laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאונות הניצחון (מיכלאנג'לו)

גאונות הניצחון (באיטלקית: Genio della Vittoria) הוא פסל שיש לא גמור של הפסל מיכלאנג'לו, שפוסל בין השנים 1532–1534 ומוצג בפאלאצו וקיו בפירנצה. תאריך ביצוע העבודה אינו ברור, אבל ההערכה היא שהוא הוזמן, יחד עם "פסלי העבדים" (ארבעה פסלים בלתי גמורים שנמצאים באקדמיה לאמנות של פירנצה), על ידי יורשי האפיפיור יוליוס השני עבור מצבה מפוארת שאמורה הייתה להיות מוקמת עבורו בבזיליקת פטרוס הקדוש. המצבה לא הוקמה מעולם ובמקומה הוקמה מצבה צנועה יותר (סן פייטרו אין וינקולי) שהפסל לא נכלל בה. תיארוך הפסל מבוסס על מספר מאפיינים סגנוניים אשר קושרים אותו אל "פסלי העבדים": פיתול הגוף והאנטומיה מלאת החיים, כמו גם הפרופורציות הדומות. בנוסף, בראש האיש הצעיר נראה כתר עם עלי אלון המזכירים את סמל שושלת דלה רוברה, משפחתו של ג'וליאנו דלה רוברה, הוא האפיפיור יוליוס השני. הפסל הושאר במצב לא גמור בסדנתו של מיכלאנג'לו לאחר שעזב את פירנצה ועבר לרומא בשנת 1534. הוא נותר בחזקת אחיינו, לאונרדו בונארוטי, אשר ניסה למכור אותו בשנת 1544 ללא אישור מדודו. לאחר מותו של מיכלאנג'לו בשנת 1564, ניסה האחיין להציב אותו על קברו בבזיליקת סנטה קרוצ'ה אך נתקל בהתנגדות מצידו של ג'ורג'ו וזארי שעיצב את מצבת הקבר. וזארי הציע למסור את הפסל לדוכס קוזימו דה מדיצ'י, כפי שאכן קרה באותה שנה. בעוד "פסלי העבדים" הועברו לגני בובולי, "גאונות הניצחון" הועבר ל"אולם החמש מאות" של פאלאצו וקיו בפירנצה. בשנת 1868, שלוש שנים לאחר פתיחת המוזיאון הלאומי ברג'לו, נכלל הפסל באוסף הפסלים הפלורנטינים של המוזיאון. הוא הוחזר ל"אולם החמש מאות" של פאלאצו וקיו בשנת 1921. הפסל אינו מתאר את רגע הלחימה אלא משמש כאלגוריה לניצחון. הוא מראה לוחם צעיר, קלע משתלשל מעבר לכתפו, שמייצג את המנצח אשר שולט במנוצח השבוי במיומנות רבה. האיש הצעיר עומד כאשר אחת מרגליו חוסמת את גופו של השבוי האזוק. הלוחם הצעיר הוא הגאון היפה והאלגנטי, בעוד שהשבוי זקן ומזוקן, גופו רופס ופניו מבטאות השלמה עם מר גורלו. טיפול פני השטח של הפסל מתאר את ההבדל בין שתי הדמויות: הצעיר מלוטש בצורה מושלמת וחצוב מכל הכיוונים, הזקן מחוספס ולא גמור, משמר חלקים מהסלע הכבד ממנו נחצב. מדיה וקבצים בנושא גאונות הניצחון בוויקישיתוף "Palazzo Vecchio". The Florence Art Guide. (באנגלית) "The Genius of Victory". Florence Inferno. (באנגלית)
Fixing a Hole

Fixing a Hole הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס מתוך אלבומם Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. הוא נכתב על ידי פול מקרטני ונחתם כלנון – מקרטני. בראיון בשנת 1968 אמר מקרטני כי השיר היה "על החור בכביש אליו הגשם נכנס, אנלוגיה ישנה וטובה - החור באיפור שלך שמאפשר לגשם להיכנס ועוצר את דעתך מלהגיע לאן שהוא ירצה." הוא המשיך ואמר כי השורות הבאות עוסקות באוהדים שהסתובבו מחוץ לביתו ביום ובלילה, ומעשיהם הוא מצא כמרתיע: "ראה את האנשים שעומדים שם / שלא מסכימים ולעולם לא מנצחים / ותוהה למה הם לא נכנסים לדלת שלי." חלק מהמעריצים הניחו שהשיר עוסק בהרואין בגלל סלנג הסמים "Fixing a hole", אך מאוחר יותר אמר מקרטני כי השיר הוא "אודה לסיר". פול מקרטני - שירה ראשית, צ'מבלו, גיטרה בס. ג'ון לנון - שירה ברקע, בס. ג'ורג' האריסון - שירה ברקע, גיטרה מובילה, מארקס. רינגו סטאר - תופים. ג'ורג' מרטין - צ'מבלו. מידע על היצירה "Fixing a Hole" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Fixing a Hole" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Fixing a Hole" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Fixing a Hole" באתר יוטיוב Bryan Wawzenek, Paul McCartney Praises Pot, Slams Fans on ‘Fixing a Hole’: The Story Behind Every ‘Sgt. Pepper’ Song, Ultimate Classic Rock (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי אופיר לשנת 2020

טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-31 להענקת פרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה התקיים ב-13 בנובמבר 2020, ובעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוענק הפרס בטקס שונה מהטקס המקובל כאשר שולב לראשונה בתוכנית "סוכן תרבות" בהנחיית קובי מידן ב-13 בנובמבר 2020 והזוכים התארחו באמצעות ועידת וידאו. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. בפרס הסרט הטוב ביותר זכה "אסיה" שביימה רותי פרי-בר. רשימת המועמדים בתחרות פורסמה ב-22 בספטמבר 2020, הסרט אסיה בבימויה של רותי פרי-בר זכה למירב המועמדויות כשהועמד ב-13 קטגוריות שונות. אחריו עם 12 מועמדויות, הסרטים "המתים של יפו" ו"שאיפה לחיים", "הנה אנחנו" (10) ו"אפריקה" (5). הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים בכתב מודגש: רשימת המועמדים, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאיה כהן, ואלה שמות: הוכרזו המועמדים לפרס אופיר 2020, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2020 פרסי אופיר לשנת 2020: ואלה המועמדים, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2020 סיכום השנה בקולנוע והכרזה על הזוכים הגדולים בפרסי אופיר, סרטון באתר יוטיוב אבנר שביט‏, בדרך לאוסקר: "אסיה" הוא הזוכה בפרס אופיר לשנת 2020, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2020 פרסי אופיר מתארחים ב"סוכן תרבות" יום שישי 13/11 בשעה 15:00 כאן 11, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:25) מאיה כהן, ואלה שמות: הוכרזו המועמדים לפרס אופיר 2020, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2020 הזוכים - תחרות פרסי אופיר 2020, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע התסריט מבוסס על הסיפור "המתים של יפו" מאת גלעד עברון
ג'רג' סוץ'

ג'רג' סוץ' (בהונגרית: Szűcs György;‏ 23 באפריל 1912 – 10 בדצמבר 1991) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. סוץ' נולד ב-23 באפריל 1912 בסומבטהיי שבאימפריה האוסטרו-הונגרית של אותם הימים. הקשר האחורי הצטרף ב-1932 לאויפשט שם שיחק לצד אנטל סלאי. סוץ' התפתח להיות לשחקן דומיננטי במרכז המגרש שמייצר מצבי הבקעה בזכות הדייקנות שלו במסירות. בעונתו הראשונה באויפשט, עונת 1931/32, הוא זכה באליפות ועונה אחר כך היא הפסידה את הליגה והגביע ליריבתה פרנצווארוש, שבגמר הגביע היא הובסה על ידה 1–11. קבוצתו של סוץ' התחזקה ב-1935 עם ינה וינצ'ה ולאסלו שטרנברג שעזרו להם לזכות באליפות נוספת. משם הגיעו ארבעה שנים ללא תואר עד ל-1939, שם היה שותף בזכייתה בליגה ובגביע מיטרופה. שנה אחר כך ב-1940 פרש סוץ' מקריירת משחק. במדי נבחרת הונגריה סוץ' קיבל זימון לראשונה בינואר 1934, במשחק בו כל שורת הקשרים הגיעו מאויפשט, והם הפסידו 3–1 לגרמניה. למרות הופעת הבכורה הלא מוצלחת הוא הצליח לבסס את מקומו בנבחרת כעבור כמה חודשים, והיה לשולט במרכז המגרש ההונגרי בניצחון 1–2 על אנגליה בבודפשט. סוץ' שיחק בשני משחקי הנבחרת במונדיאל 1934 בו היא הפסידה ברבע הגמר לאוסטריה, אך לאחר מכן מצא את עצמו בתחרות על העמדה שלו מול יוזף טוראי. מונדיאל אחר כך ב-1938 סוץ' שיחק רק בהפסד בגמר לאיטליה. בסך הוא ערך 25 הופעות מבלי לכבוש שער. אויפשט אליפות הונגריה (3): 1931/32, 1934/35, 1938/39 גביע מיטרופה: 1939 נבחרת הונגריה סגנית גביע העולם: 1938 מדיה וקבצים בנושא ג'רג' סוץ' בוויקישיתוף ג'רג' סוץ', באתר Transfermarkt ג'רג' סוץ', באתר National Football Teams ג'רג' סוץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אהרון בן שמואל מפרנקפורט

הרב אהרון יקל בן שמואל שור מפרנקפורט (1620 - 1701) היה רב גרמני-יהודי וסופר עברי. מחבר הספר "בית אהרן", ספר הפניות מפסוקי התנ"ך אל ספרים שונים שדנים בהם, שנחשב לאחד הספרים החשובים ביותר בתחום. אהרון בן שמואל נולד ככל הנראה בפרנקפורט על האודר, גרמניה. אביו שמואל היה רב בלייפציג, שעבר מאוחר יותר לפרנקפורט על האודר לשרת את הקהילה. משפחתו הייתה מצאצאי רבי יוסף בכור שור. בשנותיו המוקדמות פרסם אהרון שלושה חיבורים שאינן קיימות עוד. אהרון פרסם את הספר "בית אהרן" בפרנקפורט דאודר בשנת ה'ת"ן (1690), בהיותו בגיל מתקדם. בהקדמה הוא מציין כי עבד על הספר עשר שנים, ונעזר בכמה אנשים אחרים שהעסיק בעבודה זו. הספר קיבל הסכמות מרבנים חשובים. בית אהרון מסודר על סדר התנ"ך, ומציין על כל פסוק את המקורות בהם נזכר בתלמוד הבבלי והירושלמי, במדרשים, בספר הזוהר ובספרות הדרשנית והקבלית. הרב אהרון נפטר בשנת 1701 בפרנקפורט על האודר. בנו הבכור אברהם בן אהרון כיהן כאב בית דין של פרנקפורט על האודר ובנו השני אליעזר בן אהרון, היה ראש ישיבה בעיר. בנו של אליעזר, יצחק בן אליעזר היה גם ראש הישיבה של ישיבת פרנקפורט על האודר ואביו של אהרן בן יצחק מרכניץ וסבו של קלונימוס מהויברג. בית אהרן, פרנקפורט דאודר, ה'ת"ן, באתר היברובוקס לוי גינצבורג, ‏"אהרון בן שמואל מפרנקפורט", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "Aaron ben Samuel | Encyclopedia.com". encyclopedia.com. נבדק ב-2020-06-12. "Aaron ben Samuel", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
אהרון בן יצחק רכניץ

אהרון בן יצחק רכניץ היה רב ודרשן יהודי הונגרי במאה ה-18. אהרון נולד בפריישטאדטל (אנ'), כיום בסלובקיה, בסביבות 1740. למד בפראג אצל רבי מאיר בומסלא. שימש דרשן בקהילת האליץ'. לאחר שעזב רבי אלעזר קאליר את קהילת רכניץ, עבר רבי אהרן לרכניץ והתמנה למרא דאתרא. בשנת 1786 הדפיס בזולצבך את ספר דרשותיו "בית אהרן". יכול להיות ששם זה היה הומאז' לחיבור של סבו באותו השם. בשנת ה'תקס"ג (1803) עלה לארץ ישראל, ושם נקבר. רבי אלכסנדר מייזליש הגיע לרכניץ לשמש כרב הקהילה במקומו. מידע על פריישטטל, אהרן בן יצחק בקטלוג הספרייה הלאומית לוי גינצבורג, ‏"אהרון בן יצחק רכניץ", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) יקותיאל יהודה גרינוולד, כח, היהודים באונגאריא, כרך א, ואץ: דפוס קאהן, תרע"ג, עמ' 46 יקותיאל יהודה גרינוולד, רבני אונגאריה שעלו לארץ ישראל, סיני כו, תש"י, עמ' רכו-רכט יקותיאל יהודה גרינוולד, לתולדות הרב אהרן פריישטטל, סיני לא, תשי"ב, עמ' צט-קד ספרו, בית אהרן ספר בית אהרן: חלק ראשון: על ספר בראשית, זולצבך: דפוס אהרן ובנו זעקל, תקמ"ו, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית בית אהרן, ‏זולצבאך, תקמ"ו, באתר היברובוקס נקרא גם בכינויים נוספים: "אהרן האליטשער" (בגלל שנודע כדרשן בקהילת האליץ'), ו"אהרן בן יצחק פריישטטל" ר' יקותיאל יהודה גרינוולד, "לתולדות הרב אהרן פרישטטל", עמ' צט. יקותיאל יהודה גרינוולד, פארי חכמי מדינתינו, סיגעט: א.קויפמאן, תר"ע, עמ' מה. כך גם ע"פ ערכו בלקסיקון יהודי הונגרי, שבהונגרית גרינוואלד, יקותיאל יהודה בן יעקב, סימן קנא, פארי חכמי מדינתינו, תר"ע, עמ' נב
ג'יאני פרופיטה

ג'יאני פרופיטה (באיטלקית: Giovan Crisostamo Profita;‏ נולד ב-13 באוגוסט 1960, קלטניסטה) הוא מדען איטלקי המתמחה במנהל עסקים. ג'יאני פרופיטה נולד בעיירה בקלטניסטה. הוא למד כלכלה ומנהל עסקים. ג'יאני פרופיטה היה מרצה בספיאנצה – אוניברסיטת רומא, בשנים 2001–2006 באוניברסיטה פרטית ובאוניברסיטה של אודינה. הוא היה בין חברי צוות ההקמה של אוניברסיטת סנט קמילוס הבינלאומית למדעי הבריאות והרפואה ובהשמך מונה לרקטור שלה. ג'יאני פרופיטה פרסם מספר ספרים בהקשר ליחסים בין התעשייה וקניין רוחני. בשנים 2002–2004 הוא היה אחראי על תחום הקולנוע ובמשרד למורשת תרבותית של איטליה. בשנים 2004–2005 הוא היה המנהל הכללי של ארגון המחברים ומלחינים האיטלקי. על פעילותו הוענק לו עיטור ההצטיינות האיטלקי. מדיה וקבצים בנושא ג'יאני פרופיטה בוויקישיתוף קורות חיים
הזוג המוזר 2

הזוג המוזר 2 (באנגלית: The Odd Couple II) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של הווארד דויטש, עם ג'ק למון ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בידי ניל סיימון וזה סרט המשך להזוג המוזר משנת 1968. זה מקרה מיוחד בסרט המשך בו נפגשים שני השחקנים הראשיים בהבדל של 30 שנה ובאותם התפקידים. זה הסרט האחרון של השניים בו הופיעו בתפקידים ראשיים. זה גם תסריטו האחרון של ניל סיימון. העלילה היא על שני חברים/יריבים שנפגשים לאחר 17 שנה ועוברים הרפתקאות בדרכם לחתונת בנם ובתם. הסרט הצליח פחות מקודמו הן מבחינה מסחרית וקולנועית. אוסקר מדיסון (וולטר מתאו) מתגורר כעת בסרסוטה, פלורידה, עדיין כתב בייסבול ועת רוב זמנו הוא מבלה במשחק פוקר עם קשישות. באמצע המשחק מתקשר אליו בנו ברוסי (ג'ונתן סילברמן) מקליפורניה ומודיע לו שהוא מתחתון עם האנה אונגר (ליזה וואלץ), בתו של ידידו/יריבו הוותיק פליקס אונגר (ג'ק למון) המתגורר בניו יורק, אותו לא ראה 17 שנים. הם נפגשים בנמל התעופה בלוס אנג'לס, שוכרים רכב ונוסעים לעיירה סן מלינה לחתונה. אוסקר שוכח להעמיס את מזוודתו של פליקס. הם מאבדים את הכיוון ונתקעים באמצע המדבר. פליקס נוכח לדעת כי מזוודתו חסרה. הם מתחילים לריב והמכונית מידרדרת לתהום ועולה באש. לאחר שעות של הליכה הם עוצרים משאית עם נהג היספני חביב. המשאית נעצרת במחסום משטרתי ומסתבר שהיא הסיעה עובדים בלתי חוקיים. שניהם נעצרים בעיירה סנטה מננדס אך השריף של סן מננדס (ריצ'רד ריל), משחרר אותם לאחר עדותו של הנהג. הם נכנסים לבר ושם מתחילות אתן שתי נשים, תלמה (כריסטין ברנסקי) והולי (ג'ין סמארט). קשיש עשיר (ברנרד יוז) מציע להסיע אותם במכונית רולס רויס העתיקה והמהודרת שלו. המכונית נוסעת לאט ונעצרת כשהקשיש מת. שוטרים עוצרים אותם בחשד לשוד. הם מובאים בפני אותו שריף שמאמין לסיפורם ומשחרר אותם. הם חוזרים לבר ונפגשים שוב עם תלמה והולי. לפתע מתפרצים הבעלים של שתי הנשים שהם רד נק, מאשימים את אוסקר ופליקס שפלירטטו עם נשותיהם ומכריחים את כולם להיכנס לרכב שנוסע לאתר בלתי ידוע. בדרך הם נעצרים שוב על ידי מחסום משטרתי. השריף של סן מננדס רואה אותם בפעם השלישית לזעמו, ונותן להם כרטיס למטוס בתנאי שלא יראה אותם שוב לעולם. במטוס הם פוגשים את פליס אדמס (מרי בת' פייל), גיסתו של אוסקר. היא אלמנה יפה וחביבה ופליקס שהוא גרוש שלוש פעמים, מתאהב בה ומחזר אחריה. הם מגיעים לחתונה בזמן ואוסקר משכנע ומעודד את בנו להתחתן לאחר שקיבל "רגליים קרות". לאחר החתונה נפרדים אוסקר ופליקס. לאחר זמן מגיע פליקס לדירתו של אוסקר ומודיע לו שיחסיו עם פליס נגמרו ומבקש ממנו לגור זמן קצר בדירתו. אוסקר מהסס בהתחלה אך מסכים ופליקס מתחיל לנקות את הדירה. "הזוג המוזר 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הזוג המוזר 2", באתר נטפליקס "הזוג המוזר 2", באתר AllMovie (באנגלית) "הזוג המוזר 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הזוג המוזר 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הזוג המוזר 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לזוג המוזר 2, באתר יוטיוב הזוג המוזר 2, באתר יוטיוב
ולנטין בלקביץ'

ולנטין בלקביץ' (בבלארוסית: Валянцін Мікалаевіч Бялькевіч;‏ 27 בינואר 1973, מינסק – 1 באוגוסט 2014, קייב) היה כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת הקשר. ולנטין בלקביץ' החל להתאמן במועדון הנוער של דינמו מינסק. בשנת 1991 ולנטין בלקביץ' לראשונה שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת אליפות ברית המועצות. הוא שיחק במועדון עד לשנת 1996. בשנת 1995 הוא זכה בתואר "כדורגלן העונה" ובקיץ 1996 עבר לדינמו קייב. בתחילת הקריירה בקייב, ולנטין בלקביץ' ישב על ספסל אך עם חזרתו של ולרי לובנובסקי נכלל בהרכב הראשון. במסגרת הקבוצה הוא שיחק גם במשקים בינלאומיים בהם הבקיע 12 שערים. ולנטין בלקביץ' היה חבר נבחרת בלארוס בשנים 1992-2005. בשנת 2008 בלקביץ' קיבל אזרחות אוקראינית. בשנת 2004 הוא התחתן עם אנה סדוקובה ולזוג נולדה בת. בשנת 2006 הזוג התגרש. לאחר סיום קריירת המשחק ולנטין בלקביץ' עבד כעוזר מאמן של קבוצת הנוער של דינמו קייב. בלקביץ' מת מתסחיף של קריש דם ב-1 באוגוסט 2014. דינמו מינסק ליגת העל הבלארוסית בכדורגל: 5 פעמים הגביע הבלארוסי בכדורגל - פעמיים הסופר קאפ הבלארוסי - 1 דינמו קייב ליגת העל האוקראינית בכדורגל - 8 פעמים הגביע האוקראיני - 7 פעמים הסופר קאפ האוקראיני - פעמיים גביע חבר המדינות - 3 פעמים. כדורגלן העונה בבלארוס - 1995 כדורגלן העשור בבלארוס - שנות ה-90 של המאה ה-20 כדורגלן השנה באוקראינה -2001, 2003 מדיה וקבצים בנושא ולנטין בלקביץ' בוויקישיתוף ולנטין בלקביץ', באתר Transfermarkt ולנטין בלקביץ', באתר Soccerway ולנטין בלקביץ', באתר WorldFootball.net ולנטין בלקביץ', באתר National Football Teams ולנטין בלקביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ולנטין בלקביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אייבי פורסטר

אייבי פורסטר (באנגלית: Ivy Forster;‏ 1907 – יוני 1997) הייתה פוליטיקאית מג'רזי ואחת מ-29 מקבלי אות גיבור השואה הבריטי. במהלך מלחמת העולם השנייה היא ובני משפחתה הגנו על עובדי כפייה רוסים שהובאו לאיים על ידי הנאצים. בשל פעילות הצלה זו, נרצחה אחותה לואיזה גולד במחנה ריכוז. לאחר המלחמה, נבחרה פורסטר לאספה הלאומית, בית הנבחרים של האי ג'רזי והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים באי. פורסטר נולדה בשנת 1907, אחת מתשעה ילדיו של וינסנט לה דרולינק. במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני באיי התעלה, היא ואחותה לואיזה סיפקו מחסה לעובדי כפייה רוסים. פורסטר ובעלה ארתור נתנו מחסה לגריגורי קוסלוב בדצמבר 1942, כאשר הוא מתחבא בעליית הגג שלהם. בשנת 1944 יורט מכתב בו נודע לגרמנים כי לואיזה נותנת מחסה לעובד כפייה אחר, פיודור בוריי. לואיזה נעצרה ב־25 במאי ואייבי שבוע לאחר מכן בעקבות הסתרתו. אחיהם הרולד נעצר מאוחר יותר כיוון שנחזה מבקר את לואיזה. שלושתם הורשעו; לואיזה והרולד נכלאו בתחילה בצרפת, לפני שנשלחו למחנות ריכוז; לואיזה נפטרה במחנה הריכוז רוונסברוק, בעוד הרולד ניצל לאחר שהוחזק במחנה הריכוז ברגן-בלזן. אייבי ניצלה מגירוש מפני שקיבלה פטור מטעמי בריאות לאחר שרופא העמיד פנים שהיא סובלת משחפת ובמקום זאת ריצתה את עונש המאסר שלה בג'רזי. קוסלוב ובוריי שרדו שניהם את המלחמה. סיפורן הופק מאוחר יותר לסרט הקולנוע "בן של אם אחרת" שיצא לאקרנים בשנת 2017. בשנת 1948 התמודדה בבחירות לאספה הלאומית במחוז סנט הלייר והפכה לאישה הראשונה שנבחרה לבית המחוקקים של האי. היא נבחרה מחדש בשנת 1951, אך איבדה את מקומה בפרלמנט בשנת 1954. היא נפטרה ביוני 1997 בגיל 90. לאחר מותה היא קיבלה את אות גיבור השואה הבריטי על פעולתה בזמן מלחמת העולם השנייה. Lyn Smith (2013) Heroes of the Holocaust: Ordinary Britons who Risked Their Lives to Make a Difference p103 Paul Sanders (2004) The ultimate sacrifice: The Jersey islanders s who died in German prisons and concentration camps during the Occupation 1940–1945, pp65–71 Louisa Mary Gould née Le Druillenec Frank Falla Archive Harold Osmond Le Druillenec Frank Falla Archive Prominent women States of Jersey Courage of four Island heroes Jersey Evening Post
התחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר

התחרות הבין-לאומית לפסנתר על שם שופן (בפולנית: Międzynarodowy Konkurs Pianistyczny im. Fryderyka Chopina), המכונה לעיתים קרובות תחרות שופן, היא תחרות נגינה בפסנתר שנערכת בוורשה, פולין. התחרות נוסדה ב־1927 ונערכת מדי חמש שנים מאז 1955. זו אחת התחרויות היחידות המוקדשות כולה ליצירותיו של מלחין אחד, במקרה זה, פרדריק שופן. התחרות הראשונה הוקמה על ידי הפסנתרן והפדגוג הפולני Jerzy Żurawlew. התחרויות הבאות נערכו בשנים 1932 ו־1937; התחרויות הרביעית והחמישית נערכו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנים 1949 (זכתה בלה דוידוביץ') ו־1955. בשנת 1957 הצטרפה התחרות ל"פדרציה העולמית לתחרויות מוזיקה בינלאומיות" בז'נבה. פרסים מיוחדים בתחרות כוללים את פרס הרדיו הפולני לביצוע הטוב ביותר של מזורקה (מאז 1927), את פרס חברת פרידריק שופן בוורשה לפולונז הטוב ביותר (מאז 1960) ואת פרס הפילהרמוניה הלאומית על הביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו לפסנתר (מאז 1980). התחרות מאורגנת על ידי מכון פרידריק שופן בוורשה. מדיה וקבצים בנושא התחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר (בפולנית ובאנגלית) "Culture.pl". אורכב מ-המקור ב-2012-09-26. נבדק ב-2013-02-26.
You Can't Stop the Girl

"You Can't Stop The Girl" (בעברית: "את/ה לא יכול לעצור את הילדה") הוא סינגל של הזמרת האמריקאית ביבי רקסה שמשמש כשיר הנושא של הסרט "מליפיסנט: אדונית הרשע". הוא יצא ב-20 בספטמבר 2019. הסינגל נכלל בפסקול הסרט, שיצא לאקרנים ב-18 באוקטובר 2019. רקסה הכריזה על הסינגל ב-17 בספטמבר 2019, בעקבות קטע שפורסם יום קודם. כותבי הסינגל "Flagpole Sitta" (אנ') של הארווי דנג'ר (אנ') זכו להיות ככותבי שירים בשל דמיון מלודי בין 2 הסינגלים. קלייר שפר מהרולינג סטון כתבה כי: ”[השיר] מסובב את סיפורו של מליפיסנט להמנון העצמה של ילדות קלאסית [...] ומאפשר לרקסה להשוויץ בחגורת הקול המרשימה שלה.” טריי אלסטון מה-MTV, הצהיר כי ”ביבי רקסה סיפק זה עתה את ההמנון לעוצמה ולחוסן החורף [...] מפני שהוא קשור למשהו כל כך מסיבי, הגיוני שהוא כל כך רחב עיניים וחי, מוכן לחזור אל נוף רועם. מעולם הבלתי נמנע נשמע חזק כל כך.” את הווידאו קליפ "מעורר ההשראה" ביימה סופי מולר. הוא מציג את רקסה מובילה נשים רצות ברחבי העיר. הסרטון מראה גם את רקסה משוטטת ביער "קסום" ו"מלא פרפרים" תוך שהיא מתלבשת בשמלה שחורה ונוצצת. הווידאו קליפ פורסם ב-15 באוקטובר 2019. סרטון השיר "You Can't Stop the Girl" באתר יוטיוב Alston, Trey (20 בספטמבר 2019). "Bebe Rexha Roars About The Power Of Resilience In 'You Can't Stop The Girl'". MTV. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Shaffer, Claire (20 בספטמבר 2019). "Hear Bebe Rexha's New Song 'You Can't Stop the Girl' for 'Maleficent: Mistress of Evil'". Rolling Stone. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "You Can't Stop The Girl (From Disney's "Maleficent: Mistress of Evil") / Bebe Rexha – TIDAL". Tidal. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-20 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Maleficent: Mistress of Evil (Original Motion Picture Soundtrack) by Geoff Zanelli". Apple Music. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-25 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) @BebeRexha (17 בספטמבר 2019). "#YouCantStopTheGirl the featured song for #Maleficent: Mistress of Evil. Out Friday 🖤" (Tweet). נבדק ב-20 בספטמבר 2019 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) @BebeRexha (16 בספטמבר 2019). "n.a." (Tweet). נבדק ב-20 בספטמבר 2019 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) "Bebe Rexha on Twitter: Yep they are credited on it…". Twitter. 23 באוקטובר 2019. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-3 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Rowley, Glenn (15 באוקטובר 2019). "Bebe Rexha Leads a Marathon in Empowering 'You Can't Stop The Girl' Video: Watch". Billboard. ארכיון מ-2020-10-04. נבדק ב-25 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Hot Modern AC Future Releases". ארכיון מ-2020-05-06. נבדק ב-20 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
סטיבנסון 2-18

סטיבנסון 2–18 (באנגלית: Stephenson 2-18; בקיצור: St2-18) הוא כוכב מסוג על-ענק אדום, הממוקם בקבוצת הכוכבים מגן במרחק המוערך כ-20,000 שנות אור מכדור הארץ. נכון לשנת 2021, זהו הכוכב הגדול ביותר שידוע לאנושות על קיומו, ברדיוס השווה ל-2,150 רדיוסי שמש. סטיבנסון ממוקם בקירוב לצביר הכוכבים סטיבנסון 2, צביר שגילה האסטרונום האמריקאי צ'ארלס ברוס סטיבנסון (אנ') בשנת 1990. מעריכים כי לאור לוקח 8.7 שעות להקיף את סטיבנסון ועל כן למטוס המהיר בעולם (לוקהיד SR-71) ייקחו 500 שנה להקיפו. לו היה מחליף את השמש, רדיוסו היה מגיע עד למסלול שבתאי. נכון להיום, סטיבנסון נמצא בתהליך של איבוד אנרגיה עד אשר (מעריכים כי) יהפוך להיפר-ענק לפני תהליך סופרנובה. קודם לגילוי גודלו של סטיבנסון היה UY במגן הכוכב הגדול ביותר הידוע לאנושות. מדיה וקבצים בנושא סטיבנסון 2-18 בוויקישיתוף עובדות על כוכבים סטיבנסון 2–18, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים השמש בהשוואה לסטיבנסון 2–18: הכוכב החדש והגדול ביותר, גדול יותר מ-UY במגן, סרטון אנימציה באתר יוטיוב, 2 ביולי 2020 (באנגלית) הכוכב הגדול ביותר - השוואת גדלים, סרטון באתר יוטיוב, 22 בספטמבר 2020 (באנגלית) סטיבנסון 2–18, עם נפח של 10 מיליארד מזה של השמש, סרטון באתר יוטיוב, 28 בפברואר 2021 (באנגלית) Davies, B.; Figer, D. F.; Kudritzki, R. P.; MacKenty, J.; Najarro, F.; Herrero, A. (2007). "A Massive Cluster of Red Supergiants at the Base of the Scutum‐Crux Arm". The Astrophysical Journal. 671 (1): 781–801. arXiv:0708.0821. Bibcode:2007ApJ...671..781D. doi:10.1086/522224. S2CID 1447781. Stephenson, C. B. (1990). "A possible new and very remote galactic cluster". The Astronomical Journal. 99: 1867. Bibcode:1990AJ.....99.1867S. doi:10.1086/115464.
צ'ארלס הודג'סון

צ'ארלס הודג'סון (באנגלית: Charles Hodgson‏; 1769 – 1856) היה צייר נוף אנגלי שהיה אחד החברים המייסדים בבית הספר לציירים באסכולת נוריץ'. בנו היה דייוויד הודג'סון, אמן בעצמו. צ'ארלס הודג'סון נולד בסביבות 1770 בנוריץ'. אביו נפטר כשהיה בן ארבע עשרה והילד היתום אומץ על ידי מר בראון מצפון וולשהאם, שהעניק לבנו המאומץ חינוך טוב וטיפח את התעניינותו בציור. הודג'סון הפך למנהל בית ספר ולימד אנגלית במשך כמה שנים. ב-15 במאי 1796 התחתן עם ננסי צ'יזוול בצפון וולשהאם. בנם דייוויד, שהיו לו כמה אחים, נולד ב-13 ביוני 1798 והוטבל ב-19 ביוני ביארמות' (בהתבסס על נתונים שנאספו על ידי האגודה הגנאלוגית ביוטה, סולט לייק סיטי). אביו עודד אותו להפוך לאמן והציג את עבודותיו בתערוכת אגודת האמנים נורוויץ' בשנת 1813, ובהמשך חייו הפך לאמן ומפיק ידוע של יצירות ספרותיות. בסביבות 1798 עבר הודג'סון לנוריץ' ועבד כסגן המנהל בבית הספר המקומי. בשנת 1803 הקימו ג'ון כרום ורוברט לדברוק את אגודת האמנים נורוויץ', הקבוצה שכללה גם את צ'ארלס הודג'סון, רוברט דיקסון, דניאל קופין, ג'יימס סטארק וג'ורג' וינסנט. התערוכה הראשונה שלהם, בשנת 1805, סימנה את תחילתו של בית הספר לציירים נורוויץ', תנועת האמנות הראשונה שנוצרה מחוץ ללונדון. עבודותיו, שעיקרן חללי פנים של בניינים בסביבות נוריץ', הראו שהוא היה אמן מוכשר. תפוקתו הוגבלה בהכרח מהצורך להרוויח הכנסה קבועה כמורה. הוא הציג בנוריץ' עד 1825, ולאחר מכן מונה לשרטט אדריכלי לדוכס סאסקס. נראה כי מעט ממה שהודגסון הפיק במהלך הקריירה האמנותית החובבנית שלו שרד. מאוחר יותר עבר הודג'סון מנוריץ' ללונדון, ולאחר מכן לליברפול ולנקשייר, שם נפטר בשנת 1856. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס הודג'סון בוויקישיתוף Walpole, Josephine, Art and Artists of the Norwich School, p.136. Walpole, Josephine (1997). Art and Artists of the Norwich School. Woodbridge: Antique Collectors' Club pp.19 17 works relating to Charles Hodgson, norfolkmuseumscollections.org
רווה (רשת מרכולים)

רווה (בגרמנית: Rewe) היא רשת סופרמרקטים בגרמניה והמותג העיקרי של קבוצת Rewe שבסיסה בקלן. מקור השם מקיצור השם המקורי "Re visionsverband der We stkauf-Genossenschaften" (איגוד הביקורת של ווסטקוף-קואופרטיבים). עם כ-3,300 חנויות היא קמעונאית המזון השנייה בגודלה אחרי אדקה בגרמניה. בשנת 2011 החברה החלה בשירות משלוחים בפרנקפורט, שהורחב בהדרגה למיקומים ברחבי גרמניה. Rewe היא חלוצה במסחר מקוון עם אוכל בגרמניה. החל משנת 2015 הם פרסמו תוכניות להשקעה רבה יותר בתחום המקוון. לרשת חנויות ממותגות כמו "ja!" (מחיר מוזל), "REWE Beste Wahl" (מחיר רגיל), "REWE Feine Welt"(מחיר גבוה, פריטים מיוחדים),;"REWE Bio"(אורגני), "REWE Regional" ו-"REWE to go"‏. מועדון הבונדסליגה פ.צ. קלן הוא ממומן על ידי Rewe על פי הסכם חסות עד סוף עונת 2020/21. מדיה וקבצים בנושא רווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רווה (בגרמנית) רווה, ברשת החברתית פייסבוק רווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רווה, ברשת החברתית אינסטגרם רווה, ברשת החברתית טיקטוק רווה, סרטונים בערוץ היוטיוב רווה, באתר פינטרסט "Unternehmensregister". Bundesanzeiger Verlag. 2018-03-01. "Germany Update: Lidl's Growth Targets, Metro and REWE", Retail Analysis, 19 June 2015. Accessed 7 June 2015. "Unsere REWE Eigenmarken". www.rewe.de (בגרמנית). נבדק ב-27 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "1. FC Köln | REWE". fc.de (בגרמנית). נבדק ב-26 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה)