laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיל ולטר

אמיל ולטר בוקהרד (בגרמנית: Emil Walter Buckhard, נולד ב-7 באפריל 1900 בפפורצהיים שבגרמניה, נפטר ב-1 במרץ 1952 בפפורצהיים) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת הבלם בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. לאחר ששיחק במשך שנתיים בפיגרס, שיחק ולטר במשך עשור במדי ברצלונה, והוא זכה עמה 3 פעמים בגביע הספרדי ובמהדורה הראשונה של אליפות ספרד ב-1929. ולטר גם נודע לעיתים בשם הספרדי אמיליו ולטר. ולטר נולד וגדל בפפורצהיים, עיר בדרום-מערב גרמניה, שם החל לשחק כדורגל במועדון המקומי גרמניה ברצינגן. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, בשל המצב הכלכלי הקשה שפקד את גרמניה, היגר לפיגרס שבקטלוניה, שם מצא עבודה במפעל. הוא הוזמן למשחק אימון שערכה הקבוצה המקומית פיגרס, שם חברי הקבוצה ראו שיש לו בעיטה חזקה, והוא הצטרף לקבוצה זו כשחקן הגנה. נאמר שבעיטתו הייתה כה חזקה, כך שהוא היה מסוגל לבעוט למרחקים אדירים, עד כדי כך שהבקיע משערו שלו לשער השני. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך נגד אספניול, בעונת 1921/1922. ב-1923 חתם ולטר בשורות ברצלונה, המועדון הבכיר באזור קטלוניה, והוא היה שותף עמה ל"דור זהב" שנמשך במהלך העשור. ב-1925 זכה עם ברצלונה בפעם הראשונה בגביע הספרדי, לאחר שפתח בגמר נגד ארנס גצ'ו ועזר לקבוצתו לנצח 2-0. שנה מאוחר יותר זכה עם הקבוצה בפעם השנייה ברציפות בגביע, הפעם הודות לניצחון 3-2 על אתלטיקו מדריד. לאחר שב-1927 הגיעו לחצי גמר הגביע, ב-1928 שבו ולטר וברצלונה לזכות בגביע. בגמר פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד, ונערכו שני משחקים חוזרים, מכיוון ששני המשחקים הראשונים הסתיימו בתיקו. ולטר פתח בכל שלושת המשחקים, כשבאחרון שבהם ניצחה ברצלונה 3-1 וזכתה בתואר. ב-1929 נוסדה הליגה הספרדית, וברצלונה זכתה באליפות הראשונה של המפעל החדש. ולטר השתתף ב-13 מתוך 18 משחקי ליגה והוא תרם לזכייה 3 שערים. בעונה הבאה השתתף פעם נוספת ב-13 משחקים, אך ברצלונה הגיעה למקום השלישי. ולטר פרש ממשחק בשנת 1933, לאחר שנפצע באופן חמור, פציעה שהביאה לכך שצלע עד סוף חייו. בסך הכול ערך 242 הופעות במדי הקבוצה. במקביל לכך שהיה שחקנה של ברצלונה, השתתף ולטר במספר משחקים של נבחרת קטלוניה. בשל מחסור במידע לא ברורה הכמות המדויקת של המשחקים בהם שותף. לאחר פרישתו שב ולטר לגרמניה, ובין היתר עבד כמאמן של קבוצת היקסוואגן שבנורדריין-וסטפאליה וכן שימש יושב ראש של מועדון נעוריו גרמניה ברצינגן. במהלך שנות ה-40 הידרדר מצבו הפיזי והכלכלי של ולטר. ב-1947 החל נשיא ברצלונה אגוסטי מונטל אי גלוברט לשלוח חבילות מזון לגרמניה במשך מספר שנים כדי לעזור לוולטר. בנובמבר 1949 הוזמן ולטר כאורח כבוד לחגיגות היובל של המועדון. ב-1 במרץ 1952 נפטר ולטר, והדגלים בברצלונה הורדו לחצי תורן כציון אבל לפטירתו. אליפות ספרד (1): 1928/1929 הגביע הספרדי (3): 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928 מדיה וקבצים בנושא אמיל ולטר בוויקישיתוף אמיל ולטר, באתר Transfermarkt אמיל ולטר, באתר BDFutbol אמיל ולטר, באתר WorldFootball.net אמיל ולטר, באתר FootballDatabase.eu Mein Gott Walter,‏ ‎11 Freunde,‏ 22.12.2015 (בגרמנית)
יוסי אמינוף

יוסי אמינוף (19 באפריל 1940 – 2 בנובמבר 2020) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, ואחד מהכובשים המצטיינים של קבוצת בית"ר ירושלים בין השנים 1957–1973, במהלכן הבקיע 74 שערים. אמינוף היה האח הצעיר למשפחת אמינוף אשר שלושה מבניה שיחקו בבית"ר ירושלים: יוסי, אהרון (לימים שופט בית המשפט המחוזי בנצרת) ומשה. אחינו של יוסי הוא השחקן הראל נוף. אמינוף נולד וגדל בשכונת הבוכרים בירושלים, אביו נולד בקזחסטן למשפחת סוחרים, ואמו באה ממשפחה עשירה ביותר. הם איבדו את כל רכושם עם עלייתו של השלטון הקומוניסטי וברחו לארץ ישראל, אך אביו נאלץ להישאר עם משפחתו ורק לאחר 3 שנים עלה לארץ ישראל, בשנת 1937, התאחד עם משפחתו והקים משפחה בירושלים. אמינוף החל את דרכו בקבוצה הבוגרת של בית"ר בשנת 1957 (גיל 17), וכבש 3 שערים באחד ממשחקיו הראשונים בקבוצה. בעונות שלאחר מכן כבש מספר גבוה של שערים, שעזרו לקבוצה להישאר בליגה ולנסות להעפיל לליגה הבכירה. לאחר מכן שיחק 3 עונות במדי הפועל ירושלים, וחזר לבית"ר ירושלים בעונת 1969–1970. אחד השערים היותר זכורים שלו הגיע בשלהי הקריירה, בעונת 1973, באחד ממחזורי הסיום של העונה, נגד הפועל כפר סבא, בו כבש שער ניצחון דרמטי בדקות הסיום והציל את בית"ר מירידת ליגה. בתחילת אותה עונה עזב אמינוף את בית"ר לאחר שהסתכסך עם מאמן הקבוצה דאז, עמנואל שפר, אולם לאחר תיווך של חבר ההנהלה, אבי חסון, חזר לקבוצה במחזורי הסיום וסייע לה להינצל מנשירה לליגת המשנה. בתחילת עונת 1973–1974 עונת חתם בקבוצת בית"ר רמלה, אך לא הצטרף לבסוף לקבוצה עקב מחלוקת כספית. הוא שיחק במקום זאת במכבי ירושלים ופרש מכדורגל בסוף העונה. אמינוף אימן במחלקות הילדים והנוער של בית״ר ירושלים. בנו של אמינוף, דרור, שיחק גם הוא בתחילת שנות ה-90 בקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, אך לאחר שלא השתלב בקבוצה נדד לקבוצות אחרות בירושלים. יוסי אמינוף נפטר ב-2 בנובמבר 2020. מדיה וקבצים בנושא יוסי אמינוף בוויקישיתוף רוני דיאון, חלוץ כובש – יוסי אמינוף השאיר אחריו מורשת מפוארת, באתר כל העיר, 16 בנובמבר 2020 יובל הימן, דו"ח אמינוף, באתר nrg‏, 9 בנובמבר 2008 מאיר גבאי, מכירת יוסף המודרנית, מעריב, 19 בספטמבר 1966 עיסקות העברת כדורלגנים, דבר, 25 בספטמבר 1969 משה פרוכטר, בימק"א נשאו על כפיים אליל "חדש"; יוסי אמינוף, מעריב, 29 באפריל 1973 משה פרוכטר, יוסי אמינוף חזר לבית"ר ירושלים, מעריב, 10 באפריל 1973 אמינוף לא התייצב לאימוני בית"ר רמלה, מעריב, 27 באוגוסט 1973 ועדת המשמעת זיכתה את לב מביתר ת"א, מעריב, 25 בינואר 1974 אילן בן שושן, ירושלים האחרת, חדשות, 15 בספטמבר 1991 אשר גולדברג, ‏‏יוסי אמינוף, חלוץ העבר של בית"ר ירושלים, הלך לעולמו בגיל 80, באתר ספורט1, 2 בנובמבר 2020
טימותי פוסו-מנסה

אוונס טימותי פוסו "טים" פוסו-מנסה (באנגלית: Evans Timothy Fosu "Tim" Fosu-Mensah; נולד ב-2 בינואר 1998) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי. טימותי פוסו-מנסה נולד וגדל באמסטרדם שבהולנד להורים מגאנה וכבר בגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. בשנת 2014, עבר פוסו-מנסה לאנגליה והצטרף לאקדמית הנוער של מנצ'סטר יונייטד. פוסו-מנסה החל לשחק בקבוצות הנוער של יונייטד בעמדות המגן, בלם והקשר. ב-28 בפברואר 2016, ערך פוסו-מנסה את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד ובפרמייר ליג כשעלה כמחליף בניצחון 2–3 של יונייטד על ארסנל. ב-2 במרץ, רשם פוסו-מנסה את הופעת הבכורה שלו בהרכב הראשון של מנצ'סטר יונייטד בניצחון 0–1 על ווטפורד. ב-19 באוקטובר 2016, האריך פוסו-מנסה את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בארבע שנים נוספות. ב-29 בספטמבר 2016, ערך פוסו-מנסה את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי יונייטד כשעלה כמחליף בניצחון של מנצ'סטר יונייטד 1-0 על זאריה בשלב הבתים של ההליגה האירופית. ב-10 באוגוסט 2017 הושאל פוסו-מנסה לעונה אחת ממנצ'סטר יונייטד לקריסטל פאלאס. ב-12 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–3 להאדרספילד טאון. בעונת 2017/18 ערך 21 הופעות במדי קריסטל פאלאס, וסיים עימה במקום ה-11 בפרמייר ליג. בתום ההשאלה חזר פוסו-מנסה למנצ'סטר יונייטד. ב-9 באוגוסט 2018 הושאל פוסו-מנסה שוב לעונה אחת, והפעם לפולהאם. בעונת 2018/19 ערך פוסו-מנסה 12 הופעות במדי פולהאם, ולא הצליח למנוע את נשירתה לצ'מפיונשיפ. בתום ההשאלה לפולהאם, חזר פוסו-מנסה למנצ'סטר יונייטד, ובעונת 2019/20 היה חלק מסגל הקבוצה, אך ערך בשורותיה שש הופעות בלבד בכל המפעלים. את עונת 2020/21 פתח פוסו-מנסה במנצ'סטר יונייטד, וערך שלוש הופעות בלבד בכל המפעלים עד לפגרת החורף. בינואר 2021 נמכר פוסו-מנסה לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. פוסו-מנסה החל היטב את הקדנציה שלו בבאייר לברקוזן, אך בפברואר 2021 נפצע והושבת עד לסוף העונה. בינואר 2022 חזר פוסו-מנסה למגרשים אחרי כמעט שנה בחוץ, אך נפצע שוב במרץ 2022 והושבת עד לסוף העונה. באוקטובר 2022 חזר פוסו-מנסה לשחק, ועד לסיום עונת 2022/23 ערך 11 הופעות ליגה במדי באייר לברקוזן. עם זאת, המשיך לסבול מפציעות ומיעט מאוד לשחק. את עונת 2023/24, בה זכתה באייר לברקוזן בדאבל היסטורי, החמיץ פוסו-מנסה במלואה, ואינו זכאי לרישום תארים אלו בקריירה שלו. בקיץ 2024 תם חוזהו של פוסו-מנסה בבאייר לברקוזן והוא שוחרר מהקבוצה. לאחר ששיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד, הוא הצטרף לנבחרת הולנד עד גיל 21, וזאת לאחר שקיבל זימון גם מנבחרת גאנה הצעירה מפני שהוריו נולדו במדינה. בנבחרת זו ערך פוסו-מנסה חמש הופעות. בשנת 2017 ערך פוסו-מנסה את הבכורה במדי נבחרת הולנד הבוגרת, ובסך הכל ערך בשורותיה שלוש הופעות, האחרונה הייתה בשנת 2018. מנצ'סטר יונייטד הליגה האירופית: 2016/17 גביע ה-FA:‏ 2015/16 מדיה וקבצים בנושא טימותי פוסו-מנסה בוויקישיתוף טימותי פוסו-מנסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טימותי פוסו-מנסה, ברשת החברתית אינסטגרם טימותי פוסו-מנסה, באתר Transfermarkt טימותי פוסו-מנסה, באתר Soccerway טימותי פוסו-מנסה, באתר BDFutbol טימותי פוסו-מנסה, באתר WorldFootball.net טימותי פוסו-מנסה, באתר National Football Teams טימותי פוסו-מנסה, באתר FootballDatabase.eu
שקול

שקול ‏האזנה‏Ⓘ‏; (ברומאנש: Scuol, בגרמנית: Schuls) היא בירת מחוז אין (Inn) שבקנטון גראובינדן שבשווייץ. השפה הרשמית בעיר היא רומאנש. שקול מוזכרת לראשונה במקור משנת 1095 בשם Schulles. ב-8 ביוני 1897 נפתח בשקול מלון ולדהאוס וולפורה (Hotel Waldhaus Vulpera) שהיה מעוצב עם עיטורי סגרפיטו בסגנון נאו-רנסאנס. המלון היה אחד הבניינים העיקריים בתקופת הבל אפוק באירופה והיה אחד המלונות הראשונים באלפים השווייצריים. המלון עלה באש ב-27 במאי 1989 וכיום האתר שבו הוא שכן משמש כפארק בו משולבים שרידי בניין המלון. שמה הרשמי של שקול השתנה כמה פעמים במהלך המאה ה-20. עד 1943 היה שמה הרשמי של העיירה Schuls (בגרמנית). באותה שנה שונה השם ל-Bad Scuol/Schuls (שילוב של השם הגרמני והשם ברומאנש). ב-1970 הושמט השם הגרמני ונותר השם ברומאנש, Bad Scuol וב-1999 הושמטה הקידומת Bad ונותר השם הנוכחי, Scuol. שטחה של שקול הוא 144.10 קמ"ר. מתוכם 28% משמשים לחקלאות, 25.7% הם שטחים מיוערים, 1.1% הם שטחים בנויים ו-45.2% הם שטחים בלתי מעובדים ושטחי נהרות, אגמים וקרחונים. צדה הדרומי של שקול פונה לפסגת הר פיז שמפש (Piz Champatsch) בגובה 2,785 מ', שמשמש כאתר סקי בשם "מוטה נלונס" (Motta Naluns). באתר קיימים מורדות באורך של 80 ק"מ ופועלים בו 12 קווי רכבל מסוגים שונים. שקול היא בירת מחוז אין. היא ידועה כעיירת ספא וכאתר נופש והיא המרכז העסקי של עמק אנדגין. זהו הכפר הגדול ביותר על הגדה השמאלית של נהר האין. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית שקול 2,351 תושבים. כמחצית מאוכלוסיית העיירה הם דוברי רומאנש. השפה השנייה בשכיחותה היא השפה הגרמנית, אותה דוברים כ-40% מהתושבים וכן קיים מיעוט קטן של דוברי איטלקית. מדיה וקבצים בנושא שקול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שקול (ברומאנש ובגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ הערך שקול במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
יצחק ג'אנו

יצחק (איציק) ג'אנו (נולד ב-24 באפריל 1954 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת בית"ר ירושלים לאורך הקריירה שלו (15 עונות רצופות). ג'אנו היה שותף לזכייה בשני הגביעים הראשונים של המועדון בשנים 1976 ו-1979. ג'אנו נולד בירושלים, ושיחק במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מגיל צעיר. בעונת 1967/1968 כשהוא בגיל שש עשרה, ערך את הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון. שנה אחר כך, החל בהדרגה לקבע את מעמדו כשחקן הרכב במקומו של שמעון צ'רנוחה ששבת באותה עונה. ג'אנו בלט במשחק ראש מצוין ומשחק הגנה אגרסיבי, מה שהקנה לו תדמית מאיימת על חלוצי היריבה, של בלם קשוח ואגרסיבי. העימותים בינו לבין חלוץ היריבה העירונית הפועל ירושלים, אלי בן רימוז' זכורים היטב לאוהדים באותן עונות. בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן הרכב משמעותי בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה ולאחר מכן בגביע נוסף בעונת 1978/1979. ג'אנו שימש קפטן בשתי עונות: 1973/1974, ו־1974/1975 כולל במשחק גמר גביע המדינה מול הפועל כפר סבא שהתקיים בעונת 1974/1975. בתום עונת 1982/1983 החליט מאמן בית"ר דאז, אליהו עופר, לוותר עליו לטובת השחקן הצעיר מהנוער חנן אזולאי. החלטה זו הביאה לפרישתו של ג'אנו מכדורגל.. מספר חולצתו לאורך מרבית שנותיו בקבוצה הבוגרת היה 5. לאחר פרישתו ממשחק עסק באימון, בעונת 1983–1984 אימן את הפועל רעננה מליגה א'. בעונת 1985–1986 אימן את הפועל אשדוד בליגה ב'. בין השאר הקים את מחלקת הנוער של קבוצת בית״ר מעלה אדומים. החל מעונת 2017/2018 מכהן כמנהל מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל בית"ר נורדיה ירושלים. בית"ר ירושלים גביע המדינה (2): 1975/1976, 1978/1979 אלוף האלופים (1): 1975/1976 גביע המדינה 1975/6 באתר האוהדים של בית"ר ירושלים רון עמיקם, כשבגין נכנס, בלומפילד רעד: בחזרה לגמר הגביע 75' בין כפ"ס לבית"ר, באתר nrg‏, 22 באפריל 2009 מקור "הספר אני אוהב אותך בית"ר" עמוד 89 הכדורגלן הזמר צביקה פיק, בעיתון מעריב 3 בינואר 1984
טורוס סטנפורד

טורוס סטנפורד הוא הצעה למבנה עבור חיים אנושיים בחלל, מושבת חלל. טורוס סטנפורד יוכל להכיל בין 10,000-140,000 תושבי קבע. הטורוס שקוטרו 1,790 מטרים, ישלים סיבוב סביב עצמו אחת לדקה על מנת ליצור כבידה מלאכותית באמצעות כוח צנטריפוגלי. סטנפורד טורוס הוצע במסגרת נאס"א לחקר קיץ בשנת 1975, שנערך באוניברסיטת סטנפורד, במטרה לבחון השערות בקשר לעיצובים עבור מושבות בחלל בעתיד. הטורוס סטנפורד מתייחס רק לגרסה מסוימת זו של עיצוב, כיוון שהתפישה של תחנת חלל דמוי טבעת סיבובית הוצע בעבר על ידי פון בראון ורנר הרמן פוטוצ'ניק. טורוס סטנפורד מורכב מטבעת בצורת טורוס בקוטר של 1.8 קילומטר (שיספיק עבור כ־10,000 אנשים). הטורוס מסתובב במהירות של סיבוב לדקה ומספק כוח כבידה מלאכותי של בין 0.9 ל־1.0 g באמצעות כוח צנטריפוגלי. אור השמש מפוזר בתוך הטורוס ידי מערכת של מראות. הטבעת מחוברת דרך "חישורים" המשמשים כמוליכים לאנשים וחומרים. ציר הסיבוב הוא במרכז התחנה, יש לו את כוח המשיכה המלאכותית הנמוכה ביותר והוא המקום הבטוח ביותר עבור מרחב ביטחון בספינה. החלל הפנימי ישמש למחיה, ויהיה גדול מספיק כדי לייצר סביבה "טבעית"; החלל הפנימי יהיה כמו עמק קרחוני צר, ארוך וישר שקצותיו מתעקלים כלפי מעלה עד שנפגשים וסוגרים מעגל. צפיפות האוכלוסייה תהיה דומה לזו של פרוור צפוף,כאשר חלק של הטבעת מוקדש לחקלאות, וחלק לדיור. יהיה צורך ב-10 מיליון טון של חומר. הבנייה תעשה שימוש בחומרי גלם המופקים בירח ונשלחים לחלל באמצעות מעוט אלקטרומגנטי. לוכד מסה בנקודה L2 יעביר את החומר אל נקודה L5, שם יעובד במפעל תעשייתי שיבנה את הטורוס. רק חומרים אשר לא ניתן יהיה להשיג בירח, יובאו מכדור הארץ. כריית אסטרואידים היא אפשרות נוספת. מיקום: בין כדור הארץ לירח - נקודת לגראנז' L5 סה"כ מונה: 10 מיליון טון (כולל מגן קרינה (95%), בתי גידול, ואווירה) קוטר: 1,790 מטר צינור בקוטר למגורים: 130 מטר חישורים: 6 חישורים של 15 מטר בקוטר סיבוב: 1 סיבובים לדקה מגן קרינה: 1.7 מטר של אדמת הירח גליל אוניל מושבת חלל מדיה וקבצים בנושא טורוס סטנפורד בוויקישיתוף סרטון יוטיוב מאת f r a g o m a t i k אשר פורסם ב־2009 ג'ונסון, (Holbrow 1977). "מושבות חלל: מחקר עיצוב" (אורכב 25.06.2017 בארכיון Wayback Machine) . מינהל התעופה הלאומית שטח המינהל. ג'רארד אוניל, "פרונטיר גבוהה", ויליאם מורו ושות ', 1977, p149 פון בראון, W.:Crossing הגבול האחרון, Colliers, 22 במרץ 1952 הרמן פוטוצ'ניק: הבעיה של מסע בחלל (1929)
ויסנס מרטינס אי דוארט

ויסנס מרטינס אי דוארט (בקטלאנית: Vicenç Martínez i Duart, לעיתים נודע בשם הספרדי "ויסנטה" (Vicente); נולד ב-1896 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-20 בדצמבר 1963 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי שנודע בשל תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק בין 1915 ל-1923. במקביל למשחקו בברצלונה, השתתף מרטינס גם במספר משחקים במדי נבחרת קטלוניה. מרטינס, ששיחק כחלוץ, נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה. בצעירותו החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית אאורופה, וב-1915 עבר לקבוצה הבכירה בעיר ובחבל הארץ, ברצלונה. מרטינס התברג במהרה בברצלונה והיה לאחד משחקניה החשובים ביותר בשנים אלה. כבר בעונתו הראשונה עזר לקבוצה לזכות באליפות קטלוניה. ב-13 באוקטובר 1918 נערך לכבודו של מרטינס משחק הוקרה באצטדיונה הביתי של ברצלונה, הקרר אינדוסטריה. ברצלונה אירחה את קבוצת נעוריו של מרטינס, אאורופה, והיא ניצחה אותה 2-1, כשאת אחד מהשערים כבש מרטינס. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, והוא פתח במשחק הגמר בו הפסידה ברצלונה 5-2 לארנס גצ'ו בהארכה. בהמשך זכה מרטינס עם ברצלונה באליפות קטלוניה 4 פעמים ברציפות, החל מעונת 1918/1919 ועד עונת 1921/1922. ב-1920 היה שותף משמעותי לזכיית קבוצתו בגביע הספרדי. במשחק הגמר, שנערך ב-2 במאי נגד אתלטיק בילבאו באל מולינון, כבש מרטינס את השער הראשון במשחק בדקה ה-70, וברצלונה ניצחה 2-0. ב-1922 זכה פעם שנייה עם הקבוצה בגביע הספרדי. הוא פתח בגמר בו ניצחה ברצלונה 5-1 את ריאל אוניון, אך הוא לא הבקיע אף אחד מהשערים. ב-1923 פרש מרטינס ממשחק. נערך לכבודו משחק הוקרה ב-17 ביוני נגד סבדל בלס קורטס. היה זה משחק ההוקרה הראשון שנערך באצטדיון, שנחנך רק שנה לפני כן. ברצלונה ניצחה 2-1. בסך הכול הבקיע מרטינס 183 שערים ב-261 משחקים בהם שותף במדי ברצלונה. ברצלונה אליפות קטלוניה (5): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922 הגביע הספרדי (2): 1919/1920, 1921/1922 מדיה וקבצים בנושא ויסנס מרטינס אי דוארט בוויקישיתוף ויסנס מרטינס אי דוארט, באתר BDFutbol El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 13.10.1988, עמ' 26 El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 15.6.1923, עמ' 1 El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 18.6.1923, עמ' 4 הגביע הספרדי 1919 באתר RSSSF הגביע הספרדי 1920 באתר RSSSF הגביע הספרדי 1922 באתר RSSSF
נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס

נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס (באנגלית: Washington Dulles International Airport) בווירג'יניה שבארצות הברית שוכן 42 ק"מ מערבית לוושינגטון די. סי.. הוא אחד משלושת נמלי התעופה הגדולים באזור המטרופוליטני של בולטימור-וושינגטון, והוא משרת יותר מ-21 מיליון נוסעים בשנה. רוב תנועת הטיסות הבינלאומיות באזור בולטימור-וושינגטון מתנקזות אליו ובכך הוא נמל התעופה הבינלאומי העמוס ביותר באזור המיד-אטלנטיק למעט המטרופולין של ניו יורק. ביום טיפוסי נמל התעופה משרת יותר מ-60,000 נוסעים שעוברים בין וושינגטון ו-125 יעדים ברחבי העולם. נמל התעופה נבנה בין השאר על מנת להביא להפחתת התנועה האווירית בנמל התעופה וושינגטון נשיונל, והוא החל לפעול ב-1962. הוא קרוי על שמו של ג'ון פוסטר דאלס. הנמל מופעל על ידי רשות נמלי התעופה של מטרופולין וושינגטון ומשתרע על שטח של 52.6 קמ"ר. הטרמינל הראשי של הנמל תוכנן על ידי האדריכל אירו סארינן. נמל התעופה משמש בסיס פעולה מרכזי לחברת התעופה יונייטד איירליינס. החל מ-22 במאי 2019 מפעילה יונייטד איירליינס קו בין הנמל לתל אביב. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה וושינגטון דאלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס (באנגלית) נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס, ברשת החברתית אינסטגרם "Monthly Air Traffic Summary Report". Metropolitan Washington Airport Authority. נבדק ב-8 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Total cargo (Freight, Express, & Mail). דני שדה, קו לבית הלבן: לראשונה טיסה ישירה בין וושינגטון ותל אביב, באתר ynet, 2 באוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולפני מאונטיין

אולפני מאונטיין (באנגלית: Mountain Studios) הם אולפני הקלטה שהיו ממוקמים בקזינו של העיר מונטרה אשר בשווייץ, וכיום נמצאים באטאלנס. האולפנים היו בבעלות להקת קווין בין השנים 1978 ו-1995. החל משנת 1995, האולפנים היו בבעלותו של דייוויד ריצ'רדס, שהיה המפיק של קווין במשך שנים רבות, עד למותו בשנת 2013. בשנת 2013 נפתחה באולפנים התצוגה: "חוויית האולפן של קווין" על ידי הקרן להנצחת פרדי מרקיורי. בשנת 1978, בעת פסטיבל הג'אז השנתי בעיר מונטרה, להקת קווין הקליטה את אלבומה ג'אז באולפני מאונטיין. פרדי מרקיורי התאהב בעיר ובאגם ז'נבה והחליט להעתיק את מקום מגוריו לעיר. כמו כן, הלהקה רכשה את האולפנים עצמם. בשנת 1996, הוצב פסל ברונזה בגובה שלושה מטרים של פרדי מרקיורי על חוף האגם, בסמוך לאולפן ההקלטות. [דרוש מקור] בשנת 2013 האולפנים הוסבו למיצג "חוויית האולפן של קווין" ובו ניתן לראות את אולפן הסאונד המקורי של הלהקה וכן כתבי יד מקוריים של חלק משירי הלהקה. מדיה וקבצים בנושא אולפני מאונטיין בוויקישיתוף
אלווין והצ'יפמאנקס 4

אלווין והצ'יפמאנקס 4 (נקרא גם אלווין והצ'יפמאנקס יוצאים לדרך, באנגלית: Alvin and the Chipmunks: The Road Chip) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2015 של פוקס המאה ה-20 המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי וולט בייקר. הסרט מבוסס על המותג "הצ'יפמאנקס". זהו סרט המשך ל"אלווין והצ'יפמאנקס", "אלווין והצ'יפמאנקס 2" ו"אלווין והצ'יפמאנקס 3". החבורה נתקלת בילד בעייתי, כאשר בין הילד לחבורת הצ'יפמאנקס נוצרת איבה. במהלך הסרט נעלבים החבורה מירידתם מעולם הזוהר. לדייב יש חברה, שנראה כי עומד להציע לה נישואים, ואף מתברר, שבנה של חברה זו הוא מיילס, הילד הבעייתי הנ"ל. החבורה משתפת פעולה עם הילד כדי לעצור את הנישואים, ובין הצ'יפמאנקס למיילס נוצרת ידידות והתוכניות משתנות. ג'סטין לונג - אלווין מתיו גריי גובלר - סיימון ג'סי מקרטני - תיאודור כריסטינה אפלגייט - בריטני אנה פריס - ג'נט קיילי קווקו - אלינור ג'ייסון לי - דייב קימברלי וויליאמס - סמנתה טוני הייל - סאגסי בלה ת'ורן - אשלי גריי ג'ניפר קולידג' - גברת פרייס מדיה וקבצים בנושא אלווין והצ'יפמאנקס 4 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלווין והצ'יפמאנקס 4 (באנגלית) אלווין והצ'יפמאנקס 4, ברשת החברתית פייסבוק אלווין והצ'יפמאנקס 4, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר נטפליקס "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר AllMovie (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר Metacritic (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס 4", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Todd Cunningham and Beatrice Verhoeven, ‘Star Wars: The Force Awakens’ Rockets to Record $57 Million in Thursday Previews, The Wrap, December 18, 2015
א.ס. רמת השרון (כדורסל)

אֲגֻדַּת סְפּוֹרְט רָמַת הַשָּׁרוֹן היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר רמת השרון, המתמודדת בליגה הלאומית. הקבוצה השתתפה בעבר בליגת העל. קבוצת כדורסל הגברים היא מחלקה בתוך אגודת הספורט רמת השרון הכוללת בין היתר את קבוצות רמת השרון כדוריד, קבוצת כדורסל נשים, קבוצת פוטבול רמת השרון, בייסבול רמת השרון ואת מ.כ רמת השרון כדורגל נשים. כל הקבוצות מלבד כדורסל הגברים משחקות בליגה הבכירה בתחומן. הקבוצה השתתפה לראשונה בליגת העל בעונת 1989/1990, ובסך הכל במשך שבע עונות בשתי קדנציות: 1989–1992 ו-2002–2006. הקבוצה המאוחדת של רמת השרון/חיפה בעונת 2003/2004 סיימה במקום השמיני והעפילה לשלב הפלייאוף מול קבוצת מכבי תל אביב. בעונת 2005/2006 ירדה הקבוצה לליגה לאומית, התפרקה ונרשמה מחדש בליגה ב'. בעונת 2008/2009 העפילה מליגה א' לליגה הארצית. בעונת 2012/2013 זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון 204–165 בסיכום מפגש כפול בגמר מול בית"ר כפר יונה. בסיום אותה עונה העפילה רמת השרון לליגה הלאומית בכדורסל. בסיום עונת עונת 2016/2017 לאחר 4 עונות רצופות בליגה הלאומית ירדה רמת השרון לליגה הארצית לאחר שסיימה את העונה במקום ה-13. בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום הראשון במחוז הצפוני של הליגה הארצית עם מאזן של 20 ניצחונות ו-2 הפסדים, בחצי גמר הפלייאוף ניצחה רמת השרון את הפועל מעלות 81 - 76 במשחק הראשון ו-105 - 85 במשחק השני, לאחר מכן העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף המחוזי בו למרות יתרון הביתיות הפסידה לאליצור עירוני נתניה 73 - 78 במשחק הבית הראשון ו-77 - 87 במשחק הבית השני, לעומת ניצחון בודד במשחק החוץ בתוצאה 88 - 79 בעקבות ההפסד הכפול נשארה הקבוצה בליגה הארצית. את עונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום הרביעי והעפילה לפלייאוף העליון במשחק הראשון הפסידה למוליכה הפועל עכו 87-85, במשחק השני ניצחה 73–83 ומשחק השלישי ללא יתרון הביתיות ניצחה רמת השרון את עכו 72–75 בעכו והעפילה לגמר הפלייאוף שנה שנייה ברציפות לאחר 1–2 בסיום צמד המשחקים, בגמר הפלייאוף פגשה את הפועל מגדל העמק/יזרעאל כאשר גם בסדרת הגמר הייתה הקבוצה ללא יתרון הביתיות, במשחק הראשון הפסידה רמת השרון 65–69 אך במשחק השני שנערך ברמת השרון ניצחה הקבוצה 77–81 ניצחה ובמשחק השלישי גברה על מגדל העמק לאחר ההארכה בתוצאה 81–86 וזאת לאחר שלא הובילה בשום שלב של המשחק עד שהשוותה משלשה של ים יהונתן, שבע שניות לסיום המשחק. לאחר הניצחון העפילה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר כשנתיים בליגה הארצית. את עונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום ה-5 לאחר שהוליכה את טבלת הליגה לאורך 9 המחזורים הראשונים ללא הפסד. בשלב רבע גמר הפלייאוף הודחה הקבוצה לאחר שהפסידה 1–3 לאליצור קריית אתא, לאחר שבמשחק הראשון שהתקיים בקריית אתא ניצחה רמת השרון, אך לאחר מכן הפסידה את שלושת המשחקים הבאים, כאשר במשחק האחרון הובסה 112–62 ברמת השרון. מחלקת הנוער של האגודה מונה למעלה מ-600 שחקנים. מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים בליגה הראשונה הוא זופר אבדיה. גביע האיגוד: זכייה (1): 2013 אליפות הליגה הארצית: (1) 2019 אפיק ניסים יהונתן שולדבראנד גילי מוסינזון מרכוס האטן תמיר בלאט זופר אבדיה גיא קנטור מדיה וקבצים בנושא א.ס. רמת השרון בוויקישיתוף א.ס. רמת השרון, ברשת החברתית פייסבוק כפיר חודרה, ‏אחרי שנתיים של היעדרות: רמה"ש חזרה ללאומית, באתר ONE‏, 19 במאי 2019 קלעי כל הזמנים, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
פלמן

האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם פֶלמַן או פֶּלמָן בן ציון פלמן (1934–2015) – היה פוסק הלכה חרדי-ליטאי, מחבר סדרת הספרים "שלמי תודה" ורד פֶּלמָן (ילידת 1981) – עיתונאית ישראלית חייקל פֶּלמָן (1874–1912) – היה ממייסדי תל אביב משה פֶּלמָן (אריאלי) (1907–1945) – היה ממייסדי הנוער העובד וממייסדי קיבוץ נען, בנו של חייקל פֶּלמָן נחמן פלמן (1876–1955) – היה ממייסדי תל אביב צבי פלמן – רב ריצ'רד פֶלמַן (1921–1999) – היה קצין מעוטר בחיל האוויר האמריקאי שושנה פֶלמַן (ילידת 1942) – חוקרת ספרות אמריקאית שרה איטה פֶלמַן (1856–1936) – הייתה חקלאית עברית, "אם הפרדסנות העברית בארץ ישראל" אחר פְלַמֶן (כהן דת) (אנ') – סוג של כהן דת מתקופת רומא העתיקה אין קשר משפחתי לנחמן פלמן. אין קשר משפחתי לחייקל פֶּלמָן. היו 18 סוגים של פלמנים, אחד לכל אל. שלושת האלים הראשיים היו יופיטר, מרס וקווירינוס.
צבאן

צַבַּאן או צַבַּן הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אריה צבן – כימאי ישראלי בועז צבאן – מתמטיקאי ישראלי יאיר צבן – פוליטיקאי ישראלי רפאל כדיר צבאן – רב תוניסאי וישראלי סבן