laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נראה אותך (סדרת טלוויזיה)

נראה אותךְ (באנגלית: Dare Me) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית של רשת USA שעלתה ב-29 בדצמבר 2019. באפריל 2020 נודע כי הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. בישראל, הסדרה עלתה לשירות הסטרימינג של נטפליקס. הסדרה עוקבת אחר חייהן של מעודדות תיכון תחרותיות מעיירה במערב ארצות הברית. וילה פיצג'רלד – המאמנת קולט פרנץ' הריזן גוארדיולה (אנ') – אדי הנלון מרלו קלי – בת' קאסידי, חברתה של אדי, קפטן נבחרת המעודדות רוב היפס – מאט פרנץ', בעלה של המאמנת זאק רוריג – סרג'נט ויל מוסלי פול פיצג'רלד (אנ') – רוברט קאסידי אליסון ת'ורנסון (אנ') – טייסי קאסידי ג'ייסון שוורצמן – הפרוש הזהוב מייגן לי – הסוכנת טראן קן מרינו – ד"ר גלן ריצ'י בריטני ריימונד - קורי רוס כריס זילקה - רב-טוראי קורץ ב-28 בינואר 2019 הודיעה הסופרת מייגן אבוט (אנ') כי תפיק את ספרה, "Dare Me", לסדרת טלוויזיה. ב-25 ביולי 2018 לוהקו השחקנים לסדרה, ושלב הצילומים החל ב-22 באפריל 2019 ונגמר ב-6 באוגוסט 2019 באונטריו, קנדה. ב-8 בנובמבר 2019 הוכרז כי הסדרה תצא לאור ב-29 בדצמבר 2019. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסדרה דירוג של 80% על סמך 20 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.42 מתוך 10. אתר האינטרנט הרשמי של נראה אותך (באנגלית) נראה אותך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "נראה אותך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נראה אותך", באתר נטפליקס "נראה אותך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נראה אותך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עדן יואל, ‏"נראה אותך": סיפור התבגרות אפל ומקורי | ביקורת, באתר ‏מאקו‏, 25 במרץ 2020 עידו ישעיהו, אילן קפרוב‏, "תאג"ד" האמריקאית, יפני בלונדון וטרגדיית נעורים: סקירת סדרות חדשות, באתר וואלה, 19 בינואר 2020 Goldberg, Lesley (28 בינואר 2019). "Cheerleading Drama 'Dare Me' Ordered to Series at USA". The Hollywood Reporter. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Otterson, Joe (28 בינואר 2019). "USA Network Orders Drama Based on High School Cheerleading Novel 'Dare Me'". Variety. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (25 ביולי 2018). "'Dare Me': Willa Fitzgerald, Herizen Guardiola & Marlo Kelly To Star In USA Pilot". Deadline Hollywood. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (14 באוגוסט 2018). "'Dare Me': Rob Heaps, Zach Roerig & Paul Fitzgerald Among Eight Cast In USA Pilot". Deadline Hollywood. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (29 באפריל 2019). "'Dare Me': Chris Zylka & Taveeta Syzmanowicz To Recur In USA Network Series". Deadline Hollywood (באנגלית). נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Current Productions | IATSE 873". IATSE 873. ארכיון מ-23 ביוני 2019. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Gelman, Vlada (8 בנובמבר 2019). "TVLine Items: Halo Taps Penny Dreadful Alum, Legacies Promotion and More". TVLine. נבדק ב-14 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Dare Me: Season 1 (2019)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
מוסיידיס

מוסדיס (בליטאית: Mosėdis; בפולנית: Masiady) היא עיירה קטנה בצפון ליטא במחוז קלאיפידה, הידועה בעיקר בזכות המוזיאון ופארק האבן שלה. האוסף במוזיאון נוסד על ידי ואקולס אינטס, ובהמשך התרחב לכל העיר. בעיירה גם כנסייה קתולית בארוקית מהמאה ה-18. בשנת 1959 נמנו בעיירה 655 תושבים. מוסדיס מוזכרת במקורות לראשונה בשנת 1253 בקשר עם מסעות הצלב. בהמשך כוסה האזור ביער, שבורא במאות ה-16 וה-17. בעיירה עומדת כנסייה קתולית בסגנון בארוקי על שם מיכאל הקדוש. בניית הכנסייה התחילה בשנת 1783, אולם הבנייה נסתיימה רק ב-1844. כיום מאכלס המקום בית ילדים של הכנסייה. בשנת 1841 היוותה האוכלוסייה היהודית בעיירה אחוז גבוה מכלל האוכלוסייה. לאחר הפלישה הנאצית ב-1941 נמחקה כליל ההתיישבות היהודית במקום. רוב אלו שלא נרצחו במקום מתו מאוחר יותר בקרטינגה. בשנת 1907 כילתה שרפה את מרבית העיירה. בשנת 1962 שוב כילתה שרפה את מרבית העיירה. אתר ההנצחה ליהודי העיר סבטלנה פאוליוקאיטיא, רוכבת אופניים אולימפית מדיה וקבצים בנושא מוסיידיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוסיידיס דף האינטרנט של מוזיאון האבנים של מוסדיס פרויקט Mosedis Shtetl ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועדת הקורונה

הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה, הנקראת בקיצור "ועדת הקורונה", הייתה ועדה מיוחדת בכנסת העשרים ושלוש, שהוקמה ב-23 במרץ 2020, במטרה למדוד את התנהלות ממשלת ישראל עם משבר התפרצות נגיף הקורונה בישראל. הוועדה עסקה בפן הבריאותי, הכלכלי והממשלי של המשבר. בראש הוועדה הזמנית, עמד ח"כ עפר שלח. לאחר הקמת הממשלה, עמדה ח"כ יפעת שאשא-ביטון מהליכוד בראשות הוועדה. יו"ר: עפר שלח תמר זנדברג מיקי חיימוביץ' יוליה מלינובסקי יואב סגלוביץ אוסאמה סעדי ג'אבר עסאקלה מטאנס שחאדה יואב קיש איילת שקד יו"ר: יפעת שאשא-ביטון משה אבוטבול מרב מיכאלי יואל רזבוזוב אוסנת מארק ג'אבר עסאקלה אימאן ח'טיב יאסין יוליה מלינובסקי הילה שי-וזאן רות וסרמן-לנדה (במקום הילה שי-וזאן שעזבה לתקווה חדשה) עינב קאבלה תהלה פרידמן (במקום עינב קאבלה שעזבה לישראלים) קארין אלהרר טלי פלוסקוב מנכ"ל משרד הבריאות פרופסור חזי לוי מנכ"לית משרד האוצר קרן טרנר אייל ראש המל"ל מאיר בן שבת בימי ממשלת המעבר ועדת הקורונה שימשה כגוף מבקר, ללא סמכויות. עם הקמתה, החלה הוועדה בכתיבת דו"ח ביקורת. ב-7 באפריל 2020, פרסמה הוועדה מסקנות ביניים, וב-14 במאי 2020, פורסם הדוח הסופי. עם זאת, הדו"ח לא זכה להתייחסות ראויה עקב הקמת הממשלה. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש, הוענקו לוועדה סמכויות מתוקף חוק הקורונה הזמני. שבו הממשלה נדרשה לקבל בדיעבד את אישור הוועדה לכל החלטה. לא פעם הוועדה דחתה את החלטות הממשלה, דבר שעורר סערה ציבורית, ואף הוביל לאיומי הדחת יו"ר הוועדה. ב-23 ביולי 2020, נחקק חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש, שרוקן את הוועדה מרוב סמכויותיה, והעבירן לארבע מוועדות הכנסת: ועדת החוקה, הכלכלה, החינוך ווועדת העבודה והרווחה. אתר האינטרנט הרשמי של ועדת הקורונה הוועדה המיוחדת להתמודדות המדינה עם משבר הקורונה, באתר הכנסת הוועדה המיוחדת להתמודדות עם נגיף הקורונה - דיווחים שוטפים, באתר ערוץ הכנסת אריק בנדר, ‏חוק הקורונה הגדול: כל מה שאתם צריכים לדעת בדרך לסגר, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2020 אתר הכנסת, הועדה באתר הכנסת, באתר main.knesset.gov.il, השם הרשמי ומידע נוסף הוועדה המיוחדת בעניין ההתמודדות עם נגיף הקורונה, מסקנות ביניים, ‏7 באפריל 2020 דוח ועדת הקורונה: כשל בהצטיידות, מערך בדיקות בעייתי ומחסור במידע אמין, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי, ‏14 במאי 2020 אנה רייבה ברסקי, ‏חוק הקורונה המעניק סמכויות חירום לממשלה - אושר בקריאה שנייה ושלישית, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2020
נייעס (סדרת טלוויזיה)

נייעס היא סדרת טלוויזיה תיעודית ישראלית אשר שודרה בערוץ כאן 11, ועוסקת בעולם התקשורת החרדי. התכנית נייעס עוסקת בעולם התקשורת החרדי, מהעיתונות ותחנות הרדיו המגזריות ועד לאתרי האינטרנט החרדיים. בתוכנית מוצגות שאלות ובעיות הנוגעות למגזר ולתקשורת שלו: היחס לנשים ומקומן ושילובן בחברה, השתקת נושאים מסוימים בתקשורת ואפליה בין חרדים ספרדים לאשכנזים. הסדרה מלווה חבורת אנשי תקשורת חרדיים, שמנסים למתוח את הגבולות מבלי לשבור את הכלים, ומתמודדים עם החובה המקצועית שלהם כעיתונאים לבין חוקי החברה החרדית השמרנית. הסדרה הופקה במסגרת המיזם המשותף של קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אבי חי וקרן מיימונידיס. מענדי גרוזמן - מגיש תוכנית בוקר יומית בתחנת הרדיו כאן מורשת, יחד עם אלי ביתאן. אלי ביתאן - מגיש תוכנית בוקר יומית בתחנת הרדיו כאן מורשת, יחד עם מענדי גרוזמן. שרי רוט - כתבת פוליטית באתר "חרדים10". אברהם דוב גרינבוים - עורך העיתון "הדרך" שמשתייך למפלגת ש"ס. אבי מימרן - מגיש בתחנת הרדיו החרדית רדיו קול חי. אפרת פינקל - עיתונאית חרדית בת 26. עורכת תחקיר על אפליית נערות ספרדיות בסמינרים. שלומי כהן - צלם פפארצי צעיר, בעל אינסטגרם וסטורי פופולריים. שיפי חריטן - עורכת מדור הנשים באתר בחדרי חרדים. מתלוננת על הדרת הנשים במגזר החרדי. ישראל כהן - עיתונאי ופרשן ברדיו קול ברמה. "נייעס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נייעס, באתר של תאגיד השידור הציבורי סמדר שילוני, "נייעס": תמונה מהימנה של התקשורת החרדית, באתר ynet, 12 במרץ 2020 אבא היה נכנס לפאניקה, אם היו אומרים לו שאהיה שדרן, באתר "סרוגים", 10 במרץ 2020
זוסימוס

האם התכוונתם ל... זוסימוס מפנופוליס (אנ') ידוע גם בכינוי "זוסימוס אלכמיסטה" – אלכמיסט בן המאה ה-3. זוסימוס (אפיפיור) – כיהן בשנים 417–418. זוסימוס (היסטוריון) – פעל בעשור האחרון של המאה ה-5 עד העשור השני של המאה ה-6.
יחידת ויטיאז

יחידת "ויטאז" (ברוסית: Витязь; מילולית: "אביר"), היא אחד מהכוחות המיוחדים ("ספצנאז") של המשמר הלאומי של רוסיה (קודם לכן היה כפוף למשרד הפנים של הפדרציה הרוסית). ויטאז השתייך לכוחות הפנים של רוסיה, כוח הז'נדרמריה של משרד הפנים והוטל עליו ספציפית תפקידי מלחמה בטרור, עם תפקידים נוספים כמו התמודדות עם אי שקט אזרחי, מרד אסירים והתקוממויות של יחידות הצבא הסדיר. ב-1 בספטמבר 2008 היחידה מוזגה עם רוס ליצירת מרכז המבצעים המיוחדים מספר 604. ב-5 באפריל 2016, המרכז הפך לחלק מהמשמר הלאומי של רוסיה בעקבות פירוק כוחות הפנים והעברת הפיקוד עליהם מהמשטרה לידי המשמר החדש. השם ולוגו היחידה הישן משמשים כיום חברת אבטחה פרטית. עם זאת, ויטיאז הוקמה שוב כחלק מיחידת הכוחות המיוחדים של המשמר הלאומי. ויטיאז נוצרה ב-5 במאי 1991, הוקמה על בסיס פלוגה 6 של שירותי ביטחון הפנים ואורגנה במסגרת כוחות הפנים. היחידה הייתה מעורבת במגוון פעולות ואירועים בברית המועצות עד שנות השמונים, לרוב בשיתוף פעולה עם קבוצת אלפא של הק.ג.ב. בנובמבר 1991, בעקבות הקונגרס הכל-לאומי הבדלני של העם הצ'צ'ני ברפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה על מבני ממשל בצ'צ'ניה, הייתה ויטאז חלק מהכוחות שנשלחו להחזיר את שליטת הקרמלין על עיר הבירה גרוזני. פריסתם נחסמה על ידי חיילי המשמר הלאומי הצ'צ'ני מיד לאחר שהונחתו שם כאשר היחידה נסוגה לאחור. בשנים 1992–1993 הוא נשלח לאזור הסכסוך במזרח פריגורודני כדי להילחם במיליציות אינגושטיות אתניות. ב-3 באוקטובר 1993, במהלך המשבר החוקתי ברוסיה, אנשי ויטיאז בכלי רכב משוריינים הואשמו בהריגה ללא הבחנה של קהל של המפגינים נגד ילצין (רובם לא חמושים) וצופים במרכז הטלוויזיה באוסטנקינו במוסקבה. התקשורת דיווחה על לפחות 46 הרוגים, בהם רורי פק ושלושה עיתונאים נוספים. הירי התחיל בתגובה להמון שירה RPG-7. כפי שלוחם הוויטיאז לשעבר גנאדי טרנובסקי סיפר בזיכרונותיו 'כומתות הארגמן', כמעט בלתי אפשרי לירות בטעות RPG-7 וחברי יחידת ויטאז פתחו באש בהתאם לחוקים שהיו בתוקף באותה תקופה בנושא שימוש בכוח קטלני. מפקד היחידה, אל"ם סרגיי ליסיוק, זכה בעיטור גיבור הפדרציה הרוסית על מעשיו באוסטנקינו, אשר בזכותם ניצל שלטונו של ילצין מהאופוזיציה". משנת 1994 ויטיאז פעלה במלחמת צ'צ'ניה הראשונה, ונטלה חלק במתקפת הכוחות הפדרליים באזור ארגון וגודרמס וכן נגד המורדים בצפון הקווקז. ייתכן שלוחמי ויטיאז נכחו במהלך הטבח בסמאשקי בצ'צ'ניה בשנת 1995. היחידה השתתפה גם במשבר בני הערובה בקיזליאר-פרבומאיסקויה בשנת 1996 ובמשבר הערובה בתיאטרון במוסקבה בשנת 2002. ב-1 בספטמבר 2008, היחידות ויטיאז ורוס הושבתו באופן רשמי ומוזגו לתוך יחידה אחת, מרכז המבצעים המיוחדים 604, תחת יחידת ODON. ב-5 באפריל 2016, הוקם המשמר הלאומי של רוסיה, מה שהביא לפירוק כוחות הפנים של רוסיה והעברת הפיקוד של מרבית הכוחות המיוחדים של המשטרה למשמר הלאומי. השם ולוגו היחידה הישן משמשים חברת אבטחה פרטית ומרכז הכשרה שהקים המפקד לשעבר של היחידה, סרגיי ליסיוק. ברקוט אומו"ן SOBR אתר האינטרנט הרשמי של יחידת ויטיאז פורטל אינטרנט (ברוסית) ויטיאז: אין זכות לטעויות, סרט תיעודי של הערוץ הראשון ביוטיוב יחידת ויטיאז בפורטל Agentura.ru Dead Spy's Photo Used in Target Practice Knights saved the day: Elite squad snatched TV centre from rebels' hands "Sergei Lysyuk – Отдельная Дивизия Оперативного Назначения | ОДОН ВВ МВД". אורכב מ-המקור ב-2013-04-17. נבדק ב-2012-08-25.
Born Free (שיר של מאט מונרו)

Born Free (בעברית: לחופש נולדה) הוא שיר פופולרי שאת לחנו כתב ג'ון בארי למילים מאת דון בלק. השיר נכתב עבור הסרט "לחופש נולדה" משנת 1966, והוא זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. מחברי השיר ג'ון בארי ודון בלק ביקשו מהזמר הבריטי מאט מונרו להקליט את השיר עבור פסקול הסרט. מפיקי הסרט חשבו שהשיר אינו מסחרי דיו, ומחקו אותו בגרסה שהוקרנה בהקרנת הבכורה בלונדון. מונרו, שנכח באירוע, הסב את תשומת ליבו של בלק לעריכה, והשניים הצליחו לשכנע את המפיקים להחזיר את השיר. הגרסה של מונרו נשמעה על רקע כתוביות הסיום של הסרט. השיר המקוצר הוקלט במיוחד עבור הסרט, ובכך התאפשר לו להיות מועמד לפרס האוסקר. ההקלטה המקורית המלאה של מונרו יצאה לאור כחלק מאלבום פסקול הסרט. רוג'ר ויליאמס הקליט גרסה המפורסמת בזכות השימוש במקהלת גברים, הנשמעת בחלקו השני של השיר, אחרי קטע אינסטרומנטלי. השיר הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד Adult contemporary, ושהה בו במשך שישה שבועות בספטמבר ובאוקטובר 1966. להקת הרית'ם אנד בלוז The Hesitations הקליטה גרסת כיסוי של השיר שהגיע למקום ה-38 בבילבורד הוט 100 האמריקני בשנת 1968. השיר "Born Free" נכלל באלבומו של הקומיקאי ויק ריבס "I Will Cure You". כסינגל הגיע השיר למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1991. אנדי ויליאמס הקליט גרסה משלו בשנת 1967 לאלבום "Born Free". פרנק סינטרה הקליט את השיר לאלבומו "The World We Knew". הזמר שחקן האמריקאי אד איימס (Ed Ames) הקליט גרסה של השיר ב-1968 לאלבום "Ed Ames Sings Apologize". גרסה אינסטרומנטלית של השיר הוקלטה בשנת 1969 על ידי האנק מרווין, ויצאה גם כסינגל וגם באלבום הנושא את אותו שם. החצוצרן מיינרד פרגוסון הקליט את השיר לאלבומו "The Ballad Style of Maynard Ferguson" משנת 1969. זמר הקליפסו מייטי ספארו (Mighty Sparrow) וביירון לי הקליטו את השיר באלבומם המשותף "Sparrow Meets "The Dragon משנת 1969. אייק וטינה טרנר הקליטו גרסה משלהם לשיר ב-1973 לאלבום "Let Me Touch Your Mind". בנובמבר 2012 הוציאו לאור את "Born Free" גיטריסט להקת קווין, בריאן מיי, והזמרת קרי אליס כתרומה לקרן "Born Free". בפרק "Whacking Day" של הסדרה "משפחת סימפסון" בוצעה פרודיה של השיר בביצוע ג'ין מרלינו. השיר נכלל בפסקול הסרט "מדגסקר" משנת 2005 בביצוע Mormon Tabernacle Choir. ב-2007 הושמע השיר בסדרת הטלוויזיה דקסטר. מידע על היצירה "Born Free" באתר מיוזיק בריינז Roberts, David (2006). British Hit Singles & Albums (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. p. 135. ISBN 1-904994-10-5. Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 259. Whitburn, Joel (2009). Top Pop Singles, 12th Edition. Record Research. PRESS RELEASE: BORN FREE REBORN - DOWNLOADS AND TOUR DATES
לעודד

לעודד (באנגלית: Cheer) היא מיני-סדרה אמריקאית דוקומנטרית של נטפליקס, שעלתה לשירות ההזרמה של החברה ב-8 בינואר 2020. הסדרה עוקבת אחר 40 חברות צוות המעודדות של מכללת נבארו (אנ') שבטקסס ואחרי מאבקיהן לזכות באליפות המעודדות הארצית שנערכת מדי שנה בעיר דייטונה (אנ') שבפלורידה. באתר Rotten Tomatoes דורגה הסדרה ב-93%, וכמו כן זכתה בסיקור נרחב של התקשורת האמריקאית. "לעודד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לעודד", באתר נטפליקס "לעודד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לעודד", באתר Metacritic (באנגלית) "לעודד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Newby, John (12 בינואר 2020). "'Cheer' Season 1: Reviews for the Netflix Docuseries Are In". Pop Culture (באנגלית). נבדק ב-13 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Stuever, Hank (10 בינואר 2020). "Hard-working cheerleaders have long deserved 'Cheer'". The Washington Post (באנגלית). נבדק ב-15 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Lawler, Kelly (9 בינואר 2020). "Review: How Netflix's superb 'Cheer' dispels your assumptions about cheerleading". USA Today (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-15 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Chaney, Jen (8 בינואר 2020). "Welcome to TV's Cheer-ocracy". Vulture (magazine) (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-15 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
קאתי הדי

קאתרין ג'ין "קאתי" הדי-סילבר-דרם (באנגלית: Kathryn Jean "Kathy" Heddy-Silver-Drum; נולדה ב-4 בפברואר 1958) היא שחיינית עבר אמריקאית. היא אלופת עולם (קאלי 1975) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, אלופת אמריקה (מקסיקו סיטי 1975) במשחים ל-400 מטר חופשי, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי ושיאנית עולם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. הדי נולדה בסירקיוז, ניו יורק וגדלה בסאמיט, ניו ג'רזי. היא החלה לשחות בגיל 7. באליפות העולם הראשונה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה הדי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קים פייטון, הת'ר גרינווד ושירלי בבשוף בתוצאה של 3:55.52 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.45 דקות ולפני מערב גרמניה (3:58.88 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:23.84 דקות, אחרי אנדריאה היבנר שקבעה שיא עולם חדש של 2:20.51 דקות וקורנליה אנדר (2:21.21 דקות), שתיהן ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.90 שניות. בתחרות שנערכה בקונקורד, קליפורניה ב-31 באוגוסט 1974 קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אן מרשל, קים פייטון ושירלי בבשוף שיא עולם חדש של 3:51.99 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של מזרח גרמניה (3:52.45 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי בנות מזרח גרמניה באליפות העולם (3:49.37 דקות). באליפות העולם שנערכה בקאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה הדי ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף, ו-2 ארד. פרט ל-4 מדליות זהב שזכו בהן שחייניות הגוש המערבי, שירלי בבשוף (2) והדי (1) מארצות הברית וג'ניפר טורול (1) מאוסטרליה, שחייניות מזרח גרמניה זכו בכל יתר 10 מדליות הזהב. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:19.80 דקות, לפני אולריקה טאובר (2:20.40 דקות) ואנגלה פרנקה (2:20.81 דקות), שתיהן ממזרח גרמניה. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב אישי ביחד עם קארן ריזר, קלי פאוול ושירלי בבשוף בתוצאה של 3:50.74 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:49.37 דקות ולפני קנדה (3:53.37 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.03 דקות, אחרי שירלי בבשוף שקבעה שיא אליפות חדש של 4:16.87 דקות וג'ניפר טורול (4:17.88 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:00.46 דקות, אחרי אולריקה טאובר שקבעה שיא אליפות חדש של 4:52.76 דקות וקרלה לינקה (4:57.83 דקות) אף היא ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.21 שניות, מאית השנייה לאט ממדליית ארד. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי באוקטובר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 4:23.00 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.22 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:06.05 דקות ובמשחה שליחות 4X100 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.31 דקות. באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה הדי במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.50 דקות. בתה של הדי, לורן "לולו" סילבר(אנ'), היא שחקנית עבר בנבחרת ארצות הברית בכדורמים. בשנת 2011 הבחינה בתה במשהו שונה בעין השמאלית של אמה, שהתברר כגידול ממאיר מאחורי גלגל העין. במהלך הניתוח היה צריך להקריב את העין. היא עברה הקרנה וכימותרפיה, אך שרדה את המחלה. קאתי הדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קאתי הדי, באתר olympedia.org קאתי הדי, באתר Swimrankings
הבית של גלוריה

הבית של גלוריה (באנגלית: Gloria's House) היא סדרת הנפשה קומית אוסטרלית-גרמנית. הסדרה נוצרה על ידי לינדה קרטיס וג'ואן בואג, הופקה על ידי ניל רובינסון, והולחנה על ידי פיטר דאסנט. חברות ההפקה של הסדרה הן Energee Entertainment,‏ RTV Family ו-Entertainment AG. הסדרה שודרה לראשונה באוסטרליה ב-16 בספטמבר 2000 בערוץ שבע, ובגרמניה ב-8 בנובמבר 2001 בערוץ KiKa. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2001 בערוץ הילדים, ומאוחר יותר בשידורים חוזרים בערוץ לוגי. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 24 דקות. הסדרה עוקבת אחר גלוריה, ילדה ג'ינג'ית ומצחיקה בת תשע שחיה עם משפחתה בבית מבולגן עם המצאות מוזרות. בכל פרק, גלוריה יחד עם משפחתה ושכניה עוברת הרפתקה מצחיקה, ובסיום הפרק מספרת עליה לביל, החתול שלה, ומסיקה מסקנות. בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי שרון כהן והדס מוזס, והופק על ידי נטע בן צבי. בנוסף דיבבו בתור מדבבים אורחים אלברט כהן, דני שגב, נטלי פיק, יורם יוספסברג, יעל עמית, לני כהן, מורן סופר ונורית כהן. בילבי (סדרת טלוויזיה, 1997) "הבית של גלוריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבית של גלוריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הבית של גלוריה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Gloria’s House, באתר c21media
בית הכנסת חדשים (לבוב)

בית הכנסת חדשים בעיר לבוב היה מעוז חרדי בשליטת חסידות בעלז. לאחר השואה התרכזו סביבו שרידי הפליטה שנתאספו בעיר. בית הכנסת נבנה בשנת 1856 על ידי יעקב גלנצר, חסיד זידיטשוב חשוך ילדים. מסופר שהוא ביקש מרבו שיברך אותו בילדים ורבו הורה לו לבנות בית כנסת שכן תולדותיהם של צדיקים אלו מעשיהם. בית הכנסת נקרא "חדשים" על ידי האדמו"ר מז'ידיטשוב על שם הפסוק "חדשים לבקרים רבה אמונתך". בבית הכנסת התפללו חסידים ובעלי בתים שלא שבעו נחת מרוח ההשכלה שנכנסה לבתי כנסת אחרים בעיר. בניגוד לשאר בתי הכנסת בעיר, לא היה בית הכנסת בבעלות הקהילה היהודית אלא נוהל באופן עצמאי על ידי שלושה נאמנים, כדי למנוע השפעות זרות על המקום. חסידי בלז התרכזו סביב בית הכנסת והשתלטו עליו "בכח ממש" ושינו את נוסח התפילה מזה של ז'ידיטשוב לנוסח של בעלז. בשנת 1879 קיימו את הועידה הראשונה של תנועת מחזיקי הדת בבית הכנסת חדשים. בניגוד לשאר בתי הכנסת בלבוב, לא נהרס בית הכנסת חדשים ובמקום זאת הנאצים הפכו אותו לאורווה. ביולי 1944 השיבו נציגי השלטון הסובייטי את בית הכנסת לדוד כהנא כנציג היהודים, לצורך תפילה בלבד. היהודים סדרו במקצת את בית הכנסת וקיימו תפילות באחד החדרים בקומה השנייה. עם גבור זרם הפליטים של יהודים ששבו מרוסיה השתכנו חלק מהפליטים בחדרי עזרת הנשים של בית הכנסת. לקראת ראש השנה התקינו לבית הכנסת חלונות ודלתות במקום אלו שנעקרו בזמן מלחמת העולם השנייה. בתקופה הסובייטית כיהן כרב בית הכנסת הרב יעקב גור אריה וחזן בית הכנסת היה ברוך לייב שולמן. בסביבת שנת 1960 החרימו השלטונות את בית הכנסת והפכו אותו למועדון ספורט. בשנת 1989 הושב בית הכנסת לידי היהודים ובמקום החלה לפעול חברת שלום עליכם לתרבות יהודית. בית הכנסת נבנה בסגנון אדריכלות הבארוק והיה השני בגודלו בלבוב אחרי בית הכנסת הגדול של העיר. היה בו אולם תפילה ועליה של עזרת לנשים. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת חדשים בוויקישיתוף זאב פישר שיין, קלויז בעלז חדשים, שערים, 24 בינואר 1958; המשך זאב זוהר, חברת מחזיקי הדת, שערים, 13 בפברואר 1959 הרב דוד כהנא, אחרי המבול, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1981, עמ' 12-13 הרב דוד כהנא, אחרי המבול, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1981, עמ' 18
Team Win Recovery Project

Team Win Recovery Project (ראשי תיבות: TWRP, תרגום מילולי: קבוצה מנצחת - פרויקט שחזור), הוא פרויקט קוד פתוח להתקנת אימג' שחזור עבור מכשירים מבוססי אנדרואיד. האפליקציה מספקת ממשק משתמש להתקנת קושחה של צד שלישי ולגיבוי המערכת הנוכחית, פונקציות שאינן נתמכות על ידי אימג' שחזור מסחרי. לפיכך, היא מותקנת לעיתים קרובות כאשר מבצעים רוט למכשירי אנדרואיד, אך אין צורך ברוט לפני ההתקנה. לאחר הורדת אימג' שחזור שתואם את הדגם הספציפי של המכשיר וטעינתו באמצעות האפליקציה, ניתן להיכנס למצב שחזור באמצעות שילוב כפתורים ספציפי למכשיר ולטעון מערכת הפעלה חלופית מקובץ במחשב. לשם המחשה, ניתן להתקין ב-LG G2 בגרסת אנדרואיד 4.4 את מערכת ההפעלה LineageOS 18.1 המבוססת על אנדרואיד 11. השיטה העיקרית להתקנת רום (flashing) במכשיר אנדרואיד היא על ידי הורדה של גרסה שהוכנה ספציפית לדגם המכשיר, ואז שימוש בכלי כגון fastboot או Odin. חלק מהרומים המותאמים באים עם TWRP כאימג' שחזור ברירת מחדל. TWRP מעניק למשתמשים אפשרות לגבות את המכשיר שלהם באופן מלא (כולל מנהל אתחול, נתוני מערכת, אפליקציות פרטיות וכולי) לחזור אליו בכל עת ומנהל קבצים מובנה למחיקת קבצים שעלולים לגרום לבעיות במכשיר או להוספת קבצים כדי לתקן בעיות. נכון ל-2019, TWRP תמכה בהתקנה של רומים מותאמים (גרסאות מותאמות של מערכות הפעלה כגון LineageOS או גרסת אנדרואיד עדכנית), קרנלים, תוספים ומגוון מודים נוספים. נתמכים גם איפוס, גיבוי, שחזור והתקנה של מחיצות שונות, כגון מחיצות מערכת, אתחול, נתוני משתמש, מטמון וזיכרון פנימי. TWRP כולל העברת קבצים באמצעות MTP, כמו גם מנהל קבצים בסיסי, ואמולטור מסוף. קיימות הפצות נוספות הבנויות על בסיס הקוד הפתוח של TWRP. מדיה וקבצים בנושא Team Win Recovery Project בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Team Win Recovery Project (באנגלית) LG G2 באתר LineageOS, גרסת אנדרואיד 11
בית קלר

בית קלר, ברחוב קלר 2 בחיפה, הוא שריד לאחוזה הטמפלרית בפרוור הגרמני כרמלהיים שבמרכז הכרמל של ימינו בחיפה. המבנה נבנה בשנת 1887 וכלל בית אחוזה בן שתי קומות, מספר בתי משק וכן בתי משרתים. עד שנת 1903 שימש הבניין למגוריה של מממנת רכישת הקרקע ממסדר הכרמליתים - האצילה הגרמנית ברטה פון בנוורט. בשנה זו חזרה לאירופה ומסרה את הבית לפרידריך קלר שהיה סגן הקונסול של גרמניה בחיפה ונציג הדואר האוסטרו-הונגרי בעיר, והוא שימש למגוריו ולמגורי משפחתו עד מותו בשנת 1913. הרחוב נקרא על שמו של קלר. בשנת 1918, לאחר מותה של פון בנוורט נקנה ביתה על ידי יצחק גולדברג, הוא הרס את המבנה הישן, ובמקומו בנה בית חדש וקרא לו על שם אשתו – "בית רחל". על שמו קרוי הרחוב הסמוך - שדרות יצחק. גם בית רחל נהרס, אולם בלחצם של ארגוני שימור הוחלט לשמר את אחד מהבתים אשר הוקמו על ידי קלר כבית המשרתים ובתקופת יצחק גולדברג שימש לאירוח מבקרים, ובמימון ממשלת גרמניה שוקם המבנה. בית האירוח אשר קיבל בזמנו את הכינוי "בית הקיץ של הקונסול" (המכונה כיום גם "בית קלר") משמש היום את מכון גוטליב שומאכר, כארכיון למסמכים טמפלריים וכמרכז מחקר לפועלה של התנועה הטמפלרית. המבנה הוא דו-קומתי, מקורה בגג רעפים. אין לו גמלון אופייני (גמלון זה היה קיים רק בבית המגורים הראשי של האחוזה) אולם הוא כולל גרם מדרגות חיצוני עשוי עץ האופייני למבנים טמפלריים (המבנה המקורה הוא מקורי, אולם כיוון גרם המדרגות שונה בעת שיפוץ המבנה). שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993. יעקב שורר, לטייל בחיפה - בין כרמל לים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001, עמ' 75 מדיה וקבצים בנושא בית קלר בוויקישיתוף הסבר על הבית באתר מכון שומאכר (באנגלית) מקבץ תמונות בית רחל 1939, ארכיון קלרווין, הארכיון הציוני המרכזי