צ'ינגיז אייטמטוב

צ'ינגיז אייטמטוב (קירגיזית: Чыңгыз Айтматов;‏ 12 בדצמבר 1928, קירגיזסטן - 10 ביוני 2008, גרמניה) היה סופר שכתב יצירות בקירגיזית וברוסית, שקצתן תורגמו לעברית, הנחשב לאחד הסופרים החשובים של ארצו קירגיזסטן. נקרא על שמו של ג'ינגיס חאן. אייטמטוב נולד ב-1928 לנגינה וטורקול אייטמטוב שהיו עובדי ציבור ואחזו במשרות שונות במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, בשנת 1937 בזמן שלטון האימים של סטלין נאסר אביו במוסקבה נאשם ב"בורגנות לאומנית" והוצא להורג. כשהיה בן 14 הפסיק אייטמטוב את לימודיו והחל לעבוד בעבודות שונות בן השאר היה עוזר המזכיר של סובייט הכפר, גובה מיסים, עוזרו של מהנדס, סבל ועוד. ב-1951 נשא לאישה את קרס שאמשיבב (Keres Shamshibaev), ואיתה נולדו לו שלושה בנים ובת אולם נישואיו לא נמשכו זמן רב והוא נישא בשנית ב-1981 למריה אורמטוב. אייטמטוב סיים את הפקולטה לזוֹאוֹטכניקה במכון לחקלאות בקירגיזסטן והחל לעבוד כמומחה לחיות משק, בין 1956 ל-1958 למד במכון גורקי לספרות במוסקבה, ב-1958 החל לכתוב בפראבדה וכתב שם עד 1966. ב-1959 הצטרף למפלגה הקומוניסטית והמשך דרכו רצופה בתפקידים בשדה הפוליטיקה והרוח בין השאר מילא את התפקידים הבאים: יושב ראש אגודת הקולנועים (1964–1985) ויושב ראש אגודת הסופרים בקירגיזסטן (החל מ-1985), חבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בקירגיזסטן, ציר בסובייט העליון של ברית המועצות, חבר מועצת הנשיאות ויועץ למיכאל גורבצ'וב נשיא ברית המועצות, שגריר רוסיה ללוקסמבורג ועוד. בערוב ימיו שימש אייטמטוב כשגריר קירגיזסטן בבלגיה, באיחוד האירופי, בנאט"ו, באונסק"ו, בהולנד ובלוקסמבורג, והתגורר בבריסל. אייטמטוב היה חבר האקדמיה האירופית לאמנות ומדעים, וחבר באקדמיה למדעים של קירגיזסטן. הוא נפטר ב-10 ביוני 2008. אייטמטוב החל את עבודתו האמנותית בתרגום מספר ספרים מרוסית לקירגיזית, לעוגמת נפשו גילה לאחר התרגום שאלו כבר תורגמו לפני כן, בין 1952 ל-1954 פרסם אייטמטוב שני ספרים ברוסית: "נער העיתונים דיזיניו" ו"אשים" ב-1954 פרסם את סיפורו הראשון בקירגיזית "גשם לבן". בשנת 1958 פרסם את סיפורו "ג'מילה" וזכה בזכותו לפרסום והערכה גם בארצות המערב. הסופר והמשורר הצרפתי, לואי אראגון אף הגדיל וכינה את הסיפור: "סיפור האהבה היפה בעולם". ב-1963 זכה בפרס לנין על קובץ סיפוריו "סיפורי ערבה והר" שהכיל בין השאר את "ג'מילה", כמו כן זכה בפרס המדינה על הנובלה שלו "שלום גלוסארי". ב-1993 זכה בפרס אוסטריה לספרות אירופאית. אייטמטוב כתב הן בקירגיזית והן ברוסית, אך עם השנים קטן נפח הכתיבה שלו בקירגיזית. יצירותיו המרכזית: "מעבר קשה" A Difficult Passage -1956 פנים מול פנים, face to face, 1957 ג'מילה 1958 . ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2005. אהובתי במטפחת האדומה, 1961. ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2007. המורה הראשון, 1962 The first teacher סיפורי ערבה והר -1963 שלום גולסארי 1967. אונייה לבנה 1970. הטיפוס על הרי פוג'י, 1970 The Ascent of Mt. Fuji כלב מנומר רץ על חוף 1975. והיום איננו כלה, 1980, לספר התווסף פרק בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות. ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומם של דינה מרקון ואמציה פורת. הגרדום (1985) - ראה אור בעברית בהוצאת זמורה ביתן ב-1993. Scaffold ,1988 נמר השלג (הכלה הנצחית), 2006. בשנת 2012 ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומה של דינה מרקון. מדיה וקבצים בנושא צ'ינגיז אייטמטוב בוויקישיתוף צ'ינגיז אייטמטוב, ברשת החברתית פייסבוק צ'ינגיז אייטמטוב, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ינגיז אייטמטוב, ברשת החברתית Goodreads צ'ינגיס אייטמטוב, פרק 1 - נמר השלג, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2012 שהם סמיט, סיפורו של נהג שסטה מהדרך, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007 יובל אביבי‏, גזוז בקולחוז, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2005 לירז אקסלרד, מרוסיה באהבה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2005 רז יובן, סע, סע, באתר ynet, 5 בדצמבר 2005 ג'מליה מאת צ'ינגיס אייטמטוב, לאה ברץ לילך וולך, סקיני צ'ינגיס, באתר nana10‏, 5 בספטמבר 2007 אסתי סגל, ‏והיום איננו כלה / צינגיס אייטמטוב, באתר גלובס, 14 במאי 2008 ברוס ובר, הניו יורק טיימס, עכבר העיר אונליין, מת הסופר צ'ינגיס אייטמטוב, באתר הארץ, 16 ביוני 2008 אריק גלסנר, על "נמר השלג", של צ`ינגיס אייטמטוב, באתר מבקר חופשי, 5 בנובמבר 2012, פורסם במדור לספרות ב"שבעה לילות" של "ידיעות אחרונות" עמיחי שלו, "נמר השלג": בין העולם, לעולם השלישי, באתר ynet, 28 באוקטובר 2012 צ'ינגיז אייטמטוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'ינגיז אייטמטוב (1928-2008), דף שער בספרייה הלאומית אחרית דבר מאת נתן זך ב"ג'מילה", צ'ינגיס אייטמטוב, הוצאת עם עובד, 2005, (עמ' 96)