laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Four Pink Walls

Four Pink Walls (בעברית: ארבעה קירות ורודים) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הקנדית אליסיה קארה. האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2015 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושה סינגלים. המיני-אלבום הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד 200. מידע על האלבום Four Pink Walls באתר MusicBrainz האלבום Four Pink Walls באתר Discogs Four Pink Walls, Discogs (באנגלית) Alessia Cara, Billboard
This Summer

This Summer (בעברית: הקיץ הזה) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הקנדית אליסיה קארה. המיני-האלבום יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019 על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ודאף ג'אם. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים. המיני-אלבום הגיע למקום ה-52 במצעד האלבומים של קנדה. האלבום This Summer באתר ספוטיפיי אלסיה קארה, קיי ג'ון לוין, מייק סבת', מידי ג'ונס This Summer, Discogs (באנגלית) Alessia Cara, Billboard
רבינא האחרון

רבינא האחרון, או בשמו המלא רב אבינא בר רב הונא (נפטר י"ג בכסלו ד'ר"ס, 499) הוא חכם בבלי מהדור השמיני והאחרון של תקופת האמוראים. התמנה לאחר רבו, רבה תוספאה, להיות ראש ישיבת סורא במתא מחסיא, פרברה של העיר הבבלית סורא. שם פעל להשלמת עבודת רבותיו, רבינא הראשון ורב אשי, בעריכת התלמוד הבבלי וחתימת דברי החכמים של הדורות שלפניו. הוא השלים מלאכה זו זמן קצר לפני מותו. מותו ציין את סיום תקופת האמוראים, שהם בעלי סמכות הוראה. האמור בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף פ"ו, עמוד א': "רב אשי ורבינא סוף הוראה", מיוחס על ידי רב שרירא גאון באיגרתו, לרב אשי מן הדור השישי, עורך התלמוד ורבינא דנן, אשר חתם אותו. החכמים שלאחריו, חלקם מתלמידיו, הסבירו את הגמרא ונקראו סבוראים. רבינא האחרון היה ככל הנראה בן אחיו של רבינא הראשון. אביו של רבינא נפטר כשהלה היה תינוק, ולכן אימו הייתה זו שהכירה לו את מנהגי המשפחה. אף מרימר, מורו (חברו של רב אשי), שימר את תורת אביו אצלו. בהתבגרותו, הלך ללמוד בישיבתו של רב אשי במתא מחסיא, שבה התקבצו רוב אמוראי אותו הדור כדי להמשיך את עבודת העריכה של התלמוד, שבה פתחו רבינא הראשון ורב אשי. רבינא התמנה לדיין בישיבה, והיה עוסק בעיקר בדיני ממונות. אחר פטירתם של מר בר רב אשי ורבה תוספאה, שהיו לפניו ראשי ישיבת סורא, התמנה (בשנת 474) לראש הישיבה במתא מחסיא ושם כיהן בעשרים ושש השנים האחרונות לחייו. הוא פעל לסיום מלאכת עריכת התלמוד הבבלי וחתימתו. במקביל אליו, ברוב התקופה, היה רבה יוסי ראש ישיבת פומבדיתא. תקופתו הייתה קשה ליהודים שבבל. הם סבלו לרוב מרדיפותיהם של האמגושים, כוהני הדת הפרסית, ומהגיבוי שהללו קיבלו ממלכי שושלת בית ססן הפרסיים, בהם פירוז הראשון, שנקרא בפי היהודים "פירוז רשיעא" (=הרשע), אשר בין גזירותיו גזר על חטיפת ילדים מבית הוריהם וחינוכם כגויים. הרדיפות וההרעה במצב היהודים הביאו בסופו של דבר למרד יהודי כנגד השלטון הסאסאני, בראשותו של מר זוטרא, ראש הגולה. לפי איגרת רב שרירא גאון, רבינא נפטר בישיבתו בי"ג בכסלו ד'ר"ס, שנת 499. תאריך זה אינו מוסכם, ולפי ראב"ד ב"ספר הקבלה" נפטר באותה שנה שבה נתמנה לראש ישיבה - זמן מה אחר פטירתו של רבה תוספאה, בשנת ד'רל"ד (474). הרב יצחק אייזיק הלוי, בספרו "דורות הראשונים", מגיה את הנאמר באיגרת רב שרירא גאון כדי שיתאים לדברי הראב"ד, שלדעתו מסתברים יותר. מותו ציין את קץ תקופת האמוראים ותחילת תקופה חדשה, תקופת הסבוראים. החכמים בדורות לאחריו, אשר חלק ניכר מהם היו מתלמידיו, נקראו "רבנן סבוראי", ביארו והסבירו את התלמוד לפשוטי העם ודייקו לגבי הלכות למעשה. התלמוד אשר ערך רבינא הוא, עד ימינו, עמוד התווך של ההלכה היהודית. אמוראים רבינא רב אשי ישיבת סורא תלמוד בבלי הרב אהרן הימן, "רבינא בריה דרב הונא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט רבינא האחרון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הרב יהודה (אודי) פרומן, ‏פרק שנים-עשר: זמן חתימת התלמוד - "רב אשי ורבינא סוף הוראה" (מתוך "התלמוד כהווייתו"), באתר "דעת" על פי אגרת רב שרירא גאון, ראה בהמשך הערך דעה נוספת. רבי יצחק אייזיק הלוי, דורות הראשונים ו', פרק ד', עמ' 9, באתר היברובוקס
זיינב בנת מוחמד

זיינב בנת מוחמד בן עבדאללה (בערבית: زينب بنت محمد بن عبد الله; 599 – 629) הייתה בתו הבכורה של מוחמד, נביא האסלאם, ואשתו הראשונה, ח'דיג'ה. זיינב הייתה הבת של מוחמד וח'דיג'ה. האחים שלה היו אל-קאסם, עבדאללה ואיבראהים. האחיות שלה היו רוקיה, אום כּולת'ום ופאטמה. בעלה היה אבו אל-עאס֗ בן א-רביע, איתו נולדו לה שני ילדים, עלי ואומאמה. זיינב נישאה לבן הדודה שלה, אבו אל-עאס אבן א-רביע, בדצמבר 610. זמן קצר לאחר שמוחמד הכריז על נבואתו, זיינב אימצה את האסלאם, דבר שגרם לשבט קורייש לדרוש מבעלה להתגרש ממנה, תוך כדי שהם מבטיחים לתת לו איזה אישה שהוא רק יבחר. אבו אל-עאס אבן א-רביע סירב להתגרש ממנה, אך גם סירב לקבל על עצמו את האסלאם. בקרב בדר, נלחם אבו אל-עאס נגד המוסלמים, ונפל בשבי. זיינב שלחה דמי כופר במטרה לשחררו, אך מוחמד סירב לקבל עבורו תשלום, ובמקום זה הוא שחרר את אבו אל-עאס, ובתמורה אבו אל-עאס הבטיח לשלוח את זיינב לאל-מדינה, שם היו המוסלמים באותו הזמן, ואכן הוא שלח אותה. זיינב לא ראתה את בעלה עד ספטמבר או אוקטובר של שנת 627. לאחר זמן מה, אימץ אבו אל-עאס את האסלאם, וחידש את נישואיו עם זיינב, איתה הוא נשאר עד ליום מותה. זיינב נפטרה באל-מדינה בשנת 629, בחודש מאי או יוני של אותה שנה. היסטוריונים מייחסים את פטירתי בגיל כה צעיר לסיבוכים בהפלה שהיא עברה מספר שנים קודם לכן, בשנת 624. מדיה וקבצים בנושא זיינב בנת מוחמד בוויקישיתוף Revolvy LLC, "Umamah bint Zainab" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) AntiBot Cloud: скрипт для защиты сайтов на php от плохих ботов., afn.kz (באנגלית) Zainab bint Muhammad - דמות ציבורית | פייסבוק, באתר www.facebook.com sawda - Synonyms for sawda | Synonyms Of sawda, synonymsbot.com
לא באנו להנות

לא באנו להנות הוא ספר קומיקס מאת רותו מודן ואתגר קרת, שיצא בהוצאת כתר הוצאה לאור בשנת 1993. הספר מכיל סיפורים קצרים מאוירים, שחלקם מנסים לספר בדיחה אך רובם הגדול מוסרים מסר פוליטי/חינוכי/פילוסופי. הספר היה רב מכר ונחשב לאחד מגדולי ספרי הקומיקס בישראל. הספר נכתב במקור כ-22 סיפורים קצרים מאת אתגר קרת, שאת חלקם פרסם זמן מה קודם לכן לא בפורמט של ספר, אלא בפורמט יחידים. רותו מודן, בוגרת בצלאל ובאותה תקופה גם כותבת הקומיקס המפורסמת היחידה בארץ ואחת מהקומיקסאים היחידים בארץ הייתה מפרסמת טורי קומיקס מצחיקים או פוליטיים בעיתונים "מעריב", "דבר" ו"ידיעות אחרונות" (בשנת 2006 הוציאה את ספרה הבלעדי הראשון, "קרוב רחוק"). השניים החליטו לשתף פעולה כשקרת, שהיה ועודנו חובב קומיקס, רצה שסיפוריו יאוירו בקומיקס לפני שיוציא אותם בספרו החדש. השניים עבדו על הספר במשך הרבה זמן, כשקרת היה מביא את הסיפור ומודן הייתה מחלקת אותו לפאנלים ומאיירת אותו. חלק מסיפורים המאוירים צבועים בצבעי מים, חלק בטושים (הסיפור "שיעועית מקופסה") וחלקם בשחור-לבן. לבסוף, בשנת 1993 הוצאת כתר פרסמה את הספר במהדורת כריכה רכה שמכילה 22 סיפורים קצרים מאוירים. האיורים בספר שונים מאוד מסגנונה הטיפוסי של מודן. רוב האיורים לא ריאליסטיים, עם קווים לא ישרים בכוונה, וצבועים בצבעי מים, שיטת צביעה שאמנם נמנית עם אמנות הציור הקלאסית על קנבסים, אך למעשה מאוד פופולרית בעולם הקומיקס. הספר התקבל בתגובות מעורבות. מצד אחד, היו מעריצי קומיקס ואתגר קרת שטענו כי מדובר ביצירת אמנות למופת שמגיעה רק פעם בהרבה שנים. לעומת זאת, הספר קיבל גם ביקורות שליליות. חלק מהקוראים התחלחלו מתיאורי האלימות, האכזריות והברוטליות שמופיעות בחלק מהציורים, ולא הבינו את הפואנטה בסיפורים. בביקורת על הספר באתר סלונה נכתב "הסיפורים בספר כה רדודים ושטוחים. אפילו בתור סיפור קצר כ”כ יש קפיצות בזמן ומנושא לנושא. אולי הכוונה שאנחנו הקוראים נמלא את הפערים, אבל אין מספיק תוכן שיאפשר לנו לעשות זאת, גם לא לבעלי דמיון מפותח כמוני. אני רוצה להניח שלפחות בסיפור הראשון שכ”כ לא אהבתי אותו, יש איזה מסר, אבל האמת היא, שאני לא מעוניינת במסר הזה, גם אם אכן הייתה כוונה כזו". לא באנו להנות / אתגר קרת, רותו מודן
חופמי אסיה

חופמי אסיה (שם מדעי: Charadrius asiaticus) היא מין של עוף ים קטן בצבע חום אפור לבן. ניתן לראות את החופמי בדרום ישראל בעיקר בעונת הסתיו במקומות שיש בהן מקורות מים, לרוב מלוחים. אורך גופו: 18 - 22 ס"מ, מוטת כנפיו : 55 - 61 ס"מ, ומשקלו: 70 - 100 גרם. גבו וכיפתו בצבע חום-אפור זיתי, עורפו בהיר יותר. בחורף הבוגר בעל חלקים תחתונים לבנים עם מעט "לכלוך" בצבע הגב בצידי החזה. הצעיר דומה מאוד לבוגר אבל שולי נוצות הגב שלו בהירים וחזהו בולט יותר, גם עורפו מתבלט כבהיר הרבה יותר. בקיץ לזכר יש חזה בצבע חלודי-עמוק, עם גבול תחתון שחור. הנקבה בעלת צבע חזה חלש הרבה יותר וללא קו גבול, בדומה לעוף הצעיר. הכנפיים שלו בהירות אבל הגב שלו כהה. פס הכנף לבן וקצר והרגליים שלו בולטות עד לקצה הזנב הוא ניזון מחרקים ותולעים. תפוצתו באזור של צמחייה ומתפרסת בין הים הכספי לערבות טורקסטן ועד ימת בלחש שמקורה בדרום מזרח קזחסטן, היא הימה השנייה בגודלה באסיה המרכזית, כמין דוגר קרקע, נראה הגיוני שחופמי אסיה יפתח שיטות שונות להגנה מפני טורפים ושודדי קינים. ניתן לראותו באופן נדיר יותר בסתיו מאשר באביב. נדידת הסתיו מתחילה כבר בחודש אוגוסט. החופמים נודדים למזרח אפריקה ומרגע שהגיעו ליעד מתחילה תנועה נוספת דרומה, בעקבות "העונה היבשה". בנדידות אלה, שמתבצעות בקבוצות קטנות, החופמים יורדים דרומה עד לארץ הכף - דרום אפריקה. הוא חורף גם בארצות המפרץ הפרסי ובאזור ים סוף. בדרך כלל ניתן למצוא את העוף בעיקר בנחלים או במעיינות לרוב מלוחים עם צמחייה דלילה. בארץ הוא חולף נדיר בעיקר בערבה, באזורים מדבריים וחולף נדיר מאוד בשאר אזורי ארץ ישראל. שמו בערבית - קטקאט קזויני - כנראה המילה קזויני היא שיבוש של המילה "כספי" - Caspian plover, שמו באנגלית. פירוש השם המדעי - Charadrius. המילה הוזכרה בוולגטה (התרגום החשוב ביותר של כתבי הקודש הנוצריים, הביבליה, ללטינית) במשמעות עוף שצבעו צהוב בהיר. חלקו השני של השם - asiaticus, פירושו אסייתי. מדיה וקבצים בנושא חופמי אסיה בוויקישיתוף חופמי אסיה, באתר ITIS (באנגלית) חופמי אסיה, באתר NCBI (באנגלית) חופמי אסיה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חופמי אסיה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חופמי אסיה, באתר GBIF (באנגלית) חופמי אסיה באתר הרשימה האדומה של IUCN חופמי אסיה, באתר הצפרות הישראלי חופמית אסיה, באתר תצפית חופמי אסיה, באתר israeli birds stamps
איתן יצחק

איתן יצחק (נולד ב-23 במאי 1968) הוא אלוף-משנה במילואים, המשמש כראש רמי"ם (רשות המעברים היבשתיים) שבמשרד הביטחון. איתן יצחק, בנם של אסתר ואפרים יצחק ואח לשלושה אחים ואחות, נולד ב-23 במאי 1968 במושב נבטים שבנגב, שמרבית תושביו עלו מקוצ'ין שבדרום הודו. הוא למד בבית הספר "עומרים" שבעומר ובתיכון "אשל הנשיא". בבית הוריו שבמושב עזר רבות במשק החקלאי בגידולי פרחים, פירות קיץ ולול העופות. בשנת 1986 התגייס לצה"ל, ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. במהלך השנים 1988–1997 הוא ביצע שורה של תפקידי פיקוד ולחימה במערך השדה במסגרת גדודי חיל ההנדסה הקרבית, מתפקיד מפקד מחלקה ומ"פ בגדוד 605 ועד סמג"ד בגדוד 601, ובכלל זה שירות ממושך בלבנון ובמהלך האינתיפאדה הראשונה בעזה וביו"ש. בשנת 1997 הוא הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 603, ופיקד עליו זמן ממושך בגזרת לבנון. בשנת 1999 מונה למפקד בסיס האימונים של חיל ההנדסה הקרבית (טירונות ואימון מתקדם) בצוקי עובדה. בשנת 2002 הוא מונה למג"ד בבית הספר לקצינים (בה"ד 1) במגמת היבשה והקים את מגמת "להב", שבה פיקד על כלל הקצונה הקרבית. במאי 2004 הוא הועלה לדרגת אל"ם ובשנים 2004–2007 הוא שימש כמפקד ההנדסה של פיקוד הדרום (מהנ"פ דרום). בשנים אלו השתתף והוביל את כוחות ההנדסה בלחימה ברצועת עזה, ביצוע תוכנית ההתנתקות, ארגן פיתח והוביל את הלחימה התת-קרקעית כנגד מנהרות החמאס, הכנת מערך הגבול ללחימה ובט"ש אל מול החמאס "ביום שאחרי" ההתנתקות והחל בהקמת מערך הגבול מול מצרים. בשנת 2008 הוא מונה למפקד מחוז דרום בפיקוד העורף, ופיקד עליו במהלך מבצע עופרת יצוקה. בשנת 2011 בעקבות לקחי אסון הכרמל נקרא להקים ולפקד על מחוז חוף/חיפה בפיקוד העורף, ובסוף שנת 2013 השתחרר מהצבא. בשנת 2014 הוא הצטרף למשרד ראש הממשלה ומונה לרח"ט טרור ומשימות מיוחדות במטה לוט"ר במטה לביטחון לאומי ובשנת 2017 קודם ומונה לראש מטה לוט"ר ולאחר מכן כסגן וראש אגף לוט"ר בט"פ ועורף במטה לביטחון לאומי. בנובמבר 2019 הוא עבר למשרד הביטחון ומונה לסגן ראש רח"ל (רשות החירום הלאומית) שבמשרד הביטחון. במאי 2023 נבחר לתפקיד ראש רשות המעברים במשרד הביטחון. לימודי תואר ראשון במכללה לפיקוד ומטה (פו"ם) תוכנית "ברק" בגלילות, משולב עם אוניברסיטת תל אביב, 1993. לימודים אקדמאיים לתואר ראשון B.A במזרחנות, מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1996. לימודים לתעודת בוגר המכללה לפיקוד ומטה של צבא היבשה של ארצות הברית, CGSOC במדינת קנזס, 2002. לימודים אקדמאיים לתואר שני M.A במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת חיפה, 2008 – כחלק מלימודים במכללה לביטחון לאומי. יצחק מתגורר בגדרה, נשוי ואב לשלושה ילדים. בהצגת תפיסת החירום החדשה של מדינת ישראל באתר יוטיוב
אדם שטארק

אדם שטארק (בפולנית: Adam Sztark‏; 30 ביולי 1907, זביירסק (Zbiersk)‏ – 19 בדצמבר 1942, סלונים) היה כומר פולני קתולי, ישועי וחסיד אומות העולם. שטארק היה בנם של ולדיסלב ותרזה לבית גאלנקה. לאחר שסיים את הגימנסיה אסניקה בקאליש הצטרפה למסדר הישועים בסטארה ויאֵש (אנ') ב-1924. הוא הוסמך לכמורה ביוני 1936, והתמנה לתפקיד מנהל כנסיית מריה בז'ירוביצי (בלא') שבקרבת סלונים. הוא היה גם כומר בבית החולים המקומי וכומר במנזר האחיות של העיבור ללא חטא. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה היה שטארק קורבן הדיכוי הסובייטי, ומיוני 1941 היה קורבן של הכובש הנאצי. הוא הטיף לסיוע ליהודים, אסף בעבורם כסף ודברי ערך בקרב בני קהילתו, וארגן עבורם תעודות זהות אריות מזויפות. הילדים היהודיים היתומים שנמצאו ברחוב הועברו למנזרים והוסתרו שם. שטארק נעצר על ידי הנאצים ב-18 בדצמבר 1942 ונורה למחרת. לדברי עדים, במהלך ההוצאה להורג צעק: יחי המשיח המלך, תחי פולין. אבא, סלח להם, כי אינם יודעים מה הם עושים. (הבשורה על-פי לוקאס, 23:34) ב-8 במרץ 2001 העניקה לו רשות הזיכרון יד ושם בירושלים את אות חסיד אומות העולם. שטארק נחשב בנצרות הקתולית כאחד מ-122 משרתיו של אלוהים, אשר עוברים תהליך של ביאטיפיקציה (הכרזה כקדוש), מבין הקבוצה השנייה של קדושים פולניים ממלחמת העולם השנייה. תהליך הכרזתו כקדוש החל ב-17 בספטמבר 2003. דף על שטארק באתר יד ושם (באנגלית) סקירה ביוגרפית ביוגרפיה של אדם שטארק ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אלג'יריה–מצרים

יחסי אלג'יריה–מצרים (בערבית: العلاقات الجزائرية المصرية) הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין רפובליקת מצרים הערבית. היחסים בין המדינות טובים, ומתקיים סחר ביניהן. לפי 31% מערך ההון הכולל של הפרויקטים שאושרו, מצרים מדורגת במקום הראשון מתוך המדינות הזרות שמשקיעות כסף באלג'יריה מחוץ לתחום הדלק. בנושא השקעות מצריות באלג'יריה, על פי הסטטיסטיקה של שנת 2008 הכספים המועברים הגיעו לכ־5.3 מיליארד דולר. היקף חילופי הסחר בין המדינות הוערך בכמעט 1.5 מיליארד דולר בשנת 2012 (עלייה של 11% לעומת נתוני 2011). על פי נתונים שפרסמה רשות המכס האלג'ירית בינואר 2013, היצוא המצרי תפס את המקום השלישי בקרב מדינות יצוא ערביות, כאשר הייצוא מחושב בהיקף של 380.56 מיליון דולר לעומת 876.51 מיליון דולר מייבוא אלג'יריה. הייצוא העיקרי של מצרים מוערך בכמעט מיליארד ו -16 מיליון לירות מצריות ומתבטא בצורת חומרי בניין, מוצרי מזון, מוצרי מתכת, חוטי נחושת (המשמשים לחוטי חשמל), סמים, מיניבוסים, חומרים כימיים ומכשירים לחימום מים (דודי שמש, קומקומים). הייצוא האלג'יראי לעומת זאת הגיע ל 895 מיליון ו 568 אלף לירות מצריות, וכלל מוצרי מתכת, גז טבעי במצב צבירה נוזל, פרופאן, קרטונים ומזגנים. ב־15 בפברואר 2002, ענקית התקשורת המצרית אורסקום טלקום אחזקות השיקה רשמית את נציגות החברה באלג'יריה לאחר שרכשה את רישיון ה- GSM השני במדינה. היא הפכה במהרה למפעילה של רשת הסלולרי העיקרית של אלג'יריה עם שווי של 7 מיליארד דולר החל מספטמבר 2011, ובנובמבר 2011 היה לה נתח שוק של 65% ומעל 37,000,000 מנויים המכסים 90% מאוכלוסיית המדינה. הישגיה של החברה נקלעו לגירעון בעקבות הגברת הלחץ של ממשלת אלג'יריה לקנוס אותה 1.3 מיליארד דולר בגין הפרת תקנות מטבע החוץ וכוונות הממשלה לרכוש השקעות שליטה ברשת. עם זאת, חובותיה של החברה הוקלו כאשר הסנקציות הוסרו על ידי הממשלה במרץ 2013, מה שאיפשר לה להתחיל לרכוש ולייבא טכנולוגיה וציוד חדשים, ובנוסף להקנות לה את הזכות להמיר את רווחיה. הפסיקה הגיעה כתגובה לבקשתם של בנק "ד'אלג'רי" האלג'יראי ושר האוצר של אלג'יריה שהופנתה לממשלה עם אולטימטום שאם ימשיכו הסנקציות על החברה איכות הסלולרי של כל משתמשי הרשת (90% מהאוכלוסייה) תרד משמעותית. לבסוף בוטל חובם של החברה לממשלה, אך 51% ממניותיה היו בבעלות ממשלת אלג'יריה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ב -25 ביוני 2014, נשיא מצרים עבד אל-פתיס אל-סיסי ערך את ביקורו הרשמי הראשון בחו"ל מאז בחירתו חודש קודם לכן לאלג'יריה, שם הייתה האבטחה האזורית בראש סדר היום. שני הצדדים דנו בדרכים להתמודד עם המיליטריזם האיסלאמי בצפון אפריקה, כאשר הפגישה הגיעה בין פעילות הטרור הגואה בלוב עמה שתי המדינות חולקות גבולות ארוכים. הנשיא אל-סיסי הדגיש כי שתי המדינות צריכות לשתף פעולה ולקיים "תיאום עמדות" על מנת להתגבר על סוגיות אלה ושיתוף פעולה זה. חודש קודם לכן ביקשו שתי המדינות לקיים ועדה עליונה משותפת אלג'יראית-מצרית שתיתכנס ביוני כאשר מצרים תקיים בחירות לנשיאות. גורמים דיפלומטיים משתי המדינות אמרו לאתר "אל-מוניטור" כי "מצרים ואלג'יריה יהפכו לשתי זרועותיו של פינצר במדבר הלובי". במהלך הפגישה, אלג'יריה הסכימה להעביר 145,000 מטענים של גז טבעי נוזלי למצרים לפני סוף 2014. מטענים אלו נועדו לסייע למצרים להתגבר על משבר האנרגיה הגרוע ביותר שלה מזה שנים רבות בשל שלוש שנים רצופות של סערות קשות הפוגעות בכל חלקי הארץ. יחסי החוץ של אלג'יריה יחסי החוץ של מצרים מדבר לוב מדיה וקבצים בנושא יחסי אלג'יריה–מצרים בוויקישיתוף
נבנה ארצנו

נבנה ארצנו הוא שיר לכת שנכתב והולחן על ידי משה ביק. במקורו, נכתבו מילות השיר בשפת היידיש, אך למרות זאת ניתן לראות בו שיר ארץ ישראלי טיפוסי, הן בתוכנו והן בלחן שלו. השיר זכה למעמד מיוחד בזמר העברי ונהוג להשמיעו בטקסים ומצעדים ממלכתיים. השמעות כאמור החלו כבר במצעדי צה"ל הראשונים, והוא ממשיך להיות מבוצע באופן קבוע בטקסים גם בימינו אלה, שהמפורסם שבהם הוא טקס הדלקת המשואות בערב יום העצמאות. רבים רואים בשיר את אחד מ"שירי הקמת המדינה" ו"דור תש"ח", אך למעשה כתיבת השיר במקור, והלחן, החלו כבר בסוף שנות העשרים של המאה ה-20, והתפתח לגרסאות המתורגמות של הנוסח העברי והמוכר בסוף שנות ה-30 בתקופת הקמת ישובי חומה ומגדל. השיר המקורי נקרא ביידיש "מיר" - אנחנו, והוא נכתב בסוף שנות ה-20 על רקע הוויכוח הציבורי שהתחולל באותה התקופה בעניין קביעת ההמנון הלאומי בין תומכי "התקווה" של נפתלי הרץ אימבר, ובין תומכי שירו של ביאליק "ברכת עם" ("תחזקנה"). משה ביק, שהיה איש מעמד הפועלים, ביקש לחבר שיר בעל מסר לאומי שיהיה מקובל ויאחד את כלל העם, ובהתאם לכך בחר גם את שמו. שאיפתו של ביק הייתה שהשיר "נבנה ארצנו" יהיה המנון היישוב הארץ ישראלי, ואילו השיר "התקווה" ישמש כהמנון של העם היהודי כולו. בראייתו, מילות השיר "נבנה ארצנו" מתייחסות לאקטואליה ומשתמע מהן ששרים אותן יושבי הארץ, ואילו מילות "התקווה" מתאימות ליושבים בחוץ לארץ ושואפים להגיע לציון. השיר הושר לראשונה על ידי מקהלת הפועלים של קריית חיים וחיפה בהדרכתו ובניצוחו של ביק עצמו, שהיה מייסד המקהלה. בראשית שנות הארבעים הראה ביק את השיר לאפרים טרוכה (דרור), שהיה מתרגם מוכר ופורה, ועסק בתרגום שירים קלאסיים, קנוניים, אריות ויצירות קלאסיות אחרות. טרוכה תרגם את השיר לעברית תוך התאמת מילותיו ורוחו ללחנו של ביק אשר החל לתכנן להופיע עם השיר במקהלות הרבות שארגן והדריך ביישובי העמק והגליל. במקביל, פנה ביק גם לפעיל התרבות אברהם לוינסון, שתרגם עשרות שירים מיידיש ורוסית, והציג בפניו את שירו "מיר". לוינסון יצר תרגום קצבי וקולח יותר של השיר, זה המוכר כיום לציבור, ואשר נכנס לרפרטואר של מקהלות רבות בארץ. השיר התקבל בהתלהבות רבה בפסטיבל המחולות הראשון שנערך בדליה בשנת 1944. שנים אחדות לאחר מכן, ומעט לפני הקמת המדינה, עדכן לוינסון את תרגומו והחליף קטע שלם בבית השני של השיר בקטע חדש המתייחס למדינה העומדת לקום. אודות השיר באתר חדשות בן עזר (אורכב 12.09.2019 בארכיון Wayback Machine) השיר באתר זמררשת ראיון של משה ביק עם חוקרת הזמר העברי ד"ר ציפי פליישר
אספירציה (פירושונים)

אספירציה (באנגלית: Aspiration) בעברית: שאיפה האם התכוונתם ל... אספירציה – שאיפה של מזון, רוק או חומצות קיבה לדרכי הנשימה שאיפה – פעולת הריאות בתהליך הנשימה סקשן – ניקוז נוזלים מדרכי הנשימה בדיקת מח עצם (אנ') ביופסיית שאיבת מחט דקה (אנ') – הוצאת נוזל באמצעות מחט חלולה מציסטות או מחללים מודלקים של מפרקים לצורך בדיקה
שלושת המוסקטרים (סרטים, 1921, צרפת)

שלושת המוסקטרים (בצרפתית: Les Trois Mousquetaires) זו סדרת סרטי הרפתקאות אילמים צרפתית משנת 1921 בבימויו של אנרי דיאמנט-ברגר, המבוססת על הספר שלושת המוסקטרים מאת אלכסנדר דיומא האב. באותה שנה הופק גם הסרט האמריקאי שלושת המוסקטרים. אמה סימון-ג'ראר – ד'ארטניאן אנרי רולן – אתוס צ'ארלס מרטינלי – פורתוס פייר דה גואינגנד – ארמיס פיירט מדד – מאדאם בונאסיו ז'אן ג'ופר – מ. בונאסיו ז'אן דקלוס – המלכה אן מאוסטריה אדואר דה מקס – רישלייה קלוד מר – מיילדי דה ווינטר אנרי באודין – רושפור שארל דולן – האב יוסף מקסימה דז'ארדינס – טרוויל ארמנד ברנרד – פלנשט לואי פר פילס – גרימו אנטואן סטקקט – בזין מרסל וואלה – מוסקטון ז'רמן לרבודייר – הדוכסית דה שברוז ג'סטון ג'קט – דה ווינטר בלאנש אלטם – דונה אסטפנה גברת. ג'ופר – אם המנזר ג'ורג'ט סורל – אחות פול הוברט – פלטון מדיה וקבצים בנושא שלושת המוסקטרים בוויקישיתוף "שלושת המוסקטרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלושת המוסקטרים", באתר AllMovie (באנגלית) "שלושת המוסקטרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Les Trois Mousquetaires on IMDb (באנגלית)
רפאל אברהם שלם

רפאל אברהם שלם (1888 – 1986) היה אמן ישראלי יליד יוון. רפאל אברהם שלם נולד בסלוניקי, יוון, בשנת 1888. בשנת 1909 הוא הגיע לירושלים ביחד עם קבוצה של 12 בחורים ולמד כשנה בבית הספר 'תורה ומלאכה', שהיה שייך ל'אליאנס'. בין השנים 1913–1918 למד בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. הוא נבחר לשמש כמשגיח בבית הספר. שלם עסק בהדפס וכן יצר עיטורים בבאטיק על מתכת. בין השאר יצר עיטורים למנורה בבית הכנסת "יגע כפיים" בירושלים. בנו, שמעון שלמה שלם, נפל כחייל מילואים בשנת 1964. שלם פרסם כמה חיבורים בתחום מחשבת ישראל. בשנת 1948 פרסם את החיבור "על גאולת ישראל: הערכה ואומדנה על שבעה סימנים שבספר דניאל", את הספר "ספר מנחל בדרך: השלמה לקונטרס הראשון על גאולת ישראל ... חידושי תורה וליקוטי מדרשים" (תשי"ב) ובשנת 1968 פרסם את "בית המקדש: 12 שרטוטים של הר הבית והמקדש לחלקיו - על פי תיאור בהלכות בית הבחירה להרמב"ם עם באורים ומראי מקומות" (תשכ"ז). מדיה וקבצים בנושא רפאל אברהם שלם בוויקישיתוף רפאל אברהם שלם, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל י. אבן חן, ציר ובעל חלומות הגאולה, הצופה, 17 ביוני 1956 י. אדי, אל מול פני המקדש, הצופה, 26 בינואר 1968 ראו: קורות החיים של שמעון שלמה שלם, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
אדמאנטיוס

אדמאנטיוס (ביוונית: Αδαμάντιος, תחילת המאה ה-5 לספירה) היה רופא קדום, שנשא את התואר Iatrosophista,‏ (ιατρικων λόγων σοφιστής; באופן כללי, "מורה לרפואה"). מעט ידוע על ההיסטוריה האישית שלו, פרט לכך שהיה יהודי מלידתו, וכי הוא היה אחד מאלה שברחו מאלכסנדריה בזמן גירוש היהודים מהעיר על ידי הפטריארך של אלכסנדריה קירילוס בשנת 415. הוא נסע לקונסטנטינופול, שוכנע לאמץ את הנצרות, ככל הנראה על ידי הארכיבישוף אטיקוס מקונסטנטינופול, ואז חזר לאלכסנדריה. אדמאנטיוס הוא מחברה של מסה יוונית בנושא פיזיונומיה (φυσιογνωμονικά, פיזיוגנומוניקה) בשני ספרים. היא עדיין קיימת, ומבוססת במידה רבה (כפי שמודה אדמאנטיוס עצמו) מיצירתו של פולמון באותו נושא. היא מוקדשת ל"קונסטנטיוס", אשר על פי יוהאן אלברט פבריציוס (אנ'), אמור להיות אותו קונסטנטיוס שנישא לפלקידיה (כלומר קונסטנטיוס השלישי), בתו של תאודוסיוס הגדול, שמלכה במשך שבעה חודשים בשילוב עם הקיסר הונוריוס. היא פורסמה לראשונה ביוונית בפריס בשנת 1540. כמה מהמרשמים הרפואיים שלו נשמרו על ידי אוריבאסיוס (אנ') ואאטיוס מאמידה. עוד אחד מחיבוריו של אדמאנטיוס, "על רוחות" (ביוונית: Περί Ανέμων, בלטינית: De Ventis), מצוטט על ידי הסכוליה להסיודוס, ותמצית ממנו ניתנת על ידי אאטיוס. הטקסט פורסם בשנת 1864 על ידי ולנטין רוזה (אנ') ב-Anecdota Graeca. ADAMA'NTIUS, בעמ' 18 במילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומית בעריכת ויליאם סמית' בויקיטקסט באנגלית סוקרטס מקונסטנטינופול, תולדות הכנסייה, ספר 7, פרק 13. Valentin Rose, Anecdota graeca et graeco-latina, Das buch des Adamantius vom Ursprung der winde
Fantasy Ride

Fantasy Ride (בעברית: נסיעה פנטזית) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סיארה. האלבום יצא לאור ב-3 במאי 2009 על ידי חברות התקליטים ג'ייב רקורדס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ולה-פייס רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד 200. מידע על האלבום Fantasy Ride באתר MusicBrainz מידע על האלבום Fantasy Ride באתר AllMusic האלבום Fantasy Ride באתר Discogs האלבום Fantasy Ride באתר ספוטיפיי Fantasy Ride, Discogs (באנגלית) Ciara, Billboard
Basic Instinct

Basic Instinct (בעברית: אינסטינקט בסיסי) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סיארה. האלבום יצא לאור ב-10 בדצמבר 2010 על ידי חברות התקליטים ג'ייב רקורדס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ולה-פייס רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. האלבום הגיע למקום ה-44 במצעד הבילבורד 200. גופים וארגונים רבים סיקרו את האלבום ברשימת האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010, או לחלופין האלבומים הטובים ביותר בעשור השני. בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-761 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. דן הנקוקס מכתב העת הגרידאן דירג את האלבום במקום התשיעי ברשימתו 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. אתר האינטרנט הרשמי של Basic Instinct מידע על האלבום Basic Instinct באתר MusicBrainz מידע על האלבום Basic Instinct באתר AllMusic האלבום Basic Instinct באתר Discogs האלבום Basic Instinct באתר ספוטיפיי האלבום Basic Instinct באתר יוטיוב Basic Instinct, Discogs (באנגלית) James Montgomery, Taylor Swift Tops Billboard Again, While Michael Jackson Debuts At #3, MTV News (באנגלית) guardian.co.uk/music (2010-12-11). "Albums of 2010: How Guardian music critics voted". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-03-25. Rocklist.net...Village Voice (Pazz & Jop) Lists 2010 ....., www.rocklistmusic.co.uk
Ciara (אלבום)

Ciara (בעברית: סיארה) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סיארה. האלבום יצא לאור ב-5 ביולי 2013 על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200. אתר האינטרנט הרשמי של Ciara (באנגלית) מידע על האלבום Ciara באתר MusicBrainz מידע על האלבום Ciara באתר AllMusic האלבום Ciara באתר Discogs Ciara, Discogs (באנגלית) Billboard 200 Chart, Billboard