laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפט מיטאג-לפלר

משפט מיטאג-לפלר הוא משפט באנליזה מרוכבת, הקובע את קיומן של פונקציות מרומורפיות עם קטבים שנקבעו מראש. המשפט קרוב ברוחו למשפט הפירוק של ויירשטראס הקובע קיומן של פונקציות הולומורפיות עם אפסים שנקבעו מראש. המשפט נקרא על-שם המתמטיקאי השוודי גוסטה מיטאג-לפלר (אנ'). משפט מיטאג-לפלר תהי a 1 , a 2 , … {\displaystyle a_{1},a_{2},\dots } סדרה בדידה (סופית או אינסופית) של נקודות בתחום פתוח D {\displaystyle D} במישור המרוכב. נניח שלכל נקודה a i {\displaystyle a_{i}} נתון פולינום p i ( t ) {\displaystyle p_{i}(t)} . אז קיימת פונקציה f {\displaystyle f} שהיא מרומורפית בתחום D {\displaystyle D} , כך שלכל i {\displaystyle i} , ההפרש f ( z ) − p i ( 1 z − a i ) {\displaystyle f(z)-p_{i}\left({\frac {1}{z-a_{i}}}\right)} הולומורפי ב- a i {\displaystyle a_{i}} . משפט רימן-רוך משפט הפירוק של ויירשטראס משפט מיטאג-לפלר, באתר MathWorld (באנגלית)
זאב גרין

זאב ועלוול גרין (5 ביולי 1928 - 21 בנובמבר 2011) היה פרופסור וראש המחלקה לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומנהל מרכז יעקובוביץ לאתיקה רפואית ביהדות. גרין נולד בויניפג שבקנדה בשנת 1928, בן למשפחה חילונית ציונית שבה שתי אחיות מבוגרות ממנו. למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת מניטובה. המשיך באותה אוניברסיטה לתואר שני בבקטריולוגיה וקיבל תואר דוקטור לבקטריולוגיה מאוניברסיטת מינסוטה. הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת מינסוטה בשנת 1959. לאחר שנתיים קיבל פניה להצטרף לצוות המחקרי של נאס"א, לצורך כך לקח חופשה מהאקדמיה. לאחר חמש שנים החלה אוניברסיטת מינסוטה בשיתוף-פעולה עם נאס"א, ופרופ' גרין חזר לאקדמיה ומונה למנהל המחקרים המשותפים. בשנת 1963 הצטרף לקהילת חב"ד במיניאפוליס, והתקרב לרבי מנחם מנדל שניאורסון, ואף קיים אתו קשרי מכתבים. בשנת 1986 עלה לישראל. בשנותיו האחרונות הרצה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והתגורר בבאר שבע. בשנת 2015 יצא לאור ספרו " Curiosity and the Desire for Truth: The spiritual journey of a NASA scientist". גרין נפטר מהתקף לב בגיל 83, בדרך להרצאה. השאיר אחריו את אשתו, גייל, וחמישה ילדים. פרופסור גרין שלום וברכה, התכתבות הרבי מליובאוויטש עם וולול גרין, 2012, ישראל. זאב גרין (1928-2011), דף שער בספרייה הלאומית "Author's Biography", Curiosity and the Desire for Truth, Arthur Kurzweil, 2015, pp. 177–182, ISBN 978-0985565879 "תפקידי אינו לנצח בוויכוחים", כתב הרבי לפרופ' גרין ההמום באופן פתאומי: נפטר הפרופסור וולול גרין ע"ה Velvl Greene, Head of BGU Jewish Medical Ethics, Dead at 83, באתר ערוץ 7 באנגלית האמת הכנה מדע יהודי - ריאיון עם פרופסור גרין, עלון 'הסיפור שלי', jem, ג' מרחשוון, תשע"ו מדע יהודי - חלק ראשון • מדע יהודי - חלק שני - פרופסור גרין מתראיין לתוכנית 'המפגש שלי' של חברת jem ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחנה הריכוז אורניינבורג

מחנה הריכוז אורניינבורג (בגרמנית: Konzentrationslager Oranienburg) היה מחנה ריכוז נאצי בעיר אורניינבורג שבקרבת ברלין, אחד ממתקני המעצר הראשונים שהוקמו על ידי הנאצים בגרמניה עם עלייתם לשלטון בשנת 1933. נכלאו בו יריבים פוליטיים של הנאצים מאזור ברלין, מרביתם חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה וסוציאל-דמוקרטים, כמו גם הומוסקסואלים. המחנה הוקם במרץ 1933 במרכז העיר אורניינבורג, שבועות אחדים לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה על ידי כוחות אס אה שהשתלטו על מפעל נטוש. העצירים הושמו ב"מעצר מגן" בלי מעורבות של מערכת המשפט, ולרוב אף בלי שיוחסה להם עבירה מסוימת. מרבית העצורים שוחררו לאחר מספר שבועות, אחרים הועברו למחנות ריכוז אחרים. ב-16 במאי 1933 אושר המחנה כמחנה ממשלתי, ותוקצב ככזה. אורניינבורג שימש כמחנה בעיקר עבור אסירים מברלין ומברנדנבורג. האסירים הראשונים שהגיעו אליו היו 40 צעירים יהודים בגילאי 13- 20, שהגיעו מפנימיית וולציג (Wolzig) והואשמו בהסתה קומוניסטית. החל מ-27 במרץ 1933 ניתנו מספרים לאסירים. המספר האחרון שתועד במסמכי המחנה היה 2874. מספרים של אסירים ששוחררו לא ניתנו לאסירים אחרים. בכל תקופת המחנה נרשמו רק שתי בריחות מוצלחות ממנו. אחת מהן הייתה של גרהרט סיגר (Gerhart Seger), שהצליח להימלט לפראג וכתב על המתרחש במחנה; היינריך מאן הוסיף הקדמה לדבריו. היה זה אחד המסמכים הראשונים שתיארו את פעולותיהם של הנאצים במחנות הריכוז. המחנה מילא תפקיד חשוב במסע הטרור של המשטר הנאצי כנגד האופוזיציה בתקופה הראשונה להתבססותו בברלין. מתנגדים פוליטיים שהצליחו להימלט מגרמניה הפיצו ידיעות על הזוועות המתחוללות במחנה אורניינבורג, ומכונת התעמולה הנאצית גויסה להזמתם. לאחר חיסולו המעשי של האס אה בליל הסכינים הארוכות, עבר מחנה אורניינבורג לידי האס אס, שהחליט על סגירתו ב-13 ביולי 1934 והחליפו במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בעת פירוקו של המחנה ביולי, הוחזקו בו למעלה מ-3,000 אסירים, מתוכם מתו לפחות ששה עשר, בהם המשורר והאנרכיסט אריך מיזם. בנוסף הוחזקו בו גם פרידריך אברט הבן וקורט הילר. מדיה וקבצים בנושא מחנה הריכוז אורניינבורג בוויקישיתוף ישראל גוטמן עורך ראשי, האנציקלופדיה של השואה, כרך א', עמ' 40-41, ספריית הפועלים, 1990
בית ספר תיכון נופי גולן

בית הספר התיכון "נופי גולן" הוא בית ספר ממלכתי על יסודי וארבע-שנתי בבעלות משותפת של המועצה המקומית קצרין ומועצה האזורית גולן, ובפיקוח משרד החינוך, המחוז ההתיישבותי. בית הספר נוסד ב-1985 בקצרין, רמת הגולן. בית הספר הוא בית הספר התיכון היחיד בקצרין. לומדים בו כ-500 תלמידים בכיתות ט' עד יב' מכל רחבי הגולן. מנהלת בית הספר היא הילי מרום. בית הספר עלה לכותרות בעקבות פרשיית רצח תאיר ראדה. בבית הספר ישנם מיזמי העשרה רבים: תוכנית "קדם עתידים" - תוכנית אשר פועלת בבית הספר ומטרתה לעזור לתלמידים בלימודי המדעים על מנת שיגיעו לתעודת בגרות איכותית, ומעודדת אותם לפנות בצבא לעתודה אקדמית. "משולש המוחות" - תוכנית שבה קבוצה של כעשרים וחמישה תלמידים מצטיינים מכיתות ח' מבתי הספר האזוריים, לומדים מקצועות נוספים כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה, אנימציה ורובוטיקה, בעזרת מורי בית הספר. תוכנית "מול"א" במכללה האקדמית תל-חי - פעם בשבוע, לומדת קבוצה של תלמידים במכללת תל חי, מקצועות כגון מתמטיקה, כימיה, גרפיקה, ועוד. השיעורים מועברים על ידי מומחים אשר מלמדים במכללת תל-חי. מלבד השיעורים, התלמידים משתתפים בקבוצות מחקר. גוונים - תוכנית שמטרתה היא לימוד בצורה שאינה פרונטלית. השכבה הראשונה שכללה בתוכה את כיתת גוונים היא מחזור ל' בבית הספר (ילידי שנת 1999 ו-2000). מדי שנה נשלחות קבוצות תלמידים מבית הספר לתחרויות בתחומים שונים. תחרות בינלאומית ברובוטיקה - קבוצה של תלמידים אשר לומדים במגמת אלקטרוניקה, ובונים רובוטים לפי תנאי התחרות. תחרות בינלאומית בבניית כספות - קבוצת תלמידים אשר לומדים במגמת הפיזיקה, בונים כספת בעצמם, לפי ידע שצברו במהלך הלימודים, ונוסעים להתחרות במכון ויצמן למדע נגד קבוצות אחרות. המטרה בתחרות היא ליצור כספת אשר תהיה קשה לפרוץ בזמן מוגבל, ולפרוץ כספות של קבוצות אחרות. תחרות ארצית לסרטים דוקומנטריים ועלילתיים - במהלך הלימודים במגמת התקשורת, התלמידים משתתפים בתחרות עם סרטים שהכינו בעצמם. ערך מורחב – רצח תאיר ראדה ב-6 בדצמבר 2006 נרצחה במהלך יום הלימודים התלמידה תאיר ראדה בשירותי בית הספר, פשע שזכה לחשיפה תקשורתית רבה. בעקבות הרצח בית הספר רושת במצלמות אבטחה. אתר בית הספר תיכון "נופי גולן" המגזין המקוון של בית הספר כתבה על כיתת גוונים בתוכנית הטלוויזיה "23 דקות", סרטון באתר יוטיוב רשימת בתי ספר על יסודיים, באתר מועצה אזורית גולן חגי עינב ואחיה ראב"ד, אחרי הרצח: מצלמות אבטחה בביה"ס בקצרין, באתר ynet, 20 בדצמבר 2006
יואל שוהם

יואל שוהם (נולד ב-9 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. כמו כן, בשנות ה-60 היה שוהם גם טניסאי שולחן בולט, סגן אלוף המכביה (השביעית 1965). שוהם נולד וגדל בקיבוץ מעיין צבי ולמד בבית הספר החקלאי כפר גלים. בהמשך למד שנתיים במדרשה לחינוך גופני וינגייט. שוהם היה פעיל בנעוריו בטניס שולחן, ובגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בטניס שולחן. במקביל היה פעיל גם בכדורגל, ובגיל 16 החל לשחק כשוער בקבוצה הבוגרת של מכבי חדרה. בגיל 18 צורף לנבחרת הנוער של ישראל בכדורגל, ועבר לשחק בליגה הבכירה, במדי מכבי פתח תקווה. בשנת 1963 הצטרף להפועל תל אביב, כמחליפו של יעקב חודורוב שעזב את הקבוצה באותה שנה. ב-25 בינואר 1964 היה לכדורגלן הראשון בישראל שקיבל את הציון 10, על משחקו בניצחון 3–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד. בשנת 1964 התגייס לצה"ל, ליחידת מדס"ים (מדריכי ספורט) בפיקוד הצפון, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 1966 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בכך הפך שוהם לספורטאי הישראלי הראשון שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים (שנים לאחר מכן עשה זאת גם נמרוד דרייפוס). לאחר מכן שימש שוהם כשוער המחליף של חיים לוין ויצחק ויסוקר, אך לא צבר הופעות נוספות בנבחרת. לאחר מלחמת ששת הימים עזב שוהם את ישראל, וטס לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ושני בחינוך גופני. לאחר מכן חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. כעבור שנה חזר להפועל רמת גן, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל כפר סבא, הפועל חדרה ובני יהודה תל אביב, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1976. כיום מנהל את בית הספר לטניס שולחן בכפר סבא. מדיה וקבצים בנושא יואל שוהם בוויקישיתוף יואל שוהם, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל יואל שוהם, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג, השוער הראשון שזכה לציון 10, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 1 בדצמבר 2011 ריאיון לטלוויזיה משנת 1970, באתר YouTube
ארי אבנר

ארי אבנר (כ"ד בתמוז תרפ"ה, 16 ביולי 1925 – כ"ד בשבט תשע"ב, 17 בפברואר 2012) היה מראשוני השידור העברי, חבר האקדמיה ללשון העברית, עורך, מתרגם ומבקר ספרות ישראלי. אבנר נולד ב-1925 בקובנה בירת ליטא, בנם של העיתונאי והסופר זלמן טראוב והזמרת יוכבד טראוב לוריא. בקיץ 1936 עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בחיפה. בארץ היה אביו מנהל סניף עיתון "דבר" בחיפה. למד בגימנסיה ביאליק בעירו. היה חבר ב"הגנה". היה מראשוני השידור העברי, בתחנת קול ירושלים, שהפכה לימים לקול ישראל. משנת תש"ד (1944) ועד פרוץ מלחמת העצמאות למד פילוסופיה, ספרות עברית ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנותיה הראשונות של המדינה עבד במשרד החוץ בארץ ובצירות ישראל בבלגרד. בתחילת שנות השישים שימש שליח בלונדון של ארגון "בר" להעלאת יהודי ברית המועצות. היה ממקימי מפלגת רפ"י של דוד בן-גוריון. שימש כותב הנאומים של ראש הממשלה לוי אשכול. היה יועץ מדיני בשגרירות בלונדון. אבנר היה ממקימי הטלוויזיה ורשות השידור. שימש כתב, עורך ומגיש חדשות. היה ממקימי מחלקת החדשות של קול ישראל וממובילי דרכה. היה יועץ בכיר למנהלי רשות השידור לדורותיהם. היה מתרגם, עורך ומבקר ספרות. בין היתר תרגם לעברית סונטות של שייקספיר. שימש עורך ב"אנציקלופדיה יודאיקה" ברוסית. לימד במסלול עריכת לשון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת תש"ן נבחר לחבר האקדמיה ללשון העברית, ופעל ברבות מוועדותיה. היה חבר ועדת המינוח המרכזית וּועדת הדקדוק, חבר ויו"ר של הוועדה למילים בשימוש כללי, ובה שיתף פעולה עם אורי סלע שהכיר בילדותו על סיפון האונייה שהביאתם ארצה, וכן היה חבר בוועדה למונחי משפט. כמו כן היה נציג האקדמיה במליאת רשות השידור. בשנת 1958 נישא אבנר לעדינה ספיר, צאצאית למייסדי ראש פינה (משפחת בלום), לאחר שנפגשו בניו יורק בזמן שהיא עבדה כמזכירה בקונסוליה הישראלית בניו יורק והוא היה כתב קול ישראל באו"ם. עדינה עבדה כטכנאית רנטגן ונפטרה ביוני 2004; בנם הוא מאמן השחייה ברי אבנר. ארי אבנר נפטר ב-2012 בירושלים, עיר מגוריו. הותיר את בנו ומשפחתו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מ' באחטין, הדיבר ברומן, תל אביב תשמ"ט (מרוסית) ג' קונראד, הסוכן החשאי, תל אביב 1981 (מאנגלית) עיתונות-המחתרת היהודית בוורשה (תרגומים מיידיש), כרכים ראשון ושני, ירושלים תש"מ רשימת הפרסומים של ארי אבנר, בקטלוג הספרייה הלאומית ארי אבנר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" על ארי אבנר המאמר, באתר האקדמיה ללשון העברית רות אלמגור-רמון על ארי אבנר: על פועלו הלשוני של ארי אבנר, "רגע של עברית עם רות אלמגור-רמון", רשת ב', 29 באפריל 2012 ברק דן, מוטב שיאמרו 'לנסוע באוטו' ולא יאמרו 'לנסוע עם מכונית'": לזכרו של ארי אבנר, אקדם (ידיעון האקדמיה ללשון העברית) 45 (2012), 6 ארי אבנר, דף שער בספרייה הלאומית ארי אבנר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מפרי עטו: הַלָּעוֹזוֹת החדשים(הקישור אינו פעיל), לשוננו לעם, כרך מג חוברת ד (תשנ"ב), עמ' 147–150, באתר האקדמיה ללשון העברית על אמו ראו: גרשון אלימור, ילדת ההרים, דבר, 5 באוגוסט 1965 (עם גילוי המצבה); על אביו: ש. רזניק, זלמן טראוב, דבר, 14 בנובמבר 1965 (נקרולוג).
טל צדקוני די-נור

טל צדקוני די-נור היא שחקנית ישראלית. טל צדקוני גדלה בקיבוץ עין גב, היא השנייה במשפחה בת ארבע בנות. הוריה, שניהם ילידי הארץ, מתגוררים בעין גב. עשתה שנת שירות בנוער העובד והלומד. בצבא שירתה בנח"ל, בבנות משקים, סיימה קורס קצינות. שירתה כמפקדת מחלקה של גברים בחורון ובדותן. עם שחרורה טיילה במשך שנה במזרח. כששבה לישראל למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. לקראת סוף לימודיה עברה בהצלחה אודישנים להצגה "מראה מעל הגשר" בתיאטרון הבימה, בבימויו של מיכה לבינסון, בה שיחקה לצידם של ג'וליאנו מר, נאוה זיו, וגיא זוארץ. ההצגה רצה מאות פעמים. צדקוני שיחקה בהבימה במשך עשר שנים, עד לשנת 2009. שיחקה בתפקיד הראשי של אנה פרנק בהצגה "יומנה של אנה פרנק" מאת אלברט הקט ופרנסס גודריץ', בבימויו של רוני פינקוביץ'. היא נסעה ביחד עם ההצגה להופעות במוסקבה שתועדו בסרטו של ברוך מפציר "מוסקבה – סיפורי הבימה". במקביל לעבודתה בהבימה, צדקוני די-נור שיחקה בהצגות ילדים שונות בהן בתיאטרון אורנה פורת. ב-2009 טל צדקוני די-נור הקימה יחד עם לילך כספי-צור, אותה הכירה בעת ששיחקו יחד בהצגה "מניין נשים" של הבימה, את "תיאטרון עפיפון". במסגרתו הן עיבדו, ביימו ושיחקו בשלוש הצגות מוזיקליות. טל צדקוני די-נור נשואה למאור די-נור ולהם שלושה ילדים. תיאטרון "הבימה" 1999 - 2009 הצגות ילדים קולנוע וטלוויזיה תיאטרון עפיפון בשותפות עם לילך כספי-צור: עיבוד, בימוי, משחק, כולן במסגרת "חני העמותה לקידום תיאטרון מובחר": מדיה וקבצים בנושא טל צדקוני די-נור בוויקישיתוף טל צדקוני די-נור, ברשת החברתית פייסבוק טל צדקוני די-נור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית טל צדקוני די-נור, בארכיון הבימה טל צדקוני די-נור, באתר הבימה טל צדקוני, באתר הבמה, 1 בספטמבר 2004 טלי ליפקין שחק, אנה, תכירי את אנה, באתר nrg‏, 26 באוקטובר 2001 יעקב בר-און, ‏"האמהות שינתה את חיי": השחקנית טל צדקוני מספרת על הרגע בו עזבה את הבמה, באתר מעריב אונליין, 10 בפברואר 2022 ההצגה "את התרופה ניתן לפיג'מה", באתר תיאטרון חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר ההצגה "טיול לארץ התווים", באתר תיאטרון חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר
סלט טורקי

סלט טורקי (בטורקית: Ezme) הוא סלט של ירקות קצוצים דק במיץ עגבניות, הנפוץ במטבח הישראלי. הסלט לרוב עשוי מפלפל אדום, בצל, שום, עלי פטרוזיליה וכוסברה קצוצים דק ומושרים ברסק עגבניות. הסלט מתובל בלימון, שמן זית, כמון, מלח ופלפל. יש המוסיפים למתכון הבסיסי עגבניות טריות וקצוצות, אריסה או פלפל אדום קלוי במקום טרי. מטבוחה מתכון(הקישור אינו פעיל), באתר "מתכונים" מתכון באתר "מתכונלה" מתכון טורקי (באנגלית) שגיא כהן, סלט טורקי אמיתי ב"ג'אנם ג'יארים" באיסטנבול, באתר הארץ, 16 בפברואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית

התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Tenth Amendment) הוא התיקון האחרון במגילת הזכויות בחוקת ארצות הברית. התיקון מציין כי לממשל הפדרלי ניתנות רק הסמכויות אשר ניתנו לו במסגרת החוקה. קיימת מחלוקת לגבי המשמעות של תיקון זה לחוקה. חוגים ליברטריאנים טוענים שתיקון זה אוסר על הממשלה הפדרלית פעולות רבות שהיא עושה, כמו מעורבות בחינוך, בריאות, תעסוקה, איכות הסביבה ורווחה. לעומת זאת, בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין ארצות הברית נגד ספראג משנת 1931, קבע שהתיקון העשירי הוא אמיתה (אקסיומה), וכדבריו: "אין בו כדי להוסיף דבר לחוקת ארצות הברית". The powers not delegated to the United States by the Constitution, nor prohibited by it to the States, are reserved to the States respectively, or to the people. "סמכויות אשר לא ניתנו לארצות הברית מכוח חוקה זו, או לא נאסרו מכוח חוקה זו על המדינות, הן סמכויות הנתונות למדינות השונות או לעם" מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 ותוכנית הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, טענו רבים כי תוכניות אלה סותרות את התיקון לחוקה וכי המדינה פועלת מכוח סמכויות אשר מעולם לא ניתנו לה. בניגוד לטענות אלה, הסתמך הקונגרס על פסקת המסחר ופסקת הסעד הכללי בחוקה כפסקאות המקנות לקונגרס סמכויות רבות להעביר חוקי מיסוי ולדאוג לתושבים - עמדה שבית המשפט העליון קיבל. ממשלת ארצות הברית משתמשת בסמכויות שונות כדי לכפות על המדינות לחוקק חוקים אשר אין בסמכות הקונגרס לחוקק. לדוגמה איסור נסיעה במדינות השונות מעל 89 קמ"ש (55 מילים לשעה) - על ידי חקיקת חוק המונע מימון פדרלי של בניית כבישים (פעולה שבסמכות הקונגרס מכוח פסקת המסחר) - ממדינות אשר מסרבות לחוקק את חוק המהירות המקסימלית. בשנת 1995 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית חוק פדרלי האוסר על נשיאת נשק בקרבת בתי ספר, במסגרת פסק דין ארצות הברית נגד לופז (514 U.S. 549). בית המשפט קבע כי אין מכוח החוקה סמכות לממשל הפדרלי לחוקק חוק זה, וכן אין הוא נופל בגדר פסקת המסחר. פסק הדין לא איזכר תיקון זה לחוקה. מדיה וקבצים בנושא התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית בוויקישיתוף התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) CRS Annotated Constitution: Tenth Amendment, Cornell's Annotated Constitution Tenth Amendment Center works to preserve and protect Tenth Amendment freedoms through information and education. The center serves as a forum for the study and exploration of states’ rights issues, focusing primarily on the decentralization of federal government power. Lindner, Doug. Exploring Constitutional Conflicts - explores some of the issues and controversies that surround the US Constitution
קצויה אוקאדה

קצויה אוקאדה (ביפנית: 岡田 克也;‏ נולד ב-14 ביולי 1953) הוא פוליטיקאי יפני וסגן ראש ממשלת יפן. הוא חבר בבית הנבחרים, משמש מזכיר כללי של המפלגה הדמוקרטית ובעבר היה נשיאהּ. מספטמבר 2009 ועד ספטמבר 2010 כיהן אוקאדה בתפקיד שר החוץ של יפן. אודאדה הוא בנו השני של טקויה אוקאדה, מייסד הרשת הקמעונאית AEON. אחיו הבוגר, מוטויה אוקאדה, הוא מנכ"ל ונשיא החברה. לאוקאדה גם אח צעיר ואחות חורגת. הוא נולד בעיר יוקאיצ'י, שבמחוז מיה, והוא בוגר אוניברסיטת טוקיו עם תואר במשפטים. הוא גם למד בבית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, ובראשית דרכו הפוליטית עבד במשרד התעשייה והמסחר הבינלאומי. אוקאדה התמודד על מושב בבית הנבחרים בבחירות הכלליות של 1990 מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. אחר כך הוא חבר לצוטומו האטה ולאיצ'ירו אוזאווה בהקמת מפלגת ההתחדשות של יפן ב-1993. לאחר סדרה של מיזוגים והפרדות, בהן היה אוקאדה חבר במפלגת האופק החדש, במפלגת השמש ובמפלגת הממשל הטוב, שנטעמה במפלגה הדמוקרטית ב-1998. אוקאדה הפך לנשיא המפלגה הדמוקרטית ב-18 במאי 2004 והוביל אותה לאחד הניצחונות הגדולים שלה בבחירות לבית היועצים של יפן באותה שנה. אף על פי כן, אוקאדה התפטר לאחר שמפלגתו ספגה תבוסה בבחירות הכלליות של 2005. אוקאדה התמודד לנשיאות המפלגה ב-2009 אך הפסיד ליוקיו הטויאמה, ובעקבות הצלחת המפלגה הדמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009 מינה הטויאמה את אוקאדה לשר החוץ. כשהודיע הטויאמה על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה ומהנהגת המפלגה הדמוקרטית ביוני 2010, נחשב אוקאדה למועמד המוביל להחליפו, אך אוקאדה תמך בשר האוצר נאוטו קאן. לאחר שנבחר קאן לראשות הממשלה, הוא מינה את אוקאדה לתפקיד שר החוץ. בתור שר החוץ של יפן, מילא אוקאדה תפקיד מרכזי במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא העתקת בסיס האוויר של חיל הנחתים פוטנמה, ממקומו שבאוקינאווה. משרד החוץ אישר את קיומו של הסכם סודי בין יפן לארצות הברית המתיר לאחרונה להכניס נשק גרעיני לתחומי יפן, וזאת על אף האמור בסעיף 9 לחוקת יפן. בספטמבר 2010 עזב אוקאדה את משרד החוץ והפך למזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. עם היבחרו של יושיהיקו נודה לראשות הממשלה ב-2011, התמנה אוקאדה לתפקיד סגן ראש הממשלה. נוסף על היותו סגן ראש הממשלה, אוקאדה אחראי גם על רפורמה מנהלית, רפורמה כוללת בביטוח הלאומי ובמסים, רפורמה בשירות הציבורי, פיתוח ממשלתי, עניינים ציבוריים חדשים וצעדים נגד שיעור הילודה היורד ולמען שוויון מגדרי. מדיה וקבצים בנושא קצויה אוקאדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קצויה אוקאדה (ביפנית) קצויה אוקאדה, ברשת החברתית פייסבוק קצויה אוקאדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קצויה אוקאדה, סרטונים בערוץ היוטיוב קצויה אוקאדה, הבלוג הרשמי
מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק

מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק (באנגלית: Madrid Deep Space Communication Complex ובראשי תיבות: MDSCC) הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו-טלסקופים הנמצא ברובלדו דה צ'אוולה, ספרד. המרכז מופעל על ידי תאגיד INSA עבור המכון הלאומי לטכנולוגיה וחלל (בספרדית: Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק, המתופעלת על ידי המעבדה להנעה סילונית עבור נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק בקליפורניה ומרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק בקנברה). האנטנות במרכז גולדסטון שימשו גם כרדיו-טלסקופים למיפוי קוואזרים ומקורות רדיו שמימיים נוספים; מיפוי רדארי של כוכבים, הירח, שביטים ואסטרואידים; איתור שביטים ואסטרואידים העלולים לפגוע בכדור הארץ; וחיפוש אחר אינטראקציות של נייטרינו בירח על ידי שימוש באנטנות. במרכז קיימות 7 אנטנות: DSS-53 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. בבנייה, פעילות מסוף 2021. DSS-54 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. DSS-55 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. DSS-56 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. פעילה החל משנת 2021. DSS-63 - נבנתה ב-1974 כאנטנה בקוטר 64 מטר ושודרגה ל-70 מטר בסוף שנות ה-80. האנטנה שוקלת כ-8,000 טון, מתוכם 3,500 טון הם הצלחת עצמה. שטח המראה הוא 4,180 מ"ר. DSS-65 - נבנתה ב-1987 ובעלת קוטר של 34 מטר. האנטנה שוקלת 400 טון מתוכם 350 הם הצלחת עצמה. DSS-66 - בקוטר 26 מטר, תומכת את רשת החלל הקרוב ומשמשת גם בשלבים המוקדמים של משימות לחלל העמוק. האנטנה הועברה למרכז מדריד ב-1983 מתחנת העיקוב פרסנדילאס של נאס"א שנסגרה ב-1985. רשת חלל עמוק מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק מדיה וקבצים בנושא מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק אתר מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק (בספרדית) מערכת התקשורת לחלל העמוק של נאס"א (באנגלית) Mihir Neal, Deep Space Network upgrades and new antennas increase vital communication capabilities, nasaspaceflight.com, January 26, 2021 Ian J. O’Neill, NASA’s Deep Space Network Welcomes a New Dish to the Family, nasa.gov, Jan 22, 2021
טכניקת לוולואה

טכניקת לוולואה היא טכניקה פרהיסטורית לסיתות אבנים ליצירת כלים ששימשו ככלי נשק, חיתוך, שחיטה וקרצוף עורות. טכניקה זאת הופיעה בשלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה אך נכנסה לשימוש נרחב בתקופה הפלאוליתית התיכונה ומאפיינת את התרבות המוסטרית. השיטה הוגדרה לראשונה באתר ארכאולוגי בלוולואה-פרת, פרוור של פריז שבצרפת, ומכאן שמה. הטכניקה יושמה בעיקר על סלעים חדים כצור וכוללת סיתות מוקפד של בולבוס הצור והכנתו לקראת המכה הסופית, שתפיק נתז דק וחד בצורה הרצויה. Dibble, H. L., & Bar-Yosef, O. (1995). The definition and interpretation of Levallois technology (Monographs in World Archaeology 23). Prehistory Press. מדיה וקבצים בנושא טכניקת לוולואה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טצואו קוובאטה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קוובאטה. טָצוּאוֹ קוובאטה (ביפנית: 川端 達夫; נולד ב-24 בינואר 1945) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר הפנים והתקשורת בממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.[דרושה הבהרה] קוובאטה נולד בעיר אומיהאצ'ימן שבמחוז שיגה. הוא בוגר אוניברסיטת קיוטו, ואחיו הבכור כיהן בעבר בתפקיד ראש עיריית אומיהאצ'ימן. הוא נבחר לבית הנבחרים ב-1986, וב-2011 התמנה לשר הפנים והתקשורת בממשלת יפן תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה. במסגרת תפקידו היה אחראי גם על אוקינאווה והטריטוריות הצפוניות, על קידום משילות מקומית ועל פיתוח אזורי. מדיה וקבצים בנושא טצואו קוובאטה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טושיו אוגאווה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אוגאווה. טושיו אוגאווה (ביפנית: 小川 敏夫; נולד ב-18 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר המשפטים בממשלת יפן וחבר בית היועצים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית. אוגאווה נולד ברובע נרימה שבטוקיו. הוא בוגר אוניברסיטת ריקיו ועבד כתובע. ב-1996 התמודד על מושב בבית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך נכשל. ב-1998 הוא התמודד על מושב בבית היועצים, ונבחר, ואף נבחר מחדש ב-2004. הוא התמנה לשר המשפטים בינואר 2012, בממשלתו של יושיהיקו נודה. ביוני 2012 ירש את מקומו בתפקיד למקוטו טאקי. מדיה וקבצים בנושא טושיו אוגאווה בוויקישיתוף טושיו אוגאווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קואיצ'ירו גמבה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא גמבה. קוֹאִיצִ'ירוֹ גֶמְבָּה (ביפנית: 玄葉 光一郎; נולד ב-20 במאי 1964) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר החוץ של ממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית. גמבה נולד בעיר טמורה, שבמחוז פוקושימה, והוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת סופיה. הוא נבחר לבית הנבחרים לראשונה ב-1993, לאחר שהשלים כהונה אחת באספה של מחוז פוקושימה. בספטמבר 2011 התמנה גמבה לשר החוץ תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2012. מדיה וקבצים בנושא קואיצ'ירו גמבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קואיצ'ירו גמבה קואיצ'ירו גמבה, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון אזומי

ג'ון אזומי (ביפנית: 安住 淳; נולד ב-17 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי יפני, שר האוצר בממשלת יפן לשעבר, וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית. אזומי נולד במחוז מיאגי, והוא בוגר אוניברסיטת ואסדה. לאחר סיום לימודיו עבד אזומי ב-NHK, גוף השידור הציבורי של יפן, מ-1985 ועד 1993. בשנה זו הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים בתור עצמאי, אך נכשל. לאחר מכן הצטרף ל"מפלגה החדשה המובילה" והיה שותף לייסוד המפלגה הדמוקרטית ב-1996. בבחירות הכלליות של אותה שנה קיבל אזומי מושב בבית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובספטמבר 2011 התמנה לשר האוצר תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה. ב-24 בספטמבר 2012 הודיע אזומי שהוא פורש מתפקיד שר האוצר, וזאת על מנת להתמנות לתפקיד סגן המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. ב-1 באוקטובר החליפו קוריקי ג'וג'ימה בתפקיד שר האוצר של יפן. מדיה וקבצים בנושא ג'ון אזומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון אזומי ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.