laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איזאיאס דה נורוניה

חוסה איזאיאס דה נורוניה (בפורטוגזית: José Isaías de Noronha;‏ 6 ביולי 1874 – 29 בינואר 1963) היה אדמירל בשורות חיל הים הברזילאי, אשר ביחד עם אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו הנהיג את מהפכת 1930 שהדיחה את וושינגטון לואיס מנשיאות ברזיל והביאה לנפילת הרפובליקה הברזילאית הראשונה והחלפתה בחונטה צבאית שהייתה בשלטון למשך 11 ימים עד אשר מסרה סמכויות שלטון דיקטטוריות לידי הנשיא החדש, ז'טוליו ורגאס. נורוניה נולד בריו דה ז'ניירו, בירת האימפריה הברזילאית, בשנת 1874. הוריו היו מנואל מוניז דה נורוניה, גנרל דיוויזיה בכוחות היבשה של הצבא הברזילאי ואשתו, זולמירה אוגוסטה אגייאר. אחיינו של נורוניה, סילביו דה נורוניה, היה שר המלחמה הברזילאי בממשלת גספאר דוטרה בין השנים 1946–1951. בהמשך לרקע הצבאי של משפחתו, נורוניה עלה בדרגות חיל הים הברזילאי, אחד משלוש יחידות הכוחות המזוינים של ברזיל, ועלה לבסוף לדרגת אדמירל בשורות הצי. ראיית המשטר האוליגרכי בברזיל ככזה שהותיר את המדינה רפובליקה שברירית שבה האינטרסים האזוריים של מדינות סאו פאולו ומינאס ז'ראיס התגברו על האינטרסים הלאומיים הובילו את נורוניה לתכנן הפיכה צבאית לצד אוגוסטו פרגוזו ומנה ברטו. ההפיכה יצאה לפועל וקיבלה את הכינוי "מהפכת 1930". במהלכה נכבשה ריו דה ז'ניירו בידי תומכי ההפיכה והנשיא וושינגטון לואיס הודח מתפקידו בעוד נמנע מיורשו המיועד, ז'וליו פרסטס, להישבע לנשיאות. חונטה צבאית הוקמה בראשות נורוניה, אוגוסטו וברטו, שפעלו כטריומווירט בעלי סמכויות דיקטטוריות. 11 ימים לאחר שהחונטה עלתה לשלטון, סמכויותיה הדיקטטוריות נמסרו לפוליטיקאי הפופוליסט, ז'טוליו ורגאס, שהיה מקורב להנהגת ההפיכה. ז'טוליו, עם הפיכתו לדיקטטור, הכריז על חנינה כללית לכל המעורבים בהפיכה ובחונטה הצבאית. לאחר מכן פרש נורוניה לגמלאות ונפטר בריו דה ז'ניירו בשנת 1963. מדיה וקבצים בנושא איזאיאס דה נורוניה בוויקישיתוף
ג'אנג'יאנג

גַ'אנְגְ'יָאנְג (בסינית: 湛江; בפין-יין: Zhànjiāng; מילולית "נהר תכלת") היא נציבות עירונית ועיר נמל במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 6,981,236 תושבים, מתוכם 1,931,455 בשטח האורבני. ערכים מורחבים – הודו-סין הצרפתית, מאה שנות ההשפלה בשנת 1898, בעקבות מאה שנות ההשפלה, סופחה ג'אנג'יאנג להודו-סין הצרפתית ונקראה "קואנג-צ'או-וואן (אנ')". הצרפתים שלטו במובלעת הקטנה עד שנת 1943, כאשר היפנים כבשו את האזור במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה הוחזר האזור לידי הצרפתים עד שנת 1946, כאשר הועברה רשמית לסין. לאחר שהוחזרה לסין, הסינים שינו את שם העיר לג'אנג'יאנג משמה הקודם. מאז הקמת הרפובליקה העממית, ג'אנג'יאנג התעשרה בכלכלתה בזכות הקמת תחנות רכבת רבות ומבנים אחרים. ג'אנג'יאנג משתרעת על פני 13,225 קמ"ר בקצה הדרום-מערבי של גואנגדונג וגובלת מצפון-מזרח בנציבות העירונית מאומינג (אנ'), מצפון-מערב במחוז האוטונומי גואנגשי ומשאר הכיוונים בים סין הדרומי, מרוחקת כ-362 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז גואנגג'ואו בחצי האי לייג'ואו (אנ'), מול חופי האי האינאן. נציבות ג'אנג'יאנג מורכבת מ-4 מועצות, 2 נפות ו-3 נפות עירוניות. נמל ג'אנג'יאנג הוא אחד מן הנמלים הדרומיים ביותר בחופי סין היבשתית. הנמל נבנה בשנת 1956 והיה למעשה הנמל המודרני הראשון שתוכנן ופותח לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין. הוא אחד מן שמונת הנמלים הגדולים ביותר בסין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כדורגל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר בג'אנג'יאנג. בעיר יש את האצטדיון האולימפי הראשי של ג'אנג'יאנג, הכולל כ-40,000 מקומות ישיבה. לג'אנג'יאנג יש 6 ערים תאומות: אוסטרליה קיירנס, קווינסלנד, אוסטרליה (מ־25 באוגוסט 2004) רוסיה סרפוחוב (אנ'), מוסקבה, רוסיה (מ־24 במאי 2007) דרום אפריקה עיריית מחוז אילמבה (אנ'), קוואזולו-נטאל, דרום אפריקה (מ־24 באוקטובר 2009) אקוודור סמבורונדון (אנ'), מחוז גואייס, אקוודור (מ־18 בנובמבר 2011) אוסטרליה ג'רלדטון רבתי (אנ'), אוסטרליה המערבית, אוסטרליה (מ־23 במרץ 2013) ארצות הברית אטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית (מ־23 באפריל 2014) מדיה וקבצים בנושא ג'אנג'יאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'אנג'יאנג ג'אנג'יאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China: Guăngdōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de האתר הרשמי של נמל ג'אנג'יאנג מידע על נמל ג'אנג'יאנג, באתר WPS ערים תאומות של ג'אנג'יאנג
ג'ון מק'לאגלין

ג'ונתן מק'לאגלין (באנגלית: Jonathan McLaughlin; נולד ב-27 בספטמבר 1982) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ופסנתרן אמריקאי. מק'לאגלין נולד וגדל בעיר אנדרסון, אינדיאנה. מק'לאגלין החל ללמוד שיעורי פסנתר קלאסיים בגיל צעיר. אף על פי שאיבד את העניין בכלי במהלך התיכון בגלל תאונה שפגעה בשני מפרקי כף ידו, במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון החל לשלב את כישורי הפסנתר שלו במוזיקת פופ ונשמה .1 מק'לאגלין למד מוזיקה באוניברסיטת אנדרסון. בשנת 2003 הוציא לאור באופן עצמאי את האלבום Up Until Now. בשנת 2005 חתם על חוזה הקלטות עם איילנד רקורדס. שיריו של מק'לאגלין הופיעו בכמה סרטים הוליוודיים: ממלכת טראביתיה, החוק על פי ג'ורג'יה ומכושפת. השיר "So Close" היה מועמד בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-80, ומק'לאגלין אף ביצע את השיר בטקס. במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים ויוצרים רבים - ביניהם קלי קלרקסון, שרה ברליס, ג'ייסון מראז, דה-דרים, כריסטופר סטיוארט, ביונסה, דמי לובאטו ובילי ג'ואל. 2007: Indiana 2008: OK Now 2011: Forever If Ever 2012: Promising Promises 2013: Holding My Breath 2015: Like Us 2018: Angst & Grace 2003: Up Until Now 2004: Jon McLaughlin (The Early Recordings) 2005: Songs I Wrote and Later Recorded 2007: Industry 2013: Exclusive B-Sides (3 Song Bundle) 2013: Holding My Breath EP – (String Version) 2014: The Christmas EP 2017: Red and Green EP 2020: Christmas Time EP מדיה וקבצים בנושא ג'ון מק'לאגלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון מק'לאגלין ג'ון מק'לאגלין, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון מק'לאגלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון מק'לאגלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון מק'לאגלין, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון מק'לאגלין, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון מק'לאגלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון מק'לאגלין, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון מק'לאגלין, באתר Songkick (באנגלית) "Jon McLaughlin signs new album deal with Razor & Tie". Razor & Tie. אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
יעל רגב

יעל רגב (נולדה ב־1 באוגוסט 1983) היא עיתונאית, יוצרת תוכן ישראלית והעורכת הראשית של העיתון הג'רוזלם פוסט לייט. מתמחה בין היתר בתחומי הלייף סטייל. רגב נולדה בהוד השרון וגדלה במושב מגשימים, לאב כלכלן ואמא מהנדסת מכונות. בנעוריה למדה בבית הספר התיכון מקיף יהוד במגמת הדרמה והתיאטרון. לאחר השירות הצבאי בחיל האוויר החלה רגב את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לספרות אנגלית ותיאטרון. כבר במהלך לימודיה רגב עיצבה ותפרה פריטי אופנה ומכרה אותם ביריד המעצבים בדיזנגוף סנטר. בשנת 2006 החלה לכתוב על תחום האופנה עבור אתר התוכן נענע 10. בשנים 2008–2010 כתבה רגב במגזינים השונים מבית ידיעות אחרונות: שבועון לאשה, זמנים מודרניים ועוד. בעיתון לאשה יזמה וכתבה את הטור Eat Girl שהופיע גם באתר האינטרנט ועסק בשילוב בין דימוי גוף לאופנה. בהמשך כתבה בנושאי אופנה שונים לאתר התוכן Xnet. במקביל, כתבה את בלוג האופנה "קלבה אין גלאם טאון" שהוקדש לאופנה וטרנדים. בשנת 2009 מונתה רגב לעורכת האופנה והסלבס של מגזין קוסמופוליטן בגרסתו הישראלית מבית הג'רוזלם פוסט. בשנת 2010, לאחר שניהלה קמפיין ברשתות החברתיות שקרא למנות אותה לתפקיד מונתה רגב למנהלת הקריאייטיב של מותג האופנה ml (לשעבר "מתאים לי") והקימה עבורם את מותג האופנה לצעירות Mlly. בשנת 2012 חזרה רגב לקבוצת הג'רוזלם פוסט ומונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין קוסמופוליטן ועורכת האופנה של הקבוצה. בשנת 2013 היא השיקה את המגזין המודפס Gift שהוקדש לנושאי השראה ויצירה. בסוף שנת 2014 מונתה לעורכת הראשית של מוסף סגנון מעריב ועורכת מוסף הסטייל המרכזי של הג'רוזלם פוסט. החל משנת 2018 רגב היא העורכת הראשית של השבועון הישראלי ג'רוזלם פוסט לייט. לאורך השנים רגב השתתפה במגוון תוכניות ופאנלים בטלוויזיה. היא השתתפה כחברת פאנל בשתי עונות של תוכנית "העשירייה" בערוץ האופנה בשנים 2011–2012 ובפאנל התוכנית אחת שיודעת בהנחיית לירון ויצמן (2017). כמו כן, הייתה בעלת פינת אופנה בתוכנית "חדשות הבידור" של הוט (2012). החל משנת 2018 היא בעלת פינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה גלית ואילנית מבית קשת 12, שם היא ידועה בכינוי "יעלית". בשנת 2021 החלה להנחות את הפודקאסט "ידועים בציבור" לצד איש התקשורת ניב גלבוע. יעל רגב היא רווקה ומתגוררת ברמת גן. היא אחייניתו של המשורר גיורא פישר. לאורך השנים רגב דיברה ופעלה בנושאי דימוי גוף ומשקל. רגב היא חלק מצוות המתנדבות של פרויקט סלעית, פרויקט שמסייע לנשים שנמצאות במעגל הזנות בישראל. יעל רגב, ברשת החברתית פייסבוק יעל רגב, ברשת החברתית אינסטגרם יעל רגב, סרטונים בערוץ היוטיוב "סליחה, יש לכם את השאנל הזה במידה 48?", באתר ynet, 14 בינואר 2010 איתי יעקב, אני שמנה? אמא'שך שמנה!, באתר Xnet‏, 18 במאי 2005 לילי שרצקי אלמליח, ‏"לנשים גדולות מגיע אותו היצע בדיוק כמו לרזות", באתר ‏מאקו‏, 20 בדצמבר 2010 אפרת אהרוני, ‏רשת ml משיקה מותג חדש לצעירות בהשקעה של 3.5 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2011 דוד אברהם‏, מעריב משיק מחדש את מוסף "סגנון", באתר וואלה, 15 בדצמבר 2014 גלית ואילנית, ‏גלית גוטמן יוצאת להגנת שר פיטנס, באתר ‏מאקו‏, 11 בדצמבר 2020 ידועים בציבור - YouTube, באתר www.youtube.com ירדן מיינפלד-דיזנגוף, לא רק שמנופוביה ומשקל. יעל רגב: "לשלב נשים שמנות בזכות מי שהן", באתר Xnet‏, 19 בדצמבר 2019 סלעית – מערך טיפול תמיכתי לנשים במעגל הזנות
יונדאי איוניק 5

יונדאי איוניק 5 (בקוריאנית: 현대 아이오닉 5; באנגלית: Hyundai Ioniq 5) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור תחת מותג איוניק משנת 2021. היא הוצגה בפברואר 2021. בשנת 2019 הציגה יונדאי דגם קונספט מקדים בשם יונדאי 45 EV. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה האיוניק 5 מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות. איוניק 5 כוללת שתי אפשרויות ליחידות הנעה: מנוע חשמלי יחיד (הנעה אחורית) המספק כ-170 כוחות סוס, או שני מנועים חשמליים (הנעה כפולה) המספקים כ-235 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות (בגרסת הנעה אחורית) או 6.1 שניות (בגרסת הנעה כפולה) ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 58.2 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 612 קילומטרים (בגרסת הנעה אחורית) או 542 קילומטרים (בגרסת הנעה כפולה). מנוע חשמלי יחיד (הנעה אחורית) המספק כ-217 כוחות סוס, או שני מנועים חשמליים (הנעה כפולה) המספקים כ-302 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 7.4 שניות (בגרסת הנעה אחורית) או 5.2 שניות (בגרסת הנעה כפולה) ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 72.6 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 481 קילומטרים (בגרסת הנעה אחורית) או 643 קילומטרים (בגרסת הנעה כפולה). את האיוניק 5 ניתן לטעון במטען ביתי בהספק 10.5 קילוואט המטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 4 שעות ו-59 דקות, ואת סוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 6 שעות ו-9 דקות. במטען ציבורי מהיר בהספק 50 קילוואט ניתן להטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה מ-0 ל-80 אחוז בתוך 45 דקות ואת סוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-100 אחוז בתוך 56 דקות, במטען ציבורי בהספק 350 קילוואט ניתן להטעין את סוללת ה-58.2 קילוואט שעה וסוללת ה-72.6 קילוואט שעה מ-0 ל-80 אחוז בתוך 17 דקות. האיוניק 5 קיבלה את התואר "מכונית השנה" לשנת 2021 מגזין אוטו אקספרס. האיוניק 5 קיבלה את "פרס עיצוב השנה" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס. האיוניק 5 קיבלה את התואר "המכונית החשמלית הפרמיום של השנה" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס. האיוניק 5 קיבלה את התואר "מכונית החברה בגודל בינוני" לשנת 2021 על ידי מגזין אוטו אקספרס. מבט קדמי מבט אחורי מבט צדדי פנים המכונית טעינת האיוניק 5 קיה EV6 מדיה וקבצים בנושא יונדאי איוניק 5 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי איוניק 5 (בעברית) אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי איוניק 5 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי איוניק 5 (בקוריאנית) אביעד רייס, איוניק 5 מול טסלה מודל 3: השוואה נכונה?, באתר מגזין רכב חשמלי, 01 ביוני 2021 אלדד מנורי, יונדאי איוניק 5 החדש 2021 - התרשמות ראשונית, באתר פורטל הרכב גיר, 29 ביולי 2021 תומר הדר, טוענת לכתר: החשמלית של יונדאי פוגעת בול, באתר כלכליסט, 2 באוגוסט 2021 אוהד אסטון, יונדאי איוניק 5 – מבחן דרכים, באתר מגזין רכב חשמלי, 23 באוגוסט 2021 יונדאי איוניק 5, באתר טופ גיר, 3 באוגוסט 2021 אביעד רייס, יונדאי חושפת את האיוניק 5, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏23 בפברואר 2021 ג'ון בלץ סניידר, Hyundai reveals retrofuturistic 45 EV hatchback concept at Frankfurt, באתר אוטובלוג, ‏10 בספטמבר 2019 cartube, מבחן ריסוק NCAP לאיוניק 5 החשמלית, יאריס קרוס ולטוסון החדש, באתר cartube מכונית השנה 2021: יונדאי איוניק 5, באתר אוטו אקספרס, ‏07 ביולי 2021 מכונית חשמלית פרימיום של השנה 2021: יונדאי איוניק 5, באתר אוטו אקספרס, ‏07 ביולי 2021 מכונית החברה בגודל בינוני של השנה 2021: יונדאי איוניק 5, באתר אוטו אקספרס, ‏07 ביולי 2021
יחסי זמביה–צרפת

יחסי זמביה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין זמביה וצרפת. צרפת מקיימת יחסים מצוינים עם זמביה, המבוססת על הרצון המשותף של שתי המדינות לתרום ליציבות ופיתוח אפריקה. שגרירות צרפת בלוסקה מוסמכת לשוק המשותף למזרח ודרום אפריקה (COMESA), ארגון אזורי בו צרפת השתתפה כמשקיפה מאז 2003. לאחר בחירתו בינואר 2015 התקבל הנשיא אדגר לונגו בשנת 2016 בביקור רשמי אצל הנשיא פרנסואה הולנד, בביקורו הראשון של ראש מדינת זמביה מאז 1983. במהלך ביקור זה נחתמו כמה הסכמי שותפות בין צרפת לזמביה. סגולן רויאל, השרה לאיכות הסביבה, האנרגיה והים, האחראית על קשרי אקלים בינלאומיים, ביקרה בזמביה באוגוסט 2015 לקראת COP21, ושוב במאי 2016 לפגישה השנתית של הבנק לפיתוח אפריקה (AfDB). שר האוצר של זמביה, פליקס מוטאטי, ביקר בפריז ב-23 בינואר 2017 ונפגש עם מקבילו מישל סאפין. שר המדינה הצרפתי לפיתוח ז'אן מארי לה גואן ביקר בלוסקה ב-2 וב-3 במרץ 2017 ונפגש עם סגן הנשיא אינונגה ווינה ושר האוצר פליקס מוטאטי. בסוף פברואר 2018 ביקר שר הדייג ובעלי החיים של זמביה קמפמבה מולנגה בתערוכה החקלאית הבינלאומית בפריז. הסחר מוגבל בין שתי המדינות (סחר דו צדדי של 36 מיליון אירו בשנת 2018: הייצוא הצרפתי לזמביה הסתכם ב-27.5 מיליון אירו לעומת 8.5 מיליון אירו בייבוא מוצרים זמביים לצרפת). עודף הסחר בצרפת צנח ב-6% בין 2014 לשנת 2018. הייצוא הצרפתי כולל בעיקר מכירת ציוד מכני, חשמלי ואלקטרוני. צרפת מייבאת מוצרים מיוצרים וחקלאיים מזמביה. כ-40 עסקים צרפתיים עובדים במדינה. מספר חוזים זכו בשנת 2016 ובשנת 2017 בנוגע לאנרגיה מתחדשת ותשתיות. תמיכה צרפתית בזמביה משתמשת לראשונה בערוצים אירופיים ורב-צדדיים: הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה: 296.7 מיליון דולר לתקופה 2014–2016, אליה צרפת הייתה התורמת השנייה בגודלה אחרי ארצות הברית (עם 38 מיליון דולר, או 13%). קרן הפיתוח האירופית (EDF) לשנים 2014–2020: 484 מיליון אירו (נתח צרפתי: 17%), תוך עדיפות לאנרגיה, חקלאות וממשל. באופן דו-צדדי, AFD, סוכנות הפיתוח הצרפתית) פעילה בזמביה מאז 2006, וההתחייבויות הכוללות שלה עומדות על 180 מיליון אירו (כולל 34 מיליון אירו מפרופרקו, חברת הבת שלה למגזר הפרטי). ל-AFD משרד שדה בלוסקה, הפעיל בתחומי המפתח של תחבורה, אנרגיה, מים ותברואה. מבחינת הדיפלומטיה הלשונית והתרבותית, זוהו שלושה מוקדים: (1) תמיכה בפרנקופוני; צרפתית היא השפה הזרה המובילה הנלמדת בזמביה; (2) פעולה תרבותית שמיושמת בראש ובראשונה על ידי אליאנס פרנסייז בלוסקה כמרכז התרבות הראשי של הבירה; (3) יישום פרויקטים להחלפות ושותפויות בין אוניברסיטאות, בתי ספר להנדסה בפרט. בית הספר הצרפתי בלוסקה הוא גם תורם מרכזי בהסברה הצרפתית. שיתוף הפעולה הצבאי מתמקד בעיקר בהוראת צרפתית באקדמיה הצבאית של זמביה בקאבווה ובהכשרת יחידות זמביות לפרוס בפעולות שמירת שלום. זמביה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. צרפת מחזיקה בזמביה שגרירות בלוסקה. מדיה וקבצים בנושא יחסי זמביה–צרפת בוויקישיתוף יחסי זמביה–צרפת, באתר משרד החוץ הצרפתי יחסי זמביה–צרפת, באתר משרד החוץ הצרפתי
אנה מריה גרארדי

אנה מריה גרארדי (באיטלקית: Anna Maria Gherardi ‏ 15 באוקטובר 1939, בולוניה – 5 באוקטובר 2014, רומא) הייתה שחקנית איטלקייה. גרארדי, שנולדה בבולוניה, למדה בבית הספר לדרמה של "התיאטרון הקטן" במילאנו, ועלתה לראשונה על הבמה בשנת 1960, בגיל 20, בטרגדיה "אדלקי" לצד ויטוריו גסמן . בהמשך הייתה פעילה בתיאטרון ניסיוני, ועבדה עם במאים בולטים כמו לוקה רונקוני ומאוריציו סקאפרו. בסרטים היא לוהקה לעיתים קרובות לתפקידי דמות, והיא עבדה בין היתר עם ברנרדו ברטולוצ'י, פרנקו בטיאטו ופסקוולה פסטה קמפניל. היא הייתה פעילה גם כשחקנית קולית בסרטים תיעודיים ודרמות רדיו, ובדיבוב שורות בסרטים זרים. מדיה וקבצים בנושא אנה מריה גרארדי בוויקישיתוף אנה מריה גרארדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה מריה גרארדי, באתר AllMovie (באנגלית) אנה מריה גרארדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יחסי גרמניה–זמביה

יחסי גרמניה–זמביה הם יחסי החוץ בין גרמניה וזמביה. הרפובליקה הפדרלית של גרמניה קיימה יחסים דיפלומטיים עם זמביה מאז שזו קיבלה עצמאות ב-24 באוקטובר 1964. ממשלת גרמניה תומכת גם בעבודה של כמה ארגונים לא ממשלתיים וארגונים במגזר הפרטי בזמביה. לפרידריך-אברט-סטיפטונג משרד בלוסקה ומבצע צעדים חברתיים-פוליטיים במדינה. בנובמבר 2018 ממשלת גרמניה וממשלת זמביה סיכמו בהצלחה משא ומתן על שיתוף פעולה לפיתוח. בשנת 2017, הייבוא גרמניה מזמביה הסתכם בשווי של 54 מיליון אירו. באותה שנה, הייצוא הגרמני לזמביה הסתכם בכ-62.1 מיליון אירו. משלחות סחר גרמניות מבקרות באופן קבוע בזמביה. זמביה מתעניינת מאוד במוצרים גרמניים, בייחוד במכונות, כלי רכב, מוצרים כימיים, וטכנולוגיית מדידה ובקרה. זמביה היא מדינה שותפה מרכזית לשיתוף פעולה לפיתוח גרמני. מימון של 62.98 מיליון אירו ניתן לתקופת 2019–2020. המטרות העיקריות של שיתוף הפעולה הגרמני-זמבי הן צמצום העוני, קידום ממשל תקין ושיפור התנאים החברתיים והפוליטיים. הגנה על זכויות אדם, שוויון בין המינים, מניעת HIV / איידס והגנה על הסביבה והמשאבים הם מגזרים רוחביים בכל תחומי העדיפות של שיתוף פעולה זה. שיתוף הפעולה התרבותי של גרמניה עם זמביה מתמקד בספורט (מאמנים לטווח קצר / ארוך, תרומות ציוד וארגון טורנירי כדורגל לנוער), כמו גם בטיולי מידע ובקורסי הכשרה לפוליטיקאים, פקידים, עובדי תרבות ועיתונאים זמביים אל או בגרמניה. זמביה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין. גרמניה מחזיקה בזמביה שגרירות בלוסקה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–זמביה בוויקישיתוף יחסי גרמניה–זמביה, באתר משרד החוץ הפדרלי יחסי גרמניה–זמביה, באתר משרד החוץ הפדרלי יחסי גרמניה וזמביה, באתר משרד החוץ של זמביה שגרירות זמביה בברלין שגרירות גרמניה בלוסקה
יוסף ישראל

הרב יוסף חיים ישראל הוא דיין, רבה הראשי של קזבלנקה, ואב בית הדין של מרוקו. נולד בתטואן, צאצא לרב יצחק בן וואליד. הוא משמש בתפקיד מאז עזיבת הרב אהרון מונסונגו את מרוקו בשנת 2010, ולפני כן כיהן כדיין בקזבלנקה החל משנת 1987. כתב מספר חיבורים הלכתיים שנותרו עדיין בכתב יד. כאב בית הדין של קזבלנקה, הרב ישראל הוא הסמכות הדתית היהודית העליונה במרוקו, למרות שבתפקידו לא הוגדר כך מלכתחילה. לאחר הפרסומים שלפיהם מונה כביכול הרב יאשיהו פינטו לאב בית הדין של מרוקו בשנת 2019, הביעו רבים מחברי הקהילה היהודית המקומית תמיכה בבחירת הרב ישראל לרבה הראשי של המדינה, ודחו את האפשרות של בחירת הרב פינטו לתפקיד. לשם כך, הוקמה עצומה לתמיכה ברב ישראל, שעליה חתמו כ-400 חברים בקהילה. בעצומה נכתב בין היתר כי על פי הכללים המקובלים, על הרב הראשי להתגורר דרך קבע במרוקו ולהיות בעל סמיכה לדיינות, להכיר את צורכי הקהילה ולהיות דובר את השפה המקומית - התנאים החסרים לרב פינטו. עוד הביעו דאגה בעצומה על הניסיון להציג את המינוי של הרב פינטו כמינוי של מלך מרוקו, וציינו את עברו הפלילי של הרב. מצד אנשיו של הרב פינטו נטען כי המינוי הוא בחסות של סרג' ברדוגו, מזכ"ל הקהילות היהודיות במרוקו. אולם בראיון שהעניק האחרון אמר כי מינויו של הרב פינטו לרב ראשי אינו אפשרי. בפברואר 2021 שלח הרב ישראל מכתב מחאה לרב יאשיהו פינטו, שבו הוא מבקש ממנו לחדול להשתמש בתארים שלא שייכים לו. Morocco to Improve Role of Casablanca Hebrew Chamber in Civil Cases, באתר Morocco world news Maroc : la nomination du nouveau grand rabbin divise, באתר Times of Israel
יהדות אוגנדה

יהדות אוגנדה כוללת קהילה של שבט אבאיודאיה הטוענת כי הם ממוצא יהודי. בנוסף הייתה באוגנדה, עד לקבלת עצמאותה קהילה של כ-40 משפחות. חלקם היו פקידים יהודים שעבדו עבור ממשל אוגנדה הבריטית, וחלקם היו סוחרים יהודים, יוצאי יהדות קוצ'ין. כמה מאות ישראלים התגוררו באוגנדה עד לניתוק היחסים הדיפלומטיים עם המדינה בתחילת 1972. הקהילה הישראלית כללה עובדים של "סולל בונה" וחברות נוספות שפעלו במדינה, ואנשי מערכת הביטחון שסיפקו סיוע ביטחוני והדרכה לצבא אוגנדה. ערך מורחב – אבאיודאיה אַבָּאיוּדָאיָה היא קבוצה אתנית מגויירת במזרח אוגנדה המהווה את רוב יהדות אוגנדה. בשנת 2002 הגיעה משלחת של רבנים קונסרבטיבים מארצות הברית שערכו גיור לחברי הקהילה. נכון ל-2012, הקהילה מוכרת כיהודית על ידי רבנים מהיהדות הרפורמית והקונסרבטיבית, אך לא מהזרם האורתודוקסי, שאינם מכירים בגיור שאינו אורתודוקסי. בינואר 2021, קבע משרד הפנים של ישראל שאין להכיר בקהילת יהודי אוגנדה כזכאית לעלות לישראל מתוקף חוק השבות, על אף שהיא כבר הוכרה ככזו על ידי הסוכנות היהודית ב-2016. שפותיה של הקהילה הם הלוגנדה, לוגוורה, לוסוגה ואנגלית, אם כי יש בהם שלמדו עברית. יחסי חוץ של ישראל תוכנית אוגנדה החלטת האספה הכללית של האו"ם 3379 המסע אל האבאיודאיה: סיפורה של הקהילה היהודית במזרח אוגנדה, באתר חדשות 13, 7 ביוני 2019 ד. כרמל, ...כי מאוגנדה תצא עליה, מעריב, 9 באוקטובר 1962 אברהם פלג, משרב אוגנדה לחופי אשדוד, מעריב, 12 במאי 1961 עוד 100 ישראלים חזרו אמש מאוגנדה, מעריב, 31 במרץ 1972 אסף סולטן, אוגנדה: יהודים בלב אפריקה, באתר מסע אחר, ‏מרץ 2016 ג'ודי מלץ, משרד הפנים לבג"ץ: יהודי אוגנדה אינם זכאים לעלות לישראל מתוקף חוק השבות, באתר הארץ, 25 בינואר 2021
סאלי אלי-מונטארי

סאלי אלי-מונטארי (נולד ב-27 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת הקשר. אלי-מונטארי השתתף עם נבחרת גאנה הצעירה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2002, הוא הגיע עם נבחרתו עד לשלב הגמר וזכה בתואר "פוטנציאל הטורניר". מיד לאחר הטורניר הוזמן אלי-מונטארי למבחנים בקבוצת מנצ'סטר יונייטד שאומנה על ידי אלכס פרגוסון. פרגוסון הזמין את השחקן לשלושה ימים של התרשמות, לאחר שלושת הימים האלו הודיע המאמן כי הוא מעוניין לבחון את אלי-מונטארי לעוד מספר ימים. אלי-מונטארי לא רצה לחכות לימי האימון הנוספים וחתם בקבוצת אודינזה האיטלקית שאותה הצעיד להשתתפות היסטורית בליגת האלופות. בעקבות היכולת שהציג דרשו אוהדי יובנטוס להחתימו אך הוא סירב בטענה כי טוב לו במקום שבו הוא נמצא. לאחר 5 עונות באודינזה, ב-30 במאי 2007 חתם לחמש שנים בפורטסמות' מהפרמייר ליג עבור 7 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-11 באוגוסט נגד דרבי קאונטי בתיקו 2-2, במהלך העונה הבקיע את שער הניצחון בפנדל נגד מנצ'סטר יונייטד בגביע, שהוביל לזכייה בסיום העונה בגביע האנגלי. במהלך העונה היה שחקן הרכב קבוע. ב-24 ביולי 2008 חתם באינטר מילאנו עבור 14 מיליון יורו. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות איטליה, הגביע האיטלקי, פעמיים בסופר קאפ האיטלקי, אליפות העולם לקבוצות, וליגת האלופות. ב-26 בינואר 2011 הושאל לסנדרלנד עד סוף העונה. ב-31 בינואר 2012 הושאל למילאן עד סוף העונה. ב-19 בפברואר הבקיע את שערו הבכורה בקבוצה בניצחון 3-1 על צ'זנה. ב-1 ביולי 2012 חתם באופן קבוע במילאן. ב-30 ביוני 2015 שוחרר ממילאן לאחר 3 עונות בקבוצה. ב-28 ביולי 2016 חתם באל-איתיחאד הסעודית. ב-24 בינואר 2017 חתם בפסקארה האיטלקית עד לסוף העונה. ב-22 בפברואר 2018 חתם בדפורטיבו לה קורוניה מליגת העל הספרדית. ב-1 בפברואר 2019 חתם באלבסטה במדיה פרש ממשחק פעיל. מדיה וקבצים בנושא סאלי אלי-מונטארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאלי אלי-מונטארי (באנגלית) סאלי אלי-מונטארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאלי אלי-מונטארי, באתר Transfermarkt סאלי אלי-מונטארי, באתר Soccerway סאלי אלי-מונטארי, באתר BDFutbol סאלי אלי-מונטארי, באתר WorldFootball.net סאלי אלי-מונטארי, באתר National Football Teams סאלי אלי-מונטארי, באתר FootballDatabase.eu
קיה EV6

קיה EV6 (באנגלית: Kia EV6) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי קיה משנת 2021. היא הוצגה בשנת 2021. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-EV6 מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות. ה-EV6 כוללת ארבע אפשרויות למנועים. מנוע חשמלי המספק כ-167 כ"ס ומומנט מרבי של 36.5 קג"מ. סוללת ליתיום יון בקיבולת 58 קוט"ש. שני מנועים חשמליים המספקים יחד כ-235 כ"ס ומומנט מרבי של 61.7 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.2 שניות. סוללת ליתיום יון בקיבולת 58 קוט"ש. מנוע חשמלי המספק כ-229 כ"ס ומומנט מרבי של 36.5 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 7.4 שניות. סוללת ליתיום יון בקיבולת 77.4 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 528 ק"מ. שני מנועים חשמליים המספקים יחד כ-325 כ"ס ומומנט מרבי של 61.7 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.2 שניות. סוללת ליתיום יון בקיבולת 77.4 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 506 ק"מ. מערכת הטעינה של קיה EV6 מאפשרת טעינה מעמדות טעינה בקיבולות של 400 עד 800 וואט, טעינה הסוללה ממטען בקיבולת 800 וואט מאפשרת טעינה מ-20% ל-80% בתוך 18 דקות. במטען בקיבולת 400 וואט המערכת שואבת קיבולת של קרוב ל-800 וואט בכדי לזרז את הטעינה. הסוללה מאפשרת להטעין מחשב נייד ועוד מכשירים ביתיים דרך סוללת הרכב. בנוסף ניתן לטעון רכב חשמלי אחר בעת חירום באמצעות הסוללה של קיה EV6 בתנאי שקיבולת הסוללה מעל 20%. גרסת ה-GT היא גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לגרסה הבסיסית גרסה זו בעלת מראה ועיצוב ספורטיבי ומתלים והיגוי המתאים למכונית ספורט. ה-GT כוללת שני מנועים חשמליים המספקים כ-577 כ"ס (430 קילוואט). ה-GT מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 260 קילומטרים לשעה. ב-30 במרץ 2021 חשפה קיה את כל הפרטים על ה-EV6 וגם חשפה את גרסת ה-GT. בתחרות שנעשתה בין: קיה EV6 GT לבין למבורגיני אורוס, מרצדס AMG GT, פורשה 911 טארגה 4, פרארי קליפורניה T ומקלארן 750S, בדקו יצרני מכוניות אלו את התאוצה של מכונית המונעת באמצעות מנוע חשמלי על פני מכונית המנונעת באמצעות מנוע בעירה פנימית ואכן הקיה EV6 GT החשמלית עקפה את מכונית המונעות במנוע בנזין. תחרות זאת הראתה לעולם שעדיף מכונית חשמלית מאשר מכונית המונעת במנוע בנזין כאשר התוצאות הם אי זיהום אוויר והאצה טובה יותר לעומת מנועי הבנזין. מבט קדמי מבט אחורי מבט לצד גרסת ה-GT גרסת ה-GT-ליין יונדאי איוניק 5 מרצדס-בנץ EQS מדיה וקבצים בנושא קיה EV6 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיה EV6 (באנגלית) אביעד רייס, קיה מציגה את ה-EV6, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏15 במרץ 2021 חשיפה ראשונה: קיה EV6 החשמלי - קרוסאובר חשמלי ייעודי, באתר קארטיוב, ‏15 במרץ 2021 cartube, מבחני ריסוק 2022 NCAP לקיה EV6, פיג'ו 308 החדשה, וולוו C40 ועוד, באתר cartube חזי גורן, נחשף טווח הנסיעה של קיה EV6, באתר פורטל הרכב גיר, ‏22 ביולי 2021 אביעד רייס, קיה חושפת פרטים על ה-EV6, עם גרסאות נוספות, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏31 במרץ 2021 אביעד רייס, צפו בסרטון: קיה EV6 החדש נותן בראש למכוניות-על, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏02 באפריל 2021