laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'וליאנו אמאטו

ג'וליאנו אמאטו (באיטלקית: Giuliano Amato; נולד ב-13 במאי 1938) הוא פוליטיקאי איטלקי, שכיהן פעמיים כראש ממשלת איטליה, תחילה בין השנים 1992–1993 ושוב בין השנים 2000–2001. מאוחר יותר הוא היה סגן נשיא האמנה בדבר עתיד אירופה שניסחה את החוקה האירופית ועמדה בראש קבוצת אמאטו. הוא מכונה בדרך כלל הדוטור סוטיל (Sottile), (שפירושו "דוקטור סובטיליס", הסוויטה של הפילוסוף הסקוטי מימי הביניים ג'ון דונס סקוטוס, התייחסות לעדינותו הפוליטית). בין השנים 2006–2008 הוא היה שר הפנים בממשלתו של רומנו פרודי. ב־12 בספטמבר 2013 מינה אותו הנשיא ג'ורג'יו נפוליטאנו לבית המשפט החוקתי באיטליה, שם כיהן מאז. נולד בטורינו למשפחה סיציליאנית, אמאטו גדל בטוסקנה. הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת פיזה בשנת 1960, בזמן שלמד בבית הספר היוקרתי "קולג'יו מדיקו-ג'יוריקו" מ"סקואולה נורמלה סופרורי", שהיום הוא בית הספר ללימודים מתקדמים בסנט'אנה, ותואר שני במשפטים השוואתיים ממשפט קולומביה. בית ספר בשנת 1963. לאחר לימד באוניברסיטאות מודנה, פרוג'יה ופירנצה, עבד כפרופסור למשפט חוקתי איטלקי והשוואתי באוניברסיטת רומא לה ספינזה בין השנים 1975–1997. אמאטו החל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 1958, כשהצטרף למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. הוא היה חבר פרלמנט בין השנים 1983–1993. היה מזכיר המדינה במשרד ראש הממשלה בין השנים 1983–1987, סגן ראש הממשלה בין השנים 1987–1988 ושר האוצר בין השנים 1987–1989. מיוני 1992 עד אפריל 1993 כיהן אמאטו כראש הממשלה. במהלך עשרת החודשים האלה סדרה של פרשיות שחיתות טלטלה את איטליה וסחפה כמעט מעמד שלם של מנהיגים פוליטיים. אמאטו עצמו מעולם לא היה מעורב, למרות קרבתו לבטינו קראקסי, דמות מרכזית במערכת השחיתות. כראש ממשלה, אמאטו הגיב ביעילות לשני פיחות של הלירה בעקבות ספקולציות במטבע שהובילו את גירוש איטליה מהמערכת המטבעית האירופית בכך שקיצץ את הגירעון התקציבי בצורה דרסטית ובכך נקט בצעדים הראשונים בדרך שתביא את איטליה לאמץ את האירו. ג'וליאנו אמאטו משמש כיו"ר שותף לכבוד בפרויקט הצדק העולמי. פרויקט הצדק העולמי פועל להובלת מאמץ רב-תחומי עולמי לחיזוק שלטון החוק לפיתוח קהילות של הזדמנויות ושוויון. מדיה וקבצים בנושא ג'וליאנו אמאטו בוויקישיתוף
רצח תמר אורן

רצח תמר אורן בוצע בידי מחבלים בפרדס ליד מושב ירקונה ב-23 באוגוסט 1950, וקיבל תהודה ביישוב בתקופתו, מאחר שהיה בין מקרי הרצח הראשונים, לאחר קום המדינה, בהקשר של הסכסוך הישראלי-ערבי. תמר אורן נולדה בתל אביב ב-28 בספטמבר 1931, בתם של יוסף אורן (צ'רקסקי) וחיה לבית דיסקין, השנייה מבין שלושה ילדים. היא עברה עם משפחתה לגור במושב ירקונה. לאחר שסיימה ללמוד בסמינר לגננות הועידה את עצמה לעבוד כגננת במושב העולים גרדוש בגליל (כיום פרוד). ביום הרצח, עם לילה, יצאה לטייל עם בן זוגה, בנימין לוונטל מקיבוץ יפתח, ליד מושב ירקונה. בהימצאם ליד פרדס, ירו עליהם מסתננים. תמר נהרגה ובן זוגה נפצע. היא הובאה לקבורה במושב גני עם. במקום הרצח הציבה המשפחה אנדרטה לזכרה, ונטעה עץ דקל ו-5 עצי אורן. ב-1951 תרמו הוריה דמי מלגה לסטודנט נצרך בסמינר בו למדה ב-1958 נקרא "רחוב התמר" בנווה נאמן על שמה של הנרצחת תמר אורן, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות איבה מסתננים רצחו צעירה יהודיה, דבר, 24 באוגוסט 1950 נהרגה בת מושב ירקונה, חבר יפתח נפצע, על המשמר, 24 באוגוסט 1950 יוסף תמיר, צעירה נרצחה וצעיר נפצע בהתנגשות מסתננים ליד ירקונה, הַבֹּקֶר, 24 באוגוסט 1950 לרצח תמר אורן, דבר, 24 בספטמבר 1950 תמר אורן (צ'רקסקי) - שנה למותה, דבר, 11 בספטמבר 1951 אורי אורן, תמר - לזכר אחותי שנרצחה בידי מסתננים, דבר, 14 בספטמבר 1951 רצח תמר אורן, באתר "ארץ זוכרת יושביה" עצי האורן נכרתו ב-1980 על ידי שכן שחלקתו הגיעה לעצים ורק עץ התמר נשאר סטיפנדיה לזכר תמר אורן, דבר, 5 בנובמבר 1952 רחוב התמר ע"ש תמר אורן, דבר, 29 באוגוסט 1958 רחוב תמר, נווה נאמן, באתר "הוד השרון"
טוני מורלי

טוני מורלי (באנגלית: Toni Morley; נולד ב-26 באוגוסט 1954 באורמסקיק שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הכנף בתקופת הזהב של אסטון וילה בתחילת שנות ה-80. מורלי נולד באורמסקיק שבאנגליה בשנת 1954 ובתור תלמיד ייצג את בתי הספר בעיר והמחוזיים. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של פרסטון נורת' אנד ביולי 1969 וכעבור שלוש שנים החל את הקריירה המקצועית במדי הבוגרים שלה. בפברואר 1976 חתם מורלי בברנלי תמורת סכום של 100,000 ליש"ט. אף על פי שבאותה העת שיחקה בפוטבול ליג כעבור כמה חודשים מהגעתו ירדה לליגה השנייה. אומנם מורלי היה בהרכב הקבוע אך אכזב וסבל בה כשנראה שאיבד את יכולת הכיבוש שלו. בעונת 1978/79 כבש חמישה שערים בלבד ב-91 משחקי ליגה. השחקן שנחשב כ"ג'ורג' בסט" הבא לא מצא את עצמו שם. השינוי הגיעה עם צירופו לאסטון וילה ב-1979 תמורת סכום של 200,000 ליש"ט, שם עשה את הרגעים הגדולים בקריירה שלו. תחת המאמן רון סאונדרס עוצב להיות אחד השחקנים המסוכנים בסביבה כשהיה מפורסם בהבקעת שערים מרהיבים; אחד מהם היה נגד אברטון בפארק גודיסון בעונת 1980/81 כשרץ כמעט מאמצע המגרש וכבש מחוץ לרחבה אל חיבורי השער. עם שער זה מורלי זכה בתואר "שער העונה". הוא לקח חלק חשוב בזכייה באליפות המפתיעה בעונת 1980/81 ובגביע אירופה לאלופות בעונה שלאחר מכן. מורלי כבש במפעל האירופי ארבעה שערים, יותר מכל חברי קבוצתו, וגם כבש את השער שהעלה אותם לגמר בניצחון 0–1 במשחק הראשון על אנדרלכט הבלגית. בגמר המפעל באיירן מינכן הגיעה כפייבוריטית לזכייה אך מסירה של מורלי לעבר פיטר ווית' קבעה את תוצאת המשחק 0–1 לזכות אסטון וילה. ממש בתחילת שנת 1983 זכה עימה גם בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 1–3 בצמד המפגשים על ברצלונה ולאחר מכן עבר ליריבתה המקומית וסט ברומיץ' אלביון. מורלי שיחק שם שתי עונות (כולל זמן השאלה קצר בברמינגהאם סיטי). בהמשך הקריירה נדד בקבוצות שונות מרחבי העולם והראשונה שבהם הייתה סייקו מהונג קונג. אחריה הצטרף ב-1986 לדן האג ההולנדית עימה הגיעה לגמר הגביע בעונת 1986/87, בו גם כבש אך הפסידו 4–2 בהארכה לאייאקס. לאחר מכן מורלי חזר לוסט ברומיץ' אלביון והיה גם בתקופת השאלה בברנלי. התחנות האחרונות בקריירה שלו היו טמפה ביי רודיס מארצות הברית והמרון ספרטנס ממלטה. מורלי ערך במדי נבחרת אנגליה 6 הופעות אך הקריירה שלו הייתה בירידה לאחר ולא היה בסגל במונדיאל 1982, זאת מכיוון שהמאמן רון גרינווד העדיף את גראהם ריקס מארסנל על פניו. מורלי כשל להבקיע בכל הופעותיו המועטות והופעת הבכורה שלו הייתה ב-18 בנובמבר 1981 בניצחון 0–1 על הונגריה. האחרונה הגיעה במוקדמות יורו 1984 בניצחון 0–3 נגד יוון. אסטון וילה אליפות אנגליה: 1980/81 מגן הקהילה: 1981 (משותף) גביע אירופה לאלופות: 1981/82 הסופר קאפ האירופי: 1982 מדיה וקבצים בנושא טוני מורלי בוויקישיתוף טוני מורלי, באתר Transfermarkt טוני מורלי, באתר WorldFootball.net טוני מורלי, באתר National Football Teams טוני מורלי, באתר FootballDatabase.eu
גוסטב שנלבר

גוסטב שנלבר (בגרמנית: Gustav Schönleber‏; 3 בדצמבר 1851 – 1 בפברואר 1917) היה צייר גרמני. גוסטב שנלבר למד תחילה בבית הספר הלטיני המקומי ולאחר מכן בבית ספר התיכון בשטוטגרט. בילדותו הוא התעוור בעין אחת. הוא למד הנדסת מכונות בפוליטכניקה של שטוטגרט, אך בן דודו זיהה את כישרונו והמליץ עליו ללמוד באקדמיה הפרטית לאמנות של אדולף לייר במינכן, שם החל ללמוד ציורי נוף בין השנים 1870 עד 1873. גוסטב שנלבר גילה מקומות רבים שהיו ידועים אחר כך מאוד, כמו בסיגהיים, רוטנבורג, בשנת 1870 ו- Hiddensee, שהיה קשה לגישה עד שנת 1875. בנוסף, ביקר במקומות ציור קלסיים בצרפת (כולל פריז ודיפה), איטליה והולנד. גוסטב שנלבר לימד באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בקרלסרוהה בין השנים 1880–1917. תלמידיו כוללים: פרידריך קלמורגן, אלפרד צוף, ראול פרנק, וילהלם הסמן, גוסטב קמפמן, פול מולר-קאמפף, גרהרד בקנהוס, אוגוסט גרוה, אדולף לונץ, אדוארד שלואמן, וילהלם ריטר, מקס וילהלם רומן, אלפרד הלברגר, מקס פריי, גאורג בורמסטר, אדולף דה קודר וארנסט איטנר. בשנת 1888 הקים את וילה שנלבר, הקיימת עד היום, בקרלסרוהה סמוך לאקדמיה. בוילה ישנם בהווה, סדנאות, חדרי לימוד, סדנת הצילום ומחלקת התקשורת של האקדמיה לאמנויות. לאחר שממשלת באדן החליטה לפוצץ את המפלים בלופנבורג, היא הזמינה את גוסטב שנלבר לצייר את פלא הטבע ושילמה 10,000 זהובים עבור העבודה. בהווה רואים את שנלבר כחלוץ האימפרסיוניזם הגרמני. גרהרד קביירסטה רואה בו "האב האינטלקטואלי של הזצסיון בקרלסרוהה" ומתייחס לתלמידיו כציירים בסגנון האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם. סגנון הציור שלו נחשב למודרני על ידי מבקרי האמנות. גוסטב שנלבר היה רק צייר נוף. המוטיבים וסגנון הציור שלו נותרו קבועים מאוד בשלב היצירה שלו יותר מ -40 שנה. הוא העדיף לצייר סצינות על ידי המים, הן בתוך הארץ והן חופים, בהולנד, גרמניה ואיטליה, כמו גם בפאתי הולנד וגרמניה. הוא התעניין במיוחד באירועים עונתיים כמו שיטפונות. מדיה וקבצים בנושא גוסטב שנלבר בוויקישיתוף Leo Mülfarth: Kleines Lexikon Karlsruher Maler. Karlsruhe 1987, ISBN 3-7617-0250-7, S. 99–101. Gustav Schönleber – Stadtwiki Karlsruhe, ka.stadtwiki.net
אדומה שלי

"אדומה שלי" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל הפועל תל אביב לרגל זכייתה של הקבוצה בדאבל 1999/2000. את הלחן כתב מיכה שטרית ואת המילים חיבר אריק איינשטיין, שגם ביצע את השיר. איינשטיין היה ידוע כאוהד הקבוצה. השיר מורכב מארבעה בתים מחורזים: הבית הראשון מתאר באופן חיובי את הערים פתח תקווה, חיפה וירושלים, השני את אהבתו של המחבר לקבוצה, ובשני הבתים האחרים מתוארת הזכייה בדאבל. אף התאריך שבו הבטיחה הפועל את הזכייה באליפות (13 במאי) מצוין בשיר. בתחרות שירי הספורט האהובים בכל הזמנים שערך ערוץ הספורט, זכה השיר במקום ה־11. סרטון השיר "אדומה שלי" באתר יוטיוב מילות השיר "אדומה שלי" באתר שירונט מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏השיר שלנו: 20 שירי הספורט הגדולים בישראל, באתר ערוץ הספורט, 18 במאי 2019
טוויקס

טוויקס (באנגלית: Twix) הוא חפיסת שוקולד המיוצרת על ידי חברת מרס, ומורכבת מביסקוויט המצופה בשוקולד חלב וקרמל. סלוגן החטיף הוא "Try both. Pick a side" (בעברית: נסה את שניהם, בחר צד), בהתאם לחילוקו לשתי רצועות מחוברות בחפיסה. החטיף נמכר גם בצורות אחרות ובמילוים שונים. המוצר הופק לראשונה בבריטניה בשנת 1967, והחל להימכר בארצות הברית בשנת 1979. תחילה נקרא החטיף "ריידר" (Raider), ושמו שונה בשנת 1991. משנת 2014 החל החטיף להימכר בצורת שתי רצועות מחוברות. כיום, עבור השוק הצפון אמריקאי מיוצר החטיף בקליבלנד, טנסי, יחד עם M&M's. שינוי השם החטיף מריידר לטוויקס הוזכר בסדרת הטלוויזיה הגרמנית מבית נטפליקס "אפל". בסדרת הדרמה הקומית האמריקאית "כתום זה השחור החדש" החטיף הופיע כפרס עבור מי שתנחש מתי אישה בהריון תלד. בפרק "The Dealership" בקומדיית המצבים האמריקאית "סיינפלד" נעשה שימוש בחטיף כקו עלילה כאשר ג'ורג' קוסטנזה מאשים מכונאי בגניבת חפיסת הטוויקס שלו. מדיה וקבצים בנושא טוויקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוויקס טוויקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף הבית של טוויקס בצרפתית (אורכב 25.06.2012 בארכיון Wayback Machine) The biscuit is typically topped with caramel and then coated with milk chocolate. There is also an additional thin layer of chocolate between the biscuit and the caramel. "Cross-section of a Twix", ediblegeography.com "Products & Brands". www.marsfoodservices.com. "TWIX", marsfoodservices.com "Mars Unwraps Biggest Innovation in Twix Brand History". CSP Daily News (באנגלית). נבדק ב-2017-10-06. Warnke, Kyle (12 באוגוסט 2016). "M&M's and Twix are Made in Tennessee". WVLT-TV. Knoxville, Tennessee. נבדק ב-2018-06-29. {{cite news}}: (עזרה) Chamlee, Virginia (2016-10-28). "Seinfeld's Absolute Best Candy Jokes". Eater.
וספרמגלשה

וספרמגלשה (בהונגרית: Veszprémgalsa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בוספרמגלשה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 325 ובשנת 2020 רק 277 תושבים. בשנת 1969 הוקם הכפר על ידי איחוד של שני הכפרים וספרמפינקוץ (Veszprémpinkóc) וזלגלשה (Zalagalsa) בכפרים שמרכיבים את וספרמגלשה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי וספרמפינקוץ נרצחו בשואה. חלק מהיהודים ילידי זלגלשה נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא וספרמגלשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וספרמגלשה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מוספרמפינקוץ שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודים מזלגלשה שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
זלארדד

זלארדד (בהונגרית: Zalaerdőd) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בזלארדד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 375 ובשנת 2020 רק 217 תושבים. בזלארדד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא זלארדד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זלארדד (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מזלארדד שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
הר פוסטר (איי שטלנד הדרומיים)

הר פוסטר (באנגלית: Mount Foster) הוא הר ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה. גובהו של ההר 2,105 מטרים מעל פני הים, ההר הוא הפסגה הגבוהה ביותר בארכיפלג איי שטלנד הדרומיים, והוא ההר ה-1,081 בגובהו באנטארקטיקה. להר פוסטר שתי פסגות. הגבוהה בהן (הדרומית) נקראת "פסגת פוסטר" (שגובהה 2,105 מטרים מעל פני הים), והצפונית - פסגת אבלוגי (שגובהה 2,090 מטרים מעל פני הים). בסמוך מצפון מצויה פסגת אנטים (שגובהה 2,070 מטרים מעל פני הים), אשר עד שנת 1996 סברו כי היא פסגה נוספת של הר פוסטר. אוכף בשם אוכף זאבט מקשר בין הר פוסטר לבין פסגת סלאבייקוב, שמדרום מערב להר פוסטר. פסגת פוסטר מתנשאת מעל קרחון ביסטרה שממערב לה; מעל קרחון צ'ופרנה שמצפון- צפון-מערב לה; מעל קרחון רופיטה שממזרח לה; מעל קרחון לאנדרט שמדרום-מזרח לה; ומעל קרחון דראגומאן, שמדרום - דרום-מזרח לה. פסגת פוסטר ממוקמת 5.45 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת ריגס; 2.78 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת גארמן; 7.64 קילומטרים דרומית-מערבית להר פסגה; ו-3.86 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת איוואן אסן. ההר מופה לראשונה על ידי צידי כלבי ים בשנות ה-20 של המאה ה-19. במפות אלה נקרא ההר "הר פיסקו" (Mount Pisco) או "הר פיסגה" (Mount Pisga), או "הר פיסגו" (Mount Pisgo). האי מופה בשנית על ידי רב החובל הנרי פוסטר, שהיה מפקד אה"מ צ'נטיקליר (HMS Chanticleer), אשר חקר את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1829, ומיפה את ההר ב-7 בינואר 1929. ההר צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957. פוסטר, אשר מיפה את ההר בינואר 1929, קרא להר "הר בופורט" (Mount Beaufort), על שמו של קומנדר פרנסיס בופורט (Francis Beaufort), איש הצי המלכותי הבריטי, אשר היה חבר בוועדה שתכננה את מסע המחקר של פוסטר, וכן, לימים, שימש כהידרוגרף הצי בין השנים 1829–1855, והמציא את סולם בופורט למדידת עוצמת הרוח. לאחר שוב משלחתו של פוסטר לאנגליה (פוסטר עצמו נהרג על ידי תושבים מקומיים, בפנמה ב-5 בפברואר 1831, ולא שב לאנגליה), שונה שם ההר, וההר נקרא על שמו. הטיפוס הראשון לפסגת ההר בוצע על ידי גרג לנדרת' (Greg Landreth), ב-29 בינואר 1996. לנדרת' וצוותו החלו לטפס ב-27 בינואר והגיעו לפסגה לאחר 27 שעות של טיפוס רצוף. • Damieln Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide • National Imagery and Mapping Agency 2002, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 95 • A. G. Findlay, A Directory for the Navigation of the Pacific Ocean, with Descriptions of it's Coasts, Islapnds etc., P 95 הר פוסטר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פוסטר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר פוסטר באתר peakbagger הר פוסטר באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) תרשים הנוף הנשקף מהר פוסטר באתר peakvisor תצלום לוויין של אזור ההר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר פוסטר (לפי גבהים) גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי נתונים השוואתיים בדבר גובה ההר מיקום פסגת ריגס מידע היסטורי שם ש"שרד" כשם ההר הסמוך - הר פסגה תיאור הטיפוס הראשון לפסגת ההר שמות אנשי הצוות שטיפסו על ההר
הסופר קאפ האיטלקי 2019

הסופר קאפ האיטלקי 2019 היה המהדורה ה-32 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-22 בדצמבר 2019, באצטדיון אוניברסיטת המלך סעוד, שבריאד, ערב הסעודית. המשחק שוחק בין אלופת הסרייה א' לעונת 2018/19, יובנטוס, לבין מחזיקת הגביע האיטלקי של אותה העונה, לאציו. לאציו ניצחה במשחק בתוצאה 1–3, וזכתה בגביע זה בפעם החמישית בתולדותיה. משחק זה היה המפגש החמישי בין שתי הקבוצות במסגרת הסופר קאפ האיטלקי, ובכך המפגש הפך לציוות השכיח ביותר במסגרת ההיסטוריה של המפעל, כשעקף את הציוות בין אינטר לרומא, שנפגשו ארבע פעמים. בארבעת המפגשים הקודמים, כל קבוצה ניצחה פעמיים; יובנטוס הניפה את הגביע ב-2013 וב-2015, ואילו לאציו הניפה את הגביע ב-1998 וב-2017. עונת 2018/2019 בסרייה א' הסופר קאפ האיטלקי נקבע ל-22 בדצמבר
פוז דו איגואסו

פוז דו איגואסו (בפורטוגזית: Foz do Iguaçu - הגייה מדויקת בפורטוגזית: "פוֹס דוּ איגואסו") היא העיר השישית בגודלה במדינת פרנה הברזילאית והשתים-עשרה בגודלה באזורה הדרומי של ברזיל, ובה אוכלוסייה של 270,000 תושבים. היא ממוקמת כ-500 ק"מ ממערב לקוריטיבה, עיר הבירה של פרנה. העיר היא אחת המתוירות ביותר בברזיל. רוב התיירים שבה הם ברזילאים או ארגנטינאים, אולם גם תיירים אמריקנים, גרמנים, צרפתים וסינים פוקדים את המקום. תיירים ישראלים אינם נעדרים גם כן. בעיר כ-100 מלונות ואתרי אירוח. בין האטרקציות העיקריות בעיר: מפלי איגואסו - מפלים מרהיבים ביופיים ובגודלם, חלקם מצויים בצד הברזילאי וחלקם (בהם המפל הגבוה ביותר ""Garganta do Diabo") בצד הארגנטינאי. הפארק הלאומי איגואסו (Parque Nacional do Iguaçu) - אף הוא שוכן הן בברזיל ובארגנטינה, משתרע בסביבת המפלים. סכר איטייפו, הנחשב למפעל ההנדסי השאפתני ביותר שבוצע באמריקה הדרומית מאז ומעולם. הסכר מספק כ-20% מתצרוכת החשמל של ברזיל ומועסקים בו (ישירות ובעקיפין) 5,000 איש. משולש הגבולות (Tríplice Fronteira), הממוקם במקום שבו נפגשים גבולותיהן של ברזיל, ארגנטינה ופרגוואי. מסגד עומר אבן אל-ח'טאב, המסגד הגדול ביותר מחוץ למזרח התיכון. פארק הציפורים, ובו מגוון עשיר של ציפורי בר, וכן גן החיות של העיר - "Bosque Guarani". רבים מתושבי העיר עובדים בעיר הסמוכה, סיודד דל אסטה (Ciudad del Este) שבפרגוואי. כל הסחר בין ברזיל ופרגוואי נעשה על גבי גשר הידידות (הקרוי Ponte da Amizade). ישנו גשר נוסף, "גשר האחווה" (Ponte da Fraternidade או Ponte Tancredo Neves), המחבר את פוז דה איגואסו עם שכנתה הארגנטינאית, פוארטו איגואסו, אולם חשיבותו של גשר זה נופלת מזו של הראשון. בשנים האחרונות סובל גשר הידידות מבעיות רבות כגון עומסי תנועה וחסימות. פרט להפקת החשמל, בעיר תעשיות מעטות, בעיקר תעשיות טקסטיל בסיסי. בשל קשרה ההדוק עם תיירות, עלול כל משבר לפגוע אנושות בכלכלתה. בפארק הציפורים (בפורטוגזית: Parque das Aves) יש צמחייה טרופית, נחלים ומפלי מים. במקום שוכנות ציפורים ממגוון סוגים ומספר קטן של מיני זוחלים ומכרסמים. האטרקציות המרכזיות בפארק הן כלובי הענק עם הציפורים, אשר אליהן נכנסים המבקרים בפארק. יש כלובי ענק עם מינים רבים של טוקנים, פרפרים, יונקי דבש ותוכי ארה ענקיים וצווחנים. מפלי איגואסו, פוז דו איגואסו, ברזיל סכר איטייפו, בפוז דו איגואסו, ברזיל פארק הציפורים, בפוז דו איגואסו, ברזיל מפת פארק הציפורים מדיה וקבצים בנושא פוז דו איגואסו בוויקישיתוף
רודולף אפ

רודולף אפ (בגרמנית: Rudolf Epp‏; 30 ביולי 1834 – 8 באוגוסט 1910) היה צייר גרמני של ריאליזם, המיוחס לבית הספר במינכן. רודולף אפ נולד באברבאך בשנת 1834 כבן לצייר דקורטיבי. לאחר שצייר ועבד כאמן מגיל צעיר, לימד אותו לראשונה צייר הנוף קרל לודוויג סיגר. לאחר מכן למד בבית הספר לאמנות בקרלסרוהה כתלמידם של יוהאן וילהלם שירמר ולודוויג דס קודרה והשתתף באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. בשל כישרונו הברור, הוא קיבל חופשה מהשירות הצבאי על ידי יורש העצר, לאחר מכן, הדוכס הגדול פרידריך הראשון מבאדן. מלגה ומשאבים כספיים נוספים אפשרו לאפ לצאת למסע לימודים ביער השחור. בסביבות 1859 הוא ערך לימודי נוף רבים באזור פרייבורג ולנדסטול. לאחר מותו של שירמר הוא עבר למינכן בשנת 1863, שנחשבה כמרכז האמנות. כאן הוא הוקסם במיוחד מקארל תיאודור פון פילוטי, שהיה אמור להיות מנהל האקדמיה בין השנים 1874–1886. במינכן צבר אפ במהירות מוניטין טוב כצייר מבוקש. בשנת 1862 הוא התחתן עם קתרינה שטיבל. בשנת 1868 נולד בנו פרנץ ריטר פון אפ. בתם הלן נולדה בשנת 1870, ובתם השנייה, אוגוסטה אנה, נולדה בשנת 1871. היא נשארה לא נשואה עד למותו של אביה והתגוררה בדירת הוריה. אוגוסטה אנה שימשה כמודל לפורטרטים שונים ולייצוגים פיגורטיביים של אביה. רודולף אפ עבד כצייר גם לעת זקנה; הוא נפטר במינכן ב -1910. רודולף-אפ-שטראסה באברבאך נקרא על שמו. מאמצע המאה ה-19 עברו ציירים מכל רחבי גרמניה למינכן, שנחשבה אז למרכז האמנות הגרמנית. ביניהם היו ציירים רבים מהדוכסות הגדולה של באדן שחיפשו את מזלם בבירת האמנות של מינכן. רודולף אפ הוא נציג של רבים מהאמנים הללו שעד מהרה נשכחו והם מקובצים תחת מונח הגג "בית הספר (אסכולת) מינכן". אפ הבין איך להישאר נאמן לצורות הביטוי האמנותיות שלו ולא להיכנע לקלישאות המלאכותיות והמוגזמות של מעמד הקונים הבורגני. המוטיבים שלו מציאותיים ומתארים את החיים בסוף המאה ה-19 מבלי לשפוט. גישה זו הפכה אותם לאטרקטיביים עד להווה והן בעלות ערך לאמנות ולהיסטוריה תרבותית. הוא התקדם ללא הרף, גם לאחר 50 שנות ציור, הוא לא קפא בשגרה אמנותית, כפי שקורה לעיתים קרובות עם ציירים מצליחים. הוא נותר סגנוני. הוא צייר מוטיבים רבים מספר פעמים. המרכיבים העיקריים בעבודתו האמנותית הם בעיקר קטעי ז'אנר קטנים. מצבי הרוח המשובחים והשילוב המיומן של נוף צבעוני עדין ודמויות מעניקים לציוריו אמירה אמנותית מיוחדת. הצהרות התמונה ההומוריסטיות ופרטי התמונה המשלימים באהבה, זכו להכרה רחבה בציבור. אמנותו של רודולף אפ הוערכה גם מעבר לים ומספר לא מבוטל מציוריו נמכרו לארצות הברית במהלך חייו ולא הופצו רק כמקור, אלא גם כהעתקים. מוטיבים של אפ קישטו את המגזינים הראשונים בסביבות 1890. גלויות צבעוניות (ליטוגרפיות) עם מוטיבים של אפ נמכרו באירופה ובצפון אמריקה. חלק מציוריו הפכו לנחלת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. מוטיבים המבוססים על עבודתו נהנים מפופולריות רבה כהדפסי אמנות וכתבניות לשטיחי קיר. מתרחצים ילדה עם חתול אמא וילד זוג ליד האח אורח לא צפוי טברנה באוורית מלבישים ילד נערה סורגת מדיה וקבצים בנושא רודולף אפ בוויקישיתוף Hyacinth Holland: . In: Ulrich Thieme (Hrsg.): Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 10: Dubolon–Erlwein. E. A. Seemann, Leipzig 1914, S. 583–584 Margaret Girvan, Günter MEISSNER, (ed.) Allgemeines Künstlerlexikon. Die bildenden Künstler aller Zeiten und Volker. - Band I (A - Alexander). Leipzig: VEB E.A. Seemann Verlag, 1983. 1072p. £85.00., Art Libraries Journal 10, 1985, עמ' 52–54 doi: 10.1017/s0307472200004090
גשר הדרדנלים

גשר הדרדנלים (בטורקית: Çanakkale 1915 Köprüsü, באנגלית: Dardanelles Bridge, או Çanakkale 1915 Bridge), הוא גשר תלוי בצ'נקלה שבצפון מערב טורקיה. הגשר נחנך ב-18 במרץ 2022, והוא מחבר את העיירה גליבולו, הממוקמת בצד האירופי של מחוז צ'נקלה שבצפון-מערב טורקיה, עם העיירה לאפסקי בצד האסייתי. הגשר מאפשר למטיילים לחצות את מצר הדרדנלים – המחבר את הים האגאי עם ים מרמרה – בשש דקות בלבד, בהשוואה לשעה וחצי שלקחה עד אז המעבורת. הגשר הוא החלק המרכזי של פרויקט כביש קינאלי-בליקסיר באורך 321 ק"מ ונבנה בעלות של 2.8 מיליארד דולר, והוא מחבר את הכבישים המהירים O-3 ו-O-7 במזרח טורקיה לכביש המהיר O-5 באנטוליה. המרווח בין מגדליו של "גשר צ'נקלה 1915" עומד על 2,023 מטר, מה שהופך אותו לגשר התלוי הארוך בעולם (עד אז גשר אקשי-קייקיו ביפן הקצר ב-32 מ' היה הגשר התלוי הארוך בעולם). טקס החניכה של הגשר נקבע במקביל ליום השנה ה-107 לניצחון צי האימפריה העות'מאנית על צי משותף של בריטניה וצרפת שתקף את הדרדנלים בזמן מלחמת העולם הראשונה. כישלון זה הוביל את בעלות הברית – בראשות בריטניה וצרפת יחד עם חיילים מאוסטרליה וניו זילנד – לכישלון המערכה בחצי האי גליפולי ב-1915. גשר הבוספורוס גשר פתיה סולטאן מהמט מרמריי מדיה וקבצים בנושא גשר הדרדנלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר הדרדנלים (בטורקית ובאנגלית) "טורקיה חנכה את הגשר התלוי הארוך ביותר בעולם". TheMarker. נבדק ב-2022-03-20. "Groundbreaking ceremony for bridge over Dardanelles to take place on March 18". Hürriyet Daily News. 2017-03-17. נבדק ב-2017-03-19.
פרארי רומא

פרארי רומא (באנגלית: Ferrari Roma) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2019. העיצוב החיצוני והפנימי מציג עיצוב GT חדיש, עיצוב הפרארי רומא מאפשר שילוב של יוקרה וספורט. העיצוב החיצוני מזכיר במעט את אסטון מרטין ונטאג'. גלגלים בקוטר 20 אינץ', הדגם הוצג עם בחירה בין גלגלים של חברת פירלי, מישלן או ברידג'סטון. הבלמים בקוטר 390 מ"מ. הפנים כולל עיצוב יוקרתי ונוחות "יתר", טכנולוגיות מעודכנות, ושימוש גבוה בבד. לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 16.0 אינץ' המשותף עם פרארי SF90 סטרדלה, מסך מגע המשדר את המולטימדיה בקוטר 8.4 אינץ'. הפרארי רומא כוללת מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו המספק כ-620 כ"ס ומומנט מרבי של 77.5 קג"מ. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 322 קמ"ש. עיצוב הפרארי רומא קיבל פרס Red Dot בשנת 2020. הארגון הצהיר כי על ידי הורדת פרטים מיותרים השיגה הרומא את העיצוב האלגנטי. פרסי Red Dot הם בין ההצטיינות היוקרתית ביותר בתעשיית העיצוב. מגזין Auto & Design העניק לפרארי רומא את עיצוב המכונית הטוב ביותר לשנת 2020. הפרס הוא הוקרה ליצירות הטובות ביותר בתעשיית הרכב. עיתונאי רכב בינלאומיים אמרו כי הרומאים מפרשים מחדש את הקווים הקלאסיים של מכוניות גראן טוריסמו ומקרינים אותם אל המאה ה-21. מבט קדמי מבט צדדי מבט אחורי מבט לפנים המכונית מדיה וקבצים בנושא פרארי רומא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרארי רומא (באנגלית) דגם בסיס: פרארי רומא נחשפת, באתר קארטיוב, ‏13 בנובמבר 2019 Ferrari Roma unveiled as 620hp super GT, באתר pistonheads, ‏14 בנובמבר 2019 פרארי רומא יכולה להיות המכונית היפה ביותר של יצרנית הרכב האיטלקית מזה שנים, באתר slashgear, ‏13 בנובמבר 2019 פרארי רומא, באתר red-dot Ferrari Roma, F8 Tributo and SF90 Stradale Bag Red Dot Awards, באתר dsf, ‏14 באפריל 2020 THE CAR DESIGN AWARDS 2020 ASSIGNED TO HYUNDAI, FERRARI AND PORSCHE, באתר Auto&Design