laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היפנוזה (סרט)

היפנוזה (ברוסית: Гипноз) הוא סרט מותחן פסיכולוגי רוסי בבימויו של ואלרי טודורובסקי ובכיכובם של מקסים סוחאנוב, סרגיי גירו, סרגיי מדבדב, יקטרינה פדולובה ופולינה גלקינה. קו-פרודוקוציה פינית-רוסית הסרט הופק בשיתוף פעולה עם רשת Yle הפינית בהפצת סרטי סוני. מישה המתבגר משתתף בפגישות היפנוזה עם המהפנט וולקוב כדי להתאושש מבעיית הליכת שינה. כתוצאה מכך, מישה נופל להשפעתו של המהפנט עד כדי כך שהוא מפסיק להבין מהי המציאות ואיפה אשליה. לאחר מותה המסתורית של אחת המטופלות של וולקוב, מישה מחליט לערוך חקירה כדי לרדת לעומק האמת. אבל מה אם חלום ומציאות יתמזגו לאחד והוא בסופו של דבר יהפוך לחשוד העיקרי? מקסים סוחאנוב - וולקוב, מהפנט סרגיי גירו - מישה סרגיי מדבדב יקטרינה פדולובה פולינה גלקינה "היפנוזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היפנוזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "היפנוזה", באתר kinopoisk.ru Гипноз – трейлер נתוני הכנסות באתר קרן הקולנוע הרוסי קדימון הסרט, ביוטיוב (ברוסית) Вышел трейлер психологического триллера Валерия Тодоровского "Гипноз" Максим Суханов заставляет подростка путать сон и явь в трейлере «Гипноза» ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחל בית לחם

נחל בית לחם הוא נחל איתן קצר הזורם במערב עמק יזרעאל בבקעה שבין גבעות אלונים. מוצא הנחל במעיינות אלוני אבא, נשפך לנחל הקישון. מקור הנחל בשלושה יובלים הזורמים דרומה מגבעות אלוני אבא ונפגשים בשדות צפונית לרמת ישי, דרומית לכביש 77. משלב זה הנחל זורם בתעלות תת-קרקעיות מתחת לרמת ישי, ויוצא לפני השטח שוב דרומית ליישוב בסמוך לתל ריסים. הנחל זורם דרומה ונפגש עם נחל טבעון בין היישובים שדה יעקב וכפר יהושע, במקטע זה של הנחל נבנה שביל הולכי רגל ואופניים באורך 4.7 קילומטר שנקרא על שמו של סג"ם בר רהב. לצידי הנחל יש מעיינות רבים, מאגרי מים. הנחל נשפך לנחל הקישון כחצי קילומטר דרומית לתחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע. ב-2018 החל פרויקט משותף למועצה המקומית ברמת ישי, רשות ניקוז ונחלים קישון, משרד התחבורה וקרן קיימת לישראל, בו הוחלט לשקם את הנחל ולפתחו לטובת מטיילים במסגרת פרויקט "שביל סובב רמת ישי". תוואי הנחל נוקה, עצים נשתלו על גדותיו כדי ליצבו ונבנה בסמוך אליו שביל בטון באורך 4.7 קילומטר המקשר בין רמת ישי ותחנת הרכבת ליד כפר יהושע. לאורך השביל, שכולל מסלול אופניים ושביל להולכי רגל, נבנו פינות ישיבה. עלות הפרויקט כ-3 מיליון שקלים. מסלול הנחל החדש נחנך במסגרת פסטיבל "טעמים ועמקים" בט"ו בשבט תש"ף, ינואר 2019, שהיה בסימן "קיום וקיימות", ובמסגרתו הועברו סיורים מודרכים לאורך הנחל. מתווה זרימת הנחל התת-קרקעי בתוך רמת ישי מבט לנחל בית לחם מכיוון תל ריסים שביל הבטון שנסלל על הגדה המערבית של הנחל העבודות להכשרת שביל סובב רמת ישי מתקדמות על פי התכנון, מקומון מרכז העניינים, 17 בספטמבר 2018 זיו ריינשטיין‏, ירוק וגם טעים: השביל החדש של עמק יזרעאל יפתח לכם את התיאבון, באתר וואלה, 13 בינואר 2019 מפה טופוגרפית בישראל, נחל בית לחם, 1:50,000, עמוד ענן אילנה קוריאל, הפארקים והטיילות: הפרויקטים הסביבתיים שנהנה מהם בקרוב, באתר ynet, 20 בינואר 2020 פרויקט שיקום נחל בית לחם, מועצה מקומית רמת ישי אורלי גנוסר, ‏בין תיירות לקולינריה: מה בתפריט של פסטיבל טעמים בעמקים?, באתר גלובס, 5 בינואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Sexorcism

Sexorcism הוא אלבום הבכורה של הראפרית האמריקאית ברוק קנדי. האלבום יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019 דרך חברת התקליטים NUXXE. האלבום כולל שיתופי פעולה עם אמנים רבים, ביניהם צ'ארלי XCX, איגי אזליה, ויולט צ'אצ'קי, אקווריה וריקו נאסטי. הוצאת האלבום תוכננה תחילה לשנת 2017, לאחר שחתמה קנדי על חוזה הקלטות עם RCA Records, כאשר שם האלבום המתוכנן היה "Daddy Issues". עם זאת, לאחר דחיות מרובות, הודיעה קנדי ב-10 בינואר 2019 כי סיימה לעבוד על אלבום הבכורה שלה, וכחודש לאחר מכן הכריזה על שמו החדש, "Sexorcism". מידע על האלבום Sexorcism באתר MusicBrainz האלבום Sexorcism באתר אפל מיוזיק The Real Deal: An honest interview with Brooke Candy, The Face (באנגלית) Dynamic Rapper/Singer Brooke Candy Signs With RCA Records, RCA Records (באנגלית) Brooke Candy on Instagram: “Just finished my 1st album in London and I’m 1 part excited to share with the world and 1 part really sad that it’s over. I ❤️ YOU…”, Instagram (באנגלית)
מוריץ מאייר-מאהר

מוריץ מאייר-מאהר (בגרמנית: Moritz Mayer-Mahr;‏ 17 בינואר 1869 – 30 ביולי 1947) היה פסנתרן ומורה לפסנתר גרמני ממוצא יהודי. מוריץ מאייר-מאהר נולד במנהיים למשפחת סוחר יהודי. הוא התחיל לנגן פסנתר בגיל צעיר. בשנים 1886–1890 הוא למד הלחנה באקדמיה לאמנויות בברלין. לאחר סיום הלימודים מאייר-מאהר עשה סבב הופעות כסולן, כצמד פסנתרנים וכחלק של שלישייה לצד היינריך גרינפלד. בין השנים 1910–1930 הוא עשה הקלטות של יצירות מאת פרנץ ליסט, פרדריק שופן ומלחינים נוספים. בשנת 1892 מוריץ מאייר-מאהר החל ללמד בקונסרבטוריון של ברלין. בין תלמידיו היו יאשה ספיבקובסקי, מנפרד גורליט, רוזה אטקין ופסנתרנים נוספים. באותה תקופה הוא פרסם יצירות לפסנתר מאת יוהנס ברהמס וקארל צ'רני. החל משנת 1907 מוריץ מאייר-מאהר היה בין שופטי תחרות פסנתרנים שנערכה בברלין. לאחר תרומות גדולות שהוא קיבל ליום ההולדת ה-60, מוריץ מאייר-מאהר הקים קרן לתלמידי פסנתר צעירים. לאחר עליית הנאצים לשלטון מוריץ מאייר-מאהר איבד בהדרגה כל התפקידים במערכת הציבורית. בשנת 1936 נאסר אליו לעסוק במוזיקה. הוא היה ממשיך להופיע בהופעות של הקהילה היהודית של העיר. בשנת 1938 הוא הואשם בכך שערך שיעורים ללא תשלום למרות איסור מפורש. בשנת 1940 מוריץ מאייר-מאהר ואשתו קיבלו אישור לעזוב את הגרמניה הנאצית תחילה לנורווגיה ולאחר כיבושה לשוודיה. הוא נפטר בגוטנבורג בשנת 1947. בנו רוברט שנותר בגרמניה נספה באושוויץ. מדיה וקבצים בנושא מוריץ מאייר-מאהר בוויקישיתוף מוריץ מאייר-מאהר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוריץ מאייר-מאהר, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה
כנופיית גרוסי

כנופיית גרוס (באיטלקית: la Banda Grossi) הייתה ארגון איטלקי בתקופת איחוד איטליה, שפעל באזור הצפוני של מארקה בין 1861 ל-1862. שמה נובע משם מנהיגה, טרנציו גרוסי. כנופיית גרוסי, הידועה כאחת התופעות הצפוניות ביותר במסגרת האיחוד, ביצעה פשעים רבים ונבזיים, כולל מעשי רצח, כיבושים מזוינים של כפרים, שוד וגניבות ברחבי מונטיפלטרו, מטאורו ועמק צ'זנו בצפון איטליה. פעילות כנופיית גרוסי וחבריה מיוחסת לסירוב ולהתנגדות בהן השתמשו קבוצות מאורגנות של חסרי כל בתקופת איחוד איטליה. מניעיה של ההתפרעות החברתית-פוליטית של חבורת גרוסי התמזגו לעיתים קרובות עם הפשע הנפוץ ועסקו ברובם בפשעים נגד רכוש פרטי והמדינה. חוסר שביעות הרצון הכללי בגלל מוסד גיוס החובה הביא מצבים שונים של האוכלוסייה הפחות אמידה לאמץ את התסיסה של כנופיית גרוסי לעומת ממשלת פיידמונטה החדשה, במה שליבה את המחאה נגד ממשלת האיחוד והאוכלוסייה המקומית העניקה מקלט לאנשי הכנופיה. עקבות שיתוף הפעולה גם מצד הכנסייה מופיעים ברגעים שונים בחייה הפליליים של הכנופיה, כולל מעצר בגין סיוע לכומר של הקהילה והדרכון האפיפיורי שנמצא בגופתו של טרנציו גרוסי, שנשמר כיום בארכיון פזארו. אף על פי שמספר החברים השתנה, מבין חבריה הנודעים היו: טרנציו גרוסי סנטה פרונטיני לואיג'י טרבי גאטאנו גרבוני אולינטו ונטורי ביאג'יו אולמדה פייטרו פנדולפי ג'וזפה אלוני מרקו גרוסי, אחיו הצעיר של טרנציו ג'ובאני בטלי משפטם של כנופיית גרוסי התקיים בין 8 ביוני ל-25 ביוני 1864 בבית המחסן של מנזר סן ג'ובאני בפזארו, בנוכחות קהל רב. 210 עדים זומנו והועלו 475 שאלות עליהן נתן בית המשפט תשובה. בין האישומים, בנוסף לפשעי רכוש, היו גם הרצח של אנשי הקרביניירי פיליפו צ'יומינאטו, ג'וזפה דיני, קרלו ויגה, ג'וזפה ראצ'יני. במשפט הועלתה גם השאלה הנוגעת לגישתו והשחיתות של סנטה פרונטיני על ידי מחוז פזארו. התובע אמר שהוא ממורמר ממה שקרה, למרות שהשחיתות הייתה נפוצה באותה תקופה בניסיון לפתור את בעיית השודים המקומית. אדון פטרוצ'י הציג מכתב מספטמבר 1862 במשפט בו הורה לו המחוז לגשת לסנטה פרונטיני ולהציע למסור את מנהיג הכנופיה טרנציו גרוסי תמורת דרכון ופרס כספי. סכום הפרס לא צוין במכתב. ב-25 ביוני 1864 הוכרזו ההרשעות לעבודות כפייה לכל החיים למחצית מחברי הכנופיה, למעט כמה בודדים שכיפרו על מעשיהם ועבורם הופחת העונש. סנטה פרונטיני, שהוכרז בעבר כרוצחו של טרנציו גרוסי, נידון לגיליוטינה. גזר הדין בוצע ב-25 באוקטובר 1864 בפזארו. בשנת 2010 פרסם המאייר מישל פטרוצ'י את הרומן הגרפי "איל בריגאנטה גרוסי וחבורתו העלובה", בהוצאת Tunué ובהשראת מעשי הכנופיה בשנים 1861–1862. ב־20 בספטמבר 2018 יצא הסרט העלילתי שכותרתו לה בנדה גרוסי - סיפור אמיתי שכמעט נשכח", אותו כתב וביים קלאודיו ריפלטי על פי האירועים האמיתיים של טרנציו גרוסי וחבריו. הופק על ידי Cinestudio, הופץ בבתי קולנוע איטלקיים וזמין ב-iTunes ובנטפליקס עם כתוביות באנגלית. Dellagenga F., Storia della banda Grossi e dei suoi delitti commessi all'alba dell'unità nazionale nella provincia di Pesaro-Urbino, Fano, 1907 Monsagrati M., Uguccioni R. P., Vera storia della banda Grossi, Pesaro 1983 Moretti L., Colbordolo - Agricoltura e società rurale nel XIX secolo, Rimini 1997 "Il Brigante Grossi e la sua miserabile banda". 26 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "La Banda Grossi". 3 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
Voicenotes

Voicenotes הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי צ'ארלי פות'. האלבום יצא לאור ב-11 במאי 2018 דרך חברות התקליטים Artist Partner Group ואטלנטיק רקורדס. פות' דחה את הוצאת האלבום מתחילת שנת 2018 עקב רצון "להפוך אותו למושלם", כאשר בזמן זה צילם מחדש את עטיפת האלבום. לקידום האלבום יצא פות' לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית בשנת 2018 מחודש יולי ועד לתחילת חודש ספטמבר. האלבום זכה להצלחה מסחרית, והגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר כ-58 אלף יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון להוצאתו. בנוסף זכה האלבום לביקורות חיוביות ממבקרים, שבין היתר ציינו כי האלבום מראה על שיפור מאלבומו הקודם של פות', Nine Track Mind. מידע על האלבום Voicenotes באתר MusicBrainz מידע על האלבום Voicenotes באתר AllMusic האלבום Voicenotes באתר Discogs האלבום Voicenotes באתר ספוטיפיי Charlie Puth Takes Charge: The 'Attention' Singer on His New Critical Acclaim and Why His First Album Was 'Not Me At All', Billboard, ‏1 בפברואר 2018 Laura B. Whitmore, Charlie Puth Debuts Video for 'Done For Me (Featuring Kehlani)', Parade: Entertainment, Recipes, Health, Life, Holidays, ‏2 באפריל 2018 (באנגלית) Post Malone's 'Beerbongs & Bentleys' Nets Third Straight Week at No. 1 on Billboard 200, Billboard, ‏20 במאי 2018 Les certifications, SNEP (בצרפתית)
פיקוד האוויר של חיל האוויר המלכותי

פיקוד האוויר של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: RAF Air Command) הוא כיום הפיקוד היחיד בחיל האוויר המלכותי המפקד על כלל כוחות החיל. הפיקוד הוקם באפריל 2007 על ידי מיזוג של שני הפיקודים שהתקיימו בחיל האוויר מאז שנות ה-90; פיקוד התקיפה ופיקוד האימון וכוח האדם. מאז שהתמזגו בהדרגה כלל פיקודי החיל שהתקיימו במהלך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה, פיקוד האוויר למעשה אחראי על כלל היחידות ותחומי האחריות של חיל האוויר המלכותי. הוא כולל שני אגפים שבראש כל אחד מהן קצין בדרגת מרשל אוויר; אגף מבצעים הכולל שלושה להקים ומרכז את כל תחומי האחריות מלבד אימון והכשרה המצויים בידי אגף היכולות הכולל להק אימון אחד. פיקוד האוויר מתפקד בפועל בתור מפקדת חיל האוויר ומפקדו הוא גם מפקד חיל האוויר המלכותי, מתוך כך הוא מקביל למפקדת הצבא של הצבא הבריטי ומפקדת פיקוד הצי של הצי המלכותי. מפקדת פיקוד האוויר נמצאת בבסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב. אגף מבצעים (בפיקוד קצין בדרגת מרשל אוויר) להק 1 - להק לוחמה אווירית (מטוסי קרב, הפצצה ותקיפה). להק 2 - להק סיוע אווירי (תובלה, חילוץ, תדלוק וסיור). להק 38 - להק המרכז את כוחות ההנדסה, רפואה, לוגיסטיקה וקשר. אגף יכולות (בפיקוד קצין בדרגת מרשל אוויר) להק 22 - להק המרכז את מתקני ויחידות האימון פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי
Nine Track Mind

Nine Track Mind הוא אלבום הבכורה של הזמר האמריקאי צ'ארלי פות'. האלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2016 דרך חברות התקליטים Artist Partner Group ואטלנטיק רקורדס, זאת לאחר שתוכנן לצאת קודם לכן ב-6 בנובמבר 2015, אך הוצאתו נדחתה. האלבום הצליח מסחרית והגיע למקום השישי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, שם גם הגיע למעמד של פלטינה כפולה. עם זאת, הוא קיבל ביקורות שליליות לרוב ממבקרי המוזיקה, שכינו את הפקתו תפלה. מאוחר יותר אף הודה פות' כי הוא היה מאוכזב מהתוצר הסופי. מידע על האלבום Nine Track Mind באתר MusicBrainz מידע על האלבום Nine Track Mind באתר AllMusic האלבום Nine Track Mind באתר Discogs צ'ארלי פות' במצעד בילבורד 200, באתר Billboard Charlie Puth Takes Charge: The 'Attention' Singer on His New Critical Acclaim and Why His First Album Was 'Not Me At All', Billboard, ‏1 בפברואר 2018 מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד הגרמני מידע על Nine Track Mind, באתר מצעד דנמרק מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד הנורווגי מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד הספרדי מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד הפיני מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Nine Track Mind, באתר המצעד השוודי
המלחמה הספרדית-מרוקאית

המלחמה הספרדית-מרוקאית (בספרדית: Guerra de África; מלחמת אפריקה, בערבית: الحرب الإسبانية المغربية; המלחמה ההיספנית-מרוקאית) הייתה מלחמה אשר התרחשה בשנים 1859–1860 בין ממלכת ספרד לממלכת מרוקו תחת השושלת העלווית. עם הפסדה של מרוקו בסיום המלחמה, ניתנו לספרד תשלומים כפיצויי מלחמה, כמו גם הוקרה רשמית בשטחים סאוטה, מלייה ואיפני. המלחמה החלישה את מעמדה הבין-לאומי של מרוקו ופתחה את דרכן של ספרד והקיסרות השנייה לכיבוש הסופי של הראשונה אשר יתממש רק ב-שנות ה-30. השפעתה הבין-לאומית של מרוקו נחלשה עם התקדמות העידן הקולוניאלי. בשנת 1844 הפסידו המרוקאים לצבא צרפת בעת האחרון כבש את שטחי אלג'יריה העות'מאנית ובשנת 1856 נלחצו המרוקאים לחתימת הסכמי סחר אשר קיבעו את השפעתם הכלכלית עם האימפריה הבריטית. היחסים של מרוקו עם ממלכת ספרד היו מתוחים עוד מימיה של הרקונקיסטה. ספרד שלטה על סאוטה אשר הייתה בחלקת אדמה אפריקאית דבר שהוסיף למתח בין השתיים. העילה למלחמה בשביל ספרד הגיעה כאשר מספר פרשים מרוקאים כפריים תקפו את אזור העיר והעלו אותה באש. כ-14 ימים מאז פשיטת הפרשים הכפריים על סאוטה, ב-24 באוגוסט 1859, נפטר עבד-אל רחמן, סולטאן מרוקו ובנו, מוחמד הרביעי, סולטאן מרוקו בן ה-29 ירש אותו. בתחילת אוקטובר מפרסם לאופולדו אודניל, ראש ממשלת ספרד, את עניין הפלישה וקבינט הממשלה מחליט לשלוח אולטימטום אל מקנס אשר מתפקע לבסוף ב-15 לחודש ללא תגובת צד שני. 6 ימים לתוך המלחמה והצי הספרדי חוסם את ערי הנמל טנג'יר, תטואן ולראצ'ה. בתחילת נובמבר מונה אודניל למפקד צבא אפריקה הספרדי. ב-19 בנובמבר הגיע חיל רגלים ספרדי ראשון אל סאוטה וזה מתחיל בפלישה קרקעית. בדצמבר, לאחר התקדמות מועטה בחזית ישנם כשלושה חילות ספרדים בסאוטה ואלו מתכננים פשיטה מרכזית אל עבר העיר תטואן. עם הגעת תותחים אל המערכה נופלת תטואן לאחר קרב מתמשך מ-4 ועד 6 בפברואר 1860. הקרב על תטואן היה החשוב והקריטי שבמלחמה והביא להוכחה את העליונות הצבאית של התותחים והרובים המתועשים. עם נפילת תטואן מתחילים הכוחות הספרדים בפשיטה מערבה עד אשר נפגשים ב-23 במרץ בקרב אוד-ראס. עם סופו של הקרב לטובת הספרדים, מוחמד הרביעי שלח כתב כניעה הנחתם בין לאופולדו אודניל ואל-עבאס בן עבדול רחמן, אח הסולטאן ולפיו מרוקו מכירה בשליטה הספרדית על סאוטה ואתה נלקחות גם מלייה ואיפני, מוסדר כיבוש זמני על תטואן ו-100 מיליון פאסטות מועברות לספרד. מדיה וקבצים בנושא המלחמה הספרדית-מרוקאית בוויקישיתוף תולדות המלחמה המקוצרים המצב שבוע שבוע במלחמה מלחמת הספרד-מרוקו, 1859-1860, דף שער בספרייה הלאומית
מוזיאון הכתב

מוזיאון הכתב (באנגלית: The Alphabet Museum, וגם: The Calligraphy Museum) הוא מוזיאון שנוסד על ידי פרופ' דוד דירינגר והיה מוקדש לכתב ולהתפתחותו. הוא היה המוזיאון הראשון שהוקדש לנושא, והעניק השראה למוזיאונים ותערוכות שנוסדו אחריו. ב-8 ביוני 1958 פרופ' דוד דירינגר ייסד באוניברסיטת קיימברידג' מוזיאון-כתב, בו מתוארת התפתחותו של הכתב באזורים שונים בעולם. המוזיאון הוקם בחצרו הפרטית של דירינגר, בקמפוס האוניברסיטה. פרופסור ברגמן וחיים אלפרין, מנהל מוזיאון הארץ ביקרו בקיימברידג' וביקשו מפרופ' דירינגר להעביר את המוזיאון שלו לתל אביב. בשנת 1963 נחתם הסכם להעברת המוזיאון לישראל, וב-13 באוגוסט 1964 הגיע אוסף המוזיאון לישראל. ב-27 באפריל 1965 נפתח מוזיאון הכתב בבית שנקר ברחוב ביאליק 26, בתל אביב, כמוזיאון-משנה של מוזיאון הארץ. כעבור שלוש שנים חזר דירינגר לישראל, ונתמנה למנהל המוזיאון. בשנת 1971 צורף למוזיאון כתובת דרום-ערבית מינאית. בשנת 1972 הועבר המוזיאון ל-'קריית המוזיאונים' ברמת אביב. בפברואר 1975 נגנב אחד המוצגים החשובים מהמוזיאון. המוזיאון נסגר באמצע שנות ה-80. בכתב העת "אריאל" על תל אביב, שיצא בשנת 1987, נכתב: "מוצגיו מיועדים לתצוגה מחודשת בביתן "תרבות ישראל" לכשיבנה". פרופ' דירינגר, ויצירותיו, שימשו השראה לתערוכת "The Alphabet Museum", שהתקיימה בסאפוק, אנגליה, בקיץ 2018. השתלשלות כתבים מהכתב הפרוטו-סינאי זיוה סוחובולסקי־קמיני, מוזיאון הכתב, שנתון - מוזיאון הארץ, תל-אביב 7, יוני 1966, עמ' 33 - 34 David Diringer, “Temple of Writing” in Israel, Jewish Quarterly 12, 1964, עמ' 10 - 12 מידע על מוזיאון הכתב בקטלוג הספרייה הלאומית סדרת צילומים של חוברת שמוזיאון הארץ הפיק על מוזיאון הכתב ראו כאן: David Diringer, “Temple of Writing” in Israel, Jewish Quarterly 12, 1964, עמ' 10 - 12 The Alphabet Museum 350 האלפביתים של ד"ר דירינגר, הַבֹּקֶר, 5 באוגוסט 1960 דוד תדהר (עורך), "פרופ' דוד דירינגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5644 מוזיאון לתולדות הכתב יוקם בתל־אביב, הַבֹּקֶר, 14 באוגוסט 1964 זיוה סוחובולסקי־קמיני, מוזיאון הכתב, שנתון - מוזיאון הארץ, תל-אביב 7, יוני 1966, עמ' 33 - 34 נפתח מוזיאון הכתב בת"א, למרחב, 28 באפריל 1965 יוסי ביילין, הבייבי הישן של עם ישראל, דבר, 15 ביוני 1970 כתובת דרום ערבית (מינאית), דבר, 16 ביולי 1971 בתחילת השנה המוזיאון היה ברחוב ביאליק: מוזיאון הארץ תל אביב, דבר, 21 בינואר 1972 וביוני 1972 היה בקריית המוזיאונים: מוזיאון הארץ תל אביב, מעריב, 2 ביוני 1972 ע"פ מדריך למוזיאונים בישראל, מינהל ההסברה, משרד החינוך והתרבות, תשל"ה/1975, עמ' 142 מבוקשת כותרת למוזיאון הארץ, מעריב, 19 בפברואר 1975 הוא עוד היה פתוח בינואר 1983: מוזיאון הארץ, מעריב, 27 בינואר 1983 גבריאלה בקי, מוזיאון ארץ ישראל, בתוך: תל אביב ואתריה, אריאל, מרץ 1987, עמ' 177-184 Alina Polianskaya, The Alphabet Museum: an exhibition exploring “humankind’s greatest invention”, ‏May 23, 2018 (באנגלית)
ג'אנג שו'ליאנג

גָ'אנְג שׂוֵּ'לְיָאנְג (במנדרינית: 張學良; 3 ביוני 1901 – 15 באוקטובר 2001) הנודע בתואר "המרשל הצעיר" היה מצביא ואיל מלחמה סיני בתקופת המצביאים אשר ירש מאביו ג'אנג דזוו-לין את שלטון הקליקה המשפחתית על גבי מנצ'וריה. בסוף שנת 1928 הורה להוריד מהתורן בבירתו (במחוז ליאונינג) את דגל ממשלת בייאנג ולהעלות את דגל הרפובליקה הסינית, פעולה זו סימנה את איחוד צפון-מזרח סין עם שאר שטחי ממשלת הקוומינטנג וזו נחשבת לסופה של המשלחת הצפונית. בשנת 1936 לאחר שעלה בדרגות צבא הקוומינטנג, ג'אנג איחד כוחות עם מאו דזה-דונג במסגרת מלחמת האזרחים הסינית ופיקד על תקרית שיאן בה הורה לפקודיו לחטוף את נשיא הרפובליקה הסינית, צ'יאנג קאי שק. לאחר התקרית הקוומינטנג והמפלגה הקומוניסטית של סין חברו בברית צבאית נגד האימפריה היפנית. עקב בגידתו בממשל הקוומינטנג ג'אנג נכנס ל-50 שנים במעצר בית, תחילה בסין היבשתית ומאוחר יותר באי טאיוואן. לאחר מלחמת סין–יפן השנייה נפתחה מחדש מלחמת האזרחים הסינית. במסגרת המלחמה ממשלת הקוומינטנג אשר נסוגה עברה לאי של טאיוואן ואיתה הועבר גם ג'אנג במסגרת מעצר הבית שלו לעבר האי. לאחר 50 שנות מעצר בית ג'אנג עבר בטיסה באוקיינוס השקט לעבר הוואי בארצות הברית שם חיי עם אשתו השנייה עד למותו בגיל 100 בשנת 2001. ברפובליקה העממית של סין מוכר ג'אנג כגיבור מלחמה על פועלו בתקרית שיאן. אהרן שי, הגנרל שלא נלחם-ג'אנג שואה ליאנג, הוצאת זמורה-ביתן, 2008 מדיה וקבצים בנושא ג'אנג שו'ליאנג בוויקישיתוף ג'אנג שו'ליאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאו: הסיפור הבלתי נודע
בית הממשלה (ברבדוס)

בית הממשלה (באנגלית: The Government House) היה מקום מגוריו הרשמי, ומשרדו של המושל הכללי של ברבדוס. המבנה ממוקם על גבעת הממשלה, בעיר ברידג'טאון, בירת ברבדוס. במבנה מצויים חדרי שינה שהיו שמורים לשימושה של המלכה. החל מהפיכתה של ברבדוס לרפובליקה והתנתקותה מהכתר, הפך בית הממשלה למשכנה של נשיאת ברבדוס. המבנה נבנה בתקופה הקולוניאלית (שקדמה לעצמאות ברבדוס מהממלכה המאוחדת, בשנת 1966), והוא שימש את מושל ברבדוס (הקולוניאלי). בית הממשל היה פעם מטע של קוואקרים, ונקרא "בית פלגרים הגדול" (Pilgrim Great House), על שמו של תומאס פילגרים (Thomas Pilgrim), שבנה את המבנה. בשנת 1703 נחכר המבנה על ידי הממשל הקולוניאלי, על מנת שישמש כבית המושל. המבנה נרכש על ידי ממשלת המושבה בשנת 1736 על מנת לשמש כבית המושל. בשנת 1755 שופץ המבנה ולמעשה נבנה מחדש, ומאז לא נעשו בו שינויים, למעט תיקון ניזקי סופות הוריקן. ב-30 בנובמבר 2021 הפך המבנה למשכנה של נשיאת ברבדוס, עקב ביטול המלוכה. חצר אילארו בית המגורים הרשמי של ראש ממשלת ברבדוס מדיה וקבצים בנושא בית הממשלה בוויקישיתוף תיאור בית הממשלה בברבדוס ההיסטוריה של המבנה
שדה תעופה קדמי

שדה תעופה קדמי הוא מונח צבאי למנחתים מאולתרים ושדות תעופה ארעיים שהוקמו או נתפסו בשטח אויב. הם מאותרים, מסומנים ומופעלים על ידי כוחות מיוחדים. שדה תעופה כזה בדרך כלל אינו כולל יחידות תחזוקה ושירות של בסיס אווירי והוא מתופעל על ידי כוחות מיוחדים של חילות האוויר. הוא משמש לתובלה צבאית לקידום כוחות, לתדלוק והתחמשות, כחלק מהמהלך המלחמתי. היתרונות בשימוש בשדות תעופה קדמיים מגוונים: תקיפות אוויריות יכולות לחדור עמוק יותר לשטח המוחזק על ידי האויב, ולהפתיע מטווח לא צפוי. כוחות אוויר המוצבים קרוב לחזית יכולים להיענות במהירות רבה יותר לצרכים של כוחות ים ויבשה ידידותיים. מטוסים פגועים יכולים לנחות בשדה התעופה הקדמי כדי להציל את הנוסעים, ואולי את המטוס. ניתן להעניק טיפול רפואי לנפגעים לפני פינוים לקבלת טיפול בעורף ועוד. בחיל האוויר הישראלי אחראית יחידת ההנחתה הקדמית (יה"ק) על איתור, סימון והפעלת שדות תעופה קדמיים. צוות בקרת קרב בחיל האוויר של ארצות הברית רגימנט חיל האוויר המלכותי יחידת ההנחתה הקדמית
Black Friday (מיקסטייפ)

Black Friday (בעברית: יום שישי השחור) הוא המיקסטייפ השני של הראפרית ליל קים אשר יצא ב-14 בפברואר 2011 דרך השירות פייפאל. שם האלבום הוא עיוות של שם אלבום הבכורה של הראפרית ניקי מינאז' אשר קרוי Pink Friday (יום שישי ורוד) מכיוון שבתקופת פריצתה של מינאז' טענה כי מינאז' היא "שיבוט שלה" מה שיצר בין השתיים יריבות. באוקטובר 2010 הוציאה מינאז' את השיר "Roman's Revenge" בו הרבה אנשים סברו כי חלק ממילותיו הם מילים שליליות שמכוונות כלפי קים עצמה מה שגרם לקים להחזיר כתגובה את עיוות שם המיקסטייפ ואת השיר "Pissin' on 'Em" בו גם ישנם מילים שליליות שמכוונות כלפי מינאז'. בנוסף לכך, במיקסטייפ ישנו גם שיר בשם "Grindin' Makin' Money" בו קים משתפת פעולה עם הראפר בירדמן ועם מינאז' עצמה. השיר הוקלט לפני הסכסוך בינה לבין מינאז' אך השיר היו לטענתה אחד הדברים שהציתו את הסכסוך ביניהן. בין שיתופי הפעולה הנוספים באלבום ניתן למנות את "Champagne Poppin'", עם ויז קאליפה. מידע על האלבום Black Friday באתר MusicBrainz האלבום Black Friday באתר Discogs Lil' Kim - Black Friday, Discogs (באנגלית)
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2000

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2000 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 8: Spend, Spend, Spend ו"מלך האריות" 6: "קנדיד" 4: "מאמה מיה!", Summerfolk ו-The Real Thing 3: "כסף", "הסוחר מוונציה", "אגדת חורף" ו"טרוילוס וקרסידה" 2: Animal Crackers,‏ Collected Stories,‏ Comic Potential, "פרסיפל", Plenty, "ריצ'רד השלישי", Semele,‏ Soul Train, "היער", "הליידי בקרוואן", The Memory of Water, Vassa ו-Viktor ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 2: "קנדיד", "כסף", Spend, Spend, Spend, "מלך האריות", "הסוחר מוונציה", "טרוילוס וקרסידה" ו-Vassa פרסי אוליבייה לשנת 2000
Hard Core (מיקסטייפ)

Hard Core (בעברית: בלתי מתפשרת; ידוע גם כ-Hard Core 2K14) הוא המיקסטייפ השלישי של הראפרית ליל קים אשר יצא ב-11 בספטמבר 2014 על ידי I.R.S Records. קים פרסמה לראשונה אודות יציאתו של המיקסטייפ ביולי 2013 כאשר אמרה כי תאריך יציאתו צפוי להיות באוקטובר אותה שנה אך בעקבות הריונה יציאתו נדחתה. קים אמרה כי למרות שלמיקסטייפ יש את אותו השם כמו של אלבום הבכורה שלה עדיין המיקסטייפ לא מהווה המשך לאלבום הבכורה שלה. קים אמרה כי מטרת המיקסטייפ היא שהמאזינים יקבלו את ההרגשה שקיבלו ששמעו את אלבום הבכורה שלה אותה כינתה קים כ"קוקאין של ראפ" ומכאן נגזר שם המיקסטייפ. מידע על האלבום Hard Core באתר MusicBrainz Lil' Kim - Hard Core 2K14, Discogs (באנגלית)
הלן ארוויילר

הלן ארוויילר (ביוונית: Ελένη Γλύκατζη-Αρβελέρ; נולדה ב-29 באוגוסט 1926) היא היסטוריונית יוונייה. מחקריה האקדמיים מתמקדים בעיקר בביזנטיון. בשנת 2008 נבחרה ארווילר על ידי הטלוויזיה היוונית לאחת מ-100 היווניות המשפיעות ביותר בכל הזמנים. ארוויילר חברה במסדר האמנויות והספרות, האקדמיה הבריטית, מסדר הדקלים של האקדמאים, לגיון הכבוד. היא גם שגרירת רצון טוב של יוניסף ביוון. בנוסף על כך, אורווילר קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת לונדון ואוניברסיטת בלגרד. ארוויילר נולדה באתונה בשנת 1926 למשפחת פליטים מאסיה הקטנה. באתונה סיימה את לימודיה התיכוניים ושם למדה גם את התואר הראשון בהיסטוריה ובארכאולוגיה. בשנת 1953 עברה לפריז על מנת להמשיך בלימודיה באקול פראטיק דה אוטז אטיד,שם קיבלה את הדוקטורט שלה בהיסטוריה ובלימודים קלאסיים. בשנת 1955 החלה לעבוד כחוקרת במרכז הלאומי למחקר מדעי בשנת 1964 החלה לנהל את המכון. בנובמבר 1958 נישאה ארוויילר לקצין צבא צרפתי. בשנת 1966, סיימה את הדוקטורט השני שלה בפילולוגיה ובשנת 1967 החלה לעבד כפרופסורית בסורבון. במהלך שנות ה-70 הייתה ארווילר ממנהלות הסורבון, ולמעשה הייתה האישה הראשונה שהחזיקה בתפקידים אלו. מפברואר 1989 עד אוגוסט 1991 היא הייתה נשיאת מרכז ז'ורז' פומפידו. לאור פועלה, היא זכתה באות לגיון הכבוד מהנשיא פרנסואה מיטראן. מדיה וקבצים בנושא הלן ארוויילר בוויקישיתוף הלן ארוויילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)