עיסא

עיסא (בערבית: عيسى) או אלמסיח עיסא בן מרים (בערבית: المسيح عيسى بن مريم, שמשמעותו "המשיח ישו בן מרים") הוא שמו הערבי-אסלאמי של ישו, שנחשב לאחד מנביאי האסלאם וכנביא הגדול האחרון לפני נביא האסלאם מוחמד. על-פי הקוראן, ישו היה אחד מהנביאים האהובים על אללה, הוא היה המשיח (ועתיד לחזור בביאה שנייה באחרית הימים בעת שלטונו של המהדי) והוא נשלח להדריך את בני ישראל. מורשתו נחשבת לחלק ממסר אלוהי מתמשך וממערכת צדק הנחשפת בהדרגה לאנושות בידי אללה בדומה למתן תורת משה ודברי הנביאים שאחריו[דרוש מקור]. באסלאם, ישו נחשב למי שקיבל מאלוהים את תורת האוונגליון, הדומה בתכניה לברית החדשה אך שונה ממנה מהותית מבחינה תאולוגית ואין בה התייחסות לישו כאלוהי כלל. בהתאם לכך, המוסלמים מאמינים שהברית החדשה הקיימת היום היא סילוף רחב של האוונגליון המקורי ולמעשה מסולפת יותר ממקורות היהדות שנשתמרו הרבה יותר בקפידה. יש גרסאות שונות באשר למקור השם הערבי-אסלאמי "עיסא": יש הטוענים שהשם נגזר משמו של עשו (عيسو)[דרוש מקור]. יש הטוענים כי זוהי התאמה מלאכותית של אותיות השם "יסוע" (يسوع - הצורה המקובלת של שמו של ישו בערבית בפי נוצרים) לתבנית שמו הערבי-אסלאמי של משה, "מוסא" (موسی). כאשר כלל המוסלמים אומרים ישו או עיסא הם מתכוונים לאדם עם סיפור חיים שונה מאד מזה של "ישו הנוצרי" או "ישו של הנצרות הטריאניטרית" בעיקר בטיעונים אלה: אף אדם לא יכול להיות אלוהים ולכן ישו היה אדם ונביא בלבד ולא "אלוהים הבן" או כל סוג אחר של אלוהים כלל ובהתאם לכך אינו ראוי לסגידה כמו שסוגדים אותו הנוצרים ומי שסוגד אותו נחשב לר'אלי ("מגזים") אך גם ל"מושריק" (עובד אלוהים אחרים מלבד אללה). ישו מעולם לא הציג עצמו לחסידיו כאלוהי וראוי לסגידה וכל אמרה המובנת כך משמעותה האמיתית היא נבואה שאלוהים דיבר דרכו לגבי עצמו ולא לגבי ישו עצמו, כמו במקרה של נביאים אחרים. ישו אמנם נולד ממרים הבתולה כפי שטוענים הנוצרים אבל לא רק שזה לא מעיד שהוא "אלוהים הבן" אלא שגם זה לא מעיד שהוא "בנו המטאפורי של אלוהים האב אשר אלוהים האב ייעד להיות הקורבן האחרון עבורו" והסיבה ללידתו הנסית היא היות אמו מרים אחת הנשים הפשוטות, הצנועות, הטהורות, הדתיות, והשופעות חסד ביותר מאז ומעולם. אף אדם לא יכול למות כקורבן עבור חטאי כל שאר בני האדם ובהתאם לכך אלוהים לא הקריב את ישו ככפרה על חטאי כל שאר בני האדם. ישו מעולם לא נצלב ולמעשה גם מעולם לא מת בכל דרך אחרת אלא הועלה השמיימה באופן נסי לפני מותו בדומה לעלייתו השמימה באופן נסי של אליהו הנביא לפני מותו ולכן ישו מעולם לא קם לתחייה שלושה ימים לאחר מותו כפי שטוענים הנוצרים. אללה גרם לכך שאויביו של ישו יחשבו שסופו היה מוות בצליבה אך למעשה היה זה יהודה איש קריות או שמעון מקירנה שנצלב במקומו. ישו היה המשיח לא במובן היהודי או הנוצרי המקובל כיום אלא במובן "כהני" או "מלכותי" (יש שיגידו כמעט מטאפורי) בשל אורחות חייה של אימו ואורחות חייו שלו עצמו אם כי ההגדרה המדויקת שנויה במחלוקת באסלאם. אין ליצור פסלים ותמונות של מרים ושל ישו וגם לא סמלים כמו צלב, המסמלים את ישו כדי שלא ייסגדו בטעות. ישו אמנם יחזור בביאה שנייה כפי שטוענים הנוצרים אך האירועים שיתחוללו בביאתו השנייה יהיו שונים קיצונית מאלו שהנוצרים טוענים שיתחוללו אז. בהתאם לכך: ישו יחזור לחיק האנושות כאדם רגיל אך גם אז ביכולתו יהיה לחולל נסים. ישו יחזור לחיק האנושות בזמנו של המהדי, האימאם העליון ביותר של המוסלמים אחרי מוחמד. דתו של ישו תהיה אסלאם. ישו יתחתן ויוליד ילדים. ישו ישבור את כל הצלבים בעולם (כמעין נס). ישו יהרוג את כל החזירים בעולם (כמעין נס). ישו יחבור למהדי ויחדיו ינהיגו את צבא המוסלמים נגד צבאו של דג'אל אשר יופיע בשערי העיר לוד וכאשר דג'אל יראה את ישו בין המהדי ושאר חיילי האסלאם הוא יימס למוות (כמעין נס). לאחר שישו יביס את דג'אל בשערי לוד, הוא "יעלים את מס הג'יזיה" (כמעין נס), כלומר יגרום לכך שלא יהיו יותר יהודים, מנדעים, נוצרים וזורואסטרים בעולם (אלו שלפי האסלאם צריכים לשלם את מס הג'יזיה למוסלמים) וכל האנושות תהיה מוסלמית. לאחר מותו הטבעי, ישו ייקבר לצד קבר מוחמד במתחם מסגד הנביא שבעיר אל-מדינה. כוונת הפסוק הקוראני ב"העלתו" של ישו בידי אלוהים היא העלייה במעמדו ובכבודו של ישו[דרוש מקור]. בחזיונותיהם של מוחמד ומלוויו, ישו הוא בעל גון עור אדמדם, שיער חלק, מים נוטפים מראשו ולצידו היו שני תומכים. ישו ויתר על כל חפציו הגשמיים וחי חיים נטולי אלימות לחלוטין. כך למשל, הוא נמנע מאכילת בשר בעלי-חיים ומשתיית אלכוהול. ביכולתו של ישו היה לחולל נסים, אך מקורה של יכולת זו היה רצונו של אלוהים בלבד. הנס הראשון שלו, מלבד הולדתו הפלאית, היה הגנה על אמו בפני האשמות על בגידה בבעלה באמצעות דיבור, ימים בודדים בלבד לאחר הולדתו. הקוראן מציין נסים נוספים, ביניהם הקמת מתים לתחייה, השבת הראייה לעיוורים, ריפוי מצורעים ויצירת ציפורים חיות מחרס. תאולוגים מוסלמים טוענים שהתנ"ך מתייחס גם לדמויות מוקדמות יותר ולא קדושות כאל בניו של אלוהים, למשל לדוד המלך: "אֲסַפְּרָה אֶל חֹק ה': אָמַר אֵלַי - בְּנִי-אַתָּה, אֲנִי הַיּוֹם יְלִדְתִּיךָ." (תהלים ב' ז') למרות שהנוצרים מתייחסים לפסוק זה כמבשר את לידתו של ישו). מדיה וקבצים בנושא עיסא בוויקישיתוף ישו הנוצרי פירושים אסלאמיים, דף שער בספרייה הלאומית א. לפי האסלאם ישו וכל הנביאים האחרים היו "מוסלמים" במובן שהם "השלימו" עם רצון אללה (כאשר הכוונה היא לאלוהי ישראל), אך מאז מוחמד, ההגדרה באסלאם ל"מוסלמי" הורחבה למי שמקבל את אללה כאלוהים אך גם את מוחמד כנביא ולא רק אחד משני אלה. ר' סורת א-נסאא, איה 157: "وَقَوْلِهِمْ إِنَّا قَتَلْنَا الْمَسِيحَ عِيسَى ابْنَ مَرْيَمَ رَسُولَ اللّهِ وَمَا قَتَلُوهُ وَمَا صَلَبُوهُ وَلَكِن شُبِّهَ لَهُمْ وَإِنَّ الَّذِينَ اخْتَلَفُواْ فِيهِ لَفِي شَكٍّ مِّنْهُ مَا لَهُم بِهِ مِنْ عِلْمٍ إِلاَّ اتِّبَاعَ الظَّنِّ وَمَا قَتَلُوهُ يَقِينًا" Sunan Ibn Majah 4077 - Tribulations - Sunnah.com - Sayings and Teachings of Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم), sunnah.com