laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עיצורים ענבליים

עיצורים ענבליים (באנגלית: Uvular) נהגים באמצעות הענבל, הלשונית הנמצאת בקצה הווילון (החך הרך), בפתח הלוע. בעת הגיית עיצור ענבלי, הענבל מתקרב או נצמד לחך הרך. ישנם ענבליים שבהגייתם הענבל רוטט על־גבי החך הרך. בפונולוגיה מקובל לשייך את העיצורים הענבליים לקבוצת העיצורים האחוריים (דורסאליים, dorsal). הענבליים נדירים יחסית. הנפוצים ביותר מביניהם הם הענבליים החוככים /χ ʁ/ והרוטט /ʀ/. שלושת העיצורים הללו קיימים בעברית ישראלית, אם כי הבחנה פונמית קיימת רק בין האטומים לקוליים, כלומר בין [χ] המיוצג באותיות ח ו-כ רפה, ל־[ʁ] ו־[ʀ], כשהשניים האחרונים הם אלופונים המיוצגים באות ר. רוב דוברי עברית ישראלית, גרמנית וצרפתית אינם מבחינים בין [ʁ] ל־[ʀ], לבין העיצורים המכתשיים [r] (רוטט) ו־[ɾ] (מקיש), כולם מיוצגים בעברית באות ר, בגרמנית ובצרפתית באות r. זהו חילוף חפשי. בצרפתית אין הבחנה בין [ʁ] ל־[χ], ושניהם שייכים לפונמה המיוצגת באות /r/ - כלומר אין הבחנה בקוליות בענבליים (כאמור, חלק מהדוברים הוגים את הפונמה הזאת כעיצור מכתשי). בפורטוגזית [r] ו-[ʁ] משמשים לעיתים כאלופונים בתפוצה משלימה של הפונמה המיוצגת באות r, אם כי יש מקרים שבהם ההחלפה ביניהם יוצרת הבחנה במשמעות. בחלק מניבי הערבית (למשל בערבית של עיראק ובערבית ספרותית) ישנם ענבליים סותמים - /q ɢ/ (בערבית ספרותית הם מיוצגים באות ق, המקבילה ל-ק בעברית ובארמית). עיצור כזה היה קיים גם בעברית עתיקה ובארמית, כפי שמעידה ההבחנה בכתב בין ק (סותם ענבלי אטום) ל־כּ דגושה (סותם וילוני אטום). עדות שונות מבחינות גם הן בין ק לכ בעיקר הבבלים (מעיראק) והתימנים, ואף מבדילים בין קּ דגושה לרפה, אך ייתכן שאלה הן בהשפעת השפה הערבית כפי שנהגתה באותן ארצות. העובדה שבניקוד הטברני ישנה הבחנה בין כ רפה לדגושה, אך אין הבחנה דומה עבור האות ק, רומזת לכך שגם בעברית הטברנית (המאה ה-8 לספה"נ) ההבחנה בין ק ל־כּ נשמרה. בכל ניבי הערבית (ובניגוד לעברית המודרנית ולגרמנית) יש הבחנה ברורה בין [ʁ] ל־[r]. גם בפרסית ובשפות הקרובות אליה קיימת הבחנה ביניהם, ובחלק מניבי הפרסית קיים העיצור [q]. בניביה האחרים הוא התלכד עם העיצור [ʁ] ונהגה כמותו. ברוב השפות אין הבחנה בין עיצורים ענבליים לווילוניים, כך שצמדי העיצורים [χ] ו־[x] או [ʁ] ו־[ɣ] מהווים אלופונים של אותן פונמות. ישנם כמה ניבי הולנדית בהם קיימת הבחנה בין [χ] ל־[x]. ניבי הערבית שהוזכרו לעיל, וגם חלק מניבי הפרסית, מבחינים בין [k] (מיוצג באות ك) ל־[q] (מיוצג באות ق). כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצור ענבלי, אפי [ɴ] עיצור ענבלי, סותם, קולי [ɢ] עיצור ענבלי, סותם, אטום [q] עיצור ענבלי, חוכך, קולי [ʁ] עיצור ענבלי, חוכך, אטום [χ] עיצור ענבלי, מקורב [ʁ̞] עיצור ענבלי, מקורב, אטום [ʁ̞̊] עיצור ענבלי, מקיש [ɢ̥] עיצור ענבלי, מקיש, אטום [ɢ̥̆] עיצור ענבלי, רוטט [ʀ] עיצור ענבלי, רוטט, אטום [ʀ̊] עיצור ענבלי, מסודק [qʼ] עיצור ענבלי, מפונם [ʛ] עיצור ענבלי, מפונם, אטום [ʛ̥]
כדים

כַּדִּים הייתה התנחלות בצפון השומרון, כ-3 ק"מ דרומית־מזרחית לעיר ג'נין, שפונתה מיושביה ונהרסה במסגרת תוכנית ההתנתקות. שטח היישוב נותר במעמד שטח C (שליטה ביטחונית ואזרחית ישראלית), וכך גם דרך הגישה אליו (כביש 6010) ממעבר גלבוע. כדים הוקמה כהיאחזות נח"ל של גרעין מתנועת הנוער הלאומי בשנת 1983, ואוזרחה ב-28 בפברואר 1984 על ידי ארגון "העובד הלאומי". מקור השם סמלי (אולי על שם כד שמן), ומזכיר את הכפר הערבי "בית קַד", הממוקם מצפון אליו. מקור שמו של בית קד כנראה בשיבוש השם העברי "בית עֵקֶד" (בית עקד הרועים – שם מקום במלכים ב', י', י"ב). תחילה התגוררו במקום חמש משפחות מגרעין שא-נור. ערב פרוץ האינתיפאדה השנייה התגוררו בכדים 39 משפחות (כ-160 תושבים). במהלך אירועי האינתיפאדה עזבו את היישוב משפחות רבות. כדים פונתה מתושביה ונהרסה במסגרת תוכנית ההתנתקות (אוגוסט 2005) שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004. פינוי היישוב בוצע ללא התנגדות. בספטמבר 2022 פורסם כי חמאס ביצע אימונים לפעילי הארגון בשטחי היישוב ופרסם זאת בסרטון באינטרנט. במאי 2023 תיקנה הכנסת את חוק ההתנתקות והפיצויים לנפגעיה כך שלא יחול על צפון השומרון. למרות זאת, צו יישום תוכנית ההתנתקות תוקן רק ביחס למרחב חומש ולא לשאר צפון השומרון. בעקבות תיקון החוק הוקם ביוני 2023 גרעין התיישבות "עין גנים וכדים" הפועל להתיישב מחדש בגנים ובכדים. ב־22 במאי 2024 חתם שר הביטחון יואב גלנט על הרחבת ביטול תחולת החוק לכלל המרחב שטח C שבצפון השומרון. צו נפרד, עליו חתם אלוף פיקוד המרכז יהודה פוקס, עדין אוסר את הכניסה ליישובים אלו כשטח צבאי סגור. גנים כדים, באתר Discogs (באנגלית) עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010 ילקוט הפרסומים 3165 (עמ' 1493), ‏24 בפברואר, 1985 חנן גרינווד, מחבלים חמושים תועדו מתאמנים ביישוב בצפון השומרון שפונה בהתנתקות, באתר ישראל היום, 4 בספטמבר 2022 לא רק חומש: גרעין מתיישבים פועל לבנות מחדש את גנים וכדים, בעיתון מקור ראשון, 15 ביוני 2023 א, גלנט חתם על ביטול חוק ההתנתקות בגנים, כדים ושא-נור, ליד ג'נין, באתר ישראל היום, 22 במאי 2024 צו בדבר יישום תוכנית ההתנתקות (ביטול ביחס לצפון השומרון) (יהודה ושומרון) (מס' 2190), התשפ"ד-2024, באתר צה"ל אחרי הודעת גלנט על ביטול חוק ההתנתקות: צו אחר יגביל את השהות בצפון השומרון, באתר כיפה, 22 במאי 2024
חיי נצח

המונח "אלמוות" מפנה לכאן. לערך העוסק בפירושים אחרים, ראו בן אלמוות. המונח "חיי עולם" מפנה לכאן. לערך העוסק בישיבה, ראו ישיבת חיי עולם. חיי נצח (או אלמוות) הוא הרעיון של חיים בצורה גופנית, נפשית או רוחנית לאורך זמן אינסופי, ללא מוות. הרעיון של חיי נצח הלהיב דורות רבים בתולדות האנושות. גיבור המחפש חיי נצח הוא הנושא המרכזי של עלילות גילגמש (מהמאה ה-22 לפנה"ס לכל הפחות), וזהו נושאן של יצירות רבות בכל התקופות. במיתולוגיה היוונית האלים האולימפיים שומרים על חיי נצח בעזרת מזון האלים – האמברוסיה ומשקה האלים – הנקטר. האפשרות של חיי נצח היא נושא מרכזי בדתות ובפילוסופיות רבות, שחלקן, על בסיס ההבחנה בין גוף ונפש, פיתחו את הרעיון של חיי נצח רוחניים – חיים אחרי המוות. ביהדות, מופיעה ההבטחה לחיי נצח בפרשנות חז"ל לנבואות הגאולה. כך למשל דברי ישעיהו: "בִּלַּע הַמָּוֶת לָנֶצַח" – מפורשים כהעלמות המוות מן העולם. כמו כן הוא מופיע בספר בראשית: "פן ישלח ידו ולקח גם מעץ החיים ואכל וחי לעולם" (בראשית ג כב). בתולדות המדע והפסבדו-מדע חיי הנצח היוו נושא מרכזי לחיפוש וחקר. אחת ממטרותיהם של האלכימאים הייתה מציאת תרופה לכל מחלה באמצעות האלכימיה, ובכך להביא לחיי נצח. בשלב מסוים חיפוש חיי נצח נחשב לנושא מוקצה ולא-מדעי, אך כיום עם התפתחות הגרונטולוגיה חוזר הוויכוח המדעי וניעור, כאשר המדענים כיום חלוקים בשאלה האם חיי נצח פיזיים הם שאיפה בת-הישג או לא. לעיתים מחשיבים את המדוזה Turritopsis nutricula לבת אלמוות. זאת משום שהיא בעל החיים היחיד הידוע, המסוגל להתגלגל אחורה מהשלב הבוגר שלו, חזרה לשלב הפוליפ. לא ידועה מגבלה על התהליך ולכאורה היצור מסוגל להמשיך ולהתגלגל אחורה לנצח ולדחות את המוות עד אין קץ. בפועל, ה-Turritopsis nutricula אינה בת אלמוות ותוחלת החיים שלה קצרה. זאת משום שלרוב היא מתה מגורמים סביבתיים עוד בטרם הגיעה לבגרות. גם לובסטרים נחשבים לבעלי חיים בעלי פוטנציאל לחיי נצח, עקב קיומו של טלומראז בכל תאיהם. אצל יסעורון אטלנטי, הטלומרים מתארכים עם הגיל במקום להתקצר, תופעה שלא נצפתה באף בעל חיים אחר ומייחסים לה את אריכות ימיו של העוף הקטן הזה. עדי פרוש, פילוסופיה, ספרות ומה שביניהן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן והוצאת כרמל, 2018, הפרק "חיים ללא מוות – האם הם רצויים? היחס לחיים ללא מוות בשתי יצירות ספרות ובשתי תאוריות פילוסופיות", עמ' 63–99. מדיה וקבצים בנושא חיי נצח בוויקישיתוף 'אנשים לעולם' - אתר ישראלי העוסק בחיי נצח, יחד לעולם, התעוררות לחיים, 5 באוקטובר 2015 דף פייסבוק - חיי נצח חיים לעולם, חיי אין סוף נתנאל ריץ', הניו יורק טיימס, סוד חיי הנצח מסתתר עמוק בים, באתר הארץ, 25 בינואר 2013 פייננשל טיימס, ‏רק עד 120? המרדף של ריי קורצווייל אחרי חיי נצח, באתר גלובס, 17 באפריל 2015 גוגל משקיעה בחיי נצח: 'אפשר לחיות עד 500', באתר ynet, 11 במרץ 2015 מירי מיכאלי, חיי נצח? גילויים חדשים בדרך לאריכות ימים, באתר nana10‏, 21 באוקטובר 2013 חיי נצח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "האם נוכל לעצור את ההזדקנות?", רשומה בבלוג "גם מעץ החיים" השארות הנפש, דף שער בספרייה הלאומית ספר ישעיהו, פרק כ"ה, פסוק ח' ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל ויקטוריה

נמל ויקטוריה (באנגלית: Victoria Harbour; בסינית: 維多利亞港) הוא נמל טבעי הממוקם בין האי הונג קונג לבין חצי האי קאולון בהונג קונג. בשל מיקומו הגאוגרפי, נמל מים עמוקים טבעי זה מגן על האוניות המצויות בו מסופות ים סין הדרומי. מיקומו האסטרטגי הביא להקמת המושבה הבריטית בהונג קונג והצלחתה הכלכלית של מושבה זו ולהפיכת לאחד ממוקדי המסחר הבינלאומית. גם כיום עוגנות בנמל זה אלפי ספינות מדי שנה. קו החוף של הנמל השתנה לאורך השנים בשל פרויקטים רבים של ייבוש הים. קו הרקיע המרשים של חופי הנמל הפך לאחד מאתרי התיירות של הונג קונג. בעת הקמתו נקרא הנמל בשם "נמל הונג קונג" (באנגלית: Hong Kong Harbour) אולם לימים שונה שמו לנמל ויקטוריה, על שמה של המלכה ויקטוריה. על אף תנועת אוניות הסוחר העֵרה נערכו בנמל פעולות נופש. בשנות ה-50 של המאה ה-19 נערכו תחרויות שחייה ומשחקי פולו מים. משחה חציית הנמל נערך מדי שנה, למעט בשנות מלחמת העולם השנייה. המשחה הופסק בשנת 1973 בשל הזיהום הרב במימי הנמל. שטחו של נמל ויקטוריה כ-41.88 קמ"ר. שטח זה משתנה מעת לעת בשל פרויקטים של יבוש הים ושינוי קווי החוף. גבולו המזרחי של הנמל הוא הקו שבין חצי האי סיו צ'או ואן לבין א קונג נגאם. גבולו המערבי של הנמל הוא הקו הדמיוני העובר בין הקצה המערבי ביותר של האי הונג קונג לבין הקצה המערבי ביותר של האי גרין, ומשם הקו העבור בין האי לנקודות הדרומית מזרחית ביותר של האי צינג יי. מהאי צינג יי גבול הנמל עובר מהנקודה המערבית ביותר של האי בקו ישר צפונה עד ליבשת. בשטח הנמל מצויים איים רבים, שהעיקריים והגדולים שבהם הם האי גרין, האי גרין הקטן, סלע קאולון וצינג יי. חופי נמל ויקטוריה נודעו ביופיים בים ובלילה ומהווים אתר תיירות מרכזי בהונג קונג. בעיקר נודע הנוף הנשקף מטיילת צים שא צוי שבקאולון לעבר האי הונג קונג והנוף הנשקף מפסגת ויקטוריה לעבר הנמל. מעבורת סטאר החוצה את הנמל ומקשרת את האי הונג קונג לאי קאולון נחשבת לאתר תיירות פופולרי בפני עצמה. מדי לילה נערך על חוף הנמל מופע אורות המכונה סימפוניה של אור ביוזמת מועצת התיירות של הונג קונג. במסגרת מופע זה מסונכרנים אורות גורדי השחקים של הונג קונג עם מוזיקה המושמעת בטיילת צים שא צוי. בסמוך לטיילת זו נבנתה שדרת הכוכבים הצופה אף היא אל הנמל. נמל ויקטוריה נחשב לאחד הנמלים העמוסים בעולם, אם לא העמוס שבהם. נמל המטענים בקווי צינג, במערב הנמל, משמש את הובלת המכולות והסחורות. בנמל זה עוברות כ-400 אוניות מטען מדי שבוע בממוצע, הפורקות וטוענות 21 מיליון מכולות. בשנים האחרונות נאלץ נמל זה להתמודד עם תחרות גוברת מצד נמל שנג'ן ונמל סינגפור. על מנת שלא להפריע לתנועת האוניות בנמל, לא נבנו גשרים החוצים את הנמל ומקשרים את האי הונג קונג עם חצי האי קאולון. במשך שנות פעולתו קושרו האי וחצי האי באמצעות מעבורות, הידועות שבהן הן מעבורות סטאר החוצות את הנמל מאז שלהי המאה ה-19. במחצית השנייה של המאה ה-20 נבנו שלוש מנהרות מתחת לנמל: מנהרת חוצה הנמל (1972) מנהרת הנמל המזרחית (1989) מנהרת הנמל המערבית (1997) כמו כן מתחת לנמל שלוש מנהרות המשמות את הרכבת התחתית של הונג קונג בקווי צואן ואן, צואנג קוואן או, ומנהרה המשמשת את קו טונג צ'ונג ואת קו שדה התעופה המהיר. מועצת פיתוח נמל הונג קונג מצלמת רשת של הנמל
סול בלום

סוֹל בְּלוּם (באנגלית: Sol Bloom‏; 9 במרץ 1870 – 7 במרץ 1949) היה אמרגן, יזם, איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי. ממייסדי האומות המאוחדות. בלום נולד בעיירה פקין שבאילינוי למשפחת מהגרים יהודים עניים מפולין. בהיותו ילד עברה משפחתו לסן פרנסיסקו. כנער עבד בעסקי הבידור בעיר בהפקות קטנות ובניהול דוכני ממכר כרטיסים. בהיותו בן 19 נסע לתערוכה העולמית של פריז (1889), שם התרשם במיוחד מן ה"כפר האלג'ראי" שהציג חיי רחוב אותנטיים בהשתתפות עשרות משתתפים. כאשר התארגנה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) ייבא את הכפר האלג'יראי והציע אותו לפרנסי התערוכה, שקיבלו לא רק את הצעתו זו אלא אף מינו את האמרגן הצעיר למנהל הבידור והמוזיקה בפארק השעשועים של התערוכה (ה"מידוויי"). במסגרת זו התאים את ריקוד הבטן האוריינטלי לטעם הקהל, וקרא לו "הוּצִ'י-קוּצִ'י". הוא אף כתב את הלחן ה"אוריינטלי אותנטי" לריקוד, לחן זה שימש מאז פעמים רבות כלחן מזרחי וכיוון שבלום לא רשם עליו זכויות יוצרים הוא לא זכה ליהנות מתמלוגים וממזכה. הריקוד והרקדנית שנקראה "מצרים הקטנה" (Little Egypt) מוזכרים תדיר כאחת מן האטרקציות המרכזיות של התערוכה. לאחר תום התערוכה עבר בלום משיקגו לניו יורק, בה פתח חנות לממכר כלי נגינה ותווים וכינה את עצמו "איש המוזיקה" (Sol Bloom the Music Man). הוא היה חלוץ מכירת דפי תווים בדואר ומהראשונים שמכרו את הגרמומפונים של ויקטור טוקינג משין. בלום הצטרף למספר אגודות סתרים בהן הבונים החופשיים ותנועת בני ברית. בשנת 1920, בגיל 50, החליט לפרוש מהעסקים ולפנות לפוליטיקה כאיש המפלגה הדמוקרטית. ב-1923 נבחר להחליף את חבר בית הנבחרים של המחוז ה-19 של מנהטן (אפר איסט סייד), סמואל מרקס, שנפטר. בלום כיהן כציר בבית הנבחרים עד מותו. בלום כיהן במספר תפקידים, בראשם יושב ראש ועדת בית הנבחרים לענייני חוץ (ב-1939). הוא היה מבין הדוברים העיקריים בעד חוק השאל-החכר ודחף את חוק הרחבת הגיוס של שנת 1941 לשם המלחמה בנאצים, חוק שעבר על חודו של קול. בשנת 1943 היה הנציג היהודי היחיד לועידת ברמודה האנגלו-אמריקאית שנועדה לדון בגורל הפליטים היהודים. בין אפריל ליוני 1945 השתתף בכינוס בסן פרנסיסקו שנועד לגיבוש האומות המאוחדות. בלום התעקש שהמילים הפותחות של מגילת האומות המאוחדות יהיו "אנו עמי האומות המאוחדות...", ובכך יצוין שהארגון מאגד עמים ולא ממשלות. בינואר 1946 השתתף כנציג ארצות הברית בכינוס הראשון של האומות המאוחדות שנערך בלונדון. בעת הדיונים על תוכנית החלוקה הוא פעל להביא את נציג הפיליפינים להצביע בעד התוכנית. Sol Bloom, 1948. The Autobiography of Sol Bloom (New York: Putnam's) מדיה וקבצים בנושא סול בלום בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר העוסק בהיסטוריה של האומות המאוחדות (באנגלית) סול בלום, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) סול בלום, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סול בלום, באתר MusicBrainz (באנגלית) סול בלום, דף שער בספרייה הלאומית אריק לארסון, השטן בעיר הלבנה: רצח, קסם וטירוף ביריד ששינה את אמריקה, תרגם אור אלכסנדרוביץ', הוצאת בבל, תל אביב 2008 עמוד 169 בעברית הוא מוכר כלחן "שיר הסריסים" של נתן אלתרמן ("נעמוד בתור מלפנים ומאחור...") השיר באתר זמרשת אריק לארסון, השטן בעיר הלבנה: רצח, קסם וטירוף ביריד ששינה את אמריקה, תרגם אור אלכסנדרוביץ', הוצאת בבל, תל אביב 2008 עמוד 250 The World's Columbian Exposition (1893) באתר PBS דוד פלינקר, אחרי מטתו של סול בלום, הַבֹּקֶר, 15 באפריל 1949
שדרת הכוכבים (הונג קונג)

שדרת הכוכבים (באנגלית: Avenue of Stars; בסינית: 星光大道) היא אתר המוקדש לכוכבי הקולנוע ההונג קונגי הממוקמת לחוף נמל ויקטוריה בקצהו הדרומי של צים שא צוי בחצי האי קאולון למול האי הונג קונג שבהונג קונג. בשנת 1982 יזמה חברת ניו וורלד דוולופמנט (New World Development Co. Ltd) הקמת טיילת בסמוך למרכז ניו וורלד שבצים שא צוי מזרח. בשנת 2003 השקיעה החברה 40 מיליון דולר הונג קונגי, בשיתוף עם מועצת התיירות של הונג קונג ובתמיכת ממשלת הונג קונג לשיקום הטיילת והפיכתה לשדרת הכוכבים, בדומה לשדרת הכוכבים שבהוליווד. טקס חנוכת השדרה נערך ב-27 באפריל 2004 והשדרה נפתחה לציבור ב-28 באפריל 2004. השדרה ממוקמת על קו החוף של צים שא צוי, בסמוך למוזיאון הונג קונג לאמנות, מוזיאון החלל של הונג קונג, ומרכז התרבות של הונג קונג, מזרחית לטיילת צים שא צוי ומגדל השעון. הגישה לשדרה מתבצעת דרך גן סאלסברי. בכניסה לגנים פסל בגובה 4.5 מטרים בדמות הפרס הניתן בטקס פרסי הקולנוע של הונג קונג. אורכה של הטיילת 440 מטרים. בראשיתה ניצבים תשעה עמודים אדומים ועליהם תיאור של ההיסטוריה הקולנועית של הונג קונג. לאורכה של השדרה טבועים לוחות ועליהן תביעת יד וחתימת של כוכבי הקולנוע ההונג קונגי. מהשדרה נשקף נוף מרהיב של האי הונג קונג והיא מהווה אתר תיירות פופולרי בשל כך. בשעות הערב השדרה מהווה אתר צפייה בתצוגת סימפוניה של אורות. אתר האינטרנט הרשמי של שדרת הכוכבים אתר מחלקת התיירות של הונג קונג
מרוץ העצמאות

מרוץ העצמאות הוא מרוץ שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל ביום העצמאות ונמנה בין האירועים המרכזיים ביום זה. המרוץ התקיים במתכונת של מרוץ שליחים קבוצתי ממקומות שונים בתל אביב-יפו לירושלים במקטעים, כאשר לכל מקטע הוכרזה קבוצה זוכה נפרדת. בתחילה השתתפו במרוץ ארבע קבוצות: אליצור, בית"ר, הפועל ומכבי, והחל משנת 1953 נוספה עליהם קבוצת אס"א. קבוצת הפועל זכתה באופן קבוע במרוץ, אולם גם מכבי הצליחה להגיע ראשונה בחלק מהמקטעים ובמקרה אחד אס"א הגיעו ראשונים במקטע. המרוץ הראשון התקיים ביום העצמאות של 1950. המרוץ יצא מיפו ועבר בתחנות רמלה, ביל"ו, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 83 קילומטרים אותם עברו 75 רצים מכל קבוצה. המרוץ השני התקיים בשנת 1951 ועבר בתחנות פתח תקווה, בית דגן, רחובות, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 104 קילומטר אותם עברו מטעם כל קבוצה 100 רצים. בכל תחנה נתקבלו הרצים על ידי אישיות שנתנה לזוכים פרס סמלי המייצג את האזור, כמו "דגל אם המושבות", "דגל הקסטל", וספר רחובות. לקבוצת הפועל שזכתה במרוץ הוענק על ידי שר החינוך מגן העצמאות. במרוץ הרביעי שהתקיים בשנת 1953 היו בכל קבוצה 90 רצים. המרוץ השישי יצא מכיכר הבימה ועבר במסלול דומה לקודמיו. טקס חלוקת הפרסים התקיים ליד משרד החינוך ברחוב הנביאים בירושלים. על המרוץ הראשון כתב פ. פינצ'ובר בעיתון דבר: רק מעטים מאתנו הבינו איזו חשיבות יש למרוץ זה בהיסטוריה של הספורט היהודי, כנקודת־מיפנה בהתפתחותו של החינוך הגופני בארצנו — פ. פינצובר, רצי מלכות ישראל ומרוץ עצמאות ישראל, דבר, 2 ביוני 1950 אולם ההתלהבות הראשונית דעכה ואגודות הספורט החלו לאבד עניין במרוץ שהיה למעמסה תקציבית. בשנת 1955 הודיעה בית"ר שלא תשתתף בגלל העלויות שבריכוז מאה רצים מרחבי הארץ. בשנת 1956 עוד השתתפו במרוץ הפועל, בית"ר ואליצור לאחר שהמדינה הקציבה כספים למימון ההשתתפות, אולם בשנת 1957 לא התקיים המרוץ, לאחר שכל ארגוני הספורט למעט הפועל הודיעו שלא ישתתפו. במקום מרוץ ארצי התקיימו במקומות שונים מרוצים אזוריים. בשנת 1959 הופיעה בין ההודעות על חגיגות יום העצמאות ידיעה על מרוץ שליחים בגבעתיים ובשנת 1960 התקיים מרוץ באזור עמק הירדן, מרוץ אשר התקיים תחת הכותרת "מרוץ העצמאות" בפעם ה־25 בשנת 2010. מסורת של מרוצי עצמאות התקיימה גם בבית שמש. בשנת 1968 התקיימו מרוצים מקומיים באשדוד וביהוד. בשנת 1968, לכבוד 20 למדינה, תוכנן לחדש את המרוץ בחול המועד פסח, במסלול שיעבור מבניין הכנסת בתל אביב לכנסת בירושלים, אולם בסופו של דבר המרוץ התקיים מחולדה לירושלים ביוני 1968. בשנת 1986 התקיים מרוץ עצמאות בירושלים. מרוץ העצמאות, דבר, 7 במאי 1954; המשך ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 493 ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 499 שנתון הממשלה לשנת תשט"ו, עמ' 122, בארכיון המדינה מירוץ העצמאות תשט"ו, דבר, 20 באפריל 1955 מרוץ העצמאות בלי בית"ר, מעריב, 24 באפריל 1955 מחר מרוץ העצמאות, מעריב, 15 באפריל 1956 עוול בא על תיקונו, מעריב, 4 במרץ 1956 מ. שמריהו, בוטל מרוץ העצמאות, מעריב, 2 במאי 1957 החגיגות מאילת ועד קריית שמונה, דבר, 14 במאי 1959 עלון הקיבוץ אשדות יעקב איחוד, אוגוסט 2010 חגיגות יום העצמאות, מעריב, 30 באפריל 1968 הממשלה הקציבה 11 מליון לירות, מעריב, 3 באוקטובר 1967 היום מרוץ העצמאות, דבר, 3 ביוני 1968 2000 רצים במרתון העצמאות בחסות מעריב, מעריב, 16 במאי 1986
גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח (רוסיה)

גביע הערוץ הראשון הרוסי בהוקי קרח (ברוסית: Кубок Первого канала по хоккею) הוא טורניר הוקי קרח המהווה חלק מהכנות לאליפות האירופית בהוקי קרח. ב־1967, עת הוקם נערך הטורניר במוסקבה. ב-1992, לאחר חידוש הטורניר הוא נערך בסנקט פטרבורג (למעט בשנים 2013 ו-2014 כשהוא נערך בסוצ'י). החל משנת 1996 מהווה חלק של סדרת התחרויות שנערכות במספר מדינות אירופה לקראת אליפות העולם, במסגרת Euro Hockey Tour. מנוהל על ידי פדרציית ההוקי הרוסית בחסות הערוץ הראשון הרוסי. 1967 — הטורניר לחגיגות 50 שנה למהפכת אוקטובר; 1968 — הטורניר הבינלאומי; 1969—1996 — טורניר איזבסטיה; 1997—2002 — גביע בלטיקה; 2003 — הטורניר הבינלאומי המוסקבאי; 2004—2005 — גביע רוסנו; 2006—ואילך — גביע הערוץ הראשון. הגביע הוקם ב-1967 בשם "הטורניר לכבוד יובל למהפכת אוקטובר". בהמשך הוחלט לערוך אותו כל שנה. מ-1969 עד 1996 נקרא בשם גביע איזבסטיה בחסות העיתון רב-התפוצה. ב-1997 הגביע נקרא גביע "בלטיקה" על שם מבשלת הבירה הפטרבורגית, בעלת אותו השם. ב-2003 הטורניר נקרא בשם טורניר מוסקבה הבינלאומי, בשנים 2004-2005 נקרא בשם "גביע רוסנו" על שם חברת ביטוח והחל משנת 2005 הטורניר נערך בחסות הערוץ הראשון הרוסי. הטורניר נערך ברציפות מאז 1967, למעט שנת 1991 שאז בוטל בשל התפרקות ברית המועצות. על פי רוב משתתפות 4 נבחרות: עד 2022 אלה היו רוסיה (ברית המועצות), צ'כיה (צ'כוסלובקיה), פינלנד ושוודיה, אך בחלק מהתחרויות השתתפו נבחרות נוספות כמו קנדה, פולין, קוריאה הדרומית ואחרות. בשנת 2022 משתתפות בה רוסיה, קזחסטן ובלארוס. בשנת 2023 השתתפו נבחרות לאומיות של קזחסטן ובלרוס בתוספת 2 נבחרות מרוסיה. טורניר הערוץ הראשון הרוסי מדיה וקבצים בנושא גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח בוויקישיתוף משחק ראווה בין רוסיה לפינלנד נערך בגזפרום ארנה בסנקט פטרבורג משחק ראווה בין רוסיה לפינלנד נערך בגזפרום ארנה בסנקט פטרבורג בפועל פינלנד סיימה במקום השלישי, אך המשחק על המקום השלישי לא הוכנס כחלק משלבי הסבב האירופי
מרכבת המשנה

האם התכוונתם ל... ספרו של רבי אהרן אלפנדרי על משנה תורה לרמב"ם ספרו של רבי שלמה מחלם על משנה תורה לרמב"ם
תחרותיות

האם התכוונתם ל... תחרותיות (רגש) – רגש אנושי תחרות חופשית – מושג בכלכלה מדד הרפינדל-הירשמן – מדד המשמש כאינדיקטור לתחרותיות במשק ראו גם תחרות (פירושונים)
מארי בראון

מריה "מארי" יוהנה פיליפסן-בראון (בהולנדית: Maria "Marie" Johanna Philipsen-Braun ; ‏ 22 ביוני 1911 – 23 ביוני 1982) הייתה שחיינית הולנדית. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות מהן אחת זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות, מהם 4 זהב ושיאנית עולם. בראון, הייתה לשחיינית ההולנדית הראשונה שזכתה במדליית זהב באולימפיאדה. בראון נולדה ברוטרדם. אמה, מה בראון (1881 – 1956) הייתה המאמנת הלאומית של נבחרת הולנד בשחייה ב-5 אולימפיאדות שונות (1928, 1932, 1936, 1948 ו-1952). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927 זכתה בראון במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (6:11.8 דקות) ובשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב (1:26.2 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (5:11.6 דקות). באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה בראון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:22.0 דקות, לפני אלן קינג (1:22.2 דקות) וג'ויס קופר (1:22.8 דקות) שתיהן מבריטניה, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:21.6 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:57.8 דקות, אחרי מרתה נורליוס שקבעה שיא עולם חדש של 5:42.8 דקות ולפני ג'וזפין מקים (6:00.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבע תוצאה של 5:53.8 דקות. בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, אך הרביעייה ההולנדית פסלה בשלב הגמר, בשלב המוקדמות הן קבעו תוצאה של 5:08.8 דקות, תוצאה שהייתה מספיקה למדליית ארד. באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכתה בראון ב-3 מדליית זהב והייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (5:42.0 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:22.8 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:55.0 דקות). לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הגיעה בראון כמועמדת עיקרית לניצחון. היא עלתה לשלב הגמר בשני המשחים בהם השתתפה, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:50.5 דקות, אך היא לא הצליחה להגן על תוארה משום שלקתה בחום כבד כתוצאה מעקיצת חרק ונלקחה לבית החולים. לאחר מכן, פרשה משחייה תחרותית. בראון קבעה 6 שיאי עולם, 10 שיאי אירופה ו-25 שיאי הולנד חדשים. בשנת 1980 זכתה בראון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב מדיה וקבצים בנושא מארי בראון בוויקישיתוף מארי בראון, באתר olympedia.org מארי בראון(הקישור אינו פעיל), Sports123 (באנגלית) MA BRAUN (NED) - 1967 Honor Coach, באתר International Swimming Hall of Fame MARIE BRAUN (NED) - 1980 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
DNA אנוכיי

DNA אנוכיי הוא רצף DNA בגנום של אורגניזם המשתכפל ומפיץ את עצמו יחד עם גנום האורגניזם, אך הוא אינו מועיל בשום צורה שהיא לאורגניזם הנושא אותו. DNA אנוכיי נחשב לסוג של טפיל גנטי המנצל את נושאו כדי להתרבות אף על פי שהוא אינו מועיל ואף עשוי להזיק. קיומו נחזה על ידי הגישה של אבולוציה מונחית גנים. לפי גישה זו הגנים הם מושאי הברירה הטבעית והאבולוציה פועלת להפצתם, גם במחיר של נזק לאורגניזם הנושא אותם. בעוד גנים המועילים לאורגניזם פועלים בשיטה של שיפור האורגניזם כדי שיוכל להפיצם בצורה מוצלחת, DNA אנוכיי מנצל את ההצלחה של גנים מועילים ומתפשט יחד עמם. יש דמיון רב בין DNA אנוכיי לבין נגיפים שגם הם מנצלים את הגנום של האורגניזם אותו הם תוקפים כדי להתרבות. אולם לנגיפים יש עצמאות רבה יותר מל-DNA אנוכיי. יש להם קיום עצמאי גם מחוץ לגנום ויש להם מבנה הכולל מלבד חומר תורשתי גם מעטפת חלבונית המאפשרים להם להפיץ עצמם בין גופים שלא בדרך הרבייה. משערים שמוצאם של מקטעי DNA אנוכיי רבים הוא בנגיפים שהתנוונו ואיבדו את עצמאותם. ייתכן שגם להפך, שמקורם של הנגיפים הוא במקטעי DNA אנוכיי שפיתחו עצמאות. רעיון ה-DNA האנוכיי הועלה ללא פיתוח מעמיק בספר "הגן האנוכיי" מאת ריצ'רד דוקינס, וזכה להרחבה ניכרת בשנות השמונים. הדוגמה המוכרת והנפוצה ביותר ל-DNA אנוכיי היא טרנספוזונים, "גנים קופצים". אלו הם גנים חסרי שימוש המהווים חלק ניכר מהגנום של כלל[דרוש מקור] היצורים החיים והם מסוגלים להעתיק את עצמם ממקום למקום בתוך הגנום. טרנספוזונים הם מוטגנים מזיקים המסוגלים להשבית גנים מועילים (על ידי העתקת עצמם לתוך הרצף גנטי של הגן) והם יכולים גם לפגוע בתהליך המיטוזה. דוגמה נוספת ל-DNA אנוכיי הם רטרוטרנספוזונים חסרי תועלת שגם הם נפוצים בגנום של כלל היצורים החיים. נוסף לאלו, ישנם אינטאנים שהם קטעי DNA אנוכיים החודרים למסגרות קריאה פתוחות (ORF's) של גנים שמורים ביותר, ולאחר תרגומם לחלבון יחד עם רצף הגן המאכסן, הם חותכים את עצמם מן החלבון של רצף המטרה וכך נוצר לחץ סלקטיבי חזק לשימור פעילותם האוטו־קטליטית. מכיוון ש-DNA אנוכיי יכול להזיק ישנם אמצעים רבים ביצורים שונים שמטרתם להיפטר ממנו או לדכא אותו, כמו למשל RNAi. DNA זבל Dawkins, Richard R. (1976). The Selfish Gene. New York: Oxford University Press "אנוכיי"=אגואיסט, להבדיל מ"אנוכי" = אני. Elleuche S, Pöggeler S., Inteins, valuable genetic elements in molecular biology and biotechnology, Appl Microbiol Biotechnol. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.