אה"מ גאנט (1878)

אה"מ "גַּאנֶט" (באנגלית: HMS Gannet) היא סלופ קיטור מלחמתי מדגם "דּוֹטֶרֶל" (אנ') של הצי המלכותי הבריטי, שהושקה ב-31 באוגוסט 1878. ב-1903 הוסבה לאוניית לימוד בתמזה, ומ-1913 שימשה אוניית מגורים של בית הספר הימי "מרקיורי" בנהר האמבל. ב-1987 שוחזרה למַרְאָהּ המקורי מ-1888, וכיום היא אוניית מוזיאון במספנה ההיסטורית בצ'טם. הסלופים המלחמתיים מדגם "דּוֹטֶרֶל" היו בעלי מבנה מעורב – גוף עץ על מצלעת ברזל. סדרת אוניות זו, שמנתה תשע אוניות, תוכננה על ידי נתנייל ברנבי (אנ'), והייתה שדרוג של הסדרה הקודמת, "אוספרי" (אנ'), שתכנן ב-1874 הארכיטקט הימי הראשי של הצי ויליאם הנרי וייט (אנ'). "גאנט" נבנתה במספנת הצי בשירנס (אנ') ב-1877 והושקה ב-31 באוגוסט 1878. אורכה של "גאנט" ושל אחיותיה לסדרה היה 170 רגל, רוחבה 36 רגל וההדחק 1,130 טון. היא הונעה על ידי מנוע קיטור דו-דרגתי בעל 2 צילינדרים והספק אינדיקטורי של 1,100 כוחות סוס שסובב את המדחף ובנוסף לו מעטה-מפרשים רוחבי שלם על 3 תרנים. מהירותה במלוא הקיטור הייתה 12 קשרים. חימושה כלל שני תותחים נטעני-מכנס וחרוקי-קדח בקוטר 7 אינץ' על מִקְבָּעִים מסתובבים (pivoting mounts), וארבעה תותחי 64-ליטראות (שניים על מקבעים מסתובבים ושניים תותחי דופן). הצוות מנה כ-140 איש. "גאנט" הוכנסה לשירות ב-17 באפריל 1879, ועד 20 ביולי 1883 שירתה בתחנת הצי של האוקיינוס השקט (אנ') עליה פיקד אדמירל דה הורסי (אנ'). היא יצאה מפורטסמות', חצתה את האוקיינוס האטלנטי, והפליגה סביב כף הורן אל פנמה סיטי, בחוף הפאסיפי של אמריקה המרכזית. את רוב זמנה עשתה בצל אירועי מלחמת האוקיינוס השקט, ואחר כך יצאה לסיור באוקיינוס השקט. היא שבה לשירנס ביולי 1883, הושמה בעתודה, והוכנסה לשיפוצים שארכו שנתיים. ב-3 בספטמבר 1885 הוחזרה האונייה לשירות פעיל והוצבה בתחנת הצי בים התיכון (אנ'). משימתה הראשונה הייתה לסייע לחיל המשלוח של מיג'ור-גנרל סר ג'רלד גְּרֵהֶם (אנ') לדיכוי מרד סואקין בסודאן. אחר כך ערכה סיורים להדברת סחר העבדים בים סוף. ב-11 בספטמבר 1888 נקראה באמצע פעולות תחזוקה במלטה כדי להחליף את אה"מ "דולפין" (אנ') במצור על נמל סואקין בסודאן. מ-17 בספטמבר ובמשך כחודש ימים נלחמה נגד המורדים במזרח סודאן בפיקודו של עות'מאן דיגנָה (אנ'), ובמהלך הלחימה ירתה 200 פגזים מתותחיה הראשיים וכ-1,200 כדורי ממכונת ירייה רב-קנית מסוג נורדנפלד. "גאנט" הוחלפה על ידי אה"מ "סטארלינג" ב-15 באוקטובר והושמה בעתודה בנמל מלטה החל מ-1 בנובמבר 1888. זמן קצר לאחר מכן, ב-10 בנובמבר 1888, הוחזרה האונייה לשירות פעיל והוטלה עליה משימת סקר אוקיינוגרפי שהקיף את הים התיכון כולו. היא סיימה את תקופת שירותה השלישית בדצמבר 1891. ב-26 בינואר 1892 הוחזרה לשירות פעיל ואת שלוש השנים הבאות עשתה במשימות סקר אוקיינוגרפי הן בים התיכון הן בים סוף. היא שבה לצ'טם והוצאה משירות פעיל ב-16 במרץ 1895. בדצמבר 1895, ארבעה חודשים לאחר השבתתה, הועברה "גאנט" לשירות בנמל צ'טם (אנ') בקֶנט, תפקיד אותו מילאה עד 1900, אז הוסף שמה לרשימת האוניות חסרות השימוש של הצי. בסתיו 1900 הוחכרה "גאנט" לחברת הרכבות South Eastern & Chatham Railway Company כאוניית מגורים עוגנת בתחנת הרכבת פורט ויקטוריה (אנ') באי גְּרֵיין (אנ') במחוז קנט בדרום־מזרח אנגליה. ב-1903 הצטוותה "גאנט" להחליף את אה"מ "פרזידנט" (1829) (אנ'), אשר שימשה מאז 1862 כאוניית אימונים של מילואי הצי המלכותי (אנ') במעגנות לונדון (London Docks). נעשו בה שינויים ניכרים כדי להסב אותה לתפקידה החדש, ושמה הוחלף לאה"מ "פרזידנט". ביוני 1903 החלה לשרת כאוניית הַמִּפְקָדָה של מילואי הצי המלכותי ב-South West India Docks בנמל לונדון. ב-1909 שוּנָה שמה ל-President II, ובאביב 1911 הוחלפה על ידי אה"מ "באזארד" (אנ') והוחזרה לרשימת האוניות חסרות השימוש. ב-1913 הושאלה "גאנט" לבית הספר הימי "מרקיורי" (אנ') בנהר האמבל (אנ') כדי לשמש אוניית מגורים (אנ') לחניכים. בית הספר נועד לנערים מעוטי אמצעים והוא חינך והכין אותם לשירות בצי המלחמתי. "גאנט" מילאה תפקיד זה עד סגירת בית הספר ב-1968. לאחר שחזרה האונייה לרשות הצי, הוא מסר אותה ל-Maritime Trust (אנ'), קרן נאמנות לשחזור, שימור ותצוגה של כלי שיט היסטוריים בריטיים. ב-1987 חכרה המספנה ההיסטורית בצ'טם את "גאנט" מקרן הנאמנות הימית, והחלה בשחזור האונייה לְמַרְאָהּ ב-1888 – התקופה היחידה בה השתתפה בפעילות קרבית. ב-1994 הועברה הבעלות על האונייה לקרן המספנה ההיסטורית בצ'טם, ומאז היא משמשת אוניית מוזיאון ונמנית עם הצי ההיסטורי הלאומי של בריטניה (אנ'). אתר האינטרנט הרשמי של אה"מ גאנט מדיה וקבצים בנושא אה"מ גאנט בוויקישיתוף The Historic Dockyard, Chatham. HMS Gannet (1878) at Historic Naval Ships Association. Training Ship Mercury. Preston, Antony; Major, John (2007). Send a Gunboat: The Victorian Navy and Supremacy at Sea, 1854–1904. London, Conway. Second edition. Winfield, R.; Lyon, D. (2004). The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889. London, Chatham Publishing. Winfield (2004), p. 292. Preston (2007), p.200. "Disused Stations – Port Victoria". Subterranea Britannica.