laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חן עזריאל

חן עזריאל (נולד ב-26 ביוני 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. עזריאל שיחק בילדותו בקבוצת הפועל ירושלים, ולאחר מספר שנים עבר למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. בעונת 2004/2005 שיחק עזריאל בקבוצת נערים א' של המועדון, וזכה איתה באליפות ליגת הנערים ואף בתואר מלך השערים של הקבוצה עם 24 שערים. בעונה זו שיחק עזריאל בעמדת הקשר הימני. בעונת 2005/2006 התקדם עזריאל לקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים בהיותו בן 17 בלבד. בתחילת העונה הוא הוסט לעמדת החלוץ, אך עקב קשייו להשתלב בה חזר בהמשך לעמדת הקשר הימני. בעונה זו סיים עזריאל כמלך שערי הקבוצה עם 25 שערים, ואף זכה איתה בגביע המדינה לנוער לאחר ניצחון בגמר המפעל על הפועל תל אביב בפנדלים. במהלך העונה התגלה עזריאל על ידי הסקאוט של קבוצת היראקלס שביקשה להחתימו. ב-14 במאי 2006 ערך עזריאל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 2–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת המחזור האחרון של העונה, ובמשחק זה כבש את שערו הראשון בקריירה. בעונת 2006/2007 זכה עזריאל עם קבוצת הנוער בדאבל הראשון בתולדותיה. בגמר הגביע לנוער מול מועדון ספורט אשדוד כבש עזריאל שלושער בניצחון קבוצתו 3–0. ב-15 בפברואר 2007 זומן עזריאל בפעם הראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל. ב-23 באוגוסט פתח בהרכב הנבחרת הצעירה שזכתה בפעם השנייה ברציפות בטורניר לובנובסקי, לאחר ניצחון 2–0 על סרביה עד גיל 21. בעונת 2007/2008 צורף עזריאל לסגל הקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, וערך את הופעתו הראשונה בעונה זו במשחק מול פ.צ. קופנהגן במסגרת סיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות. עזריאל לא שותף במשחקים רבים בעונה זו, אך היה שותף לזכייה בדאבל הראשון בתולדות המועדון. בעונת 2008/2009 הושאל עזריאל להפועל פתח תקווה. אף על פי שנפצע במהלך הקיץ ואף התעוררה מחלוקת בינו לבין הקבוצה, הוחלט לבסוף שעזריאל יישאר בפתח תקווה לעונה אחת. הוא נעדר לתקופה ארוכה בעקבות הפציעה, וחזר לשחק בתחילת שנת 2009. באפריל 2009 הוא נפצע שוב, כאשר שבר את קרסולו, ובעקבות כך נעדר עד לסיום העונה. בעונת 2009/2010 חזר עזריאל לבית"ר ירושלים, והוסט על ידי מאמן הקבוצה, יצחק שום, לעמדת המגן הימני, אולם לאחר שדוד אמסלם מונה למאמן הקבוצה במקומו של שום, חזר עזריאל לתפקידו המקורי. בתחילת עונת 2011/2012 חתם עזריאל במכבי חיפה, ששילמה עבורו כ-3.8 מיליון שקל. עזריאל לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ולקראת עונת 2012/2013 הושאל בחזרה לבית"ר ירושלים לעונה אחת. לאחר שחזר למכבי חיפה ולא נכלל בסגל הקבוצה, הושאל ב-7 בינואר 2014 לבני יהודה תל אביב עד תום העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית. לאחר שלא שיחק מאז קיץ 2014, ב-17 בפברואר 2015 חתם במועדון ספורט אשדוד. עזריאל סבל מפציעה ולא שיחק במדי הקבוצה בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. ב-1 בדצמבר 2015, לאחר יותר משנה וחצי שלא שיחק, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת חצי גמר גביע הטוטו לליגה הלאומית. את שער הבכורה שלו במועדון כבש ב-18 בדצמבר 2015, במשחק נגד הפועל בני לוד שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל כבש שישה שערי ליגה עד תום העונה וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש שני שערים בליגת העל, ובעונת 2017/2018 מיעט לשחק עקב פציעה ממושכת. בשנת 2019 שוחרר מהקבוצה, ולאחר מכן פרש ממשחק. בית"ר ירושלים אליפות: 2007/2008 גביע המדינה: 2007/2008 גביע הטוטו: 2009/2010 מדיה וקבצים בנושא חן עזריאל בוויקישיתוף חן עזריאל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל חן עזריאל, באתר Transfermarkt חן עזריאל, באתר Soccerway חן עזריאל, באתר FootballDatabase.eu
דגל הפדרציה האוסטרלית

המונח "נס ניו סאות' ויילס" מפנה לכאן. לערך העוסק בדגל המדינה האוסטרלית, ראו דגל ניו סאות' ויילס. דגל הפדרציה האוסטרלית הידוע גם כ-נס ניו סאות' ויילס נוצר כתוצאה מניסיון לעצב דגל עבור האומה האוסטרלית בשנת 1830. הדגל הוצא בלוח השנה של ניו סאות' ויילס של שנת 1831 ובביטאון משרד הדואר בידי קפטן ג'ון ניקולסון, מפקד נמל סידני אשר גם עיצב אותו. עיצובו של הדגל היה הדגל הקולוניאלי הלאומי משנת 1823 שקפטן ניקולסון עזר בעיצובו. כמו הדגל הקולוניאלי, דגל הפדרציה הציג את היוניון ג'ק והצלב הדרומי אך הצלב נצבע בצבע כחול, לא אדום ושובצו בו חמישה כוכבים ולא ארבעה. צורתו של הדגל הייתה תלויה ביותר היכן ייצרו אותו, יצרנים שונים צבעו גוונים שונים של כחול, שיבצו כוכבים מחומשים במקום מתומנים או הציבו את הכוכבים במיקומים שונים על הצלב. הדגל דומה במקצת לדגל יוריקה אשר נוצר בשנת 1854 ותוכנן על בסיס דגלים כגון דגל הפדרציה על פי כמה היסטוריונים. דגל הפדרציה הפך פופולרי לעין שיעור והונף לאורך חופה המזרחי של אוסטרליה במשך למעלה מ-70 שנה. הוא מעולם לא זכה להכרה רשמית אך הונף בידי חסידי הפדרציה האוסטרליים והיה בשימוש צי הסוחר האוסטרלי כתחליף לדגל לאומי. בשנת 1884 לורד דרבי ממשרד המושבות הבריטי אסר את השימוש בדגל על ספינות כנראה בגלל הדמיון לנס הלבן. במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 הדגל היה בשימוש תנועות פוליטיות אשר דגלו ברעיון איחודה של אוסטרליה, תנועת כגון "אגודת הילידים האוסטרלית" או "ליגת הפדרציה האוסטרלית" אשר פעלו תחת הססמה "אומה אחת, גורל אחד, דגל אחד". הדגל היה חביבו של ראש הממשלה הראשון של אוסטרליה סר אדמונד ברטון, אשר ביקש כי הדגל ישלח לאישור לצד הדגל אשר זכה בתחרות העיצוב - הנס הכחול. הממשלה האוסטרלית דחתה את הדגל ואימצה את הנס הכחול בשנת 1903 אך אזרחים אוסטרליים רבים המשיכו להניף את דגל הפדרציה עד שנות ה-20 של המאה ה-20 לערך. דגל אוסטרליה הדגל הקולוניאלי הלאומי של אוסטרליה דגל יוריקה דגל הפדרציה האוסטרלית, באתר דגלי העולם (באנגלית) New South Wales Ensign/Federation Flag דיון באתר דגלי העולם על ההיסטוריה של דגל אוסטרליה דגל חדש לאוסטרליה (הדגל הנוכחי) דגל חדש לאוסטרליה, מעבר קצר על ההיסטוריה של הנס הכחול ודגל הפדרציה "Australian National Flag, History". It's an Honour. Australian Government. אורכב מ-המקור ב-2011-08-21. נבדק ב-2008-09-18. "History of the Australian national flag (Part 2)". Flags Of The World website. נבדק ב-2008-09-18.
אוסקר נגלי

פרופ' אוסקר נגלי (בגרמנית: Oskar Naegeli ;‏ 25 בפברואר 1885 – 19 בנובמבר 1959) היה דרמטולוג במקצועו ושחמטאי שווייצרי שזכה באליפות השחמט של שווייץ בשנים 1910 ו-1936. נגלי שיחק בנבחרתה האולימפית של שווייץ בארבע אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית: [1] באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח השני השיג תוצאה של +6 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)[2] בין היתר השיג תיקו מול בוריסלב קוסטיץ', ארנסט גרינפלד ומקס אויבה. באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +3 -3 =5 [3] באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השני השיג תוצאה של +4 -8 =3 [4] באולימפיאדת השחמט 1935, האולימפיאדה השישית שהתקיימה בורשה, בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -8 =5 [5] באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936), בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -6 =9 [6] בין היתר סיים בתיקו מול פאול קרס, גזה מארוצי ויאן פולטיס . בשנת 1933 הפסיד נגלי דו-קרב מול סאלו פלור 2-4, באותה עת היה פלור אחד מהשחקנים החזקים ביותר בעולם. נגלי השתתף בתחרויות הבינלאומיות החזקות שהתקיימו בברן בשנת 1932 ובציריך בשנת 1934. נגלי הוא קרוב משפחה של האמן האראלד נגלי. בתחום הדרמטולוגיה קרוי סינדרום נגלי על שמו. אוסקר נגלי, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
דגל הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה

דגל הליגה האוסטרלית נגד הגליה (במקור באנגלית: Australian Anti-Transportation League Flag) הוא הדגל בו השתמשו חברי הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה אשר התנגדו לגירוש אסירים למושבות הבריטיות אשר כיום מהוות את אוסטרליה. דגל זה מיוחד במינו כיוון שהוא התיעוד הראשוני לשימוש במוטיב הצלב הדרומי על דגל כפי שהוא מופיע בשמי הלילה. הדגל עוצב בשנת 1849 בידי ג'ון וסט מלאוסון, טסמניה ומשנת 1851 היה בשימושה של הליגה במושבות האוסטרליות ובניו זילנד. הדגל הוא נס כחול: דגל הממלכה המאוחדת בקנטון והצלב הדרומי על הארכית. לדגל היה גבול לבן סביב שלושת צדדיו עליו נכתבו שם הליגה, שנת ייסודה ושם המושבה בה הונף הדגל. השימוש בדגל הופסק לאחר הפסקת ההגליה בשנת 1853 אך עיצובו השתרש בדגלים רבים ביניהם דגל ניו זילנד, דגל ויקטוריה ודגל אוסטרליה. Foley, C. A. 1996. The Australian Flag: Colonial relic or contemporary icon? The Federation Press ISBN 1-86287-188-4 דגל אוסטרליה דגל הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אוסטרליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אף אוזן גרון (להקה)

שלישיית אף אוזן גרון הייתה להקה ישראלית, שפעלה בין השנים 1970 ל-1975. אף אוזן גרון הוקמה בשנת 1970במסגרת להקת חיל התותחנים אותה הקים המפיק איתן גפני במסגרת שרות המילואים שלו. כשאל יובל דור וקיקי (צבי) רוטשטיין הצטרף עמי מנדלמן. בתחילת דרכם הם הופיעו בתוכנית שכולה לחנים של יוני רכטר, חבר נוסף בלהקה הצבאית. הם הקליטו שמונה שירים ובהם הגרסה הראשונה של "דמעות של מלאכים" של דן מינסטר. השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה. לאחר שחרורם משירות סדיר בסוף 1971, הופיעה השלישייה כשלישייה אזרחית בניהולו של איתן גפני ובשנים הבאות היו להם מספר להיטים, גם כשלישייה עצמאית וגם כמלווים קוליים לזמרים דוגמת אבנר גדסי עם השיר "נפרדנו כך". בין להיטיהם במצעד הפזמונים עד אמצע 1975 היו: "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים, "עושים היסטוריה", "חגיגה" ו"שלא ייגמר לי הלילה" שהיה להיטה הגדול של השלישייה. השלישייה השתתפה כמלווים קוליים בפסטיבל הזמר והפזמון 1973 לשירים "ליל חניה" בביצועם של חנן יובל, ירדנה ארזי ואפרים שמיר, הצטרפו לשלישיית בנות חוה לשירים של שלמה ארצי ("שיר בבוקר בוקר") ולגידי גוב ("יעלה ויבוא"), וכמו כן נתנו ליווי קולי בשיר "נצח ישראל לא ישקר". ב-1975 יצא אלבום הבכורה של השלישייה, "שמש אחת", ובו היו בעיקר שיריהם המקוריים. בין היתר נכללו בו גם חידושים לשירים "חמסינים במשלט" של נעמי שמר בעיבוד רוק של גיל דור ואת "החמה מראש האילנות" של חיים נחמן ביאליק. שירם האחרון שהצליח במצעדים היה "חגיגה", קטע רוק מורכב, עם הרמוניות קוליות מפתיעות, שהראה מה היה הפוטנציאל הגלום בשלישייה. חבריה בחרו ללכת בדרך אחרת, צירפו אליהם את הזמרת שלומית אהרון והקימו את להקת הכל עובר חביבי. אף אוזן גרון, באתר שירונט אף אוזן גרון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אף אוזן גרון, באתר Discogs (באנגלית) אף אוזן גרון, דף שער בספרייה הלאומית אף אוזן גרון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
דגלי המושלים של מדינות אוסטרליה

דגלי המושלים מדינות אוסטרליה הם הדגלים האישיים אשר בשימושם הרשמי של מושלי המדינות המרכיבות את אוסטרליה המייצגים, כל אחד בנפרד, את ראש המדינה (צ'ארלס השלישי, מלך אוסטרליה). למעט דגל מושל קווינסלנד, מקורם של הדגלים בשינויים החוקתיים אשר חלו בשנות השבעים ושנות ה-80 של המאה ה-20 במדינות אוסטרליה. בעבר, מושלי המושבות הבריטיות הניפו כדגלם האישי, את דגל הממלכה המאוחדת מושחת במרכזו בסמל המושבה, על מנת לציין את מעמדו כמשנה למלך ונציגו של הכתר במושבה. במושבות האוסטרליות של אז, דגלי המושלים היום מושחתים בסמל המושבה מוקף בזר עלי דפנה. גם לאחר איחוד אוסטרליה, כאשר המושבות לשעבר הפכו למדינות בחבר העמים, המשיכו מושלי המדינות להניף את דגלם הישן. במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, המדינות (למעט מדינת קווינסלנד) הפנו עורף למודל הקולוניאלי הבריטי, לצד השינויים החוקתיים של אותה תקופה אשר הגיעו לפסגתם עם חוק אוסטרליה, 1986 אשר סיים את מעמדן של המדינות כמושבות עצמאיות של הממלכה המאוחדת. מאז אישורו של החוק, מערכת היחסים בין מושלי המדינות לבין ממשלת הממלכה המאוחדת פסקה והמושלים הפכו לנציגיה של המלכה, כל אחד במדינתו הוא. דגלי המושלים של רוב המדינות הם למעשה דגלי המדינות בתוספת כתר אדוארד הקדוש מעל סמל המדינה. כיוון ובדגלי ויקטוריה וקווינסלנד כבר משובץ הכתר, אימצו המדינות הללו גרסאות שונות: דגל מושל ויקטוריה הוא דגל המדינה אשר שדהו זהוב (במקום כחול) וכוכבי צלב הדרום מופיעים באדום, בעוד שמושל קווינסלנד עודנו מניף את היוניון ג'ק המושחת הישן. גלריית דגלי אוסטרליה דגל אוסטרליה דגל המושל הכללי של אוסטרליה דגלי המושלים של מדינות אוסטרליה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
רוי אמרסון

רוי סטנלי אמרסון (באנגלית: Roy Emerson; נולד ב-3 בנובמבר 1936) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אמרסון זכה ב–12 תוארי טורנירי גראנד סלאם יחידים ו–16 תוארי טורנירי גראנד סלאם לזוגות. הוא הטניסאי היחיד שזכה בכל ארבעת תוארי טורנירי הגראנד סלאם ליחידים וזוגות. סך 28 תוארי טורנירי הגראנד סלאם שלו הם שיא כל הזמנים לגברים. הוא זכה ברוב תאריו בתקופה שקדמה לעידן התחרויות הפתוחות. רוי אמרסון נולד בבלאקבאט שבקווינסלנד באוסטרליה ומאוחר יותר עברה משפחתו לבריסביין. אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם יחידים 12 פעמים: שש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1961, 1963-1967), פעמיים באליפות צרפת הפתוחה (1963, 1967), פעמיים בווימבלדון (1964 - 1965) ופעמיים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1961, 1964). בנוסף, אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם זוגות 16 פעמים: שלוש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1962, 1966, 1969), שש פעמים באליפות צרפת הפתוחה (1960-1965), שלוש פעמים בווימבלדון (1959, 1961, 1971) וארבע פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1959, 1960, 1965, 1966). אמרסון החזיק במשך 34 שנים בשיא כל הזמנים של זכייה בטורנירי גראנד סלאם יחידים עם 12 זכיות וזאת מאז שהוא זכה בטורניר הגראנד סלאם ה-12 שלו באליפות צרפת הפתוחה בשנת 1967. שיא זה נשמר עד טורניר וימבלדון בשנת 2000 בו פיט סמפראס שבר את השיא עם הזכייה ה-13 שלו, בדרך לזכייה ב-14 טורנירי גראנד סלאם, אך גם שיא זה נשבר מאז. בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית (אנ'). כיום מתגורר בניופורט ביץ' שבקליפורניה. יש לו בית נוסף בעיירה גשטאט שבשווייץ בה הוא מחזיק מרפאת טניס ואליה הוא מגיע כל קיץ. המגרש המרכזי בתחרות אליאנס שווייץ הפתוחה בגשטאט נקרא על שמו - "רוי אמרסון ארנה". מדיה וקבצים בנושא רוי אמרסון בוויקישיתוף רוי אמרסון, באתר ה-ATP רוי אמרסון, באתר ה-ITF רוי אמרסון, באתר גביע דייוויס רוי אמרסון, באתר היכל התהילה של הטניס EMERSON, Roy, Award:Australian Sports Medal, itsanhonour.gov.au ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרון פאוסטר

שרון פאוסטר (נולדה ב-23 באוגוסט 1982) היא שחקנית ישראלית. שרון פאוסטר נולדה באילת ב-23 באוגוסט 1982 וגדלה בפתח תקווה. בילדותה ונערותה למדה בבית ספר לריקוד. בהמשך עברה לגור בתל אביב, וסיימה לימודי משחק בבית צבי, שם הופיעה בהצגות רבות. בשנת 2007 שיחקה פאוסטר בסדרה "24/7" של תום אבני, וכן הופיעה בסדרה "זבנג!". בשנת 2008 פרצה פאוסטר לתודעה כששיחקה בסדרה "סרוגים" את רעות, רואת חשבון פמיניסטית דתית. בהתחלה התנגד לייזי שפירא, במאי הסדרה, להשתתפותה בסדרה בגלל גילה הצעיר, אך לבסוף נבחרה. פאוסטר השתתפה בשלוש העונות של הסדרה. באותה השנה שיחקה גם בתפקידי משנה בסדרות "חשופים" ו"המקום". פאוסטר נשואה ומתגוררת בפתח תקווה. שרון פאוסטר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרון פאוסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רחלי רוטנר, מתחזקת: ראיון עם סרוגה, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2008 שרון פאוסטר - אודות, הדף של פאוסטר בפייסבוק
מקושרים

מקושרים היה אתר אינטרנט חינמי, אשר פעל כרשת חברתית מקוונת ישראלית בין השנים 2004–2014. האתר היה בשימוש חופשי, ואפשר לכל גולש ליצור עמוד פרופיל משלו, בו יכול היה לספר על עצמו, להעלות תצלומים ולעדכן את חבריו בנעשה בחייו. לגולש הייתה אפשרות ליצור לעצמו רשימת חברים, המורכבת מקשרים קיימים וחדשים כאחד. באפריל 2014 הודיע האתר על סגירתו לצמיתות, וב-11 במאי 2014 האתר נסגר. האתר הוקם על ידי קבוצת יזמים שכללה את שחר בר-דוד, ויקי גלאם וגיא כהן באוגוסט 2004, מתוך רעיון שמקורו בחו"ל - הקמת רשת חברתית אינטרנטית. החברה הראשונה שמימשה רעיון זה באינטרנט הייתה חברת Friendster בארצות הברית. אתר Friendster הושתת על תאוריה שפותחה על ידי סטנלי מילגרם בשנות ה-70 של המאה ה-20, הקרויה "תאוריית העולם הקטן" או שש דרגות של הפרדה. באוגוסט 2008 רכשה חברת וואלה תקשורת כ-34% מאתר "מקושרים" תמורת 4.55 מיליון ש"ח; במרץ 2009 רכשה 36% נוספים תמורת 4.5 מיליון ש"ח ובכך הגדילה את החזקותיה בחברה ל-70%. ב-10 במרץ 2013 פסק בית המשפט כי יש להכיר ברן אברהם כאחד מיזמי ומשקיעי האתר. יזמי מקושרים ביחד ולחוד חויבו בהוצאות של כרבע מיליון ש"ח. בעקבות עליית הפופולריות של פייסבוק הפכה "מקושרים" במהלך השנים ללא רלוונטית, וב-11 במאי 2014 נסגר האתר לצמיתות. חלק מרכזי באתר היה "עיתון מקושרים", דרכו העלו גולשים מדי יום עשרות כתבות. בנוסף נתן האתר במה לכותבים שרצו לשתף כתבות שלהם, ואלפי גולשים אחרים הצביעו והגיבו על כתבות אלו מדי יום. בין הקטגוריות שהיו באתר: עיתון מקושרים קהילות סקרים אירועים סרטונים דואר פנימי של האתר וצ'ט לרשימת חברים חדשות מחברים חבר'ה (אתר אינטרנט) LinkedIn מנותקים – אתר מקושרים של וואלה! סוגר את שעריו, הפעם באופן סופי, באתר "מזבלה", 9 באפריל 2014 וואלה מתרחבת ורוכשת חלק מהרשת החברתית "מקושרים" חן מענית, ‏סכסוך "מקושרים": פיצוי של 200 אלף שקל לאחד המשקיעים, באתר גלובס, 10 במרץ 2013
גויוק חאן

גּוּיוּק חַאן (Güyük Khan;‏ 1206–1248) היה החאן הגדול השלישי של האימפריה המונגולית ושלט בין השנים 1246 ל-1248. גויוק היה בנו של אוגדיי חאן ונכדו של ג'ינגיס חאן. גויוק החל את דרכו כמפקד צבאי תחת שלטונם של ג'ינגיס ואוגדיי, בתפקיד זה הצטיין כאשר כבשו הכוחות שבפיקודו ב-1233 את ממלכת פוקסיאן-וואנו הגורג'נית. גויוק כמו גם קרובי משפחתו האחרים כדוגמת באטו, היה שותף בפלישה המונגולית לרוסיה ואירופה. המערכה באירופה: אביו של גויוק – אוגדיי חאן – נתן את הפיקוד על הצבא לסבוטאי שהיה המפקד המוכשר ביותר בצבא המונגולי ולבאטו שהיה בנו של ג'וצ'י, הבכור בין בניו של ג'ינגיס חאן שהעניק לגוצ'י וצאצאיו את כל השטח שנמצא מערבית להרי אורל וצפונית לים השחור. מכיוון שאירופה נכללת בתחום השליטה העתידי של צאצאי ג'וצ'י והעובדה שבאטו היה הבכור בין נכדיו של ג'ינגיס חאן (דבר בעל משמעות גדולה אצל המונגולים), החליט אוגדיי חאן לתת הפיקוד על הצבא לבאטו. גויוק שרת כמפקד בצבא תחת פיקודו של באטו וסבוטאי, דבר שהכעיס אותו מאוד מכיוון שהוא היה בנו של החאן ולכן ציפה להוביל את הצבא. לאחר שהמונגולים כבשו את רוסיה, פרץ ויכוח בין בניו של אוגדיי חאן, גויוק ובורי לבין באטו שבמהלכו העליבו השניים את באטו שבתגובה שלח רץ אל אוגדיי חאן להודיע לו על ההצלחה במערכה ברוסיה ועל התנהגות בניו של אוגדיי חאן כלפיו. אוגדיי שרתח מזעם על גויוק קרא לו לשוב מיד למונגוליה ושם הוכיח אותו על התנהגותו, שלל ממנו את צבאו (ולפי כמה סברות גם את זכותו למשול אחרי מותו של אוגדיי) וגזר עליו להישאר בנחלתו שבמערב סין, בעוד הצבא המונגולי ממשיך במסע המלחמה לתוך אירופה. עם מותו של אוגדיי, הופסקה המערכה באירופה וכל הנסיכים המונגולים נקראו לשוב למונגוליה כדי לבחור חאן חדש. הצבא באירופה שעמד בשערי וינה קיבל את ההודעה על מותו של אוגדיי והמערכה הופסקה בפתאומיות כאשר כל הנסיכים, חוץ מבאטו, חזרו למונגוליה. באטו התמקם בשטח שבין הוולגה לקייב, הקים באזור זה את הממלכה המונגולית אורדת הזהב, וביסס בה את כוחו וצבאו. באטו ניסה למשוך זמן ולדחות את עלייתו של גויוק לשלטון בכך שלא הגיע למונגוליה כדי לבחור חאן חדש (לפי הוראותיו של ג'ינג'יס חאן היה על כל הנסיכים להתכנס ולבחור חאן). בתקופת זמן זו קיבלה על עצמה אלמנתו של אוגדיי חאן, טורגנה ח'אטון את השלטון בפועל למשך חמש שנים, בהם פעלה לקידום מעמדו של גויוק. לבסוף החליט באטו לשלוח את אחיו הצעיר להצביע במקומו. ב-1246 התמנה גויוק לחאן הגדול. שלטונו של גויוק היה רעוע וקצר מועד. על אף הצלחות יחסיות בחזית הסינית נגד שושלת סונג וכיבוש איראן, הוא התמודד עם בעיות פנים בדמות באטו וקרוביו, ועם חוסר פופולריות. ב-1248 זימן גויוק את באטו למונגוליה, במה שרבים מפרשים כתחבולה שנועדה לאסרו. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל – גויוק נפטר בגיל 42 באותה השנה, בעקבות שילוב קטלני של אלכוהוליזם ושיגרון. הוא היה בדרכו לאורדת הזהב של באטו, ספק כדי לסגור איתו חשבון (סברה פחות אפשרית מכיוון שהוא התקדם לעבר שטחו של באטו עם צבא די קטן) ספק כדי לחדש את מסע המלחמה באירופה ולגייס צבא נוסף מכוחותיו של באטו. אלמנתו לקחה עליה את השלטון בפועל, אך נכשלה בניסיונה להעביר את השלטון למשפחתה, ומונגקה נתמנה לחאן ב-1251. דז'וצ'י צ'אגאטאי חאן אוגדיי חאן טולוי מונגקה חאן מדיה וקבצים בנושא גויוק חאן בוויקישיתוף גויוק חאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בנק פועלי אגודת ישראל

בנק פועלי אגודת ישראל (בקצרה: בנק פאג"י) היה בנק בישראל שנוסד על ידי איחוד שתי קופות מילווה של תנועת פועלי אגודת ישראל מתל אביב ומחיפה, הבנק נועד לשרת בעיקר את הציבור החרדי והדתי לאומי. בשנת 2015 מוזג אל תוך הבנק הבינלאומי והפך למערך פאגי. הבנק הוקם בשנת 1977 והיה בבעלות משותפת של הבנק הבינלאומי (65%) והסתדרות פועלי אגודת ישראל, גופים הקשורים לה ואנשים פרטיים מקרב חברי התנועה (35%). בעת ייסודו היו לבנק שלושה סניפים שהתבססו על סניפי קופות מלווה וחסכון של פועלי אגודת ישראל בתל אביב ובחיפה. הקופה התל אביבית נוסדה בסוף שנת 1936 והצטרפה בראשית 1938 לברית הפיקוח של הקואפרציה האשראית בארץ ישראל. הקופה החיפאית נוסדה גם היא באותו זמן. עם השנים גדל חלקו של הבינלאומי עד כדי 68.68% מהון המניות ומזכות ההצבעה בבנק. בשנת 2010 רכש הבנק הבינלאומי את כל מניות המיעוט של הבנק, שנהפך לחברה בת בבעלות מלאה של הבנק בבינלאומי. לאחר מכן עזבו את דירקטוריון הבנק היו"ר אברהם ורדיגר וכל חברי הדירקטוריון שהיו מזוהים עם פועלי אגודת ישראל, במקומם מונו אנשי הבנק הבינלאומי. לבנק היו סניפים ברחבי ישראל, בעיקר בריכוזים של אוכלוסייה חרדית בירושלים ובבני ברק. בתחילת 2013 נפתח הסניף ה-23 שלו בשכונת רמות אלון בירושלים. ביוני 2015 פורסמה הודעה לתקשורת על כך שדירקטוריון הבנק הבינלאומי אישר את מיזוג הבנק אל תוך הבנק הבינלאומי. המיזוג בוצע בפועל ב-31 בדצמבר 2015 אל תוך הבנק הבינלאומי והפך למערך פאגי המתמקד בציבור החרדי והדתי לאומי. אתר האינטרנט הרשמי של בנק פועלי אגודת ישראל בנק פאג"י מציג: כנס לגברים בלבד, באתר ynet, 7 בדצמבר 2009 בנק חדש לפועלי אגודת ישראל, דבר, 26 בינואר 1978 מענק מיוחד, מעריב, 20 בינואר 1978 בקופת מלוה וחסכון של פועלי אגודת ישראל בתל אביב, הצופה, 14 באוגוסט 1942 ישיבת המועצה של המרכז, הצופה, 1 במרץ 1938 חיפה, הצופה, 7 בפברואר 1938 יוסי ניסן, ‏הבעת אמון: הבנק הבינלאומי מגבש תכנית לרכישת מניות פאג"י, באתר גלובס, 19 באוגוסט 2009 עירן פאר, ‏הבינלאומי מתקדם לרכישת האחזקה המלאה בפאג"י, באתר גלובס, 24 בינואר 2010 בנק פאג"י פתח סניף חדש בקניון רמות, אתר קוקר, 3 בפברואר 2013 אליצפן רוזנברג, הבנק הבינלאומי ממזג את בנק פאג"י ויובנק, באתר ynet, 17 ביוני 2015
נס כוחות ההגנה של אוסטרליה

נס כוחות ההגנה של אוסטרליה הוא נס אוסטרלי אשר מייצג את שלוש הזרועות של כוחות הביטחון של אוסטרליה. הנס הוכר כ"דגל אוסטרליה" על פי סעיף 5 של חוק הדגלים 1953 ב-14 באפריל 2000. הצי המלכותי האוסטרלי וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי מצוידים בדגלים משל עצמם: נס אוסטרליה הלבן ונס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי וצבא אוסטרליה מניף את דגל אוסטרליה. ייעודו של נס כוחות ההגנה הוא למקרה של פעילות משולבת של יותר מזרוע צבאית אחת. הנס הוא טריקולור – כחול כהה, אדום וכחול בהיר, המייצגים את הצי המלכותי, צבא היבשה ואת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בהתאמה. במרכז הנס משובץ סמל כוחות הביטחון בזהב. הסמל מורכב מעוגן, חרבות מוצלבות ועיט פרוש כנפיים לייצוגן של שלוש הזרועות, בתחתית הסמל משובץ בומרנג ומעליו כוכב חבר העמים. נס כוחות ההגנה של אוסטרליה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
תומאס הייקראפט

תומאס הייקראפט (באנגלית: Thomas Haycraft; 5 באוקטובר 1858 – 16 ביולי 1936) היה שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים"). תומאס הייקראפט נולד באיזלינגטון, לונדון. למד באוקספורד ובשנת 1885 הוסמך לעריכת דין. לאחר שעסק מספר שנים בפרקטיקה פרטית באזור השיפוט של דרום מזרח אנגליה, עבר ללונדון והצטרף ללשכה של בוררים וכן עסק במחקרים עבור בית המשפט הגבוה. בשנת 1899 התמנה הייקראפט לנשיא בית המשפט המחוזי בעיר לרנקה שבקפריסין ובזאת החלה דרכו כשופט קולוניאלי. בתפקיד זה כיהן במשך 12 שנה עד שבשנת 1911 עבר לכהן במשרה שיפוטית בגיברלטר, שאותה מילא עד לשנת 1913, אז עבר לכהן כשופט באי מאוריציוס. בשנת 1916 עבר לאי גרנדה בים הקריבי כדי לשמש בו זקן השופטים. עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל נקרא הייקראפט בשנת 1921 מן האי גרנדה לכהן כזקן השופטים הראשון בארץ ישראל. כשופט קולוניאלי בעל ותק של למעלה מעשרים שנה הביא עמו הייקראפט גישה שמרנית ויחס מתנשא לאנשי ה"מזרח". הייקראפט דגל בגישה שאין לייבא לארץ ישראל את העקרונות הנעלים של המשפט המקובל האנגלי שאינם מתאימים לדעתו לתושבי הארץ. לאחר מאורעות תרפ"א התמנה זקן השופטים הייקראפט לעמוד בראש ועדת חקירה שתפקידה היה לחקור את הסיבות שהביאו לפרוץ המאורעות. הוועדה נשאה את שמו ונקראה ועדת הייקראפט. מסקנות הוועדה בראשותו היו כי אמנם הערבים פתחו במאורעות, אך ההתפרצות נבעה כתוצאה מחשש אמיתי בקרב הערבים לפגיעה בפרנסתם וכי הם חששו משינוי האופי הערבי של ארץ ישראל, מהשתלטות היהודים על אדמותיהם ומאותם יהודים שהיו בעלי תפישה קומוניסטית, אשר על כן כל עוד הבריטים ימשיכו לעודד עלייה יהודית והתיישבות יהודית, תימשך אלימות הערבים. את היהודים האשימה הוועדה בכך שהם נתנו פרשנות קיצונית לכתב המנדט. מסקנות אלו חיזקו את הקיצונים שבקרב הערבים. שש שנים כיהן הייקראפט כזקן השופטים בארץ ישראל, שהיה תפקידו האחרון בטרם פרישה. בשנת 1927 פרש לגמלאות ושב לאנגליה. את שארית חייו חי הייקראפט בסביבה כפרית במחוז דבון. הוא נפטר ב-1936 בגיל 78 שנים. בשנת 1891 הוא נשא לאישה את פאולינה ריצ'רד, ביתו של מפקד המשמר המלכותי הצרפתי, פאול ריצ'רד. יחד גידלו את בנם. Assaf Likhovski, Law and Identity in Mandate Palestine, UNC Press, 2006.