laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלוז 12 תיבות

בלוז 12 תיבות הוא מהלך הרמוני נפוץ בסגנון הבלוז ובסגנונות המוזיקליים המושפעים ממנו. מהלך זה- כפי שמשתמע משמו- מורכב משתים עשרה תיבות, המחולקות לשלושה משפטים בני ארבע תיבות. המאפיין הבולט והייחודי ביותר לבלוז הוא השימוש באקורד דומיננטי על הטוניקה, וכן על הדרגה הרביעית של הסולם. כך נראה בלוז 12 תיבות טיפוסי, בגרסתו המוקדמת (דוגמה בסולם C): מהלך זה נחשב לבלוז הבסיסי, והוא נפוץ בסגנונות הבלוז וה R&B בגרסה זו או בשינויים קלים שלה. עם שגשוגו של זרם הבי בופ בג'אז האמריקני, נכתבו קטעי ג'אז וסטנדרטים רבים שהתבססו על הבלוז, אך הוסיפו לו מהלכי 2-5-1 שניוניים, האופייניים לזרם הבי-בופ הכרומטי והפונקציונלי יותר. כך נראית הגרסה הנפוצה של הבלוז הטיפוסי לזרם הבי-בופ: בגרסה זו נשמר המבנה של הבלוז וכן חלק מאיכויותיו ההרמוניות: הדגש על אקורדים דומיננטיים עומד על כנו. לעומת זאת, אופיו הסטטי והפלגאלי, ולמעשה אופיו העממי יותר של הבלוז הבסיסי, הולך לאיבוד בגרסת הבי-בופ, שהופכת את המהלך למודרני ועשיר יותר מבחינה הרמונית. בקרב מוזיקאי ג'אז רבים גרסה זו היא המקובלת והנפוצה ביותר לנגינה. גרסה נפוצה נוספת של הבלוז בן 12 התיבות היא הבלוז המינורי. מהלך זה בנוי באותו אופן, אך הוא מבוסס על סולם מינורי, ויש בו שינויים קלים של הדרגות. הבלוז המינורי נפוץ בסגנון ה R&B ובענפיו. כך נראה מהלך בלוז מינורי טיפוסי (דוגמה בסולם Cm): ישנן דוגמאות גם של קטעי בלוז בני 16 תיבות, אשר מתבססים באופן מובהק על המהלך ההרמוני של הבלוז בן 12 התיבות (לדוגמה Soul Station מאת האנק מובלי, וכן Watermelon Man המפורסם מאת הרבי הנקוק). מדיה וקבצים בנושא בלוז 12 תיבות בוויקישיתוף
MAPK

Mitogen-activated protein kinase (קינאזות חלבון מופעלות-מיטוגן) ובקיצור MAPK ‏(EC 2.7.11.24), הם אנזימים המזרחנים (קינאזות) קבוצת OH בחומצות האמינו סרין ותריאונין. אנזימי MAPK מעורבים בהנחיית התגובות התאיות למגוון גירויים כדוגמת מיטוגנים, עקה אוסמוטית, עקת חום וציטוקינים פרו-דלקתיים. הם מבקרים בין היתר תהליכי פרוליפרציה, ביטוי גנים, התמיינות, מיטוזה, הישרדות תאית ואפופטוזה. האנזים הראשון מסוג זה התגלה ביונקים וכונה ERK1 (או MAPK3). מאחר שהן ERK1 והן האנזים ERK2 (מסומן גם כ-MAPK1) הדומה לו קשורים לתהליכי איתות של פקטורי גדילה, כונתה המשפחה "מופעלי-מיטוגן" (mitogen-activated). חלבונים נוספים השייכים למשפחה זו התגלו גם באורגניזמים אחרים, כולל בצמחים, והתגלה כי השם שניתן להם אינו מאפיין היטב את המשפחה, שכן רבים מהחלבונים במשפחה זו מעורבים בתגובה לעקות (כדוגמת עקה חמצונית, עקה אוסמוטית, נזקי DNA, זיהום וכו'). חלבונים אלו מופיעים באוקריוטיים בלבד, ומצויים בכל בעלי החיים, הפטריות והצמחים. אף שקיימים יוצאי דופן, התכונות המשותפות למרבית החלבונים ה"קלאסיים" במשפחת חלבונים זו כוללות בין היתר תלות בשני אירועי זרחון לשם פעילותם וכן אתרי הכרה דומים למצע. בצורתם הבסיסית MAP קינאזות אינן פעילות קטליטית. כדי להפוך לפעילים נדרשים אנזימים אלו לעבור אירועי זירחון באזור הנקרא "activation loop". ב-MAP קינאזות קלאסיות, ה-activation loop מכיל מוטיב אופייני של TxY (תריאונין-X-טירוזין; כשבמקום X מופיע E ב-ERK1 ו-ERK2 ביונקים, D ב-ERK5,‏ P ב-JNK, ו-G בקינאזות p38), שמזורחן הן בתריאונין והן בטירוזין כדי לנעול את הקינאז בצורתו הפעילה (הקטליטית). הזירחון נעשה על ידי חלבוני MAP2K שבעצמם מופעלים על ידי זירחון באמצעות חלבוני MAP3K בתהליך תלת שכבתי. בשונה מהמסלול התלת שכבתי האופייני ל-MAP קינאזות קלאסיות, קיימות MAP קינאזות שבהן המסלול הוא דו שכבתי בלבד. לפעילותן של קינאזות אלו נדרש זירחון בשייר יחיד בלבד ב-activation loop. ביטול פעילותן של MAP קינאזות נעשה על ידי פוספטאזות (חלבונים המזרזים הידרוליזה של קבוצה הפוספט). MAP Kinase Resource ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרי כפרי

פרי כפרי (‏14 בספטמבר 1947 – 10 באוגוסט 2019) הייתה סוכנת שחקנים ישראלית. פרי כפרי נולדה בעיר מקנס שבמרוקו. היא עלתה לישראל עם משפחתה בגיל שנה וגדלה בחיפה. שירתה בצה"ל כמזכירה של ראש אכ"א פרט. לאחר שחרורה מצה"ל היא עברה להתגורר בתל אביב. בתחילה עבדה בחברת כור תעשיות ומשם עברה לקולנוע. היא עבדה כעוזרת הפקה בסרטים ישראלים ובסרטים זרים שצולמו בישראל, בהם של סרטי קולומביה. אחר-כך עבדה כעוזרת במאי, בין השאר בסרטים "המכה השמונים ואחד" בבימויו של חיים גורי (1978), "בוא נפוצץ מיליון" (1977) בבימויו של שמואל אימברמן, ו"סוסעץ" בבימויו של יקי יושע (1978). ב-1979 החלה לשמש סוכנת שחקנים, מקצוע שבו עסקה עד מותה. השחקנים הראשונים עמם עבדה היו שלמה בר-אבא, עמי טראוב, מוני מושונוב, רבקה נוימן, יוסי פולק, מאיה רוטשילד, נתן דטנר, סנדרה שדה וטליה שפירא. היא הייתה בעלת סוכנות שחקנים הקרויה על שמה. במהלך השנים הצטרפו אליה עשרות שחקנים מהידועים בענפי התיאטרון, הקולנוע והטלוויזיה בישראל. בשנת 2013 ליהקה את סרטו של יוסף פיצ'חדזה "סוכריות", והפיקה אותו בהתנדבות. פרי כפרי הייתה נשואה עד לפטירתה לעזרא כפרי, שחקן תיאטרון חיפה, ששיחק בסרטי קולנוע רבים. בתם, איוה כפרי, היא אמנית שלמדה בפריז. נפטרה לאחר מאבק במחלת הסרטן ב-10 באוגוסט 2019. אתר האינטרנט הרשמי של פרי כפרי פרי כפרי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית פרי כפרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרי כפרי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי פרי כפרי, באתר ספר הקולנוע הישראלי וואלה! תרבות‏, סוכנת השחקנים האגדית פרי כפרי הלכה לעולמה, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2019 עינת פרנבך, ‏שנת האפס של עזרא כפרי - ראיון בלעדי - חלק שני, באתר "סרט", 27 בינואר 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל בוסברג

אל בוסברג (באנגלית: Al Boasberg; ‏5 בדצמבר 1891 - 18 ביוני 1937) הוא תסריטאי קומי אמריקאי שכתב למופעי וודוויל, לרדיו ולקולנוע. כמו כן היה במאי קולנוע. הוא נמנה עם מייסדי הסטנד-אפ - הוא התחיל לעבוד עם כוכב הוודוויל ג'ק בני כבר כשהיה בני נער, יצר יחד איתו את דמות הקמצן הידועה שלו ועזר לסלול את דרכו לכוכבות כאשר עבר לשדר ברדיו ב-1932. אפילו ביום האחרון לפני מותו, כתב בוסברג את השורות המציגות לקהל את דמותו של רוצ'סטר, משרת בגילומו של הקומיקאי אדי אנדרסון, בתוכנית הרדיו של בני. כמו כן, סייע בוסברג להגדיר את האופי הבימתי של אמנים כבוב הופ, לאון ארול והצמדים הקומיים ברנס ואלן ווילר ווולסי. הוא היה תסריטאי מבוקש, וקיבל 1,000$ לשבוע בכתיבת תסריטים לתוכניות רדיו. בוסברג אף כתב את התסריטים ל-47 סרטים בין 1926 ל-1937, מהם בולט הסרט "לילה באופרה" (1935) שבו השתתף בכתיבה, ובו חזרו האחים מרקס למסך הגדול. כמו כן, השתתף בכתיבת הסרט "הגנרל" (1926) בכיכובו של באסטר קיטון וסרט הפולחן "פריקס" (1932) בבימויו של טוד בראונינג. כמו כן ביים 12 סרטים בין 1929 ל-1936. ויכוח אישי עם המפיק, הוביל לכך שהקרדיט לבוסברג הוסר מן הסרט "יום במרוצים" בכיכובם של האחים מרקס, סרט שהיה במקור פרויקט של בוסברג. הוא נולד בבאפלו, ניו יורק למשפחה יהודית ונפטר בלוס אנג'לס, קליפורניה מהתקף לב. הוא קבור בבית הקברות פורסט לוון בבאפלו, ניו יורק. אל בוסברג היה דודו של ג'יימס מייקלס, שהיה במשך שנים רבות העורך הראשי של מגזין פורבס. ב-2009 ייסדו מארגני פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בבאפלו את פרס הקומדיה על שם אל בוסברג. יום במרוצים (1937) - בכיכובם של האחים מרקס לילה באופרה (1935) - בכיכובם של האחים מרקס פריקס (1932) - סרט פולחן בבימויו של טוד בראונינג Cracked Nuts‏ (1931) - בכיכובם של וילר ווולסי Fifty Million Frenchmen‏ (1931) - סרט מוזיקלי בבימויו של לויד בייקון Chasing Rainbows‏ (1930) - סרט קומדיה מוזיקלי Speedy‏ (1928) - בכיכובו של הרולד לויד הגנרל (1926) - בכיכובו של באסטר קיטון Rickmann, Gregg (2004). The Film Comedy Reader. New York: Limelight Editions. ISBN 978-0-87910-295-1. אל בוסברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אל בוסברג, באתר AllMovie (באנגלית) אל בוסברג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביוגרפיה של אל בוסברג, באתר על העיר באפלו (באנגלית) אל בוסברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לפי תעודת הלידה שלו. The Al Boasberg Comedy Award: The Boasberg http://www.buffalofilmfestival.com/festivalinformation/alboasbergaward.html
The 2nd Law

The 2nd Law הוא האלבום השישי במספר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית מיוז. על אף תאריך שחרורו ברוב מדינות העולם, 1 באוקטובר 2012, האלבום יצא לאור במספר מדינות ב-28 בספטמבר ובארצות הברית הוא שוחרר ב-2 באוקטובר. לפי ראיונות שנתנו הלהקה, מיוז נכנסו להקלטה בחודשים ספטמבר-אוקטובר 2011. מאוחר יותר נאמר שהאלבום ישוחרר בחודש אוקטובר 2012. מת'יו בלאמי, סולן הלהקה, הגדיר את האלבום בצחוק: "אודיסאת ג'אז גנגסטא ראפ נוצרית עם אמביינט ודאבסטפ מחתרתי פוגשים פסיכדליית קאנטרי פלמנקו מטאלית" בחשבון הטוויטר שלו. בלאמי הגדיר את האלבום בנוסף גם "האלבום האישי ביותר שכתבנו" וזה מתבטא בין היתר בשני שירים מהאלבום, "Save Me" ו"Liquid State" שכתב בסיסט הלהקה, כריס וולסטנהולם, שמתארים את המאבק העיקש שלו באלכוהוליזם. האלבום קיבל ביקורות שליליות בעיקר, ובנוסף, מהסינגלים והטריילר ששוחררו מהאלבום המעריצים הביעו הסתייגות, מכיוון שהלהקה נעה לכיוון האלקטרוני והדאבסטפ ונטשה מעט באלבום הזה את הרוק האלטרנטיבי והניו-פרוגרסיב האופייניים לה. מידע על האלבום The 2nd Law באתר MusicBrainz מידע על האלבום The 2nd Law באתר AllMusic האלבום The 2nd Law באתר Discogs האלבום The 2nd Law באתר ספוטיפיי האלבום The 2nd Law באתר דיזר האלבום The 2nd Law באתר אפל מיוזיק האלבום The 2nd Law באתר טיידל האלבום The 2nd Law באתר יוטיוב
שלומית מנדל

שלומית מנדל (נולדה ב-9 ביולי 1976) היא שחקנית ומטפלת באמצעות דרמה (תרפיסטית) ישראלית. שלומית מנדל גדלה בשכונת אחוזה בחיפה ולמדה בבית הספר הריאלי בחיפה. אמה היא ד"ר לעבודה סוציאלית ומגשרת ואביה הוא רואה חשבון, לה אח ואחות גדולים ממנה. מנדל החליטה להיות שחקנית אחרי שצפתה בהופעתה של הולי האנטר בסרט "הפסנתר" כשהייתה בת 17. בצה"ל שירתה כמאבחנת מחקר בבאלי"ש (בסיס אימון ליחידות שדה). בתום שירותה הצבאי נסעה לטיול בהודו, תאילנד ונפאל. הפעם הראשונה בה שיחקה הייתה בעת טיולה בהודו, בסרט Aflatoon‏ (1997). הייתה לה סצנה קטנה לצד השחקן הבוליוודי הנודע אקשאיי קומאר. לאחר שובה לישראל עברה להתגורר בגבעתיים ושיחקה בתפקיד רוח רפאים ב"דו"ח איבגי סוויסה" (1998), לצד משה איבגי ומאיר סוויסה. היא בוגרת המסלול התלת-שנתי בבית צבי (2000). ב"החיים זה לא הכול" (2001) גילמה את דמותה של סיגי חברתו ההפכפכה של מיקי ברנשטיין (עידן אלתרמן). שיחקה בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" (2002), לפי ספרו של רם אורן. היא גילמה את דמותה של דניאלה, שחקנית שמשחקת מזכירה במשרדה הפיקטיבי של מירב בנימיני (אורנה פיטוסי) שמנסה להפיל בפח את עמי מור (שרון אלכסנדר), כנקמה על כך שהפיל בפח את חברתה הטובה דפנה עילם (דפנה רכטר). בדרמה המשפטית "פרנקו וספקטור" (2003) שיחקה אחות של אדם שנהרג ביחד עם אשתו בתאונת דרכים והיא מנסה לזכות בחזקה על תינוקם שנשאר בחיים והיא מואשמת שהיא עושה זאת כדי לזכות בירושה. ב-2004 טסה שלומית מנדל לארצות הברית והשתתפה במופע הקסמים Escape Reality בתיאטרון Magicopolis בסנטה מוניקה, קליפורניה. ב-2005 למדה משחק מול מצלמה אצל ג'ואל אשר בלוס אנג'לס. כששבה לישראל עשתה תואר ראשון בבימוי ובהוראת התיאטרון בסמינר הקיבוצים. הופיעה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "חיי אהבה", בבימויה של מריה שרדר, לפי הרומן פרי עטה של צרויה שלו (2006). בתיאטרון שיחקה בהצגות " הכל יחסי...ממממ" בבימויה של מיכאלה ליקא וב"דודה פרידה: המוזיאון" מאת ובבימויה של נעמי יואלי (החליפה את הדס קלדרון ונסעה עם ההצגה לפסטיבל בברלין), שתיהן בתיאטרון תמונע. שיחקה בהצגת הילדים "מילים קסומות", המבוססת על שירי ילדים ידועים. מנדל שיחקה בתפקיד לאה רוקח במיני-סדרה "גיא אוני" ששודרה בערוץ 1, בבימויו של דן וולמן (2011) ובתפקיד אורח בסדרה "רמזור". הופיעה בוידאו קליפים "איפה את" של אייל קופמן (2004) ו"תוך כדי תנועה" של דנה ברגר (2009). עשתה סרטי תדמית לקוקה-קולה והתעשייה האווירית ושיחקה בפרסומות לביטוח ישיר, 013 ברק ופפסי קולה. שלומית מנדל למדה פסיכודרמה במשך שנה בשלוחת אוניברסיטת לסלי בישראל. אחר-כך סיימה תואר שני בטיפול באמצעות דרמה תרפיה באוניברסיטת חיפה. בעבודת התזה שלה בדקה באיזו אופן משפיע התהליך הפסיכודרמטי על התמודדותם של אחים ואחיות לפגועי הנפש. עבדה עם פגועי נפש בבתי חולים פסיכיאטרים, עם מבוגרים בעלי פיגור שכלי, עם קשישים במצב סיעודי ועם ילדים המצויים על הספקטרום האוטיסטי. בעלת קליניקה פרטית, עוסקת בייעוץ מיני וחינוך למיניות בריאה, עורכת סדנאות והרצאות. אתר האינטרנט הרשמי של שלומית מנדל שלומית מנדל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שלומית מנדל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שלומית מנדל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שלומית מנדל באתר אישים עטרה בק, "לאמן שוטרים", באתר הג'רוזלם פוסט, 14 באוקטובר 2011 (באנגלית) טריילר לסרט "שלום חבר", באתר יו טיוב
ג'ינה מקי

ג'ורג'ינה "ג'ינה" מקי (באנגלית: Georgina "Gina" McKee; נולדה ב-14 באפריל 1964) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס באפטא. ידועה בזכות תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ידידינו בצפון" (1996), "הנסיך האבוד" (2003), "ההגדה לבית פורסייט" (2002), תפקידה כבלה בסרט "נוטינג היל" (1999), וכן כקתרינה ספורצה בסדרת הדרמה של Showtime "הבורג'ס". מקי היא בתו של כורה פחם, גדלה בפיטרלי ואיזינגטון שבמחוז דורהם ובסאנדרלנד. לראשונה התנסתה במשחק בסיום בית הספר היסודי כאשר מורתה סיימה את שנת הלימודים באלתורים. היא זוכרת את החוויה כפנטסטית וכתקופה הטובה ביותר עבורה. היא הגיעה למשחק במקרה, כשראתה מודעה להקמת קבוצת דרמה לצעירים בחלון של חנות. היא וחבריה החליטו להיענות למודעה בשביל הבידור שבדבר. מקימי ומנהלי הלהקה, רוס וגריים ריגבי, הצליחו לעורר בצעירים הספקנים התלהבות מתיאטרון. הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בסדרת טלוויזיה לילדים "Quest of Eagles" של רשת Tyne Tees. החל מגיל 15 בילתה מקי שלושה קייצים בלונדון עם תיאטרון הנוער הלאומי. אחרי שסיימה את לימודיה בקולג' איסט דורהם, החליטה להרשם לבית ספר למשחק. בתי הספר "בריסטול אול ויק", "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" ו-"Central School of Speech and Drama" דחו את פנייתה, אך למרות שלא הייתה לה הכשרה פורמלית, לא ויתרה על המקצוע שבחרה. בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה בין השאר ב"מופע של לני הנרי". הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1988 בסרטו של קן ראסל "The Lair of the White Worm" בו כיכב יו גרנט. ב-1996 גילמה את מרי בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון", התפקיד זיכה אותה בשלושה פרסים כשחקנית הטובה ביותר, פרס באפט"א, "Royal Television Society Award" וכן "Broadcasting Press Guild Award". בתיאטרון השתתפה מקי במחזות של הרולד פינטר "המאהב" ו-"The Collection" ב"קומדי תיאטר" בלונדון. ב-2008 הופיעה ב-"Fiona's Story" דרמה של ה-BBC ובהפקה מחודשת של הווסט אנד למחזה "איבנוב" של צ'כוב. ב-2010 גילמה את דמותה של גונריל ב"המלך ליר" בתיאטרון "דונמר ורהאוס", בבימויו של מייקל גרנדייג' ובכיכובו של דרק ג'קובי. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד ב-2010 שיחקה בדרמת האימה הטלוויזיונית "The Silence" בתפקיד אם לנערה מתבגרת חרשת. ב-2012 שיחקה בדרמה הפוליטית "מדינה סודית", מיני סדרה בכיכובו של גבריאל ביירן, בתפקיד העיתונאית אליס קיין. מקי נשואה לקז קרי מאז 1989, הם חיים בסאסקס המזרחית שבאנגליה. היא צמחונית מאז 1982. ב-2002 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנדרלנד. ג'ינה מקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ינה מקי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ינה מקי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ינה מקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Lane, Harriet; "'I had nothing to lose'" Guardian.co.uk, 30 November 2008 "Honorary Graduates" Sunderland.ac.uk Ellen, Barbara; "Pale and interesting" Guardian.co.uk, 27 August 2000 (Retrieved: 1 August 2009) Morrison, Blak"This is your life" Guardian.co.uk, 29 September 2007 (Retrieved: 1 August 2009) Eyre, Hermione; "Ministry of offence: Armando Iannucci takes on the White House" Independent.co.uk, 12 April 2009 (Retrieved: 1 August 2009) Olivia Rook, 2024 Olivier Awards: Full list of winners, London Theatre, ‏2024-04-14 (באנגלית)
ח'רמיה

החֻ'רמיה (מפרסית: خرمدينة כלומר "[הדת] השמחה") או ח'ראמדין היא תנועה או מספר תנועות דתיות שקמו בעקבות ההתנקשות בחייו של המצביא אבו מסלם איש ח'ראסאן בשנת 755 לספירה על ידי הח'ליפה העבאסי אל-מנסור. תנועות הח'ראמיה התבססו על סגידה כמעט אלילית לאבו מסלם, מתוך אמונה שהוא לא מת אלא ניצל בדרך נס ונמלט אל משכן נסתר בהרי איראן, שם הוא שוכן עם דמויות אחרות כמו הנביא מחמד וזורואסטר ועתיד לחזור כדי לנקום את הבגידה בו ואף לגאול את האנושות. אבו מסלם, מתאסלם מדור ראשון ממוצא איראני, היה האישיות הצבאית שהקימה את ה'מהפכה' (דַוְּלה) העבאסית. הוא היה מצביא מוכשר ומנהיג כריזמטי בקרב תושבי ח'ראסאן, מחוז חשוב בשולי האימפריה המסלמית דאז בגוש האיראני (כיום חלק מאפגניסטן) ומקור תמיכתם הפוליטית של העבאסים. נראה כי אחרי אבו מסלם נהו בעיקר אנשים ממוצא פרסי, בין אם מתאסלמים שזכו למעמד נחות ( מֵוֵאלי ) ביחס למסלמים ערבים ובין אם אנשים בעלי זהות דתית לא ברורה ואף עם נטייה לכיוון הדת הזורואסטרית שטרם נעלמה מאיראן. אבו מסלם זכה למעמד חשוב בזמנו של הח'ליף העבאסי הראשון אל-צפאח ובתקופתו של הח'ליף אל-מנסור אף סגדו לו ולח'ליף תנועה שנקראה רואנדיה, שהאמינה שהח'ליף העבאסי הוא גלגול של רוח אלוהים ואבו מסלם הוא הנביא שלו. הם התקבצו כדי לסגוד לח'ליף מול ארמונו, והח'ליף נאלץ להרוג אותם. לאחר מכן, הוזמן אבו מסלם לחצר הח'ליף ונרצח בשנת 755 מחשש שהפופולריות שלו תאיים על שלטונו של אלמנצור. הח'רמיה היו תנועה ששילבה אמונות אליליות זורואסטריות עם יסודות אסלאמיים (בעיקר שיעיים) ועם דמותו ההיסטורית של אבו מסלם. במרידות, שהתרחשו בח'ראסאן ובאזרבייג'ן, השתתפו גם קציניו של אבו מסלם, כמו האשם בן אלחכים המכונה אלמֻקַנַע (רעול הפנים). המרד התחיל על ידי לבלר איראני בשם סנפאד' (סנבאד האמגוש) אשר, בטרם תצא שנה מאז מותו של אבו מסלם, קרא לצעוד על מכה ולהשמיד את הכעבה! סנפאד' טען כי אבו מסלם לא נרצח אלא הפך ליונה ועף אל הרי זגרוס שם הוא חי עם המהדי ומזדק. שיא המרד הגיע עם יציאתו לפומבי של אלמקנע ב-759, לשעבר קצין בצבאו של אבו מסלם שהציג את עצמו כנביא של אבו מסלם אשר היה, לטענתו, גלגול של אלוהים ומכריז על אלהותו של אבו מסלם. הוא נכלא עקב דעותיו, אבל השתחרר והתחיל מרד ב-770 בערך למשך כעשרה שנים. ב-775, בחלוף עשרים שנים ליום הירצחו של אבו מסלם, פרץ מרד נוסף בשמו של אצחאק אלטורקי, שטען שאבו מסלם נמצא עם זורואסטר ושניהם יחזרו לגאול את האנושות. גם מרד זה סוכל ב-780 כאשר הצבא העבאסי הגיע לח'ראסאן הרחוקה, ואז אצחאק התאבד עם כל נשותיו. אבל המרד המשמעותי והארוך ביותר מבחינת השפעתו ואורכו היה המרד של באבכ ח'ראמדין שפרץ ב-817 ונמשך עד 837. זאת הודות למקום ביצורו הטוב בהרי טבריסטאן במצודת באז ואף למספר ניצחונות צבאיים של באבכ ותומכיו. ייתכן כי באבכ היה זורואסטרי מלידה וביקש להחזיר את דת מזדק ואת מלכות ח'וסראו הסאסאנית שקדמה לאסלאם. נפילתו של באבכ נגרמה הודות לבגידתו של סהל אבן סונבט ,נסיך ארמני שאירח אותו . הח'ליף אל-מעתצם הורה לכרות את גפיו בפומבי ואז לתלות את גופתו למשך מספר ימיו בבגדאד. אחר כך, הופשט עורו ונמתח על גבי עורו של שור. ח'רמיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Abdolhossein Zarrinkoob, Two Centuries of Silence (1999), pp. 146-152, ISBN 964-5983-33-6. אתר "הנביא הרעול של ח'ראסאן" -- מקור בעל הטיה אך עם הפניות למקורות בני התקופה. Arthur Goldschmidt, Lawrence Davidson, A concise history of the Middle East (Westview Press; Eighth Edition edition: July 21, 2005) P. 81
ארסנאל דה סרנדי

ארסנאל פוטבול קלוב (בספרדית: Arsenal Fútbol Club) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית מהעיר סרנדי שבגראן בואנוס איירס אשר משחקת בליגת העל הארגנטינאית נכון ל-2015. מועדון הספורט של הקבוצה משתתף גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדוריד והוקי שדה. מועדון הספורט ארסנאל סרנדי נוסד בשנת 1957 על ידי חוליו הומברטו גרונדונה, שקיבל השראה לשם ממועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. צבעי הקבוצה הם תכלת ואדום, אשר משלבים את צבעי המדים של שתי הקבוצות הוותיקות בעיר, אבז'נדה, ראסינג קלוב (תכלת) ואינדפנדיינטה (אדום). שחקנה הידוע ביותר של המועדון הוא חורחה בורוצ'גה, שהחל את הקריירה שלו בקבוצה ומונה פעמיים למאמן הקבוצה. הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ב-2002. ב-6 בספטמבר 2006, ארסנאל חתמה על עסקה עם מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה שלפיה ארסנאל תשאיל לברצלונה שחקנים שלא שיחקו יותר משנה בהרכב, ובתמורה לכך ברצלונה תעזור לפתח מתקני אימון לארסנאל. עסקה זו הופסקה בשנת 2007 היות שארסנאל לא יכלה לרשות לעצמה יותר את הסכום שעולה שיפור המתקנים. בשנת 2004, שיחקה ארסנאל לראשונה בטורניר בינלאומי, גביע סודאמריקנה. בהדרכתו של המאמן בורוצ'גה, הגיעה ארסנאל לשלב רבע הגמר בטורניר והודחה על ידי מועדון מבוליביה. בעונת 2006/2007 ארסנאל הגיעה למקום ה-5 פעמיים בליגת העל הארגנטינאית (אפרטורה וקלאוסורה), מה שהעניק לה לראשונה מקום בגביע הליברטדורס. בטורניר גביע סודאמריקנה 2007 הגיעה הקבוצה לגמר לאחר שניצחה את הקבוצות סן לורנסו, גויאס הברזילאית, גואדלחרה המקסיקנית, וריבר פלייט. בגמר שיחקה ארסנאל נגד קלוב אמריקה המקסיקנית. במשחק הראשון בין השתיים ניצחה 3-2 באצטדיון האצטקה. המשחק השני היה אמור להיערך באצטדיונה של ארסנאל, אך האצטדיון לא עמד בקריטריונים של הגמר (40 אלף מקומות ישיבה) ולבסוף המשחק נערך באצטדיון חואן דומינגו פרון, אצטדיונה של ראסינג קלוב. בסוף המשחק ארסנאל הפסידה בתוצאה 2-1, אך בגלל יתרון שערי הזכות היא זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה. בשנת 2012 זכתה ארסנאל בתואר הלאומי הראשון שלה, אליפות הליגה בטורניר קלאוסורה 2012. מאוחר יותר התווספו לתואר זה שני גביעים לאומיים: הסופר קאפ הארגנטינאי (2012) וגביע ארגנטינה (2012/13). אליפות ארגנטינה (1): קלאוסורה 2012 גביע ארגנטינה (1): 2012/13 הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2012 גביע סודאמריקנה (1): 2007 גביע סורוגה בנק (1): 2008 מדיה וקבצים בנושא ארסנאל דה סרנדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארסנאל דה סרנדי (בספרדית) ארסנאל דה סרנדי, ברשת החברתית פייסבוק ארסנאל דה סרנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארסנאל דה סרנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
קורטדריה מכסיפה

קורטדריה מכסיפה (שם מדעי: Cortaderia selloana), המכונה גם עשב הפמפס, היא צמח ממשפחת הדגניים. מקורו של הצמח בדרום יבשת אמריקה הדרומית, בפמפס, שעל שמו קיבל את הכינוי עשב הפמפס, ובפטגוניה. זהו עשב גבוה בעל תפרחת דמוית נוצה המתנשאת לגובה של 2-3 מטרים. הפריחה לבנה ומופעיה בסוף הקיץ ובסתיו. הוא ירוק עד ועליו צרים, ארוכים מאוד וקצוותיהם חדים. הוא הובא למקומות רבים בעולם בעיקר בתור צמח נוי, אך גם כמזון לבעלי חיים. התפרחת לאחר ייבושה משמשת לעיתים בסידור פרחים. הצמח בעל כושר הסתגלות גבוה והוא מסוגל לחיות במגוון סביבות גידול ותנאי אקלים. במספר מקומות בעולם הפך למין פולש ואף הוכנס לרשימת צמחי הנוי הזרים הלא רצויים בישראל. מדיה וקבצים בנושא קורטדריה מכסיפה בוויקישיתוף קורטדריה מכסיפה, באתר ITIS (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר NCBI (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר Tropicos (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר GBIF (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר The Plant List (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר IPNI (באנגלית) קורטדריה מכסיפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ‏רשימת צמחי הנוי הזרים הלא רצויים בישראל באתר החברה להגנת הטבע
The Complete Book of Dinosaurs

The Complete Book of Dinosaurs, או בשמו המלא: "The Complete Book of Dinosaurs: A Fascinating Insight to 500 Species from the Prehistoric Age", הוא ספר מדע פופולרי מאת סטיב פארקר העוסק בדינוזאורים ובעלי חיים פרה-היסטוריים אחרים. הספר יצא ב-2004 באנגלית. הספר מיועד לקהל הרחב המתעניין בדינוזאורים אך רמתו גבוהה יחסית. הספר כולל מבוא, דיון על מאובנים והתקופה הפרה-היסטורית בה חיו הדינוזאורים - המזוזואיקון, מיון הדינוזאורים ופרקים העוסקים בקבוצות השונות של בעלי החיים שחיו מהיווצרות החיים ועד ההומו ספיינס. כל פרק מכיל סקירה קצרה על הקבוצה ואחריה דפי מידע על היצורים העיקריים בכל קבוצה. כל דף מידע כולל מעין "תעודת זהות" הכוללת את שמו המדעי, פירוש השם, הגייתו, תקופת חייו, קבוצה טקסונומית עיקרית, אורך, משקל, מזון והמקומות בהם נמצאו המאובנים. בנוסף, כולל דף המידע תיאור מילולי של היצור, איור צבעוני המשחזר כיצד נראה כשהיה קיים ולעיתים אף צילומים של מאובניו. פרקי הספר מכסים קבוצות שונות של בעלי החיים, החל בבעלי החיים המורכבים הראשונים שחיו באוקיינוסים, עבור בבעלי החיים הראשונים שחיו ביבשה, עבור בסקירה רחבה על קבוצות הדינוזאורים השונות, וכלה ביונקים המוקדמים והאדם הקדמון. בסך הכל כולל הספר מידע על 500 מיני בעלי חיים פרה-היסטוריים. פרקי הספר הם: מבוא לב הספר: החיים המוקדמים כובשי היבשה (על הדו-חיים, הזוחלים והיצורים מהם התפתחו הדינוזאורים והיונקים) הדינוזאורים הראשונים אוכלי הבשר הקטנים (קלורוזאוריה, דרומאוזאוריים ומנירפטורים) הטורפים הגדולים (תרופודה) דינוזאורים דמויי יען (אורניתומימיים) הענקים (זאורופודה) דינוזאורים בעלי רגלי עופות (אורניתופודה) מקורי הברווז (הדרוזאוריים) ראשי העצם (פכיצפלוזאורים) דינוזאורים משוריינים (אנקילוזאוריה) דינוזאורים עם לוחיות (סטגוזאוריה) דינוזאורים בעלי קרניים (צרטופסים) יצורים אחרים מעידן הדינוזאורים אחרי הדינוזאורים אתרי מאובנים עיקריים היכן לראות דינוזאורים מילון מונחים קרדיטים ותודות מפתח עניינים (אינדקס) מידע על הספר, בגוגל ספרים
ג'ודי מיי

ג'ודי טניה מיי (באנגלית: Jodhi Tania May; נולדה ב-8 במאי 1975) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן עבור משחקה בסרט"עולם נפרד" (1988); היא הצעירה ביותר שעשתה זאת. נולדה בשם ג'ודי אדוארדס בקמדן טאון, לונדון שבאנגליה, לאם ממוצא צרפתי ולאב גרמני. ב-1988 כשהייתה בת 12 הופיעה לראשונה בסרט "עולם נפרד", דרמה העוסקת באפרטהייד בדרום אפריקה. התפקיד זיכה אותה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן אותו חלקה עם ברברה הרשי ולינדה מבוסי. מלבד הפוגה קצרה בעת לימודיה בוודהאם קולג', מאז הופעת הבכורה שלה היא עובדת ומופיעה ברציפות בקולנוע, בטלוויזיה ועל במת התיאטרון הבריטי. בין תפקידיה הבולטים אפשר למנות את אליס מונרו בסרטו של מייקל מאן "המוהיקני האחרון", לאה פאפין בסרט "Sister My Sister", פלורנס באנר במיני-סדרה "מגעים אסורים" המבוססת הרומן "לגעת בקטיפה", אן בולין בעיבוד הראשון לספר "נערת בולין האחרת" ואת דמותה של סבינה שפילריין במחזה "ריפוי בדיבור" (The Talking Cure). ב-2002 ביימה סרט קצר בשם "Spyhole". בסדרת הטלוויזיה "דניאל דרונדה" עיבוד לרומן של ג'ורג' אליוט גילמה את דמותה של מירה לפידות. באוגוסט 2005 הופיעה מיי בהצגה "בלקברד" מאת המחזאי דייוויד הרואר (Harrower) לצידו של רוג'ר אלאם בפסטיבל אדינבורו. בפברואר 2006 הוצג המחזה בתיאטרון אלברי שבלונדון, לאחר מכן זכה בפרס המחזה החדש הטוב ביותר. ב-2010 שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "דובי הקוטב" מאת הסופר מארק האדון בתיאטרון "דונמר ויירהאוס". מיי מככבת בסרט המתח "I, Anna" לצידם של גבריאל ביירן, שרלוט רמפלינג, אדי מארסן והונור בלקמן. ג'ודי מיי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ודי מיי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ודי מיי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Spyhole, נבדק ב-2020-01-04