משרד המיעוטים

משרד המיעוטים היה משרד ממשלתי שמונה על הטיפול במיעוטים בישראל. המשרד הוקם יחד עם הממשלה הזמנית, ופעל מ-1948 ועד הקמתה של ממשלת ישראל הראשונה ב-1949. בשנים שלאחר מכן, מונו שרים בלי תיק שעליהם הוטלה האחריות לטיפול בענייני המיעוטים. עם הכרזת העצמאות והקמתה של מדינת ישראל, ב-1948, קם משרד ממשלתי שמונה על הטיפול במיעוטים באוכלוסייה. בכור-שלום שטרית מונה כשר האחראי על משרד, במקביל לתפקידו כשר האחראי על משרד המשטרה, וגד מכנס שימש כמנכ"ל המשרד. המשרד נועד לטפל בצרכי בני המיעוטים בתוך מדינת ישראל באופן זמני, כאשר על פי התוכנית הייתה כוונה להעביר את פעילויות משרד המיעוטים בהדרגה לידי משרדים אחרים ולהותיר את המשרד רק כגורם מייעץ. המשרד טיפל בנושאים שונים הקשורים בערביי ישראל, ובין השאר דאג לעבודה, חינוך, שירות רפואי, חשמל, מים ומזון לאזרחי ישראל הערבים. המשרד הקים סניפים במקומות בהם היו ריכוזים של ערבים שנשארו תחת שלטון ישראל, בהתאם להתקדמות כוחות צה"ל. לקראת הקמת ממשלת ישראל הראשונה התקיימו דיונים בשאלה מי יהיה שר המיעוטים, אולם לבסוף הוחלט לפרק את המשרד, להעביר את סמכויותיו למשרדים השונים ואת הטיפול בענייני זכויות המיעוטים למשרד המשפטים. משרד המיעוטים פורק באופן רשמי ביוני 1949. לאחר ביטול משרד המיעוטים שפעל למעשה רק בממשלה הראשונה, לא כיהן עוד אדם בתואר "שר המיעוטים", אך בחלק ממשלות ישראל כיהן שר בלי תיק, או שר אחר שהיה אחראי על ענייני המיעוטים: בממשלת ישראל ה-27 שימש משה קצב, שהיה גם סגן ראש הממשלה ושר התיירות כ"שר הממונה על המגזר הערבי". בממשלת ישראל ה-28 שימש מתן וילנאי כ"יו"ר ועדת השרים לענייני האזרחים הערביים". במסגרת זו ניסח תוכנית אותה כינה "תוכנית 4 מיליארד השקל" לטיפול בבעיות המגזר. במסגרת זו העיד וילנאי בפני ועדת אור בנוגע למהומות אוקטובר 2000 כי הזהיר את אהוד ברק מסכנת פיצוץ במגזר הערבי. בממשלת ישראל ה-29 כיהן השר סאלח טריף כשר במשרד ראש הממשלה האחראי על ענייני המיעוטים. בממשלת ישראל ה-32 קיבל אבישי ברוורמן משרה של שר בלי תיק האחראי על ענייני המיעוטים. לאחר התפלגות סיעת העצמאות, ופרישת מפלגת העבודה והתפטרות שריה, בהם ברוורמן התעתדה הממשלה למנות את השר להגנת העורף מתן וילנאי לתפקיד השר האחראי לענייני המיעוטים, אולם בקרב ערביי ישראל הייתה התנגדות לכך ששר הממונה על הגנת העורף יופקד על המיעוטים בשל הרושם שעשוי להיווצר כאילו המיעוטים מהווים סכנה למדינה. כחלק מההסכם הקואליציוני בין "הליכוד" ל"כחול לבן" להקמתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש, הוחלט על חידוש פעילות המשרד. תחילה דובר על שר חיצוני ממוצא ערבי, עם חלוף הזמן פורסם שהמשרד יאויש על ידי חבר כנסת מ"כחול לבן". לבסוף הקמת המשרד מחדש לא יצאה אל הפועל. שרי המיעוטים לדורותיהם: אלינה קורְן, ‏כוונות טובות: קווים לדמותו של משרד המיעוטים, 14 במאי 1948 – 1 ביולי 1949, קתדרה 127, ניסן תשס"ח, עמ' 113-140 שלומי אלדר, נתניהו, זה הזמן למנות שר לענייני מיעוטים, 25 באפריל 2019 בדין וחשבון של ועדת דירוג עובדי הממשלה (1949), מכנס רשום כ-"ממונה על המשרד" במרץ 1949. באותו מקור נקבע שמקום עבודתו הקודם היה "מנגנון ההגנה". בתי ספר עיתון צרכניות ולשכות עבודה לערבים בישראל, מעריב, 20 ביולי 1948 מדינת ישראל דואגת למיעוטים, מעריב, 7 באוקטובר 1948 ראו הקמת סניף בנצרת: 60 אלף הערבים בשטח עכו-נצרת רואים עצמם כנתיני מדינת ישראל, מעריב, 21 ביולי 1948 ראו למשל: שרים זמניים ליד ממשלה קבועה?, מעריב, 9 במרץ 1949 שר האוצר ינהל את המשרד למסחר ותעשיה, דבר, 21 במרץ 1949 משרד המיעוטים פורק היום רשמית, מעריב, 13 ביוני 1949 סאלח טריף - השר הלא-יהודי הראשון, באתר הארץ, 3 במרץ 2001 מיכאל מילשטיין, דרוש שר ערבי – עכשיו. ויש כמה מועמדים, באתר ynet, 2 באפריל 2020 החלוקה המסתמנת: כך תיראה הממשלה הבאה, באתר בחדרי חרדים, 13 במאי 2020