laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זליק אקסלרוד

זֶליק אקסלרוד (ביידיש: זעליק אַקסעלראָד; 1904–1941) היה משורר יידי. אחיו של הצייר המפורסם מאיר אקסלרוד. זליק אקסלרוד נולד בעיירה מולודצ'נו, רוסיה (כיום חלק מבלארוס). כשהיה בן 11 גורשה משפחתו מהעיר על ידי הצבא הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, והגיעה לטמבוב. אקסלרוד החל לפרסם את חיבוריו בשנות ה-20. בשנים 1922–1925 הוא למד במכון לספרות ואמנות במוסקבה, ולאחר סיום לימודיו השתקע בעיר מינסק, שם התגוררה משפחתו. הוא עבד בכתב העת היידי "שטערן" – תחילה כמזכיר ומאוחר יותר בתור עורך. יחד עם איזי חריק היה יושב ראש אגף הסופרים היהודים באגודת הסופרים הבלארוסית. ב-1937 מונה לעורך הראשי של "שטערן", והיה האחרון שנשא בתפקיד זה לפני סגירתו. ב-1939 הוא נסע לביאליסטוק כדי לסייע לסופרי יידיש שברחו מפולין, שם פגש את פֶּרל ווייסנברג, בתו של יצחק מאיר וייסנברג, והם נישאו. במאי 1941 נעצר אקסלרוד על ידי השלטונות הסובייטיים יחד עם אלי קגן והירש בריוזקין. הוא הוצא להורג במינסק זמן קצר לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא זליק אקסלרוד בוויקישיתוף גנדי אסטרייך, זליק אקסלרוד, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) זליק אקסלרוד, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) על זליק אקסלרוד בלקסיקון סופרי יידיש (באנגלית) ביוגרפיה קצרה של זליק אקסלרוד (ברוסית) ש. סימכאָוויטש, זעליק אַקסעלראָד – דיכטער און מאַרטירער, לעבנס-פראגן, 1 ביולי 2004 זליג אקסלרוד (1904–1941), דף שער בספרייה הלאומית
סיודד אוברגון

סיודד אוברגון (בספרדית: Ciudad Obregón) היא בירת המועצה האזורית קחמה במדינת סונורה במקסיקו. בעיר מתגוררים 298,625 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר השנייה מבחינת גודל אוכלוסייתה בסונורה, אחרי הבירה ארמוסיו. ב-1906 נסללה באזור מסילת רכבת והוחלט לבנות חנה שלה באזור בו נמצאת העיר של היום. הוחלט לקרוא לחתנה "קחמה" על שם קחמה שהיה מנהיג שבט היקי (Yaqui) המקומי במאה ה-19. תוך זמן קצר החלה להתפתח התיישבות סביב התחנה שנקראה גם היא קחמה. ב-1924 הפסיד נשיא מקסיקו המכהן אלווארו אוברגון בבחירות לכהונה נוספת. בעקבות כך הוא חזר לסונורה מולדתו והחל להשקיע בפיתוח הערים קחמה ונבוחואה. פעולותיו של אוברגון תרמו לפיתוחה של קחמה וחשיבותה עלתה. ב-1927 היא הפכה לבירת המועצה האזורית במקום קוקוריט. ב-28 ביולי 1928 שונה שמה לסיודד אוברגון (מילולית: "קריית אוברגון") כהוקרה לאוברגון שנרצח עשרה ימים קודם לכן. כלכלת העיר מסתמכת על חקלאות, תעשייה, מחסר, גידול מקנה ותיירות. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם המכון הטכנולוגי של סונורה. את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי סיודד אוברגון, הנמצא במרחק של 15 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז העיר. ארצות הברית טוסון, אריזונה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא סיודד אוברגון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיודד אוברגון סיודד אוברגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המועצה האזורית קחמה, קטלוג המיקומים, המזכירות לפיתוח חברתי של מקסיקו (בספרדית).
מוריי ווטסון

מוריי ווטסון (באנגלית: Moray Watson;‏ 25 ביוני 1928 – 2 במאי 2017) היה שחקן אנגלי. ווטסון נולד בסאנינגדייל שבמחוז ברקשייר באנגליה. אביו נהרג בבלגיה במלחמת העולם השנייה. הוא למד באיטון קולג' ואחר כך בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art". הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה עוד בהיותו סטודנט, כששיחק בהצגה לזכרה של השחקנית אלן טרי בתיאטרון בעיר היית' שבקנט. ווטסון החל להופיע בתיאטרון רפרטוארי ואחר כך על הבמות בווסט אנד, בין השאר הופיע בתיאטרון היימרקט במחזה "דילמת הרופא" מאת ג'ורג' ברנרד שו ובמחזה "The Rivals" מאת שרידן. ב-1963 נסע לניו יורק להופיע ב-"The Private Ear and The Public Eye". הוא גילם את דמות העורך האמנותי בסדרת הטלוויזיה "Compact" של ה-BBC במשך שנים אחדות. ווטסון שיחק במספר סרטי קולנוע בהם "מבצע חץ מקשת" ו"הדשא הירוק יותר" לצידם של רוברט מיצ'ם וקרי גרנט. ווטסון הופיע בסדרות טלוויזיה כגון "The Darling Buds of May" בתפקיד בריגדיר ארתור מייפורד (אבל היה מוכר כ"הגנרל"), בסדרה "רמפול" (1978–1992) גילם את ג'ורג' פורבישר. בתפקיד אורח השתתף ווטסון בסדרה "דוקטור הו" בפרק "Black Orchid" כסר רוברט מיור. היה לו תפקיד קטן בסדרה "כן, אדוני השר". ב-1977 גילם את דמותו של ברינגטון ארל בסדרת הדרמה "משפחת פאליסר" עיבוד לרומנים של אנתוני טרולופ. בסדרת "אלברט קמפיון" שיחק כשוטר בפרק "The Death of a Late Pig". עוד שיחק בתפקיד שוטר בסדרה "Murder Most English". ב-1980 שיחק בתפקיד מר בנט בעיבוד של ה-BBC לרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. ווטסון נפטר ב-2 במאי 2017 בגיל 88. מדיה וקבצים בנושא מוריי ווטסון בוויקישיתוף מוריי ווטסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוריי ווטסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מוריי ווטסון, באתר Discogs (באנגלית) Moray Watson Biography (1928-), Film Reference Barker, Dennis (3 במאי 2017). "Moray Watson obituary". The Guardian. נבדק ב-3 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה)
ווטרברי (קונטיקט)

ווטרברי (באנגלית: Waterbury) היא עיר במדינת קונטיקט בארצות הברית. היא נמצאת במחוז ניו הייבן על נהר הנאוגטק, 53 קילומטרים דרום-מערבה מהרטפורד, ובמרחק של 124 קילומטרים צפון-מזרחה לניו יורק (90 דקות נסיעה). על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, בעיר מתגוררים 110,366 תושבים, מה שהופך אותה לחמישית בגודלה במדינת קונטיקט, התשיעית בגודלה באזור ניו אינגלנד והעשירית בגודלה במטרופולין ניו יורק. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בעיר שוכנת אוניברסיטת פוסט, וכן קמפוסים רבים של אוניברסיטאות, בהם אוניברסיטת קונטיקט, אוניברסיטת ברידג'פורט ואוניברסיטת המדינה המערבית של קונטיקט. בעיר חיים כ-110,366 תושבים, וצפיפות האוכלוסין בה היא 1,449.7 תושבים לקמ"ר. 58.8% מאוכלוסיית העיר לבנים, 20.1% אפרו-אמריקאים, 0.6% אינדיאנים ו-1.8% אסיאתיים. בווטרבי כמות נכבדת של תושבים ממוצא איטלקי, המונה כ-21.46% מאוכלוסיית העיר. בעיר גם אוכלוסייה יהודית אורתודוקסית גדלה החל מן המאה ה-21. מדיה וקבצים בנושא ווטרברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ווטרברי (באנגלית) ווטרברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ווטרבורי (קונטיקט), דף שער בספרייה הלאומית 2010 U.S. Census, באתר העיר ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלבות רמת הגולן

מחלבות רמת הגולן היא חברה מסחרית המייצרת מוצרי חלב, באזור התעשייה קצרין ברמת הגולן. המחלבות נמצאות בקצרין, ונכון ל-2022 בבעלות הקיבוצים אורטל וסאסא (מחזיקים ביחד כ-77%), עין זיוון (19%) ובבעלות קבוצת עסקים מיסודו של רפי איתן (4%). המחלבות מייצרות מוצרי חלב טריים ועמידים ותחליפי חלב טריים ועמידים תחת המותג "מחלבות רמת הגולן". המחלבות הוקמו בשנת 1984 ביוזמה משותפת של החברות טרה, שטראוס ומושב נוב. מושב נוב נקלע כעבור זמן קצר לקשיים כלכליים חריפים ונאלץ למכור את חלקו לתנובה. המחלבות התמקדו ביצור חלב טרי וחלב עמיד ושימשו למשך זמן רב הן כמשווקות עצמאיות, תחת המותג שלהן, והן תחת מותגי המחלבות הגדולות האחרות. המחלבות קולטות חלב מרפתות מקומיות ברמת הגולן. עד 2011 היו מחלבות רמת הגולן בבעלות שלושת המחלבות הגדולות בישראל: תנובה, טרה ושטראוס (כל אחת 33%). בעקבות המחאה החברתית של שנת 2011 הורתה לתנובה הממונה על ההגבלים העסקיים, רונית קן, למכור את אחזקותיה, עקב ניגוד עניינים כיצרנית חלב עמיד שיוצר גם על ידי מחלבות רמת הגולן. בתגובה, החליטו גם השותפות האחרות למכור את חלקן. בשנת 2015 החלו מחלבות רמת הגולן לשווק לראשונה חלב מתחת למחיר המפוקח עבור מספר רשתות (כדוגמת שופרסל, אשר שיווקה את החלב תחת המותג העצמאי שלה, ומגה וסופר קופיקס ששמרו על מותג מחלבות רמת הגולן). נכון ל-2015, קלטו מחלבות רמת הגולן 13 מיליון ליטרי חלב בשנה, ולטענתה היקפיה יכלו לצמוח עד ל-22 מיליון ליטרים בשנה. בתחילת נובמבר 2020 התמזגו מחלבות רמת הגולן ומחלבת השומרון. ב-21 בנובמבר 2022 ביקשו המחלבות מבית המשפט צו להקפאת הליכים, לאחר שצברו חוב של 42 מיליון ש"ח שהן מתקשות בהחזרו. במרץ 2023 נמכרו המחלבות לחברת זנלכל, תמורת 33 מיליון ש"ח, ונקבע שהעסקה תושלם עד 30 באפריל 2023. אתר האינטרנט הרשמי של מחלבות רמת הגולן חלב שנשפך: המחלבה קרסה והרפתנים משלמים את המחיר, סרטון בערוץ "Calcalist | כלכליסט", באתר יוטיוב (אורך: 06:06) עמירם כהן, מנצלת את המחאה: מחלבות רמת הגולן תייצר חלב טרי, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2011 נורית קדוש, על סף קריסה: מחלבות רמת הגולן נערכת להקפאת הליכים, באתר כלכליסט, 21 בנובמבר 2022 מיכל הולצמן, שופרסל וקו־אופ מבקשים את מחלבות רמת־הגולן, מעריב, 18 בדצמבר 1985 אילנית חיות, ‏שופרסל: מחלבות רמת הגולן תספק לנו את כל החלב שיידרש, באתר גלובס, 4 במאי 2015 אורנה יפת, מחלבות רמת הגולן במו"מ לייצר חלב טרי לשופרסל ולמגה, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2012 מירב קריסטל, הסופר של קופיקס: חלב יותר זול משופרסל, באתר ynet, 2 ביוני 2015 נווית זומר, מחלבות רמת הגולן ומחלבת השומרון מתמזגות, באתר כלכליסט, 8 בנובמבר 2020 נורית קדוש, מחלבות רמת הגולן מאשימות את ליברמן, שופרסל ויוחננוף, באתר כלכליסט, 22 בנובמבר 2022 נווית זומר, הבעלים החדשים של מחלבות רמת הגולן: "נעצור את הדימום ונעבור למותג משלנו", באתר ynet, 10 במרץ 2023 דיווח מיידי בדבר קבלת הצעת החברה לרכישת מחלבות רמת-הגולן בע"מ, באתר "מאיה", 11 במרץ 2023
ססאר נבאס

ססאר גונסאלס נבאס (בספרדית: César González Navas; נולד ב-14 בפברואר 1980 במוסטולס שבספרד) המכונה כקיסר נבאס (ברוסית: Це́зарь На́вас) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ברובין קאזאן עד לפרישתו מכדורגל. נבאס עבר את האקדמיה של ריאל מדריד, אך לא הופיע אף משחק בהרכב הקבוצה הראשונה. הוא שיחק 4 עונות בריאל מדריד קסטיליה שבסגונדה ב'. ערך הופעת בכורה בליגת העל הספרדית בעונה 2004/05 במדי מאלגה בה שיחק 2 עונות, זה קרה בניצחון ביתי מול לבאנטה ב-12 בדצמבר 2004. בינואר 2007 עזב בהשאלה את מלאגה שירדה לליגה השנייה לז'ימנסטיק טרגונה מליגת העל שבסוף העונה גם ירדה לסגונדה. אחרי החזרה למלאגה, ססאר נסע להיבחן באיפסוויץ' טאון, אך הוא לא הוחתם בשל פציעה. מאוחר יותר נבאס ביצע מעבר לראסינג סנטנדר. ב-20 בפברואר 2009 נבאס חתם ל-3 שנים ברובין קאזאן תמורת 2 מיליון יורו. הוא הופיע לראשונה במדי רובין ב-7 במרץ 2009 בהפסד 2:1 בסופרקאפ מול צסק"א כאשר שיחק 120 דקות. ב-10 ביולי 2015 נבאס עזב את רובין כשחקן חופשי וב-12 ביולי חתם על חוזה לשנה ברוסטוב. ב-2017 חזר לרובין קאזאן ובפברואר 2019 הכריז על פרישתו ממשחק פעיל. קבוצתיים רוסיה רובין קאזאן אליפות רוסיה: 2009 מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2010 הסופר קאפ הרוסי (2): 2010, 2012 הגביע הרוסי: 2012 רוסיה רוסטוב מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16 אישיים הבלם המרכזי השני הטוב ביותר ברוסיה - 2009 הבלם המרכזי השלישי הטוב ביותר ברוסיה - 2010 מדיה וקבצים בנושא ססאר נבאס בוויקישיתוף ססאר נבאס, באתר Transfermarkt ססאר נבאס, באתר Soccerway ססאר נבאס, באתר BDFutbol ססאר נבאס, באתר WorldFootball.net ססאר נבאס, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
בורנמות'

בורנמות' (באנגלית: Bournemouth) היא עיר קיט גדולה בחופה הדרומי של אנגליה, הממוקמת באזור דרום-מערב אנגליה, כ-1.5 שעות נסיעה דרום מערבית ללונדון. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2019, כאשר כוללים את איחוד שלוש הערים בורנמות', פול וקריסטצ'רץ (BCP) אוכלוסיית העיר היא כ-400,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במחוז דורסט. לעיר יש קישור רכבות ישירות מלונדון, וכן תחבורה ישירה מנמל התעופה לונדון הית'רו, וכן שדה תעופה מקומי בינלאומי ליעדים באירופה ומעבר. במשך עשרות שנים, העיר גדלה להיות עיר נופש וקיט, גם בגלל מזג האוויר המתון וכן בגלל חוף הים החולי. חוף ימה של בורנמות' מדורג כאחד הטובים באירופה ובאופן קבוע מקבל את ציון הדגל הכחול לנקיון ונגישות. בעיר יש מספר רב של בתי מלון וכן חדרים ודירות להשכרה לתקופות קצרות והיא ידועה בגנים שלה הנקראים גני בורנמות'. בעיר גרים קבע כמה מאות יהודים ובתקופת הקיט מספר זה גודל עקב תיירות ובתי מלון כשרים. ישנם שלושה בתי כנסת (לשנת 2019) שכוללים בית כנסת אורתודוקסי, רפורמי, ובית חב"ד. ניתן לרכוש מזון כשר במקומות אלו וכן בחלק מרשתות המזון. העיר כוללת אוניברסיטה וקמפוס בשם אוניברסיטת בורנמות' או בשמה המקוצר BU, וזו מתמחה בלימודי אומנות ומדיה דיגיטלית, ומפורסמת ברחבי בריטניה לנושא זה, בנוסף, בעיר מוסד נחשב ללימודי BSc לפיזיותרפיה. בילוי: בעיר מספר רב של מרכזי בילוי הכוללים בתי קולנוע, מסעדות, מרכזי קניות ופארקים רבים שכוללים מתקנים מאתגרים לילדים. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 גדל רובע בורנמות' והקיף מספר יישובים עתיקים לאורך נהר הסטור, כולל לונגהאם, שם נמצאה גולגולת שנחשבה כבת 5,500 שנים בשנת 1932. גילוי אתר קבורה מתקופת הברונזה ליד מורדאון, וגילוי של כלי חרס מתקופת הברזל על הצוק המזרחי ב-1969, מצביע על כך שייתכן שהייתה שם התיישבות אנושית בתקופה זו. Hengistbury Head, שנוסף לרובע בשנת 1932, היה אתר של מאהל פלאוליתי ישן בהרבה. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-16 החל ג'יימס בלאונט, הברון מאונטג'וי ה-6, לכרות אלום באזור, ובזמן מסוים חלק מהשדה שימש לציד, אם כי עד סוף המאה ה-18 נותרו עדויות מועטות לכל אחד מהאירועים. איש לא חי בשפך נהר בורן והמבקרים הקבועים היחידים באזור לפני המאה ה-19 היו כמה דייגים, חותכי דשא וחבורות מבריחים. הבליץ של בורנמות' גרם לנזק כבד לעיירה במהלך מלחמת העולם השנייה למרות שהעיירה נמנעה תחילה מהפצצות כבדות. כתוצאה מפשיטה של מפציצי קרב גרמניים ב-23 במאי 1943 נהרגו 131 בני אדם וגרמו נזק ל-3,359 מבנים, כאשר שני בתי מלון גדולים נהרסו כליל. מאמינים כי ייתכן שהמספר הגדול של אנשי חיל האוויר של RAF ששהו בעיירה היה הסיבה למתקפה. חזית הים ספגה נזק כאשר התבצרה נגד פלישה. עמודי התאורה והספסלים מברזל יצוק לאורך החזית הוסרו והותכו לצורך תחמושת, וכך גם חלק ניכר מהמבנה העלי ממזח בורנמות' ובוסקומב לפני שנפרצו כדי למנוע את השימוש בהם על ידי ספינות אויב. הכמויות הגדולות של מכשולי התיל והנ"ט לאורך החוף, והמוקשים למרגלות הצ'ינס, ארכו שנתיים עד שהושג סוף סוף השלום. העיר מארחת את קבוצת הכדורגל בורנמות'. במרחק נסיעה קצר מהעיר, ניתן להגיע ליעדי תיור כדוגמת Durdle Door ו-Corfe Castle וכן ל-New Forest, ולבקר בעיירה הנטושה Tyneham Village, וכן מסלולי הליכה מקומיים יותר, כגון הנגסבורי הד (Hengistbury Head) ו-Old Harry's Rocks. ישראל נתניה, ישראל שווייץ לוצרן, שווייץ מדיה וקבצים בנושא בורנמות' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורנמות' בורנמות', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בורנמות (אנגליה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זומביט

זומביט הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בנושאי מחשבים ששודרה בשנים 1993–2006 בטלוויזיה החינוכית. התוכנית עסקה בעולם המחשבים והתקשורת והביאה את החידושים האחרונים בתחום הגאדג'טים והטכנולוגיה. התוכנית כללה פינות בנושאים שונים ובהן פינת תמיכה, פינת חידושים טכנולוגיים, פינת משחקי מחשב, פינת תחקירים ופינת הגאדג'טים. וכן, תקופה מסוימת שימשה כתוכנית שבה מתחרים אנשים מהבית על משחק שמופעל באמצעות שימוש בלחצני הטלפון (כמו "דובל'ה" ו"הוגו"), ושודרה בימי חופשות החגים וכן גם בחופשת הקיץ. בנוסף בעונה הראשונה הייתה גם פינה שבה מישהו מוכר התחרה במשחק של זומביט שהיה בסגנון פקמן, כאשר דמות הפקמן הוצגה כסמליל של החינוכית. התוכנית נוצרה על ידי לאה לייבה ורוני צייג. לתוכנית הטלוויזיה הוקם גם אתר אינטרנט, בכתובת "zombit.co.il" (כיום לא פעיל יותר - הקישור מפנה לעותק מארכיון האינטרנט) ובאתר ניתן היה לקרוא מאמרים הקשורים לתוכנית, לרבות עדכונים על שכלולים טכנולוגיים הרלוונטיים לאותה התקופה וגאדג'טים שהופיעו בתוכנית. גל נדיבי – מנחה התוכנית (1998–2006). הגיש את חדשות המחשבים – תקציר האירועים החשובים שהתרחשו בעולם המחשבים בשבוע החולף. עידן מילר - מנחה התוכנית (1997–1998) חנוך הרמן - מנחה זומביט לעסקים (1996-1994) רון לוינטל - מנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997) איל קיציס - מנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997) אפרת (אפתי) הכהן - מנחה לסירוגין (1993) פיני בן-סירה - מנחה לסירוגין (1993) ניר פרידמן - מנחה לסירוגין (1993) סיוון רהב מאיר - מנחת זומביט לנוער ומגישת מבזקביט. דרור גלוברמן – מגיש פינת התחקירים נמרוד אלדאה – מגיש פינת "העתיד כבר כאן" אביב הוד – מכונה "הדוקטור", מגיש פינת התמיכה קובי סיט - מגיש פינת המשחקים דוד זילברשטיין – מגיש פינת המשחקים דורון ניר - מגיש פינת המשחקים רותי פארן (כיום נקראת רותי אלאל) - מגישת פינת ה"אומנוביט", מנחה בזומביט משפחה, הגישה פינה בתוכנית בשנת 1997 ומנחה בזומביט נוער. שרון טייכר – מגיש פינת הגאדג'טים ומנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997) שמוליק נוביק - מנחה זומביט משפחה. לבי שפרלינג - מנחה זומביט משפחה. משה פרסטר - הגיש את פינת המשחקים בשנים 1997 ו-2006. גיא ברנע - אורח קבוע, מגיש פינת משחקים וחידושים. "זומביט", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "זומביט" באתר כאן חינוכית נועה ליברמן-פלשקס, כוח חלוץ: כך הצליחה "זומביט" ללכוד את כולנו ברשת, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנקו קניוטו

פרנקו ג'ורג'ו קניוטו (באיטלקית: Franco Giorgio Cagnotto, נולד ב-2 ביוני 1947) הוא קופץ למים איטלקי בעבר. הוא פעמיים סגן אלוף אולימפי (מינכן 1972 ומונטריאול 1976), בעל 4 מדליות אולימפיות מ-3 אולימפיאדות (השתתף ב-5 אולימפיאדות), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (ברלין 1978) ואלוף אירופה (ברצלונה 1970). קניוטו נולד בטורינו. באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קניוטו במקום עשירי ממקפצה של 3 מטר ובמקום 23 ממקפצה של 10 מטר. באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד באוגוסט 1966 זכה קניוטו במדליית ארד ממקפצה של 3 מטר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קניוטו במקום חמישי ממקפצה של 3 מטר ובמקום שמיני ממקפצה של 10 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בספטמבר 1970 זכה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 555.21 נקודות, לפני בן ארצו קלאוס דיביאזי (534.72 נקודות) וולדימיר ואסין מברית המועצות (529.80 נקודות) ומדליית ארד, ממקפצה של 10 מטר בתוצאה של 435.36 נקודות, אחרי לותר מאטס ממזרח גרמניה (454.74 נקודות) וקלאוס דיביאזי (444.18 נקודות). קניוטו נישא לכרמן קסטיינר, קופצת למים אולימפית בעבר. בתם טניה קניוטו, היא אלופת העולם (קאזאן 2015) בקפיצה למים ממקפצה של 1 מטר. בשנת 1992 זכה קניוטו להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא פרנקו קניוטו בוויקישיתוף פרנקו קניוטו, באתר olympedia.org
אוטיניה

אוטיניה (באוקראינית: Отинія; בפולנית: Ottynia; ביידיש: אוטניא, אנטניא) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, הסמוכה לערים קולומיאה וטלומאץ', בה שכנה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נזכרת בתעודות משנת 1610 כעיר פרטית בבעלות האצולה. בתיאור משנת 1786 הודגש שאוטיניה נודעת בסביבתה במסחר במלח ובטבק. במאה ה-19 יצא לעיירה שם כמקום ייצור כלי חרס. בשלהי המאה ה-19 הוקם בעיירה בית חרושת גדול ליציקת מתכת, והעיר חוברה לקו מסילת הברזל. יהודים בעיירה נזכרים לראשונה בתעודות משנת 1635. בשנת 1765 מנתה הקהילה בעיירה 345 איש, וכן 51 יהודים בכפרים שסביבה. בשנת 1765 רבה של העיירה, הרב אהרן בן אביגדור, פרש את חסותו על יהודי נדבורנה. בשלהי המאה ה-19 גדלה הקהילה בעיירה, בין היתר, בשל קביעת חצרו של האדמו"ר חיים הגר משושלת ויז'ניץ במקום. בתחילת המאה ה-20 הוקם בעיירה בית ספר מקצועי מיסודו של הברון הירש, וכעבור זמן מה, נפתח בעיירה בית ספר עברי מיסודה של "שפה ברורה". בשנת 1877 נולד בעיירה המשורר היידי הרמן ווהל, שהיגר בהמשך לארצות הברית. במהלך מלחמת העולם הראשונה והכיבוש הרוסי סבלה הקהילה היהודית בעיירה. בין היתר, נאסרו 405 יהודים, ובתוכם רב העיר, בתואנה שחיבלו בקו הטלפון של העיירה. בשנת 1920 נזדקקו כ-1,500 נפשות מתוך 3,500 היהודים תושבי העיירה והכפרים שסביבה לסיוע מיידי במזון ובלבוש, ומשפחות רבות נתמכו על ידי הג'וינט. בשנת 1927 נבחר לרב העיר הרב לוי יצחק קלינגהויפט. בעיירה פעלו מספר ארגונים יהודיים וציוניים, לרבות תנועות נוער, ובהן בית"ר, הנוער הציוני, גורדוניה ובני עקיבא. בשנות השלושים הוקם בעיירה בית ספר עברי נוסף, של רשת תרבות. בשנות השלושים רבו גילויי האנטישמיות בעיירה, שכללו מקרים של פיטורי יהודים ממשרותיהם, הפצת תעמולה, ניפוץ שמשות בבתים והכאת יהודים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, נכנס לעיירה הצבא האדום. לאחר נסיגת הצבא האדום מהעיירה ביוני 1941 נערך ביהודי המקום פוגרום על ידי האוקראינים המקומיים. פרעות אלו נמשכו מספר ימים, ומספר הנרצחים היה גדול. מספר חודשים לאחר כניסתם של הגרמנים לעיירה, בסוכות 1941, ערכו בה אקציה ראשונה, וגירשו מאות יהודים, בעיקר מבוגרים, ליעד לא ידוע, ממנו לא שבו. ביום 25 בספטמבר 1942, ערב סוכות, חוסל היישוב היהודי בעיירה. אנשי הגסטאפו שהגיעו אליה, בסיוע שוטרים אוקראינים, הקיפו את העיירה והציבו מקלעים בקרנות הרחובות. תוך מעבר מבית לבית, רוכזו 1,800 יהודי העיירה במשאיות, ושולחו ממנה למחנה "טחנת רודולף" שבסטניסלבוב, שם רבים מהם נורו במקום, והנותרים הועברו למחנה ההשמדה בלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא אוטיניה בוויקישיתוף אוטיניה במרכז מורשת יהדות פולין "אוטיניה", באתר השטעטל הווירטואלי "אוטיניה", באתר JewishGen (באנגלית) עדות מאוטיניה באתר הספרייה הווירטואלית
איוואן נובוסלצב

איוואן יבגנייביץ' נובוסלצב (ברוסית: Ива́н Евге́ньевич Новосе́льцев; נולד ב-25 באוגוסט 1991 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ארסנל טולה. איוואן התחיל את הקריירה שלו במועדונים חובבניים במוסקבה. ב-2005 הצטרף לאקדמיה של חימקי. ב-2011 חתם עם המועדון חוזה מקצועני ראשון עם משכורת של 30 אלף רובל בחודש. כבר בחורף 2012 נובוסלצב עזב את חימקי וחתם באיסטרה מהליגה השלישית, שם ערך 17 הופעות ועניין את טורפדו מוסקבה. בתום העונה איוואן חתם בטורפדו. ב-2 באוגוסט 2014 ערך הופעת בכורה בליגת העל במשחק חוץ מול צסק"א. ב-12 בינואר 2015 חתם ברוסטוב חוזה ל-4.5 שנים, אך ב-31 באוגוסט 2016 נובוסלצב עבר לזניט סנקט פטרבורג וחתם חוזה למשך 5 שנים. שיחק בשורות הקבוצה לאחרונה ב-21 בספטמבר 2017 בהפסד קבוצתו 3:2 לדינמו בדרבי של סנקט פטרבורג. מאז מינוי מנצ'יני למאמן זניט הוא לא היווה לחלק מרכזי מהרכב הקבוצה ובינואר 2018 הושאל לקבוצת הכדורגל ארסנל טולה עד יוני אותה שנה. הוא לא הרשים במחנה האימונים של זניט בקיץ 2018 ונשלח להשאלה שוב, הפעם לאנז'י מחצ'קלה. בינואר 2019 הושאל לחצי שנה לרוסטוב. לקראת עונת 2019/2020 עבר לקבוצת סוצ'י. את הופעת הבכורה במדיה ערך במחזור הפתיחה של העונה, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019. ביוני 2021 עבר לארסנל טולה. איוואן מעולם לא שיחק באף נבחרת נוער של רוסיה. ב-31 במרץ 2015 הוא הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת בתיקו 0:0 מול קזחסטן. איוואן נשוי לכדורסלנית עבר קטרינה קיירו. הוא הציע לה נישואין על מגרש האצטדיון אולימפ-2 ב-20 באפריל 2015 אחרי ניצחון ליגה מול טורפדו. קבוצתיים רוסטוב מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16 זניט מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2016/17 מדיה וקבצים בנושא איוואן נובוסלצב בוויקישיתוף איוואן נובוסלצב, ברשת החברתית אינסטגרם איוואן נובוסלצב, באתר Transfermarkt איוואן נובוסלצב, באתר Soccerway איוואן נובוסלצב, באתר WorldFootball.net איוואן נובוסלצב, באתר National Football Teams איוואן נובוסלצב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית) ИВАН НОВОСЕЛЬЦЕВ ПОПОЛНИЛ «АРСЕНАЛ» Иван Новосельцев проведет первую часть сезона в «Анжи»
מוטי מזרחי (אלוף-משנה)

מוטי מזרחי (נולד ב-1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברות בקבוצת עזריאלי. עם גיוסו לצה"ל באוגוסט 1970 התנדב מזרחי לסיירת שקד. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ובסופו שב לסיירת כמפקד מחלקה. במלחמת יום הכיפורים היה מזרחי חניך בקורס מפקדי פלוגות שפוזר בשל המלחמה, ומזרחי לחם כקצין בסיירת שקד והשתתף בקרבות בחזית המצרית. בשנים 1981 עד 1982 פיקד על גדוד 13 של חטיבת גולני, כולל במלחמת לבנון הראשונה שבה נפצע באורח קשה. לאחר מכן שירת כסגן מפקד החטיבה ונפצע שוב באורח קשה. בשנים 1987–1988 פיקד על עוצבת חירם, חטיבה מרחבית בגבול הצפון. לאחר מכן פיקד על בית הספר למ"כים. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש קצין אג"ם במפקדת זרוע היבשה. לאחר שחרורו שימש במשך ארבע שנים כמנכ"ל מגדלי עזריאלי. ב-2008 מונה למנכ"ל אאוטלט אור יהודה מקבוצת עזריאלי ובשנים 2009 עד 2013 כיהן כמנכ"ל קניון הנגב בבאר שבע. מזרחי בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה. מוטי מזרחי בארכיון לוחמי סיירת שקד. מוטי מזרחי בארכיון לוחמי סיירת שקד.
דיאליזה (כימיה)

בביוכימיה, דיאליזה היא תהליך הפרדה של מולקולות בתמיסה על ידי ההבדל בקצב הדיפוזיה דרך ממברנה בררנית. דיאליזה היא טכניקת מעבדה נפוצה שפועלת על אותו עיקרון עליו פועלת דיאליזה רפואית. בהקשר של מחקר במדעי החיים, היישום הנפוץ ביותר של דיאליזה הוא להסרת מולקולות קטנות ולא רצויות כמו מלחים, גורמי חיזור או מקרומולקולות גדולות יותר כמו חלבונים, DNA או פוליסכרידים. דיאליזה משמשת גם להחלפת בופר, ולמחקר קשירת תרופות. דיפוזיה היא תנועה אקראית ותרמית של מולקולות בתמיסה (תנועה בראונית) שמובילה לתנועת מולקולות מאזור של ריכוז גבוה לריכוז נמוך עד השגת שיווי משקל. בדיאליזה, דגימה ותמיסת בופר (שנקראת דיאליסייט) מופרדים על ידי ממברנה בררנית שגורמת להפרשים בדפוסי הדיפוזיה, ובכך מאפשרת הפרדה של מולקולות בדגימה ובדיאליסייט. בשל גודל הנקבוביות של הממברנה, מולקולות ענקיות בדגימה לא יכולות לעבור דרך הממברנה, ובכך מגבילה את הדיפוזיה מתא הדגימה. לעומת זאת, מולקולות קטנות יעברו בחופשיות בדיפוזיה דרך הממברנה ויושג שיווי משקל בכל נפח התמיסה. בכך, ישתנה הריכוז הכללי של המולקולות הללו בדגימה ובדיאליסייט. ברגע שהושג שיווי משקל, הריכוז הסופי של המולקולות תלוי בנפחים של התמיסות המעורבות, ואם הדיאליסייט בשיווי משקל מוחלף בדיאליסייט חדש, דיפוזיה תמשיך להפחית את הריכוז של המולקולות הקטנות בדגימה. דיאליזה יכולה להיות שימושית להסרה או להכנסה של מולקולות קטנות מתוך דגימה, כיוון שמולקולות קטנות נעות בחופשיות דרך הממברנה בשני הכיוונים. זה הופך את הדיאליזה לטכניקה שימושית עבור מגוון יישומים. הפרדת מולקולות בתמיסה על ידי דיאליזה היא תהליך פשוט. חוץ מדגימה ובופר דיאליסייט, כל מה שבדרך כלל דרוש זה: ממברנת דיאליזה בפורמט מתאים (לדוגמה, צינורות, קלטת, וכו') וחתך משקל מולקולרי (MWCO). מיכל להחזקת הבופר דיאליסייט. היכולת לערבב את התמיסה ולשלוט בטמפרטורה (אופציונלי). מדיה וקבצים בנושא דיאליזה בוויקישיתוף דיאליזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)