laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפינו

רפינו (ברוסית: Ре́пино) הוא אזור בסנקט פטרבורג, רוסיה על קו הרכבת סנקט פטרבורג-וויבורג שהיה בעבר עיר נפרדת אך עם השנים נבלע בתחום השיפוט של העיר פטרבורג. היה ידוע בשמו הפיני "קואוקלה" (Kuokkala) עד 1948, אז שונה שמו על שם התושב המפורסם ביותר שלו, הצייר איליה רפין. ממוקם במרחק 30 קילומטרים (19 מיל) צפונית מערבית לפטרבורג על המצר הקרלי והמפרץ הפיני. האזכור הראשון של קואוקלה היה בהסכם שלום בין הרפובליקה של נובגורוד לשוודיה בשנת 1323. השטח בו שוכן הכפר היה במוקד המאבקים בין נסיכות מוסקבה לשוודים במאות ה-16 וה-17 ועבר לשליטת רוסיה לאחר המלחמה הצפונית בראשית המאה ה-18. בכפר התגוררו דייגים ממוצא פיני ורוסי. האזור התפתח עוד יותר לאחר 1870, כאשר הרכבת המקשרת בין פטרבורג להלסינקי עברה בעיר. תושבים עשירים יותר בסנקט פטרבורג בנו וילות נופש באזור ותחנת רכבת חדשה הוקמה בשנת 1889. קואוקלה שוכנה בדוכסות הגדולה של פינלנד, שקיבלה ממשל עצמי של האימפריה הרוסית והייתה בה סביבה ליברלית יותר, שמשכה אליה אמנים ואנשי רוח, כולל האמן איליה רפין. לנין בילה זמן מה בקואוקלה בשנים 1905 עד 1907 ושהה בווילת ואסה. זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הכריזה פינלנד על עצמאותה מהרפובליקה הרוסית וקואוקלה הפכה לחלק מהאומה העצמאית החדשה תוך שהיא שומרת על אוכלוסייה רוסית אתנית משמעותית. התרחשה התכתשות בין פינים לבנים ואדומים בקואוקלה במהלך מלחמת האזרחים הפינית ב-28 באפריל 1918. קואוקלה נכבשה על ידי הסובייטים כאשר המצר הקרלי הועבר על ידי פינלנד לברית המועצות לאחר מלחמת החורף (1939–1940) ומלחמת ההמשך (1941–1944). קואוקלה הפכה לחלק ממחוז לנינגרד בשנת 1948 ושמה שונה לרפינו לזכרו של הצייר איליה רפין. לאחר המלחמה האזור התפתח כאזור תיירותי עם כמה בתי מלון ובתי מרפא והועבר לתחום השיפוט של העיר סנקט פטרבורג כחלק מנפת הנופש וממשיך לשמש גם כיום כאתר נופש ומנוחה ובו בתי קיט רבים. בשנת 1899 קנה כאן רפין אחוזה וכינה אותה פנאטיוס. הוא תכנן את ביתו, ולאחר שנבנה מספר שנים לאחר מכן, עבר רפין לקואוקלה. הוא גר שם עד מותו בשנת 1930. הבית מוקף בפארק גדול. האחוזה היא חלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. האחוזה היא מוזיאון מאז 1940. מיכאיל בוטוויניק, אלוף העולם בשחמט, נולד בקואוקלה בשנת 1911. ולדימיר לנין, מנהיג קומוניסטי ומייסד ברית המועצות, חי בקואוקלה בין 1906 ל-1907. ז'אן פוני, אמן אוונגרדי, נולד בקואוקלה בשנת 1894. איליה רפין, צייר ופסל, התגורר בקואוקלה מראשית המאה העשרים ועד מותו בשנת 1930. קורניי צ'וקובסקי, משורר ופילולוג לילדים, התגורר בקואוקלה בין השנים 1906 עד 1916. ילנה מרוזובסקאיה, צלמת, מתה בקואוקלה בשנת 1941. דמיטרי שוסטקוביץ', המלחין הסובייטי, נסע לקוטג' מספר 20 באתר הנופש של המלחינים, הממוקם ברפינו, כדי להירגע ולהלחין, כל שנה בשנים 1961 ל-1975. בשנת 2018 שימשה רפינו כמחנה האימונים של נבחרת אנגליה למונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה. מדיה וקבצים בנושא רפינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רפינו בית הבראה "רפינו" עלון אייקוניקון על איליה רפין [1](בגרמנית) Petersburg-Aktuell, "Repino: Zu Gast beim großen Meister", retrieved on 25 May 2007. Unesco World Heritage Site Saint Petersburg and Related Groups of Monuments, retrieved 25 May 2007. Info on the museum "Penates", retrieved 25 May 2007. Pachmuss, Temira (1992), A moving river of tears: Russia's experience in Finland, American university studies: Slavic languages and literature, vol. 15, P. Lang, p. 173, ISBN 9780820419565 http://www.katyachilingiri.com/shostakovich.html
לובאש

לובאש (בהונגרית: Lovas) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בלובאש חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא לובאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לובאש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Primer Impacto

Primer Impacto (בעברית: אימפקט ראשון) היא תוכנית חדשות בטלוויזיה בשפה הספרדית שמשודרת על ידי יוניוויז'ן, בארצות הברית ובמקסיקו בימי חול בשעות ארבע וחמש אחר הצהריים. (CST) תוכנית מאוחרת יותר בשעה 23:00 בלילה (ששמה היה "פריימר אימפקטו אקסטרה") משודרת בחסות יוניוויז'ן והיא מובילה למהדורת החדשות של השעה 23:30. המנחים העיקריים בתוכנית הם מישל גלוואן ופמלה סילבה קונדה. במהלך סופי השבוע המנחה היא נטליה קרוז. ורוניקה דל קסטילו מחליפה לעיתים את המנחים ומדווחת על החדשות ממקסיקו סיטי. ג'קי גרידו מדווחת על מזג האוויר בימי חול ופאולה אלורזה מדווחת על מזג האוויר בסופי שבוע. פליקס פרננדז ופרננדו פיורה מדווחים על חדשות הספורט. התוכנית ידועה גם בשם "Las Noticias Cochinas". אתר האינטרנט הרשמי של Primer Impacto Primer Impacto, ברשת החברתית פייסבוק Primer Impacto, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Primer Impacto, ברשת החברתית אינסטגרם Primer Impacto, סרטונים בערוץ היוטיוב "Primer Impacto", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Univision, Univision | Shows, Entretenimiento, Noticias, Deportes y Novelas, Univision (ב־)
לילי יאן

לילי יאן (בגרמנית: Lilli Jahn, נולדה לילי שלוכטרר, Lilli Schlüchterer;‏ 5 במרץ 1900 – בערך 19 ביוני 1944) הייתה רופאה יהודייה-גרמנייה, שזכתה לתהילה בינלאומית לאחר מותה כאשר פורסמו מכתביה לחמשת ילדיה אותם כתבה במהלך מאסרה במחנה העבודה ברייטנאו. היא גורשה למחנה הריכוז אושוויץ ונרצחה שם. אוסף מכתביה וסיפור חייה נפרש בספרו של נכדה, עורך הדר שפיגל מרטין דרי. לילי יאן נולדה בתור לילי שלוכטרר, בתו של סוחר עשיר שחיה בקלן כיהודייה במשפחה מתבוללת ליברלית. היא קיבלה השכלה די מתקדמת לילדה באותה תקופה: היא למדה את דרגות ה- A שלה בשנת 1919 בבית הספר "הקיסרית אוגוסטה" בקלן והתחילה לאחר מכן ללמוד רפואה בווירצבורג, האלה, פרייבורג וקלן. אחותה אלזה שהייתה צעירה ממנה בשנה למדה כימיה. בשנת 1924 סיימה לילי את לימודיה בהצלחה וקיבלה תואר דוקטור עם עבודת גמר בנושא המטולוגיה. בתחילה היא עבדה בעבודה זמנית במרפאת רופא וב"Israelitischens Asyl für Kranke und Altersschwache "בקלן. לילי שלוכטרר נישאה לארנסט יאן ונולדו להם חמישה ילדים. בסוף אוגוסט 1943 נדרשה לילי יאן - להוסיף את השם 'שרה'. היא נדרשה לוותר על תואר הרופא שהיה אסור על יהודים. היא נעצרה, נחקרה ובגלל הפרה של הרייכסגסץ ב-17 באוגוסט 1938, נשלחה למחנה חינוך העבודה ברייטנאו ליד גוקסאגן, מדרום לקאסל, בנסיבות מפוקפקות. ילדיה הקטינים הושארו להסתדר לבד וללא השגחה. במהלך המלחמה ארנסט התגרש ממנה. בעוד האב שהתחתן מחדש נלחם בחזית, נותרו הילדים ובראשם אילזה הבכורה שהייתה בת 14 לבד. בתחילה עבדה לילי יאן כפועלת כפייה במפעל תרופות. בתה אילזה הצליחה לבקר את אמה שכבר נחלשה במהלך מעצרה רק פעם אחת. עד היום לא נותר ברור עד כמה ארנסט יאן בעלה ניסה להציל את חייה של גרושתו על ידי תחנונים לגסטפו האחראי בקאסל או למחלקה הראשית לביטחון של הרייך בברלין. מאמצי ההצלה של חברי הכנסייה בקאסל נותרו ללא הצלחה. במרץ 1944 גורשה לילי יאן בטרנספורט דרך דרזדן לאושוויץ. לפני גירושה הצליחה להבריח מכתבים לילדיה מברייטנאו: הם הגיעו לבנה, שהחזיק אותם ללא ידיעת אחיותיו עד למותו ב-1998. המכתב האחרון שנכתב על ידי לילי יאן מאושוויץ מיום 6 במרץ 1944 נכתב על ידי מישהו אחר. ילדיה קיבלו את המסר על מות אמה בספטמבר 1944 באימנהאוזן. "ליבי הפצוע" הוא ספר מאת מרטין דרי המאגד בתוכו בין היתר את מכתביה של לילי יאן לילדיה ואת סיפור חייה. גרהרד יאן, שהיה שר המשפטים תחת קנצלר גרמניה וילי ברנדט מת בשנת 1998. הוא הוריש חליפת מכתבים ענפה מהשנים 1943–1944, בין אמו לילי יאן לילדיה. אחיו לא ידעו על המכתבים. לאחר שהתגלו המכתבים היו אחיותיו של יאן בהלם. האחיות זכרו את מכתביהן של אמן, אך לא ידעו שגרהארד שמר על המכתבים ושאותם לר הזכיר במשך כחמישים שנה. חייה נפרשו במכתבים אשר שלחה לילדיה. במכתביה היא מנסה להילחם על לבו של ארנסט, שהיה סטודנט לרפואה וניסתה לעודד ולתמוך בילדיה שנעזבו מאחור. ילדיה השיבו לה במכתבים. מרטין דרי נכדה של לילי ועורכו הראשי של העיתון "דר שפיגל" אסף את המכתבים שכתבה ובספרו "ליבי הפצוע", מספר את סיפורה של משפחת יאן. "מכתב ללילי", הוא סרט תיעודי משנת 2006. הסרט הופק על ידי ה-BBC בבימוי רוג'ר צ'יילדס. בסרט חוזרים דרי, שהיה שותף להפקת הסרט, ואימו, בתה של לילי, לעיירה אימנהאוזן בה התגוררה המשפחה לפני מלחמת העולם השנייה. דרי, מרטין; ליבי הפצוע, הוצאת כתר, 2005 מדיה וקבצים בנושא לילי יאן בוויקישיתוף לילי יאן (1900-1944), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לילי יאן".
ולדימיר פיליפוב

ולדימיר גברילוביץ' פיליפוב (ברוסית: Владимир Гаврилович Филиппов;‏ 15 ביולי 1863 – 1 בספטמבר 1923) איש רשויות אכיפת החוק של האימפריה הרוסית, ששימש בשנים 1903–1915 כראש משטרת הבילוש הפטרבורגית. ולדימיר פיליפוב נולד בשנת 1863 למשפחתן של פקיד ממשלתי בסנקט פטרבורג. הוא סיים את לימודי המדעים באוניברסיטת סנט פטרבורג בשנת 1889, ולאחר מכן נכנס לשירות במשרד המשפטים של רוסיה. בשנים 1889—1891 כיהן כעוזר חוקר בצארסקויה סלו, בשנים 1891—1893 היה חוקר במחוז אורנבורג ובשנים 1893—1900 שימש תחילה כחוקר ואז כסגן התובע בראדום שבממלכת פולין. בשנת 1900 עבר פיליפוב ממשרד המשפטים למשרד הפנים. מאז שנת 1900 כיהן פיליפוב בממשלת העיר סנקט פטרבורג, היה ראש לשכת ראש העיר, ומאוחר יותר הפך לפקיד למשימות מיוחדות תחתיו. הוא היה נשוי לבתו של היועץ הטיטולארי, ורה קונסטנטינובנה פיליפובה (איוואנובה לפני נישואיה), נולדו לו שני ילדים: ולדימיר (יליד 1893) וורה (ילידת 1897). ב-15 בפברואר 1903 מונה פיליפוב לראש משטרת הבילוש בסנקט פטרבורג. הוא בנה מחדש את פעילות משטרת הבלשים: שליטה שיטתית מאורגנת בפעילות של כל אחד מחבריה; הציג אמצעי חיפוש מבצעיים רחבי היקף למניעת פשעים; הקים יחידת חובה למענה מהיר לפשע שבוצע; הציג שיטות מדעיות לחקירה פלילית (רישום עבריינים, צילום מבצעי, בחינת תמונות). בתפקידו זה הוא ארגן "חוליות מעופפות" כדי להילחם בפשע ולסייר ברחובות פטרבורג הבירה. בשנת 1905 צוות משטרת הבילוש כלל 158 אנשים (70 הושאלו לצורך שמירת הסדר הציבורי). קיבל משכורת של 3,800 רובל בשנה, הייתה לו דירה בבעלות המדינה. כראש משטרת הבילוש הפטרבורגית הוביל פיליפוב חקירת מספר תיקים פליליים מפורסמים. ביניהם: הרצח בסמטת לשטוקוב של סטודנט בשם פודולצקי, שבוצע על ידי אנדריי גילביץ' להשגת ביטוח, מקרים של מעילה בסכומים גדולים, כולל חקירת פעילותו של האלוף ניקולאי אוחאץ'-אוגורוביץ' כראש התחבורה של הצבא המנצ'ורי הראשון במהלך מלחמת רוסיה–יפן, חקר סדרת תקיפות בחומצה גופרתית, הטבח בתחנת דנו במחוז פסקוב, ענייני כנופיית של הנסיך ניקולאי צרטלי, ציר הדומה הממלכתית אלכסיי קוזנצוב, הרוצח ניקולאי רדקביץ' ופרשיות אחרות. בשנת 1913 הועלה פיליפוב לדרגת יועץ ממלכתי. ב-22 בדצמבר 1915 פוטר לבקשתו. זמן קצר לפני כן, לאחר הגשת דו"ח לניקולאי השני על תעלוליו של גריגורי רספוטין, הועבר סגן השר לענייני פנים ולדימיר דז'ונקובסקי מתפקידו ופיליפוב החליט לעזוב את המשטרה אחריו. לאחר פיטוריו היה פיליפוב יו"ר ועדת התערוכות התעשייתיות. הוא היגר בשנת 1917, על רקע מלחמת האזרחים ברוסיה. הוא מת ב-1 בספטמבר 1923 בגיל שישים ונקבר בברלין בבית העלמין האורתודוקסי טגל בשורה השישית בגוש הרביעי. "Владимир Гаврилович Филиппов". Русский православный храм и кладбище в Берлине в Тегеле. Преступление в стиле модерн / Лев Лурье. — СПб.: Амфора. ТИД Амфора, 2005. — 365 с. Преступление в стиле модерн / Лев Лурье. — СПб.: Амфора. ТИД Амфора, 2005. — 365 с. Шаламов А. Ю. Российский «фараон»: Сыскная полиция Российской империи во второй половине XIX — начале XX в. / под ред. В. Л. Телицына. — М.: Principium, 2013. — С. 50. — 303 с. — ISBN 978-5-9903270-4-7. Зуев Г. И . Съезжий дом второй Адмиралтейской части // Нева. 2003. — № 11. — С. 247. "Российский сыск" (ברוסית). Ассоциация российских детективов. אורכב מ-המקור ב-2013-04-03. נבדק ב-2012-04-05. "Владимир Гаврилович Филиппов". Русский православный храм и кладбище в Берлине в Тегеле.
הליגה האזורית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קונפרנס ליג – תחרות כדורגל אירופית של אופ"א, נקראת גם "הליגה האזורית" הליגה האזורית (גרמניה) – ליגת הכדורגל הרביעית בגרמניה ליגת הכדורגל האזורית של רוסיה – ליגת הכדורגל החמישית ברוסיה
קיו-פרודקשנס

קיו-פרודקשנס (באנגלית: Q-Productions) היא חברת תקליטים למוזיקה לטינית בבעלותו של אברהם קינטנייה ג'וניור. קיו-פרודקשנס, שנוסדה בשנת 1993, היא חברת תקליטים ואולפן הקלטות (Q-Zone Records ו-Q-Zone Studios) המתמחה בעיקר במוזיקה לטינית. האמנים המוכרים ביותר שהוחתמה בה הם סלינה (שהייתה בתו של אברהם), לוס טרס רייס וג'ניפר פינה. לקיו-פרודקשנס שלושה אולפני הקלטות; "זברה רום", "לאופרד לאונג'" ו-"פוקס רום". מטה החברה נמצא ברחוב לאופרד 5410, קורפוס כריסטי, טקסס. אוסף של עיצובים ומזכרות של סלינה שוכנים באולפני ההקלטות. בין היתר, ישנה קולקציה הכוללת פריטים מארון הבגדים של סלינה וצעצועים שאהבה עוד מימי הילדות שלה. סלינה (1993–1995) (נרצחה) ג'ניפר פינה (1996–2000) לה פורצה לוס טרס רייס קורטז דה לה סיירה חורחה רואל ופוטרילו ססי לה קונטיסטה סטפני לין אנג'ל קסטילו איזבל מרי סאנצ'ס אתר האינטרנט הרשמי של קיו-פרודקשנס קיו-פרודקשנס, ברשת החברתית פייסבוק Q Productions | The Official SELENA Store | SELENA Museum, Q PRODUCTIONS (באנגלית) Jennifer Peña, Discogs (באנגלית)
נדין מרשל

נדין פנצ'יטה מרשל (באנגלית: Nadine Panchita Marshall; נולדה ב-30 בספטמבר 1972) היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון ורדיו אנגלייה. מרשל נולדה בלמבת' שבלונדון. היא למדה בבית הספר למשחק "רוז ברופורד קולג'". הופעתה הידועה ביותר היא בתפקיד סאלי בסיטקום הבריטי "The Smoking Room". מרשל שיחקה במחזה "Random" מאת דבי טאקר גרין, ובסרט "Second Coming" משנת 2014. ב-2013 הופיעה מרשל בתפקיד ורון בסיטקום "The Spa", יחד עם השחקנית דבי צ'אזן, איתה שיחקה בסדרה "The Smoking Room". נדין מרשל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נדין מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Nadine Marshall - Hamilton Hodell - CV". hamiltonhodell.co.uk. נבדק ב-28 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The Spa". comedy.co.uk. נבדק ב-28 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Meet the cast of BBC One Windrush drama Sitting in Limbo". Radio Times. נבדק ב-2020-06-15.
Contigo Quiero Estar

Contigo Quiero Estar (בעברית: אני רוצה להיות איתך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, מתוך אלבום הבכורה שלה, Selena. השיר יצא לאור בשנת 1989, על ידי חברת התקליטים EMI לטין, כסינגל הראשון מתוך האלבום וכסינגל הבכורה שלה. השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הלטיניים. השיר נכתב על ידי אלחנדרו מונטיגר, הולחן על ידי מונטיגר והופק על ידי ז'וזה בהר, אברהם קינטנייה ג'וניור וסלינה. מבחינה לירית, השיר בוחן את הרגשות של סלינה ומספר על הרצון שלה להיות קרובה יותר מבחינה רומנטית למאהב שלה. דברה ורגס כתבה בספרה כי השיר "סימן את תחילתה של הקריירה הבינלאומית שלה [סלינה]". כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2 מיליון השמעות. דבוה ורגס כתבה בספרה Dissonant Divas in Chicana Music: The Limits of la Onda כי השיר "סימן את תחילתה של הקריירה הבינלאומית שלה [סלינה]". הלהקה המקסיקנית לוס רייס דה מקסיקו הקליטה גרסת מריאצ'י לשיר באלבומה Reyes De Mexico Lo Lindo Ti. הלהקה הפוארטו ריקנית "מופע הרמוניה לתזמורת" הקליטה גרסת מרנגה וקומביה של השיר, שנכללו באלבומה Merengues y Cumbias. מידע על היצירה "Contigo Quiero Estar" באתר מיוזיק בריינז ז'וזה בהר, אברהם קינטנייה ג'וניור, סלינה Selena – Contigo Quiero Estar (באנגלית), נבדק ב-2020-11-15 Selena by Selena, Genius (באנגלית) Selena, Billboard Dissonant Divas in Chicana Music, University of Minnesota Press (באנגלית) Contigo Quiero Estar, נבדק ב-2020-11-15 Deborah R. Vargas, Dissonant Divas in Chicana Music: The Limits of la Onda, U of Minnesota Press, 2012, ISBN 978-0-8166-7316-2. (באנגלית) "Amazon.com: Reyes De Mexico Lo Lindo Ti". Amazon.com. Retrieved July 7, 2012. Merengues y Cumbias by Orquesta Armonia Show, Apple Music (באנגלית)
עוגת רום

עוגת רום (באנגלית: Rum cake) היא סוג של עוגת קינוח המכילה רום. ברוב האיים הקריביים, עוגות רום הן קינוח מסורתי של תקופת החגים, שמקורו בפודינג החג. באופן מסורתי, פירות יבשים מושרים ברום במשך חודשים, ואז מוספים לבצק שהוכן עם סוכר מקורמל. התוצאה, המכונה גם "עוגה שחורה", דומה לעוגת פירות, אך בעלת צבע בהיר יותר. בטרינידד וטובגו, נהוג לשמר פירות בברנדי דובדבנים שישמשו להכנה. במדינה זו, העוגה קשורה באופן מסורתי לחג המולד. בפוארטו ריקו, עוגת רום נקראת Bizcocho de Ron, והיא מעין עוגת ספוג. בארצות הברית, עוגות רום היו פופולריות לפחות מאז שנות השבעים. יש המציעים עוגות רום אפויות לפי הזמנה. חלק מהאופים מעדיפים להחדיר את הרום ישירות לעוגותיהם (במקום זיגוג). אדם עלול להשתכר מצריכה מוגזמת של עוגות רום, וחלק מהעוגות מכילות אף יותר אחוזי אלכוהול ממשקאות אלכוהוליים רגילים. כדור רום "Southern Living - The Most Popular Cakes in Southern History". Southern Living. Houston, Lynn Marie (2005). Food culture in the Caribbean. pp. 64–65.
גבעת טרכייט

גבעת טרכייט (באנגלית: Trachyte Hill) היא גבעה נישאת, בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. הגבעה ממוקמת מדרום לקרחון של; במרכז אזור החשוף מקרח, בחלק הנמוך של המדרונות המערביים של הר בירד. גובהה של הגבעה 470 מטרים מעל פני הים. הגבעה התגלה ומופה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959. שמה של הגבעה ניתן לה על ידי המשלחת הסקר הגאולוגי הניו זילנדי. הגבעה נקראת בשם זה - בשל הסלע הטרכיט ממנה היא מורכבת. • J. W. Cole, P. R. Kyle & V. E. Neall (1971), Contributions to quaternary geology of Cape Crozier, White Island and Hut Point Peninsula, McMurdo Sound region, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 14:3, 528-546, https://doi.org/10.1080/00288306.1971.10421946 • Dreschhoff, G. A. M.; Siegel, F. R.; Vaz, E.; Zeller, E. J., Field test of thermoluminescence dosimeters for measurement of the natural radiation environment on Ross Island, Antarctic journal of the United States. 18(5). United States. P.45-46. ISSN 0003-5335 גבעת טרכייט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית גבעת טרכייט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד גבעת טרכייט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גבעת טרכייט באתר mindat מחשבון מרחקים - המרחק מגבעת טרכייט לאתרים סמוכים תצלום לוויין של אזור גבעת טרכייט תצלום גבעת טרכייט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית ההודעה הרשמית על מתן השמות האנטארקטיים מאת ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי
קרחון של

קרחון של (באנגלית: Shell Glacier) הוא קרחון בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. הקרחון הוא האונה המערבית של כיפת הקרח המכסה את פסגתו הר בירד. הקרחון זורם בתלילות בעמק שמצפון לגבעת טרכייט ולראש האריסון, במרכז האזור החשוף מקרח, בחלק התחתון של המורדות הדרומיים של הר בירד. ראשו של הקרחון בגובה 600 מטרים מעל פני הים; קצהו התחתון של הקרחון בגובה של 75 מטרים מעל פני הים. הקרחון התגלה ומופה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד. הקרחון נקרא בשם זה - בשל העובדה שהמורנות שבקצה הקרחון מכילות כמות גדולה של קונכיות (באנגלית "של" משמעו "קונכייה"). • Dochat, T., Marchant, D., & Denton, G. (2000), Glacial Geology of Cape Bird, Ross Island, Antarctica, Geografiska Annaler. Series A, Physical Geography, vol. 82, no. 2/3, 2000, pp. 237–247. JSTOR, www.jstor.org/stable/520993 קרחון של באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון של באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון של באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון של באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון של קרחון של באתר mindat מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון של לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי בגאזט הניו זילנדי האנטארקטי
רחוב תל חי (כפר סבא)

תל חי הוא שמו של רחוב ראשי בכפר סבא, המתחיל בצפון העיר ברחוב בן יהודה ונגמר בדרום העיר במחלף תל חי המתחבר לכביש 531. הרחוב חוצה את רחוב ויצמן באזור תחנה מרכזית כפר סבא. הרחוב מורכב ברובו מבתי מגורים גבוהים (בניינים), וכולל שני בתי ספר ואזור מסחרי. הרחוב חוצה את העיר מצפון לדרום. בחלקו הצפוני הוא נפגש עם רחוב בן יהודה, שם נמצא בית הספר בר לב. במורד הרחוב ניכרת הבנייה של בניינים רבי קומות בעלי גגות רעפים. כאשר ממשיכים בכביש דרומה נתקלים בכיכר האקליפטוס, כיכר ובה עץ אקליפטוס בודד. כאשר נבנה הכביש הוחלט לשמור את העץ ועל כן הוא נשמר במרכז הכביש והפך לסמל של השכונה. העץ, מסוג אקליפטוס המקור, ננטע לראשונה בשנות השלושים והיווה נקודת ציון בין בתי המושבה לכפר טאריק-אל חראם, היום דרך בן יהודה. מצידו המערבי של הכביש נמצא בית הספר הדתי-ממלכתי "תורה ומדע". כאשר ממשיכים דרומה עוברים חלק קטן של בתים פרטיים, ובין היתר גם האולפנה "הראל", ולאחריו מגיעים לשורה של בתים מרובי קומות, כשהגבוה מביניהם כולל ארבע עשרה קומות והוא, נכון ל-2020, הבניין הגבוה ביותר בכפר סבא, להוציא השכונה הירוקה. באזור זה של הרחוב נמצאים שלושה בתי כנסת זה לצד זה, בית הכנסת המרוקאי, בית הכנסת התימני ובית הכנסת האשכנזי. מעט אחר כך נמצאת תחנה מרכזית כפר סבא, שהיא התחנה הגדולה ביותר בעיר. בסביבת הרחוב של התחנה קיימות חנויות רחוב רבות, בהן מספרות, מכולות, גלידריות, חנויות גיימינג, מאפיות ועוד. חלקו הדרומי של הרחוב כולל בניינים רבי קומות נוספים ואת אולפנת אמנה. בסופו, הרחוב מתחבר לגשר תל-חי שממשיך אל כביש 531. אורכו הכולל של הרחוב הוא 1.68 קילומטר. בית נורדשטיין - ביתו המשומר של אלכסנדר נורדשטיין, אחד ממייסדי כפר סבא. הבית נבנה בשנת 1919 לראשונה, אך ננטש במאורעות תרפ"ט כאשר נורדשטיין עזב לפתח תקווה. בשנת 1922 חזר עם משפחתו לכפר סבא כאשר היא הייתה ריקה מנפש חיה, ובין הריסות הבתים הקים מחדש את הצריף שלו. הבית כיום הוא חלק משביל הראשונים כפר סבא. תחנה מרכזית כפר סבא - התחנה הגדולה ביותר בעיר, הכוללת למעלה מעשרה מסופים ושתי תחנות חיצוניות. התחנה מקבלת אוטובוסים מכל רחבי מרכז הארץ, ומשמשת גם כחניה לאוטובוסים של חברת מטרופולין. אקליפטוס המקור - האקליפטוס שננטע בין הפרדסים שימש במשך שנים רבות כנקודת ציון בין בתי המושבה לכפר טאריק-אל חראם. כאשר נסלל הכביש בתל חי, הוחלט להשאיר את העץ בתור כיכר קטנה, כדי שלא ייכרת. העץ נמצא שם עד היום, והוא נחשב סמל של המושבה. גשר תל חי - גשר המחבר בין הרחוב לכביש 531. בשנת 2020 נפתח מסלול נוסף היוצא מרחוב תל חי והגשר, אשר היה בעבודות קרוב ל-6 שנים. בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל והמחאה נגד בנימין נתניהו הפך הגשר למוקד פופולרי עבור מפגינים מכפר סבא והוד השרון, לצד צומת רוטשילד-ויצמן וקניון ערים. ישנו תכנון לבנות מחדש את כביש הרחוב מתחילתו ועד סופו ולהוסיף לו שני מסלולים באופן סדיר (חלק מהרחוב כולל רק נתיב אחד), שבילי אופניים וחנויות רחוב נוספות גם בחלקיו הצפוניים, בדומה לרחובות כצנלסון וסוקולוב. עבור המבצע הוקצו 1.428 מיליון שקל, מהלך שספג ביקורות מצד האופוזיציה בעירייה. בנוסף, תכנון המטרו הארצי כולל חמש תחנות בעיר כפר סבא, אחת מהן ברחוב תל חי. מודל תלת מימד של כפר סבא, בו ניתן לבחון את רחוב תל חי על רבדיו השונים. אקליפטוס המקור, באתר www.kfar-saba.muni.il אתרים לשימור : מוזאון כפר סבא, באתר kfar-saba-museum.org בתכנון: רחוב תל חי יהפוך לציר תנועה ראשי בכפר סבא, באתר צומת השרון כפר סבא, ‏2017-07-23 מירב מורן, 20 ערים, 109 תחנות: בדקו האם רכבת המטרו תעצור ליד הבית שלכם, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2018
כשהכל יגמר

"כשהכל יגמר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-2 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים ש. חדד הפקות בע"מ, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר היה לשירה הראשון של חדד, שלא יצא על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ. השיר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט. בחודש דצמבר השיר נכנס לפלייליסטים של התחנות רשת ג' וגלגלצ. במצעד השנתי של mako ו-טיקטוק לשנת התשפ"א השיר הגיע למקום ה-23. השיר נכתב על ידי אייל דביר, תמר יהלומי ויונתן קלימי והופק על ידי יהלומי וקלימי גם כן. השיר זכה להצלחה ארצית והפך לשירה הראשון של חדד שהצליח לכבוש את פסגת מדיה פורסט, מזה 3 שנים; ב-19 במרץ 2017, הצליח להיטה "היית איתה", לכבוש את הפסגה למשך שלושה שבועות רצופים. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50,000 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-2 בנובמבר 2020. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את חדד כשהיא נכנסת לתוך אולם בית הקולנוע של סינמה סיטי גלילות. בהמשך, היא מתיישבת כשהיא לבדה ומתחילה לשיר את השיר. לאורכו של הקליפ, מוצגים קטעי וידאו של מעריציה ולבסוף, ניתן לראות את הבת שלה. נכון לנובמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מחצי מיליון צפיות. סרטון השיר "כשהכל יגמר" באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית שרית חדד - כשהכל יגמר niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group כשהכל יגמר, נבדק ב-2020-11-15
הטירה הקסומה

הטירה הקסומה הוא ספרה של סופרת הילדים האנגליה אדית נסביט. בספר זה היא מגוללת את סיפורם של ארבעה ילדים - שני אחים, ג'רלד וג'ימי, ואחותם קתלין, ועוד ילדה, מייבל, החיה עם דודתה, סוכנת הבית של טירה עתיקה. ג'רלד, ג'ימי וקתלין נאלצים להישאר בזמן החופשה בבית ספרה של קתלין, בפיקוחה של מדמואזל, המורה לצרפתית. הם יוצאים לטיול בסביבות בית הספר, ומגיעים ללא תכנון אל מבוך שבגן גדול של טירה עתיקה. חוט אדום מוליך אותם אל ספסל במרכז המבוך, ועל הספסל הם מוצאים נסיכה נמה - ממש כמו באגדות. הם מעירים אותה בנשיקה, כיאות, ותחילה הכול מתגלגל כמו באגדה המוכרת, אך בהמשך מסתבכים הדברים באופן בלתי צפוי. טבעת עתיקה מאשרת את האמרה הידועה - היזהר במשאלותיך, פן תתגשמנה. פסלים קמים לתחיה בליל ירח, מורה קפדנית מתגלה כיפהפייה צעירה ומלאת חיים, דחלילים מחפשים בית מלון טוב באמת וארבעת הילדים נקלעים מהרפתקה להרפתקה, מהן מפחידות ומהן נהדרות, עד לסוף הטוב, שלקחיו עמו. תרגם בועז עברון, ערך והתקין לדפוס: חיים אברביה, מחברות לספרות תל אביב, 302 עמודים, תש"ך 1960. תרגם בועז עברון, אייר ה"ר מילר, ערכה דנה אליעזר, מחברות לספרות תל אביב, 183 עמודים, 1996. תרגום הגר ינאי, סדרת הרפתקה, הוצאת מודן ואוקיינוס, 292 עמודים, 2009. מדיה וקבצים בנושא הטירה הקסומה בוויקישיתוף גיא אורן, ילדים ונוער, הצד ההפכפך של טבעת המשאלות, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2009 אדית נסביט, הטירה הקסומה מאתר דף דף. אדית נסביט ; תרגמה הגר ינאי ; "הטירה הקסומה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.