laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המשחק של גרי

המשחק של גרי (באנגלית: Geri's game) הוא סרט קצר קומי בהנפשה ממוחשבת של חברת פיקסאר מ-1997. הסרט נכתב ובוים על ידי ג'אן פינקווה, והוקרן לפני הסרט באג לייף. הסרט זכה בפרסים רבים, ובניהם בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר. בפארק שליו בפריס, על רקע שלכת בתחילת אוקטובר 1997, וקולותיו של אקורדיון שמנגן A Night in Tunisia, הדמות הראשית, גרי (שדובב על ידי בוב פיטרסון, אם כי הדמות מעולם לא אומרת שום מילים), קשיש מקריח בחליפה משחק משחק שחמט נגד עצמו. הוא "הופך" לכל שחקן אחרי כל סיבוב על ידי הליכה לאט לצד השני של לוח השחמט, שם הוא משנה את אישיותו ומלביש או מסיר את משקפיו כדי להראות את שינוי האופי הזה. ככל שהמשחק מתקדם, הקיצוצים מואצים ונראה יותר ויותר כאילו יש שני אנשים שמשחקים; בשלב מסוים, אחריי 2 דקות ו-25 שניות, הפריים אפילו מציג את ידו של "היריב" בקדמת הבמה ואת גרי האחר בפוקוס ברקע. האלטר אגו האגרסיבי של גרי, שמשחק כשחור, זוכה במהרה נגד גרי המקורי, ולוכד את כל חייליו למעט המלך והמלכה. לאחר מהלך רע אחד של המלך, מלכתו של גרי נלכדת ונמצאת במהרה בשחמט. עם זאת, גרי מנצח את עצמו על ידי זיוף התקף לב כדי להסיח את דעתו של האלטר-אגו כדי שיוכל לסובב את הלוח סביבו ומפיל את קופסת החלקים מהשולחן עליו הוא משחק. בעוד העצמי החלופי שלו שמח לאיד, גרי מנסה לבדוק מה הוא עכשיו מלך יריבו. כשהוא מגלה שהוא עכשיו זה שמפסיד, והבין מה קרה, גרי המקורי מנצח במשחק בכך שהוא מטיל את מלכו ומעביר לידיו סט תותבות כפרס. לאחר מכן מכניס אותם גרי לפיו, מגחך ומתבדר בניצחונו כשהוא יושב ואילו המצלמה נמשכת לאחור ומגלה שהוא היה לבדו כל הזמן. בכורת הסרט לעצמו נעשתה ב-24 בנובמבר 1997 בתיאטרון בסנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית. ב-25 בנובמבר 1998 (כשנה לאחר הבכורה) החל הסרט להופיע לפני "באג לייף". בהמשך הופיע הסרט גם במהדורת ה-VHS וה-DVD של "באג לייף". קלטת VHS של הסרט לעצמו יצאה בסוף 1998 במהדורה מוגבלת, וזו נחשבת כיום לנדירה במיוחד. עם זאת, הסרט נכלל במארז ה-DVD "אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר – חלק 1". במהלך הסרט נראים מהלכים בלתי אפשריים בשחמט וחוסר עקביות. למעשה, המשחק בו שיחק לכאורה גרי היה לא נכון ובלתי חוקי. המשחק מתחיל בסדר 1.e4 e5 2.f3 d5 3.Be2 Nc6 4.Na3 Bxa3‎, לאחר מכן נעלם הרץ הלבן אשר עבר למשבצת e2 ומופיע ללא כל קשר במשבצת f1. לאחר מכן ממשיך המשחק בסדר 5.d4 Nxd4 6.Nh3, ואז נעשה מהלך בלתי אפשרי: חייל שחור נעמד על משבצת C3 בה הוא אינו יכול לעמוד על אף שבפריים שלאחר מכן הוא חוזר למשבצת a3. לאחר מכן ממשיך המשחק במהלכים בלתי אפשריים ולא חוקיים, לאחר מכן ממשיך המשחק וכמה וכמה פעמים נעשה מט אם כי דמותו של גרי לא הבחינה בכך. דמותו של גרי הופיעה בסרט "צעצוע של סיפור 2" כמתקן צעצועים שתיקן את וודי. בסרט "למעלה" ניתן להבחין בעלון בית האבות בדמות הדומה לגרי. בסרט "ראלף ההורס", מנהל חנות משחקי הווידאו דומה לגרי. אתר האינטרנט הרשמי של המשחק של גרי "המשחק של גרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המשחק של גרי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המשחק של גרי", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "המשחק של גרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נאולוכוס

נָאוּלוֹכוּס (ביוונית: Ναύλοχα, נָאוּלוֹכָה; בלטינית: Naulochus) הייתה עיר עתיקה או אולי רק מעגן פתוח לאניות בחוף הצפון־מזרחי של סיציליה, בין מילאי לכף פלורוס (Pelorus). היא מפורסמת בשל הקרב הימי הגדול שנערך לחופיה ב־36 לפנה"ס, בין הצי של אוקטביאנוס בפיקודו של אגריפה לבין הצי של סקסטוס פומפיוס. פירוש השם "נאולוכה" ביוונית הוא "חניית אניות", ומכאן כי שימשה מעגן פתוח (roadstead) לאניות סוחר. יש הסבורים כי לא הייתה מיושבת, אך סיליוס איטליקוס, מחבר הפואמה "פּוּנִיקָה", מונה אותה עם הערים בסיציליה שהתייצבו לצדה של קרתגו במלחמה הפונית השנייה. מתיאורו של ההיסטוריון היווני־רומי אפיאנוס את הקרב הימי מניחים כי נאולוכוס נמצאה בין מילאי לבין כף רסוקולמו (Rasoculmo), הסמוך לכף פלורוס ונקרא אצל תלמי "כף פָלָקרוּם" (בלטינית: Phalacrum promontorium). "Naulochus" in: W. Smith (editor), Greek and Roman Geography. London, Murray, 1854. Digitized copy in perseus.tufts.edu. Silius Italicus, Punica. Translated by J.D. Duff. Loeb Classical Library. London, William Heinemann, and Cambridge (MA), Harvard University Press, 1934. Digitized copy in: Internet Archive. סווטוניוס, חיי אוגוסטוס, 16; אפיאנוס, מלחמות האזרחים, 5.116-122. סיליוס איטליקוס, פוניקה, 14.264 . Ptolemaeus, Geographia, 3.2.4 .
דסטרקשן

דסטרקשן (Destruction) היא להקת ת'ראש מטאל גרמנית. הלהקה הוקמה בשנת 1982 תחת השם "Knight of Demon" אך שינתה אותו לשמה הנוכחי בשנת 1984. לאורך רוב שנות התשעים הלהקה לא הייתה חתומה בחברת הקלטות גדולה, ונאלצה להקליט את אלבומיה בהפקה אישית, עד אשר חתמה בחברת ההפקות "Nuclear Blast" בשנות ה-2000. הלהקה הופיעה בישראל פעמיים: בפעם הראשונה כחלק מפסטיבל מטאליסט ב-2005, ובפעם השנייה בשנת 2013. (1985) Infernal Overkill (1986) Eternal Devastation (1988) Release from Agony (1990) Cracked Brain (1998) The Least Successful Human Cannonball (2000) All Hell Breaks Loose (2001) The Antichrist (2003) Metal Discharge (2005) Inventor of Evil (2007) Thrash Anthems (2008) D.E.V.O.L.U.T.I.O.N. (2011) Day of Reckoning (2012) Spiritual Genocide (2016) Under Attack (2017) Thrash Anthems II (2019) Born to Perish (2022) Diabolical (1984) Sentence of Death (1987) Mad Butcher (1994) Destruction (1995) Them Not Me מדיה וקבצים בנושא דסטרקשן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דסטרקשן דסטרקשן, ברשת החברתית פייסבוק דסטרקשן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דסטרקשן, ברשת החברתית אינסטגרם דסטרקשן, סרטונים בערוץ היוטיוב דסטרקשן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דסטרקשן, באתר ספוטיפיי דסטרקשן, באתר AllMusic (באנגלית) דסטרקשן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דסטרקשן, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) דסטרקשן, באתר דיזר דסטרקשן, באתר Discogs (באנגלית) דסטרקשן, באתר Songkick (באנגלית) דסטרקשן, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקנה חומת-כנף

יקנה חומת-כנף (שם מדעי: Metopidius indicus) היא מין של עוף מים אסיאתי ממשפחת היקאניים. זהו מין יחיד בסוגו. תחום תפוצתן של היקאנות חומות-הכנף מתפרש על פני דרום-מזרח אסיה והודו. בית הגידול המועדף על היקאנות הוא בריכות וביצות. אצבעותיהן ורגליהן המוארכות מתאימות במיוחד להליכה על פני הצמחייה הצפה של הבריכה או הביצה. היקאנות ניזונות מחרקים ומחסרי חוליות אחרים, שאותן הן מוצאות על הצמחייה הצפה או על פני המים. אורכה של היקנה הוא כ-29 ס"מ, בעוד הנקבות גדולות מהזכרים. אצל יקנות בוגרות רוב הגוף צבוע בכחול בוהק, חוץ מכנפיהן החומות, רצועת הגבה הלבנה, רגליהן האפורות ומקורן הצהוב. לעומתן, רוב גופן של היקאנות הצעירות צבוע בחום, חוץ מצווארן הלבנבן, מקורן הצהוב ורגליהן האפורות. היקאנות חומות-הכנף הן פוליאנדריות, וכל טריטוריה של נקבה מוקפת בטריטוריות של עד כארבעה זכרים, בעוד הנקבות נלחמות אחת עם השנייה על הזכות להטיל ביצים בקינו של זכר או כמה זכרים; כך הנקבות "כובשות" לעצמן את טריטוריות הזכרים הסמוכות. הזכרים נוהגים לקרוא לנקבות בעונת הרבייה בקריאות מיוחדות, המכונות "צעקות", על מנת שאלה יזדווגו איתן. מחקרים הוכיחו שהנקבות מזדווגות הכי הרבה עם הזכרים ש"צועקים" הכי חזק, כך שעוצמת הקריאות מהווה עבור הנקבה ראייה לבריאותו וחוזקו של הזכר. מדיה וקבצים בנושא יקנה חומת-כנף בוויקישיתוף יקנה חומת-כנף, באתר ITIS (באנגלית) יקנה חומת-כנף, באתר NCBI (באנגלית) יקנה חומת-כנף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יקנה חומת-כנף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יקנה חומת-כנף, באתר GBIF (באנגלית) יקנה חומת-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
סן ז'רמן

האם התכוונתם ל... ז'רמן מפריז – אחד הקדושים המגינים על פריז. ז'רמן מאוקסר – בישוף וקדוש של הכנסייה מאוקסר בחבל בורגונדיה שהביא את הנצרות לבריטניה הגדולה סן-ז'רמן-אן-לה – יישוב באזור פריז פריז סן-ז'רמן – קבוצת כדורגל צרפתית שדרות סן ז'רמן – שדרה בפריז כנסיית סן ז'רמן דה פרה – אתר קבורה של המלכים המרובינגיים של נויסטריה חוזה סן-ז'רמן – הסכם שנחתם לאחר מלחמת העולם הראשונה שקבע את פירוק החלק האוסטרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית סן ז'רמן (רוזן) ז'רמן
היידודורוג

היידודורוג (בהונגרית: ‏Hajdúdorog‏Ⓘ‏; מכונה דאראג בהגיה החסידית) היא עיר בצפון מזרח הונגריה, כ-40 ק"מ מצפון לדברצן. ממצאים מהאזור מתקופת האבן מעידים על אזור עשיר בציד ובדגה. ההצפות התכופות שפקדו את האזור עקב עליית פני נהר הטיסה לא הגיעו למקום היישוב עצמו, ולכן התאפשרה ההתיישבות במקום. באזור נמצאו ממצאים מתקופת הברזל, וכן ממצאים המעידים על קיום אוכלוסייה סרמטית ורומית. האזור היה זירת קרבות בין אוכלוסייה גפידית ואווארית ולאחר מכן היה נתון לשליטת האימפריה הביזנטית. האזור מוזכר בספר גסטה הונגרורום מהמאה ה-12. האזכור הראשון בכתב של היישוב עצמו, היידודורוג, הוא משנת 1301. במאה ה-17 השתייכה רוב אוכלוסיית העיר לכנסייה האורתודוקסית-יוונית, בניגוד ליתר יישובי הסביבה שרוב תושביהם השתייכו לכנסייה הפרוטסטנטית. במאות הבאות עמד היישוב תחת שליטת האימפריה הרוסית, וחיילים רוסים אף חנו ביישוב בעת המרד ההונגרי לעצמאות, במסגרת אביב העמים. בשנת 1938 בוצעו חפירות ארכאולוגיות באזור, ובהן התגלו שרידי כנסייה מהמאה ה-10 או ה-11 וכן קברים שהקיפו אותה. בשנת 1990 בוצעו חפירות נוספות ובהן התגלו מבנים נוספים, מתקופת בית ארפאד, מהמאות ה-9 וה-10, בהם סדנת נפח. בעיר קתדרלה יוונית אורתודוקסית מהמאה ה-18, מבצר מהמאה ה-16 ומוזיאון לתולדות העיר. סביב העיר נמצאים מספר מעיינות מרפא שהוקמו במאה ה-19. ענפי התעסוקה העיקריים בהיידודורוג הם חקלאיים, בעיקר גפנים וגידול בקר. לאחר מלחמת העולם השנייה גבר השימוש במדבירים מלאכותיים ובדשנים מלאכותיים בחקלאות בעיר, ותנובת התוצרת החקלאית עלתה. ענפי החקלאות העיקריים בעיר הם חיטה, תירס, עגבניות, פפריקה, טבק וסלק סוכר. האזור עשיר בחיות בר, בהן צבאים, סנאים וארנבות, עשרות זני חיפושיות וכן בזני ציפורים שונים, בהן יונים, זרזירים, דרורי הבית, עורבים, חופמים, נצים, חנקנים שחורי-מצח, עפרונים, תוכים ועקבים, והקרקע עשירה בתולעי אדמה (שלשולים), המסייעים לפוריותה. העיר נמצאת במרחק כ-40 ק"מ מהפארק הלאומי הורטובאג', שהוכרז "אתר מורשת עולמית" של אונסק"ו. במאה ה-18 היו בהיידודורוג חיי קהילה יהודיים תוססים, כיהן אז כרבה של היידודורוג (בהגייה חסידית: דאראג) הרב שמואל פרנקל, תלמידו של רבי חיים מצאנז. ב-1941 היו בהיידודורוג כ-300 יהודים מתוך כ-10,000 תושבים, והם השתייכו לקהילה האורתודוקסית. בשנת 1942 גויסו עשרות צעירים יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו במסגרת שירותם. במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את היידודורוג ובמאי הוקם גטו בעיר, בו נכלאו גם כמה עשרות יהודים מיישובי הסביבה. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו, חלקם למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם לאושוויץ. צורת שני לוחות הברית משיש שהיו על קיר בית המדרש הישן בעיר מלפני השואה השתמרו למזכרת בארכיון העירייה, והוענקו בתחילת שנות המאה ה-21 על ידי ראש העיר לאדמו"ר מדאראג בעת ביקורו בעיר. מדיה וקבצים בנושא היידודורוג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היידודורוג (בהונגרית) היידודורוג (Hajdúdorog), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
גינת

האם התכוונתם ל... נח"ל גינת – היאחזות נח"ל אישים איתן גינת – ממנהיגי הציונות בצרפת ובבלגיה והצבא היהודי גדעון גינת – שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב גלי גינת – עיתונאית ישראלית גונן גינת – העורך הראשי לשעבר של "הצופה", עיתונאי, בעל טור ופובליציסט ישראלי חנן גינת – ראש המועצה האזורית חבל אילות יוסף גינת – מזרחן ואנתרופולוג רפי גינת – עיתונאי, זמר, מפיק, מגיש טלוויזיה ורדיו, לשעבר מנכ"ל ערוץ 10 תומר גינת – כדורסלן ישראלי
מקס פאולי

מקס פאולי (בגרמנית: Max Pauly;‏ 1 ביוני 1907 – 8 באוקטובר 1946 המלין) היה קצין אס אס בדרגת שטנדרטנפיהרר. שימש כמפקד מחנה הריכוז שטוטהוף מספטמבר 1939 עד אוגוסט 1942, ומפקד מחנה הריכוז נוינגמה ותתי המחנות הנלווים מספטמבר 1942 עד לשחרור המחנה במאי 1945. פאולי נולד ב-1 ביוני 1907 בוסלבורן, לבעל חנות לחומרי בנין, ולאחר סיום לימודיו הצטרף לחנותו של אביו. בשנת 1928 מת אביו, ופאולי ירש את החנות, ובאותה שנה הוא הצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1930 הוא הצטרף לאס אס, והיה אחד מהלוחמים הוותיקים. בשנת 1933 הוא הועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר, ובשנת 1934 הוא הועלה לדרגת שטורמבאנפיהרר. בשנת 1936 הוא מונה למפקד יחידת התקיפה ה-53 של האס אס, ובשנת 1937 הוא מונה למפקד היחידה ה-71 של האס אס, והועלה לדרגת אוברשטורמבאנפיהרר. בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז שטוטהוף, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז נוינגמה. בעת שפיקד על מחנה נוינגמה אירעו במחנה זוועות רבות, ביניהם עריכת ניסויים רפואיים על אסירי המחנה. בשנת 1944 הרופא הנאצי קורט הייסמאייר ערך ניסויים על עשרים ילדים במטרה למצוא תרופה לשחפת. ילדים אלו הובאו במיוחד מאושוויץ לצורך הניסוי הרפואי. הילדים והמלווים שלהם נרצחו בתלייה באפריל 1945 מווים שנתלו על קיר במרתף בית ספר בהמבורג. בית ספר זה היה תת-מחנה של מחנה נוינגמה הגדול. פאולי הועמד לדין בגין פשעי מלחמה יחד עם עוד 13 נאשמים על ידי הבריטים בהמבורג. המשפט נמשך מיום 18 במרץ עד 13 במאי 1946. הוא נמצא אשם ונידון למוות יחד עם 11 מהנאשמים האחרים, וב-8 באוקטובר 1946 הוצא להורג בתלייה בכלא המלין. מדיה וקבצים בנושא מקס פאולי בוויקישיתוף תלייני ס.ס. בדין, הצופה, 29 במרץ 1946
קונרוי

האם התכוונתם ל... פרנסס קונרוי – שחקנית אמריקאית קווין קונרוי – שחקן אמריקאי
ג'קאס: הסרט

ג'קאס הסרט (באנגלית: Jackass: The Movie) הוא סרט מסוגת קומדיה אקסטרים שיצא לאקרנים בשנת 2002 המציג פעלולים של חברי התוכנית ג'קאס, לסרט סגנון זהה לסדרה ג'קאס. את הסרט ביים ג'ף טרמיין. בתחילת הסרט מוצג הפתיח שמציג את כל הפעלולנים, כשהם נוסעים בעגלת סופר, כשבדרך מוצבות להם מלכודות ובסוף קטע הפתיחה, ג'וני נוקסוויל אומר את המשפט (שנאמר בכל הסרטים וכל פרקי הסדרה): "שלום קוראים לי ג'וני נוקסוויל וברוכים הבאים לג'קאס" ואז החבורה נזרקים מהעגלה אל דוכן. במהלך הסרט מוצגים מספר פעלולים ביניהם: צפירת צופר שמטרתו להפריע לאנשים לשחק גולף, השתנה על קרחון ואז אכילתו, הסנפת ואסאבי, ריקוד בעירום חלקי בציבור בתוך חנות ביפן, הדלקת זיקוק כשהוא קשור לישבן של הפעלולן, מלחמת מכוניות גולף, זחילה על מספר רב של מלכודות עכברים, מתיחה שמצולמת במצלמה נסתרת שבמהלכה ג'וני נוקסוויל מתחפש לאיש זקן שמרבה לקלל (על המתיחה הזו נוצר הסרט ג'קאס מציגים: חרא סבא) ועוד מספר רב של פעלולים מסוכנים. קטע ידוע מהסרט הוא שהפעלולן ראיין דאן ערך מתיחה בו הוא מכניס לפי הטבעת שלו מכונית צעצוע ולאחר מכן ניגש לבית חולים ומתלונן שקשה לו ללכת מסיבה לא ידועה. בסוף הסרט מוצגים חברי ג'קאס כשהם אנשים זקנים וריפ טיילור אומר: זה הסוף של ג'קאס. הפעלולנים הראשיים בסרט שהשתתפו גם בכל פרקי הסדרה: ג'וני נוקסוויל (מיוצרי הסדרה ג'קאס וממפיקי הסרט) באם מרג'רה (ממפיקי הסרט) כריס פונטיוס ראיין דאן סטיב-או אהרן מקגי דייב אינגלנד ג'ייסון "ויי מן" אקונה פרסטון לייסי בנוסף בסרט משתתפים עוד פעלולנים ושחקנים בתפקידים קטנים, כמו: ספייק ג'ונז (מיוצרי הסדרה ג'קאס וממפיקי הסרט) לומיס סתיו מני פואיג רייק יון מאט הופמן טוני הוק ראאב הימסלף ברנדון דיקמילו אפריל מרג'רה פיל מרג'רה ג'ס מרג'רה באטרבין הסרט קיבל ביקורות מעורבות של 48% ביקורות חיוביות לפי אתר Rotten Tomatoes, כשרוב הביקורות ציינו שהסרט קשה לצפייה ויש בו הרבה קטעים מגעילים. למרות זאת, הסרט היה הצלחה קופתית. בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 2" שממשיך עם הסגנון של הסרט הראשון. בשנת 2007 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 2.5", המכיל קטעים שירדו בעריכה מ"ג'קאס 2" וכן קטעים מאחורי הקלעים. בשנת 2010 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 3D", שגם הוא באותו הסגנון של שני הסרטים הראשונים אך היה בתלת-ממד. בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 3.5", המכיל חלקים של "ג'קאס 3D" שירדו מהעריכה. בשנת 2013 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס מציגים: חרא סבא" שמבוסס על המערכון הקבוע בסרטי ג'קאס, ובשנת 2014 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס מציגים: חרא סבא.5" המכיל קטעים מג'קאס מציגים: חרא סבא שירדו בעריכה וקטעים מאחורי הקלעים. חלק מחברי הצוות וההפקה דיברו על אפשרות לסרט רביעי בסדרת "ג'קאס" בעתיד, והסרט עתיד לצאת לאקרנים בתאריך 3 בספטמבר 2021. "ג'קאס: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", באתר נטפליקס "ג'קאס: הסרט", באתר AllMovie (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", באתר Metacritic (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", באתר אידיבי "ג'קאס: הסרט", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "ג'קאס: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
טים מקלראת'

טימות'י ג'יימס "טים" מקלראת' (באנגלית: Timothy James "Tim" McIlrath; נולד ב-3 בנובמבר 1978 באינדיאנפוליס, אינדיאנה) הוא מוזיקאי פאנק רוק אמריקאי. הוא הזמר, כותב השירים והגיטריסט של להקת הפאנק רוק האמריקאית רייז אגאינסט, וכן אחד ממקימיה. מקלראת' ידוע בתמיכתו בזכויות בעלי חיים, ומקדם באופן אקטיבי את ארגון PETA עם להקתו. מקלראת' הוא טבעוני ומעיד על עצמו כסטרייט אדג'. במהלך מלחמת חרבות ברזל יצא בתמיכה גלויה בישראל בעמוד האינסטגרם האישי שלו. מדיה וקבצים בנושא טים מקלראת' בוויקישיתוף טים מקלראת', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים מקלראת', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טים מקלראת', באתר AllMusic (באנגלית) טים מקלראת', באתר MusicBrainz (באנגלית) טים מקלראת', באתר Yandex.Music (ברוסית) טים מקלראת', באתר Discogs (באנגלית) טים מקלראת', באתר Songkick (באנגלית) טים מקלראת', באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני

עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני (בערבית: عبد القادر الجيلاني, בפרסית: عبد القادر گیلانی; ‏31 באוקטובר 1077, נאיף, פרס - 12 בינואר -1166, בגדאד) היה משפטן פרסי השייך לאסכולה החנבלית, ומגדולי המורים והמיסטיקנים הסופיים. אל-ג'ילאני ייסד את הקאדריה - המסדר המיסטי שהתפשט למרחקים ושימר את המשמעות המקורית של הסופיזם האיסלאמי לאורך מאות שנים עד זמננו. אל-ג'ילאני נולד בשנת 1077, בפרס. משפחתו הייתה שייכת לאסכולה החנבלית, שהיא המחמירה מגישות ההלכה באסלאם הסוני. אביו של אל-ג'ילאני, אבו סאלח מוסא אל-חסני, היה צאצאו של חסן אבן עלי, (אימאם חסן). אמו של אל-ג'ילאני הייתה בתו של עבדאללה סוומי, צאצא של חוסיין (בן עלי). אל-ג'ילאני גדל בעיר הולדתו נאיף. בשנת 1095, בגיל 18, הוא עבר לבגדאד, שם למד את המשפט החנבלי. אבו עלי אל-מוכררימי היה מורו של ג'ילאני בפיקה (המשפט המוסלמי). אבו בכר אבן מוזפר היה מורו בחדית' (הלכה סונית) הוא קבל שיעורי תפסיר (פרשנות דיברי הקודש) על ידי הפרשן אבו מוחמד ג'עפר. המדריך הרוחני אבד-ח'יר חמאד בן המוסלמי אל-דבאס לימד אותו סופיות. לאחר שסיים את לימודיו, ג'ילאני עזב את בגדאד. הוא בילה עשרים וחמש שנים כנווד מתבודד באזורי המדבר של עיראק. בשנת 1127 אל-ג'ילאני חזר לבגדאד והחל להטיף לציבור. הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר של מורו, אל-מוחררימי. בשנת 1119, לאחר שאל-מוחרימי נפטר, אל-ג'ילאני החליף אותו כשייח'. הוא היה פופולרי בקרב הסטודנטים. בבוקר לימד חדית' ותפסיר. אחר הצהריים הוא לימד את מדעי הלב ואת מעלותיו של הקוראן. נאמר שהיה מטיף משכנע ושהמיר מספר רב של יהודים ונוצרים. כוחו נבע משילוב של הטבע המיסטי של הסופיזם עם טבעו הקפדן של הקוראן. אל-ג'ילאני נפטר בערב שבת בשנת 1166 בגיל שמונים ותשע שנים. גופתו נקברה במקדש ליד (צידו המזרחי של נהר החידקל) בבגדאד, עיראק. בתקופת שלטונו של שאה אסמאעיל הספווי, קברו של ג'ילאני נהרס, אולם בשנת 1535 הסולטאן העותמאני סולימאן הראשון בנה כיפה מעל הקבר, שקיימת עד עצם היום הזה. אתר חדקרן הוצאה לאור - מידע נוסף על עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עבד אל קאדר (1077-1165), אל ג'ילאני, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שטרק

שטרק וכן שטארק (Stark) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו חזק. האם התכוונתם ל... אדם שטארק – כומר פולני חסיד אומות העולם איריס שטרק – מנהלת ורואת חשבון ישראלית יוהנס שטארק – פיזיקאי גרמני אפקט שטארק (וכן "הסחת שטארק") - אפקט במכניקת הקוונטים שהתגלה על ידי יוהנס שטארק יעקב שטארק – צייר וטיפוגרף עברי יליד פולין יורי שטרק – דיפלומט בולגרי קארוי שטרק – שחמטאי הונגרי שרון שטרק – שחקנית ובמאית ישראלית ניקלאס שטארק – כדורגלן גרמני סטארק
איתקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איתקה – אי יווני בים היוֹני, סמוך לחוף יוון אית'קה (ניו יורק) – עיר במרכז מדינת ניו יורק, ארצות הברית, הקרויה על שמו של האי איתקה אית'קה (מישיגן) (אנ') – עיר במדינת מישיגן, ארצות הברית אית'קה (נברסקה) (אנ') – כפר במדינת נברסקה, ארצות הברית אית'קה (אוהיו) (אנ') – כפר במדינת אוהיו, ארצות הברית איתקה (ויסקונסין) (אנ') – עיירה במדינת ויסקונסין, ארצות הברית שונות איתקה (סרט) (אנ') – סרטה של מג ראיין המבוסס על הספר הקומדיה האנושית של ויליאם סרויאן
דניאל קולמן

דניאל קולמן (באנגלית: Daniel Colman נולד ב-1991) הוא שחקן פוקר אמריקאי, במקור מהולדן, מסצ'וסטס. קולמן מוכר בעיקר בזכות זכייתו בטורניר "$1,000,000 The Big One for One Drop" באליפות העולם בפוקר 2014, כשניצח בקרב ראש בראש מול דניאל נגראנו. בעקבות הזכייה הרוויח סכום של כ-15.3 מיליון דולר, הפרס השני בגובהו בהיסטוריית הפוקר עד אז. קולמן שיחק בעיקר משחקי אונליין, וכינוייו הם "mrGR33N13" ו-"riyyc225". באפריל 2014 זכה ב-1,549,000 אירו בטורניר שנערך במונטה קרלו. כמו כן באליפות העולם בפוקר 2014 הגיע למקום השלישי. ב-2017 הפסיק לשחק בטורניר פוקר. נכון ליוני 2024, קולמן זכה בסך של כ-28.9 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-17.4 מיליון דולר בסבב אליפות העולם. מדיה וקבצים בנושא דניאל קולמן בוויקישיתוף דניאל קולמן, באתר The Hendon Mob דניאל קולמן, באתר Global Poker Index דניאל קולמן, באתר אליפות העולם בפוקר דניאל קולמן, באתר סבב טריטון
נקר מגלני

נקר מגלני הוא מין גדול מאוד של נקר מהסוג Campephilus, קרוב לנקר האימפריאלי הגדול, שנפוץ לאורך רכס האנדים בצ'ילה ובדרום-מערב ארגנטינה. הוא יציב בכל תחום תפוצתו (משמע - לא נודד). אורכו של הנקר הוא כ-36 עד 45 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, ומשקלם כ-312 עד 363 גרם לעומת משקל הנקבות, 276-312 גרם. אורך הזנב הוא כ-13.9 עד 16.8 ס"מ, ואורך המקור הוא כ-4.3 עד 6 ס"מ. זהו המין הדרום-אמריקני הגדול ביותר במשפחת הנקריים, ואחד הגדולים בעולם. כמעט כל גופו של הנקר שחור, למעט פס לבן על כנפיו, ומקור אפור דמוי אזמל. אצל הזכרים הראש וציצת הנוצות אדומים, ואצל הנקבות רוב הראש שחור, מלבד כתם אדום ליד בסיס המקור. נקרים מגלניים צעירים דומים במראם לנקבות, אך ציצתם קטנה יותר, וגוון הנוצות נוטה יותר לחום. בית הגידול הטבעי של הנקר הוא יער, שם הוא ניזון מזחלים, חיפושיות ועכבישים. לעיתים הנקר ניזון גם מפירות, לשד (מוהל), זוחלים, עטלפים וגוזלים וקינים של ציפורי שיר. מצב השימור של הנקר ברשימה האדומה של IUCN הוא "ללא חשש", אך נרשמה ירידה באוכלוסייה של הנקרים המגלניים, כנראה בגלל כריתת יערות וקיטוע של בית הגידול של הנקר המגלני. הנקר חופר בעונת הרבייה שלו קן על עץ, בגובה של כ-5 עד 15 מ' מעל לגובה פני הקרקע. הנקבה מטילה 1-4 ביצים. מדיה וקבצים בנושא נקר מגלני בוויקישיתוף נקר מגלני, באתר ITIS (באנגלית) נקר מגלני, באתר NCBI (באנגלית) נקר מגלני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נקר מגלני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נקר מגלני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נקר מגלני, באתר GBIF (באנגלית) נקר מגלני באתר הרשימה האדומה של IUCN http://wwf.panda.org/about_our_earth/ecoregions/valdivian_temperate_rainforests.cfm
דב שפק-לובזובסקי

דב שפאק-לובזובסקי, 1861 (תרכ"א), רוז'ינוי, פולין - 19 ביולי 1948 (י"ב בתמוז ה'תש"ח), תל אביב. גואל קרקעות, קבלן התברואה הראשון של תל אביב. אחותו הייתה סבתו של אריה שפק. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 רכש את קרקעות שכונת שפאק, או שפק, שבמרכז תל אביב, סביב רחוב ביל"ו. בתחילה השכונה הייתה ידועה על שמו. אך ברבות השנים, שמה המבדל של השכונה, והקשר לשמו, אבדו. שכונת שפאק היא מקום ילדותו של יגאל מוסינזון. דוד תדהר (עורך), "דב שפאק-לובזובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 662 יוסי רנרט, האנציקלופדיה המהלכת של נחלת-יצחק, (המידע לעניין דב שפאק-לובזובסקי בתחילת הדף), ‏2014 (ארכיון) אנציקפלודיה תדהר http://www.tidhar.tourolib.org/tidhar/view/2/663
רחוב פרישמן (תל אביב)

רחוב פרישמן הוא אחד מרחובות הרוחב החשובים במרכז תל אביב המחבר בין כיכר רבין (מתחיל במקום שרחוב צייטלין נגמר) וחוף הים המכונה בנקודה זו "חוף פרישמן" על שם הרחוב. הרחוב חוצה ממערב למזרח מספר רחובות חשובים נוספים: רציף הרברט סמואל, הירקון, בן-יהודה, דיזנגוף, פרוג, שלמה המלך ואבן גבירול. הרחוב הוא חלק מהצפון הישן, אזור בתל אביב שהוסדר במסגרת תוכנית גדס, תוכנית המתאר הראשונה של העיר תל אביב, שתוכננה בשנים 1927–1929 על ידי מתכנן הערים הסקוטי סר פטריק גדס. תוכנית זו הקנתה לאזור מרכז תל אביב והצפון הישן (כולל רחוב פרישמן) את מראם ואופיים המוכר כיום. מצפון לרחוב זה עוד מספר רחובות רוחב מקבילים המחברים כיום את חוף הים וציר אבן גבירול. הרחוב קרוי ע"ש דוד פרישמן, משורר, עורך, מתרגם, סופר, סאטיריקן, מבקר אמנות ועיתונאי עברי, שהיה מחלוצי הספרות העברית המודרנית. לאורך הרחוב מספר אתרים בעלי עניין (מפורטים להלן ממזרח למערב): כיכר רבין כיכר מסריק מגדל פרישמן 46 בית הרופאים - מרכז לרפואה פרטית מגדל פרישמן 46 - מגדל מגורים פסאז' דיזנגוף - משכנו הישן של התיאטרון הקאמרי וכיום משכנו של תיאטרון בית ליסין. בשנות ה-60 פעל במקום קפה קליפורניה. במקום פעל גם קולנוע הוד. מעונות עובדים (בפינת פרוג) בית הספר תל נורדאו - מבתי הספר היסודיים הוותיקים בעיר (הוקם כבר ב-1926). בבית הספר נערכו אימונים של "גדוד החברות" של ההגנה בשנות ה-40, יחידה שלימים הפכה לחיל הנשים בצה"ל. בית רחל פרידמן (בפינת הירקון) מלון דן תל אביב מדיה וקבצים בנושא רחוב פרישמן בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון: סיבוב בפרישמן פינת שפינוזה בתכנון זאב רכטר, באתר 'חלון אחורי', 8 ביולי 2020
עבודה מבפנים (סרט, 2010)

עבודה מבפנים (באנגלית: Inside Job) הוא סרט תיעודי של הבמאי צ'ארלס פרגוסון משנת 2010. הסרט עוסק במשבר הכלכלי העולמי שאירע בשנים 2008–2009 כפועל ישיר של מניפולציות והונאות בשוק הפיננסי האמריקני, שרוב הגורמים המרכזיים שפעלו במסגרתו, מעלו בתפקידם לנהל את העסקים בהתאם לעקרונות רציונליים ובחרו במקום כך לנפח שוקי נדל"ן, ניירות ערך וכדומה, כך שתרבות הבונוסים והשכר האסטרונומי של בעלי הענף תשמר, כל זאת על בסיס הידיעה שבבמקרה הגרוע שוב תציל הממשלה הפדרלית של שוק הכספים, כפי שאכן קרה. הסרט מחולק ל-5 חלקים, בהם מוסבר השינוי שנעשה ברגולציה בתחום הפיננסי ובנוהגים בתחום זה שהשפיעו על יצירת המשבר. הסרט זכה לביקורות חיוביות ששבחו את האופן הפשוט בו החומרים המורכבים הוצגו, ואף זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. אתר האינטרנט הרשמי של עבודה מבפנים (באנגלית) "עבודה מבפנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עבודה מבפנים", באתר נטפליקס "עבודה מבפנים", באתר AllMovie (באנגלית) "עבודה מבפנים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עבודה מבפנים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עבודה מבפנים", באתר Metacritic (באנגלית) "עבודה מבפנים", באתר אידיבי "עבודה מבפנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.