laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הכנסת קהל ישן בסרייבו

בית הכנסת קהל ישן (בבוסנית: Stara Sinagoga וכן Il Kal Vježu, בלאדינו: Il Kal Viejo) הוא בית הכנסת הספרדי הראשון שהוקם עבור יהודי סרייבו, ופועל מ-1581. ערכים מורחבים – יהדות סרייבו קהילה יהודית ספרדית התקיימה בסרייבו החל מאמצע המאה ה-16. ב-1566 התיר קאניילי סייאווש פאשה(אנ') הוואלי של איילט בוסניה ליהודי סרייבו, להקים בעיר שכונה יהודית ולהתגורר בה במגורי קבע. ב-1581 נחנך "בית הכנסת קהל ישן" אשר מוקם בתוך שכונת החצר היהודית בעיר שנקראה "אֶל קוֹרְטִיז'וֹ" (El Cortijo, מלאדינו: החצר). המבנה נבנה מלבנים והוא בן 3 קומות. ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה סרייבו על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה. בית הכנסת הועלה באש וניזוק קשות. ב-1788 נחרב שוב בדליקה שפרצה במקום. ב-1794 אישר הוואלי העות'מאני לבני הקהילה לשקם את בית הכנסת. העבודות התמשכו לאורך שנים ארוכות ולפי כתובת המצויה על תקרת המבנה, עולה כי הן הסתיימו ב-1827. במהלך מלחמת העולם השנייה הושחת בית הכנסת, נבזז והופקע. הוא שימש בית מעצר ובהמשך מחסן ומאוחר יותר ננטש. לאחר המלחמה שופץ הבניין וב-15 באוקטובר 1966 נחנך בו "המוזיאון היהודי של בוסניה והרצגובינה". המוזיאון התמקד בהצגת תולדות יהדות סרייבו והיו בו 3 מפלסים. במוזיאון הוצגו דגם בית הכנסת העתיק וכן תשמישי קדושה ופרטי לבוש מהמאה ה-18 שהובאו מקהילות בוסניה ורקע כללי על הקהילות, מנהיגיהן וכן אישי מדע ורוח בולטים. מפלס אחד הוקדש לשואת יהודי בוסניה. במהלך מלחמת בוסניה נסגר המוזיאון היהודי. ב-2004 נחנך מחדש תחת המוזיאון ההיסטורי של סרייבו וקיים בו גם חדר תפילה. בבית הכנסת מתקיימת תפילה אחת בשנה, ערבית של יום א' של ראש השנה. בית הכנסת קהל גדול בסרייבו מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת קהל ישן בסרייבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת קהל ישן בסרייבו בית הכנסת קהל ישן בסרייבו, בערוץ visitbosniaorg באתר יוטיוב (בבוסנית) אברהם מילגרם, Pre-Modern Synagogue Architecture and Interior Design, באתר myjewishlearning.com (באנגלית) הקהילה היהודית בבוסניה, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית). כרוניקה של יהודי סרייבו, באתר elmundosefarad (בבוסנית). זוסיה עפרון, אמנות יהודית ביוגוסלאוויה, בתוך פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988 עמודים 323–324, 341-340. הקהילה היהודית בסרייבו, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
הקו הישיר עם ולדימיר פוטין

הקו ישיר עם ולדימיר פוטין (רוסית: Прямая линия с Владимиром Путиным) הוא שמה של תוכנית טלוויזיה שנתית מיוחדת, המהווה מופע של שאלות ותשובות המשודר בשידור חי ברשתות רוסיה-1, רוסיה 24, RT ובערוץ הראשון ברוסיה ובתחנות הרדיו מאיאק, וסטי FM ו"רדיו רוסיה". התוכנית מנוהלת על ידי מזכיר העיתונות של קרמלין. בתקופות שונות עשו זאת אלכסיי גרומוב ודמיטרי פסקוב. אחת המנחות המזוהות ביותר עם התוכנית היא מגישת החדשות מריה סיטל. התוכנית עולה פעם בשנה. במהלך כהונתו בראשות הממשלה נקראה התוכנית בשם שיחה עם ולדימיר פוטין. המשך (Разговор с Владимиром Путиным. Продолжение). בתקופת התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, בשנת 2020, התכנית בוטלה, אך חודשה בקיץ 2021. נערכה גם תוכנית טלוויזיה מקבילה של מדבדב בשם שיחה עם דמיטרי מדבדב. במהלך התוכנית נשאל פוטין שאלות על ידי אזרחים רוסים באמצעות הטלפון והאינטרנט מהערים הגדולות ביותר ברוסיה. רוב השאלות נוגעות לנושאים אקטואליים, לאירועים ולבעיות רלוונטיות לחברה הרוסית. הנשיא פוטין נהג להשיב לשאלות הקהל שהוגשו באמצעות הודעות טקסט, דואר אלקטרוני, טלפון, פניה בווידאו, כל זאת במהלך מושב השאלות והתשובות השנתי שלו שנערך במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא הקו הישיר עם ולדימיר פוטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקו הישיר עם ולדימיר פוטין (ברוסית) הקו הישיר עם ולדימיר פוטין, ברשת החברתית VK האתר הרשמי של המופע הראשון משנת 2001 דף הבית הרשמי תוכנית ההתקשרות השנתית של נשיא רוסין ולדימיר פוטין רותם שטרקמן, "איך פוטין שרד 20 שנה? גאונות ונאמנות; אבל הכל ברוסיה קורס ומושחת, ויש ייאוש גדול", באתר TheMarker‏, 12 בספטמבר 2019 פוטין השיב לשאלות מהצופים בבית, וקיבל מבול של תלונות: "מתי אתה עוזב?", באתר וואלה, 20 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיחה עם דמיטרי מדבדב

שיחה עם דמיטרי מדבדב (ברוסית Разговор с Дмитрием Медведевым) הוא שמה של תוכנית טלוויזיה שנתית ששודרה בפורמט של שאלות ותשובות בשידור חי - על ידי ערוצי הטלוויזיה רוסיה-1, רוסיה 24, RT והערוץ הראשון רוסיה, כמו גם על ידי תחנות הרדיו מאיאק, וסטי FM ורדיו רוסיה. שירות מזכיר העיתונות של מדבדב (שכיהן כראש ממשלת הפדרציה הרוסית וסגן יו"ר המועצה לביטחון לאומי) תומך ומנחה את השידורים, בתקופת השידור שימשה נטליה טימאקובה כדוברתו של מדבדב שגם ביימה את התוכנית. התוכנית נערכה פעם בשנה בשנים 2008–2015. בתקופת כהונתו של מדבדב כנשיא רוסיה (2008-2012) נקראה התוכנית בשם "תוצאות השנה עם נשיא רוסיה" ( Итоги года с Президентом России). ולדימיר פוטין מופיע בשידור מקביל בשם הקו הישיר. מדבדב עם קיריל קליימיונוב, טטיאנה מיטקובה ודמיטרי קיסליוב. 24 בדצמבר 2008 מדבדב עם ולדימיר קוליסטיקוב, אולג דוברודייב (בגבו למצלמה) וקונסטנטין ארנסט, 24 בדצמבר 2009 ‏24 בדצמבר 2010 עם אלכסיי פיבובארוב, סרגיי בריליוב ומריאנה מקסימובסקאיה. 7 בדצמבר 2012 מיכאיל זיגאר, מריאנה מקסימובסקאיה, איראדה זיינאלובה, ואדים טקמניוב וסרגי בריליוב. 6 בדצמבר 2013 עם מיכאיל פישמן, קיריל פוזדניאקוב, סרגיי בריליוב ויליזבטה אוסטינסקאיה. 9 בדצמבר 2015 מדיה וקבצים בנושא שיחה עם דמיטרי מדבדב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיחה עם דמיטרי מדבדב תוצאות השנה עם נשיא רוסיה, באתר נשיא רוסיה ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוטליך

בוטליך (ברוסית: Ботлих, באווארית: Болъихъ) הוא יישוב כפרי המשמש כמרכזו הניהולי של מחוז המשנה בוטליך ברפובליקת דאגסטן, שבדרום רוסיה. אוכלוסייתה מונה על פי מפקד 2010 12,159 תושבים, כאשר רובה מורכבת מאווארים קווקזים. בשנת 1859 הגנרל-פילדמרשל אלכסנדר איוואנוביץ' בריאטינסקי הניח את אבן הפינה למצודת פראובראז'נסקי. המצודה הגנה על הדרך היחידה שעברה צמוד לנהר אנדייסקו קויסו. בשל תנאי האקלים הקשים והתפשטות מגפת המלריה המצודה הועתקה ונבנתה צמוד לגשר ברזל. כיום נותרו מהמצודה שני מגדלים מתוך שלושה וחומת המצודה. באוגוסט 1999 בדלנים צ'צ'ניים פשטו על העיירה והשתלטו עליה באירוע שנודע בתור האירוע שהביא לפתיחת מלחמת צ'צ'ניה השנייה. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר כאן מספר פעמים, לראשונה בספטמבר 1999 בעיצומו של המבצע לדיכוי הצ'צ'נים ובו ניסה להעלות את מורל החיילים ולאחר מכן ביקר ב-2008 וב-2019. מרבית כלכלת המקום נסמכת על חקלאות וגידול פירות. בעיר ממוקם בסיס צבאי שהוקם בשנת 2007 ושימש את יחידת 33 חיל המצב המקומי של הצבא הרוסי. ב-2011 המטה הכללי הרוסי הורה על העברת היחידה לעיר מייקופ. בבסיס התמקמו במקומה יחידות של המודיעין הצבאי: יחידה 1327 ויחידת ספצנאז מספר 25908 של משרד ההגנה הרוסי. מדיה וקבצים בנושא בוטליך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוטליך (ברוסית) Есть все, кроме личного состава, nvo.ng.ru ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי ליבריה–ספרד

יחסי ליבריה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ליבריה לבין ממלכת ספרד. רפובליקת ליבריה וממלכת ספרד מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים ומלאים. ספרד החזיקה בעבר שגרירות במונרוביה בירת ליבריה, אך זו נסגרה לאחר שפרצה במדינה מלחמת אזרחים בשנת 1990. היחסים של ספרד עם ליבריה הם רופפים מאוד ושתי המדינות לא משתפות פעולה כלל באופן מסורתי. היא גם לא הופיעה בתוכנית המתאר של ספרד לשיתוף פעולה באזור מערב אפריקה לשנים 2013 עד 2016. עם זאת בשנים האחרונות חלה עלייה בשיתוף הפעולה בין שתי המדינות, בין היתר בארגונים מולטילטרליים שונים דוגמת האומות המאוחדות. ליבריה אינה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות. ליבריה מיוצגת בספרד בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה במדריד (עיר הבירה של המדינה), ובלאס פאלמאס דה גראן קנריה. ליבריה האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת הסמוכה, על ספרד. ספרד אינה מיוצגת בליבריה בדרג השגרירות. ספרד מיוצגת בליבריה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה במונרוביה, בירת המדינה. ספרד האמינה את שגרירותה שבאביג'אן, חוף השנהב, על ליבריה. Ficha de Liberia, אתר משרד החוץ של ספרד CONSULATE GENERAL OF LIBERIA IN MADRID, SPAIN CONSULATE OF LIBERIA IN LAS PALMAS DE GRAN CANARIA, SPAIN CONSULATE OF SPAIN IN MONROVIA, LIBERIA
בית הכנסת האשכנזי בסרייבו

בית הכנסת האשכנזי בסרייבו (בבוסנית: Aškenaska sinagoga) הוא בית כנסת אשכנזי שהוקם עבור יהודי סרייבו ב-1902, והיחיד שנותר פעיל בסרייבו בראשית המאה ה-21. ערכים מורחבים – יהדות סרייבו קהילה יהודית ספרדית מתקיימת בסרייבו החל מאמצע המאה ה-16. לאחר קונגרס ברלין שחתם את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) קיבלה האימפריה האוסטרו-הונגרית חסות על חבלי הארץ בוסניה והרצגובינה. האוסטרו-הונגרים סיפחו בפועל את החבל, וב-18 באוגוסט 1878 נכנס הצבא האוסטרו-הונגרי לסרייבו. העיר עברה תנופת בינוי, הרחבה משמעותית של מוסדות השכלה וגאות כלכלית. בנוסף, נפתחה בפני תושבי העיר האפשרות להשתלב ביתר קלות במוסדות להשכלה גבוהה ברחבי אירופה. עם החלת השלטון האוסטרו-הונגרי, היגרו לסרייבו משפחות של יהודים אשכנזים, ובהן נמנו בעלי מקצועות חופשיים, בעלי השכלה אקדמית ונושאי משרות פקידותיות בממשל המקומי. היהודים הגיעו ברובם מהשטחים המזרח-אירופיים של האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-24 בספטמבר 1879 נתן הממשל המקומי אישור רשמי להקמת קהילה אשכנזית נפרדת. ב-1893 נרכשה חלקת קרקע סמוך לגדות הנהר מיליאצקה, לצורך הקמת בית הכנסת. תכנון המבנה הוטל על האדריכל קארל פאז'יק וב-1895 הושלמה התוכנית האדריכלית. ב-30 בספטמבר 1902 נחנך בית הכנסת האשכנזי המרכזי ולצידו הוקם תלמוד תורה. הבניין נבנה בסגנון אדריכלי נאו-מורי. הוא בנוי בצורה מלבנית ובתוכו משולבות קשתות. בכל אחת מארבע פינות המבנה ניצב מגדל ועליו כיפה. הקירות והתקרה מעוטרים. בכניסה לבית הכנסת ניצבת מנורת שבעת הקנים לציון 400 שנות התיישבות יהודית בבוסניה. מעל הכניסה מצוי חלון רוזטה ובו ויטראז' אשר במרכזו מגן דוד. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע המבנה וניזוק קשות. לאחר המלחמה וחידוש הפעילות הקהילתית, שוקם המבנה והפך מרכז הפעילות של יהודי סרייבו משתי העדות. בית הכנסת חולק לשתי קומות. בחלקו התחתון הוקם אולם כנסים ואירועים ובחלקו העליון התקיימו התפילות. במהלך מלחמת בוסניה נפגע שוב בית הכנסת ולאחריה בוצעו בו עבודות שיקום וחידוש נרחבות אשר הושלמו ב-2007. בית הכנסת הוא היחיד שפעיל באופן מלא בעיר סרייבו ומשרת את הקהילה המאוחדת שמורכבת מאשכנזים ומספרדים. במקום קיימת ספרייה מרכזית לקהילה. המקום הוכרז כאתר מורשת לאומית של בוסניה והרצגובינה. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת האשכנזי בסרייבו בוויקישיתוף Sarajevo, Bosnia: Part 2 - The Ashkenazi Synagogue and Library, בערוץ JewishHeritageMasa באתר יוטיוב הקהילה היהודית בבוסניה, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). Freidenreich, Harriet Pass, "Sarajevo: City of Four Faiths", Jews of Yugoslavia: A Quest for Community, Jewish Publication Society of America,Philadelphia, U.S.A, 1979, Pages 11-26. הקהילה היהודית בסרייבו, באתר האנציקלופדיה היהודית. אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית).
אולג סמולנקוב

אולג בוריסוביץ' סמולנקוב (ברוסית: Олег Борисович Смоленков; נולד ב-6 בינואר 1969) הוא דיפלומט, איש אדמיניסטרציה ומרגל בשירות ה-CIA, עובד לשעבר בסגל הקרמלין, שחשוד בריגול למען ארצות הברית, כשנטען כי סוכנות הביון האמריקאית חילצה אותו מרוסיה לאחר שחששה כי דונלד טראמפ יחשוף בפני ממשלת רוסיה את זהותו. אולג סמולנקוב נולד במחוז איוואנובו בשנת 1969. בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עבד כדיפלומט במחלקת המימון והמטבע של משרד החוץ של רוסיה. דיווחים שונים משערים כי עבד במחלקה האירופית של משרד החוץ, יחד עם אלכסנדר אודאלצוב שניהל את המחלקה בשנים 2001—2005 (כיום מכהן כשגריר רוסיה בליטא). באמצע שנות ה-2000, סמולנקוב כיהן כמזכיר שני בשגרירות רוסיה בוושינגטון. באותה עת, יורי אושאקוב כיהן כשגריר רוסיה בארצות הברית, כאשר בהמשך הוא מונה לעוזרו של נשיא רוסיה בעניינים בינלאומיים, כאשר אושאקוב חזר למוסקבה הוא לקח איתו את סמולנקוב לעבוד בלשכת הנשיא בשנת 2008. לדברי דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב, סמולנקוב אכן עבד בלשכת הנשיא, אך לפני כמה שנים פוטר בהנחיה פנימית ולתפקידו לא היה נגיעה לאישים בכירים בממשל ולנשיא. ברם האמריקאים טוענים כי לסמולנקוב הייתה יכולת לצלם מסמכים מתוך שולחנו של פוטין. בדצמבר 2008 דמיטרי מדבדב חתם על צו לפיו סמולנקוב קיבל תואר יועץ ממלכתי מדרגה שלישית כאשר שימש כיועץ ראשי בלשכת הנשיא. בשנת 2017 סמולנקוב עבד במינהל למדיניות חוץ בסגל הקרמלין ושימש כיועצו של יורי אושאקוב. ביוני אותה שנה עזב את רוסיה עם רעייתו ושלושת ילדיהם לחופשה במונטנגרו ומאז נעלמו עקבותיהם. נטען כי קהילת המודיעין האמריקאית החליטה להוציא את סמולנקוב מרוסיה ולהבריחו לארצות הברית. לאחר שפורסמו פרטי הפרשה בספטמבר 2019, רשויות החוק ברוסיה הכריזו עליו כעל מבוקש ודרשו את הסגרתו באמצעות פנייה לאינטרפול. הוא נשוי לאנטונינה ולדימירובנה סמולנקובה (ילידת 1984), בוגרת המכון המחוזי המוסקבאי לניהול ומשפט. עבדה בקרמלין גם כן. לשניים שלושה ילדים. סרגיי סקריפאל מדיה וקבצים בנושא אולג סמולנקוב בוויקישיתוף בכירים שילמו את המחיר: כך חמקה החפרפרת הרוסית מפוטין, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2019 אורלי אזולאי, החילוץ ממוסקבה, באתר "ידיעות אחרונות", 10 בספטמבר 2019 העיניים של ה-CIA בקרמלין: זה המרגל שחולץ מרוסיה?, באתר ynet, 10 בספטמבר 2019 $925,000 / Jun 5, 2018. 78 Partridge Ln, Stafford, VA 22556 Virginia Residents Question Whether Their Neighbor Was A Russian Informant «Шпионская история» столкнулась с доверием и скепсисом מחשש שייחשף בידי טראמפ: "ארצות הברית חילצה מרגל בכיר ברוסיה", באתר וואלה, 9 בספטמבר 2019 Paper Reports 'Details' Of Alleged CIA Informer's Disappearance In Montenegro רוסיה מודה: המרגל עבד במשרד הנשיאות, באתר ישראל היום התקשורת הרוסית חשפה את זהות "המרגל האמריקני", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי Кто такой Олег Смоленков, которого называют американским шпионом? "שתיין וכלומניק": הרוסים מזלזלים במודיע הבכיר של ארה"ב בקרמלין, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2019 Что известно об Олеге Смоленкове и его супруге // מה ידוע על אולג סמולנקוב ורעייתו, קומרסנט Как выявляли шпионов среди высокопоставленных чиновников и сотрудников спецслужб Кремль подтвердил, что «ценный агент» США работал в администрации президента Проживший без вести Опубликована фотография "американского шпиона" Смоленкова К поискам шпиона подключился Интерпол Слухи о Смоленкове могли распустить в интересах ФБР, Vesti.ru
יחסי הולנד–פורטוגל

היחסים בין הולנד לבין הרפובליקה הפורטוגלית ידעו עליות ומורדות רבים. בחלק מהתקופות היחסים היו טובים, אך בחלק מהתקופות היו היחסים מאוד מתוחים. עד שלהי המאה ה-16, היחסים היו טובים מאוד, עד הולנד החלה לטעון שיש לה ריבונות על שטחים פורטוגליים ברחבי העולם, למורת רוחה של פורטוגל. שיא המתיחות בין שתי המדינות היה בתקופת מלחמת הולנד–פורטוגל ארוכת השנים. לאחר המלחמה שתי המדינות חתמו על הסכם שיפור יחסים להחזרת שיתוף הפעולה בין השתיים (אך עד היום לא נחתם הסכם שלום בין המדינות, ובפועל הולנד ופורטוגל נמצאות במצב מלחמה). בתקופת רודנותו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר היחסים נעשו שוב מתוחים, אך בעקבות מהפכת הציפורנים (בה הפכה פורטוגל לדמוקרטיה) היחסים השתפרו מאוד. כיום מתקיימים בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, ושתי המדינות מחזיקות שגרירויות אחת אצל השנייה. המגעים הראשונים שבין הולנד לפורטוגל מתוארכים לשנת 1147, אז סייעו הצלבנים הפלמיים וההולנדים בגירוש המורים, עם מוסלמי ששכן בחצי האי האיברי בתחילת המילניום השני לספירה, מליסבון. כאות תודה, נתן אפונסו הראשון, מלך פורטוגל הטבות להולנדים ופלמים בסחר עם פורטוגל ועם בני העם הפורטוגלי. במהלך המאה השש עשרה הפכה ממלכת פורטוגל לשותפת סחר חשובה ביותר עבור הרפובליקה ההולנדית לאחר נפילת העיר אנטוורפן בידי הכוחות הספרדיים במהלך מלחמת שמונים השנה (או המרד ההולנדי). ההנהגה הפורטוגלית נשארה נייטרלית בסכסוך, מכיוון שמצד אחד הייתה לה ברית חזקה עם הממלכה המאוחדת (שעזרה להולנדים) אך לא רצתה להסתכן במלחמה עם ספרד (שנלחמה נגד ההולנדים). במהלך תקופת "האיחוד האיברי" (אוניה פרסונלית של ספרד ופורטוגל תחת פליפה השני, מלך ספרד) התדרדרו היחסים שבין שתי המדינות. שיא המתח הגיע כאשר טענה הולנד ריבונות על שטחים פורטוגליים בדרום אמריקה, אסיה ואפריקה. המחלוקות הטריטוריאליות בין הרפובליקה ההולנדית לממלכת פורטוגל הסתיימו בשנת 1661 עם חתימת אמנת האג, שמטרתה לסיים את הסכסוכים בין המדינות ולהקים מחדש את השותפות הכלכלית ביניהן. שלוש שנים לאחר מכן, הרפובליקה ההולנדית וממלכת פורטוגל חתמו על הסכם כלכלי. ב-2 באוגוסט 1675 נחנך בית הכנסת הפורטוגלי באמסטרדם בתפילה חגיגית. היחסים בין פורטוגל שתחת שלטונו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר היו יחסים מתוחים והשתפרו מיד לאחר מהפכת הציפורנים בפורטוגל. שתי המדינות הן שותפות כלכליות, חברות בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי. פורטוגל מיוצגת בהולנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהאג. הולנד מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה. הולנד מיוצגת בפורטוגל גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: פארו, פונשל, ופונטה דלגדה. חזות מבנה השגרירות הפורטוגלית בהאג חזות מבנה השגרירות ההולנדית בליסבון מדיה וקבצים בנושא יחסי הולנד–פורטוגל בוויקישיתוף EMBASSY OF PORTUGAL IN THE NETHERLANDS, אתר שגרירות פורטוגל בהולנד De Nederlandse Ambassade in Lissabon, אתר שגרירות הולנד בפורטוגל (בהולנדית) EMBASSY OF PORTUGAL IN THE HAGUE, NETHERLANDS EMBASSY OF THE NETHERLANDS IN LISBON, PORTUGAL CONSULATE OF THE NETHERLANDS IN FARO, PORTUGAL CONSULATE OF THE NETHERLANDS IN FUNCHAL, PORTUGAL CONSULATE OF THE NETHERLANDS IN PONTA DELGADA, PORTUGAL
אנריקו מיארומה

אנריקו מיארומה (באיטלקית: Enrico Miaroma, נולד ב-3 בדצמבר 1962 בטרנטו) הוא מנצח מקהלה, מלחין, פסנתרן ומורה איטלקי הוא מרצה בכיר להוראת המוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה על שם פרנצ'סקו אנטוניו. בונפורטי בטרנטו. אנריקו מיארומה נולד בשנת 1962 בעיר טרנטו באיטליה. הוא למד בהצטיינות בקונסרבטוריונים למוזיקה של בולצנו, טרנטו ופיאצ'נצה. למד נגינת פסנתר אצל אנה רוטלה, מוזיקה מקהלתית וניצוח מקהלות אצל ארמנדו פרנצ'סקיני, כמו כן למד הוראת מוזיקה והלחנה. השתלם בהלחנה ומוזיקה לסרטים בפסטיבל צ'יטה די קסטלו, במסגרת קרן רומאניני בברשה, ובאקדמיה קיג'יאנה בסיינה אצל סלבטורה שארינו, אניו מוריקונה ופרנקו דונאטוני. מיארומה זכה בפרסים בתחרויות רבות, לאומיות ובינלאומיות, - לפסנתר (בברדולינו, רומא ופיזה), להלחנה (בטרנטו, סיינה, ארצו, סרזאנה, לקו ואאוסטה) ותחרויות לניצוח מקהלות באדריה, ויטוריו ונטו, ארצו (הפרס השני - ב-1999), טרנטו, ריווה דל גארדה, איווראה, וביאלה. במהלך הקריירה שלו ערך סיבובי הופעות באיטליה, אוסטריה, גרמניה, שווייץ, צ'כיה, ספרד, סלובניה, אנגליה, בוסניה, שוודיה, אוקראינה, קרואטיה, פורטוגל, ישראל, ואחרות. מיארומה היה בשנים 2009–2012 חבר במועצת הפדרציה הבינלאומית למוזיקה המקהלתית וכיום - חבר בוועד האמנותי של פדרציית המקהלות של טרנטינו. בעבר לימד בקונסרבטוריון בפסקארה ובאדריה וכעת מלמד בקונסרבטוריון "בונפורטי" בעיר הולדתו, טרנטו. מיארומה הלחין מוזיקה קלאסית כלית ולפסנתר ובעיקר מוזיקה מקהלתית. בין היתר, הוא עיבד שירים עממיים רבים בעיקר ממסורת השירה בחבל טרנטינו. כמו כן הלחין מוזיקה למקהלות מעורבות, מקהלות נשים, מקהלות גברים ולמקהלות נערים סופרנים. מיארומה ניצח תקופה ארוכה את המקהלה הפוליפונית "ווצ'י רוברטאנה" (קולות מרוברה) איתה זכה הישגים חשובים בתחרויות לאומיות ובינלאומית ואת מקהלת צ'יטה די אלה. כיום הוא מנצח את מקהלת הנערים הסופרנים גארדה טרנטינו (Voci Bianche Garda trentino) שזכתה תחת שרביטו במקום ראשון בתחרויות הלאומיות בקוארטיאנו, בוויטוריו ונטו ובארצו. בשנת 2012 זכה כמנצח מקהלת "צ'יטה די אלה" בתחרויות הבינלאומיות של ריווה די גארדה וורונה ובתחרות הלאומית של ביאלה מיארומה מכהן כמנהל האמנותי של התחרות הלאומית והבינלאומית למקהלות נערים סופרנים "Il Garda in Coro" במלצ'זינה, מנהל האיגוד של ההוצאות לאור למוזיקה מקהלתית האיטלקית, מנהל אמנותי של תחרות מקהלות הגברים "לואיג'י פיגרלי" בארקו, בטרנטינו. בשנת 2013 כיהן כחבר בחבר השופטים של התחרות הבינלאומית להלחנה ע"ש ג'אני ברגאמו. Le Morose ‏ - 15 יצירות למקהלת גברים Senza Parole Lo Zoo della Fantasia - למקהלה, פסנתר, חלילית וכלי הקשה - על טקסטים מאת ג'וזפה קאליארי Florilegio di Primavera ‏ 8 יצירות למקהלת ילדים ופסנתר Trenatrè trentini Senza parole - לחנים למקהלת נערים סופרנים על טקסטים מאת ג'אקומו לאופרדי (Era la luna), רבינדרנת טאגור (Light, my light), גבריאלה ד'אנונציו (Acqua) ת"ס אליוט - (Only through time time is conquered ) אנג'לוס דומיני - Angelus Domini - מקהלת ילדים ועוגב Cantate domino Ave maris stella Farewell לפי Gitanjali nr.93 מאת רבינדרנת טאגור בדיסק של St Jacobs Chamber Choir 2017 - עם מקהלת צ'יטה די אלה - פרס אנצו קומר (מהדורה 15) - למקהלות ולשירי עם אתר האינטרנט הרשמי של אנריקו מיארומה ביוגרפיה באתר הפסטיבל "מלכת הים האדריאטי" 2020 Otto fanti ,due torri אתר התחרות הבינלאומית למקהלות בהונג קונג 2019 על הענקת פרס אנצו קומר(הקישור אינו פעיל)
עונת 2013/2014 בליגת כדורגל נשים ראשונה

עונת 2013/2014 בליגת כדורגל נשים ראשונה הייתה העונה ה-16 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה נפתחה ב-31 באוקטובר 2013 והסתיימה ב-12 במאי 2014. הקבוצה שסיימה ראשונה בליגת הנשים השנייה בעונת 2012/2013 והצטרפה לליגת נשים ראשונה לקראת עונה זו הייתה מ.ס. קריית גת. הליגה הסדירה כללה 8 קבוצות, ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 7 מחזורים כל אחד - 14 מחזורים בסך הכל. לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון ופלייאוף תחתון (בכל פלייאוף 4 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 3 משחקים כל אחד) שכוללים תוספת של 6 מחזורים לעונה הסדירה ובסה"כ 20 מחזורים. המשחק האחרון של העונה בין אס"א תל אביב למכבי חולון הופסק בדקה ה-72 כיוון שחולון נותרה עם 6 שחקניות. תוצאה לא נקבעה למשחק זה. בעונה זו איפשרו לכל קבוצה לצרף 2 שחקניות זרות. אס"א תל אביב, אלופת העונה הקודמת, זכתה באליפות, והצליחה להגן על תוארה בפעם החמישית ברציפות. מכבי באר שבע סיימה אחרונה וירדה לליגה השנייה. בנות סכנין שסיימה במקום השביעי התמודדה במשחק פלייאוף יחיד מול בנות נתניה שסיימה שנייה בליגה השנייה על הזכות להישאר בליגה הראשונה. סכנין ניצחה 7–0 ונשארה בליגה הבכירה. גביע המדינה בכדורגל נשים 2013/2014 עונת 2014–2013 ליגת נשים ראשונה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
תדירות קוריוליס

בפיזיקה, תדירות קוריוליס f, שלעיתים נקראת גם פרמטר קוריוליס או מקדם קוריוליס, שווה לפעמיים מכפלת קצב הסיבוב של כדור הארץ Ω בסינוס קו הרוחב φ: f = 2 Ω sin ⁡ φ . {\displaystyle f=2\Omega \sin \varphi .\,} למונח יש שלל יישומים הן בבעיות ממכניקה קלאסית והן במטאורולוגיה ואוקיינוגרפיה; הדינמיקה של מערכות מזג אוויר וזרמי ים בקנה מידה "גדול" נשלטת באופן מובהק על ידי פרמטר קוריוליס המקומי. תנודות אינרציאליות (וגלי רוסבי הנגזרים מהן; לאלו חשיבות מפתח במודלים אוקיינוגרפיים ומטאורולוגיים) על פני השטח של כדור הארץ הן בעלות התדירות הזאת. תנודות אלו הן תוצאה של אפקט קוריוליס. נתייחס לגוף (למשל אלמנט נפח של האטמוספירה) הנמצא בקו הרוחב φ {\displaystyle \varphi } ונע במהירות v {\displaystyle v} במערכת הייחוס המסתובבת של כדור הארץ. במערכת הייחוס המקומית של הגוף, הכיוון האנכי הוא מקביל לרדיוס וקטור המצביע ממרכז כדור הארץ למיקומו הנוכחי של הגוף בעוד שהכיוון האופקי ניצב לכיוון האנכי הזה ועשוי להיות כל כיוון במישור המשיק לכדור הארץ בנקודה זו. כוח קוריוליס (היחסי ל- 2 Ω × v {\displaystyle 2\,{\boldsymbol {\Omega \times v}}} ) הוא מאונך למישור המכיל את וקטור המהירות הזוויתית של כדור הארץ Ω {\displaystyle {\boldsymbol {\Omega }}} (כאשר | Ω | = Ω {\displaystyle |{\boldsymbol {\Omega }}|=\Omega } ) ואת וקטור המהירות העצמית v {\displaystyle v} במערכת הייחוס המסתובבת של כדור הארץ. לפיכך, כוח קוריוליס הוא תמיד בזווית φ {\displaystyle \varphi } ביחס לכיוון האנכי המקומי. הרכיב האופקי של תאוצת קוריוליס הוא על כן תמיד 2 Ω v sin ⁡ φ = f v {\displaystyle 2\Omega v\sin \varphi =fv} (באופן כללי, לתאוצת קוריוליס יהיה גם רכיב אנכי, השואף להטות את הגוף מעלה או מטה). למונח יש יישומים תאורטיים מעניינים עבור הבעיה של זרימת אוויר מאוזנת (בהזנחת החיכוך והשפעת גרדיאנטי לחץ) - נניח לשם דוגמה גוף (שעשוי להיות גוש אוויר) שנע במהירות v {\displaystyle v} וברדיוס עקמומיות r {\displaystyle r} כך שכוח קוריוליס שווה לכוח הצנטריפטלי (בזכות Ω {\displaystyle {\boldsymbol {\Omega }}} ) הנדרש כדי לשמור על הגוש במסלול מעגלי זה. מתקיים: v 2 / r = 2 ( Ω sin ⁡ φ ) v {\displaystyle v^{2}/r=2(\Omega \sin \varphi )v} אם נציב v = r ω {\displaystyle v=r\omega } כאשר ω {\displaystyle \omega } היא קצב הסיבוב של הגוף במסלולו המעגלי, נקבל: f = ω = 2 Ω sin ⁡ φ . {\displaystyle f=\omega =2\Omega \sin \varphi .} כלומר הגוף ינוע בתדירות זוויתית קבועה ללא קשר למהירותו הקווית, שערכה עומד על תדירות קוריוליס. במכניקה, מחצית תדירות קוריוליס היא גם תדירות הסיבוב של מישור התנודה של מטוטלת פוקו. פרמטר קוריוליס מכתיב גם את התנהגותן של מערכות מזג אוויר; ערכו של פרמטר זה קובע למעשה את קנה המידה שבו כוח קוריוליס משפיע על מערכת מזג האוויר במידה ניכרת - קנה מידה זה הוא מהירות הרוח האופיינית במערכת מחולקת בתדירות קוריוליס. מטוטלת פוקו
מכתבים מפליקס (סדרת טלוויזיה)

מכתבים מפליקס (בגרמנית: Briefe von Felix) היא סדרת הנפשה גרמנית לילדים, המבוססת על ספר בעל אותו שם שנכתב על ידי אנט לנגן. הסדרה בוימה על ידי חנן קמינסקי ואלן סימפסון, ונכתבה על ידי ג'ון פטרסון. הסדרה, בשונה מהספר, עוסקת בפליקס ובהרפתקאות שהוא עובר ברחבי העולם. לסדרה הופקו שתי עונות שבכל אחת מהן יש 26 פרקים באורך 12 דקות. הסדרה שודרה לראשונה בגרמניה בערוץ KiKa החל מ-2 באפריל 2002 עד 30 במרץ 2007. בישראל רק העונה הראשונה דובבה לעברית והיא שודרה בערוץ הופ! החל מ-6 בספטמבר 2002 עד שנת 2003. בהשראת הסדרה הופקו שני סרטים עלילתיים באורך מלא: "מסביב לעולם עם פליקס" בשנת 2005 ו"פליקס 2: ארנב הצעצוע ומכונת הזמן" בשנת 2006. הסדרה עוקבת אחר פליקס, ארנב הצעצוע הצהוב של סופי, ילדה קטנה בעלת שיער חום. יום אחד, לאחר שפליקס יצא עם משפחתה של סופי ליריד, פליקס הלך לאיבוד. בשביל לחזור חזרה לסופי, פליקס עובר הרפתקאות ברחבי העולם, אותם פליקס מתעד במכתבים שהוא שולח לסופי. הדיבוב העברי בוים על ידי עמי מנדלמן, והופק על ידי איילת צ'ינסקי. איל כהן - פליקס ספיר דרמון - סופי עמי מנדלמן אורלי קטן טליה ברקאי לירון לב גיורא קנת עפרון אטקין את שיר הפתיחה של הסדרה ביצעה לילך עין הבר. מכתבים מפליקס "מכתבים מפליקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מכתבים מפליקס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מכתבים מפליקס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נועם שגב, למה דודידו לא מדבר?, באתר ynet, 13 באוגוסט 2002