laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שי רביבו

שי רביבו (נולד ב-13 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, אחיהם הצעיר של הכדורגלנים חיים רביבו ודוד רביבו ודודו של הקשר רוי רביבו. רביבו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, וב-15 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 נגד הפועל פתח תקווה. בינואר 2007 הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית עד לסיום העונה, בה רשם 5 הופעות בליגה ואף הגיע עמה לגמר גביע המדינה. לקראת עונת 2007/2008 חזר רביבו לסגל מ.ס. אשדוד ושותף במשחקי הקבוצה בגביע הטוטו, אך בינואר 2008 הושאל להפועל רמת גן עד לסיום העונה. ב-12 בינואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 נגד הפועל רעננה. לקראת עונת 2008/2009 האריך רביבו את תקופת השאלתו בקבוצה לעונה נוספת, בה כבש ארבעה שערים ובסיומה העפילה הקבוצה לליגת העל אחרי 19 שנות היעדרות. בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד, ושותף ב-24 משחקי ליגה. בעונת 2010/2011 לא שותף במשחקי הקבוצה, ובינואר 2011 שוחרר מהמועדון, וכעבור שבועיים חתם בהפועל תל אביב. ב-4 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה. במחזור האחרון לעונה זו ערך את הופעתו השנייה והאחרונה בהפועל תל אביב, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה. לקראת עונת 2011/2012 חתם בהפועל חיפה, במדיה ערך שלוש הופעות בגביע הטוטו והופעה אחת בליגת העל, אך ב-15 בספטמבר 2011 חזר למ.ס. אשדוד, ועד תום העונה שותף בארבעה משחקי ליגה. ב-20 בספטמבר 2012 חתם רביבו במכבי הרצליה מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שישה שערים ב-27 הופעות בעונת 2012/2013. ב-12 ביוני 2013 חתם בהפועל פתח תקווה. במדיה כבש חמישה שערים ב-35 הופעות, ובתום עונת 2013/2014 העפיל עמה לליגת העל. ב-5 בספטמבר 2014 חתם בהפועל אשקלון מליגה א'. רביבו סיים את העונה עם 17 שערים והיה מלך שערי הליגה ביחד עם סהר לוי מסקציה נס ציונה, והעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2015/2016 כבש רביבו תשעה שערים בליגה הלאומית, אך ב-20 בינואר 2016 חתם במכבי שעריים מליגה א'. רביבו הבקיע עשרה שערים במדי הקבוצה עד תום העונה, והעפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 נפצע מספר פעמים עד שבינואר 2017 גמר את העונה. לאחר כמעט שנתיים שלא שיחק, ב-3 ביולי 2018 חתם רביבו בהפועל אדומים אשדוד, העולה החדשה לליגה א', במדיה הספיק לכבוש שער אחד בארבעה משחקים לפני שנפצע וסיים את העונה. בפברואר 2007 היה רביבו מעורב בתקרית דקירה ונשלח למעצר בית בן 5 ימים. שי רביבו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שי רביבו, באתר Transfermarkt שי רביבו, באתר Soccerway שי רביבו, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור ואסף מרגלית, ‏שי רביבו חתם במ.ס. אשדוד: שמח לחזור הביתה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2011 אורטל עמר, ‏דיאמנט ושי רביבו בהרצליה, טלקר: יעזרו לנו מאוד, באתר ONE‏, 20 בספטמבר 2018 אסי ממן, ‏איתי אלקסלסי ושי רביבו חתמו בהפועל פ"ת, באתר ONE‏, 12 ביוני 2013 אביחי חיים, שי רביבו חתם בהפועל אשקלון, באתר גולר, 5 בספטמבר 2014 רז זהבי וגיל מיכאלי, שי רביבו חתם במכבי שעריים: "מכיר את המטרות, חייבים לעלות ליגה", באתר דאבל פס, 20 בינואר 2016 דוד נתן, מכבי שעריים: שי רביבו גמר את העונה, באתר ynet, 19 בינואר 2017 אביחי דלאל, שי רביבו חתם בהפועל אדומים אשדוד, באתר דאבל פס, 3 ביולי 2018 יואב ויכסלפיש‏, שי רביבו שוחרר ממעצר בית, באתר וואלה, 28 בפברואר 2007
נציגויות דיפלומטיות של אנגולה בעולם

אנגולה היא מדינה בדרום-מערב אפריקה, הגובלת בנמיביה בדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בצפון, ברפובליקה של קונגו ממובלעת קבינדה בצפון ובזמביה במזרח. אנגולה הייתה המדינה השנייה שפתחה נציגות דיפלומטית במקאו. כמו כן, אנגולה מחזיקה 58 שגרירויות ו-11 קונסוליות כלליות ברחבי העולם, בעיקר במדינות שכונותיה ואירופה. אלג'יריה אלג'יריה, אלג'יר (שגרירות) בוטסואנה בוטסואנה, גאבורון (שגרירות) כף ורדה כף ורדה, פראיה (שגרירות) הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו, ברזוויל (שגרירות) חוף השנהב חוף השנהב, אביג'אן (שגרירות) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קינשאסה (שגרירות) מצרים מצרים, קהיר (שגרירות) גינאה המשוונית גינאה המשוונית, מלאבו (שגרירות) אתיופיה אתיופיה, אדיס אבבה (שגרירות) גבון גבון, ליברוויל (שגרירות) גאנה גאנה, אקרה (שגרירות) גינאה ביסאו גינאה ביסאו, ביסאו (שגרירות) קניה קניה, ניירובי (שגרירות) מרוקו מרוקו, רבאט (שגרירות) מוזמביק מוזמביק, מפוטו (שגרירות) נמיביה נמיביה, וינדהוק (שגרירות) ניגריה ניגריה, אבוג'ה (שגרירות) רואנדה רואנדה, קיגאלי (שגרירות) סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה, סאו טומה (שגרירות) סנגל סנגל, דקר (שגרירות) דרום אפריקה דרום אפריקה פרטוריה (שגרירות) קייפטאון (קונסוליה כללית) דרבן (קונסוליה כללית) יוהנסבורג (קונסוליה כללית) טנזניה טנזניה, דאר א-סלאם (שגרירות) טוגו טוגו, לומה (שגרירות) זמביה זמביה, לוסקה (שגרירות) זימבבואה זימבבואה, הארארה (שגרירות) ארגנטינה ארגנטינה, בואנוס איירס (שגרירות) ברזיל ברזיל ברזיליה (שגרירות) ריו דה ז'ניירו (קונסוליה כללית) סאו פאולו (קונסוליה כללית) קנדה קנדה, אוטווה (שגרירות) קובה קובה, הוואנה (שגרירות) ארצות הברית ארצות הברית וושינגטון די. סי. (שגרירות) יוסטון (קונסוליה כללית) ניו יורק (קונסוליה כללית) ונצואלה ונצואלה, קראקס (קונסוליה כללית) הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג (שגרירות) מקאו (קונסוליה כללית) הודו הודו, ניו דלהי (שגרירות) ישראל ישראל, תל אביב (שגרירות) יפן יפן, טוקיו (שגרירות) הפיליפינים הפיליפינים, מנילה (שגרירות) סינגפור סינגפור, סינגפור (שגרירות) קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית, סיאול (שגרירות) טורקיה טורקיה, אנקרה (שגרירות) איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי (שגרירות) וייטנאם וייטנאם, האנוי (שגרירות) אוסטריה אוסטריה, וינה (שגרירות) בלגיה בלגיה, בריסל (שגרירות) צרפת צרפת, פריז (שגרירות) גרמניה גרמניה ברלין (שגרירות) פרנקפורט (קונסוליה כללית) יוון יוון, אתונה (שגרירות) הוותיקן הוותיקן, עיר הוותיקן (שגרירות) הונגריה הונגריה, בודפשט (שגרירות) איטליה איטליה, רומא (שגרירות) הולנד הולנד האג (שגרירות) רוטרדם (קונסוליה כללית) פולין פולין, ורשה (שגרירות) פורטוגל פורטוגל ליסבון (שגרירות) פארו (קונסוליה כללית) פורטו (קונסוליה כללית) רוסיה רוסיה, מוסקבה (שגרירות) סרביה סרביה, בלגרד (שגרירות) ספרד ספרד, מדריד (שגרירות) שוודיה שוודיה, סטוקהולם (שגרירות) שווייץ שווייץ, ברן (שגרירות) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת, לונדון (שגרירות) האיחוד האפריקאי האיחוד האפריקאי, משלחה קבועה באדיס אבבה קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, משלחה בליסבון אונסק"ו אונסק"ו, משלחה קבועה בפריז האיחוד האירופי האיחוד האירופי, משלחה בבריסל האומות המאוחדות האומות המאוחדות, משלחה קבועה בז'נבה ובניו יורק מדיה וקבצים בנושא נציגויות דיפלומטיות של אנגולה בעולם בוויקישיתוף
WWE Performance Center

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] ה-WWE Performance Center הוא מתחם אימונים של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, המשמש כבית ספר להיאבקות. מתחם זה ממוקם באורלנדו, פלורידה ונפתח ב-11 ביולי 2013. המתחם קרוב לאוניברסיטת פול סייל, שבה מצולמות התוכניות של NXT Wrestling. מתחם האימונים הוא הבית של NXT, המשמשת כמחלקת הפיתוח של ה-WWE. המתחם מכסה כ-26 אלף מטרים רבועים ומכיל שבע זירות אימונים. בנוסף לכך, המתחם מכיל גם אזור אימונים, ראיונות והפקה. המתחם נפתח בשנת 2013 ובכך החליף את המתחם הקודם של ה-WWE, שנקרא Florida Championship Wrestling (או בקיצור: FCW), שהיה מבוסס בטמפה. המתחם מסוגל להכיל כ-70 מתאבקים בבת אחת. האימונים בו הם במגוון שונה של רמות, ממתחילים בלי ניסיון בהיאבקות ועד למתאבקים מנוסים המגיעים מהארגונים העצמאיים. המתאבקים מתאמנים כדי לשפר את יכולות הזירה והחוזקה שלהם, בנוסף לבניית הדמות שלהם. בנוסף לכך, המתחם משמש גם מתאבקים אשר עברו פציעה וזקוקים לשיקום, בעוד שבזמן זה הם גם עוזרים למתאמנים הנמצאים במתחם. מתחם האימונים משתמש במתאבקי עבר כמאמנים. המאמן הראשון היה ביל דמוט, שעזב את החברה ב-2015 והוחלף על ידי מאט בלום. בין המאמנים השונים ניתן למצוא את שרה אמאטו, רובי ברוקסייד, נורמן סמיילי, אדם פירס ושרה סטוק. דאסטי רודס היה אחראי על תחום בניית הדמות ושיפור יכולות הדיבור של המתאבקים עד שנפטר בשנת 2015. בנוסף לשימושו של המתחם כמתחם אימונים, הוא גם משמש כמתחם שבו נעשים מבחני קבלה. ב-31 באוגוסט 2015, שוטרי משרד השריף של מחוז אורנג' ירו בארמנדו מונטאלבו בן ה-29 מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE לאחר שהוא איים עליהם וטען עליהם. מונטאלבו היה אובססיבי בכל מה שקשור למתאבקת AJ לי וניסה שוב ושוב לפלוש למתקן, אף על פי שהוגש נגדו צו הרחקה על ידי ה-WWE. ימים לאחרי הירי, מונטאלבו טען שהייתה לו הפרעה דו-קוטבית בזמן שנחקר על ידי הבלשים. הוא נידון למשפט בפברואר 2016 באשמת תקיפה חמורה, התנגדות אלימה לקצין והסגת גבול. ב-19 באפריל 2018, ה-WWE הגישו צו מניעה חירום נגד מונטאלבו לאחר שחזר למתחם בחודש שעבר ואף הטריד את העובדים. בנוסף, פרסם מונטאלבו הודעה מאיימת על המתאבקים ואנשי הצוות של ה-WWE בחשבון האינסטגרם שלו. אתר האינטרנט הרשמי של WWE Performance Center (באנגלית) WWE Performance Center, ברשת החברתית אקס (טוויטר) WWE Performance Center, ברשת החברתית אינסטגרם WWE Performance Center, סרטונים בערוץ היוטיוב האתר הרשמי של ה-WWE Performance Center הכירו את מאמני המתחם אדם נורה על ידי השוטרים מחוץ ל-WWE Performance Center בן אדם שהיה מקובע על מתאבקת נורה מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE WWE מגישים צו מניעה נוסף נגד ארמנדו מונטאלבו
ארנולד צדיקוב

ארנולד אהרון צדיקוב (Arnold Zadikow; ‏27 במרץ 1884 – ‏8 במרץ 1943) היה פַּסָּל ויוצר מדליות (אנ') יהודי-גרמני שפעל בגרמניה, בצרפת ובצ'כוסלובקיה. צדיקוב, יליד קולברג, פומרניה, הקיסרות הגרמנית, למד באקדמיה לאמנות שימושית במינכן והתמחה בפיסול בחומרים שונים, מתכת, אבן וזכוכית. במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערבית, נפצע בקרב ב-1917 ונפל בשבי הבריטי. אחרי המלחמה חזר להתגורר ולעבוד במינכן, ובראשית שנות ה-30 עבד בפריז. ב-1936 עקר עם משפחתו לפראג והתפרנס מעבודתו במפעלי הזכוכית של מוֹזֶר (אנ') בקרלסבאד. בעקבות סיפוח חבל הסודטים לגרמניה איבד את משרתו, ואחרי פלישת הנאצים לצ'כוסלובקיה ב-1939 ורדיפות היהודים בה הוצרו צעדיו. וב-15 במאי 1942 נתפסו צדיקוב ובני משפחתו ונכלאו במחנה הריכוז טרזיינשטט. צדיקוב מת שם מדלקת בתוספתן מעט לפני מלאת לו 59. אשתו ובתו שרדו את השואה. ארנולד צדיקוב הרבה ליצור פרוטומות, לוחיות זיכרון ומדליות. הוא התמחה בעיצוב מצבות קבורה. אחת המפורסמות בהן היא זו של מגנוס הירשפלד בבית הקברות בניס שבצרפת. בשהותו בפריז פנה אליו אלברט איינשטיין בבקשה שייצור מצבה לאחד ממשפחתו. היו ביצירותיו כאלה שהוקדשו לנושאים עבריים, בהן מטבעות מסוג שקל דמיוני ומדליות זיכרון. את פסלו הנודע "דוד הצעיר" יצר באבן ב-1921. הפסל הוצב בכניסה למוזיאון היהודי בברלין עם פתיחתו ב-1933, ערב עליית היטלר לשלטון. צדיקוב הציג את דוד הלוחם בהתאם לתפישות הגרמניות בנות הזמן של היופי הגברי ובניגוד לדימויי היהודי בהסתה האנטישמית. יצירותיו של צדיקוב נחשבו ל"אמנות מנוונת", מה עוד שיוצרן היה יהודי, ולכן נידונו על ידי הנאצים לכְליה. הפסל "דוד הצעיר" מוכר רק מתצלומים. במכלול עבודותיו של צדיקוב בולטות המדליות שעיצב בתקופת מלחמת העולם הראשונה למטרות התעמולה הגרמנית. רובן נושאות דימויים מבעיתים של זוועות מלחמה. למרות ייעודן המוצהר ניתן למצוא בהן מסרים חתרניים: ביטויי מחאה על טרגדיה אוניברסלית, לאו דווקא גרמנית. צדיקוב יצר במדליות הללו, בדומה למדליסטים גרמנים אחרים, גרסאות למוטיב "ריקוד המוות" הימי-ביניימי, שבהן שלד סיוטי ממלא תפקיד מרכזי ומעצים את החיזיון האפוקליפטי. כך במדליות "המוות והתותח",[1] "המוות כחלילן",[2] "המוות פורש רשתו",[3] "המוות והצפלינים", "שלום". ב-2014 הוצגה במוזיאון הבריטי תערוכה שהוקדשה למדליות הגרמניות מתקופת מלחמת העולם הראשונה ("הצד השני של המדליה: כיצד ראו בגרמניה את מלחמת העולם הראשונה"), ובהן יצירותיו של ארנולד צדיקוב. באפריל 1946 נערכה בגלריה "מקרא סטודיו" בתל אביב תערוכת זיכרון לכבודו של ארנולד צדיקוב. מדיה וקבצים בנושא ארנולד צדיקוב בוויקישיתוף תבליט דיוקנו של ארנולד צדיקוב על מדליה שיצר אחד מתלמידיו ב-1920 ארנולד צדיקוב - תעודותיו באתר נספי השואה הצ'כים סיפורי ניצולים: זכרונות מריאנקה צדיקוב (באנגלית) כיום קולובז'ק (Kołobrzeg) בפרובינציית פומרניה המערבית בצפון-מערב פולין הבת מריאנקה סיפרה על קורותיהם ביומנה. היומן פורסם ב-1964 ואחרי שתורגם לאנגלית על ידי המחברת ראה אור ב-2007 בארצות הברית: Marianne Zadikow, The Terezín album of Mariánka Zadikow, Chicago: University of Chicago Press, 2007. דפי היומן גופו נמסרו לארכיון בית טרזין לפי עדות בתו של צדיקוב, מריאנקה, איינשטיין אף סיפק למשפחה תצהיר (affidavit) לתמיכה בבקשת ההגירה שלה לארצות הברית, אולם לצדיקוב לא היו האמצעים לתשלום עבור אשרת הכניסה בהן המדליה לציון חצי היובל לייסוד לשכת בני ברית במינכן (1922) צדיקוב אמר על פסלו זה: "זוהי תשובתי להיטלר ולנאצים" (Das ist meine Antwort an Hitler und die Nazis) The other side of the medal: how Germany saw the First World War
ברונו ברויאר

גנרל ברונו ברויאר (בגרמנית: Bruno Oswald Bräuer; ‏ 4 בפברואר 1893 – 20 במאי 1947), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. ברויאר נולד ב-4 בפברואר 1893 בוילמנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-155 (פרוסיה המערבית ה-7), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף ברויאר למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 עבר ברויאר ללופטוואפה בדרגת מיור. ב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הצנחנים ה-1 ברגימנט הצנחנים ה-1. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 ביוני אותה שנה מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-1. במהלך המערכה בנורווגיה לחם ברויאר על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מדיוויזיית האוויר ה-7, ובמהלך הקרב על בלגיה לחם עם יחידתו בכיבוש מצודת אבן אמאל, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-24 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על כרתים פיקד ברויאר על קבוצת קרב זמנית, ובספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-31 במרץ 1942 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד כרתים, וב-1 ביוני 1944 הוא סיים את תפקידו והועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-2 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-9, אולם הודח מתפקידו בשל כישלונו בקרב על גבעות זלו. לאחר המלחמה נפל ברויאר בשבי הבריטי והוסגר ליוון, שם נשפט על חלקו בגירוש 8,000 יהודי כרתים, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג באתונה ב-20 במאי 1947. ברונו ברויאר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
דיוויזיית הצנחנים התשיעית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים התשיעית (בגרמנית: 9. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה והושמדה במהלך הקרב על ברלין. הדיוויזיה הוקמה ב-24 בספטמבר 1944, והועמדה תחת פיקוד גוסטב פון וילקה, והורכבה מצוותי קרקע רבים של הלופטוואפה, שנשלחו לחזית ללא אימונים ראויים לשמם. שניים מגדודי הדיוויזיה נלכדו בברסלאו, והושמדו שם במהלך המצור על העיר. שאר הדיוויזיה נפרסה ברמות זלו לקראת הקרב על ברלין, והושמדה במהלך ההפגזה הארטילרית של החזית הבלארוסית הראשונה עם תחילת הקרב ב-16 באפריל. ב-19 באפריל סבל מפקד הדיוויזיה ברונו ברויאר מהתמוטטות עצבים, ובשל כך הודח מתפקידו והוחלף בידי הארי הרמן. שרידי הדיוויזיה לחמו בברלין כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56, ונכנעו לכוחות הצבא האדום ב-2 במאי. גוסטב פון וילקה (24 בספטמבר 1944 - 2 במרץ 1945) ברונו ברויאר (2 במרץ 1945 - 19 באפריל 1945) הארי הרמן (19 באפריל 1945 - 2 במאי 1945) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
נורת'רופ גראמן X-47B

מל"ט נורת'רופ גראמן X-47B הוא מטוס קרב חמקן בלתי מאויש, המיועד להפעלה מנושאת מטוסים. כלי הטיס שמהווה נשק אוטונומי קטלני פותח על ידי החברה האמריקאית לטכנולוגיות צבאיות נורת'רופ גראמן. כלי הטיס הוא חלק מפרויקט ה-X-47. ה-X-47B הוא כלי טיס חסר-זנב, חצי אוטונומי, הניתן לתדלוק אווירי. ה-X-47B טס לראשונה ב-2011. ב-18 בדצמבר 2012 הייתה "נושאת המטוסים הארי טרומן (CVN-75)" לנושאת המטוסים האמריקאית הראשונה שדגם של "נורת'רופ גראמן X-47B" נחת על סיפונה בהצלחה. החל משנת 2015, שתי היחידות הפעילות מבצעות בדיקות טיסה ואינטגרציה מבצעית. כלי הטיס הפגין כישורי נחיתה במספר רב של בדיקות. באוגוסט 2014, חיל-הים האמריקאי הודיע כי X-47B ביצע משימות לצד מטוסים מאוישים ובמאי 2015 השלים בהצלחה את סדרת הניסויים שלו. נורת'רופ גראמן רשמה את X-47B לתוכנית CBARS לכדי מטוס מבצעי, שיקרא MQ-25 סטינגריי, אשר ייכנס לשירות בשנות ה-2020. מטוסי ההדגמה X-47B נועדו להפוך למוצג במוזיאון לאחר השלמת ניסויי הטיסה שלהם, אבל חיל הים החליט מאוחר יותר לשמור אותם לטיסה עד לפיתוח היחידות המבצעיות. מדיה וקבצים בנושא נורת'רופ גראמן X-47B בוויקישיתוף "Watch this autonomous drone eat fuel". Popular Science. 17 באפריל 2015. נבדק ב-18 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) מטוס בלתי מאויש מסוג נורתרופ גרומן X-47B נוחת על סיפון "הארי טרומן" defense-aerospace.com/article-view/release/141179/x_47b-drone-completes-first-at_sea-tests "U.S. Launches Drone From Aircraft Carrier". ABC. 15 במאי 2013. נבדק ב-15 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) "X-47B – Carrier Suitability Testing". LiveLeak.com. 21 ביוני 2013. נבדק ב-21 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Forbes Calls on SECNAV Mabus to Extend X-47B Testing". United States Naval Institute. 1 במאי 2015. נבדק ב-8 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Exclusive Pics: The Navy's Unmanned, Autonomous 'UFO'". Wired. 31 ביולי 2012. נבדק ב-7 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה) "UCLASS RFP expected by the end of March". FlightGlobal.com. 19 במרץ 2014. נבדק ב-17 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "The Navy's unmanned drone project gets pushed back a year". Engadget. 5 בפברואר 2015. נבדק ב-10 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The US Navy's 'UFO' Drone Might Be Impressive But It's Heading To A Museum". Huffington Post UK. 17 באפריל 2015. נבדק ב-18 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Northrop Grumman's Naval Combat Drones Get Lifeline (UPDATED)". National Defense Magazine. 8 ביולי 2015. נבדק ב-8 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, March 2018) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסמה סעיד

אוסמה סעיד (נולד בנחף ב-1957) הוא אמן ערבי ישראלי-גרמני, שמתגורר בנחף ובברלין. בנעוריו למד סעיד בקורסי ציור של האמן עבד עאבדי בסדנה בכפר יאסיף (1976–1977) ובשנת 1981 יצא ללימודי אמנות באקדמיה לאמנות בברלין והשלים שם תואר ראשון ותואר שני. הוא התגורר בגרמניה עד 1998, חזר לנחף וכיום הוא חי ויוצר בנחף ובברלין. עמי שטייניץ מציין במאמר כי יצירותיו של סעיד הושפעו מהאמנים מקס בקמן, אנסלם קיפר, גיאורג בזליץ וקבוצת ציירי הגשר. דימויי נוף מופיעים בעיקר בציורי שמן על בד שצייר סעיד. בסדרת ציורים משנות ה-90 שהוצגה בתערוכה "גברים בשמש" ב-2009 במוזיאון הרצליה, סעיד מציג חורשה המכילה גזעים כרותים מפויחים באדמה בוצית כבדה. בציור "הזקן וגזע העץ" (1988–1991) מתווסף לגזעים הכרותים עד בשר ודם. בשנת 2019 הוצגה תערוכת יחיד שלו בבית יגאל אלון. אתר האינטרנט הרשמי של אוסמה סעיד אוסמה סעיד בקטלוג "גברים בשמש" מוזיאון הרצליה 2009 רעות ברנע, האדמה בוערת: תערוכה של האמן אוסמה סעיד כלכליסט, מאי 2017 עמי שטייניץ, חומרי הזמן ביצירתו של אוסמה סעיד, ערב רב, 19 ביוני 2017 ד”ר נאוה סביליה שדה,  "פריחת האביב” – אוסאמה סעיד, קטלוג תערוכה, הגלריה באום אל-פחם עמי שטייניץ, חומרי הזמן ביצירתו של אוסמה סעיד, ערב רב, 19 ביוני 2017 טל בן צבי, "גברים בשמש", מוזיאון הרצליה, 2009 טל בן צבי, אוסאמה סעיד - פורש צילו למרחוק, גלריה הקיבוץ, 2008. אוסמה סעיד – תערוכת ציורים, באתר בית יגאל אלון יום העצמאות 2019 באתרי מורשת ישראל, הארץ
רחמים מהדר

הרב רחמים מָהדָּר (1894 – 17 ביוני 1976, י"ט בסיוון ה'תשל"ו) היה חזן, דרשן, אב בית דין ורבה הראשי האחרון של בנגאזי שבלוב. לפני שעלה ארצה בסוף ימיו, כיהן כרב באיטליה. נולד למיסה ולראובן מהדר בלוב. כשבגר נישא לפורטונה סנדלר, וכיהן כחבר בית הדין של בנגאזי תחת הרב כמוס פלאח. לאחר פטירת הרב כמוס פלאח, מונה הרב מהדר לסגנו של הרב יוסף ג'יעאן, שמונה לכהן כרבה של בנגאזי. לאחר עליית יהודי לוב לישראל ובתוכם הרב יוסף ג'יעאן בשנת 1949, מונה הרב מהדר לכהן תחתיו כרבה הראשי של בנגאזי, שם, בין יתר פעולותיו, נהג לדרוש מדי יום לאחר תפילת ערבית בפני באי בית הכנסת. לאחר פטירת אשתו ב-1950, נישא למרים קריצי. בשנת 1967, לאור הרעת היחס כלפי היהודים, עבר הרב מהדר להתגורר עם חלק מבני קהילתו באיטליה, שם מונה לכהן במשרה רבנית. בשנת 1974 עלה לישראל והתיישב בבת ים. נפטר ב-17 ביוני 1976. ר' רחמים מהדר זצ"ל, באתר מרכז אור שלום פרופיל הנפטר של הרב מהדר, באתר חברא קדישא תל אביב-יפו לעיתים נקרא "מדר" לפי אילן היוחסין של גמילה מימון, באתר MyHeritage לפי פרופיל הנפטר שלו באתר בית העלמין חולון, עלה לישראל בשנת 1971
IfNotNow

IfNotNow היא תנועה פוליטית של יהודים אמריקאים המתנגדת לכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה. פעילי התנועה מארגנים הפגנות נגד פוליטיקאים אמריקאים ומוסדות יהודיים התומכים בכיבוש. תנועת IfNotNow נוסדה ביולי 2014 כתנועת מחאה נגד תמיכת מוסדות יהדות ארצות הברית בפעולותיה של ישראל במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה. חלק מחברי התנועה היו פעילים לפני כן בארגון ג'יי סטריט. שם התנועה נגזר מדבריו של הלל הזקן: "אם אין אני לי, מי לי? וכשאני לעצמי, מה אני? ואם לא עכשיו, אימתי?" הפעילות הראשונה של התנועה הייתה ב-28 ביולי 2014, בהפגנה בניו יורק נגד מבצע צוק איתן בה קראו קדיש על הקורבנות הפלסטינים והישראלים של המבצע, בסמוך למשרדי ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית. לאחר מכן ארגנה התנועה מספר רב של הפגנות. לאחר שדונלד טראמפ הפך לנשיא ארצות הברית, מחתה התנועה נגד מדיניותו וכן נגד בנימין נתניהו. בפברואר 2017 נעצרו 6 חברי התנועה לאחר שתקעו בשופר והפריעו בסנאט לשימוע של דייוויד פרידמן, לקראת מינויו לתפקיד השגריר בישראל. ב-28 ביוני 2018 החליטו חמש חברות IfNotNow שהשתתפו בפרויקט תגלית לעזוב את הקבוצה ולהצטרף לארגון "שוברים שתיקה" לסיור בחברון שנועד להכיר את הכיבוש הישראלי. המשתתפות שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בינלאומי בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרים של המציאות הישראלית". בתגובה יו"ר הסוכנות היהודית לשעבר, אברהם בורג, ביקש ממארגני תגלית: "אם אין לנו מה להסתיר, בואו נראה להם הכל". ב-15 ביולי 2018 קרה אירוע דומה: שמונה חברי IfNotNow שהשתתפו בטיול של תגלית עזבו את הקבוצה במהלך ביקור בעיר דוד בסילוואן, והצטרפו לפעילי "שלום עכשיו" לביקור בבית משפחת סומרין בסילוואן, שעמותת אלע"ד וקק"ל מנסות לפנותה מביתה. אתר האינטרנט הרשמי של IfNotNow IfNotNow, ברשת החברתית פייסבוק מרכז המידע של התנועה משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה י"ד. J Street's Gaza War Support Wins 'Moderate' Praise — But Alienates Some Backers, באתר הפורוורד, ‏30 ביולי 2014 (באנגלית). 6 Protesters Were Arrested. Only The 2 Arab Muslims Face Misdemeanor Charges., באתר הפינגטון פוסט, ‏20 באפריל 2017 (באנגלית). איתמר אייכנר, פרשו מ"תגלית" לטובת "שוברים שתיקה": "האמת על הכיבוש הוסתרה", באתר ynet, 28 ביוני 2018 ניר חסון, שמונה משתתפים פרשו מטיול של תגלית: "לא מדברים איתנו על הכיבוש", באתר הארץ, 15 ביולי 2018
וולפגנג ליט

וולפגנג ליט (בגרמנית: Wolfgang Lüth;‏ 15 באוקטובר 1913 – 14 במאי 1945) היה מפקד צוללת מצליח במלחמת העולם השנייה, אשר היה שני רק לאוטו קרצ'מר, ואחד מ-27 היחידים שעוטרו בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. ליט נולד בריגה ב-15 באוקטובר 1913, ובצעירותו למד במשך 3 סמסטרים משפטים. באפריל 1933 הוא התגייס לקריגסמרינה, ובקיץ 1933 הוא בילה שלושה חודשים על ספינת ההכשרה Gorch Fock. לאחר מכן שירת על הסיירת הקלה קרלסרוהה ושט עמה ברחבי העולם במשך תשעה חודשים. לאחר מכן הוא פיקד במשך שנה על קניגסברג, ולאחר מכן עבר לשרת בזרוע הצוללות. ב-18 ביולי 1936 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי, וביולי 1937 מונה ליט לקצין השני ב-U-27, עמה הוא גם השתתף בסיור בחופי ספרד במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. באוקטובר 1937 הוא מונה לקצין הראשון בצוללת ב-U-38 תחת פיקודו של היינריך ליבה, וב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט צור זי. זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, ב-16 בדצמבר 1939, מונה ליט למפקד U-13, וב-30 בדצמבר הוא מונה למפקד U-9. במהלך 6 סיורים עם הצוללת הוא השיגו את ההצלחות הראשונות שלו, ובין היתר, הוא אף הטביע את הצוללת הצרפתית "דוריס" במאי 1940. ב-27 ביוני 1940 הוא מונה למפקד U-138, עמה הוא ביצע שתי פשיטות בלבד, וב-21 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד U-43, עמה הוא ביצע חמש פשיטות שבהן הוא הטביע 12 ספינות עם תפוסה של 68,077 טונות, ועל הצלחותיו הוענק לו ב-24 באוקטובר 1940 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, ובאפריל 1942 הוא מונה למפקד U-181. עם צוללת זו יצא ליט למסע ציד באוקיינוס ההודי, שם הצליח מאוד, וב-13 בנובמבר 1942 הוא קיבל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הפשיטה השנייה שלו באוקיינוס ההודי, הוא קיבל ב-15 באפריל 1943 את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ותוספת יהלומים לעיטור ב-9 באוגוסט 1943, ובכך היה למפקד הצוללת הראשון שקיבל את העיטור. ב-1 באפריל 1943 הועלה ליט לדרגת קורבטנקפיטן, וב-31 באוקטובר 1943 סיים ליט את תפקידו על הצוללת U-181. בינואר 1944 מונה ליט למפקד שייטת הצוללות ה-22, שהייתה שייטת הדרכה למפקדי צוללות חדשים. ביולי 1944 הוא מונה למדריך בבית הספר הימי בפלנסבורג-מורוויק, ובספטמבר 1944 מונה למפקד בית הספר. ב-1 באוגוסט 1944 הוא הועלה לדרגת פריגטנקפיטן, וב-1 בספטמבר 1944 הועלה שוב לדרגת קפיטן צור זי. ב-5 במאי 1945 נכבשה פלנסבורג על ידי הצבא הבריטי, וזמן קצר לאחר תום המלחמה, בליל ה-14 במאי 1945, הגיע ליט על יד האקדמיה הימית שלו אל מול עמדת משמר גרמנית, ולאחר שלא הצליח לזהות את עצמו מפני ששכח את הסיסמה, הוא נורה ומת מיד. קרל דניץ יצר קשר עם המפקד הבריטי של העיר פלנסבורג, וביקש ממנו רשות לערוך הלוויה רשמית, ואכן האישור ניתן. בהלוויה זו, שהייתה הלוויה האחרונה של הרייך השלישי, ואשר התקיימה ב-16 במאי 1945, הספיד דניץ, שעמד בראש ממשלת פלנסבורג, את ליט. מדיה וקבצים בנושא וולפגנג ליט בוויקישיתוף וולפגנג ליט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)