laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נזיד

נָזִיד הוא מאכל העשוי ממרכיב מוצק מרכזי המבושל ברוטב או בציר. הנזיד יכול להיות מבוסס על בשר, מאכלי ים, קטניות או ירקות (בעיקר תפוחי אדמה או שעועית). הנזיד סמיך יותר ממרק, ודליל יותר מקסרול (מעין פשטידת ירקות לחה). הנזיד מהווה לרוב מנה עיקרית, ולא מנה ראשונה או תוספת למנה עיקרית. בניגוד למרק, הנזיד יכול להיות מבושל הן על גבי הכיריים והן בתוך תנור אפייה (בעוד שהקסרול מוכן תמיד בתנור אפייה, והמרק תמיד מבושל על גבי הכיריים). מנות נזיד שונות מאפיינות את רוב המטבחים. עקרונות ההכנה כמעט זהים, וההבדל נעוץ בחומרי הגלם: קיצוץ וטיגון של ירקות ריחניים השחמה של הרכיב המרכזי בישול ארוך על סף רתיחה בתוך נוזל בסיפור מכירת הבכורה שבספר בראשית מוזכר נזיד עדשים שהכין יעקב. הרודוטוס מספר על הסקיתים שהכינו נזיד המכיל מים ובשר. נזיד זה בושל בתוך עור בעל חיים שנתלה מעל האש. הנזיד מוזכר בספרי בישול החל מהתקופה הרומית, וכן בספרו של אפיקיוס מהמאה ה-4. בספרו של גיום טירל "לה ויאנדיר" מהמאה ה-14 מוזכרים סוגים שונים של נזידים, ובהם גם כמה סוגי ראגו. חורשט - נזיד או מרק בעל עשרות גרסאות מהמטבח הפרסי. בויאבז - נזיד או מרק דגים מפרובאנס. ביף בורגיניון - נזיד בשר בקר מבושל ביין אדום מהמטבח הצרפתי. גולאש - נזיד בשר מהמטבח ההונגרי, שמקורו במאכל של השבטים המדיארים מהמאה ה-8 (הפפריקה נוספה רק במאה ה-18). חמין - נזיד מהמטבח היהודי המוכן לשבת. צ'ילי קון קרנה - נזיד בשר ושעועית מהמטבח המקסיקני. צלי ברנזוויק - נזיד שמקורו בווירג'יניה וצפון ודרום קרוליינה. קאסולה - נזיד בשר ושעועית מהמטבח הצרפתי. ראגו - נזיד ירקות מתובל מהמטבח האיטלקי. פויקהקוס - נזיד מהמטבח הדרום אפריקאי. ביגוס - נזיד מתובל של כרוב, כרוב כבוש ובשר מהמטבח הפולני. פייז'ואדה - נזיד שעועית מהמטבח הברזילאי ומהמטבח הפורטוגזי. נזיד בשר אירי - נזיד בשר מהמטבח האירי. חאשי - נזיד מהמטבח הארמני ומהמטבח הגאורגי. טאג'ין - נזיד מהמטבח המרוקאי. לוקרו - נזיד ממטבחי אמריקה הלטינית, מבוסס על דלעת, שעועית ותירס. נווארן - נזיר מהמטבח הצרפתי. סיר בישול קרוקפוט רותי קינן, נזיד עדשים שמסחרר ראשים, באתר ynet, 5 במרץ 2007 נזיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מייקל פולן, קיצור תולדות הבישול, הוצאת מודן 2017, תרגום: ניצן לפידות, עמ' 141
בוריס גודונוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בוריס גודונוב – הצאר של רוסיה בשנים 1598–1605. בוריס גודונוב (אופרה) – אופרה של מודסט מוסורגסקי בוריס גודונוב (מחזה) – מחזה מאת פושקין בוריס גודונוב (סרט)
ז'אן ד'איבלין

ז'אן ד'איבלין, רוזן יפו ואשקלון (1215 – דצמבר 1266) היה משפטן נודע ומחבר כרוניקות ידוע מממלכת ירושלים. ז'אן היה בנו של פיליפ ד'איבלין, פקיד ממשל בכיר בחצרו של מלך קפריסין. משפחתו הייתה חלק ממשפחת איבלין הגדולה שהיגרה לקפריסין בעקבות כיבוש האי על ידי הצלבנים בסוף המאה ה-12 בעת מסע הצלב השלישי. ז'אן נאלץ להגר מהאי אחרי מריבה בין משפחתו לפרידריך השני בשנת 1229. ז'אן השתתף בקרב בין האיבלינים לנציגו של פרדריך בשנת 1232 והיה שותף לניצחון הבארונים המורדים. ככל הנראה היה שותף להסכם הפשרה שהושג בין פרידריך לבין האצולה הארץ ישראלית בשנת 1241. אחרי 1246 בראשית מסע הצלב השביעי הפך לרוזן יפו ואשקלון ושליט רמלה. בשנת 1249 השתתף בכיבוש דמיטה בעת מסע הצלב השביעי ונפל בשבי המוסלמים כשהאחרונים שחררו את העיר מידי הצלבנים. נפילה בשבי לא שללה את חירותו ועד מהרה הוא יצא לחופשי. הוא היה בין המחברים של האסיזות של ירושלים. בשנות ה-50 של המאה ה-13 התרחשה מלחמה בין ג'נובה לוונציה בעכו בגלל ענייני מסחר. על מנת לייצב את המצב קראו ז'אן ובוהמון השישי מאנטיוכיה(אנ') למלכת קפריסין לפרוש את חסותה על ארץ ישראל. המלחמה הסתיימה בניצחון ונציאני וכתוצאה מכך ג'נובה נאלצה לעזוב את עכו. ז'אן לא ניצל את מעמדו הבכיר בממלכה ולא התערב במלחמה בין הממלוכים למונגולים.
קרם דה קסיס

קרם דה קסיס (בצרפתית: Crème de Cassis) הוא ליקר אלכוהולי מתוק בצבע אדום כהה ובטעם ענבי שועל. ליקר זה הוא מרכיב עיקרי באפריטיף "קיר". הגרסה המודרנית הראשונה של משקה זה מקורה באזור בורגונדי שבצרפת בשנת 1841. המשקה מיוצר מענבי שועל וסוכר המרוסקים לתוך אלכוהול מזוקק. המשקה מיוצר בעיקר בבורגונדי, אולם גם בלוקסמבורג ובקוויבק שבקנדה. הסינדיקט "Appellation d'Origine Contrôlée", שמטרתו לוודא ייצור מקומי נאות תוצרת צרפתית, מוודא זאת גם לגבי הקרם דה קסיס של בורגונדי, אשר רק הוא יכול לשאת את השם "Crème de Cassis de Bourgogne". מדי שנה מיוצרים בבורגונדי 16 מיליון ליטרים של קרם דה קסיס – מרביתם לתצרוכת מקומית, וחלקם המועט לייצוא. משקה הקסיס משמש גם להכנת גלידות סורבה. מדיה וקבצים בנושא קרם דה קסיס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קברט וולטר

"קברט וולטֵר" (Cabaret Voltaire) הוא שמו של מועדון לילה אשר פעל בציריך שבשווייץ בשנת 1916, והופיעו בו קבוצת אמני הדאדא. עם מייסדי הקברט נמנו טריסטן צארה, הצייר מרסל ינקו, ז'אן ארפ ואשתו סופי טאובר, פרנסיס פיקבייה, הוגו באל ואחרים. באל פנה אל יאן אפרים, (Jan Ephraim), בעליו של בית קפה בשם 'Holläandisch Meierei Cafe' ברחוב שפיגלגאסה מס' 1 (Spiegelgasse) בציריך, וסיכם איתו על פתיחת הקברט האוונגרדי. הקברט כונה בתחילה "פאב האמנים וולטר", אולם עד מהרה הוא נודע בשם "קברט וולטר". הקברט נקרא על שמו של וולטר, הוגה הדעות והסטיריקן בן המאה ה-18 ובו יצרו האמנים תערובת מקורית בין מופעי בידור, ערבים ספרותיים, מיצגים בעלי רוח ניהיליסטית, וגלריה לאמנות. הוגו באל מציין ביומנו מאותן שנים כי "האידיאלים של התרבות ושל האמנות בתור תוכנייה למופע בידור - זהו ה"קנדיד" שלנו כנגד הזמנים". ה"קברט וולטר" פעל במשך כשישה חודשים. סגירתו נבעה מחוסר בכספים מספיקים להפעילו ובעיקר מדרישת המשטרה המקומית לסגור את המקומות הציבוריים עד השעה עשר. לאחר סגירתו ייסדו חברי הקבוצה ערבי דאדא אשר התקיימו באולם וואג (Waag Hall) בציריך. מדיה וקבצים בנושא קברט וולטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קברט וולטר (בגרמנית) וולטר תכנן להקים בשווייץ תיאטרון כדי להעלות את קנדיד כמחזה. Ball, Hugo, Flight Out of Time, University of California Press, Berkley, 1995, p. 66, VI/3/1916 ניומן, פרנסיס מ., "יאנקו/דאדא: ריאיון עם מארסל יאנקו", בתוך: דאדא וסוריאליזם בצרפת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, עמ' 145.
ריבית פריים

ריבית הפריים (באנגלית: Prime Rate) היא הריבית המשמשת כבסיס לתמחור עסקאות פיננסיות מסוגים שונים כגון הלוואות ופקדונות, אותה קובע כל בנק עבור עיסקות המבוצעות על ידו. ריבית הפריים היא נגזרת של הריבית שנקבעת על ידי הבנק המרכזי, בתוספת מרווח מסוים. שיעורי הריבית אותם גובה הבנק מלקוחותיו בגין הלוואות שניתנות להם הן ריבית פריים בתוספת מרווח ("פריים פלוס %x״). המרווח נקבע ככלל על פי טיב הלקוח והסיכון שהבנק נוטל בהענקת ההלוואה. שיעורי הריבית אותם משלם הבנק בגין פקדונות הן ריבית הפריים בניכוי מרווח מסוים ("פריים מינוס %x״). תוספות הריבית עשויות להיות מושפעות גם מאופי האשראי, טיב הלקוח, והלימות ההון של הבנק. במרבית מדינות העולם נקבעת ריבית הפריים בפועל בהתאם לריבית שקובע הבנק המרכזי, דוגמת בנק ישראל או הבנק הפדרלי של ארצות הברית. ריבית בנק ישראל (ממנה נגזרת ריבית הפריים) היא ריבית הנקבעת על ידי בנק ישראל על-פי אמצע המרווח שבין הריבית שהוא גובה עבור הכספים שהוא מלווה לבנקים, לבין הריבית שהוא משלם על פיקדונות הבנקים אצלו. עקרונית, כל בנק מסחרי בישראל קובע את ריבית הפריים עבור עצמו, בהתחשב בריבית בנק ישראל בתוספת מרווח אשר משקף בין היתר גם את העלות התפעולית שלו. בפועל אף על פי שכל בנק מסחרי רשאי לקבוע מרווח שונה מבנקים אחרים ובכך לקבוע ריבית פריים שונה, נכון לשנת 2024 בישראל, המרווח אצל כל הבנקים זהה ושווה ל-1.5% מעל ריבית בנק ישראל. נכון לספטמבר 2024 עומדת ריבית הפריים על 6.00 אחוז. בהיעדר אירועים כלכליים הדורשים התערבות מיידית, פרסום הריבית של בנק ישראל מתבצע מידי כחודש וחצי. על סמך ריבית זו נקבעת ריבית הפריים שנכנסת לתוקפה אחרי שלושה ימי עסקים. פיקדון בריבית P-3% הוא פיקדון שקלי, לא צמוד, הנושא ריבית משתנה הנגזרת מריבית הפריים, במרווח של 3 אחוז. לפיכך אם לדוגמה ריבית הפריים בבנקים עומדת על 5.75% במונחים שנתיים, אזי שיעור הריבית השנתי של הפיקדון הוא   5.75 % − 3 % = 2.75 % {\displaystyle \ 5.75\%-3\%=2.75\%} . אם במהלך תקופת הפיקדון ישתנה שיעור ריבית הפריים, ישתנה בהתאמה גם שיעור הריבית על הפיקדון באופן זהה לשינוי בריבית הפריים. למשל: אם המשקיע מחזיק פיקדון שבועי מתחדש, ובכל יום שישי יש בו תחנת יציאה, אך ריבית הפריים ירדה ב-0.25 נקודות האחוז ביום חמישי - עד יום רביעי תחושב הריבית בפיקדון לפי שיעור הגבוה ב-0.25 האחוז מהריבית שתחושב בפיקדון מיום חמישי ואילך. ריבית על אשראי בגובה P+4% משמעותה כי הבנק יגבה מהלווה ריבית משתנה לפי שיעור ריבית הפריים בתוספת סיכון של 4 אחוז. גם כאן, כל שינוי בשיעור ריבית הפריים יגזור אוטומטית שינוי בריבית על האשראי, גם אם טרם הגיע מועד התשלום. אשראי שכזה יכול להיות משיכת יתר בחשבון עובר ושב, הלוואה, משכנתא, אשראי בכרטיס אשראי, וכדומה. ריבית הפריים משפיעה על הלוואות הצמודות לריבית הפריים בלבד. כאשר הצפי במשק הוא כי הריבית תעלה, הלקוחות ככלל יעדיפו לקחת הלוואות בריבית קבועה ולהפקיד פיקדונות על בסיס ריבית הפריים. לעומת זאת בעת ציפייה לירידת ריבית, הלקוחות יעדיפו הלוואות בריבית הפריים ופיקדונות בריבית קבועה. ריבית ממוצעת בסיסית בחח"ד (פריים), אתר בנק ישראל. ערן אזרן, מי קובע מהי ריבית הפריים, ומדוע היא זהה בכל הבנקים?, באתר TheMarker‏, 17 באוגוסט 2014 מחשבון ריבית פריים רונית מורגנשטרן, ‏ידע זה כוח: כך תורידו את הריבית על ההלוואה שלכם, באתר ‏מאקו‏, 2 בדצמבר 2015 מועדי החלטות הריבית בשנת 2023, אתר בנק ישראל
ליימן שפיצר

ליימן סטרונג שפיצר ג'וניור (באנגלית: .Lyman Strong Spitzer, Jr‏; 26 ביוני 1914 – 31 במרץ 1997) היה פיזיקאי תאורטי ואסטרונום אמריקאי. שפיצר נולד בטולדו שבאוהיו. הוא סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס בשנת 1931, השלים את התואר הראשון בפיזיקה באוניברסיטת ייל ב-1935, וקיבל תואר דוקטור באסטרופיזיקה בשנת 1938 מאוניברסיטת פרינסטון, בהדרכתו של הנרי נוריס ראסל. לאחר שנה של פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת ייל. במהלך מלחמת העולם השנייה עסק במחקר הולכת קול במים, והשתתף בצוות שהוביל לפיתוח הסונאר. בשנת 1946 פרסם מאמר בשם "היתרונות האסטרונומיים של צפייה מהחלל החיצון" ("Astronomical advantages of an extra-terrestrial observatory"), ובו הציע, עשר שנים קודם לשיגור הלוויין הראשון, להציב טלסקופ בחלל. בשנת 1947 מונה לראש המחלקה לאסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון. שפיצר הקדיש את רוב הקריירה שלו לקידום הרעיון של פיתוח טלסקופ חלל. לאחר ש"האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית" החליטה לפתח טלסקופ כזה כחלק מתוכנית החלל האמריקאית, היא פנתה אליו ובשנת 1965 הוא מונה לראש הוועדה האחראית על בניית הטלסקופ. התכנון של טלסקופ החלל האבל, שנקרא תחילה "טלסקופ החלל הגדול" (Large Space Telescope), החל ב-1968. על פי התוכנית המקורית, קוטר המראה הראשית של הטלסקופ היה אמור להיות 3 מטרים, והשיגור שלו היה אמור להתבצע בשנת 1979 אך בוצע רק בשנת 1990. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שפיצר היה אחראי על תכנון טלסקופ חחל OAO-3 ששוגר בשנת 1972 ופעל במשך שנים. שפיצר נפטר בפרינסטון שבניו ג'רזי. פרסים: אות הנרי נוריס ראסל (1953) מדליית ברוס (1973) מדליית הנרי דרייפר (1974) מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1978) פרס קראפורד באסטרונומיה (1985) נקראים על שמו: אסטרואיד 2160 שפיצר טלסקופ החלל שפיצר מדיה וקבצים בנושא ליימן שפיצר בוויקישיתוף ליימן שפיצר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ליימן שפיצר, באתר MacTutor (באנגלית) Who was Lyman Spitzer?, NASA site Lyman Spitzer Papers, Princeton University Library John N. Bahcall,Lyman Spitzer Jr., Physics Today, October 1997 biography/Lyman-Spitzer ליימן שפיצר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליימן שפיצר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחולית

מחולית (וגם פרכסת, מיוונית: כוריאה - Chorea) היא תסמין של פגיעה בעצבים שבאה לידי ביטוי בעוויתות ובתנועות בלתי-רצוניות המזכירות ריקוד, שמציגים חולים במחלות שונות. המחולית היא תסמין בכמה מחלות: "מחולית סיינדהם" - עשויה להיות חלק מההסתמנות של קדחת השיגרון, מחלה שלוקים בה בעיקר ילדים. חלק מהתסמינים שמציגים חולים במחלה תורשתית חשוכת-מרפא בשם מחלת הנטינגטון (ואז תיקרא גם "פרכסת על-שם הנטינגטון"/"מחולית על-שם הנטינגטון"). מקור המילה בשפה היוונית, ופירושה ריקוד. על אף השם היווני "ריקוד" שבו מכונה התופעה, אין קשר לריקודים ובוודאי שלא לריקודי טירוף כפי שנכתב במקומות שונים. לפי אמונה שגויה מימי הביניים, המחולית נגרמה מעקיצתו של עכביש הטרנטולה (מכאן שם הריקוד טרנטלה). לעיתים מכונה התופעה בשם מחול ויטוס הקדוש, עקב הריפוי לכאורה שהשיג את הילדים החולים לאחר שביקרו בבית התפילה על שם ויטוס הקדוש. קדחת שגרונית תסמונת הנטינגטון יוסי רימר, לרקוד עם אלוהים, באתר הארץ, 11 במאי 2007 ד"ר מיכאל רוטשטיין (מומחה בנוירולוגית ילדים) כוריאה chorea "מחולית" בילדים ומתבגרים science/chorea-animal-disease מחולית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך מחולית, באתר InfoMed ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נפתלי נאמן

יצחק נפתלי נאמן (1928 – 27 באפריל 1986) היה סופר ומחזאי ישראלי. יליד שכונת מאה שערים, ירושלים, דור חמישי למשפחתו בעיר. אביו היה המלחין יהושע נאמן, בעל תפילה ומומחה למוזיקה ליטורגית יהודית. בילדותו בילה שעות רבות בספריית "בני ברית" ומצעירותו הקדיש עצמו לעולם הספרים. נאמן הצטרף לארגון "ההגנה", וב-1946 נעצר בידי הבריטים ונכלא במחנה המעצר בלטרון. במלחמת העצמאות שירת בחטיבה הירושלמית, ולאחר שחרורו מצה"ל למד כלכלה באוניברסיטה העברית. ב-1962 גויס על ידי משרד החינוך להקים בעיירה מעלות בית ספר יהודי ערבי דו-שנתי. ב-1965 התמנה למנהל מחלקת החינוך בעיירה. נאמן ניסה להיכנס לחיים הפוליטיים והקים רשימה עצמאית לראשות מועצת מעלות ב-1966, אך נכשל בבחירות וחזר לכתיבה ולחינוך. כל חייו התעניין במיסטיקה יהודית ולמד בעצמו קבלה לעומקה. נפטר בגיל 58, לאחר מחלה קצרה וקשה. פועלו לא היה מוכר לציבור הקוראים, ואף נדחה על ידי הביקורת והאקדמיה. עם זאת, זכה להכרה והצלחה יחסית בסצנת התיאטרון של לונדון, שם פעל כמחזאי ובמאי במשך מספר שנים[דרוש מקור]. נאמן זכה לפרסם בחייו כחצי תריסר ספרים: בינו לבין עמו, שזכה בפרס אשר ברש בשנת 1957. צו קריאה, רומן מחיי אינטלקטואל ירושלמי שמלפני מלחמת ששת הימים, הנקרא בצו קריאה למלחמה וחייו משתבשים. צעיף של אמנים, רומן מחיי האמנים העולים בעיירת פיתוח בגליל. מרקו, מחזה שהועלה בתיאטרון זווית, בשנת 1967. לוח זמנים, רומן, 1970 כי פנה יום, רומן, 1979 מחבלים, מחזה משנת 1979 חזון, רומן, נדפס לאחר מותו. 1990 ספרו האחרון והרוח באותיות, גם הוא יצא לאור שוב לאחר מותו. רומן קבלי מיוחד במינו. ברומן נפרשת תמונה מרהיבה של ירושלים וחכמי הקבלה שלה, מהחוג לקבלה באוניברסיטה העברית, בשנות הארבעים עד מלחמת העצמאות והקמת המדינה. הרומן 'והרוח באותיות' יצא לראשונה בהוצאת 'פרוזה' של יוסי קריים בשנת 1985. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1995 יצא הספר בשנית בהוצאת כרמל. מיכל אורון, "חקרי קבלה ושלוחותיה - בספרות העברית: עיון ברומן 'והרוח באותיות' מאת נפתלי נאמן", נדפס בממרכזים למרכז, ספר היובל לנורית גוברין, תשס"ה 2005 נפתלי נאמן, דף שער בספרייה הלאומית נפתלי נאמן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה נפתלי נאמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" נפתלי נאמן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" לוי יצחק הירושלמי, נפתלי - לזכר הסופר נפתלי נאמן, מעריב, 12 ביוני 1986 רשימת הפרסומים של נפתלי נאמן, בקטלוג הספרייה הלאומית הסופר נפתלי נאמן "ירוץ" בבחירות למועצת מעלות, מעריב, 8 באוגוסט 1965 ד. א., "בינו לבין עמו" לנפתלי נאמן, קול העם, 30 במאי 1958 חולק פרס אשר ברש, קול העם, 21 ביולי 1957 טלילה בן-זכאי, מרקו לא מצא "גשר" וחזר לים, מעריב, 16 באפריל 1967 חוה נובק, "מרקו" - מחזה על עולים וצברים, דבר, 17 באפריל 1967
גורן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גורן – מקום ששימש בעבר לריכוז החיטה, על מנת לבצע בה דישה גורן (מושב) – מושב באזור הצפון פארק גורן – פארק בגליל גורן (מסע בין כוכבים) – גזע של חייזרים זוחלים דמויי-אדם מ"מסע בין כוכבים" אישים ששם משפחתם גורן: אברהם גולדשטיין-גורן – בנקאי, יזם ונדבן יהודי יליד רומניה אור גורן – כדורסלן עבר ישראלי אורי גורן – משפטן ישראלי אורי גורן (גרינבלט) – איש הפלי"ם, גדעונאי, מפקד היחידה הטכנולוגית של אמ"ן וממייסדי ECI אילן גורן – עיתונאי ישראלי אלומה גורן – כדורסלנית ישראלית בירנית גורן – עיתונאית ישראלית בני גורן – מתמטיקאי ישראלי גיורא גורן – תא"ל בחיל האוויר הישראלי, מפקד להק המודיעין דינה גורן – חוקרת תקשורת ישראלית חיים גורן – גאוגרף-היסטורי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכללה האקדמית תל-חי יצחק גורמזאנו גורן – סופר, מחזאי, איש תיאטרון וקולנוע משה גורן – ראש אגף האפסנאות ונספח צה"ל בבריטניה עדנה גורן – זמרת ג'אז עמית גורן – איש קולנוע וטלוויזיה ישראלי ענת גורן – עיתונאית ובמאית סרטי תעודה ישראלית צפיה גורן – אשת חינוך ונשיאת תנועת אמונה, רעייתו של שלמה גורן קרין גורן – קונדיטורית וכותבת ספרי בישול רן גורן – אלוף בצה"ל, ראש אגף כוח האדם שושה גורן – שחקנית תיאטרון וקולנוע שלמה גורן – הרב הראשי הראשון לצה"ל שרגא גורן – איש ציבור ותעשיין, חבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י שמואל גורן – לשעבר מפקד 504, סגן ראש המוסד, מתאם פעולות הממשלה בשטחים (1984-1991) בדרגת אלוף תומר גורן – יוצר ומזקק הוויסקי סינגל מאלט הישראלי הראשון, איש ויסקי גרן אישים ששמם הפרטי הוא גורן
GAF

GAF (באנגלית: Global Assessment of Functioning) - הערכת תפקוד כוללת, היא הציר החמישי ב-DSM, ספר האבחנות הפסיכיאטרי האמריקאי, בו מרוכזים כל סוגי ההפרעות הנפשיות, תסמיניהן ואופן הטיפול בהן. הספר יוצא לאור על ידי האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית. לצורך האבחנה הפסיכיאטרית מגדיר ה-DSM חמישה צירים לבדיקה - ציר המחלה הפסיכיאטרית, ציר אפיון האישיות, ציר מחלות גופניות וציר פסיכו-סוציאלי. הציר החמישי נוגע להערכת התפקוד הכוללת והוא נע בין 0 ל-100. הסולם נכלל ב-DSM-IV, אך הוחלף עם סולם WHODAS של ארגון הבריאות העולמי ב-DSM-5, שאמור להיות מפורט ואובייקטיבי יותר מהתרשמות גלובלית אחת. 91-100 - תפקוד מעולה בכל התחומים ללא סימפטומים. 81-90 - תפקוד טוב בכל התחומים, סימפטומים קלים ותגובתיים בלבד (למשל, התרגשות לפני בחינות). 71-80 - סימפטומים תגובתיים בלבד (כגון קשיי קשב לאחר ויכוח משפחתי) ופגיעה קלה בתפקוד בזמן דחק (למשל, אי עמידה בלוחות זמנים בלימודים או בעבודה). 61-70 - סימפטומים קלים (כגון מצב רוח ירוד או אינסומניה קלה) או פגיעה תפקודית מסוימת, אך בדרך כלל תפקוד תקין הכולל מערכות יחסים משמעותיות. 51-60 - סימפטומים בינוניים (צמצום אפקטיבי או התקפי פאניקה) או פגיעה תפקודית חברתית, מקצועית או אקדמית (מיעוט חברים, קונפליקטים בעבודה). 41-50 - סימפטומים קשים הכוללים מחשבות אובדניות, טקסים כפייתיים קשים וכו' או פגיעה תפקודית קשה (העדר קשרים חברתיים, חוסר יכולת להחזיק במקום עבודה). 31-40 - פגיעה מסוימת בבוחן מציאות או בתקשורת או פגיעה קשה בכמה תחומי תפקוד (ניתוק קשרים חברתיים, חוסר יכולת לעבוד, הזנחה של המשפחה). 21-30 - התנהגות מושפעת באופן גס על ידי הזיות או מחשבות שווא או חוסר תפקוד מוחלט במרבית התחומים. 11-20 - סיכון מסוים לעצמו או לסובבים או תקופות חוסר יכולת לקיים היגיינה אישית או פגיעה קשה בתקשורת. 1-10 - סיכון מתמיד וחמור לעצמו או לזולת או חוסר מוחלט של יכולת לקיים היגיינה אישית.
המנון קזחסטן

"קזחסטן שלי" (קזחית Менің Қазақстаным; רוסית Мой Казахстан) הוא ההמנון הלאומי של קזחסטן, המדינה התשיעית בגודלה בשטחה בעולם, הממוקמת במרכז אסיה. ההמנון התקבל ביום 7 בינואר 2006 והחליף את המנונה הקודם של המדינה אשר נקרא בפשטות "המנון הרפובליקה של קזחסטן". המילים נכתבו על ידי נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן, על בסיסן של מילים לשיר קיים משנת 1956 אשר נכתבו על ידי ז'ומקן נז'ימדנוב (Жұмекен Нәжімеденов). ההמנון הולחן על ידי שמשי קלדייקוב (Шәмші Қалдаяқов). המנונה הקודם של קזחסטן נקרא בפשטות "המנון הרפובליקה של קזחסטן" והתבסס על המנונה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קזחסטן. ב-1992, שנה לאחר עצמאות קזחסטן שונו מילות ההמנון מהתקופה הסובייטית למילים מאת מוזפר אלימבייב, קדייר מירזלייב, טומנבי מונדגלייב וז'דיירה דריבייב, אך המנגינה המקורית מאת מוקן טולבייב ואחרים נותרה על כנה. בשנת 2006 הוחלף ההמנון בהמנונה החדש של קזחסטן - "קזחסטן שלי". דגל קזחסטן סמל קזחסטן מדיה וקבצים בנושא המנון קזחסטן בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון קזחסטן" באתר מיוזיק בריינז
טנרו (נהר)

נהר הטנרו מבוטא ‘Tànaro’ נקרא בזמן העתיק "טנרוס" (Tanarus). אורך הנהר הוא 276 ק"מ. הוא נובע מהאלפים הליגוריים, קרוב לגבול עם צרפת. הוא היובל הימיני החשוב ביותר לנהר הפו מבחינת אורכו ובגודל אגן ההיקוות שלו: שפיעתו היא 123 מ³ לשנייה ואגן ההיקוות שלו 8,234 קמ"ר. אגן ההיקוות מצוי בהרי האלפים ובהרי האפנינים נהר ה"טנרו" מתחיל בליגוריה במפגש שני נהרות: נהר "טרנלו" (Tanarello), שנוצר במורדות "הר סאקרלו" (Monte Saccarello), בגובה 2,200 מטר מעל פני הים, מעל הכפר "מונסי" ( Monesi) השייך לעיריית "טריאורה (Triora) בחבל הארץ "אימפריה" במחוז ליגוריה. ההר משתפלת לשלושה צדדים: הצד הצרפתי שלהאלפים הימיים (French département of Alpes-Maritimes), חבל הארץ "קונאו" (Cuneo) במחוז פיימונטה וחבל הארץ "אימפריה" (Imperia) במחוז ליגוריה. מקורות המים של הנהר באים משלושה אגני היקוות: ה"טנרו" עצמו, "רויה" (Roya) שמקורו בצרפת איך נשפך לים הליגורי ב"מונטמיג'ליה" (Ventimiglia) שבאיטליה ו"ארגנטינה" שנשפך אף הוא ל"ים הליגורי" ב"טג'יה" (Taggia). נהר "נרונה" (Nerone) מגיע מאזור המצוי 10 ק"מ צפונה, בקרבת הגבול הצרפתי בדרום Punta Marguereis. היובלים התורמים מים לנהר הם: משמאל, "סטורה די דמונטה" (Stura di Demonte) ומימין בורמידה (Bormida) ו"בלבו". ה" סטורה די דמונטה" אורכו 110 ק"מ, חוצה את צפון חבל הארץ פיימונטה ומקורו מהרי האלפיים הצרפתיים. הוא חולף בדרכו את חבלי הארץ "דמונטה" (Demonte) ו"קונאו" (Cuneo) בטרם יישפך ל"טנרו" ליד העיר "ברה" (Bra). מהלך מי הנהר הוא כדלקמן: הנהר עובר את הערים "צ'בה" (Ceva), "אלבה" (Alba), אסטי (Asti) ואלסנדריה (Alessandria) בטרם יישפך לנהר הפו ב"בסיניאננה" (Bassignana) שבחבל ארץ אלכסנדריה. זרימת הנהר נתונה לתנודות עונתיות. למרות היותו היובל השמאלי היחידי, הנשפך לנהר הפו והמגיע מהרי האלפים, הרי "האלפיים הליגוריים" אינם בעלי גובה מספיק וקרובים מדי לים ולכן לא נוצרים בהם די שלגים או קרחונים, אשר יאפשרו בחודשי הקיץ זרימה קבועה של מים לנהר. מה עוד שהרי האלפיים מהווים רק חלק של אגן היקוות. התנודות העונתיות בזרימה תלויות יותר במי הנגר של האגן היקוות המישורי. הנהר גורם לשיטפונות באזור באופן תדיר. בין השנים 1801 עד 2001 אזורים באגן הניקוז של הטנרו הוצפו 136 פעמים. השיטפון ההרסני ביותר התרחש בנובמבר 1994 כאשר העיר אלסנדריה ניזוקה קשות. Giovanni Rapetti, I pas ant l'èrba (a cura di Franco Castelli), "Alessandria", All'Insegna del Moro, 1987 Riccardo Motta, Tanaro, Bormida e l'inconscio collettivo di Alessandria, Maxmi Editore, Castelnuovo Scrivia 1995 Ugo Boccassi, Alessandria in barca - Quando la Canottieri Tanaro remava, in "Nuova Alexandria" Anno III N° 10, Ugo Boccassi Editore, Alessandria 1997 AA.VV., Tanaro: un fiume, il suo mondo... una volta, Edizioni i Grafismi Boccassi per Museo Etnografico di Alessandria "C'era una Volta", Alessandria, 2005 Tony Frisina, Ricordi... immagini in Tanaro: un fiume, il suo mondo... una volta, Edizioni i Grafismi Boccassi per Museo Etnografico di Alessandria "C'era una Volta", Alessandria, 2005 Massimo Arattano, Fabio Brunamonte, Fabio Luino: Evento alluvionale del 5-6 Novembre 1994 in Piemonte: considerazioni sulla vulnerabilità di alcuni centri abitati. Atti 1° Convegno del Gruppo Nazionale di Geologia Applicata, Giardini Naxos (ME), 11-15 giugno 1995, p. 89-108, N. pubbl. GNDCI: 1231, 1995 SUL MONTE SACCARELLO :: Una camminata alla scoperta delle sorgenti del Tanaro
המנון טג'יקיסטן

ההמנון הלאומי של טג'יקיסטן (בטג'יקית: Суруди миллии Тоҷикистон, או בקיצור Суруди миллӣ) אומץ רשמית בשנת 1991. מילותיו נכתבו על ידי גולנזר קלדי ואת המנגינה הלחין סולימאן יודקוב. Dijori arçmandi mo Ba baxti mo sari azizi tu baland bod, Saodati tu, davlati tu begazand bod. Zi duriji zamonaho rasidajem Ba zeri parcami tu saf kaşidajem, kaşidajem, Zinda boş, ey Vatan Toçikistoni ozodi man. Baroji nomu nangi mo Tu az umedi raftagoni mo nişonaī Tu bahri vorisoni çaxoni çovidonaī, Xazon namerasad ba navbahori tu, Ki mazraji vafo buvad kanori tu, kanori tu, Zinda boş, ey Vatan Toçikistoni ozodi man. Tu modari jagonaī, Baqoji tu buvad baqoji xonadoni mo, Maromi tu buvad maromi çismu çoni mo. Zi tu saodati abad nasibi most Tu hastivu hama çahon habibi most habibi most Zinda boş, ey Vatan Toçikistoni ozodi man. دیار ارجمند ما به بخت ما سر عزیز تو بلند باد سعادت تو، دولت تو بی‌گزند باد ز دوری زمانه‌ها رسیده‌ام به زیر پرچم تو صف كشیده‌ام كشیده‌ام زنده باش، ای وطن تاجیكستان آزاد من برای ننگ نام ما تو از امید رفتگان ما نشانه‌ای تو بهر وارثان جهان جاودانه‌ای خزان نمی‌رسد به نوبهار تو كه مزرع وفا بود كنار تو كنار تو زنده باش، ای وطن تاجیكستان آزاد من تو مادر یگانه‌ای به كوی تو بود بهای خاندان ما مرام تو بود مرام جسم و جان ما ز تو سعادت ابد نصیب ماست تو هستی و همه جهان حبیب ماست حبیب ماست زنده باش، ای وطن تاجیكستان آزاد من Диёри арҷманди мо, Ба бахти мо сари азизи ту баланд бод, Саодати ту, давлати ту бегазанд бод Зи дурии замонахо расидаем Ба зери парчами ту саф кашидаем, кашидаем Зинда бош эй Ватан, Тоҷикистони озоди ман! Барои нангу номи мо Ту аз умеди рафтагони мо нишонаӣ, Ту баҳри ворисон ҷахони ҷовидонаӣ, Хазон намерасад ба навбаҳори ту, Ки мазраи Вафо бувад канори ту, Канори ту Зинда бош эй Ватан, Тоҷикистони озоди ман! Ту модаре ягонаӣ, Бақои ту бувад бақои хонадони мо, Мароми ту бувад мароми ҷисму ҷони мо, Зи ту саодати абад насиби мост, Ту ҳастиву ҳама ҷаҳон ҳабиби мост, ҳабиби мост, Зинда бош эй Ватан, Тоҷикистони озоди ман! דגל טג'יקיסטן סמל טג'יקיסטן מדיה וקבצים בנושא המנון טג'יקיסטן בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון טג'יקיסטן" באתר מיוזיק בריינז Tádzsikisztán magyar honlapja - Vocal, instrumental, and soviet version of the Anthem with the current lyrics, featured in Némethy András (Arisztid) "Tádzsikisztán magyar honlapja" website.