laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזור ברוקה

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה אזור בְּרוֹקָה הוא האזור במוח האנושי האחראי על עיבוד השפה ובעיקר יכולת הדיבור ותקשורת בשפת הסימנים. האזור קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה. אזור ברוקה ממוקם באונה המצחית של ההמיספירה הדומיננטית (שמאלית אצל 90% מהאנשים הימניים וכן 70% מהשמאליים). הוא נמצא על הפיתול המצחי התחתון, קדימה לחלק של האזור המוטורי העיקרי, האחראי על השליטה בשרירי הדיבור. אזור ברוקה ואזור ורניקה מחוברים ביניהם ברצועה של סיבים עצביים בשם arcuate fasciculus, והמכלול כולו נקרא אזור פריסילביאן. אזור ברוקה מעורב בהפקת שפה. הוא אחראי על השטף השפתי בהפקת הדיבור. הוא מכיל זיכרונות אודות דפוסי תנועה של שרירים, אשר מייצרים מילים. אזור ברוקה אחראי על הבנת התחביר, מילות קישור, שליפת המילים, יכולת השיום והגייה נכונה של המילים. פגיעה באזור ברוקה יכולה להוביל לאפאזיה. היא עשויה לגרום לנזק בלתי הפיך ליכולת הדיבור השוטפת והכתיבה, ומכונה אפאזיה אקספרסיבית. פגיעה זו מתאפיינת ב"דיבור טלגרפי", שימוש חוזר במילים בודדות וקושי ביצירת משפטים, זאת למרות הבנה מלאה של השפה המדוברת או הכתובה. חולים שנפגעו באזור ורניקה, סובלים מאפאזיה רצפטיבית, שמאפייניה הם דיבור רציף וברור אך בעל תוכן מבולבל וחסר משמעות. קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה. ברוקה חקר את תופעת האפאזיה, חוסר יכולת דיבור. במיוחד התמקד בחולה מסוים אשר גילה הבנה מלאה של השפה המדוברת אך המילה היחידה שהצליח להוציא מפיו שוב ושוב הייתה "טאן". לאחר מותו של חולה זה אשר כונה גם "טאן" ב-1861, ערך ברוקה אוטופסיה של מוחו. בניתוח גילה פגיעה משמעותית באזור הקדמי שמאלי של קליפת המוח, אשר לו ייחס את כושר הדיבור. המושג של אזור ברוקה נוצר בראשיתו מתוך ניסיון להסביר כיצד יצירת דיבור מיושמת בתהליך למידת תקשורת אצל חרשים; היום הוא משמש לתיאור היבטים אנטומיים רבים של תהליכי עיבוד פסיכולוגי במוח. לאחר שהתפרסם מחקרו של ברוקה, החל נוירוכירורג גרמני ממוצא פולני בשם קרל ורניקה בחיפוש אזורים נוספים במוח הקשורים בדיבור. הוא אכן גילה במקום המפגש של האונה הרקתית לאונה הקודקודית אזור חדש האחראי על הבנת הדיבור. חלק זה במוח נקרא על שמו אזור ורניקה. אזור ורניקה קליפת המוח מדיה וקבצים בנושא אזור ברוקה בוויקישיתוף אזור ברוקה באתר thebrain.mcgill.ca אזור ברוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. נופר ישי-קרין, (2006). לקות שפתית (SLI) והקשר שלה להפרעת קשב (ADHD), דיסלקסיה ומוטוריקה (DCD). מתוך אתר פסיכולוגיה עברית.
יון קוז'ה

יון קוז'ה (ברומנית: Ion Coja, נולד ב-22 באוקטובר 1942 בקונסטנצה) הוא פובליציסט, פוליטיקאי וסופר רומני, בלשן בהכשרתו, מרצה לבלשנות כללית בפקולטה לספרות של אוניברסיטת בוקרשט, היה חבר בבית המחוקקים הרומני, נודע כתעמולן אנטישמי וכמכחיש שואה. בין היתר, טען כי לנשיאי רומניה האחרונים יון איליאסקו, אמיל קונסטנטינסקו וטראיאן בססקו "מוצא יהודי". קוז'ה היה סנאטור בין השנים 1992–1996, כנציג מחוז קונסטנצה, מטעם "המפלגה הדמוקרטית החקלאית של רומניה". ביולי 2001, בבוקרשט, קוז'ה, יחד עם גאורגה בוזאטו ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în Romania?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה. בסתיו 2003 טען קוז'ה, במכתב פתוח שהופנה אל נשיא איחוד הקהילות היהודיות של רומניה, ניקולאה קאז'אל, שקורבנות פוגרום בוקרשט בינואר 1941 היו יהודים שנרצחו על ידי יהודים אחרים שלבשו חולצות ירוקות (סמל היכר של חברי תנועת הלגיונרים) וזאת בפקודת הקומוניסטים שעשו הסכם סודי עם יון אנטונסקו במטרה להוציא שם רע לתנועת הלגיונרים. כעבור כמה חודשים קוז'ה שינה את גרסתו וטען, בהסתמך על עדותו של לגיונר זקן, שהגופות שנתלו על ווים בבית המטבחיים של בוקרשט, בעת הפוגרום, לא היו גופות של יהודים, אלא של לגיונרים. פרופסור יון קוז'ה, עושה נפשות לתאורית קונספירציה חדשה על רצונה של ישראל להשתלט על רומניה באמצעות מיליון יהודים ישראלים, שיקבלו אזרחות רומנית ותאוריה זו מופיעה בתקשורת הרומנית העכשווית. פרס האקדמיה הרומנית עבור המחזה "Credința" ("האמונה") - המהלל את תפקידם של משפחת ברטיאנו והמלך קרול הראשון בתולדות הרומנים הכחשת השואה ברומניה הדו"ח הסופי של הוועדה הבינלאומית לחקר שואת יהודי רומניה - עמודים 30-31 (באנגלית) Planul ocuparii Romaniei de catre evrei? "תוכנית הכיבוש של רומניה על ידי ישראל?" בבלוג של יון קוז'ה (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העקומה הסקוטופית

העקומה הסקוטופית (מיוונית: סקוטוס - חשכה; אופיה - ראייה) מתארת את היחס בין שטף האור לשטף אנרגיה נתון בעין האנושית בתנאים סקוטופיים, כלומר ראייה בחשכה. רגישותם של התאים הנמצאים ברשתית (הקנים והמדוכים) לאחר הסתגלות לחשיכה היא מרבית באורך גל של 507 ננומטר בקירוב, המתאים לצבע כחול-ירוק, בעוד שלאחר הסתגלות לתנאי אור, שיא הרגישות הוא לאורך-גל של כ-555 ננומטר, המתאים לירוק-צהבהב. העקומה הפוטופית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בראן

בראן היא קבוצת כדורגל נורווגית, המייצגת את העיר ברגן. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הנורווגית. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא האצטדיון העירוני של ברגן המכיל כ-18 אלף מקומות ישיבה. הקבוצה נוסדה ב-1908. היא זכתה בשלוש אליפויות הליגה הנורווגית בשנים 1962, 1963 וב-2007 ובששה גביעים נורווגיים בשנים 1923, 1925, 1972, 1976, 1982 וב-2004. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הנורווגי 9 פעמים נוספות. כמו כן, הקבוצה נמצאת שנים רבות בצמרת הליגה הנורווגית, והקבוצה משחקת מדי שנה במסגרות אירופיות. בין הישגיה ניתן למנות את הגעתה לרבע גמר גביע המחזיקות של עונת 1996/1997 ואת שלב 32 האחרונות בגביע אופ"א של עונת 2007/2008. את עונה זו סיימה כאלופת ליגת העל הנורווגית. מדיה וקבצים בנושא בראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בראן בראן, ברשת החברתית פייסבוק בראן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בראן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל הרפובליקה הסינית

סמלה של הרפובליקה הסינית "השמיים הכחולים והשמש הלבנה" (מנדרינית: 青天白日; פין-יין: Qīng tīan bái rì) מתפקד כסמל והדגל של הקוומינטנג, המפלגה הפועלת ברפובליקה הסינית. הסמל מהווה גם את החלק העיקרי בדגל הרפובליקה הסינית והוא גם הסמל הלאומי. זהו גם הסמל של הצי של הרפובליקה. ב"השמיים הכחולים והשמש הלבנה" יש 12 קרניים לשמש המסמלים 12 חודשים וכן 12 שעות בשעון הסיני הישן (時辰 שִיאֵן) השוות לשעתיים בשעון המודרני (小時 חִיאַווֹשִי) ומסמל גם את רוח הקידמה. דגל "השמיים הכחולים והשמש הלבנה" עוצב במקור על ידי לו האו-טונג שהיה "קדוש מעונה" של מהפכת שינהאי. הוא הציג את העיצוב שייצג את צבא המהפכה וההתנגדות לשושלת צ'ינג באספה בהונג קונג ב-11 בפברואר 1895. ב-1905 סון יאט-סן הוסיף שדה אדום לדגל שעתיד היה להפוך לדגלה של הרפובליקה הסינית. במהלך התקוממות ווצ'אנג שהובילה להקמת הרפובליקה הסינית, לחמו הצבאות המהפכניים תחת דגלים שונים. דגלו של לו האו-טונג היה בשימוש בפרובינציות הדרום-מערביות בסין (גואנגדונג, גואנגשי, יונאן וגוויג'ואו) בעוד במחוזות אחרים היה שימוש ב"דגל 18 הכוכבים", ב"דגל 5 הכוכבים", ובעיצובים נוספים של הסמל. כשממשלתה של הרפובליקה הסינית קמה ב-1 בינואר 1912 "דגל 5 הצבעים" אומץ כדגל הלאומי אך סאן יאט-סן לא חשב שעיצובו ראוי כיוון שהקווים האופקיים שבו ציינו היררכיה מעמדית לדעתו כפי שהיה נהוג בימי קיסרות צ'ינג. כשהקים ממשלה אלטרנטיבית בגואנגג'ואו ב-1917 הוא בחר עיצוב דומה. "השמיים הכחולים והשמש הלבנה" היו לסמל המדינה והדגל עם השדה האדום (דגל הצי באותם ימים היה לדגל המדינה. סמל ודגל זה אומצו בסופו של דבר על ידי הממשלה ב-1928 ודגלו של הצי היה באופן רשמי "השמיים הכחולים והשמש הלבנה". בשנותיה המוקדמות של הרפובליקה, תחת שליטת הקוומינטנג דגל המפלגה היה זהה לדגל הרפובליקה. גרסה מקובלת של תצוגת קיר כללה את דגל הרפובליקה מימין, דגל המפלגה משמאל ותמונה של אבי האומה סון יאט-סן באמצע. מאז שהרפובליקה הסינית נדחקה לאי טאיוון ומאז שהופסק הממשל הצבאי באזור איבד הסמל חלק מכוחו. למרות זאת הוא עדיין מופיע בעצרות פוליטיות ובמפגשים של הקוומינטנג והקואליציה הפאן-כחולה. דגל וסמל המפלגה הגיע לחדשות העולמיות בבחירות ברפובליקה שנערכו בשנת 2004 כשהנשיא המכהן צ'ן שואי-ביאן העלה את הסברה שסמל ודגל המפלגה מפרים זכויות יוצרים בכך שהם דומים לסמל המדינה. הוא הזכיר שהחוק אוסר על שימוש בסמל במוסדות שאינם ממשלתיים. הוא הכריז שאם מפלגתו תזכה בבחירות הוא ייתן לקוומינטנג שלושה חודשים לשנות את סמלה. נציגי המפלגה השיבו בלעג ש"אם כך אז על הרפובליקה הסינית לשנות את סמלה כיוון שזה היה סמל המפלגה קודם לכן". הקואליציה הפאן-ירוקה לא הצליחה להשיג רוב בבחירות, וצ'ן לא נקט פעולה כלשהי. מדיה וקבצים בנושא סמל הרפובליקה הסינית בוויקישיתוף
קורטוש

קִירְטֶש (בהונגרית: Kürtőskalács, קִירְטֵשְׁקָלַאץ') הוא מאפה טרנסילבני העשוי מבצק שמרים בצורת גליל. הקירטש נמכר כמאכל רחוב ובקונדיטוריות, בעיקר בהונגריה ובסביבותיה. פירוש השם ההונגרי קירטש בעברית הוא של צופר או של קרן וגם של שופר, על שום צורת המאפה המקורי אצל הסקלרים, שם מכינים מסורתית בצורת קונוס. מקור הקירטש בטרנסילבניה ועד ראשית המאה ה-21 לא היה מוכר בהונגריה עצמה. שמו נגזר מהמילה ההונגרית "קירט" (Kürt) שמשמעותה, בין היתר, קרן של חיה. המילה "קלאץ'" (kalács) מתארת סוג של מאפה הדומה לחלה. המאכל נמכר גם בצ'כיה ונקרא שם טרדלניק (trdelnik). הטרדלניק אינו מאכל מסורתי בצ'כיה ומכירתו ברחוב החלה במאה ה-21 לצורך תיירות. קירטש עשוי מבצק שמרים המלופף בצורה סלילית על מערוך עשוי עץ. המערוך מוכנס לתנור אפייה מיוחד ומסתובב בו מספר דקות בחום גבוה עד שהמאפה מוכן. באירועים וירידים מכינים את הקיורטוש על גבי גחלים. בדרך כלל מפזרים על הקירטש סוכר ההופך לקרמל במהלך האפייה. הקירטש נפוץ בעיקר בצורתו הבסיסית – בצק עם סוכר, ומקובל גם להוסיף לו קינמון, אגוזים, שקדים ואף שוקולד, סוכריות צבעוניות ונוגט. בישראל, המאפה מזוהה בשם "קיורטוש" כמותג, אשר פותח על ידי השף-קונדיטור דורון רגב. ספטטאקהקה - קינוח שוודי דומה מדיה וקבצים בנושא קורטוש בוויקישיתוף מהו מאכל הקיורטוש ההונגרי?, באתר אנציקלופדית אאוריקה סרטון הכנת קיורטוש, מתוך יוטיוב Has Trdelník Ruined The Charm of Prague? ערן אלדר, בגלגול הזה: המאפה ההונגרי קיורטוש כובש את הארץ, באתר nrg‏, 10 במאי 2009
אוסטריה וינה

מועדון כדורגל אוסטריה וינה (בגרמנית: Fußballklub Austria Wien) היא קבוצת כדורגל אוסטרית, המייצגת את עיר הבירה וינה. הקבוצה משחקת בבונדסליגה האוסטרית. הקבוצה זכתה ב-24 אליפויות וב-27 גביעים אוסטרים. הקבוצה נוסדה בשנת 1911 על ידי וויאנר אמטאור. היא הפכה במהרה לאחת הקבוצות הטובות באירופה של תחילת המאה ה-20 כאשר ניצחה מספר קבוצות מאנגליה ומסקוטלנד. הקבוצה התחרתה במסגרת אוסטרית מסודרת רק לאחר כניעתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה. מיד לאחר האנשלוס, במרץ 1938, נסגר המועדון בהוראת הנאצים מכיוון שנשיא המועדון, עמנואל מיכאל שווורץ (מיחל), היה יהודי, כמו רוב חברי ההנהלה. רובם וחלק מן השחקנים נמלטו תוך זמן קצר לצרפת או לשווייץ. כל כספי המועדון הוקפאו ורכושו הוחרם. המועדון שינה את שמו ל-SC Ostmark. הקבוצה הגיעה פעם אחת לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1977/1978, פעם אחת לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1978/1979 ופעמיים לרבע גמר גביע אופ"א בעונת 1983/1984 ובעונת 2004/2005. בעונת 2013/2014 אוסטריה וינה השתתפה בפעם הראשונה בתולדותיה בשלב הבתים של ליגת האלופות. אליפות אוסטריה (24): 1924, 1926, 1949, 1950, 1953, 1961, 1962, 1963, 1969, 1970, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1984, 1985, 1986, 1991, 1992, 1993, 2003, 2006, 2013 הגביע האוסטרי (27): 1921, 1924, 1925, 1926, 1933, 1935, 1936, 1948, 1949, 1960, 1962, 1963, 1967, 1971, 1974, 1977, 1980, 1982, 1986, 1990, 1992, 1994, 2003, 2005, 2006, 2007, 2009. הסופר קאפ האוסטרי (6): 1990, 1991, 1992, 1993, 2003, 2004 גביע וינה (2): 1948, 1949 גביע מיטרופה (2): 1933, 1936 גמר גביע המחזיקות (1): 1978 גביע וינר (2): 1949 ,1948 מדיה וקבצים בנושא אוסטריה וינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסטריה וינה (בגרמנית) אוסטריה וינה, ברשת החברתית פייסבוק אוסטריה וינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסטריה וינה, ברשת החברתית אינסטגרם אוסטריה וינה, ברשת החברתית טיקטוק אוסטריה וינה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסימפוניה השנייה של בטהובן

הסימפוניה השנייה של בטהובן ברה מז'ור (אופוס 36) נכתבה על ידי המלחין לודוויג ואן בטהובן בין השנים 1801-1802 והוקדשה לנסיך ליכנובסקי (לו הוקדשו גם הרביעיות אופוס 16). הסימפוניה השנייה מאת בטהובן הולחנה בעת שהייתו של המלחין בכפר נופש ליד וינה הנקרא הייליגנשטאט בשנת 1802. בתקופה זו בחייו הבין בטהובן כי הוא הולך ומתחרש. בסימפוניה השנייה הוחלף פרק המינואט בסקרצו, מה שהוסיף לסימפוניה תחום ומימד חדש (אם כי פרקה השלישי של הסימפוניה הראשונה כתוב למעשה כסקרצו). בהופעת הבכורה, מבקרי מוזיקה רבים ציינו את העובדה הזאת, שיבחו את בטהובן על החידוש אך ציינו גם כי הדבר אקסצנטרי מדי. היצירה בוצעה לראשונה בתיאטר אן דר וין, בווינה, ב-5 באפריל 1803, בניצוחו של המלחין. יצירה זו נודעה בתור אחת מהיצירות האחרונות של "התקופה המוקדמת" של בטהובן. היצירה כתובה לתזמורת הכוללת: 2 חלילים 2 אבובים 2 קלרינטות בלה 2 בסונים 2 קרנות ברה ובמי 2 חצוצרות ברה טימפני סקציית כלי קשת הכוללת כינורות ראשונים ושניים, ויולות, צ'לי וקונטרבסים. הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים: אדג'יו מולטו- אלגרו קון בריו לרגטו סקרצו: אלגרו אלגרו מולטו משך היצירה הוא כ-36 דקות. ההקדמה (אדג'יו מולטו) מורכבת ממודולציות: מהטוניקה (סולם רה מז'ור) לסולם סי במול מז'ור, לדומיננטה (סולם לה מז'ור) ובחזרה לטוניקה. נעימת הנושא של הפרק הראשון (בקטע: אלגרו קון בריו) מתפתחת מספר פעמים ומתבצע מודולציה רק לדומיננטה ולטוניקה בחזרה. בטהובן משתמש בשני מוטיבים מרכזיים החוזרים ונשנים עד הקודה המסיימת. הפרק הזה (לרגטו) בסולם לה מז'ור (דומיננטה) והוא אחד מהפרקים האיטיים ביותר בסימפוניות של בטהובן. ניתן לשמוע בפרק השני את השפעות המוזיקה העממית על היצירה, מה שמנבא במעט את הסימפוניה השישית של המלחין. הפרק השלישי (סקרצו: אלגרו), משלב קוורטט של אבובים ובסונים עם נעימות ריקודי-עם אוסטרים. הפרק הרביעי (אלגרו מולטו) ידוע במיוחד בשל המעברים המהירים של כלי הקשת. מדיה וקבצים בנושא הסימפוניה השנייה של בטהובן בוויקישיתוף מידע על היצירה "הסימפוניה השנייה של בטהובן" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "הסימפוניה השנייה של בטהובן" באתר AllMusic הסימפוניה השנייה של בטהובן מבוצעת על ידי תזמורת פילדלפיה.
סמל ונואטו

סמל ונואטו התקבל בשנת 1980 לאחר שוונואטו קיבלה עצמאות מבריטניה וצרפת. בסמל מופיע לוחם מלנזי עם חנית בידו ומאחוריו הר געש. מתחתיו יש מגילה עליה כתוב "אנו עומדים עם האל" (long god yumi stanap) בשפת ביסלמה (אחת מהשפות הרשמיות ברפובליקה) בכתיב לטיני. מאחוריו מצוירים שני עלי ציקסין שהם הסמל הלאומי של ונואטו. ברקע של הסמל יש חט של חזיר בר. עלי הציקסין מסמלים את העולם וחטו של חזיר הבר הצלחה (חזיר בר מסמל במסורת הוונואטית עושר). הרעיון לסמל היה של ראש הממשלה הראשון של ונואטו, וולטר ליני. את הגרסה המקורית של הסמל עיצב האמן האוסטרלי ריק פרייזר בשנת 1980. דגל ונואטו המנון ונואטו מדיה וקבצים בנושא סמל ונואטו בוויקישיתוף Godwin Ligo, Frazer's contribution to Vanuatu's independence, Vanuatu Daily Post (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ונתן אסוס

ג'ונתן אסוס (נולד ב-2 בספטמבר 1983 בסרסל) הוא כדורגלן עבר צרפתי-ישראלי יהודי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי. אסוס החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה השנייה בצרפת במדי נאנסי. לאחר שמיעט לשחק בקבוצתו, עבר אסוס לליגה המחוזית בצרפת כאשר חתם בנים. אסוס הרשים במשחקיו בליגה הנמוכה, דבר שהקנה לו חוזה בליגה אחת בכירה יותר, במדי אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה. במהלך תקופתו באנג'ה אסוס תפס כותרות רבות בעיתונים בגין משחקו הנוקשה והרחקותיו מן המגרש לעיתים לא רחוקות. לאחר מכן שיחק תקופות קצרות בקאן ובקרטיי. אסוס נבחן בניס ואפילו הרשים שם את המאמן דאז, פרדריק אנטונטי, אך עקב בעיות בחוזה עם קרטיי נמנע ממנו המעבר לליגה הראשונה. במקום זאת, אסוס הצטרף לסטאד ריימס בה הצליח לקנות את מקומו בהרכב הראשון, ושובח בעיתונות על התבגרותו המנטלית. אחרי התאקלמותו המוצלחת של הקשר הצרפתי רודי חדד בישראל, מכבי תל אביב החליטה לחפש עוד שחקנים יהודים ברחבי העולם שלא ייחשבו כזרים. הקבוצה פנתה לאסוס שהצטיין בעונתו האחרונה בצרפת, והחתימה אותו בקבוצה בינואר 2008. מיד אחרי שחתם, הגיע אסוס למשרדי הסוכנות היהודית בפריז למלא את כל התנאים הנצרכים על מנת להשיג אזרחות ישראלית במסגרת חוק השבות, ובסוף עונת 2007/2008 קיבל תעודת זהות ישראלית. אסוס זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו של 2008/2009, אך עבר מספר בעיות משמעת והושעה מהקבוצה. בעונת 2009/2010 חתם אחרי עשרה מחזורים בהפועל פתח תקווה. בינואר 2011 עזב אסוס את הפועל פתח תקווה וחתם עד לסיום העונה בהפועל רמת גן, אשר ירדה לליגה הלאומית בתום העונה. בעונת 2011/2012 חזר אסוס להפועל פתח תקווה, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. אסוס המשיך עם הקבוצה בליגה הלאומית, ובפברואר 2013 חתם בהפועל אשקלון באותה הליגה. לקראת עונת 2013/2014 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אך בדצמבר 2013 שוחרר מהמועדון. בקיץ 2016 לקח חלק בפתיחת קבוצת הכדורגל מועדון ספורטינג תל אביב, שכוללת שחקנים צרפתים יהודים. המועדון משחק בליגה ג', ואסוס מונה לקפטן הקבוצה. בקבוצה שיחק במשך שנתיים. מדיה וקבצים בנושא ג'ונתן אסוס בוויקישיתוף ג'ונתן אסוס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ג'ונתן אסוס, באתר FootballDatabase.eu עירד צפריר, ג'ונתן אסוס: "כשאבי נמני היה שחקן, הוא היה סוכן. כשהוא היה מאמן, הוא היה סוכן. עכשיו הוא פנוי, הוא סוכן", באתר הארץ, 25 ביולי 2016
קארלו פדרוטי

קארלו פדרוטי (באיטלקית: Carlo Pedrotti, ‏12 בנובמבר 1817 - 16 באוקטובר 1893) היה מלחין ומנצח איטלקי. פדרוטי נולד בוורונה. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, שבא לביטוי בהלחנת יצירות לתזמורת ובארגון קבוצת נגנים מקרב חבריו הסטודנטים לביצוען בניצוחו. אחרי הלימודים פנה לאופרה. אחרי שני ניסיונות שלא זכו לביצוע, העלה את האופרה השלישית שלו, "לינה", בוורונה, בשנת 1840. בעקבות הצלחתו התמנה למנצח באופרה האיטלקית באמסטרדם ונשאר שם ארבע עונות. ב- 1845 חזר לוורונה ונשאר שם עד 1868. אחרי תקופת עבודה בהוראה, התמנה למשרת מדריך אופרה ומנצח ב"תיאטרו פילהרמוניקו" וב"תיאטרו נואובו". היו אלה שנותיו הפוריות כמלחין והאופרות שכתב בתקופה זו ביססו את המוניטין שלו באיטליה. הצלחתה של "פיורינה" בשנת 1851 פרסמה אותו גם מחוץ לגבולות ארצו ו-"Tutti in maschera" משנת 1856 הוכרה תוך זמן קצר כטובה ביצירותיו וכיצירת מופת בתחום האופרה בופא. האופרה הגיעה בשנת 1865 לווינה ובשנת 1869 לפריז. בשנת 1868 התמנה פדרוטי למנהל בית הספר למוזיקה בטורינו ולמנהל ומנצח של ה"תיאטרו רג'ו" בעיר. הוא הכניס שיפורים מפליגים באיכות הביצוע של האופרות בתיאטרון ואף עשה שימוש בתזמורת ובמקהלה של התיאטרו רג'ו לסדרה של קונצרטים פופולריים, שכללה בין השאר יצירות של בטהובן ווגנר. לקהל האיטלקי היה זה מפגש ראשון עם קונצרטים מסוג זה ועם מלחינים שהיו זרים לו עד אז. היה זה ציון דרך בהתחדשות העניין במוזיקה האינסטרומנטלית באיטליה של שלהי המאה ה-19. בשנת 1876 הוצגה בטורינו האופרה לוהנגרין של וגנר. לקראת ביצועה יצא פדרוטי למינכן להיפגש עם וגנר. האופרה נחלה הצלחה בבולוניה ונכשלה כישלון חרוץ במילאנו בשנת 1873, אך ההפקה בטורינו עלתה יפה ועודדה את המשך הפקות וגנר באיטליה. הפקה של כרמן ביוזמת פדרוטי ירדה לאחר שתי הופעות כושלות, אך חזרה מנצחת בסוף אותה עונה. ב-14 שנותיו בטורינו העלה פדרוטי את רמת ה"תיאטרו רג'ו" להתחרות בזו של לה סקאלה והציב את טורינו בשורת המרכזים המוזיקליים החשובים באיטליה. במקבילך להצלחתו כמנהל ומנצח, דעכה הקריירה שלו כמלחין. האופרה Il favorito הייתה היחידה שלו שהוצגה, ב-1870, בטורינו וב-1872 עלתה האופרה האחרונה שלו, Olema la schiava במודנה. פדרוטי עבר בשנת 1882 לפזארו, לכהן שם כמנהל הראשון של בית הספר למוזיקה, שהוקם בעיר על פי צוואתו של רוסיני. אחרי עשר שנות ניהול וארגון חגיגות המאה להולדת רוסיני, נאלץ להתפטר מחמת בעיות בריאות. הוא חזר לוורונה ושם, אחרי שהתייסר חודשים אחדים בדיכאון חמור, התאבד בטביעה בנהר אדיג'ה. פדרוטי נחשב בזמנו למלחין עתיר כישרון ומזתמר מבריק, שהצטיין בעיקר באופרה בופא, בזכות הלקטנות התרבותית שלו, חיוניותו הרתמית וקלות המגע שהצטיין בהם. האופרה שלו Tutti in maschera, שזכתה להתחדשות במאה ה-20, משופעת בעליצות ובכתיבה מלודית, אך גם בה ויותר מכך באופרות הרציניות שלו, פדרוטי מייצג סגנון גווע ונעלם. בשנות ה-80' של המאה ה-19 השווה את האופרות שלו לאלה של ורדי והגדיר את יצירותיו הוא כ"עניין לזקנים", מסקנה שבעטיה התנגד לביצוען. רישומו כמנצח תזמורת היה רב יותר. הוא היה, קרוב לוודאי, הראשון למסורת הניצוח האיטלקי במובן המודרני של המילה, כוותיק ביותר בקבוצה של מלחינים-מנצחים משלהי המאה ה-19, ביניהם פרנקו פאצ'ו וג'ובאני בוטזיני. פדרוטי הכין את התזמורת ואת הקהל להצלחתו הראשונה של ארטורו טוסקניני בטורינו. מדיה וקבצים בנושא קארלו פדרוטי בוויקישיתוף קארלו פדרוטי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
ואט

ואט (באותיות לטיניות: Watt; מסומן בקיצור ב־W) היא יחידת מידה המציינת הספק במערכת היחידות הבינלאומית. 1 ואט שווה ל־1 ג'ול לשנייה או בחשמל ל־1 וולט אמפר. שווי־ערך: W a t t = J s = N ⋅ m s = k g ⋅ m 2 s 3 = V ⋅ A {\displaystyle \mathrm {Watt} ={\frac {J}{s}}={\frac {N\cdot m}{s}}={\frac {kg\cdot m^{2}}{s^{3}}}=V\cdot A} היחידה קרויה על שם ג'יימס ואט, ממפתחי מנוע הקיטור. פיקו־ווט הוא 0.000000000001 ואט. מילי־ואט הוא 0.001 ואט. קילו־ואט הוא 1,000 ואט. מגה־ואט הוא 1,000,000 ואט. פט־ואט הוא 1,000,000,000,000,000 ואט. דציבל ואט כוח סוס ואט־שעה הספק הספק חשמלי יחידות מידה על שם אישים ואט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנרגיה ובנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. קילו־ואט, באתר מילון קיימברידג'
לפיתים

הלַפּיתים (ביוונית: όι Λαπίθες, בלטינית: Lapithes) היו על פי המיתולוגיה היוונית בני עם אגדי שישב בתסאליה, בעמק הנהר פֵּנֵיוֹס ובמורדות ההר פֵּלִיוֹן. הלפיתים, כמו המירמידונים ושבטים תסאליים אחרים, קדמו לבואם של ההלנים לארץ יוון. הקדמונים סברו כי הם שארי-בשר לקֶנְטָאוּרִים: על פי אחת הגרסאות היו לַפּיתֵס וקֶנְטָאוּרוֹס בניהם התאומים של אפולון והנימפה סְטִילְבֵּה, בת אל הנהר פֵּנֵיוֹס. לפיתס היה לוחם עז-נפש ואילו קנטאורוס בעל-מום שנזדווג לימים עם סוסה; מבטנה יצאו הקנטאורים, אותם יצורי כלאיים שחציים אדם חציים סוס. לפיתס היה האב הקדמון של הלפיתים ומי שהעניק להם את שמו, ועם צאצאיו נמנו לוחמים ומלכים כמו אִיקְסִיוֹן, פֶּרִיתוֹאוֹס, קַיינֶאוּס וקוֹרוֹנוּס וחוזי העתידות אִידְמוֹן ומוֹפְּסוֹס. באיליאדה מסופר כי הלפיתים שלחו ארבעים אוניות ולוחמים בפיקוד פּוֹלִיפּוֹאֶטֵס (בן פריתואוס) ולאונטאוס (בן קורונוס, בן קנאוס). אמו של פריתואוס, מלכם של הלפיתים בדור שקדם למלחמת טרויה, הייתה דִיָה, בת איונאוס או דֵיוֹנֵאוֹס; כמו גיבורים רבים אחרים היו לפריתואוס שני אבות, האחד בן-תמותה והשני בן-אלמוות, הלא הם איקסיון והאל זאוס. כדי לארוב לדיה, עטה זאוס צורת סוס רביעה, משום שכמו בני דודיהם שמחצית גופם כשל סוס, היו הלפיתים פרשים בשדות המרעה של תסאליה הנודעת בסוסיה. ללפיתים אף מיוחסת המצאת הרסן. הסיפור הידוע ביותר הקשור בלפיתים הוא הקרב שניהלו עם הקנטאורים בחתונת פריתואוס עם הִיפּוֹדַמֵיָה, ה"קנטאורומכיה". הקנטאורים הוזמנו למשתה הכלולות, אך מאחר שלא היו מורגלים בשתיית יין, השתכרו ועד מהרה נחשף אופיים הפראי לעין כל. כשהוצגה הכלה בפני האורחים ועמדה לברכם, זינק הקנטאור אֶוּרִיטִיוֹן וניסה לאונסה. מיד קמו שאר הקנטאורים על רגליהם ונטפלו לנשים ולנערים. בקרב שנתלקח נחלץ תסאוס לעזרת הלפיתים. הם קצצו את אוזני אוריטיון ואפו והשליכוהו החוצה. הלפית קנאוס נהרג בקרב, והקנטאורים המוכים גורשו מתסאליה אל צפון מערב. קנאוס היה לפנים נערה בשם קייניס שפוסיידון חשק בה, אך לבקשתה הפכה לגבר ועשאה לוחם חסין מפגיעת כלי נשק. נשים לוחמות כמותה, שלא נבדלו מגברים, היו ידועות גם בין הפרשים הסקיתים. לשווא ניסו הקנטאורים להורגו בקרב. הם הצליחו לגבור עליו רק לאחר שהשליכו עליו סלעים וגזעי עצים והוא נקבר תחת משאם. קנאוס נעלם אל מעמקי האדמה ללא כל פגע. מדיה וקבצים בנושא לפיתים בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא קנטאורומכיה בוויקישיתוף הומרוס, איליאדה, שיר שנים-עשר, 128;‏ Diodorus, 4.69, 5.61 .
אנדרייס פרוחורנקובס

אנדרייס פרוחורנקובס (בלטבית: Andrejs Prohorenkovs; ‏ נולד ב-5 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ. פרוחורנקובס, יליד אוגרה, החל את הקריירה שלו במדי יורניקס הלטבית, ומאז שיחק בהוטניק קרקוב, אודרה אופלה, גורניק זברז'ה, מכבי קריית גת, מכבי תל אביב, דינמו מוסקבה, יורמלה, ראסינג פרול, יוניקוס, ובשנת 2008 חזר לליגת העל הלטבית ושיחק חמש שנים במטאלורג לייפאיס. בשנת 2015 פרש ממשחק פעיל. פרוחורנקובס שיחק 32 פעמים במדי נבחרת לטביה בהם כבש ארבעה שערים. משחק הבכורה שלו בנבחרת היה בשנת 2002, והוא היה גם חלק מסגל הנבחרת ביורו 2004. בשנת 2007 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת. מכבי תל אביב אליפות: 2002/2003 גביע המדינה: 2004/2005 מטאלורג לייפאיס ליגת העל הלטבית: 2009 אנדרייס פרוחורנקובס, באתר Transfermarkt אנדרייס פרוחורנקובס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אנדרייס פרוחורנקובס, באתר Soccerway אנדרייס פרוחורנקובס, באתר National Football Teams אנדרייס פרוחורנקובס, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן, באתר הרשמי של מכבי תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כנות – נאמנות לאמת כנות (מוסד חינוכי) – מוסד חינוכי באזור הדרום ליד גדרה צומת כנות – צומת שהוסב למחלף גדרה על כביש 40 וכביש 41 (כיום כביש 7) כנות – צורת הרבים של כנה – הענף שעליו מרכיבים בפעולת הרכבה שי כנות – במאי ותסריטאי ישראלי אמינות – הקפדה על דיווח אמת
מייקל אמנלו

מייקל קווין אמנלו (אנגלית: Michael Kevin Emenalo; נולד ב-4 ביולי 1965 באבה, ניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. אמנלו שיחק כדורגל מכללות בארצות הברית באוניברסיטת בוסטון בין השנים 1986-1989. מאז, שיחק במולנביק בבלגיה, איינטרכט טריר מגרמניה ונוטס קאונטי האנגלית לפני שחזר לשחק בארצות הברית. אמנלו היה חלק משחקנים שנבחרו בדראפט לליגה המקצוענית הבכירה בארצות הברית, ובילה שם שנתיים (1996-1997) במדי סאן חוזה קלאש. אחרי כך, המשיך בקריירה שלו במדי ליידה בספרד ומכבי תל אביב בישראל. אמנלו שיחק במדי נבחרת ניגריה במונדיאל 1994, וסך הכול צבר בשורותיה 14 הופעות בינלאומיות. לאחר שפרש ממשחק עסק אמנלו באימון בארצות הברית. באוקטובר 2007 מונה על ידי אברהם גרנט, מאמנו לשעבר במכבי תל אביב, לתפקיד הסקאוט הראשי של מועדון הפאר האנגלי צ'לסי. ב-18 בנובמבר 2010 קודם לתפקיד עוזר המאמן במקומו של ריי וילקינס, ולאחר מכן החל לשמש כמנהל הטכני במועדון, עד לפרישתו בנובמבר 2017. מייקל אמנלו, באתר Transfermarkt מייקל אמנלו, באתר National Football Teams מייקל אמנלו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ‏אחרי עשור: מייקל אמנלו החליט לעזוב את צ'לסי, באתר ספורט1, 6 בנובמבר 2017