laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטריקס רבולושנס

מטריקס Revolutions (מטריקס רבולושנס; במקור: The Matrix Revolutions) הוא סרט אקשן-מדע בדיוני אמריקאי מנובמבר 2003 בבימוי האחיות וצ'אוסקי ובכיכובם של קיאנו ריבס, לורנס פישבורן, קארי-אן מוס והוגו ויבינג. הסרט יצא לאקרנים כחצי שנה לאחר הסרט הקודם לו מטריקס רילודד. הסרט הוקרן בו זמנית בשישים מדינות שונות בליל ההקרנה הראשון שלו (5 בנובמבר 2003). סרט זה הוא השלישי והאחרון בטרילוגית סרטי "מטריקס". למרות עובדה זו, קו העלילה של המטריקס ממשיך ב-The Matrix Online וב-מטריקס: התחייה. בתחילת הסרט ניאו (מגולם על ידי קיאנו ריבס), אשר מחוסר הכרה בעולם האמיתי, כלוא בפועל בתחנת רכבת תחתית מסתורית שנמצאת בין עולם המכונות למטריקס. במקביל הסוכן סמית' (מגולם על ידי הוגו וויבינג) ממשיך לצאת מכלל שליטה ומאיים להרוס הן את המכונות והן את בני האנוש. כמו כן, נחיל עצום של זקיפים השייכים לצבא המכונות מתקרב לעבר "ציון", עירם הנסתרת של האנשים החופשיים, ותושבי העיר מתכוננים לקראת המתקפה הבלתי נמנעת מולם. טריניטי (מגולמת על ידי קארי אן מוס) ומורפיאוס (מגולם על ידי לורנס פישבורן) מצליחים לשכנע את המרובינג'יאן (מגולם על ידי למברט וילסון) לשחרר את ניאו, אשר לאחר מפגש עם האורקל מחליט שהוא חייב לעזוב את "ציון" לעבר עיר המכונות כדי להציל את עיר בני האדם. בהמשך ניאו מציע למנהיג המכונות, בינה מלאכותית ענקית בשם "דאוס אקס מאשינה", שהוא יעצור את הסוכן סמית' ובתמורה המכונות יניחו את נשקם ויחיו בשלום והרמוניה עם בני האנוש. בעקבות כך ניאו נלחם בסמית', אשר כוחותיו גדלו באופן משמעותי לאחר שהוא שכפל עצמו ל"אורקל". הקרב בין השניים מסתיים כאשר ניאו מחליט להקריב את עצמו על מנת להציל את המכונות ואת בני האנוש, כאשר הוא מאפשר לסמית' להעתיק את עצמו לתוכו. לאחר מכן המכונות ניתקו את ניאו מהמטריקס וכך גם הוא וגם סמית' מתו, מאחר שסמית' היה גם ניאו. בעקבות כך, בעולם האמיתי, הזקיפים נסוגים מ"ציון". הסרט מסתיים בכך שהמטריקס מאתחל את עצמו, ובכך מתוקנים כל הנזקים העצומים שנגרמו במהלך הקרב בין ניאו לסוכן סמית'. בהמשך האדריכל של המטריקס והאורקל נפגשים ומסכימים על כך שכל בני האנוש שרוצים להשתחרר מהמטריקס ינותקו מהמכונות, וכי יהיה שלום והרמוניה בין המכונות לבני האנוש. הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 36% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 204 ביקורות. מטריקס (סדרת סרטים) אנימטריקס מדיה וקבצים בנושא מטריקס רבולושנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מטריקס רבולושנס (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר נטפליקס "מטריקס רבולושנס", באתר AllMovie (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר Metacritic (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר אידיבי "מטריקס רבולושנס", באתר HBO Max (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "מטריקס רבולושנס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מטריקס רבולושנס, קדימון הסרט באתר יוטיוב "The Matrix Revolutions‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
העלאת גירה

הַעֲלָאָת גֵּרָה היא חלק מתהליך העיכול במעלי גרה המאפשר עיכול של מגוון רחב של צמחים המכילים תָּאִית (צלולוזה), שקיבת בעל החיים אינו מסוגל לעכל. וכן הוא מאפשר אכילת כמויות גדולות בבת אחת והשלמת תהליך עיכול המזון גם לאחר זמן רב במקום מוגן מבעלי חיים העלולים לפגוע בחיה. מערכת הקיבות נמצאת בצדו השמאלי של חלל הבטן. מערכת הקיבות של מעלי הגרה מורכבת מארבעה מדורים: הֶמְסֵס או כָּרֵס (rumen), הנראית כשק גדול, שרקמתה הפנימית נראית כבליטות קטנטנות דומות לשערות. בית־הכוסות (reticulum), שיש בו רקמה פנימית כעין תאים משובצים, ומכאן שמו. קיבת־העלעלים (omasum), הבנוי דפים־דפים ובהם בליטות קטנות. קיבת־המיצים (abomasum), הנקראת גם, המסתיימת בתריסריון. המזון מתערבב בכמות גדולה של רוק והבהמה בולעת אותו, מבלי ללעוס, דרך הלוע (pharynx) אל הוושט, העובר לאורך קנה הנשימה, מצדו האחורי, ולאחר מכן בין שתי הריאות, ולאחר מכן דרך פתח בסרעפת אל ההמסס. המזון מאוחסן בבית־הכוסות, שם הוא מותסס באמצעות מיקרואורגניזמים ומתפרק. לאחר מכן, הוא עולה מבית הכוסות דרך הוושט חזרה אל הפה, מתערב שוב ברוק ונלעס היטב. לאחר מכן, המזון חוזר שוב אל הכרס ובית הכוסות. התהליך חוזר על עצמו עד שהמזון מתפרק לחתיכות קטנות המסוגלות לעבור דרך הפתח הקטן המוביל אל קיבת־העלעלים, שם נספגים רוב הנוזלים שבתערובת והמזון המוצק עובר אל קיבת־המיצים. שם המזון מתערב עם מיצי עיכול ואנזימים. מן הקיבה המזון עובר אל התריסריון וממשיך בתהליך העיכול. מעלי גרה שייכים לקבוצה מעלי גירה שבסדרת מכפילי הפרסה. לקבוצה שייכים המשפחות הבאות: משפחת פריים (Bovidae) משפחת אייליים (Cervidae) משפחת איילי מושק (Moschidae) משפחת איילוניים (Tragulidae) משפחת ג'ירפיים (Giraffidae) משפחת אנטילוקפריים (Antilocapridae) על פי כללי ההלכה אחד משלושת הסימנים הדרושים לכשרות הבהמה הוא העלאת גרה (שני הסימנים האחרים הם נוכחות פרסה והיותה שסועה). סימני כשרות בבעלי חיים מדיה וקבצים בנושא העלאת גירה בוויקישיתוף מעלי גירה, דף שער בספרייה הלאומית ישעיהו ליבוביץ (י.ל.), "גרה", האנציקלופדיה העברית (כרך יא, עמ' 232), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"ז. שתי המילים תקניות לפי מילון ביולוגיה כללית של האקדמיה ללשון העברית. באנציקלופדיה העברית: המסס.
מטריקס (סדרת סרטים)

סדרת סרטי מטריקס היא סדרת סרטים מסוגת המדע הבדיוני בבימוי האחיות וצ'אוסקי ועל-פי תסריט שלהן. הסרט הראשון בסדרה, "מטריקס" יצא לאקרנים ב-1999. סרטי ההמשך השני והשלישי, "מטריקס רילודד" ו"מטריקס רבולושנס", ראו אור שניהם ב-2003 בהפרש של כחצי שנה. בנוסף אליהם, ובאותה שנה, יצא מקבץ סרטי אנימציה בשם "אנימטריקס", המתרחש במציאות של סרטי הסדרה. נוסף על כך, כחלק מהזיכיון יצאו מספר משחקי וידאו המבוססים על הסרטים, ספרי קומיקס, וכן סרטים תיעודיים המתארים את צילומי הסרט המקורי. בסוף אוגוסט 2019 הוכרז על הפקת סרט המשך לטרילוגיה, בהשתתפות חלק מהשחקנים המקוריים. הסרט, שכונה "מטריקס: התחייה", יצא לבסוף לאור ב-2021, כ-17 שנים לאחר יציאת הסרט השלישי. מטריקס (1999) מטריקס רילודד (2003) מטריקס רבולושנס (2003) מטריקס: התחייה (2021) אנימטריקס - מקבץ סרטי אנימציה (2003) The Matrix Revisited - סרט תיעודי (2001) Making The Matrix - סרט תיעודי (1999) Enter The Matrix‏ (2003) The Matrix: Path of Neo‏ (2005) The Matrix Online‏ (2005) היה משחק MMORPG - השרתים שלו נסגרו לצמיתות ב-2009 The Art of the Matrix‏ (2000) The Matrix Comics‏ (2003) The Matrix Comics Volume 2‏ (2005) דף הסרט, באתר האחים וורנר
אשר פיש

אשר פיש (נולד ב-19 במאי 1958 בירושלים) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי. אשר פיש נולד בישראל וגדל בירושלים. שירת בצה"ל ככתב גלי צה"ל לעניינים פרלמנטריים ולענייני השטחים. לאחר שירותו הצבאי למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל מנדי רודן. פיש כיהן בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ושל האופרה הישראלית (שם התפטר מתפקידו בשנת 2008). הוא ניצח על הפקות אופרה באופרה הישראלית החדשה, במטרופוליטן אופרה של ניו יורק, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן שבלונדון, באופרה של וינה וכן בבית האופרה של אדלייד שבאוסטרליה ובבית האופרה של סיאטל (שם הוא "מנצח אורח ראשי"). כמו כן ניצח על קונצרטים רבים בתזמורות שונות, ביניהן התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת סנט לואיס, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, הפילהרמונית של ניו יורק והפילהרמונית של מינכן וכן תזמורות באטלנטה, יוסטון, דאלאס וטורונטו. באופרה הישראלית ניצח על אופרות רבות ובהן: כוחו של גורל, אותלו, אאידה ודון קרלו (ורדי), כרמן (ביזה), יבגני אונייגין (צ'ייקובסקי), שמשון ודלילה (סן-סנס) ולה טרוויאטה מאת ורדי. פיש מופיע לעיתים כפסנתרן, בין השאר בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, ופסטיבל המוזיקה - "אשר פיש וחברים" בכפר שמריהו. משנת 2014 הוא משמש כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של מערב אוסטרליה. פיש נשוי לזמרת הקנדית לינדה פבלקה, ואב לבת. המשפחה מתגוררת בניו יורק. מדיה וקבצים בנושא אשר פיש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אשר פיש אשר פיש, באתר MusicBrainz (באנגלית) אשר פיש, באתר Discogs (באנגלית) אשר פיש, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו עומר שומרוני, ‏ראיון עם אשר פיש, באתר גלובס, 3 במאי 2007 חגי חיטרון, המנצח אשר פיש התפטר מניהול האופרה הישראלית, באתר הארץ, 12 בינואר 2008 מרב יודילוביץ', מאסטרו פיש פוטר מהאופרה הישראלית, באתר ynet, 13 במאי 2008 עומר שומרוני, ‏אשר פיש בראיון ל"גלובס": "ביטול קונצרט וגנר - צעד לא דמוקרטי", באתר גלובס, 5 ביוני 2012 אמיר מנדל, אשר פיש חוזר לעבוד בארץ, באתר הארץ, 30 באפריל 2024
ארכף אדמוני

ארכף אדמוני או חדף פיל מזרח אפריקאי ארך אזניים (שם מדעי: Elephantulus rufescens) הוא מין יונק קטן מסדרת חדפי הפיל. נפוץ באתיופיה, קניה, סומליה, סודאן, טנזניה ואוגנדה. סביבתו הטבעית היא סוואנה יבשה או אדמות-שיח טרופיות או סובטרופי יבשות. יונק זעיר זה פעיל מאוד בחיפוש אחר טרף של נמלים, טרמיטים או תולעים ולכן הוא חשוף לאויבים רבים כגון נחשים, לטאות, ציפורים, נמיות או צבועים. כדי לנסות ולהקטין את הסיכוי לטריפה בונה כל ארכף מערכת שבילים בתחום המחיה שלו, ודואג לנקותה מעשבים וזרדים. שבילים אלו מאפשרים לו ריצה במהירות בזמן סכנה ומציאת מחבוא בתוך המאורה. מדיה וקבצים בנושא ארכף אדמוני בוויקישיתוף ארכף אדמוני, באתר ITIS (באנגלית) ארכף אדמוני, באתר NCBI (באנגלית) ארכף אדמוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארכף אדמוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ארכף אדמוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף אדמוני, באתר GBIF (באנגלית) BBC Wildlife Finder - with video clip (UK-only) from Life ארכף אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פורט בוטאני

פורט בוטאני (באנגלית: Port Botany, מילולית נמל בוטאני) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick). הפרוור תעשייתי לחלוטין (בדומה לאווליי), וכולל את הנמל של בוטאני ביי והבניינים הקרובים לו. אין בפרוור בנייני מגורים. פורט בוטאני מצוי כ-12 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, קרוב לפתחו של מפרץ בוטאני. הפרוור גובל במפרץ משלושה כיוונים: מערב, צפון ודרום. ממזרח גובל הפרוור במטרוויל וצ'יפלי, והוא סמוך לליטל ביי. פורט בוטאני סמוך לאתר הנחיתה של המשלחת האירופאית, אם כי המעגן של קפטן ארתור פיליפ היה מעט דרומית יותר, בלה פרוז. שם המפרץ ניתן במרוצת השנים בגלל העבודה הבוטנית שבוצעה בו - מיני צמחים נאספו בו על ידי המשלחת ומוינו בפעם הראשונה. הפרוור קרוי על שם המפרץ ובאופן ספציפי, על שם הנמל. פורט בוטאני הוא אזור תעשייה הכולל את נמל פורט בוטאני ואת הבניינים הסמוכים לו. הנמל כולל שני מסופים לניהול מכולות, מאגר נוזלים (למטעני נפט למשל) ומאגר גז (למטעני גז טבעי). הנמל נבנה בתחילת שנות השבעים, לאחר שתפוסתו של נמל סידני הגיעה לשיא, ונדרש נמל-ים נוסף הקרוב יותר לנמל התעופה הבינלאומי, למטרת שינוע מכולות. מסוף המכולות הראשון נחנך בשנת 1979 על ידי ראש ממשלת ניו סאות' ויילס דאז, נוויל רן. בשנת 1982 נחנך מסוף המכולות השני. בשנת 2006, לאחר מספר החלפות ידיים, הגיעו המסופים לידי חברות ההחזקות Toll (המסוף הראשון) ו-Dubai Ports (המסוף השני). בשנת 1994 הוסיפה חברת הגז AGL מאגר תת-קרקעי לגז, והכפילה אותו בשנת 2003. הנמל מנוהל על ידי חברת הנמלים של סידני (Sydney Ports Corporation). מדיה וקבצים בנושא פורט בוטאני בוויקישיתוף
סימן (רפואה)

ברפואה, סימן הוא מופע אופייני אובייקטיבי למצב רפואי כגון מחלה או תסמונת. הסימן אינו אינדיקטור למחלה, אך עשוי להיות הגורם לתסמין המתואר על ידי החולה. סימנים מזוהים בבדיקות רפואיות, לרבות בדיקה גופנית, ומהווים חלק משמעותי באבחון נכון של מחלה או מצב רפואי. הסימנים הרפואיים עשויים להיות גלויים או סמויים. בדיקות דם, לחץ דם ומדידת חום הם חלק מהבדיקות העוזרות לרופא לראות סימנים. בעוד שתסמין הוא מקור התלונה הסובייקטיבי של החולה (לדוגמה כאב ראש), סימן רפואי הוא ברוב המקרים לא גלוי לעין או לא גורר התייחסות מצד החולה. בחילה היא תסמין בעוד שחום הוא סימן למחלה שגורמת לבחילה. תסמין מדווח לרופא על ידי החולה וסימן מתגלה לאחר בדיקה רפואית. סימנים רפואיים הם אובייקטיביים, ולכן ברוב המקרים יהוו אינדיקטור משמעותי יותר מתסמינים. לתסמין אין משמעות קלינית בהיעדר סימנים למצב רפואי מסוים. במקרה זה, תלונות החולה משתמעות לרופא כפונקציונליות. מכלול הסימנים האפשריים למצבים רפואיים מסתמך על מחקרים ועל "הידוע" והברור מתוך מאגר המידע הרפואי. סימנים עתידיים (פרוגנוזה) – סימנים שיופיעו בעתיד, בעקבות מצב רפואי מסוים. סימני עבר (תולדות החולה) – סימנים שמופיעים בעקבות מצבים רפואיים קיימים, כגון מחלות ותסמונות ידועות מעברו של החולה. סימנים מזהים (דיאגנוזה) – סימנים המאפשרים לזהות מצבים רפואיים. סימנים ייחודיים (פתוגומוניים) – סימנים המצביעים ללא כל ספק על קיומה של מחלה כלשהי. מעבר לתסמינים, תלונות החולה הן משמעותיות ביותר לבדיקות רפואיות המאבחנות סימנים. בהיעדר תסמינים ותלונות רלוונטיות למצב רפואי, לא יתבצעו בדיקות מתאימות שעשויות להוביל לאבחנה נכונה. מאחר שסימנים רבים מתגלים אך ורק לאחר בדיקות רפואיות מסוימות (כגון צילומי רנטגן ובדיקות דם), יש משמעות נכבדת לתלונות החולה גם בהיעדר סימנים ברורים. סימנים חיוניים מדיה וקבצים בנושא סימן בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סו טונג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא סו. סו טונג (בסינית: 苏童, נולד ב-21 בינואר 1963) הוא שם העט של טונג שונגאווי (בסינית: 童忠贵), סופר סיני מודרני שפרסם שבעה רומנים ומאתיים סיפורים קצרים, ספריו תורגמו לשפות רבות כולל עברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית ואיטלקית. חלק מספריו אף עובדו לסרטים, בהם "על נשים ופילגשים" שעובד לסרט "הרם את הפנסים האדומים" והיה מועמד לפרס אוסקר ב-1991 בקטגוריית הסרט הזר. הוא מעוטר בפרסים בינלאומיים, ובסין מולדתו נחשב לסופר חשוב. סו טונג נולד ב-21 בינואר 1963 בסין בעיר סוג'ואו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו והחל ללמוד באוניברסיטת בייג'ינג בשנת 1980. לאחר הלימודים קיבל משרת הוראה בבית ספר בעיר נאנג'ינג והוא שימש כמורה זמן קצר בלבד. ב-1983 הוא הצטרף אל צוות העורכים של מגזין ספרות סיני, שראה כשליחות את טיפוחם של סופרים סינים צעירים. החל מאמצע שנות השמונים הוא סופר במשרה מלאה וכיום הוא נשוי ואב לילד וגר בעיר נאנז'ינג. הפריצה של טונג אל תודעת המערב התרחשה בשנת 1991 בעקבות הסרט הרם את הפנסים האדומים, שהתבסס על ספרו: נשים ופילגשים, הספר יצא לאור בסין ב-1990. הסרט היה מועמד בקטגוריית הסרט הזר. הסרט עורר רושם עז, בעקבותיו הוא זכה בפרסים במערב. הסרט שהוצג בתחרות האוסקר אמנם עבר בהצלחה את מבחן הצנזורה המחמיר של שלטונות סין, אך בתחילה בסין עצמה נאסרה הקרנת הגרסה העדכנית של הסרט. בעקבות הסרט, תורגם הספר לשפות רבות כולל אנגלית גרמנית צרפתית אך שמו שונה לשם הסרט: הרם את הפנסים האדומים. כמו מו יאן מרבה טונג להציג תיאורי זוועות ואכזריות בספריו, מאידך כמו הסופרת הונג יינג, הוא אינו נצמד באופן אוטומטי אל הקו התרבותי פילוסופי בו דוגל המשטר הסיני. הוא נחשב לסופר צעיר מרדן בסין, ובפסטיבל הספרות בסינגפור בשנת 2003 הוא מבכה את ירידת קרנו של הסופר בסין בפרט ובעולם בכלל (ביקורת מרומזת על סין). בספרו החשוב חיי כקיסר, מבקרי ספרות רואים בתיאור תככי חצר של ארמון סיני מסורתי אלגוריה אודות תככי השלטון בעולם המודרני. כמו כן הפתרון שמוצא הקיסר המודח דואן באי (גיבור הרומן) נטען על ידי מבקרים שהוא מנוגד לרוח הקומוניזם הסיני, דואן באי בוחר להתבודד במנזר נטוש להתאמן בהליכה על חבל בימים ובלילות לומד "המאמרות של קונפוציוס" (פתרון אנטי חברתי, ודתי.) בשנת 2009 טונג זכה בפרס איש הספרות של אסיה על סיפרו: סירה אל הגאולה והיה לסופר הסיני השני שזכה בפרס (ג'יאנג רונג זכה בפרס בשנת 2007). חיי כקיסר, סו טונג, תרגום מסינית: עפרה ויינשטיין-ארבל. ידיעות אחרונות 2010. (הספר פורסם לראשונה בסין בשנת 1992.) אורז, סו טונג, תרגום מסינית יוסף סרגוסטי. ספרית הפועלים 2000. הפנסים האדומים, בימוי ז'אנג יימו, הונג קונג, 1991. (על פי ספרו של סו טונג, נשים ופילגשים.) הסרט זכה בפרסים הבאים: פרס אריה הכסף, פסטיבל הסרטים בוונציה 1993. פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע, (הסרט הטוב ביותר, לא בשפה האנגלית.) 1993 סו טונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) על הסרט הרם את הפנסים האדומים. כל מה שרצית לדעת על סו טונג סו טונג מדבר בפסטיבל הספרות בסינגפור
פיאז

פיאז (בטורקית: Piyaz, מפרסית پیاز, בצל) הוא סלט מהמטבח הטורקי המוגש בראשית הארוחה כמזה. הסלט עשוי משעועית, ביצה קשה וירקות ומתובל בבצל, פטרוזיליה ואוג הבורסקאים (סומאק). באנטליה נהוג להוסיף לסלט שמן שומשום, והסלט מוגש כמנה עיקרית. באדנה הסלט עשוי מבצל וסומק בלבד. גרסאות שונות של הסלט עשויות לכלול ארטישוק, אפונה, ותפוח אדמה. פיי לוי, קחו פיאז לפיקניק, הג'רוסלם פוסט, 8 באוגוסט 2003 מדיה וקבצים בנושא פיאז בוויקישיתוף ynet, מפיאז עד מוסטאצ'ודוס: מתכוני פסח בלקניים, באתר ynet, 22 באפריל 2008
סלט השף

סלט השף (באנגלית: Chef salad או Chef's salad) הוא סלט פופולרי ברחבי העולם ובייחוד במטבח האמריקאי. הסלט מכיל חסה, ביצה קשה, בשר (לרוב בשר חזיר אך לעיתים בשר הודו, בשר עוף או צלי בקר), עגבניות, מלפפונים וגבינה. ישנן גרסאות של הסלט המכילות אנשובי. בין היסטוריוני מזון ישנה מחלוקת בדבר זהות ממציא הסלט. ישנה סברה כי הסלט הומצא על ידי השף ויקטור סיידו במלון סטאטלר שבעיר באפלו במדינת ניו יורק. סברה אחרת גורסת כי הסלט הומצא על ידי השף ז'אק רוסר במלון פנסילבניה שבעיר ניו יורק. הסלט הפך פופולרי בעקבות ספר הבישול "הבישול במלון ריץ" (Cooking a la Ritz) של השף לואי דיאה (Louis Diat) שף מלון ריץ קרלטון בניו יורק בשנות ה-40 של המאה ה-20, אשר כלל את המתכון (בגרסה אשר כללה בשר עוף, לשון שור מעושנת ובשר חזיר מעושן). מדיה וקבצים בנושא סלט השף בוויקישיתוף ההיסטוריה של סלט השף מתכון(הקישור אינו פעיל) באתר ששת
צ'זרה קרדיני

צ'זרה קרדיני (באיטלקית: Cesare Cardini; ‏24 בפברואר 1896 – 3 בנובמבר 1956) היה שף ובעל מלון אמריקאי ממוצא איטלקי. קרדיני נודע כממציא המאכל סלט קיסר, הקרוי על שמו. קרדיני נולד בסמוך לאגם מג'ורה שבצפון איטליה. לקרדיני היו שני אחים ושתי אחיות. בעוד שהאחיות נותרו באיטליה שלושת האחים היגרו לאמריקה ופתחו מסעדה במקסיקו סיטי. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 היגר צ'זרה לארצות הברית ופתח מסעדה בסקרמנטו שבקליפורניה, לאחר מכן עבר לסן דייגו ופתח בה מסעדה. במקביל פתח בטיחואנה שבמקסיקו מסעדה ומלון, וזאת על מנת שלא להיות מוגבל בשל האיסור על מכירת אלכוהול בארצות הברית בשנים אלו. בשנת 1929 פתח בהוליווד מסעדה ומלון הקרויים על שמו. קרדיני נשא לאישה את אקמיל ונולדה להם בת – רוזה מריה קרדיני (1928–2003). בשנת 1935 עברה המשפחה ללוס אנג'לס. המאכל סלט קיסר אותו המציא קרדיני, זכה להצלחה רבה בהוליווד ובהמשך ברחבי ארצות הברית. קרדיני נפטר ב-3 בנובמבר 1956 בלוס אנג'לס בעקבות שבץ מוחי, ונקבר בבית הקברות אינגלווד. חיים כהן ואלי לנדאו, עכבר העיר אונליין, חיים כהן ואלי לנדאו: מבשלים חסה, באתר הארץ, 31 ביולי 2009 הסיפור מאחורי סלט קיסר צ'זרה קרדיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדריי לוקאנוב

אנדריי קרלוב לוּקָאנוֹב (בבולגרית: Андрей Карлов Луканов;‏ 26 בספטמבר 1938, מוסקבה, ברית המועצות – 2 באוקטובר 1996, סופיה, בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן ב-1990 כראש ממשלתה האחרון של הרפובליקה העממית הבולגרית, מטעם המפלגה הקומוניסטית. לוקאנוב נולד במוסקבה למשפחת גולים בולגרית, שנאלצה להגר מממלכת בולגריה על רקע פעילותה הפוליטית במפלגה הקומוניסטית הבולגרית. אמו הייתה ממוצא יהודי. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה בחסות הצבא האדום ובעקבותיה נטלה חזית המולדת הבולגרית את השלטון. פעילות המפלגה הקומוניסטית הותרה והגולים ובכלל זה משפחתו של לוקאנוב שבו לבולגריה. אביו, קארלו לוקאנוב, כיהן כשר החוץ של בולגריה בין 1956 ל-1961 וב-1963 הצטרף אנדריי למפלגה הקומוניסטית, הוצב לתפקיד בשירות החוץ הבולגרי והחל בקריירה פוליטית. לוקאנוב היה חבר במשלחת הבולגרית לאו"ם ולקומקון וב-1987 מונה לשר לסחר חוץ של בולגריה. ב-1989 התפטר מתפקידו ונטל חלק במהלכים שהובילו להדחתו של טודור ז'יבקוב מהנהגת המפלגה והמדינה. לוקאנוב הצטרף לאגף הרפורמיסטי במפלגה הקומוניסטית וב-3 בפברואר 1990 התמנה לראש ממשלת בולגריה. בתקופתו שינתה המפלגה הקומוניסטית את שמה למפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ובאפריל אף זכתה בבחירות הכלליות שנערכו במדינה. ב-3 במאי 1990 חידשה ממשלתו של לוקאנוב את היחסים הדיפלומטיים בין בולגריה למדינת ישראל לאחר 23 שנות ניתוק. לוקאנוב כיהן בתפקידו עד ראשית דצמבר ובתקופה זו סבלה בולגריה ממשבר כלכלי חריף ומאי שקט פוליטי וחברתי על רקע המצב הכלכלי ודרישת הציבור הבולגרי לרפורמה פוליטית. לוקאנוב התפטר ובהמשך נחלה מפלגתו תבוסה בבחירות הכלליות שנערכו במדינה. לוקאנוב המשיך בפעילותו במפלגה הסוציאליסטית גם בעת שהייתה באופוזיציה תוך שהוא מוביל קו רפורמיסטי מובהק ומתעמת עם חלק מחברי המפלגה בני "הדור הישן". ב-1992 נעצר והואשם במעילה בכספי ציבור, אך שוחרר מחוסר אשמה. ב-2 באוקטובר 1996 נורה לוקאנוב בראשו ובחזהו בידי מתנקש בודד בעת שיצא מביתו ומת במקום. מספר חשודים נעצרו, הועמדו לדין וזוכו. רוצחו לא נתפס והמניע לרצח נותר עלום. ברחבי בולגריה נפוצו תאוריות קשר רבות בדבר נסיבות מותו ואחת מהן אף גורסת שלוקאנוב עדיין בחיים ומותו בוים. מדיה וקבצים בנושא אנדריי לוקאנוב בוויקישיתוף
סחופת

בגאולוגיה וגאומורפולוגיה, סְחוֹפֶת או טְעוֹנֶת היא חומר הנישא בתהליך סחיפה על ידי גורם חיצוני כמו: נחלים ונהרות, קרחונים, זרמי וגל ים, ורוח. הסחופת מתחלקת לשלושה סוגים המושפעים מסוג החומר וגודל גרגיריו, כדלקמן: גְּרוֹפֶת, רְחוֹפֶת ותֶמֶס. חלקיקים שגודלם עולה על 0.062 מ"מ ובהם נכלל החול, חלוקים, חצץ וגְּרוֹרוֹת (Boulder). חלקיקים אלה נעים בצמוד לקרקעית שמעליה הם נגררים, מתגלגלים, או מקפצים בזרם. גרגרים הקטנים מ-0.062 מ"מ, הנקראים טין שגודלם עד 0.004 מ"מ, וגרגרי חרסית שהם קטנים יותר. גרגרים אלה מרחפים בזרם ושוקעים רק בשוך הזרימה. גרגרי הרחופת נותנים למי הנחלים את צבעם החום בעת שיטפון. מלחים וחומרים אחרים המומסים במים. אם נאדה את המים בכוס, נקבל על הדפנות והקרקעית משקע של החומרים שהיו מומסים במים. סחף נהר משקע אברהם זהבי, להבין את כדור הארץ תהליכים פנימיים ותהליכים חיצוניים, ספרית מעריב, 2004 עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0 שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 9650608729 שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ
Carry That Weight

"Carry That Weight" (בעברית: "לשאת את העול הזה") הוא שיר שנכתב על ידי פול מקרטני (נרשם תחת הקרדיט לנון-מקרטני) ונכלל באלבום Abbey Road של הביטלס בשנת 1969. השיר הוא חלק ממחרוזת ארוכה הסוגרת את האלבום, הכוללת את שלושת השירים האחרונים באלבום - Golden Slumber, Carry That Weight ולבסוף השיר האחד לפני האחרון באלבום - The End. מקרטני אמר שהשיר נכתב על הקשיים העסקיים של הביטלס, והאווירה הקשה ששררה באפל באותו הזמן. בסרט "דמיין: ג'ון לנון" (Imagine: John Lennon), אמר לנון ש"מקרטני שר על כולנו, על כל מה שעבר עלינו". מבקר המוזיקה איאן מקדונלד פירש את מילות השיר כהודאה של הלהקה ששום דבר שהם יעשו בעצמם כאמנים עצמאיים או אמני סולו לא יהיה שווה למה שהם יוכלו להשיג אם יפעלו ביחד כלהקה, והם תמיד ישאו את המשקל (Carry the Weight) של העבר ה"ביטלסי" שלהם. הביטלס הקליטו את Golden Slumbers ו-Carry That Weight ביחד ב-2 ביולי 1969. מקרטני, האריסון וסטאר הקליטו את שני השירים 15 פעמים עד שקיבלו את התוצאה הרצויה, בזמן שלנון הבריא בבית חולים מתאונת רכב שעבר בסקוטלנד. צלילי המנגינה כללו את מקרטני על הפסנתר, האריסון על גיטרת בס וסטאר על התופים. ההקלטות הטובות ביותר היו הקלטות מספר 13 ו-15, שעברו עריכה מאוחר יותר, ב-3 ביולי. ביום ההקלטות וביום שלאחריו, מקרטני ערך אוברדאבינג לקול שלו (שהיה הסולן בשיר) ולגיטרת הרית'ם, והאריסון הוסיף גיטרה מובילה. ב-30 ביולי הם הוסיפו עוד קולות, כולל קולו של לנון, שחזר ב-9 ביולי מבית החולים. עוד קולות, טימפני ותופים הוספו ועברו אוברדאבינג ב-31 ביולי. פול מקרטני - שירה מובילה, קולות רקע, פסנתר, גיטרת רית'ם. ג'ורג' האריסון - קולות רקע, גיטרה מובילה, גיטרת בס בעלת שישה מיתרים. רינגו סטאר - קולות רקע, תופים. ג'ון לנון - קולות רקע. ג'ורג' מרטין - מפיק מוזיקלי, מעבד מוזיקלי. ב-1976, הבי ג'יז הקליטו גרסת כיסוי לשיר עבור הסרט "All This and World War II". שנתיים אחרי, הם הקליטו מחדש גרסת כיסוי לשיר עבור הסרט Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. הזמר לס פרדקין הקליט גרסה אינסטרומנטלית של השיר ב-2005 וכלל אותה באלבומו "While My Guitar Only Plays". ב-2009 להקת "צ'יפ טריק" הוציאה את אלבומה "Sgt. Pepper Live" שכלל את השיר. קבוצת הפופ הפסיכדלי לשעבר, "אורנג' בייסיקל", הקליטה גרסת כיסוי לשיר הזה ביחד עם השיר "You Never Give Me Your Money". מידע על היצירה "Carry That Weight" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Carry That Weight" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Carry That Weight" באתר SecondHandSongs בארי מיילס (1997). Paul McCartney: Many Years From Now. Henry Holt and Company), New York. עמ' 557–558. ISBN 0-8050-5249-6. איאן מקדונלד (2005). Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties (גרסה שנייה ומתוקנת). עמ' 356
צעקה

האם התכוונתם ל... צעקה (קול) – קול בעוצמה חזקה הצעקה – סדרת ציורים של האמן הנורווגי אדוורד מונק הצעקה - ציור קיר של האמן רמי מאירי צעקה (סרט, 1981) – סרט אימה אמריקאי משנת 1981 צעקה (סרט, 1996) – סרט אימה משנת 1996 צעקה 2 – צעקה 3, צעקה 4, צעקה 5 צעקה 6 - סרטי המשך בזיכיון צעקה צעקה (היידה פארק) – מגדל (מתקן שעשועים) המדמה נפילה חופשית המצוי בהיידה פארק בעיר זולטאו שבצפון גרמניה הצעקה (צה"ל) – אמצעי לפיזור הפגנות בצה"ל צעקה (אלבום) – אלבום מוזיקה של מרדכי בן-דוד Scream Scream (אלבום של מייקל ג'קסון) Scream (שיר של מייקל ג'קסון) – שיר של מייקל ג'קסון וג'נט ג'קסון Scream (שיר של סרגיי לזרב) – שיר שייצג את רוסיה באירוויזיון 2019