בואינג 737

בואינג 737 הוא מטוס הנוסעים המסחרי, צר־הגוף, הנפוץ ביותר בעולם לטווח קצר עד בינוני. מטוסי בואינג 737, בגרסאות שונות, יוצרו מאז שנת 1967 וייצורם נמשך גם כיום. במהלך השנים התקבלו הזמנות רבות למטוס, ומתוכן סופקו למעלה מ-11,829. זהו מטוס הנוסעים הסילוני שצבר את המספר הגדול ביותר של הזמנות, ויוצר במספר הרב ביותר של עותקים בכל הזמנים. הבואינג 737 נולד מתוך הצורך של חברת בואינג להציג מטוס לנישה של מטוסי הסילון, לטווחים קצרים. התחרות בתחום זה נפתחה על ידי מטוסי BAC 1-11(אנ') ומטוסי דאגלס DC-9. בתחילת העבודה על תוכנית ה-737, בשנת 1964, הייתה בואינג ממוקמת הרחק מאחור ביחס למתחריה, שהיו כבר בשלבים של אישורי טיסה. על-מנת להאיץ את התקדמות התוכנית, השתמשה בואינג בטכנולוגיה שהייתה מוכרת ממטוסים קיימים כמו בואינג 707 ובואינג 727. ניתן להבחין בכך בקלות בהתבוננות בגוף המטוס. לאחר כישלון של הכנפיים באחד המבדקים (בעת שעברו בדיקות מעמס סטטי של 95% מהיכולת המרבית המתוכננת), תוכננו הכנפיים מחדש. התכנון המוצלח ביותר של הכנפיים החדשות מאפשר את הפעלת המטוס ממסלולים קצרים וכן יעילות רבה בעת שהייה בגובה רב. למרות החסרונות שהתגלו בהמשך, התברר שתכנונו של הבואינג 737 היה קצר יחסית, עלותו נמוכה ומבנה הגוף מאפשר הצבה של 6 מושבים בכל שורה (לעומת 5 מושבים, אצל המתחרים). את הדגמים השונים של בואינג 737 ניתן לחלק לשלושה דורות הכוללים 9 דגמים מרכזיים (נכון לינואר 2007): הדגמים ה"מקוריים" שעליהם נמנים דגמי הבואינג 100–737 ובואינג 200–737 על דגמים השונים. הדגמים ה"קלאסיים" שעליהם נמנים דגמי הבואינג 300–737, 737-400 וכן 500–737. הדגמים של "הדור הבא" שעליהם נמנים דגמי בואינג 600–737, 737-700, 737-700ER, וכן דגמי 800–737, 737-900 ובואינג 737-900ER. בואינג 100–737 הוא הדגם הראשון והבסיסי, בעל הגוף הקצר ביותר במשפחת מטוסי בואינג 737. אורכו של המטוס מהחרטום ועד המייצב האופקי הוא 28.63 מ'. את טיסת הבכורה ביצע המטוס ב-9 באפריל 1967 (מטוס שמספרו N73700) וב-28 בדצמבר באותה השנה, נמסר המטוס הראשון לחברת לופטהנזה. ביולי 1973 נסגר קו הייצור, לאחר מסירת המטוס האחרון לנאס"א ב-26 ביולי (1973). בסה"כ הוזמנו ויוצרו 30 מטוסים מדגמי בואינג 100–737 ועד היום ניתן למצוא מספר מטוסי בואינג 100–737 במצב כשיר לטיסה. מטוס בואינג 100–737 מסוגל להטיס 99 עד 124 נוסעים במחלקה אחת או 85 נוסעים בשתי מחלקות (12 נוסעים במחלקה ראשונה ו-73 נוסעים במחלקת תיירות). אב-הטיפוס של המטוס (שנמצא כיום בבעלות נאס"א - סוכנות החלל האמריקאית) מוצג במוזיאון התעופה שבסיאטל. בואינג 200–737 הוא גרסה מוארכת של משפחת מטוסי בואינג 737, שאורכו 30.53 מ'. הארכת גופו של המטוס התבצעה באמצעות הוספת מקטע באורך 0.9144 מ' לפני הכנף ומקטע נוסף, באורך 1.016 מ', בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). כל שאר הממדים של מטוס הבואינג 200–737 זהים לאלו של מטוס בואינג 100–737. משקלו הכולל (ברוטו) של דגם זה של בואינג 737 גבוה יותר ממשקלו של מטוס בואינג 200–737. כתוצאה מכך, למטוסים מדגם זה ביצועים משופרים הכוללים טווח טיסה גדול יותר, קיבולת מטען גדולה יותר ויכולת הפעלה ממסלולים קצרים יותר. ממדיו של דגם זה זהים לממדיו של מטוס בואינג 100–737. דגם זה של מטוס הבואינג 737 הוא דגם יסיב השונה מהגרסאות המיועדות להטסת נוסעים במספר מישורים, הכוללים התקנת דלת בגודל של 2.18 על 3.40 מ' בסיפון המטענים הראשי, חיזוק הרצפה ומסילות נוספות להרכבת מושבים. במטוסים אלו ניתן להתקין אחת משתי מערכות לניהול המטען, המסומנות באותיות C‏ - Cargo ו-QC‏ - Quick Cargo. שתי המערכות מאפשרות הסבה מהירה של תצורת המטוס מתצורת נוסעים לתצורת מטוס מטען או תצורה מעורבת של מטען ונוסעים ולהפך. במפעל בדק של התעשייה האווירית לישראל הוסבו עשרות מטוסי בואינג 737 מנוסעים למטען. מטוסי בואינג 200–737 ומטוסי 737-200Adv נמכרו גם כמטוסי מנהלים. מבנהו הפנימי של המטוס מאפשר יצירת מגוון רחב של קונפיגורציות בהתאם לדרישתו של הלקוח. חלק מהמטוסים נמסרו ללא ריהוט פנים, על מנת לאפשר ללקוח לעצב את פנים המטוס באופן עצמאי לחלוטין. מטוסי בואינג 300–737 הם דור שני לדגמים המתוחים של משפחת מטוסי בואינג 737. למטוסים מדגם זה אורך כולל של 33.401 מ', המתקבל על ידי הוספת שני מקטעים נוספים לגופם של מטוסי בואינג 300–737. בחלקו הקדמי של גוף המטוס (לפני הכנף) התווסף מקטע באורך של 1.1176 מ' ובירכתי המטוס (מאחורי הכנף) התווסף מקטע נוסף באורך של 1.524 מ'. בנוסף, מוטת הכנף והמייצבים גדלו אף הם. דגמי הבואינג 300–737 כוללים שיפורים אווירודינמיים ומנועים בעלי טכנולוגיה מתקדמת יותר מאשר אלו ששירתו את הדגמים הישנים יותר. כתוצאה מכך, למטוסים מדגמים אלו טווח טיסה ארוך יותר וקיבולת גבוהה יותר. מטוסים מדגמי בואינג 300–737 מאפשרים הטסת 149 נוסעים, לכל היותר, בתצורת מחלקת תיירים אחת (כלומר, כל המטוס הוא מחלקה אחת, ברמה של מחלקת תיירים). לאחר מסירת המטוסים לחברות התעופה, הותקנו בחלק ממטוסי בואינג 300–737 כנפונים המותקנים בקצוות הכנפיים. מטוסי בואינג 400–737 ארוכים ב-3.048 מ' מדגמי בואינג 300–737. לגופם של מטוסי בואינג 400–737 התווסף מקטע באורך של 1.8288 מ' חלקו הקדמי של גוף המטוס (לפני הכנף) ומקטע נוסף באורך של 1.2192 מ' בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). מטוסים מדגמי בואינג 400–737 מאפשרים הטסת 168 נוסעים, לכל היותר, בתצורת מחלקת תיירים אחת. בואינג 500–737 הוא גרסה קצרה של מטוס הבואינג 300–737. אורכו של מטוס בואינג 500–737 הוא 31.0134 מ' וביכולתו לשרת עד 132 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. ערך מורחב – בואינג 737 הדור הבא מטוסי הבואינג 600–737, כמו גם מטוסי הבואינג 700–737, 737-800 ובואינג 900–737 הם הגרסאות החדשות של משפחת מטוסי בואינג 737. מטוסים אלו נקראים מטוסי "הדור הבא", או NG (ראשי התיבות באנגלית: Next Generation). מטוסי הבואינג 600–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 500–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 600–737 הוא 31.242 מ' וביכולתו לשרת עד 130 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. מטוסי הבואינג 700–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 300–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 700–737 הוא 33.6296 מ' וביכולתו לשרת עד 149 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. הבואינג 700–737ER הוא גרסה בעלת יכולת נשיאת מטען גדול יותר של מטוס הבואינג 700–737. השקת המטוס נערכה ב-13 בינואר 2006, עם קבלת הזמנה לשני מטוסים מדגם זה מחברת אול ניפון איירווייז. בעת תכנונו, היה מטוס הבואינג 700–737ER לדגם בעל טווח הטיסה הארוך ביותר מבין הדגמים השייכים למשפחת מטוסי בואינג 737. מכאן הסימון ER שהוא קיצור של Extended Range, כלומר, טווח טיסה מוגדל. השינויים האווירודינמיים והשינויים המבניים שהוכנסו בדגם זה, תוכננו במקור עבור מטוס הבואינג 737BBJ. בזכותם של שינויים אלו, יכול המטוס להשיג את טווח הטיסה הארוך. המטוס נכנס לשירות בשנת 2007. בין השינויים העיקריים שהוכנסו במטוס הבואינג 700–737ER ניתן לציין את "השתלת" הכנפיים ומערכת הגלגלים של מטוס הבואינג 800–737, חיזוק מבנה הגוף והכנף, הוספה של עד 9 מכלי דלק אופציונליים ואופציה להתקנת כנפונים בקצות-כנף. השינויים הרבים שהוכנו במטוס מאפשרים לדגמי בואינג 700–737ER להשיג טווח טיסה גדול ב-3972 קילומטר מטווח הטיסה של מטוס בואינג 700–737. טווח טיסה זה, מאפשר למטוס לבצע טיסות טראנס-אטלנטיות לטווח מרבי של 10,200 קילומטרים. בנוסף, הוגדל משקל ההמראה המרבי של המטוס ב-7485 קילוגרמים. מוטת הכנף (ללא כנפונים בקצוות הכנף) - 35.7 מ'. רוחב תא הנוסעים - 3.53 מ'. אורך כולל - 33.6 מ'. גובה מייצב הכיוון - 12.5 מ'. מטוסי הבואינג 800–737 הם בעלי גוף זהה לזה של מטוסי הבואינג 400–737, אך הם מצוידים בכנפיים חדשות, מיצבים חדשים ומקטע זנב חדש. אורכו של מטוס בואינג 800–737 הוא 39.4716 מ' וביכולתו לשרת עד 189 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. זהו מטוס הנוסעים המסחרי הנפוץ בעולם. בואינג 900–737 הוא גרסה מוארכת של הבואינג 800–737. מטוס בואינג 900–737 ארוך ב-2.43 מ' ממטוס בואינג 800–737. תוספת האורך של המטוס מתבצעת באמצעות שני מקטעים. מקטע אחד, באורך של 1.37 מ' התווסף לפני הכנף ומקטע נוסף, באורך של 1.0668 מ', בירכתי המטוס (מאחורי הכנף). מטוס בואינג 900–737 יכול לשרת עד 220 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. ערך מורחב – בואינג 737 MAX הבואינג 737 MAX הוא שיפור של מטוסי ה-737 NG, הוא מצויד בכנפונים חדשים, ובמנועים חדשים. ל-MAX ארבע גרסאות 737MAX-7, 737MAX-8 -737MAX-9 ו-737MAX-10 והן מבוססות על ה-700–737, ה-800–737 וה-737-900ER בהתאמה. פנים המטוס כולל נורות LED ועיצוב קבינה כמו בבואינג 787. למטוס תצורת כנפונים חדשה, המשלבת שלושה סוגי כנפונים: כנפון משוך לאחור, כנפוני גדר וכנפון המשוך כלפי מעלה. הדגם הארוך ביותר 737MAX-10 יכול לשרת עד 230 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים אחת. המסירה הראשונה של ה-737 MAX הייתה במאי 2017- חמישים שנים אחרי מסירת ה-737 הראשון, לחברת מלינדו אייר המלזית. דגם זה היה מעורב בשני מקרים של תאונות קטלניות בהן נהרגו 346 איש. בעקבות אירועים אלה, התקבלה ב-14 במרץ 2019 ההחלטה לקרקע את כל 387 מטוסי ה-MAX הנמצאים בשימוש פעיל. הכינוי BBJ הוא קיצור של Boeing Business Jet. כלומר, מטוס מנהלים של חברת בואינג. מטוס Boeing 737-700BBJ מסופק ללא חיפוי פנימי והלקוח מבצע את עיצוב הפנים בעצמו. דגם זה הוא מטוס בואינג 700–737 שמסופק עם מערכת הגלגלים של מטוס בואינג 800–737. למטוס זה גם משקל ויכולות של מטוס בואינג 800–737. במטוסים אלו מותקנים כנפוני קצוות-כנף, המשפרים את יכולות השיוט של המטוס. הכינוי BBJ2 הוא קיצור של Boeing Business Jet Two. כלומר, הדגם השני של מטוס מנהלים של חברת בואינג. המטוס מבוסס על מטוס בואינג 800–737 ומסופק ללא חיפוי פנימי והלקוח מבצע את עיצוב הפנים בעצמו. גם במטוסים אלו מותקנים כנפוני קצוות-כנף, המשפרים את יכולות השיוט של המטוס. דגמי בואינג 100–737 ובואינג 200–737 צוידו במנועי JT8D-7. מנועים מדגמי JT8D-9, JT8D-17, JT8D-15 ו-JT8D-17R הם גרסאות מתקדמות יותר של המנוע המקורי המציעות ביצועים משופרים ועלויות אחזקה נמוכות יותר. מנועים נוספים שהוצעו כאופציה הם JT8D-9A, JT8D-15A, JT8D-17A וכן JT8D-17AR. דגמי בואינג 300–737, 737-400 וכן 500–737 צוידו במנועים חדישים יותר, בעלי יחס עקיפה גבוה, מדגמי CFM56-3, המוזילים את עלויות התפעול והאחזקה. מנועים אלו שקטים יותר ועומדים בתקני FAR 36 Stage 3 וכן ICAO Annex Chapter 3. באמצעות מנועים אלו, שהם בעלי דחף רב יותר ובאמצעות משטחי הטסה חדשים, התקצר אורך המסלול הדרוש להפעלת המטוס. דגמי בואינג 600–737, 737-700, 737-800 וכן 900–737 מצוידים בנגזרות חדשות של המנועים שהוצעו בדגמי בואינג 300–737, 737-400 ובואינג 500–737. מנועים אלו (מדגמי CFM56-7) מיצרים דחף רב יותר ורעש נמוך יותר מהנדרש כיום בתקנים. במרץ 2018 מכרה בואינג את הפריט ה-10,000 של המטוס, המטוס מדגם בואינג 800–737 MAX נמכר לחברת סאות'ווסט איירליינס. נכון ליולי 2012 הוזמנו כ-10,000 מטוסי בואינג 737 מכל הדגמים. זהו המטוס נוסעים הנמכר ביותר בעולם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. את המטוס מפעילות חברות תעופה רבות, בהן אל על, ריאנאייר ועוד. מטוס ה-737 הוא המטוס הנפוץ ביותר כיום לטיסות לטווח קצר ובינוני. רוב חברות התעופה בעולם מחזיקות באחד או יותר מדגמי בואינג 737. בשנת 2001, הודיעה רשות התעופה הפדרלית האמריקאית כי המטוסים מדגמי בואינג 737 חייבים להיבדק בקפדנות על ידי מומחים פדרליים. המומחים העריכו כי המדובר הוא בבדיקה של כ-1,080 מטוסים בארצות הברית ועוד 1,690 מטוסים במדינות אחרות. ידוע לפחות מקרה אחד בו נשבר חלק מהמנגנון של מדף ההגבהה במהלך טיסה וגרם לנזק למטוס. עד כה, לא ידוע על תאונות או נפגעים כתוצאה של פגם זה. הבעיה התגלתה בעקבות דיווח של חברות תעופה על "תנודות-רעידה חזקות מידי בחלקו האחורי של המטוס". לטענת בואינג, הבדיקה הייתה מתבצעת בכל-מקרה, עקב דיווחי החברות, גם אלמלא המקרה הקיצוני של השבר במהלך הטיסה. המדף המדובר הוא מדף הידראולי, המשמש לגיבוי ואמור לסייע בהזזת מווסתי הגובה ולפקח על רכיבים נעים במערך הייצוב האנכי (בחלקו האחורי של המטוס) אשר משתתף בקביעת זווית הטיסה. על-פי דיווחים שקבלה הרשות, חלק מהמנגנון רופף, ייתכן בשל שחיקה מהירה מזו של חלקים צמודים לו. ב-28 באפריל 1988 טיסה 243 של אלוהא איירליינס נחתה נחיתת אונס לאחר פיצוץ שקרע חלק רחב ממעטה השדרה העליונה במטוס. ב־24 במאי 1988 טיסה 110 של טאקא איירליינס (אנ') שהתבצעה במטוס בואינג B-737-300 מבליז לניו אורלינס איבדה שליטה בשני מנועיה בעקבות מזג אוויר קשה ונאלצה לנחות נחיתת אונס על אדמה השייכת לנאס"א, במרחק של כ-27 קילומטרים מניו אורלינס. הודות לפעולתו המהירה של הטייס, ושמירה על קור רוח, המטוס נחת בשלום, וכל 45 האנשים שהיו על סיפון המטוס ניצלו. ב-8 בינואר 1989 התרסק מטוס 400–737 חדש לגמרי של בריטיש מידלנד בקגוורת', אנגליה, במהלך טיסה שגרתית בת שעה מלונדון לבלפסט. מתוך 129 בני אדם שהיו על המטוס נספו 47. המטוס התרסק בעקבות פגם מכני בלהבי המנוע, מה שפגע במנוע השמאלי ובילבל את הטייסים שצברו פחות מ-75 שעות ניסיון על ה-737 (טיסת "בריטיש מידלנד 092"). ב-3 במרץ 1991, התרסקה טיסה 585 של יונייטד איירליינס לאחר הסתחררות בקולורדו ספרינגס לאחר טיסה בת 17 דקות מדנוור, 5 אנשי הצוות ו-20 הנוסעים נהרגו. ב-2 בספטמבר 1994 מטוס 300–737 בטיסת יו אס איירווייז 427 הסתחרר מעל פיטסבורג, ארצות הברית. 132 בני אדם נספו בהתרסקות. התקרית שפתרה את התעלומה: ב-9 ביוני 1996, מטוס 200–737 בטיסת "איסטווינדס 517" התגלגל גם הוא הצדה, אבל הפעם הטייס הנחית את המטוס. הפגם במשך כל השנים האלה: שסתומים פגומים בהגה הכיוון. טיסה 574 של אדם אייר (אנ') ב-25 בפברואר 2009 התרסקה טיסה 1951 של טורקיש איירליינס באמסטרדם. 9 נהרגו ו-50 נפצעו בהתרסקות המטוס מדגם 800–737. ב-25 בינואר 2010 מטוס בואינג 800–737 ועליו 90 נוסעים ואנשי צוות של חברת אתיופיאן איירליינס התרסק אל הים התיכון דקות לאחר שהמריא מנמל התעופה הבינלאומי רפיק אל-חרירי בביירות ב-17 בנובמבר 2013 התרסקה טיסה 363 של טטרסטן איירליינס בנמל התעופה הבינלאומי של קזאן, בירת רפובליקת טטרסטן. 44 הנוסעים וששת אנשי הצוות נהרגו. ב-18 במאי 2018 התרסק מטוס בואינג 200–737 בקובה זמן קצר לאחר ההמראה. המטוס, השייך לחברת בלו פנורמה והופעל על ידי חברה מקומית, המריא מהבירה הוואנה למזרח המדינה. בתאונה זו נהרגו 111 נוסעים ואנשי צוות, ושני אנשים שרדו. ב-29 באוקטובר 2018 התרסקה טיסה 610 של ליון אייר שהתבצעה במטוס מדגם בואינג 737-8MAX בטיסה פנים אינדונזית בין ג'קרטה לפנגקאל-פינאנג. כל 181 הנוסעים ו-8 אנשי הצוות נספו. ב-10 במרץ 2019 טיסה 302 של אתיופיאן איירליינס שבוצעה במטוס בואינג 737-8MAX ועליו 157 נוסעים ואנשי צוות, התרסק כ-6 דקות לאחר שהמריא מאדיס אבבה בדרכו לניירובי, קניה. כל 149 הנוסעים ו-8 אנשי הצוות נספו. ב-7 באוגוסט 2020 טיסה 1344 של אייר אינדיה אקספרס שבוצעה במטוס בואינג 737-800 ועליו 190 נוסעים ואנשי צוות פספס את סוף המסלול בנמל התעופה שליד קוז'יקוד, קרלה, הודו. 18 נוסעים ואנשי צוות נהרגו בהתרסקות. ב-9 בינואר 2021 טיסה 182 של סריוויג'איה אייר שבוצעה במטוס בואינג 737-500 ועליו 62 נוסעים ואנשי צוות, התרסק כמה דקות לאחר שהמריא מנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה ב־21 במרץ 2022 התרסקה טיסה 5735 שהופעלה על ידי חברת צ'יינה איסטרן איירליינס. המטוס שהיה בדרכו מקונמינג לגואנגג'ואו, ובו 132 נוסעים ואנשי צוות, התרסק במחוז טנג, ווג'ואו, גואנגשי ועלה באש. מדיה וקבצים בנושא בואינג 737 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בואינג 737 (באנגלית) בואינג 737 באתר חברת בואינג. אתר מקיף על המטוס (באנגלית) מטוסי "הדור הבא" (באנגלית) סיפורו של המטוס(הקישור אינו פעיל, 13.6.2021) (באנגלית) ניצן סדן, בואינג 737: עשר עובדות מדהימות על המטוס הכי משעמם בעולם, באתר כלכליסט, 31 במרץ 2018 Boeing: Next-Generation 737, www.boeing.com Next-Generation 737, www.boeing.com "בואינג עם שיא גינס: 10,000 מטוסי בואינג 737". פורט2פורט. נבדק ב-2018-03-19. סוכנויות הידיעות, קובה: יותר מ-100 הרוגים בהתרסקות מטוס נוסעים, באתר ynet, 19 במאי 2018 מטוס באינדונזיה התרסק בלב ים, באתר ‏מאקו‏, 29 באוקטובר 2018 עמית ולדמן - ישן 4, ‏157 בני אדם נהרגו בהתרסקות המטוס, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2019 18 בני אדם נהרגו בהתרסקות מטוס בנמל תעופה בהודו, באתר Haaretz הארץ סין: מטוס עם כ-130 נוסעים התרסק בדרום המדינה, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2022