laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קארקול

קארקול (בקירגיזית: Каракол; בשנים 1889 עד 1922 ו-1939 עד 1992 נקראה פְּרְזֶ'וואלְסְק, ברוסית: Пржевальск) היא עיר הבירה של מחוז איסיק קול בצפון-מזרח קירגיזסטן. העיר ממוקמת בסמוך לקצהו המזרחי של אגם איסיק קול, כ-150 קילומטרים מגבול קירגיזסטן – סין, וכ-310 קילומטרים מבירת קירגיזסטן, בישקק. במקום שבו העיר נמצאת כיום נוסד מאחז צבאי רוסי ב-1 ביולי 1869. היישוב התפתח במאה ה-19, לאחר שגאוגרפים הגיעו לאזור כדי למפות את ההרים ואת העמקים שבין קירגיזסטן לסין. בשנת 1880 גדלה האוכלוסייה מאוד, עקב הגירה של מוסלמים שברחו ממלחמות בסין. בשנת 1888 מת ממחלת הטיפוס הגאוגרף והחוקר ניקולאי פרז'וואלסקי בעת ששהה בקארקול, תוך כדי הכנות למסע לטיבט. שם העיר שונה מ"קארקול" ל"פרז'וואלסק" לכבודו. בשנת 1921, לאחר מחאות ותרעומת מצד המקומיים על החלפת השם - שם העיר שונה בחזרה ל"קארקול", ובשנת 1939, בפקודת סטלין, ולכבוד 100 שנים להולדתו של ניקולאי פרז'וואלסקי, שם העיר שונה שוב ל"פרז'וואלסק". עם זאת[דרושה הבהרה], השם "פרז'וואלסק" השתמר בשמו של היישוב הקרוב מאוד לעיר, פריסטן-פרז'וואלסק. אגם איסיק קול, הסמוך לעיר, שימש את הצבא הסובייטי להדרכה ולבדיקת מערכות הנעת טורפדו. כתוצאה מכך, בקארקול הלכה וגדלה קהילה המורכבת מאנשי צבא ומשפחותיהם. כיום, קארקול היא מרכז לתיירים המבקרים באגם איסיק קול. קארקול היא העיר הרביעית בגודלה בקירגיזסטן, לאחר בישקק, אוש, וג'לאל-אבאד. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2022, התגוררו בקארקול 80,733 בני אדם. המיעוטים האתניים הגדולים ביותר בעיר הם רוסים (17%, על פי מפקד 2009) ואויגורים (3.9%). קארקול היא אחד מיעדי התיירות המרכזיים של קירגיזסטן, המשמשת כנקודת התחלה לטיולים, טרקים, סקי וטיפוס הרים ברכס טיאן שאן, הנמצא מדרום וממזרח לעיר. קברו של ניקולאי פרז'וולסקי, פארק לזכרו, ומוזיאון קטן המוקדש לתגליותיו ולתגליות של חוקרים רוסיים אחרים במרכז אסיה, נמצאים כ - 9 קילומטרים מצפון לעיר, בעיר פריסטן-פרז'וולסקי, המשקיפה על מפרץ מיכאליווקה, המקום בו פעל אתר ניסויי הטורפדו הסובייטי. האתר עצמו עדיין סגור לציבור, והוא מוכרז כשטח צבאי. קארקול מפורסמת בקרב ספורטאי הסקי והסנובורד מברית המועצות לשעבר באתרי הסקי שבה. השירותים שאתר הסקי בקארקול טובים משמעותית מאלה המוצעים באתר הסקי שימבוּלַק, והמחירים בו נמוכים יותר. הקתדרלה הרוסית הפרבוסלבית נבנתה במקור מאבן בשנת 1872, כאשר קארקול הייתה עיר חיל מצב שהוקמה כמאחז צבאי בשולי האימפריה הרוסית. הקתדרלה נהרסה במהלך רעידת אדמה בשנת 1890, ונבנתה מחדש מעץ, עם יסודות העשויים מלבנים. הבנייה נמשכה עד שנת 1895. במהלך תקופת הבנייה, יורט שימש את תושבי העיר ככנסייה. המסגד נבנה ביזמת איברהים אׇג'י. הוא הזמין לעיר את האדריכל צ'או סֶאוּ ו-20 גלפים בעלי ידע באדריכלות סינית מסורתית לשם בניית המסגד. הבנייה של מבנים חיצוניים למסגד, ועבודות פשוטות יותר, הוטלה על בעלי מלאכה מקומיים. בניית המסגד החלה בשנת 1904, והסתיימה בשנת 1910. בבניין תומכים 42 עמודים, ומקיף אותו קרניז עשוי מעץ, המעוטר בתמונות של צמחים כגון ענבים, רימונים, אגסים ואפרסקים. במהלך חלק מהתקופה הסובייטית, בין השנים 1929–1947, המסגד שימש כמחסן. בשנת 1947, הבניין נמסר לקהילה המוסלמית, וחזר לשמש כמסגד. כיום, המסגד רשום כאתר היסטורי ופתוח למבקרים. ארצות הברית אשוויל, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית טורקיה גבזה, טורקיה אתר האינטרנט הרשמי של קארקול מדיה וקבצים בנושא קארקול בוויקישיתוף Kyrgyzstan: Administrative Division (Region and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
רוגצ'וב

האם התכוונתם ל... רהצ'וב – עיר במחוז הומל שבמזרח בלארוס רוהאצ'יב – עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה
כתמים ירוקים

כתמים ירוקים (באנגלית: Green Patches) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזיק אסימוב שנכתב בשנת 1950. הסיפור תורגם לעברית ב-1980 בקובץ 'שקיעה' ושוב ב-2011 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב חלק 3'. ספינות מושבה אנושיות נוחתות על כוכב לא ידוע. הקפטן של הספינה, סייברוק, מנתח את הצמחים ובעלי החיים בכוכב ומגלה כי כולם חולקים תודעה משותפת. אותה התודעה תופסת את בני האדם כ"שברי חיים", וכמעשה 'נדיבות' מחליטה להפוך אותם לחלק ממנה. כל בעלי החיים הנקביים על ספינות המושבה (כולל נשים) נכנסים להריון, ולכל הצאצאים יש כתמים ירוקים במקום עיניים. כאשר סייברוק מגלה זאת הוא שולח דו"ח על כך לכדור הארץ ואז משמיד את עצמו ואת כל אנשיו. מאוחר יותר, חללית מחקר מכדור הארץ חוקרת את הדו"ח של ספינת המושבה. הצוות לא לוקח שום סיכונים ושורף את כל החיים סביב אזור הנחיתה, תוך יצירת סביבה סטרילית מהחיים החוצניים. החללית חוזרת לכדור הארץ עם החלטה שהכוכב צריך להישאר בהסגר מוחלט. אולם על הספינה עלה נוסע סמוי - יצור מהתודעה המשותפת שלבש צורה של חוט חשמל והסתתר בחיווטי הספינה. הנוסע הסמוי משתוקק לעזור ל"שברי החיים" ולהפוך את כל תושבי כדור הארץ לחלק מהתודעה המשותפת. הנוסע הסמוי קולט את מחשבותיהם של בני האדם ומצטער על האנוכיות והאגוצנטריות שלהם. בינתיים, צוות המחקר מגלה שקיים נוסע סמוי ומבין שהוא לא יכול לנחות בכדור הארץ ולסכן את כולם. למזלם, בעת הנחיתה החשמל מופעל והנוסע הסמוי מתפחם.
נחש זרדים דרומי

נחש זרדים דרומי (שם מדעי: Thelotornis capensis) הוא מין של נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים. הוא חי בדרומה של אפריקה בין הענפים והזרדים ומאן שמו. הנחש בעל גוף באורך 60–130 ס"מ וההבדלים בין המינים קטנים מאוד. הוא בעל קשקשים גדולים חומים עם פסים אופקיים על הפנים בצבע חום כהה, העוזרים לו להסוות בין הענפים. הוא מזכיר מעט את הנחשים מהסוגים Ahaetulla ,Oxybelis ו-Uromacer שגם הם תת-ארסיים ומזכירים ענפים בצורתם וכן מזכירים מאוד את הבומסלנג שנחשב לקרוב רחוק שלהם. העיניים גדולות ביחס לראש והפנים מוארכות. הצוואר יכול להתנפח בשביל להרשים והם משתמשים בו להרשמת האויבים המעטים שלהם. השיניים הארסיות נמצאות במרכז הלסת ובעלות 2–3 ניבים הפונים אחורה והנחש צריך להזיז את הלסת הצידה כדי שהניבים יחדרו לבשר. הנחש נפוץ בדרומה של אפריקה מדרום סומליה עד לנמיביה וצפונה של דרום אפריקה. הוא חי בין העצים והענפים הקטנים ומכאן קיבל את שמו. הנחש יומי ויחידאי. הוא ניזון בעיקר מלטאות כמו זיקיות ועוד לטאות עצים וכן מנחשים אחרים, עופות, ביצים ויונקים קטנים והטרף מאותר בעיקר על הקרקע. ההשפעה העיקרית של הארס היא דימום ופגיעה בקרישת דם וכן פגיעה ברקמות כמו שרירים, כליות ובמוח. הוא גורם גם לבחילות והקאות, כאבי ראש חזקים, האצת נשימה והתעלפויות ויכול להרוג אדם בוגר, אם כי זה לא נפוץ. הרוג ידוע מנחש זה הוא החוקר הגרמני רוברט מרטס (1894 – 1975). Thelotornis capensis schilsi Thelotornis capensis oatesi Thelotornis capensis schilsi מדיה וקבצים בנושא נחש זרדים דרומי בוויקישיתוף נחש זרדים דרומי, באתר ITIS (באנגלית) נחש זרדים דרומי, באתר NCBI (באנגלית) נחש זרדים דרומי, באתר GBIF (באנגלית) נחש זרדים דרומי באתר reptile-database נחש זרדים דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחש העפאים

נחש העפאים (שם מדעי: Dispholidus typus) הוא מין יחיד בסוגו של נחש ממשפחת הזעמניים. לעומת שאר בני המשפחה שאינם ארסיים כמעט, נחש זה הוא בעל ארס קטלני. הנחש קרוי גם "בומסלנג" - שם המגיע מאפריקאנס ומהולנדית ומשמעותו "נחש עצים" (מילולית: "boom" -עץ, "slang" - נחש). הוא נחשב לקרובם של הסוגים: נחש זרדים, Thrasops‏, Rhamnophis ו-Xyelodontophis. אורכו של נחש העפאים 100–160 ס"מ (האורך המקסימלי הגיע ל-183 ס"מ) ומשקלו 170–510 גרם. הקשקשים שלו ירוקים להפליא והראש רחב, בעל עיניים גדולות ביותר העוזרות לו לראות בלילה והן שחורות-צהובות. הבטן ירוקה-צהובה והגב ירוק-כהה. הנקבות במקרים רבים הן חומות. לעומת שאר הזעמניים, נחש העפאים בעל שיני ארס קטנות אבל מתפקדות. הלסת בנויה בצורה בעלת 7–8 זוגות שיניים כשבאמצע 2–3 שיני ארס המופנות אחורה. נחש העפאים צריך לאחוז בחוזקה בטרפו ולהניע את הלסת כדי ששיני הארס יצליחו לחדור אל הטרף ואז הן הורגות אותו במהירות. זהו נחש זריז החי בין העצים ברחבי אזורים הטרופיים באפריקה שמדרום לסהרה. הם יוצאים ביום ופעילים לבד. בדרך כלל הם שוכנים על ענפים ונחים בגזעי עצים. הם ניזונים בעיקר מזוחלים קטנים כמו זיקיות ולטאות עצים נוספות, דוחיים, עופות וביצים וגם יונקים קטנים. בחורפים קרירים הנחש ישכון בקינים סגורים של אורגים ויצוד את המארחים. הם מטילים עד 30 ביצים בגזעי עצים נרקבים ואינם מטפלים בהן. הביצים בוקעות בערך אחרי 3 חודשים והצעירים בוקעים חומים ובאורך 20 ס"מ. הם בעלי שיני ארס, אך הם לא משפיעים על בני אדם עד הגיעם לגודל 45 ס"מ. לעומת הצעירים, נחש בוגר הוא קטלני ויכול להרוג אדם בוגר, כמו החוקר האמריקאי קארל שמידט (1890 – 1957). הארס גורם לדימומים ופגיעה בקרישת הדם, מה שלעיתים הורג היא הפגיעה ברקמות, כמו שרירים ואף במוח עצמו. תופעות נוספות כוללות בחילות והקאות, שלשולים ואובדן הכרה. ע"פ מינון LD50 דירוג הארס הוא 0.071 מ"ג. עקב הארס הקטלני יש לו טורפים מעטים בטבע. כשהוא מותקף הוא מזדקף ומנפח את צווארו כדי להבהיל את הטורף; אם זה לא מרשים את התוקף הוא יברח ורק כמוצא אחרון יכיש. הטורפים העיקריים שלו הם נחשים אחרים ועיטים. מדיה וקבצים בנושא נחש העפאים בוויקישיתוף נחש העפאים, באתר ITIS (באנגלית) נחש העפאים, באתר NCBI (באנגלית) נחש העפאים, באתר GBIF (באנגלית) נחש העפאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סרטון על בומסלנג באתר YouTube נחש העפאים באתר הרשימה האדומה של IUCN
כתבי אייזק אסימוב

כתבי אייזק אסימוב (באנגלית: The Complete Stories) היא אסופת סיפורים של הסופר אייזק אסימוב שיצאה בשני כרכים בשנים 1990 ו-1992 והכילה 86 סיפורים. רוב האסופה תורגמה לעברית בין השנים 2009–2014 בארבעה כרכים בהוצאת מובי דיק על ידי רמי שלהבת. האסופה הכילה גם ארבעה שירים של אסימוב. העבר המת סוד הצלחתו של המדע הבדיוני (שיר) זכות הצבעה תעלולים שלושה סיפורי ילדים המקום המוצף מים מרחב מחיה ההודעה שביעות הרצון מובטחת אש הגיהנום תקיעת השופר האחרונה ההנאה שלהם בדחן המשורר בן האלמוות בבוא היום יסוריי המחבר (שיר) חלום הוא עניין פרטי מקצוע שקיעה תחושת הכוח המכונה שנצחה במלחמה אני בנמל מאדים בלי הילדה כל צרות העולם השאלה האחרונה מארחת מפלט נ' מה אם... זבובים יום יפה היום הכנס זיז א' בחור ב' אל הדור הרביעי עיניים אינן רק לראייה למען מטרה טובה- כתמים ירוקים תרבה שם אדם...? סאלי "אין איש פה פרט-" שובר שביתה מכשף בן זמננו מהו הדבר הזה הנקרא אהבה? בני, הפיזיקאי גזען אני רק ממציא אותם, רואה? (שיר) מכתבי דחייה (שיר) לא סופי טקס החניכה גזר דין מוות דרך ללא מוצא הוכחה מירוץ המלכה האדומה ילד קטן ומכוער הלילה הגווע הנשרים אצילי הנפש הפעמון המזמר האבן המדברת איית את שמי באות ס' יום הציידים המעמקים הדרך המאדימית אצבעות הקוף כל אחד מהם חוקר בואו נפגש ממרח כבד אווז עבד ליאת אלקיים, כתבי אייזק אסימוב ; חלליות רודפות אחריך, באתר הארץ, 27 בינואר 2010 אהוד מימון, כתבי אייזק אסימוב, כרך 1 באתר בלי פאניקה גלעד סרי לוי, כה אמר הדוקטור הטוב - על הכרך הראשון של "כל כתבי אסימוב" הספר "כתבי אייזק אסימוב כרך א'", באתר "סימניה" הספר "כתבי אייזק אסימוב כרך ב'", באתר "סימניה" הספר "כתבי אייזק אסימוב כרך ג'", באתר "סימניה" הספר "כתבי אייזק אסימוב כרך ד'", באתר "סימניה"
הורסט-דיטר הוטגס

הורסט-דיטר הוטגס (בגרמנית: Horst-Dieter Höttges, נולד ב-10 בספטמבר 1943 במנשנגלדבך שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בוורדר ברמן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן. להוטגס 420 הופעות בבונדסליגה במדי ורדר ברמן, והוא מדורג במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, לאחר דיטר בורדנסקי. הוטגס הצטרף לקבוצת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך בשנת 1960. בשנת 1963 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. מאמנו של הוטגס בבורוסיה מנשנגלאדבך, האנס וייסויילר, טען כי הוטגס לא מתאים לשיטת המשחק שהוא רוצה להנחיל לקבוצה, והוטגס שוחרר לורדר ברמן בתום עונה אחת בקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה האזורית המערבית, בה צבר 30 הופעות. כבר בתום העונה הראשונה של הוטגס בורדר ברמן, זכתה הקבוצה באליפות הבונדסליגה, לאחר שהציגה את ההגנה הטובה ביותר בבונדסליגה באותה עונה, עם הוטגס וספ פיונטק. ורדר ברמן לא הצליחה לשחזר את הישגה משנת 1965 בשנים העוקבות, והצליחה רק לסיים במקום השני בעונת 1968 אחרי נירנברג שזכתה באליפות, אך הוטגס נשאר במועדון 14 עונות ברציפות, ואף השתתף עם הקבוצה במאבקי ירידה בחלק מהעונות שלו בקבוצה, כמו ב-1967 בה סיימה ברמן במרחק של ארבע נקודות מעל הקו האדום, ועונת 1975 בה נשארה הקבוצה בליגה על חודה של נקודה אחת. הוטגס פרש ממשחק פעיל בשנת 1978, לאחר שצבר 420 הופעות במדי ורדר ברמן, בהן הבקיע 55 שערים, עקב מחויבותו לעסק למכירת מוצרי ספורט. הוטגס זכה בתואר קפטן כבוד של ורדר ברמן, והמשיך לשחק לאחר פרישתו במועדוני חובבים. בחודש מרץ 1965 ערך הוטגס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בתיקו 1-1 מול נבחרת איטליה. הוטגס שיחק בסך הכל תשע שנים במדי הנבחרת, בהן צבר 66 הופעות והבקיע שער אחד. במונדיאל 1966 נכלל הוטגס בסגל של גרמניה המערבית, ושיחק בהרכב במשחק הגמר בו הפסידה גרמניה המערבית 4-2 בהארכה לנבחרת אנגליה. במונדיאל 1970 פתח הוטגס בכל המשחקים עד לרבע הגמר בו ניצחה נבחרת מערב גרמניה 3-2 את נבחרת אנגליה בהארכה. במשחק זה הוטגס הוחלף במחצית, ולא שיחק יותר באותו מונדיאל, בו הפסידה גרמניה המערבית בחצי הגמר לנבחרת איטליה בתוצאה 4-3. הוטגס השתתף גם ביורו 1972 ובמונדיאל 1974. בשני טורנירים אלו סייע הוטגס לנבחרת גרמניה המערבית לזכות. ביורו 1972 פתח במשחק הגמר בו ניצחה גרמניה המערבית את נבחרת ברית המועצות בתוצאה 3-0. במונדיאל 1974 הודח הוטגס מההרכב בשלב הבתים לאחר ההפסד המפתיע של נבחרת גרמניה המערבית במשחק הטעון מול נבחרת גרמניה המזרחית, ולא שיחק יותר בהמשך הטורניר. עם זאת, לאחר זכיית הנבחרת במונדיאל לאחר הניצחון 2-1 במשחק הגמר מול נבחרת הולנד, הפך הוטגס לאחד מחמישה שחקנים שזכו הן במקום הראשון במונדיאל 1974, הן במקום השני במונדיאל 1966 והן במקום השלישי במונדיאל 1970. השחקנים האחרים הם יורגן גרבובסקי, פרנץ בקנבאואר, וולפגנג אובראט וספ מאייר. לאחר מונדיאל 1974 פרש הוטגס מהנבחרת. עם ורדר ברמן: אליפות הבונדסליגה: 1964/65 עם נבחרת גרמניה המערבית: אליפות אירופה בכדורגל: 1972 מונדיאל: 1974 מדיה וקבצים בנושא הורסט-דיטר הוטגס בוויקישיתוף הורסט-דיטר הוטגס, באתר Transfermarkt הורסט-דיטר הוטגס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הורסט-דיטר הוטגס, באתר WorldFootball.net הורסט-דיטר הוטגס, באתר National Football Teams הורסט-דיטר הוטגס, באתר FootballDatabase.eu טבלת שיאני ההופעות של ורדר ברמן באתר הרשמי של הקבוצה
נחש חולי מפוספס

נחש חולי מפוספס (שם מדעי: Psammophylax rhombeatus) הוא מין של נחש קטן ולא ארסי ממשפחת הזעמניים. הזעמן מצוי בעיקר באזורים חוליים ומכאן שמו. כינויו הנפוץ (באנגלית) "עוקץ הכבשים" (Sheep stinger) הוא מטעה, מכיוון ששיני הארס הקטנות שלו ממוקמות עמוק בתוך לסתו והארס עצמו נחשב חלש ואינו מסוגל להרוג יונקים גדולים. הנחש החולי המפוספס נחשב כבעל חיים שליו באופיו, שיעדיף שלא להכיש אפילו אם יותקף. נחש זה הוא נחש קטן המצוי בדרומה של אפריקה וגודלו 45–84 ס"מ ויכול להגיע עד 140 ס"מ. צבעו אפרפר-צהוב עד חום והבטן צהובה והוא בעל 3–4 שרות פסים כהים ומעוינים לאורך הגוף. הראש קטן וחום בעלה עיניים גדולות ביותר. הלשון סגולה ומפוצלת. לעיתים קשה להבדיל בינו לבין קרובו לסוג Psammophylax tritaeniatus. הנחש חי בדרומה של יבשת אפריקה: בצד מערב הוא מצוי (מדרום לצפון) בדרום אפריקה בפרובינציות הכף המערבי והכף הצפוני, וצפונה מהן בנמיביה ובדרום אנגולה. בצד מזרח הוא מצוי (מדרום לצפון) בפרובינציות הכף המזרחי, קוואזולו-נטאל והמדינה החופשית, בממלכת לֶסוּטוּ (המוקפת בשלושתן), וצפונה מהן בממלכת אֶסְוָואטיני (לשעבר סווזילנד, המצויה במזרח דרום אפריקה) ובפרובינציית לימפופו. הנחש מצוי בערבות עשב, אזורי שיחים ומדבריות וכן בפסגות הרים. נחש זה ניזון מצפרדעים, זוחלים קטנים ומכרסמים אותם הוא הורג בשיני הארס שלו. הנחשים הללו בוקעים מביצים שהוטלו בתוך גופה של האם ומוכנות לבקוע כביצים מחוץ לגוף האם. מדיה וקבצים בנושא נחש חולי מפוספס בוויקישיתוף נחש חולי מפוספס, באתר ITIS (באנגלית) נחש חולי מפוספס, באתר NCBI (באנגלית) נחש חולי מפוספס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש חולי מפוספס, באתר GBIF (באנגלית) Psammophylax rhombeatus, Inaturalist נחש חולי מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחש ביצים מצוי

נחש ביצים מצוי (שם מדעי: Dasypeltis scabra) הוא נחש החי באזורים טרופיים באפריקה. נחש זה מותאם לאכילת ביצי ציפורים. הנחש נפוץ בטבע באפריקה וכן בכמה מדינות בחצי האי ערב כמו סעודיה. הוא מגיע לאורך 51–89 ס"מ ובעל מפתח לסתות גדול העוזר לו לבלוע ביצים. הגוף כחלחל-אפור עם פסים כהים מעט על הגב. הבטן בהירה יותר והוא בעל כתמים צהובים מצידי הגוף. ייתכן שנחש זה מחקה מינים ארסיים כמו האפעה או צפע לילי מצוי. עם זאת הפסים של נחשי הביצים הם אנכיים לעומת הקווים האופקיים של הצפע הלילי. נחשי הביצים נפוצים בבתי גידול מגוונים מיערות פתוחים וסוואנות עד לאזורי סלעים. הם לא מצויים ביערות גשם ולא במדבריות. הנחש הוא יצור לילי המסתתר ביום בין גזעים או סלעים ויוצא בלילה לחפש מזון בקיני ציפורים ולכן מטפס על העצים. הוא ניזון כמעט לגמרי על ביצי עופות שונים. הלחיים בעלי קרסים קטנים מבפנים העוזרים "להחזיק" את הביצה והלסתות נפערות ועוזרות לבלוע ביצים הגדולות מראשו של הנחש. לאחר שהביצה נבלעת היא מועברת לוושט ושם ישנה חוליה העוזרת לפצח את הביצים ולשפוך את תוכן החלבון לקיבה. הקליפה נאספת קדימה ונפלטת ריקה מחוץ לפה. הנחש איננו ארסי אך כדי לחמוק מטורפים הוא מידמה לנחשים ארסיים. בעת שהוא מותקף הוא מתנפח, לוחש בחוזקה ומשפשף את הקשקשים אחד בשני בפתאומיות, מה שיכול להרתיע את התוקף. עם זאת הוא עדיין מותקף בידי נמיות, עיטים, גירית הדבש, תנים, סרוואל ולטאות כוח. מדיה וקבצים בנושא נחש ביצים מצוי בוויקישיתוף נחש ביצים מצוי, באתר ITIS (באנגלית) נחש ביצים מצוי, באתר NCBI (באנגלית) נחש ביצים מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש ביצים מצוי, באתר GBIF (באנגלית) נחש ביצים מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחש בית מפוספס

נחש בית מפוספס (שם מדעי: Boaedon lineatus) הוא נחש ארוך ממשפחת הלמפרופידיים החי ברחבי אפריקה הטרופית. תפוצתו משתרעת מטנזניה, לאורך מרכז אפריקה ועד לאוגנדה. הוא מצוי במגוון בתי גידול לרבות ערבות עשב וסוואנות, אזורי סלעים, אזורים יבשים, יערות פתוחים וביצות. אורכו של הנחש 60 ס"מ בנזכרים ומעל 100 ס"מ בנקבות. הנחש מופיע בהרבה צבעים משחור וחום כהה, אדמדם ועד לירקרק. העיניים גדולות והפסים אופקיים ומתחילים מהפנים ולאורך הגוף עד הזנב בשתי רצועות, אחד מעל העיניים והשני מתחת לפה וצבעם צהוב-בהיר. הנחשים האלה קיבלו את שמם כי הם נפוצים באזורים אנושיים והם נמשכים למכרסמים הנמשכים למגורי האדם. הם ניזונים גם מאפרוחים וגוזלים, זוחלים קטנים ודוחיים. בטבע הם מתרבים כל השנה אך בשבי רק פעם אחת והם לעילי לילה יחידים. עקב הימצאותם במגורי האדם, החלו לגדל אותם כחיות מחמד. הם ניזונים מעכברים מתים מוקפאים ומטילים 3–10 ביצים בשנה. הם די קלים לגידול. מדיה וקבצים בנושא נחש בית מפוספס בוויקישיתוף נחש בית מפוספס, באתר ITIS (באנגלית) נחש בית מפוספס, באתר NCBI (באנגלית) נחש בית מפוספס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש בית מפוספס, באתר GBIF (באנגלית) נחש בית מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחש זרדים

נחש זרדים (שם מדעי: Thelotornis; לעיתים גם נחש גפנים) הוא סוג של נחשים ארוכים ממשפחת הזעמניים המצויים ברחבי אפריקה. לבני הסוג ראשים ארוכים ודקים, עיניים גדולות, זנב ארוך וגוף דק, ארוך וזריז בצבע ירוק עד חום ומוסווה ביותר בין ענפי העצים. כמו כן הם מסוגלים לנפח את צווארם לצורה מרשימה. נחשים אלה בניגוד לרוב בני משפחתם, ארסיים ובעלי ניבים ארסיים באמצע הלסת. הנחש תופס בעיקר זוחלים כמו זיקיות וכן עופות ומכרסמים קטנים ונושך אותם חזק, תוך כדי שהוא מניע את הלסת עד שהניבים יכולים להזריק את הארס לטרף. בדרך כלל הם אינם קטלניים לאנשים והארס פועל באיטיות, אך כמה אנשים כמו החוקר רוברט מרטס נהרגו מנחש זה. הם פעילי יום ובעלי ראייה חדה. נחש זרדים מוזומביק (Thelotornis mossambicanus) נחש זרדים דרומי (Thelotornis capensis) נחש זרדים קירטלנד או נחש זמורה (Thelotornis kirtlandii) - ע"ש החוקר ג'ארד קירטלנד (1793 – 1877) נחש זרדים אוסמברי (Thelotornis usambaricus) מדיה וקבצים בנושא נחש זרדים בוויקישיתוף נחש זרדים, באתר ITIS (באנגלית) נחש זרדים, באתר NCBI (באנגלית) נחש זרדים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש זרדים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש זרדים, באתר GBIF (באנגלית) לפי האקדמיה ללשון
I (סרט)

i (בטמילית: ஐ) הוא סרט מותחן-רומנטי טמילי משנת 2015 שנכתב ובוים על ידי הבמאי ההודי שאנקר. בסרט מככבים השחקנים ויקראם, איימי ג'קסון ונוספים. פסקול הסרט הולחן על ידי א.ר. רחמן. צילומי הסרט נמשכו שנתיים ושמונה חודשים, מרביתם נערכו בסין. הסרט מגולל את סיפורו של לינגסן (ויקראם), שרירן אשר מטרתו היא לזכות בתחרות "מר הודו". בעקבות השתתפותו בתחרות, נהפך לינגסן לדוגמן-על לצד הדוגמנית בה היה מאוהב עוד לפני כן, דיה (איימי ג'קסון), ורוכש לעצמו אויבים רבים. "I", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "I", באתר AllMovie (באנגלית) "I", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "I", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "I", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיתון מלכותי

פיתון מלכותי, או "פיתון כדורי", "פיתון מתכדר" (שם מדעי: Python regius) הוא מין של נחש לא ארסי מהסוג פיתון החי במערב אפריקה. אורכו של הפיתון 90–182 סנטימטרים (2.95–5.97 רגל) ומשקלו עד 1.5 ק"ג. הנקבות גדולות בהרבה מהזכרים, תוחלת חיו היא בין 30-40 שנים. נחש זה כהה מאוד עם רצועות בהירות גדולות מאוד בחלקים העליונים של הגב. הראש קטן וכהה והלסתות יכולות להיפתח בעת הצורך לגודל רב. זנים מסוימים בשבי פיתחו צורות וצבעים ייחודיים. הנחש חי בטבע במרכז אפריקה בסנגל, מאלי, גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, גאנה, בנין, ניגריה, קמרון, צ'אד, הרפובליקה המרכז-אפריקאית ועד לסודאן ואוגנדה. הוא חי בסוואנות, ערבות ואזורי שיחים וכן באזורים סלעיים ויערות מדוללים. הוא מצוי ביום במערות, חורים שונים או תילי טרמיטים ויוצאים בעיקר בלילה. הפיתון מתגלגל לצורת כדור ברגע שישנה סכנה. הראש מצוי באמצע הכדור ואם הטורף ממשיך לתקף הנחש יכול להתגלגל למקום מפלט. הוא מותקף על ידי נמרים, תנים, עופות דורסים, כוחים, נמיות וגיריות. הוא ניזון מיונקים קטנים שונים כמו חולדה מולמטית נטלית (Mastomys natalensis) או עכבר מפוספס (Lemniscomys) וכן מחדפים, סנאים ועופות וטורף אותם על ידי לחיצה של גופו השרירי על הקורבן למוות. בשבי הוא מקבל בעיקר עכברים וחולדות קפואות והוא צריך מזון רק כמה פעמים בחודש. הוא מגודל כחיית מחמד מאוד פופולרית. כמו רוב הזוחלים צריך לדאוג שתהיה לו סביבת טמפרטורה חמה בה יוכל לתפקד. מדיה וקבצים בנושא פיתון מלכותי בוויקישיתוף פיתון מלכותי, באתר ITIS (באנגלית) פיתון מלכותי, באתר NCBI (באנגלית) פיתון מלכותי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיתון מלכותי, באתר GBIF (באנגלית) פיתון מלכותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פיתון אנגולה

פיתון אנגולה (שם מדעי: Python anchietae) הא מין של פיתון גדול החי רק בדרומה של אפריקה. לנחש אין תת-מינים ידועים. זהו נחש גדול שעשוי להגיע לאורך 183 ס"מ. צבעו חום אדמדם עד שחור, הוא בעל רצועות לבנות-שחורות לאורך הגוף והבטן צהבהבה. לנחש ראש מעוגל ובעל סימוני פסים דקים על השפתיים. הלשון עוזרת לחוש את הסביבה אך יש לנחש גם אור אינפרא אדום לאורך השפה העליונה. הוא קרוב מאוד למין פיתון מלכותי המצוי יותר צפונה. הנחש חי בטבע בדרום אפריקה בדרום אנגולה וצפון נמיביה. הוא מצוי בסוואנות ובערבות החמימות והלחות וכן באזורים סלעיים. הם שוכנים במערות במשך היום ויוצאים לצוד בלילה. הטרף כולל יונקים קטנים וציפורים שמומתים בחניקה ממושכת באמצעות השרירים הגדולים. לאחר שתפס טרף הוא יכול לנוח במשך כמה חודשים ולעכל את טרפו. הנקבות מטילות 4–5 ביצים ומחממות אותם עד לבקיעה. הצעירים בוקעים אורך של 40–46 ס"מ. פיתונים אלה לא נפוצים מאוד בטבע ומוכרים בעיקר מהשבי. עם זאת לא נראה שהמין בסכנה. מדיה וקבצים בנושא פיתון אנגולה בוויקישיתוף פיתון אנגולה, באתר ITIS (באנגלית) פיתון אנגולה, באתר NCBI (באנגלית) פיתון אנגולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיתון אנגולה, באתר GBIF (באנגלית) פיתון אנגולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עיר האלוהים

[על אודות] עיר האלוהים (בלטינית De Civitate Dei, ידוע גם בשם De Civitate Dei contra Paganos: [על אודות] עיר האלוהים כנגד עובדי האלילים) הוא ספר שנכתב בלטינית על ידי אוגוסטינוס בתחילת המאה ה-5. הספר עוסק בנושאים הקשורים באלוהים, במרטיריות, ביהודים ובפילוסופים נוצריים אחרים. אוגוסטינוס כתב את מסתו על מנת להסביר את מערכת היחסים של הנצרות עם דתות ופילוסופיות מתחרות, ועם הממשל הרומי, בו השתלבה הנצרות במידה הולכת וגוברת. המסה נכתבה מעט לאחר שרומא נבזזה בידי הויזיגוטים בשנת 410. אירוע זה הותיר את רישומו על הרומאים ורבים ראו בו עונש על זניחתם את דתם האלילית. זהו הקשר החלטתו של אוגוסטינוס להציע את נחמת הנצרות, בכותבו כי עיר האלוהים תנצח בסופו של דבר, באופן סמלי. אוגוסטינוס הפנה את המבט השמימה, לכיוון גן העדן, מוטיב חוזר ביצירות נוצריות מתקופת שלהי העת העתיקה וחידוש מהפכני לאחר מילניום של התמקדות פגאנית בעניינים ארציים. על אף כינונה של הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, אוגוסטינוס הפיץ מסר רוחני יותר מאשר פוליטי. על הנצרות, כך טען, להתעסק בירושלים האלוהית והמיסטית ולא בפוליטיקה הארצית. התאולוגיה שלו תמכה, ואף סייעה, להגדיר את הפרדת הכנסייה מהמדינה, שאפיינה את הפוליטיקה המערב אירופאית במרוצת ימי הביניים ולאחר מכן. הספר מציג את ההיסטוריה האנושית כקונפליקט בין מה שאוגוסטינוס כינה "עיר האלוהים" לבין "עיר האדם" (קונפליקט שעתיד להסתיים בניצחונה של הראשונה). עיר האלוהים מאופיינת באנשים שוויתרו על עונג ארצי אשר הקדישו את חייהם לקידום ערכים נוצריים. מאידך, עיר האדם מורכבת מאנשים אשר תעו אל מחוץ לעיר האלוהים. שתי הערים אינם מכוונות לייצג מקומות או ארגונים ממשיים, אם כי ברור שאוגוסטינוס חשב כי הכנסייה הנוצרית מהווה את לבה של עיר האלוהים: חילקתי את המין האנושי לשני סדרים. האחד מכיל את אלו אשר חיים על פי דרך האדם, והאחר את אלו אשר חיים על פי דרכו של האל. כיניתי שני סדרים אלו, בצורה אלגורית, כשתי ערים: כלומר, שתי חברות של אדם. האחת המיועדת לשלטון נצחי עם האל, והאחרת אשר עתידה להתנסות בעונשים נצחיים עם השטן. — עיר האלוהים, ספר XV, פרק 1 החיבור מחולק לשלושים ושניים פרקים (המכונים ספרים), המשויכים לשני חצאים. חציו הראשון של החיבור (ספרים I-X) מוקדש לדיון אודות הדת והפילוסופיה ברומא. חציו השני של הספר (ספרים XI-XXII) מוקדש לדיון אודות היחס בין עיר האלוהים השמיימית, לעיר הארצית. ספרים I–V מוקדשים בעיקרם לביקורת על הדת הפגאנית ספר I: ביקורת על עובדי האלילים התולים את נפילתה של רומא, בקבלת הנצרות, זאת בעוד הם ניצלו בזכות העובדה שהתוקפים נמנעו מלהרוג את מי שמצא מקלט בכנסיה. הספר גם מנסה להסביר כיצד ומדוע דברים טובים ורעים קורים לאנשים צדיקים ורשעים כאחד. ספר II: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי הסגידה לאלים הפגאניים הביאה את רומא לסבול מהאסון הגדול מכולם, אשר הוא שחיתות מוסרית. ספר III: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי האלים הפגאניים לא הגנו על רומא בעבר. ספר IV: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי לא האלים הפגאניים הם שהביאו לשגשוג, אלא דווקא אלוהי הנצרות. ספר V: בספר זה מתחיל המחבר לתאר את עיקרי הדת הנוצרית, כמו הבחירה החפשית. ספרים VI-X מוקדשים בעיקרם לביקורת על הפילוסופיה הפגאנית; ספר VI: כולל ברובו הפרכה של הקביעה שיש לסגוד לאלים הפגאניים כדי לזכות לחיי נצח. אוגוסטינוס טען שאפילו התאולוג הפגאני המוערך וארו ספג בוז לאלים. טקסט מלא (בלטינית) מתוך האתר "The Latin Library" עיר האלוהים (באנגלית) עיר האלוהים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מבוא לחיבור עיר האלוהים מאת James J. O'Donnell