laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טוקנטינס (מדינה)

טוקנטינס (בפורטוגזית: Tocantins) היא אחת ממדינות ברזיל. המדינה נוסדה בשנת 1988 מתוך חלקה הצפוני של גויאס, והבנייה בעיר הבירה פלמס החלה ב-1989, בניגוד לרוב הערים האחרות במדינה שנוסדו עוד בתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית. טוקנטינס שוכנת על אזור מעבר בין יערות הגשם של האמזונס וחופי הסוואנה ועל כן נופה מגוון. נהרות רבים חוצים את המדינה, ביניהם הנהר טוקנטינס שהעניק את שמו למדינה (בתוך נהר זה כלול איליה דו בננל - אי הנהר הגדול בעולם. שטחו כמעט כשטח מדינת ישראל). כמו רוב כלכלת ברזיל גם כלכלת טוקנטינס מבוססת במידה רבה על גידול בקר. מטעי האננס במדינה לא רק מספקים הרבה מפרי האננס לברזיל, אלא גם לרבות ממדינות המרקוסור האחרות. בצפון המדינה, שמן ופחם נסחטים ומופקים מדקל הבאבאסו. הממשלה הפדרלית, מבקשת להרחיב את כלכלת טוקנטינס על ידי מתן רישיון לחסום את נהר טוקנטינס, כדי לבנות סכר ועליו תחנת כוח הידרואלקטרית במדינה, על כל המשתמע מכך, כולל ההשלכות של פינוי הילידים המקומיים מבתיהם. על פי התוכנית, חברה פרטית תורשה לבנות חמש טורבינות גדולות של סכר הידרואלקטרי, אשר אחד מהם יספיק לצורכי החשמל של המדינה והשאר ייצרו חשמל שימכר לחלקים אחרים של ברזיל. מה שהיום הוא מדינת טוקנטינס, התגלה לראשונה על ידי מיסיונרים ישועים בערך ב-1625, כשחיפשו להמיר את דתם של הארמינדיאנים באזור לנצרות, האזור נקרא על שם נהר טוקנטינס, אשר בתורו נקרא בשם שניתן לו על ידי המקומיים. לפני 1988 האזור היה חלק ממדינת גויאס, בצפון המדינה. מאז המאה ה-16 הצפון מנותק וקשה לגישה. כתוצאה מכך, האזור הדרומי של המדינה הפך למפותח יותר, ובאזור הצפוני הייתה תנועה בדלנית שנים רבות. התעוררות גדולה של בדלנות הייתה ב-1809, כאשר מיסים כבדים הוטלו על כרייה. המהלך הוביל להתקוממות מינורית אשר חוסלה במהרה על ידי הצבא. סדרה של התקוממויות כושלות התרחשה גם במאה ה-19. ב-1970, הופעל לחץ על הממשלה הפדרלית על ידי העם בגויאס הצפונית למדינה נפרדת, וב-1988 הוקמה מדינת טוקנטינס, ביחד עם מדינות אחרות כמו רונדוניה שהוקמה באופן רשמי. ישנם 20 אתרים ארכאולוגיים חשובים בטוקנטינס. מדיה וקבצים בנושא טוקנטינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוקנטינס טוקנטינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תנועת שח"ר

תנועת שח"ר (ראשי התיבות של שלום, חינוך ורווחה), היא תנועה שהוקמה ביוני 2002 על ידי יוסי ביילין במטרה לאחד את תנועות השמאל תחת הנהגתו. ביילין הקים את התנועה לאחר שהתאכזב ממדיניות העבודה בה היה חבר, ובמיוחד מחברותה בממשלת האחדות הלאומית בראשות אריאל שרון. למרות הקמת התנועה לא פרש ביילין מהעבודה ואף התמודד בפריימריס לקביעת רשימתה לבחירות לכנסת ה-16 בדצמבר 2002, ואולם כשל להשיג מקום ריאלי. עקב כך פרש מהמפלגה עם יעל דיין, שכשלה אף היא בפריימריס והצטרפה לשח"ר. ימים ספורים לאחר מכן הודיעו השניים על ריצה משותפת עם מרצ והבחירה הדמוקרטית, ושוריינו להם המקומות ה-11 וה-12 ברשימה המאוחדת. המיקום הנמוך לו זכו נבע מכך שהשניים הצטרפו לאחר שכבר נקבעה רשימת מרצ לכנסת. תנועת שחר התמודדה עם המפלגות מרצ והבחירה הדמוקרטית בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003, מלבד בחמש ערים - באר שבע ובית שאן שם התנועה לא נכנסה למועצת העיר, בחדרה ובמודיעין המפלגה זכתה לשני מנדטים כל אחת ובעיילבון שם התמודדה התנועה עם הבחירה הדמוקרטית ללא מרצ, אך כנציגי מרצ והרשימה המשותפת זכתה למנדט אחד. ביילין ודיין לא נבחרו לבסוף לכנסת לאחר שהרשימה המשותפת זכתה בשישה מנדטים בלבד, כישלון שבעקבותיו הודיע יו"ר מרצ יוסי שריד על התפטרותו. לאחר הבחירות התאחדו המפלגות מרצ ושח"ר והקימו את תנועת יחד, וב-17 במרץ 2004 נבחר ביילין לעמוד בראשה. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 גברה במפלגה המאוחדת אי הנחת מהשם החדש, שלא זכה להכרה מספקת בציבור, ועלו דרישות לחזור ולשנותו ל"מרצ". היו"ר ביילין התנגד לכך, וכפשרה הוחלט לשנות את שם המפלגה ל"מרצ-יחד". אטילה שומפלבי, ביילין מקים תנועת שלום אחת לכל השמאל, באתר ynet, 3 ביוני 2002 הארץ‏, הפריימריס בעבודה: וילנאי במקום הראשון; ביילין בחוץ, באתר וואלה, 10 בדצמבר 2002 סמדר שמואלי וורד לוביץ', ביילין ודיין מצטרפים למרצ, באתר ynet, 12 בדצמבר 2002 אטילה שומפלבי, ביילין נבחר וכבר מאיים: נילחם בעבודה יותר מבליכוד, באתר ynet, 17 במרץ 2004
קצובר

האם התכוונתם ל... בני קצובר – איש ציבור ישראלי יהודית קצובר – פובליציסטית ישראלית ישראל קצובר – עיתונאי ישראלי
עוזי נבון ומכרים

עוזי נבון ומכרים היא להקת פאנק (Funk) ישראלית. חברי הלהקה בעלי זהות בדיונית, ובאופן כללי התנהלותה הומוריסטית. שיריה בסגנון נוסטלגי המדמה את שנות ה-70 של המאה ה-20, ובהופעותיהם חברי הלהקה לבושים בתלבושות תקופתיות. הלהקה פועלת משנת 2009. את שיריה הראשונים ליוותה בקליפים הומוריסטיים שצולמו כתשדירי שירות משנות ה-70, כולל לחברת התרופות הבדיונית "זך תרופות". כמו כן צילם סולן הלהקה, "עוזי נבון", פרסומת לבירה שפירא לצד ניב מג'ר. אלבום הבכורה של הלהקה, "עוזי נבון ומכרים", יצא בשנת 2010. עשר שנים לאחר מכן יצא אלבומה השני, "בזמנו", ומתוכו הסינגל "נסיכה" נכלל ברשימת ההשמעה היומית של גלגלצ. סולן הלהקה יונתן לוין ("עוזי נבון") גם חבר בהרכב "GESHEM" תחת שם בדוי נוסף – "שוזין". כל שמות חברי הלהקה הם למעשה שמות במה בדויים. כמה פרטים ביוגרפיים מומצאים גובשו לחלק מהחברים. עוזי נבון (שמו האמיתי יונתן לוין) – סולן סמואל אלבין – מתופף איתן וקס – פנדר רודס וקלידים אוריה מוש – כלי הקשה אנט פרנסיס (ענת מושקובסקי) – שירה וקלרינט ציון צנעני – גיטרה מרטין פייר – גיטרה בס ליליאן גדסי – זמרת ליווי, דמות של יוצאת להקת חיל התותחנים זאביק אבן חן – דמות של מנהל הלהקה, שמציג אותה על הבמה בהופעות חברים לשעבר: נתן חיימון – חצוצרה לאון מקליין – חצוצרה ג'ורג'י סומבול – חצוצרה מיכאל אברם – חצוצרה יונה פיצרנדולף – חצוצרה ג'קסון פרס – חצוצרה גיורא צפחת – חצוצרה מכס דב נורדהיימר (מכס דב נורדהיימר מוחמד אור שמש) – סקסופון זלמן הירש – סקסופון פסח חנוכה/"קאובוי ג'אז" – סקסופון עקיבא שוורץ – סקסופון טנור צבי באר – טרומבון יעקב שלונסקי – טרומבון אהר'לה וולף – טרומבון מני לכיש – טרומבון יוסי כץ/"דבש בומביי" – קלידים נורית טופז – זמרת ליווי, דמות של "דוגמנית ירחונים" אינגריד וובסט – זמרת ליווי, דמות של זמרת אופרה גרמנייה שהגיעה לארץ כמתנדבת בקיבוץ נעמי (נונו) – זמרת ליווי עוזי נבון ומכרים (2010) – בהוצאת אנובה מיוזיק בזמנו (2020) – בהוצאת נענע דיסק לכל החיים (2022) - בהוצאת קמע - קבוצת מוזיקה עצמאית למה לא עכשיו (2024) - בהוצאת קמע - קבוצת מוזיקה עצמאית. זהו אלבום מחווה לשירי אריק איינשטיין. לא אוותר על עצמי (2009) היא לא שם (2009) – קאבר לשיר "She's Not There" של הזומביס עוד קצת (2010) עד מתי (2019) נסיכה (2020) מדיה וקבצים בנושא עוזי נבון ומכרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עוזי נבון ומכרים עוזי נבון ומכרים, ברשת החברתית פייסבוק עוזי נבון ומכרים, סרטונים בערוץ היוטיוב עוזי נבון ומכרים, באתר MusicBrainz (באנגלית) עוזי נבון ומכרים, באתר סטריאו ומונו נויה כוכבי, עוזי נבון ומכרים: גרוב עם ריש מתגלגלת, באתר הארץ, 24 ביולי 2009 דודי פטימר, ‏כולל הקלטות וחומרים נדירים: עוזי נבון משיק את אלבום האוסף "בזמנו", באתר מעריב אונליין, 13 ביוני 2020 נויה כוכבי, עוזי נבון ומכרים: גרוב עם ריש מתגלגלת, באתר הארץ, 24 ביולי 2009 מדיה, באתר עוזי נבון ומכרים פרסומת למוצר קלאסי שחזר לאחרונה למדפים דודי פטימר, ‏כולל הקלטות וחומרים נדירים: עוזי נבון משיק את אלבום האוסף "בזמנו", באתר מעריב אונליין, 13 ביוני 2020 יוסי וקנין, שוזין, מוזיקאי חיפאי, מוציא אלבום חדש וחושף את כל הסודות (וידאו), באתר mynet‏ חיפה, 6 בינואר 2023 עמית קלינג, איש המסתורין של המוזיקה הישראלית שוב משנה דמות, באתר Time Out תל אביב,‏ 17 באוקטובר 2019
צ'ט קולבר

צ'סטר ג'ון "צ'ט" קולבר (באנגלית: Chester John "Chet" Culver; נולד ב-25 בינואר 1966) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושלהּ ה-41 של מדינת איווה בשנים 2007–2011. קולבר, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו לתפקיד המושל כמזכיר המדינה של איווה בין השנים 1999–2007. ב-2010 הפסיד בבחירות אל כהונה שנייה למושל לשעבר טרי ברנסטאד. קולבר נולד בוושינגטון הבירה, בנם של אן (לבית קופר) וג'ון קולבר, לשעבר חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם איווה. קולבר למד בבית הספר התיכון בת'סדה-צ'בי צ'ייס שבבת'סדה במרילנד, בטרם החל את לימודיו הגבוהים בווירג'יניה טק על בסיס מלגת פוטבול. בשנת 1988 השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה, ומאוחר יותר — בשנת 1994 — קיבל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת דרייק. בתום לימודיו הגבוהים עבר קולבר לאיווה ועבד כחבר סגל במפלגה הדמוקרטית במדינה. הוא עבד עם בוני קמפבל במסע הבחירות שלה לתפקיד התובע הכללי באיווה, ושימש מנהל שטח. קודם לכו, עבד קולבר כשדלן תחת הדרכתו של בעלה של קמפבל. בין השנים 1991–1995 עבד קולבר כעורך דין לענייני צרכנות וסביבתנות במשרד התובע הכללי. לאחר שסיים לימודי תואר שני, הוא החל לעבוד כמורה בדה מוין. תחילה עבר קולבר בתיכון ע"ש תיאודור רוזוולט ולאחר מכן בתיכון ע"ש הרברט הובר, כמורה להיסטוריה. עוד במסגרת קריירת ההוראה שלו היה קולבר מאמן פוטבול לתלמידי כיתות ח'. בשנת 1998 התמודד קולבר לתפקיד מזכיר המדינה של איווה, וניצח. בגיל 32 הוא היה אז מזכיר המדינה הצעיר ביותר בכל ארצות הברית. הוא נבחר לקדנציה שנייה בשנת 2002 בפער גדול. בזמן שכיהן בתפקיד זה, הוא הקים את "מועדון המודעות הפוליטית של איווה", ששאף לדחוף תלמידי תיכון להיות בעלי מוטיבציה להשתתפות בחיים הפוליטיים כאשר הגיעה להם זכות הצבעה. במהלך כהונתו קיבל קולבר שבחים על מודרניזציה של המשרד, הגברת רישום מצביעים והבטחת נגישות לבוחרים בעלי נכות. בשלהי 2005 הודיע קולבר על מועמדותו למושל איווה. יריביו העיקריים של קולבר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית היו מנהל המחלקה לפיתוח כלכלי של איווה לשעבר, מייק בלואין, וחבר בית המחוקקים המדינתי אד פאלון. מזכירת החקלאות פאטי ג'אדג' התמודדה גם היא על המועמדות, אך לאחר שפרשה מהמירוץ, הביעה את תמיכתה בקולבר ובהמשך נהייתה לעמיתתו למירוץ. קולבר זכה בפריימריז הדמוקרטים עם 39% מהקולות. היבחרו של קולבר בבחיות 2006 למושל איווה סימן את הפעם הראשונה בה הדמוקרטים שלטו בו זמנית הן ברשות המבצעת והן ברשות המחוקקת של איווה מאז מושב בית המחוקקים של המדינה בשנים 1965–1967. קולבר הוא גם המושל הדמוקרטי הראשון של איווה מאז 1937 שנבחר לרשת דמוקרטי אחר, האחרון לעשות זאת היה נלסון קראשל. אחת החקיקות הראשונות של קולבר הייתה חקיקה להקלת מגבלות על מחקר בתאי גזע עובריים. לפי NPR, חקיקה זו אפשרה לחוקרי רפואה ליצור תאי גזע עובריים באמצעות שיבוט, אך אוסרת על שיבוט של רבייה אנושית. קולבר אמר כי ביטול האיסור "יעניק תקווה לסובלים ממחלות כמו סרטן, סוכרת, אלצהיימר ופרקינסון". קולבר הציע גם להקציב 12.5 מיליון דולר אמריקני להקמת מרכז מחקר בתאי גזע באוניברסיטת איווה. בשנת 2010 התמודד קולבר לתקופת שנייה, ביחד עם עמיתתו למירוץ, פטי ג'אדג', סגנית המושל המכהנת. טרי ברנסטאד, מושל איווה לשעבר, גבר עליו בבחירות אלה עם 52.8% מקולות הבוחרים, בעוד קולבר גרף 43.2% מהקולות. מדיה וקבצים בנושא צ'ט קולבר בוויקישיתוף צ'ט קולבר, ברשת החברתית פייסבוק צ'ט קולבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Culver enters race for Governor, באתר רדיו איווה, 3 בנובמבר 2005 (באנגלית) תוצאות הבחירות למושלות איווה 2010, מסמך מאת מזכיר המדינה של איווה (באנגלית)
סנדוויץ' פועלים

סנדוויץ' פועלים הוא אלבום הסולו הראשון של הראפר הישראלי אורטגה. האלבום יצא לאור ב-22 ביולי 2011 דרך Raw Tapes. האלבום הוא אלבומו הראשון של אורטגה לאחר האלבומים "מתוך הזוהמה" שיצא כחלק מהלהקה "פי.אר. טרופרז" ו"ממשיכים לבעוט" ו"משלוח מיוחד" שיצאו כחלק מהצמד "פלד ואורטגה". האלבום כולל 13 רצועות שהופקו על ידי מד-סטיב, דאבז, פלאסגא, סיטיזן קיין, גואדלופ, סיטיזן-מד ודי ג'יי מש. באלבום מתארחים קוואמי, אייל ברגר, קלין, טאבו פלוס, גלי שדה וסטיזין קיין. סנדוויץ' פועלים, באתר בנדקמפ
ג'יימס פטריק מק'גרנרי

ג'יימס פטריק מק'גרנרי (באנגלית: James Patrick McGranery;‏ 8 ביולי 1895 – 23 בדצמבר 1962) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה, שופט מחוזי במחוז המזרחי של פנסילבניה והתובע הכללי של ארצות הברית. ג'יימס פטריק מק'גרנרי נולד בפילדלפיה כבנם של פטריק מק'גרנרי ושל בריג'יט לבית גאלנגר, שניהם מהגרים אירים. הוא למד בבתי ספר כנסייתיים ובבית הספר מאהר. בשנים 1917–1919 הוא שירת בגיס האווירי של צבא ארצות הברית כטייס תצפית וכשליש ברגימנט הרגלים ה-111. ב-1928 הוא סיים לימודי תואר בוגר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טמפל ובאותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה. מאז ועד 1937 הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי בפילדלפיה. בשנים 1928–1932 היה מק'גרנרי חבר הוועידה המדינתית של המפלגה הדמוקרטית. ב-1931הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד התובע המחוזי של מחוז פילדלפיה וב-1934 הוא התמודד, גם ללא הצלחה, בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. מק'גרנרי היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה בשנים 1937–1943. ב-1939 הוא החל לייצג בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. בשנים 1943–1946 הוא שימש כעוזר התובע הכללי של ארצות הברית במחלקת המשפטים בוושינגטון הבירה. ביולי 1946 מונה מק'גרנרי על ידי הנשיא הארי טרומן כשופט בית המשפט המחוזי של המחוז המזרחי של פנסילבניה במקומו של השופט הארי אליס קלודנר. במאי 1952 הוא התפטר כדי להתמנות כתובע הכללי של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד תום נשיאותו של טרומן בינואר 1953. מק'גרנרי ביטל את אשרת הכניסה של צ'ארלי צ'פלין לארצות הברית, כאשר הוא הואשם בנטיות קומוניסטיות. לאחר סיום כהונתו כתובע הכללי שב מק'גרנרי לעסוק בעריכת דין בוושינגטון עד למותו. ג'יימס פטריק מק'גרנרי נפטר בפאלם ביץ', פלורידה ב-23 בדצמבר 1962. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס פטריק מק'גרנרי בוויקישיתוף ג'יימס פטריק מק'גרנרי באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס פטריק מק'גרנרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס פטריק מק'גרנרי באתר מרכז השיפוט הפדרלי (באנגלית) ג'יימס פטריק מק'גרנרי באתר בית הקברות הלאומי ארלינגטון (באנגלית) ג'יימס פטריק מק'גרנרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Woo, Elaine (2011-09-29). "Mo Rothman dies at 92; found new audience for Chaplin". Los Angeles Times.
אדוארד פון גבהרדט

אדוארד פון גבהרדט (בגרמנית: Eduard von Gebhardt‏; 13 ביוני 1838 – 3 בפברואר 1925), היה צייר גרמני ופרופסור באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. גבהרדט היה בנו של פרדיננד תיאודור פון גבהרדט (1803–1869), ווילהלמין (1808–1880), המכונה מינה. לאחר התיכון הוא למד באקדמיה של סנט פטרסבורג במשך שלוש שנים מגיל 16 ובילה שנתיים בטיולים ובכן שהה בקרלסרוהה, שם למד בבית ספר לאמנות. בשנת 1860 הגיע לדיסלדורף, שם הפך לתלמידו של וילהלם זון והחליט להישאר בדיסלדורף כשכנו המיידי של זון שלידם גרו ציירים נוספים. בקיץ 1872 נישא גבהרדט לקלרה יונגניק (1851–1897). גבהרדט הפך לפרופסור באקדמיה של דיסלדורף בשנת 1873 והכשיר סטודנטים רבים. פאבל סבדומסקי היה בין תלמידיו. לרגל יום הולדתו ה -70 ארגנה גלריה אדוארד שולט בברלין, תערוכת גדולה לכבודו. גבהרדט קיבל מדליית זהב בתערוכת האמנות הגדולה בברלין בשנת 1918, והעיר דיסלדורף העניקה לו אזרחות כבוד. הוא נפטר בשנת 1925. קברו של גבהרדט נמצא בבית הקברות הצפוני בדיסלדורף. נטייתו לציור פנתה מלכתחילה לנושאים דתיים, אך הוא רצה לתת לציור הדתי תוכן לאומי בקשר לתפיסת האמנות הריאליסטית בתקופתו. הוא טיפל בסצינות המקראיות מנקודת מבטם של המאסטרים ההולנדים והגרמנים במאות ה-15 וה-16. הוא העניק לדמויות לא רק את המראה של אנשי התקופה ההיא, אלא גם אפיין אותם על פי הדפוסים האמנותיים של אותו הזמן. הוא צייר סצנות מן הרפורמציה, ובמנזר הסיסטרסיאני לשעבר בלוקום ניתן לראות שישה ציורי קיר: "סצנות מחיי המשיח". ציורי קיר של נושאים דומים ניתן למצוא בכנסייה בדיסלדורף. גבהרדט צייר גם דיוקנאות רבים וטובים, וזכה במדליית זהב בברלין, דרזדן, מינכן, וינה ופריז; ונבחר לחבר באקדמיות אנטוורפן, ברלין, בריסל, מינכן ווינה. איכר אסטוני התחיה של לזרוס דיוקן אישה דיוקן של גבר מדיה וקבצים בנושא אדוארד פון גבהרדט בוויקישיתוף Heinrich J. Schmidt: Eduard von Gebhard in: Neue Deutsche Biographie 6 (1964), S. 119–120 Eintrag zu Eduard Gebhardt.
התאבדות בסיוע רפואי

התאבדות בסיוע רפואי (באנגלית: Assisted suicide) הוא סוג של התאבדות אשר מבוצעת בסיוע אדם אחר. המונח מתייחס לרוב להתאבדות שמבוצעת בסיוע רופא (Physician-assisted suicide), שהוא התאבדות המבוצעת בסיוע של רופא או מטפל רפואי אחר. במדינות בהן התאבדות בסיוע רפואי מותרת על פי חוק, כאשר רופא המוסמך לכך קובע שאדם כשיר על פי חוק לסיים את חייו/חייה באמצעות התאבדות בסיוע רופא, בדרך כלל יכתוב הרופא למטופל מרשם רפואי עם מינון קטלני של תרופות. במרבית תחומי השיפוט ברחבי העולם, סיוע לאדם להתאבד נחשב על פי החוק לפשע. אנשים שתומכים בקיום של התאבדות בסיוע רופאים, קוראים לרוב לוודא שאלו שיסייעו לאנשים לסיים את חייהם, יהיו פטורים מהעמדה לדין פלילי בגין הריגה או פשעים דומים. התאבדות בסיוע רפואי היא חוקית במדינות מסוימות, בנסיבות מסוימות, כולל במדינות קנדה, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, קולומביה, שווייץ, באזורים מסוימים בארצות הברית, בפורטוגל ובמדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. ברוב אותן המדינות או האזורים האנשים שמעוניינים לבצע התאבדות בסיוע רפואי חייבים לעמוד בקריטריונים מסוימים, כמו מחלה סופנית, לוודא שהם כשירים לקבל החלטה זו, ולוודא שהם הביעו את רצונם שוב ושוב לסיים את חייהם. יש החוששים מבקרה בלתי מספקת על ההחלטות לסיוע רפואי להתאבדות. המתת חסד מדיה וקבצים בנושא התאבדות בסיוע רפואי בוויקישיתוף התאבדות בסיוע רפואי, דף שער בספרייה הלאומית Nicola Davis, Euthanasia and assisted dying rates are soaring. But where are they legal?, The Guardian, ‏15 July 2019 Assisted Suicide Laws in the United States, Patients Rights Council, ‏6 January 2017 דייוויד ברוקס, ליברלים עד מוות, אלכסון, מתוך האטלנטיק, 27 ביולי 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת העל הבלגית בכדורסל

ליגת הכדורסל המקצוענית הייתה ליגת הכדורסל הבכירה במדרג הליגות בבלגיה עד שבשנת 2021 התאחדה עם הליגה ההולנדית כדי ליצור את הליגה הבלגית הולנדית. אבל עדיין יש אליפות בלגיה בתוך הליגה הזאת ולכן אליפויות ניתנות לקבוצות בלגיות. הליגה נוסדה ב-1928 ומתקיימת ברצף למעט מספר עונות בשנות מלחמת העולם השנייה, אם כי התקיימה עונה אחת ב-1941/42 תחת השלטון הנאצי. מבנה הליגה נותר קבוע באופן יחסי בשיטת ליגה של שנים או ארבעה סבבים עם מספר משתנה של קבוצות בדרך כלל בין 8 ל-11 קבוצות בכל עונה, עד לעונת 2003/04 הקבוצה שסיימה במקום הראשון בסיום הליגה הסדירה זכתה באליפות. החל מעונת 2004/05 מתקיים פלייאוף בסיום העונה הסדירה, כאשר הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו באופן ישיר לחצי גמר הפלייאוף והקבוצות במקומות 3–4 ושאר הקבוצות באותה עונה (בין 2 ל-6 קבוצות נוספות) העפילו לשלב פלייאוף מוקדם. החל מעונת 2014/15 שונה פורמט הפלייאוף וכל 8 הקבוצות הראשונות העפילו בתום הליגה הסדירה לרבע גמר הפלייאוף בשייטת הטוב מ-3 לכל אורך הפלייאוף. מתכונת זו לא התקיימה בעונת 2019/20 שהופסקה עקב מגפת הקורנה אז נקבע כי הראשונה בטבלה בסיום שני הסבבים שהתקיימו היא האלופה. הליגה מורכבת משני בתים בני חמש קבוצות כל אחד בשלב הראשון ומליגה רגילה בשלב השני. שלב ראשון, כל קבוצה משחקת פעם אחת נגד כל אחת מקבוצות הבית, סך הכל 4 משחקים. בסיום השלב הראשון כלל הקבוצות משני הבתים מצטרפות לליגה הסדירה. שלב שני, כלל הקבוצות השלב הראשון ממשיכות לליגה סדירה משותפת של 10 קבוצות בהן נספר הניקוד מ-4 המשחקים בשלב הראשון, בשלב זה כל קבוצה פוגשת כל קבוצה לצמד משחקים, סך הכל 18 משחקים בליגה. בסיום עונת הליגה הסדירה מתקיים פלייאוף לקבוצות במקומות 1 עד 8 בשיטת סדרות של הטוב מ-5, הקבוצה שסיימה במקום הראשון וזכתה בפליאוף מוכרזת כאלופה ומעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות, הקבוצה שסיימה במקום השני מעפילה לשלב המוקדמות של ליגת האלופות והשלישית ליורופקאפ. בסך הכל כל קבוצה משחקת כ-22 משחקים במהלך העונה. בניגוד לליגות רבות, הקבוצה שמסיימת במקום האחרון לא יורדת לליגת המשנה, הליגה הבלגית מאפשרת השתתפות על פי רישיונות השתתפות מה שגורם לשינוי בכמות הקבוצות בליגה ללא קשר לביצועים בעונה החולפת. קבוצה אשר לא עומדת בתנאי הרישיון או מוותרת על מקומה יורדת לליגה השנייה החצי מקצוענית ואילו על קבוצה שרוצה לקבל רישיון משחק בליגה חייבת לשחק עונה אחת לפחות בליגת המשנה החצי מקצוענית הליגה מחלקת בכל עונה כ-3 סוגי רישיון השתתפות. רישיון A:מוענק לקבוצות בעלות תקציב של למעלה ממיליון אירו, הרישיון מאפשר לקבוצות להירשם למפעלים האירופיים. רישיון B:מוענק לקבוצות בעלות תקציב של למעלה מ-750 אלף אירו אך אינן יכולת להירשם למפעלים האירופיים. רישיון C:מוענק לקבוצות בעלות תקציב מינימום של 400 אלף אירו, רישיון זה ניתן לקבוצות בשנתיים הראשונות בליגה, לאחר כשנתיים על הקבוצה להחליפו ברישיון B או לרדת לליגת המשנה. בכתב מודגש, הקבוצה זכתה באותה עונה גם בגביע בכתב מודגש ומוטה, הקבוצה זכתה באותה עונה גם בגביע וגם בסופרקאפ בכתב מוטה, הקבוצה זכתה באותה עונה בסופרקאפ התפרק ב-1995 המועדון התפרק בסוף עונת 2008/09
סאלי פדרסון

סאלי פדרסון (באנגלית: Sally Pederson; נולדה ב-13 בינואר 1951) היא פוליטיקאית ועורכת אמריקאית, שכיהנה כסגנית מושל איווה בין השנים 1999–2007. פדרסון היא חברת המפלגה הדמוקרטית. פדרסון נולדה בעיר וינטון, מושב המחוז של מחוז בנטון שבאיווה. הוריה היו וינבה וג'רלד פדרסון. בשנת 1973 סיימה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת המדינה של איווה, שם הייתה חברה באחווה "קפא קפא גמא". בטרם נבחרה לתפקיד סגן המושל בשנת 1998, כיהנה פדרסון כמנהלת בכירה בארגון "תאגיד מרדית'" שבדה מוין. היא עבדה גם כעורכת בכתב-העת "Better Homes and Gardens". בבחירות 1998 באיווה, התמודדה פדרסון לסגנית המושל, כעמיתתו למירוץ של טום וילסאק. הצמד וילסאק-פדרסון גרף 500,231 קולות, שהם 52.3% מקולות הבוחרים. על אף שג'ים רוס לייטפוט, מועמד המפלגה הרפובליקנית, היה בעל הסיכויים הרבים יותר להחליף את טרי ברנסטאד בתפקיד המושל, וילסאק האנדרדוג גבר על לייטפוט ונהיה למושל הדמוקרטי הראשון של איווה מזה 30 שנה. פדרסון הושבעה לתפקידה ב-15 בינואר 1999, סגנית המושל ה-44 למניין. במהלך כהונתה כסגנית המושל פעלה פדרסון למען אנשים עם נכות והובילה את יוזמת הממשל של המושל וילסאק למען טיפולי בריאות ושירותי אנוש. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, טרם היבחרו של ג'ון אדוארדס למועמד הדמוקרטי אל תפקיד סגן נשיא ארצות הברית, שוער רבות בעיתונות האמריקאית כי וילסאק עשוי להיות עמיתו למירוץ של המועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ון קרי. מאוחר יותר דווח כי לו קרי ינצח את הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש, לווילסאק יוצע תפקיד בקבינט של ארצות הברית. אילו היה זה קורה, הייתה פדרסון הופכת להיות האישה הראשונה כמושלת איווה. מדיה וקבצים בנושא סאלי פדרסון בוויקישיתוף SALLY J. PEDERSON, באתר Iowa Publications Online (באנגלית) Sally Pederson, באתר Archives of Women's Political Communication (באנגלית)
יחסי אוסטרליה–בלארוס

יחסי אוסטרליה–בלארוס הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת בלארוס. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 בינואר 1992 בעקבות עצמאותה של בלארוס מברית המועצות בשנת 1991. שתי המדינות חולקות יחסים דו-צדדיים ידידותיים ועוסקים בנושאים בעלי עניין הדדי בארגונים בינלאומיים. אוסטרליה חתמה על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה באמנות ותרבות עם בלארוס במהלך ביקורו של סגן שר החוץ ריבקוב באוסטרליה בפברואר 2015. מזכר הבנות בנושא התייעצויות דו-צדדיות בין משרדי החוץ נחתם בשנת 2013. בשנת 2018 ביקרו 900 אוסטרלים בבלארוס ו-600 בלארוסים באוסטרליה. באוסטרליה מתגוררים 1,700 איש ממוצא בלארוסי. אוסטרליה מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה. בלארוס מיוצגת באוסטרליה באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–בלארוס בוויקישיתוף יחסי אוסטרליה–בלארוס, באתר משרד החוץ האוסטרלי יחסי אוסטרליה–בלארוס, באתר משרד החוץ האוסטרלי
הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון

הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון (ברוסית: Федеральное агентство по строительству и жилищно-коммунальному хозяйству, בראשי תיבות: Госстрой) היה גוף של הרשות המבצעת ברוסיה שתפקידיו היו: ניהול רכוש ממלכתי בתחום הבנייה, התכנון העירוני, תעשיות חומרי הבניין ושירותי הדיור והקהילה; פיתוח ויישום מדיניות המדינה והרגולציה המשפטית בתחום הבנייה, אדריכלות, תכנון עירוני, שירותי דיור וקהילה, אספקת אנרגיית חום, הבטחת היעילות האנרגטית של מבנים, כמו גם הגדלת היעילות האנרגטית של כלכלת מחוזות הפדרציה הרוסית והמערכות העירוניות. למרות התנגשות אינטרסים בתחום אספקת החום והאנרגיה, לא הייתה לו סמכות ניטור ובדיקת חשבונות בתחום, כשעניינים אלה נתונים לפיקוחו של משרד האנרגיה של רוסיה. על פי צו נשיא רוסיה מ-1 בנובמבר 2013, הפכה הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון למשרד הממשלתי לבינוי ושיכון של הפדרציה הרוסית, במסגרת ממשלת מדבדב השנייה. יפים באסין (1990–1999) אנוור שמוזפארוב (1999–2002) ניקולאי קושמן (אוקטובר 2002–2004) ולדימיר אברצ'נקו (23 במרץ 2004–14 ביולי 2005) סרגיי קרוגליק (יולי 2005–אוקטובר 2007) ולדימיר קוגן (11 ביולי–25 בדצמבר 2012) ולדימיר טוקארב (6 באפריל–1 בנובמבר 2013) "Исполнительная власть. Федеральное агентство по строительству и жилищно-коммунальному хозяйству" (ברוסית). Правительство Российской Федерации. אורכב מ-המקור ב-2012-10-24. נבדק ב-2012-09-28. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה) הוקם על פי צו נשיאותי מ-9 במרץ 2004 עם הפיכת הוועדה הממלכתית הרוסית לבינוי ושיכון לגוף של משרד התעשייה והאנרגיה. לאחר מכן ב-1 בדצמבר אותה שנה גוף זה עבר לאחריות משרד הפיתוח האזורי. ב-12 במאי 2008 הגוף פורק וסמכויותיו הועברו לידי המשרד לפיתוח אזורי. הפך למשרד הממשלתי לבינוי ב-10 בינואר 1994. הוקם ב-28 בנובמבר 1991 על פי צו של נשיא רוסיה, בוריס ילצין. המשרד נודע בשם "משרד האדירכלות, הבינוי והשיכון" (Министерство архитектуры, строительства и жилищно-коммунального хозяйства РСФСР). לאחר התפרקות ברית המועצות פורק ב-30 בספטמבר 1992. הפך למשרד האדריכלות, בינוי ושיכון ב-28 בנובמבר 1991. הוקם ב-30 בינואר 1991 כוועדה לבינוי ושיכון בממשלת רוסיה. הפך בהמשך למשרד הממשלתי לאדריכלות, בינוי ושיכון. Страсти по Госстрою (портал ЗаНоСтрой.РФ - Обсуждения новостей из сферы строительства)
ישבק

על-פי התנ"ך, ישבק הוא בנו השביעי של אברהם, ובנה החמישי של אשתו השלישית או הפילגש שלו, קטורה, שאותה נשא אברהם לאישה לאחר שגירש את הגר ואחרי מותה של שרה. לישבק היו חמישה אחים: זמרן, יקשן, מדן, מדין ושוח, בנוסף לשני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק. הוא שולח יחד עם שאר בני קטורה אל ארצות המזרח. בני קטורה ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'. ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוח (דמות מקראית)

על-פי התנ"ך, שוח הוא בנו השמיני של אברהם, מאשתו השלישית או הפילגש שלו, קטורה, שאותה נשא אברהם לאישה לאחר שגירש את הגר ואחרי מותה של שרה. לשוח היו חמישה אחים: זמרן, יקשן, מדן, מדין וישבק, בנוסף שני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק. הוא נשלח יחד עם שאר בני קטורה אל ארצות המזרח. וְלִבְנֵי הַפִּילַגְשִׁים אֲשֶׁר לְאַבְרָהָם נָתַן אַבְרָהָם מַתָּנֹת וַיְשַׁלְּחֵם מֵעַל יִצְחָק בְּנוֹ בְּעוֹדֶנּוּ חַי קֵדְמָה אֶל אֶרֶץ קֶדֶם. — ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ו' לפי יוסף בן מתתיהו הכוונה בארץ קדם היא "בארץ הטראגלאדיטיס ובחבל ארץ ערב המאשרה עד ים סוף." בני קטורה ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'. ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוח

האם התכוונתם ל... שוח (דמות מקראית) – בנה השישי של קטורה והשמיני של אברהם נחל שוח – נחל איתן באורך 74 ק"מ, במרכז רמת הגולן. שם הנחל נקרא על שם זן תאנה שצומח בו. שח (פירושונים) שיח (פירושונים)