laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלרמון פוט

קלרמון פוט 63 (בצרפתית: Clermont Foot 63; המכונה בדרך כלל קלרמון פוט או פשוט קלרמון) הוא מועדון כדורגל צרפתי, המשחק בליג 1 מהעיר קלרמון-פראן. המועדון הוקם בשנת 1911 והוקם מחדש בשנת 1990 לאחר מיזוג. המועדון משחק את משחקי הבית שלו באצטדיון גבריאל מונפייה הממוקם בעיר. בין 2014 ל-2017 אימנה את הקבוצה קורין דיאקר, האישה הראשונה שאימנה קבוצת גברים מקצוענית. המועדון הוקם בשנת 1911 בשם סטאד קלרמונטואה (Stade Clermontois). למרות הצלחה מועטה בליגה בשנותיו הראשונות, המועדון הגיע לחצי גמר הגביע הצרפתי בעונת 1945/1946. מעמדו המקצועי של המועדון בוטל לאחר עונת 1946/1947 עקב קשיים כלכליים. המועדון הפך למקצועני שוב בשנת 1966. בשנת 1984 התרחב המועדון כאשר סטאד-קלרמונטואה ו- AS מונפראן התמזגו והקימו יחד את מועדון הכדורגל קלרמון-פראן (CFC). המועדון הוצב בליגה הצרפתית השלישית. מאוחר יותר שונה שמו של המועדון לקלרמון פוט אוברן, ונאלץ להתחיל שוב את דרכו מהליגות הנמוכות. לאחר 13 שנים הגיעה הקבוצה עד לליגת המשנה הצרפתית. במהלך 13 השנים הללו זכה המועדון בהצלחות רבות בגביע הצרפתי, כשהשיא היה בשנת 1997 כאשר הדיחה הקבוצה את FC מרטיג, לוריאן ופריז סן ז'רמן עד שהודחה על ידי ניס. המועדון זכה בליגה הצרפתית השלישית בשנת 2007. בשנת 2014, קלרמון הפכה לקבוצת הגברים המקצוענית הצרפתית הראשונה שמינתה לאימון אישה כשהלנה קוסטה מונתה לתפקיד. פחות מחודש לאחר קבלת התפקיד, קוסטה עזבה את תפקידה ובמקומה מונתה אישה אחרת, קורין דיאקר. קלרמון עלתה לליגת העל הצרפתית, הליג 1 בסיום עונת 2020/2021 בפעם הראשונה בהיסטוריה לאחר שסיימה במקום השני בליג 2. במשחקה הראשון בליג 1, הקבוצה ניצחה לראשונה אי פעם בליגה הבכירה כשגברה 2:0 על בורדו. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-17 והצליחה להישאר עונה נוספת בליגה הבכירה. בתום עונת 2023/2024 ירדה לליג 2. נכון ל-1 בפברואר 2024 אליפות הליגה הצרפתית השלישית: 2001/2002, 2006/2007 מדיה וקבצים בנושא קלרמון פוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלרמון פוט קלרמון פוט, ברשת החברתית פייסבוק קלרמון פוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלרמון פוט, ברשת החברתית אינסטגרם קלרמון פוט, ברשת החברתית טיקטוק קלרמון פוט, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Guardian staff, Helena Costa will not after all take over as Clermont Foot coach, the Guardian, ‏2014-06-23 (באנגלית) Clermont Foot appoint second woman manager in Corinne Diacre, the Guardian, ‏2014-06-28 (באנגלית) Le Clermont Foot en Ligue 1 : c’est fait !, France 3 Auvergne-Rhône-Alpes (ב־) Equipe Pro, Clermont Foot (בצרפתית)
טיוקלינסק

טיוקלינסק (ברוסית: Тюкалинск) היא עיר ברוסיה במחוז אומסק. העיר ממוקמת על נהר טיוקלקה. היישוב טיוקלינסק הוקם בשנת 1763 על הדרך שחיברה את מוסקבה עם סיביר. בשנת 1823 היישוב קיבל מעמד של עיר. בסוף המאה ה-19 היו כאן בערך 700 בתי אב, 2 כנסיות ומספר בתי ספר. תושביהמקום עסקו בחקלאות, התקיימו ירידים. בראשית המאה ה-20 פעלו כאן 27 מפעלים, בשנת 1914 היו כאן 28 מפעלים. לאחר השלמת המסילה הטרנס-סיבירית טיוקלינסק איבדה את מעמדה המסחרי. אוכלוסיית טיוקלינסק לפי שנים:
אבן רונות

אבן רוּנוֹת (באנגלית: Runestone) היא לרוב אבן גבוהה עם צד שטוח עליו יש כיתוב באלפבית הרוּני. המסורת של יצירת אבני רונות החלה במהלך המאה הרביעית לספירה ונמשכה עד המאה ה-12. מרבית אבני הרונות נוצרו במהלך תקופת ימי הביניים (תקופת הוויקינגים המאוחרת). רוב אבני הרונות נמצאים ברחבי סקנדינביה כאשר הריכוז הכי גדול שלהם נמצא בשוודיה. נמצאו גם מספר אבני רונות במקומות שונים בעולם בהם ביקרו/התיישבו הוויקינגים, בין היתר, באמריקה הצפונית. אבני רונות הן לעיתים רבות למעשה אנדרטאות לאנשים שמתו - במקרים רבים מוות שנגרם על ידי אירועים פתאומיים ובלתי צפויים. ישנם גם אבני רונות שהוקמו כנקודות ציון. אבני רונות היו לרוב במקור בצבעים עזים, אם כי הדבר לא ניכר יותר משום שהצבע המקורי נשחק מהם לאורך השנים. ישנן לא מעט אבני רונות שמשלבות ציורים לצד הכיתובים, למשל דמויות של יצור דמוי נחש. לעיתים קרובות הכיתובים על אבני הרונות מעוצבים בצורה אמנותית. למשל, הכיתוב עשוי להיות מעוצב כאילו הוא מופיע על גבי סרטים עם לולאות. מדיה וקבצים בנושא אבן רונות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2021/2022 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל

עונת 2021/2022 באליפות ליגת הכדורגל הלאומית היא העונה ה-30 של ליגת הכדורגל המקצוענית השנייה בחשיבותה ברוסיה, שיצאה לדרך ב-10 ביולי 2021. בתום עונת 2020/2021 בליגת העל הרוסית בכדורגל ירדה קבוצה אחת: רוטור וולגוגרד, חזרה לליגה אחרי היעדרות של שנה, אחרי שנשרה מליגת העל (טמבוב סיימה במקום 16 והייתה אמורה להתמודד בליגה הלאומית, אך בתום העונה פורקה). על פי התוצאות של אליפות 2020/2021 בליגה המקצוענית, ארבע קבוצות שזכו באליפויות האזורים העפילו לליגה הלאומית. קובאן, אלופת בית 1 בליגה המקצוענית אולימפ-דולגופרודני, אלופת בית 2 בליגת הכדורגל המקצוענית. מטאלורג ליפצק, אלופת בית 3 קאמאז, אלופת בית 4 בעקבות תוצאות העונה החולפת, המועדונים הבאים עלו לליגת העל: קריליה סובייטוב (סמרה), אלופת הליגה, שחזרה לליגת העל לאחר עונה אחת בלבד. ניז'ני נובגורוד, שסיימה במקום השלישי, העפילה לליגת העל בפעם הראשונה בהיסטוריה. במקור אורנבורג השנייה הייתה אמורה להעפיל אך בהיעדר אצטדיון כדורגל מתאים לא ניתן לה רישוי השתתפות בליגה הבכירה בעקבות תוצאות העונה, המועדונים הבאים נשרו לליגת הכדורגל המקצוענית: צ'ייקה (פסצ'אנוקופסקויה) הורדה מהליגה במקום טום טומסק שסיימה במקום 18. הורדת הליגה באה בעקבות האשמה במכירת משחקים נגד הנהלת צ'ייקה. אירטיש (אומסק), מקום 19. עזבה את הליגה הלאומית כעבור עונה. דינמו (בריאנסק), מקום 20. חזרה לליגה המקצוענית לאחר שנת היעדרות. צ'רטנובו (מוסקבה), מקום 21. עזבה את הליגה הלאומית, לאחר 3 עונות השתתפות שיניק (ירוסלבל), מקום 22. ירדה לליגה המקצוענית לאחר 12 עונות ולראשונה בתולדותיה ירדה לליגה השנייה. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. עונת 2021/2022 בליגת העל הרוסית בכדורגל אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2021/2022 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל (ברוסית) "Стала известна возможная дата начала нового сезона ФНЛ". ספורט אקספרס. 2021-05-13. "Факел - ФУТБОЛЬНАЯ НАЦИОНАЛЬНАЯ ЛИГА". 1fnl.ru. נבדק ב-2020-07-23. בהתאם לנתוני הליגה
אלמו (רחוב סומסום)

אלמו (באנגלית: Elmo) היא דמות מפלצת אדומה קטנה וחביבה מהמהדורה האמריקנית של תוכנית הטלוויזיה לילדים ארוכת השנים "רחוב סומסום". אלמו נוהג תמיד לדבר בגוף שלישי. הדמות מארחת פינה קבועה משלה בתוכנית באורך חמש דקות בשם "עולמו של אלמו" אשר מיועדת יותר לפעוטות. לאלמו יש כלבה בשם "טנגו", דגה בשם "דורותי" (בגרסה העברית נקראת "דגיגה") ואבן מחמד בשם "רוקו" (Rock באנגלית זה אבן). במקור דיבב את הדמות קווין קלאש בין השנים 1984 עד 2013. בעקבות התפטרותו של קלאש בסוף 2012 הדמות מדובבת מאז ואילך על ידי ריאן דילון. מוצרים רבים נמכרים עם דמותו של אלמו, כאשר אחד מהצעצועים הפופולריים ביותר עם דמותו הוא הצעצוע "Tickle me Elmo" (דגדג אותי אלמו) אשר מסוגל לנוע, לרקוד, לצחוק ולדבר. הצעצוע פופולרי במיוחד בארצות הברית - במיוחד במהלך שנות ה-90 בה הוא יצא לראשונה לשווקים. בישראל איריס זינגר הייתה הראשונה לדבב את הדמות בעברית, ואחריה הדמות דובבה על ידי ירון חי מנשה, שמחה ברבירו ואריאל דורון. כיום, צביקה פורמן מדבב את אלמו בסדרות המדובבות המיובאות מחו"ל, אפרת גונן בתוכנית האירוח של אלמו ובהופעות בישראל מפעיל ומדבב אותו אריאל דורון.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא אלמו בוויקישיתוף אלמו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "'The Muppets': Where's Elmo?". The Hollywood Reporter. 17 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Ryan Dillon is the New Voice of Elmo". DailyEntertainmentNews.com. 2013-04-02. נבדק ב-2014-06-29. "Elmo left behind on 'Sesame Street' as puppeteer Kevin Clash exits amid underage sex scandal". The New York Times. 21 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוסמודרום סבובודני

קוסמודרום סבובּודני (ברוסית: Свобо́дный, סְבוֹבּוֹדְנִי – "חופשי"; נקרא רשמית בשם "הקוסמודרום הניסויי הממלכתי השני של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית", 2-й Государственный испытательный космодром Министерства обороны Российской Федерации) היה אתר לשיגור טילים הנמצא במחוז אמור, בסיביר שברוסיה, שהוקם ב-1 במרץ 1996 על פי צו 305 של נשיא הפדרציה הרוסית. במקורו נועד האתר לשימוש כאתר שיגור טילים בליסטיים בין-יבשתיים (ICBM). לאחר התפרקות ברית המועצות הוא שימש כאתר שיגור טילים לחלל, מכיוון שאתר השיגור העיקרי של ברית המועצות, קוסמודרום בייקונור, נמצא מחוץ לגבולות רוסיה, בקזחסטן. ב-2005, לאחר שסוכנות החלל הרוסית חידשה את החכירה בקוסמודרום בייקונור, הוחלט שאין צורך באתר שיגור נוסף והורו לסגור אותו. הצו נשיאותי משנת 1996 קבע כי הקוסמודרום בסבובודני יפתור את בעיות התחזוקה וההכנה לשיגור משגרי כמו הסטרלה והסטארט במהלך השנים 1996–1997 ובטווח הזמן הארוך יכלול מתחם שיגור לרקטת אנגרה מהדור הבא. עקב הקשיים הכלכליים ברוסיה הוחלט להתרכז בבניית מתחם שיגור למשפחת המשגרים סטארט בלבד. כדי לממש פרויקט זה, הוקמו מבנים טכניים ואתרי שיגור עבור המשגר סטארט. באתר השיגור סבובודני התבצעו שיגורים של דגמים שונים של משגרי לוויינים, ובהם המשגר "סטארט 1" והמשגר "קוסמוס 3". הוא שימש לשיגור לווייני הצילום המסחריים הישראליים מסדרת "ארוס". "EROS A" שוגר ב-5 בדצמבר 2000, ו"EROS B" שוגר ב-25 באפריל 2006. את אתר השיגור הפעיל חיל החלל של הצבא הרוסי עד לסגירתו בשנת 2007. העיר הסמוכה ביותר הייתה "סבובודני-18", שהפכה בהמשך לציולקובסקי. על בסיסו החלה בשנת 2011 בניית קוסמודרום ווסטוצ'ני. Svobodny, THE EUROPEAN SPACE AGENCY אימג'סאט שיגרה בהצלחה את לוויין הצילום ארוס, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2000 אורה קורן, עמוס הראל, שוגר לוויין ישראלי שיצלם תמונות ברזולוציה גבוהה ממתקנים איראניים, באתר הארץ, 25 באפריל 2006 שירות עתי"ם, ‏שוגר בהצלחה לוויין הריגול הישראלי "ארוס בי" מאתר ברוסיה, באתר גלובס, 25 באפריל 2006
Physical

האם התכוונתם ל... Physical (שיר של דואה ליפה) – שיר של דודה ליפה משנת 2020 Physical (אלבום) – אלבום של אוליביה ניוטון-ג'ון משנת 1981 Physical (שיר של אוליביה ניוטון-ג'ון) – סינגל מתוך האלבום Physical (שיר של אנריקה איגלסיאס) – שיר של אנריקה איגלסיאס משנת 2014
מיכאל היילפרין

מיכאל היילפרין (בהונגרית: Heilprin Mihály; פיוטרקוב טריבונלסקי, (פולין) 1823 – סאמיט (ניו ג'רזי), 10 במאי 1888) היה סופר ופובליציסט, חבר פעיל במהפיכה בשנת 1848 בהונגריה. מיכאל הלפריין הוא צאצא של משפחת תלמידי חכמים מפורסמים. הוא לא למד לימודים רגילים מעולם, אך רכש יידע במגוון מדעים לרבות ידיעת 18 שפות. ב-1842 או ב-1843 עזב את אדמת רוסיה היהודית-פולנית, הגיע להונגריה וזכה באזרחות. הוא למד במהירה את השפה ההונגרית בצורה מושלמת, בגיל עשרים וארבע כבר הופיע בפני הקהל ההונגרי באמצעות ניסויים פואטיים של כתיבת שירה (שירי המעגל היהודי. מישקולץ, 1846) במהלך מלחמת העצמאות ההונגרית של 1848–1849 הוא קיבל את תפקיד מזכיר ליד ראש הממשלה ברטלן סמרה. הוא היה היהודי הראשון שמילא תפקיד ציבורי בהונגריה מחוץ לקהילה יהודית. לטובת המהפכה הוא נשא נאומים נלהבים באספות עם וכתב כמה שירים פוליטיים. הוא ברח לחו"ל בשנת 1849 אחרי כישלון המהפיכה. תחילה לקרקוב ואחרי זה להמבורג, בריסל ופריז, הוא חזר להונגריה בשנת 1850 והפך לסוחר ספרים במישקולץ במשך כמה שנים, ואחר כך ניהל את בית הספר היהודי בשאטוראליאויהיי, שם נולד בנו הראשון בשנת 1953. בשנת 1852 פרסם את "ספריית הספרות היפה" במישקולץ. שירו פורסם בכתב העת Pest Fashion Journal (1847). בשם "מה עושים בישראל". הוא היגר לאמריקה בשנת 1856, הפך למורה בניו יורק, ומאוחר יותר הפך לעמית פנימי של כמה עיתונים יוקרתיים, כולל ה-Evening Post. הוא היה עורך שותף של ה- Appleton New-American Encyclopedia וערך את הקיקלופדיה האמריקאית היוקרתית (New American Cyclopedia). הוא הצליח להסדיר בהצלחה רבה את יישובם של פליטים יהודים שגורשו מרוסיה. מאמר שלו הופיע בשבועון "עיתון יום ראשון" (Vasárnapi Ujság 1854–1921)) בשנת 1868 בשם "האגודה ההונגרית של ניו יורק". שיר מעגל יהודי. מישקולץ, 1846. The historical Poetry of the ancient Hebrews. New-York, 1879. (בין עבודותיו היותר חדשות, שעוררה בולטות, מוזכרת בכתב העת "המשמר הלאומי האמריקני") יוז'ף בוקור (עורך). היילפרין, הלקסיקון הגדול של פאלאס . Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998). ISBN 963 85923 2 X. גישה: 16 בספטמבר 2009  Pintér Jenő (1930–1941). A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés (6. kötet ed.). Budapest. יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1896 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיכאל היילפרין כתבי מיכאל היילפרין בפרויקט בן-יהודה
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1988

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1988 הייתה המהדורה הרביעית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. שני חצאי הגמר של מהדורה זו של התחרות התקיימו ב-26 במאי וב-27 במאי בהתאמה, ואילו הגמר נערך ב-31 במאי. התחרות נערכה באולם "קונצרטחבאו" בעיר אמסטרדם, הולנד. בדומה לשאר מהדורות האירוויזיון, את התחרות הפיק איגוד השידור האירופי בשיתוף עם רשות השידור ההולנדית (NOS). מהדורה זו הונחתה על ידי מרטין ביל ונוצחה על ידי סרג'ו קומיסיונה תזמורת התחרות היא "תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד". קפריסין וספרד השתתפו לראשונה בתחרות, ואילו ישראל פרשה ממנה. הולנד, המדינה המארחת, לא הצליחה להעפיל לגמר. בסך הכל 16 מדינות השתתפו בתחרות, מתוכן 6 מדינות עלו לשלב הגמר. המדינות שלהלן לא הצליחו לעלות לגמר: אירלנד אירלנד בלגיה בלגיה דנמרק דנמרק הולנד הולנד (המדינה המארחת) יוגוסלביה יוגוסלביה ספרד ספרד צרפת צרפת קפריסין קפריסין שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מדגישה את אלה בעזרת סימוני זהב, כסף וברונזה. תוצאות המשתתפים שנותרו (מקומות 4–6) אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איחוד השידור האירופי. Eurovision Young Musicians 1988 "History. How it all started". British Broadcasting Corporation (BBC). אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2008. נבדק ב-6 במרץ 2008. {{cite web}}: (עזרה)
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1990

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1990 הייתה המהדורה החמישית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. שני חצאי הגמר של מהדורה זו של התחרות התקיימו ב-24 במאי וב-25 במאי בהתאמה, ואילו הגמר נערך ב-29 במאי. התחרות נערכה באולם "מוזיקפראיין" בעיר וינה, אוסטריה. בדומה לשאר מהדורות האירוויזיון, את התחרות הפיק איגוד השידור האירופי בשיתוף עם רשות השידור האוסטרית. מהדורה זו הונחתה על ידי גרהרד טוצ'ינג'ר ונוצחה על ידי פנחס שטיינברג. תזמורת התחרות היא "תזמורת רדיו וינה". יוון ופורטוגל השתתפו לראשונה בתחרות. הולנד ניצחה בתחרות זו. בסך הכל 18 מדינות השתתפו בתחרות, מתוכן 5 מדינות עלו לשלב הגמר. המדינות שלהלן לא הצליחו לעלות לגמר: קפריסין קפריסין פינלנד פינלנד דנמרק דנמרק יוון יוון אירלנד אירלנד איטליה איטליה נורווגיה נורווגיה פורטוגל פורטוגל ספרד ספרד שווייץ שווייץ שווייץ שווייץ בריטניה בריטניה יוגוסלביה יוגוסלביה פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מדגישה את אלה בעזרת סימוני זהב, כסף וברונזה. תוצאות המשתתפים שנותרו (מקומות 4–6) אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איחוד השידור האירופי. Eurovision Young Musicians 1990: About the show "History. How it all started". British Broadcasting Corporation (BBC). אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2008. נבדק ב-6 במרץ 2008. {{cite web}}: (עזרה)
הסכם פונטו פיחו

הסכם פונטו פיחו (בספרדית: Pacto Punto Fijo; נקרא על-שם המקום בו נחתם) הוא הסכם בין שלוש מפלגות בוונצואלה: "הפעולה הדמוקרטית", המפלגה "קופאי" החברתית-נוצרית - COPEI), והאיחוד הרפובליקני הדמוקרטי (ונצואלה) (URD). ההסכם נחתם ב-31 באוקטובר 1958, חודשים מעטים לאחר הדחתו של מרקוס פרס חימנס, ולפני הבחירות של דצמבר אותה שנה. מטרתו המוצהרת של ההסכם הייתה להשיג יציבות למשטר הדמוקרטי החדש, זאת באמצעות השתתפות של שלוש המפלגות הללו בממשלה בראשות המפלגה המנצחת. מטרה זאת מתבטאת בנקודות הבאות: הגנה על חוקתיות, ועל הזכות לשלוט בהסכמה לפי תוצאת הבחירות. ממשל של אחדות לאומית. זאת תוך התחשבות צודקת בכל המפלגות החתומות וגורמים אחרים של החברה בהרכבת הממשלה בראשות המפלגה המנצחת. תוכנית מינימום שלטונית משותפת המוצגת לציבור במערכת הבחירות. החתימה נערכה במפגש בקראקס בביתו של המנהיג הנוצרי-חברתי רפאל קלדרה, במקום הנקרא פונטו פיחו. מחוץ להסכם הושארו המפלגה הקומוניסטית של ונצואלה והתנועה לאינטגרציה רפובליקנית (ונצואלה). החותמים על ההסכם היו רומולו בטנקור, ראול לאוני וגונסאלו באריוס מטעמה של מפלגת הפעולה הדמוקרטית, חוביטו וייאלבה, איגנסיו לואיס ארקאיה ומנואל לופס ריבאס מטעמה של האיחוד הרפובליקני דמוקרטי (URD), רפאל קלדרה, פדרו דל קורל ולורנסו פרנאנדס מטעם מפלגת "קופאי". בעיני המבקרים הברית בין המפלגות הגדולות הגבילה בסופו של דבר את המערכת הפוליטית של ונצואלה לתחרות בלעדית בין שתי מפלגות:הפעולה הדמוקרטית ו"קופאי". משמעות הברית הייתה שבלי קשר לאיזו סיעה תנצח בבחירות, תמיד תשותף לשלטון גם המפלגה בשנייה. מפלגת "האיחוד הרפובליקני הדמוקרטי" של חוביטו וייאלבה, ירדה עם הזמן במשקלה האלקטורלי ובהשפעתה. בשנת 1962 מפלגת URD נסוגה מן הברית פונטו פיחו כמחאה נגד מדיניות החוץ של הנשיא בטנקור שתמך בסנקציות של ארגון מדינות אמריקה נגד קובה ונגד מה שראה כבתערבות מוגזמת של ארצות הברית במדיניות הפנים הוונצואלית, כמו במקרה ההסכם בטנקור-קנדי לפיו ביטלה ונצואלה שת התוכנית הלאומית למסילות ברזל מימי פרס חימנס. עקב כך בשנת 1962 הזמין בטנקור את המפלגה הימנית "אינטגרציה הרפובליקנית" להצטרף להסכם. שיטה זאת שנמשכה בוונצואלה למשך 35 שנה, בין השנים 1959–1994, גרמה לכך שממשלות הקואליציה הסתמכו יותר ויותר על שליטתם במשאבי הנפט של המדינה בהבטחת הנצחת שלטונם תוך פיתוח מערכת רחבה של פטרוניות וקליינטליזם. סוג השלטון הזה כונה מאוחר יותר "פרטיארכיה", מן המילה "פריטידו" = מפלגה. מערכת הפטרונות ומונופול שלטונן של מפלגות AD ו-COPEI, התחילה להתנוון בשנות ה-1980 עם נפילת ההכנסות מייצוא הנפט ומשבר כלכלי. ב-1989 אמצעי הצנע של הנשיא קרלוס אנדרס פרס גרמו להפגנות המוניות הידועות כ"קראקאסו" (Caracazo). עקב השחיתות והעוני בקרב חלק גדול של הציבור עלה חוסר האמון בלגיטימיות של השיטה השלטונית, שהתבססה על הסכם פונטו חיטו ועל החוקה שהונהגה בשנת 1961. הנשיא קרלוס אנדרס פרס, מנהיג מפלגת AD, שהנהיג את המדינה בשנים 1974–1979 ושוב ב-1989–1993 הודח על ידי בית המשפט הגבוה של ונצואלה עקב עבירות של מעילה בכספי הציבור, בין היצר לצורך מימון מערכות בחירות של מועמדים מסוימים במדינות לטינו-אמריקאיות אחרות ונידון לעונש מאסר. הוא חזר זמנית לפוליטיקה בשנת 1998. בבחירות לנשיאות בשנת 1998 הבטיח המועמד הוגו צ'אווס לשבור את השיטה הישנה ולפתוח את המערכת הפוליטית למפלגות עצמאיות נוספות. צ'אבס הוקיע את שלטונן של מפלגות AD ו-COPEI כ"אליטיסטי" הטקסט של ההסכם (בספרדית)
XXL (להקה מקדונית)

XXL הייתה להקת בנות מקדונית, אשר התבססה בסקופיה. הלהקה ייצגה את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2000, עם השיר "100% Te Ljubam".‏ הן הגיעו למקום ה-15 עם 29 נקודות. בשנת 2001, הלהקה התפרקה. חברות הלהקה עד לפירוקה היו מריה ניקולובה, איבונה דז'מטובסקה, רוזיקה ניקולובסקה, וריקה קרנפילובסקה. XXL, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Eurovision 2000 North Macedonia: XXL - "100% Te Ljubam"". Eurovisionworld. נבדק ב-3 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision 2000 Results: Voting & Points
ג'סיקה מוסקט

ג'סיקה מוסקט (במלטזית: Jessika Muscat; נולדה ב-27 בפברואר 1989), ידועה בשמה הפרטי ג'סיקה, היא זמרת ושחקנית מלטזית. היא ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2018 בליסבון, עם השיר "Who We Are", לצד ג'ניפר ברנינג. הן הגיעו בחצי הגמר למקום ה-17 עם 28 נקודות, וכשלו להעפיל לגמר. בין השנים 2008–2016, מוסקט ניסתה לייצג את מלטה באירוויזיון, אך בכל הפעמים כשלה. כשחקנית, היא מגלמת את דמותה של אמה באופרה "Ħbieb u Għedewwa". 2016: "Who We Are" 2019: "No La Conoces" מדיה וקבצים בנושא ג'סיקה מוסקט בוויקישיתוף ג'סיקה מוסקט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'סיקה מוסקט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'סיקה מוסקט, באתר Discogs (באנגלית) Diaz, Sebastian (3 במרץ 2018). "San Marino: Jessika feat. Jenifer Brening win 1 in 360 with "Who We Are"". נבדק ב-4 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Who We Are (feat. Jenifer Brening) - Single by jessika No La Conoces - Single
ג'ימי וילסון

ג'ימי וילסון (באנגלית: Jimmie Wilson; נולד ב-7 בפברואר 1981) הוא זמר ושחקן אמריקאי. הוא ייצג את סן מרינו באירוויזיון 2017, עם השיר "Spirit of the Night", לצד הזמרת ולנטינה מונטה. הם זכו בחצי הגמר במקום ה-18 והאחרון עם נקודה אחת מהקהל, וכשלו להעפיל לגמר. וילסון למד משחק בהוליווד, ואף גילם את דמותו של מייקל ג'קסון במחזמר "Sisterella". לאחר מכן, עבר לגרמניה, שם גילם את דמותו של ברק אובמה במחזמר "Hope! – Das Obama Musical". בשנת 2012 הוא השתתף העונה השלישית של הגרסה הפולנית ל-Must Be the Music, והודח בחצי הגמר. מדיה וקבצים בנושא ג'ימי וילסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ימי וילסון ג'ימי וילסון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ימי וילסון, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ימי וילסון, באתר ספוטיפיי ג'ימי וילסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי וילסון, באתר דיזר ג'ימי וילסון, באתר Discogs (באנגלית) Vranis, Michalis (12 במרץ 2017). "San Marino: Valentina Monetta and Jimmie Wilson to Kyiv". esctoday.com. ESCToday. {{cite web}}: (עזרה) Scarpone, Cristian (12 במרץ 2017). "SHE'S BACK! VALENTINA MONETTA AND JIMMIE WILSON WILL SING "SPIRIT OF THE NIGHT" FOR SAN MARINO". wiwibloggs.com. Wiwibloggs. {{cite web}}: (עזרה) Kasprzyk, Jakub (12 במרץ 2017). "Szok! Valentina Monetta wraca na Eurowizję!". eurowizja.org. eurowizja.org. {{cite web}}: (עזרה)
מארי כריסטי

מארי רוגרי (בצרפתית: Marie Ruggeri, נולדה ב-21 ביולי 1952), הידועה יותר בשם מארי כריסטי, היא זמרת שייצגה את מונקו באירוויזיון 1976 בהאג, עם השיר "Toi, la musique et moi" (אנ') (בתרגום לעברית: "אתה, המוזיקה ואני"). הביצוע שלה קיבל 93 נקודות, ודורג במקום ה-3 מתוך 18 המשתתפות. היא קיבלה 12 נקודות ממדינת המוצא שלה לוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא מארי כריסטי בוויקישיתוף מארי כריסטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארי כריסטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארי כריסטי, באתר Discogs (באנגלית) מארי כריסטי, באתר Genius   Richard West-Soley (20 אפר' 2006). "Eurovision weekend in Paris". esctoday.com. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Song Contest 1976". ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
VPRO

VPRO (בהולנדית: Vrijzinnig Protestantse Radio Omroep), הוא תאגיד שידור ציבורי הולנדי, שהוקם בשנת 1926 כחברת שידור פרוטסטנטית. התאגיד הוקם והחל לשדר ב-26 במאי 1926. בין מייסדי הארגון הייתה ניקולט בראוינינג, חסידת אומות העולם. במהלך הכיבוש הנאצי שידורי התאגיד הופסקו וחודשו בשנת 1946. ניקולט בראוינינג חזרה לנהל את הארגון וכיהנה בתפקיד עד לשנת 1956. עם התפתחות שידורי טלוויזיה, התאגיד החל להכין תוכניות טלוויזיה שמשודרות בערוצים אחרים בהולנד ואין בבעלותו ערוץ משלו. הוא מתמחה בשידורי מוזיקה לקהל הרחב. בשנת 1969 התאגיד שידר הופעה של פינק פלויד שהיה חלק של The Man and The Journey Tour. מרסל ואנטילט היה בין השדרים הבולטים של הערוץ בשנות ה-80. בשנת 2020 הוא היה בין מארגני תחרות שירים שנכתבו על ידי בינה מלאכותית. קהל היעד של התאגיד הם אנשים בעלי השכלה ומקצועות חופשיות. התאגיד משדר כ-55 שעות ברדיו ו-19 שעות בטלוויזיה ומהווה חלק של מערכת השידור הציבורי בהולנד. מדיה וקבצים בנושא VPRO בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של VPRO (בהולנדית) VPRO, ברשת החברתית פייסבוק VPRO, ברשת החברתית אקס (טוויטר) VPRO, ברשת החברתית אינסטגרם VPRO, סרטונים בערוץ היוטיוב סרטים של VPRO תוכניות טלוויזיה של VPRO http://africultures.com/structures/?no=4842
אריאנה וושינגטון

אריאנה וושינגטון (באנגלית: Ariana Washington; נולדה ב-27 באוגוסט 1996) היא אתלטית אמריקאית, הייתה חברה בקבוצה האמריקאית שזכתה באליפות העולם בריצת שליחות 100X4 מטר ב-2017. אריאנה וושינגטון נולדה בסיגנל חיל שבקליפורניה. היא התחילה להתאמן בגיל צעיר. בהיותה סטודנטית באוניברסיטת אורגון היא זכתה בתחרויות ריצה ל-100 ו-200 מ' של NCAA. בשנת 2014 אריאנה וושינגטון ביחד עם קיילין ויטני הייתה חלק מקבוצת שליחות 4*100 שזכתה באליפות העולם לנוער. באליפות העולם באתלטיקה 2017 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות של 4*100 מ' (השתתפה בריצות מוקדמות אך לא בגמר). היא נכללה במשלחת של ארצות הברית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אך בסופו של דבר לא שובצה לריצה. מדיה וקבצים בנושא אריאנה וושינגטון בוויקישיתוף אריאנה וושינגטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריאנה וושינגטון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אריאנה וושינגטון, באתר Track and Field (נשים)
הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד

הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Нижегородский метрополитен) היא מערכת הסעת המונים ותיקה, הפועלת בניז'ני נובגורוד ברציפות מאז שנת 1985. זו הרכבת התחתית השלישית ברוסיה, הראשונה במחוז הפדרלי של הוולגה וה-10 במספר שנחנכה בברית המועצות. מספר הנוסעים היומי הממוצע הוא 115 אלף איש. מבחינת מספר התחנות, המטרו של ניז'ני נובגורוד תופס את המקום השלישי ברוסיה אחרי מערכות המטרו של מוסקבה וסנט פטרסבורג. גשר הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד תחנת סטרלקה מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד, ביישום טלגרם הרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד, ברשת החברתית VK https://www.nta-nn.ru/news/jkh/2019/news_605842/