laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקורפוס השביעי (ורמאכט)

הקורפוס השביעי (בגרמנית: VII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם במינכן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השביעי", ולמפקדו מונה וילהלם אדם. ב-1 באוקטובר 1935 מונה ולטר פון רייכנאו למפקד הקורפוס, וב-4 בפברואר 1938 הוחלף על ידי אויגן פון שוברט. בפרוץ המלחמה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 באוקטובר 1940 מונה וילהלם פהרמבאכר למפקד הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-8 בינואר 1942 מונה ארנסט-אברהרד הל למפקד הקורפוס, וביוני 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובין היתר השתתף עימה בקרב קורסק. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-5 באוקטובר 1943 מונה אנטון דוסטלר למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1943 חזר ארנסט-אברהרד הל לפקד על הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי. במרץ 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית, וביוני הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית. באוגוסט 1944 כותר הקורפוס, יחד עם היחידות האחרות של הארמייה השישית, על ידי כוחות הצבא האדום, במסגרת המתקפה הסובייטית בשטח רומניה (מבצע יאשי-קישינב), והושמד לאחר לחימה קשה. ב-18 בדצמבר 1944 הוקם הקורפוס השביעי מחדש על בסיס הדיוויזיה ה-49, והוגדר כקורפוס פאנצר, ולמפקדו מונה מורטימר פון קסל. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת הארמיות ויסלה, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה. וילהלם אדם (1 באוקטובר 1934 - 1 באוקטובר 1935) ולטר פון רייכנאו (1 באוקטובר 1934 - 4 בפברואר 1938) אויגן פון שוברט (4 בפברואר 1938 - 1 בפברואר 1940) גוטהרד היינריצי (1 בפברואר 1940 - 9 באפריל 1940) אויגן פון שוברט (9 באפריל 1940 - 25 באוקטובר 1940) וילהלם פהרמבאכר (25 באוקטובר 1940 - 8 בינואר 1942) ארנסט-אברהרד הל (8 בינואר 1942 - 5 באוקטובר 1943) אנטון דוסטלר (5 באוקטובר 1943 - 30 בנובמבר 1944) ארנסט-אברהרד הל (30 בנובמבר 1944 - אוגוסט 1944) מורטימר פון קסל (18 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945) במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-27 הדיוויזיה ה-68 במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-36 הדיוויזיה ה-68 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-7 הדיוויזיה ה-23 הדיוויזיה ה-258 הדיוויזיה ה-268 בקרב קורסון-צ'רקאסי כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-34 הדיוויזיה ה-95 הדיוויזיה ה-198 ב-26 בינואר 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית גרוסדויטשלנד דיוויזיית הפאנצר ה-24 הדיוויזיה ה-299 דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18 הדיוויזיה ה-23 הקורפוס ה-7 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הקורפוס לא השתתף במתקפה הגרמנית הכושלת על מבלט קורסק, אלא במתקפות הנגד הסובייטיות שבאו בעקבותיה
איגור אולשנצקי

איגור אולשנצקי (נולד ב-16 בפברואר 1986 בחארקוב, אוקראינה) הוא מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל (2014–2016) בהרמת משקולות (105+ ק"ג). ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). אולשנצקי עלה לישראל ב-2010 מאוקראינה. בשנת 2014 השתתף אולשנצקי באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בתל אביב, בתחרות זו קבע שיא ישראלי חדש לאחר שדחק 214 ק"ג, שיא אותו שבר לאחר כשנה. ב-2015 הגיע למקום ה-9 באליפות אירופה שנערכה בגיאורגיה ובשנת 2016 הגיע למקום ה-12 באליפות זו שנערכה בנורווגיה. בעקבות הגעתו למקום ה-12 באליפות אירופה 2016 השיג אלושנצקי את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך נבחרת ישראל לא השיגה כרטיס למשחקים. לאחר פסילת נבחרות רוסיה, בלארוס וקזחסטן קיבלה נבחרת ישראל את הכרטיס ואולשנצקי הצטרף למשלחת הישראלית כחודש לפני פתיחת המשחקים. באולימפיאדה עצמה הניף אולשנצקי 165 ק"ג ודחק 207 ק"ג וסיים במקום ה-17 מתוך 21 מתחרים. איגור אולשנצקי, באתר olympedia.org איגור אולשנצקי, באתר הפדרציה הבין-לאומית להרמת משקולות איגור אולשנצקי, באתר הוועד האולימפי בישראל ynet ספורט, הכירו את איגור אולשנצקי, באתר ynet, 23 ביולי 2016 טבלת השיאים של איגוד הרמת המשקולות בישראל נועם אלטחן, אגודת "גל אולימפי" אלופים בהרמת משקולות, באתר אשדוד 10, 12 נובמבר 2015 אורן אהרוני, שיא ישראלי חדש באליפות אירופה במשקולות, באתר ynet, 12 באפריל 2014 אורן אהרוני, חבר חדש למשלחת: אולשנצקי ייסע לריו, באתר ynet, 6 ביולי 2016
קרול (סרט)

קרול (באנגלית: Carol) הוא סרט קולנוע אמריקאי/בריטי מסוגת דרמה בבימויו של טוד היינס. תסריט הסרט נכתב על ידי פיליס נאגי, והוא מבוסס על הספר "The Price of Salt" של פטרישה הייסמית'. בסרט משחקים קייט בלאנשט, רוני מארה, שרה פולסון, קורי מייקל סמית', ג'ייק לייסי וקייל צ'נדלר. עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות ה-50 בניו יורק ומגוללת את סיפורו של רומן בין שתי נשים במעמדות ובגילאים שונים. הסרט התחרה על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2015, וזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מארה. הסרט גם היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, חמישה פרסי גלובוס הזהב ותשעה פרסי באפט"א. מדיה וקבצים בנושא קרול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרול (באנגלית) "קרול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרול", באתר נטפליקס "קרול", באתר AllMovie (באנגלית) "קרול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קרול", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קרול", באתר Metacritic (באנגלית) "קרול", באתר אידיבי "קרול", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "קרול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איתמר זהר, זה הפסקול שצריך לזכות באוסקר השנה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2016 ביקורות יעל שוב, "קרול": מבוים מבריק ומשוחק מעולה, באתר Time Out ישראל, 7 בינואר 2016
יחסי אקוודור–קטר

היחסים בין רפובליקת אקוודור למדינת קטר כוננו ב-20 ביוני בשנת 1975 לאחר שאקוודור הכירה בעצמאותה של קטר בשנת 1972. ב-15 בינואר בשנת 2012 נפתחת שגרירות אקוודור בדוחה ובתגובה שגרירות קטר באקוודור נפתחה בקיטו ב-31 באוקטובר באותה השנה (2012). שתי המדינות חברות באופ"ק. התחום הבולט ביותר בו אקוודור וקטר משתפות פעולה הוא תחום התיירות, קטר ואקוודור מנסות לפתח את התיירות במדינותיהן ויש להן גורל משותף: רוב התיירים מעדיפים לנסוע למדינות הגובלות בהן מאשר אליהן, סביר יותר שיסעו לערב הסעודית מאשר לקטר, וסביר יותר שיסעו לקולומביה או לפרו מאשר לאקוודור. בנושא התקיימה פגישה ב-16 בפברואר 2013 באקוודור. הנושא המרכזי של הפגישה היה מחסור הטיסות שבין קטר לאקוודור ותלאות הדרך שצריך לעבור כדי להגיע אחת לשנייה. קטרים שרוצים לנסוע לאקוודור יצטרכו לעצור בפריז, בלונדון, במדריד, בניו יורק או באמסטרדם וזמן הטיסה המצטבר הוא מ-24 עד 30 שעות טיסה. עקב כך בפגישה נחתמה עסקה על פתיחת קו חדש של קטר איירווייז מדוחה לקיטו. דבר שחוסך מאות דולרים ועד 10 שעות טיסה. עם הקו החדש, טיסה לאקוודור היא בין 20 ל-21 שעות. אקוודור נחשבת, כחלק מ"המדינות הבוליבריות" כתומכת של המהפכה הסוציאליסטית באמריקה הלטינית בהנהגת נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס, ארצות הברית התנגדה למהלך והיחסים בין ונצואלה לארצות הברית נותקו עקב ההתנגדות של צ'אווס לקפיטליזם (זו הסיבה שנותקו גם יחסי ישראל-ונצואלה). קטר לעומת אקוודור, בעלת ברית של ארצות הברית, כך נוצרה המחלוקת בעניין, בעניין המחלוקת היו כמה וכמה פגישות, שלוש פגישות התקיימו בנוכחותו של אמריקאי חשוב. הפגישות לא עזרו והמחלוקת נפתרה רק עם פטירתו של נשיא ונצואלה והחלפתו בנשיא אחר. נושא הפגישות לפעמים גלש גם לנושאים אחרים למשל, חימום היחסים של ארצות הברית עם מדינות אמריקה הלטינית או המצב במזרח התיכון. מדיה וקבצים בנושא יחסי אקוודור–קטר בוויקישיתוף President of Ecuador arrives in Qatar for state visit Ecuador-Qatar ties set for expansion Qatar, Ecuador sign agreements US woos Ecuador for better relations
יוהנה אק

יוהנה אק (בגרמנית: Johanna Eck;4 בינואר 1888 – 27 בספטמבר 1979), הייתה מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה. יוהנה אק נולדה בברלין לבית אופיץ (Opitz) הייתה אחות בהכשרתה. בעלה נהרג בשרתו בשורות צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. משנת 1942 ועד סוף מלחמת העולם השנייה הסתירה אק ארבעה נרדפי הנאצים זה אחר זה. שניים מהמסתתרים היו יהודים, ובהם היינץ גוטמן (Guttmann), בנו של יעקב גוטמן, חברו של אביה של אק מתקופת שירותם המשותף בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. יעקב גוטמן וכל משפחתו גורשו למחנות ההשמדה במזרח אירופה ונרצחו. רק היינץ שרד והסתובב ברחובות ללא מקלט וללא כרטיסי קיצוב מזון. כל האנשים אליהם פנה סירבו להסתירו מחשש לחייהם, עקב עונש המוות שאיים על כל מי שסייע ליהודים. אק קלטה אותו בביתה וחלקה את קצבת המזון שלה עמו. היא ניסתה להשיג מנות מזון נוספות עבורו מידידים. בנובמבר 1943 נהרס ביתה בהפצצות בעלות הברית. אק מצאה עבור גוטמן מקום מסתור חלופי, השיגה עבורו כרטיסי קיצוב מזון, ונשארה עמו בקשר גם בעודו במחבוא. בינתיים השיגה אק דירת חדר. בדצמבר 1943 הסתירה בדירה זו יהודייה נוספת, אלפרידה גוטמן (Guttmann – אין קשר משפחתי להיינץ גוטמן). אלפרידה גוטמן נמלטה מבית המסתור הקודם שלה מיד לאחר סריקה של הגסטפו, בה לא התגלתה. מאוחר יותר נפגשה אלפרידה עם חברתה מהלימודים, וזו נתנה לה תעודת עובד עם פרטי זהות מזויפים שלפיהם השתייכה אלפרידה לגזע הארי. בינואר 1944, לאחר שהפצצות בעלות הברית זרעו בלבול במרכז רישום האוכלוסין בברלין וברישומי האוכלוסין, מסרה אק לרשויות כי ביתה ומסמכיה של אלפרידה נשרפו בהפצצה. כך הצליחה לרשום את אלפרידה בשם אלפרידה הרטמן, בזהות של נוצרייה. כך יכלה לרשום את אלפרידה כדיירת חוקית בדירתה וכן לקבל עבורה תלושי מזון. גוטמן שרדה את השואה, אך נפטרה ממחלה ביוני 1946, ערב הגירתה המתוכננת לארצות הברית. אק ישבה ליד מיטתה בבית החולים עד שנפטרה. לאחר מכן חקרה אק אודות קרוביה של גוטמן ומצאה שכולם נספו בשואה. היא הנציחה את שמותיהם על אבן מצבה שהקימה על חשבונה בבית הקברות היהודי בווייסנזה שבברלין. בשנת 1973 הכיר יד ושם באק כחסידת אומות העולם. משנת 2014 נקרא על שמה בית ספר ברובע טמפלהוף-שנברג בברלין. מדיה וקבצים בנושא יוהנה אק בוויקישיתוף על יוהנה אק באתר יד ושם
ליאון רקנאטי

האם התכוונתם ל... ליאון רקנאטי (הסב) – בנקאי, מייסד בנק דיסקונט ליאון רקנאטי (הנכד) – בנקאי ואיש עסקים, נכדו של ליאון רקנאטי
דלין

האם התכוונתם ל... "דלין" - אחד מכינוייו של אליהו גולומב דלין (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים הקרויה על שם גולומב יהושע דלין – חזן בעל קריירה בינלאומית ארוכת שנים פייר דלין – מתמטיקאי בלגי אישים ששמם הפרטי הוא דלין
יהודה חיות

יהודה חיות (10 באפריל 1946 – 22 בדצמבר 2022) היה גאוגרף ישראלי, שכיהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, מומחה בתכנון מערכות תחבורה ימית ונמלים. כיהן גם כנשיא אוניברסיטת חיפה ויושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות. חיות נולד בירושלים, בן אליעזר ומרגלית. גדל בקרית-חיים. יהודה שירת בצה"ל בסדיר ובמילואים בחטיבת הצנחנים, והשתתף בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. בעל תואר ראשון בגאוגרפיה והיסטוריה כללית מאוניברסיטת חיפה, תואר שני בהצטיינות בגאוגרפיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים עם התמחות בתכנון עירוני ואזורי, ותואר שלישי באוניברסיטת וושינגטון בארצות הברית בה התמחה בתכנון מערכות תחבורה ימית ונמלים. ב-1978 מונה למרצה באוניברסיטת חיפה, ב-1983 למרצה בכיר, ב-1988 לפרופסור חבר, ובשנת 1994 לפרופסור מן המניין. כיהן כראש מכון וידרא לחקר הספנות והתעופה ועמית מחקר בכיר, ראש פרויקט תשתיות לאומיות, במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית. כמו כן שימש ראש מינהל תכנון ואסטרטגיה בחברת צים ונשיא אגודת ידידי המרכז הרפואי רמב"ם. ב-1992 מונה לסגן נשיא למינהל באוניברסיטת חיפה, מאוקטובר 1993 שימש נשיא בפועל, ומפברואר 1995 עד 2004 כיהן כנשיא האוניברסיטה. בשנים 1997 ו-2003 כיהן כיושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות. ב-2018 קיבל את אות יקיר העיר חיפה. נפטר ב-22 בדצמבר 2022 והובא לקבורה בחיפה, בבית הקברות שדה יהושע. הותיר אחריו בן, בת ונכדים. יהודה חיות, באתר אוניברסיטת חיפה יהודה חיות, באתר חדשות מחלקה ראשונה יהודה חיות, דף שער בספרייה הלאומית אות יקיר העיר חיפה לשנת תשע"ח, באתר עיריית חיפה יהודה חיות באתר GRAVEZ
קרולינה יושצ'יקובסקה

קרולינה יושצ'יקובסקה (בפולנית: Karolina Juszczykowska; ‏1898, בודקוב (אנ')‏ – 1945) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שנרצחה על ידי הנאצים. בשנת 1911 עזבה קרולינה יושצ'יקובסקה את פולין ועברה לעבודה בגרמניה, באזור מקלנבורג-מערב פומרניה. בשנת 1916 שבה יושצ'יקובסקה לפולין והתגוררה עם אחותה בחוותה של האחות, שם סייעה לאחותה בעבודה. בשנת 1924 נולדה בתה היחידה, מחוץ לנישואין. בשנת 1934 עברה יושצ'יקובסקה לטומשוב מזובייצקי ועבדה בעבודות תחזוקה בדרכים, בתור עוזרת בית, כובסת ועוד. בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין הייתה יושצ'יקובסקה עובדת של ארגון טודט. בתחילת יוני 1944 פגשה שני צעירים יהודים ברחוב ואלה ביקשו ממנה עזרה. ידועים רק שמותיהם הפרטיים, יאנק ופאול. הם הציעו לה תשלום זעום בתמורה להסתרתם, והיא הסכימה להסתירם למרות שידעה שהיא מסתכנת בעונש מוות שיטילו עליה הגרמנים. כשהייתה יוצאת לעבודתה, היו היהודים נשארים בביתה. ב-23 ביולי 1944 פשטה המשטרה על ביתה של יושצ'יקובסקה בטומשוב מזובייצקי ומצאה את שני היהודים מסתתרים במרתף. שני היהודים נורו במקום. יושצ'יקובסקה נעצרה ונחקרה. בחקירתה הכחישה השתייכות לארגון פוליטי או למפלגה כלשהי. ב-10 באוגוסט 1944 הועברה יושצ'יקובסקה לכלא בפיוטרקוב טריבונלסקי וב-23 באוגוסט נדונה למוות על ידי בית המשפט המיוחד (אנ'). למרות שדנו אותה למוות, כתבו שלושת השופטים פניה לרשויות השיפוט בגרמניה בבקשה לחון אותה, עקב סברתם שפעלה מתוך מחסור ויאוש ולא מתוך מוטיבציה אידאולוגית אנטי-נאצית, וכן מכיוון שסברו שהוצאתה להורג לא תהווה גורם מרתיע מכיוון שממילא, כך הניחו, כבר נרצחו רוב היהודים באזור טומשוב מזובייצקי. עם דחיית בקשתם של השופטים הועברה יושצ'יקובסקה לכלא פרונגסהיים (אנ') שבפרנקפורט, ושם הוצאה להורג ב-9 בינואר 1945. בשנת 2011 הכיר יד ושם בקרולינה יושצ'יקובסקה בתור חסידת אומות העולם. בנאומו בשנת 2012 הזכיר סטיבן הרפר, ראש ממשלת קנדה, את קרולינה יושצ'יקובסקה בתור דוגמה לחסידת אומות העולם שנרצחה כדי להגן על יהודים. חלק מצאצאיה של יושצ'יקובסקה מתגוררים בקורנוול (אנ') שבאונטריו, קנדה. סיפורה של יושצ'יקובסקה באתר יד ושם. על יהודי טומשוב מזובייצקי, באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרולינה יושצ'יקובסקה".
החלקה

האם התכוונתם ל... בפיזיקה ומתמטיקה החלקה - תנועה יחסית של שני גופים הנמצאים במגע זה עם זה, אשר במהלכה המהירות היחסית בנקודות המגע שונה מאפס. החלקה (סטטיסטיקה) בספורט החלקה על הקרח – צורת התקדמות בסביבת קרח וסוג של בילוי החלקה אמנותית – ספורט אולימפי שבו יחידים זוגות או קבוצות מבצעות סיבובים, קפיצות ותנועות אחרות בהחלקה על הקרח החלקה קבוצתית בגלגיליות (Street skating) החלקה נשלטת וממושכת של אחורי המכונית - ראו דריפט בעיצוב ואופנה החלקת שיער – טכניקה לעיצוב שיער החלקה יפנית
פלפל פדרון

פלפל פדרון הוא זן מתורבת של פלפלת צ'ילי ממין Capsicum annuum שפותח וגדל באזור העיר פדרון בחבל הארץ גליסיה בצפון ספרד. הפלפלים בגודל קטן-בינוני (כחמישה ס"מ באורכם), וצבעם נע בין ירוק, כתום ואדום, תלוי בזן הספציפי ובתנאי ההבשלה. צורת הפרי מאורכת וחרוטית, עם כתף ישרה וקימוט קל בבשר הפרי. יחודם של הפלפלים הוא מידת החריפות המשתנה שלהם - רובם בעלי חריפות מתונה למדי, ומיעוטם חריפים למדי (במידת חריפות המשתווה לזו של חלפניו). במקום גידולו קיימות מספר תאוריות הקושרות בין תנאי השמש וההשקיה של הצמח כדרך לנבא את מידת חריפותו, אך דרך ניבוי זו לא הוכחה. מדיה וקבצים בנושא פלפל פדרון בוויקישיתוף
הנס בהלנדורף

גנרל הנס בהלנדורף (בגרמנית: Hans Behlendorff;‏ 13 באוגוסט 1889 – 16 במרץ 1961) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. בהלנדורף נולד ב-13 באוגוסט 1889 באלנשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס בהלנדורף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-20 במאי 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף בהלנדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1929 הועלה בהלנדורף לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-4 בפברואר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-31. ב-1 במרץ 1938 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל מיור, וב-19 ביולי 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-34. עם פרוץ המלחמה היה בהלנדורף מפקד הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-30 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16, אולם נפצע קשה ב-11 במאי, ואושפז בבית חולים לחצי שנה. ב-1 בנובמבר 1940 חזר בהלנדורף לפקד על הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-11 באוקטובר 1941 קיבל בהלנדורף את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-60 שפעל בחופי תעלת למאנש, כחלק מהארמייה ה-15. ב-17 בדצמבר 1941 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-27 במאי 1942 הפך הקורפוס שבפיקודו לקורפוס ה-84. ב-1 באפריל 1943 פרש בהלנדורף מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש לביתו. לאחר המלחמה התגורר בהלנדורף בעיר באדן-באדן, עד למותו ב-16 במרץ 1961, והוא בן 71 שנים. הנס בהלנדורף באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-60 (Höheres Kommando z.b.V. LX.)
ארז אבירם

ארז אבירם (נולד ב-20 בנובמבר 1968) הוא יוצר ותסריטאי טלוויזיה ישראלי. אבירם החל את דרכו כעיתונאי ועורך בקבוצת "ידיעות אחרונות" ובהמשך עבר לתחום הפרסום ועבד כקופירייטר במשרדים מובילים לצדו של יועץ התקשורת והאסטרטג מוטי מורל. השניים עבדו יחד בקמפיין הבחירות הראשון של רון חולדאי לראשות עיריית תל אביב ובשנים שלאחר מכן הועסק אבירם ככותב נאומים לראש העיר. אבירם הוא יוצר וכותב הסדרות "לחיי הערבה" ו"אין חיה כזאת" בערוץ הילדים, שימש ככותב וכחבר מערכת ב"לילה גוב" וב"ערב אדיר". ב-2004 הצטרף ככותב ראשי ובהמשך גם כעורך, לתוכנית הסאטירה "אחורי החדשות" בהנחיית יאיר ניצני. אבירם שימש בתפקיד זה במשך כ-80 תוכניות מתוך שלוש עונות. המשתתפים בתוכנית זו היו בין השאר ישראל פוליאקוב, יעל לבנטל, אורי גוטליב, אריק זילברמן ושגיב פרידמן. ב-2006 הצטרף ככותב ראשי לתוכנית "הרצועה" בערוץ ביפ. לאחר מכן כתב את "אין גבול לאהבה" סדרה ערבית פארודית מדובבת בתור פינה בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" שיצר עם אחיו הבמאי תומר אבירם. כתב וערך בתוכנית הבידור "שבוע סוף!" בעונתה הראשונה בערוץ 2 בזכיינית רשת. ב-2011 היה העורך והכותב הראשי של "נבחרת ישראל בטלוויזיה", תוכנית הבידור והסאטירה של ערוץ 10 בהנחיית ירון ברובינסקי ובהשתתפות קובי פרג', יפית אסולין, יניב ביטון, מיקי גבע ונתי קלוגר. ב-2012 הצטרף ככותב ראשי לסדרה הקומית "כאן גרים בכיף" עונה 3. הסדרה בהשתתפות גיא לואל ונתי קלוגר עלתה במקור בערוץ 10 ובימינו משודרת בערוץ זום. מ-2015 היוצר והתסריטאי הראשי של "השוטר הטוב" אותה יצר עם תומר אבירם. הסדרה בהשתתפות יובל סמו, משה איבגי, לאורה ריבלין, יגאל עדיקא וגיא לואל, הסדרה שמשודרת ב-yes comedy, זכתה להצלחה נאה והוכרזה כקומדיה הנצפית ביותר ב-YES. באפריל 2017 עלתה לשידור העונה השנייה של הסדרה, ובאוגוסט 2019 העונה השלישית. ביוני 2017 הודיעה חברת נטפליקס על רכישת הסדרה והפקת גרסה אמריקאית שתיקרא "The Good Cop". הגרסה האמריקאית בכיכובם של טוני דנזה וג'וש גרובן עלתה לשידור בספטמבר 2018 ובעקבותיה עלתה בנטפליקס סדרת המקור הישראלית, מתורגמת לעשרות שפות וזמינה לצפייה ב-190 מדינות. ב-2016 יצר וכתב את "תריץ אחורה", סדרה קומית עם אלי פיניש, אביעד בנטוב ויעל שרוני, שמציגה אירועים היסטוריים דרך פרודיה על הז'אנר הדוקומנטרי. הסדרה שמשודרת בטלוויזיה החינוכית 23, היא זוכת פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה עבור תוכנית הבידור לילדים ונוער 2016. ב-2018 היה התסריטאי של "העולם עצוב אז צוחקים" בערוץ כאן 11 שעוסקת בסיפורו והתפתחותו של ההומור הישראלי לאורך השנים. אבירם הוא יוזם ומפתח האפליקציה "Bayoosh" לסינון משעשע של שיחות, היה בעל פינה בתוכנית הבוקר של יאיר ניצני בגלי צה"ל, ובעל טור אורח ב-Xnet. מדיה וקבצים בנושא ארז אבירם בוויקישיתוף ארז אבירם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ארז אבירם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארז אבירם, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ארז אבירם, באתר Discogs (באנגלית) טור אורח Xnet תריץ אחורה. עוד סיבה לזפזפ לחינוכית ראיון בחדשות שישי.ערוץ 2 זיו הרמלין-ש, ‏מדינת משטרה, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2019 השוטר הטוב. קומדיה מהסוג הטוב ביותר. Timeout 10 הוכחות ש"לחיי הערבה" היא הדבר הכי טוב שקרה בטלוויזיה, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2017 ארז אבירם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איתי שטרן, "השוטר הטוב": סאטירה על המשטרה הישראלית, או סתם קומדיה?, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2015 עוזי בלומר, ביוש: לסנן מתקשרים, אבל עם חיוך, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2015
סופיה קריטיקו

סופיה קריטיקו (Sofia Kritikou; ביוונית: Σοφία Κρητικού;‏ 1895, יוון – 1995, ישראל) הייתה חסידת אומות העולם מיוון. קריטיקו הייתה אם חד-הורית. היא גרה עם בתה אגאפי (Agapi) בפריסטרי (אנ') שבפרברי אתונה ועבדה בתור מנקה. במרס 1944, כשלוש שנים לאחר כיבוש יוון על ידי גרמניה, החלה קריטיקו להחביא את דוד קזנסקי ואת שלושת ילדיו בביתה למרות עונש המוות שלו היה צפוי כל מי שהחביא יהודים או סייע להם. חצי שנה לפני כן, בספטמבר 1943, גורשו יתר בני משפחת קזנסקי לאושוויץ ושם נספו. בתחילה לא ידעה קריטיקו שהמוסתרים הם יהודים והסתירתם רק כי סברה שהם מתנגדי השלטון הגרמני. לארבעה היו כרטיסי קיצוב מזון שנשאו שמות יווניים-אורתודוקסיים, ושאותם הוציא מפקד המשטרה ברובע מגוריהם. הארבעה נדדו בין מספר מקומות מסתור, עד ששותפו של דוד קזנסקי בסדנת התפירה שלהם הזכיר באוזניו את שמה של קריטיקו. השותף היה הסנדק של אגאפי, בתה של קריטיקו. כשגילתה קריטיקו שהארבעה הם יהודים, המשיכה להסתירם בביתה למרות זאת, עד תום המלחמה. צבי, בנו בן ה-18 של דוד קזנסקי, הצטרף לפרטיזנים אך מדי פעם ביקר את יתר בני משפחתו ששרדו במסתור. לאחר שחרור יוון נותרה קריטיקו בקשר עם היהודים שהצילה. צבי ואחותו ג'ינה עלו לארץ ישראל ודוד וליאנה בתו נותרו ביוון. ב-1964 ביקר צבי את קריטיקו באתונה. הוא פגש את אגאפי שוב, והשניים התאהבו. אגאפי התגיירה ושינתה את שמה לרות, והשניים נישאו ועברו לישראל. סופיה קריטיקו עברה להתגורר אף היא בישראל, עם בתה וחתנה. ב-1998 העניק יד ושם את תואר חסידת אומות העולם לקריטיקו. סיפורה של סופיה קריטיקו באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקורפוס ה-84 (ורמאכט)

הקורפוס ה-84 (בגרמנית: LXXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-60, כחלק מהארמייה השביעית, וכמפקדו מונה הנס בהלנדורף. ב-1 באפריל 1943 מונה גוסטב-אדולף פון צנגן למפקד הקורפוס, וב-1 באוגוסט 1943 החליפו אריך מרקס. מרקס היה מהקצינים הבודדים בוורמאכט שסברו שפלישת בעלות הברית לצרפת תהיה בנורמנדי, והוא השתדל להעלות את רמת המוכנות של קציניו לכך. ב-6 ביוני 1944 עם פלישת בעלות הברית, פיקד מרקס על הקורפוס בלחימה בחצי האי קוטנטן. ב-12 ביוני נפגע מרקס מתקיפה אווירית במהלך סיור שעשה בקו הקדמי באזור סן-לו, וכעבור זמן קצר מת, ובמקומו מונה וילהלם פהרמבאכר. ב-16 ביוני 1944 מונה דיטריך פון קולטיץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות הקשים סביב סן-לו ובמהלך מבצע קוברה. ב-1 באוגוסט 1944 מונה אוטו אלפלדט למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב פאלז שבמהלכו הושמד הקורפוס. הנס בהלנדורף (27 במאי 1942 - 1 באפריל 1943) גוסטב-אדולף פון צנגן (1 באפריל 1943 - 1 באוגוסט 1943) אריך מרקס (1 באוגוסט 1943 - 12 ביוני 1944) וילהלם פהרמבאכר (12 ביוני 1944 - 16 ביוני 1944) דיטריך פון קולטיץ (16 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944) אוטו אלפלדט (1 באוגוסט 1944 - 20 באוגוסט 1944) בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-709 הדיוויזיה ה-352 הדיוויזיה ה-716 דיוויזיית הפאנצר ה-21 בקרב פאלז כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-363 צוות קרב מהדיוויזיה ה-243 הדיוויזיה ה-84 הדיוויזיה ה-272 הקורפוס ה-84 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-60 (Höheres Kommando z.b.V. LX.)
מגדל צ'נגדו גרינלנד

מגדל צ'נגדו גרינלנד הוא גורד שחקים אשר נבנה בעיר צ'נגדו שבמחוז סצ'ואן שבסין. בניית המגדל החלה בשנת 2014 והיא נפסקה באמצע בשנת 2019. בתום בנייתו יתנשא המגדל לגובה של 468 מטר. המגדל כולל 105 קומות כשמתוכן 101 קומות מעל הקרקע ו-5 קומות תת-קרקעיות. נתוני הפרויקט
תחרות העל בבילבאו 2015

תחרות העל השמינית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בבילבאו, בין התאריכים 25 באוקטובר 2015 ל-1 בנובמבר 2015. התחרות, בה השתתפו ארבעה שחמטאים, התנהלה בשיטת ליגה בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע לבן ופעם נוספת בצבע שחור, כך שנערכו שישה סיבובים. ניצחון נחשב כשלוש נקודות ותיקו כנקודה אחת. לאחר ששני מתמודדים, וסלי סו ואניש גירי, צברו את אותו מספר נקודות (8) בראש הטבלה בסיום התחרות, נערך ביניהם דו-קרב, בו ניצח סו בתוצאה 1.5-0.5, והוא הוכרז כזוכה בתחרות. וישוואנתן אנאנד- רב אמן הודי המדורג רביעי בעולם עם 2803 נקודות במד כושר (נכון לאוקטובר 2015). אניש גירי - רב אמן הולנדי, המדורג חמישי בעולם עם 2798 נקודות דינג לירן - רב אמן סיני המדורג שמיני בעולם עם 2782 נקודות וסלי סו - רב אמן אמריקאי המדורג שנים עשר בעולם עם 2760 נקודות. וישוואנתן אנאנד, באתר פיד"ה (באנגלית) אניש גירי, באתר פיד"ה (באנגלית) דינג לירן, באתר פיד"ה (באנגלית) וסלי סו, באתר פיד"ה (באנגלית)