היינריך מאן

היינריך מאן (בגרמנית: Heinrich Mann‏; 27 במרץ 1871 – 12 במרץ 1950) היה סופר ומחזאי גרמני, אחיו הבכור של הסופר תומאס מאן. נמנה עם הדמויות הבולטות באסכולת "התכליתיות החדשה" (Neue Sachlichkeit). כסופר היה מחויב חברתית, ויצירותיו הידועות ביותר הן התקפות על מבנה החברה הגרמנית תחת הקיסר וילהלם השני. מאן נולד בעיר הנמל ההנזיאטית ליבק, בן בכור לסנאטור תומאס יוהאן היינריך מאן, סוחר תבואה משגשג ושר האוצר של העיר החופשית ליבק, מדינה במסגרת האימפריה הגרמנית. אמו הייתה יוליה (ז'וליה) ברוהנס דה סילבה, ילידת ברזיל, ממוצא גרמני-פורטוגזי ובעלת שורשים אינדיאנים מברזיל. לאחר מותו של אביו עברה המשפחה למינכן, שם, ב-1891, התחיל היינריך מאן קריירה כסופר פרי לאנסר, עצמאי מבחינה כלכלית. הוא חי אחר כך בברלין, ובילה תקופות ארוכות מחוץ לגרמניה, במיוחד בצרפת. מאן היה סוציאליסט ודמוקרט בהשקפותיו, ותקף בחריפות את המעמד הבינוני-הגבוה, את המיליטריזם ואת הנאציזם. לאחר עליית הנאצים לשלטון גלה מגרמניה. ספריו הועלו באש בשריפת הספרים ב-10 במאי 1933 ביחד עם אלו של אחיו תומאס. בספטמבר 1933 נשללה אזרחותו הגרמנית. בצרפת היה היינריך מאן פעיל בסביבת הפליטים הגרמנים האנטינאצים והשתתף בחוג "לוטציה" ששאף להקמת תנועה אנטינאצית בשם "החזית העממית גרמנית" . ב-2 בפברואר 1936 נבחר ליושב ראש לשם כבוד של החוג. באותה תקופה כתב בעיתונים הגרמנים בגולה "די ולטביהנה", "פאריזר טאגבלאט" ובעיתון הצרפתי "דפש דה טולוז". כן פרסם ופירש את "דפים נצחיים" של פרידריך ניטשה. אחרי התבוסה הצרפתית מול גרמניה הנאצית ביוני 1940, בעזרת וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) נמלט לארצות הברית דרך ספרד ופורטוגל. בשנות ה-1930 ובהיותו בגלות בארצות הברית, ירדה הפופולריות של כתביו. עם זאת, בימי גלותו בצרפת, הוא כתב את שני הרומנים ההיסטוריים על חייו ופעלו של המלך הנרי הרביעי של צרפת שכללו רמזים על התפתחות העוינות בין גרמניה לצרפת: "Die Jugend des Königs Henri Quatre" ("נעורי המלך אנרי הרביעי") ו-"Die Vollendung des Königs Henri Quatre" ("בגרותו של המלך הנרי הרביעי"), ספרים שזכו לשבחי אחיו תומאס שהעלה על נס את "הפאר והדינמיות של אמנותו". אשתו השנייה, נלי (1944-1898) התאבדה בשנת 1944 בלוס אנג'לס. היינריך מאן נפטר בסנטה מוניקה, קליפורניה ב-11 במרץ 1950, שישה עשר יום לפני יום הולדתו ה-79. במותו היה בודד וחסר אמצעים. בשבועות שקדמו למותו תכנן נסיעה לברלין המזרחית, כדי להיכנס לתפקיד יושב ראש האקדמיה לאמנויות בגרמניה המזרחית. אפרו הועבר לקבורה בגרמניה המזרחית ונקבר בקבר כבוד בבית הקברות דורותיאנשטאדט בברלין. מסטנדאל עד פראנס, תרגמה לאה גולדברג, מרחביה, הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, 1941 הנתין, תרגם צבי ארד, זמורה ביתן, תשמ"ו 1986 פרופסור אונרט, תרגם צבי ארד, זמורה ביתן, 1987. על פיו הופק הסרט "המלאך הכחול" נעורי המלך הנרי הרביעי, תרגמה לאה גולדברג, 1960, ספריית הפועלים, ובהוצאה נוספת: הוצאת הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, סדרה בעריכת עזריאל אוכמני גיטה אבינור, "משפחת מאן המופלאה", הפורטת על הפסנתר הכחול: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1974. היינריך מאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי היינריך מאן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) היינריך מאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הינריך מאן (1871-1950), דף שער בספרייה הלאומית היינריך מאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היינריך מאן, באתר AllMovie (באנגלית) היינריך מאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) היינריך מאן, באתר Discogs (באנגלית) ספרים לשריפה בברלין, דבר, 3 במאי 1933 על הסופרים השרופים בגרמניה, דואר היום, 11 באוגוסט 1933 רשימת משוללי האזרחות בגרמניה, דבר, 6 בספטמבר 1933 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.