laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון טיילר בונר

ג'ון טיילר בונר (באנגלית: John Tyler Bonner; ‏12 במאי 1920 - 8 בפברואר 2019) היה פרופסור אמריטוס לביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. חלוץ בחקר האבולוציה וההתנהגות בעזרת פטריות חברתיות מסוג עובש רירי. נולד בניו יורק. קיבל תואר ראשון (1941) שני (1942) ודוקטורט (1947) מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1942 ל-1946 שירת בחיל האוויר האמריקאי, שם ערך מחקרים בפיזיולוגיה בגבהים. הוא לימד באוניברסיטת פרינסטון בין השנים 1947 ל-1990. בשנת 1966 הצטרף למכתב התמיכה של הביולוג הגרמני הרמן מולר שכותרתו "האם האבולוציה הביולוגית היא עקרון טבע אשר הוכח בצורה יסודית על ידי המדע?", יחד עם עוד 176 חותמים. בשנת 2002 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי, Lives of a Biologist: Adventures in a Century of Extraordinary Science. נישא בשנת 1942 לרות והיה אב לארבעה. Cells and Societies (1955) The Evolution of Development (1958) The Cellular Slime Molds (1959) The Ideas of Biology (1962) Size and Cycle (1965) The Scale of Nature (1969) On Development: The Biology of Form (1974) The Evolution of Culture in Animals (1980) The Evolution of Complexity (1988) Researches on Cellular Slime Moulds (1991) Life Cycles: Reflections of an Evolutionary Biologist (1992) Sixty Years of Biology: Essays on Evolution and Development (1996) First Signals: The Evolution of Multicellular Development (2000) Lives of a Biologist: Adventures in a Century of Extraordinary Science (2002) Why Size Matters: from bacteria to blue whales (2006) . דף אישי באתר אוניברסיטת פרינסטון סרטון וידאו על עבודתו עם עובש רירי John Tyler Bonner A Dynamical Discussion with John Bonner(הקישור אינו פעיל) ראיון עמו The Evolution of Complexity, by Means of Natural Selection ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האיגוד הבין-לאומי לחוקרי ג'נוסייד

האיגוד הבין-לאומי לחוקרי ג'נוסייד (באנגלית: International Association of Genocide Scholars) הוא ארגון שמטרתו לקדם את המחקר וההוראה של נושא השמדת העם, ולקדם מדיניות למניעת רצח עם. האיגוד הוקם בשנת 1994. האיגוד מוציא לאור כתב עת הנקראGenocide Studies and Prevention: An International Journal בשיתוף עם הוצאת אוניברסיטת טורונטו. מדי שנתיים מקיים הארגון כנס חוקרים בין-לאומי. בשנת 1997 הכיר הארגון באופן רשמי בשואת הארמנים. בשנת 2007 הכיר הארגון גם ברצח העם היווני-פונטי וברצח העם האשורי שהתרחשו באימפריה העות'מאנית בין השנים 1914 ל-1923. בשנת 2005 קרא הארגון לאו"ם לשלוח כוח התערבות כדי לעצור את רצח העם בדארפור. אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד הבין-לאומי לחוקרי ג'נוסייד (באנגלית)
גרירה טקסטואלית

גרירה טקסטואלית (Textual Entailment - TE) היא יחס מכוון בין טקסטים, המבטא את העובדה שהנכונות של טקסט אחד גוררת את הנכונות של טקסט אחר. אחת הבעיות האופייניות לתחום של עיבוד שפה טבעית בעזרת מחשב היא הבעיה של זיהוי גרירה טקסטואלית (RTE): בהינתן טקסט (t) והיפותזה (h), על המחשב להחליט האם הטקסט גורר את ההיפותזה, כלומר, האם אדם סביר הקורא את הטקסט יגיע למסקנה שההיפותזה נכונה. לדוגמה, נתבונן בטקסטים הבאים: טקסט: "תרח הוליד את אברם את נחור ואת הרן, והרן הוליד את לוט" היפותזה א: "לוט הוא נכד של תרח" היפותזה ב: "תרח הוא גבר" היפותזה ג: "תרח הוא בן 70" היפותזה ד: "תרח הוא עקר מלידה" הטקסט גורר את היפותזה א ואת היפותזה ב; הטקסט לא גורר את היפותזה ג; והטקסט סותר את היפותזה ד. תוכנת מחשב שמטרתה לזהות גרירה טקסטואלית צריכה להיות בעלת ידע במגוון רחב של תחומים, החל בתחום המילולי, דרך התחום התחבירי, ועד לתחום הסמנטיקה וידע על העולם. זיהוי גרירה טקסטואלית יכול לשמש כשלב ביניים במספר רב של אפליקציות הקשורות לעיבוד שפה טבעית, כגון: חיפוש תשובות לשאלות בטקסט גדול, הפקת מידע מתוך טקסט לפי תבנית, סיכום מסמכים אוטומטי, ועוד. Textual Entailment Portal באתר האגודה לבלשנות חישובית. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
WD-40

WD-40 הוא השם המסחרי של תרסיס רב שימושי לצורכי שימון, סיכה ואחזקה, המיוצר על ידי החברה בעלת השם הזהה. תרסיס השמן הוא למעשה המוצר העיקרי של החברה (המייצרת בנוסף גם מספר זניח של חומרי ניקוי), ואחראי למרבית מכירותיה. מוצרי החברה משווקים ב-176 מדינות בעולם, מהם כ-50% באמריקה, כ-30% באירופה, וכ-10% באסיה. התרסיס פותח על ידי נורם לרסן בשנת 1953 בקליפורניה לצורכי האחזקה של טילי אטלס של חיל האוויר האמריקאי ובשנת 1958 החלה הפצתו המסחרית. שם התרסיס נגזר מראשי התיבות Water Displacement - 40th Attempt, כלומר, "דוחה מים - ניסיון 40". השם ניתן כיוון שלרסן ניסה מספר תרכובות, עד שבניסיון ה-40 הצליח לפתח את המוצר. החברה מחזיקה בנוסחתו של התרסיס כסוד מסחרי שמור ביותר, עד כדי כך שאף לא רשמה עליו פטנט על מנת שלא תחויב לגלות את הנוסחה. לפי גיליון בטיחות חומרים שמוציאה החברה בארצות הברית, התרסיס מכיל: 50%: ספירט לבן 25%: גז פחמימני מעובה 15%: שמן תעשייתי 10%: חומרים אחרים. התרסיס הוא תכשיר כימי רב שימושי. הרכב החומרים ממנו הוא עשוי, מאפשר שימוש במגוון רחב של יישומים כגון: ניקוי והסרה של לכלוך, שומן וחומרי דבק שונים. יבוש מכלולים המכילים לחות. המסה של חלודה על גבי מתכות. שימון ומניעת איכול מתכות. על פי המפורט באתר הרשמי של החברה, ניתן להשתמש בתרסיס בכ-2,000 סוגי שימושים שונים. החברה מנהלת "מועדון מעריצים" של המוצר אשר שולחים אליה דיווחים בעניין שימושים שונים שעשו בתרסיס בהצלחה. מדיה וקבצים בנושא WD-40 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של WD-40 (באנגלית) WD-40, ברשת החברתית פייסבוק WD-40, ברשת החברתית אקס (טוויטר) WD-40, ברשת החברתית אינסטגרם אתר החברה בעברית מידע עסקי על חברת חברת WD-40 באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) חברת WD-40, בגוגל פיננסים ‎2000+ WD-40 Uses | Prevent Rust & More
בקר ולינגטון

בקר ולינגטון או ביף ולינגטון (באנגלית: Beef Wellington) הוא מאכל בשר בקר פופולרי במטבח האנגלי. המאכל כולל אומצת בקר, שאותה חובקות שכבות של פאטה (לרוב פאטה כבד אווז) ודוקסל פטריות, העטופות בבצק עלים ונאפות בתנור. בחלק מגרסאות מאכל זה הבשר נעטף בחביתית. מאכל בריטי דומה הוא כריך הצייד. מקור שמו של המאכל אינו ברור. על פי אחת הסברות, המאכל נקרא על שם ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, אשר הביס את נפוליאון בונפרטה בקרב ווטרלו. לפי סברה אחרת, מקור השם של המנה הוא בניסיון לתת שם אנגלי פטריוטי למאכל הצרפתי filet de bœuf en croûte, בתקופת מלחמות נפוליאון. לפי סברה שלישית המנה נקראת בשם זה על שום דמיונה למגפיים המכונים באנגליה "נעלי ולינגטון". מדיה וקבצים בנושא בקר ולינגטון בוויקישיתוף ההיסטוריה של המאכל היסטוריה של המנה ומתכון ההיסטוריה של המנה ומתכון (בעברית)
ברוך תאומים-פרנקל

הרב ברוך תאומים-פרנקל (ה'תק"ך, 1760 – ז' בתמוז ה'תקפ"ח, 1828) היה רב בלייפניק ונודע כאחד מגדולי דורו. התפרסם בשם ספרו ברוך טעם. נולד לרב יהושע יחזקאל פייבוש תאומים שהיה הרב של אוסטרובצה, אביו היה נכדו של הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים ונינו של הרב יונה תאומים-פרנקל, בעל ה"קיקיון דיונה". יש אומרים כי למד בישיבתו של רבי משולם איגרא בטיסמניץ, אך ככל הנראה מדובר בטעות. כיהן כרב בווישניצא משנת תקל"ח, ומשנת תק"ס ועד פטירתו כיהן כרב בלייפניק, בה ייסד גם ישיבה. בשנת תקל"ח נישא לבתו של הרב יהודה פרנס, ראש הקהל של וישניצא (בנו של הרב ברוך פרנס חתן הרב יצחק סג"ל לנדא, רבה של קרקוב). בזיווג שני נישא לבתו של הרב יהודה לייב הלוי מליסא. אשתו השנייה נפטרה בשנת תקס"ט. בזיווג שלישי נישא לאלמנת הרב משה הכהן רפפורט, בתו של הרב צבי יהושע הלוי הורוביץ שהיה רב בטרייביטש, פרוסטיוב ובטרנוב, בנו של רבי שמעלקה מניקלשבורג. בתו, רחל, נשאה לרבי חיים הלברשטאם מצאנז. נטמן בבית הקברות בלייפניק. הרב יהושע השיל (ה'תק"ם - ה' בתמוז ה'תר"ג) מקומרנה. הרב יוסף מפלאנסק. רחל פייגא (בערך תקנ"ז-) אשת רבי חיים הלברשטאם מחסידות צאנז. בתו אשת רבי חיים הלברשטאם בזיווג שני. אשת הרב מנחם מאניש תאומים-פרנקל. יוכבד רבקה (תקס"ה - בערך תקצ"ד) אשת הרב מאיר יחיאל הלוי קמינר נכד המגן אברהם. בנם הרב יהודה היה חותנו של השפת אמת. חיה אשת הרב ישעיה שיף מזמאשט. רייזל. אשת הרב שלמה זלמן גולדשטוף מקרקוב. בנם ר' יהושע יחזקאל פייבל גולדשטוף (תק"פ-תרל"ח). מחבר "לקט אמרים", "מליץ יושר" (תרל"ו), "קורות העולם". ברוך טעם על סוגיות הש"ס עטרת חכמים ברוך שאמר אמרי ברוך - הערות על שולחן ערוך חושן משפט, יורה דעה ואבן העזר ועל נושאי כליו. הגהות על שולחן ערוך אורח חיים. בשנת 2019 נמצא כתב יד של הגהות אלו שכלל הגהות שלא נמצאו בעבר וכן תיקון טעויות מהגרסה הישנה. הגהות לשו"ת הרשב"א, תשל"ד. מלבד חיבוריו השאיר הגהות על ספרים רבים, שחלקן הודפסו. מיגו הוא "כוח הטענה" - אחד מחידושיו המיוחדים, הוא הסברא הידועה, שמיגו הוא כוח משפטי המעניק לאדם כוח בטענה אחת אם יכול היה לזכות בדין דרך טענה אחרת, ולא רק נאמנות וראיה שהוא לא שקרן. "פג"ש", =פייבל גולדשטוף, "שיחת חולין של תלמידי חכמים", כתב עת נוגה הירח, שנה ראשונה, ג, עמ' 45. הרה"ק רבי ברוך תאומים פרענקיל מלייפניק זצ"ל. דוד הלחמי, רבי ברוך תאומים פרנקל מלייפניק (בעל „ברוך טעם”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רמ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). מכתביו ספר ברוך טעם, באתר היברובוקס. ספר חדושי רבנו ברוך טעם על הש"ס, לונדון תש"כ, באתר היברובוקס. שו"ת עטרת חכמים, באתר היברובוקס. ברוך פרנקל-תאומים (1760-1828), דף שער בספרייה הלאומית ראו: הרב יהודה לייב מימון, ר' משולם איגרא ראו: 'תולדות המחבר' בספר 'מרגניתא דר"ב' שיצא לאור על ידי נכדיו ירושלים ה'תשנ"ב על פי העתקת נכדו ר' צבי הירש שיף, ונדפס בספרו של נכדו ר' פייביל גולדשטוף, "מליץ יושר", עמ' 50-51. נחשף: כתב יד אבוד של בעל ה"ברוך טעם", באתר ערוץ 7, ‏17/07/19 שו"ת עטרת חכמים חלק חושן משפט סימן כ. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פתחים

פתחים היה ירחון ישראלי שמוקדש "לדיון בבעיות ערכי היהדות והגשמתם בזמננו", אשר נוסד על ידי איש החינוך יוסף בנטוויץ' בירושלים. הירחון יצא לאור בשנים 1965 עד 1982. הירחון התאפיין בגישה פלורליסטית ליהדות, אשר נתנה מקום לזרמים ולדעות שונות. כל גיליון הוקדש בדרך כלל לנושא אחד, כאשר כל כותב מביא את הזווית האישית שלו לנושא. בין הנושאים שנידונו היו מקום ההלכה והשבת בעולם המודרני, בר המצווה ועוד. מועצת מערכת הירחון הייתה מורכבת ממגוון של חברים, בהם אנשי רוח דתיים וחילונים ואנשי אקדמיה. המועצה הייתה נפגשת ומחליטה יחדיו מה יהיו הנושאים שבהם יעסוק הירחון. עם חברי המערכת נמנו: אברהם אדרת, מרדכי בר און, משה חיים ויילר, צבי זינגר, חוה לצרוס, יהודה ניני, יוסף עמנואל, אליעזר שבייד, אלכסנדר ברזל, אשר הירש, דוד הרטמן, יעקב .י. כהן, אהרן אפלפלד, רפאל ארצט, זאב פלק, מיכאל רוזנק, אבא קובנר, הוגו ברגמן, טוביה פרידמן וצבי צמרת. עם הכותבים בירחון נמנו: אריה בן-גוריון, פנחס פלאי, אליעזר שביד, חיים כהן, צבי ורבלובסקי, יהושע עמיר ומשה זילברג. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסנוטורבלה

קסנוטורבלה (שם מדעי: Xenoturbella) הוא סוג של בעל חיים בתת-הממלכה רב תאיים אמיתיים של יצורים ימיים דמויי-תולעת. הסוג קסנוטורבלה שייך למשפחת Xenoturbellidae ולמערכה Xenoturbellida. המין הראשון של קסנוטורבלה, קסנוטורבלה בוקי (Xenoturbella bocki) התגלה בשנת 1915 על ידי סיקסן בוק (Sixten Bock) ותואר בספרות המדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי איינר ווסטבלאד (Westblad,1949, Arkiv Zoologi 1:3-29) כשהמין נקרא על שם החוקר שמצא אותם לראשונה, בוקי. משך שנים לא היה ברור כיצד יש לסווג את הקסנוטורבלה מבחינה טקסונומית. במשך שנים חשבו שהם שייכים לתולעי טורבלריה או ל-Acoelomorpha. בשנת 1997 נערך ניתוח גנטי של הקסנוטורבלה, אשר הוביל למסקנה השגויה כי היא שייכת לרכיכות. אולם בשחזור התוצאות הסתבר כי המחקר בדק בעצם DNA שהופק ממזון שאכלה התולעת ולא מהתולעת עצמה. בשנת 2003 מחקר גנטי מקיף הציב אותם בעץ של הבילטריה, כצאצא הפרימיטיווי ביותר של קבוצת "שניוני הפה", שממנה התפתחו בעלי החוליות. לקסנוטורבלה מבנה גוף פשוט ביותר. צורתם כשל חצי סהר, צבעם צהבהב-חום. הם חסרי אברי מין, מערכת עיכול, מערכת נשימה. גודל תולעת מגיע לכ-4 סנטימטר. הם נפוצים בחופי שוודיה, נורווגיה, סקוטלנד ואיסלנד. Xenoturbella bocki (התגלה ב-1949) Xenoturbella westbladi (התגלה ב-1999) קסנוטורבלה, באתר ITIS (באנגלית) קסנוטורבלה, באתר NCBI (באנגלית) קסנוטורבלה, באתר GBIF (באנגלית) Xenoturbella - Back to the Basics Xenoturbellida: the fourth deuterostome phylum and the diet of worms. שירות הידען, ‏קרובת המשפחה החדשה של בני האדם: תולעת באורך 25 סנטימטרים, באתר "הידען", 30 באוגוסט 2003
אנדראה ראנוקיה

אנדראה ראנוקיה (באיטלקית: Andrea Ranocchia; נולד ב-16 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם. ראנוקיה נולד באסיזי, והחל את הקריירה שלו עם הקבוצה האזורית, פרוג'ה. לאחר מכן עבר לקבוצת הנערים של ארצו. בעונת 2005/06 ראנוקיה שיחק בקבוצה עד גיל 19 של ארצו ועונה לאחר מכן הוקפץ לקבוצה הבוגרת. את עונתו הראשונה בקבוצה הוא שיחק בסרייה ב' ואת העונה לאחר מכן בסרייה ג'1. באוגוסט 2008 רכשה גנואה את כרטיס השחקן של ראנוקיה בבעלות משותפת עם ארצו והשאילה אותו לבארי, שאיתה ראנוקיה זכה בסרייה ב'. ב-26 ביוני 2009 השלימה גנואה את רכישת כרטיסו מארצו, לאחר שעד אז כרטיסו היה שייך ל-2 הקבוצות. גנואה שלחה אותו לעוד עונת השאלה עם בארי, ובה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א'. הגנת בארי זכתה לשבחים באותה עונה ולתקופה מסוימת הייתה ההגנה הטובה ביותר בליגות הבכירות באירופה, כשליד ראנוקיה שיחק הבלם הצעיר לאונרדו בונוצ'י. לרוע מזלו, בינואר 2010, ראנוקיה נפצע והושבת עד סיום העונה. בסוף העונה ראנוקיה חזר לגנואה, וב-20 ביולי 2010 אינטר רכשה את כרטיס השחקן שלו בבעלות משותפת עם גנואה, תמורת סכום המשוער ב-6.5 מיליון אירו בנוסף להשאלתו של החלוץ הצעיר מטייה דסטרו. את העונה הוא התחיל במדי גנואה ובה ערך 16 הופעות בליגה כשהספיק לכבוש 2 שערי ניצחון בנגיחות מול קליארי ולצ'ה. בדצמבר 2010 אינטר השלימה את רכישת כרטיסו של ראנוקיה תמורת 12.5 מיליון אירו נוספים. ב-29 בדצמבר 2010 ערך ראנוקיה את אימונו הראשון באינטר, שהיה גם אימון הבכורה של המאמן לאונרדו באינטר. ב-3 בינואר 2011 העברת הבלם האיטלקי לאינטר הפכה לרשמית כשהוא חתם על חוזה עד 2015. ב-9 בינואר 2011, ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה במדי אינטר כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול קטאניה שהסתיים בניצחון 1–2 של אינטר. המשחק הראשון בו הוא פתח בהרכב היה במסגרת הגביע האיטלקי בו אינטר ניצחה 2–3 בבית את קבוצתו לשעבר, גנואה. ב-28 בינואר 2016 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה. ב-31 בינואר 2017 הושאל להול סיטי עד לסוף העונה. ב-21 ביוני 2022 עזב לאחר 11 שנה את אינטר, וחתם לשנתיים במונצה. ב-21 באוגוסט 2007 ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה בנבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק ידידות מול נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא גם לקח חלק באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2009. את הבכורה בנבחרת איטליה הבוגרת ערך ראנוקיה ב-17 בנובמבר 2010, במשחק ידידות מול רומניה. מדיה וקבצים בנושא אנדראה ראנוקיה בוויקישיתוף אנדראה ראנוקיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדראה ראנוקיה, ברשת החברתית אינסטגרם אנדראה ראנוקיה, באתר Transfermarkt אנדראה ראנוקיה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אנדראה ראנוקיה, באתר Soccerway אנדראה ראנוקיה, באתר BDFutbol אנדראה ראנוקיה, באתר WorldFootball.net אנדראה ראנוקיה, באתר National Football Teams אנדראה ראנוקיה, באתר FootballDatabase.eu
דוד וול

דוד וול (Wool ; 2020–1933) היה פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת תל אביב והיסטוריון של תורת האבולוציה. למד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1964) ותואר שני בזואולוגיה (1966). הוא סיים דוקטורט באנטומולוגיה באוניברסיטת קנזס (1969) בהנחיית פרופסור רוברט סוקאל (Robert R. Sokal). נושא עבודת המחקר שלו הייתה: Deviations of zygotic frequencies from expectations in eggs of Tribolium castaneum. בשנת 1970 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1981 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1988 כפרופסור מן המניין. בשנת 2001 יצא לגמלאות. וול ערך מחקרים באקולוגיה של אוכלוסיות יתושים בשמורת החולה ובאקולוגיה וגנטיקה של חיפושיות קמח כמודל לתהליכים אבולוציוניים. מחקרי תלמידיו מתמקדים בנושא הביולוגיה והאקולוגיה של כנימות היוצרות עפצים על עצי אלה בחורש הטבעי בישראל. בשנת 2010 יצא ספרו "פרקים בהיסטוריה של תורת האבולוציה". נפטר ב-6 בנובמבר 2020. פרקים בהיסטוריה של תורת האבולוציה, הוצאת מאגנס, 2010 The driving forces of evolution: genetic processes in populations, Taylor & Francis, 2006 דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב דוד וול (נפטר 2020), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוד אני הולך (סרט)

"עוד אני הולך" הוא סרטו העלילתי השמיני באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט מבוסס על ספרו העלילתי של הבמאי תחת אותו השם ולדברי יושע: ”עוד אני הולך הוא האח הגדול של "שלום", ומציג את הצעירים המתחבטים במצב החברתי והפוליטי שהם חיים בו, כשהם מבוגרים בשנות דור. הסרט שילך בעקבות הספר, יתחקה אחר יפי הבלורית והתואר שבלוריתם כבר נשרה, שהתואר שלהם מפוקפק, ושהמקום שבו הם חיים – לא עלינו.” מיקי, בוגר סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו בסיומו של ליל הימורים שבו הגיע לחוב עצום, מוטל בשלולית. עד שהוא מחלים מהתקף לב, אנו למדים שהוא נשוי לאורה, אלכוהוליסטית בהווה והבטחה גדולה בעבר, שבתו (יעל איזנברג) שונאת אותו ובו בעת אוהבת אותו, שהוא קשור לאולגה, עובדת בזנות, ושרשת הביטחון של החברים לנשק חלפה עם הרוח. תוך כדי ניסיון להתחמק מחיבוטי נפש מכאיבים של "איפה טעינו", מיקי נמלט מפני גובי חובות אלימים. "עוד אני הולך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עוד אני הולך", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עוד אני הולך", באתר אידיבי "עוד אני הולך", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "עוד אני הולך" - הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים אבנר שביט‏, "מחוות מעניינות ת'תחת", באתר וואלה, 30 במאי 2010 מרב יודילוביץ', "הפכנו לעם של חארות", באתר ynet, 2 ביוני 2010 אורי קליין, "עוד אני הולך", סרטו החדש של יקי יושע, הוא קינה על מדינה שאיננה עוד, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2010 מאיר שניצר, דרך ארץ: על "עוד אני הולך", באתר nrg‏, 30 בדצמבר 2010 מרט פרחומובסקי‏, הולך לאבדון: על הסרט "עוד אני הולך", באתר וואלה, 3 בינואר 2011 שמוליק דובדבני, לנבואת זעם יש מחיר, באתר ynet, 3 בינואר 2011 אורי קליין, "עוד אני הולך" - אחד הסרטים האפלים שהופקו בישראל, באתר הארץ, 7 בינואר 2011 מרב יודילוביץ', "אין שום דבר שיציל אותי בסרט הזה", באתר ynet, 8 בינואר 2011 מתוך ריאיון לעיתון "גלריה", 9 באוגוסט 2007
טמרין

הטמרין (שם מדעי: Saguinus) הוא סוג קוף מתת-סדרת קופים רחבי אף (קופי העולם החדש). סוג זה קרוב מאוד לסוג טמרין רעמתי, שניהם נמצאים במשפחת המרמוסטיים. תפוצתו של הטמרין, מדרום אמריקה המרכזית ועד למרכז אמריקה הדרומית, ניתן למצוא את הטמרין באגן האמזונאס ובבוליביה ביערות ויערות גשם אך לא בשטחים הרריים. צבע המינים בסוג זה יכול להשתנות משחור ללבן ואף לשילוב של שחור, לבן, זהב וחום. למספר מינים יש שפם אופייני כמו לטמרין קיסרי. גודל גופם בין 18 ל-30 סנטימטר (לא כולל הזנב באורך של 25 עד 44 סנטימטר) משקלם בין 220 ל-900 גרם. בטמרין שונה מהסוגים האחרים במשפחת המרמוסטיים בניבים אשר ארוכים יותר מהשיניים החותכות. הטמרין הם פעילי יום ושוכני עצים, הם רצים וקופצים בזריזות בין העצים. הטמרין חיים בקבוצות של עד 40 פרטים אשר יכולים לכלול מספר משפחות, אולם לרוב גודל הקבוצות נע בין שלושה לתשעה פרטים. הטמרין הוא אוכל-כול, הוא אוכל פירות, עלים וחלקי עץ שונים (פרחים, ענפים דקים וכדומה) ואוכל גם עכבישים, חרקים, בעלי חוליות קטנים וביצי ציפורים. הטמרין הוא מונוגמי. ההיריון נמשך כ-140 ימים שלאחריו נולדים תאומים. האב מטפל בקופים הצעירים ומביא אותם לאימם כדי לינוק. חודש לאחר שנולדו, מתחילים גורי הטמרין לאכול אוכל מוצק, אך הם ממשיכים לינוק עוד שלושה חודשים. הם מגיעים לבגרות במהלך שנתם השנייה. בשבי, הטמרין חי 18 שנה. בסוג טמרין 14 מינים: טמרין לבן טמרין גראל טמרין משופם טמרין אדום-שיער טמרין לבן-שפתיים טמרין קיסרי טמרין זהוב-ידיים טמרין שחור טמרין דוגוני טמרין מרטין טמרין משויש-פנים טמרין ג'ופריי טמרין לבן-קודקוד טמרין לבן-רגל המינים טמרין חום-ראש, טמרין שחור-אדרת וטמרין זהוב-אדרת הועברו לסוג טמרין גב-אוכף מדיה וקבצים בנושא טמרין בוויקישיתוף טמרין, באתר ITIS (באנגלית) טמרין, באתר NCBI (באנגלית) טמרין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טמרין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טמרין, באתר GBIF (באנגלית) טמרין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Primate Factsheets: Tamarin (Saguinus)
חולץ פקקים

חולץ פקקים (מַחְלֵץ) הוא מכשיר להוצאת פקקי שעם או דיאם מבקבוקי יין. חולץ פקקים סטנדרטי מורכב מתבריג ספירלי מחודד ממתכת המחובר לידית החזקה. המשתמש מחזיק את הידית ומבריג את הקצה המחודד לתוך פקק השעם עד שניתן, באמצעות משיכה כלפי חוץ של החולץ, למשוך גם את הפקק ממקומו. ידית האחיזה עשויה בדרך כלל מעץ, מתכת או פלסטיק. נראה כי תכנונו של חולץ הפקקים התבסס על מכשיר ששימש להוצאת קליעים ממוסקטים ואקדחים עוד בתחילת המאה ה-17. חולץ הפקקים הוא ככל הנראה המצאה אנגלית שתועדה לראשונה בשנת 1681 כ"תולעת פלדה המשמשת למשיכת פקקים מבקבוקים" (steel worm used for the drawing of Corks out of Bottles). בשנת 1795 נרשם באנגליה הפטנט הראשון על תכנון חולץ פקקים על שמו של הכומר סמואל הנשאל (Samuell Henshall). הנשאל חיבר דיסקית פשוטה בין התבריג לבין הידית, אשר מונעת מן התבריג לחדור עמוק מידי לתוך הפקק, מביאה לסיבוב הפקק יחד עם סיבוב התבריג ולשחרורו מצוואר הבקבוק. חולץ פקקים עם "כנפיים" (קרוי לעיתים חולץ פרפר או האיש המתעמל) הוא בעל שני מנופים, אחד בכל צד של התבריג (ראו תמונה). כאשר התבריג חודר לפקק המנופים מתרוממים, ולחיצתם מטה מושכת את הפקק מתוך הבקבוק בתנועה אחת חלקה. פותחן מלצרים (Sommelier knife) הוא חולץ פקקים שבו התבריג מקופל לתוך הידית וניתן לשלפו בעת השימוש. הומצא על ידי הגרמני קארל וינקה בשנת 1882. בדרך כלל נמצא בקצה הידית גם להב קטן להסרת הרדיד העוטף את פקק הבקבוק. חולץ אצבעות (Twin prong cork puller) עשוי מידית המחוברת לשתי אצבעות מתכת. אצבעות המתכת מוחדרות בין הפקק לצוואר הבקבוק, ולאחר מכן נמשכת הידית כלפי חוץ והפקק נשלף. יתרונו הגדול בכך שאין הוא פוגע בפקק. חולץ מכני מכשיר המשמש לחליצה מהירה של פקקים. המכשיר מקובע אל בסיס יציב, מכניסים את צוואר הבקבוק אל המכשיר ומפעילים את המנוף בתנועה דו כיוונית. פעולה זו חולצת את הפקק ושולפת אותו מן התבריג. בשימוש במכשיר זה, אין צורך להסיר את הפלומבה של בקבוק היין. חולץ פנאומטי שילוב של מזרק ומשאבת אוויר קטנה. מחדירים את המזרק דרך הפקק עד שהוא יוצא מצדו השני (בתוך בקבוק היין), ולאחר מכן שואבים אוויר לתוך הבקבוק. לחץ האוויר גורם לפקק להישלף. יתרונו הוא בסיכוי הקטן להתפוררות הפקק. בשנת 2006 הוצגה במוזיאון לאנתרופולוגיה שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי תערוכה של כ-1,500 חולצי פקקים. מאותה שנה פועל ביישוב Montecalvo Versiggia שבאיטליה מוזיאון של חולצי פקקים ובו אוסף של כ-200 פריטים. במכון הקולינרי של אמריקה שבגרייסטון (סנט הלנה, קליפורניה) מוצג אוסף של כ-500 חולצי פקקים. דמי חליצה מידע על חולצי פקקים ב-Oxford Companion to Wine הסבר היסטורי וטכני על הפטנט של הנשאל
אשרת (יישוב)

אָשְׁרַת (ההגייה המקובלת היא אוֹשרת, אך ההגייה התקנית היא בקמץ גדול, ash, על משקל צָפְנַת) הוא יישוב קהילתי ישראלי הנמצא בגליל המערבי מדרום-מזרח לנהריה ומצפון-מזרח לעכו ושייך למועצה האזורית מטה אשר. היישוב הוקם בשנת 1983 כהרחבה למושב עמקה הסמוך אליו, ורוב אוכלוסייתו באה מקרב משפחותיהם של ותיקי עמקה. במהלך שנות ה-80 בוצעו הרחבות רבות, ובסוף תהליכי ההרחבה המתוכננים, האוכלוסייה תמנה כ-714 תושבים ב-183 בתי אב. האוכלוסייה מגוונת ומכילה דתיים, חילונים ומסורתיים. ביישוב פועל גן ממלכתי וגן אנתרופוסופי. ילדי היישוב לומדים בבית הספר היסודי ברגבה ובתיכון בכברי, או לחלופין במערכות החינוך הדתיות של שלומי, עכו וכרמיאל. אתר האינטרנט הרשמי של אשרת אשרת, באתר רום גליל אשרת, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אשרת (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 רשימת שמות היישובים בישראל, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2022-06-27 אודותינו | אשרת – יישוב קהילתי אשרת, באתר תנועת אור ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Younger Brother

Younger Brother (בעברית: אח צעיר) הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית שהוקם בשנת 2003 עי"י סיימון פוספורד (Hallucinogen) ובנג'י ווהן (Prometheus). אלבום הבכורה שלהם A Flock of Bleeps הופץ בשנת 2003 ובעקבותיו הופץ האלבום השני The Last Days Of Gravity בשנת 2007. אחרי שיצרו רמיקס למטרות צדקה סיימון פוספורד ובנג'י ווהן החליטו להיפגש בסטודיו וליצור מוזיקה אלקטרונית "לא מוגדרת". אלבום הבכורה שלהם A Flock of Bleeps הופץ על ידי Twisted Records בשנת 2003 נהפך לקלאסיקת פולחן בסצנת המוזיקה האלקטרונית וכולל טרקים כמו 'Crumblenaut' ו-'Finger'. הטרקים האלו הובילו לביקוש לראות את ההרכב בהופעה חיה. ללא להקה לצידם הם החליטו לנגן בכלי נגינה בעצמם ולגייס את חברם הוותיק רו קמפבל מקים ההרכב Leftfield בתור הוואקליסט של ההרכב. אלבום התוצאה היה The Last Days Of Gravity (עם עטיפה שנעשתה עי"י סטורם ת'ורג'רסון שהתכתב עם אלבומים של להקות כמו פינק פלויד ולד זפלין). הפצתו של האלבום בשנת 2007 גרמה לכך שכמעט החמיץ את המועמדות לפרס מרקיורי למוזיקה בשנת 2008. ההרכב התחיל להופיע בהופעות חיות בשם "Younger Brother Live" בהרכב הכולל את מרק בראונסטיין על גיטרת הבאס, טום המילטון על הגיטרה ואת ג'ו רוסו על התופים. שם ההרכב לקוח מנבואה של Koguis, ה-Koguis מחשיבים את עצמם כאח בוגר ואומרים שהשמדת כדור הארץ וסביבתו תעשה עי"י אנשי מערב שנקראים Younger Brother. סיימון פוספורד ובנג'י ווהן תיארו את זה ב-Twisted DVD ששוחרר בשנת 2007 במהלך ריאיון. חלקים מהנבואה אפשר למצוא בשיר "Scanner". דיסקוגרפיה: 2003 - A Flock Of Bleeps 2007 - The Last Days Of Gravity 2011 - Vaccine 2014 - Vaccine Electronic אתר האינטרנט הרשמי של Younger Brother Younger Brother, ברשת החברתית פייסבוק Younger Brother, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Younger Brother, באתר MusicBrainz (באנגלית) Younger Brother, באתר דיזר Younger Brother, באתר Discogs (באנגלית) Younger Brother, באתר Songkick (באנגלית) Younger Brother, באתר בנדקמפ