לי גרנט

לי גרנט (באנגלית: Lee Grant; נולדה ב-31 באוקטובר 1927) היא שחקנית קולנוע ובמאית יהודייה-אמריקאית, זוכת שני פרסי אמי ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1975 על תפקידה בסרט "שמפו". הייתה מועמדת לשלושה פרסי אוסקר נוספים ולחמישה פרסי אמי נוספים. לי גרנט נולדה בשם ליובה האסקל רוזנטל (Lyova Haskell Rosenthal) בניו יורק סיטי. היא בתם של מהגרים יהודים ממזרח אירופה - וויטה שהיא מורה במקצועה ואברהם וו. רוזנטל. שמה, לי גרנט, מורכב משני שמות של גנרלים ממלחמת האזרחים האמריקאית. בגיל 4 הופיעה כבלרינה במטרופוליטן אופרה שבניו יורק. בילדותה הרבתה ללמוד ריקוד ומשחק. גרנט ביססה את מעמדה בברודוויי כשחקנית דרמטית, וזכתה לביקורות חיוביות עבור תפקידה כגנבת חנויות במחזה "סיפור בלשי". על תפקידה הראשון בקולנוע, בגרסה הקולנועית של ויליאם ויילר משנת 1951, קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל קאן וכן מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן התפרסמה עם הופעות משניות בדרמה הפרובוקטיבית המבוססת על הנובל "מרפסת", ובקומדיות "להתגרש בסטייל אמריקאי", "ערב טוב גברת קמפבל" ו"עמק הבובות". הופעתה הבולטת ביותר בשנות ה-60 הייתה במותחן זוכה חמישה פרסי האוסקר "כחום הלילה", מהסרטים הראשונים שהחלו לעסוק בבעיית הגזענות בחברה האמריקאית. בסרט גילמה את גברת לזלי קולברט וקיבלה בפעם השנייה מועמדות לפרס גלובוס הזהב. באמצע שנות ה-60 זכתה גרנט בפרס אמי לשחקנית משנה על תפקידה בסדרת הדרמה "פייטון פלייס". הייתה שותפה לסרט "נטישה" אשר תיאר את משימת החלל "אפולו 11", בה הצוות האמריקאי הראשון דרך על אדמת הירח. ב-1970 זכתה גרנט להערכה עבור תפקידה בדרמה הקומית "בעל הבית" בתור ג'ויס אנדרס, אמו של אלגר, בן עשירים (בו ברידג'ס) אשר מחליט לרכוש בניין מגורים ברובע עני בברוקלין בו גרים בעיקר שחורים. בעקבות התפקיד הייתה גרנט מועמדת בפעם שלישית לגלובוס זהב ומועמדת פעם שנייה לפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה. שנה לאחר מכן זכתה בפרס אמי השני שלה בזכות הופעתה בסרט "The Neon Ceiling". ב-1975 זכתה גרנט בפרס האוסקר לשחקנית המשנה, על תפקידה בתור פלישיה קארפ בקומדיה "שמפו". על תפקידה בסרט הייתה גרנט גם מועמדת בשלישית לגלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן הייתה מועמדת ברביעית לפרס האוסקר וכן ברביעית לפרס גלובוס הזהב עבור הופעתה בדרמה הספרותית הטראגית "מסע הארורים", סיפורם של 973 פליטים יהודים שהועלו על ידי הנאצים על אניית פאר ונשלחו לאמריקה, בניסיון להציג את הנאצים כסובלניים והומניים. בסרט גילמה גרנט פליטה יהודייה בשם לילי רוזן. ב-1977 הופיעה בסרט האסונות "שדה תעופה 77" ובסרט "אות משמיים 2", סרט ההמשך למותחן האימה הקלאסי. ב-2001 הופיעה בסרטו של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב". ב-2005 שיחקה בקומדיה "הולכים לקניות" לצד רוב מורו. גרנט הייתה נשואה לתסריטאי האמריקאי-יהודי ארנולד מאנוף ונולדה להם בת אחת, השחקנית דינה מאנוף. מאנוף היה בין מוחרמי הרשימה השחורה של הוליווד, בתקופת מקארתי וגם הקריירה של גרנט - שלא הייתה קומוניסטית - נפגעה כתוצאה מכך. סיפור בלשי (1951) אמצע הלילה (1959) מרפסת (1963) גירושין בנוסח אמריקה (1967) כחום הלילה (1967) עמק הבובות (1967) ערב טוב גברת קמפבל (1968) צעירים וסוערים (1969) נטישה (1969) בעל הבית (1970) היו היה אדם מכופכף (1970) חליפת כיכר (1971) מלון פלאזה (1971) מה מעיק על פורטנוי (1972) הפרויקט ההרסני (1974) שמפו (1975) מסע הארורים (1976) שדה תעופה 77 (1977) אות משמיים 2 (1978) הנחיל (1978) פיקדון קטן (1980) מטורפים מטורפים המורים (1984) אורות הכרך (1987) אין כמו בבית (1989, סרט טלוויזיה) - במאית נחיה ונאהב (1991) האזרח קון (1992) משהו לחיות בשבילו: הסיפור של אליסון גרץ (1992) - סרט טלוויזיה מתחת לחום (1994) זו המסיבה שלי (1996) משפחה בצל האש (1996) הנשים של ד"ר טי (2000) בנות אמאטי (2001) מלהולנד דרייב (2001) הולכים לקניות (2005) הנמלט (1964) פייטון פלייס (1966-1965) מדיה וקבצים בנושא לי גרנט בוויקישיתוף לי גרנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לי גרנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לי גרנט, באתר AllMovie (באנגלית) לי גרנט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)