laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיק"א

פִּיקָ"א (ביידיש: פאלעסטינע יידישע קאלאניזאציע אסאסיאציע; PICA, ראשי תיבות באנגלית: Palestine Jewish Colonization Association – חברה להתיישבות יהודית בארץ־ישראל) הייתה חברה להתיישבות יהודית בארץ ישראל שהוקמה על ידי הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. ב-1 בינואר 1900 משך הברון את מעורבותו ותמיכתו במושבות והעביר את ניהולן ליק"א (מיסודו של הברון הירש), אולם לאור כיבוש ארץ ישראל על ידי בריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביקש הברון אדמונד דה רוטשילד להגביר את מאמצי ההתיישבות היהודית בארץ ישראל ולצורך כך ביקש להחליף את השותפות עם יק"א, שסייעה ליהודים במקומות שונים ברחבי העולם, בחברה שתטפל אך ורק בהתיישבות בארץ ישראל. בשנת 1919 חידש הברון אדמונד דה רוטשילד את חוזהו עם יק"א, אך קבע בה שינויים לכיוון אותו ביקש. בין השאר הורחבה הוועדה הארצישראלית של יק"א ל-9 חברים וניתנה לה עצמאות רבה מצד הנהלת יק"א. כן נקבע שהוועדה הארצישראלית תכין תוכנית להקמת חברה עצמאית ותעביר אליה את פעילותה של יק"א בארץ ישראל. בשנת 1924 הוקמה פיק"א ובראש החברה העמיד הברון רוטשילד את בנו ג'יימס דה רוטשילד. החברה קיבלה לידיה את כל הנכסים של הוועדה הארצישראלית של יק"א שהועברו ליק"א על ידי רוטשילד. כן קיבלה פיק"א לניהולה, אך לא לבעלותה, את המושבות משמר הירדן, חדרה ונס ציונה שנתמכו על ידי יק"א אך לא היו במקור מושבות חסות של הברון רוטשילד. היקף האדמות שהועברו לידי פיק"א עם ייסודה היה כ-350,000 דונם. פיק"א רכשה אדמות בארץ והקימה עליהן יישובים, בהם משמר השלושה, מעיין צבי ובית קשת. על אדמותיה ליד הכנרת היא התכוונה להקים יישוב לבני מעמד הביניים, אך בגלל המרד הערבי הגדול היא יישבה על האדמה בינתיים את חברי גרעין גינוסר, אשר לא הסכימו להתפנות ממנה. החברה עסקה גם בייבוש ביצות באזורי כבארה, פתח תקווה וחדרה והשתתפה בהקמת מפעלים, בהם תחנת הכוח בנהריים מייסודו של פנחס רוטנברג, בית החרושת למלט נשר ומפעל המלח בעתלית. פיק"א גם עסקה בנטיעת יערות על קרקעותיה. מתוך כ-80,000 דונם יערות שנטעו במהלך המנדט הבריטי, כ-12,000 דונם נטעו על ידי חברת פיק"א. עם קום המדינה העבירה פיק"א את רוב נכסיה למוסדות המיישבים ולמדינה. בשנת 1957 פורקה החברה ויתרת נכסיה הועברה לבעלות מדינת ישראל. במקומה הקימה משפחת רוטשילד את קרן אדמונד דה רוטשילד. בנין משרדים גדול של החברה היה ממוקם בחיפה במרכז הכרמל בשדרות הנשיא מספר 144 (בית הכט היום) והוכרז כבנין לשימור. פיק"א, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים. סימול החטיבות: J15 (תיקים ותעודות), JM15 (אוסף מפות), GNPICA (אוסף תצלומים). יעקב גולדשטיין ובת-שבע שטרן, ‏פיק"א – ארגונה ומטרותיה, קתדרה 59, מרץ 1991, עמ' 125-103 יאיר זלטנרייך, ‏מפגשי תרבויות? מושבות הגליל התחתון בעיני פקידי יק"א ופיק"א, קתדרה 120, יוני 2006, עמ' 110-107, 134-119 דורותי, רוטשילד, חליפת מכתבים : בין הגברת ג'יימס א. דה רוטשילד, נשיאת פיק"א לבין דוד בן-גוריון ראש ממשלת ישראל, פיק"א, תל אביב, 1957.. חברה להתיישבות היהודית בארץ ישראל (פ. י. ק. א.), דף שער בספרייה הלאומית מוטי קפלן, תוכנית מתאר ארצית ליער ולייעור, תמ"א 22, מסמך מדיניות, עמ' 20. צוואת ג'יימס דה רוטשילד, דברי ימי הכנסת, כ"ג בתמוז תשי"ז. אתר הספרייה הלאומית, ערך : דוד בן-גוריון
מיזם מיליון החתימות באיראן

מיליון חתימות לביטול חוקי האפליה (בפרסית: يک ميليون امضا برای لغو قوانين تبعيض آميز נקרא גם שינוי לשוויון) הוא מיזם קמפיין של נשות איראן מ-2006, לאיסוף מיליון חתימות תמיכה בשינוי חוקי האפליה המונהגים במדינתם. החותמים חייבים להיות מתוך איראן ומעל גיל 18. הפעילים המרכזיים במיזם הותקפו ונכלאו, ובעקבות כך הוארך יעד איסוף המספר המלא של החתימות לשנתיים. הקמפיין נפתח על ידי פעילים מתנועת זכויות האישה באיראן, כמו:פרווין ארדלאן, נושין אחמדי חורסאני (אנ') ועוד. המיזם זכה להכרה בינלאומית רחבה. כתבי-עת בולטים, ארגוני זכויות אדם, וארגונים פרו-דמוקרטיים, העניקו פרסים חשובים הן למיזם עצמו והן לפעילים בולטים בו. אחד מהארגונים אשר נתנו פרס למיזם הוא עיתונאים ללא גבולות (2008). זכויות אדם באיראן ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שערות ברניקי

שערות ברניקי (Coma Berenices) היא קבוצת כוכבים בחצי הצפוני של כיפת השמים. הקבוצה מורכבת מצביר כוכבים ואין בה כוכבים עם בהירות נראית מדרגה קטנה מ-4. בעברית נקראת הקבוצה לפעמים גם "שערות שולמית". הקבוצה נקראה על שמה של אשתו היפה של תלמי השלישי - ברניקי. והיא אחת משתי קבוצות כוכבים פוליטיות ששרדו בשמים. השנייה היא קבוצת הכוכבים מגן (Scutum), שנקראה במקור "מגן סובייסקי" (ע"ש יאן סובייסקי, מלך פולין). למרות הזיהוי של צביר הכוכבים עם שערותיה של ברניקי, לא הוגדרה הקבוצה עד למאה ה-17, אז הופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. בקבוצה נמצא הקוטב הצפוני של שביל החלב, כלומר כאשר מסתכלים בכיוון הקבוצה, קו הראיה ניצב למישור הגלקסיה. כמו כן נמצא בה חלקו הצפוני של צביר הבתולה. α בשערות ברניקי הוא כוכב זוגי במרחק של 65 שנות אור, המורכב משני כוכבים צהובים המקיפים זה את זה במרחק של כ-10 יחידות אסטרונומיות עם זמן מחזור של כ-26 שנים. הבהירות נראית הכוללת של הזוג היא מדרגה 4.3. β בשערות ברניקי הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה מאוד לשמש ובמרחק של כ-30 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4.3, כפי שתיראה השמש במרחק של 30 שנות אור. צביר הכוכבים של שערות ברניקי כולל כ-30 כוכבים עם בהירות מדרגה בין 5 ל-6 המייצגים את מחלפות שיערה של ברניקי. הצביר קל לצפייה במשקפת. M53 הוא צביר כדורי במרחק של 60,000 שנות אור הנראה בטלסקופ ככתם עמום עם דרגת בהירות 8. במרחק של כמעלת קשת ממנו נמצא צביר כדורי נוסף - NGC 5053 העמום בהרבה. M85 היא גלקסיית עדשה במרחק של כ-60 מיליון שנות אור. זו הגלקסיה הצפונית ביותר בצביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות ביותר בצביר עם בהירות נראית מדרגה 9.1. M91,‏ M98,‏ M99 ו-M100 הן ארבע גלקסיות ספירליות השייכות לצביר הבתולה במרחקים בין 53 ל-63 מיליון שנות אור. לכולן בהירות נראית בין דרגה 9 לדרגה 10, כאשר M100 היא הקרובה ביותר והבהירה ביותר מביניהן. NGC 4414 היא גלקסיה ספירלית נעדרת מוט שנמצאת במרחק של כ-62 מיליון שנות אור מכדור הארץ, אך אינה חלק מצביר הבתולה. ב-1974 נצפתה בה הסופרנובה SN 1974G, היחידה שתועדה בגלקסיה זו עד כה. M64 היא גלקסיה ספירלית במרחק של 17 מיליון שנות אור, הנראית ככתם עמום בדרגת בהירות 9 בטלסקופ קטן. בטלסקופ גדול ניתן להבחין בכתם של אבק כהה בסמוך למרכזה המקנה לה צורת עין ובשל כך היא מכונה "גלקסיית העין השחורה". כשתלמי השלישי מלך מצרים יצא למלחמה, נדרה אשתו ברניקי השנייה להקריב את שערותיה היפות לאלה אפרודיטה, אם בעלה ישוב בשלום מהמערכה. מששב תלמי עטור ניצחון, מימשה את נדרה, אך ביום שלמחרת השערות נגנבו ממקדש אפרודיטה. האסטרונומים המלכותיים תירצו את היעלמותם בכך, שהאלה קיבלה את הקורבן והעלתה את השערות השמיימה. מדיה וקבצים בנושא שערות ברניקי בוויקישיתוף שערות ברניקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רב דימי

רב דימי היה אמורא בדור השלישי והרביעי. רב דימי הגיע מארץ ישראל לבבל (נחותי), ושם מסר משמועותיו של רבי יוחנן. מסר גם משמועותיו של זעירי. הוא היה חבר של אביי שדיבר אליו בלשון נוכח כחבר. בעל ספר יוחסין השלם ואחריו סדר הדורות קבעו כי רב דימי זה הוא רב דימי בר יוסף, ושיערו כי ייתכן שהוא אחיו של רב יצחק בר יוסף תלמידו של רבי יוחנן, אך הרב אהרן הימן קבע כי מדובר בטעות, ונימק בכך שרב דימי בר יוסף היה תלמיד של רב ושמואל, בניגוד לרב דימי השני שהיה תלמיד של רב נחמן שהיה עונה לו על שאלותיו - לפעמים - בצחוק "לכי תיכול עלה כורא דמלחא" (אענה לך על שאלה זו כאשר תאכל כור של מלח). את המובא במסכת חולין כי אמירה זו נאמרה על ידי רב נחמן לרב דימי בר יוסף הוא תיקן לפי הנוסחא שבדקדוקי סופרים, שאינה גורסת רב דימי "בר יוסף". מצד שני, נראה כי גם רב דימי זה היה באותו דור, שהרי נראה כי הוא למד אצל רבי יוחנן. אם כי הרב הימן סבר שהיה ככל הנראה מצעירי תלמידיו של רבי יוחנן, שהרי נראה כי היה תלמידו של רבי ירמיה - תלמידו של רבי זירא תלמיד רבי יוחנן. האר"י טען כי רב דימי היה גלגול מנשמתו של חזקיהו והשלים את שנותיו. כי אתא רב דימי אמר: כל המבקר את החולה - גורם לו שיחיה, וכל שאינו מבקר את החולה - גורם לו שימות. הרב אהרן הימן, "רב דימי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 327, באתר היברובוקס רב דימי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף פ"ז, עמוד א'; שם דף ק"א, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קי"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף י"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף כ"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ג, עמוד ב'; מסכת פסחים, דף ס', עמוד ב'; מסכת שבת, דף קמ"ה, עמוד ב'. מובא בסדר הדורות בערכו.
קרן טראמפ

קרן טראמפ היא קרן פילנתרופית שהוקמה בשנת 2011 על ידי האחים היהודים אדי וג'ולס טראמפ ממיאמי שבארצות הברית, כדי לסייע למערכת החינוך בישראל לבלום את ההידרדרות במצוינות בלימודי המתמטיקה והמדעים בבתי הספר העל-יסודיים, ולהניע בה שיפור משמעותי, וזאת באמצעות השקעה באיכות ההוראה בבתי הספר. הקרן נחשבת כמי שעומדת מאחורי התוכנית הלאומית להרחבת המצוינות בחינוך המדעי בישראל וכמי שהניעה את בלימת ההידרדרות במספר בוגרי חמש היחידות במתמטיקה ובמדעים בארץ. הקרן משקיעה עשרות מיליוני שקלים מדי שנה בתוכניות ופרויקטים לחיזוק איכות ההוראה והיא פועלת בשיתוף פעולה עם מורים ומנהלים של בתי ספר, עם משרד החינוך, האוניברסיטאות, רשויות מקומיות, חברות הייטק וארגונים מקצועיים וחברתיים העוסקים בחינוך. בראש הקרן עומד אלי הורביץ חבר וועד החינוך הלאומי. החלטתה של קרן טראמפ להשקיע באיכות ההוראה נשענת על ראיות מן המחקר לפיהן איכות ההוראה היא הגורם המשפיע ביותר בכיתה על הישגי התלמידים. הנחת היסוד של הקרן היא שללא השקעה ביכולת המקצועית של סגל ההוראה לא ניתן יהיה להגיע לשיפור בר-קיימא בהישגי החינוך. הקרן פועלת לטפח ולהטמיע הוראה איכותית הממוקדת בלמידתו של כל תלמיד בכיתה. הוראה איכותית, לשיטתה של הקרן, היא הוראה שמציבה יעדים גבוהים לכל תלמיד, מאבחנת צרכים ויכולות, מפקחת אחר ההתקדמות, בונה תוכניות הוראה מותאמות, ונותנת לתלמיד משוב ותמיכה. על פי תפיסתה של הקרן, הוראה איכותית זקוקה לרשת של תמיכה בבית הספר אשר אותו היא רואה כקהילה מקצועית לומדת. על פי תפיסה חינוכית זו, בית הספר מגבש תפיסה פדגוגית אחידה, מפעיל משאבי תמיכה במורים ובתלמידים וחותר לסייע לכל תלמיד למצות את הפוטנציאל הטמון בו. המתווה האסטרטגי של קרן טראמפ מגדיר שישה ערוצי פעולה מרכזיים. ערוצי פעולה אלה כוללים שלוש תוכניות מרכזיות: להעניק הזדמנות לתלמידים לטפח מומחיות בהוראה להצמיח שינוי במערכת לצידן מפעילה הקרן שלושה מנופים לשינוי המהווים מעטפת תומכת לתוכניות הקרן: הנעת מהלך חברתי חיבור בין שותפים לדרך יצירת שפה משותפת מאז היווסדה הקרן סייעה לעשרות מיזמים חינוכיים ובהם, הקמת בית ספר תיכון וירטואלי למתמטיקה ופיזיקה, יצירת מסלולים להכשרת אקדמאים מצטיינים להוראה, הפעלת קהילות ללמידה מקצועית של מורים בתחומי המתמטיקה, הפיזיקה והכימיה, רקימת שותפויות עם רשויות מקומיות ורשתות בתי ספר, ופיתוח של מאגרי סרטי וידאו של הוראה טובה במתמטיקה ושל כלים לאבחון קשיים בלמידה. הקרן ייסדה את פרס טראמפ להוראה איכותית בתחומי המתמטיקה והמדעים, המוענק למורה מצטיין מדי שנה על ידי ראש הממשלה ושר החינוך. הקרן יזמה את הקמתה של היוזמה המשותפת להרחבת מעגל המצוינות בישראל בהשתתפות 100 ארגוני חינוך, שמתוכה צמחה התוכנית הלאומית "מתמטיקה תחילה" בהובלת משרד החינוך. יו"ר הדירקטוריון: אדי שלו. יו"ר המועצת המייעצת: פרופ' לי שולמן. מנכ"ל: אלי הורביץ אתר קרן טראמפ עמוד הפייסבוק של קרן טראמפ המתווה האסטרטגי של קרן טראמפ ליאור דטל ורותם שטרקמן, "יש לנו הזדמנות אדירה - צריך לבטל חצי מהמקצועות, ישראל יכולה להיות אחת מ-15 המובילות בעולם", באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2019 התוכנית הלאומית Sever Plocker, Jewish Trump brothers invest millions in math studies in Israel, Ynet, ‏06.03.2016 ראו: המתווה האסטרטגי של קרן טראמפ לשנת 2016. ראו דו"ח מקינזי, "כיצד מדינות משתפרות בחינוך", 2007. מאיר אורבך ואסף גלעד, אדי שלו: "מי רוצה לראות כסף חוזר רק אחרי 15 שנה?", באתר כלכליסט, 22 בפברואר 2012 ראו רשימת פרסומיו בנושאי חינוך באתר מופ"ת: http://portal.macam.ac.il/Search.aspx?keyType=Writer&itemId=132.
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2003

הבחירות הכלליות ביפן 2003 נערכו ב-9 בנובמבר 2003. ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ניצח בבחירות אך מפלגתו איבדה חלק מהמושבים שהחזיקה בית הנבחרים. המפלגה הדמוקרטית, מפלגת האופוזיציה, רשמה הישג בבחירות אלה בהשיגה 177 מתוך 480 המושבים בבית התחתון, מספר המושבים הגבוה ביותר שהשיגה. מפלגות אחרות, כגון המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית איבדו מספר רב של מושבים, ולמעשה קרבו את הפוליטיקה היפנית למערכת דו-מפלגתית. ב-10 באוקטובר 2003 הכריז ראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי על פיזור בית הנבחרים של יפן, לאחר שנבחר להנהגת המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-20 בספטמבר. קואיזומי נבחר לראשות הממשלה באפריל 2001, בהבטחה לשינוי ביפן ובמפלגתו שלו, אך לאחר שנכנס לתפקיד ספג ביקורת על זהירותו והתמודד עם אופוזיציה בתוך המפלגה. אולם, הסקרים שנערכו לפני הבחירות הראו אחוזי תמיכה גבוהים בקואיזומי, בעיקר על רקע התאוששותה הכלכלית של יפן והתחזקות הבורסה לניירות ערך בטוקיו. הנושאים העיקריים שנידונו במהלך הבחירות היו כלכלה, פשיעה והחוקה. שתי המפלגות המתחרות הבטיחו רפורמות בכלכלה וקיצוץ בהוצאות הממשלה, ובעוד המפלגה הליברלית-דמוקרטית הבטיחה להפריט חלק מהמוסדות המדיניים, הבטיחה המפלגה הדמוקרטית לסגור אחדים מהם. שתי המפלגות אף הכריזו שישנו את סעיף 9 לחוקת יפן, לפיו יפן היא מדינה פציפיסטית, לנוכח המצב לאחר פיגועי 11 בספטמבר. בסופו של דבר נאלצה המפלגה הליברלית-דמוקרטית להסתמך על חברות הקואליציה שלה על מנת לשמור על השלטון, שכן היא איבדה 12 מושבים בבית הנבחרים. המפלגה הדמוקרטית השיגה 177 מושבים ובכך שברה שיא למפלגה שאינה המפלגה הליברלית-דמוקרטית, מאז מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2003 בוויקישיתוף סקירת הבחירות ביפן 2003, אתר האיחוד הבין-פרלמנטרי. מדריך הבחירות ביפן, אתר BBC. סקירת הבחירות 2003.
אנדרו פייר

אנדרו פייר (באנגלית: Andrew Fire, נולד ב-27 באפריל 1959) הוא ביולוג יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2006 (יחד עם קרייג מלו). אנדרו זאכרי פייר נולד בבית החולים של אוניברסיטת סטנפורד, במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, ארצות הברית. פייר גדל ולמד בסניוייל הסמוכה. אביו, ד"ר פיליפ פייר, בהיותו סטודנט ב-MIT, היה הנשיא של האחווה היהודית שם "אלפא אפסילון פאי" לשנת 1951. בהמשך דרכו היה האב מהנדס ב"עמק הסיליקון" של קליפורניה והגיע לדרגת המדען הראשי במשרד המהנדס הראשי של GTE. אמו, ג'נט (לבית שראק), הייתה בתה של רוז שראק (לבית גולדסטין). ב-1975, בגיל 16 בלבד, התקבל פייר לאוניברסיטת ברקלי קליפורניה, ובה סיים תואר ראשון במתמטיקה ב-1978. באותה שנה החל ללמוד לדוקטורט בביולוגיה ב-MIT, במימון קרן המדעים הלאומית האמריקאית. קיבל את תעודת ה-Ph.D ב-1983. פייר למד ועבד במסגרת פוסט דוקטורט בקיימברידג', אנגליה, ב-MLB - "המעבדה לביולוגיה מולקולרית", עד נובמבר 1986. אז חזר לבולטימור, מרילנד, ארצות הברית, כחבר סגל מכון קרנגי הוושינגטוני. ב-1989 התקבל גם כחבר הפקולטה לביולוגיה ומרצה מן המניין באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ועבד כמרצה וחוקר בשתי האוניברסיטאות במקביל במשך 14 שנה. ב-2003 חזר לקליפורניה, לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד, בו הוא משמש כמרצה ופרופסור לפתולוגיה וגנטיקה עד היום. פייר ומלו קיבלו את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ל-2006, בגין תגלית מ-1998, הקרויה RNAi - "הפרעה על ידי RNA". הכוונה למצב בו ה-RNA, אשר בדרך כלל תפקידו להעביר אינפורמציה גנטית מהגנים, דהיינו מה-DNA, לחלבונים, מבצע פעולה הפוכה - עוצר את פעילותם של הגנים, ומונע את יצירת החלבונים על ידם. מדובר בתגלית של מדע בסיסי, אשר השלכותיה רבות ובלתי צפויות לחלוטין, הן ברפואה ("כיבוי" גנים הגורמים למחלות שונות, כגון סרטן) והן להבנת הפעילות המיקרוביולוגית בתא באופן כללי. פרס המדען הצעיר של מרילנד, 1997 פרס מיינבורג, 2002 פרס האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים בביולוגיה מולקולרית, 2003 (יחד עם קרייג מלו) פרס וויילי של אוניברסיטת רוקפלר במדעי הביורפואה, 2003 (יחד עם קרייג מלו ואחרים) חבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), 2004 פרס לואיס רוזנטל של אוניברסיטת ברנדייס למחקר רפואי, 2005 (יחד עם קרייג מלו ואחרים) פרס הקרן הבינלאומית על שם גיירדנר, 2005 (יחד עם קרייג מלו) פרס מסרי, 2005 (יחד עם קרייג מלו ואחרים) פרס ארליך ודרמשטדטר, 2006 (יחד עם קרייג מלו) פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, 2006 (יחד עם קרייג מלו) מדיה וקבצים בנושא אנדרו פייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו פייר (באנגלית) אנדרו פייר, באתר פרס נובל (באנגלית) אנדרו פייר, באתר dblp 109 המאמרים המקצועיים של אנדרו פייר, 1980 - 2012 באתר בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד על RNAi ב-Nature Reviews Genetics פרס נובל לרפואה לשני מומחים שגילו את הדרך להשתקת גנים, באתר הידען אנדרו פייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באתר JVL הידיעה ב-BBC על הזכייה, 2 באוקטובר 2006 הידיעה על הזכייה, בידיעון בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד, 4 באוקטובר 2006 American Men & Women of Science: 22nd Edition, Thomson Gale, Detroit, 2005, Volume 2, C-F, p. 1154 Andrew Fire shares Nobel Prize for discovering how double-stranded RNA can switch off genes תקציר מאמרם של פייר וחבריו ב-Nature, בנוגע לעבודה שזכתה לפרס נובל מאמרם של פייר וחבריו, מ-16 בספטמבר 1997, כפי שפורסם ב-Nature, ב-19 בפברואר 1998, ושבגינו זכה פייר בפרס נובל כעבור שמונה שנים בלבד
דלמטית

דלמטית הייתה שפה רומאנית שהייתה מדוברת באזור דלמטיה שבקרואטיה ובאזור קוטור שבמונטנגרו. שפה זו נחשבת לחוליה המגשרת בין השפה הרומנית לשפה האיטלקית, היא קרובה לניבים רומניים כמו איסטרו-רומנית, מגלנו-רומנית ומקדו-רומנית (ארומנית). השפה הדלמטית נכחדה כאשר הדובר האחרון שלה נהרג ב-10 ביוני 1898. כיום ישנם אנשים המנסים להחיות את השפה. מדיה וקבצים בנושא דלמטית בוויקישיתוף Dalmatian language website topic/Ragusan-Dalmatian דלמטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2005

הבחירות הכלליות ביפן 2005 נערכו ב-11 בספטמבר 2005 עבור 480 המושבים בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. הבחירות נערכו לאחר ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, פיזר את הבית ב-8 באוגוסט בשל רצונו לחזק את מפלגתו לקראת העברת חוק חדש. המפלגה הליברלית-דמוקרטית השיגה 296 מושבים, הרוב הגדול ביותר בבית ביפן בתקופה שלאחר הכיבוש האמריקאי, ויחד עם הקואליציה בראשותה שלטה המפלגה על רוב מיוחס בבית התחתון. לאחר שהצעתו להפריט את רשות הדואר של יפן, ולחלקה לארבע חברות פרטיות נתקלה בהתנגדות בבית היועצים של יפן, ועברה ברוב זעום בבית הנבחרים, על אף התנגדות גורמים בתוך המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ראה זאת קואיזומי כהצעת אי אמון והחליט לפזר את הבית התחתון. קואיזומי אף הכריז שחברי מפלגתו שהצביעו נגד הצעתו בבית היועצים לא יופיעו ברשימת המפלגה בבחירות, וכתוצאה מכך קמו שלוש מפלגות של פורשים: מפלגת האנשים החדשה, מפלגת דאיצ'י החדשה ומפלגת יפן החדשה, וכולן הכריזו שיתנגדו להצעתו של ראש הממשלה. חברים נוספים מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית פרשו ורצו כמתמודדים עצמאיים. קואיזומי שאף להפוך את מסע הבחירות למשאל עם בנושא הפרטת רשות הדואר, והבטיח להתפטר אם לא תשיג מפלגתו את הרוב הדרוש. היריבה העיקרית של המפלגה הליברלית-דמוקרטית הייתה המפלגה הדמוקרטית, שראתה בבחירות הזדמנות להדיח את יריבתה מהשלטון בו החזיקה במשך חמישים שנה, ושאפה לערוך רפורמות בממשלה. מנהיג המפלגה הדמוקרטית, קצויה אוקאדה, הבטיח גם הוא להתפטר אם תכשל מפלגתו בהשגת הרוב בבית. הבחירות נערכו ב-11 בספטמבר ואחוז ההצבעה עמד על 67%, עלייה של 7% לעומת הבחירות הקודמות. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נחלה ניצחון בבחירות, השיגה 296 מתוך 480 המושבים בבית התחתון, ולראשונה מאז הבחירות הכלליות ב-1990 השיגה מפלגה אחת רוב בבית הנבחרים. ביחד עם שותפתה הפוליטית, מפלגת קומייטו החדשה, החזיקה הקואליציה ב-327 מושבים, בעוד מפלגת האופוזיציה, המפלגה הדמוקרטית, איבדה מושבים לראשונה מאז הקמתה, ונותרה עם 113. מנהיג המפלגה, אוקאדה, התפטר באותו היום. בבחירות אלה גם נשבר שיא במספר הנשים שנבחרו לבית הנבחרים - 43: 26 במפלגה הליברלית-דמוקרטית, 4 במפלגת קומייטו החדשה, 2 במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובמפלגה הדמוקרטית, כל אחת, ושתי מתמודדות עצמאיות. השיא הקודם עמד על 39, והוא נקבע ב-1946. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2005 בוויקישיתוף סקירת הבחירות ביפן 2005, אתר האיחוד הבין-פרלמנטרי. סקירת הבחירות 2005.
אלון כהן

האם התכוונתם ל... אלון דה לוקו – זמר אלון כהן (נגן) – חבר בלהקת נושאי המגבעת אלון (ניסים) כהן – יזם היי-טק וסופר, מייסד חברת סייברארק אלון כהן – מייסד חברת האוז אלון כהן (כדורגלן) – כדורגלן בעמדת המגן בליגה הבכירה בשנות ה-90 אלון כהן (ממציא) – הייטקיסט וממציא
תסמונת זולינגר אליסון

תסמונת זולינגר אליסון היא תסמונת המשלבת שלושה מקרים המזיקים לקיבה, ולרוב מופיעים בנפרד. שילוש זה מורכב מייצור יתר של חומצת קיבה, כיב פפטי קשה, וגידול סרטני בלבלב. בתסמונת זו ניתן להבחין ברמות גבוהות מאוד של הורמון מסוג גסטרין (gastrine), שגורם לקיבה לייצר חומצה הידרוכלורית עודפת. לעיתים קרובות הגורם לכך הוא גידול (gastrinoma) בתריסריון או בלבלב הגורם לייצור הורמון הגסטרין, הגורם לייצור יתר של חומצת הקיבה, וחומצה זו עשויה לגרום לכיב פפטי קשה בקיבה. הופעת הכיב הפפטי נפוצה אצל כ-95% מהחולים בתסמונת זולינגר אליסון. הורמון הגסטרין עובד על תאים של הקיבה הקודקודית, וגורם להם להפריש יוני מימן מיותרים אל תוך חלל הבטן. בנוסף, הגסטרין גורם להיפרפלזיה של תאי הקיבה, הדבר מוביל להפרשה מיותרת של חומצה מהתאים, ובנוסף לכך כל תא מייצר שיעור גבוה יותר של חומצה הידרוכלורית. ככל שהחומציות גדלה, כך גדלה האפשרות להתפתחות כיב פפטי בקיבה ובתריסריון (המעי הדק). חולים אשר אובחנו כי לקו בתסמונת זולינגר אליסון בהכרח יחוו כאבי בטן קשים ושלשול. אם מטופל אובחן כבעל כיב פפטי אך לא אובחן כבעל גידול או אובחן אצלו ייצור יתר של הורמון גסטרין, עדיין יאובחן כאחד הלוקה בתסמונת זולינגר אליסון, במיוחד אם גופו אינו ממהר להגיב לטיפול. גסטריונומה עלולה להתרחש כאשר גידולים בודדים או מרובים, הם ממאירים. בכמות של חצי עד שני שלישים מתפשטים לכיוון בלוטות הלימפה ליד הכבד, הלבלב והמעי הדק. כמעט עשרים וחמישה אחוזים מהחולים בגסטריונומה הם בעלי גידולים מרובים וממאירים, במצב הנקרא endocrine neoplasia ומאובחנים כ-MEN I. לחולים שאובחנו כלוקים ב-MEN I יש גידולים בבלוטת יותרת המוח, בבלוטת יותרת התריס ובנוסף אף גידולים בלבלב. בחילה צפצופים באזניים הקאות דם – דם שמעוכל בקיבה כתוצאה מהיווצרות כיב פפטי. ירידה דרסטית במשקל, תוך זמן קצר. חשד קליני לקיום תסמונת זולינגר אליסון, יכול להתעורר, כאשר הסמפטומים המפורטים לעיל מוכיחים עמידות לטיפול תרופתי. כאשר קיים חשד קל בלבד לתסמונת, ניתן לאבחן כי המטופל לוקה בתסמונת זולינגר אליסון בעזרת אנדוסקופיה, בדיקות מעבדה, ובדיקות הדמיה (MRI או CT או US). עוד דרך לאבחן את המחלה היא על ידי מבחן גירוי אשר מודד את רמות הגסטרין, לפחות לפי שלושה מקרים נפרדים: PH – הפרשת חומצות קיבה המצאות חומצה גסטרית בדיקת רמות סקרטין הטיפול הוא סימפטומטי, כלומר מעכב את התסמינים. הטיפול הנפוץ הוא אומפרזול ולנסופרזול, והיסטמין H2 המשמשים כגורם המאט את הפרשת החומצה. את הגידולים ניתן לרפא בעזרת ניתוח או בעזרת טיפולים כימותרפיים. למרות שהיו כמה דיווחים ספורדיים של הצירוף בין כיבים פפטיים ובין גידולי לבלב גם קודם לכן, הראשונים שטענו לקשר סיבתי בין שני הממצאים היו רוברט מילטון זולינגר ואדווין הומר אליסון, כירורגים וחברי סגל באוניברסיטת מדינת אוהיו בארצות הברית. הם דיווחו על התסמונת לראשונה בכנס של הכירורגים האמריקאים בפילדלפיה באפריל 1955 ואחר כך פרסמו עליו בעיתון Annals of Surgery באותה שנה. Zollinger RM, Ellison EH (1955). "Primary peptic ulcerations of the jejunum associated with islet cell tumors of the pancreas". Ann. Surg. 142 (4): 709–23; discussion, 724–8. מדיה וקבצים בנושא תסמונת זולינגר אליסון בוויקישיתוף
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2009

הבחירות הכלליות ביפן 2009 נערכו ב-30 באוגוסט 2009 עבור 480 המושבים בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. בבחירות אלה ניצחה האופוזיציה, בראשות המפלגה הדמוקרטית, את הקואליציה בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1955 בה לא שלטה המפלגה הליברלית-דמוקרטית בממשלה, מלבד תקופה בת 11 חודשים ב-1993–1994. תבוסתה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית הייתה התבוסה הגדולה ביותר של מפלגה שלטת בהיסטוריה המודרנית של יפן, והפעם הראשונה בה איבדה המפלגה את מעמד המפלגה השלטת בבית הנבחרים. בבחירות שנערכו ב-2005 זכתה המפלגה הליברלית-דמוקרטית בניצחון מוחץ תחת הנהגתו של ראש הממשלה דאז ג'וניצ'ירו קואיזומי על יריבתה, המפלגה הדמוקרטית. מאז בחירות אלה התחלפו ביפן שלושה ראשי ממשלה: שינזו אבה החליף את קואיזומי בספטמבר 2006, יסואו פוקודה החליף את אבה בספטמבר 2007, וטארו אסו החליפו שנה מאוחר יותר. תחילה נהנה אסו מפופולריות, אך לאחר זמן מה החל לספוג ביקורת על המדיניות הכלכלית של ממשלתו, ועל אחוזי האבטלה הגבוהים במדינה. בתגובה הוא פיזר את בית הנבחרים ב-21 ביולי והכריז שהבחירות ייערכו ב-30 באוגוסט. הבחירות הציבו את המפלגה הליברלית-דמוקרטית מול המפלגה הדמוקרטית. המפלגה הדמוקרטית קראו לציבור הבוחרים לתמוך במעבר מוקד הכוח בפוליטיקה של יפן ובכך להשפיע על ההיסטוריה של ארצם. המפלגה הבטיחה לערוך רפורמות מקיפות בכלכלת יפן ולקצץ בהוצאות הממשלה. המפלגה הליברלית-דמוקרטית, מצידה, הבטיחה להמשיך במדיניותה האחראית, והבטיחה לשקם את כלכלת המדינה בתוך שלוש שנים. המפלגה הדמוקרטית זכתה בניצחון מוחץ בבחירות. היא קיבלה 308 מתוך 480 המושבים בבית הנבחרים, ולראשונה הפכה למפלגה הגדולה ביותר בבית. ניצחונה גם היווה נקודת מפנה בפוליטיקה של יפן, שכן המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שאיבדה 177 מושבים, כבר לא הייתה המפלגה הגדולה ביותר ביפן. המפלגה הדמוקרטית השיגה רוב מוחלט בבית הנבחרים, ולפיכך היה ברור שיוקיו הטויאמה יקבל את תפקיד ראש ממשלת יפן. אולם, מכיוון שלמפלגה לא היה רוב מוחלט בבית היועצים של יפן, נאלץ הטויאמה להקים ממשלת קואליציה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ועם מפלגת האזרחים החדשה. בחירות כלליות ביפן מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2009 בוויקישיתוף סקירת הבחירות ביפן 2009, אתר האיחוד הבין-פרלמנטרי.