laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אביגדור אוחנה

אביגדור אוחנה, מנכ"ל המשרד לשירותי דת לשעבר ופעיל מפלגת ש"ס. כיום, משמש כמנכ״ל רשת בני יוסף, מעיין החינוך התורני. אוחנה, בעל תואר ראשון במינהל עסקים מהקריה האקדמית קריית אונו ותואר שני במינהל עסקים מטורו קולג' , הוסמך לרבנות בבית המדרש הגבוה להוראה שבירושלים. הוא החל לפעול בתנועת ש"ס בשנים הראשונות לקיומה, בהיותו המנכ"ל המייסד של ארגון "בני חיל" של אל המעיין בראשית שנות התשעים להפצת שיעורי תורה בקרב ילדים ונוער. אוחנה שימש מאוחר יותר סמנכ"ל תנועת ש"ס, יועץ ליו"ר התנועה אלי ישי, עוזר פרלמנטרי, וכן יועץ לראש המועצה המקומית אלעד צביקה כהן. בבחירות לכנסת ה-17 מוקם אוחנה במקום ה-15 ברשימת מועמדי ש"ס לכנסת. בשנים 2006–2008 היה אוחנה יועץ בכיר לשר יצחק כהן שהופקד על המועצה לשירותי דת במשרד ראש הממשלה. לאחר הקמתו של המשרד לשירותי דת, בשנת 2008, מונה אוחנה למנכ"ל המשרד וסיים את תפקידו לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה. אוחנה נשוי ואב לחמישה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אביגדור אוחנה בוויקישיתוף אביגדור אוחנה, ברשת החברתית פייסבוק מבזק באתר המחדש אביגדור אוחנה באתר, באתר masa.yozmatorot.org.il ממרכז ישיבות בני עקיבא לתפקיד מנכ"ל משרד הדתות, באתר JDN‏, 5 באפריל 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריית דגלי הצלב הדרומי

דגלי צלב הדרום הם דגלים אשר מתארים את הצלב הדרומי. "הצלב הדרומי" הוא השם העברי של קרוקס אוסטרליס (לטינית: Crux Australis) מערכת כוכבים אשר נראית בשמי הלילה של חצי הכדור הדרומי. הצלב מתואר בסמלי מדינות ואזורים רבים השוכנים בחצי הכדור הדרומי וכיוון ואת הצלב ניתן לראות רק בדרום, הוא מציין את מיקומן הדרומי. דגל אוסטרליה דגל ניו זילנד דגל פפואה גינאה החדשה דגל סמואה הנס המלכותי של אוסטרליה נס אוסטרליה האדום נס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי נס אוסטרליה הלבן נס רשות המכס האוסטרלית דגל האוויר האזרחי של אוסטרליה דגל טריטוריית הבירה האוסטרלית דגל הטריטוריה הצפונית דגל ניו סאות' ויילס דגל ניו סאות' ויילס דגל ויקטוריה דגל מושל ויקטוריה דגל טריטוריית אי חג המולד דגל איי קוקוס דגל יוריקה דגל הליגה האוסטרל-אסיתית נגד הגליה דגל הפדרציה האוסטרלית הדגל הקולוניאלי הלאומי של אוסטרליה הנס המלכותי של ניו זילנד דגל ניואה דגל טוקלאו נס ניו זילנד האדום נס ניו זילנד הלבן דגל האוויר האזרחי של ניו זילנד דגל מושל ניו זילנד בין השנים 1869-1874 הדגל הישן של משרד התחבורה הניו זילנדי בין השנים 1968-1998 דגל מזרח בריטניה החדשה דגל פרובינציית אירלנד החדשה דגל פרובינציית סימבו דגל הפרובינציה המערבית דגל מערב בריטניה החדשה דגל ברזיל נס נשיא ברזיל דגל גויאס, ברזיל דגל לונדרינה, ברזיל דגל פרובינציית סנטה קרוס, ארגנטינה דגל מחוז מגיינס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית, צ'ילה דגל פרנה, ברזיל דגל פרובינציית ארץ האש אנטארקטיקה ואיי האוקיינוס הדרומי, ארגנטינה הדגל האולימפי של אוסטרל-אסיה דגל מרקוסורדגל שטח החסות רוס דגל צלב נורדי מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי הצלב הדרומי בוויקישיתוף
גלריית טייט

גלריית טייט היא המוזיאון הלאומי של הממלכה המאוחדת לאמנות מודרנית ולאמנות בריטית. לגלריה ארבעה סניפים ברחבי הממלכה המאוחדת: טייט בריטניה (נפתח בשנת 1897 וקיבל את שמו הנוכחי בשנת 2000); טייט ליברפול (1988); טייט סנט אייווס (1993); טייט מודרן (2000). הרעיון להקמת גלריה לאומית לאמנות הוצע לראשונה בממלכה המאוחדת בשנות ה-20 של המאה ה-19 על יד סר ג'ון לסטר, ברון דה טאבליי. בשנת 1847 תרם רוברט ורנון את אוספיו לגלריה הלאומית ומספר שנים לאחר מכן ג'ון שפסהאנקס תרם את אוספיו למוזיאון דרום קנזינגטון (לימים, מוזיאון ויקטוריה ואלברט). רק בשלהי המאה ה-19 הושג המימון להקמת גלריה לאמנות בריטית - במימונו של הנרי טייט. הגלריה הוקמה במילבנק, בפימליקו שברובע וסטמינסטר, על גדת נהר התמזה. טייט אף תרם לגלריה את אוספיו הנרחבים, בתנאי שאוצר המדינה ישלם את עלויות רכישת האתר. הגלריה נוסדה בשנת 1897 בשם "הגלריה הלאומית לאמנות בריטית" (National Gallery of British Art), ועד שנת 1954 נוהל המוזיאון והאוסף על ידי הגלריה הלאומית. בשנת 1915 תרם יו ליין את אוספיו שכללו אמנות מודרנית אירופאית למוזיאון, ובשנים 1926 ו-1937 אספן האמנות ג'וסף דוין מימן את הרחבת מבנה המוזיאון. מאז שנת 1954 ובמשך שלהי שנות ה-50 ושנות ה-60 ניהלה מחלקת האמנות החזותית של מועצת האמנות של בריטניה הגדולה את המוזיאון, וארגנה את התערוכות בו, כגון התערוכה הרטרוספקטיבית של מרסל דושאן בשנת 1966. בשנת 1987 הוקם אגף קלור על מנת להציג את תרומת טרנר למוזיאון, וכן הוקם אודיטוריום בין 200 מושבים. בשנת 1988 נפתח סניף טייט ליברפול של הגלריה בעיר ליברפול. בסניף הוצגו תערוכות זמניות ומוצגים מתחלפים שהובאו מהגלריה בלונדון. בשנת 1993 הוקם סניף סנט אייווס של המוזיאון, המציג אמנות בריטית מודרנית ובעיקר אמנות של אסכולת סנט אייווס. בשנת 2000 חולק אוסף המוזיאון בין ארבעה מוזיאונים: מוזיאון טייט בריטניה הממוקם במבנה המקורי של הגלריה - מציג אמנות בריטית משנת 1500 ועד ימינו; מוזיאון טייט מודרן - מציג אמנות בריטית ואמנות בינלאומית מודרנית שנוצרה משנת 1900 ואילך; מוזיאון טייט ליברפול - מציג אמנות מודרנית משנת 1900 ואילך; מוזיאון סנט אייווס - מציג אמנות מודרנית בדגש על אמנות מקומית; כמו כן מנהל המוזיאון את מוזיאון ברבר הפסוורת' שנפתח בשנת 1980. בשנת פעולתו הראשונה ביקרו במוזיאון טייט מודרן שבאזור בנקסייד (בגדה הדרומית של נהר התמזה) למעלה מ-5.25 מיליון מבקרים. בשנת 1998 החל לפעול אתר האינטרנט של המוזיאון "טייט אונליין" (Tate Online) בו מוצג מידע על כל הגלריות ועל היצירות המוצגות בגלריות. מדיה וקבצים בנושא גלריית טייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית טייט גלריית טייט, ברשת החברתית פייסבוק גלריית טייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גלריית טייט, ברשת החברתית אינסטגרם גלריית טייט, סרטונים בערוץ היוטיוב גלריית טייט, באתר פינטרסט גלריית טייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מגזין גלריית טייט (אורכב 26.09.2008 בארכיון Wayback Machine) אוספי טרנר המוצגים בגלריית טייט תעודות היסטוריות של גלריית טייט (אורכב 25.05.2008 בארכיון Wayback Machine)
שעונית התות

שעונית התות (שם מדעי: Passiflora morifolia) המכונה גם שעונית היער, היא מין פולש הגדל בישראל, בעל צימוח מהיר, עשב שוטה במטעים ופרדסים. מקורה בדרום אמריקה, במדינות כגון בוליביה, ארגנטינה, פרגוואי וברזיל. צמח פוליגמי (פרחים דו-מיניים וחד-מיניים על אותו הצמח). הפרחים קטנים, בקוטר 3–4 ס"מ, מזכירים בצורתם כוכב, לבנים עם פסים סגולים. הפרי קישוטי סגול וקטן, מזכיר בצורתו תמר, בעל צורה אובלית חרוטית, אינו אכיל, הציפה אדומה ומכילה זרעים דביקים בצבע כתום. הצמח בעל האבקה עצמית ומיד חונט פרי. הצמח לעיתים מתייבש לאחר הבשלת הפרי, ולכן משמש כחד שנתי. הפרח מבט צד פירות לפני הבשלה עלים בוגרים עלים צעירים שתיל צעיר מדיה וקבצים בנושא שעונית התות בוויקישיתוף שעונית התות, באתר ITIS (באנגלית) שעונית התות, באתר NCBI (באנגלית) שעונית התות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעונית התות, באתר צמח השדה שעונית התות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שעונית התות, באתר Tropicos (באנגלית) שעונית התות, באתר GBIF (באנגלית) שעונית התות, באתר The Plant List (באנגלית) שעונית התות, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסטיה

הסטיה (ביוונית: Ἑστία) הייתה אלת הבית, המשפחה ואש האח במיתולוגיה היוונית. בתחילה היא הייתה אחת משנים-עשר האלים האולימפיים, אך בהמשך הוחלפה על ידי דיוניסוס, אל היין. היא נחשבה לעדינה, לרכה ולרחמנית מבין האלים. הסטיה הייתה בתם הבכורה של הטיטאנים קרונוס וריאה, ואחותם של זאוס, הרה, האדס, פוסידון ודמטר. עם היוולדה, אביה בלע אותה שלמה אל תוך בטנו, כמו את שאר ילדיו הבאים (למעט זאוס, אותו ריאה החביאה מקרונוס), בשל חששו מהנבואה שאחד מילדיו ידיח אותו ויתפוס את מקומו כבכיר האלים. על אף תוכניתו של קרונוס, הנבואה הוגשמה בסופו של דבר על ידי זאוס, שהכריח את אביו להקיא את אחיו ואחיותיו. הסטיה הייתה האחרונה שיצאה מבטן אביה. הסטיה הייתה אחת משלוש האלות הבתולות, יחד עם אתנה וארטמיס. היא שמרה בקנאות על בתוליה, וסירבה לחיזוריהם הן של פוסידון והן של אפולו. מסופר שפעם אחת היא כמעט ונאנסה על ידי פריאפוס, אל פריון נחות, אך היא ניצלה בזכות נעירה של חמור. הסטיה לא תופסת מקום רב באגדות מיתולוגיות, לא הייתה לה כיתת פולחן מרכזית, וייצוגה האמנותי – הן מימי יוון ורומא והן מתקופת הרנסאנס – גם הוא מועט ביותר. יחד עם זאת, היא הייתה אחת האלות החשובות ביותר, ופולחנה הפשוט היה נפוץ בכל בית. האחים ברחבי כדור הארץ נחשבו למזבחה, ובתחילת הארוחה ובסיומה היו מגישים לה קורבן, בבקשה שהיא תגן על המשפחה ועל הבית. כשתינוק היה נולד למשפחה, היו מקיפים מספר הקפות סביב האח הביתית. כמו כן, בכל עיר הייתה אח ציבורית המקודשת לה ובה בערה אש תמיד. כשהיו מקימים מושבה חדשה, המתיישבים היו נושאים גחלים מהאח מהעיר ממנה הם יצאו, ומהגחלים האלה היו מדליקים אש באח של העיר החדשה. המקבילה הרומית להסטיה היא וסטה. הסטיה מופיעה בסדרת הספרים של פרסי ג'קסון והאולימפיים; בספר החמישי של הסדרה הנקרא "תקוות האלימפוס", היא מקבלת מפרסי את הכד של פנדורה ושם מתחבאת התקווה. פרסי אומר לה שמקומה של התקווה בבית ליד האח, ולכן הוא מפקיד בידה של הסטיה את הכד. האסטרואיד 46 Hestia (אנ') שהתגלה ב-16 באוגוסט 1857 על ידי רוברט פוגסון נקרא על שמה. אפי זיו, סודות אלי האולימפוס, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013, עמ' 323-334, מסת"ב 9789655525694 מדיה וקבצים בנושא הסטיה בוויקישיתוף הסטיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הסטיה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חופה

חוּפָּה היא יריעה פרוסה על גבי ארבעה עמודים שתחתיה מקיימים את טקס הנישואין היהודי. לעיתים משמשת החופה גם בטקסי הכנסת ספר תורה. שורש דומה מוכר מחיתית: 'חֻפָּרַ' ḫupaara - בהוראת כיסוי בד בעזרתו מדמים את האל. בלשון אוגריתית: עפרת - ġprt. אכדית: 'אֵפָּרְתֻ' - שימש ככסות אזור הרגליים. בלשון פרסית וערבית קובה کپه בהוראת חפץ בצורת כיפה או כובע. כבר במקרא החופה מופיעה בהקשר של חתן וכלה: "יצא חתן מחדרו וכלה מחופתה" (ספר יואל, פרק ב', פסוק ט"ז), "והוא כחתן יוצא מחופתו ישיש כגיבור לרוץ אורח" (ספר תהילים, פרק י"ט, פסוק ו'). מקורות חז"ל מתארים את הכנסת הכלה ל'חופה' כשלב השני והמסכם של טקס הנישואים ביהדות, הידוע כחופה וקידושין. לגבי מהות אותה "חופה" ישנן דעות שונות. ככל הנראה החופה הייתה הבית אותו ייעד החתן למגוריהם המשותפים של הזוג הנשוי לאחר שקושט לקראת טקס החופה. מתוך משלים במדרשים אנו לומדים מעט על מראה החופה בזמנם. היו מסיידים ומציירים אותה, והיו שמים בה מחצלות ווילונות. כיום נהוג אצל האשכנזים שהחתן והכלה מתייחדים בחדר ייחוד כדי לקיים "חופה" לפי חלק מהדעות. כן נהוג להקפיד שהחתן יכסה את הכלה בהינומה, שכן ישנם דעות שזוהי הכניסה לחופה. בעקבות זאת, נוהגים לכנות גם את טקס הנישואין עצמו - חופה. עם השנים דבק המושג "חופה" ליריעה פרוסה על גבי ארבעה עמודים שתחתיה מקיימים את טקס חופה וקידושין. במהלך הדורות נהגו יהודים לקנות חופות יקרות. כך למשל נתרמה לבית הכנסת תפארת ישראל חופה יקרה בשווי של כ-2000 פרנק אשר שימש לתהלוכות של ספרי תורה. בימי הביניים נהגו לערוך את החופה בבית הכנסת. יש שהתנגדו לעריכת החופה בבית הכנסת. אחרים המליצו על קיום החופה בחצר בית הכנסת כדי להיות מתחת לכוכבים, לסימן שירבה זרעם של החתן והכלה ככוכבי השמים. כיום, נוהגים האשכנזים לערוך חופות נישואין תחת כיפת השמים. חופה וקידושין הלכות חופה בקיצור שולחן ערוך חופה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" חופה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חופה, באתר ספריית אסיף A Dictionary of the Ugaritic Language in the Alphabetic Tradition, Gregorio Olmo Lete, Joaquín Sanmartín, W G E Watson, Brill Academic Pub, 2015, page 319;ġprt למשל בראשית רבה פרשה כח תוספות על תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ג, עמוד ב', ד"ה "לחדא" ירושלים יום יום - חופה יקרה, הצבי, 22 במרץ 1912
טייט

האם התכוונתם ל... מקומות גלריית טֵיְיט (Tate) – הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ולאמנות בריטית של הממלכה המאוחדת, המורכבת מארבעה סניפים: טייט בריטניה טייט מודרן טייט ליברפול טייט סנט אייווס טָיְיט (גינאה ביסאו) (אנ') – אחת מארבע הנפות של מחוז קינארה (אנ') בגינאה ביסאו אישים לרנז טֵיְיט (יליד 1975) – שחקן וראפר אמריקאי שרון טֵיְיט (1943–1969) – שחקנית קולנוע אמריקאית שנרצחה בידי הכת של צ'ארלס מנסון טָיְיט קוּבּוֹ (יליד 1977) – שם העט של כותב המאנגה נוריאקי קובו ג'יישון טייט (יליד 1995) – כדורסלן טיט (פירושונים)
טייט סנט אייווס

טייט סנט אייווס (באנגלית: Tate St Ives) היא גלריה לאמנות הממוקמת בסנט אייווס בקורנוול שבממלכה המאוחדת. הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט ומציגה אמנות מודרנית תוך מתן דגש להצגת יצירות אמנים מקומיים (יצירות אסכולת סנט אייווס). הגלריה, שנפתחה בשנת 1993 ממוקמת בבניין בסגנון אר דקו שתוכנן על ידי האדריכלים אוואנס ושאלף, בסמוך לחוף פורת'מאור (Porthmeor Beach). מדרגות בסגנון אר דקו מבקרים בגלריה הראשית מוזיאון ברברה הפוורת' מדיה וקבצים בנושא טייט סנט אייווס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טייט סנט אייווס
עוג

האם התכוונתם ל... עוג מלך הבשן – דמות מקראית עוג – יצור אגדי אוג
טייט ליברפול

טייט ליברפול (אנגלית: Tate Liverpool) היא גלריה לאמנות הממוקמת בליברפול שבממלכה המאוחדת. הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט. המוזיאון הוקם ביוזמת "רשות הפיתוח של מריסייסייד", ומטרתו להציג יצירות מאוספי גלריית טייט, וכן להציג תערוכות מתחלפות. המוזיאון ממוקם ברציף אלברט, במבנה מחסן סחורות מהתקופה הוויקטוריאנית שהוסב למוזיאון על פי תוכניות האדריכל ג'יימס סטירלינג. המבנה שוקם ושופץ בשנים 1996 - 1998. הקמת הגלריה הייתה חלק מפרויקט רחב של התחדשות עירונית ושימור אזור הנמל הישן של העיר, שלמרות מיקמו המרכזי היה נטוש מאז שנות ה-70. בעת חנוכת המוזיאון, בשנת 1998, היה המוזיאון לאמנות מודרנית הגדול ביותר ברחבי הממלכה המאוחדת, מחוץ לעיר לונדון. "טייט ליברפול" זכה להצלחה רבה ומושך כ-500,000 מבקרים בשנה, ומאז 1999 מארגן בשיתוף עם עיריית ליברפול ביאנלה לאמנות. בשנת 2005 נערכה במוזיאון התערוכה "Summer of Love”, אוצר התערוכה היה כריסטוף גרוננברג (Christoph Grunenberg). התערוכה עסקה בהשפעת הפסיכדליה על האמנות. בשנת 2007 שופצה מבואת המוזיאון על מנת להגדיל את שטחי השירותים למבקרים. בשנת 2008, כחלק מאירועי בירת התרבות של אירופה בליברפול, נערכה בגלריה תערוכה מקיפה של יצירות האמן גוסטב קלימט. בה הוצגו 270 יצירות שיש להן קשר לקלימט, בהן 26 ציורים ו-29 רישומים שלו שהושאלו ממספר מוזיאונים. בשנת 2011 נערכה בגלריה תערוכה של יצירות אומנות בהשראת לואיס קרול, מחבר "אליס בארץ הפלאות". מדיה וקבצים בנושא טייט ליברפול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טייט ליברפול (באנגלית) טייט ליברפול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דנה גילרמן, שדרות בעקבות ליוורפול, באתר הארץ, 11 במרץ 2006 יהושע סימון, ‏לא רק ביטלס, באתר גלובס, 14 במרץ 2006 גליה יהב, התהום הנפשית שמבעד לפסיכדליה, באתר הארץ, 24 בינואר 2014 גרדיאן, תערוכה מקיפה של קלימט בליברפול, באתר הארץ, 9 במרץ 2008 מרינה וורנר, אליס ממשיכה לגדול, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2011
הנפת הדגל בגראונד זירו

הנפת הדגל בגראונד זירו הוא תצלום מפורסם שצולם על ידי תומאס פרנקלין, בו נראים שלושה כבאים אמריקאים המניפים את דגל ארצות הברית על הריסות מרכז הסחר העולמי (אזור המכונה גראונד זירו), לאחר פיגועי 11 בספטמבר. התצלום פורסם בעיתון האמריקאי "the Bergen Record" ב-12 בספטמבר 2001, ולאחר כמה ימים הופץ ופורסם במספר רב של עיתונים ברחבי העולם. שמו הרשמי של התצלום הוא "הרוח של גראונד זירו" (Ground Zero Spirit). פרנקלין העיד מאוחר יותר כי ברגע בו צילם את התמונה הוא ראה את הדמיון בינה לבין תצלום הנפת הדגל באיוו ג'ימה. כחצי שנה לאחר צילום התמונה, ב-11 במרץ 2002, יצא בול המבוסס עליה הנקרא "גיבורים 2001" (Heroes 2001). הבול נחשף בסיומו של טקס חגיגי, בו נפגשו תומאס פרנקלין ושלושת הכבאים שבתמונה יחד עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. הנפת הדגל בגראונד זירו לא תועדה רק בתצלום אחד. הצלם האמריקאי ריקי פלורס צילם אותה גם הוא, אם כי מזווית שונה מזו של פרנקלין. הנפת הדגל בגראונד זירו, מתוך "מגזין התמונות המפורסמות" (באנגלית) ריאיון עם שלושת הכבאים שבתצלום (באנגלית) Ricky Flores,‏ "The Praise is not worth the price. I wish that I never had to take that picture.", באתר New York Press Photographers Association Inc.‎
נחל אצל

נַחַל אָצַל (בערבית: ואדי יצול) הוא אחד מיובליו של נחל קדרון בדרום מזרח ירושלים, בין הר אצל (רכס ארמון הנציב) לגבעת אבו תור, בתוך יער השלום. מקור שמו בנבואת אחרית הימים של הנביא זכריה: ”וְעָמְדוּ רַגְלָיו בַּיּוֹם הַהוּא עַל הַר הַזֵּתִים אֲשֶׁר עַל פְּנֵי יְרוּשָׁלַ‍ִם מִקֶּדֶם וְנִבְקַע הַר הַזֵּיתִים מֵחֶצְיוֹ מִזְרָחָה וָיָמָּה גֵּיא גְּדוֹלָה מְאֹד וּמָשׁ חֲצִי הָהָר צָפוֹנָה וְחֶצְיוֹ נֶגְבָּה. וְנַסְתֶּם גֵּיא הָרַי כִּי יַגִּיעַ גֵּי הָרִים אֶל אָצַל וְנַסְתֶּם כַּאֲשֶׁר נַסְתֶּם מִפְּנֵי הָרַעַשׁ בִּימֵי עֻזִּיָּה מֶלֶךְ יְהוּדָה וּבָא ה' אֱלֹהַי כָּל קְדֹשִׁים עִמָּךְ” (זכריה יד ד). השם המקראי דומה לכינוי הערבי של הנחל: וָאדִי יָאצוּל. את זיהוי ואדי יאצול כאצל המקראית הציע הארכאולוג הצרפתי שארל קלרמון-גנו ב-1874, לאחר חפירות שערך במקום. ב-1955 אימצה ועדת השמות הממשלתית את זיהויו של קלרמון-גנו, והעניקה רשמית לוואדי את השם העברי נחל אצל. מאוחר יותר, ב-1990, העניקה ועדת השמות את השם הר אצל לרכס ארמון הנציב התוחם את הנחל מדרום. בשנים שאחרי מלחמת העצמאות, האזור כולו היה בשטח ההפקר בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים, קק"ל נטעה בראש העמק של נחל אצל את יער השלום. כיום, שכונת ג'בל מוכבר הערבית בנויה בחלקה בתוואי הנחל. הנחל הוא אתר ארכאולוגי גדול בשולי המרקם האורבני של ירושלים. במעלה הנחל התגלו שרידים של אמת המים התחתונה מימי בית שני, שהובילה מים ממעיינות גוש עציון לירושלים. האמה מגיעה מבית לחם, חוצה במנהרה את הר אצל (רכס ארמון הנציב-ג'בל מוכבר) ויוצאת למעלה נחל אצל. משם האמה עוברת בגבעת חנניה ונכנסת לעיר העתיקה דרך הר ציון. בחלקים בה האמה חשופה, ניתן לראות גם צינור חרס עות'מאני, שהונח בתוואי האמה. האמה הייתה בשימוש עד תקופת המנדט הבריטי בה החלו להוביל מים לירושלים מאזור ראש העין. על דופן מצוק הנחל נחצבו מערות קבורה רבות המתוארכות לתקופה ההרודיאנית. המערות בנויות כאשכולות של חדרים החצובים בסלע. בדפנות החדרים חצובים כוכים ששימשו להצבת גלוסקמאות. חלק מהמערות נחצבו עם חצר פנימית ועל חלקן נחצבה קשת מעל הכניסה למערה. ריכוז המערות יוצר מתחם קבורה מוגדר והן מהוות מדגם מיצג של תרבות וטכנולוגית קבורה של התקופה ההרודינית. בחפירות שנערכו באתר על ידי רשות העתיקות, נתגלו גלוסקמאות מעוטרות ועליהן כתובות בעברית. על אחת הגלוסקמאות פוענחה הכתובת: "יהוסף בן קיפא", הלא הוא הכהן הגדול קיפא, מסיפורי הברית החדשה, ועל אחרות המילה "שלום". אספקת המים לירושלים גרינהוט חדשות ארכאולוגיות 97 רשות העתיקות גרינהוט קדמוניות 100 רשות העתיקות קברים בנחל אצל, ד"וח באתר רשות העתיקות Azal: A Longtime Mystery Rediscovered יהודה זיו ועדת השמות הממשלתית, "המועצה הרעה" בהר אצל, באתר הארץ, 29 באפריל 2012
גרנד פרי

גרנד פרי הוא ביטוי מצרפתית: Grand Prix, שמשמעותו בעברית היא פרס גדול. האם התכוונתם ל... פרס גרנד פרי של פסטיבל הקולנוע בקאן מרוצי הגרנד פרי למכוניות מרוצי אופנועי גרנד פרי סבב הגרנד פרי (שחמט) הרמה הגבוהה ביותר בקפיצות ראווה ורכיבה אמנותית על סוסים סבב תחרויות טניס שהוחלף ב-1990 על ידי הסבב העולמי לגברים (ATP) טורנירים בג'ודו
טורניר טוקיו

האם התכוונתם ל... אליפות יפן הפתוחה בטניס – טורניר טניס משולב : ATP (סדרת הזהב הבינלאומית) ו-WTA (הקטגוריה הבינלאומית), הנערך בטוקיו מאז שנת 1973. אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה – טורניר טניס מהקטגוריה העליונה בסבב ה-WTA הנערך בטוקיו מאז שנת 1984. גביע האריה – טורניר טניס מסבב ה-WTA שנערך בטוקיו בין השנים 1978-1985. אליפות טוקיו באולמות מסבב ה-ATP – טורניר טניס מסבב ה-ATP שנערך בטוקיו בין השנים 1978-1995. אליפות טוקיו הבינלאומית – טורניר טניס מסבב ה-WTA שנערך בטוקיו בין השנים 1990-1996. גביע הנסיכה טויוטה – טורניר טניס מסבב ה-WTA שנערך בטוקיו בין השנים 1997-2002.
טורניר דוחה

האם התכוונתם ל... אליפות קטאר טוטאל הפתוחה – טורניר טניס מהדרג הראשון בסבב ה-WTA הנערך בדוחה מאז שנת 2001. אליפות קטאר אקסון מובייל הפתוחה – טורניר טניס מסבב ה-ATP (הסדרה הבינלאומית) הנערך בדוחה מאז שנת 1993. אליפות סבב ה-WTA – אליפות סוף השנה בסבב ה-WTA שתערך בין השנים 2008-2010 בדוחה.
ארמני (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארמני – אדם המשתייך לקבוצה אתנית עתיקה ממוצא הודו-אירופי, שמקורה בשטח שמדרום לים השחור ארמני – אזרח מדינת ארמניה ארמני (חברה) – בית אופנה איטלקי מיסודו של ג'ורג'יו ארמני
משאללה אבן את'רי

משאללה אבן את'רי (בערבית: ما شاء الله ابن أثرى; 740–815 בערך) היה אסטרולוג ואסטרונום יהודי-פרסי שפעל במאה השמינית לספירה. מכתש משאללה על הירח נקרא על שמו. משאללה היה אסטרולוג ואסטרונום פרסי-יהודי, שפעל בעיר בצרה. הוא היה בין האסטרולוגים הבולטים של סוף המאה השמינית לספירה בזמן הח'ליפים אל-מנסור עד אל-מאמון. תרגום השם משאללה הוא "מה שאלוהים רצה" או "כך רצה אלוהים". בלטינית שמו נכתב "מסלה" (Messala) והמכתש Messala שבירח נקרא על שמו. יחד עם א-נאובח'ת הפרסי היה משאללה בין האסטרולוגים המובילים שבחרו, בשנת 762 לספירה, את היום המתאים ביותר (מבחינה אסטרולוגית) לייסוד העיר בגדאד. ההיסטוריון השיעי מהמאה העשירית אבן א-נדים מייחס לו 21 ספרים, רובם באסטרולוגיה, אבל חלקם גם על אסטרונומיה, וספריו מלמדים אותנו מה היה ידוע במאה השמינית אודות האסטרונומיה של היוונים, הפרסים והסורים. חלק מספריו של משאללה ידועים לנו רק מתרגומים ללטינית, והמקור אבד. ספריו הפכו עם הזמן לספרי יסוד בכל המזרח התיכון, ולאחר תרגומם ללטינית במאה ה-12 - גם באירופה. ההיסטוריון אבן א-נדים כתב ששמו היה מישה, ולכן משערים ששמו העברי היה מנשה או יתרו. עם ספריו נמנים: הספר "De scientia motus orbis" (על המדע של תנועת הגלגלים) שנודע לנו דרך תרגומו הלטיני. הספר כולל מבוא לאסטרונומיה ולפיזיקה של אריסטו, שניהם מבוססים על מקורות בשפה הסורית. הוא מזכיר בו את תלמי ותיאון מאלכסנדריה, אבל המודלים שהוא משתמש בהם עבור תנועות כוכבי הלכת הם מלפני תלמי, ודומים לאלו שנמצאים בכתבים בשפת סנסקריט מהמאה החמישית לפני הספירה. הספר: "כִּתאב פי אל-קִראנאת ואל-אַדיאן ואל-מִלַל" (ספר על התקבצויות, דתות ועדות) שבונה היסטוריה אסטרולוגית של האנושות ומנסה להסביר כל שינוי גדול כתוצאה של התקבצות של שבתאי וצדק ספר בנושא ליקויי מאורות, שנשמר בתרגומו ללטינית על ידי יוחנן מסביליה ותרגומו לעברית על ידי רבי אברהם אבן עזרא ספר על הספירה הארמילרית. משאללה משאללה (730?-815?), דף שער בספרייה הלאומית ראו גם מכתש משאללה Ari Belenkiy, "Māshāʾallāh ibn Atharī (Sāriya)", in Thomas Hockey et al. The Biographical Encyclopedia of Astronomers, New York: Springer 2007, pp. 740–741.
חיימה לסקאנו

חיימה לסקאנו אסקולה (בספרדית: Jaime Lazcano Escolá‏; 30 בדצמבר 1909 - 1 ביוני 1983) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. לסקאנו היה מזוהה בעיקר עם קבוצת ריאל מדריד, במדיה שיחק 7 שנים מעונת 1928/29 עד לעונת 1934/35. ב-10 בפברואר 1929 הוא כבש את שער הליגה הראשון בתולדות המועדון. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ספרד בעונות 1931/32 ו-1932/33, ובגביע המלך הספרדי בעונת 1993/34. במשך שנותיו במועדון הוא כבש 31 שערים. בעונת 1935/36 הוא עבר ליריבה העירונית אתלטיקו מדריד, ובשנת 1936 פרש מכדורגל. לסקאנו היה חבר גם בנבחרת ספרד, אך שיחק בה במשך שנתיים בלבד וערך 5 הופעות במדיה. מדיה וקבצים בנושא חיימה לסקאנו בוויקישיתוף חיימה לסקאנו, באתר Transfermarkt חיימה לסקאנו, באתר BDFutbol חיימה לסקאנו, באתר National Football Teams חיימה לסקאנו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל באתר Futbol Factory RealMadrid.co.il, שיאי המועדון ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חרצית עטורה

חרצית עטורה (שם מדעי: Glebionis coronaria או Chrysanthemum coronarium, שם עממי: Crown Daisy) היא מין פרח בסוג חרצית ממשפחת המורכבים. החרצית העטורה היא בעלת קרקפות עם פרחים צינוריים במרכזן ופרחים לשוניים בהיקפן. כל פרחי הקרקפת צהובים-כתומים. קיים וריאנט נפוץ בעל פרחים לשוניים בהירים, שבעיקר נוטים ללבן. באופן כללי גוון הצהוב של החרציות הוא זהוב. בכל החרציות פרחי הצינור כהים יותר מפרחי הלשון. לקראת ערב נוטים פרחי ההיקף של הקרקפת כלפי מטה. בישראל, המין פורח באביב, בחודשים פברואר עד מאי. פריחת החרציות מתחילה בחודש פברואר אך לשיאה היא מגיעה רק במרץ-אפריל. הצמח נפוץ בעיקר על אדמות עשירות בחנקן. החרציות הפורחות יוצרות לעיתים מרבדים צפופים צהובים הנראים למרחוק. עלי החרצית מתכופפים בלילה ומזדקפים ביום. החרצית מושכת אליה חרקים רבים, כאשר הנפוצה שבהם היא פרחית נעמי. הערבים והדרוזים נוהגים להכין סלט מעלי החרצית. ברפואה העממית של הבדואים נהוג לבשל עלי כותרת צהובים של החרצית במים, ולשתות את המשקה כתרופה להורדת חום, הפחתת כאבי הבטן והפסקת שלשולים. צמח החרצית מכיל חומרים הנקראים פירטרינים (pyrethrins) שהם רעילים לחרקים, וכך מגנים עליו מפני הרביבוריה. חומרים דומים משמשים בתרסיסים קוטלי חרקים שבשימוש האדם. חרצית עטורה מרבד חרציות מרבד חרציות חרצית עטורה פרחית על חרצית עטורה חרצית ומוטציה שלה חרציות באגמון הסופרלנד בראשון לציון חרצית צהובה עם שוליים לבנים מרבדי חרציות מאפיינות את האביב בישראל חרצית עטורה חרצית עטורה בנחל מערות נחושתית הקוצים על חרצית עטורה, ישראל חרצית עטורה, באתר ITIS (באנגלית) חרצית עטורה, באתר NCBI (באנגלית) חרצית עטורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חרצית עטורה, באתר Tropicos (באנגלית) חרצית עטורה, באתר GBIF (באנגלית) חרצית עטורה, באתר The Plant List (באנגלית) חרצית עטורה, באתר IPNI (באנגלית) חרצית עטורה - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר טיולים בארץ מגדיר צמחים מידע על חרצית השדה וערכה התזונתי באתר Tmurot צחי אבנור, חרצית עטורה בישראל, פליקר
בק אופיס

בק אופיס (באנגלית: Back Office), ברוב החברות, הוא החלק המטפל במשימות קיום החברה עצמה. דוגמאות לכך יכולות להיות מחלקות טכנולוגיית המידע (הדואגות לכך שהטלפונים והמחשבים יעבדו), הנהלת חשבונות ומשאבי אנוש. בבנקאות, משמעות המונח היא המקום שבו פועלות מערכות העיבוד המטפלות בניהול החשבונות, סליקה וכדומה. מקורו של המונח נובע מצורת המבנים של החברות הראשונות, שבהן היה משרד קדמי (Front Office), שהכיל את אנשי המכירות וצוותים אחרים העוסקים בקבלת קהל, ומשרד אחורי (Back Office), שבו היו יושבים אלו שמייצרים או מפתחים את המוצרים, ואנשי ההנהלה, אשר לא נראו על ידי הלקוחות. בקאופיס יהיה ממוקם לעיתים קרובות במטה החברה, ופעמים רבות באזורים או מדינות בהם שכר העבודה ודמי השכירות הם יחסית נמוכים. חברות רבות מבצעות את משימות הבקאופיס באמצעות חברת מיקור חוץ הנמצאת באזורים או מדינות כאלו, על מנת להפחית עלויות. מדיה וקבצים בנושא בק אופיס בוויקישיתוף Haag, S.; et al. (1998). Management Information Systems for the Information Age (3rd Canadian ed.). Toronto:McGraw-Hill. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.