laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אחוזת דאונטון (סרט)

אחוזת דאונטון (באנגלית: Downton Abbey) הוא סרט דרמה היסטורית בריטי שנוצר על בסיס תסריט מאת ג'וליאן פלוז ובוים על ידי מייקל אנגלר (אנ'). זהו עיבוד קולנועי לעלילת סדרת הטלוויזיה "אחוזת דאונטון" אשר שודרה בשנים 2010-2015 בערוץ ITV. הסרט יצא לאקרנים ב-13 בספטמבר 2019 בבריטניה ושבוע לאחר מכן בארצות הברית ב-20 בספטמבר. עלילת הסרט ממשיכה את עלילת סדרת הטלוויזיה שהסתיימה בדצמבר 2015 לאחר שידור 52 פרקים. באפריל 2016, פורסם לראשונה שנשקלת האפשרות של הפקת סרט קולנוע לאחוזת דאונטון. התסריט לסרט הופץ לצוות השחקנים המקורי בתחילת 2017. ב-13 ביולי 2018 המפיקים אישרו לראשונה שהם עובדים על הפקת סרט קולנוע באורך מלא. הצילומים לסרט החלו בלונדון בסוף אוגוסט. הצילומים הסתיימו בנובמבר 2018. צוות השחקנים המקורי, בהם יו בונוויל, אליזבת מקגאוורן, מישל דוקרי, לורה קרמייקל ומגי סמית' יגלמו בסרט את דמויותיהם מהסדרה. בהודעה שפורסמה באוגוסט צוין כי השחקנים החדשים אימלדה סטונטון, ג'רלדין ג'יימס, טאפנס מידלטון, סיימון ג'ונס, דייוויד הייג, קייט פיליפס וסטיבן קמפבל מור ייקחו חלק בצוות השחקנים הראשי של הסרט. בספטמבר אושר שג'ים קרטר, ברנדן קויל, קווין דויל, הארי האדן-פאטון, רוב ג'יימס-קולייר, אלן ליץ', פיליס לוגן, סופי מקשרה, לסלי ניקול ופנלופה ווילטון יגלמו גם הם את דמויותיהם מהסדרה. מדיה וקבצים בנושא אחוזת דאונטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אחוזת דאונטון אחוזת דאונטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "אחוזת דאונטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אחוזת דאונטון", באתר AllMovie (באנגלית) "אחוזת דאונטון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אחוזת דאונטון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אחוזת דאונטון", באתר Metacritic (באנגלית) "אחוזת דאונטון", באתר אידיבי "אחוזת דאונטון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סמדר שילוני, ביקורת סרט - "אחוזת דאונטון": כמו פגישת מחזור מענגת, באתר ynet, 15 בספטמבר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים בריטיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חלון אוברטון

חלון אוברטון (ידוע גם כחלון השיח) הוא טווח הרעיונות המקובל בשיח הציבורי. המונח נקרא על שמו של איש מדע המדינה ג'וזף אוברטון (אנ'), שטען כי יכולת הקיום הפוליטית של רעיון תלויה לא בהעדפות האישיות של הפוליטיקאים, אלא בעיקר בשאלה האם הוא נמצא בתוך טווח הדעות המקובלות על הציבור. לדברי אוברטון, החלון מכיל את מגוון הרעיונות שפוליטיקאי יכול להמליץ עליהן מבלי להיתפש כקיצוני מדי בדעת הקהל הנוכחית. אוברטון תיאר מנעד של רמות חופש בהקשר של התערבות ממשלתית, שנמצא על ציר אנכי. ככל שדעה מתרחקת ממרכז החלון, כך היא נעשית פחות מקובלת. הפרשן הפוליטי ג'ושוע טרביניו אמר כי דרגות הקבלה של רעיונות הן, פחות או יותר: לא יעלה על הדעת קיצוני קביל הגיוני פופולרי חלון אוברטון הוא גישה לזיהוי אילו רעיונות מגדירים את התחום המקובל בו נמצאת מדיניות ממשלתית אפשרית בדמוקרטיה. תומכי מדיניות שנמצאת מחוץ לחלון מבקשים לשכנע את הציבור להזיז או להרחיב את החלון. תומכי המדיניות הנוכחית, או דומות לה, מבקשים לשכנע אנשים כי מדיניויות מחוץ לחלון צריכות להיות בלתי מקובלות. לאחר מותו של אוברטון בחנו אחרים את הרעיון של הזזת החלון על ידי קידום מכוון של רעיונות מחוצה לו, או הפיכת רעיונות למקובלים יותר על ידי הצגה של רעיונות קיצוניים מהם. המודל של אוברטון מזכיר מספר רעיונות שקדמו לו, בהם ספֵירות האלין (אנ') של ההיסטוריון והעיתונאי דניאל האלין. האלין השתמש במודל שלו כדי להסביר את החדשות האמריקאיות על מלחמת וייטנאם. המודל של האלין מחלק את הדיון הפוליטי לשלוש ספירות קונצנטריות: ספירת הקונצנזוס, שהיא תחום הדעות שעיתונאים מניחים שכל הקוראים מסכימים עליו, ספירת המחלוקת, שבה הציפייה מעיתונאים היא להישאר נייטרלים, וספירת הסטייה, שהדיון בה נחשב ללא לגיטימי וממנו עיתונאים יכולים להתעלם. בנאומו משנת 1857, המכונה "אמנציפציית הודו המערבית", תיאר פרדריק דאגלס, חבר התנועה לביטול העבדות, כיצד דעת הקהל מגבילה את פעולתם של בעלי הכוח, באופן שמזכיר את חלון אוברטון: מצא את הדברים להם אנשים ייכנעו בשקט ומצאת את המדד המדויק לאי הצדק שיופעל כלפיהם, ואי צדק זה ימשיך עד שהם יתנגדו במילים או באלימות, או בשניהם. הגבולות של עריצים מוכתבות לפי הסיבולת של אלו אותם הם מדכאים. דיפוזיית החידושים מסגור מדיה וקבצים בנושא חלון אוברטון בוויקישיתוף Joseph Overton biography and article index, Mackinac Center for Public Policy, ‏30 באוגוסט 2013 (באנגלית) A Brief Explanation of the Overton Window, Mackinac Center for Public Policy, ‏7 ביולי 2012 (באנגלית) thereisnospoon, Why the Right-Wing Gets It--and Why Dems Don't [UPDATED], Daily Kos, ‏10 במאי 2006 (באנגלית) תזיזו את "חלון אוברטון" ותוכלו לשנות את הדיון הציבורי במדינה, אתר אפוק טיימס ישראל חלון אוברטון, אתר הומור ועסקים האלין, דניאל, The Uncensored War: The Media and Vietnam, ניו יורק, 1986, עמ' 116-118, ISBN 978-0-19-503814-9 (1857) FREDERICK DOUGLASS, “IF THERE IS NO STRUGGLE, THERE IS NO PROGRESS”, BLACKPAST, ‏25 בינואר, 2007 (באנגלית)
נקודות בצבעים

נקודות בצבעים (באנגלית: Polka Dot Shorts, בתרגום חופשי לעברית: מכנסיים קצרים מנוקדים) היא סדרת טלוויזיה קנדית לילדים של חברת "TVOntario" אשר שודרה בכל העולם בין השנים 1993- 2001. הסדרה מבוססת על הסדרה "Polka Dot Door" (בתרגום חופשי לעברית: דלת פולקה). הסדרה בוימה על ידי מיכאל מקנמרה ונוצרה, הופקה ונערכה על ידי ג'ד מקיי. הסדרה זכתה בשנת 2000 בפרס ג'מיני (אנ') לתוכנית או סדרת הבוקר לילדים לפני גיל בית הספר הטובה ביותר. לסדרה יש כ-180 פרקים, ושפת המקור שלה היא אנגלית. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2000 בחינוכית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יש לרשום את תקציר העלילה. ג'ירי (באנגלית: Polkaroo) – בעל חיים ירוק דמוי קנגורו עם שיער צהוב, זנב פרוותי צהוב ארוך, נקודות אדומות וצהובות על הצוואר וחלוק מכוסה נקודות. הוא מופיע בכל פרק. הוא גר בבית קטן עם חיית המחמד שלו. הוא נהנה לשחק עם החברים שלו. לפעמים הוא מדבר בחרוזים. שמו הוא שילוב בין המלים polka dots "הדפס נקודות" לבין kangaroo "קנגורו". קיפודי (באנגלית: Bibble) – חיית המחמד של ג'ירי, שנראית כמו ראש מגבת צבעוני המכוסה בפומפונים. הוא אוהב לעשות מעשי קונדס, ולפעמים הוא מעצבן את האחרים. המפטי (באנגלית: Humpty) – ביצה גדולה ירוקה עם שיער ארגמני ואף לבן. הוא לובש חליפה צבעונית בצבע בורדו עם ורדים ורודים, עניבה עם האות H עליה, ומגפיים ירוקים. המפטי הוא שובב, אבל תמיד הוא עושה הכל בשביל לעזור לחבריו. אחיו הבכור של דמפטי. דמפטי (באנגלית: Dumpty) – אחיו הצעיר של המפטי. הוא בצבע חום עם אף בצבע כחול. הוא חובש כובע בצבע קרם עם האות D עליו, עניבת פרפר כחולה וחליפה כחולה עם פרחים. הוא הצעיר בחבורה, אוהב לעזור ורוצה להשתלב. לפעמים הוא מתעצבן על אחיו הבכור, המפטי, אבל אכפת לו ממנו מאוד. שמם שלו ושל אחיו הוא אזכור לדמותו של המפטי דמפטי. דובי (באנגלית: Bear) – דוב חום העונד עניבת פרפר ירוקה עם נקודות לבנות. יש לו חיבה גדולה לדבש, הוא מדבר במבטא יוקרתי ולפעמים הוא יכול להיות קצת מופגן. אדמונית (באנגלית: Marigold, בתרגום חופשי לעברית: ציפורני חתול) – בובה חביבה עם שיער דמויי חוט כתום בצמות. היא לובשת שמלה ירוקה עם פרחים עליה, ומכנסי פסים צהובים-לבנים. היא אוהבת גינון, והיא מגדלת צמחים רבים ושונים. במאי הדיבוב בעברית היה ניקו בר ומפיקת הדיבוב הייתה אורית יואלי סנה. "נקודות בצבעים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נקודות בצבעים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ATS 2500 GT

ATS 2500 GT היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית רכבי הספורט האיטלקית Automobili Turismo e Sport (אנ') (A-T-S) אשר יוצרה בין השנים 1963–1965 בבולוניה, איטליה. "ATS 2500 GT" מוגדרת כמכונית על. החברה הוקמה על ידי פורשי פרארי קארלו קיטי וג'וטו ביזריני, אך לא זכתה להצלחה מסחרית ונסגרה תוך מספר שנים. בשנת 2019 הסתיים תכנון של דגם מחודש "ATS GT" על בסיס מכונית מקלארן MP4-12C. ליצרן היה דגם נוסף של מכונית "ATS" שהשתתפה במרוצי פורמולה 1 עונת 1963. "GT". "GTS". יוצרו 12 יחידות. 2 דלתות. 2 נוסעים. מנוע מרכזי-אחורי. מנוע הנעה אחורית. מנוע קירור מים. 4 מאיידים תוצרת "Weber carburetor" (אנ'). קיבולת מכל דלק - 68.2 ליטר. דגם "ATS 2500 GT" דגם "ATS 2500 GT" דגם "ATS 2500 GT" דגם "ATS 2500 GT" דגם "ATS 2500 GT", שנת 1964 דגם "ATS 2500 GT" - מבט למנוע המרכזי אחורי מדיה וקבצים בנושא ATS 2500 GT בוויקישיתוף דגמי "ATS 2500 GT" carsfromitaly.net/others/index.html דגם "ATS 2500 GT" ultimatecarpage.com/car/628/ATS-2500-GT דגם "ATS 2500 GT", שנת 1962 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car דגם "ATS 2500 GT" conceptcarz.com/vehicle/z13388/ats-2500-gt דגם "ATS 2500 GT", שנת 1963 supercars.net/blog/1963-ats-2500-gt דגמי "ATS 2500 GT" salonpriveconcours.com/news/1963-ats-2500-gt-3-0-litre-coupe
מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה

מרגרטה קלמנטינה מריה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Margarethe Klementine Maria, Erzherzogin von Österreich, בהונגרית: Habsburg–Toscanai Margit Klementina Mária főhercegnő;‏ 6 ביולי 1870 ‏- 2 במאי 1955) הייתה ארכידוכסית אוסטרית, ואשתו של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני. מרגרטה קלמנטינה נולדה ב-6 ביולי 1870 באלצ'וט, ליוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה, ולקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן. ב-15 ביולי 1890 התחתנה מרגרטה קלמנטינה בבודפשט עם אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני, ממנו נולדו לה שמונה ילדים. בשנת 1952 מת בעלה אלברט, וב-2 במאי 1955 מתה מרגרטה קלמנטינה ברגנסבורג. ב-15 ביולי 1890 התחתנה מרגרטה קלמנטינה בבודפשט עם אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני, ממנו נולדו לה שמונה ילדים: פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי (1893–1971), התחתן עם איזבל מריה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה. יוזף אלברט, נסיך טורן וטקסיס (1895). קרל אוגוסט, נסיך טורן וטקסיס העשירי (1898–1982), התחתן עם מריה אנה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה. לודוויג פיליפ, נסיך טורן וטקסיס (1901–1933), התחתן עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתו של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. מקס עמנואל, נסיך טורן וטקסיס (1902–1994). אליזבת הלנה, נסיכת טורן וטקסיס (1903–1976), התחתנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן. רפאל ריינר, נסיך טורן וטקסיס (1906–1993), התחתן עם מרגרט, נסיכת טורן וטקסיס. פיליפ ארנסט, נסיך טורן וטקסיס (1908–1964), התחתן עם יולליה, נסיכת טורן וטקסיס. מדיה וקבצים בנושא מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Darryl Lundy (27 ינו' 2009). "Margarethe Klementine Maria Erzherzogin von Österreich". ThePeerage.com. ארכיון מ-3 במאי 2009. נבדק ב-2009-05-13. {{cite web}}: (עזרה) Paul Theroff. "AUSTRIA". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. ארכיון מ-25 באפריל 2009. נבדק ב-2009-05-13. {{cite web}}: (עזרה)
ישיבת שערי תורה

ישיבת שערי תורה היא ישיבה גדולה חרדית כלל חסידית השוכנת בירושלים. בישיבה לומדים כ-220–270 בחורים[דרוש מקור], מתוכם כ-50–70 בחורים תושבי חו"ל[דרוש מקור]. בראשות הישיבה עומד הרב יעקב ווייל. הישיבה הוקמה בשנת התשס"ד 2004 על ידי הרב יחזקאל צבי יהודה (חצקל) מאירזון וגיסו הרב אברהם משה שארר בעקבות שינוי שיטת הלימוד בישיבות גור בהם שניהם לימדו עד השינוי. בהמשך סוכם כי הישיבה תהיה ישיבת המשך לישיבת שערי תורה הקטנה שבראשות הרב יעקב וויל שיעמוד גם בראשות הישיבה הגדולה. בשנותיה הראשונות התקיים בהיכל הישיבה גם כולל אברכים. בישיבה לומדים כ-170 בחורים ישראליים לצד כ-60 בחורים תושבי חו"ל. בישיבה קיימת קבוצה גדולה של חסידי גור. ראש הישיבה (עד פטירתו) היה הרב יחזקאל מאירזון, אחיו של הרב מאיר משה מאירזון מאנטוורפן ומחותנו של הרב שאול אלתר. הרב מאירזון היה הסמכות אחרונה בכל נושא בישיבה וגם מימן את ההוצאות הכלכליות של הישיבה. מנהלה הגשמי של הישיבה הוא פרץ הרשנבוים. הרמי"ם הם: הרב אלעזר אשכנזי, הרב אברהם משה שארר, הרב מאיר מוסקוביץ'. המשגיח הוא הרב יעקב ישראל פלינטנשטיין. צורת הלימוד בישיבה היא כפי המקובל בישיבות הכלל חסידיות. לימוד עיון בבוקר ולימוד בקיאות בסדרי הצהריים והערב. בסוף השבוע לא מתקיימים סדרים בישיבה ומרבית הבחורים חוזרים לבתיהם לשבת. צוות הישיבה אינו מרבה להתערב בחיי הבחורים. (הישיבה היא מהבודדות בציבור החסידי שאינן אוסרות החזקת טלפון סלולרי בשיעורים הגבוהים). הבוגרים של ישיבת שערי תורה התכנסו • צפו בגלריה, באתר בחדרי חרדים, 19 באפריל 2017 שימי שפר, ‏בחור מ'שערי תורה' נדבק; הצוות והבחורים בבידוד, באתר כיכר השבת, 18 ביוני 2020 הישיבה באתר גיידסטאר משה ויסברג, אבל: ראש ישיבת 'שערי תורה' הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, ‏26/02/2022
עונת 2018 בגביע סודאמריקנה

עונת 2018 בגביע הסודאמריקנה הייתה העונה ה-17 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-13 בפברואר 2018 והמשחק האחרון התקיים ב-12 בדצמבר 2018. מועדון הכדורגל הברזילאי אתלטיקו פרנאאנסה ניצח את מועדון הכדורגל הקולומביאני ג'וניור ברנקייה בפנדלים 4-3 לאחר שוויון 2-2 בסיכום שני המשחקים. כתוצאה מכך, אתלטיקו פרנאאנסה זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה במפעל זה. כאלופה, אתלטיקו פרנאאנסה קיבלה את הזכות להתחרות נגד המנצחת של גביע ליברטדורס 2018 במסגרת גביע רקופה סודאמריקנה לשנת 2019, ומחזיקת גביע הליגה היפנית לשנת 2018 במסגרת גביע סורוגה בנק לשנת 2019. בנוסף לכך, הם העפילו אוטומטית לשלב הבתים של גביע ליברטדורס 2019. ברזיל וארגנטינה - 6 אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי, פרגוואי ו-ונצואלה - 4 בשלב הראשון, כל מפגש שוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא נכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים. 22 המנצחות של השלב הראשון הצטרפו לשלב השני שם חיכו 10 קבוצות מגביע ליברטדורס (שתי הקבוצות הטובות ביותר שהודחו בשלב המוקדמות השלישי ושמונה הקבוצות שסיימו במקום השלישי בשלב הבתים). בשלב השני, כל מפגש שוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא נכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים. 16 המנצחות של השלב השני העפילו לשלבי שמינית הגמר. CONMEBOL העניקה לסן לורנסו ניצחון 0–3 כתוצאה משיתוף לא חוקי של שחקן מצד דפורטס טמוקו. המשחק הסתיים במקור 2-1. בסיכום שני המשחקים התוצאה הייתה 2–2 ואתלטיקו פרנאאנסה זכתה בגביע לאחר ניצחון בפנדלים גביע ליברטדורס 2018 מדיה וקבצים בנושא עונת 2018 בגביע סודאמריקנה בוויקישיתוף גביע סודאמריקנה 2018, CONMEBOL.com
אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני

אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני (בגרמנית: Albrecht Maria Joseph VIII Fürst von Thurn und Taxis;‏ 8 במאי 1867‏- 22 בינואר 1952) היה נסיך טורן וטקסיס השמיני מ-2 ביוני 1885 עד מותו ב-22 בינואר 1952. אלברכט נולד ב-8 במאי 1867 ברגנסבורג, והיה בנם הצעיר של מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס והלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה. אביו נפטר כשהיה בן פחות מחודשיים, והוא גדל אצל אמו. בשנת 1871 מת סבו של אלברט, מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי, ואחיו הגדול מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי ירש את תאריו. מקסמיליאן נפטר ב-2 ביוני 1885, ואלברט ירש את תאריו, תוך שאמו שימשה כעוצרת עד יום הולדתו ה-21 בשנת 1888. ב-8 במאי 1889 הוא קיבל את התואר דוכס ורת ודונאשטאוף מלואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, וב-30 בנובמבר 1889 הוא קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב האוסטרי. ב-22 בינואר 1952 מת אלברט ברגנסבורג, שם הוא נקבר עם אשתו בקפלת התפילה של מנזר סנט אמראם, ובנו פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי ירש את תאריו. ב-15 ביולי 1890 התחתן אלברכט בבודפשט עם מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו שמונה ילדים: פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי (1893–1971), התחתן עם איזבל מריה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה יוזף אלברט, נסיך טורן וטקסיס (1895) קרל אוגוסט, נסיך טורן וטקסיס העשירי (1898–1982), התחתן עם מריה אנה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה לודוויג פיליפ, נסיך טורן וטקסיס (1901–1933), התחתן עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתו של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג מקס עמנואל, נסיך טורן וטקסיס (1902–1994) אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס (1903–1976), התחתנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן רפאל ריינר, נסיך טורן וטקסיס (1906–1993), התחתן עם מרגרט, נסיכת טורן וטקסיס פיליפ ארנסט, נסיך טורן וטקסיס (1908–1964), התחתן עם יולליה, נסיכת טורן וטקסיס מדיה וקבצים בנושא אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני בוויקישיתוף אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Darryl Lundy (27 ינו' 2009). "Albrecht Maria Joseph VIII Fürst von Thurn und Taxis". ThePeerage.com. נבדק ב-21 ביוני 2009. {{cite web}}: (עזרה) Paul Theroff. "THURN und TAXIS". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-21 ביוני 2009. {{cite web}}: (עזרה)
מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס

מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס (בגרמנית: Maximilian Anton von Thurn und Taxis‏; 28 בספטמבר 1831‏ – 26 ביוני 1867) היה נסיך הכתר של טורן וטקסיס עד מותו בשנת 1867. מקסימיליאן אנטון נולד ב-28 בספטמבר 1831 ברגנסבורג, למקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי ולהברונית וילהלמינה פון דרנברג, בתם של ארנסט, ברון דרנברג והברונית וילהלמינה הנרייטה מקסימיליאנה פון גלאובורג. ב-24 באוגוסט 1858 התחתן מקסימיליאן בטירת פוסנהופן עם הלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ואחותה הבכורה של אליזבת, נסיכת בוואריה (לימים קיסרית אוסטריה), והיו להם ארבעה ילדים. נישואיהם של מקסימיליאן והלנה לא התקיימו ללא קושי, שכן מקסימיליאן השני, מלך בוואריה סירב לאפשר לבת דודתו הראשונה להתחתן עם נסיך שאינו בן מלוכה. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואשתו אליזבת, נסיכת בוואריה התערבו לטובת הנישואין, והנישואין נערכו כמתוכנן. פרנץ יוזף נועד במקור להתחתן עם הלנה, אולם התאהב במקום זאת באחותה אליזבת, עמה התחתן לבסוף. מקסימיליאן נפטר מאי ספיקת כליות או שיתוק ריאות ב-26 ביוני 1867, בגיל 35, ברגנסבורג, והוא נקבר בקפלת הקבורה במנזר סנט אמראם. בשל מותו המוקדם, בנו מקסימיליאן מריה הפך לנסיך הכתר של טורן וטקסיס, ולאחר מכן ירש את התואר והנחלות. לודוויג השני, מלך בוואריה כתב במכתב אישי של תנחומים לאביו של מקסימיליאן, מקסימיליאן קרל: "אני מזדהה עם האובדן שלך והכאב העמוק שאתה חש, יחד עם כל משפחת טורן וטקסיס, בעקבות אובדן החיים מלאי התקוות". ב-24 באוגוסט 1858 התחתן מקסימיליאן בטירת פוסנהופן עם הלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ואחותה הבכורה של אליזבת, נסיכת בוואריה (לימים קיסרית אוסטריה), והיו להם ארבעה ילדים: לואיזה, נסיכת טורן וטקסיס (1859–1948), נישאה לפרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס (1860–1881), נישאה למיגל, דוכס ברגנסה מקסימיליאן מריה, הנסיך השביעי מטורן וטקסיס (1862–1885) אלברט, הנסיך השמיני מטורן וטקסיס (1867–1952), נישא למרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה מדיה וקבצים בנושא מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס בוויקישיתוף מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Darryl Lundy (23 נוב' 2008). "Maximilian Anton Lamoral Erbprinz von Thurn und Taxis". ThePeerage.com. נבדק ב-2009-05-24. {{cite web}}: (עזרה) Paul Theroff. "THURN und TAXIS". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-2009-05-24.
יון סיגורדסון

יון סיגורדסון (באיסלנדית: Jón Sigurðsson;‏ 17 ביוני 1811 - 7 בדצמבר 1879) היה מנהיג התנועה הלאומית האיסלנדית במאה ה-19 (באיסלנדית: Þjóðernishyggja או Föðurlandsást). מכונה "החוק של איסלנד, חרבה ומגנה" (Sómi Íslands, sverð þess og skjöldur). נולד בכפר קטן באזור הפיורדים המערביים של איסלנד (וסטפיורדס; Westfjords) והיה בנו של כומר. ב-1833 עבר לקופנהגן על מנת ללמוד היסטוריה באוניברסיטת קופנהגן, שם נחשף לכתבי היד של הסאגות האיסלנדיות, החל לחקור אותן והיה למומחה להן. בשנת 1845 שב לאיסלנד והחל לכהן כציר באלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי, שפעל בחסות דנית) כנציג אזור איסאפיירד'ור. מבחינה פוליטית וכלכלית היה ליברל קלאסי והתרחק מהרומנטיקה של הלאומנות בסגנון הגרמני. הוא ביקש לקדם מודרניזציה, דמוקרטיזציה, זכויות אדם וקידמה כלכלית רציונליסטית. בעקבות אביב העמים של 1848 גיבשה דנמרק ב-1849 חוקה שהעניקה לאיסלנדים מספר זכויות. השלטון הדני ביקש שהאלת'ינגי האיסלנדי יאשרר את החוקה. אולם סיגורדסון הוביל תנועת סירוב, כיוון שהחוקה החדשה לא כללה אוטונומיה וזכויות אזרח מלאות לאיסלנדים. סיגורדסון וליברלים אחרים גיבשו הצעת החלטה חליפית שתהפוך את איסלנד למדינה עצמאית, כאשר יחסיה עם דנמרק יהיו במסגרת של אוניה פרסונלית (כלומר מערכת יחסים בין שתי ישויות הנחשבות למדינות שונות וריבוניות, אשר אותו האדם (מלך דנמרק) עומד בראשן, בעוד גבולותיהן, חוקיהן והאינטרסים שלהן נותרים שונים). ההצעה נידונה בכינוס לאומי מיוחד של הנציגים שהתכנס ב-1851 במטרה לאשרר את החוקה החדשה (Þjóðfundurinn 1851). מושל האי מטעם דנמרק הכריז על ההתכנסות כבלתי חוקית וביקש לפזרה. אז הוביל סיגורדסון את המתכנסים לקום ולהצהיר שהם מוחים על החלטת המושל ויתלוננו בפני המלך. מנקודה זו ועד הגדרת האוניה הפרסונלית בין איסלנד לדנמרק ב-1918, נותרה מצבה החוקתי של איסלנד לא פתור. על אף היותו איש התנועה הלאומית האיסלנדית, חי סיגורדסון ופעל רוב זמנו בקופנהגן. את דבריו לעם האיסלנדי פרסם בכתב העת שייסד, Ný félagsrit (כתב עת לחברה חדשה), שראה אור מדי שנה בין 1841 ל-1873 במימונו של סיגורדסון, שהיה גם תורם התוכן העיקרי. מ-1851 כיהן כנשיא האגוד הספרותית האיסלנדית (Hið íslenska bókmenntafélag) ונשיא (יו"ר) האלת'ינגי ולפיכך זכה לכינוי "הנשיא יון" (Jón forseti). ב-1845 נשא לאשה את בת-דודו, אינגיביורג איינארדוטיר (Ingibjörg Einarsdóttir). לזוג לא היו ילדים, אך הם גידלו את אחד מאחייניהם שהתייתם כבן מאומץ. ביתם בקופנהגן היה פתוח לכל איסלנדי שביקר בעיר, כך נפוצה האמרה ש"כל האיסלנדים הם ילדיו של יון סיגורדסון". יום הולדתו נקבע כיום החג הלאומי של איסלנד. כאשר איסלנד הכריזה על יציאתה לעצמאות ב-1944 נעשה הדבר ב-17 ביוני, כך שיום העצמאות של איסלנד מתלכד עם יומו של יון סיגורדסון. דמותו מתנוססת על שטר 500 קרונות ובעבר עיטרה את שטר 10 קרונות. בשנת 1967 העניקה עיריית קופנהגן את הבית בו התגוררו יון סיגורדסון ואשתו לממשלת איסלנד ומאד הבית, שנקרא Jónshús, הוא נכס של ממשלת איסלנד ומשמש כמרכז תרבות ומרכז אקדמי. מדיה וקבצים בנושא יון סיגורדסון בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר האוסף על שמו יון סיגורדסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יון סיגורדסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בוב רוס

רוברט נורמן "בוב" רוס (באנגלית: Robert Norman "Bob" Ross; ‏29 באוקטובר 1942 – 4 ביולי 1995) היה צייר ומנחה טלוויזיה אמריקאי. רוס נולד בדייטונה ביץ' שבפלורידה. לפני שזכה לפרסום בינלאומי רב בזכות תוכנית הציור אותה הנחה, "The Joy of Painting" ("חדוות הציור", בתרגום חופשי), שירת רוס במשך 20 שנים בחיל האוויר האמריקני, כאשר במהלך תקופה זו היה מוצב בעיקר באלסקה - שם החל ללמד את עצמו לצייר, כך שלא הייתה לו הכשרה אמנותית פורמלית. הנוף של אלסקה ניכר ברבות מיצירותיו המאוחרת יותר בתוכנית. ההרים, האגמים וסצנות השלג הוזכרו לעיתים קרובות כחביבים במיוחד על רוס. תוכניתו הייתה אחת מתוכניות האמנות הנצפות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה האמריקאית. בסדרה נהג ללמד את צופיו לצייר תוך שימוש בשפה ייחודית ונעימה, כגון ציור של "עצים קטנים ושמחים", "עננים לפי הדמיון שלכם" ו"הרים קטנים ויפים". הוא האמין שלכל אדם יש כישרון אמנותי, ושכל אדם שיקדיש לכך חצי שעה מזמנו יכול לצייר נוף מרהיב אם רק יפעל לפי הוראותיו בתוכנית. רוס השתמש בטכניקת הציור ציור אלה פרימה (Wet-on-wet) אשר כרוכה בשימוש בצבע רטוב על גבי צבע רטוב, ובאופן זה מורידים את תקופת ההמתנה בין הוספת כל שכבת צבע חדשה. על ידי שימוש בטכניקה זו, יחד עם שימוש במברשות בגודל אינץ' אחד או שני אינץ', הוא הדגים כיצד לצייר עצים, מים, עננים והרים בתוך שניות. לטענתו של רוס, בשיטת הציור שלו אין טעויות - רק "תאונות חיוביות" שניתן לגרום להן לעבוד היטב בסופו של דבר בכל ציור. מאוחר יותר הוא הרחיב את התוכנית שלו לעסק המרוויח מיליוני דולרים אשר כלל ספרי לימוד, סט צבעים, מברשות, וקורסים בהם ניתן היה ללמוד לצייר בשיטת בוב רוס. הסדרה שודרה במקור במשך 11 שנים, מ-1982 עד 1993. היא שודרה לאורך השנים במדינות רבות ברחבי העולם. ציוריו המהירים והמתודולוגיים של רוס זכו לביקורת על ידי אמנים ומבקרי אמנות שונים, שקראו לסגנונו מלאכותי ונטול פירוט - הם מצביעים על כך שהוא משתמש במגוון מוגבל של טכניקות פשטניות מדי, וכי רבים מהנופים שהוא צייר לא מתבססים על נופים או צמחייה שקיימים בפועל בעולם הטבע. המעריצים של התוכנית הצביעו על כך שהוא סייע לאנשים רבים ברחבי העולם לגרום לציור להיות יותר נגיש עבורם, וכי יש לקחת זאת בחשבון כאשר בוחנים את גוף העבודה וההשפעה של רוס. לרוס בן יחיד, רוברט סטפן "סטיב", מאשתו הראשונה ויויאן רידג', ממנה התגרש בשנת 1977. בנו צייר גם כן, והופיע מספר פעמים בתוכניתו של אביו. אשתו השנייה, ג'יין, נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1992. לזוג לא היו ילדים. בשנת 1995 נשא לאשה את זוגתו השלישית, לינדה בראון. חודשיים לאחר הנישואין, נפטר רוס מסרטן הלימפומה. רוס היה קנאי לפרטיותו. ראיונות בודדים עם מעגל חבריו הקרובים ומשפחתו ניתן למצוא בסרט התיעודי של רשת PBS משנת 2011, "Bob Ross: The Happy Painter". מותג בוב רוס בע"מ מוגן כקניין רוחני. מדיה וקבצים בנושא בוב רוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוב רוס (באנגלית) סרטונים בערוץ של בוב רוס המכיל ארכיון עם הפרקים מתוכניתו "The Joy of Painting", באתר יוטיוב בוב רוס, סרטונים בערוץ היוטיוב בוב רוס, ערוץ באתר Twitch.tv בוב רוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוב רוס, באתר Discogs (באנגלית) בוב רוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בוב רוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חגית גינזבורג, בוב רוס נהפך כרבע מאה לאחר מותו לתופעת רשת וגיבור תרבות של ממש, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2021 Bob Ross: The Happy Painter - Full Documentary, סרט דוקומנטרי מלא, בוב רוס, סרטון באתר יוטיוב