מועצת הפירות

מועצת הפירות הייתה מועצת ייצור שאיגדה את מגדלי הפירות הנשירים בישראל. המועצה הוקמה בשנת 1960 ומוזגה לתוך מועצת הצמחים בשנת 2003. דיונים על הקמת מועצת הפירות התקיימו כבר בתחילת 1958. על פי התוכנית, מועצת הפירות כללה את ענפי ענבי המאכל, בננות, פירות סובטרופיים והפירות הנשירים. הקריאות להקמת המועצה התגברו לאחר שבקיץ 1959 היו בשוק עודפי יבול גדולים בפירות הקיץ. בלמרחב טענו שהקמת המועצה נדרשת כדי להעביר רווחים עודפים מהסוחרים אל היצרנים והצרכנים. ב-15 במאי 1960 הסמיכה הממשלה את שרי החקלאות והמסחר להרכיב את מועצת הפירות. בסוף 1960 חתם שר החקלאות על צו האוסר נטיעת עצי פרי ללא היתר ממועצת הפירות. במועצה היו 40 חברים, נציגי המגדלים, הסוחרים, הצרכנים (2 חברים) ומשרדי הממשלה הכלכליים. יו"ר המועצה הראשון היה שלמה כנרתי שהיה גם סגן מנכ"ל משרד החקלאות. בשנות ה-60 וה-70 כיהן כמנהל המועצה, יוסף גורס ממעיין צבי. בשנת 1974, בהתאם לחוק מועצת הפירות שנכנס לתוקפו, מונה חיים מולכו ליו"ר המועצה. בשנת 1983 פרש יוסף גורס מתפקיד מנכ"ל המועצה ובמקומו מונה עזרא מאיר. המועצה עסקה בחלוקת רישיונות לנטיעות חדשות, תוך מריבות בין גורמים שונים למי יינתנו הרישיונות. המועצה פעלה לאכוף את החלטותיה ופנתה לבית המשפט נגד חקלאים שנטעו ללא היתר. המועצה ייצגה את מגדלי הפירות בפני הממשלה, בדרישה למשטר מיסוי נח לתוצרי פרי ולסיוע ממשלתי. במשך שנים בקשה הממשלה להקטין את מספר מועצת הייצור. בשנת 1968 התקיים משא ומתן על איחוד המועצה עם מועצת הגפן. המועצה אוחדה בשנת 2003 עם מועצת הירקות והמועצה לשיווק פרי הדר להקמת מועצת הצמחים, והייתה לענף הפירות במועצה זו. המועצה הוקמה כחברת מניות והפעילה סמכויות פיקוח על פי החוק לפיקוח על מצרכים ושירותים. אולם הפעלת סמכויות כפייה נתקלה בבעיות משפטיות ועל כן משרד החקלאות בקש לחוקק חוק מיוחד המסדיר את פעילות מועצות הייצור, ובהם מועצת הפירות. אולם גיבוש החוק נתקל בקשיים. בתחילת 1963 מחו אנשי התאחדות האיכרים נגד נוסח החוק בטענה שהוא ייטיב עם התעשיינים. בסוף 1969 התנגדו הסוחרים הסיטונאיים לחוק בטענה שהחוק המוצע יביא לנישולם. החוק חוקק סופית ביולי 1973. ענף הפירות, באתר מועצת הצמחים מועצות הייצור והשיווק של תוצרת חקלאית, על המשמר, 26 בפברואר 1958 י. ויידלר, עודפי הפירות השנה מחייבים הקמת מועצות ייצור ושיווק, דבר, 4 בספטמבר 1959 מועצה לייצור ושיווק פירות, למרחב, 16 בספטמבר 1959 שרי החקלאות והמסחר ירכיבו מועצה לייצור ושיווק פירות, למרחב, 16 במאי 1960 נטיעות עצי פרי וגפן - רק לפי רשיון מיוחד, על המשמר, 1 בדצמבר 1960 "תחבולה נגד הורדת המחירים של פירות", מעריב, 29 בנובמבר 1960 מועצת הפירות תפעל העונה להסדר השיווק, על המשמר, 8 ביולי 1960 סילביה נדב, מי הכשיל הנטיעה בהתיישבות הצעירה, על המשמר, 25 בינואר 1961 בפירות: שנה טובה לנוטע ולצרכן, על המשמר, 22 באוגוסט 1966 מועצת הפירות דורשת להגדיל הסיוע הממשלתי, דבר, 13 בספטמבר 1974 חילופי גברי במועצת הפירות, דבר, 11 בינואר 1983 חבל ההר מערער על ביצוע צוו הנטיעות, על המשמר, 19 בדצמבר 1960 מועצת הפירות ויישובי ההר נגד היתר נטיעות חדשות, על המשמר, 20 בפברואר 1963 מערערים על תכנון הנטיעה, על המשמר, 24 באוגוסט 1966 מנחם רהט, רמות נפתלי נאבק על זכותו לטעת אגסים, מעריב, 6 בינואר 1972 תביעה לביטול המס על מצים טבעיים, חרות, 22 במאי 1962 מו"מ על איחוד מועצת הפירות ומועצת הגפן, הצופה, 11 ביולי 1968 מציעים איחוד של המועצות לייצור ולשיווק בחקלאות, הצופה, 15 בנובמבר 1968 בג"ץ 36/18 ארגון מגדלי הפירות בישראל נ' שר החקלאות ופיתוח הכפר, ניתן ב־27 בנובמבר 2018 רוב היישובים החקלאיים בארץ יושבים על הקרקע שלא כחוק, דבר, 18 באוגוסט 1966 משרד החקלאות יגיש הצעות חוק נפרדות למועצות הייצור והשיווק, דבר, 26 בנובמבר 1967 תביעה להחיש חקיקת חוק מועצת הפירות, דבר, 7 ביוני 1973 החקלאים נגד חוק מועצת הפירות, חרות, 25 במרץ 1963 סיטונאי הפירות והירקות יתנגדו לחוק מועצת הפירות, הצופה, 25 בנובמבר 1969 חוק מועצת הפירות יאפשר הכוונת השיווק, דבר, 1 באוגוסט 1973