בארט ואן דר לק

בארט ואן דר לק (בגרמנית: Bart van der Leck‏; 26 בנובמבר 1876 – 13 בנובמבר 1958) היה צייר ומעצב הולנדי, ממקימי תנועת האמנות דה סטייל יחד עם תיאו ואן דוסבורג ופיט מונדריאן. מרבית מיצירותיו מוצגים במוזיאון קרולר-מולר בהוכה פלוהה, הולנד, שהוקם על ידי אספנית האמנות הלן קרולר שהייתה מעין פטרונה של ואן דר לק. ואן דר לק נולד ב-26 בנובמבר 1876 באוטרכט. בגיל 14 עזב את לימודיו בבית הספר והלך ללמוד בבית מלאכה לחלונות ויטראז'. בסוף המאה ה-19 החלו הקתולים לבנות קתדרלות וכנסיות חדשות באוטרכט, אלו נבנו בסגנון גותי. הן בשביל הרצון לדמות אותם לכנסיות העתיקות אותן איבדו לפרוטסטנטיים על רקע הרפורמציה והן בגלל התחייה הגותית הכללית באותה תקופה. כך עסק ואן דר לק כשמונה שנים בייצור ויטראז'ים, מה שהשפיע רבות על סגנונו העתידי. דוגמה לעבודות ויטראז' מאוחרות יותר שלו היא במוזיאון קרולר-מולר בהוכה פלוהה. בשנת 1900 השיג ואן דר לק מלגה לבית הספר הממלכתי לאמנויות ומלאכה באמסטרדם. במקביל למד קורסי ערב באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות. ב-1904 סיים את לימודיו והחל לחפש את דרכו בעולם האמנות. ציוריו מאותה תקופה מראים תהליך שבו הוא מנסה ליצור אמנות חדשה שמייצגת חברה חדשה, אוניברסלית, בציוריו הוא מבצע האחדה של החברה. הוא מרבה לצייר ציורים של פועלים חסרי זהות או חיילים בלבוש אחיד חסר אינדיבידואליות בקווים מינימליסטים וצבעי בסיס. מ-1910 עבודותיו עוברים תהליך של הפשטה וחתירה לצורות גאומטריות בסיסיות. התהליך נעשה במקביל לתהליך אותו עשה מונדריאן. במרץ 1916 סיים ואן דר לק את אחד הציורים החשובים ביותר שלו, סיכום של יותר מעשר שנים של התפתחות עצמאית, "הסערה". הציור מתאר דייגות על החוף, המתבוננות בבעליהן נאבקים בים הפתוח. הציור מופשט בצורה, בצבע ובתוכן. קו ההפרדה הסוחף מהפינה השמאלית התחתונה לפינה הימנית העליונה מרמז על קו החוף והדיונות. הוא מציב קו ברור המפריד בין הנשים, השייכות לארץ, ולגברים בספינה על הים, לכל אחד יש תחום נפרד משלו על רקע לבן נייטרלי. הצבעים ראשוניים ושטוחים. ממכתבים מאוחרים יותר מתברר כי ואן דוסבורג ראה את הציור באוסף של קרולר עוד לפני שהכירו וזה הותיר עליו רושם עז. לאחר מכן החל ואן דר לק לצייר קומפוזיציות ממוספרות ללא שם. כנראה לאחר שנתקל בעבודותיו של מונדריאן. באותה עת נפגשו ואן דר לק ומונדריאן לראשונה ויחד עם ואן דוסבורג הקימו את תנועת הדה סטייל. אך לואן דר לק היו חילוקי דעות קשים עם מונדריאן, הוא לא הסכים עם ההפשטה הרדיקלית של מונדריאן עד איבוד כל קשר למציאות. במכתבים בין מונדריאן לואן דוסבורג תוהים השניים האם ואן דר לק אכן שייך לקבוצה. לבסוף סירב ואן דר לק לחתום על מניפסט התנועה, בשנת 1918 לאחר סדרה ארוכה של קומפוזיציות חזר לצייר ציורים מופשטים אך מבוססים על דימויים ייצוגיים. עד שנת 1920 ניתק כל קשר עם תנועת הדה סטייל. בשנת 1930, הוזמן על ידי ג'ו דה ליאו, הבעלים של חנות הכלבו ההולנדית היוקרתית Metz & Co. לעצב עבורו חללי פנים, חלונות ראווה, אריזות וחומרי מיתוג ופרסום. עבור חומרי ההדפסה הללו פיתח ואן דר לק גופן אלפבית ישר, מבוסס על צורות גאומטרית. בשנת 1941, הוא עיצב גופן המבוסס על האלפבית הזה עבור מגזין האוונגרד Flax הנקרא "ארכיטיפ ואן דר לק". בארט ואן דר לק טען שהוא אבי תנועת האוונגרד. במילותיו שלו הוא אמר: "מונדריאן הגיע למקום שלי יום אחד עם דוסבורג, שאותו לא ראיתי מעולם. כשדוסבורג הבחין בציור מופשט על כן הציור, הוא קרא: 'אם זה יהיה ציור העתיד, אפשר לתלות אותי כבר עכשיו!' ובכן, כמה חודשים לאחר מכן, הוא צייר בדיוק כך. כזה היה דוסבורג, ללא כל רעיונות משלו." מדיה וקבצים בנושא בארט ואן דר לק בוויקישיתוף ביוגרפיה קצרה באתר Codart ביוגרפיה של בארט ואן דר לק ב-Instituut voor Nederlandse Geschiedenis (בהולנדית) Rudolf W. Oxenaar, THE BIRTH OF DE STIJL, PART TWO: BART VAN DER LECK ואן דר לק באתר Merrill C. Berman collection  Blotkamp, Carel (1982). De Stijl: the formative years. The MIT Press. Blotkamp, Carel (1994). Mondrian: The Art of Destruction. Reaktion Books Ltd. Seuphor, Michael (1971). Piet Mondrian. New York, NY: Harry N. Abrams Inc. p. 138. Haley, Allen. Type: Hot Designers Make Cool Fonts. Rockport Publishers Inc, Gloucester; 1998. מסת"ב 1-56496-317-9ISBN 1-56496-317-9 Hoek, Els, Marleen Blokhuis, Ingrid Goovaerts, Natalie Kamphuys, et al. Theo van Doesburg: Oeuvre Catalogus. Centraal Museum: 2000. מסת"ב 90-6868-255-5ISBN 90-6868-255-5. Toos van Kooten (ed.). Bart van der Leck. Rijksmuseum Kröller-Müller, Otterlo, 1994 (in Dutch). The tempest, krollermuller.nl (באנגלית) Sidney Tillim, Michel Seuphor, Piet Mondrian: His Life and Work, int. Georg Schmidt, College Art Journal 16, 1957-06-01, עמ' 355–357 doi: 10.1080/15436322.1957.10795838