laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טייריק ג'ונס

טייריק ג'ונס (באנגלית: Tyrique Jones; נולד ב-3 במאי 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בטורק טלקום. בתחילת דרכו שיחק ג'ונס פוטבול, אך בזמן שלמד בבית הספר התיכון בלומפילד הוא החל להתמקד בכדורסל. בעונתו הראשונה, הוא העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-3.1 חסימות למשחק, הוביל את קבוצתו לחצי גמר הליגה ונבחר לחמישיית הרוקי של העונה. ג'ונס שיחק באיגוד האתלטים החובבים שבניו יורק. בעונתו האחרונה, עבר ג'ונס לאקדמיית ורמונט, שם העמיד ממוצעים של 13.2 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק. הוא הוביל את האקדמיה לגמר המחוז ונבחר לקבוצה השנייה של הליגה. ג'ונס שיחק עונה לתארים מתקדמים, כשהוא מעמיד ממוצעים של 19.8 נקודות, 9.7 ריבאונדים, 2.2 חסימות, 1.5 חטיפות ו-1.7 אסיסטים למשחק. הוא הוביל את האקדמיה לאליפות הראשונה שלה אי פעם ונבחר לקבוצה הראשונה של הליגה. ג'ונס דורג בארבעה כוכבים על יכולתו בתיכונים על פי ESPN. ב-29 ביוני 2015, התחייב ג'ונס לשחק באוניברסיטת זייביאר. בעונתו הראשונה, פתח ג'ונס בארבעה משחקים במהלך טורניר אליפות המכללות, שם הוביל את מכללתו עד לשמינית הגמר. הוא העמיד ממוצעים של 4.1 נקודות ו-3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. במהלך עונתו השנייה, ג'ונס סבל מכאב ברגליים ובנוסף הוא החמיץ שני משחקים בעקבות פציעה בכתף. ג'ונס העמיד ממוצעים של 7 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. על מנת לשפר את יכולתו, ג'ונס הקפיד לעשות דיאטה וללכת לחדר הכושר. מאמנו במכללה כריס מאק שיבח את מקצוענותו וכינה אותו כאחד השחקנים האהובים עליו. ב-10 בנובמבר 2018, קלע ג'ונס 19 נקודות והוריד שיא קריירה של 20 ריבאונדים בניצחון 85–91 על אוניברסיטת אוונסוויל. ג'ונס קלע שיא קריירה של 22 נקודות יחד עם 11 ריבאונדים בהפסד 76–78 בהארכה לאוניברסיטת טקסס באוסטין בסיבוב השני של הפלייאוף, אך החמיץ צעד וחצי בסיום אשר היה יכול להשוות את התוצאה. בעונתו השלישית העמיד ג'ונס ממוצעים של 11.3 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק. בתום העונה העמיד ג'ונס את עצמו לדראפט ה-NBA ‏2019, אך בסופו של דבר החליט להסיר את מועמדותו וחזר לזיביאר. ב-22 בנובמבר 2019, רשם ג'ונס סטטיסטיקה של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים בניצחון 74–75 על אוניברסיטת קונטיקט, שם חסם את הזריקה האחרונה במשחק אשר יכלה לנצח את המשחק לקבוצה היריבה. במשחק המכללות האחרון שלו ב-12 במרץ 2020, הוא השווה את שיא הקריירה שלו עם 22 נקודות בהפסד 67–71 לאוניברסיטת דפול. בעונתו האחרונה, ג'ונס העמיד ממוצעים של 14 נקודות, 11 ריבאונדים, 1.1 חטיפות וחסימה אחת למשחק. בתום העונה נבחר ג'ונס לקבוצה השנייה של המזרח. ב-21 בדצמבר 2020, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם ג'ונס בוונג'ו דונגבו פרומי מהליגה הקוריאנית. ב-31 בדצמבר 2020, הוא חתם בהפועל תל אביב מהליגה הישראלית. ב-2021 שיחק בעונת הקיץ של ה-NBA בפיניקס סאנס. ב-21 באוגוסט 2021 חתם בקבוצת הכדורסל האיטלקית סקאבוליני פזארו. ב-23 ביולי 2022 חתם בקבוצת טורק טלקום הטורקית, ושנה אחר כך ב-24 ביוני 2023 חתם חוזה לשנתיים באנאדולו אפס. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket אהרלה ויסברג‏, טייריק ג'ונס חתם בהפועל תל אביב, חואקין שוכמן עובר להפועל אילת, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2020
סאלי לוי

סאלי לוי (נולד ב־2 בנובמבר 1883 בוולדורף (באדן) ; נפטר ב־25 באפריל 1941 בברלין) היה הרב האחרון של הקהילה היהודית במיינץ (מגנצא). סאלי לוי נולד בוולדורף בשנת 1883 כבנם של הסוחר וראש הקהילה וילהלם סאלי ורעייתו יוהנה לבית שטרנוויילר. משנת 1902 למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1905 הוא קיבל את הדוקטורט בארלנגן עם עבודת גמר על מושג החומר של הרמן לוצה. משנת 1909 היה רב משנה בברסלאו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה כהן דת בחזית המזרחית והוצב בווילנה. בשנת 1918 ירש את זיגמונד סלפלד כרב הקהילה היהודית במיינץ. סאלי לוי לקח חלק פעיל בחיים הפוליטיים במיינץ. הוא היה גם אחד המייסדים של המרכז לחינוך מבוגרים במיינץ. לוי תרם גם לחקר ההיסטוריה של מיינץ היהודית, באמצעות שיקום (החזרת מצבות יהודיות עתיקות) בית הקברות יודנסאנד, והקמת מוזיאון לעתיקות יהודיות בבית הכנסת של הקהילה היהודית הליברלית בהינדנבורגשטראסה. בשנת 1925 הפך ליו"ר האגודה לטיפול בעתיקות יהודיות במיינץ. בתקופת השלטון הנאצי, בשנת 1934, הוטל על לוי לנהל את בית הספר המחוזי היהודי במיינץ, ששכן בבית הכנסת בהינדנבורגשטראסה והיה שמור אך ורק לתלמידים יהודים. הוא מילא תפקיד זה עד מאי 1936. לאחר ביקור בארצות הברית בשנת 1938, חזר למיינץ כדי להמשיך ולתמוך בקהילתו. סאלי לוי שהה במיינץ עד לאביב 1941. ב-1941 החליט להגר. לפני שעזב, הוא ביקש ממישל אופנהיים להיות אחראי על הקשר בין הגסטפו לקהילה היהודית. לוי נסע לברלין על מנת להכין את הגירתו לארצות הברית משם. הוא המתין לויזה במשך שבועות אך נפטר באפריל 1941 כתוצאה מהתקף לב. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה. בתו רות אייס היגרה לארצות הברית ופעלה כאוצרת אמנות. היא יסדה וניהלה את אוסף מגנס לאמנות יהודית באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה. Sali Levi, Beiträge zur Geschichte der ältesten jüdischen Grabsteine in Mainz, herausgegeben anlässlich der Rückführung dieser Steine auf den alten "Judensand". Mainz 1926. Katrin Nele Jansen: Die Rabbiner im Deutschen Reich 1871-1945 (= Biographisches Handbuch der Rabbiner Teil 2). K. G. Saur, München 2004, ISBN 3-11-916663-4, Bd. 2, S. סלי לוי (1883-1941), דף שער בספרייה הלאומית רות אייס, באתר אוסף מגנס.
מריה יופה

מריה יופה היא זמרת אופרה (סופרן) ישראלית, מורה לשירה קלאסית ומנצחת מקהלות. יופה נולדה בסימפרופול, עיר ברפובליקה של קרים. אביה הוא מהנדס חשמל ועורך דין, אמה רואת חשבון. בשנת 1994 סיימה את לימודיה במכללה למוזיקה ע"ש צ'ייקובסקי, אוקראינה. לאחר שעלתה לארץ, השלימה בשנת 2000 תואר ראשון ובשנת 2004 תואר שני במחלקת הקול של האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב. מריה מרכזת כיום את תחום השירה הקלאסית במרכז למוזיקה ברעננה. כמו כן מנצחת על מקהלת דיירי משען נאות אפעל שברמת אפעל. בנוסף היא עוסקת בעיצוב תכשיטים ותמונות מחרוזים. תפקידים שגילמה באופרה הישראלית החדשה: תפקיד ליאנורה ב- 'פידליו' של בטהובן (2005, משכן האופרה החדש בת"א). מחליפה לתפקיד אסתר מינה ב- 'מסע אל תום האלף' של יוסף ברדנשווילי, משכן האופרה החדש, ת"א (2005) תפקידים אחרים שביצעה: תפקיד הגברת הראשונה ב- 'חליל הקסם', אופרה אחרת ת"א (2002) תפקיד הרוזנת ב"נישואי פיגארו" של מוצרט תפקיד לאונורה ב"איל טרובטורה" של ורדי תפקיד ליזה ב"פיק דאם" של צ'ייקובסקי תפקיד טטיאנה ב"יבגני אונייגין" של צ'ייקובסקי תפקיד פיאורלידז'י ב"כך עושות כולן" של מוצרט תפקיד אדינה ב"שיקוי האהבה") של דוניצטי תפקיד אאורידיצ'ה ב"אורפאו ואאורידיצ'ה" של גלוק יצירות מז'אנרים שונים, בהן רקוויאמים (של מוצרט, פורה, ברהמס, ורדי), מיסות (של מוצרט, היידן, גאטי), אורטוריות (של באך, הנדל), מוזיקה קאמרית (של שוברט, שומאן, מאהלר, שוסטקוביץ, גריג, ראוול) ועוד. תפקידים שונים באופרה הקאמרית, אשדוד תפקידים שונים בתיאטרון פיגארו, נתניה סולנית בקונצרטים שונים עם פסנתר ועם תזמורת. פרויקטים שהשתתפה בהם: הקלטת אלבום של 36 שירים מספרד, על פי מוזיקה מאת עמי מעייני (2006). מריה יופה, ברשת החברתית פייסבוק כרטיס ביקור באתר מרכז פיס למוזיקה רעננה יוסי שיפמן, "את הקריירה כזמרת עשיתי כאן, ראיון באתר הבמה, 2012 מריה יופה עם תזמורת הפסטיבלים הירושלמית, בביצוע מריה יופה, סרטון בערוץ "פניני המוסיקה", באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה יופה".
ליווי משטרתי

ליווי משטרתי הוא ליווי מטעם מרשויות אכיפת החוק, שמיועד להסיע אנשים חשובים. הליווי מתבצע באמצעות הקצאת רכבי משטרה, במרבית המקרים ניידות או אופנועים במטרה לעקוף כלי רכב פרטיים בפקקים (דבר שחוקי במרבית מדינות העולם רק לניידות משטרה, כבאיות ואמבולנסים). ישנם גופים נוספים המספקים שירותי ליווי, כגון משטרה חשאית ומשטרה צבאית. ליווי משטרתי משמש אישים הממלאים תפקידים בכירים, כגון ראשי מדינות או שרים ושגרירים, אישים שנשקפת סכנה לחייהם או עבור אנשים העושים דרכם להלוויה. לעיתים אפילו ידוענים שלא מחזיקים בתפקיד רשמי כלשהו דורשים ליווי משטרתי, אך לא פעם הם סופגים ביקורת ציבורית. ליווי משטרתי, בניגוד לדעה הרווחת, לא משמש כליווי לצידו של מושא הליווי, אלא מטרתו להבטיח שהמלווה יגיע ליעדו בשלום. Engber, Daniel (2 במאי 2006). "Where's My Police Escort?". Slate.com. נבדק ב-2008-07-07. {{cite news}}: (עזרה) כפר סבא ביקשה ליווי לאוהדים, המשטרה סירבה, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2007 יוסי אלי, ליווי משטרתי ונסיעה באדום: כך הגיע הרב קנייבסקי לכותל • צפו, באתר חדשות 13, 16 באוקטובר 2019
יחסי סרביה–תאילנד

יחסי סרביה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין סרביה לבין ממלכת תאילנד. יוגוסלביה כוננה יחסים דיפלומטיים עם תאילנד בשנת 1954. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם. בשנת 2015 המסחר בין המדינות הסתכם ב-44.46 מיליון אירו, מתוכם הייצוא מסרביה היה בשווי 3.6 מיליון אירו, והיבוא היה בשווי 40.86 מיליון אירו. בשנת 2014 המסחר הסתכם ב-37.71 מיליון אירו, מתוכם היצוא מסרביה היה בשווי 3.17 מיליון אירו, והיבוא היה בשווי 34.54 מיליון אירו. סרביה מיוצגת בתאילנד באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה. תאילנד מחזיקה בסרביה קונסוליית כבוד בבלגרד. שגרירות סרביה בג'קרטה קונסוליית הכבוד התאילנדית בבלגרד
יחסי צ'כיה–שוודיה

יחסי צ'כיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין צ'כיה ושוודיה. במהלך מלחמת שלושים השנים לחמה ממלכת שוודיה לצד הפרוטסטנטים הבוהמים נגד האימפריה הרומית הקדושה הקתולית שנשלטה על ידי בית הבסבורג. לאחר מלחמת העולם הראשונה כוננה שוודיה יחסים דיפלומטיים עם צ'כוסלובקיה, ובשנת 1921 פתחה את שגרירותה בפראג. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה המשיכו היחסים עם צ'כיה, ובשנת 2007 פתחה שוודיה את שגרירותה בסטוקהולם. בשנת 1995 הצטרפה שוודיה לאיחוד האירופי, ובשנת 2004 הצטרפה אליו גם צ'כיה. יותר מ-200 חברות שוודיות פועלות בצ'כיה, והיחסים הכלכליים בין המדינות ממשיכים לצמוח. צ'כיה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם. שוודיה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג. מדיה וקבצים בנושא יחסי צ'כיה–שוודיה בוויקישיתוף הרפובליקה הצ'כית באתר business-sweden שגרירות שוודיה בפראג
דיר אבו דעיף

דיר אבו דעיף (בערבית: دير ابو ضعيف; תעתיק מדויק: דיר אבו צ֗עיף) היא עיירה פלסטינית בצפון יהודה ושומרון, הממוקמת כ-6 קילומטרים ממזרח לעיר ג'נין ונמצאת בנפת ג'נין. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיירה מנתה 6,926 תושבים באמצע שנת 2016. רובה נמצא בשטח A. בדיר אבו דעיף נמצאה קרמיקה מהתקופה הביזנטית. בשנת 1838, אדוארד רובינסון ציין את דיר אבו דאיף כאחד ממגוון המקומות באזור הסמוך לכפרים בית קאד, פקועה, דיר ע'זאלה ואראנה. בשנת 1870 ויקטור גרן ציין את דיר אבו דעיף ככפר קטן, מדרום לבית קאד, אך פחות חשוב ממנו. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שיצאה בשנת 1882 היישוב תואר כ"כפר קטן ליד שולי הגבעות. אספקת המים היא מבורות מים. ישנם גני זית בצפון הכפר. הבתים עשויים מבוץ ואבן." לפי מפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, התגוררו במקום 441 תושבים. 434 מוסלמים ושבעה נוצרים אורתודוקסים. האוכלוסייה גדלה עד מפקד 1931, ומנתה כ-598 תושבים שהתגוררו ב-136 בתים – 593 מוסלמים וחמישה נוצרים. בסקר הכפרים של 1944/5 מנתה האוכלוסייה כ-850 מוסלמים. היישוב התפרס על שטח של כ-12,906 דונם. מתוך שטח זה כ-1,919 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 4,836 דונם לדגנים, ואילו 30 דונם היו אדמות בנויות. לפי מפקד האוכלוסין הירדני, בשנת 1961 התגוררו במקום כ-1,191 תושבים. Dauphin, 1998, p. 787 Robinson and Smith, 1841, vol 3, p. 157 Guérin, 1874, p. 334 Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 83 Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Jenin, p. 29 Barron, 1923, Table XV, p. 47 Mills, 1932, p. 67 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 16 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 54 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 98 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 148 Government of Jordan, 1964, p. 25
יחסי צ'כיה – קוריאה הצפונית

יחסי צ'כיה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין צ'כיה וקוריאה הצפונית. צ'כוסלובקיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית באוקטובר 1948. השגרירות הצ'כוסלובקית הוקמה בספטמבר 1950, והשגריר הצפון קוריאני הראשון הגיע ביולי 1951. היחסים היו ידידותיים מאוד בשנים 1950–1953. לאחר תחילת מלחמת קוריאה מחתה צ'כוסלובקיה נגד צעדים שננקטו על ידי מועצת הביטחון של האו"ם. הסיוע הכלכלי לצפון קוריאה החל גם בקיץ 1950. עד סוף המלחמה בקוריאה, נשלחו סחורות בשווי 800 מיליון כתר צ'כוסלובקי. צ'כוסלובקיה דאגה ל-900 ילדים קוריאנים וסיפקו חינוך ל-170 תלמידי תיכון ו-150 סטודנטים באוניברסיטה. הרפובליקה הצ'כוסלובקית שלחה גם בית חולים צבאי עם שני צוותי בית חולים המורכבים מ-58 אנשים לקוריאה בשנת 1952. הערך הכולל של הסיוע הצ'כוסלובקי היה כ-1,000 מיליון כתרים (במטבע הישן לפני 1953). המזכירות הפוליטית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה הכריזה שעזרה זו היא מתנה. גם לאחר פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993 נמשכו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, אם כי במידה פחותה מבעבר. בשנים 2012 ו-2013 שירותי הביון הצ'כיים סיכלו תוכנית סודית של קוריאה הצפונית להברחת חלקי נשק ומזל"טים למעקב דרך אפריקה וסין. צ'כיה מחזיקה בקוריאה הצפונית שגרירות בפיונגיאנג. קוריאה הצפונית מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג. מדיה וקבצים בנושא יחסי צ'כיה – קוריאה הצפונית בוויקישיתוף יחסי צ'כוסלובקיה–קוריאה הצפונית Czech intelligence foiled North Korean plan to smuggle arms through Africa באתר intelnews‏, 31 בינואר 2020 שגרירות צ'כיה בפיונגיאנג אתר על יחסי מדינות
It's My Turn

It's My Turn (בעברית: זה התור שלי או עכשיו תורי) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית דיאנה רוס, מתוך אלבום האוסף שלה, To Love Again. השיר יצא לאור ב-29 בספטמבר 1980, על ידי חברת התקליטים מוטאון, כשיר הנושא של הסרט It's My Turn. הוא נכתב והופק על ידי קרול באייר סגר ומייקל מסר. הוא הפך ללהיט בינלאומי כאשר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-14 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ. במצעד הסינגלים האירי דורג בשיאו במקום ה-17. בנוסף לכך, "It's My Turn" היה לשיר הנושא של אנתולוגיית הדרמה הפיליפינית קConey Reyes on Camera משנת 1984. תקליט 7 אינץ' "It's My Turn" – ‏3:53 "Together" – ‏3:33 תקליטור "It's My Turn" – ‏3:53 "Together" – ‏3:33 מידע על היצירה "It's My Turn" באתר Discogs Diana Ross - To Love Again, Discogs (באנגלית) It's My Turn, 1981-02-05, נבדק ב-2021-04-04 Diana Ross – It's My Turn (באנגלית), נבדק ב-2021-04-04 Whitburn, Joel (2004). Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004. Record Research. p. 502. The Irish Charts - All there is to know, irishcharts.ie Coney Reyes, IMDb Diana Ross – It's My Turn (1980, Vinyl) (באנגלית), נבדק ב-2021-04-04 Diana Ross – It's My Turn (2020, CD) (באנגלית), נבדק ב-2021-04-04
יחסי סנגל–ספרד

יחסי סנגל–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין סנגל וספרד. היחסים הדיפלומטיים בין ספרד לסנגל מתנהלים בצורה ידידותית מ-3 במרץ 1965, זמן קצר לאחר הכרזתה כרפובליקה עצמאית. אולם שגרירות סנגל בספרד סגרה את שעריה בין השנים 1991–2001 מסיבות תקציביות, במהלכן היא יוצגה באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת. לאחר פתיחתה מחדש של הנציגות במדריד, חלה התחזקות המגעים בין המדינות בכל הרמות. בשנת 2006 ביקרה המלכה סופיה בסנגל בליווי ה-SECI, במסגרת ביקור במספר פרויקטים של שיתוף פעולה ספרדי והמעורבות הגוברת של ספרד בפרויקטים הומניטריים בסנגל. נקודת המפנה האמיתית ביחסים הגיעה מקיץ 2006, לרגל משבר הקאיוקו, שפרץ כתוצאה מההגעה המסיבית של כמעט 30,000 מהגרים סנגליים לחופי האיים הקנריים. מכאן ואילך החלו היחסים להתבסס על חיפוש אחר אסטרטגיה משותפת במאבק בהגירה בלתי חוקית, והם התפתחו במהלך 2006 ו-2007 עד שהפכו לשותפות אמיתית. ביקורים של משלחות משרדי הפנים, חוץ, משפטים, עבודה ורווחה החלו להתרחש לעיתים קרובות, והגיעו לשיאם בדצמבר 2006 עם ביקורו הראשון של ראש הממשלה הספרדית, חוסה לואיס רודריגס ספאטרו, ברפובליקה של סנגל. פותחה תוכנית שיתוף פעולה ענפה ששמה דגש מיוחד על אספקת משאבים לרשויות סנגל לפיקוח על שטחן וכן על חיזוק יכולותיהם. מאז ועד היום היחסים בין המדינות חוו צמיחה אדירה, והביקורים הרשמיים בשני הכיוונים המשיכו להתקיים ברמה הגבוהה ביותר. בצד הסנגלי, ביקוריו הרציפים של שר הפנים נגום, כמו גם מסעותיו של הנשיא ווייד בשנת 2007; לאיים הקנריים לרגל חנוכת קאסה אפריקה ולמדריד להשתתף בכנס הראשון של ברית התרבויות. נשיא הרפובליקה, מאקי סאל, ביקר במדריד ב-15 בדצמבר 2014 וקיים פגישות עבודה עם המלך חואן קרלוס הראשון ועם ראש הממשלה. נשיא הממשלה, מריאנו רחוי ונשיא הרפובליקה, מאקי סאל, קיימו פגישה בשולי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב-25 בספטמבר 2012. כמו כן, הם קיימו פגישה רשמית במדריד ב-15 בדצמבר 2014. מזכיר המדינה לענייני חוץ, גונסאלו דה בניטו, ביקר בדקר ב-22 וב-23 בנובמבר 2012. מזכיר המדינה לשיתוף פעולה בינלאומי ולמען אמריקה הלטינית, חסוס גרציה, ביקר בדקר ב-2 בדצמבר 2013. ב-3 בפברואר 2014 התקיים ביקורו בדקר של מזכיר המדינה לביטחון, פרנסיסקו מרטינס. שר התעשייה, האנרגיה והתיירות, חוסה מנואל סוריה, ביקר בדקר ב-10 במרץ 2014. סנגל מחזיקה בספרד שגרירות במדריד, ו-5 קונסוליות כלליות: במדריד, ברצלונה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאלגה וסנטה קרוס דה טנריפה. ספרד מחזיקה בסנגל שגרירות וקונסוליה בדקר. מדיה וקבצים בנושא יחסי סנגל–ספרד בוויקישיתוף Ficha de Senegal Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Representation data. [1] Embassy of Senegal in Madrid. [2] Consulates of Senegal in Spain. [3]List of foreign consulates accredited in Spain.
סנטה קטרינה

סנטה קטרינה היא מדינה בדרום ברזיל שרמת החיים בה היא מהגבוהות בברזיל. עיר הבירה היא פלוריאנופוליס, ששוכנת באי ששמו אף הוא סנטה קטרינה. בסמוך לה נמצאות המדינות, ריו גראנדה דו סול מדרום ופרנה מצפון. במערב היא גובלת בארגנטינה. התיישבות אירופית החלה בהתיישבות הספרדית באי סנטה קטרינה ב-1542. הפורטוגזים לקחו פיקוד ב-1675. הפיקוד על סנטה קטרינה התבסס ב-1738. מהגרים אירופים רבים, בעיקר מגרמניה, התחילו להגיע בתחילת המאה ה-19. מהגרים מאיטליה, מפולין, מרוסיה, מאוקראינה, מיפן ומחלקים אחרים של אירופה הגיעו מאוחר יותר. במרץ 2004 נפגעה המדינה מההוריקן הראשון שנרשם אי פעם באזור הדרום אטלנטי. לאורך קו החוף האטלנטי שבמדינה יש חופים, איים, מפרצים ומפרצונים רבים. מרכז המדינה מכוסה ביער של ארוקאריה צרת עלים, בדרום מערב - ערבה, ובמזרח ובמערב, רצועות של יער. סנטה קטרינה נחשבת למדינה הקרה בברזיל. היא גם אחת מהמדינות הספורות בברזיל שיורד בהן לפעמים שלג במהלך החורף, בגלל שהיא באזור הררי. באמצע שנת 1990, במשך חורף קשה, ירד שלג בגובה שני מטר באזורי הכפר במדינה, שווה ערך לכמות השלג שיורדת בחורף ברוסיה ובקנדה. בקרבת עיירה איטפואה נמצא שמורת טבע גדולה המהווה אטרקציה תיירותית משמעותית. המגזר התעשייתי הוא המרכזי במדינה, ואחריו ישנם מגזר השירותים והחקלאות. לפי IBGE, מתגוררים במדינה 6,091,000 תושבים. 83% מהאוכלוסייה מתגוררים בערים. 86.96% מהתושבים הם לבנים, 9.98% ממוצא מעורב, 2.63% שחורים, 0.25% אסייתים ו-0.09% אמריקאים. מדיה וקבצים בנושא סנטה קטרינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטה קטרינה (בפורטוגזית) סנטה קטרינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה

המשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה התחיל לאחר שמדינות הציר (גרמניה הנאצית, ממלכת איטליה והאימפריה היפנית) ביססו את בריתן הצבאית וחיזקו את הסכם הציר בכך שהכריזו מלחמה הדדית נגד ארצות הברית ב-11 בדצמבר 1941, היפנים הציעו הסכם טריטוריאלי ברור בינם לבין איטליה וגרמניה בנוגע ליבשת אסיה. ב-15 בדצמבר 1941 הציעה יפן לגרמניה אמנת גבול לפיה אסיה תחולק לשני חלקים נפרדים שיהיו תחת ממשל צבאי (החלק היפני יהיה ממזרח לקו האורך 70 והחלק הגרמני והאיטלקי יהיה ממערב לקו האורך 70), הגבול צפוי להתחיל בצפון בשפך נהר אוב ולהסתיים באזור שנמצא מערבית להודו ולגדות האוקיינוס ההודי. השטח שמזרחית לקו הגבול יהיה חלק ממרחב שגשוג משותף של מזרח אסיה רבתי שישלט על ידי האימפריה היפנית. לעומת זאת גרמניה תקבל מספיק שטחים לממש את רעיון "מרחב מחיה" שאימצו לחיקם ומטרתו היא להרחיב את שטחי הרייך השלישי בעזרת השגת שטחים נוספים למען האומה הגרמנית באזורי פולין ומאוחר יותר בברית המועצות. מנגד, איטליה תקבל את אזור צפון אפריקה ואת דרום חצי האי ערב. חלוקה זו הייתה אמורה להתבצע לאחר תבוסה סופית של ברית המועצות. עם זאת, גרמניה הסתייגה בתחילה מן ההצעה. דיפלומטים בכירים בגרמניה הנאצית חששו שהסכם גבולות כזה יהווה תקדים להסכמים נוספים מהסוג הזה, בנוסף לכך גרמניה התאכזבה מסירובה של יפן להיכנס למלחמה נגד ברית המועצות יחד עם גרמניה (במסגרת החזית המזרחית של המלחמה או לכל הפחות שיפן תבטיח לעצור משלוחי אספקת נשק לארצות הברית דרך הנמל החופשי של ולדיווסטוק). גם מחלקת הכלכלה הצבאית של הוורמאכט הביעה ביקורת על ההצעה היפנית והעלתה הצעת חלוקה אחרת לאסיה, על פיה גבול החלוקה בין האימפריה היפנית לבין גרמניה הנאצית וממלכת איטליה יעקוב אחר הגבולות הבינלאומיים הקיימים: על פי הצעה זו הגבול יתחיל באזור הגבול המזרחי של איראן, יעשה "פנייה מזרחה" לאזור ח'וסת ומשם ימשיך עד נהר ייניסיי שלגדות האוקיינוס הארקטי. על אף שההצעה הזו בעצם מעבירה את אפגניסטן ופקיסטן לידי יפן, גרמניה תקבל הרבה יותר שטחים באזורים המערביים של סין ומרכז ברית המועצות. על אף התנגדות הוורמכט, הפיהרר אדולף היטלר קיבל בברכה את ההצעה היפנית ואישר אותה במלואה, יש הסוברים שהחליט לקבלה לאחר שהבין כי לגרמניה יהיה קושי לוגיסטי לכבוש שטחים סובייטים מעבר להרי אורל. המגעים לצירוף ברית המועצות למדינות הציר התוכנית הנאצית להרי אורל קו A-A Rich, Norman (1973). Hitler's War Aims: Ideology, the Nazi State, and the Course of Expansion. W.W. Norton & Company Inc., p. 235 Weinberg, Gerhard L. Visions of Victory: The Hopes of Eight World War II Leaders Cambridge, England, United Kingdom:2005--Cambridge University Press
יחסי סנגל–צרפת

יחסי סנגל–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לסנגל. שתי המדינות חברות מלאות בלה פרנקופוני ובארגון הסחר העולמי. היחסים בין צרפת לסנגל החלו כבר במאה ה-14, אז סוחרים צרפתים סחרו בין חופי סנגל של ימינו. צרפת ייצאה בדים, ברזל ומכשירים לסנגל וייבאה טקסטיל, שנהב, תבלינים ועבדים. בשנת 1659 הקימה צרפת עמדת סחר בסן-לואי של ימינו שהופעלה על ידי חברת מערב הודו הצרפתית (לימים כונתה Compagnie du Sénégal)‏. כתוצאה ממלחמת שבע השנים (1754–1763) בין צרפת לממלכת בריטניה הגדולה, איבדה צרפת את החזקה בסן-לואי. סן לואי הוחזרה לצרפת בשנת 1783 כתוצאה מהניצחון הצרפתי במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. במהלך מלחמות נפוליאון כבשה בריטניה רכוש צרפתי בסנגל ובשנת 1807 הכריזה בריטניה על ביטול סחר העבדים המכונה "חוק סחר העבדים 1807". בשנת 1816 החזירה בריטניה לצרפת את רכושה בסנגל. במהלך "המרוץ לאפריקה" צרפת החלה לתפוס את השליטה בנהר סנגל ובאזור סביבו. בשנת 1895 הפכה סנגל לחלק מאפריקה המערבית הצרפתית עם בירתה בסן לואי לפני שהועברה לדקר בשנת 1902. במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, חיילים סנגליים המכונים קלעים סנגלים לחמו למען צרפת והשתתפו במהלך קרב צרפת ובחזית האיטלקית תחת ממשלת צרפת החופשית שהוביל הגנרל שארל דה גול. לאחר שחרור פריז וסוף מלחמת העולם השנייה הפכה סנגל לחלק מהאיחוד הצרפתי בשנת 1946. באפריל 1959, סנגל ומאלי הקימו את הפדרציה של מאלי והכריזו על עצמאות מצרפת ביוני 1960. כעבור חודשיים הפדרציה התערערה וסנגל הפכה לאומה עצמאית באוגוסט 1960. עד מהרה כוננו צרפת וסנגל יחסים דיפלומטיים. כיום, צרפת וסנגל פועלות יחד בנוגע לעניינים אזוריים במערב אפריקה ושומרות על קשר תרבותי ופוליטי הדוק. בשנת 2010 צרפת סגרה את בסיסה הצבאי בסנגל, אולם צרפת מחזיקה בסיס חיל אוויר בתוך שדה התעופה הבינלאומי לאופולד סדר סנגור בדקר. המסחר בין צרפת לסנגל הסתכם בשנת 2015 ב-853 מיליון אירו. סנגל היא שותפת הסחר ה-57 בגודלה של צרפת בעולם והשלישית בגודלה מאפריקה. צרפת היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר בסנגל עם השקעות בשווי של מעל 1.7 מיליארד אירו במדינה. כמה חברות רב-לאומיות צרפתיות כמו BNP Paribas‏, Eramet, Orange SA‏, Necotrans ו-Société Générale פועלות בסנגל. צרפת מחזיקה בסנגל שגרירות בדקר. סנגל מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, קונסוליות כלליות בבורדו, ליון ומרסיי וסוכנות קונסולרית בלה האבר. שגרירות סנגל בפריז הקונסוליה הכללית של סנגל בפריז הקונסוליה הכללית של סנגל בליון מדיה וקבצים בנושא יחסי סנגל–צרפת בוויקישיתוף Trade Relations among European and African Nations History of Saint-Louis Senegal profile - Timeline Relations Politiques (in French) France closes Senegal military bases La France et le Sénégal: Relations économiques (in French) Embassy of France in Dakar (in French) Embassy of Senegal in Paris (in French)
יחסי גרמניה–סנגל

יחסי גרמניה–סנגל הם יחסי החוץ בין גרמניה לסנגל. גרמניה וסנגל נהנות מיחסים פוליטיים ידידותיים. סנגל היא אחת המדינות השותפות ביוזמת קומפקט עם אפריקה, שהושקה במהלך נשיאות גרמניה בארגון ה-G20 בשנת 2017 ומטרתה לקדם את הפיתוח הכלכלי ביבשת אפריקה על ידי שיפור תנאי המסגרת להשקעה. מאז עצמאותה של סנגל בשנת 1960, הייתה גרמניה שותפה חשובה בפיתוח סנגל. עד היום[דרושה הבהרה] ממשלת גרמניה תמכה בסנגל בכך שהיא סיפקה התחייבויות כספיות ומימון פרויקטים בכ-900 מיליון אירו. המיקוד הנוכחי של שיתוף הפעולה עם סנגל הוא הרחבת אנרגיות מתחדשות והגברת יעילות האנרגיה והגישה לאנרגיה, לצד פרויקטים רלוונטיים בתחום ההשכלה האוניברסיטאית וההכשרה המקצועית. גרמניה תומכת גם בפרויקטים ליצירת מקומות עבודה בסנגל. שווי הסחר הדו-צדדי הוא כ-150 מיליון אירו, כאשר גרמניה מייצאת משמעותית יותר לסנגל ממה שהיא מייבאת ממנה. הייצוא החשוב ביותר של סנגל לגרמניה הוא מזון וחומרי גלם. הייבוא העיקרי שלה מגרמניה הוא מכונות, כלי רכב, חלקי רכב ומוצרים כימיים. הסכם הגנה על השקעות דו-צדדי קיים מאז 1966 והמשא ומתן על הסכם מיסוי כפול החל באפריל 2018. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–סנגל בוויקישיתוף יחסי גרמניה–סנגל, באתר משרד החוץ הפדרלי יחסי גרמניה–סנגל, באתר משרד החוץ הפדרלי
יחסי הממלכה המאוחדת – סנגל

יחסי הממלכה המאוחדת–סנגל הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לסנגל. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1960, זמן קצר לאחר שסנגל קיבלה את עצמאותה מצרפת. בשנת 1987 נפתחה שגרירות בריטניה בדקר, ובאותה שנה נחתם הסכם בין אוניברסיטת פורטסמות' לאוניברסיטת דקר בחסות המועצה הבריטית. הברית הזו חודשה שוב שנתיים לאחר מכן, אך הסתיימה בשנת 1991 עם קיצוץ ממשלתי תחת ממשלת מרגרט תאצ'ר בבריטניה, שהשפיעה על מימון המועצה הבריטית. עם זאת, זה לא שם קץ לחילופי החינוך והניסיון בעבודה בין שתי המדינות, שאז החלו בדרכים שונות עם מגוון רחב יותר של שותפים. בריטניה מחזיקה בסנגל שגרירות בדקר. סנגל מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – סנגל בוויקישיתוף Building bridges between the UK and Senegal באתר britishcouncil שגרירות בריטניה בדקר