אדוארד היקס

אדוארד היקס (באנגלית: Edward Hicks;‏ 4 באפריל 1780 – 23 באוגוסט 1849) היה צייר אמריקאי וכומר של הקווקרים. הוא הפך לאייקון של הקווקרים בגלל ציוריו. אדוארד היקס נולד באחוזת סבו באטלבורו (לנגהורן), במחוז באקס, פנסילבניה. הוריו היו אנגליקנים. אייזיק היקס, אביו, נותר ללא הון לאחר התבוסה הבריטית במלחמת העצמאות. לאחר שאמו של אדוארד נפטרה כשהיה בן שמונה עשרה חודשים, אליזבת טווינינג - חברה קרובה של אמו - גידלה אותו כאחד הילדים שלה בחווה שלהם, המכונה חוות טווינינג. ככל הנראה הוא התגורר גם בחוות דייוויד ליידום. היא לימדה אותו גם את האמונות של הקווייקרים, שהשפיעו רבות על שארית חייו. בגיל שלוש עשרה היקס החל התמחות בחברת כרכרות אצל ויליאם והנרי טומלינסון. הוא שהה איתם שבע שנים, במהלכן למד את מלאכת הציור. בשנת 1800 עזב את חברת טומלינסון כדי להתפרנס באופן עצמאי כצייר בית, ובשנת 1801 עבר למילפורד לעבוד אצל ג'ושוע סי קנבי. בשלב זה של חייו היקס היה, כפי שכתב אחר כך בזיכרונותיו, " צעיר חלש וסורר ... מאוד אהב לשיר, לרקוד, לעשות שעשועי הבל, ולהיות בחברת צעירים, וגם לעיתים קרובות לקלל". הוא לא היה מרוצה מחייו, והתחיל להשתתף בקביעות בפגישות של קוואקרים, בשנת 1803 התקבל לחברות בכנסייה. מאוחר יותר באותה שנה הוא התחתן עם אישה קווקרית בשם שרה וורסטל. בשנת 1812 הוא מתועד ככומר, ובשנת 1813 החל לנסוע ברחבי פילדלפיה כמטיף של הקוויקרים. כדי לעמוד בהוצאות הנסיעה, ולתמיכה במשפחתו הגדלה, היקס החליט להרחיב את סחרו בצביעת חפצים ביתיים וציוד חקלאי וכן לצייר שלטי פרסום. סחר השלטים שלו היה משתלם, אבל הוא הרגיז חלק מקהילת הקוויקרים, משום שהוא סתר את המנהגים הפשוטים שהם כיבדו. בשנת 1815 היקס ויתר לזמן קצר על הציורים וניסה לפרנס את משפחתו מחקלאות, תוך שהוא ממשיך בציור פשוט של שכניו הקווייקרים. הקשיים הכלכליים שלו רק גברו, מכיוון שהציור הזה היה פחות משתלם, והיקס לא היה בעל הניסיון הדרוש לעיבוד האדמה, או לנהל חווה לבדו. בשנת 1816 כשאשתו ציפתה לילד החמישי, היקס חזר לציור דקורטיבי. תפנית זו הצילה את היקס מאסון כלכלי ושמרה על פרנסתו לא ככומר קוואקרי אלא כאמן קוואקרי. בסביבות 1820 עשה היקס את הראשון מציוריו הרבים של "ממלכה השלווה". ציורי היקס יוצרו לעיתים קרובות עבור בני משפחה וחברים, ולא היו למכירה, וציור דקורטיבי נותר מקור ההכנסה העיקרי שלו. האמונות של הקוואקרים אסרו על חיים מפוארים או על כמות מוגזמת של חפצים או חומרים. הוא לא הצליח לשמור על עבודתו כמטיף וצייר בו זמנית, היקס בחר בחיי ציור, והשתמש בציורי הקנבס שלו כדי להעביר את אמונותיו. הוא לא היה מוגבל על ידי כללי קהילתו, והיה מסוגל לבטא באופן חופשי את מה שהדת לא יכולה לתאר כל כך טוב בדרשות . אף על פי שהיא אינה נחשבת לדימוי דתי, "ממלכת השלום השלווה" שצייר היקס מדגימה את האידיאלים הקווייקרים. היקס צייר 62 גרסאות לרעיון זה. החיות והילדים נלקחו מישעיהו כולל האריה שאוכל קש עם השור. היקס השתמש בציוריו כדרך להגדיר את הרעיון המרכזי שלו, שהיה מסע אחר לגאולת הנפש. נושא זה היה גם אחת מאמונותיו התאולוגיות. עבודתו של היקס הושפעה מאמונה ספציפית של הקוואקרים המכונה 'האור הפנימי'. ג'ורג' פוקס (מייסד תנועת קוואקרים) ומייסדים אחרים הקימו והטיפו את תורת האור הפנימי. היקס הסביר כי יחד עם הידע הכתוב, אנשים רבים משיגים ישועה על ידי כניעת מרצון עצמי לכוח האלוהי של ישו ול"ישו שבפנים". היקס תיאר בני אדם ובעלי חיים כדי לייצג את הרעיון של האור הפנימי ולשבור מחסומים פיזיים (של הבדל בין שני פרטים) לעבודה ולחיים משותפים בשלום. רבים מציוריו מדגימים עוד יותר את המושג הזה עם תיאורים של אינדיאנים שפגשו את מתיישבי פנסילבניה, ובולט בהם ויליאם פן. היקס העריץ את פן כמתנגד לשלטון הבריטי באמריקה, והוא קיווה שפן יכול להבטיח רפורמה. כמו פן, היקס התנגד לשלטון של בריטניה. היקס העריך ביותר את פן על כינון חוזה פנסילבניה עם האינדיאנים, מכיוון שזו הייתה מדינה שטיפחה מאוד את קהילת הקווייקרים. התערוכה הגדולה הראשונה של אדוארד היקס התקיימה בשנת 1860 בוויליאמסבורג, וירג'יניה. הוא קיבל ביקורות מעורבות בשל הרגלו לחזור על פרטים שונים שוב ושוב. הצגת העבודות המוקדמת ביותר של היקס הייתה בשנת 1826. היקס השתמש בפן ובאינדיאנים כדי לנסח מחדש את נבואתו של ישעיהו במלואה (ו"גר זאב עם כבש") עבודתו התמקדה לעיתים קרובות בנושא דתי תוך שימוש באירועים אקטואליים כדי לתאר אותם. היקס העביר משמעות באמצעות סמלים, ותיאר טורפים (כמו אריות) וטרף (כגון כבשים) חיים זה ליד זה כדי להדגים את נושא השלום. אף על פי שאף אחד מציוריו אינו זהה לחלוטין, ישנם מבנים ודפוסי קומפוזיציה מסוימים שהיקס חוזר עליהם בכל עבודותיו. אף שהחלל עשוי להיראות רדוד במישור התמונה בציורים אלה, העומק נוצר באמצעות גודל האובייקטים והחפצים, ועל ידי אור וצל. החזית, האמצע והרקע מוגדרים על ידי חפצים, בעלי חיים, נוף, בני אדם וקווים. היקס כמעט תמיד צייר סצינות חוץ, בהן מקור האור הוא השמש או השמיים. ערכות הצבעים של עבודותיו אינן מסובכות, ובתוך ציור כמו "ממלכת שלום" רבים מהצבעים בעלי גוון חום. זו דרך נוספת בה היקס ניסה לשדר "אחידות" או שלום. רוב הציורים הללו מאוזנים בצורה א-סימטרית, כדי לשקף פעולות המתרחשות בין קבוצות אנשים ובעלי חיים בתוך היצירה. וושינגטון בדלוור ממלכת השלום והשלווה ממלכת השלום והשלווה תיבת נוח חוזה פן חוות קורנל מדיה וקבצים בנושא אדוארד היקס בוויקישיתוף אדוארד היקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדוארד היקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Hicks, Edward, Memoirs of the Life and Religious Labors of Edward Hicks. Applewood Books, 2009 Hicks, Edward, Memoirs of the Life and Religious Labors of Edward Hicks. Applewood Books, 2009 p.37-40 Miller and Mather. Edward Hicks, His Peaceable Kingdoms and Other Paintings. Newark: 1983. Saliner, Sharon. To Serve Well and Faithfully. London: 1862. Hicks, E., & Mather, E. P. Edward Hicks: A gentle spirit. New York: Andrew Crispo Gallery Inc., 1975. Vlach, John. Quaker Tradition and the Paintings of Edward A Strategy for the Study of Folk Art, JSTOR. New York: American Folk Society,1981.