נערי הכרך

נערי הכרך (באנגלית: The Outsiders) הוא רומן התבגרות שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית ס"א הינטון בשנת 1967. הינטון הייתה בת 15 כשהחלה לכתוב את הרומן, וסיימה אותו כשהייתה בת 16. היא חתמה על הספר בראשי התיבות של שמה בלבד, כדי להימנע מביקורות שליליות עקב היותה אישה. הספר מספר על שתי קבוצות יריבות בעלות מאפיינים סוציו אקונומיים שונים, ה"גריזרים", העניים והמרוחקים, ו"הסוצים" האמידים וההוללים. הינטון כתבה את הספר בעקבות חברהּ אשר רצה להיות גריזר. בשנת 1983 הופק סרט בשם זהה לספר בבימויו של פרנסיס פורד קופולה, ובשנת 1990 הופקה סדרת טלוויזיה שממשיכה את עלילתה מהמקום שהסרט הפסיק. בשנת 2012 הספר תורגם לעברית בהוצאת ידיעות אחרונות על ידי המתרגמת מאירה פירון. נכון לשנת 2018 נמנה עם יצירות הספרות המומלצות על ידי משרד החינוך לשימוש לצורך לימודי הספרות במסגרת תוכנית הלימודים באנגלית (בהיקף של 5 יחידות לימוד) פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא יש לקצר את תיאור העלילה. הרומן מתחיל כאשר פוניבוי עוזב את הקולנוע וחבורה של סוצים מתקיפים אותו בדרכו, בעוד ידידיו הגריזרים, מהכנופיה שלו, מגינים עליו. פוניבוי קרטיס הוא הקטן מבין שלושה אחים - אחיו הבכורים הם דארל (דארי) וסודה-פופ (סודה) - אשר משתייכים לשכבה הגריזרית. לדארי לא הייתה היכולת להמשיך לקולג' לאחר סיום בית הספר מחמת הקשיים הכלכליים, אף על פי שהיה ממצטייני בית הספר, והוא עובד בעבודות שחורות; סודה נשר מהלימודים, ועובד בתחנת דלק בעיר יחד עם חברו הטוב סטיב רנדל. פוניבוי בן הארבע עשרה עודנו לומד בבית הספר. הוריהם של השלושה נהרגו מעט לפני כן בתאונת דרכים, וביתם הפך למשכן לשאר חבריהם לכנופיה, סטיב ידיד נפשו של סודה, טו-ביט (בסלנג האנגלי: רבע דולר, כינוי למשהו זול - על שם בדיחותיו) מתיוז הקלפטומן העליז תמיד, דאלאס (דאלי) ווינסטון הפושע הניו יורקי האכזרי וג'וני קייד האומלל והאבוד, אשר מאז תקיפתו בידי כנופיית סוצים באחד המגרשים הפך חשדן ומאויים. למחרת, הולך פוניבוי עם דאלי וג'וני (חברו הטוב ביותר) לקולנוע, שם הם נתקלים בצ'רי ומרשה, שתי בנות סוציות אשר דאלי מציק להן, והולך מהמקום רק לאחר שג'וני מגן עליהן. הם משוחחים מעט ביניהם, וטו-ביט מצטרף אליהם גם הוא. לאחר הסרט, כאשר הם מלווים את הבנות לביתן, מופיעים לפתע חבריהן הסוצים של צ'רי ומרשה, וריב הולך ומתפתח ביניהם לבין שלושת הגריזרים עד שצ'רי עוצרת אותם והולכת עם הסוצים. לאחר מכן ג'וני ופוניבוי חוזרים אל המגרש של שכונתם, צופים בכוכבים, משוחחים ולבסוף נרדמים שם מרוב עייפות. כאשר פוניבוי מתעורר, הוא רץ לביתו בתקווה שלא יסתבך, בעוד ג'וני נשאר לישון בלילה במגרש, אך אחיו הגדול דארי, אשר תמיד גוער בו ונוזף בו, צועק עליו בכעס על היעדרותו. כאשר העניינים מתלהטים, מעיף לו דארי סטירה, ופוניבוי ההמום והמתייפח מעלבון בורח מהבית וחוזר אל ג'וני, במגרש. הם מחליטים ללכת לטייל בפארק, כשחבורת הסוצים שנפגשו בהם לפני כן נתקלת בהם שנית, והפעם הם שיכורים לגמרי. הסוצים נחושים ללמד את פוניבוי וג'וני לקח על שהעזו "להתחיל" עם חברותיהם, והם תוקפים אותם, ומטביעים את פוניבוי במזרקת הפארק. ג'וני, חרד ומבוהל כאשר הוא מזהה את הסוצים כאותם שהכו אותו עד מוות בפעם הקודמת, מאבד כליל את עשתונותיו, שולף אולר אותו הוא נושא מאז התקיפה ודוקר את בוב שלדון, בן זוגה של צ'רי. שאר הסוצים נמלטים מייד. ג'וני ופוניבוי, מזועזעים מהמעשה, יודעים שבקרוב תגיע המשטרה לחפש אותם, והם רצים אל דאלי, אשר מספק להם כסף ואקדח ומנחה אותם אל כנסייה נטושה בכפר מרוחק משם. למחרת הם קונים לעצמם אספקה, וחותכים את שערם (פוניבוי גם מחמצן אותו) כדי שלא יתאימו לתיאור המבוקשים שהמשטרה תוציא. כעבור חמישה ימים, הארוכים יותר שחוו בחייהם, הם מותשים כבר גופנית ונפשית, ופוניבוי אף חולה מרוב עישון; אז מופיע שם דאלי, ומעדכן אותם במצב העניינים. הם הולכים לאכול, ולאחר הארוחה ג'וני מחליט להפסיק להסתתר ולהסגיר את עצמו. בנסיעה חזור מנסה דאלי לשכנעם להמשיך להימלט, וג'וני מתקשה להחליט, אך בדיוק כשההחלטה עומדת ליפול הם מגלים בדרך כנסייה שעולה באש. הם רצים אל הכנסייה ומוצאים שבתוך הכנסייה לכודה חבורת ילדים ששהו שם בטיול עם כיתתם, ופוניבוי וג'וני קופצים להציל אותם. הם מצילים את כל הילדים, אך אפילו שפוניבוי מצליח להימלט בכוויות קלות בלבד, נופלת קורה בוערת על גבו של ג'וני, ודאלי מזנק אל תוך הלהבות כדי להצילו. בשלב זה מאבד פוניבוי את הכרתו. פוניבוי מתעורר באמבולנס כשלצידו המורה של הילדים, שאומר לו שהם גיבורים. מחוץ לבית החולים המונים של כתבים, העיתונות חוגגת על ה"עבריינים שהפכו לגיבורים". אחיו של פוניבוי מופיעים לבקרו, ודארי נשבר ומתחיל לבכות; פוניבוי ההמום מבין שדארי אוהב אותו מאוד, ורק מנסה לעזור לו להצליח בחיים. פוניבוי במצב טוב יחסית, וגם דאלי צפוי להשתחרר תוך יומיים שלושה, אך ג'וני במצב לא יציב, גבו שבור והוא שוכב מחוסר הכרה. פוניבוי מגלה שבזמן העדרם הסלים המצב בין הסוצים לגריזרים, כתוצאה מהרצח, וצפויה קטטה כוללת ביניהם; בבוקרו של יום הקטטה מופיע רנדי, חברו של בוב, ומבקש לדבר עם פוניבוי, כאשר בסוף השיחה הם מבינים שישנם שני צדדים למטבע, ושגם לסוצים יש בעיות. פויניבוי וטו-ביט מבקרים את דאלי וג'וני, וג'וני מבקש מהם ספר - ודאלי מבקש סכין. לקטטה מופיעה הכנופיה של פוניבוי יחד עם שתי כנופיות נוספות, ובמהלכה מצטרף אליהם דאלי, שנמלט מבית החולים באמצעות הסכין. בסופו של דבר מנצחים הגריזרים, ודאלי גורר את פוניבוי (שנפצע במהלך התגרה), בלי לתת לו זמן למחשבה, אל בית החולים, לג'וני. הם רצים פנימה בטירוף חושים, ומגלים את ג'וני ברגעיו האחרונים. דאלי מספר לו שהוא גיבור, וג'וני מחייך - ורגע לאחר מכן נופח את נשמתו. דאלי נשבר בפתאומיות, נמלט מהחדר מבלי לומר דבר ונעלם; פוניבוי משוטט בעיר במשך שעות, ובסופו של דבר חוזר הביתה ומספר לחבריו שג'וני מת. לפתע מצלצל הטלפון, ודאלי מתקשר אליהם מטלפון ציבורי לספר להם ששדד מכולת והמשטרה בעקבותיו; הם רצים למגרש, ומגיעים בדיוק יחד עם דאלי עצמו וניידת משטרה. דאלי, שלאחר מותו של ג'וני איבד את הטעם בחייו, שולף אקדח בלתי טעון כדי שהשוטרים יחשבו שהוא מנסה לאיים עליהם, והם אכן יורים בו למוות. פוניבוי מתעלף. הוא מתעורר כעבור שלושה ימים, ומסתבר שהיה לו חום וזעזוע מוח מהקטטה. פוניבוי, שבור לחלוטין, לא מסוגל להתמודד עם מות חבריו, חי בהכחשה עצמית, והציונים המצוינים שלו יורדים. השימוע שלו בבית המשפט - על רציחתו של בוב - עובר בשלום, כאשר הוא יוצא זכאי הודות לעדותם של צ'רי ורנדי, אבל הוא ממשיך לחיות כבתוך חלום, עד שהמורה שלו לספרות מטיל עליו לכתוב חיבור, על כל נושא שהוא רוצה, כדי לעבור את המקצוע עם ציון טוב. באותו ערב, לאחר ריב נוסף עם דארי, משתחרר סוף סוף פוניבוי מהאובססיה שלו למותו של ג'וני, מבין שעליו להמשיך בחייו כרגיל, והוא ודארי מבטיחים לסודה שלא יריבו עוד לעולם; פוניבוי מבין שעם כסף או בלעדיו, כולם מרגישים את אותו כאב, אותו חוסר טעם בחיים, בין סוצים ובין גריזרים, ואינם יודעים שקיים גם טוב בעולם, ולא רק רוע; הוא מחליט להודיע את זה לעולם כולו, וכך הוא מתחיל לכתוב את הספר... שירי לב-ארי, תישארו זהב: "נערי הכרך" הוא סיפורם של בני הנוער, באתר nrg‏, 10 בפברואר 2012 יותם שווימר, נוער שוליים: "נערי הכרך" של הינטון, באתר ynet, 5 במרץ 2012 מאיה פלדמן, "נערי הכרך": זהב הוא לנצח, באתר הארץ, 23 במאי 2012 נערי הכרך, באתר OCLC (באנגלית)