laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסטרסונד

אסטרסונד (בשוודית: Östersund, ביפא: œstɛˈʂɵnːd; ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר במרכז שוודיה ובירת מחוז ימטלנד. בעיר אוכלוסייה כוללת של 50,960 תושבים, נכון לשנת 2017 והיא העיר המאוכלסת ביותר בצפון שוודיה, העיר ה-22 המאוכלסת ביותר במדינה והעיר ה-46 המאוכלסת ביותר בסקנדינביה. העיר משתרעת לאורך המורדות המזרחיים של אגם סטורשון. אסטרסונד היא עיר דו-עירונית מכיוון שחלק קטן ממנה עם כ-400 תושבים נמצא למעשה בעיריית קרוקום. באסטרסונד אקלים תת-ארקטי, והיא נמצאת בצפון הרחוק של אזור האקלים הממוזג הצפוני. האזור הארקטי והרוחות הקרות שמדי פעם מוצאות את דרכן לעיר נקראות nordvästan (הצפון מערבי) או kallvästan (המערבי הקר). אף על פי כן, אקלים החורף חם בהרבה מרוב המקומות בקווי רוחב דומים. זאת בשל נחל המפרץ והמעברים הרבים בשרשרת ההרים, המביאים לעיר רוחות חמות יותר מהאוקיינוס האטלנטי בימי החורף. אקלים זה יוצר בעיר ימי קיץ נעימים יותר ביחס שלערים סקנדינביות אחרות בהן ישנם חורפים קרים וקיצים חמים. כריסטינה, מלכת שוודיה, דרשה לבצר את אזור ימטלנד. כוונתה של כריסטינה הייתה להקים עיר באזור. על מנת לבנות את המבצר סביב האזור, נאלצו התושבים המקומיים לעבוד בכפייה אשר החלה בשנת 1651, אך לאחר מחאות התושבים, הסתיימה העבודה ב-1654. אסטרסונד הוקמה סופית לאחר מספר ניסיונות שכשלו וקיבלה את אמנתה על ידי המלך גוסטב השלישי ב-23 באוקטובר 1786, זמן קצר לאחר קניית אדמות החקלאים באודנסלה לצורך העניין. הדבר היחיד שהיה קיים בפועל באזור באותה תקופה היה הכביש הראשי והגשר לפרוזן. אסטרסונד היא העיר היחידה בשוודיה שנוסדה במאה ה-18. בתחילת דרכה העיר התפתחה בצורה גרועה ואיטית ונאלצה להשקיע רבות על מנת להתפתחח. במהלך 50 שנותיה הראשונות אוכלוסיית העיר גדלה בממוצע בשמונה נפשות בלבד בשנה. בשנת 1810, העיר הפכה לבירת מחוז ימטלנד ובעיר נבנו בתי מגורים ובתי המועצה של המחוז ושל העיר. אף על פי שאסטרסונד נותרה עם פחות מ-400 תושבים בשנת 1820, עלייה באוכלוסייה התרחשה בשנות ה-50 של המאה העשרים עקב ליברליזציה והתפתחות המסחר המקומי. בשנת 1879 הוקמה מסילת ברזל אשר חיברה את העיר לשאר שוודיה ואף לנורווגיה. אסטרסונד החלה לצמוח בשנים אלו יותר מכל עיר שוודית אחרת. למרות השפל הגדול וכמה משברים נוספים לאחר מלחמת העולם הראשונה, הובילו לשיעורי אבטלה גבוהים מאוד אך העיר שרדה אותם ואסטרסונד המשיכה לצמוח בתקופה שבין המלחמות וגם לאחר מלחמת העולם השנייה. אסטרסונד נבחרה יחד עם אורה לארח את משחקי החורף העולמיים של ספיישל אולימפיקס ב-2021. הייתה זו הפעם הראשונה בה עיר שוודית נבחרה לארח משחקים אלו. אף על פי כן, בשל היעדר מימון הוחלט בדצמבר 2019 כי האירוע לא יתקיים בשוודיה אלא יועבר לקאזאן שברוסיה. ערך מורחב – אסטרסונד (כדורגל) בעיר קבוצת כדורגל בשם אסטרסונד FK, המועדון הוקם בשנת 1996 כאשר שלושת המועדונים המקומיים Ope IF, IFK Östersund ו-Östersund / Torvalla FF התמזגו, במטרה ליצור מועדון אשר יבסס עצמו בליגות הבכירות בשוודיה. ב-1997, הצטרף למיזוג גם מועדון IF המקומי. בשנת 2000 אוחד מועדון חמישי למיזוג כאשר Fältjägarnas IF הצטרף גם הוא. המועדון משחק כיום בליגת העל השוודית ובשנת 2017 זכה לראשונה בתואר כשזכה בגביע השוודי, עקב כך, ב-2018 העפיל לראשונה לליגה האירופית שם הודח בשלב 32 האחרונות. נורווגיה טרונדהיים, נורווגיה פולין סאנוק, פולין פינלנד קאיאני, פינלנד (מ־1943) מדיה וקבצים בנושא אסטרסונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסטרסונד (בשוודית) אסטרסונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wayback Machine, web.archive.org, ‏11 בספטמבר 2018
מאניש דאיאל

מאניש פאטל (באנגלית: Manish Patel; נולד ב-17 ביוני 1983), הידוע יותר בשם מאניש דאיאל, הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרת הנעורים 90210, בסרט מסע של מאה צעדים (2014). בשנים 2018-2023 הוא כיכב בסדרת הדרמה הרפואית המתמחה בתור אחד התפקידים הראשיים. דאיאל נולד כמאני פאטל למשפחה הודית באורנגבורג שבקרוליינה הדרומית. הוריו חימה וסודהיר פאטל הם מגוג'ראט. הוא משתמש בשם הפרטי של סבו, דאיאל, כשם הבמה שלו. הוא למד בבית הספר היסודי מרשל ומאוחר יותר למד בהיטלווד הול בקולומביה, קרוליינה הדרומית. לאחר מכן למד לתואר במנהל עסקים מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2005, עבר לניו יורק כדי להמשיך בקריירה שלו בקולנוע טלוויזיה, וחמש שנים אחר כך עבר לגור בלוס אנג'לס שם הוא מתגורר כיום. דאיאל נשוי עם שני ילדים. דאיאל התחיל את הקריירה שלו בהופעות פרסומות לאומיות עבור מקדונלד'ס, נינטנדו ודומינו'ס פיצה. שיחק במספר הצגות באוף ברודוויי ומילא תפקיד קטן שוליית הקוסם ובסרט אפקט הדומינו של פאולה ואן דר אוסט. לאחר שהתארח ב-CSI: לאס וגאס, דאיאל המשיך לשחק את האל, אנליסט מחשבים, בסדרת הטלוויזיה "רוביקון". דאיאל כיכב גם בקומדיה הרומנטית Walkaway בשנים 2010 ו-2011 שיחק את ראווי, ב-Outsourced, סדרה קומית של NBC. הוא שיחק גם סטודנט חוץ במכללה המחלים מסרטן, בעונה השלישית והרביעית של 90210. הוא כיכב בתפקיד ראשי בסרט מסע של מאה צעדים לצד הלן מירן משנת 2014. משנת 2018 עד 2023 הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה של פוקס, המתמחה. מדיה וקבצים בנושא מאניש דאיאל בוויקישיתוף מאניש דאיאל, ברשת החברתית פייסבוק מאניש דאיאל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאניש דאיאל, ברשת החברתית אינסטגרם מאניש דאיאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאניש דאיאל, באתר AllMovie (באנגלית) מאניש דאיאל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "THE JOURNEY OF A LIFETIME: Orangeburg native hits big screen in first leading role | Life and Style". Thetandd.com. 10 באוגוסט 2014. נבדק ב-13 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Manish Dayal on The Hundred-Foot Journey". Vanity Fair. 1 באוגוסט 2014. נבדק ב-28 באוגוסט 2015. {{cite news}}: (עזרה) Brown, Emma (7 באוגוסט 2014). "Discovery:Manish Dayal". נבדק ב-30 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "'The Hundred-Foot Journey' tells a satisfying, delicious tale | The Daily Californian". Dailycal.org. 15 באוגוסט 2014. נבדק ב-13 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
מרינה קושבאיה

מרינה ולדימירובנה קושבאיה (ברוסית: Марина Владимировна Кошевая; נולדה ב-1 באפריל 1960) היא שחיינית עבר סובייטית. אלופה אולימפית (מונטריאול 1976) ושיאנית עולם (1976–1978) במשחה ל-200 מטר חזה ואלופת ברית המועצות (1976) וזוכת מדליית ארד אולימפית (מונטריאול 1976) במשחה ל-100 מטר חזה. קושביאה נולדה וגדלה במוסקבה. באליפות ברית המועצות שנערכה בקייב בתחילת יוני 1976 זכתה קושביאה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:14.04 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.55 דקות. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה קושבאיה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:33.35 דקות, לפני חברותיה לנבחרת מרינה יורצ'ניה (2:36.08 דקות) וליובוב רוסנובה (2:36.22 דקות), שיפור לשיא העולם בין השנתיים של קרלה לינקה מגרמניה המזרחית (2:34.99 דקות), שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי יוליה בוגדנובה מברית המועצות (2:33.32 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 2:35.14 דקות. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.30 דקות, אחרי הנלורה אנקה מגרמניה המזרחית (1:11.16 דקות) וליובוב רוסנובה (1:13.04 דקות). באליפות ברית המועצות שנערכה בדניפרו בשנת 1977 היא זכתה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.3 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.3 דקות. באליפות ברית המועצות שנערכה במוסקבה בשנת 1978 היא זכתה בשתי מדיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר בתוצאה של 1:13.31 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.12 דקות. התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה (ויקיפדיה האנגלית) מרינה קושבאיה, באתר olympedia.org אליפות ברית המועצות בשחייה 1976 (ברוסית) אליפות ברית המועצות בשחייה 1977 (ברוסית) אליפות ברית המועצות בשחייה 1978 (ברוסית)
ג'וליאן בהלול

ג'וליאן צרפתי בהלול (בצרפתית: Julien Tzarfati Bahloul; נולד ב-1987 במחוז אסון שבצרפת) הוא עיתונאי צרפתי-ישראלי. הוא ידוע בעיקר עבור עבודתו כמגיש וכתב בערוץ החדשות i24NEWS. הוא דובר עמותת "אבות גאים" הישראלית, ומינואר 2022 עובד כמנהל פיתוח עסקי בחברה הישראלית Natural Intelligence. בהלול הוא יהודי ממוצא אלג'ירי. למד ב-Sciences Po Aix ("מכון ללימודי פוליטיקה") שבאוניברסיטת אקס-מרסיי, בו סיים את לימודיו בשנת 2011 ובמסגרת התוכנית בה השתתף בו השלים תואר ראשון במדעי המדינה, תואר שני ביחסים בינלאומיים, תואר שני נוסף של התוכנית ותזה על השפעת החינוך והדת בכישלון של הסכמי אוסלו בשנות ה-90. את השנה האחרונה של הלימודים עשה באנגלית במרכז הבינתחומי הרצליה, במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים. הוא כיהן בוועד המנהל של המכון כסגן נשיא סטודנטים. הוא עלה לישראל בשנת 2010 והתגייס לדובר צה"ל בהתנדבות בגיל 25.חייל בשירות המילואים של צה"ל. בשנת 2013 הוא הצטרף לערוץ i24NEWS בעת הקמתו ועבד שם כמגיש תוכניות וכתב. הוא עזב את הערוץ ואת מקצוע העיתונות אחרי 5 שנים. מיולי 2018 עד ספטמבר 2019 מילא את תפקיד ראש השיווק והתקשורת בקרן אדמונד דה רוטשילד בישראל. מספטמבר 2019 עד דצמבר 2021 היה אחראי השוק הצרפתי בחברת אורקם הישראלית הממוקמת בירושלים ומתמקדת בפיתוח פתרונות טכנולוגיים עבור לקויי ראייה. בינואר 2022 החל לעבוד כמנהל פיתוח עסקי בחברת השיווק המכוון Natural Intelligence (אנ'), הממוקמת בתל אביב. הוא מעורב באופן קבוע בתקשורת הישראלית והצרפתית ומתבטא בקביעות לגבי ענייני האקטואליה בישראל, בפרט בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, לאנטישמיות ולזכויות להט"ב. מתגורר כיום בתל אביב עם בן זוגו. ג'וליאן בהלול, ברשת החברתית פייסבוק ג'וליאן בהלול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וליאן בהלול, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וליאן בהלול, סרטונים בערוץ היוטיוב "Le Grand Live | Avec Julien Bahloul | 24/06/2018". I24NEWS (באנגלית). נבדק ב-2018-12-26. "Israël: Des milliers manifestants contre une loi interdisant la GPA aux couples gays". www.20minutes.fr (בצרפתית). נבדק ב-2018-12-26. ג'וליאן בהלול, באתר LinkedIn, ‏ינואר 2022 Twitter, mobile.twitter.com "LinkedIn", Linkedin.fr הכירו את ג'וליאן בהלול, באתר וואלה, 25 במרץ 2015 "Compte rendu conseil d'administration de Sciences Po Aix", sciencespo-aix.fr elevate.co.il, Ben Harari-. "Julien Bahloul". ADD. אורכב מ-המקור ב-2018-12-26. נבדק ב-2018-12-26. Julien Bahloul. "Au-revoir i24NEWS..." נבדק ב-2018-12-26. "Julien Bahloul rejoint la fondation Rothschild Caesarea". La lettre de l'audiovisuel (בצרפתית). נבדק ב-2018-12-26. "Julien Bahloul sur LinkedIn", LinkedIn "Nouveau - Des lunettes qui lisent toutes seules !" (בצרפתית). נבדק ב-2019-12-19. Julien Bahloul, ex de Tsahal, simple "habitant de Tel-Aviv" pour BFMTV - Par Yann Mougeot | Arrêt sur images, www.arretsurimages.net "Tsahal rapporte qu'un bus israélien a été touché par une roquette et frappe Gaza". RT en Français (בצרפתית). נבדק ב-2018-12-26. ""Président Rothschild": La Licra et le Crif accusent un député LR d'avoir tenu des propos antisémites envers Macron". Le Huffington Post (בצרפתית). 2018-08-31. נבדק ב-2018-12-26.
יחסי גאורגיה–הולנד

יחסי גאורגיה-הולנד מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה להולנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 באפריל 1992. שגרירות גאורגיה בהאג נפתחה בשנת 2007. להולנד יש שגרירות בטביליסי, מאז 2001. שתי המדינות חברות במלואן במועצת אירופה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גאורגיה–הולנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2009

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2009 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 7: "כלוב העליזים" 5: Black Watch, "ג'רזי בויז", "פיאף" ו"זורו" 4: "אוגוסט: מחוז אוסייג'", "פגישה מקרית", "שדרות סאנסט", The Chalk Garden,‏ The Histories ו"כיבושי נורמן" 3: "מרגריט", No Man's Land ו-Partenope 2: "דון קרלו", "המלט", "ליצנים", Impressing the Czar,‏ Infra, "איוואנוב", That Face,‏ The Minotaur, "הלילה השנים עשר" ו"סיפור הפרברים" ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 4: Black Watch 3: The Histories 2: "כלוב העליזים" ו-The Chalk Garden פרסי אוליבייה לשנת 2009
אופק כהן

אופק כהן (נולד ב-12 באפריל 1991) הוא מפיק ושחקן ישראלי. כהן נולד וגדל בטבריה. בגיל 12 התקבל לבית הספר לקסמים של צ'יקו ודיקו בתל אביב. בגיל 13 החל להופיע לראשונה בימי הולדת ואירועים פרטיים. את השירות בצה"ל העביר כהן באוגדה 319 (אוגדת לבנון) בתפקיד רס"פ אוגדה, ובהמשך כרס"ר משמעת בחטיבת הצנחנים. בשנת 2005 קיבל כהן את התפקיד הטלוויזיוני הראשון כשחקן אורח קבוע בתוכנית הילדים החדר של חני בהנחייתה של חני נחמיאס, תפקיד שהביא לכהן תפקידים נוספים בסדרות אשר שודרו בערוצי הילדים המסחריים. בשנת 2008 הפיק מופע אשליות שרץ במשך שנה על הבמות ברחבי אירופה.[דרוש מקור] בשנת 2009 עלה כהן עם מופע אשליות ראשון בכיכובו.[דרוש מקור] בשנת 2016 הופיע עם קסם של ילד, מופע ילדים שהפיק וכיכב בו כאשר לצידו הופיעו כוכבי ילדים רבים. כשנה לאחר מכן הצלחתו של המופע "קסם של ילד" הוא צולם ויצא ב-DVD ראשון. ביולי 2021 עלתה בערוץ הכוכבים הסדרה "קסם של ילד" בכיכובו של כהן בתפקיד ראשי. בשנת 2023 - הקים כהן חברת הפקות אירועים ומופעים וייצוג אמנים, בנוסף אופק מכהן כיום כמנהלם האישי של הזמר בן אל תבורי ואמנים נוספים. אתר האינטרנט הרשמי של אופק כהן אופק כהן, ברשת החברתית אינסטגרםֿ טל אריאל יקיר, כוכב הילדים: "אני קורא לאמנים שחוו הטרדה מינית כמוני - אל תפחדו, תתלוננו", באתר ישראל היום, 26 באוגוסט 2022 גיל משעלי, ‏בן אל תבורי מוכן לקאמבק, עם מנהל חדש וחברת בוקינג חדשה, באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2023
יחסי גמביה–צ'ילה

בין הרפובליקה של גמביה לרפובליקה של צ'ילה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, ושתי המדינות לא מיוצגות האחת אצל השנייה, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה, אולם שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים. מדיה וקבצים בנושא יחסי גמביה–צ'ילה בוויקישיתוף באתר משרד החוץ הצ'יליאני ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל סרי לנקה

דגל סרי לנקה המכונה גם "דגל האריה" אומץ בשנת 1950, ומאז עבר מספר שינויים קטנים. הדגל מורכב מאריה מוזהב האוחז בחרב על רקע ארגמן. מסביב לאריה משורטטים ארבעה עלי "בו" ("תאנה קדושה"). בנוסף מכיל הדגל שני קווים אנכיים בצבעי ירוק וכתום, והמכלול כולו מוקף במסגרת מוזהבת. האריה מסמל את הרוב הסינהלי במדינה והחרב היא סמל לריבונות. עלי התאנה והמסגרת המוזהבת מסמלים את הבודהיזם, הפס הירוק את האסלאם, הכתום את המיעוט הטמילי, והרקע בצבע הארגמן את יתר המיעוטים הדתיים במדינה. סמל סרי לנקה המנון סרי לנקה מדיה וקבצים בנושא דגל סרי לנקה בוויקישיתוף דגל סרי לנקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דגל סרי לנקה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בנגלדש–נמיביה

יחסי בנגלדש–נמיביה הם היחסים הדו צדדיים בין בנגלדש ונמיביה. שתי המדינות נהנות מיחסים דו-צדדיים ידידותיים. בנגלדש ונמיביה גילו עניין לשתף פעולה זו עם זו למען פיתוח חברתי של שתי המדינות. בנגלדש הביעה את כוונתה לעזור לנמיביה במאבק בסכנות בריאותיות שונות, כולל איידס, באמצעות הטכנולוגיה התרופתית שלה. בנגלדש הזמינה גם את נמיביה לגייס רופאים ומהנדסים מיומנים מבנגלדש שיפעלו לפיתוח חברתי של נמיביה. בנגלדש ונמיביה מעוניינות להרחיב את הפעילות הכלכלית הדו-צדדית בין שתי המדינות, כאשר שתי המדינות נוקטות בצעדים הנדרשים בעניין זה. מוצרי יוטה מבנגלדש, מוצרי עור, קרמיקה ותרופות מזוהות כמוצרים פוטנציאליים בשווקים בנמיביה. "President urges Namibia to recruit skilled professionals". News Today. BSS. 2009-06-19. Archived from the original on 2016-03-05. בדיקה אחרונה ב-27 בינואר 2014 "Recruit docs, engineers from Bangladesh". The Daily Star. UNB. 2009-06-19. נבדק ב-2014-01-27. "Namibia can seek help from Bangladesh fighting HIV/AIDS: President" (הודעה לעיתונות). 2009-06-18. אורכב מ-המקור ב-2014-02-01. נבדק ב-2014-01-27.
יחסי גמביה–גרמניה

יחסי גמביה–גרמניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של גמביה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הרפובליקה הפדרלית של גרמניה קיימה יחסים דיפלומטיים מאז עצמאות גמביה בשנת 1965. מערכות יחסים קרובות יחסית אלה התקררו יותר ויותר במהלך השלטון האוטוקרטי תחת הנשיא יחיא ג'אמה בין השנים 1994–2016. במהלך תקופה זו הופסק רשמית שיתוף הפעולה עם גמביה. מאז תבוסתו המפתיעה של ג'אמה בדצמבר 2016 והחזרה שלאחר מכן לדמוקרטיה תחת הנשיא החדש אדאמה בארו, היחסים התהדקו שוב. נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר ביקר בגמביה בתאריכים 13–14 באפריל 2017. זה היה הביקור הראשון של ראש מדינה אירופי מאז עצמאות המדינה. העניין של העסקים הגרמניים בגמביה גובר גם הוא. במיוחד חברות תיירות גרמניות מתחילות להרחיב את יכולותיהן לאור המספר הגובר של התיירים. גרמניה מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול. גמביה מחזיקה בגרמניה 3 קונסוליות בברלין, קלן ושטוטגרט. מדיה וקבצים בנושא יחסי גמביה–גרמניה בוויקישיתוף יחסי גמביה–גרמניה, באתר משרד החוץ הגרמני יחסי גמביה–גרמניה, באתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
בית הכנסת דלוס

בית הכנסת באי דלוס ביוון, אם אכן מדובר בבית כנסת, הוא אחד מבתי הכנסת הקדומים ביותר הידועים כיום. בנייתו תוארכה למאה ראשונה לפנה"ס והוא תיפקד במאות הראשונה והשנייה לספירה. זיהוי המבנה כבית כנסת שנוי במחלוקת בין החוקרים. שרידי בית הכנסת נחשפו בקצהו הצפוני-מזרחי של האי, סמוך לחוף הים, ברובע שעיקרו בתי מגורים ובצדו נמל קטן ונגיש, הרחק מהמוקדים הציבוריים של העיר הקדומה. המבנה עצמו הורכב משני חדרים גדולים, שבהם נמצאו עדויות לספסלי אבן לאורך הקירות הצפוני והמערבי. במרכז הקיר המערבי נמצא כס מהודר (אולי קתדרא דמשה). בצד המבנה נמצאו חדרים משניים שאפשרו גישה למאגר מים. השימוש האחרון במבנה היה כאולם כינוס ליהודים או לשומרונים. השימוש הראשון בבניין אינו ברור. יש חוקרים הסבורים שהבניין הוקם כבית פרטי או כמקום מפגש אלילי, ויש המאמינים שהמבנה שימש כבית כנסת גם בצורתו המוקדמת ביותר. המבנה (GD 80) נחשף בשנת 1912 על ידי צוות מבית הספר הצרפתי באתונה בראשות הארכאולוג אנדרה פלאסאר (Plassart) וזוהה כבית כנסת שנותר בשימוש עד סוף המאה השנייה לספירה. הימצאותו של כיסא אבן מפואר הביאה להשערה כי מדובר ב'קתדרא דמשה' בדומה לזה שנמצא בכורזים, ומכאן לחיזוק הקביעה שהמבנה שימש כבית כנסת, שהארכאולוג אליעזר ליפא סוקניק הגדירו כ"אחד מבתי הכנסת היותר עתיקים". זיהויו של המבנה כבית כנסת יהודי שנוי במחלוקת. קביעתו של פלאסאר התבססה במידה רבה על כתובות הקדשה ביוונית שבהן צוין הביטוי "אל עליון" (húpsistos ,ὕψιστος) העשוי להתייחס לאל היהודי בעת העתיקה, אך גם לאלים פגאניים. על פי שתי כתובות אבן שנמצאו בבית הכנסת, המתעדות העלאת מס לבית המקדש השומרוני בהר גריזים (המקום צוין בכתובת במילה אחת - Αργαριζείν, הרגרזין), היו שהציעו לזהות את המבנה כבית כנסת שומרוני. מחקרים חדשים הוליכו למסקנה שהראיות לזיהוי המבנה בדלוס כבית כנסת קלושות. הארכאולוגית לידיה מטאסה (Matassa) דנה בהרחבה בבית הכנסת של דלוס בפרק מיוחד בספרהּ מ-2018 (פורסם לאחר מותהּ) שבו היא בוחנת את הממצאים שעלו מן החפירות, את העדויות הספרותיות ואת המסקנות של החוקרים שקדמו לה מאז הגילוי הראשון ב-1912, תוך השוואות לבתי הכנסת הקדומים בהרודיון, במצדה ובגמלא. מסקנותיה מעלות ספק לגבי בזיהוי המבנה בדלוס כבית כנסת יהודי וגם לגבי תִארוכו למאה הראשונה לפנה"ס. שרידי בית הכנסת בדלוס – מבחר תצלומים גדעון פרסטר, סקירת בתי כנסת עתיקים בתפוצות, 1981 (באנגלית) André Plassart, “La Synagogue Juive de Délos ", Revue Biblique (1892-1940), vol. 11, no. 4 (1914), pp. 523–534 Lee I. Levine, The Ancient Synagogue: The First Thousand Years, Yale University Press, 2005 (2nd Edition), pp. 107 ff. Monika Trümper, "The Oldest Original Synagogue Building in the Diaspora: The Delos Synagogue Reconsidered," Hesperia, Vol. 73, No. 4 (Oct-Dec, 2004), pp. 513-598 א"ל סוקניק, "'קתדרא של משה' שבבתי הכנסת העתיקים", תרביץ, א/א (תר"ץ), עמ' 145–151 Philippe Brueneau, "'Les Israelites de Delos' et la Juiverie Delienne," Bulletin de Correspondance Hellenique 106 (1982): 465-504; A.T. Kraabel, "New Evidence of the Samaritan Diaspora has been Found on Delos", Biblical Archaeologist, 47 (1984), pp. 44-47 Lidia Matassa, "Unravelling the Myth of the Synagogue on Delos", Bulletin of the Anglo-Israel Archaeological Society, 2007 Vol. 25, pp. 81-115 Lidia D. Matassa, "Delos", in: Invention of the First-Century Synagogue (Ancient Near Eastern Monographs 22), Atlanta: SBL Press, 2018, pp.37–77
ג'ולי וולפטורן

ג'ולי וולפטורן (בגרמנית: Julie Wolfthorn;‏ 8 בינואר 1864 – 26 בדצמבר 1944) הייתה ציירת יהודייה-גרמנייה. נולדה כג'ולי וולף למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני בפרוסיה, ומאוחר יותר היא שינתה את שם משפחתה וולפטורן על שם עיר הולדתה טורון. וולפטורן נולדה בטורון. בשנת 1883 היא עברה להתגורר בברלין עם קרוביה לאחר מות הוריה. בשנת 1890 למדה בבית הספר לציור של קורט הרמן לנשים. מכיוון שאקדמיות לאמנות גרמניות לא אישרו לנשים ללמוד ציור, היא נסעה לפאריס ללמוד באקדמיה קולארוסי באקדמיה ז'וליאן, שם צברה מיומנויות הדרושות כדי להצליח בציור. לאחר שסיימה את לימודיה בפריז, חזרה לברלין. בשנת 1898, היא הפכה למייסדת שותפה של "Verein der Künstlerinnen und Kunstfreunde Berlin" (אגודת האמנים וידידי האמנות ברלין). בשנת 1905 חתמו ג'ולי וולפטהורן ומעל 200 אמניות על עצומה להתיר להן הצטרף לאקדמיה הפרוסית לאמנויות. דרישתן נדחתה על ידי מנהל האקדמיה אנטון פון ורנר. עם קתה קולוויץ שיתפה פעולה בתערוכה "Verbindung Bildender Künstlerinnen". שתי הנשים נבחרות למנהלות בשנת 1912, אך היא ופאני רמאק הודחו ב-1933 לאחר עליית הנאצים לשלטון. ג'ולי וולפטורן נשארה בברלין לעבוד באגודת התרבות של יהודי גרמניה, שהוצא מחוץ לחוק על ידי הנאצים בשנת 1941. חברי האגודה נעצרו ורכוש האגודה הוחרם. כחברה פעילה באגודת האמניות בברלין החל משנת 1927, שליט הציגה את ציוריה ועבודות אחרות לצד אמניות ידועות כמו קתה קולביץ, לוטה לזרשטיין, רחל שליט-מרכוס, קתה מינצר-נוימן וגרטה צ'אקי-קופוני. ב-28 באוקטובר 1942 גורשו ג'ולי וולפטהורן בת ה-78 ואחותה לואיז וולף לטרזיינשטט. וולפטורן המשיכה לצייר, ככל האפשר בנסיבות התקופה, עד למותה ב-26 בדצמבר 1944. וולפטורן ידועה בזכות דיוקנאותיה. היא יצרה דיוקנאות של מאות אנשים מפורסמים מתקופתה בברלין. כמה מהאישים המפורסמים ביותר של דיוקנאותיה כוללים: גוסטב לנדאואר משפחות האדריכלים הרמן מוטוסיוס ופטר ברנס גבריאל רויטר גרטה וקונרד אנסורג' טילה דוריו מריה אורסקה קרולה נהר מרגרט וגרהרט האופטמן אמילי ורודולף מוסה ברויאר, גרדה. מיר, ג'וליה (עורכת): נשים בעיצוב גרפי, ג'וביס. ברלין, 2012.ISBN 978-3-86859-153-8, עמ ' 403 ff, 587-588 הייקה קרסטנסן: Die Malerin und Graphikerin Julie Wolfthorn (1864 - 1944). Rekonstruktion eines Künstlerinnenleben, Marburg 2011. הדוויג ברנר: Jüdische Frauen in der bildenden Kunst II. קונסטנץ 2004. מדיה וקבצים בנושא ג'ולי וולפטורן בוויקישיתוף Szalit-Marcus, Rahel. "Rahel Szalit-Marcus, Verein der Berliner Künstlerinnen 1867".{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Julie Wolfthorn biography". Ro Gallery. Ro Gallery. נבדק ב-7 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Julie Wolfthorn biography". JulieWolfthorn.de. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2015. נבדק ב-7 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אימרה פטה

אימרה פטה (בהונגרית: Pető Imre; קסטהיי, 29 במרץ 1883 – בודפשט, 22 במאי 1944) היה מנצח, מלחין ומורה למוזיקה יהודי-הונגרי משומד. אימרה פטה נולד במשפחה יהודית כבנם של וילמוש פטה וסידוניה ברייר. הוא למד בפקולטה להנדסה, אך בהמשך עבר לקריירה של מוזיקה. את לימודיו סיים באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כתלמידם של יאנוש קסלר מלחין ממוצא גרמני ושני היהודים ויקטור הרצפלד ואישטוואן תומאן. כסטודנט שנה ג' הוא זכה במלגת-וגנר בביירוית. בברלין הוא היה תלמידם של אנגלברט הומפרדינק, המנצח הונגרי ארתור ניקיש וזמרת האופרה הגרמנייה לילי להמן. בסיום לימודיו עבד כמנצח בברלין ובשטוטגרט. בשנת 1911 התקבל לתא "עיט" של הבונים החופשיים. בין השנים 1913 – 1920, בהזמנתו של המנצח והצ'לן אישטוואן קרנר, הפך לקורפטיטור (פסנתרן חזרות, נגן פסנתר אשר תפקידו לעבוד עם זמרי אופרה קודם עבודתם עם מנצח האופרה ועם התזמורת) של בית האופרה של בודפשט, ובין השנים 1920 – 1944 הוא הפך למנצח שלה. משנת 1920 הוא היה גם מורה במכון למוזיקה על שם בלה ברטוק. אשתו הייתה ארז'בט היוש (שוורץ) (13 במאי 1889?), זמרת אופרה, מורה לזמרה, אותה נשא ב־17 בדצמבר 1916 בבודפשט. ב־18 באוקטובר 1919 המירו שניהם את דתם לרומית-קתולית. היסטוריה של הפקת סאונד (בודפשט, 1929) פיתוח מקביל ואינטראקציה בין אמנויות יפות לבין ומוזיקה (בודפשט, 1929) לקסיקון ביוגרפי הונגרי מסת"ב 963-05-6422-X לקסיקון הונגרי לאמנויות הבמה מסת"ב 963-05-6635-4 לקסיקון ביוגרפי של קסטהיי בנצה סאבולצ'י - אלדאר טוט: לקסיקון של המוזיקה. בודפשט, 1965. ספר המוזיקה ההונגרית. נערך על ידי אימרה מולנאר. בודפשט, אדן הוואש, 1936. יוז'ף פלטינוס: חטאי הבונים החופשיים. מהדורה רביעית בודפשט, 1938-1939. לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש מסת"ב 963-547-414-8 מדיה וקבצים בנושא אימרה פטה בוויקישיתוף אימרה פטה, באתר AllMusic Gyászjelentése A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 1138/1916. folyószáma alatt. A budapesti terézvárosi r. kath. plébániahivatal által 1921. jan. 7-én 32 és 33/1921. sz. alatt kiállított keresztlevelek szerint.