laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רגימנט רובאי גורקה המלכותי

רגימנט רובאי גורקה (באנגלית: Royal Gurkha Rifles או בר"ת: RGR) הוא רגימנט חיל רגלים קל בצבא הבריטי. הרגימנט הוא כיום רגימנט חיל הרגלים היחיד של חיילי גורקה המשרת בצבא הבריטי והוא נמצא תחת פיקוד חטיבת הגורקה. חיילי גורקה הם חיילים אשר מגויסים באזור הנושא שם זה בנפאל, שירות של חיילים נפאלים בצבא הבריטי נשמר כמסורת מאז המאה ה-19, תקופה בה האימפריה הבריטית שלטה באזורים נרחבים בדרום אסיה. חיילי גורקה נחשבים ללוחמים אמיצים וממושמעים. מלבד הצבא הבריטי, חיילי גורקה משרתים גם בצבא הודו וצבא נפאל. הגדוד הראשון, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 1RGR) הגדוד השני, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 2RGR) הגדוד השלישי, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 3RGR) שני הגדודים משרתים בתור גדודי חיל רגלים קל, בפיקוד חטיבת חי"ר 52, או בחיל המצב הבריטי בברוניי. הגדודים מבצעים רוטציה בתפקידים בערך כל 3 שנים. הגדוד השלישי הוקם מחדש (לאחר שנסגר ב-1996) בתחילת 2020 כחלק מפיקוד ההכשרה קבוצת חיל הרגלים המיוחד, הגדוד עוסק בהכשרת כוחות מקומיים כחלק ממערכות עתידיות ברחבי העולם. משום המיקום של אחד הגדודים בברוניי שבדרום מזרח אסיה, הגדוד לעיתים נקרא לשרת כחלק מכוח משימה באפגניסטן. גם הגדוד השני, כחלק מחטיבת החי"ר 52, נקרא גם הוא לפרקי משימה באפגניסטן. כחלק מפרק משימה שכזה, סופח הנסיך הארי מוויילס לתקופה מסוימת לגדוד הראשון, בתור קצין טיווח ארטילרי. הגדוד הראשון נוצר מפירוק שני גדודים משני רגימנטים נפרדים והפיכתם בשנת 1994 לגדוד ברגימנט החדש. הגדודים היו: הגדוד הראשון של הרגימנט ה-2 רובאי גורקה של המלך אדוארד ה-7, והגדוד הראשון של הרגימנט ה-6 רובאי גורקה של המלכה אליזבת. הגדוד השני נוצר בשני שלבים, תחילה בשנת 1994 נוצר הגדוד על ידי פירוק הגדוד הראשון של הרגימנט ה-7 רובאי גורקה של הדוקס מאדינבורו. בשנת 1996, צומצם רגימנט רובאי גורקה משלושה גדודים לשני גדודים, והגדוד השלישי שנוצר מפירוק הגדוד הראשון של הרגימנט ה-10 רובאי גורקה של הנסיכה מארי, אוחד לכדי הגדוד השני. צמצום זה נעשה כחלק מצמצום הכוחות הבריטים בהונג קונג. אתר האינטרנט הרשמי של רגימנט רובאי גורקה המלכותי אתר הרגימנט באתר משרד הביטחון הבריטי (באנגלית) בראון נכנע: כל חיילי גורקה יוכלו להתיישב בבריטניה, באתר הארץ, 22 במאי 2009. AFP, ניצח לבד 30 מטליבאן: צל"ש המלכה לחייל נפאלי, באתר ynet, 4 ביוני 2011.
טרייסי אוסטין

טרייסי אן אוסטין הולט (באנגלית: Tracy Ann Austin Holt, נולדה ב-12 בדצמבר 1962 בפלוס ורדס) היא טניסאית עבר אמריקאית, שהחלה להשתתף בתחרויות בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. היא דורגה במקום הראשון בעולם בשנת 1980. אוסטין זכתה במהלך הקריירה הקצרה שלה ב-3 תוארי גראנד סלאם, 2 ביחידות באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 1979 ו-1981 ואחד באליפות וימבלדון בזוגות מעורבים עם אחיה ג'ון אוסטין (1980) ובכך היו לאח ואחות הראשונים שניצחו בגמר טורניר זוגות מעורבים באליפות וימבלדון. סידרה של פציעות קטעה לאוסטין את הקריירה המקצוענית הקצרה שלה. בשנת 1979 ניצחה אוסטין באליפות איטליה הפתוחה בשלב חצי הגמר את כריס אוורט מארצות הברית ב-3 מערכות וקטעה לה רצף ניצחונות של 125 משחקים על משטח חימר (השיא הנוכחי לנשים וגברים). בהמשך השנה היא זכתה לראשונה בתואר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר ניצחון בשתי מערכות 4-6, 3-6 בשלב הגמר על אוורט וקטעה לה זכייה חמישית רצופה. היא הייתה לטניסאית הזוכה הצעירה בתולדות האליפות (16 שנים ו-9 חודשים). מדיה וקבצים בנושא טרייסי אוסטין בוויקישיתוף טרייסי אוסטין, ברשת החברתית אינסטגרם טרייסי אוסטין, באתר ה-WTA טרייסי אוסטין, באתר ה-ITF טרייסי אוסטין, באתר גביע הפדרציה טרייסי אוסטין, באתר היכל התהילה של הטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים שטרקמן

חיים שטרקמן (נולד ב-11 ביוני 1944) הוא כדורסלן-עבר ישראלי ששיחק בתפקיד הרכז. שטרקמן היה רכז בעל ראיית משחק מעולה וקליעה טובה ממרחק. בגיל 17 הוא קלע 38 נקודות עם מכבי רמת גן נגד מכבי תל אביב במשחק גביע ומאז אותו משחק נקנה מיד על ידי הקבוצה מתל אביב. הוא שימש כקפטן מכבי תל אביב וזכה איתה ב-8 אליפויות ליגה ו-7 גביעי מדינה כשחקן. בעונת 1972/73 החל לשמש כעוזר מאמן/שחקן, אצל יהושע רוזין ובעונה שלאחר מכן כשחקן בלבד. בעונת 1974/75 שימש כמאמן ראשי ביחד עם אברהם חמו וזכה עם הקבוצה בדאבל. בעונת (1975/76) עבר לאמן את מכבי רמת גן והיה רשום גם כשחקן הקבוצה. בתחילת שנות השמונים שימש גם כיושב ראש הקבוצה. במדי נבחרת ישראל שטרקמן הופיע בארבע אליפויות אירופה (1965, 1967, 1969, 1971), זכה עם הנבחרת במדליית זהב במשחקי אסיה 1966. בסך הכל שטרקמן צבר 86 הופעות בנבחרת, בהן קלע 490 נקודות. לאחר פרישתו מכדורסל, התמקד במקצועו החדש כסוכן ביטוח. בשנת 2015, שטרקמן זכה לטקס הוקרה בהיכל מנורה מבטחים ושמו נכלל מאז ב"היכל התהילה של מכבי תל אביב בכדורסל". חיים מתגורר בעיר הולדתו, רמת גן, נשוי לאורנה ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא חיים שטרקמן בוויקישיתוף פרופיל, באתר פיב"א "כדורסלע" מכבי תל אביב, בביצוע טקס היכל התהילה לחיים שטרקמן, סרטון באתר יוטיוב
ההתערבות (סיפור)

ההתערבות הוא סיפור קצר מאת הסופר הרוסי אנטון צ'כוב, שנכתב בשנת 1889 והפך לאחד הסיפורים הידועים ביותר שלו. תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי. במהלך השנים על בסיס הסיפור צולמו מספר סרטים, הראשון כבר בשנת 1912. בשנת 2012 כתב המלחין הישראלי ליאור נבוק אופרה ב-14 סצנות על פי הסיפור. הסיפור פותח בוויכוח אינטלקטואלי המתרחש בביתו של בנקאי עשיר, ונסוב סביב השאלה, מה יותר מוסרי - עונש מוות או מאסר עולם. הוויכוח גולש לפסים מעשיים יותר עד שנוצרת התערבות משונה בין בעל הבית הבנקאי לבין עורך דין צעיר. עורך הדין טוען שמאסר עולם גרוע פחות מעונש מוות ובתגובה, מתחייב הבנקאי, שאם עורך הדין יצליח להושיב את עצמו במאסר במשך חמש שנים, הוא ייתן לו שני מיליונים. עורך הדין הצעיר מסכים ומתערב שהוא יצליח לשבת לא רק חמש שנים אלא חמש עשרה. ההתערבות יוצאת לפועל ועורך הדין נכלא במתקן מיוחד בחצרו של הבנקאי. הקשר היחיד שלו עם העולם שבחוץ מתנהל על ידי מכתבים אותם הוא מעביר לשומרים ובהם הוא מבקש מהבנקאי שיעביר לו את כל מבוקשו (יין, פסנתר וספרים). הבנקאי עוקב אחר מצב רוחו המשתנה של האסיר, המשתקף בבקשותיו במכתבים ובעיקר בסוג הספרים אותם הוא מבקש, המשתנה משנה לשנה. בתחילה מותחנים וקומדיות, לאחר מכן ספרי מופת ואז לימודי שפות, פילוסופיה והיסטוריה, אחר כך הברית החדשה ותאולוגיה ולבסוף מכל הבא ליד. לאחר 15 שנה, בלילה שלפני מועד סיום ההתערבות, הבנקאי (שכבר הספיק להפסיד את כל כספו בהימורים) מבין כי הוא עומד להפסיד בהתערבות ומחליט להרוג בחשאי את ה"אסיר". כשהוא נכנס לתאו, האסיר ישן, ועל השולחן מונח פתק שבו מסביר האסיר את מה שעבר עליו במשך כל תקופת המאסר: ”חמש עשרה שנים התבוננתי בעיון בחיי העולם הזה... בספריכם קניתי חכמה. כל מה שיצרה המחשבה האנושית ללא לאות... נדחס בגולגלתי לפקעת קטנה. אני יודע שאני חכם מכולכם” ואז הוא מצהיר: ”אני בז לספריכם, בז לחכמה ולכל טוב העולם. הכל אין ואפס, הכל בן חלוף, אשליה, תעתוע, דמיון...” כדי להוכיח את רצינות דבריו, הוא מצהיר במכתבו כי בכוונתו לצאת מתאו, חמש שעות לפני מועד הסיום וכך להפסיד בהתערבות. כל הכסף שבגללו התחילה ההתערבות, כבר לא שווה בעיניו למאומה. הבנקאי מניח את המכתב, ויוצא מהחדר בתחושה של בוז עצמי עמוק. למחרת בבוקר, כאשר השומרים מודיעים לו שראו את האסיר "בורח" מהחצר בריצה בטרם מועד הסיום שנקבע, הוא נכנס לתא, לוקח את המכתב שנשאר מונח על השולחן ונועל אותו בכספת וכך נגמר הסיפור. מלל היצירה (ברוסית)
וקטיביקס

וקטיביקס (באנגלית Vectibix) או בשמה הגנרי פניטומומאב (Panitumumab) הוא טיפול ביולוגי לסרטן המעי הגס גרורתי. הטיפול פותח על ידי חברת אבג'ניקס וכיום הוא מיוצר ומשווק על ידי חברת אמג'ן האמריקאית. הטיפול בווקטיביקס כלול בסל הבריאות הישראלי כטיפול בסרטן המעי הגס גרורתי בהתוויות הבאות: קו טיפול ראשון: בשילוב עם כימותרפיה קו טיפול מתקדם (שני והלאה): בשילוב עם כימותרפיה קו טיפול שלישי: ללא כימותרפיה הטיפול מיועד רק עבור חולים עם גידולים ללא מוטציה בחלבון ה- KRAS וה- NRAS וקטיביקס היא תרופה ביולוגית השייכת למשפחת תרופות נוגדות לקולטן EGFR, לחולים שאינם נושאים מוטציה בחלבון ה-KRAS; מוטציה בחלבון זה מונעת את יעילות הטיפול בתרופות נוגדות EGFR ולכן הטיפול אינו יעיל בקבוצת חולים זו. הקישור של וקטיביקס לקולטן ה EGF מונע שרשרת פעילויות בתוך התא וגורם להפחתה ביכולת הגידול להתפשט לאיברים אחרים בגוף, להפחתה ביכולתו לייצר כלי דם כדי להזין את עצמו ולהורדת יכולת השרידות של התא הסרטני. וקטיביקס הוא נוגדן חד שבטי ממקור אנושי (הומאני). כתוצאה מהיותו הומאני לחלוטין, תגובה לעירוי במתן הטיפול מופיעה בשכיחות נמוכה יותר מזאת שמופיעה בטיפולים ביולוגיים אחרים. וקטיביקס ניתן בעירוי תוך ורידי האורך בין 60 ל-90 דקות, לרוב אחת לשבועיים. בהתאם לתגובת המטופל, ניתן לקצר את משך מתן העירוי עד לחצי שעה. תופעת הלוואי הנפוצה מהטיפול היא הופעת פריחה דמוית אקנה באזור הפנים, הצוואר, החזה והגב. במרבית המקרים הפריחה מופיעה בדרגת חומרה קלה עד בינונית וניתן לטפל בה באמצעות קרמים. תופעות לוואי נוספות שנצפו מהטיפול הן ירידה בערכי המגנזיום בדם ושלשול. חברת אמג'ן דיווחה על תוצאות הישרדות כוללת עבור התרופה וקטיביקס בסרטן גרורתי של המעי הגס(הקישור אינו פעיל) באתר Cancerhelp הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
משפחת שוקולד על לבן

בארכאולוגיה של ארץ ישראל, "שוקולד על לָבָן" (באנגלית: Chocolate-on-White) הוא שמה של משפחה קרמית מתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (MB IIb) והברונזה המאוחרת 1 (LB I). את המונח טבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 פלינדרס פיטרי לאחר חפירתו בתל אל-עג'ול. הוא כינה את הכלים הללו בשם זה בשל העיטור הייחודי שלהם: "משפחה קרמית מרשימה, פני הכלי הם משטח בצבע קרם לבן מבריק, גוף הכלי לבן למדי, צבוע בצבע שוקולד... הוא המרקם העתיק המשובח ביותר הידוע". למשפחה קרמית זו מספר טיפוסים מצומצם הדומים בצורתם לרפרטואר של סוף תקופת הברונזה התיכונה 2, כגון קערות, קערות מזוות, פכים וקנקנים לאחסון נוזלים, וכן פרטים סגנוניים אופייניים לתקופה כמו ידיות כתף, שפה מעוצבת ובסיס תלת-רגלי. הכלים עשויים מחומר בהיר ומחופים בחיפוי לבן עבה על כל פני הכלי שעבר מירוק חזק. השפות המעובדות והמגומרות, העיטור המדויק והכנתו באבניים, מעידים על התמחותם של האמנים. משפחה זו יוצרה בעבר הירדן, ובפרט באתר פלה, וכן בעמק הירדן הצפוני ותל בית שאן. עיטור הכלים עשוי להופיע על פני כל הגוף, השפה והידיות, ומכיל מוטיבים גאומטריים, ובמיוחד במוטיב של פס גלי התחום בין שני קווים ישרים ומקבילים. צבע העיטור היה חום, חום כהה וחום-אדום, ומכאן שמה של המשפחה. מספר מוטיבים סגנוניים מראים דמיון מסוים למשפחה הדו-גונית הקיפרית (אנ') בת התקופה. מספר כלים השייכם למשפחה אינם מעוטרים בצבע חום, ויש המכנים אותם "שוקולד לבן". מדיה וקבצים בנושא משפחת שוקולד על לבן בוויקישיתוף Peter M. Fischer, Chocolate-on-White Ware: Typology, Chronology, and Provenance: The Evidence from Tell Abu al-Kharaz, Jordan Valley, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, No. 313 (Feb., 1999), pp. 1-29, in JSTOR P.F. Donnelly, C.L. Harland, and E.S. Friedman, Synchrotron X-ray fluorescence study of ‘Chocolate-on-White Ware, SRMS-5 Conference, Chicago July 30- Aug.2, 2006 רות עמירן, הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, ירושלים 1971: 192 Ruth Amiran, Ancient pottery of the Holy Land: from its beginnings in the neolithic period end of the iron age (תרגום של "הקיראמיקה של ארץ ישראל מראשית התקופה הנאוליתית ועד חורבן בית ראשון"), New Brunswick, N.J.: Rutgers University Press, 1970, p. 158. תרגום חופשי של המשפט באנגלית: A remarkable class of ware; the surface creamy white and glossy, the body quite white, the colouring chocolate... It is the finest ancient fabric known." F. Petrie, Ancient Gaza I, London 1931:10 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנחם נחום פרידמן

האם התכוונתם ל... מנחם נחום פרידמן (הראשון) – בנו של רבי ישראל מרוז'ין ומייסד חסידות שטפנשט. מנחם נחום פרידמן (השני) – נכדו של רבי מנחם נחום פרידמן (הראשון) ורבה של קהילת איצקן. מנחם נחום פרידמן (בויאן) – בנו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בויאן והאדמו"ר מבויאן-צ'רנוביץ'.
רן מרקוביץ'

רן מרקוביץ' (נולד ב-30 בספטמבר 1991), הוא אלוף ישראל לשנת 2011 בטרמפולינה. מרקוביץ' מתאמן בקבוצת הפועל חולון, בהדרכתם של יעקב לוי שייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בהתעמלות מכשירים, סאן זביאגין ואילן גזית. באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2010 זכה מרקוביץ' במדליית ארד בתוצאה של 45.1 נק', אחרי קוסטה מירושניקוב מקבוצת הפועל "בגין" חולון (65.6 נק') ואלכס סירוטניקוב מקבוצת הפועל אשקלון (59.7 נק'). באליפות העולם בטרמפולינה שנערכה במץ, צרפת בנובמבר אותה שנה סיים מרקוביץ' במקום ה-76. אלון כץ מישראל דורג במקום גבוה יותר במקום 45. באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2011 זכה מרקוביץ' לראשונה, במדליית זהב בתוצאה של 62.2 נק', לפני אלון כץ מקבוצת הפועל "בגין" חולון (45.4 נק') ומתן שטיינבוך מקבוצת ספורטאי מודיעין (40.8 נק'). באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה באולם הספורט ע"ש רבין בבאר שבע, ביוני 2012 זכה מרקוביץ' במדליית כסף בתוצאה של 61.6 נק', אחרי אלון כץ (65.7 נק') ולפני ירין כהן מקבוצת אקרוג'ים מודיעין (53.0 נק'). אורן אהרוני, שווה קפיצה - אליפות ישראל בטרמפולינה, באתר ynet, 4 ביולי 2011 אורי טלשיר, הטרמפולינה שהביאה את רן מרקוביץ' לאליפות העולם, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2011 אורן אהרוני, רן מרקוביץ' אלוף ישראל בטרמפולינה, באתר ynet, 1 ביולי 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוזה אוטונבייבה

רוזה איסאקובנה אוטונבייבה (בקירגיזית: Роза Исаковна Отунбаева; נולדה ב-23 באוגוסט 1950, בישקק, קירגיזסטן הסובייטית) היא מדינאית ודיפלומטית קירגיזית. כיהנה כנשיאת קירגיזסטן מיולי 2010 ועד דצמבר 2011. לאחר סיום בית הספר למדה באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את לימודיה בשנת 1972. לאחר סיום עבודת הדוקטורט בפילוסופיה החלה ללמד באוניברסיטת בישקק. בתחילת שנות ה-80 עברה לעבוד במנגנון המפלגתי בקירגיזסטן ולאחר מכך עבדה במערכת משרד החוץ הסובייטי. בשנת 1991 מונתה לשגרירת ברית המועצות במלזיה. עם הכרזת העצמאות של קירגיזסטן מונתה לשרת החוץ של המדינה החדשה. 1992-1994 – שגרירת קירגיזסטן בארצות הברית וקנדה; 1994–1997 – שרת החוץ של הרפובליקה הקירגיזית. 1997–2002 – שגריר קירגיזסטן בבריטניה ובצפון אירלנד. 2002–2004 – סגן נציג מיוחד של מזכ"ל האו"ם ליישוב סכסוכים בגאורגיה / אבחזיה. 2004–2005 – ממנהיגי תנועת האופוזיציה "אתא-ז'ורט". 2005 – ממלאת מקום שר החוץ של הרפובליקה הקירגיזית. בעבר כיהנה כשרת החוץ במשך זמן קצר (פברואר-מאי 1992) ומאוקטובר 2009 ועד מאי 2010 הייתה מנהיגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. מחליפה היה ראש הממשלה אלמאזבק אטמבייב. בעקבות אירועי ה-7 באפריל מונתה לראש הממשלה הזמנית ולאחר מכן נבחרה במשאל עם לנשיאה, וסיימה את כהונתה בדצמבר 2011 כדי להכין את המדינה לבחירות הנשיאותיות. באוקטובר 2011 נערכו הבחירות לנשיאות קירגיזסטן, ואוטונבייבה נמנעה מלרוץ לקדנציה שנייה. במקומה התמודד בן-מפלגתה, אלמאזבק אטמבייב, שכיהן כראש ממשלתה והוא יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. אטמבייב זכה ברוב הקולות והחל בתפקידו כנשיא קירגיזסטן ב-11 בדצמבר 2011. רוזה אוטונבייבה הייתה האישה-הנשיאה הראשונה בתולדות קירגיזסטן וחבר המדינות. מדיה וקבצים בנושא רוזה אוטונבייבה בוויקישיתוף רוזה אוטונבייבה, ברשת החברתית פייסבוק רוזה אוטונבייבה, ברשת החברתית אינסטגרם רוזה אוטונבייבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הביוגרפיה באתר נשיא קירגיזסטן Отунбаева Роза Исаковна — биография, ru.sputnik.kg, ‏27-11-2019 (ברוסית)
יעקב זיידה

ד"ר יעקב זיידה (27 בפברואר 1900 – 10 בפברואר 1960) היה רופא ופעיל ציבור בחיפה. זיידה נולד בלבוב שבגליציה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). בנעוריו היה חבר השומר הצעיר בלבוב. עקב מדיניות נומרוס קלאוזוס נאלץ להגר לפראג. החל בלימודי רפואה באוניברסיטת פראג, המשיך ללימודים באוניברסיטאות וינה, וירצבורג ומינכן, שם קיבל תוארי MD ו-PhD. בעקבות עליית הנאצים לשלטון החליט זיידה לעלות לארץ ישראל ב-1934. אשתו לעתיד ד"ר חנה-מרים כהן-זיידה עלתה בשנת 1935. הם נישאו בשנת 1940 והשתקעו בתל אביב, ולזוג נולדו שתי בנות. זיידה מצא עבודה כרופא פנימי בקופת חולים כללית. ב-1941 התמנה למנהל בית החולים רוטשילד בחיפה, שהיה בית החולים היהודי הראשון בעיר. בניהולו עבר בית החולים למשכנו כיום ואילו בבניין הישן (בית אתין) נוסד בית ספר לאחיות. בנוסף לעבודתו כמנהל בית החולים היה יו"ר הליגה למלחמה בשחפת ויחד עם ד"ר זאב וינשל פעל להקמת "תימנעה", בית חולים לטיפול לילדים הסובלים מהמחלה או שמישהו ממשפחתם חלה בה; פעיל בארגון למען חולי שיתוק ילדים אילנשי"ל. זיידה מונה בשנת 1956 למרצה אורח במחלקה לאדריכלות בטכניון, בקורס "ביולוגיה של האדם". משנת 1958 ועד מותו היה מרצה אורח לתולדות הביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב מאמרים רבים בהיסטוריה של הרפואה ובהיסטוריה של הביולוגיה. אמו, אחותו ואחד מאחיו נספו בשואה. זיידה נקבר בבית העלמין חוף הכרמל בית הספר לסיעוד, שעבר לאחר מכן למשכנו מול בית חולים בני ציון נקרא על שם יעקב זיידה. פרדיננד כהן: חיי ביולוג יהודי, תל אביב: הטבע והארץ, תש"י בריאות העם: הטבע, האקלים והבריאות בישראל, ירושלים: ר' מס (ספרות דני למדע פופולרי; ספר 52), 1954 תולדות הרפואה, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד 1954 המחלות המדבקות: חוברת-עזר לתלמידי מקצועות רפואיים, חיפה: בית הספר לאחיות שליד בית החולים רוטשילד, 1959 נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 181 נסים לוי בשירות הקהילה (ראשיתו של בית החולים הדסה-רוטשילד בחיפה), הוצאת הקיבוץ המאוחד והמרכז הרפואי בני ציון-חיפה, 1997 פרופ' יצחק קלוגאי, יעקב זיידה (לזכרו), מדע, כרך ד', עמודים 64–65, (מרץ 1960) ד"ר דוד מרגלית, דרך ישראל ברפואה, ירושלים: הוצאת האקדמיה לרפואה, 1969, עמ' 350 אליהו כרמל (עורך), אישים בישראל, המכון להוצאה לאור בישראל, 1960, עמ' 136 פרופ. יהושע ליבוביץ, ד"ר זיידה ז"ל: הביבליוגרפיה של פרסומיו ההיסטוריים. קורות (חוברת מוקדשת לזכרו של ד"ר יעקב זיידה), יוני תש"ך, עמ' 280–283 ד"ר דוד מרגלית, לזכר נעדרים - יעקב זיידה, דבר, 21 באפריל 1960 יעקב זיידה (1900-1960), דף שער בספרייה הלאומית על פי המשפחה. כנראה נפלה טעות דפוס אצל לוי אליהו כרמל (עורך), אישים בישראל, המכון להוצאה לאור בישראל, 1960, עמ' 136 יעקב זיידה באתר GRAVEZ ביקורת: ד"ר אליהו סגל, בריאות העם, חרות, 26 בנובמבר 1954 סקירה: ד. א. פרידמן, פתחי ספרים: תולדות הרפואה, דבר, 17 בספטמבר 1954; ביקורת: ד"ר אליהו סגל, מן האזוב ועד הנסיוב, חרות, 6 באוגוסט 1954
ניקולאס כריסטאקיס

ניקולאס כריסטאקיס (באנגלית: Nicholas A. Christakis; נולד ב-7 במאי 1962) הוא רופא וסוציולוג אמריקאי-יווני. פרופסור סטרלינג למדע טבעי וחברתי באוניברסיטת ייל, מנהל מעבדת טבע האדם באוניברסיטה ומנהל שותף של מכון ייל למדע הרשתות. לאחר שסיים את הכשרתו הרפואית ברפואה פנימית, שילב את המחקר שלו עם ניסיון רפואי כרופא בבית חולים וחיפש דרכים לשפר את הטיפול בנוטים למות. בשנת 2006 נבחר כריסטאקיס לחבר באקדמיה הלאומית לרפואה. בשנת 2009 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים". לחבר האגודה האמריקאית לקידום המדע (אנ') נבחר בשנת 2010, ולאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2017. בשנת 1995 החל לשמש מרצה במחלקות לרפואה ולסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 2001 קיבל משרת הוראה באוניברסיטה, שאותה עזב עוד באותה שנה בשל משרה שקיבל באוניברסיטת הרווארד. עד 2013 היה כריסטאקיס מרצה לסוציולוגיה רפואית במחלקה למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, מרצה לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה בפקולטה לאמנות ומדעים באוניברסיטת הרווארד ומרצה לרפואה ורופא אחראי במחלקה לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. ב-2013 עבר לאוניברסיטת ייל, שבה הוא פרופסור למדע טבעי וחברתי במחלקה לסוציולוגיה, ומרצה בנוסף במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית, במחלקה לסטטיסטיקה ולמדע הנתונים, במחלקה להנדסה ביו-רפואית, במחלקה לרפואה, ובבית הספר לניהול. בשנת 2018 היה ל"פרופסור סטרלינג" – התואר הגבוה ביותר באוניברסיטה, שמוענק לחוקרים שנחשבים הטובים ביותר בתחומם. משנת 1999 חוקר כריסטאקיס כיצד גורמים חברתיים ואינטראקציות חברתיות משפיעים על הבריאות ועל תוחלת החיים. כריסטאקיס ידוע גם בזכות מחקריו על הדרך שבה רשתות חברתיות נוצרות ופועלות. ממצאיו בתחום פורסמו גם בספרו המשותף עם ג'יימס פאולר, "מחוברים" (מטר 2011). כריסטאקיס ופאולר טענו כי תופעות כמו השמנה מתפשטות בדומה למחלות מידבקות ברשת החברתית. טענה זו ספגה ביקורת מצד מדענים רבים דרגות ההשפעה ניתוח רשתות חברתיות אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאס כריסטאקיס הרצאה של כריסטאקיס באתר TED ניקולאס כריסטאקיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניקולאס כריסטאקיס, ברשת החברתית Goodreads ניקולאס כריסטאקיס, באתר גוגל סקולר Dr. Nicholas A. Christakis named Sterling Professor of Social and Natural Science, YaleNews, July 23, 2018 Tom Conroy, New institute will advance the interdisciplinary study of networks, Yale News, April 11, 2013 עמוד העמית באתר המכון לרפואה. Dan Ariely, The 2009 TIME 100, Nicholas Christakis. April 30, 2009. Five professors elected to American Academy of Arts and Sciences, YaleNews, April 11, 2017 Disconnected
יעקב לוי (מתעמל)

יעקב לוי (נולד ב-11 בספטמבר 1964), הוא מתעמל עבר, ארבע פעמים ברציפות (1985-1988) אלוף ישראל בהתעמלות מכשירים. השתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במדי נבחרת ישראל וב-5 אליפויות עולם בהתעמלות. לוי נולד וגדל בחולון. הוא התחיל להתאמן בהתעמלות בגיל 10 בהפועל חולון תחת הדרכתו של מיכאל אקרמן. בהמשך הצטרף לאימוני נבחרת ישראל בהתעמלות תחת הדרכתו של ג'קי וישנייה. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 25, הוא צבר בקרב רב 105.25 נקודות, רביעי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.20, סוס סמוכות-16.85, טבעות-18.25, סוס קפיצה-18.30, מקבילים-17.45, מתח-16.20. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), סיים לוי במקום 71 בתחרות הקרב רב (106.15 נקודות), במקום 65 בתרגיל על הטבעות (18.60 נקודות), במקום 68 בתרגיל על סוס הקפיצות (19.10 נקודות), במקום 61 בתרגיל הקרקע (18.55 נקודות), במקום 71 על בתרגיל על סוס סמוכות (16.85 נקודות), במקום 71 בתרגיל על המקבילים (15.40 נקודות) ובמקום 70 בתרגיל על המתח (17.65 נקודות). באליפות ישראל בהתעמלות שנערכה בשנת 1986 זכה לוי במדליית זהב בתחרות קרב רב בתוצאה של 110.35 נקודות, לפני רון קפלן (105.75 נקודות) ועוזי רחמים (104.65 נקודות) שניהם מבאר שבע. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברוטרדם, הולנד בשנת 1987 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 23, הוא צבר בקרב רב 110.05 נקודות, ראשון בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-18.75, סוס סמוכות-17.05, טבעות-19.00, סוס קפיצה-19.20, מקבילים-17.50, מתח-18.55. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1989 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.45 נקודות, שלישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.15, סוס סמוכות-16.80, טבעות-18.35, סוס קפיצה-18.90, מקבילים-17.45, מתח-17.00. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.775 נקודות, חמישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.525, סוס סמוכות-17.425, טבעות-17.700, סוס קפיצה-17.475, מקבילים-18.000, מתח-17.650. כיום, לוי הוא מאמן בכיר בהתעמלות מכשירים וטרמפולינה ושופט בינלאומי. הוא מאמן בהפועל חולון ובהפועל "בגין" חולון בטרמפולינה. משמש בתפקיד מנהל מקצועי של איגוד הטרמפולינה. לוי מתגורר בחולון נשוי ואב לשלושה ילדים, בן ושתי בנות המתאמנים בטרמפולינה. יעקב לוי, באתר olympedia.org תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות מכשירים אלוף ההתעמלות יעקב לוי:הכל זהב, מעריב, 24 באוקטובר 1986
בעיית ברנסייד

בעיית ברנסייד היא אחת הבעיות המפורסמות בתורת החבורות. הבעיה, הקרויה על-שם ויליאם ברנסייד (אנ'), שואלת האם חבורה נוצרת סופית בעלת אקספוננט סופי היא בהכרח סופית. בניסוח כללי זה ידוע שהתשובה שלילית, ועם זאת גרסאות שונות של הבעיה עדיין מושכות תשומת לב רבה בין החוקרים בתחום. מדליית פילדס הוענקה ב-1994 ליפים זלמנוב, במידה רבה בזכות הפתרון החיובי של בעיית ברנסייד המצומצמת (ראו להלן). חבורה היא נוצרת סופית אם יש קבוצה סופית, S, כך שכל איבר בחבורה הוא מכפלה באורך כלשהו של איברים מתוך S. בדרך כלל חבורה נוצרת סופית עשויה להיות אינסופית, והסיבה הפשוטה ביותר לכך היא שהיוצרים ב-S עשויים להיות בעלי סדר אינסופי בעצמם. למשל, החבורה הציקלית האינסופית נוצרת על ידי איבר אחד, ויש בה כמובן אינסוף איברים. ברנסייד שאל האם חבורה נוצרת סופית שבה לכל איבר יש סדר סופי מוכרחה להיות סופית. זוהי גרסה ראשונה של הבעיה, שנודעה בשם 'בעיית ברנסייד הכללית': האם חבורה נוצרת סופית מפותלת, היא בהכרח סופית? אפשר להגביל את החבורה מעט יותר, ולדרוש שכל איבר שלה יקיים את החוק   x e = 1 {\displaystyle \ x^{e}=1} (כלומר, אותו e עבור כל האיברים בחבורה). דרישה זו מובילה לגרסה שנייה: האם חבורה בת d יוצרים, שבה מתקיים החוק   x e = 1 {\displaystyle \ x^{e}=1} , היא בהכרח סופית? את החבורה הנוצרת על ידי d יוצרים, שבה מתקיים רק החוק   x e = 1 {\displaystyle \ x^{e}=1} ומסקנותיו, מסמנים ב-   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} - זוהי חבורת ברנסייד עם d יוצרים מאקספוננט e. הגרסה השנייה שקולה, אם כך, לשאלה האם   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} סופית. קל להראות שהחבורות   B ( d , 2 ) {\displaystyle \ B(d,2)} סופיות. במעט יותר מאמץ אפשר להוכיח ש-   B ( d , 3 ) {\displaystyle \ B(d,3)} ו-   B ( d , 4 ) {\displaystyle \ B(d,4)} סופיות (אכן, הסדר של חבורות אלו ידוע). מאידך, Golod-Shafarevitc נתנו ב-1964 תשובה שלילית לבעיה בנוסחה הראשון (ראו גם בעיית קורוש). ב-1968 הראו Novikov ו-Adian שאם e גדול מספיק, החבורות   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} אינן סופיות. תוצאות אלו משאירות טווח רחב שבו התשובה אינה ידועה. למשל, לא ידוע האם החבורות   B ( 2 , 5 ) {\displaystyle \ B(2,5)} ו-   B ( 2 , 8 ) {\displaystyle \ B(2,8)} סופיות או אינסופיות. חבורות הפועלות על עצים עם שורש מספקות משפחה של דוגמאות נגדיות לבעיית ברנסייד בנוסחה הראשון. גם אם החבורה   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} אינסופית, אפשר לשאול האם יש לה מנה סופית גדולה ביותר, או שמא יש לה מנות סופיות מסדר גדל והולך. זוהי בעיית ברנסייד המצומצמת: האם יש ל-   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} מנה סופית גדולה ביותר? ניסוחים שקולים: האם המנה ה-residually finite של   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} היא סופית? האם מכפלה ישרה של חבורות סופיות בעלות אקספוננט חסום היא סופית מקומית? ב-1990 הראה זלמנוב שהתשובה חיובית. אם כך, אפשר להגדיר את החבורה   R B ( d , e ) {\displaystyle \ RB(d,e)} כמנה הסופית הגדולה ביותר של   B ( d , e ) {\displaystyle \ B(d,e)} . ידוע שהסדר של   R B ( 2 , 5 ) {\displaystyle \ RB(2,5)} הוא   5 48 {\displaystyle \ 5^{48}} ; שהסדר של   R B ( 3 , 5 ) {\displaystyle \ RB(3,5)} הוא   5 2282 {\displaystyle \ 5^{2282}} ; ושהסדר של   R B ( 2 , 7 ) {\displaystyle \ RB(2,7)} הוא 7 20416 {\displaystyle \,7^{20416}} . בעיית ברנסייד, באתר MathWorld (באנגלית) topic/bounded-Burnside-problem בעיית ברנסייד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)