laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרי סרנהולט

מרי סרנהולט (בשוודית: Marie Eleonor Serneholt; נולדה ב-11 ביולי 1983) היא זמרת ומנחת טלוויזיה שוודית. מרי סרנהולט נולדה בסטוקהולם, וכילדה השתתפה בהצגות ואף שיחקה תפקיד ראשי במחזמר. בשנת 1998 חתמה בחברת התקליטים Stockholm Records והפכה לחברה בלהקת A*Teens. בשנת 1999 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי של השיר "מאמה מיה" שזכתה להצלחה גדולה והייתה במשך שמונה שבועות בראש מצעד הפזמונים השוודי. בשנת 2000 הוציאה הלהקה את האלבום הראשון שלה. עד לשנת 2001 נמכרו יותר מ-6 מיליון עותקים. בשנת 2004 הוציאה אלבום חדש ובשנת 2006 התפרקה הלהקה. מרי סרנהולט התחילה בקריירה חדשה ובשנת 2006 יצא אלבום חדש של סרנהולט, Enjoy the Ride. האלבום הגיע למקום ה-9 במצעד הפזמונים השוודי והזמרת החלה בסיבוב הופעות באירופה ובאמריקה. בשנים 2009 ו-2012 השתתפה מרי סרנהולט במלודיפסטיבלן, אך לא נבחרה לייצג את ארצה בתחרות. בשנת 2011 הייתה מנחת האירע לצד ריקארד אולסון. היא הייתה מנחה של מספר תוכניות טלוויזיה ובשנת 2015 החליפה זמנית את אנייטה חדין בתוכנית "המבצר". בשנים 2008-2011 היא הייתה בזוגיות עם זוכה האירוויזיון, מונס סלמרלוב מדיה וקבצים בנושא מרי סרנהולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרי סרנהולט מרי סרנהולט, ברשת החברתית פייסבוק מרי סרנהולט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרי סרנהולט, ברשת החברתית אינסטגרם מרי סרנהולט, סרטונים בערוץ היוטיוב מרי סרנהולט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר ספוטיפיי מרי סרנהולט, באתר Last.fm (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר AllMusic (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר דיזר מרי סרנהולט, באתר Yandex.Music (ברוסית) מרי סרנהולט, באתר Discogs (באנגלית) מרי סרנהולט, באתר Genius מרי סרנהולט, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
MAZ-541

MAZ-541 היא משאית המוגדרת כמשאית דחיפה (מטוס) מתוצרת יצרנית כלי הרכב הכבדים "Minsk Automobile Plant" (אנ') (ברוסית: Мінскі аўтамабільны завод) אשר יוצרה בשנת 1956 ברוסיה. בעבר השתמשו במשאיות קונבנציונליות לגרירת מטוסים, אך עם הופעת המטוסים Tu-104 וה-Tu-114, נדרשו כלי רכב חזקים יותר. נעשה שימוש בטרקטורים מסוג MAZ-535, אך גובהו הצריך מוט גרירה ארוך יותר; כתוצאה מכך, כושר התמרון החמיר כאשר הטרקטור נאלץ לעיתים קרובות להסתובב ולהתחבר מחדש. זה לא רק גרם לעיכובים בטיסות, אלא גם יצר סביבה לא בטוחה בשדה התעופה. פיתוח ה-MAZ-541 החל בשנת 1956. דגם "MAZ-541" התבסס על דגם MAZ-525 כולל המנוע. יוצרו 3 יחידות. 6 צמיגים, (4 צמיגים אחוריים). תא נהג (קבינה) - כפולה. מנוע דיזל. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4 (הסרן הקדמי יכול היה להתנתק ההנעה הפכה להנעה אחורית). ההנעה האחורית נלקחה מדגם "MAZ-525", ההנעה הקדמית נלקחה מדגם "YaAZ-214". דגמי "MAZ-541" שירתו בנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו. דחיפה (מטוס) MAZ-541, סרטון באתר יוטיוב MAZ-541, סרטון באתר יוטיוב MAZ-541, סרטון באתר יוטיוב דגם "MAZ-541" jalopnik.com/this-soviet-airplane-tow-car-was-probably-the-biggest דגם "MAZ-541" dieselpunks.org/profiles/blogs/late-soviet-dieselpunk-maz541
חליטה (הלכה)

החליטה בהלכה נאמרה בהקשר של הכשרת בשר לאכילה. מן התורה ניתן לאכול את הבשר תיכף אחר השחיטה אם הדיח את הדם שעל גביו, זאת משום שדם הבלוע באיברים, כל זמן שלא פירש מהם, מותר. אך הבא לבשל את הבשר חייב להכשירו על מנת שלא יצא הדם הבלוע מן האיברים ויאסר. בהלכה הוצגו שתי דרכים להכשיר את הבשר: האחת היא להרחיק את הדם על ידי מליחת הבשר או צלייתו, והדרך השנייה היא לצומתו במקומו שלא ייצא עוד. הפעולה שבמסגרתה נצמת הבשר נקראת בלשון התלמוד "חליטה". החליטה נעשית באמצעות השריית הבשר במים רותחים או בחומץ שמחמת חריפותו הוא צומת את הבשר ומונע מן הדם לצאת. מתקופת הגאונים אין סומכים על פעולת החליטה בפני עצמה להתיר את בישול הבשר, כיוון ש"אין אנו בקיאין בחליטה". מאידך לדעת הרמב"ם מלבד תהליך המליחה הרגיל של הבשר, יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן. בשאר העדות לא נהוג לחלוט כדברי הראב"ד בהשגותיו: "לא שמענו ולא ראינו מימינו", וכך פסק הרמ"א. רבי יוסף קארו מביא את שתי השיטות בשולחן ערוך, ולפי פרשנות הש"ך, יש להשתדל לנהוג כך. לפי המשנה בצק שנחלט ברותחים, שוב לא מחמיץ וכשר לאכילה בפסח, אולם מתקופת הגאונים נוהגים לאסור פעולה זו. הערך "מיקרופדיה תלמודית:חליטה", באתר ויקישיבה הסבר מנהג תימן בעניין חליטה (אורכב 26.06.2019 בארכיון Wayback Machine) באתר נצח ישראל שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ס"ט, סעיף י"ט. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ח תוספות ד"ה 'שנפל'. שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ע"ג, סעיף ב'. משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ו', הלכה י'. לגבי צלייה, יש דיון ארוך בין הפוסקים אם הרמב"ם מצריך חליטה הרב יצחק רצאבי שולחן ערוך המקוצר חלק ד' עמוד קי"ז. ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ה', הלכה ג'
אנדריוס גודז'יוס

אנדריוס גודז'יוס (בליטאית: Andrius Gudžius; נולד ב-14 בפברואר 1991) הוא אתלט ליטאי. הוא אלוף העולם (לונדון 2017) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בזריקת דיסקוס. באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 סיים גודז'יוס במקום שישי בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 58.63 מטר. באליפות אירופה לנוער שנערכה בנובי סאד סרביה בשנת 2009 הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 60.05 מטר ובאליפות העולם לנוער שנערכה במונקטון, קנדה בשנת 2010 הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.78 מטר. באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, הרפובליקה העממית של סין בשנת 2011 הוא סיים במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.59 מטר באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג באוגוסט 2015 סיים סטול במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.22 מטר. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בתחילת יולי 2016 סיים גודז'יוס במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.60 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.66 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע בזריקה השלישית תוצאה של 65.18 מטר ועלה מהמקום הרביעי. באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.21 מטר, לפני דניאל סטול משוודיה (69.19 מטר) ומייסון פינלי מארצות הברית (68.03 מטר). באליפות אירופה שנערכה בברלין ב-2018 זכה גודז'יוס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.46 מטר, לפני דניאל סטול (68.23 מטר) ולוקס וייסהיידינגר מאוסטריה (65.14 מטר). באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-19 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.55 מטר כריסטיאן צ'ה שקבע שיא אליפות חדש של 71.13 מטר וחברו לנבחרת מיקולאס אלקנה (69.27 מטר). זריקת דיסקוס: 69.59 מטר (2018) מדיה וקבצים בנושא אנדריוס גודז'יוס בוויקישיתוף אנדריוס גודז'יוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנדריוס גודז'יוס, באתר olympedia.org אנדריוס גודז'יוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אנדריוס גודז'יוס, באתר ליגת היהלום אנדריוס גודז'יוס, באתר Track and Field (גברים)
MAZ-525

MAZ-525 (ברוסית: МАЗ-525) היא משאית עפר אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הכבדים "Minsk Automobile Plant" (אנ') (ברוסית: Мінскі аўтамабільны завод) (1950-1959), ועל ידי יצרנית משאיות הענק "BelAZ" (אנ') (ברוסית: 'Белорусский автомобильный завод or БелАЗ) (1959-1967). דגם "MAZ-525" יוצר בין השנים 1950–1967. הפעלת דגם "MAZ-525" נמשכה עד ראשית שנות ה-70 של המאה ה-20. הדגם השתתף באתרי הבנייה הסובייטיים הגדולים בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20. הדגם השתתף בפרויקטים של בניה בחו"ל, כגון בניית סכר אסואן במצרים (ראו תמונה). מנוע קדמי. מנוע דיזל. סוג הנעה: הנעה אחורית. קיבולת מכל דלק - 400 ליטר. רדיוס סיבוב - 13.8 מטר. מידות צמיגים: 18.00 × 32. קיבולת גוף מכולה - 14.3 מ"ק. זווית הטיה מקסימלית (מכולה): 65° "MAZ-525", שנת 1951 צולם בסרט "Zacít znova" שיצא לאקרנים ברוסיה בשנת 1964. משאית עפר MAZ-504 MAZ-530 מדיה וקבצים בנושא MAZ-525 בוויקישיתוף MAZ-525, סרטון באתר יוטיוב דגם "MAZ-525" denisovets.ru/maz/mazpages/maz525 דגם "MAZ-525" בסרט "Zacít znova" שיצא לאקרנים ברוסיה בשנת 1964 imcdb.org/v950587.html
פירוז א-דילמי

פַיְרוּז א-דַּיְלַמִי (בערבית: فيروز الديلمي, בפרסית: فیروز دیلمی) היה צחאבי תימני ממוצא פרסי. הוא מהשושלת של הפרסים שנשלחו על ידי חֻ'סרוּ הראשון לתימן, כבשו אותה וגירשו ממנה את החבשיים. לאחר שאל-אסווד אל-ענסי, אשר טען על עצמו שהוא נביא, פלש לתימן, פירוז נשלח על ידי מוחמד לעמוד מולו. פירוז נפטר בשנת 673, מהלך תקופת שלטונו של עות'מאן בן עפאן. יש היסטוריונים שאומרים שהכוניה שלו הייתה אבו עבדאללה, בעוד שאחרים טוענים כי הוא היה אבו עבד אלרחמן. הוא נודע גם בשם "אלחמירי", מפני שהוא מממלכת חִמְיַר. Fayruz ad-Daylami, Islamic Scholars Wiki (באנגלית) Fayruz Ad-Daylami, www.sunnah.org Biography of a Companion (Sahaabah): Fayruz ad-Daylami, www.islamicweb.com Khālid, Khālid Muḥammad., Men around the messenger, New rev. ed, Kuala Lumpur: Islamic Book Trust, 2005 Mubārakfūrī, Ṣafī al-Raḥmān., Ar-Raheeq Al-Mak̲h̲tūm = the sealed nectar : biography of the noble prophet, Rev. ed, Riyadh, Saudi Arabia, 2002 Bukhārī, Muḥammad ibn Ismāʻīl, 810-870., The translation of the meanings of Ṣahih Al-Bukhari : Arabic-English = [Ṣaḥīḥ al-Bukhārī], [Lahore, Pakistan?]: Kazi Publications, [1994]
פדריק דקרס

פדריק דקרס (באנגלית: Fedrick Dacres; נולד ב-28 בפברואר 1994) הוא אתלט ג'מייקני. הוא סגן אלוף העולם (דוחה 2019), אלוף חבר העמים (גולד קוסט 2018), אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (טורונטו 2015) ובעל תוצאת השנה בעולם (2019) בזריקת דיסקוס. מדורג במקום ה-19 בזריקת דיסקוס בכל הזמנים. דקרס נולד וגדל בקינגסטון. באליפות העולם לנוער שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2012 זכה דקרס במדליית זהב בזריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) בתוצאה של 62.80 מטר. במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 זכה דקרס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.80 מטר. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג בסוף אוגוסט הוא סיים במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.22 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 65.77 מטר ועלה ראשון לשלב הגמר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 34 והאחרון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 50.69 מטר. בתחרות שנערכה בקינגסטון ב-15 באפריל 2017 קבע דקרס בהדיפת כדור ברזל שיא איש חדש של 20.46 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.83 מטר. במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, אוסטרליה בשנת 2018 זכה דקרס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא משחקים חדש של 68.20 מטר. בגביע העולם הביניבשתי שנערך באוסטרבה, צ'כיה בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.97 מטר. בתחרות שנערכה ברבאט, מרוקו במסגרת ליגת היהלום ב-16 ביוני 2019 ניצח דקרס בזריקת דיסקוס בתוצאת השנה בעולם, בשיא ליגת היהלום ובשיא ג'מייקה חדש של 70.78 מטר, לפני דניאל סטול משוודיה (69.94 מטר) ולוקס וייסהיידינגר מאוסטריה (68.14 מטר). באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכה דקרס במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.94 מטר, אחרי דניאל סטול (67.59 מטר) ולפני לוקס וייסהיידינגר (66.82 מטר). הדיפת כדור ברזל: 20.46 מטר (2018) זריקת דיסקוס: 70.78 מטר (2019), שיא ג'מייקה פדריק דקרס, באתר olympedia.org פדריק דקרס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פדריק דקרס, באתר ליגת היהלום פדריק דקרס, באתר Track and Field (גברים)
.zm

.zm היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בזמביה. החל משנת 1994. סיומת האינטרנט מחולקת לתת-סיומות הבאות שניתן לרשום רק תחתן: ac.zm - מוסדות אקדמיים co.zm - גופים מסחריים com.zm - גופים מסחריים edu.zm - מוסדות אקדמיים sch.zm - בתי ספר gov.zm - ארגונים ממשלתיים net.zm - אינטרנט org.zm - ארגונים לא מסחריים ההנחות לעיל מבוססות על מוסכמות סטנדרטיות ולא על נהלים כתובים כיוון שאין כל תיעוד מקוון לכך, רוב הרשויות יבחרו בסיומות .co.zm או .org.zm. הסיומות .com.zm, .edu.zm ו- .net.zm מנוהלות בידי CopperNET Solutions, בעוד ששאר הסיומות של .zm מנוהלות בידי "ZAMNET". מדיה וקבצים בנושא .zm בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .zm ZAMNET מידע על הסיומת ב-IANA "CopperNet Solutions price list" ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קנקארטה

קנקארטה (בגרמנית: Kennkarte, וברבים קנקארטן) הוא מסמך הזהות הבסיסי, שבו נעשה שימוש בשטחים רבים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית, בתקופת הרייך השלישי. מסמכים אלה נוצרו לראשונה ביולי 1938. הם הוענקו בדרך כלל מגורם משטרתי, ונשאו חותמות של משרדי הממשלה המנפיקים. כל אזרח גרמני בן 18 ומעלה ואזרחים מעטים יהודייים (זכר ונקבה) קיבלו תעודה זו, והצטוו להציגה כשעמד בפני גורמים רשמיים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה החלה גרמניה הנאצית בהוצאת קנקארטן של מדינות שכבשה, למשל פולין (הממשל הכללי). תעודות אלה הונפקו לתושבים בני 15 ומעלה בשנים 1941–1943, אך לעיתים קרובות זויפו על ידי תנועת ההתנגדות הפולנית. בשבועות הראשונים לכיבוש הגרמני של פולין, היו בשימוש תעודות מלפני המלחמה שהונפקו על ידי הרפובליקה הפולנית השנייה. ב-26 באוקטובר 1939, בעקבות צו של הנס פרנק, הוכרזה חובת הנשיאה של קנקארטן. בשל סיבוכים משפטיים, לא הונפקו המסמכים הראשונים עד יוני 1941. השלטונות הגרמניים המשיכו להנפיקם עד 1943. קנקארטה הייתה מסמך קרטון דק, כ-30 על 14 ס"מ. מקופל וטקסט משני צדדיו. בסך הכל נוצר מסמך בן שישה עמודים, כל דף בו בגודל 10 על 14 ס"מ. צבעה של הקנקארטה התבסס על מוצא אתני: לפולנים חולקה קנקארטה אפורה. יהודים וצוענים: צהוב; רוסים, אוקראינים, בלארוסים וגאורגים: כחול. במסמכים סומן מוצאם האתני של הנושאים על פי האות הראשונה של המילה הגרמנית עבור האתניות (Juden - יהודי; Weissrussen - בלארוסי; Zigeuner - צועני וכו') J עבור יהודים, U עבור האוקראינים, R עבור הרוסים, W עבור בלארוסית, K עבור גאורגים, Z עבור הצוענים וכו'. כדי לקבל קנקארטה נדרש המבקש למלא בקשה, ולספק מסמכים כגון תעודת לידה, תעודת זהות פולנית מלפני המלחמה ותעודת נישואין (במקרים מסוימים). אזרחים פולנים ממוצא אתני מתאים (למשל גרמנים אתניים עם אזרחות פולנית מלפני המלחמה) נאלצו להצהיר שהם שייכים לגזע הארי. עם קבלת הכרטיס, היה על המועמד לתת טביעות אצבע. לעיתים היו עובדי מדינה דוברי-פולנית מעורבים בתהליך הנפקת התעודות, וכך התאפשר זיוף התעודות לעיתים קרובות. כך התאפשר לחברי "ארמייה קריובה" וליהודי פולין לקבל זהות מזויפת. עוד פעלו בפולין הכבושה בתי דפוס בלתי חוקיים שהפיקו קנקארטן. הכרטיסים היו זמינים בשוק השחור. על פי הגסטפו, בשנת 1943 היו בוורשה עד 150,000 כרטיסים מזויפים. הצבא העריך כי בסוף 1942, כ-10% מתושבי הגנרלגוברנמן נעזרו בקנקארטן מזויפים. מדיה וקבצים בנושא קנקארטה בוויקישיתוף היסטוריה של קנקרארטן בשטעטל הווירטואלי מסמכים אריים יהודי בפולין מספר על השגת קנקארטה מזויפת, באתר יד ושם
פרן וגריגורי טשיאן

פרן טשיאן (Pran Tashchiyan; בארמנית: Պրան Թաշճյան; ארמניה, 1890 – לא ידוע) ובעלה השני גריגורי היו בני זוג ארמנים חסידי אומות העולם, שהצילו יהודים באוקראינה. פרן טשיאן שרדה את רצח העם הארמני במלחמת העולם הראשונה. בעלה הראשון, שני ילדיה ורוב קרוביה נרצחו. לאחר המלחמה היא היגרה יחד עם גריגורי טשיאן לסימפרופול, בירת הרפובליקה האוטונומית של חצי האי קרים, שם התחתנו. בין האוכלוסייה המעורבת שהתגוררה באזור זה הייתה משפחה רוסית בשם קוצ'רנקו. אחת הבנות, יבגניה, הייתה נשואה ליהודי דוד גולדברג, ולהם היו שני ילדים. כאשר תקפה גרמניה הנאצית את ברית המועצות במבצע ברברוסה, התגייס דוד גולדברג לצבא האדום. הוריו נרצחו לאחר כיבוש סימפרופול בידי הנאצים. יבגניה חששה לביטחונם של ילדיה הסתירה אותם אצל שכנתה, פרן טשיאן. מפברואר 1942 ועד השחרור באפריל 1944 הוחבאו הילדים על ידי פרן וגריגורי טשיאן. על כך זכו השניים לתואר חסידי אומות העולם מטעם יד ושם. פרן טשיאן באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרן וגריגורי טשיאן".
בית הכנסת הגדול באוני

בית הכנסת הגדול באוני (בגאורגית: ონის სინაგოგა) הוא בית כנסת ברחוב וחטנג השישי בעיר אוני שבחבל רצ'ה בגאורגיה. בית הכנסת נבנה בשנת 1895, והוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בגאורגיה. בית הכנסת נבנה בשנת 1895 בסגנון אקלקטי. בית הכנסת אוני הוא בית הכנסת השלישי בגודלו בכל גאורגיה אחרי בית הכנסת הגדול של טביליסי ובית הכנסת כותאיסי. בית הכנסת עוצב בהשראת בית הכנסת של קהילת לוצק שבפולין. חבר הקהילה באוני, אליהו אמשיקשוילי אשר נסע לפולין התרשם מבית הכנסת שבלוצק ורצה להעתיק את צורתו לאוני. בבית הכנסת שלושה ציורי קיר המראים את מעמד הר סיני, ארבעת המינים ומנורת שבעת הקנים. עמודי בית הכנסת מעוטרים בתבליטי עלים וכיפת בית הכנסת מעוטרת בתבליטי מגן דוד. ערך מורחב – רעידת האדמה ברצ'ה (1991) במהלך רעידת האדמה החמורה שהתרחשה ברצ'ה בשנת 1991, נפגע בית הכנסת בצורה חמורה וסדקים רבים נפערו בקירותיו. ארבע שנים לאחר הרעידה, שופץ בית הכנסת וחודש בעזרת כסף שהגיע מהממשלה הגאורגית ומארגון הצדקה היהודי אמריקאי הג'וינט. בטקס הפתיחה המחודשת השתתף גם נשיא גאורגיה בזמנו, אדוארד שוורדנדזה. את מלאכת השיפוץ ושחזור בית הכנסת הוביל האדריכל פרופסור שׁוֹתָּה בּוֹסתַנִשווִילִי. ב-2 בספטמבר 2015 נערך בבית הכנסת טקס לציון מאה עשרים שנה לבית הכנסת. הטקס נערך בהשתתפות ראש ממשלת גאורגיה, אִירָאקְלִי רָ'רִיבַּאשְוִוילִי (אנ'). ערך מורחב – יהדות אוני יהדות גאורגיה מנתה בשיאה כרבע מיליון יהודים שהשתייכו לקהילה עתיקה בעלת מנהגים מיוחדים. אך, בשנות השבעים והתשעים רבים מבני הקהילו עלו לישראל ובגאורגיה נשארו מספר מועט של יהודים. יהדות אוני, שבשנת 1972 מנתה כ-3150 יהודים, מונה, נכון לשנת 2015 רק כ-16 יהודים. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הגדול באוני בוויקישיתוף בית הכנסת החדש אוני, אתר מסע אל המורשת היהודית של בית אבי חי ומרכז זלמן שזר ראש ממשלת גאורגיה השתתף בטקס חגיגת 120 שנה לבית הכנסת באוני, כתבה באתר ה-JTA שותה בוסתנישווילי: שרטוטים של בית הכנסת אוני הבודדת, בכתב הכת העת טאבלט
גטו סמולנסק

גטו סמולנסק היה גטו, שהקים משטר הכיבוש הנאצי בעיר סמולנסק שבפדרציה הרוסית, בברית המועצות. הגטו הוקם ביולי 1941 וחוסל באוגוסט 1942. עם כיבוש סמולנסק על ידי הווורמכט ב־16 ביולי 1941 במהלך מבצע ברברוסה, כבר פונו או ברחו כ־12,000 מבין יהודי העיר, ובעיר נותרו כ־3,000 יהודים שהיוו כ־3% מבין תושבי העיר. מיד עם הכיבוש נרצחו עשרות יהודים בעיר, בעיקר משכילים. באוגוסט הוטלה על היהודים חובת סימון בגדיהם בסימן זיהוי והם נאלצו לשלם כופר נפש. בין סוף יולי ותחילת אוגוסט רוכזו כ־2,000 יהודים בגטו שהוקם בעיר. בין האסירים בגטו היו גם פליטים מבלארוס. הגטו הוקם ליד בית הקברות היהודי, מעבר לנהר דנייפר. הצפיפות בגטו הייתה כה קשה עד כי חלק מהיהודים בבתי הגטו נאלצו לישון בישיבה. בעיר הוקם יודנראט שמונה על התייצבות היהודים לעבודת כפייה, בין היתר בניקיון בעיר ובעבודה בתחנת הרכבת בעיר. היו יהודים שהועסקו בסנדלרות ובתפירה. חלקם המשיכו לעבוד בכך גם לאחר שמרוב היהודים הוחרמו כלי עבודתם. עובדים יהודים שלא הצליחו להמשיך לעבוד, עקב רעב וחולשה, נורו למוות. שוטרים רוסים היו מדי פעם נכנסים לגטו ושודדים רכוש מהיהודים. בספטמבר 1941 הצטוו היהודים למסור את פריטי הפרווה. בסוף 1941 ועד אביב 1942 מתו כ־200 מיהודי הגטו במגפות שנגרמו בין היתר עקב היעדר מקורות מים נקיים בתחומי הגטו. ביוני 1942 הוטלה על יהודי הגטו חובת תשלום כופר נפש, ועל היודנרט הוטל לגבות את הכופר מיהודי הגטו. לפעמים היו שוטרים רוסים וגרמנים נכנסים לגטו ושודדים רכוש, לעיתים תוך מכות, ירי בתושבים ואונס. בגטו הוקמו משמרות כדי לנסות להזהיר נשים מראש. בלילה שבין 14 ל־15 ביולי הוקף הגטו בשוטרים רוסים. ב־15 באוגוסט הצעידו הגרמנים את 2,000 יהודי הגטו לחורשה ליד הכפר מגלנישצ'ינה (רו') ושם ירו בחלק מהיהודים למוות ורצחו את חלקם האחר במשאיות גז. סמולנסק (Smolensk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם גטו סמולנסק במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) ואדים דובסון, סמולנסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1820–1824), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אימון מכוון

אימון מכוון היא צורת למידה שיטתית ותכלתית המתבצעת באמצעות עשייה תוך הקדשת תשומת לב מלאה. בעוד שתרגול רגיל (נאיבי), עשוי לכלול חזרות רבות ללא הקדשת תשומת לב, אימון מכוון דורש ריכוז מלא ונעשה עם מטרה ספציפית של שיפור ביצועים. אימון מכוון הוא מונח שטבע הפסיכולוג אנדרס אריקסן בעשרות שנות מחקר על פיתוח מומחיות. בספרו PEAK- secrets from the new sience of expertise, מפרט אריקסן ממצאים 30 שנות מחקר בהם חקר את הדפוסים המשותפים בצורת האימון של אנשים שהגיעו לפסגה בתחום העיסוק שלהם. בין היתר חקר אריקסן מוזיקאים, ספורטאים, שחמטאים, מטפסים, רופאים, טייסים ועוד. התגלית הגדולה ביותר של אריקסון הייתה כי מומחים פשוט "מתאמנים אחרת". כלומר, ההבדלים בין ביצועים מעולים לביצועים בינוניים נעוצים בעיקר באיכות האימון ופחות בכמות הזמן שהושקע באימון. לטענתו, "אימון מכוון הוא הדרך האפקטיבית ביותר לרכוש מיומנות". אימון מכוון לעולם יכלול את המרכיבים הבאים: מטרה – אימון מכוון הוא אימון בעל מטרה ספציפית ומוגדרת היטב. קשב – אימון מכוון הוא מכוון, כלומר, הוא מצריך תשומת לב ומודעות מלאה בזמן התרגול. פידבק – המתאמן מקבל משוב מיידי וספציפי על הביצוע ממאמן מנוסה. מאמץ – זהו אולי המרכיב החשוב ביותר באימון מכוון. אימון מכוון מתרחש מחוץ לגבולות הנוחות ומצריך מהמתאמן לנסות דברים שהם מעבר ליכולותיו הנוכחיות. אימון מוחי Ericsson, Anders; Pool, Robert (2016). Peak: Secrets from the New Science of Expertise. Boston: Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 978-0544456235.
המלך לואי (ספר הג'ונגל)

המלך לואי (באנגלית: King Louie) הוא דמות בדיונית של קוף, שהופיעה לראשונה בסרט ההנפשה המוזיקלי של חברת וולט דיסני "ספר הג'ונגל". הדמות לא הוצגה בספרו של רודיארד קיפלינג, אך הקופים שתחתיו הוצגו. המלך לואי הוא אורנגאוטן שמולך על קופי הלנגור בג'ונגל הודי. הוא רוצה לדעת את סוד האש ובטוח שמוגלי הנער מהג'ונגל יגלה. בזמן שמוגלי שוחה יחד עם באלו הדוב בנהר הלנגורים חוטפים את מוגלי ומתחמקים מבאלו המנסה להחזירו ומביאים אותו אליו אל הארמון של לואי. לואי עושה הסכם עם מוגלי שיגלה לו את סוד האש ובתמורה ישאירו בג'ונגל. מוגלי אומר ללואי שהוא לא יודע את סוד האש אך הוא ממשיך לבלות עם לואי והקופים בשירה וריקודים ובהמשך באלו ביחד עם בגירה הנמר מנסים להציל את מוגלי מידיו ואחרי ערבוביה בין לואי לבאלו לואי מגלה שארמונו פורר. בסרט לא ידוע מה מהות היחסים עם מוגלי. האם חבר אליו, האם שנא אותו ורק מתוך תועלת אישית הביאו לארמונו או שהוא נייטרלי ביחסיו איתו. דמותו של לואי באנימציה היותר ישנה מופיעה בסדרת הפריקוול לסרט "גורי הג'ונגל" ובסדרה "עולם סחרחר". דמותו של לואי הופיעה גם בגרסת הלייב-אקשן של הסרט משנת 2016, אך הפעם לא כאורנג אוטן, אלא כקרוב משפחתו הנכחד, הגיגנטופיתקוס שהיה גדול יותר ובניגוד לאורנג אוטן מאובניו נמצאו בהודו. בסרט להקת קופים ממינים שונים (ביניהם לנגור אפור, מקוק מזוקן ועוד מקוקים וגיבון לבן-גבות מערבי) מעבירים אותו איתם למקדש גבוה מעל הג'ונגל ובתוכו שוכן המלך לואי בצללים. לואי מעביר למוגלי פפאיה ונותן לו להיות בן בית בארמונו בתמורה למידע על איך מדליקים אש. מוגלי לא יודע אך המלך לואי בטוח שהוא מסתיר ממנו מידע ומחליט להשאיר אותו בארמון. בגירה ובאלו מגיעים כאשר באלו מנסה להצטרף לשבט הקופים. המלך לואי לא מתרשם ומורה להעיף אותו מהארמון, בעוד בגירה מחלץ את מוגלי אך מאותר בידי חלק מהקופים וכולם רודפים אחריהם. המלך לואי הכבד מיטלטל על הקירות בניסיון לעצור את מוגלי. הוא כמעט תופס אותו אך מוגלי מקפץ על עץ החוצה מהארמון. לואי אומר למוגלי שאין לו כעת לאן לברוח ומגלה לו שאקלה מת. לאחר שמוגלי לא מתרשם הוא מנסה לתפוס אותו בזרועותיו הגדולות אך בטעות מפיל את ארמונו עליו ומת, מה שמפזר את להקת הקופים.
אמנון רופא

אמנון רופא (נולד ב-15 ביוני 1947) הוא רופא נשים מומחה ביילוד וגינקולוגיה ישראלי. כיהן כמנכ"ל המרכז הרפואי בני ציון בין השנים 2001–2019. רופא נולד בחיפה לרחל ומשה רופא, מזכיר העיר חיפה דאז ועוזר ראש העיר, אבא חושי. רופא גדל בחיפה והתחנך בבית הספר "זיכרון יוסף" ותיכון עירוני "חוגים". את שירותו הצבאי עשה במפקדת מחוז חיפה של חטיבת גולני. בשנת 1967 החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה בבולוניה, איטליה ובתום ארבע שנות לימוד חזר לארץ וסיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה בטכניון, כבוגר המחזור השני של הפקולטה לרפואה. בסיום לימודיו, חזר לשירות צבאי כרופא גדודי בשריון באזור סיני. רופא התמחה במרכז הרפואי כרמל ברפואת נשים ומיילדות. בנוסף, בעל התמחות במנהל רפואי ונחשב לאחד מהאבות המייסדים של התמחות זו. כרופא בכיר השתלב במרכז הרפואי כרמל וכיהן כסגן מנהל בית החולים בין השנים 1982–1989. בשנת 1989 נבחר לכהן כמנכ"ל בית החולים ונחשב למנהל בית החולים הצעיר ביותר בארץ בשעתו.[דרוש מקור] הוא כיהן בתפקיד עד שנת 1995. בין השנים 1997–1999 כיהן כמנכ"ל חברה למכשור וציוד רפואי, ולאחר מכן מלא מגוון תפקידי ייעוץ לפרויקטים רפואיים שונים. בשנת 2000 מונה למנכ"ל המרכז הרפואי בני ציון בחיפה. ביוני 2000 מונה למנהלו של המרכז הרפואי בני ציון. עם כניסתו לתפקיד החל לצד הנהלת בית החולים ביישום תוכניות הפיתוח של בית החולים, שכללו: שדרוג ושיפוץ מחלקות ויחידות: אגף ילדים, המערך הקרדיולוגי, כירורגית ילדים, פנימית ג', אורולוגיה, א.א.ג, פנימית ב' ועוד, לצד השקעה גדולה בשדרוג מכשור, ציוד וטכנולוגיות רפואיות. פרויקט הדגל אותו קידם ופיתח רופא הוא הקמת חדר מיון ממוגן ויחידת אשפוז תת-קרקעית במטרה לתת מענה הולם כנגד טילים ואיומי אב"כ ועוד. רופא גייס תרומות בעשרות מיליוני ש"ח בישראל ומחוצה לה ומתקציב משרד הבריאות. לאחר מאבק הצליח רופא להשיג ממשרד הבריאות רישיון להפעלת מכשיר PET/CT המיועד למתן טיפול מיטבי לגידולים ממאירים, זיהומים קשים ועוד. ביוני 2019 סיים את כהונתו כמנכ"ל המרכז הרפואי ויצא לגמלאות. רופא נשוי למרי, אב לשני בנים וסב לשלושה נכדים. 1995-1993 מרצה באוניברסיטת חיפה 1995-1992: מנהל אקדמי של תוכניות ניהול בריאות למנהלים רפואיים במדינות מתפתחות מטעם משרד החוץ בשיתוף הטכניון 1992–1993: חבר בוועדה המייעצת ללימודי תואר שני במנהל בריאות, אוניברסיטת חיפה ייעוץ ארגוני וייזום למוסדות רפואיים דירקטור במספר חברות פרטיות וציבוריות חבר בוועד המנהל של "בית הלוחם" יו"ר הוועד המנהל של עמותת "ילדותי השנייה" המסייעת לנשים מוכות וילדיהן