laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קפוצ'ינים

קָפּוּצ'ינים (שם מדעי: Cebinae) היא תת-משפחה של פרימטים ממשפחת הצבוסיים החיים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. בתת-משפחה זו שני סוגים (שבעבר נחשבו לסוג אחד). הקפוצ'ינים הם קופים שובבים החיים בין העצים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית. הם חיים במשפחות קטנות הנעות בין הענפים ומחפשים פריטים אכילים שונים. קופי הקפוצ'ין נחשבים לאינטליגנטיים ביותר מבין קופי העולם החדש, ומשמשים לעיתים קרובות כחיות מעבדה. המין קפוצ'ין מצויץ ידוע במיוחד בשל השימוש ארוך הטווח שהוא עושה בכלים, אחת הדוגמאות היחידות של שימוש בכלים על ידי קופים שאינם הומינידים. לאחר שהם צופים בתוכיי ארה מפצחים אגוזי קוקוס בעזרת מקוריהם, יבחרו קופי הקפוצ'ין באגוזים הבשלים ביותר, יורידו את ראשו של הפרי וישתו את החלב. לאחר מכן, יתנהגו כאילו שוויתרו על הפרי וישליכו אותו, כשליבת האגוז עוד בתוכו. כשהפירות המושלכים יתייבשו, יקשיחו ויהפכו לשבירים מעט, יחזרו אליהם הקופים, ייקחו אותם למשטח אבן ויפצחו אותם בעזרת אבנים, חלקן במשקל העולה על משקלם העצמי, כדי להגיע אל לב האגוז. הקופים הצעירים יביטו בקופים הבוגרים כדי ללמוד כיצד לבצע זאת. בעונת היתושים, קופי הקפוצ'ין נוהגים לרסק רבי-רגליים ולמרוח אותם על גבם, כדי שישמשו כדוחה חרקים טבעי. תת-משפחה קפוצ'ינים (Cebinae) סוג קפוצ'ין (Cebus) מין קפוצ'ין לבן-ראש (Cebus capucinus) מין קפוצ'ין לבן-חזית (Cebus albifrons) מין קפוצ'ין מקונן (Cebus olivaceus) מין קפוצ'ין קאפורי (Cebus kaapori) סוג קפוצ'ין כהה (Sapajus) מין קפוצ'ין מצויץ (Sapajus apella) מין קפוצ'ין שחור-פס (Sapajus libidinosus) מין קפוצ'ין שחור (Sapajus nigritus) מין קפוצ'ין זהוב-גחון (Sapajus xanthosternos) מין קפוצ'ין בלונדיני (Sapajus flavius) מין קפוצ'ין גדול-ציצה (Sapajus robustus) מדיה וקבצים בנושא קפוצ'ינים בוויקישיתוף קפוצ'ינים, באתר ITIS (באנגלית) קפוצ'ינים, באתר NCBI (באנגלית)
הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג

הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג (ברוסית: Клуб Американского Футбола "Северный Легион" Санкт-Петербург) היא קבוצת פוטבול המשחקת בליגת העל המזרח אירופית. הישג השיא של הקבוצה הוא העפלה לרבע גמר פלייאוף הליגה בעונת 2013. הקבוצה מפעילה גם קבוצת פוטבול לנשים בשם "הלגיון הצפוני" וביולי 2018 סיימה במקום הרביעי בגביע מונטה קלארק. החל מינואר 2019 הקבוצה משלמת שכר לשחקניה והפכה לקבוצת הפוטבול הראשונה ברוסיה שמשלמת שכר לשחקניה. באפריל 2019 זכתה בתואר הראשון שלה עם הזכייה בטורניר הארי גמבל. ביולי 2019 בהדרכת המאמן וסילי דובריאקוב העפילה למשחק הגמר של ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול, אך הפסידה את התואר לקבוצת הספרטנים מוסקבה. בשנת 2020 סיימה במקום הרביעי בליגה ובשנת 2021 זכתה בגביע הרוסי בפוטבול. בעונת 2022, סיים במקום השלישי. טורניר הארי גמבל זכייה: 2019 ליגת העל המזרח אירופית (EESL) סגנות: 2019, 2023 מקום שלישי: 2024 הגביע הרוסי בפוטבול זכייה: 2021 אתר האינטרנט הרשמי של הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג, ברשת החברתית אינסטגרם הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג, ברשת החברתית VK «Северный Легион» возглавил американец Том Кадни הצהרת הקבוצה בדף האינסטגרם (ברוסית) דיווח על הזכייה בטורניר (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי החוץ של בורונדי

יחסי בורונדי עם שכנותיה הושפעו לעיתים קרובות מבעיות ביטחוניות. מאות אלפי פליטים בורונדיים עברו בזמנים שונים לרואנדה, לטנזניה ולרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכן מאות אלפי בורונדים נמצאים במדינות שכנות כתוצאה ממלחמת האזרחים המתמשכת. רובם, יותר מ-340,000 מאז 1993, בטנזניה. כמה קבוצות מורדים בורונדינים השתמשו במדינות שכנות כבסיסים לפעולות המורדים. האמברגו שהוטל על המדינות האזוריות ב-1993, פגע ביחסים הדיפלומטיים עם שכנותיה; היחסים השתפרו מאז השעיית סנקציות אלה ב-1999. בורונדי היא חברה בארגונים בינלאומיים ואזוריים שונים, ביניהם האו"ם, איחוד מדינות אפריקה, הבנק לפיתוח אפריקה ולה פרנקופוני. בורונדי היא גם חבר בבית הדין הפלילי הבינלאומי עם הסכם חסינות בין-צדדי להגנה על הצבא האמריקני (כמפורט סעיף 98). השר השוודי לשילוב ולשוויון מגדרי, ניאמקו סאבוני, נולד בבורונדי. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 במאי 2007. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 במאי 1992. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בספטמבר 1976. בלגיה מחזיקה שגרירות בבוג'ומבורה. בורונדי מחזיקה שגרירות בבריסל. בורונדי מיוצגת בקפריסין על ידי השגרירות שלה בז'נבה ויש לה קונסוליית כבוד בניקוסיה. קפריסין מיוצגת בבורונדי באמצעות השגרירות דוחה ויש לה קונסוליית כבוד בבוג'ומבורה. שתי המדינות חברות מלאות של ארגון לה פרנקופוני. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 במרץ 1993. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1995. קניה מחזיקה שגרירות בבוג'ומבורה. קניה מחזיקה שגרירות בניירובי. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-24 במאי 1993. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 במאי 1993. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באוגוסט 2012. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 באוגוסט 1968. בורונדי ורואנדה מסתכסכות וחולקות זו לצד זו את גבולות הנהרות אקניארו וקגרה/ניאברונגו, אשר השתנו מאז 1960, כאשר הגבול היה תחום. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962. כינון היחסים הדיפלומטיים בין דרום קוריאה לבין הרפובליקה של בורונדי התרחש ב-3 באוקטובר 1993. ב-אוקטובר 1985, שר האוצר פייר נגרנגי נכח באספה הכללית השנתית של קרן המטבע הבינלאומית ובבנק הבינלאומי לשיקום ולהתפתחות בסיאול, קוריאה. בורונדי מחזיקה שגרירות באנקרה. הודו מיוצגת בבורונדי באמצעות שגרירות בקמפלה. בורונדי מחזיקה שגרירות בוושינגטון די. סי. שגרירות ארצות הברית ממוקמת בבוג'ומבורה. יחסי בורונדי-יוון מדיה וקבצים בנושא יחסי החוץ של בורונדי בוויקישיתוף [1] [2] Embassy of Belgium in Bujumbura (in Dutch and French) Embassy of Burundi in Brussels (in French) [3] [4] [5] [6] [7] "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2016-04-20. נבדק ב-2016-04-25. {{cite web}}: (עזרה) Embassy of Kenya in Bujumbura [8] [9] [10] [11] [12] http://www.mofa.go.kr/ENG/countries/middleeast/countries/20070804/1_24488.jsp?menu=m_30_50 [13] [14] Embassy of Burundi in Washington, DC (in English and French) Embassy of the United States in Bujumbura (in English and French)
סרגיוס הראשון

סרגיוס הראשון (בלטינית: Sergius I;‏ 650 בערך – 8 בספטמבר 701) היה האפיפיור מ-15 בדצמבר 687 ועד מותו בשנת 701. תקופת כהונתו התאפיינה במתיחות רבה מול יוסטיניאנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. מתיחות זו הייתה כה גדולה, עד אשר הקיסר הורה לחטוף את האפיפיור לקונסטנטינופול - דבר אשר נמנע בשל התנגדות מיליציות איטלקיות. מוגדר כקדוש בכנסייה הקתולית. סרגיוס נולד בשנת 650 למשפחה אשר היגרה מאנטיוכיה שבסוריה והתיישבה בפלרמו שבסיציליה, שם סרגיוס נולד. סרגיוס היגר לרומא בזמן כהונתו של אדאודטוס השני. ב-21 בספטמבר 687 נפטר האפיפיור קונון לאחר מחלה ממושכת וכהונה בת פחות משנה. לאחר בחירות מסוכסכות, סרגיוס נבחר לכהן כאפיפיור. בזמן כהונתו, פעל סרגיוס לפיתוח ויה דל קורסו. הוא מת ב-8 בספטמבר 701 והוחלף על ידי יוחנן השישי. מדיה וקבצים בנושא סרגיוס הראשון בוויקישיתוף סרגיוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מגדל אלמאס

מגדל אלמאס (בערבית: برج الماس, "מגדל היהלום") הוא גורד שחקים בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. המגדל כולל כ-68 קומות עיליות ועוד כ-5 קומות תת-קרקעיות ומתנשא לגובה של 360 מטרים. בניית המגדל החלה בתחילת שנת 2005 והסתיימה בשנת 2009 לאחר התקנתם של מספר לוחות חיפוי בראש המגדל. המגדל הגיע לשיא גובהו כבר בשנת 2008, והיה המגדל הגבוה בדובאי, עד שבורג' ח'ליפה עקף אותו בשנת 2009. המגדל משתרע על פני שטח של 160,000 מטרים רבועים וכולל כ-35 מעליות. מגדל אלמאס ממוקם על אי מלאכותי במרכזו של אגם ובצמוד למרינה של דובאי. המגדל עוצב על ידי חברת אטקינס, ונבנה על ידי התאגיד היפני תאיסי. מדיה וקבצים בנושא מגדל אלמאס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שפות אינואיטיות

השפות האינואיטיות הן קבוצה קרובה של שפות אמריקניות ילידיות שבדרך כלל מדוברות על פני האזור הארקטי של צפון אמריקה ובמידה מסוימת באזור התת-ארקטי בלברדור. האינואיטים חיים בעיקר בשלוש מדינות: גרינלנד, קנדה (במיוחד באזור נונאציאווט של לברדור, אזור נונאוויק של קוויבק, נונאווט, והטריטוריות הצפון-מערביות), וארצות הברית (במיוחד בחוף של אלסקה). השפה המסורתית של האינואיטים היא מערכת של דיאלקטים קרובים זה לזה, שאינם מובנים בקלות מקצה אחד של עולם האינואיט אל האחר, ויש אנשים שאינם רואים בה שפה אחת אלא קבוצה של שפות. עם זאת, אין קריטריונים ברורים לחלוקת שפת האינואיטים לשפות ספציפיות, משום שהיא יוצרת רצף ניבים. כל קבוצה של אינואיטים מבינה את שכנותיה, וסביר להניח שגם את שכנותיה של שכנותיה; אבל ממרחק מסוים, ההבנה ההדדית יורדת לרמה נמוכה מאוד. כתוצאה מכך, אינואיטים במקומות שונים משתמשים במילים שונות עבור הדיאלקטים שלהם ועבור קבוצת השפות כולה, והעמימות הזאת הועברה גם לשפות אחרות, דבר היוצר בלבול רב בקשר להגדרות שאמורות לחול עליהם. הצורות המוקדמות של השפות האינואיטיות דוברו על ידי אנשי תול, שהחליפו את תרבות דורסט, שהתיישבה בעבר באזור הארקטי של אמריקה בתחילת האלף ה-2 לספירה. בסביבות שנת 1300 הגיעו האינואיטים ושפתם למערב גרינלנד, ולבסוף למזרח גרינלנד. בערך באותו הזמן נעלמו מושבות הויקינגים בדרום גרינלנד. האמונה הרווחת היא שבמהלך מאות השנים של הגירה מזרחה, שפות האינואיט השתנו משפות היופיק המדוברות במערב אלסקה ובצ'וקוטקה. עד 1902 הייתה קיימת מובלעת אפשרית של תרבות דורסט, הסאשרמיוט (אנ'). באי סאות'המפטון. כמעט שום דבר לא ידוע על שפתם, אך העדויות המעטות מספרות על "הדיאלקט המוזר" שלהן. הדבר מעיד על כך שהם דיברו גם בשפה אסקימו-אלאוטית, אך שונה לחלוטין מהצורות המדוברות בקנדה כיום. אינופיאק או אינופיאט (אנ') אינופיאק של חצי האי סיוורד ניב מצר ברינג תת-ניב דיומד תת-ניב ויילס תת-ניב קינג איילנד ניב קוויארק תת-ניב טלר תת-ניב פיש ריבר אינופיאטון או אינופיאק צפון אלסקנית ניב מַלִימִיאוּטוּן תת-ניב נהר קובוק תת-ניב קוצביו ניב המפנה הצפוני תת-ניב המפנה הצפוני נפוץ תת-ניב פוינט הופ תת-ניב פוינט בארו תת-ניב מעבר אנקטובוק תת-ניב אומרמיאוטון (אנ') אינוויאלוכטון (אנ') (מערב קנדה) ניב איגלולינגמיאוט או קיכיקטלוק אואננגני או ניב צפון באפין (צפון באפין) ניב אאיווילינגמיאוטוט או אאיוויליך (מפרץ הדסון) ניב כִּיוַלִּירְמִיאוּטוּט או כִּיוַלִּיק (אזור כיווליק, נונאווט) ניב נַאצִילִינְגְמִיאוּטוּט או נציליק (אנ') (אזור נאטיליק, נונאווט) תת-ניב נַאצִילִיק תת-ניב ארוויליגייואק תת-ניב אוטכוהיכסאליך (אנ') ניב אינואינאקטון (אנ') (נונאווט, הטריטוריות הצפון-מערביות) תת-ניב כאנגיריוארמיאוטון (אנ') תת-ניב קופרמיין תת-ניב בת'רסט תת-ניב קיימברדייג' ניב סִיגְלִיטוּן (אנ') (הטריטוריות הצפון-מערביות) אינוקטיטוט (מזרח קנדה) ניב אינוטיטוט או נונאציאוומיאוטוט (אזור נונאציאווט של חצי האי לברדור) ניב נונאווימיאוטיטוט (נונאוויק) ניב קיכיקטלוק ניגיאני או ניב דרום באפין (דרום באפין) ניב אִינוּכְּטוּן (צפון גרינלנד) גרינלנדית ניב כַּלׇשִׂיסוּט או גרינלנדית מערבית (מערב גרינלנד) ניב טוּנוּמִיסוּט או גרינלנדית מזרחית (מזרח גרינלנד) ערך מורחב – פונולוגיה אינואיטית מדיה וקבצים בנושא שפות אינואיטיות בוויקישיתוף שפות אינואיטיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אשר אנשל יונגרייז (מנוחת אשר)

רבי אשר אנשיל הלוי יונגרייז (ה'תקס"ו, 1806 - ה' בכסלו ה'תרל"ד, 25 בנובמבר 1873) היה רב, ראש ישיבה ופוסק הלכה מרבני יהדות הונגריה האורתודוקסית. רבה של צ'נגר במשך ארבעים שנה. נולד לרב שמואל הלוי יונגרייז רבה של סעטשע (Csécse) ומחבר הספר "תורת עדות" על ששה סדרי משנה, ולמרים יטל בת הרב אשר אנשיל וינר רבה הראשון של מישקולץ ורבו של מחוז בורשוד כולו. הוא נקרא על שם סבו זה. היה תלמידו המובהק של רבי יעקב קופל אלטנקונשטט ("קופל חריף") ולמד בישיבתו במשך תשע שנים ברציפות. בנו של רבו, הרב אברהם יחזקאל רייך סיפר כי בתקופה זו נהג לצום בקביעות ממוצאי שבת ועד יום שלישי בערב. נישא לניחא בתו של רבי מאיר אלמאש פופר (אלמאשדר; ה'תקכ"ח-ה'תר"ב) רבן של בוקרשט ומטרסדורף. את עיקר פרסומו קנה בספרו "מנוחת אשר", ובישיבה שהקים בטשנגר ועמד בראשה, שלמרות מספר הבחורים הלא-גדול שלמד בה (כ-30 בכל זמן נתון) העמידה רבנים רבים ונחשבה לישיבה חשובה בהונגריה. הוא כיהן כרבה של טשנגר במשך ארבעים שנה, משנת ה'תקצ"ד (1834) שבה נפטר רבה הקודם של טשנגר, הרב יוסף בנימין אסטרייכר, ועד פטירתו בה' בכסלו ה'תרל"ד, 25 בנובמבר 1873. רעייתו ניחא הייתה בתו של רבי מאיר אלמאש פופר רבן של בוקרשט ומטרסדורף. ילדיהם: הרב אברהם יונגרייז - כיהן אחרי אביו כרבה של טשנגר במשך שלושים שנה (תרל"ד, 1874 - תרס"ד, 1904) הרב משה נתן נטע יונגרייז - אב"ד טיסא פירעד, מחבר הספרים מנוחת משה ותורת משה נתן הרב שמואל זאב יונגרייז - אב"ד ביהרנאג'באיום. בת שנישאה לרב יעקב שיק רבה של נאדאודוואר ובן הרב דוד שיק אב"ד טאקאי. בתם טויבא נישאה לרב אשר אנשל יונגרייז רבן של פאביאנהאזה ופהרגיארמט. בתם מרים ייטל נישאה לרב אשר אנשל וייס רבה של נאדיפאלו בטרנסילבניה שנספה בשואת יהודי צפון טרנסילבניה מלכה - נישאה (ה'תרכ"א, 1861) לבן דודה, הרב שמואל דוד יונגרייז שכיהן כרבה של פהרגיארמט. בנם היה הרב אשר אנשל יונגרייז מפהרגיארמט. בת נוספת נישאה לרב יהושע ברוך רייניץ, "בעל המכתבים", רבה של צ'צ'וביץ (טשעטשאוויץ) אברהם יונגרייז, בית אשר - אהל שרה, נספח לספר מנוחת אשר, מהדורת ניו יורק תשכ"ג דברי בנו בשמו, נדפסו בספרו "תורת יחזקאל", חלק ב, וראנוב תרצ"ה, עמ' 27. הרב עזריאל הילדסהיימר, "מרבה ישיבה", איזראעליט, גיליון 50. המאמר תורגם מגרמנית בידי ח. ב. מרקוביץ, ונדפס בגליון ה' של כתב העת המקוון "עלי זכרון: רשומות לתולדות אישים וקהלות, אגרות ומסמכים", בני ברק תשע"ה, עמ' לא, באתר אוצר החכמה. המאמר נדפס בחיי הרב יונגרייז.
אשר אנשל יונגרייז (טשנגר, הנכד)

הרב אשר אנשל הלוי יונגרייז (~ה'תרל"ה, 1875 - ט"ו בסיוון ה'תש"ד, 6 ביוני 1944) היה רבה של טשנגר (אנ') במשך כארבעים שנה, השלישי בשושלת רבני העיר ממשפחת יונגרייז. נספה בשואת יהודי הונגריה עם בני קהילתו. נולד בטשנגר (אנ') למשפחה מיוחסת, אביו היה רב העיר הרב אברהם יונגרייז, בנו של הרב אשר אנשל יונגרייז, שכיהן אף הוא כרבה של טשנגר. ואמו אסתר הייתה בתו של הרב אברהם יצחק גליק שהיה מגדולי רבני הונגריה, נכדת הרב ישעיה בנט ונינת מהר"ם בנט והרב אלעזר לעוו. הוא נקרא על שם סבו, אבי אביו, שנפטר כשנה לפני שנולד. בילדותו למד אצל אביו ואצל סבו הרב אברהם יצחק גליק, בבחרותו נסע ללמוד אצל הרב משה צבי פוקס בגרוסוורדיין ואצל דודו הרב יהושע ברוך רייניץ, "בעל המכתבים", רבה של צ'צ'וביץ (טשעטשאוויץ). הוא נסמך לרבנות בידי שלושת רבותיו אלו, ובידי הרב אליעזר דייטש מבוניהד. נישא לשרה בת הרב דוד יהודה ליב זלצר, רבה של הומנא. בי"ט בסיוון ה'תרס"ד נפטר אביו הרב אברהם, והוא התמנה במהלך ההלוויה כמחליפו ברבנות טשנגר, תפקיד בו החזיק במשך כארבעים שנה. הרב יונגרייז נספה בשואה. חיבור גדול שלו על מסכת חולין, כמו גם חידושי סוגיות ואגדה רבים שלא סודרו לדפוס, אבדו בעת המלחמה. חלק מדרשותיו שרד. רעייתו שרה, הייתה בתו של הרב דוד יהודה ליב זלצר, רבה של הומנא. היא נפטרה בו' בתמוז ה'תש"ב ילדיו הרב אלעזר אריה הלוי יונגרייז - כיהן לאחר השואה כמנהיג קהילת יוצאי טשנגר, על מקומו של אביו (נפטר ה'תש"ן, 1990) בנו הרב אשר אנשל הלוי יונגרייז, כיהן אחריו בתואר אב"ד טשנגר בנו הרב יצחק דב הלוי יונגרייז, הוא האדמו"ר מגורליץ בבורו פארק מרדכי מאיר הלוי יונגרייז - ניצול השואה, נפטר בי"א באב ה'תשכ"ה, 9 באוגוסט 1965 יצחק הלוי יונגרייז - ניצול השואה, נפטר בכ"ט בטבת ה'תשל"א, 26 בינואר 1971 יעקב דוב הלוי יונגרייז - ניצול השואה, עלה לארץ ישראל ובה התגורר עד פטירתו בז' בכסלו ה'תשע"ג, 12 בנובמבר 2002. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק רחל בריינדל ומשה אבינון (איבינסקי) ריצה, נפטרה בילדותה, כ"ו באלול ה'תרפ"ו אברהם יונגרייז, בית אשר - אהל שרה, נספח לספר מנוחת אשר, מהדורת ניו יורק תשכ"ג
גרגוריוס הרביעי

גרגוריוס הרביעי (בלטינית: Gregorius;‏ 790 – 25 בינואר 844) היה האפיפיור ה-101 מאוקטובר 827 ועד למותו ב-25 בינואר 844. בזמנו מוסד האפיפיורות ניסה להתערב בסכסוכים בין לואי החסיד לבניו. בימיו גם האימפריה הקרולינגית התפצלה בשנת 843. נולד ברומא. עוד מצעירותו גרגוריוס היה פעיל מאוד בכנסייה והיה ידוע בידיעותיו. בזמן מותו של האפיפיור ולנטיין היה גרגוריוס חשמן ברומא. כמועמד של האצולה, גרגוריוס נבחר פה אחד לתפקיד. המלכתו הרשמית לתפקיד התקיימה רק ב-29 במרץ 828, לאחר שלואי אישר את בחירתו של גרגוריוס. בחג הפסחא בשנת 833 ניסה גרגוריוס להתערב בסכסוך הירושה שבין לואי לבניו, התערבות שהובילה לסכסוכים רבים בין לואי למוסד הכנסייה. סכסוכים אלו החריפו עד אשר כמספר בישופים כמעט יזמו את הדחתו של גרגוריוס, בטענה שמוסד הכנסייה לא אמור להתערב בענייני הממלכה. לבסוף לואי מת בשנת 840 ולאחר מותו פרצה מלחמה בין בניו, מלחמה שפיצלה את האימפריה הקרולינגית לאחר חוזה ורדן. בנוסף על סכסוכים אלו, גרגוריוס פעל רבות לפיתוח האדריכלי של רומא. הוא נפטר ב-25 בינואר 844 והוחלף על ידי סרגיוס השני. מדיה וקבצים בנושא גרגוריוס הרביעי בוויקישיתוף גרגוריוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טיבאטי

טיבאטי (בצרפתית: Tibati) היא קומונה הממוקמת באזור אדמאווה, קמרון. זוהי העיר המרכזית של נפת ג'רם. העיירה מוקפת ביער אקליפטוסים וגובלת עם אגם מבקאו (צר'). אגם גדול זה הוא המקור לפרסומה של העיירה עבור דגיה. בשנים 1898–1899, נערך מסע גרמני בשם "מסע טיבאטי" ובראשו עמד אולטוויג פון קמפץ (גר'). המסע כלל 12 שוטרים גרמנים וכ-325 חיילים אפריקאים. ב-11 במרץ 1899 הגיעו חברי המסע לטיבאטי, שם נלחמו בתושבי העיירה. בקרב זה נהרגו כ-300 מתושבי טיבאטי. הכוחות הגרמנים שדדו את היישוב ושרפו אותו, לכאורה ללא כוונה. עד היום קיימים בעיירה שרידים של קולוניאליזם גרמני בבניינים, בחלק מהחדרים בבתי ספר ציבוריים, ובמעונו של ראש האזור הגרמני שממוקם לצד בית החולים של הנפה. על פי מפקד האוכלוסין של 2005, התגוררו בקומונה כ-72,081 נפשות, מתוכם 22,869 בעיירה טיבאטי. האוכלוסייה היא מגוונת למדי וחיים בה קבוצות אתניות רבות. הקבוצות הבולטות ביותר הן ההאוסה והפולה, אולם חיות בה קבוצות נוספות קטנות יותר וביניהן מבום (צר'), גבאיה (צר'), ווט (צר'), טיקאר (צר') ווודאב (צר'). מלבד טיבאטי, הקומונה מכילה את הכפרים הבאים: בנטאי (Bantaï) בארוד (Barode) בוננטנג (צר') דאבר (צר') דאבר-מבנג (Daber-Mbang) ג'אורו קומבו (Djaouro Koumbo) ג'ואה (צר') ג'ומבי (צר') ג'וסי-מלאו (Djoussi-Malaou) פורה (Foret) גונגוטואה (צר') גומבי (Goumbi) קנדג' (צר') קארנה (Karna) קואטה (Koata) לאנד נגודה (צר') ליבום II‏ (Liboum II) ליפל (Lippel) מבקלה (Maback'la) מאפו מר (Mafo Mere) מאקה בובלה (Mahka Boubala) מאור (צר') מסאבה (Maisaba) מקנדאו (צר') מנדג'רה (צר') מאנגל (צר') מאס (Masse) מאיו קוול (Mayo Kewol) מבקאו (צר') מבמטי קטרקו (Mbamti Katarko) מבנסירי (Mbansiri) מבנטי-מבנג (Mbanti-Mbang) מבלה-אסום (צר') מבידירה (Mbidira) מבירים (Mbirim) מביטום (Mbitom) מביטום קאסה (Mbitom Kassa) מידג'מבה (Meidjamba) מנגק (Mengack) מינים (Minim) מודיבו סליאו (Modibo Saliou) נסקול (Naskoul) נגאובלה (צר') נגאט (Ngatt) נייג'ידה (Nyadjida) פאנג (קמרון) (Pang) סולה (Sola) טונגו (Tongo) העיירה ממוקמת בשטח מוסלמי היסטורי. יש גם מיסיון קתולי ופרוטסטנטי. נוסף על כך, אנימיזם מסורתי הוא נפוץ למדי. מדיה וקבצים בנושא טיבאטי בוויקישיתוף טיבאטי (אורכב 25.08.2018 בארכיון Wayback Machine), באתר הערים והקומונות של קמרון BUCREP, Troisième Recensement Général de la Population et de l’Habitat, ‏ Map No. 4227 United Nations, ‏2004 Abdelnasser Garboa, Cameroon: The fish tank, allAfrica, ‏2 June 2004 (בצרפתית) Holger Weiss, The Race to Lake Chad or White Men's 'Sporting Tours' in West Africa, c. 1900–1902, Studia Orientalia Electronica, עמ' 29. (באנגלית) Dictionnaire des Villages de l'Adamaoua, יאונדה: ONAREST, 1974. (בצרפתית)
יוחנן השמיני (אפיפיור)

יוחנן השמיני (בלטינית: Ioannes VIII; נפטר ב-16 בדצמבר 882) היה האפיפיור ה-107 משנת 872 ועד למותו בשנת 882. נולד ברומא. הוא הקדיש חלק ניכר מכהונתו למלחמה בסרצנים אשר לחמו בדרום איטליה (ובמיוחד באזור קמפניה). לשם מלחמה זו, ניסה יוחנן לגייס ללא הצלחה את הפרנקים (אשר נשלטו על ידי קרל הקירח) ואת האימפריה הביזנטית, מה שאילץ אותו לבצר את חומות רומא. יוחנן האמין כי הסרצנים הם העונש על "נוצרים רעים" למיניהם. מנהיגים רבים סירבו לכרות ברית עם יוחנן, מתוך חשש שכך יכפה יוחנן את סמכותו באזור. בשנת 876 הצליח יוחנן לגבש ברית בין הערים סלרנו, קפואה, נאפולי ואמאלפי. יוחנן תמך רבות באחים קירילוס ומתודיוס אשר הפיצו את המיסיון הנוצרי באזורים סלאבים. לאחר שחרורם של האחים ממאסר, יוחנן הרחיב את סמכויותיו הדתיות גם לעבר אזור סרביה, והורה למתודיוס לתרגם את התנ"ך לסרבית וניסה להנגיש את הנצרות גם לעבר קרואטיה. יוחנן נרצח בשנת 882, ככל הנראה על ידי מישהו מאנשיו. זהו האפיפיור הראשון בתולדות ההיסטוריה שנרצח על ידי אחד מאנשי הכנסייה. מדיה וקבצים בנושא יוחנן השמיני בוויקישיתוף יוחנן השמיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוחנן השמיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוגן סנטורי סנטר 1

לוגן סנטורי סנטר 1 הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר נאן-נינג שבמחוז גואנגשי שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 386 מטרים (1266.4 רגל) וכולל כ-82 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2013 והושלמה בשנת 2018. הוא כולל משרדים ובית מלון. המגדל כולל כ-32 מעליות. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולטר ורצכה

ולטר וילהלם יוליוס וַרצֶכָה (בגרמנית: Walter Wilhelm Julius Warzecha;‏ 23 במאי 1891 – 3 באוגוסט 1956) היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה. ורצכה נולד ב-23 במאי 1891 בעיר שוִויבּוּס שבמזרח הקיסרות הגרמנית (כיום שווייבודז'ין, בפולין), בן למשפחה שמוצאה משלזיה (מכאן שם משפחתו הסלאבי). אביו, מקס ורצכה, היה ראש עיריית נוירופין (Neuruppin). ב-1909 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני, ושרת על הסיירת הכבדה ויקטוריה לואיזה (אנ'). באפריל 1910 הוא הועלה לדרגת פהנריך צור זה. ב-1911 הועבר לדרדנוט "נסאו", ובספטמבר 1912 הועלה לדרגת לויטננט צור זה, וב-2 במאי 1915 לדרגת אובר-לויטננט. באוגוסט 1916 הועבר מ"נסאו" לכוח הצוללות. עד סוף מלחמת העולם הראשונה הוא הספיק לפקד על הצוללות "UC-71", "UC-1" ו-"UB-148". הוא שיקע תשע ספינות בהיקף כולל של 22,612 טון (GRT), ופגע בעשר נוספות בסך כולל של 55,808 טון. בעקבות סיום המלחמה ופיזורו של הצי הקיסרי, הצטרף ורצכה לרייכסמרינה, ושרת בתפקידי מטה. הוא הקים משפחה והתגורר בווילהלמסהאפן ולאחר מכן בקיל. ב-1920 הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, ב-1928 לדרגת קורבטנקפיטן, וב-1933 לדרגת פריגטנקפיטן. ב-1934 הוא מונה למפקד בסיס הצי הים הבלטי בקיל, ובין אוקטובר 1937 לאוקטובר 1938 שימש כמפקד אוניית המערכה זוטא "אדמירל גרף שפה". ב-1 בנובמבר 1938 קודם לדרגת קונטר-אדמירל, והועבר לסגל ה-OKM (הפיקוד העליון של הקריגסמרינה) בברלין. בין נובמבר 1939 לאפריל 1944 שימש כראש המטה הכללי של חיל הים (Chef des Allgemeinen Marinehauptamtes), ב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל, ב-1 במרץ 1944 לדרגת גנרל-אדמירל. בעקבות תום מלחמת העולם השנייה והתאבדותו של הנס-גאורג פון פרידבורג, קיבל ורצכה מבעלות הברית את התואר "מפקד הקריגסמרינה", ופיקח על פירוקו של הקריגסמרינה עד 22 ביולי 1945. לאחר מכן נלקח כשבוי מלחמה עד 1947, ומאז התגורר בהמבורג עד מותו ב-3 באוגוסט 1956, בגיל 65. מדיה וקבצים בנושא ולטר ורצכה בוויקישיתוף ולטר ורצכה (בגרמנית) ולטר ורצכה (באנגלית) ולטר ורצכה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולטר ורצכה, באתר uboat.net
שרשיר הכף

שרשיר הכף (שם מדעי: Anas capensis) הוא מין של ברווז מצוי הנפוץ בביצות באפריקה מדרום למדבר סהרה. הוא אינו דוגר בישראל, אך נצפה בארץ 3 פעמים. שרשיר הכף הוא אחד העופות שהסכם השימור על עופות המים האפריקאים-אירואסיים הנודדים תקף לגביו. אורך גופו כ-35 ס"מ ומשקלו כ-316–502 גרם. תוחלת החיים הממוצעת של המין היא 20–30 שנים. צבע נוצות גופו בהיר ואפור, עם גב חום יותר ומקור ורוד בהיר עם בסיס שחור (לעופות הצעירים יותר חסר הצבע הורוד). נוצות הספקולום שלו הן ירוקות ושחורות עם מסגרת לבנה. הנקבות קטנות יותר מהזכרים, מעט בהירות יותר ועם פחות נקודות. הנקבה מטילה בכל פעם כ-7–8 ביצים ותקופת הדגירה היא כ-25–26 ימים. הגוזל מתחיל להצמיח נוצות בשבוע השישי. מין זה אינו נודד, למרות זאת הוא נע לעיתים קרובות מרחקים גדולים עם שינויים במפלס המים (בדרך כלל בגלל גשמים). הוא מצוי באפריקה הדרומית, ודוגר במדינות: אנגולה, בוטסואנה, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מוזמביק, נמיביה, ניז'ר, ניגריה, דרום אפריקה, סודאן, טנזניה, זמביה, זימבבואה. מצוי בדרך כלל ליד מקורות מים רדודים וביצות במרחבים פתוחים, לגונות ושפכי נהרות. למרות תפוצתו הרחבה של מין זה, בדרך כלל הוא מפוזר בלהקות קטנות בהן 3–7 פריטים, או בזוגות. לעיתים נדירות תועדו להקות גדולות של המין בעיקר בעונת נשירת הנוצות, כאשר חלק מהלהקות מגיעות לגודל של עד כ-2,000 פריטים. מין זה ניזון מצמחי מים ויצורים קטנים (חסרי חוליות, סרטנאים, פלנקטון ודו-חיים) אותם הוא משיג על ידי טבילת ראשו במים. מין זה הוא שקט לרוב, מלבד בעת תצוגות חיזור. לזכר ישנה שריקת חיזור דקה, ולנקבה קריאת חיזור חלשה יותר של "קוואק". בשעת החיזור הזכרים שוחים במהירות במעגלים בזמן שהם שומטים את כנפיהם ומראים את נוצות הספקולום הנאות שלהם. בני הזוג הם מונוגמיים והגנתיים מאוד על גוזליהם. את הקן מקים הזוג מתחת לצמחייה וקרוב למים. תקופת הרבייה של המין היא במשך כל השנה, אך נרשם שיא בתקופת החורף והאביב המוקדם (יוני–נובמבר). שרשיר הכף הוא אחד ממיני הברווזים המצויים היחידים המסוגלים לצלול. הוא מסוגל לשחות מתחת למים כאשר כנפיו סגורות כמו ברווז צולל. בדרך כלל, הברווזים המסוגלים לצלול מהברווזים המצויים צוללים עם כנפיים פתוחות. מדיה וקבצים בנושא שרשיר הכף בוויקישיתוף שרשיר הכף, באתר ITIS (באנגלית) שרשיר הכף, באתר NCBI (באנגלית) שרשיר הכף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שרשיר הכף, באתר GBIF (באנגלית) שרשיר הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN מגדיר הציפורים של ישראל - שרשיר הכף, באתר פורטל צפרות MindComet, Inc. - http://www.mindcomet.com, Cape Teal, seaworld.org (באנגלית) Anas capensis (Cape Teal), www.iucnredlist.org Cape Teal (Anas capensis), www.hbw.com (באנגלית) מידע על המין ב-" The Atlas of Southern African Birds"
מרכז הסחר העולמי אבו דאבי

מרכז הסחר העולמי אבו דאבי הוא קומפלקס של שלושה גורדי שחקים באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות. בניית המגדלים תוכננה להסתיים בשנת 2010 אך בגלל המשבר הכלכלי העולמי היא הסתיימה רק בשנת 2014. המתחם של מרכז הסחר כולל 2 קניונים ומלון אחד. מגדל מוחמד בן ראשיד הוא הבניין הגבוה ביותר באבו דאבי והמגדל בעל מספר הקומות הרב ביותר בעיר. המגדל, שמשמש למגורים, מתנשא לגובה של 382 מטרים (1,253 רגל) וכולל כ-92 קומות. המגדל צמוד למגדל האמון (Trust Tower) המשמש למשרדים ולמגדל המלון (Hoter Tower), שניהם מהמגדלים הגבוהים ביותר בעיר. בניית המגדל החלה בשנת 2008. במגדל ישנן כ-13 מעליות. מגדל המשרדים, אשר ידוע בכינוי מגדל האמון (Trust Tower), מתנשא לגובה של 278 מטרים (912 רגל) וכולל כ-60 קומות. בנייתו הושלמו ברבעון השני של שנת 2012 והוא נפתח לציבור כשנה לאחר מכן, בשנת 2013. מגדל האמון מחובר למלון דרך קניון גדול והשוק, שניהם מופעלים על ידי מרכז הסחר העולמי. מגדל המלון הוא המגדל הקטן ביותר מבן השלושה, גובהו הוא 65 מטרים (213 רגל) והוא כולל כ-16 קומות של חדרי מלון. מדיה וקבצים בנושא מרכז הסחר העולמי אבו דאבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז הסחר העולמי אבו דאבי