laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טכנוקרטיה

טכנוקרטיה (על בסיס היוונית: τέχνη (טכנה) – כישרון, יכולת κράτος (קרטוס) – כוח, שלטון) או שִׁלְטוֹן מֻמְחִים היא סגנון שלטוני המבוסס על מומחים המתמנים או נבחרים על סמך יכולותיהם המקצועיות ולא על ידי נבחרי-ציבור על בסיס פוליטי-מפלגתי. מנהיגותם של הטכנוקרטים (מחליטי ההחלטות) מבוססת על הצטיינותם המקצועית, הניסיון והידע שלהם (בדומה למריטוקרטיה) ולא על יכולות נאום, ניסוח חזון אידאולוגי כולל או עשייה פוליטית, הנתפסות, על ידי תומכי הטכנוקרטיה, כפופוליזם או תככנות. תומכי השיטה רואים בה טריז כנגד שחיתות שלטונית בעוד מתנגדיה סבורים שלא ניתן לקיים מדיניות עקבית ללא אידאולוגיה. המונח "טכנוקרט" מתייחס לפקיד-מומחה שפעילותו מותווית אך ורק משיקולים מקצועיים-טכניים ("צרים" בפי המתנגדים / "ענייניים" בפי המצדדים) ללא שיקולים חברתיים, פוליטיים ואידאולוגיים ("רחבים"/"זרים"). לדברי אפלטון בדיאלוג "המדינה", יש להותיר את הממשל בידיהם של הפילוסופים, הצודקים ביותר ולכן הנתונים פחות מכל להשחתה. בעיר האידיאלית מושלים מלכים-פילוסופים; אנשים חסרי נטייה-עצמית שאינם מושלים עבור טובתם האישית אלא לטובת המדינה-העיר (הפוליס). ההוגה הצרפתי בן ראשית המאה ה-19, קלוד-אנרי דה סן-סימון דגל ברעיון שמנהיגי החברה צריכים להיות "מעמד התעשיינים" – הבנקאים, המדענים, הפועלים ובעלי המפעלים – ולא האצולה. לשיטתו קרא "מונרכיה מדעית", שאמורה להיות, לפחות באופן זמני, דיקטטורה, עד לחינוך החברה ל"דת ניוטון". הוא לא השתמש במונח "טכנוקרטיה". את המונח עצמו טבע ב-1919 המהנדס ויליאם הנרי סמית (William Henry Smyth) בהצעתו לכינון "שלטון הטכנאים". בשנת 1921 חיבר טרסטיין וובלין (Thorstein Veblen) את ספרו: The Engineers and the Price System, הניסוח העקבי הראשון של הרעיון. בעת המשבר הכלכלי של 1929 הפכה הטכנוקרטיה לתנועה פופולרית, והוצגה כחסם בפני השחיתות השלטונית שדירדרה את מצבה של ארצות הברית והעולם כולו. בשנות הששים טענו חוקרים צרפתים כגון ז'אן מיינו (Jean Meynaud) כי "השלטון האמיתי" עבר מן הנציגים הנבחרים לידי המומחים הטכנאים וכי עתה מתחיל "סוג חדש של שלטון שאין הוא לא דמוקרטיה ולא בירוקרטיה אלא טכנוקרטיה". שלטונם של הטכנוקרטים מזוהה עם עליית מעמדו של התכנון הכלכלי, החשיבה האסטרטגית-תועלתנית בסוגיות מדיניות (בניגוד לחשיבה אידאולוגית ביסודה) והתפשטות המדעים והמחקר. תומכי הרעיון יוצאים מנקודת הנחה שניתן לקבל החלטות ציבוריות על בסיס ידע מקצועי בלבד ללא כל הטיה פוליטית. אין התייחסות לקשר שבין רמת המקצועיות של אדם לבין רמת המוסריות/השחיתות, כגון הטיות של החלטות בעבור קבלת שוחד. מדיה וקבצים בנושא טכנוקרטיה בוויקישיתוף Who Is A Technocrat, ‏ Wilton Ivie, 1953 History and Purpose of Technocracy, ‏Howard Scott, 1965 Who, What, Why: What can technocrats achieve that politicians can't, ‏ BBC‏, 14 בנובמבר 2011 Technocrats: Minds like machines, אקונומיסט, 19 בנובמבר 2011 איתן אבניאון, טכנוקרטיה, באגרון הכלכלה המינהל והעסקים טכנוקרטיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טכנוקרטיה, דף שער בספרייה הלאומית החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022 אלאן בולוק ואוליבר סטאליבראס (עורכים), מילון פונטנה למחשבה מודרנית, 1987
Telemóveis

"Telemóveis" (בעברית: "טלפונים ניידים") הוא שיר בפורטוגזית שנכתב, הולחן ובוצע על ידי קונאן אוזיריס. השיר ייצג את פורטוגל באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל, בעקבות זכייתו במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הפורטוגזית - Festival da Canção 2019. סרטון השיר "Telemóveis" באתר יוטיוב Telemoveis - Conan Osiris lyrics, מילות השיר באתר Lyricstranslate
Dell Latitude

Latitude הוא מותג סדרת מחשבים ניידים עסקיים של דל, שתוכנן ויוצר בעיקר על ידי החברות Compal ו־ Quanta. סדרת Latitude מתחרה בסדרת ThinkPad של לנובו (לשעבר IBM), סדרת EliteBook של HP וסדרת Travelmate של Acer. דגמי "Rugged (Extreme)", "XFR" ו־"ATG" נועדו להתחרות בעיקר עם סדרת Toughbook של פנסוניק. מחשבי Latitude הם מחשבים ניידים מאת דל, המיועדים לשימוש עסקי. רוב מחשבי Latitude עומדים בתקן הצבאי האמריקאי לעמידות לשטח MIL-STD-810G. בניגוד לסדרת Inspiron המכוונת לשוק הבייתי ומפרטיה משתנים באופן קבוע. בעוד ש־Inspiron עשויה לשנות ספקים או רכיבים מספר פעמים במהלך ייצור של מודל יחיד, סדרת Latitude שומרת בדרך כלל על רכיבים זהים במהלך הייצור. תכנון זה נועד לפשט את התחזוקה והתמיכה עבור חברות גדולות, ומאפשרת לעבור בקלות בין הדגמים השונים. מדיה וקבצים בנושא Dell Latitude בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאורו בלוג'י

מאורו בלוג'י (באיטלקית: Mauro Bellugi; ‏7 בפברואר 1950 – 20 בפברואר 2021) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הבלם. בלוג'י החל את הקריירה שלו באינטר מילאנו, כשערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-31 באוגוסט 1969 במהלך משחק במסגרת הגביע האיטלקי. במהלך חמש עונות עם אינטר הוא רשם בסך הכל 137 משחקים בכל המפעלים, כשמתוכם 90 משחקים בסרייה א'. לאחר מכן, בלוג'י שיחק במדי בולוניה (1974-79), נאפולי (1979-80) ופיסטויסה (1980-81). בלוג'י רשם 32 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1972 ל-1979. הוא שיחק חמישה משחקים במונדיאל 1978, שבו איטליה סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט. כמו כן, הוא היה חלק מהסגל האיטלקי למונדיאל 1974. את משחקו האחרון עבור איטליה הוא ערך ב-17 בנובמבר 1979 נגד נבחרת שווייץ במשחק שהתקיים באודינה. בנוסף לכך, בלוג'י היה חלק מהסגל האיטלקי ביורו 1980, שבו היא סיימה במקום הרביעי, אך בלוג'י לא שיחק כלל בטורניר זה. מדיה וקבצים בנושא מאורו בלוג'י בוויקישיתוף מאורו בלוג'י, ברשת החברתית פייסבוק מאורו בלוג'י, באתר Transfermarkt מאורו בלוג'י, באתר WorldFootball.net מאורו בלוג'י, באתר National Football Teams מאורו בלוג'י, באתר FootballDatabase.eu Team Sportstar, Former Italy defender Mauro Bellugi dies, Sportstar, ‏20 בפברואר 2021 (באנגלית) מאורו בלוג'י באתר הרשמי של אינטר
מרקו קאסטי

מרקו קאסטי (באיטלקית: Marco Cassetti; נולד ב-29 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני. קאסטי החל את הקריירה שלו בעמדת הקשר הימני ולעיתים תופקד כקשר מרכזי. קאסטי החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל מונטיצ'יארי, קבוצה חובבנית מנפת ברשה. בשתי העונות שלו בקבוצה הוא ערך 30 הופעות והבקיע שישה שערים. לאחר מכן, הוא עבר לקבוצת הסרייה C1, לומזאנה, שבה שהה שנתיים. את הבכורה שלו בסרייה א' ערך בקבוצת הלאס ורונה בתיקו 1-1 נגד בארי. בשתי העונות הראשונות שלו בקבוצה הוא עלה בעיקר כמחליף, אך בעונה השלישית הוא הפך להיות שחקן פותח בהרכב לאחר שהקבוצה ירדה לסרייה ב'. בתום העונה קאסטי חתם בלצ'ה, שבה שיחק במשך שלוש עונות. בעונת 2006/07, קאסטי עזב את לצ'ה לטובת חוזה לארבע שנים ברומא. בדצמבר 2009, הוא הפך ליקיר אוהדי רומא לאחר שהבקיע את שער הניצחון בדרבי של רומא נגד לאציו. ב-3 ביוני 2010, הוא חתם על הארכת חוזה לשנה אחת, כשכרו השנתי עלה בחצי מיליון אירו. במרץ 2011, הוא האריך את חוזהו פעם נוספת. לאחר מכן, הוא הפך להיות אופציה שנייה לעמדת המגן הימני, כשאלאנדרו רוסי הועדף על פניו. במהלך המחצית הראשונה של עונת 2011/12, הוא שיחק חמישה משחקים בלבד עקב פציעה. בשארית העונה, המאמן דאז, לואיס אנריקה, מיעט להעניק לו דקות לאחר שהחשיב אותו יותר כבלם מאשר מגן ימני. בתום העונה רומא החליטה שלא להציע לקאסטי להאריך את חוזהו, מה שלמעשה סיים את התקופה שלו ברומא. ב-23 באוגוסט 2012, קאסטי חתם לעונה באודינזה, והסכים באותו היום להיות מושאל לעונה בווטפורד. ביוני 2013, קאסטי חתם באופן קבוע בווטפורד. את שערו הראשון והיחיד במדי הקבוצה כבש בתיקו 3-3 נגד בלקברן רוברס ב-25 במרץ 2014. לאחר שנתיים בויקארג' רואד, קאסטי הודיע שיעזוב את ווטפורד בתום החוזה. בינואר 2015, קאסטי חתם עד לתום העונה בקבוצת הסרייה C, קומו. לאחר מכן, קאסטי הודיע על פרישה מכדורגל. קאסטי שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה חמש פעמים. הוא היה הכדורגלן הראשון מלצ'ה, שערך בכורה בנבחרת, לאחר שקיבל את הזימון למשחק הבכורה בשנת 2005. את משחקו האחרון בנבחרת ערך בשנת 2008 בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. רומא הגביע האיטלקי (2): 2006/07, 2007/08 הסופר קאפ האיטלקי (1): 2007 מדיה וקבצים בנושא מרקו קאסטי בוויקישיתוף מרקו קאסטי, באתר Transfermarkt מרקו קאסטי, באתר Soccerway מרקו קאסטי, באתר WorldFootball.net מרקו קאסטי, באתר National Football Teams מרקו קאסטי, באתר FootballDatabase.eu מרקו קאסטי, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt קאסטי חושף את האמת עליו ברומא ווטפורד מחתימה את המגן קאסטי בהשאלה מאודינזה הכירו את מרקו קאסטי: האיטלקי שמעדיף את ווטפורד על פני עיר הנצח מרקו קאסטי חושף מדוע הוא עוזב את ווטפורד שחקן העבר של ווטפורד, מרקו קאסטי, חתם בקבוצה האיטלקית קומו
עורקי העצה הצדיים

עוֹרְקֵי הֶעָצֶה הַצִּדִּיִּים (TA: arteriae sacrales laterales) הם צמד עורקים באגן היוצאים מעורק הכסל הפנימי ומספקים דם לשרירים זוקפי הגב, לשריר האגסי ולתעלת העצה. העורקים יוצאים מהחטיבה האחורית של עורק הכסל הפנימי כענפים נפרדים או מתפצלים מגזע משותף. העורק העליון, הגדול מבין השניים, הולך כאמור בכיוון תיכון, ולאחר שהוא משיק עם ענפים מעורק העצה האמצעי, הוא נכנס דרך נקב העצה הקדמי הראשון או השני, ומסתעפים ממנו ענפי עמוד השדרה לתעלת העצה ולקרומי המוח העוטפים את עצבי העצה. העורק יוצא מנקב העצה האחורי המקביל ומתפצל לענפים לעור ולשרירים בגב העצה, עד להשקה עם עורק העכוז העליון. העורק התחתון נע באלכסון בקדמת השריר האגסי ועצבי העצה לעבר הצד התיכון של נקבי העצה הקדמיים. משם הוא יורד בקדמת העצה ומשיק מעל עצם העוקץ עם עורק העצה האמצעי והעורק המקביל לו מן הצד הנגדי. במהלכו מסתעפים ממנו ענפים הנכנסים דרך נקבי העצה הקדמיים, אשר לאחר שהם מספקים דם לרקמות בתעלת העצה, בדומה לענפי עמוד השדרה מהעורק העליון, הם יוצאים דרך נקבי העצה האחוריים ומספקים דם לשרירים ולעור שבגב העצה. לבסוף הם משיקים עם עורקי העכוז. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קברל

האם התכוונתם ל... אמילקר קברל – לוחם חירות לשחרור קאבו ורדה וגינאה ביסאו אנחל קברל – נגן גיטרה ומלחין ארגנטינאי ארתור קברל – כדורגלן ברזילאי גוסטבו קברל – כדורגלן ארגנטינאי לואיס קברל – נשיאה הראשון של גינאה ביסאו, אחיו של אמילקר קברל פדרו קברל – מגלה ארצות פורטוגלי, ממגלי ברזיל
שברולט אדוונס דיזיין

שברולט אדוונס דיזיין (באנגלית: Chevrolet Advance Design) היא סדרה של משאיות קלות וטנדרים מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 1947–1955. "Chevrolet 3100". "Chevrolet 3600". "Chevrolet 3800". "Chevrolet 4400" (יוצר משנת 1953). "Chevrolet 6400" (יוצר משנת 1953). "EP ½ ton". "ER ¾ ton". "ES 1 ton". "EP ½ ton". "FR ¾ ton". "ES 1 ton". "HP ½ ton". "HR ¾ ton". "HS 1 ton". "JP ½ ton". "JR ¾ ton". "JS 1 ton". "KP ½ ton". "KR ¾ ton". "KS 1 ton". "H ½ ton". "J ¾ ton". "L 1 ton". טנדרים. משאיות קלות. מכלית (משאית). מסחריות. כבאיות. אוטובוס בית ספר. הדור השני של שברולט סדרה AK התבסס על "שברולט אדוונס דיזיין 3800" "שברולט אדוונס דיזיין" - טנדר, שנת 1950 "שברולט אדוונס דיזיין" - טנדר "שברולט אדוונס דיזיין" - טנדר, מבט לתא הנהג "שברולט אדוונס דיזיין" - מסחרית "שברולט אדוונס דיזיין" - מסחרית "שברולט אדוונס דיזיין" - מסחרית "שברולט אדוונס דיזיין", שנת 1953 "שברולט אדוונס דיזיין" - אוטובוס בית ספר "שברולט אדוונס דיזיין" - אוטובוס בית ספר "שברולט אדוונס דיזיין" - אוטובוס בית ספר, שנת 1947, מבט לחלל האוטובוס "שברולט אדוונס דיזיין" - כבאית, שנת 1948 "שברולט אדוונס דיזיין" - כבאית "שברולט אדוונס דיזיין" - כבאית "שברולט אדוונס דיזיין" - מכלית (משאית) שברולט שברולט סדרה AK שברולט Task Force מדיה וקבצים בנושא שברולט אדוונס דיזיין בוויקישיתוף שברולט אדוונס דיזיין, סרטון באתר יוטיוב משאיות וטנדרים ברושור שברולט - שנת 1948 oldcarbrochures.com/static/NA/GM "שברולט אדוונס דיזיין" - היסטוריה classicmuscle.com/resources/chevy-advance-design-trucks-history "שברולט אדוונס דיזיין" טנדרים (1947-1954) web.archive.org/web
עורק העכוז התחתון

עוֹרֵק הָעַכּוּז הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria glutaea inferior), שנקרא בעבר עוֹרֵק הָעַכּוּז הַזְּנָבִי (arteria glutaea caudalis), הוא עורק באגן היוצא מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשרירי העכוז והירך, לעור המכסה אותם ולעצב השת. זהו הענף הסופי הגדול ביותר של החטיבה הקדמית של עורק הכסל הפנימי, אם כי לעיתים הוא יוצא מהחטיבה האחורית. העורק נע אחורנית בין עצבי העצה, על פי רוב העצבים השני והשלישי, ויוצא מהאגן דרך חלקו התחתון של נקב השת הגדול, מתחת לשריר האגסי. לאחר צאתו מהאגן הוא יורד במרווח שבין תל הירך הגדול וגבשוש עצם השת, מלווה בעצב השת ובעצב עור הירך האחורי ותחת מעטה שריר העכוז הגדול. במהלכו מסתעף ממנו העורק המלווה של עצב השת. עורק העכוז התחתון ממשיך מטה לאורך הירך ומשיק עם ענפים של העורקים הנוקבים. מעורק זה יוצא העורק המלווה של עצב השת. עורק העכוז העליון ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונאן אוזיריס

טיאגו מירנדה (בפורטוגזית: Tiago Miranda; נולד ב-5 בינואר 1989) הידוע בשם הבמה שלו קונאן אוזיריס, הוא זמר וכותב שירים פורטוגלי. הוא נציג פורטוגל באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם שירו "Telemóveis" לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הפורטוגזית "Festival de Cancao 2019". שם הבמה שלו קרוי על שמות אוסיריס, האל המצרי וקונאן, גיבור סדרת האנימה קונאן ילד העתיד שנוצרה על ידי הייאו מיאזאקי. אוסיריש זכה להכרה לאומית ובינלאומית (בקרב חובבי תחרות האירוויזיון) מיד לאחר שהוציא את שיר האירוויזיון שלו "Telemóveis". השיר הפך מיד לאחר הוצאתו לאחד השירים המושמעים ביוטיוב ובספוטיפיי בפורטוגל. ב-2 במרץ 2019 זכה אוסיריש במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הפורטוגזית ובכך הבטיח את השתתפותו באירוויזיון 2019. 2011 - Cathedral 2016 - Música, Normal 2017 - Adoro Bolos 2014 - Slik 2 בפברואר 2019 - Telemóveis (השיר הפורטוגלי לאירוויזיון 2019) מדיה וקבצים בנושא קונאן אוזיריס בוויקישיתוף קונאן אוזיריס, ברשת החברתית פייסבוק קונאן אוזיריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קונאן אוזיריס, ברשת החברתית אינסטגרם קונאן אוזיריס, סרטונים בערוץ היוטיוב קונאן אוזיריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר ספוטיפיי קונאן אוזיריס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר Last.fm (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר AllMusic (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר דיזר קונאן אוזיריס, באתר Discogs (באנגלית) קונאן אוזיריס, באתר Genius Pearalta Melo diz, FC2019: Biografia de Conan Osiris, ‏2019-01-02 (ב־European Portuguese) קוריו די מנהה, Conan Osíris "partiu o telemóvel" e está a tornar-se um fenómeno da música portuguesa, סי אם ז'ורנל, 2019
מהדורת חמש (חדשות 13)

מהדורת חמש (נקראה עד ה-6 בפברואר 2020 "החדשות עם יעקב אילון" או "החדשות בחמש") הייתה תוכנית אקטואליה יומית בהגשת יעקב אילון, ששודרה בשעה 17:00 בערוץ 13. התוכנית עלתה לאוויר ב-16 בינואר 2019 וירדה ב-7 באפריל 2020 בעקבות הקיצוצים ב"חדשות 13". מבנה התוכנית דומה למבנה מהדורת חדשות מרכזית. התוכנית נפתחה בכותרות היום. במהלך התוכנית השתתפו כתבי ופרשני "חדשות 13" בתוכנית ודיווחו על אירועי היום. במהלך התוכנית שודרו כתבות על ענייני היום. מדי פעם אירח יעקב אילון באולפן אורחים שונים, איתם הוא דן על נושא מסוים שקרה באותו היום. בסוף התוכנית הוגשה התחזית על ידי טל שמאי, דני רופ ונעמה איזנברוך לסירוגין. את התוכנית הגיש יעקב אילון 4 פעמים בשבוע וביום הנותר הגיש את התוכנית אלי ראכלין. במהלך התוכנית, לווה מסך עם ציוצים בטוויטר על אירועים בעולם ובארץ. בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר, ב-26 בנובמבר 2018 על מגעים בין קשת לרפי רשף (מגיש "חמש") על מעבר לקשת 12. ב-2 בדצמבר 2018 פורסם שרפי רשף לא יגיש את תוכניתו בערוץ הממוזג ויעבור לקשת 12. בעקבות כך נשארה התוכנית "שיחת היום" (ששודרה ברשת 13 במקביל לתוכנית "חמש") שתשמש כתוכנית באותה שעה בערוץ הממוזג. למרות זאת, ב-6 בדצמבר 2018 פורסם שיעקב אילון במגעים להגשת תוכנית בערוץ הממוזג.. ב-16 בדצמבר 2018 פורסם שהתוכנית "שיחת היום" לא תשודר בערוץ הממוזג, דבר שאישר רשמית את עליית תוכניתו של יעקב אילון. ב-16 בינואר 2019, ביום בו נפתחו שידורי הערוץ הממוזג, עלתה התוכנית בערוץ 13. ב-19 בינואר 2020 נוסף מהדורה מקדימה לתוכנית ששודרה בשעה 16:30 עד הכותרות של השעה 17:00. מהדורה זאת ירדה ב-6 בפברואר 2020 בעקבות עליית התוכנית "חדשות היום" בשעה 16:00. ב-9 בפברואר 2020 השתנה שם התוכנית ל"מהדורת חמש", כדי לא ליצור בלבול עם "חדשות היום". ב-7 באפריל 2020 ירדה התוכנית מהאוויר בעקבות קיצוצים וסכסוכי עבודה ב"חדשות 13", וב-12 במאי כתב אילון בטוויטר כי החליט לעזוב את החברה. החדשות עם יעקב אילון, באתר "החדשות 13" החדשות עם יעקב אילון, ברשת החברתית "פייסבוק" רפי רשף סיכם עקרונית בקשת, באתר ynet, 26 בנובמבר 2018 רז שכניק, אחרי 13 שנה: רפי רשף עוזב את ערוץ 10 ועובר ל"קשת", באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2018 יעקב אילון במו"מ להגשת מהדורת חמש בערוץ רשת-עשר, באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2018 "לוסי אהריש בהלם, פרצה בבכי": התוכנית "שיחת היום" יורדת, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2018 ענת ביין-לובוביץ', ‏המשבר ברשת 13: יעקב אילון הורד מהאוויר; קמפיין עיתונאים נגד הקיצוצים בחברה, באתר גלובס, 5 באפריל 2020 שגיא בן נון‏, לאחר שתכניתו הורדה: יעקב אילון הודיע על עזיבת חדשות 13, באתר וואלה, 12 במאי 2020
פותחים יום

פותחים יום היא תוכנית הבוקר של רשת 13 שמשודרת אחרי "העולם הבוקר" בימי חול. את התוכנית מגישים אלעד זוהר וירדן הראל. פורמט התוכנית מבוסס על התוכנית "פותחים שישי" ששודרה בערוץ 2 ובהמשך ברשת 13 בימי שישי. לפני עליית התוכנית, שודרה באותה משבצת התוכנית "העולם הבוקר: החיים הטובים". לאחר מספר שבועות בה שודרה הוחלט ברשת להוריד את התוכנית ובמקומה שובצה "פותחים יום". התוכנית הראשונה עלתה ב-27 בנובמבר 2017. את התוכנית הגישו אלעד זוהר (שעזב את הגשת "העולם הבוקר" על מנת להגיש את התוכנית) ונועה רוזין שהגישו את "פותחים שישי". מדי פעם מוחלף אחד המגישים על ידי מגישים אחרים בערוץ 13, ובראשן המנחה והדוגמנית ירדן הראל. בספטמבר 2022 הודיעה רוזין שתעזוב את התוכנית כדי לעסוק בפרויקטים אחרים, היא הוחלפה על ידי ירדן הראל שהפכה למגישה קבועה לצד זוהר אליהם הצטרפה השחקנית שיר מורנו כמחליפה ביום שאחד המגישים אינו נמצא. פותחים שישי פותחים יום, ברשת החברתית פייסבוק פותחים יום, באתר reshet TV
יוסי פיאמנטה

יוסי פיאמנטה (ל' בחשוון תשי"ב, 29 בנובמבר 1951 – ח' באלול תשע"ה, 23 באוגוסט 2015) היה גיטריסט ישראלי שפעל בישראל ובארצות הברית. יחד עם אחיו החלילן אבי פיאמנטה, הרכיבו את להקת פיאמנטה. נולד בירושלים לגני' וליהודה פיאמנטה, ששימש כאיש כוחות הביטחון ביחידת 101 ובשב"כ, המשפחה הייתה ממוצא סורי וספרדי מסורתי ובגיל 12, עברה משפחתו לתל אביב. לבר המצווה שלו קיבל גיטרה כמתנה מדודו, המוזיקאי אלברט פיאמנטה והחל לנגן בה בדרך של לימוד עצמי. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל התותחנים בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים, יחד עם יוני רכטר, שלישיית אף אוזן גרון ואחרים. בתקופת מלחמת יום הכיפורים כבר היה משוחרר והחל להופיע יחד עם אחיו הצעיר אבי, בן ה-15, שניגן על חליל ואורגן בהופעות מול החיילים המגויסים. לאחר מכן, בסוף 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה. פיאמנטה הופיע לעיתים בבית ליסין גם ללא הלהקה בערבים שהוקדשו לג'ימי הנדריקס. באחת מהופעותיו שנערכה בנהריה בליל שבת, קיבל מכת חשמל שהעיפה אותו מהבמה וכמעט הביאה למותו. עם התפתחותו המוזיקלית החל לשתך פעולה עם המוזיקאי סטן גץ ובעקבות זה עבר לארצות הברית שם התוודע והכיר את בת דודתו בת ה-16 וויויאן, לאחר נישואיו החל בתהליך איטי של חזרה בתשובה. אחיו ואחיותיו השתקעו גם הם בארצות הברית. בהמשך העמיקו יוסי ואבי את חזרתם בתשובה, אחיו אבי התקרב לחסידות חב"ד והשניים הוזמנו פעמים רבות לנגן לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון. הבסיסט בלהקתם ג'ו ריד נישא לאחותם והשלים לימודי רפואה בארצות הברית. ב-2005 התגרש יוסי פיאמנטה, ולבקשת אביו, חזר לישראל. הוא הופיע בישראל ובמקביל, שמר על הפופולריות שלו בקרב יהודי ארצות הברית, ובפרט בקרב הקהל החסידי-מזרחי. ב-23 באוגוסט 2015, נפטר פיאמנטה ממחלת הסרטן בניו יורק, ונקבר בחלקת חב"ד בהר הזיתים בירושלים. פיאמנטה היה נשוי לבת דודתו וויויאן ולהם שישה ילדים. הזוג התגרש בשנת 2005, והוא נישא בשנית. מדיה וקבצים בנושא יוסי פיאמנטה בוויקישיתוף יוסי פיאמנטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסי פיאמנטה, באתר Discogs (באנגלית) יוסי פיאמנטה, דף שער בספרייה הלאומית יוסי פיאמנטה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אתי שוורץ, רוקיסט עם נשמה יהודית, באתר ynet, 27 ביולי 2003 יוסי פיאמנטה, לייזר לויד, אתר קוטנר רוק.נט, 7 באוקטובר 2011 דליה קרפל, היי, ג'ו, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005 הנדריקס החסידי (באנגלית) יהודה שלזינגר, פרידה מהנדריקס החסידי, באתר ישראל היום, 11 בספטמבר 2015 אבי פיאמנטה בראיון על אחיו יוסי, וידאו של האחים פיאמנטה משמחים אצל הרבי מליובאוויטש יוסי פיאמנטה באתר מיוזיק יוסי פיאמנטה באתר סטריאו ומונו לאחר פטירתו התברר: החב"דניק היה איש שב"כ כרטיס הקבר של יוסי פיאמנטה, באתר הר הזיתים מנדי גרוזמן, הלך לעולמו "ג'ימי הנדריקס היהודי" יוסי פיאמנטה, באתר nrg‏, 24 באוגוסט 2015 דליה קרפל, היי, ג'ו, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
נאנוקזאורוס

נאנוקזאורוס (שם מדעי: Nanuqsaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הטירנוזאוריים אשר חי באלסקה בתור הקרטיקון לפני 69.1 מיליון שנה. המשמעות של שמו היא: "לטאת דוב קוטב" - דוב הקוטב מכונה "נאנוק" בשפת האינופיאט, שהיא חלק מהשפות האינואיטיות. הנאנוקזאורוס היה טירנוזאור באורך 6 מטרים, חצי מאורך הטירנוזאורוס המפורסם והיה בעל גולגולת באורך 60-70 ס"מ עם לסתות גדולות מלאות שיניים חדות שנועדו למחיצת טרף. במראהו הוא דמה לאלברטוזאורוס או לגורגוזאורוס מאותו האזור, באלסקה של סוף הקרטיקון. מבנה הגולגולת מרמז שבדומה לטירנוזאורוס הוא הסתמך הרבה מאוד על חוש הריח שלו. כמו כן בשל העובדה שהאזור היה מצוי בחשיכה רבה הוא הצטייד בראיית חושך מפותחת. דינוזאור זה התגלה רק בשנת 2014 והוא חי בתנאי אקלים קרים, די דומים לאלסקה המודרנית. דינוזאור זה ניזון בדומה לדוב קוטב או לשועל שלג מודרני בחודשי הקיץ ובחורפים נאלץ לרעוב ולהסתמך על נבלות או על השומן שלו. בקיץ הוא ניזון מעדרים גדולים של אדמונטוזאורוסים או פכירינוזאורוסים נודדים. הנאנוקזאורוס מופיע במספר סדרות כטורף דומה לגורגוזאורוס המתמקד בטרף של דינוזאורים נודדים כמו אדמונטוזאורוס ופכירינוזאורוס. כך הוא מופיע בסרטי ה-BBC, ללכת בין דינוזאורים ונדידת הדינוזאורים אך מכונה בשם גורגוזאורוס (הדינוזאור תואר רק לאחר שאלה יצאו). הוא נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי בפרק על הקוטב, בו הוא מתבסס על ציד פכירינוזאורוסים. הוא מופיע בפרקים הראשונים של רכבת הדינוזאורים. הוא מופיע באחד מפרקי הסדרה "Nova" של רשת PBS, אך לא נקרא בשם. הוא מופיע גם בסרט היפני-אמריקני מ-2018 "Dinosaur Superworld". כמו כן הוא מופיע במיני-סדרה מ-2021 "Dinosauria" בפרק על האזור הארקטי. מדיה וקבצים בנושא נאנוקזאורוס בוויקישיתוף נאנוקזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאנוקזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רצח יצחק לוי

רצח יצחק לוי התבצע בירושלים בפברואר 1950. יעקב מזרחי הורשע בביצוע הרצח, ונגזר עליו עונש מוות בתלייה, ולאחר שערעורו נדחה, הומתק עונשו על ידי נשיא המדינה, יצחק בן-צבי. יצחק לוי, סבל בן 25 מירושלים, נעלם ביום 23 בפברואר 1950. משלא חזר לביתו, פנו בני משפחתו למשטרה. במהלך החקירה התברר כי לוי נראה לאחרונה עם יעקב מזרחי, צעיר בן 22. ב-28 בפברואר נחקר מזרחי, אך שוחרר לאחר שחקירתו לא העלתה כי היה מעורב ברצח. בחודשים לאחר מכן, התקשתה המשטרה לפענח את היעלמותו של לוי, שנחשבה בגדר תעלומה והסעירה את תושבי ירושלים. כשמונה חודשים לאחר ההיעלמות, ב-30 בנובמבר 1950, אסיר בשם ציון עבאדי סיפר למשטרה כי מזרחי התוודה בפניו ברצח של אדם, אשר שמו לא ידוע לו. לפי עדותו של עבאדי בוצע הרצח ביריית אקדח, והקורבן נקבר בחצר הקונסוליה הבריטית בה הועסק מזרחי כשומר. החוקרים הגיעו לקונסוליה, ומצאו בה עצמות אדם, שבהמשך, זוהו כשייכות ללוי. בגולגולת שהתגלתה נמצא חור, שבעדו חדר כדור אקדח. יעקב מזרחי נעצר. מהחקירה עלה כי ביום הרצח, פיתה מזרחי את לוי להגיע לבניין הקונסוליה בנימוק שהוא יסדר ללוי עבודה כנהג. כשהגיע לוי, ירה מזרחי בראשו וקבר את גופתו בחצר. המניע לרצח היה שהרוצח רצה להרגיע את חששה של אשתו, אשר האשימה את לוי בכך שהוא יפיץ עליה מידע משירותה בצה"ל. בהמשך עצרה המשטרה גם את אחיו הצעיר, יצחק מזרחי וכן את חברו ניסים רביבו שנחשדו כי לאחר הרצח הפשיטו את הקורבן, ושרפו את בגדיו לאחר שנורה. במקביל, בדצמבר 1951 הורשע מזרחי בפרשת רצח אחרת - רצח חיים הנדלר, ונגזר עליו גזר דין מוות. ב-25 ביוני 1952 הוגש כתב אישום נגד השלושה בגין רצח יצחק לוי. בית המשפט הורכב משופטים מחיפה ותל אביב, כדי למנוע ניגוד עניינים של שופטים המתגוררים בירושלים. בנובמבר 1952 הורשע יעקב מזרחי ברצח יצחק לוי ונגזר עליו מוות בתלייה. ב-9 באפריל 1953 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של מזרחי ואישר את עונש המוות. בסמוך לאחר מכן נתן מזרחי גט לאשתו. בספטמבר 1953, לכבוד יום הכיפורים, המתיק נשיא המדינה, יצחק בן צבי, את עונשו של מזרחי למאסר עולם. מזרחי שוחרר מהכלא בשנת 1970. לאחר השחרור סיפר על התקופה בה המתין לעונש המוות: “רק נידון למוות יכול להרגיש ולהבין את זה”, אמר מזרחי. “תבין, אתה מרגיש שאתה הולך למות בצורה מתוכננת וקרה. זה לא קרב שאתה יכול להתחמק ממנו”. כאשר ביקר שר המשטרה בכור שלום- שטרית בכלא אמר לו מזרחי, לדבריו: “כבוד השר, אל תחשוב שאתם עושים לי טובה שאתם משאירים אותי בחיים. 28 חודשים בתא הנידונים למוות זה דבר נורא. תחליטו – או-או. תעשו טובה ותגמרו. או חי או מת, אבל לא תלוי בספק”. ע"פ 155/52 מזרחי נגד היועץ המשפטי לממשלה, פורסם בנבו החל משפט האחים מזרחי ורביבו, הנאשמים ברצח הסבל יצחק לוי, חרות, 26 ביוני 1952 יעקב מזרחי נידון למוות בתליה, הבקר, 14 בנובמבר 1952 ע"פ 155/52 מזרחי נגד היועץ המשפטי לממשלה, פורסם בנבו יעקב מזרחי נדון למוות באשמת רצח הסבל לוי, שערים, 14 בנובמבר 1952 החל משפט האחים מזרחי ורביבו, הנאשמים ברצח הסבל יצחק לוי, חרות, 26 ביוני 1952 יעקב מזרחי נידון למוות בתליה, הבקר, 14 בנובמבר 1952 המשך חקירת האחים מזרחי, חרות, 9 ביולי 1951 נדחה ערעור האחים מזרחי, מעריב, 26 בדצמבר 1951 אושר גזר דין המוות השני של יעקב מזרחי, על המשמר, 9 באפריל 1953 מזרחי שנידון למוות - למאסר עולם, חרות, 18 בספטמבר 1953 הרוצח הישראלי שנידון פעמיים למוות, הערות שוליים להיסטוריה - הבלוג של רפי מן