laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ווריור (מתאבק)

ווריור (נולד כג'יימס הלוויג; 19 ביוני 1959 - 8 באפריל 2014) היה מתאבק מקצועי אמריקאי אשר הרבה להופיע בהופעות הארגונים האמריקאים המובילים בתחום, ביניהם WWF ו-WCW. הלוויג נודע בשם הבמה שלו "אולטימט ווריור" (Ultimate Warrior; מאנגלית: לוחם מוחלט) ולבסוף הפך כה מזוהה עם השם עד ששינה את שמו החוקי ל"ווריור". ווריור התחיל את הקריירה שלו בארגון ההיאבקות המקצועית הקטן יחסית WCCW בשנת 1985. ב-1987 עזב את הארגון ועבר לארגון המוביל באותה תקופה, ה-WWF (לימים, ה-WWE). ווריור שולב בעלילות הנפתלות של ה-WWF, אשר תיארו רבות את התחרותיות המבוימת שבין המתאבקים כמעין אופרת סבון רוויית אלימות, והחל צובר פופולריות בקרב קהל המעריצים. כבר ב-1988 החליטו התסריטאים לשתול דמותו במאבקים העיקשים שחיברו עבור התארים הפיקטיבים של הארגון ולזכותו בתואר "האלוף הבין־יבשתי". בעוד שתארים אלו נהגו לעיתים להחליף ידיים במהרה על פי התסריט, ווריור החזיק בו כחצי שנה לפני שהתסריט קבע כי יפסידו לדמות המתאבק ריק רוד. ארבעה חודשים לאחר מכן, שוב בעדות לפופולריות שלו, דמותו זכתה בשנית בתואר. זכייה מתוסרטת בתואר פיקטיבי נוסף נפלה בחיקה של דמותו של ווריור במסגרת קרב מבוים עם דמות המתאבק הפופולרית ביותר בארגון – האלק הוגאן. הקרב המבוים עצמו נערך במסגרת אחד משני אירועי השיא השנתיים של הארגון - רסלמניה. בקרב זה ניצחה דמותו של ווריור את הוגאן וזכתה בתואר אלוף ה-WWF במשקל כבד. אמנם, כדרכה בקודש של עלילת ה-WWF שני התארים נלקחו מווריור בקרבות מבוימים שונים בהם הפסיד, אך דמותו הייתה לראשונה לעמוד בראש ההיררכיה ולהחזיק בשני התארים בו זמנית, מעמד בו נשארה משך חודשים מספר. בשנת 1998 עבר לארגון ה-WCW וב-2008 פרש רשמית מהיאבקות. הלוויג נפטר ב-8 באפריל 2014. הוא נכנס להיכל התהילה של ה-WWE ב-5 באפריל, הופיע ברסלמניה 30 ב-6 באפריל, והופיע לראשונה מזה 18 שנים ב-RAW ב-7 באפריל, יום לפני מותו. בשעה 5:50 התמוטט הלוויג תוך כדי הליכה למכוניתו עם אשתו באריזונה מחוץ למלון שלהם. הוא הובהל לבית החולים, שם נקבע מותו. כעבור מותו של ווריור ערכו בארגון ה-WWE טקס לזכרו, ועמדו לכבודו דקת דומיה. מדיה וקבצים בנושא ווריור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ווריור (באנגלית) ווריור, ברשת החברתית פייסבוק ווריור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ווריור, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית ווריור, באתר Online World of Wrestling ווריור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מונסון (ספרד)

מונסון (בספרדית Monzón) היא עיירה בקהילה האוטונומית אראגון, ספרד. העיירה מונה כיום כ-17,000 תושבים ובעבר שימשה כמרכז החוקתי של כתר אראגון בין המאה ה-13 ל-17. באראגון היו מספר פרלמנטים לאזורים שונים, אך לעיתים קרובות נערכו אספות משותפות במונסון בגלל מיקומה בין סרגוסה לברצלונה. האספות נערכו בקתדרלה של סנטה מריה דל רומרל (Santa María del Romeral) אשר נבנתה בין סוף המאה ה-12 לתחילת המאה ה-13 על חורבות מסגד שנבנה במקום ב-1098. מצפון לעיירה שוכן מבצר מונסון, אשר נבנה במאה ה-9, ואירח את חתונתם של אלפונסו הראשון, מלך אראגון ואורקה מלכת קסטיליה ולאון ב-1109, בניגוד לרצון הכנסייה. בנם, חיימה הראשון, מלך אראגון, אשר עלה לכס המלכות בגיל 6, בילה את ילדותו במבצר תחת הגנת מסדר אבירי היכל שלמה (הטמפלרים). מבצר מונסון נמסר לטמפלרים ב-1143 ותחתם בוצר והורחב. חלק מצאצאי בניהם של עיר מונסון נקראת שם משפחתם עד היום מונסא או מונסה על שם המחוז. מדיה וקבצים בנושא מונסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונסון
אתר קרוואנים

אתרי קרוואנים היו שכונות של קרוואנים למגורים, שהוקמו בישראל כפתרון זמני לעלייה ההמונית מברית המועצות לשעבר ומאתיופיה בראשית שנות ה-90. ברוב אתרי הקרוואנים התקיימו מגורים במשך תקופה שמעבר למתוכנן, בשל אוזלת יד בתכנון ובביצוע פתרון קבוע למצוקת הדיור. כיום רוב אתרי הקרוואנים נסגרו וקיומם תם. בשנת 1990, ערב הגעתה של העלייה העצומה מברית המועצות ומאתיופיה, פנתה מדינת ישראל אל האדריכל יונה פיטלסון, אשר היה בעל ידע וניסיון מוכח בכל הנוגע ליחידות מתועשות ולמהירות תכנון וביצוע, ומינתה אותו כראש צוות תכנון פרויקט המגורים הזמניים, לפתרון מצוקת הדיור. מצוקת הדיור עלתה עם בואם של מאות אלפי העולים החדשים, אשר הגדילה את האוכלוסייה היהודית במדינת ישראל ביותר מ-10% בתוך פרק זמן קצר. תחילה נהגתה תוכנית המתאר הארצית (תמ"א) 33 לדיור מיידי וזמני, אשר אושרה בזמן שיא של כ-5 חודשים ופתחה מסלול ישיר לוועדות המקומיות להוצאת היתרי בנייה. תמ"א 33 לדיור מיידי וזמני הקיפה 55 אתרים ובהם 24,406 יחידות דיור. 27,000 קרוואנים ומגורונים הוצבו תוך שנתיים כפתרון דיור מיידי וזמני, עד להשלמת בניית הקבע של משרד הבינוי והשיכון. על פי "תוכנית הצל" אשר הגה צוותו של יונה פיטלסון, היו אתרי הדיור הזמני אמורים להתפנות בתוך תקופה שלא תעלה על חמש שנים, ועל מקומם יוקמו פונקציות שונות: מגורים, אזורי מלאכה ותעשייה, אזורי נופש וכדומה. תוכניות אשר לא מומשו לבסוף, בשל אוזלת יד אשר הביאה לדחיית פינויים של האתרים. הצורך הדחוף בקרקע זמינה תוך הישענות על אוכלוסיות חזקות ותשתיות על קיימות (כבישים ארציים, מערכות קליטת ביוב ואספקת מים, וקווי הולכת חשמל), היוו התניה לאיתור האתרים. הצורך להישען על ערים גדולות במגבלות שטחים זמינים הוליד את הפריסה הסופית. פיזור באוכלוסיות כפריות של מושבים וקיבוצים, יש"ע ומועצות קטנות איפשר פיזור של חלק קטן מהצורך הכולל והיווה פתרון משני. בהתפלגות יחידות הדיור לפי אזורי הארץ נמצא כ-30% מהן במרכז הארץ ועוד כ-30% מצפון לנתניה. שאר היחידות נבנו בנגב ובישובי יש"ע. האתרים הגדולים ביותר הם בבאר שבע (שכונת נחל בקע, שם הוצבו 2308 יחידות דיור), בסמוך לעכו (חצרות יסף, שם הוצבו 1658 יחידות דיור), בסמוך לבסיס חצור (בת חצור או חצורית, שם הוצבו 918 יחידות דיור) וכן בסמוך לחיפה (נוה כרמל, שם הוצבו 914 יחידות דיור). הרצון לפיזור גדול ככל שניתן, יצר גם אתרים קטנים בהם האתר "חצר בארותיים" שהיה בסמוך לבארותיים וכן האתר אתגר בסמוך לעצמון-שגב של מספר עשרות יחידות דיור, וסך כל השכונות שהוקמו הוא כ-430. מלכתחילה לא נקבעו אתרים מיוחדים עבור עולי אתיופיה, אך כאשר הגיעו אלו ארצה במבצע מהיר, אוכלסו במלואן שכונות אחדות, אשר בהן לא התגוררו אוכלוסיות עולים אחרות. מעברה אתגר (יישוב) המדיניות המלווה את פינוי אתר הקרוואנים נחל בקע בבאר-שבע, באתר כנסת פתוחה, ‏25 באפריל 1994 גלית אברהם, אתר הקרוואנים בחצרות יסף - סוף תקופה, באתר ynet, 26 בינואר 2004 מצב אתר הקרוואנים בת-חצור במועצה האזורית באר-טוביה, באתר כנסת פתוחה, ‏28 בינואר 1991 אתר הקראוואנים נווה כרמל פונה מכל יושביו, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2002
סוכריית דלעת

סוכריית דלעת היא סוכריית גומי קטנה בצורת דלעת המיוצרת מסירופ תירס, דבש וסוכר. באופן מסורתי, הסוכריות צבועות בצבע כתום עם קצה ירוק בדומה לדלעת. סוכריות אלו מזוהות בעיקר עם ליל כל הקדושים. בסוכריות אלו אין שמנים או שומנים והם נחשבות לדלות שומן. מרקמן דומה למרשמלו. סוכריות אלו מיוצרות באופן דומה לסוכריות תירס. סוכריות אלו מיוצרות מבלילה של סירופ סוכר, דבש, סוכר וצבעי מאכל המחוממים בסירים גדולים שבהם נוצר סירופ מתוק מאוד. סירופ זה מעורבב עם שני צבעים (ירוק וכתום) ומוכנס לתבניות עשויות מעמילן תירס בצורה הרצויה. תבניות אלו נשלחות לחדר ייבוש למשך 24–36 שעות. לאחר שהסוכריות מתייבשות, הן עוברות תהליך של זיגוג המעניק להן מראה מבריק. סוכריות הדלעת נוצרו לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20 על ידי המגדנאי ג'ורג' רמינגר מחברת הממתקים ונדרלי. בתחילת שנות ה-90 הוערך כי המשק האמריקאי צורך 15 אלף טון בשנה כאשר הרוב הוא בתקופה של ליל כל הקדושים. בשנת 1997 הוערך שווי השוק בארצות הברית של סוכריות לליל כל הקדושים ב-950 מיליון דולר. בעקבות גודל השוק, החליטה חברת מרס בע"מ להוציא גרסה של ממתק הסניקרס בטעם דלעת. סוכריות אלו הפכו גם לסוגיה בנושא החזרה לשעון חורף בארצות הברית. משנת 1960, יצרניות ממתקים השתמשו בנימוק כי המעבר לשעון חורף לאחר ליל כל הקדושים יתן לילדים עוד שעת אור יום לתעלול או ממתק וכך הם יאספו יותר ממתקים. במהלך שנת 1985 בדיונים בקונגרס האמריקאי על המעבר לחזרה לשעון חורף, תעשיית הסוכריות הניחה סוכריות דלעת על מושב של כל סנאטור. ב-8 ביולי 1986, חתם הנשיא רונלד רייגן על חוק שבו שעון הקיץ יהיה עד ליום ראשון האחרון של חודש אוקטובר (לא כולל את ליל כל הקדושים). בשנת 2005 שונה החוק כך ששעון הקיץ מוחלף ביום ראשון הראשון של חודש נובמבר על מנת שליל כל הקדושים יהיה עדיין בשעון קיץ. מדיה וקבצים בנושא סוכריית דלעת בוויקישיתוף
שגרה

שגרה היא סדר הפעילות הקבוע של ארגון או אדם, להבדיל מסדר הפעילות במצב חירום, ובמצבי זמניים כגון התארגנות. יש מי ששגרת יומו קבועה יחסית - שעות קבועות להשכמה ולשינה, לאכילה, לעבודה, למנוחה ולבילוי, ויש מי ששגרת יומו קבועה פחות, אך עדיין יש בה מרכיבים קבועים. בנוסף לשגרת ימי החול מתקיימת גם שגרת ימי המנוחה השבועית, השונה משגרת ימי החול. התנהלות החברה בתנאי שגרה רגילה יוצרת פעילויות והתרחשויות אשר מתאימות לדפוסים וסטטיסטיקות שונים. דפוסים אלו יכולים להיות צפויים במידה רבה בהתאם לשעות היום, לימי השבוע, סופי שבוע וחגים, ולנטייה עונתית. דוגמאות לכך הן, השימוש במעלית בבניין משותף או ברב-קומות; צריכת המים, החשמל והעומס על שירותי טלקום; עומס תנועה בכבישים, כמות הקונים בחנות או מרכז קניות. תכנון של מערכות וארגונים להתנהלות בתנאי שגרה מאפשרת לרוב ניצול יעיל של משאבים מחד, ומאידך דורשת יכולת התמודדות עם מצבים בהם השגרה מופרת ונדרשת פעילות שונה מהרגיל. ביחידה צבאית, שגרה היא פעילות היחידה בזמן שאינה נלחמת, פעילות הכוללת אימונים, הצטיידות, מנוחה וכדומה. פעילות שגרה זו מופרת כאשר אירוע מסוים, ביוזמת האויב או ביוזמת היחידה, מצריך פעילות מלחמתית של היחידה. עם סיום האירוע מתקיימת חזרה לשגרה (חזל"ש). בגופי הצלה למיניהם, כגון מכבי אש או מגן דוד אדום, יציאה מהשגרה מתרחשת כאשר הם מוזעקים לפעולת הצלה, שלקראתה נערכו בזמן השגרה. כחלק מההיערכות לחירום מוגדרים למתקנים שימושים נפרדים או נוהלים נפרדים לשגרה ולחירום. דוגמאות: מקלט, שמיועד למתן מחסה מפני פצצות בשעת חירום, משמש בעת שגרה כמועדון. לבית חולים מוגדר תקן כוח אדם לשגרה, המשמש אותו בפעילותו השוטפת, ותקן אחר לחירום, המתאים לקליטה של נפגעים רבים. חיל המשטרה הצבאית כפוף לאגף כוח האדם של צה"ל בזמן שגרה, ולאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בחירום. במבני ציבור מותקנת יציאת חירום, הסגורה בתקופת שגרה, אך ניתן לפתוח אותה בזמן סכנה, לשם פינוי מהיר של האנשים שבמבנה.
ווריור (נגמ"ש)

ה-FV510 ווריור (באנגלית: Warrior) הוא כינוי למשפחת נגמ"שי לחימה שפותחו בממלכה המאוחדת החל משנת 1987. נגמשים אלו נמצאים בשימוש בצבא הבריטי ובצבא ערב הסעודית. ה-FV510 פותח כדי להחליף את קודמו, נגמ"ש ה-FV430 והוא פותח במספר דגמים המזוהים על ידי מספרי דגם עולים ונקראים כולם ווריור. ה-FV510 הוא דגם הבסיס. הווריור פותח על ידי חברת GKN כמחליף לנגמ"ש ה-FV430, הנגמ"ש פותח תוך שילוב דוקטרינת הקרב של הצבא הבריטי וייעודו של נגמ"ש הלחימה בשדה הקרב. תפיסה זו מכתיבה שתפקיד נגמ"ש הלחימה הוא לנייד לוחמים לשדה הקרב ולספק להם כוח אש ותמיכה, כאשר את הלחימה מבצעים הלוחמים מחוץ לנגמ"ש הלחימה, שלא כמו בנגמ"שים אחרים המשמשים פלטפורמה ללחימה לשימוש כוחות חיל הרגלים (דוגמת האכזרית). הווריור פותח בדומה לרכבי שריון קלים נוספים בצבא הבריטי כאשר הדגש הוא על מהירות ופחות על מיגון, כך משתמש הכלי במיגון המורכב מאלומיניום שלא כמו ברבים מכלי הרכב המשוריינים המשתמשים בתרכובות פלדה וחומרים קשים יותר. מיגון נוסף ניתן להוסיף לכלי בצורת שכבה נוספת של אלומיניום בצמוד לשריון הכלי או בצורת מיגון כלוב. צוות נגמ"ש הלחימה כולל נהג היושב בקדמת הכלי, מקלען ומפקד היושבים בצריח. בנוסף לצוות, הווריור מסוגל להכיל עד שבעה לוחמים היושבים באחורי הכלי בשני צדדיו. צריח הכלי היינו צריח GKN בו מותקן תותח L21A1 בעל קוטר של 30 מ"מ, מקלע מקביל לתותח ומקלע רכוב, שניהם בעלי קוטר 7.62 מ"מ ובנוסף שמונה מדוכות עשן ליצירת מסך עשן כאמצעי הגנה (ארבע מכל צד). FV510: דגם הבסיס המשמש נגמ"ש לחימה. FV511: דגם המשמש נגמ"ש פיקוד. FV512: נגמ"ש חימוש וטיפול לתמיכת כוחות משוריינים. FV513: נגמ"ש חילוץ לתמיכת כוחות שריון. FV514: דגם נגמ"ש תצפית לכוחות ארטילריה. FV515: נגמ"ש פיקוד ארטילרי. ווריור מדברי: (Desert Warrior) דגם שפותח עבור יצוא ומשמש את צבא ערב הסעודית. לדגם צריח שונה בעל תותח 25 מ"מ ושני משגרי טאו. 254 כלים מסוג זה משרתים את צבא ערב הסעודית החל משנת 1993. ווריור 2000: דגם עתידי של הנגמ"ש שמתוכנן להיכנס לייצור עבור הצבא השווייצרי, בעל מיגון, מערכת בקרת אש ומנוע משודרגים וצריח שונה. אג'קס (נגמ"ש) תיאור הכלי באתר הצבא הבריטי.
ניתוח מילולי

במדעי המחשב, ניתוח מילולי (באנגלית: Lexical analysis) הוא השלב הראשון בתהליך ההידור, בו מתורגם הקוד שכתוב בשפה עילית לשפת מכונה. בשלב זה, מתבצע תרגום של רצף התווים לרצף של אסימונים קבועים (כגון: מזהה, מספר, פסיק, סוגריים וכו'). תוכנית או פונקציה אשר מבצעת את הניתוח המילולי נקראת מנתח מילולי (lexer) או סורק (scanner). תפקידו של המנתח המילולי הוא לבדוק עבור כל משפט האם אבני הבניין שמרכיבות אותו הן חוקיות לפי הגדרות שפת התכנות. לרוב, הגדרת אבני הבניין החוקיות מתבצעת בעזרת ביטויים רגולריים, ובהתאמה הסורק מתבסס על אוטומט סופי. תהליך פירוק המשפט נקרא Tokenize, כלומר, סיווג כל אבני הבניין לקטגוריות שלהם. בתהליך זה כל מילה במשפט (Lexeme) מסווגת ומוחלפת באסימון (Token) אליו היא מתאימה. האסימון הוא למעשה מחרוזת שהוקצתה לה (assigned) משמעות כלשהי, והוא בנוי (structured) כזוג המורכב משם האסימון וערך האסימון (אופציונלי). אסימונים נפוצים הם: מזהה (identifier): שמות שהמתכנת בוחר; מילת מפתח (keyword): שמות שכבר נמצאים בשפת התכנות; מפריד (seperator): סימני פיסוק ומפרידים זוגיים; אופרטור: סמלים המבצעים פעולות על ארגומנטים ומולידים תוצאות; ליטרל (literal): ערך מספרי, לוגי, או טקסטואלי; הערה (comment): שורה, בלוק של שורות. בדרך כלל, המנתח המילולי לא בודק האם רצף האסימונים הוא אכן חוקי לפי חוקי השפה. לדוגמה, מנתח לקסיקלי טיפוסי ינתח ויאבחן תווים מסוג סוגריים לאסימונים המתאימים, אך לא יבדוק האם לכל "(" קיים ")". בדיקת תקינות של משפטים שלמים, מבחינת המבנה שלהם מתבצעת בשלב הבא, שלה הניתוח הסינטקטי (ניתוח תחבירי). הפקודה: sum = a + b; עשויה להיות מתורגמת לרצף האסימונים הבא: Tok_id("sum") Tok_assign Tok_id("a") Tok_plus Tok_id("b") Tok_semicolon ניתוח לקסיקלי וכלי Lex ניתוח לקסיקלי, אתר הטכניון page 111, "Compilers Principles, Techniques, & Tools, 2nd Ed." (WorldCat) by Aho, Lam, Sethi and Ullman, as quoted in https://stackoverflow.com/questions/14954721/what-is-the-difference-between-token-and-lexeme
PARS 3 LR

PARS 3 LR, או TRIGAT-LR (ראשי תיבות באנגלית: Third Generation AntiTank, Long Range) הוא טיל נגד טנקים גרמני, דור ג'. זהו טיל שגר ושכח היכול לשמש כנגד מטרות אוויריות או קרקעיות. הטיל מיועד לשימוש מטווח רחוק, והוא נועד לפגוע במסוקים, טנקים ומטרות נוספות תוך סיכון מינימלי של הרכב המשגר לאש האויב. זהו הנשק העיקרי המיועד למסוק הקרב יורוקופטר טייגר. את הטילים ניתן יהיה לשגר במטח של עד 4 טילים ב-8 שניות. לטיל יש אפשרות לתקיפה ישירה או תקיפה מלמעלה כמו לטילי הספייק והג'אוולין. הפיתוח של הטיל החל כתוכנית משותפת לגרמניה, צרפת ובריטניה. לאחר שבריטניה פרשה, נותרו צרפת וגרמניה, צרפת נטשה את הפרויקט בשנת 2004 כתוצאה מקשיי מימון. המפתחים העיקריים היו Diehl BGT Defence מגרמניה ו-LFK מגרמניה, שכיום שייכת לקבוצת EADS מגרמניה וצרפת. תוכנן גם דגם קל יותר, לטווח בינוני הנישא על ידי חיילים בשם "Trigat-MR", אך הפרויקט בוטל. הפרויקט הפך בסופו של דבר למערכת ה-טריגאן (Trigan) המוצעת, המבוססת על עמדת ירי של המילאן 3 ועל טילי Trigat-MR. בשנת 2006 צבא גרמניה הזמין 680 טילי PARS 3 LR בעסקה שעלותה 380 מיליון אירו. מדיה וקבצים בנושא PARS 3 LR בוויקישיתוף
בית הכנסת אור החיים

בית כנסת אור החיים שימש את רבי חיים בן עטר ונקרא על שמו. בית הכנסת נמצא ברחוב אור החיים שברובע היהודי בירושלים. הוא שוכן במתחם מוזיאון חצר היישוב הישן בקומתו השנייה, והכניסה אליו עוברת דרך המוזיאון, אך אינו חלק מהמוזיאון. ערך מורחב – ישיבת כנסת ישראל (מיסודו של רבי חיים בן עטר) בית הכנסת הוקם במאה ה-18 על ידי המקובל ר' עמנואל חי ריקי, יליד העיר פרארה ומחבר הספר "משנת חסידים". בשנת תק"ב (1742) הגיע לירושלים הרב חיים בן עטר מליוורנו שבאיטליה לאחר שהיגר אליה ממרוקו, ופתח בבניין את ישיבת "חיים וחסד", שמנתה בשיא פארה כ-60 תלמידים. על תלמידיה נאמר: "ובני החבורה היו חכמים מחוכמים בכתר היראה, האהבה והתורה. ביום עסקו בתורה ובלילה היו עוסקים בתפילות ובתחנונים, והיו משתטחים על קברות הצדיקים, וגדולי ירושלים היו פונים אליהם בשאלותיהם וספקותיהם".. סמוך לבית הכנסת היה מקווה קטן שהתגלה לאחרונה. לאחר מותו של רבי חיים בן עטר קיבל את המקום דודו רבי משה בן עטר אך הוא נפטר לאחר שנה והממשל הטורקי עיקל את בית הכנסת בשל חובותיו של רבי משה. במשך השנים עמד המקום שומם, ולבסוף הועבר לחזקת האשכנזים, לאחר שנרכש בידי רבי מנחם מנדל משקלוב, תלמיד הגר"א ובן הקהילה הפרושית בראשית המאה ה-19. בהתחלה התפללו ולמדו בני הפרושים בבית הכנסת רק במהלך ימות החול, עקב זאת שלא היה להם רישיון מהממשל לתפילות שבת וחג בבית הכנסת. פעילות בית הכנסת והישיבה הקבלית חודשה, והמקום המשיך להיקרא על שמו של רבי חיים בן עטר. בשנים האחרונות לפני נפילת הרובע בתש"ח ר' מרדכי וינגרטן היה ממונה על בית הכנסת. לאחר מלחמת העצמאות נחרב בית הכנסת. בשנת 1967, לאחר חידוש היישוב היהודי בעיר העתיקה, נפתח בשנית כבית כנסת אשכנזי. במקום פועל כולל בוקר של חסידות קרלין. על פי המסורת החסידית, רבי פנחס מקוריץ התבטא שאם היה עולה לירושלים, היה נמצא ביום בבית הכנסת של האור החיים ובלילה בקבר רחל. עיר בראי תקופה - ירושלים במאה הי"ט, כרך א': העיר העתיקה, כרך ב': העיר החדשה בראשיתה. ירושלים: יד יצחק בן-צבי בסיוע הקרן לירושלים, תשל"ז-תשל"ט. יצחק ריבקינד, דפים בודדים, בתוך "ירושלים", ירושלים תרפ"ח עמוד קנד. בית הכנסת "אור החיים", באתר TOG ראו: שמואל חגי, הישיבות בארצות המזרח
ישעיהו אנגלרד

הרב ישעיהו אנגלרד (תרמ"ה – כ"ט באייר ה'תש"ב) היה רבה של סוסנוביץ שבפולין. השתתף בוועידת היסוד של אגודת ישראל בקטוביץ בשנת תרע"ב (1912), והתבלט ביכולתו להדק קשרים בין הצדדים מארצות שונות, כולל רוסיה וגרמניה. נספה באושוויץ. נולד בתרמ"ה (1885) בכפר שטשימישיץ. למד אצל חותנו, רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ, הרבי מקרימילוב, בנו של רבי אברהם ישכר הכהן מראדומסק שנודע בחיבורו החסידי "חסד לאברהם". נבחר ברוב גדול כרבה של סוסנוביץ. הרב אנגלרד טיפח בקהילה מוסדות חינוך וצדקה. אזור סוסנוביץ היה הראשון לכיבוש הנאצי. לעיר באו פליטים יהודיים רבים מהעיירות הסמוכות. הרב אנגלרד אירחם בביתו, והשיג להם קורת גג ומזון. הנהיג את הקהילה במשך כשלוש שנים תחת השלטון הנאצי. בתקופה זו דאג שבני קהילתו ובני הקהילות הסמוכות ישלחו סיוע לבני קהילות ה"חסות", ובייחוד לגטו לודז', לשם נשלחו חבילות מזון רבות. כשהחלו הגירושים מגטו סוסנוביץ, דרשו הגרמנים מהיודנראט רשימת יהודים המיועדים לגרוש. הרב אנגלרד פסק בתוקף שאין למסור רשימה כזו, כיוון שאסור מדין תורה להסגיר אחים לידי מרצחים. ראש היודנראט כעס על כך, והחליט לנקום ברב וצירף את הרב ומשפחתו לרשימת המגורשים. אחרי שהרב הועלה לרכבת התחרט ראש היודנראט וביקש להורידו מהרכבת, אולם הרב סירב להינצל באומרו כי במקומו עלולים לשלוח יהודי אחר וזה אסור על פי דין. משנתמלאו קרונות המשא, השמיע הרב באוזני אחיו דברי עידוד וניחומים, והרכבת יצאה לדרכה לאושוויץ-בירקנאו, ושם נספה הרב עם רוב בני משפחתו ורבים מבני עדתו ומהסביבה בתש"ב. בנו בכורו האדמו"ר רבי אברהם ישכר אנגלרד מראדזין. בתו אלטע מרים, אשת רבי אברהם יצחק הלוי הולשטוק, רבה של מונדז'יוב שבמדינת פולין, בנו של רבי יחזקאל הלוי הולשטוק, האדמו"ר מאוסטרובצה. בתו גיטל צירל, אשת רבי שמעון יחזקאל פרנקל רבה של קריית אונו. בנו רבי יעקב אלימלך אנגלרד מסוסנוביץ. יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה: אוסף תולדות קדוש ת"ש-תש"ה, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"ה חלק ו' על הרב ישעיהו אנגלרד באתר "זכור"
יעקב הורוביץ (ראש ישיבה)

הרב יעקב הורוביץ (כ"ה בתמוז ה'תש"ג, 28 ביולי 1943 - י"ז בחשוון ה'תש"ע, 4 בנובמבר 2009) היה ראש ישיבת אופקים במשך למעלה משלושים שנה. נולד בתל אביב לרבקה לבית רפאלוביץ ומנחם מוניש הורוביץ. למד בבית הספר הדתי "מוריה" בתל אביב, ולאחר מכן, בשונה מבני כיתתו, רצה ללכת לישיבה, וכך הגיע לישיבה התיכונית כפר הרוא"ה בראשות הרב משה צבי נריה. בישיבה התקרב לרב יששכר מאיר, שכיהן אז כר"מ בישיבה וראה בו מורו ורבו. באלול תשכ"א הצטרף עם עוד קבוצה מחבריו לרב יששכר מאיר וייסדו את ישיבת הנגב ביישוב "עזתה" (כיום נתיבות). בישיבת הנגב היה מוסר שיעורי חזרה על שיעורי ראש הישיבה הרב מאיר. נישא לאסתר לבית קטן. לאחר נישואיו היה מוסר שיעורי גמרא ביישובי הסביבה. בשנת תשל"ב נתמנה על ידי הרב מאיר למגיד שיעור של שיעור א' בישיבת הנגב. במהלך השנים התקרב לרב יצחק הוטנר, ראש ישיבת רבינו חיים ברלין בארצות הברית, שבא לנפוש בנתיבות. בשנת תשל"ג נסע לארצות הברית לצרכים רפואיים וחיזק את קשריו עם הרב הוטנר. בשנת תשל"ו קיבל הרב הורוביץ הצעה לכהן כראש ישיבה בישיבת אופקים, שזה לא מכבר נוסדה על ידי הרב יוסף גולדנטל, בשליחות הרב אלעזר מנחם מן שך. עד לבואו לישיבת אופקים, עברה הישיבה שינויים רבים, וסבלה מחבלי לידה. עם כניסתו לתפקיד, החליט לשנות את אופי הישיבה ומתכונתה. בשנת תשל"ז הביא לישיבה גרעין של חמישה עשר בחורים מישיבות תיכוניות (בהן: ישיבת נחלים, מדרשית נעם, הישיבה התיכונית חורב וישיבת מרכז הרב לצעירים) ואיתם ייסד את הישיבה מחדש, כפי שהיא קיימת עד היום. בהנהגתו התרחבה הישיבה ובתוך כמה שנים מנתה עשרות רבות של בחורים. לאחר כשלוש שנים מינה לצדו ראש ישיבה נוסף, הרב חיים קמיל, שהגיע מישיבת מיר בירושלים. שני ראשי הישיבה, הגם שגישתם ושיטותיהם החינוכיות והלימודיות היו שונות, הנהיגו את הישיבה בהרמוניה מלאה. בשנת תשס"ד חלה במחלה קשה ועבר סדרת טיפולים, ואחר כך נשאר לתקופת החלמה בבני ברק. בראש חודש אדר תשס"ה חזר לישיבה באופקים ונערכה לו קבלת פנים חגיגית בראשות הרב קמיל. במסיבת פורים של אותה שנה ערך מסיבת הודיה לרגל החלמתו. במוצאי הפורים נפטר בפתאומיות עמיתו הרב קמיל. בעקבות פטירת הרב קמיל מינה הרב הורוביץ לצדו את הרב אליעזר אינהורן. באלול תשס"ט שוב התרופף מצבו הבריאותי, ובי"ז בחשוון תש"ע נפטר. נקבר בהר המנוחות בירושלים. ליד תלמידו מיכאל בנימיני שנפטר כשנה וחצי לפני כן בכ"ג טבת תשס"ח עקב מחלה קשה. דולה ומשקה (4 כרכים): תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - אלול וראש השנה, אופקים, תשס"ט תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - עשרת ימי תשובה ויום הכיפורים, אופקים, תשס"ט תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - סוכות ושמחת תורה, אופקים, תשע"א תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - חנוכה, אופקים, תשס"ה תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פורים, אופקים, תשע"ח תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פסח, אופקים, תשע"ז תומר חיים בכר (עורך), דולה ומשקה - התורה וקניניה, אופקים, תשע"ג תומר חיים בכר (עורך), דולה ומשקה - סגולות התורה, אופקים, תשע"ג תומר חיים בכר (עורך), דולה ומשקה - ספירת העומר וחג השבועות, אופקים, תשע"ג עקב רב, ספר תולדותיו שיצא במלאת שנה לפטירתו על ידי המשפחה הידיעה על פטירתו, באתר tog אלפים בהלווייתו של הרב יעקב הורוביץ, באתר כיכר השבת יעקב הורוביץ (1943-2009), דף שער בספרייה הלאומית בתו של ד"ר משה קטן ואחותו של הרב יואל קטן. השיעור של בני השנה הראשונה שעלו מהישיבה הקטנה. מקום הציון בהר המנוחות - הר תמיר: גוש - ל"ד / חלקה ב' / שורה ג'
בית הכנסת קהל צור ישראל

בית הכנסת קהל צור ישראל (בפורטוגזית: Sinagoga Kahal Zur Israel) היה בית הכנסת הראשון ב"עולם החדש", שהוקם ברסיפה, כיום חלק ממדינת המחוז פרנמבוקו בברזיל. הוא נוסד ב-1636 על ידי מהגרים מהולנד, אליהם הצטרפו אנוסים שהתגוררו במושבה שהפכה מאוחר יותר לברזיל. הבניין המקורי של בית הכנסת לא שרד ונהרס בתחילת המאה ה-20, בבניין בית הכנסת הנוכחי פועל כיום מוזיאון "Sinagoga Centro Cultural Judaico de Pernambuco". בית הכנסת הוקם בתקופה שבה שלטו ההולנדים על חלקים מברזיל. בתקופה זו היגרו יהודים רבים מהולנד ל"ברזיל ההולנדית", שבה הנהיג יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן חופש דת. חלק ניכר מהמהגרים היו מצאצאי מגורשי פורטוגל ושלטו, לצד ההולנדית, גם בשפה הפורטוגזית. את בית הכנסת הם הקימו ב"רחוב היהודים" 203 (שנקרא כיום "Bom Jesus", ישוע הטוב). החל מ-1642 כיהן בתפקיד רב הקהילה הראשון, הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה. בשנת 1645 לערך, היו למעלה מ-1,600 יהודים חברים בקהילה. ב-1654 גורשו ההולנדים מרסיפה ואיתם היגרו גם מרבית היהודים לכיוון המושבות ההולנדיות והאנגליות בצפון אמריקה ובקריביים. חלק מיהודי "קהל צור ישראל" הפכו למקימי העיר ניו יורק. לאחר הימלטות היהודים מרסיפה, הופסקה פעילותו כבית כנסת. בתחילת המאה ה-20 נהרס המבנה. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-1999 נחשפו שרידי בית הכנסת ובכלל זאת שרידי מקווה ששימש את הקהילה. הבניין משמש כיום את הקהילה היהודית ברסיפה כמוזיאון, מרכז תרבות ומקום לעריכת אירועים (חגיגות בר מצווה, חתונה וכו'). אולם התפילה ארון הקודש מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת קהל צור ישראל בוויקישיתוף אתר ארכיב הקהילה היהודית של רציפה, ומידע על בית הכנסת
אקס-אל רקורדינגס

אקס-אל רקורדינגס (באנגלית: XL Recordings) היא חברת תקליטים עצמאית מבריטניה שהוקמה בשנת 1989. כיום החברה היא אחת מחברות התקליטים העצמאיות המצליחות בעולם. "אקס-אל רקורדינגס" הושקה בשנת 1989 בידי טים פלמר, ניק הלקס וריצ'רד ראסל יחד עם קבוצת בגרס (Beggars Group). רשימה חלקית של האמנים החתומים ב-XL Recordings: אדל בק דיימון אלברן הווייט סטרייפס ומפייר ויקנד תום יורק הפרודיג'י אלביס פרקינס סיגור רוס רדיוהד M.I.A. The xx Ibeyi מדיה וקבצים בנושא אקס-אל רקורדינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקס-אל רקורדינגס אקס-אל רקורדינגס, ברשת החברתית פייסבוק אקס-אל רקורדינגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקס-אל רקורדינגס, ברשת החברתית אינסטגרם נדב רביד, נדב רביד בוחר: עשרת האלבומים הגדולים של XL, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולנס

האם התכוונתם ל... ואלנס – קיסר הקיסרות הרומית המזרחית ולנס (צרפת) – עיר בצרפת ולנס סמיקונדקטור – חברת שבבים ישראלית