רבינדרנת טאגור

רַבִּינְדְרָנָת טָאגוֹר (בבנגלית: ‏রবীন্দ্রনাথ ঠাকুর‏Ⓘ‏, קרי, רוֹבִּינְדְרוֹנאטְהְ טְהָאקוּר; 7 במאי 1861 – 7 באוגוסט 1941) היה משורר בנגלי, פילוסוף, ופטריוט הודי. הוא זכה בפרס נובל לספרות ב-1913 ובכך היה לאסיאתי הראשון שזכה בפרס נובל. טאגור נולד בקולקטה, בן הזקונים במשפחה משכילה ואמידה. טאגור היה ברהמין, וארנת הכהנים ההודית, שם משפחתו הוא שיבוש אנגלי לשם משפחתו ט'האקור, שם המשפחה המקורי לפני מאות שנים היה "קושארי". אביו היה הפילוסוף והמנהיג הדתי דבנדרנת טאגור (1817-1905) ואמו הייתה סאראדה דווי (1830-1875), הוא היה הצעיר מבין 13 ילדיהם. טאגור התחנך בבית, ובגיל 17 נשלח ללימודים באנגליה, אותם לא סיים. בשלב מאוחר יותר של חייו עסק טאגור, פרט לעיסוקיו הספרותיים המגוונים, בניהול הנכסים המשפחתיים שהוריש לו אביו. משתורגמו יצירותיו לאנגלית, הפך טאגור לפופולרי מאוד, והרבה לטייל בעולם במסגרת ביקורים בכנסים בהם נשא הרצאות, ובביקורי ידידות. טאגור הפך לדובר לא רשמי ומייצג של המזרח. מסעותיו העולמיים חידדו את הבנתו של טאגור לגבי סוגיות לאומיות ואזרחיות. השקפותיו החינוכיות הובילו אותו להקמת בית ספר, שנקרא ברהמהצ'רישרם (משמעות השם היא "מרכז הברהמהצ'ריה") במערב בנגל, בשטח שאביו הוריש לו מאחוזתו. ב-1901, הפך בית הספר לאוניברסיטת וישווה בהרטי. אוניברסיטה זו היא מהחשובות של הודו מאז 1951. טאגור היה לפרקים גם חבר בתנועה הלאומית ההודית וגנדי, לו טבע טאגור את הכינוי מאהטמה (הנפש הגדולה), היה חבר קרוב שלו. הוא תמך בתנועת העצמאות ההודית ואף כתב על כך. ב-1915, קיבל טאגור תואר אבירות מהממלכה בריטית, שהוענק לו על ידי המלך ג'ורג' החמישי. בצעד יוצא דופן ויתר טאגור על התואר לאחר שנים אחדות, כמחאה על טבח אמריטסר. באירוע זה פתחו חיילים בריטים ללא אזהרה באש על הפגנה של המון הודי בחצר סגורה, והרגו 379 איש ופגעו בעוד כ-1,200 גברים, נשים וילדים חפים מפשע. טאגור תמך בציונות באופן גלוי ונלהב. הוא טען כי הציונות היא "אחד הבסיסים של השלום והצדק העולמיים" וכן כי תפקידו של העם היהודי הוא לגשר בין מזרח למערב. עם זאת, טאגור התנגד ללאומיות קיצונית וללאומנות, והביע חשש כי "לאחר שיגיע [העם היהודי] לעמידה ברשות עצמו יבוא כעם להסתגל ללאומיות קטנת מוחין ולפאנטכניזם נטול נשמה של העמים המערביים, כדי שיוכל להתקיים בארץ זו, שהיא נקודה גאופוליטית קשה מאד." ספרים רבים שלו תורגמו לעברית ורחוב נקרא על שמו ברמת אביב. טאגור נפטר ב-7 באוגוסט 1941. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח לא אנציקלופדי. אף על פי שטאגור ידוע בעיקר כמשורר, הוא כתב גם נובלות, מאמרים, סיפורים קצרים, יומני מסע, ודרמה. הוא כתב למעלה מ-2,000 שירים, הנחשבים לנכס צאן ברזל בתת-היבשת ההודית ובעולם כולו. יצירתו של טאגור עוסקת בנושאים חברתיים, פוליטיים וחינוכיים וכן חזון של אחווה כלל עולמית בין בני האדם. שירתו, לבד מעומקה הרוחני והרגשי, מבטאת לרוב את החגיגה של החיים והטבע. טאגור תופס את רבגוניותם של החיים כמקור בלתי נדלה של עונג כשלעצמו. האהבה היא מוטיב חוזר ביצירתו והוא עסק לעיתים קרובות גם בפטריוטיזם. טאגור היה רגיש מאוד לאירועים העולמיים שהתרחשו בזמנו וכתב על כאבו ויאושו מהמלחמה. שיריו נבחרו כהמנונים הלאומיים של הודו ובנגלדש. ב-1913, הוא זכה בפרס נובל לספרות, על תרגומיו מאנגלית ועל יצירתו גיטאנג'לי - אוסף שירים (1910). המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס תרגם את גיטאנג'לי לאנגלית, ובכך הסב את תשומת הלב של קוראים בעולם המערבי ליצירותיו של טאגור. גם היום מהווה טאגור מקור השראה ליותר מ-200 מיליון אנשים במערב בנגל הודו ובנגלדש, ולאנשים בעולם כולו. טאגור נישא בשנת 1883 למארינלי דווי, במקור באהאבטריני (1873-1902). יחד נולדו להם 5 ילדים, מתוכם 2 נפטרו בילדות: 1.מדהורילאטה דווי (1886-1918) נישאה ללא ילדים 2. ראתינדרנת ט'האקור (1888-1961) נישא ללא ילדים 3.רינוקה דווי (1891-1903) נישאה ללא ילדים 4.מירה דווי (1894-1969) נישאה וילדה 2 ילדים 5.סאמינדרנת ט'האקור (1896-1907) לא נישא. בנו ראטינדרנת ט'האקור היה אמן. מבתו מירה נולדו לו נכד ונכדה, נכדו נפטר בגיל 20 בזמן לימודיו בגרמניה ונכדתו אמנם התחתנה אך לא נולדו לה ילדים ובכך הסתיימה שושלתו הישירה. רבות מיצירותיו תורגמו לעברית. כל התרגומים נעשו מאנגלית, כשברוב המקרים התרגום משפת המקור הבנגלית לאנגלית נעשה על ידי רבינדרנת טאגור עצמו. בין התרגומים שיצאו לאור בעברית: אספי פרי, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922 (הספר בקטלוג ULI) בינת האינסוף, תרגום: יחיאל כרמון, הוצאת גל, תשנ"ה, 1995 (הספר בקטלוג ULI) הבית והעולם, תרגום: פסח גינצבורג, הוצאת מצפה, תר"צ, 1930 (הספר בקטלוג ULI) בסוד נשים, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ח, 1968 (הספר בקטלוג ULI) בשורת אביב, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשל"ג, 1973 (הספר בקטלוג ULI) גחליליות, תרגום ראשון: ראובן גרוסמן, הוצאת מסדה, תשי"ג, 1953 ; תרגום שני: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ט, 1969 הגנן, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת מודן, תשמ"ה, 1985 היא: סודות מאחורי הסארי, תרגום: דפנה לוי, הוצאת סער, תשס"ו, 2005 (הספר בקטלוג ULI) הרדופים אדומים, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשל"ז, 1977 חיטרא: משחק במחלקה אחת, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922 (הספר בקטלוג ULI) החיים והמתים וסיפורים אחרים, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשס"ב, 2002 (הספר בקטלוג ULI) הירח העולה, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922 כניסה אסורה וסיפורים אחרים, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשס"ב, 2002 (הספר בקטלוג ULI) הלאומיות, תרגום: י. עדלמי, הוצאת טרקלין, תרפ"ג, 1923 לאור השקיעה, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ט, 1969 מתת אוהב, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ז, 1967 נשמת האהבה, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשע"ז, 2017 [ספר פילוסופיה:] סדהנא (חיי בינה), תרגום: יחיאל כרמון, הוצאת יוסף שמעוני "מפית הספר" תל אביב, תשכ"ב, 1962 סיפור בארבעה פרקים, תרגום: נפתלי גולן, הוצאת מסדה, תשכ"ח, 1968 הספינה הטרופה, תרגום : אוריאל הלפרין, הוצאת מצפה, תרצ"א, 1930 עלי ארח, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשי"ז, 1957 צפרי נוד, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשי"ז, 1957 שימיני כחותם, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תש"ם, 1980 אחדים מהתרגומים העבריים לשיריו הולחנו והוקלטו. כאלה הם למשל שירו של שלמה גרוניך "אל נא תלך" ושירו של יובל בנאי "אני זוכר". שלמה גרוניך הלחין וביצע את השיר "אל נא תלך" (על בסיס פרלוד מספר 1 של יוהאן סבסטיאן באך), עם התרגום למילות השיר "The Gardener XXXIV: Do Not Go, My Love" של רבינדרנת טאגור. משה יגר, הודו, המסע הארוך לאסיה פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2004, עמ' 256 רבינדרנת טאגור, ברשת החברתית Goodreads כתביו של רבינדרנת טאגור בפרויקט גוטנברג כתבי רבינדרנת טאגור בפרויקט בן-יהודה הגנן, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית אספי פרי, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית גיטני'אלי (קרבן זמרה), סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית הירח העולה, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית אוניברסיטת וישווה בהרטי נוסדה בידי רבינדרנת טאגור רבינדרנת טאגור, באתר פרס נובל (באנגלית) ביוגרפיה קצרה של רבינדרנאת טאגור באתר אישי רחוב(הקישור אינו פעיל) (בעברית) (Rabindranath Tagore (1861 -1941, ביוגרפיה באנגלית על רבינדרנאת טאגור, באתר האינטרנט העוסק בדת אשר משפחת טאגור הייתה ממייסדיה, הברהמו סאמאז'. Rabindranath Tagore in London - By William Rothenstein רבינדרנת טאגור, במיזם "אישי רחוב" משיריו שפורסמו לראשונה במגזין Poetry שבעריכת הרייט מונרו חומר בארכיון האינטרנט על יצירותיו של רבינדרנת טאגור רשימת כתביו של רבינדרנת טאגור, באתר הספרייה הלאומית שלומית פלאום. רבינדרא-נת טגור. המשורר, הפילוסוף, הסופר, המחנך, הקומפוזיטור, הצייר, המרצה והנוסע, בצירוף תרגומים מבנגלית, סנסקריט, ואנגלית וציורים מאת המחברת, מהדורה ראשונה תש"ו - 1946, הוצאת "שנטי" ירושלים, 213 עמ'. נורית גוברין. 'נוסעת אלמונית. שלומית פלאום: חיים ויצירה', הוצאת כרמל, ירושלים, תשס"ה/2005, 375 עמ'. על הודו ועל טאגור: עמ' 142 - 199. השיר Light my light מאת טאגור, על תווים למקהלה מאת אנריקו מיארומה רבינדרנת טאגור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי רבינדרנת טאגור בפרויקט גוטנברג (באנגלית) רבינדרנת טאגור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The English Writings of Rabindranath Tagore: A miscellany מצוטט אצל שמעון לב, נהירין לנו שבילין דהודו : המפגש בין העולם היהודי-ציוני להודו ותרבותה על רקע צמיחת התנועות הלאומיות, הוצאת גמא, 2018, עמ' 374 שיבוש השם צ'יטרה (চিত্রা) האלבום "מאחורי הצלילים" באתר Discogs האלבום "יובל בנאי" באתר Discog מילות השיר המקורי, באתר Poetry.com