תאודור ברטון

תאודור אלייז'ה ברטון (באנגלית: Theodore Elijah Burton‏; 20 בדצמבר 1851 – 28 באוקטובר 1929) היה עורך דין אמריקאי ופוליטיקאי רפובליקני מאוהיו. הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית, בסנאט האמריקאי ובמועצת העיר קליבלנד. ברטון נולד ב-20 בדצמבר 1851 בג'פרסון, מחוז אשטבולה, אוהיו, והיה בנם של אליזבת (גרנט) והכומר ויליאם ברטון. הוא למד בבתי הספר הציבוריים, מכון גרנד ריבר, אוסטינבורג, אוהיו, ומכללת איווה, גרינל, איווה. הוא סיים את לימודיו באוברלין קולג' ב-1872. הוא למד משפטים בשיקגו עם לימן טרמבל, חברו של לינקולן, והסנאטור של ארצות הברית במשך שמונה עשרה שנים. הוא החל לעסוק בעריכת דין בשנת 1875, והפך לעורך דין בולט בקליבלנד. תפקידו הציבורי הראשון היה חבר מועצת העיר קליבלנד, שם כיהן בין השנים 1886 עד 1888, ולאחר מכן הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר לבית הנבחרים לקונגרס החמישים ואחד של ארצות הברית בשנת 1888 מהמחוז ה-21 של אוהיו בקליבלנד, אך הובס בניסיונו להיבחר מחדש ב-1890 על ידי יריבו למפלגה הדמוקרטית, טום ל. ג'ונסון. הוא לא היה המועמד הרפובליקני ב-1892, אבל היה מועמד שוב ב-1894 וניצח בבחירות לקונגרס החמישים וארבעה של ארצות הברית, הפעם כשהביס את יריבו לשעבר ועדיין מכהן, טום ל. ג'ונסון. הוא נבחר מחדש שבע פעמים, וכיהן בבית הנבחרים עד 1908. הוא נודע בזכות עבודתו בשימור מפלי הניאגרה ובכך שהתנגד לפרויקטים בזבזניים של נתיבי מים. הנשיא תאודור רוזוולט מינה אותו ליושב ראש ועדת נתיבי המים הפנימיים ב-1907 וליושב ראש הוועדה הלאומית לנתיבי המים ב-1909. הוא גם העניק חסות לחקיקה המאשרת את בניית תעלת פנמה. הוא התנגד להוצאות בזבזניות באופן כללי, ולמרות הרקע שלו כעורך דין תאגידים, הוא התנגד להשפעת העסקים הגדולים. בקדנציה הראשונה שלו הוא היה שותף לחוק ההגבלים העסקיים של שרמן. לאחר בחירתו מחדש ב-1908, הוא נבחר לסנאט, והתפטר ממושבו בבית הנבחרים. הוא כיהן כיו"ר הוועדה לנהרות ונמלים. הוא לא ביקש קדנציה שנייה לסנאט. במקום זאת, הוא עבר לניו יורק ועבד בבנקאות במשך כמה שנים. ב-1916 הוא נחשב למועמד אפשרי לנשיאות, וקיבל ½77 קולות בקלפי הראשון (מתוך 987) בוועידה הלאומית הרפובליקנית. ב-1920 חזר לאוהיו ושוב נבחר לבית הנבחרים, הפעם מהמחוז ה-22 (הגבולות השתנו ב-1912). הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים ב-1922, 1924 ו-1926. במהלך כהונתו מאוחר יותר בבית הנבחרים, הוא מונה על ידי הנשיא הרדינג לוועדה למימון החוב של מלחמת העולם ב-1922; והיה יו"ר משלחת ארצות הברית לוועידה לפיקוח על תעבורה בינלאומית בנשק בז'נבה, שווייץ, ב-1925. כנשיא אגודת השלום האמריקאית, ברטון אירח את הוועידה העולמית הראשונה לצדק בינלאומי בקליבלנד בשנת 1928, עם 13,000 משתתפים, כולל מנהיגים עולמיים. ב-1928 הוא לא ביקש להיבחר מחדש לבית הנבחרים. במקום זאת הוא זכה בבחירות מיוחדות לסנאט לתקופת כהונתו של פרנק ב. ויליס, שמת ב-30 במרץ. הוא כיהן בסנאט מ-15 בדצמבר 1928 ועד מותו ב-28 באוקטובר 1929. יום שלישי השחור (התרסקות בוול סטריט של 1929) היה ביום שלאחר מכן, 29 באוקטובר 1929. משנת 1900 עד 1912, ברטון היה הבעלים של בית מגורים כפרי בדובר (כיום וסטלייק), אוהיו, אשר נבנה בשנת 1838 על ידי תומאס וג'יין הרסט. הבית תועד ב־Historical American Buildings Survey בשנת 1936, והונצח על ידי סמן היסטורי של אוהיו בשנת 2002. מדיה וקבצים בנושא תאודור ברטון בוויקישיתוף תאודור ברטון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) תאודור ברטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Burton, Theodore Elijah. Ech.case.edu. Retrieved on 2018-04-04. A History of Cleveland and Its Environs, The Heart of New Connecticut. Vol. 2, Biography. Chicago: Lewis Publishing Company. 1918. pp. 24–27. "Burton, Theodore Elijah". case.edu (באנגלית). Encyclopedia of Cleveland History | Case Western Reserve University (Case Western Reserve University). 20 בינואר 2019. נבדק ב-1 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Congressional Quarterly's Guide to U.S. Elections, 2nd edition, p. 191 Historic American Buildings Survey. "Thomas Hurst Residence, 31156 Detroit Road, Dover, Tuscarawas County, OH (sic)". Library of Congress. נבדק ב-2016-01-02.