laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אן-מרי אים הוף-פיגה

אן-מרי אים הוף-פיגה (בצרפתית: Anne-Marie Im Hof-Piguet;‏ 1916, מרטיני – 2010, ברן), הייתה פעילת זכויות אדם וחסידת אומות העולם משווייץ שפעלה בצרפת. אן-מרי פיגה סיימה את לימודי התואר השני באוניברסיטת לוזאן. בין השנים 1942–1944 עבדה פיגה בבתי ילדים, בהם בית היתומים שאטו דה לה היל (Château de la Hille) בדרום-מערב צרפת, מעון שנתמך על ידי הצלב האדום השווייצרי (אנ'). באוגוסט 1942 עצרה המשטרה הצרפתית חלק מהילדים היהודים ששכנו במעון. הילדים גורשו למחנה ורנה אך שוחררו עקב התערבותם של מוריס דובואה וארגונו, וכן של רוזלי נף, מנהלת בית היתומים, שהוכרה אף היא לימים בתור חסידת אומות העולם. בנובמבר 1942 השתלטו הגרמנים על דרום צרפת ומשטר וישי פסק מלהתקיים. בשנת 1943 היו בבית הילדים כ-120 ילדים יהודים מתוך כ-800 יתומים. ילדים יהודים אלה נמלטו מגרמניה לבלגיה אחרי ליל הבדולח וכעת שהו שוב באזור שבשליטת הגרמנים ועמדו בסכנת גירוש למחנות ההשמדה. משפחתה של פיגה התגוררה באזור הגבול בין צרפת לשווייץ, סמוך לכפר שאפל-דה-בואה (אנ'). אביה וסבה של אן-מרי היו יערנים והיא הכירה את האזור היטב. רוזלי נף וז'רמן אומל מבית היתומים שאטו דה לה היל הבריחו ילדים מבית היתומים אל פיגה, והיא הבריחה את הילדים דרך היער אל שווייץ. זאת עשתה בהסתייעה בשתי האחיות ויקטואר ומדלן קורדייה (Cordier) שחיו בשמפניול (אנ') והוכרו לימים אף הן בתור חסידות אומות העולם. לאחר המלחמה הייתה פיגה מורה בקנטונים וו ובזל-שטאדט בשווייץ. בשנת 1947 נישאה לאולריך אים הוף ומאז עבדה בתור מורה בברן. בשנת 1959 הייתה שותפה בייסודו של ארגון Swisscontact - ארגון רווחה וסיוע בינלאומי. בשנת 1985 פרסמה את זכרונותיה ובהם תיאור ימיה בשורות הצלב האדום. בשנת 1998 קיבלה פרס על ספרה, ואת כספי הפרס השקיעה בייסוד מוסד ללימודי זכויות האדם, Akademie der Menschenrechte. ארכיונה נמצא בארכיון המכון הטכנולוגי של ציריך. בשנת 1990 הכיר יד ושם באים הוף-פיגה בתור חסידת אומות העולם. פעילותה של אים הוף-פיגה, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידה אימפקובן

פרידה קובלר-אימפקובן (בגרמנית: Frieda Impekoven;‏ 1880, ציריך – 1965), הייתה חסידת אומות העולם משווייץ שפעלה בגרמניה. פרידה קובלר-אימפקובן, ילידת שווייץ, הכירה את השחקן והסופר הגרמני טוני אימפקובן (אנ') ונישאה לו. השניים התגוררו בפרנקפורט. אימפקובן הייתה גיסתה של סבין אימפקובן (אנ'), כוכבת ראינוע גרמניה. בתה הייתה הרקדנית והזמרת נידי אימפקובן (אנ'). פרידה אימפקובן עבדה בתור במאית בתיאטרון בפרנקפורט. היא ובני משפחתה היו מבקרים חריפים של הנאציונל-סוציאליזם ושל רדיפת היהודים. בשנת 1943 סייעה אימפקובן למספר יהודים. באחד המקרים הגיעה לבקר אלמנה יהודייה מספר פעמים לאחר שזו גורשה לבית יהודים. עקב ביקוריה נחקרה על ידי הגסטפו, אך למזלה זיהה אותה אחד החוקרים בתור אמה של נידי אימפקובן, והיא שוחררה. במקרה אחר עמדה אימפקובן לצאת לסיבוב הופעות של בעלה בשטרסבורג וכשפנתה אליה צעירה יהודיה למחצה וביקשה סיוע מכיוון שאמה היהודיה עמדה להיות מגורשת למזרח. אימפקובן הציעה להסתיר את האם בדירתה עד שישובו מסיבוב ההופעות, וכן סיפקה מזון למסתתרת. עד שובה של אימפקובן לפרנקפורט כבר מצאה היהודיה מסתור בשטוטגרט. לאחר מות בעלה בשנת 1947 שבה פרידה אימפקובן לשווייץ. בשנת 1966 הכיר יד ושם בפרידה אימפקובן בתור חסידת אומות העולם. פעילותה של פרידה אימפקובן, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרידה אימפקובן".
מאליבו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מאליבו – עיר המשתרעת לאורך 40 קילומטרים של חוף במחוז לוס אנג'לס שבקליפורניה מאליבו (ליקר) – שם של ליקר שמקורו באיים הקריביים Malibu (שיר של מיילי סיירוס) – שיר של מיילי סיירוס מתוך אלבום האולפן השישי שלה Malibu (שיר של קים פטרס) – שיר של קים פטרס משנת 2020 Malibu (אלבום) – אלבום אולפן של אנדרסון פאאק מאליבו (שבט) – בני תרבות שאכלסו את איי הודו המערבית שברולט מאליבו – מכונית משפחתית מתוצרת שברולט
מרטי ריברולה

מרטי ריברולה אי בטלייר (בקטלאנית: Martí Riverola i Bataller, נולד ב-26 בינואר 1991 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני שמשחק כקשר בקבוצת אנדורה. ריברולה גדל במחלקת הנוער של ברצלונה ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, לפני שעבר לבולוניה 1909. ריברולה נולד בברצלונה וכבר בגיל 6 הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה הבכירה בעיר, ומהבכירות בכדורגל בספרד, ברצלונה. תחילה שיחק כחלוץ, וכעבור מספר שנים הוסט לעמדת הקשר. הוא התקדם במהרה בין דרגי הנוער השונים במועדון. ב-2009 היה קפטן קבוצת הנוער של המועדון, אותה הדריך לזכייה באליפות ספרד לנוער, משחק בהרכבה במשחק הגמר מול סלטה ויגו. בסוף 2009, בעודו שחקן של קבוצת הנוער, ערך את הופעת הבכורה בברצלונה אתלטיק, ששיחקה בליגה השלישית תחת המאמן לואיס אנריקה. ריברולה ערך הופעה נוספת אחת במדיה באותה עונה, שבסיומה הצליחה לעלות לליגה השנייה. בקיץ 2010 השתתף עם הקבוצה הבוגרת בסיבוב קדם העונה שלה, והוא שיחק במשחק ידידות מול ולרנגה הנורווגית. גם את עונת 2010/2011 החל ריברולה כשחקן של קבוצת הנוער, והוא זכה למספר הזדמנויות בברצלונה ב', לפני שהושאל בינואר 2011 לחצי עונה בוויטסה ארנהיים ההולנדית, אותה אימן אלברט פרר, שחקן ברצלונה בעבר. הוא ערך את הבכורה בליגה ההולנדית ב-22 בינואר, בהפסד 1-0 לווילם II. שבוע לאחר מכן בישל שער ראשון במדי קבוצתו החדשה, בניצחון 5-2 על רודה. ב-12 במרץ הבקיע שער בכורה בוויטסה, בתיקו 1-1 עם הירנביין. בסך הכול במהלך השאלתו ערך ריברולה 15 הופעות, בהן הבקיע פעמיים. הוא שב לברצלונה ב', שם הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, אותה אימן אוסביו סקריסטן. ב-6 בדצמבר 2011 ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות מול באטה בוריסוב. בברצלונה ב' הבקיע ריברולה 5 שערים ב-32 הופעות במהלך עונת 2010/2011 והוא עזר לקבוצתו להגיע למקום ה-8. בקיץ 2012 עזב ריברולה את ברצלונה ועבר לבולוניה 1909 האיטלקית. ריברולה ערך הופעה בודדת במדי הקבוצה במהלך עונת 2012/2013, ולאחר מכן הוא הושאל למשך עונה לריאל מיורקה, ששיחקה בליגה השנייה בספרד. במהלך ההשאלה ערך 15 הופעות, 8 מהן כשחקן הרכב, והבקיע שער אחד. גם לאחר ששב מהשאלתו מיעט לשחק, ולכן בינואר 2015 הושאל פעם נוספת, לריינדורף אלטאך האוסטרית עד סוף העונה. לאחר ששב מהשאלתו, עבר לפוג'ה שמהליגה השלישית באיטליה. נכון ל-7 ביוני 2012 מרטי ריברולה, באתר Transfermarkt מרטי ריברולה, באתר Soccerway מרטי ריברולה, באתר BDFutbol מרטי ריברולה, באתר WorldFootball.net מרטי ריברולה, באתר FootballDatabase.eu Martí Riverola, producto 100% Barça,‏ ספורט, 7.12.201 Martí Riverola Bataller, האתר הרשמי של ברצלונה El juvenil del Barça también domina y se impone al Celta en la final, אס, 10.5.2009 Martí Riverola singled out by Guardiola,‏ האתר הרשמי של ברצלונה, 5.8.2010 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרטי ריברולה".
שממית החרמון

שְׂמָמִית הַחֶרְמוֹן (שם מדעי: Mediodactylus amictopholis) הוא מין של לטאה ממשפחת השממיות המצוי בלבנון, סוריה וישראל. המין התגלה לראשונה בחרמון ב-1967 והוגדר על ידי יעקב חיים הופיין. שממית החרמון חיה באזורים הרריים סלעיים – ככל הידוע אנדמית לאזור החרמון ולהרי לבנון שם היא שוכנת בגבהים של 1,300 מטר ומעלה. שממית החרמון היא האחת מהשממיות הזעירות ביותר המצויות בישראל. אורכה כולל הזנב כ-7 ס"מ, צבעה בגון הנחושת ועל גבה פסים רוחביים שחורים עקלקלים. לאורך הזנב נמשכות טבעות צהובות. הגב כולו מכוסה קשקשים זעירים אחידים. השממית פעילה בשעות היום כשהיא מגיחה ממקומות מסתור בין סלעים ואבנים. תוחלת חייה כשנתיים. שממית החרמון מצויה בסכנת הכחדה חמורה כאשר גודל אוכלוסייתה אינו ידוע והיא מצויה בסיכון עקב פיתוח תיירותי וצבאי באזור ואיסוף בלתי חוקי. אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל בהוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון, כרך 5. * אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 58-59 מדיה וקבצים בנושא שממית החרמון בוויקישיתוף שממית החרמון, באתר ITIS (באנגלית) שממית החרמון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שממית החרמון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שממית החרמון, באתר GBIF (באנגלית) שממית החרמון בספר האדום של החולייתנים בישראל באתר החברה להגנת הטבע צילום של שממית החרמון באתר תצפית שממית חרמון, באתר הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב שממית החרמון באתר הרשימה האדומה של IUCN
יעקב נגל

יעקב נגל (נולד בינואר 1957) הוא פרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל של הטכניון. קודם לכן כיהן כממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי וכקצין בדרגת תת-אלוף. נגל בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון (1979) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (1984). שירת בצה"ל בתפקידי מחקר ופיתוח ביחידה 8200 במשך 17 שנים והוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים. ב-1996 עבר למינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון ובשנת 2002 השתחרר מצה"ל והמשיך לעבוד כאזרח במפא"ת. במהלך הזמן התקדם לתפקיד ממלא מקום ראש מו"פ וסגן מדעי לראש מפא"ת. בתפקידו זה עמד בראש הוועדה לבחינת מערכות ליירוט רקטות קרקע-קרקע קצרות טווח שהמליצה על מערכת יירוט קינטי ("כיפת ברזל") כפתרון המועדף על פני מערכת "סקייגארד". מאפריל 2011 שימש סגן ראש המטה לביטחון לאומי וראש האגף למדיניות ביטחונית ואסטרטגית. במסגרת תפקידו שימש כמשקיף מטעם המל"ל בוועדה לבחינת תקציב הביטחון. בינואר 2016 מונה לממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי בעקבות מינויו של יוסי כהן לראש המוסד. במרץ 2017 סיים את תפקידו זה והוחלף על ידי איתן בן-דוד. בזמן כהונתו כממלא מקום ראש המל"ל היה אחראי מטעם ישראל על הסכם הסיוע מארצות הברית, ראש הצוות מטעם ישראל בנוגע להסכם הגרעין באיראן וכן חתם על הסכם הפיוס עם טורקיה. מכהן כפרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון. הוא עמית אורח ב-FDD - הקרן להגנת הדמוקרטיות (Foundation for Defense of Democracies). במאי 2018 מונה על ידי הממשלה לנציג ציבור בוועדה לאישור מינויי בכירים. בספטמבר 2018 פרש לאחר שבג"ץ הקפיא את המינוי בעקבות עתירה של התנועה לטוהר המידות. בשנת 2022 יצא לאור ספרו, שנכתב יחד עם יונתן שנזר, העימות בעזה 2021 - חמאס, ישראל ו-11 ימי עימות. ב-1 באוגוסט 2024 הודיע משרד ראש הממשלה כי נגל יעמד בראש הוועדה הציבורית לבחינת בניין הכוח ותקציב הביטחון. מדיה וקבצים בנושא יעקב נגל בוויקישיתוף כנס רעננה - מושב 2, דובר 2 - יעקב נגל (חלק א), סרטון באתר יוטיוב אריאל כהנא, מקור ראשון, ראש המל"ל: "ההסכם עם טורקיה - לא השפלה", באתר nrg‏, 1 ביולי 2016 איתמר אייכנר, יוצא מהמים, באתר "ידיעות אחרונות", 13 באפריל 2017 אריאל כהנא, "רכש הצוללות היה ההליך הנקי ביותר אי פעם", באתר ישראל היום, 18 באפריל 2019 יעקב נגל, דרוקר, זאת האמת היחידה על הצוללות, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2020 אריאל כהנא, סופית: ראש המל״ל בפועל יעקב נגל מסיים את תפקידו, באתר nrg‏, 26 במרץ 2017 טל שלו‏, לאחר פרישת נגל: איתן בן דוד יכהן כממלא מקום ראש המל"ל, באתר וואלה, 30 במרץ 2017 יעקב נגל, באתר הפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל של הטכניון Jacob Nagel, באתר FDD טל שניידר, ‏איריס שטרק לא לבד: גם יעקב נגל פרש מהוועדה למינוי בכירים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018 הוועדה הציבורית לבחינת בניין הכוח ותקציב הביטחון תתכנס לישיבתה הראשונה ביום א׳ הקרוב, הודעת משרד ראש הממשלה.
קופו

קופו (ביפנית: 甲府市) היא עיר הבירה של מחוז יאמאנאשי שבחבל צ'ובו שביפן. נכון לשנת 2011 מונה אוכלוסיית העיר 197,540 תושבים. בעבר נקרא האזור בו שוכן מחוז יאמאנאשי מחוז קאי, וקופו הייתה בירתו. בתקופת סנגוקו הייתה העיר מקום מושבו של טקדה שינגן. במלחמת העולם השנייה נחרבו חלקים גדולים מהעיר בהפצצות בעלות הברית ב-6 ביולי 1945. בקופו שורר אקלים סובטרופי גשום, אך עם פחות משקעים אטמוספיריים מאשר באזור שפלת ים יפן מכיוון שהעיר שוכנת בעמק מוגן מגשם. לקופו יחסי ערים תאומות עם: ארצות הברית דה מוין, איווה, ארצות הברית ארצות הברית לודי, קליפורניה, ארצות הברית צרפת פו, הפירנאים האטלנטיים, צרפת הרפובליקה העממית של סין צ'נגדו, סצ'ואן, הרפובליקה העממית של סין קוריאה הדרומית צ'ונגיו, צפון צ'הונגצ'האנג, קוריאה הדרומית מדיה וקבצים בנושא קופו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופו (ביפנית) הדף הרשמי של העיר קופו. קופו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתוני אקלים של קופו
זאב בודד (טרור)

זאב בודד או טרוריסט זאב בודד (מכונה בישראל גם טרור יחידים או טרור בודדים) הוא אדם אשר מבצע פעולות אלימות של טרור על מנת לתמוך בקבוצה או תנועה מסוימת, או מתוך אידאולוגיה, אך מבצע זאת לבדו, מחוץ למסגרת של תנועה או ארגון ומבלי לקבל סיוע וחומרים מכל קבוצה שהיא. על אף שהזאב הבודד פועל לבדו, הוא יכול להיות מושפע ומונע מאמונה ומאידאולוגיה של קבוצה חיצונית. חוקרי עתיד מעריכים כי עד שנת 2050 יוכל מפגע בודד להוציא לפועל פעולה שתגרום למותם של 100,000 בני אדם. על פי הליגה נגד השמצה, המונח "זאב בודד" הפך לפופולרי על ידי אנשים שהזדהו עם עליונות לבנה בשנות ה-90. טום מצגר, שהקים תנועה נאו-נאצית, עודד פעילות מחתרתית של בודדים או תאים קטנים ואשר בניגוד לפעילות של חברות בארגונים גלויים וידועים, הבודדים היו מיועדים לפעול כ"לוחמים הפועלים לבד או בקבוצות קטנות ואשר תוקפים את הממשלה או מטרות אחרות על בסיס יום יומי, ובאופן אנונימי". מומחה הטרור בריאן מייקל ג'נקינס מתאגיד ראנד מעדיף את המונח "כלב משוטט" על פני "זאב בודד". על פי ג'נקינס, רוב האנשים המעורבים בהתקפות אלה "מחרחרים אלימות, עצבניים ואגרסיביים אך ללא גיבוי". המונח "זאב בודד" נמצא בשימוש ארגוני האכיפה בארצות הברית והמדיה. על אף שזאב בודד פועל על מנת לקדם את האמונות האידאולוגיות של קבוצות קיצוניות, הוא פועל על דעת עצמו, מבלי שיונחה על ידי גורם חיצוני. השיטות והטקטיקות של זאבים בודדים נקבעות על ידם, במקרים רבים לזאב הבודד אין אפילו קשר אישי עם הקבוצה שהוא מזדהה איתה. על כן קשה לגורמי לוחמה בטרור לאסוף מודיעין על זאבים בודדים. ניתוחים שנעשו על ידי המכון הבינלאומי ללוחמה בטרור מצביעים על 5 מאפיינים של טרור זאבים בודדים איסלמיים בעולם המערבי: עלייה במספר המדינות הנפגעות על ידי טרור זאבים בודדים עלייה במספר הפצועים וההרוגים כתוצאה מפעילות של זאבים בודדים עלייה בהצלחות גורמי אכיפת החוק בארצות הברית בעצירת זאבים בודדים לפני ביצוע ההתקפה הצלחה גבוהה בהתקפות זאבים בודדים עלייה בהתקפות כנגד אנשי צבא עידן סימון, ‏מה מניע את מחבלי גל הטרור החדש?, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2015 מערכת ישראל היום, סקר בארה"ב: הממשל האמריקני לא יכול לסכל טרור בודדים, באתר ישראל היום אנדרו מקארתי, שקר "המפגע הבודד", באתר מידה, 24 במרץ 2022 מר ברבינג (האריס) וסרן גליק, טרור הבודדים – השב"כ במערכת "גודל השעה", כתב עט בין הקטבים גיליון 22–23: מב"ם וביטחון שוטף חלק ג', 10 באוקטובר 2019 רועי צזנה, הזאב הבודד, בתוך: השולטים בעתיד, ירושלים: כנרת, 2017 "Tom Metzger and White Aryan Resistance (WAR) – Extremism in America". Siegel, Jacob (24 October 2014).
שיזואוקה

שיזואוקה (ביפנית: 静岡市) היא עיר הבירה של מחוז שיזואוקה שבחבל צ'ובו שביפן. אוכלוסיית העיר מונה 689,881 תושבים, נכון ל-1 באוגוסט 2021. באזור בו שוכנת העיר שיזואוקה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מלפני אלפי שנים, מהתקופה הפלאוליתית ביפן. בסביבות העיר נמצאו מספר תלי קבורה מתקופת קופון, ובאתר הארכאולוגי טורו, השוכן במרכז העיר, נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מתקופת תקופת יאיואי. בראשית תקופת נארה נוסד מחוז סורוגה, ובעשור הראשון של המאה ה-8 נקבעה מקום בשם סונפו (駿府), לגדות נהר אבה. בתקופת אשיקאגה הייתה סונפו בירתו של שבט אימגאווה, אך לאחר שנחלו תבוסה בקרב אוקהאזמה כבש טקדה שינגן את האזור, וטוקוגאווה איאיאסו כבש אותו ממנו לאחר מכן. טויוטומי הידיושי, מאחד יפן, העניק את העיר לנקמורה קזוטאדה, אך לאחר קרב סקיגהארה כבש טוקוגאווה את סונפו מחדש, והעביר אותה לשליטתו של אחד מפקודיו, נאיטו נובונארי ב-1601. ב-1606 פרש טוקוגאווה מתפקיד השוגון ועבר להתגורר בסונפו, משם החזיק בהשפעה רבה על השוגון החדש טוקוגאווה הידטאדה, והעיר עברה להיות בשליטתו הישירה של השוגון. ב-1869, לאחר התמוטטות שוגונות טוקוגאווה, קיבל השוגון הנצר למשפחת טוקוגאווה שליטה על האן לסונפו. באותה שנה שונה שמו של ההאן לשיזואוקה, וב-1871 בוטלה שיטת ההאן והאן שיזואוקה הפך למחוז שיזואוקה. העיר שיזואוקה נוסדה באופן רשמי ב-1 באפריל 1889. במלחמת העולם השנייה לא הייתה שיזואוקה מטרה להפצצות בעלות הברית מכיוון שלא היו בסביבתה בסיסים צבאיים ומתקנים תעשייתיים. אולם, ב-19 ביולי הפציצו אותה מפציצים אמריקנים והחריבו חלקים נרחבים ממנה, תוך גרימת אבדות רבות בנפש. בשיזואוקה שורר אקלים סובטרופי גשום, עם חודשי קיץ חמים ולחים, וחודשי חורף קרירים עם מעט שלג. בשל קרבתה לזרם קורושיו, בשיזואוקה יורדים משקעים אטמוספיריים רבים, אך יש בה ימי שמש רבים בשל העובדה שהיא מוגנת מפני סופות מכיוון ים יפן. כלכלת שיזואוקה מתבססת בעיקר על מגזר השירותים, ובמקצת על תעשייה ועל חקלאות. בתחום החקלאות, מייצרת העיר תה ירוק, תותים, ואסאבי, מנדרינה, לוטוס, ורדים ואפרסקים. כמו כן, נמל שימיזו הסמוך הוא מרכז לדיג טונה. לשיזואוקה יחסי ערים תאומות עם: ארצות הברית סטוקטון, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית אומהה, נברסקה, ארצות הברית ארצות הברית שלביוויל, אינדיאנה, ארצות הברית צרפת קאן, האלפים הימיים, צרפת מדיה וקבצים בנושא שיזואוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיזואוקה (ביפנית) שיזואוקה, ברשת החברתית פייסבוק שיזואוקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שיזואוקה, ברשת החברתית אינסטגרם שיזואוקה, סרטונים בערוץ היוטיוב שיזואוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הדף הרשמי של העיר שיזואוקה. נתוני אקלים של שיזואוקה
אנדראו בוסק אי ז'ירונה

אנדראו בוסק אי ז'ירונה (בקטלאנית: Andreu Bosch i Girona, לעיתים נקרא בשם הספרדי "אנדרס" (Andrés);‏ 1 באוגוסט 1903 - 5 ביולי 1978) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בשנות ה-20 של המאה ה-20 בברצלונה. הוא זכה עם הקבוצה שלוש פעמים בגביע הספרדי וכן במהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. בנו, אנדראו בוסק אי פוז'ול, היה כדורגלן גם הוא, והוא שיחק במדי ברצלונה בשנות ה-50. בוסק החל את הקריירה שלו בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בקבוצה ז'ופיטר. ב-1922 הצטרף לברצלונה. לרוב שיחק רק במשחקי ידידות, אך הוא היה חלק מקבוצה מוצלחת ביותר, שבמהלך תקופתו שם זכתה 5 פעמים באליפות קטלוניה. ברצלונה זכתה בשתי מהדורות רצופות של הגביע הספרדי בשנים 1925 ו-1926, אך בוסק לא שותף במשחקי הגמר. בגמר של 1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד, ולאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1-1, ללא השתתפותו של בוסק, נקבע משחק חוזר. במשחק החוזר פתח בוסק בהרכב, אך גם משחק זה הסתיים בתיקו 1-1 ונערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה וזכתה בתואר, ללא בוסק בהרכבה. הליגה הספרדית הוקמה בסוף 1928, וברצלונה זכתה באליפות הראשונה של ספרד. בוסק שיחק ב-3 משחקים במהלך העונה. הראשון שבהם היה ב-3 במרץ 1929, בתיקו 2-2 עם ארנס גצ'ו, והאחרון שבהם היה בהפסד 5-1 לאתלטיק בילבאו ב-31 במרץ. בוסק השתתף במשחק אחד של נבחרת קטלוניה במהלך השנה. בסוף העונה עזב את ברצלונה וחזר לז'ופיטר, שם סיים את הקריירה שלו כעבור שנה. אליפות ספרד (1): 1928/1929 הגביע הספרדי (3): 1925, 1926, 1928 אליפות קטלוניה (5): 1924, 1925, 1926, 1927, 1928 אנדראו בוסק אי ז'ירונה, באתר BDFutbol Los Bosch en la historia azulgrana,‏ La Hemeroteca de Mundo Deportivo,‏ 27.4.1968, עמ' 19
ביטיס פרינגיי

ביטיס פרינגיי (שם מדעי: Bitis peringueyi) הוא מין נחש ארסי מהסוג ביטיס החי בדרום-מערב אפריקה. קרוי על שם החוקר לואי פרנגה (אנ')‏ (1855 – 1924). לביטיס זה גוף קטן ומסורבל המגיע לאורך 20–27 ס"מ ויכול להגיע עד 32 ס"מ, חי במדבר נמיב בנמיביה (שם הוא מצוי בעיקר בואלוויס ביי) ועד דרום אנגולה. כמו לרוב חברי הסוג הראש שלו גדול ומעוגל עם עיניים גדולות, כתומות בעלות קרום רגיש במקום עפעפיים ולשון ארוכה העוזר לו בהרחה. הקשקשים מגודלים והגוף מגושם ובעל קשקשים זהובים עם פסים דקיקים לבנים. הבטן לבנה או צהבהבה והזנב הקטן אפור או כהה יותר. כמו רוב הנחשים, גם נחש זה צריך את חום השמש כדי להתחמם והמדבר הוא מקום טוב לכך, אך בשלב מסוים הוא צריך להימלט ממנה ולהתחפר אל תוך החול. הביטיס הוא נחש ארסי ההורג את טרפו במהירות באמצעות שיניו. הוא מסתתר מתחת לחול, מסתווה וממתין במארב לטרף קטן שיחלוף ומכיש במהירות. הטרף העיקרי הוא לטאות קטנות מהסוגים לטאה שטוחת-אף ו-Ptenopus. לטאות אלה עשירות בנוזלים והן מספקות לו נוזלים שמצויים במחסור במדבר. הוא מסוכן גם לאדם ישנם מעט אנשים בסביבתו כך שמספר המוכשים קטן וגם הארס שלו נמוך יחסית בהשוואה לבני סוגו. מדיה וקבצים בנושא ביטיס פרינגיי בוויקישיתוף ביטיס פרינגיי, באתר ITIS (באנגלית) ביטיס פרינגיי, באתר NCBI (באנגלית) ביטיס פרינגיי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ביטיס פרינגיי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ביטיס פרינגיי, באתר GBIF (באנגלית) Peringuey's Adder vs. Lizard, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ביטיס פרינגיי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנדראו בוסק

האם התכוונתם ל... אנדראו בוסק אי ז'ירונה – כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בברצלונה בשנות ה-20 של המאה ה-20, אביו של אנדראו בוסק אי פוז'ול אנדראו בוסק אי פוז'ול – כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק כקשר בברצלונה בשנות ה-50 של המאה ה-20. שיחק גם בריאל בטיס ובנבחרת ספרד.
נגל

האם התכוונתם ל... גבריאל נגל – ניצב במשטרת ישראל יעקב נגל – פרופ' מהטכניון, לשעבר ממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי סטיבן נגל – אסטרונאוט אמריקאי שלישיית נגל – שלישיית נגני מפוחית פה אסף נגל – זמר וחבר בשלישיית נגל
הארמייה השלישית (הונגריה)

הארמייה השלישית של הונגריה (בהונגרית: 3. magyar hadsereg) הייתה ארמיית שדה של צבא הונגריה, שלחמה במלחמת העולם השנייה. ממלכת הונגריה, בהנהגת העוצר מיקלוש הורטי, שיתפה פעולה עם מדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה, והכריזה מלחמה על בעלות הברית. ב-1 במרץ 1940, המטה הכללי של צבא הונגריה הורה על הקמת שלוש ארמיות שיילחמו לצד מדינות הציר. הארמייה לקחה חלק בפלישה ליוגוסלביה והוצבה מול הארמייה היוגוסלבית הראשונה בעיקר בין נהר הדנובה לנהר טיסה. כהכנה לפלישה, סופח אל הארמייה השלישית גדוד צנחנים עצמאי שנועד לסייע בפעולות הצנחה ביוגוסלביה במהלך המערכה. ב-11 באפריל החלה הארמייה השלישית לנוע מהגבול היוגוסלבי דרומה לכיוון נובי סאד (כיום בתחומי סרביה). ההונגרים לא נתקלו כמעט בהתנגדות מצד כוחות הצבא היוגוסלבים, אשר כבר היו מותשים לאחר התקפות בלתי פוסקות מצד הצבא הגרמני שכבר שבוע נמצא בלחימה. ב-30 באוגוסט 1944 בעקבות חדירת הצבא האדום לשטח הונגריה המזרחית, הוקמה הארמייה השלישית בפעם השנייה. באוקטובר 1944 השתתפה הארמייה במתקפת נגד מוצלחת, שביצעו כוחות הונגריים וגרמניים תחת פיקוד גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו, באזור העיר דברצן. מתקפה במהלכה ספגה החזית האוקראינית השנייה אבדות כבדות. הארמייה לקחה חלק פעיל במהלך קרב דברצן ובקרבות על דרכי הגישה לעיר בודפשט. היא הושמדה בין 16 באפריל ל-25 באפריל על ידי הארמייה ה-46 הסובייטית בדרכה לברטיסלאבה. כוחות קטנים של הארמייה נמלטו לדרום-מערב אוסטריה ורשמית הארמייה התקיימה עד 8 במאי 1945. מפקדי הארמייה: לוטננט גנרל אלמאר גורונדי-נובק (1 במרץ 1940 - 1 בנובמבר 1941) לוטננט גנרל זולטן דאקולב (1 בנובמבר 1941 - 1 בדצמבר 1942) לוטננט גנרל לאגוס קאסאטאי (1 בדצמבר 1942 - 12 ביוני 1943) לוטננט גנרל קרולי באראגפי (12 ביוני 1943 - 15 במאי 1944) לוטננט גנרל יוזף האצלני (19 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945) הארמייה השלישית באתר Axis History (באנגלית) כוחות הציר ההונגריים במלחמת העולם השנייה באתר Feldgrau.com (באנגלית) הארמייה השלישית באתר אקסיס היסטורי
ות'ר רפורט

ות'ר רפורט (באנגלית: Weather Report; מילולית: "תחזית מזג האוויר") הייתה להקת ג'אז-פיוז'ן אמריקאית, בהנהגת ג'ו זאווינול וויין שורטר, שפעלה בין השנים 1970 לבין 1986. הלהקה הוקמה והונהגה בשנת 1970 בידי הקלידן ג'ו זאווינול הסקסופוניסט ויין שורטר ונגן כלי ההקשה איירטו מוריירה שהיו יוצאי ההרכב של מיילס דייוויס. חברים נוספים בהרכב המקורי היו הבסיסט מירוסלאב ויטוס והמתופף אלפונז מוזון. לאחר עזיבתו של ויטוס ב-1973, הנהיגו שורטר וזאווינול את ההרכב יחדיו עד פירוקו ב-1985. מוזיקאים רבים ניגנו בהרכב המשתנה בגלגוליו השונים, הבולט ביותר היה הבסיסט המהפכני ג'אקו פסטוריוס. אלבומיהם החשובים, בהם הוגדר "הצליל של 'תחזית מזג האוויר'" היו "Sweetnighter" (השלישי, 1973) ו-"Mysterious Traveller" (הרביעי, 1974) בהם התפתחה המוזיקה הן באורך הקטעים, הן בתחכומם. נוספו אלמנטים של פאנק (Funk), של מוזיקת רוק ושל מוזיקה קלאסית תוך אלתור קבוצתי ובכך עיצבו את סגנון הפיוז'ן. האלבום "Heavy Weather" מ-1977 (בהרכב עם פסטוריוס) זכה להצלחה המסחרית הגדולה ביותר והגיע למקום ה-30 במצעד בילבורד. בפרט הצליח הקטע הסוחף "Birdland" מאת זאווינול מתוך תקליט זה (על שם מועדון Birdland בניו יורק), שהפך לסטנדרט. קטע זה זכה בשלושה פרסי גראמי. ב-1985 יצא התקליט החשוב האחרון של ההרכב והארבעה עשר במספר, "Sportin' Life", שאירח את בובי מקפרין בשירה. ב-1986 הלהקה התפרקה. 1971 Weather Report 1972 I Sing the Body Electric 1973 Sweetnighter 1974 Mysterious Traveller 1975 'Tale Spinnin‏ ‏ 1976 Black Market 1977 Heavy Weather 1978 Mr. Gone 1980 Night Passage 1982 Weather Report 1983 Procession 1984 Domino Theory 1985 Sportin' Life 1986 This Is This! ג'ו זאווינול - קלידים, הלחנה ועיבוד ויין שורטר - סקספונים, הלחנה ועיבוד כלי נשיפה אנדרו וויט (1972) באס מירוסלאב ויטוס (1970), אלפונסו ג'ונסון (1974), ג'אקו פסטוריוס (1976), ויקטור ביילי (1982) תופים אלפונס מוזון (1970), אריק גרבט (1972), צ'סטר תומפסון (1976), פיטר ארסקין (1978), עומר חכים (1982) כלי הקשה אירטו מוריירה (1970), דום אום רומאו (1971), אלכס אקוניה (1976), מנולו בדרנה (1977), רוברט תומאס ג'וניור (1982), חוזה רוסי (1983), מינו סינלו (1984) מדיה וקבצים בנושא ות'ר רפורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ות'ר רפורט ות'ר רפורט, ברשת החברתית פייסבוק ות'ר רפורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ות'ר רפורט, סרטונים בערוץ היוטיוב ות'ר רפורט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר ספוטיפיי ות'ר רפורט, באתר AllMusic (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר Discogs (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר Songkick (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר בילבורד (באנגלית) ות'ר רפורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממיר דיגיטלי לאנלוגי

DAC (ראשי תיבות של Digital-to-Analog Converter, נקרא גם: D/A או D to A), או ממיר דיגיטלי לאנלוגי, הוא מכשיר הממיר מידע דיגיטלי, בדרך כלל בינארי, לאות אנלוגי (לדוגמה מתח או זרם). בשונה מאותות אנלוגיים, מידע דיגיטלי ניתן לטיפול, עריכה או אחסון ללא שינוי או איבוד נתונים, אולם לפעמים בעזרת מכשור יותר מורכב ויקר. למרות זאת, DAC נדרש כאשר רוצים להפוך מידע דיגיטלי לאות העובר לאוזנית שמע, או מגבר כדי להפיק קול. הפעולה ההפוכה לזו של ה DAC היא המרה מאנלוגי לדיגיטלי, על ידי מכשיר ADC. ממיר אנלוגי לדיגיטלי מדיה וקבצים בנושא ממיר דיגיטלי לאנלוגי בוויקישיתוף ממיר דיגיטלי לאנלוגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.