laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נים (משחק)

נים הוא משחק אסטרטגיה מופשט לשני שחקנים שמשוחק עם ערמות גפרורים. חוקי המשחק הם שבכל תור יכול שחקן לקחת כל מספר גפרורים שהוא אבל רק מערמה אחת. המנצח במשחק הוא מי שלוקח את הגפרור האחרון. מקורות המשחק כנראה עתיקים מאוד. לנים תפקיד חשוב בתורת המשחקים הקומבינטורית הנובע ממשפט ספרג-גרונדי הקובע שכל משחק אסטרטגיה שוויוני שקול אליו. מקורות המשחק עלומים, אך הוא כנראה שוחק כבר מימי קדם. האזכור הראשון שלו בספרות האירופאית בא מהמאה ה-16, ושמו ניתן לו כנראה על ידי המתמטיקאי צ'ארלס ל. בולטון שגם ניסח את אסטרטגיית הניצחון במשחק. אסטרטגית הזכייה במשחק נים היא דוגמה יפה לשעשועי המתמטיקה החבויים במשחקי חשיבה, והיא גם בסיס לפתרון של משחקים נוספים רבים. האסטרטגיה מבוססת על כך שבמשחקים מסוגו של נים, שבהם לשני השחקנים יש אותן אפשרויות, אזי כל מצב משחק ניתן לסווג בתור מצב מנצח (השחקן שהתור שלו ינצח בוודאות אם ישחק כהלכה), או מצב מפסיד (השחקן שהתור שלו יפסיד בוודאות אם יריבו ישחק כהלכה). כדי לאבחן אם מצב במשחק נים הוא מנצח או מפסיד, יש לכתוב בשלב הראשון את מספר הגפרורים שבכל ערמה בבסיס בינארי, כלומר באמצעות החזקות של 2 שמהם המספר כתוב. לדוגמה אם כרגע יש שלוש ערימות שבהם 3, 7, 8 גפרורים אזי נכתוב זאת כך: 3=1+2 (בכתיב בינארי 0011) 7=1+2+4 (בכתיב בינארי 0111) 8=8 (בכתיב בינארי 1000) בשלב הבא יש לבצע פעולת או מוציא (XOR) שבה חזקה שמופיעה פעמיים תימחק, ואז יש לסכם את החזקות שנותרו: 0=1+2 (בכתיב בינארי 0000) 4=1+2+4 (בכתיב בינארי 0100) 8=8 (בכתיב בינארי 1000) סכום הנים של המצב בדוגמה הוא 12=4+8. אם סכום הנים של מצב הוא 0, אז זהו מצב מפסיד, אחרת זהו מצב מנצח. המהלך המנצח הוא המהלך שמביא את המצב למצב בעל סכום נים 0. בדוגמה זו, המהלך המנצח הוא להוריד 4 גפרורים מהערמה השלישית ולהביא את המשחק למצב: 3=1+2 (בכתיב בינארי 011) 7=1+2+4 (בכתיב בינארי 111) 4=4 (בכתיב בינארי 100) למשחק נים ישנן מספר תחפושות - כלומר משחקים שלכאורה נראים שונים אך למעשה הם אנלוגיים לו. נים חיילים - על גבי לוח שחמט מונחים בכל טור חייל לבן וחייל שחור. השחקן הלבן בתורו יכול להזיז את החייל שלו כמה מהלכים שהוא רוצה למעלה באותו טור כל עוד הוא לא מתנגש בחייל השחור. השחקן השחור יכול לבצע את אותה פעולה בכיוון ההפוך (למטה). המשחק אנלוגי לנים, כאשר כל טור מהווה ערמת גפרורים ומספר הגפרורים בערמה נקבע לפי מספר המשבצות שבין החייל הלבן לחייל השחור. נים כיס - על שורת משבצות מונחים מטבעות. בכל תור שחקן יכול להזיז מטבע כל מספר של משבצות ימינה כל עוד הוא לא מתנגש במטבע אחר. כאשר המטבע מגיע לקצה הימני המטבע נופל לתוך כיס. השחקן שמפקיד את המטבע האחרון בכיס מנצח. למשחק אין ספור וריאציות, הבולטות ביניהן: גרסת המיזר (Misere) - בגרסה זו השחקן שלוקח את הגפרור האחרון מפסיד. הצעצוע פופיט נמכר תחילה כמשחק בגרסה זו של נים, בשם "אחרון מפסיד". פוקר נים - בגרסה הזאת שחקן שומר את הגפרורים שהוא לקח, ובכל תור הוא יכול, במקום לקחת גפרורים, להוסיף לאחת הערמות מספר כלשהו מהגפרורים שהוא לקח. הנים של ויתופ - במשחק זה ישנן שתי ערמות ובכל תור מותר לקחת כל מספר גפרורים שהוא מערמה אחת, או מספר זהה של גפרורים משתי הערמות. משחקי ערמות נוספים - ישנן וריאציות שבהן ניתן לפצל ערמה על ידי לקיחת גפרורים מאמצע הערמה, וכן משחקים שבהם מותר רק לקחת לכל היותר מספר מסוים של גפרורים מתוך הערמה. משפט ספרג-גרונדי משחק צ'ומפ מדיה וקבצים בנושא נים בוויקישיתוף המאמר המקורי של בולטון מ-1901 גדי אלכסנדרוביץ', המשחק נים, באתר "לא מדויק", 30 במרץ 2011 נים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נים, באתר MathWorld (באנגלית)
דוד טנה

דוד טַנֶה (3 ביוני 1909 – 20 ביוני 1973) היה המנכ"ל הראשון ומקימו של משרד השיכון, וכן עסקן בכיר בסוכנות היהודית. שמו של טנה נקשר הן להקמת המעברות והן להיקף הגדול של בניית השיכונים בשני העשורים הראשונים לקיום מדינת ישראל, כולל השבחים שניתנו למפעל גדול זה וכולל הביקורות שנמתחו עליו. טנה נולד במילהיים שבגרמניה לישראל ולפרלה לבית אַקֶר. בגיל 18 יצא ללימודים אקדמיים בברלין, למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת ברלין וכדי להכין את עצמו לעלייה לארץ ישראל, למד בנוסף גם ניהול חוות חקלאיות. בתקופת לימודיו כיהן כמזכיר תנועת "החלוץ" בברלין. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עלה טנה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם החל לפעול במסגרת הסוכנות היהודית כנציג המחלקה הגרמנית בחיפה, והיה מקורב למקימת עליית הנוער, הנרייטה סאלד. בשנות המלחמה סייע בקליטת הפליטים היהודים שהצליחו לברוח מאירופה. טנה היה מזכיר התאחדות עולי גרמניה בחיפה וסגן בוועד ההנהלה של ועד הדר הכרמל. במקביל היה טנה חבר במוסדות שונים של "ההגנה", ובתקופת מלחמת העצמאות היה חבר בוועדה שפעלה לפתרון בעיות של משפחות שנאלצו לפנות את בתיהן בגלל המלחמה. עם קום המדינה מונה לאחראי במשרד האוצר על הארגון, האחזקה והאכלוס של הרכוש הנטוש שהותירו אחריהם פליטים ערבים. בשנת 1952 חזר לסוכנות, ומונה למנהל מחלקת הקליטה בסוכנות היהודית, שקלטה אז את העלייה ההמונית. בשנת 1953 התבקש טנה על ידי שרת העבודה דאז, גולדה מאיר, לקבל על עצמו את ניהול אגף השיכון במשרד העבודה. בשנת 1959, כאשר הפך אגף השיכון למשרד ממשלתי נפרד, מונה טנה למנכ"ל הראשון של משרד השיכון. בתפקיד זה כיהן עד 1969, עת פרש כדי לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של בנק טפחות. פעילותו בתחום השיכון כללה בשנים הבאות גם חברות בדירקטוריונים של חברות העוסקות בתחום, ביניהן חברות עמידר והכשרת היישוב. במשך שנים כיהן כנציג המדינה בוועדה הכלכלית של האו"ם. היה נשוי להלגה יעקב עד למותה (כחודש לפני מותו), ואב לשלושה ילדים. נפטר ביוני 1973, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. על שמו של טנה קרויה כיכר עירונית בירושלים, שכונה בכרמיאל וכן היישוב טנא עומרים בהר חברון. אלי אייל, דוד טנה - קומבינאטור השיכונים, הארץ, 13 במרץ 1959 מידע על דוד טנה בקטלוג הספרייה הלאומית תאריך הלידה המדויק ע"פ Harry Schneiderman and Itzhak J. Carmin (eds.), Who's who in world Jewry, 1972,‏ עמ' 901; תאריך הפטירה המדויק ע"פ דף הנפטר באתר "חברה קדישא" ת"א-יפו והמחוז. אלי אייל, דוד טנה - קומבינאטור השיכונים, הארץ, 13 במרץ 1959 עולי גרמניה בחיפה, דבר, 3 במרץ 1937 בהדר הכמרל, דבר, 3 באוגוסט 1937 מצוקת בתי המלון שהוחרמו, הצופה, 29 ביולי 1948 אריאל ויינשטיין, ד. טנה מנכ"ל משרד השיכון עומד להגיש את התפטרותו, מעריב, 11 בדצמבר 1969 בנק טפחות מגלה טפח ואף טפחיים, דבר, 30 בספטמבר 1970 מת דוד טנה, דבר, 21 ביוני 1973
בט"שית

בט"שית היא כלי רכב צבאי המשמש את צה"ל לסיורים לאורך גבולות מדינת ישראל. בכל בט"שית יכולים לנסוע 6 נוסעים, לרוב נוסעים בה מפקד, נהג, גשש ולוחם אחד עד שלושה. מקור השם בט"שית הוא בראשי התיבות בט"ש, שפירושם ביטחון שוטף. שנים ארוכות התבססה הבט"שית על רכב הנ"נ הוותיק, אולם לאחר התיישנותם של הרכבים והפסקת ייצורם הועברו הבט"שיות, בהדרגה, לרכבי האביר החדשים, תהליך שהושלם בראשית שנות ה-2000. הסבתו של ה"אביר" לבט"שית כוללת מספר שינויים שנערכו בו על מנת להתאימו למשימות הנדרשות ממנו. חלקה האחורי של הבט"שית פתוח, למעט גג העשוי יריעת ברזנט, וזאת על מנת לאפשר ללוחמים הנוסעים בה לצפות בדרך ולירות במקרה הצורך. כל המושבים פרט לקדמיים מופנים לצד, המשמשים את הגשש והלוחמים, ובסמוך להם זרקורים. כמו כן, משני צידי הבט"שית מותקנים מקלעים, לשימוש הלוחמים, ולעיתים גם בחזיתה, לשימוש המפקד. כיום, הבט"שית כמעט כבר אינה בשימוש בצה"ל. ברוב קווי החי"ר רווח היום השימוש ברכבים ממוגנים, כגון האמר ממוגן, סופה ממוגנת, דוד, זאב וספארון. סוג אחר של בט"שית מבוסס על ג'יפ מדגם "סופה", והוא מכונה סופשית. בסופשית מקום ל-4 נוסעים (מאחור יושב לוחם אחד בלבד). אביר זאב רכב סיור משוריין רב"י ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלי ניאגרה

מפלי ניאגרה (באנגלית: Niagara Falls) הם מפלי מים בגבול שבין ארצות הברית לקנדה. הם מחולקים למפלים האמריקניים והמפלים הקנדיים, שנקראים גם "מפלי הפרסה". מקור שמם של המפלים במילה אירוקוית שפירושה "רעם המים". המפלים מצויים כחצי שעת נסיעה מהעיר באפלו בצד האמריקני וכשעה וחצי נסיעה מהעיר טורונטו בצד הקנדי. מפלי ניאגרה הם חלק ממערכת הימות הגדולות של אמריקה הצפונית. מי המפלים נופלים מימת אירי ולאחר נפילתם זורמים דרך נהר ניאגרה אל ימת אונטריו הנמצאת 100 מטר נמוך יותר מימת אירי. ימת אונטריו מתנקזת אל האוקיינוס האטלנטי באמצעות תעלת סנט לורנס. גובהם של מפלי הפרסה הקנדיים הוא 51 מטר ורוחבם בפסגה הוא 675 מטר. עומק הנהר מתחת למפלים הוא 56 מטרים. כשליש מהמפלים הקנדיים נמצאים בשטח ארצות הברית. בצד האמריקאי ישנם שני מפלים: המפלים הגדולים, שגובהם הוא 21 עד 30 מטרים ורוחבם בפסגה הוא 323 מטר, ומפל קטן יחסית הקרוי "הינומת הכלה", המופרד מהמפל הגדול על ידי אי הירח. לאורך אלפי השנים, מפלי ניאגרה נסוגים לאחור בשל שחיקת המים. על פי מדידות שנערכו החל מ-1970 מגיעה השחיקה ל-1.5 מטר בשנה. כ-15 מיליון מבקרים פוקדים את אזור מפלי ניאגרה כל שנה, האזור ידוע גם כבירה העולמית של ירחי הדבש. ספינת התיירים "עלמת הערפל" ("Maid of the Mist") משייטת בקרבת המפלים. קיימות עוד אטרקציות רבות באזור מפלי ניאגרה, כמו צפייה במפלים ממסוק או ביקור באתר מגדל סקיילון ממנו ניתן להשקיף על האזור משני צדי הגבול. במרחק נסיעה קצר מהמפלים נמצאת העיירה ניאגרה און דה לייק בצפון אזור ניאגרה המושכת מבקרים רבים ונחשבת כאחת העיירות היפות ביותר בקנדה. דרומית למפלים בצד האמריקני נמצא האי גרנד איילנד בו ביקש בשנת 1825 מרדכי מנואל נח להקים מדינה ליהודים שתשתלב בתוך ארצות-הברית של אמריקה. כמות המים העוברת במפלים היא עצומה. חצי מכמות המים במפלי ניאגרה משמשת לייצור אנרגיה הידרו-אלקטרית (אנרגיה חשמלית המיוצרת על ידי תנועת מים) על ידי ממשלות ארצות הברית וקנדה. מפלי איגואסו מפל ויקטוריה - בדרום יבשת אפריקה על נהר הזמבזי, בגבול בין זמביה לזימבבואה. נתוני מפלי ניאגרה, באתר World Waterfall Database (באנגלית) תיעוד מרהיב של מפלי הניאגרה מלמעלה, סרטון באתר יוטיוב נטע קלימי עילם, ‏מפלי הניאגרה – תצוגת התכלית של הטבע, באתר GoTravel מפלי ניאגרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיעוד של התמוטטות המפל, 1954, ארכיון הסרטונים של AP תיעוד התמוטטות של גשר מעל המפל, 1938, ארכיון הסרטונים של AP כיצד קיבלו מפלי ניאגרה את השם "בירת ירחי הדבש" של העולם?, בפורטל מורשת מפלי ניאגרה
פילום

האם התכוונתם ל... מערכה (טקסונומיה) (phylum): הקבצת צורות חיים בביולוגיה פילום (בלשנות) (phylum): קבוצה של משפחות שפות, שתיתכן ביניהן קרבה גנטית פילום (נשק) (pilum): כלי נשק בצבא הרומי
רודולף בוכבינדר

רודולף בוכבינדר (בגרמנית: Rudolf Buchbinder; נולד ב-1 בדצמבר 1946) הוא פסנתרן אוסטרי. יש שכינו אותו ה"ג'נטלמן של הפסנתר" רודולף בוכבינדר, יליד ליטומז'יצה (Leitmeritz = Litomeřice), בבוהמיה, צ'כיה, עבר עם משפחתו לווינה בשנת 1947. שם החל בגיל 5 את הלימודים בבית הספר הגבוה למוזיקה (Hochschule für Musik) כתלמיד הצעיר ביותר במוסד. בגיל 9, בשנת 1956, ניגן לראשונה בפני קהל באולם המוזיקפראיין בווינה. מגיל 12 למד אצל ברונו זיידלהופר, שהיה מורם של אלפרד ברנדל ושל פרידריך גולדה. בהתחלת הקריירה שלו ניגן בעיקר בהרכבי מוזיקה קאמרית. בשנת 1961 זכה עם הטריו הוינאי בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית של מינכן. בהמשך החל להופיע יותר כסולן וניגן עם תזמורות ומנצחים מן החשובים בעולם, כולל בישראל. בוכבינדר מצטיין בנגינת מוזיקה של מלחינים קלאסיים ושל יוצרים בני זמננו כאחד, וניגן בביצועי בכורה יצירות של גוטפריד פון איינם, מרטין כריסטוף רדל וגרהרד וימברגר. הוא הקליט מעל מאתיים תקליטורים. אות ליפאטי לשנת 1962 פרס מיוחד ואן קלייברן לשנת 1966 פרס ראשון בתחרות לפסנתר בטהובן לשנת 1967 "גראן פרי דו דיסק" לשנת 1976 על הקלטת מכלול יצירותיו של היידן לפסנתר. מדליית זהב של העיר וינה לשנת 2007 בשנים האחרונות חזר בוכבינדר להופיע בנגינת מוזיקה קאמרית, בין השאר עם הצ'לן יאנוש סטארקר ועם הכנר יוזף סוק. ניגן גם בהרכבים של כלים אותנטיים. החל משנת 1971 מופיע בוכבינדר בפסטיבלים של זלצבורג. לימד באקדמיה למוזיקה בבזל ולאחרונה הקים ומנהל את הפסטיבל למוזיקה בארמון גראפנג (Grafenegg) באוסטריה תחתית. את זמנו הפנוי הוא מקדיש לספרות ומצייר כצייר חובב. בשנת 2015 הגיע לראשונה לישראל להופעה עם הפילהרמונית. Alain Pâris - Dictionnaire des interprètes - Bouquins - Editions Robert Laffont, S.A.,Paris 1995 Michael Kennedy - Oxford Concise Dictionnary 1996, new edition Oxford University Press Michaela Schlögl An artist´s portrait Da capo Styria-Verlag Wien 2008 (בגרמנית- "תמונת של אמן" ביוגרפיה של רודולף בוכבינדר - הועלתה בכתב על ידי מיכאלה שלגל, ההוצאה לאור שטיריה, וינה) מדיה וקבצים בנושא רודולף בוכבינדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רודולף בוכבינדר רודולף בוכבינדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודולף בוכבינדר, באתר AllMovie (באנגלית) רודולף בוכבינדר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רודולף בוכבינדר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רודולף בוכבינדר, באתר ספוטיפיי רודולף בוכבינדר, באתר AllMusic (באנגלית) רודולף בוכבינדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רודולף בוכבינדר, באתר Discogs (באנגלית) רודולף בוכבינדר, באתר Songkick (באנגלית) ריאיון עם הפסנתרן וביצוע הסונטה הפתטית מאת בטהובן והקטע "ערב וינאי" מאת שטראוס-גרינפלד
המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס–200 לפנה"ס)

המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס – 200 לפנה"ס) ניטשה בין פיליפוס החמישי מלך מוקדון, הליגה האייטולית, ערים אחדות מכרתים (שהחשובות בהן אוֹלוּס והִיירָאפִּינְטָה) ופירטים ספרטנים לבין רודוס ומאוחר יותר גם נגד בעלות בריתה אטאלוס הראשון מלך פרגאמון, ביזנטיון, קיזיקוס, אתונה וקנוסוס. זמן קצר לאחר סיום המלחמה המוקדונית הראשונה, כשראה פיליפוס כי טובים סיכוייו לנצח את רודוס, כרת ברית עם פירטים אייטולים וספרטנים שהחלו להתנפל על אוניות רודיות. הוא אף כונן בריתות עם כמה ערים כרתיות חשובות, כמו הייראפינטה ואולוס. מאחר שאוניותיה של רודוס וכלכלתה נפגעו קשות מהתנפלויות הפירטים, סבר פיליפוס כי ניצחונו על רודוס קרוב לבוא. כדי לזרז את השגת מטרתו נקשר בברית עם המלך הסלאוקי אנטיוכוס הגדול נגד תלמי החמישי מלך מצרים. מיד אחר כך החל פיליפוס תוקף את נחלות תלמי ואת בעלות בריתה של רודוס בתראקיה וסביב ים השיש. רודוס ובעלות בריתה פרגאמון, קיזיקוס וביזנטיון כינסו ב-202 לפנה"ס צי מלחמתי משותף, ושנה אחר כך ניצחו את פיליפוס בקרב כיוס. חודשים אחדים לאחר מכן ניצח הצי של פיליפוס את הרודים בלאדה. בעוד פיליפוס בוזז את אדמות פרגאמון ותוקף ערים בקאריה, פנה אטאלוס מלך פרגאמון לאתונה. הוא הצליח לכונן ברית עם האתונאים, אשר הכריזו מיד מלחמה על המוקדונים. פיליפוס לא יכול היה להישאר אדיש להתפתחויות החדשות, ותקף את אתונה בים וביבשה. הרומאים, שלא ראו בעין יפה את מהלכיו בארץ יוון, תבעו ממנו לחדול מהתקפתו, אחרת יתייצבו אף הם למלחמה נגדו. המלך המוקדוני נסוג אחרי שנחל תבוסה מידי הציים של רודוס ופרגאמון, אך לא לפני שהתנפל על העיר אבידוס שלחוף ההלספונטוס. אבידוס נפלה לאחר מצור ממושך ורוב אנשיה שלחו יד בנפשם. פיליפוס דחה את האולטימטום הרומי להפסיק את התקפותיו על ערי יוון, ועל כן הרומאים הכריזו עליו מלחמה. כתוצאה מכך נותרו הערים הכרתיות ללא בעלות ברית חזקות, וקנוסוס - הגדולה בערי כרתים - הצטרפה לרודים. לנוכח מאזן הכוחות החדש שנתהווה נאלצו הייראפינטה ואולוס להיכנע ולחתום על הסכם שלום שתנאיו הוכתבו על ידי רודוס וקנוסוס. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עולם המים

עולם המים (באנגלית: Waterworld) הוא סרט עתידני-בדיוני בבימויו של קווין ריינולדס ובכיכובו של קווין קוסטנר. הסרט הופק ב-1995, קיבל ביקורות מעורבות ולא זכה להצלחה יחסית להשקעה הכספית הגדולה ביצירתו. עם זאת, במהלך השנים השתבץ הסרט בקטגוריית סרטי קאלט, והצליח במכירות לווידאו. העלילה מספרת על החיים בכדור הארץ לאחר שהוצף במימי הקרחונים שנמסו בקטבים. האנשים ששרדו את ההצפה חיים בקומונות קטנות על פני הים, נעים בסירות רעועות ומייחלים למצוא את היבשה. מי שתייה הם מצרך יקר המציאות ועפר אדמה הוא מצרך כה נדיר עד שהוא משמש כאמצעי תשלום בסחר חליפין. אין מוסדות שלטון בעולם ואיש הישר בעיניו יעשה. אחד הנוודים הימיים האלה הוא גיבור הסרט, ימאי נטול שם בגילומו של קווין קוסטנר. הגיבור מגדל לעצמו מזון על סירתו אותה תכנן ובנה בעצמו ושותה שתן מטוהר שלו עצמו. גופו הסתגל לסביבה המימית בכך שהתפתחה בו מערכת זימים וקרומי שחיה המאפשרים לו לשהות זמן רב מתחת לפני המים ולדוג דגים בדיג תת-מימי. הגיבור נאלץ להגן על עצמו חדשות לבקרים מפני שודדים וטיפוסים מוזרים הנקרים על דרכו. באחד האירועים, בעת שסחר עם קבוצה במטרה לרכוש מזון, הוא הותקף ונכלא בכלוב. בחורה בשם הלן שחררה אותו מן הכלוב, לאחר שהבטיח לה שייקח אותה וילדה נוספת, אנולה, ליבשה. לאנולה, קעקוע על גבה, ויש המאמינים שזהו למעשה קוד או מפת סתרים, שמי שיפענח אותו יצליח להגיע ליבשה. מיד לאחר בריחתם הם נתקלים ב"מעשנים", קבוצה של פיראטים, שכל מטרתם היא הרס והרג, וצרוף אנשי הקומונות הפזורות לקהילתם הנמצאת על מכלית ענק, המזוהה בסוף הסרט כאקסון ואלדז. המעשנים חוטפים את אנולה, במטרה להגיע בעזרת המפה המקועקעת ליבשה. לאחר תלאות והרפתקאות משיב הגיבור את אנולה וידיד בשם גרגור שגם מופיע בתחילת הסרט אשר בבעלותו כדור פורח מעלה אותם לסיפונו. הידיד מצליח להבין את סוד המפה בקעקוע והחבורה מצליחים להגיע ליבשה, שהיא פסגתו של הר גבוה לשעבר. בסצנת הסיום נראה הגיבור כשהוא חוזר לים ומפליג בה עם ספינתו (על אף בקשת אנולה שיישאר), כשאנולה והלן צופות בו. תקציב הסרט היה בזמנו התקציב הגבוה ביותר אי פעם לסרט קולנוע, ולאחר חריגה בהוצאות ההפקה עמדה ההשקעה בו על כ-175 מיליון דולרים. להמחשה, השתתפו בסרט 84 כפילים לפעלולי הענק שבו. אומנם ברחבי העולם הסרט הכניס כ-255.2 מיליון דולרים, אולם בארצות הברית הוא הכניס כ-88.2 מיליון דולרים בלבד, מה שהפך אותו לגבולי מבחינת ההצלחה. הסרט גם קיבל מועמדות אחת בלבד לפרס האוסקר, על סאונד. לעומת זאת הסרט קיבל ארבע מועמדויות לפרס פטל הזהב הסאטירי, שמוענק לסרטים גרועים. זאת בקטגוריות הסרט הגרוע, הבמאי הגרוע, השחקן הראשי הגרוע ושחקן המשנה הגרוע בו זכה שחקן המשנה דניס הופר. קווין קוסטנר היה שותף לבימוי לקראת סיום הצילומים, אולם לא קיבל על כך קרדיט. הסרט גם קוצץ באופן משמעותי בשל אורכו. גרסת הבמאי היא 176 דקות, 40 דקות יותר מאורכו הסופי. מדיה וקבצים בנושא עולם המים בוויקישיתוף "עולם המים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עולם המים", באתר נטפליקס "עולם המים", באתר AllMovie (באנגלית) "עולם המים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עולם המים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עולם המים", באתר Metacritic (באנגלית) "עולם המים", באתר אידיבי "עולם המים", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "עולם המים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) (הקישור אינו פעיל, 30 בספטמבר 2023) הביקורת של רוג'ר איברט - שיקגו סאן-טיימס הביקורת של ה"וושינגטון פוסט" Waterworld at 25: Reappraising cinema’s biggest flop - מאתר ה-BBC
שארל דה גול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שארל דה גול – מנהיגה של צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה ונשיאה הראשון של הרפובליקה הצרפתית החמישית בצרפת. נושאת המטוסים שארל דה גול – נושאת מטוסים מונעת על ידי כור גרעיני של הצי הצרפתי כיכר שארל דה גול – כיכר האטואל בפריז בה נמצא שער הניצחון נמל התעופה שארל דה גול – אחד מנמלי התעופה המרכזיים של פריז
אבוקיר

האם התכוונתם ל... אבו קיר – עיירה מצרית הממוקמת בין מפרץ אבו קיר לבין אלכסנדריה מפרץ אבו קיר – מפרץ במצרים, לחוף הים התיכון, באזור הדלתא של הנילוס קרב הנילוס – קרב ימי בין בריטניה וצרפת, שהתרחש במפרץ אבו קיר בשנת 1798
מילוראד פאביץ'

מילוראד פאביץ' (בסרבית: Милорад Павић; ‏15 באוקטובר 1929 – 30 בנובמבר 2009) היה סופר, מתרגם ומשורר סרבי. החל משנת 1991 היה חבר באקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות. פאביץ' ידוע בסגנונו הייחודי המאלץ את הקורא להיהפך למשתתף פעיל בתהליך הקריאה. קיימים למעלה מ-80 תרגומים של ספריו לשפות שונות. בנוסף עסק פאביץ' גם בכתיבת שירה, תרגום, היסטוריה של הספרות, ומחזאות. מועמדותו לפרס נובל לספרות הועלתה על ידי מומחים מרחבי העולם. פאביץ' החל את דרכו הספרותית כמשורר. ספר שיריו הראשון יצא לאור ב-1967. מאז יצאו לאור 32 ספרים שכתב פאביץ', בהם ספרי שירה נוספים, ספרי עיון ומחקר, בעיקר על תולדות הספרות והשירה הסרביות, קובצי מסות, קובצי סיפורים ומספר יצירות פרוזה שאורכן כשל רומנים, אך קשה להגדירן במדויק. פאביץ' הפך מיוצר אלמוני למדי, גם בארצו, לסופר בעל שם עולמי בעקבות "מילון הכוזרים" שיצא לאור ב-1984, ועוסק בממלכת הכוזרים. ספר זה, הבנוי במתכונת של מילון (למעשה, שלושה מילונים) נחשב לדוגמה מוקדמת בולטת של היפר-ספרות, כלומר ספרות שיכולה, ואף אמורה, להיקרא באופן לא-ליניארי, ללא התחלה או סוף מוגדרים מראש. הסופר מתווה מספר רב של מסלולים מקבילים בין חלקי הטקסט השונים. כיוון שהרומן קדם להופעת רשת האינטרנט, מומשו הקשרים בין קטעי טקסט שונים באמצעות סימונים מודפסים (הטקסט ע"ע או סימנים מצוירים), ואולם זה היבט טכני מעיקרו. הספר הוגדר על ידי העיתון הצרפתי פארי מאש כ"רומן הראשון של המאה ה-21", ומצוטט רבות בקרב יוצרי ספרות אלקטרונית. "מילון הכוזרים" יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב, בתרגומה של דינה קטן בן-ציון. כן תורגם הספר "נוף מצויר בתה" (אף הוא בהוצאת מעריב), הכתוב בחלקו כרומן ובחלקו בפרקים הערוכים כהגדרות תשבץ שניתן לקרוא לפי סדר מאוזן או מאונך. פאביץ' נפטר בבלגרד ב-30 בנובמבר 2009. מדיה וקבצים בנושא מילוראד פאביץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מילוראד פאביץ' מילוראד פאביץ', ברשת החברתית Goodreads האתר הרשמי של מילוראד פאביץ' (באנגלית, סרבית או רוסית) מילוראד פאביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תסמונת ראיית מחשב

תסמונת ראיית מחשב או CVS (באנגלית: Computer Vision Syndrome) היא מאמץ עיניים (eyestrain) הנובע משימוש ממושך ורציף במחשב. מנתוני ארגון האופטומטריסטים האמריקאי עולה כי עד 90% ממשתמשי המחשב חווים תופעות CVS. על פי הידוע כיום, CVS אינה מחלה, ליקוי או הפרעת ראייה בעלת נזק ישיר לטווח ארוך. אין מחקרים המוכיחים נזק לעיניים מצפייה ממושכת במסך. עם זאת, כאשר מקור הבעיה הוא התייבשות העין, לא מן הנמנע כי צפייה מוגזמת והתעלמות מן הכאב תגרום נזק, שכן יובש ממושך בעיניים עלול לגרום לניקוב הקרנית ולפגיעה באיכות החיים. תסמונות CVS נעלמות בטווח זמן קצר כאשר מנוטרל הגורם להיווצרותן. התסמונת נובעת מכך שהעין והמוח מגיבים באופן שונה לעבודה מול מסך או מול מסמך מודפס. לעיניים אין כל בעיה להתמקד במסמך מודפס, בו גבולות האות או התמונה ברורים ומוגדרים היטב. מול המחשב המצב שונה: תמונת המסך מוקרנת באמצעות פיקסלים ולא על ידי תמונה רציפה ולכן העין לא מוצאת נקודת מיקוד ברורה. כתוצאה מכך, שריר העין מנסה שוב ושוב להתמקד (פוקוס דינאמי) והעומס עליו הולך וגדל ככל שנמצאים זמן רב יותר מול המחשב. מאמץ המיקוד גורם בנוסף למצמץ הרבה פחות מהנדרש, מה שגורם לייבוש שכבת הדמעות המגנה על העיניים. עם כל מצמוץ נדרשת העין למקד את עצמה מחדש. גורמים נוספים הם סביבת עבודה יבשה, מיזוג אוויר ותאורה מלאכותית. הסימנים המרכזיים של התסמונת נחלקים לשלוש קטגוריות מרכזיות: אי נוחות כללית, בעיות ראייה ובעיות עיניים: בעיות העיניים: תחושות צריבה ויובש בעיניים, דמעת, רגישות לאור ועיניים אדומות, דקירות ועייפות עיניים. בעיות הראייה: טשטוש ראייה, איבוד מיקוד, ראייה כפולה, בוהק, רגישות לריצוד ועוד. אי נוחות כללית: כאבי ראש, כאבי צוואר, גב וחגורת הכתפיים. בדיקת ראייה רגילה למרחק עבודה מול מחשב אינה מספקת מאחר שאינה לוקחת בחשבון את מאמץ הפוקוס הדינאמי בעבודה מול מחשב. רק סימולציה מלאה של עבודת העיניים מול המחשב יכולה לספק אבחנה נכונה ומדויקת לגבי CVS. הפתרון הנכון להקלה על התסמינים או מניעתם מותאם פרטנית לכל אדם, בהתאם לממצאי בדיקה, סביבת העבודה ופרמטרים נוספים. פתרונות אפשריים הם: משקפי CVS מותאמים אישית תוכנות להפחתת קרינת הספקטרום הכחול במסכי מחשב וסמארטפונים סידור נכון של עמדת המחשב ותנוחת הישיבה הדרכה אישית לעבודה בסביבת מחשב מצמוץ הפסקות קצרות בעבודה תנועות קטנות כל חצי שעה בערך תסמונת מנהרת שורש כף היד אסופת מאמרים באנגלית בנושא תסמונת ראית מחשב AOA - אתר ארגון האופטומטריסטים האמריקאי כשהעיניים עושות שעות נוספות מול המחשב - כתבה באתר הכללית עידי מצר, תסמונת ראיית המחשב: איך תזהו אם אתם סובלים?, באתר ynet, 8 בינואר 2015 תומר רינת‏, כל היום מול המסך? זהירות, הראייה שלכם בסכנה, באתר וואלה, 24 בינואר 2019 ארזה פרוכטר וליאת גנץ, הילד מכור למסכים? תדאגו להפסקות, באתר ynet, 5 בנובמבר 2019 רינה זיסמנוביץ, יובש בעיניים: הסיבה המפתיעה והטיפול היעיל, באתר ynet, 16 במאי 2014 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רפובליקת בננות

רפובליקת בננות הוא כינוי גנאי ומונח פוליטי המתאר משטר כושל ומושחת המאופיין בהיעדר דמוקרטיה, חוסר יציבות, הבדלי מעמדות קיצוניים, שחיתות, שימוש בצבא לדיכוי העם והתערבות חזקה של מדינות זרות. מקור הביטוי הוא בתיאור רפובליקה בדיונית המאופיינת בשחיתות, והיעדר דמוקרטיה בשם "אנצ'וריה" בספר "כרובים ומלכים" של הסופר האמריקאי או. הנרי, אותו כתב בזמן שחי בהונדורס על פי חוויותיו משהותו במקום. או. הנרי התבסס על ההיסטוריה של מדינות מרכז אמריקה של סוף המאה התשע-עשרה ותחילת המאה העשרים, ובראשן הונדורס. להונדורס היה אקלים ואדמה פורייה המתאימים לגידול בננות, אך הייתה זו מדינה מושחתת שנשלטה על ידי קבוצה קטנה של אליטות שנעזרו בכוחות צבא שהשליטו סדר פנימי. המיעוט בהונדורס שלט על אוכלוסייה ענייה ובלתי משכילה. את העובדות האלה ניצל תאגיד מסחרי אמריקני בעל משאבים כספיים רבים וכושר ארגון בשם חברת הפירות המאוחדת. התאגיד רכש מעשירי הונדורס את הזכויות לעבד את הקרקעות הפוריות והקים מערכת ליצוא בננות. התאגיד השתלט באופן הדרגתי על כלכלת הונדורס ודיכא ניסיונות של העובדים והאיכרים להתארגן נגדו בעזרת כוחות ביטחון פרטיים. התאגיד השתלט גם על הפוליטיקה המקומית. ב-1907 לקחו תאגידי הפירות חלק בהדיפת ממשל הבובות של ניקרגואה מהונדורס, וב-1910, כשהבינו ראשי תאגידי הפירות שמיגל דווילה, נשיא הונדורס, לא מתכוון לשתף פעולה עם האינטרסים שלהם, הם מימנו כוח צבאי שיביא להפיכה בשלטון, והחליפו את דווילה במיגל מונילה, אשר שיתף פעולה נמרצות עם דרישת התאגידים. במשך שני העשורים הבאים, התערבו כוחות אמריקאים בבחירות בהונדורס, והפעילו לחץ כדי לכפוף את הונדורס לאינטרסים הכלכליים-פוליטיים של ארצות הברית ושל תאגידי הפירות. בתחילת שנות ה-30, עם התחזקות המפלגה הקומוניסטית של הונדורס, החל מרד אלים של פועלי הבננות כנגד הממשל, והמרד דוכא בכוח על ידי הצבא. כיום הכינוי ניתן לרוב למדינות במרכז אמריקה ובאיים הקריביים. טבח הבננות בקולומביה מלחמות הבננה עודד רוט, רפובליקת בננות, באתר אימגו Chronology: 1920 The United Fruit Company