laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלחמת האדם הזקן

מלחמת האדם הזקן (באנגלית: Old Man's War) הוא רומן מסוגת המדע הבדיוני הצבאי, מאת הסופר האמריקאי ג'ון סקאלזי, אשר יצא לאור באנגלית בשנת 2005 ותורגם לעברית בשנת 2006, זהו הספר הראשון בסאגה שמונה נכון להיום שישה ספרים ושלושה סיפורים. העלילה מתרחש בארצות הברית בעתיד, ומסופרת מנקודת מבטו של ג'ון פרי, אשר בגיל 75 מתנדב לצה"מ (צבא הגנת המושבות) אשר מגן על מושבות אנושיות בחלל. עלילת הספר מתחילה מתיאור בגוף ראשון של ג'ון פרי, אדם זקן בן 75, אשר התאלמן מספר שנים קודם לכן. בגיל 75 תושבי כדור הארץ יכולים להתנדב לצה"מ (צבא הגנת המושבות) אשר מגן על מושבות אנושיות בחלל. בעתיד, האנושות פיתחה חלליות אשר יכולות לעקוף את מהירות האור (על בסיס של תאוריית הקוונטים), והאנושות החלה להתיישב בחלל, בכוכבי לכת דמויי כדור הארץ. עם הזמן, נוצר נתק בין כדור הארץ לבין המושבות בחלל, כך שלמושבות יש מונופול על התנועה בחלל, וכן יש להן טכנולוגיות מתקדמות מאוד אותן הן לא חולקות עם כדור הארץ. בעקבות כך, תושבי כדור הארץ יכולים להתגייס בגיל 75 (גיל זיקנה רגיל על פי המתואר בספר) לצה"מ לתקופה של שנתיים, כאשר לצבא הגנת המושבות שמורה הזכות להאריך את זמן השירות בעשר שנים נוספות. מכיוון שנוצר נתק בין כדור הארץ לבין המושבות, תושבי כדור הארץ לא מכירים את הטכנולוגיות העדכניות שבידי צה"מ, ומבינים כי בגיל 75 לצה"מ צריכה להיות טכנולוגיה רפואית מתקדמת אשר תשפר את בריאותם ותאפשר להם לתפקד כחיילים. ג'ון מתגייס לצה"מ כאשר חללית של צה"מ לוקחת אותו ועוד מספר חברים שפגש בדרך לבסיס טירונים. בחלק זה מתואר איך ג'ון עובר טירונות, לומד את השימוש בכלי נשק מתקדמים ועוד. לאחר מכן, ג'ון מוצב בפלוגה קרבית ומתחיל להשתתף בקרבות נגד גזעי חייזריים שונים. פרט לעלילת הסיפור עצמו, הספר דן גם בהיבטים של ההזדקנות, הפחד מהמוות, אהבה, מוסר ועוד. ג'ון סקאלזי מציין, כי הושפע בכתיבת הספר מ"לוחמי החלל" של רוברט היינליין. הספר יצא לאור בעברית ב־2006 בהוצאת ינשוף בתרגומו של רז גרינברג. ב־2020 הספר יצא שוב בהוצאת אופוס ונוסף לו הסיפור הקצר שאלות לחייל בתרגומו של צפריר גרוסמן. מלחמת האדם הזקן - הספר הראשון בסדרה בריגדות הרפאים - הספר השני בסדרה המושבה האחרונה - הספר השלישי בסדרה Zoe's Tale - הספר הרביעי בסדרה The Human Division - הספר החמישי בסדרה The End of All Things - הספר השישי בסדרה. יומני סייגן - נובלה שמתרחשת מבחינה כרונולוגית בין הספר השני לשלישי שאלות לחייל - סיפור קצר על ג'ון פרי המתרחש לפני הספר השלישי After the Coup - סיפור קצר על הארי וילסון הספר זכה לביקורות רבות ששיבחו אותו וכן זכה בפרסים ודירוגים נחשבים: מועמד לפרס הוגו לספר הטוב ביותר לשנת 2006 בסקר של קוראים של ה NPR שנערך ב 2011, הספר זכה להיות במקום ה 74 מבין 100 ספרי הפנטזיה והמדע הבדיוניים הטובים ביותר זכה בפרס גפן כספר המדע הבדיוני המתורגם לשנת 2007 באתר Goodreads הספר קיבל ציון של כ 4.2 על ידי כ 130,000 מצביעים הספר "מלחמת האדם הזקן", באתר "סימניה" ביקורת על "מלחמת האדם הזקן" באתר בלי פאניקה מלחמת האדם הזקן, באתר OCLC (באנגלית) 2006 Hugo Awards Chris Silas Neal, Your Picks: Top 100 Science-Fiction, Fantasy Books. NPR. August 11, 2011 Old Man's War. Goodreads.com
ג'ון בוגל

ג'ון קליפטון "ג'ק" בוגל (באנגלית: John Clifton "Jack" Bogle‏; 8 במאי 1929 – 16 בינואר 2019) היה איל הון אמריקאי אשר התמחה בהשקעות ופילנתרופ. הוא היה המייסד והמנכ"ל של קבוצת ונגארד (אנ'), מחלוצי ההשקעה הפסיבית, ויוצר הקרן המחקה הראשונה. כתב מספר ספרים מצליחים בנושא השקעות. בוגל היה בן של משפחה שהיגרה מסקוטלנד לארצות הברית. משפחת ארמסטרונג, של אבותיה של אימו הגיעה לארצות הברית בתחילת המאה ה-18. בוגל רואה בסבו של סבו ממשפחה זו, פילנדר בניסטר ארמסטרונג, איש עסקים בתחום הביטוח, דמות שהוותה עבורו השראה להתנהלות אישית וכלכלית. בוגל ואחיו התאום דייוויד נולדו במונקלייר, ניו ג'רזי לוויליאם ייטס בוגל ג'וניור ולג'וזפין לוריין היפקינס. משפחתו של בוגל איבדה את כספה בשפל הגדול ונאלצה למכור את ביתה. אביו של בוגל הפך לאלכוהוליסט, דבר שהוביל לגירושי ההורים. בשנת 1951 בוגל סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת פרינסטון. התזה שכתב הייתה על קרנות נאמנות, מכשיר פיננסי, חדש באותם ימים. עם סיום לימודיו הוא החל לעבוד בחברת ההשקעות וולינגטון. ב-22 בספטמבר 1956 בוגל נישא לאיב שררד, לזוג נולדו שישה ילדים. למרות מחלת לב כרונית שהובילה לכך שבגיל 31 עבר התקף לב ראשון, ומאוחר יותר הובילה לכך שעבר השתלת לב, בוגל טיפס בסולם החברה ובשנת 1970 הוא מונה ליושב ראש החברה. בשנת 1974 הוא פוטר אחרי שהמיזוג שאישר הוביל את החברה להפסדים כבדים. מאבק השליטה הוביל את בוגל לייסד את חברת ונגארד ולפנות להשקעות פאסיביות בהן לא תמך עד אותו זמן. הרעיון של בוגל היה שבמקום לנסות לנצח את השוק ולגבות עמלות גבוהות, כדאי ליצור קרן שתנסה לחקות את תוצאות המדד אחריו תעקוב, מתוך מחשבה שבטווח הארוך הניסיון לחקות את תוצאות השוק יביא לתוצאות טובות יותר, עם פחות סיכון למשקיעים ופחות עלויות למשקיעים מאשר קרן המנוהלת באופן אקטיבי שמנסה להביס את המדד ועם פחות סיכון למשקיעים. בתחילה הרעיון התקבל בביקורתיות, אך כעת ונגארד היא בין חברות ההשקעה הגדולות בארצות הברית, והקרנות המחקות הפכו לפופולריות והביאו להורדת עלויות בתעשייה הפיננסית. בשנת 1996 הוא ויתר על תפקידו כמנכ"ל ונגארד לטובת ג'ון ג'. בראנן, יורשו המיועד ויד ימינו, ועבר השתלת לב. חזרתו לחברה הובילה לחיכוכים בינו לבין בראנן. בשנת 1999 בוגל עזב את החברה ועבר לחברת מחקר שלא קשורה ישירות לחברה. בזמן עבודתו בוונגארד הוא תרם מחצית ממשכורתו לצדקה. ג'ון בוגל נפטר ב-16 בינואר 2019 בביתו בארצות הברית. ג'ון בוגל, המדריך למשקיע המתחיל, הוצאת סלע מאיר, 2021. John c. Bogle. Enough. True Measures of Money, Business and Life, 2009. New Jersy: John Wiley and Sons Inc, ISBN 978-0-470-5243-7 [ http://www.johncbogle.com אתר האינטרנט הרשמי] של ג'ון בוגל ג'ון בוגל, ברשת החברתית Goodreads ג'ון בוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) John c. Bogle. Enough. True Measures of Money, Business and Life, 2009. New Jersy: John Wiley and Sons Inc, ISBN 978-0-470-5243-7 Chris Taylor, Me and My Money: Jack Bogle Jeff Sommer, A Mutual Fund Master, Too Worried to Rest Kathleen Elkins, Jack Bogle shares the $1 billion investing mistake that cost him his job Jack Bogle, Father Of Simple Investing, Dies At 89, NPR.org (באנגלית)
אולי מאורר

אולריך "אולי" מאורר (בגרמנית: Ulrich "Ueli" Maurer; נולד ב-1 בדצמבר 1950) הוא פוליטיקאי שווייצרי, שכיהן כנשיא שווייץ בשנים 2013 ו-2019. כיהן גם כראש מחלקת הכספים במועצת הברית (הממשלה) של שווייץ. מאורר נולד כבנו של חקלאי עני בקנטון ציריך. הוא הוסמך כרואה חשבון, היה מנהל אגודת החקלאים של קנטון ציריך, נשיא אגודת מגדלי הירקות בשווייץ ונשיא אגודת המיכון החקלאי של שווייץ. שירת בצבא שווייץ והגיע לתפקיד של מפקד גדוד רגלים רכוב על אופניים בדרגת רב-סרן. מאורר היה לחבר במפלגת העם השווייצרית. בשנת 1978 החל לעבוד בממשל מחוז הינוויל (Hinwil) שבקנטון ציריך. ב-1983 נבחר לכהן במועצת הקנטון ואף היה יושב הראש שלה. ב-1991 הפסיד בבחירות חוזרות למועצת הקנטון, אך נבחר לחבר האספה הפדרלית של שווייץ, שבה כיהן עד 2008. ב-1996 נבחר מאורר לנשיא מפלגת העם וכיהן בתפקיד עד לאחר הבחירות הפדרליות ב-2007. בכהונתו זו נקט ברטוריקה אגרסיבית שחרגה מקוד ההתנהגות הפוליטי שהיה מקובל בשווייץ עד אז. עם זאת זכה בהמשך להערכה בזכות התנהלותו כחבר מועצת הברית של שווייץ. במהלך כהונתו הוכפל מספר הבוחרים שתמכו במפלגה והיא הייתה למפלגה הגדולה במדינה (אם כי רוב הקרדיט על כך ניתן לאיש החזק במפלגה, כריסטוף בלוכר (Christoph Blocher)). ב-2008 נכשל בניסיונו להיבחר למועצת המדינות, הבית העליון של האספה הפדרלית השווייצרית. בדצמבר 2008 נבחר מאורר על ידי האספה הפדרלית לכהן כחבר מועצת הברית במקומו של סמואל שמיד (Samuel Schmid). הוא החל בכהונתו בראשית 2009 כראש המחלקה לביטחון, הגנה אזרחית וספורט. בשלהי 2015 נבחר שנית לכהן במועצה הפדרלית. ב-2016 עבר לכהן כראש מחלקת הכספים. במסגרתו השתתף ב-2017 בפסגת ה-G-20 שנערכה בהמבורג שבגרמניה - השתתפות ראשונה בפסגה של חבר הממשלה הפדרלית של שווייץ. בשנת 2012 כיהן מאורר כסגנה של נשיאת שווייץ אוולינה וידמר-שלומפף, ובמהלך 2013 היה נשיא המדינה. ב-2018 כיהן שנית כסגן הנשיא בשנת נשיאותו של אלן ברסה, וב-2019 כיהן בכהונה שנייה כנשיא. בסוף שנת 2022 סיים את כהונתו במועצה הפדרלית של שווייץ. במקומו מונתה כראש מחלקת הכספים קארין קלר-סוטר. מאורר מתגורר בהינוויל שבקנטון ציריך. הוא נשוי ואב לשישה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אולי מאורר בוויקישיתוף אולי מאורר, באתר מועצת הברית של שווייץ First among equals: Ueli Maurer – an old, new Swiss president, באתר Swissinfo אולי מאורר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
עידן חיים

עידן חיים (נולד ב-31 בדצמבר 1987) הוא זמר ישראלי. חיים נולד בעפולה. למד בפנימיית כפר הנוער ויצו ניר העמק. בשנת 2011 התמודד חיים בתוכנית הריאליטי "כוכב נולד" בעונתה התשיעית. לאחר התוכנית, הוציא חיים סינגל ראשון, "הבטן מתהפכת" ולאחריו המשיך להוציא מספר סינגלים נוספים. השיר "אתה באבא", שיצא לאור ב-2013, נכתב והולחן על ידי חיים לזכר אביו של טום קשתי.[דרוש מקור] בשנת 2014 הוציא חיים מספר שירים נוספים, בהם "נסיכת הים", ובנוסף הופיע כסולן עם להקת האירועים "מומנטוס". בשנת 2017 שיתף פעולה עם רון נשר בשיר "תחת אש" ועם עומרי 69 סגל בשיר "Oh my", בשיר "הלילה יורד" עם MC Sapinho, ובשיר "לילה טוב" עם רון נשר וארז שפירא. הוא המשיך לשתף פעולה עם רון נשר בשיר "#דודוזר" שיצא בשנת 2018, ובאותה שנה הקים הרכב אירועים בשם "קונספט". במקביל להיותו זמר, עובד חיים כנהג. הוא פתח קורס ללימודי גיטרה ופתח קהילה לתלמידי הקורס בשם "ישראל מנגנת". הבטן מתהפכת, 2011, הפיק: תמיר צור בנית לי אימפריה, 2011, מילים: לי קיסר המסע של שנינו, 2012, מילים: נועם חורם רעידת אדמה, 2013, מילים: יוסי גיספן; לחן: עדי לאון נסיכת הים, 2014, מילים: ארלט ספדיה; לחן: עדי ליאון; עיבוד: דודו קומה וידוי, 2014 ציפורים שרות, 2014, מילים: רמי לב; לחן: עדי לאון קורא אלייך, 2014, מילים: אסף אדם ויניב אוחנה אחת ומיוחדת, 2015, מילים ולחן: עידן חיים ואורן איתן מזיזה את הגרוב, 2015, מילים ולחן: עידן חיים ואורן איתן בת של מלך, 2015 נילחם בלילות הקרים, 2015, מילים ולחן: חננאל שמעון מרגיש רווק, 2016, מילים ולחן: אופיר כהן תחת אש, 2017, יחד עם רון נשר; מילים: רון נשר, ויק אוחנה ג׳אן ואדיר נגר; לחן: עידן חיים, ורון נשר; עיבוד והפקה מוזיקלית: אדיר נגר יום שישי (קאבר של בנזין), יחד עם רון נשר Oh my,‏ 2017, עם עומרי 69 סגל הלילה יורד, 2017, עם MC Sapinho לילה טוב, 2017, עם רון נשר וארז שפירא נעים מאוד, 2018, מילים ולחן: רון נשר קפוצ'ינו, 2018, מילים: שיר לב ומיתר לב; לחן: רמי לב האקסית שלי צדקה, 2019, מילים ולחן: עידן חיים עופי על עצמך, 2019, מילים ולחן: עידן חיים איזה כייף שכייף, 2019, מילים: רמי לב ושיר לב; לחן: לוצ’יאנו צלקות מהחיים, 2019, מילים ולחן: אורי אבני ועידן חיים ערוץ הווידאו של עידן חיים, באתר יוטיוב עידן חיים, באתר MusicBrainz (באנגלית) האודישן של עידן חיים באתר Mako
ויטוס דיינה

ויטוס דיינה (Vitus Diena), או "מחול ויטוס הקדוש", היה פסטיבל שנחוג בימי הביניים בצפון ומרכז אירופה (לטביה, גרמניה וכו') כל שנה ב-15 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני כדי לציין את היום האחרון של שתילת השתילים. גשם ביום זה היה אמור להיות סימן ליבול טוב, כמו גם הופעתם של דבורים או זבובים. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטארקטוזאורוס

אנטארקטוזאורוס (שם מדעי: Antarctosaurus; מילולית: "לטאה דרומית") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ממשפחת האנטארקטוזאוריים אשר חי באמריקה הדרומית במשל הקרטיקון העליון לפני 83 מיליון שנה. בניגוד לפירוש הרווח של שמו הוא אינו חי באנטארקטיקה אלא בארגנטינה, שהייתה דרומית יחסית לשאר המדינות. דינוזאור זה היה קרוב משפחתו של הכבד שבכל הדינוזאורים - הארגנטינוזאורוס - והוא דמה לו כנראה במראה וגם הגיע לגודל מרשים. מחקר נערך על המין הגדול שבמיני האנטרקטוזאורוס Antarctosaurus giganteus, שהיה בעל עצם ירך באורך 2.35 מטר, מהגבוהות והארוכות מכל דינוזאור. החוקר גרגורי ס.פאול הניח ב-1994 שאורך הדינוזאור הגיע ל-30–35 מטרים (98–115 רגל) ומשקלו הגיע ל-80 עד 100 טון מטרי, קרוב מאוד לארגנטינוזאורוס. הערכות מודרניות של משקלו נעות בין 40 ל-69 טון מטרי, ושל אורכו כ-30 מטר. מינים נוספים מהסוג שחלקם אולי היו שייכים למינים אחרים הגיעו לאורך קצר יותר. סך הכל נמצאו מהדינוזאור 4 מינים, הראשון שבהם ב-1929. חלק מהם מוטלים בספק. מדיה וקבצים בנושא אנטארקטוזאורוס בוויקישיתוף אנטארקטוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנטארקטוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – פורטוגל

סאו טומה ופרינסיפה–פורטוגל הם היחסים הדו-צדדיים, שמתקיימים בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה הפורטוגלית. סאו טומה ופרינסיפה הייתה תחת השלטון של האימפריה הפורטוגזית עד לעצמאותה ב-1975. ב-2009, פורטוגל הייתה היבואנית הגדולה ביותר (59%) לסאו טומה ופרינסיפה. פורטוגל הייתה היבואנית הרביעית בגודלה של סחורות מסאו טומה ופרינסיפה, עם כ-4.3% מסך היצוא. בינואר 2011 ביקר בסאו טומה, שר החוץ הפורטוגזי, לואיש אמדו (אנ'), למשך כיומיים. מספר הסכמים שקידמו את הסחר בין 2 המדינות הושגו. בין ההסכמים היה הסכם לחיסול מס כפול. משרד החוץ הפורטוגלי כינה את היחסים כ"מופלאים". כפי שקרה עם כף ורדה לפני כניסתו של האירו, סאו טומה ופרינסיפה חתמה על עסקה עם פורטוגל ב-2009, המקשר את המטבע הלאומי, דוברה, עם היורו. שער החליפין נקבע להיות 1 יורו = 24,500 STD‏. לסאו טומה ופרינסיפה יש שגרירות בליסבון, קונסוליה בקוימברה וקונסוליה בפורטו. לפורטוגל יש שגרירות בסאו טומה. מדיה וקבצים בנושא יחסי סאו טומה ופרינסיפה – פורטוגל בוויקישיתוף Übersicht und Informationsblätter zu São Tomé und Príncipe auf der Seite der portugiesischen Außenhandelskammer Agência para o Investimento e Comércio Externo de Portugal Website der portugiesischen Botschaft in São Tomé und Príncipe Website der são-toméischen Botschaft in Portugal Joint Communiqué by the Portuguese Minister of State, Minister for Foreign Affairs and Minister for Foreign Affairs and Communities of São Tomé e Príncipe Ministry of Foreign Affairs of Portugal, January 27, 2011 Téla Nón, 1 euro equivale a 24.500 dobras, Téla Nón, ‏2010-01-04 (ב־European Portuguese) EMBASSY OF SAO TOME AND PRINCIPE IN LISBON, PORTUGAL, EMBASSYPAGES.COM CONSULATE OF SAO TOME AND PRINCIPE IN COIMBRA, PORTUGAL, EMBASSYPAGES.COM CONSULATE OF SAO TOME AND PRINCIPE IN PORTO, PORTUGAL, EMBASSYPAGES.COM EMBASSY OF PORTUGAL IN SAO TOME, SAO TOME AND PRINCIPE, EMBASSYPAGES.COM ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רנו טווינגו

רנו טווינגו (בצרפתית: Renault Twingo) היא מכונית מיני, המוגדרת כ"מכונית עירונית", מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר מיוצרת משנת 1992 ועד היום. דור ראשון של דגם "רנו טווינגו" יוצר בצרפת, ספרד, אורוגוואי וקולומביה. הדור השני של דגם "רנו טווינגו" יוצר בסלובניה. דור שלישי של הדגם מיוצר בסלובניה, בעיר נובו מסטו באמצעות "Revoz" (אנ'), יצרנית רכב המשותפת (Joint venture) ל"רנו" ול"Industrija motornih vozil" (אנ'). דור ראשון - יוצר בין השנים 1992–2012. דור שני - יוצר בין השנים 2007–2014. דור שלישי - מיוצר משנת 2014 ועד היום. דגם הדור השלישי הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה, שנת 2014. דגם "רנו טווינגו" פותח בשותפות עם דיימלר AG על בסיס פלטפורמה משותפת לדגם הסמארט פורפור (דור שני). במרץ 2010 הודיעו רנו ודיימלר, במסגרת שותפותן הקיימת, על פרויקט "אדיסון", שיתוף פעולה שמטרתו להמציא פלטפורמה משותפת למכוניות עירוניות קטנות שיתחלקו בין שתי החברות. "רנו" ו"דיימלר" השקיעו באופן שווה בשלב המחקר והפיתוח כאשר 70% מהחלקים משותפים ל"סמארט פורפור" ודגם "רנו טווינגו". הדור השלישי של "רנו טווינגו" והדור השני של סמארט פורפור מיוצרים באותו מפעל, בעיר נובו מסטו בסלובניה. 5 דלתות - האצ'בק. מנוע אחורי. מנוע הנעה אחורית. בלמים: דיסק מאוורר (קדמיים), תוף (אחוריים). קוטר סיבוב בין מדרכות: 8.59 מטר. מרווח גחון - 170 מ"מ. תקן זיהום אוויר אירופי - EURO 6. קיבולת מכל דלק - 35 ליטר. תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 10.8 שניות (מנוע 898 סמ"ק מגדש טורבו). נכון לפברואר 2019, דגמי "רנו טווינגו" משווקים בישראל ב-3 גרסאות של רמת גימור: "ZEN" "DYNAMIQUE" "INTENSE" - כולל גג פנורמי חשמלי נפתח העשוי מבד. רנו טווינגו (דור ראשון) רנו טווינגו (דור שני) רנו טווינגו (דור שלישי) מדיה וקבצים בנושא רנו טווינגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רנו טווינגו אתר האינטרנט הרשמי של רנו טווינגו (באיטלקית) רנו טווינגו, סרטון באתר יוטיוב רנו טווינגו, סרטון באתר יוטיוב רנו טווינגו, סרטון באתר יוטיוב "רנו טווינגו" carkeys.co.uk/car-reviews/renault-twingo-hatchback-review רנו טווינגו renault.it/veicoli/automobili/twingo רנו טווינגו - דור שלישי topgear.com/car-reviews/renault/twingo דיימלר ורנו חולקים פלטפורמה משותפת autoweek.com/article/car-news/daimler-renault-are-set-share-vehicle-platforms-and-engines רנו טווינגו חדשה autocar.co.uk/car-news/scoop/new-renault-twingo-spotted רנו טווינגו renault.co.il/cars/Twingo/index
אנביסטיה

אנביסטיה (שם מדעי: Anabisetia) הוא סוג של דינוזאור קטן וצמחוני מקבוצה האורניתופודים אשר חי בתור הקרטיקון של פטגוניה, ארגנטינה לפני 92–95 מיליון שנה. הוא היה קרובו של הגספאריניזאורה מאותו אזור. הוא קיבל את שמו על שם החוקר הארגנטינאי אנה מאריה ביסט (Ana Maria Biset). מאובני האנביסטיה נמצאו ב-2002 בנאוקן שבארגנטינה, בתצורות ליסאנדרו (Lisandro Formation), בהם כמעט ולא נמצאו דינוזאורים אחרים. נמצאו ממנו 4 דגימות אשר כולם השתייכו לאותו המין. הם כוללים לסת תחתונה, עצמות אגן ירכיים, חוליות וחלק מהזנב. החוקר גרגורי ס. פאול מעריך שהגיע לאורך של 2 מטרים ולמשקל 20 ק"ג. בדומה להיפסילופודון ולגספאריניזאורה הוא היה בעל מקור קרני ומאחוריו שיניים טוחנות גדולות שנועדו לאכילת עלים אם כי אולי היה אוכל-כול. יחסתי למשפחתו היה לו ראש קטן יחסית וצוואר מוארך. ככל הנראה הוא חי בערבות פטגוניה של הקרטיקון ונע במהירות כדי לברוח מטורפים גדולים כמו הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס אשר חיו באזור. מדיה וקבצים בנושא אנביסטיה בוויקישיתוף אנביסטיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנביסטיה, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג

אלכסנדר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (בגרמנית: Herzog Alexander von Schleswig-Holstein-Sonderburg; ‏20 בינואר 1573 - 13 במאי 1627), היה אציל דני ודוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג. אלכסנדר נולד ב-20 בינואר 1573 בזונדרבורג בשלזוויג, והיה בנם השלישי של יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג ואליזבת מבראונשווייג-גרובנהאגן, בתם של ארנסט השלישי, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ומרגרטה מפומרניה. מכיוון שאחיו הבכור בחר את ארה כמקום מושבו, אלכסנדר קיבל את זונדרבורג לאחר מות אביהם בשנת 1622, והיה הדוכס השני של הנחלה. ב-13 במאי 1627 מת אלכסנדר בזונדרבורג, ובניו ירשו את נחלותיו. ב-26 בנובמבר 1604 התחתן אלכסנדר באולדנבורג עם דורותיאה משוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של יוהאן גינטר הראשון, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן ואנה מאולדנבורג-דלמנהורסט, ממנה נולדו לו 11 ילדים: יוהאן כריסטיאן, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פרנצהאגן (1607–1653) אלכסנדר היינריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1608–1657) ארנסט גינטר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1609–1689) גאורג פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1611–1676) אוגוסט פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1612–1675) אדולף, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1613–1616) אנה אליזבת, דוכסית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1615–1616) וילהלם אנטון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1616) סופיה קתרינה, דוכסית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1617–1696), התחתנה עם אנטון גינטר, רוזן אולדנבורג אלאונורה סבינה, דוכסית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1619) פיליפ לודוויג, הדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-ויסנבורג (1620–1689) מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג בוויקישיתוף
הודאס

הודאס (בהונגרית: Hodász) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבמזרח הונגריה. יהודים החלו להתיישב בכפר במחצית השנייה של המאה ה-19, הקהילה היהודית הייתה כפופה לקהילת מאטסלקה, אך היו לה מבני ציבור משלה, ביניהם בית כנסת ובית עלמין. וברבות הימים אף הוקמה ישיבה במקום אותה ייסד הרב אהרון ישעיה פיש. בשנת 1941 נלקחו גברים צעירים מהקהילה לעבודות שירות, ובשנת 1944 לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו כל יהודי הכפר לגטו במאטסלקה ומשם נשלחו במאי למחנה ההשמדה באושוויץ. הניצולים שחזרו לאחר מלחמת העולם השנייה לא נותרו במקום. פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 275 הודאס, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה – תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 133–134. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא הודאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הודאס "הודאס", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת הודאס, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
בארנט

האם התכוונתם ל... בארנט – רובע בלונדון דיק בארנט – כדורסלן אמריקאי דארן בארנט – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי צ'ארלי בארנט – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי רוס בארנט – פוליטיקאי אמריקאי ברנט ברנטה (פירושונים)
אנדרס וומברגר

אנדרס וומברגר (בספרדית: Andrés Vombergar; נולד ב-20 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן ארגנטינאי-סלובני שמשחק כחלוץ עבור סן לורנסו. הוא נולד בויז'ה לוסוריאגה שבארגנטינה ושיחק במחלקת הנוער של קבוצת ריבר פלייט. לאחר תחילת הקריירה שלו בארגנטינה עם קבוצת איטוסיינגו שבבואנוס איירס, בשנת 2014. וומברגר עבר לפניקס בתחילת 2015, שם הוא שיחק במשך שתי עונות. בשנת 2016, הוא הושאל למועדון לוס אנדס. ב-28 ביולי 2017, חתם על חוזה עם המועדון הסלובני אולימפיה לובליאנה. בחודש פברואר 2019, חתם וומברגר על חוזה לשלוש וחצי שנים עם המועדון הרוסי אופה מבשקיריה. אולימפיה לובליאנה אליפות הליגה הסלובנית: 2017/2018 הגביע סלובני: 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא אנדרס וומברגר בוויקישיתוף אנדרס וומברגר, באתר Transfermarkt אנדרס וומברגר, באתר Soccerway אנדרס וומברגר, באתר WorldFootball.net אנדרס וומברגר, באתר National Football Teams אנדרס וומברגר, באתר FootballDatabase.eu "Andrés Vombergar je Olimpijin!" (בסלובנית). nkolimpija.si. 28 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) ro (16 בפברואר 2019). "RAZKRIVAMO! To so podrobnosti prestopa ANDRESA VOMBERGARJA! Prvi trening z novimi soigralci je že opravil ..." Ekipa24.si (בסלובנית). נבדק ב-16 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
סלע מעבדות תוכנה

סלע מעבדות תוכנה בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בשירותי מחשוב ענן, בייעוץ וניהול פרויקטים ובפיתוח בתחום התוכנה. חברת סלע הוקמה בדצמבר 1990 על ידי דוד בסה וקרו (קרופיני) סגל. בשנת 1992 נפתח מרכז ההדרכה הראשון בבית איילון ברמת גן. בשנת 1998 עברה החברה לבית סלע בבני ברק ושם מוקמו משרדיה ומרכז ההדרכה שלה. בפברואר 2000, הפכה סלע לחברה ציבורית, תחת המיתוג "סלע גרופ", והנפיקה כ-35% מהון המניות שלה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2001 הוקם הסניף הראשון של סלע מחוץ לישראל, בוושינגטון די. סי., במטרה להקים מערך שידורי רשת, בעיקר למטרות הדרכה. בשנת 2010 רכשו בעלי השליטה את הפעילות העסקית של החברה, ואילו השלד הבורסאי שנותר נמכר לחברת "די מדיקל". נכון לשנת 2021 יש לחברה סניפים גם בהודו ובקנדה. בנובמבר 2021 רכשה קרן פורטיסימו קפיטל 77% ממניות החברה. החברה עוסקת בהדרכה ובפיתוח תוכנה. את פרויקט פיתוח התוכנה המשמעותי הראשון פיתחה החברה בשיתוף יבמ ישראל עבור המוסד לביטוח לאומי – פרויקט גבייה ללא שכירים (גל"ש). בשנת 2006 החלה החברה לפתח ולייצא את ערכות Microsoft Official Curriculum הנמכרות במרכזי ההדרכה של מיקרוסופט ומשמשות כלומדה הרשמית לתכנים אלו במרכזי Microsoft Learning בעולם כולו. בין השנים 2010–2018 זכתה סלע שש פעמים בפרס השותף המצטיין של מיקרוסופט. זרוע ההדרכה של החברה נקראת מכללת סלע, ובה שתי מחלקות: מכללה פרטית המיועדת לקהל הרחב, בה לומדים סטודנטים את מקצועות המחשב, ומחלקה עסקית, המספקת שירותי הדרכה לחברות וארגונים: קורסים, השתלמויות וכנסים לאנשי מקצוע. עוד מקיימת המכללה השתלמויות מקצועיות קצרות בתחומים טכנולוגיים וימי עיון, בתים פתוחים וכנסים בהשתתפות מרצים מרחבי העולם. מאז שנת 1997 עורכת החברה בישראל מספר פעמים בשנה את כנס SELA Developers Practice שבו משתתפים מדי שנה יותר מ-1,500 אנשי פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה והוא כולל הרצאות וסדנאות בתחום. בינואר 2019 הוכרה סלע על ידי מיקרוסופט העולמית כמוסמכת (Expert MSP (Managed Service Provider, ואחת מ-38 שותפות (Azure partners) בעולם. [ https://www.selacloud.co.il/ אתר האינטרנט הרשמי] של סלע מעבדות תוכנה מכללת סלע בערוץ 2: היהלו"מ שבכתר – קליטת בוגרים מצטיינים, סרטון באתר יוטיוב הדרך לקריירה מצליחה מתחילה במכללה או באוניברסיטה? – דודו בסה, מנכ"ל מכללת סלע, בריאיון לערוץ 2, סרטון באתר יוטיוב רון שטיינבלט, ‏סלע גרופ חוזרת למייסדיה: ירכשו פעילותה ב-1.8 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בינואר 2010 אתר סלע הבינלאומי (באנגלית) יוסף חרש, פורטיסימו נכנסת לתחום הענן: רוכשת את בית התוכנה סלע, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2021 קבוצת סלע זכתה בפעם החמישית ברציפות בתחרות השותפים העולמית של מיקרוסופט, באתר "אנשים ומחשבים", 7 ביולי 2015 Microsoft announces 2017 Partner of the Year winners and finalists, אתר מיקרוסופט (באנגלית) Azure partners, אתר מיקרוסופט (באנגלית) סלע גאה להכריז על הסמכתה כ-Expert MSP על ידי מיקרוסופט העולמית, באתר "אנשים ומחשבים", 28 בינואר 2019