laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טלוסה (לבנון)

טלוּסָה (בערבית: طلوسة) הוא כפר שיעי בלבנון ששייך לנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה. לפי פאלמר, מקורו של שם היישוב הוא בשם פרטי. הכפר שוכן בגובה כ-520 מטר מעל פני הים, מדרום לכפר בני חיאן, וממזרח למג'דל סלם, כ-7 קילומטר מצפון-מערב למרגליות, כ-23 קילומטר מדרום-מערב למרג' עיון, וכ-35 קילומטר ממזרח לצור. בשנת 1881 ביקרה במקום משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל ובדו"ח נכתב: "כפר קטן, בנוי מאבן, המכיל כ-100 מתואלים, ממוקם על ראש גבעה, ומוקף בשטחים חקלאיים, מים מסופקים מבארות ובורות מים". בתאריך 31 אוקטובר 1948 נכבש היישוב על ידי צה"ל ללא קרב, במסגרת "מבצע חירם". ב-4 במרץ 1992 נהרג חבר צד"ל אחד וחמישה נפצעו במארב בכביש טלוסה. למחרת פשט צה"ל על הכפר, חיפש בבתים ועצר תושבים של הכפר. יוניפי"ל הגיש תלונה לישראל לאחר שחיילי צה"ל מנעו ממשקיפי יוניפי"ל להיכנס לכפר כדי לבדוק את מצב התושבים. ב-25 ביוני 1998 הופעל מטען צד נגד כוח צה"ל שעשה את דרכו למארב, סמוך ליישוב. כתוצאה נהרגו שני חיילי צה"ל ונפצעו ארבעה. במהלך מלחמת לבנון 2006, מטוסי קרב ישראליים הרגו שלושה מתושבי הכפר. מלחמת חרבות ברזל במהלך מלחמת חרבות ברזל תקף צה"ל עמדות ומאחזים של חזבאללה בכפר ובסביבתו, מספר פעמים. Palmer, E.H., The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E., Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 33 Conder, C.R.; Kitchener, H.H, The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1., London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 90 טלוסה | מפת אתרי מלחמת העצמאות Pro-Israeli militiaman killed in attack - UPI Archives, UPI עמית אסולין, באתר www.izkor.gov.il , Human Rights Watch, Report on Civilian Casualties in Lebanon during the 2006 War, Journal of Palestine Studies, 2008, עמ' 101 דיווח בלבנון: בית הותקף באזור טלוסה שבדרום המדינה, באתר ynet, 12 בפברואר 2024 2 פעילי חיזבאללה חוסלו בתקיפה בכפר טלוסה בדרום לבנון הערב
מול נבו

מיקום הבסיס (למפת הרי ירושלים מוגדלת)   מול נבו (למפת הרי ירושלים רגילה)   מול נבו (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מול נבו (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מול נבו מול נבו (נקרא גם מחנה נבו) הוא בסיס צבאי שהוקם בשנת 1983 כהיאחזות נח"ל וכיום מחנה צה"ל מדרום-מזרח ליריחו, הממוקם סמוך לצומת אלמוג על כביש 90 ולמקומו הקודם של קיבוץ בית הערבה. בספטמבר 2017 הבסיס עבר שיפוץ רב, ונמצא כיום בשימוש גדוד 47, "לביאי הבקעה". ב-5 באפריל 1981 דנה ועדת השרים להתיישבות בהקמת יישוב בבית הערבה ב' - מול נבו. ביוני 1981 החליטה ועדת השרים לענייני ביטחון להקים שלושה האיחזויות נח"ל, בהם מול נבו. היאחזות הנח"ל הוקמה בסוף 1983 וטקס העלייה על הקרקע התקיים במרץ 1984. המחנה נקרא על שם מיקומו מול הר בעבר הירדן המזרחי, שיש המשערים שהוא הר נבו. צמוד לבסיס שוכן היישוב בית חגלה המכונה גם "רואה נבו". בשנת 2002 הוקמה חברת הדרכה למסעות לפולין בשם מול נבו על ידי בוגרי תנועות נוער אשר שרתו בבסיס הנח"ל, באותו שם. בספטמבר 2017 בסיס מול נבו נלקח בחסות גדוד 47, "לביא הבקעה", על ידי חיילי המחזור הראשון של הגדוד ומשמש כבסיס האם של הגדוד. יאיר דואר, לנו המגל הוא החרב (ב), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997, עמ' 158–160 מול נבו, באתר הנח"ל סדר היום לישיבת הועדה להתיישבות המשותפת לממשלה ולהסתדרות הציונית העולמית, באתר ארכיון המדינה, עמוד 5 מול נבו על הקרקע, מעריב, 18 במרץ 1984 בית חגלה אתר חברת מול נבו ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאימה פרס

יאימה פרס טֶיֶיס (בספרדית: Yaime Pérez Tellez; נולדה ב-29 במאי 1991) היא אתלטית קובנית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת עולם (דוחה 2019) בזריקת דיסקוס. פרס נולדה בסנטיאגו דה קובה שבקובה. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביולי במונקטון שבניו ברנזוויק, קנדה, זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.01 מטר. באולימפיאדת לונדון שנערכה באוגוסט סיימה במקום 29 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.87 מטר. באליפות העולם שנערכה באוגוסט במוסקבה שברוסיה סיימה במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.39 מטר. במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו בנובמבר בחלפה שבמקסיקו זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.42 מטר. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ביולי בטורונטו שבקנדה זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.99 מטר. באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.46 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום האחרון בגמר זריקת דיסקוס לאחר שלא קבעה תוצאה. באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.82 מטר. במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו ביולי בברנקייה שבקולומביה זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 66.00 מטר. באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים שנערכה באוגוסט בטורונטו זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 61.97 מטר. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באוגוסט בלימה שבפרו זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 66.58 מטר. באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.17 מטר, לפני בת ארצה דניה קבאיירו (68.44 מטר) וסנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (66.72 מטר). באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.72 מטר, אחרי ולארי אולמן מארצות הברית (68.98 מטר) וקריסטין פודנץ מגרמניה (66.86 מטר). באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.07 מטר. בתחרות שנערכה ב-13 באפריל בארצות הברית קבעה שיא קובה חדש של 73.09 מטר בזריקת דיסקוס. זריקת דיסקוס: 73.09 מטר (2024) מדיה וקבצים בנושא יאימה פרס בוויקישיתוף יאימה פרס, ברשת החברתית פייסבוק יאימה פרס, ברשת החברתית אינסטגרם יאימה פרס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יאימה פרס, באתר olympedia.org יאימה פרס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית יאימה פרס, באתר ליגת היהלום יאימה פרס, באתר Track and Field (נשים)
וולטר זנגה

וולטר זנגה (באיטלקית: Walter Zenga; נולד ב-28 באפריל 1960), הוא כדורגלן עבר איטלקי, שוערן של אינטר מילאנו ונבחרת איטליה בכדורגל, וכיום מאמן. זנגה החל את הקריירה שלו בנוער של אינטר, אך נשלח לשחק מספר שנים בליגות הנמוכות, לפני שחזר לקבוצה ב-1982. שנה לאחר מכן הוא כבר היה השוער הראשון של אינטר, תפקיד אותו מילא במשך אחת עשרה שנים. עם אינטר הוא זכה באליפות ("סקודטו") ב-1988–1989 ופעמיים בגביע אופ"א. הזכייה השנייה בגביע אופ"א הייתה ב-1994, בעונתו האחרונה במועדון. זנגה היה שוערה הראשון של נבחרת איטליה, המארחת במונדיאל 1990. הוא הצטיין בטורניר ואיטליה סיימה אותו במקום השלישי. זנגה שבר את שיא הדקות הרצופות של שער נקי במונדיאל 1990, שהחזיק לפניו פיטר שילטון האנגלי. שיאו עומד על 518 דקות, קצת פחות משישה משחקים. לאחר שעזב את אינטר שיחק זנגה מספר שנים נוספות באיטליה. לאחר מכן עבר לשחק ב-MLS שבארצות הברית. ב-1997 חזר לאיטליה כדי לשחק באופרת סבון, בה כיכבה גם אשתו. ב-1999 שב לשמש מאמן-שחקן ב-MLS, בהתחילו בכך את קריירת האימון שלו. מאז שימש זנגה מאמן בליגת העל הרומנית, קודם של נאציונל בוקרשט ואחר כך של סטיאווה בוקרשט. לאחר שפוטר מתפקידו בסטיאווה עבר לאמן את הכוכב האדום בלגרד בסרביה, איתה זכה בדאבל. בעונת 2006–2007 הוא אימן את גזיאנטפספור הטורקית. לאחר תקופה קצרה באיחוד האמירויות, שם אימן את אל-אין המקומית, חזר לליגה הרומנית (הפעם בדינאמו בוקרשט) וקיבל את ההזדמנות לאמן במולדתו. בעונת 2008–2009 הוא אימן את קטאניה והוביל אותה לעונה הטובה בתולדותיה, ללא מאבקי הישרדות. בסיום העונה החליט זנגה להתקדם לקבוצה חזקה יותר ובחר ביריבה השנואה מסיציליה, פאלרמו. פתיחת עונה לא טובה, גרמה לפיטוריו, אך הסגל שבנה הקדים את יובנטוס ורק במחזור הסיום הפסיד לסמפדוריה (של אוהד אינטר אחר, אנטוניו קאסנו) את הכרטיס לליגת האלופות. אף על פי שלא הסתיר בעבר את רצונו לאמן את אינטר, ולמרות היותו סמל ענק בעיני האוהדים (שתגובתם למראו של זנגה בחגיגות המאה של המועדון, במרץ 2008, אמרה הכל), חוסר הסבלנות של נשיא פאלרמו ופיטוריו מהמועדון היו בעוכריו כאשר אינטר חיפשו מאמן בסיום עונת הטרבל בקיץ 2010. רפאל בניטס נבחר לתפקיד וזנגה המשיך את עבודתו בסעודיה, בקבוצת א-נסר. לאחר חצי שנה עבר לקבוצת א-נסר מאיחוד האמירויות, בהמשך עבר לאל-ג'זירה מאותה הליגה. ביוני 2015 חזר לאיטליה לקבוצת סמפדוריה ופוטר מתפקידו לאחר כמה חודשים. לאחר חודש חזר למזרח התיכון לקבוצת אל שבאב לשלושה חודשים. ביולי 2016 מונה למאמנה של וולברהמפטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ, ממנה פוטר לאחר שלושה חודשים. בדצמבר 2017 מונה למאמן קרוטונה. מדיה וקבצים בנושא וולטר זנגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולטר זנגה וולטר זנגה, באתר Transfermarkt וולטר זנגה, באתר WorldFootball.net וולטר זנגה, באתר National Football Teams וולטר זנגה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
צ'ארלס הולנד

צ'ארלס הולנד (באנגלית: Charles Holland;‏ 27 בדצמבר 1909 – 7 בנובמבר 1987) היה זמר טנור ושחקן אמריקאי. צ'ארלס הולנד נולד בנורפוק, וירג'יניה, ב-27 בדצמבר 1909. אחיו הבכור של חצוצרן הג'אז פיניוטס הולנד, החל ללמוד שירה בגיל 14. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שר בתזמורות הג'אז של בני קרטר ופלצ'ר הנדרסון. עם האחרון, הקליט את האלבום "Harlem Madness" משנת 1934 (Victor 21699). הוא גם הופיע בתיאטראות מוזיקליים, סייר עם מקהלת הול ג'ונסון והייתה לו תוכנית רדיו משלו ב-NBC במשך 13 שבועות. הולנד עבר ללוס אנג'לס, שם למד אצל מיי האמאקר הנלי וג'ורג' לה פיר, ואצל קלייד בראוורס בניו יורק. בשנים שלאחר מכן היו לו תפקידים במחזה "The Green Pastures" מאת מארק קונלי (1936, לא זוכה לקרדיט, ייתכן כסולן במקהלת הול ג'ונסון) ובסרט "Hullabaloo" (1940). בסופו של דבר, הולנד עבר מוזיקלית למוזיקה קלאסית, והופיע ב"ארבעה קדושים בשלושה מעשים" מאת וירג'יל תומסון (1928); "Run, Little Chillun" מאת הול ג'ונסון (1933); ו"The Airborne Symphony" מאת מארק בליצשטיין (1946). לרגל הופעת הבכורה שלו בקונצרט באולם העיירה בעיר ניו יורק בשנת 1940, רוס פרמנטר שיבח אותו בניו יורק טיימס: "אמן מעודן ועדין עם קול קל שהיה מתוק ונכון." בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 המשיך הולנד להופיע בקונצרטים ובאופרות, תוך שהוא מלמד שירה בניו יורק. הוא הופיע גם במספר תוכניות טלוויזיה, כולל "The Ed Sullivan Show" ו-"The Voice of Firestone". בשנת 1964, הוא הקליט אלבום עם הזמרת הסופרן מריון אנדרסון, "An Evening with Marian Anderson and Charles Holland" (RCA Victor LM-2728). הולנד מת באמסטרדם, הולנד, ב-7 בנובמבר 1987, בגיל 77. צ'ארלס הולנד היה זמר טנור מוכשר עם קריירה מגוונת. הוא היה ידוע בקולו היפה ובפרשנות המוזיקלית שלו. הוא עשה תרומה משמעותית לעולם המוזיקה הקלאסית והג'אז, והוא ממשיך להיות מוערך על ידי חובבי מוזיקה ברחבי העולם. Harlem Madness (1934) - עם תזמורת פלצ'ר הנדרסון An Evening with Marian Anderson and Charles Holland (1964) - עם מריון אנדרסון מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס הולנד בוויקישיתוף צ'ארלס הולנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ארלס הולנד, באתר AllMovie (באנגלית) צ'ארלס הולנד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צ'ארלס הולנד, באתר AllMusic (באנגלית) צ'ארלס הולנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ארלס הולנד, באתר Discogs (באנגלית)
אבל א-סקי

אִבּל א-סָּ֫קִי (בערבית: ابل السقي) הוא כפר לבנוני בנפת מרג' עיון, מחוז א-נבטיה. פירוש המילה "אבּל" הוא אדמה פורייה, והפירוש של "סָקי" הוא מוּשקֶה, כלומר שם היישוב הוא אדמה פורייה ומושקית.[דרוש מקור] הכפר שוכן כ-10 קילומטר צפונית למטולה, כ-6 קילומטר מזרחית למרג' עיון. בשנת 1875 כתב ויקטור גרן כי זהו כפר "ניכר בגודלו", מאוכלס על ידי כ-1,000 תושבים, מהם כ-700 היו יוונים והשאר, ככל הנראה, דרוזים. צפונית-מערבית לכפר היה נחל שופע. עם נסיגת כוחות צה"ל מלבנון בסיום מבצע ליטני, הפגינו נוצרים, תושבי הכפר, נגד הנסיגה. לאחר הקמת יוניפי"ל, הוקם ליד הכפר, הבסיס של החיילים מצבא נורווגיה. בשנת 1999 הם הוחלפו בגדוד של הצבא ההודי. ב-2 במרץ 1999 נהרג מפקד יק"ל, תא"ל ארז גרשטיין, מפגיעת מטען צד בכביש בין אבּל א-סקי לכַּאוּכַּבַּא. יחד אתו נהרגו גם שני החיילים וכתב שנסעו ברכב. מדיה וקבצים בנושא אבל א-סקי בוויקישיתוף Guérin, V., Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine . Vol. 3: Galilee, pt. 2, Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 283 ש. וייס, ש, גנוסר, ⁨נוצרים הפגינו בעת נסיגת צה"ל, באתר עיתון דבר, באתר: www.nli.org.il, ‏12 אפריל 1978 (באנגלית)
אקורה (ניגריה)

אקורה (באנגלית:Akure) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת אונדו שבדרום מערב ניגריה. נכון ל-2024, אוכלוסייתה מוערכת בכ-774,000 נפש. בפאתי אקורה התגלו פטרוגליפים לפני התקופה המזוליתית. כמו כן התגלה שלד של הומו ספיינס - העתיק ביותר שנמצא אי פעם במערב אפריקה עד כה, שמוערך כבן 11,000 שנים. לאקורה שתי תחנות טלוויזיה ושמונה תחנות רדיו: אקורה נחשבת למרכז חקלאי אזורי. הגידולים העיקריים הם קקאו, יאם, מניהוט מצוי, תירס, טבק, כותנה, אורז, שעועית ודוחן. המצב הדתי באקורה נחשב למגוון במיוחד. הנצרות, האסלאם ודת היורובה המסורתית הן הדתות הנפוצות. מדיה וקבצים בנושא אקורה בוויקישיתוף [1] A millennium City (אורכב 13.06.2010 בארכיון Wayback Machine) "Akure | Location, Facts, & Population | Britannica". www.britannica.com (באנגלית). נבדק ב-2022-05-16.
בלאט (מרג' עיון)

בְּלָאט (בערבית: بلاط) הוא כפר בלבנון ששייך לנפת מרג' עיון במחוז א-נבטיה. הכפר בלאט שוכן מזרחית לנהר הליטני, כ-2 קילומטר צפונית לדיבין, כ-3 קילומטר צפונית למרג' עיון וכ-15 קילומטר מזרחית לא-נבטיה, בגובה ממוצע של 680 מטר מעל פני הים. בשנת 1838 צוין שתושבי הכפר הם מתואלים. ב-10 באוגוסט 2006 נכנסו כוחות צה"ל אל הכפר. בשנת 2014 הופיעו בפנקס הבוחרים של הכפר 2,308 בעלי זכות בחירה. מהם כ-80% שיעים וכ-20% נוצרים. מדיה וקבצים בנושא בלאט בוויקישיתוף Robinson, E.; Smith, E., Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838. Vol. 3., Boston: Crocker & Brewster, 1841, עמ' 137 YNET, שירות (2006-08-10). "צה"ל חוזר למרג'-עיון; קרבות קשים". Globes. נבדק ב-2024-04-20. أسماء العائلات في بلدة بلاط، قضاء مرجعيون، محافظة النبطية في لبنان, إعْرَفْ لبنان
מרגילן

מרגילן (באוזבקית: Margʻilon/Марғилон; ברוסית: Маргилан; בפרסית: مرغیلان, תעתיק מדויק: מרע'ילאן) היא עיר במחוז פרגנה שבמזרח אוזבקיסטן. העיר ממוקמת בדרום-מזרח עמק פרגנה, למרגלות רכס אלאי (אנ'), כ-10 ק"מ צפון-מערבית לעיר פרגנה, בגובה 487 מטר מעל פני הים. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 246,650 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה במחוז פרגנה ולעשירית באוזבקיסטן כולה. על פי האגדה, מרגילן נוסדה על ידי אלכסנדר מוקדון, ומשם שמה. למרות זאת, ישנן טענות שאלכסנדר מוקדון לא היה באזור זה מעולם, וכי נקודת הקיצון של התפשטותו במרכז אסיה הייתה העיר ח'וג'נד, השוכנת 235 קילומטר מערבית למרגילן. מרגילן היא אחת הערים העתיקות בעמק פרגנה. בשנים 1994–2004 עבדו בעיר עובדי המכון לארכאולוגיה של אוזבקיסטן, וחשפו את קיומה של חקלאות שלחין מהמאות ה-4 וה-3 לפני הספירה. העיר ממוקמת בדרום עמק פרגנה, שעל דרך המשי ההיסטורית. מרגילן ידועה במשי שלה עוד מהמאה ה-10. בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, דיוויזיית הרגלים ה-9 של צבא אנדרס הפולני הוצבה במרגילן, לפני שפונתה מאוזבקיסטן כדי להילחם נגד גרמניה הנאצית. מאז קיים במרגילן בית קברות צבאי פולני. מרגילן מהווה מרכז לייצור בדי משי עוד מימי קדם. עד היום ישנם מפעלים לייצור משי בעיר. כיום המגזרים הכלכליים המשמעותיים הם הסחר העירוני ותושבים רבים עובדים במגזר הציבורי. בשנות ברית המועצות נבנתה בעיר טחנת משי, בית חרושת לאמנות ותפירה, מפעלים לתיקון-מכני, ייצור טרקטורים, עיבוד עץ, מפעלי יציקה לברזל ומפעלי חלב. אתר האינטרנט הרשמי של מרגילן מדיה וקבצים בנושא מרגילן בוויקישיתוף Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de "Маргилан расположен на юге Ферганы - Samarkand Tours Operator". 2021-02-13. אורכב מ-המקור ב-2021-02-13. נבדק ב-2023-10-26. "Margilan, Uzbekistan". נבדק ב-3 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Ziółkowska, Ewa (2002). "Polskie groby w Uzbekistanie i Kazachstanie. W 60. rocznicę polskiego wychodźstwa z ZSRR". Wspólnota Polska (בפולנית) (3–4 (116–117)): 65. ISSN 1429-8457. ערך זה הוא קצרמר בנושא אוזבקיסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוקנד

קוקנד (באוזבקית: Qoʻqon/Қўқон; ברוסית: Коканд; בפרסית: خوقند, תעתיק מדויק: ח'וקנד) היא עיר במחוז פרגנה שבמזרח אוזבקיסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 303,620 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז פרגנה ולשביעית באוזבקיסטן כולה. העיר שוכנת בקצה הדרום-מערבי של עמק פרגנה, כ-170 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טשקנט, כ-120 ק"מ דרום-מערבית לאנדיז'ן וכ-70 ק"מ מערבית לפרגנה. קוקנד נמצאת בצומת הדרכים של שני דרכי הסחר העתיקות העיקריות לתוך עמק פרגאנה וכתוצאה מכך, קוקנד הוא צומת התחבורה העיקרי בעמק פרגנה. ההתיישבות באזור קוקנד החלה עוד במאה הראשונה או השנייה לספירה לכל המאוחר. שושלת האן של סין כבשה את העיר כולה במאה ה-1 לפנה"ס. מאוחר יותר הערבים כבשו את האזור משושלת טאנג. העיר קוקנד היא אחת הערים העתיקות ביותר באוזבקיסטן והיא ממוקמת בחלקו המערבי של עמק פרגאנה. העיר אוזכרה עוד בימי הביניים כנתיב משמעותי בדרך המשי. האזכור הראשון לעיר הוא עוד מהמאה ה-10. האימפריה המונגולית כבשו את קוקנד והחריבו אותה במאה ה-13. העיר הנוכחית החלה כמבצר בשנת 1732 שנקרא אסקי-קורגן. ב-1740 קוקנד הפכה לבירת הממלכה האוזבקית ח'אנות קוקנד. קוקנד שימשה גם כמרכז הדתי האזרי של העמק עם מאות מסגדים. הכוחות האימפריאליים של האימפריה הרוסית בפיקודו של מיכאיל סקובלב כבשו את העיר ב-1883, שהפכה אז לחלק מטורקמניסטן הרוסית. קוקנד נחשבת למרכז לייצור דשנים, כימיקלים, מכונות, מוצרי כותנה ומוצרי מזון. במהלך העשורים האחרונים נבנו בעיר רבעים, מבני ציבור חדשים, מבני מגורים רבים, חנויות, בתי קפה, מסעדות ומיזמים אחרים במגזר הפרטי. קוקנד נחשבת גם למרכז אקדמי חשוב באזור. מדיה וקבצים בנושא קוקנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוקנד Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de "Kokand, Uzbekistan". נבדק ב-30 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
מעבר סלאח א-דין

מעבר סלאח א-דין הוא מעבר גבול בין רצועת עזה למצרים, הפועל מפברואר 2018 ומשמש להעברת סחורות בין מצרים לרצועת עזה. המעבר נמצא כארבעה ק"מ ממערב למעבר רפיח. לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, בדצמבר 2019 עברו דרך מעבר זה 1,017 משאיות (לא כולל מכליות דלק). בשנת 2021 עברו במעבר זה כמאה משאיות מדי יום, ללא פיקוח על תכולתן. חמאס גבה את המכס על הסחורות שיובאו ממצרים. אוהד חמו, ‏חשיפה – המעבר הסודי שמאפשר לעשרות משאיות להיכנס ממצרים לעזה ללא כל פיקוח, באתר ‏מאקו‏, 28 ביוני 2021 ספיר ליפקין, ‏בדרך לסחר חופשי בין עזה למצרים: התעצמות הכלכלה או פתח לטרור?, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2022 Neri Zilber, New Gaza Crossing Raises Questions About Blockade Policies, The Washington Institute for Near East Policy, Oct 23, 2019 רצועת עזה – מפת תנועה וגישה, באתר גישה – מרכז לשמירה על הזכות לנוע, ינואר 2020 GAZA CROSSINGS’ OPERATIONS STATUS: MONTHLY UPDATE, OCHA – United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs, ‏December 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטורין

מטורין (בספרדית: Maturín) היא בירת מדינת מונגס שבוונצואלה. העיר נוסדה ב-7 בדצמבר 1760 על ידי המיסיונר הפרנציסקני לוקאס דה סרגוסה. עם זאת, יש הטוענים שהעיר נוסדה עוד בשנת 1722. העיר נקרא על שמו של צ'יף ילידי מקומי שנהרג בעימות עם הספרדים ב-1718. מטורין היה בצד הרפובליקני במהלך הכרזת העצמאות של ונצואלה ב-5 ביולי 1811. חמישה קרבות משמעותיים התרחשו בעיר בשנים 1813-1814. מטורין צמחה באיטיות במהלך המאה ה-19 עקב מלחמות אזרחים שהרסו את תעשיות והחקלאות המקומיות וכןמחלות קטלניות (כגון מלריה וקדחת צהובה) שהועברו על ידי יתושים. בשנת 1909 הפכה מטורין לבירת מדינת מונגס החדשה. במאה ה-20 מטורין גדלה במהירות עקב גילוי שדות נפט ליד העיירה ושיפור מערכת הבריאות בעיר. מדיה וקבצים בנושא מטורין בוויקישיתוף González Oropeza, Hermann (1985): Historia del Estado Monagas. Ediciones Amon C.A., Caracas. (Biblioteca de Temas y Autores Monaguenses; Colección Guanipa; ensayos e investigación).
כריסטין קארון

כריסטין "קיקי" קארון (בצרפתית: Christine "Kiki" Caron; נולדה ב-10 ביולי 1948) היא שחיינית עבר צרפתייה, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 1964) ואלופת אירופה (אוטרכט 1966) במשחה ל-100 מטר גב. קארון נולדה וגדלה בפריז. גדלה בבית של שחיינים. אחותה הגדולה, אנני קארון, השתתפה באולימפיאדת רומא (1960). באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות, אחרי קאתי פרגוסון שקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות ולפני וירג'יניה דנקל (1:08.0 דקות), שתיהן מארצות הברית. באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, בלגיה בסוף אוגוסט 1966 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.1 דקות, לפני לינדה לדגרוב מהממלכה המאוחדת (1:08.9 דקות) וכריסטינה בלבן מרומניה (1:09.7 דקות) באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכתה לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה ובכך הייתה לאישה הראשונה שזכתה בהישג זה. במשחקים עצמם היא סיימה במקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.8 דקות. לאחר פרישתה משחייה תחרותית השתתפה בשני סרטים. מדיה וקבצים בנושא כריסטין קארון בוויקישיתוף כריסטין קארון, באתר olympedia.org
הנרי פונר (כימאי)

הנרי פונר (באנגלית: Henry Foner; נולד ב-1932 בגרמניה) הוא כימאי ישראלי ומחבר ספר על הקינדר-טרנספורט שהציל את חייו כילד לפני מלחמת העולם השנייה. פונר נולד בשם היינץ ליכטביץ (Lichtwitz) וכונה "הייני". הוא גר עם אביו מקס ואמו אילזה לבית באד בקאנטשטראסה 30, שרלוטנבורג, ברלין. בשנת 1937 נפטרה אמו. סבו וסבתו עזרו לגדל אותו. סבו היה ארנסט ליכטביץ, בעל בית דפוס. כמה חודשים לאחר ליל הבדולח נשלח פונר לבריטניה והגיע ב-3 בפברואר 1939 לסוונסי, ויילס, שם חי עם מוריס ו-ויניפרד פונר, שאליהם התייחס כדודו ודודתו. אביו נשלח לאושוויץ ב-9 בדצמבר 1942 ונספה כעבור שבוע. פונר שירת בצבא הבריטי במצרים ובסודאן בין השנים 1953–1955. פונר נישא ליהודית בשנת 1960. בשנת 1968 עברו לירושלים. למרות שבריטניה הצילה את חייו, הוא ראה בישראל את מולדתו. יש להם שלושה ילדים: נעמי (1964) ודייוויד (1966) שניהם ילידי לידס, ומאיה (1969) ילידת ירושלים, ישראל. יש להם שמונה נכדים. בשנת 2016 העיר: לעולם לא יכולה להיות תחושת סגירה מלאה. מבחינתי זה לא הגיוני - אתה לא יכול לשחזר את מה שנגנב. ספרו של פונר גלויות לילד קטן מתאר את החוויה שלו כילד קינדרטרנספורט. גלויות לילד קטן: סיפור הקינדרטרנספורט (יד ושם, 2013) על פונר באתר יד ושם (באנגלית) ספרו של פונר באתר יד ושם - באנגלית Davis, Barry (21 במרץ 2016). "Cartes Postales à un petit garçon". Conseil Représentif des Institutions juives de France. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Bellon, Tina (8 באפריל 2016). "Auschwitz guard's death deprives survivors of justice they hoped for". Reuters. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Macintyre, Donald (22 ביוני 2013). "Goodbye to Berlin: Postcards from Nazi Germany tell story of the Kindertransport". Independent. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Klein, Steve (21 במרץ 2016). "How My Family Made the Holocaust Tangible". Haaretz. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Verschickung jüdischer Kinder: Trennung aus Liebe". Badische Zeitung. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Supervivientes de Auschwitz lamentan la muerte de Ernst Tremmel antes del juicio". Europa Press. 8 באפריל 2016. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Auschwitz guard death deprives survivors of justice". Terra. 8 באפריל 2016. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) ספרו של פונר באתר יד ושם
קיי אוקאמי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Okami. קיי אוקאמי (ביפנית: 岡見 京, ‏11 בספטמבר 1859 - 2 בספטמבר 1941) הייתה רופאה יפנית. היא הייתה האישה היפנית הראשונה שסיימה את לימודי הרפואה בארצות הברית והוסמכה לעסוק ברפואה מערבית. קיי אוקאמי נולדה בשם נישידה קייקו במחוז אאומורי ביפן בשנת 1858. למדה אנגלית והוראה בצ'יודה, טוקיו, ולאחר מכן לימדה אנגלית בבית ספר לבנות. נישאה בגיל 25 למורה לאמנות, אוקאמי סנקיצ'ירו. לאחר מכן נסעו בני הזוג לארצות הברית, שם למד בעלה חקלאות. בשנת 1885 החלה ללמוד רפואה במכללה ללימודי רפואה לנשים בפילדלפיה, שהיה בית הספר הראשון בעולם שקיבל נשים ללימודי רפואה. היא התקבלה ללימודים בעזרתה של החברה המיסיונרית של הכנסייה הפרסביטריאנית. נשים מרחבי העולם הגיעו ללמוד במכללה. היא למדה שם לצד אנאנדי גופאל ג'ושי, שהגיעה מהודו, ותבאט אסלאמבולי, יהודיה-כורדית מסוריה. הן התפרסמו בתצלום משותף בו הן לבושות בבגדיהם המסורתיים. בכיתתה למדה גם סוזן לה פלש פיקוט. סיימה את לימודיה בשנת 1889, והייתה לאישה היפנית הראשונה שקיבלה תואר ברפואה מערבית מאוניברסיטה מערבית. לאחר חזרתה ליפן עבדה בבית החולים ג'יקיי במינאטו, והייתה למנהלת המחלקה למיילדות וגינקולוגיה. בשנת 1892 תוכנן ביקור של קיסר יפן מוצוהיטו במחלקה, אותו הייתה אמורה להוביל, אך ביקשו ממנה להימנע מכך עקב היותה אישה. כאות מחאה, היא התפטרה מעבודתה. לאחר מכן פתחה מרפאה פרטית במינאטו, שעסקה ברפואת נשים וטיפלה גם בחולי שחפת. קיי אוקאמי הייתה אחת הנשים הראשונות ביפן שפתחו מרפאה פרטית. בעלה קיבל את פעילותה במורת רוח, והיא סגרה את המרפאה, מתוך כבוד לבעלה, והסבה אותה לבית ספר לאחיות. לאחר מכן עסקה בהוראת רפואה ושימשה כסייעת רפואית. קיי אוקאמי מתה בשנת 1941 לאחר שחלתה בסרטן השד. 岡見京子(おかみ きょうこ)とは？ 意味や使い方 - コトバンク, コトバンク (ביפנית) Hamish Ion, American Missionaries, Christian Oyatoi, and Japan, 1859-73, גוגל ספרים (באנגלית) קיי אוקאמי, בעמוד הפייסבוק של היום בהיא-סטוריה, 15 באוגוסט 2016