הגנת בנוני

הגנת בנוני (באנגלית: Benoni Defense) היא קבוצה של פתיחות שחמט שמאופיינות במהלכי הפתיחה 1.ד4 ג5 2.ד5 למרות שמסע השחור ...ג5 ותשובת הלבן ד5 לעיתים קרובות מעוכבות. רצף המהלכים הנפוץ ביותר להגנת בנוני הוא 1.ד4 פו6 2.ג4 ג5 3.ד5 כאשר שחור יכול להקריב רגלי במסע 3...ב5 (מוביל לגמביט בנקו). אם שחור בוחר לא להקריב אזי 3...ה6 הוא המהלך הנפוץ ביותר, למרות ש3...ד6 או 3...ז6 משוחקים גם כן, ומובילים לרוב לקווים עיקריים. מקור השם בנוני הוא מהמושג "בן אוני" בעברית, ההגנה כונתה כך עקב החולשה הנתפסת של הרגלי האחורי בד6. בנוני הישנה מופיעה לרוב בקו 1.ד4 ג5 2.ד5 ה5 3.ה4 ד6. בנוני הישנה יכולה להופיע כטרנספוזיציה של בנוני הצ'כית, אבל יש גם כמה וריאציות ייחודיות. הקו הזה לא קיבל עניין רב משחקנים ברמה גבוהה, אף על פי שאלכסנדר אלכין הביס איתו את יפים בוגוליובוב במשחק אחד מתוך התמודדותם השנייה, בשנת 1934. בבנוני הצ'כית שקרויה לעיתים גם בנוני הרומאדקה, על שם קארל הרומאדקה, שחור משחק 1.ד4 פו6 2.ג4 ג5 3.ד5 ה5. בנוני הצ'כית הרבה יותר יציבה מבנוני המודרנית, אבל היא גם יותר פסיבית. משחקי האמצע העולים מקו זה מאופיינים בתמרונים רבים, כשהלבן ברוב הקווים ישחק כדי להשיג מרחב במרכז ובצד המלך, בעוד שהשחור מחפש לפרוץ עם ...ב7-ב5 או ...ו7-ו5 לאחר הכנה הולמת. בנוני המודרנית מתחילה לרוב אחרי הרצף 1.ד4 פו6 2.ג4 ה6 3.פג3 (או פו3/ז3) ג5 4.ד5 ה:ד5 5.ג:ד5 ד6 או 1.ד4 פו6 2.ג4 ג5 3.ד5 ה6 4.פו3 ה:ד5 5.ג:ד5 ד6 6.ה4 ז6. בנוני המודרנית היא ניסיון מסוכן של השחור לערער את העמדה ולהשיג משחק אקטיבי, ובתמורה הוא מאפשר ללבן לתקוע טריז בעזרת הרגלי בד5 ולהשיג יתרון במרכז הלוח. לבן משחק בדרך-כלל לפריצה במרכז בעזרת ה5, בעוד ששחור מנסה להוציא לפועל ...ב-5. שחור יבצע פיאנקטו לרץ המלך, יצריח בצד המלך, וישחק להתקפה בצד המלכה עם ...ב7-ב5 ובטור ה' החצי פתוח. למרות שבמקרים מסוימים שחור ישחק גם בצד המלך עם, למשל, פריצה דרך פח5 ביחד עם ו5, פישר וקספרוב ניצחו משחקים מפורסמים עם האסטרטגיה הזאת נגד ספאסקי וקורצ'נוי בהתאמה. הלבן ינסה לשחק עבור יוזמה במרכז ובמקביל לחסום את משחק הנגד של השחור. בהשוואה לקווים הרגילים של ההגנה ההודית של המלך, הפיאנקטו של הרץ השחור אקטיבי הרבה יותר, שכן הוא לא חסום על ידי רגלי שחור בה5. לעומת זאת, המחסור ברגלי בה5 מגמיש את מרכזו של הלבן, וכמה מהרעיונות החדים ביותר של הלבן מבוססים על פריצה מהמרכז עם ה5. כך בנוני המודרנית נחשבת לפתיחה לוחמנית ומסוכנת עבור שני הצדדים, ואכן זוהי אחת ההגנות המסוכנות ביותר ל-1.ד4. שחקנים שמעוניינים לחמוק מהקרבות החדים והתיאורטים של הקווים העיקריים מחליטים להימנע מהגנת בנוני על כל סוגיה. אחרי 1.ד4 פו6 2.ג4 ג5 הם משחקים 3.פו3, שיכול להוביל לווריאציה שקטה וסימטרית של הפתיחה האנגלית. טל הפך את הפתיחה לפופולרית בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 בעזרת ניצחון בכמה משחקים מבריקים (במיוחד נגד בוטביניק במשחק באליפות העולם). הוא ויתר עליה אחרי הפסד מוחץ לויקטור קורצ'נוי בשנת 1962 באליפות ברית המועצות בירוואן. בובי פישר לעיתים אימץ אותה, עם תוצאות טובות שכללו ניצחון במשחק השלישי והמשמעותי בהתמודדות על אליפות העולם ב-1972 נגד בוריס ספאסקי. לעיתים קרובות שחור מאמץ סדר מסעים שונה במעט, ומשחק 2...ה6 לפני 3...ג5, כדי להימנע מווריאציית טאימנוב שעולה מהמסעים 1.ד4 פו6 2.ג4 ג5 3.ד5 ה6 4.פג3 ה:ד5 5.ג:ד5 ד6 6.ה4 ז6 7.ו4 רז7 8.רב5+. 8...פוד7 נחשב לתגובה הבטוחה ביותר לשח. 8...פבד7 גם כן משוחק אבל נחשב מסוכן הרבה יותר, שכן שחור יהיה חייב להקריב חומר כלשהו אחרי 9.ה5. גארי קספרוב, ג'ואל לאוטיר וולסטימיל הורט העדיפו את וריאציית טאימנוב. כשמשתמשים בסדר מסעים שונה, הפרש הלבן ב-ו3 שולל וריאציה זו.