laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוגוסט פון ורדר

אוגוסט פון ורדר (בגרמנית: Karl Friedrich Wilhelm Leopold August Graf von Werder;‏ 12 בספטמבר 1808 - 12 בספטמבר 1887) היה גנרל פרוסי. ורדר נולד בשלוסברג ליד נורקטן בפרוסיה המזרחית. הוא התגייס לשורות המשמר הפרוסי בשנת 1825, ושנה לאחר מכן הועבר לחיל הרגלים, שבו שימש במשך שנים רבות כקצין זוטר. בשנת 1839 הוא מונה למדריך בחיל הצוערים, ומאוחר יותר הועסק בלשכה הטופוגרפית של המטה הכללי. בשנים 1842 ו-1843 הוא השתתף בפעולות הרוסיות בקווקז, ובשובו לגרמניה בשנת 1846, הוא הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1848 הוא התחתן. לאחר מכן הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים עד שנת 1863, אז התמנה לגנרל, וקיבל את הפיקוד על חטיבת המשמר. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866, ורדר הצטיין מאוד בקרבות גיטשין וקניגרץ בראש הדיוויזיה ה-3. הוא חזר הביתה בדרגת גנרל לויטננט, ואף עוטר בעיטור פור לה מריט. בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה שירת ורדר בתחילה במפקדת הארמייה השלישית, ובפיקוד על כוחות וירטמברג ובאדן, ולאחר הקרב על וורת הוא הפנה את כוחותיו נגד שטרסבורג, שאותה הוא כבש אחרי מצור ארוך ומפורסם. לאחר מכן הוא קודם לגנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-14 החדש, עמו ניצח ורדר את הצרפתים בדיז'ון ובנוטס, וכשצבא של שארל דניס בורבאקי התקדם כדי להקל על בלפור, פנה אליו ונלחם בפעולה הנואשת של קרב וילרסקסל, שאפשר לו לחפות על הגרמנים שצרו על בלפור. ב-15, ב-16 וב-17 בינואר 1871, הצליח ורדר עם כוחות נחותים מאוד להחזיק את עצמו בקרב ליזן נגד כל מאמציו של בורבאקי להגיע לבלפור, ניצחון שעורר התלהבות רבה בדרום גרמניה. בעקבות הלך הרוח הנלהב ששרר, הוקמה בפרייבורג אנדרטת הזיכרון, שהוקמה כדי לכבד את שירותיו ואת ניצחון העם הגרמני במלחמת צרפת–פרוסיה. לאחר המלחמה פיקד ורדר על כוחות באדן, שנקראו עכשיו הקורפוס ה-14, עד שפרש בשנת 1879. עם פרישתו הוא הועלה לתואר רוזן. הוא נפטר בשנת 1887 בגריסוב בפומרניה, ורגימנט הרגלים ה-30 (הרייני ה-4) נשא את שמו. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט פון ורדר בוויקישיתוף
Apple Card

Apple Card (בתרגום לעברית: כרטיס אפל) הוא כרטיס אשראי שפותח על ידי חברת אפל, המיועד בעיקר לשימוש עם Apple Pay באמצעות אייפון או Apple Watch. הכרטיס זמין אך ורק בארצות הברית החל מקיץ 2019. המוצר הוכרז באירוע השקה של החברה שנערך ב-25 במרץ 2019, אשר התמקד בשירותים חדשים המסופקים על ידי אפל. Apple Card לא כולל עמלות בגין פיגורים, מקדמה במזומן, מט"ח או משיכת יתר. בכל עסקה המתבצעת באמצעות Apple Pay המשתמש מקבל החזר בגובה 2%, בכל רכישה המתבצעת מול אפל (קנייה באפל סטור, בחנות האפליקציות וכו') יוחזרו למשתמש 3%, ויוחזר אחוז אחד מהקנייה בכל שימוש בכרטיס הפיזי. מדיה וקבצים בנושא Apple Card בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Apple Card Apple Card, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רפאל קאהאן, אפל מציגה: שירות סטרימינג של סרטים וסדרות - וכרטיס אשראי משלה, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2019 רועי לטקה, אפל הכריזה הרגע מלחמה על חברות האשראי ויש להן בהחלט ממה לחשוש, באתר GeekTime, ‏26 במרץ 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליה נצ'לובה

יוליה ויקטורובנה נצ'לובה (ברוסית: Юлия Викторовна Нача́лова; ינואר 1981 - 16 במרץ 2019) הייתה זמרת סובייטית ידועה ממוצא רוסי, שחקנית ומנחת טלוויזיה. בין 2001-2004 הייתה נשואה לזמר דמיטרי לנסקוי. ב-2006 נישאה ליבגני אלדונין, לזוג נולדה בת באותה שנה. בין 2011-2016 הייתה במערכת יחסים עם שחקן ההוקי המקצועי אלכסנדר פרולוב ב-2019 אושפזה בשל עליה חדה ברמת הסוכר בדם ונפטרה מבצקת מוחית ואלח דם בבית חולים במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא יוליה נצ'לובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוליה נצ'לובה יוליה נצ'לובה, ברשת החברתית פייסבוק יוליה נצ'לובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוליה נצ'לובה, ברשת החברתית אינסטגרם יוליה נצ'לובה, ברשת החברתית VK יוליה נצ'לובה, סרטונים בערוץ היוטיוב יוליה נצ'לובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוליה נצ'לובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוליה נצ'לובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוליה נצ'לובה, באתר Discogs (באנגלית) יוליה נצ'לובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Вечно юная Юлия Началова". womenclub.ru. נבדק ב-2016-10-02. "Сергей Лазарев о Юлии Началовой". gazeta.ru. נבדק ב-2019-03-16. Юлия Началова - о себе и Александре Фролове - Чемпионат.com "Умерла Юлия Началова" (ברוסית). RIA Novosti. נבדק ב-16 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Умерла певица Юлия Началова". meduza.io. נבדק ב-2019-03-16. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טליה לוין

טליה לוין (נולדה ב-2 ביולי 1977) היא עיתונאית ישראלית. לוין נולדה בתל אביב וגדלה בחולון. בוגרת תיכון אילון. עיתונאית ועורכת תוכן החל משנת 2000. את הקריירה החלה ככתבת בריאות ומשפחה במגזין "להיות הורים", ואחר כך עברה לסיקור תחום האוכל והיין במגזין "דרך האוכל" ו"פורטל היין הישראלי". לפני כן למדה משחק, וסיימה תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה במדעי הרוח והחברה. בשנים 2006–2007 ליוותה את עליית האתר "בנות" מבית MSN ישראל, בו שימשה כעורכת תוכן במחלקת התרבות וככותבת טור אישי. בסוף שנת 2012 עם הקמתו של עיתון "סופהשבוע", לימים מעריב השבוע, הצטרפה לנבחרת הכותבים של העיתון, בטור אישי המתפרסם בכל יום שישי, וככתבת המגזין הקבועה של המוסף. החל מ-2019 היא משמשת גם ככתבת מגזין בעיתון ג'רוזלם פוסט. בשנת 2017 שימשה כמנחה אורחת בתוכנית "אי זוגי" עם ניר קיפניס ברדיו תל אביב. בשנת 2018 יצאה כמרצה אורחת בסמינר לעיתונות חברתית, במשלחת בינלאומית של עיתונאים לירדן, במסגרת USIP- yala new media and citizen journalists program של אורי סביר. מרצה ומנהלת המחזור הראשון של בית הספר לתקשורת "I-tem". ב-2021 יצא ספר הביכורים שלה, רומן רומנטי בשם "מבוכים", אותו הוציאה בהוצאה עצמית. תושבת תל אביב. מדיה וקבצים בנושא טליה לוין בוויקישיתוף טליה לוין, ברשת החברתית פייסבוק טליה לוין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טליה לוין, ברשת החברתית אינסטגרם טליה לוין, באתר מעריב "טליה לוין וניר קיפניס"(הקישור אינו פעיל), רדיו תל אביב בית ספר לתקשורת, האתר הרשמי I-TEM "פירורים" טליה לוין פרויקט הסיפור הקצר, "מעבורת" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכחו אותי בבית

שכחו אותי בבית (באנגלית: Home Alone; מילולית: "לבד בבית") הוא סרט קולנוע קומי אמריקני משנת 1990. במרכז הסרט השחקן מקולי קאלקין, שמגלם את קווין מקאליסטר, ילד בן שמונה שבטעות נשכח לבדו בביתו, כשמשפחתו טסה לצרפת בחופשת חג המולד. בעקבות הצלחת הסרט יצאו לו חמישה סרטי המשך, קאלקין התפרסם בעת יציאת הסרט לאקרנים, וסרטי ההמשך שלו עובדו למשחקי וידאו. רוב הסרט צולם בפרבר ווינטקה המשתייך לפרוורי החוף הצפוני של שיקגו, אילינוי. משפחת מקאליסטר עומדת לצאת לחופשה בפריז שבצרפת בחג המולד, ובני המשפחה העוזבים בחיפזון שוכחים בבית את קווין (מקולי קאלקין), בנם בן השמונה. כשקווין מגלה שמשפחתו שכחה להעיר אותו, ושהבית לרשותו – זה מסב לו הנאה. זוג פורצים, המסתובב בשכונות אמידות בחיפוש אחר בתים לפרוץ אליהם, מגיעים לשכונה שבה גר קווין. כיוון שרבים עוזבים את בתיהם עקב החג, השניים מתכננים לפרוץ לביתו של קווין, אך קווין מטעה אותם לחשוב שהבית מלא אנשים. כשזה לא מצליח הוא מטמין מלכודות ברחבי הבית, ומצליח למנוע מהפורצים לגנוב את תכולת ביתו. קווין לבסוף מצליח להסגיר את הפורצים למשטרה, כאשר במשטרה מבינים שהם אלו שפרצו גם לשאר בתי השכונה, כאות סימן שהם משאירים את הברזים פתוחים, ועל כך קיבלו את השם "השודדים הרטובים". אימו של קווין מגיעה הביתה לאחר הלילה שעבר קווין. הבית מסודר לקראת בואם של משפחתו, ולמרות שהאם הייתה בטוחה שרק היא חזרה הביתה לאחר ששכחה את בנה בבית, ושאר המשפחה ממשיכים את החופשה, אב המשפחה מחליט להקדים את הגעתם הביתה, וכלל המשפחה מגיעים מיד אחרי אימו, וקווין מתאחד עם בני משפחתו שמיהרו לשוב לביתם. קווין מקאליסטר (מקולי קאלקין) – ילד צעיר וכוכב הסרט. באז מקאליסטר (דווין רטריי) – אחיו הבוגר של קווין. הארי ליים (ג'ו פשי) – אחד מהגנבים. שותפו הוא מרב מרצ'נטס. מרב מרצ'נטס (דניאל שטרן) (אנ') – אחד מהגנבים. שותפו הוא הארי ליים. קייט מקאליסטר (קתרין אוהרה) – אמו של קווין מקאליסטר, העושה הכול כדי להגיע אל בנה שנשכח. פיטר מקאליסטר (ג'ון הרד) (אנ') – אביו של קווין מקאליסטר. הסרט גרף כ-476 מיליון דולרים ברחבי העולם, כאשר מתוכם הגיעו 285 מיליון דולר מארצות הברית ומקנדה. במהלך סוף השבוע הראשון להצגתו, כבר הגיעו ההכנסות מהסרט ל-17 מיליון דולר – מיליון דולר פחות מהתקציב המקורי של הסרט, שעמד על כ-18 מיליון דולר. בשנת 2011 יצא מחזמר ישראלי המבוסס על הסרט בשם "הצילו – שכחו אותי בבית" בו שיחקו יון תומרקין, אורנה דץ, טל מוסרי, שרון צור, רוני דואני, דון לני גבאי, יעקב כהן, אביעד בנטוב, אודי גוטשלק ומיקי קם. "שכחו אותי בבית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שכחו אותי בבית", באתר AllMovie (באנגלית) "שכחו אותי בבית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שכחו אותי בבית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שכחו אותי בבית", באתר Metacritic (באנגלית) "שכחו אותי בבית", באתר אידיבי "שכחו אותי בבית", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "שכחו אותי בבית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאיר שניצר, ילדים זה קופה, חדשות, 15 במרץ 1991 25 שנים ל"שכחו אותי בבית" - איך נראים היום כוכבי הסרט?, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2015 32 שנה אחרי: פרט מידע חדש עשוי לשנות את עלילת הסרט "שכחו אותי בבית", באתר מעריב אונליין, 21 בדצמבר 2022 מאיר שניצר, ילדים זה קופה, חדשות, 15 במרץ 1991 יוסי ורטר, שנה טובה בכל זאת, חדשות, 2 בינואר 1992
קנזו נקאמורה

קנזו נקאמורה (ביפנית: 中村兼三; באנגלית: Kenzo Nakamura;‏ נולד ב-18 באוקטובר 1973) הוא ג'ודוקא עבר יפני שהתחרה בקטגוריית המשקל עד 71 ק"ג, אלוף אולימפי מאטלנטה 1996. בשנת 1995, נקאמורה זכה במדליית זהב באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה, עיר הולדתו. באותה השנה הספיק גם לזכות במדליית זהב באליפות אסיה שנערכה בניו דלהי. בשנת 1996 הוא זכה לראשונה באליפות יפן (All Japan Judo Championships) לאחר שניצח בגמר את טקהיסה איווקאווה. עוד באותה השנה זכה בטורניר פריז היוקרתי כאשר ניצח בגמר את כריסטוף גגליאנו הצרפתי. הוא נבחר לייצג את יפן באולימפיאדת אטלנטה 1996 וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 71 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את תומאס שלייכר האוסטרי, בשמינית הגמר הוא ניצח את עבדל חאקים הרקט האלג'יראי וברבע הגמר ניצח את מרטין שמיט הגרמני. בחצי הגמר נקאמורה ניצח את קליוני בולדבטר המונגולי ובגמר גבר על קוואק דה-סונג הדרום-קוריאני בהחלטת שופטים לאחר שהקרב נגמר ללא הכרעה. לאחר אטלנטה 1996, נקאמורה זכה במספר טורנירים נוספים. באליפות העולם בשנת 1997 שנערכה בפריז הוא זכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את כריסטוף גגליאנו הצרפתי בזכות איפון. בשנים 1998–2000 נקאמורה זכה שלוש פעמים ברציפות באליפות יפן. בשנים שלאחר מכן הצליח פחות כאשר כשל לעבור את הסיבוב השלישי באליפות העולם בשנת 1999 והודח בשלב רבע הגמר באולימפיאדת סידני 2000. באליפות העולם בשנת 2001 סיים במקום החמישי לאחר שהפסיד בשלב חצי הגמר ובקרב על מדליית הארד. בשנת 2002 נקאמורה זכה בפעם החמישית באליפות יפן ושנה לאחר מכן זכה בטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. בשנת 2003 נקאמורה פרש מג'ודו תחרותי ולאחר מכן אימן בין היתר את נבחרות הנוער והבוגרים של יפן בג'ודו. קנזו נקאמורה, באתר olympedia.org קנזו נקאמורה, באתר איגוד הג'ודו העולמי קנזו נקאמורה, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com הקרב מול כריסטוף גגליאנו, גמר אליפות העולם 1997, אתר JudoInside
שיכורים מאהבה

"שיכורים מאהבה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-9 באוגוסט 2015, כסינגל השלישי מתוך האלבום מלכת השושנים, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-3 במצעד של מדיה פורסט, וה-14 במצעד של רדיו אמצע הדרך. השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם ופן חזות והופק על ידי ינון יהל. השיר הוא שיר ים-תיכוני קצבי, אשר משלב בתוכו גם את סגנון הפופ. בשיר ישנו שימוש בשפה האנגלית. בנוסף לכך, בשונה משאר הסינגלים הקודמים מתוך האלבום, לסינגל זה לא יצא וידאו קליפ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, לשיר יצא רמיקס רשמי שהועלה לערוצה של בן זקן גם כן. נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-9 מיליון צפיות. סרטון השיר "שיכורים מאהבה" באתר יוטיוב עדן בן זקן - הערוץ הרשמי (2015-08-05), עדן בן זקן - שיכורים מאהבה, נבדק ב-2019-03-28 Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון) רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון) עדן בן זקן - שיכורים מאהבה, באתר Spotify, ‏9 באוגוסט 2015 עדן בן זקן - הערוץ הרשמי (2015-08-24), עדן בן זקן - שיכורים מאהבה - רמיקס Yinon Yahel & Mor Avrahami, נבדק ב-2019-03-28
מילה של גבר

"מילה של גבר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2018, כסינגל החמישי מתוך אלבומה הרביעי חיים שלי, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט. בשונה משאר שירי האלבום, לא הצליח השיר להיכנס אל מצעד השירים של מדיה פורסט. השיר נכתב והולחן על ידי אופיר כהן והופק על ידי יעקב למאי. השיר הוא בלדה ים-תיכונית בו בן זקן שרה על כך שגבר הבטיח לה דבר מה, אך לבסוף פגע בה בצורה בלתי הפיכה. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-6 בדצמבר 2018. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר. נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-6.5 מיליון צפיות. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. דודי פטימר העניק לשיר ביקורת מעורבת, תוך שטען כי השיר דומה לשירה של הזמרת ניבין משנת 2003, "אתה לא ראוי" ואמר כי ”בין אם השיר מושפע מהשיר הטורקי ובין אם לא, הלחן בביצוע של בן זקן אמנם הולם את ז'אנר היללות של הניינטיז אך לא מצליח להתרומם ולא מתפתח ולכן מתפספס מעט.” סרטון השיר "מילה של גבר" באתר יוטיוב מילה של גבר, יוסי חרסונסקי, באתר יוסמיוסיק, ‏דצמבר 2018 עדן בן זקן - הערוץ הרשמי (2018-12-06), עדן בן זקן - מילה של גבר, נבדק ב-2019-03-28 Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון) יוסי חרסונסקי, כותב ומפיק השיר "מילה של גבר", באתר יוסמיוסיק, ‏דצמבר 2018 עדן בן זקן - מילה של גבר, באתר Spotify, ‏9 באוגוסט 2015 דודי פטימר, ‏עדן בן זקן בשיר יללות ניינטיזי שנשמע דומה מדי לשיר דיכאון אחר, באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2018
אולגה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

אולגה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Ольга Павловна; ‏11 ביולי 1792 - 15 בינואר 1795), הייתה בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה אשר מתה בילדותה. אולגה נולדה ב-11 ביולי 1792 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. לידתה לא התקבלה בשמחה רבה מצד סבתה מצד אביה, יקטרינה הגדולה, שאמרה כי "הרבה בנות, כולן נשואות לא יספרו לאף אחד". בהיותה בת שנתיים וחצי החלה אולגה לסבול תכופות מרעב, ובשל כך אכלה מאוד הרבה, וב-15 בינואר 1795 היא מתה לאחר כמה שבועות של סבל וחום מתיש. אולגה נקברה במנזר אלכסנדר נבסקי, ולאחר מותה הקדיש לה המשורר גברייל דרז'אבין שיר על מותה. מדיה וקבצים בנושא אולגה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף אולגה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מי רצח את הבוס?

מי רצח את הבוס? (באנגלית: Dead Boss) הוא סיטקום בריטי ששודר בערוץ BBC Three בשנת 2012. הכותבות שרון הורגן והולי וולש נפגשו באמצעות הסטנדאפיסטית ג'ו קולפילד, שלה תוכנית ברדיו 4 של ה-BBC. וולש והורגן עבדו שתיהן בתוכנית, וולש ככותבת והורגן כשחקנית. הורגן העלתה רעיון לכתוב סיטקום על מישהו שתקוע בבית סוהר על פשע שלא ביצע. היא שאלה את וולש אם תרצה לעבוד איתה, והתהליך כולו מהרעיון עד השידור נמשך שנתיים וחצי. שרון הורגן – הלן סטיבנס ג'ניפר סונדרס – מנהלת בית הסוהר מרגרט בריוני האנה – כריסטין ג'פרי מקגיברן (אנ') – טוני טום גודמן-היל – טים ליזי רופר – טופ דוג אייסלינג ביאה – לורה סטיבנס אמנדה לורנס – מרי אדוארד הוג – הנרי ריקי צ'אמפ – פרנק אמה פירסון – גברת איליין ברידג'ס ברנבי קיי – ג'סטין סוזן קלמן – פאטי אשלי מקגוויר – חותך קלייר פרמפה – איבון גולדה רושובל – לני "מי רצח את הבוס?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מי רצח את הבוס?", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "מי רצח את הבוס?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מי רצח את הבוס?" באתר BBC Programmes "מי רצח את הבוס?" באתר British Comedy Guide "Dead Boss - BBC3 Sitcom". comedy.co.uk. 14 ביוני 2012. נבדק ב-14 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה); comedy.co.uk, 14 June 2012.
שרלוטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל

שרלוטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל (בגרמנית: Charlotte Christine von Braunschweig-Wolfenbüttel; ‏28 באוגוסט 1694 - 2 בנובמבר 1715), הייתה אשתו של אלכסיי פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה ואמו של פיוטר השני, קיסר רוסיה. שרלוטה כריסטינה נולדה ב-28 באוגוסט 1694 בוולפנביטל, ללודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, נסיך אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה, דוכסית וירטמברג. בסוף 1709 שלח הצאר פיוטר הראשון מרוסיה את בנו אלכסיי לדרזדן כדי לסיים את חינוכו, שם הוא פגש לראשונה את שרלוטה כריסטינה. היא נראתה מתאימה מאוד בעיני פיוטר הראשון לבנו, משום שאחותה הבכורה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל הייתה נשואה לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ותמיכתה של אוסטריה במאבק הקרוב עם הטורקים הייתה חשובה בעיני דיפלומטים רוסים. החתונה התקיימה בטורגאו ב-25 באוקטובר 1711. בהתאם לתנאי החוזה, שרלוטה עצמה הורשה להישאר פרוטסטנטית, אך ילדיה היו צריכים לעבור לנצרות אורתודוקסית. הנשואים לא היו מוצלחים מהתחלה. אלכסיי לא התייחס לאשתו באירועים רשמיים. חודש אחרי החתונה הוא החל בטיפול בהסדרת אספקה לכוחות הרוסים שהיו בפולין ובמשך כשנה חי נפרד ממנה. מנישואים אלו נולדו שני ילדים, אך שרלוטה נפטרה במהלך לידת הבן, ב-2 בנובמבר 1715. 50 שנים אחרי מותה הופיעו שמועות, לפיהן שרלוטה לא מתה, אלא ברחה ללואיזיאנה ונישאה לקצין צרפתי, עמו חזרה מאוחר יותר לאירופה, תוך שהיא נתמכת כלכלית על ידי אחייניתה הקיסרית מריה תרזה מאוסטריה. ב-25 באוקטובר 1711 התחתנה שרלוטה כריסטינה עם אלכסיי פטרוביץ', הצארביץ' של רוסיה, ממנו נולדו לה שני ילדים: נטליה אלכסייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1714–1728) פיוטר השני, קיסר רוסיה (1715–1730) מדיה וקבצים בנושא שרלוטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל בוויקישיתוף שרלוטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דונרטים

דונרטים (שם מדעי: Sminthopsinae - אטימולוגית "דמויי עכבר") היא תת-משפחה של טורפי כיס זעירים במשפחת נמיות כיס, הכוללת 4 סוגים ו-30 מינים. בתת-משפחה זאת כלולים מינים זעירים אשר דומים לעכברים, לעומת תת-משפחת הדסיורים הכוללת מינים גדולים יותר אשר דומים לנמיות, חולדות או סנאים. תת-משפחת הדונרטים הוקמה בשנת 1982 והיא מחולקת לשני שבטים: שבט הדונרטים (Sminthopsini) ושבט הפלניגלים (Planigalini). הגדול בתת-המשפחה הוא ירבוע הכיס והקטן הוא פלניגל ארוך-זנב. סוגי הדונרטים חולקים ביניהם מספר קווי דמיון ברורים; הם בעלי ראש משולש וחרטום ארוך המותאם לנבירה בחול ובפסולת, ועיניים בולטות ושחורות המותאמות לראיית לילה. הפרווה הקצרה שלהם בצבעי אפרפר-חום חולי ומעניקה להם הסוואה בסביבת המחיה שלהם. רגליהם קטנטנות, וזנבם ארוך במיוחד ושעיר בקצהו. הדונרטים הם יונקים זעירים, מהקטנים שבכיסאים: טווח אורך גופם של המינים הוא 5–20 ס"מ וטווח משקלם 5–30 גרם. המינים בתת-המשפחת נכנסים לעיתים קרובות למצב של נמנום (Torpor), שהוא סוג של תרדמת זמנית אשר מאטה את קצב חילוף החומרים המהיר שלהם ובכך מאפשרת להם לחסוך באנרגיה בתקופות של מחסור במזון. כל המינים בסוג הם פעילי לילה, אשר מתחילים לשוטט בחיפוש אחר מזון מיד עם רדת החשיכה. בשעות היום הם מנמנמים בתוך מחסה מוגן, לרוב בנקיקי סלעים, סדקים באדמה, או מחילה שנחפרה על ידם. תזונתם של הדונרטים מהחי, והם ניזונים בעיקר מסוגים מגוונים של חרקים. רובם המכריע של הדונרטים מצויים במידה זו או אחרת בסביבה מדברית צחיחה ובעלת שיחים נמוכים, אך יש מספר מינים המצויים באזורים טרופיים. האיום העיקרי לכל מיני הדונרטים נשקף מצד חתול הבית ושועל האדום שהובאו על ידי האדם ליבשת אוסטרליה. שבט: דונרטים (Sminthopsini) סוג: דונרט (Sminthopsis) מין: דונרט קקדו (Sminthopsis bindi) מין: דונרט קרפנטריה (Sminthopsis butleri) מין: דונרט ג'וליה קריק (Sminthopsis douglasi) מין: דונרט אי הקנגורו (Sminthopsis aitkeni) מין: דונרט בויולנגר (Sminthopsis boullangerensis) מין: דונרט פס-פנים (Sminthopsis macroura) מין: דונרט אדום-לחי (Sminthopsis virginiae) מין: דונרט אפור-בטן (Sminthopsis griseoventer) מין: דונרט לבן-זנב (Sminthopsis granulipes) מין: דונרט לבן-רגל (Sminthopsis leucopus) מין: דונרט ערמוני (Sminthopsis archeri) מין: דונרט מפויח (Sminthopsis fuliginosus) מין: דונרט גילברט (Sminthopsis gilberti) מין: דונרט דק-זנב (Sminthopsis murina) מין: דונרט עב-זנב (Sminthopsis crassicaudata) מין: דונרט ארוך-זנב גדול (Sminthopsis longicaudata) מין: דונרט ארוך-זנב קטן (Sminthopsis dolichura) מין: דונרט שעיר-רגל גדול (Sminthopsis hirtipes) מין: דונרט שעיר-רגל זוטר (Sminthopsis youngsoni) מין: דונרט אולדייה (Sminthopsis ooldea) מין: דונרט הדיונה (Sminthopsis psammophila) סוג: נינגאווי (Ningaui) מין: נינגאווי פילברה (Ningawi timealeyi) מין: נינגאווי וונגאי (Ningaui ridei) מין: נינגאווי דרומי (Ningawi yvonneae) סוג ומין יחיד: ירבוע הכיס (Antechinomys laniger) שבט: פלניגלים (Planigalini) סוג: פלניגל (Planigale) מין: פלניגל מצוי (Planigale maculata) מין: פלניגל צר-חוטם (Planigale tenuirostris) מין: פלניגל ניו-גינאי (Planigale novaeguineae) מין: פלניגל ג'יילס (Planigale gilesi) מין: פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami) דונרטים, באתר ITIS (באנגלית)
אין לי אותך

"אין לי אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 2016, כסינגל החמישי מתוך אלבומה השני תאמין לי, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט. השיר הגיע למקום ה-17 במצעד של רדיו אמצע הדרך. השיר נכתב על ידי דולב רם, הולחן על ידי תמר יהלומי והופק על ידי דודו קומה. השיר הוא בלדה ים-תיכונית בו בן זקן שרה על מישהו שנעלם מחיה. דבר זה משפיע על החיים שלה, וגורם לה לחוות געגועים רבים ועזים כלפיו. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-4 בספטמבר 2016. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר. נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-7.5 מיליון צפיות. כמו כן, בוצע השיר בתוכנית "הכוכב הבא", שתוך אותו הביצוע זכה לסיקור תקשורתי. סרטון השיר "אין לי אותך" באתר יוטיוב אין לי אותך - Single par עדן בן זקן sur iTunes (בצרפתית), נבדק ב-2019-03-28 רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון) כותב ומפיק השיר "אין לי אותך", באתר shironet.mako.co.il אין לי אותך, נבדק ב-2021-07-17 עדן בן זקן - הערוץ הרשמי (2016-09-04), עדן בן זקן - אין לי אותך, נבדק ב-2019-03-28 לא ציפינו: הקול של המתמודדת הזאת יפתיע אתכם, באתר ‏מאקו‏, 26 בנובמבר 2017
עמק הפלאות

עמק הפלאות (באנגלית: The valley of amazement) הוא רומן היסטורי מאת אמי טאן שיצא לאור בשנת 2013. כמו רבות מיצירותיה, גם יצירה זו עוסקת ביחסי אם ובת, והעלילה מתרחשת בחלקה בסין של תחילת המאה ה-20. קטע מתוך הרומן פורסם בנפרד בשם "חוקים עבור בתולות" (באנגלית Rules for Virgins). הספר תורגם לעברית על ידי אמיר צוקרמן ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן ב־2015. תצלום משנות ה-20 מתוך ספר על שאנגחאי בו נראו קורטיזנות סיניות צעירות בלבוש ובכיסויי ראש מיוחדים שהיו מוכרים לטאן מתמונה ישנה של סבתה, אמה של אמה, חשפו בפניה סוד משפחתי מפתיע והובילו אותה לפצוח בפרויקט מחקר וכתיבה בן שבע שנים על חיי הקורטיזנות בשאנגחאי בשנות ה-20 – מעמד משל עצמן בתעשיית המין הסינית, שאליו ככל הנראה השתייכה גם סבתה. הקורטיזנות, המכונות גם “פרחים”, אמנם נקנו בעודן ילדות צעירות והוכשרו לתפקיד מגיל צעיר אך הן חיו ועבדו בבתים מסודרים והיו יחסית חופשיות: הן קמו מתי שרצו, אכלו מה שרצו, תפרו ועיצבו לעצמן את הבגדים, הן חוזרו ופונקו בתכשיטים וכסף. סבתה של טאן הפכה לפילגשו של איש עשיר, סבה של טאן והתאבדה בבליעת אופיום לעיני בתה דייזי בת התשע, אמה של הסופרת. החלק הראשון של הספר, הוא סיפור ילדותה והתבגרותה של ויולט. כילדה היא גדלה לתוך עולם הקורטיזנות מאחר שאמה היא המאדאם האמריקאית של בית קורטיזנות ממעלה ראשונה בשאנגחאי. למרות נסיונותיה של אימה להסתיר זאת מפניה, ויולט מגלה שהיא בת תערובת ושאביה הוא סיני, גילוי שהיא מקבלת כפגיעה ועלבון. ויולט חסרת ביטחון לגבי רגשותיה של אמה כלפיה. עם נפילת שושלת צ'ינג בשנת 1912, האם והבת מופרדות וויולט נמכרת למאדאם אחרת והופכת בעצמה לקורטיזנה מבוקשת. חברות נרקמת בין ויולט לבין קורטיזנה אחרת ובין השתיים נוצרת מערכת יחסים שנמשכת לאורך כל חייהן הקשים. ויולט יולדת בת ומאבדת את המשמורת עליה כיוון שנישואיה לא מוכרים. החלק השני של הסיפור מסופר על ידי האם, שחזרה לארצות הברית וככל שידוע לה, הבת שלה מתה. היא נזכרת בילדותה בארצות הברית בבית הוריה, הקשוחים והאטומים-רגשית, בבריחה מהבית עם צייר סיני מתחיל, ובמאבקה להתקבל בקרב משפחתו כאם לשני ילדיהם. ויולט בסופו של דבר מתאחדת עם אמה, וגם עם בתה פלורה. לבעלי ידיים חזקות בלבד: “עמק הפלאות” מאת אמי טאן, ביקורת מהאתר "אנשי הספר" Bookpage Interviews Amy Tan ריאיון עם אמי טאן על הספר באתר הגרדיאן גילי איזיקוביץ, הסופרת אמי טאן גילתה במקרה שסבתה היתה זונה ויצאה למסע בעקבותיה, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2015