laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלי העיר ניו יורק

מפלי העיר ניו יורק או מפלי ניו יורק (באנגלית: New York City Waterfalls) היא יצירת אמנות פיסולית מעשה ידי הפסל אולאפור אליאסון. היצירה כוללת ארבעה מפלי מים הממוקמים לאורך גדות איסט ריבר בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. היצירה הוקמה בעלות של 15.5 מיליון דולרים ונחנכה ב-26 ביוני 2008. המפלים הוקמו בארבעה אתרים: רציף 35 לחוף האי מנהטן; מתחת לגשר ברוקלין; בין רציפים 4 ו-5 בברוקלין; בגברנרז איילנד. עבודות הקמת התמוכות החלו במרץ 2008, כאשר בגברנרז איילנד נקדחו היסודות לעומק, אולם ביתר האתרים הוצמד המבנה למבנים קיימים (הוחלט שלא לקדוח במקומות בהם הוקמו המפלים יסודות בשל קווי הרכבת התחתית של ניו יורק העוברים בסמוך). משקל המבנים של המפלים הגיע ל-270 טונות. מבני המפלים נבנו בצורה בה ישתלבו בסביבתם אולם לא נעשה ניסיון להסתיר את המבנה מאחר שמדובר באמנות ולא במפל מים טבעי, והאמן רצה שהדבר יהיה ברור לצופים ביצירה. עלות הפרויקט בגובה של למעלה מ-15.5 מיליון דולר נאספה באמצעות תרומות. חברת בלומברג בבעלותו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג תרמה 13.5 מיליון דולר. איגוד הפיתוח של מנהטן תחתית תרם שני מיליון דולר. המפלים מזרימים מי ים מלוחים הזורמים לתוך איסט ריבר. בשל הרוחות העזות באזור נגרמו נזקים לעצים באזור טיילת ברוקלין, אשר נפגעו מנתזי המים המלוחים. בשל פגיעה זו צומצמו שעות הפעילות של המפלים ל-50 שעות בשבוע במקום 101 השעות המתוכננות. מדיה וקבצים בנושא מפלי העיר ניו יורק בוויקישיתוף תצלומי היצירה ריאיון עם האמן על היצירה מצגת של היצירה אתר המציג מפלים שונים ברחבי ניו יורק
מארסיאס (פסל)

מארסיאס (באנגלית: Marsyas) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל אניש קאפור שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כיצירה השלישית ב"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור. היצירה הותאמה לממדיו הנרחבים של אולם הטורבינה, וכיצירות אחרות של קאפור גם יצירה זו מנסה לבחון את הקשר בין הקיום להיעדרות, ובין המוצק לבלתי מוחשי. היצירה מורכבת משלושה מעגלי פלדה המקושרים זה לזה בממברנה של PVC. שנים מהמעגלים ממוקמים בשני קצותיו של האולם, והשלישי מבין המעגלים תלוי מעל הגשר שבמרכז האולם. קאפור החל לעבוד על הפרויקט בינואר 2002. מטרתו של קאפור הייתה למלא את החלל הרחב של האולם ולכן היצירה משתרעת לכל אורכו. קאפור התייחס אל האולם כאל תיבה אותה יש למלא, תוך שעליו לעקוף את המכשול (הגשר) המצוי במרכזה. המהנדס ססיל בלמונד סייע לקאפור כיועץ הנדסי של הפרויקט. צבעה של הממברנה נותן הרגשה שמדובר ב"עור שקולף מאדם" כדברי קאפור. שמה של היצירה - "מארסיאס" מתייחס לשמו של סאטיר במיתולוגיה היוונית שהכעיס את האל אפולו עד שאפולו קילף את עורו מעליו בעודו בחיים. בעוד שהצבע של היצירה "שייך לארצי, לגופני" כדברי קאפור, המיקום שלה - מרחף בחלל האולם שייך ל"רוחני". קאפור אמר כי היצירה נועדה "להפוך את הגופני לשמיימי". הפסל באתר מוזיאון טייט "מארסיאז", יצירת ענק של אניש קאפור, בטייט מודרן בלונדון, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002 המהנדס ססיל בלמונד יעמוד בראש הסמינר הבינלאומי לאדריכלות שיתקיים במאי בירושלים, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2003
איש: ברזל

איש: ברזל (באנגלית: Iron: Man) המכונה גם "איש הברזל" (The Iron Man) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם. במקור נקרא הפסל 'ללא שם'. היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מאת בנק לוידס TSB (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק). הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי. בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה. כמו כן רגליה של הדמות מוסתרות מתחת לאדמה, כלומר בסך הכל גובהו של הפסל קרוב ל -7 מטרים. יש גרסה גדולה יותר לפסל זה, העשויה מגרניט ארקטי שהוצבה בפיורד בנורווגיה. שמו של פסל זה הוא 'האמן', וגובהו 10 מטר. מדיה וקבצים בנושא איש: ברזל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איש: ברזל Ten Unusual Facts About The Iron: Man Statue, Midland Metro Alliance
פינגווין הומבולדט

פינגווין הומבולדט (שם מדעי: Spheniscus humboldti; ידוע גם בשם פינגווין פרוויאן, פטרנאקה) הוא מין פינגווין דרום אמריקאי, המתרבה בפרו ובצ'ילה. קרובי המשפחה שלו הם פינגווין שחור-רגל, פינגווין מגלן ופינגווין גלאפגוס. הפינגווין נקרא על שם אלכסנדר פון הומבולדט, חוקר הטבע שתיאר אותו לקהילה המדעית. גודל הפינגווינים במין זה בינוני: גובהם 65–70 ס"מ, ומשקלם 3.6-5.9 קילוגרם. הם בעלי ראש שחור ופס לבן עובר מאחורי עיניהם, סביב האוזניים וסביב הסנטר. על החזה שלהם פס שחור שמגיע עד לרגל. בסיס החרטום שלהם ורוד. לפינגווינים צעירים ראש שחור ללא הפס השחור בחזה. פינגוויני הומבולדט מקננים על איים ועל סלעים בחוף, ולפעמים אף במערות. מצב השימור העכשווי של הפינגווין הוא "פגיע". אוכלוסיות המין במגמת ירידה מאמצע המאה ה-19, ב"אל ניניו" של 1982–1983 ירדו מספר הפרטים מ-21,000 פרטים ל-5,000-6,000 פרטים. המין השתקם ועמד על 12,000 פרטים ב-1995, אך כתוצאה מה"אל ניניו" של 1997–1998 ירדו מספר הפרטים ל-3,300 פרטים. מספר מושבות הקינון בפרו ירד מ-17 בשנת 1981 לשתיים ב-1996, אך השתקם לשש בשנת 1998. מלבד הסערות הקשות המאפיינות את ה"אל ניניו", חודרים מים חמים המכילים פחות נוטריינטים לזרם הומבולדט. בנוסף לזה, נמצאות המושבות באיום מתמיד מצד בני האדם. בצורה עקיפה, משפיעה דיג-היתר של מיני האזור (בעיקר אנשובי) המרכיבים את עיקר תזונתם של פינגוויני הומבולדט. בצורה ישירה, נאספים קיני העופות המכילים גואנו וכך חשופים הביצים והצעירים למזג האוויר ולאויבים טבעיים. מספר הפרטים הבוגרים עומד, נכון לאוגוסט 2018, על כ-32,000. סקר שנערך בשנת 1998 קבע כי המין צפוי להיכחד בתוך 100 שנים[דרוש מקור]. פינגווין בשחייה מדיה וקבצים בנושא פינגווין הומבולדט בוויקישיתוף פינגווין הומבולדט, באתר ITIS (באנגלית) פינגווין הומבולדט, באתר NCBI (באנגלית) פינגווין הומבולדט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פינגווין הומבולדט, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פינגווין הומבולדט, באתר GBIF (באנגלית) פינגווין הומבולדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על פינגווין הומבולדט, באתר המחלקה A.D.W פינגווין הומבולדט באתר הרשימה האדומה של IUCN Sharon Chester, A Wildlife Guide to Chile: Continental Chile, Chilean Antarctica, Easter Island, Juan Fernandez Archipelago, Princeton University Press,‏ 19 באפריל 2010, עמ' 143
תשעת הקדושים

תשעת הקדושים הם קבוצה של מסיונרים שהיווה תפקיד חשוב בהפצת הנצרות בשטח האימפריה החבשית במהלך סוף המאה ה-5, שמותיהם היו: אבא פנטלאון אבא גרימה אבא אפציה אבא גובה אבא אלפה אבא יאמתה אבא ליקנוס אבא ארגווי אבא סאמה מוצאם של תשעת הקדושים הם מרחבי האימפריה הביזנטית מאזורים כמו סוריה, רומא, אנטוליה וקונסטנטינופול. על ידי היסטוריונים מסוימים הקדושים התפסים מובילי המגמה האנטי-מונופיזיטיזית ואנטי-מיפיסטיזית לאחר שועידת כלקדון אימצה את הדיאופיזיטים המסורת האתיופית מספרת שנשלחו לאחר בקשת קיסר אקסום מהביזנטים לשלוח מסיונרים לנצר את תושבי אקסום הפגנים. קדושם אלו הקימו ברחבי אתיופיה מנזרים וכנסיות, הקדושים חילקו את האימפריה ביניהם וכל אחד הפיץ את הנצרות במקום אחר ובו זמנית. טדסה תמרת, כנסייה ומדינה באתיופיה: 1270 - 1527, ISBN 0-19-821671-8 (אנגלית). מדיה וקבצים בנושא תשעת הקדושים בוויקישיתוף
דניה רמירז

דניה ג'יזל רמירז (באנגלית: Dania Jissel Ramirez; נולדה ב-8 בנובמבר 1979) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית, ילידת הרפובליקה הדומיניקנית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות "גיבורים" ו-"עוזרות בית נחושות", ובסרט "אקס-מן: המפלט האחרון". רמירז נולדה בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית. מגיל צעיר ידעה רמירז כי היא רוצה להיות שחקנית כשתגדל. צייד כישרונות גילה אותה בגיל 15 כאשר עבדה בחנות בניו יורק, והיא לוהקה לתפקיד קטן בפרסומת לסודה. רמירז למדה משחק באוניברסיטת מונטקלייר בניו ג'רזי, אותו סיימה בהצלחה בשנת 2001. במהלך לימודיה היא השתתפה במשחקי כדורעף. לאחר סיום לימודיה עברה ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה. רמירז הופיעה בקליפים של קרלוס סנטנה, ג'יי זי ואל אל קול ג'יי. בשנת 1997 השתתפה רמירז כניצבת בסרט "סיפורי רכבות". שם היא פגשה את ספייק לי שליהק אותה לסרטו "היא שונאת אותי" (2004). ב-2006 היא שיחקה בסרט "X-מן 3: המפלט האחרון" בתור קאליסטו. בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל, הסרט אשר שודר בABC Family מהווה פריקוול לסרט "רומי ומישל - פגישת מחזור" משנת 1997. בטלוויזיה שיחקה רמירז בתפקידים קטנים בסדרות "באפי ציידת הערפדים" ו"הסופרנוס". בסדרה "גיבורים" היא גילמה את מיה, בעונה השנייה וגם הגיחה כאורחת בעונה השלישית. בשנת 2013 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "עוזרות בית נחושות" ברשת Lifetime, בתפקיד רוזי וסטמור. את תפקיד זה גילמה למשך 4 עונות עד שהסדרה סיימה את שידוריה ב-2016. בשנת 2017 לוהקה רמירז לדמות ראשית בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה", לבתפקיד של סינדרלה. בשנת 2021 שיחקה בסדרה "סוויט טות:נער עם קרניים" בתפקיד איימי דניה יצאה עם הבמאי ג'סי טררו עד שנת 2008. היא התארסה בספטמבר 2011 לבמאי ג'ון בברלי "ביב" לנד. הזוג התחתן על חוף הים בפונטה קאנה, הרפובליקה הדומיניקנית ב-16 בפברואר 2013, לבעלה יש בן מנישואים קודמים לשחקנית שרון ליל. ב-15 ביולי 2013 הודיעה רמירז כי היא בהריון עם תאומים. היא ילדה תאומים: בן (ג'ון) ובת (גאיה). מדיה וקבצים בנושא דניה רמירז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניה רמירז דניה רמירז, ברשת החברתית אינסטגרם דניה רמירז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניה רמירז, באתר AllMovie (באנגלית) דניה רמירז, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דניה רמירז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעורה (סוג)

שעורה (שם מדעי: Hordeum) היא סוג במשפחת הדגניים. בעולם מצויים 31 מיני בר של שעורה, ומהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל שישה מינים, שלושה נפוצים מאוד: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין ושעורה מכחילה ושלושה פחות נפוצים: שעורת החוף, שעורה נימית ושעורה דמוית שיפון. שעורה תרבותית ושעורה דו-טורית הם מינים תרבותיים של שעורה המופיעים בישראל לעיתים גם כפליטי תרבות. כשלושה רבעים ממיני השעורה הם צמחים חד שנתיים זקופים בעלי תפרחת המורכבת משיבוליות. השעורה ניכרת במלעניה הארוכים. המלענים הם זיפים בקצות הגרעינים. שעורה, באתר ITIS (באנגלית) שעורה, באתר NCBI (באנגלית) שעורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעורה, באתר Tropicos (באנגלית) שעורה, באתר GBIF (באנגלית) שעורה, באתר IPNI (באנגלית) מיני שעורה באתר "צמח השדה: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין, שעורה מכחילה, שעורת החוף, שעורה נימית, שעורה תרבותית
אגמון האגם

אגמון האגם (שם מדעי: Scirpus lacustris, או Schoenoplectus lacustris) הוא מין של צמח עשבוני בסוג אגמון, ממשפחת הגמאיים. זהו צמח הגדל בסביבת מקווי מים מתוקים, כגון אגמים, ביצות וגדות נחלים, בתפוצה רחבה בחצי הכדור הצפוני. אגמון האגם הוא צמח רב-שנתי בעל קנה שורש, שגבעוליו גליליים וירוקים המגיעים לגובה של כ-1.5 מטר (ולעיתים אף עד 3 מטרים). הם מכילים רקמה ספוגית האוגרת אוויר ומאפשרת להם לצמוח כשחלקם התחתון טבול במים. עליו מוארכים ומחודדים, ופרחיו מקובצים במבנה שיבולת וצבעם חום בהיר. צמחי האגמון תופסים מקום בולט בחגורת הצומח המקיפה את מקווי המים, וממלאים תפקיד חשוב במיתון הרוח וזרימת המים בנחלים, ובהפחתת השחיקה בקרקעית. בכך הם מאפשרים את חיזוקם וביסוסם של צמחים אחרים. במקרה שהם נעקרים, מוסעים קני השורש שלהם בזרם ומכים שורש מחדש במקומות אחרים. קני האגמון ועליו משמשים לקליעת מחצלות וסלים. בארץ ישראל נפוץ אגמון האגם באזורי ביצה ושלוליות חורף. יש המשתמשים בו בגינון לקישוט בריכות נוי . באמריקה הצפונית נפוץ המין (לעיתים מסווג כתת-מין) Schoenoplectus acutus, המכונה באנגלית גם Tule, שם שמקורו במילה tullin בשפת נאוואטל, שמשמעותה צמחי ביצה כדוגמת גומא וסוף. בשל תפוצתו הרבה בקליפורניה, קרויים על שמו כמה מקומות במדינה, ביניהם הנהר טולי, האגם המיובש טולארי (Tulare) ואגם טולי בגבול קליפורניה ואורגון. מדיה וקבצים בנושא אגמון האגם בוויקישיתוף אגמון האגם, באתר ITIS (באנגלית) אגמון האגם, באתר NCBI (באנגלית) אגמון האגם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אגמון האגם, באתר Tropicos (באנגלית) אגמון האגם, באתר GBIF (באנגלית) אגמון האגם, באתר The Plant List (באנגלית) אגמון האגם, באתר IPNI (באנגלית) אגמון האגם באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית קנר

"בית קנר" הוא בית משפחת יעקב ובתיה קנר, מוותיקי העיר ראשון לציון. הבית, נבנה בשנת 1890 על ידי יעקב קנר, נפח שהיגר לארץ ישראל מרומניה. לאחר מותו של קנר, הועבר הבית לרשות הציבור ושימש בין השנים 1940 ועד 1985 כבית מגן דוד אדום. בימי מלחמת השחרור שימש הבית כמרכז של ארגון "ההגנה", מרכז הדרכה רפואי ובמרתפו פעל בית חולים וחדר ניתוח. בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש הבית גם כגלריה מסחרית אותה הפעילה עמליה ארבל, שניהלה במקביל גם גלריה נוספת בתל אביב-יפו. בשנים 2007–2015 פעלה במקום גלריה עירונית לאמנות. בשנת 2016 עבר הבית לשמש כחממה עירונית לחברות הזנק. רן אהרנסון, לכו ונלכה: סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד בן-צבי, תשס"ד-2004, עמ' 30 מאיר בן-יעקב, "מרתף הופך לבית-חולים", בתוך: אברהם פלג (עורך), ראשונים בהגנה: סיפור ה"הגנה" במרחב ראשון-לציון, ארגון חברי ה"הגנה" בראשון-לציון, תשנ"א-1990, עמ' 92–93 מדיה וקבצים בנושא בית קנר בוויקישיתוף בית קנר באתר החברה העירונית ראשון לציון שולה פרומר, האם המבנה ההיסטורי יהפוך לבית קפה?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 22 בנובמבר 2012
נמר אפריקאי

נמר אפריקאי (שם מדעי: Panthera pardus pardus) הוא תת-המין הנפוץ ביותר של הנמר המצוי כשמו לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ולעיתים נדירות אף בצפון אפריקה. הנמר הוא אחד מחמשת הגדולים, בעלי החיים העיקריים הפופולרים לציד באפריקה. גודלו ומשקלו של הנמר האפריקאי הזכר רב יותר מאלו של הנקבה, אורך גופו בממוצע שני מטרים ומשקל גופו כ-90 ק"ג. גוני פרוותו נעים בין חום אדמומי ועד לצהוב כהה והוא משתנה לפי סביבת מחייתו אך מנומר בנקודות שחורות. תזונתו של הנמר האפריקאי מגוונת וכוללת מינים שונים של טרף בין חיפושיות זבל עד גודל של איילנד ענק, כשהוא ניזון בעיקר מפרסתנים כמו אנטילופות, צעירי זברות וחזיר יבלות, מכרסמים, שפניים, ארנבות, כמה זוחלים ועופות. נמרים כבדים יכולים לטרוף גם צעירי ג'ירף ותאו אפריקני. הנמר לעיתים מתבסס על מספר פרימטים והוא חזק מספיק לטרוף גורילה, מה שקורה במספר מקרים. כמו כן נמרים יטרפו טורפים קטנים יותר כמו תנים, שועלים ואף תניני יאור צעירים מחוץ למים. הנמר פעיל בעיקר בזריחה והשקיעה או במשך הלילה, ולעיתים גם בשעות היום. הוא צד לבדו ממארב מוסווה, לרוב בין ענפים או שיחים והוא מסוגל לזנק למרחק של 6 מטרים ולגובה של 3 מטרים אחרי טרפו. לרוב הוא הורג את טרפו בכך שהוא תופס את גרונו של הטרף ונושך אותו בעזרת שיניו החדות, כאשר הוא מנצל את עוצמת נשיכתו החזקה. הנמר מקבלים נוזלים משתייה אך גם מהטרף אותו הוא צד. נמרים גם לעיתים אוכלים ירקות וסוקולנטים כדי לקבל נוזלים. לאחר שנמר הורג את טרפו הוא מעלה אותו במעלה עץ לאכילתו בבטחה, הרחק מחומסנים כמו אריות וצבועים. תפוצתו של הנמר היא באפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בסוואנות וערבות עשב, אך גם בין ההרים, במדבריות מסוימים וביערות גשם טרופיים כמו באגן הקונגו. נמרים יכולים גם להתאים עצמם לסביבות חדשות במהירות, אך יצטרכו מרחב מחיה גדול מספיק ובו מספיק טרף. נמר בסרנגטי נמר בדרום אפריקה נמר צעיר נמר בדרום אפריקה נמר בטנזניה נמר בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה. נמר אוכל אימפלה מדיה וקבצים בנושא נמר אפריקאי בוויקישיתוף נמר אפריקאי, באתר ITIS (באנגלית) נמר אפריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמר אפריקאי, באתר GBIF (באנגלית) נמר אפריקאי, באתר הספארי (באנגלית)
מערכת פיזיקלית

במדעי הטבע, ובפרט בפיזיקה ובכימיה, מערכת היא חלק משינוי פיזיקלי המשמש נושא למחקר או דיון. שאר היקום, מחוץ למערכת, מכונה הסביבה, או סביבת המערכת. מערכת פיזיקלית עשויה, אך לא חייבת, להיות מוגדרת על ידי גבולותיה והגדלים המתארים אותה (כגון הטמפרטורה, הלחץ וההרכב). מערכת פיזיקלית מוגדרת באופן שרירותי, על ידי החוקר\ת או מציג\ת הבעיה. אפיון זה של המערכת הוא מקור השימושיות שלה וחשיבותה, מאחר שהוא מאפשר הצגת בעיה אחת באופנים שונים, שחלקם עשויים להיות שימושיים מאחרים, על ידי הגדרת מערכות שונות. אם המערכת מתוארת היטב על ידי משתנים תרמודינמיים (כגון הגדלים לעיל ופונקציות מצב) היא עשויה להיות נושא לדיון או מחקר תרמודינמי, ואף מכונה לעיתים 'מערכת תרמודינמית' לרעיון המערכת הפיזיקלית יש גם שימושים בהנדסה. מקובל לסווג את המערכות הפיזיקליות לשלוש, לפי גבולותיהן: מערכת פתוחה – מערכת שגבולותיה מאפשרים חילופי חומר ואנרגיה עם הסביבה. דוגמה למערכת שכזאת היא כוס תה מהביל, שמחליפה עם הסביבה אנרגיה (בצורת חום) כשהתה מתקרר וחומר, כשאדי המים נפלטים מכוס התה לסביבה. גבולות המערכת העשויים זכוכית מאפשרים רק מעבר חום, בעוד שגבולה העליון של המערכת (המישור הדמיוני שסוגר את שפת הכוס) מאפשר מעבר חום וחומר כאחד. מערכת סגורה – מערכת שגבולותיה מאפשרים רק החלפת אנרגיה עם הסביבה, אך לא החלפת חומר. אם מכסים את כוס התה מהדוגמה בסעיף הקודם (לדוגמה בצלחת) סוגרים את המערכת שהוצגה למעבר חומר, ומאפשרים רק לחום לעבור דרך גבולותיה. עיבוי האדים על הצלחת הקרה שהוספה בסעיף זה, מדגים שייתכן מעבר חומר (ותיתכן תנועה) בתוך מערכת סגורה מבלי לחצות את גבולותיה. מערכת מבודדת – מערכת שגבולותיה מונעים חילופי אנרגיה או חומר עם הסביבה. בשונה ממערכת פתוחה או סגורה, מערכת מבודדת לחלוטין היא תאורטית בלבד, מאחר שבלתי אפשרי למנוע מעבר אנרגיה בצורת חום למשך זמן אינסופי. דוגמה: תרמוס סגור ובו קפה חם. אם בוחנים את המערכת לזמן קצר בלבד (דקות ספורות), ניתן להניח שהקפה איננו מתקרר ואדים אינם בורחים מן הכלי. במילים אחרות, ניתן לומר שמעברי החום והחומר דרך גבולות המערכת זניחים לעומת אנתלפיית המערכת וכמות המסה שבה, או איטיים מאוד יחסית לזמן הבחינה. אם, לעומת זאת, בוחנים את המערכת לזמן ארוך (מספר שעות) חום עובר דרך גבולות המערכת (בעיקר ממכסה התרמוס) והקפה מתקרר. מדיה וקבצים בנושא מערכת פיזיקלית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנה כוללת

תחנה כוללת (TS, Total Station) היא מכשיר מדידה שמודד כיוונים (אופקיים ואנכיים) ומגיע לרמת דיוק של חלקי שניות קשת. המכשיר חיוני בפרויקטים של בנייה ותשתית, משום שהוא מאפשר לזהות מיקום מדויק, עד כדי מילימטרים, של נקודות בשטח. ניתן לראות לעיתים קרובות מודדים המשתמשים במכשיר על גבי חצובה באתרי בנייה, כמו גם במדידת חלקות קרקע. יתרונו הבולט של המכשיר על פני התאודוליט והמאזנת שאותם החליף, הוא מד טווח אלקטרוני למדידת מרחקים, אפשרות להזנת נתונים בלוח מקשים, וכן שניתן לשמור בו את המדידות ולהזינן לאחר-מכן ישירות למחשב ללא שגיאות בהעתקת הנתונים. במינוח מקצועי, מכשיר המשמש את המודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות. טרם מהפכת המחשוב, נהוג היה להשתמש בשני מכשירים: התאודוליט והמאזנת. שניהם אפשרו למודד ולמהנדס לאתר, באמצעות טריאנגולציה, מיקום מדויק כדי סנטימטרים על גבי המפה, כמו גם את גובה המדידה ביחס למפלס פני הים. שני המכשירים דמו במבנה הכללי. שניהם מוקמו על חצובה, עברו הליך פילוס (הצבת ציר החצובה בניצב לפני הים) ולעיתים הצפנה (קביעת הכיוון לצפון על שנתות במכשיר). בשניהם ניתן היה למדוד תזוזה בסיבוב (במונחים של מעלות, דקות קשת ושניות קשת) מהמיקום הראשוני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. התחנה הכוללת מורכבת על-גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך (פלס כדורי). המכשיר ממורכז כך שימוקם במדויק מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת 'פלס שפופרת' כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כוח הכבידה. תהליך המירכוז והאיזון של מכשיר מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה. כדי למדוד כיוונים אנכיים או אופקיים במכשיר יש להציב בנקודת המטרה מוט (אשר גובהו ידוע מראש) ועליו ניצבת פריזמה. באמצעות המשקפת מכוונים למרכז הפריזמה. לאחר התלכדות עם מרכז הפריזמה נותן המכשיר קריאה אשר כוללת בתוכה את הכיוון האופקי והאנכי וכן את המרחק מן המטרה שנבדקה. לחישוב גובה ורום הנקודות אשר אותן אנו רוצים למדוד יש לבחור מטרה שאת רומה אנו יודעים (רום = גובה פני הקרקע בנקודה) ומכאן ניתן לערוך חישובים שונים, ולחשב את רום שאר הנקודות. תחנה כוללת היא המכשיר המתקדם ביותר כיום לביצוע מדידות. מדיה וקבצים בנושא תחנה כוללת בוויקישיתוף רשת טריאנגולציה תאודוליט מאזנת
מאזנת

מַאֲזֶנֶת (באנגלית: Level) היא מכשיר מדידה המשמש מודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות. המכשיר מודד הפרשי גבהים בין נקודות שונות שאת הפרש הגובה ביניהן יש למצוא. באמצעות חישובים פשוטים (הוספה והחסרה) ניתן גם להגיע לרום הנקודות השונות שאותן מעוניינים למדוד. המכשיר הוא טלסקופ בעל ציר אופטי אופקי ויכולת של סיבוב מלא סביב הציר האנכי של המכשיר. המאזנת מורכבת בדרך כלל על גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך. המכשיר ממורכז כך שימוקם מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת הפלס המורכב על גבי המכשיר כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כח הכבידה. תהליך המרכוז והאיזון של המאזנת מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה. בעת מדידה יש להביט מבעד לטלסקופ לעבר אמה (לטה - סרגל שנתות בסדר גודל של 4 מטרים) ולקרוא את ערך השנתה במקום בו הצלב שעל גבי העדשה מופיע על האמה. קריאה זו היא גובה הנקודה ביחס לאופק (קו ישר העובר דרך מרכז טלסקופ המאזנת ומאונך לכיוון כוח הכבידה בנקודה) אם ידוע לנו רום של נקודה, ניתן לחשב רום של נקודות רבות אחרות באמצעות החישוב הבא: רום הנקודה הידועה (הידועה גם כנקודת בנצ'מרק) + קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הידועה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט אחורה או מ"א) = רום האופק. קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הרצויה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט קדימה או מ"ק) - רום האופק = רום הנקודה הרצויה. רשת טריאנגולציה תחנה כוללת תאודוליט מדיה וקבצים בנושא מאזנת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיוז'ן

פיוז'ן (מאנגלית: Fusion, מילולית היתוך) או סינתזה, הוא התהליך שבו משלבים ישויות נפרדות (שתיים או יותר) לכדי ישות כוללנית חדשה. בעברית, להבדיל מהמונחים המסתמכים על המשמעות של התרגום "היתוך", השימוש ב"פיוז'ן" כמונח מתועתק נעשה בדרך כלל כמטפורה או כתעתיק שם. האם התכוונתם ל... פיוז'ן (מוזיקה) – סגנון מוזיקלי פיוז'ן (בישול) – סגנון בישול אחר: מיאמי פיוז'ן – קבוצת כדורגל ממיאמי שבפלורידה ששיחקה ב-MLS, בשנים 1998–2001 Fusion 360 – תוכנה מסחרית פופולרית לתכנון, עיצוב, ייצור והנדסה בעזרת מחשב, ומעגלים מודפסים, שפותחה על ידי Autodesk היתוך סינתזה שעטנז
פיוז'ן (בישול)

פיוז'ן (באנגלית: Fusion; היתוך, מיזוג) הוא סגנון בישול שפותח בעשורים האחרונים, מתוך הכרה ורצון לחדור לתרבויות ומטבחים שונים דרך המזון. הסגנון מבוסס על שילוב בין טכניקות בישול, חומרי גלם, ותרבויות אוכל מגוונות, יוצר מנות חדשניות שלא היו קיימות קודם לכן. הוא מאפיין את עידן הגלובליזציה במטבח, שבו הגבולות בין המטבחים הולכים ונמוגים, ומאפשרים שילובי טעמים. המונח "פיוז'ן" מתייחס ל"היתוך" או "מיזוג", והוא מציין את התהליך שבו מתבצע השילוב בין המרכיבים והטכניקות ממטבחים שונים. ההתפתחות הטכנולוגית של המאה ה-20, לרבות שיפורים בשינוע מוצרי מזון, הפכה את העולם לכפר גלובלי גם בתחום המזון. מוצרים שפעם היו נחשבים לאקזוטיים ונדירים הפכו נגישים יותר, ובכך אפשרו את התפתחותו של סגנון הפיוז'ן. הפיוז'ן הוא תוצאה של התמזגות תרבויות ומגוון הקולינרי. ערים גדולות עם קהילות מהגרים רבות, כמו ניו יורק, לונדון, ומלבורן, הפכו למוקדים של בישול פיוז'ן, המתבסס על המגוון התרבותי כמקור השראה. בישראל, כמדינת מהגרים, מטבח הפיוז'ן הוא עירוב טעמים מהמטבח המזרח-תיכוני ומטבחים אירופאיים. מאכלי רחוב כמו שניצל או סטייק בפיתה, ושווארמה עם חומוס וצ'יפס, הם דוגמאות לשילובים כאלו. קליפורניה רול Fusion Cooking 101 באתר carolinarice.com Mahira Rivers, Turns Out Now Is the Golden Era for Fusion Cuisine, Resy | Right This Way, ‏2021-09-08 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דימיטריס דיאמנטידיס

דימיטריס דיאמנטידיס (ביוונית: Δημήτρης Διαμαντίδης; נולד ב-6 במאי 1980 בקסטוריה שביוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקומבו גארד (רכז וקלע) עבור פנאתינייקוס. גובהו 1.98 מטר. דיאמנטידיס נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה. בקיץ 1999, בגיל 19, הוא החל את הקריירה המקצועית כשהחל לשחק בהיראקליס. במהרה דיאמנטידיס הפך לשחקן המוביל במועדון הקטן מסלוניקי, ועזר למועדון המשתייך לליגה היוונית הבכירה ושבעברו היה אחד המועדונים הטובים ביוון של שנות ה-30 וה-40 לשוב לתקופת הזוהר שלו, בכך שהוביל אותו לפלייאוף לראשונה אחר שנים רבות. הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה שלו כשעבר בקיץ 2004, למועדון הפאר פנאתינייקוס. בתחילת דרכו במועדון ישב רבות על ספסל המחליפים ושיחק דקות מועטות אך לאחר מספר משחקים החל דיאמנטידיס לצבור דקות משחק רבות משמעותיות והפך לשחקן חמישייה לגיטימי בליגה ביוון וביורוליג. לאחר חודשים ספורים דיאמנטידיס הצעיר הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה היוונית והוביל את המועדון לזכייה בדאבל - אליפות וגביע יוונים. יכולת זאת הביאה אותו לנבחרת יוון. דיאמנטידיס החל לאסוף תארים ביחד עם פנאתינייקוס כשזכה עד היום שש פעמים באליפות יוון, חמש פעמים בגביע היווני ושלוש פעמים ביורוליג. דיאמנטידיס נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים באירופה כיום, וזכה בתואר שחקן ההגנה של היורוליג חמש שנים רצופות בין השנים 2005-2009, ופעם נוספת בעונת 2010-2011. דיאמנטידיס שיחק בעברו בנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף בטורניר אליפות העולם 2006 ולזכייה בטורניר אליפות אירופה 2005. בשנת 2010 פרש מהנבחרת לאחר ההפסד לנבחרת ספרד. בתום עונת 2015/2016 פרש דיאמנטידיס ממשחק פעיל. הנהלת פנאתינייקוס החליטה לתלות את הגופייה שלו בתקרת האולם, ושלא יעשה יותר שימוש בגופייה מספר 13 אותה לבש. פאנתאניקוס אליפות יוון (9): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014 הגביע היווני (10): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 אליפות היורוליג (3): 2007, 2009, 2011 כתר משולש (2):2007, 2009 קבוצת העשור של היורוליג: 2010 הספורטאי היווני של השנה: 2007 מר אירופה (כדורסלן השנה באירופה): 2007 MVP של פיינל פור היורוליג (2): 2007, 2011 MVP של היורוליג: 2011 MVP של הליגה היוונית (5): 2004, 2006, 2007, 2008, 2011 MVP של הגביע היווני: 2009 שחקן ההגנה של היורוליג (6): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011 שחקן ההגנה המצטיין בליגה היוונית: 2010-11 חמישיית העונה ביורוליג (4): 2007, 2011, 2012, 2013 חמישיית השנה בליגה היוונית (8): 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012 מדיה וקבצים בנושא דימיטריס דיאמנטידיס בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג ברק חקלאי, דיאמנטידיס: "לילה מוזר עבורי, לא רוצה לאמן", באתר ynet, 31 במאי 2016