laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חלומות מאבי

חלומות מאבי (באנגלית: Dreams from My Father) הוא ספרו האוטוביוגרפי של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, אשר מתאר את תקופת ילדותו ונעוריו, את החיים כילד שחור במשפחה אמריקנית לבנה מהמעמד הבינוני של סבו וסבתו, בצל דמות האב הקנייתי שאותו הכיר רק מסיפורים, את העיסוק המתמיד בזהותו שסיטואציה זו גרמה לו, ואף את השימוש במריחואנה וההתנסות בקוקאין בסוף שנות העשרה של חייו. הספר אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1995 נכתב במקור על ידי אובמה כאשר היה בן 33 עוד בטרם החל את הקריירה הפוליטית שלו. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת 2004 כאשר אובמה הפך לדמות פוליטית לאומית. בשנת 2006, הופק הספר בגרסת אודיו, עליה זכה אובמה בפרס גראמי. הספר היה לרב-מכר, והכניס לאובמה ממון רב, בעזרתו שילמו הוא ורעייתו את חובותיהם מתקופת הלימודים ורכשו בית בשיקגו. הגרסה העברית של הספר תורגמה על ידי עדנה שמש ויצאה לשווקים בשנת 2008. הספר מציג את סיפור חייו של ברק אובמה עד לתקופה בה התקבל לבית הספר למשפטים הרווארד. ברק אובמה נולד בשנת 1961 בהונולולו, הוואי לאב קנייתי ולאם אמריקנית לבנה אשר היו באותה העת סטודנטים ב"מרכז מערב-מזרח" שבאוניברסיטת הוואי. אביו, ברק אובמה האב, בן למשפחה מוסלמית מצד אביו ונוצרי מצד אימו, בא להוואי מקניה כסטודנט בתוכנית אמריקאית לטיפוח סטודנטים ממדינות מתפתחות. אמו, אן דנהאם, עברה עם הוריה, מדלין וסטנלי דנהאם, שנים קודם לכן מקנזס להוואי, בעקבות משרתם של הוריה בהוראה. בשנת 1964, בעודו בן שנתיים התגרשו הוריו. הוא ראה את אביו רק עוד פעם אחת, בשנת 1971, כאשר אביו הגיע להוואי לביקור של חודש. אביו נהרג בתאונת דרכים בשנת 1982. ברק נשאר עם אמו לאחר הגירושים מאביו. בהמשך, אימו נישאה לסטודנט אינדונזי בשם לולו סואטורו, והמשפחה עברה לג'קרטה כאשר ברק היה בן 6. כאשר ברק היה בן עשר, הוא חזר להוואי תחת השגחת סבו וסבתו (ומאוחר יותר תחת השגחת אמו) לצורך לימודים. ברק נרשם לכיתה ה' בבית הספר פאנאהו (Punahou), בית ספר פרטי אשר ממוקד בהכנה ללימודים גבוהים. אובמה היה אחד מתוך שלושה תלמידים שחורים בלבד בעוד שרוב התלמידים בבית הספר היו אסייתים. באותה התקופה הוא נתקל לראשונה בגילויי גזענות והבין מהי המשמעות של להיות אפרו-אמריקני. לאחר שסיים את הלימודים בבית הספר התיכון, אובמה עבר ללוס אנג'לס, שם החל את לימודיו הגבוהים ב"אוקסידנטל קולג'". לאחר שנתיים אשר בהם שהה באוקסידנטל קולג' הוא עבר למכללת קולומביה באוניברסיטת קולומביה אשר במנהטן, שם הוא למד מדעי המדינה כמקצוע ראשי. לאחר לימודיו באוניברסיטת קולומביה, הוא עסק במשך שנה בתחום העסקים. לאחר מכן הוא עבר לשיקגו, שם הוא עבד במוסד ללא כוונת רווח כרכז קהילתי בשכונות העוני בחלק הדרומי של שיקגו. הספר מסתיים בביקורו של ברק בקניה, ארבע שנים לאחר מות אביו, ביקור שבו פגש לראשונה את משפחתו הקנייתית, עלה לקבריהם של אביו וסבו ולמד להכיר את אביו כפי שהיה, ולא כפי שדמיין את דמותו מסיפורים מקוטעים שעליהם גדל. הבטח לי, אבא חלומות מאבי, באתר "טקסט" ברק אובמה בראיון מאוגוסט 1995, Connie Martinson Talks Books חלומות מאבי, באתר OCLC (באנגלית)
מונוציט

מונוציטים (באנגלית: Monocytes) הם תאים השייכים למערכת החיסון. המונוציטים זורמים בדם ובולעים פתוגנים, אך הם בעיקר ידועים כתאי-האם של המקרופאג'ים, התאים הבלעניים החשובים ביותר במערכת החיסון; כשמונוציט נודד מהדם אל רקמה כלשהי הוא עובר התמיינות והופך למקרופאג'. המונוציטים מהווים אם כן את אחד משלושת סוגי הפגוציטים במערכת החיסון. המונוציטים הם תאי הדם הלבנים הגדולים ביותר, והם גדולים פי שניים עד שלושה לערך מתאי דם אדומים; קוטרם נע בין 15 ו-25 מיקרומטר. אורך חייהם ארוך מאוד ומגיע למספר חודשים אבל הם נשארים בדם רק שלושה ימים. מהדם הם יוצאים לרקמות השונות, והופכים בהן למקרופאג'ים (או לתאים דנדריטים, במקרה שהם מגיעים לעור או לריריות). שכיחות המונוציטים בדם נעה בין 4% ו-8% מסך כל תאי הדם הלבנים. למונוציטים גרעין תא גדול בצורת U. בשיטות שונות לצביעת תאים נצבעים המונוציטים באפור-כחול, ואילו הגרעין נצבע בסגול כהה. המונוציטים הם אגרנולוציטים - הציטופלזמה שלהם אינה מכילה גרנולות הספציפיות להם, אלא רק גרנולות המשותפות לכלל תאי הדם הלבנים. זאת בניגוד לגרנולות הספציפיות המופיעות בציטופלזמה של תאי דם לבנים ממשפחת הגרנולוציטים - הנויטרופילים, האאוזינופילים והבאזופילים. המונוציטים נמשכים באופן כימוטקטי אל אתר הזיהום, בולעים חיידקים ופתוגנים אחרים וממסים אותם (פגוציטוזה). בנוסף הם בולעים תאים עצמיים הנגועים בנגיפים או בחיידקים תוך-תאיים. כשמתרחש זיהום ברקמה כלשהי, חלה נדידה מסיבית של מונוציטים מהדם אל הרקמה. אותות כימיים המשתחררים בסביבת הזיהום גורמים למונוציטים לגדול מעט; כמות הליזוזומים בתוכם גדלה בצורה דרסטית, והם הופכים למקרופאגים (הליזוזומים אחראיים להמסת הפתוגן לאחר שהפגוציט בלע אותו). מדיה וקבצים בנושא מונוציט בוויקישיתוף
סיד מאייר

סידני ק. מאייר (באנגלית: Sidney K. Meier; ‏ נולד ב-24 בפברואר 1954 בסארניה, אונטריו, קנדה) הוא מעצב ומתכנת משחקי וידאו, מהפוריים והמשפיעים בתעשיית משחקי המחשב. ייסד יחד עם ביל סטילי את חברת מיקרופרוס בשנת 1982, ולאחר שפרש מזו בשנת 1996 הקים יחד עם ג'ף בריגס ובריאן ריינולדס את חברת המשחקים פיראקסיס (Firaxis), בה משמש כמנהל הפיתוח הקריאטיבי עד היום. מאייר השתתף בפיתוח מספר רב של משחקים שזכו הן להצלחה מסחרית ולשבחי הביקורת, וביטוי להערכה לה זוכה האיש והשם שקנה לו בתעשייה ניכר בכך ששמו שורבב בשמות כותרים רבים (לדוגמה המשחק אלפא קנטאורי, ששמו המלא: Sid Meier's Alpha Centauri). במהלך הקריירה שלו, נטל חלק בהפקה של למעלה מ-40 משחקי מחשב, בהם יצירות כדוגמת משחק הפעולה-הרפתקה "Pirates!‎" ומשחק האסטרטגיה "Civilization" שהתפתח לסדרת משחקים ידועה. מאייר היה לחבר השני בהיכל התהילה של האקדמיה לאמנות ומדע אינטראקטיביים בשנת 1999. מדיה וקבצים בנושא סיד מאייר בוויקישיתוף סיד מאייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרבות טראמרה

תרבות טראמרה (באיטלקית: Terramare) היא תרבות חומרית, בעלת סממנים ייחודיים, שהתקיימה בצפון איטליה - במרכז עמק הפו ובמחוז אמיליה-רומאניה, בימי איטליה הקדם-רומית, בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת, מהמאה ה-18 לפנה"ס עד המאה ה-12 לפנה"ס. מקור השם טראמרה הוא במונח: terra mara, באיטלקית - קרקע עם רקבובית שחורה. מרכיב חשוב בקרקע מסוג זה הוא חוואר אשר שוקע באגם. הצבע השחור בולט בשרידי התלים ששימשו למגורים בתקופת קיום תרבות טראמרה. מכאן בא שמה של התרבות החומרית. בני תרבות טראמרה גרו ביישובים המכונים טראמריקולי (terramaricoli). מגוריהם נחקרו בשנים 1860-1910. יישובים אלה נחשבו למערות קבורה, אשר היו בשימוש העמים הגאליים והרומיים. האיכרים באזור השתמשו באדמה השחורה לצורכי דישון הקרקע. רק בשנת 1860 הוצע להגדירם בתור מבני מגורים, בדומה לממצאים דומים באתרים נוספים בצפון, אשר ניתן לסווגם בתור תרבות חומרית ייחודית. למרות ההבדלים בין האתרים - כשישים במספר - ניתן להבחין במבנה אופייני של היישוב. הוא בנוי בצורת טרפז, כאשר הרחובות בנויים במרובע, כולל ארבע פינות וארבע גדרות בשיפוע ישר. המבנים בנויים על תילי אדמות, אולי על מנת לשמור על היציבות באדמת הביצה. אולם, אין בכך הסבר מספיק, שכן התלים נבנו גם על אדמה יציבה. המבנים מוקפים קירות תמך ותעלות מים למטרת הגנה. רוב היישובים אותרו במחוז אמיליה. בתקופת הברונזה התיכונה היה גודל היישובים כ-8 דונם והם הוקמו בצפיפות של 1 ל-25 קמ"ר. בתקופות מאוחרות ננטשו רוב היישובים ונמצא יישוב בודד שהשתרע על פני כ-600 דונם. בעיר פוביליו (Poviglio) הנמצאת 70 ק"מ צפונית מרג'ו אמיליה, במרכז שפלת עמק הפו, מצויים ריכוזים של אתרים של תרבות טראמרה שמכונים "La Terramara di S. Rosa". באתרים התבצעו חפירות מטעם ממשלת איטליה בשיתוף פעולה עם חובבי עתיקות מרג'ו, מילאנו ועוד. ביישובים נמצאו שרידים מתקופת הברונזה: המאה ה-12 - המאה ה-15 לפנה"ס. השטח הנחקר הוא 4,000 מ"ר ונחשב לאחד מאתרי המחקר הגדולים בהיקפם. בחפירות נמצאו מעט כלי אבן. שאר החפצים עשויים ברונזה, כמו גרזנים, חרבות, סכינים סיכות, וכאלה אשר עברו עיבוד, כמו מחטים, מגלים, כלי גילוח, תכשיטים אישיים. חפצים אחדים עשויים מעץ, מעצמות וגם מענבר, וכן מוצרי קדרות גסים ומעובדים ותוצרי זכוכית. נמצאו גם דמויות מגולפות של בעלי חיים ושל בני אדם, אולי יצירות האמנות הפלסטית הקדומות ביותר באיטליה. קיימים חילוקי דעות לגבי מוצאם של "האיטלקיים" הראשונים (שכונו Italici), ועל פי אחת ההשערות מוצאם הוא איברו-ליגורי (Ibero-Ligurian). המבנה המורם נועד להגנה וזאת לאור הדייקים ותעלות ההצפה מסביב ליישובים. אם כי לא התגלו עמים שפלשו לאזור, אשר מפניהם היה על התושבים לנוס למקומות המבוצרים. על פי השערה אחרת, הגיעו בני תרבות טראמרה בשני גלים: בתחילת תקופת האבן ובתחילת תקופת הברונזה. הם הגיעו ממרכז אירופה מעמק נהר הדנובה, והביאו משם את מסורת הבנייה על תל מוגבה. Santa Rosa di Poviglio Fondo Paviani Case del Lago Case Cocconi מדיה וקבצים בנושא תרבות טראמרה בוויקישיתוף על התרבות (באיטלקית) על התרבות במוזיאון במודנה(הקישור אינו פעיל)
נדיה די צ'לו

נדיה מריאל די צ'לו (בספרדית: Nadia Mariel Di Cello, נולדה ב-20 בינואר 1989; מקסיקו סיטי, מקסיקו) היא שחקנית ארגנטינאית. די צ'לו מוכרת בעיקר ממשחקה בטלנובלות של כריס מורנה: "קטנטנות" ופינת אור". די צ'לו נולדה כנדיה מריאל די צ'לו ב-20 בינואר 1989 במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובגיל ארבעה חודשים היא עברה עם משפחתה לבואנוס איירס, ארגנטינה. יש לה אחות גדולה בשם נטליה. די צ'לו גילתה עניין רב במשחק כבר בגיל צעיר מאוד. בשנת 1996 עשתה מבחן בד להפקה של "טלפה" והתקבלה לסדרה "קטנטנות" בה גילמה את נדיה. בשנת 1999, בעונה החמישית של קטנטנות שונה שם הדמות של נדיה למריה. היא גילמה את דמותה של מריה גם ב-"קטנטנות: הסרט", שהיה הופעת הבכורה שלה בקולנוע. בשנת 2002 השתתפה בסדרה "המורדים", בתפקיד פלור פרננדז אחותה הקטנה של לונה פרננדז (ג'ורג'ינה מוז'ו) למספר קטן של פרקים. בחנוכה באותה שנה ביקרה לראשונה בישראל יחד עם סבסטיאן פרנסיני ששיחק עמה ב"קטנטנות", כדי להשתתף במחזמר הישראלי המבוסס על הסרט של הסדרה[1]. בשנת 2003 השתתפה בסדרה "פינת אור" כנדיה, וביקרה בישראל בשנית בשנת 2004 על מנת להשתתף בהופעה עם שאר שחקני הסדרה. בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "מקלט לחמישה" כסילבנה. בנובמבר 2021 הגיעה די צ'לו בשלישית לישראל למופע משותף עם הזמר חן אהרוני. באוגוסט 2023 הגיעה די צ'לו לישראל לביקור ולביצוע חזרות לקראת מופע שאמורה לעלות בישראל, במהלך ביקורה פורסם כי דה צ'לו חוותה הטרדה מינית והתנכלויות וששוקלת את צעדיה בפן המשפטי. ב-24 במאי 2019 היא נישאה לבן זוגה פרננדו מיגליאנו בטקס אזרחי, ולהם בן ובת. קטנטנות (1996-1998) - נדיה קטנטנות (1999-2001) - מריה פרננדז המורדים (2002) - פלור פרננדז פינת אור (2003) - נדיה (de los Sueños) El Refugio ‏(2006) - סילבנה קטנטנות: הסרט (2001) - מריה פרננדז קטנטנות (1997-2001) קטנטנות: המחזמר הישראלי (2002) קטנטנות עונה 2 (1996) קטנטנות עונה 3 (1997) קטנטנות עונה 4 (1998) קטנטנות עונה 5 (1999) קטנטנות עונה 6 (2000) קטנטנות עונה 7 (2001) קטנטנות: הסרט (2001) נדיה די צ'לו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) [1] www.youtube.com/watch?v=96zbXWmMGHA המשדר המיוחד של ערוץ הילדים בו התארחה נדיה יחד עם סבסטיאן פרנסיני, ובהשתתפות עודד מנשה, צביקה הדר ומשתתפי המחזמר.
גיורא לשם

גיורא לשם (רוטשטיין) (3 בפברואר 1940 – 14 במרץ 2011) היה משורר ומתרגם ישראלי, ממייסדי הוצאת "קשב לשירה". לשם נולד בתל אביב. למד כימיה וביולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר מכן סטטיסטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בנוסף השתלם בנושא מערכות הפעלה ממוחשבות בחברת IBM. הוא עסק בהוראה בכפר הנוער כפר סילבר ובמסגרת רשת אורט, וכן בפיתוח תוכנה בתחום הרפואה. כמו כן היה מנקד ומגיה בעיתון "דבר" ועורך ומתרגם ב"על המשמר". לשם פרסם חמישה ספרי שירה (האחרון שבהם, 'הנה ימים באים', ראה אור בהוצאת קשב בשנת 2007) ושני קובצי מסות בנושאים הקשורים לספרות ולשירה, אחד מהם 'ציידי הנמרים' יצא לאור בהוצאת קשב לשירה בשנת 2008. כמו כן תרגם מספר רב של ספרי שירה, פרוזה ועיון, בהם 'נישואי העדן והשאול' מאת ויליאם בלייק, אותו תרגם פעמיים - ב-1968 בהוצאת 'עקד' ו-30 שנה אחר-כך בהוצאת 'קשב'. בשנת 1989 ערך את האנתולוגיה 'רבקול', שראתה אור בשיתוף פעולה של אגודות הסופרים בישראל, וב-1992 ערך יחד עם משה דור וברברה גולדברג אנתולוגיה של שירה ישראלית בתרגום לאנגלית, בשם The Stones Remember, אשר זכתה בפרס מטעם הספריות הציבוריות בארצות הברית. במשך שנים רבות שימש כמבקר ספרות ב"מעריב", בשם העט "מג"ל". בשנת 1997 היה לשם ממייסדי הוצאת קשב לשירה, לצד המשוררים רפי וייכרט ומשה דור. ההוצאה מתמקדת בשירה איכותית, מקורית ומתורגמת. לשם פרש מפעילות בהוצאה בשנת 2008. כמו כן שימש לשם מזכ"ל אגודת הסופרים העבריים בשנים 7–1986. היה ממייסדי מגזין התרבות ברשת "יקום תרבות" ועורך השירה הראשון שלו. נפטר בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול. בתו היא מרב לשם גונן, אימא של החטופה רומי גונן. לשם זכה במגוון פרסים על יצירתו, בהם פרס ברנשטיין (לספר שירה עברי מקורי) (שלוש פעמים), פרס אקו"ם לשירה (פעמיים), פרס 'נוצת הזהב' ופרס ראש הממשלה בשנים 1985 ו-2003. זכה בפרס קרן ראש הממשלה. קובי נסים, "סגפנות מסוגננת", על המשמר, כ"א באדר תשנ"א, 8 במרץ 1991, עמ' 19. על: גיורא לשם, מסיבוב כפר סבא לאזרחות העולם (תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"א 1991) גיורא לשם, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" גיורא לשם, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הבלוג של גיורא לשם, בפלטפורמת הבלוגים Blogs בננות אלי אשד, הזהות השאולה של גיורא לשם, בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד" רן יגיל, שירה בציבור: גיורא לשם, nrg‏, 17 באוקטובר 2010 שני גורקוביץ'‏, המשורר והמסאי גיורא לשם הלך לעולמו, באתר וואלה, 14 במרץ 2011 ערן סבאג, "חיים של אחרים" על גיורא לשם‏, 14 במרץ 2011 נפטר המשורר, המתרגם והמבקר גיורא לשם, באתר ynet, 14 במרץ 2011 מיה סלע, מת המשורר והמתרגם גיורא לשם, באתר הארץ, 15 במרץ 2011 רפי וייכרט, בתוך החלום השמשי - פרידה מגיורא לשם, באתר ynet, 13 באפריל 2011 אלי אשד, מְשׁוֹרֵר בּוֹרֵא עוֹלָם בְּמִלָּה, וְהַמִּלָּה דָּם וּדְמָמָה": לזכרו של גיורא לשם, מגזין "יקום תרבות", יוני 2013 גיורא לשם, דף שער בספרייה הלאומית גיורא לשם, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מפרי עטו: השיר "הירייה" על סילביה פלאת' מאת טד יוז מתוך "שירי יום הולדת" בתרגומו של גיורא לשם השיר "הכלבים אוכלים את אמך" על סילביה פלאת מאת טד יוז בתרגומו של גיורא לשם "ההתגלות השנייה" מאת ייטס בתרגומו של גיורא לשם "נישואי העדן והשאול" של בלייק בתרגומו של גיורא לשם באתר "יקוד" - כתב-עת לספרות עברית
מדונת פזארו

מדונת פזארו (באיטלקית: Madonna di Ca' Pesaro) או פאלה פזארו (Pala Pesaro) הוא ציור מעשה ידי האמן האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן. היצירה הוזמנה על ידי יאקופו פזארו עבור הקפלה המשפחתית בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי שבוונציה, בה היא מוצגת, ונושאה הוא השיחה הקדושה. במרכז היצירה מוצג יאקופו פזארו, בישוף פאפוס שבקפריסין ומפקד הצי האפיפיורי בתקופת שלטונו של האפיפיור אלכסנדר השישי. יאקופו כורע על ברכו לפני המדונה. לצידו עומד פטרוס המציג את יאקופו בפני הבתולה. על המדרגה מוצג מפתחו של פטרוס הקדוש - סמל הוותיקן. המדונה ניצבת בראש גרם מדרגות המסמל את המדרגות העולות לגן עדן ואת תפקידה של המדונה כמקדמת את פני הבאים לגן עדן. על ברכי המדונה מתואר ישו הצעיר. בצד התמונה אביר ולצידו שני שבויים טורקי ומורי המסמלים את הניצחון של יאקופו על הטורקים בשנת 1502. בימין התמונה פרנציסקוס מאסיזי ואנטוניוס מפאדובה - שני קדושים פרנסיסקנים (שכן הבזיליקה הייתה בשימוש המסדר הפרנסיסקני), ולצידם בני משפחתו של יאקופו. מעל העננים שבראש התמונה מתוארים כרובים, אחד מהם אוחז בידו צלב. יצירה זו הייתה חדשנית ביותר בקומפוזיציה שלה. טיציאן הפר ביצירה את המסורת להציב את המדונה והילד במרכז התמונה. הצבתם בצד התמונה איפשרה קומפוזיציה חדשה ו"פינתה מקום" לתיאור ההתרחשות שבתמונה - הקדושים המציגים את התורם ומשפחתו. מדיה וקבצים בנושא מדונת פזארו בוויקישיתוף
ארוחת בוקר על הדשא

ארוחת בוקר על הדשא (בצרפתית: Le Déjeuner sur l'herbe; תרגום מילולי: "ארוחת צוהריים על הדשא") הוא ציור שמן על בד של הצייר הצרפתי אדואר מאנה. הוא מתאר אישה עירומה שלצידה שני גברים לבושים, סועדים בחורשת עצים. הציור הוצג לראשונה בפריז ב"סלון הדחויים" (Salon des refusés), בשנת 1863, וגם בפורום זה, שכלל מראש עבודות שנדחו על ידי האקדמיה הצרפתית לאומנות, הוא עורר מחלוקת חריפה. עד אז היה מקובל לתחום ציור של עירום נשי בהקשרים תנ"כיים, מיתולוגיים או סיפוריים. בתמונה זו הוצג לראשונה עירום נשי בהקשר יומיומי, נטול כל הצהרה מפורשת חברתית או פוליטית. המבקרים תפשו את היצירה כבלתי מהוגנת וכבלתי לגיטימית. אחת הסיבות לכך היה המבט שהאישה העירומה מישירה אל עבר הצופה; סוג כזה של ציור לא היה נהוג בתקופה זו, ונחשב כזלזול וכחוסר מקצועיות. בנוסף ניכר בתמונה זלזול של המעמד הבורגני שהתבטא באוכל הזרוק, דבר שעורר התנגדות. הפרספקטיבה בציור שגויה ומעוותת מעט. הדמויות בחלקה הקרוב של התמונה גדולות יתר על המידה באופן יחסי לסביבתן. כך גם שואבת המים בחלק האחורי של הקומפוזיציה. הקומפוזיציה משולשת וסגורה. נקודת המגוז היא בפיסת השמיים בקצה קרחת היער שבחלקו העליון הציור (בערך מעל לשואבת המים). היצירה עוסקת בפעילות פנאי יומיומית של המעמד הבורגני בצרפת, נושא שהעסיק את האימפרסיוניסטים. הסגנון האימפרסיוניסטי מתבטא גם בהשטחת הדמויות, בהשפעת האמנות היפנית (ההדפס היפני). ביצירה זו, לצד הדמויות במרכז שצוירו באופן מדויק ומלוטש, נראים פרטי העצים שמסביב מטושטשים בסגנון אימפרסיוניסטי. האומן ניסה לתאר שינויים בפוקוס, בקירוב ובריחוק מן הדמויות (בדומה לפעולת המצלמה). מאנה יצר עבודות שנחשבו לפרובוקטיביות ועוררו שערוריות. עבודה זו גרמה לאי נוחות בקרב ה"נובו רישים" של המאה ה־19 בפריז, הן בשל האישה עירומה לצד הגברים הלבושים, והן משום שהאישה אינה משפילה את עיניה, אלא מישירה את מבטה אל הצופה. הקהל שהגיע למוזיאון הבין שלא מדובר בעירום סימבולי, אלא באישה רגילה, בת התקופה. העירום היה נוכח, קונקרטי, והאישה אמיתית. הדבר נגע בעצב חשוף של הגברים בני המעמד הבורגני וחשף את אופיו הבלתי מוסרי של העידן היפה: גברים בורגנים רבים נהגו לפקוד מועדוני זנות ובורדלים ולעסוק בסחר חליפין מיני. הציור מציב מעין מראה מול פניהם בסיטואציה בלתי נוחה: במרחב הציבורי, בבילוי מהוגן במוזיאון בחברת נשותיהם, ילדיהם ולעיתים אף מעסיקיהם. מאנה היה מודע לכך ובחר לבטא בעבודתו מחאה חברתית. ציירי התקופה נהגו לצייר את חיי הרחוב המשועשעים של פריז. לעיתים ציוריהם היו שיקוף של המציאות ולעיתים נכח בהם יסוד ביקורתי, כגון בציורו זה של מאנה. בשנת 1990 יצר בועז טל צילום "מתוה לגבר ואישה (בעקבות 'הסעודה על הדשא')" (צילום מספר 20 באתר האמן), המשחזר את יצירתו של מאנה עם בני משפחתו של הצלם, אך בהיפוך – הדמות העירומה היא של גבר ולא של אשה. בשנת 2012 יצר אילן כרמי צילום, "פיקניק", המשחזר את יצירתו של מאנה באמצעות אנשים חיים על גג חניון בית הדר בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא ארוחת בוקר על הדשא בוויקישיתוף
חשיפה לצפון

חשיפה לצפון (באנגלית: Northern Exposure) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית, שהופקה במקור עבור CBS האמריקאית במשך השנים 1990–1995, וזכתה בשלושה פרסי אמי, בשני פרסי גלובוס הזהב, ובעוד 22 פרסים אחרים. הסדרה צולמה בפועל בעיר רוזלין (אנ') שבוושינגטון, ומדי שנה מתקיים פסטיבל ה"מוספסט" למעריצי התוכנית בעיר זו. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון, והיא שבה ומשודרת כיום ב-הוט. הסדרה נפתחת עם הגעתו של רופא יהודי צעיר מניו יורק, ג'ואל פליישמן (מגולם על ידי רוב מורו), לעיירה קטנה ונידחת באלסקה בשם סיסלי (Cicely), המונה "815 תושבים". סיסלי אינה קיימת במציאות, ויש סברה שההשראה לסיסלי התקבלה מהעיירה טלקיטנה, בעצמה עיירה קטנה ונידחת שב-1990 מנתה 250 תושבים. פליישמן נאלץ להגיע לאלסקה מכיוון שלא יכול היה להרשות לעצמו את שכר הלימוד באוניברסיטת קולומביה. התחייבותו החוזית היא ל-4 שנים, ואחרי שהוא מבין כי אין לו שום דרך להשתחרר מהחוזה (אלא אם ישלם קנס וישב בכלא 18 שנה), הוא מתחיל להשלים עם גורלו, וכך הוא מתקרב לגלריית הטיפוסים השונים והמשונים שחיים במקום. על רקע נופי טבע מרהיבים, דרך דמותו של פליישמן ודרך דמויות מפתח אחרות (ביניהן מיניפילד האסטרונאוט לשעבר שכל האדמות באזור הן בבעלותו; שלי טמבו, מלכת היופי לשעבר של 'המעבר הצפון-מערבי'; הולינג בעל המסעדה ובן זוגה המאושר של שלי; הטייסת מגי אוקונל; כריס ההיפי הפילוסוף ושדרן הרדיו; מרילין מנהלת המרפאה; אד צ'יגליאק, 'בן התערובת' שנולד לאם מיסיונרית ולאב אינדיאני בשם סמית' שחולם להיות קולנוען, סו-אלן בעלת החנות היחידה בעיר המשמשת גם סניף דואר, ועוד), מעלה הסדרה סוגיות פילוסופיות על חיים ומוות, על היסטוריה ואקטואליה, חברה ופוליטיקה, אהבה ומיניות ועוד, והיא גדושה באזכורים קולנועיים, טלוויזיוניים וספרותיים והתייחסויות אל רעיונות סוציולוגיים ופסיכולוגיים, תוך דגש על המתח בין הזהות הדינמית של האדם המודרני, לבין המימד 'האותנטי' של הזהות, אינדיאנית, יהודית ועוד. מדיה וקבצים בנושא חשיפה לצפון בוויקישיתוף "חשיפה לצפון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חשיפה לצפון", באתר AllMovie (באנגלית) "חשיפה לצפון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חשיפה לצפון", באתר Metacritic (באנגלית) "חשיפה לצפון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חשיפה לצפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה עידו ישעיהו‏, הצפון הקר מעולם לא היה חם יותר: 20 שנה ללכתה של "חשיפה לצפון", באתר וואלה, 26 ביולי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מגי אוקונל הטייסת מציגה את הנתון הזה במהלכו של הפרק ה-3 בעונה הראשונה
רומיין סאטו

רומיין גואסאגבה-סאטו-לבל (צרפתית: Romain Guessagba-Sato-Lebel; נולד ב-2 במרץ 1981 בבימבו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית) הוא כדורסלן GCRמרכז-אפריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.95 מטר. סאטו נולד בבימבו, הרפובליקה המרכז האפריקאית וגדל בדייטון, אוהיו. עקב הגירת משפחתו לארצות הברית. סאטו למד בתיכון האזורי "דייטון כריסטיאן" ואף שיחק בקבוצת הכדורסל הבית ספרית. עם סיום לימודיו, סאטו התקבל לאוניברסיטת זייבייר. קיבל תואר ראשון בצרפתית ושיחק בליגת הכדורסל של ה-NCAA. סאטו נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 2004 ונבחר על ידי הסן אנטוניו ספרס במקום ה-52. אבל, לא שיחק במדיה כלל ונופה מסגלה ב-24 בפברואר 2005. בעונה שלאחר הספרס, סאטו סיכם אצל אורורה ג'סי, מהליגה האיטלקית השנייה. בעונת 2005/06, סאטו היה שני ללואיס דלגארדו הספרדי בטבלת מדד היעילות של הליגה השנייה, עם 25.5 נקודות, 7.5 כדורים חוזרים וכ-3 אסיסטים למשחק שהובילו את קבוצתו להעפלה למשחקי הפלייאוף. בסיום העונה, מספר קבוצות יורוליג בכירות התעניינו בסאטו. וב-20 בפברואר 2006 מועדון הכדורסל ברצלונה סיכמה עם סאטו להמשך שנת 2006, והקדימה את פנאתינייקוס, וירטוס רומא וטאו ויטוריה. סאטו עזר לברצלונה להעפיל עד לחצי גמר משחקי הפלייאוף בנוסף להעפלה לשלבים המתקדמים ביורוליג. סאטו חזר לאיטליה בסיומה של העונה, הפעם לשורותיה של מונטפסקי סיינה. במדי הקבוצה, זכה בשלוש אליפויות רצופות (2006/07, 2007/08, 2008/09). כשבאליפות האחרונה, הוא וקבוצתו מביסים בגמר את ארמאני מילאנו, 4-0 בסדרת הטוב משבעה משחקים. בנוסף לכל, השתתף עימה בפיינל פור היורוליג של עונת 2006/07, והשיג עימה את המקום השלישי המכובד. בסיום העונה, סיכם סאטו לעוד שנתיים במדי סיינה. סאטו עבר לאחר 4 שנים לקבוצת הכדורסל היונית פנאתינייקוס. סאטו היה חבר בסגל הנבחרות הצעירות של הרפובליקה המרכז אפריקאית (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הבוגרת. מדיה וקבצים בנושא רומיין סאטו בוויקישיתוף רומיין סאטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר מונטפסקי סיינה
ננה (כדורסלן)

ננה (פורטוגזית: Nenê; נולד ב-13 בספטמבר 1982 בסאו קרלוס, ברזיל) הוא כדורסלן עבר ברזילאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. שיחק בעבר בנבחרת ברזיל. נולד בשם מיביינר רודני הילריו (בפורטוגזית: Maybyner Rodney Hilário), אך שינה את שמו לננה ("תינוק" בפורטוגזית) ב-2003. ננה החל את קריירת הכדורסל שלו בשנת 1999, בקבוצת ואסקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית. בעונות 2000 ו-2001 זכה עמה באליפות הליגה. הוא נרשם לדראפט ה-NBA‏ 2002 ונבחר במקום השביעי על ידי ניו יורק ניקס שהעבירו אותו מיד לדנוור נאגטס. הוא החל את עונת 2002/2003 כשחקן ספסל, אך סיים אותה כשחקן חמישייה קבוע, הוא קלע 10.5 נקודות, הוריד 6.1 ריבאונדים וחטף 1.6 פעמים בממוצע למשחק ונבחר לנבחרת הרוקיז של העונה. ב-1 בנובמבר 2005, במשחק נגד סן אנטוניו ספרס, ננה נפצע באופן רציני לאחר נפילה לא נכונה שגרמה לפציעה ברצועה הצולבת הקדמית וקרע במניסקוס ברגלו הימנית, מה שגרם לו להיעדר עד למשחקי הפלייאוף. בעונת 2008/2009 הפך ננה לשחקן מרכזי בקבוצה ופתח ב-76 מ-77 המשחקים בהם שותף בעונה הסדירה. גם יכולתו השתפרה בצורה משמעותית, הוא קלע 14.6 נקודות, הוריד 7.8 ריבאונדים וחסם 1.3 פעמים בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו להגיע לגמר המערב בפלייאוף. בדצמבר 2011 חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-5 עונות נוספות, עבור כ-67 מיליון דולר. במרץ 2012 עבר בטרייד בין שלוש קבוצות לוושינגטון ויזארדס. במהלך תקופתו עם הוויזארדס הפך לשחקן ספסל, כמחליפו של מרצ'ין גורטאט. ב-4 וחצי עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק. לקראת עונת 2016/2017 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס, ושנה לאחר מכן חתם בקבוצה על חוזה ל-3 עונות נוספות. בפברואר 2020 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, ומיד שוחרר מהקבוצה. נכון לסוף עונת 2018/2019.‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/12 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא ננה בוויקישיתוף ננה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ננה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN No More Hilario for Nenê, ‏06.08.03, אתר ה-NBA ננה מסכם על הארכת חוזה בדנוור, באתר ESPN,‏ 14 בדצמבר 2011 וושינגטון מצרפת את ננה, באתר הקבוצה, 15 במרץ 2012 ננה מסכם על הארכת חוזה ביוסטון, באתר sbnation.com,‏ 2 ביולי 2017 טרייד מרובע ב-NBA: קאפלה עבר לאטלנטה, קובינגטון ביוסטון, באתר וואלה, 5 בפברואר 2020 Nene career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.