laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גונאר לונד

נילס גונאר וויגו לונד (בשוודית: Nils Gunnar Wiggo Lund; נולד ב-26 ביולי 1947) הוא פוליטיקאי, שר לשעבר ודיפלומט שוודי. לונג נולד בסטוקהולם ושירת בצבא השוודי בבסיס באופסלה, הוא למד כלכלה פוליטית, מדעי המדינה ורוסית באוניברסיטת סטוקהולם ובאוניברסיטת אופסלה, ב-1972 קיבל תואר שני בכלכלה פוליטית ומשפט בינלאומי באוניברסיטת קולומביה. הוא שימש כדיפלומט בקופנהגן, עבד בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בפריז ובנציגות השוודית באיחוד האירופי. מ-2002 ועד 2004 היה השר לענייני הבורסה והמרת מטבעות בינלאומיים, מ-2004 ועד 2007 כיהן בשגריר שוודיה בארצות הברית. ב-2007 הוחלף על ידי ג'ונאס האפסטרום והתמנה לשגריר בצרפת ושירת בתפקיד זה עד לשנת 2014. מדיה וקבצים בנושא גונאר לונד בוויקישיתוף [1] [2] Sveriges Radio, Gunnar Lund ny ambassadör i Washington - Nyheter (Ekot), sverigesradio.se (בשוודית)
מסך הברזל

"מסך הברזל" (באנגלית: Iron Curtain) הוא כינוי לקו הגבול האידאולוגי אשר חילק את אירופה לשני גושים: הגוש המזרחי שנשלט על ידי ברית המועצות, והגוש המערבי בהנהגת ארצות הברית. המושג זכה לתפוצה רחבה בעקבות השתלטות ברית המועצות על מדינות מזרח אירופה שהתבטאה בהקמת משטרים קומוניסטיים שכונו "דמוקרטיות עממיות", והוא ביטא את הקרע בין שני הגושים ואת תחילתה של המלחמה הקרה. המונח הופיע בפרסומים שקדמו למלחמה הקרה: בספר משנת 1918 המשיל וסילי רוזנוב את המהפכה הסובייטית למסך ברזל היורד על ההיסטוריה הרוסית. בשנת 1920 סיכמה אתל סנודן (אנ') את קבלת הפנים שציפתה לה בפטרוגרד במילים ”הגענו מעבר ל'מסך הברזל' סוף סוף” (עמוד 32). הביטוי מופיע גם בספרו של ג'ורג' אורוול "חוות החיות" מאוגוסט 1945. במאי 1945 המונח הוצג על ידי לוץ שוורין פון קרוזיק ששאל אותו מנאום אנטי סובייטי של יוזף גבלס. המטפורה "מסך הברזל" זכתה לתפוצה רבה בעקבות השימוש שעשה בה וינסטון צ'רצ'יל, אז מנהיג האופוזיציה בבריטניה, בנאום שנשא בנוכחות הנשיא הארי טרומן בקולג' וסטמינסטר בפולטון שבמיזורי, ב-5 במרץ 1946. בנאום זה אמר צ'רצ'יל: צל נפל על הזירה שהוארה לא מכבר על ידי ניצחון בעלות הברית. אין איש יודע, מה יש בדעתם של ברית המועצות והארגון הקומוניסטי הבינלאומי שלה לעשות בעתיד הקרוב, והיכן הגבולות, אם ישנם כאלה לפעולתם להתפשטות ולהפצת רעיונותיהם... משטטין שלחופי ים הבלטי ועד טריאסטה באדריאטי,נמתח "מסך ברזל" לאורך היבשת. מאחורי קו זה שוכנות הבירות של מדינות עתיקות יומין של מרכז אירופה ומזרחה: ורשה, ברלין, פראג, וינה, בודפשט, בלגרד, בוקרשט וסופיה. כל הערים המפורסמות האלה, והאוכלוסייה שמסביבן נמצאות במה שעלי לקרוא "הספירה הסובייטית", וכולן נתונות, בצורה זו או אחרת, לא רק להשפעה סובייטית, אלא גם לדרגה גבוהה ביותר, ובכמה מקרים הולכת וגוברת, של שליטה ממוסקבה. צ'רצ'יל דייק כאשר ציין את וינה כאחת הערים מאחורי מסך הברזל, כיוון שבאותה עת נמצאה באזור הכיבוש הסובייטי, כחלק מכיבוש אוסטריה בידי ארבע המעצמות, בדומה לגרמניה. ב-1955 נסוגו המעצמות ואוסטריה הפכה למדינה עצמאית תוך הכרזת נייטרליות. בשנים הראשונות לאחר הנאום, המונח לא התקבל היטב בקרב הציבור במערב, שעדיין רחש כבוד לברית המועצות כשותפה מרכזית בהבסת הנאצים, אולם הוא צבר פופולריות עם התעצמות המלחמה הקרה. הפיקניק הפאן-אירופי ערן סבאג, "חיים של אחרים" על נאום מסך הברזל‏, 5 במרץ 2013 מסך הברזל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Katy Steinmetz, Winston Churchill Did Not Coin the Phrase 'Iron Curtain', Time, March 5, 2015
הר החרטום

האם התכוונתם ל... הר פרואו ("הר החרטום") - הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה הר שיפס פרואו ("הר החרטום" או "הר חרטום הספינה") - הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה
הר שיפס פרואו

הר שיפס פרואו (באנגלית: Ship's Prow Mountain; מילולית: הר החרטום הספינה) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר ממוקם בסמוך לעיירה קנמור. גובהו של ההר הוא 2,607 מטרים מעל פני הים. ביחס לסביבתו הקרובה ההר מתנשא לגובה של 107 מטרים. ההר נקרא בשם זה בשל צורתו, הדומה לחרטום של ספינה. אתר האינטרנט הרשמי של הר שיפס פרואו הר שיפס פרואו באתר peakbagger הר שיפס פרואו באתר summitsearch הר שיפס פרואו באתר peakfinder טיפוס על ההר מסלול הר פרואו באתר alltrails תיאור מסלול הטיפוס על הר פרואו באתר trailpeak פרופיל מסלול הטיפוס באתר viewranger תצלומי מסלול הטיפוס על הר פרואו טיפוס על הר שיפס פרואו, סרטון באתר יוטיוב מידע גאוגרפי על ההר מקור שמם של הרי באזור קנמור
פסגת פלינטס

פסגת פלינטס או פסגת פלינטז (באנגלית: Flints Peak) היא הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. גובהה של הפסגה 2,950 מטרים מעל פני הים. הפסגה מתנשאת לגובה של 170 מטרים מעל סביבתה. שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1959. הפסגה נקראת על שם בעל אדמות מקומי בשם "פלינט". השם "פלינט'ס" (היינו לוואי שייכות: "הפסגה של פלינט") ניתן להר כדי להבדיל בינו לבין המילה האנגלית לאבן צור - "פלינט". • Alan Kane, Scrambles in the Canadian Rockies, P 262 • Glen W. Boles, William Lowell Putnam, Roger W. Laurilla, Canadian Mountain Place Names: The Rockies and Columbia Mountains, P 98 פסגת פלינטס באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" מפה טופוגרפית של אזור פסגת פלינטס תרשים הנוף הנשקף מפסגת פלינטס באתר peakvisor תרשים הנוף הנשקף מפסגת פלינטס באתר peakfinder פסגת פלינטס באתר peakbagger מזג אוויר תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת פלינטס סטטיסטיקות מזג אוויר עבור פסגת פלינטס תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת פלינטס לפי גבהים מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 2,959 מטרים מעל פני הים. לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 2,941 מטרים מעל פני הים. מידע גאוגרפי לפי מקור אחר הפסגה מתנשאת לגובה של 172 מטרים מעל סביבתה ראו להלן ב"לקריאה נוספת", בספרם של בולז, פאטנם ולורילה
קורן אמישה

קורן אמישה (נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא כדורסלן עבר ישראלי. שיחק בעמדת הרכז, גובהו 1.93 מטר. אמישה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל חיפה. במקביל שיחק בנבחרת הקדטים של ישראל, ובנבחרת בית הספר בו למד לצד גיא גודס, אורט קריית ביאליק, איתה זכה באליפות ישראל לתיכונים במרץ 1987, ובגביע העולם בכדורסל לבתי ספר תיכוניים במאי 1989. בעונת 1987/88 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של "מכבי בת גלים" (קבוצת בת של מכבי חיפה) ששיחקה בליגה הארצית בכדורסל (אז הליגה השנייה בחשיבותה בכדורסל הישראלי). בשנים 1988–1992 שיחק בליגה הלאומית (שמה של ליגת העל אז) בשורת מכבי חיפה. בעקבות יכולתו הטובה בחיפה, בעונת 1992/93 הצטרף למכבי תל אביב. לאחר פציעתו של גיא גודס, תופקד אמישה כרכז הראשון. אמישה לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונה הקודמת, הודח מהחמישייה הפותחת, ותפקיד הרכז הראשון ניתן לנדב הנפלד. עונה זו הייתה עונה בה הפסידה מכבי תל אביב את האליפות לאחר רצף של 23 שנה, כן כשלה במשחקיה באירופה. בעונת 1993/94 עבר לשחק בבני הרצליה (שפעלה אז בשם הפועל הרצליה), ובסך הכל שיחק בשורותיה שלוש עונות. בעונת 1994/95 סייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה. בשנים 1996 - 1998 שיחק במכבי רעננה. סך הכל רשם אמישה 10 עונות בליגה ראשונה, בהן שיחק ב-214 משחקים וקלע 2,562 נקודות והוא מקום 97 ברשימת קלעי כל הזמנים. קורן אמישה שיחק בנבחרת ישראל הבוגרת, השתתף במוקדמות אליפות אירופה 1991, אולם הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאליפות. לפני כן שיחק בנבחרת הקדטים, הנוער והעתודה. שני אחיו של אמישה, מוטי וליאור, גם הם כדורסלני עבר. פרופיל שחקן, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל ערן סלע, בית הלוחם, באתר כדורסלע צבי גלפרין, בנוער הכל כרגיל, מכבי מנצחת, מעריב, 20 בפברואר 1987 קובי שם-טוב, הקדטים - הפסד בשנייה האחרונה, חדשות, 9 באוגוסט 1987 בועז גוראל, חיפה – גם בבתי־הספר, חדשות, 10 במרץ 1987 אורט קרית ביאליק זכה בצרפת באליפות העולם בכדורסל, מעריב, 14 במאי 1989 יוסי רוזנברג, אל הלאומית - במרכבה, מעריב, 9 בנובמבר 1987 ארז מיכאלי‏, היה רע לתפארת, באתר וואלה, 5 במרץ 2009 אמיר ינאי, אמישה עבר להרצליה, חדשות, 8 באוגוסט 1993 קורן אמישה - קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה בכדורסל
קול קוריאה

קול קוריאה (בקוריאנית: 조선의 소리 방송) היא תחנת רדיו בינלאומית המופעלת על ידי קוריאה הצפונית. התחנה משדרת במגוון שפות, ביניהן סינית, ספרדית, גרמנית, אנגלית, צרפתית, רוסית, יפנית וערבית. עד לשנת 2002, שמה של התחנה היה רדיו פיונגיאנג. התחנה נוסדה ב-14 באוקטובר 1945, במהלך תקופת משטר הכיבוש הסובייטי בקוריאה, בשם "רדיו פיונגיאנג". השידור הראשון של התחנה היה נאום הניצחון של קים איל-סונג, אשר חזר זה עתה לפיונגיאנג עם תום מלחמת העולם השנייה. השידור הראשון בשפה זרה נעשה ב-16 במרץ 1947, בשפה הסינית. במהלך שנת 1950 החלה התחנה לשדר גם ביפנית, ובהמשך באנגלית (1951), צרפתית ורוסית (1963), ספרדית (1965), ערבית (1970), וגרמנית (1983). בשנת 1960 כללו שידורי רדיו פיונגיאנג 159 שעות שידור בשבוע. ב-1970 הסתכמו שעות השידור השבועיות ב-330 שעות, ובשנת 1980 ב-597 שעות שידור. החל משנת 1990 סך שעות השידור השבועיות ירדו ל-534 שעות, מגמה שהמשיכה בשנת 1994 עם 529 שעות שידור, ו-364 בשנת 1996. בשנת 2002 שונה שם התחנה לקול קוריאה. התחנה משדרת לתושבי קוריאה הצפונית באמצעות גלים קצרים, וכן למדינות שכנות באמצעות גלים בינוניים. רוב שידורי התחנה מועברים ממשדר הממוקם כ-25 ק״מ מהעיר קוג׳אנג שבקוריאה הצפונית. שידורים נוספים מתבצעים גם מאתר שידור הממוקם בפיונגיאנג. בעבר, התחנה נהגה גם לכלול בשידוריה הודעת מוצפנות למרגלים צפון-קוריאנים ברחבי העולם. התנהלות זו הסתיימה להלכה בשנת 2000, בעקבות הפסגה הבין-קוריאנית הראשונה שהתקיימה באותה שנה. מרבית שידורי התחנה נפתחים במרווח אות, ולאחר מכן בהודעה מוקלטת: "זהו קולה של קוריאה". לאחר מכן, מנוגן המנון קוריאה הצפונית ונגינות לאומיות נוספות. בהמשך, מועבר דיווח חדשות מטעם סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, תוך התאמות נדרשות למדיום הרדיו. תקשורת המונים בקוריאה הצפונית Wood, James (2000). History of International Broadcasting. IET. ISBN 978-0-85296-920-5. מדיה וקבצים בנושא קול קוריאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קול קוריאה תיעוד של מספר הודעות מוצפנות ששודרו בתחנה עבור מרגלים-צפון-קוריאנים, בצירוף הסברים (באנגלית) ארכיון שידורי התחנה בשפה האנגלית "Voice of Korea mid-2014 schedule". 27 במרץ 2014. ארכיון מ-25 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Hoare, James E. (2012). "Voice of Korea". Historical Dictionary of Democratic People's Republic of Korea. London: Scarecrow Press. p. 395. ISBN 978-0-8108-7987-4. ארכיון מ-2017-11-27. Wood 2000, p. 158. Wood 2000, p. 20. Martyn Williams (29 באפריל 2011). "Kujang shortwave transmitter site". ארכיון מ-25 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
נשף האופרה של וינה

נשף האופרה של וינה (בגרמנית: Wiener Opernball) הוא אירוע שנתי הנערך בבית האופרה של וינה. תחילתה של מסורת הנשפים בווינה החלה בשנת 1814 כשראשי האריסטוקרטיה באירופה החלו לחפש אחר תרבות ובידור לאחר מלחמות נפוליאון. הנשף הראשון בבית האופרה נערך ב-1877, ולאחריו אורגנו גם נשפי מסכות. הנשף הראשון שנקרא "נשף האופרה", אורגן ב-1935, אך בשנים אחר כך הופסק להתקיים עקב מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה חודש הנשף. נשיא אוסטריה מגיע לנשף, והגעתו מלווה בדרך כלל בקולות חצוצרה. האירוע משודר בשידור חי בטלוויזיה האוסטרית. מדיה וקבצים בנושא נשף האופרה של וינה בוויקישיתוף היסטוריית הנשף (באנגלית) אודות הנשף The Vienna Opera Ball in the Vienna State Opera House, vienna-trips.at, ‏2017-08-28 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמילי ג'ויס

אמילי שאן ג'ויס (באנגלית: Emily Sian Joyce; נולדה ב-12 באפריל 1969) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'נט דוקינס בסדרה הקומית של ה-BBC "הגיבור שלי" בין השנים 1999 ל-2006. ג'ויס נולדה בווליץ' שבלונדון, אנגליה. היא הצעירה במשפחה בת שלוש בנות, שכולן בעסקי השעשועים בבריטניה. אמן אהבה את התיאטרון ונהגה לקחת את הבנות להצגות. בגיל 15 החליטה ג'ויס להצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער, ובתקופה זו עבדה במגזין ווג. בהמשך למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה. בגיל 17 הקימה והייתה סולנית של להקת "In Spite of All That". היא הייתה עם הלהקה במשך שלוש שנים. אחרי סיום לימודיה בבית הספר למשחק הצטרפה ג'ויס ללהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בדרמה "המפצח" של רשת ITV בה גילמה דמות של רוצחת. ב-1999 כיכבה בסדרת דרמה נוספת של ITV1 בשם "Grafters". ב-2003 שיחקה בתפקיד המפקדת של הבלשית הייברס בסדרה "חקירות המפקח לינלי". ג'ויס הופיעה בסדרה הקומית הבריטית "הגיבור שלי". היא גילמה את דמותה של ג'נט דוקינס, אחות במקצועה ובת זוגו של גיבור-העל תרמומן, שאותו גילם במקור ארדל או'הנלן ואחר כך ג'יימס דרייפוס. ב-2003 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השנייה של הסדרה "Ultimate Force" בתפקיד ניקי סטרונג. עוד ב-2003 שיחקה בתפקיד רוצחת סדרתית אנה מרצ'נד / שרה הרד בדרמת הפשע בשני חלקים של ה-BBC בשם "Messiah 2: Vengeance is Mine" בכיכובו של קן סטוט. ב-2007 הופיעה ג'ויס בפרק בסדרת הדרמה "מלון בבילון" בתפקיד אסטל. עוד שיחקה בדמות קייט בדרמה הקומית "Little Devil". במחצית הראשונה של 2008 שיחקה ג'וס במחזה "Happy Now?" מאת לוסינדה קוקסון בתיאטרון הלאומי בלונדון. באותה שנה הופיע בדרמה קומית בת שישה חלקים של ה-BBC בשם "חברים משותפים" בה גילמה את שרה פלטשר הבוסית של מרטין (מארק וורן). ב-2010 גילמה ג'ויס את ד"ר סנדרה פלמינג בסרט "חייל אוניברסלי - הדור הבא". באותה שנה הופיעה בתפקיד היועצת הפוליטית של ראש הממשלה, קלייר סאטון בעיבוד הבימתי של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה" מאת אנטוני ג'יי וג'ונתן לין. הצגת הבכורה של המחזה הייתה במאי 2010 בפסטיבל צ'יצ'סטר, ובספטמבר 2010 הועברה ההפקה לתיאטרון גילגוד בווסט אנד הלונדוני. ב-2011 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השביעית של דרמת בית הספר "דרך ווטרלו" בתפקיד ה-DJ ויו או'דונל. ב-2013 השתתפה ג'ויס בפרק "Down Among the Fearful" בסדרת הדרמה של ITV "לואיס" בדמות ג'יין גרייס. ב-2011 כיכבה ג'ויס בסרט טלוויזיה, ספיישל לחג המולד, של ה-BBC בשם "לפלנד". ג'ויס היא אם לשני בנים שנולדו בלונדון. אמילי ג'ויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי ג'ויס, באתר AllMovie (באנגלית) אמילי ג'ויס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Lapland – Christmas Special". The British Comedy Guide. נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
שנת הדרקון

האם התכוונתם ל... שנת הדרקון – שנה בלוח השנה הסיני שנת הדרקון (סרט) – סרט פשע אמריקאי משנת 1985
רותה קופפר

רותה קופפר (נולדה ב-6 במרץ 1964) היא עיתונאית, בעלת טור, עורכת ומבקרת טלוויזיה ישראלית. קופפר נולדה בירושלים. את רוב ילדותה עברה יחד עם משפחתה בארצות הברית, שם למדה בבית הספר היסודי. כילדה שהתה רבות באולפני אן-בי-סי בהם עבד אביה, ואהבה לצפות בטלוויזיה, דבר שלטענתה השפיע בהמשך חייה על כיוון הקריירה המקצועית שלה. כאשר חזרה קופפר עם משפחתה לישראל למדה בבית הספר הגימנסיה העברית רחביה בירושלים. במהלך שירותה בצה"ל הייתה קופפר קצינת ת"ש וח"ן (חיל נשים). השתחררה מצה"ל בדרגת סגן. קופפר כתבה במשך שנים רבות בעיתונות בישראל ועבדה בכלי תקשורת גדולים: עיתון "חדשות", ערוץ 2 בראשית דרכו, הייתה בעלת מדור טלוויזיה יומי במוסף גלריה בעיתון הארץ וכן עסקה בעבודות שונות נוספות בתחומי הכתיבה והעריכה, למשל בתרגום סרטים ועוד. קופפר החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1985 בעיתון חדשות. כסטודנטית לתואר ראשון עבדה במשרה מלאה בדסק החוץ ולאחר מכן כעורכת בדסק החדשות, וערכה את מוסף הקומיקס. בשנת 1987 החלה קופפר לעבוד באולפני הרצליה בתחום התרגום. בשנת 1990 הצטרפה קופפר לצוות של ערוץ 2 הניסיוני והייתה מתרגמת ותחקירנית בשני מגזיני החדשות הטלוויזיוניים: "שבע וחצי בעולם" ו"שמונה בערב". בשנת 1992 החלה לכתוב בעיתון "הארץ". בשלהי העשור השני של המאה ה-21, קופפר עובדת כעיתונאית עצמאית. היא כותבת בליברל, בכלכליסט, במגזיני TheMarker ועוד. קופפר מגישה תוכניות אירוח ופינות קבועות בתחום הטלוויזיה והקולנוע, מגישה פינה קבועה בנושא טלוויזיה ברדיו תל אביב. היא גם מגישה את ההסכת "המדריך" בתחנת הרדיו "כאן תרבות". הגישה פינה קבועה על טלוויזיה בתוכנית "מועדון תרבות" בכאן 11. משנת 2021 מגישה יחד עם אליחי וידל את הפודקאסט "קאש אנד טראש" ובספמבר 2023 החלה להגיש את הפודקאסט "סדרתיות" לצד גילי איזיקוביץ. קופפר היא בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בספרות אנגלית, ולמדה לתואר שני בתורת הספרות. במסגרת לימודים אלו זכתה קופפר למלגות לימודים באוניברסיטת סלמנקה, ובאוניברסיטת מדריד. קופפר מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה. מאמרי רותה קופפר, באתר "הארץ" פודקאסט המדריך, 12 בפברואר 2019 כל הטורים של רותה קופפר במגזין ליברל כל הטורים של רותה קופפר ב-TheMarker הפינה בהגשת רותה קופפר, ב-רדיו 103FM רותה קופפר באתר האינטרנט אידיבי כל הטורים של רותה קופפר באתר כלכליסט https://podcastim.org.il/המדריך/ רותה קופפר, ברשת החברתית פייסבוק רותה קופפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רותה קופפר, ברשת החברתית אינסטגרם רותה קופפר, ברשת החברתית LinkedIn רותה קופפר, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2004
גורים וחברים

גורים וחברים (באנגלית: Puppy Dog Pals) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי הרלנד ויליאמס. לסדרה הופקו 5 עונות ו-116 פרקים באורך 24 דקות, כאשר היא שודרה במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור החל מ-14 באפריל 2017 עד 20 בינואר 2023. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי באותה רשת שידור, כאשר פרקה הראשון שודר ב-15 בינואר 2018 והאחרון ב-31 במרץ 2023. שיר הפתיחה של הסדרה במקור בוצע על ידי אנדי בין ובעברית על ידי גילן שחף. העלילה עוסקת בשני כלבים תאומים, בינגו ורולי, אשר אוהבים לטייל בשכונה שלהם כאשר הבעלים שלהם בוב עוזב את הבית. בינגו (Bingo) — כלבלב אפרפר שחור בעל קולר כחול עם ברק. אחיו התאום של רולי. הוא המנהיג של רולי ושל עצמו. בינגו תמיד מוכן לצאת למשימות עם אחיו כדי לעזור למישהו נזקק. רולי (Rolly) — כלבלב חום בהיר בעל קולר אדום עם עצם זהב. אחיו התאום של בינגו. הוא מטופש ולא חכם כמו בינגו. אוהב ללעוס כל מה שהוא יכול למצוא. בוב (Bob) — הבעלים של בינגו, רולי, היסי וה.ה.א.ב. ממציא דברים חדשים. היסי (Hissy) — חתולה סגולה, שדואגת לבינגו ולרולי כמו אחות גדולה. בכמה פרקים, היא בסופו של דבר הולכת יחד עם בינגו ורולי אל המשימות שלהם. ה.ה.א.ב (A.R.F) — כלב רובוטי שבוב המציא. הדיבוב העברי בוים על ידי שרון בורגאוקר (בין השנים 2018-2020) ותומר שביט (משנת 2020 עד סיום הסדרה), והופק על ידי ענבר שטגר עזרא וטלי מוזס נתנאל (בין השנים 2018-2019). אתר האינטרנט הרשמי של גורים וחברים (באנגלית) "גורים וחברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גורים וחברים", באתר נטפליקס "גורים וחברים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גורים וחברים", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "גורים וחברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "גורים וחברים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
לוסיל גראהן

לוסיל אלקסיה גראהן-יאנג (בדנית: Lucile Alexia Grahn-Young ‏ 30 ביוני 1819 - 4 באפריל 1907) הייתה הבלרינה הדנית הראשונה שהשיגה פרסום בינלאומי ואחת הרקדניות הפופולריות של תקופת הבלט הרומנטי. גראהן למדה מגיל צעיר בבית הספר הדני המלכותי לתיאטרון בקופנהגן, דנמרק אצל אוגוסט בורנונביל. היא סיימה את לימודיה בתיאטרון באופן רשמי בשנת 1834, וקיבלה את התפקיד הראשי של אסטריד בבלט "ולדמאר" של בורנונביל בשנת 1835. היחסים בין בורנונביל לגראהן התחילו להחמיץ תוך זמן לא רב, משום שהיא השתוקקה לרקוד בבלט הנודע לתהילה של האופרה של פריז. בסופו של דבר ניתן לה היתר מלכותי לעזוב. לאחר יציאתה מדנמרק בשנת 1836, לא חזרה לשם שוב לעולם. בשנת 1839 הסתיימה התקופה שאושרה לגראהן באופן רשמי, והיא הוסרה מרשימות העובדים של הבלט המלכותי הדני; היא הופיעה אז עם בלט האופרה של פריז. משנת 1839 עד 1845 הרחיבה גראהן את בסיס קהל צופיה, ורקדה בכמה ערים גדולות, בהם לונדון, סנקט פטרבורג ומילאנו. בשנת 1845, הוכר מקומה בקרב הסולניות המקובלות של זמנה, כאשר הוזנה לרקוד את "פה דה קאטר" של ז'יל פרו לצד הרקדניות, שזכו כבר לפרסום, פאני צ'ריטו, קרלוטה גריזי ומארי טליוני. אחרי 1846, סיירה גראהן בחלק גדול מאירופה, לא רק כרקדנית, אלא גם כמפיקה של כמה בלטים, לרבות חידוש של "קטרינה" מאת ז'יל פרו, ואפילו מחזה פרי עטה, "בכחוס ואריאדנה". גראהן עברה להמבורג בשנת 1848 וגרמניה התחבבה עליה כל כך, עד שבנתה לה שם בית במינכן. גראהן פרשה מן הריקוד בשנת 1856 ונישאה לפרידריך יאנג. היא הורתה בלט, משנת 1858 עד 1861 בלייפציג, גרמניה ומ-1869 עד 1875 באופרת החצר של מינכן. היא מתה במינכן ב-1907, וציוותה את עזבונה הנכבד לעיר. מדיה וקבצים בנושא לוסיל גראהן בוויקישיתוף לוסיל גראהן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוסיל גראהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנציקלופדיה בריטניקה, "לוסיל גראהן" "לוסיל גראן-יאנג" (1907-1819), הוצאת Dansk kvindebiografisk leksikon (בדנית) "לוסיל גראהן" בלקסיקון ביוגרפי של דנמרק
וילי ו-וה

במיתולוגיה הנורדית, וילי (Vili) ו-וה (Vé) הם אחי האל אודין, בני בסטלה, בת בלת'ורן, ובּוֹר, בן בּוּרי. משמעות המילה וילי בנורדית עתיקה היא רצון. המילה וה בנורדית עתיקה מתייחסת לסוג של מקדש גרמאני. וילי ו-וה, ביחד עם אודין, הם שלושת האחים שהרגו את יימיר, הענק הראשון, יצרו ממנו את מרבית היקום ושמו סוף לשלטון הענקים. שלושת האחים הם גם הראשונים מהאייסיר. ניתן להשוות את האחים לזאוס, פוסידון, והאדס מהמיתולוגיה היוונית. מהשלושה, אודין הוא הבכור, וילי הוא האמצעי, ו-וה הוא הצעיר. לזוג בני האדם הראשונים, אסק ואמבלה, אודין העניק נשמה וחיים, וילי העניק את השכל ואת חוש המישוש, ו-וה את הפנים, הדיבור, השמיעה והראייה. מדיה וקבצים בנושא וילי ו-וה בוויקישיתוף
יוסף אלמושנינו

הרב יוסף בן יצחק אלמושנינו (1643, ירושלים, האימפריה העות'מאנית – 1689, ניקלשבורג, ממלכת הבסבורג) היה הרב הראשי של יהודי בלגרד בשנים 1668–1688. ב-1688 במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) כבש צבא ממלכת הבסבורג את בלגרד. הרב אלמושנינו ונכבדי הקהילה הובלו למעצר בניקלשבורג ושם בעודו במעצר, נפטר. יוסף אלמושנינו נולד בירושלים. צאצא של הרב משה אלמושנינו מסלוניקי ואחיינו (בן אחותו) של הרב יהודה לירמה מבלגרד. למד בישיבת בית יעקב אצל ישראל יעקב חגיז והיה חברותא של אברהם נתן בן אלישע אשכנזי. ב-1660 הגיע לבלגרד ולמד תחת הרב שמחה בן גרשון הכהן בישיבה אותה הקים דודו יהודה לירמה. ב-1661 נישא לבתו של הרב שמחה בן גרשון הכהן. ב-1668 יצא הרב שמחה בן גרשון הכהן לבודה, בה הוצעה לו משרת הרב הראשי. תחתיו מונה יוסף אלמושנינו לרב הראשי של בלגרד. באותה העת נחשבה בלגרד למרכז הלכה ופסיקותיו של הרב מופיעות בספרי שאלות ותשובות. אלמושנינו ניהל חליפת מכתבים ובהם התייעצויות הלכתיות עם משה בן חביב וצבי הירש אשכנזי. בתקופת כהונתו מתועדים ביקורי שדר"ים בבלגרד, כגון של הרב משה גאלנטי (השני). בתקופת כהונתו התחוללה שרפה גדולה בבלגרד ובמהלכה נשרפה ספריית בית המדרש ורבים מכתביו של הרב אלמושנינו עלו באש. הרב אלמושנינו הואשם לא אחת בשבתאות, וככל הנראה ניהל קשרים עם נתן העזתי. בתקופתו שלחה קהילת בלגרד שני שליחים אל שבתי צבי, ומתועד כי העתיק והפיץ מכתביו של נתן העזתי. לאחר מותו של שבתי צבי התיר הרב אלמושנינו את עגונתו יוכבד, לאחר שגבה עדויות אודות מותו. ב-1688 נכבשה בלגרד על ידי צבא ממלכת הבסבורג. הרב אלמושנינו ו-45 מנכבדי ועשירי הקהילה הובלו למעצר בניקלשבורג, במטרה להביא לפדיון שבויים בסכומי כסף גבוהים. ב-1689 בעודו בשביו, נפטר הרב אלמושנינו. כתביו נבזזו על ידי החיילים ההבסבורגים, נמכרו לעות'מאנים והובאו לקושטא. שם רכשו אותם בניו יצחק, יהודה ושמחה אלמושנינו, והוציאו אותם לאור בשני כרכים בשם "עדות ביהוסף" עם הסכמתו של רבי חיים אלפאנדרי. הכרך הראשון נדפס ב-1711 והשני ב-1733. גישה מקוונת לספר עדות ביהוסף באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה עדות ביהוסף, באתר אוצר החכמה יוסף בן יצחק אלמושנינו (1637-1688), דף שער בספרייה הלאומית לפי יצחק הכהן שלאנג נולד הרב אלמושנינו ב-1642 בסלוניקי. לפי שלמה רוזאניס נולד ב-1637 בבלגרד. בשני המקרים אין מקורות או תימוכין לטענות. מזכירו האישי של הרב אלמושנינו יוסף בן יעקב אבן-דאנון (אבנדאנה) מציין בכתביו כי הרב אלמושנינו נולד בירושלים ובעת פטירתו ב-1689 היה בן 46 שנים. הקהילה היהודית בבלגרד, חכמים, רבנים ודיינים, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988, עמודים 59-58. ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 61-55. הרב יוסף אלמושנינו, באתר encyclopedia.com (באנגלית). עדות ביהוסף באתר Hebrewbooks. ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, 2006, עמוד 70-66.
Can't Take That Away (Mariah's Theme)

Can't Take That Away (Mariah's Theme) (בעברית: לא יכול לקחת את זה (הנושא של מריה)) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי מתוך אלבומה Rainbow. השיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום ב-6 ביוני 2000. השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים שבפלנדריה. השיר נכתב על ידי קארי עצמה ודיאן וורן והופק על ידי קארי עצמה וצוות המפיקים ג'ימי ג'אם וטרי לואיס. הסינגל שוחרר כאיי-סייד של השיר "Crybaby" בלבד למען מדינות בודדות מה שמנע את ההצלחה שלו בעולם בין היתר. מבחינה מוזיקלית השיר הוא בלדת פופ ו-R&B אשר משלבת נגינה של כינור, פסנתר ואורגן. מבחינה לירית השיר מדבר על מימוש עצמי והגשמת חלומות מבלי שמשהו יעצור בעדנו. השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים בשל המילים לשיר וגם בשל השירה של קארי. מבחינה מסחרית השיר לא זכה להצלחה בגלל הפורמט בו הוא השתחרר ובגלל סיבות אחרות. אחד מהם היה ככל הנראה בגלל הסכסוך של קארי עם חברת התקליטים שלה שגרמה להם להמעיט בניסיון לקדם את השיר. הוא הגיע בשיאו למקום ה-40 בולוניה, למקום ה-45 באיטליה ולמקום 65 בהולנד. בארצות הברית השיר לא הצליח להיכנס למצעד הרשמי של המדינה בשל החוק ששירים שמשתחררים כבי-סייד לא יכולים להיכנס למצעד, אך השיר הגיע למקום ה-6 במצעד שירי הדאנס קלאב של המדינה. לשיר יצאו שני קליפים. בשני הקליפים מראים 5 סיפורים אמיתיים של אנשים אשר מספרים על הכאב והתעללות הרגשית שחוו ואיך השיר עזר להם להתגבר על כך. בנוסף השיר מלווה גם בסיפורים של ספורטאים אשר הגשימו את חלמיותיהם כנגד כל הסיכויים. לקליפ זה יצאו 2 גרסאות כאשר בגרסה אחת מריה מביטה מבעד חלון גדול על קשת בענן ואילו בגרסה השנייה רואים אותה יוצאת אל עבר מרפסת ומשקיפה ממנה אל העיר. על מנת לקדם את השיר הופיעה איתו קארי בתוכנית The Today Show ובתוכנית The View ובהמשך גם בסיבוב ההופעות "Charmbracelet World Tours". מידע על הסינגל "Can't Take That Away (Mariah's Theme)‎" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Can't Take That Away (Mariah's Theme)‎" באתר Discogs סרטון השיר "Can't Take That Away (Mariah's Theme)‎" באתר יוטיוב השיר במצעד שבפלנדריה
דב קרן

דב קרן (נולד ב-15 בינואר 1950) הוא מפיק ישראלי, הפיק בפועל עשרות סרטי קולנוע ישראליים וזרים. בשנת 2008 הקים את חברת ההפקות "מכלול הפקות", במסגרתה הפיק את דרמת הטלוויזיה "באזז" בבימויו של אלי כהן, שהפכה במרוצת השנים לסרט חובה בבתי ספר, ושימשה כמקדם לדיון בנושא אלימות ועבריינות נוער בישראל. במהלך הקריירה שלו הפיק מספר סדרות טלוויזיה והצגות תיאטרון. מאחורי הסורגים 2 (1992) - הפקה בפועל בשם האהבה (1994) לי הכתיבה היא בית (1998) - סרט תעודה[דרוש מקור] באזז (1998) מפריח היונים (2013) מחלקת הפקה: אלכס חולה אהבה (1986) -ניהול אתרי צילום מדיה וקבצים בנושא דב קרן בוויקישיתוף דב קרן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דב קרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דב קרן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דב קרן, באתר ספר הקולנוע הישראלי אתר הבית של מכלול הפקות ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.