laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספיר (יישוב)

סַפִּיר הוא יישוב קהילתי בערבה בתחום השיפוט של מועצה אזורית הערבה התיכונה. היישוב הוקם בשנת 1979, והוא קרוי על שמו של פנחס ספיר, שר האוצר השלישי של מדינת ישראל. היישוב, שתוכנן על ידי האדריכל גרשון צפור, נוסד במקור כדי לספק מגורים לעובדי המועצה האזורית הערבה התיכונה, אולם במהלך הזמן השתנה אופיו של היישוב. נכון לשנת 2006 הוא מאוכלס בעיקר על ידי בעלי מקצועות חופשיים, בניגוד לשאר יישובי הערבה העוסקים לרוב בחקלאות. בסמוך ליישוב נמצאים משרדי המועצה האזורית הערבה התיכונה ובית הספר האזורי "שיטים" נמצא ביישוב. בעת הקמת היישוב התגלו במקום מי תהום. כדי למנוע את חלחולם ליסודות המבנים נחפר מחוץ ליישוב אגם מלאכותי שהמים נוקזו אליו, וסביבו פותח "פארק ספיר" הכולל חורשה ופינות מנוחה, בתכנון אדריכל הנוף שלמה אהרונסון. היישוב מאוכלס במשפחות חילוניות ודתיות גם יחד. סגנון החיים ביישוב הוא כפרי. מדיה וקבצים בנושא ספיר בוויקישיתוף ספיר, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור ספיר באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה יישוב קהילתי ספיר באתר מידעפון אילת מיכאל יעקובסון: סיבוב באולם הספורט במרכז ספיר בערבה, באתר 'חלון אחורי', 25 באוגוסט 2018 עפרי אילני, מה מושך את תעשיית הקולנוע הישראלית דווקא ליישוב זעיר בערבה?, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2022 ספיר (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית נעמה רעבה, מרכז למצוינות בשחייה וספורט בערבה הוא זוכה פרס רכטר לאדריכלות, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2023 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ילקוט הפרסומים 2633 (עמ' 1825), ‏10 ביוני, 1980
פדריקו בורומאו

פדריקו בורומאו (באיטלקית: Federico Borromeo;‏ 18 באוגוסט 1564 - 22 בספטמבר 1631) היה מלומד קתולי ישועי, קרדינל וארכיבישוף מילאנו. יזם וייסד את הספרייה האמברוזיאנית במילאנו. נולד לבית בורומאו, משפחה בעלת השפעה הן בחוגים החילוניים והן בחוגים הדתיים במילאנו. בן דודו, קארלו בורומאו, היה חשמן וארכיבישוף העיר, נקבר בקתדרלת מילאנו והוכר כקדוש. בעקבות דוגמה זו היה גם פדריקו בורומאו לאיש כמורה הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת פאביה ב-1585 המשיך את לימודיו ברומא ושנתיים לאחר מכן, בגיל 23 היה לקרדינל. ב-24 באפריל 1595 הוכתר לארכיבישוף מילאנו. פעולתו הצטיינה בהטמעת תקנות הקונטרה-רפורמציה של ועידת טרנטו ובשיפור היחסים שבין הכנסייה ושדרות הציבור מתוך תיקון הכנסייה ולוחמה בשחיתות. הסופר אלסנדרו מנצוני, בן המאה ה-19 הנציח אותו בספרו "המאורסים" והעלה על נס את הנהגתו ותרומתו לעיר ואת התמיכה שהגיש לתושבי העיר העניים בימי הרעב והמגפות שפקדו אותה בסוף המאה ה-17. אחת ממגמות התיקון שהחליט להחיל על הכנסייה הייתה להפנות עורף למדיניות הסתרת הידע ולתרום להרחבת הדעת, במסגרת המסדר הישועי. פועל יוצא מכך היה מיזם הספרייה האמברוזיאנית שהקים כספרייה ציבורית פתוחה הראשונה בעולם הקתולי (שנייה רק לספריה הבודליאנית באוקספורד). פדריקו בורומאו ראה את הספרייה בעיני רוחו כמרכז לאקדמיה קתולית שתחקור ותפיץ את הידע האנושי כחלק מעבודת האל. לפתיחת הספרייה ב-1609 קדמו מספר שנים בהן שלח בורומאו שליחים ללקט ספרים וכתבי יד עתיקים מרחבי העולם. שליחיו יצאו לאיטליה, צרפת, ספרד, גרמניה, יוון, "סוריה הגדולה" (כולל ארץ ישראל) ומצרים והונחו לרכוש ספרים ומגילות בעברית, ערבית, יוונית עתיקה, לטינית, אשורית, געז ועוד. רוב השליחים התמנו לאחר חזרתם משליחותם לדוקטורים בקולג' של הספרייה ועסקו בניהול, מחקר ותיעוד של האוסף שלהם, משרה שכללה גם פרשנות וצנזורה לחלק מהספרים. לצד הקולג' הקים פדריקו בורומאו מכון טיפוגרפי להדפסת מחקרי הדוקטורים והנזירים. פדריקו בורומאו עסק גם במפעלי בנייה. הוא יזם את בניית ההר הקדוש של רוסאריו בווארזה, כיום אתר מורשת עולמית ואת הקמת החזית החדשה של קתדרלת מילאנו על ידי פרנצ'סקו מריה ריקיני (Francesco Maria Richini) ופאביו מנגונה (Fabio Mangone). פדריקו בורומאו נפטר ב-1631 ונקבר בקתדרלת מילאנו. בשנת 1685 הוקם פסל שלו בחזית הספרייה, תרומת אזרחי מילאנו. Archiepiscopalis fori Sanctae Mediolanensis Ecclesiae taxae, 1624 Gratia de' principi, 1632 ערך באנציקלופדיה הקתולית גנאלוגיה של בית בורומאו פדריקו בורומאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
וקטור נורמלי

וקטור נורמלי (Normal), המוכר גם בגאומטריה כנורמל, הוא וקטור (או ישר) המאונך לאובייקט המתאים; ישר, מישור או משטח כללי. מציאת וקטור הנורמל במישור: A x + B y + C = 0 {\displaystyle Ax+By+C=0} - כאן וקטור הנורמל הוא: ( A , B ) {\displaystyle (A,B)} . כלומר, ווקטור הנורמל הוא המקדמים של x ו-y. מציאת וקטור הנורמל במרחב: A x + B y + C z + D = 0 {\displaystyle Ax+By+Cz+D=0} - כאן וקטור הנורמל הוא ( A , B , C ) {\displaystyle (A,B,C)} . אם הישר או המישור נתונים בהצגה פרמטרית, ניתן למצוא את הווקטור על ידי המשוואות שמראות שהמכפלה הסקלרית של הווקטור הנורמלי בוקטורי הכיוון של הישר או המישור שווה לאפס. בהינתן הצגה פרמטרית של משטח כלשהו(לא בהכרח מישור), הווקטור הנורמלי של המשטח יהיה מכפלה וקטורית בין וקטורי הנגזרות החלקיות של הפרמטרים המגדירים של המשטח. מציאת וקטור נורמלי למשטח z = 4 − x 2 − y 2 {\displaystyle z=4-x^{2}-y^{2}} בנקודה ( x , y , z ) {\displaystyle (x,y,z)} . הצגתו הפרמטרית של המשטח היא : S = ( x , y , 4 − x 2 − y 2 ) {\displaystyle S=(x,y,4-x^{2}-y^{2})} , מכיוון שהמשטח דו־ממדי הוא מתואר באמצעות שני פרמטרים בלבד, x {\displaystyle x} ו y {\displaystyle y} . הנגזרת החלקית של S לפי x {\displaystyle x} היא ∂ S ∂ x = ( 1 , 0 , − 2 x ) {\displaystyle {\partial S \over \partial x}=(1,0,-2x)} והנגזרת החלקית של S לפי y {\displaystyle y} היא ∂ S ∂ y = ( 0 , 1 , − 2 y ) {\displaystyle {\partial S \over \partial y}=(0,1,-2y)} . הווקטור הנורמלי למשטח מתקבל על ידי ∂ S ∂ x × ∂ S ∂ y = | i j k 1 0 − 2 x 0 1 − 2 y | = ( 2 x , 2 y , 1 ) {\displaystyle {\partial S \over \partial x}\times {\partial S \over \partial y}={\begin{vmatrix}i&j&k\\1&0&-2x\\0&1&-2y\end{vmatrix}}=(2x,2y,1)} . כלומר לכל נקודה ( x , y , z ) {\displaystyle (x,y,z)} , הווקטור n → = ( 2 x , 2 y , 1 ) {\displaystyle {\vec {n}}=(2x,2y,1)} ניצב למשטח הפונקציה z = 4 − x 2 − y 2 {\displaystyle z=4-x^{2}-y^{2}} . ווקטור היחידה המנורמל הוא n ^ = n → ‖ n → ‖ = ( 2 x , 2 y , 1 ) 4 x 2 + 4 y 2 + 1 {\displaystyle {\widehat {n}}={{\vec {n}} \over \lVert {\vec {n}}\rVert }={(2x,2y,1) \over {\sqrt {4x^{2}+4y^{2}+1}}}} . לווקטור הנורמל מספר שימושים: וקטורים מאונכים אם ורק אם המכפלה הסקלרית של הנורמלים שלהם שווה לאפס. מגדירים אלמנט שטח אינפיניטסימלי בנקודה P על ידי d A → = ( d A ) n → {\displaystyle {\vec {dA}}=(dA){\vec {n}}} כאשר n → {\displaystyle {\vec {n}}} הוא וקטור נורמל באורך יחידה הניצב למשטח האינפיניטסימלי בנקודה P. כוח נורמלי ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיעור ברכה אחרונה

כאשר מברכים ברכה אחרונה יש חילוקי דינים בין המאכלים השונים על שיעור (כמות) המאכל הנאכל עליו ניתן לברך. בדרך כלל שיעור המאכלים לברכה אחרונה הוא כזית. נחלקו הפוסקים האם שיעור ברכה אחרונה לנוזלים הוא רביעית או כזית כמו במאכל מוצק. אם המאכל היה משבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל הברכה האחרונה עליהם היא ברכה מעין שלש. השיעור לברכה זו הוא אכילת כזית. ישנן דעות בראשונים כי אם אכלו פחות משיעור זה יש לברך ברכת בורא נפשות אך לא נפסק כן להלכה. אם אכל חצי כזית ממאכל מסוים וחצי כזית ממאכל אחר, מצטרפים לחיוב ברכה. וכן אם שתה חצי רביעית ממשקה מסוים וחצי ממשקה אחר מצטרפים לברכה. מאכל אינו מצטרף למשקה לחייב ברכה. אם אכל חצי כזית ממין שמברכים עליו בורא נפשות וחצי כזית אחר ממין שמברכים אחריו מעין שלש לדעת המגן אברהם וכן פסק במשנה ברורה יברך לאחריהם בורא נפשות. אך אם שתה חצי רביעית ממין שברכתו בורא נפשות וחצי רביעית ממין שברכתו מעין שלש (יין) כתב המשנה ברורה בשער הציון שאין אפשרות שיצטרף. בטעם הדבר כתב שמכיוון שישנו ספק מהו שיעור ברכה אחרונה ביין ממילא איננו יכול להצטרף. בביאור דבריו אלו התקשו האחרונים. שהרי, אם שתה חצי רביעית יין וחצי רביעית שכר, לכאורה יוכל לברך בורא נפשות ללא כל פקפוק. כי אם השיעור הוא כזית, בחצי רביעית השכר כבר יש יותר מכזית ויכול לברך. ואף אם השיעור הוא רביעית, למה שלא יצטרף היין לשכר כמו שיצטרף התמר לבורא נפשות. אם אכל פחות מן השיעור, אינו מברך (בשבעת המינים הוזכרו לעיל דעות שונות). אסופת מאמרים בנושא שיעור ברכה אחרונה, באתר ספריית אסיף
אינדיאנים על גבעה 16

אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון הוא ספר שנכתב בידי העיתונאי אביחי בקר אשר יצא לאור בשנת 2003 בהוצאת משרד הביטחון. הספר מתאר את לחימתה של פלוגה ג' בגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים ובקרב החרמון בפרט. הספר הוא ספר עיון, אך אינו כולל בתוכו מפות מרשמי קרב ותמונות. הזווית שבה בחר בקר לספר באמצעותה את סיפור הקרב היא של הלוחמים הזוטרים עד לרמת מפקד הפלוגה, סרן יגאל פסו. כמו כן נזכרים בספר מפקד החטיבה אמיר דרורי, וקצין האג"ם החטיבתי, יואב גולן (לוי), אשר פיקד על הקרב לאחר ששדרת הפיקוד כולה נפצעה או נהרגה, ובכלל זה מפקד הגדוד שנפצע, סא"ל יהודה פלד ומפקד הפלוגה, פסו, שנהרג. הספר שימש בסיס לסרט תיעודי ששודר בערוץ 1. אורי בר יוסף, החשבון האישי של מלחמת הברירה הלאומית, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003, ביקורת על ספרו של בקר "אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון". עופר דרורי, אינדיאנים על גבעה 16, ביקורת על הספר באתר "גלובל ריפורט", 11.04.2008. הספר "אינדיאנים על גבעה 16", באתר "סימניה" גל פרל, עיקשים, אמיצים ותוקפנים, הבלוג על הכוונת, ‏ 18 באוקטובר 2012. אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 50, "בשבת בצהריים יצא המח"ט אמיר דרורי מחרפא כשהוא מלווה בקצין האג"ם שלו, יואב לוי - יוצא שקד, ובקמ"ן החטיבתי יורם קתאלי, אל המפקדה הקדמית של פיקוד הצפון בצפת". אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 65, "'אנחנו נאלצים לסגת מהגבעה, יש פצועים', דיווח חייל אלמוני מפלוגה א' לקצין האג"ם. 'קחו אותם ודלגו לאחור', הורה לו לוי, ולאחר שווידא שאין יותר חיילים על גבעה 17 הפעיל ארטילריה לעברה. זה היה המהלך שהכריע סופית את הסורים". אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 6, "לאחר שהמג"ד סא"ל יודק'ה פלד שוחח עם ההולכים לקרב וסיפר כי 'אין מודיעין כך שאני לא יודע איפה בדיוק נפגוש את הסורים'." גל פרל פינקל, כדורסל מנצחים בהגנה, ומלחמה?, באתר זמן ישראל, 16 בנובמבר 2020.
1977 בברית המועצות

1977 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-60 למהפכת אוקטובר. ראש הממשלה - אלכסיי קוסיגין. יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות - ניקולאי פודגורני (עד ל-16 ביוני), ליאוניד ברז'נייב מ-16 ביוני. המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות - ליאוניד ברז'נייב. 1 בינואר – אושר מלל חדש להמנון ברית המועצות. 8 בינואר – הפיגועים במוסקבה - פיצוץ ברכבת התחתית של מוסקבה ו-2 פיצוצים נוספים בעיר. בעקבות הפיצוצים נהרגו 7 אנשים. בארגון מעשה טרור זה הואשמו 3 לאומנים ארמנים שלאחר משפט הוצאו להורג. 7 בפברואר – שיגור חללית מאוישת סויוז 24. החללית התחברה לתחנת חלל סליוט 5. היא חזרה לכדור הארץ ב-25 בפברואר. 25 בפברואר – שרפה במלון רוסיה במוסקבה. בעקבות השרפה נהרגו 42 אנשים ו-52 נפצעו. 5 באפריל – תחילת ייצור מכוניות מדגם ניבה. 6 במאי – במהלך ביקור מנגיסטו היילה מריאם במוסקבה נחתמו מספר רב של הסכמי לשיתוף פעולה. 20 במאי – טיסה ראשונה של מטוס קרב סוחוי Su-27. 25 במאי – מטוס אנטונוב An-24 נחטף לסטוקהולם, המחבל נשפט על ידי בית משפט שוודי לארבע שנות מאסר. 27 במאי – תאונה אווירית של מטוס איליושין Il-62 בטיסה מוסקבה - הוואנה. מ-70 אנשים שהיו במטוס 68 נהרגו. 1 ביוני – נתן שרנסקי הואשם בפעילות נגד המדינה. יולי – מטוס טופולב Tu-134 נחטף להלסינקי. המחבלים נמסרו לידי שלטונות ברית המועצות. 13 באוגוסט – בעקבות פלישת צבא סומלי לאתיופיה, למדינה זו נשלחו יועצים סובייטים במטרה לעזור בלחימה נגד הפולשים. 17 באוגוסט – שובר קרח "ארקטיקה" הגיע לקוטב הצפוני. 29 באוגוסט – ראש ממשלת סומלי הגיע למוסקבה במטרה לשכנע את ההנהגה הסובייטית להפסיק לעזור לאתיופיה. 29 בספטמבר – שיגור תחנת חלל סאליוט 6. תחנת חלל זו הייתה בשרות עד לשנת 1982. 6 באוקטובר – טיסה ראשונה של מטוס מיג-29. 6 באוקטובר – תחנת הכוח הגרעינית מצאמור (בארמניה הסובייטית) נכנסה לניצול. 7 באוקטובר – אישור החוקה החדשה. 9 באוקטובר – שיגור חללית מאוישת סויוז 25. החללית התחברה לתחנת חלל סאליוט 6. היא חזרה לכדור הארץ ב-11 באוקטובר. 12 באוקטובר – החלה הפעלה מסחרית של תחנת הכוח הגרעינית קורסק. 7 בנובמבר – תחילת פעולה של הרכבת התחתית של טשקנט. 13 בנובמבר – ממשלת סומלי הודיעה על הפסקת תוקף של הסכם שיתוף פעולה עם ברית המועצות. 10 בדצמבר – שיגור חללית מאוישת סויוז 26. החללית התחברה לתחנת חלל סאליוט 6. היא חזרה לכדור הארץ ב-16 בינואר 1978. 14 בדצמבר – טיסה ראשונה של מסוק מי-26, המסוק הגדול בעולם שנכנס לייצור סדרתי. בשנת 1969 הממשל הסובייטי חידש באופן מוגבל מתן אשרות יציאה ליהודי ברית המועצות. בתקופה של עשור כ-200 אלף יהודים עזבו את המדינה. במהלך הקיץ נערך אימון צבאי נרחב במרחב הים הבלטי. החל משנת 1957 הירחון הפופולרי "האקרן הסובייטי" ערך סקר להענקת תואר סרט השנה. בשנה זו הזוכים היו: סרט השנה: "בלי בים צ'ורויה אוכו" (של סטניסלב רוסטוצקי) שחקן השנה: אלכסנדר קליאגין שחקנית השנה: נטליה גונדרבה 12 באוקטובר – ז'אסמין - זמרת רוסיה ממוצא יהודי 9 בפברואר – סרגיי איליושין, מתכנן מטוסים סובייטי (נולד ב-1894) 5 באפריל – יורי זבדסקי, במאי סובייטי (נולד ב-1894) 26 ביוני – סרגיי למשב, זמר סובייטי (נולד ב-1903) 2 ביולי – ולדימיר נבוקוב, סופר רוסיה שהיה מתגורר מחוץ לברית המועצות (נולד ב-1899) 15 ביולי – קונסטנטין פדין, סופר סובייטי (נולד ב-1903) 5 בנובמבר – אלכסיי סטחנוב, כרייה סובייטי (נולד ב-1906) 26 בנובמבר – אלכסיי גריבוב, שחקן סובייטי (נולד ב-1902) 5 בדצמבר – אלכסנדר ואסילבסקי, מרשל ברית המועצות (נולד ב-1895) 15 בדצמבר – אלכסנדר גאליץ', סופר וזמר סובייטי (נולד ב-1918)
Chasing Pavements

"Chasing Pavements" (בעברית: "מרדף מדרכות") הוא הסינגל השני של הזמרת הבריטית אדל. השיר נכתב על ידיה ועל ידי דן וילסון לאלבומה הראשון 19. השיר יצא לאור באופן דיגיטלי באירלנד ב-13 בינואר 2008 ונכנס לטבלת המצעד האירי, למקום 26 בו בזמן בו יצא כששווק באופן פיזי לקהל הרחב בחנויות המדיה השונות הגיע הסינגל למקום ה-19, ולימים אף למקום השביעי. ב-20 בינואר 2008 הגיע הסינגל למקום השני בטבלת הסינגלים הבריטי כשלא שווק באופן פיזי בבריטניה. השיר נכתב אודות מערכת היחסים הכושלת של אדל ובן זוגה לשעבר, מערכת היחסים שנחלה אי הצלחה שרדה רק שישה חודשים. בוקר אחד ב־6:00, אחרי שגילתה כי בן זוגה בוגד בה, יצאה אדל לבר בו שכן בן זוגה בעת בילוי. כאשר הגיעה לבר, אדל חבטה בו בפניו. אחרי שסולקה מהבר על ידי מאבטחים ושירותי ביטחון מקומיים, הלכה אדל לבדה ברחוב וחשבה "אחרי מה את רודפת? רדיפתך היא דרך ריקה ללא מוצא". אדל התחילה לזמר מילים במנגינה מומצאת שהמציאה ע"פ המחשבה לעיל. כאשר הגיעה לביתה הלחינה כשלושה אקורדים לשירה. "Chasing Pavements" היה לסינגל בין הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת לשנת 2008, בהיותו במקום ה-27, עם יותר מ-280,000 מכירות. השיר הופיע בתוכניות מספר כגון: "Hollyoaks" (שלושה פרקים), Wild Child", 90210", ועוד. אדל ביצעה את השיר ובנוסף את השיר "Cold Shoulder" בתוכניות "סאטרדיי נייט לייב" (ב-18 באוקטובר 2008) וב-Friday Night with Jonathan Ross (ב-7 בדצמבר 2007). הבי-סייד של הסינגל הוא "That's It, I Quit, I'm Movin' On", סינגל בליווי גיטרה אקוסטית. השיר היה לאחד מן המצליחים ביותר של אדל עם יותר מ-1,200,000 מכירות, ועלייתו הראשונה של שיר מאת היוצרת אדל לטבלת הבילבורד. השיר זכה בקטגוריית – "הופעת הפופ של אישה הטובה ביותר", והיה מועמד בקטגוריות – "הקלטת השנה", ו"שיר השנה", במהלך טקס גראמי לשנת 2008. הקליפ המוזיקלי לשיר, שהיה מועמד בטקס פרסי הVMA לכוריאוגרפיה הטובה ביותר לשנת 2008, מתרכז בזוג אחרי תאונת דרכים (הזוג נסע במכונית הפג'ו 505) בהייד פארק שבלונדון. הקליפ הופק על ידי מת'יו קולן, חברת "Motion Theory". מידע על היצירה "Chasing Pavements" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Chasing Pavements" באתר יוטיוב פרנהסי, ניקול (22 בינואר 2009), הכירו את אדל, זמרת הנשמה המצליחה ביותר בממלכה המאוחדת (באנגלית) Blogcritics, ראיון: אדל, כותבת וזמרת השירים הבריטית המצליחה (באנגלית) [דווסון, קים, "הכוכב היומי", אדל (24 במרץ 2008) (באנגלית) אדל, "Someone like You", מגזין בילבורד (באנגלית) FIMI - Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (באיטלקית) "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-17. www.bpi.co.uk Adele's Official Top 20 biggest songs, www.officialcharts.com (באנגלית) "ifpi.dk | Musikselskaber 2017". IFPI.dk (בדנית). נבדק ב-2018-07-17. web.archive.org/web/20110722122732 "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-17. Adele | ChartMasters stats added to the op!, ATRL (באנגלית) Adele – Chasing Pavements, נבדק ב-2021-10-16 Chasing Pavements, נבדק ב-2021-10-16
Make You Feel My Love

"Make You Feel My Love" (בעברית:" גורם לך להרגיש את אהבתי") המוכר גם כ-"To Make You Feel My Love" וכ-"Just to Make You Feel My Love", הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי בוב דילן ונכלל באלבומו, Time Out of Mind, אשר יצא לאור בשנת 1997. כמו כן, בוצע השיר על ידי אמנים רבים, אשר הקליטו גרסאות כיסוי לשיר, בהם בילי ג'ואל, גארת' ברוקס, טרישה ירווד, בריאן פרי, ג'ואן אוסבורן ואדל. בשנת 2008 יצא השיר כסינגל מתוך 19, אלבומה הראשון של הזמרת הבריטית אדל. השיר הוכנס לאלבום בהמלצתו של אמרגנה של אדל, ג'ונתן דיקנס, אשר אהב את השיר וניגן אותו בפניה. השיר יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-3 בנובמבר 2008, ונמכר בדיסק דיגיטלי ובדיסק ויניל. הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, ושודר, בין היתר, בתוכניות: "Waterloo Road", "מגרש ביתי", "הלוחשת לרוחות", "Parenthoo", ‏"Hollyoaks" ובפרק אחד של הסדרה "Against the Wall". מידע על היצירה "Make You Feel My Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Make You Feel My Love" באתר AllMusic ראיון עם יונתן דיקס (באנגלית) FIMI - Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (באיטלקית) "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-17. ultratop.be - ULTRATOP BELGIAN CHARTS, ultratop.be www.bpi.co.uk Adele's Official Top 20 biggest songs, www.officialcharts.com (באנגלית) 2018-SD123 | IFPI, ifpi.dk "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. Adele | ChartMasters stats added to the op!, ATRL (באנגלית)
עמירם רון

עמירם רון (נולד בשנת 1930) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה בטכניון. תחום עיסוקו הוא הפלזמות והקשר בין חומר וקרינה. נולד בעפולה, בנם של יהודה וחנה גינצלר. בצעירותו גדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים, למד בתיכון חדש בתל אביב והיה חבר בנוער העובד. הוא עזב את הלימודים, הצטרף למחנות העולים ויצא להכשרה מגויסת באפיקים וחולתה. במלחמת העצמאות הוא השתתף בטיהור צפת ולאחר מכן הצטרף לגדוד השלישי של הפלמ"ח בחסימת הפלישה הסורית. לאחר מכן לחם בלטרון ובכיבוש לוד ורמלה ובהמשך ירד לנגב והשתתף במבצע יואב. לאחר השחרור ביקש לעסוק בספנות והלך למעגן מיכאל, אולם משלא שובץ לענף עזב את הקיבוץ והלך לעבוד במכון ויצמן, שם החליט לשוב ללימודים. הוא למד ארבע שנים הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, היה מורה ושב לעשות דוקטורט בפיזיקה בטכניון, אותו השלים בשנת 1960. בין השנים 1961 – 1964 למד באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת קליפורניה בארצות הברית. בשנת 1964 שב לישראל ומאז שימש כפרופסור לפיזיקה בטכניון. הוא מונה לדיקן הפקולטה בשנת 1979. נשוי לפרופסור ארזה רון ואב לשלושה. בתו היא פרופסור דנה רון. חוקרי הטכניון ומכון ויצמן: אטומים חמים יכולים להקפיא תמונות, באתר "הידען", 13 בפברואר 2009 עמירם רון, באתר הפלמ"ח שרגא הר-גיל, השמיניסטים של תש"ח, מעריב, 10 במאי 1970 דיקנים וראשי מחלקות חדשים בטכניון, מעריב, 16 בינואר 1979
גרהארד ארמור הנסן

גרהארד הנריק ארמור הנסן (בנורווגית: Gerhard Henrik Armauer Hansen; ‏29 ביולי 1841 – 12 בפברואר 1912) היה רופא נורווגי, הידוע בעיקר בתרומתו לזיהוי החיידק Mycobacterium leprae ב-1873 כגורם למחלת הצרעת (הידועה גם בשם "מחלת הנסן"). הנסן נולד בעיר ברגן שבנורווגיה ולמד רפואה באוניברסיטת פרדריק המלכותית (כיום אוניברסיטת אוסלו). בשנת 1866, קיבל תואר דוקטור לרפואה והתמחה בבית החולים הלאומי בכריסטיאניה (שמה הקודם של אוסלו) וכרופא בלופוטן. בשנת 1868 שב הנסן לברגן לחקור את מחלת הצרעת יחד עם המומחה בעל השם, דניאל קורנליוס דניאלסן. צרעת נחשבה אז בעיקר למחלה תורשתית או מיאזמית אך הנסן הסיק על בסיס מחקר אפידמיולוגי שצרעת היא מחלה עם גורם ספציפי. בשנים 1870–1871 עבר הנסן לבון ווינה על מנת לרכוש את ההכשרה הנחוצה לו על מנת להוכיח את ההשערה שלו. בשנת 1873 הכריז הנסן כי הוא גילה את ה-Mycobacterium leprae ברקמותיהם של כל חולי הצרעת שבדק אך מכיוון שלא זיהה תגלית זו כחיידק, קיבל תמיכה מועטה. בשנת 1879, נתן הנסן דגימות רקמה לאלברט ניסר (Neisser) שהצליח לזהות את החיידק בעזרת טכניקת ההכתמה (Staining) ובשנת 1880 פרסם ניסר כי גילה את האורגניזם המחולל את מחלת הצרעת. בין ניסר להנסן היו מחלוקות בנוגע לגילוי החיידק. בעוד הנסן היה החוקר שמצא אותו, ניסר זיהה את החיידק כגורם האטיולוגי למחלה. ניסר ניסה להמעיט בערכו של הנסן בתגלית ואכן תגליתו של הנסן נפגעה בעקבות הכישלון שלו בהפקה של תרבית מיקרוביולוגית טהורה על מצע מלאכותי, דבר שהיה נחוץ על מנת להוכיח שהאורגניזם דמוי המקל (Rod shaped) שמצא אכן מדבק. בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים. הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבין-לאומי שנערך בברגן בשנת 1909. הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912. מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר – בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם. בשלהי המאה ה-19 הוקם בירושלים "בית החולים למצורעים עזרת ישו" כדי לטיפול בחולי מחלת הנסן, שמו שונה אחר כך לבית החולים הנסן. מדיה וקבצים בנושא גרהארד ארמור הנסן בוויקישיתוף כתבי גרהארד ארמור הנסן בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
19 (אלבום)

19 הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2008, על ידי חברות התקליטים XL. שבוע לאחר שהסינגל המוביל של האלבום, "Chasing Pavements", יצא. מהרגע שיצא דורג במקום הראשון בטבלת אלבומי הממלכה המאוחדת. האלבום זכה להצלחה עולמית כאשר מכר למעלה מ-3,000,000 עותקים בארצות הברית הברית, למעלה מ-2,300,000 בבריטניה וכ-8,000,000 עותקים ברחבי העולם ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריה. אדל קראה לאלבום בהתאם לגילה אז, 19. שמו של אלבומה השני 21, עומד על אותו הבסיס וכן האלבום השלישי "25". תחילה הוציאה אדל את הסינגל הראשון בכל הקריירה שלה הנקרא "Hometown Glory", אשר זכה להצלחה בינונית כאשר הצליח בשיאו להיכנס למקום ה-19 במצעד הבריטי. לאחר מכן הוציאה הזמרת את סינגל הפריצה שלה הנקרא "Chasing Pavements", אשר זכה להצלחה עולמית, מכר כמויות עותקים רבות והצליח להיכנס למקום ה-2 במצעד הבריטי ובכך הפך לסינגל המצליח ביותר מן האלבום. לאחר מכן יצא הסינגל השלישי הנקרא "Cold Shoulder", אשר זכה להצלחה נאה ברחבי העולם. ולבסוף יצא הסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום הנקרא "Make You Feel My Love", וסינגל זה היה חידוש לשירו של הזמר בוב דילן, ועורר עניין רב בקרב האנשים ובכך הצליח בשנית והפך במהרה לסינגל נמכר מאוד. במצעדים האלבום זכה להצלחה רבה, כאשר הצליח להיכנס למצעדים רבים ובנוסף להגיע למקום ה-1 במצעד האלבומים הבריטי. מידע על האלבום 19 באתר MusicBrainz מידע על האלבום 19 באתר AllMusic האלבום 19 באתר Discogs האלבום 19 באתר ספוטיפיי האלבום 19 באתר דיזר האלבום 19 באתר אפל מיוזיק האלבום 19 באתר טיידל אלבומה של אדל בראש המצעדים. חדשות BBC, ה-3 בפברואר 2008 (באנגלית) "WATER UNDER THE BRIDGE FOR NEW ADELE SINGLE | auspOp". auspOp (באנגלית אמריקאית). 2016-11-09. נבדק ב-2017-10-23. Musiikkituottajat - Tilastot - Kulta- ja platinalevyt, www.ifpi.fi (בפינית) Adele album sales pass 10 million mark | News | Music Week, www.musicweek.com (באנגלית) Sign In, ATRL (באנגלית)
עיר אובות

עיר אובות (עִיר אֹבֹת) הוא יישוב קהילתי בצפון הערבה ודרומית לים המלח. המקום מכונה גם "עין חצבה החדשה", והוא נחשב ליישוב הישראלי בעל המספר הקטן ביותר של תושבים: שמונה בלבד. המקום החל את דרכו בשנת 1967 כמעין קיבוץ של יהודים שעלו ממיאמי שבארצות הברית, ובראשם שמחה פרלמוטר. בשנותיו הראשונות התקיים במקום אורח חיים דתי, במקביל לאמונתם בישו. בהמשך התקרבו פרלמוטר והקיבוץ לרוחה של העדה החרדית בירושלים[דרושה הבהרה], אולם הבד"צ של גוף זה עצמו הכריז בשנת 1983 כי פרלמוטר הוא מיסיונר. מעט קודם, בשנת 1982 עזבו רוב חברי הקיבוץ את המקום, כולל אחת מנשותיו של פרלמוטר. בעשור השלישי של המאה ה-21, מתגוררת במקום רק שלוש משפחות, עופר ושיר בן-חיים, המתגוררים במקום עם ששת ילדיהם, משפחת טורנר, ואברהם אייזנר. ביוני 2018 אושרה בנייה של 250 יחידות דיור במקום והפיכתו ליישוב קהילתי-תיירותי. ביישוב קיים אתר החפירות הארכאולוגי מצד חצבה, שבו התגלו שרידים מימי שלמה המלך, הנבטים, האדומים והרומאים. ליד עיר אובות נמצאת חוות התנינאים קרוקולוקו. מדיה וקבצים בנושא עיר אובות בוויקישיתוף דרור פויר, ‏גורו מסתורי וקרקע ב-100 אלף שקל – מי רוצה לגור במדבר, באתר גלובס, 9 ביוני 2018 אלישיב רייכנר, ‏"צעירים מעל גיל 18 שמחפשים את עצמם, יוכלו לחיות כאן ולקבל תחושה של בית", בעיתון מקור ראשון, 23 בפברואר 2023 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. נח זבולוני, בית-דין צדק של העדה החרדית: שמחה פרלמוטר, מזכיר הקיבוץ החרדי עיר אובות - מיסיונר תמר רותם, החוליה החלשה, באתר הארץ, 12 ביוני 2002 עיר אובות - ישוב חדש בערבה התיכונה, באתר הפורטל הישראלי לחקלאות טבע וסביבה, 22 במאי 2018