laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וראבלה

וראבלה (בסלובקית: Vráble, בהונגרית: Verebély, ורביי) היא עיירה קטנה בנפת ניטרה במחוז ניטרה במערב סלובקיה. השם נובע מ-vrábeľ, שם של דרור בניב סלובקי (vrabec). העיירה שוכנת בגבעות הדנוביות על נהר ז'יטבה, כ-15 ק"מ מדרום-מזרח-מזרח לניטרה ובגובה של 140 עד 240 מטר מעל פני הים. ממערב לעיר יש סכר קטן בשם Vodná nádrž Vráble - "מאגר המים של וראבלה". העיירה מורכבת משלושה חלקים: וראבלה, והכפרים לשעבר דיצ'קה (Dyčka) והורני אוהיי (Horný Ohaj) שצורפו לווראבלה ב-1975. העדות העתיקה ביותר לקיומו של היישוב וראבלה מגיעה מהתקופה הנאוליתית (6000-2000 לפני הספירה). האזכור הראשון בכתב הוא משנת 1265 ובו מוזכר היישוב בשם ורבל (Verebel). בווראבלה הייתה תחנת דואר עתיקה. העיר שמרה על צביון חקלאי במאות ה-19 וה-20. הפיתוח הכלכלי השפיע על אדריכלות העיר. לאחר התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, הפכה העיר לחלק מצ'כוסלובקיה וקיבלה מעמד של בירת המחוז, מעמד שהשתמר עד 1960. לאחר בוררות וינה הראשונה, ומשנת 1938 עד 1945, הייתה וראבלה חלק מהונגריה. ב-1880 נמנו בווראבלה 201 יהודים, ב-1910 246 וב-1941 223. היהודים השתייכו לקהילה האורתודוקסית. באותה שנה גויסו יהודים בני העיירה לפלוגות העבודה בצבא הונגריה. ב-9 במאי 1944 הוקם גטו בעיירה, בו רוכזו גם כ-500 יהודים מיישובים סמוכים. למחרת הועברו כל הכלואים למרכז שילוח בלוויצה, וב-13 ביוני גורשו לאושוויץ. במאה ה-17 היה בעיר רוב הונגרי, על פי מפקד המס הטורקי.על פי מפקד האוכלוסין של 2001, היו בעיר 9,493 תושבים. 93.32% מהתושבים היו סלובקים, 4.69% הונגרים, 0.78% צוענים ו-0.55% צ'כים. ההרכב הדתי היה 88.41% קתולים, 8.53% אנשים ללא שייכות דתית ו-0.62% לותרנים. המצבור העירוני הגדול ביותר באירופה מתקופת הברונזה נמצא בווראבלה. המצבור הוא על שטח של 20 דונם, יותר משטח המצבור שבמיקנה או טרויה. ביישוב התגוררו כ-1,000 איש ובניינים נבנו מסביב לרחובות. שלוש תעלות חיזקו את הביצורים. האתר הוא גם התל הצפוני ביותר הידוע במרכז אירופה. היישוב יוחס לתרבות המדרובצ'ה (בצ'כית: Maďarovská skupina). וראבלה היא עיר תאומה של: צרפת אנדויה (אנ'), צרפת הונגריה צ'ורגו, הונגריה סרביה נובה וארוש (אנ'), סרביה אלכסנדרה לוזה, ורביי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 385), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא וראבלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וראבלה (בסלובקית) ורבי (Verebély), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם Branislav, Varsik (1994). "Osídlenie Novohradu a Ipeľskej kotliny vo svetle miestnych názvov". Kontinuita medzi veľkomoravskými Slovienmi a stredovekými severouhorskými Slovanmi (Slovákmi) (בסלובקית). Veda. p. 112. ISBN 80-224-0175-7. ורביי בתוך מספר האוכלוסייה היהודית לפי יישוב 1840–1941, בודפשט: משרד הסטטיסטיקה המרכזי (הונגריה) (אנ')‏, 1993 (בהונגרית) ISBN 9632150066. ורבי (Verebély), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם Károly Kocsis, Eszter Kocsisné Hodosi, Ethnic Geography of the Hungarian Minorities in the Carpathian Basin, Simon Publications LLC, 1998, p. 46 "Municipal Statistics". Statistical Office of the Slovak republic. אורכב מ-המקור ב-2007-11-16. נבדק ב-2007-12-15. SME.sk | Vráble sú unikátom Starého kontinentu "Partnerské mestá". vrable.sk (בסלובקית). Vráble. נבדק ב-2019-09-05.
דני עציוני

דני עציוני (נולד ב-1 באפריל 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי. עציוני החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של הפועל הרצליה. היה שותף לזכייתו של תיכון עירוני הרצליה בשנת 1977 באליפות הארץ בכדורגל לבתי ספר. הוא עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים בהפועל הרצליה, בה שיחק מספר עונות החל משנת 1977 עד שנת 1981 עת עבר לקבוצת מכבי נתניה. במכבי נתניה שיחק במרבית שנות השמונים ואף זכה עמה באליפות המדינה בעונת 1982/83. בשנות התשעים שיחק במכבי יבנה ובמכבי הרצליה שאיתה עלה לליגת העל בכדורגל. שנה אחרי כן שיחק עונה אחת בהפועל רמת גן לאחריה פרש מכדורגל ועבר לקדנציית אימון קצרה בהפועל הרצליה. כיום משמש עציוני מאמן מוסמך של מכבי פתח-תקווה של קבוצת ילדים ב'. כמו כן, הוא משמש כמורה לקט-רגל בחטיבת הביניים "הרצל-רעות" השוכנת בשכונת שביב. בעברו שימש מספר שנים כמורה לחינוך גופני בתיכון הכפר הירוק, הראשונים בהרצליה וכמורה בתיכון הנדסאים ובתיכון חדש בהרצליה. אשר גולדברג‏, "שחקנים לא רצו אותי בחדר, החרימו אותי באימונים", באתר וואלה, 17 בפברואר 2023 כתבה על עונת האליפות באתר הרשמי של מכבי נתניה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגוד הישיבות הגבוהות

איגוד הישיבות הגבוהות הוא ארגון ישראלי שנוסד בשנת 2007, המאגד את כל הישיבות הגבוהות הציוניות ומייצג אותן מול משרד הביטחון וצה"ל. הארגון נוסד בשנת 2007 על ידי בצלאל סמוטריץ' והרב חנוך פיוטרקובסקי, במטרה לרכז את הצרכים של הישיבות הגבוהות והכוללים הלאומיים ולייצגם בפני גורמים ממשלתיים ואחרים, לפתח מוסדות תורה לאומיים קיימים וחדשים, ולסייע ולתמוך במוסדות תורה לאומיים בתחומי ניהול מגוונים. על פי אתר האיגוד, הישיבות החברות בארגון הולכות בדרכו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ושל בנו צבי יהודה הכהן קוק. בשנית תש"פ פרסם הארגון מכתב משותף עם איגוד ישיבות ההסדר עבור ראשי הממשלה בנימין נתניהו נגד קיצוץ בתקציבי הישיבות, ובשנת תשפ"א פרסם הארגון מכתב עם איגוד ישיבות ההסדר עבור ראש הממשלה נפתלי בנט נגד הפסקת הסבסוד למעונות לתלמידי ישיבות. מנכ"ל האיגוד הוא משה גוטמן, ומטה האיגוד נמצא ברחוב מימון בירושלים. ישיבת בית אל ישיבת בני רחל ישיבת בת עין ישיבת לנתיבות ישראל ישיבת מכון מאיר ישיבת מעלה אליהו ישיבת עטרת ירושלים ישיבת מרכז הרב ישיבת נתיבות דרור ישיבת נתיבות יוסף ישיבת עטרת מרדכי ישיבת עטרת נחמיה ישיבת נתיבות נריה ישיבת קדומים ישיבת ראש פינה ישיבת רמות ישיבת שבי חברון איגוד ישיבות ההסדר ועד הישיבות אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הישיבות הגבוהות איגוד הישיבות הגבוהות, באתר "גיידסטאר ישראל" מס' 9 בבית היהודי ארגן את "מצעד הבהמות", 18 בינואר 2018, באתר ynet בצלאל סמוטריץ', איש צדיק היה, י"ז בסיוון תשפ"א, באתר ערוץ 7 מפתח התקציב- איגוד הישיבות הציונות, באתר מפתח התקציב איגוד הישיבות הגבוהות הציוניות, באתד גיידסטאר אודות, באתר איגוד הישיבות הגבוהות משה סלע, ראשי איגודי הישיבות לנתניהו: עולם התורה עומד בפני קריסה, ה' בטבת תש"פ, באתר כיפה הישיבות הציוניות לבנט: "בטל את הגזרה המתריסה והמזלזלת של שר האוצר", כ"ח בתמוז תשפ"א, באתר מקור ראשון
מאסארו פורוקאווה

מאסארו פורוקאווה (ביפנית: 古川 勝;‏ 6 בינואר 1936 – 21 בנובמבר 1993) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי (מלבורן 1956) ושיאן העולם במשחה ל-200 מטר חזה. פורוקאווה נולד וגדל בהשימוטו שבמחוז וקאיאמה, ביפן. בתחרות שנערכה בטוקיו ב-10 באפריל 1954 הוא קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:36.6 דקות, שיפור לשיא בן השנה של קנוד גליי מדנמרק (2:37.4 דקות). בהמשך היום שיפר את השיא והעמידו על 2:35.4 דקות. בתחרות שנערכה בטוקיו ב-5 באוגוסט 1955 החזיר לעצמו את שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.7 דקות. בתחרות נוספת שנערכה בטוקיו ב-1 באוקטובר אותה שנה שיפר את השיא והעמיד אותו על תוצאה של 2:31.0 דקות. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה פורוקאווה במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:34.7 דקות, לפני חברו לנבחרת מאסאהירו יושימורה (2:36.7 דקות) וחארס יוניצ'ב מברית המועצות (2:36.8 דקות). במשחקי אסיה שנערכו בטוקיו בסוף מאי 1958 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:44.0 דקות. בשנת 1981 זכה פורוקאווה להיכנס להיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה מאסארו פורוקאווה, באתר olympedia.org מאסארו פורוקאווה, באתר Swimrankings מאסארו פורוקאווה, באתר היכל התהילה הבינלאומי בשחייה (באנגלית)
חימקי-פודמוסקוביה

חימקי-פודמוסקוביה (ברוסית: Баскетбольный клуб Химки-Подмосковье) הוא מועדון כדורסל רוסי מפרברי מוסקבה, שמשחק בסופרליגה-1 ובגביע הרוסי. מועדון חימקי-פודמוסקוביה מהווה מועדון מילואים של קבוצת חימקי. מועדון הכדורסל "חימקי-פודמוסקוביה" נוסד בספטמבר 2014. זהו מועדון מילואים וחלק מהאקדמיה להכנת עתודה משלו של מועדון הכדורסל "חימקי". ממומן על ידי "מרכז הכדורסל של מחוז מוסקבה" שבבעלות ממשלת המחוז. הרכב הקבוצה נוצר על בסיס בוגרי האקדמיה של חימקי ושחקני קבוצת הנוער. ב-4 באוקטובר 2014 ערכה חימקי-פודמוסקוביה את המשחק הרשמי הראשון שלה, כשניצחה את לגיון אלמטי הקזחית בתוצאה 68:45. מדיה וקבצים בנושא חימקי-פודמוסקוביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חימקי-פודמוסקוביה
ג'ון וילקוק נובל

ג'ון וילקוק נובל (באנגלית: John Willock Noble;‏ 26 באוקטובר 1831 – 22 במרץ 1912) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1889–1893. ג'ון וילקוק נובל נולד בלנקסטר, אוהיו. הוא למד בסינסינטי ובקולומבוס, ולאחר מכן באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו ובאוניברסיטת ייל. ב-1851 הוא סיים את לימודיו בייל בהצטיינות ולמד משפטים בקולומבוס ובסינסינטי במשרדיהם של אחיו ושל הנרי סטנברי. ב-1855 התיישב נובל בסנט לואיס ובשנה שלאחר מכן הוא עבר לקאוקוק, איווה כדי לבחון שם סיכויים טובים יותר לעיסוק במקצועו. שם הוא החל לבלוט בפוליטיקה. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא שימש כתובע העירוני של קאוקוק, תפקיד אותו הוא החל למלא ב-1859. בספטמבר 1861, לאחר פרוץ המלחמה, הוצב נובל כקצין בדרגת לוטננט ברגימנט הפרשים השלישי של איווה. הוא התקדם בסולם הדרגות וביוני 1864 מונה כמפקד הרגימנט בדרגת קולונל. עם סיום המלחמה הוא קיבל דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל ובאוגוסט 1865 שוחרר מהשירות. לאחר המלחמה היה נובל לעמית בפיקוד מיזורי של המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית (Military Order of the Loyal Legion of the United States), מסדר צבאי של קציני צבא האיחוד וצאצאיהם. הוא התיישב בסנט לואיס ובהמלצת סטנברי הוא מונה כתובע פדרלי של המחוז המזרחי של מיזורי, תפקיד בו הוא שימש בשנים 1867–1870. לאחר מכן הוא שב לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי. ב-1880 היה נובל אחד החברים המייסדים של בורסת הכרייה של סנט לואיס (St. Louis Mining and Stock Exchange). ב-1889 מונה נובל כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון, חברו מתקופת לימודיו. נובל כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של הריסון ב-1893. בפיקוחו כמזכיר הפנים, ועדת הצ'רוקי (Cherokee Commission) ניהלה משא ומתן על 11 הסכמים להעברת 19 שבטי אינדיאנים לשטחי אדמה קטנים בטריטוריית אוקלהומה כדי לפתוח שטחים למתיישבים. לאחר סיום כהונתו כמזכיר הפנים שב נובל לעסוק בעריכת דין. ב-1864 נשא נובל לאיש האת ליזבת הלסטיד. ג'ון וילקוק נובל נפטר בסנט לואיס ב-21 במרץ 1912, ונטמן בבית הקברות בלפונטיין שבעיר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון וילקוק נובל בוויקישיתוף ג'ון וילקוק נובל באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון וילקוק נובל באנציקלופדיה אמריקנה (באנגלית) ג'ון וילקוק נובל באנציקלופדיה הבינלאומית החדשה (באנגלית) ג'ון וילקוק נובל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) John Thomas Scharf, History of Saint Louis City and County: From the Earliest Periods to the Present Day: Including Biographical Sketches of Representative Men, vol. 2, L. H. Everts, 1883, p. 1366. Hagan, William T. (2003). Taking Indian Lands: The Cherokee (Jerome) Commission, 1889-1893. University of Oklahoma Press. pp. 13, 18, 19, 20, 38, 182, 223, 235.
מייקוט

מייקוט (בהונגרית: Mélykút) היא עיר במחוז באץ-קישקון בנפת יאנושהלמה. מייקוט ממוקמת בבאצ'קה הצפונית, כ-10 ק"מ מן יאנושהלמה, כ-13 ק"מ מבאצ'אלמאש, כ-33 ק"מ מקישקונהלש, כ-36 ק"מ מבאיה וכ-39 ק"מ מסובוטיצה, ליד הכביש הראשי 55. היא גובלת בתעלה הראשית של קידיוש (התעלה הראשית קידיוש היא נחל שאינו ניתן לשיט השייך לאגן הנחלים של הדנובה). נתיב הגישה החשוב ביותר בכבישים הוא הכביש הראשי שכבר הוזכר מספר 55 המחבר את העיר הגדולה סגד עם באיה. כביש זה עובר במרכזה של העיר. בכביש זה יש גישה למייקוט משתי ערי נקודת הקצה קלוצ'ה - יאנושהלמה בכביש 5312, מטומפה דרך כביש 5501 ולאחר מכן הכביש 5502. בין קווי הרכבת ההונגריים, היישוב מחובר לקו הרכבת באטאסק–באיה–קישקונהלש, שיש לו תחנה במקום. תחנת הרכבת מייקוט ממוקמת בחלק המערבי של האזור הפנימי של העיר, ממש ליד חציית קו הרכבת את הכביש הראשי 55. מייקוט שפירושו בהונגרית "באר עמוקה" מופיעה לראשונה במפקד הטורקי של 1572. המפקד הראשון הידוע לאחר גירוש הטורקים בשנת 1699 מראה כי בכפר התגוררו 21 אזרחים משלמי מס וכן חמישה בנים. האוכלוסייה עסקה יותר בגידול בעלי חיים מאשר בחקלאות. היישוב הקטן שוב הפך לבלתי מאוכלס מימי מלחמת העצמאות ראקוצי. בעשור השני של המאה ה-18 הגיעו מתיישבים חדשים מהמחוזות הצפוניים, המזרחיים והמערביים של הונגריה ההיסטורית. תעודה משנת 1729 כבר מפרטת אותה כמקום מיושב. ב-30 ביולי 1734 הגיע הארכיבישוף פטצ'יץ' למייקוט במהלך סיורו וביקורו. זהו המסמך הרציני הראשון הבוחן את חיי הכפר, אך גם נותן התייחסות מסוימת לעבר. נכתב שם שפעמון הכנסייה במשקל 50 קילו היה תלוי על גזע עץ ליד הכנסייה. פטרונו אינו ידוע, אם כי כעבור כמה שנים בעל האחוזות דאז, משפחת גראסאלקוביץ', קיבל על עצמו את החובות בנוסף לזכויות התואר. מייקוט היא עיר מאז 1 ביולי 2009. יהודים שישבו במייקוט נרשמו בפנקס חברה קדישא של קהילת באיה (BAJA) משנת 1790, דבר המעיד שבית הקברות היהודי של באיה שימש גם את הקהילה היהודית הקטנה במייקוט. בשנת 1909 ישבו במייקוט 113 יהודים. בשנת 1930 נמנו שם רק 71. מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוק היהודי הראשון" ולאחר מכן את החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. במהלך המלחממת העולם השנייה, ב-19 במרץ 1944, ניכנס הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה). כעבור כמה שבועות הועברו יהודי מייקוט לגיטו שנתחם בעיר באצ'למאש (BÁCSALMÁS). ב-25 ביוני 1944 גורשו יהודי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ. מעטים מהם שולחו לעבודות כפייה באוסטריה. מיקשה פנייה במקור פליישמן, (בהונגרית: Fenyő Miksa; מייקוט, 8 בדצמבר 1877 - וינה, 4 באפריל 1972) היה סופר הונגרי-יהודי, העורך הראשי המשותף של ניוגט (כתב עת), מנכ"ל איגוד התעשיינים הלאומי ההונגרי (GYOSZ), פטרון, חבר בית הנבחרים ההונגרי. בתי ספר יסודיים אנדרטה של 1848 לוח זיכרון ליואכים בסבטניק בניין הדואר חנות במרכז דיפ וול קהילה רומית קתולית קהילה רומית קתולית בלילה תאורה דקורטיבית גן הכנסייה בניין העירייה חזית בית העירייה לוח זיכרון לחנוכה Székelykapu במרכז Mélykút ההיסטוריה של מייקוט מדיה וקבצים בנושא מייקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקוט Bácska
שמעון פון גלדרן

שמעון פון גלדרן או שמעון די גלדר או שמעון בן אליעזר די גלדר (בגרמנית: Simon von Geldern; ‏12 בנובמבר 1720 – 1774 או 1788 (?)) היה נוסע, הרפתקן, אוריינטליסט וביבליופיל יהודי גרמני. מוצאה של משפחת פון גלדרן (או ון חלדרן, בהולנדית) מהולנד והיא השתקעה בדיסלדורף ב-1628 בני המשפחה כיהנו כיהודי החצר המקומית. לאביו קראו אליעזר. אחיו של שמעון היה אבי-אמו של היינריך היינה. היינה כתב על מציאות שמצא בעליית הגג של דודו: המציאה המובחרת והיקרה ביותר (שמצא בעליית הגג של הדוד) היה פנקס כתוב בידי אחי סבא, שנקרא האביר או איש-המזרח (Morgenländer). הוא היה כנראה אדם משונה ביותר. הוא נקרא איש המזרח משום שערך נסיעות גדולות למזרח, וכשחזר היה לבוש בגדים מזרחיים. — תולדות הרפתקן יהודי במאה השמונה-עשרה מגיל צעיר החל לצאת למסעות. למשפחתו היו קרובים רבים שכיהנו כבנקאים ופקידים בכירים בחצרות מלכי אירופה, וכך התארח שמעון בחצרות מלכים ואנשי אצולה. מפורטוגל עבר למרוקו, ביקר פעמים אחדות במצרים (שם דיווח ב-1753 על הגניזה הקהירית בבית הכנסת בן עזרא) ובסוריה והגיע לארץ ישראל. ב-1751 התפלל בקבר רבי שמעון בר יוחאי ובקבר האר"י בצפת. במקומות אלה חש בחרדת קודש מיסטית. בביקורו בהר המוריה חווה התגלות עליה כתב בספרו (בצרפתית) "Moïse sur le Mont Horeb" ("משה על הר חורב"). לאחר חצי שנה בצפת המשיך לאירופה ופעל זמן מה כשד"ר בגיוס כספים לקהילת יהודי צפת, תוך שהוא מציג מכתבי רבנים המדברים בשבחו. ב-1755 היה בפריז ונודע כהולל בסלונה של מאדאם דה פומפדור. לאחר מכן שב ויצא שנית למסע לארץ ישראל. ב-1760 התארח אצל וולטר בז'נבה. אחד מעיסוקיו של פון גלדר היה מסחר בספרים וכתבי יד עבריים, בהם בעיקר כתבי קבלה. כך למשל על כתב יד של "כוונות סדר ליל פסח ותיקון ליל שבועות, מחוג מקובלי "קהל חסידים בית אל" בירושלים" נכתב "הובא מארץ הקדושה על ידי.. כמה"ר [=כבוד מורנו הרב] שמעון די גילדיר שי'[חיה] אחד מחשובי עיר הקדושה צפת". האנציקלופדיה היהודית, על סמך זכרונות היינה מציינת את מותו בשנת 1774 בצרפת (כנראה אלזס). אולם, לפי ספרו של פריץ היימאן, "תולדות הרפתקן יהודי", מונה פון גלדרן בשנת 1778 ל"מקובל החצר" ולסוכן בחצרו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט והוא נפטר לאחר מכן. דוד קאופמן, Aus Heinrich Heine's Ahnensaal, 1896 שמואל פיינר עת חדשה: יהודים באירופה במאה השמונה עשרה 1750–1800 עמודים 98–102 "שמעון פון גלדרן", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) שמעון פון גלדרן, דף שער בספרייה הלאומית שמעון פון גלדרן, דף שער בספרייה הלאומית גלדרן שמעון ראה גלדר שמעון בן אליעזר די.aspx אתר ביליוגרפיה עברית פריטים סרוקים הקשורים אליו בספריה הלאומית ד"ר לוצי פרמינגר-הכט, תולדות הרפתקן יהודי במאה השמונה-עשרה, הַבֹּקֶר, 26 ביוני 1964 כתבי קודש ומליצות חכמי ארץ ישראל ורבני חוצה לארץ המפליגים בשבח כמהור"ר שמעון די גילדיר... לעזרו ולתמכו כונות פסח ושבועות, אתר הספרייה הלאומית
שורש 75

שורש 75, או מוּ בּוּ (בסינית: 木部, פיניין: Mù bù) הוא השורש השבעים-וחמישה של הכתב הסיני. פירושו "עץ" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים. במילון קאנגשי יש 1,365 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה, והוא אחד השורשים השכיחים ביותר. 木 מייצג בפילוסופיית חמשת היסודות (או "חמשת השלבים") הסינית, את היסוד "עץ" (וו-שינג). כתו, מוּ בּוּ, או 木, מופיע לפעמים בצורה: 朩, וכאשר הוא מרכיב מילה יחד עם שורשים אחרים הוא מופיע פחוס ברוחב או בגובה כגון: 朴 (מוּ מצד שמאל), או 李 (מוּ למעלה). השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese Calligraphy: From Pictograph to Ideogram: The History of 214 Essential Chinese/Japanese Characters. Calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: location (link) Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 75 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+6728
ירין אורון

ירין אורון (נולד ב-1 בנובמבר 2012) הוא שחקן ישראלי, הזוכה הראשון בפרס "תגלית השנה" ומועמד לפרס שחקן השנה, של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 2021. התפרסם לראשונה בתפקיד סוף סטרטינר (בנה של שוני סטרטינר) בעונה השנייה של "קופה ראשית" ובהמשך בתפקידו כנבו צור ב"לבד בבית". נולד בהרצליה. החל מ-2020 ירין משחק בסדרה "קופה ראשית" כסוף סטרטינר, הילד המעצבן של שוני לצד דורית לב-ארי. החל מ-2021 משחק בתפקיד נבו צור בתוכנית "לבד בבית". בשנת 2023 השתתף בסדרה "בני מצווה". משמש כפרזנטור בפרסומות. בכור מבין שלושה אחים, מתגורר עם הוריו (לימור ואיל) ואחיותיו אדלי (המשתתפת בעונה השנייה של "מצולמים", ב"בעלת החלומות", בעונה השלישית של "קופה ראשית", "ארץ נהדרת" ועוד) וברי. מתגורר בנס ציונה. ירין אורון, ברשת החברתית אינסטגרם ירין אורון, באתר אישים - קולנוע, טלוויזיה ורדיו ירין אורון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שגיא בן נון, ""פלמח" היא הזוכה הגדולה בטקס פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער", באתר וואלה, 25 אוגוסט 2021. "העולים לגמר בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1", באתר "שחם".
אנדוקרינולוגיה

אֶנְדּוֹקְרִינוֹלוֹגְיָה (באנגלית: Endocrinology) היא תחום בביולוגיה וברפואה העוסק בחקר ההורמונים, היווצרותם, הרכבם ופעולתם. המדע עוסק בחקר המבנה והפעולה של מערכת הבלוטות ההורמונליות בגוף האדם וההורמונים המופרשים על ידה. שמו של תחום מחקרי זה נגזר מיוונית: endokrinologia – ενδοκρινολογία. השם מורכב מהצירוף endo) ενδο), בתוך + krinein) κρίνειν), להפריש + logos) λόγος), מדע. משמעותה של המילה endocrine באנגלית היא "הפרשה פנימית" (לתוך נוזלי הגוף הפנימיים, בניגוד ל"אקסוקריני", שהיא הפרשה אל מחוץ לגוף, כמו במקרה של בלוטות זיעה ומערכת השתן). אנדוקרינולוגיה היא התחום הרפואי שעוסק בהורמונים ובבלוטות המפרישות הורמונים בגופנו. הורמון הוא חומר שאותו מפרישה בלוטה אל זרם הדם והוא משפיע על פעילותם של איברים שונים בגוף. בגופנו כמה בלוטות שמפרישות הורמונים: בלוטת התריס – שממוקמת בחלקו הקדמי של בסיס הצוואר ומפרישה את ההורמון תירוקסין. האדרנל – בלוטה שנמצאת בחלק העליון של הכליה ולכן מכונה בעברית בלוטת יותרת הכליה. היא מפרישה כמה הורמונים שונים. בלוטת יותרת המוח – שממוקמת בחלק התחתון של המוח ומפרישה הורמונים רבים ושונים. הלבלב – שמפריש בעיקר אינסולין וגלוקגון – הורמונים שאחראים לוויסות רמת הסוכר בדם. השחלות והאשכים: נוסף על תפקידם המרכזי – לשמש איברי רבייה (הם מכילים את הביציות ואת תאי הזרע) – הם גם בלוטות שמפרישות הורמונים שונים. כאשר מתעורר חשד לבעיה רפואית בתחום הזה מופנה המטופל לרופא מומחה לאנדוקרינולוגיה. הבעיה האנדוקרינית השכיחה ביותר היא מחלת הסוכרת. הבעיות האנדוקריניות הן לרוב כרוניות ודורשות מעקב רפואי ארוך טווח – בדרך כלל לכל החיים. בישראל, אנדוקרינולוגיה היא תת-מקצוע של רפואה פנימית או של רפואת ילדים. ההכשרה הנדרשת לאנדוקרינולוג היא לימודי רפואה, שנת סטאז', ארבע שנות התמחות ברפואה פנימית או ברפואת ילדים ועוד כשנתיים של תת-התמחות באנדוקרינולוגיה. בשלב זה מרבית האנדוקרינולוגים ימשיכו להתמקצע בתת-מקצוע של אנדוקרינולוגיה למשך מספר שנים נוספות. הבלוטות האנדוקרינולוגיות מתאפיינות בגודלן ומשקלן הקטן וממוקמות בחלקים שונים של הגוף. בלוטות אלו מפרישות הורמונים בעלי השפעות על החיים של כל החלקים והתאים של הגוף. אם כמות הורמונים אלה עלתה או ירדה מעבר לרמה הנדרשת אז קורים שינויים קריטיים שיכולים לגרום למוות עם הזמן. הבלוטות האנדוקרנולוגיות מגיבות לצרכיו של גוף האדם באמצעות השפעה איטית של גורמים רבים: הורמונליים, פסיכולוגיים ורגשיים או על ידי מחלות כרוניות ועוד. הורמונים מסווגים מבחינה כימית לשלוש קטגוריות: פפטידים, סטרואידים, ואמינים ומבחינה תפקודית מסווגים לשתי קטגוריות: הורמונים המעוררים את הבלוטה כדי ליצור הורמונים אחרים. הורמונים המשפיעים על רקמות הבלוטות. המערכת האנדוקרינית היפראנדרגוניזם פסיכונוירואנדוקרינולוגיה האגודה לאנדוקרינולוגיה – מידע רב מאוד למומחים בנושאים הקשורים לאנדוקרינולוגיה, פעילות האגודה, פרסומים, כנסים וקווים מנחים. כימיקלים המשבשים את פעילות המערכת האנדוקרינית – מתוך אתר הקרן לבריאות וסביבה, נדלה 23 בינואר 2014 המחלק האנדוקרינולוגית מרכז רפואי הדסה (אורכב 05.12.2013 בארכיון Wayback Machine) המחלקה האנדוקרינולוגית רמב"ם (אורכב 03.12.2013 בארכיון Wayback Machine) אנדוקרינולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדוקרינולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית ההכשרה והדרישות לכך שונות ואינן קבועות, אלא תלויות בגוף המכשיר ודרישותיו ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כארון (נהר)

כָּארוּן (בפרסית: کارون) הוא הנהר הרחב ביותר באיראן, שאורכו כ-950 קילומטרים. מוצא הנהר נמצא כ-75 קילומטר מערבית לאספהאן, בהר הזרד-כוה (אנ'), אחד מרכס הרי זגרוס. הנהר עובר דרך העיר אהוואז, השמינית בגודל אוכלוסייתה באיראן, ונשפך אל השט אל-ערב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בשלהי המאה ה-19, לנוכח היריבות הבריטית-רוסית הגוברת על שטחי השפעה באיראן, החלה הממלכה המאוחדת ללחוץ על איראן שתעניק לה גישה לנתיב המסחר על נהר הכארון. כארון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך כארון (חלקים ראשון ושני, חלק שלישי), באתר אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית) הערך כארון (חלקים ראשון ושני), באנציקלופדיה איראניקה (באנגלית) הערך כארון (חלק שלישי), באנציקלופדיה איראניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שורש 17

שורש 17, או צ'יאֶן בּוּ (בסינית: 凵部, פיניין: Qiǎn bù) הוא השורש השבעה-עשר של הכתב הסיני. פירושו "קופסה פתוחה" או "כלי קיבול", והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים. באשר לשורשים הדומים 匚 ו-冂, שמו של שורש 17 מתאר אך ורק את צורתו, 下三框, בתרגום מילולי: "מסגרת תלת צדדית תחתונה". השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) שורש זה אינו לעולם אינו מופיע כתו בפני עצמו. בשילוב, הוא לוקח היסטורית משמעויות כגון "פה פתוח", "קופסה", "מסגרת", "חור" או "כלי קיבול". 幽 שפרושו "עמוק" או "אפל" נגזר משורש 46 (山 - הר) ולא משורש 17 (凵). Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1. לוי לי: "התחקות אחר שורשי הדמויות הסיניות: 500 מקרים". בייג'ינג 1993,ISBN 978-7-5619-0204-2 KangXi: עמוד 134, תו 17 מדיה וקבצים בנושא שורש 17 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+51F5