laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סהרוריות

סַהֲרוּרִיות (בלעז: Noctambulism, Somnambulism) או מחלת ירח (מוכר גם כ"הליכת ירח" מתוך שינה), היא הפרעת שינה שהסובל ממנה מפגין פעילויות אשר בדרך כלל מצביעות על ערנות בעודו ישן. סהרוריות יכולה להופיע בכל הגילים. התנהגות סהרורית בדרך כלל מתרחשת כאשר אדם יוצא ממצב של "שינה עמוקה (REM)". בילדים ובמבוגרים צעירים עד רבע מכלל הלילה הוא במצב "שינה עמוקה", אולם ככל שאדם מתבגר מתקצר פרק השינה העמוקה. מסיבה זו ילדים ומבוגרים צעירים נוטים יותר לסהרוריות[דרוש מקור]. אנשים סהרוריים נראו גם אוכלים, מתלבשים, נוהגים במכונית ושורקים. הם עשוים להתנהג בצורה מוזרה ולא הגיונית, ואף לעשות מעשים מסוכנים (מכיוון ששיקול הדעת פגום). בניגוד לדעה הרווחת רוב ההתנהגות הסהרורית אינה מתבטאת רק בהליכה (ללא הכרה של המהלך), אלא בהתנהגויות אחרות. רוב המקרים של התנהגות סהרורית מתרחשים כאשר מסיבה כלשהי אדם מתעורר במהלך שינה עמוקה (למשל, כיוון שמישהו אחר הפריע לשנתו), הוא עשוי להתיישב במיטתו, להסתכל סביב ומיד לשוב לישון. לעיתים נדירות מבחינים בהתרחשויות קצרות אלה של התנהגות סהרורית, אלא אם כן האדם נמצא במעקב במעבדת שינה. אנשים מסוימים נוטים לסהרוריות יותר מאחרים, ובתקופות מסוימות יותר מאחרות. אנשים המהלכים בשנתם עקב התנהגות סהרורית, עושים זאת בעיניים פקוחות - ולא כשעיניהם עצומות וידיהם פשוטות לפנים, כפי שנהוג לתארם בסרטים מצוירים. עיניו של הסהרורי עשויות להראות מזוגגות, אדומות, או אטומות מבע, למתבונן מן הצד. תגובותיו המילוליות של הסהרורי תהיינה איטיות, תגובותיו למשמע שאלות הגיוניות יהיו מבולבלות, והוא יתקשה להגיב באופן מושכל. התנהגות סהרורית כשלעצמה איננה מהווה סכנה בריאותית, אולם בעת התנהגות זו עשוי האדם להיקלע לתאונות כיוון שאינו מגיב באופן הכרתי. אם אדם מבצע עבירה פלילית תוך כדי התנהגות סהרורית, תעמוד לו הגנה של התנהגות בלתי מודעת (אוטומטיזם). לעומת זאת, במשפט העברי נקבע שאדם אחראי על נזקים שעושה מתוך שינה: ”אדם מועד (נושא באחריות מלאה לנזקיו) לעולם; בין ער, ובין ישן” (מסכת בבא קמא דף ב'). מעשים בעלי אופי מיני הנעשים מתוך שינה וללא מודעות אליהם נקראים סקס-סומניה. אחד המיתוסים הנפוצים באשר להתנהגות סהרורית הוא שלעולם אסור להעיר אדם המהלך בשנתו. במציאות, אין זה מסכן את הסהרורי עצמו (הוא עלול להיות נבוך או לאבד התמצאות לכשיתעורר, מה שעלול לגרום לחרדה), אך קיימת סכנה כלשהי למי שמנסה לעורר את הסהרורי. לעיתים קרובות מפגינים סהרורים התנהגות תוקפנית כאשר מפריעים להם. קיימים מקרים בהם אנשים סהרוריים תקפו באלימות את מי שניסה להעירם ואפילו מקרים (נדירים ביותר) שהסתיימו רע. עם זאת, סהרוריים עלולים לסכן את עצמם הרבה יותר מאשר אחרים. קיימים אף דיווחים על סהרוריים שנפלו מחלונות פתוחים אל מותם. כאשר סהרוריים מסכנים את עצמם, למשל על ידי ירידה במדרגות תלולות, או אחיזה בסכין חדה, עדיף להעירם (אם כי יש להיזהר מהסכין שבידו של האדם, שעלול לתקוף באמצעותה). סהרוריות, אתר המרכז לבריאות הנפש גהה רן לוי, ‏בין אמנות והתאבדות - על הליכה מתוך שינה, באתר "הידען", 27 באוגוסט 2009 דייוויד ק. רנדל, הסהרוריים הקטלניים, באתר אלכסון, 21 בספטמבר 2013 סהרוריות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סהרוריות, דף שער בספרייה הלאומית Irwin Feinberg, Ian G. Campbell, Nato Darchia, Rapid Eye Movement Density is Reduced in the Normal Elderly, Sleep 26, 2003-12-01, עמ' 973–977 doi: 10.1093/sleep/26.8.973 יש כאלה שהסבירו זאת מכיוון שאדם שמועד לסהרוריות צריך להציב לעצמו אמצעי הגנה לפני שהולך לישון הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סו

סוּ (באנגלית (ממקור צרפתי): Sioux) הוא שם קיבוצי למספר שבטי ילידים המתגוררים באמריקה הצפונית. שטח המחיה ההיסטורי של הסו היה במרחבי המישורים הגדולים, בתחומי המדינות מינסוטה, נברסקה, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית וצפון איווה שבארצות הברית ובמניטובה שבדרום קנדה. ניתן לחלק את אומת הסו לשלוש קבוצות לשוניות: הלקוטה, הנקוטה (נקראים גם יאנקטון ויאנקטונאי או דקוטה מערביים) והדקוטה (נקראים גם סאנטי או דקוטה מזרחיים). הגבעות השחורות שבמערב דקוטה הדרומית, היוו במהלך ההיסטוריה מוקד משיכה מיסטי לבני שבטי הסו, אשר האמינו שהאלים חיים במעלה ההר, אך לא היו מודעים לעושר הרב הטמון באדמה. בתקופת הבהלה לזהב, כאשר הרפתקנים פלשו בהמוניהם אל נחלת הסו, נוצרו מתחים ועימותים שהתפתחו לכדי קרבות בין בני הסו לצבא ארצות הברית. בקרבות אלו נחשפו חלק מהגיבורים המיתולוגיים של המערב הפרוע, דוגמת סוס משוגע ושור יושב. עיקר מזונם של שבטי הסו הגיע מציד ביזון, ומקומות מושבם ונדודיהם נקבעו בהתאם לנדידת עדרי בהמות אלו. יכולתם הניידת של שבטי הסו התבטאה במהירות בניית וקיפול מושבם הזמני ושימוש בסוסים. טיפי הוא שמו של אוהל בשפת בני הסו, פירושו: בית או מעון. בשם זה נקרא האוהל שבו גרו הילידים. בשמורת האינדיאנים פיין רידג' (Pine Ridge, בדקוטה הדרומית על גבול נברסקה) נמצאת אוכלוסייה גדולה של צאצאי בני שבט הסו, החיים בעוני רב. לא הרחק משם מצוי אתר ההנצחה לזכר ההרוגים בטבח וונדד ני, שם נהרגו כ-300 ילידים, ביניהם 200 נשים וילדים, והיה הקרב שסיכם את מלחמות האינדיאנים. בשנת 1948 החלו צאצאי הסו בהקמת אנדרטה עצומת ממדים בגבעות השחורות הנקראת "אנדרטת סוס משוגע" (Crazy Horse Memorial), לזכר סוס משוגע ולזכר תרבותם. הפסל מיועד להיות המונומנט הגדול ביותר בעולם ולצידו פארק תיירות גדול ומוזיאון. שבטי הסו מוזכרים בסרט "רוקד עם זאבים" של קווין קוסטנר משנת 1990, וכן בכתבי קרל מאי. שבט הסו לקוטה מוזכר גם בתוכנית הקומדיה של נטפליקס "קימי שמידט" ("Unbreakable Kimmy Schmidt"). Crazy Horse Memorial, האתר הרשמי (באנגלית) המונומנט הגדול ביותר בעולם, באתר "אפלטון", 3 באוגוסט 2006, מאורכב בארכיון האינטרנט, 1 באוקטובר 2020 "כוח סוס" – פרק על חייו של סוס משוגע והילידים באמריקה, בפודקאסט "מינהר הזמן", "כאן", תאגיד השידור הישראלי סו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזרח עובד צה"ל

אזרח עובד צה"ל או עובד צה"ל (בראשי תיבות: אע"צ או ע"צ) הוא אדם המועסק על ידי משרד הביטחון, ועובד במסגרת צה"ל. עובד צה"ל אינו לובש מדים ואינו נמנה עם כוחות הצבא הסדיר, למרות שהוא עשוי לשמש במעמד של נגד או במעמד של קצין. בצה"ל מועסקים כיום כ־7,400 עובדי צה"ל, מרביתם ביחידות הכפופות לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל). נהוגות שתי דרגות לעובדי צה"ל: בח"ג (בחזקת חוגר) - מרבית הע"צים; בח"ק (בחזקת קצין) - מיעוט הע"צים, כאלו הממלאים תפקיד המקביל לתקן רב-סרן ומעלה. בצה"ל מועסקים עובדים במגוון רחב של תחומים: עובדי ייצור, עובדי הוראה, טכנאים, הנדסאים, מהנדסים, עיתונאים, רופאים, פסיכולוגים, מחסנאים, אנשי לוגיסטיקה, יועצים ארגוניים ועוד. משך עבודתם בצה"ל ארוך יחסית למשך השירות של משרתי קבע וחלקם מתמידים במערכת 30 שנה ואף יותר, מאחר שהע"צים פורשים לגמלאות בגיל המקביל בדרך כלל לגיל הפרישה במגזר הציבורי, שהוא גבוה בהרבה מגיל הפרישה הצבאי. מרבית התקנים המאוישים על ידי עובדי צה"ל מיועדים רק לעובדי צה"ל, אך בחלק מהמקרים התקן מאויש לעיתים על ידי עובד צה"ל ולעיתים על ידי קצין. הארגון היציג של עובדי צה"ל הוא ארגון עובדי צה"ל, שבראשו עומד מאיר בן הרוש. אתר ארגון עובדי צה"ל מוטי בסוק, דו"ח: אזרחים עובדי צה"ל משתכרים יותר מבמגזר העסקי, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2013
אריה ים ניו זילנדי

אריה ים ניו זילנדי (שם מדעי: Phocarctos hookeri) הוא מין אריה ים יחיד בסוגו המתרבה סביב לחופים של האי הדרומי של ניו זילנד, באיי אוקלנד ובמידה מסוימת גם באי סטיוארט. פרוותם של הבוגרים חומה-שחורה, וצבע פרוותן של הנקבות בהיר יותר משל הזכרים. אריות ים ניו זילנדיים זכרים מגיעים באורכם לכ-3.5 מטרים, ואילו הנקבות מגיעות לאורך של שני מטרים בלבד. הזכרים שוקלים בין 300 ל-450 ק"ג והנקבות שוקלות עד 160 ק"ג. במהלך מסעות ציד, יכולים אריות הים הניו זילנדים להרחיק מהחוף אף למרחק של 130 ק"מ. להם יכולת לצלול לעומק של 300 מטרים. תזונתם מורכבת מתמנונים, דגים קטנים, סרטנים, שבלולים ופינגווינים. הם נוהגים לבלוע אבנים המסייעות להם בתהליך העיכול, ומאוחר יותר הם מקיאים אותן. אריות הים הניו זילנדיים מתרבים במושבות בין נובמבר לינואר, כאשר הגורים נולדים בתקופה שמתחילת דצמבר ועד לסוף ינואר. בנובמבר מגיעים הזכרים לחופים, ושם נאבקים ביניהם על טריטוריה. כמה שבועות לאחריהם מגיעות הנקבות לחופים, והזכר המנצח בכל טריטוריה זוכה בשטח שאליו מגיעות שמונה עד 25 נקבות. גורי אריות הים הניו זילנדיים נולדים עם פרווה עבה בצבע חום. אורך גופם בלידה 70–100 ס"מ, ומשקל הגורים הזכרים כ-7.9 ק"ג בעוד שמשקלן של הנקבות הוא כ-7.2 ק"ג. כעבור שניים עד שלושה שבועות מתחילים הגורים לשחות. הנקבות מגדלות את גוריהן עד הגיעם של הגורים לגיל שמונה חודשים לפחות. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שלוש עד ארבע שנים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש, אך רק בגיל שמונה או אף יותר מכך מגיעים לבגרות חברתית המאפשרת להם להתרבות. תוחלת חייהם של הזכרים יכולה להגיע עד 23 שנים ואילו תוחלת חייהן של הנקבות עד 18 שנה. כבעלי חיים נוספים בפאונה של ניו זילנד, גם אריה הים הניו זילנדי הוא מין בסכנת הכחדה. במהלך המאה ה-19 ניצוד אריה הים הניו זילנדי במידה נרחבת בשביל עורו ושמנו. הוא מוגדר כמין מוגן החל משנות התשעים של המאה התשע עשרה. בשנות התשעים של המאה העשרים, גודל האוכלוסייה הוערך בכ-15,000 פרטים. ייתכן שהאוכלוסייה הצטמצמה בשל מחלה שהתפרצה בשנת 1998 והביאה למותם של 20% מהנקבות הבוגרות ו-50% מהגורים בשנה זו. בימינו מוערך גודל האוכלוסייה בכ-12,000 פרטים. מדיה וקבצים בנושא אריה ים ניו זילנדי בוויקישיתוף Phocarctos hookeri, Hooker's Sea Lion - MarineBio.org אריה ים ניו זילנדי, באתר ITIS (באנגלית) אריה ים ניו זילנדי, באתר NCBI (באנגלית) אריה ים ניו זילנדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אריה ים ניו זילנדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אריה ים ניו זילנדי, באתר GBIF (באנגלית) אריה ים ניו זילנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN New Zealand sea lion, Department of Conservation
יוסף אפשטיין

יוסף אפשטיין (בצרפתית: Joseph Epstein; נולד ב-16 באוקטובר 1911 - הוצא להורג ב-11 באפריל 1944 במבצר מון ואלרין, צרפת), נודע גם בשמות קולונל ז'יל וז'וזף אנדריי, היה פעיל קומוניסט יהודי, יליד פולין, וממנהיגי תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמת העולם השנייה. הוא הוצא להורג בידי הגרמנים. יוסף אפשטיין נולד בזמושץ', פולין ולמד משפטים באוניברסיטת ורשה. שם התוודע אל המפלגה הקומוניסטית הפולנית ובהמשך הצטרף לשורותיה. בשנת 1931 נעצר על ידי המשטרה אחרי שנשא דברים בהפגנה קומוניסטית אבל שוחרר לאחר שבועות אחדים. הוא נמלט לצ'כוסלובקיה, שם ביקש מקלט מדיני, אך פנייתו נדחתה. אפשטיין חזר לפולין וגורש בצו השלטון. בטור, צרפת, שם ארגן מהגרים, פגש אפשטיין ונשא לאישה את פולה גרינפלד. משטרת צרפת קיבלה מידע מן הקונסוליה הפולנית על חברותו במפלגה הקומוניסטית ואפשטיין נעצר ואולץ לעזוב את טור. הוא ואשתו עברו לבורדו, שם המשיכו בלימודים. הוא ארגן סטודנטים לקולקטיב ומונה לוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית. בשנת 1933 נסע לפריז. בשנה שלאחריה עבר אפשטיין את הבחינה האחרונה שלו וקיבל תואר במשפטים, אבל נאסר עליו לעסוק בעריכת דין, כיוון שלא היה צרפתי. בשנת 1936 התגייס אפשטיין לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ולקח חלק בהגנה על אירון, שם נפצע קשה. בינואר 1938 פיקד על סוללת התותחים של הקומוניסטים הרומנים, טודור ולדימירסקו, בגונדת אנה פאוקר. עם שובו לצרפת בסוף 1938, נכלא בגור, מחנה מעצר לפליטים פוליטיים וחברי הבריגדות הבינלאומיות. בשנת 1939 התגייס לשורות צבא פולין, אבל פרש ממנו עקב האנטישמיות ששררה שם, והצטרף ללגיון הזרים הצרפתי. בשנת 1940 נפל בשבי הגרמנים ונשלח לסטאלאג IVB, מחנה לשבויי מלחמה. אפשטיין ברח מן המחנה ונמלט לשווייץ אבל גורש לגרמניה. הוא הצליח להשיג תעודות מזויפות ועבר לפריז. בשנת 1941 החל אפשטיין לעבוד עם קבוצת הקלעים והפרטיזנים (Francs-Tireurs et Partisans (FTP), קבוצת מרי קומוניסטית; בפברואר 1943 היה קצין מבצעים באזור פריז. הוא הציע טקטיקה חדשה של לוחמת גרילה. עד לנקודה זו, פעלה ה-FTP בתאים של שלושה אנשים: אחד תקף ושניים סיפקו אש חיפוי למנוסתם. אפשטיין הציע, שהצוותים ימנו 10 עד 15 לוחמים. שלושה או ארבעה ישליכו רימונים או פצצות והיתר יחפו על נסיגתם. הקבוצה ידעה, שמבנה של חיילי ורמאכט ייקח חלק במצעד בשדרה, המסתיימת בכיכר ל'אטואל. קבוצתו של אפשטיין החליטה לתקוף בשנים-עשר אנשים. שלושה מהם יתקפו ברימונים בשעה שיתר התשעה יאבטחו את נסיגתם. תריסרי חיילים נהרגו או נפצעו אבל רק פרטיזן אחד נפצע. הקצינים הגרמנים דיווחו, שחייליהם הותקפו בידי כמאה אנשי גרילה. בשלהי 1943 נמצא בוגד בשורות ה-FTP. אפשר שהיה זה יוסף דוידוביץ', שהיה ראש צוות בקבוצת המחתרת, שבראשה עמד הארמני מיסאק מנוחיאן. דוידוביץ' נפל בידי הגסטאפו ואחר שוחרר, או לטענתו, לא שוחרר אלא נמלט מידיהם. ב-16 באוקטובר 1943 נעצר אפשטיין באברי-פטי-בור בעת פגישה עם מנוחיאן. הוא עבר עינויים בכלא פרזנה, נשפט עם עוד תשעה-עשר מחברי ה-FTP ודינו נגזר למוות. הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים. Albert Ouzoulias (Colonel André), Synowie Nocy, Warsaw, Ministry of National Defence, 1979. Also published in French as Les Fils de la Nuit, Paris, Grasset, 1982. מדיה וקבצים בנושא יוסף אפשטיין בוויקישיתוף
בוטאריטארי

בוטאריטארי (באנגלית: Butaritari) הוא אטול אלמוגים הממוקם במרכז האוקיינוס השקט, ומהווה חלק מאיי גילברט שברפובליקת קיריבטי. באטול שלושה איים מיושבים - מקין (Makin), קייבו (Kiebu) ואון (Onne). בעבר נקרא האטול כולו "מקין" ועל כן, על מנת להבדיל מהאי, קראו לאי המיושב "מקין הקטן". שטחו של האטול כ-13.6 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-4,200 תושבים (2002). שטח הגדול באיי האטול - מקין - 6.7 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1,700 תושבים. כמות המשקעים באטול מרובה ביותר, ויורדים בו מדי שנה כ-4,000 מילימטרי גשם (ביחס ל-2,000 מילימטרים היורדים בטאראווה ו-1,000 מילימטרים באיים הדרומיים יותר של קיריבטי). צורתו של האטול מלבנית, ורוחבו ממזרח למערב כ-30 ק"מ וכ- 15 ק"מ מצפון לדרום. מספר תעלות מקשרות את הלגונה עם האוקיינוס בצידו המערבי של האטול. הלגונה עמוקה מאוד, ומושפעת משינויי האקלים של האוקיינוס בשל תעלות אלה. עומקה של הלגונה מאפשר כניסת ספינות גדולות אליה. חלקו הדרומי והדרום מזרחי של האטול הוא אי אחד, הנחצה על ידי תעלה אחת. רוחבו של האיון ביו 0.2 ל-0.5 ק"מ. בצפון הלגונה המרכזית ישנה לגונה צפונית, רדודה יותר וקטנה יותר. באי מצוי שדה תעופה שנבנה בו במהלך מלחמת העולם השנייה. שדה תעופה זה הורחב בשנת 1995 על מנת לאפשר טיסות סדירות לטאראווה, אולם טיסות אלה פסקו לאחר זמן קצר ביותר. האי הוכרז על ידי ארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-19 כשטח בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו. בשנות ה-70 של המאה ה-19 שימש האטול כמרכז המסחרי והכלכלי של איי גילברט, עד שהוקם מרכז כלכלי בטאראווה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוקם באטול מרכז של חברת סחר יפנית, אולם הירידה במחירי הקופרה הביאה לשפל כלכלי באי. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש לזמן קצר האי על ידי כוחות נחתים של ארצות הברית באוגוסט 1942. במהלך קרב מקין בנובמבר 1943 נכבש האי בשנית על ידי חיל הרגלים של צבא ארצות הברית. האי שימש כמקום מגוריו של הסופר רוברט לואיס סטיבנסון, והוא מתואר באריכות בחלק השני של ספרו "בימי הדרום". אוניית צי ארצות הברית האי מקין הקרויה על שם האי. מדיה וקבצים בנושא בוטאריטארי בוויקישיתוף בוטאריטארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כסלו

כסלו או כסליו (מאכדית: kissilimu), הוא חודש בלוח הבבלי ובלוח העברי, החודש התשיעי במספר לפי המסורת המקראית והשלישי לפי המסורת החז"לית. חודש זה חל בסוף הסתיו ונחשב לחודש החשוך ביותר. אורכו של חודש כסלו משתנה, בשנה שלמה ובשנה כסדרה אורכו 30 יום, ואילו בשנה חסרה הוא בן 29 יום. על פי הלוח העברי הקבוע א' בכסלו לעולם לא יחול בשבת (כי אין שנה שלמה המתחילה ביום שלישי), אך הוא יכול לחול בשאר ימי השבוע. חודש כסלו נזכר במקרא פעמיים בשמו, פעם אחת בזכריה (ז,א) ובפעם השנייה בנחמיה (א,א). שמו של החודש הובא מבבל, ומקורו בשם החודש התשיעי בלוח השנה הבבלי "כיסלימו" (kissilimu) שמשמעותו אינה ברורה. יש הדורשים את השם כסלו מלשון כֵּסֶל או כִּסְלָה, מילים שפירושן "תקווה", וכוונתו תוחלת לגשמי החורף[דרוש מקור]. ייתכן קשר ל"כסיל", שמה העברי של קבוצת הכוכבים אוריון הנראית היטב בשמיים בחודש זה. בביתא ישראל החודש נקרא כיסלו. מזל החודש הוא מזל קשת. בלוח השנה במגילות קומראן מזלו הוא מזל גדי. בזמן שקדשו את החודש על פי הראייה, שלוחים היו יוצאים מבית הדין להודיע בקהילות ישראל באיזה יום היה ראש חודש, כדי שידעו מתי יחול כ"ה בכסלו להדליק נרות חנוכה. י"ז בכסלו: יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל י"ט בכסלו: חג הגאולה בחסידות חב"ד כ"ה בכסלו: חנוכה (נחוג במשך שמונה ימים) ג' בכסלו: עשו החשמונאים יום טוב לכבוד ניצחונם על גזירות אנטיוכוס ז' בכסלו: שרף יהויקים את מגילת ירמיהו י"ז בכסלו: בשנת ה'תש"ח אישר האו"ם את תוכנית החלוקה כ"ד בכסלו: נוסד היכל ה' בימי חגי תכנים לחודש כסליו במרכז הפדגוגי הווירטואלי של רשת מורשה ש"ז כהנא, כסלו הערך "כסלו", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה חודשי השנה העברית, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏8 בספטמבר 2015 W. Muss-Arnolt, The Names of the Assyro-Babylonian Months and Their Regents, Journal of Biblical Literature 11, 1892, עמ' 160–176 doi: 10.2307/3268813 כ-74.5% מכלל השנים כ-25.5% מכלל השנים שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תכ"ח, סעיף ב'. על כך מעיד אף תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה, פרק א', הלכה ב'. ספר יצירה פרק ה' משנה ט"ו משנה, מסכת ראש השנה, פרק א', משנה ג'.
אליאס סרכיס

אליאס סרכיס (בערבית: إلياس سركيس; 20 ביולי 1924 – 27 ביוני 1985) היה נשיא לבנון בשנים 1976–1982. אליאס סרכיס נולד בשבאנייה (אנ'), למשפחה נוצרית מרונית. הוא למד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף. לאחר תום לימודיו בשנת 1948 הצטרף למערכת המשפט בשנת 1953 והיה לשופט במחלקת ראיית החשבון. בתקופת שלטונו של הנשיא פואד שהאב מונה להיות המנהל המשפטי בארמון הנשיאות בבעבדה, ובשנת 1962 הפך למנהל הכללי לעניינים נשיאותיים. בעקבות משבר אינטראבנק בשנת 1968 מונה לעמוד בראש הבנק של לבנון. סרכיס התחרה בבחירות לנשיאות של שנת 1970 כבן טיפוחיו של שהאב וכולם ציפו שיזכה, אולם כמה מחברי האספה הלאומית שהיו מזוהים עם כמאל ג'ונבלט שינו את דעתם ברגע האחרון והוא הפסיד על חודו של קול לסולימאן פרנג'יה. מאוחר יותר, לאחר תחילת מלחמת האזרחים של לבנון נבחר לנשיאות ב-8 במאי 1976. כשני שלישים משטח המדינה היו אז תחת כיבוש סורי ומיליציות פרטיות שלטו ברובו של השטח הנותר. כוחו כנשיא היה מוגבל. קצת לפני תום כהונתו בשנת 1982 פרצה מלחמת לבנון הראשונה וכוחות צה"ל פלשו למדינה מדרום והגיעו עד לפרברי ביירות. סרכיס היה אמור למסור את השלטון לבשיר ג'ומאייל, אשר נבחר לנשיאות ב-21 באוגוסט 1982, אך ג'ומייל נרצח בהתנקשות תשעה ימים לפני המועד שבו היה אמור להיות מושבע לתפקידו, ולבסוף העביר סרכיס את השלטון לאחיו של בשיר, אמין, ב-23 בספטמבר. סרכיס הלך לעולמו בשווייץ בשנת 1985, בגיל 61. הוא מעולם לא נישא. מדיה וקבצים בנושא אליאס סרכיס בוויקישיתוף Wars of Lebanon - People, wars.meskawi.nl
דאמור

דאמור (בערבית: الدامور) היא עיר חוף לבנונית נוצרית השוכנת כ־20 קילומטר דרומית לביירות. שמה של העיר נגזר משמו של האל הפניקי דמורוס. בעיר נשפך לים התיכון נהר דאמור, אחד מהנהרות העיקריים בחוף הלבנוני. העיר הוקמה במיקומה הנוכחי בשל העובדה כי השטח המישורי שעליו היא נמצאת נדיר מאוד לאורך החוף הלבנוני. מצב זה הפך את העיר לבירת המשי של לבנון בין המאות ה-17 וה-20. המיקום האסטרטגי של העיר הפך אותה למיקום הקרב היחידי שהתרחש בלבנון בימי מלחמת העולם השנייה, בעת המבצע לכיבוש סוריה ולבנון, לאחר הקרב שבו כבשו כוחות אוסטרליים את העיר, השתלטו על לבנון כוחות בעלות הברית, הבריטים וכוחות צרפת החופשית. במהלך מלחמות האזרחים שהתרחשו בלבנון במאות האחרונות הייתה דאמור לציר מרכזי שקרבות התנהלו בו שוב ושוב. במהלך מלחמת האזרחים השנייה אירע ב־1976 טבח דאמור בו רצחו אנשי אש"ף בין 200 ל־600 נוצרים, רובם המוחלט לא חמושים מאנשי העיר (שמנו אז כ־25-20 אלף) ונשארו[דרושה הבהרה] בה עד שגורשו על ידי חיילי צה"ל במהלך מבצע שלום הגליל ב־1982. מאז נעשו מאמצים רבים לשיקום העיר אולם היא עדיין לא התאוששה לחלוטין. טבח דאמור מדיה וקבצים בנושא דאמור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאמור דאמור, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי זוהר (ספורטאי)

אורי זוהר (14 בינואר 1937 – 5 בספטמבר 2002) היה ספורטאי ישראלי אלוף ישראל, שיאן ישראל במשך שנים ארוכות וזוכה מדליית ארד במשחקי אסיה (טוקיו 1958) בהדיפת כדור ברזל. הספורטאי היחיד שהשתתף באופן פעיל ב-8 מכביות. זוהר נולד בפתח תקווה, גדל בבת ים, ולמד בבית הספר לקציני ים עכו. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים. במשחקי אסיה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1958 זכה זוהר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.75 מטר, אחרי פרדמון סין ברר מהודו שקבע שיא משחקים חדש של 15.04 מטר והיטושי גוטו מיפן (14.80 מטר). באותה שנה הוא גם הוכתר כשיאן אסיה להדיפת כדור ברזל וגם זכה בתואר "ספורטאי השנה". הוא זכה להיות משביע האתלטים במכביה ה-11, והיה אחד ממדליקי המשואות בטקס פתיחת המכביה ה-13. מלבד היותו ספורטאי פעיל הוא גם היה מאמן אתלטיקה שלקח תחת חסותו ספורטאים רבים. בין חניכיו ניתן למנות את הקופצת למרחק מיה קלה בנצור, האצן מולי אפשטיין, טובי סלילת, מריאן רכבוך ועוד רבים אחרים שהתאמנו תחתיו. זוהר הקים את מחלקת המחוננים באגודת מכבי חיפה, שמטרתה הייתה לזהות בתלמידים פוטנציאל ולעזור להם לממשו. בגיל 50 הוא הוכתר כאלוף העולם בהדיפת כדור ברזל לוותיקים. אורי זוהר זכה בפרס עירו, חיפה, בתחום הספורט. הוא הוכתר על ידי ההתאחדות לספורט כאחד מ-50 הספורטאים המצטיינים של ישראל מאז קום המדינה. זוהר נפטר ב-5 בספטמבר 2002. הותיר אחריו את אשתו דבורה וארבעה ילדים, בהם הבכור איקה זהר ובן הזקונים דדי זהר. בשנת 2004, בעזרת עיריית חיפה ובעידוד משפחתו להנצחתו, נקראה כיכר על שמו של אורי זוהר בצומת הרחובות הראל ופלמ"ח שברוממה הישנה בחיפה, בסמוך למקום מגוריו. ישראל במשחקי אסיה אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) אתלטיקה במשחקי אסיה 1958, בוויקיפדיה באנגלית
סינוס

האם התכוונתם ל... סינוס (טריגונומטריה) – בטריגונומטריה, היחס במשולש ישר-זווית בין הניצב מול הזווית ליתר והכללה שלו סינוס (אנטומיה) – חלל בתוך העצם, מתייחס לרוב לסינוסים בתוך עצמות הפנים או הגולגולת סינוס (לב) – אזור בלב הקובע את קצב הלב התקין - הוא קצב סינוס
לודומריה

לודומריה הוא שמה הלטיני של ולדימיר-ווהלין, נסיכות רותנית מימי הביניים, אשר הייתה חלק מנסיכות גאליץ'-וולין במאות ה-13 וה-14. השם נזכר תמיד יחד עם גליציה, שמה הלטיני של גאליץ' (הידועה כיום כהאליץ'). מ-1772 ועד 1918 היה ללודומריה מעמד רשמי של פרובינציה באוסטרו-הונגריה, אף שהייתה קיימת רק "על הנייר". בפועל לא התקיימה ישות שכזו ולא היה לה זכר על המפות. לודמיר ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בעבדא

בַּעַ֫בְּדַא (בערבית: بعبدا) היא בירת מחוז הר לבנון במערב לבנון המשקיפה על הבירה ביירות. על גבעה בעיר נמצא ארמון בעבדא (قصر بعبدا), שהוא מעונו הרשמי של נשיא לבנון (לנשיא יש גם מעון קיץ בבית א-דין). עוד נמצאים בעיר משרד ההגנה ומחנות צבא. במקום שכנה בעבר נציגות ישראל בביירות. מדיה וקבצים בנושא בעבדא בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל תוניסיה

דגל תוניסיה אומץ בשנות ה-30 של המאה ה-19, וקיבל מעמד רשמי בחוקה ב-1 ביוני 1959. הדגל הוא אדום ובמרכזו דיסקה לבנה, ובתוכה סהר אדום שכמעט מקיף כוכב אדום בעל חמישה קודקודים. בדגלים מוקדמים יותר, הופיע סהר עבה וגדול יותר. הסהר והכוכב המחומש הם סמלים מוסלמיים מסורתיים. הדיסקה הלבנה מסמלת את השמש. הצבע האדום ייצג במקור את ריבונות האימפריה העות'מאנית. הדגל הפך לדגל תוניסיה באופן רשמי אחרי שקיבלה עצמאות מצרפת. הדגל נוצר בהנחיית הביי (מושל תוניסיה מטעם האימפריה העות'מאנית), חוסיין השני, אחרי קרב נאווארינו ב-20 באוקטובר 1827. הדגל אומץ בשנת 1831 או 1835. הוא היה הדגל הרשמי של תוניסיה גם תחת שלטון צרפת, עד קבלת העצמאות ב-1959. ב-30 ביוני 1999 נקבעו היחס ועיצוב הדגל באופן רשמי בחוק. סמל תוניסיה המנון תוניסיה מדיה וקבצים בנושא דגל תוניסיה בוויקישיתוף דגל תוניסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוניסיה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בחמדון

בַּחַמְדוּן (בערבית: بحمدون) היא עיירת קיט בהר הלבנון שבלבנון. מקור שם העיירה הוא בארמית ומשמעותו תשוקה[דרוש מקור]. בחמדון שוכנת במרחק 23 ק"מ ממזרח לביירות, על כביש ביירות-דמשק, בגובה של 1,100 מטרים מעל פני הים, צופה אל עמק לה-מרטין שבנפת עאליי. מרבית אוכלוסייתה נוצרית אורתודוקסית. לפני מלחמת האזרחים בלבנון הייתה בחמדון אתר נופש וקייט פופולרי, בזכות האוויר הצלול, הנוף ההררי והקרבה לחוף הים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נהגו לבלות בה גם תיירים מהיישוב היהודי בארץ ישראל. עד מלחמת האזרחים התקיימה בעיירה קהילה יהודית קטנה, ובתקופת מלחמת לבנון הראשונה נותרו בה עדיין שלוש משפחות יהודיות. ב-1910 הוקם בה בית הכנסת בחמדון, בית כנסת גדול ומפואר ששימש את היהודים שבאו לנפוש בעיירה בימי החגים. בית הכנסת נעזב ערב מלחמת האזרחים אך שלד המבנה שלו עודו ניצב במקום. במלחמת לבנון הראשונה כבש צה"ל (חטיבה 500 וחטיבת גולני) את אזור בחמדון ועאליי (בית הספר למ"כים) באופן שאפשר שליטה על הגישה לביירות ממזרח בכביש ביירות-דמשק. סמוך לבחמדון נִשבּוּ שמונה חיילי צה"ל בידי מחבלים בספטמבר 1982. שישה מהם הוחזקו בידי פת"ח והוחזרו בעסקת שבויים בנובמבר 1983, ושניים נוספים הועברו לארגונו של אחמד ג'יבריל ושוחררו רק במאי 1985, ב"עסקת ג'יבריל". לאחר שצה"ל פינה את האזור ב-1983, פרצה בו מלחמת ההרים שבמהלכה התחוללו בבחמדון ובסביבתה קרבות בין מיליציות נוצריות לבין המיליציה הדרוזית בפיקודו של וליד ג'ונבלאט. העיירה סבלה מפגיעות הכוחות היריבים, ובין השאר נהרסו כל חמש הכנסיות שהיו בה על ידי כוחותיו של ג'ונבלאט. עקב כך נזנחו אתרי הנופש בעיירה, ורק לאחר תום מלחמת האזרחים היא שבה לתהילתה הקודמת. הכנסיות נבנו מחדש, המלונות, המסעדות ומרכזי הבילוי שופצו, והעיירה מהווה כיום מוקד משיכה לתיירים, בעיקר ממדינות המפרץ הפרסי. מדיה וקבצים בנושא בחמדון בוויקישיתוף מערכת חב"ד אינפו, חסידי חב"ד מקימים מקווה בלבנון(הקישור אינו פעיל) באתר חב"ד אינפו, 13 ביולי 2006 דוד יהונתן גרינברג, בואך בחמדון, 23 ביוני 1982 - החי מבור המוות, באתר הארץ, 24 ביוני 2019 י. קבנצל, "הבהלה ללבנון: מה פוגש ורואה הארצי-ישראלי בלבנון", הארץ, 20 בספטמבר 1935 (מובא באתר "חדשות בן עזר", גיליון 311). מלחמת שלום הגליל באתר דובר צה"ל
סודותיי

סודותיי הוא אלבום הבכורה של הזמרת דין דין אביב שיצא לאור לחנויות בשנת 2006 בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי בהפקת משה דעבול. הופצו ממנו הסינגלים "סודותיי", "משמעויות" (דואט ביחד עם יעל נעים), "חולמת" (דואט ביחד עם מוש בן ארי), "מוכרת לי מפעם" ו"אליה" שזכו להצלחה רבה ולחלקם אף צולמו וידאו קליפים נלווים. ב-20 במרץ 2007 הגיע האלבום למעמד זהב לאחר שנמכרו ממנו 20,000 עותקים בסך הכול. האלבום סודותיי באתר ספוטיפיי סודותיי av דין דין אביב (בשוודית), 2006-01-01, נבדק ב-2022-09-14 סודותיי (אלבום) – פזמונט, באתר pizmonet.co.il