laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Love. Angel. Music. Baby.

Love. Angel. Music. Baby. הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית גוון סטפאני. האלבום יצא לאור ב-12 בנובמבר 2004 דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. בשנת 2003, לאחר שהשתתפה סטפאני במספר שירים של זמרים אחרים, בעודה חברה בלהקה נו דאוט, החלה בהקלטת חומרים לאלבומה. תחילה תוכנן האלבום להיות פרויקט קטן של סטפאני, ומאוחר יותר הפך לאלבום הראשון שלה כזמרת יחידה והוביל להפסקה של הלהקה. סטפאני השתתפה בכתיבת כל שירי האלבום, יחד עם כותבים ומפיקים שונים, ביניהם לינדה פרי, דאלאס אוסטין, הנפטונז, אנדרה 3000 וד"ר דרה. בשבוע הראשון להוצאתו הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, לאחר שמכר 309,000 עותקים באותו השבוע, ובהמשך הגיע למקום החמישי במצעד זה. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה במספר מדינות ומכר מעל למיליון עותקים ברחבי העולם. מהאלבום יצאו שישה סינגלים, ביניהם "Rich Girl" ו-"Hollaback Girl", שזכו להצלחה רבה. האלבום הועמד לשישה פרסי גראמי בשנים 2005 ו-2006, ביניהם הפרס לאלבום השנה ולאלבום הפופ הטוב ביותר. סטפאני קידמה את האלבום בסיבוב ההופעות שלה באמריקה הצפונית, "Harajuku Lovers Tour". מידע על האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר MusicBrainz מידע על האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר AllMusic האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר Discogs האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר ספוטיפיי האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר דיזר האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר אפל מיוזיק האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר Last.fm האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר טיידל האלבום Love. Angel. Music. Baby. באתר יוטיוב דפנה לוסטיג, גוון סטפאני, "Love. Angel .Music .Baby", הליקון, באתר nrg מידע על Love. Angel. Music. Baby., באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Love. Angel. Music. Baby., באתר המצעד הגרמני מידע על Love. Angel. Music. Baby., באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Love. Angel. Music. Baby., באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
נאוניתיות

נאוניתיות (שם מדעי: Charophyta) הם מחלקה קטנה של אצות ירוקיות הגדלות במים מתוקים. מקובל להניח שצמחי היבשה התפתחו מן הנאוניתיות. חלקן של הקבוצות תחת הנאוניתיות חסרות שוטון זכרי בעוד אחרות, כגון נאווניתאים, בעלות שוטון הדומה לזה הקיים בימינו בצמחי יבשה (מלבד אצל מחטניים ובעלי פרחים). מאובני נאווניתאים מתקופת הדבון נמצאו דומים מאוד למינים הקיימים היום. מדיה וקבצים בנושא נאוניתיות בוויקישיתוף נאוניתיות, באתר ITIS (באנגלית) נאוניתיות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאוניתיות, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ים גילמור

ג'יימס סטיוארט "ג'ים" גילמור (באנגלית: James Stuart "Jim" Gilmore; נולד ב-6 באוקטובר 1949) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מדינת וירג'יניה בשנים 1998–2002. קודם לכן כיהן כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית וכתובע הכללי של וירג'יניה (1994–1997). בשנים 2019–2021 שימש שגריר ארצות הברית בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. גילמור נולד בריצ'מונד שבווירג'יניה. הוא חבר בכנסייה המתודיסטית. הוא עורך דין בהשכלתו, אותה רכש מאוניברסיטת וירג'יניה. שירת במודיעין של הצבא האמריקאי. הוא שירת במערב גרמניה במהלך מלחמת וייטנאם ושלט בגרמנית. בשנת 1997 ניצח את מושל וירג'יניה ברוב של 56%. בזמן כהונתו הפחית את המיסים על כלי רכב, הוריד את שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה והפחית את הוצאות המדינה על גופים רבים. בעבר הכריז על כוונתו להתמודד לנשיאות ב-2008, אך פרש מן המרוץ לאחר זמן קצר. באותה השנה התמודד ללא הצלחה על מושב בסנאט של ארצות הברית. באוגוסט 2015 הודיע על התמודדותו בפריימריז הרפובליקנים לבחירות לנשיאות ב-2016. על אף שצלח את הכניסה לעימות הראשון שנערך בידי רשת פוקס ניוז, לא זכה לדי תמיכה על מנת להשתתף בעימותים שנערכו לאחר מכן. עם זאת, גילמור הצליח להשתתף לבסוף בעימות האחרון לפני אסיפות הבחירה באיווה, הנערך בידי פוקס ניוז גם כן, ב-28 בינואר 2016. בתום ספירת הקולות באיווה, זכה גילמור ב-12 קולות בלבד. ב-12 בפברואר 2016, לאחר הפריימריז בניו המפשייר הודיע גילמור על פרישתו מהמרוץ. חבר מועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי. מדיה וקבצים בנושא ג'ים גילמור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים גילמור ג'ים גילמור, ברשת החברתית פייסבוק ג'ים גילמור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונה אפרת

יונה אפרת (2 באוקטובר 1925 – 4 ביוני 1993) היה אלוף בצה"ל שכיהן כמפקד פיקוד המרכז, עוזר הרמטכ"ל וחבר ועדת כהן. אפרת נולד בפולין בשם יונה הופרט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935. אפרת היה חבר בארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות התגייס לחטיבת גולני בה שימש כלוחם ומפקד. במהלך הקרבות נפצע אפרת פעמיים והשתתף במבצע עובדה. בשנת 1950 מונה למפקד סיירת גולני. במלחמת סיני השתתף בכיבוש שארם א-שייח' ובהמשך מונה למפקד גדוד 51 בחטיבת גולני. לאחר מכן שימש כקצין קישור עם כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני ועוזר ראש מחלקת הדרכה לנושא חיל הרגלים. ב-1964 מונה למפקד חטיבת כרמלי וב-1966 מונה למפקד חטיבת גולני אותה הוביל במהלך מלחמת ששת הימים בקרבות קשים ברמת הגולן. ב-1971 מונה לעוזר ראש אג"ם, תפקיד בו כיהן עד אמצע ספטמבר 1973. בסוף ספטמבר 1973 מונה למפקד פיקוד המרכז תפקיד בו נשא עד 1977. אפרת תמך בהפעלת יד קשה כלפי הפרות סדר של הפלסטינים וגרס שזו הדרך היחידה למנוע הסלמה בהפרות הסדר הפלסטיניות. במלחמת שלום הגליל גויס למילואים והיה עוזר הרמטכ"ל. לאחר שחרורו מצה"ל שימש אפרת כמנכ"ל החברה הממשלתית שירותי נפט בע"מ. היה חבר בוועדת כהן לחקר האירועים במחנה סברה ושתילה. רפאל איתן כתב שייתכן שמסקנות הוועדה הושפעו מהאיבה הגלויה ששררה בינו ובין אריאל שרון. בשנת 1987 הוא מונה לנהל את מבצע "אור לגויים", לניתוק חשאי של הצרכנים היהודיים מרשת החשמל של חברת החשמל המזרח ירושלמית וחיבורם לרשת של חברת החשמל לישראל. נפטר ב-4 ביוני 1993 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון. מדיה וקבצים בנושא יונה אפרת בוויקישיתוף יונה אפרת באתר חטיבת גולני. יונה אפרת, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון יונה אפרת (הופרט) ז"ל (1950-1951), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. יונה אפרת (הופרט) ז"ל (1950-1951), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. שמואל שגב, פחות קסדות כחולות, מעריב, 24 בספטמבר 1963 ימימה רוזנטל, יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, 1974–1977, 1992–1995 : מבחר תעודות מפרקי חייו, גנזך המדינה, 2005, עמ' 356 הצבא הסורי לא הושמד אבל סבל אבדות כבדות, מעריב, 15 ביוני 1967 שלמה גזית, פתאים במלכודת, הוצאת כנרת 1999, עמוד 84 רפאל איתן, מצנח רביעי נפתח, ידיעות אחרונות, 2001, עמ' 230 Amir S. Cheshin, Bill Hutman, AVI Melamed, Separate and Unequal: The Inside Story of Israeli Rule in East Jerusalem, pages 142-144
פירוש אברבנאל

פירוש אברבנאל על התורה, חלק מספרי הנביאים וספר דניאל, נכתב על ידי רבי יצחק אברבנאל, מראשי יהדות ספרד ופורטוגל. פירוש אברבנאל מתייחס לרוב לקטעים ארוכים יחסית ואינו מתמקד במילים ספורות או פסוק בודד, על קטעים אלו מציב אברבנאל שאלות ולאחר מכן הוא מאמר ארוך העונה על כל השאלות. בפירושו על התורה הרבה במספר השאלות עד כדי 120 שאלות בפרשת ׳בראשית׳, בדרך כלל בכל תחילת פרק ישנה רשימת שאלות ולאחריה הסבר ארוך העונה על כלל השאלות, בפרשיות אחרות מספר השאלות נמוך ובספר משנה תורה שפירושו נכתב ראשון, כל השאלות מופיעות בתחילת הפרשה ומספרן של השאלות בכל פרשה אינו עולה על 30, לעומת זאת בפירוש לספרי הנביאים קצב את סך השאלות ל-6 שאלות למאמר. אברבנאל מצהיר בתוך דבריו פעמים רבות כי פירושו מתמקד בדרך הפשט, אך הוא אינו נמנע מלצטט פרשנים אחרים שפירשו בדרך הדרש ולעיתים אף מוסיף פירוש מדרשי משלו לצד הפירוש הפשטני. כאמור פירוש אברבנאל רווי ציטוטים מפרשנים שקדמו לו, אך לא תמיד הוא נוקב בשמות הפרשנים שציטט. אברבנאל אינו נמנע מלחלוק על קודמיו כשחש שאין בדבריהם כדי ליישב את הכתובים. כחלק מפירושו על דרך הפשט הרבה אברבנאל לעסוק בהסבר סמיכות העניינים שבתורה. אברבנאל החל לפרש את התורה בספר דברים בשבתו בעיר ליסבון שבפורטוגל בסביבות שנת 1476, אך כתב היד אבד בעת שנאלץ להימלט על נפשו, כעבור כ-20 שנה בשבתו בעיר נאפולי שבדרום איטליה נמצאה הטיוטה בנסיבות שאינן ידועות ועל פיה נערכה המהדורה שבידנו. בהקדמה לפירושו הוא מציג התחבטות האם ספר דברים נכתב על ידי משה רבנו או ניתן מן השמים על ידי הקדוש ברוך הוא. התחבטות זו שלא מצאה מזור בכתבי הקדמונים הביאה אותו לייסד פירוש עצמאי. השפעה ניכרת יש לפירוש אברבנאל על פרשנים בדורות שלאחריו. הבולט בהם הוא פירוש המלבי"ם שמרבה לצטט את פירוש אברבנאל לעיתים ללא ציון שמו. השפעה ניכרת גם בפירושו של רבי עובדיה ספורנו שחי באיטליה וייתכן שהם הכירו זה את זה. פירושים נוספים שמצוטט בהם מפירוש אברבנאל הם הכלי יקר והכתב והקבלה. אברבנאל מרבה לצטט את ידידו בן דורו רבי יצחק עראמה בעל הספר עקידת יצחק מבלי לציין את שמו אלא בכינויים שונים ולפעמים ללא כל רמז למקור הדברים. בעקבות כך האשים רבי מאיר עראמה בנו של בעל העקידה את האברבנאל בגנבה ספרותית. יש לציין כי בטיוטה לספר דברים אין ציטוטים מבעל העקידה. מעין התגוננות מפני ההאשמה הזו ניתן למצוא בפירוש למסכת אבות שם כתב "שעם היות שמחברי הספרים פעמים לוקחים אלו מאלו, שאין בזה גנאי ולא ביטול, כי התחלת הכל הוא מהשי"ת". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. כמנהג רבו רבי יוסף בן אברהם חיון, קדמו לו בסגנון זה הרלב"ג ו. בפירוש לספר דברים הן מכונות ספקות כך למשל כותב בפרשת וירא "ובראשונה אבאר המראה כפי דרך המדרש ואתיר הספקות שיפלו עליו .ואחר כך אפרשנה כפי הפשט כאשר עם לבבי". ובבואו לבאר את עניין גן עדן בספר בראשית קובע אברבנאל כי בכל דברי התורה יש שלושה חלקים, הבנת המילות, כוונת הסיפורים והרמז הנסתר אותו הוא מגדיר "פרי הלימוד ותכליתו" תצלום כתב יד המיוחס לטיוטה הזו קיים במכון לתצלומי כתבי יד עבריים. אבישי שוטלנד, מבוא לפירוש אברבנאל על ספר דברים. הוצאת חורב, תשס"ט. פרק ד' משנה ה'
ג'וזואה קרדוצ'י

ג'וֹזוּאֶה אלסנדרו מיכֶּלֶה קרדוצ'י (באיטלקית: Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci)‏ (27 ביולי 1835 – 16 בפברואר 1907), משורר איטלקי, דוקטור לפילוסופיה ומרצה לספרות איטלקית באוניברסיטת בולוניה וסנאטור. קרדוצ'י נולד בוואלדיקסטלו (Valdicastello) שבנפת לוקה. אביו היה רופא, ששימש כמורה הראשון שלו. מגיל צעיר התעניין בספרות הקלאסית ובעיקר בגדולי משוררי איטליה. האזור שלו סופח לטוסקנה בשנת 1847 והוא למד בפירנצה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת פיזה Scuola Normale Superiore, שם גם הוכתר בתואר דוקטור. תקופת מה עסק בהוראה פרטית ובשנת 1861 התמנה למרצה לספרות איטלקית באוניברסיטת בולוניה. הוא שימש בתפקיד הזה למשך כארבעים שנה. קרדוצ'י היה פטריוט מסור ונאבק בכנסייה ובדת. תחילה היה רפובליקאי ולאחר מכן מלוכני, אך תמיד היה נגד הכיבוש של אוסטריה ולמען עצמאות איטליה. בגיל 55 התמנה לסנאטור. הוא הקדיש את קובץ השירים הראשון לזכרו של לֵאופארדי. שירתו מהפכנית (הוא מהלל את גיבורי המהפכה הצרפתית), נלהבת ונאבקת בדת ובכנסייה. באודות בארבאריות הוא מביע געגועים ליופי העולם ההלני. שירתו מצטיינת בכוח עז ומשמעת חזקה. שיריו מצטיינים במוזיקה נפלאה. הוא היה גם מבקר חשוב ונואם מחונן שידע לבטא את רעיונותיו בעושר לשוני ובמקוריות. הוא ניחן בשנינות וידע להשתמש בסאטירה. כתב מסות על המשוררים הקלאסיים של איטליה. בשנת 1906 הוענק לו פרס נובל לספרות "לא רק בגלל ידיעותיו המרובות ועבודותיו בשטח המחקר, אלא בעיקר לאות הוקרה על האנרגיה הפלסטית, עושר הסגנון והכוח הלירי שבהם מצטיינות יצירות המופת שלו בשירה". נפטר בבולוניה בשנת 1907. Rime 1857 חרוזים Inno a Satana 1865 המנון לשטן. כתיבה מורדת ואנטיקלריקלית. עבור קרדוצ'י השטן אינו מייצג את הרוע, אלא את הקדמה. Nuove poesie 1873 שירים חדשים Rime nuove 1861 - 1887 חרוזים חדשים Odi barbare 1877 - 1889 אודות (פואמות ליריות) ברבריות Rime e ritmi 1898 חרוזים ומקצבים. נכתב בסגנון המחקה את הורציוס ואת ורגיליוס מדיה וקבצים בנושא ג'וזואה קרדוצ'י בוויקישיתוף ג'וזואה קרדוצ'י, באתר פרס נובל (באנגלית) הדף הביוגרפי של קרדוצ'י, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'וזואה קרדוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'וזואה קרדוצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'וזואה קרדוצ'י בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ג'וזואה קרדוצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וזואה קרדוצ'י, באתר Discogs (באנגלית) חדשות, השקפה, 7 בדצמבר 1906
אוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015)

אוניברסיאדת הקיץ ה-28 נערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית. במשחקים אלו השתתפו 12,986 ספורטאים מ-146 מדינות שונות. משלחת ישראל כללה 27 ספורטאים. נבחרת ישראל בכדוריד סיימה במקום חמישי. את שלב הבתים היא סיימה במקום שלישי מתוך 6 קבוצות לאחר 2 ניצחונות, 1 תיקו ו-2 הפסדים. במשחק על המקום החמישי נבחרת ישראל ניצחה את נבחרת רוסיה 33–34. במשחקי הדרוג כל הקבוצות מהבית הישראלי ניצחו את יריבותיהן מהבית השני. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיאדת קוואנגג'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיאדת קוואנגג'ו (באנגלית) אוניברסיאדת קוואנגג'ו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיאדת קוואנגג'ו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יסעורוניים

יסעורוניים או יסעורונים צפוניים (שם מדעי: Hydrobatidae) הם משפחת עופות ימיים קטנים המרחפים מעל האוקיינוסים השונים ומלקטים חלקיקי מזון מהים. הם עפים גם ברוחות החזקות ביותר בים. משפחת היסעורונים הדרומיים (Oceanitidae) נחשבה בעבר לתת-משפחה בתוך משפחה זו, אך פוצלה ממנה בהמשך, והיא כוללת את מרבית הסוגים שבעבר שויכו אליה. היסעורוניים הם קרובי משפחתם של היסעוריים והאלבטרוסים הענקיים וכמוהם שייכים לסדרת היסעוראים – עופות ימיים שיכולים לעוף מאות קילומטרים בלב ים ולהיזון מחלקיקים קטנים של פלנקטון ומדגים ודיונונים שחיים קרוב לפני המים. הם יודעים גם לצלול כמה מטרים לשם תפיסת מזון. בניגוד לרוב העופות, ליסעורוניים כמו לקרוביהם היסעורים, יש חוש ריח העוזר להם למצוא את הפלנקטון הקטן במים וגם את מאורות הקינון שלהם כשהם נמצאים חודשים רבים בלב הים ואחר כך חוזרים למושבות צפופות. כשהם חוזרים הם צריכים להיזהר מטורפים כמו שחפים, חמסנים ופרגטות. כיום כלל בני ההמשפחה נכללים תחת סוג אחד בלבד, Hydrobates: (הערה: השמות העבריים המופיעים ברשימה זו מבוססים ברובם על תרגומים חופשיים מאנגלית או לטינית, שכן לרובם לא התקבל עדיין שם רשמי בעברית) הקליידוגרמה הבאה היא תוצאה של אנליזה פילוגנטית שנערכה בקבוצה בשנת 2017: מדיה וקבצים בנושא יסעורוניים בוויקישיתוף יסעורוניים, באתר ITIS (באנגלית) יסעורוניים, באתר NCBI (באנגלית) יסעורוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יסעורוניים, באתר GBIF (באנגלית) Wallace, S.J.; Morris-Pocock, J.A.; González-Solís, J.; Quillfeldt, P.; Friesen, V.L. (2017). "A phylogenetic test of sympatric speciation in the Hydrobatinae (Aves: Procellariiformes)". Molecular Phylogenetics and Evolution. 107: 39–47. doi:10.1016/j.ympev.2016.09.025. PMID 27693526.
חותרניים (עופות)

חותרניים (שם מדעי: Pelecanoididae) היא משפחת עופות ימיים קטנים מסדרת היסעוראים ובה סוג יחיד - חותרן. החותרנים קרויים כך עקב מנהגם לצלול ולחתור עם הכנפיים מתחת למים בציד דגים וסרטנים קטנים או בעיקר לחפש פלנקטון. הם מזכירים בצורתם ובהרגליהם מעט את האלקות מהצפון אך כולם חיים בחצי הכדור הדרומי ובאזור אנטארקטיקה. כמה חוקרים סוברים שהם שייכים למשפחת היסעוריים. כחלק מהתאמותיהם לצלילה מתחת למים ולא במעוף מלמעלה כמו שאר היסעוראים, כנפיהם קצרות וחזקות יותר, נחיריהם פונים כלפי מעלה ויש להם שק לאחסון דגים. הם קשורים לחוף יותר משאר היסעוראים אבל מטילים רק ביצה אחת כל פעם, בתוך מאורה באדמה שמוגנת מטורפים. בסוג חותרן ארבעה מינים: חותרן פרואני (Pelecanoides garnotii) חותרן מגלני (Pelecanoides magellani) חותרן דרום ג'ורג'יה (Pelecanoides georgicus) חותרן מצוי (Pelecanoides urinatrix) מדיה וקבצים בנושא חותרניים בוויקישיתוף חותרניים, באתר ITIS (באנגלית) חותרניים, באתר NCBI (באנגלית) חותרניים, באתר GBIF (באנגלית) חותרניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גראב

האם התכוונתם ל... אלכסנדר גראב – היסטוריון ישראלי-אמריקאי, בנו של ולטר גראב ולטר גראב – היסטוריון ישראלי GRUB – תוכנה חופשית המשמשת כמנהל אתחול גראב (צרפת) – תת-אזור של מחוז היין בורדו שבצרפת. (אנ') גרב
הגביע הבולגרי

הגביע הבולגרי (בבולגרית: купа на България) הוא מפעל כדורגל בולגרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1938 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בבולגריה, ומשתתפות כל הקבוצות הרשומות בהתאחדות הבולגרית. המפעל מנוהל בשיטת הדחה במשחק אחד לאורך כל שלביו, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב המוקדמות של הליגה האירופית. אם כבר הבטיחה את השתתפותה באמצעות מיקומה בליגת העל הבולגרית, המקום עובר לקבוצה שסיימה במקום הרביעי בטבלה. כמו כן, היא זוכה להשתתף במשחק הסופר קאפ הבולגרי בעונה שלאחר מכן. שיאנית הזכיות היא לבסקי סופיה, שזכתה בתואר 25 פעמים, האחרונה שבהן בעונת 2006/2007. רובן המוחלט של הזוכות מגיעות מהעיר סופיה, כשתשע קבוצות מהעיר זכו ב-62 מהגביעים. הבולטות שבהן הן לבסקי וצסק"א סופיה. טורניר הגביע הבולגרי הראשון נוסד בשנת 1938 תחת השם גביע הצאר. טורניר זה מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית כגרסה הרשמית הראשונה של הטורניר, והזוכות בטורניר זה, שהתקיים עד לשנת 1942, מוכרות כמחזיקות גביע. אמנם טורניר זה החל בשיטתו הנוכחית כבר ב-1924, אך מכיוון שהליגה הבולגרית לא הוקמה עד לשנת 1938, הזוכות בטורניר בין השנים 1924 - 1937 מוכרות על ידי ההתאחדות כאלופות בולגריה. גם לאחר הקמת הליגה נותר תואר גביע הצאר כתואר יוקרתי בכדורגל הבולגרי, והוא חדל להתקיים בעקבות שינוי המשטר בבולגריה בשנות ה-40. כל ארבע הזוכות בחמשת מהדורות גביע הצאר הגיעו מהעיר סופיה. בתקופת היותה של בולגריה רפובליקה עממית (1945–1990), התקיים טורניר נוק-אאוט שנתי בשיטת בית-חוץ, שנקרא גביע הצבא הסובייטי, ששוחק בפריסה ארצית על אף שבתחילה שיחקו בו רק קבוצות הליגה הבכירה. המפעל המשיך להתקיים עד לשנת 1990, אך עוד קודם, ב-1981, נוסד מפעל חדש בשם הגביע הבולגרי, לציון 1,300 שנים למדינה. המפעל הצטייר כסמל לגאווה הלאומית הבולגרית, וזכה לפופולריות גבוהה, שמאותו הזמן עלתה בחשיבותה גם על גביע הצבא הסובייטי. מכיוון שבין השנים 1981 - 1990 התקיימו שני המפעלים במקביל, הייתה צריכה ההתאחדות להכריע מי מהזוכות תהיה מחזיקת הגביע הרשמית באותן שנים, וכיום היא מכירה במחזיקות גביע הצבא הסובייטי מהקמתו ועד לשנת 1982 כמחזיקות הגביע הרשמיות, ומ-1983 ואילך, מחזיקות הגביע הבולגרי הן מחזיקות הגביע הרשמיות. הגביע שחולק במסגרת גביע הצבא הסובייטי ניתן, לאחר פירוקו, לשיאנית הזכיות בו - לבסקי סופיה. המפעל, בדומה למפעלי גביע אחרים, משוחק בשיטת ה"נוקאאוט" (המפסיד יוצא), כאשר כל סיבוב משוחק במשחק אחד. אם המשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. אם גם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין. המפעל עצמו מחולק לשני שלבים, שלב המוקדמות והשלב הסופי. בשלב המוקדמות משתתפות קבוצות חובבניות המרכיבות את הליגה השלישית והרביעית במדינה. בתום השלב נותרות 12 קבוצות שמעפילות לשלב הסופי, המחולק לשישה סיבובים: קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הבולגרית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. עוד 8 קבוצות זכו בגביע אחד כל אחת. הגביע הבולגרי באתר התאחדות הכדורגל הבולגרית
פארק תעשייה קיסריה

פארק תעשייה קיסריה, הנקרא גם פארק תעשיות קיסריה או פארק העסקים קיסריה הוא מתחם תעשיות היי-טק, השוכן מערבית לפרדס חנה. הפארק הוקם בשנת 1993 והוא משתרע על פני 3,500 דונם וממוקם בין מסילת הברזל חיפה-ת"א במזרח וכביש 4 במערב. המתחם מנוהל על ידי החברה לנכסי קיסריה. פארק התעשייה זכה כעשר שנים ברציפות ב-5 כוכבי יופי בתחרויות של המועצה לארץ ישראל יפה על העלאת איכות החיים והסביבה לעובדים תוך שמירה על כללי קיימות. בפארק פועלות חברות היי-טק ומכשור רפואי, לצד מרכזים לוגיסטיים, מוקדי שירותים ובילוי, ומועסקים בו למעלה מ-7800 עובדים[דרוש מקור]. תחנת הרכבת קיסריה - פרדס חנה סניף דואר מסעדות ובתי קפה מרכז כנסים וגן אירועים בין החברות הפועלות בפארק: HP DUNE medical devices דולינה אגרו Edwards גליל און Lapidot Group איתמר מדיקל אפיטומי מדיקל Media1 LifeBond קבוצת נאות חן כלל מוצרי בטון nielsen כרמל מיכלים מרכבים איטונג פארק תעשייה קיסריה, באתר של החברה לנכסי קיסריה הילה לוטן וכרמל חנני, פוסט תעשייתי, באתר אורבנולוגיה, המעבדה לעיצוב עירוני, 14 במרץ 2013 "פארק העסקים קיסריה: חמישה כוכבי יופי, שוב", מגזין המושבות, 1 באוגוסט 2010
קלדיסטיקה

קלדיסטיקה (מיוונית: κλάδος, קלדוס – סניף, ענף) היא שיטה לסיסטמטיקה פילוגנטית שנוצרה במחצית השנייה של המאה ה-20 ומהווה תחום שלם בביולוגיה האבולוציונית. השיטה הוצגה לראשונה בידי הזואולוג והביולוג הגרמני וילי הניג בספרו "סיסטמטיקה פילוגנטית" (Phylogenetic Systematics), בשנת 1966. השיטה שואפת לשקף את הסתעפות המינים מאבות קדמונים, ומסקנותיה שונות לעיתים ממסקנות הטקסונומיה המסורתית. יחידת מיון בשיטה זו מכונה ענף בעברית, Clade באנגלית (מבוטא "קלייד") ו"קלד" ביוונית עתיקה. הקלדיסטיקה מבוססת על הרעיון לפיו ניתן להסיק מתכונות משותפות של אורגניזמים שאינן נמצאות באורגניזמים אחרים, את קיומו של אב קדמון משותף לאורגניזמים בהם מתקיימות התכונות הללו. ככל שישנן יותר תכונות משותפות כך האב הקדמון קרוב יותר לאורגניזמים החולקים תכונות אלו. יישומים של שיטות הסיווג והטרמינולוגיה של הקלדיסטיקה, יושמו בהצלחה גם בתחומים רחוקים כמו למשל ניתוח היחסים בין כתבי היד ששרדו מסיפורי קנטרברי של צ'וסר. מדיה וקבצים בנושא קלדיסטיקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסופר קאפ הבולגרי

הסופר קאפ הבולגרי (בבולגרית: Суперкупа на България) הוא מפעל כדורגל בולגרי המוכרע במשחק אחד, ומפגיש בין אלופת בולגריה לבין מחזיקת הגביע הבולגרי. אם האלופה היא גם מחזיקת הגביע, היא תפגוש במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד בשנת 1989, אך הופסק לאחר עונה אחת וחזר לפעילות ב-2004. מאז, הוא נערך בכל שנה, כשבאופן מסורתי הוא משוחק בסוף השבוע שלפני תחילת העונה הבאה. שיאנית הזכיות בתואר היא לודוגורץ ראזגרד, עם 7 זכיות. טורניר הסופר קאפ הבולגרי הראשון נערך בשנת 1989. את המפגש יזם קיריל זהרינוב, עורך הספורט של סוכנות החדשות הבולגרית ומזכיר איגוד עיתונאי הספורט הבולגרים באותה תקופה. המשחק הפגיש בין הדאבליסטית של עונת 1988/1989 צסק"א סופיה (נקראה אז סרדץ סופיה), לבין סגנית מחזיקת הגביע באותה עונה, צ'רנומורץ בורגס. צסק"א זכתה בתואר לאחר שניצחה 1-0 משער של חריסטו סטויצ'קוב. הגביע שהוענק לה עוצב באיטליה וכיום הוא נמצא במוזיאון של המועדון. לאחר עונה אחת בלבד, המפעל הפסיק את פעילותו בעקבות סתיו העמים שגרם לשינויים פוליטיים נרחבים בבולגריה באותה שנה. במהלך עונת 2003/2004 יזמה ליגת הכדורגל המקצוענית הבולגרית, בשיתוף עם התאחדות הכדורגל הבולגרית, את החזרתו של המפעל לפעילות בסיום העונה. מאז, התקיים המפעל על בסיס שנתי. עם החזרתו של המפעל הוחלט על ייצור עותק חדש של הגביע בכל עונה, על מנת שהקבוצה הזוכה תוכל לשמור את הגביע בו זכתה. הגביע אף זכה לעיצוב חדש עם השבתו לפעילות, ומאז שונה עיצובו פעמיים נוספות, ב-2007 וב-2011. המנצחת במשחק מופיעה בכתב מודגש. 1 הגיעה כסגנית מחזיקת הגביע לאחר שיריבתה זכתה בדאבל
מייקון (ג'ורג'יה)

מייקון (באנגלית: Macon; באופן רשמי: מייקון-מחוז ביב, באנגלית: Macon-Bibb County) היא בירת מחוז ביב במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר אוקמאלגי (Ocmulgee) במרכז ג'ורג'יה. בעיר מתגוררים 157,346 תושבים (נכון ל-2020), ובמטרופולין של העיר מתגוררים 229,565 תושבים (נכון ל-2020). עד סוף המאה ה-18 האזור בו נמצאת העיר היום היה מיושב בעיקר על ידי שבט הקריק. בתחילת המאה ה-19, נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון אילץ את בני הקריק למסור לממשל הפדרלי של ארצות הברית את אדמותיהם ממזרח לנהר אוקמאלגי. לאחר שעשו זאת הוא הורה על בניית מבצר בשם פורט בנג'מין הוקינס, שבנייתו הושלמה בסביבות 1810. המבצר נועד לשמור על הדרך בין הבירה וושינגטון די. סי. לנמלים של מוביל באלבמה וניו אורלינס בלואיזיאנה, וכן שימש כתחנת מסחר עם הילידים. המבצר היה בסיס אסטרטגי במלחמת 1812 ומלחמת קריק ב-1813. המבצר ירד מחשיבותו בהדרגה עד שננטש ונהרס ב-1828. בתקופת קיומו של המבצר החלה להיווצר סביבו התיישבות, אשר המתיישבים כינו "ניוטאון". ב-1822 נוצר מחוז ביב וניוטאון קיבלה מעמד של עיר והפכה לבירת המחוז. כעבור שנה שמה שונה למייקון על שמו של נת'ניאל מייקון, מדינאי מקרוליינה הצפונית אשר ממנה באו רבים מהמתיישבים. מייקון שגשגה, כשכלכלתה התבססה על גידול ועיבוד כותנה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית במייקון היה מחסן נשק של צבא הקונפדרציה. בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה, כשחלקים מג'ורג'יה נכבשו על ידי צבא האיחוד, מייקון שימשה לזמן קצר כבירה של ג'ורג'יה. במהלך הצעדה אל הים, מסע כיבוש של צבא האיחוד בג'ורג'יה בפיקוד ויליאם שרמן, כוחות הצפון חסו על מייקון והיא לא נפגעה במהלכו. העיר נכבשה בסופו של דבר ב-20 באפריל 1865. בסופו של דבר העיר התאוששה ובסוף המאה ה-19 היא הפכה למרכז תחבורתי חשוב לכלל ג'ורג'יה. מייקון נמצאת על גדות נהר אוקמאלגי באזור בו רמת פידמונט (Piedmont) פוגשת במישור החוף האמריקאי, ועקב כך צפון העיר מורכב מגבעות ואילו דרומה בנוי על מישור שטוח. העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים סובטרופי גשום. ממוצע המשקעים השנתי במייקון עומד על 1,160 מילימטרים. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מרסר ואוניברסיטת המדינה מידל ג'ורג'יה. שני נמלי תעופה משרתים את העיר: נמל התעופה האזורי מרכז ג'ורג'יה, הנמצא במרחק של כ-15 קילומטרים דרומית למרכז העיר, ונמל התעופה מייקון דאונטאון, הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז העיר. בעיר עוברים הכבישים הבין-מדינתיים 16, המקשר בין העיר סוואנה במזרח ג'ורג'יה ובין מייקון, ו-75, המקשר בין מדינת פלורידה וגבול ארצות הברית-קנדה במדינת מישיגן. צרפת מקון, צרפת (מ־1972) גאנה אלמינה, גאנה יפן קורובה, יפן רוסיה אוליאנובסק, רוסיה טאיוואן גאושיונג, טאיוואן מדיה וקבצים בנושא מייקון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקון (באנגלית) מייקון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2020, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. Quick Facts: Macon-Bibb County, Georgia, United States Census Bureau מידע מקוון על מזג אוויר באתר מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי.