laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדר צ'רנישוב

אלכסנדר צ'רנישוב (ברוסית : Александр Иванович Чернышев) (נולד ב-1786 במוסקבה, נפטר בשנת 1857 באיטליה) היה מדינאי, מנהיג צבאי ודיפלומט רוסי. שימש כנספח צבאי בצרפת ומרגל מטעם הלשכה המיוחדת. נולד בשנת 1786 לאב קצין בצבא. התגייס בגיל 16 בשנת 1802. בשנת 1805 לחם בקרב אוסטרליץ. לאחר מכן המשיך ללחום במסגרת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ובשנת 1807 נלחם בקרב פרידלנד ועל כך קיבל עיטורים. בשנת 1808 היה השליח הדיפלומטי הרוסי בקרבת נפוליאון בונפרטה, המנהיג הצרפתי. בסוף דצמבר 1812 הביס את כוחותיו של אז'ן דה בוארנה וקיבל על כך עיטור נוסף. לאחר הצלחות צבאיות נוספות בקרבות מול צרפת, התמנה לגנרל בשנת 1814, בגיל 27 בלבד. בשנת 1832 מונה לשר המלחמה והחזיק בתפקיד זה עד שנת 1852. בשנים אלו הוביל את מלחמת הקווקז. בשנת 1848 התמנה לראש הממשלה, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1856. נפטר שנה לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר צ'רנישוב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה הרוסית ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להרוג את הסבתא

להרוג את הסבתא היא סדרת טלוויזיה ששודרה ב-Yes החל מ-20 בדצמבר 2015. יוצריה הם יוסי מדמוני, דוד אופק וליאור שפר. הסדרה, קומדיה שחורה ומקברית, מספרת על אישה מבוגרת המתגוררת בביתה הישן ושמסביבה מוקמים פרויקטים ובניינים רבי קומות, אבל היא ממאנת לפנות את ביתה לטובת הקבלנים שמציעים לה סכומי עתק. ילדיה מנסים לשכנעה אך יודעים שזה לא יהיה אפשרי עד שתמות והם יוכלו לרשת את ביתה. בשלב מסוים פוקעת סבלנותם והם מנסים לקרב את קיצה של אמם, תוך כדי שהם נאבקים בינם לבין עצמם על הירושה שבדרך. הסדרה זכתה לביקורות נלהבות, כשהפרשנות העיקרית ראתה בה מטפורה למצב קיומי בישראל של 2015, בה המסגרות החברתיות הולכות ומתפרקות, והערך היחיד שנותר הוא הרווח החומרי. הסדרה זכתה בארבעה פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2015 בקטגוריות "הסדרה הקומית הטובה ביותר", "התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית" (יוסי מדמוני), "הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית" (ליאור שפר ודוד אופק) ו"השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית" (מירי אלוני). בשנת 2017 שודרה גם בערוץ הראשון. סבתא עליזה (מירי אלוני) מסרבת להצעה מפתה מהקבלן רגב שרעבי (אלי פיניש) להצעת מכירה בשווי 20 מיליון דולר, ובניה אינם מבינים את עקשנותה. לאחר מכן לבנה דוד (גל תורן) נולד בן זכר לאחר כמה בנות וזה נותן לו הזדמנות להוציא כסף מאמו לברית, לאחר שנתקל בעקשנות, מביים דוד פציעה כאשר עבד בעבודתו באוטו זבל, כשלטענתו זהו הקילה אך בבית החולים התברר שדוד עקר כבר תקופה ארוכה וילדיו אינם שלו. דוד מסיק מסקנה מהירה שאחיו שאול (רמי הויברגר) הוא זה שהכניס את אשתו אתי (סופיה אוסטריצקי) להיריון. דוד מגיע נסער לאמו וכאן נוצר סדק ראשוני בעקשנותה של אמו והיא מבטיחה לו פיצוי על עוגמת הנפש. במשך העונה עקשנות האם עומדת למבחן כמה פעמים כאשר תמיד היא נוטה לאי כניעה לילדים. במשך הזמן דוד ושאול מסכמים על שיתוף פעולה להרוג את אמם ולהביא קץ להמתנה המורטת לכסף. דמות נוספת שמצטרפת לעלילה היא בת המשפחה רקפת שרעבי (ליהי קורנובסקי). "להרוג את הסבתא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להרוג את הסבתא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "להרוג את הסבתא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יואב מלמד, עכבר העיר | צילומים: ורד אדיר, "להרוג את הסבתא": משפחת הטראש שהפכה לבדיחה עצובה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015 סמדר שילוני, "להרוג את הסבתא": הפילוסופיה של העולב, באתר ynet, 21 בדצמבר 2015 מיכל ישראלי, ‏"להרוג את הסבתא": לא מספיק מהודקת, אך מלאת ביקורת חברתית, באתר "Time Out ישראל", 24 בדצמבר 2015
גבי ברון

גבריאל (גבי) ברון (נולד ב-18 בדצמבר 1942) הוא עיתונאי, שהיה בשנים 1969–2003 חבר מערכת "ידיעות אחרונות". גבי ברון נולד ב-1942 בתל אביב. למד בבתי הספר "הכרמל" (יסודי, כיום - "גבריאלי") ובתיכון עירוני ה'. שרת שירות חובה בצה"ל בחיל הקשר, ושירות מילואים בחיל השריון, באגף המודיעין וביחידת דובר צה"ל (בהתנדבות עד גיל 58). באוגוסט 1963 נישא להרצליה לבית ברוך (נפטרה ב-13 באוקטובר 2021), ולזוג בת יחידה. את עיסוקו העיתונאי החל בכתב בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית, "פי האתון", ובחודש ינואר 1969 התקבל עבודה ככתב לענייני משטרה במערכת "ידיעות אחרונות" בירושלים. במקביל כיהן ככתב ב"קול ישראל" בשנים 1971–1972, כאחד מראשוני כתבי "גלגלי צה"ל" (משבצת שידור מצב התנועה בדרכים ששודרה בימי ראשון ושישי והפכה לערוץ שידור שני קבוע של גלי צה"ל - גלגלצ), ובמשך 17 שנים ככתב סוכנות הידיעות הגרמנית בירושלים. במהלך שנות עבודתו עסק עשר שנים בתחום כיסוי המשטרה, בתי המשפט, שטחי יהודה ושומרון, ועוד. בהמשך, עסק בכיסוי משרד התיירות, משרד האנרגיה והתשתיות, עיריית ירושלים, משרד מבקר המדינה, ופעילות נשיא המדינה. בעשור האחרון לעבודתו כעיתונאי (1993–2003) שימש הכתב הפרלמנטרי של "ידיעות אחרונות". אחרי פרישתו מ"ידיעות אחרונות" פעל במשך 7 שנים בכתיבת כתבות עבור הקרן הקיימת לישראל. מאז מתקפת הפתע על ישראל מתנדב בקביעות בתחום התקשורת במטה משפחות החטופים והנעדרים בתל אביב.
פאבל גגארין

פאבל פבלוביץ' גגארין (ברוסית: Павел Павлович Гагарин;‏ 15 במרץ 1789, מוסקבה - 4 במרץ 1872) היה נסיך ומדינאי רוסי ממשפחת רוריקיד גגארין, שכיהן כראש ממשלת רוסיה. גגארין נולד במוסקבה לאביו, הנסיך פאבל סרגייביץ' גגרין (1747–1789) שהיה מפקד הקרמלין. לאחר שאמו מתה בשנת 1800, הוא ואחיו אנדרו נשלחו להתחנך בפנימייה פרטית בבירת רוסיה, מוסקבה. הוא החל את הקריירה שלו כראש הלשכה של מיכאיל מילורדוביץ' ומפקדים בולטים אחרים. בטענה לבריאות לקויה, עבר לשירות המדינה בשנת 1809. הוא נישא למריה, בתו היחידה של גאורג יוהאן פון גלזנאפ, סגן מנהל מחוז סיביר. היא נודעה כ"טרמגנט הנסיכה" בשל אופייה הנורא והנימוסים המתנשאים. לזוג היו שמונה ילדים. בשנת 1831 הוא התמנה לסנאט, תחת שלטונו של ניקולאי הראשון. הנסיך גגארין הוביל ועדה שחקרה את פעילותם של דוסטויבסקי וחברים אחרים בחוג פטרשבסקי. גגארין היה אחראי גם על חקירת ניסיונו של דמיטרי קרקוזוב להתנקש בחייו של אלכסנדר השני קיסר רוסיה. לאחר הכתרתו של אלכסנדר, היה גגארין מעורב, יחד עם יעקב רוסטובצב, בפעילותה של ועדה חשאית שהכינה את רפורמת 1861. גגארין, שתמיד תמך במפלגת בעלי האדמות העשירים, מונה ליושב ראש ועדת השרים בשנת 1864. גגארין היה ממונה על המועצה המדינית במהלך מחלתו הסופנית של הרוזן דמיטירי בלודוב ובמשך מספר חודשים לאחר מותו. היה ראש ממשלת רוסיה משנת 1865 ועד מותו בשנת 1872 בסנקט פטרבורג. מדיה וקבצים בנושא פאבל גגארין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדטו

האם התכוונתם ל... אורית אדטו – לשעבר קצינת ח"ן ראשית ונציבת בתי הסוהר רחל אדטו – לשעבר חברת כנסת אודטה
ג'ובאני בנדטו פלאטי

ג'ובאני בנדטו פלאטי (באיטלקית: Giovanni Benedetto Platti, פדואה, אולי 9 ביולי 1697 – 11 בינואר 1763 בווירצבורג) היה אבובן ומלחין איטלקי. לא הרבה ידוע על חייו לפני 1722, אבל בוונציה למד מוזיקה וייתכן שבין מוריו היו פרנצ'סקו גספאריני, תומאזו אלבינוני, אנטוניו ויוואלדי, אנטוניו לוטי, אלסנדרו מרצ'לו או בנדטו מרצ'לו. בעיקר למד שירה, אבוב וכינור. אפשר שגם אביו, קרלו, שהיה נגן בבזיליקת סן מרקו, היה בין מוריו. ממכתבו של פאלאפוטי אל מרטיני עולה עוד, כי פלאטי נסע לפני שנת 1722 לסיאנה, שם הכיר את המצאתו האחרונה של ברתולומאו כריסטופורי, הפורטה-פיאנו, למד לנגן בו וחיבר סונאטות במיוחד לכלי זה. בשנת 1722 הוזמן פלאטי לווירצבורג לעבוד כמוזיקאי בחצר הנסיך-בישוף של במברג ווירצבורג, יוהאן פיליפ פרנץ פון שנברן. הוא הכיר שם ונשא לאישה את תרזיה לאנגפריקנר, זמרת סופרן שילדה לו שמונה ילדים, שאחדים מהם היו מוזיקאים, אך לא נשאר זכר ליצירתם. פלאטי נשאר עד סוף ימיו בווירצבורג, כזמר, נגן וירטואוז ומלחין. על פי השמועה, חיבר פלאטי כמה אורטוריות, שאף לא אחת מהן התגלתה. רק חלק מיצירותיו נערכו: מיסה בפה מז'ור סטאבאט מאטר קונצ'רטי גרוסי, בעקבות אופוס 5 של ארכאנג'לו קורלי קונצ'רטו בסול מז'ור לפסנתר, אבוב ותזמורת מיתרים קונצ'רטו בדו מינור לפסנתר, כלי מיתר ותזמורת 6 סונאטות לחליל אופוס 3 6 סונאטות לצ'מבלו אופוס 4 סונאטה בלה מז'ור לחליל ופסנתר טריו סונאטה בסול מז'ור לחליל צד, כינור ובסו קונטינואו טריו סונאטה בדו מינור לאבוב, בסון ובסו קונטינואו סונאטה בסול מינור לאבוב, צ'לו ובסו קונטינואו 12 סונאטות לצ'לו ובסו קונטינואו סונאטה בדו מינור לאבוב ובסו קונטינואו Alberto Iesuè, Le Opere di Giovanni Benedetto Platti – Thematic Cathalog, Edizioni de I Solisti Veneti, Padova, 1999 ג'ובאני בנדטו פלאטי, באתר ספוטיפיי ג'ובאני בנדטו פלאטי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ובאני בנדטו פלאטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ובאני בנדטו פלאטי, באתר Discogs (באנגלית) ג'ובאני בנדטו פלאטי, סונאטה לצ'מבלו, סרטון באתר יוטיוב ג'ובאני בנדטו פלאטי, קונצרטו לצ'לו, סרטון באתר יוטיוב כפי שמסתבר ממכתב מתאריך 7 באוקטובר 1764, מאת דומניקו פאלאפוטי אל ג. ב. מרטיני. אך במסמך שגילה מייקל טלבוט בוונציה מוזכר פלאטי כשייך ל-arte deu sondori בראשית 1711, ומכאן שלא ייתכן שנולד לאחר 1692 אלברטו לזואה, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין לזואה, גרוב
פרוספקט (כתב עת)

פרוספקט (באנגלית: Prospect) הוא כתב עת וירחון בריטי, העוסק בפוליטיקה, בכלכלה ואקטואליה עולמית, בעיקר בממלכה המאוחדת, באירופה ובארצות הברית. בנוסף על כך, ישנו עיסוק בסוגיות חברתיות, אמנות, ספרות, קולנוע, מדע, תקשורת, היסטוריה, פילוסופיה ופסיכולוגיה. המגזין נוסד באוקטובר 1995. המגזין נמנע מהבעת דעה פוליטית בנוגע לסוגיות ספציפיות. המגזין קיבל תשומת לב עולמית באוקטובר 2005 כאשר פרסם רשימה של 100 האינטלקטואלים הציבוריים המשפיעים בעולם, שכללה את הבלשן האמריקאי נועם חומסקי, הסופר האיטלקי אומברטו אקו, הביולוג ריצ'רד דוקינס, הפסיכולוג סטיבן פינקר והעיתונאי כריסטופר היטצ'נס. המגזין ערך סקר בין קוראיו על האישיות שהשפיעה עליהם הכי הרבה. חומסקי היה המנצח בסופו של דבר. המגזין המשיך לעשות רשימות דומות במהלך השנים. מדיה וקבצים בנושא פרוספקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרוספקט אתר האינטרנט הרשמי של פרוספקט פרוספקט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאוריאן גיליארון

לאוריאן גיליארון (בגרמנית: Lauriane Gilliéron; נולדה ב-25 ביולי 1984) היא שחקנית ודוגמנית שווייצרית. גיליארון נולדה בלוזאן כאחת מארבעה ילדים וגדלה בכפר בשם פרילי בו אביה משמש כראש עיר. ב-2005 היא נבחרה ל"מיס שווייץ" וייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם בו לא העפילה לשלבים הסופיים, וב-2006 השתתפה בתחרות מיס תבל שנערכה בלוס אנג'לס, שם נבחרה לסגנית שנייה – המיקום הכי גבוה של שווייץ בתחרות אי פעם. ב-2007 היא החלה ללמוד בבית ספר למשחק של לי סטרסברג, היא שיחקה בין היתר בסדרות הטלוויזיה "ימי חיינו", "היפים והאמיצים" ו"חוקי המשחק". ב-2014 גילמה מורה לצרפתית בקומדיית המצבים פרברי הגיהנום. גיליארון זכתה במקום השני באליפות שווייץ בריקודים לטינים והתחרתה גם בתחרויות ריקוד בין-לאומיות. לאוריאן גיליארון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאוריאן גיליארון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרו הולנס

אנדרו מייקל הולנס (אנגלית: Andrew Michael Holness‏; נולד ב-22 ביולי 1972) הוא ראש ממשלת ג'מייקה מטעם מפלגת הלייבור של ג'מייקה. בין השנים 2012 ל-2016 כיהן כראש האופוזיציה לאחר כהונה קצרה כראש ממשלה בין אוקטובר 2011 לינואר 2012. הולנס נולד בשנת 1972 בספניש טאון שבג'מייקה, בעל תואר מוסמך בלימודי מנהל ופיתוח מאוניברסיטת איי הודו המערבית. בשנת 1996, לאחר פעילות חברתית, התמנה על ידי ראש מפלגתו וראש הממשלה דאז, אדוארד סגה, לעוזר מיוחד. בשנת 1997 נבחר כחבר פרלמנט. בשנת 2007 התמנה לשר החינוך בממשלתו של ברוס גולדינג. ב-23 באוקטובר 2011 ירש את גולדינג כיו"ר המפלגה וראש הממשלה, תוך שהוא שומר על תיק החינוך. בדצמבר אותה שנה קרא לקיום בחירות, אולם בבחירות שהתקיימו בסוף אותו חודש הפסידה מפלגתו את השלטון. בבחירות שנערכו ב-26 בפברואר 2016 זכתה מפלגתו בבכורה על חודו של מושב בפרלמנט (32 מושבים לעומת 31 למפלגת העם הלאומית היריבה). ב-3 במרץ אותה שנה הושבע בפעם השנייה לראש ממשלה. רעייתו נבחרה באותן בחירות לחברת פרלמנט. ב-3 בספטמבר 2020 ניצחה מפלגת הלייבור של ג'מייקה (JLP) בראשותו את הבחירות הכלליות (48 מושבים לעומת 15 למפלגת העם הלאומית היריבה). הוא הושבע לכהונה נוספת ב-7 בספטמבר 2020. בשנת 1997 נישא לג'ודית לנדל, לזוג שני ילדים. הולנס הוא חבר הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. מדיה וקבצים בנושא אנדרו הולנס בוויקישיתוף אנדרו הולנס, ברשת החברתית פייסבוק אנדרו הולנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרו הולנס, ברשת החברתית אינסטגרם הדף הרשמי בשירות הידיעות של ג'מייקה קורות חייו(הקישור אינו פעיל) באתר מפלגת הלייבור של ג'מייקה Jamaica Prime Minister Andrew Holness retains power | Miami Herald, web.archive.org, ‏2020-09-05 WATCH: Holness sworn in as prime minister for a third time | Loop News, web.archive.org, ‏2020-09-10 הדף הרשמי בשירות הידיעות של ג'מייקה
מרטין הופמן

מרטין הופמן (בגרמנית: Martin Hoffmann, נולד ב-22 במרץ 1955 בגומרן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה בפ.צ. מגדבורג, עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1974. להופמן 62 הופעות ו-15 שערים בנבחרת גרמניה המזרחית, עמה השתתף במונדיאל 1974, וזכה במדליית זהב באולימפיאדת מונטריאול בשנת 1976. הופמן שיחק בנוער של פ.צ. מגדבורג, ובשנת 1972 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, כאשר היה בן 17. בעונתו הראשונה במועדון זכה הופמן בגביע המזרח גרמני, ובעונתו השנייה זכה הופמן באליפות ליגת העל המזרח גרמנית, ובגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 0–2 על מילאן, במשחק בו הופמן שיחק 90 דקות. בעונת 1974/75 הוסיף הופמן למאזנו אליפות נוספת, ובהמשך זכה בעוד שלושה גביעים של מזרח גרמניה, האחרון בעונת 1982/83. בשנת 1985 פרש הופמן ממשחק פעיל, כאשר היה בן 30 בלבד. הופמן החל לשחק בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1973, ובשנת 1974 השתתף במונדיאל 1974, בו הבקיע שער בתיקו 1-1 מול נבחרת צ'ילה בשלב הבתים הראשון, והיה שותף לניצחון 0–1 על נבחרת גרמניה המערבית במשחק טעון במיוחד מבחינה פוליטית. הופמן וגרמניה המזרחית הודחו בשלב הבתים השני, וגרמניה המערבית המשיכה לזכייה בתואר. בשנת 1976 הופמן היה שותף לזכייתה של גרמניה המזרחית במדליית זהב באולימפיאדת מונטריאול. הופמן הבקיע את השער השני לגרמניה המזרחית בניצחון 1–3 בגמר על נבחרת פולין. בשנת 1981 ערך הופמן את הופעתו ה-62 והאחרונה במדים הלאומיים, בניצחון 0–1 על נבחרת צ'כוסלובקיה במשחק ידידות. לאחר פרישתו, הופמן הצטרף לצוות האימון של פ.צ. מגדבורג, ובמשך מספר שנים שימש כעוזר מאמן וכמאמן נוער. בשנת 1994 מונה למאמן הראשי של הקבוצה, תפקיד אותו מילא במשך שנתיים. לאחר מכן אימן לתקופה קצרה מועדון קטן בשם פ.צ. פרכימר, ולקח הפסקה מאימון. בשנת 2002 מונה שוב למאמנה של פ.צ. מגדבורג, ומילא את התפקיד למשך שנה אחת. בשנת 2007 החל לאמן את קבוצת הנוער עד גיל 19 של פ.צ. מגדבורג, ועסק בתפקיד זה עד לשנת 2013. עם פ.צ. מגדבורג: אליפות ליגת העל המזרח-גרמנית (2): 1973/74, 1974/75 הגביע המזרח-גרמני (4): 1972/73, 1977/78, 1978/79, 1982/83 גביע אירופה למחזיקות גביע: 1973/74 עם נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית: אולימפיאדת מונטריאול (1976): מדליית זהב מדיה וקבצים בנושא מרטין הופמן בוויקישיתוף מרטין הופמן, באתר Transfermarkt מרטין הופמן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרטין הופמן, באתר WorldFootball.net מרטין הופמן, באתר National Football Teams מרטין הופמן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
סווינג

סווינג (באנגלית: Swing music) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת ג'אז, שהתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 ומאופיין בקצביות שיש לה ביטוי חיצוני בתנועה בולטת לעין (של מתופף, של רגל, הכאה באצבע צרדה או תנועת גוף), או קלילות והתאמה לריקוד. שמו ניתן לו מהתכונה של קטע ג'אז או של ביצועו, הגורמת לו להישמע קליל, במקצב מיטלטל קלות ומעט קופצני. כדי ליצור את תחושת הסווינג משתמשים במקצב של ארבעה רבעים, והדגשים הם על הרבע השני והרביעי (בשונה ממוזיקה קלאסית ורוק בו הדגשים הם ברבע הראשון ובשלישי). כמו כן המקצב מחולק לצמדים של שמיניות. שמיניות אלו נקראות "שמיניות סווינג" ולעיתים נשמעות כטריולה שאורך השמינית הראשונה בה הוא רבע. בין מובילי הביג בנדס המפורסמים בתחום הסווינג נמצאים בני גודמן, קאונט בייסי ודיוק אלינגטון. יש גם סגנון ריקוד הנקרא סווינג. בג'אז המודרני משתמשים לרוב במקצב סווינג. הסווינג היה אסור בגרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם השנייה כיוון שנכתב גם על ידי יהודים ושחורים. מועדוני סווינג היו בלתי-חוקיים ונסגרו על ידי הממשל הנאצי. הסרט "נערי הסווינג" עוסק בתקופה זו ובהתמודדות בני הנוער (שנקראו "נערי הסווינג") עם האיסור על האזנה וריקוד לצלילי הסווינג. ה"סווינג הצועני" נוצר על ידי הגיטריסט הצועני ג'אנגו ריינהארדט שנחשב אחד מנגני הג'אז האירופאיים הבודדים שהשפיעו גם על הג'אז האמריקאי. במאה ה-21 זכה הסווינג לתחייה מחודשת, כחלק מאופנת הרטרו והווינטג' המאפיינים זרם תרבותי זה. התחייה המחודשת הזו כללה גם את לידתו של סגנון מוזיקלי חדש, אלקטרו סווינג, שמשלב את הסווינג עם מוזיקת האוס וסוגים אחרים של מוזיקה אלקטרונית. מדיה וקבצים בנושא סווינג בוויקישיתוף Swing Music Net - אתר מקיף על מוזיקת הסווינג. סווינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוינג (מוזיקה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפרלמנט הפיני

האדוסקונטה (בפינית: eduskunta או Suomen eduskunta) הוא הפרלמנט והרשות המחוקקת בפינלנד. הפרלמנט בנוי בשיטה של בית מחוקקים חד-ביתי ומונה 200 נציגים. בניין הפרלמנט יושב בבירת המדינה, הלסינקי. 200 הנציגים נבחרים בבחירות ישירות ויחסיות מדי ארבע שנים לפי 13 מחוזות בחירה. כמות הנציגים מתחלקת במחוזות לפי גודל האוכלוסייה. נשיא המדינה יכול להקדים את הבחירות, אך מקרה שכזה לא קרה מאז שנת 1975. שיטת חלוקת המושבים מחושבת לפי שיטת ויקטור ד'הונד. כל אזרח מגיל 18 זכאי לבחור ולהיבחר. האנשים היחידים שאינם זכאים לעשות זאת הם אנשי צבא בשירות פעיל, פקידי שיפוט גבוהים, נשיא הרפובליקה, ואנשים תחת אפוטרופסות. לאחר הבחירות, הנשיא מתייעץ עם ראשי הסיעות, ובונה ממשלה המאושרת על ידי הפרלמנט. הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2019. הבחירות הבאות אמורות להתקיים בשנת 2023. חברי הפרלמנט נהנים מחסינות פרלמנטרית, אשר יכולה להתבטל רק באישור של חמש שישיות בהצבעה בפרלמנט. שיעור הנשים בפרלמנט הוא כ-40%, אחד מהשיעורים הגבוהים בעולם. לחבר פרלמנט אסור לכהן גם כחבר הפרלמנט האירופי. הבחירות הראשונות לפרלמנט התקיימו בשנת 1907, בימיה של פינלנד כישות אוטונומית באימפריה הרוסית. בשנים שלאחר מכן כוחו של הפרלמנט היה מצומצם לעומת כוחו של הצאר. כוחו של הפרלמנט גדל לאחר מהפכת אוקטובר ועצמאותה של המדינה בשנת 1917. רפורמות בשנים 1991 ובשנת 2000 חיזקו עוד יותר את כוח הפרלמנט. על פי החוקה של פינלנד, סמכויות הפרלמנט הן: חקיקה החלטה על תקציב המדינה אישור אמנות בינלאומיות פיקוח על פעולות הממשלה. היכולת לשינוי החוקה (לשם כך דרוש רוב בשתי הצבעות) בחירת ראש הממשלה המוצע על ידי הנשיא היכולת להביא להפלת הממשלה לעקוף וטו נשיאותי מינוי המשלחות הפיניות למועצת אירופה ולמועצה הנורדית. בפרלמנט יש 16 ועדות קבועות, שרובן מונה כ-17 חברים. בנוסף ישנן 17 ועדות מיוחדות. מדיה וקבצים בנושא הפרלמנט הפיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט הפיני (בפינית) רויטרס‏, לראשונה זה 20 שנה: ניצחון דחוק לסוציאל-דמוקרטים בפינלנד, באתר וואלה, 15 באפריל 2019.
הפרלמנט ההודי

הפרלמנט של הודו (או סנסאד) הוא הרשות המחוקקת העליונה במדינה, המורכבת משני בתים: הבית העליון – רג'יה סבהה (מועצת המדינות) אשר מונה 245 נציגים. הנציגים אינם נבחרים בבחירות עממיות, אלא בעיקר לפי בתי הנבחרים של המדינות והטריטוריות. כל נציג נבחר לכהונה בת שש שנים. 12 מן הנציגים ממונים על ידי נשיא המדינה. הגיל המינימלי בשביל להיות חבר בבית זה הוא 30. הבית התחתון – לוק סבהה (בית העם) אשר מונה 545 נציגים הנבחרים בבחירות ישירות על ידי העם לפי מפתח האוכלוסייה של המדינות. אזרח של הודו שגילו מעל 18 שנים של גיל, ללא הבדל מין, מעמד, דת או גזע זכאי להצביע. כדי להיבחר, אדם צריך להיות בן 25 ומעלה, ללא עבר פלילי, ללא פשיטת רגל, וללא עבר פסיכיאטרי. בסך הכל יש כ-790 חברים בפרלמנט. הוא שוכן בעיר הבירה של הודו, ניו דלהי. הפרלמנט נפגש בשלושה מושבים במהלך השנה: פגישת התקציב: פברואר עד מאי פגישת מונסון: יולי עד ספטמבר מושב החורף: נובמבר עד דצמבר פוליטיקה של הודו רג'יה סבהה לוק סבהה בתי מחוקקים לפי מדינה בניין הפרלמנט החדש מדיה וקבצים בנושא הפרלמנט ההודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט ההודי (באנגלית ובהינדי) ערך זה הוא קצרמר בנושא רשויות מחוקקות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגת המרכז (פינלנד)

מפלגת המרכז (בפינית: Suomen Keskusta) היא מפלגת מרכז ליברלית בפינלנד. המפלגה מונהגת על ידי אניקה סאריקו. במהלך רוב ההיסטוריה של המדינה, הייתה המפלגה חברה בממשלה. נוסדה בשנת 1906 כתנועה כפרית בעיקרה. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הייתה המפלגה מתחרה בולטת של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד, וב-1922 עלתה לשלטון לראשונה כשקיוסטי קליו היה לראש הממשלה. קליו היה לראש ממשלה 4 פעמים בשנים 1922 עד 1937. אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה המפלגה אחת מארבע המפלגות המרכזיות בפינלנד. אישיות מרכזית מאוד בתולדות המפלגה היא אורהו קקונן אשר היה ראש הממשלה בשתי תקופות כהונה (1950–1953, 1954–1956) ונשיא בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר (1 במרץ 1956 עד 27 בינואר 1982). המפלגה שיחקה תפקיד מרכזי בקבלת פינלנד לאיחוד האירופי בשנת 1992. כיום, בניגוד לימיה הראשונים של המפלגה, היא אינה מקבלת תמיכה רק מהאזורים הכפריים, אלא גם מהערים. ב-1965 קיבלה את השם "מפלגת המרכז" וב-1988 "המרכז של פינלנד". המפלגה הרכיבה את הרוב בפרלמנט בשנים 2003 עד 2011, כשמאטי ואנהאנן היה ראש ממשלה במשך 7 שנים. בבחירות ב-2011 איבדה המפלגה את הרוב בפרלמנט, אך בבחירות 2015 זכתה פעם נוספת להיות מפלגת הרוב. אגרריות מדיה וקבצים בנושא מפלגת המרכז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (בפינית) אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (בשוודית) אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (באנגלית)
קמרון ברותוויק-ג'קסון

קמרון ג'ייק ברותוויק-ג'קסון (באנגלית: Cameron Jake Borthwick-Jackson; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן באולדהאם אתלטיק. קמרון ברותוויק-ג'קסון, נולד וגדל במנצ'סטר שבאנגליה. כבר בשנת 2003 הצטרף לאקדמית הנוער של מנצ'סטר יונייטד כשהוא בן שש. ב-16 בספטמבר 2013, בגיל 16, ערך ברותוויק ג'קסון את הופעת הבכורה בקבוצת המילואים של המועדון כשעלה כמחליף בניצחון 4-1 על בולטון וונדררס. בעונת 2013/14, ערך ברותוויק-ג'קסון 22 הופעות בקבוצת ה-U18 של מנצ'סטר יונייטד. כמו כן, לזכותו שתי הופעות במדי הגביע האנגלי לנוער. החל מעונת 2014/15, הפך ברותוויק-ג'קסון לשחקן הרכב קבוע בקבוצת הנוער עד גיל 18 של מנצ'סטר יונייטד במדיה ערך באותה העונה 28 הופעות מתוך 29 משחקי ליגה. בעונת 2015/16, קודם ברותוויק-ג'קסון לקבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד עד גיל 21. ב-7 בנובמבר 2015, ערך ברותוויק-ג'קסון את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה של מנצ'סטר יונייטד כשעלה כמחליף בדקות הסיום בניצחון יונייטד 2-0 על וסט ברומיץ'. ב-2 במאי 2016, בטקס חלוקת הפרסים של מנצ'סטר יונייטד, זכה ברותוויק ג'קסון בפרס השחקן הצעיר עד גיל 21 של השנה. ב-30 במאי 2016, האריך ברותוויק-ג'קסון את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בחמש שנים נוספות עד תום שנת 2020 עם אופציה להארכת החוזה בעונה נוספת. עד תום העונה הראשונה של ברותוויק-ג'קסון כחלק מהסגל הבוגר של מנצ'סטר יונייטד, הוא ערך 10 הופעות ליגה ב-22 באוגוסט 2016 הושאל ברותוויק-ג'קסון לעונה אחת לוולבס. ב-7 באוגוסט 2017 הושאל בורותוויק-ג'קסון ללידס יונייטד. ברותוויק-ג'קסון שיחק בנבחרות הנערים עד גיל 16 ו-17 של אנגליה. ב-12 בנובמבר 2015, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה עד גיל 19 נגד נבחרת הולנד עד גיל 19. מדיה וקבצים בנושא קמרון ברותוויק-ג'קסון בוויקישיתוף קמרון ברותוויק-ג'קסון, באתר Transfermarkt קמרון ברותוויק-ג'קסון, באתר Soccerway קמרון ברותוויק-ג'קסון, באתר BDFutbol קמרון ברותוויק-ג'קסון, באתר WorldFootball.net קמרון ברותוויק-ג'קסון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קמרון ברותוויק-ג'קסון".
אוח הודי

אוח הודי (שם מדעי: Bubo bengalensis) הוא מין של אוח החי בתת-היבשת ההודית והוא אחד מדורסי הלילה הגדולים בעולם. אוח זה קרוב לאוח המצוי ובעבר נחשב לתת-מין שלו והוא מזכיר אותו מאוד. הוא בעל נוצות כהות בפלג הגוף העליון, עם פנים אפורות, "אוזניים" זקורות, עיניים כתומות עזות ומקור אפור מעוקל. על הבטן והחזה פסים אנכיים שחורים והרגליים מכוסות נוצות. החלק הפנימי של הגוף לבן-צהוב. האוחים חיים בזוגות ומקננים ביערות או בצוקים גבוהים ואף בהרי ההימלאיה, בהודו, נפאל, פקיסטן ובנגלדש ואולי גם במיאנמר. הם פעילי לילה קטלניים וניזונים מכל יצור חי קטן מהם, אותו הם תופסים בדממה במעוף שקט. טרפם העיקרי הוא מכרסמים קטנים כמו עכברים וחולדות וכן גרבילים ונזוקיה (Nesokia indica), אך הם לא יהססו לתקוף גם עופות (עד גודל של טווס) כולל עופות דורסים אחרים, זוחלים שונים כולל נחשים ארסיים, ארנבות בעיקר מהמינים ארנבת הודית וארנבת מצויה. הם יטרפו גם עטלפים וסנאים דואים.מצב שימור המין הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא אוח הודי בוויקישיתוף אוח הודי, באתר ITIS (באנגלית) אוח הודי, באתר NCBI (באנגלית) אוח הודי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוח הודי, באתר GBIF (באנגלית) אוח הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN