laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברברה ברי

ברברה אן ברמן (באנגלית: Barbara Ann Berman; נולדה ב-23 במאי 1931) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודייה-אמריקאית מועמדת שלושה פרסי אמי, פרס טוני ו פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1979 על תפקידה בסרט "תרגילים בהתבגרות". ברי היא כוכבת הסדרות הקומיות "בארני מילר" ו"פתאום סוזן". ברי נולדה בשיקגו למשפחה יהודית, בתם של פרנסיס רוז ולואיס ברמן. ברי גדלה בעיר קורפיוס כריסטי, טקסס ולמדה ב"אוניברסיטת טקסס". ברי היא ניצולת סרטן המעי הגס, כתבה על ניצחונה על המחלה בביוגרפיה שכתבה "Second Act: Life After Colostomy and Other Adventures". ברי היא אמם של השחקנים אהרון וג'יין הארניק, ממערכת נישואיה לג'יי מלקלום הארניק שנמשכה כ-43 שנים עד למותו בשנת 2007. ברי התחילה את הקריירה שלה עם זכייה בצוותא עם אן בנקרופט בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן לשנת 1964. את הפרס קיבלה על הופעתה בדרמה הבין גזעית "תפוח אדמה אחד, שני תפוחי אדמה". בשנת 1970 שיחקה במחזמר "קומפני" בתפקיד שרה המתאמנת בקראטה והועמדה לפרס הטוני. באמצע שנות ה-70 התפרסמה בקומדיית המצבים "בארני מילר" בתור אליזבת' אשתו העובדת הסוציאלית של הבלש קפטן בארני מילר. ב-1979 הופיעה בדרמת הספורט "תרגילים בהתבגרות" והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד אוולין אמו של רוכב האופניים הצעיר דייב סטולר. ב-1981 שיחקה בדרמה הטלוויזיה "הילד שאף אחד לא רצה" בCBS, בכיכובה של מישל פייפר. ברי גילמה את דמותה של אוולין סטולר בסדרת הטלוויזיה המבוססת על עלילת הסרט והועמדה לפרס אמי. ב-1997 דיבבה בסרט האנימציה "הרקולס" את קולה של אלקמני אמו המאמצת של הרקולס ב-1999 הועמדה ברי לפרס אינדפנדנט ספיריט על הופעתה בתור המורה סו ברלין בדרמה העצמאית "ג'ודי ברלין". הועמדה לשני פרסי אמי על הופעותייה בסדרות "חוק וסדר" ו"חוק וסדר: מדור מיוחד". ברי הופיעה בארבע עונות הסיטקום "סוף סוף סוזן" בתפקיד הלן סבתה של עובדת המגזין "השער" סוזן קיין (ברוק שילדס). ב-2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "אבות ובנים", לצד בראדלי ויטפורד וקתי בייקר. מדיה וקבצים בנושא ברברה ברי בוויקישיתוף ברברה ברי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברברה ברי, באתר AllMovie (באנגלית) ברברה ברי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברברה ברי, באתר Discogs (באנגלית)
אקלים קוטבי

האקלים הקוטבי (המכונה גם אקלים ארקטי) הוא האקלים השורר באזורי הקטבים. אקלים כזה שורר באזור הארקטי, מצפון לחוג הקוטב הצפוני ובאנטארקטיקה, והוא מאופיין בטמפרטורות נמוכות מאוד. אקלים זה נוצר כתוצאה מכמות קרינה נמוכה מהשמש. הטמפרטורה הממוצעת בחודש החם ביותר בשנה נמוכה מ־C°‏ 10 באזורים אלו, ובחורף לעיתים יורדת ל־C°‏ 20- בממוצע.[דרוש מקור] המשקעים באזורי האקלים הקוטבי מועטים והם יורדים בצורת שלגים. באקלים הקוטבי הקיץ קצר מאוד וקר. לעומת זאת, החורף הקוטבי הוא ארוך וקר מאוד. האקלים מחולק לשני סוגים: אקלים כיפות הקרח בו אין אף חודש בשנה שהטמפרטורה הממוצעת בו גבוהה מ־C°‏ 0 ואקלים הטונדרה בו יש לפחות חודש אחד בשנה שהטמפרטורה הממוצעת בו גבוהה מ־C°‏ 0. באזור האקלים הזה לא גדלים עצים כלל ולכן הם נמצאים מעבר לקו העצים. עם זאת, בטונדרה גדלים צמחים נמוכים כגון עשבים, טחבים וחזזיות. חילופי האור והחושך באזור האקלים הקוטבי שונים מאוד מאזור האקלים הים-תיכוני. במשך חצי שנת הקיץ שורר אור במרבית שעות היממה כשהשיא הוא שמש חצות, יממה בה נראית השמש לכל אורכה. במשך חצי שנת החורף מרבית היממה חשוכה כשהשיא הוא ליל קוטב בו שורר חושך רוב היום למעט דמדומים בצהריים. מספר שעות האור והחושך בכל מקום תלוי במרחקו מקו המשווה. מדיה וקבצים בנושא אקלים קוטבי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי אחא בר חנינא

רבי אחא בר חנינא היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי (המאה ה-4). מופיע רבות בתלמוד הבבלי, ומעט גם בתלמוד הירושלמי. במקורו היה תושב דרום הארץ, ובכמה מקומות מופיע הביטוי "כי אתא רבי אחא בר חנינא מדרומא" (תרגום: כשבא מן הדרום, כנראה לישיבת טבריה). כך העביר את מאמריהם של חכמי אזור הדרום, כגון רבי יהושע בן לוי, תושב לוד. בטבריה למד אצל רבי אסי, וממנו קיבל את מאמרי רבי יוחנן. חברו היה רבי יעקב בר אידי, ונמסר על ויכוח ביניהם על משמעותם של הייסורים בעולם. כנראה היה עני, שכן מסופר עליו שיצא לשוק כשנעליו מטולאות. שיבח את לימוד התורה מתוך דוחק הפרנסה, והתנגד לשימוש בכספי צדקה. ככל הנראה ירד לבבל, וזוהי הסיבה לשכיחות מאמריו בתלמוד הבבלי דווקא. (במסכת סנהדרין אף מופיעה שיחה בינו לבין רב פפא, מחכמי בבל, אך הגרסה שם אינה בטוחה). אביו, רבי חנינא, נקרא לעיתים על שמו: "רבי חנינא אביו של רבי אחא". דודו, אחי אמו (ולגרסה אחרת: סבו, אבי אמו), היה חכם בשם שמואל בר נחום, שנחשב לבקי באגדה. רבי יהודה בר טיטס מסר שמועות בשמו. רוב מאמריו הם בענייני אגדה, וגם בסוגיות הלכתיות הרבה להביא מקורות מן המקרא לביסוס ההלכה. היה גם דורש בפני הציבור בענייני אגדה. מעולם לא יצאה מדה טובה מפי הקדוש ברוך הוא וחזר בה לרעה, חוץ מפעם אחת כל האומר שמועה זו נאה, וזו אינה נאה - מאבד הונה של תורה כל המבקר חולה - נוטל אחד מששים בצערו. לא כעולם הזה העולם הבא; העולם הזה, על בשורות טובות אומר ברוך הטוב והמטיב, ועל בשורות רעות אומר ברוך דיין האמת. לעולם הבא - כולו הטוב והמטיב. הרב אהרן הימן, "רבי אחא בר חנינא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט כגון בירושלמי ברכות פ"ב ה"ד תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ד, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף נ"ז, עמוד א', שם נח, א, תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ב, עמוד ב' ברכות ח, ב), וכן של "זקני דרום" תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ב, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ה', עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ד, עמוד א'; אך הגרסה שם אינה בטוחה תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ט, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד א' בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ז, עמוד א' תנחומא נשא, ד; תנחומא בשלח, כז תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ה, עמוד א' תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ג', הלכה ד'; תלמוד ירושלמי, מסכת סוכה, פרק ה', הלכה ח' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ח', עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"א, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ז, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ג, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"א, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף ס"ד, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"ט, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ', עמוד א'
אוטו ויידט

אוטו וַיידט (נהגה "וייט"; גרמנית: Otto Weidt;‏ 2 במאי 1883 – 22 בדצמבר 1947) היה בעלים של בית מלאכה בברלין המיועד עבור החירשים והעיוורים. תחילה עסק בהדבקת טפטים, אך עם הזמן ראייתו התדרדרה והוא נעשה עיוור. לכן הקים בית מלאכה למברשות ומטאטאים. רוב עובדיו היו יהודים חירשים ועיוורים. כאשר החלו רדיפות הנאצים בתקופת השואה, ניסה לשמור על עובדיו תוך סיכון עצמי. עזרתו כללה מציאת מקומות מסתור עבורם, זיוף תעודות, שוחד של מנהל לשכת התעסוקה ועוד. כיום בית המלאכה שלו שוחזר באזור הנקרא "האקשה הֶפה" (Hackesche Höfe - אזור ייחודי המורכב מ-8 חצרות שאוחדו ליצירת מתחם משותף), ברחוב רוזנטאלר 39 בברלין. ויידט הלא-יהודי עשה מאמצים מיוחדים להציל את עובדיו ולהסתירם, ועל פועלו זה זכה להכרה והוכרז בשנת 1971 כחסיד אומות העולם. ויידט נולד ברוסטוק שבגרמניה בשנת 1883, וזמן קצר לאחר מכן עברה משפחתו לברלין. כמו אביו, הפך למדביק טפטים, וכאיש צעיר היה מעורב בחוגים אנרכיסטיים ופציפיסטיים של תנועת הפועלים הגרמנית. הוא נמנע מהגיוס הכללי למלחמת העולם הראשונה בשל דלקת באוזן. בשנת 1936 הקים את בית המלאכה לייצור מטאטאים ומברשות, אשר בשנת 1940 עבר לחצר האחורית של רח' רוזנטאלר 39 בברלין. הוורמאכט היה אחד מלקוחותיו, וכך הצליח לקיים את העסק שלו, שסווג כחיוני למאמץ המלחמתי, על אף תקופת המלחמה. בבית המלאכה הועסקו כ-30 יהודים עיוורים וחירשים בין השנים 1941 ו-1943. כאשר הגסטאפו החל לעצור ולגרש את עובדיו היהודים, ויידט נאבק כדי להבטיח את ביטחונם על ידי זיוף מסמכים בעזרת מזכירתו הדוויג פורשוץ ושוחד קצינים גרמנים. לאחר המלחמה הקים בית יתומים וכן בית אבות עבור ניצולי מחנות הריכוז. ב -7 בספטמבר 1971 הוכרז ויידט ביד ושם, לאחר מותו, כחסיד אומות העולם. בשנת 1993 הוסיפה אינגה דויטשקרון (Inge Deutschkron), שהייתה בין היהודים שהציל, לוחית זיכרון באתר בית המלאכה, ובשנת 1994 הוסיפה לוחית הוקרה לקברו בבית הקברות שבצלנדורף. בשנת 1999 נפתח מוזיאון באתר בית המלאכה, ומשנת 2005 הוא מופעל באמצעות הקרן לזיכרון ההתנגדות הגרמנית. לייבוביץ', הדס. מטאטאים רוקדים בחורף. הוצאת צלטנר, 2019. מדיה וקבצים בנושא אוטו ויידט בוויקישיתוף אוטו ויידט, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) Otto Weidt. From Anarchist to Righteous Among the Nations. 1883-1947. A biographical study. - A doctorate from Robert Kain, Berlin (באנגלית) The Museum of Otto Weidt's Workshop for the Blind (בגרמנית) Hackeschen Höfe (אורכב 05.06.2011 בארכיון Wayback Machine) ריאיון עם אינגה דויטשקרון, 16 בנובמבר 2009 אוטו ויידט - פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) "Otto Weidt" The International Raoul Wallenberg Foundation The Museum of Otto Weidt Website.
לנגה

לנגה (Lange) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו ארוך האם התכוונתם ל... יצחק שמשון לנגה – מהדיר ספרות הראשונים מקס לנגה – שחמטאי גרמני פרידריך אלברט לנגה – פילוסוף וסוציולוג גרמני רודולף לנגה – פושע מלחמה נאצי הרברט לנגה – מפקדו הראשון של מחנה ההשמדה חלמנו אחוזת לנגה – בית אחוזה הממוקם במרכז זכרון יעקב לאנג
מצעד הסינגלים הבריטי (1980–1989)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים "UK Singles Chart" שנערכו משנת 1980 עד שנת 1989. מצעד הסינגלים הבריטי הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה הבריטית, שמתבסס על נתוני מכירות סינגלים ומתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית. עד לשנת 1983 סוכנות מחקרי השוק BMRB הייתה האמונה על הרכבת המצעד בעבור תעשיית המוזיקה הבריטית. נתוני המכירות נאספו באמצעות שליחים מחנויות התקליטים, סמוך לתום המסחר בימי שבת. בימי שני עובדו הנתונים לרשימת המצעד ונמסרו ל-BBC. המצעד שודר בערבי יום שלישי בתוכנית הרדיו של ג'וני ווקר, ובהמשך הופיע גם במגזין "Music Week". החל ב-4 בינואר 1983 הועברה משימת הרכבת המצעד לידי חברת גאלופ והמצעד הורחב מ-75 שירים ל-100 שירים. במקביל ועם כניסתן של קופות ממוחשבות הפך תהליך איסוף הנתונים לאוטומטי. כתוצאה מכך מאוקטובר 1987 שודרו "40 הגדולים" במצעד בימי ראשון.   ♪  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה השנה   ♫  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה בשנות ה-80 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להלן האמנים אשר במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 היו בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר הגיעו למקום הראשון במצעד: בילבורד הוט 100 (1980–1989) Smith Alan. "50s & 60s UK Charts – The Truth!". Dave McAleer's website. December 2007. The Official Charts Company. "Key Dates in the History of the Official UK Charts". 2007. עותק שמור בארכיון האינטרנט. Roberts David. [Guinness World Records: British Hit Singles and Albums] (18th edition). p. 14. 2005. "Singing from beyond the grave". BBC News. 12 באוקטובר 2009. נבדק ב-5 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה)
אברהם יהושע השיל פרידמן

רבי אברהם יהושע השיל פרידמן (כ"ט בשבט תרי"ח – ט"ו באלול ת"ש) היה האדמו"ר מאדז'וד (רומ'). מגזע בוהוש. נולד כבן שלישי לרבי יצחק פרידמן מבוהוש. אביו היה נכדו של רבי ישראל מרוז'ין וסבתו, אם אביו, הייתה נכדת רבי אברהם יהושע השיל מאפטא שעל שמו נקרא. רבי אברהם יהושע העשיל נשא את בת דודו זקינו, אחי סבו, רבי מנחם נחום משטפנשט. אחר חתונתו התגורר מספר שנים בשטפנשט ליד חותנו ולאחר כמה שנים חזר לבוהוש. בשנת תרמ"ז נפטרה אשתו. לאחר זמן נשא את אשתו השנייה את בתו של הרב זלמן הורנשטיין צאצאו של הרב נפתלי כ"ץ. לאחר פטירת אביו מונה אחיו הגדול רבי ישראל שלום יוסף לממשיך ורבי אברהם יהושע העשיל עבר לגור באדז'וד ומשם החל לנהל חצר. בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לגאלאץ שם התגורר עד פטירתו. היה מפורסם כאדם מורם מעם וכפועל ישועות[דרוש מקור]. בקידוש ליל שבת היה מתלהב מאוד ורוב היין היה נשפך מהכוס והיו צריכים למלא את הכוס מחדש בסיום הקידוש. סבל כל חייו בייסורי הנפש, וישב שבעה שמונה עשרה פעמים בחייו ועם כל זאת לא התלונן וקיבל הכל באהבה. נפטר בשלהי שנת ת"ש (1940). מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים. בנו רבי מנחם נחום ובנו הרב אהרן מתתיהו. רבי מנחם נחום (תרל"ט-כ"א בסיוון תרצ"ג) היה חתנו של רבי ישראל פרידמן מטשורטשקוב, בן דודו של סבו רבי יצחק מבוהוש ובן דודה של אמו. בשנת תרפ"ג עבר לשטפנשט שם דודו רבי אברהם מתתיהו פרידמן לקחו תחת חסותו והועידו ליורשו אך נפטר חודש לפניו. כיהן כאדמו"ר לא רשמי בשטפנשט. בתו ונכדו נרצחו בשואה. הרב אהרן מתתיהו מצ'רנוביץ (נפטר תרע"ז) נשא את בתו של דודו רבי משה יהודה לייב מפאשקאן. אשתו ובתו נרצחו בשואה. מאשתו השנייה נולד לו בנו הרב יצחק מפריז. נר ישראל (ביוגרפיה ותורות אדמו"רי רוז'ין) חלק ו', בני ברק 1978, מאת הרב חיים דב שטרן. אנציקלופדיה לחכמי גליציה מאת מאיר וונדר. בתו פייגא הייתה 4 פעמים נכדת רבי ישראל מרוז'ין. אבי אביה רבי אברהם יהושע העשיל היה נינו, אם אביה הייתה נכדתו, אבי אמה היה נכדו ואם אמה הייתה נכדתו. בתו חיה שיינא הייתה 5 פעמים נכדת רבי ישראל מרוז'ין. אבי אביה רבי אברהם יהושע העשיל היה נינו, אם אביה הייתה נכדתו, אבי אמה היה נינו, אם אמה הייתה פעמיים נינה (דרך אביה רבי נחום בער מסדיגורה ודרך אמה בתו של רבי אברהם יעקב).
ג'יני ברלין

ג'יני ברלין (נולדה בתור ג'ני ברט מאיי, באנגלית: Jeannie Brette May; נולדה ב-1 בנובמבר 1949) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית-יהודייה, שהייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1972 על תפקידה בסרט "אשת החלומות". ברלין נולדה בלוס אנג'לס לבמאית, תסריטאית היהודיה איליין מאיי. אמה פרצה את דרכה של ברלין כשחקנית כשליהקה אותה לתפקיד לילה קולודני, כלתו היהודייה המעצבנת של איש המכירות לני קאנטרו בקומדיה בבימויה "אשת החלומות". ברלין זכתה על הופעתה בפרסי מבקרים והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אותו הפסידה לאיילין הקרט ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה הופיעה גם בסרטו הראשון של לארי כהן "בון". בשנת 2019 החלה לשחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "יורשים" ב־HBO, בדמותה של סיד פיץ'. בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ציידים" בפריים וידאו, לצדם של אל פצ'ינו וקרול קיין. בשנת 2022 שיחקה בסרטו של סטיבן ספילברג "הפייבלמנים". בשנת 2023 גילמה את ג'ורג'יה בסרט "שקרים קטנים" (אנ'). בשנת 2025 תשחק בסרטה הבא של מגי ג'ילנהול "הכלה!" לצד שחקנים כמו כריסטיאן בייל ופנלופה קרוז. ג'יני ברלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יני ברלין, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יני ברלין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יני ברלין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מור יוקאי

מור יוקאי (לפי תואר האצולה מכונה גם אַשְווַאִי; בהונגרית: Ásvai Jókai Mór;‏ 18 בפברואר 1825 – 5 במאי 1904) היה סופר, עיתונאי ומחזאי הונגרי. הוא מכונה "גדול מספרי הסיפורים של ההונגרים", ה"אונורה דה בלזק" ההונגרי. הוא גם הסופר ההונגרי הנקרא ביותר. מתוך כמאה יצירותיו, הומחזו והוסרטו רבות ויצירתו כולה נחשבת לנכס צאן ברזל של התרבות ההונגרית והאוניברסלית. יוקאי שימש גם חבר בפרלמנט ההונגרי וחבר בבית העליון שלו וכן חבר במועצה המנהלת של האקדמיה ההונגרית למדעים. היה חבר באגודת קישפלודי ובאגודת פטפי. מרק שעועית יוקאי נקרא על שמו. מור יוקאי נולד בשם "מוריץ יוקאי" (Jókay Móric) בחלקה הצפוני של העיר קומארום, שמשתייך בימינו לסלובקיה. זוהי עיר בצפון הונגריה על שתי גדות הדנובה, על הנהר שמהווה כיום את הגבול בין הונגריה לסלובקיה. ב-1824 היא הייתה הונגרית לכל דבר בשני צדי הנהר. התקופה הייתה תקופת הרפורמה ותחילת סלילת דרכה של הונגריה להפוך ממושבה אוסטרית מפגרת לשותפה מלאה באימפריה האוסטרו-הונגרית כעבור כארבעים שנה, בשנת 1867. יוקאי, שמשפחתו ממוצא האצולה הנמוכה, התייתם מאביו בגיל שתים עשרה. אביו, עורך דין שהתרושש, נאלץ למכור את אחוזת המשפחה ולעסוק במקצועו. יוקאי הצעיר נשלח לגימנסיה הקלוויניסטית בברטיסלאבה כדי שילמד גם את השפה הגרמנית. לימודיו התיכוניים ובחינות הבגרות נסתיימו בקולגיום הקלוויניסטי של העיר פּאַפָּה, שם הכיר את המשורר הגדול של הונגריה שנדור פטפי (Petőfi Sándor) שהפך למשורר הלאומי של העם ההונגרי. עם סיום לימודי המשפטים עסק יוקאי כאביו בעריכת דין מספר שנים בפֶּשְט. הרומן הראשון שלו הופיע כבר בשנת 1844, ואילו האחרון ב-1907, לאחר מותו. ב-1886 נפטרה אשתו, והסופר בן השישים ושתיים נשא לאישה את בֶּלָה נַאדְי בת העשרים. באביב 1904, עם חזרתם מניס שבצרפת ובסובלו מהתקררות קשה, אמר לרעייתו, 'אני רוצה לישון'. הוא נפטר בשנתו מדלקת ריאות, כשהוא בן קרוב לשמונים. מור יוקאי השתתף במהפכת 1848 בהונגריה לשחרור המדינה מעול הכיבוש האוסטרי של בית הבסבורג. בשנות ה-90 של המאה ה-19 היה כאמור חבר בפרלמנט ההונגרי, כנציג של המחנה הליברלי. עם הרומנים הידועים שלו נמנים "האיש מזהב" (Az arany ember), "טייקון הונגרי" (Egy magyar nábob), "זולטן קארפאטי" (Kárpáthy Zoltán), "יהלומים שחורים" (Fekete gyémántok), "בניו של האיש חסר הלב" (A kőszívű ember fiai), "המצודה ללא שם" (Névtelen vár), "ואף על פי כן נוע תנוע" (Eppur si muove, על חייו של קארוי קישפלודי) ו"ברון הצוענים" (A cigánybáró). יוקאי כתב קרוב למאה רומנים ומתוכם גם רומנים היסטוריים רבים. הוא קיבל השראה במיוחד מתולדות העם ההונגרי. יצירתו הספרותית התאפיינה בגישה רומנטית-אידיאליסטית, חדורת אופטימיזם ואמון בערכי התרבות האנושית. הוא הקדיש את כל חייו לטיפוח השפה ההונגרית. מדיה וקבצים בנושא מור יוקאי בוויקישיתוף מור יוקאי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מור יוקאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי מור יוקאי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מור יוקאי, דף שער בספרייה הלאומית מור יוקאי, ברשת החברתית Goodreads כתבי מור יוקאי בפרויקט בן-יהודה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוג'ה

עוג'ה, מערבית العوجا, אל-עוג'א, "המתפתל", "המפותל", או العوجة, אל-עוג'ה, "העקמומי". האם התכוונתם ל... ואדי עוג'ה (وادي العوجا) – שמו הערבי של נחל ייט"ב שבבקעת הירדן עוג'ה א-תחתא (العوجا) – עיירה מצפון ליריחו, ממוקמת במוצא ואדי עוג'ה ונקראת על שמו (התוספת א-תחתא, "עוג'א תחתית", כדי להבדילה מעוג'ה אל-פוקא, היא "עוג'א עילית") ואדי עוג'ה (نهر العوجا, "נהר אל-עוג'א") - שמו הערבי של נחל הירקון עוג'ה אל-חפיר (عوجة الحفير) – צומת דרכים עתיקה ומעבר גבול, בנגב המערבי על גבול מדבר סיני עוג'ה (עיראק) (אנ') (العوجة) – כפר בעיראק בסמוך לתיכרית
קן סארו-ויווה

קנולה ביסון "קן" סארו-ויווה (Kenule Beeson "Ken" Saro-Wiwa; ‏10 באוקטובר 1941 – 10 בנובמבר 1995) היה סופר ניגרי מפורסם ופעיל זכויות אדם, אשר תרם רבות למאבקם של אנשי אוגוני, קבוצה אתנית בניגריה, נגד חברות נפט אשר גרמו לנזק סביבתי רב באזור מחייתם. סארו-ויוה השתתף במאבק המקומי נגד חברת "של", במסגרת התנועה לשחרור הדלתה של ניז'ר. בשנת 1995 נתלה יחד עם שמונה מאנשי שבט אוגוני, והתלייה עוררה תהודה בינלאומית. לפני מותו אמר סארו-ויווה כי "הבורא אומנם לוקח את נשמתי, אך המאבק נמשך". משפחתו של קן סארו-ויווה פתחה במאבק משפטי מול חברת "של" אשר הסתיים בפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט לפיה שילמה החברה למשפחת המנוח סך של 15.5 מיליון דולר. אבנר דה-שליט, "אדום-ירוק: דמוקרטיה, צדק ואיכות הסביבה" מדיה וקבצים בנושא קן סארו-ויווה בוויקישיתוף קן סארו-ויווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קן סארו-ויווה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Mouawad, Jad (2009-06-08). "Shell to Pay $15.5 Million to Settle Nigerian Case". New York Times. Retrieved 2009-06-09. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ניגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Take It Off

"Take It Off" הוא שיר של הזמרת קשה. השיר יצא לאור כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום הבכורה של קשה, Animal, ב-13 ביולי 2010. לשיר יצאו שני קליפים. הביקורות שקיבל השיר היו תחילה מעורבות אך אחר כך היו חיוביות. השיר דורג במצעדי ארצות הברית, בריטניה וקנדה עוד לפני יציאתו כסינגל. לאחר צאתו כסינגל הגיע השיר לעשרת המקומות הראשונים במצעדי קנדה, אוסטרליה וארצות הברית. עד פברואר 2011 מכר השיר מעל ל-2 מיליון עותקים בארצות הברית. מידע על היצירה "Take It Off" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Take It Off" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Take It Off" באתר יוטיוב מידע על Take It Off, באתר המצעד של ניו זילנד Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפיאורניים

אפיאורניים (שם מדעי: Aepyornithidae) היא משפחת עופות ענקי ממדים וחסרי יכולת תעופה שנכחדה הידועה גם כעופות הפיל. עופות הפיל התקיימו במדגסקר עד המאה ה-17. במשך שנים נחשב לגדול עופות הפיל המין Aepyornis maximus שהתנשא לגובה של יותר מ-3 מטרים ומשקלו הגיע לכ-400 ק"ג. עם זאת ב-2018 מין גדול בהרבה תואר, הוורומבי (Vorombe titan) שהגיע למשקל 783 ק"ג והיה הגדול שבכל העופות. מקור השם "עוף הפיל" הוא מתיאורו של מרקו פולו את העוף כרוק ב-1298, אף שנראה שהוא התכוון לעוף דמוי עיט החזק דיו כדי "לאחוז בפיל עם טפריו". במשפחת האפיאורניים היו 3 סוגים: סוג אפיאורניס (Aepyornis) מין Aepyornis gracilis מין Aepyornis hildebrandti מין Aepyornis maximus מין Aepyornis medius סוג מולרורניס (Mullerornis) מין Mullerornis betsilei מין Mullerornis agilis מין Mullerornis rudis סוג ומין יחיד וורומבי (Vorombe titan) הכחדת עוף הפיל התקיימה מתחילת הרביעון עד סוף המאה ה-17, כאשר הוכחד על ידי האדם הלבן שהתיישב במדגסקר. אחת הסיבות שתרמו להכחדתם היה שימוש למאכל בביצים הגדולות שלהם שהיקפן מטר ואורכן יכול להגיע עד 34 ס"מ. מדיה וקבצים בנושא אפיאורניים בוויקישיתוף אפיאורניים, באתר NCBI (באנגלית) אפיאורניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפיאורניים, באתר GBIF (באנגלית) גרדיאן, מה קדם למה, ציפור הפיל או הביצה?, באתר הארץ, 11 במרץ 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איפאה

איפאה (שם מדעי: Tabebuia) הוא עץ אשר גדל במדינות מרכז ודרום אמריקה. עצי האיפאה הם עצים גבוהים (גובהם יכול להגיע עד ל־50 מטרים ולעיתים אף מעבר לזה), חזקים ובעלי גוונים חומים כהים אשר נובעים מצפיפות חלקיקים גבוהה. השם הגנרי של האיפאה הוא Tabebuia Spp ואילו בעברית שמו הגנרי הוא איפאה טבקו. קיימים שני סוגים של איפאה. כאמור הראשון הוא איפאה טבקו ואילו השני הוא איפאה שמפיין (קומרו). השם איפיאה מקורו ב ipe ואילו קומרו הוא עץ אחר. מקור השם טבקו לא ידוע, וייתכן שהוא שיבוש של lapacho. שני סוגי העץ נחשבים כחומרי גלם איכותיים ומבוקשים בתעשיות הבנייה והעץ השונות לנוכח חוזקם ועמידותם לשחיקה. שימוש נפוץ באיפאה הוא הנחתם כמשטחי מדרך חיצוניים (דקים), רהיטים ועוד. יתרונו של עץ האיפאה הוא עמידותו לנזקי הזמן ומזג האוויר ותחזוקתו הדרושה המועטה יחסית לעיתים עד כדי משיחתו אחת לשנה בלבד בתנאים של קרינת שמש ישירה. חסרונו של העץ הוא מחירו הגבוה, משקלו הסגולי הגבוה והצורך במיכון מיוחד בעבודה עמו. ניסור וקידוח העץ דורש מסורים ומקדחות עמידים לחומרים קשיחים, הברגים והפרזול ייחודי וחלקם מותקן באופן ידני. התקנת משטחי מדרך מאיפאה דורשת הנחת בסיס שעמיד למשקלו העצמי הגבוה. האיפאה קומרו לעיתים עובר תהליך של ייבוש בתנור ייעודי אשר הופך אותו לקשיח יותר. הקומרו זול יותר מן האיפאה טבקו, גווניו חומים ואדמדמים, הוא עשיר בשמן טבעי, שמעניק לו מראה רענן במשך שנים רבות לעומת הטבקו אשר זקוק לצביעה וחידוש פעם בשנה. בישראל שטופת השמש נעשה שימוש רב באיפאה להנחת משטחי מדרך (דקים) גם במקומות שחשופים לקרינת שמש ישירה כל שעות היום. מדיה וקבצים בנושא איפאה בוויקישיתוף דיון בנושא שימוש בעץ איפאה במועצת העיר תל אביב-יפו איפאה, באתר ITIS (באנגלית) איפאה, באתר NCBI (באנגלית) איפאה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איפאה, באתר Tropicos (באנגלית) איפאה, באתר GBIF (באנגלית) איפאה, באתר IPNI (באנגלית) the wood database, העץ ipe the wood database, העץ cumaru
בסיליסק (סוג)

בָּסִילִיסְק (שם מדעי: Basiliscus) הוא סוג של לטאות החי במרכז אמריקה ובדרום מקסיקו. משקלו הממוצע של הבסיליסק הוא כ-100 גרם. בסיליסקים הולכים על ארבע רגליים. רגליהם מסיביות ובעלות מבנה המאפשר להם לאחוז בגזעי העצים ולטפס עליהם. אורכם של הבוגרים תלוי במין ובתת המין אך בממוצע מגיעים הזכרים לאורך של 70 ס"מ ושל הנקבות מעט פחות. המין הארוך ביותר הוא בסיליסק ירוק. הבסיליסק חי בעיקר באמריקה הלטינית ביערות טרופיים, חמים ולחים שבהם הם חיים על ענפי העצים ומגיעים עד לצמרת העצים. במקרה של סכנה, הם עוזבים את אחיזתם בעץ ונופלים לקרקע. הם מעדיפים עצים הנמצאים מעל לנהרות ואגמים. כל מיני הבסיליסק הם שחיינים טובים ומסוגלים ללכת על המים עובדה שהקנתה להם את השם לטאות ישו. בסיליסק ירוק (Basiliscus plumifrons) בסיליסק מצוי (Basiliscus basiliscus) בסיליסק מערבי (Basiliscus galeritus) בסיליסק חום (Basiliscus vittatus) מדיה וקבצים בנושא בסיליסק בוויקישיתוף בסיליסק, באתר ITIS (באנגלית) בסיליסק, באתר NCBI (באנגלית) בסיליסק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בסיליסק, באתר GBIF (באנגלית) בסיליסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איך לטאות בסיליסק הולכות על מים
M35

M35 (מ-Messier 35, או NGC 2168) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים תאומים הנמצא במרחק של כ-2,800 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-200 כוכבים. הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום השווייצרי ז'אן פיליפ דה שסו משנת 1746, שציין את מיקומו סמוך לקצה הרגל הצפונית של התאומים. הצביר נצפה גם על ידי האסטרונום הבריטי ג'ון ביוויס במועד לא ידוע לפני 1750 מבלי שידע על גילויו המוקדם יותר. ב-30 באוגוסט 1764 הוא נצפה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים ליד הרגל השמאלית של קסטור במרחק קטן מהכוכבים μ בתאומים ו-η בתאומים". מסיה ציין גם שלא נצפתה בצביר ערפילית ויחס את גילויו לביוויס. לצביר דרגת בהירות נראית 5.3 וקל לאתרו באמצעות משקפת, או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים, כשתיים ורבע מעלות מצפון-מערב לכוכב η בתאומים. בעוד שבעין הוא נראה ככתם מעורפל וחלש, במשקפת איכותית ניתן להבחין בכוכבים החברים בו, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 7.5, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין ביותר מ-120 כוכבים בעלי דרגת בהירות מתחת ל-13. באמצעות טלסקופ איכותי ניתן לצפות בצביר הפתוח NGC 2158 שנמצא כ-15 דקות קשת מדרום-מערב ל-M35. זהו צביר עמום ורחוק בהרבה, בהירותו היא מדרגה 8.6 ומרחקו מוערך בכ-16,000 שנות אור. קוטרו של M35 הוא כ-24 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,800 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בערך כגודלו של הירח המלא. הצביר מכיל לפחות 200 כוכבים כאשר הצפיפות במרכזו מגיעה לכ-6 כוכבים בפרסק מעוקב. לפי גיל כוכביו גילו מוערך בכ-100 מיליוני שנים והוא כולל מספר כוכבים שיצאו מהסדרה הראשית ונמצאים בתהליך הפיכה לענקים. לעומתו, NGC 2158 זקן בהרבה וגילו מוערך בכמיליארד שנים. מדיה וקבצים בנושא M35 בוויקישיתוף M35 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M35, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים