laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מארדר 1

מארדר 1 (בגרמנית: Marder I; 'דָּלָק') היה משחית טנקים אשר פותח ושירת בצבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הכלי התבסס בעיקר על טרקטורי שלל צרפתים שנפלו בידי גרמניה בשנת 1940 מסוג 'טרקטור בלינד 37L', גרסאות אחרות אשר נוצרו במספרים מצומצמים התבססו גם על טנק ההוצ'קס והFCM 36 הצרפתים. המארדר 1 הורכב על ידי הוספה של תא לחימה על בסיס הטרקטור הצרפתי, אשר כלל תותח נ"ט 75 מ"מ מסוג 40 PaK ‏ cm ‏7.5. בשנת 1941, הצבא הגרמני התמודד עם השריון הרוסי בחזית המזרח ובמיוחד עם טנק ה-T-34 החדיש. כתוצאה מכך, התעורר צורך בתותחי נ"ט ניידים בעיקר כתמיכה בכוחות חי"ר. הפתרון הזמני שהוצע היה בצורת סדרת המארדר; סדרה של משחיתי טנקים מאולתרים שהתבססו על ציוד שלל מסוגים שונים, ביניהם המארדר 2 והמארדר 3. סך הכל הורכבו כ-170 משחיתי טנקים מסוג מארדר 1 והוא שירת בעיקר בחזית המזרחית. מדיה וקבצים בנושא מארדר 1 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמה (שבט אפרים)

רמה באפרים, או רמה בהר אפרים, הייתה יישוב מקראי, ועיר מרכזית, בחלק מהתקופה הישראלית. מוזכרת בתנ"ך בספר שופטים, החוקר ד"ר יואל אליצור מעלה השערה במחקריו, כי רמה אפרים היא עירם של אלקנה ובנו שמואל ואליה התכוון הפסוק: ”וַיָּמָת שְׁמוּאֵל וַיִּקָּבְצוּ כָל-יִשְׂרָאֵל וַיִּסְפְּדוּ-לוֹ, וַיִּקְבְּרֻהוּ בְּבֵיתוֹ בָּרָמָה”. אליצור טוען כי "מלמדים הכתובים בפירוש על קיומה של עיר בשם "הרמה" בהר אפרים מחוץ לארץ בנימין. וכן, טוען אליצור כי רמה באפרים היא הרמתיים צופים שבארץ צוף. השם צוף ניתן לאזור רמה באפרים על שם צוף, מאבותיו של אלקנה. בספרות הנוסעים והחוקרים מאז העת העתיקה, הוזכרו כ-12 זיהויים שונים למקומה של הרמה בהר אפרים, בהם: צובה, רנתיס, רמלה, רמאללה, א-רמה וא-ראם. אולם אליצור שיער את זיהויה של רמה באפרים באזור "בלב הר אפרים, כ-3 ק"מ דרומית ל"נווה צוף" של היום, מצוי כפר קטן על ראש הר ומעל שורת מעיינות; שם הכפר בֵּית אִלו (הדגשה במקור) (נ"צ 161153). האזור שבו שוכן הכפר היה מיושב בצפיפות בתקופה הישראלית. ... השם בית אלו לפי צורתו, הוא בלי ספק עברי קדום ואינו ערבי. הוא נשתמר בצורה מושלמת אשר אינה מותירה מקום לספקות - השם הזה אינו אלא "בית אל". אליצור מזהה את בית אל בהר אפרים בבית אלו, ומפרש כך את הפסוק: ”וְהִיא יוֹשֶׁבֶת תַּחַת תֹּמֶר דְּבוֹרָה בֵּין הָרָמָה וּבֵין בֵּית אֵל בְּהַר אֶפְרָיִם וַיַּעֲלוּ אֵלֶיהָ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לַמִּשְׁפָּט”. פרשנותו זו של אליצור, שונה מהפרשנות המקובלת, הקושרת בין היישוב ביתאל בהר אפרים לבין ביתאל-לוז שבגבול נחלות השבטים בנימין ואפרים, ומזהה אותו כיום באתר הכפר הערבי ביתין; וכן בשונה מהפרשנות המקובלת הקושרת את רמה של שמואל ברמה בנחלת בנימין, ומזהה אותה כיום באתר הכפר הערבי א-ראם. אליצור העיר, כי אין להתפלא על מספר יישובי רמה או שלושה יישובים בשם בית אל או ביתאל בארץ ישראל, בתקופת המקרא ובתקופת בית שני. רמתיים צופים רמה (שבט בנימין) רמה (מקרא) חגי עמיצור, "בין הרמה ובין בית-אל בהר-אפרים" : לשאלת זהות השם דבורה-ברניקי בתקופת המשנה והתלמוד, שומרון ובנימין, קובץ מחקרים בגאוגרפיה היסטורית, ג, תשנ"ג, עמ' 186-181. יואל אליצור, זיהויין של "ארץ צוף" ו"הרמה" עיר שמואל, בתוך: זאב ארליך (עורך), "...לפני אפרים ובנימין ומנשה...", קובץ מחקרים ותגליות בגאוגרפיה-היסטורית, ירושלים: המועצה האזורית מטה בנימין, תשמ"ה 1985, עמ' 116-101. יואל אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל, השתמרותם וגלגוליהם, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, תש"ע 2010. יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974. ספר שופטים, פרק ד', פסוק ה', ובספר נחמיה.ספר נחמיה, פרק י"א, פסוק ל"ג ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק א'. יואל אליצור, "לפני אפרים ובנימין ומנשה...", עמ' 113. יואל אליצור, זיהויין של "ארץ צוף" ו"הרמה" עיר שמואל, "לפני אפרים ובנימין ומנשה...", קובץ מחקרים ותגליות בגאוגרפיה-היסטורית, (עורך: זאב ארליך), ירושלים: המועצה האזורית מטה בנימין, תשמ"ה 1985, עמ' 113 ראו: ספר שמואל א', פרק א', פסוק א' יואל אליצור, לפני אפרים ובנימין ומנשה, עמ' 109-108. על פי סקר ארכאולוגי יהודה-שומרון-גולן, תשכ"ח-1968, עמ' 154, 199-198. יואל אליצור, ...לפני אפרים ובנימין ומנשה..., עמ' 112. ספר שופטים, פרק ד', פסוק ה'
ניחא ליה לאיניש דתיעבד מצווה בממוניה

ניחא ליה לאיניש דתיעבד מצווה בממוניה (בעברית: "נוח לו לאדם שתיעשה מצווה ברכושו") הוא כלל הלכתי לפיו האדם הסביר מוכן בדרך כלל (גם ללא הסכמה מראש) שישתמשו בחפציו לקיום מצוות, וממנו נובע הדין המתיר להשתמש בחפציו של אדם אחר על מנת לקיים מצווה בלי לבקש את הסכמתו. בתלמוד מופיע כלל זה, בנושאים הלכתיים שונים, במסכת פסחים מדובר על מקרה בו השכיר אדם בית לחבירו בערב פסח בחזקת בדוק מחמץ, אולם לאחר מכן התברר שיש חמץ בבית ויש צורך לבדוק אותו. קובעת הגמרא שהשוכר אינו יכול לבטל את המקח בטענת "מקח טעות", אף על פי שכעת על השוכר לטרוח לבדיקת החמץ בגופו או בממונו לשכירת עובד, שכן "ניחא ליה לאיניש דתיעבד מצווה בממוניה", עם זאת, הפוסקים דנו בסוגיה האם ובאיזה אופן יכול השוכר להשית את הוצאות הבדיקה על המשכיר. בניגוד לנאמר במסכת פסחים, הקשו הראשונים ואחרונים מדברי התלמוד במסכת בבא מציעא, שם מופיע דינו של שואל ספר תורה, שאסור לו להשאילו לאחר. הגמרא מבארת שהדין שתקף בכל סוגי הדברים, נשנה במיוחד לגבי ספר תורה, כדי ללמדנו שלא נאמר כאן הכלל של "ניחא ליה לאיניש דתיעבד מצווה בממוניה" שכן בעניין זה מקפיד בוודאי בעל הספר, שלא להשאילו לאחר בלי רשותו. הראשונים והאחרונים, דנים ביישוב הסתירה לכאורה בין שתי הוראות אלו. יש שתירצו שהכלל "ניחא ליה וכו'" נשנה בעיקר כאשר עומד על הפרק מצווה שעל בעל החפץ לקיים, לפיכך בעניין בדיקת חמץ, מכיוון שהחיוב והמצווה לבדוק הוא על השוכר עצמו, הרי שנוח לו בכך, לעומת זאת לגבי ספר תורה, המצווה העיקרית של הקריאה בתורה, הוא של השואל הקורא בתורה, ולכן בזה אין אומרים הכלל "ניחא ליה". השולחן ערוך, פסק להתיר השאלת טלית ותפילין מחבירו בלי ידיעתו, עקב הכלל של "ניחא ליה וכו'", עם סייג שעל השואל לקפל את הטלית, באופן שמצאו. הפוסקים האחרונים חלוקים בדעתם האם יש לנהוג כך למעשה. כך למשל כותב הבן איש חי:"בזמן הזה חזינן (-רואים), רובא דעלמא (-רוב העולם) קפדי (-מקפידים) שלא ילבשו אחרים ציצית ותפילין שלהם, ולכן אין ליקח מן השמש ציצית ותפילין של אחרים שלא מדעת בעלים, אלא אם כן יודע השמש בבירור שהבעלים לא קפדי, ואין כל הדעות שוות בדברים אלו, הלא גם אנכי מכיר בעצמי דאנא מאינשי (-אני מהאנשים) דקפדי בזה, והטעמים שונים". ניחא ליה לאיניש - ישיבת ההסדר קריית שמונה תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ד', עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף כ"ט, עמוד ב' פרץ, מיכאל בן יוסף, אהלי שם: אוצר פסקי המועדים, ירושלים ת"ו, באתר היברובוקס פרשת לך לך אות ו'
מצולע קמור

בגאומטריה, מצולע קמור הוא מצולע שהפנים שלו הוא קבוצה קמורה; כל קטע בין שתי נקודות בתוך המצולע עובר כולו בתוך המצולע. מצולע הוא קמור אם ורק אם כל הזוויות הפנימיות קטנות מ-180 מעלות. מצולע הוא קמור אם ורק אם כל האלכסונים בו עוברים בתוכו. מצולע הוא קמור אם ורק אם הוא הקְמוֹר של הקודקודים שלו. מצולע שאיננו קמור נקרא מצולע קעור. במצולע קעור קיימת לפחות זווית פנימית אחת הגדולה מ-180 מעלות, ויש לפחות אלכסון אחד העובר מחוץ למצולע. כל מצולע קעור ניתן לחתוך לקבוצת מצולעים קמורים. אלגוריתם יעיל לעשות זאת ניתן על ידי ברנרד צ'זל ודויד פ. דובקין בשנת 1985. כל המשולשים קמורים. טרפז הוא תמיד קמור, ולכן גם מקבילית, מלבן, מעוין וריבוע. דלתון יכול להיות גם קעור, ואז האלכסון המשני עובר מחוץ לדלתון. כל המצולעים המשוכללים קמורים. מדיה וקבצים בנושא מצולע קמור בוויקישיתוף מצולע קמור, באתר MathWorld (באנגלית) מצולע קעור, באתר MathWorld (באנגלית) Chazelle, Bernard; Dobkin, David P. (1985), "Optimal convex decompositions", in Toussaint, G. T., Computational Geometry, Elsevier, pp. 63–133. לא קיים משולש קעור, כיוון שסכום הזוויות של כל משולש הוא 180, אז לא ייתכן שקיימת זווית פנימית בת יותר מ-180 מעלות במשולש.
פני אינדוסטריס

פני אינדוסטריס (במקדונית: КК Фени Индустри) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר קבדרצי, המשחקת בליגת העל המקדונית. המועדון הוקם בשנת 1992 בשם "טיקבש קבדרצי", הקבוצה הגיעה פעמיים לגמר הגביע המקדוני בעונת 1996/97, ובעונת 1997/98. בעונת 2005/06 החלה הקבוצה לשחק בליגה השנייה תחת השם הנוכחי שלה והעפילה מהמקום השני. בעונה שלאחר מכן (2006/07), החלה לשחק בליגת העל וסיימה במקום השישי. בעונות 2007/08 זכתה הקבוצה בדאבל היסטורי. ומאז נחשבת הקבוצה לקבוצת צמרת המתמודדת בכל עונה על תואר. הקבוצה השתתפה בעבר בגביע קוראץ' (1993/94, 1996/97, 1998/99). בעונת 2008/09 הקבוצה החלה להשתתף בליגה הבלקנית והגיעה עד לחצי גמר הפיינל פור. וכך גם בעונת 2009/10. בעונת 2010/11 הגיעה לגמר וניצחה את קבוצת רילסקי ספורטיסט הבולגרית 75-88, והניפה את הגביע. בעונת 2011/2 הגיעה עד לחצי הגמר. הליגה המקדונית: אליפות (3): 2008, 2010, 2011 מקום שני: 2009, 2012, 2021 חצי גמר: 2013 הגביע המקדוני: זכייה (2): 2008, 2010 גמר: 1997, 1998, 2012 הליגה הבלקנית: זכייה (1): 2011 חצי גמר: 2009, 2010, 2012 מדיה וקבצים בנושא פני אינדוסטריס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פני אינדוסטריס
תיכון קלעי

בית הספר התיכון על שם דוד קִַלָעִי הוא בית הספר התיכון הממלכתי הראשון בגבעתיים. בית הספר נוסד ב-1938 והוא קרוי על שמו של דוד קלעי, איש תנועת העבודה וממייסדי שכונת בורוכוב בעיר. מאז היווסדו, שוכן בית הספר בשכונת בורוכוב, שכונת הפועלים הראשונה שהוקמה בישראל. הוא נוסד ככיתות המשך לבית הספר היסודי "בורוכוב" והוקם בצריף של הנוער העובד, ששכן ליד בית הספר. מייסד בית הספר ומנהלו הראשון במשך ארבעים שנה היה יואל (יונה) גייזלר. לזכרו יש כיכר (מעגל תנועה) סמוך לבית הספר ובה שלט הנצחה לזכרו. בבית הספר נלמדים כל מקצועות החובה ובין מקצועות הבחירה והמגמות ניתן ללמוד מקצועות ריאליים כגון פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מדעי המחשב, הגנת סייבר, למידת מכונה, מערכות רפואה ועוד. בתחום ההומאני ניתן ללמוד פסיכולוגיה, סוציולוגיה, היסטוריה, תנ"ך, אזרחות, היסטוריה, ספרות, גאוגרפיה, ערבית, צרפתית, אמנות, מוזיקה רב תחומית ועוד. ״מגמות העל״ שתיכון קלעי מתייחד בהן בעיר הן מערכות רפואה ומוזיקה רב-תחומית. תיכון קלעי משתתף במספר פרויקטים מיוחדים: מבל"ל, יזמים צעירים, המאיץ המדעי, שגרירים צעירים, משצ״ים ועוד. בין היתר מופעלות בבית הספר כיתות מצוינות וכיתות מנהיגות. בבית הספר משתמשים במשו"ב, לשמירה על קשר בין הצוות לתלמידים, ההורים והמורים. כיום בית הספר משמש ככיתות המשך לבתי הספר היסודיים בעיר "בן-גוריון", "בורכוב" ו"ברנר", אך גם תלמידים מבתי ספר אחרים יכולים להגיש בקשת העברה לתיכון זה דרך עיריית גבעתיים. משנת 1938 ועד 1978: יואל ("יונה" בשמו המחתרתי) גייזלר. משנת 1978 ועד 1996: צבי צבר. משנת 1996 ועד 2006: עמיחי ברלד. משנת 2006 ועד 2016: גליה שפירא. משנת 2016 ועד 2021: ד"ר אבי בנבנישתי. משנת 2021 ועד היום: ענת ג׳קסון. רשימת בוגרי בית הספר מדיה וקבצים בנושא תיכון קלעי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיכון קלעי תיכון קלעי, ברשת החברתית פייסבוק ארנון, ניר, תיכון קלעי חונך מעבדת מחשוב חדשה, אתר mynet, ‏18 בפברואר 2009. אבישג בדש-זברו, תיכון קלעי: מי רוצה ללמוד ביוטכנולוגיה?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 4 בינואר 2010 בית הספר התיכון ע"ש "דוד קלעי" – תעודת זהות ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסקה

וֶסְקָה (בספרדית: Huesca, [ˈweska]; באראגונית: Uesca; בקטלאנית: Osca) היא עיר בצפון ספרד, בעמק האברו, לא הרחק מהרי הפירנאים. היא הבירה של מחוז באותו שם בקהילה האוטונומית אראגון. אוכלוסיית העיר מונה כ-53,305 נפשות, נכון ל-2022. בשל מיקומה האסטרטגי של העיר התחוללו בה קרבות רבים לאורך ההיסטוריה והיא עברה פעמים רבות משליט אחד למשנהו. בווסקה יש קתדרלה שבנה במאה ה-13 חיימה הראשון על חורבות מסגד מוסלמי. בעיר היה יישוב רומאי בשם "Osca". לאחר התמוטטותה של האימפריה הרומית המערבית עברה העיר ידיים רבות, עד שנפלה לידיהם של המוסלמים במהלך המאה ה-8 לספירה. בימי הביניים הייתה וסקה עיר ספר בין הממלכות המוסלמיות לממלכות הנוצריות בחצי האי האיברי. המוסלמים ששלטו בה ביצרוה היטב ורק ב-1096 היא נכבשה מחדש מידי המוסלמים על ידי פדרו הראשון מלך אראגון. תחת השלטון הנוצרי הפכה העיר למקום מושבם של מלכי אראגון. מאוחר יותר העיר שקעה. בעת החדשה העיר היוותה את אחת מהחזיתות הסוערות של מלחמת האזרחים הספרדית. לורנטיוס הקדוש - קדוש נוצרי שלפי המסורת הקתולית נולד בווסקה. בעיר יש חגיגות לכבודו בשבוע של חגו (10 באוגוסט). קרלוס סאורה - במאי קולנוע אסטבן נווארו (אנ') מדיה וקבצים בנושא וסקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסקה וסקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גביע הקונפדרציות 2013

גביע הקונפדרציות 2013 הוא טורניר ספורט אשר נערך בברזיל, כחלק מההכנות אל מונדיאל 2014 שנערך גם הוא במדינה. הטורניר, שבו השתתפו 8 נבחרות, החל ב-15 ביוני 2013 והסתיים ב-30 ביוני 2013, לאחר ניצחונה של נבחרת ברזיל 0-3 בגמר מול נבחרת ספרד. הטורניר היווה את מהדורתו התשיעית של גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, האלופה העולמית ומארחת גביע העולם. ברזיל, המארחת, הייתה גם האלופה המכהנת, והיא שמרה על תוארה בסיום הטורניר. 1: ‏נבחרת איטליה השתתפה בטורניר מכיוון שנבחרת ספרד זכתה גם ביורו 2012 וגם במונדיאל 2010, שני טורנירים המקנים לזוכיהם כרטיס לגביע הקונפדרציות אצטדיוני הכדורגל בגביע הקונפדרציות 2013   בלו הוריזונטה ברזיליה פורטלזה רסיפה סלבדור ריו דה ז'ניירו שמונה הנבחרות המשתתפות הוגרלו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שיסיימו ראשונות בכל בית יעלו לשלב חצי הגמר. המנצחות של חצאי הגמר יעלו למשחק הגמר, בעוד שהמפסידות שלהם יתמודדו ביניהן על המקום השלישי. נבחרת החלומות המבקיעים המצטיינים מדיה וקבצים בנושא גביע הקונפדרציות 2013 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע הקונפדרציות 2013 (באנגלית)
השבר והזמן

"השבר והזמן" או "די קרי'עֶה" (ביידיש: "הקריעה") היא סדרת של שמונה ציורים מאת הצייר הישראלי משה קופפרמן. הציורים נוצרו בשנת 1999 בעקבות הזמנה של "יד לילד" בבית לוחמי הגטאות, והיא ידועה בכך שהייתה אחת ההתייחסויות הראשונות והישירות ביצירתו של קופפרמן אל השואה. קופפרמן יצר את סדרת הציורים העשויים בטכניקה של שמן על בד. עבודות אלו הן בעלות פורמט ריבועי אחיד של 200x200 ס"מ והן מציגות אלמנטים מופשטים הכוללים קווים ומשטחי צבע שנוצרו בעזרת טכניקות שונות של ציור ומחיקה ובשימוש בגוונים של ירוק, סגול ושחור, האופייניים לציוריו של קופפרמן. סדרת העבודות הוצגה לראשונה בשנת 2000 בתערוכה "השבר והזמן" בגלריה גבעון בתל אביב-יפו. שלושה מציורי הסדרה מוצגים כיום בתצוגת קבע ב-"יד לילד". שם הסדרה ביידיש, שפת ילדותו של קופפרמן, מתייחס אל מנהג האבלות היהודי "קריעה". בנוסף לכך השמות - בעברית וביידיש כאחד - מהווים ביטוי מטפורי של אירוע היסטורי ונפשי. במשך שנים רבות סירב קופפרמן, ניצול שואה בעצמו, לקשר את ציוריו המופשטים באופן ישיר אל אירועים ספציפיים בכלל ואל זיכרון השואה בפרט. בשנות השמונים חרג לראשונה קופפרמן ממנהגו וקישר שתי סדרות של ציורים אל אירועים ממשים - בשנת 1983 יצר את קבוצת העבודות "בעתות קריסה", שהוקדשה לאמיל גרינצוויג וב-1984, בעקבות טבח סברה ושתילה, יצא אלבום הרישומים "עם בירות אחרי בירות עם בירות". במאמר "זימון החצי מול השלם, על נוכחות השואה בציוריו של משה קופפרמן" (2000), שפורסם בכתב העת "סטודיו" בעקבות הצגת התערוכה, כתבה טלי תמיר כי על ידי הימנעות מייצוגים של שכול או העדר ברורים, מהוות עבודותיו של קופפרמן "טריז בין החוויה הציורית לבין החיים". ב-26 ביולי 2005 הוציא השירות הבולאי הישראלי בול, בעיצוב אד ואן אוויין, ועליו הציור "השבר והזמן מס' 7". הבול נדפס כחלק מסדרה של שלושה בולים שנושאם "ההיסטוריה כזיכרון אישי וכזיכרון קולקטיבי". האוצר יונה פישר בחר, בנוסף לציור זה, גם את הציורים "לוחות הברית" (1958) מאת משה קסטל ו"רחוב אגריפס" (1964) מאת אריה ארוך. ב-28 בינואר 2012 נמכר הציור "השבר והזמן מס' 6", שהיה חלק מאוסף גבי ועמי בראון, במכירה פומבית של בית המכירות תירוש. הציור, שהוערך בשווי של 10,000 עד 15,000 דולר, נמכר לבסוף בסכום של 65 אלף דולר, סכום שהיווה מחיר שיא ליצירותיו של קופפרמן עד לאותה עת. הציור "השבר והזמן מס' 8", אף הוא מאוסף בראון, נמכר ב-30 ביולי 2012 בעבור 62,000 דולרים במכירה פומבית נוספת. השבר והזמן 1 השבר והזמן 2 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות השבר והזמן 3 אוסף שמואל ותמרה גבעון השבר והזמן 4 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות השבר והזמן 5 אוסף פרטי השבר והזמן 6 אוסף פרטי (לשעבר באוסף גבי ועמי בראון) השבר והזמן 7 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות השבר והזמן 8 אוסף פרטי (לשעבר באוסף גבי ועמי בראון) בנימין הרשב, "החללת הזמן בציוריו של משה קופפרמן", חלקו הראשון של מאמר שהופיע בקטלוג התערוכה "השבר והזמן" ראו: סמדר שפי, "משה קופפרמן 2003-1926", אתר וואלה!, 23 ביוני 2003. טלי תמיר, "זימון החצי מול השלם, על נוכחות השואה בציוריו של משה קופפרמן", בתוך סטודיו, מס' 122, מרץ-אפריל 2000, עמ' 29-41. יונה פישר, עלון אמנות הציור, באתר התאחדות בולאי ישראל דניאל ראוכוורגר, "התנועה האמנותית", באתר הארץ, 1 בפברואר 2012 קמיע סמית, מחזור מכירות של 3 מיליון דולר בתירוש, באתר הארץ, 2 ביולי 2012
אל הלב

אל הלב היא עמותה ישראלית הפועלת למען מניעת אלימות מינית, רגשית ופיזית באמצעות תוכניות חינוכיות של הגנה עצמית ואמנויות לחימה מעצימות, המקנות כלים להעלאת הביטחון העצמי, לגילוי החוסן האישי, למימוש חופש הבחירה, לניהול עימותים ולהתמודדות עם מגוון מצבי סיכון. העמותה פועלת על ידי הקניית מיומנויות בטיחות אישית והגנה עצמית מעצימה לילדים, בני נוער, צעירים, נשים ומבוגרים, קשישים ואנשים בעלי צרכים מיוחדים, תוך שאיפה למניעת אלימות לסוגיה וצמצום השלכותיה, בקרב כל מגזרי החברה ובפריסה ארצית, לרבות הפריפריה החברתית-גאוגרפית, כמובילת התנועה העולמית להגנה עצמית מעצימה בישראל. בית אל הלב מהווה מרכז מבקרים ליחידים, קבוצות וצוותים חינוכיים – טיפוליים מכל רחבי הארץ, המתארחים בו לימי עיון, גיבוש וכיף, סדנאות, השתלמויות מקצועיות, קורסים או ביקור כחלק ממסע בת מצווה או טיול קבוצתי בירושלים. בספטמבר 2015 זכתה "אל הלב" לתו התקן של "מידות" המעיד על היותה עמותה המחוללת השפעה ושינוי משמעותיים בחיי מוטביה, בהתאם למטרות שהציבה לעצמה, תוך מיצוי מיטבי של משאבים. ב-3 בינואר 2019, נשיא המדינה ראובן (רובי) ריבלין ערך אירוע לציון המאבק באלימות כלפי נשים, בשיתוף המשרד לשוויון חברתי ובראשות השרה גילה גמליאל. האירוע התקיים בבית הנשיא. באירוע העניקה השרה גמליאל אותות למצטיינים במאבק זה בהם יהודית זיכלין סידיקמן מנכ"לית עמותת "אל הלב", עמותה המפעילה מגוון תוכניות חינוכיות של הגנה עצמית ואמנויות לחימה מעצימות, המקנות כלים להעלאת הביטחון. בספטמבר 2019 קיבלה ״אל הלב״ מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית של האו״ם. וונדי ס. דוויד, טרייסי ל. סימפסון ואן ג'. קוטון, Taking Charge: A Pilot Curriculum of Self-Defense and Personal Safety, Training for Female Veterans With PTSD Because of Military Sexual Trauma, אוניברסיטת וושינגטון, אפריל 2006 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אל הלב אל הלב, ברשת החברתית פייסבוק אל הלב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אל הלב, ברשת החברתית אינסטגרם אל הלב, סרטונים בערוץ היוטיוב אל הלב, באתר "גיידסטאר ישראל" תמר פריאל, "את שלי, אני יכול לעשות בך מה שאני רוצה", 11 במרץ 2011 בעקבות מקרי האלימות: קורס הגנה עצמית לקהילה הטרנסית, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2014 לביאה לנדאו, Empowering our girls to face a violent society, באתר ג'רוסלם פוסט, 20 בנובמבר 2014 (באנגלית) יהודית זיכלין-סידיקמן, "חוויתי אונס בגיל צעיר - עכשיו זה התיקון", 26 בנובמבר 2018 אביגיל קליין ליכמן, An Israeli method of women’s self-defense goes global, באתר Israel21c, י12 נובמבר 2019 (באנגלית) אל הלב, באתר מידות נשיא המדינה העניק אותות לפעילים המצטיינים במאבק בלימות כלפי נשים, באתר טיפ, 3 בינואר 2019 10 ארגונים שנבחרו לייעץ לאו"ם בעניינים כלכליים חברתיים
קאמבק

Comeback – האם התכוונתם ל... קאמבק (תופעה) – חזרתה של אישיות ידועה אל תשומת הלב הציבורית לאחר זמן ממושך של היעדרות ממנה קאמבק (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית הומור ישראלית ששודרה ב-HOT
אנספלדן

אנספלדן (בגרמנית: Ansfelden) היא עיירה במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה, במחוז לינץ. ומתגוררים בה 15,300 תושבים. הנהרות טראון וקרמס עוברים בעיר. העיירה ידועה בעיקר בשל היותה מקום הולדתו של המלחין והאורגניסט אנטון ברוקנר. באנספלדן נמצאים שני מוזיאונים, מוזיאון אנטון ברוקנר והמוזיאון לכלים מוזיקליים. העיר קיבלה שלט אצולה ב-28 באוקטובר 1985. שלט האצולה הוא בצורת מגן, וחוצה אותו באלכסון קו גלי המסמל את שני הנהרות שעוברים בעיר, ומעליו משטח ירוק ובו אורגן, המסמל את אנטון ברוכקנר, ומתחתיו גלגל שיניים המסמל את התעשייה בעיר. אנספלדן ממוקמת בגובה של 289 מטר מעל פני הים בצפון מזרח אוסטריה עילית. העיירה ממוקמת מצפון לבירת אוסטריה עילית לינץ ולעיר טראון, ממזרח לסנקט פלוריאן מדרום לסנקט מאריין, מדרום מערב לנויהופן אן דר קרמס וממערב לפוקינג. מדיה וקבצים בנושא אנספלדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנספלדן אנספלדן, ברשת החברתית פייסבוק
חסידות קליבלנד

חסידות קליבלנד הוא שמה של חצר חסידית משושלת נדבורנה אשר מקורה בעיר קליבלנד בארצות הברית. החסידות הוקמה בידי האדמו"ר רבי יצחק אייזיק רוזנבוים, בנו של הרב ישכר בער רוזנבוים מסטרוז'ניץ. רבי יצחק אייזיק הקים בית מדרש חסידי בקליבלנד וכונה האדמו"ר מקומרנא מאחר שנקרא ע"ש סבו רבי רבי יצחק אייזיק מקומרנא. לאחר מכן בשנת תשל"ו עלה לישראל והשתקע ברעננה בהוראת אביו, כדי להשפיע על תושבי העיר. מעת הגיעו לרעננה כונה האדמו"ר מקליבלנד. הקים את בית המדרש היכל הברכה על שם סבו בעל ההיכל הברכה מקאמרנא. בכוללים שהקים לומדים עשרות אברכים המגיעים מדי יום מבני ברק. מאוחר יותר הוקמו שני בתי מדרש של החסידות בביתר עלית בראשות בנו, הרב אורי לייב. החסידות מוציאה עלון פרשת השבוע בשם "יעלזו חסידים" המופץ ברעננה. בשנת 2007 הוציאה החסידות את ניגוניה באלבום המוזיקה 'שמעה תפילתי', מפי הזמר משה רוזנברג. את המנגינות הלחין בנו הרב אורי לייב. הרב יצחק אייזיק ערך טישים בסעודה שלישית בבית מדרשו בהשתתפות חסידיו ואורחים. בשבת שלפני יום השנה לפטירת אביו היו באים חסידים רבים לשבת התוועדות. רבי יצחק אייזיק נפטר בל' בשבט תש"פ. את מקומו ממלא בנו רבי אורי לייב. דברי תורתו של רבי יצחק אייזיק יצאו לאור בספר תפארת יצחק, רעננה, תשפ"א. חסידות נוספת שנקראת בשם זה ונמצאת בארצות הברית, נוסדה על ידי רבי מאיר מקליבלנד בן רבי ישכר בער מסאטמר וחתן רבי אלטר זאב הורביץ מסטריזוב. לאחר פטירתו בי"ב בניסן ה'תש"א מילא את מקומו חתנו רבי אשר מרדכי רוזנבוים (בן רבי ישכר בער רוזנבוים מסטרוז'ניץ). כיום מכהן בנו השני של רבי אשר מרדכי, רבי יהושע העשיל, כאדמו"ר מקליבלנד בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא חסידות קליבלנד בוויקישיתוף בן שמונים למילה • וידאו וגלריה, באתר בחדרי חרדים לחצר קליוולנד, יש אלבום חדש!, באתר ערוץ 7 בית כנסת קליבלנד, באתר כיפה אתר החסידות (באנגלית) ראה למשל תשובה אליו מחמיו רבי מאיר איזקסון, מבשר טוב חלק א, ברוקלין, תשל"ה, בסימן ו' (עמוד ע"ה) שם כותב 'כבוד חתני היקר האדמו"ר מקומרנא בעיר קליבלנד'. דברי תורתו נדפסו בספר 'אורות המאירים'
אצטדיון פטרובסקי

אצטדיון פטרובסקי (Стадион «Петровский»), השוכן על האי נייבה הקטנה ב"פטרוגרדסקאיה סטראנה" הוא אצטדיון המכיל 21,500 מושבים. עד 1992 האצטדיון נקרא בשם "האצטדיון ע"ש לנין". האצטדיון נבנה בשנים 1924–1925 על פי פרויקט של אלויס ווייבודי הצ'כי מקבוצת "ספורט" סנקט פטרבורג. ב-1933 האצטדיון שופץ והורחב מ-10,000 ל-25,000 מושבים. ב-14 ביולי 1933 נבחרת ברית המועצות בכדורגל שיחקה במגרש זה, שהיה האצטדיון היחיד מחוץ למוסקבה שבו שיחקה הנבחרת. במהלך מלחמת העולם השנייה האצטדיון נהרס כליל ושופץ שוב בשנים 1957–1961. לאחר השיפוץ, האצטדיון כבר הכיל 33,000 מושבים ומסלול הריצה לאתלטיקה קלה הורחב והיה לאחד ממרכזי הספורט במדינה למשחקי אתלטיקה. בשנות ה-60 וה-80, האצטדיון אירח את משחקי אליפות ברית המועצות ברוגבי, משחקי הוקי דשא והיה אצטדיון הבית של דינמו סנקט פטרבורג, ששיחקה באותה עת בליגות הנמוכות. בשנות ה-70 נערכו בו שיפוצים נוספים, על מנת להכינו לקראת אולימפיאדת 1980. ב-1992 האצטדיון קיבל את שמו הנוכחי והחל מ-1995 נחשב למגרש הבית של קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. ב-16 בנובמבר 1996 נערך משחק הזהב הראשון של ליגת העל הרוסית, שנערך באצטדיון זה. המשחק נערך על מנת לקבוע מיהי אלופת המדינה, לאחר ששתי הקבוצות המתחרות סיימו באותו מספר נקודות ויחס שערים דומה בטבלת האליפות. ב-1997 האצטדיון אירח משחק ידידות בין נבחרת רוסיה בכדורגל לנבחרת יוגוסלביה בכדורגל וב-1999 זניט אירחה באצטדיון זה משחק בינלאומי ראשון, במסגרת גביע אופ"א, שבו הפסידה ליריבתה בולוניה 1909, בתוצאה 0:3. החל מ-2005, נבחרת רוסיה בכדורגל אירחה באצטדיון מספר משחקים רשמיים. באפריל 2017 הנהלת קבוצת זניט סנקט פטרבורג הכריזה כי החל מה-23 באפריל היא תארח את משחקיה באצטדיון קרסטובסקי החדש ותעזוב את אצטדיון פטרובסקי, בכך זניט עזבה את האצטדיון אחרי ששימש כמגרש הבית במשך 22 שנה ואחרי שאירחה בו 461 משחקים רשמיים. בנובמבר 2018 זניט-2 סנקט פטרבורג אירחה בו את משחקה האחרון והאצטדיון נסגר לצורך שיפוצים. כהכנה לטורניר יורו 2020, נעשתה עבודה רבה באצטדיון: בוצי תיקון לחיפוי מסלולי הריצה והיציעים; בוצעה מודרניזציה מוחלטת של כלל המערכות הטכניות של האצטדיון בעיקר של מערכת האבטחה ומעקב הווידאו. עלות המודרניזציה הכוללת עלתה על 200 מיליון רובל. במהלך יורו 2020 שימש כמגרש אימונים לרוסיה, בלגיה, פינלנד, שווייץ וספרד. מיולי 2021 משמש לעיתים את מועדון הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג, לאירוח משחקיה בגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022 ובליגה הרוסית השנייה בכדורגל. זירת הספורט הקטנה "פטרובסקי" (Малая спортивная арена «Петровский») הנמצאת במרחק 100 מטר מאצטדיון פטרובסקי מכילה כ-2,835 מושבים והוא נפתח ב-1994. האצטדיון מארח משחקים מהליגה הרוסית הראשונה והליגה השנייה ונחשב למגרש הבית של קבוצת הנוער של זניט סנקט פטרבורג וכמגרש הבית של זניט-2 סנקט פטרבורג. עד למעברה לסוצ'י דינמו סנקט פטרבורג קיוותה להשתמש במגרש כמגרשה הבייתי לאחר שזניט עברה לאצטדיון קרסטובסקי החדש, אך הרעיון לא מומש בסוף עד 2021. בעבר שימש את קבוצות פטרוטרסט סנקט פטרבורג, פ.צ. קרליה, טוסנו וקבוצת סבר מורמנסק. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון פטרובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון פטרובסקי Футбол или легкая атлетика: для «Петровского» предстоит сделать выбор Стадион «Петровский»: главные факты из истории легендарной арены