laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלו טיקי

אַלוּ טִיקִי (באורדו: آلو ٹکی; באנגלית: Aloo tikki, הידוע גם בשם Aloo ki tikkia, Aloo ki tikki או Alu tikki,) הוא מזון מהיר שמקורו בתת-היבשת ההודית. מכינים אותו במטבח ההודי, הפקיסטני ובנגלדשי, הוא עשוי מתפוחי אדמה מבושלים, אפונה ותבליני קארי שונים. אלו פירושו תפוח אדמה בהינדוסטנית, וטיקי הוא קציצה קטנה או קרוקט. המנה מוגשת חמה לצד תוספת של סות' (אנ'), תמרהינדי וכוסברה - נענע, ולפעמים דאהי (יוגורט) (אנ') או חימצה. המאכל הוא צמחוני והוא המקביל ההודי להאש בראונס. בגלל התפוצה הגאוגרפית הרחבה ברחבי העולם של אנשים ממוצא הודי, קיימות מספר וריאציות למנה זו. במומבאי, גרסה פופולרית של אלו טיקי מוגשת עם קארי חריף וצ'אטני שונים. הוא נקרא רגדה פאטיס והוא נמכר בדוכני צ'אט שונים ברחבי העיר ובמיוחד בחוף צ'ופאטי (אנ'). האלו טיקי באזור זה עשוי בעיקר מתבלינים שגדלו במקום כמו כורכום, ואילו בבנגלור משתמשים יותר בכוסברה. בבריטניה, טיקי ירקות זמין בדלפקי מעדניות בחנויות שונות. כמה מסעדות רחוב בצפון הודו או מסעדות בסגנון בית קפה יכניסו את האלו בלחם. מדיה וקבצים בנושא אלו טיקי בוויקישיתוף liza (20 במאי 2023). "Enjoy Restaurant-Quality Aloo Tikki at Home with New Recipe Ideas – Desher Barta". נבדק ב-20 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Why Sweet And Sour Makes The World Go Yum". mid-day.com. 3 בדצמבר 2015. נבדק ב-13 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי אוסטריה–פרו

יחסי אוסטריה–פרו הם היחסים הבילטרליים בין אוסטריה ופרו. משרד החוץ האוסטרי מתאר את היחסים בין שתי המדינות כיחסים ידידותיים. שתי המדינות כוננו יחסים במאה ה-19. ב-1851 הכירה האימפריה האוסטרו-הונגרית בעצמאותה של פרו, ושתי המדינות כוננו קשרים לאחר מכן. עד 1859, גרמנים אתניים מאוסטריה וגרמניה הקימו והקימו את המושבה פוזוזו. כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, פרו ניתקה את היחסים הן עם הקיסרות הגרמנית והן עם האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכוננה אותם מחדש עם הרפובליקה האוסטרית הראשונה לאחר המלחמה. לאחר צירוף אוסטריה לרייך הגרמני ב-1938, חדלה פרו לקיים יחסים עם אוסטריה, במקום זאת המשיכה את יחסיה עם גרמניה עד 1942. במהלך תקופה זו, האוכלוסייה האוסטרית בפרו ראתה את עצמה מקוטבת בין נאמנים אוסטרים לנציונל-סוציאליסטים. ב-1947 הכירה פרו ברפובליקה של אוסטריה, וב-1949 חודשו היחסים הבילטרליים, והועלו לדרגת שגרירות ב-1968. אוסטריה מחזיקה בפרו שגרירות בלימה. פרו מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה. שגרירות אוסטריה בלימה בניין המארח את שגרירות פרו בווינה מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–פרו בוויקישיתוף "Relaciones Bilaterales". Embajada de Austria en Lima. Revista del Instituto de Estudios Histórico-Marítimos del Perú, Números 28-29 (בספרדית). Instituto de Estudios Histórico-Marítimos del Perú. 2008. pp. 41, 84. Novak, Fabián (2004). Las relaciones entre el Perú y Alemania (1828–2003) (בספרדית) (1st ed.). Lima: Fondo Editorial PUCP. Martínez-Flener, Milagros (2005-04-08). "La colonia austríaca en el Perú durante la época del fascismo europeo (1933-1945)". Bulletin de l'Institut Français d'Études Andines. 34 (1). doi:10.4000/bifea.5562 – via OpenEdition. Bustamante y Rivero, José Luis (1947). Mensaje presentado al Congreso Nacional al inaugurarse la Legislatura Ordinaria de 1947 por el Señor Presidente de la República, Doctor Don José Luis Bustamante y Rivero (בספרדית) (1st ed.). Lima: Departamento de Informaciones del Perú, Palacio de Gobierno. p. 80. "Representaciones de Austria". Embajada de Austria en Lima.
הפקרנץ

הפקרנץ (בגרמנית: Hefekranz או Hefezopf; מילולית "זר שמרים" או "צמת שמרים") הם לחמים מתוקים משווייץ, גרמניה, אוסטריה ודרום טירול. הבצק עשוי מסוכר, קמח, חמאה, ביצים ושמרים (לעיתים עם צימוקים או שקדים). בדרך כלל הן ההפזופף והן ההפקרנץ מורכבות משלושה חלקי בצק קלועים. בעוד שההפזופף ("זופף" שפירושו צמה) הוא כיכר המורכבת מצמה בלבד, הצמה של הפקרנץ מכופפת לזר ("קרנץ" כלומר זר). שני סוגי לחם דומים הנקראים vetekrans ו-vetelängd (מילולית "זר חיטה" ו"אורך חיטה" בהתאמה) נפוצים בשוודיה. Vetelängd דומה מאוד לצורת ההפצופף, ואילו שני הקצוות של Vetekrans מחוברים, ומעצבים את הלחם לצורת O, לפני האפייה. חלה צופף (מאכל) - גרסה שווייצרית לא ממותקת ואנוצ'קה - גרסה צ'כית/סלובקית רשימת לחמים מתוקים מדיה וקבצים בנושא הפקרנץ בוויקישיתוף מתכון קמח המלך ארתור: הפקרנץ
מכון פומפיליאן

מכון פומפיליאן (ברומנית:Institutul Pompilian) היה בית ספר לאומנויות המיועד לבנות, בבוקרשט, רומניה. בית הספר נוסד על ידי המתמטיקאית קונסטנצה פומפיליאן יחד עם אביה, הפרופסור לציור ואדריכל גאורגה פומפיליאן, שבנה את המקום על חלקת קרקע שהייתה שייכת לו. בית הספר התנהל, מספטמבר 1896, בבניין בן שתי קומות הממוקם בדרך ראחובה והגיע עד רחוב אנטים, בבוקרשט. בית הספר נועד להכיל 12 כיתות והיו בו אולמות, חדרי שינה, מגרש ספורט ובית תפילה. חלק מהתלמידות שהו בפנימיה של בית הספר וחלק קיבלו שרותי פנימייה חלקיים. ארבעת הכיתות ללימוד יסודי היו מעורבות, אך הכיתות הגבוהות יותר היו על טהרת הבנות. הלימודים נערכו בצרפתית. לאחר שהשלטון ברומניה עבר לידי המפלגה הקומוניסטית הרומנית בית הספר הולאם ובהמשך פורק הבניין. בין המורים בבית הספר, בנוסף למנהלת ולאביה, בלטו כם הסופר אלכסנדרו טומה, ואסילה וויקולסקו, סופר ורופא, טראיאן לאלסקו, מתמטיקאי, ועוד. בין תלמידות בית הספר נמנו הציירת אולגה גרצ'אנו, הרופא פלוריקה בגדאסאר, האישה הראשונה שכיהנה כשרה ברומניה והמשוררות מריה באנוש ונינה קסיאן. Institutul Pompilian de pe Calea Rahovei in anul 1896 (ברומנית) דוגמה של מדליה שהוענקה לבוגרות מכון פומפיליאן (עם כיתוב בצרפתית) (ברומנית) Despre Calea Rahovei (ברומנית) VECHEA SCOALA ROMÂNEASCA (2) (ברומנית)
אגדת שלושה וארבעה (שיר)

"אגדת שלושה וארבעה" הוא שיר עברי שכתבה רחל שפירא והלחין ועיבד מוני אמריליו. המשוררת רחל שפירא חיברה שיר המגולל את עלילת האגדה "אגדת שלושה וארבעה" מאת חיים נחמן ביאליק. השיר הולחן על ידי מוני אמריליו ובוצע בעיבודו של המלחין על ידי צוות הווי חטיבת הצנחנים בתוכניתם משנת -1975 "בארץ אהבתי" עם הסולנים רוחמה רז ומשה גרודר. השיר מורכב מהקדמה מדוקלמת המשמשת מעין מבוא ומפרטת את גיבורי האגדה. החלק העיקרי כולל, ממש כמו שם השיר, ארבעה פזמונים שונים (ששתי השורות בהן זהות ואילו והשתיים הבאות שונות, בהתאם להתפתחות העלילה) כשבין ארבעת הפזמונים החוזרים משולבים שלושה בתים שונים המספרים בפירוט את סיפור העלילה. בבית האחרון ובפזמון האחרון חרגה הכותבת מתיאור העלילה הידועה והוסיפה מעין קריאת עידוד ישירה למאזין הצעיר והאביון. מילות השיר "אגדת שלושה וארבעה" באתר שירונט "אגדת שלושה וארבעה" - צוות הווי חטיבת הצנחנים, באתר יוטיוב
אסון כפר גלעדי

אסון כפר גלעדי אירע במהלך מלחמת לבנון השנייה, ב־6 באוגוסט 2006, והיה לאחת התקריות הקשות במלחמה זו. באסון נהרגו 12 חיילים וקצינים במילואים מחטיבה 226 מפגיעת רקטת קטיושה. קטיושה שירה החזבאללה פגעה בקבוצת חיילי מילואים, מחטיבה 226, שחנתה בסמוך לכניסה לבית הקברות כפר גלעדי - תל חי, בהמתנה לכניסה ללבנון לפעילות מבצעית. מהפגיעה נהרגו 12 חיילים. לאחר האירוע האשימו חלק מהמשפחות השכולות את חברי הקיבוץ בכך שלא התירו לחיילים את הכניסה לקיבוץ בטענה שהחיילים יפגעו ברכוש הקיבוץ, אך אנשי הקיבוץ התנערו מאחריות ואילו תא"ל אלון פרידמן, ראש מטה פיקוד הצפון, שלח מכתב למזכירות הקיבוץ שבו נטל בשם צה"ל את מלוא האחריות על התקרית. במקום הוקם גל-עד לזכר החללים. "אפשרתי לעצמי לבכות רק בלילות. ידעתי שאשבר כשהכל ייגמר" 12 ההרוגים בכפר גלעדי: חיילי מילואים, באתר ynet, 6 באוגוסט 2006 אלי אשכנזי, צה"ל: אנו נושאים באחריות למות 12 חיילי מילואים בכניסה לכפר גלעדי, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2007.
I Miss My Death

I Miss My Death היא להקת מטאל מאוקראינה המנגנת דת'-דום גותי סימפוני. היא נוהגת להשתמש בראשי התיבות של שמה IMMD בפלטפורמות המקוונות השונות. הלהקה הוקמה בקייב ב-2007 והחלה כלהקת דת'-דום גותי המשלבת בין דת'-דום למטאל גותי עם שירת היפה והחיה (של זמרת אופרה לצד גרואלינג). בהמשך סגנונה נהייה יותר סימפוני, וכיום היא מוגדרת גם כלהקת מטאל סימפוני. שיריה עוסקים בצער, זיכרון ונושאים מהספרות. ...at Her Funeral - דמו, 2010 Вiчнi сльози жалю - סינגל, 2011 In Memories - אלבום אולפן, 2014 In Memories Presentation Show - Live in Kiev 2013 - אלבום הופעה 2015 На чорних схилах - סינגל, 2017 Примара - סינגל, 2019 Mysto - אלבום אולפן, 2020 Mirabilis feat. Luna - אלבום משותף, 2021 Ой ходить сон - סינגל, 2022 ההרכב הנוכחי: סרגיי קריבויאז Sergiy Kryvoyaz - גרואלינג (2007–היום), גיטרות (2008–היום) הלן קריבויאז Helen Kryvoyaz - קלידים (2008–2011), שירה נשית (2009–היום) סרגיי נובצ'נקו Sergiy Novachenko - תופים (2013–היום) איגור מרצ'נקו Igor Marchenko - גיטרת באס (2015–2016), קלידים (2016–היום) מריה מרצ'נקו Maria Marchenko - כינור (2015–היום) ארטם קרבצ'נקו Artem Kravchenko - גיטרת באס (2016–היום) מיכאל בוגייצ'וק Mikhail Bogaychuk - גיטרה מובילה (2017–היום) I Miss My Death, ברשת החברתית פייסבוק I Miss My Death, ברשת החברתית אינסטגרם I Miss My Death, סרטונים בערוץ היוטיוב I Miss My Death, באתר ספוטיפיי I Miss My Death, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) I Miss My Death, באתר Last.fm (באנגלית) I Miss My Death, באתר MusicBrainz (באנגלית) I Miss My Death, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) I Miss My Death, באתר דיזר I Miss My Death, באתר Discogs (באנגלית) I Miss My Death, באתר Songkick (באנגלית)
צ'ארלס הרייד

צ'ארלס נלסון הרייד (באנגלית: Charles Nelson Herreid;‏ 20 באוקטובר 1857 – 6 ביולי 1928) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית הרביעי בשנים 1901–1905. לפני כן, בשנים 1893–1897 הוא כיהן כסגן מושל המדינה השלישי. צ'ארלס הרייד נולד במחוז דיין שבוויסקונסין, כבנם של נלס אולסן הרייד ושל תון קיטלסון הרייד, שניהם מהגרים מנורווגיה. הוא למד באוניברסיטת גיילסוויל שבוויסקונסין בשנים 1874–1878, ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1880–1882. ב-1881 הוא נשא לאישה את ג'אנט א. סלייד, והם עברו ב-1883 למחוז מקפרסון שבטריטוריית דקוטה (כיום בדקוטה הדרומית), שם הוא כיהן כשופט המחוז בשנים 1881–1891. הרייד נבחר כסגן מושל דקוטה וכיהן בתפקיד בשנים 1893–1897 תחת המושל צ'ארלס שלדון. הוא שימש כיושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה הרפובליקנית במדינה בשנים 1898–1900, אז הוא נבחר כמושל דקוטה הדרומית. הוא כיהן כמושל מ-8 בינואר 1901 ועד 3 בינואר 1905. במהלך תקופת כהונתו הראשונה כמושל, נעשו מאמצים לביצוע רפורמות בחוק הפלילי של המדינה, והפחתה בתעריפי הרכבות סייעה להקלת מצוקתם של החקלאים. הרייד פעל להרחבת בתי הספר המדינתיים, לטיפול באינדיאנים, ופיתוח כבישים טובים. במהלך תקופת כהונתו השנייה, הושגה שליטה על העסקים הגדולים, וכן על הכוח של המנגנונים הפוליטיים. הרייד סירב להתמודד על תקופת כהונה שלישית כמושל, ושב לעיסוקו בעריכת דין בעיר אברדין. בנוסף לפעילותו הפוליטית ועיסוקו בעריכת דין, הוא היה במשך כל ימי חייו מנהל של חברת ביטוח, נשיא בנק, ראש מנהל המזון של דקוטה הדרומית, יושב ראש מחנות האימונים הצבאיים של המדינה, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ויסקונסין, וחבר במועצת נגידי החינוך של דקוטה הדרומית. הוא גם שימש כחבר הוועד של הצלב האדום האמריקאי בדקוטה הדרומית. צ'ארלס הרייד נפטר באברדין ב-6 ביולי 1928 בעקבות הרעלת מזון. הוא נטמן בבית הקברות ריברסייד ממוריאל פארק שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1449. צ'ארלס הרייד באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) צ'ארלס הרייד באתר The Political Graveyard (באנגלית) צ'ארלס הרייד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
וורלדביט

וורלדביט (באנגלית: Worldbeat) הוא סוגה מוזיקלית המשלבת מוזיקת פופ או רוק עם מוזיקת עולם או פולק. סוגה זו מאופיינת בדרך כלל במוטיבים אתניים ומסורתיים, בשילוב מוטיבים שנדלו מתוך המיינסטרים. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, המוזיקאי האקלקטי דן דל סנטו הנחה את התוכנית World Beat במסגרת תחנת הרדיו KUT באוסטין, טקסס, שהפכה את המונח לפופולרי. אמני המיינסטרים שילבו השפעות של מוזיקת עולם בצלילים הידועים שלהם באותה העת, בעיקר דייוויד ברן, פיטר גבריאל (שהשיק ב-1982 את פסטיבל WOMAD) ופול סיימון. בהתחלה, רוב ההשפעות הגיעו מאפריקה, אסיה, אמריקה הדרומית (במיוחד ברזיל), המזרח התיכון ואמריקה המרכזית. וורלדביט נחשב לתת-סוגה מוזיקלית משגשגת של מוזיקה פופולרית ועולמית, תוך שהיא ממשיכה להשפיע על אמנים חדשים. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החל לפעול הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, במסגרתו יצאו מספר אלבומים ולהיטים בין-לאומיים בסגנון וורלדביט. מדיה וקבצים בנושא וורלדביט בוויקישיתוף Worldbeat Music Subgenre Overview, AllMusic (באנגלית) Worldbeat, web.archive.org, ‏2019-07-24 "Billboard" Texas State Historical Association, Del Santo, Dan, Texas State Historical Association (באנגלית) Worldbeat Africa (באנגלית), 2003, נבדק ב-2024-04-03 Worldbeat Asia (באנגלית), נבדק ב-2024-04-03 Jezzro & Huff; David Lyndon Huff/Jack Jezzro (2007), Worldbeat Brazil, נבדק ב-2024-04-03 July 30: “Baba Marimba: World Beat Music” – Arizona Senior Academy, web.archive.org, ‏2022-03-31 Enigma Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
אליסו וירסלדזה

אליסו קונסטנטינובה אסולי וירסלדזה (בגאורגית: ელისო კონსტანტინეს ასული ვირსალაძე ; נולדה ב-14 בספטמבר 1942) היא פסנתרנית גאורגית. וירסלדזה נולדה בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). את שיעור הפסנתר הראשון שלה קיבלה בגיל 8 מסבתה, אנסטסיה וירסלדזה, שהייתה מורה ידועה למוזיקה ופסנתרנית בגאורגיה. היא בוגרת הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, שם סיימה את לימודיה בשנת 1964 ולמדה קורס נוסף בקונסרבטוריון של מוסקבה, אצל יעקב זק והיינריך נויהאוס. היא זכתה במקום השלישי בתחרות ברית המועצות בשנת 1961. כמו כן זכתה בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה בשנת 1962, ובמקום הראשון בתחרות ע"ששומאן בצויקאו בשנת 1966. וירסלדזה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה מאז שנת 1967, פדגוגית ב-1970 ובשנת 1994 התמנתה לפרופסור. כמו כן היא מלמדת באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה במינכן, גרמניה, מאז 1995. מאז 1966 מופיעה וירסלדזה ברסיטלים ומנגנת עם התזמורות המובילות עולם תחת שרביטם של יבגני סבטלנוב, קיריל קונדראשין, ריקרדו מוטי, קורט זנדרלינג ווולפגנג זאוואליש. וירסלדזה נוהגת לנגן עם נטליה גוטמן, קוורטט בורודין, מסטיסלב רוסטרופוביץ' וקוורטט קוארטאץ. היא נמנית עם חבר השופטים ברבות מתחרויות הפסנתר הבינלאומיות. היא ידועה בפרשנותה היוצאת מן הכלל ליצירות של שומאן, בטהובן, מוצרט ושופן, וכן של המלחינים המודרניים הרוסים והסובייטים. עם תלמידיה נמנה הפסנתרן אלכסיי וולודין. פרס אמנית העם מגאורגיה הסובייטית בשנת 1971, ופרס אמנית העם הסובייטי בשנת 1989. מדיה וקבצים בנושא אליסו וירסלדזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליסו וירסלדזה אליסו וירסלדזה, באתר AllMusic (באנגלית) אליסו וירסלדזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אליסו וירסלדזה, באתר Discogs (באנגלית) רומנטיקה ופסנתר עם הפסנתרנית אליסו וירסלדזה מאתר הבמה הקאמרטה מארחת את אליסו וירסלדזה ב-22 בדצמבר 2006, באתר הבמה קונצרט מיוחד עם הפסנתרנית אליסו וירסלדזה, אתר בידור ובמה חגי חיטרון, פסנתרנית גדולה, אכזבה גדולה, באתר הארץ, 20 ביוני 2019
משלחת מס' 16 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת משלחת מס' 16 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-16) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-1 ביולי 1994 ועד ל-4 בנובמבר 1994. מפקד המשלחת היה יורי מלנצ'נקו. פעילות המשלחת נמשכה 125 ימים. בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". שטח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט. חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-1 ביולי 1994 וב-3 ביולי היא התחברה לתחנת החלל מיר. החיבור בוצע למודול "קוואנט 1". בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה. ב-9 ביולי חברי משלחת מס' 15 עזבו את תחנת החלל בחללית סויוז TM-18.ולרי פוליאקוב נותר בתחנת החלל והיצטרף למשלחת מס' 16. משלחת מס' 16 החלה את פעילותה הסדירה. מחקרים שבוצעו על ידי צוות התרכזו בעיקר בתחום רפואה. ויקטור פוליאקוב היה רופא והשגיח על ביצוע מחקרים. חלק מהמחקרים בוצעו לפי תוכנית שעובדה בגרמניה ונתונים על התקדמותה היו מועברים למרכז הבקרה הגרמני. מדענים גרמנים היו עוברים על הממצאים ומשנים את מהלך הניסוי במידת הצורך. נושא נוסף היה בדיקת השפעת חוסר כבידה על עצמות הגוף. פוליאקוב בדק מצבם חברי הצוות וביצע מדידות שונות כולל פעילות הלב כל שלוש ימים. ב-27 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-24 אך ניסיון עגינה לא הצליח. ב-2 בספטמבר יורי מלנצ'נקו ביצע עגינה ידנית והיא הצליחה. עם החללית הגיע מטען של 2,355 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-9 בספטמבר מלנצ'נקו ומוסאבייב ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-5 שעות. בתחילת הפעילות הם בדקו סביבת תא עגינה של חללית מטען והתברר שהיא תקינה. בהמשך הם עשו פעולות הכנה למעבר פאנל סולארי ממודול "קריסטל" למודול "קוואנט 1". ב-14 בספטמבר מלנצ'נקו ומוסאבייב ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. בתחילת הפעילות הם ביצעו פעולות תחזוקה. בהמשך הם המשיכו בפעולות הכנה למעבר פאנל סולארי ממודול "קריסטל" למודול "קוואנט 1". ב-6 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TM-20 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו וילנה קונדקובה (חברי משלחת מס' 17) ואולף מרבולד מגרמניה. מרבולד החל בביצוע תוכנית ניסויים EuroMir 94. תוכנית זו כללה ביצוע ניסויים תוך שימוש בציוד שהובא לתחנת החלל עבור ניסויים שבוצעו על ידי אסטרונאוטים מצרפת, אוסטריה וגרמניה בביקורים קודמים וציוד שהגיע בחללית מטען פרוגרס M-24. ב-11 באוקטובר התרחשה תקלה במערכת חשמל של תחנת החלל. לא היה ניתן לכוון פאנל סולארי כי אספקת חשמל למחשב נפסקה. בעזרת מדחפי חללית "סויוז TM-20" צוות הצליח להזיז את תחנת החלל וייצור החשמל חודש בהדרגה לקראת 15 באוקטובר. לאור בעיות אלו תוכנית ניסויים של מרבולד עודכנה. ב-3 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 והתרחקו מתחנת החלל ל-190 מ'. לאחר מכך בוצע עגינה לבחינת תקינות מערכת עגינה אוטומטית. עגינה עברה ללא בעיות. במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-4 חודשים משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים בתחומים שונים. ב-4 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 פעם נוספת ועזבו תחנת החלל. פולאיקוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 17. תיאור פעילות המשלחת תיאור באתר אסטרונאוטיקס פרוגרס M-24 תוכנית EuroMir 94 חלליות מטען
אולפני א.ר.ט.

אולפני א.ר.ט. (באנגלית: A.R.T. Studios) היו אולפני ההקלטות הפרטיים של המפיק המוזיקלי הגרמני-רומני מיכאל קרצו, שמוקמו באחוזתו בגבעות איביזה, ספרד. במאי 2009 נהרסו האחוזה יחד עם האולפנים. הם שימשו את קרצו עד שנת 2005, ואז התקבלה החלטה לעבור למערכת ממוחשבת ניידת בשם "אלכימאי" ומשנת 2010 מערכת חדשה בשם "מרלין". אולפן זה תוכנן ונבנה על ידי גינטר וגנר וברנד סטבר (סידני/אוסטרליה) ושימש בהקלטה של כל ההפקות של קרצו (אניגמה, סנדרה וטראנס אטלנטיק אייר וייבס). ברנד סטבר הגה את הרעיון ללכוד את כל הצלילים האקוסטיים מאחורי פיסת קנבס בגודל מלא שניתן למתוח מצד אחד של החדר לצד השני ולהציג בתור תמונה. האמן צייר שמי לילה עם אלפי כוכבים ומספר ערפיליות כוכבים קרובות מאוד, בדומה לתמונות שצולמו מטלסקופ החלל האבל. הקירות היו בנויים בסגנון בלוקים מאבני חול. הרמקולים הגדולים של המוניטור ומדפי הציוד החיצוני הוכנסו לאותם הקירות והכניסה לחדר הייתה דרך שתי קשתות אבני חול גדולות מאחור. הרצפה כוסתה בשטיח מקיר לקיר שהודפס עם רפרודוקציה של פני הירח. בנוסף, היה חלון בצורת קשת בחזית החדר עם נוף במורד הגבעה אל הים. כל הציוד החיצוני חובר לקונסולת מיקסינג דיגיטלית גדולה שנבנתה בהתאמה אישית על ידי AMEK וחברת מגה אודיו לפי נוהלי העבודה המועדפים על מיכאל קרצו. הקונסולה הזו קטנה פיזית אבל יש לה 160 כניסות לאיסוף רוב האותות המגיעים מכל מקור MIDI, מחשב או מיקרופון ללא צורך בפאץ' ביי. כל ההקלטה התבצעה על חומרת מערכת Pro Tools ועל הגרסה העדכנית ביותר של Emagic של תוכנת Logic Audio Platinum. באולפנים הוקלטו אלבומים כמו MCMXC a.D. (1990), The Cross of Changes (1993), ו-Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! (1996). About: A.R.T. Studios, dbpedia.org The Alchemist – EnigmaMusica (בספרדית) The Fall Of A Rebel Angel | Enigma - Official Website, The Fall Of A Rebel Angel | Enigma - Official Website (באנגלית) Release group “MCMXC a.D.” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org Release group “The Cross of Changes” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org Release group “Le Roi est mort, vive le Roi !” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org
חוכמת האדישות

The Subtle Art of Not Giving a F*ck: A Counterintuitive Approach to Living a Good Life (בעברית : "חוכמת האדישות" גישה בלתי צפויה להצלחה בחיים) הוא ספר עיון משנת 2016 של הבלוגר והסופר האמריקאי מארק מנסון. הספר מציג את אמונתו של מנסון שמאבקי החיים נותנים משמעות. ועוד הוא טוען שספרי עזרה עצמית טיפוסיים המציעים חיוביות חסרת משמעות שאינה מעשית ואינה מועילה, ובכך גורמת לבעיות שאנשים רבים מתמודדים איתם. הספר היה ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. הספר יצא לאור ב-13 בספטמבר 2016. פורסם בישראל ב־2019 תחת הוצאת "אור עם" ותורגם על ידי בן-ציון הרמן. הספר הוא תגובה לתעשיית העזרה העצמית ולמה שמנסון ראה כתרבות של חיוביות חסרת תכלית שאינה מעשית או מועילה לרוב האנשים. מנסון משתמש רבות מהחוויות האישיות שלו כדי להמחיש כיצד התמודדויות החיים נותנות להם לעיתים קרובות יותר משמעות, וזו, לטענתו, גישה טובה יותר מאשר לנסות כל הזמן להיות מאושר. גישתו וסגנון הכתיבה של מנסון זכו לביקורת מצד מתנגדיו, כספר המשתמש ב"אמת בוטה" ו"שפה לא נקיה" כדי להמחיש את רעיונותיו. הספר כולל תשעה פרקים. הפרק הראשון, אל תנסה, נקרא על שם הפילוסופיה של צ'ארלס בוקובסקי, ששימש השראה מרכזית לספר. מנסון טוען בספרו שאנשים צריכים לחפש משמעות דרך מה שהם מוצאים כחשוב ולעסוק רק בערכים שהם יכולים לשלוט בהם. ערכים (כגון פופולריות) שאינם בשליטתו של אדם הם, לפי הספר, 'ערכים רעים'. יתר על כן, אנשים צריכים לשאוף להחליף את הערכים הבלתי נשלטים הללו בדברים שיש להם את היכולת לשנות כגון, יושר או טוב לב. מנסון מזהיר עוד מלטעון ודאות לגבי ידע שהוא מחוץ לתפיסת האדם, במיוחד במקרה של ניסיון להשאיר מורשת. ניתן למצוא משמעות, טוען מנסון, כאשר אדם מבקש להנות מהרגע ולהעריך את העובדה שאנחנו בני תמותה והמוות הוא בלתי נמנע, והתודעה שהמוות הוא בלתי נמנע תגרם לנו להתרכז על מה שבאמת חשוב בחיים . The Subtle Art of Not Giving a F*ck יצא לאקרנים כסרט דוקומנטרי בשנת 2023 כשמנסון עצמו קריין את הסרט. את הסרט ביים ניית'ן פרייס והפיקו טום בלאקוול ומת'יו מטקאלף. הוא הופק על ידי GFC Films, Ingenious Media ו-Trellick Films. סרטי יוניברסל ששימשה כמפיצת הסרט. אתר האינטרנט הרשמי של חוכמת האדישות חוכמת האדישות, באתר OCLC (באנגלית) "The Subtle Art of Not Giving a F*ck". MarkManson.net. נבדק ב-20 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Subtle Art of Not Giving a F*ck". HarperCollins Publishers. נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) מקור לשם המתרגם, באתר .e-vrit Franklyn, Tree (15 בספטמבר 2016). "The Subtle Art of Not Giving a F*ck – A Book Review". Huffington Post. נבדק ב-6 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Pushkar, Katherine (30 בספטמבר 2016). "The last f—king self-help book you'll ever buy". NY Daily News. ארכיון מ-1 באוקטובר 2016. נבדק ב-6 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Rivera, Erica (5 באוקטובר 2016). "Interview: Mark Manson on "The Subtle Art of Not Giving A F*ck"". Crave. אורכב מ-המקור ב-7 באוקטובר 2016. נבדק ב-6 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Screen, NZ On. "The Subtle Art of Not Giving a F*ck | Film | NZ On Screen". www.nzonscreen.com (באנגלית). נבדק ב-2023-05-02. Jackson, Angelique (2022-12-06). "'The Subtle Art of Not Giving a #@%!' Trailer: Universal Brings Mark Manson's Self-Help Book to Life (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-02. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוכמת האדישות".
Jurassic Park: Survival

Jurassic Park: Survival (בעברית: "פארק היורה: הישרדות") הוא משחק וידאו וחלק מזיכיון "פארק היורה" שעתיד לצאת עבור קונסולות הפלייסטיישן 5, המחשב האישי ו-Xbox Series S/X. המשחק הוכרז בשנת 2023. קדימון ראשון למשחק שוחרר בחודש ינואר 2024. המשחק משוחק מנקודת מבט של גוף ראשון (השחקנים רואים את העולם דרך עיני הדמות). השחקנים מגלמים את דמותה של מאיה ג'ושי, מדענית מתאגיד "InGen" שנשארת לכודה בפארק היורה יום לאחר אירועי הסרט הראשון. על השחקנים לחקור את האי כדי למצוא דרך חזרה לציוויליזציה ובו זמנית להתחמק מהדינוזאורים המאיימים המהלכים בו חופשי. השחקנים יכולים להתגבר על הדינוזאורים בעזרת מכניקות התגנבות מאשר בקרב פנים מול פנים מולם. עלילת המשחק מתרחשת יום לאחר אירועי הסרט הראשון. לאחר שהשורדים ברחו מהאי "איסלה נובלר", מדענית בשם מאיה ג'ושי, שעובדת עבור התאגיד "InGen" נשארת לכודה על האי וכעת מחפשת דרך לצאת ממנו בחיים. אתר המשחק הרשמי "Jurassic Park: Survival", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Jurassic Park: Survival is an adventure game set one day after the original film, Engadget, ‏2023-12-08 (באנגלית אמריקאית) Jurassic Park: Survival | Announcement Trailer, נבדק ב-2024-04-03 Marcus Stewart, Jurassic Park: Survival Is A Stunning First-Person Adventure Set Right After The First Film, Game Informer (באנגלית) Dustin Bailey published, Jurassic Park: Survival looks like the game I've been dreaming of for 30 years, gamesradar, ‏2023-12-08 (באנגלית)
Goodbye Milky Way

"Goodbye Milky Way" (בעברית: "לְהִתְרָאוֹת שְׁבִיל הֶחָלָב") הוא שיר של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה. הוא פורסם ב-18 ביולי 2006 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי שלהם, A Posteriori (2006). את השיר הוציאה חברת התקליטים וירג'ין רקורדס ברחבי העולם. יציאתו של הסינגל בפורמטים השונים בוטלה, אך מספר עותקים שלו על תקליטור הופצו. עשור לאחר יציאתו, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-8.4 מיליון השמעות בסך הכול. הורדה דיגיטלית "Goodbye Milky Way" – 5:58 סרטון השיר "Goodbye Milky Way" באתר יוטיוב Release group “A posteriori” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org Enigma – Goodbye Milky Way Goodbye Milky Way, 2006-01-01, נבדק ב-2024-04-03