laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגרש הפרדסים

מגרש הפרדסים היה מגרש כדורגל ששכן בכפר סבא, והיה מגרשה הביתי של קבוצת הפועל כפר סבא בכדורגל בין השנים 1952–1986. מיקומו של המגרש היה ברחוב טשרניחובסקי בעיר, ותכולתו הייתה 3,000 מקומות. ב 18 במאי 1986 נערך משחק הליגה האחרון באצטדיון הזה במסגרת המחזור הלפני האחרון של עונת 1985/1986, כאשר הפועל כפר סבא הביסה את בית"ר ירושלים 0-4. את שער הליגה האחרון במגרש הבקיע גדעון סיימון. המשחק הרשמי האחרון במגרש הפרדסים נערך ב-13 בספטמבר 1986 במסגרת גביע הטוטו, בו ניצחה הפועל כפר סבא את בית"ר נתניה בתוצאה 1–6, ואת השער האחרון במגרש כבש אלי יאני. לאחר אותה עונה עברה הפועל כפר סבא לאצטדיון לויטה בו היא משחקת כיום. בשנת 2017 הוכרז הקיר הדרומי שנותר מהאצטדיון כמבנה לשימור, על ידי עיריית כפר סבא. מגרש הפרדסים באתר מוזיאון הפועל כפר סבא השישייה הבהירה: כפ"ס מוכנה, נתניה עדיין לא, בארכיון מעריב "הכותל הדרומי; נחנכה גינת הנצחה למגרש הפרדסים של הפועל כפר סבא - mynet כפר סבא". נבדק ב-2017-11-17. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינגריד דובישי

הברונית אינגריד דובישי (Ingrid Daubechies; נולדה ב-17 באוגוסט 1954) היא פיזיקאית ומתמטיקאית ילידת בלגיה, נשיאת האיחוד המתמטי הבינלאומי (2014-2011), ופרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק. ידועה בעקבות עבודתה בנושא התמרת wavelet (גלונים), ובפרט גלוני דובישי המשמשים לדחיסת תמונות. כלת פרס וולף למתמטיקה לשנת 2023. אינגריד דובישי נולדה בהאוטהאלן, בלגיה (אנ'), בתם של מרסל דובישי (מהנדס כרייה) וסימון דוראן (אז עקרת בית, ולאחר מכן קרימינולוגית). בשנת 1975 דובישי השלימה את לימודי ההסמכה בפיזיקה, וב-1980 השלימה דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה החופשית של בריסל, שם גם המשיכה את מחקרה עד 1987. בין השנים 1987–1994 עבדה במעבדות בל, ובמהלכן העבירה תקופות מחקר באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת ראטגרס. בין השנים 2004–2011 כיהנה כפרופסור למתמטיקה ומתמטיקה שימושית באוניברסיטת פרינסטון, והחל משנת 2011 היא מכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 2023 - פרס וולף למתמטיקה 2012 - פרס נמרס למתמטיקה 2012 - עמיתה באגודה האמריקאית למתמטיקה 2011 - מדליית בנג'מין פרנקלין בהנדסת חשמל 2011 - פרס לירוי פ. סטיל לתרומה למחקר מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה 2011 - פרס ג'ק ס. קילבי לעיבוד אותות מ אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) 2010 - מלגת גוגנהיים 2006 - מרצת אמי נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה (AWM) 2000 - פרס NAS במתמטיקה 2000 - פרס אדוארד ריין 1998 - עמיתה ב אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) פרס יובל הזהב להתקדמות המצאתית מאיגוד ה-ITS 1997 - פרס רות ליטל סאטר במתמטיקה מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה 1994 - פרס לירוי פ. סטיל לחשיפה מתמטית מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה 1984 - פרס לואי אמפיין בפיזיקה Daubechies, I. (1992). Ten Lectures on Wavelets. CBMS-NSF Regional Conference Series in Applied Mathematics. Society for Industrial and Applied Mathematics. ISBN 978-0-89871-274-2. נבדק ב-2023-03-02. מדיה וקבצים בנושא אינגריד דובישי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינגריד דובישי אינגריד דובישי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אינגריד דובישי, באתר MacTutor (באנגלית) אינגריד דובישי, באתר dblp אינגריד דובישי, באתר גוגל סקולר רשימת בעלי תפקידים באוניברסיטת פרינסטון סגל הפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת דיוק אינגריד דובשי, באתר פרס וולף 2012 Frederic Esser Nemmers Mathematics Prize Recipient, Nemmers Prize האגודה האמריקאית למתמטיקה, רשימת העמיתים באגודה האמריקאית למתמטיקה (באנגלית) נימוקי השופטים לזכייה, באתר מכון פרנקלין 2011 Steele Prizes IEEE Jack S. Kilby Signal Processing Medal recipients דף אישי של אינגריד דובישי, באתר מלגת גוגנהיים תקציר ההרצאה וביוגרפיה קצרה, באתר ה-AWM Ingrid Daubechies Receives NAS Award in Mathematics, האגודה האמריקאית למתמטיקה רשימת הזוכים בפרס אדוארד ריין, באתר הקרן (בגרמנית) פרסי יובל הזהב של ה-ITS
שוקי זיסו

יהושע (שוקי) זיסו (נולד ב-5 באוקטובר 1961) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף שיטור וביטחון. הוא פרש מהמשטרה בעקבות החלטה לא לקדמו זיסו שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על פלוגת מג"ב בבסיס אבו דיס בשנים 1989 עד 1992. שימש ראש מדור מבצעים במטה הארצי וריכז את העבודה המבצעית לקראת ההערכות המשטרתית להשפעות באג 2000, שירת כמפקד משטרת התנועה הארצית ומפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים. ב-2009 מונה לסגן מפקד מחוז ש"י (יהודה ושומרון) וב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. ב-2013 מונה לסגן ראש אגף שיטור וביטחון ושירת בתפקיד עד יולי 2016 כאשר פרש עקב אי-קידומו בדרגה. אלון חכמון, ‏זעזועים במשטרה: "אלשיך החליט לבלום דור שלם של קצינים ותיקים", באתר מעריב אונליין, 2 בפברואר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפארסידה דה גויאניה

אפארסידה דה גויאניה (בפורטוגזית: Aparecida de Goiânia) היא העיר השנייה בגודלה במדינת גויאס שבברזיל. העיר שוכנת במרכזה של המדינה ומהווה מרכז תעשייתי שוקק. אפארסידה הוקמה ב-1922 וקיבלה מעמד של עיר ב-1958.[דרוש מקור: עיר?] מדיה וקבצים בנושא אפארסידה דה גויאניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפארסידה דה גויאניה המכון לגאוגרפיה וסטטיסטיקה של ברזיל ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קול ג'אז

קוּל ג'אז (באנגלית: Cool Jazz) הוא סגנון ג'אז שהתפתח בסוף שנות הארבעים, כפי הנראה כתוצאה מסדרת הקלטות אותן הקליט מיילס דייוויס ואשר הסתכמו בתקליט The Birth of the Cool, ומכאן שמו. הסגנון התפתח במקביל לפיתוח ה"בִּי בּוֹפּ" (Bebop) בחוף המזרחי על ידי צ'ארלי פארקר. הסגנון מתאפיין בשינויי מלודיה על סמך האקורדים המקוריים, בדומה ל-בי בופ, אולם הוא חסר את "החומץ והפלפל" של ה-בי בופ. המוזיקה רגועה יותר ורבים טוענים כי היא חסרה את הרגשנות האינטנסיבית שכה מאפיינת את ה-בי בופ. כמו כן אמני ה-קול ג'אז מצטיינים לרוב יותר באיכות הצליל בעוד שאמני ה-בי בופ ביכולת טכנית ובאלתור מהיר. המתופפים בסגנון קול ג'אז מרבים להשתמש במברשות תיפוף במקום במקלות, כך שבמקום קצב מהיר עם צלילים חדים, מופק מהתופים קצב רגוע עם צלילים רכים יותר. הסגנון היה פופולרי מאוד מראשיתו בשנות הארבעים ועד לאמצע שנות ה-50. בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בסגנון זה ניתן למנות את: מיילס דייוויס צ'ט בייקר פול דזמונד ג'רי מאליגן סטן גץ דייב ברובק שלי מאן קול ג'אז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רכטמן

רכטמן הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני, שפירושו איש ימין. האם התכוונתם ל... אברהם רכטמן – פולקלוריסט וסופר יהודי-רוסי-אמריקאי אילן רכטמן – פסנתרן ומלחין ישראלי יעקב צדקוני (רכטמן) – אספן אתנוגרפיה ישראלית וחוקר פולקלור ישראלי מרדכי רכטמן – נגן בסון, מעבד ומנצח ומורה למוזיקה ישראלי שמואל רכטמן – ראש עיריית רחובות וחבר הכנסת התשיעית רכטר
טווין

האם התכוונתם ל... אישים: אפקס טווין (Aphex Twin) - אמן מוזיקה אלקטרונית אחר טווין (אלבמה) (Twin, Alabama) – עיר באלבמה, ארצות הברית טווין (אי) (Twin Island) – אחד מאיי ניו יורק טווין פיקס (Twin Peaks) – סדרת טלוויזיה אמריקאית טוויין
שמשוני

שמשוני הוא שם משפחה יהודי ישראלי. האם התכוונתם ל... דניאל שמשוני – איש צבא ואקדמיה ישראלי, ממייסדי חיל האוויר הישראלי זאב שמשוני – שחקן ישראלי יוני שמשוני – קצין צה"ל, בנו של דניאל שמשוני יעקב שמשוני – ראש מועצה אזורית מרחבים (נמנה כראש עיריית אופקים הראשון)
עמרמי

עמרמי הוא שם משפחה יהודי ישראלי. האם התכוונתם ל... יעקב עמרמי ("יואל") - מלוחמי האצ"ל ומייסד הוצאת הספרים "הדר" ישי עמרמי – איש צבא, חינוך ותרבות ופעיל ציבור עמנואל עמרמי – מעצב אמנותי לקולנוע וטלוויזיה, זוכה פרס אופיר ברוך עמרמי – ראש הוועד המקומי הראשון של כפר סבא, איש העלייה השלישית.
מקרטני

מקרטני (McCartney) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... פול מקרטני – זמר-יוצר בריטי, שזכה לשם כחבר בלהקת הרוק הביטלס. בעלה של לינדה מקרטני McCartney – אלבום הסולו הראשון של פול מקרטני אלייזה מקרטני – אתלטית ניו זילנדית ג'סי מקרטני – זמר פופ ושחקן אמריקני לינדה מקרטני – צלמת, מוזיקאית, ופעילת זכויות בעלי חיים אמריקנית. אשתו של פול מקרטני סטלה מקרטני – מעצבת אופנה בריטית בתם של לינדה מקרטני ופול מקרטני ג'ורג' מקרטני (Macartney) - מדינאי, מושל קולוניאלי ודיפלומט בריטי יליד אירלנד
סלין

סלין (Sellin, או: Céline) הוא שם פרטי ושם משפחה. האם התכוונתם ל... האגבארד סלין (אנ') – דמות בדיונית בטרילוגיית האילומינטי (1975) של רוברט שיה ורוברט אנטון וילסון יוהאן ת'ורסטן סלין – סוציולוג ופנולוג אמריקאי, מחלוצי מדעי הקרימינולוגיה לואי פרדינאן סלין – סופר צרפתי סלינה
אגף מבצעים ושיטור

אגף מבצעים ושיטור הוא אגף במטה הארצי של משטרת ישראל. מדובר באגף הגדול ביותר במשטרה ישראל, בו משרתים כ-10,000 שוטרים וכ-26,500 מתנדבים. תחומי האחריות של האגף כוללים את בניין הכוח בתחום ביטחון הפנים והסדר הציבורי, הכנת המשטרה להתמודדות עם תרחישים בתחום המבצעי בשגרה ובחירום, הנחיית יחידות השטח בתחום הביטחון, איכות חיים והשירות. ב-2011 מוזג לתוכו אגף קהילה ומשמר אזרחי. בניה ותיאום כוחות משטרת ישראל לפעילות בשגרה ובחירום, תוך יצירת שילוביות ארגונית ובינארגונית ליוזמה ותגובה, במטרה להביאם ליעילות מרבית בתחומי ביטחון הפנים, הסדר הציבורי, הלחימה בפשיעה וההיערכות לחירום. בעקבות מלחמת יום הכיפורים ואירועי טרור בתחומי המדינה, בשנת 1974 הטילה ממשלת ישראל את האחריות החוקית לביטחון הפנים על משטרת ישראל ולעסוק בתפקידי השיטור הקלאסיים לצד התמודדות עם סוגיות של ביטחון לאומי בתחומי המדינה. תהליך זה חייב את המשטרה לפתח יכולות מבצעיות חדשות ולחזק את הקיימות. לכן הוחלט על הקמת האגף לשיטור וביטחון (לימים אגף מבצעים ושיטור) שכלל את המחלקות הבאות: מחלקת מבצעים, מחלקת תנועה, מחלקת סיור (שכללה גם את יחידת המשטרה של מרש"ל), מחלקת תקנים וארגון ומחלקת הדרכה. בשנת 1977 נוספה לאגף יחידת מחקר ופיתוח וחידת קצין חבלה ארצי. בשנת 1978 הוצאה מהאגף מחלקת הדרכה ומחלקת תקנים וארגון. בשנת 1981 הוחלט לחבר את מחלקות הסיור והמבצעים ועל הוספת מחלקת קשר ואלקטרוניקה. בשנת 1982 נוסף לאגף קצין שיטור ימי ארצי והוצאה יחידת המשטרה של מרש"ל מהאגף. בשנת 1991 נוספה משטרת התנועה הארצית ובשנת 1992 הוקמה יחידת מסוקים. בשנת 1995 הוחלט לפצל שוב את מחלקת הסיור והמבצעים שפוצלה לשתי מחלקות: מחלקת מבצעים, כוננות ואבטחה ומחלקת סיור וסיוע. בשנת 1996 הוקמה יחידה לטיפול בעובדים זרים. בשנת 1997 הוקמה מחלקת אבטחה ומערך התנועה פוצל לאגף התנועה. בשנת 1998 הוקמה יחידת אתג"ר במטרה להיאבק בתופעת גנבות הרכב בישראל. בשנת 1999 הוקם מדור ביטחון מעברים במחלקת אבטחה ומחלקת הקשר והאלקטרוניקה הוצאה מהאגף. בשנת 2002 הוקם באגף מדור מאוימים במחלקת אבטחה, מדור פיתוח ובקרה במחלקת מבצעים והוקמה מחלקת תכנון וחירון. בשנת 2003 שונה שם האגף לאגף המבצעים והוקם מדור לאיכות הסביבה במחלקת הסיור. בשנת 2004 הוכפפה לאגף מנהלת ההגירה ונפתח בית ספר לשיטור ימי. בשנת 2005 הוקמה מנהלת תיאום פעילות אכיפה לדיני מקרקעין (מתפ"א) לאכיפת החוק כנגד עבירות בניה. בשנת 2007 הוקם בית ספר של אגף המבצעים ונקלט מדור ביקורת גבולות. בשנת 2008 הוקמה חטיבת האבטחה והוקם גף מסוקים בדרום. בשנים 2009–2010 הועברו למשרד הפנים יחידות מנהלת ההגירה וביקורת הגבולות. בשנים 2011–2012 מוזג אגף המבצעים עם אגף משמר אזרחי. בשנת 2016 הוקם מערך הכיבוי האווירי הכולל את טייסת הכיבוי האווירי ומערך הכטב"מ. בשנת 2018 שונה שם האגף ל"אגף השיטור" ובשנת 2020 שונה השם ל"אגף מבצעים ושיטור". חיים תבורי 1975–1976 חיים אבינועם 1976–1978 דוד קראוס 1978–1982 צבי בר 1983–1985 משולם עמית 1985–1989 אסף חפץ 1990 גבי לסט 1990–1993 אריה עמית 1993–1994 דן ברינקר 1994–1997 יהודה בכר 1997–2001 דן רונן 2001–2003 דודי כהן 2003–2004 ברטי אוחיון 2004–2008 בנצי סאו 2008–2010 ניסים מור 2010–2013 אהרן אקסול 2013–יוני 2016 אלון לבבי יוני 2016–פברואר 2019 אמנון אלקלעי פברואר 2019–מאי 2021 אברהם ביטון מאי 2021–ספטמבר 2021 סיגל בר צבי ספטמבר 2021–ספטמבר 2024 דוד פילו ספטמבר 2024–מכהן אגף מבצעים ושיטור, באתר משטרת ישראל אגף שיטור וביטחון בפקודות משטרת ישראל
אנדרטת הכוחות המזוינים

אנדרטת הכוחות המזוינים (אנגלית: Armed Forces Memorial) בסטפורדשייר מנציחה את שמותיהם של 16 אלף אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה, שנהרגו או מתו במהלך שירותם מאז תום מלחמת העולם השנייה. ממשלת בריטניה הכריזה על יוזמת הקמת האנדרטה בשנת 2000. עלות הקמתה, שהגיעה ל-6 מיליון לירות שטרלינג, מומנה בעיקר ממכירתו לציבור של מטבע זיכרון שטבעה המטבעה המלכותית, וכן ממענק שנתקבל מנציבות המילניום של בריטניה. תחרות בינלאומית נערכה לתכנון האנדרטה, ובה זכו משרד האדריכלים ליאם אוקונור והפסל איאן רנק-ברודלי, יוצר הפסלים באתר. אליהם הצטרף ריצ'רד קינדרסלי, שתכנן את האותיות שנחרתו על גבי האנדרטה. תוכנית האנדרטה פורסמה לציבור במוזיאון המלחמה האימפריאלי באפריל 2005. האנדרטה נחנכה ב-12 באוקטובר 2007 ונפתחה לציבור בהמשך אותו חודש. בטקס החנוכה נכחו אליזבת השנייה, מלכת בריטניה ובנה הנסיך צ'ארלס, ראש הממשלה גורדון בראון והארכיבישוף מקנטרברי רואן ויליאמס. האנדרטה ניצבת בתחומי משתלת הזיכרון הלאומית שליד ליצ'פילד בחבל סטפורדשייר. אתר זה נבחר בכוונה לתת לאנדרטה מיקום גאוגרפי מרכזי שיהיה נוח יותר לגישה מכל חלקי האי הבריטי. האנדרטה שוכנת על גבי תל אדמה עגול, שהוקם בהשראת תילי קבורה עתיקים. היא כוללת חומת אבן גיר מעגלית גבוהה, שקוטרה 43 מטרים. פתחים רחבים פעורים בעברה המזרחי ובעברה המערבי של החומה. טור מדרגות מעפיל אל הפתח המערבי. מול הפתח המזרחי, מחוץ לחומה, ניצב אובליסק אבן. שביל לולייני, שעצים נטועים לאורכו, מקיף את מורדות התל, מעפיל אל שני הפתחים ומנגיש את האנדרטה למוגבלים בתנועה. מעבר מרכזי רחב מתמשך בין שני הפתחים בתוך מתחם החומה. משני צידיו מתמשכים שני כותלי אבן מקבילים. על גבי הכתלים נחרתו שמות החללים. הם כוללים בין היתר את שמות חללי בריטניה בארץ ישראל, קוריאה, מלאיה, צפון אירלנד, איי פוקלנד, עיראק ואפגניסטן. מול מרכזי שני הכתלים ולצידם, בתוך המעבר הרחב, ניצבים שני פסלי ארד. הם מסמלים את האובדן והצער הכרוכים במות החיילים. הפסל שליד הכותל הצפוני כולל דמויות של ארבעה חיילים המניפים אל על אלונקה שעליה חייל, כשלצידם חמישה בני משפחה אבלים. הפסל שליד הכותל הדרומי מציג חייל וחיילת המרימים את גופת חברם. לידם חורת חייל שבידו מפסלת ופטיש כתובת בכותל: "נזכור אותם. היום. מחר. תמיד". מעברם השני מצביע חייל רביעי על פתח בין שתי דלתות, המוליך אל הנצח. שטח האנדרטה זרוע חצץ, וקבועים בו ערוגות דשא מסוגננות ושלושה פסלי ארד של זרי עלי דפנה, סמל הניצחון. הפתח בין שתי הדלתות שבכותל הדרומי עוצב כך שקרני השמש המאירות דרכו ינוחו פעם אחת בשנה על פסל זר עלי הדפנה הממוקם במרכז שטח האנדרטה; המועד לכך הוא השעה 11:00 ביום ה-11 לחודש נובמבר - זיכרון ליום שביתת הנשק במלחמת העולם הראשונה, שבהשראתו נקבע מועד יום הזיכרון בבריטניה. טקס זיכרון ממלכתי במעמד המלכה נערך באנדרטה בחודש יולי מדי שנה. במהלך הטקס נקראים שמות אנשי הכוחות המזוינים הבריטים שנפלו בשנה שקדמה לו, ואשר שמותיהם הוספו לאנדרטה. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הכוחות המזוינים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת הכוחות המזוינים על האנדרטה באתר משתלת הזיכרון הלאומית על האנדרטה באתר Veterans UK בזמנו הוגדרו כל החללים שנפלו עד 31 בדצמבר 1947 כמתי מלחמת העולם השנייה. בהתאם לכך מנציחה האנדרטה את אלו שנפלו מה-1 בינואר 1948 ואילך. הטקס נערך סמוך לאחר יום הכוחות המזוינים, המצוין בבריטניה מדי שנה בשבת האחרונה של חודש יוני.
ג'ון ניוקומב

ג'ון דייוויד ניוקומב (באנגלית: John David Newcombe, נולד ב-23 במאי 1944) הוא טניסאי אוסטרלי, שהחל להשתתף בתחרויות בשנות ה-60 של המאה ה-20. הוא דורג במקום הראשון בעולם הן ביחידים והם בזוגות והוא אחד מהגברים הבודדים שהגיעו להישג זה. ניוקומב, זכה ב-26 תוארי גראנד סלאם - שני בכל הזמנים אחרי רוי אמרסון מאוסטרליה, מהם 7 ביחידים, 17 בזוגות גברים - שיא של כל הזמנים עד שנשבר על ידי מייק בריאן כשזכה בגראנד סלאם ה-18 שלו ב-2018, ו-2 בזוגות מעורבים. הוא זכה עם טוני רוץ' מאוסטרליה ב-12 טורנירי גראנד סלאם בזוגות גברים שיא של כל הזמנים שהחזיק עד לשנת 2013 ונשבר על ידי התאומים בוב ומייק בריאן. במהלך הקריירה המקצוענית שלו, מאזן ניצחונות - הפסדים הוא 429 - 136 (75.9%). ניוקומב הוביל את אוסטרליה ל-4 זכיות רצופות בגביע דייוויס (1964, 1965, 1966 ו-1967). בשנת 1985 זכה ניוקומב להיכלל בהיכל התהילה של הספורט האוסטרלי ובשנת 1986 הוא זכה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ניוקומב בוויקישיתוף ג'ון ניוקומב, באתר ה-ATP ג'ון ניוקומב, באתר ה-ITF ג'ון ניוקומב, באתר גביע דייוויס ג'ון ניוקומב, באתר היכל התהילה של הטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרוץ אחר הגלימה (סרט)

המרוץ אחר הגלימה (באנגלית: The Paper Chase) הוא סרט קולנוע משנת 1973 שבוים על ידי ג'יימס ברידג'ס בכיכובם של טימות'י בוטומס, לינדזי וגנר, וג'ון האוסמן. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם משנת 1970 מאת הסופר ג'ון ג'י אוסבורן הבן. הסרט עוסק בג'יימס הארט (מגולם על ידי טימות'י בוטומס), סטודנט שנה ראשונה למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד ועל יחסו עם המרצה המבריק והתובעני שלו למשפטים, פרופסור צ'ארלס קינגספילד (מגולם על ידי ג'ון האוסמן שזכה בפרס אוסקר על משחקו בסרט) ועל יחסיו עם בתו של קינגספילד. לאחר צילומי הסרט, חזר האוסמן לתפקיד פרופסור צ'ארלס קינגספילד בסדרת טלוויזיה באותו השם. ג'יימס הארט מתחיל את שנתו הראשונה בלימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד על רגל שמאל. בשיעור הראשון בקורס דיני חוזים, עם המרצה אותו הוא מעריץ - פרופסור צ'ארלס ו. קינגספילד, הוא סבר שיקבל קווי מתאר ליתר הקורס ואילו פרופסור קינגספילד צולל הישר אל תוך החומר הלימודי, תוך כדי שימוש בשיטה הסוקרטית ושואל אותו שאלה בנושא. הארט מופתע לחלוטין שכן לא התכונן לכך וחש מושפל מאוד, ואפילו מקיא את מעיו בחדר השירותים לאחר השיעור. לאחר מכן, הארט מוזמן להשתתף בקבוצת לימוד עם חמישה סטודנטים אחרים: פרנק פורד (מגולם על ידי גרהם בקל), דור חמישי לבוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד קווין ברוקס (מגולם על ידי ג'יימס נוטון), גבר נשוי בעל זיכרון צילומי, אך חסר כישורים אנליטיים תומאס אנדרסון (מגולם על ידי אדווארד הרמן) ויליס בל (מגולם על ידי קרייג ריצ'רד נלסון) סטודנט המסור לדיני רכוש או'קונר (מגולם על ידי רוברט לידיארד) כאשר הארט הולך להזמין פיצה, מחזרת אחריו בלונדינית מושכת בשם סוזן פילדס (מגולמת על ידי לינדסי ואגנר). לאחר פגישתם השנייה, הם מוצאים את עצמם במיטה. יחסיהם של הארט וסוזן סבוכים; היא מתרעמת על כך שהוא מקדיש זמן רב ללימודיו והוא אינו מצליח לקבל ממנה מחויבות מוצקה ליחסיהם. כאשר הארט וחבריו לכיתה מוזמנים על ידי פרופסור קינגספילד למסיבת קוקטייל, הוא המום לגלות כי סוזן היא בתו של קינגספילד וכי היא נשואה, למרות שהיא חיה בנפרד מבעלה. סוזן והארט נפרדים וחוזרים זה לזרועות זו מספר פעמים. הארט מחלק את הכיתה לשלוש קבוצות: אלו שהתייאשו, אלו שמנסים אך חוששים שידרשו לענות לשאלותיו של קינגספילד ואלו המצויים בקצה הסולם. במהלך הזמן, הוא עובר מן הקבוצה השנייה לזו השלישית. הלחץ הגובר כאשר הקורס מגיע לקיצו מחלחל לליבם של כל הסטודנטים. כאשר הארט עונה בבדיחות לשאלתו של קינגספילד, הפרופסור נותן לו מטבע דיים כדי שזה יוכל לטלפן לאימו ולומר לה שבנה כנראה לא יהפוך לעורך דין. הארט קורא לקינגספילד "בן כלבה" ומתחיל לצאת מן הכיתה. במפתיע, קינגספילד מסכים איתו ומזמין אותו לשבת בחזרה. ברוקס כושל בניסיון התאבדות ונושר מן הלימודים. קבוצת הלימודים מתפרקת מריבים אישיים. כאשר הבחינה הסופית קרבה, הארט ופורד שוכרים חדר במלון ולומדים ללא לאות במשך שלושה ימים. הארט מקבל את הציון 93 במבחן, אך הוא אינו פותח את המכתב שמכיל את ציוניו ורק מקפל אותו למטוס ושולח אותו אל האוקיינוס האטלנטי. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 88%, המבוססת על ידי 25 מבקרים. "המרוץ אחר הגלימה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המרוץ אחר הגלימה", באתר נטפליקס "המרוץ אחר הגלימה", באתר AllMovie (באנגלית) "המרוץ אחר הגלימה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המרוץ אחר הגלימה", באתר אידיבי "המרוץ אחר הגלימה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גדי סיסו

גדיאל (גדי) סיסו (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב, כיהן כראש אגף החקירות והמודיעין. גדיאל סיסו נולד בישראל ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. שירת ביחידת העיקוב של מחוז הדרום, שימש ראש מפלג מודיעין בימ"ר מחוז הדרום, עסק בחקירת הרצח של העבריין פנחס בוחבוט והקשרים בין השוטר צחי בן אור למשפחת פריניאן וסנ"צ יורם לוי, שהובילו להתפוצצות פרשת האחים פריניאן. לסיסו נרשמה בגין התנהלותו בפרשה הערה פיקודית. בתפקידו הבא שירת כנספח המשטרה בתאילנד. ב-2007 מונה למפקדה הראשון של מחלקת הסיגינט המשטרתית באגף החקירות והמודיעין. ב-2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה. ביולי 2016 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש האגף במקומו של מני יצחקי. ביוני 2019 החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את פרשת מחמוד קטוסה. באפריל 2020 פרש משירותו במשטרה. נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני בחינוך ותואר LL.B במשפטים. מדיה וקבצים בנושא גדי סיסו בוויקישיתוף אלי סניור ואילנה קוריאל, "אדריכל פרשת העולם התחתון": זה ראש אגף החקירות הבא, באתר ynet, 20 בפברואר 2017 אמיר זוהר, ‏האיש שטיפס מלמטה: מיהו ראש אגף החקירות החדש במשטרה?, באתר מעריב השבוע, 3 באוגוסט 2013 עדות שוטר קושרת בין נצ"מ יורם לוי לעבריינים, באתר וואלה, 5 באפריל 2006 רוני סופר, דיכטר מדיח את כוכבי פרשת פריניאן, באתר ynet, 12 באפריל 2007 סבב מינויים בצמרת משטרת ישראל, אתר המשרד לביטחון הפנים אלון חכמון, ‏ניצב גדי סיסו ראש אח"מ הודיע על פרישתו מהמשטרה, באתר מעריב אונליין, 20 בינואר 2020
חיים איפרגן (קצין משטרה)

חיים איפרגן הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. איפרגן גויס למשטרת ישראל כסוכן סמוי, בהמשך שירותו היה בלש משטרתי וקצין חקירות. ב-1987 נפצע מירי במהלך מרדף אחר שודדי בנק בתל אביב. הוא עוטר בעיטור המופת המשטרתי. שימש ראש מפלג איסוף ביחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה ובין הפרשות בהן עסק הייתה פרשת "נמרודי גימל", בה הורשעו יעקב נמרודי ומקורבו הסופר אריה קרישק. שירת כראש זרוע הביטוח הלאומי ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, ראש זרוע המודיעין וכראש מטה ביחידה. ב-2010 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה, ב-2012 לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין ושירת בתפקיד עד יולי 2016. איפרגן הוא חבר תנועת הביטחוניסטים. החל שלב ההוכחות במשפט יעקב נמרודי, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2001 תנ"צ (בדימוס) חיים איפרגן - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏4 באוגוסט 2022
גילה בן הר

גילה בן הר (נולדה ב-5 באוקטובר 1951) היא אשת חינוך ישראלית. שימשה מנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית בין השנים 2004-2018 ולשעבר ראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו. גילה בן-הר נולדה בחיפה להורים ניצולי שואה, שרה ושניאור וישניץ. בוגרת תיכון עירוני ג' בנוה שאנן. לבן הר תעודת הוראה ותואר מוסמך בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן, והיא בוגרת המחזור הראשון של מכון מנדל למנהיגות, שבו התמחתה בסוגיות ביזור ומרכוז מערכת החינוך והקשר בין המדינה לרשות המקומית. החלה את דרכה המקצועית כמחנכת בבית הספר היסודי נוף ים באשקלון. בהמשך מילאה תפקידי הדרכה וניהול במערך ההדרכה והניהול הפדגוגי ברמת השרון. בשנת 1994 הקימה וניהלה את אגף החינוך בזכרון יעקב. בשנת 2000 מונתה לראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו. בשנת 2004 מונתה למנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית. בשנת 2010 נכללה ברשימת 50 הנשים המשפיעות של עיתון גלובס. חברה בדירקטוריון של המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט. נשואה לאבי בן הר, אם לשלושה ילדים וסבתא לשמונה נכדים. כיום מתגוררת בהרצליה. הבלוג של גילה בן הר, אתר מטח גילה בן הר באתר תולדוט – דור שני לשואה מדבר בוגרי תוכנית מנדל אשת השנה ו-50 הנשים המשפיעות של ליידי גלובס, אתר גלובס, 1 בספטמבר 2010 דירקטוריון - המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט (קמפוס וינגייט), באתר www.wincol.ac.il
אברהם רונן

האם התכוונתם ל... אברהם רונן (ארכאולוג) – ארכאולוג ישראלי, מומחה לארכאולוגיה פרה-היסטורית, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה אברהם רונן (חוקר אמנות) – חוקר אמנות ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב ומייסד החוג לתולדות האמנות בה
אברהם רונן (חוקר אמנות)

אברהם רונן (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה. רונן נולד במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל. בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא. בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה. בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס. נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע. החל משנת 1978 היה חבר באקדמיה פטררקה, בארצו, איטליה. משנת 1976 חבר במועצת המנהלים של מוזיאון תל אביב, בוועדה לרכישות ותערוכות. ארבע פעמים שימש יושב ראש בוועדות למתן פרס ישראל לאמנים והיסטוריונים של האמנות. באוקטובר 2013 אצר תערוכה וכתב קטלוג לתערוכה רטרוספקטיבית של האמנית רות צרפתי, במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית. רונן כתב את כל הערכים שנושאם אמנות ואדריכלות באנציקלופדיה העברית בין השנים 1957–1963. כתב מאמרי ביקורת אמנות בעיתון "הארץ". פרסם מאמרים וביקורת ספרי אמנות בחשובי העיתונים המקצועיים מחוץ לישראל, כגון Kunst Chronik. פרסם את הספר: אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989. פרסם את המאמר: ציורי הקיר בכפר אוריה, מועצה אזורית מטה יהודה, ירושלים, 1971. נכתב על יצירתו של הצייר אברהם אופק. בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד. אברהם רונן, באתר הפלמ"ח פרופ' אברהם רונן דיקאן הפקולטה לאמנות בת"א, דבר, 6 באוגוסט 1980 'הגדה של פסח' מצוירת בידי יעקב וכסלר, בבלוג "עונג שבת" של דוד אסף אברהם רונן (1929-2014), דף שער בספרייה הלאומית העלאות ומינויים בסגל האוניברסיטה של ת"א, מעריב, 13 באוגוסט 1969 הודעה על פטירתו של פרופ' אברהם רונן, הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, אוניברסיטת תל אביב.