laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויליאם בארלו

ויליאם בּארלוֹ (באנגלית: William Barlow;‏ 8 באוגוסט 1845 – 28 בפברואר 1934) גאולוג אנגלי חובב, שהתמחה בקריסטלוגרפיה. בארלו נולד באיזלינגטון (Islington), שכונה ברובע איזלינגטון שבלונדון. אביו התעשר מעסקי קבלנות בניין וביצוע מדידות עבור ענף הבניין, ואיפשר לוויליאם חינוך פרטי. לאחר שאביו מת ב-1875 ירשו ויליאם ואחיו את הונו, דבר שאיפשר לו לעסוק בתחום שעניין אותו, קריסטלוגרפיה, מבלי שהצטרך לעבוד על מנת להתפרנס. המאמר הראשון שלו "טבע סביר לסימטריה הפנימית של גבישים" ("Probable Nature of the Internal Symmetry of Crystals") התפרסם ב-1883 והתבסס על הידע שצבר על מבנה תרכובות פשוטות הבנויות משני אטומים הקרויות הלידים אלקליים (תרכובת של מתכת אלקלית והלוגן) כדוגמת NaCl וCsCl. ובו הגיע למסקנה כי יש חמישה סידורים אפשריים שהם הסימטריים ביותר: קובייתי ממורכז גוף, קובייתי פשוט, קובייתי ממורכז פאה, משושה ממורכז גוף ומשושה כפול. הפיזיקאי הגרמני לאונרד זונקה שעסק באותו תחום ביקר אותו, ובצדק, לגבי קבוצה אחרונה זו. במאמר זה זיהה בארלו את האפשרות שהמבנה הקובייתי ממורכז גוף והמבנה הקובייתי הפשוט מאפשרים אריזה של שני סוגי כדורים (המקבילים לאטומים השונים) ולכן מתאימים להיות המבנה של הלידים אלקליים, וב-1897 הציג תאוריה זו בפני החברה המלכותית של דבלין. ויליאם ג'קסון פופ (William Jackson Pope ‏ 1939-1870), ששיתף פעולה עם בארלו במחקר הקשרים הכימיים, הציע מבנה זה לויליאם לורנס בראג שאישר אותו ב-1913 בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, המבנה הראשון שנבחן באמצעות טכנולוגיה זו. ב-1867 העלה לאונרד זונקה את רעיון החבורות הסימטריות המרחביות, וב-1879 יצא לאור בלייפציג ספרו "Entwicklung der Theorie einer Kristallstruktur" (התפתחותה של תאוריית מבנה הגביש), ובו פירט את 65 החבורות הסימטריות המרחביות שגילה. מדענים שונים שקראו את ספרו, ובהם בארלו, הגיעו למסקנה כי הרשימה של זונקה היא חלקית משום שלא לקח בחשבון אלמנטים של סימטריה. בארלו בחן את הצורות של הגבישים השונים והגיע למסקנה שיש 230 צורות של סידורים סימטריים של הגביש (כלומר חבורות סימטריות מרחביות). לרוע מזלו התפרסמו תוצאות מחקריו ב-1894, שלוש שנים אחרי שכבר התפרסמו באופן בלתי תלוי קודם לכן על יד שני מדענים אחרים, יבגראף פיודורוב הרוסי וארתור מוריץ שנפליס הגרמני, אם כי גישתו הציגה חדשנות מה. ב-1897 יצא לאור ספרו על מבנה הגביש ובו כלל את עבודותיו על חבורות סימטריה מרחביות. במשך חמש עשרה השנים הבאות הוא עבד בשיתוף פעולה עם הכימאי ויליאם ג'קסון פופ. בסדרת מאמרים שפרסמו בכתב העת של החברה לכימיה (Journal of the Chemical Society) בין 1906 ל-1910 הם קבעו את החוק המכונה "כלל בארלו" (Barlow’s Rule), על פיו נפח האטומים במולקולה מסוימת נמצא ביחס ישר לערכיות של האטומים, כאשר נעשה שימוש בערכים הנמוכים של הערכיות. התוצאות הראשונות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן הראו כי הכלל שגוי, ונפח האטומים קשור לגודל המטען השלילי. בארלו שירת כנשיא החברה המינרלוגית האנגלית מ-1915 עד 1918. בארלו מת בסטנמור, כיום ברובע הארו שבלונדון. בארלו היה עמית בחברה מלכותית מ-1908. "דורסה בארלו" (Dorsa Barlow), רכס-קמט (wrinkle-ridge) על הירח קרוי על שמו. קנט בארלו, הערכה של העבודה המדעית של בארלו Barlow's rule (1906) Chemistry
סטיב ברטנשו

סטיב ברטנשו (באנגלית: Steve Burtenshaw;‏ 23 בנובמבר 1935 – 17 בפברואר 2022) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. ברטנשו היה "שחקן של מועדון אחד", והשתתף כקשר במעל ל-200 משחקים במדי ברייטון אנד הוב אלביון, בין 1952 ל-1966. ברטנשו התמנה למאמן ברייטון לאחר פרישתו; בין השחקנים שלקח תחת חסותו היה הווארד וילקינסון, לימים המאמן שיוביל את לידס יונייטד לאליפות. ברטנשו החל לאמן את ארסנל ב-1971, והחליף את דון האו שעזב לווסט ברומיץ' אלביון. ברטנשו אימן את ארסנל במשך שתי עונות שבסופן התפטר, אף על פי שהמועדון העפיל לגמר גביע ה-FA וסיים במקום השני בליגה. זמן קצר לאחר שעזב את ארסנל הוא החל לעבוד בשפילד ונסדיי, והחזיק במשרה זו במשך שנתיים. מאוחר יותר הוא אימן את אברטון במשך שלושה משחקים בינואר 1977 בעקבות פיטוריו של בילי בינגהאם. לאחר מכן הוא אימן את קווינס פארק ריינג'רס בין 1978 ל-1979. לאחר מכן חזר ברטנשו לארסנל בתפקיד מאמן ומגלה כישרונות, והיה ממלא מקום המאמן בין מרץ למאי 1986 בעקבות התפטרותו של דון האו; באותה עונה המועדון סיים במקום השביעי. ברטנשו חזר לתפקידו המקורי לאחר מינויו של ג'ורג' גרהאם בקיץ. בתקופה זו הוכתם שמו לאחר שהודה כי קיבל תשלומים לא חוקיים בגין העברתו לארסנל של הדני ג'ון ינסן, ואילו גרהאם פוטר על ידי הנהלת ארסנל. התאחדות הכדורגל האנגלית קנסה את ברטנשו בסכום של 10,000£. ברטנשו עזב את ארסנל ב-1996 ביחד עם ברוס ריוק, והחל לעבוד כמגלה כישרונות תחת סטיוארט יוסטון שאימן את קווינס פארק ריינג'רס; אף על פי שסבל משבץ קטן בשנת 2001 הוא הצטרף לקווין קיגאן כמגלה הכישרונות של מנצ'סטר סיטי. לאחר מכן הוא פרש מתחום הכדורגל. נפטר ב-17 בפברואר 2022. סטיב ברטנשו, באתר Transfermarkt סטיב ברטנשו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קרל מאנהיים

קרל (קארוי) מאנהיים (בהונגרית: Mannheim Károly, בגרמנית: Karl Mannheim;‏ 27 במרץ 1893, בודפשט – 9 בינואר 1947, לונדון) היה סוציולוג יהודי-הונגרי. נחשב למייסדה של הסוציולוגיה של הידע, ממייסדי חוג יום ראשון בהונגריה. מאנהיים נולד ולמד בבודפשט, ואחר כך בברלין – שם שמע הרצאות מפי גאורג זימל ב-1914 – פריז ובהיידלברג. הוא קיבל משרות בהיידלברג, בפרנקפורט, בבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון ובמכון לחינוך של אוניברסיטת לונדון. מאנהיים היגר מספר פעמים במהלך חייו, מבחינה אינטלקטואלית וגאוגרפית, וניתן לחלק את חייו לשלוש תקופות עיקריות. עד 1911 חי בהונגריה, ובשנת 1919 עבר לגרמניה. בשנת 1933 פוטר מנהיים בשל ממוצא יהודי ונאלץ להגר לאנגליה, שם הוא נתמך על ידי מזכירתו גרטה לורקה, וחי שם עד מותו בשנת 1947. בתקופה שבה שהה בגרמניה, שהייתה התקופה הפוריה ביותר בחייו, הוא פנה מפילוסופיה לסוציולוגיה וחקר את שורשי התרבות. מ-1922 ועד 1925 בהיידלברג הוא עבד תחת הסוציולוג הגרמני אלפרד ובר, אחיו של הסוציולוג הנודע מקס ובר. נורברט אליאס עבד כאחד מעוזריו (מאביב 1930 עד אביב 1933). מאמריו על הסוציולוגיה של הידע הפכו לקלאסיקה. מאנהיים הציע גישה חדשה לחקר הקשר בין ידע לבין חברה. הוא אימץ את העמדה המרקסיסטית לפיה ידע מעוצב על ידי גורמים חברתיים ביחס למיקום החברתי שלהם, אך לא אימץ את התפיסה המרקסיסטית כי ידע כפוף לחלוטין למעמד החברתי. בכך פתח את הפתח להסבר מגוון ומורכב יותר על יסודותיו של הידע, הכולל לא רק מעמד חברתי אלא משתנים חברתיים אחרים, כמו למשל, ההבדלים בין הדורות ("דור סוציולוגי"). בתקופתו בבריטניה, מאנהיים ניסה לנתח את המבנה של החברה המודרנית בעזרת תכנון חברתי דמוקרטי וחינוך. הספר "אידאולוגיה ואוטופיה" (1929), היה הספר הנדון ביותר של סוציולוג חי בגרמניה בזמן רפובליקת ויימאר; תרגומו האנגלי של הספר הפך לנכס צאן ברזל בתאוריה סוציולוגית בכלל ובסוציולוגיה של הידע בפרט. התאוריה של מאנהיים הייתה לנושאם של מחקרים וספרים רבים. מאנהיים עצמו לא כתב חיבורים שהוא החשיב לספרים מוגמרים, אלא מאמרים וחיבורים קצרים יותר, שלאחר מותו צורפו לספרים. מבין האינטלקטואלים שהשפיעו עליו אפשר למנות את ג'רג' לוקאץ', גיאורג זימל, אדמונד הוסרל, קרל מרקס, אלפרד ומקס ובר, מקס שלר ווילהלם דילת'י. דרך אלה ואחרים, היסטוריציזם גרמני, מרקסיזם, פנומנולוגיה ופרגמטיזם אנגלו-אמריקאי השפיעו על יצירתו. מדיה וקבצים בנושא קרל מאנהיים בוויקישיתוף קרל מאנהיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל מאנהיים, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרל מנהיים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבהיסיט וג'ג'יווה

אַבְּהִיסִיט וֵגָ'גִ'יוָה (בתאית: อภิสิทธิ์ เวชชาชีวะ; נולד ב-3 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי תאילנדי, ראש הממשלה ה-27 של תאילנד, מ-15 בדצמבר 2008 עד 6 באוגוסט 2011, ויושב ראש המפלגה הדמוקרטית. וג'ג'יווה נולד בניוקאסל על נהר הטיין באנגליה למשפחת רופאים תאילנדית. את השכלתו רכש במוסדות החינוך היוקרתיים איטון קולג' ואוניברסיטת אוקספורד. לאחר ההפיכה הצבאית בתאילנד, בשנת 1991, הוא התמודד בהצלחה על משרת חבר בית הנבחרים במחוז הבחירה של בנגקוק מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 2001 ניסה, ללא הצלחה, להיבחר לראשות המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לתפקיד זה רק לאחר מפלתה של המפלגה בבחירות בשנת 2005. וג'ג'יווה עומד בראש המפלגה הדמוקרטית בתאילנד מאז פברואר 2005, ושימש ראש האופוזיציה בבית הנבחרים התאילנדי עד למועד היבחרו לתפקיד ראש הממשלה. בעת המשבר הפוליטי בתאילנד בשנים 2005–2006 קרא וג'ג'יווה למלך תאילנד למצוא מחליף לראש הממשלה תאקסין צ'ינוואט. ב-15 בדצמבר 2008 נבחר לראשות ממשלת תאילנד, ויומיים לאחר מכן המינוי קיבל את תמיכתו של מלך תאילנד. בתפקיד זה כיהן עד 6 באוגוסט 2011, אז הוחלף בידי יינגלאק צ'ינוואט. מדיה וקבצים בנושא אבהיסיט וג'ג'יווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבהיסיט וג'ג'יווה אבהיסיט וג'ג'יווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'י

האם התכוונתם ל... אישים: אוסטיליו ריצ'י – מתמטיקאי איטלקי גאי ריצ'י – במאי קולנוע בריטי דניס ריצ'י – חוקר מדעי המחשב אמריקני כריסטינה ריצ'י – שחקנית אמריקאית ליונל ריצ'י – זמר, משורר, מפיק, ומוזיקאי אמריקאי מטאו ריצ'י – מיסיונר ישועי איטלקי נינה ריצ'י – מעצבת אופנה צרפתייה ניקול ריצ'י – דוגמנית ושחקנית טלוויזיה אמריקאית קייט ריצ'י – שחקנית אוסטרלית אחר: נערי ריצ'י – גרמנים שבחרו להתגייס לצבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה ריץ'
פונזי

האם התכוונתם ל... צ'ארלס פונזי – מהגר איטלקי בארצות הברית, שהתפרסם במעשי מרמה והונאה שביצע הונאת פונזי – סוג של הונאת ממון, דמוית תרמית פירמידה ארתור "פונזי" פונזרלי ("הפונז") - דמות מסדרת הטלוויזיה "ימים מאושרים", שגולמה על ידי הנרי וינקלר פוזי (פירושונים)
גאיוס

גאיוס (ביוונית Γάϊος) היא בירת האי ועיירת נמל בפאקסי אשר באיים היוניים. בגאיוס נמצא הנמל העיקרי של האי פאקסי. גאיוס נמצאת בחוף המזרחי של האי. נקראת על שם תלמידו של שאול התרסי (השליח פאולוס), יהודי דובר יוונית שהיה מראשוני השליחים הנוצרים. גאיוס היה זה שהביא את הנצרות לאי פאקסי. גאיוס מונה כשש מאות תושבים. העיירה בנויה בסגנון ונציאני ובה בארים, בתי קפה ומסעדות רבות. בפתח המפרץ ישנו אי קטן בשם אגיוס ניקולאס והאי פאנאגיה ובו בנוי מנזר על שם מרים הבתולה. ב-15 באוגוסט נפתחות דלתות המנזר באי והתושבים של גאיוס באים לבקר, לתרום ולכבד את המקום. בצפון העיירה מוזיאון לתרבות ובו מוצגים מההיסטוריה של הסביבה. האי פאקסי היה מיושב כנראה כבר בתקופה הפרה היסטורית. באופן מסורתי מייחסים לפיניקים את ההתיישבות הראשונה במקום ושם האי לקוח מהמילה הפיניקית פאקס. הרומאים שלטו בפאקסי מהמאה השנייה לפני הספירה. בתקופה הביזנטית ובימי הביניים פאקסי סבלה מהתקפות של פירטים. בזמן מסעי הצלב עברו במקום חיילים מצבאות הצלבנים ומסוף המאה ה-14 לספירה פאקסי כשאר האיים היוניים נשלט על ידי הרפובליקה הוונציאנית. נפוליאון שהכה את הוונציינים באיטליה כבש מיד לאחר מכן את האיים היווניים ובהם את פאקסוס בסביבות שנת 1800. האי נכבש על ידי כח רוסי טורקי ומיד לאחר מכן בשנת 1815, על ידי הבריטים שהקימה את האיחוד של האיים היוניים. בשנת 1864 פאקסוס ויתרה על עצמאותה יחד עם שאר האיים היוניים שהתאחדו עם יוון. מגדל שעון ופעמונים בגאיוס סמטה בגאיוס גאיוס - מבט מהים עוד מבט מהים על גאיוס מדיה וקבצים בנושא גאיוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאיוס גאיוס גאיוס, פאקסוס, יוון הכפרים של פאקסי - גאיוס גאיוס, ביוונית גאיוס בפאקסי
סטיוארט יוסטון

סטיוארט מאקי יוסטון (אנגלית: Stewart Mackie Houston;‏ נולד ב-20 באוגוסט 1949 בדאנון, סקוטלנד) הוא שחקן ומאמן כדורגל לשעבר. יוסטון שיחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצות צ'לסי, ברנטפורד, מנצ'סטר יונייטד, שפילד יונייטד וקולצ'סטר יונייטד. הוא השתתף בכ-250 משחקים במדי מנצ'סטר יונייטד, והבקיע בהם 16 שערים. יוסטון שיחק גם במדי נבחרת סקוטלנד פעם אחת. בזמן ששיחק באולד טראפורד הוא סייע למועדון לזכות באליפות הליגה השנייה בעונת 1974/1975, ובגביע ה-FA ב-1977. החל מ-1990 יוסטון היה עוזרו של מאמן ארסנל ג'ורג' גרהאם, ופעמיים שימש בתפקיד ממלא מקום המאמן: הפעם הראשונה הייתה במשך שלושה חודשים ב-1995 לאחר פיטוריו של גרהאם בפברואר. יוסטון הוביל את המועדון לגמר גביע המחזיקות, אך המשחק הסתיים לבסוף בהפסד של ארסנל לריאל סרגוסה. ברוס ריוק התמנה למאמן ארסנל ב-1995, כאשר יוסטון ממשיך לעבוד גם תחתיו. ריוק פוטר לאחר כשנה בתפקיד, ויוסטון התמנה פעם נוספת למאמן הזמני עד שהמחליף הקבוע ארסן ונגר סיים את חוזהו עם נאגויה גרמפוס. אולם, יוסטון לא המתין להגעתו של ונגר והתפטר מתפקידו באמצע ספטמבר על מנת שיוכל להתחיל לעבוד בתפקיד המאמן הראשי של קווינס פארק ריינג'רס, כאשר ריוק משמש כעוזרו. הריינג'רס, שירדו לליגה השנייה עונה אחת קודם לכן, שאפו לחזור אל הליגה העליונה. אולם, התקופה של יוסטון במועדון לא הייתה מוצלחת והוא פוטר בדצמבר 1997 כשהמועדון היה על סף ירידת ליגה נוספת. יוסטון וגרהאם חזרו לשתף פעולה כשהאחרון התמנה למאמן של טוטנהאם הוטספר ב-1998, אך יוסטון עזב את טוטנהאם לאחר שגרהאם פוטר במרץ 2001. לאחר מכן הוא עבד בוולסול במשך תקופה קצרה. באוגוסט 2008 דווח באמצעי התקשורת כי יוסטון חזר לעבוד עבור ארסנל לאחר 12 שנים, ונטען כי הוא משמש כמגלה כישרונות עבור המועדון. סטיוארט יוסטון, באתר Transfermarkt סטיוארט יוסטון, באתר National Football Teams סטיוארט יוסטון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מאמני ארסנל באתר הרשמי של המועדון כתבה באתר הדיילי מירור על חזרתו המשוערת של יוסטון לארסנל
מאוזר 86SR

מאוזר 86SR (גרמנית: Mauser 86SR; נקרא גם מאוזר SR-86) הוא רובה צלפים בריחי תוצרת חברת מאוזר הגרמנית. ה-86SR מבוסס על רובה ה-SP66 ויועד לכוחות משטרה וצבא. מנגנון הירי הוא בריח מסתובב ידני, המאפשר ירי בבודדות בלבד. הרובה אינו כולל כוונות ברזל אך ניתן לדגם אותו בכוונת טלסקופית. הרובה הוא בעל ארגונומיה טובה (בין השאר הוא כולל קת מתכוונת הניתנת להתאמה הן בתמוכת הלחי ואורך עקב הקת) ונחשב לנוח ליורה. הרובה הוא בעל "קנה צף" (free-floating) ונחשב למדויק ביותר, הוא בעל דיוק של 0.5 דקת קשת. ה-86SR משרת בכוחות הביטחון של ישראל, כולל בצה"ל, בעיקר בתפקידי לוחמה בטרור וזאת בשל דיוקו הרב. בצה"ל הוא נכנס לשירות בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בכלים בודדים וב-1996 בכמויות גדולות יותר. בצה"ל הוא שימש לצד רובי M14, גליל צלפים, M89SR ו-M16A2E3 קלעים. תפקידו של ה-86SR הוא בעיקר לוחמה בטרור וצליפה כירורגית בשל דיוקו הרב. ב-1997 החליט צה"ל לעשות מהפכה בתחום הצליפה והחליף את כל רובי הצלפים שלו ב-M24 SWS הבריחי תוצרת נשקי רמינגטון, ומאוחר יותר הצטייד גם ברובי ה-SR-25 החצי-אוטומטיים. כתוצאה מכך, החלו רובי ה-86SR לצאת בהדרגה משירות אך גם כיום (2018) ה-86SR נמצא בשירות בקרב יחידות מיוחדות ישראליות בזכות דיוקו הרב והארגונומיה הנוחה מאוד שלו. בשנת 2018 רכש צה"ל את הבארט MRAD במטרה להחליף את רובי המאוזר 86SR הישנים בקרב היחידות המובחרות בתפקידי צליפת לוט"ר וצליפה בשטח בנוי, בה הירי נעשה גם בישיבה או בעמידה, כאשר הרובה מיוצב על גבי חצובה או שולחן ירי. המאוזר 86SR היה כנראה גם בשירות יחידות הימ"ס של משמר הגבול לצד רמינגטון מודל 700 משופר ו-SR-25 Mk 11. לפי אתר Isayeret, בסוף העשור השני של המאה ה-21 החלה הוצאת המאוזר 86SR משירות, ונכון ל-2022 הרובה לא בשירות יותר בצה"ל ובכוחות הביטחון של ישראל. רובה צלפים מאוזר 86SR בכוחות הביטחון של ישראל בשתי תצורות: 1 - התצורה המקורית, 2 - תצורה מוסבת עם מתפסים חדשים וקנה מושתק אינטגרלית רובה מאוזר 86SR באתר guns.ru מאוזר 86SR באתר הצלפים Sniper Central:‏ באתר הישן ובאתר החדש תמונה של מאוזר 86SR בשירות לוט"ר אילת, פורום צבא וביטחון בפרש מאוזר 86SR בכוחות הביטחון של ישראל - מידע(הקישור אינו פעיל), אתר Isayeret מאוזר 86SR בכוחות הביטחון של ישראל - תמונות(הקישור אינו פעיל), אתר Isayeret מפרט קטלוגי של רובה צלפים SR 86 באתר צה"ל זיו קורן, צלפי גדס"ר גבעתי ברצועת עזה (בתמונות ניתן לראות רובי מאוזר 86SR על חצובות עומדות ליישומי לוט"ר) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקלדה עיוורת

הקלדה עיוורת או כתיבה עיוורת (נקרא גם: קלדנות) היא טכניקת הקלדה על מקלדת של מכונת כתיבה או מחשב המאפשרת הקלדה יותר מהירה ללא צורך בלהסתכל בכפתורי המקלדת וכך פחות מעייפת מנטלית וגופנית מהמקובל. למיומנות זו יתרון בעבודה במשרד, ולמשרות מסוימות היא מהווה דרישת קדם. בשיטת ההקלדה העיוורת, לכל האצבעות יש מקומות קבועים על המקלדת בזמן שבין הקלדה על המקשים ויש רק דרך נכונה אחת ללחוץ על כל מקש – הדרך בה האצבעות עוברות את המרחק הקצר ביותר ממקומן הקבוע אל המקש שיש ללחוץ עליו. באופן זה, תנועות האצבעות הן הקצרות והמהירות ביותר ולא מושקע מאמץ מנטלי (מודע או לא מודע) בבחירת הדרך להקליד על המקשים השונים. מקומן הקבוע של האצבעות בזמן שבין הקלדה על מקש אחת למשנהו, הוא כדלקמן: האצבעות המורות ממתינות על המקשים ח ו־כ (J ו־F) שאותן מזהה המקליד בלי להביט במקלדת בעזרת סימוני החישה שיש על המקלדת (בליטות הניתנות למישוש). האגודלים ממתינים על מקש הרווח. שאר אצבעות יד ימין ממתינות על שלושת המקשים שמימין ל־ח' ושאר אצבעות יד שמאל על אלו שמשמאל ל־כ'. האגודלים משמשים בשיטה זו רק להקשה על מקש הרווח, כל אצבע אחרת מקישה על המקש עליו היא ממתינה בין ההקשות, על זה שמעליו ועל זה שמתחתיו באלכסון. בנוסף לזה, האצבעות המורות מקישות גם על המקשים שבשני הטורים שבין מקומותיהן הקבועים, כך למשל האצבע המורה של יד ימין אחראית לאותיות ו, ח, צ וגם לאותיות ט, י, מ. ההקלדה העיוורת משחררת את המקליד מהצורך להביט במקלדת. השחרור מהצורך להביט במקלדת הוא אחד האמצעים לזירוז ההקלדה אך יש לו גם יתרונות נוספים – הוא מקל את המאמץ הריכוזי שבהקלדה והופך את ההקלדה לנגישה עבור אנשים עם לקות ראייה. אולם, טכניקת הקלדה זו אינה אפשרית עבור מי שאינו מפעיל בקלות את כל עשר אצבעותיו ולכן אינה נגישה עבור הרבה אנשים עם לקויות בגפיים העליונות. טכניקת ההקלדה דורשת לימוד ותרגול. את טכניקת ההקלדה ניתן ללמוד בקורסים או בעזרת ערכות ללימוד אישי. יש גם עזרי מקלדת ללמידת הטכניקה כמו צביעת המקשים על פי האצבע שאמורה להקיש עליהן והסתרה של תגי המקלדת בהדרגה כדי לאלץ את המקליד ללמוד בעל פה את מקומות המקשים. יצוין כי המהירות משתפרת בעיקר ממיומנות ופחות מלימוד הטכניקה. שיטת ההקלדה העיוורת הומצאה, ככל הנראה, על ידי פרנק אדוארד מקגורין (Frank Edward McGurrin), בעיר סולט לייק סיטי. מקגורין זכה בעזרתה בפרס בתחרות הקלדה בשנת 1888 והחל לפרסמה ולהתפרנס מהדרכתה. קשה לדעת מה ההשפעה של ההקלדה העיוורת על היווצרות פציעות הקלדה משום שנכון לשנת 2008 קשה להעריך באופן כללי את הקשר בין שימוש במחשב לפציעות הקלדה. קצרנות מקלדת דבוראק, פריסת מקלדת אנגלית חלופית, מותאמת במיוחד לנוחות ומהירות. מדיה וקבצים בנושא הקלדה עיוורת בוויקישיתוף קורס בהקלדה עיוורת, אתר sense-lang קורס בהקלדה עיוורת "Solo on Keyboard", אתר Blind Typing Course in Hebrew Agile Fingers מקלדת וירטואלית שגם נותנת פידבק להקלדה במקלדת סקירה מקיפה באתר NCBI – המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגיה של ארצות הברית.
קמיליונר

האקים סריקי (נולד ב-28 בנובמבר 1979) הידוע יותר בשם הבמה שלו קמיליונר (Chamillionaire) שהוא הלחם בסיסים של המילים "chameleon" (זיקית) ו-"millionaire" (מיליונר), הוא ראפר אמריקאי מיוסטון, טקסס. הוא מוכר בעיקר בזכות שירו 'Ridin' שהיה להיט גדול בשנת 2006 וגם זיכה אותו בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד או קבוצה לשנת 2007. [דרוש מקור] בנוסף לכך הוא מחזיק בתואר הראפר שמכר הכי הרבה רינגטונים. מדיה וקבצים בנושא קמיליונר בוויקישיתוף קמיליונר, ברשת החברתית פייסבוק קמיליונר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קמיליונר, ברשת החברתית אינסטגרם קמיליונר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קמיליונר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קמיליונר, באתר ספוטיפיי קמיליונר, באתר AllMusic (באנגלית) קמיליונר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קמיליונר, באתר דיזר קמיליונר, באתר Discogs (באנגלית) קמיליונר, באתר Songkick (באנגלית) קמיליונר, באתר Genius קמיליונר, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חן צימבליסטה

חן צימבליסטה (נולד ב-1966 בקריית אונו) הוא נגן כלי הקשה ומנצח ישראלי. בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב. צימבליסטה החל את חינוכו המוזיקלי בקונסרבטוריון של בית הספר היסודי "ניר" שבקריית אונו. מורו הראשון של צימבליסטה לכלי הקשה היה אלון בור נגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית ובהמשך למד בארצות הברית, בבית הספר הגבוה למוזיקה בברוקלין, אצל מוריס לנג ובדנמרק אצל בנט ליילוף באקדמיה המלכותית בקופנהגן. חן צימבליסטה הופיע עם תזמורות בישראל, אירופה, סין, ארצות הברית, קנדה וברזיל. כמו כן הופיע בפסטיבל ישראל ובפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ובפסטיבלים שונים בגרמניה ובארצות הברית. כן השתתף בקונצרט שלום מיוחד באפריקה. בשנים 2002–2003 שימש כמנהל האמנותי של התזמורת הקאמרית אשדוד. צימבליסטה השתתף כסולן וכמנצח עם התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, סימפונט רעננה, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית ועוד. בינואר 2020 הופיע חן צימבליסטה עם תזמורת ראשון לציון בביצוע בכורה ישראלי של היצירה "דמעות הטבע" מאת המלחין הסיני טאן דון. בשנת 2015 ייסד צימבליסטה את עמותת מפעל המוזיקה הפועלת למען דו קיום מוזיקלי ערבי יהודי. מלחינים ישראלים כתבו בשבילו יצירות, בהם יבגני לויטס, נעם שריף, מנחם ויזנברג, שלמה גרוניך, בנימין יוסופוב ווגנר טיסו הברזילאי. אמו היא הפסלת עפרה צימבליסטה. חן צימבליסטה מנגן בעיקר על מרימבה ועוד על כלי הקשה אחרים. פרס הרדיו פרס פרנסואה שפירא פרס הצילינדר הנודד של אמנות לעם פרס הביצוע- פסטיבל מוזיקה יהודית אמסטרדם אתר האינטרנט הרשמי של חן צימבליסטה (מאורכב) חן צימבליסטה, באתר Discogs (באנגלית) חן צימבליסטה, דף שער בספרייה הלאומית חן צימבליסטה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) חן צימבליסטה, בארכיון הבימה חן צימבליסטה, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו חן צימבליסטה, באתר התזמורת הסימפונית ירושלים דיוקן, אתר הבמה, יולי 2005 נעם בן זאב, אז מה אם אני נפש קלאסית, באתר הארץ, 3 ביולי 2008 בן לוין, "זמן תרבות", המופע של חן צימבליסטה, באתר ynet, 23 בספטמבר 2005 ציפורי לילה עושות עניין עם נתן דטנר ואודיה קורן ראיון בתוכנית "ציפורי לילה", גלי צה"ל, 11 בנובמבר 2011 אמיר מנדל, "החלטתי להפסיק להגיד שאני שמאלני או חברתי ולעשות משהו בעניין", באתר הארץ, 14 במאי 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיאל חזק

יחיאל (חיליק) חזק (25 באוקטובר 1936 – 25 ביוני 2022) היה משורר עברי ומחנך. חזק נולד בקיבוץ אפיקים בשנת 1936 (תרצ"ז). למד בתיכון בית ירח, ובבית ברל, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן באפיקים היה מדריך נוער, מורה ומגדל בננות. היה מורה לספרות בתיכון 'קלעי' בגבעתיים ובתיכון עירוני ד' בתל אביב, שליח עלייה באנגליה ושליח במקסיקו סיטי מטעם הסוכנות. את שיריו הראשונים פרסם בכתב העת "קשת", עורך ראשי אהרן אמיר, החל משנת 1959. ספרו הראשון "אבני בזלת" יצא לאור בשנת 1961. חזק כתב ארבעה עשר ספרי שירה, ביניהם פואמות ליריות אחדות. אחדים משיריו אף הולחנו. אחיו הצעיר, בארי חזק, שהיה משורר אף הוא, נהרג בקרב סרפאום במלחמת יום הכיפורים. יחיאל חזק היה נשוי למשוררת אביבית חזק, שהוציאה לאור את ספר שיריה "מתעברת עם הזמן" ב-2016. אבני בזלת, שירים, עקד, תל אביב, 1961. אתה על פני, שירים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1966. בהורה עזובה, שירים, רישומים גד אולמן, עקד, תל אביב, 1970. ולא המלך, שירים, תל אביב, ספרית פועלים, 1974. קינות מן השורש, שירים, ספרית פועלים, 1977. בגידה, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1982. גלות בארץ, שירות, רישומים ליאו רוט, ספרית פועלים, 1982. שדה חיטה, קו הגמר, שירים, ספרית פועלים, תל אביב, 1989. קרבן, פואמות ושירים, תל אביב, 1990. זמן אמת, שירים, הקיבוץ המאוחד, 1994. ללכת להרים, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1997. להשיב אש לאש, שירים, הקיבוץ המאוחד, 2003. קנאת האדמה, ארבע פואמות 1973–2005, עריכה – לאה שניר, הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2005. במרחק צעקה מן העולם, מבחר שירים 1961–2010, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2011. שירים על הסף, שירים, חבר לעט, תל אביב, 2016. על שני שירים ליחיאל חזק, מאת הלל ויס, נדפס ב"עלי-שיח", 8, תש'ם 1980. על האיש ושירו, לזכרו של יחיאל מר, מאת יחיאל חזק, נדפס ב"מאזנים", מ'ט, 1, תשל'ט 1979. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) לקראת אקופואטיקה ישראלית, מאת יפתח בן-אהרן, עיתון 77: לספרות ולתרבות, גל' 357–358 2011. בן-הארץ בנופיה, חיים שוהם, מאזנים שנה ס"ד, גל' 6–7, 1990. מאזנים: ירחון לספרות, ס"ד (6–7): 73-74, 1990 בין מיתוס השדה לבין מיתוס האב, עידו בסוק, מאזנים, 1991. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) על הקושי לכתוב שירה פוליטית ועל יחיאל חזק, מאת יובל גלעד, עיתון 77, 80–379, דצמבר 2014–ינואר 2015. יחיאל חזק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יחיאל חזק, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" יחיאל חזק, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" יחיאל חזק, חוות-מעון בנחלת-שמעון, שיר, עתון 77, גיליון 318, פברואר 2007 יחיאל חזק אתר נילי דגן פסטיבל מטולה ה-12-מפגש קריאה שביעי יחיאל חזק, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל שיחה עם המשורר יחיאל חזק, באתר הארץ, 5 בינואר 2017 המשורר והמחנך יחיאל חזק הלך לעולמו בגיל 85, באתר וואלה, 27 ביוני 2022 רן יגיל, דחיסות סמנטית היא שם המשחק, באתר הארץ, 6 ביולי 2022 יחיאל חזק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יחיאל חזק, דף שער בספרייה הלאומית יחיאל חזק, בלקסיקון הספרות העברית החדשה