laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יונתן לוין

יונתן לוין קולאנגי (בספרדית מקסיקנית: Jonathan Levin Kolangui; נולד ב-6 במאי 1993) הוא כדורגלן יהודי-מקסיקני המשחק בעמדת הקשר. לוין התחיל את הקריירה שלו בפצ'וקה. ב-27 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד פואבלה במסגרת גביע האפרטורה. בהמשך שיחק בפואבלה, צ'יאפס ווראקרוס, במדיהן לא רשם דקות משחק בליגה. ב-31 ביולי 2017 הצטרף לטלסה רוגנטס מה-USL. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 לסנט לואיס. בינואר 2019 הצטרף ללאס וגאס לייטס וכעבור שנתיים חתם בפיניקס רייסינג. בינואר 2024 חתם באריזונה מונסון. יונתן לוין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יונתן לוין, באתר Transfermarkt יונתן לוין, באתר Soccerway יונתן לוין, באתר FootballDatabase.eu
נטע בקל

נטע בקל (נולדה ב-1942) היא אסטרופיזיקאית וקוסמולוגית ישראלית המתמחה בחומר אפל, מבנה היקום, קוואזרים ויצירת גלקסיות. בקל היא פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת פרינסטון. בקל נולדה ב-1942 וגדלה בישראל. למרות שרצתה ללמוד רפואה פנתה ללימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית וסיימה תואר ראשון בשנת 1963. בשנת 1965 השלימה תואר שני בפיזיקה במכון ויצמן למדע ובשנת 1970 קיבלה בקל את הדוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת תל אביב. מ-1970 עד 1971 הייתה בקל עמיתת מחקר בפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה. במקביל לקבלת הדוקטורט שלה היא החלה לעבוד באוניברסיטת פרינסטון, שם שימשה כמרצה במשרה מלאה לאסטרופיזיקה עד 1989. בשנים 1971–1983 שימשה כעוזרת מחקר ולאחר מכן הייתה ראש ענף התמיכה הכללי למשקיפים וראש המשרד לבחירת תוכניות מדע ב"מכון המדע של טלסקופ החלל", שם בחרה לאילו תוכניות מדעיות תהיה גישה להאבל. בשנת 2000 התמנתה למנהלת המועצה למדע וטכנולוגיה של פרינסטון והחזיקה בתפקיד עד 2008. באמצעות השימוש בטלסקופ החלל האבל מיפתה בקל את המיקום והמבנה של גלקסיות שונות. אחת התרומות החשובות ביותר שלה לתחום האסטרופיזיקה היו חישוביה של מסת היקום. בשנת 1997, נבחרה בקל לחברה באקדמיה הלאומית למדעים. היא הרצתה בארגונים רבים, כולל בסימפוזיון נובל בסטוקהולם ב-1998. בשנים 1995–1998 כיהנה בקל כסגן נשיא האגודה האמריקאית לאסטרונומיה. בנוסף הייתה חברה גם בוועדה הלאומית המייעצת לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה (2003–2007), מועצת מכון טלסקופ החלל (1993–1997), היועצת המדעית לוועדת סקר Sloan Digital Sky (1990-1995), ועדת המכון האמריקאי לפיזיקה ליחסים בינלאומיים (1990–1993), ויו"ר ועדת AAS למעמד האישה באסטרונומיה (1983). ב-2006 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אוהיו. בקל היא אלמנתו של ג'ון בקל, אסטרופיזיקאי ופרופסור בפרינסטון, שהלך לעולמו ב-2005. השניים שיתפו פעולה באופן קבוע ופרסמו למעלה מ-20 מאמרים משותפים. לזוג שלושה ילדים, כולם דוקטורים במדעים. נבחר לעמית מורשת של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה ב-2020 פרס ססיליה פיין-גפושקין, אוניברסיטת הרווארד (2013) יו"ר מחקר מכובד, מכון פרימטר לפיזיקה תאורטית, אונטריו, קנדה (2009–2013) תואר כבוד, דוקטור למדעים, אוניברסיטת המדינה של אוהיו (2006) חברה באקדמיה, ארצות הברית (נבחרה ב-1997) דף המידע על נטע בקל באתר אוניברסיטת פרינסטון מדיה וקבצים בנושא נטע בקל בוויקישיתוף "'The Sky is for Everyone': Talking with Princeton women in astrophysics". Princeton University (באנגלית). נבדק ב-2022-10-07. Wayne, Tiffany K. (2011). "Bahcall, Neta". American Women of Science since 1900, Vol. 1. Santa Barbara, CA: CLIO. pp. 210–212. "Astronomy and Astrophysics Advisory Committee (AAAC) 2006-2007 Membership List" (PDF). נבדק ב-19 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Nasa/Ads". "AAS Fellows". AAS. נבדק ב-27 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
טלסומנה ראש כחול

טלסומה ראש כחול (שם מדעי: Thalassoma bifasciatum) הוא מין של דג גרם מהסוג טווסון שבמשפחת השפתוניים, החי בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס האטלנטי. הדג מגודל גם באקווריום אצל מגדלים שונים. דג זה קטן יחסית באורך של פחות מ-110 מ"מ ולרוב נפוץ באורך 70 עד 80 מ"מ. הוא בעל גב צהוב עם בטן לבנה אצל נקבות או זכרים צעירים, כשלעיתים קרובות הם גם בעלי פסים רוחביים ירוקים ולעיתים גם פסים אנכיים כהים. הזכרים הבוגרים בעלי ראש כחול, פסים אנכיים שחורים ולבנים מאחורי הראש וגוף ירוק עם גוני מתכת כתומים וורודים לצד הסנפירים. בשני המופעים הסנפירים כחולים ונמוכים וכך גם הזנב. דג זה אינו מאריך ימים ורק לעיתים נדירות חי מעל לשנתיים. הדג מצוי טבע במים הטרופיים של חופי מפרץ מקסיקו והים הקריבי, שם הוא נפוץ בשוניות אלמוגים שונות. הוא חי בלהקות גדולות ובדומה לשפתוניים אחרים גם במין זה נקבה גדולה ודומיננטית יכולה לשנות את זוויגה מזכר לנקבה, תוך שהיא מפגינה את צבעי הזכרים הבוגרים. דג זה הוא מסנן פלנקטון בפיו והוא ניזון מזואופלנקטון, סרטנאים קטנים, רכיכות, תולעים ודגיגים קטנים, כשלעיתים הוא מופיע בשונית כדג נקאי. למרות זאת הוא עלול להיטרף בידי מורניים, דקריים שונים, חצוצרניים וטריגון מגובשש. כדי להימלט מהם הוא חוסה תחת אלמוגים חזקים להגנה. מדיה וקבצים בנושא טלסומנה ראש כחול בוויקישיתוף טלסומנה ראש כחול, באתר ITIS (באנגלית) טלסומנה ראש כחול, באתר NCBI (באנגלית) טלסומנה ראש כחול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טלסומנה ראש כחול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טלסומנה ראש כחול, באתר FishBase (באנגלית) טלסומנה ראש כחול, באתר GBIF (באנגלית) טלסומה ראש כחול באתר נטפיש טלסומנה ראש כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
פעמונית תלת-דלדל

פעמונית תלת-דלדל (שם מדעי: Procnias tricarunculatus) היא מין של ציפור ממשפחת הקוטינגיים והסוג פעמונית החיה באמריקה המרכזית ביערות עננים ויערות גשם במדינות: קוסטה ריקה והיא נודדת למערב הונדורס, ניקרגואה ופנמה. הציפור מצויה בסכנת הכחדה בטבע, עקב כריתת היערות. הפעמונית מגיעה לאורך של 25 עד 30 ס"מ בקירוב ובמין ישנה דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים בעלי ראש וגרון לבנים ונוצות גוף חומות-ערמוניות וממבסיס המקור השחור שלהם משתלשלים שלושה דלדלים דקים ושחורים באורך של עד 10 ס"מ, מהם קיבל המין את שמו. הנקבה בעלת גוני ירוק-זית בטן צהובה מפוספסת בפסים בהירים-צהבהבים והחזה והגרון לבנים. לזכר הפעמונית ישנו קול מריע וחזק, יוצא דופן בעוצמתו והוא משתמש בו בעיקר בשביל החיזור אחרי הנקבות. קול זה רועם ביותר והוא מהדציבלים החזקים ביותר שמייצר עוף כלשהו, כשהקול נשמע ממרחק של 0.8 ק"מ עבור אדם מתקרב. בדומה לטווס הוא מחזר אחרי נקבות רבות אך כלל לא דואג לקן, לביצים ולגוזלים, בהם מטפלת הנקבה. ציפור זו ניזונה באופן בלעדי מפירות, בעיקר של עצי עריים כמו האבוקדו והם בולעים את פירותיהם בשלמותם. בעת מעופו הוא מפזר את הזרעים לאזורים נרחבים, מה שמסייע לעץ המקורי. מדיה וקבצים בנושא פעמונית תלת-דלדל בוויקישיתוף פעמונית תלת-דלדל, באתר ITIS (באנגלית) פעמונית תלת-דלדל, באתר NCBI (באנגלית) פעמונית תלת-דלדל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פעמונית תלת-דלדל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פעמונית תלת-דלדל, באתר GBIF (באנגלית) פעמונית תלת-דלדל באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף גדול

זיזף גדול (שם מדעי: Phyllostomus hastatus) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים ומהסוג זיזף, החי באמריקה הדרומית ודרומה של אמריקה המרכזית. זיזף זה גדול יחסית ביחס לעטלף ומגיע לאורך של כ-100–130 מ"מ, עם מוטת כנפיים של 455 מ"מ. משקלו קל יותר והוא מגיע בממוצע למשקל 81 גרם, בלי הבדלים משמעותיים בין זכרים לנקבות. הוא בעל פרווה חומה-כתומה וגוון כתום כהה בצידיים. אפו של העטלף בעלת עלה-אף מגודל ודמוי חנית מזדקרת צבעו אפור והשפתיים רחבות ומשופלות מעט, מזכירות פני בולדוג. העטלף הוא פעיל לילה אוכל כל הניזון ביערות מחרקים, עכבישים ולעיתים גם חולייתנים קטנים כמו עכברים, ציפורים ואף עטלפים אחרים. עם זאת מרבית תזונתו דווקא מורכבת מצוף פרחים, פירות שונים, זרעים ואבקה. העטלף משתמש הן באיכוד הד והן בחוש ריח מחודד כדי לקלוט את מזונו והוא יכול לקלוט בעזרת ההד מרחקים קצרים של פחות מ-4 מ"מ, מה שעוזר לו לבנות בראש מפה של סביבתו בהצלחה. הזיזיף חי בקבוצות שיכולות להגיע בין עשר למאה פרטים ובראשם זכר דומיננטי שלו הרמון של מספר נקבות, בדרך כלל עד 18. אחרים יוצרים קבוצות רווקים או חיים בבדידות ולעיתים הם מותקפים בידי הרמון מגובש, אשר לעיתים גם יהרגו עטלפים בוגרים וצעירים. לרוב הזיזפים מתרבים רק פעם בשנה ובכל המלטה נולד צאצא בודד. עם זאת דפוס הרבייה שלהם פעיל לאורך כל השנה ללא עונת רבייה קבועה. מדיה וקבצים בנושא זיזף גדול בוויקישיתוף זיזף גדול, באתר ITIS (באנגלית) זיזף גדול, באתר NCBI (באנגלית) זיזף גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף גדול, באתר GBIF (באנגלית) זיזף גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
אילנית עלים טרינידדית

אילנית עלים טרינידדית (שם מדעי: Phyllomedusa trinitatis) הוא מין של דו-חיים ממשפחת האילניתיים החי בטבע ביערות של ונצואלה ובאי טרינידד. האילנית חיה בטבע ביערות גשם סובטרופיים או טרופיים, יערות מחטניים לחים, סוואנה לחה, שיחיות לחות, ביצות, בריכות ותעלות של מים מתוקים והיא מאוימת מעט מאובדן בית גידול בטבע, אם כי היא בעלת תפוצה רחבה והיא אינה בסכנה בטבע. האילנית היא קרובתה של צפרדע הקמבו והיא בעלת גפיים ארוכות, עיניים אדומות ולסתות חזקות וצבעה ירוק בוהק המתאים לצבע העלים שמעליה, כשהחזה והסנטר חומים ולעיתים היא בעלת גוונים סגולים על קצה בטנה. צבעה גם יכול מעט להשתנות בהתאם לסביבתה ולטמפרטורה. היא בעלת הפרשות ריר מיוחדות סביב עיניה ובעלת כפות רגליים ללא קרומים. עורה חלק והגב מכוסה ביבלות. בניגוד לצפרדעים רבות לזכרי צפרדע זו אין תיבות קול חזקות. הצפרדעים חיות בסביבות לחות בין צמחייה וניזונות מחרקים קטנים שהם עוקבות אחריהם ואז בולעות והם להוטים אחרי צרצרים. בתורם הם נטרפים בידי טורפים כמו נחשים, עופות מים ועוד והראשנים נטרפים בעיקר בידי זחלי שפיריות כמו Pantala flavescens. זבובים מהמשפחה Phoridae הורסים את תטולותיהם וגם מזיקים לרגליהם. הצפרדע יכולה להתגונן מטורפיה באמצעות רעל חזק המופרש מגבה, אשר מורכב מפפטידים מיוחדים אשר נחקרים ביסודיות ואף נחשבים למוצלחים ליצירת תרופות לטיפול אנטי דלקתי ולסוכרת. מדיה וקבצים בנושא אילנית עלים טרינידדית בוויקישיתוף אילנית עלים טרינידדית, באתר ITIS (באנגלית) אילנית עלים טרינידדית, באתר NCBI (באנגלית) אילנית עלים טרינידדית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אילנית עלים טרינידדית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אילנית עלים טרינידדית, באתר GBIF (באנגלית) אילנית עלים טרינידדית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'ורג' ספנסר-בראון

ג'ורג' ספנסר-בראון (באנגלית: George Spencer-Brown;‏ 2 באפריל 1923 – 25 באוגוסט 2016) היה פילוסוף ומתמטיקאי אנגלי, הידוע בעיקר כמחברו של הספר "חוקי הצורה" (Laws of Forms). ספנסר-בראון סיים תואר שני בשנת 1940 ב-London Hospital Medical College. לאחר ששירת בצי המלכותי (1943–1947) הוא למד בטריניטי קולג' (קיימברידג'), וקיבל תארים בפילוסופיה (1950) ובפסיכולוגיה (1951), ושם גם הכיר את ברטרנד ראסל. בשנים 1952–1958 הוא לימד פילוסופיה בכרייסט צ'רץ' (אוקספורד), למד לתואר שני (1954) באוקספורד ובקיימברידג', וכתב דוקטורט בנושא Probability and Scientific Inference, בהנחייתו של הלוגיקאי William Kneale, שהתפרסמה כספר בשנת 1957. בהמלצת ברטרנד ראסל, הוא הפך למרצה למתמטיקה באוניברסיטת לונדון משנת 1964. משנת 1969 עבד במחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת קיימברידג' ובשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים הוא היה פרופסור אורח בסטנפורד, באוניברסיטה של מערב אוסטרליה, ובאוניברסיטת מרילנד. בשנת 1969 פרסם ספנסר-בראון את ספרו חוקי הצורה, Laws of Form. הספר מגדיר פעולה מתמטית הנקראת "מובחנות", המצביעה על אובייקט ומפרידה אותו מסביבתו. על בסיס הפעולה היחידה הזו הוא מפתח מבנה לוגי מורכב. אפשר לכתוב סימן ליד סימן אך בשונה משפות אחרות אפשר לשים סימן בתוך סימן ובכך היא מאפשרת גמישות בחשיבה הליניארית. חוקי הצורה מאפשרים לסמן כלום באמצעות ריק וללא צורך בסימן האפס. הספר השפיע על חוקרים רבים כמו למשל על Heinz von Foerter, Humberto Maturana, Francisco Varela ו-Louis Kauffman. Baecker, Dirk. "Aristotle and George Spencer-Brown." Cybernetics & Human Knowing 20.3-4 (2013): 9-30. Baecker, Dirk. "Working the Form: George Spencer-Brown and the mark of distinction." Mousse Magazine. Supplement Settimana Basileia (2015). Bakken, Tore. "George Spencer-Brown (1923b)." The oxford handbook of process philosophy and organization studies. Oxford Handbooks, 2014. 481. Banaschewski, Bernhard. "On G. Spencer Brown's laws of form." Notre Dame Journal of Formal Logic 18.3 (1977): 507-509. Schönwälder-Kuntze, Tatjana, Katrin Wille, and Thomas Hölscher. George Spencer Brown. Springer-Verlag, 2009. Spencer Brown, George (1957): Probability and Scientific Inference, London. Spencer-Brown, George: Laws of Form, New York: Dutton, (1969/1979), S. 143 (About the Author). Spencer Brown, G. "Laws of for." London: Allen and Unvvin (1969). Kauffman, Louis H. "Foreword: Laws of form." Cybernetics and Human Knowing-Laws of Form: Commentary and Remembrance for George Spencer-Brown 24.3-4 (2017): 5-15. Kauffman, Louis H. (2001). "On the map theorem". Discrete Math. 229 (1–3): 171–184. doi:10.1016/s0012-365x(00)00207-7. ISSN 0012-365X. ג'ורג' ספנסר-בראון, באתר MathWorld (באנגלית)
עוקצן תלת-קוצי

עוקצן תלת-קוצי (שם מדעי: Gasterosteus aculeatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת העוקצניים החי במקווי מים מתוקים ובמי ים לאורך חצי הכדור הצפוני. מרבית האוכלוסיות נמצאות בארצות הברית ודרום קנדה ובאירופה אך גם במזרח אסיה. המין תואר ב-1758 בידי החוקר קארולוס לינאוס. מזהים כיום 3 תת-מינים שלו: G. a. aculeatus G. a. williamsoni G. a. santaeannae העוקצן הוא דג נפוץ במימי האגמים והבריכות באירופה והוא מהמינים הגדולים במשפחתו, באורך ממוצע של 3–4 ס"מ אף שהוא יכול להגיע גם לאורך 8 ס"מ. כשמו הוא מכוסה בקוצים לאורך גופו, מהגב ועד הזנב. אזור החזה והזימים אינו מכיל קוצים אך מוגן בידי מעטה נוקשה של לוחיות, כשל צב או ארמדיל. הוא בעל ראש גדול עם עיניים בולטות ולסתות משורבבות וארוכות העוזרות לו לינוק טרף בשאיבה. אף ששני הזוויגים דומים בגודל הזכרים צבעוניים יותר. בעוד הנקבות בעלות גוון אפור-זית עד ירקרק עם בטן כסופה ולעיתים מנומרת בחום, הזכרים בעונת הרבייה נצבעים באדום בוהק בחלק התחתון של ראשם ובטנם, העיניים מכחילות והגב וסנפירי הגב מכחילים מעט. גם הנקבות מפתחות בעונת הרבייה גרון ורוד. ישנם מקרים בהם אוכלוסיית דגים שלמה בעלת גוונים שחורים או לבנים לגמרי. העוקצן חי לרוב בחופים, מקווי מים מתוקים ובמים מליחים כמו שפכי נהרות ולרוב מעדיף מים זורמים עם צמחי מים גבוהים בהם הוא יכול להסתתר. הוא מתרחק מאזורי מים קפואים אך גם ממים חמימים מדי. דג זה הוא ניזון קרקעי האוכל לרוב זחלי חרקים כמו ימשושיים, שטצדאים ושאר סרטנאים קטנים וכן ניזון מפלנקטון הן באגמים והן בים. הוא ניזון גם מטרף יבשתי שנפל למים כמו זבובים וגם אוכל ביצי דגים, צעירי דגים ואיננו בוחל אף בקניבליזם. העוקצן נטרף בידי מספר אוכלי דגים כמו עופות מים, לוטרות ובעיקר דגים אחרים כמו טרוטה וזאבי נהרות. כשדגים כאלה מתקרבים אליו לעיתים קבוצת העוקצנונים תנסה להדוף את הטורף באמצעות כוחם המשותף, מה שירתיע אותו אם כי הם צריכים לעשות זאת יחדיו כדי שלא ייטרפו. מדיה וקבצים בנושא עוקצן תלת-קוצי בוויקישיתוף עוקצן תלת-קוצי, באתר ITIS (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי, באתר NCBI (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי, באתר FishBase (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי, באתר GBIF (באנגלית) עוקצן תלת-קוצי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אהרן לוי (ראש מועצה)

הרב ד"ר אהרן חי לוי (ב' בטבת ה'תרצ"ח, 5 בדצמבר 1937 – כ"ח בכסלו ה'תשע"ה, 20 בדצמבר 2014) היה רב, איש חינוך, דוקטור להיסטוריה ואיש ציבור ישראלי. שימש כמנהל מחוזות במשרד הפנים וכראש המועצה המקומית הממונה במיתר. נולד בירושלים לרב משה, שכיהן לפני כן כרב בקהילה היהודית הקטנה שנשארה בחברון לאחר פרעות תרפ"ט. סבו היה המקובל הרב יעקב לוי, דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה ומחכמי ישיבת המקובלים בית אל. השם 'חי' נוסף לו בילדותו בשל מחלה. גדל בעיר העתיקה, ובילדותו עברה משפחתו לבת ים, שם התמנה אביו לרב העיר. שרת בגדנ"ע ולאחר שירותו הצבאי למד בסמינר למורים מזרחי בירושלים. ב-1960 התחתן, ועבר לגור במרכז שפירא. במהלך שנות ה-60 יצא לשליחות של כמה שנים בווסטר (אנ'), דרום אפריקה. חזר לארבע שנים לארץ, במהלכן נסמך לרבנות וסיים תואר ראשון בהיסטוריה, ולאחריהן שב לדרום אפריקה לשליחות נוספת בפארל (אנ'), שם כיהן כרב, שוחט, מוהל ומנהל בית הספר היהודי. בתקופה זו השלים תארים שני ושלישי בהיסטוריה באוניברסיטת קייפטאון. בשובו ארצה החל לעבוד במשרד הפנים כממונה על מחוז יהודה ושומרון. ב-1989 החליף את יצחק לבנון כראש המועצה המקומית הממונה במיתר. בתפקיד זה כיהן עד לבחירות לרשויות המקומיות ב-1993. לאחר מכן כיהן כממונה על מחוז המרכז במשרד הפנים וכיושב ראש הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. ביוני 1995 נעצר יחד עם ראש עיריית אופקים מיכה הרמן בחשד לשוחד, קבלת דבר במרמה והפרת אמונים בעת שהיה ראש מועצת מיתר. על פי החשד, אישר לוי להרמן לקבל תשלומים שונים מהמועצה, בעת שהאחרון עבד בה כגזבר, וכן שהרמן שילם עבור נסיעות לחו"ל ללוי ורעייתו. תיק החקירה נסגר מחוסר ראיות בשנת 1998. לאחר פרישתו מן השירות הציבורי החל ללמוד בכולל בבית הכנסת ישורון בירושלים. נפטר מדום לב בשבת חנוכה, 20 בדצמבר 2014 (כ"ח בכסלו ה'תשע"ה), ונקבר בהר המנוחות. שמו הונצח במעגל תנועה במיתר, סמוך למבנה המועצה. אוהל שרה – חידושים ודרשות על פרשת השבוע. יצא לאור לאחר מותו על ידי בני המשפחה בהוצאה משפחתית מצומצמת. היה נשוי לשרה מירל לבית זוננפלד, נינת הרב יוסף חיים זוננפלד, והתגורר בירושלים. לזוג ארבעה בנים. לאחר פטירתה בשנת 2007 נשא את הדסה אביצור. בנו עו"ד משה (מויש) לוי, מכהן כסגן ראש עיריית מודיעין-מכבים-רעות, מייסד מוסדות החינוך החילונים-דתיים "יחד מודיעין". הדליק יחד עם רעייתו נילי (ד"ר לביואתיקה) משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-68 לישראל, לאחר ששניהם תרמו כליה. אחיו הצעיר צבי אשר (צביקה) לוי נפל בעת שירותו הצבאי. דודו היה הרב ציון לוי, שכיהן כרבה של פנמה. בן דודו הוא ג'קי לוי. גיסיו היו המשפיע החב"די הרב ראובן דונין, פרופסור צבי גרונר והמוזיקאי אברהם זיגמן. ראו את עבודת הדוקטורט שלו. גדי גולן, ‏תיק החקירה נגד ד"ר אהרון לוי, מנהל מחוז המרכז במשרד הפנים, נסגר מחוסר ראיות, באתר גלובס, 30 במרץ 1998 אהרן חי לוי, באתר Gravez דורית סיטון, אנו, נילי ומשה לוי, מתכבדים להדליק משואה זו..., באתר מודיעינט, 14 במאי 2016 צפורה רומן, כך החליטו בני הזוג ש"לא מסכימים על כלום" לתרום ביחד כליה לאדם זר, באתר Xnet‏, 8 במאי 2019 זכרון להולכים, הצופה, 14 באוקטובר 1959
פלתודון סינרוס

פלתודון סינרוס (שם מדעי: Plethodon cinereus) הוא מין של דו-חיים משפחת הפלתודוניים, החי במזרח אמריקה הצפונית שמדרום קנדה בקוויבק והפרובינציות האטלנטיות עד מינסוטה, מערבה עד מיזורי ודרומה עד לצפון קרולינה. הפלתוון הוא קרובו של פלתודון גלוטינוסוס וידועים שני מופעים (אנ') שונים באותו מין, הנבדלים בצבעיהם והתגוננותם מטורפים. זוהי סלמנדרה יבשתית קטנה באורך של 5.7 עד 10 ס"מ והיא בעלת גוף נמוך ורירי עם יכולת נשימה מעורה. העיניים גדולות והגפיים קצרות ואיטיות, כשהסלמנדרה משתמשת בעיקר בזנבה להיגוי. היא מופיעה בשני צורות: אדומות גב שהם בעלי פס אדום לאורך גב עד הזנב ולעיתים הוא מופיע בגוונים נוספים כמו: כתום, צהוב ולבן ובמקרים מסוימים אדום לחלוטין בכל הגוף. הצורה השנייה היא אפורי גב, שהם בעלי גב אפרפר דמוי-עופרת. בשני המופעים הבטן שחורה-לבנה ומנומרת. הסלמנדרה היא פעילת יום החיה על קרקעית יערות לחים ובהם מחפשת טרף של חסרי חוליות כמו חרקים, קפזנבאים, רבי-רגליים, אמפיפודים ועכבישאים קטנים אותם היא צדה עם לשונה. סוג תזונתם מתבסס בהתאם למופעם כשהאדומים מתבססים על אקריות, קפזנבאים ונמלים בעוד האפורות מתבססות על נמלים, קרדיות ואיזופודים. הם מחבבות מאוד גם טרמיטים הנחשבים למתאימים לצעירים יותר מנמלים. הסלמנדרות מזדווגות מתחת לסלעים ובולי עצים ביבשה והזכרים משאירים לנקבות חבילת תאי זרע, אותם הם מכניסות לנרתיקם. חלק מהפרטים הופכים למונוגמיים ושומרים יחדיו על אזור הרבייה שלהם מסלנמנדרות אחרות. הנקבות מייצרות 4 עד 17 ביצים בשנה ואלה בוקעות תוך 6 עד 8 שבועות. מדיה וקבצים בנושא פלתודון סינרוס בוויקישיתוף פלתודון סינרוס, באתר ITIS (באנגלית) פלתודון סינרוס, באתר NCBI (באנגלית) פלתודון סינרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלתודון סינרוס, באתר GBIF (באנגלית) פלתודון סינרוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוסביו טחרה

אוסביו טחרה (בספרדית: Eusebio Tejera;‏ 6 בינואר 1922 – 9 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הבלם קדמי. טחרה במדי נבחרת אורוגוואי לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1950 כאשר השתתף בכל משחקיה בטורניר, כולל ב"מרקנאסו" שבו אורוגוואי ניצחה 1–2 את ברזיל. בין היתר השתתף טחרה בשלושה טורנירי קופה אמריקה בשנים 1945, 1946 ו-1947, והיה חלק מסגל הנבחרת בטורניר מונדיאל 1954, אם כי לא שיחק בו כלל. נסיונל אליפות אורוגוואי (3): 1946, 1947, 1950 נבחרת אורוגוואי גביע העולם: 1950 מקום רביעי בגביע העולם: 1954 מדיה וקבצים בנושא אוסביו טחרה בוויקישיתוף אוסביו טחרה, באתר Transfermarkt אוסביו טחרה, באתר WorldFootball.net אוסביו טחרה, באתר National Football Teams אוסביו טחרה, באתר FootballDatabase.eu
חוטולון

חוטולון (במונגולית: Хотол Цагаан гүнж; בערך 1260 – בערך 1307), הייתה אשת אצולה מונגולית, לוחמת, בתו המפורסמת ביותר של קאידו (נינו של ג'ינגיס חאן) ששלט מנהר האוקסוס (הגבול המערבי של אוזבקיסטן) עד אזור אלטאי ושינג'יאנג שבצפון מערב סין. על פי רשיד א-דין, חוטולון הייתה הבת האהובה על קאידו, שסמך עליה ונעזר בה. הוא אף נתן לה לבחור עם מי להתחתן, דבר שהיה חריג בזמנו. מרקו פולו תיאר אותה כאישה יפה ולוחמת חזקה מכל גבר. הוא מספר שחוטולון התעקשה שכל גבר שרוצה להתחתן איתה יהיה חייב להביס אותה בהיאבקות, או לתת לה מאה סוסים אם יפסיד. עקב כך נאמר שבשלב מסוים היה לה עדר של עשרת אלפים סוסים. אפילו כשהגיע נסיך נאה ומוכשר ב-1280, והוריה ביקשו ממנה לתת לו לנצח כדי שתתחתן איתו, היא סרבה ואמרה שלעולם לא תתן לעצמה להפסיד אם היא יכולה לנצח, והיא אכן ניצחה אותו. מרקו פולו ורשיד א-דין כתבו שמכיוון שלא נישאה, ומכיוון שבילתה זמן רב עם אביה במסעות מלחמה, החלו שמועות זדוניות על יחסים ביניהם, ומציינים כי ייתכן שעקב כך בסופו של דבר היא ניאותה להתחתן. העובדה שחוטולון ידעה להילחם, לירות בחץ וקשת ולרכב על סוסים לא הייתה חריגה לנשים מונגוליות באותה התקופה. אבל העובדה שחוטולון נלחמה בפועל בקרב, הייתה חריגה מאוד ומלמדת על הייחודיות שלה. חוטולון נחשבת כבסיס לדמותה של טורנדוט, שנמצאת במרכז מספר יצירות מערביות. בעוד שבתרבות המונגולית היא זכורה כספורטאית ולוחמת מפורסמת, בעיבודים מערביים היא מתוארת כאישה גאה שנכנעת סוף סוף לאהבה. בספר האגדות האסייתי של François Pétis de la Croix (אנ') מתחילת המאה ה-18, מופיעה דמות בשם טורנדוט, שיבוש של הביטוי הפרסי (Tūrān-i dukht) שמשמעותו בת טוראן (מרכז אסיה, אנ'), ומוצגת כביתו של אלטון חאן הסיני. אולם בסיפורו של פטיס דה לה קרואה היא אינה נאבקת במחזריה, והם אינם מהמרים על סוסים; אלא, היא מבקשת מהם לענות על שלוש חידות, והם מוצאים להורג אם הם לא יכולים לפתור אותן. מדיה וקבצים בנושא חוטולון בוויקישיתוף Michal Biran, 3. Qutulun: The Warrior Princess of Mongol Central Asia, University of California Press, 2020-07-28, עמ' 64–82, ISBN 978-0-520-97078-6 Jack Weatherford – The Wrestler Princess in Lapham’s Quarterly Rashid al-Din, translator John Andrew Boyle, The Successors of Genghis Khan Morris Rossabi, From Yuan to Modern China and Mongolia: The Writings of Morris Rossabi, BRILL, 2015-01-27, עמ' 354-355, ISBN 978-90-04-28529-3
ספורטק נשר

ספורטק נשר הוא מתחם ספורט בעיר נשר השוכן בשכונת תל חנן, בין הרחובות דרך בר יהודה ואשכולות בתל חנן, ורחוב הביטחון במעלה שכונת בן דור. במקום בו הוקם הספורטק, היה בסיס צבאי שהוקם בתקופת המנדט הבריטי בצמוד לרחוב הביטחון העולה לבן דור. הוא כלל מכלי דלק גדולים. ממול בצידה המערבי של רחוב הביטחון היה בית ששימש למגורי החיילים ששמרו על המיכלים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקם בצמוד למכלי הדלק וממזרח להם, מרכז פעילות נוער שנקרא "מרכז אשכול" על שמו של לוי אשכול במרכז זה הייתה גם בריכת שחייה. לאחר סגירת מרכז אשכול כשהפעילות עברה לרשת המתנסים נשר, עבר למבנה תחנה של מגן דוד אדום. התחנה שכנה במבנה עד שעברה לדרך השלום בשכונת נשר הוותיקה. לאחר מכן שימש המבנה כמחסן של עיריית נשר, עד להריסתו לקראת הקמת ספורטק נשר. ממזרח למתחם זה שכן מגרש הכדורגל של הפועל תל חנן עד לפתיחת אצטדיון נשר בשנת 2008. על בניית ספורטק נשר החליטה עיריית נשר בינואר 2020. התקציב אושר בישיבת מועצת נשר ב-28 באפריל 2021. בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2023. אירוע הפתיחה של הספורטק התקיים ב-2 ביולי 2023. הספורטק כולל מסלול ריצה, מסלול אופניים, מתקני שעשועים, מתחם נדנדות, מתחם נינג'ה, סטריט בול, קט רגל דשא סינתטי, 2 מגרשי כדור סל מגרש כדורגל, אמפיתיאטרון, רחבת ריקודים ומתחם סקייטפארק חדשני. הספורטק בעל תפוסה של 1,000 איש, והוא פתוח בכל יום בין השעות 06:00 - 23:00. בנוסף למתקנים הקבועים יהיו בספורטק פעילויות ספורט יזומות בחינם: זומבה וריקוד עם. קו 5 של המטרונית כולל תחנה מול הספורטק. צמוד לספורטק וממזרח לו, ליד מתחם עמק הכרמל קיים מגרש חנייה גדול לשירות באי הספורטק. ספורטק הרצליה ספורטק כפר סבא מדיה וקבצים בנושא ספורטק נשר בוויקישיתוף פארק עירוני (ספורטק) באתר עיריית נשר אחרי 100 שנים: ספורטק חדש נפתח בנשר, עדי לסקר, אתר חדשות חיפה והסביבה, 3 ביולי 2023 נחנך פארק הספורטק החדש בנשר, בועז כהן, כלבו, 3 ביולי 2023 הספורטק של נשר, שבוע לפני פתיחתו ב-2/7/2023 באירוע חגיגי. צולם מרחוב האשכולות בתל חנן. 26/6/2023, בערוץ יו-טיוב ספורטק נשר אירוע הפתיחה גזירת הסרט על ידי רועי לוי, וברכה של ישי איבגי באירוע הפתיחה ב-18:00 2/7/2023 בערוץ יו-טיוב ספורטק נשר, מתקן החלקה בסקטים. הציורים על רצפת המתקן, הם של האמן שמעון וונדה 3 ביולי 2023 בערוץ יו-טיוב מתקן אומגה בספורטק נשר 3 ביולי 2023 בערוץ יו-טיוב ישיבת מועצת העיר נשר רועי לוי, 27 בינואר 2020 שמח לבשר שהיום אושר במועצת העיר תקציב "הספורטק" שיוקם בעיר, רועי לוי, 28 באפריל 2021 ההרקדות יתקיימו במתכונת שבוע-שבוע, עיריית נשר, 30 ביוני 2023