laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הגרינץ' שגנב את חג המולד! (ספיישל טלוויזיוני)

הגרינץ' שגנב את חג המולד! (באנגלית: How the Grinch Stole Christmas!) הוא ספיישל טלוויזיוני אמריקאי מונפש משנת 1966, אשר בוים והופק על ידי צ'אק ג'ונס. הסרט מבוסס על ספר ילדים באותו השם משנת 1957 מאת סופר הילדים האמריקאי דוקטור סוס. השחקן הנודע בוריס קרלוף מדבב בסרט הן את דמותו של המספר והן את דמותו של הגרינץ'. הסרט שודר במקור בארצות הברית ברשת CBS ביום ראשון, 18 בדצמבר 1966. לאורך השנים הסרט הפך להיות אחד מסרטי חג המולד הפופולריים ביותר בארצות הברית אשר משודר בטלוויזיה האמריקנית מדי שנה בעונת חג המולד. העלילה מתמקדת ביצור ירוק ופרוותי המכונה הגרינץ', אשר היינו עצבני ובודד. הגרינץ' חי לבדו על ראש הר אשר משקיף על העיירה השלווה ווויל. הגרינץ' נגעל מהאופן בו תושבי העיירה הסמוכה שמחים בעודם חוגגים את חג המולד. בעקבות כך הוא מחליט להרוס עבור כל תושבי ווויל את אווירת החג בכך שהוא מתגנב לעיירה שלהם בעודו מוחפש לסנטה קלאוס, ובמשך כל הלילה הוא גונב את כל קישוטי חג המולד, את כל המתנות ואת כל האוכל שלהם. כלבו הנאמן מקס מסייע לו באי רצון בהשלמת המשימה. עם זאת, לאחר שהוא גונב את כל רכושם החומרי הגרינץ' נדהם לגלות שתושבי העיירה ממשיכים להתאסף בבוקר חג המולד, ללא אותם הדברים, ושהם עדיין שרים ביחד בשמחה. בעקבות כך הגרינץ' מבין שהמשמעות של חג המולד היא יותר ממתנות וקישוטים, ובעקבות כך לבו של הגרינץ' "גדל פי שלוש", הוא מחזיר את כל מה שגנב לתושבי העיירה, הוא מצטרף אליהם לחגיגות חג המולד והוא למד את המשמעות האמיתית של חג המולד. הסרט הופק ובוים על ידי צ'אק ג'ונס, אשר היה בעבר אנימטור באולפני האחים וורנר שפיתח בין היתר את הסרטים המצוירים של לוני טונס ו-Merry Melodies. דוקטור סוס עצמו היה גם מעורב ביצירת הסרט, ובמיוחד בכתיבת המילים לשירים בסרט, כולל לשיר "You're a Mean One, Mr. Grinch", אותו ביצע ת'ורל רייבנסקרופט. את פסקול הסרט הלחין אלברט האג. השחקן בוריס קרלוף מדבב הסרט הן את המספר והן את דמותו של הגרינץ'. בוריס קרלוף בתפקיד הגרינץ' / המספר ג'ון פורי בתפקיד סינדי לו מי, ילדה קטנה ותמימה שנתקלת במקרה בגרינץ' בזמן שהוא שודד את תושבי העיירה. דאלאס מקנון בתפקיד מקס, הכלב הנאמן של הגרינץ' מקהלת אולפני MGM בתפקיד תושבי העיירה ווויל "הגרינץ' שגנב את חג המולד!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הגרינץ' שגנב את חג המולד!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הגרינץ' שגנב את חג המולד!", באתר Metacritic (באנגלית) "הגרינץ' שגנב את חג המולד!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האתר הרשמי של האחים וורנר
האיה, נסיכת ירדן

האיה בת חוסיין, נסיכת ירדן (בערבית: الأميرة هيا بنت الحسين; נולדה ב-3 במאי 1974) היא נסיכה ירדנית. בתו של חוסיין מלך ירדן ואשתו עאליה בהאא אל-דין טוקאן, ואחותו למחצה של עבדאללה מלך ירדן. היא גרושתו של אמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום. האיה נולדה בשנת 1974 בעמאן, ירדן, לחוסיין מלך ירדן ואשתו השלישית עאליה, מלכת ירדן. בשנת 1977 כשהייתה כבת 3 נהרגה אמה בתאונת מסוק. כנהוג בבית המלוכה הירדני, היא התחנכה בבריטניה. היא בוגרת אוניברסיטת אוקספורד. היא ספורטאית אולימפית בתחום רכיבת הסוסים, וייצגה את ירדן באולימפיאדת סידני 2000. ב-10 באפריל 2004 נישאה האיה לאמיר דובאי מוחמד בן ראשד אאל מכתום היא הייתה לאשתו השישית. מנישואיה נולדו לה שני ילדים – זייד וג'לילה. בשנת 2019, לאחר חטיפתם של שתיים מבנותיו של אל מכתום לדובאי על ידי שרותי הביטחון של האמירות, ולאחר שנודע לה כי אאל מכתום התגרש ממנה בטקס דתי ללא ידיעתה ב-7 בפברואר 2019 (יום השנה ה-20 למות אביה, המלך חוסיין). נמלטה האיה מדובאי לגרמניה, וממנה המשיכה לבריטניה, שם פתחה בהליכים משפטיים וביקשה צווי הגנה נגד האמיר. הוא הגיש נגדה תביעה להשבת ילדיהם לדובאי. בשנת 2020 בעת שהתנהלו דיוני המשמורת בבית המשפט בלונדון, פנתה חברת nso לעורכי דינה ודיווחה להם כי גורמים ממשלתיים פרצו לטלפונים הניידים של הנסיכה, עוזריה, ועורכי דינה ושאבו מהם מידע, ה-BBC דיווח כי בעקבות השימוש לרעה ניתקה החברה את קשריה העסקיים עם איחוד האמירויות. בשנת 2021 פסק בית המשפט בבריטניה כי משמורת ילדיהם הקטינים תהיה נתונה לה באופן בלעדי לאחר שהוכחה התעללות ומסוכנות מצידו. בנוסף, חייב בית המשפט את אל מכתום בתשלום הוצאות אבטחתה ואבטחת ילדיהם מפניו בסכום תקדימי של מאות מיליוני דולרים. היא מתגוררת בלונדון עם שני ילדיה. שם היא עובדת בקונסוליה הירדנית, היא בעלת דרכון דיפלומטי של הממלכה הירדנית. קצין לגיון הכבוד של צרפת שגרירת רצון טוב של תוכנית המזון העולמית של האו"ם. פרס גיבור הרעב לשנת 2015, מטעם תוכנית המזון העולמית של האו"ם מדיה וקבצים בנושא האיה, נסיכת ירדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האיה, נסיכת ירדן (באנגלית) האיה, נסיכת ירדן, ברשת החברתית פייסבוק האיה, נסיכת ירדן, ברשת החברתית אינסטגרם הקרב של הנסיכה הירדנית ושליט דובאי, באתר ynet, 30 ביולי 2019 עומר כביר, שליט דובאי ריגל אחרי אשתו לשעבר באמצעות התוכנה של NSO, באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2021 על גירושי האימה של נסיכת ירדן ושליט דובאי, באתר קארמה איז א ביץ', ‏7 במרץ 2020 עמית ולדמן, ‏שליט דובאי דורש להסגיר את רעייתו, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2019 נסיכה במנוסה: מי את איה בינת אל חוסיין שברחה מדובאי? | Fashion Forward | אופנה, באתר fashionforward, ‏2019-07-04 שחר קליימן, ביהמ"ש הבריטי: אשתו לשעבר של שליט דובאי הייתה נתונה להתעללות, באתר ישראל היום, 24 במרץ 2022 הסדר הגירושים היקר בבריטניה: שליט דובאי ישלם יותר מחצי מיליארד פאונד, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2021 שחר קליימן, שליט דובאי ישלם לאשתו לשעבר יותר מ-733 מיליון דולר, באתר ישראל היום, 21 בדצמבר 2021
רואה החשבון (סרט)

רואה החשבון (באנגלית: The Accountant) הוא סרט מתח-פעולה משנת 2016, בבימויו של גאווין אוקונור ובכיכובם של בן אפלק, אנה קנדריק, ג'יי. קיי. סימונס ג'פרי טמבור ג'ון לית'גו וג'ון ברנת'ל. העלילה עוקבת אחר כריסטיאן וולף (בן אפלק), רואה חשבון מבריק בעל תסמונת אספרגר ותסמונת סוואנט נלווית, שמשתמש בכישוריו גם בעולם הפשע. כאשר הוא מתחיל לחקור אי סדרים בחברה טכנולוגית, הוא מגלה מעילה פנימית שמעמידה את חייו בסכנה. הסרט הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס ב-10 באוקטובר 2016, ויצא לאקרנים בארצות הברית על ידי אולפני האחים וורנר ב-14 באוקטובר 2016. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים אך זכה לרווחים נאים והכניס 155 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 44 מיליון דולר. הוא זכה לשבחים על הביצועים של אפלק ועל קטעי הפעולה הכוללים אמנות לחימה אינדונזית, אך ספג ביקורת על תיאור האוטיזם. כריסטיאן וולף הוא רואה חשבון מבריק שמתמחה בספרי חשבונות של ארגוני פשע מסוכנים. כשמחלקת האוצר מתחילה לעקוב אחריו, הוא מחליט לקחת לקוח חוקי לכאורה: חברת רובוטיקה מתקדמת שבה התגלו אי סדרים כספיים. ככל שהוא מעמיק בחקירה, הוא נחשף למזימה מורכבת שמעמידה אותו ואת שותפיו בסכנה. בן אפלק בתפקיד כריסטיאן וולף אנה קנדריק בתפקיד דיינה קאמינגס ג'יי. קיי. סימונס בתפקיד ריי קינג ג'ון ברנת'ל בתפקיד ברקס רואה החשבון קיבל ביקורות מעורבות. הופעתו של בן אפלק כגיבור מורכב זכתה לשבחים, והסרט נחשב למותח ומרתק, עם סצנות אקשן איכותיות. עם זאת, חלק מהמבקרים מתחו ביקורת על העלילה המורכבת והקצב. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 52% וב-Metacritic, ציון של 51 מתוך 100. אתר האינטרנט הרשמי של רואה החשבון (באנגלית) רואה החשבון, ברשת החברתית פייסבוק רואה החשבון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רואה החשבון, ברשת החברתית אינסטגרם "רואה החשבון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רואה החשבון", באתר נטפליקס "רואה החשבון", באתר AllMovie (באנגלית) "רואה החשבון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רואה החשבון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רואה החשבון", באתר Metacritic (באנגלית) "רואה החשבון", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "רואה החשבון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "The Accountant: Best Adapted Martial Arts In Film". Filmoria.co.uk. 2 במרץ 2017. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Alexander, Bryan (12 באוקטובר 2016). "Ben Affleck's 'The Accountant' walks the line with autism and guns". USA Today. נבדק ב-17 בדצמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Abubucker, Somya (8 באוקטובר 2017). "The Accountant: A Cinematic Take on Autism Spectrum Disorder". American Journal of Psychiatry Residents' Journal. 12 (10): 9–9. doi:10.1176/appi.ajp-rj.2017.121006 – via psychiatryonline.org (Atypon). {{cite journal}}: (עזרה) "The Accountant". Center for Disability Rights. "The Accountant is another example of Hollywood's autism problem". Little White Lies.
חמישה בלשים לקינוח

חמישה בלשים לקינוח (באנגלית: Murder by Death) הוא סרט קומדיית בילוש משנת 1976 בבימויו של רוברט מור. הסרט נכתב על ידי ניל סיימון והוא מהווה פרודיה על סיפורי בלשים קלאסיים. העלילה עוקבת אחר חמישה בלשים מפורסמים מהספרות הבלשית, המוזמנים לאחוזה מבודדת כדי לפתור תעלומת רצח מורכבת. המארח המסתורי מבטיח פרס כספי גדול לבלש שיצליח לפתור את התעלומה. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ונציה ב-5 בספטמבר 1976. הסרט מתרכז סביב הזמנתם של חמישה בלשים מפורסמים לארוחת ערב באחוזה מבודדת, שבה נאמר להם כי יתרחש רצח בחצות. הבלשים, יחד עם שותפיהם, מנסים לפתור את התעלומה תוך התמודדות עם תפניות מפתיעות והרבה הומור. פיטר פאלק בתפקיד סם דיימונד טרומן קפוטה בתפקיד ליונל טוויין אלק גינס בתפקיד ג'יימסון פיטר סלרס בתפקיד סידני ואנג דייוויד ניבן בתפקיד דיק צ'ארלסטון חמישה בלשים לקינוח קיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים והקהל. הסרט זכה לשבחים על ההומור החכם שלו, הדיאלוגים השנונים והפרודיה המוצלחת על ז'אנר הבלשים. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 78%, מה שמעיד על הערכה רחבה מהמבקרים. "חמישה בלשים לקינוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חמישה בלשים לקינוח", באתר AllMovie (באנגלית) "חמישה בלשים לקינוח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חמישה בלשים לקינוח", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חמישה בלשים לקינוח", באתר Metacritic (באנגלית) "חמישה בלשים לקינוח", באתר אידיבי "חמישה בלשים לקינוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
המספר (מועדון קרב)

המספר הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט וגם האנטגוניסט הראשי ברומן "מועדון קרב" מאת צ'אק פלאניוק משנת 1996, בעיבוד הקולנועי מ-1999, ובספרי הקומיקס "מועדון קרב 2" ו"מועדון קרב 3". הדמות מתוארת כסובל מאינסומניה ובעלת אישיות מפוצלת. במהלך היום, הוא מופיע כדמות חסרת שם שניתן לכנותה "כל-אדם" (בזיכוי הסרט הוא נקרא "המספר"), ואילו בלילות, במהלך התקפי האינסומניה שלו, הוא הופך לטיילר דרדן הכריזמטי והכאוטי. בשנת 2008 נבחר טיילר על ידי מגזין אמפייר לדמות הקולנועית הגדולה בכל הזמנים, זמן קצר לאחר ש"מועדון קרב" נבחר על ידי קוראי המגזין לסרט העשירי הטוב ביותר בכל הזמנים. המספר הופיע לראשונה בסיפור קצר בן שבעה עמודים באסופת הסיפורים "Pursuit of Happiness" משנת 1995. סיפור זה הפך מאוחר יותר לפרק שש ברומן "מועדון קרב", שפורסם בשנת 1996. רומן משנת 1996, המספר מתואר כאדם ממוצע מהמעמד הבינוני המועסק בחברת רכב לא מזוהה, בה הוא בודק תאונות רכב כדי להחליט אם דגם מסוים צריך להיקרא לתיקון. הוא סובל מאינסומניה ודיכאון ומתחיל לבקר בקבוצות תמיכה לחולים במחלות שאינו סובל מהן בעצמו. הביקורים הללו מאפשרים לו חוויית קתרזיס, שמסייעת לו לישון. כאשר מתחזה בשם מרלה סינגר מתחילה להופיע בקבוצות, תחושת האופוריה שלו נשברת והאינסומניה חוזרת. המספר פוגש את טיילר דרדן בטיסה, ועובר לגור איתו לאחר שהדירה שלו נהרסת בפיצוץ מסתורי. השניים מקימים את "מועדון קרב", מפגש שבועי בו הם וגברים נוספים נלחמים קרב מגע. לאחר שמרלה מתקשרת לדירתם ומאיימת להתאבד, היא מתחילה רומן עם טיילר, מה שמבלבל את המספר. טיילר מקים ארגון דמוי כת בשם "פרויקט מהומה" כדי לקדם את רעיונותיו האנטי-צרכניים. עם הזמן המספר מתחיל להרגיש אי-נוחות מפעולותיו ההרסניות של הארגון. המספר מגלה שהוא וטיילר הם למעשה אותו אדם, ותודעתו יצרה אישיות חדשה שיכולה לברוח מהבעיות שפקדו את חייו. טיילר מתכנן להרוס גורד שחקים ומוזיאון לאומי באמצעות פצצות תוצרת בית, ולמות יחד עם המספר כשהוא הופך לקדוש מעונה. המספר מנסה לעצור את טיילר ובסופו של דבר מטפס לגג הבניין, שם טיילר מחזיק אותו באיומי אקדח. כשהמרלה מגיעה לגג עם אחת מקבוצות התמיכה, טיילר נעלם, משום שהוא היה "הזיה שלו, לא שלה". עם היעלמותו של טיילר, המספר מחכה לפיצוץ שימית אותו, אך הפצצה אינה פועלת משום שטיילר ערבב קרוסין בחומר הנפץ. המספר יורה בעצמו, שורד ומגיע לבית חולים פסיכיאטרי. הוא מאמין שהוא נמצא בגן עדן ומדמיין ויכוח עם אלוהים על טבע האדם. הרומן מסתיים כשהמספר פוגש בעובדי בית החולים, שהם למעשה חברי "פרויקט מהומה". המספר אינו נקרא בשם ברומן, אך לעיתים מכונה "ג'ק", בשל ציטוטים כגון "אני הוא [שם האיבר] של ג'ק". ציטוטים אלו מתייחסים לקריאת המגזין Reader's Digest, שבו איברי הגוף מתארים את עצמם בגוף ראשון. הפרעת זהות דיסוציאטיבית המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד Sciretta, Peter (1 בדצמבר 2008). "Empire's The 100 Greatest Movie Characters of All Time". SlashFilm. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}: (עזרה) Linny Stovall, ed. (ביוני 1995). Pursuit of Happiness: A Left Bank Book (First ed.). Blue Heron Publishing. ISBN 0936085304. {{cite book}}: (עזרה) Chuck Palahniuk (17 באוגוסט 1996). Fight Club: A Novel (1st ed.). W. W. Norton & Company. ISBN 0393039765. {{cite book}}: (עזרה) Palahniuk, Fight Club, 1999, p. 195.
55 צעדים

55 צעדים (באנגלית: 55 Steps) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2017 בבימויו של בילה אוגוסט. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי ועוסק במאבקה המשפטי של אלינור רייס, אישה עם בעיות נפשיות, לקבלת טיפול הוגן וזכויות בבית חולים פסיכיאטרי. בתפקידי המפתח משחקות הלנה בונהם קרטר בתפקיד אלינור ורוברטה ואן פלטן, ואילו הילרי סוונק מגלמת את עוה"ד המגוננת עליה, קולט הוגן. הסרט עוקב אחר סיפור המאבק המשפטי של אלינור רייס (הלנה בונהם קרטר) לאחר שאושפזה בכפייה. באמצעות קולט הוגן (הילרי סוונק), עורכת דין נמרצת, הן יוצאות למסע משפטי לשינוי התנאים בבתי חולים פסיכיאטריים ולשיפור זכויות החולים. הסרט בוחן את המורכבות של מערכת הבריאות ואת מאבקי זכויות האדם. הלנה בונהם קרטר בתפקיד אלינור רייס הילרי סוונק בתפקיד קולט הוגן ג'פרי טמבור בתפקיד מרטין 55 צעדים קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, אשר שיבחו את הביצועים של השחקנים הראשיים אך מצאו שהעלילה מעט איטית ומסוגננת יתר על המידה. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 58%, המעיד על ביקורות מעורבות. "55 צעדים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "55 צעדים", באתר נטפליקס "55 צעדים", באתר AllMovie (באנגלית) "55 צעדים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "55 צעדים", באתר Metacritic (באנגלית) "55 צעדים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
טריש ריגן

פטרישיה אן ריגן (באנגלית: Patricia Ann Regan, נולדה ב-13 בדצמבר 1972) היא מנחת טלוויזיה אמריקאית וסופרת שמרנית. היא אירחה "את טריש ריגן פריים טיים" ברשת פוקס ביזנס מ-2015 עד 2020. ריגן הייתה מנחה ב־Bloomberg Television מ-2012 עד 2015, ומנחה ב־CNBC מ-2007 עד 2012. היא גם הייתה מארחת בפוקס ביזנס ותורמת בפוקס ניוז עד מרץ 2020. היא הייתה דוגמנית, זכתה במיס ניו המפשייר וייצגה את מדינת הבית שלה בתחרות מיס אמריקה 1994. ריגן המשיכה ללמוד קול בגראץ, אוסטריה, ובקונסרבטוריון ניו אינגלנד למוזיקה בבוסטון לפני שנרשמה לאוניברסיטת קולומביה. היא סיימה את לימודיה באקדמיית פיליפס אקסטר באקסטר, ניו המפשייר ב-1991. וכן סיימה את לימודיה בקולומביה עם תואר ראשון בהיסטוריה בשנת 2000. מדיה וקבצים בנושא טריש ריגן בוויקישיתוף "Miss NH in Review". Miss New Hampshire. אורכב מ-המקור ב-14 בדצמבר 2012. נבדק ב-16 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Plevin, Nancy (19 בספטמבר 1993). "Miss N.H. doesn't make it to finals". The Sunday Telegraph. Nashua, NH. Associated Press. p. B7. נבדק ב-5 בספטמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Celebrating Exeter Women - Exeter Alumnae Circle". Phillips Exeter Academy. נבדק ב-2021-03-20. Steinberg, Brian (5 במרץ 2015). "Trish Regan Moves to Fox Business From Bloomberg TV". Variety. No. Trish Regan Moves to Fox Business From Bloomberg TV. נבדק ב-7 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה)
רחוב אלכסנדרה צ'קה (ריגה)

רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא הרחוב הראשי של ריגה, הגבול בין שכונת סנטרה של מחוז סנטרה לשכונות רחוב אבוטו וגריזינקלנה של פרבר לאטגל. רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא המשך של רחוב מארייס מהצומת עם הרחובות אבוטו ובלאומנה ומסתיים בזמיטאן, העובר מעל קו הרכבת ריגה-לוגאז'י. אורכו הכולל של הרחוב הוא 2,744 מטר והקטע הגדול ביותר שלו, עד לרחוב Ārgli, מורכב משלושה נתיבי נסיעה לא מופרדים. בהתחלה נקרא הרחוב "רחוב יאונו" ("חדש"). בשנת 1860 קטע חדש שנבנה משדרות ריינא הנוכחית ברחוב אליזבטס קיבל את השם "מאריאס" על שם מריה אלכסנדרובנה, אשתו של הקיסר הרוסי אלכסנדר השני. בשנת 1885 אוחד גם שאר אזור יאונו עם מאריאס. לאחר הכיבוש הגרמני של לטביה משנת 1941 עד 1944 הוא נקרא רחוב פלסקב, אך בשנת 1950 שונה שמו לרחוב סובורוב על שם איש המלחמה הרוסי, גנרל אלכסנדר סובורוב. בשנת 1989, הרחוב חולק שוב לשני חלקים, תוך שמירה על אותו מספור. הקטע מכיכר התחנה לצומת עם רחוב בלאומנה / אבוטו שונה לרחוב מאריאס, ואילו הקטע הרחוק יותר קיבל את השם אלכסנדרה צ'אקה, לכבוד המשורר אלכסנדרס צ'אקאס, שעבורו הוקמה אנדרטה בזידונדרז. רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא רחוב אספלט באורך 2,040 מטר בסביבת סנטרה, רחוב אבוטו וגריזינקלנה. הוא מתחיל בצומת הרחובות מאריאס, אבוטו ובלאומנה (זהו המשך של רחוב מאריאס) ומתרחק לכיוון צפון-מזרח ממרכז העיר. רחוב אלכסנדרה צ'אקה מצטלב עם הרחובות Lāčplēša, Gertrude, Staba, Bruninieku, Matīsa זידונדארזה וריגה 6. מדיה וקבצים בנושא רחוב אלכסנדרה צ'קה בוויקישיתוף Piezīme: līdz 1923. gadam Suvorova, krievu karavadoņa mazdēla, Baltijas ģenerālgubernatora, vēlākā Pēterburgas ģenerālgubernatora kņaza, vārds bija tagadējai Krišjāņa Barona ielai "zudusilatvija.lv". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.
פאפוס (כדורגל)

מועדון כדורגל פאפוס (ביוונית: Πάφος F.C) הוא מועדון כדורגל מהעיר פאפוס שבקפריסין אשר נוסד בשנת 2014, על ידי מיזוג של המועדונים א.א.פ. פאפוס וא.א.ק קוקליה. למועדון זכייה אחת בגביע הקפריסאי והוא משחק כיום בליגת העל הקפריסאית. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון סטליוס קיראקידיס המכיל 9,300 מקומות. מועדון הכדורגל פאפוס הוקם ביוני 2014 באמצעות מיזוג בין שני המועדונים החזקים של מחוז פאפוס, א.א.פ. פאפוס וא.א.ק קוקליה. בעונתו הראשונה של המועדון עונת 2014/2015 הוא התחרה בליגה הקפריסאית השנייה, כשאת עונת הבכורה שלו סיים המועדון במקום השני בליגה ועלה לליגה הבכירה. את עונת הבכורה שלו בליגת העל, עונת 2015/2016, סיים המועדון במקום ה-12 ונשר חזרה לליגת המשנה. בעונה הבאה עונת 2016/2017 שוב סיים המועדון במקום השני בליגת המשנה ושב לליגה הבכירה. בעונה שלאחר מכן עונת 2017/2018 הצליחה הקבוצה להישאר בליגה הבכירה כשסיימה במקום ה-10 בהנהגת הבעלים החדש שלה, Total Sports Investments, בניהולו של איש העסקים הבריטי רומן דובוב. מאז הגעתו של דובוב, מיקומה של הקבוצה בליגה השתפר כמעט מדי שנה, כשמיקום השיא של הקבוצה היה בעונת 2022/2023 בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגת העל. בעונה לאחר מכן הגיע גם התואר הראשון של הקבוצה כשבמאי 2024 זכתה פאפוס בגביע הקפריסאי. זכייה שזיכתה את הקבוצה בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית בעונת 2024/2025. שם פגשה פאפוס את אלפסבורג השוודית בשלב המוקדמות הראשון, אך הפסידה לה פעמיים ונשרה לקונפרנס ליג. בקונפרנס ליג צלחה פאפוס את כל שלבי המוקדמות והעפילה לשלב הליגה, כבר בעונתה הראשונה באירופה. הגביע הקפריסאי זכייה (1): 2023/2024 בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של פאפוס מוצג ראשון. מדיה וקבצים בנושא פאפוס בוויקישיתוף פאפוס, ברשת החברתית פייסבוק פאפוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt אתר האינטרנט הרשמי של פאפוס פאפוס, ברשת החברתית פייסבוק Cypriot Second Division - Participating and promoted teams per season, web.archive.org, ‏2016-06-24 Ομόνοια - Πάφος 0-3: Έγραψαν ιστορία οι Παφίτες, κατακτώντας το πρώτο Κύπελλο της ιστορίας τους | Gazzetta, www.gazzetta.gr (ביוונית)
קיטה (רובע)

קיטה (ביפנית: 北区) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע הוקם ב-15 במרץ 1947. שטח הרובע הוא 20.61 קמ"ר. נכון ל-1 באוגוסט 2024, נאמדה אוכלוסיית הרובע ב-362,906 נפשות וצפיפות האוכלוסייה הייתה 17,608 נפש לקמ"ר. עד שנות ה-80 של המאה ה-19 היו בשטח הרובע רק כפרים ועיירות קטנות, אז חובר האזור ברכבת למרכז טוקיו (כשתחנת אוג'י נפתחה ב-1883). בשנת 1932 צורפו חלקים מהאזור לרבעים אוג'י וטקינוגאווה שאוחדו בשנת 1947 לרובע קיטה. לפי נתוני הלשכה לסטטיסטיקה של יפן (אנ') (統計局) נכון לתחילת אוגוסט 2024 (אומדן), מתגוררים ברובע קיטה 362,906 תושבים. להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ברובע נכון לשנת 2020, קיטה הוא הרובע ה-11 בגודל אוכלוסייתו מבין רבעי העיר טוקיו, והרובע ה-12 בצפיפותו. הרובע מנוהל על ידי אספה בת 40 חברים, הנבחרים בשיטת הצבעה יחידה שאינה ניתנת להעברה (אנ'). נכון למאי 2023, הקואליציה של האספה מונה 3 מפלגות (בסוגריים מספר חברי המפפלגה בעירייה): המפלגה הליברלית-דמוקרטית (11) מפלגת קומייטו החדשה (10) מפלגת שיקום יפן (אנ') (3) והאופוזיציה באספה מונה את המפלגות הבאות: המפלגה הקומוניסטית (7) המפלגה הדמוקרטית החוקתית (אנ') (4) המפלגה הסוציאליסטית החדשה (אנ') (1) מפלגת אזרחים תחילה (אנ') (1) רייווה שינסנגומי (אנ') (1) המפלגה הלאומית הדמוקרטית (אנ') (1) עצמאים (1) כביש לאומי 122 (מול תחנת אוג'י) נהר סומידה המשמש כגבול בין רובע קיטה לרובע אדאצ'י. הכנסייה הקתולית אקאבנה פארק המים אוטונאשי מפלי נאנושי פארק שימיזוזאקה קמפוס אקבנה של אוניברסיטת טויו (אנ') מדיה וקבצים בנושא קיטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיטה (ביפנית) קיטה, ברשת החברתית פייסבוק קיטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיטה, סרטונים בערוץ היוטיוב
רחוב וילו 2

רחוב וילו 2 או דרך וילו 2 (באנגלית: 2 Willow Road) הוא סדרת מבנים שתכנן האדריכל ארנו גולדפינגר. המבנים נבנו בשנת 1938 בהמפסטד שבצפון לונדון. מבנים אלה מוגדרים כיום מבנים לשימור בשל ייחודם הארכיטקטוני ויופיים. הם מנוהלים על ידי הקרן הלאומית הבריטית, ופתוחים לקהל מאז 1995. המבנה היה המבנה המודרניסטי הראשון שרכשה הקרן, לאחר מחלוקת ציבורית חריפה בדבר חשיבותו הארכיטקטונית. במבנה התגורר האדריכל גולדפינגר, יחד עם אשתו אורסולה וילדיהם, עד מותו של גולדפינגר בשנת 1987. המבנה, הנמצא ברחוב וילו 1, 2 ו-3, נבנה מבטון וצופה בלבנים אדומות. מספר מבנים ויקטוריאניים שעמדו במקום נהרסו למטרת בניית המבנה, על אף מחאות השכנים, בהם הסופר איאן פלמינג. בעקבות כעסו של פלמינג על גולדפינגר, ובשל שנאתו של פלמינג את המבנה ה"מכוער" בעיניו, קרא פלמינג לנבל נגדו צריך להילחם ג'יימס בונד בספרו גולדפינגר, על שם האדריכל. המבנה המרכזי שבנה גולדפינגר עבור משפחתו הוא הרחב משלושת הבתים, ובו גרם מדרגות ספירלי שתכנן המהנדס הדני אוב ארופ. בשל שלד הבטון שלו, חדרי הבניין רחבים ואין בו עמודי תמיכה פנימיים. במבנה מוצגים רהיטים שעיצב גולדפינגר עצמו וכן יצירות אמנות של בריג'ט ריילי, מרסל דושאן, הנרי מור ומקס ארנסט, מאוספו של גולדפינגר. ניג'ל ורבורטון, Ernő Goldfinger: The Life of an Architect הוצאת רוטלדג' 2004 ISBN 0-415-25853-7. מדיה וקבצים בנושא רחוב וילו 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רחוב וילו 2 (באנגלית) רחוב וילו מס' 2 - תיאור האתר באתר הקרן הלאומית מיקום המבנה מידע על המבנה
עשר האופנישדות העיקריות

עשר האופנישדות העיקריות היא גרסה של האופנישדות שתורגמה על ידי המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס והגורו יליד הודו שרי פורוהיט סוואמי. תהליך התרגום התרחש בין שני המחברים לאורך שנות ה-30 והספר יצא לאור ב-1938; זוהי אחת היצירות האחרונות של ייטס. התיאוסוף האירי ג'ורג' וויליאם ראסל (הידוע גם בשם Æ) היה מצטט לעיתים קרובות קטעים של האופנישדות לייטס במהלך תקופת ידידותם בת ארבעים השנה ובכל פעם ייטס היה אומר לעצמו:”יום אחד אגלה אם הוא יודע באמת על מה הוא מדבר.” התרגומים שקרא ייטס (כנראה אלה של אנקטיל-דופרון, בעצמם מבוססים על Sirr-i-Akbar, גרסה פרסית מאת המיסטיקן המוגולי דארה שיקו) הותירו אותו חסר אמונה, ולכן כשפגש את שרי פורוהיט סוואמי הוא הציע ששניהם יתרגמו את הטקסט העתיק כאילו המקור נכתב באנגלית רגילה, תוך ציטוט של השורה הבאה מאריסטו כחלק מהמניע שלו: כדי לכתוב טוב, הבע עצמך כאדם הפשוט, אך חשוב כמו זה החכם. המקור באנגלית To write well, express yourself like the common people, but think like a wise man. — אריסטו ייטס לא יכל לנסוע להודו כמתוכנן, ולכן עיקר התרגום התרחש באי מיורקה שבמערב הים התיכון בין השנים 1935-1936, כאשר הספר יצא לבסוף לאור ב-1938. רוב הכתיבה התבצעה בתקופה של התחדשות לבריאותו וליצירתיותו של ייטס (בעקבות ניתוח שטיינאך שעבר ב-1934, שבוצע על ידי הסקסולוג -רופא האוסטרלי ד"ר נורמן הייר), כפי שהוא מציין במכתב מ-1935: "אני נוכח לגלות שהחולשה הנוכחית שלי החמירה בגלל ההתבגרות השנייה המוזרה שהניתוח העניק לי, התסיסה שהציפה את דמיוני. אם אכתוב שירה זה לא יהיה דומה לשום דבר שעשיתי". בעודייטס ידע רק אנגלית, שרי פורוהיט סוואמי ידע סנסקריט כמו גם אנגלית, הינדי ומראטהית. ייטס וסוואמי גם תקשרו זה עם זה באמצעות מכתבים בין השנים 1931–1938. למרות שחלק גדול מההתכתבות נוגע לתרגום האופנישדות שלהם, ייטס התעניין גם בנוגע לסגנון חייו של שרי פורוהיט סוואמי (כולל עלייתו לרגל בת תשע השנים שלו ברחבי הודו) והשניים חלקו נושאי שיחה רבים נוספים, והפגינו יחסי חיבה ידידותיים אותם הידקו ביחד, בזכות התעניינותם המשותפת עניין ברעיונות מיסטיים. ב-28 בינואר 1939, ייטס נפטר במנטון, צרפת, פחות משנה לאחר פרסום התרגום שלו ושל שרי פורוהיט סוואמי לאופנישדות. הפרקים מפורטים כדלקמן: The Lord (Isha Upanishad) At Whose Command? (Kena Upanishad) From the Kāthak Branch of the Wedas (Katha Upanishad) Questions (Prashna Upanishad) At the Feet of the Monk (Mundaka Upanishad) At the Feet of Master Mandooka (Mandukya Upanishad) From the Taittireeya Branch of the Wedas (Taittiriya Upanishad) At the Feet of Master Aitareya (Aitareya Upanishad) The Doctrine of the Chhāndôgyas (Chandogya Upanishad) Famous Debates in the Forest (Brihadaranyaka Upanishad) רשימת יצירותיו של ויליאם באטלר ייטס Yeats, W.B. (2003). The Ten Principal Upanishads. New Delhi: Rupa Publications. ISBN 9789386869487. Letter to Dorothy Wellesley, 17 June 1935; cited Ellmann, "Yeats's Second Puberty", The New York Review of Books, 9 May 1985 Obituary. "W. B. Yeats Dead". The New York Times, 30 January 1939. Retrieved on 21 May 2007.