laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רדמונד (וושינגטון)

רדמונד (באנגלית: Redmond) היא עיר במחוז קינג במדינת וושינגטון, ארצות הברית, הממוקמת כ-26 קילומטרים מזרחית לעיר סיאטל. אוכלוסיית העיר מונה 54,144 (נכון ל-2010). העיר ידועה בעיקר במתחם משרדי הנהלת חברת התוכנה הגדולה בעולם, מיקרוסופט, השוכן בתוכה. בעיר קיימת מסורת המתמקדת ברכיבת אופניים, ובשל כך היא מכונה "בירת האופניים של צפון-מערב ארצות הברית". מדי שנה נערך מרוץ אופניים ברחובותיה, וממוקם בה הוולודרום היחיד במדינה, בו מתקיימים מרוצי אופני מסלול. באזור רדמונד התגוררו ילידים אמריקאים לאורך אלפי שנים. המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנות ה-1870. לוק מק'רדמונד (Luke McRedmond) התיישב על קרקע באזור ב-1870, ושנה לאחר מכן התיישב וורן פריגו על אדמות שכנות אליו. הנהרות בסביבה זו שפעו דגי סלמון, ולכן ההתיישבות נקראה תחילה "סלמונברג" (Salmonberg). לאחר שהצטרפו מתיישבים נוספים, ונפתח סניף הדואר הראשון ב-1881, שונה שם היישוב ל"מלרוז" (Melrose), על שם הפונדק המצליח של משפחת פריגו. הדבר הכעיס את מק'רדמונד, וכשהוא הפך למנהל סניף הדואר, הוא שינה באופן רשמי את שם היישוב ל"רדמונד", ב-1882. חוטבי עצים רבים החלו לעבוד ביערות של רדמונד, ודייגים רבים דגו בנהרותיה, וכך גדל היישוב ועלה הביקוש לסחורות ושירותים שונים. תעשיית העצים התפתחה מאוד ב-1889, לאחר שנפתחה תחנת רכבת ביישוב. כאשר הגיעה אוכלוסיית היישוב למינימום הנדרש של 300 איש, נוסדה העיירה באופן רשמי, ב-31 בדצמבר 1912. בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלה העיירה מקשיים כלכליים, בעקבות תקופת היובש שהביאה לסגירת פאבים וירידה בהכנסות העיר ממיסים, וכן סגירת מנסרות רבות לאחר הידלדלות העצים ביערות בשל כריתה מוגברת שלהם. אך השטחים שהתרוקנו מעצים לאחר הכריתה המסיבית נמצאו מתאימים לחקלאות, וכך הפכה החקלאות למקור הפרנסה העיקרי ברדמונד, במיוחד במהלך תקופת השפל הגדול. לאחר מלחמת העולם השנייה זינקה אוכלוסיית העיר ושטחה, במיוחד לאחר סיום הקמת הגשר הצף הארוך בעולם לרוחב אגם וושינגטון הסמוך ב-1963, מה שקיצר מאוד את הדרך לעיר הגדולה סיאטל והפך את רדמונד למעין פרבר שלה. החל משנות ה-70 הקימו חברות טכנולוגיה רבות את משרדיהן בעיר. ב-1986 הקימה בה חברת מיקרוסופט את משרדי ההנהלה שלה. בשנות ה-90 גברה הפעילות המסחרית בעיר, וב-1997 נפתח בה מרכז קניות אזורי גדול, הכולל מסלול גולף ארוך. כיום מתמודדת העיר עם בעיית פקקי תנועה משמעותית אל העיר וממנה, בשל הגידול באוכלוסיית האנשים המתגוררים ועובדים בה, ומתוכננים מספר פרויקטים לשיפור התחבורה בעיר. בעיר 23 פארקים וגנים ציבוריים, הגדול שבהן הוא פארק מחוז קינג, שמשתרע על פני 2.3 קמ"ר. פארק מרימור הפופולרי כולל בתוכו סלע לטיפוס, שדה לאימוני טיסנאות, מגרשי ספורט ומגרשי משחקים, וכן ולודרום למרוצי אופני מסלול. בעיר מוסדרים 27 קילומטרים של שבילים להליכה, רכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים, במיוחד לאורך נהר סמאמיש. מדיה וקבצים בנושא רדמונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רדמונד רדמונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רדמונד, ברשת החברתית פייסבוק Comprehensive Plan - Redmond 2030, עמוד 40, באתר הרשמי של העיר Redmond -- Thumbnail History, HistoryLink
התכנסות כלכלית

התכנסות כלכלית (באנגלית: Convergence) היא השערה מתחום המקרו-כלכלה שלפיה כלכלות עניות יותר, במונחי תוצר לנפש, צפויות לצמוח בקצב מהיר יותר מאשר הכלכלות העשירות יותר ובכך לסגור את הפערים הקיימים ביניהן. לכאורה, בסופו של תהליך ההתכנסות כל הכלכלות אמורות להגיע ליחסים דומים של תוצר לנפש. אחד ההסברים המוצעים לכך שהתכנסות מוחלטת זאת לא מתרחשת במציאות היא שהפערים בשיעורי הצריכה והחיסכון של הכלכלות השונות גדולים מידי לגישור. לפי גישה זאת, התכנסות מוחלטת תתרחש בסופו של דבר בין שתי כלכלות (או יותר) המאופיינות בשיעורי צריכה וחיסכון זהים. במדינות המתפתחות קיים פוטנציאל לצמיחה מהירה יותר מאשר במדינות המפותחות וזאת משום שיכולת הצמיחה הכלכלית מאופיינת בכך שהיא הולכת ופוחתת במרוצת הזמן עד שהיא שואפת לגבול סופי כלשהו, כלומר לשיעור צמיחה סופי. במדינות המתפתחות, המרחק מאותו גבול צמיחה רחוק יותר ולכן ניתן להדביק את המרחק הזה בקצב מהיר יותר. בנוסף, המדינות העניות יכולות להעתיק אמצעי ייצור ושיפורים טכנולוגיים שכבר פותחו על ידי המדינות המפותחות ובכך לחסוך זמן פיתוח. בספרות הצמיחה הכלכלית, למושג "התכנסות" יכולות להיות שתי משמעויות: האחת, המכונה גם "סיגמת ההתכנסות" (מהאות הלטינית סיגמא המסמלת במתמטיקה את פעולת הסכימה), מתייחסת לירידה ברמת פיזור ההכנסות בין כלכלות, כלומר להצטמצמות הפערים הקיימים בין הכנסות הפרטים במשק. המשמעות השנייה, המכונה גם "ביתא-התכנסות" (מהאות הלטינית ביתא המסמלת במתמטיקה פרמטר ממשי), היא המשמעות המוזכרת לעיל, דהיינו צמיחה מהירה יותר של כלכלות עניות ביחס לצמיחתן של כלכלות עשירות. Andrey Korotayev, Julia Zinkina, Justislav Bogevolnov, and Artemy Malkov. Global Unconditional Convergence among Larger Economies after 1998?. Journal of Globalization Studies 2/2 (2011): 25–62.
ליפי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ליפי – נהר באירלנד אישים: מרצ'לו ליפי – כדורגלן ומאמן איטלקי פיליפו ליפי – צייר איטלקי פיליפינו ליפי – צייר איטלקי, בנו של פיליפ רוזינה ליפי – סופרת ובלשנית אמריקאית ליף ליפה (פירושונים)
רוברט וודלו

רוברט פרשינג וודלו (באנגלית: Robert Pershing Wadlow;‏ 22 בפברואר 1918 – 15 ביולי 1940) היה האדם הגבוה ביותר שתועד מאז ומעולם, שלגבי גובהו (2.72 מטרים) קיימות ראיות מתועדות היטב. וודלו נולד בעיר אלטון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. כבר בגיל שישה חודשים החלה גדילתו המואצת, כתוצאה ממחלת הענקיות ממנה סבל. המחלה התבטאה בגידול בבלוטת יותרת המוח שלו, ששיבש והגביר את פעילותה. בגיל שמונה התנשא לגובה 188 סנטימטרים, ובגיל 13 הוכרז עליו בתור "הצופה הגבוה ביותר בעולם". גובהו אז היה 2.32 מטרים. כפות הידיים שלו הן הגדולות ביותר שתועדו מעולם. וודלו מעולם לא הפסיק לגדול, ובסופו של דבר הגיע לגובה 2.72 מטרים ולמשקל של 199 ק"ג. גובהו הקשה עליו את ההליכה, והוא נעזר בקביים מיוחדים לשם כך. הוא נפטר בגיל 22 כתוצאה מזיהום ברגלו, והמשיך לגדול על ערש דווי. הוא נקבר בעיר הולדתו אלטון. בהלווייתו של וודלו, שהיה סלבריטאי אמריקאי בחייו הקצרים והופיע במסגרת קרקס האחים רינגלינג, נכחו כ-40,000 איש. תריסר אנשים נדרשו כדי לשאת את ארונו, שאורכו היה 3.28 מטרים. שיאו הוא מן הפופולריים ביותר בספר השיאים של גינס. דון קוהלר סולטן קוסן מדיה וקבצים בנושא רוברט וודלו בוויקישיתוף תמונות של רוברט וודלו וסרט עליו (כדי להפעיל את הסרט, יש לאפשר את הפעלת הפריט המוקפץ) תמונה, פארווערטס, 2 באוגוסט 1931 רוברט וודלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט וודלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החריץ המרכזי

החריץ המרכזי או החריץ על שם רולנדו הוא שקע בקליפת המוח של בעלי חוליות. הבליטה שקדמית לחריץ המרכזי נקראת הפיתול הקדם-מרכזי (Precentral gyrus) והבליטה שאחורית ביחס אליו נקראת הפיתול הבתר-מרכזי (Postcentral gyrus). במוח האנושי החריץ המרכזי מפריד בין האונה הקודקודית לבין האונה המצחית. האזור המוטורי העיקרי נמצא בקדמת החריץ המרכזי באונה המצחית. מדיה וקבצים בנושא החריץ המרכזי בוויקישיתוף Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
גרין ריבר

גרין ריבר (באנגלית: Green River - נהר גרין או נהר ירוק) הייתה להקה משפיעה מסיאטל שפעלה בשנות השמונים. היא נקראה על שמו של הרוצח הסדרתי גארי רידג'ווי, שכונה "גרין ריבר קילר", ועל שם אלבום של להקת הרוק משנות השבעים קרידנס קלירווטר ריבייבל. היא נחשבת לאחת מלהקות הגראנג' הראשונות. גרין ריבר כמעט שלא הורגשה מחוץ לסיאטל, אך ההשפעה שהייתה לה על סצנת המוזיקה של סיאטל הורגשה בסופו של דבר בכל רחבי העולם, דרך השפעתה על הלהקות שקמו באותן שנים שבהן היא קמה (סאונדגארדן, מלווינס) ולהקות סיאטל מאוחרות יותר (נירוונה, אליס אין צ'יינס), על הלהקות שהיו חתומות יחד איתה בחברת סאב פופ, וכן על הלהקות שהוקמו כתוצאה מהתפרקותה (מאת'ר לאב בון, פרל ג'אם, מאדהאני). הלהקה נחשבת בעיני רבים ללהקה הראשונה בסיאטל שעירבה בין מטאל לפאנק (וכן גלאם רוק), תוך יצירתו של צליל שיהיה ידוע מאוחר יותר כ"גראנג'" - ומרק ארם, סולנה של הלהקה, מתואר רבות כאדם הראשון שהשתמש במונח, למרות שהוא לא השתמש בו בהקשר של סגנון מוזיקלי. הלהקה הוקמה ב-1983, והתפרקה ב-1987. מרק ארם וסטיב טרנר הקימו לאחר מכן את מאדהאני, וג'ף אמנט וסטון גוסארד הקימו את מאת'ר לאב בון (עם ברוס פיירוות'ר) ואת פרל ג'אם. סטיב טרנר היה חבר ההרכב הראשון שעזב, כאשר הוא מייחס את עזיבתו לנטיותיהם של שאר החברים לכיוון של הבי מטאל. מאוחר יותר השתמש גם מרק ארם באותן הסיבות על מנת להסביר את התפרקותה של הלהקה. אך הסיבה העיקרית לדעתו הייתה מה שהוא ראה כגישה ממוסחרת של שאר החברים, בייחוד זו של הבסיסט ג'ף אמנט. האירוע שבו שלח אמנט את כל כרטיסי הכניסה אל מאחורי הקלעים של אחת מההופעות האחרונות של הלהקה לאנשי יחסי ציבור, הרגיז את ארם במיוחד. ארם רצה להעניק מספר כרטיסים לחבריו, והעובדה שאף לא אחד מהיחצ"נים שהוזמנו הגיעו להופעה לא סייעה במיוחד. ויכוח זה הוביל בסופו של דבר לאנטגוניזם בין קורט קוביין, חברו של מרק ארם, לבין להקת פרל ג'אם. למרות שקוביין התפייס לבסוף עם אדי ודר, הוא עדיין נותר בדעה שלילית כלפי ג'ף אמנט וסטון גוסארד. מרק ארם (שירה) (ראו גם מאדהאני) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009 סטיב טרנר (גיטרה) (ראו גם מאדהאני) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009 ג'ף אמנט (בס) (ראו גם פרל ג'אם) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009 סטון גוסארד (ראו גם פרל ג'אם) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009 ברוס פרוות'ר (ראו גם מאת'ר לאב בון) - 1985 - 1988, 2008 - 2009 אלכס וינסנט (תופים) - 1984 - 1988, 2008 - 2009 צ'אק טירס (תופים) - 1993 Come On Down 1985 - מיני-אלבום 1986 "Together We'll Never"/"Ain't Nothing to Do" - סינגל Dry As A Bone 1987 - מיני-אלבום Rehab Doll 1988 - אלבום אולפן Rehab Doll / Dry As A Bone 1988 - אלבום אוסף 2016 Demos‏ 1984 - אלבום דמויים Live At The Tropicana 2019 - אלבום הופעה גרין ריבר, סרטונים בערוץ היוטיוב גרין ריבר, באתר ספוטיפיי גרין ריבר, באתר Last.fm (באנגלית) גרין ריבר, באתר AllMusic (באנגלית) גרין ריבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) גרין ריבר, באתר Discogs (באנגלית) גרין ריבר, באתר Songkick (באנגלית) גרין ריבר, באתר בנדקמפ גרין ריבר, באתר בילבורד (באנגלית) אתר מעריצים של הלהקה אור ברנע וסוכנויות הידיעות, "גרין ריבר" מתאחדת, באתר ynet, 10 ביולי 2008
האזור המוטורי העיקרי

האזור המוטורי העיקרי הוא חלק מקליפת המוח הנמצא באונה המצחית על הפיתול הקדם-מרכזי. אזור זה מעורב בפעולת המערכת המוטורית ומתפקד כמרכז השליטה הראשי על הפעילות המוטורית הרצונית בגוף. האזור המוטורי העיקרי מבקר על פעולתם של למעלה מ-600 שרירים רצוניים בגוף.. האזור המוטורי העיקרי ממוקם על הפיתול הקדם-מרכזי (precentral gyrus), הצמוד לחריץ המרכזי בחלק הקדמי שלו. על פי החלוקה של ברודמן האזור המוטורי העיקרי משויך לאזור 4 של קליפת המוח האנושי. אזור זה מחובר אל האזור הסומטוסנסורי הראשוני באמצעות קפל רקמת מוח הקרוי אונית מסב המרכז. אזור ברוקה נמצא בהמיספרה השמאלית, בקדמת החלק של האזור המוטורי העיקרי האחראי על שרירי הדיבור.. תאי עצב בחלקים שונים של האזור המוטורי העיקרי מקושרים, דרך המסלול הקורטיקו-ספינלי, לשרירים בחלקים שונים של הגוף. הם יכולים לגרום לשפעול או עיכוב של חלקים שונים במערכת השרירים באמצעות העברה סינפטית. באזור זה נמצאים תאי העצב הגדולים ביותר בקורטקס, אשר נקראים בשם תאי בץ. האזור המוטורי העיקרי בכל המיספרה מאורגן באופן סומטוטופי (soma = גוף, topos = מיקום). כלומר, הוא מסודר בהתאם לסידור המרחבי של האיברים בגוף - מכפות הרגלים ועד לראש. הדבר בא לידי ביטוי בכך שקבוצות תאי עצב השולטות על שרירים סמוכים בגוף נמצאות אחת ליד השנייה על פני קליפת המוח. גודל האזור המוקדש לכל אחד מהאיברים הוא פרופורציונלי לרמת הרגישות שלהם לגרייה סביבתית ולרמת הבקרה שמופעלת עליהם על ידי המוח. לכן הגודל של אזור המוקדש לקבוצת שרירים מסוימת עולה בהתאם למורכבות של התנועות שהם מבצעים. לדוגמה, האזור ששולט על הפעלת אצבעות הידיים תופס חלק ניכר מהאזור המוטורי העיקרי. ההשפעה של האזור המוטורי העיקרי מוצלבת בין הצדדים ימין ושמאל. כתוצאה מכך, האזור המוטורי העיקרי השמאלי שולט על הצד הימני של הגוף ולהפך.. בעוד שהאזור המוטורי העיקרי מעורב בעיקר בהיבטים הקינסטזיים והדינמיים של התנועה הרצונית, יתר קליפת המוח הקדמית מקושרים להכנה ולתכנון של תנועות רצוניות כתגובה לגירויים חיצוניים או פנימיים. בהתאם לכך, האזור המוטורי העיקרי נשלט על ידי קליפת המוח הקדם-מוטורית, שנמצאת בסמוך לו באונה המצחית ועל ידי האזור המוטורי המשלים.. שליטה עצמית מדיה וקבצים בנושא האזור המוטורי העיקרי בוויקישיתוף Motor Cortex (באנגלית) גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
הכינגן

הכינגן (בגרמנית: Hechingen) היא עיירה במרכז מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה, כ-60 ק"מ דרומית לשטוטגרט בירת המדינה, ו-90 ק"מ צפונית לימת קונסטנץ, והגבול השווייצרי. העיר שוכנת בתחתית האלפים השוואבים, למרגלות טירת הוהנצולרן. הונגריה הודמזוושרהיי, הונגריה מדיה וקבצים בנושא הכינגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכינגן (בגרמנית) הכינגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הכינגן (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הכנסת גבעת רם

בית הכנסת האוניברסיטאי ע"ש ד"ר ישראל גולדשטיין הוא בית כנסת בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית. בשנותיה הראשונות של האוניברסיטה העברית, במשכנה על הר הצופים, התנהל פולמוס בין גורמים בתוך האוניברסיטה האם להקים בית כנסת במוסד. בית כנסת של קבע לא נבנה והסטודנטים שרצו בכך ארגנו מנייני תפילה בכיתות שונות באתר. לאחר נטישת קמפוס הר הצופים בגלל תוצאות מלחמת העצמאות, התנהלה פעילות האוניברסיטה במבנים שונים בירושלים. בשנת 1953 החלה בניית הקמפוס החדש של האוניברסיטה בגבעת רם. בשנת 1955 הציעו ידידי האוניברסיטה בארצות הברית בראשות הרב ד"ר ישראל גולדשטיין להנהלה תוכנית להקמת בית כנסת. התוכנית כללה תרומות מקרנות יהודיות בינלאומיות. נשיא האוניברסיטה, פרופ' בנימין מזר, ביקש שבית הכנסת יכונה בית מדרש, שיתנהלו בו שיעורי תורה ותלמוד, ושתוקם בו גם ספרייה. גולדשטיין הציע שחלק משיעורי המכון ללימודי יהדות יתנהלו במבנה. לתכנון בית הכנסת נבחרו האדריכלים דוד רזניק והיינץ ראו. על התכנון זכו השניים בפרס רכטר לאדריכלות. אבן הפינה לבית הכנסת הונחה ב-6 במאי 1956 במעמד שרים, חברי כנסת וסגל האוניברסיטה. בתאריך ה-7 באוגוסט 1957 התקיימה חנוכת המבנה. בתחילת המאה ה-21 בית הכנסת אינו בשימוש רוב הזמן. המבנה בנוי ככיפה גדולה ולבנה כשבקומת הכניסה יש שמונה קשתות אליפטיות שדרכן הכניסה למבנה. אולם בית הכנסת עצמו ממוקם בקומה השנייה והוא אטום, ללא חלונות. רצפת האולם אינה מחוברת לקירותיו והיא נישאת על גבי שמונה עמודים. דרך החריץ בין הרצפה לקירות חודר אור מקומת הכניסה לאולם בית הכנסת. מבנה שירותים ומבנה שנועד במקור לספרייה סמוכים לבית הכנסת. יש לציין שהמבנה המיוחד עם הצורה הכדורית יוצר תופעה אקוסטית ייחודית שמתבטאת בהד מוגבר ברחבה בכניסה לבית הכנסת. חתך בית הכנסת הוא ציקלואידה. בית הכנסת הר הצופים התפילה בציבור ומשמעותה באוניברסיטה העברית בראשיתה- ראובן גפני. בתוך קתדרה 147. דוד קרויאנקר, האוניברסיטה העברית, גבעת רם – תכנון ואדריכלות 2002-1953, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, 2002. מועדי אל בהיכלי הדעת, ארבעה בתי כנסת בקמפוסים אוניברסיטאיים בישראל- דוד קאסוטו. בתוך ועשו לי מקדש, בתי כנסת מימי קדם ועד ימינו, אריאל: המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2004. מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת האוניברסיטאי בגבעת רם, באתר 'חלון אחורי', 28 בספטמבר 2016 מיכאל יעקובסון: נימוקי השופטים במתן פרס רכטר לאדריכלי בית הכנסת האוניברסיטאי, באתר 'חלון אחורי', 5 באפריל 2020 מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת גבעת רם בוויקישיתוף סגלית פישביין, בתי הכנסת היפים בישראל - חלק א', באתר ynet, 5 באוקטובר 2008 גפני עמ' 167
סיירת משמר הגבול

סיירת משמר הגבול או בראשי תיבות: סמ"ג היא יחידה משמר הגבול הקיימת במרחבים: דרום, ירושלים, מרכז, חוף וצפון. מטרתה מאבק והתמודדות ובהפרות סדר. היחידה היא המקבילה במג"ב ליחידת היס"מ במשטרה הכחולה. בשנת 1974 הוטלה האחריות לביטחון הפנים של מדינת ישראל על משטרת ישראל, בעקבות קבלת אחריות זו החל משמר הגבול להיות גורם משמעותי בלחימה בפשיעה ובהשלטת סדר בתוך שטח מדינת ישראל. בשנת 1983 הוחלט להקים במג"ב סיירת מובחרת ללחימה בפשיעה באזור המרכז, כך קמה סמ"ג 1, אחריה קמו יחידות סמ"ג כמעט בכל מרחבי מג"ב. עם השנים החלו הסמ"גים להתמחות בעיקר בנושא מאבק בהפרות סדר ואת נושא הלחימה בפשיעה נטלו יחידות כמו הימ"גים, יחידות הבט"א (ביטחון אישי) ויחידות שחר 101. יחידות הסמ"ג כפופות בכל מרחב למפקד מרחב מג"ב ומופעלות פעמים רבות על ידי המשטרה הכחולה. לוחמי הסמ"ג מתחילים את דרכם בטירונות מג"ב (רובאי 05), ורק לאחר הטירונות הלוחמים המתאימים יוצאים לקורס יסמ"ג (שילוב של ימ"ג וסמ"ג) ולאחריו הם מוכשרים כלוחמי סמ"ג. הנשק האישי של לוחמי הסמ"ג הוא M16 מקוצר ואקדח מסוג יריחו או גלוק 19. הלוחמים עושים שימוש רחב באמצעים לפיזור הפגנות. לוחמי הסמ"ג משתמשים בנוסף במטול רימונים GL40 תוצרת IWI סמ"ג 1 תל אביב- במג"ב מרכז, האמון על אזור תל אביב. סמ"ג 7 - במג"ב מרכז, האמון על אזור המרכז. סמ"ג 5 - בגזרה דרומית. סמ"ג 6 חוף - בגזרה הצפונית סמ"ג 3 ירושלים - בגזרת ירושלים ועוטף ירושלים. סמ"ג 2 - הפכה לימ"ס (יחידת מסתערבים) ירושלים בסוף שנות ה-90. סמ"ג 4 מוזגה עם סמ"ג 3.
שחר 101

יחידות שחר 101 הן יחידות משמר הגבול הנלחמות בפשיעה באזורים העירוניים. יחידות מסוג זה קיימות כמעט בכל מרחבי מג"ב ומהוות את עמוד השדרה של הלחימה בפשיעה במג"ב. בשנת 2011 נכנס ניצב יורם הלוי לכהן כמפקד משמר הגבול. הוא הוביל שינוי ארגוני במשמר הגבול שכונה "תפיסת ההפעלה - משמר הגבול". שינוי ארגוני זה בא במטרה לארגן מחדש את משמר הגבול ולהופכו לחייל יעיל יותר. במסגרת תפיסת ההפעלה הוחלט לאחד יחידות במטרה ליצור יחידות גדולות בעלות עוצמה רבה יותר. על פי שיטה זו, אוחדו בכל אחד ממחטב"י משמר הגבול שתיים או יותר פלוגות שהתעסקו בפשיעה ליחידה מסוג חדש שנקראה שחר 101. שם היחידה מרמז לכמות התקנים שבה, ביחידת שחר 101 משרתים 101 שוטרים ומפקדה הוא קצין בדרגת סגן ניצב. במהלך 2011-2012 הוקמו יחידות שחר 101 בכל מרחבי מג"ב למעט מג"ב איו"ש, בכל מרחב קמה יחידה אחת חוץ ממג"ב מרכז בו קמו שתי יחידות כאלו. יחידות שחר 101 החליפו את יחידות הימ"ג ואת יחידות הבט"פ ששימשו לפניהן ככוח העיקרי למלחמה בפשיעה במג"ב. כל יחידת שחר 101 מחולקת לשני מחלקים: מחלק אג"מ ומחלק בילוש. מחלק האג"מ עורך סיורים, פשיטות ומבצעי מעצר; במחלק הבילוש משרתים לוחמים שעברו הכשרת בילוש מיוחדת ופועלים בבגדים אזרחיים לאסוף מודיעין ולבצע משימות משטרתיות מיוחדות בתחום הפשיעה. בראש כל מחלק עומד קצין בדרגת רפ"ק. יחידות שחר 101 הן יחידות בהפעלה מחוזית וכפופות לאותו המחוז בו הן פועלות. יחידת שחר 101 מרכז - במג"ב מרכז, הוקמה כאיחוד של יחידת צבר ושל יחידה כפרית מרכז. יחידת שחר 101 תל אביב - במג"ב מרכז, הוקמה כאיחוד של סמ"ג 1 ושל יחידת ברק. יחידת שחר 101 דרום - במג"ב דרום, הוקמה כאיחוד של יחידת רותם ושל פלוגה מ"ו. יחידת שחר 101 צפון - במג"ב צפון, הוקמה כאיחוד של יחידת אורן, יחידת אלון ויחידת ארז. יחידת שחר 101 חוף - במג"ב חוף, הוקמה כאיחוד של יחידת ארבל ושל סמ"ג 6. יחידת שחר 101 ירושלים - במג"ב ירושלים, הוקמה כאיחוד של יחידות מעיין ולביא. עידו גפן, ‏רק החזק שורד: לילה עם בלשי מג"ב בדרום תל אביב, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2012
רעש מקומי

רעש מקומי הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בתחום המוזיקה, ששודרה בערוץ הראשון ב-2009–2013. מנחה התוכנית הוא המפיק המוזיקלי עמוס בן-דוד. בתחילה הגישה לצידו גם השחקנית איילת רובינסון. שגיא בן נון שימש כתסריטאי וככתב בתוכנית בשתי עונותיה הראשונות. מגישים נוספים וכתבי שטח שהשתתפו בתוכנית הם דלית רצ'סטר, לאון פלדמן ועוד. התוכנית מוגשת במתכונת של מגזין מוזיקה, הכולל ראיונות עם אמנים ישראלים, ופינות שונות בנושאי מוזיקה ישראלית, כגון "אינטרו", פינה בה נחשפים אמנים והרכבים חדשים בפעם הראשונה בטלוויזיה. מפיקה: רחל נדב עורכת: טלי כץ במאית: עידית בן אליהו עורכי וידאו: יניב בלוך, זיו שחר "רעש מקומי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "רעש מקומי", באתר הערוץ הראשון (הקישור אינו פעיל, 19.01.2024) "רעש מקומי" - מגזין מוזיקה בערוץ 1, באתר charts,‏ 17 בפברואר 2009 אסף נבו, ‏תופר החליפות, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2011 "רעש מקומי- ריף כהן", ב-YouTube
הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית

הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 2002, מאיחוד של שתי פקולטות ותיקות בטכניון, הנדסה אזרחית והנדסה חקלאית. הפקולטה עוסקת בהכשרה של מהנדסים בתחום הנדסה אזרחית וסביבתית. דיקאן הפקולטה מאז 2019 הוא פרופ' שלמה בכור. הפקולטה מורכבת משלוש יחידות: הנדסת מבנים וניהול הבנייה, הנדסת סביבה מים וחקלאות, הנדסת תחבורה וגיאו-אינפורמציה. החל משנת 2019 דיקאן הפקולטה הוא פרופ' שלמה בכור. במסגרת הפקולטה פועלים גם שישה מרכזי מחקר ומספר מכוני מחקר שפועלים בזיקה אליה: המכון הלאומי לחקר הבנייה המרכז למחקר בהנדסת הסביבה ומשאבי מים המרכז למחקר בהנדסה חקלאית המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית - המכון הוקם ב-1976 מיסודם של הטכניון וחברת נמלי ישראל. המכון מחזיק שני מתקני מחקר ייחודיים מסוגם בארץ ושורה של אמצעי מדידה של אוקיינוגרפיה פיזיקלית ברחבי הארץ. מכון גרנד למחקר המים המכון לחקר התחבורה (אתר המכון לחקר התחבורה) המרכז למחקר במיפוי וגיאו-אינפורמציה הנדסת מבנים הנדסת ניהול ובנייה הנדסת מים הנדסת תחבורה הנדסת הסביבה הנדסה אזרחית (כללי) הנדסת מיפוי וגאו אינפורמציה בשנת 1970 הוחלט לפתוח לימודי הנדסה גיאודזית במסגרת הפקולטה להנדסה אזרחית. בשנת 1976 הוקם המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית, מיסודם של הטכניון וחברת נמלי ישראל. מאז, המכון מחזיק במתקני מחקר ייחודיים הממוקמים סמוך למבני הפקולטה. מאז הקמתו שימשו מתקנים אלה את חברי הסגל של הפקולטה לצורך מחקרים בתחומים שונים הנוגעים לאוקיינוגרפיה פיזיקלית. בשנים האחרונות התרחבו תחומי העניין המשותפים וכיום הם כוללים גם תחומים כגון: ביצוע מודלים נומריים מורכבים, מדידות חופיות וימיות, עיבוד נתוני גיאואינפורמטיקה במרחב הימי והחופי, הנדסת תחבורה ימית ועוד. כבר בשנת 1937 נתנו בטכניון קורסים בהנדסה חקלאית. בשנת 1953 הוקמה המחלקה להנדסה חקלאית, על ידי וולטר קליי לאודרמילק. המחלקה קיימה לימודים של ארבע שנים, מהם שנה אחת בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. הלימודים במחלקה כללו ארבעה פרקים: כח ומיכון בכפר, קרקע ומים, חשמל בכפר ובנייני הכפר. בשנת 1959 נקראה המחלקה להנדסה חקלאית על שמו של לאודרמילק. בשנת 1972 יזם פרופ' דן זסלבסקי "מגמה קיבוצית" בפקולטה להנדסה חקלאית. לאור הקיטון במספר הסטודנטים בפקולטה להנדסה חקלאית, היא נסגרה בשנת 2002 ומוזגה כיחידה בתוך המחלקה להנדסה אזרחית. ביוני 1964 הונח אבן פינה למבנה הפקולטה להנדסה חקלאית בקריית הטכניון. הבניין תוכנן במקור על ידי הארכיטקט לב, אך תוכנן מחדש בשנת 1965 על ידי פרופ' אבשלום טאו ובנייתו על פי התוכנית של האחרון הושלמה בשנת 1967. בשנים 1984–1985 הוסף לבניין תוספת על פני חזיתו המזרחית. מדיה וקבצים בנושא הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית אתר ועד הסטודנטים בפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בכור – הנדסה אזרחית וסביבתית יופעל מסלול לימודים בגיאודזיה בטכניון, דבר, 9 בפברואר 1970 קורס להנדסה חקלאית בטכניון העברי, דבר, 6 ביולי 1937 פרופ' לאודרמילק יתמנה ראש המחלקה להנדסה חקלאית בטכניון, חרות, 4 באוגוסט 1953 מחלקה להנדסה חקלאית נפתחה בטכניון, חרות, 25 בינואר 1954 המחלקה להנדסה חקלאית בטכניון תיקרא ע"ש פרופ' לאודרמילק, דבר, 21 במאי 1959 מגמה קיבוצית בהנדסה החקלאית, דבר, 21 ביולי 1972 הטכניון יסגור את הפקולטה להנדסה חקלאית, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002 לאודרמילק: המירוץ עם הרעב בעינו, מעריב, 18 ביוני 1964 ת"א (חיפה) 977/86 פרופ' אבשלום טאו נגד הטכניון, סעיף 2
מסוק הממונע בכוח האדם

מסוק הממונע בכוח האדם הוא סוג של כלי טיס המונע בכוח שרירי האדם על ידי לפחות אדם אחד. היכולות של המסוק מוגבלות לשימוש בכח שמופעל על ידי שריריו של האדם שמטיס את המסוק, לרוב על ידי דיווש. משנת 1980 ואילך המלכ"ר האמריקני "האגודה האמריקנית למסוקים" (AHS) עורך תחרות בינלאומית לפיתוח מסוק הממונע בכוח האדם. במסגרת התחרות, אשר פתוחה להשתתפות של יחידים וצוותים מכל רחבי העולם, מובטח פרס בסך 250,000 דולרים למשתתף שיצליח לגרום למסוק המונע בכוח שרירי האדם לרחף לגובה של 3 מטרים במהלך טיסה שתימשך לפחות דקה. עד לחודש יוני 2013 לא הצליח אף אחד מכלי הטיס הניסיוניים שהשתתפו בתחרות לאורך השנים לעמוד בדרישות אלו. ב-13 ביוני 2013 הצליחה קבוצת אירוולו (AeroVelo) מקנדה לעמוד בדרישות פרס סיקורסקי והוא הוענק לה בטקס שנערך ב-11 ביולי 2013. 10 בספטמבר 1989 – דגם המסוק הניסיוני "דה וינצ'י III" אשר פותח על ידי צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת קליפורניה פוליטכניק סטייט, הופך לדגם המסוק הראשון המופעל בכוח שרירי האדם כאשר הוא הוטס במשך 7.1 שניות אשר במהלכם הוא הגיע לגובה של 20 סנטימטרים מעל לקרקע. 1994 - צוות חוקרים יפנים מאוניברסיטת ניהון שביפן הצליחו להטיס את דגם המסוק הניסיוני "יוריי I" לגובה של 20 סנטימטרים מעל הקרקע במשך 19.46 שניות. 11 במאי 2011 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד הצליחו להטיס את דגם המסוק הניסיוני "גאמרה" (Gamera) מספר סנטימטרים מעל הקרקע במשך 4 שניות. 21 ביוני 2012 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד מצליחים להטיס את הדגם המשופר של המסוק הניסיוני גאמרה "גאמרה II" במשך 49.9 שניות. 24 ביוני 2012 – דגם המסוק הניסיוני "אפטורן" (Upturn) הוטס בהצלחה במשך 10 שניות כאשר הוא הגיע לגובה מקסימלי של 0.6 מטרים. 28 באוגוסט 2012 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד מצליחים להטיס את הדגם המשופר של המסוק הניסיוני גאמרה "גאמרה II" לגובה של 2.4 מטרים מעל פני הקרקע. ב-13 ביוני 2013 הצליחה קבוצת אירוולו (AeroVelo) מקנדה לעמוד בדרישות פרס סיקורסקי והוא הוענק לה בטקס שנערך ב-11 ביולי 2013. הטיסה ערכה 64.11 שניות והמסוק המריא לגובה של 3.3 מטר מעל פני הקרקע. פרס סיקורסקי - האגודה האמריקנית למסוקים (AHS) (באנגלית) מאמר ב-wired.com העוסק בניסויי הטיסה של דגם המסוק הניסיוני "גאמרה" (באנגלית) סרטון המתעד טיסת ניסוי בדגם המסוק הניסיוני "דה וינצ'י III" - פורסם ביוטיוב סרטון המתעד טיסת ניסוי בדגם המסוק הניסיוני "יוריי I" - פורסם ביוטיוב סרטון המתעד את טיסת הניסוי בדגם המסוק הניסיוני "גאמרה" שנערכה ב-13 ביולי 2011 - פורסם ביוטיוב סרטון המתעד את טיסת הניסוי בדגם המסוק הניסיוני "גאמרה II" שנערכה ב-28 באוגוסט 2012 - פורסם ביוטיוב Reshet Bet :: רשת ב - מסוק בכח אדם אחד Human Powered Helicopters - Da Vnci III Human Powered Helicopter - Yuri I Fai Record File Gamera Team Sets New Unofficial World Record for Human-Powered Helicopter Flight Upturn Human Powered Helicopter Flies! Up in the air with a human-powered helicopter | The Sideshow - Yahoo! News "U of T engineers make history with first human-powered helicopter". ctvnews.ca. 11 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה) "AeroVelo Officially Awarded AHS Sikorsky Prize!". aerovelo.com. 11 ביולי 2013. אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה)