laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סי גארד

סי-גארד (באנגלית: Sea Guard) הייתה ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. לאחר שפעלה בתפקיד זה כ-30 שנה, היא הועברה לישראל, והוסבה לתפקיד של חקלאות ימית בים התיכון, עד שהוחלט להטביעה כאתר צלילה אל מול חופי אשקלון בשנת 1996. האוניה נבנתה בשנת 1960 באברדין שבסקוטלנד, וקיבלה את השם "DAWN SAVIOR" ("השחר המושיע"). יעודה של הספינה היה להוות ספינת סיוע והצלה בים הצפוני. על מנת שתוכל לעמוד בתנאים הקשים שבים הצפוני, היא נבנתה עם צללית נמוכה וחרטום מחוזק. בשנת 1990, לאחר 30 שנה של פעילות בים הצפוני, הועברה הספינה לישראל, והוסבה למטרות חקלאות ימית בים התיכון. היא קיבלה שם חדש, סי-גארד (שומרת הים), והחלה את פעילותה בישראל. במסגרת תפקידה, היא הובילה בתוכה דגים, מיכלים המאחסנים בתוכם אוכל שיועד עבור הדגים וציוד נוסף המיועד לטיפול בהם. ככל שחלף הזמן, הטיפול שהשקיע נמל אשדוד בספינה קטן, והיא הלכה והוזנחה. בספטמבר 2000 הוחלט לסלק את הספינה מהנמל מסיבה זו ומפני שלא היה בה עוד צורך. הוחלט להטביע את הספינה, כדי ליצור אתר צלילה חדש, בדרום הארץ. הספינה הוטבעה ב-7 באוקטובר 2000 אל מול חופי אשדוד. אתר הצלילה "סי גארד" נמצא כ-3.5 קילומטר מערבית לחוף אשקלון, בעומק של כ-30 מטרים. ההגעה לאתר מתאפשרת באמצעות הפלגה בסירה בלבד. כאונייה טרופה, הספינה מכוסה בצמחיית ים ובבעלי חיים ימיים. בשל העומק של הצלילה ותנאי הראות הלא מזהירים, מומלץ לתאם את ההגעה לאתר בשעות הבוקר בהן תנועת הסירות דלה. זאב הים (ספינה) הגוררת חוגלה סי גארד באתר ההתאחדות הישראלית לצלילה אתר הסי גארד באתר הצלילה של ישראל אתרי צלילה בדרום – Sea Guard באתר tek-dive צלילה בסי גארד באתר מפה אתרי הצלילה המומלצים בישראל באתר mako
מלון רון

מלון רון הוא בית מלון השוכן ברחוב יפו 44 בירושלים. מבנה בית המלון ממוקם ברחוב יפו 44, מול כיכר ציון. הבניין נבנה בשנות העשרים של המאה ה-20 על ידי עזרא ופנחס קוקיא. לפני שנהפך למלון, שכן במבנה בית הקפה המפורסם "קפה וינה". בשנת 1926 שכר טודרוס ורשבסקי את בית הדירות ברחוב יפו 44 ממשפחת קוקיא והפך אותו לבית מלון בשם "תל אביב". ב-3 באוגוסט 1948 נאם מנחם בגין על מרפסת המלון והכריז על פירוק האצ"ל ועל הצטרפות לוחמיו לצה"ל. מלבד מנחם בגין, הבניין שימש כמקום לנאומים באירועים פוליטיים רבים אחרים. ב-1958 שונה שמו למלון רון. ב-1999 שופץ, והורחב שנית ב-2014. בהמשך שם המלון שונה למלון מנורה, וכיום הוא משמש כהוסטל ואכסניה בשם "אכסניית ירושלים". ב-30 בינואר 2023 הודיעה רשת פתאל שהיא קנתה את המבנה, ושהיא תשפץ ותיבנה קומות נוספות למלון. המלון בנוי בסגנון ירושלמי מסורתי, בשילוב אדריכלות מודרנית. המבנה מורכב משתי קומות כאשר רק בקומה הראשונה יש חדרים. מעליהם יש גג מרהיב עם נוף עד לשוק מחנה יהודה. מרחיבים את "מלון רון" ההיסטורי במרכז העיר באתר ירושלים נט אושרה הרחבת "מלון רון" ההיסטורי באתר כל הזמן סיור ברחוב יפו – מבניין ג'נרלי לצומת האיקסים, בניין "מלון רון" – יפו 44 רחוב יפו 44 מלון תל אביב – רון, באתר מלון בכל מקום מרכז המבקרים – בית קוקיה באתר חמשושלים https://www.ynet.co.il/vacation/flights/article/h1q8bvb2s ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית משכית

בית משכית הוא בניין ששימש בעבר כבית הקונסול האוסטרי. הוא שוכן ברחוב הרב קוק 10, בירושלים, על יד בית הרב קוק. בשנת 1847 החליטה הקיסרות האוסטרית לחזק את מעמדה בארץ ישראל. על מנת לעשות כן, הקיסרות האוסטרית החליטה לפתוח קונסוליה בתוך העיר העתיקה. הקונסוליה נפתחה לאחר חמש שנים של בנייה ותכנון, בשנת 1872, קרוב לשער שכם. בשלהי התקופה העות'מאנית החלו הקונסוליות במעבר לבתי קונסוליות חדשים שנבנו עבורם מחוץ לחומות העיר העתיקה. בין השאר, נבנה מבנה חדש גם עבור הקונסוליה האוסטרית, והם בחרו לשכן את עצמם בבית ברחוב הרב קוק.[דרושה הבהרה] על הקונסוליה שמרו חיילים אוסטרים, שנקראו הקרבניארי. מאוחר יותר, עזבה הקונסוליה האוסטרית את הבית והוא נהפך למלון בשם לבנון. לאחר מלחמת העצמאות השתכנה במקום הפנימייה של ישיבת הרב קוק. לאחר מכן שימש הבית את הקופטים הירושלמים כמנזר. כאשר הקופטים עזבו גם הם את הבית, הוא נשאר נטוש במשך מספר שנים. כמה שנים מאוחר יותר, הבית שימש את מערכת עיתון הג'רוזלם פוסט. גם ימיהם של מערכת העיתון בבית לא האריכו, והם נטשו את המקום אחרי שנים בודדות. ב-1963 שופץ המבנה והיה פתוח לביקורי הציבור. מאירה גרא, שניהלה את חנות משכית, הייתה זו שהציעה את הרעיון להפוך את בית משכית לחנות של חברת "משכית". היא גייסה למאמץ את רות דיין, והן הפכו את המבנה לחנות ולתצוגה של מוצרי טקסטיל וצורפות. בית משכית שימש בראשותה של רות דיין חנות לעבודות אומנות שהכינה וקנתה. הבית בנוי בסגנון הרנסאנס. החלונות כוללים סורגים מקושטים בידי עיטורי אבן וברזל ודלתות העץ מקושטות בידי גילופים. אלי שילר, קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - ירושלים: בניינים בעיר החדשה, הוצאת אריאל, ת.ד. 3328, ירושלים, מאי 1984 מדיה וקבצים בנושא בית משכית בוויקישיתוף רחוב הרב קוק 10 בית הקונסוליה האוסטרית (משכית) באתר מלון בכל מקום מרומא לירושלים באתר גלובס מאירה גרא: ממועדון התיאטרון דרך "משכית" ועד ניו יורק בעיתון הארץ מתוך: קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ - ירושלים: בניינים בעיר החדשה
סולומון יוסף חלפון

סולומון יוסף חלפון (ברומנית: Solomon Iosif Halfon,‏ 1846–1913) היה בנקאי ונדבן יהודי רומני, בן העדה הספרדית. חלפון היה בנו של הבנקאי אברהם חלפון ונכדו של הבנקאי סולומון חלפון. הוא ייסד את הבנק המסחרי הרומני (Banca Comercială Română) וב-1880 זכה באזרחות רומנית. קרול הראשון, מלך רומניה, העניק לו את צלב הקצינים בתואר "קומנדר" ורעייתו התמנתה בפמליה של המלכה. חלפון תרם סכומי כסף גדולים למוסדות יהודים ולמוסדות רומנים ובין היתר לאקדמיה הרומנית (50,000 לאי מזהב). Evreii din România - breviar biobibliografic, עמוד 191 - Editura Hasefer, București, 2008. באותה תקופה יהודי היה יכול לזכות באזרחות הרומנית רק על ידי העברת חוק בשני בתי הפרלמנט - אירוע נדיר. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Thums Up

Thums Up הוא מותג קולה הודי. הוא נוסד בשנת 1977, במטרה להחליף את חברת קוקה קולה שיצאה מהשוק באותה עת. כעבור מספר שנים נרכשה החברה על ידי קוקה קולה כדי להתמודד בצורה טובה יותר מול פפסי. Thums Up נוסדה בשנת 1977, לאחר שהחברה האמריקאית קוקה קולה החליטה לצאת מהשוק, עקב תקנות שחייבו אותה לחשוף את הנוסחה שלה ולמכור 60% מהזכויות שלה לחברה הודית במסגרת התוכנית הממשלתית לחברות בבעלות זרה, מתוך מטרה לחלק את הונן יחד עם שותפים מקומיים. לאחר עזיבת קוקה קולה את הודו, הפכה חברת Thums Up לפופולרית במהירות והגיעה למעמד הקרוב למונופול בשוק הקולה ההודי במהלך שנות ה-80. היא מכרה מוצרים שונים כמו Campa Cola, Double Seven ועוד. בחברה פיתחו את הנוסחה מאפס במגמה לשמור על המשקה תוסס גם כשהוא לא קר, כך שיוכל להימכר על ידי הספקים. לאחר ניסיונות מאומצים הצליחו ליצור משקה שהיה תוסס וחריף יותר מקוקה קולה. בשנת 1991 החליטה ממשלת הודו לפתוח מחדש את השוק בפני שחקנים זרים, והראשונה שנכנסה הייתה תאגיד פפסיקו, מה שהביא לתחרות קשה בין שתי החברות על לב הקהל. פפסי בחרה לכלול כוכבי קולנוע הודים כמו ג'והי צ'אולה, בעוד Thums Up החליטה להגדיל את השקעתה בחסויות בקריקט. החברה גם הגדילה את בקבוק ה-300 מיליליטר שלה ומיתגה אותו מחדש בשם "MahaCola". בשנת 1993 חזרה חברת קוקה-קולה לשוק, צעד שהביא להגברת התחרות. מאוחר יותר באותה שנה, רכשה קוקה-קולה את Parle וכן את Thums Up תמורת 60 מיליון דולר. כשהמותג נמכר לקוקה-קולה, הוא החזיק ב-85% מנתח השוק ההודי. למרות הנכסיות הכללית החזקה של המותג, הוא הלך ואיבד את הפופולריות שלו בקרב גילאי 12–25, בין היתר בשל פרסום חסר. לאחר שרכשה אותו, קוקה-קולה החליטה לקצץ בייצורו כדי שהצרכנים יעברו לרכוש את מותג הדגל שלה, אך גילתה עד מהרה כי הצרכנים מעדיפים לעבור לפפסי ולא לקוקה קולה. בשל כך הוחלט להשיק את Thums Up כמוצר מתחרה נוסף לפפסי. קוקה-קולה, שהחזיקה באותם ימים בנתח שוק של 60.5%, גילתה כי אם תוציא את Thums Up מהשוק, היא תרד לנתח שוק של 28.7% בלבד, ולכן הוחלט להשיקו כמוצר לצרכנים בני 30–40. המוצר מותג מחדש כמשקה "גברי", על סמך הטעם שלו. את המיתוג מחדש ליווה קמפיין שתקף באופן ישיר את הפרסומות של פפסי, והצליח להעלות את מכירות המותג. כיום, המוצר הוא משקה הקולה המוביל בהודו, עם נתח שוק של 42% ונתח שוק של 15% מכלל שוק המשקאות המוגזים. הוא פופולרי במיוחד בקרב מתבגרים, צעירים ומבוגרים בגילאי 30–40. מדיה וקבצים בנושא Thums Up בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Thums Up אתר האינטרנט הרשמי של Thums Up Coca-Cola forced to abandon India bottling plant plans, Financial Times 20 Years Later: A Look Back at Coke’s Dramatic 1993 Return to India, Coca-Cola Journey "Instead Of Looking For Clues, Stay Clued In", Outlook Business The brand that refused to die, Business Today, 31 במאי 2009 How Thums Up became the ruling cola of India., Mercury Brief
קבוצת יסודות 3

קבוצת יסודות 3 היא קבוצה של יסודות כימיים בטבלה המחזורית. הקבוצה מכילה בתוכה את היסודות איטריום (Y), וסקנדיום (Sc). היסודות שבקבוצה הם בעלי עמידות גבוהה לחימצון ומוליכות חשמלית גבוהה. בנוסף, היסודות שבקבוצת מתכות זו רכים יותר, וניתכים בטמפ' נמוכה ביחס לשאר המתכות בטבע. כל היסודות שבקבוצה הן מתכות המעבר. קבוצה (כימיה) מדיה וקבצים בנושא קבוצת יסודות 3 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרעלת מזון סקומברואידית

הרעלת מזון סקומברואידית (באנגלית: Scombroid food poisoning) היא הרעלת מזון הנגרמת מאכילת דגים מסוימים, שלא טופלו כראוי לאחר שנדוגו מהים. בניגוד להרעלות מזון על ידי חיידקים ווירוסים התוקפים ישירות את מערכת העיכול, כאן קורית ההרעלה על ידי יצירת היסטמין בכמויות גדולות על ידי חיידקים. הקולייסיים (שם מדעי: Scombridae) הם משפחת דגים שבהם רמת ההיסטידין גבוהה, וכן האפשרות להפוך להיסטמין. תופעה זו תוארה לראשונה במשפחה זו, ומכאן שם ההרעלה הזאת שנקראת גם "הרעלת דגים היסטמינית". על המשפחה הזאת נמנים: טונה, מקרל דגים נוספים הם אנשובי, סרדינים, מליחים, מרלין, מהי מהי ועוד. במעבדות לטיב דגה ופירות ים מתבצעות, בין היתר, בדיקות היסטמין בדגים ומוצריהם. בישול, עישון או הקפאת הדג אינם משנים את רמת ההיסטמין שבו. סוגים שונים של חיידקים מכילים כמות גדולה של חומצת האמינו היסטידין שאינה רעילה. חיידקים, בעיקר Proteus Morgani מפרקים את ההיסטמין בעזרת האנזים היטידין דקרבוקסילז להיסטמין. אי הקפדה על הטמפרטורה מעודדת את החיידקים לפרק את ההיסטידין. בטמפרטורה הנמוכה מ-5 מעלות התפתחות ההיסטמין הופכת איטית. גם דרגת חומציות הנעה סביב pH 5.1 מעודדת היווצרות היסטמין וגם תנאי זה גורם להיווצרות ההיסטמין. דרגת החומציות בבשר הדגים נעה בין pH 5.5 ל-pH 7.0. לאחר שנוצר ההיסטמין הוא נשאר ברקמת הדג ולא מושפע מבישול, עישון או הקפאה חוזרת. סימני ההרעלה מופיעים 10–30 דקות מאכילת הדג והם מושפעים מכמות של ההיסטמין בדג. ההיסטמין הוא מתווך חשוב של דלקת; הוא משתחרר בעודף כאשר קיימת תגובה אלרגית, כולל אסתמה, וגורם לתסמינים של הלם אנפילקטי, בעיקר בעור (הרחבת כלי דם) ובמערכת הנשימה (כיווץ שרירי הסימפונות). לכן סימני ההרעלה הסקומברואדית דומים להתקף אסתמה והם: הסמקה שמתחילה בפנים ומתפשטת לכל הגוף, מלווה בגירוד והזעה טעם חריף בפה, דופק מהיר והפרעות בקצב הלב. כאבי בטן ושלשול קוצר נשימה שיכול להיות חמור נפיחות בפנים ובלשון שיכולה להיות מסוכנת ולחסום את קנה הנשימה. הטיפול הוא במתן תרופות אנטי היסטמיניות כמו דיפנהידראמין או חוסמי H2 כמו רניטידין (זנטקס) וערוי נוזלים. במקרים קשים יש לתת אדרנלין כמו בהתקף קשה של אלרגיה. הרעלה על ידי דגים עם היסטמין, באתר משרד החקלאות סערת ארומה, באתר וואלה הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קרחון פלינט

קרחון פלינט (באנגלית: Flint Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. הקרחון הוא אחד מארבעת קרחוני וירלווינד. הוא זורם לכיוון דרום, ונשפך אל מפרצון וירלווינד, בין קרחון דמורסט לכף נורת'רופ. שיא גובהו של הקרחון 232 מטרים מעל פני הים. הקרחון התגלה על ידי מגלה הארצות האוסטרלי סר יוברט וילקינס בטיסתו ב־20 בדצמבר 1928. הקרחון צולם מן האוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947. אנשי סקר חסות איי פוקלנד קראו לקרחון על שמו של חוקר הקרחונים ריצ'רד אפ. פלינט (Richard F. Flint), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת ייל. קרחון פלינט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון פלינט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון פלינט מפת אזור קרחון פלינט מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
ג'ון קנדי (צ'לן)

ג'ון קנדי (באנגלית: John Kennedy;‏ 30 בדצמבר 1922 – 9 בפברואר 1980) היה צ'לן בריטי ידוע-שם, שעמד בקשר משמעותי עם אוסטרליה, שם פעל בשנותיו האחרונות ושם מת. הוא היה אביו של הכנר נייג'ל קנדי. ג'ון קנדי נולד בלונדון. הוריו היו אוסטרלים, הצ'לן לורי קנדי והפסנתרנית דורותי קנדי. הוא למד באקדמיה המלכותית למוזיקה. בגיל 24 היה לצ'לן הראשון של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, הנגן הראשי הצעיר ביותר בבריטניה הגדולה. הוא הצטרף לתזמורת הסימפונית של סידני ב-1949, כנגן ראשי, וניגן עמה כסולן, בין השאר את הקונצ'רטו לצ'לו של אדוארד אלגר בניצוח אוטו קלמפרר. קנדי לימד בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני במשך שנתיים והופיע בקונצרטים מטעם מוזיקה ויוה אוסטרליה. בשנת 1952 יצא לסיור בניו זילנד כחבר בשלישיית ליולין-קנדי עם הכנר ארנסט ליולין והפסנתרנית סילה סטונר - שהוצגה במודעות כ"סילה קנדי", אשתו הראשונה של ג'ון. הוא חזר לבריטניה, שם ניגן כצ'לן ראשי בתזמורת קובנט גארדן. בהמשך היה לצ'לן ראשי בפילהרמונית המלכותית בהנהגת סר תומאס ביצ'ם. הוא היה הראשון שביצע קונצ'רטו לצ'לו בפסטיבל אדינבורו. קנדי חזר לאוסטרליה כמרצה בכיר לצ'לו בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מלבורן. עם עזיבתו את אנגליה, הסתיימו גם נישואיו לסילה סטונר. במועד הגירושין, לא היה מודע לכך שסילה בהריון, והיא ילדה את בנו, שיתפרסם בעתיד ככנר נייג'ל קנדי. אמו רצתה שנייג'ל ילמד לנגן בכלי מיתר, אבל בחרה בכינור משום שלא רצתה בצ'לו בבית כתזכורת מתמדת לג'ון קנדי. הפגישה הראשונה בין ג'ון לבנו התרחשה רק כשנייג'ל היה בן 11. ג'ון התחתן עם זמרת הסופרן הולשית ג'ואן דארגייבל, ונולדו לו עוד ילדים, בהם הקונטרבסיסטית דבי קנדי והצ'לנית לוריין קנדי, זוכת פרס ABC לנגנים צעירים לשנת 1978. ג'ון וג'ואן התגרשו ב-1975. ב-1976 נולדה לו עוד בת, הכנרת אריקה קנדי (כינור ראשון ברביעיית המיתרים פלינדרס). הוא המשיך ללמד, לנגן ולהופיע בשידורי רדיו באסטרליה עד לפרישתו ב-1979 עקב התערערות בריאותו. ג'ון קנדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון קנדי, באתר Discogs (באנגלית) Australian Dictionary of Biography: Lauri Kennedy המילון הביוגרפי האוסטרלי: לורי קנדי ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרחוני וירלווינד

קרחוני וירלווינד (באנגלית: Whirlwind Glaciers) היא קבוצה של ארבעה קרחונים בולטים הזורמים לצד המערבי של מפרצון וירלווינד בחוף המזרחי של חצי האי אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. ארבעת הקרחונים הם: קרחון פלינט, דמורסט, מאת' וצ'מברלין. ארבעת הקרחונים, ומפרצון וירלווינד התגלו על ידי סר יוברט וילקינס בטיסת החקר שערף באזור ב-20 בדצמבר 1928. לאחר מכן הקרחונים והמפרצון צולם מהאוויר על ידי השרות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947. וילקינס ראה את ארבעת קרחוני וירלווינד הזורמים אל המפרצון, ובשל מיקומם ביחס למפרצון הם הזכירו לו את המנוע הכוכבי במטוס הרייט-וירלווינד (Wright Whirlwind) בו ביצע את טיסת החקר שלו, ולכן קרא למפרצון - מפרצון וירלווינד, ולקרחונים קרחוני וירלווינד. • Defense mapping agency hydrographic/Topographic Center, Antarctic ice-shelf Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 274 קרחוני וירלווינד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחוני וירלווינד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע היסטורי וגאוגרפי מידע היסטורי על גילוי מפרצון וירלווינד
יום כינויי הגוף הבין-לאומי

יום כינויי הגוף הבין-לאומי הוא אירוע שנתי המתקיים ביום רביעי השלישי של אוקטובר. מטרתו להפוך את הפנייה בכינוי גוף אישי מועדף ומכבד למקובל ומוכר בציבוריות ברחבי העולם. יום זה צוין בפעם הראשונה בשנת 2018 ובאותה שנה היו בו משתתפים מ-25 מדינות ומכל יבשות העולם, פרט לאנטארקטיקה. בשנת 2018 הוא הופיע כהאשטאג בטוויטר #InternationalPronounsDay ו- #PronounsDay. ישנם מספר כינויי גוף מסוגים שונים באנגלית ובשפות אחרות. אך יום כינויי הגוף הבינלאומי מתמקד במיוחד בהתייחסות לכינויי גוף שלישי יחיד ורבים המשמשים לתיאור א/נשים. א/נשים טרנסג'נדרים ובעלי מגדר לא בינארי נפגעים/ות במיוחד כשפונים אליהם ואליהן בכינויי גוף לא נכונים. טרנסג'נדרים, במיוחד כאלו שהמגדר שלהם לא בינארי, סובלים מהתעללויות ויחס עוין מהסביבה. לעיתים קרובות ההתנכלות מתבטאת בשימוש מכוון או חוזר ונשנה בכינויי גוף לא נכונים. אלימות אנטי טרנסג'נדרית משפיעה באופן לא פרופורציונלי על נשים טרנסג'נדריות ועל פמיות (femmes) של צבע. לאלו שסובלים מהתעללויות, השימוש בכינויי גוף הוא צעד מהותי בהכרה באנושיות של טרנסים וא-בינארים. יום כינויי הגוף הבינלאומי נוסד על ידי מועצה עצמאית. מטרתה היא להעלות את המודעות ליחס מכבד לכינויי הגוף האישיים המועדפים, במיוחד לטרנסג'נדרים או לא-בינאריים. יום הזיכרון הטרנסג'נדרי היום הבין-לאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי אתר האינטרנט הרשמי של יום כינויי הגוף הבין-לאומי יום כינויי הגוף הבין-לאומי, ברשת החברתית פייסבוק יום כינויי הגוף הבין-לאומי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "International Pronouns day is October 17". Santa Fe College News. 10 באוקטובר 2018. נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "First-Ever International Pronouns Day | Ithaca College". Ithaca College (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-17. "Why We Created International Pronouns Day" (באנגלית). 17 באוקטובר 2018. נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "International Pronouns Day: FAQs". International Pronouns Day (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "International Pronouns Day: FAQs". International Pronouns Day (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "OutRight on Twitter". Twitter (באנגלית). נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Human Rights Campaign on Twitter". Twitter (באנגלית). נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Billions on Twitter". Twitter (באנגלית). נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "2015 US Transgender Survey" (PDF). National Center for Transgender Equality. 2016. נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "International Pronouns Day". East Bay Reporter. 16 באוקטובר 2018. נבדק ב-17 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "What is International Pronouns Day". Bustle. 17 באוקטובר 2018. נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי ונצואלה–רוסיה

יחסי ונצואלה–רוסיה הם היחסים הפוליטיים, המדיניים ושיתופי הפעולה בין הפדרציה הרוסית והרפובליקה הפדרלית של ונצואלה. רוסיה מיוצגת בוונצואלה באמצעות השגרירות שממוקמת בקראקס, וונצואלה מיוצגת ברוסיה באמצעות השגרירות שממוקמת במוסקבה. היחסים בין המדינות מורכבים מכיוון שרוסיה מכירה כיום (2019) בנשיא ונצואלה ניקולאס מדורו שאינו מוכר בידי מדינות רבות ככזה. ונצואלה היא אחת מבעלות הברית ושותפות המסחר החשובות ביותר בעבור רוסיה באמריקה הלטינית. ברית המועצות הקימה שגרירות בוונצואלה ב-3 במרץ 1945 ופתחה ביחסים דיפלומטיים. היחסים נותקו ב-13 ביוני 1952 וחודשו ב-16 באפריל 1970. מדיה וקבצים בנושא יחסי ונצואלה–רוסיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלון רבינוביץ

מלון רבינוביץ (ידוע גם בשמות "דער רוטער" ו"מלון הפועלים") היה בית מלון עממי, צנוע וזול שפעל החל משנת 1886 עד מלחמת העולם הראשונה. המלון נוהל על ידי משפחת ישראל רבינוביץ, ולנו בו פועלי העלייה השנייה שעלו לארץ ישראל, ביניהם דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ולוי אשכול. מבנה המלון נמצא ברחוב פינסקר 13 בפתח תקווה. בשנת 2014 דווח שמבנה המלון מוזנח ושהוא נמצא על סף קריסה, למרות שבשנת 2008 האדריכל רפי רייש עשה תיק שימור למבנה המלון, וכמו כן מבנה המלון נבחר כאתר מורשת בישראל. תחילה, המיקום של בית המלון היה ביתו של שמעון רוקח, אחד ממייסדי אגודת פרדס, אגודה קואופרטיבית של הפרדסנים בארץ ישראל שהוקמה בתחילת המאה ה-20. לאחר מכן, משפחת ישראל רבינוביץ רכשה את הבית ופתחה בתוכו מלון לפועלי העלייה השנייה שעלו לארץ ישראל ועסקו בחקלאות בפרדסי פתח תקווה. במלון ניתנו שירותי לינה וארוחות לפועלים, ולעיתים טיפלו בפועלים בודדים שהיו חולים. המלון שימש גם כמועדון, לשכת עבודה ומטבח לפועלים. המלון היה מוכר כמלון עממי, צנוע וזול בצורתו במחיריו, ולכן עולים חדשים החלו בו את דרכם במושבה ובארץ. המלון היה ממקום כ-40 מטר מעל פני הים, והוא היה רחוק מהקדחות שהגיעו מהכפריים הערביים. מנחמה גרף, נכדתו של מנחם שטיין, סיפרה על פי סיפוריו לכתבה באתר "ynet" שחדרי המלון היו גדולים ושצופפו בהם מיטות שעליהן ישנו הפועלים, כמו כן היה מטבח קטן וכמה פתיליות שעליהן בישלו. עוד היא מספרת שבמלון נרקם הווי מיוחד של ראשית המאבק של העבודה העברית. עובדי המלון היו ידועים בטוב לב ונדיבות כלפי הלנים. מסופר שחיה שרה, בעלת המלון, הייתה מגישה לכל אחד את הארוחה שלו. כשהיו אוכלים במלון בשבתות, דבר היה נהוג, רבינוביץ רשם בזיכרונו את הסועדים וכמה הם אמורים לשלם. שלא שילמו והעירו על כך לרבינוביץ הוא אמר "הדביט [החוב] שלי בספרים, הוא הקרדיט [הזכות] שלי בעולם הבא". בעקבות מריבה משפחתית, שני אחים מהמשפחה נפרדו, דבר הגרם להקמת "מלון רבינוניץ" נוסף שהיה שייך לשבתאי רבינוביץ. כדי להבדיל בין המלונות, מלון רבינוביץ המקורי קיבל את השם "דער רוטער" (הג'ינג'י) על פי צבע שיער הבעלים, והמלון השני קיבל את השם "דער שווארצער" (השחור), גם על פי צבע שיער הבעלים. המלון פעל עד הגירוש שנעשה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. עקב כך, המשפחה עברה לתל אביב והקימה שם את "מלון תל אביב". במשך שנים רבות מבנה המלון שימש כסנדלריה של משפחת ארגש וכמחסן לחנות חשמל. בין הפועלים שהתגוררו במלון, נמצאים דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ולוי אשכול. וועד המושבה ביקש משבתי רבינוביץ, אחד מאנשי המשפחה שדאג לאוכל יוקרתי, להכין את הארוחה עבור 30 החיילים של אחמד ג'מאל פאשה שהגיע לביקור. במלון התנהלו ויכוחים סוערים בין אנשי מפלגת "פועלי ציון" לבין מפלגת "הפועל הצעיר". במלון התקבלה ההחלטה לעקור את עצי יער בן שמן שניטעו על ידי הערבים, ולנטעם מחדש על ידי יהודים. מרדכי רייכר, התלם הארוך פתח תקווה והסביבה, הוצאת בית נטע, 1966 מדיה וקבצים בנושא מלון רבינוביץ בוויקישיתוף מלון רבינוביץ, באתר גוגל מפות בא למלון בפתח תקווה?, דני שדה, באתר ynet‏, 6 בספטמבר 2016 מלון רבינוביץ-מלון הפועלים-רח' פינסקר סופו העגום של מלון הפועלים, דרור עמית, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2014 חפשו אותנו בטריווגו-מלון רבינוביץ הוטל רבינוביץ, באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה על שם עודד ירקוני, 22 ביוני 2017 מלון רבינוביץ בסכנה, יצחק בר יוסף, באתר ynet,‏ 3 במרץ 2002 בית מלון רבינוביץ (מלון הפועלים), באתר מוזיאון ראשונים
שישו ושמחו

"שישו ושמחו" הוא שיר שהלחין שייקה פייקוב למילים מן המקורות. השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי בשנת 1971, שם זכה במקום הראשון. השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי השלישי, שנערך בשנת 1971. ששי קשת זכה עמו במקום הראשון בתחרות. השיר מבוסס על הפיוט שמחברו לא ידוע – "אהלל אלהי ואשמח בו". תחילתו במילים שִׂישׂוּ וְשִׂמְחוּ בְּשִׂמְחַת תּוֹרָה / וּתְנוּ כָּבוֹד לַתּוֹרָה כִּי טוֹב סַחְרָהּ מִכָּל סְחוֹרָה / מִפָּז וּמִפְּנִינִים יְקָרָה: פזמון נָגִיל וְנָשִׂישׂ בְּזֹֹאת הַתּוֹרָה / כִִּי הִיא לָנוּ עֹז וְאוֹרָה: — "מחזור סוכות שמיני עצרת ושמחת תורה לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם", עורך דניאל גולדשמידט, הושלם בידי יונה פרנקל, הוצאת קורן, ירושלים, תשמ"א, עמ' 473 בשל תוכנו מושמע השיר תדירות בשמחת תורה. שייקה פייקוב, ארץ: משירי ארץ ישראל היפה, ישרא-תו, 1982. (הספר בקטלוג ULI) לדף השיר באתר הספרייה הלאומית בחלק מכתבי היד – "וְגִילוּ" במקום "וְשִׂמְחוּ"
אדמונדו סוארס

אדמונדו סוארס (בספרדית: Edmundo Suárez;‏ 22 בינואר 1916 – 14 בדצמבר 1978) היה כדורגלן ומאמן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה. סוארס הוא מלך שערי ולנסיה בלה ליגה בכל הזמנים, ונחשב לאליל בקרב אוהדי הקבוצה. במהלך קריירת הכדורגל שלו זכה פעמיים בתואר מלך השערים בספרד. כיום הוא נמצא במקום ה-10 בטבלת הכובשים המצטיינים של הלה ליגה בכל הזמנים, ובמקום השישי בטבלת מלך השערים של הגביע הספרדי עם 52 שערים. סוארס שיחק בתחילה הקריירה בקבוצות חובבים שונות בחבל הבסקים, אך למלחמת האזרחים הייתה השפעה ניכרת על הקריירה שלו. לסוארס היה חוזה באתלטיק בילבאו אך רכישה זו נעשתה בשטח רפובליקני, ולכן היא לא הייתה תקפה על ידי המדינה הלאומנית שנשארה בשלטון לאחר מלחמת האזרחים בספרד. סוארס צורף לוולנסיה לאחר שהוא שיחק מולה במסגרת משחק ידידות במדי קבוצה בשם "התאוששות לבנטה", שהוקמה על ידי השלטון הלאומני והורכבה משחקנים שונים שנלחמו באזור לבנטה (כינוי למזרח חצי האי האיברי). סוארס שיחק בוולנסיה במשך אחת עשרה עונות בין השנים 1939–1950, בהן רשם ממוצע של 0.92 שערים למשחק במדי הקבוצה. כמו כן, הוא זכה בתואר מלך השערים בלה ליגה בעונות 1941/1942, ו-1943/1944. לאחר שעזב את ולנסיה הצטרף סוארס לקבוצת אלקויאנו מהליגה הראשונה שם שיחק במשך עונה אחת עד לפרישתו ממשחק פעיל. סוארס רשם 3 הופעות במדי נבחרת ספרד בין השנים 1942–1941, וכבש במדיה שלושה שערים. הופעת הבכורה הבינלאומית שלו הייתה ב-28 בדצמבר 1941 נגד שווייץ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אין התייחסות לקבוצות אחרות אותן אימן. במהלך קריירת האימון שלו אימן ב-12 קבוצות ספרדיות שונות. בעונת 1963/1964 חזר סוארס לוולנסיה והפעם בתור מאמן. סוארס החליף את פאסייג'יטו, אגדה נוספת של המועדון. בזכות האופי החזק והגמישות הטקטית, הוא המשיך לשפר את מיקום הקבוצה בליגה, תוך שהוא מסיים איתה בעונתו הראשונה במקום השישי. ביצועי הקבוצה בגביע הירידים היו טובים בהרבה מאשר בליגה, אך היא הפסידה לריאל סרגוסה. לאחר התוצאות החיוביות של אותה שנה, דירקטוריון של ולנסיה איפשר לו לאמן לשנה נוספת. עם זאת, כאשר הקבוצה סיימה בעונה הבאה במקום הרביעי, הוחלף סוארס במאמן אחר - בארינאגה. עם בארינאגה, הקבוצה לא עמדה בציפיותיה, ולכן סוארס חזר לאמן אותה בעונה שלאחר מכן. בעונת 1966/1967 זכה סוארס בגביע המלך לאחר ניצחון 0–2 בגמר נגד אתלטיק בילבאו. הוא נשאר מאמן של ולנסיה עד ה-13 באוקטובר 1968. ולנסיה אליפות ספרד (3): 1941/1942, 1943/1944, 1946/1947 הגביע הספרדי (2): 1941, 1949 אישיים מלך השערים של הלה ליגה (2): 1941/1942, 1943/1944 אדמונדו סוארס, באתר Transfermarkt אדמונדו סוארס, באתר BDFutbol אדמונדו סוארס, באתר National Football Teams אדמונדו סוארס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt