laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוי סארי

רוי אלן סארי (באנגלית: Roy Allen Saari;‏ 26 בפברואר 1945 – 30 בדצמבר 2008). היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) במשחה שליחים 4x200 מטר ושיאן עולם במשחה ל-1500 מטר חופשי. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-17 דקות. סארי נולד בבאפלו, מדינת ניו יורק. אביו, יורהו סארי ("וייטי"), היה מאמן כדורמים ואימן את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו (1964) שסיימה במקום התשיעי. גם אחיו הצעיר (נולד בשנת 1948), רוברט סארי, ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו בכדורמים. רוי, למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה וסיים את לימודיו בשנת 1967. בשנת 1973 קיבל את תעודת עריכת הדין מאוניברסיטת לויולה מרימאונט. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1959 זכה סארי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי ובכך היה לשחיין האמריקאי הצעיר ביותר בהיסטוריה שזכה באליפות, בגיל 13 וחצי, כמו ג'יימס מקליין. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכה סארי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:19.3 דקות, לפני בן ארצו דון שולנדר (4:23.3 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:26.2 דקות. בתחרות שנערכה בטוקיו, יפן ב-17 באוגוסט 1963 קבע סארי במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 17:05.5 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של ג'ון קונרדס מאוסטרליה (17:11.0 דקות). במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) שנערכו בניו יורק ב-2 בספטמבר קבע סארי במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:58.7 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-17 דקות. הוא סיים ראשון במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:13.5 דקות ושני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:51.5 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר ביחד עם, סטיב קלארק, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 7:52.1 דקות, לפני גרמניה (7.59.3 דקות) ויפן (8:03.8 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:47.1 דקות, אחרי בן ארצו דיק רות' שקבע שיא עולם חדש של 4:45.4 דקות וגרהרד הץ מגרמניה (4:51.0 דקות). סארי סבל מהצטננות קשה, רות' סבל בלילה שלפני מכאבי בטן עזים, בשל דלקת התוספתן. הוא נידרש לניתוח דחוף אך הוא סירב וביקש מרופאיו להמתין עד לאחר סיום המשחה והץ הגרמני סבל מדלקת ריאות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.7 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:29.2 דקות. באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכה סארי בשתי מדליות זהב במשחי שליחים, ב-4x100 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי. ב-30 בדצמבר 2008 נפטר סארי מאי-ספיקת לב. סארי זכה במהלך הקריירה שלו ב-17 תוארי אליפות ארצות הברית ו-9 תוארי NCAA‏, 3 תארים ב-3 שנים ברציפות. מדיה וקבצים בנושא רוי סארי בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי רוי סארי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רוי סארי, באתר olympedia.org רוי סארי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) OLYMPIC TRIALS RESULTS - 1964 Olympic Trials-Swimming
מקס פון הרטליב-ואלספורן

גנרל מקס פון הרטליב-ואלספורן (בגרמנית: Max von Hartlieb-Walsporn;‏ 20 באוקטובר 1883 – 25 ביולי 1959) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון הרטליב נולד ב-20 באוקטובר 1883 בהינהיים, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון הרטליב לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-127 (וירטמברג ה-9), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-27 בפברואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסוף 1916 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון הרטליב לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1930 מונה פון הרטליב למפקד הגדוד הממונע ה-2 (הפרוסי), וב-1 בינואר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-2. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-2, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה, עברה החטיבה בפיקוד פון הרטליב לווינה. ב-3 בנובמבר 1938 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. עם פרוץ המלחמה היה פון הרטליב מפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. ב-8 באוקטובר 1939 מונה פון הרטליב למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-29 במאי 1940 הודח פון הרטליב מתפקידו, עקב כישלונו בקרבות על קאלה ובדנקרק. ביוני 1940 מונה פון הרטליב למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, וב-20 בינואר 1942 מונה למפקד אזור הצבא האחורי 585 שפעלה בגזרה הדרומית של החזית המזרחית יחד עם הארמייה השישית. ב-19 במאי 1942 נפצע פון הרטליב, וב-1 בפברואר 1943 מונה למפקד האזור הצבאי קרקוב, שהפך ב-7 ביולי 1943 לאזור הצבאי ה-226. ב-14 באוקטובר 1944 הפך האזור הצבאי שבפיקודו לדיוויזיה ה-602, ובתחילת מאי 1945 נפל פון הרטליב בידי בעלות הברית. פון הרטליב שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר פון הרטליב בשטארנברג עד למותו ב-25 ביולי 1959. מקס פון הרטליב-ואלספורן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קתי אליס

קתלין "קתי" אליס (-לנדגרף -גריר) (באנגלית: Kathleen "Kathy" Ellis -Landgraf -Greer;‏ נולדה ב-28 בנובמבר 1946). היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות, 2 זהב (טוקיו 1964) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר פרפר. אליס נולדה בטרנטון, ניו ג'רזי. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה אליס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:07.6 דקות, לפני שיאנית העולם מרי סטיוארט מקנדה (1:08.9 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.5 דקות בתחרות שנערכה בהיי פוינט, בקרוליינה הצפונית ב-16 באוגוסט 1963 קבעה אליס במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:06.5 דקות, שיפור לשיא בן השנה של מרי סטיוארט (1:07.3 דקות). שיא זה החזיק מעמד שבועיים ונשבר על ידי אדה קוק מהולנד (1:06.1 דקות). באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה אליס ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב במשחי שליחות ו-2 מדליות ארד אישיות. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שרון סטודר, דונה דה וארונה וליליאן ווטסון בשיא עולם חדש של 4:03.8 דקות, לפני אוסטרליה (4:06.9 דקות) והולנד (4:12.0 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קאתי פרגוסון, סינתיה גוייט ושרון סטודר בשיא אולימפי חדש של 4:33.9 דקות, לפני הולנד (4:37.0 דקות) וברית המועצות (4:39.2 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.8 דקות, אחרי דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 59.5 שניות ושרון סטודר (59.9 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:06.0 דקות, אחרי שרון סטודר שקבעה שיא עולם חדש של 1:04.7 דקות ואדה קוק (1:05.6 דקות). בשנת 1991 זכתה אליס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר מדיה וקבצים בנושא קתי אליס בוויקישיתוף קתי אליס, באתר olympedia.org KATHY ELLIS (USA) - 1991 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
מוקדמות יורו 1972

מוקדמות יורו 1972 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין אוקטובר 1970 למאי 1972, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על ארבעה מקומות ביורו 1972 שנערך בבלגיה. טורניר המוקדמות החל בשלב בתים, ממנו העפילו שמונה נבחרות לשלב רבע הגמר. בניגוד לנהוג כיום, המארחת נאלצה להרוויח את מקומה בטורניר בשלב המוקדמות. 32 הנבחרות חולקו לשמונה בתים בני ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום. בסיום שלב הבתים, העפילו שמונה הנבחרות שסיימו במקום הראשון בבתיהן לשלב רבע הגמר. שלב זה התנהל בשיטת בית-חוץ, והסתיים כחודש לפני פתיחת טורניר הגמר בבלגיה. איטליה נגד בלגיה אנגליה נגד גרמניה המערבית הונגריה נגד רומניה יוגוסלביה נגד ברית המועצות 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר מדיה וקבצים בנושא מוקדמות יורו 1972 בוויקישיתוף מוקדמות יורו 1972 באתר RSSSF‏
ידלינסק

ידלינסק (בפולנית: Jedlińsk) היא עיירה במחוז ראדום שבפרובינציית מזוביה בפולין, שבה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. לידלינסק הוענקו זכויות עיר בשנת 1530, ועד תחילת המאה ה-17 היה היישוב למוקד אריאניות. בפלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-750 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן עבודות כפייה. באביב 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הועברו גם יהודי יישובי הסביבה. בגטו התקיימו תנאי צפיפות קשים, ומעת לעת נרצחו יהודים שנתפסו מחוצה לו, לרבות ילדים. באוגוסט 1942 שולחו למעלה מ-1,000 יהודי הגטו שבעיירה לגטו ביאלובז'גי, תוך רצח 68 יהודים חולים וקשישים בשעת האקציה. משם, שולחו יהודי העיירה כעבור פחות מחודשיים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בדצמבר 1942 הקימו הגרמנים מחנה עבודה בעיירה, אליו הובאו כ-2,000 פולנים ויהודים מאזור ראדום. במספר אקציות נרצחו יהודים "לא כשירים" במחנה, ובפברואר 1944 נרצחו במחנה מאות עובדים יהודים, תוך העברת היתר למחנות עבודה אחרים. מדיה וקבצים בנושא ידלינסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ידלינסק ידלינסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין ידלינסק (Jedlińsk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "ידלינסק", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, ידלינסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 231–233), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ינקייבו

ינקייבו (באוקראינית: Єнáкієве, ינקייבה; ברוסית: Ена́киево) היא עיר במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה (דה פקטו ברפובליקה העממית של דונצק), על גדת נהר קרינקה (Krynka), כ-60 ק"מ צפונית מזרחית לדונצק. ינקייבו נוסדה בשנת 1898 כעיר תעשייה, אשר מכרות הברזל והמתכת באתרה החלו לפעול כמה עשרות שנים קודם לכן. בשנת 1925 הוענקו ליישוב זכויות עיר. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,300 יהודים, ופעל בה בית ספר יידי. במהלך התקדמות הגרמנים לעומק ברית המועצות במבצע ברברוסה, הצליחו רוב יהודי העיר להימלט ממנה מזרחה. ב-1 בנובמבר 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ועל היהודים שנותרו בה הוטלו תוך זמן קצר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וטלאי צהוב, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, וזאת תוך שוד רכוש היהודים בעיר. בפברואר 1942 רוכזו כ-750 היהודים שנותרו בעיר בגטו קטן שהוקם בה, אשר רבים מיושביו מתו מרעב וממחלות. באפריל 1942 הועברו כ-500 מיושבי הגטו למכרה פחם, שם נספו. 18 משפחות יהודיות שהושארו בגטו נרצחו בספטמבר 1942. מדיה וקבצים בנושא ינקייבו בוויקישיתוף "ינקייבו", באתר JewishGen (באנגלית) יינקייבו (Yenakiyevo) Ordzhonikidze)), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו'), ינקייבו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1779), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ינקייבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורק בית השחי

עוֹרֵק בֵּית הַשֶּׁחִי (TA: arteria axillaris) הוא עורק בבית השחי המוביל דם לחלקו האחורי של בית החזה, לבית השחי ולזרוע. העורק הוא המשכו של העורק התת-בריחי, וראשיתו של העורק היא בגבולה הצדי של הצלע הראשונה. עם מעברו בגבולו התחתון של השריר העגול הגדול הוא הופך לעורק הזרוע. עורק בית השחי מתחיל בגבולה הצדי של הצלע הראשונה, מקום שמסתיים העורק התת-בריחי. הוא עובר מאחורי שריר החזה הקטן והופך לעורק הזרוע כאשר חולף בגבולו התחתון של השריר העגול הגדול. ניתן לחלק את עורק בית השחי לשלושה חלקים לפי מיקומם ביחס לשריר החזה הקטן, הנמצא שטחית לעורק. החלק הראשון תיכון לשריר, השני מאחוריו והשלישי צדי לו. עורק בית השחי מלווה לאורכו בווריד בית השחי התיכון לו. כמו כן, העורק מוקף במקלעת הזרוע, וחלקו השני הוא נקודת הייחוס שלפיה מכונים מיתרי המקלעת: התיכון, האחורי והצדי. מן החלק הראשון של עורק בית השחי מסתעף עורק החזה העליון המספק דם לשרירים בקדמת החזה. מחלקו השני של העורק יוצאים שני עורקים: עורק החזה ושיא הכתף, המתפצל לארבעה ענפים, ועורק החזה הצדי, המספק את שריר המסור הקדמי, שרירי החזה, קשרי הלימפה בבית השחי ואת חלקו הצדי של השד. מן החלק השלישי מסתעפים שלושה עורקים: העורק התת-שכמי, המתפצל לעורק עצם השכמה הכותר ולעורק החזה והגב, עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי, המספק את הכתף ועורק עצם הזרוע הכותר האחורי, המספק את מפרק הזרוע, השריר העגול הקטן והגדול, שריר הדלתא והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי. לעיתים מתפצלים מהחלק השני או מהחלק השלישי מספר ענפים תת-שכמיים היורד ומספקים את השריר התת-שכמי. ניתן ללחוץ במלחציים בבטחה על עורק בית השחי מבלי לסכן את הזרוע, אולם רק במיקום מקורב להסתעפותו של העורק התת-שכמי. רשת ההשקה המקיפה את עצם השכם מספקת נתיב חלופי לאספקת דם מקבילנית לזרוע מעורקים כגון עורק הצוואר הרוחבי והעורק הרום-שכמי. עורק בית השחי הימני משמש לעיתים אתר צנתור בניתוח לב, במיוחד בתיקון של בתירת אבי העורקים והחלפת אבי העורקים העולה וקשת אבי העורקים. מדיה וקבצים בנושא עורק בית השחי בוויקישיתוף
יאמפיל (מחוז ויניצה)

יאמפול (באוקראינית: Ямпіль, יאמפיל; בפולנית: Jampol; ברומנית: Iampol) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדת נהר דניסטר ובסמוך לגבול מולדובה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-17. בשנת 1795 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית. בשנת 1924 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1900 נמנו בעיר 2,823 יהודים, כמחצית תושביה. בין השנים 1917 ו-1920 נערכו ביהודי העיר מספר פוגרומים בידי שכניהם. בתקופה הסובייטית פעלו בעיר שני בתי ספר יידיים, ונסגרו רוב בתי הכנסת ביישוב. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-1,700 יהודים. ב-17 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ותוך זמן קצר נרצחו בה כ-50 יהודים. ב-1 בספטמבר 1941 נכללה העיר בתחום טרנסניסטריה הרומנית, תוך ששימשה כנקודת מעבר ליהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה לטרנסניסטריה. בסתיו 1941 שולחה קבוצה מיהודי העיר למספר מחנות, בהם חלקם נספו. בהמשך, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה. כעבור שנה הועברו יהודי הגטו שבעיר לגטו חדש שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל. עם החלת שלטון צבאי רומני בעיר, נערכו מעת לעת בגטו הוצאות להורג של יהודים שהפרו את האיסורים שהוטלו עליהם, ובנובמבר 1942 גורשו יהודים רבים מהגטו למחנה העבודה קריירה דה פיאטרה, שם רובם נרצחו. ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיר בידי הצבא האדום. אובידיו קראנגה, יאמפול, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 691–693), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יאמפיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאמפיל ימפול (Yampol), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "יאמפיל (מחוז ויניצה)", באתר JewishGen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפרד שלם

גנרל אלפרד שלם (בגרמנית: Alfred Schlemm;‏ 8 בדצמבר 1894 – 24 בינואר 1986) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. שלם נולד ב-8 בדצמבר 1894 ברודולשטאדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס שלם לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הארטילריה ה-56 (פוזן ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. שלם נפצע מספר פעמים במהלך הקרבות, וב-16 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר שלם ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בספטמבר 1935 הועלה שלם לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1936 יצא ללימודים באקדמיה של הורמאכט בברלין. ב-1 באוקטובר 1937 מונה לקצין מטה במשרד התעופה, וב-1 בפברואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט בלופטוואפה. בהתחלה מונה לקצין מטה בפיקוד הלופטוואפה, וב-1 ביוני 1938 מונה לראש מטה של אזור ההגנה האווירית המערבית. עם פרוץ המלחמה היה שלם ראש מטה של אזור ההגנה האווירית המערבית, ובאוקטובר 1939 מונה לראש מטה האזור האווירי ה-11. ב-1 ביולי 1940 הועלה שלם לדרגת גנרל מיור, וב-19 בדצמבר 1940 מונה לראש מטה הקורפוס האווירי ה-11, והשתתף עמו במהלך הקרב על כרתים. באמצע פברואר 1942 מונה שלם למפקד קבוצת הקרב שלם, שפעלה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-56. ב-1 ביוני 1942 הועלה שלם לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה האווירית ה-1, וב-25 ביוני 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 מונה שלם למפקד קורפוס השדה של הלופטוואפה ה-2, שפעל כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל האוויר. בסתיו 1943 הועבר הקורפוס לאיטליה, ובדצמבר 1943 אושפז שלם בבית חולים עקב מחלה. בינואר 1944 הפך הקורפוס שבפיקודו לקורפוס הצנחנים ה-1, שפעל כחלק מהארמייה ה-14. ב-11 ביוני 1944 קיבל שלם על פעולותיו בקרב אנציו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1944 מונה שלם למפקד קורפוס הצנחנים ה-3, אך המינוי לא יצא לבסוף אל הפועל, עקב אי הקמת הקורפוס. ב-4 בנובמבר 1944 מונה שלם למפקד ארמיית הצנחנים הראשונה, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות H בקרבות נגד הקנדים בהולנד, וקיבל את דרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-21 במרץ 1945 נפצע שלם בהתקפה אווירית על מטה הארמייה ופרש מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית. ב-22 במרץ 1948 שוחרר שלם מהשבי. לאחר שחרורו התגורר שלם באהלטן ליד הנובר עד למותו ב-24 בינואר 1986. מדיה וקבצים בנושא אלפרד שלם בוויקישיתוף אלפרד שלם באתר www.lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) אלפרד שלם באתר specialcamp11 (באנגלית)
סטיב קלארק

סטיבן "סטיב" אדוארד קלארק (באנגלית: Stephen "Steve" Edward Clark;‏ נולד ב-17 ביוני 1943). הוא שחיין אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי בעל 3 מדליות זהב (טוקיו 1964), כולן במשחי השליחים ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר חופשי. הוא השחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 50 יארד חופשי מתחת ל-21 שניות, 100 יארד חופשי מתחת ל-46 שניות, 200 יארד חופשי מתחת ל-1:50 דקות, 100 מטר חופשי מתחת ל-53 שניות ו-200 מטר חופשי מתחת ל-2 דקות. קלארק נולד באוקלנד, קליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת ייל. באולימפיאדת רומא (1960) שחה קלארק בשני משחי השליחים לגברים בשלבי המוקדמות, 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. באותה העת השחיינים ששחו בשלב המוקדמות לא קיבלו גם הם את המדליות, למרות שנבחרות ארצות הברית ניצחו במשחי הגמר וזכו במדליות הזהב. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס קליפורניה ב-18 באוגוסט 1961 קבע קלארק במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 54.4 שניות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים וחצי של ג'ון דוויט מאוסטרליה (54.6 שניות). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכה קלארק במדליית זהבבמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.7 שניות. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קלארק רק במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.4 שניות בגלל טנדניטיס בכתף (כתף שחיין) ולכן השתתף רק במשחי השליחים. במשחקים עצמם, הדלקת הסתיימה והוא זכה ב-3 מדליות זהב, כולן במשחי השליחים. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם מייק אוסטין, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 3:33.2 דקות, לפני גרמניה (3:37.2 דקות) ואוסטרליה (3:39.1 דקות). כשחיין ראשון הוא השווה את שיאו העולמי של אלן גוטוולה מצרפת (52.9 שניות), חצי שנייה מהר יותר מחברו לנבחרת דון שולנדר שזכה במדליית הזהב במשחה זה יומיים קודם לכן. במשחה ל-4x200 מטר חופשי ביחד עם רוי סארי, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 7:52.1 דקות, לפני גרמניה (7.59.3 דקות) ויפן (8:03.8 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע שיא אולימפי חדש של 2:00.0 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב אישי ביחד עם הרולד מן, ויליאם קרייג ופרד שמידט בשיא עולם חדש של 3:58.4 דקות, לפני גרמניה (4:01.6 דקות) ואוסטרליה (4:02.3 דקות). כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה במשחקים, 52.4 שניות. באליפות ארצות הברית שנערכה ב-1965 קבע קלארק ב-100 יארד חופשי שיא עולם חדש של 45.6 שניות. בשנת 1966 זכה קלארק להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. במהלך הקריירה זכה קלארק ב-5 תוארי אליפות אישיים ב-NCAA‏, 6 תוארי אליפות ארצות הברית אישיים וקבע 9 שיאי עולם במשחים ל-50 יארד, ל-100 יארד, ל-100 מטר ול-200 יארד חופשי. מדיה וקבצים בנושא סטיב קלארק בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי סטיב קלארק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי סטיב קלארק, באתר olympedia.org Clark '64 Donates Olympic Medal to Bulldogs (באנגלית) OLYMPIC TRIALS RESULTS - 1964 Olympic Trials-Swimming STEVE CLARK (USA) - 1966 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
ינדז'יוב

ינדז'יוב (בפולנית: Jędrzejów) היא עיירה בפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה שבפולין, על הדרך הראשית שבין קיילצה וקרקוב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. ינדז'יוב נזכרת לראשונה בשנת 1153. בשנת 1271 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. תחנת רכבת שהוקמה בעיירה בשנת 1885 האיצה את התפתחותה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-4,500 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציוניות ופעילות של אגודת ישראל. ב-4 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה הם רצחו בה מספר יהודים, החרימו את רכוש היהודים בעיירה, והטילו על הקהילה המקומית תשלום כופר. ביוני 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. מן הגטו נלקחו היהודים לעבודות כפייה, ובהמשך הובאו אליו יהודים שגורשו מערי מערב פולין. בדצמבר 1940 חויבו יהודי הגטו בגילוח זקניהם, והוחרמו מהם פרוות. במרץ 1942 נסגר הגטו שבעיירה, והוקף בגדר תיל. בקיץ 1942 הצליחו להימלט מהגטו כמה מאות יהודים ליערות הסביבה, ובמקביל הובאו אליו יהודים נוספים מיישובי הסביבה. ב-15 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו 4,556 מיושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה. כ-230 יהודים בעלי מקצועות שהושארו בגטו נרצחו עד 2 בספטמבר 1943, וחלקם הועברו למחנה עבודה בסקרז'יסקו-קמיינה. מקהילת יהודי ינדז'יוב שרדו את השואה 80 איש. מדיה וקבצים בנושא ינדז'יוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ינדז'יוב (בפולנית) ספר יזכור לקהילת ינדז'יוב , בספריית העיר ניו יורק ינדז'יוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין ינדז'יוב (Jędrzejów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "ינדז'יוב", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, ינדז'יוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 234–236), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מוקדמות יורו 1968

מוקדמות יורו 1968 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין ספטמבר 1966 למאי 1968, ובמסגרתו התמודדו 31 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על ארבעה מקומות ביורו 1968 שנערך באיטליה. טורניר המוקדמות החל בשלב בתים, ממנו העפילו שמונה נבחרות לשלב רבע הגמר. בניגוד לנהוג כיום, המארחת נאלצה להרוויח את מקומה בטורניר בשלב המוקדמות. 31 הנבחרות חולקו לשמונה בתים, בהם שבעה בני ארבע נבחרות ואחד בן שלוש נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום. בסיום שלב הבתים, העפילו שמונה הנבחרות שסיימו במקום הראשון בבתיהן לשלב רבע הגמר. שלב זה התנהל בשיטת בית-חוץ, והסתיים כחודש לפני פתיחת טורניר הגמר באיטליה. המשחק בין אוסטריה ליוון במסגרת המחזור השישי הופסק בדקה ה-83, במצב של שוויון 1-1, עקב התפרעות אוהדים. אופ"א החליטה לבטל את תוצאת המשחק. בולגריה נגד איטליה הונגריה נגד ברית המועצות אנגליה נגד ספרד צרפת נגד יוגוסלביה 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר מוקדמות יורו 1968 באתר RSSSF‏
ליגת ה-NBL

ליגת הכדורסל הלאומית (באנגלית: National Basketball League, בראשי תיבות: NBL) הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית שהוקמה בשנת 1937. לאחר עונתה ה-12, עונת 1948/1949, התמזגה ליגת ה-NBL עם ליגת ה-BAA כדי ליצור את ליגת ה-NBA. הליגה החלה לפעול בשנת 1935 כ"ועידת הכדורסל המערב-תיכונית" ("Midwest Basketball Conference"), ובשנת 1937 שינתה את שמה ל"ליגת הכדורסל הלאומית" בניסיון למשוך קהל צופים רחב יותר. הליגה, שהתבססה על קבוצות משווקים קטנים באזור הימות הגדולות, הוקמה על ידי שלושה תאגידי ענק: ג'נרל אלקטריק, גודייר ופיירסטון. בעונת הבכורה הרשמית של הליגה, 1937/1938, כללה ה-NBL‏ 13 קבוצות, ובעונות הבאות הצטמצמה בהדרגה עד שבעונת 1943/1944 כללה 4 קבוצות בלבד. מאז 1944 נוספו קבוצות חדשות, ובעת מיזוג ה-NBL ב-1949 הורכבה הליגה מ-10 קבוצות בסך הכול. הליגה פעלה בשנותיה הראשונות באופן בלתי-רשמי במידת מה, כאשר לוח המשחקים של כל קבוצה נתון לשיקולו של המועדון, ובתנאי שיכלול לפחות עשרה משחקים, ביניהם ארבעה משחקי חוץ. כל משחק חולק לארבעה רבעים של 10 דקות, או לחלופין לשלושה שלישים של 15 דקות, לפי החלטתה של הקבוצה הביתית. נהוג לחלק את היסטוריית ה-NBL לשלוש תקופות מרכזיות: השנים הראשונות היו בשליטתה של קבוצת אושקוש אול-סטארס, שבהובלתו של הסנטר לירוי אדוארדס הגיעה לגמר הליגה בכל חמש עונותיה הראשונות וזכתה בשתי אליפויות NBL. בשנים הבאות עלה כוחה של פורט ויין זולנר פיסטונס, אותה הוביל הקלע בובי מקדרמוט לארבע הופעות בגמר ה-NBL ושתי אליפויות. בעונת 1945/1946 הצטרף לליגה שחקן היכל התהילה לעתיד ג'ורג' מייקן, שהפך בשורות מיניאפוליס לייקרס לסנטר הדומיננטי של התקופה וזכה עם הלייקרס באליפות עונת 1947/1948. ב-3 באוגוסט 1949, לאחר מאבק ממושך בין ליגת ה-NBL ו-ליגת ה-BAA על קהל אוהדי הכדורסל ושחקני הכדורסל בארצות הברית, החליטו הליגות על מיזוג ביניהן והקמת ליגת ה-NBA. הליגה החדשה קיבצה שש קבוצות מליגת ה-NBL, עשר מקבוצות ה-BAA ואת קבוצת אינדיאנפוליס אולימפיאנס כדי ליצור ליגה של 17 קבוצות בסך הכול. בניגוד לתוצאות ולסטטיסטיקות של ליגת ה-BAA, תוצאות וסטטיסטיקות העבר של ה-NBL אינן נחשבות כחלק מהיסטוריית ה-NBA. ליגת ה-NBL תרמה רבות לתשתית ליגת ה-NBA, בין היתר במתן הזדמנויות לשחקנים אפרו-אמריקאים. בעונת 1942/1943, בזמן ששחקנים רבים גויסו להשתתף במלחמת העולם השנייה, המועדונים "טולדו ג'ים וייט שברולטס" ו"שיקגו סטודבייקרס" מילאו את סגלי קבוצותיהם על ידי החתמת שחקנים אפרו-אמריקאים, כחמש שנים לפני שג'קי רובינסון הפך לשחור הראשון שמשחק במייג'ור ליג בייסבול. חמש קבוצות פעילות ב-NBA השתתפו בעבר בליגת ה-NBL: שלוש קבוצות עברו ל-BAA בשנת 1948 - מיניאפוליס לייקרס (כיום לוס אנג'לס לייקרס), רוצ'סטר רויאלס (כיום סקרמנטו קינגס) ופורט ויין זולנר פיסטונס (כיום דטרויט פיסטונס), ושתי קבוצות נוספות הצטרפו ל-NBA בעת המיזוג ב-1949 - באפלו ביזונס/טריי-סיטיז בלקהוקס (כיום אטלנטה הוקס) וסירקיוז נשיונלס (כיום פילדלפיה 76'). ליגת ה-NBA ליגת ה-BAA על הקמת ליגת ה-NBA, באתר history.com תוצאות וסטטיסטיקות ה-NBL, באתר basketball-reference.com תולדות ליגת ה-NBL, באתר nbahoopsonline.com