laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ציון רובין

ציון רובין הוא יוצר, במאי, עורך וצלם טלוויזיה ישראלי. ציון רובין נולד בבאר שבע, בה גדל, לרחמים ונוגה רובין. אחותו, איריס רובין, היא יוצרת תיעודית; ציון צילם חלק מסרטיה בתחילת דרכו. אחיו, יואב רובין, הוא איש קבע בחיל האוויר. בנערותו התחנך בחברת-נוער בקיבוץ ניר אליהו, ובין היתר הדריך ואימן כדורגל בקיבוץ. בצה"ל היה במסלול בני משקים של הנח"ל המוצנח, ושירת כחובש קרבי. אחר-כך עשה מכינה לאדריכלות. בעקבות צפייה בסרטו של מייק לי "עירום" החליט ללמוד קולנוע.[דרוש מקור] בתחילת דרכו ביים הרבה וידאו קליפים וסרטי תדמית, בהם ארבעה קליפים ללהקת "כנסיית השכל". הוא צילם סרטים תיעודיים לנשיונל ג'יאוגרפיק וערוץ 8. בין השאר צילם את "איש שלום רוצה גביע", בבימויה של יעל לב עבור ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. סרט תיעודי שצולם במרוקו וסיפר על דניאל קרן, שהשתתף במרתון החולות, מרוץ בן 251 ק"מ, שצריך לעוברו בשישה ימים. הוא הגה פורמט בערוץ הילדים בשם "ילדים יוצרים סרטים", שרץ מ-2000 ועד 2017. במסגרתו ילדים שולחים סיפורים אישיים שלהם לערוץ הילדים, נבחרים תשעה ומהם מפיקים שישה סרטים בני עשר דקות כל אחד. רבים מהסרטים הללו השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים וזכו בפרסים. אחר-כך יצר, כתב וביים מיני-סדרה בשם "גבעת הירח" ששודרה ב-Yes‏ (2001). היא עוסקת במשפחה שעוזבת את תל אביב, נוסעת לגור בצפון, עקב עבודתו של האבא. הסדרה מספרת על חייהם והתמודדותם, במיוחד של הילד. השתתפו בה גילי בן-אוזיליו ודניאלה וירצר. הפרויקט הבא שלו היה "קרוואן 841", סרט בן 50 דקות שיצר, כתב וביים; חלק מפרויקט "שיעור מולדת" ששודר ברשת, ערוץ 2 (2001). רובין הוא יוצר, תסריטאי, במאי, צלם ועורך בלעדי של פרויקט "בית משותף" - שמונה דרמות, בנות 24–33 דקות, ששודרו בערוץ הילדים (2003). כל דרמה עם סיפור משלה המותאם לחג כלשהו והמשותף לכולן שהן עסקו בילדים שכולם התגוררו באותו בניין. למשל בתשעה באב שעניינו שנאת חינם היה סיפור על ילדה שעושים עליה חרם. אחד מהסרטים "שלג כחול", שעסק בפיגוע בדולפינריום, זכה בפרסים בינלאומיים. רובין שימש כיוצר, תסריטאי, במאי, צלם ועורך בלעדי של הסדרה "המערכת" ששודרה בשתי עונות בערוץ לוגי (2004-5). היא עסקה בחבורת ילדים שמנהלת מגזין טלוויזיה בנושא ההיסטוריה. במרכז כל תוכנית עמדה דמות היסטורית אחרת (בן-גוריון, רחל המשוררת, מנחם בגין והסכם השלום עם מצרים, המרגל אלי כהן ועוד). רוב שחקני הסדרה היו ילדים. הוא היה יוצר, תסריטאי, במאי, צלם ועורך בלעדי של סדרת הדרמה "עולם מושלם". הסדרה עסקה בילדים בפנימייה, כיכבו בה ג׳יזל ג׳יזל סילבר וסמי הורי והיא שודרה בערוץ הילדים (2005). הוא ביים את הטלנובלה "הנסיכה", בכיכובם של אגם רודברג וגיא אריאלי. סדרה בת חמישים פרקים, שכל אחד מהם בן שלוש דקות, היא נועדה לצפייה בטלפון הסלולרי ולימים שודרה בערוץ 10. רובין שימש כיוצר, תסריטאי, במאי של סדרת הדרמה המקורית "לאהוב את אנה", ששודרה במשך שתי עונות בערוץ 10 (2008-9). בתפקידים הראשיים כיכבו יאנה גור ומשה איבגי. בסדרה שיחקו גם עופר שכטר, יואב דונט, דניאלה קרטס ונטע פלוטניק. אחר-כך ביים את העונה השנייה של הסדרה "חצויה" (2010) ובשנת 2016 יצר וביים את הסדרה המצליחה תאג"ד ששודרה ב-yes שהופקה על ידי אולפני הרצליה. מדיה וקבצים בנושא ציון רובין בוויקישיתוף ציון רובין, ברשת החברתית פייסבוק ציון רובין, ברשת החברתית אינסטגרם ציון רובין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ציון רובין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נבו זיו, בלדה לחוג"ד, באתר "ידיעות אחרונות", 16 בדצמבר 2016
סילה

קומנדר סילה (באנגלית: Sela) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בתם של טאשה יאר מציר-זמן חלופי ושל קצין רומולאני. את התפקיד מגלמת השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי, שאף גילמה את דמותה של טאשה יאר. אימה של סילה, טאשה יאר, נולדה בשנת 2337 על כוכב הלכת טורקנה 4 (Turkana IV) בציר-הזמן ה"נורמלי", ונהרגה על ידי חייזר בשם "ארמוס" בוגרה 2 (Vagra II). אבל בציר-זמן חלופי, הנראה בפרק "Yesterday's Enterprise" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", יאר שרדה או נמנעה מעימות עם ארגוס, והמשיכה לשרת על ספינת החלל Enterprise-D עד לשנת 2366, כאשר ה-Enterprise-C הגיעה דרך אנומליה במרחב החלל והזמן. מתברר כי נקודת הזמן בה ה-Enterprise-C ביצעה מסע בזמן שינתה באופן דרסטי את המשך ציר הזמן שלאחר היעלמותה מן העבר, וכי יש לשחזר את ציר הזמן המקורי על ידי שליחת הספינה בחזרה, דרך האנומליה בה הגיעה. לאחר שגאינן מודיעה ליאר כי היא מתה בטרם עת בציר הזמן הרגיל שהם מקווים לשחזר, היא מתנדבת לשרת על ה-Enterprise-C, אשר חוזרת בזמן אל שנת 2344 שבציר הזמן ה"נורמלי", להשלים משימה בה מעורבים הקלינגונים. מספר מאנשי הצוות של ה-Enterprise-C נתפסים ונשבים על ידי הרומולאנים; על מנת להציל את חייהם של השבויים האחרים, יאר הופכת לבת-זוגו של איש-ציבור רומולאני (ככל הנראה, המפקד על מתקן הכליאה). האיחוד ביניהם הוביל ללידתה של סילה, ככל הנראה בשנת 2345, בזמן שבו, במקום אחר בגלקסיה, טאשה יאר של ציר הזמן ה"נורמלי" הייתה בקושי בת שמונה. לדברי סילה, יאר ניסה להימלט עימה בשנת 2349, אבל סילה הצעירה לא רצתה ללכת ויאר התגלתה והוצאה להורג. סילה גדלה להיות קצינה רומולאנית. הופעתה הראשונה של סילה הייתה מכוסית בצללים, בפרק "The Mind's Eye", שבו היא פיקחה על שטיפת המוח של ג'ורדי לה פורג', אשר נתפס לאחרונה על ידי הרומולאנים. בפרק הכפול "Redemption", סילה חושפת את עצמה לראשונה בפני צוות ה-Enterprise-D, כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים של הקלינגונים בכך שהרומולאנים מספקים נשק לבית של דוראס. בפרק הכפול "Unification", היא מתאמת מזימה רומולאנית לפלוש לכוכב הבית של הוולקנים, באמצעות זיוף הולוגרפי של השגריר ספוק, המתאר את שיירת הספינות הרומולאניות כמי שנשלחו לשליחות שלום. ספוק האמיתי, ביחד עם ז'אן-לוק פיקארד ודאטה, מצליחים לסכל את המזימה. על אף שהיא לא מתה, סילה לא נראתה שוב לאחר פרק זה. Sela באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) סילה לא נראית בפרק זה, אלא רק נשמעת. את קולה מבצעת דניס קרוסבי. פרק מספר 24 בעונה 4 של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", משנת 1991. הפרק "Redemption" הוא פרק מספר 26 בעונה 4 (פרק סיום העונה; קליף האנגר) של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", משנת 1991. הפרק "Redemption, Part II" הוא פרק מספר 1 בעונה 5 (פרק פתיחת העונה) של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", משנת 1991. הפרקים "Unification" הם פרקים 7 ו-8 בעונה 5 של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", משנת 1991.
גיל שתייה חוקי

למושג גיל השתייה החוקי שתי משמעויות: הגיל שבו אדם רשאי לצרוך ו/או לקנות משקאות אלכוהוליים. גילו של אדם שמכירת משקאות אלכוהוליים לו אינה עבירה של המוכר. מדינות רבות מציבות מגבלות על צריכה ורכישת אלכוהול, באמצעות קביעת גיל מינימום. בחלק מן המדינות יש הבדל בין הגיל שבו מותר להתחיל לצרוך שתייה אלכוהולית לבין הגיל שבו מותר לקנות אלכוהול. כעניין פרקטי, מרבית החוקים אוכפים את שתיית האלכוהול במקומות ציבוריים, בעוד שצריכת אלכוהול באופן פרטי נאכפת במידה פחותה. ישנן מדינת שבהן הגבלת הגיל שבו מותר לקנות משקאות חריפים משתנה לפי אחוזי האלכוהול שהמשקה מכיל (קרי, בגיל כלשהו מותר לרכוש בירה ויין המכילים שיעור אלכוהול נמוך, אך לא ניתן לרכוש וודקה או ויסקי, שמכילים שיעור אלכוהול גבוה יותר). במדינות מסוימות מקום השתייה (פאב, למשל) עשוי להשפיע על גיל הצריכה החוקי. אנגליה היא המדינה היחידה אשר קיים בה חוק לגיל מינימום לשתייה באופן פרטי. במדינות רבות אחרות, מותר לקטין לשתות משקאות אלכוהוליים, אך רשויות האכיפה מוסמכות להחרים את המשקאות במידת הצורך (למשל, התפרעות או אלימות). במדינות אחרות, לעומת זאת, קטינים אינם רשאים לרכוש או לצרוך אלכוהול ואף חל איסור כללי למכור או להגיש משקאות אלכוהוליים לקטינים. מספר מדינות מוסלמיות אוסרות על מוסלמים, ואף על אלו שאינם מוסלמים, לשתות אלכוהול בכל גיל שהוא. בישראל 193א לחוק העונשין אוסר למכור או להגיש משקה אלכוהולי לקטין במקום ציבורי. חוק המאבק בתופעת השכרות מתיר לשוטר להשמיד אלכוהול שקטין מתכוון לשתות במקום ציבורי שלא בנוכחות האחראי החוקי על הקטין. הרשימה להלן מציגה את הגיל שבו מותר באופן חוקי לצרוך ולקנות בהן משקאות אלכוהוליים במדינות שונות. נהיגה בשכרות גיל ההסכמה גיל הצבעה גיל הנישואים חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים אורלי אלמגור-לוטן, ‏הגבלות על מכירה ועל צריכה של משקאות אלכוהוליים - סקירה משווה, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 4 בינואר 2010 Global Status Report: Alcohol Policy באתר ארגון הבריאות העולמי Drinking Age Limits ו-List of Tables באתר INTERNATIONAL CENTER FOR ALCOHOL POLICIES Legal drinking age Legal drinking age באתר http://www.absoluteastronomy.com/ Drinking Guidelines מקור (בהולנדית) לנתון על גיל שתייה חוקי בהולנד https://www.politie.nl/themas/jongeren-en-alcohol.html (אורכב 29.07.2019 בארכיון Wayback Machine)
צלילה עמוקה

צלילה עמוקה, מאת הסופרת ג'וד ווטסון, הוא הספר השישי בסדרת 39 רמזים. איימי ודן, ביחד עם האומנת שלהם נלי גומז והחתול שלהם צלאח א-דין, נוחתים בסידני, אוסטרליה. במוזיאון איימי פוגשת לראשונה את איזבל קברה - אמם של איאן ונטלי, שהצטרפה לעזור בחיפוש אחר הרמזים. הם נוסעים למסע בעקבות בוב טרופו, שעל פי הסיפור תקף את מארק טוויין, ולאחר מכן ברח מן הכלא, בעזרת בן הדוד של אביהם המתגורר באוסטרליה, שפ טרנט. במהלך הסיפור, יחד עם שפ, הם פוגשים גם את ההולטים, איתם כרתו ברית בספר הקודם בסדרה, המעגל השחור. אייזנהאואר, האבא במשפחת הולט, מאיים להטביע בים את דן ואיימי אם לא יגידו לו איזה קצה חוט לרמז הם מצאו באוסטרליה, אך בעזרת שפ וחבריו הגולשים הם מצליחים לברוח מהם. לאחר מכן איאן קובע עם איימי פגישה בטענה שהוא יודע דבר על מות הוריה. כבדרך למקום הפגישה איימי רואה את אירינה ספסקי, סוכנת קג"ב לשעבר שבמהלך הסדרה נתקפת בייסורי מצפון קשים. אירינה מגיעה אליה ולוקחת אותה למקום צדדי ואומרת לה להיזהר מאיזבל ולא להאמין לדבריה לגבי השריפה. כדי שתבטח בה נותנת לה רמז - רוזמרין. איימי מנסה להתחמק מאיזבל ואיאן, כדברי אירינה, אך הם סוגרים עליה ומכניסים אותה לשיט. בשיט איזבל אומרת לה שאירינה היא זו שהציתה את השריפה שהרגה את הוריה, והיא מציעה לה שיתוף פעולה במרדף אחר הרמזים. לאחר שאיימי מסרבת, איזבל מתחילה לזרוק לים חלקי דגים שיקרבו כרישים ומאיימת לזרוק אותה עליהם. בעיתוי מושלם בא המילטון הולט להציל אותה. לאחר שיחה קצרה עם שפ, הם מעריכים שעליהם לנסוע לקובר פידי - עיר ייחודית באוסטרליה שבנויה ברובה מתחת לאדמה ומעריכים שלשם הלך בוב טרופו, לאחר שברח מהכלא. הם מוצאים שם את ביתו, ובו הם מגלים רמז מהוריהם שאומר שיש רמז, שלא אחד מן ה-39, במכרה. במכרה איזבל קברה באה ומפילה עליהם מהפיר למעלה המוני עכבישים, חלקם ארסיים, וכן נחש טאיפן פנים-יבשתי ארסי. הם מצליחים לברוח דרך קיר ויוצאים מכלל סכנה. הם מגלים כמו אירינה, איזבל וילדיה ששמו האמיתי של בוב טרופו הוא רוברט קהיל הנדרסון, שהיה מדען שחיפש גם הוא את 39 הרמזים, והייתה לו מעבדה ליד הר הגעש קראקאטאו. איימי ודן טסים לקראקרטאו שבג'קרטה שבאי ג'אווה, אינדונזיה. שם איימי ודן מוצאים את אליסטר הו, דודם, שמציע להם בתמורה למידע שהם למדו על רוברט קהיל הנדרסון את המידע שהוא למד עליו, הם מסכימים, אליסטר מראה להם פתק שכתב הנדרסון - שיר מוזר המצביע לכאורה על הרמז. הם מצליחים לגלות את הרמז, מים. באותה עת, איזבל קברה מבעירה את הבית שבהם שהו. אירינה באה למקום במטרה להציל את חיי דן, איימי ואליסטר, אך היא מקפחת את חייה, בעוד השלושה ניצלים. צלילה עמוקה באתר The 39 Clues Wiki (באנגלית). צלילה עמוקה, באתר OCLC (באנגלית)
האפיפיורית יוהנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... האפיפיורית יוהנה – מסורת מימי הביניים, על אישה שהפכה לאפיפיור האפיפיורית יוהנה (ספר) – רומן היסטורי משנת 1996, המבוסס על המסורת לקיומה של האפיפיורית יוהנה האפיפיורית יוהנה (סרט, 1972) – סרט משנת 1972 המבוסס על המסורת לקיומה של האפיפיורית יוהנה האפיפיורית יוהנה (סרט, 2009) – סרט משנת 2009 המבוסס על הרומן ההיסטורי שנכתב בשנת 1996
ז'אן גרנדוויל

ז'אן גרנדוויל (בצרפתית: Jean Ignace Isidore Gérard Grandville; ‏13 בספטמבר 1803 – 17 במרץ 1847), היה צייר וקריקטוריסט צרפתי. נולד למשפחת אמנים ובדרנים בנאנסי, בשם ז'אן איגנאס איזידור ז'רארד. הכינוי "גרנדוויל" אותו אימץ בבגרותו, היה שם הבמה המקצועי של משפחתו. אביו לימד אותו ציור ובגיל 21 עבר לפריז ופרסם שם לראשונה את יצירותיו. הוא זכה להצלחה והחל לצייר בעבור שבועונים שונים בפריז. בנוסף הוא החל לצייר קריקטורות פוליטיות וסאטיריות, אשר זכו לפופולריות. בשנת 1835 החלו הרשויות בצרפת להפעיל צנזורה נגד קריקטורות וגרנדוויל פנה לאיור של ספרים, בהם שיריו של פייר-ז'אן דה ברנז'ה, משלי לה פונטיין, דון קישוט, מסעות גוליבר ורובינזון קרוזו. בשנת 1829 פרסם ספר המכיל יצירות המתארות דמויות בעלות גוף אדם עם ראשי חיות וחרקים, בשם "les métamorphoses du jour". בשנת 1844 פרסם את הספר "עולם אחר" (Un autre monde), בו יצירות דומות של אנשים המשולבים בחיות, חרקים, מכונות, ושאר דימויים פנטסטיים. יצירות אלה ודומות פרי מכחולו, מקושרות לפעמים אל תנועות מאוחרות יותר באמנות האירופאית כמו סימבוליזם וסוריאליזם. מדיה וקבצים בנושא ז'אן גרנדוויל בוויקישיתוף מיצירותיו ז'אן גרנדוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'אן גרנדוויל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ז'אן איזידור ג'ררד גרנדוויל (1803-1847), דף שער בספרייה הלאומית ז'אן גרנדוויל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן גרנדוויל, באתר Discogs (באנגלית)
Pig Latin

פיג לטין (מאנגלית: Pig Latin, "לטינית חזירית") היא שפת סתרים באנגלית, בדומה לשפת הבי"ת בעברית. כדי ליצור מילה, הדובר מעביר את העיצור הראשון לסוף המילה, ומצמיד אחריו את ההברה "אִי" (ay). מקור השפה לא ידוע. השפה הוזכרה במגזין של פוטמן במאי 1869, אף על פי שהשפה שעליה דיבר לא הייתה בדיוק פיג לטין, ובינואר 1895, בכתב העת האמריקאי The Atlantic המשחק הוזכר בציטוט, בו נאמר שילדים קטנים משחקים במשחק זה. כיום המשחק משוחק על ידי אנשים לשעשוע או כדי להסוות מסר מסוים מאחרים ולהתכתב בפרטיות. מילים בודדות במשחק פיג לטין הפכו להיות חלק מסלנג האנגלית האמריקנית. כאמור, זהו הכלל הבסיסי: העיצור הראשון או האות הראשונה במילה עוברים לסופה, וההברה ay מתווספת אחריו. לדוגמה, המילה: pig תהפוך ל-igpay, המילה computer תהפוך ל-omputercay, והמילה truancy תהפוך ל-uancytray. עבור מילים שלא מתחילות בעיצור, נהוגים כמה כללים שונים: הוספת "וואיי" (way) בסוף המילה: למשל another יכול להפוך ל-another-way הוספת "איי" בסוף המילה: another יהפוך ל-another-ay העברת התנועה לסוף המילה, והוספת "היי" (hay) אחריה: another הופך כך ל- nother-ahay שפת הבי"ת מדיה וקבצים בנושא Pig Latin בוויקישיתוף תרגומון English<->Pig Latin What exactly is Pig Latin, is it a language? And how is it a mystery? - מידע אודות פיג לטין באתר Dictionary
ג'ובאני בטיסטה טייפולו

ג'ובאני בטיסטה טייפולו (נודע גם בשם "ג'אנבטיסטה טייפולו"; באיטלקית: Giovanni Battista Tiepolo או Giambattista Tiepolo‏; 5 במרץ 1696 – 27 במרץ 1770) היה צייר, אמן הדפסים ופרסקו מהרפובליקה של ונציה, אשר פעל גם באיטליה, בספרד ובגרמניה. נחשב לאחד האמנים המייצגים של סגנון הרוקוקו. נולד בוונציה, והיה הבן הצעיר מבין שישה אחים. אביו, דומניקו, היה קפטן של ספינה ונפטר כשנה לאחר הולדת בנו, וכך השאיר את אמו, אורסטה, ואת שאר המשפחה, במצב כלכלי קשה. ג'ובאני למד תחילה תחת גרגוריו לאצאריני (Gregorio Lazzarini), והושפע מיצירותיהם של בני תקופתו, ג'ובאני פיאצטה (Giovanni Piazzetta) וסבסטיאנו ריצ'י (Sebastiano Ricci). כשהיה בן 19 סיים את יצירתו המשמעותית הראשונה, "עקדת יצחק" (אשר מוצגת כיום בגלריית האקדמיה). בשנת 1717 סיים את לימודיו והתקבל לגילדת הציירים בוונציה. בשנת 1719 נישא למאריה צ'צ'יליה גוארדי, אשר הייתה אחותם של שני ציירים ונציאנים מפורסמים, פרנצ'סקו גוארדי וג'ובאני אנטוניו גוארדי. לזוג היו כתשעה ילדים, מתוכם ארבע בנות ושלושה בנים שרדו את תקופת הילדות. דיוניסו דולפין (Dolfin), בין למשפחה פטריקית עשירה, היה בין הראשונים אשר הזמינו ממנו עבודות. ג'ובאני נשכר כדי לעטר את הכנסייה בעיר אודינה, שם שימש דיוניסו כארכיבישוף. בשנת 1750 כבר היה לאחד האמנים הידועים והמוערכים באירופה. באותה שנה הוזמן על ידי הנסיך-בישוף קארל פיליפ פון גריפנקלאו לעבוד בארמון רזידנץ בווירצבורג שבגרמניה של ימינו. הוא נשאר בווירצבורג שלוש שנים, ובשנת 1753 חזר לוונציה. הוא נבחר לשמש כנשיא האקדמיה של פדובה. בשנת 1761 הוזמן על ידי המלך קרלוס השלישי לצייר פרסקו תקרה בארמון המלוכה במדריד. ג'ובאני טייפולו נפטר במדריד בשנת 1770. פרסקו עקידת יצחק באודינה מציאת משה בגלריה הלאומית של סקוטלנד מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני בטיסטה טייפולו בוויקישיתוף מיצירותיו באתר מוזיאון המטרופוליטן אריאל הירשפלד, אריאל הירשפלד | ציור בעיני הרוח, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2010 ג'ובאני בטיסטה טייפולו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אליעזר אמיתי

אליעזר אמיתַי (איכט) (5 בינואר 1925 – 30 בנובמבר 2013) היה איש הפלמ"ח ומפקד חטיבת ירושלים בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. נולד בשם אליעזר (לייזר) איכט בביאליסטוק שבפולין, בנם של קלמן ויֶטה איכט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935, ולמד בבית הספר אחד העם בתל אביב. בשנת 1944 הצטרף לפלמ"ח. שירת שנה בפלוגה ח' בקיבוץ רמת רחל, עבר קורס מ"כים בג'וערה וקורס מ"כים-סיירים בגבעת עדה, ועבר לפלוגה ז' שם שירת שנה נוספת בקיבוצים שריד וגבעת השלושה. השתתף בליל תקיפת בסיסי "המשטרה הניידת" בפברואר 1946. השתחרר משירות פעיל בפלמ"ח בשנת 1946, ועבר ל"רזרבה". עם פריצת מלחמת העצמאות גויס מחדש והשתתף בליווי השיירות לירושלים. סיים קורס קצינים והתמנה לסגן מפקד פלוגה בגדוד החמישי של חטיבת הראל. בהמשך המלחמה התמנה לתפקיד מפקד פלוגה ולחם ברפיח במבצע חורב. שימש מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בשנים 1954 עד 1956 פיקד על גדוד 12 בחטיבת גולני, לאחר מכן שימש עוזר הנספח הצבאי לענייני חיל היבשה בארצות הברית. בינואר 1967 התמנה למפקד חטיבת ירושלים, פיקד על מצעד צה"ל באותה שנה ("המצעד הקטן"). ופיקד על החטיבה במלחמת ששת הימים. במהלך שבועות ההמתנה, שקדמו למלחמת ששת הימים, נפרשה החטיבה לאורך הקו העירוני ובמבואות ירושלים. עם פרוץ הקרבות, ב-5 ביוני 1967 השתלטה החטיבה על ארמון הנציב נתפס בידי כוחות ירדניים וכבשה את מוצבי הלגיון על הרכס מדרום לארמון, עד בואכה קיבוץ רמת רחל. למחרת כבשה את חלקה המזרחי של שכונת אבו תור, ובכ"ח באייר, 7 ביוני, פרצו כוחות מהחטיבה לעיר העתיקה דרך שער האשפות. כוחות אחרים של החטיבה נעו דרומה ושחררו את בית לחם, אזור גוש עציון, וחברון. ככוח אשר הכיר היטב את הגזרה ושלט עליה, סייעה חטיבת ירושלים ואף הצטרפה לחטיבות נוספות שנלחמו באזור ובתוכן חטיבת הצנחנים וחטיבת הראל. לאחר המלחמה פיקד על מצעד צה"ל בירושלים, ביום העצמאות ה-20 של מדינת ישראל. אמיתי השתחרר מצה"ל באפריל 1969, בדרגת אלוף-משנה. ביולי 1969 מונה למנהל מפעל "מיכלי כרמל" של קונצרן כור. ב-30 בנובמבר 2013 נפטר בביתו בשנתו. נקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון. אמיתי התגורר ברמת השרון. היה נשוי לציפורה והיה אב לשני בנים. אליעזר אמיתי, באתר הפלמ"ח אריה ארד, מצעד ה-20 ערוך ומוכן!: ריאיון עם אל"ם אליעזר אמיתי, דבר, 10 במאי 1968, המשך החטיבה שפרצה דרך שער האשפות, מעריב, 16 במאי 1969 מינוים בכור, דבר, 17 ביולי 1969 'Amitai, Eliezer,' in: Who's who in Israel and in the work for Israel abroad, 1972, p. 27.
בלוק רבע הקילומטר

"שיכון רבע הקילומטר" או "בלוק רבע הקילומטר" הוא בית מגורים בסגנון ברוטליסטי באורך של רבע קילומטר, השוכן בשדרות היעלים שבשכונה ה' בבאר שבע. המבנה, שבמועד הקמתו נחשב חדשני, הפך בסופו של דבר למרכז קליטה בשם בית רמט או מרכז קליטה יעלים. המבנה תוכנן בשנת 1960 על ידי משרד האדריכלים של אברהם יסקי ואמנון אלכסנדרוני, במסגרת הקמת "שיכון לדוגמה" בעיר. תחילתו של הפרויקט הייתה בשנת 1958, בעקבות יוזמתה של קרן בת שבע דה רוטשילד לחקר בעיות שיכוני העולים בישראל. צוות המחקר שבראשו ניצב יסקי, נתבקש להכין תוכניות לבתי מגורים שיכללו דירות קטנות הניתנות להרחבה, ואשר יתאימו לצורכיהן של משפחות העולים. עוד נדרש כי הדירות יתאימו לתנאי האקלים של הארץ, כי הקמתן תהיה מהירה, וכי מחירן יהיה תואם לזה של הדירות שהקים משרד העבודה. הצוות גיבש תוכנית אורבנית שהושפעה מעבודתו של האדריכלי השווייצרי לה קורבוזיה, ואשר התבססה על הקמת בתי שיכון מוארכים התוחמים את שטחי המגורים, וביניהם יוקמו מבנים נמוכים וצפופים אשר זכו לכינוי "שטיח" ולאחר מכן כונו "המשעולים". המבנים המוארכים נועדו להגן על השכונה מפני סופות החול של הנגב ולטעת תחושת פרטיות וביטחון. השכונה שנועדה לאכלס כ-16,000 תושבים חולקה לשלושה מתחמים נפרדים. המתחם המערבי היה אמור להיתחם בחמישה מבנים מוארכים, אולם רק שלושה מהם נבנו בסופו של דבר. אחד מהם, "שיכון רבע הקילומטר", זכה לשמו בשל אורכו, ונחשב אותה עת לארוך במזרח התיכון. בבניין ארבע קומות מגורים שבהן 135 יחידות דיור, השוכנות מעל קומת עמודים מפולשת כפולה בגובהה. גשר מחבר את קומת הכניסה של המבנה אל השטח של המשעולים שמדרום לו, תוך שהוא חוצה את שדרות היעלים שביניהם. ייחוד נוסף של המבנה היה בכך שנבנו בו שלושה טיפוסי דירות - דירות בנות שני חדרים בקומה הראשונה, שלושה חדרים בקומה השנייה, ודירות דופלקס בקומה השלישית והרביעית. שיכון רבע הקילומטר, כמו כל יתר בתי השכונה, נבנה מבטון חשוף ומלבנים (בלוקים), ללא ציפוי של טיח. למרות החדשנות שהפגין המבנה, הוא נחשב לכישלון, ובעוד ששיכון "השטיח" משך אוכלוסייה אמידה ותפקד כשיכון מוצלח, הרי שהשיכון המוארך ”נהפך לאגדה אורבנית עגומה, אבן שואבת לבעיות מצוקה ועבריינות, ולבסוף הוסב למרכז קליטה לעולים, תוך פגימה באיכויותיו האדריכליות המקוריות”. יסקי עצמו התייחס אל השיכון כאל ”נסיון מודע שנכשל לחלוטין”. הסהר המלכותי מדיה וקבצים בנושא בלוק רבע הקילומטר בוויקישיתוף ש. גבעון, בניין שאורכו 1/4 קילומטר ב'שיכון לדוגמה' בבאר שבע, מעריב, 3 בינואר 1961 נועם דביר, האם שיכון "השטיח", סמל לבנייה מודרניסטית בלב באר שבע, עדיין רלוונטי?, באתר הארץ, 17 באפריל 2009 נועם דביר, בחזרה לעתיד: הרכבת יצאה מהתחנה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2011 מלי זיידמן, היופי שבכיעור: סיור בין בתי הבטון העתיקים בב"ש, באתר ynet, 29 באוקטובר 2014 נועם דביר, האם שיכון "השטיח", סמל לבנייה מודרניסטית בלב באר שבע, עדיין רלוונטי?, באתר הארץ, 17 באפריל 2009. אבא אלחנני, המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה ה-20, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998, עמ' 71.
גדיתים

גָדִיתִים (שם מדעי: Cicindelinae) היא תת-משפחה במשפחת הרצניתיים שבסדרת החיפושיות, הידועים בשל מהירות ריצתם והיותם טורפים אגרסיביים. בישראל ניתן למצוא אותם בעיקר על גדות נחלים או אזורים לחים ומכאן גם שמם העברי גדיתים (=שוכני גדה). כ-2,600 מינים ותת-מינים ידועים כיום. המגוון הרב ביותר נמצא בחצי האי המלאי. כל המינים של תת-משפחה זו הם טורפים. המינים המהירים ביותר של הגדיתים מסוגלים לרוץ במהירות של כ-9 קמ״ש, שבהתחשב בגודל גופן, מהירות זאת שווה לאדם הרץ במהירות של כ-770 קמ״ש. גדיתים נפוצים בכל רחבי העולם מלבד אנטארקטיקה וטסמניה. יש להם לסתות עוצמתיות, והן משתמשות בהן לפצח את טרפן. יש להם רגליים ארוכות, עיניים גדולות, וראש רחב. הם נמצאים במגוון צבעים, וכנפי החפיה שלהם בדרך כלל בהירות ובעלות סימנים בולטים. גדית מהמין Cicindela aurulenta, הבולטת בצבעיה העזים מדיה וקבצים בנושא גדיתים בוויקישיתוף גדיתים, באתר ITIS (באנגלית) גדיתים, באתר NCBI (באנגלית) גדיתים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון
ג'ב קורליס

ג׳ב קורליס (באנגלית: Jeb Corliss, נולד ב-25 במרץ 1976) הוא צנחן וקופץ בסיס אמריקאי. בעל הכינוי "הציפור האנושית", קורלניס נחשב לאחד מקופצי הבסיס הטובים בעולם. קורליס נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית להורים אמידים. בסרט דוקומנטרי על חייו סיפר שכילד, הוא אובחן כלוקה ב"קאונטר-פוביה" (Counterphobic attitude) - תשוקה פאתולוגית להתעמת עם פחד, ולכן בחר באורח חיים זה. בשנת 1999 כמעט אירעה לקורליס תאונה קטלנית עקב תקלה בפעולת פתיחת המצנח שלו, כאשר ביצע קפיצת בסיס אל מפלי מים בקוואזולו-נטאל, דרום אפריקה, ולבסוף נחת בתוכם. במהלך שנות ה-2000, קפץ קורליס מאתרים ידועים כגון מגדל אייפל בפריז ומרכז החלל בסיאטל ומלזיה. באוקטובר 2003 קורליס הצטרף לחברו הטוב ביותר, קופץ בסיס מקצועי אוסטרלי בשם דואיין ווסטון: קורליס היה אמור לעוף מתחת לגשר רויאל ג'ורג' (Royal Gorge Bridge), בזמן שתפקידו של ווטסון היה לחלוף מעל הגשר, אך ווסטון התנגש בגשר במהירות מוערכת של כ-190 קמ״ש ונהרג. באפריל 2006 ניסה לבצע קפיצת בסיס מנקודת התצפית בקומה ה-86 בבניין אמפייר סטייט בניו יורק, בעודו לבוש בחליפת צניחה ועם מצלמה לראשו. אך הוא הופסק על ידי האבטחה ומשטרת העיר עצרה אותו. קורליס נתבע על המעשה, ולבסוף נגזרו עליו 100 שעות עבודות שירות ונאסר עליו להיכנס לבניין. קורליס, שהיה מארח בתוכנית של ערוץ דיסקברי, פוטר לאחר תקרית זו. ביולי 2011, בשווייץ, קורליס היה הראשון שעף דרך מפל מים בחליפת כנפיים. בספטמבר 2011 קפץ מהליקופטר מגובה של כ-1,820 מטר ועף דרך מבנה קשתי בהר טיאנמן שבסין. בסופו של דבר הוא נחת עם מצנחו על גשר. בינואר 2012, לאחר שקפץ מהר השולחן בקייפטאון, דרום אפריקה, קורליס התנגש בסלע והצליח לפתוח את מצנחו ברגע האחרון, אך נפצע קשה (סרטון של האירוע פורסם). כעבור מספר חודשים החלים וחזר לפעילות. אתר האינטרנט הרשמי של ג'ב קורליס ג'ב קורליס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Daredevils - The Human Bird (Jeb Corliss) James Monckton Nov 7, 2009, יוטיוב סידני בל, אליפות העולם בטיפוס על בניינים - יומן הפקה, באתר ynet, 17 ביולי 2010 איי.פי, תביעת ענק בגין ניסיון צניחה מה"אמפייר סטייט", באתר ynet, 7 באפריל 2007 המעופף הנועז: 160 קמ"ש בחריץ צר בסלע. צפו, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2013 זיו גוש, ‏נראה כואב: טייס חליפת הכנפיים התרסק לתוך הר, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2012
When a Man Loves a Woman

"When a Man Loves a Woman" (בעברית: "כשגבר אוהב אישה") הוא שיר משנת 1966 שבוצע במקור על ידי הזמר האמריקני פרסי סלדג'. השיר הגיע למקום הראשון הן במצעד הבילבורד הוט 100 והן במצעד ה-R&B של בילבורד. בשנת 2003, השיר דורג במקום ה-54 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. השיר הוקלט על ידי פרסי סלדג' ב-17 בפברואר 1966 באולפני FAME באלבמה. כשהשיר הוקלט, לא היה לו שם או מילים. סלדג' נאלץ לאלתר את הטקסט בעת הקלטה ללא שום הכנה מוקדמת. אף על פי כן, הביצוע של סלדג' היה כל כך משכנע שהמפיקים המוזיקליים שעבדו עם סלדג' הניחו כי סלדג' כתב את הטקסט. על אף שהקרדיט על כתיבת השיר ניתן באופן רשמי לקלווין לואיס ואנדרו רייט (אשר ניגנו בגיטרת הבס ובקלידים יחד עם סלדג') והם אלו שמקבלים בפועל את התמלוגים על ההשמעות של השיר, בפועל פרסי סלדג' הגה את מילות השיר אך הוא החליט שהקרדיט על כתיבת השיר יינתן ללואיס ורייט. השיר יצא לאור לשווקים ב-16 באפריל 1966, הפך ללהיט באופן מיידי והגיע למקום הראשון הן במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד ה-R&B של בילבורד. לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי שונות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו מייקל בולטון, בט מידלר, קני רוג'רס, מרווין גיי, סטיב וינווד, וארט גרפונקל. גרסת הכיסוי של מייקל בולטון משנת 1991 הגיעה למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני והביצוע שלו בשיר זה זיכה את בולטון בפרס גראמי. מידע על היצירה "When a Man Loves a Woman" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "When a Man Loves a Woman" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"When a Man Loves a Woman" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) Percy Sledge: inducted in 2005 | The Rock and Roll Hall of Fame and Museum