אאוג'ן רלג'יס

אֵאוּגֵ'ן רֶלְגִ'יס (ברומנית: Eugen Relgis; ‏2 במרץ 1895 – 22 במרץ 1987) היה שם העט של אֵאוּגֵ'ן (אייזיג) זִיגְלֶר, סופר, משורר, מתרגם ופילוסוף, אנרכיסט ופציפיסט יהודי-רומני. בסוף ימיו התיישב באורוגוואי רלג'יס נולד כנראה ביאשי שברומניה, בשם Eisig D. Sigler (אייזיג זיגלר) ולמד בבית הספר התיכון בפיאטרה ניאמץ ובפקולטה לאדריכלות של אוניברסיטת בוקרשט. ב-1912 כתב את מאמרו העיתונאי הראשון בעיתון "הבוקר" והמשיך והשתתף בעיתון "רמפה" עם מאמרים ופואמות בפרוזה ובעיתון "הדעה" עם מאמרים ספרותיים. שנה לאחר מכן כתב את ספרו הראשון, "ניצחון האי-קיום". באוניברסיטת בוקרשט לקח גם קורסים בפילוסופיה מ-1914 עד 1916. ב-1916, לאחר שדרום רומניה נכבשה בידי הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, נסע לקונסטנטינופול, לאיים בים מרמרה, לאסיה הקטנה ולאתונה. ב-1920 ייסד וניהל את העיתון "אנושות", אשר צונזר. רלג'יס הושפע מתורתו של הפציפיסט ההודי רבינדרנת טאגור שאותו העריץ, וגם היה חבר של הסופרים הפציפיסטים הגולים בשווייץ: רומן רולן הצרפתי ושטפן צווייג האוסטרי-יהודי. כמו כן, הוא הושפע רבות מהיצירה "הביולוגיה של המלחמה" (1917) של גאורג ניקולאי, והעביר את הרעיונות המוצגים בה מהמישור הביולוגי למישור החברתי כאשר ב-1922 פרסם ברומנית את הספר "עקרונות הומניטריסטיים". ב-1923 ארגן רלג'יס בבוקרשט את מה שהוא כינה "הקבוצה ההומניטריסטית הראשונה" והפיץ את "קריאה לאינטלקטואלים ולעובדים הנאורים" (Llamamiento a los intelectuales y a los trabajadores iluminados), שתורגם לספרדית, צרפתית, גרמנית, בולגרית, איטלקית, שוודית, הונגרית, אנגלית ואספרנטו. על המהדורה השנייה של הספר בשפה הספרדית (1932) חתומים אנרי ברביס, האנרכיסט הצרפתי מנואל דבלדה, שטפן צווייג, האנרכיסט האוסטרי רודולף גרוסמן (המוכר בשם העט פייר רמוס), הסופר הסוציאליסטי האמריקאי אפטון סינקלר, רבינדרנת טאגור, הרופא האנרכיסטי הברזילאי פביו לוס, האנרכיסט הארגנטינאי קמפיו קרפיו ואחרים. הפעילות של רלג'יס כללה, בין היתר, השתתפות בכנסים פציפיסטיים בלונדון, וכן בזונטגסברג שבאוסטריה ביולי 1928, עריכת העיתונים "Cugetul liber" (המחשבה החופשית, 1928-1929) ו-Umanitarrismul (הומניטריזם, 1929-1930) ומסעות ברחבי אירופה בניסיון ליצור "אינטרנציונל של אינטלקטואלים". בסופו של דבר, האידיאליזם הפציפיסטי וההומניטריסטי של רלג'יס נתקל במציאות האכזרית של מלחמת העולם השנייה. בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו. אחרי מלחמת העולם השנייה, ב-1947, היגר יחד עם אשתו לפריז ואז לאיטליה, ולאחר מכן לבואנוס איירס. לבסוף השתקע במונטווידאו. ב-1962 נסע מטעם אוניברסיטת אורוגוואי לשווייץ, לאיטליה ולישראל. הוא קיבל תואר כבוד מהאוניברסיטה העברית ב-1972. רלג'יס נפטר במונטווידאו ב-22 במאי 1987. 1913 Triumful nefiinţei "ניצחון האי-קיום", פנטזיה. 1915 Nebunia "השיגעון", שירה. 1922 Umanitarismul şi Internaţionala Intelectualilor "ההומניטריזם ואינטרנציונל האינטלקטואלים", רשמי מסע. 1924 Petre Arbore "פטרה ארבורה", רומן בן 3 כרכים. 1925 Umanitarism şi socialism "הומניטריזם וסוציאליזם", הגות. 1926 Umanitarismul biblic "הומניטריזם התנ"כי", הגות. 1934 Prieteniile lui Miron "החברויות של מירון", רומן. 1936 Umanitarismul biblic "ההומניות התנ"כית", מסה על היהדות. 1945 Inimi şi motoare "לבבות ומנועים", אסופת שירים. 1946 Eros în cel de-al treilea Reich "ארוס ברייך השלישי", מחקרים על טבעה החולני של התופעה הנאצית. 1947 Istoria sexuală a umanităţii "ההיסטוריה המינית של האנושות". 1955 Profeţi şi poeţi "נביאים ומשוררים". מאמר על אאוג'ן רלג'יס בכתב העת REALITATEA EVREIASCÃ - מס' 227 (ברומנית) אאוג'ן רלג'יס (1895-1987), דף שער בספרייה הלאומית ארכיון אאוג'ן רלג'יס, בספרייה הלאומית שם העט שלו, Relgis, נוצר מהיפוך שם משפחתו המקורי, Sigler