ביל שרמן

ויליאם וולטון "ביל" שרמן (באנגלית: William Walton "Bill" Sharman;‏ 25 במאי 1926 - 25 באוקטובר 2013) היה כדורסלן ומאמן בליגת ה-NBA. שרמן נולד בטקסס. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בקליפורניה. בחר להמשיך לאוניברסיטת דרום קליפורניה ומכיוון שהתבלט הן ככדורסלן, הן כשחקן בייסבול, חתם על חוזה כמקצוען בשני הענפים: בקבוצת הכדורסל וושינגטון קפיטולס שבחרה בו בדראפט ה-NBA ‏1950 במקום ה-17, ובמקביל חתם בקבוצת ברוקלין דודג'רס מליגת ה-MLB. בשנים 1950–1955 שיחק שרמן בייסבול בקבוצת המיינור ליג של הברוקלין דודג'רס. הוא הצטרף לקבוצה הבכירה של הדודג'רס בנשיונל ליג ב-1951. ב-27 בספטמבר אותה שנה נזרקו כל שחקני הדודג'רס מהמשחק כתוצאה מוויכוח עם השופט, וכך זכה שרמן להפוך לשחקן היחיד אי פעם שנזרק ממשחק במייג'ור ליג, מבלי שזכה לקחת חלק פעיל אף לא במשחק אחד בליגה. עם זאת, פרסומו בא לו בעיקר מהקריירה שלו בתחום הכדורסל; הוא נודע במיוחד משנותיו כשחקן הבוסטון סלטיקס בשנות ה-50, אז שיתף פעולה עם הרכז האגדי בוב קוזי, במה שיש המחשיבים כצמד הקו האחורי הטוב בכל הזמנים. בזמן שקוזי היה מנהל המשחק העיקרי, שרמן התרכז בעיקר בקליעה. שרמן היה אחד מהגארדים הראשונים שקלע מהשדה בדיוק של מעל 40%. הוא הוביל את ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין בשבע שנים שונות והישגו מעונת 1958–1959, 93.2% מהקו, נותר שיא NBA עד עונת 1976–1977, אז התעלה ארני דיגרגוריו על הנתון הזה. שרמן עדיין מחזיק בשיא קליעות העונשין הרצופות בפלייאוף, 56 ללא החטאה. שרמן נבחר לחמישיית העונה ב-NBA ארבע שנים רצופות בין 1956 ל-1959, ובשנים 1953, 1955 ו-1960 נבחר לחמישייה השנייה. שרמן שיחק שמונה פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA וב-1955 נבחר ל-MVP של האולסטאר. מלבד הצטיינותו בצד ההתקפי, נודע שרמן כשומר עיקש וקשוח. קריירת המשחק שלו ב-NBA הסתיימה ב-1961. ב-1971 הפך למאמן היוטה סטארס והוביל את הקבוצה לזכייה בתואר אליפות ה-ABA כשהוא חולק את תואר מאמן השנה עם מאמן נוסף. לאחר שהתפטר מתפקידו ביוטה, חתם שרמן על חוזה לאימון הלוס אנג'לס לייקרס. נוצרה מחלוקת לאחר עזיבתו, שכן הבעלים של יוטה תבע את שרמן בטענה שהפר את חוזהו והגיש תביעת נזיקין גם נגד הבעלים של הלייקרס בטענה שעודד את הפרת החוזה. תחילה נפסק כי על שרמן לשלם פיצוי בסך 250 אלף דולר, אולם שרמן ערער והביא להפיכת ההחלטה. בשנה שלאחר מכן אימן שרמן את הלייקרס אותה הובילו וילט צ'מברלין וג'רי וסט לשיא של 33 ניצחונות רצופים, למאזן עונתי שהיווה שיא באותה תקופה, 69 ניצחונות לעומת 13 הפסדים, ולאליפות ראשונה של הלייקרס מזה כעשור, כששרמן זוכה לקינוח בתואר מאמן השנה ב-NBA. הוא אחד משני מאמנים בלבד שזכו גם באליפות ה-NBA וגם באליפות ה-ABA. במקרה, גם המאמן השני שזכה להישג, אלכס האנום, אימן בשנת 1967 קבוצה, פילדלפיה 76', שהובלה על ידי צ'מברלין לזכייה באליפות ה-NBA. שרמן נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כשחקן ב-1976 וכמאמן ב-2004. הוא אחד משלושה אנשים בלבד, לצד ג'ון וודן ולני וילקינס שנבחרו להיכל התהילה הן כשחקנים, הן כמאמנים. ב-29 באוקטובר 1996 נבחר שרמן לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA. שרמן חיבר שני ספרים: Sharman on Basketball Shooting ו-The Wooden-Sharman Method: A Guide to Winning Basketball אותו כתב עם ג'ון וודן ובוב סלצר. אולם ההתעמלות בתיכון פורטרוויל שבקליפורניה, בו למד, נקרא על שמו. מת ב-25 באוקטובר 2013 בגיל 87, לאחר שלקה בשבץ מוחי. מדיה וקבצים בנושא ביל שרמן בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA שרון דוידוביץ', מת ביל שרמן, חבר היכל התהילה ואגדת NBA, באתר ynet, 26 באוקטובר 2013 ביל שרמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביל שרמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)