laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
A Life Within A Day

A Life Within A Day (בתרגום לעברית: חיים בתוך יום) הוא אלבום הבכורה של הצמד "סקווקאט" המורכב מכריס סקווייר (אשר פעל בלהקת יס עד מותו) וסטיב האקט (פעל בעבר בלהקת ג'נסיס). שיר הנושא "A Life Within A Day" זכה בפרס ה"המנון" בטקס פרסי הרוק המתקדם. השיר "Aliens" (חייזרים) תוכנן במקור להיות שיר של להקת "יס" בשם "(Aliens Are Only Us from the Future)" (חייזרים הם רק אנחנו מהעתיד). השיר נכתב על ידי סקווייר, ובוצע בסיבוב ההופעות של יס (Yes' In The Present). אחריו יס הפסיקו לבצע את השיר בהופעות זמן קצר אחרי לשיר היו שמועות על כניסתו לאלבום של יס בשנת Fly from Here) 2011). האקט כבר עבד עם חברו ללהקה של סקווייר סטיב האו בסופרגרופ GTR. כל השירים נכתבו על ידי כריס סקווייר, סטיב האקט ורוג'ר דין למעט איפה שמצוין סקווקאט: כריס סקווייר - גיטרת בס, שירה סטיב האקט - גיטרה, מפוחית פה, שירה משתתפים נוספים: רוג'ר קינג - קלידים ג'רמי סטייסי - תופים אמנדה למאן - שירה מלווה דיק דרייבר - קונטרבס ריצ'רד סטיוארט - צ'לו קריסטין טאונסנד - כינור, וילולה אחרים: רוג'ר קינג - מפיק, טכנאי קול שו בינג - עטיפת אלבום ג'ון ברוור - הרשאה מארק פאוול - רכז הפרויקט ויקי פאוול - רכזת פיל סמי - עטיפת אלבום אנג'לה ויקדומיני - צילום מאוריציו ויקדומיני - צילום מידע על האלבום A Life Within A Day באתר MusicBrainz האלבום A Life Within A Day באתר Discogs
בית המכס

האם התכוונתם ל... בית מכס – בניין ממשלתי שמפקח ואחראי על המכס במדינה מבנים היסטוריים בישראל בית המכס בנמל יפו – בית המכס המנדטורי בנמל יפו בית המכס (תל אביב) – בית המכס המנדטורי ברחוב הרכבת בית המכס (מלכיה) – בית מכס בגליל העליון, ליד קיבוץ מלכיה בית המכס העליון – בית מכס צרפתי ברמת הגולן, ליד גשר בנות יעקב אחר אסון בית המכס העליון – פיצוץ בונקר תחמושת סמוך לבית המכס העליון שאירע אחרי מלחמת ששת הימים, בו נספו 11 לוחמי גולני תחנת הרכבת חיפה – בית המכס – תחנת רכבת עתידית בחיפה
P.M.I

פי. אמ. איי. סחר וייזום בע"מ, המוכרת במותג P.M.I (ראשי תיבות של Pocket Money Items), היא חברה ישראלית העוסקת בייבוא, ייצור, שיווק והפצה של מוצרי איסוף, הוצאה לאור, יומנים לתלמידים וצעצועים. החברה הוקמה בשנת 1997 על ידי בועז דקל. החברה משווקת בישראל כ-25 זיכיונות בינלאומיים בהם: סופרגול, פאוור ריינג'רס, בובספוג, כמעט מלאכים, האי, ובקינז, ערוץ הופ!, דיסני, האחים וורנר, אימוג'י, קופיקו, אנגרי בירדס, הזבלונים, שכונה, החממה, סוי לונה, מועדון ווינX, סוניק x, בראץ, דרגון בול Z, דרגון בול GT, יו-גי-הו! ועוד. החברה משווקת את מוצריה באמצעות חברת בר שיווק והפצה. לחברה חנות מותגים במתחם סינמה סיטי גלילות. בחודש אוקטובר 2016 השיקה החברה את החנות האינטרנטית אמיגו. באתר מוצעים למכירה מוצרי P.M.I ועוד אלפי מוצרים נוספים לילדים. ערך מורחב – סופרגול אלבום איסוף מדבקות בשיתוף עם ידיעות אחרונות, היוצא לאור בישראל מדי שנה מאז 1998. האלבום מכיל את תמונותיהם של כדורגלני ליגת העל, כדורגלנים בכירים בעולם ועוד. האלבום משווק על ידי חברת בר שיווק והפצה. בנוסף לקלפים הנאספים באמצעות רכישת חבילת קלפים, ישנם קלפים מיוחדים המכונים "אסים" אותם ניתן להשיג בדרכים שונות, לרוב באמצעות רכישת מוצרים של חברות אשר מעורבות בתהליך האיסוף לצורכי פרסום. אלבום איסוף מדבקות של הטלנובלה "קטנטנות". הופץ בישראל בשנת 2002. ערך מורחב – ובקינז בובות פרווה שמיוצרות על ידי חברת גאנז (Ganz) הקנדית, והיו ללהיט מצליח ברחבי אירופה ובמיוחד בצפון אמריקה. לכל בובת ובקינז שרוכשים יש "קוד סודי" שמאפשר לקונה להרשם לאתר "העולם של ובקינז" (Webkinz world) ולגדל חיית מחמד וירטואלית. המוצר הושק בשנת 2009 בישראל. קו גדול של מוצרים, מבובות קטנות לאיסוף ועד בובות פעולה גדולות, של חברת Giochi Preziosi האיטלקית, חברת הצעצועים הרביעית בגודלה בעולם. השקת המותג לוותה בשידור סדרת הטלוויזיה גורמיטי בערוץ הילדים. המוצר הושק בשנת 2010. מותג המשלב בין הצעצוע הפיזי ובין אתר אינטרנט. מותג בריטי של חברת MindCandy. המותג מאפשר גידול מפלצת וירטואלית (הזהה לצעצוע הפיזי שנרכש), לאתר רשומים למעלה מ-100 מיליון ילדים מכל העולם. המוצר הושק בשנת 2012. אלבום איסוף מדבקות של המותג Angry Birds. המוצר הושק בשנת 2012. אתר האינטרנט הרשמי של P.M.I אתר האינטרנט הרשמי של אמיגו אתר האינטרנט הרשמי של פלייסמארט פי. אם. אי. סחר וייזום בע"מ, באתר דן אנד ברדסטריט ישראל מיכל רז-חיימוביץ', ‏איך לנתק ילדים מהמחשב ולעבור לצעצועים מוחשיים?, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2011 פי. אם. אי. סחר וייזום בע"מ, באתר Duns 100 צוות האתר, סדרת גורמיטי בישראל, באתר את זה, 24 בפברואר 2010
מגדל המים בשכונת עג'מי

מגדל המים בשכונת עג'מי שוכן בפינת הרחובות החרוב וחייבי משה בתל אביב. קודם להקמת מגדל המים קיבלה יפו את אספקת המים שלה מבורות ומבארות. מועד הקמתו המדויק של המגדל אינו ידוע, והוא הופיע לראשונה במפת העיר בשנת 1936, בעוד שנפקד מהמפה שפורסמה ב-1927. המגדל המתנשא לגובה של 31 מטרים, הוקם בנקודה הגבוהה ביותר בעג'מי, ונבנה מבטון מזוין, עמודים וקורות. לכל גובהו של המגדל נקבעו חרכי ירי, ומתחת למיכל המים שבראשו נבנתה מרפסת תצפית היקפית. לכן ברי שהמגדל נבנה גם לצורכי ביטחון ושליטה. המגדל עוצב בהשראת סגנון האר דקו שרווח ביפו הערבית באותם ימים, והתאפיין בהדגשות אנכיות הבאות לידי ביטוי בפילסטרים שסביב בסיסו. בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש המגדל את משטרת ישראל לתצפיות אחר עבריינים שפעלו בעג'מי. המבנה שופץ בשנת 2004 בידי חברת עזרה וביצרון, הותקנו בו מדרגות ומעקה חדשים, והרחבה שסביבו רוצפה. מדיה וקבצים בנושא מגדל המים בשכונת עג'מי בוויקישיתוף אבי לוי, מגדל המים בשכונת עג'מי, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" מגדל המים עג'מי ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התקליטון הראשון

התקליטון הראשון (נקרא לפעמים גם התקליט הראשון) הוא כינויו של תקליט השדרים הרשמי הראשון של הזמר זוהר ארגוב שיצא בשנת 1977. בשנת 1977 החליט זוהר להוציא תקליט ראשון משלו שיכלול שני שירים "חיכיתי שנים" ו"כל יום שעובר". הוא פנה לאולפני "קוליפון" ביפו, שלימים הפך לאולפני "סיגמא". לפי יאיר שרגאי מנהל האולפן - זוהר הגיע אליו לאולפן והקליט את שני שיריו בתוך שעה אחת בלבד. את המילים כתב חבר של זוהר - משה נגר, כאשר שרגאי עיבד אותם וניגן על הפסנתר והסינתיסייזר, על הגיטרות היה גרי אקשטיין, יוסי מנחם ניגן על הגיטרה בס ועל כלי ההקשה היה איקי לוי. לאחר הקלטת השירים פנה זוהר למאיר ראובני, שמאוחר יותר נהיה מפיקו, והאחרון דחה אותו בטענה שהוא צריך להשתפשף עוד והגרון שלו צריך להתפתח. בנוסף לפנייה למאיר ראובני, זוהר גם שלח 30 תקליטונים לרשתות רדיו שונות, אך רובן התעלמו מהם והשמיעו את התקליטון רק פעם בודדת בתוכנית "מחט בערימת תקליטים". שני השירים מופיעים גם בקלטת "המלך והנסיכים" שהופקה על ידי טל הפקות. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי משה נגר.  עיבוד: יאיר שרגאי פסנתר וסינטיסייזר: יאיר שרגאי גיטרות: גרי אקשטיין גיטרה בס: יוסי מנחם תופים וכלי הקשה: איקי לוי הוקלט באולפני "קוליפון" ביפו טכנאי הקלטה: יהודה זייתוני
רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה

להלן רשימת יצירותיו המוזיקליות של פרידריך ניטשה. Lieder - Klavierwerke - Melodrama. Dietrich Fischer-Dieskau (Bariton, Klavier), Albert Reimann (Klavier), Elmar Budde (Klavier), 1996. Phillips, #4268632. La Musique de Friedrich Nietzsche. Peter Schubert (dir.), The Orpheus Singers, et al., 1996-1997. ATMA Classique (אורכב 30.03.2013 בארכיון Wayback Machine), ACD #22148-49, 1999. Weihnachtsoratorium: per soli, coro e pianoforte. Marco Berrini (dir.), Francesco Lotoro (pianoforte), Ars Cantica Choir, 1998. Sarx Records, SX-030. Sämtliche Werke für Klavier Solo. Michael Krücker (Klavier), 2007. New Classical Adventure (אורכב 09.06.2013 בארכיון Wayback Machine), #60189. Michael Steinmann, "Sie hätten singen sollen, diese Seele..." - Friedrich Nietzsches Denken und Musik (Aachen: der blaue reiter Verlag für Philosophie, 2012). Hörbuch und Doppel-Musik-CD. Klaus Hemmerle (Sprecher), Michael Stiller (Sprecher), Yasuko Kozaki (Gesang), Cornelius Witthoeft (Klavier und Orgel). Curt Paul Janz (Hrsg.), Friedrich Nietzsche. Der musikalische Nachlaß: Gesamtausgabe in einem Band (Basel: Bärenreiter-Verlag, 1976). BA 5771, M-006-47345-8. מדיה וקבצים בנושא רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה בוויקישיתוף תווים ליצירות מאת פרידריך ניטשה במאגר פרויקט ספריית התווים הבינלאומית (IMSLP) טקסטים ליצירותיו הווקאליות של פרידריך ניטשה, לרבות תרגומים לשפות אחרות ניטשה כמלחין, הרצאה מאת הלמוט ולטר לרגל מאה שנים למות ניטשה (באנגלית) NWV = Nietzsches Werke Verzeichnis = קטלוג רשימת יצירות ניטשה.
רוח אנאבטית

רוח אנאבטית (מיוונית: "כלפי מעלה") היא רוח חמה הנושבת במדרון ההר לעבר הפסגה כתוצאה מחימום השמש. רוחות אלה נושבות בדרך כלל בימים בהירים, כשמזג האוויר רגוע. כאשר מזג האוויר מתאים, מדרון הגבעה או ההר מתחמם על ידי קרינת השמש, ומחמם את האוויר הקרוב אליו. האוויר באותו הגובה, המרוחק יותר מההר, אינו מתחמם בגלל המרחק הגדול בינו ובין הקרקע. התופעה עשויה להתעצם אם השכבה התחתונה של הקרקע מוסתרת על ידי ההר ובכך מתחממת פחות. מכיוון שהאוויר במדרון ההר או בפסגה חמים יותר (וצפוף פחות בגלל התרחבותו) מן האוויר הסמוך, עולה הראשון מעלה (קונבקציה). כתוצאה מכך נוצר אזור לחץ נמוך ובעקבותיו הפרש לחצים שמביא לזרימת אוויר מהמדרון אל הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית. תופעה נפוצה היא שהאוויר שעולה כתוצאה מהרוח מתקרר אדיאבטית (קירור של האוויר כשהוא עולה באטמוספירה), וכך מגיע לנקודת הטל, מתעבה ויוצר ענן קומולוס שיכול להוריד גשם ולעיתים אף יוצר סופת רעמים. הרוח שנוצרת מהתופעה ההפוכה בדיוק נקראת רוח קטבטית, והיא מנשבת בלילה. רוח אנאבטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Marine Meteorological Glossary American Meteorology Society Glossary
גהי

גהי (בהינדי: घी) היא חמאה מזוקקת הנמצאת בשימוש במטבח ההודי, במטבח האתיופי, במטבח התימני, במטבח הלובי ובמטבחים שונים במזרח התיכון, המכילה פחות מוצקי חלב ביחס לחמאה רגילה. כדי להכין גהי מתיכים חמאה רגילה (בלי להביאה לרתיחה), מסירים את הקצף הנוצר מעל פני הנוזל, ומקררים אותו. החמאה נפרדת לחומר צלול וחומר עכור. החומר הצלול הוא הגהי. הגהי עמידה הרבה יותר מחמאה רגילה וניתכת ב-24 מעלות צלזיוס. כך ניתן לשמר שומן מן החי לאורך זמן ללא צורך בקירור. מלבד השימוש בגהי כמזון, היא משמשת באיור ודה כטיפול תרופתי באמצעות גהי מומסת המשמשת טיפות לאף. חמאה מזוקקת מצויה גם במטבחים אחרים בעולם, תחת שם שונה. במטבח התימני והערבי, נקראת חמאה זו סאמנה. במטבח האתיופי, חמאה זו נקראת ניטֵר קיבֵה. השימוש בה נפוץ במאכלים צפון-אפריקאיים כמו עסידה. בכל המטבחים השימוש בחמאה המזוקקת דומה לאופן השימוש של המטבח ההודי, למעט שימושים ייחודיים האופייניים למטבח הספציפי. סאמנה מדיה וקבצים בנושא גהי בוויקישיתוף גהי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדרים

שדרים (באנגלית: "Dispatches") הוא ספר מאת העיתונאי האמריקני מייקל הֵר אשר יצא לאור בשנת 1977 ובעברית בשנת 1987 בהוצאת תבל. בספר אוגדו הכתבות ששלח הר למגזין "אסקווייר" ושבהן תוארו רשמיו וחוויותיו מווייטנאם בשנים 1967–1969, בזמן המלחמה שם. הר, שהצטרף ככתב למארבים, נלווה לחיילי דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ונמצא עם הנחתים הנצורים בקה סאן. במתקפת טט שהה הר בבסיס קדמי של הכוחות המיוחדים שהותקף, ונאלץ להשתתף בלחימה כאיש חי"ר כדי לשרוד. הספר זכה לביקורות נלהבות, ולצד הספר "לב המאפליה" שימש בסיס לסרט "אפוקליפסה עכשיו" (לימים נמנה הר גם עם יוצרי הסרט "מטאל ג'אקט"). הסופר הבריטי ג'ון לה קארה הגדירו ספר המלחמה הטוב ביותר שקרא. גם בספרות העברית זכה הספר לאזכורים – לדוגמה בספר "גוף שני" מאת עפר שלח. בין היתר נזכר בספר דייל דיי, איש הנחתים, שבהמשך הפך לשחקן קולנוע, סופר ויועץ צבאי להפקות קולנועיות כדוגמת "להציל את טוראי ראיין". הספר "שדרים", באתר "סימניה" מיה אשרי, האיש שהפך את התופת הוויטנאמי לספר מופת, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2017 שדרים, באתר OCLC (באנגלית) רון מיברג, ‏להרוג כל מה שזז, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2015 עפר שלח, "זה בדם שלנו", בלייזר, אפריל 2007, עמוד 80. מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמוד 42. מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמודים 73–74. מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמוד 53. עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמוד 14. מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמודים 57–58. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאורו איקרדי

מאורו עמנואל איקרדי ריוורו (בספרדית: Mauro Emanuel Icardi Rivero; נולד ב-19 בפברואר 1993 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גלאטסראיי. איקרדי הצטרף לקבוצה הספרדית בתחילת עונת 2008/09 ונכלל בקבוצה עד גיל 17. הוא התקדם לקבוצה עד גיל 19, ואחר כך הצטרף לסמפדוריה בהשאלה בינואר 2011. ב-11 בינואר 2011 סמפדוריה אישרה כי איקרדי חתם בשורותיה בהשאלה עד לתום העונה. אחרי ההצלחה בתום תקופת ההשאלה, בה הבקיע 13 שערים ב-19 משחקים, רכשה סמפדוריה את כרטיסו והחתימה אותו על חוזה לתקופה של 3 שנים. ב-12 במאי 2012 הבקיע איקרדי את שער הבכורה שלו במדי סמפדוריה. ב-6 בינואר 2013 הבקיע צמד נגד יובנטוס האיטלקית. ב-27 בינואר 2013 הבקיע רביעייה נגד פסקארה. לקראת עונת 2013/2014 עבר לאינטר מילאנו. בספטמבר 2014 ניצחה אינטר את ססואולו 7:0, כשאיקרדי מבקיע שלושער. עד פברואר 2015 הבקיע 13 שערים. ב-7 באוקטובר 2016 האריך את החוזה שלו במועדון עד ל-2021,סעיף שחרורו יעמוד על 110 מיליון יורו. בעונת 2015 - 2014 כבש איקרדי 22 שערי ליגה, וסיים כמלך שערי הליגה האיטלקית יחד עם לוקה טוני. לפני תחילת עונת 2016 - 2015 מונה איקארדי לקפטן אינטר במקומו של אנדראה ראנוקיה. ב-18 במרץ 2018 כבש איקרדי את שערו ה-100 בסרייה א', תוך שהוא מבקיע רביעייה בניצחון 0–5 של קבוצתו על סמפדוריה. ב-13 בפברואר 2019, עקב סרובו של איקרדי לחתום על הארכת חוזה בקבוצה, הודיעה אינטר על הדחתו מתפקידו כקפטן, שהועבר לשוער הקבוצה סמיר הנדנוביץ'. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל איקרדי לפריז סן-ז'רמן לעונה אחת. ב-31 במאי 2020 פריז סן ז'רמן הודיעה כי היא מממשת את אופציית הרכישה בסך 58 מיליון אירו על איקרדי, שחתם על חוזה במועדון עד 2024. ב-8 בספטמבר 2022 הושאל לגלאטסראיי. ב-30 ביולי 2023 חתם בגלאטסראיי לשלוש שנים. פריס סן ז׳רמן אליפות צרפת: 2019/20, 2021/2022 הגביע הצרפתי: 2019/2020, 2020/2021 גביע הליגה הצרפתי: 2019/2020 הסופר קאפ הצרפתי: 2020, 2022 גלאטסראיי אליפות טורקיה: 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא מאורו איקרדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאורו איקרדי מאורו איקרדי, ברשת החברתית פייסבוק מאורו איקרדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאורו איקרדי, ברשת החברתית אינסטגרם מאורו איקרדי, באתר Transfermarkt מאורו איקרדי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מאורו איקרדי, באתר Soccerway מאורו איקרדי, באתר BDFutbol מאורו איקרדי, באתר WorldFootball.net מאורו איקרדי, באתר National Football Teams מאורו איקרדי, באתר FootballDatabase.eu מאורו איקרדי, באתר ESPN מאורו איקרדי באתר הרשמי של אינטר מילאנו 0:7 לאינטר, שער וירטואוזי למנז ב-4:5 של מילאן, באתר ONE‏, 14 בספטמבר 2014 צפו: רביעייה לאיקרדי ב-0:5 של אינטר, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט אינטר הודיעה: סרט הקפטן נלקח ממאורו איקרדי, באתר וואלה, 13 בפברואר 2019
שיטיון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שיטיון או דמנציה - ירידה משמעותית בתפקוד הקוגניטיבי של האדם, המאפיינת קבוצת מחלות המתרחשות לרוב במהלך תקופת הזקנה. שיטיון הבחרות – סכיזופרניה - מחלת נפש. שיטיון של גיל הילדות – תת-סוג נדיר של אוטיזם
רודולף

האם התכוונתם ל... רודולף הראשון, מלך גרמניה רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה רודולף, נסיך הכתר האוסטרי רודולף, ארכידוכס אוסטריה שם משפחה: אלן רודולף – במאי קולנוע אמריקאי וילמה רודולף – ספורטאית אמריקנית מאיה רודולף – קומיקאית אמריקאית מקס רודולף – מנצח גרמני אחר: אגם רודולף – אגם טורקאנה, אגם בצפון קניה רודולף אדום האף – סיפור פופולרי לחג המולד רודולף הראשון רודולף השני (פירושונים) רנדולף אישים ששמם הפרטי הוא רודולף
Il divo

איל דיבו (באנגלית: Il Divo) היא להקה שהוקמה בבריטניה בשנת 2004, על ידי סיימון קאוול. להקה הורכבה מארבעה חברים: דייוויד מילר, סבסטיאן איזמברד, אורס בוחלר וקרלוס מרין שנפטר ב-19 בדצמבר 2021. הרעיון מאחורי היצירה של Il Divo בא לקאוול לאחר ששמע את השיר "Con te Partiro" בביצועו של אנדראה בוצ'לי תוך כדי צפייה ב"סופרנוס". בשנת 2004 הופיעה בבריטניה רביעיית זמרי האופרה "G4" והשתתפה בתוכנית הטלוויזיה של סיימון קאוול - "The X Factor". הם סיימו במקום השני, אך הוחתמו על ידי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. קאוול כבר היה מודע להערכה חדשה זו לקולות ליריים ומוזיקה קלאסית, והחליט להקים רביעייה בינלאומית (חברי הלהקה מגיעים מספרד, שווייץ, צרפת וארצות הברית, אם כי שם הלהקה הוא באיטלקית) שמשחזר את סגנון שלושת הטנורים. ללהקה ישנם 10 אלבומים: 2004 - Il Divo 2005 - The Christmas Collection 2005 - Ancora 2006 - Siempre 2008 - The Promise 2011 - Wicked Game 2013 - A Musical Affair 2015/6 - Amor&Passion 2018 - Timeless 2021 - For Once In My Life הלהקה הופיעה במדינות רבות ברחבי העולם, ובנובמבר 2017 קיימה שייט סביב מקסיקו וארצות הברית. ב-19 ביוני 2018 הופיעה הלהקה לראשונה בישראל, בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב. שנה לאחר מכן, ב-26 באוקטובר 2019, הגיעה הלהקה להופעתה השנייה בישראל. ב 19 בדצמבר 2021 קרלוס מרין נפטר ממחלת הקורונה לאחר שנכנס לקומה בבית החולים במנצ'סטר. מדיה וקבצים בנושא Il divo בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Il divo (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Il divo Il divo, ברשת החברתית פייסבוק Il divo, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Il divo, ברשת החברתית אינסטגרם Il divo, סרטונים בערוץ היוטיוב Il divo, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Il divo, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Il divo, באתר ספוטיפיי Il divo, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Il divo, באתר Last.fm (באנגלית) Il divo, באתר AllMusic (באנגלית) Il divo, באתר MusicBrainz (באנגלית) Il divo, באתר דיזר Il divo, באתר Yandex.Music (ברוסית) Il divo, באתר Discogs (באנגלית) Il divo, באתר Songkick (באנגלית) Il divo, באתר Genius Il divo, באתר SecondHandSongs Il divo, באתר בילבורד (באנגלית)
יזד

יַזְד (בפרסית: ‏یزد‏Ⓘ‏) היא עיר במרכז איראן ובירת הפרובינציה הקרויה על שמה, כ-502 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן. העיר שוכנת בשיפולים המזרחיים של הרי הזגרוס, מערבית למדבר לוט ודרומית למדבר כוויר (אנ'), בגובה 1,216 מטרים מעל פני הים, כשההרים הסובבים אותה מתנשאים עד לגובה של כ-4,000 מטרים. במפקד האוכלוסין האחרון של איראן, בשנת 2016, התגוררו בעיר יזד 529,673 בני אדם. יזד היא אחת הערים ההיסטוריות החשובות באיראן. העיר נבנתה בתקופת האימפריה הפרסית על ידי המלך יזדגרד הראשון, ששלט בשנים 339–420 והנציח את שמו בעיר. יזד ידועה כמרכזה של הדת הזורואסטרית, ואחד מאתרי העיר הוא מגדל השתיקה בו מניחים מאמיני הדת את מתיהם מאכל לציפורים, בהתאם למצוות הדת האוסרת את קבורת הגוף באדמה ואת שריפתו. בסביבתה של העיר מגדלים דגנים, ירקות ופירות לצורכי המקום, וכן כותנה, תות לתולעי משי ופרג אופיום לייצוא. ב-2017 הוכרז המרכז ההיסטורי של העיר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. ביזד נמצאת מערכת מים מפותחת, הכוללת תעלות מים מסועפות. בגלל מזג האוויר החם השורר בעיר, בתים רבים כוללים "ארובות רוח" (פרסית: بادگیر): מבנים צרים וגבוהים המשמשים ל"לכידת" רוח לשם קירור הבתים. כמו כן מצויים בעיר "בורות קרח" (פרסית: یخچال) שהם מבנים חרוטיים אשר שימשו לאחסון קרח ודברי מזון. בחוצות העיר ניצב מגדל שתיקה זורואסטרי, בו נהגו הזורואסטרים להניח את מתיהם. בעיר נמצא גם מקדש אש זורואסטרי הפעיל משנת 470. במאה ה-12 נבנה ביזד המסגד הגדול בעיר (مسجد جامع یزد). תרשים המסגד מופיע על גבי שטר 200 ריאל. ארובות רוח ביזד בור קרח מסגד ג'אמע-י יזד, שטר 200 ריאל, 1982 ערך מורחב – קהילת יהודי יזד פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בגלל בידודה היחסי של יזד משאר איראן, נחשבים היהודים היזדים לעדה בפני עצמה והם משמרים מנהגים ומסורות נפרדות מזו של שאר יהדות איראן. היהודים ביזד התפרנסו בעיקר ממסחר במשי ומכירת תותי עץ. רוב היהודים ביזד הם שומרי מסורת תורה ומצוות. כיום חיים ביזד כ-8 משפחות יהודיות, אשר מונות כ-40 תושבים יהודים. ביזד קיימים כיום בתי כנסת עתיקים רבים, אך לצורך תפילה במניין, כל התושבים היהודיים מתפללים ביחד באותו בית הכנסת. התפילות מתנהלות באופן קבוע, שחרית, מנחה וערבית, גם בימי חול וגם בשבתות וחגים. רובם של התושבים ביזד הם אוכלי בשר כשר, ולכן רובם יודעים לשחוט בעצמם עופות. את הבשר הכשר הם קונים בערים הגדולות. הילדים היהודים ביזד לומדים בבתי ספר מעורבים. כדי לשמור על היהדות והמסורת, הולכים הילדים אחרי הצהרים לחוגי יהדות, עברית ומסורת ישראל. נשיאה השמיני של מדינת ישראל, משה קצב, הוא יליד העיר. לאחר עלייתם ארצה של קהילה גדולה מיהודי יזד, שוכנו העולים בשכונת הבוכרים בירושלים. הקהילה בנתה לעצמה את בית כנסת היזדים, ברחוב אדניהו הכהן, המשמש כבית כנסת מרכזי של בני העדה שעלו לארץ ישראל עד היום, בהנהגתו של רב העדה היזדית בארץ ישראל, הרב יוסף שרגא. שהיד קנדי יזד הונגריה יאסברן, הונגריה סוריה חומס, סוריה אינדונזיה ג'קרטה, אינדונזיה עומאן ניזווא, עומאן מדיה וקבצים בנושא יזד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יזד יזד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יזד (איראן), דף שער בספרייה הלאומית GhoolAbad.com האוניברסיטה של יזד The Ancient Persian way to keep cool - מאתר ה-BBC
פרוסטיוב

פרוסטיוב (צ'כית: Prostějov, גרמנית: Proßnitz; בפי יהודיה: פרוסטיץ או פרוסניץ) היא עיר במחוז אולומואוץ בצ'כיה, העיר שייכת היסטורית לחבל ארץ מוראביה. העיר מוזכרת לראשונה כ-Prostějovice, על שם אציל מקומי. העיר כונתה גם "ירושלים של האנה", האזור המקומי. בעיר 43,563 תושבים (נכון ל-2024), ושטחה 46.5 קמ"ר. בשנת 1973 סופח לעיר הכפר ורהוביצה. בעיר התקיימה קהילה יהודית גדולה, והתגוררו בה רבנים מפורסמים, כמו: רבי מאיר איזנשטט, רבי יהונתן אייבשיץ ורבי משה סופר. כמו כן, הקהילה החזיקה את אחת הישיבות הגדולות במוראביה. במאה ה-19 הייתה מרכז תנועת ההשכלה במחוז. בסוף 1940 גרשו הנאצים את היהודים מהעיר ומסרו את בתיהם למשפחות גרמניות. בעיר פועל מועדון הכדורסל פרוסטיוב שהוקם בשנת 1940. מדיה וקבצים בנושא פרוסטיוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרוסטיוב (בצ'כית) פרוסטיוב, ברשת החברתית אינסטגרם קהילת יהודי פרוסטיוב, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" Prostějov, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) פרוסטיוב, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) פרוסטיוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Rob Cameron, The Czech town trying to keep its Jewish past buried, BBC News פרוסטיוב באנציקלופדיה היהודית 10 ערים נוספות פונו בצ'כיה מיהודים, הצופה, 3 בינואר 1941 ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל ובנושא צ'כיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר קנדה 1

כיכר קנדה מס' 1 הוא גורד שחקים הנמצא במרכז מתחם העסקים קנרי וורף בלונדון. גובה הבניין 235 מטרים ובו 50 קומות. משני צידי המבנה ניצבים שני גורדי שחקים נמוכים יותר (גובה כל אחד מהם 200 מטרים) - מגדל HSBC (כיכר קנדה 8 - 16) ומגדל סיטיגרופ (כיכר קנדה 25). בתחתיתו נמצא מרכז קניות. על אף גובהו הרב אין בראש המבנה מרפסת תצפית פתוחה לציבור. המבנה מקושר לרכבת התחתית של לונדון באמצעות הרכבת הקלה של דוקלנדס. את המבנה תכנן האדריכל סזאר פלי, והוא נקרא "קנדה" הואיל ונבנה על ידי חברת הבנייה הקנדית אולימפיה ויורק, בבעלות משפחת רייכמן. החברה פשטה רגל בטרם סיימה את המבנה, והמבנה עמד זמן רב בלתי גמור, עד השלמתו בשנת 1991. בשנה זו גובהו עבר את גובהו של מגדל 42 והוא הפך למגדל הגבוה ביותר בלונדון ובבריטניה. הוא החזיק בשיא זה עד שנת 2010, עת נבנה מגדל השארד. הבניין מכונה "מגדל קנרי וורף" (מגדל רציף קנרי) על שם האזור בו נמצא המבנה. הוא מכונה לעיתים "רחוב פליט האנכי" משום שנמצאות בו מערכות עיתונים רבים שישבו קודם לכן ברחוב פליט. בשנת 1996 הותקף המתחם על ידי ה-IRA, אולם המבנה עצמו לא נפגע. בשנת 2002 טיפס מטפס המבנים הצרפתי אלן רוברט המכונה "ספיידרמן" עד גג המבנה בלי אמצעי עזר, תוך שימוש בידיו וברגליו בלבד. במבנה 4,388 מדרגות ו־3,960 חלונות. 32 מעליות מאפשרות לעובדים במבנה לעבור בין קומותיו השונות. מהירות המעליות מאפשרת הגעה מקומת הקרקע לקומה ה־50 ב־40 שניות. בקומה ה־13 אין משרדים והיא משמשת רק למכונות מיזוג האוויר, מתכנני המבנה טוענים שהדבר נובע משיקולים תכנוניים ולא מטריסקידקפוביה (פחד מן המספר 13). גובהה של קומת המבואה של המבנה (הלובי) 11 מטרים, והיא מצופה ב־90,000 מטרים רבועים של שיש שיובא מאיטליה ומגואטמלה. למשך זמן קצר היה המבנה הגבוה ביותר באירופה, עד בניית מגדל מסטרן בפרנקפורט בגרמניה. בין דיירי המבנה במשך השנים היו מוסדות פיננסיים רבים, בהם: בנק אוף ניו יורק מלון, KPMG, סיטיבנק, בר סטרנס, האיגוד האירופי של תעשיית התרופות, מועצת הדגנים הבינלאומית וארגון הסוכר הבינלאומי. בנוסף עיתונים בריטיים מובילים שכרו משרדים במגדל, בהם: הדיילי מירור, הסנדיי מירור, הסנדיי פיפל והטלגרף. קנרי וורף גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא כיכר קנדה 1 בוויקישיתוף מידע על גורדי שחקים בכיכר קנדה כיכר קנדה 1, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) יגאל לביב, האחים רייכמן מציעים להשתתף בסדר חובות, חדשות, 30 ביוני 1992 אילן רובין, ניו יורק, אולימפיה ויורק עברה לפיקוח קנדה והבנק המרכזי הבריטי, חדשות, 25 במרץ 1992