יהודייה אמריקאית אוולין לאודר – אשת עסקים יהודייה אמריקאית, אשתו של לאונרד לאודר ג'יימס לאודר – סופר ועורך ספרותי אמריקאי לאונרד לאודר – איש עסקים ואיל הון יהודי-אמריקאי, בנה של אסתי לאודר רון לאודר – איש עסקים ואיל הון יהודי-אמריקאי, בנה של אסתי לאודר Louder Louder – אלבום הבכורה של ליאה מישל Louder (R5 album) – אלבום האולפן הראשון של R5 לודר
דונצק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות: דונצק – עיר באוקראינה מחוז דונצק – מחוז במזרח אוקראינה הרפובליקה העממית של דונצק – מדינה במזרח אוקראינה שהכריזה על עצמאותה באפריל 2014; חלק מהמדינה הפדרלית של נובורוסיה דונצק (רוסיה) – עיר במחוז רוסטוב שברוסיה ספורט: שחטאר דונצק מטאלורג דונצק בי.סי. דונצק
בגדי עבודה

בגדי עבודה הם בגדים שנלבשים בעיקר למטרות עבודה. במקרים רבים הבחירה בבגדי עבודה נובעת מהמאפיינים של בגדים אלה, המסייעים בביצוע המטלות הכרוכות בעבודה, להגן ולשפר את הבטיחות ולייעל את ביצוע העבודה. במקרים רבים, נחשבים בגדי עבודה כחלק מציוד ההגנה הנדרש בעבודה. קיימים בגדי עבודה מסוגים שונים וייעודים שונים כגון לטבחים ועובדי מטבח, לצוות רפואי, לצלמים ועוד. בגדי עבודה מאופיינים בעיקר באופן שבו הם מיועדים לעובד. בגדי עבודה של צלם, לדוגמה, מכילים כיסים רבים לצורך אחסון של כל ציוד הצילום. בגדי עבודה של לוחם אש יהיו ממוגנים כנגד אש. בגדים של עובדים בחדר נקי ימנעו מעבר חלקיקים מגוף העובד לחלל החדר. כאשר מקום עבודה מספק את בגדי העבודה, יהיו אלה ממותגים בהתאם. מדים ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורה פראנצטיץ'

יוּרָאי יוּרֶה פְרָאנְצֶטִיץ' (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Juraj "Jure" Francetić, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: Јypaj "Jуре" Францетић; ‏3 ביולי 1912, אוטוצ'אץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 27 בדצמבר 1942, מוצ'ילה, מדינת קרואטיה העצמאית) היה קצין קרואטי במיליציה של האוסטאשה וקומיסר מטעמה לבוסניה והרצגובינה. פראנצטיץ' פיקד על מיליציית הלגיון השחור, ונטל חלק באקציות שהובילו לגירוש יהודי סרייבו אל מחנות ההשמדה. פראנצטיץ' נולד ב-1912 בעיירה אוטוצ'אץ שבאזור קרואטיה. הוא למד משפטים באוניברסיטת זאגרב. במהלך לימודיו הצטרף לתנועת האוסטאשה, ועל רקע זה עזב את לימודיו. בשל פעילותו בתנועה היה מבוקש על ידי השלטונות ונאלץ לגלות לאיטליה. בהמשך, שהה באוסטריה ובהונגריה. ב-1937 שב ליוגוסלביה, נעצר ושוחרר מספר פעמים, ובראשית 1941 נמלט לגרמניה הנאצית. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשליטת האוסטאשה, שב פראנצטיץ' ליוגוסלביה ומונה לקומיסר האוסטאשה לאזורי בוסניה והרצגובינה. הוא הגיע לסרייבו בלוויית סלאבקו קווטרניק ו-1,100 שוטרים ואנשי מיליציה אוסטאשים ועד מהרה הפך לדמות הדומיננטית בשלטון האוסטאשה בעיר. עם הגיעו ובהנחייתו הוחל ברדיפת יהודים וסרבים. באוגוסט 1941 מונה למפקד מיליציית "הלגיון השחור". באוגוסט הוחל באקציות בכל רחבי בוסניה ובראשית ספטמבר בסרייבו עצמה. ב-4 בספטמבר 1941 לפנות בוקר נעצרו 500 מיהודי העיר וגורשו למחנה הריכוז קרושצ'יצה. משם הועברו הגברים ליאסנובאץ, והילדים והנשים למחנה לובורגראד. יורה פראנצטיץ' פיקד על האקציה שביצעה מיליציית "הלגיון השחור". בהמשך, ביצע "הלגיון השחור" שתחת פיקודו מעשי טבח באוכלוסייה הסרבית ברחבי בוסניה ותקף את מעוזי הפרטיזנים. פראנצטיץ' נחשב בן טיפוחיו של אנטה פאבליץ' ואחד המועמדים לרשת אותו. בספטמבר 1942 סיים את תפקידו כקומיסר לאזורי בוסניה והרצגובינה. ב-27 בדצמבר 1942 הופל מטוסו מעל מוצ'ילה. פראנצטיץ' נפצע קשה בהתרסקות, נלקח בשבי על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ומאוחר יותר מת מפצעיו. מדיה וקבצים בנושא יורה פראנצטיץ' בוויקישיתוף מנחם שלח, שואת יהודי יוגוסלביה - הקהילות בסרביה וקרואטיה, באתר יד יצחק בן-צבי, אוחזר ב-16 באקטובר 2023.
ינון מילס

יִנּוֹן מִילֶס (נולד ב-24 במרץ 1976) הוא כתב ומגיש חדשות ב-i24NEWS ובעבר בערוץ 13. מילס נולד בירושלים לשולה ומשה. למד בתיכון רנה קסין. את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין. לאחר שירותו הצבאי, למד במשך שנה תרבות צרפת באוניברסיטת סורבון בפריז. בהמשך, למד אדריכלות באוניברסיטת תל אביב, ובמהלך לימודיו, החל לעבוד ככתב בקול ישראל. למד גם לתואר שני Mfa בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לסגל ערוץ 10 בתור עוזר במאי, ולאחר מכן בתור כתב חדשות כללי, וכתב תרבות. משנת 2009 החל לשמש כתב בתוכנית "המגזין" בהנחיית אושרת קוטלר. במקביל, מגיש מילס מבזקי חדשות בחדשות עשר. ב-2017 הגיש את התוכנית "16:30" לסירוגין, לצד אלי ראכלין, אורי קואל ועומר ירדני ועבד במערכת הצינור עם טל ברמן. באוקטובר 2021 החל להגיש בערוץ 13, לצידה של גילי איצקוביץ', את "ירוק בלילה", מגזין שבועי העוסק בנושאים הקשורים לאיכות הסביבה. בראשית פברואר 2023, לאחר הפסקה של מספר חודשים, התוכנית חזרה להיות משודרת באותו פורמט אולם בשם "מושג ירוק". עונה שנייה זאת נמשכה עד ראשית מאי אותה שנה. מלבד עיסוקיו בתקשורת, החל משנת הלימודים תשע"ח, הוא מלמד קורס שנושאו הכנת כתבות וידאו למגזין חדשות, במסגרת המסלול לתואר ראשון בתקשורת פוליטית ב"אקדמית תל אביב-יפו". מיולי 2024, מגיש את התכנית "חדר החדשות" ב-I24NEWS. ביוני 2013, לקראת מצעד הגאווה, יצא מהארון, ובמאמר באתר "וואלה", דחק בחבריו העיתונאים הלהט"בים לקחת ממנו דוגמה ולצאת מהארון. מילס מתגורר בתל אביב. הוא רווק ואב לתאומים. מדיה וקבצים בנושא ינון מילס בוויקישיתוף ינון מילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מורן שריר, ערוץ 10 והסימטריה המדומה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2014 הזכות של כולנו להיות משפחה: ינון מילס, באתר "Time Out ישראל", 18 בפברואר 2015 בתי ספר ותוכניות לימוד לתואר ראשון - 2018, באתר האקדמית תל אביב-יפו סגל ומחקר > מר ינון מילס, באתר האקדמית תל אביב-יפו ינון מילס‏, "בגלל אנשים כמוכם, אני השבוע נאלצתי לזחול בחזרה לארון", באתר וואלה, 5 ביוני 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלכה ענבל

מלכה ענבל (נולדה ב-8 באוגוסט 1955) היא צלמת אמנותית ישראלית. מלכה ענבל נולדה בבוקרשט שברומניה, בת יחידה לחנה והרמן הורנשטיין. עלתה לישראל עם הוריה בהיותה בת שש וגדלה בגבעת שמואל. במקצועה היא טכנאית בניין ועובדת כמתכננת קונסטרוקציות של עמודי חשמל וראש מדור במחוז דן בחברת החשמל. ענבל למדה צילום בבית הספר "קאמרה אובסקורה" תל אביב (1984–1989). הציגה כעשרים סדרות צילומים שונות בעשרות תערוכות יחיד וסדרות נוספות בעשרות תערוכות קבוצתיות בישראל וחוצה לה. סדרת הצילומים שלה "אמצע החיים", שהפכה לתערוכת היחיד הראשונה שלה, הוצגה בביאנלה לצילום Maison des Arts בעיר לאן (Laon), צרפת, בשנת 2001. היא חברה מן המניין בגלריית NOHO בניו יורק. מלכה ענבל נשואה למיכאל ולהם שני ילדים. בעבודותיה היא מתייחסת למצבים אנושיים שמקורם בחיי היום-יום, לבנאליה של שגרת החיים. היא מצלמת בטכניקה אישית אותה פיתחה. בסטודיו שלה יש מסך מנייר כסף שהוא גם שקוף וגם משתקף ובשילוב תנאי תאורה ומשחקי מיקוד, מתקבלות שקיפויות שיוצרות את השילוב הייחודי לכל תמונה. לעיתים היא גם מציירת רקעים או מפסלת. 2013 – "פתולוגיה של חלודה" - גלריית נוהו M55, צ'לסי, ניו יורק 2013 – "פתולוגיה של חלודה" - גלריה משרד, תל אביב, אוצרת: רחל סוקמן 2013 – "תעתועים בשניים", הגלריה לשלום, קיבוץ גבעת חיים, אוצרת: אתי עמרם 2012 – "וסער על פני תהום" – בית האמנים, תל אביב, אוצרת - הילה קומם 2011 - "בין לבן לאפורים" - גלריית נוהו, צ'לסי, ניו יורק 2009 - "בין לבן לאפורים" - בית האמנים, תל אביב - אוצרת: אירית לוין 2008 – "תעתועי בדים" – סימגלרי – מושב מגדים 2007 – ארטורא, יפו, אוצר: דורון פולק 2005 - "לו רק יכולנו לדבר" תיאטרון גבעתיים 2003 - "חוף הילטון" – בית גבריאל - אוצרת: שרי לוי 2002 - גלריה אפרת – תל אביב 2002 - "רגעים" מרכז הבימה - גני תקווה - אוצרת: מירי קרימולובסקי 2002 – "צללים באור" - קאמרה אובסקורה – תל אביב - אוצר: חיים לוסקי 2001 – "כי רק ביחד זה השלם" – גלריה קובאסה (Kowasa) – ברצלונה, ספרד 2001 – "צללים באור" - המוזיאון הפתוח לצילום תל-חי - אוצר: אברהם אילת 2000 - "כי רק ביחד זה השלם" - הספרייה – אוניברסיטת תל אביב 2000 - גלריה אנגל - ירושלים 1999 - "רסיסי חיים" גלריה אפרת - תל אביב 1997 - "אמצע החיים" - גלריה אפרת – תל אביב אתר האינטרנט הרשמי של מלכה ענבל מלכה ענבל, באתר גלריית נוהו, ניו יורק (באנגלית) דף אמן, באתר גלריית אגורה, ניו יורק (באנגלית) ביוגרפיה קצרה(הקישור אינו פעיל), באתר artslant (באנגלית) שוש להב, מלכה ענבל - חשמל זורם בכפות ידיה, באתר iwomen, ‏21 באוגוסט 2011 תקציר קורות חיים, באתר scooper על התערוכה "קטעי אשליות", באתר club50 ‏WOMENXWOMEN - תערוכת צילום חדשה, באתר kartisim-online על התערוכה "תהיות ותעתועים", באתר עכבר העיר גבי מנשה, מצלמים ברחובות, באתר ynet, 8 בדצמבר 2006 על התערוכה "בגוף ראשון", באתר קולקט אמנות על התערוכה "פתולוגיה של חלודה", באתר עכבר העיר על התערוכה "פתולוגיה של חלודה", באתר officeintelavivgallery על התערוכה "פתולוגיה של חלודה", באתר archijob בין חושך לאור - דף אמן - על התערוכה "וסער על פני תהום", באתר club50 על התערוכה "בין לבן לאפורים", באתר תל אביב סיטי