מרים ילן-שטקליס

מרים יָלָן-שְׁטֶקֶלִיס (21 ספטמבר 1900 – 9 במאי 1984) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית, מחברת ספרי ילדים ושירי ילדים, כלת פרס ישראל הראשונה לספרות ילדים לשנת תשט"ז (1956). זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1968. מרים וילנסקי נולדה לד"ר יהודה ליב ניסן וילנסקי (את שמה "ילן" הוסיפה מאוחר יותר לפי ראשי התיבות של שמו: יהודה ליב ניסן) והדסה בת יצחק ליפשיץ בפוטוקי הסמוכה לעיר קרמנצ'וג שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). אביה היה מנהיג ציוני, ממייסדי קרן היסוד וחבר בתנועה המחתרתית "בני משה", והיא התחנכה על ערכי היהדות והציונות. בגיל שש-עשרה מתה עליה אמה. היו לה שני אחים: שמואל וילנסקי (מולה), לימים מהנדס בניין, ועמנואל ילן (מנולי), לימים אדריכל. לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון, למדה ילן-שטקליס פסיכולוגיה ומדעי החברה באוניברסיטת חרקוב, ולאחר מכן המשיכה ללימודי יהדות בבית הספר הגבוה ללימודי היהדות בברלין, והשלימה תואר בספרנות בבית הספר לספרנות בפריז. בשנת 1920, בגיל עשרים, עלתה לארץ ישראל, והתיישבה בירושלים, ברחביה. בתחילה עבדה במשרדי "הדסה", אך לאחר זמן מה התקבלה לעבודה כספרנית במחלקה הסלאבית בבית הספרים הלאומי, שם עבדה עד לפרישתה לגמלאות. בסוף שנת 1929 נישאה למשה שטקליס, שהיה מחשובי הפרהיסטוריונים של ארץ ישראל. לזוג לא נולדו ילדים. במהלך כתיבת ספרה "אצו רצו גמדים" הזמינה את מאיירת הספר, בינה גבירץ, להתגורר בביתם. גבירץ ומשה שטקליס התאהבו, והזוג שטקליס התגרש ב-1939, לאחר שמשה עזב עם גבירץ. מאז חייתה ילן-שטקליס לבדה. ב-1966 נפגשה עם המלחין שמוליק קראוס, שהיה אז בן 31. לדברי חוקרת הספרות שרה בן-ראובן, ילן-שטקליס ראתה בקראוס את הבן שלא היה לה ובין השניים נרקמו יחסי קרבה. מספר פעמים ערבה לו ילן-שטקליס לשם שחרורו ממעצר והעידה לטובתו בבתי משפט והוא סעד אותה בימיה האחרונים. שטקליס הייתה סופרת ומשוררת פורייה, שהוציאה לאור ספרים רבים, וזכתה לפופולריות בקרב קוראים צעירים ומבוגרים. על-פי דבריה, כתבה את שיריה מתוך נפש מיוסרת. "שירים, כמו ילדים, נולדים בייסורים", אמרה. ילן-שטקליס התייתמה מאמה בנעוריה וחייתה בבדידות ובעצב. בהיעדר ילדים משלה, היא קיבלה את ההשראה לשיריה מילדי אחרים. למרות, ואולי דווקא בשל כך, הפליאה לתאר חוויות ילדות ורגשות עמוקים של ילדים. בתחילה כתבה למבוגרים ולאחר עלייתה לארץ, בשנת 1922, פרסמה מספר שירים בשפה העברית שיועדו לקוראים מבוגרים. בגיל 34 התחילה לכתוב שירים וסיפורים לילדים, שהתפרסמו בתחילה בעיתון "דבר לילדים", ולאחר מכן פורסמו בספרי שירים נאספו לקבצים ופורסמו כספרים. בסוף שנות החמישים החלה הוצאת דביר בקיבוץ שיריה וסיפוריה של ילן שטקליס לשלושה כרכים. הראשון, "שיר הגדי", המיועד לגיל הרך, יצא בשנת 1957, וכלל שירים מספריה "אצו רצו גמדים", "ספר דני", "שירי-לי מירי-לי", ואת הסיפור "המסע אל האי אולי" ותרגום לסיפור "אבא מצחיקון" מאת קורניי צ'וקובסקי. בשנת 1963 יצאו לאור שני הכרכים הנוספים - הכרך השני, "יש לי סוד" המיועד לילדים בגיל הבינוני כלל שירים וסיפור מתוך "מעשה בילדה", "ספר דני" ו"אצו רצו גמדים", כמו גם תרגומים לסיפורים מאת טולסטוי, ושירים מאת שמואל מרשק וגלינה דמיקינה, והכרך השלישי, "בחלומי" המיועד לילדים גדולים, וכולל סיפורים ושירים מתוך "מעשה בילדה" ו"ספר דני" כמו גם תרגומים ליצירות מאני לייב, יוליאן טובים, אלכסנדר טברדובסקי ופיודור סוגולוב. שלושת הספרים כוללים סיפורים ושירים שפורסמו בעיתוני הילדים, אך לא קובצו לספר לפני שפורסמו במסגרת זו. בשנת 1986 הוציאה הוצאת דביר לאור את שלושת הספרים בכרך אחד, הנקרא "מרים ילן שטקליס - שירים וסיפורים". מאיירים רבים איירו את יצירותיה, אך הן מזוהות בעיקר עם איוריה של צלה בינדר שתרמה את איוריה לרבים מהשירים, ובמיוחד לספר "שיר הגדי". בשנת 1978 פרסמה את ספרה “חיים ומלים” שכלל שירים וסיפורים למבוגרים, מאמרים וקטעים אוטוביוגרפיים. רבים משיריה של ילן-שטקליס הולחנו והפכו לנכס צאן ברזל בשירת הילדים הישראלית. חלק משיריה הולחנו בסמוך לכתיבתם, ואף הופיעו בליווי תווים כשנתפרסמו לראשונה. במהלך השנים זכו השירים לעיבודים רבים, בהם של זמרי רוק שעיקר יצירתם מופנית למבוגרים, וביצעו את שיריה אותם הכירו כילדים, ובהם: "מיכאל" ("חיכיתי חיכיתי, בכיתי בכיתי, ומי לא בא? מיכאל"), "דני גיבור" (הידוע בזכות השורות "פרח נתתי לנורית" ו"זולגות הדמעות מעצמן", ומוכר בלחנו של מקס למפל), "הסבון בכה מאוד", "שמש שמש במרום", "ג'ינג'י" ("לילדי ראש זהב"), "ידידי טינטן", "בובה זהבה", "לשפן יש בית", "אצו רצו גמדים", "רוח רוח" ועוד. הלחנים לשירי ילן-שטקליס מזוהים בראש ובראשונה עם להקת "החלונות הגבוהים", וחבריה כסולנים - ג'וזי כץ, שמוליק קראוס ואריק איינשטיין. באלבומם הראשון "החלונות הגבוהים" (1967), שרה הלהקה שני שירים מהספר שיר הגדי, אותם הלחין שמוליק קראוס - "אלישבע מה נחמדת" ו"בובה זהבה". ב-1975 העלו קראוס וכץ מופע בשם "לבד ביחד ולבד לבד", שכלל לחנים מקוריים של קראוס לשירים רבים של ילן שטקליס (ביניהם "נתפייסה"). המופע הועלה על גבי אלבום. את השיר "אלישבע מה נחמדת" חידשה רות שועלי. אריק איינשטיין ביצע כסולן מספר שירים של ילן-שטקליס, כגון "רוח רוח" (לפי לחן של שלום חנוך) ו"אצו רצו גמדים". כן ביצעו את שיריה זמרים כחוה אלברשטיין, נעמי שמר וזהבה בן. במיוחד ידוע הביצוע של צביקה פיק בפסטיבל שירי הילדים לשיר "הסבון בכה מאוד", אותו גם הלחין. שירים אלו התפרסמו מאוד ומוכרים לא רק כשירי ילדים. לשיר ואמרתי לעצב הנני בוצעו מספר גרסאות כאשר כמעט כולן הוקלטו תחת הלחן של יוסי מוסטקי, אשר גם הקליט את הגרסה הראשונה לשיר, לעיתים גרסאות שונות עובדו מחדש, אך רק גרסתם של שאנן סטריט וריף כהן הוקלטה כחלק מאלבום. בשנת 2007 יצאו שני מארזי DVD לילדים: "אצו רצו גמדים" ו-"שורום זורום" שכללו הפקה מוזיקלית חדשה של מיטב שיריה. בשנת 1956 זכתה בפרס ישראל על יצירתה, והייתה לכלת פרס ישראל הראשונה לספרות ילדים. בשנת 1968 הוענק לה אות יקיר ירושלים. בית הספר אורט מרים ילן שטקליס בנתניה קרוי על שמה. רחובות הקרויים על שמה נמצאים בפתח תקווה, ברעננה, בעכו, בראש העין, ובבאר שבע. נכון ליולי 2024 ועדת שיום עירונית של תל אביב אישרה לקרוא רחוב על שמה ברשות. בשנת 1995 הנפיק השירות הבולאי סדרת בולים המוקדשים לספרי ילדים, ובהם בול שעיצב רונן גולדברג על פי איור של תרצה טנאי לעטיפת הספר אצו רצו גמדים מאת ילן-שטקליס. בשנת 2018 יצר ראובן ברודסקי את הסרט התיעודי לבדיתי – האגדה על מרים ילן-שטקליס במסגרת הסדרה התיעודית "העברים". מרים ילן-שטקליס חיברה שירי ילדים רבים, שעימם נמנים בין היתר: דני גיבור אִמָּא אָמְרָה לִי: דָּנִי, יַלְדִּי הוּא גִּבּוֹר וְנָבוֹן. יַלְדִּי לֹא יִבְכֶּה אַף פַּעַם כְּפֶתִי קָטֹן. אֵינֶנִּי בּוֹכֶה. אַף פַּעַם. אֵינֶנִּי תִּינוֹק-בַּכְיָן. זֶה רַק הַדְּמָעוֹת... הַדְּמָעוֹת... הֵן בּוֹכוֹת בְּעַצְמָן. — בית א' ו-ב' לבדי אִמָּא אָמְרָה: שָׁלוֹם לְיַלְדִּי. שָׁלוֹם מַחֲמַדִּי וְהָלְכָה. וְאֵינֶנָּה, וַאֲנִי לְבַדִּי. לְבַדִּיתִי, לְבַדִּיתִי - וּבָכִיתִי. — בית א' מיכאל חִכִּיתִי, חִכִּיתִי, בָּכִיתִי, בָּכִיתִי, וּמִי לֹא בָּא? מִיכָאֵל. — בית א' אצו רצו גמדים (1939) – 21 שירים לטף, הספוגים חדוות-חיים ראשונית דני (1943) – שירים ליריים על ילד שהוא אמיץ, 'הכל יודע ומבין הכל', ורק הדמעות אצלו בוכות מעצמן גברת עם כלבלב – תרגמה על פי ספרו של סמואיל מרשק, "המטען" (1926), איור: איזה הרשקוביץ, הגלופות הוכנו ב"צינקוגרפיה המאוחדת בע"מ, תל אביב, הוצאת דביר, 1943 גשם (1944) מיקה החפרפרת שלך ובשבילך (דנלושקי) טול-טול בעל חול (1944) – סיפור הרדמה המסע אל האי אולי (1944. תורגם לערבית) – סיפור מסעם של צעצועים פגומים אל הרופא הגדול מעשה בילדה מיליק ובדודה פיליק (1945) – מסעה הפיוטי של דודה טובה אל שער הרקיע השביעי, להביא תרופה לילדה חולה מעשה בילדה (1946) – 11 שירים ושלושה סיפורים, בהם "איך באים השירים אל לב האדם" שירי לי מירילי (1947. עם לחנים) מעשה בפרוכת (1952) –אגדה פיוטית על נסיך שנהפך לגדי ועל ציפייה לגאולה [אלף עותקים נשלחו לבני-נוער בגולה] פרח השני (1952) - אגדות עם רוסיות מעשה בילדה (1952) - עשרה סיפורים ושירים בימי (1953. פרס הדסה) – סיפור על רקמת יחסים בין המספרת לבין כלב גדול ונבון גלגלים (1957) – שישה שירי תחבורה, ביניהם "הקטר" ליוליאן טובים בתרגום המחברת יום הולדת (1962) – מונולוג של ילדה המתכוננת ליום הולדתה שקר? (1967) שתי אגדות (1972) דני גיבור ושירים אחרים (1975) גשר של נייר (1978. עם תרגום לספרדית, עמוד מול עמוד) חיים ומילים, הוצאת קריית ספר (1978), אסיה הוצאה לאור (2021) מרים ילן שטקליס שירים וספורים - אוסף (1986), הוצאת דביר. הקדמה: אוריאל אופק פרח נתתי לנורית, (עריכה: יעל גובר; איורים: דוד פולונסקי), אור יהודה: הוצאת דביר, כנרת זמורה-ביתן, תשס"ה 2005 מעשה בילדה בודדה, חבל מודיעין, הוצאת דביר, 2018 1967 – רן כנפיים, הד ארצי: קוראת המשוררת מרים ילן-שטקליס, שרה טובה בן צבי. (45 דק') שלמה הראל, "בין מרים ילן-שטקליס לח"נ ביאליק בשירתם לילדים", ספרות ילדים ונוער, 11, ב–ג, 1985. עמ' 7–22 מיכל רוזנברג, סדק ראשון : עיונים ביצירת מרים ילן-שטקליס, באר שבע: המכללה לחינוך ע"ש קיי, תשנ"ג. גאולה אלמוג, תפיסות עולם וגישות חינוכיות ביצירתה של מרים ילן-שטקליס לילדים, תל אביב: דני ספרים, 1995 דנה קרן-יער, "מודרניזם משלה: מרים ילן-שטקליס ומסע הבנים לארץ הבובות", מחקרי ירושלים בספרות עברית, כו, 2013. עמ' 199–225. שרה בן-ראובן ורמי בן-ראובן, מעשה בילדה בודדה : ציוני דרך בחייה וביצירתה של מרים ילן-שטקליס, ירושלים: כרמל, 2015 דורית גני, מרים ילן שטקליס (הישראליות), יפו: צלטנר בית מלאכה לספרי ילדים, 2019 מרים ילן-שטקליס, באתר זמרשת מרים ילן-שטקליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרים ילן-שטקליס, באתר Discogs (באנגלית) מרים ילן-שטקליס, דף שער בספרייה הלאומית מרים ילן-שטקליס, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רשימת הפרסומים של מרים ילן-שטקליס, בקטלוג הספרייה הלאומית סלינה משיח, מרים ילן-שטקליס, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) מרים ילן-שטקליס, באתר "דףדף" מרים ילן-שטקליס, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) מרים ילן שטקליס (1984-1900) באתר מכון גנזים של אגודת הסופרים האזנה לשירי מרים ילן-שטקליס, באתר זמרשת מידע על מרים ילן-שטקליס בקטלוג הספרייה הלאומית העברים: מרים ילן שטקליס - לבדיתי, סרטון באתר יוטיוב אדיר כהן, המשוררת לילדים, דבר, 5 ביולי 1963 נילי פרידלנדר, איך באים השירים אל הלב: (שיחה עם מרים ילן-שטקליס), מעריב, 9 באוקטובר 1963 תקוה ויינשטוק, החיים והמלים של מי שכתבה על ג'ינג'י ומיכאל, מעריב, 1 בינואר 1979 ג. קרסל, מרים ילן-שטקליס על עצמה וכתיבתה, מעריב, 6 ביולי 1984 יעל דר, יום אחד, כשהנפש פרצה לספרות הילדים העברית, באתר הארץ, 2 במאי 2005 - על מרים ילן-שטקליס ו"פרח נתתי לנורית" הספרים של מרים ילן-שטקליס, באתר "סימניה" טל איתן, לשחק עם ילד אחר: מבט מגדרי על שירי ילדים, באתר ynet, 9 במאי 2012 שרה בן-ראובן, פצעי עולמה הפנימי של מרים ילן־שטקליס, באתר הארץ, 8 בפברואר 2013 יותם שווימר, מעבר לים עם מרים ילן-שטקליס, באתר ynet, 16 בספטמבר 2014 יריב פלג, אגדת המשוררת הבודדה, באתר ישראל היום, 20 בספטמבר 2018 דפנה בן צבי, ‏מה מנחם בשירה לילדים? על אכזבה ונחמה בשיריה של מרים ילן-שטקליס, ספרות ילדים ונוער 140, דצמבר 2016 גאולה אלמוג, בין סיפור לשיר אצל מרים ילן-שטקליס, עיונים בספרות ילדים 13, תשס"ג-2003, עמ' 63–73 נועה גולדברג רוזן, החיים והמילים של מרים ילן־שטקליס, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, מאי 2019 מרים זקהיים, למה נאלצה מרים ילן שטקליס לשלם 2.1 לירות קנס לספרייה הלאומית?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 10 ביולי 2024 מיצירתה הצחוק הראשון, דבר, 18 במרץ 1955 למען הילדים שלי, דבר, 6 במאי 1955 ("שי לחנה רובינה") (שיר) לצפייה בכתב היד של שיר שמיועד למבוגרים, שיר כבד: "וטוב לי עתה – היות עם עמי עת בשער אויב", ראו בבלוג של מכון גנזים כאן. שרה בן-ראובן, פצעי עולמה הפנימי של מרים ילן־שטקליס, באתר הארץ, 8 בפברואר 2013. שרה בן-ראובן, כששמוליק פגש את מרים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013 אלי קינן, הבובה זהבה עולה לבמה, דבר, 15 באוגוסט 1975. חולקו עיטורי-כבוד ל-21 "יקירי ירושלים", דבר, טור 2, 15 בפברואר 1968. מרים ילן-שטקליס ברשימת זוכי פרס ישראל לשנת תשט"ז יהושע ביצור, כלת פרס-ישראל: מרים ילן-שטקליס, המרנינה לב ילדי ישראל, מעריב, 27 באפריל 1956 הדר בן-יהודה, "שיר זה – ילדים לא יבינו אותו": הסיפור מאחורי "דני גיבור", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 09.05.2017 עמית נאור, סיפור קצר מאחורי השיר "מיכאל", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, ספטמבר 2020 רן יגיל, הכתיבה של מרים ילן־שטקליס למבוגרים לא משתווה לשיריה המעולים לילדים, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2021 טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה | תקליט חדש לילדים, מעריב, טור 5, 5 בנובמבר 1967 (ותיקון טעות: טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה, מעריב, טור 5, 8 בנובמבר 1967); יעקב העליון, מסך ומסכה | יש זמרים – ויש זמרים, מעריב, טור 5, 20 בנובמבר 1969.