laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שיזואוקה (מחוז)

מחוז שיזואוקה (ביפנית: Shizuoka-ken 静岡県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר שיזואוקה. העיר המאוכלסת ביותר במחוז היא הממאצו. בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז שיזואוקה בין המחוזות טוטומי, סורוגה ואיזו, והיה בשליטתו של טוקוגאווה איאיאסו. לאחר שכבש לעצמו אדמות באזור קאנטו, מסר טוקוגאווה את השליטה על האזור לאדונו אודה נובונאגה. לאחר שהפך לשוגון, לקח טוקוגאווה את האדמות בחזרה ואף פיקח עליהם ישירות. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 איבד השוגון את כוחו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, אוחדו המחוזות והפכו למחוז שיזואוקה. מחוז שיזואוקה שוכן לחופו של האוקיינוס השקט במזרח, ומגיע עד האלפים היפניים במערב. הוא גובל במחוזות הבאים: קנאגאווה, יאמאנאשי, שעל הגבול ביניהם שוכן הר פוג'י, נאגנו, ואאיצ'י. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים. במחוז שיזואוקה 23 ערים: מדיה וקבצים בנושא שיזואוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיזואוקה (ביפנית, באנגלית, בקוריאנית, בפורטוגזית, בספרדית ובסינית) מדריך למחוז שיזואוקה שיזואוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נמייה מפוספסת-צוואר

נמייה מפֿוספּסת-צוואר (שם מדעי: Herpestes vitticollis) היא מין של נמייה גדולה ממשפחת הנמייתיים, החיה בטבע רק בקצה הדרום-מערבי של הודו ובסרי לנקה. היא הנמייה השנייה בגודלה מנמיות אסיה (אחרי המין נמייה לבנת-זנב שחיה בעיראק). לנמייה בעלת פרווה עבה יחסית ובעלת גוף מוצק ורגליים גבוהות, לעומת שאר מיני הנמיות. יש לה פס שחור גדול לאורך הצוואר, מה שנתן את שמה. הגוף בצבע חום-בהיר עד אפור והראש כהה בהרבה משאר הגוף. הזנב גדול ושעיר וקצהו שחור כמו קצוות הרגליים. הנמייה חיה בסמוך לאזור מים מתוקים כמו בביצות ושדות לחים כמו שדות אורז בהודו וסרי לנקה. היא משוטטת ביום ובלילה בחיפוש אחר מזון קטן כמו עכברים, זוחלים וחסרי חולות. היא יכולה להתמודד גם עם טרף גדול כמו ארנבת או נחש קוברה. כמו כן היא אוכלת פירות. לנמייה זו שני תת-מינים: H. v. vitticollis - חיה בטבע בדרום-מערב הודו ובסרי לנקה. מזוהה על ידי הפרווה האדמונית שלה. H. v. inornatus - חיה בטבע רק במדינת קרנאטקה. נמייה זו אינה נמצאת בסיכון למרות טווח המחיה הקטן שלה. מדיה וקבצים בנושא נמייה מפוספסת-צוואר בוויקישיתוף נמייה מפוספסת-צוואר, באתר ITIS (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר, באתר NCBI (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר, באתר GBIF (באנגלית) נמייה מפוספסת-צוואר באתר הרשימה האדומה של IUCN
נמייה ארוכת-אף

נמייה ארוכת-אף (שם מדעי: xenogale naso) היא מין של גדולה יחידה בסוגה ממשפחת הנמייתיים (בעבר השתייכה לסוג נמייה) החיה בטבע באפריקה והיא קיבלה את שמה עקב האף המוארך שלה. לנמייה זו פרווה חומה והיא מגיעה לאורך 32-42.5 ס"מ. משקלה הממוצע 1.9-4.5 ק"ג והזכרים גדולים מעט מהנקבות. כפי ששמה מעיד היא בעלת חוטם מוארך מעט העוזר לה לרחרח את הסביבה. הנמייה חיה בטבע ביערות מניגריה עד לגבון דרך יערות קונגו. היא מצויה בעיקר באזורים עם סביבה מיימית שם היא צדה יצורים מימיים קטנים כמו דגים, צפרדעים, חרקי מים, עופות מים ועכברים. הנמיות חיות בבדידות ולא כמו שאר הנמיות החיות בקבוצות קטנות. היא יוצאת לצוד בלילה וביום ישנה במאורה בגזע עצים או בין הסלעים. תפוצת הנמיה במדינות: קמרון, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קניה, ניגריה וטנזניה. הנמייה נפגעת על ידי ציידים ילידים הצדים אותה לבשר וכן נפגעת מכריתת היערות הגדולים. עם זאת כרגע היא אינה בסכנת הכחדה. נמייה נמייה מצויה מדיה וקבצים בנושא נמייה ארוכת-אף בוויקישיתוף נמייה ארוכת-אף, באתר ITIS (באנגלית) נמייה ארוכת-אף, באתר NCBI (באנגלית) נמייה ארוכת-אף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמייה ארוכת-אף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמייה ארוכת-אף, באתר GBIF (באנגלית) נמייה ארוכת-אף באתר הרשימה האדומה של IUCN
נמייה הודית אפורה

נמייה הודית אפורה (שם מדעי: Herpestes edwardsii) היא טורף ממשפחת הנמייתיים השייכת לסוג נמייה והיא קרובה רחוקה של המין נמייה מצויה המצויה בישראל. כפי שמשתמע משמה הנמייה חיה באזור תת-היבשת ההודית במדינות הודו, פקיסטן, נפאל, סרי לנקה,איראן, ערב הסעודית, בנגלדש, ובהוטן. הפרווה של נמייה זו צהבהבה אפורה ומלמטה היא חומה. זנבה שעיר וקצהו אדום כהה. אורכה של הנמייה 36-45 ס"מ ומשקלה 0.9-1.7 ק"ג. הנמיות הם יצורים אינטליגנטיים ובעלי חושים מחודדים. בשונה מרוב היונקים, הנמייה אינה עיוורת צבעים. היא משתמשת גם בחוש הריח הרגיש שלה לתפיסת דברים בסביבה. בטבע, הנמיות חיות ביערות, סוואנות ואזורים הרריים שונים. הם צדים בלילה לבדם וניזונים ממכרסמים קטנים, חרקים, עקרבים, צפרדעים, עופות, זוחלים (כולל נחשים ארסיים). הם ניזונים גם מביצים אותם הם יודעים לשבור על ידי זריקת אבן מעליהם. הנמייה נושכת את טרפה בצווארו באופן שהורג אותו במקום. באזורים מסוימים הם גם למדו לדוג. הנמייה ידועה בציד נחשים כולל נחשים ארסיים מרשימים כמו הקוברה והיא גם חסינה לארס שלהם. בשל תפוצתה הרחבה היא אינה בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא נמייה הודית אפורה בוויקישיתוף נמייה הודית אפורה, באתר ITIS (באנגלית) נמייה הודית אפורה, באתר NCBI (באנגלית) נמייה הודית אפורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמייה הודית אפורה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נמייה הודית אפורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמייה הודית אפורה, באתר GBIF (באנגלית) נמייה הודית אפורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רווק

רווק הוא מצבו המשפחתי של אדם שלא נישא מעולם. להלכה רווקות זה מצבו המשפחתי של אדם מרגע לידתו ועד לנישואיו, אך ההתייחסות העיקרית למצב זה היא רק משעה שאדם הגיע לגיל הנישואים. בחברות שונות, הרואות בזוגיות את המצב המשפחתי הראוי, רווק השומר על מצבו זה שנים לאחר שהגיע לגיל הנישואים נחשב לחריג. דוגמה לכך היא האמור במסכת פסחים: "אמר רבי יוחנן: שלשה מכריז עליהן הקב"ה בכל יום: על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבדה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה". בציבור החרדי האשכנזי, בחור ישיבה שנשאר רווק בגיל מבוגר יחסית קרוי אלטער בחור. רווק הטרוסקסואל המעוניין בזוגיות נכלל בקבוצה הקרויה פנויים פנויות. ביהדות האורתודוקסית יש מהאשכנזים הנוהגים להתעטף בטלית רק אחרי החתונה. לפי מנהג זה, רווק מתעטף בטלית רק במקרים מיוחדים, כגון שליח ציבור, עלייה לתורה, או ברכת כהנים. מקורו של המנהג, הוא לימוד מן סמיכות הפרשיות של "גדילים תעשה לך" ו"כי ייקח איש אשה". רווק המצוי בזוגיות מבלי שנישא קרוי ידוע בציבור, ולפי אחדים מחוקי מדינת ישראל דינו כנשוי. אלטער בחור פנויים פנויות שני ליטמן, שיעור הרווקים בישראל הגיע לשיא. האם אפשר לחיות כאן לבד ולהיות מאושר?, באתר הארץ, 11 באפריל 2019 יעל דראל, "אני רואת חשבון שמשתכרת מצוין, אבל אני כמעט תמיד טובעת": המחיר הגבוה של חיי רווקות, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2022 תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ג, עמוד א' הרב שלמה אבינר, טלית גדול לרווק, באתר "ספריית חוה", י בכסלו תשע"ה
אוקיאמה (מחוז)

מחוז אוקיאמה (ביפנית: Okayama-ken 岡山県) הוא מחוז באזור צ'וגוקו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוקיאמה. בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז אוקיאמה בין המחוזות ביצ'ו, ביזן ומימסאקה, והיה אזור עקוב מלחמות בין דאימיו שונים בתקופת סנגוקו. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 אוחדו המחוזות למחוז אחד, וב-1876, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את שמו הנוכחי. מחוז אוקיאמה גובל במחוזות היוגו, טוטורי והירושימה, ומשקיף לעבר מחוז קאגווה שבשיקוקו, מעבר לים הפנימי סטו. בשטח המחוז נכללים גם כ-90 איים בים הפנימי. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים. במחוז אוקיאמה 15 ערים: מדיה וקבצים בנושא אוקיאמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקיאמה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של אוקיאמה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אוקיאמה (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של אוקיאמה (בקוריאנית) האתר הרשמי של מחוז אוקיאמה מדריך למחוז אוקיאמה אוקיאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוקיאמה, ברשת החברתית אינסטגרם
גחן בורלון

גחן בורלון (שם מדעי: Genetta bourloni) הוא מין של גחן קטן ממשפחת הגחניים החי בטבע ביערות הגשם של מערב אפריקה ביער שבמדינות: חוף השנהב, גינאה, ליבריה, גאנה, בנין, טוגו וסיירה לאון. הוא מזכיר את קרובי משפחתו וכמוהם בעל פרווה צהובה-אפרפרה מנומרת בכתמים שחורים ועם זנב ארוך. הוא יצור מתבודד וליילי המחפש טרף קטן ביערות אפריקה. הוא בעל חושים מחודדים למצוא את דרכו במעבה היער והוא ניזון מחרקים, עכבישים, מכרסמים קטנים, זוחלים, דוחיים, עופות, ביצים ופירות. הגחן קרוב לסיכון בטבע עקב פגיעה במקום חיותו העיקרי ביערות הגשם. גחן מצוי זבד אפריקאי גחניים מדיה וקבצים בנושא גחן בורלון בוויקישיתוף גחן בורלון, באתר ITIS (באנגלית) גחן בורלון, באתר NCBI (באנגלית) גחן בורלון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גחן בורלון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גחן בורלון, באתר GBIF (באנגלית) גחן בורלון באתר הרשימה האדומה של IUCN
גחן אבסיניקה

גחן אבסיניקה (שם מדעי: Genetta abyssinica) הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים והוא חי בטבע ביערות וסוואנות באתיופיה, אריתריאה, סומליה, סודאן וג'יבוטי. פרוותו של הגחן צהובה-אפורה עם כתמים שחורים והוא בעל זנב ארוך, אף מוארך ואוזניים גדולות, אורכו 40-43 ס"מ ומשקלו 1.3-2 ק"ג. הוא יצור קטן ומבודד היוצא בלילות וביום מתחבא במאורתו. הוא נפוץ בעיקר ביערות גשם וגם באזורים הרריים באתיופיה עד גובה 3,700 מ', אך גם בערבות עשב. הגחן טורף יצורים קטנים שהוא מוצא כמו חרקים, זוחלים, עופות ומכרסמים קטנים. הוא איננו נמצא בסכנת הכחדה גחן מצוי זבד אפריקאי גחניים מדיה וקבצים בנושא גחן אבסיניקה בוויקישיתוף גחן אבסיניקה, באתר ITIS (באנגלית) גחן אבסיניקה, באתר NCBI (באנגלית) גחן אבסיניקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גחן אבסיניקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גחן אבסיניקה, באתר GBIF (באנגלית) גחן אבסיניקה ב־jussieu גחן אבסיניקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
גחן ג'ונסטון

גחן ג'ונסטון (שם מדעי: Genetta johnstoni) הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים החי ביערות הגשם של מערב אפריקה ועקב כריתת היערות שם הוא נמצא בסכנת הכחדה. הגחן דומה לקרוביו הטיפוסיים כמו גחן מצוי והוא בעל פרווה זהובה עד אפורה ומנומרת עם פס שחור לאורך הגב שלו והרגליים שחורות. הוא חי על עצים ומתאזן על ידי זנבו הארוך. הוא בעל חושים מחודדים ויוצא לצוד בלילה יצורים קטנים שונים וגם אוכל פירות. הוא נפוץ בעיקר ביערות הגשם בחוף השנהב, גינאה, ליבריה, גאנה, בנין, טוגו וסיירה לאון. גחן מצוי זבד אפריקאי גחניים מדיה וקבצים בנושא גחן ג'ונסטון בוויקישיתוף גחן ג'ונסטון, באתר ITIS (באנגלית) גחן ג'ונסטון, באתר NCBI (באנגלית) גחן ג'ונסטון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גחן ג'ונסטון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גחן ג'ונסטון, באתר GBIF (באנגלית) גחן ג'ונסטון באתר הרשימה האדומה של IUCN
לינסנג

לִינְסַנְגּ (שם מדעי: Poiana) הוא סוג הכולל שני מיני גחניים קטנים ודקים ולמעשה הם הקטנים שבגחניים. אלו הם יצורים מוארכים בעלי ראש מוארך וזנבות ארוכים החיים בעיקר ביערות הגשם של אפריקה. הם אינם קרובים למיני הלינסנג אסייתי החיים באסיה ושייכים למשפחה עצמאית. המינים הם: לינסנג לייטוני (Poiana leightoni) - נדיר בהרבה מקרובו לינסנג אפריקני (Poiana richardsonii) - המין הקטן ביותר במשפחת הגחניים מדיה וקבצים בנושא לינסנג בוויקישיתוף לינסנג, באתר ITIS (באנגלית) לינסנג, באתר NCBI (באנגלית) לינסנג, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לינסנג, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לינסנג, באתר GBIF (באנגלית) לינסנג באתר thewebsiteofeverything
זבד הודי

זבד הודי (שם מדעי: Viverra) הוא סוג של טורפים ממשפחת הגחניים הגדולים יחסית למשפחתם ובעלי פסים לאורך גופם. הם חיים ביערות דרום-מזרח אסיה וכמה מהם חיים בסכנת הכחדה עקב ציד של פרוותם ועקב כריתת היערות בהם הם חיים. בסוג ארבעה מינים: זבד הודי ענק (Viverra zibetha) - הגחן הגדול ביותר באסיה זבד מנומר ענק (Viverra megaspila) - מצוי בסכנה זבד הודי מלברי (Viverra civettina) - מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע. זבד מלאי (Viverra tangalunga) זבד ליקיי (Viverra leakeyi) - נכחד מדיה וקבצים בנושא זבד הודי בוויקישיתוף זבד הודי, באתר ITIS (באנגלית) זבד הודי, באתר NCBI (באנגלית) זבד הודי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זבד הודי, באתר GBIF (באנגלית)
גחן דקלים

גחן דקלים (שם מדעי: Paradoxurus) הוא סוג במשפחת הגחניים, מתת-סדרה דמויי חתול, שחיים בטבע בדרום-מזרח אסיה והודו. גחן הדקלים חי ביערות הגשם, והוא שוכן עצים לילי, אוכל-כל. אורך גופו 43 עד 71 סנטימטרים, בתוספת זנב של 41 עד 66 סנטימטרים. משקלו נע בין 1.5 ל-4.5 קילוגרם. פרוותו חומה עם כתמים שחורים קטנים ואחידים. מחוץ לעונת ההזדווגות הגחן הוא סוליטרי. לא הרבה ידוע על רבייה. לאחר תקופת הריון של כ-60 יום, הנקבה ממליטה שניים עד חמישה גורים, שמתבגרים מינית לאחר כשנה. הגחן הם אוכלי כל, וניזון מבעלי חוליות קטנים, חרקים, פירות וזרעים. בין השאר הוא ניזון מפירות צמח הקפה, שמופרשים בצואה, ומהם מופק סוג של קפה הנקרא קופי לואק והוא מסוגי הקפה היקרים בעולם. את הגחן תיאר ז'ורז' קיווייה, וידועים בו שלושה מינים למרות שבכמה מיונים, תת-המינים של גחן הדקלים האסייתי P. h. aureus ,P. h. montanus וP. h. stenocephalus הם מינים עצמאיים: גחן דקלים אסייתי (Paradoxurus hermaphroditus) - בעל התפוצה הנרחבת ביותר גחן דקלים זהוב (Paradoxurus zeylonensis) - מצוי בסכנת הכחדה גחן דקלים חום (Paradoxurus jerdoni) מדיה וקבצים בנושא גחן דקלים בוויקישיתוף גחן דקלים, באתר ITIS (באנגלית) גחן דקלים, באתר NCBI (באנגלית) גחן דקלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גחן דקלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גחן דקלים, באתר GBIF (באנגלית) גחן הדקלים באתר monstersuniversity(הקישור אינו פעיל) בבטן של איזו חיה מיוצר הקפה הטוב בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה Reginald Innes Pocock, PocockMammalia1 Muséum national d'histoire naturelle (France), Mémoires du Muséum d'histoire naturelle, Paris : G. Dufour, 1815
ליבשיץ

ליבשיץ הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם ליבשיץ – רבה של סרדניק דובער זאב וולף ליבשיץ – רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של סרדניק. בנו של רבי אברהם הלל ליבשיץ – רבן של פלונגיאן, סובאלק ולובלין, מחבר "בית הלל". בנו של רבי דובער זאב וולף יחזקאל ליבשיץ – רבה של פלוצק ומחבר "המדרש והמעשה". בנו של רבי הלל בנדיקט ליבשיץ – משורר ומתרגם אוקראיני-רוסי ממוצא יהודי ברוך מרדכי ליבשיץ – רבן של סמיאטיץ, וולקוביסק, נובהרדוק ושדליץ. מחבר "ברית יעקב" יעקב זלמן ליפשיץ – מרבני בריסק, ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר ונשיא ישיבות בירושלים. בנו של רבי ברוך מרדכי דוד ליבשיץ – איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ליפשיץ
קוממוטו (מחוז)

מחוז קוממוטו (ביפנית: Kumamoto-ken 熊本県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר קוממוטו. בעבר שכן ההאן היגו בשטח בו שוכן כיום מחוז קוממוטו. בתקופת סנגוקו היה ההאן מרכז נוצרי גדול, ומיאמוטו מוסאשי כתב חלק מספר חמש הטבעות בעודו שוהה בהאן. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 שונה שם המחוז לקוממוטו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את מעמדו הנוכחי. המחוז זכה לפופולריות לאחר קמפיין "הפתעה קוממוטואית" שנועד להביא תיירים למחוז, ובמסגרתו נוצר הקמע קומאמון, שזכה לפופולריות רבה מאוד ברחבי יפן. מחוז קוממוטו שוכן במרכז האי קיושו, הדרומי שבאיי יפן. הוא גובל במחוזות אויטה ופוקואוקה בצפון, במיאזקי במזרח ובקגושימה בדרום, ובים הפנימי אריאקה במערב. במזרח המחוז שוכן הר הגעש אסו, הר הגעש הפעיל הגדול ביותר ביפן, ואחד הגדולים בעולם, השוכן בתוך קלדרה. 21% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים. במחוז קוממוטו 14 ערים: מדיה וקבצים בנושא קוממוטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוממוטו (ביפנית) קוממוטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוממוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האתר הרשמי של מחוז קוממוטו
The Finale (סיינפלד)

השומרוני הטוב (באנגלית: The Finale) הוא שמו של פרק הטלוויזיה האחרון בקומדיית המצבים הפופולרית סיינפלד. הפרק שודר ב-14 במאי 1998 ברשת NBC, ונצפה על ידי 76 מיליון צופים אמריקאים. נכון ל-2020, זהו פרק הסיום הרביעי הנצפה ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה האמריקאית, אחרי The Fugitive (אנ'), מ.א.ש וחופשי על הבר. בפרק מתארחים עשרות שחקנים שגילמו דמויות משניות לאורך כל הסדרה. בפעם הראשונה והאחרונה מאז העונה השביעית, ג'רי מבצע בפרק קטעי סטנד-אפ. יוצר הסדרה לארי דייוויד, שפרש מהסדרה לאחר העונה השביעית, חזר כדי לכתוב את התסריט לפרק הסיום. בפרק החותם את הסדרה, NBC מזמינים את ג'רי וג'ורג' לפגישה, שבה הם מודיעים להם על כך שברצונם להזמין 13 פרקים של התוכנית "ג'רי", שצולמה כמה שנים קודם לכן ולא נבחרה להמשך. כדי לפצות על הזמן שבו נזנחה התוכנית, נותנת הרשת לסיינפלד ולקוסטנזה אפשרות לטוס לכל יעד בעולם במטוס הפרטי של NBC, ויחד עם קריימר ואיליין הם מחליטים לטוס לפריז. בעקבות בעיות טכניות, נאלץ המטוס לנחות בעיירה הפיקטיבית "לייתם" במסצ'וסטס. הארבעה מטיילים בעיר עד לתיקון המטוס ורואים אדם שמן נשדד, אך במקום לעזור לו הם מעדיפים לצלם את האירוע ולהוסיף הערות סרקסטיות על הנעשה. שוטר שמגיע למקום עוצר אותם על כך שלא עשו דבר כדי לעזור לקורבן, מתוקף חוק השומרוני הטוב. משפט מתנהל נגד הארבעה, ובמהלכו מביאה התביעה עשרות דמויות שהופיעו במהלך תשע עונות הסדרה, שנפגעו מאחד או יותר מהארבעה. המשפט מסתיים בהרשעת הארבעה, והם נשלחים לכלא לשנה. לקראת סוף הפרק האחרון אומר ג'רי משפט זהה לחלוטין למשפט הראשון שפתח את הסדרה: "הכפתור השני הוא כפתור המפתח. הוא במפורש בונה או הורס את החולצה", כאשר ג'ורג' שואל אותו בתגובה: "לא ניהלנו את השיחה הזו בעבר?". על רקע הקרדיטים, ג'רי מציג את מופע הסטנד-אפ שלו מול האסירים בבית הכלא, במדי אסיר. בפרק יש אירוניה מסוימת בכך שהתוכנית שנודעה כ"תוכנית על כלום", הסתיימה בכך שהדמויות הראשיות נכנסות לכלא על כך שלא עשו כלום. מדיה וקבצים בנושא The Finale בוויקישיתוף The Finale, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערן הדס, ידיעות אחרונות, 4 במאי 1998, עמוד 20: הפרק האחרון של "סיינפלד" יוקרן בו זמנית בארה"ב ובארץ ביום שישי ה-15 במאי, 7 בבוקר שעון ישראל
דובער זאב וולף ליבשיץ

רבי דובער זאב וולף ליבשיץ (ז' באדר ה'תקפ"ז, 6 במרץ 1827 - י"ג בכסלו ה'תרס"א, 5 בדצמבר 1900) היה רב ליטאי, רבה של סרדניק. נולד בסרדניק לרב המקומי, הרב חיים ליבשיץ שכיהן ברבנות העיר 43 שנים. בגיל צעיר רכש ידיעות רבות בגפ"ת והתארס עם בתו של הרב משה יצחק רבל (רעוועל), אז רבה של קרטינגה ומאוחר יותר רבה של פוניבז'. לאחר אירוסיו למד מפי חמיו המיועד ומפי הרב זאב וולף ליפקין רבה של סלנט, כשבמקביל שמע מוסר ותורת המדות מפי בנו הרב ישראל ליפקין. בגיל 16 נישא לארוסתו ובגיל 20 התמנה למשרה רבנית ראשונה בעיירה שאבילן, שם כיהן עשר שנים גם כראש ישיבה גדולה. בתקופת שאבילן למד אצלו בן ציון שטרנפלד, לימים רבה של בילסק. בסביבות 1857 (תרי"ז) עבר לכהן ברבנות העיירה וינדאווי שבקורלנד והחזיק בכהונתו זו שש שנים, עד שהתקבל תחת אביו לרבנות העיר סרדניק בה כיהן עד לפטירתו בי"ג בכסלו ה'תרס"א, 5 בדצמבר 1900. רבי דובער זאב ליבשיץ נודע כבקי בהלכה וכדרשן מחונן, הוא חיבר כרכים רבים של חידושי הלכה ומסות דרשניות, אך רובם נשארו בכתובים. ספריו שבאו בדפוס, נושאים את שמו של אביו "חיים". אלו הם: מעין חיים - שאלות ותשובות, פסקי הלכה ודרושים (שני חלקים; וילנה תר"ל, תרל"ד, תר"ן) שיר החיים - על פרק שירה (וילנה תר"ל) באר חיים - על התפילה (וילנה תרל"ט) רוח חיים - על ספר קהלת בניו היו: רבי הלל ליבשיץ רבן של כמה ערים חשובות בליטא ואב"ד לובלין, ורבי יחיאל אידל ליבשיץ שנסמך לרבנות והיה דרשן בווילנה. חתנו היה הרב ישראל קפלן שכיהן תחתיו ברבנות העיר סרדניק. בת נינו היא כלת פרס נובל לכימיה פרופ' עדה יונת. בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' דובער זאב וואלף ליבשיץ, אב"ד בסרעדניק, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ד, עמוד 21, באתר היברובוקס 'ליפשיץ, ר' זאב־דב ב"ר חיים', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 64 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1262). ספריו מעין חיים - א, שו"ת וחידושי הלכה, וילנה תר"ל, באתר היברובוקס מעין חיים - א, שו"ת וחידושי הלכה, מהדורה שנייה, וילנה תרל"ד, באתר היברובוקס מעין חיים - ב, דרושים. וילנה תר"ן, באתר היברובוקס שיר החיים, וילנה תר"ל, באתר היברובוקס עליו ראו: בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' יחיאל אידל ליבשיץ, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ד, עמודים 22-23, באתר היברובוקס.
הלל ליבשיץ

רבי הלל אריה ליב ליבשיץ (ה'תר"ד, 1844 - ליל י"ג בחשוון ה'תרס"ח, 20 באוקטובר 1907) היה רב ליטאי, רבן של פלונגיאן, סובאלק ולובלין. נודע בספרו בית הלל על שולחן ערוך חושן משפט. נולד בשאבילן בעת כהונת אביו הרב דובער זאב וולף ליבשיץ כרב המקומי, התחנך אצל אביו והתפרסם כעילוי. בגיל 18 נישא לבתו של ר' יעקב ר' נאָטילס מראסיין ועבר לגור בעיירה, שם למד בחברותא עם הרב זלמן לנדא מחבר "אור לישרים" והתוודע גם לרב שמחה ראובן עדלמן (הש"ר העדלמי). בגיל 23 קיבל משרת רבנות ראשונה בעיירה פאפילאן, ואחריה כיהן ברבנות העיר פלונגיאן 3 שנים. בשלב זה של חייו כבר היה רב מפורסם, ואף התנהל מאבק בין קהילת פלונגיאן וקהילת סייני שחשקה בו אף היא כרב. במהלך שנות כהונתו בפלונגיאן, עקר לסייני וכיהן בה מספר שבועות, אך אנשי הקהילה בפלונגיאן הצליחו להחזירו לעירם. באמצע 1876, לאחר שנתיים שעמדה בלי רב, מאז עזיבת הרב הקודם רבי אליעזר שמחה רבינוביץ, בחרה קהילת סובאלק ברב הלל ליבשיץ לכהן כרבה. תקופת כהונתו שארכה 17 שנים, הייתה שקולה באורכה לתקופות כהונתם של כל ארבעת רבני העיר הקודמים. ברל כהן העיר, כי אף על פי שהייתה זו אחת התקופות הסוערות בחיי הקהילה, בשל הפוגרומים, ההגירה ההמונית ותנועות ביל"ו וחיבת ציון, אין שמו של הרב ליפשיץ מוזכר רבות במכתבים לעיתונות שנשלחו מסובאלק. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 היה אחד המועמדים למשרת "הרב הכולל" של ניו יורק, ולדברי ברל כהן היה הוא המועמד הבטוח ביותר שנתמך בידי רוב חברי הוועד הבוחר. עמדה לזכותו העובדה ששלט בגרמנית ועובדה זו צוינה מפורשות במכתב ההזמנה שנשלח אליו. הוא דחה את ההצעה ונשאר בסובאלק. בשנת 1893 קיבל את משרת רבנות העיר לובלין, בה התקיימה קהילה עתיקה גדולה וחשובה. הוא כיהן כרבה של לובלין עוד 14 שנים עד פטירתו בליל י"ג בחשוון ה'תרס"ח, 20 באוקטובר 1907. מלבד ספרו המפורסם "בית הלל" השאיר אחריו עוד 12 ספרים בכתב יד. בניו שימשו אף הם כרבנים בקהילות פולין: רבי יחזקאל ליבשיץ, מחבר "המדרש והמעשה" כיהן בכמה עיירות בליטא בסוף ימיו בקאליש. רבי אליעזר ליבשיץ בזדונסקה וולה, ורבי יעקב ליבשיץ בקונין. נינתו היא כלת פרס נובל לכימיה, פרופ' עדה יונת. ישראל אברהם גרינבוים, רבי הלל (אריה ליב) ליבשיץ אבד"ק לובלין, בתוך: חכמי פולין, ירושלים תשס"ט, עמ' שפד (וביבליוגרפיה שם) בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' הלל ליבשיץ, אב"ד דלובלין, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ד, עמודים 21–22, באתר היברובוקס ברל כהן, הרב הגאון ר' הלל ליבשיץ, בתוך: יזכור-בוך סואוואלק, ניו יורק 1961-תשכ"א, עמ' 140–143 (ספר יזכור לקהילת סואוואלק, בספריית העיר ניו יורק תמונה מס. 79 ואילך) 'ליפשיץ, ר' הלל־אריה־לייב ב"ר זאב־דב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 64 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1262). ספר בית הלל, מתוך אוסף הספרים של הרב יוסף יצחק שניאורסון. הלל אריה ליב ליבשיץ (1844-1907), דף שער בספרייה הלאומית בתקופת פלונגיאן, תרגם הרב ליפשיץ את הספר "זיס אופנהיים" של הרב מאיר להמן מגרמנית לעברית (מיינץ תרל"ג), תחת שם עט האל"ה מפלונגיאן. שאול חיות, אוצר בדויי השם, פריט 1656. שערי תורה, חלק ג' עמ' 4. לפי ברל כהן נפטר ב-1910, כנראה לפי תאריך תחילת רבנותו של רבי אליהו קלצקין בלובלין. עליו ראו: עלי מרורות, עמ' 385. ו"מקדשי השם" ח"ב, עמ' תמב.
מצב משפחתי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מצב משפחתי – מצבו של אדם בהקשר של זוגיות מצב משפחתי (הארץ) – מדור שהתפרסם במוסף "הארץ", מאת אבנר ורלי אברהמי מצב משפחתי (סדרת טלוויזיה ישראלית) – סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית מצב משפחתי (סדרת טלוויזיה אמריקאית) – סדרת טלוויזיה ישראלית
רוברט ססיל

האם התכוונתם ל... רוברט ססיל, רוזן סולסברי הראשון – מדינאי ופוליטיקאי אנגלי, יועצם של המלכה אליזבת הראשונה והמלך ג'יימס הראשון, מזכיר המדינה (1612–1590) ו"הלורד הראשון של האוצר" מ-1608. הוא היה חבר במסדר הבירית ובמועצה המלכותית. רוברט גסקוין ססיל – המרקיז השלישי מסולסברי, מדינאי בריטי, חבר המפלגה השמרנית, שכיהן שלוש תקופות כראש ממשלת בריטניה במשך 13 שנים (1885-1886 ,1886-1892 ו- 1895-1902). הוא היה ראש הממשלה הבריטי הראשון במאה ה-20, וראש הממשלה האחרון שעמד בראש הממשלה כחבר בית הלורדים. רוברט ססיל (ויקונט) – דיפלומט בריטי, ממקימי חבר הלאומים, חתן פרס נובל לשלום 1937
פיאמנטה

פיאמנטה הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... להקת פיאמנטה – להקת רוק ג'אז מזרחי חסידי שהתבססה על הגיטריסט יוסי פיאמנטה ועל אחיו החלילן, אבי פיאמנטה אלברט פיאמנטה – מוזיקאי ג'אז, מלחין, ומעבד ישראלי משה פיאמנטה – פרופסור לבלשנות השפה הערבית, חתן פרס ישראל לחקר המזרחנות יוסי פיאמנטה אבי פיאמנטה מנדי פיאמנטה – זמר פופ דתי-ישראלי.