laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיון סלים

מיון סלים או מיון דלי (באנגלית: Bucket Sort) הוא אלגוריתם למיון מערך של מספרים ממשיים, כאשר ידוע שהתפלגותם של האיברים אחידה, ואינו מתבסס על השוואות בין האיברים. בזכות מידע נוסף זה, סיבוכיות זמן הריצה של האלגוריתם אינה חסומה מלמטה על ידי   Ω ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ \Omega (n\log n)} (כאשר   n {\displaystyle \ n} הוא גודל המערך) כפי שחסומים אלגוריתמים המבוססים על השוואות, אלא Θ ( n ) {\displaystyle \Theta (n)} . לכן האלגוריתם עדיף על אלגוריתמים מבוססי השוואות במקרים שבהם מובטחת התפלגות אחידה וכן אין צורך למיון תוך-מקומי. מיון סלים הוא מיון יציב, כלומר לא משנה את הסדר היחסי בין איברים זהים. נניח שיש n {\displaystyle n} איברים שונים. נחלק את הטווח שבו האיברים מפוזרים ל- Θ ( n ) {\displaystyle \Theta (n)} חלקים שווים. לפי ההנחה שהפיזור אחיד אז בכל חלק ישנם Θ ( 1 ) {\displaystyle \Theta (1)} איברים וניתן למיין כל חלק (בעזרת אלגוריתם נוסף, כמו מיון מהיר) בסיבוכיות זמן ריצה של Θ ( 1 ) {\displaystyle \Theta (1)} . במספרים ממשיים למשל, ההחלטה לאיזה סל שייך מספר נקבעת על ידי חישוב יחיד של חילוק הערך שלו בגודל הסל, והערך השלם של התוצאה יקבע לאיזה סל להכניסו. עבור חלוקה של n {\displaystyle n} איברים לתוך m {\displaystyle m} סלים, בהנחה שהפונקציה המחלקת לוקחת Θ ( 1 ) {\displaystyle \Theta (1)} לכל איבר אזי סיבוכיות פעולת החלוקה היא Θ ( n ) {\displaystyle \Theta (n)} . במקרה הגרוע, אם פיזור האיברים אינו אחיד, לסל אחד נכנסו Θ ( n ) {\displaystyle \Theta (n)} איברים ומיונם יהיה בסיבוכיות של Θ ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \Theta (n\log {n})} . המעבר על שאר הסלים הוא בסיבוכיות של Θ ( m ) {\displaystyle \Theta (m)} , והסיבוכיות הכוללת של המיון תהיה Θ ( n log ⁡ n + m ) {\displaystyle \Theta (n\log {n}+m)} . לעומת זאת, בהנחה שאכן הפיזור אחיד, האלגוריתם ימיין m {\displaystyle m} סלים שבכל אחד מהם Θ ( n m ) {\displaystyle \Theta \left({\frac {n}{m}}\right)} איברים. מיון סל בודד הוא בסיבוכיות Θ ( n m log ⁡ ( n m ) ) {\displaystyle \Theta \left({\frac {n}{m}}\log \left({\frac {n}{m}}\right)\right)} , ובסך הכל לאחר הכפלה ב־ m {\displaystyle m} והוספת סיבוכיות החלוקה לתאים מתקבלת סיבוכיות זמן ריצה כוללת של Θ ( n log ⁡ ( n m ) + m ) {\displaystyle \Theta \left(n\log \left({\frac {n}{m}}\right)+m\right)} . במקרה האידיאלי, שבו m = Θ ( n ) {\displaystyle m=\Theta \left(n\right)} וההתפלגות אחידה הסיבוכיות היא Θ ( n ) {\displaystyle \Theta (n)} . לרוב נעשה שימוש באלגוריתם מיון הכנסה על מנת למיין כל אחד מהסלים כאשר הקלט מתפלג באופן אחיד, משום שמיון זה אופטימלי עבור קלטים קטנים, שמתקבלים במקרה של אחידות ההתפלגות של הקלט. מדיה וקבצים בנושא מיון סלים בוויקישיתוף סימולציה של מיון סלים מיון סלים בQueue ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוחיר ואן דר ויידן

רוחיר ואן דר ויידן (בהולנדית: Rogier van der Weyden; בסביבות 1399/1400 – 18 ביוני 1464), צייר פלמי. ואן דר ויידן נולד בשם רוז'ה דה לה פסטיר (Roger de la pasture) למשפחה עשירה שהתגוררה בעיר טורנה (כיום בבלגיה) מאז 1260. החל בקריירה שלו כצורף זהב, ותכשיטיו מוכיחים כי היה מיומן גם בפיסול. החל מ-1427 שימש כשוליה אצל הצייר רובר קמפן, שהיה ראש אגודת הציירים בטורנה. ב-1432 הוסמך כצייר אומן, והיה לחבר באגודת הציירים שבעיר. בציוריו הראשונים ניכרת השפעתו של הצייר הפלמי יאן ואן אייק. ב-1435 נסע לבריסל וב-1436 נתמנה לצייר העיר, תפקיד שבו אימץ לעצמו את שמו הפלמי רוחיר ואן דר ויידן (ואן דר ויידן = דה לה פסטיר = מן האחו). ואן דר ויידן זכה להזמנות רבות לציוריו משליטים, בישופים ומנזרים, ובעבור ציוריו גבה מחיר גבוה. כמו כן צייר את דיוקניהם של דוכסי בורגונדיה פיליפ השלישי "הטוב" ושארל הראשון. רבים מציוריו שרדו עד ימינו אלה, ובהם "יום הדין האחרון" בעיר בון שבבורגונדיה, בבית החולים שהקים רולן, ראש ממשלתו של פיליפ השלישי. בשנת היובל, 1450, נסע ואן דר ויידן לרומא, נפגש עם ציירים איטלקיים וקידם את השימוש בצבעי שמן באיטליה. חזר לבריסל, המשיך לצייר, נידב את כספו למטרות צדקה והתגורר שם כל ימי חייו הנותרים. כאשר נפטר ב-1464 היה הצייר המפורסם ביותר באירופה. לציוריו נודעה השפעה על ציירים רבים ובהם על האנס ממלינג שהיה תלמידו. דיוקן אישה צעירה (1432–1435) סנט לוקס מצייר את מרים אם ישו (1434–1435) ההורדה מן הצלב (1436) יום הדין האחרון (1451) דיוקנו של פיליפ "הטוב" דוכס בורגונדיה (1456–1458) דיוקנו של שארל "האמיץ" דוכס בורגונדיה (1456–1458) מדיה וקבצים בנושא רוחיר ואן דר ויידן בוויקישיתוף רוחיר ואן דר ויידן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוג'ר ון דר וידן (1399 או 1400-1464), דף שער בספרייה הלאומית רוחיר ואן דר ויידן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוחיר ואן דר ויידן, באתר Discogs (באנגלית)
יוסף שאהין

יוסף שאהין (בערבית: يوسف شاهين; 25 בינואר 1926 – 27 ביולי 2008) היה במאי קולנוע מצרי. יוסף גבראיל שאהין נולד באלכסנדריה למשפחה מלכיתית קתולית ממוצא לבנוני-סורי. בצעירותו למד בארצות הברית. עם שובו למצרים בשנות ה-40 החל בקריירה קולנועית. סרטו הראשון, "באבא אמין" (אבא אמין), יצא לאקרנים ב-1950. בשנת 1964 היגר ללבנון עקב קונפליקט הולך וגובר עם הרשויות ועם הממסד הקולנועי המצרי. בלבנון ביים שני מיוזיקלס, שהראשון בהם, "מוכר הטבעות" משנת 1965, בכיכובה של פיירוז, זכה להצלחה מסחרית גדולה ופרסם את שאהין. הסרט המוזיקלי השני, "חולות הזהב", נתקל בקשיים בהפקה, ונכשל בקופות, ובעקבותיו נאלץ שאהין לחזור למצרים. עד שנות ה-70 ביים בדרך כלל דרמות חברתיות. לאחר שעבר התקף לב החל לביים סרטים בעלי גוון אוטוביוגרפי, בהם הזיכרון ממלא תפקיד חשוב. למשל עיר ילדותו, אלכסנדריה, שהוא מתאר כעיר שהייתה בתקופה ההיא, בין שתי מלחמות העולם, סובלנית, חילונית, פתוחה למוסלמים, נוצרים ויהודים. בשנת 1978 זכה סרטו "אלכסנדריה... למה?" בפרס בפסטיבל ברלין. בסרט זה הציג שאהין בגלוי סיפור אהבה הומוסקסואלי, בין שני צעירים, האחד מצרי והאחר אירופאי, שמתאהבים במהלך מלחמת העולם השנייה. סרטיו המוקדמים של שאהין מציגים פעמים רבות סיפורי אהבה חוצי גבולות עדתיים. הוא מציג בחלק מסרטיו ביקורת נגד עמדות הממשל המצרי ואף יוצא נגד הזרמים הלאומניים הקיצוניים בארצו. בשנת 1997 זכה שאהין בפרס על מפעל חיים מטעם פסטיבל קאן. אבא אמין (1950) בן הנילוס (1951) הליצן הגדול (1952) גברת הרכבת (1952) אישות בלי אנשים (1953) מאבק בעמק (1954) שטן המדבר (1954) מאבק בשמאל (1956) להתראות, אהובי (1956) אתה אהובי (1957) תחנת קהיר (1958) ג'מילה (1958) אהבה לעד (1959) בידייך (1960) איש בחיימי (1961) צלאח א-דין המנצח (1963) שחר יום חדש (1965) חולות זהביות (1966) הארץ (1970) הבחירה (1971) האנשים והנילוס (1972) הציפור (1974) חזרת הבן הלאבד (1976) אלכסנדריה... למה? (1979) סיפור מצרי (1982) להתראות בונפרטה (1985) היום השישי (1986) אלכסנדריה שוב ולעד (1990) המהגר (1994) הגורל (1997) האחר (1999) سكوت ح نصور (2001) silence we're shooting - שקט, מצלמים אלכסנדריה ניו-יורק (2004) עפר שלח, לקסיקון קולנוע, כרך ב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1990. מדיה וקבצים בנושא יוסף שאהין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוסף שאהין (באנגלית) יוסף שאהין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסף שאהין, באתר AllMovie (באנגלית) יוסף שאהין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוסף שאהין, באתר Discogs (באנגלית) הבמאי המצרי יוסף שאהין מת באלכסנדריה, באתר ynet, 27 ביולי 2008 יורם מיטל, הכל התחיל בנאצר, באתר הארץ, 29 ביולי 2008 יוסף שאהין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 2003

האירוויזיון לרוקדים צעירים 2003 היא התחרות ה-10 של האירוויזיון לרוקדים צעירים. הולנד אירחה את התחרות בסטאדסְכַאוּבּוּרְך (אנ'). המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בין 16 ל-21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות. בשנה זו, הוענקו 3 פרסים. אחד לבלט, השני למחול מודרני והשלישי של בחירת הקהל. המנצח נבחר לאחר הצבעת השופטים. השופטים שהצביעו הם: רוסיה רוסיה - ולדימיר ואלסייב גרמניה גרמניה - סוזן לינקה איטליה איטליה - פאולו קאנטופולו הולנד הולנד - דריק ברוואן ארצות הברית ארצות הברית - ליז אימפרו 13 מדינות השתתפו בתחרות. להלן המדינות שלא העפילו לגמר: אל הגמר העפילו 10 מדינות. אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון לרוקדים צעירים 2003 "Eurovision Young Dancers 2003: About the show". European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2017-12-06. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Young Dancers - Format". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2015-02-11. נבדק ב-8 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה)
נחל חילזון

נַחַל חִלָּזוֹן הוא נחל בגליל. תחילתו של תוואי הנחל הוא ממדרונותיו של הר חילזון, בין היישוב לוטם לדיר חנא, וסופו בקרבת עכו ליד הכפר שעב. הנחל נשפך לנחל נעמן, הנשפך אל הים בקרבת עכו. נחל חילזון הוא אחד מהנחלים הצפוניים ביותר בגליל התחתון ומהגדולים בגליל המערבי. אורכו של הנחל הוא 34 ק"מ וקיימת בו גם מערת החילזון. אל הנחל נשפכים שפכי ביוב מיישובי הסביבה – דיר חנא, עראבה, ראמה, כרמיאל, שגור, טמרה. היובלים העיקריים הנשפכים אל הנחל הם נחל צוף, נחל סחנין, נחל שגור, נחל שגב, נחל כבול ונחל אבליים. בעלי החיים המצויים בנחל חילזון מגוונים. ביניהם חזירי בר, שפני סלע, שועלים ועטלפים. העופות המצויים בנחל הם אנפות, תמירונים, חופמיים וברווזים. הצמחייה הגדלה בנחל מגוונת גם היא. אלון התבור, לוטם, אלה אטלנטית, חרוב, שיח אברהם, זית, שיש קרח, מלחית הבורות ואלת המסטיק – הם חלק מהצמחייה המאפיינת את האזור. בנחל קיימת מערה שנקראת מערת חילזון תחתית, על שם הנחל. המערה היא אתר ארכאולוגי ששימש כבית קברות לאנשי התרבות הנאטופית, לפני כ-13,000 שנים. בקרבת הנחל התיישבו מספר שבטים בדואיים המרוכזים במספר כפרים כגון ערב אל נעים, והכפרים הבלתי מוכרים ערב אל מריסאת, ערב אל סוועאד וערב אל חמדין בסמוך לכרמיאל. שפכים רבים נשפכים כיום אל מי הנחל ומזהמים אותו. בשנת 2009 פורסמה תוכנית לשיקום הנחל, ובה מספר רעיונות לשיקום ובסיס לתוכנית רחבה ומפורטת. בינואר 2019 גדוד סיור של חטיבת הצנחנים התאמן בקרבת הנחל. אחד החיילים, אביתר יוספי, נסחף בנחל במהלך הניווט ונהרג. אתר המאבק להצלת נחל חלזון עפרי אילני, שרידי מכשפה מלפני 12 אלף שנה התגלו בגליל, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2008 "מערות נחל חילזון – מערות הקבורה של האדם הקדמון". מערות ואגדות. 2014-03-31. אורכב מ-המקור ב-2018-04-22. נבדק ב-2018-04-22. איתי בלומנטל, נטמן הלוחם שנהרג בניווט: "אדם עם לב ענק וכוחות רצון מטורפים", באתר ynet, 8 בינואר 2019.
ביקרבונט

ביקרבונט (מימן פחמתי, Bicarbonate) הוא יון שנוסחתו -HCO3 ומסתו המולרית 61.01 דלטון. אטום פחמן מרכזי מוקף בשלושה אטומי חמצן במבנה של משולש מישורי ואטום מימן הקשור לאחד החמצנים, הביקרבונט אִיזוֹ-אלקטרוני לחומצה חנקתית (אותו מספר אלקטרונים באותה קונפיגורציה). לביקרבונט מטען שלילי אחד, הוא החומצה המצומדת ליון הקרבונט 2-CO3 והבסיס המצומד לחומצה פחמתית H2CO3. במים יהיה יון הביקרבונט חלק מתגובות שיווי המשקל הבאות: 2 C O 3 2 − + 2 H 2 O ⇆ H C O 3 − + H 2 O + O H − ⇆ H 2 C O 3 + 2 O H − {\displaystyle 2CO_{3}^{2-}+2H_{2}O\leftrightarrows HCO_{3}^{-}+H_{2}O+OH^{-}\leftrightarrows H_{2}CO_{3}+2OH^{-}} המלחים המכילים ביקרבונט נקראים גם ביקרבונטיים, כמו סודיום ביקרבונט (סודה לשתייה) NaHCO3. ביקרבונטים, בבואם במגע עם חומצה פולטים פחמן דו-חמצני. H C O 3 − + H 3 O + ⇒ C O 2 + 2 H 2 O {\displaystyle HCO_{3}^{-}+H_{3}O^{+}\Rightarrow CO_{2}+2H_{2}O} מערכת היונים הביקרבונט/פחמן משמשת גם כבופר במערכת הדם ובמערכת הפחמן הימית. רוב הפחמן הדו-חמצני, כ-80%, מובל בדם בצורת יון ביקרבונט שנוצר כתוצאה מריאקציה של הפחמן הדו-חמצני עם מולקולת מים. בריאקציה הזו נוצרת חומצה קרבונית וממנה נוצר יון ביקרבונט. על פי "אפקט בוהר", ככל שכמות הפחמן הדו-חמצני גבוהה, ההמוגלובין ישחרר יותר חמצן. בים, מערכת הקרבונט קובעת את ויסות ה-PH. בתאים של בעלי חיים רב תאיים, נמצאה מערכת בקרת כניסת ביקרבונט לתאים, שבאמצעותה מבוקרות יצירת נוקלאוטידים והשגשוג התאי. מערכת זו משתמשת במוביל משותף (קו-טרנספורטר) של נתרן וביקרבונט (sodium bicarbonate cotransporter), בשם SLC4A7 (אנ'). Eunus S. Ali, Anna Lipońska, Brendan P. O'Hara, David R. Amici, Michael D. Torno, Peng Gao, John M. Asara, Mee-Ngan F. Yap, Marc L. Mendillo, Issam Ben-Sahra, The mTORC1-SLC4A7 axis stimulates bicarbonate import to enhance de novo nucleotide synthesis, Molecular Cell 82, 2022-09-01, עמ' 3284–3298.e7 doi: 10.1016/j.molcel.2022.06.008 (באנגלית) Jessica C. Koe, Keeley G. Hewton, Seth J. Parker, SLC4A7 and mTORC1 raise nucleotide synthesis with bicarbonate, Molecular Cell 82, 2022-09-01, עמ' 3121–3123 doi: 10.1016/j.molcel.2022.08.010 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזל דגים

מזל דגים הוא אחד המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל דגים" הוא מי שנולד בין 19 בפברואר לבין 20 במרץ (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל דגים אל חודש אדר. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל דגים לחודש שבט. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל דגים האסטרולוגי. בימינו אין חפיפה בין קונסטלציית הדגים לבין אזור השמיים של מזל דגים בגלל נקיפת ציר כדור הארץ. במיתולוגיה היוונית אלו הדגים אליהם שינו את צורתם אפרודיטה וארוס במטרה לחמוק מהטייפון המפלצתי. הדגים מתוארים כשהם קשורים יחדיו כדי שלא יאבדו זה את זה. מזל דגים הוא אחד משלושת מזלות יסוד המים, יחד עם מזל סרטן ומזל עקרב. הוא משתייך לקבוצת המזלות המשתנים, יחד עם מזל תאומים, מזל בתולה ומזל קשת. הכוכב השליט של מזל דגים הוא נפטון, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית ובאסטרולוגיה ה"קלאסית", עוד לפני גילויו של נפטון, השתמשו בכוכב צדק במקומו. ארבעת היסודות דגים (קבוצת כוכבים) סדרת הגביעים ספר יצירה פרק ה' משנה י"ח
ילפת שטוחה

יַלֶּפֶת שטוחה (בלטינית: Lichen planus, "ליכן פלנוס") היא מחלת עור חזזתית-קשקשית אדיופטית, שקשורה עם מהלך כרוני. היא מהווה אחת מתוך ארבע המחלות בקבוצת המחלות הפפולוסקוומטיות (קבוצת מחלות בה יש התבטאות בצורת רבדים המכוסים קשקשת) יחד עם פסוריאזיס, פיטיריאזיס רוברה פילריס ופיטיריאזיס רוזאה. המחלה פוגעת בעור, בריריות, בשיער ובציפורניים, והיא מלוּוה בעקצוץ חזק. היא יכולה להיות תת-חריפה או כרונית. המחלה פוגעת ב-0.15%–%0.5 מכלל חולי העור מופיעה בעיקר בגילאי 30–60 מחלה נדירה בילדים ובקשישים שכיחות זהה בין המינים הסיבה למחלה לא ידועה (אידיופתית). ישנה סברה שהמחלה קשורה למערכת החיסון: עלייה במספר תאי לנגרהנס המצויים בעור פריחות דומות מופיעות בתגובת שתל כנגד מאכסן הנגע הראשוני מורכב מפפולות פוליגונליות פוריטיות וסגולות (PPPP), כאשר הנגע הראשוני מבריק ושטוח. בעזרת זכוכית מגדלת ניתן להבחין ב-Whickham Striae - קווים אפורים-לבנים היוצרים מבנה של רשת על גבי הפפולה. הקשקשת המופיעה על גבי הרובד עדינה ומקובעת יותר מאשר הקשקשת המופיעה במחלת הפסוריאזיס. המיקום השכיח ביותר הוא באמות ובשורשי הידיים, בעיקר באזורים פלקסורים. בנוסף, יש מעורבות של הירכיים הפנימיות, שוקיים, גב תחתון וגניטליה, וכן של הריריות. הפריחה היא סימטרית וניתן לראות גם את סימן Koebner - הופעת הפריחה הראשונית באזור שעבר חבלה. הגירוד יכול להיות עז, ללא פרופורציה למידת הפריחה. הגרד מופיע בצורה גלית ולעיתים מקדים את הפריחה. החולים לרוב משפשפים ולא מגרדים, ועל כן במקרים רבים לא רואים סימני גרד על פני העור. ריריות - יש מעורבות של הריריות ב-2/3 מהמקרים. ב-1/4 מהחולים המעורבות היא רק בריריות. המעורבות השכיחה ביותר היא בריריות הלחיים והפה (90% מהמקרים), והיא מתבטאת בצורת כיבים וארוזיות בפה היכולים לעבור התמרה ל-Squamous Cell Carcinoma. סוכרת - שכיחות גדולה פי שלושה של סוכרת בקרב החולים מאשר באוכלוסייה הכללית. אבנים בדרכי השתן. אלופסיה אראטה (התקרחות מוקדית). הפטיטיס C ויטיליגו ב-75% מהחולים חולפת הפגיעה העורית לאחר שנה. המחלה הפוגעת בריריות היא קשה יותר ועמידה יותר לטיפול. בנגעים מוגבלים - סטרואידים טופיקליים (טיפול חיצוני) ובנוסף חסימה וזריקות של סטרואידים. בנגעים מפושטים - סטרואידים פומיים (מתן דרך הפה), פוטותרפיה NARROWBAND UVB, רטינואידים (נאוטיגזון). טיפולים אחרים - מדכאי מערכת החיסון (ציקלוספורין), איזוניאזיד, קלקסאן. מדיה וקבצים בנושא ילפת שטוחה בוויקישיתוף ליכן פלנוס (ילפת שטוחה), באתר "מדיקו" הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בובי ג'קסון

בובי ג'קסון (באנגלית: Bobby Jackson; נולד ב-13 במרץ 1973 בסולסברי, צפון קרוליינה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. לפני הקריירה המקצועית שלו שיחק ג'קסון ב"מכללה הקהילתית של מערב נברסקה" ולאחר מכן באוניברסיטת מינסוטה. בשנת 1997 נבחר בבחירה ה-23 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת סיאטל סופרסוניקס ומיד הועבר בטרייד לדנוור נאגטס. בעונת הרוקי שלו קלע ג'קסון 11.6 נקודות ומסר 4.7 אסיסטים בממוצע למשחק ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. למרות היכולת הטובה שהציג, נשלח ג'קסון בינואר 1999 למינסוטה טימברוולבס, כחלק מטרייד משולש עם טורונטו ראפטורס. לאחר שתי עונות בינוניות במינסוטה בהן קלע 5.9 נקודות למשחק בלבד, חתם באוגוסט 2000 בסקרמנטו קינגס, בה הציג את היכולת הטובה בקריירה. במשך חמש עונותיו עם הקינגס שימש כמחליפו של מייק ביבי בעמדת הרכז, ולעיתים הוצב גם בעמדת הקלע, למרות גובהו הנמוך יחסית (1.85 מטרים). בתקופתו בסקרמנטו עזר לקבוצה להעפיל לשלב הפלייאוף בכל אחת מהעונות, כשבעונת 2001/2002 הגיעה הקבוצה עד גמר המערב, בו הפסידה לאלופה שבדרך לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4. בעונת 2002/2003 קלע ג'קסון שיא קריירה של 15.2 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום העונה זכה בפרס השחקן השישי של העונה ב-NBA. ב-2 באוגוסט 2005 נשלח בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם גרג אוסטרטאג, בתמורה לבונזי ולס. לאחר עונה אחת בממפיס חתם ג'קסון בניו אורלינס הורנטס, ובמהלך עונת 2007/2008 הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס. ב-14 באוגוסט 2008 נשלח בחזרה לסקרמנטו כחלק מטרייד שהעביר את רון ארטסט לרוקטס. ב-11 בינואר 2010 שוחרר ג'קסון מהקינגס, ובאוקטובר 2010 הודיע רשמית על פרישה ממשחק, בגיל 37. לאורך הקריירה העמיד ג'קסון ממוצעים של 9.7 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בתחילת עונת 2011/2012 מונה לעוזר מאמן בסקרמנטו קינגס, תחת המאמן פול וסטפאל. לאחר עונה אחת, כשהוחלף וסטפאל במייק מלון, הודיעה הקבוצה על סיום תפקידו של ג'קסון בקבוצה. ב-9 בספטמבר 2013 הצטרף ג'קסון לצוות המקצועי של מינסוטה טימברוולבס כעוזר לפיתוח שחקנים. מדיה וקבצים בנושא בובי ג'קסון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA ממוצעי הקריירה של ג'קסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com ג'קסון נשלח בטרייד לסקרמנטו קינגס, באתר sacbee.com ג'קסון ממונה לעוזר מאמן בסקרמנטו קינגס, באתר espn.com ג'קסון מודח מתפקידו בקינגס, באתר insidehoops.com ג'קסון מצטרף לצוות המקצועי של הטימברוולבס, באתר nba.com
הלל דן

הלל דן (1900, ה'תר"ס או ה'תרס"א – 9 בינואר 1969, י"ט בטבת ה'תשכ"ט) היה מראשוני העלייה השלישית, היה ממנהלי חברת סולל בונה ועמד בראשה מהתקופה שלפני הקמת המדינה ועד שנות החמישים. דן נולד בליטא בשנת 1900 לשרגא ויהודית ועלה ארצה ב-1920. היה ממנהיגי גדוד העבודה, עבד בסלילת כבישים, בחציבה ובשיתוף פעולה עם סולל בונה. עבד בנהריים במפעל החשמל של פנחס רוטנברג. דן היה אחד מחמשת מנהלי סולל-בונה מ-1933. סולל-בונה, שהייתה חברה הסתדרותית, פעלה בתקופת כהונתו הן לקידום מטרות עסקיות והן ציוניות. הלל דן גם הרחיב את פעולת המשק ההסתדרותי לתחומי התעשייה. לפי שמחה בלאס, הלל דן הוא אחד מארבעה אנשים שתרמו, לפני קום המדינה, "תרומה שאחר לא היה תורם". וכך כתב עליו: כמעט לבדו הקים את התעשיה ההסתדרותית. אם לא יושמדו המסמכים, ידעו כותבי ההיסטוריה להעריך את תרומתו הסגולית לגיבוש הכוח, שעל בסיסו הוקמה המדינה. — שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, עמ' 25 ב-1953 נענה לבקשת הממשלה ועמד, יחד עם פנחס ספיר, בראשות מינהל מיוחד שיטפל בשילומים מגרמניה, לאחר שלוש שנים שב לעבודה מלאה בסולל בונה. בשלהי שנות ה-50 נקלע לעימותים עם בכירי ההסתדרות ומפלגת מפא"י. הם סברו שהתנהלותו דורסנית וכוחנית, והוא, כמו החברה שעמד בראשה, סולל בונה, צוברים עוצמה רבה מדי שעלולה להוות סכנה למשק כולו. מזכ"ל ההסתדרות, פנחס לבון, הקים ועדה שהמליצה על פיצול סולל בונה לשלוש חטיבות נפרדות, ולאחר הפיצול, ב-1958, עזב דן את החברה שהייתה מזוהה עמו במשך שלושים שנה. לאחר שסיים את תפקידו כאחראי לניהול המשק ההסתדרותי (סולל בונה, כור) פנה הלל דן לפעול בשוק הפרטי. כן ניהל מ-1962 את החברה לפיתוח המדע מטעם משרד הביטחון. דן נפטר ב-9 בינואר 1969 מהתקף לב בעת עמדו על דוכן העדים בבית המשפט, במסגרת תביעה נגדו בנוגע לעסקיו הפרטיים. דן נישא לחיה לבית אליס, ולהם שתי בנות. בדרך לא סלולה: הגדת סולל בונה, הוצאת שוקן, תשכ"ג (1963) מדיה וקבצים בנושא הלל דן בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "הלל (זלמן) דן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4425 - 4430 אתר אודותיו שלמה שבא, דרך במדבר, עמ' 271 שלמה שבא, דרך במדבר, עמ' 283 ואילך הלל דן, דבר, 10 בינואר 1969
תחש

האם התכוונתם ל... תחש (תנ"ך) – בעל חיים תנ"כי, או סוג של עור, שבו השתמשו בבניית המשכן תחשאים – סדרה במחלקת היונקים של בעלי חיים ימיים ובה שני סוגים: תחש המשכן תחש נהרות תחש (כלב) – גזע של כלב תחש בן נחור – בנם של נחור וראומה
אוסטרקון

אוֹסְטְרָקוֹן (מיוונית: ὄστρακον) הוא שבר של כלי חרס שנמצאה עליו כתובת כלשהי. בארכאולוגיה מכנים כך שברים של לוחות וכלי חרס שעליהם נהגו לכתוב ולצייר בימי קדם. הכתיבה נעשתה על ידי חריתה או בדיו. כתבו עליהם רשימות שונות, תעודות ומסמכים ואף מכתבים אישיים. בארץ ישראל נמצאו אוסטרקונים רבים הכתובים בעברית מקראית. אוסטרקונים מפורסמים שנמצאו בארץ הם חרסי שומרון מהמאה ה-8 לפנה"ס, מכתבי ערד, וחרסי לכיש מהמאה ה-6 לפנה"ס. שברי חרס כאלו שימשו להפלת הגורלות במצדה, למשל. אחד האוסטרקונים הקדומים ביותר נתגלה בחירבת עזבת צרטה שבתחום ראש העין, ובו האלפבית העברי. ב-2008 התגלה אוסטרקון בן חמש שורות במבצר האלה שבעמק האלה, ובו מופיעות המילים: שופט ומלך, בכתב הנראה כאחד הקדומים שנתגלו עד כה. ביוון העתיקה אוסטרקון שימש גם כפתק הצבעה בבחירות. טיפולוגיה (ארכאולוגיה) אוסטרקיזם מדיה וקבצים בנושא אוסטרקון בוויקישיתוף אוסטרקון, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח topic/ostraca, art/ostracon אוסטרקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוסטרקונים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חותם

חוֹתָם (או חותמת) הוא סימן רשמי, סמל או שלט אצולה אשר מוטבע, מודפס, מובלט או מצורף למסמך (או כל חפץ אחר) במטרה לאשר את מקוריותו, כתחליף או כתוספת לחתימה. ברוב המקרים נעשה שימוש בנוזל (כגון דיו, או שעווה מומסת) המאפשר גיוון בצבע, אולם "חותם יבש" מטביע סימן באמצעות הפעלת לחץ והשקעת החותם בנייר. המילה חותם משמשת גם לתיאור הסמל או הציור המיוצג בו וכמו כן כשם עצם לתיאור כל מכשיר, טבעת חותם או חותמת המשמשים להטבעות חותם. ההטבעה לרוב, על גבי החותם יש שטח מגולף מחומר קשה שמטביע צורה מסוימת כאשר הוא מונח על חומר רך. בנוסף, משתמשים במונח חותם בהשאלה כדי לתאר השפעה והשארת סימן (למשל במונח "הטביע חותם"). חותם השעווה שימש בעבר כדרך לוודא שמכתב או חבילה לא נפתחו בידי זרים וכן ששולח המכתב הוא אכן בעל החותמת עצמו. נהוג היה ליצור אותו על ידי טפטוף שעווה מותכת בגוף המסמך, על קשר בחוט אשר נכרך סביבו, על קצוותיו המקופלים, או על פינה גזורה ומקופלת שלו (אך לא בנפרד מהמסמך). לאחר מכן מוטבע החותם באמצעות טבעת, או כל חותם אחר (לרוב מברזל). בצורה זו לא ניתן להסיר בקלות את החותם מבלי לשוברו, ובלתי אפשרי לעשות בו שימוש חוזר. היסטורית, שימשו חותמות שעווה כאסמכתא למקוריות כמעט בכל התרבויות שעשו שימוש בכתב. ממשלות רבות עשו בעבר שימוש בחותמות שעווה על מנת לשלוח לאזרחיהן מכתבים אישיים. בימינו נעשה בהן שימוש במתן תוקף לאמנות וחוזים רשמיים, מתן אישורים נוטריוניים הנוגעים למתן שבועה ולאישור נאמנות למקור של עותקי מסמכים. בשוק הפרטי כיום השימוש בחותם הוא בעיקר כתחביב אמנותי, ליצירת פריטים מקוריים כמו למשל הזמנות לאירועים בכלל ולחתונות בפרט, ויצירת חותמות אישיות בעבודת יד, בעיקר משעווה. בולה בולה אפיפיורית חותם גליל חותמות למלך חותם המדינה החותם הגדול של ארצות הברית חותם המדינה (מדינות ארצות הברית) שבעת החותמות טביעת חותם מסמך של הארכיון הלאומי הבריטי בנושא חותם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על המילה חוֹתָם, באתר hebrew-academy.org.il Wax Seal Stamps - Everything You NEED TO KNOW!, נבדק ב-2023-05-19
מישה אלמן

מישה אֶלְמן (20 בינואר 1891 – 5 באפריל 1967) היה כנר יהודי-אמריקאי יליד אוקראינה, שנודע בסגנון נגינתו עתיר הרגש והנלהב וביפי צלילו. אלמן נולד בכפר הקטן טלנויה, במחוז קייב של האימפריה הרוסית. סבו היה כליזמר, נגן יהודי עממי, שניגן גם הוא בכינור. עוד כשהיה צעיר מאוד, היה ברור שלמישה יש שמיעה אבסולוטית, אבל לאביו היו ספקות לגבי קריירה של מוזיקאי לבנו, משום שמוזיקאים עמדו במקום לא גבוה ביותר בסולם החברתי. לבסוף נכנע ונתן למישה כינור מיניאטורי, שעליו למד עד מהרה לנגן כמה נעימות מעצמו. בהיותו בן חמש שמעה האצילה המקומית, הרוזנת אורסובה, את נגינתו והתפעלה ממנה עד כדי כך, שביקשה לפרוש עליו את חסותה ולאמץ אותו לבן, תוך הבטחה לגדלו באחוזתה ולדאוג לו לטובי המורים - כל זאת בתנאי, שהוריו יסכימו להטבלתו לנצרות. אביו של מישה, מורה כפרי וכנר לעת מצוא, דחה את ההצעה והודיע לרוזנת, כי בנו יצליח בדרכו גם ללא עזרתה. זמן קצר אחר כך נלקח לאודסה, שם למד באקדמיה הצארית למוזיקה. פבלו סרסטה המליץ עליו באמרו, שמישה אלמן יכול להיות לאחד הכישרונות הדגולים באירופה. הוא ניגש לבחינה אצל ליאופולד אאואר בגיל 11, בנגינת הקונצרט מס' 2 של הנריק וייניאבסקי והקפריס מס' 24 של ניקולו פגניני. אאואר התרשם כל כך, שקיבל את אלמן לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בשנת 1903 החל אלמן להופיע בנגינה בבתי פטרוני אמנות עשירים. בשנת 1904 הופיע לראשונה בברלין ויצר סנסציה רבתי. הופעת הבכורה שלו בלונדון בשנת 1905 כללה את ביצוע הבכורה בבריטניה של הקונצ'רטו לכינור של אלכסנדר גלאזונוב. הוא ניגן בקרנגי הול בשנת 1908 והרשים מאוד את קהל מאזיניו האמריקאי. משפחת אלמן היגרה לארצות הברית, ומישה היה לאזרח אמריקאי בשנת 1923. הוא הרבה להופיע, לעיתים עד 107 קונצרטים בעונה של 29 שבועות. בשנת 1943 ניגן בביצוע בכורה את הקונצרט השני של בוהוסלב מרטינו, שנכתב לכבודו. מכירות תקליטיו עברו שני מיליון, ורבים מהם מופקים מחדש על תקליטורים. מדיה וקבצים בנושא מישה אלמן בוויקישיתוף מישה אלמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישה אלמן, באתר AllMusic (באנגלית) מישה אלמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישה אלמן, באתר Discogs (באנגלית) מישה אלמן, דף שער בספרייה הלאומית מישה אלמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מישה אלמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאל אוהד, "הפילהרמונית", עמוד 103