laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקונגרס הציוני העולמי ה-38

הקונגרס הציוני העולמי ה-38 התכנס בירושלים ב-20–22 באוקטובר 2020 ויכהן למשך 5 שנים. הקונגרס מורכב מ-500 נציגים: 38% מישראל (199 מושבים), 29% מארצות הברית (152 מושבים), ו-33% משאר רחבי העולם (173 מושבים). הבחירות לקונגרס הציוני ה-38 התפרסו על כמעט חודשיים, החל מ-21 בינואר 2020 ועד 11 במרץ 2020. הקונגרס הציוני העולמי הוא גוף נבחר המייצג את היהודים ברחבי העולם ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר לשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני. הקונגרס הציוני העולמי הראשון התכנס בשנת 1897 בבזל, ביוזמתו של בנימין זאב הרצל. מאז 2020 משמש יעקב חגואל כיו"ר ההסתדרות הציונית העולמית. ליהודי ישראל 199 נציגים (38%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי ה-38, ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות בחירות הכנסת העשרים ושתיים. בבחירות לקונגרס הציוני העולמי ה-38, 15 מפלגות התמודדו על 152 המושבים (29%) המוקצים לנציגי הקהילה היהודית אמריקאית. בניגוד לשנים קודמות, לקראת בחירות אלו נוסדה מפלגת ישראל שלנו, מפלגה פלורליסטית ולא מזוהה פוליטית, כשמטרתה היא לייצג, לראשונה, מהגרים ישראלים המתגוררים בארצות הברית. ישראל שלנו היא הרשימה הפוליטית הראשונה אי פעם של ישראלים החיים מחוץ לישראל והקמתה יצרה עניין מחודש בקיומו של הקונגרס הציוני בקרב הקהילה הישראלית המתגוררת בארצות הברית ומוערכת, נכון לשנת 2020, ביותר מ-700 אלף איש. יהודי שאר התפוצות אינם מנהלים בחירות אלא מחליטים וממנים את נציגיהם יחדיו (33%). הקונגרס הציוני ה-37, באתר www.wzo.org.il 38th World Zionist Congress Elections, American Zionist Movement (באנגלית) לראשונה: ישראלים לשעבר רוצים ייצוג ב'קונגרס הציוני', באתר www.makorrishon.co.il סערה בקרב הישראלים תושבי ארה"ב על רקע החלטת ארגון ה-IAC לתמוך ברשימה מתחרה ל"ישראל שלנו" - טלנירי, באתר www.talniri.co.il
צבא תאילנד

האם התכוונתם ל... הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד – כלל הכוחות הצבאיים של תאילנד, ביבשה, בים ובאוויר הצבא המלכותי של תאילנד – צבא היבשה של תאילנד, חלק מן הכוחות המזוינים המלכותיים
(I'm Gonna) Love Me Again

(I'm Gonna) Love Me Again (בעברית: (אני הולך) לאהוב אותי שוב) הוא שיר מהסרט הביוגרפי "רוקטמן" משנת 2019. השיר נכתב על ידי אלטון ג'ון וברני טופין, ובוצע על ידי אלטון ג'ון וטארון אגרטון. בסרטון המוזיקה הרשמי מופיעים שני קטעי ארכיון מהקריירה המוקדמת של אלטון ג'ון וכן סצינות מהסרט. השיר זכה בפרס "השיר המקורי הטוב ביותר" בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-77, "השיר הטוב ביותר" בטקס פרסי הבחירה ה-25 של המבקרים ו"השיר המקורי הטוב ביותר" בטקס פרסי הלוויין 24. ב-9 בפברואר 2020 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-92. את הווידאו קליפ ביים קי ארנס . הוא הועלה לחשבון Vevo הרשמי של ג'ון ב־13 ביוני 2019. בסרטון מככבים ג'ון ואגרטון, עם צילומים של אגרטון כג'ון ברוקטמן, וכלל קטעי ארכיון של המוזיקאי וקליפים של ג'ון וגם אגרטון מקליטים את השיר באולפן. הסרטון כלל גם אנימציה קליידוסקופית מהולה ביצירות אמנות של אלבומים וכרזות קונצרט מימי הזוהר של ג'ון. סרטון המוזיקה יצא לאור ב־4 ביולי 2019 בחשבון הוובו של ג'ון. להקת Purple Disco Machine הקליטה גרסת רמיקס למוזיקה של ג'ון ואגרטון. הגרסה יצאה לאור בפלטפורמות להורדה ב-19 בדצמבר 2019. מידע על היצירה "(I'm Gonna) Love Me Again" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "(I'm Gonna) Love Me Again" באתר יוטיוב Kaufman, Gil (16 במאי 2019). "Elton John & Taron Egerton Release Colorful '(I'm Gonna) Love Me Again' Video: Watch". Billboard. נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "The Latest: '1917' wins best drama film Golden Globe award". AP NEWS. 5 בינואר 2020. נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Hughes, Hilary (12 בינואר 2020). "'Rocketman,' 'Joker,' 'Wild Rose' Take Home Top Music Prizes at 2020 Critics' Choice Awards". Billboard. נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "2019 Winners". International Press Academy. 19 בדצמבר 2019. נבדק ב-17 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Burlingame, Jon (13 בינואר 2020). "Elton John's '(I'm Gonna) Love Me Again' Rockets to Front of Oscar Songs Pack". Variety (באנגלית). נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "OFFICIAL MUSIC VIDEO FOR "(I'M GONNA) LOVE ME AGAIN", FROM ROCKETMAN: MUSIC FROM THE MOTION PICTURE, OUT NOW". umusic.ca. נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Elton John, Taron Egerton - (I'm Gonna) Love Me Again". נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Blistein, Jon (13 ביוני 2019). "Watch Elton John's Delightfully Trippy '(I'm Gonna) Love Me Again' Video". Rolling Stone. נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Elton John & Taron Egerton - Making '(I'm Gonna) Love Me Again'". נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) https://www.universalmusic.com.br/2019/12/20/im-gonna-love-me-again-de-elton-john-e-taron-egerton-ganha-versao-remixada-por-purple-disco-machine/ https://eltonjohn.lnk.to/IGLMARemixVD
דני ויי

דני ויי (באנגלית: Danny Way; נולד ב-15 באפריל 1974) הוא גולש סקייטבורד שזכה בפרסים רבים וערך גלישות הרפתקניות במקומות שונים בעולם. הוא נולד בפורטלנד, אורגון, אשר בארצות הברית. דני ויי החל לגלוש בסקייטבורד בגיל שש. הוא זכה פעמיים בתואר גולש הסקייטבורד של השנה מטעם כתב העת "טראשר", וכן הוכתר כגולש "רמפות הוורט" הטוב ביותר על ידי כתב העת "טראנסוורלד סקייטבורדינג". ויי זכה במדליות זהב במשחקי ה"איקס גימס" והתפרסם בקפיצות ממסוק, בקפיצות מעל החומה הסינית ומעל ה"גיטרה" בלאס וגאס. 1991 - דני ווי נבחר לתואר סקייטר השנה על ידי כתב העת טראשר 1997 - דני ווי קפץ לרמפת סקייטבורד ממסוק (בומב דרופ - נפילת פצצה) 1999 - דני ווי חוזר על תרגיל הקפיצה ממסוק, נוקע את עצם הכתף בפסטיבל מוזיקה וספורט של האם טי וי ובכל זאת מנצח בתחרות הקפיצה הגבוהה ( ביג איר) 2002 - דני ווי יוזם ומקים רמפות ענק - מגה רמפות. מקפצה בה קפץ למרחק 65 פיט ורמפה בה קפץ לגובה 18 פיט. 2003 - דני ווי זוכה לתואר גולש רמפות וורט הטוב ביותר על ידי כתב העת טראנסוורלד סקייטבורדינג 2003 - דני ווי מקים גרסה חדשה למגה רמפות וקופץ למרחק 75 פיט ולגובה 23.5 פיט 2003 - דני ווי זוכה על ידי טראנסוורלד סקיטבורדינג כסקייטר הנבחר ברמפות וורט ובתואר הווידאו הנבחר לסרט הווידאו שלו עם הקבוצה של די סי 2003 - דני ווי מוסיף קפיצות ממגה רמפות בסרטון הווידאו של די סי ומוסיף מימד חדש לביצועי הסקייטבורדינג 2004 - בפעם הראשונה במשחקי האיקס גיימס מתקיימת תחרות קפיצה לגובה עם סקייטבורד (ביג אייר), ודני ווי קובע שיא של 79 פיט בקפיצה לרוחק וזכה במדליית זהב 2004 - דני ווי מתכבד בתואר סקייטר השנה של כתב העת טראשר, היחיד שזכה בתואר פעמיים 2005 - דני ווי קופץ מעל החומה הגדולה של סין בעזרת רמפה מיוחדת שבנה. 2005 - דני ווי זוכה במדליית זהב בשנית בביג אייר במשחקי האיקס גיימס ה-11 2006 - דני ויי קפץ מהגיטרה המפורסמת של HARD ROCK קפה בלאס וגאס לתוך רמפה. Concrete Wave: The History of Skateboarding by Michael Brooke, Warwick Publishing, 200pp, 1999, ISBN 1894020545 מדיה וקבצים בנושא דני ויי בוויקישיתוף דני ויי, ברשת החברתית פייסבוק דני ויי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דני ויי, ברשת החברתית אינסטגרם
אקוש מולנאר

אקוש מולנאר (במקור מאנדל, בהונגרית: Ákos Molnár; בודפשט, 10 בדצמבר 1895 – בודפשט, פברואר 1945) היה סופר הונגרי-יהודי. נרצח בשואה ביחד עם אשתו. אקוש מולנאר נולד בבודפשט במשפחה יהודית זעיר-בורגנית. הוא למד לנגן בכינור וראה את ייעודו ככנר, אך איבד זרוע במלחמת העולם הראשונה והיה בהלם קרב. במשך הזמן התחיל לעבוד כפקיד בנק ועם הזמן פנה לחלוטין רק למקצוע הכתיבה. עבודותיו עוסקות בעיקר בחיי הבורגנות הזעירה, והוא מספר על חוויותיו או על אירועים היסטוריים. סגנונו תוסס וקליל. בשנת 1929 הוענק לו פרס מיקסאט על הרומן שלו "סוף סוף נישואים טובים". הוא פרסם הן בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט והן בעיתון היומי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית בנפסבה ("הכלא" - 1926. גיליון 8). חריג היה בכתיבתו הן בנושא והן בסגנון הרומן ההיסטורי שלו, "אומנת הקיסר", על קטלין ורגה (1852-1802), מנהיגת תנועת האיכרים הטרנסילבנית לפני 1848. מרבית המהדורות בהונגריה יצאו מהרומן הביוגרפי שכתב על אימרה סרנצ'ש "המומר". עבודותיו תורגמו לצרפתית, פורטוגזית וגרמנית. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא לא יכול היה לעבוד בשל החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי ומצא את פרנסתו רק באמצעות הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. הוא ואשתו נלקחו בכוח על ידי חיילים גרמניים בפברואר 1945, ושניהם הוצאו להורג. לאחר מותו הוא נשכח על ידי קהל הקוראים. ספרו "הנבואה" פורסם שוב רק בשנת 1963, אך עבודותיו החלו להשתחרר ממש, רק עם הוצאת מהדורה מהן בשנת 2005 בהוצאת עבר ועתיד. יאנוש קבאנאי כתב את ההקדמה לכרכים אלה. Gyereknek lenni ("להיות ילד"; סיפורים קצרים, בודפשט: Genius,‏ 1926, 1930) Végre egy jó házasság ("סוף סוף נישואים טובים"; רומן, בודפשט: Pantheon‏, 1929, סדרת "Az új magyar regény" – הרומן ההונגרי החדש) פרס מקסיקא המהדורה האחרונה: Múlt és Jövő‏, 2006, ISBN 963-9512-21-4 Jóslat ("נבואה"; שבעה סיפורים קצרים, בודפשט: Pantheon‏, 1932) המהדורה הבאה: Magvető‏, 1963 Tizenkét lépés ("שנים-עשר צעדים"; רומן, בודפשט: Dante‏, 1933) המהדורה האחרונה: Múlt és Jövő‏, 2005, ISBN 963-9512-15-X A császár dajkája ("אומנת הקיסר"; רומן על קטאלין ורגה, בודפשט: Dante‏, 1935, 1939, A magyar regény mesterei) מהדורות אחרות: Harmonia Kulturbizottság‏, 1938, סדרת "Magyar írás – Magyar lélek" A hitehagyott ("המומר"; רומן ביוגרפי על אימרה סרנצ'ש (פורטונאטוס), בודפשט: Tábor‏, 1937, 1938, 1940) המהדורה האחרונה: Múlt és Jövő‏, 2005, ISBN 963-9512-14-1 Szabadulás ("שחרור"; רומן, בודפשט: Tábor‏, 1941) Zwölf Schritte ("שנים עשר צעדים"), ברלין: Piper‏, 2007, ISBN 3-492-25765-8, בתרגום כריסטינה קונצה (Christina Kunze) פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, אגודת הספרנים והארכיונים ההונגריים, 1939-2002. מי ומי? לקסיקון של בני דור.בודפשט. ביתא ספרותית ושות', [1937]. לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי: מרצל בנדק. בודפשט, מו"ל אקדמי, 1963-1965. הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי: אישטוואן קולגה טרשוי. סקסארד, תינוקות, 1996-. לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי: לאסלו מרקו. בודפשט, מועדון הספרים ההונגרי. לקסיקון ספרותי הונגרי חדש. עורך ראשי: פטר לאסלו. בודפשט, Akadémiai Kiadó, 1994. מילה חדשה. עורך. אנדראש הלשי, MEFHOSZ, 1937. לקסיקון ביוגרפי הונגרי. אקוש מולנאר. לקסיקון יהודי הונגרי. אקוש מולנאר. http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC09732/10680.htm
מעבורת החלל פטיצ'קה

מעבורת החלל פטיצ'קה (ברוסית: Птичка משמעו ציפור קטנה) הוא השם הלא-רשמי למעבורת חלל סובייטית שנבנתה על ידי ברית המועצות, השנייה מתוך 5 המעבורות הסובייטיות שלא קיבלו שם רשמי. מעבורת זו התייחדה משאר המעבורות בקונסטרוקציה אדומה שהוצמדה לגגה. בנייתה של ה"פטיצ'קה" החלה בשנת 1988, והיא תוכננה להסתיים בסמוך למועד סיום בנייתה של מעבורת החלל בוראן (1.01), אולם בנייתה מעולם לא הושלמה. בנייתה הופסקה עם פירוקה של ברית המועצות ועצירת המימון לפרויקט, לאחר ש-97% ממנה כבר הושלמו, והתוכנית בוטלה רשמית בשנת 1993. טיסתה הראשונה של המעבורת תוכננה ל־1992, זו הייתה אמורה להיות טיסה לא מאוישת לשבעה/שמונה ימים לתחנת החלל מיר. המעבורת נמצאת היום בבייקונור שבקזחסטן, ונכון להיום היא נמצאת בבעלות חברה רוסית-קזחית. מדיה וקבצים בנושא מעבורת החלל פטיצ'קה בוויקישיתוף
יחסי אוקראינה–שווייץ

יחסי אוקראינה-שווייץ הם היחסים דו-צדדיים בין אוקראינה לבין שווייץ בתחום מדיניות החוץ, הכלכלה, החינוך, המדע, התרבות ועוד. שווייץ הכירה בעצמאות אוקראינה ב-23 בדצמבר 1991, עם קשרים דיפלומטיים כוננו חודש וחצי לאחר מכן, ב-6 בפברואר 1992. בפברואר 1993 פתחה אוקראינה שגרירות בברן. שגרירות שווייץ באוקראינה נפתחה ביולי 1992 בקייב. ביקורו הרשמי הראשון של נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה בשווייץ התקיים ב-22 במרץ 1996. לאירוע זה קדמו ביקורו של ראש המחלקה הפדרלית לענייני חוץ של הקונפדרציה השווייצרית פלביו קוטי באוקראינה בתאריכים 15–16 בינואר 1996, וביקור בשווייץ על ידי שר החוץ של אוקראינה הנאדי אודובנקו. בשנת 1997 התקיים ביקורו הרשמי הראשון באוקראינה של היועץ הפדרלי, ראש המחלקה הפדרלית לכלכלה הלאומית של שווייץ. ב-29–30 באוקטובר 2000 ביקש ראש המחלקה הפדרלית לענייני חוץ של שווייץ, ז'וזף דייס, ביקור רשמי באוקראינה. בתאריכים 18–19 במרץ 2003 ראש ממשלת אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' עמד בראש משלחת ממשלתית לשווייץ וניהל שיחות עם נשיא הקונפדרציה. באותה שנה ביקר באוקראינה סגן נשיא הקונפדרציה, ראש המחלקה המשטרתית הפדרלית, כמו גם מזכיר המדינה של הכלכלה השווייצרית, בליווי קבוצה של אנשי עסקים שווייצרים. בינואר 2005, במסגרת הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, התקיימה פגישת פרוטוקול בין נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו לנשיא הפדרלי של שווייץ סמואל שמיד. ב-22–25 ביוני 2005, נערך ביקור עבודה באוקראינה על ידי היועץ הפדרלי, ראש המחלקה הפדרלית לענייני חוץ של שווייץ, מישלין קלמי-רה. ב-14–15 במאי 2009 ערך הנשיא יושצ'נקו ביקור רשמי בשווייץ. ב-18 בדצמבר 2009 שר החוץ של אוקראינה פטרו פורושנקו ערך ביקור עבודה בן יום אחד בשווייץ, ובו, במיוחד, השתתף בחשיפת אנדרטה לסופר האוקראיני ניקולאי גוגול בעיר ווה. ב-24 ביוני 2010 נפגש שר החוץ של אוקראינה קוסטיאנטין גרישצ'נקו עם נשיאת שווייץ דוריס לויטהרד ברייקיאוויק, איסלנד. הסכם הסחר החופשי בין אוקראינה לאיגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה שווייץ נחתם. ב-19 באפריל 2011 ביקרה נשיאת שווייץ קלמי-רה בקייב לרגל אירועי 25 שנה לאסון צ'רנוביל. באותה שנה נפגשו נשיאי אוקראינה ושווייץ בדאבוס (ינואר), ובישיבת העצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק (ספטמבר). בתחילת 2014 נפגשו ראש ממשלת אוקראינה ונשיא אוקראינה ב-7 בפברואר בסוצ'י עם נשיא שווייץ, ראש שירות הביטחון הפדרלי והיו"ר התורן של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, דידייה בורקהלטר. ב-14 באפריל 2014 ביקר בורקהלטר באוקראינה כיו"ר הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, וב-7 ביוני 2014 הוא השתתף בטקס השבעתו של הנשיא פורושנקו. ב-22 בינואר 2016 נפגש נשיא אוקראינה פורושנקו עם נשיא שווייץ, ראש המחלקה הפדרלית לכלכלה, חינוך ומחקר יוהאן שניידר-אמאן, ואף ניהל שיחה קצרה עם ראש המועצה הלאומית של שווייץ כריסטה מארקוואלדר בפורום העולמי בדאבוס. אוקראינה מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, ו-3 קונסוליות בפריבור, ז'נבה וצוג. מאידך, שווייץ מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–שווייץ בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
יחסי הוותיקן–שווייץ

יחסי הוותיקן–שווייץ הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לשווייץ. יחסי החוץ בין הוותיקן לבין שווייץ הם בין היחסים הדו-צדדיים הוותיקים, והחלו עם שליחת נונציו אפיפיורי ללוצרן בשנת 1586. כ-40% מהאוכלוסייה השווייצרית הם קתולים. גברים צעירים שווייצרים שירתו במשך מאות שנים בשורות המשמר השווייצרי. היחסים הדו-צדדיים נותקו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר שהמדינה השווייצרית המודרנית יצאה ממלחמת אזרחים, בה ניצחו הקנטונים הליברליים והפרוטסטנטיים ברובם את זונדרבונד, ברית של קנטונים שמרנים וקתולים שנהנו מהתמיכה החזקה של הכס הקדוש. בשנת 1873, בעיצומו של הקולטורקמפף, הורתה המועצה הפדרלית השווייצרית על הנונציו האפיפיורי לעזוב את שווייץ, תוך סיום היחסים הדיפלומטיים למשך כ-50 שנה, עד ששר החוץ הקתולי ג'וזפה מוטה הצליח לשכנע את עמיתיו לאפשר את חזרתו של הנונציו לברן. שווייץ, לעומת זאת, נותרה ללא הייצוג הדיפלומטי אצל הוותיקן, עד 1991, כאשר הממשלה מינתה שליח מיוחד שאינו תושב, אשר שודרג למעמד שגריר בשנת 2004. זה הופך את שווייץ לאחת המדינות המעטות יחסית עם רשת דיפלומטית פעילה שלא מיוצגת בוותיקן עם שגריר תושב ברומא. מדיה וקבצים בנושא יחסי הוותיקן–שווייץ בוויקישיתוף Amrein, Marcel (9 בנובמבר 2012). "Letzte Etappe einer langen Normalisierung: Die Frage einer Schweizer Botschaft beim Heiligen Stuhl steht wieder zur Debatte". Neue Zürcher Zeitung. p. 13. {{cite news}}: (עזרה)
סיימון יוהנס ואן דו

סיימון יוהנס ואן דוּ (בהולנדית: Simon Johannes van Douw;‏ (בערך 1630 – אחרי 1677 לפני 1697) היה צייר פלמי. עבודותיו נעות בין נופים לאיטליזציה, קרבות פרשים ועד מראות שוקי בקר וסצנות צייד. הוא עבד באנטוורפן, במידלבורג ורוטרדם. אין פרטים על מקום הולדתו של סיימון יוהנס ואן דו. ייתכן שהוא נולד באנטוורפן. לא ידוע אצל מי הוכשר כצייר. הוא הפך לחבר בגילדת סנט לוק באנטוורפן בשנת 1655. הוא התחתן עם יוהנה סולמאקרקר בשנת 1656. לא ברור אם היא הייתה קשורה לצייר הנוף יאן פרנס סולמקר. משנה זו היו לו גם תלמידים באנטוורפן. ב־1 בנובמבר 1656 הוא היה חבר בגילדה במידלבורג. הוא היה פעיל שם עד ספטמבר 1657. משנת 1659 הוא תועד ברוטרדם. כאן הוא נקרא 'בורגר וצייר' כאשר היה מעורב במכירת בית בשנת 1666. הוא מתועד ברוטרדם עד שנת 1677. משנת 1666 הוא גם תועד באנטוורפן כך שנראה שהוא היה פעיל ברוטרדם ואנטוורפן בו זמנית. עבודתו האחרונה שתועדה היא משנת 1677. לא ידוע מתי או איפה נפטר. בין תלמידיו פיטר ואן בלואמן וקרל פונטין.[3] בשנת 1664 הקים באנטוורפן בית ספר לציור סצינות קרב; בבית ספר זה היו מעורבים פיטר ואן בלואמן, פרנק וולק ופיטר ורפורטן. עבודותיו הידועות מתוארכות משנת 1654 עד 1677. בתחילה צייר בעיקר קרבות פרשים. מאוחר יותר הוא עבר לנושאי שוק סוסים ובקר וסצנות צייד. עבודותיו המוקדמות קשורות סגנונית למסורת ציור הארון באנטוורפן. הדבר מורגש בעיצוב הפעולה, פירוק הנוף דרך ספי הצבעים וגווני השמיים. מאוחר יותר הוא הושפע יותר ויותר מפיליפס וויירמן. חלק מיצירותיו דומות גם לאלה של צייר הנוף יאן פרנס סולמקר שאיתו היה קשור דרך הנישואין. ואן דו היה ידוע בתיאורים המדויקים שלו לבעלי חיים, בעיקר לסוסים. לעיתים קרובות הוא צייר סוסים מלאי חיים דומים לאלה שצייר וורמן. אף כי אין שום עדות לכך שביקר באיטליה, נופיו הדמיוניים הם בסגנון האיטלקי ומתארים לעיתים קרובות חורבות קלאסיות. בדרך כלל הם כוללים מספר רב של דמויות העוסקות בפעילויות מגוונות. דוגמה טובה לכך היא סצנת השוק המציגה מספר רב של אנשים העוסקים בסחר ובמשחק, נהנים בבית המרזח או רועים את עדריהם. ההשפעה האיטלקית ניכרת גם בדמויותיו האנושיות של ואן דו, שלעיתים קרובות הן שמנמנות ועגולות, המזכירות את ציירי הז'אנר בחוג הבמבוציאנטי. מספר ציירים פלמיים כמו אנטון גובאו ופיטר קסטלס השני ציירו סצינות דומות. מדיה וקבצים בנושא סיימון יוהנס ואן דו בוויקישיתוף Name variations: Simon Johannes van Dou, Simon van Dou, Simon van Douw, Simon Johannes van Douwen Hans-Joachim Raupp, Historien und Allegorien, LIT Verlag Münster, 1995, 110-117 (in German) Simon Johannes van Douw at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch) Simon Johannes Van Douw, Italian-Style Capriccio with Market Scene, 1650-1660 at Artgate Fondazione Cariplo Italianate Landscape with Horses at the Hunterian Museum and Art Gallery
אלישע גת

אלישע נסים גת (1926 – 26 באוקטובר 1990) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי. גת נולד וגדל בתל אביב בשם אלישע קלר. אביו, חיים קלר, ניהל את בית הספר אחד העם בתל אביב. הוא שרת בפלמ"ח. ב-1953 שימש בצוות המתכננים של ירושלים והשכונה העתיקה של ראש פינה. סבו, אהרן קלר, היה בין מייסדיה. עבד בשחזור העיר העתיקה של צפת, בשימור מבנים ביפו והשתתף במשלחת החוקרים והארכאולוגים שיצאה לחפירות במצדה. גת השתתף בצוותים שתכננו את העיר אילת, והיה אחראי על שחזור עכו ותל אביב. נחשב לאיש הבוהמה של תל אביב. בשנת 1969 התמודד לראשות עיריית תל אביב-יפו ברשימה בשם "העולם הזה - כח חדש" מטעם "העולם הזה". באמצע שנות ה-70 נאבק בעירייה נגד שינוי כיכר דיזנגוף ונגד הריסת הבתים ההיסטוריים בשדרות רוטשילד בתל אביב כמו "בית הטירה" של הסופר ש. בן-ציון, תוך כדי קידום שימור המבנים בעיר. בשנת 1976 נפגע קשה בתאונת דרכים ומאז חדל לעבוד. אלישע גת, שתי פגישות עם יוסף ג', למרחב, 27 במרץ 1967 איך נהפך בן גוריון לווייצמן, מעריב, 28 ביולי 1972 יגאל סרנה, "חייתי את עברי מחדש" אלישע גת מגלה את זכרונו שאבד, חדשות, 8 במאי 1984 אדם ברוך, היה מגיע לי להיות בלוויה של אלישע גת, מעריב, 2 בנובמבר 1990 אלישע ניסים, מעריב, 8 בנובמבר 1990 יצחק בר יוסף, ובן גוריון אומר לעיראקים "אברהם אבינו היה עיראקי והביא לבנו אשה עיראקית, את רבקה", באתר הארץ, 7 בדצמבר 2022 צדוק אשל, עכו תשוקם מאשפתה, למרחב, 29 במרץ 1963 דן מירקין, בישראל - גרים ליד הים, ולא חיים לידו..., מעריב, 20 ביוני 1968 "העולם הזה", גיליון 1677 מ-22 באוקטובר 1969 בקשה של הרגע האחרון למנוע הריסת בית ש. בן-ציון, דבר, 10 בנובמבר 1975 שרית ישי לוי, גת מת פעמיים, חדשות, 2 בנובמבר 1990 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלישע גת".
מרינה קרבצ'נקו

מרינה קרבצ'נקו (באוקראינית: Кравченко Марина ; נולדה ב-19 במאי 1975) היא טניסאית שולחן ומאמנת טניס שולחן. קרבצ'נקו הייתה סגנית אלופת אירופה בטניס שולחן לנשים בשנים 1987 ו-1988, אלופת אירופה קבוצתית ב-1989, 4 פעמים אלופת אוקראינה בשנים 1990, 1991, 1992 ו-1994, אלופת המכביה בכל הקטגוריות ב-1993 ו-9 פעמים אלופת ישראל ומחזיקת גביע המדינה בשנים 1996 עד 2004 ו-2008. קרבצ'נקו נולדה ב-1975 בחלק של ברית המועצות שבשנות האלפיים הוא בשליטת אוקראינה. היא החלה לעסוק בטניס שולחן בגיל שבע וחצי, כשאביה היה מאמן נבחרת אוקראינה. בשנת 1993 היא הגיעה לישראל כמשתתפת במכביה הארבע-עשרה, וזכתה בכל המדליות בטניס שולחן לנשים. במכביה הכירה את בעלה לעתיד, מאמן נבחרת ההיאבקות של ישראל, בוריס וינוקורוב, ששכנע אותה לעלות לישראל. בישראל נרשמה קרבצ'נקו למועדון בנצרת עילית וכעבור שנתיים עברה לבית"ר ראשון לציון. מרינה קרבצ'נקו, באתר olympedia.org מרינה קרבצ'נקו, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן מרינה קרבצ'נקו, באתר איגוד טניס השולחן בישראל מרינה קרבצ'נקו באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) Marina Kravchenko (באנגלית)
אנדראס אולמר

אנדראס אולמר (בגרמנית: Andreas Ulmer; נולד ב-30 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן אוסטרי, המשחק בעמדת המגן שמאלי. אולמר, נולד בלינץ שבאוסטריה, ובשנת 2004, הצטרף אל האקדמיה של הקבוצה האוסטרית אוסטריה וינה, בשנת 2008, הצטרף אולמר לריד. וב-28 בינואר 2009, חתם ברד בול זלצבורג. אולמר היה שותף לעונת השיא באירופה של רד בול זלצבורג כשעזר להם להגיע עד לחצי גמר הליגה האירופית, זלצבורג אשר סיימה במקום הראשון בשלב הבתים. עברה את ריאל סוסיאדד וברוסיה דורטמונד והגיעה לראשונה לחצי הגמר בה הודחה על ידי מארסיי. אולמר היה שותף לקמפיין של רד בול זלצבורג בעונת 2019/2020 בליגת האלופות. עוד באותה עונה עקף אולמר את השחקן תומאס וינקלהופר, והפך לשיאן ההופעות ברד בול זלצבורג. רד בול זלצבורג אליפות (12): 2008/2009, 2009/2010, 2011/2012, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022 הגביע האוסטרי (9): 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 שיאים מלך ההופעות של רד בול זלצבורג - 432 מדיה וקבצים בנושא אנדראס אולמר בוויקישיתוף אנדראס אולמר, באתר Transfermarkt אנדראס אולמר, באתר Soccerway אנדראס אולמר, באתר WorldFootball.net אנדראס אולמר, באתר National Football Teams אנדראס אולמר, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחת פריצקר

משפחת פְּריצקר (באנגלית: Pritzker) היא משפחה יהודית אמריקנית העוסקת ביזמות, פוליטיקה ובפילנתרופיה, ואחת המשפחות העשירות ביותר בארצות הברית. המשפחה מופיעה בקביעות בסמוך לראש רשימת "המשפחות העשירות ביותר בעולם" של המגזין "פורבס", מאז שהמגזין החל בפרסום הרשימה בשנת 1982. בשנת 2015 הוערך הונם של 11 מבני המשפחה ביותר ממיליארד דולר, כשאנתוני פריצקר הוא המוביל עם הון של כ-3 מיליארד דולר. בת המשפחה פני פריצקר כיהנה כמזכירת המסחר של ארצות הברית בקבינט של ברק אובמה. אחיה, ג'יי. בי. פריצקר, מכהן כמושל אילינוי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הונה של המשפחה גדל במאה ה-20, בעיקר בשל הקמתו והרחבתו של תאגיד המלונות הייאט. בני משפחה עדיין מחזיקים בבעלותם את השליטה בהייאט, הם גם החזיקו ב"קבוצת מרמון", קונגלומרט של חברות ייצור ושירותים תעשייתיים שנמכר לברקשייר האת'וויי תמורת 4.5 מיליארד דולר בשנת 2007. החזקות אחרות כוללת את בנק סופריור של שיקגו, שהתמוטט בשנת 2001, חברת נתוני האשראי "טרנס יוניון", חברות תעופה בראניף, המגזין מקאל, וחברת הספנות רויאל קאריביאן אינטרנשיונל. משפחת פריצקר הייתה גורם מרכזי בפעילות לחקיקת חוק נתוני אשראי, מאחר שביקשה להקים בישראל סניף של חברת "טרנס יוניון" שבבעלותה. לאחר חקיקת החוק החלה להפעיל, באמצעות מיזם משותף עם חברת BDI, חברה לנתוני אשראי בישראל. רן דגוני, ‏משפחת פריצקר תשלם את הקנס הגדול ביותר אי-פעם בעקבות קריסת בנק בארה"ב, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2001 ה'וול סטריט ג'ורנל': משפחת פריצקר משתמשת במקלטי מס, לצורך 'האטת' תשלומי מס בארה"ב, באתר גלובס, 13 במאי 2002 ynet, סכינים שלופות במשפחת פריצקר, באתר ynet, 11 בדצמבר 2002 סוכנויות הידיעות, חוזרים להשקיע: משפחת פריצקר בארה"ב רוכשת חברת פלדה במיליארד ד', באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2013 משפחת פריצקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המשפחה שמרוויחה 4 מיליון דולר בשעה, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2019 אנתוני פריצקר -3 מיליארד דולר באתר "פורבס" ישראל רן דגוני, ‏המיליארדרית פני פריצקר מונתה לשרת המסחר בארה"ב, באתר גלובס, 2 במאי 2013 סוכנויות הידיעות, שרת המסחר החדשה של ארה"ב: יורשת אימפריית היאט וחברה של אובמה, באתר TheMarker‏, 25 ביוני 2013 רועי ברק, ‏מושל אילינוי חנן ביום אחד 11 אלף איש שנעצרו בגין החזקת קנאביס, באתר גלובס, 1 בינואר 2020 נמרוד הלפרן, משפחת פריצקר הנפיקה את רשת הייאט - וגייסה 950 מיליון דולר, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2009 דפנה מאור, משפחת פריצקר מכרה את האימפריה לוורן באפט ב-4.5 מיליארד דולר, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2007 נמרוד הלפרן, מומחה בנקאות בארה"ב: "משפחת פריצקר אחראית ליצירת משבר הסאבפריים", באתר הארץ, 4 במרץ 2008 דפנה צוקר, ‏משפחת פריצקר האמריקנית מעוניינת להקים בארץ חברה לנתוני אשראי, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2001 סגן נשיא טרנס יוניון: אם יאושר חוק נתוני אשראי, נקים בישראל לשכת נתונים מאת שלומי שפר, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2001 הדס מנור, ‏טראנס יוניון וביזנס דאטה: חברה לנתוני אשראי, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.