laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כדורגל באולימפיאדת מונטריאול (1976)

אולימפיאדת מונטריאול (1976) נערכה במונטריאול שבקנדה. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-18 ל-31 ביולי 1976. בעקבות חרם של מספר מדינות, רובן מאפריקה, על האולימפיאדה במונטריאול, רק 13 נבחרות מתוך ה-16 שהעפילו, השתתפו לבסוף בטורניר. פרישתן של ניגריה, זמביה וגאנה, הובילו לכך שבשלב הבתים בשלושה מתוך ארבעת הבתים השתתפו שלוש נבחרות בלבד. נבחרת ישראל העפילה לטורניר כאחת משלוש הנציגות של הקונפדרציה האסייאתית. הייתה זו השתתפות שנייה של הנבחרת בטורניר, שמונה שנים לאחר הופעת הבכורה באולימפיאדת מקסיקו סיטי. בדומה לטורניר הקודם, צלחה ישראל את שלב הבתים, והודחה ברבע הגמר. ישראל הצליחה להעפיל משלב הבתים ללא ניצחון בטורניר, ובאמצעות שלוש תוצאות תיקו בשלושה מפגשים. ברבע הגמר הובסה ישראל 1–4 על ידי ברזיל. ויקי פרץ כבש פעמיים עבור הנבחרת בטורניר, יצחק שום וירון עוז כבשו שער אחד. במדליית הזהב זכתה גרמניה המזרחית, שגברה בגמר 1–3 על האלופה האולימפית המכהנת, פולין, שהסתפקה במדליית הכסף. ברית המועצות, שגברה 0–2 על ברזיל במשחק על המקום השלישי, זכתה במדליית הארד. טורניר הכדורגל התקיים בארבעה אצטדיונים שונים בארבע ערים שונות. הגדול ביניהם, האצטדיון האולימפי במונטריאול, אירח את משחק הגמר ואת המשחק על מדליית הארד. נבחרת אורוגוואי פרשה מהטורניר, והוחלפה בקובה. כמו כן, בעקבות החרם האפריקאי על המשחקים האולימפיים במונטריאול, רק 13 מתוך 16 המעפילות השתתפו לבסוף בטורניר. זוכות המדליות מלך השערים 6 שערים פולין אנדז'יי שרמאך 4 שערים גרמניה המזרחית הנס-יורגן דורנר 3 שערים צרפת מישל פלאטיני מקסיקו ויקטור ראנגל פולין גז'גוז' לאטו ברית המועצות וולודימיר אונישנקו מדיה וקבצים בנושא כדורגל באולימפיאדת מונטריאול בוויקישיתוף כדורגל באולימפיאדת מונטריאול (1976) באתר rsssf כדורגל באולימפיאדת מונטריאול (1976) באתר פיפ"א
אדוארד ניקולייב

אדוארד ולנטינוביץ' ניקולייב (ברוסית: Эдуард Валентинович Николаев; נולד ב-21 באוגוסט 1984) הוא נהג מרוצי ראלי רייד רוסי. נודע במיוחד בשל השתתפותו בקטגוריית המשאיות במרוץ ראלי דקר, בה ניצח 4 פעמים. ניקולייב ערך את הבכורה בראלי דקר בשנת 2006 כמכונאי בקבוצת קאמאז בצוותו של סרגיי רשטינקוב. את התחרות סיים הצוות במקום ה-18. שנה לאחר מכן עבר לצוותו של אילגיזאר מרדייב וסיים את המרוץ במקום השני. בשנת 2009 סיים שוב במקום השני, הפעם כחבר בצוותו של ולדימיר קגין. בשנת 2010 עבר לראשונה לתפקיד הנהג בראלי דרך המשי אותו סיים כמנצח. בשנת 2011 ערך את הבכרה כנהג בראלי דקר וסיים במקום השלישי, אך בפער של יותר משלוש שעות מקגין שניצח את המרוץ. הפרישה של קגין ופירדאוס קבירוב קידמה את ניקולייב לתפקיד הנהג המוביל בקבוצה והמועמד לזכייה. התנגשות עם רכב בסטייג' הרביעי של התחרות הובילה לפסילתו. בשנת 2013 לא הצליח לנצח אף סטייג' במהלך המרוץ, אך ניצח את המרוץ לאחר שהקדים ב-37 דקות את חברו לקבוצה, אייראט מרדיב. ארבע שנים לאחר הזכייה הראשונה, זכה במרוץ בפעם השנייה, הישג עליו חזר בשנתיים הבאות. מדיה וקבצים בנושא אדוארד ניקולייב בוויקישיתוף אדוארד ניקולייב, ברשת החברתית אינסטגרם אדוארד ניקולייב - פרופיל באתר ראלי דקר. אדוארד ניקולייב - פרופיל באתר Motorsport.com Kamaz Driver Eduard Nikolaev Wins Silk Way Rally, Russkiymir.ru, 20 September 2010 Kamaz truck suspended for Dakar 2012, RT.com, 6 January 2012 Dakar 2017: Eduard Nikolaev pays tribute to Mother Russia, 16 January 2017 Dakar 2018: Back-to-back truck wins for Kamaz's Nikolaev, Motorsport.com, 20 January 2018 Nikolaev and Kamaz win third Dakar in a row, Motorsport.com, 17 January 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק עידוד תרומות מזון

חוק עידוד תרומות מזון, התשע"ט-2018 נחקק בשנת 2018 וקובע כי מי שתורם מזון לארגוני חלוקת מזון, לא יישא באחריות אזרחית או פלילית לנזק שנגרם עקב תרומת המזון. בסקר שערך המוסד לביטוח לאומי בשנת 2011, עלה כי 18.7% מאוכלוסיית ישראל חיו באי ביטחון תזונתי ומעל ממחציתם ב"אי ביטחון תזונתי ניכר". כ-25% מהאוכל המוכן במסעדות, אולמות אירועים, חדרי אוכל, מפעלים, בסיסים צבאיים, רשתות שיווק ובתי מלון הופך לפסולת, כאשר הסיבה העיקרית לכך היא שמוסדות אלו לא מסכימים לתרום את המזון בגלל חששם מתביעות על פי חוק האחריות למוצרים פגומים, התש"ם–1980, לפיו האחריות לפיצויים על נזק גוף שנגרם כתוצאה מפגם במוצר, לרבות מזון, מוטלת על היצרן. לפיכך, הוצע לקבוע פטור מאחריות פלילית או נזיקית למי שתורם בתום לב מזון לעמותה שמחלקת מזון. ההגנה תחול גם על תרומת מזון, שלא היה משווק למסחר מטעמים שונים, ובכללם טעמים אסתטיים, כל עוד מדובר במזון שאינו עלול לסכן את בריאות צרכניו. החוק קובע כי מי שתורם מזון לארגוני חלוקת מזון, וכן ארגונים לחלוקת מזון המובילים, מחלקים או מחזיקים תרומות מזון, לא יישאו באחריות אזרחית או פלילית לנזק שנגרם עקב תרומת המזון וכמובן, רק אם התורמים פעלו בהתאם להוראות כל דין החלות עליהם ולא התרשלו. קביעה נוספת בחוק עוסקת בנושא הבעת הוקרה לעסקים העומדים בדרישות החוק. כלומר, לפי החוק, שר הבריאות יעניק אחת לשנה אותות הוקרה לעסקים העומדים בדרישות החוק והוכיחו כי הם תורמים מזון לארגונים לחלוקת מזון על פי קריטריונים מסוימים שנקבעו. רשימת העסקים שהוענקו להם אותות הוקרה תפורסם באתר האינטרנט של משרד הבריאות. הצלת מזון לקט ישראל ארגון לתת חוק עידוד תרומות מזון, התשע״ט–2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק עידוד תרומות מזון, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת ליבי שפרלינג, חוק עידוד תרומות מזון עבר בקריאה שנייה ושלישית ועשוי להוביל מהפכה של ממש במצב הביטחון התזונתי, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2018 לראשונה בישראל, נחקק חוק המעודד הצלת עודפי מזון, באתר לקט ישראל
חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים

חוק הגבלת שיווק של משקאות אלכוהוליים הוא חוק ישראלי שמטרתו היא צמצום צריכת משקאות אלכוהוליים בכלל ובקרב בני נוער בפרט. החוק חוקק ב־2012, והוא מגביל ואוסר פרסום של משקאות אלכוהוליים בתנאים מסוימים אצל היבואנים והמשווקים לשם צמצום צריכת משקאות אלכוהוליים. קיימות שתי גישות בכל הקשור לפרסום ולשיווק של משקאות אלכוהוליים בכלל, ולצעירים בפרט, המתבססות על מחקרים ועל סקרים של חוקרים. גישה אחת, המקובלת על יצרני המשקאות האלכוהוליים ועל מי שמתפרנסים מהתעשייה, היא שאלכוהול הוא מוצר חוקי ולכן יש לאפשר פרסום חוקי שלו. להגבלות על פרסום משקאות אלכוהוליים יש השפעה שלילית על שוק האלכוהול ועל שוק הפרסום. לפי גישה זו, פרסום אלכוהול אינו גורם להגברת צריכת האלכוהול אלא רק מנתב את הצרכנים לשתות משקאות מסוג מסוים. הגישה השנייה, גישתם של החוגים המתנגדים לפרסום, היא שאומנם אלכוהול הוא מוצר חוקי אך גם מוצר בעל פוטנציאל רב לגרום נזקים בריאותיים. פרסום משקאות אלכוהוליים מטרתו להגביר את צריכת האלכוהול בקרב מי שנוהגים לשתות, וכן "לגייס" צרכני אלכוהול חדשים ובכך להגדיל את נפח המכירות. לפי גישה זו, פרסום משקאות אלכוהוליים משפיע על היחס לשתיית אלכוהול, ובסופו של דבר מעודד ומגביר צריכה של משקאות כאלה, בייחוד בקרב צעירים. איסור פרסום משקאות אלכוהוליים על שלטי חוצות איסור פרסום או מתנה א. אסור לפרסם לצרכן משקה משכר חזק שאליו נלווים פרס או זכות להשתתפות בהגרלת פרסים או בתחרות. ב. אסור לפרסם משקאות משכרים חזקים במקומות שאינם מיועדים לשתייה. ג. אסור להעניק משקה משכר כפרס בתוכנית המשודרת בטלוויזיה או ברדיו ולא יוזכר שם של יצרן המשקה המשכר כמי שמעניק פרס כאמור. פרסום למשקה משכר יכול להכיל רק את הפרטים הבאים, כולם או חלקם: שם של המשקה המשכר סמליל של המשקה המשכר שם היצרן של המשקה המשכר סמליל של היצרן של המשקה המשכר אריזת המשקה המשכר ומקום מכירתו מקום ייצור המשקה המשכר ותמונות המקום אחוז האלכוהול במשקה המשכר קיומה של תעודת הכשר למשקה המשכר תחרות שבה השתתף המשקה המשכר, לרבות ציון, דירוג וסוג זכייה בתחרות מחיר המשקה המשכר שנת הייצור של המשקה המשכר פרטי מידע נוספים שקבע השר, אם הפרסום נעשה בכתב עת מקצועי שעניינו משקאות משכרים והשר אישר לעניין זה. אדם יחיד אשר יעבור על אחד מעיקרי החוק צפוי לקנס בסך עד 75,300 ₪, או לעונש מאסר למעלה משנה אבל לא יותר משלוש שנים. תאגיד העובר על החוק צפוי לקנס בסך עד 226,000 ₪ או עונש מאסר לבעלים של למעלה משלוש שנים. א. על כל משקה משכר צריכה להיות אחת מהתוויות/ האזהרות הבאות: אזהרה למשקה משכר חזק (מעל 15.5% כוהל בנפח) - "אזהרה: צריכה מופרזת של אלכוהול מסכנת חיים ומזיקה לבריאות!". אזהרה למשקה משכר -"אזהרה: מכיל אלכוהול – מומלץ להימנע משתייה מופרזת". ב. האזהרה אמורה להיות מודבקת או מודפסת על המשקה או התווית שעליו. ג. האזהרה צריכה להיות בולטת לעין, באותיות בצבע שחור, קריאות וזהות בהדגשתן, על רקע לבן, ייתחם במסגרת בצבע שחור שעובייה והדגשתה כעובי האותיות באזהרה, גודל האזהרה כולה יהיה 15% משטח התווית לפחות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת אורלי אלמגור לוטן, מגבלות על מכירה ועל צריכה של משקאות אלכוהוליים - סקירה משווה, באתר הכנסת - מרכז המידע והמחקר חוק הגבלת שיווק משקאות אלכוהוליים
חוק המרכז למורשת הדרוזים

חוק המרכז למורשת הדרוזים, התשס"ז-2007 הוא חוק שהוצע על ידי חבר הכנסת מג'לי והבה בכנסת ה-17. החוק הביא לפתיחת מרכז מורשת הדרוזים בחיפה. מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ, וכן לעודד את התיירות במגזר וליצור מקומות תעסוקה. המרכז יכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון. חוק זה נחקק במטרה למצוא דרכים מעשיות לעידוד התיירות במגזר הדרוזי והצ'רקסי, מתוך רצון לספק פתרונות תעסוקה במגזרים האלה. בוועדה לקידום מעמד האישה הוקדש דיון למצב התעסוקה של הנשים בחברה הדרוזית והצ'רקסית, הוועדה הזאת מתמחה בקידום מעמד האישה וצמצום הפערים בין המינים בתחום הכלכלי והם אחראים גם על שוויון תעסוקה במגזר הדרוזי. הוועדה לקידום מעמד האישה התחייבה לעקוב אחר התקדמות הטיפול בנושאי מעמד האישה ותעסוקה במגזר. מטרת החוק העיקרית היא להקים מרכז למורשת הדרוזים, מקום בו יוכלו לבטא את התרבות שלהם כלפי חוץ. לפי התכנון, המרכז אמור לכלול את המכון, הארכיון והמוזיאון. לפי החוק, המדינה תיתן למי שאחראי על המרכז את המקרקעין הדרוש על מנת להפעילו. המדינה, תממן את הקמת המרכז באופן הנדרש ותקבל את כל התקציבים שאותם היא צריכה על מנת להקימו. המועצה תאשר את התקציב השנתי של המרכז ותגישו לשר לשם אישורו; התקציב יאושר על ידי שר האוצר, שנת תקציב המרכז תהיה כשנה של תקציב המדינה. המרכז לא יהיה רשאי למכור נכסים השייכים למרכז או להעביר בדרך אחרת נכס שבבעלותו, למעט נכסים שנקבעו בתקנות באישור השר. בנוסף לכך, המרכז לא יהיה רשאי למשכן נכס שברשותו או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור שר המדע התרבות והספורט. כמו כן, המרכז לא ייטול הלוואה העולה על סכום שקבע השר בתקנות, אלא באישור שר המדע, התרבות והספורט ושר האוצר. לפי הצעת החוק, שר המדע התרבות והספורט מונה על ביצועו, והוא אחראי לחוקק תקנות בכל הנוגע לביצוע מרכז המורשת לדרוזים, כולל סדרי העבודה של המועצה והוועד המנהל. החוק קובע שהמועצה, בת 21 חברים, תכלול נציגים ממשרד ראש הממשלה, ממשרד המדע, התרבות והספורט, ממשרד החינוך, וממשרד התיירות. וכן המועצה תכלול בין חבריה 5 אנשי אקדמיה המתמחים בתחומים רלוונטיים למרכז, ראש הרשות המקומית בו המרכז הוקם ונציגי ציבור. החוק קובע ששני שלישים מחברי המועצה ימונו מקרב האוכלוסייה הדרוזית. ב-8 בינואר 2019 הוקם ביישוב הדרוזי יאנוח ג'ת מבנה המרכז למורשת הדרוזים. המרכז החל לפעול בשנת 2019, ובין השאר הוא כולל מכון מחקר המקדם מחקרים אקדמיים אודות חייהם של הדרוזים בעבר ובהווה. חוק המרכז למורשת הדרוזים, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק המרכז למורשת הדרוזים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת מיכאל יעקובסון, כל מה שרצית לדעת על הדרוזים, חוץ ממה שאסור להם לגלות, באתר Xnet‏, 13 בפברואר 2020 הצעת חוק המרכז למורשת דרוזים קריאה ראשונה, ‏13 בפברואר 2007 חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, תשס"ז-2007, באתר נבו חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, באתר ויקיטקסט נחנך בית מורשת דרוזי ביאנוח, באתר פורטל הכרמל, ‏8.1.2019 אודות המרכז, באתר המרכז למורשת הדרוזים בישראל.
סטניסלב ומריה דודק

סטניסלב דודק (בפולנית: Stanislav Dodek,‏ 1903–1959) ומריה דודק (בפולנית: Maria Dodek,‏ 1908–1990) היו זוג נוצרים קתולים, שהתגוררו בכפר אוג'יקון (Odrzyków) ליד העיר קרוסנו בפולין. הוכרו כחסידי אומות העולם על כך שבמלחמת העולם השנייה הצילו ילדה יהודייה ממוות. בשנת 1939 יהודי שהיה בעל מפעל עץ בכפר והעסיק רבים מאנשי הכפר במפעלו, ביקש מסטניסלב לקחת את בתו תחת חסותם של סטניסלב ואשתו כיוון שחשש לגורלה. סטניסלב הסכים והשניים קבעו כי בשעות הלילה יסע סטניסלב ליער בכרכרה וייקח משם את הילדה. כך הובאה הילדה היהודיה בגיל שנה אל חיק משפחת דודק. בני הזוג התייחסו לציפורה כבתם ולא נתנו לילדי הכפר להעליבה בשל היותה יהודייה. ציפורה אף הוטבלה בכנסייה המקומית ושמה שונה לססיליה דודק, וניתן לה הכינוי צ'סה. כל אנשי הכפר ידעו שהיא יהודייה, אך לא אמרו דבר מכיוון שהכומר בכנסייה אסר עליהם והזהירם שיענשו על ידי האל אם יגלו את מוצאה האמיתי. באחת הפעמים ריחפה סכנת גילוי זהותה, כאשר משטרת קרוסנו דרשה מהזוג דודק להביא את הילדה לחקירה בתחנת המשטרה. הרופא הגרמני שבדק אותה קבע שהיא אינה יהודייה. בשנת 1946 נודע לארגון יהודי על הימצאה של ציפורה בבית משפחת דודק בעזרת חברים של המשפחה, היא נלקחה מביתם של בני הזוג לבית יתומים יהודי, ושם משפחתה שונה לבר. למריה דודק נאמר כי אמה הביולוגית של ציפורה נותרה בחיים והיא בבית חולים, אך הדבר לא היה נכון. ציפורה עברה בין מספר בתי יתומים ואף קבעה פעם אחת עם מריה כי תברח חזרה הביתה, עד שבשנת 1948, בגיל 8 או 9, עלתה לישראל במסגרת עליית הנוער. ציפורה הגיעה עם צלב על צווארה וכשהיא ממלמלת תפילות נוצריות. השם ציפורה ניתן לה על ידי פקיד רשות ההגירה עם הגעתה ארצה. ציפורה לא זכרה רבות על עברה מלבד מחסור מתמיד באוכל, שינה על רצפת המטבח ואווזים שראתה בעיר הולדתה. היא גילתה פרטים על עברה רק שנים רבות לאחר מכן, כאשר הגיעה לביקור ב-2008 בכפר בו גדלה ושם סיפרו לה אנשי הכפר, שזכרו את סיפור הסתרתה, אודות ילדותה ועל משפחת דודק. בשנת 2000 הגישו בני משפחתם של מריה וסטניסלב דודק ליד ושם בקשה להכיר בהם כחסידי אומות עולם, אך בשל היעדר עדות הבקשה נדחתה. בשנת 2009, לאחר ביקורה של ציפורה בכפר הולדתה, היא פנתה אל יד ושם ונתנה את עדותה. הפרטים שנמסרו הוצלבו עם מידע מתיקה האישי בארכיון הציוני. לפיכך הוכרו מריה וסטניסלב דודק כחסידי אומות עולם ב-25 באוקטובר 2009. באותה השנה נערך טקס בשגרירות ישראל בוורשה בנוכחות כ-50 איש. את תעודת חסידי אומות העולם קיבלו אחייניה של מריה דודק. ציפורה ליוותה פעמיים את בית הספר "רעות" מחיפה לכפר הולדתה, שם ביקרו גם בקבר של בני הזוג דודק וערכו טקס זיכרון. בנוסף להכרה במריה וסטניסלב כחסידי אומות עולם, נשלח מכתב הוקרה מיד ושם לכפר אוג'יקון על הסיוע בהסתרת ציפורה ואי הסגרת זהותה היהודית. Stanisław & Maria Dudek:The Righteous Among The Nations, באתר יד ושם (באנגלית) Igor Witowicz, POLES RESCUING JEWS IN THE RZESZOW REGION IN THE YEARS 1939- 1945, Rezeszow: THE INSTITUTE OF NATIONAL REMEMBRANCE, 2011 סיפורה של ציפורה ושל התיק להכרת בני הזוג Dudek, תיק מס' 11689, מחלקת חסידי אומות העולם, ארכיון יד ושם. מתוך ריאיון עם ציפורה ראם, שהתקיים בביתה בחיפה, בתאריך 3.3.19. מכתב באנגלית מאת אבנר שלו, יו"ר יד ושם, לתושבי הכפר אוג'יקון, 14.3.2010, מתוך תיק מס' 11689 מחלקת חסידי אומות העולם, ארכיון יד ושם. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטניסלב ומריה דודק".
Baojun 560

Baojun 560 הוא קרוסאובר קומפקטי המוגדר SUV, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Baojun (אנ') אשר יוצר בין השנים 2015–2018. היצרן "Baojun" הוא חברת בת של "SAIC-GM-Wuling" (אנ') (בסינית: "上汽通用五菱汽车股份有限公司") בשליטה ובשיתוף (joint venture) קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, ויצרן הרכב הסיני סאיק מוטור. דגמי "Baojun 560" שווקו מיולי 2015. 5 מושבים. 5 דלתות. מנוע קדמי. מנוע בנזין 1.5 ליטר, 1.8 ליטר. מנוע הנעה קדמית. תכולת מכל דלק - 52 ליטר. צמיגים - 215/60 R17. נפח תא מטען - 460 ליטר, 1,015 ליטר (מושבים אחוריים מקופלים). תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 12.17 שניות (דגם מנוע 1.8 ליטר). בשנת 2016 יוצרו מדגמי "Baojun 560" סך של 321,555 יחידות. ".8 MT Comfort" - מחיר היחידה עמד על 76,800 רנמינבי (נכון לשנת 2015 בסין). "1.8 MT Elite" - מחיר היחידה עמד על 83,800 רנמינבי (נכון לשנת 2015 בסין). "1.8 MT Deluxe" - מחיר היחידה עמד על 89,800 רנמינבי (נכון לשנת 2015 בסין). דגם "Baojun 560" דגם "Baojun 560" דגם "Baojun 560" דגם "Baojun 560" דגם "Baojun 560" Baojun 360 Baojun 510 Baojun RS-5 מדיה וקבצים בנושא Baojun 560 בוויקישיתוף Baojun 560, סרטון באתר יוטיוב דגם "Baojun 560" carnewschina.com/2015/05/11/baojun-560-will-hit-the-chinese-car-market-in-july דגם "Baojun 560" media.gm.com/media/cn/en/gm/news.detail.html/content/Pages/news/cn/en/2015/april דגם "Baojun 560" בשנת 2016 - 321,555 יחידות chinaautoweb.com/2017/01/best-selling-china-made-suvs-in-2016 דגמי "Baojun 560" chinaautoweb.com/car-models/sgmw-baojun-560-suv
צ'אק קופר

צ'ארלס הנרי "צ'אק" קופר (באנגלית: Charles Henry "Chuck" Cooper;‏ 29 בספטמבר 1926 – 5 בפברואר 1984) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין העונות 1951–1956. נודע כשחקן האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA, בשנת 1950. לאורך קריירת המשחק העמיד ממוצעים של 6.7 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק. בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל. קופר נולד בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה. בשנת 1944 החל ללמוד במכללת וירג'יניה המערבית, אך לאחר סמסטר אחד התגייס לצי ארצות הברית לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 שוחרר משירותו הצבאי והמשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת דוקיין, אשר בעיר הולדתו פיטסבורג. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה היא רשמה מאזן כולל של 78 ניצחונות ו-19 הפסדים (80.4%), והשתתפה פעמיים ב"טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT) אשר היה באותה תקופה טורניר המכללות היוקרתי ביותר. בעונתו האחרונה בדוקיין קלע 12.0 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות ("Second-team All-American"). בשנת 1950 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת הראווה הארלם גלובטרוטרס. בדראפט ה-NBA 1950 נלקח קופר בבחירה ה-14 על ידי בוסטון סלטיקס, ובכך היה האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA. לצידו של קופר הצטרפו ל-NBA באותה עונה השחקנים האפרו-אמריקאים "פורצי הדרך" נת'ניאל קליפטון וארל לויד; קליפטון היה הראשון מבין השלושה שחתם על חוזה רשמי בקבוצת NBA (ניו יורק ניקס), ולויד היה הראשון שהשתתף בפועל במשחק NBA (עם וושינגטון קפיטולס, יום אחד לפני משחק הבכורה של קופר). בעונתו הראשונה עם הסלטיקס היה הקלעי הרביעי בקבוצתו עם 9.3 נקודות בממוצע למשחק, שהתבררו בדיעבד כשיא הקריירה שלו, ובעונות 1953 ו-1954 הפסיד עם בוסטון בשלב גמר האזור המזרחי. ב-4 עונותיו בקבוצה קלע 6.8 נקודות והוריד 6.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 1954 הועבר למילווקי הוקס, במדיה קלע 7.2 נקודות למשחק במשך כעונה וחצי. בינואר 1956 שוחרר מההוקס וחתם על חוזה בפורט ויין פיסטונס, עמה העפיל בסיום העונה לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידו הפיסטונס מול פילדלפיה ווריורס (1–4), ובסיומה פרש קופר ממשחק, בגיל 29. ב-5 בפברואר 1984 נפטר קופר לאחר מאבק בסרטן הכבד, בגיל 57. מדיה וקבצים בנושא צ'אק קופר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA צ'אק קופר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סיכום עונת 1950/1951, באתר ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של קופר ב-NBA, באתר basketball-reference.com ההכרזה על מחזור היכל התהילה 2019, באתר הרשמי, 6 באפריל 2019 סטטיסטיקות המכללות של קופר, באתר sports-reference.com ההודעה על פטירתו של קופר, באתר הניו יורק טיימס, 7 בפברואר 1984
S5 0014 +81

S5 0014 +81 הוא קוואזר מרוחק, סופר זוהר, סוג של בלאזר, הממוקם באזור של קבוצת הכוכבים קפאוס. s50014+81 הוא קוואזר ovv (משתנה אלים אופטי). זהו אחד הקווזרים המבהיקים ביותר הידועים, עם בהירות כוללת של מעל ל-41^10 וואט. החור השחור המרכזי של הקוואזר בולע כמות עצומה של חומר, שוות ערך ל-4,000 מסות שמש בכל קוואזר. מרחק הקוואזר מכדור הארץ הוא כ-12.1 מיליארד שנות אור. בגלל מרחקו העצום, ניתן ללמוד עליו בעזרת ספקטרוסקופיה בלבד. הכינוי של הקוואזר "s5" לקוח מן " Fifth Survey of Strong Radio Sources" ו-0014 + 81 הם הקואורדינטות שלו. הגלקסיה המארחת של S5 0014 + 81 היא גלקסיה אליפטית ענקית, ובמרכזה נמצא חור שחור על־מסיבי שעשוי להיות האחראי לפעילות האינטנסיבית של s50014+81. מודלים אבולוציוניים, המבוססים על מסתו של החור השחור העל־מאסיבי של S5 0014 + 81, מנבאים כי יחיה בערך 10 99 ⋅ 1.342 {\displaystyle 10^{99}\cdot 1.342} שנים.[דרושה הבהרה] בשנת 2009, צוות של אסטרונומים השתמש בטלסקופ החלל סוויפט וצפה בפלט הזוהר של S5 0014 + 81, כדי למדוד את מסתו של החור השחור המרכזי. להפתעתם, הם גילו כי החור השחור המרכזי של S5 0014 + 81 גדול פי 10,000 מהחור השחור במרכז הגלקסיה שלנו (סגיטריוס A*). חור שחור כה גדול – שנוצר מוקדם כל כך ביקום, רק 1.6 מיליארד שנים אחרי המפץ הגדול – מעיד שחורים שחורים על־מסיבים נוצרו מוקדם מאוד. קיימת מחלוקת בנוגע לכמה מדויקים הממצאים הללו. ראשית, השיטה ששימשה הייתה למעשה שיטת חישוב עקיפה, ולא הערכה קפלרית של מסלול. שנית, לצורך המדידה השתמשו בספקטרום הגלים הארוכים, ולא באור נראה. שלישית, הקוואזר מוקף בדיסקה גדולה, והוא קורן בכ-40% מבהירות אדינגטון. קוואזר באתר מכון דוידסון S5 0014 +81, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים H. Kuhr, J. W. Liebert, P. A. Strittmatter, G. D. Schmidt, C. Mackay, The most luminous quasar - S5 0014+81, The Astrophysical Journal 275, 1983-12, עמ' L33–L37 doi: 10.1086/184166
Pol-ka

Pol-ka היא חברה ארגנטינאית להפקת והפצת סרטים וסדרות טלוויזיה, אשר הוקמה בשנת 1994. החברה הוקמה בבואנוס איירס על ידי אדריאן סואר, פרננדו בלנקו, ארטאר. אחרי שהם הפיקו בשביל canal 13 הארגנטינאי מספר להיטים, אדריאן סואר קודם למנהל התוכניות של הערוץ. החברה קיבלה זיכיון לסדרות טלוויזיה שמשודרות בערוץ זה בפריים טיים. סרטי החברה זכו במספר פרסים בארגנטינה. מדיה פלאטה - 2005 משפחת פיירו - 2007 יורשי הנקמה - 2011 אספרנסה - 2015 סוי לונה - 2016 5 כוכבים - 2017 האח שלי הוא שיבוט - 2018 אתר האינטרנט הרשמי של Pol-ka (בספרדית) Pol-ka, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
פאם פרידמן

פאם פרדמן (בשוודית: Pam Fredman; נולדה ב-13 במאי 1950, בגטבורג, שוודיה) היא פרופסורית שוודית למדעי המוח וסגן הנשיא לשעבר של אוניברסיטת גטבורג. משנת 2016, פרידמן היא הנשיאה של ארגון האוניברסיטאות העולמי פרדמן סיימה תואר שני במדעים בהנדסה כימית באוניברסיטת צ'למרס בשנת 1973 ודוקטורט לפילוסופיה בנוירוכימיה בשנת 1979. התזה שלה הייתה בנושא "מבנה ותפקוד של גנגליונים". בין השנים 1995–1997 הייתה ראש המחלקה למדעי המוח. בשנת 1997 קיבלה מינוי כפרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת גטבורג, והפכה לסגן דיקן הפקולטה לרפואה בין השנים 1997–1998. לאחר מכן המשיכה להיות בתפקידים ניהוליים באקדמיית סולגריאנסקה (אנ'). בין השנים 2003–2006 פרידמן הייתה המנהלת והדיקן של האקדמיה לסולגריאנסקה. ב -1 ביולי 2006, מונתה לרקטור אוניברסיטת גטבורג, משרה שהיא החזיקה עד 1 יולי 2017. פרדמן היא חברת האקדמיה המלכותית השוודית למדעי ההנדסה (אנ') מאז 2008. לאחר מכן כיהנה כסגן הנשיא של אוניברסיטת גטבורג מ-2006-2017. בתפקיד זה, פרידמן שימשה כמנהלת האוניברסיטה ונציגתה העיקרית. פרדמן שימשה גם כחברת הנהלה במספר ארגונים, ובהם המועצה השוודית למחקר רפואי (1999–2003), החברה הבינלאומית לנוירוכימיה (1995–1999) והפדרציה של מדעי המוח האירופיים (1996–2001) משנת 2016, פרדמן היא נשיאת ארגון האוניברסיטאות העולמי. פרידמן ישבה במועצת המנהלים של האוניברסיטה השוודית והאגודה להשכלה גבוהה, SUHF, בין השנים 2007 ו-2014, והיושב ראש שלה בין השנים 2009–2014. לפרידמן יש למעלה מ-100 פרסומים ו-4,700 ציטוטים. פרידמן זכתה בפרסים הבאים: ESN הוקרה למרצה הצעיר, 1982 פרס פרנסטרום לחוקר צעיר מבטיח, 1994 מדיה וקבצים בנושא פאם פרידמן בוויקישיתוף "Vice-Chancellor Pam Fredman". University of Gothenburg. 17 במרץ 2010. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Pam Fredman". International Association of Universities. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Pam Fredman's research work". ResearchGate. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה)
בועה

האם התכוונתם ל... בועת סבון – בועה העשויה מי סבון הבועה – סרט קולנוע ישראלי משנת 2006 בועות – סדרת סיטקום אמריקנית בועה כלכלית – מצב שבו ערכם של ערכים פיננסיים גבוה בהרבה משוויים הכלכלי האובייקטיבי בועת הדוט-קום בועת הצבעונים Bubble: באבל בובל – משחק מחשב באבל אנד סקוויק – מאכל מהמטבח הבריטי בועית בואה
לופיאודון

לופיאודון (שם מדעי: Lophiodon; מילולית: "שן-מסרק") הוא סוג נכחד של יונק בן הסדרה מפריטי פרסה שהיה קרוב לטפיריים. הוא חי בתחילת האאוקן לפני 51-42 מיליון שנה באירופה. המאובנים שלו התגלו בבור מסל בהסן, גרמניה וגם בצרפת ותוארו ב-1822 בידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיוויה. הלופיאודון היה בעל חיים בינוני באורך 2.5 מטר ובגובה של 1 מטר בכתפיים כשכמה מהמינים הגיעו לגודל של קרנף. הוא נראה כמו טפיר קדום והיה בעל חדק קטן לאיסוף מזון. היה לו גוף עגלגל דמוי-חבית וזרועות שהזכירו את אלה של המשפחה הקדומה כליקותריים. הוא היה ניזון מצמחייה רכה עם שיניו הגדולות אך בעלות החריצים. ככל הנראה לא היה יכול לעכל עשבים וניזון במקום רק משיחים ועלים נמוכים או פרחים. הוא חי בביצות ויערות גשם באירופה הקדומה הלחה. יצור קדום זה נכחד עם התייבשות תנאי מחייתו הלחים. היראצ'יוס - דמוי-טפיר מאותה תקופה. מדיה וקבצים בנושא לופיאודון בוויקישיתוף לופיאודון, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנופלותריום

אנופלותריום (שם מדעי: Anoplotherium; מילולית: "בהמה לא-חמושה", זאת מאחר שהוא היה חסר ניבים או חטים גדולים) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה מתת-סדרת בעלי כרית שהיה קרובם של הגמליים. הוא חי בסוף האאוקן ואולי עד תחילת האוליגוקן לפני 33–37 מיליון שנה באירופה. המאובנים שלו התגלו בקרבת פריז ותוארו בידי החוקר ז'ורז' קיוויה ב-1804. בהמשך התגלו עוד מאובנים במערב אירופה כמו בפורטוגל ובריטניה. בעבר השתייכו לסוג זה מינים רבים אך חלקם בוטלו עקב ממצאים דומים למינים אחרים. האנופלותריום היה מאבות הגמלים והלאמות החיות והוא הגיע למשקל 80 ק"ג. עם זאת מראהו לא הזכיר כלל גמל והוא היה בעל זנב ארוך מאוד, גפיים חזקות בעלות 2 אצבעות דומות לפרסות סוס וחוטם רחב בעל שיניים מחודדות אך חלשות יחסית. ככל הנראה יצור זה יכל להגיע לעלים בגובה 2–3 מטרים ולאכול מהם בדומה לג'ירף או צבי ג'ירפי מודרני. הוא הזדקף בעזרת ירכיו העבות וזנבו השרירי כדי להגיע לעלים אלה, תוך קיפול של ברכיו. ייתכן שהתאמה זו נדרשה כדי למנוע תחרות רבה על צמחייה. יצור זה השתייך לראשונים שבבני הסדרה מכפילי פרסה אשר הפכו לאיטם לבעלי חיים גבוהים ומהירים ששלטו בערבות ויכלו לעכל עשבים באמצעות קיבותיהם מרובות המדורים. מדיה וקבצים בנושא אנופלותריום בוויקישיתוף אנופלותריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנופלותריום, באתר GBIF (באנגלית)