laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העיר העתיקה של אדינבורו

העיר העתיקה של אדינבורו (אנגלית: Old Town of Edinburgh) היא אזור באדינבורו, בירת סקוטלנד, אשר הוכרז בשנת 1995 כאתר מורשת עולמית, וזאת בזכות שימור מתאר ימי הביניים שלה, ומבנים רבים אחרים מתקופת הרפורמציה הסקוטית. במקביל הוכרזה גם העיר החדשה באדינבורו כאתר מורשת עולמית. טופוגרפיית העיר ידועה בכינוי "צוק וזנב", והיא נוצרה במהלך עידן הקרח האחרון כאשר הקרחונים הנסוגים גרמו לדחיקת סלעים רכים הצידה וחשפו צוקים קשים של סלעי יסוד שגרמו לביקוע הקרחונים. פסגת הצוק היא החלק הקדום ביותר של העיר, כאשר בהתחלה נבנו בה מערכות ביצורים שלבסוף הפכו לטירת אדינבורו. החלקים האחרים של העיר צמחו במורד "הזנב" מסלע הטירה. נקודה זו הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית גבוהה, וניתן היה להגן עליה בקלות. הגישה במעלה הדרך הראשית הייתה מוגבלת על ידי כמה שערים וחומה, שממנה נותרו חלקים בודדים בלבד. קצה אחד של האזור מסומן על ידי הטירה ונתיב התחבורה הראשי המכונה המייל המלכותי, שהוא למעשה שילוב בין ארבעה רחובות שונים - קאסלהיל, לואנמרקט, היי סטריט וקנונגייט, ומסתיים בהולירוד אבי שנהרסה. רוחב הסמטאות הוא בדרך כלל מטרים ספורים בלבד, והן מקיפות את הרחוב הראשי של העיר בכיוון מטה, כך שבמבט אווירי הרחובות נראים כמו אידרת דג. כיכרות גדולות מסמנות את מיקום השווקים השונים, אך גם את מיקומם של מבני ציבור בעלי חשיבות כגון קתדרלת סנט גיילס ובית המשפט העליון. מקומות ידועים נוספים הם בניין הישן של הפרלמנט הסקוטי (בכיכר הפרלמנט), ארמון הולירוד, בית האספה הראשית של הכנסייה הסקוטית, המוזיאון המלכותי של סקוטלנד, בית הכירורגים, אוניברסיטת אדינבורו, וכן מספר רחובות וקמרונות תת-קרקעיים שנותרו משלבי בנייה קודמים של העיר. מתאר הרחובות בעיר נחשב לציורי כיוון שהטירה ניצבת בראש פקק געשי, שהוא שריד של הר געש כבוי, והרחוב הראשי מתחיל בה ויורד מטה במורד ההר. בעיר העתיקה שוכנות כמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר לבתי מגורים רב-קומתיים, בעיקר בגלל מגבלת המקום שנוצרה כתוצאה מהמאפיינים הטופוגרפיים של "הזנב". חלק מהבתים הללו מתוארכים למאה ה-16. במהלך המאה ה-18 התגוררו בעיר העתיקה כ-80,000 תושבים, אך בתקופות מאוחרות יותר התגוררו בה רק כ-4,000 תושבים. כיום (2008) מתגוררים בה כ-20,000 תושבים. כיוון שבמשך תקופה ארוכה לא הייתה נטייה לבנות מחוץ לחומות, הצורך במקומות דיור הלך וגבר ובמקביל אליו גם גובה הבניינים. רוב הבניינים הללו נחרבו בשרפה הגדולה של 1824; שיקומם של המבנים הללו על היסודות העתיקים גרם לשינויים בקומת הקרקע וליצירתם של המבנים התת-קרקעיים. ב-7 בדצמבר 2002 פרצה שרפה נוספת בעיר העתיקה, והרסה חלק מרחוב קאוגייט. בשרפה נפגעו בניינים מפורסמים כגון הקומדי קלאב, אחד מהבניינים המשמשים את פסטיבל אדינבורו, רוב מחלקת האינפורמטיקה של האוניברסיטה, כולל ספריית הבינה המלאכותית. העיר החדשה באדינבורו מדריך העיר העתיקה (באנגלית) איגוד העיר העתיקה של אדינבורו (באנגלית)
ריצת 3000 מטר מכשולים

ריצת 3000 מטר מכשולים היא תחרות באתלטיקה הכוללת ריצה לאורך 3,000 מטרים, שבמהלכה על הרצים לעבור 35 פעמים מכשולים, שגובהם הוא 91.4 ס"מ לגברים או 76.2 ס"מ לנשים. בניגוד למרוצי משוכות, מכשולים אלה כבדים ובנויים כך שלא ניתן להפילם. בסמוך לאחד המכשולים נמצאת בריכת מים שאורכה 3.66 מטרים ועומקה המרבי, בסמוך למכשול, הוא 70 ס"מ, והיא נעשית רדודה יותר ככל שמתקרבים לקצה. מספר הסיבובים בריצה משתנה בהתאם למיקום מכשול המים - בצידו הפנימי של המסלול, או בצידו החיצוני. בעת הזינוק הרצים מתפרסים על כל המסלולים, אך מתחילת הריצה יכולים לעבור לרוץ בכל מסלול שירצו. על הרצים לעבור עשרים ושמונה מכשולים רגילים ועוד שבעה מכשולי מים ללא קשר למספר הסיבובים. לרצים מותר לדרוך על המכשול בשביל לעבור אותו, מה שנפוץ בעיקר במעבר מכשולי המים. מקורו של הענף באיים הבריטיים. רצים התחרו בריצה בין מגדלי הכנסייה של העיירות השונות, ובדרכם דילגו מעל פלגי מים ואבנים. מגדלי הכנסייה נבחרו כנקודות המוצא והסיום משום שאלה נראו למרחוק, וניתן לזהותם בקלות. עד היום, מכונה הענף באנגלית "Steeplechase" - פירוש המילה "Steeple" הוא "מגדל כנסייה". באופן ממוסד יותר, ראשיתו של הענף ב-1860, אז ארגנה אוניברסיטת אוקספורד מרוץ מכשולים לאורך שני מייל. ב-1865 עבר המרוץ למסלול שטוח, כמקובל בימינו. המרוץ הפך לתחרות אולימפית באולימפיאדת פריז (1900), אז הונהגו שני מרוצים, למרחקים של 2,500 ו-4,000 מ'. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) הונהג מרוץ לאורך 2,590 מ' ובוטל המרוץ ל-4,000 מ', ובאולימפיאדת לונדון (1908) הונהג מרוץ לאורך 3,200 מ'. רק באולימפיאדת אנטוורפן (1920) התייצב המרחק על 3,000 מ'. מאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עד אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), כל המנצחים במרוץ היו קנייתים, למעט באולימפיאדת מונטריאול ואולימפיאדת מוסקבה, אותן החרימה קניה. באולימפיאדת טוקיו (2020) ניצח רץ מרוקאי, והרץ הקנייתי הראשון זכה רק במדליית הארד. ריצת 3000 מטר מכשולים לנשים התקיימה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי ב-2005. המנצחת, דורקוס אינזיקורו מאוגנדה הייתה האתלטית האוגנדית הראשונה אי פעם שזכתה במדליית זהב באליפות עולם באתלטיקה. ריצה זו לנשים, נוספה לתוכנית האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2008). המנצחת הייתה גולנארה סאמיטובה מרוסיה, שאף קבעה בה את שיא עולם וגם הייתה לאשה הראשונה שרצה בפחות מ-9 דקות. שיא העולם לנשים שייך לביאטריס צ'פקואץ' (קניה קניה) בתוצאה של 8:44.32 דקות, נקבע בתחרות ליגת היהלום במונקו ב-20 ביולי 2018 שיא העולם לגברים שייך ללאמצ'ה גירמה (אתיופיה אתיופיה) בתוצאה של 7:52.11 דקות, נקבע בתחרות ליגת היהלום שנערכה בפריז ב-9 ביוני 2023. השיא האולימפי לנשים שייך לגולנארה סאמיטובה (רוסיה רוסיה) בתוצאה של 8:58.81 דקות, נקבע באולימפיאדת בייג'ינג, סין, 2008 השיא האולימפי לגברים שייך לקונססלוס קיפרוטו (קניה קניה) בתוצאה של 8:03.28 דקות, נקבע באולימפיאדת ריו, ברזיל, 2016 השיא הישראלי לנשים שייך לאדווה כהן בתוצאה של 9:29.74 דקות, שנקבע ב-12 באוגוסט 2018 באליפות אירופה שנערכה בברלין. השיא הישראלי לגברים שייך לאיתי מגידי בתוצאה של 8:24.14 דקות, נקבע בשנת 2008. מעודכן ל-21 ביולי 2022: מעודכן ל-23 באוגוסט 2021: מדיה וקבצים בנושא ריצת 3000 מטר מכשולים בוויקישיתוף ריצת 3000 מטר מכשולים, באתר התאחדות האתלטיקה העולמית עדי רובינשטיין, אדווה כהן ניפצה שיא ישראלי, באתר ישראל היום, 12 באוגוסט 2018
עגור אדום-ראש

עָגוּר אֲדֹם-רֹאשׁ או עגור סארוס (שם מדעי: Grus antigone) הוא מין בסוג עגור. הוא חי כל השנה בצפון פקיסטן ובהודו (במיוחד בהודו המרכזית ובערבות הגנגס), בנפאל, בדרום-מזרח אסיה, בקווינסלנד ובאוסטרליה. עגור אדום-ראש הוא המין הגבוה ביותר במשפחת העגוריים ומגיע לגובה 1.80 מטר. הוא מצוי בביצות מים מתוקים וערבות. הבוגרים אפורים, בעלי ראש חשוף בצבע אדום עם כתר לבן ומקור ארוך. בזמן תעופה, הצוואר הארוך נשאר ישר, שלא כמו האנפה, וגם קצות הכנפיים השחורים נראים לעין. שני הזוויגים לא נבדלים בצבע, אך הצעירים חומים. הזכר גדול בממוצע מהנקבה; זכרים הודיים מגיעים לגובה מקסימלי של 2 מטר ולמוטת כנפיים באורך 250 ס"מ, מה שהופך אותם לעופות המעופפות הגבוהים בעולם. משקלם הממוצע הוא 7.3 ק"ג, מה שהופך אותם לקלים יותר מעגור אדום כתר. באוסטרליה, ניתן להתבלבל בקלות בין עגור אדום-ראש לעגור ברולגה. עגור הברולגה נפוץ יותר באוסטרליה והצבע האדום מוגבל לראש. מדיה וקבצים בנושא עגור אדום-ראש בוויקישיתוף עגור אדום-ראש, באתר NCBI (באנגלית) עגור אדום-ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגור אדום-ראש, באתר GBIF (באנגלית) ע"פ החלטות האקדמיה ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן-ציון בן-בשט

בן-ציון בן-בשט (נולד ב-1937) הוא קצין צה"ל בדימוס, כיהן כקצין חימוש ראשי. בן-בשט נולד בבולגריה ועלה לישראל בצעירותו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בירושלים והשלים תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. בשנת 1955 התגייס לצה"ל והוכשר כמפקד טנק וכקצין. בשנים 1957–1961 למד בטכניון ולאחר מכן חזר לשרת בחיל חימוש בתפקידים שונים. בן-בשט היה בין מפתחי השוט קל וזכה על פועלו זה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1970. בשנת 1973 הוא הועלה לדרגת סגן-אלוף ושימש ראש ענף תכנון עבודות באגף האפסנאות. בשנת 1975 הוא מונה למפקד מרכז שיקום ואחזקה 7100 ובתקופתו פותח במרכז טנק המרכבה. בשנים 1978–1983 כיהן בן-בשט כקצין חימוש ראשי, בדרגת תת-אלוף. בתקופתו נערך החיל לפריסת כוחותיו מחדש בעקבות הסכם השלום עם מצרים ופותחו מערכות נשק חדישות הכוללות אמצעי ראיית לילה. לאחר פרישתו מצה"ל היה בן-בשט בין מייסדי עמותת חיל חימוש והחל לעסוק במגזר העסקי הפרטי. נכון לשנת 1997 החזיק בן-בשט ב-20% מחברת די.אר.בי. מדיה וקבצים בנושא בן-ציון בן-בשט בוויקישיתוף קורות חייו באתר חיל חימוש קבוצת שטיינמיץ הלוותה לשקד 13.8 מיליון שקל למימון כפר הגולף באשקלון, גלובס, 17 בפברואר 1997. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גפן רקורדס

גפן רקורדס (באנגלית: Geffen Records) היא חברת תקליטים אמריקאית בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ (UMG). גפן רקורדס נוסדה ב-1980 על ידי דייוויד גפן, איש עסקים ונדבן יהודי. האמנית הראשונה שהוחתמה בחברה הייתה כוכבת הדיסקו דונה סאמר, ואלבום הזהב שלה, "The Wanderer", היה התקליט הראשון שהוציאה החברה. עוד באותה שנה החברה הוציאה את האלבום המשותף של הזוג ג'ון לנון ויוקו אונו, "Double Fantasy". זה היה התקליט הראשון של לנון מאז שנת 1975 וגם האחרון שיצא בעודו בחיים, מכיוון שזמן קצר לאחר שהתקליט יצא נרצח לנון בפתח ביתו בניו יורק. גפן מכר את החברה ל-MCA Music Entertainment (לימים Universal Music Group) ב-1990 תמורת 550 מיליון דולר במניות MCA‏, שהיו 12% ממניות החברה, והפך לבעל המניות הגדול ביותר ב-MCA. מדיה וקבצים בנושא גפן רקורדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גפן רקורדס (באנגלית) גפן רקורדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Richard W. Stevenson, Geffen Records Sold to MCA For Stock Worth $550 Million, 15.03.1990, New York Times ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בולטימור אוריולס

בולטימור אוריולס (באנגלית: Baltimore Orioles) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר בולטימור, מרילנד. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של האמריקן ליג. האוריולס הוקמו ב-1901 והם אחת משמונה הקבוצות המייסדות של האמריקן ליג. בשנה הראשונה פעלה הקבוצה בעיר מילווקי תחת הכינוי מילווקי ברוארס (ללא קשר לקבוצה בעלת השם הזהה שנוסדה ב-1970), וב-1902 עברה לשחק בסנט לואיס, עיר בה שיחקה במשך יותר מחמישה עשורים, תחת הכינוי סנט לואיס בראונס. לאחר שורה של כישלונות מקצועיים ואי הצלחה כלכלית, הגיע בעל הקבוצה, ביל ויק, למסקנה כי אין מקום לשתי קבוצות בייסבול בכירות בסנט לואיס (בעיר שיחקה במקביל גם הסנט לואיס קרדינלס) ולכן החל בניסיונות לגרום לקרדינלס לעזוב את העיר. הוא גייס שחקנים ואנשי מקצוע שזוהו עם הקרדינלס ונקט בפעולות נוספות במטרה לערער את בסיס האוהדים של היריבה העירונית. נראה היה שעמלו נשא פרי, כשבעלי הקרדינלס חיפשו קונה לקבוצה, אך כשיצרנית הבירה הענקית אנהאוזר-בוש רכשה את הקרדינלס היא הודיעה כי תשאיר אותה בסנט לואיס ובכך סתמה את הגולל על מאמציו. ויק שהבין כי אין לו יכולת להמשיך בתחרות, חיפש עיר אחרת להעביר אליה את הקבוצה; ניסיונותיו להעבירה חזרה למילווקי או לבולטימור לא צלחו, לאור התנגדות בעלי הקבוצות האחרות בליגה, והוא נאלץ למכור את הקבוצה. תחת הבעלות החדשה הסכימה הליגה לאשר את המעבר וב-1954 התמקמה הקבוצה בבולטימור, מקום מושבה עד היום. שמה של הקבוצה שונה לבולטימור אוריולס, כשם של ציפור שיר נפוצה הנושאת את שם העיר, וכשמה של קבוצת בייסבול מקומית שפעלה בעבר בעיר. לאחר שהצליחה רק פעם אחת בעבר, ב-1944, להעפיל לוורלד סיריס ונחשבה לאחת הקבוצות החלשות בליגה, שינתה הקבוצה את פניה בבולטימור. היא זכתה שש פעמים באליפות האמריקן ליג ושלוש פעמים בוורלד סיריס: ב-1966, 1970 ו-1983, כולם יחד עם המגיש המצטיין ג'ים פאלמר. מדיה וקבצים בנושא בולטימור אוריולס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בולטימור אוריולס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בולטימור אוריולס (באנגלית) בולטימור אוריולס, ברשת החברתית פייסבוק בולטימור אוריולס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בולטימור אוריולס, ברשת החברתית אינסטגרם בולטימור אוריולס, סרטונים בערוץ היוטיוב בולטימור אוריולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סבואה עילית

אוט-סבואה (בצרפתית: Haute-Savoie, "סבואה העילית") הוא מחוז בצרפת, בחבל אוברן-רון-אלפ. הוא נקרא על-שם סבויה ההיסטורית. בירת המחוז היא העיר אנסי. מדיה וקבצים בנושא סבואה עילית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סבואה עילית סבואה עילית, ברשת החברתית פייסבוק סבואה עילית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סבואה עילית, ברשת החברתית אינסטגרם סבואה עילית, ברשת החברתית LinkedIn אתר המועצה הכללית עד תום 2015 השתייך המחוז לחבל רון-אלפ. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קן ליונג

קנת' "קן" ליונג (באנגלית: Kenneth Leung; נולד ב-21 בינואר 1970) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו כמיילס סטרום בסדרה "אבודים" ובשל דמותו כד"ר טופר בסדרה "משמרת לילה". ליונג נולד בניו יורק ב-21 בינואר 1970 להורים מהגרים סינים, וגדל בעיקר בשכונת לואר איסט סייד במנהטן. משפחתו עברה למידווד, ברוקלין, שם גדל לפני שסיים את לימודי התיכון בתיכון אולד ברידג' (אנ') בניו ג'רזי. לליונג היה אח, קווין, שטבע. ליונג למד באוניברסיטת ניו יורק בלימודי פיזיותרפיה. הוא גילה את אהבתו למשחק בשנתו האחרונה, ולאחר מכן החל ללמוד משחק בסטודיו אייץ' בי. במהלך תקופה זו, הוא שיחק במספר תיאטראות בניו יורק. ליונג שיחק במספר סדרות: "אוז", "מבוקש", "הסופרנוס", "חוק וסדר", "דדלין" ו-"אבודים" בתור מיילס סטרום. ליונג שיחק גם בסרטים "X-מן 3: המפלט האחרון", "שעת שיא", "ברוכים הבאים לבית הבובות", "להתאהב בגרייס", "המסור" ובסרט של HBO "חיפוש מופשט". בשנת 2014 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "משמרת לילה" ב-NBC, את דמותו של ד"ר כריסטופר "טופר" זיה, רופא צבאי לשעבר. שיחק גם בעונה השנייה והשלישית של הסדרה עד ל-2016. בשנת 2017, כיכב ליונג בסדרת גיבורי העל "הבלתי אנושיים" מבית ABC, המבוססת על הקומיקס באותו שם ומהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול. הוא גילם בסדרה את דמותו של קארנאק. בשנת 2020 החל לשחק את דמותו של אריק טאו בסדרת הדרמה של HBO, "התעשייה" בהפקתה של לינה דנהאם. בשנת 2023 שיחק ליונג בסרט המתח "נעדרת", סרט המשך ל"חיפוש" משנת 2018. באותה שנה החל לדבב את דארן בסדרה המונפשת "ולמה" שיצרה מינדי קלינג עבור שירות הסטרימינג "Max". בשנת 2024 גילם את אדמירל צאו בסדרה הלייב אקשן של נטפליקס, "אווטאר: כשף האוויר האחרון" המבוססת על סדרת ההנפשה "אווטאר". בספטמבר של אותה השנה, ליונג חתם עם סוכנות פרדיגם לייצוג בכל התחומים. באוקטובר 2024, צפוי לצאת הסרט "ג'וקר: טירוף בשניים", בו הוא עובד עם שותפו ל"התעשייה", הארי לוטי. ליונג מככב בתפקיד ראשי בסרטו של ג'סטין לין, "Last Days", שמבוסס על סיפורו של ג'ון אלן צ'או וצפוי לצאת בעתיד. ליונג דובר גם קנטונזית. הוא נשוי לננסי בוללקאו, שהיא ממוצא פיליפיני. ליונג ובוללקאו קיבלו את בנם ב-2015. מדיה וקבצים בנושא קן ליונג בוויקישיתוף קן ליונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קן ליונג, באתר AllMovie (באנגלית) קן ליונג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קן ליונג, באתר Discogs (באנגלית) Katie Campione, ‘Industry’ Star Ken Leung Signs With Paradigm, Deadline Hollywood, ‏30 September 2024
מקלע קורד

קוֹרְד (ברוסית: Корд) הוא מקלע כבד רב תכליתי שפותח בשנות ה-90 של המאה ה-20 המוקדמות על ידי מפעל קוברוב ברוסיה. המקלע החדש היה אמור להחליף את המקלע NSV הוותיק, שהיה בעל קליבר זהה. הסיבה להחלפת ה-NSV הייתה העובדה שלאחר התפרקות ברית המועצות יצור ה-NSV התרחש על אדמת קזחסטן העצמאית ולכן היה צורך בתחליף רוסי המיוצר על אדמת רוסיה. סיבה נוספת ליצורו של הקורד היא שמלכתחילה כבר הושמה המטרה להגדיל את דיוקו של ה-NSV. הקורד (Корд) הוא קיצור של המלים הבאות: Конструкция оружейников - Дегтяревцев - עיצוב נשקי של ממשיכי דגטרב. הנשק התקבל לשירות בצבא רוסיה בשנת 1997 והיצור הסדרתי החל בשנת 2001 במפעל קוברוב. הקורד משמש כמקלע מסייע לחיל רגלים, מקלע נ"מ והוא מותקן גם על כלי רכב צבאיים דוגמת טנק ה-T-90 החדש. קורד פועל על האנרגיה שמספק לו רתע הקליעים מפליטת הגזים. זה מתבצע על ידי תנועת גזים דרך צינור העובר מתחת לקנה. בקצה הקנה מותקן התקן קירור מודרני ובעל פעולה מהירה. בדגמים החדשים ביותר נוסף שדרוג הכולל בולם לוע אפקטיבי. נעילת הקנה מתבצעת על ידי בריח מסתובב. כמו כן, בולם נוסף לחלקיו הניידים. בולמים אלה מחלישים בצורה משמעותית את הרתע בזמן הירי. ההזנה מתבצעת עם שרשיר תחמושת בלתי נפיצה עם מקשרים פתוחים (ניתן לחיבור לשרשירים נוספים) הזהה לשרשיר שהיה בשימוש מקלע ה-NSV. כיוון ההזנה הוא מימין לשמאל, אך ניתן לשנות כיוון זה בקלות. השליטה בנשק היא פשוטה למדי ולמעשה מורכבת ממוט כיוון ונצרה ידנית. אביזרי השליטה באש ממוקמים על הדורגל/חצובה או הקן. בגרסת תגבור חיה"ר בעלת החצובה 6T7 מותקנים (על החצובה) ידית עם קרס מתנוון ומנגנון העלאת הבריח. בנוסף לכך גרסה זו מתאפיינת בקת מתקפלת עם מערכת בולמת רתע מובנית על בסיס קפיצים. במיוחד למקלע הקורד נוצר דורגל חדש מדגם 6Т19, השונה מעט מהחצובות הקודמת בשם 6T7. לדורגל החדש יש התקן חיבור בצורת חור, הדומה להתקן החיבור של החצובה הישנה, אך גדול יותר כדי שיהיה נוח יותר לשאת את מקלע ותאפשר גם ללוחם יחיד להעביר את המקלע הכבד ממקום למקום, תכונה נדירה במקלעים כבדים. השימוש בדורגל מחייב פשרה מסוימת בטווח הירי. גרסת הנ"מ של הקורד מורכבת מהתקן מיוחד בשם 6U6 (ברוסית:6У6) המסתובבת 360 מעלות. למקלע גם כן ניתן להתקין מגוון כוונות לשימוש יומי ולילי על קורה מיוחדת שנמצאת על מין קופסה על הקנה. 6P49 - הגרסה הבסיסית להרכבה על כלי רכב. אורכה 1.625 מטר ומשקלה 27 ק"ג. 6P50 - גרסת תגבור חיה"ר. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 25.5 ק"ג. 6P50-1 - גרסה מותקנת על דורגל 6T19. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 31.5 ק"ג, בעלת זווית תנודה של +/- 15 מעלות. 6P50-2 - גרסה המותקנת על חצובת 6T7. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 41.5 ק"ג, פליטת התרמילים היא מימין. 6P50-3 - גרסת נ"מ היא בעצם תגבור חיה"ר על התקן 6U6 המסתובב 360 מעלות. משקלה 75 ק"ג פליטת התרמילים היא מימין. 6P51 - גרסה קואקסילית (בעלת ציר (קנה) כפול). משקלה 27 ק"ג מוזנת מימין ופולטת תרמילים מקדימה. קליבר: 12.7x108 מ"מ מסה: גוף - 25.5 ק"ג, שרשיר-11 ק"ג, חצובה - 16 ק"ג, דורגל - 7 ק"ג אורך: 1980 מ"מ הזנה: שרשיר של 50 קליעים קצב ירי: 600-750 יריות לדקה טווח מעשי: 2 ק"מ (1.5 ק"מ בגרסת הנ"מ) מדיה וקבצים בנושא מקלע קורד בוויקישיתוף מקלע קורד באתר כלי נשק רוסי (באנגלית)
המכון למדעי כדור הארץ

המכון למדעי כדור הארץ על שם פרדי ונדין הרמן של האוניברסיטה העברית בירושלים ממוקם בקמפוס ספרא שבגבעת רם ופועל במסגרת הפקולטה למדעי הטבע. המכון הוא המוסד הלימודי הוותיק בישראל ללימודי גאולוגיה. הוא הוקם בשנת 1934 באוניברסיטה העברית בהר הצופים על ידי יהודה ליאו פיקרד. מוסמכיו ותלמידי המחקר, שהעמיד בחמישים שנותיו, יצרו את עיקר הידע הגאולוגי ההידרולוגי והמטאורולוגי על ארץ ישראל. ליאו פיקרד הקים את האוסף הגאולוגי הראשון שלה. כיום מצוי באולמות הכניסה של המכון אחד האוספים הגאולוגיים הגדולים בישראל. כן מוצגת תערוכה מתמדת בנושאי גאולוגיה של ישראל. בשנת 2003 נפתח מוזיאון טבע במכון. משנת 2016 פועל במכון המרכז לחקר מערות בישראל. בשנת 1978 יוסד המכון במתכונתו הנוכחית תוך שילוב המחלקות לגאולוגיה, גאוגרפיה פיזית, ומדעי האטמוספירה למכון אחד שמדגיש את הקשר בין התחומים השונים. תוכנית הלימודים משותפת בשנה הראשונה, ולאחר מכן נפרדת לתוכניות בגאולוגיה או במדעי האטמוספירה לבוגר או מוסמך ובאוקיינוגרפיה (חטיבה לבוגר ומוסמך). בשנת 1991 לקח המכון חלק מרכזי בהקמת התוכנית ללימודי סביבה במסגרתה שותפים חוקרים מהמכון למדעי כדור הארץ, מדעי החיים, כימיה וגאוגרפיה. האופי האינטרדיסציפלינרי של המחקר מאפשר שילוב נוח של סטודנטים בעלי רקע במדעים מדויקים, מדעי הטבע והחקלאות בלימודים מתקדמים במכון. במסגרת לימודי כדור הארץ פועלים החוגים: מדעי האטמוספירה. גאולוגיה אוקיינוגרפיה. לימודי הסביבה. הידרולוגיה ומשאבי מים. מלבד ההוראה השוטפת במכון מתבצעים בו מחקרים במגוון נושאים ובהם: תהליכי היווצרות של יבשות והרים, מחזור החמצן הגלובלי והתפתחות הוריקנים ושיטפונות, מנגנון יצירת השלד הגירי של אלמוג, תנועת מזהמים במי תהום ובאטמוספירה, היווצרות טיפות גשם בענן, השלבים הראשונים של התפתחות סדקים בסלע לפני רעידת אדמה או של בועת גז במאגמה לפני התפרצות וולקנית. סלעי ישראל, מפרץ אילת, הים התיכון, הכנרת, ים המלח והאטמוספירה של המזרח התיכון מהווים מעבדת שטח למחקר התשתית הטבעית של מדינת ישראל. לרשות המכון מכשור חדש במעבדות מאפשר חקירה של הגאוכימיה של מי מעיינות, תנועת מים בתת-הקרקע, אקלים העבר על סמך הגאוכימיה של משקעי ים המלח, מקורות אירוסולים שמגיעים לישראל, יצירת יהלומים במעטפת כדור הארץ ונושאים רבים נוספים. תחנה לתקשורת לוויינית על גג המכון מאפשרת קבלת נתוני לוויין ומכ"ם המשמשים למשל בחקר השפעת אבק מדברי ומזהמים על יצירת גשם בעננים. יחידת החישוב הבין אוניברסיטאית ומערך חישוב מתקדם במכון מאפשרים סימולציה של תהליכים אטמוספיריים, הידרולוגיים וגאולוגיים שונים. האוניברסיטה העברית מנהלת את המכון הבין אוניברסיטאי שבשמורת חוף אלמוג באילת. חוקרי המכון עובדים במעבדות המכון הבין אוניברסיטאי ותלמידי מחקר רבים עוסקים בחקר השונית ובנייתה, התפתחותה והשפעת זמינות מקורות מזון במפרץ אילת על מצבה כיום ויחסה לטקטוניקה של מפרץ אילת. הקשר ההדוק בין המכון למדעי כדור הארץ והמכון הגיאולוגי לישראל של משרד התשתיות הלאומיות הממוקם אף הוא בירושלים מאפשר גישה לציוד רב נוסף במעבדות המכון הגיאולוגי ולעבודות משותפות במעבדה הטבעית - השטח. במרכז אמוניט משוחזר ומורכב משלשה חלקים שנאספו על ידי ל. פיקרד וד. רוזנפלד מבני גבישים תצורת עמינדב - מתוך התערוכה על יחדיות גאולוגיות באזור ירושלים לימודי גאולוגיה בישראל אתר המכון והחוג למדעי כדור הארץ אתר החוג להידרולוגיה ומשאבי מים אתר החוג ללימודי סביבה האנציקלופדיה של המכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית מוזיאון טבע חדש ייפתח השבוע באוניברסיטה העברית בירושלים, באתר הארץ, 14 בינואר 2003
בן לוז

בן לוז (נולד ב-18 בפברואר 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. לוז החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. במחזור ה-13 של עונת 1994/1995, ב-17 בדצמבר 1994, ערך את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת, כאשר הוא בן 16 ו-9 חודשים בלבד - מול מכבי פתח תקווה. הוא כבש את שער הניצחון, השער הראשון שלו בליגת העל, בדקה השנייה של המשחק, אך נפצע בדקה ה-18 והוחלף. כעבור שבועיים פתח שוב בהרכב, וכבש שער ניצחון נוסף, הפעם מול הפועל באר שבע. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות, ועונה לאחר מכן זכה עמה בדאבל. לוז שיחק במועדון במשך שש עונות ובקיץ 2000 עזב את הקבוצה ועבר להפועל חיפה בה שיחק מספר משחקים בודדים וממנה עבר לבני יהודה תל אביב, שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה. בעונת 2001/2002 עבר להפועל תל אביב ושותף בכ-21 משחקי ליגה בהם כבש חמישה שערים ובישל עוד ארבעה. בנוסף, היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע הטוטו ולאחד מהישגי השיא של קבוצה ישראלית, כאשר קבוצתו העפילה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונת 2002/2003 שותף ב-32 משחקים, כבש עשרה שערים, בישל שישה ואף סיים כמלך השערים של הקבוצה. בעונה זו זומן לראשונה לנבחרת ישראל, במסגרתה רשם שתי הופעות; ב-12 בפברואר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת ארמניה. חודש לאחר מכן שותף גם במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה. בסיום העונה הוא היה בין השחקנים הרבים שעזבו את הפועל תל אביב באותו הקיץ, וחזר לקדנציה שנייה בבני יהודה. בקדנציה השנייה בבני יהודה שיחק במשך כשתי עונות וחצי. בחצי העונה הראשונה שלו בקבוצה היה מהשחקנים הטובים בליגת העל, אך נפצע וסיים את העונה כבר בינואר. גם בעונה שלאחר מכן היה מהשחקנים המובילים ואף שימש כקפטן הקבוצה, אך במהלך עונת 2005/2006 איבד את מקומו בהרכב. במהלך שתי הקדנציות בבני יהודה כבש 17 שערים ב-74 הופעות. בהמשך עבר להפועל כפר סבא והיה מבין השותפים להשארת הקבוצה בליגה. בכפר סבא שיחק שתי עונות וחצי ובסיומן ירדה כפר סבא לליגה הלאומית. לקראת עונת 2008/2009 חזר לוז לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב, כשעבר לקבוצה יחד עם חבריו מהפועל כפר סבא - סמואל יבואה, אביחי ידין ודאגלס דה סילבה. בעונה זו סיימה הפועל תל אביב במקום השני בליגה. בקיץ 2009 חתם בעולה החדשה לליגת העל, הפועל רמת גן, אך ב-24 בנובמבר של אותה שנה הודיע על פרישה מהמשחק בעקבות פציעה בקרסולו. לוז הקים וניהל חברה לניכיון המחאות, בבעלות אשתו וכדורגלן העבר אלון חלפון. בסוף 2012 הורשע בהסדר טיעון בהלבנת הון, ונדון לשישה חודשים מאסר על תנאי ולקנס של 50,000 ש"ח. מכבי תל אביב אליפויות: 1994/1995, 1995/1996 גביע המדינה: 1995/1996 גביע הטוטו: 1998/1999 הפועל תל אביב גביע הטוטו: 2001/2002 בן לוז, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל בן לוז, באתר Transfermarkt בן לוז, באתר National Football Teams בן לוז, באתר FootballDatabase.eu משה גוזגל, בן לוז: מטאור בבלומפילד, באתר ynet, 17 באוגוסט 2001 יניב קובוביץ', הארץ, הקלף המנצח של הפועל תל אביב, באתר וואלה!, ‏28 בינואר 2009 סוף עצוב לקריירה: בן לוז פורש מכדורגל, באתר ONE, ‏ 24 בינואר 2009 איתמר לוין, בן לוז הורשע באי זיהוי מקבלי נכיון צ'קים, באתר News1, ‏9 בדצמבר 2012