laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפי נכסים

אפי נכסים בע"מ, שנקראה עד יולי 2019 אפריקה ישראל נכסים בע"מ ונודעה בשם המקוצר אפריקה נכסים, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייזום, הקמה, תפעול והשכרה של מבנים לתעשייה, למשרדים ולמסחר בישראל ובאירופה (במדינות רומניה, צ'כיה, סרביה, גרמניה, פולין, בולגריה, לטביה והונגריה). החברה הייתה בשליטתה של אפריקה ישראל להשקעות בע"מ ומרכזת את פעילות הנדל"ן המניב של הקבוצה בישראל ובחו"ל. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללים במדד תל אביב 90 ובמדדים נוספים. יו"ר החברה הוא איתן בר זאב ומנכ"ל החברה הוא אבי ברזילי. בעלת השליטה בחברה היא חברת ביג מרכזי קניות. החברה נוסדה בשנת 1971 כחברה פרטית בשם "פרק לתעשיות עתירות מדע בע"מ" כדי להקים את פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה על ידי אפריקה ישראל להשקעות בשיתוף מכון ויצמן למדע. בשנת 1984 שינתה שמה ל"קריית ויצמן – פרק המדע בע"מ", בשנת 2003 שינתה שמה לשם "אפריקה ישראל נכסים בע"מ" ובשנת 2019 שינתה שמה לשם הנוכחי. בספטמבר 2004 הפכה החברה לחברה ציבורית עם רישום ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ביוני 2018 זכתה החברה ביחד עם חברת שיכון ובינוי במכרז קריית התקשוב של צה"ל בבאר שבע. במרץ 2019 רכשה קבוצה בראשות החברות מגה אור החזקות וביג, יחד עם שורה של גופים מוסדיים, 51% ממניות החברה ב-1.2 מיליארד שקל. בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה ובניהולה בישראל: פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה. מגדל היובל ובית פסגות בתל אביב מגדלי קונקורד בבני ברק אתר האינטרנט הרשמי של אפי נכסים אתר האינטרנט הרשמי של אפי נכסים (באנגלית ובעברית) אפי נכסים בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב אפי נכסים בע"מ, באתר "מאיה" אפי נכסים בע"מ, באתר גלובס אפי נכסים בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. קריית ויצמן למדע, מעריב, 27 באוגוסט 1985 דוח מיידי על שינוי שם תאגיד, באתר "מאיה", 21 ביולי 2019 אפריקה ישראל הגישה תשקיף להנפקת ני"ע של אפריקה ישראל נכסים, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2004 גולן חזני, מכירת אפריקה נכסים הושלמה; "הוסרה עננת אי הוודאות", באתר כלכליסט, 5 במרץ 2019
מרכז סיטיספייר

מרכז סיטיספייר (באנגלית: CitySpire Center) הוא גורד שחקים בעיר ניו יורק, המשמש לשימושים מעורבים. גובהו של בניין זה, הממוקם במרכז (מידטאון) האי מנהטן הוא 248 מטרים והוא בן 75 קומות. בנייתו הסתיימה בשנת 1987. המבנה תוכנן על ידי הלמוט יאן, והוא המבנה השמיני בגובהו בעיר ניו יורק, ה-35 בגובהו בארצות הברית וה-93 בגובהו בעולם. ב-23 הקומות התחתונות של המבנה נעשה שימושים מסחרי, ויתרת הקומות מהוות דירות פאר. לאחר סיום בניית המבנה התלוננו דיירי הסביבה על רעשי שריקת הרוח שנוצרו בשל משבי רוח שעברו בכיפת הבניין. כיפת הבניין הבנויה בסגנון מורי, תוקנה וכעת אינה שורקת. כמו כן, לאחר סיום הבנייה התברר כי הייתה חריגת בנייה של 4 מטרים בגובהו של הבניין. מקימי הבניין פיצו את העירייה על ידי הקמת סטודיו לריקוד בבניין סמוך. מדיה וקבצים בנושא מרכז סיטיספייר בוויקישיתוף מרכז סיטיספייר סיטי ספייר
משה בלאס

משה אבא בלאס (בפולנית: Moshe Aba Blass 1971–1896) היה שחמטאי יהודי-פולני, אלוף ורשה בשחמט, חבר המשלחת הפולנית (שזכתה במדליית ארד) לאולימפיאדת השחמט 1928 ואלוף השחמט של המכביה השנייה. אחיו הוא שמחה בלאס (סבו של אורי בלאס). בלאס נולד בלומז'ה, אז באימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה בפולין לאביו יצחק מאיר בלאס ואימו שרה-דבורה לבית רוטנברג וב-1911 היגר לארצות הברית. ב-1924 חזר לפולין. ב-1931 עלה לארץ ישראל בצורה בלתי לגאלית. מסיבה זו הוא לא נכלל במשלחות שחמטאיות של ארץ ישראל. 1935 - זכה במקום ראשון באליפות המכביה 1935 - זכה במקום ראשון באליפות תל אביב 1936 - סיים במקום שני-שלישי משותף באליפות ארץ ישראל 1937 - זכה במקום ראשון באליפות תל אביב, בפעם השנייה. משה בלאס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ד"ר שלמה קנדלשיין:"המוח היהודי, המשחק היהודי והאולימפיאדה היהודית" Why Did Abram Blass Change his Name to Moshe Blass? בחלק מהמקורות, מסיבה לא ידועה (אולי משיבוש שמו השני "אבא"), הוא מכונה בשם "אברהם בלאס". נכדו של שמחה בלאס, שהיה אחיו, אישר שהשם הנכון הוא משה אבא בלאס. אביטל פלפל ושחר גינדי, היסטוריה של השחמט בא"י ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובין אנטין

רובין אנטין (באנגלית: Robin Antin;‏ נולדה ב-6 ביולי 1961) היא רקדנית, כוריאוגרפית, שחקנית ומעצבת אופנה יהודיה-אמריקאית. ב-1995 יסדה את הרכב הבורלסקה המודרני הפוסיקט דולז, וב-2007 יסדה את "Girlicious". לאורך השנים הקליטה מספר להיטים עם הרכבים אחרים, הופיעה במועדוני לילה נחשבים בלאס וגאס, והשתתפה בתוכנית מציאות בטלוויזיה. ככוריאוגרפית שיתפה פעולה עם מספר אמנים וידוענים כגון פריס הילטון, אנסטייז'ה, פינק, אופספרינג ונו דאוט. כן הפעילה הרכבי מחול במגוון סרטים. בטלוויזיה הופיעה ב-2012 כשופטת בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "Abby's Ultimate Dance Competition" שעסקה בתחרות מחול, בערוץ Lifetime האמריקאי. אחותו של השחקן סטיב אנטין. אנטין החלה לפתח את הרעיון להקים הרכב בורלסקה מודרני ב-1990, עם קרלה קאמה וכריסטינה אפלגייט, וב-1995 התגבש ההרכב הפוסיקט דולז והחל להופיע. ההרכב הופיע עם רפרטואר של שירי שנות ה-60 וה-50; הבנות היו מופיעות במועדון בלוס אנג'לס כשהן לבושות בהלבשה תחתונה או בתלבושות שהיו אופנתיות בתקופה זו. ההרכב, שהצוות הקבוע בו התחלף פעמים רבות לאורך השנים, זכה לחשיפה ב-1999 לאחר שבנות הצוות הצטלמו בעירום חלקי למגזין "פלייבוי". הן הופיעו במגוון סרטים, פרסומות, קליפים ותוכניות ספיישל בערוצי המוזיקה האמריקאים. בין השאר הופיעו בקטע ריקוד בסרט "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה". אנטין הייתה אחראית לאורך השנים על ההפקה והניהול של הלהקה. הלהקה התפרקה ב-2010. ב-2007 הקימה אנטין את להקת הבנות "Girlicious". אלבום הבכורה של הלהקה הגיע למקום השני במצעד האלבומים הקנדי של 2008. ב-2009 עזבו שתיים מארבע בנות הלהקה, וב-2011 הלהקה התפרקה. ב-2007 הקימה אנטין גם את להקת הבנות "Paradiso Girls", שהיוותה מעין ספין אוף אירופאי לפוסיקט דולז. חמש חברות הלהקה הגיעו ממדינות שונות בעולם (ארצות הברית, צרפת, הפיליפינים, ושתיים מבריטניה). בשיר הבכורה של הלהקה, "Patron Tequila", שיצא ב-2009, השתתפו גם הראפרים ליל ג'ון ואיב. עם זאת, הלהקה התפרקה ב-2010, עוד בטרם יצא אלבומה הראשון. מ-2009 הפיקה אנטין את המופע של המוזיקאי מאט גוס, אליו הצטרפו "Dirty Virgins", קבוצת רקדניות מלאס וגאס שהופיעו בסגנון דומה לפוסיקט דולז. ב-2011 הקימה אנטין להקת בנות נוספת, G.R.L., שנועדה להוות המשך לפוסיקט דולז שהתפרקה שנה לפני כן. הלהקה כללה 5 בנות. ב-2013 יצא סינגל הבכורה של הלהקה, "Vacation", כבי-סייד בסינגל של הזמרת בריטני ספירס "Ooh La La" מתוך פסקול הסרט "הדרדסים 2". במקביל לפעילותה בתחום ההפקה, המוזיקה והמחול, החלה אנטין ב-2008 לפעול גם בתחום עיצוב האופנה, כאשר הוציאה קו של הלבשה תחתונה על שמה ("Shhh...by Robin") בשיתוף עם תאגיד "La Senza" הקנדי. אנטין עיצבה את פריטי ההלבשה התחתונה בסגנון בורלסקה. ב-2009 הוציאה אנטין DVD בתחום הכושר, בו הופיעו חלק מבנות "Girlicious" ואחרות. הפוסיקט דולז‏ (1995–2010) מיקי מינדן (2003 – ) רון פייר (2004 - ) ג'ימי איוון (2004 - ) Girlicious‏ (2007–2011) Paradiso Girls‏ (2007–2010) ג'יימי רויץ (2008 - ) מאט גוס (2009 - ) G.R.L.‏ (2013 - ) מדיה וקבצים בנושא רובין אנטין בוויקישיתוף רובין אנטין, ברשת החברתית פייסבוק רובין אנטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רובין אנטין, ברשת החברתית אינסטגרם רובין אנטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רובין אנטין, באתר AllMovie (באנגלית) רובין אנטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) האתר הרשמי של G.R.L.
אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת

אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת מנציחה את גבורת סוכני הארגון הבריטי בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה, את בריתם עם אנשי המחתרת הצרפתית ואת שמותיהם של סוכני הארגון בצרפת שנפלו בעת מילוי תפקידם. האנדרטה ניצבת בפאתי העיירה וָלַנְסֶה (Valençay) שבעמק הלואר, כ-200 קילומטרים דרומית לפריז. האנדרטה ניצבת במרכזה של כיכר במעגל תנועה. גובהה שמונה מטרים והיא כוללת עמוד בהיר ועמוד שחור שדיסקית בהירה מחברת ביניהם. העמוד השחור מסמל את הלילה והחשאיות שבחסותם נעשו רבות מפעולות הארגון והמחתרת הצרפתית והעמוד הבהיר מסמל את רוחם וגבורתם. צמד העמודים מסמל את שיתוף הפעולה ביניהם. הדיסקית מסמלת את הירח, שהיה עד לרבות מפעולותיהם. האנדרטה עוצבה על ידי אליזבת לוקס הריסון (Elizabeth Lucas Harrison). הקמתה מומנה מתרומות של יחידים וחברות בבריטניה וצרפת בהשתתפות ממשלות שתי הארצות. בשולי הכיכר ניצבים לוחות זיכרון. עליהם מונצחים שמות 104 סוכני מחלקה F (צרפת) של מנהלת המבצעים המיוחדים - 91 גברים ו-13 נשים - שנפלו בעת מילוי תפקידם. מרביתם נרצחו במחנות ריכוז גרמניים לאחר שנאסרו. האנדרטה נחנכה ב-6 במאי 1991, במלאת חמישים שנה להגעתו של הסוכן הראשון לצרפת, אשר צנח ממטוס לא הרחק מוולנסיי. טקס החנוכה נערך במעמד אליזבת, המלכה האם מבריטניה והשר הצרפתי לענייני ותיקי צבא אנדרה מריק (André Méric). מדי שנה ב-6 במאי מתקיים טקס זיכרון ליד האנדרטה. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת בוויקישיתוף אתר אודות האנדרטה ופעולות מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת סרטון אודות האנדרטה, באתר יוטיוב אלו היו כרבע מארבע מאות הסוכנים שנשלחו לצרפת במהלך המלחמה.
ג'ורג' ווטרהאוס

ג'ורג' מארדסן ווטרהאוס (באנגלית: George Marsden Waterhouse; ‏ 6 באפריל 1824 – 6 באוגוסט 1906) היה ראש ממשלת אוסטרליה הדרומית מאוקטובר 1861 ועד יולי 1863 וראש ממשלת ניו זילנד מאוקטובר 1872 ועד מרץ 1873. ווטרהאוס נולד בעיירה פנזנס שבקורנוול. אביו, ג'ון ווטרהאוס, היה כומר שהיה פעיל בתנועת המיסיונים באוסטרליה ובפולינזיה. ג'ורג' ווטרהאוס התחנך בבית ספר בעיר באת'. ווטרהאוס היה בן 15 כאשר ב-1839 היגרה משפחתו לאוסטרליה, בתחילה להובארט. ארבע שנים לאחר מכן הוא עבר להתגורר באדלייד והקים שם עסק מסחרי. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של אוסטרליה הדרומית באוגוסט 1851. שלוש שנים מאוחר יותר הוא התפטר ונבחר שוב ב-1857, אך התפטר שוב זמן קצר לאחר מכן. הוא תמך בפיתוח כלכלי של המושבה באמצעות סחר חופשי ונבחר שוב למועצה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית ב-1860, שם הוא קידם איחוד תעריפים בכל המושבות האוסטרליות. הוא היה המזכיר הראשי בממשלתו של תומאס ריינולדס ממאי 1860 ועד פברואר 1861. לאחר סיום כהונתו של ריינולדס כראש ממשלת אוסטרליה הדרומית, הרכיב ווטרהאוס ממשלה חדשה מתוך כוונה לגבש עתירה כנגד השופט בות'בי, שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה הדרומית, שגרם לקשיים על ידי כך שהתנגד ללגיטימיות של בית המשפט לערעורים במסגרת החוקה החדשה. ווטרהאוס התפטר מתפקידו לאחר שמשימה זו הושלמה, אך שוכנע להרכיב ממשלה נוספת שכיהנה עד יולי 1863, עת קרסה עקב האשמות באי סדרים כספיים. ב-1864 הוא פרש מהחיים הפוליטיים באוסטרליה הדרומית ובילה זמן מה באנגליה. ב-1869 היגר ווטרהאוס לניו זילנד וב-13 במאי 1870 הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). בנובמבר 1871 הוא כיהן כשר בממשלתו של ויליאם פוקס ובאוקטובר 1872 הוא נבחר להיות ראש ממשלת ניו זילנד. במרץ 1873 הוא התפטר מתפקידו לאחר שמצא שזה בלתי אפשרי להיות חבר הבית העליון ולהמשיך לשלוט בשרי הממשלה. הוא המשיך להיות חבר בבית העליון עד יוני 1890. עקב בריאותו הרופפת, פרש ווטרהאוס לאנגליה ב-1889. הוא מת בטורקי ב-6 באוגוסט 1906. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' ווטרהאוס בוויקישיתוף "Waterhouse, George Marsden". Australian National Biography. Retrieved 14 January 2011. A. H. McLintock, ed. (23 April 2009). "WATERHOUSE, Hon. George Marsden". An Encyclopaedia of New Zealand. Ministry for Culture and Heritage / Te Manatū Taonga. Retrieved 4 October 2012. ג'ורג' ווטרהאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ורג' ווטרהאוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פצצה קופצת

פצצה קופצת היא פצצה המעוצבת כך שתקפץ על פני המים לעבר המטרה. מסלול הפצצה מחושב כך שתימנע ממכשולים מימיים כמו רשתות טורפדו, ומאפשר לקבוע מראש את מהירות הפגיעה ואת תזמון הפיצוץ, בדומה לפצצת עומק. פצצות קופצות פותחו על ידי ברנס ווליס במהלך מלחמת העולם השנייה. הפצצות נועדו לקפוץ על פני המים בדומה לזריקת אבנים שטוחות על פני אגם, ובכך לעקוף את רשתות ההגנה של הסכרים הגרמניים. הרעיון נולד מתוך צורך ליצור פיצוץ מדויק ומתוזמן ליד קירות הסכר בעומק מסוים מתחת לפני המים. המטרה הייתה לגרום להרס מקסימלי ולשטף מים שיפגעו בתשתיות תעשייתיות. אפקט של פיצוץ כזה דומה לפיצוץ פצצת גרנד סלאם או טולבוי, שגם את שתיהן הוא המציא. פיתוח הפצצות כלל ניסויים עם מרבלות וכדורי גולף, כדי להבין את התנועה האופטימלית של הפצצה על פני המים. כדי להבטיח שהפצצה תישאר יציבה בזמן הקפיצה, הוסיפו לפצצה ספין אחורי (Backspin), מה שגרם לה להתרומם מעל המים ולחזור למשטח בעדינות יחסית. פצצות אלו, הידועות כ"פצצות תחזוקה" (Upkeep), שימשו בהצלחה במבצע נזיפה, שהתרחש במאי 1943 וגרם להרס משמעותי לסכרים במוהן ואדר. מבצע נזיפה עצמו היה פעולה מסוכנת ומורכבת, שבוצעה על ידי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי. המטוסים השתמשו בפצצות הקופצות כדי לפגוע בסכרים במטרה להציף את חבל הרוהר ולפגוע בכושר הייצור התעשייתי של גרמניה הנאצית. ההצלחה של המבצע נזקפה לזכותו של ברנס ווליס והצוותים שהפעילו את הפצצות בגובה נמוך ובמהירות גבוהה כדי להשיג את התוצאות הרצויות. Mark Cartwright, Operation Chastise, World History Encyclopedia (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל פולן

דניאל פולן (באנגלית: Daniel Pollen; ‏ 2 ביוני 1813 – 18 במאי 1896) היה ראש ממשלת ניו זילנד התשיעי. דניאל פולן נולד בדבלין, אירלנד. הוא היה בנם של יו פולן, שהיה מנהל רציפים (Dockmaster) ושל אליזבת לבית אוניל. מעט ידוע על תקופה זו של חייו, אך ככל הנראה הוא גדל באירלנד ובארצות הברית. אביו היה מנהל רציפים ב-1812 וב-1832 עדיין החזיק במשרה זו. על פי כמה דיווחים היה אביו של פולן בין אלה שהשתתפו בבניית בניין הקפיטול בוושינגטון. דניאל פולן היה רופא במקצועו, אם כי אין תיעוד על כך במוסד האקדמי בו הוא למד. בסוף שנות השלושים של המאה ה-19 הוא נסע לניו סאות' ויילס ובינואר 1840 הוא עבר להתיישב בחבל נורת'לנד שבניו זילנד. הוא היה עד חתימתו של הסכם ואיטנגי. ב-1841 הוא החל לעסוק ברפואה באוקלנד. ב-1844 הוא מונה להיות חוקר מקרי מוות, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים. במאי 1846 נשא פולן לאישה את ג'יין הנדרסון, בתו של קצין בצי המלכותי. ב-1847 עברו השניים להתגורר באי קואו, לאחר שפולן מונה להיות רופא בחברת כריית נחושת סקוטית. פולן בילה מספר שנים בקואו. במהלכן הוא החל לכתוב מאמרים לעיתון The New Zealander שקראו להנהגתו של ממשל עצמי למושבה. הוא גם היה פעיל בתחומי המדע והספרות ובתמיכה בהתנזרות משתיית משקאות חריפים. כאשר נחקקה חוקת ניו זילנד ב-1852, מונה פולן להיות הפקיד הראשי במשרד נציב מחוז אוקלנד. מכאן הוא התקדם בסולם הדרגות. שנתיים לאחר מכן הוא מונה להיות חבר במועצה המנהלת וב-1858 הוא מונה להיות נציב אדמות הכתר באוקלנד. ב-1856 הוא נבחר למועצת המחוז של אוקלנד וכיהן בתפקיד זה עד 1865. ביולי 1861 מונה פולן להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). ב-1862 הוא התפטר מתפקיד נציב אדמות הכתר והפך להיות סגן מפקח המחוז של אוקלנד. בדצמבר 1867 הוא התפטר מהמועצה המחוקקת והיה לנציגה באוקלנד של הממשלה המרכזית. ביוני 1868 הוא שב למועצה המחוקקת והתפטר ממנה ב-1870 כדי לשמש שוב כנציג הממשלה באוקלנד. ב-1870 החזיק פולן בארבע משרות במקביל: האחראי על מסי הקרקעות, הנציב לענייני הקרקעות המופקעות, הנציב לענייני חוק הקרקעות של הילידים וקצין ההגירה. ב-1873 התבקש פולן לכהן שוב במועצה המחוקקת על ידי ראש ממשלת ניו זילנד, ג'וליוס ווגל, והוא מונה להיות המזכיר הקולוניאלי. הוא מילא תפקיד זה עד אוקטובר 1877 תחת כמה ראשי ממשלה. ב-6 ביולי 1875 הוא נבחר להיות ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 15 בפברואר 1876. לאחר מכן הוא מונה שוב כחבר במועצה המחוקקת וכיהן בה עד למותו. דניאל פולן מת ב-18 במאי 1896. מדיה וקבצים בנושא דניאל פולן בוויקישיתוף דניאל פולן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 'POLLEN, Daniel (1813–96)', from An Encyclopaedia of New Zealand, edited by A. H. McLintock, originally published in 1966. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 22-Apr-09
מגדים (כתב עת)

מגדים הוא ביטאון לענייני מקרא היוצא לאור על ידי הוצאת תבונות של המכללה האקדמית הרצוג. כתב-העת, הרואה אור פעם-פעמיים בשנה, הוא אחד מכתבי-העת העבריים הפעילים הבודדים שמוקדשים רובם ככולם למאמרים העוסקים בהיבטים שונים של התנ"ך (יחד עם "בית מקרא" ו"שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום"). "מגדים" התחיל לצאת לאור בשנת 1986, ועד לשנת 2016 הופיעו חמישים וששה גיליונות ובהם 359 מאמרים. העורך הראשי (נכון לשנת תשע"ו) הוא ד"ר יושי פרג'ון, ולצידו עורכים הרב ד"ר אברהם שמאע והרב יובל שרלו. עם חברי המערכת הרחבה נמנים פרופ' יוסף עופר מן המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן; פרופ' יהונתן יעקבס, פרופ' אליהו עסיס, דיקן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן; הרב יעקב מדן ראש ישיבת הר עציון; הרב ד"ר יואל בן נון, ואישים אחרים מהציונות הדתית. בין הכותבים ל"מגדים" - חוקרי מקרא, מרצי המכללות וסטודנטים מתקדמים, בעיקר מישיבת הר עציון, ממכללת הרצוג ומשלוחותיה. הקו המנחה של "מגדים" הוא שמירה על האיזון בין רמה אקדמית נאותה מחד ופניה לציבור אמוני משכיל מאידך. אי-לכך, הנושאים הפופולריים ביותר של מאמרי כתב-העת הם ניתוח ספרותי של התנ"ך והפרשנות היהודית למקרא, המאפשרים אימוץ גישות מחקריות ללא הצורך להתמודד עם סוגיות טעונות כמו תורת התעודות. המאמרים המתפרסמים ב"מגדים" עוברים ביקורת עמיתים ועריכה קפדניות, שנועדו לשמור על הרמה הגבוהה של כתב העת. כתב העת מוכר ככתב עת שפיט. רובם הגדול של מאמרי מגדים (52 הגיליונות הראשונים), הועלו לאתר של הוצאת תבונות והם זמינים לקריאה ללא תשלום. על אף המאמץ להימנע מסוגיות מחקריות הסותרות את עיקרי האמונה הדתית, הפך כתב-העת (לצד המכללה והישיבה שהוא מייצג) למטרת התקפתם של אישים מן הציבור החרדי לאומי ("חרד"לי"). אחד משיאי המחלוקת אירע בשנת תשס"ב, בוויכוח שזכה לכינוי "תנ"ך בגובה העיניים". ביקורת נוספת שהובעה נגד כתב-העת נוגעת להסתמכות מצומצמת מדי של חלק מכותביו על ספרות מחקר לועזית. מאמרים מעלוני "מגדים", באתר מכללת הרצוג מגדים, באתר OCLC (באנגלית) מגדים, אודות כתב העת, באתר מכללת הרצוג רשימת כתבי עת שפיטים בעברית על פי הות"ת, מעודכן לינואר 2020.
נטלי בנט

נטלי בנט (באנגלית: Natalie Bennett;‏ נולדה ב-10 בפברואר 1966) היא עיתונאית ופוליטיקאית בריטית ילידת אוסטרליה. בנט עמדה בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מספטמבר 2012 עד ספטמבר 2016. נטלי בנט נולדה בשנת 1966 בסידני שבאוסטרליה. היא נולדה להורים מתבגרים בני המעמד הפועלים, אמה הייתה מזכירה במשרד חלקית ואביה נגר מתלמד. בזכות מלגה בנט למדה בבית ספר פרטי בניו סאות' ויילס והמשיכה לתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת סידני, תואר ראשון בלימודי אסיה מאוניברסיטת ניו אינגלנד ותואר שני בתקשורת המונים מאוניברסיטת לסטר. היא הייתה הראשונה מבני משפחתה שלמדה באוניברסיטה. את הקריירה העיתונאית שלה החלה בניו סאות' ויילס, שם עבדה במקומונים אחדים. בשנת 1995 עברה לתאילנד, שם עבדה תחילה בארגון סיוע, שממנו עברה לעבוד כעורכת חדשות חוץ בעיתון "בנגקוק פוסט". בשנת 1999 היגרה לבריטניה. החל משנת 2006 הייתה בעלת טור בעיתון "הגרדיאן". מדצמבר 2007 ועד מרץ 2012 הייתה סגנית עורך ולאחר מכן עורכת של השבועון The Guardian Weekly. עבדה גם בעיתונים הלונדוניים "אינדפנדנט" ו"הטיימס". ב-1 בינואר 2006 הצטרפה למפלגת הירוקים של אנגליה וויילס. ב-2006 וב-2010 הייתה מועמדת המפלגה בבחירות למועצת רובע קמדן בלונדון, אך לא נבחרה. בשנת 2010 התמודדה בבחירות לפרלמנט, אך לא נבחרה. כפמיניסטית הקימה את קבוצת הנשים של מפלגת הירוקים. ב-3 בספטמבר 2012 נבחרה לעמוד בראש המפלגה. בשנת 2015 התמודדה פעם נוספת על מקום בפרלמנט, אך לא נבחרה לאחר שסיימה שלישית במניין קולות המחוז. מדיה וקבצים בנושא נטלי בנט בוויקישיתוף הבלוג של נטלי בנט (באנגלית) בנט. נטלי בנט, באתר ynet, 9 במרץ 2015 נטלי בנט, ברשת החברתית פייסבוק נטלי בנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "New Green Party leader is elected". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-09-03. נבדק ב-2018-02-03. William Langley, ‏Natalie Bennett - a little green around the gills, The Telegraph, 1 March 2015 Totaro, Paola (2015-04-30). "From 'Jillaroo' to Green Party leader". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-03. "Force of nature | Inside Story". Inside Story (באנגלית אמריקאית). 2013-04-17. נבדק ב-2018-02-03. Rath, Kayte (2012-09-03). "Profile: Natalie Bennett". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-03. Wilting greens: A new leader will not push the Green Party off the political fringe, The Economist, September 8th 2012
גביע הזהב 1998

גביע הזהב של CONCACAF ‏1998 נערך בין ה-1 ל-15 בפברואר 1998 בארצות הברית, והיה הטורניר הרביעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-14 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפה ברזיל כנבחרת אורחת. בשונה מטורניר גביע הזהב 1996, הורחב המפעל מ-9 ל-10 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים. קנדה החליטה שלא להשתתף בטורניר, ובמקומה השתתפה ג'מייקה על אף שלא עברה את שלב המוקדמות. למרות זאת, הנבחרת שהשתתפה גם בטורניר מונדיאל 1998 שנערך חצי שנה מאוחר יותר, הפתיעה כשסיימה ראשונה בשלב הבתים, לפני ברזיל, והעפילה לחצי הגמר. במשחק הגמר גברה מקסיקו על ארצות הברית בתוצאה 1–0, והשלימה זכייה שלישית ברציפות בתואר. למרות שארצות הברית אירחה את הטורניר, משחק הגמר שהתקיים בלוס אנג'לס נערך מול קהל פרו-מקסיקני, שעודד את הנבחרת המנצחת לאורך המשחק. 10 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. בית א' הכיל ארבע נבחרות, ושאר הבתים הכילו שלוש נבחרות. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת שסיימה שנייה בבית א'. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק על המקום השלישי משחק הגמר מלך השערים: קוסטה ריקה פאולו ואנצ'ופה, מקסיקו לואיס הרננדס (4 שערים) השחקן המצטיין: מקסיקו חורחה קמפוס
גביע הזהב 1996

גביע הזהב של CONCACAF ‏1996 נערך בין ה-10 ל-21 בינואר 1996 בארצות הברית, והיה הטורניר השלישי של גביע הזהב, והמהדורה ה-13 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. לראשונה בטורניר, השתתפה בו נבחרת אורחת שאינה חברה ב-CONCACAF. הנבחרת שהוזמנה הייתה ברזיל, ששלחה לטורניר את הנבחרת האולימפית שלה (עד גיל 23). בשונה מטורניר גביע הזהב 1993, הורחב המפעל מ-8 ל-9 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים במקום לשניים. טורניר זה, בניגוד לקודם, התקיים בחודשי החורף ולא בקיץ. במשחק הגמר גברה מקסיקו על הנבחרת האורחת ברזיל בתוצאה 2–0, והשלימה זכייה שנייה ברציפות בתואר. תשע הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת עם המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק על המקום השלישי משחק הגמר מלך השערים: ארצות הברית אריק וינאלדה (4 שערים)
אוון שפיגל

אוון תומאס ספיגל (באנגלית: Evan Thomas Spiegel, נולד ב-4 ביוני 1990) הוא יזם אינטרנט אמריקאי אשר ייסד יחד עם בובי מרפי ורג'י בראון את חברת "סנאפצ'ט" בשנת 2011, ומשמש מנכ"ל החברה. ספיגל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, וגדל בבית נוצרי-אפיסקופלי. לאחר הנפקת החברה שלו העריך מגזין "פורבס" את הונו ב-3.4 מיליארד דולר בשנת 2017. מאז 2017 נשוי לדוגמנית האוסטרלית מירנדה קר. להם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא אוון שפיגל בוויקישיתוף אוון שפיגל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Maddaus, Gene (17 באוקטובר 2013). "Snapchat Went From Frat Boy Dream to Tech World Darling. But Will it Last?". LA Weekly. ארכיון מ-4 באוקטובר 2020. נבדק ב-23 בינואר 2020. John Spiegel strove to make sure his children understood that their life was privileged. Every Christmas, he would take them to hand out food at Head Start centers. Through their church, All Saints Episcopal in Beverly Hills, they traveled to Mexico to build houses for the poor. {{cite news}}: (עזרה) הפרופיל של שפיגל באתר פורבס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הזהב 1993

גביע הזהב של CONCACAF ‏1993 נערך בין ה-10 ל-25 ביולי 1993, והיה הטורניר השני של גביע הזהב, והמהדורה ה-12 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני, ולראשונה התקיים תחת אירוח משותף, של ארצות הברית ומקסיקו. שתי הנבחרות המארחות, ארצות הברית ומקסיקו, הגיעו למשחק הגמר של הטורניר שהתקיים באצטדיון האצטקה, ושם הביסה מקסיקו את האלופה המכהנת בתוצאה 4-0. מקסיקו הגיעה לגמר תוך תצוגות כדורגל מרשימות, כולל ניצחונות 9-0 על מרטיניק, משחק בו כבש שחקנה לואיס רוברטו אלבס (זגיניו) שבעה שערים, 8-0 על קנדה, ו-6-1 על ג'מייקה בחצי הגמר. שמונה הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. שלב זה, וכן שלב הגמר, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק על המקום השלישי בעקבות השוויון שתי הנבחרות זכו במקום השלישי משחק הגמר מלך השערים: מקסיקו לואיס רוברטו אלבס (11 שערים) השחקן המצטיין: מקסיקו רמון רמירז
ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק)

ז'אן בטיסט דה קוסטר (בצרפתית: Jean-Baptiste De Koster;‏ 1905 – 1997) היה חסיד אומות העולם - קתולי מאזור בריסל שבבלגיה. כשהחל גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה במזרח, בקיץ 1942, מספר שכנים של משפחת פרנקל בבריסל הציעו את עזרתם בהסתרת הילדה לואיז סילבי פרנקל, שנולדה בבריסל בשנת 1939, להוריה, מהגרים יהודים מפולין ומהולנד. השכנים פנו לקרוביהם, ז'אן בטיסט ויוז'ני (Eugénie) דה קוסטר, חקלאים מהיישוב זליק (אנ') שבפרברי בריסל. בני משפחת דה קוסטר הסכימו לעזור ולואיז סילבי הובאה לביתם. היא ישנה במיטתן של שתי בנותיהם של בני הזוג דה קוסטר והייתה שותפה לחייהם. לואיז סילבי נותרה בביתה של משפחת דה קוסטר עד תום המלחמה. לאחר השואה שבו הוריה של לואיז סילבי, שניצלו במסתור אחר, וביקשו לקחתה. עקב השהות הממושכת עם בני משפחת דה קוסטר, הייתה הפרידה קשה, והמבוגרים בשתי המשפחות הסכימו לבצע את המעבר בהדרגה. ראשית ביקרה לואיז סילבי בבית הוריה מדי יום א', ורק לאחר מספר חודשים עברה לשהות של קבע בבית הוריה, אם כי המשיכה להיות בקשר הדוק עם מציליה. בשנת 2005 פנתה לואיז סילבי פרנקל ליד ושם בבקשה להעניק למציליה את התואר חסידי אומות העולם, ובשנת 2007 הוענק התואר לשני המצילים, ז'אן בטיסט דה קוסטר ואשתו יוז'ני. מידע על ז'אן בטיסט דה קוסטר, באתר יד ושם (באנגלית) רקע היסטורי להצלת יהודי בלגיה בתקופת השואה, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דה קוסטר

האם התכוונתם ל... ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק) (de Koster) – חסיד אומות העולם מהיישוב זליק שליד בריסל ז'אן בטיסט דה קוסטר (de Coster) – כומר בלגי, חסיד אומות העולם מבריסל שארל דה קוסטר – מחבר הספר טיל אוילנשפיגל קוסטר