טייסת 1 (חיל האוויר המלכותי)

טייסת 1 (קרב) היא טייסת קרב רב-משימתית של חיל האוויר המלכותי המפעילה מטוסי יורופייטר טייפון. הטייסת היא הוותיקה ביותר בחיל האוויר המלכותי ומאז הקמתה כטייסת בגיס התעופה המלכותי לקחה חלק בכל המערכות והמלחמות העיקריות, מה שהקנה לה 27 תוארי קרב יותר מכל יחידה אווירית בריטית אחרת, ומה שמשתקף במוטו שלה "ראשון בכל". לאורך ההיסטוריה שלה הפעילה הטייסת מספר רב של כלי טיס שונים וכיום מפעילה מטוסי יורופייטר טייפון מבסיס האם שלה בלוסימות', סקוטלנד. שורשייה של הטייסת הם ב-1878 עם הקמת "פלוגת הבלונים הראשונה" של חיל ההנדסה המלכותי, באפריל 1911 הפכה לחלק מהגדוד האווירי של חיל ההנדסה. היא הפכה לטייסת מספר 1 של גיס התעופה המלכותי מעט לאחר הקמתו ב-13 במאי 1912, ערב מלחמת העולם הראשונה החליפה הטייסת את הבלונים שלה במטוסי אוורו 504 ו-B.E.8. המבצע הגדול הראשון שלה היה קרב אראס ב-1917, במהלכו הגיע הטייסת ל-200 הפלות של מטוסי אויב. בינואר 1918 צוידה הטייסת מחדש ב-SE5a ועסקה בתקיפות וסיוע קרקעי, בחודשי המלחמה האחרונים עסקה הטייסת בעיקר במשימות ליווי מפציצים. לאחר המלחמה חזרה הטייסת לבריטניה במרץ 1919, ובינואר 1920 קלטה מטוסי ניופורט נייטהוק וסופווית' סנייפ. ב-1921 עברה הטייסת לעיראק שם עסקה בתפקידי שיטור, בפברואר 1927 הוקמה מחדש בתפקיד טייסת קרב להגנת שמי בריטניה על בסיס מטוסי ארמסטרונג ויטוורת' סיסקין. הטייסת קיבלה מטוסי הוקר פיורי בפברואר 1932, ובאוקטובר 1938 עברה למטוסי הוקר הוריקן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלחה הטייסת לצרפת כחלק מכוח התקיפה הקדמי של חיל האוויר המלכותי. ב-31 באוקטובר השיגה הטייסת את ההפלה הראשונה שלה במלחמה, המפציץ הגרמני הקל דורניה דו 17. הלחימה בצרפת התגברה אל מול התקדמות הכוחות הגרמניים באביב 1940, מה שהוביל בסוף לכישלון בעלות הברית בבלימה ונסיגת הכוחות הבריטים במהלך מבצע דינמו. הטייסת חזרה לבסיסה בטנגמיר, סאסקס ב-23 ביוני, באוגוסט היא סימנה את כניסתה לקרב על בריטניה על ידי הפלת 2 מטוסי מסרשמיט Bf 110, ב-9 בספטמבר הטייסת הועברה צפונה לוויטרינג למנוחה. היא חזרה דרומה עם תחילת 1941 וביצעה טיסות סיור ומשימות ליווי מפציצים. בפברואר, החלו להיקלט מטוסי הוריקן 11A ובהדרגה החלה הטייסת להתמקד יותר בפעילות לילית שכללה סיורים ליליים כנגד מפציצים ליליים גרמניים. ביולי 1942 הצטיידה הטייסת במטוסי הוקר טייפון וחזרה לפעילות באור יום, בתקופה זו הועברה גם צפונה לבסיס חיל האוויר המלכותי אקלינגטון, נורת'מברלנד. באפריל 1944 הוחלפו מטוסי הטייסת בסופרמרין ספיטפייר סימן IX, ביוני החלה לבצע סיורים כנגד טילי השיוט V-1 ואף הצליחה להפיל 39 טילים, אך לקראת סוף השנה חזרה להתמקד בליווי מפציצים כשהיא פועלת ממנחת קדמי במלדגהאם, צפון בלגיה. הטייסת לקחה חלק בסיוע למבצע מרקט גארדן וקרב הבליטה, במאי 1945 קיבלה הטייסת ספיטפיירים סימן XXI. בשנת 1946 חזרה הטייסת לטנגמיר וקיבלה את מטוסי הסילון הראשונים, הגלוסטר מטאור. במהלך מלחמת סיני (משבר סואץ) של 1956 סייעה הטייסת לכוחות הבריטים עם מטוסי הוקר האנטר מדגם F.5 החדשים שקיבלה, שפעלו בגיחות מבסיס חיל האוויר המלכותי אקרוטירי (קפריסין). ביולי 1958 קיבלה הטייסת את דגם ההאנטר המשודרג F.6, לאחר מכן הועברה לווייטביץ' (סמוך לקיימברידג') שם הטיסה את מטוס ההאנטר בדגם התקיפה FGA.9 ובמשך שמונה שנים פעלה בתפקיד תקיפה קרקעית תחת פיקוד להק 38. ב-1969 הטייסת הפכה לראשונה לקלוט את מטוס ההוקר סידלי הרייר בעל יכולת המראה אנכית, באותה תקופה גם עברה לבסיס חיל האוויר המלכותי ויטרינג שם נותרה עד שנת 2000. היא לקחה חלק בכוח המשימה במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982, כשהיא פועלת מנושאת המטוסים אה"מ הרמס. בנובמבר 1988 קיבלה הטייסת מטוסי הרייר II איתם לקחה חלק בין היתר במבצע כוח מאוחד ב-1999. ב-2010 הוחלט על הפסקה כמעט מיידית של פעילות מטוסי ההרייר ברחבי הכוחות הבריטים, כתוצאה מכך הטייסת נסגרה בינואר 2011 ונפתחה מחדש ב-15 בספטמבר 2012 בבסיס חיל האוויר המלכותי לושארס (פייף, סקוטלנד) על בסיס מטוסי יורופייטר טייפון. בספטמבר 2014 לקראת סגירת בסיס לושארס הועברה הטייסת לבסיס חיל האוויר המלכותי לוסימות' (מוריי, סקוטלנד). אוורו 504 (1915–1916) ניופורט 27 (1916–1917) סופווית' סנייפ (1920–1927) הוקר פיורי (1933–1937) הוקר הוריקן (1937–1943) סופרמרין ספיטפייר (1944–1950) גלוסטר מטאור (1950–1957) הוקר האנטר (1957–1970) הוקר סידלי הרייר (1969–2010) יורופייטר טייפון (2012–כיום) מדיה וקבצים בנושא טייסת 1 בוויקישיתוף עמוד הטייסת באתר חיל האוויר המלכותי. אתר עמותת טייסת 1.