laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפיגוע במקדש השן (1998)

הפיגוע במקדש השן התרחש ב-25 בינואר 1998, כאשר משאית תופת התפוצצה בסמוך לחזית מקדש השן בעיר קאנדי שבסרי לנקה. את הפיגוע ביצעו טיגריסי השחרור של טאמיל אילם, כחלק ממלחמת האזרחים בסרי לנקה. בפיגוע נהרגו 14 בני אדם, ולמעלה מ-25 נפצעו. מאז 1983 הייתה סרי לנקה שרויה במלחמת אזרחים, כחלק ממלחמת האזרחים בסרי לנקה בין הרוב הסינהלי והבודהיסטי לבין המיעוט הטמילי-הינדי. ב-1995 הצליח צבא סרי לנקה להשתלט על חצי האי ג'אפנה, שהיה נתון עד אז בשליטתם המורדים, אנשי טיגריסי השחרור של טאמיל אילם. בתגובה, כבשו המורדים את העיר מולאיטיבו, והחלו בסדרה של פיגועי התאבדות נגד מטרות צבאיות ואזרחיות. במאי 1997 פתח הצבא במבצע ניצחון מובטח, שמטרתו להשתלט על הדרכים המובילות לחצי האי ג'אפנה. הטיגריסים הטמילים בחרו במקדש השן כיעד לפיגוע ממספר טעמים. ראשית, מדובר באתר הבודהיסטי החשוב ביותר בסרי לנקה. פרט לחשיבות הדתית של המקדש, יש לו גם חשיבות לאומית רבה, שכן לפי המסורת הסינהלית, מי שמחזיק בשרידי השן של הבודהה, השמורים במקדש, שולט בסרי לנקה כולה. גם עיתוי הפיגוע, ב-25 בינואר 1998, לא היה מקרי. ב-4 בפברואר עתידה הייתה סרי לנקה לציין 50 שנים לעצמאותה מבריטניה, באירוע בעיר קאנדי במעמד הנסיך צ'ארלס, ולקראת האירוע ניסתה הממשלה ככל יכולתה להציג לעולם את שליטתה במצב חרף מלחמת האזרחים. בבוקר ה-25 בינואר הגיעו לקאנדי שלושה אנשי הטיגריסים השחורים, יחידת המחבלים המתאבדים של הטיגריסים הטמילים, במשאית עמוסה חומר נפץ. כשהגיעו לרחוב בו שוכן המקדש החלו לירות לעבר החיילים שניצבו בו, ולבסוף, בשעה 6:10, התנגשו חזיתית בשער המקדש, מה שהפעיל את חומר הנפץ. על פי ההערכות, המשאית הכילה 300 עד 400 ק"ג של חומר נפץ. פרט לשלושת המחבלים המתאבדים, נהרגו בפיגוע 13 עוברי אורח, בהם פעוט בן שנתיים. אדם נוסף, שהיה עד ראייה לפיגוע, לקה בלבו ומת. בנוסף, למעלה מ-25 בני אדם נפצעו. הפיגוע גרם להרס רב למבנים בסביבה. המקדש עצמו סבל מנזק בגג ובחזית, והשער נהרס לחלוטין, אך החלקים הפנימיים שלו, ובכלל זה השן הקדושה עצמה, נותרו ללא פגע. ההדף שיצר הפיצוץ היה כה רב, עד כי גם במרחק של 5 ק"מ ממקום הפיגוע נשברו זכוכיות. הפיגוע עורר זעם רב בציבור. שעות לאחר הפיגוע התגודדו המונים סביב המקדש, והעלו באש מרכז תרבות הינדי ומספר כלי רכב. המשטרה פיזרה את המפגינים בגז מדמיע. הנשיאה צ'נדריקה קומרטונגה, וכן מנהיגים מקומיים, הפצירו בתושבים לא לפגוע בטמילים חפים מפשע, ולמחרת נרגעו הרוחות בעיר. למחרת הפיגוע החליטה ממשלת סרי לנקה להוציא את הטיגריסים הטמילים מחוץ לחוק. הממשלה אמנם נלחמה בהם מזה 15 שנה, אך נמנעה מלהכריז עליהם כארגון טרור, לאור עמדתה לאורך השנים לפיה ניתן יהיה לאפשר את פעילותו של הארגון כתנועה פוליטית. באותו היום נטל שר ההגנה אנורודהה ראטוואטה את האחריות למחדל האבטחתי שאפשר את הפיגוע, והתפטר מתפקידו. אירועי יום העצמאות שהיו אמורים להיערך בקאנדי נערכו בסופו של דבר בבירה קולומבו. מקדש השן נפתח מחדש לציבור ב-10 בפברואר, אך שיקומו נמשך כשנה וחצי, והושלם רק באוגוסט 1999. הגג נבנה מחדש, וכך גם מספר פסלים שהיו בחצר ונהרסו. במהלך עבודות השיקום והשחזור במקדש נתגלו מספר ציורי קיר מהמאה ה-18, שקיומם לא היה ידוע עד אז. ב-2003 הועמדו לדין שישה אנשי הטיגריסים הטמילים שהיו מעורבים בפיגוע. על שלושה מהם נגזר עונש מוות, על שניים נגזרו 680 שנות מאסר ועל השישי נגזרו 490 שנות מאסר.
קסווין

קסווין (באנגלית: Xavin) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי שהופיע בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Runaways Vol.2 #7 מאוקטובר 2005, ונוצרה בידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה. קסווין הוא פרט מגזע הסקרול משני-הצורה, הנתפסים לרוב כדמויות רעות ביקום מארוול. קסווין הוא בן/בת זוגה של קרולינה דין הלסבית, אליה שודך. למעשה, כלל לא ידוע האם קסווין הוא זכר או נקבה, אך לרוב מיוחס בצורת-דיבור זכר. אומנם הוא חי, אם כי לא מופיע יותר בפרסומי הקומיקס היות שהקריב את עצמו למען קרולינה. בעבר, החייזרים מגזע המאג'סדיין פרנק ולזלי דיין הוגלו מכוכב הלכת שלהם, והגיעו לכוכב לכת בו נתקלו באביו של קסווין, הנסיך דז'אן, שרצה לכבוש את כדור הארץ. פרנק ולזלי הצילו את כדור הארץ, וזאת כי נתנו לדז'אן את מיקום כוכב הלכת שלהם. כדי להראות שלא שיקרו הם הבטיחו לדז'אן שבנו יינשא לבתם, בהנחה שקסווין ימות במלחמת מאג'סדיין-סקרול הקרובה. לאחר 15 שנים של מלחמה, קסווין הגיע לכדור הארץ בתקווה ולהתחתן עם בתם, קרולינה דין, ולעצור את המלחמה. קסווין ניסה לשכנע את קרולינה להיות כלתו, ונלחם ורדף אחריה. כשאמרה לו שהיא אינה נמשכת לגברים, קסווין שינה צורה לאישה והם עזבו למאג'סדיין. טקס החתונה נפסק בקרב שמתחולל, וקרולינה וקסווין נמלטו ממאג'סדיין לפני חורבנו. הם חזרו לכדור הארץ כדי לעזור בהצלת מולי הייז, בקרב שבו קסווין מתחזה לניקו מינורו וסופג קליע שיועד אליה. בגלל יכולותיו, הוא שורד. בשהותו בקבוצה, קסווין היה די מנודה משאר הקבוצה, אך התיידד עם מולי ונעשה יריבם של ניקו ושל ויקטור מנצ'ה. למורת רוחה של קרולינה, קסווין חוזר לצורתו הזכרית בכל קרב. במסע בזמן ל-1907, התגלה שכאשר קסווין מאבד שליטה או נמצא תחת לחץ רגשי, הוא חוזר לצורתו כנקבה. ערך מורחב – פלישה סודית כאשר קסווין והקבוצה חזרו מ-1907, קסווין גילה שהם נמצאים באמצע פלישת הסקרול לכדור הארץ. הוא ניסה לעשות שלום, בנימוק שהפולשים הם "קיצוניים דתיים". הוא נדחה, וקיבל הודעה שה-Runaways על הכוונת; לאחר שאמר לניקו להסתיר אותם, הוא ברח לחפש את האלקלינג בניסיון אחרון ליצור שלום. הוא מוצא את האלקלינג פצוע, וזאת לאחר שהדף ניסיון התנקשות בחייו מטעם המלכה ורנקה עצמה. בכך שעזר להאלקלינג, קסווין נתפס באימפריית הסקרול כבוגד. מאוחר יותר, קבוצת ניצולים ממאג'סדיין באו ללכוד את קרולינה. אחרי שתקפו את ה-Runaways שוב ושוב, קסווין הבין שהם יפסיקו רק כשיקבלו את קרולינה. קרולינה הלכה עם המאג'סדיינים, אך הקבוצה הופתעה לראות את קרולינה המובסת מאחוריהם; בחללית, מתגלה כי קסווין שינה צורה לקרולינה, וזאת כדי להגן עליה גם במחיר ספיגת העונש. דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Runaways Vol.2 #8 Runaways Vol.2 #17 Runaways Vol.2 #18-30 Secret Invasion: Runaways/Young Avengers #1-3 Runaways Vol.3 #6
המוזיאון הפתוח עומר

המוזיאון הפתוח של עומר היה מוזיאון לאמנות, שהיה מצוי בגן התעשייה של היישוב עומר, סמוך לבאר שבע. המוזיאון הכיל גן פסלים רחב ממדים, עם תערוכות מתחלפות, גלריה גדולה לתערוכות מתחלפות, בעיקר מתחומי הציור והפיסול, תערוכה קבועה של כלי רכב אספנות, שתי פינות מיצגים אינטראקטיביים לילדים וכיתת לימוד. המוזיאון הוקם בידי סטף ורטהיימר, במתכונת דומה למוזיאון הפתוח של תפן. בשנת 2018 נסגר המוזיאון ואוחד עם המוזיאון הפתוח תפן. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הפתוח עומר בוויקישיתוף המוזיאון הפתוח (עומר), דף שער בספרייה הלאומית נעה שפיגל, מוזיאון הצילום תל חי והמוזיאון בעומר ייסגרו ויעברו למוזיאון בגן התעשייה בתפן, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר דרידה

ולדימיר דרידה (בצ'כית: Vladimír Darida; נולד ב-8 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן צ'כי המשחק כקשר בקבוצת הכדורגל היוונית אריס סלוניקי. בעבר שיחק בנבחרת צ'כיה ואף היה הקפטן שלה. בשנת 2017 נבחר דרידה ככדורגלן השנה בצ'כיה. דרידה נולד בעיר סוקולוב שבצ'כיה. הוא התפתח במערכת הנוער של ויקטוריה פלזן, בה גם ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו. בשנת 2011, הוא הושאל לקבוצת עיר הולדתו באניק סוקולוב. ב-2013, הוא חתם בשורות פרייבורג. מהבונדסליגה. ב-2 בנובמבר 2014, הוא כבש לזכות קבוצתו בבעיטת פנדל את השער היחיד במשחק החוץ מול פ.צ. קלן, שער שהיה ליחידי במשחק והוביל לניצחון קבוצתו לאחר 10 משחקים רצופים ללא ניצחון. עד לסיום עונת 2014/15 הבקיע דרידה שישה שערי ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של פרייבורג לבונדסליגה השנייה. בקיץ 2015 חתם דרידה בהרטה ברלין לאחר ירידת הליגה עם פרייבורג. דרידה הפך באופן מיידי לשחקן חשוב בהרטה ברלין, ורשם עמה מספר עונות בחלק העליון של הטבלה, לצד עונות אחרות במרכז הטבלה ובתחתיתה. בעונת 2016/17 דרידה הצטיין במיוחד, ובזכות כך אף נבחר ככדורגלן השנה בצ'כיה לשנת 2017. בעונת 2021/22 דרידה, בעונתו השביעית במועדון, היה חלק מעונה חלשה של הרטה, בה סיימה רק במקום ה-16 וניצלה מירידה לאחר ניצחון במפגש כפול על המבורג במשחקי מבחן. את עונת 2022/23 החל דרידה בהרטה ברלין, אך לאחר ששיחק רק שלושה משחקים עד לפגרת החורף, חתם בדצמבר 2022 באריס סלוניקי מליגת העל היוונית בכדורגל. עד לסיום עונת 2022/23 דרידה הבקיע חמישה שערי ליגה ב-21 הופעות במדי אריס סלוניקי, וסייע לה לסיים במקום החמישי בליגה. דרידה המשיך להיות שחקן הרכב קבוע גם בעונת 2023/24, בה הבקיע שלושה שערים עבור אריס סלוניקי, וסיים עמה שוב במקום החמישי בליגה. ב-28 במאי 2012, הוכרז רשמית שדרידה נמנה עם סגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2012, הוא החליף את המגן הפצוע דניאל פודיל. במשחק רבע הגמר במסגרת היורו, מול פורטוגל, הוא שיחק בפעם השנייה בלבד במדי נבחרתו, ובפעם הראשונה במשחק רשמי, אחרי שפתח בהרכב במקומו של תומאש רוזיצקי הפצוע. הוא הוחלף בדקה ה-61, על ידי יאן רזק, כאשר נבחרתו הפסידה בתוצאה 0–1 בסיום המשחק. דרידה נכלל בסגל נבחרת צ'כיה גם ליורו 2016 בו צ'כיה לא צלחה את שלב הבתים, וליורו 2020 בו שימש כקפטן הנבחרת הצ'כית, שהגיעה לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי הולנד. בתום יורו 2020 פרש דרידה מנבחרת צ'כיה. ויקטוריה פלזן: ליגת העל הצ'כית (2): 2010/2011, 2012/2013 הגביע הצ'כי: 2009/10 הסופר קאפ הצ'כי: 2011 אישי: כדורגלן השנה בצ'כיה: 2017 מדיה וקבצים בנושא ולדימיר דרידה בוויקישיתוף ולדימיר דרידה, באתר Transfermarkt ולדימיר דרידה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ולדימיר דרידה, באתר Soccerway ולדימיר דרידה, באתר WorldFootball.net ולדימיר דרידה, באתר National Football Teams ולדימיר דרידה, באתר FootballDatabase.eu
9K31 סטרלה-1

9K31 סטרלה-1 (ברוסית: 9К31 Стрела-1 (חץ), קוד דיווח נאט"ו: SA-9 Gaskin), היא מערכת טילי קרקע-אוויר מתוצרת ברית המועצות. זוהי מערכת ניידת לטווח קצר, נגד מטוסים מנמיכי טוס, המשגרת טילים המתבייתים על קרינה תת-אדומה. המערכת מורכבת משני משגרים הכוללים כל אחד זוג טילים מוכנים לשיגור, מותקנים על גבי רק"מ מסוג BRDM-2 (ברד"מ 2). טילי ה-9K31 פותחו בד בבד עם פיתוח טילי ה-9K32 סטרלה-2 (SA-7) בשנות ה-60 של המאה ה-20. שני הדגמים יועדו לשמש כטילי כתף, אך המפתחים נוכחו עד מהרה ביתרונותיו של ה-SA-7 כנשק נישא, ולכן שונו יעדי הפיתוח של ה-9K31 מנשק גדודי נישא אדם למערכת טילי קרקע אוויר מתנייעת שנועדה להשלים את היכולות של תותח הנ"מ ZSU-23-4. התוצאה של שינוי יעדי התכנון התבטאה בין השאר בפחות מגבלות על משקל הטילים, מה שהוביל לתכנון טילים כבדים ומשוכללים בהרבה מה-SA-7. ההבדלים העיקריים בין הטילים מתבטאים בראש ביות גדול יותר, ראש קרב כבד פי שניים, מרעום קרבה ומערכת נחייה המאפשרת תמרון עדיף. התוצאה הסופית הייתה טיל כבד פי ארבעה, בעל טווח שאינו גדול בהרבה אך עם ביצועים משופרים. לכל רכב חובר משגר ובו ארבעה טילים מוכנים לפעולה, אך ללא תחמושת לטעינה מחדש. טעינה מחדש נעשתה באופן ידני, בתהליך שארך כ-5 דקות. בזמן תנועה המשגר הוחזק במצב מונמך על מנת להקטין את הצללית של הרק"מ. בתנועה קרבית עם מדפים סגורים התצפית התאפשרה למפקד ולנהג באמצעות פריסקופים. בברד"מ מספר שינויים: הצריחון הוחלף, הגלגלים המרכזיים הוסרו (בברד"מ 2 רגיל ישנם ארבעה זוגות גלגלים), הותקנו עבור המפקד והנהג אמצעי ראיית לילה, מערכת מיגון אב"כ הכוללת מפוח על לחץ. משגרי הטילים חוברו מצידי הצריחון. המשקל הכולל של המערכת כ-7 טון, עם מנוע של 140 כוחות סוס ומערכת בקרת לחץ אוויר בצמיגים. הטילים המקוריים של המערכת, ה-9M31, בעלי טווח יעיל ממינימום 800–900 מטר ועד 4200–6500 מטר, בתלות בכיוון תנועת המטרה. הטיל יעיל כנגד מטרות שמהירותן אינה עולה על 220 מטר לשנייה (כ-800 קמ"ש או 430 קשר). במקור נועד הטיל לפגוע פיזית במטרה ("הקשה"), והכיל מרעום הקשה ומרעום מגנטי, אך בנוסף הותקן בטיל כגיבוי מרעום קרבה אופטי לפיצוץ במקרה של החטאה קרובה. הטיל מכיל גם מנגנון ביטחון, אשר נכנס לפעולה במידה והטיל לא התביית על מטרה בתוך 13–16 שניות, ומונע את פיצוצו כתוצאה מפגיעה. הטיל משוגר באמצעות מטען נפץ קטן שמעיף אותו למרחק מטרים ספורים מהמשגר. בזמן השיגור מחובר לטיל תיל מתכתי קצר, אשר עם ניתוקו מהטיל מצית מנוע רקטי חד שלבי הפועל על דלק מוצק. ראש הביות פועל באמצעות גבישי גלנה לא מקוררים, המגיבים לשינוי טמפרטורה היחסית לרקע השמיים האופייני לכלי טיס, בטכנולוגיה המכונה "ביות ניגוד תמונה אופטי" (באנגלית: optical photocontrast homing ברוסית: фотоконтрастное наведение). לטכנולוגיה זו יתרון מובהק על טכנולוגיות ביות תת-אדום במקרה של מטרות בעלות חתימת חום קטנה מאוד בחזית, אשר נעות לכיוון מערכת היירוט. 9K32 סטרלה-2 9K34 סטרלה-3 9K35 סטרלה-10 מדיה וקבצים בנושא 9K31 סטרלה-1 בוויקישיתוף
תומאס מקנזי

סר תומאס נובל מקנזי (באנגלית: Thomas Noble Mackenzie; ‏ 10 במרץ 1854 – 14 בפברואר 1930) היה פוליטיקאי ניו זילנדי ממוצא סקוטי ומגלה ארצות, שכיהן לתקופה קצרה כראש ממשלת ניו זילנד ה-18 ב-1912 ומאוחר יותר כנציב העליון של ניו זילנד בלונדון. תומאס מקנזי נולד באדינבורו, סקוטלנד. משפחתו היגרה לניו זילנד ב-1858 בהיותו בן 4 והוא התחנך בבתי ספר בדנידין. הוא עבד כמודד וניסה לשלוח את ידו בחקלאות ובמסחר. ב-1887 נבחר מקנזי לפרלמנט של ניו זילנד מטעם מחוז הבחירה של קלות'ה. ב-1896 הוא התפטר כדי לעסוק במסחר בבריטניה ונשאר שם למשך שלוש שנים. בשובו לניו זילנד הוא נבחר מחדש לפרלמנט וכיהן בפרלמנט ברציפות בין השנים 1900 – 1912 מטעם כמה מחוזות בחירה. מקנזי היה גם חוקר ארצות בולט. הוא היה חבר במשלחות שיצאו בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19 בתחילת המאה ה-20 לחקור את אזורי הפרא בדרומו של האי הדרומי. בינואר 1909 מונה מקנזי להיות שר התעשייה והמסחר, התיירות והבריאות, שימור הטבע והיערות בממשלתו של ג'וזף וורד. במאי אותה שנה הוא התמנה גם כשר החקלאות. בהמשך הוא כיהן כשר המכס, כשר החינוך וכשר הדואר. במאי 1912 הוא החליף את וורד בתפקיד ראש הממשלה ובמקביל כיהן כשר הקרקעות. בכל אופן, ביולי 1912 הוא נחל תבוסה בפרלמנט בהצבעת אי-אמון ומונה להיות הנציב העליון של ניו זילנד בלונדון. הוא שירת בתפקיד זה עד 1920 ובתקופה זו היה נציגה של ניו זילנד לשיחות השלום עם אוסטריה, בולגריה וטורקיה שהתקיימו ב-1919. כמו כן הוא היה חבר בוועדת החקירה לחקר האירועים במערכת גליפולי ובוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. במרץ 1921 הוא מונה להיות חבר המועצה המחוקקת (הבית העליון של הפרלמנט של ניו זילנד שהיה קיים אז). ב-1916 קיבל מקנזי את התואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש וב-1920 הוא קודם להיות אביר מפואר של המסדר. בנו, קלות'ה מקנזי, התעוור בגליפולי ובמשך שנים עסק בפעילות למען עיוורים. ב-1923 סייע מקנזי לארנסט ולנטין סנדרסון בהקמת אגודת ההגנה על ציפורי ניו זילנד והיה לנשיאה הראשון של האגודה. תומאס מקנזי מת בדנידין ב-1930 ונקבר בבית הקברות הצפוני של העיר. מדיה וקבצים בנושא תומאס מקנזי בוויקישיתוף Brooking, Tom. "Mackenzie, Thomas Noble 1853–1930". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 10 December 2011. 'MACKENZIE, Sir Thomas, G.C.M.G.', from An Encyclopaedia of New Zealand, edited by A. H. McLintock, originally published in 1966. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 10-Nov-11 תומאס מקנזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מפרץ קומונוולת'

מפרץ קומונוולת' (באנגלית: Commonwealth Bay הוא מפרץ פתוח ברוחב כ-48 ק"מ בפתחו, בין פוינט אלדן וכף גריי באנטארקטיקה. את המפרץ גילתה ב-1912 המשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה בראשות דאגלס מוסון, שהקימה את בסיס המשלחת העיקרי בכף דניסון בקדמת המפרץ. הוא כונה על ידי המשלחת על שם חבר העמים הבריטי (קומונוולת') של אוסטרליה. המפרץ רשום הן בספר השיאים של גינס והן במהדורה השמינית של אטלס נשיונל ג'יאוגרפיק כמקום נשוב הרוחות ביותר עלי אדמות, שהרוחות בו מגיעות לא פעם למהירות של יותר מ-240 ק"מ לשעה ולממוצע שנתי של 80 ק"מ לשעה. סערות נגרמות על ידי רוח קטבטית, זרם מרוכז של אוויר קר, הנע לאורך פני השטח התלולים של תכסית הקרח לקראת הים. השיפוע הגדל והולך של פני הקרח ומקשת המצוק בכף דניסון גורמים להאצה בזרימת האוויר. בקיץ יש תקופות של רגיעה יחסית, אבל במשך החורף הסופות חזקות במיוחד, נמשכות זמן רב ויכולות להתחיל ולהסתיים בפתאומיות. להתחלה ולסיום פתאומי של סערה עשויות להתלוות מערבולות רבות-עוצמה ועננים נמרצים, הנעים בחיפזון ונעלמים חיש מהר בקו החוף. על אף מזג האוויר הקיצוני, חופו של מפרץ קומונוולת' הוא אזור רבייה חשוב ליסעור האנטארקטי, לפינגווין הקיסרי ולפינגווין אדלי, ומכאן, גם מקום מחיה לכלב ים נמרי. Life On Commonwealth Bay by Reuters journalist Pauline Askin Commonwealth Bay photographs on Flickr http://www.wondermondo.com/Countries/An/Antarctica/Antarctica/Commonwealth.htm "רוחות קטבטיות במפרץ קומונוולת', אנטארקטיקה" וונדרמונדו, 27 בספטמבר 2010 ברוך זיו ויואב יאיר, "מבוא למטאורולוגיה יחידות 1-4", מו"ל האוניברסיטה הפתוחה, 2012
מעשי משפט

"מעשי משפט - כתב-עת למשפט ולתיקון חברתי" הוא כתב עת משפטי-אקדמי היוצא לאור מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, היחיד בישראל אשר מתמקד ביחסי הגומלין בין המשפט לבין שינוי חברתי ותיקון חברתי ונועד לשתף ידע, דילמות ותובנות בקרב קהילת העוסקים בתחום: אנשי אקדמיה, עורכי דין פעילים ופעילים חברתיים. מאז השקתו בשנת 2008 יוצא כתב העת לאור פעם בשנה, ומהווה במה למאמרים תמציתיים וענייניים בתחומי עריכת הדין החברתית ויחסי הגומלין בין המשפט לבין שינוי חברתי ותיקון חברתי. בנוסף, כולל כל כרך גם תרגום לעברית של טקסט קאנוני בתחומים המכוסים על ידי כתב העת או בתחומים משיקים. הכרך הראשון של כתב העת יצא לאור בינואר 2008 (עורך ראשי של כרכים א-ה: ד"ר עופר סיטבון). העורך הראשי של כרכים ו-ט היה ד"ר יובל לבנת; העורכים הראשיים של כרכים ט-יא היו פרופ' יששכר רוזן-צבי וד"ר הילה שמיר, והעורך הראשי כיום הוא פרופ' עמרי ידלין. כיום חברים במערכת כתב העת סטודנטים מצטיינים לתואר ראשון במשפטים, ועורכי דין חברתיים שהם חברי מערכת ותיקים משמשים בו יועצים פנימיים. בכתב העת מתפרסמים מאמרים העוסקים בעיקר בעיון ובמחקר של שאלות הלקוחות משדה העשייה המשפטית החברתית. ל"מעשי משפט" מספר מאפיינים ייחודיים המבדלים אותו מכתבי עת משפטיים אחרים שיוצאים מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (כגון עיוני משפט ומשפט חברה ותרבות), ובהם: אורך המאמרים בכתב העת אינו עולה על 8,000 מילים. כתב העת כולל תרגום מאמרים קלאסיים בתחום עריכת-הדין החברתית. דגש מיוחד על פרקטיקה, ובייחוד עיסוק במאבקים חברתיים בישראל מנקודת מבטם של משפטנים מ"השטח". בין-תחומיות: הצבת העשייה בתחום המשפט והשינוי החברתי במסגרת הקשרים פוליטיים, היסטוריים, כלכליים ותרבותיים רחבים יותר. בנוסף לגרסה המודפסת, לכתב העת גרסה מקוונת, הכוללת נוסח מלא של כל המאמרים שהתפרסמו במסגרתו. כתב העת מתפרסם ברישיון Creative Commons, הכולל פחות מגבלות על זכויות יוצרים, ומאפשר יותר לשתף ולהפיץ את תוכני כתב העת. כרך א'- יצא לאור בשנת 2008. כרך ב'- יצא לאור בשנת 2009. כרך ג'- יצא לאור בשנת 2010, ועסק ברובו בשאלת ה"קול" במשפט. כרך ד'- יצא לאור בשנת 2011, ועסק ברובו בגבולות ומגבלות השיח המשפטי. כרך ה'- יצא לאור בשנת 2012, ועסק ברובו בכוחו ותפקידו של המשפט בעיצוב הסדרים חברתיים. כרך ו'- יצא לאור בשנת 2013, ועסק ברובו בעריכת דין חברתית ברחבי העולם. כרך ז'- יצא לאור בשנת 2014, ועסק ברובו בזכויות אדם בחברה ובמשפט בישראל. כרך ח'- יצא לאור בשנת 2015, ועסק ברובו במאבקים כנגד תפיסות הגמוניות בחברה, במשפט ובפוליטיקה. כרך ט(1)- יצא לאור בשנת 2018, ועסק בנושא החינוך המשפטי. כרך ט'(2)- יצא לאור בשנת 2018 ועסק במשפט ושינוי חברתי כרך י', "מעשיות משפט"- יצא לאור בשנת 2019, וכולל מאמרים על "מאחורי הקלעים" ((ארכאולוגיה משפטית) של מספר פסקי דין משמעותיים ששינו את החברה הישראלית. כרך יא, משפט ותרבות, 2020 כרך יב, 2021 כרך יג, 2022: עוסק במשפט וזכויות בעלי חיים, ובהשפעות הקורונה על המשפט הישראל יציאת כל כרך של "מעשי משפט" לאור מלווה בכנס מיוחד במסגרת סדרת הכנסים "עריכת דין חברתית בישראל". בכל כנס מוצגים נושאים שנדונו בכרך היוצא לאור, לצד נושאים רבים נוספים בתחום המשפט והתיקון החברתי. אתר האינטרנט הרשמי של מעשי משפט מעשי משפט, ברשת החברתית פייסבוק עופר סיטבון, מעשה ראשון, מעשי משפט א, עמ' 11–18
מערכת שיגור אנכי

מערכת שיגור אנכי (באנגלית: Vertical launching system או בקיצור VLS) היא מערכת מתקדמת לשיגור טילים מכלי שיט. כל מערכת שיגור אנכי מכילה מספר תאים, המסוגלים להכיל טיל אחד או יותר המוכן לשיגור. בדרך כלל, כל תא יכול להכיל טיל מסוג אחר וכך לאפשר לכלי השיט גמישות בטעינת כלי הנשק המתאים ביותר למשימה. כמו כן, טילים חדשים המפותחים, מותאמים בדרך כלל למערכת הקיימת המותקנת, ובכך מתאפשר לכלי השיט להשתמש בטילים חדשים מבלי להשקיע בהתאמות מיוחדות. כאשר ניתנת פקודת הירי, הטיל משוגר כלפי מעלה, הרחק מכלי השיט ורק אז פונה ליעדו. בנוסף לכוח אש גדול יותר, המערכת עמידה יותר בפני נזק ואמינה יותר ממערכות קודמות כדוגמת משגר טילים MK13 ומשגר תיבה משוריינת, כמו כן למערכת שטח חתך מכ"ם נמוך. צי ארצות הברית מסתמך באופן בלעדי על מערכת שיגור אנכי במשחתות טילים מונחים וסיירות. המערכת הנפוצה ביותר בעולם היא מערכת שיגור אנכי סימן 41 אשר פותחה על ידי צי ארצות הברית. יותר מ-11,000 תאי מערכת סימן 41 נמסרו או בתהליכי הזמנה, לשימוש ב-186 ספינות, ב-11 חילות ים ברחבי העולם. הדגם המתקדם יותר (סימן 57) נמצא בשימוש במשחתות מסדרת זומוואלט. מערכת מותקנת בצוללת גרעינית של צי ארצות הברית, מאפשר מגוון גדול יותר של כלי נשק בהשוואה לשימוש בצינור טורפדו בלבד. מערכת שיגור אנכי תומכת בשיגור חם, תהליך בו הטיל מוצת כבר בתא, או בשיגור קר, תהליך בו הטיל נפלט מהתא על ידי גז, שאינו חלק מהטיל עצמו ורק אז מוצת. שיגור קר הוא קר יחסית לשיגור חם בו נעשה שימוש במנוע הטיל לצורך הפליטה. מערכת לשיגור חם לא דורשת מנגנון פליטה, אך כן חייבת לעמוד בטמפרטורות גבוהות על מנת שלא יוצתו הטילים בתאים הסמוכים לטיל המשוגר. אוסטרליה איטליה אינדונזיה ארצות הברית בלגיה בריטניה גרמניה דנמרק דרום אפריקה הודו הולנד טורקיה יוון יפן ישראל (סער 5 - 2 × 32 תאים לטילי ברק) נורווגיה ניו זילנד סין סינגפור ספרד פורטוגל צ'ילה צרפת קוריאה הדרומית קנדה רוסיה תאילנד מדיה וקבצים בנושא מערכת שיגור אנכי בוויקישיתוף
פירמין שווגלר

פירמין שווגלר (בגרמנית: Pirmin Schwegler; נולד ב-7 במרץ 1987) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק כקשר בקבוצת וסטרן סידני וונדררס שמחקת בליגת העל האוסטרלית שווגלר החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת לוצרן. בקיץ 2005, הוא הצטרף ליאנג בויז ברן. אחרי שנה אחת בלבד ביאנג בויס, הצטרף למועדון הגרמני באייר לברקוזן. ב-18 ביולי 2009, אחרי שלוש שנים בלברקוזן, שווגלר עבר למועדון היריב מהבונדסליגה, איינטרכט פרנקפורט. שווגלר, ששימש כקפטן הקבוצה במשך שלוש עונות, עזב את פרנקפורט לטובת הופנהיים, בה חתם על חוזה תלת-שנתי. במאי 2017 חתם שווגלר בהנובר 96, העולה החדשה לבונדסליגה. מדיה וקבצים בנושא פירמין שווגלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פירמין שווגלר פירמין שווגלר, באתר Transfermarkt פירמין שווגלר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פירמין שווגלר, באתר Soccerway פירמין שווגלר, באתר WorldFootball.net פירמין שווגלר, באתר National Football Teams פירמין שווגלר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלל היסק

כְּלָלֵי הֶסֵּק (באנגלית: Inference rules, או Rules of inference) הם הכללים הבסיסיים ביותר בלוגיקה ובמתמטיקה, הקובעים מתי מותר לעבור מטענה אחת לטענה אחרת, כלומר להסיק או להוכיח אותה. בלוגיקה של אריסטו, כל אחת מצורות הסילוגיזם היא כלל היסק, למשל זו המתירה לנו לבצע את ההיסק (הטיעון) הבא: כל הברווזים הם עופות. כל העופות הם בעלי כנף. לכן: כל הברווזים הם בעלי כנף. כלל ההיסק הנפוץ ביותר בלוגיקה המודרנית הוא מודוס פוננס, המאפשר לבצע את ההיסק הבא: אם הברווזים עפים אז האגם קפוא. הברווזים עפים, לכן: האגם קפוא. ובהצרנה באמצעות תחשיב הפסוקים: ( 1 ) P → Q ( 2 ) P ∴ Q {\displaystyle {\begin{array}{rl}(1)&P\to Q\\(2)&P\\\hline \therefore &Q\end{array}}} לעיתים מצוין היסק כזה באמצעות הסימן ⊢ {\displaystyle \vdash } , כך: { P → Q , P } ⊢ Q {\displaystyle \{P\to Q,P\}\vdash Q} כלל היסק נפוץ נוסף הוא מודוס טולנס: { P → Q , ¬ Q } ⊢ ¬ P {\displaystyle \{P\to Q,\neg Q\}\vdash \neg P} וכן מקובל לקבל את הקונטרה פוזיטיב ככלל היסק: { P → Q } ⊢ ( ¬ Q → ¬ P ) {\displaystyle \{P\to Q\}\vdash (\neg Q\to \neg P)} כללי היסק מהווים חלק הכרחי ויסודי מכל מערכת מתמטית המאפשרת הוכחות (מערכת דדוקטיבית), לדוגמה תחשיב הפסוקים או תחשיב הפרדיקטים. הפעולה של כלל ההיסק היא תחבירית (סינטקטית) במובהק, ומאפשרת הכרעה אוטומטית (ממוחשבת) לגבי כל טענה, האם כלל ההיסק מאפשר אותה או לא. אמנם, לכללי ההיסק ישנם גם הבטים סמנטיים. דהיינו, במערכות לוגיות מסורתיות, כלל ההיסק משמר אמת: אם ההנחות אמיתיות, גם המסקנה שהוא מאפשר לגזור היא אמיתית. יש להבחין הבחנה חדה בין כללי ההיסק ובין האקסיומות. אקסיומות הן טענות אמיתיות, המשמשות כבסיס לכל היסק במערכת. ואולם כללי ההיסק אינם חלק מן המערכת: הם כללים אודות המערכת, המאפשרים לנו לייצר היסק תקף או להבחין בין היסק תקף ושאינו תקף. משום כך, אין לראות בסימן ⊢ {\displaystyle \vdash } קשר לוגי, ואת הייצוג של הטיעון, { P → Q , P } ⊢ Q {\displaystyle \{P\to Q,P\}\vdash Q} אין לראות כמשפט מתוך השפה שאנו מתארים, אלא כתיאור של קשר בין שלושה משפטים מתוך השפה. אילו היינו מנסים לתפוס את כלל ההיסק כאקסיומה, היינו נגררים לרגרסיה האינסופית אותה מתאר לואיס קרול במאמרו הידוע, מה שהצב אמר לאכילס. ניתן לבנות לתחשיב הפסוקים ולתחשיב הפרדיקטים מערכות הוכחה, שבהן ניתן להוכיח מכל קבוצת טענות נתונה טענות נוספות שנובעות ממנה. מערכות היסק אלה בנויות מכללים סינטקטיים (תחביריים) טכניים בלבד. המערכת הפשוטה ביותר עבור תחשיב הפסוקים היא "מערכת דדוקציה טבעית", המכילה עשרה כללי היסק. עבור כל אחד מחמשת הקשרים היא מכילה כלל הכנסה (Introduction) וכלל הוצאה (Elimination). דוגמה לכלל הכנסה (אינטרודוקציה) להקשר של פסוק התנאי: ( 1 ) P ( 2 ) Q ∴ P → Q {\displaystyle {\begin{array}{rl}(1)&P\\(2)&Q\\\hline \therefore &P\to Q\end{array}}} דוגמה לכלל הוצאה (אלימינציה) להקשר של פסוק ההלחם (הקוניונקציה): ( 1 ) P ∧ Q ∴ P {\displaystyle {\begin{array}{rl}(1)&P\land Q\\\hline \therefore &P\end{array}}} מערכת זו היא נאותה (כלומר, כל נוסחה שניתנת להוכחה, היא אמיתית) ושלמה (כלומר, כל נוסחה אמיתית גם ניתנת להוכחה מקבוצה זו במערכת). גם לתחשיב הפרדיקטים ניתן לנסח מערכת דדוקציה טבעית, ובה נוסיף כללי הכנסה והוצאה עבור שני הכמתים. מה שהצב אמר לאכילס מודוס פוננס מודוס טולנס כלל היסק, באתר MathWorld (באנגלית)