דירק בוגרד

דירק בוגרד (באנגלית: Dirk Bogarde‏; 28 במרץ 1921 - 8 במאי 1999) היה שחקן קולנוע וסופר בריטי. שיחק בלמעלה מ-70 סרטים בסוגות שונות: קומדיה, מתח, מלחמה ודרמה. בוגרד נולד בווסט המפסטד שלונדון. הוא היה השני מבין שני בניהם של אולריק ואן דן בוגרד (1972-1892), עורך אמנותי של העיתון "טיימס", ממוצא פלמי, יליד פרי באר, ברמינגהאם, ושל מרגרט ניבן (1980-1898), שחקנית לשעבר, בת למשפחה סקוטית מגלאזגו. בוגרד למד במכללת צ'לסי לאמנות והחל להופיע בתיאטרון. שיחק לראשונה בקולנוע ב-1939 בתפקיד קטן בסרט "Come On George!" שלא צוין ב"קרדיט". הקריירה שלו נקטעה בתחילתה בגלל פרוץ המלחמה ב-1939. במלחמת העולם השנייה שירת בוגרד בצבא הבריטי כקצין מודיעין מפענח תצלומי אוויר, היה בין החיילים הראשונים שנכנסו למחנה ברגן-בלזן והזדעזע ממה שחווה שם. לאחר המלחמה החל להופיע בסרטים אבל פרסומו הגיע דווקא מקומדיה מוצלחת שנקראה בישראל "רופא לעת צרה" ("Doctor in the House") כרופא מתמחה בבית חולים לצידו של קנת מור (1954). הצלחת הסרט הולידה שני סרטים נוספים בסדרה זו:"רופא בלב ים" ("Doctor at Sea") עם בריז'יט ברדו (1955), "רופא בגדול" ("Doctor at Large")‏ (1957) ו"רופא במצוקה" ("Doctor in Distress")‏ 1963. ב-1954 שיחק בסרט "הנמר הישן" של הבמאי ג'וזף לוסי שהיה אז ברשימה השחורה של הוליווד. הוא שיתף פעולה עם לוסי גם בסרטים: "המשרת" ("The Servant") ‏(1963), "למען יידעו" ("King and Country")‏ (1964), "מודסטי בלז" ("Modesty Blaise")‏ (1966) ו"התאונה" ("Accident")‏ (1967). ב-1961 שיחק במותחן "קורבן" ("Victim") בתור עורך דין הומוסקסואל הנסחט בגלל נטייתו המינית. זו הייתה העזה מצדו בתקופה שההומוסקסואלית הייתה אסורה בבריטניה. בוגרד עצמו לא נישא מעולם והיה הומוסקסואל בארון. הוא חי שנים רבות עם מנהל עסקיו וחברו האישי, השחקן אנתוני פורווד שהיה בעלה של השחקנית גליניס ג'ונס אך מעולם לא הצהיר רשמית על נטייתו המינית. ב-1965 שיחק בסרט "דרלינג" בבימוי של ג'ון שלזינגר ביחד עם ג'ולי כריסטי שזכתה אז בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. תפקיד בולט שלו היה בסרט "מוות בוונציה", בבימויו של לוקינו ויסקונטי (1971). בסרט גילם בוגרד את גוסטב פון אשנבך, סופר מצליח ומפורסם ברחבי אירופה, שמנהל אורח חיים קפדני ונזירי, שמחליט לצאת מעירו מינכן כדי לטייל בוונציה, שבה הוא מתאהב בנער יפהפה בשם טאדז'ו אותו מגלם ביורן אנדרסן. ב-1974 שיחק בתפקיד ראשי בסרטה השערורייתי של הבמאית ליליאנה קוואני, "שוער הלילה". הוא גילם קצין נאצי בעברו, הנפגש שנית אחרי למעלה מעשור, עם ניצולת שואה (שרלוט רמפלינג), עמה היו לו יחסים סאדומזוכיסטיים בזמן המלחמה. ב-1977 השתתף בסרט המלחמה "גשר אחד רחוק מדי" ("A Bridge Too Far"). בוגרד כתב גם מספר אוטוביוגרפיות וזיכרונות, וכן שישה רומנים. ב-1996 עבר אנגיופלסטיה בעורקים הכליליים, שאחריה לקה באירוע מוחי קשה שהותיר אותו משותק בחצי הגוף הימני ופגע בכושר הדיבור שלו. למרות זאת הספיק לסיים את האוטוביוגרפיה שלו כולל תקופת מחלתו. הוא מת מהתקף לב בביתו בלונדון. בוגרד היה מועמד חמש פעמים לפרס בפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, וזכה פעמיים: ב"המשרת" (1963) וב"דרלינג" (1965) ב-1990 הוענקה לו דרגת מפקד במסדר האמנויות והספרות בצרפת. ב-1992 הוענק לו תואר אבירות בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא דירק בוגרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דירק בוגרד דירק בוגרד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דירק בוגרד, באתר AllMovie (באנגלית) דירק בוגרד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דירק בוגרד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דירק בוגרד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אורי קליין, המחווה של דירק בוגארד, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2011 מיכאל הנדלזלץ, עכבר העיר אונליין, חוקי המשחק של דירק בוגרד, באתר הארץ, 11 במרץ 2009 דירק בוגרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דירק בוגרד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דירק בוגרד (1921-1999), דף שער בספרייה הלאומית