laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחוזות אינדיאנה

במדינת אינדיאנה שבארצות הברית ישנם 92 מחוזות. הגדול שבמחוזות אינדיאנה הוא מחוז אלן (1,702 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז אוהיו (223 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מריון (כ-903,393 תושבים נכון ל-2010). עיר הבירה, אינדיאנפוליס, נמצאת במחוז מריון. הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות אינדיאנה בוויקישיתוף
גשר ג'ורג' וושינגטון

גשר ג'ורג' וושינגטון (באנגלית: George Washington Bridge) הוא גשר תלוי מעל נהר הדסון ומקשר בין האי מנהטן שבעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק, לבין פורט לי שבמדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. בשנת 2016 עברו על הגשר 289,827 כלי רכב בממוצע ביממה, כ-106 מיליון כלי רכב בשנה. עבודות הקמת הגשר החלו ב-21 באוקטובר 1927 על ידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי. המהנדס אשר פיקח על הפרויקט היה אותמר אמאן. הגשר נחנך ב-24 באוקטובר 1931 ונפתח לציבור למחרת. במקור נקרא הגשר "גשר נהר הדסון" אולם שמו שונה על מנת לציין את שמו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית, אשר הגן על העיר ניו יורק מפני הכוחות הבריטיים שניסו לכבוש אותה בשנת 1776, במהלך המהפכה האמריקאית. כוחותיו עשו זאת ממצודת וושינגטון, הנמצאת במנהטן, בקרבת הגשר, וממצודת לי, הנמצאת בקרבת הגשר בצד ניו ג'רזי. בעת בניתו, היה זה הגשר התלוי הארוך בעולם. אורך החלק התלוי של הגשר 1,067 מטרים - כפול מהגשר הקודם שהחזיק בשיא זה (גשר אמבסדור שאורכו 564 מטרים). אורכו הכולל של הגשר 1,451 מטרים. בעת הקמתו היו על הגשר שישה נתיבים. בשנת 1946 נוספו לו שני נתיבים נוספים. מפלס תחתון, שתוכנן על ידי אותמן אך לא נבנה בעת הקמת הגשר, נוסף בשנת 1962 ונפתח לציבור ב-29 באוגוסט אותה שנה. הסיפון התחתון הוסיף שישה נתיבים נוספים. כיום על הגשר 14 נתיבים והוא הגשר התלוי היחיד בעולם עם מספר נתיבים כה רב. על פי תוכניתו של אותמן, היה הגשר אמור להיות מצופה בלוחות גרניט, אולם בשל קשיים תקציביים בתקופת השפל הכלכלי הגדול וכן משיקולים אסתטיים שהביע הציבור, הוחלט להשאיר את שלד הגשר חשוף. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, נאסר צילום הגשר מחשש שהתצלומים יסייעו לטרוריסטים להזיק לגשר. מהמגדל שנמצא בצד ניו ג'רזי של הגשר, נהוג להניף את דגל ארצות הברית הגדול בעולם. אורכו של הדגל 27.43 מטרים, רוחב כל פס 1.5 מטרים, וקוטר כל כוכב 1.2 מטרים. הדגל מונף מהגשר בחגים הלאומיים של ארצות הברית: יום מרטין לותר קינג, יום הנשיא, יום העצמאות של ארצות הברית, יום העבודה, יום קולומבוס ויום ותיקי המלחמות. הגשר מחבר בין כביש בין-מדינתי 95 (אנ'), דרך ראשית ארצות הברית 1 (אנ') ודרך ראשית ארצות הברית 9 (אנ') לדרך המהירה טרנס מנהטן (אנ') שבאי מנהטן. הגשר הופיע לראשונה בסרט "Ball of Fire" בשנת 1941. לאחר מכן הופיע בסרטים רבים נוספים, בהם הסרט "Cop Land" משנת 1997 שצולם בחלקו על הגשר שהיווה מוטיב חשוב בסרט. בניית הגשר מתוארת בספר הילדים משנת 1942: "המגדלור האדום הקטן והגשר האפור הגדול: מאת הילדגאד סוויפט. בו חושש המגדלור האדום הקטן כי בשל אורות הגשר יהפוך לבלתי נחוץ, אולם בסוף מובהר לו שאורות מגדלי הגשר נועדו למטוסים ולא לספינות. אף שבספר הקומיקס "ספיידרמן" נחטפת חברתו של ספיידרמן על ידי הגובלין הירוק לראש המגדל שבגשר, בקומיקס צויר למעשה גשר ברוקלין ובסרט "ספיידרמן" מצולם גשר קווינסבורו. המלחין ויליאם שומאן כתב את היצירה הקונצרטית "גשר ג'ורג' וושינגטון" בשנת 1950. הגשר מופיע בספריו של סטיבן קינג "המגדל האפל". גשר ג'ורג' וושינגטון גשר ג'ורג' וושינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יעקב בריי

יעקב (ג'קי) בריי (נולד ב-1955) הוא תת-ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית וסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. לאחר פרישתו מהמשטרה כיהן בשנים 2011–2015 כמנכ"ל הוצאת עם עובד. בריי נולד וגדל ביפו, אמו ילידת בולגריה ואביו ניצול השואה מיוון. ב-1977 התגייס למשטרת ישראל, שירת ביחידת בילוש לנוער. השלים לימודי הבגרות ותואר ראשון בקרימינולוגיה ותולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן וסיים קורס קציני משטרה. שירת כקצין נוער במשטרת בת ים, היה ראש צוותי חקירה מיוחדים ובין השאר עמד בראש צוות החקירה של פרשת גיתית איזראלוב שהורשעה ברצח בעלה. שירת כראש מפלג תשאול ביחידה המרכזית לחקירת פשעים. לאחר מכן פיקד על תחנת המשטרה בחולון ובאזור. שירת כקצין אגף חקירות של מחוז דרום ושירת כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, בתפקיד זה עמד בראש צוותי חקירה לבדיקת הבחירות המקדימות במפלגות הליכוד והעבודה, שהביאו להעמדתה לדין ולהרשעתה של חברת הכנסת נעמי בלומנטל. לאחר מכן שימש ראש חטיבת החקירות באגף החקירות. ב-2007 מונה לנשיא בית הדין לערעורים של המשטרה. במקביל התמחה בעריכת דין. ב-2008 מונה לראש היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית וב-2010 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2011 נבחר למנכ"ל הוצאת עם עובד, הליך מינויו והיותו קצין משטרה לשעבר, עוררו מחלוקת והביאו להתפטרותו של יו"ר מועצת המנהלים של ההוצאה, עו"ד רוני פיינשטיין, לפרישתה של העורכת והמתרגמת אילנה המרמן ולמחאה של עורכים נוספים. באוקטובר 2015 פרש בריי מתפקידו. ב-2018 הצטרף למשרד עורכי דין גדעון פישר כמנהל מחלקת הצווארון הלבן. בריי בוגר המכללה לביטחון לאומי, נשוי למיכל ואב לשלושה. מיה סלע, חוק וספר: מנכ"ל עם עובד ג'קי בריי עונה למבקרים, באתר הארץ, 25 באפריל 2012 מרב מיכאלי, יעקב (ג'קי) בריי, מה לחוקר במשטרת ישראל ולניהול הוצאת הספרים עם עובד?, באתר הארץ, 6 בינואר 2012 מוטי אקסמיט, מינויים חדשים ודרגות במשטרת ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בפברואר 2007 יהונתן ליס, ראש היחידה נגד פשיעה כלכלית קיבל הטבות שכר בסך רבע מיליון שקלים, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009 מיה סלע, מנכ"ל עם עובד הבא: קצין משטרה לשעבר, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2011 מיה סלע, אילנה המרמן פורשת מעם עובד בעקבות מינויו של קצין משטרה לשעבר למנכ"ל, באתר הארץ, 3 בינואר 2012 מיה סלע, עורכים בעם עובד מסתייגים ממינוי בריי, באתר הארץ, 5 בינואר 2012 מנחם שטאובר, ‏עוה"ד משה בכר ויעקב (ג'קי) בריי מצטרפים למשרד גדעון פישר, באתר גלובס, 19 באוגוסט 2018 ה
גיבסנית

גיבסנית (שם מדעי: Gypsophila) היא סוג צמח ממשפחת הציפורניים המונה כ-150 סוגים של פרחים וצמחים הנפוצים באירופה,אסיה וצפון אפריקה. שמה ניתן לה, כיוון שחלק מהזנים גדלים באדמה עשירה בגבס. מדיה וקבצים בנושא גיבסנית בוויקישיתוף גיבסנית, באתר ITIS (באנגלית) גיבסנית, באתר NCBI (באנגלית) גיבסנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גיבסנית, באתר Tropicos (באנגלית) גיבסנית, באתר GBIF (באנגלית) גיבסנית, באתר IPNI (באנגלית) גיבסנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלחנן אשכנזי

רבי אלחנן אשכנזי (תע"ד, 1713 - כ"ב באלול ה'תק"מ, ספטמבר 1780) היה רבה של העיר דנציג, פולין, נודע על שם ספרו סדרי טהרה. נולד בשנת תע"ד והתחנך אצל אביו הרב שמואל זאנוויל, שהיה רבם של הערים בון, קלן (נקראה גם קולוניה), מינסטר וארנסברג בגרמניה. לאחר מכן למד בהלברשטאדט בישיבתו של רבי צבי הירש חריף מחבר "כוס ישועות" ובבפפד"מ בישיבתו של רבי יעקב פופרש (כ"ץ, מחבר ספר 'שב יעקב'). בספרו "סדרי טהרה" מרבה רבי אלחנן להביא את דברי רבו זה, ולעיתים חולק עליו. בשנת 1731 נתמנה לכהן כרבה של פארדאן, (הסמוכה לפוזנן שבפולין). משם עבר להתיישב בעיירה שוטלנד הסמוכה לדנציג, ונתמנה לאב"ד של איגוד הקהילות 'שו"ל' (בזמן איסור ישיבת היהודים בעיר דנציג, ישבו היהודים בעיירות הסמוכות שוטלנד, וינברג ולנגפור, אשר הרכיבו יחדיו את קהילת 'שו"ל'). בשנת 1767 עם פטירת אביו, נתבקש למלא את מקומו ברבנות בגרמניה. אך אשתו השנייה לא רצתה לעזוב את מקומה בפולין, לאחר שכבר שלח את ספריו, ויצא לדרכו, באמסטרדם, שב למקומו הראשון, אולם בגלל התחייבות ראשי קהילת בון לאביו המנוח על מינויו לאב"ד, כינוהו בשם זה למרות שלא כיהן בפועל בתפקיד. אולם, בפרשת הגט מקליווא, נאלץ ליטול את מעמדו כאב"ד בון מקום מגורי הכלה, וצידד בכשרות הגט, כנגד רבני פרנקפורט. נפטר בכ"ב באלול ה'תק"מ (1780). נקבר בבית הקברות היהודי בדנציג, לידו קבורים ממלא מקומו רבי מאיר פוזנר מחבר הספר 'בית מאיר', ורבי ישראל ליפשיץ מחבר פירוש תפארת ישראל. בשנת 2009, נמצאו שברי המצבות של קברו וקבר רבי מאיר פוזנר וחודשו על ידי הוועד להצלת בתי עלמין באירופה וארגון אבותינו, ולצידם הונחו מצבות חדשות. בניו היו: משה, נפטר בחייו כבן 28, את שמו כלל ברמז, בשם ספרו. יהודה לייב, מוציא לאור של כתבי אביו, יואל ושמואל זאנוויל. נכדו היה הרב אלחנן רוזנשטיין מברלין. סדרי טהרה על שולחן ערוך הלכות נדה. נדפס בפעם הראשונה בברלין, 1783 על ידי בנו, רבי יהודה לייב אשכנזי, עם הסכמות מרבני ברלין, פוזנן וברוד והסכמה מאת רבי פנחס הורוביץ רבה של פרנקפורט. החיבור נדפס ברוב מהדורות השולחן ערוך, וספרים רבים נכתבו על מנת ללמוד אותו ולסכם את שיטותיו בהלכה, בהם ספרו של רבי מרדכי בנט[דרושה הבהרה], מראשי רבני צ'כיה וספרו של רבי ישראל הגר (אהבת ישראל) מויז'ניץ[דרושה הבהרה]. שיורי טהרה, על שולחן ערוך הלכות חציצה וטבילה, כהמשך לספר סדרי טהרה. חידוד הלכות, חידושים במסכת נדה - חידושים על הגמרא במקביל ל'סדרי טהרה' על השו"ע. שיורי לקט, על שולחן ערוך חלק אורח חיים. מדיה וקבצים בנושא אלחנן אשכנזי בוויקישיתוף אודות שיפוץ המצבה. מאמר לתולדותיו מגיליון עלים לתרופה מאמר המשך לתולדותיו מגיליון עלים לתרופה מאמר לתולדותיו בגיליון בית יוסף להבה(הקישור אינו פעיל) אלחנן בן שמואל זנויל אשכנזי, דף שער בספרייה הלאומית
בריי

האם התכוונתם ל... מצה בריי – מאכל אשכנזי מטוגן הנאכל בעיקר בפסח מקומות גאוגרפיים בריי (ברה) - עיירה באירלנד אישים טום בריי (אנ') – שחקן אמריקאי יעקב בריי – איש משטרה ישראלי בדימוס, מנכ"ל הוצאת עם עובד סטיבן בריי – כותב שירים, מתופף ומפיק תקליטים אמריקאי ברי
לוצקי

לוצקי הוא שם משפחה. שם משפחה זה קשור בשמה של העיר לוצק בווהלין, אוקראינה, בעבר בדרום מזרח פולין; היישוב היהודי במקום מתועד מאז המאה ה-10. האם התכוונתם ל... דב לוצקי – איש משטרה ישראלי בדימוס, מנכ"ל עיריית נצרת עילית זמירה לוצקי – פסנתרנית-עבר, שדרנית ועורכת תוכניות בקול המוסיקה חיים דעואל לוסקי – צלם ומבקר אומנות ישראלי שלמה לוצקי – כדורסלן ומאמן עבר ישראלי
יוסף יפה

רבי יוסף יפה (נהגה: יוֹפֶה, באנגלית: Yoffey; תר"ה, וילקומיר, פלך וילנה, רוסיה (ליטא) - ל' בסיוון תרנ"ח, 20 ביוני 1898, מנצ'סטר, אנגליה) היה רב ליטאי, רבם של כמה יישובים בליטא, ובסוף ימיו במנצ'סטר. נולד בשנת תר"ה בווילקומיר לרב משה יפה שהיה רבה של גורז'ד. למד אצל אביו, ומאוחר יותר אצל רבי אליעזר גורדון בקובנה. נישא לבתו של הרב טודרוס פרלין מסלנט, ותקופה קצרה אחר נישואיו יצא ללימודים ב"כולל הפרושים" באיישישוק. בשנת תרל"ד (1874), בגיל 29, נבחר לכהן כרבה של העיירה פאקרוי, בתרל"ח (1878) התגורר בראסייני והיה ממקורביו של הרב אלכסנדר משה לפידות. מאוחר יותר שימש כרבה של סלנט. עם פטירת אביו בתרמ"ט (1889), לאחר 45 שנות רבנות בגורז'ד, קיבל את רבנות הקהילה ועבר לגור בה. בשנת תרנ"ג (1893) עזב את ליטא, ועבר למנצ'סטר באנגליה, בה שימש כרב בית כנסת. את מקומו ברבנות גורז'ד מילא הרב יצחק יעקב רבינוביץ. בל' בסיוון תרנ"ח, 20 ביוני 1898, נפטר בפתאומיות, ונקבר במנצ'סטר. חתנו הרב ישראל יעקב יפה מילא את מקומו ברבנות הקהילה במנצ'סטר. רבי יוסף יפה היה מחבר פורה, אך רק חלק מכתביו הובאו לדפוס: יוסף באור, על מגילת שיר השירים, וילנה, תרמ"א עלים לתרופה: השכל והיצר, מנצ'סטר, תרנ"ה אהבת ציון וירושלים, בעריכת מאיר ולנשטיין, מהדורת ירושלים - תל אביב, תש"ז פתחי דין, ירושלים: מכון ירושלים, תשנ"ט ספרים נוספים שנותרו בכתב יד: שו"ת "דברי יוסף", "יוסף דעת" - דרשות, ופירוש על הגדה של פסח. הקדמה ומבוא, בתוך: פתחי דין, ירושלים: מכון ירושלים, תשנ"ט. 'יפה, ר' יוסף ב"ר משה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 55 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1253). בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' יוסף יפה, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 32, באתר היברובוקס (שנת הלידה שם שגויה) "יוסף בן משה יפה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "Yoffey, Israel Jacob (1874–8 May 1934) and Yoffey (or Jaffe) Joseph (1845–July 1897)", in: William D. Rubinstein (ed.), The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History, Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2011, p. 1048 Famed Rabbi Dies at Gate of Holy Land, JTA, May 10, 1934.
יצחק יעקב רבינוביץ

האם התכוונתם ל... יעקב יצחק רבינוביץ – "היהודי הקדוש" או הרבי מפשיסחא, מייסד דרך פשיסחה-קוצק בתנועת החסידות יצחק יעקב רבינוביץ (ביאלא) – האדמו"ר הראשון לשושלת חסידות ביאלא, מחבר הספרים "דברי בינה" ו"ישרי לב" יצחק יעקב רבינוביץ (פוניבז') – ראש ישיבה ליטאי, ראש ישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה ורבה של פוניבז' יצחק יעקב רבינוביץ' (דינוב) – האדמו"ר מדינוב בארצות הברית. בן לשושלת מונקאטש יצחק יעקב רבינוביץ' – האדמו"ר מביאלא-רמת אהרן. בן הרב יחיאל יהושע רבינוביץ.
יעקב פלג

יעקב פלג (26 במרץ 1952 - 13 באוקטובר 2006) היה תת-ניצב במשטרת ישראל, כיהן כראש מטה אגף החקירות והמודיעין ומפקד יחידת אתג"ר. פלג נולד ב-26 במרץ 1952. התגייס למשטרת ישראל ב-1976, שירת ביחידת המרכזית של מחוז תל אביב כראש מפלג בילוש, פיקד על תחנת המשטרה ביפו ושימש ראש אגף חקירות במחוז תל אביב. ב-2002 מונה למפקד יחידת אתג"ר למלחמה בגניבות הרכב, תחת פיקודו קיבלה היחידה משימות נוספות כגון מאבק בסחר בנשים בישראל לאחר מכן שימש נציג המשטרה בארצות הברית. בתפקידו האחרון בשירות, עד פטירתו ב-2006, כיהן כראש מטה אגף החקירות והמודיעין. פלג היה נשוי ואב לשתי בנות. נפטר במפתיע בגיל 54 מדום לב ונטמן בבית העלמין ביבנה. שלומי דיאז, תנ"צ יעקב פלג הלך לעולמו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 באוקטובר 2006 הודעה על פטירתו באתר חדשות המשטרה קורות החיים של יעקב פלג, באתר "יזכור" של משרד הביטחון יעקב פלג, דף שער בספרייה הלאומית אתר "נשמה" ברוך קרא, היחידה נגד גניבות רכב תילחם בסחר בנשים, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2002
מריה ולדמן

מריה ולדמן (בגרמנית: Maria Waldmann;‏ 1844 - 6 בנובמבר 1920) הייתה זמרת מצו סופרן אוסטרית, שעמדה בקשר מיוחד עם ג'וזפה ורדי. מריה ולדמן נולדה בווינה בשנת 1844 ולאחר לימודים שם, נסעה למילאנו ולמדה שם אצל פרנצ'סקו למפרטי היא מיקדה את הקריירה שלה ברפרטואר האיטלקי למצו סופרן. היא התגלתה כששרה עם טרזה שטולץ בספטמבר 1869 בהפקה של דון קרלוס מאת ורדי בטריאסטה. הופעת הבכורה שלה הייתה בסנקט פטרבורג ב-1865 כפיירוטו ב"לינדה דה שאמוני". אחרי הופעות בוויסבאדן, אמסטרדם וטריאסטה, שרה לראשונה בלה סקאלה, מילאנו, שם הופיעה, בעונת 1872-1871 בכוחו של גורל של ורדי וכאמנריס בבכורה האירופאית של אאידה (8 בפברואר 1872). על אף חששו הראשוני של ורדי מהעסקת ולדמן בבכורה זו, היא הייתה לאמנריס המועדפת שלו. בשנת 1874 חזר ורדי והזמין את ולדמן לתפקיד המצו-סופרן ברקוויאם שלו, שאת ה"ליבר סקריפטוס" שלו כתב מתוך מחשבה על קולה. ורדי העריך במיוחד את קולה הודות לגוון העשיר והאפל שאפיין את משלב האלט הנמוך שלו. ורדי השיג בשימוש בו רושם עצום ב"ליבר סקריפטוס", המתמקד במשלבים האמצעי והנמוך של מנעד המצו-סופרן. מריה ולדמן פרשה מן הבמה בשלב מוקדם מאוד בקריירה שלה, בהיותה בת 31 בסך הכל, אחרי שנישאה לדוכס גלאצו מאסארי. היא חיה עמו בפאלאצו מאסארי על קורסו פארטו מארה בפרארה. לאחר פרישתה, נהנתה מחיבתם של ורדי ואשתו עוד שנים רבות וניהלה תכתובת ארוכה עם ורדי כמעט עד מותו. בעלה של ולדמן מת בשנת 1902, והיא מתה ב-1920 בפרארה. מדיה וקבצים בנושא מריה ולדמן בוויקישיתוף מריה ולדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייוויד רוזן, "הרקוויאם של ורדי", גוגל בוקס, עמ' 14-13 אליזבת פורבס, "מריה ולדמן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין Luigi Verdi
גואלגואיצ'ו

גוּאַלֶגוּאַיְצ'וּ (בספרדית: Gualeguaychú) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. גואלגואיצ'ו שוכנת על גדות נהר גואלגואיצ'ו, יובל של נהר אורוגוואי, במרחק 25 קילומטרים מהגבול של ארגנטינה עם אורוגוואי ובמרחק של 230 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. לפני בואם של הספרדים לאזור היו בו התיישבויות ילידיות. הספרדים התחילו להקים באזור התיישבויות במאה ה-17 והם נלחמו ודחקו את הילידים. ב-1782 חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו, המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, רצה להגביר את הנוכחות הספרדית באזור, והטיל על תומאס דה רוקמורה לרכז אנשים מכפרים באזור ליישובים גדולים יותר. אחד היישובים שנוסדו על ידי רוקמורה היה סן חוסף דה גואלגואיצ'ו (שם אשר קוצר בהמשך לגואלגואיצ'ו) ב-18 באוקטובר 1783. כעבור זמן קצר רוקמורה ראה שהמיקום המקורי של גואלגואיצ'ו היה מועד לשיטפונות, הוא העביר אותו צפונה. בעשרות השנים הראשונות לקיומה של ארגנטינה, החל מ-1810, המצב הפוליטי בה לא היה יציב ומספר פעמים צבאות של הצדדים השונים במאבקים הפנימיים עברו בגואלגואיצ'ו. ב-1845 גואלגואיצ'ו נבזזה על ידי חיילים אורוגוואים בפיקודו של ג'וזפה גריבלדי. ב-4 בנובמבר 1851 מושל פרובינציית אנטרה ריוס חוסטו חוסה דה אורקיסה העניק לגואלגואיצ'ו מעמד של עיר. בשנים שלאחר מכן הייתה הגירה אירופאית גדולה לעיר, והיא המשיכה לגדול במשך שארית המאה ה-19 ובמאה ה-20. בתחילת המאה ה-21 הייתה תוכנית להקמת מפעל לייצור נייר בפראי בנטוס, עיר אורוגוואית ששוכנת על גדות נהר אורוגוואי ומקושרת לאזור אנטרה ריוס בגשר ליברטדור חנרל סן מרטין. תושבי גואלגואיצ'ו חששו שהמפעל החדש יזהם את הנהר ואת העיר וניסו למנוע את הקמתו, גם על ידי חסימת מעברי הגבול באזור עם אורוגוואי. הדבר הגיע עד לרמה של סכסוך בין אורוגוואי וארגנטינה ואף הגיע לבית הדין הבינלאומי לצדק. הסכסוך הסתיים ב-2010 כאשר נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר ונשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה חתמו על הסכם שקבע שתוקם ועדת תיאום דו-לאומית שתפקח על הנעשה בנהר. כלכלת גואלגואיצ'ו מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בעיקר גידול סויה, תעשייה ותיירות. מדיה וקבצים בנושא גואלגואיצ'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גואלגואיצ'ו גואלגואיצ'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1] Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2010 - Dirección General de Estadística y Censos". Dirección General de Estadística y Censos (בספרדית). בדיקה אחרונה ב-30 באוגוסט 2018
מחוזות נבדה

במדינת נבדה שבארצות הברית קיימים שישה עשר מחוזות. הגדול שבמחוזות נבדה הוא מחוז ניי (47,001 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז קרסון סיטי (373 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז קלארק (כ-2,000,759 תושבים נכון ל-2010). עיר הבירה, קרסון סיטי, נמצאת במחוז קרסון סיטי. הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות נבדה בוויקישיתוף
פרגטה הדורה

פרגטה הדורה (שם מדעי: Fregata magnificens) היא מין של עוף ים ממשפחת הפרגטיים. אורכה כ-100 ס"מ ואורך מוטת כנפיה הוא כ-215 ס"מ. המין נפוץ לאורך האזור הטרופי של האוקיינוס האטלנטי, ומתרבה בקבוצות על עצים בפלורידה, האיים הקריביים ואיי כף ורדה. היא גם מתרבה לאורך החוף הפסיפי של אמריקה, ממקסיקו עד אקוודור, לרבות איי גלאפגוס. הפרגטה מזדמנת לעיתים רחוק מאוד מתחום תפוצתה הרגיל, והיא נצפתה בין השאר באי מאן, דנמרק, ספרד, בריטניה ובקולומביה הבריטית. פרגטה זו היא הציפור הלאומית של אנטיגואה וברבודה. גופם של זכרי הפרגטה שחור כולו, מלבד "כיס גרון" אדום, שמתנפח, בדומה לבלון, בעונת הרבייה. נוצותיה של הפרגטה מבהיקות בסגול בשעה שהשמש מאירה עליהן ישירות. גופן של הנקבות שחור, מלבד החזה וחלקו התחתון של הצוואר הצבועים בלבן, בנוסף לרצועה חומה על הכנף. ראשם ופלג גופם התחתון של זכרי פרגטה צעירים צבועים בלבן, בעוד שאר גופם שחור. מין זה דומה מאוד בגודלו ובשאר מאפייניו למיני פרגטה אחרים; אך הוא נבדל מהם בחוסר הרצועה הלבנה המתמשכת מבית השחי, ולפרגטות צעירות יש כתם לבן על בטנם בצורת מעוין. הפרגטות שקטות בזמן מעוף, אך משמיעות כמה וכמה קריאות שונות כשהן בקנן. הן ניזונות בעיקר מדגים, ושודדות אותם מעופות אחרים על ידי כך שהן גורמות להם להקיא את ארוחתם. הפרגטות עפות לעיתים במשך כמה ימים ולילות ברצף, במהירות ממוצעת של כ-10 קמ"ש, והן יכולות לעוף כ-239 ק"מ בין עצירה לעצירה. הן נוסקות לגובה של עד כ-2300 מטרים מעל לגובה פני הים על ידי שימוש בזרמי אוויר חמים, ויכולות לרדת עד לגובה פני הים. זהו מין העוף היחיד שיכול לישון בזמן מעוף מלבד סיס החומות. מדיה וקבצים בנושא פרגטה הדורה בוויקישיתוף פרגטה הדורה, באתר ITIS (באנגלית) פרגטה הדורה, באתר NCBI (באנגלית) פרגטה הדורה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פרגטה הדורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרגטה הדורה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) פרגטה הדורה, באתר GBIF (באנגלית) איך זכר הפריגט מחזר?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה פרגטה הדורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוקסיארטס

אוקסיארטס (יוונית Oxyártēs, פרסית وخش‌ارد, במקור מאיראנית עתיקה -Huxšaθra*) היה אציל מבאקטרה (כיום בלך באפגניסטן) ואביה של רוקסנה, אשתו של אלכסנדר הגדול. הוא מוזכר לראשונה במקורות העתיקים כאחד מקציניו של בסוס בזמן נסיגתו, מבאקטרה לסוגדיאנה, מפני צבאו של אלכסנדר. לאחר מות בסוס, שלח אוקסיארטס את אשתו ובנותיו לחסות במבצרו, בסוגדיאנה, אשר היה בנוי בפסגת צוק ונחשב לבלתי ניתן לכיבוש. אך אלכסנדר הצליח להשתלט על המבצר והחליט שברצונו לקחת את רוקסנה לאישה. מששמע על כל זאת, מיהר אוקסיארטס להיכנע לאלכסנדר וב-327 לפנה"ס חגגו את הכלולות בסעודה גדולה. זמן קצר לאחר מכן מתואר כי סייע בשכנוע כוריאנס, אשר החזיק במבצר-צוק משלו, להיכנע לאלכסנדר. זמן-מה לאחר מכן מונה בידי אלכסנדר לאחשדרפן פרובינציית פרופמיסאדה שבהודו (אזור הינדו-כוש). אוקסיארטס שמר על מקומו כאחשדרפן בפרופמיסאדה גם לאחר חלוקת השלל הראשונה שלאחר מות אלכסנדר (323 לפנה"ס) והשנייה, שנתיים לאחר מכן בטריפרדיסוס. בזמן מלחמת האזרחים שלח כח צבאי קטן לסייע לאאומנס, אך, לאחר מותו ב-316 לפנה"ס, נראה שהגיע לעמק השווה עם יריבו אנטיגונוס מונופתלמוס. לא נמצא אזכור מאוחר יותר של שמו, לפיכך יש להניח שמת לפני מסעותיו להודו של סלאוקוס הראשון, אשר העביר את השליטה על פרופמיסאדה (יחד עם שאר הפרובינציות ההודיות) לצ'נדרגופטה מאוריה, שליט האימפריה המאורית. כיבושי אלכסנדר הגדול באסיה התיכונה Oxyartes in: Encyclopedia Iranica Arrian, Anabasis Alexandri, iii. 28 Arrian, 4.18-20; Curtius Rufus, Historiae Alexandri Magni, 8.4; Strabo, Geography, 11.11; Plutarch, Parallel Lives, "Alexander", 47. Arrian, 4.21, 6.15; Curtius Rufus, 9.8; Plutarch, Alexander, 58 Diodorus Siculus, Bibliotheca, 18.3, 39; Justin, Epitome of Pompeius Trogus, 13.4; Photius, Bibliotheca, cod. 82, cod. 92 Diodorus, 19.14, 48 Strabo, 15.2
קרל ספאץ

קרל אנדרו ספאץ (באנגלית - Carl Andrew Spaatz; ‏ 28 ביוני 1891 - 14 ביולי 1974) היה גנרל אמריקאי במלחמת העולם השנייה וראש המטה הראשון של חיל האוויר האמריקאי. ספאץ סיים לימודיו בהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית ב-1914 ושירת בתחילה בדיוויזיית חיל הרגלים ה-25 בהוואי. באוקטובר 1915 עבר ליחידת התעופה של קורפוס האיתות בסן דייגו שם עבר אימוני טיסה. ב-1916 השתתף במשלחת העונשין של פרשינג נגד פנצ'ו וייה במקסיקו. בספטמבר 1917 נשלח ספאץ לצרפת שם שימש כמדריך טיס. לקראת סוף המלחמה ביקש להשתתף כטייס קרבי והצליח להפיל שני מטוסי פוקר איינדקר. לאחר ההפלה השנייה נשאר ללא דלק ונאלץ לנחות בשטח הפקר. המטוס נהרס אך ספאץ יצא ללא פגע. על שירותו בצרפת עוטר בצלב השירות המצוין. לאחר המלחמה המשיך בתפקידי מטה בחיל האוויר בבסיסים שונים. ב-1929 מונה למפקד להק מפציצים ה-7. ב-1936 סיים לימודים בבית הספר לפיקוד ומטה ב-פורט לוונוורת'. בינואר 1939 עבר למטה חיל האוויר כעוזר קצין מבצעים. ב- 1940 בעת הקרב על בריטניה נשלח ספאץ לבריטניה בתפקיד משקיף צבאי. במאי 1942 מונה למפקד חיל האוויר השמיני וביולי 1942 עבר עם מפקדתו לבריטניה. למעשה היה מפקד על כל כוחות האוויר האמריקאים בזירת אירופה. במרץ 1943 מונה למפקד חיל האוויר ה-12 בצפון אפריקה. ביולי 1943 השתתף כסגנו של גנרל ארתור טדר בפלישה לסיציליה (מבצע האסקי) ומונה למפקד חיל האוויר ה-15 עליו פיקד בפלישה לאיטליה. בינואר 1944 מונה למפקד כל כוחות האוויר באירופה. בתפקידו ניהל את מבצעי ההפצצות האסטרטגיות על גרמניה. ביוזמתו הופצצו אתרי הדלק של גרמניה ואתרי השילוח של טילי V-1 שגרמו לאלפי הרוגים בלונדון. אייזנהאואר אמר לאחר המלחמה כי ספאץ ועומר ברדלי היו שני הגנרלים האמריקאים שתרמו הכי הרבה לניצחון במלחמה. ספאץ נכח בטקס כניעת גרמניה הנאצית בריימס ב-7 במאי 1945 ובברלין ב-8 במאי 1945. לאחר כניעת גרמניה הוא הועבר לזירת האוקיינוס השקט וממפקדתו באי גואם היה ראש פיקוד המפציצים האסטרטגים על יפן. הוא היה אחראי לשליחת המפציצים שהטילו את הפצצות האטומיות על הירושימה ועל נגסאקי. הוא התעקש לקבל הוראה בכתב מהנשיא טרומן ולאחר הפצצת הירושימה הורה להטיל עלוני אזהרה ולהמשיך בהפצצות. לאחר שלא נתקבלה כל תשובה מהיפנים, הורה על הטלת הפצצה על נגסאקי. ב-2 בספטמבר 1945 נכח בטקס כניעת יפן במפרץ טוקיו. הוא הגנרל האמריקאי היחיד שנכח בכל שלושת טקסי הכניעה בסיום מלחמת העולם השנייה. ב-יולי 1945 העניק לו הנשיא טרומן דרגת גנרל. בפברואר 1946 מונה ספאץ למפקד חילות האוויר של צבא ארצות הברית לאחר פרישתו של גנרל הנרי ארנולד. ב-1947 נחקק חוק הביטחון שקבע כי חיל האוויר יהיה עצמאי וספאץ מונה לראש המטה הראשון של חיל האוויר של ארצות הברית. הוא פרש משירות הביטחון ב-30 ביוני 1948. לאחר פרישתו עבר כעורך בנושאים צבאיים במגזין ניוזוויק. בשנים 1948–1959 היה מפקד המשמר האווירי האזרחי ומ-1952 עד מותו שימש כחבר בוועדה של יועצים בכירים לראש מטה חיל האוויר. הוא יעץ על מיקום אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס ושם גם נקבר. האי ספאץ המצוי למול חופי ארץ פאלמר בבסיסו של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה, קרוי על שמו של קרל ספאץ. מדיה וקבצים בנושא קרל ספאץ בוויקישיתוף קרל ספאץ, באתר חיל האוויר האמריקאי קרל ספאץ, באתר history.net קרל ספאץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל ספאץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שמו הקודם היה Spatz. ב-1937 הוסיף עוד a לשמו כי רצה שיבטאו אותו ספאץ ולא ספוץ מקור שמו של האי ספאץ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
דובאל

האם התכוונתם ל... קליאה דובאל – שחקנית אמריקאית רוברט דובאל – שחקן ובמאי קולנוע אמריקני שלי דובאל – שחקנית אמריקאית רחוב דובאל – הרחוב הראשי של העיירה קי וסט מבשלת דובל מורטגט – מבשלת בירת בלגית דבל (פירושונים) דובלה