laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלט קיסר

סלט קיסר (באנגלית: Caesar salad) הוא סלט מקסיקני מפורסם. נקרא על שמו של ממציאו האיטלקי - צ'זרה קרדיני (Cesare Cardini). שמו עוּברת מאנגלית ל"קיסר". סלט זה נפוץ במדינות רבות בעולם. נהוג להגיש את הסלט במסעדות יוקרה, כאשר הסלט מוכן לעיני הסועד. סלט זה מכונה בארצות הברית, בשל כך, "מלך הסלטים". הסלט הומצא בשנת 1924 על ידי השף צ'זרה קרדיני שהיה מהגר מאיטליה. לקרדיני הייתה מסעדת שף בטיחואנה במקסיקו, אף שהוא עצמו התגורר בסן דייגו שבקליפורניה. ישנן מספר גרסאות לאופן יצירת הסלט, שהנפוצה בהן מספרת שב-4 ביולי בשל העומס הרב על המסעדה אזל המזון במטבח המסעדה, וקרדיני, שלא רצה לאכזב קבוצה של כוכבי קולנוע שהגיעו למסעדה, יצר סלט ממה שהיה במטבח באותה עת. מסעדת "הוטל סזר" (Hotel César) מגישה את הסלט בגרסתו המקורית עד היום. בשל הפופולריות הרבה של הסלט מיד לאחר יצירתו, משפחת קרדיני החלה לשווק את הסלט באמצעות מכירת רוטב לסלט זה ברשתות השיווק. בארצות הברית נפוצה האמונה, השגויה, כי הסלט הומצא על ידי יוליוס קיסר או הוכן עבורו. הסלט כלל חסה ערבית, קרוטונים עשויים עם שום, מיץ לימון, שמן זית, גבינת פרמזן, ביצה נאה או שלוקה קלות, פלפל שחור ורוטב ווסטרשייר. תוספות למתכון המקורי יכולות לכלול חרדל, אבוקדו, עגבנייה, בייקון, שבבי שום, אנשובי ואף בשר עוף או פירות ים. כיום ידוע כי אכילת הסלט המוכן על פי המתכון המקורי עלולה לגרום להרעלת מזון מהחיידק סלמונלה, בשל השימוש בביצים נאות. יש המוותרים על הביצים, או משתמשים בביצים שבושלו במשך זמן קצר. מדיה וקבצים בנושא סלט קיסר בוויקישיתוף ניו יורק טיימס, 100 שנה לסלט קיסר, במסעדה שהביאה אותו לעולם עדיין מתווכחים מי באמת המציא אותו, באתר הארץ, 24 ביולי 2024
צלב אליזבת

צלב אליזבת (באנגלית: Elizabeth Cross) הוא עיטור בריטי המוענק לקרובי משפחה של חללי הכוחות המזוינים של בריטניה שנפלו בפעילות מבצעית או כתוצאה ממתקפת טרור בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. העיטור קרוי על שם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. בעבר, במלחמות העולם ומלחמת קוריאה, משפחות שכולות קיבלו מגילה שמציינת את ההקרבה של קרוב משפחתם שנפל במילוי תפקידו אולם עם השנים מנהג זה הופסק. העיטור נוצר ב-2009 כתוצאה מלחץ של משפחות ששכלו את יקיריהם במלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק, כ-8,000 משפחות זכאות לקבל את העיטור, משפחות שיקיריהן נפלו לאחר שנת 2000 זכאות אוטומטית לעיטור בעוד שמשפחות שיקיריהן נפלו לפני שנה זאת צריכות לפנות למשרד ההגנה כדי לקבל את העיטור. העיטור מעוצב בצורת צלב, במרכזו מופיע שמה של המלכה EIIR ומעליו כתר, בכל אחת מזרועות הצלב מופיע פרח שמייצג כל אחת מארבע האומות של בריטניה - שושנת טיודור האנגלית, הקוץ הסקוטי, התלתן האירי והנרקיס הולשי, הצלב מוקף בזר עלים. מדיה וקבצים בנושא צלב אליזבת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ואנה פקולה

ג'ואנה פקולה (בפולנית: Joanna Pacuła; נולדה ב-2 בינואר 1957) היא שחקנית קולנוע פולנייה-אמריקאית. פקולה נולדה בעיירה טומשוב לובלסקי שבדרום מזרח פולין. בשנת 1979 השלימה את לימודי המשחק שלה באקדמיית התיאטרון שבוורשה. ואחר כך שיחקה בתיאטרון הדרמטי של ורשה. אחרי הכרזת משטר צבאי בפולין בתחילת שנות ה-80 עברה פקולה לפריז, שם הכירה את הבמאי הפולני-צרפתי רומן פולנסקי, עמו ניהלה קשר רומנטי. בהמלצתו של פולנסקי לוהקה לתפקיד משנה בסרט "גורקי פארק״ (1983), לצדם של לי מרווין וויליאם הארט, עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. זו הייתה הצלחתה הראשונית וגם המשמעותית ביותר. פקולה עברה לארצות הברית, שם נעזרה בשחקנית הפולנייה אלזבייתה צ'ייזאווסקה ליצירת קשרים. בשנת 1987 שיחקה פקולה בדרמת השואה הטלוויזיונית "הבריחה מסוביבור" בתפקיד האסירה היהודייה לוקה במחנה ההשמדה סוביבור. רוב תפקידיה הקולנועיים אחר כך היו בסרטים שזכו להצלחה מוגבלת. ב-1990 שיחקה בסרט הפעולה "סימן קטלני" לצד סטיבן סיגל, ב-1993 שיחקה במערבון "טומבסטון עיר ללא חוק" בתפקיד קייט, חברתו של המהמר דוק הולידיי (ואל קילמר), ב-1995 שיחקה בסרט "טיימסטר" לצד מישל ויליאמס. ב-1998 השתתפה פקולה בקומדיה של בילי קריסטל "ענק שלי". בשנת 1999 הופיעה בסרט המד״ב "וירוס", והתארחה בסדרת הטלוויזיה "אקדח של איש מת". ב-2005 שיחקה לצידו של צ'אק נוריס בסרט הפעולה "החותך". תפקידה הבולט האחרון היה בעיבוד קולנועי לרומן "כשניטשה בכה" (2007). וב-2014 התארחה בסדרת הטלוויזיה "בונז". ג'ואנה פקולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואנה פקולה, באתר AllMovie (באנגלית) גורקי פארק; סרט קולנוע, חדשות, 8 ביולי 1988 מאיר שניצר, השואה בפסטיבל, חדשות, 26 ביוני 1987
פליירינג

פליירינג הוא מופע ראוותני של הכנת קוקטיילים תוך כדי הטלה באוויר ותפיסת בקבוקים, שייקרים, כוסות ועוד. בדרך כלל נקשר פליירינג עם להטוטנות. התיעוד המוקדם ביותר של פליירינג מתייחס לברמן ג'רי "הפרופסור" תומאס (באנגלית: Jerry Thomas) בסוף המאה ה-19. ישנן מאות תחרויות פליירינג בעולם. התחרות היוקרתית ביותר נערכת פעם בשנה על ידי איגוד הפליירינג הבינלאומי. על המתחרה להכין 3 קוקטיילים זהים בזמן מוקצב מראש. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים מן השייקרים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים וסגנון אישי. בסרט "קוקטייל", משנת 1988, בריאן פלניגן שמממן את לימודיו על ידי עבודה בבר, לומד תוך כדי העבודה את רזי הפליירינג. סרט זה העלה את קרנו של הפליירינג בעולם. סרט הקומדיה "Bottoms Up" עוסק בברמן (ג'ייסון מיוז) המנסה לגייס כסף כדי להציל את המסעדה של אביו על ידי זכייה בתחרות פליירינג. כריסטיאן דלפש קופיפליירינג מדיה וקבצים בנושא פליירינג בוויקישיתוף
איגוד הברמנים הבין-לאומי

איגוד הברמנים הבין-לאומי (באנגלית: International Bartenders Association - IBA) הוא גוף המייצג את הברמנים בעולם. האיגוד נוסד ב-24 בפברואר 1951 בבית מלון "גראנד" בעיר טורקי באנגליה. האיגוד קובע סטנדרטים בינלאומיים למזיגת משקאות ולמתכוני קוקטיילים, עיצובם ואופן הגשתם, כל זאת על מנת ליצור מצב שהמוצר והשירות בברים ברחבי העולם יעשה באופן אחיד. הארגון מתעד ושומר את מקורות המשקאות והקוקטיילים, אם כי לא תמיד הקוקטיילים שעל פי תקן האיגוד זהים לקוקטיילים המקוריים, דוגמה טובה לכך היא הקוקטייל "מוחיטו". האיגוד עורך שתי תחרויות בכל שנה: תחרות קוקטיילים (WCC) ותחרות פליירינג (WFC). הברמנים המשתתפים בתחרויות אלו זוכים להכרה בינלאומית על כישוריהם. בישראל מיוצג הארגון על ידי בתי ספר לברמנים שפועלים בשיתוף עם הארגון וחבריו בארץ מונים מעל לכ-2,000 חברים רשומים. תחרויות הברמנים תואמות את תקנוני התחרויות של IBA והזוכים בהן עולים לייצג את מדינת ישראל בתחרויות העולמיות. מדיה וקבצים בנושא איגוד הברמנים הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הברמנים הבין-לאומי איגוד הברמנים הבינלאומי, איך הכל התחיל?
מיז-אנ-אבים

מיז-אנ-אבּים (בשפת המקור - צרפתית: Mise en abyme) הוא מונח מתחום האמנות ותורת הספרות שפירושו: "הצבה לתוך האינסוף". השימוש הנפוץ של ביטוי זה מתאר את החוויה החזותית של אדם העומד בין שתי מראות, וצופה באינסוף שעתוקים של עצמו. בתולדות האמנות המערבית מיז-אנ-אבים היא טכניקה שבה דימוי מכיל העתק קטן יותר של עצמו, כך תוך חזרה אינסופית. מיז-אנ-אבים מתרחש בתוך טקסט (יצירה נרטיבית) כאשר יש הכפלה של דימויים או מושגים אשר מתייחסת אל היצירה בכללותה. מיז-אנ-אבים הוא משחק של מסמנים בתוך טקסט, של סאבטקסטים המשקפים אחד את השני. ליליאנה שולמן מתארת את תולדות חקר התופעה כך: "הסופר אנדרה ז'יד (Gide) תיאר לראשונה את התופעה מיז-אנ-אבים ב-1893 כרצף נרטיבי מזערי המרכז את מאפייני הטקסט בכללותו. מהמחצית השנייה של המאה העשרים עורר המיז-אן-אבים עניין רב בקרב חוקרים. ב-1977 ראה בו לוסיאן דלנבאך השתקפות, מעין השתקפות במראה (récit spéculaire) של הוורסיה הגדולה". לינדה התצ'ן הגדירה את הקשר בין המיז-אנ-אבים לטקסט הראשי כ"מיזוג בין שתי רמות שונות של מציאות מדומה (fictive reality)", ובראיין מקהייל מבחין בקיומם של מיז-אנ-אבים חלקיים שיוצר פורס לאורך יצירתו, ושמיזוגם מייצג את תמצית הנרטיב בזעיר-אנפין. סרט בתוך סרט הוא דוגמה למיז-אנ-אבים. הסרט, שנעשה בתוך הסרט, מתייחס אל העולם שבו הסרט נעשה. ניתן לראות את ציוד הסרט, את הכוכבים המתכוננים לקחת בו חלק, את הצוות העומד לדרישותיו של הבמאי. הנרטיב של הסרט בתוך הסרט עשוי ישירות לשקף את הסרט האמיתי. בקולנוע, המשמעות של הביטוי למיז-אנ-אבים דומה להגדרתו האמנותית, אולם כוללת בתוכה גם את הרעיון של "חלום בתוך חלום". לדוגמה: דמות מתעוררת מחלום, ומאוחר יותר מגלה כי היא עדיין חולמת. פעילות דומה לחלום, כגון חוסר הכרה או מציאות מדומה, גם כן מכונים מיז-אנ-אבים. דוגמאות לכך ניתן למצוא, למשל, בסרט "אקזיסטנז", שבו שני הגיבורים לא באמת יודעים אם הם נמצאים מחוץ למשחק. דוגמה עדכנית יותר ניתן למצוא בסרט "התחלה". אינטרטקסטואליות אפקט דרוסטה גדל, אשר, באך סיפור בתוך סיפור סיפור מסגרת פרקטל רקורסיה מדיה וקבצים בנושא מיז-אנ-אבים בוויקישיתוף מיזאנאבים (סיפור), דף שער בספרייה הלאומית ליליאנה שולמן, קולנוע כמחולל נס החייאת האם: אוטוביוגרפיות ואינטרטקסטואליות בסרט "לחזור" של פדרו אלמודובר., חיבור לשם קבלת התואר "מוסמך אוניברסיטה" של אוניברסיטת תל אביב 2010
אכילאה

אכילאה (שם מדעי: Achillea) הוא סוג של צמח השייך למשפחת המורכבים. הסוג כולל כ-85 מינים אשר בתוכם פרחי בר ופרחי נוי גינתיים. חלק מהזנים הם בעלי שיח וחלקם רב שנתיים. תפוצת הצמח היא בעיקר באירופה ובמערב אסיה, אך קיימים גם מספר מינים באמריקה. הצמח נקרא על שם אכילס מהמיתולוגיה היוונית. לפי המסופר באיליאדה, חיילי אכילס השתמשו באכילאה אלף העלה כדי לטפל בפצועים וגם אכילס השתמש בצמח זה, לפי הצעתה של אפרודיטה, כדי להקל על הכאב בעקבו בעקבות פגיעת החץ של פריס. בפריחת הצמח נראים פרחיו ככיפה קמורה. בהיקף הכיפה קיים מעגל פרחים בעלי מבנה שטוח, ובתוכם קימים פרחים אשר העלים שלהם מאונכים ויוצרים מבנה צינורי. בתחילת תקופת רדת הגשמים מתפתחת בצמח שושנת עלים, כל אחד מהם באורך של כ-2 ס"מ, בתחילת האביב מאריכים גבעוליהם של האכילאות. לעלי הצמח גוון ירוק כהה. בישראל גדלים בר חמישה מינים של האכילאה, ועוד חמישה יובאו כפרחי נוי. צמח האכילאה היה ידוע בתרבויות שונות כבעל סגולות ריפוי בעיקר של פציעות. כך האכילאה הריחנית משמשת את הבדואים בנגב לחיטוי פצעים וריפוי בעיות עיניים. את פרחי האכילאה הקיפחת נהוג ליבש ולשמור לנוי. שימוש נוסף הוא הפצת ריח טוב באמצעות הפרחים, בישראל משמשת למטרה זו בעיקר אכילאה קטנת הפרחים - מין הגדל במזרח ישראל, מהרי יהודה ועד לגולן. אכילאה אלף העלה אכילאה, באתר ITIS (באנגלית) אכילאה, באתר NCBI (באנגלית) אכילאה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אכילאה, באתר Tropicos (באנגלית) אכילאה, באתר GBIF (באנגלית) אכילאה, באתר IPNI (באנגלית) אכילאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטלס A

האטלס A שנקרא גם X-11 ו-SM-65A Atlas היה אב הטיפוס הראשון בגודל מלא של טיל האטלס. האטלס יועד לעבור עד 8000 ק"מ במהירות של 30,000 ק"מ לשעה, ומחירו הוערך ב-4-5 מיליון דולר. האטלס היה הטיל הבין יבשתי הראשון של ארצות הברית ונועד להוות מענה לטיל בין יבשתי שברית המועצות טענה שהיא שיגרה בהצלחה. האטלס שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957, כשבועיים לאחר שהודעה להעיתונות בישרה על שיגור שיבוצע למחרת, אך השיגור נכשל ומיד לאחר שיגורו התאבך ממנו עשן שחור והוא פוצץ. שיגור מוצלח ראשון, לאחר שני שיגורים כושלים, היה ב-16 בדצמבר 1957. שיגור מוצלח נוסף בוצע בינואר 1958. בשיגור ניסויי זה עבר טיל האטלס מרחק של 600 מיל. ב-9 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור של האטלס, כשהטיל התפוצץ זמן קצר לאחר המראתו. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור נוסף, כשאחד משני מנועיו לא עבד ועל כן הוא לא התרומם מעל הקרקע. כישלון נוסף נרשם ב-20 בפברואר 1958 כשהטיל התפוצץ 2 דקות ו-20 שניות לאחר שיגורו. ב-1 באפריל 1958 בוטל שיגור של הטיל ברגע האחרון בגלל תקלה במנועים. שיגור מוצלח התקיים ב-5 באפריל 1958. שיגור אחרון של האטלס A בוצע בהצלחה בתחילת יוני 1958. האטלס A שוגר 8 פעמים ונחל 4 הצלחות ו-4 כישלונות. כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. בנובמבר 1957 הודיעה ארצות הברית על הקמת בסיס לשיגור טילי אטלס בויומינג, באופן שהטילים מהבסיס יוכלו לטוס מעל אזור הקוטב הצפוני למרכזי אוכלוסייה בברית המועצות. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא אטלס A בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Atlas A (אנגלית) יואל מרקוס, מירוץ הקליעים והמזרח התיכון, דבר, 30 באוגוסט 1957 ארה"ב ניסתה אתמול קליע באליסטי, מעריב, 29 באוגוסט 1957 הופעל קליע אמריקאי בין יבשתי, חרות, 12 ביוני 1957 מחר תוטס רקטה לחלל, למרחב, 30 במאי 1957 אטלס נכשל, דבר, 13 ביוני 1957 ארה"ב הפעילה בהצלחה קליע באליסטי, הצופה, 18 בדצמבר 1957 קליע אמריקאי בין־יבשתי שוגר בהצלחה, חרות, 12 בינואר 1958 עוד כשלון לטיל "אטלס", למרחב, 9 בפברואר 1958 אטלס שוב הכזיב, דבר, 15 בפברואר 1958 קליע אטלס הכזיב שוב, חרות, 21 בפברואר 1958 עוד שיגור נסיון, דבר, 23 בפברואר 1958 עוד תקלה לאטלס, למרחב, 2 באפריל 1958 ארה"ב שיגרה קליע ביניבשתי, חרות, 6 באפריל 1958 טיל אטלס שוגר בהצלחה, למרחב, 5 ביוני 1958 קליע אמריקני יכוון לבריה"מ, שערים, 24 בנובמבר 1957 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אטלס B

אטלס B (נקרא גם X-12 וSM-65B Atlas) היה אב הטיפוס של טיל האטלס. האטלס B היה טיל האטלס הראשון שעוצב בתצורת "שלב וחצי", של שני מניעים ומאיץ נוסף. הטיל יועד להיות בעל טווח של עד 10,000 קילומטר. האטלס B שוגר עשר פעמים. הוא שוגר לראשונה ב־19 ביולי 1958, בשיגור שנכשל. בתחילת אוגוסט 1958 שוגר הטיל לטווח של 3,700 בשיגור שהצליח. שיגורים מוצלחים למרחקים דומים היו בסוף אוגוסט, ובאמצע נובמבר 1958. בסוף נובמבר 1958 שוגר האטלס לטווח המלא של כ־10,000 קילומטר והגיע למרחק של כ־45 קילומטר מהמטרה. תשעה מהשיגורים, שחמישה מתוכם הצליחו, נבחנו כטילים בליסטיים בין יבשתיים. השיגור השביעי שהיה ב־18 בדצמבר 1958 שימש לשיגור הלוויין SCORE, במשקל כ־4.5 טון, למסלול סביב כדור הארץ. זה היה השיגור הראשון של טיל מסדרת הטילי האטלס למסלול סביב כדור הארץ. ב־16 בינואר 1959 נכשל שיגור נוסף של הטיל. ב־4 בפברואר 1959 היה שיגור אחרון. כל השיגורים של טילי אטלס B בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. אטלס (סדרת טילים) מטוסי ה־X מדיה וקבצים בנושא אטלס B בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Atlas B (אנגלית) שוגר טיל אטלס, חרות, 31 באוגוסט 1958 טיל ענק מטיפוס אטלס, דבר, 20 ביולי 1958 אטלס שוגר בהצלחה למרחק 3700 ק"מ, חרות, 4 באוגוסט 1958 סוף סוף, דבר, 10 באוקטובר 1958 "אטלס" שוגר בהצלחה, שערים, 19 בנובמבר 1958 טיל מדגם "אטלס" שוגר ל־10,000 ק"מ, דבר, 30 בנובמבר 1958 נצחונו של הטיל הגדול, דבר, 26 בדצמבר 1958 נכשל שיגור קליע בין־יבשתי אמריקאי, חרות, 18 בינואר 1959 שוגר ה"אטלס" ה-20, שערים, 5 בפברואר 1959 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה בירו

אריה בירו (דיין) (4 בדצמבר 1927 – 15 באפריל 2006) היה קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד חטיבה במלחמת יום הכיפורים וקצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר (הגנה מרחבית). בירו נולד בעיר ארד שברומניה בנם של אסתר ואברהם, כנער למד מסגרות מכנית בהונגריה. במלחמת העולם השנייה, עברה העיר לשלטון הונגרי בעקבות תכתיב וינה, וב-1944 נשלח בירו יחד עם משפחתו למחנה ההשמדה אושוויץ. בירו הועסק בכפייה כשוליית חרש ברזל במפעל הכימי של חברת אי גה פארבן במונוביץ'. עם חיסול המחנה, התחזה בירו לחולה במחלה מידבקת וכך לא נלקח לצעדת המוות. בתום המלחמה הגיע לאיטליה ומשם העפיל לארץ ישראל באוניה באוגוסט 1945. בירו התנדב לפלמ"ח עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות. במלחמת העצמאות שירת במחלקת הסיור של הגדוד הרביעי, תחת פיקודו של דוד אלעזר, בגזרות ירושלים והנגב. הוא עבר לשרת בחטיבת גולני ובספטמבר 1949 יצא לקורס קצינים. התנדב ליחידת הצנחנים והיה מראשוני המפקדים ביחידה. הוא השתתף ברבות מפעולות התגמול בהן פיקוד על כוח ה' במבצע כנרת, במבצע שעיר לחטיפת חיילים סורים ובמבצע לולב. במלחמת סיני פיקד על פלוגה ה' בגדוד 890, פלוגה שהורכבה מחניכי קורס מ"כים של הצנחנים, שייטת 13 ובה"ד 4, הכוח בפיקודו השתתף בצניחה ובקרב המיתלה. ב-1957 ביקש לעבור לשרת בחיל השריון. הוא שירת כסגן מפקד בית הספר לשריון ובמחצית 1964 מונה למפקד גדוד. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 129 של חטיבה 8, חטיבת שריון במילואים. הגדוד מנה 26 טנקי סופר שרמן והוטלה עליו המשימה לכבוש את מוצבי גור אל-עסכר ונעמוש ברמת הגולן, ולהשתלט על השטח החיוני הגבוה השולט על מוצבי זעורה. במהלך הקרב נפגע טנק הפיקוד שלו מספר פעמים, ובירו נפצע מצרור של מקלע שריסק את לסתו. הוא המשיך לפקד על הכוח באמצעות התכתבות בפתקים, עד שפונה לטיפול רפואי, לא לפני שהעביר בפתק את הפיקוד לנתי גולן. שימש ראש מטה אוגדה 143 בפיקוד הדרום ובאוגוסט 1973 מונה למפקד חטיבה 8 (אז נקראה חטיבה 875), חטיבה ממוכנת באוגדה. במלחמת יום הכיפורים פיקד בירו על חטיבת המילואים, בהרכב של גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, החטיבה בפיקודו הצטרפה למערכה ב-7–8 באוקטובר תחת אוגדה 252 והשתתפה בקרבות בחזית המצרית. בירו עצמו נפצע במהלך הקרבות ופונה ב-18 באוקטובר. ב-1978 פיקד על מצעד ותיקי המחתרות בירושלים. בשנים 1975–1978 פיקד על מרחב שלמה, ב-1979 מונה בירו לקחל"ר, קצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר (הגנה מרחבית) הוא שירת בתפקיד זה עד 1984. ב-1995 הודה כי הוא ופקודיו רצחו שבויים מצרים כפותים במהלך מבצע סיני. לדבריו "לא היה לי זמן להתעסק עם שבויים. את מי שהצלחנו לדפוק - דפקנו". ב-2006 נפטר לאחר מחלה קשה. שבתאי טבת, חשופים בצריח, ירושלים: שוקן, תשכ"ח 1968, עמ' 277–281. מדיה וקבצים בנושא אריה בירו בוויקישיתוף אריה בירו באתר הצנחנים בעשור הראשון קורות החיים של אריה בירו, באתר "יזכור" של משרד הביטחון אריה דיין, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון שרית פוקס, בריאיון עם אריה בירו, פורסם במעריב, גיליון יום כיפור, 3 באוקטובר 1995 המג"ד שירד זקוף, באתר "נעמוש", 6 במרץ 2021 טבת, שבתי, גדודו של בירו, חשופים בצריח, ירושלים ותל-אביב: שוקן, תשכ"ח, עמ' 281 שבתי טבת, "חשופים בצריח", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017, עמוד 396. מצרים שוקלת לדרוש פיצויים מישראל על רצח השבויים, באתר ynet, 5 ביולי 2004
פרופס

האם התכוונתם ל... פרופס (Props) - כינוי לרקוויזיטים או אביזרי במה בתיאטרון אישים: משפחת פרופס (Proops) היא משפחה יהודית ותיקה, שאבותיה היו משפחת מדפיסים בקהילה היהודית באמסטרדם. אבי משפחה זו, יוסף פרופס, היגר לאמסטרדם מפוזנא, והחל להפיץ ספרי יהדות והלכה בשיטות חדשניות, כדוגמת הדפסה למנויים ופרסום קטלוגים. בנו שהמשיך את המפעל היה שלמה, ונכדו היה יעקב. אהרן צבי פרופס – איש תנועת בית"ר והצה"ר, ומייסד מפעלי מוזיקה בישראל גרג פרופס – שחקן, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה אמריקאי משה פרופס – צייר ישראלי
עברון

עֶבְרוֹן הוא קיבוץ ליד נהריה המשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי. נקרא על שם היישוב המקראי עברון ששכן בנחלת שבט אשר. קיבוץ עברון הוקם ב-1937 על מגרש בן דונם ורבע בנהריה (במקום שבו נמצא כיום בי"ס ויצמן), על ידי קבוצה של כ-10 חברי קיבוץ גבעת ברנר יוצאי גרמניה שביקשו לבנות קיבוץ חדש. בתחילת 1937 הצטרף אליהם גרעין של כ-20 חברי השומר הצעיר מפולין, והקבוצה מנתה כ-30 חברים. ללא אדמה לעבד, היה עברון בשנים אלו מעין קיבוץ עירוני, שחבריו וחברותיו עבדו בניקיון בתים, בבניין, כעגלונים, וכפועלים מזדמנים בחוות בנהריה. ב-1938, בעקבות המרד הערבי הגדול ננטש מפועליו משק "עין שרה" של משפחת ליברמן בקרבת נהריה (היכן שכיום נמצא קניון הצפון נהריה) וחברי הקבוצה נתבקשו לאייש 35 דונם מהמקום כדי לעבוד בו ולשמור עליו. בתקופה זו הצטרפו לקיבוץ גרעינים מטרנסילבניה ומבולגריה. ביולי 1943, עת חגגה הקבוצה שבע שנים, מנתה הקבוצה 103 חברים ו-20 ילדים. באוקטובר 1945 עלתה הקבוצה, שמנתה אז 134 מבוגרים ו-47 ילדים, לנקודת הקבע שהשתרעה על שטח של כ-1600 דונם. בראשית שנות ה-40 היה עברון בסיס של הפלמ"ח ומקום מסתור למעפילים. במקום יש עתיקות: שרידי יישוב, שרידי כנסייה עם רצפת פסיפס מהתקופה הביזנטית וקטע מאמת מים לעכו מהתקופה העות'מאנית. בקיבוץ נמצא מפעל "ברמד" למכשירי אוטומציה ובקרה להשקיה (בשיתוף הקיבוצים סער, משמר העמק, וגלעד), וכן שדות, מטעים, לול פיטום, ואתר הטמנת אשפה. ילדי הקיבוץ מתחנכים בבית הספר היסודי "גוונים" עין המפרץ, ובבית החינוך אופק - בית ספר תיכון בו מתחנכים ילדי המועצה האזורית מקיבוצי השומר הצעיר. חייקה גרוסמן דניאל סבג בתיה קריסטל עמרי חורש מדיה וקבצים בנושא עברון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עברון עברון, באתר הרשות לפיתוח הגליל סיפור מקומי קיבוץ עברון - סיפורו של קיבוץ עברון מסע בזמן, ארכיון דיגיטלי קהילתי מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל ובאולם התרבות בקיבוץ עברון, באתר 'חלון אחורי', 15 בדצמבר 2022 עברון (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 דב צפרוני, צבור הפועלים בנהריה, דבר, 28 בספטמבר 1937 אפרים הלטרכט, חגו של קיבוץ עברון, דבר, 9 ביולי 1943 קיבוץ עברון נאחז באדמתו, משמר, 19 באוקטובר 1945 קבוץ עברון עלה למקומו הקבוע, דבר, 19 באוקטובר 1945 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
X-16

הבל X-16 (באנגלית: Bell X-16) היה מטוס סיור שתוכנן בארצות הברית בשנות ה-50. דגם של המטוס נבנה, אבל התוכנית בוטלה לטובת פיתוח המטוס מרטין B-57 קנברה, לפני שהספיקו לסיים את בנייתו של המטוס הראשון. הכינוי X-16 ניתן כדי להסתיר מברית המועצות את יעודו האמיתי של המטוס במהלך המלחמה הקרה. במהלך המחצית השנייה של 1953, החברות: Fairchild Aircraft, Bell, ו־Glenn L. Martin Company, ערכו מחקר על עיצוב מטוסי ריגול לגובה רב עבור חיל האוויר של ארצות הברית, תחת השם MX-2147. כל שלושת העיצובים כללו מנוע Pratt & Whitney J57-19. העיצוב של חברות בל ומרטין (B-57D) נבחר להמשך הפיתוח. העיצוב של חברת בל MODEL 67 כונה בשם X-16. דגם של ה־X-16 בגודל מלא נבנה, ומטוס אמיתי החל להיבנות. המטוס תוכנן כמטוס סיור בעל טווח ארוך במיוחד ובעל יכולת שיוט בגובה רב. העיצוב של ה־X-16 היה פורץ דרך עם העיצוב שלו. מוטת הכנפיים היה ארוכה מאוד (35 מטר) ביחס לאורכו של המטוס (18.55 מטר). הכנפיים היו קלות וגמישות יותר משמעותית ממטוסים רגילים. המטוס כולו היה עשוי מחומרים קלים מאוד כדי להגשים את יעודו- טווח של 5,300 ק"מ ללא תדלוק ובגובה של 69,500 רגל. 28 מטוסים הוזמנו סך הכל, אבל אף מטוס לא הושלם. כשמונים אחוזים מהמטוס הראשון הושלמו כאשר חיל האוויר האמריקאי הודיע על ביטול הפרויקט לטובת המטוס B-57 של חברת מרטין ב-1956. למרות שמעולם לא טס או אפילו ירד מפס הייצור, ה־X-16 תרם רבות לתחום עיצוב מטוסי הסיור. פיתוח המטוס תרם גם לפיתוחו של מנוע ה־J57 ששימש לאחר מכן את מטוס הריגול לוקהיד U-2 ומטוסים נוספים. לוקהיד U-2 מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-16 בוויקישיתוף על הX-16 עוד על הX-16 Jenkins et al. 2003 עמ' 23 Polmar 2001 עמ' 26
טימופיי קלאצ'וב

טימופיי סרגייביץ' קלאצ'וב (בבלארוסית: Цімафей Сяргеевiч Калачоў; נולד ב-1 במאי 1981 במוהילב שבבלארוס) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת הקשר ומאמן כדורגל בהווה. אחיו הבוגר דזמיטרי קלאצ'וב גם כדורגלן. קלאצ'וב השתתף באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2004. רוסטוב הגביע הרוסי: 2013/2014 תארים אישיים כדורגלן השנה בבלארוס - 2013, 2016 מדיה וקבצים בנושא טימופיי קלאצ'וב בוויקישיתוף טימופיי קלאצ'וב, באתר Transfermarkt טימופיי קלאצ'וב, באתר Soccerway טימופיי קלאצ'וב, באתר WorldFootball.net טימופיי קלאצ'וב, באתר National Football Teams טימופיי קלאצ'וב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסת צדק

מסת צדק (באנגלית גם MJ או MJUP), היא יחידת מסה השווה למסה הכוללת של כוכב הלכת צדק (‎1.8986×1027‎ ק"ג או 317.83 מסות כדור הארץ). 'מסת צדק' מהווה יחידת מידה לתיאור מסות של ענקים גזיים, כוכבי לכת חוץ-שמשיים וננסים חומים. עד לשיגור טלסקופ החלל קפלר רוב כוכבי הלכת שנצפו מחוץ למערכת השמש הם בעלי מסת צדק אחת או יותר. הסיבה לכך היא שקל יותר באופן משמעותי למצוא גופים בעלי מסת צדק. כוכב לכת בעל מסת צדק במרחק הקפה של יחידה אסטרונומית מכוכב דמוי שמש, גורם לשינוי משרעת בכוכב האם של 28 מ'/שנייה, שניתנת לזיהוי באמצעות הטכנולוגיה הנוכחית. כוכבי הלכת הקלים ביותר לזיהוי באמצעות מדידת מהירות רדיאלית הם בעלי מסה גבוהה ומסלולים קרובים לכוכב שלהם. עובדה זו מייצרת 'הטיית בחירה' לטובת כוכבי לכת בעלי מסת צדק. כמו כן, לכוכב לכת עם מסת צדק או יותר יש סיכוי גבוה יותר להיות מזוהה באמצעים אחרים, כגון ליקוי או מיקרו עידוש כבידתי. גוף בעל מסת צדק יכול להיות בעל ממדים שונים. לדוגמה, לכוכב לכת שמסתו מסת צדק אך הרכבו דמוי ארץ יהיה רדיוס השווה לבערך חצי רדיוס צדק. בדומה לכך לצדק חם שמסתובב במסלול קרוב סביב כוכב יכול להיות רדיוס גדול יותר. מצד שני, הרדיוס של ננס חום (שמסתו נעה בין 13 ל-75 מסות צדק) דומה מאוד לשל צדק (כ-10%- 15% יותר). המסה המינימלית התאורטית שכוכב יכול לקיים בה היתוך של מימן (1H) בליבה, מוערכת בכ-75 מסות צדק, אם כי היתוך של דאוטריום (2H) יכול להתרחש אצל ננסים חומים במסה נמוכה של כ-13 מסות צדק. במערכת השמש, המסות של כוכבי הלכת החיצוניים יכולים להימדד במסות צדק. צדק - 1.000 שבתאי - 0.299 אורנוס - 0.046 נפטון - 0.054 ניתן להמיר מסת צדק אחת ביחידות דומות: 25,839 מסות ירח (ML) 317.83 מסות כדור הארץ (M⊕) 0.0009546 מסת שמש (Ms) מסת שמש information@eso.org, Jupiter, esahubble.org (באנגלית)