laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איפור מינרלי

איפור מינרלי הוא איפור המיוצר ממינרלים המצויים באדמה. בסיס האיפור המינרלי הוא אבנים המכילות פיגמנטים חזקים שרוסקו לאבקה. האיפור המינרלי נחשב טרנד חדש אך מקורותיו מצויים בהיסטוריה עוד מימי מצרים העתיקה. האיפור המינרלי זכה לעדנה, בין השאר, בעקבות התפתחות אלרגיות לאיפור רגיל אצל חלק מהאנשים. האיפור המינרלי אינו מכיל אלכוהול, פראבן, טלק, בשמים, שמנים וחומרים סינתטיים. רבים ממרכיביו ניתן למצוא גם באיפור רגיל. כיום אין עדיין הגדרה חד משמעית לאיפור המינרלי או תקן קבוע הקובע מה הוא אמור להכיל; לכן חברות רבות יכולות להדביק תווית של איפור מינרלי על מוצריהם אשר מופקים מתרכובות שונות. מכאן יש הטוענים שהאיפור המינרלי הוא רק גימיק שיווקי ושם שונה למוצר שכבר קיים על המדפים. אך במספר מחקרים של דרמטולוגים ניתן למצוא הוכחות לכך שהאיפור המינרלי הטהור לא גורם לתופעות אלרגיות, ואף משפר את עור הפנים ומפחית נזקים. האיפור המינרלי נמצא בכמה צורות: נוזלי, אבקתי, ובאבקה דחוסה. המייק-אפ המינרלי האבקתי הוא המוצר המוביל ביותר, זאת בשל יתרונות האבקה - אבקה לא יכולה להתפרק ולכן אורך חיי המדף שלה ארוך יותר ממוצר נוזלי; היא גם לא יכולה לפתח פטרת כתוצאה ממגע עם אצבעות או חמצן; והאבקה קלה יותר על עור הפנים ולא חוסמת נקבוביות באותה רמה כמו נוזלים. להבדיל מפודרה, שגם היא אבקתית, המייק-אפ המינרלי האבקתי לא אמור להכיל בתוכו טלק (שסופח נוזלים ויכול לייבש את העור) וחומרים סינתטיים אחרים אשר מגרים את העור. כיום נושא האיפור המינרלי עדיין בפיתוח, למרות שתולדותיו עוד נמצאו מימי מצרים העתיקה. קיימים חילוקי דעות לגבי יעילות האיפור המינרלי לעור, ויכולתו להזין אותו. עם זאת, יש הסכמה על כך שאיפור מינרלי אינו מזיק לעור ואינו מכיל חומרים סינתטיים ומשמרים. אבקה טהורה של איפור מינרלי עשויה מארבעה מרכיבים בסיסיים: מיקה (Mica), טיטניום דו-חמצני (Titanium oxide), אבץ (Zinc oxide), ותחמוצות ברזל (Iron oxides). כל מרכיב הוא מינרל אשר נמצא בטבע. ישנן חברות שמוסיפות מינרלים שונים לתרכובת, כגון ביסמוט (Bismuth oxychloride), מינרל שיכול לגרום לגירוד בעור וחלק מהנשים מפתחות אלרגיה כלפיו; לכן לבעלי עור רגיש עדיף להימנע ממוצרי איפור מינרלי המכילים מינרל זה. אבקת איפור מינרלי יכולה להתערבב עם שמנים טבעיים של העור או עם קרם הלחות שמונח על העור (במקרה של עור יבש), דבר שיוצר שכבה דקיקה של כיסוי על עור הפנים. Besty Bates, Mineral Makeup Can Instantly Cover Bruising. Skin & Allergy News, 10 January 2010 מחקר שהתפרסם ב- Journal of the American Academy of Dermatology, Volume 62, Issue 3, Pages 519-522, March 2010 What is mineral makeup, באתר mineral-makeup-world [1], באתר mineral-makeup-world
גורדון דארסי לילו

גורדון דארסי לילו (באנגלית: Gordon Darcy Lilo; נולד ב-28 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי מאיי שלמה שכיהן כראש ממשלת איי שלמה מאז 16 בנובמבר 2011 ועד 9 בדצמבר 2014. לפני כן כיהן במשך 2 קדנציות כשר האוצר של איי שלמה. לילו היה חבר בפרלמנט הלאומי של איי שלמה החל מ-2001 ועד 2014, הוא ייצג את מחוז הבחירה גיזו אשר משתרע בין האי קולומבנגרה לבין הפרובינציה המערבית. לילו נולד בכפר גטרה שבאי קולומבנגרה. הוא קיבל תואר שני בפיתוח וניהול מבית הספר לכלכלה של קרופורד וממשל באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, וכן תעודת מוסמך בכלכלה מאוניברסיטת פפואה גינאה החדשה. לפני כניסתו לפוליטיקה עבד כמזכיר קבוע של משרדי האוצר ואיכות הסביבה. בשנת 2001 נבחר לפרלמנט הלאומי של איי שלמה. ראש הממשלה, דני פיליפ, התפטר ב-11 בנובמבר 2011, לקראת הצבעת אי אמון בעקבות טענות על שחיתות; ב-16 בנובמבר נבחר לילו במקומו לראש ממשלת איי שלמה, ברוב של 29 מתוך 49 חברי הפרלמנט. מדיה וקבצים בנושא גורדון דארסי לילו בוויקישיתוף
טלנשטי

טֶלֶנֶשְׁטִי (ברומנית: Teleneşti) היא עיר במולדובה, הממוקמת 91 קילומטר מצפון לעיר הבירה קישינב. טלנשטי היא הבירה המחוזית של מחוז בעל שם זהה. על פי נתוני 2004 התגוררו בעיר 6,855 תושבים, מהם 89% מולדובים. בתחילת 2011 התגוררו בעיר 9,800 תושבים. הצייר והסופר נחום גוטמן נולד בעיר ב-1898 והתגורר בה עד עזיבת המשפחה לאודסה בשנת 1903. מדיה וקבצים בנושא טלנשטי בוויקישיתוף טלנשט באתר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי ערך זה הוא קצרמר בנושא מולדובה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיאה

גֵּיאָה הוא מושב השייך לתנועת המושבים, שוכן במישור החוף הדרומי, 3 ק"מ מדרום-מזרח לאשקלון ובסמוך למושבים בית שקמה ותלמי יפה. מקור השם הוא בשמו של הכפר הערבי "אל-ג'יה" שעל חורבותיו הוקם המושב. יש הסבורים שמקור השם גיאה ביישוב "גיא" הנזכר בתנ"ך בספר שמואל, כאשר לאחר ניצחון דוד את גולית רדפו בני ישראל אחר פלשתים עד המקום הנמוך ביותר לפני אשקלון, ונאמר: ”וַיִּרְדְּפוּ אֶת-הַפְּלִשְׁתִּים, עַד-בּוֹאֲךָ גַיְא” (שמואל א יז נב). המושב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים ניצולי שואה, יוצאי צ'כוסלובקיה. במהלך השנים התווספו לו עולים יוצאי מדינות נוספות, כמו הונגריה, רומניה, פולין, מרוקו, אוסטריה, איראן ותימן. בשנים מאוחרות יותר הצטרפו למושב משפחות ילידות הארץ. המתיישבים הראשונים התמודדו עם בעיות מגורים, פרנסה, חורפים קשים (לרבות שיטפונות והצפות מהגשמים, בין השאר מנחל גיאה), שניתקו את המושב מן החוץ למשך ימים שלמים. תושבי המושב סבלו בשנים הראשונות, כמו תושבי מושבי עולים אחרים באותן שנים, מהיעדר תשתיות בסיסיות כמו מים, חשמל, גז וטלפון. שירותים היו בדרך כלל במבנה פח או עץ מחוץ למגורים, וכן ברז יחיד ששימש לכל צורכי המים לרבות רחצה ומקלחת, מחוץ למבנה. בשנות החמישים (עד מבצע סיני) סבלו התושבים, כמו תושבי יישובים אחרים בסביבה מגנבות חקלאיות (בעיקר פרות ועגלות) של מסתננים שהגיעו מרצועת עזה. כמו כן היו אירועי פח"ע לרבות מעשי רצח וחבלה במשאבות מים של ה"פדאיון" שהגיעו מהרצועה. פעילות עוינת זו הביאה להקמת משמר אזרחי, שהורכב מחברי המושב, שאומנו בנשק ויצאו כל אחד בתורו לשמירה בלילות. בשנים 1950–1961 התקיימו בגיאה מוסדות חינוך (על אף מיעוט תושבים): גן ילדים ובית ספר ממלכתי יסודי. מייסד בית הספר היה המורה והמנהל דב אלוני, שגם לימד, חינך, פיתח את בית הספר לרבות הקמה והנחיה ישירה של חוגי מלאכה, ציור, מוזיקה, דרמה, טיולים ברחבי הארץ ועוד. כל זאת עם צוות מורים מצומצם, שהיה מבוסס בעיקר על מורות חיילות. מסיבות של ייעול וחוסר תקצוב, ובעיקר מהחלטות שלטוניות, נאלץ בית הספר הממלכתי בשנת 1961 לסגור את שעריו והתלמידים הופנו לבתי ספר אזוריים ביישובי הסביבה כמו נהורה, ניצנים וכפר סילבר. מרבית המשפחות הראשונות התפרנסו בעיקר מרפתות לחלב (פרות) ולולי תרנגולות (ביצים ובשר), אך גם מענפי חקלאות נוספים כגון פרדסים ומטעים, גידולי שדה, ירקות ואף מחממות פרחים. בשנות האלפיים, רוב התושבים הם בנים ונכדים ממשיכים, או תושבים חדשים שהגיעו מן העיר וממשיכים בפרנסתם המקורית. מעט משקים במושב מתפרנסים אך ורק מחקלאות. המושב נמנה עם יישובי עוטף עזה, וסבל בשנים שלפני מבצע "צוק איתן", כמו כל היישובים בסביבה מירי פצמ"רים וטילים מתוך עזה. בגיאה פועלים מספר מוסדות-שירות לרווחת התושבים. בהם מגרש ספורט, אולם ספורט, מועדון, מזכירות וצרכנייה. כמו כן, שופץ בית הכנסת במושב, ונבנה גן ילדים חדש. בשנות השמונים של המאה העשרים נבנתה שכונה חדשה (שכונת הבנים) המכונה "ההרחבה". המושב מהווה חלק מהמועצה האזורית חוף אשקלון, ופועלת בו תנועת הנוער "התנועה החדשה". החל משנת 2009 מבנה המרפאה הישן הוכשר כבית מגורים ומכונה "הקומונה". בו מתגוררים השינשינים (גרעינרים) של שנת השירות במסגרת "התנועה החדשה" אשר פועלים בכל ישובי המועצה. גיאה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
ריצ'לנד

ריצ'לנד (באנגלית: Richland) היא עיר במחוז בנטון במדינת וושינגטון שבארצות הברית. העיר שוכנת במפגש הנהרות יאקימה וקולומביה. במפקד האוכלוסין של 2010 נמנו 48,058 תושבים. יחד עם הערים פסקו ו-קנוויק היא מהווה מטרופולין רציף של 236,000 תושבים. בעיר תחנת כוח גרעינית וכן קיימים בה מרכזי מחקר ופיתוח למדעי הגרעין. בעיר שלוחה של אוניברסיטת המדינה של וושינגטון, והיא בית לקבוצות הוקי וכדור בסיס מהליגות הזוטרות. בעיר קהילה יהודית קונסרבטיבית בת כ־300 חברים. מדיה וקבצים בנושא ריצ'לנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'לנד (באנגלית) קהילת בית שלום, ריצ'לנד, וושינגטון
לווייתן אפור

לווייתן אפור (שם מדעי: Eschrichtius robustus) הוא מין של יונק ימי ממשפחת הלווייתנים האפורים. זהו לווייתן מתת-סדרת לווייתני המזיפות, הנקראים כך בגלל המסננים בפיהם אשר משמשים תחליף לשיניים. זהו לווייתן קטן יחסית לשאר לווייתני המזיפות, אורכו רק 15 מטרים ומשקלו 36 טון. תוחלת חייו בממוצע היא בין 50 ל-70 שנה. תפוצתו של הלווייתן האפור משתרעת מים יפן (האוכלוסייה הקוריאנית) ומפרץ קליפורניה (באוכלוסייה הצפון אמריקאית) בדרום, לאורך חופה המערבי של אמריקה הצפונית, ים ברינג וחופה הצפוני של אלסקה וחופה המזרחי של רוסיה (אוכלוסייה צפון אמריקאית) וצפונה לתוך ים אוחוצק (באוכלוסייה הקוריאנית). האוכלוסייה הצפון אמריקאית מונה כ-26,000 פרטים ובמצב יציב יחסית, בזמן שהאוכלוסייה הקוריאנית מונה רק כ-100 פרטים ונמצאת בסכנת הכחדה חמורה יחסית. בעבר התקיימו אוכלוסיות של הלווייתן האפור גם בצפון האוקיינוס האטלנטי, אחת מצפון ספרד לאורך חופיהן של בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, גרמניה, ודנמרק והסתיימה בערך בחוג הצפוני לחופיה של נורווגיה. אוכלוסייה זו נכחדה בערך בשנת 500 לספירה. האוכלוסייה השנייה התפרסה מפלורידה עד ניופאונדלנד אוכלוסייה זו נכחדה בערך באמצע המאה ה-17. לאורך חודשי מאי ויוני בשנת 2013 נצפה לוויתן אפור כמה פעמים לחופיה של נמיביה. בנוסף ב-8 במאי 2010 נצפה לווייתן אפור מול החוף הישראלי של הים התיכון. מדיה וקבצים בנושא לווייתן אפור בוויקישיתוף לווייתן אפור, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן אפור, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לווייתן אפור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לווייתן אפור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לווייתן אפור, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן אפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Gray Whale (Eschrichtius robustus), באתר NOAA Fisheries Eschrichtius robustus (western subpopulation), באתר IUCN Red List לווייתן אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN ארז ארליכמן, ביקור היסטורי: לוויתן אפור ענק מול חופי הרצליה, באתר ynet, 8 במאי 2010
ג'יימס טיסו

ג'יימס ז'אק ז'וזף טיסו (בצרפתית: James Jacques Joseph Tissot;‏ 15 באוקטובר 1836 – 8 באוגוסט 1902) היה צייר צרפתי, אשר התגורר במשך מרבית הקריירה האמנותית שלו בבריטניה. טיסו נולד בנאנט שבצרפת. בשנת 1856 החל את לימודיו בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts) בפריז, ולמד תחת ז'אן-איפוליט פלנדרן ולואי למות'. במהלך לימודיו התחבר עם אדגר דגה ועם ג'יימס מקניל ויסלר. בשנת 1859 הציג טיסו לראשונה את יצירותיו במסגרת סלון פריז: שני דיוקנאות נשים ושלוש יצירות המציגות סצנות מתוך פאוסט. בשנות ה-60 של המאה ה-19 החל טיסו לצייר דיוקנאות נשים בסגנון "ג'פונזי" (סגנון בהשפעת האמנות היפנית, בדומה לקלוד מונה ואלפרד סטיבנס). טיסו השתתף בלוחמה במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה ולאחר מכן לחם במסגרת הקומונה הפריזאית. לאחר תבוסת הקומונה בשנת 1871 עבר ללונדון, והחל לעבוד כקריקטוריסט עבור מגזין ואניטי פייר (כתב עת, 1868), וכן הציג מיצירותיו במסגרת האקדמיה המלכותית. בשנת 1874 אדגר דגה הציע לטיסו להשתתף בתערוכת האימפרסיוניסטית שארגן, אולם טיסו סירב. באותה שנה הצטרף לאדואר מאנה והשניים ביקרו בוונציה שבאיטליה. בשנת 1875 פגש טיסו את הגברת קייתלין ניוטון שהפכה להיות ידידתו ודוגמנית ברבות מיצירותיו. בשנת 1876 עברה ניוטון להתגורר בביתו של טיסו, ביער סנט ג'ון שבלונדון, והתגוררה בביתו עד מותה משחפת בשנת 1882. לאחר מותה של ניוטון שב טיסו לפריז והציג בשנת 1885 בגאלרי סדלמייר (Galerie Sedelmeyer). ‏ חמש עשרה היצירות שהציג, שכונו "נשות פריז" (La Femme à Paris) היו שונות בסגנונן מסגנון היצירות שצייר בלונדון. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19, התגברה אמונתו הדתית של טיסו בעקבות חוויה דתית שעבר בעת ביקור בכנסיית סן סולפיס, והחל מתקופה זו צייר אך ורק ציורים ואיורים של התנ"ך והברית החדשה. טיסו ביקר במזרח התיכון בשנים 1886, 1889 ו-1896 וצייר סדרה של 350 איורים המתארים את חייו של ישו. איורים אלה הוצגו בפריז (בשנים 1894–1895), בלונדון (1896) ובניו יורק (1898–1899). בשנת 1900 נקנו האיורים על ידי מוזיאון ברוקלין. בשנותיו האחרונות צייר טיסו סדרה של ציורים העוסקים באירועים מהתנ"ך. 80 מיצירות אלה הוצגו בפריז בשנת 1901. טיסו מת בדו שבצרפת בשנת 1902 בעת שביקר בשאטו דה בואיון (Château de Buillon), אחוזה אותה ירש מאביו בשנת 1888. הצליבה, במבט מהצלב הזבנית "מחבואים", 1877 "האישה הפרה היסטורית" Le Balcon du Cercle de la rue Royale (The Circle of the Rue Royale), 1868 Le rendez vous secret "חדשות רעות" "חדשות רעות" "נימרוד הקטן" "קתלין ניוטון בכורסה" "שקט!" "חוף הים" La partie carrée "פרחי לילך", 1875 "מיג'ור ג'נרל ג'יימס מקדונלד", איור עבור ואניטי פייר "מרפסת אוניית הוד מלכותה כלכותה, פורטסמות'", 1877 "גברת ניוטון עם שמשיה", שנת 1879 לערך "להתראות", 1881 "ספסל הגן", 1882 "השושבינה", 1883-83 דיוקן עצמי, שנת 1865 לערך דיוקן הגברת ניוטון, 1876 "צליבה, מבט מן הצלב", 1886-94 "הפטריארך הלטיני של ירושלים" "קפטן פרדריק גוסטבוס ברנבי" "הזבנית" "שובו של הבן האובד", 1862 "הדרכמה האבודה", צבעי מים, 1886-94 "האוצר הגנוז", צבעי מים, 1886-94 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס טיסו בוויקישיתוף יצירותיו של טיסו ציורי התנ"ך של טיסו טיסו וקתלין ניוטון ציוריו של טיסו במוזיאון ברוקלין "חיי ישו", תערוכת ציורים של טיסו במוזיאון ברוקלין לאמנות, 2009 ציורי התנ"ך של טיסו באתר המוזיאון היהודי של ניו יורק ג'יימס טיסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'יימס טיסו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הצליבה, מבט מן הצלב

הצליבה, מבט מן הצלב (באנגלית: Crucifixion, seen from the Cross) היא ציור צבעי מים מעשה ידי הצייר הצרפתי ג'יימס טיסו משנת 1895 - 1896. היצירה מציגה את אירוע הצליבה של ישו במבט יוצא דופן וייחודית באמנות - נקודת מבטו של ישו בזמן הצליבה. היצירה הייתה חלק מסדרת ציורים בת 350 ציורי צבעי מים בשם "חיי ישו" (The Life of Jesus Christ) שצוירה על ידי טיסו לאחר חוויה דתית שעבר בעת שביקר בכנסיית סן סולפיס והביקורים שערך במזרח התיכון בעקבות חוויה זו על מנת ללמוד כיצד לצייר את הנופים של ארץ ישראל. האיורים, ובהם היצירה, הוצגו בפריז (בשנים 1894–1895), בלונדון (1896) ובניו יורק (1898–1899). בשנת 1900 נקנו האיורים על ידי מוזיאון ברוקלין. אתר מוזיאון ברוקלין
דיין

האם התכוונתם ל... שופט – שופט בבית משפט דיין (הלכה) – שופט בבית דין רבני דיין (יחידת מידה) – היחידה המקובלת למדידת כוח במערכת של סנטימטר-גרם-שנייה ממלכת דְייֵן – ממלכה עתיקה שהוקמה על ידי בני הדְייֵן, קבוצה אתנית בסין אישים: משפחת דיין (איראן) – משפחה עשירה בישראל שעלתה מאיראן משפחת דיין (אוקראינה) – קטגוריה ועץ משפחה של צאצאי פינחס דיין מאוקראינה: שמואל דיין – חבר הכנסת משה דיין – איש צבא ופוליטיקאי ישראלי, בנו של שמואל דיין אסי דיין – במאי ושחקן קולנוע ישראלי, בנו של משה דיין ליאור דיין – מנחה ודוגמן ישראלי, בנו של אסי דיין יעל דיין – חברת כנסת, בתו של משה דיין זוהר דיין – נהרג בקרב על רמת יוחנן עוזי דיין – איש צבא, בנו של זוהר דיין ונכדו של שמואל דיין אילנה דיין – עיתונאית ישראלית דני דיין – יושב ראש מועצת יש"ע וקונסול ישראל בניו-יורק לשעבר איגי דיין – זמר, מוזיקאי, פזמונאי ומלחין ישראלי, המוכר בעיקר כמתופף להקת משינה אלי דיין – חבר הכנסת וסגן שר החוץ אריאל דיין – תת-אלוף בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס תל נוף אריה דיין (בירו) – קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף חיים דיין – חבר הכנסת מטעם מפלגת צומת יובל דיין – זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית יוסי דיין – עורך דין ומנהל ישראלי, מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות מיטל דיין – כדורגלנית עבר ישראלית מיכאל דיין – קצין חימוש ראשי, מנכ"ל חברת טמבור מישל דיין – שחקן ומאמן כדורגל נסים דיין – במאי קולנוע ישראלי קיליאן דיין – מתאבק צפון אירי ראובן דיין – שחקן קולנוע ישראלי שלמה דיין – חבר הכנסת מטעם ש"ס שרה שטרסברג-דיין – מחזאית, חוקרת ומרצה לפילוסופיה ולמחשבת ישראל תיקי דיין – שחקנית, קומיקאית וזמרת ישראלית אופיר דיין – מתעמלת אמנותית ישראלית דין (פירושונים)
סימן מטבע

סימן מטבע (¤) הוא סימן כתב המשמש לסמל של מטבע, כאשר הסימן המסוים של אותו המטבע אינו זמין. השימוש נפוץ במיוחד במקום סימנים, כדוגמת מטבע ה"קולון" (Colón) שסימונו ₡ ומופיע במדינות אל סלוודור וקוסטה ריקה. זאת בשל היעדר הסימן ממרבית ערכות התווים והגופנים. הסימן הוא מעגל עם ארבע זרועות קצרות היוצאות בזוויות 45° (צפון מזרח), 135° (דרום מזרח), 225° (דרום מערב) ו־ 315° (צפון מערב). הסימן מיוצג ב־Unicode כ־U+00A4. סימן המטבע היה בעבר חלק ממערכת התווים של מחשבי מקינטוש, אבל חברת אפל שינתה את התו המקושר לערך זה לסמל האירו (€) ב־Mac OS 8.5. במערכת התווים של Microsoft Windows, וכן בתקן Unicode שבו תומכות מערכות הפעלה מודרניות, לכל אחד משני הסמלים יש נקודת קוד נפרדת. הסמל זמין במקלדות של כמה שפות, כגון: צרפתית, דנית, נורווגית, שוודית ופינית. הסמל קודד לראשונה עבור מחשבים בשנת 1972, כתחליף לסימן הדולר בגרסאות (ISO 646) של ASCII. הוא הוצע על ידי איטליה כדי לאפשר חלופה לקידוד סימן הדולר. כאשר ISO 8859 הפך לסטנדרט הוא הושם ב0xA4 בלטינית, ערבית, ועברית. אולם לא היה לו מקום במקלדת הקירילית והוא לא נכלל בכל המקלדות הלטיניות שנוספו מאוחר יותר. ¤ - סימן המשמש כשסימן המטבע המקורי אינו זמין $ - סימן הדולר € - אירו, אירופה / גוש האירו ¢ או c - סנט ₤ - פאונד (לירה שטרלינג), בריטניה ₪ - שקל חדש, ישראל או ₿ - ביטקוין, מטבע מבוזר וירטואלי ברשת האינטרנט ƒ - פלורין, ארובה או ֏ - דראם, ארמניה ฿ - באט, תאילנד ؋ - מטבע אפגני, אפגניסטן ₹ - רופי הודי, הודו מדיה וקבצים בנושא סימן מטבע בוויקישיתוף רשימת המטבעות הפעילים בעולם (באנגלית) 5 Cryptocurrencies that Could Rival Bitcoin מטבעות נוספים: Ł - Litecoin (en), Ᵽ - Peercoin (en), ℕ - Namecoin (en), Ð - Dogecoin (en)
חוצה ישראל

האם התכוונתם ל... כביש 6 – כביש חוצה ישראל חברת חוצה ישראל – חברה ממשלתית הממונה על הקמת כביש 6 ועל פרויקטים נוספים בתחום התחבורה חוצה ישראל (תוכנית טלוויזיה) שביל ישראל – מסלול הליכה לטיול המתחיל במטולה שבצפון ועד אילת שבדרום.
C-Raf

c-Raf הוא אנזים ממשפחת חלבוני קינאזות של סרין ותראונין המקודד באדם על ידי הגן RAF1. לאנזים זה חשיבות במסלול מעבר אותות MAPK/ERK והוא פרוטואונקוגן. Raf הוא MAP קינאז קינאז קינאז (MAP3K) אשר מופעל בעקבות Ras, שהוא GTPase הנמצא על הממברנה. לאחר הפעלתו Raf-1 יכול לזרחן ולהפעיל את הקינאזות MEK1 ו-MEK2 שבתורם מזרחנים ומפעילים את הקינאזות ERK1 ו-ERK2. חלבוני ERK מופעלים הם גורמים פלאוטרופים הקשורים לפיזיולוגיה של התא ולהם תפקיד חשוב בבקרת ביטוי של גנים המעורבים במחזור חלוקת התא, אפופטוזה, התמיינות ונדידה של תאים. גן ה-raf הראשון שהתגלה היה האונקוגן v-raf. בהמשך נמצאו הומולוגיים תאיים של v-raf (לא אונקוגניים), שמופיעים בגנומים של איקריוטיים רבים, והתברר כי הם יכולים להפוך לאונקוגנים לאחר שהם עוברים מוטציה. A-Raf ו-B-Raf הם שתי קינאזות עם רצף דומה ל-Raf-1. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000000441 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:".
כאמיאר עבדי

כאמיאר עבדי (בפרסית: کامیار عبدی, נולד ב-1969) הוא ארכאולוג איראני. את תואר ה-B.A. בארכאולוגיה קיבל מאוניברסיטת טהראן ב-1992. את ה-M.A. בשפות ותרבויות המזרח הקרוב מאוניברסיטת שיקגו ב-1997, ודוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת מישיגן ב-2002. הוא מועסק כפרופסור זוטר במחלקה לאנתרופולוגיה, בקולג' דארטמות' מ-2002. תחומי מחקריו כוללים צורות התיישבות, ייצור מזון (חקלאות ורעיית עדרים), עיור, יצירת מדינות, והתפתחות הכתב במדינות המזרח הקדום, בדגש על איראן. הוא היה במשלחות מחקר באיראן, טורקיה וארצות הברית. הוא השתתף בפרויקט המחקר "Fars Archaeology Project", החוקר את התפתחות החברה בדרום הרי הזגרוס. במסגרת זו חפר במליאן (Malyan), היא אנשאן הקדומה, בירתה ההררית של עילם. עבדי הוא עורך הירחון האיראני לארכאולוגיה והיסטוריה (Iranian journal of Archaeology and History). הוא מלמד במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת שהיד בהשתי בטהראן. Abdi, K (2001) Nationalism, Politics, and the Development of Archaeology in Iran, American Journal of Archaeology Abdi, K., 2003 The Early Development of Pastoralism in the Central Zagros Mountains,Journal of World Prehistory, Vol. 17, No. 4: 395-448 ביוגרפיה קצרה בוועידה על איראן האחמנית http://www.dartmouth.edu/~anthro/faculty.html ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הומו ספיאנס אידלטו

הומו ספיאנס אידלטו (שם מדעי: Homo sapiens idaltu) הוא תת-מין נכחד של האדם הנבון, שחי לפני כ-160,000 שנה בתקופת האבן של אפריקה. טיפוס אדם זה נחשב כאחת הדוגמאות הקדומות ביותר של האדם הנבון. אידלטו היא מילה בעפרית, שמשמעותה "זקן" או "בכור". שרידי מאובנים של הומו ספיינס אידלטו התגלו בהרטו בורי במרכז אוואש במשולש עפר שבאתיופיה בשנת 1997 על ידי טים וייט, ופורסמו בשנת 2003. באמצעות תיארוך רדיומטרי נקבע תאריך השכבות ל-160,000 – 154,000 לפני זמננו. שלוש גולגולות השתמרו במצב טוב, כשהשמורה מביניהם היא של זכר בוגר בעל מוח שנפחו 1,450 סמ"ק. גולגולות חלקיות אחרות הן של זכר בוגר ושל ילד בן שש. מבחינת תכונותיהם הפיזיות, כמו גם זמנם, מאובנים אלה פורשו כצורת ביניים בין מאובנים אפריקאים עתיקים יותר (הקודמים להומו ספיינס) ובין מאובני האדם הנבון הידועים מכמאה אלף שנה לפני זמננו ואילך. על כן וייט ושותפיו הציעו כי מאובנים אלה מייצגים את אבותיו הישירים של ההומו ספיינס המודרני במזרח אפריקה. בשל גילם הקדום, שרידי האידלטו מהווים ראיה חזקה נוספת למוצאו האפריקאי של הומו ספיינס. זמן קצר לאחר תגלית זאת איבד אידלטו את מעמדו כשרידי האדם הנבון הקדומים ביותר. מאובנים שהתגלו באתר אומו קיביש בדרום-אתיופיה, תוארכו בשנת 2005 באמצעות שיטת תיארוך אשלגן-ארגון, שהעריך את גילם ב-190 אלף שנה, והם לפיכך הקדומים ביותר הידועים כיום. מדיה וקבצים בנושא הומו ספיאנס אידלטו בוויקישיתוף הומו ספיאנס אידלטו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הומו ספיאנס אידלטו, באתר GBIF (באנגלית) White, Tim D.; Asfaw, B.; DeGusta, D.; Gilbert, H.; Richards, G. D.; Suwa, G.; Howell, F. C. (2003), "Pleistocene Homo sapiens from Middle Awash, Ethiopia", Nature 423 (6491): 742–747, doi:10.1038/nature01669, PMID 12802332 McDougall I. et al. (2005) "Stratigraphic placement and age of modern humans from Kibish, Ethiopia" Nature. Vol. 433, pp. 733-736; doi:10.1038/nature03258
פיב"א

הפדרציה הבין־לאומית של כדורסל (בצרפתית: Fédération Internationale de Basketball; בראשי תיבות: FIBA) היא הגוף העליון המנהל את ענף הכדורסל בעולם, כולל הענף הנגזר ממנו, כדורסל 3x3. היא מאגדת כ-200 התאחדויות כדורסל לאומיות. פיב"א הוקמה בשנת 1932 על ידי התאחדויות מ-8 מדינות, ושמה המקורי היה "הפדרציה הבין־לאומית לכדורסל חובבים" (האות A בר"ת FIBA ייצגה את המילה Amateur). המילה "חובבים" הושמטה בשנת 1989, לאחר שהוחלט לאפשר לשחקנים מקצועניים (שחקני ליגת ה-NBA) להשתתף בתחרויות שמאורגנות על ידי פיב"א. משרדי פיב"א הועברו ב-2002 ממינכן לז'נבה. באוגוסט 2023 במסגרת אליפות העולם במנילה בפיליפינים, נבחר האיגוד הישראלי כאיגוד המצטיין באירופה. תפקידיה העיקריים של הפדרציה הם קביעת חוקי משחק הכדורסל, פיקוח על העברות שחקנים בין־לאומיות, וארגון התחרויות הבין־לאומיות בענף. במסגרת פיב"א פועלות 5 ועדות אזוריות, המארגנות ומנהלות את התחרויות ביבשות:   פיב"א אוקיאניה (22)   פיב"א אירופה (50)   פיב"א אמריקה (42)   פיב"א אסיה (44)   פיב"א אפריקה (54) התחרויות העיקריות המאורגנות בחסות פיב"א הן הטורניר האולימפי בכדורסל (לגברים מ-1936, לנשים מ-1976) ואליפות העולם (לגברים מ-1950, לנשים מ-1953). החל משנת 2000, עורכת פיב"א גם את תחרות הדיאמונד בול, כהכנה לטורניר הכדורסל האולימפי. דירוג פיב"א כללי הזכאות של פיב"א מדיה וקבצים בנושא פיב"א בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיב"א (באנגלית, בצרפתית ובספרדית) פיב"א, ברשת החברתית פייסבוק פיב"א, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיב"א, ברשת החברתית אינסטגרם פיב"א, ברשת החברתית טיקטוק פיב"א, ברשת החברתית LinkedIn פיב"א, סרטונים בערוץ היוטיוב פיב"א, ערוץ באתר Twitch.tv אתר פיב"א-אירופה פיב"א העניקה פרס הצטיינות לאיגוד הכדורסל הישראלי, באתר ynet, 23 באוגוסט 2023
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב

המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא מחלקה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במחלקה כ-20 חברי סגל בכיר וכ-50 תלמידים לתארים מתקדמים. במחלקה גם מספר חוקרים במסגרת פרויט קמע וכן חוקרים המשותפים למכונים על בלאושטיין לחקר המדבר, כ15 תלמידי בתא דוקטורט מרחבי העולם משתתפים בפעילויות קבוצות המחקר השונות במחלקה. המחלקה אמונה על הוראת קורסים בפיזיקה לתלמידי שאר המחלקות באוניברסיטה ומקיימת לימודים מלאים לתואר ראשון (B.Sc) שני (M.Sc) ושלישי (PhD). בניין המחלקה לפיזיקה נתרם לאוניברסיטת בן-גוריון על ידי קרן רש"י ונחנך בשנת 2006. הבניין תוכנן על ידי משרד "דני לזר אדריכלים ומתכנני ערים" בשיתוף עם אדריכלית רוני אלרועי. הבניין מחולק לשני חלקים כאשר בחלק המזרחי נמצאים משרדי חברי הסגל, מעבדות המחקר, המשרדים המנהליים ובמרכזו מטוטלת פוקו באורך של יותר מ-20 מטרים. בחלק המערבי של הבניין ממוקמות מעבדות ההוראה ובראשו מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה ומצפה הכוכבים. המחלקה לפיזיקה הייתה מן המחלקות הראשונות שנוסדו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אמנם רק ב-1967 נוסדה תוכנית ללימודי תואר בפיזיקה וב-1970 הוקמה המחלקה באופן רשמי, אך כבר ב-1964 לימדו קורסים מי שיהיו לימים מרצי המחלקה. במסגרת פעילותה המחלקה לפיזיקה מקיימת מפגש לא פורמלי דו־שנתי בשם חגיגות פיזיקה בנגב בו אנשי סגל מציגים את עבודתם ומרצים עליה ועל נושאים אחרים. בבניין המחלקה לפיזיקה ממוקם מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה שנועד לאפשר לבני נוער מרחבי הנגב נגישות ללימודי הפיזיקה. בני הנוער מבצעים עבודות חקר בהיקף של 2 או 5 יחידות לימוד בהנחיית סגל המחלקה ותלמידיה. מספר תלמידים ותלמידות אף זכו בפרסים.[דרושה הבהרה] בנוסף, המרכז מקיים מדי חודש הרצאות לבני נוער ולקהל הרחב. בין בוגרי המחלקה ד"ר ישראל נדלר - מייסד ומקים OPAL, ד"ר מרק רוזנקרנץ - ראש יחידת הפיתוח באלתא ויצחק מאיו (M.Sc) שהיה אסטרונאוט הגיבוי לאילן רמון. אתר האינטרנט הרשמי של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב מידע כללי אודות המחלקה לפיזיקה: [1] דגם המבנה ותמונות נוספות באתר משרד אדריכלים ומתכנני ערים דני לזר: [2] דף מיוחד על ההיסטוריה והמקימים של המחלקה: [3] מתוך חוברת מידע של המחלקה.