laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדל אשכול

מגדל אשכול הוא גורד שחקים בקמפוס אוניברסיטת חיפה. המבנה הוקם בשנים 1974–1978. תכנון המגדל הצר והגבוה, המתנשא מעל משטח אופקי רחב, נעשה במקור על פי הצעתו של האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר; דוגמה נוספת למבנה כזה נמצאת בעיר ברזיליה. הבניין תוכנן לבסוף בידי פרופ' שלמה גלעד. למגדל 30 קומות והוא מתנשא לגובה 102 מטרים, כשראשו מגיע לגובה של 597 מטר מעל פני הים. עד 1989 היה המגדל בניין האוניברסיטה הגבוה ביותר באסיה. הוא נקרא על שם ראש הממשלה השלישי, לוי אשכול. המגדל מכיל את משרדי האוניברסיטה ובקומתו העליונה יש מצפה. על גג המבנה ממוקמות אנטנות וציוד שידור רב. המגדל הוקם על פסגת הר הכרמל וניתן לראותו ממרחקים. בגלל מיקומו וצורתו מתחוללות רוחות עזות בסביבתו. מכיוון שהמגדל צר ביותר (רוחבו 13 מטר) וגבוה, קצהו יכול לנוע ברוחות חזקות בחורף, עד כדי ארבעים סנטימטרים לכל צד. עקב רוחות עזות אלה, נסגרת לפעמים הכניסה הראשית לבניין, הממוקמת על גג מבנה הבסיס האופקי של המגדל. המגדל ספג לאורך השנים ביקורות שהתייחסו בעיקר לאי־התאמתו לנוף המקומי וחוסר התחשבות מתכנניו בתנאי האקלים שעל הכרמל. עד להשלמת "מגדל המפרש" בקריית הממשלה שבעיר התחתית, ב־2002, היה מגדל אשכול הבניין הגבוה ביותר בחיפה ואף הגבוה ביותר בצפון המדינה. בזמן מלחמת המפרץ התמקמו כוחות צה"ל בראש המגדל, ותצפתו על כל אזור מפרץ חיפה. כשנחתו טילי סקאד על הקריות ובקרבת בתי הזיקוק, כוונו על ידם כוחות החילוץ וההצלה למקום. המגדל במבט מרחפן, דצמבר 2020 תמונה מגבעת נשר ביום סגריר, דצמבר 2020 תמונת המגדל מחי-בר כרמל, מרץ 2013 המגדל לצד מעבדת המחקר של יבמ, 2010 גורדי שחקים בישראל בניין הקונגרס הלאומי של ברזיל בברזיליה בירת ברזיל אילן גור זאב, הקומה ה-31: מגדל האוניברסיטה והפאלוגוצנטריזם הציוני ב"תיאוריה וביקורת", 2000 (16), עמ' 239–243 מדיה וקבצים בנושא מגדל אשכול בוויקישיתוף מגדל אשכול, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) סקר שימור אוניברסיטת חיפה, עמוד 33
הר קפלן

הר קפלן (באנגלית: Mount Kaplan) הוא הר מסיבי ברכס יוז, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 4,255 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר הגבוה ביותר ברכס יוז; והוא החמישי בגובהו באנטארקטיקה. ההר מתנשא לגובה של 1,783 מטרים מעל סביבתו. ההר ממוקם 5 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר וקסלר. ההר התגלה וצולם מהאוויר על ידי אדמירל המשנה ריצ'רד בירד בטיסתו ב-18 בנובמבר 1929. ההר נסקר על ידי א. פ. קרארי (A.P. Crary) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958. שמו של ההר ניתן לו על ידי קרארי. ההר נקרא על שמו של ג'וזף קפלן (Joseph Kaplan), שהיה יושב הראש של הוועדה הלאומית של ארצות הברית לעניין השנה הגאופיזית הבינלאומית (U.S. National Committee for the IGY). השנה הגאופיזית הבינלאומית התקיימה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958. • Damien Gildea, Transantarctic Mountains- Mountaineering in Antarctica: Travel Guide הר קפלן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר קפלן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר קפלן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר קפלן באתר peakbagger הר קפלן באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח לפי גבהים מפת אזור הר קפלן מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובהו של ההר 4,230 מטרים מעל פני הים מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם עשרת ההרים הגבוהים ביותר בכל יבשת מידע גאוגרפי באתר peakbagger
מלון ורט ירושלים

מלון וֶרט ירושלים הוא בית מלון בירושלים, והמבנה השני בגובהו בעיר. חוזה לבניית המלון נחתם ב-12 בספטמבר 1968. בניית המלון הושלמה בשנת 1974 והמלון נפתח חגיגית ב-31 בדצמבר 1974 ושימש כמלון "הילטון ירושלים". בשנת 1993 עבר המלון לבעלותה ולניהולה של קבוצת אפריקה ישראל, ושמו הוסב ל"קראון פלאזה" - מותג היוקרה של רשת מלונות הולידיי אין הבינלאומית. בשנת 2017 רשת מלונות אפריקה-ישראל נרכשו על ידי האחים דיין: איציק ואמיר דיין. באפריל 2021 מלונות קראון פלאזה של קבוצת אפריקה ישראל מלונות (AFI HOTELS) מותגו מחדש כמלונות VERT וכעת המלון נקרא VERT ירושלים. בשנת 2021 הושג הסכם עם משרדי הקליטה והאוצר על פיו חלק מהמבנה יוסב לבית אבות לקשישים שהתגוררו קודם לכן במלון דיפלומט. המבנה, שמתנשא לגובה של 95 מטר ו-21 קומות, היה עד שנת 2010 גורד השחקים הגבוה ביותר בירושלים. הוא הוחלף על ידי מגדל 1 של פרויקט הולילנד. עקב מיקומו באחד האזורים הגבוהים ביותר בירושלים, ליד התחנה המרכזית בירושלים הגבוה בכמעט מאה מטר מהעיר העתיקה, הוא מהווה נקודת ציון לירושלים בתצפיות ממרחקים של עשרות קילומטרים. המגדל משמש לעיתים כדוגמה המחזקת את הטענה שבנייה לגובה בירושלים פוגעת בקו הרקיע המיוחד של העיר. המגדל תוכנן על ידי האדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי והוא ממוקם סמוך לקריית הממשלה בגבעת רם ולבנייני האומה. סימן ההיכר שלו הוא צבעו הלבן ומוטיב של קשת מתועשת המופיע בכל החדרים בכל החזיתות של המגדל. במלון 396 חדרים, שלוש מסעדות, מועדון ספא, בריכה מקורה, ומספר אולמות אירועים. גורדי שחקים בישראל מדיה וקבצים בנושא מלון ורט ירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלון ורט ירושלים אפריקה ישראל מלונות נחתם חוזה לבניית "הילטון ירושלים", למרחב, 13 בספטמבר 1968 מלון הילטון ירושלים החדש לפני גמר הבנייה, על המשמר, 7 באוגוסט 1974 יוסף וקסמן, הפתיחה החגיגית של "הילטון" בבירה - הערב, מעריב, 31 בדצמבר 1974 מנחם תלמי, השבוע נחנך ונפתח מלון הילטון, מעריב, 3 בינואר 1975 אביב לוי, ‏מי את משפחת דיין, שמהמרת בכמיליארד שקל על מלונאות?, באתר גלובס, 17 ביולי 2017 רשת המלונות של אפריקה-ישראל - אפריקה – ישראל מלונות, באתר Africa Israel Hotels שלומית צור, פתרון לקשישים במלון דיפלומט: ישוכנו בקראון פלאזה בירושלים, באתר כלכליסט, 9 ביוני 2021 מה הבנין רוצה להיות?, דבר, 12 במאי 1972 ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי סיון

האם התכוונתם ל... אורי סיון (פיזיקאי) – פיזיקאי ישראלי, פרופסור בטכניון אורי סיון (במאי קולנוע) – במאי קולנוע וטלוויזיה, תסריטאי ועורך קולנוע ישראלי
הר ווטרמן (אנטארקטיקה)

הר ווטרמן (באנגלית: Mount Waterman) הוא הר נישא ומסיבי, ברכס יוז, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 3,880 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם 5 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר וקלסר. ההר התגלה וצולם מהאוויר על ידי אדמירל המשנה ריצ'רד בירד בטיסתו ב-18 בנובמבר 1929; ההר נסקר על ידי א. פ. קרארי (A.P. Crary) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958. שמו של ההר ניתן לו על ידי קרארי. ההר נקרא על שמו של אלן טאוור ווטרמן (Alan Tower Waterman), מנהל הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית שתמך בתוכניות ארצות הברית לחקר אנטארקטיקה במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958. הר ווטרמן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ווטרמן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר ווטרמן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר ווטרמן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר ווטרמן באתר peakbagger תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ווטרמן (לפי גבהים) מידע גאוגרפי והיסטורי
סירקוזה

סירקוזה (באיטלקית: ‏Siracusa‏Ⓘ‏, בסיציליאנית: Sarausa) היא עיר נמל בדרום-מזרח סיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת סירקוזה (Provincia di Siracusa). בעיר מתגוררים כ-121,600 תושבים לפי נתוני שנת 2018. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מקור שם העיר הוא, ככל הנראה, פיניקי, בשם "צור הכוסים" (סלע השחפים). סירקוזה נוסדה בשנת 733 או 734 לפנה"ס על ידי יוונים דורים מקורינתוס,[דרוש מקור] ובתקופת הטיראנים הייתה אחת הערים הגדולות באגן הים התיכון. לפי הערכות התגוררו בה כ-300,000 תושבים. סירקוזה הקדומה הייתה מרכז תרבות ומדע, ובין בניה נמנה גם ארכימדס. במלחמת פירוס, צרו הקרתגנים על העיר אך לבסוף נסוגו. במהלך המלחמה הפונית השנייה, בשנת 212 לפנה"ס, לאחר מצור ממושך נכבשה סירקוזה על ידי הרומאים. ב-878 כבשו המוסלמים את סירקוזה, וב-9 בינואר 1693 נהרסה סירקוזה ברעידת אדמה, בה נהרגו 5,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של לוצ'אנו קאראצ'ולו (Luciano Caracciolo). ג'ובאני ורמקסיו (Giovanni Vermexio) תכנן מספר כנסיות, וילות וארמונות. אורטיג'ה (באיטלקית: Ortigia) הוא אי בסירקוזה, המופרד מהיבשה על ידי תעלה צרה. האי מהווה חלק מהעיר העתיקה של סירקוזה, ונמצאים בו אתרים היסטוריים רבים. שמו של האי נגזר מהמילה היוונית Ortux (שליו), וגודלו כקילומטר רבוע. במזמור ההומרי לאל אפולו, מצוין אי בשם אורטיגיה (Ὀρτυγία) כמקום לידתה של ארטמיס, אחותו התאומה של אפולו. לאחר הלידה, עזרה ארטמיס לאימם לטו לחצות את הים ולהגיע לאי דלוס, שם נולד אפולו. אולם לפי מקורות אחרים, אורטיגיה היה שמו הקדום של דלוס, ושני התאומים נולדו, בעצם, באותו המקום. זאת ועוד, בתקופה העתיקה היו כחצי תריסר מקומות שנקראו אורטיגיה ולפיכך הזיהוי הגאוגרפי אינו ברור. בסירקוזה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. בשנת 440 הרסו הוונדלים את בית הכנסת המקומי, ובעיר התרחשה עלילה נגד היהודים בה נטען שהם צלבו איל כדי ללעוג לצליבת ישו. בשנת 1493 גורשו כל יהודי העיר שהתגוררו עד אז בגטו (Giudecca). עד היום קיים בסירקוזה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה).במקום נתגלה מקווה הנחשב לעתיק ביותר באירופה. לוצ'יה הקדושה מסירקוזה G.Agnello, S.Agnello "Siracusa Barocca" Caltanissetta-Roma, S.17 Anthony Blunt "Sicilian Baroque" Rome 1968, S.148, Nr. 55. Simonsohn, Shlomo (Ed.). (2005). The Jews in Sicily: 1478-1489 (Vol. 13). Brill. אתר האינטרנט הרשמי של סירקוזה http://web.tiscali.it/miqwe http://www.e-brei.net/articoli/italia/sicilia.htm https://web.archive.org/web/20130201023200/http://www.siciliaebraica.it/ סירקוזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סירקיוז (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית מגן דוד בפלאצו לאנדי (Pal.Landi) כתובת בבית הכנסת הגדול של סירקוזה: ”בית כנסת סרקוסה נכן בצדק ואמונה” כיכר הקתדרלה קבר לוצ'יה הקדושה מסירקוזה פתח ניקוז בעיר סירקוזה בסיציליה Victor Bérard, La colonisation grecque de l'Italie méridionale et de la Sicile dans l'Antiquité. L'histoire et la légende, Paris, P.U.F. Tourism in Syracuse, Italy - The Jewish Mikwah in Siracusa - Algilà Ortigia Charme Hotel Siracusa, www.giovannidallorto.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקורפוס ה-11 (בריטניה)

הקורפוס ה-11 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בגליפולי ובחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם במהלך המערכה בתוניסיה. הקורפוס הוקם בצרפת ב-29 באוגוסט 1915 בפיקודו של ריצ'רד הייקינג, ובשנת 1916 לחם במהלך הקרב על הסום וספג אבדות כבדות. בנובמבר 1917 נשלח הקורפוס לאיטליה, שם לחם בקרבות חזית האיטלקית. במרץ 1918 חזר הקורפוס לצרפת והשתתף במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה החמישית, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס. בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-15 והדיוויזיה ה-55, וביולי 1943 פורק הקורפוס. ריצ'רד הייקינג (1915–1919) יו מסי (יולי 1940–נובמבר 1941) נואל ארווין (נובמבר 1941–מרץ 1942) ג'ון קרוקר (מרץ 1942–ספטמבר 1942) ג'רארד באקנל (ספטמבר 1942–אפריל 1943) ג'רלד טמפלר (אפריל 1943–יולי 1943)
מיכל בין

מיכל בין (נולדה ב-4 באוקטובר 1994) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין כבלמית וכקשרית בקבוצת אס"א תל אביב שבליגת העל ובנבחרת ישראל. בין החלה לשחק בגיל 8 בקבוצת הבנים של מכבי תל אביב דרום השרון בקיבוץ אייל, קבוצת כדורגל מעורבת של יהודים וערבים. במקביל התאמנה ושיחקה עם קבוצת הבנות של ממכבי כישרונות חדרה החל מגיל 10. בעונת 2005/2006 זכתה יחד עם הקבוצה בגביע "ג'טיקס" לילדות בישראל. בעקבות הזכייה ייצגה הקבוצה את ישראל באליפות העולם בכדורגל לילדים וילדות במינכן, והגיעה למקום השני לאחר הפסד בגמר לברזיל. בגיל 13 נאלצה לעזוב את מכבי תל אביב דרום השרון משום שחוקת הכדורגל בישראל לא מתירה לבנות לשחק בקבוצת בנים מעבר לגיל זה, והמשיכה לשחק במכבי כישרונות חדרה, בקבוצות הנערות. בשנת 2012, עם סיום בית הספר התיכון, ועל אף פציעה קשה של קרע ברצועה הצולבת של ברך ימין, קיבלה בין מלגה מלאה לארבע שנים באוניברסיטת CCSU בקונטיקט, במסגרת ליגת המכללות של ארצות הברית. בין החלה ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה, אולם כעבור מספר חודשים נקראה לחזור ארצה ולהתגייס לצה"ל, על אף שהמלגה שקיבלה מעניקה לה אוטומטית מעמד של "ספורטאי עילוי", משום שכל המכסות למעמד זה היו מלאות. לאחר מאבק מתמשך והפעלת לחץ ציבורי, הוגדל מספר המכסות מ-12 ל-16 ובין זכתה במעמד של "ספורטאי עילוי", אולם לאחר שנה אחת בלבד חזרה בין לישראל ונאלצה לפרוש ממשחק פעיל לאור פציעה חוזרת שחייבה אותה לעבור ניתוח נוסף בברך ימין. בשנת 2013 ויתרה על המעמד של "ספורטאי עילוי", התגייסה לצה"ל ושירתה בתור מדריכת כיפת ברזל במערך ההגנה האווירית. מתגוררת ביישוב צור יגאל. לקראת עונת 2017/2018 חזרה בין לשחק כדורגל בקבוצת הפועל רעננה, בה שיחקה במשך שתי עונות, בהן כבשה 7 שערים. בסיום עונת עונת 2018/2019 הייתה מועמדת לכדורגלנית העונה. בשנת 2017 השלימה גם קורס מדריכי כדורגל בית ספר למאמנים של מכון וינגייט, וכן עבדה כמאמנת כדורגל בעיריית רעננה לבנות בכיתות א-ג. בעונת 2019/2020 עברה לשחק בקבוצת אס"א תל אביב, אולם העונה לא הגיעה לסיומה המתוכנן והופסקה לאחר 14 מחזורים בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל. בין משחקת בנבחרות ישראל החל משנת 2009, אז זומנה לנבחרת הנערות ואף שימשה כקפטנית שלה. בסך הכל צברה 10 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 17 (בהן הבקיעה שער אחד) ועוד 8 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 19. בשנת 2020 זומנה לסגל הבוגרות של נבחרת הנשים של ישראל. את הופעת הבכורה ערכה ב-10 במרץ נגד נבחרת גיאורגיה. מדיה וקבצים בנושא מיכל בין בוויקישיתוף פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל פרופיל באתר אופ"א אחת על אחת - פרק 7, מיכל בין מתוך הפודקאסט "בכל יום נתון" - אוריאל דסקל וראם שרמן טל אריאל אמיר, ליאו מסי הנשית? הכירו את הלהיט הבא של הכדורגל הישראלי, באתר מעריב אונליין,‏ 6 ביוני 2013 לירון שמם, ‏הכדורגלנית המצטיינת נדרשת לעזוב הכול – ולהתגייס לצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 11 במרץ 2013 מיכל בין זכתה למעמד של "ספורטאית עילוי", באתר ערוץ הספורט, 24 במרץ 2013 ליאור ברטל, ‏ליגת העל לנשים בכדורגל הופסקה בשל הקורונה, רמת השרון הוכרזה כאלופה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 באפריל 2020 מיכל בין בנבחרת ישראל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכל בין".
יונאנוזאורוס

יונאנוזאורוס (שם מדעי: Yunnanosaurus) הוא סוג דינוזאור מתת-סדרת דמויי זאורופודים, שחי במשך היורה התחתון והיורה התיכון של מזרח אסיה לפני 201 עד 168 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה השתייך לקבוצה מסופודה, מהפרוזאורופודים הדו-רגליים שהיה קרובו של האנצ'יזאורוס והג'ינגשאנוזאורוס. סוג זה הוגדר ב-1942 בידי יאנג ג'ונגג'יין ומשמעות שמו הוא: "הלטאה של יונאן", שבסין. הסוג כלל 2 מינים, שהתגלו בתצורת לופנג (אנ'). היונאנוזאורוס היה דינוזאור באורך של 4 מטרים במין Yunnanosaurus huangi ו-7 מטרים במין Yunnanosaurus youngi, שהיה גדול יותר והגיע לגובה 2 מטרים. הוא היה בעל זנב ארוך ששימש לאיזון וזרועות ארוכות. ממצאי הדינוזאור כללו בעיקר עצמות של גפיים, צלעות וחוליות צוואר, גב וזנב. הגולגולת הייתה חסרה, אך ב-2013 התגלתה דוגמה של גולגולת בעלת שיניים ברמות שחיקה גבוהות. שינים אלה הזכירו את שיני הזאורופודים האמיתיים, אך הדמיון נובע מאבולוציה מתכנסת מאחר ששאר הגוף לא הלם מראה זאורופודי. דינוזאור זה ניזון מצמחים נמוכים יחסית ביערות סין של היורה לצד פאונה של פרוזאורופודים דומים, מיני אורניתופודים מוקדמים כמו טטיזאורוס וטורפים כמו הסינוזאורוס. מדיה וקבצים בנושא יונאנוזאורוס בוויקישיתוף יונאנוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
סטראדה ביאנקה לנשים

סטראדה ביאנקה לנשים (באיטלקית: Strade Bianche Donne) הוא מהדורת הנשים של סטראדה ביאנקה, מרוץ אופני כביש חד-יומי באיטליה. המרוץ נוסד ב-2015, כ-8 שנים לאחר תאריך היווסדו של מרוץ הגברים ומאורגן על ידי חברת RCS. המרוץ כולל דרכי גראבל רבים ומתחיל ומסתיים בסיינה שבטוסקנה, כשקו הסיום הוא בפיאצה דל קאמפו. המרוץ נוסד בשנת 2015 לאחר הצלחתו של מרוץ הגברים שנוסד ב-2007, מייגן גווארנייר האמריקאית ניצחה בו, כשהיא מקדימה את ליזי ארמיטסטד ואת אליסה לונגו בורגיני ב-35 שניות. המהדורה הראשונה כללה 103 קילומטרים, מסן ג'ימיניאנו עד לסיינה. ב-2016 הפך המרוץ לחלק מסבב הוורלד טור של הנשים. באותו המרוץ ניצחה אלופת העולם ליזי ארמיטסטד, כשהפעם המרוץ התחיל והסתיים בסיינה וכלל 121 קילומטרים, מתוכם 22.4 קילומטרים של דרכים משובשות, עפר וגראבל. ב-2018 גדל המרוץ מבחינת קילומטרים ל-136 כאלו, מרחק שנשמר עד היום. מתוך ה-136 האלו, 30 קילומטרים מהם היו של דרכים משובשות. כשהמקטע הארוך ביותר של הדרך הזו היה 9.5 קילומטרים. במרוץ ניצחה אנה ואן דר ברחן, מקדימה את קטרזינה ניוואדומה ואת אליסה לונגו בורגיני. סטראדה ביאנקה אתר האינטרנט הרשמי של סטראדה ביאנקה לנשים (באיטלקית ובאנגלית) ידוע גם כ"Strade Bianche Rosa" באיטליה
הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי

הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי (באנגלית: UNSCOP and the Arab-Israeli Conflict: The Road to Partition) הוא ספר עיון שנכתב בידי החוקר אלעד בן-דרור אשר יצא לראשונה לאור במהדורה בעברית בשנת 2019 בהוצאת יד יצחק בן-צבי. בשנת 2022 יצא לאור מהדורת הספר באנגלית בהוצאת ראוטלג'. הספר עוסק בפועלה של ועדת אונסקו"פ של האו"ם בקיץ 1947. הוועדה מנתה 11 חברים ממדינות שונות. מטרותיה של הוועדה היו לחקור את שאלת ארץ ישראל ולהגיש המלצות באשר לעתידה הפוליטי. חברי המשלחת שהו בארץ ישראל פחות מארבעים יום, אך עבודתם שינתה את מהלך ההיסטוריה של העם היהודי ושל תושבי הארץ היהודים והערבים מקצה לקצה. לאחר חקירה מאומצת החליטו רוב חברי הוועדה לאמץ כמעט במלואן את התביעות הציוניות שהוצגו להם, והמליצו על סיום שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל ועל הקמתן של שתי מדינות ריבוניות ועצמאיות: מדינה יהודית, שתשתרע על רוב השטח שבין נהר הירדן לים התיכון, ומדינה ערבית. שתי המדינות היו אמורות לקיים מערכת כלכלית משותפת, על אף ההפרדה הפוליטית ביניהן. ירושלים ובית לחם, יועדו בתוכנית להיות בשליטת האו"ם. המלצות אלה היו הבסיס לדיון במושב השני של העצרת הכללית של האו"ם בסוף נובמבר 1947 ולהצבעה ב-29 בנובמבר 1947. לאחר שינויים קלים אומצו ההמלצות על ידי העצרת בהחלטה מספר 181 המוכרת כתוכנית החלוקה, שבהמשך הביאה להקמת מדינת ישראל. הספר מציג לראשונה תיאור מקיף של פרשת ועדת אונסקו"פ, על מכלול ההיבטים הקשורים בה. בן-דרור מבקש להעריך כיצד עיצבה אונסקו"פ את מסקנותיה ומה היו התהליכים והמניעים שהביאו להמלצותיה הסופיות. הספר מתבסס על תיעוד ארכיוני רב ומגוון, שחלקו נחשף לראשונה, והגיע למסקנות חדשות בנושא. הספר זכה בפרס יצחק בן-צבי לשנת ה'תשפ"ג. עופר אדרת, הדלפות, מחלוקות - ובילויים בלילות: מאחורי הקלעים של כ"ט בנובמבר, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2019 הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי, באתר OCLC (באנגלית) עודד הון, הדרך שהובילה לכ"ט בנובמבר, באתר כנס מדיה, 27/02/2020 ד"ר אלעד בן דרור ב"כאן" לרגל הוצאת ספרו החדש, סרטון באתר יוטיוב
ניקולה קוסטו

ניקולה קוסטו (בצרפתית: Nicolas Coustou; ‏ 1658, ליון – 1733, פריז) היה פסל צרפתי. קוסטו החל את הכשרתו אצל אביו, שהיה מגלף בעץ, ואצל קלודין קואזוו. בגיל שמונה עשרה עבר לפריז ללמוד אצל דודו מצד אימו אנטואן קואזוו. בגיל עשרים ושלוש זכה בפרס רומא שאיפשר לו ארבע שנות לימוד באקדמיה הצרפתית ברומא בהמשך שימש כרקטור של האקדמיה לציור ופיסול. החל משנת 1700 עבד עם קואזוו בארמונות מרלי וורסאי. מקורות ההשראה שלו היו בעיקר מיכלאנג'לו והפסל אלסנדרו אלגארדי והוא ניסה למזג בין מקורות אלו. חלק מעבודותיו נהרסו בזמן המהפכה הצרפתית. בפסלי אפולו רודף אחר דפנה בגני טווילרי נעזר באחיו הצעיר גיום קוסטו האב, בעיקר בפיסול דפנה. ציד נח במוזיאון הלובר פסל של הרקולס בארמון ורסאי אפולו רודף אחר דפנה בגני טווילרי יוליוס קיסר בגני טווילרי אלגוריה של נהר הסיין ונהר מארן בגני טווילרי פסל פייטה במזבח של קתדרלת נוטרדאם (פריז) דיוניסיוס הקדוש בקתדרלת נוטרדאם (פריז) לואי התשיעי באינווליד לואי החמישה עשר בתור יופיטר במוזיאון הלובר מדיה וקבצים בנושא ניקולה קוסטו בוויקישיתוף ניקולה קוסטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אגודת יאנוס

אגודת יאנוס (באנגלית: Janus Society) היה ארגון למען זכויות ההומופילים אשר הוקם ב-1962 בפילדלפיה. שמו של הארגון מבוסס על שמו של האל הרומי יאנוס בעלי שני הראשים. הארגון מוכר, בין השאר, בשל היותו המוציא לאור של המגזין "Drum", אחד מהעיתונים הראשונים בארצות הברית אשר היה מיועד לקהל להט"בי ואשר הופץ באופן נרחב במהלך שנות ה-60, וכן בשל תרומתו ההיסטורית בארגון רבות מההפגנות הראשונות בארצות הברית למען זכויות להט"ב. על מנת להשיג את מטרותיו, הארגון בחר לנקוט במדיניות נוקשה מצד פעיליו, כך שישמרו על הופעה ייצוגית וזאת על מנת להציג בפני הציבור נציגים של הקהילה הגאה בלבוש הטרונורמטיבי בהפגנות שארגנו. בשל הקשרים ההדוקים שבין הארגון לבין Drum ועסקי המין השונים של הפעיל החברתי קלארק פולק, אגודת יאנוס נאלצה להתמודד עם ביקורות והטרדות רבות, בין השאר מצד הרשויות המקומיות, המדינתיות והפדרליות, ובסופו של דבר נאלצה להפסיק את פעילותה בשנת 1969, שבועות ספורים לפני מהומות סטונוול, לאחר שפולק נעצר בגין אישומי תועבה פדרליים. ביום שישי, 21 בפברואר 1964, נשיא אגודת מאטאשין בוושינגטון, ד"ר פרנק קמני, העביר הרצאה בחינם על אפליה על רקע נטייה מינית. הרצאה זו נערכה בחסות אגודת יאנוס, ועסקה במאבק נגד אפליה בתחומי התעסוקה, חינוך ודיור כלפי הקהילה הלהט"בית. אגודת מאטאשין זכויות להט"ב בארצות הברית בהלת הלבנדר הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי מהומות סטונוול Encyclopedia of lesbian, gay, bisexual, and transgender history in America. Stein, Marc. New York, NY: Charles Scribner's Sons/Thomson/Gale. 2004. ISBN 0684312611. OCLC 52819577.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: others (link) Loughery, p. 270
סליק ווטס

דונלד ארל "סליק" ווטס (באנגלית: Donald Earl "Slick" Watts; נולד ב-22 ביולי 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1973–1980. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.9 נקודות, 6.1 אסיסטים, 3.2 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק. ככל הנראה היה השחקן הקרח הראשון בתולדות ה-NBA, ואחד מהשחקנים הראשונים אשר שיחקו עם סרט הזעה על ראשם. ווטס נולד בעיר רולינג פורק שבמיסיסיפי, ובין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת גרנד ויו אשר בדה מוין, ובאוניברסיטת זייביאר בלואיזיאנה אשר בניו אורלינס. לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 1973, מאמן קבוצת אוניברסיטת זאוויר המליץ עליו לבן דודו ביל ראסל, אשר היה אז הג'נרל מנג'ר והמאמן של קבוצת סיאטל סופרסוניקס. לאחר שהרשים במבחני קדם-העונה, זכה לחוזה בקבוצה, במדיה שיחק ב-4 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA. לאחר שתי עונות סולידיות, פרץ ווטס בעונת 1975/1976 כשסיים הן כמלך האסיסטים (8.1) והן כמלך החטיפות (3.2) של העונה, וסייע לסופרסוניקס לסיים במקום השני באזור המערבי. בפלייאוף ה-NBA הודחה סיאטל בשלב חצי גמר המערב, על ידי פיניקס סאנס. בסיום אותה עונה, במהלכה גם קלע 13.0 נקודות למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה של העונה וזכה בפרס האזרחות על שם ג'יי. וולטר קנדי. בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת גבוהה, עם ממוצעים של 8.0 אסיסטים (שני בליגה), ‏2.7 חטיפות (שלישי בליגה) ו-13.0 נקודות למשחק, אך קבוצתו לא העפילה לשלב הפלייאוף. בינואר 1978 דרש ווטס לעבור קבוצה, והועבר בטרייד לניו אורלינס ג'אז בתמורה לבחירת דראפט עתידית. עד לסיום עונת 1977/1978 קלע 7.2 נקודות למשחק עבור הג'אז. בעונת 1978/1979 שיחק ביוסטון רוקטס, ובקיץ 1979 פרש ממשחק, בגיל 27 בלבד. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של ווטס ב-NBA, באתר basketball-reference.com עונת 1973/1974: הדיקטטור, באתר sonicscentral.com קוראים לו סליק, והוא חלקלק, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 23 בפברואר 1976 עונת 1977/1978: הפתעה גדולה, באתר sonicscentral.com
יצחק מלמד

יצחק מלמד (1903-1943) היה גיבור יהודי, אסיר בגטו ביאליסטוק. בינואר 1943 החלה אקציה בגטו ביאליסטוק. כאשר הגרמנים נכנסו לבניין ברחוב קופייצקה 29 (כיום רחוב מלמד, על שמו), יצחק מלמד שפך חומר חומצתי על קצין נאצי. מהבהלה, הנאצי ירה לכל עבר והרג בשוגג חייל גרמני. במהלך המהומה הצליח מלמד לברוח. בתגובת נקם, הגרמנים אסרו מעל 100 יהודים, גברים נשים וילדים, מהבניין ההוא ומדירות בבניינים הסמוכים וירו בהם ברחוב שלחנסקה 19 (Szlachenska, רחוב שלא קיים היום, עמד בניצב לרחוב צ'נסטוחובה). גופת הקצין הגרמני הובאה לבניין היודנראט שעמד באותו רחוב, על מנת להראות לראש היודנראט אפרים ברש מה נעשה. במקביל, הנאצים גם הודיעו על אולטימטום, אם מלמד לא יסגיר את עצמו תוך 24 שעות הם ירצחו את כל יהודי הגטו. מלמד הסגיר את עצמו. מרדכי טננבוים, מראשי המחתרת היהודית בגטו תיאר ביומנו את אומץ לבו של מלמד. לשאלה מדוע הרג את החייל הגרמני, הוא השיב: "אני שונא אתכם. אני מצטער שרצחתי רק אחד. לנגד עיניי הוריי נרצחו. עשרת אלפים יהודים בסלונים חוסלו לפני. אין לי חרטות". הנאצים עינו את מלמד כל הלילה ולמחרת תלו אותו בסמוך לכיכר בה אירע האירוע. חיילים גרמנים טשטשו את גווייתו של מלמד בכדורים, לאחר שהחבל נשבר והגופה נפלה על האדמה. לאחר מכן הם תלו אותה במשך 48 שעות נוספות. ההקרבה העצמית של מלמד לא הועילה כמובן. גטו ביאליסטוק על כל יהודיו הושמד כבר באותה שנה, 1943. בעיר יהוד, בקריית ביאליסטוק, ישנו רחוב על שמו, רחוב אשר מתחיל בבית הכנסת על שם הרב מוהליבר, הרב של ביאליסטוק במאה ה-19. Wydarzenia z lutego 1943 roku w getcie białostockim w świetle pism Mordechaja Tenenbauma-Tamarofa
ברונו רייס

ברונו רייס לינו (בפורטוגזית: Bruno Reis Lino; נולד ב-18 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. רייס התחיל את הקריירה שלו בפלומיננסה. בשנת 2001 חתם באתלטיקו פרנאאנסה ובינואר 2002 חתם בצסק"א מוסקבה. בקיץ 2002 חתם במכבי תל אביב מליגת העל. ב-14 בספטמבר 2002, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד מכבי פתח תקווה. ב-17 בפברואר 2003, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד בית"ר ירושלים. רייס, שיחק במכבי תל אביב שלוש עונות בהן זכה באליפות, גביע ואף השתתף עימה בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2004/2005. בקיץ 2005 חתם באקדמיקה מליגת העל הפורטוגזית. בהמשך הקריירה שיחק בוילה ריו, אנאפולינה, אלניה ולדיקווקז, ואסקו דה גאמה, רסאנדה, אמריקה-RJ ומאדריירה. בסיום שנת 2014 פרש מכדורגל. פלומיננסה סרייה ג': 1999 מכבי תל אביב ליגת העל: 2002/2003 גביע המדינה: 2004/2005 ברונו רייס, באתר Transfermarkt ברונו רייס, באתר FootballDatabase.eu אור אבולעפיה, ‏"אני מלך החופים של ת"א": לאן ברונו רייס נעלם?, באתר ערוץ הספורט, 20 באפריל 2020