ישראל קרויזר

ישראל קרויזר (נולד ב-21 בנובמבר 1952) הוא יזם ומהנדס בתחום האנרגיה הסולארית ופעיל חברתי ישראלי. קרויזר נולד בשנת 1952 בירושלים, גדל בבית דתי ולמד בישיבת נתיב מאיר. בעל תואר שני בהנדסה מהטכניון. בגיל 27, החל לעבוד כמהנדס בחברת לוז הישראלית, שהקימה את תחנת החשמל הסולארית המסחרית הראשונה בעולם, SEGS I, ליד דאגט, קליפורניה, ב-1985. התחנה הוכיחה שהדבר אפשרי טכנית וכלכלית. החברה הובילה את הטכנולוגיה הסולרית המסחרית היחידה בזמנה, פרבולות סולאריות, ובנתה עוד שמונה שדות סולריים בהספק מותקן כולל של 394 מגווט. נכון ל-2021, שתיים מהתחנות עודנה פעילות. בגיל 31 מונה למהנדס הראשי ובגיל 34 מונה למנכ"ל החברה, שהעסיקה בישראל 500 בני אדם, ובשנת 1986 זכה קרויזר לפרס רוטשילד על "יישום של טכנולוגיות חדישות" ב־1991 לוז פשטה רגל בתקופה בה מחירי הנפט בעולם צנחו וייצור אנרגיה סולארית הפך לא כדאי. אחרי סגירת לוז קרויזר עבד במשך שנה כמהנדס הראשי של מקורות. לאחר מכן הקים חברה לייעוץ וניהול פרויקטים של בנה־הפעל־העבר, הקושרים לשפכים, תחנות התפלה ותחנות כוח. במסגרת חברה זו ניהל את הקמת שלב ב' של השפד"ן, מתקני הטיפול בשפכים בלב השרון, נהריה, עכו, רהט ועוד; מתקן הסינון המרכזי של המוביל הארצי במאגר אשכול, מרכז האנרגיה של קריית הממשלה בירושלים ועוד. ב־2006 הוא הקים עם המשקיע של לוז, ארנולד גולדמן, את ״BrightSource", שפיתחה את תחנות הכוח תרמו־סולאריות בטכנולוגית מגדל שמש. החברה בנתה את תחנת הכוח הסולרית הגדולה בעולם עד כה, באיוונפה שבקליפורניה, בהספק 440 מגווט, וכן את מגדל השמש באשלים, ותחנות כוח נוספות בדובאי ובדרום אפריקה. ב־2021 פרש מ״BrightSource" עם בנו הבכור גיל ויחד הם הקימו את סולארגיק (SolarGik) העוסקת בפיתוח ושכלול של הטכנולוגיה הסולארית הפוטו־וולטאית. בשנת 2022 נקנתה ע״י סולאראדג' אך שומרת על עצמאות מוחלטת. בשנות השמונים שימש כיו"ר ועד ההורים של בית ספר אופק למחוננים וכ 12 שנה בתור יו"ר ועד ההורים של תיכון הרטמן. לאחר מכן היה חבר בוועד ההורים של תיכון פלך לבנות.  בשנת 2023 החליט לצאת למאבק עצמאי על חשבונו ברשת החינוך העצמאי החרדית של אגודת ישראל במטרה שהמדינה תפסיק את התקצובה בניגוד להחלטת הממשלה האוסרת על תקצוב גופים שיש חשש לאיתנותם הפיננסית, שאינם מפוקחים כראוי, שיש בהם אי־סדרים וחשש לביצוע עבירות, וכן שיש חשש שתקציבים שניתנו להם אינם מגיעים ליעדם המקורי. לפי ממצאיו, רשת החינוך לכאורה נמצאת בפועל במצב של חדלות פירעון ועומדת על סף קריסה. הגירעון של הרשת, העומד על היותר מ 350 מיליון שקל, נובע ברובו מאי־הפקדות של כספים לתנאי הפרישה של העובדים. כמו כן, הרשת אינה מדווחת על התחייבויות של מאות אלפי שקלים בשל 74 תביעות שהוגשו נגדה, מתוכן שש ייצוגיות. בנוסף, לעמותה התחייבויות אקטואריות בסכומים גבוהים בשל מענקי פרישה לעובדים בפנסיה תקציבית וכן בשל מענקי היובל, הניתנים פעם בשנה לגמלאים בפנסיה תקציבית. בזמן מלחמת חרבות ברזל, דחף את העיתונאי אבישי בן חיים בהפגנה למען החטופים ליד בית הנשיא. משתייך לזרם הדתי ליברלי. הוריד את הכיפה בגיל 71 בעקבות המחאה נגד הרפורמה המשפטית. נשוי ללני, מתמטיקאית ועורכת לשון, ואב לארבעה. מתגורר בשכונת קטמון בירושלים. שחר אילן, היזם שיצא נגד רשת החינוך החרדית: מזהיר את ההנהלה מאחריות אישית למאות מיליונים, באתר כלכליסט, 31 במרץ 2024 שחר אילן, לך בעקבות הכסף. החרדי, באתר כלכליסט, 11 באפריל 2024 מירב ארלוזורוב, הוא הבין שמשהו לא עובד ברשתות החרדיות, שכר את בכירי עורכי הדין ורואי החשבון בישראל - ויצא למלחמה, באתר TheMarker‏, 22 במרץ 2024 מאיר אלון, בעקבות השמש, חדשות, 29 בדצמבר 1987 תמיכות מתקציב המדינה ועזבונות לטובת המדינה, באתר משרד ראש הממשלה ניהול תקין של עמותות, ‏2002 אבישי בן חיים הותקף פיזית על ידי משפחות החטופים. צפו, באתר סרוגים (בעברית)