laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 2014/2015 ביורוליג

עונת 2014/2015 ביורוליג הייתה העונה ה-58 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, וה-15 שנקראה בשם "יורוליג". המשחק הראשון התקיים ב-1 באוקטובר 2014 והגמר נערך ב-17 במאי 2015 בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד, כאשר ריאל מדריד זכתה בתואר התשיעי בתולדות המועדון עם ניצחון בגמר על אולימפיאקוס. במפעל השתתפו 31 קבוצות. נמניה בייליצה (סרביה) מפנרבחצ'ה-אולקר זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, ואנדרס נוצ'יוני (ארגנטינה) מריאל מדריד נבחר ל-MVP של הפיינל פור. תחילה התקיים השלב המוקדם שבסופו המנצח מ-8 קבוצות עלה לעונה הסדירה. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-2 בתים. ארבע קבוצות מכל בית קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-3 ניצחונות. הפיינל פור נערך בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד. דירוג הקבוצות הוכרז ב-25 ביוני 2014. מכבי תל אביב הגיע עד לרבע גמר שם היא הפסידה 0:3 לפנרבחצה וסיימה את העונה. הפועל ירושלים השתתפה במשחקי המוקדמות היא הפסידה ולא העפילה לבתים. פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
הדיוויזיה הרביעית (ורמאכט)

הדיוויזיה הרביעית (בגרמנית: 4. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בדרזדן, על בסיס הדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד אריך ראשיק, שהוחלף ב-10 בנובמבר 1938 על ידי אריק-אוסקר הנזן. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת הייתה הדיוויזיה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40. ב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-14. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה הרביעית בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אריק-אוסקר הנזן

גנרל אריק-אוסקר הנזן (בגרמנית Erick-Oskar Hansen;‏ 27 במאי 1889 – 18 במרץ 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הנזן נולד ב-27 במאי 1889 בהמבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9 (ההנוברי ה-1 - קרול הראשון, מלך רומניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר הנזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הועלה הנזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובקיץ 1933 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-39. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין מטה במטה הכללי וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-4, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת פקד הנזן על הדיוויזיה שבפיקודו, שהייתה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40, וב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-14. ב-31 באוקטובר 1940 הועלה הנזן לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-1 ביוני 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-54. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-11, והשתתף עמו בקרב קייב ובמצור על סבסטופול, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר נפילת סבסטופול הועבר הקורפוס שבפיקודו יחד עם כל הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, ולאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמה בקרבות הקשים סביב לנינגרד, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-20 בינואר 1943 מונה הנזן לנספח הצבאי ברומניה, ובמהלך מבצע יאשי-קישינב נפל הנזן בשבי הסובייטי. הנזן שוחרר מהשבי ב-10 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר הנזן בהמבורג עד למותו ב-18 במרץ 1967. מדיה וקבצים בנושא אריק-אוסקר הנזן בוויקישיתוף אריק-אוסקר הנזן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ההררית הראשונה (ורמאכט)

הדיוויזיה ההררית הראשונה (בגרמנית: 1. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-9 באפריל 1938, על בסיס החטיבה ההררית שהוקמה ב-1 ביוני 1935, והועמדה תחת פיקוד לודוויג קיבלר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-34 במסגרת הארמייה השישית. בינואר 1941 הייתה אמורה הדיוויזיה להשתתף במבצע פליקס - כיבוש גיברלטר, אולם לבסוף בוטל המבצע. באפריל 1941 לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בבלקן, כחלק מהקורפוס ההררי ה-49, במסגרת הארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ההררי ה-49, במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה לסירוגין. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה בקרב על קווקז, ובאפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לסרביה, שם השתתפה בפעולות כנגד הפרטיזנים, וביצעה פשעי מלחמה רבים. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, ולחמה עמה בקרבות בהונגריה ובמתקפת אגם בלטון. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחמה עמה באוסטריה עד סוף המלחמה. לודוויג קיבלר (9 באפריל 1938 - 25 באוקטובר 1940) הוברט לאנץ (25 באוקטובר 1940 - 17 בדצמבר 1942) ולטר שטטרן פון גראבנהופן (17 בדצמבר 1942 - 19 באוקטובר 1944) אוגוסט ויטמן (19 באוקטובר 1944 - 27 בדצמבר 1944) יוזף קיבלר (27 בדצמבר 1944 - 10 במרץ 1945) אוגוסט ויטמן (17 במרץ 1945 - 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ההררית הראשונה בוויקישיתוף הדיוויזיה ההררית ה-1 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ההררית השישית (ורמאכט)

הדיוויזיה ההררית השישית (בגרמנית: 6. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 ביוני 1940, והועמדה תחת פיקוד פרדיננד שרנר, ובמהלך המערכה על צרפת הייתה כעתודת הארמייה השביעית. במהלך הקרב על יוון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, והצליחה לפרוץ את "קו מטאקסס", שאותו לא הצליחו האיטלקים לחדור קודם לכן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית נורווגיה, שתקפה את הרוסים מכיוון פינלנד. מיולי 1942 הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה ההררית ה-20 שפעלה לאורך החוף הארקטי. כאשר פינו הגרמנים את פינלנד בשלהי 1944, נסוגה הדיוויזיה לתוך נורווגיה, ובסוף המלחמה נכנעה לכוחות הבריטיים. פרדיננד שרנר (1 ביוני 1940 - 1 בפברואר 1942) כריסטיאן פיליפ (1 בפברואר 1942 - 20 באוגוסט 1944) מקס יוזף פמזל (20 באוגוסט 1944 - 20 באפריל 1945) יוזף רמולד (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) הדיוויזיה ההררית ה-6 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ההררית השלישית (ורמאכט)

הדיוויזיה ההררית השלישית (בגרמנית: 3. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בגראץ ב-1 באפריל 1938, על בסיס הדיוויזיות ה-5 וה-7 של הצבא האוסטרי. תחת פיקודו של אדוארד דיטל, לחמה הדיוויזיה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-14. הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במערכה בנורווגיה, והונחתה דרך הים בהרי הצפון. ב-28 במאי 1940 חזרו בעלות הברית בפיקודו של אוטו רוגה וכבשו את נרוויק. דיטל פתח בהתקפה, וב-8 ביוני נסוגו בעלות הברית מהעיר. כוחותיו של רוגה נכנעו בפני הדיוויזיה ההררית השלישית ב-12 ביוני. לאחר מכן הוכפפה הדיוויזיה לקורפוס ההררי נורווגיה, ולחמה במסגרת "מבצע אייל" שהתרחש במקביל למבצע ברברוסה. במבצע זה, הגרמנים, בשיתוף פעולה עם פינלנד, כבשו את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות. בדצמבר 1941 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית נורווגיה, ובאוקטובר 1942 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה ה-11, והשתתפה במצור על לנינגרד. בנובמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז, שם פעלה כחלק מקורפוס הלופטוואפה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-59, ובדצמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות דון, ולחמה במסגרת קרב סטלינגרד. בינואר 1943 הוכפפה הדיוויזיה לפלגת הארמייה פרטר-פיקו כחלק מקבוצת ארמיות B, והשתתפה בקרבות באזור הדונייץ. במרץ הוכפפה לקורפוס ה-30 כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ובאפריל הוכפפה לארמייה השישית, שבמסגרתה פעלה החל מיוני כחלק מהקורפוס ה-4. הדיוויזיה השתתפה בקרבות הנסיגה של הוורמאכט באוקראינה הונגריה וסלובקיה, וב-8 במאי 1945 נכנעה באולמוץ לצבא האדום. גנרלוטננט אדוארד דיטל (1 באפריל 1938 - 14 ביוני 1940) גנרלוטננט יוליוס רינגל (14 ביוני 1940 - 23 באוקטובר 1940) גנרלוטננט הנס קרייזינג (23 באוקטובר 1940 - 10 באוגוסט 1943) גנרלוטננט אגברט פיקאר (10 באוגוסט 1943 - 26 באוגוסט 1943) גנרל-מיור זיגפריד רספ (26 באוגוסט 1943 - 10 בספטמבר 1943) גנרלוטננט אגברט פיקאר (10 בספטמבר 1943 - 29 בספטמבר 1943) גנרלוטננט אוגוסט ויטמן 29 בספטמבר 1943 - 3 ביולי 1944) גנרלוטננט פאול קלאט (3 ביולי 1944 - 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ההררית השלישית בוויקישיתוף הדיוויזיה ההררית השלישית באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה ההררית השלישית באתר Axis History (באנגלית) הדיוויזיה ההררית השלישית באתר feldgrau (באנגלית)
הדיוויזיה השמינית (ורמאכט)

דיוויזיית היגר השמינית (בגרמנית: 8. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה בחזית האירופית ובחזית המזרחית. הדיוויזיה הוקמה באופלן ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד היינריך הרינג. בשנת 1939 הדיוויזיה לחמה במסגרת המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה ה-14. הדיוויזיה נעה בשלזיה וכבשה את קרקוב, ולאחר מכן השתתפה בהתקפה על הצבא הפולני בין לבוב ולובלין. לאחר סיום המערכה בפולין הועברה הדיוויזיה אל הרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הדיוויזיה במסגרת הארמייה הרביעית, והשתתפה עמה בקרב על בלגיה. לאחר כיבוש בלגיה נעה הדיוויזיה אל תוככי צרפת, השתתפה בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940, ובכיבוש דנקרק ופריז. באביב 1941 הדיוויזיה הועברה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 להדיוויזיה הקלה השמינית. הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק. ביוני 1942 היא הפכה להיות דיוויזיית היגר השמינית. היא לחמה בקרבות שונים תחת הארמייה ה-16, והשתתפה בקרבות על פסקוב תחת הארמייה ה-18. בשנת 1944 היא השתתפה בקרבות בהונגריה, בקרפטים ובסלובקיה. היא נכנעה לצבא האדום ב-8 במאי 1945. הדיוויזיה השמינית באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה הקלה השמינית באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית היגר השמינית באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית היגר השמינית באתר Axis History (באנגלית)
הדיוויזיה ההררית הרביעית (ורמאכט)

הדיוויזיה ההררית הרביעית (בגרמנית: 4. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-23 באוקטובר 1940, והועמדה תחת פיקוד קרל אגלזר. במהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ואף לחמה במערכה על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מ הקורפוס ההררי ה-49 במסגרת הארמייה ה-17. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה בקרב על קווקז, ובקיץ 1944 לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית במבצע יאשי-קישינב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בהונגריה כחלק מהארמייה השמינית, ובינואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמה בסלובקיה, בשלזיה ובצ'כיה עד סוף המלחמה. קרל אגלזר (23 באוקטובר 1940 - 1 באוקטובר 1941) קרל וינטרגרסט (1 באוקטובר 1941 - נובמבר 1941) קרל אגלזר (נובמבר 1941 - 23 באוקטובר 1942) הרמן קרס (23 באוקטובר 1942 - 12 באוגוסט 1943) יוליוס בראון (12 באוגוסט 1943 - 6 ביוני 1944) קרל יאנק (6 ביוני 1944 - 1 ביולי 1944) פרידריך בריית (1 ביולי 1944 - 23 בפברואר 1945) רוברט באדר (23 בפברואר 1945 - 6 באפריל 1945) פרידריך בריית (6 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ההררית הרביעית בוויקישיתוף הדיוויזיה ההררית ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
עונת 2004 בליגת העל הרוסית בכדורגל

קבוצות הפרמייר-ליג לעונת 2004   צסק"א ספרטק טורפדו לוקומוטיב דינמו טורפדו-מטאלורג קריליה סובייטוב אוראלאן אליסטה רוסטסלמאש רובין קאזאן רוטור סאטורן צ'רנומורץ ספרטק ולד' שיניק ירוסלבל זניט עונת 2004 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השנייה של הפרמייר-ליג הרוסי במתכונתו החדשה והעונה ה-13, מאז 1991. העונה שוחקה מ-12 במרץ ועד 12 בנובמבר 2004. לוקומוטיב מוסקבה זכתה באליפות הליגה הרוסית, כשקריליה סובייטוב סמרה סיימה כסגנית האלופה לראשונה בתולדותיה ובהישג שנחשב להישג השיא של הקבוצה. אלכסנדר קרז'אקוב מזניט סנקט פטרבורג הוכתר כמלך השערים של העונה לאחר שהבקיע 18 שערים. בסיכום העונה הודחו מהליגה קובאן קרסנודאר ורוטור וולגוגרד. במקומן העפילו טרק גרוזני וטום טומסק. משחק הסופר קאפ הרוסי 2004 הפגיש בין אלופת רוסיה 2003 צסק"א מוסקבה ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2003/2004 ספרטק מוסקבה. המשחק נערך ב-7 במרץ 2004 בRZD ארנה, שאז נקרא אצטדיון לוקומוטיב. הטורניר סימן את פתיחת עונת 2004 וזכתה בו צסק"א מוסקבה לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 3:1. מק' - מיקום; מש' - משחקים; נצ' - ניצחונות; הפ' - הפסדים; ש"ז -שערי זכות; ש"ח - שערי חובה; ה"ש - הפרש שערים; נק' - נקודות Протокол матча
דיוויזיית הפאנצר ה-23 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-23 (בגרמנית: 23. Panzer-Division) הייתה דיוויזיית שריון של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בצרפת ב-21 בספטמבר 1941 על בסיס בריגדת הפאנצר ה-101, וכמפקדה הראשון מונה הנס פון בוינבורג-לנגספלד. היא נכללה במסגרת הארמייה הראשונה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות D, והוצבה ככוח כיבוש בצרפת. במרץ 1942 הועברה לחזית המזרחית, והייתה חלק מהארמייה השישית של קבוצת ארמיות דרום. היא הוצבה ליד קרקוב. בהמשך אותה שנה פורקה קבוצת ארמיות דרום, ודיוויזיית הפאנצר ה-23 הועברה אל קורפוס הפאנצר ה-57, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות A. בעקבות כיתור הארמייה השישית בקרב סטלינגרד, הועבר הקורפוס כולו תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דון. למרות שמצבה היה גרוע מאוד, היא יועדה להיות חוד החנית של מבצע סערת חורף יחד עם דיוויזיית הפאנצר השישית. המבצע נחל בתחילה הצלחות, אולם בהמשך נהדפה המתקפה הגרמנית. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה תחת פלגת הארמייה הולידט, שבאפריל 1943 הפכה להיות הארמייה השישית החדשה. בין 1944-1945 השתתפה הדיוויזיה בקרבות הנסיגה באוקראינה, ולאחר מכן בקרבות בהונגריה ובכלל זה במבצע קונרד. היא נכנעה לכוחות הצבא האדום עם סיום המלחמה. גנרלוטננט הנס פון בוינבורג-לנגספלד (21 בספטמבר 1941 - 16 בנובמבר 1941) גנרל-מיור היינץ-יואכים ורנר-אירנפוכט (16 בנובמבר 1941 - 22 בנובמבר 1941) גנרלוטננט הנס פון בוינבורג-לנגספלד (22 בנובמבר 1941 - 20 ביולי 1942) גנרל-מיור ארווין מק (20 ביולי 1942 - 26 באוגוסט 1942) גנרלוטננט הנס פון בוינבורג-לנגספלד (26 באוגוסט 1942 - 26 בדצמבר 1942) גנרל חיל השריון ניקולאוס פון פורמן (26 בדצמבר 1942 - 25 באוקטובר 1943) גנרל-מיור אוואלד קרבר (25 באוקטובר 1943 - 1 בנובמבר 1943) גנרלוטננט היינץ-יואכים ורנר-אירנפוכט (1 בנובמבר 1943 - 18 בנובמבר 1943) גנרל-מיור אוואלד קרבר (18 בנובמבר 1943 - 9 ביוני 1944) גנרלוטננט יוזף פון ראדוביץ (9 ביוני 1944 - 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפאנצר ה-23 בוויקישיתוף דיוויזיית הפאנצר ה-23 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצר ה-23 באתר Axis History (באנגלית)
רוברט אדלר

רוברט אדלר (4 בדצמבר 1913 – 15 בפברואר 2007) היה ממציא יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה, בעל מספר פטנטים. נודע בעיקר על המצאת שלט רחוק לטלוויזיה, לצד שותפו יוג'ין פולי. אדלר סיים את לימודיו באוניברסיטת וינה ב-1937. ב-1939 ברח מהשלטון הנאצי בארצו אל בלגיה ואחר כך אל אנגליה, שם הצליח לקבל אישור להגר לארצות הברית. ב-1941 החל לעבוד שם במחלקת המחקר של חברת "Zenith" באילינוי. במהלך עבודתו בחברה וגם לאחריה, רשם 58 פטנטים. אדלר פרש ב-1980 כסגן נשיא החברה ומנהל מחלקת המחקר; בשנה זו הוא גם זכה במדליית אדיסון על קריירה רצופת הישגים בהנדסת אלקטרוניקה. הוא המשיך לשמש יועץ לחברה עד 1999. אדלר נודע במיוחד בשל המצאת שלט רחוק למכשירי טלוויזיה. השלט שהמציא אדלר היה מבוסס גלי קול והפך לסטנדרט בפועל במשך כ-25 שנה, עד שפותח מכשיר שלט-רחוק לטלוויזיות מבוסס IR שהיה מסוגל לשדר מספר פעולות רב יותר והחליף אותו. ב-1997 זכו אדלר ושותפו פולי בפרס אמי על המצאתם. ראיון וידאו עם אדלר Michael Daisy, Robert Adler: Making Life Safe for Couch Potatoes Paul Farhi, The Inventor Who Deserves a Sitting Ovation, The Washington Post, February 17, 2007 רוברט אדלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'וראמשהר

ח'וראמשהר (בפרסית: خرمشهر; בערבית: المحمرة, מוחמרה) היא עיר בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן, 10 ק"מ מצפון לאבאדאן, על גדת השט אל-ערב. נכון לשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 123,866 איש. בתקופת מלחמת איראן–עיראק (שנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה העיר אזור קרבות ועיר רפאים. היישוב מופיע באזור רק בתקופת האימפריה הפרתית, במאה הראשונה לספירה, עד אז היה האזור שקוע תחת מימי המפרץ הפרסי או אזור ביצות. בתקופה השושלת הבויהית (המאה ה-10) חלה תנופת פיתוח באזור וכריית נתיבי מים בין הנהרות במקום. עיקר מתיישביו היו ערבים. בראשית המאה ה-20 התגלו באזור שדות נפט. שם העיר שונה לח'וראמשהר בתקופת רזא ח'אן (שנות ה-20 של המאה ה-20). העיר נכבשה בהתקפה העיראקית הראשונה במלחמת איראן–עיראק, בין ה-22 בספטמבר ל-10 בנובמבר 1980. הקרבות העקובים מדם במקום הותירו אותה ריקה מאוכלוסייה אזרחית. ב-24 באפריל 1982 יצאו האיראנים ל"מבצע בית אל-מקדס" (אנ') לכיבוש ח'וראמשהר וסביבתה, הצבא האיראני צר על העיר במשך חודש. שחרור העיר משליטת צבא עיראק ב-25 במאי[דרושה הבהרה] הפך לסמל לאומי. העיר, שנהרסה כליל בקרבות, לא שבה להיות עיר אזרחית עד תום המלחמה. בתום המלחמה הייתה העיר עיי חורבות ושיקומה החל עם תום הקרבות. ב-1991 נמנתה בעיר שהוקמה מחדש אוכלוסייה של 34,750 איש. רק ב-2006 שבה אוכלוסיית העיר לגודל בו הייתה לפני המלחמה.[דרוש מקור] כלכלת העיר מבוססת על הפקת נפט. במקום אוניברסיטת מחקר מדעית-טכנולוגית שנוסדה ב-1976 והוקמה מחדש ב-1993.[דרושה הבהרה] ח'וראמשהר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ח'וראמשהר (בפרסית) מדיה וקבצים בנושא ח'וראמשהר בוויקישיתוף שחרור חוראמשאר, ניצחון האמונה האמיתית, אתר איראני מצגת תמונות משיקום העיר Khorramshahr City of Iran, סרטון באתר יוטיוב נתוני מפקד האוכלוסין 2006 מלחמת עיראק-אירן 1980-1988 Iran marks 34th anniversary of liberation of Khorramshahr
סינה (חברה)

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] סינה (באנגלית: Sina, בסינית: 新浪; בפין-יין: Xīn Làng) היא חברה סינית לתקשורת מקוונת. Sina מפעילה ארבעה קווים עסקים: Weibo,‏ Sina Mobile‏, Sina Online,‏ Sina.net. ל-Sina מעל 100 מיליון משתמשים רשומים ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא סינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סינה (בסינית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סין ובנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיוויזיית הפאנצר ה-19 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-19 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות רבים ביניהם: מבצע ברברוסה, הקרב על מוסקבה, קרב קורסק, כיס קאמנץ-פודולסקי ודיכוי מרד ורשה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בנובמבר 1940 על בסיס הדיוויזיה ה-19, והועמדה תחת פיקוד אוטו פון קנובלסדורף. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת הארמייה התשיעית ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה בזירה המרכזית, ובחורף 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה ולחמה עמה בקרבות באזור הדונייץ וחרקוב. בקיץ 1943 לחמה הדיוויזיה בקרב קורסק תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. לאחר מכן לחמה הארמייה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית בקרב דנייפר, ובחורף 1944 לחמה בכיס קאמנץ-פודולסקי כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני 1944 נשלחה הדיוויזיה להולנד לרענון, ובאוגוסט נשלחה לסייע בדיכוי מרד ורשה כחלק מהארמייה התשיעית. בחורף 1945 לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בשלזיה, ובאפריל הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה במוראביה עד סוף המלחמה. אוטו פון קנובלסדורף (1 בנובמבר 1940 - 5 בינואר 1942) גוסטב שמידט (5 בינואר 1942 - 7 באוגוסט 1943) הנס קלנר (7 באוגוסט 1943 - 28 במרץ 1944) ולטר דנקרט (28 במרץ 1944 - מאי 1944) הנס קלנר (מאי 1944 - 18 באפריל 1945) הנס-יואכים דקרט (18 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972. מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפאנצר ה-19 בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר Axis History. אודות הדיוויזיה באתר Feldgrau. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht.
גמד

האם התכוונתם ל... פנטזיה גמד (פנטזיה) – יצור מיתולוגי החוזר במספר תרבויות גמד (טולקין) – גזע מעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין המבוסס על גמדים במיתולוגיה ובפולקלור האירופיים גנום (פנטזיה) (גם "נום") – יצור מיתולוגי שמקורו בפולקלור האירופי אחר גמד (גם "ננס") – הלוקה בגמדות, תופעה רפואית המתבטאת בקומה נמוכה מתחת לממוצע באופן מובהק גֹּמֶד ("גומד") – יחידת מידה הלכתית, השווה, לפי רוב הפרשנים, לאמה, ראו אמה (יחידת מידה) גמדות (פירושונים)
הדיוויזיה ה-19 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-19 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, ובקרב על צרפת, והוסבה לאחר מכן לדיוויזיית הפאנצר ה-19. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד קונרד פון גוסלר, ובסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-19. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
ארנולד וילסון

סר ארנולד טלבוט וילסון (Arnold Talbot Wilson; ‏18 ביולי 1884 – 31 במאי 1940) היה קצין הממשל האזרחי הבריטי בעיראק במלחמת העולם הראשונה והנציב העליון בפועל של המנדט הבריטי על מסופוטמיה. נהרג כחבר הפרלמנט הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה והיה חבר הפרלמנט השלישי שנהרג במלחמה זו. נולד בקליפטון, ליד בריסטול שבאנגליה. אביו היה ראש בית הספר הפנימייתי קליפטון קולג'. התגייס לצבא הודו הבריטית ב-1903 לאחר שסיים בהצטינות את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1904 הוצב באהוואז שבפרס בדרגת לוטננט, כמפקד כוח משמר. ב-1907 הועבר לתפקיד של קצין ממשל אזרחי במפרץ הפרסי ובין 1908 ל-1911 היה נציג הממשל הבריטי בח'וראמשהר. ב-1915 התמנה לסגנו של פרסי קוקס (אנ') במסגרת העברת הכוחות הבריטיים לאזור בצרה, כהכנה לכיבוש עיראק. לאחר כיבוש בגדד היה וילסון לראש המנהל האזרחי של עיראק בדרגת קפטן (וילסון העדיף לקרוא לאזור בשמו הערבי "עיראק" ולא בשם בו כינוהו הבריטים והאירופאים בכלל, "מסופוטמיה"). וילסון הבין את המשימה שלפניו, ניהול מאוזן של אזור שהיה קרוע בין מוסלמים סונים, שיעים, כורדים, פרסים, נוצרים מכתות שונות ויהודים. ב-1919 נשלח על ידי המשרד לענייני הודו יחד עם גרטרוד בל לועידת השלום בפריז על מנת לשרטט את גבולות המנדט. במאי 1920, מיד לאחר הכרזת המנדט הבריטי על מסופוטמיה בוועידת סן רמו פרצו מהומות, אותן דיכא וילסון בהצלחה באמצעות כוחות צבא הודו הכפופים לו והצליח להחזיר את השקט לאזור עד אוקטובר. בפעולות האלימות נהרגו 2,300 חיילים בריטים וכ-8,400 ערבים מקומיים. הקושי בדיכוי המרד נבע מכך שהפרלמנט הבריטי לא העריך נכונה את גודל האיום ולא תקצב משלוח תגבורת, רק עקב לחץ שהפעיל וינסטון צ'רצ'יל תוקצבה הגדלת הכוח הבריטי באזור. למורת רוחו של וילסון, הפכו הבריטים במסגרת ההסכם האנגלו-עיראקי (1922) את עיראק למונרכיה תלויה ולא המשיכו לשלוט בה שלטון ישיר. הוא זוכה באות אבירות מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ושוחרר. לאחר שחרורו הצטרף לחברת הנפט האנגלו-פרסית כמנהל פעילותה במזרח התיכון. ב-8 ביוני 1933 נבחר בבחירות הביניים לפרלמנט הבריטי כנציג מחוז היצ'ין (Hitchin) שבצפון הרטפורדשייר. דעותיו נטו לפשיזם. הוא העריץ את שלטון פרנקו בספרד ואת שלטונו של מוסוליני באיטליה. עם זאת, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לחיל האוויר המלכותי כמפציץ אווירי, בעודו מכהן כחבר פרלמנט. ב-31 במאי 1940 התרסק מטוס הוויקרס ולינגטון שלו ליד דנקרק. על תפקודו זכה במדליית המלחמה הבריטית The Persian Gulf, 1928 S.W. Persia: Letters and Diary of a Young Political Officer 1907–1914, 1941 ג'יימס באר, קו בחול, תל אביב, 2016, עמ' 118–130 Lieut.‐ Colonel Sir Arnold Wilson, K.C.I.E., C.S.I., C.M.G., D.S.O., M.P. נקרולוג ב-Journal of The Royal Central Asian Society Volume 28, 1941 (2), pp.127-131 הופעות בפרוטוקולי הפרלמנט הבריטי אודותיו באתר הפרלמנט הבריטי ציון מושבו לשעבר בפרלמנט ארנולד וילסון, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ג'יימס באר, קו בחול, הוצאת מודן, 2016, עמ' 127 בבחירות הכלליות לפרלמנט של הממלכה המאוחדת בנובמבר 1935 נבחר שוב במחוז היצ'ין. המדליה של וילסון בפרלמנט הבריטי
צ'ארלס צ'או

צ'ארלס צ'או או צ'או גוּאוֹוֵי (בסינית מפושטת: 曹国伟, פיניין Cáo Guówěi) הוא איש עסקים סיני המכהן כנשיא ומנכ"ל Sina‏. Sina רשומה בנאסד"ק, ולה כ-12,900 עובדים ברחבי העולם. צ'או עובד ב-Sina מאז 1999, שבה מונה לסגן נשיא כספים (VP Finance). הונו האישי מוערך (2016) במעל 600 מיליון דולר. לצ'או תואר שני בניהול חשבונות מאוניברסיטת טקסס באוסטין, תואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת אוקלהומה ותואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת פודאן שבשנחאי. "Asia's 25 hottest people in business". CNN Money. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) "10 people you should know in China". Yahoo Finance. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה)