laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טביעת חותם

טביעת חותם היא סימן שנשאר על גבי טין רך אחרי שהוחתם בחותם מגולף. הסימן מושאר על גבי כלי או בתוך בולה עשויים טין לפני צריפתם בתנור. טביעת החותם הייתה בשימוש בעת העתיקה. החותם עצמו, שבו משתמשים להטבעה, עשוי מחומר קשה: אבן, חרס או מתכת. על גבי החותם מגולפים סימנים שונים כגון סימני כתב, איורים גרפיים וסמלים ייחודיים או אחד מהם. ההטבעות נעשו לצרכים מנהליים כדי לסמן את הכלים או המסמכים, בעיקר מסמכים משפטיים, תקבולי מיסים, חוזים, צוואות וצווים. טביעות החותם היו בשימוש כבר באלף השישי לפנה"ס. טביעות חותם נמצאו עוד לפני המצאת הכתב, באתרים ארכאולוגים של תרבות חלף, שהתקיימה בצפון מסופוטמיה כגון תל זיידאן ואתרים נוספים, וכן אתרי תרבות עובייד כמו אתר תבה ע'אורא ועוד. פעמים רבות נמצאות באתרים טביעות החותם עצמן, כשהחותמות לא שרדו. ניתן לשחזר את הציור והטקסט שהיו על גבי החותם מתוך הטביעה. אחד הסוגים הנפוצים של חותמות ששימשו לטביעות חותם, היה חותם גליל מעוצב בצורת גליל קטן, ששימש בעת העתיקה והיה נפוץ בעיקר במסופוטמיה מסוף האלף ה-4 לפנה"ס בתקופת ג'מדת נצר ועד התקופה הפרסית. טביעות חותם מהעיר האראפה מעמק האינדוס, שנמצאו באתרים במסופוטמיה כמו אור ואתרים נוספים, מעידות על סחר שהתקיים בעת העתיקה בין תרבות עמק האינדוס, דילמון (באזור בחריין של ימינו) ומסופוטמיה. בממלכת יהודה, במאה ה-8 וה-7 לפנה"ס, היה נהוג לסמן בהטבעה ידיות קנקני אגירה עם הכתובת "למלך". הם ידועים במחקר בשם חותמות למלך. החוקרים סבורים כי הכדים הכילו שמן או יין אשר הובאו כמיסים לאוצר המלך ונשלחו למקומות שונים לצורכי הצבא או לשימוש המינהל שהיה באותם הערים. הניצנים הראשונים של מערכת ההטבעה הממלכתית ביהודה מופיעים בחורבת קייאפה, במאה ה-10 לפנה"ס, בצורה של טביעת אצבע על ידית הקנקנים. הצבא הרומי נהג להשתמש בטביעות חותם לסימון על גבי לבנים ורעפים שייצר כחלק מתפקידו בעת שהותו בארץ ישראל במאות ה-2 וה-3 לספירה. לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון השישי פראטה התגלו בצפון הארץ, בעיקר בלגיו, וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני. בארץ ישראל נמצאו גם טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס שהותיר הלגיון הרומאי על גבי לבנים ורעפים שייצר כחלק מתפקידו מעת שהותו בפרובינקיית יהודה במאות הראשונה עד השלישית לספירה. בית היוצר של הלגיון התגלה בגבעת רם. לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון העשירי התגלו בעיקר בירושלים וסביבתה, קיסריה וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני. טביעות חותם נמצאו באתרים רבים בארץ ישראל. בדצמבר 2015 פורסם כי בחפירות ארכאולוגיות המתקיימות בירושלים ליד הר הבית למרגלות הכותל הדרומי התגלו 33 טביעות חותם, אחת מהן נשאה את שמו של המלך חזקיהו, שמלך בין השנים 726 או 715 עד 696 לפנה"ס. על החותמת נכתבו המילים "לחזקיהו [בן] אחז מלך יהדה", ובמרכזה סמל שמש עם כנפיים נטויות מטה ושני סמלי ענח' (סמל החיים). ייחודה של טביעת החותם הזו, שהיא נמצאה באתרה בעת חפירה. טביעת חותם של הלגיון העשירי שהתגלו בבית היוצר בגבעת רם חותמות למלך על ידיות קנקנים, מוזיאון הכט חיפה משמאל, חותם גליל ממסופוטמיה עשוי אבן גיר המתאר פולחן לאל שמש, תצוגה מוזיאון הלובר. מימין טביעת החותם חותם המשמש לטביעה. הטביעה הנוצרת מימין, היא של חמישה בעלי חיים. שייכת לתקופת ג'מדת נצר, 3200–2900 לפנה"ס מדיה וקבצים בנושא טביעת חותם בוויקישיתוף חותמות, דף שער בספרייה הלאומית אירית יעקב, שיטת הסימון המיוחדת של יהודה, מחלקה ראשונה, 27 במאי 2015 איתי בלומנטל, תגלית בחפירות ליד הר הבית: טביעת החותם של המלך חזקיהו, באתר ynet, 2 בדצמבר 2015
רדיו רבל

רדיו רבל (באנגלית: Radio Rebel) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני אשר הושק בארצות הברית ב-17 בפברואר 2012 ובערוץ דיסני ישראל ב-19 ביולי 2012. בסרט מככבים: דבי ראיין, סרנה פרמר, אדם דימארקו, מריט פטרסון, אטיקוס מיטשל, ומרסדס דה לה זרדה. לטארה, תלמידת תיכון ביישנית קיצונית, יש סוד כמוס: היא "רדיו רבל" - שדרנית רדיו פודקאסט אלמונית שמשדרת מחדרה ומחוללת מהפכה בבית הספר שלה, וזוכה באהבתו של אביר חלומותיה, שיוצא עם מלכת הכיתה. דבי ראיין - טארה סרנה פרמר - אודרי אדם דימארקו - גאוין מריט פטרסון - סטייסי אטיקוס מיטשל - גייב מרסדס דה לה זרדה - דיג'יי קאמי קיו מדיה וקבצים בנושא רדיו רבל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רדיו רבל "רדיו רבל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רדיו רבל", באתר נטפליקס "רדיו רבל", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "רדיו רבל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גוז'וב ויילקופולסקי

גוז'וב ויילקופולסקי (בפולנית: ‏Gorzów Wielkopolski‏Ⓘ‏; בגרמנית: Landsberg an der Warthe, נהגה: לנדסברג אן דר ורתה, מילולית: "לנדסברג על הוורטה"), או בקיצור גוז'וב, היא אחת משתי ערי הבירה של פרובינציית לובוש בפולין (ביחד עם ז'לונה גורה), כאשר היא מקום מושבו של מושל הפרובינציה. בעיר, השוכנת על גדות נהר ורטה, מתגוררים 124,145 תושבים (נכון ל-2015). בין 1975 ו-1998 היא הייתה בירת פרובינציית גוז'וב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בתקופת שושלת פיאסט הוקם יישוב באזור שהתקיים עד המאה ה-13. בשנת 1249 האזור נמכר לשליטי מרקיזות ברנדנבורג. בשנת 1257 הוקמה עיר בשם Landsberg an der Warthe. בתחילת המאה ה-15 העיר הועברה לשליטת המסדר הטבטוני אך כבר בשנת 1454 חזרה לשליטת ברנדנבורג. בשנת 1939 בעיר התגוררו כ-50 אלף תושבים, רובם גרמנים. עיר ניזוקה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה ובסופה הועברה לשליטת פולין. האוכלוסייה הגרמנית גורשה מהעיר ובמקומה הגיעו פולנים. העיר קיבלה את השמה הנוכחי ב-5 בנובמבר 1946. לפני מלחמת העולם השנייה העיר הייתה מרכז תעשייתי חשוב. במהלך המלחמה מפעלי התעשייה ניזוקו. לאחר שגרמנים עזבו את העיר, ציוד תעשייתי רב הועבר לשטחי ברית המועצות. בשנות ה-50 בעיר הוקמו מפעלי תעשייה חדשים. בין המפעלים היה מפעל של חברת "URSUS" לייצור טרקטורים. בעקבות הקמתו ייצור דגם Ursus C-45 עבר ממפעל בוורשה למפעל החדש. לאחר סיום השלטון הקומוניסטי בפולין, לעיר הגיעו חברות מגרמניה ומיפן והקימו בעיר מפעלים חדשים. בין המעסיקים העיקריים בעיר נמנית Biowet Vetoquinol, חברה עם ניסיון של יותר מ-100 שנים בייצור ציוד רפואי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ערב הסעודית ג'דה, ערב הסעודית איטליה קבה דה' טירני (אנ'), איטליה איטליה טראמו, איטליה גרמניה פרנקפורט על האודר, גרמניה גרמניה הרפורד, גרמניה רוסיה סרנסק, רוסיה ארצות הברית הייזלטון, פנסילבניה, ארצות הברית אוקראינה סומי, אוקראינה מדיה וקבצים בנושא גוז'וב ויילקופולסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוז'וב ויילקופולסקי (בפולנית) גוז'וב ויילקופולסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "גוז'וב ויילקופולסקי", באתר השטעטל הווירטואלי "גוז'וב ויילקופולסקי", באתר JewishGen (באנגלית) שטח ואוכלוסייה בפרופיל הטריטוריאלי ב-2015, משרד הסטטיסטיקה המרכזי של פולין. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תורוואלד נילסן

תורוואלד נילסן (בנורווגית: Thorvald Nilsen;‏ 6 באוגוסט 1881 – 19 באפריל 1940) היה קצין-צי וחוקר קטבים נורווגי. הוא נולד בקריסטיאנסנד. כיהן כרב החובל של האונייה "פראם" במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן בשנים 1912-1910. אמונדסן הזמין אותו במברק למשלחתו אחרי שקצין-צי אחר, שהיה אמור להצטרף אליה, נספה בפגיעת ברק. נילסן, שניסה קודם להתקבל למשלחת ללא הצלחה, השיב בחיוב למברק וצורף למשלחת כמשנה לאמונדסן. במהלך תקופה זו שימשה האונייה גם לתצפיות אוקיינוגרפיות ומדידות בדרום האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1913 עוטר בתואר אביר מדרגה ראשונה של מסדר אולאף הקדוש. הוא שירת כקצין צי בנורווגיה במשך מלחמת העולם הראשונה ואחריה השתקע בבואנוס איירס, שם הלך לעולמו בשנת 1940. מדיה וקבצים בנושא תורוואלד נילסן בוויקישיתוף תורוואלד נילסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Roland Huntford, "The Last Place on Earth", Pan Books, 1985, isbn 330288164 pp. 205--6 Huntford, p. 287
הגנה

האם התכוונתם ל... ההגנה – הארגון הצבאי הגדול והמרכזי של היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, והבסיס להקמת צה"ל. הגנה (צורת קרב) – צורת קרב. הגנה עצמית – הפעלה של כוח על ידי האדם לשם הגנה על חייו, חירותו, גופו או רכושו. הגנה אזרחית – הצעדים הננקטים בקרב האוכלוסייה האזרחית לשם התגוננותה. הגנה מטורפים – התנהגות בעלי חיים נטרפים המצילה אותם מלהיטרף הגנה מפני טילים הגנה מרחבית בגובה רב אח"י הגנה – ספינת מעפילים בשם "ההגנה" שהביאה לישראל 2,678 מעפילים. בחיל הים פעלה תחת השם אח"י הגנה (ק-20) הגנה (מחשב) – כלל האמצעים לשמירה על פעילות תקינה ואמינה של המחשב במשפט חוק הגנת הפרטיות – החוק המרכזי המסדיר את סוגיית הזכות לפרטיות בישראל. חוק הגנת השכר – חוק המסדיר את תשלום השכר לעובדים בישראל. חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה – חוק בארצות הברית. הגנה מן הצדק – גישה בהגנה משפטית הגנת אי שפיות – גישה בהגנה משפטית הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע – גישה בהגנה משפטית הגנת טווינקי – גישה בהגנה משפטית הגנת תום הלב בלשון הרע – גישה בהגנה משפטית בספורט הגנה (כדורסל) – הגנה בכדורסל הגנה אישית – סוג הגנה בכדורסל הגנה (כדורגל) – הגנה בכדורגל הגנה (פוטבול) – הגנה בפוטבול בשחמט הגנה צרפתית – פתיחה בשחמט הגנה הודית של המלך – פתיחה בשחמט הגנה סיציליאנית – פתיחה בשחמט הגנת גרינפלד – פתיחה בשחמט הגנת קארו-קאן – פתיחה בשחמט הגנת אלכין – פתיחה בשחמט הגנת שני הפרשים – פתיחה בשחמט הגנת בנוני – פתיחה בשחמט הגנת פטרוב – פתיחה בשחמט הגנה הולנדית – פתיחה בשחמט הגנה ברלינאית – פתיחה בשחמט שונות הגנת מגדל – סוגה במשחקי מחשב התגוננות מפני כוחות האופל
קריאמה אדומת-רגל

קריאמה אדומת-רגל (שם מדעי: Cariama cristata) היא מין של עוף טורף יבשתי ממשפחת הקריאמיים, שמצוי באמריקה הדרומית. תחום תפוצתה מתפרש מברזיל לדרום נהר האמזונס, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. בית הגידול המועדף עליה הוא ערבות עשב. אורכה נע בין 75 ל-90 ס"מ, ומשקלה כ-1.5 ק"ג. הרגליים, הצוואר והזנב ארוכים יחסית. הניצוי חום בהיר בצוואר, בבטן ובראש, וחום נייטרלי בשאר הגוף. קצה הזנב לבן, הרגליים והמקור אדומים; העיניים צהובות. הנוצות בבסיס המקור מזדקרות למעין ציצה. הזכר והנקבה זהים. קריאתה דמוית-היללה של הקריאמה נשמעת למרחוק. במהלך הקריאה, הזכר מטה את ראשו לאחור. בדרך כלל הקריאמות משמיעות את קריאתן מוקדם בבוקר. בתי הגידול המועדפים על הקריאמות הם ערבות עשב; למרות שהן עשויות לעיתים לחיות במישורי עשב לחים בסמוך לנהר, כמעט לעולם לא יימצאו בשדות או בביצות. בדרך כלל נצפים פרט יחיד או זוג, אם כי משפחת קריאמות עשויה ליצור קבוצה של כ-4 פרטים. הקריאמה הולכת בדרך כלל וכמעט לא עפה; היא יכולה לרוץ מהר יותר מבני אדם, במהירות של עד 25 קמ"ש, לפני שתעוף. הקן מוקם על הקרקע, בשיחים או על עץ בגובה של עד 3 מ' מעל הקרקע. במקרה שהקן מוקם מעל הקרקע, ההורים קופצים לתוכו בדרך כלל, וכמעט לא עפים אליו. הקריאמה אדומת-הרגל היא אוכלת-כול. תזונתה כוללת פרוקי-רגליים (כגון חגבים, חיפושיות, נמליים ועכבישאים), זחלי חרקים, לטאות, דו-חיים, נחשים, מכרסמים ובעלי חוליות אחרים; לעיתים, גרגרי תירס ויבולים אחרים, ופירות בר. בשביה, וכנראה גם בטבע, היא אוכלת גם ביצים ואפרוחים של מיני ציפורים אחרים. מדיה וקבצים בנושא קריאמה אדומת-רגל בוויקישיתוף קריאמה אדומת-רגל, באתר ITIS (באנגלית) קריאמה אדומת-רגל, באתר NCBI (באנגלית) קריאמה אדומת-רגל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קריאמה אדומת-רגל, באתר GBIF (באנגלית) קריאמה אדומת-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
קריסטיאן פרסטרוד

קריסטיאן פְּרֶסְטְרוּד (בנורווגית: Kristian Prestrud ‏ 22 באוקטובר 1881 - 11 בנובמבר 1927) היה קצין-צי ומגלה ארצות נורווגי, שהשתתף במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן בשנים 1912-1910. פרסטרוד היה קצין ראשון של ה"פראם" ומנהיג קבוצת המזחלות המזרחית של המשלחת הנורווגית אל נונאטאק סקוט. אמונדסן שמר בסוד את כוונותיו האמיתיות כלפי יעד ההפלגה של "פראם". האנשים היחידים שידעו על כך לפני מעשה היו אחיו, לאון, ורב החובל של האונייה, לויטננט תורוואלד נילסון. לויטננט פרסטרוד ועוד אחד מאנשי הצוות, הייאלמר פרדריק גיירטסן, קיבלו את המידע הסודי ערב הפלגתה של "פראם" מנורווגיה. לשאר אנשי הצוות, 18 במספר, נודע הדבר רק כש"פראם" עגנה במדיירה. כאשר המשלחת חרפה בפראמהיים באנטארקטיקה, עסק פרסטרוד, בעזרת היאלמר יוהנסן, בתצפיות מדעיות. פרסטרוד צורף לקבוצה המקורית של שמונה אנשים, שעשו את הניסיון הכושל להגיע אל הקוטב ב-8 בספטמבר 1911. אף כי חזרו לאחור לפני הגעה לקוטב בגלל טמפרטורות קיצוניות, החליטו אנשי הקבוצה להמשיך אל המצבור ב-80° דרום, לפרוק שם את מזחלותיהם ולשוב בחיפזון לפראמהיים. בגלל לחץ הזמן נפרעו סדרי הקבוצה, שהתפצלה לכמה ראשים והשניים האחרונים הגיעו לבסיס יותר משש שעות אחרי שאר האנשים. יוהנסון ופרסטרוד הגיעו כושלים ומותשים כליל אל פראמהיים, שאותו מצאו בחשיכה ובערפל רק הודות לנביחת הכלבים, שהנחתה אותם בדרכם. קרוב לוודאי, שפרסטרוד היה קופא למוות אלמלא יוהנסן, שטיפל בו והביאו למקום מבטחים. בבוקר הבא נאלץ אמונדסן להתמודד עם ביקורת קשה וחריפה מצד יוהנסון, שצבר ניסיון קוטבי במשלחת של פריטיוף ננסן אל הקוטב הצפוני. יוהנסון האשים את אמונדסן, שנטש את אנשיו מאחור בחפזונו להגיע לבסיס הבטוח. אמונדסן לא היה מוכן להשלים עם ביקורת חריפה כזאת מצד מי מפיקודיו, ובחר לארגן מחדש את קבוצת הקוטב בצמצום מספר המשתתפים בה. כתוצאה מכך, הופרדו יוהנסון, פרסטרוד וסְטוּבֶּרוּד מצוות הקוטב ונשלחו לחקור את ארץ אדוארד השביעי. כדי להשפיל את יוהנסון עוד יותר, מונה פרסטרוד, המנוסה פחות ממנו, למפקד המשימה. גלעד שהקימה קבוצת פרסטרוד בנונאטאק סקוט, הרי אלכסנדרה (77°11′S 154°32′W﻿ / ﻿77.183°S 154.533°W﻿ / -77.183; -154.533) ב-3 בדצמבר 1911, נחשב לאתר היסטורי באנטארקטיקה. על השתתפותו במשלחת, קיבל קריסטיאן פרסטרוד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), פרס מלכותי נורווגי שייסד האקון השביעי מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן. בשנת 1926 התמנה פרסטרוד לעוזר מנהל הנמל בקריסטיאנסנד. פרסטרוד איבד עצמו לדעת ביריה מאקדח בקריסטיאנסנד, נורווגיה, בשנת 1927. רואלד אמונדסן כתב על המשלחת ב"זידפולן" (הקוטב הדרומי), שיצא לאור בשני כרכים בשנים 1913-1912. הספר תורגם לאנגלית בידי א. ג. צ'אטר, ויצא לאור בשם The South Pole: An Account of the Norwegian Antarctic Expedition in the "Fram," 1910-1912 מדיה וקבצים בנושא קריסטיאן פרסטרוד בוויקישיתוף קריסטיאן פרסטרוד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Kristian Prestrud (Store norske leksikon) Rainer K. Langner, "Scott & Amundsen", Haus Publishing, 2007, Eng. Translation Timothy Beech, ISBN 978-1-905791-08-8, pp.170-175 Langner, pp.175-6 http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008082100043 "רואלד אמונדסן", ביוגרפיה, טור רומן-לרסן, 1998, הוצאת קאפלן, אוסלו, ISBN=8202176476 עמ' 490
יומן הנעל האדומה

יומן הנעל האדומה (במקור: Red Shoe Diaries) היא סדרת דרמה אירוטית ששודרה במקור ברשת הכבלים האמריקאית שואוטיים בשנים 1992–1997. הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי תאגיד פלייבוי, ושודרה גם בערוץ 3 בישראל. פרקי הסדרה בוימו לרוב, במשותף או בנפרד, על ידי זלמן קינג ורפאל אייזנמן. עלילת הפרקים נסובה על חוויותיה המיניות של בחורה, שלעיתים קרובות קריינה ברקע את ההתרחשות. פרקי הסדרה כללו סצינות אהבה עם עירום ומוזיקת רקע חושנית או קודרת. סך הכול הופקו ושודרו 66 פרקים בחמש עונות, סרט טלוויזיה יחיד ועוד 19 סרטים בהפצה ישירה לקלטות וידאו. הפרקים נפתחו במונטאז' קצר של מדור מודעות קוראים בעיתון, בו מופיעה מודעה תחת שם העט "נעליים אדומות". כותב המודעה מבקש מנשים לשלוח לתיבת הדואר שלו סיפורים אישיים מחייהן על אהבה, תשוקה ובגידות. הסדרה לא כללה קו עלילה מתמשך בין הפרקים או דמויות קבועות, מלבד דמותו של ג'ייק וינטרס (דייוויד דוכובני), שעמד מאחורי המודעה. וינטרס נראה משוטט עם סטלה כלבתו, כשהוא מקריא מכתב שהגיע לתיבת הדואר שלו ונפתח במילים "נעליים אדומות יקרות...". את המודעה פרסם לראשונה לאחר התאבדותה של ארוסתו, ועימות שניהל מול הגבר עימה היא ניהלה רומן, בנאי ומוכר נעליים שמכר לה זוג נעלי עקב אדומות, שהיו ההשראה לשם העט שבחר. תקוותו היא להבין את הסיבות להתאבדותה של ארוסתו, זאת מתוך סיפורים של נשים שחוו מצבים דומים. Martin, Nina K. "Red Shoe Diaries: Sexual Fantasy and the Construction of the (Hetero) sexual Woman." Journal of Film and Video (1994): 44-57. "יומן הנעל האדומה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יומן הנעל האדומה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יומן הנעל האדומה", באתר Metacritic (באנגלית) "יומן הנעל האדומה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אור ברנע, פורנו רך, זן נשכח, באתר ynet, 19 בינואר 2011 Backstein, Karen. "Soft Love." 299 Three Strikes and You’re Out? 2.4 (2001): 303-317.
אדולפו ולנסיה

אדולפו חוסה ולנסיה מוסקרה (בספרדית: Adolfo José Valencia Mosquera, נולד ב-6 בפברואר 1968 בבואנוונטורה שבקולומביה) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, ששיחק בעמדת החלוץ. ולנסיה כונה "הרכבת" עקב עוצמתו הפיזית, שיחק בשבע מדינות שונות, וייצג את קולומביה במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998. בשנת 1988 החל ולנסיה את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת אינדפנדיינטה סנטה פה מבוגוטה, בירת קולומביה, שם שיחק חמש עונות, כבש 56 שערים ב-159 משחקים, והביא להתעניינות מקבוצות באירופה בשירותיו. בקיץ 1993 חתם בבאיירן מינכן, וסייע לה לזכות באליפות בעונה היחידה בה שיחק שם, כאשר הוא מסיים כמלך השערים עם 11 כיבושים, בצוותא עם מהמט שול. בתחילת עונת 1994/95 עבר ולנסיה לאתלטיקו מדריד, שם חווה תקרית גזענית, בה סינן כלפיו נשיא המועדון דאז חסוס חיל ש"צריך לחתוך לבחור השחור את הגרון", ובתום עונה אחת, בה כבש שישה שערים, עזב את המועדון. בקיץ 1995 חזר ולנסיה לאינדפנדיינטה סנטה פה, ובהמשך הקריירה שיחק בקבוצות קולומביאניות נוספות כאמריקה קאלי ואינדפנדיינטה מדיין, בפאוק סלוניקי היוונית, רג'אנה האיטלקית, מטרוסטארס האמריקאית, אוניון מרקאיבו הונצואלית, וז'ג'יאנג לוצ'נג הסינית, בה שיחק שתי קדנציות, וסיים את קריירת המשחק הפעיל בשנת 2004. ולנסיה החל לשחק בנבחרת קולומביה בכדורגל בשנת 1992, והטורניר הגדול הראשון בו השתתף היה הקופה אמריקה 1993. במוקדמות מונדיאל 1994, כבש בניצחון המפורסם של קולומביה 5-0 על נבחרת ארגנטינה באצטדיון המונומנטל בבואנוס איירס, שהיה צעד משמעותי לעלייה למונדיאל 1994. קולומביה נחשבה לנבחרת חזקה מאוד, וצופה שתעפיל לשלבים המתקדמים של הטורניר, עם שלל כוכבים כוולנסיה, קרלוס ולדרמה, פרדי רינקון, אנדראס אסקובר ופאוסטינו אספרייה, אך אכזבה והודחה בשלב הבתים. ולנסיה שיחק גם במונדיאל 1998, שגם בו הודחה קולומביה בשלב הבתים. אחריו פרש מהנבחרת, כשלכותו 37 הופעות, בהן כבש 14 שערים. אדולפו ולנסיה, באתר Transfermarkt אדולפו ולנסיה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אדולפו ולנסיה, באתר BDFutbol אדולפו ולנסיה, באתר WorldFootball.net אדולפו ולנסיה, באתר National Football Teams אדולפו ולנסיה, באתר FootballDatabase.eu
המוזיאון הלאומי של בחריין

המוזיאון הלאומי של בחריין (בערבית: متحف البحرين الوطني) הוא המוזיאון הגדול ביותר בבחריין ומהמוזיאונים הוותיקים שלה. המוזיאון שוכן בבירה מנאמה והוא נפתח לציבור בדצמבר 1988. עלות בנייתו היא 30 מיליון דולר, והוא משתרע בשני מבנים על שטח של 27,800 מטר מרובע. המוזיאון שוכן ליד התיאטרון הלאומי של בחריין (אנ'). המוזיאון תוכנן על ידי חברה KHR Arkitekter, חברת אדריכלות מדנמרק. המוזיאון נוסד ביוזמתו של האמיר עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה. אוסף המוזיאון כולל ממצאים רבים מאתרים ארכאולוגים בבחריין, אותם אסף מאז פתיחתו, והם מכסים 5000 שנות היסטוריה. במוזיאון 3 אולמות המוקדשים לארכאולוגיה ולתרבות העתיקה של דילמון, שני אולמות המוקדשים לתרבות ולאורח החיים בבחריין בתקופה הקדם-תעשייתית, ותצוגה מיוחדת מוקדשת לאבן דוראנד, אבן מבזלת באורך 80-70 ס"מ המתוארכת לתקופת הכשית בבל. התצוגה כוללת גם אתר קבורה עתיק אשר הועבר ממקומו במדבר ונבנה מחדש במוזיאון. במוזיאון קיימת גם תצוגה המתארת סצנה מתוך עלילות גילגמש, אשר מתייחסת אל דילמון כאל גן עדן. ב-1993 נפתח אולם נוסף הכולל תצוגה של נושאים בידיעת הטבע המתמקד בסביבה ובטבע של בחריין. התצוגה כוללת דגימות מהפאונה החי והצומח של בחריין. אולמות אחרים במוזיאון מציגים כתבי יד ישנים של הקוראן, הערות על אסטרונומיה ומסמכים היסטוריים. המבנים כוללים תשעה אולמות תצוגה גדולים, אולם הדרכה, חנות מתנות וקפטריה. במבנה שוכנים גם חדרי ההנהלה, מעבדות ומחסנים. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי של בחריין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של בחריין
דראפט ההרחבה של שנת 1988 ב-NBA

דראפט ההרחבה של שנת 1988 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה השמיני בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-23 ביוני 1988 בעקבות הצטרפותן הצפויה של 2 קבוצות חדשות לליגה בעונת 1988/89: מיאמי היט ושרלוט הורנטס. דראפט הרחבה הוא הליך המאפשר לקבוצות חדשות לבחור שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קיימות, למעט שחקנים שהקבוצה בוחרת "להגן" עליהם. בדראפט הנוכחי כל קבוצה יכלה להגן על שמונה שחקנים מתוך סגל הקבוצה. לפני ביצוע הדראפט נערכה הטלת מטבע על מנת לקבוע את סדר הבחירה של הקבוצות בדראפט ההרחבה ובדראפט הרגיל. מיאמי קיבלה את זכות הבחירה הראשונה בדראפט ההרחבה ואת הזכות לבחור 12 שחקנים. שרלוט קיבלה את הזכות לבחור 11 שחקנים בדראפט ההרחבה וקיבלה אפשרות בחירה גבוהה יותר בדראפט 1988. בבחירה הראשונה שלה לקחה מיאמי את ארביד קרמר, שהשתייך לדאלאס מאבריקס מאז דראפט ההרחבה של שנת 1980 ב-NBA, אך מעולם לא שיחק בשורותיה. הבחירה באה בעקבות עסקה בין הקבוצות במסגרתה התחייבה מיאמי לבחור בשחקן בתמורה לבחירת סיבוב ראשון בדראפט. מתוך 12 השחקנים שבחרה הקבוצה רק 4 שיחקו בשורותיה במהלך עונת הבכורה. רק שחקן אחד שיחק בקבוצה למעלה מ-3 עונות (ג'ון סנדוולד). בבחירה הראשונה שלה לקחה שרלוט את דל קרי מקליבלנד קאבלירס, בנוסף אליו בחרה הקבוצה בשלושה שחקנים שנבחרו בסיבוב הראשון בדראפט: מגסי בוגס, מייקל ברוקס וברנרד תומפסון. מתוך 11 השחקנים שבחרה הקבוצה בדראפט ההרחבה 6 שחקנים שיחקו בעונת הבכורה של הקבוצה בליגה. רק 2 שחקנים שיחקו בקבוצה למעלה מ-3 עונות: קרי ובוגס. קרי שיחק בקבוצה במשך 10 עונות והוא מלך הסלים של המועדון והשחקן עם מספר המשחקים הגבוה ביותר בתולדות המועדון. בוגס, השחקן הנמוך בתולדות הליגה, שיחק בקבוצה במשך 9 עונות ומוביל את המועדון באסיסטים. ותק בליגה עד הדראפט עונות בהן שיחק השחקן עם הקבוצה בה נבחר בדראפט ההרחבה מיאמי היט ביצעה עסקאות לפני קיום דראפט ההרחבה עם מספר קבוצות: הקבוצה הסכימה שלא לבחור בביל ונינגטון, ווי בלאב וסטיב אלפורד מדאלאס מאבריקס בתמורה לבחירת סיבוב ראשון בדראפט. מכיוון שהקבוצה הגנה על 8 שחקני סגל, הדבר השאיר למיאמי רק את ארביד קרמר כאפשרות לבחירה. הקבוצה הסכימה שלא לבחור את כרים עבדול-ג'באר מהלוס אנג'לס לייקרס בתמורה לבחירת סיבוב שני בדראפט של 1992. הקבוצה הסכימה שלא לבחור את דניס ג'ונסון מהבוסטון סלטיקס בתמורה לבחירת סיבוב שני בדראפט של 1988. הקבוצה הסכימה שלא לבחור את דני יאנג מהסיאטל סופרסוניקס בתמורה לבחירת סיבוב שני בדראפט של 1988. לאחר ביצוע הדראפט ביצעו הקבוצות את העסקאות הבאות: מיאמי היט העבירה את פרד רוברטס למילווקי באקס תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט של 1989. מיאמי היט העבירה את דרנל ולנטיין לקליבלנד קאבלירס תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט 1990. שרלוט הורנטס העבירה את מייק בראון ליוטה ג'אז תמורת קלי טריפוקה. Sam Goldaper, Miami Chooses 'Who?' first. New-York Times, 24 June 1988 שרלוט הורנטס-רשימת המובילים לפי קטגוריה, (נכון לתאריך 01.12.15) Heat: Key Dates and Transactions: 1988 NBA.com
ניקולאי דה קאוורי

ניקולאי דֶה קאוֶורי (באיטלקית: Nicolay de Caveri;‏ חי בתחילת המאה ה-16) היה קרטוגרף יליד הרפובליקה של ג'נובה באיטליה. המפה שערך, מפת קאוורי, היוותה בסיס למפת ולדזמילר משנת 1507 שמנתוניה הוכן גלובוס יגלוניקוס. קאוורי שירת את מלך פורטוגל ובשל כך הייתה לו גישה למידע שהגיע מספנים פורטוגלים. קיימות גרסאות רבות לשמו, כולן מבוססות על חתימתו בגב המפה הנושאת את שמו: Nicolay Canerio, Nicolo Caveri, Nicolo Canerio, Nicolaus de Caveri, Nicolaus de Caverio, Nicholas de Caveri ו Nicolai de Caveri. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בייסלארד

בייסלארד (באנגלית: Baselard; בגרמנית: Pasler) הוא פגיון או חרב קצרה שהיו בשימוש בימי הביניים המאוחרים.  בשימוש מודרני במילה בייסלארד, המונח משמש לסוג של פגיון מהמאה ה-14 בעל ניצב בצורה של האות האנגלית I שהתפתח מפגיוני האבירים של המאה ה-13. השימוש בשם אינו עקבי, והמונח בצרפתית תיכונה ובאנגלית תיכונה כנראה מתכוון לשורה רחבה של פגיונות גדולים. המונח (בגרסאותיו הרבות) הופיע לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-14. יש ראיות המצביעות על כך שהמונח בייסלארד הוא שיבוש המילה הגרמנית "Basler" שמשמעותה הוא "סכין בזל". תיאורים של הבייסלארד מהאמצע המאה ה-14 נשמרו כחלק מדמויות קברים (הבייסלארד נחשב כחלק מהלבוש הצבאי של אביר מנוח). באמצע המאה ה-14 הבייסלארד היה נשק פופולרי וביצעו איתו חלק גדול ממקרי האלימות האזרחית, והוא זוהה עם חוליגניות. עדות מוקדמת שלו היא ממסמכי בית המשפט של נירנברג (בשנת 1341) שבו יש תיעוד של משפט נגד אדם שפצע אישה על ידי הכאתה בראשה עם פאסלר (שמו הגרמני של הבייסלארד). כמה תקנוני חוק גרמניים מהמאה ה-14 והמאה ה-15 הוציאו מחוץ לחוק את הבייסלארד בגבולות העיר. בסוף המאה ה-14 הבייסלארד הפך מאוד פופולרי בחלקים נרחבים של מערב אירופה, כולל צרפת, איטליה, גרמניה, ואנגליה. הנס סלואן כתב שיר סאטירי על השימוש בבייסלארד כאביזר אופנה. פריס פלוומאן קישר בין הבייסלארד לססגוניות מיותרת: בסיפורו מסופר על שני כמרים, סר ג'ון וסר ג'פרי, מוצגים כשהם מתרברבים בחגורות הכסף שלהם, ובבייסלארד או בפגיון האונות שלהם עם כפתורים מצופים זהב. ווט טיילר נרצח עם בייסלארד על ידי ראש העיר של לונדון, ויליאם וולוורת', בשנת 1381.