laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת

"1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת" (באנגלית: 1001 Albums You Must Hear Before You Die) הוא ספר עיון מוזיקלי שפורסם לראשונה ב-2005 בהוצאת יוניברס. חלק מסדרת "1001 לפני שאתה מת", הוא אוסף כתבים ומידע על אלבומים שנבחרו על ידי פאנל של מבקרי מוזיקה להיות החשובים, המשפיעים והטובים ביותר במוזיקה הפופולרית בין שנות ה-50 ל-2010. את הספר עורך רוברט דימרי, סופר ועורך אנגלי שעבד בעבר עבור מגזינים כמו ווג וטיים אאוט. כל מופע ברשימת האלבומים הכרונולוגית מלווה במאמר קצר שנכתב בידי מבקר מוזיקה, בצירוף תמונות, ציטוטים ומידע נוסף (כגון זמן הפרסום של האלבום ומפיקיו). אוספים של אמנים שונים ורוב פסקולי הסרטים, אינם נכללים. בהקדמה של הספר, העורך הכללי רוברט דימרי מציין שהבחירות נועדו גם להסב תשומת לב לכותבי שירים מקצועיים. ג'וני מיטשל, אלביס קוסטלו וניק קייב צוינו בתור דוגמאות לכך. תאריכי פרסום נבחרים מהתאריך שבו האלבום יצא לראשונה בארץ הולדתו של האמן, והגרסה היא הראשונה שיצאה. ברוב המקרים, מתעלמים מרצועות בונוס שנוספו עבור גרסאות מאוחרות יותר. העורכים גם ניסו להבטיח שכל אלבום שנרשם עדיין זמין לרכישה. פסקולים שלא היו חומרים מקוריים של אמן מסוים לא נכללו אף הם. מהדורת 2005 מתחילה עם In the Wee Small Hours של הזמר האמריקאי פרנק סינטרה, ומסתיימת עם Get Behind Me Satan של צמד הרוק האמריקאי הווייט סטרייפס. זאת, כיוון שהספר פורסם מחדש מספר פעמים, חלק מהאלבומים מוסרים בכל מהדורה כדי לפנות מקום לאלבומים "עדכניים יותר". מהדורת 2010 מסתיימת ב-It's Blitz! מאת Yeah Yeah Yeahs, ואילו מהדורת 2013 מסתיימת עם The Next Day מאת דייוויד בואי. מהדורת 2016 מסתיימת עם Blackstar, גם הוא מאת דייוויד בואי. מהדורת 2018 מסתיימת עם Microshift מאת Hookworms. מהדורת 2021 מסתיימת עם Heaux Tales מאת ג'זמין סוליבן. רוב ההמלצות בספר הן אלבומי רוק ופופ מהעולם המערבי. "1001 אלבומים" כולל גם מבחר של מוזיקת עולם, R&B, בלוז, פולק, היפ הופ, קאנטרי, מוזיקה אלקטרונית וג'אז. אלבומי הרוק והפופ כוללים תת-סוגות כמו פאנק רוק, גריינדקור, הבי מטאל, רוק אלטרנטיבי, רוק מתקדם, מוזיקה קלה, ת'ראש מטאל, גראנג' ורוקבילי. מוזיקה קלאסית ומודרנית לא נכללת. עידן האלבומים "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" 1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת, באתר OCLC (באנגלית) "Publisher description for 1001 albums you must hear before you die / [edited by Robert Dimery"] Robert Dimery, Hachette UK 1001 Albums: You Must Hear Before You Die "1001 albums you must hear before you die" "The '1001 Albums...' 2016 Edition is Here!" "The 1001 album debate"
Stereogum

Stereogum הוא אתר אינטרנט יומי המתמקד בחדשות מוזיקה, ביקורות, ראיונות ופרשנויות. האתר נוסד בינואר 2002 בידי סקוט לאפטין. Stereogum היה אחד מבלוגי MP3 (אנ') הראשונים וקיבל מספר פרסים ואזכורים, כולל פרס PLUG בתור "בלוג המוזיקה של השנה", Powergeek 25 של בלנדר (אנ'), והוכתר כאחד מאתרי המוזיקה הטובים ביותר לפי אנטרטיינמנט ויקלי. האתר זכה בתואר "חתן כבוד רשמי" מטעם פרס ובי בקטגוריית המוזיקה וזכה בפרס OMMA למצוינות אתרי אינטרנט בקטגוריית בידור/מוזיקה. בשנת 2011, Stereogum זכה בתור "בלוג המוזיקה של השנה" מטעם וילג' ווייס. בכל שנה, מכריז האתר על "אלבום השנה" הנבחר. להלן הרשימה: אתר האינטרנט הרשמי של Stereogum (באנגלית) Stereogum, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Stereogum, Stereogum, ‏2023-10-15 (באנגלית) Francesca Stabile, The Winners Of The 2011 Village Voice Web Awards, The Village Voice, ‏2011-12-08 "Best Album 2009". Stereogum (באנגלית). 7 בדצמבר 2009. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Stereogum's Top 50 Albums Of 2010". Stereogum (באנגלית). 8 בדצמבר 2010. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Stereogum's Top 50 Albums Of 2011". Stereogum (באנגלית). 5 בדצמבר 2011. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Stereogum's Top 50 Albums Of 2012". Stereogum (באנגלית). 5 בדצמבר 2012. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2013". Stereogum (באנגלית). 3 בדצמבר 2013. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2014". Stereogum (באנגלית). 2 בדצמבר 2014. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2015". Stereogum (באנגלית). 1 בדצמבר 2015. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "50 Best Albums of 2016". Stereogum (באנגלית). 1 בדצמבר 2016. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2017". Stereogum (באנגלית). 5 בדצמבר 2017. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2018". Stereogum (באנגלית). 4 בדצמבר 2018. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2019". Stereogum (באנגלית). 3 בדצמבר 2019. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2020". Stereogum (באנגלית). 1 בדצמבר 2020. נבדק ב-18 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2021". Stereogum (באנגלית). 6 בדצמבר 2021. נבדק ב-26 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The 50 Best Albums Of 2022". Stereogum (באנגלית). 6 בדצמבר 2022. נבדק ב-6 בדצמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
בופאל (מדינה בהודו)

בופאל (באנגלית: Bhopal State; בהינדי: भोपाल राज्य) הייתה מדינה הודית, שהתקיימה בין 1949 ל-1956. המדינה הוקמה מתוך המדינה הנסיכותית בופאל, ואוחדה עם מדינות שכנות ליצירת מאדהיה פרדש ב-1956. לפני עצמאות הודו, המדינה הנסיכותית בופאל הייתה מונרכיה שנשלטה בידי נוואבים ששלטונם עבר בירושה. בעת עצמאות הודו הנסיכויות בהודו הבריטית שוחררו מהתחייבויות האמנה שלהן כלפי הבריטים וקיבלו את הזכות להחליט האם להצטרף לאחת מהדומיניונים החדשים של הודו ופקיסטן. במרץ 1948 הביע הנוואב האחרון את רצונו לשלוט בבופאל כמדינה עצמאית. עם זאת, מרידות נגד שלטונו פרצו בדצמבר 1948, והובילו למעצרם של מנהיגים בולטים, בהם שנקר דיאל שרמה. מאוחר יותר שוחררו העצורים הפוליטיים וב-30 באפריל 1949 חתם הנוואב על מסמך הצטרפות לדומיניון של הודו. הנוואב המשיך לנהל את המדינה במהלך מאי 1949, וב-1 ביוני 1949 בופאל עברה לשליטת ממשלת הודו והוכרזה כמדינה חלק ג', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בשליטתה הישירה של ממשלת הודו, על ידי נציב ראשי שימונה על ידי נשיא הודו. במהלך הארגון מחדש של מדינות הודו בשנת 1956, מדינת בופאל שולבה במדינת מאדהיה פרדש, ובירתה, בופאל הוכרזה כבירת המדינה החדשה שהוקמה. הקונגרס הלאומי ההודי זכה בבחירות היחידות שנערכו לאספה המחוקקת של בופאל ב-1952, כשהוא זוכה ב-25 מתוך 30 המושבים. שנקר דיאל שרמה שימש כראש השרים של המדינה. בירת המדינה הייתה בופאל. Rang Lal, India Census Commissioner, Madhya Bharat & Bhopal, Census of India, 1951, Volume XV, Madhya Bharat & Bhopal, 1954‏, JSTOR saoa.crl.25804804 S.R. Bakshi and O.P. Ralhan (2007). Madhya Pradesh Through the Ages. Sarup & Sons. p. 360. ISBN 978-81-7625-806-7. Neeraj Santoshi, Six events that changed history and geography of Madhya Pradesh, Hindustan Times, ‏14 באוגוסט 2014 Statistical Report on General Election, 1951 to The Legislative Assembly of Bhopal, Election Commission of India
גאבור סאבו (מוזיקאי)

גאבור אישטוון סאבו (בהונגרית: Gábor István Szabó;‏ 8 במרץ 1936 – 26 בפברואר 1982) היה גיטריסט הונגרי-אמריקאי שסגנונו שילב ג'אז, פופ, רוק ומוזיקה הונגרית. במהלך הקריירה שלו, הוציא סאבו עשרות אלבומים, ביניהם Spellbinder שדורג במקום השני במצעד תקליטי הג'אז של בילבורד. סאבו נולד בבודפשט, הונגריה. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 14. בעקבות המרד ההונגרי, הוא עבר לקליפורניה. בהמשך חייו, למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון בין 1958 ל-1960. בשנת 1961, הפך סאבו לחבר בחמישייה מוזיקלית שהובלה בידי צ'יקו המילטון (אנ') וכללה את צ'ארלס לויד (אנ'). סאבו הושפע ממוזיקת רוק ומוזיקה של שנות ה-60. ב-1965 הוא היה חלק מקבוצת הג'אז-פופ בראשות גארי מקפרלנד (אנ'), ואז עבד שוב עם לויד ברביעייה אנרגטית עם רון קרטר וטוני ויליאמס. השיר "Gypsy Queen" מתוך אלבום הסולו הראשון של סאבו, Spellbinder, הפך ללהיט עבור גיטריסט הרוק קרלוס סנטנה. במהלך שנות ה-60 המאוחרות, סאבו היה חלק מקבוצה נוספת עם הגיטריסט ג'ימי סטיוארט (אנ'). הוא הקים את חברת התקליטים סקיי רקורדס עם מקפרלנד וקאל טג'דר. סאבו המשיך ליצור מוזיקה לעיתים קרובות בעיקר בשנות ה-70. הוא הרבה להופיע בקליפורניה וחזר מספר פעמים להופיע בהונגריה, עד שנפטר לקראת יום הולדתו ה-46. בזמן ביקור משפחה בבודפשט במהלך חופשת חג המולד, סאבו אושפז בבית החולים נפטר לאחר מאבק ממושך במחלת הכבד והכליות שמהן סבל ונפטר ב-26 בפברואר 1982. מדיה וקבצים בנושא גאבור סאבו בוויקישיתוף גאבור סאבו, סרטונים בערוץ היוטיוב גאבור סאבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גאבור סאבו, באתר ספוטיפיי גאבור סאבו, באתר AllMusic (באנגלית) גאבור סאבו, באתר MusicBrainz (באנגלית) גאבור סאבו, באתר דיזר גאבור סאבו, באתר Discogs (באנגלית) גאבור סאבו, באתר בנדקמפ גאבור סאבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) GABOR SZABO: BIOGRAPHY, www.dougpayne.com Gabor Szabo Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית) Berendt, Joachim (1976). The Jazz Book. Paladin. p. 294. All About Jazz, Gabor Szabo Musician - All About Jazz, All About Jazz Musicians (באנגלית) Gary McFarland Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית) Donal Dineen’s Sunken Treasure: Gabor Szabo’s Dreams, The Irish Times (באנגלית)
בופאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בופאל - עיר במאדהיה פרדש שבהודו בופאל (הודו הבריטית) (אנ') - מדינה נסיכותית בהודו הבריטית בופאל (מדינה בהודו) – מדינה בהודו שהתקיימה מ-1949 ועד 1965 אסון בופאל – אסון שהתרחש בעיר בופאל ב-1984
מריו טסטינו

מריו אדוארדו טסטינו סילבה (באנגלית: Mario Eduardo Testino Silva; נולד ב-30 באוקטובר 1954) הוא צלם אופנה ופורטרט פרואני. הוא נחשב לצלם בין-לאומי שעבודותיו נכללו בווג, V (אנ'), ואניטי פייר ו-GQ. הוא גם עבד עם גוצ'י, ברברי, ורסצ'ה, מייקל קורס, שאנל, סטיוארט ויצמן (אנ'), קרולינה הררה ואסתי לאודר (אנ'). לצד עיסוקו כצלם, עבד טסטינו גם כמנהל קריאייטיב, עורך אורח, מייסד מוזיאון, אספן אמנות ויזם. עבודתו המקצועית כצלם ספגה האשמות רבות בגין הטרדה מינית ותקיפה. ארון היקלין מאובזרבר תיאר אותו כ"צלם המגזין והאופנה הפורה ביותר בעולם". אתר האינטרנט הרשמי של מריו טסטינו מדיה וקבצים בנושא מריו טסטינו בוויקישיתוף מריו טסטינו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריו טסטינו, ברשת החברתית אינסטגרם מריו טסטינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריו טסטינו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריו טסטינו, באתר Discogs (באנגלית) מריו טסטינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Biography, mariotestino.com (באנגלית אמריקאית) "Testino's World: A Revealing Look Inside a Photographer's Private Art Collection - Artphaire" "Mario Testino | The Business of Fashion" Super Mario World, The Business of Fashion, ‏2014-10-15 (באנגלית) Tatiana Siegel, Inside the Fashion World’s Dark Underbelly of Sexual and Financial Exploitation: ‘Modeling Agencies Are Like Pimps For Rich People’, Variety, ‏2023-06-20 (באנגלית אמריקאית) Hicklin, Aaron (2012-10-20). "Mario Testino interview: the man who makes models super". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2023-10-15.
אל-בריקיה

אל-בריקיה (בערבית: البارقية) הוא כפר בצפון־מערב סוריה, במחוז טרטוס. הכפר ממוקם דרומית־מזרחית לעיר טרטוס. הכפר ממוקם בין סאפיתא ממערב, משתא אל-חלו מצפון ואזור ואדי אלנסרה מדרום. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה (CBS), במפקד האוכלוסין ב־2004 מנתה אל-בריקיה 3,627 תושבים. הכפר הוא המרכז האדמיניסטרטיבי של נפת אל-בריקיה, שמורכבת משמונה יישובים עם אוכלוסייה כוללת של 7,336. רוב תושבי הכפר הם עלווים. "General Census of Population 2004". נבדק ב-2014-07-10. Balanche, Fabrice (2006). La région alaouite et le pouvoir syrien (PDF) (בצרפתית). Karthala Editions. ISBN 2845868189. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אל-בריקיה".
סקראפי

מחלת סקראפי (או גרד הכבשים) היא מחלה נוירולוגית ממשפחת מחלות הפריון ("חלקיק חלבוני זיהומי") אשר פוגעת במערכת העצבית גורמת לניוון וספוגיות במוח ותמותה. המחלה חשוכת מרפא ונפוצה בעיקר בקרב כבשים. המחלה מכונה כך (scrapie) משום שאחת מתופעות הלוואי שלה היא גירוד טורדני. בנוסף, מתבטאת המחלה בספוגיות במוח. בשנות החמישים של המאה ה-18 חיפשו הבריטים מקור טוב יותר לצמר מאשר הכבשים הבריטיות שלא הצטיינו בטיב צמרן. ובעקבות גידול האוכלוסייה והדרישה ההולכת וגוברת לצמר. מקור המחלה הוא בבריטניה של שנות החמישים של המאה ה-18. בעקבות גידול מהיר באוכלוסייה נוצר מחסור בצמר, והחל ייבוא של כבשים מספרד הידועות בכינוין "זן מרינו" שידוע כזן משובח והכליאו אותן עם הכבשים האנגליות ואת הכבשים המשובחות ביותר, הכליאו בינן לבין עצמן, מה שגרם להתפרצות מחלה מידבקת. המחלה גרמה לגירוד כרוני בקרב הכבשים. מכיוון שתופעה זו של הכלאה רווחה בכל רחבי בריטניה, רבים מהעדרים שגודלו בצורה הזו מתו עד שלבסוף שרדו רק העדרים שבהם לא נעשו ההכלאות. המחלה לא נעלמה מהעולם והמשיכה להתפרץ אפילו עד שנות המאה העשרים המוקדמות. בשנת 1959 חוקר בשם וויליאם אדלו שהתעסק במחקר של מחלת הסקראפי, ביקר בתערוכה שעסקה במחלת הקורו שרווחה בקרב ילידים בפפואה גינאה וזיהה דמיון בין המוחות של הילידים לבין המוחות של הכבשים שמתו ממחלת הסקראפי . הוא יצר קשר עם מדען בשם גאדוג'סק שחקר את מחלת הקורו. למרות הדמיון בין מחלת הקורו לבין מחלת הסקראפי, לא הוכח שבני אדם הדביקו כבשים וכן להפך. תופעה זו מכונה מחסום המינים. החוקרים ניסו במקביל לבדוק האם שימפנזים נדבקים במחלה הזו ואכן התגלה שהשימפנזים נדבקו בסקראפי וכך הוכח שזו אכן מחלה מידבקת אך לא היה ברור מה מנגנון ההדבקה שלה . מי שהביא לפריצת הדרך וגילוי מנגנון ההדבקה למחלת הסקראפי הוא חוקר בשם סטנלי פרוזינר, נוירולוג במקצועו. פרוזינר חבר לאדלוי ושניהם גילו שהגורם המדבק הוא חלבון שקראו לו בשם פריון. בשנות השמונים התפרצה המחלה בבריטניה בקרב פרות שהוזנו בחציר מועשר בחלבון מהחי, כתוצאה מהדבקה זו, עברה המחלה גם לבני אדם ומאות אנשים מתו כתוצאה מאכילת בשר פרות שהיו נגועות בסקראפי. בכך עברה המחלה את מחסום המינים שהוכר עד כה ונקראה בשם מחלת הפרה המשוגעת. מדיה וקבצים בנושא סקראפי בוויקישיתוף תיאור המחלה, באתר משרד החקלאות ופיתוח הכפר Scrapie: how to spot and report the disease, מחלקת החקלאות באתר ממשלת סקוטלנד סקראפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) William J. Hadlow, Kuru likened to scrapie: the story remembered, Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 363, 2008-11-27, עמ' 3644 doi: 10.1098/rstb.2008.4013
נער הזהב (אלבום)

"נער הזהב" הוא אלבום הבכורה של הזמר הישראלי חיים אל. את האלבום הוציאה בשנת 1989 לאור חברת התקליטים עידן הפקות על גבי תקליט וקלטת שמע. הרצועה הסוגרת שלו, "איסטנבול-ג'רוזלם", זכתה להצלחה רבה, ואף הגיעה למקום השני במצעד הפזמונים של הטלווזיה הממלכתית בטורקיה. השיר הארוך ביותר באלבום הוא "סויילמה Şaka Yaptim", שאורכו עומד על שבע דקות ושלוש עשרה שניות. הוא מושר בשפה הטורקית לרוב, אך מכיל כמה מילים בעברית. חיים אל – נער הזהב, דיסקוגס ״נער הזהב״ חזר, מנטה
משה מאיה

הרב משה מאיה (נולד בי"ב באב ה'תרצ"ח, 9 באוגוסט 1938) הוא ראש כולל "זיכרון משה", ראש ישיבת "עטרת שלמה" בתל אביב, ורבה הספרדי של שכונת יד אליהו בעיר, חבר מועצת חכמי התורה ויושב-ראש רשת מעיין החינוך התורני, וחבר הכנסת ה-13. נולד בפתח תקווה, ולמד בתלמוד תורה "שארית ישראל". לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף בירושלים, וכן בישיבות באר יעקב, בקול תורה בירושלים וישיבת פוניבז' בבני ברק. אחר נישואיו הוסמך לרבנות. החל משנות השמונים מכהן כראש ישיבת וראש כולל "זיכרון משה" בתל אביב. מכהן מאז 1963 כרב שכונת "יד אליהו" בתל אביב. בתקופת כהונתו של הרב עובדיה יוסף כרבה של תל אביב-יפו שימש הרב מאיה כיד ימינו[דרושה הבהרה]. הרב מאיה שימש כמזכיר מועצת חכמי התורה של ש"ס בשנים 1990–1999, ולימים הפך לחבר המועצת. בשנת 1992 כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 ושימש כסגן שר החינוך והתרבות תחת השרים שולמית אלוני ואמנון רובינשטיין עד פרישת ש"ס מהקואליציה בספטמבר 1993. קיבל את אות יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת 2009. משמש גם כנשיא רשת בני יוסף. בשנת 2023, אחר פטירת הרב שמעון בעדני הוכתר בעיתון הדרך כ"זקן מועצת חכמי התורה", אך לאחר צירופם של הרב שלמה בן-שמעון והרב אברהם סלים למועצה, הוא אינו עוד זקן חבריה, אבל כן הוותיק מביניהם. כל הכתבות על הרב מאיה, באתר ערוץ 7 משה מאיה, באתר הכנסת משה מאיה, באתר כנסת פתוחה משה מאיה באתר הכנסת הכתרת יקירי תל–אביב-יפו תשס"ט - 2009, באתר עיריית תל אביב-יפו ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו עוביידה

בכוניה אבו עוביידה מתייחסים בדרך כלל אל אבו עוביידה בן אל-ג'ראח מן הצחאבה, עשרת מלוויו הראשונים של מוחמד שלהם הובטח גן עדן. בעקבותיו השתמשו בכינוי זה מספר אישים. האם התכוונתם ל... אבו עוביידה בן אל-ג'ראח (583–639) – היה אחד מעשרת מלוויו הראשונים של מוחמד, נשא בתואר האסלאמי "מגן האומה" אבו עוביידה אל-תקאפי (אנ') (?–634) – היה לוחם בצבא הראשידון "אבו עוביידה" (728–825) – מועמר אבן אל-מותאנה (אנ'), היה מלומד מוסלמי קדום ממוצא יהודי פרסי אבו עוביידה אל-בנשירי (1950–1996) – היה ממייסדי ארגון הטרור אל-קאעדה אבו עוביידה אל-מסרי (אנ') (?–2007) – היה מפעילי ארגון הטרור אל-קאעדה אבו עוביידה (חמאס) – כינויו של דובר גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור הפלסטיני-אסלאמי חמאס. ישראל מזהה אותו כחד'יפה סמיר עבדאללה אל-כחלות, אך בחמאס מכחישים כי זהו שמו
כפרית תעשיות

כפרית תעשיות (1993) בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית המייצרת חומרי גלם לתעשיית הפלסטיק. מטה החברה שוכן בקיבוץ כפר עזה, ולה חברות בנות בבעלותה המלאה במדינות שונות בעולם. חברת כפרית תעשיות (1993) בע"מ נוסדה בפברואר 1993 בכפר עזה, ובהמשך אותה שנה נרשמו מניותיה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. קיבוץ כפר עזה מחזיק 57.63% מהבעלות בחברה. החברה עוסקת בפיתוח, ייצור ומכירה של תרכיזים, תוספים ותערובות לתעשיית הפלסטיק. מטה החברה ואחד ממפעלי הייצור שלה שוכנים בכפר עזה, ולה חברות בנות המייצרות בסין, בגרמניה, בקנדה, בארצות הברית ובשוודיה. מוצרי החברה: תרכיזים להקניית תכונות ללוחות קירוי, זיגוג ויישומים אחרים העשויים מפוליקרבונט. תרכיזים להקניית תכונות ליריעות ורשתות בשימוש חקלאי. תרכיזים מעכבי בעירה. תרכיזים להענקת צבע למוצר הסופי. תרכיזים לייעול את הייצור של יריעות לשימושי אריזה. חומרים מבוססי HDPE (High-density polyethylene) לייצור צנרת להולכת מים חמים, חימום תת-רצפתי, נפט, גזים וכדומה. תרכיזים ליריעות המיוצרות במתיחה דו-כיוונית על בסיס פוליפרופילן. תערובות פולימריות מוליכות, לאריזות אנטי סטטיות, חלקי רכב וחלקי אלקטרוניקה הרגישים לחשמל סטטי ועוד. תרכיזים נוספים, להקניית תכונות שונות כגון תרכיזים מקציפים להפחתת המשקל הסגולי של מוצר הסופי, תרכיזי ריח לאריזות, משפרי שקיפות, מיצבי חום, מונעי חמצון, מונעי הידבקות ועוד. בטבח בכפר עזה במתקפת הפתע על ישראל נרצחו שלושה מעובדי החברה, בהם סמנכ"ל הפיתוח העסקי נדב גולדשטיין, אשר אשתו ושלושת ילדיו נחטפו, והושבו בעסקה לאחר 51 ימים. מפעל הייצור בכפר עזה הושבת זמנית, וחזר לפעול כעבור חודש. אתר האינטרנט הרשמי של כפרית תעשיות כפרית תעשיות (1993) בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב כפרית תעשיות (1993) בע"מ, באתר "מאיה" כפרית תעשיות, ברשת החברתית LinkedIn כפרית תעשיות (1993) בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. כפרית תעשיות (1993) בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2022, באתר "מאיה" אורן אהרוני, בני משפחתו של הטריאתלט נדב גולדשטיין, שנרצח ב-7 באוקטובר, בין המשוחררים מעזה, באתר ישראל היום, 26 בנובמבר 2023 אלמוג עזר, הבשורה שהמפעל לא ניזוק, נמהלה בעצב עמוק משנודע כי 3 עובדי כפרית נרצחו, באתר כלכליסט, 16 באוקטובר 2023 אלמוג עזר, חודש לאחר הטבח: מפעל כפרית בקיבוץ כפר עזה שב לפעילות, באתר כלכליסט, 8 בנובמבר 2023
המורליסטים הצרפתים

המורליסטים הצרפתים (בצרפתית: moralistes français) הוא כינוי למסורת של סופרים והוגי דעות צרפתים, שעסקו במוסר ובתיאר התנהגויות אישיות, חברתיות ופוליטיות, לעיתים קרובות באמצעות כתיבת מקסימות ואפוריזמים קצרים, ועל פי רוב גם בטון הומוריסטי ואירוני. מסורת זו קשורה לסלונים הספרותיים הצרפתיים בין המאה ה-16 ועד למאה ה-18. המסורת מתחילה עם המסות של מישל דה מונטיין (1580), ותקופת הזוהר שלה הייתה בשלהי המאה ה-17. ארבעת המורליסטים הצרפתים הבולטים, לצד יצורותיהם העיקריות, היו: פרנסואה דה לה רושפוקו, Reflexions ou sentences et maximes morales (1665) ‏ (הרהורים או אמרות ואמרי שפר מוסריים) ז'אן דה לה ברייר, Caractères ou les moeurs de ce siècle (1688) המרקיז דה וובנארג, Introduction à la connaissance de l’esprit humain, suivie de réflexions et maximes (1746) ניקולא שאמפור, Maximes et pensées, caractères et anecdotes (1795) מורלסטים צרפתים בולטים נוספים היו: מונטסקייה, שארל ז'וזף, פייר שארון (אנ'), שארל פינו דיקלו (אנ'), אנטואן דה ריווארול (אנ'), פרדיננדו גליאני (אנ'), ז'וזף ז'ובר (אנ'). יש הקושרים למסורת זו גם את בלז פסקל, שחיבורו Pensées ("הגיגים" או "מחשבות") פורסם רק ב-1670 ולאחר מותו. המורליסטים הצרפתיים השפיעו רבות על מחברים מאוחרים יותר בהם: וולטר, גאורג כריסטוף ליכטנברג (אנ'), יוהאן וולפגנג פון גתה, ארתור שופנהאואר, פאול ריי, פרידריך ניטשה, אוסקר ויילד, פול ואלרי וז'ול רנאר. בלז פסקל, הגיגים, תרגם מצרפתית בצירוף מבוא והערות: יוסף אור, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשל"ו. בלז פסקל, מחשבות, תרגום: רמה איילון, עריכה מדעית: ז'ואל הנסל, הוצאת מאגנס, 2016 פרנסואה דה לה רושפוקו, אמרות, מחברות לספרות, מצרפתית: ישראל זמורה, תשי"ז. פרנסואה דה לה רושפוקו, כתבים נבחרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מצרפתית: יוסי אסודרי, 2015. ניקולא שאמפור, מאמרות (מצרפתית: ראובן מירן), דחק, כרך טו', 2022. Gosse, Edmund. Three French Moralists and The Gallantry of France. Project Gutenberg, 2006. 17th Century French Moralists, www.1902encyclopedia.com Fritz Schalk, Die französischen Moralisten, Bremen: Schünemann 4. Auflage (Band 1: La Rochefoucauld, Vauvenargues, Montesquieu, Chamfort, Rivarol. Sammlung Dieterich, 22. 4. neubearb. Aufl. Wiesbaden o. J. & Leipzig 1962 / Band 2: Galiani, Fürst von Ligne, Joubert. ebd. Nr. 45.) Paul Sneed, Delirium and Divertissement: Pascaline Allegories in Machado de Assis, Hispania 89, 2006, עמ' 474–481 doi: 10.2307/20063327 Brendan Donnellan, Nietzsche and La Rochefoucauld, The German Quarterly 52, 1979, עמ' 303–318 doi: 10.2307/404869 Brendan Donnellan, Friedrich Nietzsche and Paul Rée: Cooperation and Conflict, Journal of the History of Ideas 43, 1982, עמ' 595–612 doi: 10.2307/2709345 פרידריך ניטשה, אנושי, אנושי מדי, כרך ראשון §36 Brendan Donnellan, Nietzsche and Chamfort, Comparative Literature Studies 20, 1983, עמ' 363–375
ארתור אלמאי

ארתור אלמאי, (במקור ויינפלד, בהונגרית: Almai Artúr;‏ קאשה, 1 בפברואר 1894 – בודפשט, 17 בינואר 1978) היה רופא שיניים, כירורג פה ולסת מחלוצי ניתוחי הפה והלסת בממלכת הונגריה. ארתור ויינפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוכן נוסע מוזס (משה) ויינפלד ושל וסרֵן שוורץ. הוא השלים את לימודי התיכון שלו בבית הספר המלכותי הממלכתי ההונגרי בזומבור (1904–1912), ולאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1912) (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בפרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס וביצע שירות בחזית. החל מסתיו 1916 מילא את תפקידיו הרפואיים בחזית האיטלקית, בתחנת הסיוע של הגדוד, תחילה כעוזר רופא ולאחר מכן כסגן רופא גדודי. הוא נפל בשבי האיטלקי ונפצע פעמיים בחזית. שוחרר כסגן רפואי. אלמאי קיבל מספר עיטורים על עמידתו בקרבות. לאחר המלחמה, בשנת 1923. קיבל את התואר דוקטור לרפואה. עם סיום לימודי הוא עבד במרפאה הפנימית מספר 1 לצד רז'ה באלינט. מאוחר יותר עבד בפוליקליניקה Charité ובקליניקת השיניים. בשנות ה-20 הוא שהה שנה בבון עם פרופסור אלפרד קנטורוביץ, ממנו למד את שיטות טיפול השיניים המודרניות ביותר באותה תקופה. לאחר שחזר הביתה, הוא פתח את המרפאה שלו עם מספר חדרי המתנה בראש הגשר בצד בודה של גשר מרגיט. אלמאי היה חבר במספר אגודות רפואיות ומדעיות ונחשב לאחד מרופאי השיניים המפורסמים בשנות ה-30 של המאה ה-20. הוא הובא למנוחות בבית קברות היהודי ברחוב קוזמה. אשתו הראשונה הייתה אדית רוזנצוויג (1908–?), בתם של בנו רוזנצוויג ושל רוזליה דוקס, עמה התחתן ב-1928 בבודפשט. רעייתו השנייה הייתה ד"ר אווה גרגיי (1914–1993), רופאת שיניים, פרופסור באוניברסיטה. בניו ד"ר ג'רג' אלמאי (1947–2013) וד"ר יאנוש אלמאי (1949) היו רופאי שיניים. Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) Szentmiklóssy Géza (1930). A magyar feltámadás lexikona. (לקסיקון התחייה ההונגרית) Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: לקסיקון רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001) Forrai Judit (2018). "A fogászat pápája: Alfred Kantorowicz, és a XX. századi történelem egy fejezete" (PDF). Kaleidoscope. 9 (17). נבדק ב-2022-12-10. "Születési bejegyzése a kassai izraelita hitközség születési akv. 8/1894. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-10. Új Élet, 1978. február 1. (33. évfolyam, 3. szám) "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 366/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-10.