laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קו מנרהיים

קו מנרהיים היה מערך ביצורים שבנתה פינלנד לרוחב המצר הקרלי על מנת להגן על עצמה מפני ברית המועצות. הקו נקרא על שמו של פילדמרשל מנרהיים. כמה מהקרבות העזים ביותר של מלחמת החורף התרחשו לאורך הקו שנפרץ. קארל גוסטף מנרהיים היה הראשון שהגה את התוכנית להקים קו הגנה מבוצר לאורך קרליה בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים בפינלנד, אולם פרישתו מהחיים הציבוריים ב-1919 לאחר שהפסיד בבחירות לנשיאות דחתה את הבנייה. קו הביצורים נבנה בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 על הציר המחבר בין המפרץ הפיני - סומה (Summa) - נהר וואוקסי (Vuoksi)- טייפלה (Taipale). כמאתיים עמדות בטון ובהן מקלעים נפרסו לאורך הקו. אזור סומה נחשב לפגיע ביותר, ולכן היה גם המבוצר ביותר. במקביל, נבנו גם בונקרים מתחת לקו. בניגוד לקו מאז'ינו ולביצורים כבדים אחרים, קו מנרהיים נבנה תוך ניצול והתחשבות בתנאי הקרקע. מכשולים טבעיים רבים, כדוגמת גזעי עצים וסלעים גדולים, שימשו כעמדות הגנתיות לכל דבר. הפינים התמחו בטכניקות הסוואה, שיושמו בבניית קו ביצורים זה. במהלך מלחמת החורף הצליחו המגינים הפינים בקו מנרהיים לבלום את המתקפה הסובייטית במשך חודשיים, עד להבקעת הקו לקראת סוף פברואר 1940. הקו ידע פעילות מועטה ביותר בשנות מלחמת ההמשך, הן בהתקפה הפינית מ-1941 והן במתקפת הנגד הסובייטית מ-1944. מדיה וקבצים בנושא קו מנרהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט של קו מנרהיים היסטוריה של קו מנרהיים
לס קלייפול

לסלי אדוארד "לס" קלייפול (נולד ב-29 בספטמבר 1963) הוא מוזיקאי, זמר, בסיסט, מלחין וסופר, המוכר כבסיסט וסולן להקת הרוק אלטרנטיבי פריימוס. סגנון הנגינה של קלייפול על גיטרת הבס משלב טאפינג, פריטת פלמנקו וסלאפינג. קלייפול נולד בעיר ריצ'מונד שבקליפורניה וגדל בעיר אל סוברנטה שבקליפורניה, למשפחת מכונאי רכב. קלייפול החל לנגן על גיטרת בס בגיל צעיר ובין השפעותיו המוזיקליות ניתן למצוא את לארי גרהאם, טוני לוין, רוג'ר ווטרס, גדי לי, פול מקרטני, גיזר באטלר, בוטסי קולינס, סטנלי קלארק, ג'ון פול ג'ונס ואחרים. הוא למד בבית הספר התיכון דה אנזה, שם הכיר את חברו קירק האמט, שמאוחר יותר הצטרף כגיטריסט להקת ההבי מטאל מטאליקה. במשך מספר שנים לפני הקמת להקתו פריימוס, עבד קלייפול בתור נגר. בשנת 1986, לאחר מותו של בסיסט מטאליקה קליף ברטון, הפציר האמט בקלייפול שייבחן לתפקיד הבסיסט של מטאליקה. סולנה של מטאליקה ג'יימס הטפילד, ציין שקלייפול לא התקבל מאחר שהיה "טוב מדי" ושהוא "צריך לעשות משהו משלו". לאחר מעשה, קלייפול סיפר שלא היה מודע להיקף ההצלחה והפרסום של מטאליקה ושנבחן על אף היכרותו המעטה עם ז'אנר ההאבי מטאל ומעצם חברותו עם האמט ושכנראה, לא היה מתאים לסגנון הלהקה בכל אופן. פריימוס החלה את דרכה בשם Primate באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עם קלייפול כבסיסט, טוד האת' כגיטריסט ומתופפים שונים, ביניהם ג'יי ליין. בשנת 1989, ליין והאת' עזבו את הלהקה ובמקומם צירף קלייפול את הגיטריסט לארי ללונד והמתופף טים אלכסנדר. קלייפול נחשב לדמות המובילה בלהקה והכוח המניע מאחורי הסגנון המוזיקלי שלה, המשלב פאנק יחד עם סגנונות אחרים. קלייפול הוא היחיד מבין חברי הלהקה עם רקע במוזיקת פאנק. בגלל השפעתו הרבה על סגנון הלהקה, פריימוס לעיתים רבות מתוארת בתור להקת "ת'ראש-פאנק" או פאנק-מטאל. משנת 1989 ועד שנת 2000, פריימוס הייתה אחת הלהקות הפחות שגרתיות שזכו לקבל זמן אוויר בזרם המיינסטרים, בין היתר בהופעתם בפסטיבל לולהפלוזה בשנת 1993, השתתפותם בתוכניות הלייט נייט של דייוויד לטרמן וקונאן או'בריאן בשנת 1995 ובנוסף השתתפותם בפסטיבל וודסטוק 94'. בשנת 1996, עזב אלכסנדר את הלהקה והוחלף בבריאן "בריין" מנטייה (לימים מתופף גאנז נ' רוזס). בשנת 1997, התבקשה הלהקה לכתוב את שיר הנושא של סדרת האנימציה סאות' פארק. בשנת 2000, חדלה הלהקה מפעילותה. באמצע שנת 2003, שבה הלהקה לפעילות וקלייפול התאחד עם אלכסנדר וללונד. בשנת 2010, עזב אלכסנדר את הלהקה בשנית והוחלף בג'יי ליין, שניגן עם הלהקה עד עזיבתו בשנת 1989. בשנת 2013, עזב ליין את הלהקה בשנית והוא הוחלף באלכסנדר גם בפעם זו. קלייפול מתגורר בקרבת העיירה אוקסידנטל שבמחוז סונומה שבקליפורניה, יחד עם אשתו ושני ילדיו. קלייפול מקליט את מרבית המוזיקה שלו בביתו. הוא ידוע בהומור ההזוי שלו ובאישיותו יוצאת הדופן. קלייפול הוא דייג מושבע ואף הופיע בתור אורח בתוכנית הטלוויזיה Fly Fishing the World. מדיה וקבצים בנושא לס קלייפול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לס קלייפול לס קלייפול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לס קלייפול, באתר AllMusic (באנגלית) לס קלייפול, באתר MusicBrainz (באנגלית) לס קלייפול, באתר Yandex.Music (ברוסית) לס קלייפול, באתר Discogs (באנגלית) לס קלייפול, באתר Songkick (באנגלית) לס קלייפול, באתר בילבורד (באנגלית) Les Claypool | Biography, Albums, Streaming Links | AllMusic, AllMusic SPIN Media LLC, SPIN, SPIN Media LLC, 1991-01-01 WEINGARTEN, MARC (1999-12-04). "Primus Mixes Metal With a Bit of Satire". Los Angeles Times (באנגלית). ISSN 0458-3035. נבדק ב-2016-09-22.
לריסה (מיתולוגיה)

לריסה (ביוונית: Λάρισσα) הייתה נימפה במיתולוגיה היוונית אשר אהבה אהבת נפש את פוסידון, אל הים. כל פעם שפוסידון היה מתקרב אל החוף שבצפון יוון, לריסה הייתה בונה לכבודו עיר יפהפייה, אך כאשר פוסידון לא השיב לה אהבה, היא הייתה הורסת את העיר ובונה אותה מחדש יפה עוד יותר. בצפון יוון ישנה עיר ציורית הבנויה על צוק, ונקראת לריסה. על שמה של לריסה קרוי גם הירח לריסה, אחד מירחיו של כוכב הלכת נפטון, שהוא עצמו נקרא בשמו של אל הים הרומי נפטון, מקבילו של פוסידון היווני. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס

אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (באנגלית: University of California, Davis; בראשי תיבות: UC Davis, בקיצור: UCD או רק Davis) הוא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה, השוכן בדייוויס, עיר אמריקנית חקלאית-למחצה בצפונה של מדינת קליפורניה, לצד הכביש המהיר בין הערים סן פרנסיסקו לסקרמנטו. ב-1905 נוסדה כחווה ללימודי מקצועות החקלאות של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה (אנ') (CSU). ב-1959 הפכה לקמפוס עצמאי מהאוניברסיטה, בהתאם לתוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה (אנ') שייצר נשיא האוניברסיטה לשעבר קלארק קר. האוניברסיטה כיום נמנית עם עשר האוניברסיטאות הציבוריות המובילות בארצות הברית[דרוש מקור], ולכן נחשבת מקבילה ברמתה לאוניברסיטאות הפרטיות של ליגת הקיסוס.[דרוש מקור] האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט (APRU), באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA). האוניברסיטה כוללת כיום את כל תחומי הלימוד האקדמיים: מדעי החברה והרוח, אמנות, מדעי הטבע, הנדסה, חקלאות ומדעי הסביבה, מנהל עסקים, משפטים ובית ספר לרפואה. תחומי לימוד ומחקר ייחודיים (יחסית) לדייוויס הם וטרינריה (בית הספר היחיד בקליפורניה) וייננות. למחלקה לייננות מיוחס חלק גדול מההתקדמות בענף היין בקליפורניה. הקולג' לאומנויות ומדעים (אנ') (1959) הקולג' לחקלאות ולמדעי הסביבה הקולג' למדעי הביולוגיה הקולג' להנדסה בית הספר לתארים מתקדמים בית הספר לרפואה וטרינרית (אנ') (1948) בית הספר למשפטים (אנ') (1965) בית הספר לרפואה (אנ') (1966) בית הספר לניהול (אנ') (1981) בית הספר לחינוך (אנ') (2002) בית הספר לסיעוד (אנ') ע"ש בטי איירין מור (2009) האוניברסיטה נמצאת בקמפוס רחב ידיים ששטחו כ-22 קמ"ר, ובו מדשאות רבות, מזרקות, פסלים וגן בוטני (ארבורטום) המכיל למעלה מ-4,000 מיני צמחים. אמצעי תחבורה נפוץ בקמפוס ובעיר הסמוכה הוא אופניים. ישנם שבילי אופניים רבים המופרדים מהכבישים ואף רמזורים מיוחדים לאופניים. נבחרת הרכיבה של האוניברסיטה זכתה באליפות הליגה הלאומית של האוניברסיטאות בארצות הברית בשנים 1996, 2001 ו-2006. באוניברסיטה כ-2,000 חברי סגל, בהם שמונה עשר חברים באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (NAS), שישה חברים באקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית (אנ') (NAE), שני חתני פרס נובל, שלושה חתני פרס פוליצר, חתן מדליית פילדס במתמטיקה, שלושה עמיתי מקארתור, זוכה אחד במדליית החירות הנשיאותית ואחד במדליה הלאומית למדעים. ספורטאים מדייוויס זכו בסך הכול ב-10 מדליות אולימפיות. תקציב המחקר של האוניברסיטה, כ-450 מיליון דולר בשנה, הוא ה-14 בגודלו בארצות הברית. דירוג שאנגחאי - מקום 101–150 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 59 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 118= (2024) לפי דירוג ה-U.S. News & World Report לשנת 2024, דייוויס מדורגת במקום ה-28 בארצות הברית בלימודים לתואר ראשון (ובמקום וה-6 בין האוניברסיטאות הציבוריות). בין בוגריה של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס: לונדון בריד - פוליטיקאית, ראש עיריית סן פרנסיסקו דייב לובסאק - פוליטיקאי ג'ימי פאנטה - פוליטיקאי קארן ג'וי פאולר - סופרת טרייסי קולדוול דייסון - אסטרונאוטית וכימאית מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (באנגלית) אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ברשת החברתית אינסטגרם עיתון סטודנטים עצמאי The California Aggie Colleges and Schools, אתר אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
רושם ראשוני

רושם ראשוני הוא הרושם המתקבל על אדם בזמן הנע בין מספר אלפיות השנייה למספר דקות, במפגש ראשון עם אנשים אחרים. הרושם הראשוני הוא אחד המרכיבים המכריעים בקביעת התפיסה הכללית על אותו אדם. בזמן קצר זה נקבעת הדעה הכללית על האדם ובפרט דעה על המראה, שפת גוף, ריח גוף, צורת לבוש, התבטאות, מבטא וכדומה. בכל פגישה חדשה בין אנשים נוצר רושם ראשוני כלשהו, וקשה מאוד לשנותו לחיוב או לשלילה. "אין הזדמנות שנייה ליצור רושם ראשוני", מה שהופך את הרושם הראשוני לחשוב מאוד ביחסים העתידיים בין אותם אנשים. בשביל הרושם הראשוני לגבי ידידות מבט שני המינים פונה לכיוון ירכיים וכפות רגליים בעוד שבמקרה התעניינות בזוגיות בשני המינים המבט פונה לכיוון ראש, בית החזה ומותניים (גברים מביטים לכיוון החזה ונשים - לכיוון הראש והחזה). פנויים לזוגיות מתמקדים יותר בגוף מאשר בפנים ונשים מביטות בממוצע יותר זמן במי שהן באות להכיר מגברים. רושם ראשוני מתחיל מקורות החיים של העובד וממשיך בראיון העבודה שהוא בעצם מעין "פגישה עיוורת" בין המראיין למרואיין. אדם המגיע לראיון עבודה חווה רגשות של התרגשות, אי-נוחות ומתח במידה כלשהי. כל הרגשות הללו יכולים לפגום ברושם הראשוני שהוא מעוניין ליצור. "כימיה" חיובית עם המראיין עוזרת ביצירת רושם טוב. במקרים מסוימים הרושם הראשוני מושפע מסטריאוטיפים ומדעות קדומות של המראיין בהתבסס על המראה הראשון של המרואיין. גורמים היכולים להשפיע לחיוב או לשלילה על הרושם הראשוני הם: "אפקט ההילה" אפקט הדמיון – עד כמה המרואיין דומה למראיין אן דמאראיס, וואלרי וייט, "רושם ראשוני: כיצד רואים אותנו אנשים אחרים", הוצאת מודן, 2005. במבחן הזה אין מועד ב' - כיצד יוצרים רושם ראשוני חיובי?, באתר "בטיפולנט", 31 ביולי 2008 ירדן נוי, איך יוצרים רושם ראשוני, 12 בינואר 2012, פורסם ב"סטטוס" דן אריאלי, איך משקמים רושם ראשוני רע?, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2012 איילת פדה, כיצד ליצור רושם ראשוני ממיס, באתר "אסימון", 17 ביולי 2007 קרן צוריאל הררי, מה אנחנו עושים כשאנחנו לא עושים כלום, באתר כלכליסט, 29 בנובמבר 2012 Omry Gillath "Eye Movement When Looking at Potential Friends and Romantic Partners Peter Fromberger, Kirsten Jordan, Jakob von Herder, Henrike Steinkrauss, Rebekka Nemetschek, George Stolpmann, Jurgen Leo Muller "Initial Orienting Towards Sexually Relevant Stimuli: Preliminary Evidence from Eye Movement Measures"
מצודת גורי

מצודת גורי (בגאורגית: გორის ციხე, גוֹריס ציחֶה) היא מצודה שהוקמה בימי הביניים בכארתלי, גאורגיה. המצודה הוקמה על גבעה תלולה וסלעית במרכז העיר גורי. השם גוריס ציחה הופיע לראשונה ברשומות במאה ה-13, אולם עדויות ארכאולוגיות מוכיחות כי שטח המצודה היה מבוצר עוד במאות האחרונות לפני הספירה. המצודה חלשה על נתיבים אסטרטגית בעלי חשיבות כלכלית ושכן בה חיל מצב גדול. במאה ה-16 כבשו העות'מאנים את המצודה במטרה להתקדם לכיוון טביליסי, ולאחר מכן החליפה ידיים בזה אחר זה: העות'מאנים, הגאורגים והפרסים. שרידי המצודה כיום עוצבו ובוצרו על ידי המלכים רוסטום, מלך כארתלי בשנות ה-30 של המאה ה-16 וארקלה השני בשנת 1774. לאחר כיבוש עיר בידי האימפריה הרוסית בשנת 1801. הוצב במצודה גדוד רמנים (grenadier) רוסי כחיל מצב, אבל חשיבותה הלכה ופחתה. כך תואר המצודה באנציקלופדיה מהמאה ה-19: למרגלות גבעה סלעית-חולית ניצבת העיר גורי או מצודת גורי, (ייתכן וזו "גורסנה" של סטרבון), המקום השני בחשיבותו אחרי טיפליס. המצודה, מלבנית, אורכה 200 צעדים, 16 פאתומים מעל לליאחווי, הזורם למרגלות הגבעה. כרגע המצודה מוזנחת ורק הקפלה בצידה הדרום-מזרחי היא החלר היחיד שפעיל — אנציקלופדיה מטרופוליטנה, (1845), עמ' 532 מצודת גורי ניזוקה קשות בזמן רעידת האדמה בגורי שהתרחשה בפברואר 1920. המבנה שנשתמר בצורה הטובה ביותר הוא המבנה שנקרא "צחרָה-קָרַה" ("בעל תשעת השערים", המצוי המערב המצודה וסמוך לחומות המשלימות ממזרח וממערב. מצודת גורי בסביבות 1642 גורי ומצודת גורי, 1886 השוק של גורי ומצודת גורי חומות מצודת גורי מצודת גורי במעלה ההר מצודת גורי, מראה מבפנים מצודת גורי, באתר הרשמי, (באנגלית)
אנשי המזימות

אנשי המזימות (באנגלית: Matchstick Men) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 בבימויו של רידלי סקוט, המבוסס על ספר באותו שם מאת אריק גארסיה. רוי ולר (ניקולס קייג') הוא נוכל מקצועי מלוס אנגלס, הלוקה בהפרעה טורדנית-כפייתית. בין מזימותיו, עם שותפו לפשע פרנק מרסר (סם רוקוול), הוא עוסק בזיוף כרטיסי לוטו, מוכר מסנני מים במחיר מופקע וכיו״ב. לאחר שרוי עובר הפרעת פאניקה, פרנק מייעץ לו לראות פסיכיאטר, ד"ר האריס קליין (ברוס אלטמן). הפסיכיאטר מצייד את רוי בתרופות ומתחיל איתו אנליזה, במהלכה נזכר רוי באשתו לשעבר, הת'ר (מלורה ולטרס), ממנה התגרש כשהייתה בהריון. הפסיכיאטר מודיע לרוי שיצר עבורו קשר עם הת'ר, ומצא שיש לרוי ילדה בת 14, אנג'לה (אליסון לוהמן). רוי ואנג'לה נפגשים, ואנרגיית נעוריה ממריצה אותו. רוי מסכים לעבוד עם פרנק בהונאה לטווח ארוך: היעד שלהם הוא צ'אק פרשט (ברוס מקגיל), איש עסקים יהיר שהצמד מחליט להונות. אתר האינטרנט הרשמי של אנשי המזימות "אנשי המזימות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנשי המזימות", באתר נטפליקס "אנשי המזימות", באתר AllMovie (באנגלית) "אנשי המזימות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אנשי המזימות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אנשי המזימות", באתר Metacritic (באנגלית) "אנשי המזימות", באתר אידיבי "אנשי המזימות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות סם אליס, בורא עולמות, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2003 פבלו אוטין, ‏מותח, מצחיק, מרגש ובעל סטייל, באתר גלובס, 29 במרץ 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל שמבדל

מיכאיל אברמוביץ' שַׁמְבַּדָל (ברוסית: Михаил Абрамович Шамбадал‏, שמו היהודי: פסח מנדל שמבדל; 6 באוגוסט 1891, הומל, בלארוס, האימפריה הרוסית – 27 באפריל 1964, מוסקבה) היה סופר, משורר, מתרגם ועיתונאי יהודי-סובייטי בשפות רוסית ויידיש. שמבדל מוכר במיוחד הודות לתרגומיו לרוסית מהקלאסיקה היידית. תרגומיו מתפרסמים עד ימינו ומשמשים להעלאת מחזות וסיפורים של שלום עליכם על במות התיאטראות ברוסיה. בזכותו נחשפה הספרות ביידיש, ובפרט כתבי שלום עליכם, לציבורים רחבים בברית המועצות ובעולם. הוא פעל לתחיית תרבות היידיש, בספרות ובתיאטרון, אל מול הדיכוי הסטליניסטי. החל משנת 1911 פרסם סיפורים סאטיריים בעיתונים בווילנה ובמוסקבה תחת שם העט מיכאיל קמצ'דל. אחרי שנת 1926 עבד ברדיו רוסיה. בעת מלחמת העולם השנייה (בין אוקטובר 1941 לנובמבר 1943) פונה שמבדל לצ'יסטופול ברפובליקה האוטונומית הטטרית, שם עבד בתחנת הרדיו המקומית. בתקופה זו פרסם בעיתונים כ-400 פיליטונים בחרוזים, על ענייני דיומא. הוא התפרסם במיוחד בתרגומיו לרוסית משפות שונות – פולנית, בלארוסית, אוקראינית, מארי, עברית ובמיוחד מיידיש – מכתבי שלום עליכם, משירי פרץ מרקיש, דוד ברגלסון, מהרש סמולר ואחרים. אחרי מלחמת העולם השנייה עבד בוועד היהודי האנטי-פשיסטי ובעיתונים היידיים "אייניקייט" ו"דער אמת". לאחר שיא דיכויהּ של תרבות היידיש בברית המועצות בין שנים 1948–1953, תרמו תרגומיו הקלסיים של שמבדל לחידוש הפצתה בציבור היהודי והלא-יהודי בברית המועצות. על תרגומיו את שלום עליכם - ריאיון של לידיה סטאריקובה עם בתו, איזבלה, פורסם ב-4 בפברואר 2012(הקישור אינו פעיל) (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ואל אוסטין

ג׳ואל סקוט היילי אוסטין (Joel Scott Hayley Osteen, נולד ב-1963) הוא הכומר הראשי של כנסיית לייקווד ביוסטון ונחשב בין הכמרים הפופולריים והמוכרים ביותר בארצות הברית. אוסטין נולד ביוסטון בשנת 1963 לכומר ג'ון אוסטין, שהנהיג את הכנסייה לפניו. הוא אחד משישה ילדים. אביו עזב את הכנסייה הבפטיסטית על מנת לייסד את כנסיית לייקווד ב-1959. בזמנו של אביו מנתה הכנסייה 6,000 חברים ודרשותיו אף שודרו בערוץ מקומי עד מותו ב-1999. לאחר מות אביו לקח אוסטין על עצמו את הנהגת הכנסייה, וזאת למרות שרק פעם בודדת ניסה את כוחו בהטפה מעל הדוכן. תחת הנהגתו של אוסטין צמחה הכנסייה לכדי מגה-כנסייה מהגדולות במדינה וארגון מאוד רווחי מבחינה כלכלית. בדרשותיו השבועיות נוכחים מעל 52 אלף איש, במחזורים של 16 אלף כל פעם. דרשותיו השבועיות המשודרות נצפות על ידי יותר מ-7 מיליון אנשים בארצות הברית ומעל 20 מיליון ברחבי העולם. אוסטין פרסם מספר ספרים רבי מכר ונמנה ברשימת "עשרת האנשים המעניינים ביותר של שנת 2006" שפרסמה ברברה וולטרס. אוסטין מתמקד בדרשותיו בהיותו של האל "מיטיב", וממעט בציטוט כתבי הקודש, בדיון בנושא החטא ובדרישותיו של האל מברואיו. למרות שהמסר של אוסטין הוא מסר נוצרי מובהק, סמל הצלב איננו חלק מהתפאורה בדרשותיו, ותחתיו מופיעה מפת העולם. אוסטין מגדיר עצמו כמדריך סגנון חיים ומכיר בכך שאחרים מוכשרים ממנו בציטוט מכתבי הקודש. דרשותיו סובבות סביב הפיתוח האישי בסגנון "קואצ'ינג" לאור הנחות היסוד של הנצרות. לאחר הופעתו ב-2005 בתוכנית של לארי קינג ספג אוסטין מטחי ביקורת מהממסד האוונגליסטי על תשובות לא החלטיות שנשאל על האמונה הנוצרית המקובלת, אמונה שאך ורק דרך ישו יכול האדם להגיע למלכות השמיים לאחר מותו. בשנת 2006 התארח אוסטין שוב בתוכניתו של קינג והפעם הביע עמדה נוצרית מובהקת יותר בדבר הקשר הרצוי בין המאמין לבין ישו. בשנת 2007 עימת כריס ולאס מרשת פוקס את אוסטין עם הביקורת על שאינו מצטט מספיק מכתבי הקודש ועל שאינו דן בנושא החטא. כן נמתחה על אוסטין במהלך השנים ביקורת על שהוא חסר השכלה פורמלית בלימודי דת. בשנת 2017, אוסטין ספג ביקורת תקשורתית רבה על כך שהיסס לפתוח את כנסיית הענק שלו לנפגעי סופת הארווי בעת שמרביתם היו מחוסרי כל והזדקקו נואשות למקום לינה. דובר הכנסייה דונלד אילוף טען ש"המקום אינו נגיש כלל לציבור בגלל הצפות מים". טענה זו עוררה זעם לאור תמונות וסרטונים בהם נראה שהאזור כלל לא ניזוק מהסופה ושהגישה למבנה פנויה. כעבור מספר ימים נפתחו לבסוף שערי הכנסייה, ואוסטין הסביר כי המתין לרגע המתאים לעשות זאת מפני שחסרו לו אנשי צוות שיעזרו בקליטת הנפגעים. מדיה וקבצים בנושא ג'ואל אוסטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ואל אוסטין (באנגלית) ג'ואל אוסטין, ברשת החברתית פייסבוק ג'ואל אוסטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ואל אוסטין, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ואל אוסטין, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ואל אוסטין, ברשת החברתית Goodreads ג'ואל אוסטין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זהות אוילר

באנליזה מתמטית, זהות אוילר, הקרויה על שמו של המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר, היא השוויון הבא: e i π + 1 = 0 {\displaystyle e^{i\pi }+1=0\,\!} כל איברי הזהות הם מספרים קבועים: e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי. π הוא היחס בין היקף המעגל לקוטרו. i הוא היחידה המדומה שמקיימת: i 2 = − 1 {\displaystyle i^{2}=-1\;\!} זהות אוילר בניסוח זה מעולם לא פורסמה על ידי אוילר עצמו, והיא קרויה על שמו שכן היא תוצאה ישירה של נוסחת אוילר (ראו להלן). ניתן להוכיח את הזהות על ידי הצבת   x = π {\displaystyle \ x=\pi } בנוסחת אוילר: e i π = cos ⁡ π + i sin ⁡ π {\displaystyle e^{i\pi }=\cos \pi +i\sin \pi } e i π = − 1 {\displaystyle e^{i\pi }=-1} e i π + 1 = 0 {\displaystyle e^{i\pi }+1=0} כלומר, לאחר ההבנה כי הסינוס של פאי שווה לאפס, וכי הקוסינוס של פאי שווה למינוס אחת, מתקבלת זהות אוילר. זהות אוילר נחשבת בעיני רבים כזהות יוצאת דופן בשל יופייה המתמטי, הנובע מהפעולות הבסיסיות שהיא משלבת בתוכה (חיבור, כפל והעלאה בחזקה) ומהקבועים המתמטיים הבסיסיים שהיא מקשרת ביניהם: e הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע באינספור הקשרים שונים באנליזה מתמטית ובתחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...2.71828 π הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע גם הוא באינספור הקשרים בגאומטריה, אנליזה מתמטית ותחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...3.14159 i הוא היחידה המדומה, הוא אחד משני השורשים הריבועיים של הפולינום x 2 + 1 = 0 {\displaystyle x^{2}+1=0} (השני הוא -i). 1 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר היחידה של כפל מספרים. 0 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר האפס של חיבור מספרים. עדות ליופי שרבים מייחסים לזהות ניתן לראות בכך שבמשאל קוראים שערך כתב העת "Physics World" בין קוראיו היא הגיעה למקום הראשון, יחד עם משוואות מקסוול. מנוסחת אוילר נובע ששורשי היחידה מסדר n הם המספרים מהצורה e 2 π i k / n {\displaystyle e^{2\pi ik/n}} לכל k = 0 , … , n − 1 {\displaystyle k=0,\ldots ,n-1} . סכום שורשי היחידה הוא תמיד 0: ∑ k = 0 n − 1 e 2 π i k / n = 0 {\displaystyle \sum _{k=0}^{n-1}e^{2\pi ik/n}=0} טענה זו ניתן להוכיח בדרכים רבות, למשל דרך ההבחנה שסכום שורשי היחידה הוא המקדם של x n − 1 {\displaystyle x^{n-1}} בפולינום: x n − 1 = ∏ k = 0 n − 1 ( x − e 2 π i k / n ) {\displaystyle x^{n}-1=\prod _{k=0}^{n-1}(x-e^{2\pi ik/n})} הצבה של n=2 בסכום נותנת את זהות אוילר. את נוסחת אוילר ניתן להכליל גם לקווטרניונים, אז מקבלים זהות אוילר מוכללת: e ( a 1 i + a 2 j + a 3 k ) π + 1 = 0 {\displaystyle e^{(a_{1}i+a_{2}j+a_{3}k)\pi }+1=0} לכל a 1 , a 2 , a 3 {\displaystyle a_{1},a_{2},a_{3}} ממשיים המקיימים a 1 2 + a 2 2 + a 3 2 = 1 {\displaystyle {a_{1}}^{2}+{a_{2}}^{2}+{a_{3}}^{2}=1} . זהויות טריגונומטריות רוברט פ' קריז, המשוואות הגדולות - פריצות דרך במדע מפיתגורס עד הייזנברג, כתר ספרים, 2008, עמ' 91–112. מדיה וקבצים בנושא זהות אוילר בוויקישיתוף גדי אלכסנדרוביץ', נוסחת אוילר, ואיך היא קשורה למתנד הרמוני, באתר "לא מדויק", 6 באפריל 2010 גרדיאן‏, ובמקום השמיני: 2=1+1, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2004
צוק

בגאוגרפיה וגאולוגיה צוּק הוא בליטת סלע אנכית או כמעט אנכית. צוקים מקוטלגים כתצורות קרקע ארוזיות בגלל דרך היווצרותן. הצוקים נפוצים באזורי חוף, הרים, מדרונות הרים ולאורך נהרות. צוקים נוצרים בדרך כלל מסלע שעמיד בפני בליה ופגעי מזג האוויר. סלעי משקע נוטים ליצור אבן חול, אבן גיר, קירטון, ודולומיט. סלעי יסוד, כגון גרניט ובזלת, נוטים ליצור צוקים. מדרון (Escarpment) הוא סוג של צוק הנוצר על ידי העתק או מפולת קרקע. בסיסם של רוב הצוקים הוא בצורת שיפוע המכוסה בחלוקי אבן. באזורי אקלים צחיח או מתחת לצוקים גבוהים מדובר בערימה חשופה של סלעים שהתדרדרו. באזורים שבהם הלחות גבוהה יותר ייתכן ששכבת אדמה תכסה את האבנים. בצוקים רבים יש גם מפלי מים או מקלטי סלע. במקרים מסוימים הצוק הולך וקטן לקראת סוף הרכס. מכיוון שהצוק לא בהכרח אנכי באופן מלא, ניתן לתת כמה תשובות לשאלה אם מדרון מסוים הוא צוק או לא, כמו גם לשאלה איזה חלק משיפוע הקרקע נחשב לצוק (לדוגמה: כאשר נתון מצב שבו יש קיר סלע אנכי במלואו מעל שיפוע תלול, ניתן לספור רק את קיר הסלע או את שני החלקים). דבר זה מסבך את הכנתן של רשימות צוקים. לפי כמה מקורות הצוק הגבוה ביותר בעולם, שגובהו 1,340 מטרים, הוא הצד המזרחי של מגדלי טראנגו בקארקוראם שבצפון פקיסטן (טענה זו מסתמכת על הגדרה מחמירה של המושג צוק, מכיוון שתצורת הקרקע הזאת היא כמעט אנכית). אם מקלים בהגדרת המושג צוק, הגובה הכולל הוא מעל 1,600 מטרים. הצוק הימי הגבוה ביותר (1,010 מטרים) שוכן בכפר קאלאופאפה בהוואי (טענה זו מסתמכת על הגדרה מקילה של המושג צוק, מכיוון שהזווית של הקרקע באזור זה היא 60 מעלות). כאשר מדובר בקטע שהוא אך ורק אנכי, הר ת'ור באי באפין שבקנדה הוא הצוק הגבוה ביותר (1,370 מטרים). צוקי מוהר באירלנד צוקים לחופי צרפת צוק בסבאלברד צוקים באורגון צוקים בוקאיאמה שביפן סטאק צוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ליאור שמבדל

ליאור שָׁמְבָּדַל (נולד ב-14 במאי 1950) הוא מנצח ומלחין ישראלי. ליאור שמבדל למד בתל אביב נגינה בויולה ובטרומבון, וכן קומפוזיציה וניצוח. היה תלמידו של קרל מלס באוניברסיטת מוצרטיאום שבזלצבורג ולאחר מכן למד ניצוח בווינה אצל המנצחים הנס סווארובסקי, איגור מרקביץ', קרלו מריה ג'וליני, סרג'יו צ'ליבידאקה ופרנקו פרארה. הוא השתלם במוזיקה אלקטרונית בווינה עם דיטריך קאופמן ופרידריך צ'רך. בפריז למד קומפוזיציה אצל סרג'יו נטרא, אחר כך אצל אנרי דיטייה ובאקס-אן-פרובאנס אצל ויטולד לוטוסלבסקי. בשנת 1980 היה מנצחה של התזמורת הסימפונית חיפה. בשנים 1986–1993 ניצח על התזמורת הקאמרית הקיבוצית. ייסד את קבוצת המלחינים למוזיקה מודרנית "אקוסטיק 7/11" ואת אנסמבל מוזיקה נובה. בשנות ה-90 המשיך את הקריירה כמנצח באירופה. היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת התיאטרון פּפאלץ בקייזרסלאוטרן שבגרמניה. בשנים 2000–2003 ניהל את התזמורת הסימפונית של רשות השידור הסלובנית בליובליאנה. ליאור שמבדל הוזמן לנצח על תזמורות באירופה, באמריקה ובאסיה, בהן הפילהרמונית של מינכן, תזמורת הרדיו ההולנדית, תזמורת הרדיו של קופנהגן, התזמורת הסימפונית של רומא, התזמורת הפילהרמונית של בוגוטה, התזמורת הלאומית של קוסטה ריקה, תזמורת תיאטרון קולון בבואנוס איירס, התזמורת הלאומית של בייג'ינג ואחרות.  הוא גם מלחין פורה. יצירותיו מבוצעות, מוקלטות ומשודרות ברשתות טלוויזיה ורדיו במדינות אירופה ובישראל.  משנת 1997 ועד שנת 2019 היה המנצח של התזמורת הסימפונית של ברלין איתה יצא לסיורי קונצרטים בבריטניה, בצרפת, בסין, בקוריאה, ביפן, בברזיל ועוד. משנת 2003 הוא גם מנצח על התזמורת הקאמרית "נגני מנדלסון" מלייפציג. התפרסם כמנצח וכמלחין בארצות רבות בזכות הקלטותיו, יצירותיו וסיורי הקונצרטים שערך. בשנת 1978 זכה בפרס בתחרות לניצוח של תאגיד השידור הדני בקופנהגן, ובפרס ראשון בתחרות לניצוח ויטוריו גי בפירנצה. מדיה וקבצים בנושא ליאור שמבדל בוויקישיתוף ליאור שמבדל, ברשת החברתית פייסבוק ליאור שמבדל, באתר AllMusic (באנגלית) ליאור שמבדל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליאור שמבדל, באתר Discogs (באנגלית) שמבדל=ראשי תיבות של שמואל בן דוד לוצאטו אלדד בק, התזמורת הכי ישראלית של ברלין, באתר ynet, 26 בינואר 2014