laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קירששטייניט

קירששטייניט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין. נוסחת המבנה הכימי של קירששטייניט טהור היא CaFe+2SiO4. הקירששטייניט יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל מונטיצ'ליט העשיר במגנזיום (CaMgSiO4), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין. כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, הקירששטייניט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כפי שמוצג באיור 1. היונים של הברזל מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הפאיאליט, והפרמטרים שלו הם: Å‏a=4.859 ‏, b=11.132Å‏, c=6.420Å. הקירששטייניט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. הגבישים זעירים וגודלם עד 0.5 מ"מ. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא 3.434. אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הקירששטייניט נע בין 1.67 ל-1.73. צבעם של גבישי הקירששטייניט הוא בדרך כלל ירוק בהיר או חסר צבע. פיסה דקה מנוסרת של קירששטייניט היא חסרת צבע. המינרל נתגלה לראשונה ב-1957 בהר שאהרו (Shaheru), חרוט געשי כבוי על הר הגעש הפעיל ניאראגונגו, סמוך לעיר גומה במחוז קיוו צפון ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, על ידי שאמה והייטונן (Sahama & Hytönen), זוג חוקרים מהמכון לגאולוגיה באוניברסיטת הלסינקי שבהלסינקי פינלנד. המינרל קרוי על שם ד"ר אגון קירששטיין (Egon Kirschstein), גאולוג גרמני שהיה חלוץ במחקר הגאולוגי באזור בו נתגלה המינרל ונהרג בקרבות שהתחוללו באזור במלחמת העולם הראשונה. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה כיום במוזיאון המלכותי של מרכז אפריקה בטרבורן שבבלגיה. בהר שאהרו הקירששטייניט נוצר בלבה של מליליט-נפליניט, במסיב טז'רן ברוסיה הקירששטייניט מופיע בסלעי סקארן גירניים. קירשטייניט הוא מינרל נדיר מאוד, ועד היום הוא אותר במקומות מועטים בעולם. המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא קירששטייניט כוללים את הר שאהרו (Shaheru), חרוט געשי כבוי על הר הגעש הפעיל ניאראגונגו, סמוך לעיר גומה במחוז קיבו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה); באתר הניסויים הגרעינים נום איוונט (Gnome Event) במחוז אדי (Eddy) שבניו מקסיקו שבארצות הברית; במכרה וסלס (Wessels) בפרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה; ובמסיב טז'רן מערבית לימת באיקל שברוסיה. Deer, W. A., Howie, R. A., and Zussman, J. (1992). An introduction to the rock-forming minerals (2nd ed.). Harlow: Longman ISBN 0-582-30094-0 מדיה וקבצים בנושא קירששטייניט בוויקישיתוף אתר WebMineral קירששטייניט באתר Mindat סיכום הממצאים של שאמה והייטונן כפי שפורסם ב-1957 בגיליון מס' 31 של ה-Mineralogical Magazine פרויקט rruf כך על פי אתר Mindat. עם זאת על פי אתר Mineral Galleries לא תמיד נוהגים לכלול את המינרלים המכילים סידן בקבוצת האוליבין. אתר Mindat לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
המרכז הערבי-יהודי ביפו

המרכז הקהילתי הערבי-יהודי הוא מרכז קהילתי השוכן בגן טולוז ברחוב קדם שבשכונת גבעת עלייה בדרום יפו. המרכז הוקם באוקטובר 1993 על ידי איברהים אבו שאנדי והדס קפלן במטרה לקרב בין יהודים וערבים ולחנך להיכרות ולשותפות בין שתי הקבוצות. ייחודו בכך שהוא משמש כבית וכמרכז קהילתי ליותר מ-3,000 איש, בני שלוש קהילות דתיות ותרבותיות שונות - יהודים, מוסלמים ונוצרים. המקום מפעיל מגוון חוגים לכל הגילים, בין היתר בתחומי אמנות פלסטית, מחול, מוזיקה מזרחית ומערבית, ספורט, הקניית שפות, ועוד. בנוסף מציע המקום מגוון חוגי העשרה המשולבים בתוכניות הלימודים של בתי הספר בסביבה. המרכז מציין אירועי תרבות וחגים של שלוש הדתות, ומקיים מפגשים בין בתי ספר וגנים, ערבים ויהודים, במטרה לאפשר דו-שיח ביניהם, בין היתר גם אגב שימוש באמצעים אומנותיים ובהפעלה. עוד מפגיש המקום בין קבוצות אוכלוסייה מבוגרת ומעורבת מיפו ומיישובים אחרים. במרכז פועלים אולם ספורט, חדר כושר המחלק את שעות פעילותו בין נשים לגברים, ומשחקייה לילדים. מקהלת הנוער קולות השלום - מקהלת הנוער היחידה בארץ לנוער מעורב, ערבי ויהודי, בניצוחו של האומן יאיר דלאל. הפינה האמריקאית ביפו (The American Corner Yaffo, ראשי תיבות ACY) - מחלקת ההסברה וקשרי החוץ של שגרירות ארצות הברית בישראל מפעילה במקום את הפינה האמריקאית, המספקת מידע עדכני אודות ארצות הברית, ומארחת דוברים ומרצים אמריקאים, ומורים לאנגלית. "הקבוצה ביפו" - בית ספר עצמאי למחול עכשווי שקם בשנת 2001 על ידי תלמידיו. הם פנו לרקדנים ולמורים למחול וכך יצרו תוכנית לימודים שנתית, שהפכה בשנת 2002 לעמותת "הקבוצה ביפו". כיום פועלים במסגרת בית הספר כעשרים מורים וכוריאוגרפים, והוא מפעיל מסלולי לימוד שנתיים, שיעורי מחול פתוחים, סדנאות, ואירוע מחול חודשי פתוח. במקום כ-400 תלמידים. מועדון הנוער "צעירים למען יפו" (שביבה מין אג`ל יאפא) - מועדון נוער שהוקם במטרה "למלא את החלל שנפער בחברה הערבית ביפו" ולהביא למעורבות חברתית בין בני נוער וסטודנטים. המועדון מתמקד בארבעה תחומים - אומנות, דרמה, מוזיקה ומשחקים חברתיים. פסטיבל שנתי "דואט ביפו" - פסטיבל המתקיים במרכז הקהילתי ובגן טולוז מאז שנת 1993. האירוע מפגיש ומשלב בין אומנים יהודים וערבים, והוא זוכה לחסות האיחוד האירופי. מדיה וקבצים בנושא המרכז הערבי-יהודי ביפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הערבי-יהודי ביפו אתר "הקבוצה ביפו" המרכז באתר wiki-tlv אתר הפינה האמריקאית ביפו מועדון הנוער צעירים למען יפו מרב יודילוביץ', פסטיבל דואט ביפו ייפתח בשבוע הבא, באתר ynet, 7 ביולי 2004 מרב יודילוביץ', ביפו שרים בשני קולות, באתר ynet, 17 ביולי 2001
מכון תל אביב לחזנות

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] מכון תל אביב/ירושלים לחזנות הוא מוסד העוסק בהכשרת חזנים. ראשיתו של המכון במפגש שנערך בשנת 1984 ואשר דן בצורך לשמר את אומנות החזנות ובדרכים לעודד את הקניית "נוסח התפילה הנכון" לאנשי מקצוע חדשים. במפגש הוחלט על הקמת בית ספר לחזנות בהיכל שלמה, בירושלים. בשנת 1987 פנה שלמה להט, ראש עיריית תל אביב לבית הספר, והציע לו לקבוע את מושבו בעיר. מכון תל אביב לחזנות קם, והחזן אלי יפה מונה למנהלו. בשנת 1991 מונה החזן הראשי של בית הכנסת הגדול בירושלים, נפתלי הרשטיק, למנהלו האומנותי של בית הספר. ב-2004 זכה המוסד למשכנו החדש ברחוב צייטלין בעיר, הודות לכספי תרומות של משפחת ברודט ובסיוע קרן תל אביב לפיתוח. ב"מרכז ברודט" שוכנים אודיטוריום, אולם הקלטות וספרייה למוזיקה בעברית, יידיש, ובלדינו, ולליטורגיה חסידית. הספרייה עומדת לרשות אנשי מקצוע, בתי כנסת, ספריות אחרות, קונסרבטוריונים ובתי ספר בישראל וברחבי העולם. עוד עוסק המקום באיתור ובפרסום של כתבי יד אבודים של מוזיקה יהודית, ובהוצאה לאור של יצירות יהודיות מחודשות וחדשות. החל מתחילת שנות ה-90 המכון עורך תחרויות זוכות פרסים עבור התלמידים המצטיינים, בשנת 1992 זכה החזן יצחק מאיר הלפגוט בפרס הבוגר המצטיין של בית הספר, לאחריו בשנת 1993 זכה החזן שמואל שפירו באותו פרס. תלמידי המכון מכהנים בקהילות נכבדות בארץ ובתפוצות. מדי שנה נוספים לשורות המכון מחזורים חדשים של חזנים מצליחים הודות לסגנון ההוראה האישי, כיתות האמן וההרצאות הגדושות בידע ובניסיון רב שנים מנפתלי הרשטיק וצוות המורים. מקהלת המכון מונה כשלושים חזנים, ומלווה על ידי רביעיית המוסד. היא זוכה לפרסום רב ולייחודיות רבה בזכות הצליל המיוחד המופק ממנה והפרשנות המוזיקלית הניתנת למגוון היצירות הרחב המבוצע על ידה. איכות המקהלה על שלל סולניה הפך אותה למבוקשת והיא יוצאת תכופות לקונצרטים ברחבי תבל. בין מורי המכון כיום: נפתלי הרשטיק - מנהל המכון שרגא הרשטיק ריימונד גולדשטיין המנצח אופיר סובול יותם סגל בוגרים ידועים: שרגא הרשטיק - בנו של נפתלי הרשטיק, משמש כמורה במכון. נתנאל הרשטיק - בנו של נפתלי הרשטיק, משמש כחזן הראשי בבית הכנסת של המפטון (the Hampton Synagogue). יצחק מאיר הלפגוט – החזן הראשי בבית הכנסת Park East synagogue. זוכה פרס הבוגר המצטיין במכון ירושלים לחזנות לשנת 1992. הרב שמואל שפירו - רב חזן ומוזיקאי חסידי-צרפתי. זוכה פרס הבוגר המצטיין במכון ירושלים לחזנות לשנת 1993. רבה הראשי של מחוז מרת ומוזל ונאנסי, והחזן הראשי במקום. ליפא גלנץ – החזן הראשי בבית הכנסת "בית ציון" במונטריאול. אברהם מרדכי וקס – החזן הראשי בבית הכנסת "שונה הלכות" בנתניה. ישראל רנד – החזן הראשי בבית הכנסת הגדול ברמת גן. משה השל – החזן הראשי לשעבר בבית הכנסת בג'ונס ווד, לונדון. אברהם קירשנבאום – החזן הראשי הנוכחי בבית הכנסת בג'ונס ווד, לונדון וחזן משנה בבית הכנסת הגדול בירושלים. שי אברמסון – החזן הראשי לצה"ל. צבי וייס – החזן הראשי בבית הכנסת הגדול בירושלים. עזי שוורץ – החזן הראשי בבית הכנסת Park Avenue Synagogue. אברימי רוט – חזן וזמר חסידי. יעקב שטארק. סיימון כהן. אברהם יעקב טיילור - חזן, זמר וחוקר ניגונים חסידיים. אתר האינטרנט הרשמי של מכון תל אביב לחזנות אודות פתיחת "מרכז ברודט" באתר "הבמה" אור ברנע, ברכה מזמרת, באתר ynet, 15 בדצמבר 2006 בית גנזיו של החזן דוד בגלי • מכון ת"א לחזנות מציין ומצדיע התגעגעתי • החזן נפתלי הרשטיק מפתיע וחוזר למכון
קמהאמהה השלישי

קמהאמהה השלישי (Kamehameha III, ‏11 באוגוסט 1813 - 15 בדצמבר 1854) היה המלך השלישי של ממלכת הוואי והיורש של אחיו קמהאמהה השני. קמהאמהה מלך 30 שנה, התקופה הארוכה ביותר של שליטה על ידי מונרך באיי הוואי. הוא היה גם המלך הנוצרי הראשון של הוואי. קמהאמהה נפטר בהונולולו שבאי אוהאו בהוואי ונקבר במאונא אלא שנמצאת באותה עיר שבה נפטר, מחליפו קמהאמהה הרביעי היה בנו המאומץ. מדיה וקבצים בנושא קמהאמהה השלישי בוויקישיתוף קמהאמהה השלישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קמהאמהה השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיווי משקל הידרוסטטי

שיווי משקל הידרוסטטי הוא מצב בו כוח הכבידה מאוזן על ידי לחץ הזורם (גז או נוזל) שעליו פועל כוח הכבידה. תיאור התנהגות גז או נוזל בשדה כבידה מתאר מערכות שונות: תהליכים המתרחשים בפנים כוכבים, מבנה האטמוספירה של כדור הארץ וכוכבי לכת אחרים. שיווי המשקל ההידרוסטטי משמעותי גם בקביעת ההבדל בין כוכב לכת לכוכב לכת ננסי. עבור מצב של מנוחה או מהירות קבועה, חוקי ניוטון מאפשרים את ניתוח הכוחות הפועלים על תא נפח גלילי המלא בגז אידיאלי ולנסח משוואת מצב המתארת את התנאים המתקיימים בעת שיווי משקל הידרוסטטי. הכוחות הפועלים הם: כוח המשיכה הפועל מתואר על ידי חוק הכבידה העולמי של ניוטון F w e i g h t = G m 1 m 2 R 2 {\displaystyle F_{weight}={{Gm_{1}m_{2}} \over R^{2}}} . ניתן לנסח מחדש משוואה זו על ידי התייחסות לצפיפות הגז ונפחו במקום למסת הגליל. כמו כן, ניתן להניח שהגליל עצמו אינו גדול במידה שכוח המשיכה ישתנה במידה משמעותית בין קצותיו ולכן עוצמת כוח המשיכה תיוותר קבועה בו בקירוב. משוואה זו תנוסח כך : F w e i g h t = ρ ⋅ g ⋅ V {\displaystyle F_{weight}=\rho \cdot g\cdot V} כאשר ρ {\displaystyle \rho } היא צפיפות הגז ו-g תאוצת הכובד בגובה בו נמצא הגליל. לחץ על חלקו התחתון של הגליל כלפי מעלה מן הגז שתחתיו מתואר על ידי המשוואה F b o t t o m = − P b o t t o m ⋅ A {\displaystyle F_{bottom}=-P_{bottom}\cdot A} . לחץ כלפי מטה שפועל על חלקו העליון של הגליל מן הגז שמעליו, מתואר על ידי המשוואה F t o p = P t o p ⋅ A {\displaystyle F_{top}=P_{top}\cdot A} . סיכום השפעות אלו מניב את שוויון הכוחות הפועל על תא זה: F t o t a l = F t o p + F b o t t o m + F w e i g h t = P t o p ⋅ A − P b o t t o m ⋅ A + ρ ⋅ g ⋅ A ⋅ h {\displaystyle F_{total}=F_{top}+F_{bottom}+F_{weight}=P_{top}\cdot A-P_{bottom}\cdot A+\rho \cdot g\cdot A\cdot h} . מן הדרישה שסכום הכוחות יהיה 0 ניתן לנסח את הקשר הבא הקושר בין הפרש הלחצים על קצוות הגליל לבין צפיפות הגז בו: P t o p − P b o t t o m = − ρ ⋅ g ⋅ h {\displaystyle P_{top}-P_{bottom}=-\rho \cdot g\cdot h} . שינוי של גובה הגליל יגרור שינוי בלחץ. עבור שינויים אינפיניטיסימאליים, נקבל את הצורה הדיפרנציאלית של המשוואה : d P = − ρ ( P ) ⋅ g ( h ) ⋅ d h {\displaystyle dP=-\rho (P)\cdot g(h)\cdot dh} . מציאת ההשתנות של צפיפות הגז כפונקציה של הגובה איננה בהכרח טריוויאלית ודורשת הנחות נוספות. דינמיקה סטטיקה מכניקת הזורמים שיווי משקל מכני משוואת ליין-אמדן אי-יציבות ג'ינס הרפז עמוס, התפתחות כוכבים, הוצאת ספרית פועלים, תשנ"ה 1995 מאיר מידב, נח ברוש, חגי נצר, היקום - יסודות האסטרופיזיקה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000 https://web.archive.org/web/20090202090312/http://astronomynotes.com/starsun/s7.htm Dale A. Ostilie, Bradley W. Carroll, Modern Stellar Astrophysics, Addison-Wesley, 2007. מדיה וקבצים בנושא שיווי משקל הידרוסטטי בוויקישיתוף
עקב (עוף)

עַקָּב (שם מדעי: Buteo) הוא סוג של עוף דורס בינוני ממשפחת הנציים בעל תפוצה כלל־עולמית למעט אוסטרליה, אנטארקטיקה וחלק מהודו. מיניו מהווים כ-7% ממיני משפחת הנציים. העקב הוא דורס בעל דמיון לעיט אך הוא קטן יותר. מקורו מעוצב לבתר טרף והוא דואה מעל זרמי אוויר חם בחיפושים אחרי עופות, יונקים וזוחלים קטנים. לעיתים העקבים יצודו בזוגות. העקב קרוי כך עקב מנהגו לעקוב מגבוה אחרי טרפו ואז לצלול אליו בגובה נמוך יותר. הגדול שבעקבים הוא עקב צפוני שאורכו עד 65 ס"מ ומשקלו מעל 2 ק"ג. עקב חורף (Buteo buteo) עקב מכנסיים (Buteo lagopus) עקב עיטי (Buteo rufinus) עקב לבן-זנב (Buteo albicaudatus)- מצוי באמריקה הדרומית עקב לבן-חזה (Buteo albigula) - מצוי באמריקה הדרומית עקב מפוספס-זנב (Buteo albonotatus) - מצוי באמריקה עקב ארצ'ר (Buteo archeri) - מצוי באפריקה (סומליה) עקב אוגור (Buteo augur) - מצוי באפריקה עקב אדום-צוואר (Buteo auguralis) - מצוי באפריקה עקב מדגסקר (Buteo brachypterus) עקב קצר-זנב (Buteo brachyurus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית עקב גלאפגוס (Buteo galapagoensis) עקב צפוני (Buteo hemilasius) - מצוי בצפון מרכז אסיה עקב אדום-זנב (Buteo jamaicensis) - מצוי באמריקה הצפונית עקב לבן-שת (Buteo leucorrhous) - מצוי באמריקה הדרומית עקב אדום-כתף (Buteo lineatus) - מצוי באמריקה הצפונית עקב צד הדרך (Buteo magnirostris) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית. שייך, ככל הנראה, לסוג נפרד. עקב אפור (Buteo nitidus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית עקב סלעים (Buteo oreophilus) - מצוי באפריקה עקב מקסיקני (Buteo plagiatus) - מצוי באמריקה הצפונית עקב רחב-כנפיים (Buteo platypterus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית עקב הפונה (Buteo poecilochrous) מצוי בהרי אמריקה הדרומית (פונה) עקב אדום-גב (Buteo polyosoma) - מצוי באמריקה הדרומית עקב פרוגינוס (Buteo regalis) - מצוי באמריקה הצפונית עקב רידג'ווי (Buteo ridgwayi) - מצוי בהאיטי וברפובליקה הדומיניקנית (בסכנת הכחדה מיידית) עקב תני (Buteo rufofuscus) - מצוי באפריקה עקב הוואי (Buteo solitarius) עקב בונאפרט (Buteo swainsoni) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית עקב צהוב-זנב (Buteo ventralis) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית מדיה וקבצים בנושא עקב בוויקישיתוף עקב, באתר ITIS (באנגלית) עקב, באתר NCBI (באנגלית) עקב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עקב, באתר GBIF (באנגלית) עקב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המנון ברבדוס

בזמני שפע ומחסור (באנגלית: In Plenty and in Time of Need) הוא ההמנון הלאומי של ברבדוס. את ההמנון כתב אירווינג בורג'י והלחין ק' ואן רולנד אדוארדס. הוא אומץ רשמית בשנת 1966. דגל ברבדוס סמל ברבדוס מדיה וקבצים בנושא המנון ברבדוס בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון ברבדוס" באתר מיוזיק בריינז
מייקל ריסמן

מייקל ריסמן (באנגלית: Michael Riesman; נולד ב־1943) הוא פסנתרן, מלחין, מנצח ומבצע אמריקאי. ריסמן נולד בניו יורק והחל ללמוד פסנתר מגיל 6. הוא למד הלחנה וניצוח בקולג' מאן בבית הספר החדש בניו יורק, ואחר כך המשיך ללימודים מתקדמים בהרווארד, שם למד בין השאר אצל רוג'ר סשנס ושם קיבל דוקטורט. ריסמן הצטרף בשנת 1974 לאנסמבל פיליפ גלאס, לאחר שהפסנתרן הקודם עזב, והסקספוניסט שמע הופעה של ריסמן בניו יורק. הוא שימש כפסנתרן ומפיק המוזיקלי ומאז עובד עם גלאס בשיתוף פעולה. הוא הפיק וניצח כמעט על כל אחד מהפסקולים שגלאס הלחין בשלושים השנים האחרונות, ביניהם המועמדים לפרס אוסקר: קונדון (1997), השעות (2002) ורמז לסקנדל (2006). הוא גם היה מועמד פעמיים לפרס גראמי כמנצח לסרטים השעות וקונדון. בשנים האחרונות כותב תווים לפסנתר סולו מפרטיטורות של גלאס, והוציא מספר דיסקים בהם הוא מנגן גרסאות פסנתר ליצירותיו. פרט לעבודה עם גלאס, הוא מנצח, מפיק ומנגן עם אמנים מוכרים נוספים, ביניהם פול סיימון, מייק אולדפילד ודייוויד בואי. הוא פרסם אלבום אחד מיצירותיו, Formal Abando, לפי הזמנה מהכיאורוגרפית לוסינדה צ'ילדס. בנוסף הלחין פסקול לסרטים Enormous Changes At The Last Minute ו- (Pleasantville (1976. מייקל ריסמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל ריסמן, באתר AllMusic (באנגלית) מייקל ריסמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל ריסמן, באתר Discogs (באנגלית) מייקל ריסמן, באתר Songkick (באנגלית)
המערה הכחולה

המערה הכחולה היא מערה באי קאפרי השייך לאיטליה. המערה נראית כאולם גדול שגובהו כארבע קומות. הכניסה לתוכה אפשרית רק מן הים ועל ידי סירה, דרך קשת אבן שגובהה פחות ממטר. את המערה כרו גלי הים בתוך אבן הגיר והיא מלאה מחציתה מים כתוצאה משקיעתה של אדמת החוף. שמה של המערה ניתן לה בשל האור הכחול המציף את חללה. בימי עבר הייתה המערה משמשת כמקום רחצה לעשירי רומא. המעברים התת-קרקעיים המובילים אליה אטומים בחלקם ונראה שבעבר היוו חלק ממערכת מחילות תת-קרקעית. מדיה וקבצים בנושא המערה הכחולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המערה הכחולה אתר האינטרנט הרשמי של המערה הכחולה (באיטלקית) תמונות מהמערה הכחולה בפרט ומקפארי בכלל ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Rhizobium

Rhizobium (בתעתיק לעברית: ריזוביום) הם סוג של חיידקים גראם-שליליים מקבעי חנקן השוכנים בקרקע. הריזוביום מקיימים אנדוסימביוזה עם שורשי קטניות. בתהליך שנקרא "תהליך הנודליזציה", החיידקים יוצרים מושבות בתוך פקעיות שעל השורשים וממירים חנקן אטמוספירי (N2) המצוי באוויר לאמוניה ומספקים לצמח ולאדמה תרכובות חנקן אורגניות זמינות. כדוגמת גלוטמין ואספרגין וכן נגזרות אמוניה. הצמח בתמורה מספק לחיידק תרכובות אורגניות תוצרי הפוטוסינתזה. מדיה וקבצים בנושא Rhizobium בוויקישיתוף Rhizobium, באתר ITIS (באנגלית) Rhizobium, באתר NCBI (באנגלית) Rhizobium, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Rhizobium, באתר GBIF (באנגלית)
איב"א

האם התכוונתם ל... אסטרטגיה יציבה אבולוציונית איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית
טראיאנוס דלאס

טרָאִיאָנוס דלאס (ביוונית: Τραϊανός Δέλλας; נולד ב-31 בינואר 1976 בסלוניקי) הוא כדורגלן עבר יווני שיחק בעמדת הבלם בנבחרת יוון, וכיום מאמן כדורגל. דלאס החל את הקריירה שלו במועדון היווני אריס סלוניקי ב-1993, אך כעבור שנה הושאל לפאנסראיקוס. ב-1996 הוא חזר לאריס למשך שנה אחת, ולאחר מכן עזב את יוון והצטרף למועדון האנגלי שפילד יונייטד. במשך השנתיים שלו בשפילד הוא לא השתתף במשחקים רבים, ולאחר מכן חזר ליוון והצטרף לא.א.ק. אתונה. הוא השתתף ב-40 משחקים במשך שנתיים, במהלכן זכה בגביע היווני בשנת 2000. ב-2001 הוא עזב את יוון פעם נוספת והיגר לאיטליה. באותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת יוון, בתיקו 2-2 מול נבחרת קרואטיה. מועדונו הראשון באיטליה היה פרוג'ה, אך הוא הודח מההרכב בעקבות מחלוקות עם ההנהלה על חוזהו ובששת החודשים האחרונים שהשתייך למועדון הוא לא השתתף ולו במשחק אחד. לאחר שעזב את פרוג'ה הוא זכה לתשומת הלב של רומא מהסרייה א', ובשנת 2002 הצטרף אליה בהעברה חופשית. הוא הפגין רמת משחק גבוהה לאחר שביסס את מעמדו כשחקן הרכב קבוע בעקבות מעברו של המאמן פאביו קאפלו ליובנטוס. הוא שיחק ברומא במשך 3 עונות, ולאחר שלא חידש את החוזה שלו שם החליט להצטרף לא.א.ק. בפעם השנייה בקריירה שלו. דלאס זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2004, ובטורניר עצמו שיחק היטב במרכז ההגנה לצידו של מיכאליס קפסיס. בזכות יכולתו הטובה נכלל שמו בנבחרת הטורניר. מאמנו בנבחרת אוטו רהאגל אף כינה אותו "הקולוסוס מרודוס" בעקבות נוכחותו המרתיעה במרכז ההגנה. הוא הבקיע את השער שבזכותו העפילה יוון למשחק הגמר, והיה זה שער כסף בדקה האחרונה של ההארכה הראשונה בחצי הגמר מול נבחרת צ'כיה. היה זה שער הכסף האחרון שהובקע אי פעם, כיוון שלאחר הטורניר הוחלט לבטל את הכלל הזה. הוא המשיך לשחק בנבחרת גם לאחר הטורניר, וסייע לה להעפיל ליורו 2008 שבו לא הצליחה להגן על תוארה. דלאס החמיץ שמונה חודשים של משחק פעיל בעקבות פציעות בקע וגב. בקיץ 2005 הוא החליט לחזור לא.א.ק., והצטרף מחדש לחברו לשעבר לקבוצה דמיס ניקולאידיס שכיהן בתפקיד נשיא המועדון. ביוני 2007 הוא האריך את חוזהו בא.א.ק. למשך שנתיים נוספות, ואף זכה לקבל את תפקיד הקפטן. ב-23 ביולי 2008 הגיעו דלאס וא.א.ק. להסכם שלפיו הוא ישוחרר בעקבות חוסר יכולת להסכים על תנאים לחוזה חדש. ב-24 ביולי 2008 הוא חתם על חוזה למשך שנתיים עם אנורתוסיס פמגוסטה, אלופת ליגת העל הקפריסאית. בקיץ 2010 חזר לקדנציה שלישית בא.א.ק. אתונה ובשנת 2012 פרש ממשחק פעיל. באפריל 2013 מונה דלאס למאמן א.א.ק. אתונה לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה, ובתום העונה ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה. ב-11 בספטמבר 2008 נישא דלאס לדוגמנית היווניה גוגו מסטרוקוסטה. מדיה וקבצים בנושא טראיאנוס דלאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טראיאנוס דלאס טראיאנוס דלאס, באתר Transfermarkt טראיאנוס דלאס, באתר Soccerway טראיאנוס דלאס, באתר WorldFootball.net טראיאנוס דלאס, באתר National Football Teams טראיאנוס דלאס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
המנון בליז

ארץ החופשיים (באנגלית: Land of the Free) הוא ההמנון הלאומי של בליז. ההמנון נכתב על ידי סמואל אלפרד היינז והולחן על ידי סלווין וולפורד יאנג. הוא אומץ רשמית בשנת 1981. מחבר ההמנון, סמואל היינז, כתב ככל הנראה את המנון בתגובה לדיכוי הקולוניאליסטי של הזהות הבליזית. השפה המליצית והמילים המעודדות מתייחסות למצבה הקודם של בליז כחברה של עבדים התלויה לחלוטין בחטיבת עצים. במקור נקרא השיר "ארץ האלים", כאות הוקרה להפצתה של הדת הממוסדת בבליז. עם התעוררותה של התנועה הלאומנית בהנהגת מפלגת העם המאוחדת, החל חיפוש אחר סמלים חדשים לזהות הבליזית. מפלגת העם המאוחדת הפרה את הסדר הקולוניאלי בשירה כהמנון את השיר "אלוהים, ברך את אמריקה" במקום ההמנון המלכותי "אלוהים, נצור את המלך". עם קבלת העצמאות, מפלגת העם המאוחדת השלטת קבעה את השיר "ארץ החופשיים" כהמנון רשמי בטקסי העצמאות ב-21 בספטמבר. רוב הבליזים הסכימו עם הבחירה, אך קבלו על כך שלא ניתנה להם זכות להצביע על כך. ההמנון היה נתון לביקורת, שלפיה שפת ההמנון היא ארכאית ואינה מזמינה עבור הדור הצעיר של הבליזים, שלא ידע את היינז. כמו כן, מספר נשים התלוננו על כך שההמנון הוא גברי, ולראיה השורה השנייה ותמונות המלחמה המופיעות בפזמון. סופרים לאומנים טענו כי ההתייחסויות לאנשי הביי מפגינות זלזול ברב-תרבותיות שיש בבליז כיום והציעו מספר שינויים. דגל בליז סמל בליז מדיה וקבצים בנושא המנון בליז בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון בליז" באתר מיוזיק בריינז אנשי הביי הם מתיישבים אנגלים וסקוטים, חלקם שודדי ים, שהתיישבו בבליז במאות ה-16 וה-17. שני נהרות בבליז.
אולפן עקיבא

אולפן עקיבא היה אולפן עברית וערבית שפעל בשנים 1951 – 2009. אולפן עקיבא נוסד על ידי שולמית כצנלסון (בתם של בת שבע, אשת ציבור, וראובן כצנלסון, ממניחי היסוד לרפואה הציבורית ולעבודה הסוציאלית בארץ, ואחותו של עורך הדין ואיש הציבור שמואל תמיר) בשנת 1951 בנהריה, ולימים עבר לשכון על חוף הים התיכון בנתניה, והיה לאחד משלושת האולפנים הראשונים בישראל שנועדו לקליטת עולים אקדמאים. בכך נקבע למעשה ייעודו של האולפן כמוסד ללימוד השפה העברית שתכניו מותאמים למבוגרים. משום כך נעשה בו שימוש מראשיתו גם על ידי תיירים (יהודים ולא-יהודים) ואוכלוסיות המיעוטים בישראל. אופיו זה הביא לערך מוסף בתכני הלימוד שבו, הכולל לימודים בנושא ידיעת הארץ ומורשת ישראל לצד חינוך לפלורליזם ולהידברות בין קבוצות אוכלוסייה שונות. בהנהגתה של כצנלסון נקבע אולפן עקיבא כמוסד של למידת שפה לצד למידת תרבות, בניסיון לבסס כבוד הדדי בין הלומדים בו. דרך עבודתו של האולפן הייתה חריגה באותה תקופה, אך לצד היותו עמותה עצמאית הוא זכה לתמיכה בתחום הנחלת הלשון מצד משרד החינוך והתרבות. בשנת 1956 החל האולפן לפעול בתחום זה בשיתוף המחלקה לחינוך מבוגרים שבמשרד החינוך. בתחומים האחרים התקיימו מטעמו שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה השונים, צה"ל, מוסדות אקדמיים, התנועה הקיבוצית ועיירות פיתוח. מראשית דרכו עמד האולפן לרשות תיירים שביקשו ללמוד את השפה העברית, ולאחר מלחמת ששת הימים הוא פעל גם להוראת ערבית מדוברת והחל להפעיל פנימייה משותפת לדוברי ערבית וללומדי השפה. במקביל נפתחו על ידו סניפים מקומיים בעזה ובשכם. לאחר סיום תפקידה של שולמית כצנלסון בשנת 1996 ניהל את האולפן אפרים לפיד בין השנים 1997–2000 ואחריו אסתר פירון ואלי גרוס עד סגירתו בשנת 2009. דרך ההוראה המשלבת לימוד שפה ויצירת תוואי להידברות עמדה במרכזו של כנס בינלאומי שקיים אולפן עקיבא בנושא חקר שפות מיעוטים בשנת 1990. שולמית כצנלסון עמדה בראשו עד 1996 וזכתה בפרסים רבים על פועלה ובין היתר הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום. האולפן כגוף זכה גם הוא בפרסים, ובהם פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים (1983) פרס ישראל לחינוך (1986) ופרס אונסק"ו לחינוך לשלום (1998). בשנת 2009 נסגר האולפן עקב קשיים כספיים. ביקור אורחים באולפן עקיבא, 1985 שולמית כצנלסון עם אורחים, 1985 הרצאה באולפן עקיבא, 1985 תצוגה אודות התרבות הבדואית, 1985 ביקור חברי כנסת בכיתה באולפן עקיבא, 1982 שר התיירות, אברהם שריר בביקור באולפן עקיבא, 1982 סיום קורס חיילות מורות לערבית, אולפן עקיבא, 1986. מברך דובר צה"ל, תא"ל אפרים לפיד, יוזם הקורס. משמאל קצינת ח"ן ראשית, אל"מ (לימים תא"ל) עמירה דותן דובר צה"ל, תא"ל אפרים לפיד, בשיעור ערבית לחניכות קורס חיילות מורות לערבית באולפן עקיבא, 1988 מדיה וקבצים בנושא אולפן עקיבא בוויקישיתוף אולפן עקיבא(הקישור אינו פעיל) באתר מורשת העיר נתניה עופרה אליגון, לא כְּזָר, מעריב, 2 ביוני 1967 עברי דבר ערבית?, דבר, 12 באוגוסט 1975 חיים איזק, אולפן כ"מיני-מציאות", דבר, 28 בנובמבר 1975 אולפן עקיבא (נתניה), דף שער בספרייה הלאומית