laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלבטרוס שטלר

אלבטרוס שטלר (שם מדעי: Phoebastria albatrus) הוא עוף ימי גדול ונדיר החי בצפון האוקיינוס השקט. אלבטרוסים נוספים בני אותו סוג טקסונומי מצויים באותו אזור, ועם זאת, אלבטרוס שטלר מציג מאפיינים מורפולוגיים והתנהגותיים דומים לאלה שמציגים אלבטרוסים שחיים באוקיינוס הדרומי. הוא תואר על ידי חוקר הטבע הגרמני פטר סימון פאלאס, שהתבסס על עורות שנאספו על ידי גאורג שטלר (ומכאן שמו של המין). בעבר הייתה אוכלוסייה גדולה של אלבטרוסי שטלר, אולם בעת החדשה האוכלוסייה הגיעה לסף הכחדה בשל פעילותם של סוחרי נוצות. צעדים שננקטו באחרונה על-מנת להגן עליו משיגים הצלחה חלקית. אלבטרוס שטלר הוא עוף גדול. מוטת כנפיו היא 2.37 מטרים, אורכו כ-90 ס"מ ומשקלו כ-4.3 ק"ג. הוא נבדל משני מיני האלבטרוס האחרים החיים בתחום מחייתו (האלבטרוס הנצחי והאלבטרוס שחור-הרגל) בגודלו הרב ובמקורו הוורוד (בעל קצה כחלחל). גם ניצויו שונה במעט מניצויים של שני המינים האחרים. זנבו אינו קצר יותר מזנבם של שני המינים האחרים, והוא אף ארוך יותר מזנבו של המין הרביעי בסוג, הלא הוא אלבטרוס גלאפגוס (בניגוד לנרמז משמו האנגלי, "Short-tailed Albatross"). נוצותיו בבגרות לבנות, כנפיו שחורות וראשו בצבע צהוב-דהוי. ניצוי הפרטים הצעירים - חום. אלבטרוסי שטלר מקננים כיום באי אחד בלבד, הוא האי היפני טורישימה [1]. הם נוהגים לצוד את טרפם בים ברחבי צפון האוקיינוס השקט, ובמיוחד בים ברינג, שם מספריהם הם הרבים ביותר. עם זאת, ניתן לצפות בהם גם בקליפורניה, למשל. בעבר, האי טורישימה שימש כאתר ההזדווגות החשוב ביותר לאלבטרוסים, אולם הם הזדווגו גם באיים צפוניים לטאיוואן. באשר לעבר הרחוק יותר, מאובני אלבטרוסים שנמצאו בברמודה ובצפון קרוליינה ושתוארכו לתקופת אמצע הפליסטוקן קרובים יותר לאלבטרוסי שטלר מאשר לכל אלבטרוס אחר. בעבר עמדו אלבטרוסי שטלר על סף סכנת הכחדה ממשית. במחצית השנייה של המאה ה-19 הם ניצודו בקנה מידה כמעט-תעשייתי בשל נוצותיהם. לפי הערכות ניצודו בתקופה זו למעלה מ-10 מיליון פרטים. עד לשנות ה-30 של המאה ה-20 נשארה רק אוכלוסייה יחידה, זו שחיה באי טורישימה. ב-1933 הכריזה הממשלה היפנית על איסור מוחלט של ציד אלבטרוסי שטלר על מנת להציל את המין. בשלב זה נראה היה כי האלבטרוסים הללו נכחדו כליל, והמחקר הפך לבלתי-אפשרי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, בשנת 1949 הגיע לאי חוקר אמריקאי, שהכריז כי המין נכחד. עם זאת, אוכלוסייה שגודלה נאמד בכ-50 פרטים, רובם צעירים כפי הנראה, שרדה באותו זמן בים. ההשערה היא, שאלבטרוסים אלה - כמו כל מיני האלבטרוסים - זקוקים לזמן רב, יחסית, עד ההגעה לבגרות מינית, והם אינם חוזרים למושבת בקיעתם במשך כמה שנים. אחרי חזרת הקבוצה הזו לאי, ננקטה זהירות רבה יותר בהגנה עליהם, וכך הביצה הראשונה הוטלה על ידי העופות השבים ב-1954. לאחר שהתגלה כי שהייה בקבוצה מעודדת אלבטרוסים אחרים להתרבות, נוסה הדבר גם על מין זה בעזרת מיקום מושכל של פיתיונות ברחבי האי. מאז, ובעזרת מאמצי ההגנה והשימור על המין, אוכלוסייתו גדלה בהדרגה. ב-2003 נאמדה אוכלוסייתו בכ-1840 פרטים. מצב השימור שלו עדין מוגדר כפגיע. מדיה וקבצים בנושא אלבטרוס שטלר בוויקישיתוף אלבטרוס שטלר, באתר ITIS (באנגלית) אלבטרוס שטלר, באתר NCBI (באנגלית) אלבטרוס שטלר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אלבטרוס שטלר, באתר GBIF (באנגלית) אלבטרוס שטלר באתר איגוד השימור העולמי (IUCN) גיליון עובדות באתר BirdLife גלריית תמונות וסרטונים אלבטרוס שטלר באתר הרשימה האדומה של IUCN
Box Office Mojo

בוקס אופיס מוג'ו (באנגלית: Box Office Mojo, בתרגום חופשי: "קסם שוברי הקופות") הוא אתר אינטרנט העוקב אחרי ההכנסות לסרטי קולנוע שוברי קופות חדשים וישנים בצורה רציפה. האתר הוקם על ידי ברנדון גריי ב-7 באוגוסט 1998 ונכנסים אליו יותר מחצי מיליון גולשים מדי חודש. האתר מעודכן על בסיס יומי. מלבד עדכונים שוטפים, האתר מציע גם ביקורות לסרטים חדשים ולסרטי השכרות. כמו כן קיימים באתר פורומים בנושאים שונים, בהם התפרסמו "משחקים" שונים הנסובים סביב שוברי הקופות. האתר מקבץ מדי שבוע סכומי הכנסות מ-50 מדינות ברחבי העולם, בנוסף לארצות הברית ולקנדה. בין המדינות שהאתר מציג מידע הכנסות מהן: אוסטרליה, צ'כיה, צרפת, גרמניה, יפן, ליטא, הולנד, נורווגיה, רוסיה, חבר המדינות, קוריאה הדרומית, הרפובליקה הסינית והממלכה המאוחדת. מאז 1999, מנוהל האתר על ידי ברנדון גריי. בתחילה היה האתר עצמאי, אולם ביולי 2008 נרכש האתר על ידי חברת אמאזון דרך חברת הבת שלה IMDb. לפי האתר, עשרת שוברי הקופות העיקריים ברחבי העולם הם: אווטאר (2009) – 2,923.7 מיליון דולר הנוקמים: סוף המשחק (2019) – 2,799.4 מיליון דולר אווטאר: דרכם של המים (2022) – 2,320.2 מיליון דולר טיטניק (1997) – 2,264.7 מיליון דולר מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר (2015) – 2,071.3 מיליון דולר הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) – 2,052.4 מיליון דולר ספיידרמן: אין דרך הביתה (2021) – 1,922.5 מיליון דולר עולם היורה (2015) – 1,671.5 מיליון דולר מלך האריות (2019) – 1,663.0 מיליון דולר הנוקמים (2012) – 1,520.5 מיליון דולר לפי האתר, עשרת הזיכיונות שוברי הקופות העיקריים ברחבי העולם: היקום הקולנועי של מארוול – 29,829.5 מיליון דולר ספיידרמן – 10,613.0 מיליון דולר מלחמת הכוכבים – 10,343.9 מיליון דולר עולם הכישוף של ג'יי קיי רולינג – ‏9,656.0 מיליון דולר ג'יימס בונד – 7,836.4 מיליון דולר הנוקמים – 7,767.4 מיליון דולר מהיר ועצבני – 7,333.6 מיליון דולר היקום הקולנועי של DC – ‏7,191.4 מיליון דולר באטמן – 6,843.8 מיליון דולר אקס מן – 6,084.1 מיליון דולר מדיה וקבצים בנושא Box Office Mojo בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Box Office Mojo Box Office Mojo, ברשת החברתית פייסבוק Box Office Mojo, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Whois: BoxofficeMojo.com, Domain Tools All Time Worldwide Grosses
תל נורדאו

תל נוֹרְדָאוּ (נכתב גם תל נוֹרְדוֹי) היא שכונה במערב תל אביב שנוסדה בשנת 1922. תל נורדאו הוקמה על אדמת כרם מטרי, שרכישתה בידי חברת הכשרת הישוב הושלמה בשנת 1922. השכונה הוקמה על תל בודד בחולות הלבנים, בשוליים הצפון-מערביים של תל אביב דאז. היא השתרעה על שטח נרחב והשקיפה אל פני הים הפתוח לצד מערב, כשמצידה המזרחי שכונת נוֹרְדִיָּה, מצפונה שכונת פועלים ב' ומדרומה כיכר מוגרבי. כמו שכונת נורדיה הסמוכה (שהוקמה שנים אחדות לפניה), היא נקראה על שמו של הפעיל הציוני והוגה הדעות מקס נורדאו. בשנת 1922 נחלק שטח השכונה ל-261 מגרשים שנמכרו לחברות נדל"ן, לאנשים פרטיים ולאגודות של משתכנים. בראשית 1923 הוסכם עם עיריית תל אביב שהיא תניח רשת צנורות מים להספקת מים בשכונה. כך תואר הדיוקן החברתי-כלכלי של אוכלוסיית השכונה על ידי רם גופנא:”אנשים חילונים מן המעמד הבינוני הזעיר-בורגני (אנ'). רובם ממוצא אשכנזי מזרח-אירופי וחלקם ממוצא ספרדי ומזרחי (כ-15 אחוזים). רבים מהם באו מקרב ה"אינטליגנציה" שנתהוותה כבר בשכונות היהודיות של יפו ותל אביב לאחר מלחמת העולם הראשונה: מורים, פקידים, סופרים, אנשי מקצועות חופשיים וסוחרים אמידים". לעומתם, תושבי שכונת נורדיה הסמוכה, הבנויה על אדמת קק"ל ולא על אדמה פרטית, השתייכו בעיקר למעמד הפועלים”. בין הבתים הראשונים היה בית יחיא הכהן. לאחר המשך התפתחותה של העיר צפונה, מצאה עצמה תל נורדאו בטבורה של העיר – מתחם הרחובות פרישמן, בן-יהודה, בוגרשוב, דיזנגוף והרחובות שביניהם. בשנת 1956 פתח בשכונה המחנך חנוך אנקורי בית ספר פרטי קטן, שבהמשך התפתח לרשת החינוך אנקורי. ערך מורחב – בית הספר תל נורדאו בשכונה מצוי בית הספר תל נורדאו, שהוקם בשנת 1926 ברוח התרבות העברית. הבניין החדש נבנה ב-1934 על מגרש שרכש המהנדס ישעיהו ירחע. בית ספר זה שימש בשנים שלפני קום המדינה (1942–1948) כבסיס האימונים של לוחמות ההגנה שלימים נקרא ח"ן (חיל הנשים). בבית ספר זה למדו בין היתר דבורה קידר, משה שמיר ואחיו אליק, אורי זוהר, אמנון יצחק, יורם שפטל, טום אביב, תרצה אתר, צבי זיבל ויגאל מוסינזון (שהזכיר אותו לא-פעם בסדרת חסמבה). במבנה בית הספר התקיימו משנות השלושים עד שנות החמישים לימודי הערב של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. בשנת 1939 הועברו לאולם הגדול של בית הספר ההרצאות של בית העם. בשנים 1963–1974 התקיימו בבניין לימודי הערב של הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב. בשנת 2021 נבנה בנין חדש לבית הספר תל נורדאו. רם גופנא, מכּרם מטרי לרחוב בן יהודה שטראסה - שכונת תל-נורדוי בתל אביב תרפ"ב-תרצ"ב 1922-1932 מדיה וקבצים בנושא תל נורדאו בוויקישיתוף נתונים סטטיסטיים על רבעים ושכונות בתל אביב-יפו (2012), באתר עיריית תל אביב-יפו תל אביב-יפו דן הנדל, רמז לכך שתל אביב הקטנה של נחום גוטמן כבר לא גרה כאן יותר, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2021 "נורדוי" היא הצורה היידית של השם "נורדאו". פרופ' רם גופנא, תל-נורדוי (תל-נורדאו), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה". אברהם בלבן, את החולות האלה ניסתה תל אביב לעַברֵת ולתרבת, באתר הארץ, 17 ביולי 2016 הספקת מים, הארץ, 29 במרץ 1923. רון פז, ‏פרויקט שיקום המבנים של רשת אנקורי, באתר גלובס, 3 ביוני 2001 חג העשור של ביה"ס תל נורדוי, דואר היום, 27 במרץ 1936. בית ספר גבוה למשפט ולכלכלה מכלל, דבר, 8 בספטמבר 1939. מה פעל בית העם במשך שנה?, הצופה, 28 במרץ 1940. דן הנדל, רמז לכך שתל אביב הקטנה של נחום גוטמן כבר לא גרה כאן יותר, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2021 גיא נרדי, ‏תוספת קופסה לבנה לבית הספר הוותיק בתל אביב, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2021
מארן

מָארְן (בצרפתית: Marne) הוא נהר הזורם באגן הפריזאי שבצרפת. הוא נשפך לתוך נהר הסן, ומקורו במישור לאנגר (Langres) בין החבלים שמפאן-ארדן ובורגון. במלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות חשובים סמוך לנהר, בין היתר הקרב הראשון על המארן שהסתיים בניצחון צרפתי-בריטי ומניעת כיבושה של פריז, ובכך חיסל את הסיכויים לניצחון גרמני מהיר במלחמה. הקרב הראשון על המארן מדיה וקבצים בנושא מארן בוויקישיתוף מארן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקאטונכרים

ההקאטונכרים (ביוונית: Εκατόγχειρες - "בעלי מאה הידיים") הן שלוש דמויות ענקים מתקופה מוקדמת מאוד של המיתולוגיה היוונית. לפי הסיודוס הם היו ילדיהם של גאיה ואורנוס, כלומר צאצאיהם של האדמה והשמיים. הם היו חלק מוקדם ביותר בפרהיסטוריה של המיתולוגיה היוונית אך לא היה להם שום חלק בפולחן הדתי. הם נודעו גם בשמות: "Briareus" (האיתן) הידוע גם בשם "Aigaion" (רוח הים), "Cottus" (המכה או הזועם) ו-"Gyges" (המשסה הענק). שמם הוא צירוף של המילים ἑκατόν (הקאטון: "מאה") ו-χείρ (כיר - יד). בביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס נאמר: "לכל אחד מהם היו מאה ידיים וחמישים ראשים". הם היו ענקים מדהימים בעוצמתם ובאכזריותם ואף נעלים יותר מן הטיטאנים והקיקלופים. בשירה הלטינית נודעו ההקאטונכרים בשם "Centimani" שמשמעותו "בעלי מאה הידיים". קשה לקבוע במדויק אילו תופעות טבעיות מסומלות עם ההקאטונכרים. ייתכן שהם סימלו את כוחות הטבע האיתנים כמו רעידות אדמה, או התנועה המרובה של גלי הים. אחרי שהטיטאנים עלו לשלטון הם כלאו את בעלי מאה הידיים ואת הקיקלופים בטרטרוס הנמצא במפלס התחתון של השאול והציבו לשמירה את המפלצת הנוראית קאמפה משום שפחדו מבעלי מאה הידיים האדירים. שנים אחר-כך הביס זאוס את קאמפה ושחרר את בעלי מאה הידיים והקיקלופים מהטרטרוס, כדי שיוכלו לנצח ביחד את הטיטאנים שכלאו אותם. האלים ניצחו, בעלי מאה הידיים שוחררו לחופשי יחד עם אחיהם הקיקלופים והקאטונכרים הפכו להיות שומרים בטרטרוס. דוגלד א. סטייר, יוון העתיקה: אלים, גיבורים ומפלצות. תרגום מאנגלית: אריה חשביה, הוצאת שוקן, 2008 (ספר ילדים) מדיה וקבצים בנושא הקאטונכרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרבון מיסיסיפי

קַרבּוֹן מיסיסיפּי (באנגלית: Mississippian) הוא תת-תור בתור הקרבון שבעידן הפלאוזואיקון. הוא קיבל את שמו מהסלעים הרבים מהתקופה שנמצאו ליד נהר המיסיסיפי. משך תקופתו: 40 מיליוני שנים, מלפני 363 מיליוני שנים עד לפני 323 מיליוני שנים. לוח הזמנים הגאולוגי Mississippian, www.dictionary.com ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשיקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נשיקה – ביטוי לרגשות הדדיים באמצעות מגע בין השפתיים מונונוקלאוזיס זיהומי – שמה הרשמי של מחלת הנשיקה נשיקה - מקצפת, עוגייה העשויה ממרנג שאליו הוסף טעם כלשהו או צבע מאכל "נשיקה" - כינוי עממי לאחד מקצותיו של כיכר לחם נשיקות הנשיקה
סראוואלה

סראוואלה (באיטלקית: Serravalle) היא אחת מתשעת הקסטלי (Castelli), או הערים, המרכיבות את סן מרינו, והיא העיר הגדולה במדינה. שטחה של העיר, השוכנת בצפון-מזרחה של המדינה, הוא כ-10 קמ"ר, ובשנת 2008 התגוררו בה 9,394 תושבים. נוסף על היישוב הנושא את שם העיר עצמה, משתרע שטח השיפוט של סראוואלה על מספר יישובים נוספים - דוגאנה (Dogana) שהיא היישוב הגדול במדינה, רוברטה (Rovereta) וגלצאנו (Galazzano). העיר שנקראה במקור "אולנאנו" (Olnano) או "קסטרום אולנאני", נזכרה לראשונה בשנת 962, וסופחה לסן מרינו ב-1463. שמה הנוכחי מורכב מהמילים "סרה" (Serra - "הר") ו"וואלה" (Valle - "עמק"). העיר מקושרת לרימיני באיטליה וליתר עריה החשובות של המדינה באמצעות הסופרסטראדה די סן מרינו החוצה אותה. קיימת תוכנית להפוך את דוגאנה לקסטלו (עירייה) עצמאית, אך הוצאתה לפועל נדחית בשל בקשת התושבים. מדיה וקבצים בנושא סראוואלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סראוואלה סראוואלה באתר מזכירות המדינה ליחסים עם הקסטלי ומועצותיהם סראוואלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שארלוט (קינוח)

שארלוט (charlotte) הוא שם למספר קינוחים ועוגות. אחת הגרסאות הנפוצות הנקראת "שארלוט רוס" (charlotte russe, שרלוט רוסי) הוא קינוח המורכב מדפנות ותחתית עשויות לחם, עוגת ספוג או עוגיות (בישקוט או ביסקוויטים), עם מלית של מחית פרי או פודינג. בקינוח הקלאסי השתמשו בלחם ישן טבול בחמאה, כדרך לניצול שאריות לחם. כיום מקובל יותר השימוש בעוגת ספוג או בישקוטים. בשל פשטות ההכנה התפתחו גרסאות רבות של שארלוט. ברובן הקינוח מוגש קר ולכן מקובל כקינוח קיצי. ישנן גרסאות בהן הקינוח מכוסה לאחר המילוי בחומר הדיפון. בגרסאות אחרות אין כיסוי ולעיתים חלקן העליון מעוטר בפיסות פרי, אגוזים או עיטורי קרם. בגרסאות מסוימות ה"קערה" מכילה שכבות עוגה/עוגיות וביניהן מילוי. בשארלוט פירות משולבים בדרך כלל מחית פרי או פרי משומר או טרי עם פודינג או קצפת. פירות שמקובל להכליל בשארלוט הם תות שדה, פטל, תפוח עץ, אגס, בננה. יש המצפים את הקינוח בשכבה דקה של ג'לי באותו טעם כשל הפירות. גרסאות ללא פרי מכילות פודינג או קרם בוואריה. שארלוט שוקולד מכיל מוס שוקולד בין שכבותיו. שארלוט עם קריש פירות הדר היא גרסה מודרנית לקינוח. במבטח הרוסי והמזרח-אירופאי, "שרלוטקה"(רוסית, אוקראנית: Шарлотка, פולנית: Szarlotka) היא עוגת ספוג עם תפוחים טריים. מקור השם "שארלוט" אינו ידוע בוודאות. הקינוח נפוץ בכל רחבי אירופה אך עם זאת יש המייחסים את שמו למילה האנגלית העתיקה "charlyt" שפירושה "תבשיל פודינג". אחרים מייחסים את המצאת המאכל לשף מארי-אנטואן קארם (1783-1833), אשר ייתכן וקרא לו כך על שם המלכה שארלוט (1744-1818), אמו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, אצלו הועסק. את גרסת ה"שארלוט רוס" של הקינוח הקדיש קארם למעסיק אחר שלו - אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. שארלוט תות שדה, חתוך להצגת סידור השכבות שארלוט במהלך ההכנה שארלוט משכבות ביסקוויט ופודינג שוקולד שרלוטקה רוסית עם תפוחים שרלוטקה פולנית עם תפוחים שארלוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) History of Charlotte Russe, באתר what's cooking america אורית שטיבר, בשם המנה, מגזין את
אוגוסט הורך

אוגוסט הורך (12 באוקטובר 1868 - 3 בפברואר 1951) היה מהנדס גרמני ומייסד ענקית המכוניות "הורך" שהפכה במשך הימים לאאודי. הוא נולד בוינינגן, מוסאל אשר בצרפת והתחנך במיטיווידה, גרמניה. הוא עבד בעבור קרל בנץ משנת 1896 לפני שייסד את החברה "א. הורך & סייא" בנובמבר 1899 בעיר קלן אשר בגרמניה. כלי הרכב הראשון של "הורך" נוצר בשנת 1901. החברה עברה לריצ'נבאך ב-1902, ולאחר מכן לצוויקאו ב-1904. אוגוסט עזב את החברה בשנת 1909 עקב מחלוקת, והתחיל להתחרות בחברה שהוא ייסד בעצמו. היה לו רעיון לקרוא לחברה החדשה שלו "הורך אוטומוביל וורקה", אך עקב כך שהשם "הורך" היה רשום בידי חברתו הקודמת, לא יכל לקרוא לחברה שלו "הורך" בגלל סיבות חוקיות. עקב כך, שינה את השם ל"אאודי אוטומוביל-וורקה". באוגוסט 1928, מהנדס מדנמרק, גורג'ן סקפט אשר עבד בחברה DKW קנה את רוב המניות של "אאודי אוטומוביל וורקה". בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW, הורך וונדראר לחברה אחת - אוטו יוניון AG. הלוגו של החברה החדשה, שזהה מאוד ללוגו של אאודי כיום, היה 4 טבעות צמודות, אחת לכל חברה. הורך התמנה בימים ההם למנכ"ל החברה. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט הורך בוויקישיתוף
מאריוש לבנדובסקי

מריוס לבנדובסקי (בפולנית: Mariusz Lewandowski; נולד ב-18 במאי 1979 בלגניצה) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר בסבסטופול מליגת העל האוקראינית ובנבחרת פולין. לבנדובסקי התחיל את קריירת הכדורגל שלו בזגלביה לובין ב-1996. בשנת 2000 הצטרף לדיסקובוליה גרודז'יסק, בה היה שחקן קבוע בהרכב. בשנה אחת במדי הקבוצה ערך 40 הופעות בליגה. לאחר מכן, עבר לשחטיור דונצק, ועזר לה לזכות במספר רב של תארים מקומיים (4 אליפויות אוקראינה ו-4 גביעי אוקראינה), ואף בגביע אופ"א ב-2009, לאחר ניצחון במשחק הגמר על ורדר ברמן, 2-1 בהארכה. לבנדובסקי החל לייצג את מדינתו ב-2002. הוא נכלל בסגל נבחרת פולין במונדיאל 2006 וביורו 2008, בהם נבחרתו לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. במוקדמות מונדיאל 2010 לא הצליחה נבחרתו להעפיל לטורניר, וסיימה במקום הלפני-אחרון בבית. לבנדובסקי הבקיע בקמפיין זה שני שערים. שחטאר דונצק גביע אופ"א: 2008/2009 אליפות אוקראינה (5): 2001/2002, 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008, 2009/2010 הגביע האוקראיני (3): 2001/2002, 2003/2004, 2007/2008 הסופר קאפ האוקראיני (3): 2005, 2008, 2010 כדורגלן השנה בפולין: 2009 מדיה וקבצים בנושא מאריוש לבנדובסקי בוויקישיתוף מאריוש לבנדובסקי, באתר Transfermarkt מאריוש לבנדובסקי, באתר Soccerway מאריוש לבנדובסקי, באתר National Football Teams מאריוש לבנדובסקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וואל

ג'וואל, או חברת הסלולר הפלסטינית – ג'וואל (בערבית: شركة الاتصالات الخلوية الفلسطينية –جوال), היא חברת הסלולר הראשונה ברשות הפלסטינית. החברה, המעסיקה קרוב ל-900 עובדים, הוקמה ב-1999, ונכון ל-2012 יש לה 2.5 מיליון מנויי סלולר, המהווים 81% מנתח השוק. קידומת הסלולר המקומית של החברה, שהוקצתה על ידי משרד התקשורת הישראלי, היא 059. בשנת 2007 הוקמה חברת וטנייה מובייל במטרה להתחרות בג'וואל. מדיה וקבצים בנושא ג'וואל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וואל (בערבית)
הארי מרטינסון

הארי מרטינסון (בשוודית: Harry Martinson; ‏6 במאי 1904 – 11 בפברואר 1978) היה סופר ומשורר שוודי. ב-1949 נבחר לאקדמיה השוודית. הוא זכה בפרס נובל לספרות ב-1974 בצוותא עם עמיתו השוודי איווינד יוהנסון. הבחירה באיווינד יוהנסון ובהארי מרטינסון הייתה שנויה במחלוקת מאחר שהם שניהם היו בצוות הבחירה של פרס נובל (האקדמיה השוודית היא זו שבוחרת את הזוכים בפרסי נובל לספרות). הם וגרהם גרין, סול בלו וולדימיר נבוקוב היו המועמדים המועדפים לזכייה באותה השנה. מרטינסון נולד בג'מסונג, במחוז השוודי בלקינג' שבדרום-מזרח שוודיה. הוא שכל את שני הוריו בגיל צעיר, אחרי כן הוא נמסר למשפחה אומנת שדרה באזור הכפר השוודי. בגיל 16 ברח, והחל לעבוד על אונייה, שם הוא שהה בשנותיו הבאות בהפליגו מסביב לעולם, וביקר בארצות שונות כגון ברזיל והודו. מספר שנים לאחר מכן, חלה במחלת ריאות שכפתה עליו לנטוש את הים והוא התיישב בשוודיה. את שנותיו הבאות הוא העביר בטיולים ברחבי שוודיה ללא תעסוקה קבועה וחי כנווד בדרכי הכפר. הוא נעצר בעוון שוטטות בהגיעו לעיר מאלמה, בגיל 21. בגיל 29 ראה אור פרסומו הראשון. ביחד עם ארתור לונדסקביסט, גוסטב סנדגרן, אריק אסקלון הוא הוציא לאור אנתולוגיה בשם Fem unga (חמישה בני תשחורת), שהשיק את גל המודרניזם השוודי. שירתו ניכרת בחדות עין ובאהבת הטבע בצד תפישה הומניסטית עמוקה. הצלחתו הפופולרית כסופר הגיעה עם פרסום ספרו האוטוביוגרפי למחצה Nässlorna blomma (סרפד מלבלב), ב-1935, שעוסק בהתאקלמותו מלאת התלאות של נער באזור הכפר. הספר תורגם מאז ל-30 שפות. אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר היא מחזור השירים אניארה (Aniara : en revy om människan i tid och rum), המגולל את סיפורה של החללית אניארה, במהלך מסעה לחלל החיצון שם היא מאבדת את דרכה, ולבסוף משייטת ללא מטרה ברחבי החלל, בלי יעד מוגדר. הספר פורסם ב-1956 ועובד לאופרה ב-1959, הלחין אותו המלחין קרל-בירגר בלומדאהל. מחזור השירים תואר כ"סיפור אפי אודות שבריריותו ואיוולתו של האדם". מ-1929 עד 1940 הוא היה נשוי לסופרת השוודית מואה מרטינסון. הארי מרטינסון הרגיש התקשה להתמודד עם הביקורת שנמתחה עליו לאחר שזכה בפרס נובל לספרות. הוא התאבד בעזרת זוג מספריים בבית החולים קרולינסקה שבסטוקהולם ב-1978. Vägen till Klockrike (The Road) Nässlorna blomma (Flowering Nettles) Vägen ut (The Way Out) Svärmare och harkrank Midsommardalen (Midsommer valley) Det enkla och det svåra (The easy and the hard) Utsikt från en grästuva (Sight from a tussock) Verklighet till döds (Reality to death) Den förlorade jaguaren (The Lost Jaguar) Resor utan mål (Aimless Journeys) Spökskepp Nomad Passad (Trade Wind) Cikada Aniara Gräsen i Thule Vagnen Dikter om ljus och mörker Tuvor Gringo Salvation Lotsen från Moluckas Tre knivar från Wei De blomster som i marken bor אניארה, תרגמה גלית חזן-רוקם, הוצאת קשב לשירה, 2017. מדיה וקבצים בנושא הארי מרטינסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארי מרטינסון (בשוודית) הארי מרטינסון, באתר פרס נובל (באנגלית) על הספר Flowering Nettles מבעד לעיני מתרגם (אורכב 07.05.2018 בארכיון Wayback Machine), סקירת ספר בשוודית הארי מרטינסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הארי מרטינסון, קטע הפתיחה והסוף מפואמה על פינוי למאדים של תושבי כדור הארץ. תירגמה מן השְוֶדית והקדימה מבוא גלית חזן־רוקם, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2012 הארי מרטינסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הארי מרטינסון, ברשת החברתית Goodreads
יודא-באסה

היודא-באסה הם בני שבט הבאסה הטוענים כי הם מצאצאי עשרת השבטים. יש הטוענים כי בעבר הייתה נוכחות יהודית בקמרון כתוצאה מסוחרים יהודים שהגיעו ממצרים. קהילות אלו שמרו על הפרדה בין בשר וחלב והניחו תפילין. טענה אחרת גורסת כי יהודים הגיעו לקמרון לאחר שגורשו דרומה במהלך הכיבוש המוסלמיים בצפון אפריקה. רבי אוריאל בן משה טוען כי בשנת 1920 חיו בקמרון 400,000 'בני ישראל', אך עד שנת 1962 צנחו המספרים ל-167,000 בעקבות תהליכי התבוללות עם הנוצרים והמוסלמים. הוא הודה ששבטים אלו לא מוכרים על פי ההלכה על אף שקיבלו הכרה ממקורות רבניים בימי הביניים. אמונות ומנהגים רבים של היודא-באסה מזוהים גם עם היהדות: שמירת השבת חגיגת חגי ישראל קיום ברית מילה הטענות העיקריות לקיומה של נוכחות יהודית נובעת מרבי ישראל אוריאל בן משה. שם לידתו של אוריאל היה בודול נגימבוס והוא נולד בשבט הבאסה. לדבריו מקור המילה "באסה" במילה היהודית "במסע" ומשמעותה ברכה לנוסעים. רבי אוריאל טוען שהוא חלק ממשפחת הלויים צאצאי משה. רבי אוריאל בן משה עלה לישראל בשנת 1988, למד בישיבת עטרת כוהנים והוסמך כרב על ידי הרב הראשי הספרדי. הוא מונה כרב יהודי קמרון. יהדות אפריקה אבאיודאיה יהדות זימבבואה ירון אביטוב, אפריקה המתייהדת, כל העיר, 30 בדצמבר 1988 Jews in Cameroon from haruth.com, accessed 22 June 2008 עודד, אריה. יהדות בתוככי אפריקה, ירושלים - האגודה לידידות ישראל-אפריקה. 2003. עמוד 12.
סאני בוי

סאנדיי שיפושו (אנגלית: Sunday Shipushu; נולד ב-13 במרץ 1983), הידוע בשם הבמה סאני בוי, הוא זמר וכותב שירים נמיבי. סאני בוי שר בסגנון שהמציא, היתוך בין היפ הופ וקוואייטו, אותו הוא מכנה היקווה. ב-2004 החל סאני בוי את הקריירה המוזיקלית שלו. סאני בוי הוציא שני אלבומים. לאחר צאת האלבום הראשון, נודע סאני על היכולות המוזיקליות והאומנותיות שלו. סאני בוי משלב את כישורי הכתיבה שלו ואת יכולת השירה שלו בעבודתו, ובכך הוא זוכה להערכת עמיתיו. בנוסף לפעילותו בתחום המוזיקה, מונה סאני בוי להיות שגריר אגודת הצלב האדום בנמיביה. במסגרת תפקיד זה, עובד סאני בוי עם בני נוער מרחבי המדינה במטרה לדרבן אותם לעבוד קשה ולהבטיח לעצמם עתיד טוב יותר. סאני בוי נולד באושקטי, עיירה בצפון נמיביה. עוד בילדותו גילה עניין במוזיקה. בשנת 2002 עבר סאני בוי לווינדהוק לצורכי לימודים באוניברסיטה. שם פגש זמר היפ הופ. יחדיו, הוציאו שניהם שיר בשם "Koko". השיר הפך ללהיט בנמיביה, וכתוצאה מכך הבין סאני בוי כי עליו לפנות לקריירה בתחום המוזיקה. ב-2004 חתם סאני בוי בחברת התקליטים "משאשו הפקות", תחתה הוציא את אלבום הבכורה שלו "Young, Black en Gifted" בדצמבר 2005. הציפייה לאלבום הייתה גדולה. מספר שירים מן האלבום הפכו ללהיטים, כדוגמת הרצועות "Balance",‏ "Serios", ‏ ו-"Oshaikengaho". האלבום עזר לסאני בוי לפרוץ לתודעת הציבור בנמיביה. בספטמבר 2006 עזב סאני בוי את "משאשו הפקות" והקים חברת לקיטים משלו, בשם "גרינהאוס אנטרטיינמנט" (GreenHouse Entertainment). מטרתה העיקרית של החברה הייתה טיפוח כישרונות צעירים בנמיביה. הצעד הראשון של החברה היה החתמת שני אומנים הידועים בשם "קמסוטרה" ו-"צ'יפולופולו". תוך זמן קצר התבסס מעמדה של החברה בתעשיית המוזיקה בנמיביה. "Elai Lineendunge", אלבומו השני של סאני בוי, והאלבום של קמסוטרה היו האלבומים הראשונים שיצאו תחת "גרינהאוס אנטרטיינמנט". אולם, הצלחת האלבום השני הייתה קטנה יותר מהצלחת האלבום הראשון. נטען כי המעבר בין חברות התקליטים הוא הגורם לכך. כמו כן, למרות מועמדות בשבע קטגוריות, לא זכה סאני באף פרס בפרסי המוזיקה של "Sanlam-NBC". אתר האינטרנט הרשמי של סאני בוי סאני בוי, באתר Genius הפרופיל של סאני בוי במייספייס Nammusic.com‏: Home of Namibian stars