laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סרגיי קנדאורוב

סרגיי ויקטורוביץ' קנדאורוב (באוקראינית: Сергі́й Ві́кторович Кандау́ров) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ומאמן כדורגל בהווה. קנדאורוב שיחק בתור קשר מרכזי, ולעיתים הוא שיחק כקשר הגנתי ובמקרים אחרים כקשר התקפי. גיורא שפיגל הגדיר אותו כקשר 50-50 קלאסי. קנדאורוב שיחק חלק נכבד ובולט בקריירה שלו במכבי חיפה הישראלית, בה כבש 52 שערים (40 שערי ליגה), ונחשב לאחד הזרים הטובים ביותר בתולדות המועדון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 1993 עבר למכבי חיפה ממטאליסט חרקוב יחד עם רומן פץ. במכבי חיפה היה חלק מחוליית הקישור של הקבוצה שזכתה באליפות של 1994 ללא הפסד, ובעונה זו כבש עשרה שערים והוסיף חמישה בישולים. קנדאורוב נודע בטכניקה הגבוהה שלו ובבעיטות החזקות שלו אך גם במזגו החם והפראי. בשנותיו הראשונות בחיפה נחשב קנדאורוב לשחקן אגרסיבי במיוחד, אך אחרי עזיבתם של חיים רביבו ואייל ברקוביץ' התמתן. בנוסף להיותו קשר אחורי אגרסיבי וקשוח, קנדאורוב היה גם שחקן התקפי שכבש ובישל שערים רבים: במדי חיפה הבקיע קנדאורוב 52 שערים (40 בליגה, 11 בגביע המדינה ו-1 בגביע אירופה). קנדאורוב היה כובש השערים הזר הפורה ביותר של מכבי חיפה, עד לשבירת השיא ב-2020 על ידי החלוץ ניקיטה רוקאביציה. ב-1998 עבר לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית תמורת כמיליון דולר, שם שיחק מספר שנים וכבש 12 שערים ב-67 הופעות. בשלוש עונותיו הראשונות היה שחקן בולט, אך מזגו החם גרם לעימותים בינו לבין המאמן גראהם סונס. בסופו של דבר עימותים אלו גרמו להפיכתו משחקן פותח לשחקן מחליף ובסופו של דבר, לשחרורו מהמועדון בשנת 2001. היו מספר גישושים לגבי קנדאורוב ממספר מועדוני כדורגל אנגליים, אך הם לא הבשילו, והוא חזר לאוקראינה למטאליסט חרקוב שם שיחק 10 משחקים בלבד לפני שחזר לישראל. הוא רצה לחזור למכבי חיפה אך מאחר שהיו רשומים אצלה יותר מידי כדורגלנים זרים (באותה עונה היו בליגת העל בכדורגל מגבלות של 6 זרים רשומים בקבוצה ו-5 בסגל לכל משחק) הוא עבר למ.ס. אשדוד הקטנה. הוא שיחק במדיה 20 משחקים אך לא הצליח לשחזר את יכולתו מחיפה וכבש רק שער אחד. בסיום העונה, 2003, עבר למועדון הכדורגל פלגריאס מפורטוגל, אך גם שם לא הצליח. ב-2004 חזר לאוקראינה וחתם בהליוס חרקוב. בשנותיו האחרונות כשחקן שיחק בהליוס חרקוב האוקראינית, במדיה כבש 28 שערים ב-47 הופעות. ב-2006 פרש ממשחק פעיל. נבחרת ברית המועצות עד גיל 18 מקום ראשון באליפות אירופה עד גיל 18 - 1990. מכבי חיפה אליפות: 1993/1994 גביע המדינה: 1994/1995 סרגיי קנדאורוב, באתר Transfermarkt סרגיי קנדאורוב, באתר Soccerway סרגיי קנדאורוב, באתר National Football Teams סרגיי קנדאורוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן באתר הרשמי החדש של מכבי חיפה עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה סרגיי קנדאורוב בקיר התהילה, בערוץ היוטיוב הרשמי של מכבי חיפה בוקר ספורט 8.9.16 | סרגיי קנדאורוב - איפה הם היום, בערוץ היוטיוב של ערוץ הספורט אלכס שוורצר, שומר הראש של הקוסם, הזווית, 6 בדצמבר 2020 עמוד השחקן באתר הרשמי החדש של מכבי חיפה. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטינייטרינו

אנטינייטרינו הוא האנטי-חלקיק של הנייטרינו. כמו הנייטרינו, האנטינייטרינו הוא חלקיק יסודי נייטרלי. האנטינייטרינו הוא לפטון בעל ספין של ½. חלקיקי אנטינייטרינו נוצרים, בין היתר, בדעיכת בטא מינוס. חלקיקי אנטינייטרינו מגיבים עם חלקיקים אחרים דרך שני כוחות בלבד: הכוח החלש והכבידה. לכן, קשה מאוד לגלותם בניסוי. כמו חלקיקי נייטרינו, גם לחלקיקי אנטינייטרינו יש שלושה טעמים אפשריים: אנטינייטרינו אלקטרוני, אנטינייטרינו מואוני ואנטינייטרינו טאואוני. לחלקיקי אנטינייטרינו ישנה מסה, אך היא קטנה מאוד. נכון ל-2017, ניסויים מראים כי סכום המסות של שלושת טעמי האנטינייטרינו הוא כ-0.12 eV. חלקיקי אנטינייטרינו וחלקיקי נייטרינו נושאים את אותו מטען חשמלי, 0, אך יש לשניים גם מספרים קואנטיים הנגדיים זה לזה, כגון המספר הלפטוני והאיזוספין החלש (T3). למרות זאת, על פי ניתוחים תאורטיים מסוימים, ייתכן כי הנייטרינו והאנטינייטרינו הם למעשה אותו חלקיק. חלקיקים בעלי תכונה זו הם פרמיוני מאג'ורנה (Majorana fermions). אם חלקיקי נייטרינו הם אכן פרמיוני מאג'ורנה, ייתכן כי מתקיימות דעיכות בטא כפולות נטולות חלקיקי נייטרינו. הוצעו מספר ניסויים שמטרתם לבחון תהליכים כאלו, אך עד היום, הם טרם התגלו. פרמיון לפטון נייטרינו
ד' באב

ד' באב הוא היום הרביעי בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. ד' באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בד' אב היא פרשת דברים. ימי בין המצרים והיום הרביעי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג לפי מנהג יהודי אשכנז שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש שקילת התרומה לבית המקדש השני בעליית עזרא הסופר תחילת בניית חומות ירושלים בימי נחמיה, בראשית שיבת ציון (לפי המקרא והמסורת היהודית) ה'תרנ"א – שמואל דיין, חבר הכנסת (נפטר ב-ה'תשכ"ח) ה'תרנ"ט – ד"ר יום-טוב לוינסקי, מורה וסופר ישראלי ה'תרע"ט – פרימו לוי, סופר יהודי-איטלקי וכימאי (נפטר ב-ה'תשמ"ז) ה'תש"ח – הרב אלעזר אבוחצירא, רב מקובל ממשפחת אבוחצירא (נרצח בה'תשע"א) ה'תשל"ה – אנסטסיה מיכאלי, חברת כנסת ממפלגת ישראל ביתנו ה'תש"ם – בועז טופורובסקי, חבר כנסת מטעם יש עתיד ה'ש"ף – רבי מנחם עזריה מפאנו רב פוסק ומקובל תלמיד הרמ"ק (נולד ב-ה'ש"ח) ה'תקצ"א – רבי מנשה מאיליה, תלמיד הגר"א, ממבשרי תנועת ההשכלה (נולד ב-ה'תקכ"ז) ה'תרמ"ד – הרב אלכסנדר סנדר קפלן – רב בווילקומיר ובקופישוק, מחבר "שלמי נדרים" על מסכת נדרים (נולד בה'תקע"ה בערך). ה'תרע"ה – דניאל ליפשיץ, ממייסדי העיר פתח תקווה, ותכנן את בית הכנסת הגדול "בית יעקב" (נולד ב-1850) ה'תרצ"ה – רבי רפאל אנקווה, הרב הראשי הראשון של מרוקו (נולד ב-ה'תר"ח) ה'תש"א – רבי בן ציון הלברשטאם האדמו"ר מבאבוב (נרצח בשואה) (נולד ב-ה'תרל"ד) ה'תשמ"א – יעקב שבתאי, סופר ומחזאי ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ד) ג' באב – ה' באב אב
בראהמאפוטרה

בראהמאפוטרה (Brahmaputra; שמות נוספים: צונגפו ודיבאנג) הוא נהר גדול וארוך בתת-היבשת ההודית. מקורות הנהר הם בדרום-מערב טיבט, במזרח רכס הרי ההימאליה. הנהר זורם דרך מדינות ארונאצ'ל פרדש ואסאם שבצפון-מזרח הודו ודרך בנגלדש עד מפרץ בנגל, שם הוא מתאחד בדלתה עם הגנגס. לאורך הנהר ישנם אתרים קדושים להינדואים, בהם מבוצעים טקסים דתיים שונים מעת לעת. הנהר עובר בעיר הגדולה גוואהטי ובעיר החשובה טזפור, ולאורכו היו במשך מאות שנים בירות של ממלכות, שהגדולה שבהן היא סיבסגר, בירת ממלכת האחום, ששלטה במישורי צפון מזרח הודו בין המאות ה-13 ל-19. בשל היותו נהר רדוד ביותר בחלקו ההודי, ובשל רעידות האדמה החזקות ביותר לאורכו, בקו החיבור בין הלוחות הטקטוניים של הודו ואירו-אסיה, הנהר משנה תכופות את מסלולו ונפרש על רוחב ניכר. לכן נוצר בו אי-הנהר מאג'ולי המיושב הגדול בעולם, שחיים בו למעלה מ-150,000 איש. כמה מן הגשרים החוצים את הנהר הם מהארוכים ביותר בהודו. במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השנייה ניתק הקשר הימי בין צפון-מזרח הודו למפרץ בנגל דרך הנהר שעבר בשטח מזרח פקיסטן. מדיה וקבצים בנושא בראהמאפוטרה בוויקישיתוף בראהמאפוטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Rao, V. Venkata (1972). "Reorganization of North East India". The Indian Journal of Political Science. 33 (4): 123–44. JSTOR 41854497. ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סדר מלא

בתורת הקבוצות, סדר מלא (או סדר ליניארי) הוא יחס סדר המאפשר להשוות כל שני איברים בקבוצה עליה הוא מוגדר, למשל ליחס ≤ {\displaystyle \leq } (קטן או שווה) מעל הטבעיים, לכל a , b {\displaystyle a,b} מתקיים a ≤ b {\displaystyle a\leq b} או b ≤ a {\displaystyle b\leq a} . קבוצה הסדורה בסדר מלא נקראת קבוצה סדורה (או קבוצה סדורה ליניארית או שרשרת). דוגמאות: היחס "קטן או שווה" על קבוצת המספרים הטבעיים, המסומן ב- ( N , ≤ ) {\displaystyle (\mathbb {N} ,\leq )} , הוא סדר מלא. היחס "קטן" על קבוצת המספרים הטבעיים הוא סדר מלא חזק (כפי שיוגדר בהמשך הערך). על צבעי האור בקשת הצבעים ניתן להגדיר סדר מלא, לפי אורך הגל של כל צבע. לפי יחס סדר זה, סגול קטן מכחול שקטן מאדום וכו'. המספרים הרציונליים והמספרים הממשיים הם קבוצות סדורות ליניארית צפופות. יחס סדר חלקי (חלש או חזק) R {\displaystyle {\mathcal {R}}} נקרא יחס סדר מלא (או "יחס סדר שלם", או "יחס סדר ליניארי") אם לכל a ≠ b {\displaystyle a\neq b} מתקיים a R b {\displaystyle a{\mathcal {R}}b} או b R a {\displaystyle b{\mathcal {R}}a} . קבוצה שמוגדר עליה יחס סדר מלא נקראת סדורה ליניארית (או "סדורה בשלמות"). חיבור סדרים: החיבור של סדרים ( P , ≤ ) , ( Q , ≤ ) {\displaystyle (P,\leq ),(Q,\leq )} מוגדר לפי " P {\displaystyle P} ואז Q {\displaystyle Q} ", כלומר הקבוצה P + Q = P × { 0 } ∪ Q × { 1 } {\displaystyle P+Q=P\times \{0\}\cup Q\times \{1\}} עם הסדר x , y ∈ P , ( x , 0 ) ≤ ( y , 0 ) ⟺ x ≤ y a , b ∈ Q , ( a , 1 ) ≤ ( b , 1 ) ⟺ a ≤ b {\displaystyle {\begin{aligned}x,y\in P,(x,0)\leq (y,0)\iff x\leq y\\a,b\in Q,(a,1)\leq (b,1)\iff a\leq b\end{aligned}}} ולכל x ∈ P , a ∈ Q {\displaystyle x\in P,a\in Q} מתקיים x ≤ a {\displaystyle x\leq a} . כפל סדרים: יהיו ( P , ≤ ) , ( Q , ≤ ) {\displaystyle (P,\leq ),(Q,\leq )} סדרים אז נגדיר Q × P {\displaystyle Q\times P} עם הסדר המילוני הימני (העברי) כלומר: ( x 1 , x 2 ) ≤ ( y 1 , y 2 ) {\displaystyle (x_{1},x_{2})\leq (y_{1},y_{2})} אם מתקיים: x 2 ≤ y 2 {\displaystyle x_{2}\leq y_{2}} או y 2 = x 2 {\displaystyle y_{2}=x_{2}} וגם x 1 ≤ y 1 {\displaystyle x_{1}\leq y_{1}} הערות: אם ( P , ≤ ) , ( Q , ≤ ) {\displaystyle (P,\leq ),(Q,\leq )} סדרים טובים אז P + Q , P × Q {\displaystyle P+Q,P\times Q} הם סדרים טובים. מכיוון שפעולת החיבור ופעולת הכפל מוגדרות היטב ניתן גם לדבר על פילוג מימין: יהיו ( M , ≤ ) , ( P , ≤ ) , ( Q , ≤ ) {\displaystyle (M,\leq ),(P,\leq ),(Q,\leq )} סדרים מלאים, אז מתקיים: P × ( Q + M ) = P × Q + P × M {\displaystyle P\times (Q+M)=P\times Q+P\times M} עבור סדרים סופיים פילוג משמאל מתקיים. אך עבור סדרים אינסופיים זה לא נכון. סדר טוב פונקציה שומרת סדר טיפוס סדר גדי אלכסנדרוביץ', תורת הקבוצות - יחסי סדר, באתר "לא מדויק", 10 בינואר 2020 סדר מלא, באתר MathWorld (באנגלית)
ויידר

ויידר (Vader) היא להקת דת' מטאל פולנית אשר נוסדה בשנת 1983. היא אחת מלהקות הדת' מטאל האירופאיות הידועות ביותר, ובאלבומים רבים משלבת גם סגנון ברוטאלי של ת'ראש מטאל. השם של הלהקה הושפע מדארת' ויידר, דמות מסרטי מלחמת הכוכבים: "דמות מסתורית, ברוטאלית, אפלה, חכמה, מרירה אך גם קצת רומנטית." לאחר שנוסדה בשנת 1983, הוציאה לאור הלהקה את הדמו "Morbid Reich" בשנת 1990, אשר מצוין לא רק בזכות איכות ההקלטה, אך גם בגלל שהדמו מכר 10,000 עותקים, ללא ספק אחד מהדמואים המצליחים ביותר בסצנת המטאל. בשנת 1998, הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים מטאל בלייד. המעריצים כינוי אירוע זה כניצחון הדת' מטאל ה"טהור" על הסגנונות החדשים שנוסדו בשנים האלו, כמו ראפ מטאל וגראנג'. המעריצים הוקירו את הלהקה על שלא וויתרו על הסגנון הקיצוני שלהם לטובת סגנונות מפורסמים יותר שכנראה ימכרו יותר עותקים. ויידר גם מאוד פעילים בלשחרר שירים מהופעות חיות ואלבומי הופעות. פיאוטר ויואכזרק - גיטריסט, סולן מאוריכי "מאוזר" - גיטריסט מרקין "נווי" נוואק - בס דריסז "דארי" ברזוזואסקי - תופים קונרד "סימון" קרקוט - בס ג'רסלאו "צ'יינה" לביניק - גיטריסט קרזיסטוף "דוק" רכזקוואסקי - תופים (נפטר) לסזק "שאמבו" רקואסקי - בס זביגנאו "ויקא" ווארובלואסקי - גיטריסט רוברט "אסטרואט" סטרוכזסקי - בס גרזגורז "בילאיל" צ'קאוסקי - תופים פיאוטר "ביראל" קוזיאולה - גיטריסט רוברט "קזארני" קזרנטה - סולן ג'קק "ג'קיאה" קליסז - בס קרזיסזטוף "סיאיגמר" אולוס - קלידן באלבום "The Art of War" מרקין "זבק" גולבוויסקי - מתופף בסיבוב ההופעות בשנת 2001 גרזיגורז סקווינסקי - גיטריסט אורח באלבום "Sothis" אדם דרסקי - סולן אורח באלבום "Revelations" (The Ultimate Incantation (1992 (De Profundis (1995 (Future of the Past (1996 (Reborn in Chaos(1997 (Black to the Blind (1997 (Litany (2000 (Revelations (2002 (The Beast (2004 (Impressions in Blood (2006 (2009) Necropolis (2011) Welcome to the Morbid Reich (2014) Tibi et Igni The Empire (2016) Solitude in Madness (2020) (The Darkest Age (1993 (Live in Japan (1998 (Sothis" (1994" (An Act of Darkness / I.F.Y." (1995" (Carnal / Back to the Blind" (1997" (Kingdom" (1998" (Xeper / North" (2000" (Reign Forever World" (2001" (Angel of Death" (2002" (Blood" (2003" (Beware The Beast" (2004" (The Art of War" (2005" (Reborn in Chaos (1998 (Vision & Voice (1998 (More Vision and the Voice (2002 (Night of the Apocalypse (2004 (Tyrani Piekieł (Tyrants of hell, 1986 (Live in Decay (1986 (Necrolust (1989 (Morbid Reich (1990 מדיה וקבצים בנושא ויידר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויידר ויידר, ברשת החברתית פייסבוק ויידר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויידר, ברשת החברתית אינסטגרם ויידר, באתר ספוטיפיי ויידר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ויידר, באתר Last.fm (באנגלית) ויידר, באתר AllMusic (באנגלית) ויידר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויידר, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ויידר, באתר דיזר ויידר, באתר Discogs (באנגלית) ויידר, באתר Songkick (באנגלית) ויידר, באתר בנדקמפ ויידר, באתר בילבורד (באנגלית) אלבומים וראיונות ב-"Chronicles of Chaos"
סעדיה מרציאנו

סעדיה מרציאנו (1 במאי 1950 – 21 בדצמבר 2007) היה פעיל חברתי, ומראשי הפנתרים השחורים וחבר הכנסת בכנסת התשיעית. מרציאנו נולד ב-1 במאי 1950, י"ד באייר ה'תש"י באוג'דה שבמרוקו לאליהו ועליזה מרציאנו, במשפחה בת שישה ילדים. עלה עם חלק ממשפחתו דרך מרסיי בשנים 1949–1950. המשפחה השתקעה ברחוב שבטי ישראל 15 בשכונת מוסררה שבירושלים. אחיותיו נשארו תחילה במרסיי ועלו לאחר שלוש שנים גם הן. בשנת 1971 נמנה עם מייסדי תנועת "הפנתרים השחורים" יחד עם צ'רלי ביטון, ראובן אברג'יל, אלי אביכזר ופעילים נוספים. בדומה לאחרים בפנתרים השחורים, החליט מרציאנו לפנות לפוליטיקה והצטרף למחנה של"י. מחנה של"י הוקמה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית (1977) כאיחוד של תנועות שמאל שונות - "מוקד" "מר"י", "הסיעה הסוציאל-דמוקרטית" וכמה חברים בולטים מ"הפנתרים השחורים". בבחירות זכתה המפלגה לשני מנדטים והנהיגה רוטציה בין חבריה. למרות הסכם הרוטציה מאיר פעיל סירב להתפטר כדי לאפשר את כניסתו של מרציאנו אולם בסופו של דבר אולץ לעשות כך בעקבות מאבק של החלק השמאלי בשל"י, מרציאנו נכנס לכנסת אך פרש ב-11 בנובמבר 1980 מהמפלגה והקים את סיעת שוויון בישראל - פנתרים אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ל"מפלגת האיחוד לקידום ולחינוך החברה בישראל", עת הצטרף אליה מרדכי אלגרבלי מד"ש. הוא כיהן בכנסת החל מה-19 במאי 1980 ועד ה-20 ביולי 1981, היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת העבודה והרווחה. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על מקום ברשימה הארצית אך הגיע למקום ה-37 מתוך 55 עם 8,213 קולות ושובץ במקום לא-ריאלי ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-14. בשנים האחרונות לחייו עסק מרציאנו בפעילות למניעת התמכרות צעירים לסמים, ואף ניהל את "כפר הנוער זוהרים" על שמו של הזמר זוהר ארגוב. מצבו הבריאותי התדרדר והוא נאלץ להיעזר בכיסא גלגלים. כשנה לפני מותו פנה לוועדת הכנסת וביקש סיוע כלכלי. כיוון שהיה חבר כנסת רק תקופה קצרה של כ-13 חודשים לא היה זכאי לגמלה ממנה נהנים חכ"ים אחרים. סעדיה מרציאנו נפטר ממחלת הסרטן בגיל 57, בי"ב בטבת ה'תשס"ח, 21 בדצמבר 2007, ונקבר בהר המנוחות. בקרן הרחובות הנביאים ושבטי ישראל, הציבה עיריית ירושלים שלט הנצחה על שמו - "פינת סעדיה מרציאנו". יורם מרציאנו, ששימש חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, הוא קרוב משפחתו. סעדיה מרציאנו, באתר הכנסת סעדיה מרציאנו, באתר כנסת פתוחה אורית כהן‏, לא רוצים להיות נחמדים, באתר וואלה, 8 בפברואר 2005 יעל ברנובסקי, הלך לעולמו הפעיל החברתי סעדיה מרציאנו, באתר ynet, 21 בדצמבר 2007 מת הפעיל החברתי והח"כ לשעבר, סעדיה מרציאנו, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2007 שמעת על הפנתרים השחורים? 16 ביולי 2012 50 שנה לפנתרים השחורים: התערוכות החדשות במוסררה, 3 במרץ 2021 צבי זרחיה, פנתר בחורף, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2007
חוקת לבנון

חוקת לבנון (בערבית: دستور لبنان) היא החוק העליון במערכת החוקים של הרפובליקה הלבנונית. החוקה שאומצה ב־23 במאי 1926, חודשה ועודכנה מספר פעמים במהלך השנים. התיקון האחרון לחוקה היה במסגרת הסכם טאיף ב־22 באוקטובר 1989 (תיקון סעיף 95 של החוקה שעוסק בחלוקת המשרות הפוליטיות בלבנון), שכלל רפורמה פוליטית נרחבת והביא לסיומה של מלחמת האזרחים הלבנונית. חוקת לבנון מציינת במפורש שאף על פי שמרבית האוכלוסייה היא מוסלמית, הנשיא חייב להיות נוצרי. החוקה מציינת את מראה הדגל של לבנון, מבנהו, צבעיו ופרטים רלוונטיים נוספים. האמנה הלאומית היסטוריה של לבנון פוליטיקה של לבנון חוקת לבנון (באנגלית). ⁨חוקת עבודה בלבנון ⁩ | ⁨דבר⁩ | 27 יולי 1931 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨חידוש חוקת לבנון ⁩ | ⁨דבר⁩ | 18 דצמבר 1936 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא לבנון ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגירה

דגירה היא פעולה שמבצע בעל חיים לצורך שמירה על טמפרטורה מבוקרת של הביצה, על ידי ישיבה על הביצה והעברת חום גופו אליה. מספר הביצים להטלה אחת מכונה בשם תטולה. כל העופות, בלי יוצא מן הכלל, מטילים ביצים. קבוצה של עופות מסוימים, שמיקומה באוסטרליה ובאיים שכנים לה, מטילה את ביציה בדומה לזוחלים, בתוך גומחות באדמה וזונחת אותם לחלוטין. הולדות אחר בקיעתן מסוגלים לדאוג לעצמם ואף לעופף במהרה. כל שאר העופות דוגרים על ביציהן, במטרה להעביר את חום גופם, תהליך חיוני להתפתחות העובר. חלק הגוף שנמצא במגע עם הביצים, הוא על פי רוב נטול שיער וכלי דם רבים מתפתחים בו בעת תקופת הדגירה. נקבות עופות רבים כאווזים וברווזים למשל, אף מורטות את שיער החזה שלהם כך שרק עורן יבוא במגע עם הביצה, וחום גופן יהיה ישיר עליה. עופות רבים מחלקים את הדגירה בין שני המינים. אך ישנה חשיבות לניצוי העוף בתהליך הדגירה, על כן הנקבות שצבע נוצותיהן כהה יותר, דוגרות על הביצים יותר מהזכרים שצבע הנוצות שלהם צבעוני ובהיר יותר. אצל עופות גדולים חסרי תעופה, כיען ואמו, הזכרים דוגרים על הביצים כמעט לבדם, כאן בא לידי ביטוי משקלם הרב ומסת נוצותיהם. תקופת הדגירה משתנה ממין למין, בין 10 ל-30 ימים אצל עופות קטנים ובינוניים עד ל 60–80 ימים אצל עופות גדולים. המשתנים הם גודל הביצה, גודל הוולד וטמפרטורת הגוף של ההורים. בעופות שוכני הקינים, שגוזליהם בוקעים חסרי ישע וזקוקים לשהייה ממושכת בקן, הדגירה ארוכה יותר. אצל עוזבי הקינים, היכולים לצאת מהקן מיד בעקבות הוריהם, הדגירה קצרה. חום הגוף לבדו, אינו מספק לחימום הביצה כולה. על כן עופות רבים הופכים את הביצים כפעמיים ביום, חלקם עושים זאת עם מקורם וחלקם עם הרגליים, תהליך זה הנעשה במסירות, מחמם את הביצה מכל צדדיה. תהליך הבקיעה אינו נעשה בעזרת ההורים. הוולד מצויד ב"שן בקיעה" על מקורו, מן חומר גרמי חזק העוזר לו לשבור את הביצה מבפנים. מאוחר יותר תיעלם השן לחלוטין ותתמזג עם מבנה המקור. מדיה וקבצים בנושא דגירה בוויקישיתוף דגירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נשיא לבנון

נשיא לבנון הוא ראש המדינה הלבנונית על פי חוקת לבנון. על פי השיטה הפוליטית של לבנון, אחת לארבע שנים נערכות בחירות לבית המחוקקים, ובית המחוקקים בוחר את הנשיא לתקופה יחידה של 6 שנים. החוקה קובעת כי אף על פי שבלבנון רוב מוסלמי, הנשיא ימונה מקרב הנוצרים המרונים, זאת מפני שעם קבלת עצמאותה, בלבנון היה רוב נוצרי, והאמנה הלאומית מ-1943 (עם שינויים אשר סוכמו בהסכם טאיף) היא זו שמגדירה את חלוקת המשרות הבכירות בלבנון עד היום. ב-30 באוקטובר 2022, הסתיימה כהונתו של מישל עאון כנשיא לבנון. נכון להיום, טרם מונה נשיא חדש והמשרה לא מאוישת. יואב נורסלע, במבוי סתום - משבר הנשיאות בלבנון, מגזין המזרח הקרוב, 21 ביולי 2014 אבי יששכרוף וסוכנויות הידיעות, ר"מ לבנון: אין מצב חירום, נמשיך לפעול ע"פ החוקה, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2007
איה כורם (אלבום)

איה כורם הוא אלבום הבכורה של הזמרת איה כורם שיצא לאור בשנת 2006 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת אורי זך. שוחררו מתוכו הסינגלים "קיץ", "שיר אהבה פשוט", "קליפה", "סוף הלילה", "יונתן שפירא" ו"השיר של איתי" שזכו להצלחה רבה ולחלקם אף צולמו וידאו קליפים. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בינואר 2007. עד היום נמכרו יותר מ-30,000 עותקים. תופים: רן לבנון גיטרות: אייל וייס גיטרת בס: גיא ברתור קונטרבס: מיקי ורשאי סינתי-באס: אורי זך קלידים: אורי זך פסנתר: אורי זך, איה כורם כינור: הדר כהן, קרן טננבאום ויולה: גליה חי צ'לו: יועד ניר קולות: אורי זך, איה כורם, יעל נחשון, אריק ברמן, איתי פרל, יונתן גוטפלד, אוהד לוי יונתן שפירא - לשעבר טייס חיל האוויר, שהיה מיוזמי מכתב טייסים שקרא לסירוב פקודה ולהימנעות מהשתתפות בסיכולים ממוקדים, בהשפעת חיסולו של סאלח שחאדה. בנוסף השתתף ב"משט היהודי" כנגד המצור על עזה, וריסס כתובת גרפיטי בגטו ורשה הקוראת ל"שחרור עזה ופלסטין" שעוררה תרעומת גם בקרב פעילי שמאל. שירה של איה כורם פרסם שוב את שפירא, אותו הכירה מלימודיהם בבית הספר למוזיקה רימון. השיר, "יונתן שפירא", המכיל טקסטים כמו: "הלב שלי דופק חזק מתחת לבגדים, יונתן שפירא, תעשה לי ילדים", היה מעין בדיחה פנימית בין כורם לשפירא. מידע על האלבום איה כורם באתר MusicBrainz האלבום איה כורם באתר ספוטיפיי האלבום איה כורם באתר אפל מיוזיק רועי בהריר, זהירות, רימון: איה כורם רק נראית תמימה, באתר nrg‏, 19 בפברואר 2012 מירון רפופורט, טוס לנו מהעיניים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2006 אתי שכטמן‏, השוטר אז אולי, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2006
איסק אלבניס

איסק אלבניס (בספרדית: Isaac Albéniz; ‏(29 במאי 1860 – 18 במאי 1909) היה מלחין ופסנתרן ספרדי, ממייסדי האסכולה המוזיקלית העממית בספרד. אלבניס היה ילד פלא - הופעתו הפומבית הראשונה כפסנתרן הייתה בגיל ארבע. בגיל שבע ניסו הוריו להכניסו לקונסרבטואר של פריז, אבל הילד השובב יידה שם אבן בשמשת החלון וריסקה. כעונש נפסל מלהתקבל למוסד זה. אלבניס המשיך ללמוד בקונסרבטוריונים של בריסל ולייפציג והיה תלמידו של פרנץ ליסט. הוא הצליח בקריירה כפסנתרן והופיע ברחבי העולם כולל ארצות הברית וקובה. כתב חמש אופרות, שלוש אופרטות ומספר קטן של שירים ויצירות לתזמורת. עיקר הצלחתו כמלחין הייתה ביצירותיו לפסנתר. אלבניס אהב מאוד את המוזיקה העממית של אנדלוסיה. הוא כתב מאות יצירות לפסנתר בסגנון ספרדי. רבות מיצירות אלה עובדו לגיטרה ומושמעות עד היום. הקטעים המפורסמים ביותר שלו הם הטנגו ואסטוריאס שעובדו לגיטרה על ידי המלחין פרנסיסקו טארגה וזכו להערכה רבה. בשנת 1909 חיבר את יצירתו המפורסמת ביותר לפסנתר - הסוויטה "איבריה". בסוויטה 12 קטעים הספוגים באווירה ספרדית מסוימת (למשל: "הנמל", "יום חג בסביליה", "מאלגה"). יצירה זו סיכמה את כל עבודתו והייתה למעשה שירת הברבור שלו. אלברטו רואיס-גיארדון, ראש עיריית מדריד ושר המשפטים של ספרד וססיליה סרקוזי, אשתו לשעבר של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, הם ניניו של אלבניס. מדיה וקבצים בנושא איסק אלבניס בוויקישיתוף איסק אלבניס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איסק אלבניס, באתר AllMovie (באנגלית) איסק אלבניס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איסק אלבניס, באתר ספוטיפיי איסק אלבניס, באתר AllMusic (באנגלית) איסק אלבניס, באתר MusicBrainz (באנגלית) איסק אלבניס, באתר Discogs (באנגלית) איסק אלבניס, באתר SecondHandSongs יצירותיו של איסק אלבניס באתר ClassicalConnect (אתר של מוזיקה קלאסית, אנגלית) איסק אלבניס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איסק אלבניס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יצירה של איסק אלבניס בביצוע של אנה וידוביץ' איזק אלבניז (1860-1909), דף שער בספרייה הלאומית התאריך מוטל בספק. יש מקורות הטוענים שהוא נולד בשנת 1860, כמו למשל כאן, אך מקורות אחרים כמו מילון רימן למוזיקה טוענים שהוא נולד באותו תאריך בשנת 1861.
דלורית

דלורית או דלעת הגינה (שם מדעי: Cucurbita moschata) היא צמח ממשפחת הדלועיים המזכיר בצורתו אגרטל או אגס. טעמה של הדלורית מתוק ואגוזי, בדומה לבטטה או לדלעת. קליפתה צהובה ובשרה כתום. כשהדלורית בשלה, צבע הקליפה משתנה מירוק לכתום כהה וטעמה נעשה עשיר ומתוק יותר. לרוב מקלפים את הקליפה ומוציאים את הזרעים ואוכלים את 'בשר' הדלורית, אולם הזרעים ניתנים לאכילה לאחר אפייה או קלייה. הדלורית עשויה לגרום לתגובה האלרגית דרמטיטיס במגע עם העור לאחר קילופה. בשימוש מסיבי בדלורית יש להשתמש בכפפות. הדלורית גדלה כצמח מטפס ונוצרת בבסיסו של הפרח. מקורה בצפון אמריקה. תחילת הגידול המסחרי בישראל – בתחילת שנות ה-80, כמצע גידול לחרקים מועילים בהדברה ביולוגית לכמה מכונים במדינה. לאחר מכן נכנס כגידול מסחרי למאכל אדם ונקרא בתחילה "מיני דלעת" או "דילעית". השם "דלורית" נטבע כשם שיווקי. מדיה וקבצים בנושא דלורית בוויקישיתוף דלורית, באתר ITIS (באנגלית) דלורית, באתר NCBI (באנגלית) דלורית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דלורית, באתר Tropicos (באנגלית) דלורית, באתר GBIF (באנגלית) דלורית, באתר The Plant List (באנגלית) דלורית, באתר IPNI (באנגלית) מתכונים המכילים דלורית דלעת הגינה במילון בוטניקה: מיני הדלועים (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנלאוס (מלך ספרטה)

מנלאוס (ביוונית: Μενελαος) היה אחד מהמלכים האגדיים של ספרטה, בחצי האי פלופונסוס. מנלאוס מתואר כבעל שיער אדום, נמוך ומוצק. לפי המסופר באיליאדה, היה מנלאוס בנם של אטראוס ואיירופה ואחיו של אגממנון, המלך העליון של מיקנה והמלך העליון של יוון. מנלאוס זכה להינשא להלנה היפה שרבים מאצילי יוון חיזרו אחריה, לאחר שאודיסאוס, שרצה לזכות בפנלופה, הציע לטינדראוס מלך ספרטה, כי בתמורה לתמיכתו באודיסאוס בחיזוריו אחרי פנלופה, יפרוש מהתחרות, ובנוסף הציע כי לפני שתעשה ההחלטה לגבי הזוכה בהלנה, כל המחזרים ישבעו להגן על הבעל הנבחר כנגד כל מי שיתקומם נגדו. תכסיס זה הצליח, והלנה ומנלאוס התחתנו. עם מותו של טינדראוס, מנלאוס הפך למלך ספרטה. במלחמת טרויה עלה בידי אגממנון, אחי מנלאוס, לגייס צבא בן מאה אלף איש למלחמה בטרויה, בזכות השבועה, לאחר שהלנה נחטפה (על פי מיתוסים מסוימים, הלכה מבחירה על פי אחרים) על ידי פאריס נסיך טרויה. כל מנהיגי יוון היו מחויבים להילחם. עם תום הקרב על טרויה, מנלאוס קיבל חזרה את הלנה, והם שבו לביתם. חלק מהגיבורים שהיו מעורבים במלחמת טרויה סבלו מההשלכות של המלחמה בחזרתם הביתה (אודיסאוס סבל מזעם האלים, על פי הכתוב באודיסאה, ואגממנון נרצח על ידי קליטמנסטרה, על פי המחזאי איסכילוס), מנלאוס הוא אחד היחידים שלא סבל מהשלכות המלחמה. על שמו האסטרואיד 1647 Menelaus (אנ'), שנתגלה ב-1957 על ידי סת' ניקולסון, ומכתש על הירח (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מנלאוס בוויקישיתוף גורגיאס, כתב את בשבחי הליני, נאום הגנה על פאריס והלנה. מנלאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנלאוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.