היסטוריה של נפאל

ייתכן כי משמעות השם "נפאל" מגיע משפת סנסקריט, מהמילה "ניפאלאיה", שפירושה "לרגלי ההרים", המתייחסת למיקומה של נפאל הממוקמת למרגלות רכס הרי ההימלאיה העצומים. יש שהציעו כי השם מגיע מהשפה הטיבטית, מהמילה "ניאמפאל", שפירושה "הארץ הקדושה". בסביבות שנת 1000 לפנה"ס קמו באזור זה ממלכות קטנות וקונפדרציות של שבטים. אחד מנסיכיה של קונפדרציית שאקיה היה גאוטמה סידהארתה, שוויתר על המלוכה על מנת לנהל חיי סגפנות, ונודע לימים כבודהא. בין השנים 400 ו-750 לספירה, נשלטה הבירה הנפאלית הנוכחית, קטמנדו, בידי ממלכת ליצ'אבי. עדויות ארכאולוגיות מתקופה זו כוללות בעיקר כתובות אבן, המגיעות משתי תקופות שונות. הראשונה, תקופת אסאקה, מקבילה ל־78 לספירה, והשנייה, אמשוברמה או מאנאדבה, מקבילה ל־576 לספירה. אם כי רוב הכתובות האלה נושאות את התאריך והמזמינים של מבני האבן, יש כאלה שתוכנן הוראות מלכותיות, מנטרות דתיות או רשומות היסטוריות. על ידי חיבור בין המיתוסים המקומיים לעדויות אלה, הוסק קיומם של עם קדום לליצ'אבי, הידועים כקירטה. על עם זה ידוע מעט מאד. בין השנים 1100-1484 שושלת קאשה שלטה באזור מערב נפאל. השושלת לא החזיקה מעמד שנים רבות וידעה פלישות רבות. בין השנים 1200- 1312 - ישנה עדות להתקפות רבות של המלך קאשה רימפולה אשר מוביל את הפשיטה על עמק קטמנדו ובין השנים 1345-46 -סולטאן שמס-דין א.ד. אליאסשל בנגל פושט גם הוא על עמק קטמנדו. נפאל המודרנית נוסדה במחצית השנייה של המאה ה־18, כאשר פרית'בי נאראיאן שאה, השליט של נסיכות גורקה הקטנה, יצר מדינה המורכבת מכמה מדינות הרים קטנות ועצמאיות. רבים קראו למדינה זו ממלכת גורקה, וזהו מקור השם "גורקה" לחיילים נפאלים. לאחר 1800, היורשים של פרית'בי נאראיאן שאה, לא היו מסוגלים לשמור על שלטון מרכזי חזק, מה שהוביל לתקופה של מהומות פנימיות, ובשיאן המלחמה האנגלו-נפאלית כנגד חברת הודו המזרחית הבריטית, שהסתיימה בהסכם סוגאולי ב-1816 שהעניק לחברה מספר נפות נפאליות. היציבות חזרה לאחר 1846, כאשר משפחת ראנה השתלטה על השלטון במרחץ דמים הידוע בשם "טבח קוט". משפחת ראנה השאירה את משפחת שאה כמשפחת המלוכה, במעמד סמלי בלבד, וביצרה את מעמדה על ידי ראשי ממשלה תורשתיים. מדיניותה של ממשלות ראנה, אוטוקרטיה מרכזית חזקה, הייתה לנתק את נפאל מהשפעות חיצוניות. מדיניות זו עזרה לנפאל לשמר את העצמאות הלאומית שלה בתקופה הקולוניאלית, אך גם האטה את ההתפתחות הכלכלית של המדינה. מדיניות ממשלות ראנה הייתה פרו בריטית והם סייעו לבריטים בדיכוי המרד ההודי הגדול ב-1858. ב-1923 חתמו הממלכה המאוחדת וממלכת נפאל על הסכם ידידות שהחליף את הסכם סוגאולי. בשנות ה-40 של המאה ה-20 התחיל להסתמן חוסר שביעות רצון כללי מהממשל, הן בקרב נפאלים אקדמאים, שלמדו בבתי ספר ומכללות הודיים, והן מתוך טוענים לשליטה במשפחת ראנה עצמה. נפאלים רבים בגולה, השתתפו באופן פעיל במאבק ההודי לעצמאות ורצו לשחרר את נפאל גם כן מ"הכיבוש" הפנימי האוטוקרטי. תנועה זו הגיעה לשיא בתמיכה הודית משמעותית ב־1950, כשהמלך טריבהובן ברח מארמונו-כלאו להודו שנעשתה עתה לעצמאית, וכך התחיל מרד מזוין כנגד ממשל ראנה. מרד זה איפשר את חזרתה של משפחת שאה לשלטון בפועל, וכן מינוי של אדם שאינו בן למשפחת ראנה לראשות ממשלה. לאחר תקופה זו שרר ממשל חוקתי-למחצה, כאשר המלך, בעזרת מנהיגי המפלגות הפוליטיות החדשות, שלטו במדינה. בשנות ה-50 נעשו ניסיונות לנסח חוקה עבור נפאל שתיצור ממשלה שתייצג את העם על פי המודל הבריטי. בתחילת 1959, המלך מהנדרה פרסם חוקה חדשה, ונערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות עבור אספה לאומית. מפלגת הקונגרס הנפאלית, קבוצה סוציאליסטית מתונה, זכתה בבחירות. מנהיגה, ב. פ. קואירלה, היה לראש ממשלה. המלך מהנדרה פיטר את ממשלת קואירלה ופרסם חוקה חדשה ב־16 בדצמבר 1962. החוקה החדשה ייסדה שיטה "לא-מפלגתית" של מועצות (פנצ'יאט(אנ'), מילולית - חמשת זקני הכפר), שיטה שהוצעה בידי מהאטמה גנדהי בהודו, ויושמה על ידי מהנדרה בנפאל, כמבנה היררכי, ממועצות הכפרים ועד לפרלמנט הלאומי. שיטת הפנצ'יאט שימרה את הכוח האבסלוטי של המלוכה, והמלך היה ראש המדינה בעל סמכות ייחודית על כל המוסדות הממשלתיים, כולל הקבינט (מועצת השרים) והפרלמנט. מדינה-אחת-שפה-אחת נעשתה למדיניות הלאומית, והשפה הרשמית, "נפאלית", שהייתה שפתו של המלך, הפכה לבלעדית על חשבון שאר השפות של הממלכה. 18 חודשים מאוחר יותר הכריז מהנדרה כי הדמוקרטיה הפרלמנטרית היא כישלון, ויש לחזור למצב הקודם. לאחר המלך מהנדרה מלך בנו בן ה־27, המלך בירנדרה, ב־1972. לנוכח הפגנות סטודנטים ופעילויות נגד הממשל ב־1979, בירנדרה הכריז על משאל עם לאומי שיחליט על מבנה הממשל של נפאל – המשך שיטת הפנצ'יאט עם רפורמות דמוקרטיות או ייסוד של מערכת רב-מפלגתית. משאל העם נערך במאי 1980, ושיטת הפנצ'יאט זכתה לניצחון דחוק, המלך ביצע את הרפורמות המובטחות, כולל בחירה של ראש הממשלה על ידי הפרלמנט. תושבי האזורים הכפריים ציפו כי האינטרסים שלהם ישמרו יותר לאחר אימוץ הדמוקרטיה הפרלמנטרית ב־1990. כשהרפורמות הקרקעיות שהובטחו לא בוצעו, תושבי אזורים מסוימים החלו להתארגן על מנת להפעיל רפורמת קרקעות בעצמם, במטרה לצבור כוח כנגד בעלי הקרקעות הגדולים. אולם, תנועה זו דוכאה בידי הממשלה הנפאלית, ב"מבצע רומיאו" ו"מבצע קילו סרה 2", בהם נהרגו רבים מהפעילים העיקריים במאבק. ב־13 בפברואר 1996 המפלגה הקומוניסטית הנפאלית פתחה ב"מלחמת העם" – מרד שמטרתו להפיל את המדינה המלוכנית הקיימת ולייסד רפובליקה קומוניסטית, או "דמוקרטיה עממית" נוסח מאו. המרד, הובל בידי באבורם בהטארי ופושפה קאמל דהאל (הידוע גם כ"פרצ'נדה"), והחל בחמישה אזורים בנפאל: רולפה, רוקום, ג'גרקוט, גורקה וסינדהולי. המאואיסטים הכריזו על קיומה של "ממשלה עממית" ברמה האזורית בכמה מקומות. ב-1 ביוני 2001, הנסיך יורש העצר דיפנדרה פתח בטבח בארמון המלכותי, ככל הנראה בתגובה לסרובה של אימו, אייסוואריה, מלכת נפאל, לקבל את בחירתו בכלה. הוא ירה והרג את הוריו, המלך בירנדרה והמלכה אישוואריה, כמו גם כמה בני דודיו, לפני שירה בעצמו. בעודו שרוי במצב של תרדמת בבית החולים הוכרז דיפנדרה כמלך נפאל, בהתאם למסורת הנפאלית. דיפנדרה נפטר שלושה ימים לאחר מכן וב-4 ביוני הוכרז דודו גיאנדרה, אחיו של בירנדרה, כמלך נפאל. גיאנדרה לא היה מלך אהוד על ידי רוב הנפאלים[דרוש מקור], המשוכנעים שהוא ובנו עומדים מאחורי רצח משפחת המלוכה, ובבתים רבים המשיכה להיות תלויה התמונה של משפחת המלכות שנרצחה.[דרוש מקור] בחקירת הרצח נמסרו עדויות סותרות על ידי שומרי הראש בארמון. בזמן שלטונו של גיאנדרה, המרד המאואיסטי צבר תאוצה, ובאוקטובר 2002 גיאנדרה הדיח את הממשלה זמנית והחל לשלוט באופן אבסולוטי. שבוע לאחר מכן הוא מינה ממשלה אחרת, אולם המדינה נותרה לא יציבה מסיבות שונות, ביניהן המרד הקומוניסטי הנמשך ואי שביעות הרצון של העם מהמלך החדש, גיאננדרה, שנחשד ברצח בני משפחת המלוכה. באפריל 2006 ארגנו המורדים המאואיסטים בשילוב עם כוחות רפובליקנים ודמוקרטים במדינה הפגנות ענק שאילצו את המלך גיאננדרה להשיב את השלטון לפרלמנט. בנובמבר 2006, בתום חצי שנה של משא ומתן בין המורדים לרפובליקנים הורכבה ממשלה ונחתם הסכם שלום, במסגרתו התחייבו המורדים להעביר את נשקם וצבאם לפיקוחו של האו"ם ולהחזיר את הריבונות בשטחים שכבשו לידי הממשלה. ביום ה-28 במאי 2008 ביטלה האספה הלאומית המיוחדת של נפאל את שלטון המלוכה. ב-25 באפריל 2015 התרחשה סמוך למחוז לאמג'ונג רעידת אדמה בעוצמה 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט. כתוצאה מרעידת האדמה רעש האדמה והרעידות שנלוו לה נהרגו מעל ל-8,000 אנשים במדינה, נפצעו עשרות אלפים, ונגרם נזק מוערך של כ-3.5 מיליארד דולר. בשנת 2017 התרחשו שיטפונות חזקים וכשליש משטח המדינה נפגע מאסון טבע זה. מדיה וקבצים בנושא היסטוריה של נפאל בוויקישיתוף המכלול - האנציקלופדיה היהודית