laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מארק רוקה

מארק רוקה חונקה (בספרדית: Marc Roca Junqué; נולד ב-26 בנובמבר 1996 בווילפרנקה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בריאל בטיס מהלה ליגה, בהשאלה מלידס יונייטד. רוקה שיחק כילד במועדון אתלטיק וילפרנקה בעיר הולדתו, ובגיל 11 החל לשחק באספניול. עם השנים התקדם בקבוצות הנוער השונות, ובשנת 2014, כאשר היה בן 18, החל לשחק בקבוצת המילואים. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בתיקו 2-2 מול ליידה, במשחק במסגרת הליגה הספרדית השלישית בכדורגל באוגוסט 2014. באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של אספניול, בתיקו 2-2 מול מלאגה במסגרת הלה ליגה. במקביל, הוא האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2021/22. בעונת 2016/17 ערך 25 הופעות במדי אספניול וסיים עמה במקום השמיני. בעונת 2017/18 ערך שמונה הופעות ליגה בלבד בגין פציעה, אך חזר להיות שחקן הרכב קבוע בעונת 2018/19, בה הציג יכולת מצוינת, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי בליגה. בעונת 2019/20 השתתפו רוקה ואספניול במשחקי הליגה האירופית, וצלחו את שלב הבתים, אך הודחו בשלב הנוק-אאוט הראשון על ידי וולברהמפטון וונדררס. עם זאת, בעונה זו סיימה אספניול במקום האחרון בלה ליגה, ונשרה לליגת המשנה לראשונה מזה 27 שנים. את עונת 2020/21 פתח רוקה באספניול ושותף עמה בשני משחקים במסגרת ליגת המשנה הספרדית. בתחילת אוקטובר 2020 חתם על חוזה לחמש עונות בבאיירן מינכן, תמורת דמי ההעברה של כ-15 מיליון אירו. ב-17 ביוני 2022 הודיעה לידס יונייטד מהפרמייר ליג שרוקה יצטרף למועדון ב-1 ביולי 2022, לאחר שהושג הסכם עם באיירן מינכן. הוא חתם על חוזה לארבע שנים עד קיץ 2026 תמורת עשרה מיליון ליש"ט (12 מיליון אירו), שבתוספת סעיפים שונים בו עשוי להגיע ל-17 מיליון אירו. רוקה ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס יונייטד ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של עונת 2022/2023, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2. ב-3 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי לידס, בהפסד 2–5 מול ברנטפורד. ב-17 ביולי 2023 הושאל לריאל בטיס לעונה אחת. בסוף דצמבר 2016 ערך רוקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטלוניה, בתיקו 3-3 מול נבחרת תוניסיה, כאשר תוניסיה ניצחה לבסוף 2–4 בפנדלים. לרוקה שבע הופעות ושני שערים במדי נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21. הוא זומן עם נבחרת זו לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2019, והיה שותף מלא לזכייתה בטורניר, לאחר ניצחון 1–2 בגמר על הנבחרת המקבילה של גרמניה. הוא אף הבקיע את השער הראשון לספרד בניצחון 1–4 על צרפת בחצי הגמר. אליפות גרמניה: 2020/2021,2021/2022 גביע העולם למועדונים: 2020 הסופר קאפ הגרמני: 2021 אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2019 מארק רוקה, ברשת החברתית אינסטגרם מארק רוקה, באתר Transfermarkt מארק רוקה, באתר Soccerway מארק רוקה, באתר BDFutbol מארק רוקה, באתר WorldFootball.net מארק רוקה, באתר FootballDatabase.eu מארק רוקה, באתר ESPN Bayern Munich midfielder Marc Roca to join Leeds United, www.leedsunited.com, ‏17 ביוני 2022 (באנגלית) Leeds United 2 Wolverhampton Wanderers 1, BBC Sport. 6 August 2022 Ben Miller, Brentford 5 Leeds United 2, BBC Sport. 3 September 2022
הנרי בון

הנרי בון (באנגלית: Henry Bone ‏;6 בפברואר 1755 – 17 בדצמבר 1834) היה צייר אמייל אנגלי, שהועסק רשמית בתפקיד זה על ידי שלושה מלכים עוקבים, ג'ורג' השלישי, ג'ורג' הרביעי וויליאם הרביעי. בתחילת דרכו עבד כצייר חרסינה ותכשיטים. הוא נבחר לאקדמיה המלכותית והפיק את ציורי האמייל הגדולים ביותר שנראו עד אז. הנרי בון נולד בטרורו, קורנוול. אביו היה יוצר ארונות וגלף בעל מיומנות בלתי רגילה. בשנת 1767 עברה משפחתו של בון לפלימות' בדבון. בשנת 1771 התמחה הנרי, עם ויליאם קוקוורת', מייסד עבודות החרסינה של פלימות' והיצרן הראשון של חרסינה עם דבק קשה באנגליה. ב-1772 עבר בון יחד עם מורו ורבו לעבודות חרסינה בבריסטול, שם שהה שש שנים, עבד בין השעות 6 בבוקר לשש אחר הצהריים ולמד ציור בלילה. קישוט החרסינה שלו הוא בעל ערך רב. כאשר התמוטטו כלכלית מפעלי החרסינה בבריסטול בשנת 1778, נסע בון ללונדון עם גיני אחת משלו בכיסו, וחמש לירות שהושאלו מחבר. תחילה הוא מצא עבודה בשעוני חרסינה ומניפות, ולאחר מכן ביצירת דיוקנאות אמייל וצבעי מים. הוא הפך לחבר של ג'ון וולקוט, ובעצתו ערך סיורים מקצועיים בקורנוול. ב־24 בינואר 1780 נישא לאליזבת ונדרמולן, צאצאית של צייר הקרב הנכבד אדם פרנס ואן דר מיולן. לבני הזוג נולדו שנים עשר ילדים, שעשרה מהם שרדו. באותה שנה הוא הציג את תמונתו הראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות, דיוקן אשתו, על אמייל גדול במיוחד לתקופה. לאחר מכן הוא התמסר כולו לציור אמייל, והמשיך לעיתים קרובות להציג באקדמיה, וצרב את רוב עבודותיו. בשנת 1789 הציג את "מוזה וקופידון", ציור האמייל הגדול ביותר שאי פעם בוצע. בשנת 1800 מונה לצייר אמייל של הנסיך מוויילס. בשנת 1801 התמנה לעמית של האקדמיה המלכותית (ARA) וצייר אמייל לג'ורג' השלישי, והמשיך לקיים את המינוי בתקופת שלטונו של ג'ורג' הרביעי וויליאם הרביעי. ב־15 באפריל 1811 נבחר לאקדמאי מלכותי (RA), וזמן קצר לאחר מכן ייצר אמייל גדול עוד יותר, על פי "בכחוס ואריאדנה" של טיציאן. יותר מ-4000 איש ראו את העבודה. התמונה נמכרה למר ג'בולס מכיכר קוונדיש תמורת 2,200 גינאות, שסכומן שולם. העבודות הגדולות הבאות של בון היו סדרת דיוקנאות היסטוריים מתקופת אליזבת הראשונה, וסדרת דיוקנאות של משפחת ראסל. הסדרה האליזבתנית לא הוכיחה הצלחה כלכלית; הם הוצגו בביתו ברחוב ברנרס 15. בשנת 1831 ראייתו נכשלה, הוא עבר באותה לעיירה סומרס, וקיבל בחוסר רצון את הפנסיה של האקדמיה המלכותית. הנרי בון נפטר ב־17 בדצמבר 1834. שניים מבניו, הנרי פירס בון ורוברט טרוויק בון, היו גם ציירי אמייל בולטים. בן נוסף, תומאס בון, היה ימאי שטבע ליד האי מאן, ואילו אחר, פיטר בון, היה סגן בגדוד 36, שנפצע בקרב טולוז. ונפטר זמן קצר לאחר שחזר לאנגליה. זמן מה לפני מותו, בון הציע למכירה את אוספיו שהוערכו ב-10,000 לירות שטרלינג תמורת 4,000 ליש"ט, אך ההצעה נדחתה, וב־22 באפריל 1836 הם נמכרו במכירה פומבית בכריסטי'ס, וכך התפזרו. מכירות גדולות אחרות של עבודותיו התקיימו בשנים 1846, 1850, 1854 ו-1856. בכחוס ואריאדנה אהבה נימפה וקופידון ג'ורג' הרביעי ויליאם החמישי דיוקן של תומאס הופ בלבוש טורקי הדוקסית מקנט מיס תומאס הופ מדיה וקבצים בנושא הנרי בון בוויקישיתוף הנרי בון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Tregellas, Walter Hawken (1886). "Bone, Henry". In Stephen, Leslie (ed.). Dictionary of National Biography. 5. London: Smith, Elder & Co. Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Bone, Henry" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
אלכסנדר דה-קרו

אלכסנדר דה-קרו (בהולנדית: Alexander De Croo;‏ נולד ב-3 בנובמבר 1975) הוא פוליטיקאי בלגי במפלגה הדמוקרטית-הליברלית הפלמית. ב-1 באוקטובר 2020 מונה לראש ממשלת בלגיה ה-53. דה-קרו נולד בווילבורדה (אנ') בחבל פלנדריה. אביו הוא הרמן דה-קרו (אנ'), לשעבר שר בממשלה ויו"ר בית הנבחרים הבלגי וגם סבו היה מעורב בפוליטיקה המקומית הבלגית. למד מנהל עסקים בהאוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB). בתום לימודיו, עבד דה-קרו בבוסטון קונסלטינג גרופ ובשנת 2006 הקים את חברת Darts-ip. VJK V. החל להיות מעורב בפוליטיקה כשהצטרף למפלגה הליברלית הפלמית. בבחירות 2010 מונה דה-קרו לסנאטור, ובסוף שנת 2012 מונה לסגן ראש הממשלה ושר הפנסיות. לאחר מכן מונה ליו"ר המפלגה. לאחר כשנתיים חדל לכהן כשר הפנסיה והחל לכהן כשר לשיתוף פעולה אזורי. בשנת 2018 כשהממשלה נפלה, מונה דה-קרו לשר האוצר. במאי 2019 נערכו בחירות כלליות בבלגיה, כשבסופן העניק המלך פיליפ מנדט לשורה של פוליטיקאים שונים שניסו להקים ממשלה, אולם נכשלו, ובמקביל כיהנה ממשלה זמנית בראשותה של סופי וילמס. לאחר כמעט 500 יום של שיתוק פוליטי, ב-30 בספטמבר 2020 נחתם הסכם קואליציוני לפיו תוקם ממשלה המבוססת על שבע מפלגות – הסוציאליסטים הפלמים והפרנקופונים, הירוקים, הליברלים והנוצרים-דמוקרטים הפלמים. את ההסכם הובילו דה-קרו, ופול מגנט, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית של דוברי הצרפתית, אולם בסופו של דבר הוחלט שדה-קרו, נציג דוברי ההולנדית, יקבל את ראשות הממשלה מאחר ששארל מישל, שעמד בראש הממשלה הקבועה האחרונה, היה דובר צרפתית. ב-10 ביוני 2024 התפטר מתפקידו לאחר כישלון מפלגתו בבחירות לפרלמנט האירופי. נשוי ואב לשני ילדים. ב-24 בנובמבר לאחר שפורסם ההסכם על ההפוגה במלחמת חרבות ברזל, אמר במסיבת עיתונאים ליד רפיח: "אומנם היה טבח בישראל, אבל אסור לישראל להרוג כל כך הרבה אנשים". דבריו הובילו לגינויים על ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וגרמו לסערה תקשורתית. ב-7 בדצמבר הודיע כי יאסור את כניסתם של "מתנחלים-קיצונים" לבלגיה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר דה-קרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר דה-קרו (בהולנדית) אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר דה-קרו (בהולנדית, בצרפתית, בגרמנית ובאנגלית) אלכסנדר דה-קרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ממשלה חדשה בבלגיה לאחר 500 ימי שיתוק פוליטי, באתר נציב.נט ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקוב ואן מופס

יקוב ואן מופס (בהולנדית: Jacob van Moppes;‏ 18 באוגוסט 1876 – 26 במרץ 1943) היה מתאבק בסגנון יווני-רומי אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת לונדון (1908), שנספה בסוביבור. ואן מופס עבד כשוחט. בין השנים 1895–1917 זכה ואן מופס ב-20 טורנירים. בשנת 1905 זכה באליפות אמסטרדם. באולימפיאדת לונדון (1908) הודח ואן מופס בסיבוב הראשון וסיים במקום 17 בטורניר ההיאבקות יווני-רומי במשקל קל (עד 66 ק"ג). בשנים 1895–1934 שימש ואן מופס יו"ר איגוד ספורט הכוח (KDO). ב-12 ביולי 1903 הוא ייסד את ארגון הגג לענפי ספורט הכוח (NKB), שכלל הרמת משקולות, היאבקות, פיתוח גוף, אימון בחדר כושר, סומו. לאחר הפצצת רוטרדם ב-14 במאי 1940 הוא ארגן סיוע כלכלי לספורטאים בענפי הכוח שאיבדו את ביתם. ואן מופס התחתן עם שרה הרינגמן ב-9 ביולי 1902. לאחר מותה של אשתו באפריל 1930 הוא התחתן עם מיטייה הרינגמן ב-27 במאי 1931. בלילה של ה-18 במרץ 1943 הגיע הזוג לווסטרבורק וב-26 במרץ 1943 הם נרצחו בסוביבור. יקוב ואן מופס, באתר olympedia.org יקוב ואן מופס, באתר Joods Monument (באנגלית) יעקב ואן מופס, באתר Sobibor Interviews (בהולנדית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יקוב ואן מופס".
ג'ייסון או'מרה

ג'ייסון או'מרה (באנגלית: Jason O'Mara; נולד ב-6 באוגוסט 1972) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי-אמריקאי. הוא כיכב בסדרות האמריקאית "צדק", "החיים על מאדים", "טרה נובה", "וגאס" וסוכני S.H.I.E.L.D.. או'מרה זכה בפרס אירי לקולנוע וטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט "מצור על ג'אדוויל". או'מרה הופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית. בין היתר שיחק במחזות \היהודי ממלטה ו"פופקורן". הוא היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 2002 בטקס פרסי התיאטרון האירי על גילום דמותו של ג'ון במחזה "Bash" של ניל לביוט. או'מרה הופיע במחזה "השיבה הביתה" מאת הרולד פינטר, בלונדון ובדבלין וכן במרכז לינקולן בניו יורק. היו לו תפקידים ראשיים בסדרות הטלוויזיה "הסוכנות", ואחים לנשק. הוא גילם את ג'ים שאנון, התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה טרה נובה של פוקס. ב-2005 וב-2008, כיכב בתפקיד אורח בסדרה "המפענחת", בתפקיד ביל קרואליק, פירומן פסיכוטי. או'מרה שיחק בתפקיד אורח בסדרות "מחשבות פליליות", "וגאס" ועוד. בשנים 2014–2020 או'מרה דיבב את ברוס ויין / באטמן ב-11 סרטי אנימציה של DC קומיקס. או'מרה שיחק את ג'פרי מייס בסדרת הטלוויזיה "סוכני S.H.I.E.L.D.". בשנת 2016 שיחק בסרט המלחמה "מצור ג'דוטוויל" אודות הקרבות בקטנגה. באוקטובר 2018 הצטרף או'מרה לצוות השחקנים של "האיש במצודה הרמה", שם הוא שיחק את ויאט פרייס. בספטמבר 2003 או'מרה התחתן עם השחקנית האמריקאית פייג' טורקו בסאיברוק בקונטיקט. יש להם ילד אחד. בשנת 2009 או'מרה קיבל אזרחות אמריקאית. או'מרה וטורקו נפרדו ב-2017. מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון או'מרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייסון או'מרה ג'ייסון או'מרה, ברשת החברתית פייסבוק ג'ייסון או'מרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ייסון או'מרה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ייסון או'מרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייסון או'מרה, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ייסון או'מרה, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'ייסון או'מרה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "IFTA FILM & DRAMA NOMINEES 2017". Irish Film and Television Academy. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) Salce, Chris (14 בינואר 2015). "Jason O'Mara on Batman's Role in JUSTICE LEAGUE: THRONE OF ATLANTIS, Kevin Conroy, and More!". Nuke the Fridge. אורכב מ-המקור ב-2016-08-21. נבדק ב-2020-10-05. {{cite news}}: (עזרה) Manning, Shaun (19 באוקטובר 2015). "NYCC: Jason O'Mara & Gaius Charles Unite In "Batman: Bad Blood"". Comic Book Resources. {{cite news}}: (עזרה) Petski, Denise (1 באוגוסט 2016). "'Marvel's Agents Of S.H.I.E.L.D.' Casts Jason O'Mara As New Director". Deadline Hollywood. {{cite news}}: (עזרה) Adams, Thelma (14 בינואר 2012). "Jason O'Mara on Risk Taking and Becoming an American Citizen". Parade. {{cite web}}: (עזרה) "Paige Turco files for divorce from Jason O'Mara". Celebretainment. 19 ביוני 2017. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) https://www.bramptonguardian.com/whatson-story/7379401-paige-turco-files-for-divorce-from-jason-o-mara/
יוהאן אנטון אייסמן

יוהאן אנטון אייסמן (בגרמנית: Johann Anton Eismann;‏ 1604 – 1698) היה צייר אוסטרי. נולד בזלצבורג, חי ויצר בוורונה ובוונציה, ידועות במיוחד כמה סצינות קרב פרי מכחולו. חלק מהיצירות הוא עשה ביחד עם לוקה קרלוואריס. החל משנת 1687 הוא פעל בוונציה. אייסמן נפטר בוונציה בשנת 1698. נוף ונציה נמל מדיה וקבצים בנושא יוהאן אנטון אייסמן בוויקישיתוף אחד מציוריו, באתר מוזיאון המטרופוליטן נתונים על חייו ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סורת א-תובה

סורת א-תובה (בערבית: سورة التوبة) היא הסורה ה-9 בקוראן. הסורה מונה 129 פסוקים, ושמה נגזר מפסוק 102 ופסוק 108, בהם מוזכר המושג "א-תובה". הסורה נקראת גם סורת בראאה (بَرَاءَة). סורה זו היא הסורה היחידה בקוראן שלא מתחילה בבסמלה. לפי מקורות אסלאמיים, אללה נתן למוחמד את הסורה הזאת בשנה התשיעית להג'רה. סורת א-תובה עוסקת בעיקר בנושאים הקשורים לפוליטיקה ולמלחמה, ובפרט היא דנה בנושאים שלהלן: הוראות הנוגעות ליחס בין המוסלמים לפוליתאיסטים. ג'יהאד. מונאפיקון. קרב תבוק. מדיה וקבצים בנושא סורת א-תובה בוויקישיתוף סורת א-תובה, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Surah At-Tawbah, Surah At-Tawbah (באנגלית) TheLastDialogue, Surah At Tawbah Summary, The Last Dialogue, ‏6 במרץ 2019 (באנגלית) Muslimhowto, Surah at-Tawbah (REPENTANCE) English Quran Translation Surah At-Tawbah, Chapter 9, Al-Islam.org, ‏23 בינואר 2014 (באנגלית) Overview: Surah At Tawbah (The Repentance) - 9th Chapter of Quran
סמואל דראמונד

סמואל דראמונד (באנגלית: Samuel Drummond‏; 25 בדצמבר 1766 – 6 באוגוסט 1844) היה צייר בריטי, פורה במיוחד בציור פורטרטים וז'אנרים ימיים. עבודותיו מוצגות בגלריית הדיוקנאות הלאומית, במוזיאון הימי הלאומי ובגלריה לאמנות ווקר. דראמונד נולד לג'יין ביקנל וג'יימס דראמונד, אופה בלונדון. בגיל שלוש עשרה לערך דראמונד הפך חניך בצי הסוחר, ועבד בדרכי הסחר בים הבלטי במשך שש או שבע שנים. לאחר השירות בים עבד דראמונד זמן קצר כפקיד לפני שנכנס לבתי הספר המלכותיים של האקדמיה ב־15 ביולי 1791. דראמונד החל את הצגתו בעפרונות וציורי שמן ותוך מספר שנים הציג למעלה משלוש מאות תמונות באקדמיה המלכותית לאמנויות. בשנת 1808 הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית. בין המצוירים על ידי דראמונד היו וולטר סקוט, פרנסיס פלייס, אליזבת פריי ומארק איזמברד ברונל. הוא גם צייר אנשים כמו אדמירל אדוארד פלוו, קפטן ויליאם רוג'רס ואדמירל ויליאם אדוארד פארי. לאחר 1800 החל דראמונד לצייר ציורי שמן גדולים על ההיסטוריה הימית של הממלכה המאוחדת: "קרב הנילוס", 1 באוגוסט 1798; "קפטן ויליאם רוג'רס לוכד את ג'ון ריצ'רד", 1 באוקטובר 1807; האדמירל דאנקן בקרב קמפרדאון, 11 באוקטובר 1797 (1827) וסדרת ציורים על מותו של הוריישו נלסון. במשך זמן מה הועסק דראמונד במגזינים בלונדון כדי ליצור דיוקנאות של אישים מפורסמים באותם ימים. בין הדיוקנאות שפורסמו היו אלה של לורד ג'רלד לייק, סר ג'ון סואן ופרידריך אקום. לקראת סוף החיים, אף על פי שהמשיך במלאכתו, דראמונד נאבק כלכלית ונתמך לעיתים קרובות מכספי האקדמיה המלכותית. כמעט כל ילדיו של דראמונד משלוש נשותיו הפכו לאמנים (חמש בנות ובן אחד): רוז אמה מאשתו הראשונה, אלן, אליזה אן וג'יין מהשנייה לרוז הדסון ורוזה מיירה וג'וליאן מהשלישית. אחרי קרב ווטרלו דיוקן עצמי של האמן בסטודיו שלו עם הציור "מותו של נלסון" "מותו של נלסון" קפטן ויליאם רוג'רס קרב טרפלגר מדיה וקבצים בנושא סמואל דראמונד בוויקישיתוף Graves, Robert Edmund (1888). "Drummond, Samuel" . In Stephen, Leslie (ed.). Dictionary of National Biography. 16. London: Smith, Elder & Co. Samuel Drummond - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית) Mrs Pointer and the Drummond Family, www.photohistory-sussex.co.uk
וולוו SCC

וולוו SCC (בשוודית: Volvo SCC, קרוי גם: Volvo Safety Concept Car) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית משפחתית 5 דלתות הצ'בק מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 2001. פתח הזכוכית האחורית נלקח מדגם וולוו 480 דגם "ES". עיצוב הדלת האחורית נלקחה מדגם וולוו 1800 p דגם "ES". אלמנטים עיצוביים מדגם "וולוו SCC" עוצבו בדגם וולוו C30. אזהרת התנגשות מקדימה. מידע המוקרן בשמשה הקדמית. טכנולוגיה העוקבת אחר כלי רכב ב"נקודה העיוורת" ומתריעה לנהג. מערכת אזהרה כדי להתריע בפני הנהג על הסיכון לסטות מנתיב. בקרת שיוט השומרת על מרחק מוגדר מאחורי הרכב ומלפנים. אורות בלמים מהבהבים במהלך בלימה חדה. מצלמות בטיחות. פנסים מתקדמים העוקבים אחר עיקול הדרך כשהמכונית מסתובבת. מושב אחורי מתכוונן לגובה. הגנה להולכי רגל. הגה מתכוונן לגובה ולהישג יד. פתיחה פסיבית והתנעת מנוע. תקשורת עם הרכב באמצעות הטלפון הנייד. דלתות קונבנציונליות קדמיות ודלתות הזזה קטנות מאחור. וולוו ונוס בילו וולוו GTZ / GTZ 3000 וולוו YCC מדיה וקבצים בנושא וולוו SCC בוויקישיתוף וולוו SCC, סרטון באתר יוטיוב "וולוו SCC" media.volvocars.com/global/en-gb/models/scc "וולוו SCC" media.volvocars.com/global/en-gb/media/photos מהעבר: Volvo 1800ES web.archive.org/web/20070827064531 "וולוו SCC" media.volvocars.com/global/en-gb/media/pressreleases
ארטורס קרישיאניס קרינש

ארטורס קרישיאניס קרינש (בלטבית: Arturs Krišjānis Kariņš;‏ נולד ב-13 בדצמבר 1964) הוא פוליטיקאי לטבי שמכהן כשר החוץ של לטביה מ-2023. כיהן ראש ממשלת לטביה בין השנים 2019–2023. נולד בוילמינגטון, דלאוור, ארצות הברית, לאחר שהוריו עזבו את לטביה עקב הכיבוש הסובייטי (אנ'). בצעירותו היה פעיל בקהילת הלטבים האמריקאים. לאחר שסיים תואר בבלשנות באוניברסיטת פנסילבניה, בשנת 1997 היגר קרינש ללטביה ועסק בתעשיית המזון הקפוא. בשנת 2002 היה ממייסדי מפלגת העידן החדש (אנ'), אשר בשנת 2011 מוזגה יחד עם מפלגות נוספות למפלגת האיחוד החדש (אנ'). קרינש כיהן כחבר פרלמנט, שר הכלכלה וחבר בפרלמנט האירופי. בשנת 2018 נבחר על ידי מפלגתו כמועמד לתפקיד ראש ממשלת לטביה במסגרת הבחירות הכלליות. בתום הבחירות, לאחר שמספר מועמדים לא הצליחו להקים ממשלה, הטיל הנשיא ריימונדס ויוניס בינואר 2019 את הרכבת הממשלה על קרינש, ואכן קרינש התקבל כמועמד פשרה מטעם המפלגות. בינואר 2019 נכנס קרינש לתפקידו באופן רשמי. באפריל 2019 הוגשה הצעת אי אמון בממשלה שנפלה ברוב של 33–58. ב-2023 התפטר מתפקידו והוחלף על ידי אוויקה סיליניה. הוא מונה לשר החוץ בממשלתה החדשה. מדיה וקבצים בנושא ארטורס קרישיאניס קרינש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארטורס קרישיאניס קרינש (בלטבית) ארטורס קרישיאניס קרינש, ברשת החברתית פייסבוק ארטורס קרישיאניס קרינש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Precise shape of proposed new Latvian government revealed". LSM (באנגלית). 2023-09-13. נבדק ב-2023-09-26.
קרלסרוהה (ספינה, 1905)

קרלסרוהה (בגרמנית: SS Karlsruhe) היא ספינת קיטור מטען של חברת הספנות ארנסט רוס, שהוטבעה בשנת 1945. נחשב כמיקום אפשרי לחדר הענבר המקורי. כלי השיט נבנה בשנת 1905 על ידי מספנת Schiehau-Seebeck בברמרהאפן עבור חברת Packetfahrt-Actien-Gesellschaft, ונקראה על שם העיר קרלסרוהה. בשנת 1918, תומאס קיר, לשעבר קפטן האונייה "ברנגריה", הפך לקפטן "קרלסרוהה". בשנת 1935 נרכשה הספינה על ידי חברת Schiffahrt- & Assekuranz-Ges. E. Russ & Co., והספינה הייתה בבעלותה עד שנת 1945. ב-11 באפריל 1945, כחלק מ"מבצע חניבעל" בשלהי מלחמת העולם השנייה, הועמסו על סיפון הקרלסרוהה 1,083 פליטים גרמנים בפילאו שפונו מאזורי השליטה הגרמנית במזרח (פרוסיה המזרחית, פומרניה והארצות הבלטיות) לכיוון דנמרק שהייתה תחת כיבוש נאצי. הספינה עזבה את הנמל בסביבות השעה 20:00 לכיוון חצי האי הל. בהל, הצטרפה הספינה בבוקר 12 באפריל 1945 לשיירה שהורכבה מספינת הקיטור "סנטאנדר" (OPDR), "קרלסרוהה" ושלוש מטילות מוקשים, שיצאו לכיוון קופנהגן בסביבות השעה 9:00. מכיוון שקרלסרוהה הפליגה במהירות של 7 קשר, בעוד שאר השיירה נעה מהר יותר, עם 9 קשר, היא פיגרה במהרה אחרי השיירה. ב-13 באפריל 1945 הותקפה והוטבעה על ידי טייסים סובייטים מצפון לסטולפמונדה. שולת המוקשים ה-25, M 294 (בפיקוד סגן פולברטס) ו-M 341 (בפיקוד סגן זוזה הנרי פיטר ריקמרס) הצליחו לחלץ רק כ-150 מתוך 1,083 הפליטים (M 294 חילצה 63 אנשים ו-M 341 חילצה 87 אנשים). בשנת 2020 הוזכרה הספינה בתקשורת כמיקום אפשרי לחדר הענבר. wrecksite Eyewitness report of a survivor (בגרמנית) Wlb Stuttgart Reuters on the location of the ship אוצר מתחת למים: ספינה שנעלמה לפני עשרות שנים נמצאה ובתוכה גילוי מדהים
אחמד אל-ג'אבר א-סבאח

אחמד אל-ג'אבר א-סבאח (בערבית: الشيخ أحمد الجابر الصباح; 1885 – 29 בינואר 1950) היה שייח' כווית העשירי, מ-29 במרץ 1921 עד מותו ב-29 בינואר 1950. אחמד היה בנו של ג'אבר השני אל-סבאח, השליט השמיני של כווית בין השנים 1915 ו-1917. הוא ירש את דודו סאלם אל-סבאח, השליט התשיעי של כווית, בפברואר 1921. מדיה וקבצים בנושא אחמד אל-ג'אבר א-סבאח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כווית ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רכס מדי

רכס מדי או רכס מיידי או מצוק מדי (באנגלית: Madey Ridge) הוא רכס סלעי ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה. הרכס משתרע לכיוון צפון-מערב, החל מהר מופאט, לאורכו של הצד הצפוני של מצוק ברקוויסט. גובהו של הרכס 990 מטרים מעל פני הים; והוא הפסגה ה-4,141 בגובהה באנטארקטיקה. רכס נפטון (בו ממוקם רכס מדי) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר. הרי פנסקולה כולם (ובהם רכס מדי) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנים 1967–1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא בשם זה, על שמה של ג'ולס מדי (Jules Madey), מפעילת רדיו (ham radio) מהעיר קלארק, במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית, אשר במשך מספר עונות מחקר (קיצים אנטארקטיים) בין השנים 1957–1967 ארגנה גישור משדר-מקלט - וטלפוניה (phone patch) לחברי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר סקרו את אנטארקטיקה באותן עונות מחקר, ובייחוד לצוותי הסקר אשר חקרו את הרי פנסקולה. סלע גיליס רכס מדי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס מדי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור רכס מדי מפת אזור רכס מדי מחשבון מרחקים - המרחק מרכס מדי לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מידע היסטורי על רכס נפטון מידע היסטורי ההיסטוריה של חובבי הרדיו בישראל ראו הסבר על מהות עבודתה, בעמוד 193
לוסיאן סימון

לוסיאן ז'וזף סימון (בצרפתית: Lucien Simon‏, 18 ביולי 1861 – 13 באוקטובר 1945) היה צייר ומורה צרפתי יליד פריז. סימון נולד בפריז. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון לואי הגדול, הוא למד ציור בסטודיו של ז'יל דידייה, ולאחר מכן בין השנים 1880-1883 באקדמיית ז'וליאן . הוא הציג ב- Salon des Artistes Francais משנת 1891 וב- Salon de la Société Nationale des Beaux-Arts . בשנת 1891 הוא התחתן עם הציירת ז'אן דאושז,, והתאהב בנוף ובחיי האיכרים של אזור ברטאן. בשנת 1895 הוא פגש את צ'ארלס קוטט והיה חבר בקבוצת אמנים Bande Noir, יחד עם אנדרה דאוצ'ז אחיה של אשתו, רנה-קסבייר פרינט, אדמונד אמאן-ז'אן ואמיל-רנה מנארד, תוך שהם מאמצים את עקרונות האימפרסיוניזם אך בשימוש בגוונים כהים יותר. הוא היה אחד המורים המייסדים באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר בשנת 1902. הוא לימד גם באקדמיה קולארוסי בערך באותה תקופה, וכן לימד סטודנטים באופן פרטי. הוא לימד באקולה נשיונל דה בוס-ארטס משנת 1923 ומ-1929 באקדמיה לאמנויות במשך 13 שנים. פרנק ארמינגטון ואגנס נויס גודסיר היו בין תלמידיו. בשנת 1937 הוא זכה בפרס הראשון ב- "l'Exposition universelle de Paris" על עבודתו בביתן לוקסמבורג . בנו פאול סימון הוא פסל ידוע. דיוקן של לוסיאן סימון, מעשה ידי צ'ארלס קוטט בשנת 1907, מוצג במוזיאון ד'אורסה בפריז . הוא נפטר בשנת 1945 בקומבריט. בשנת 2002 התקיימה תערוכה בגלריה פיליפ היים בפריז המוקדשת ליצירתם של פול, לוסיאן וז'אן סימון . Fin de repas à Kergaït (1901) Soirée à l'Atelier (1904) דיוקן עצמי משנת 1908 Le Ramassage du goémon (1924) משב רוח במוזיאון פושקין תהלוכה או חנינה דה סנט אן-לה-פאלוד כרזה תיירותית פרנק ארמינגטון פטריק בקר איב ברייר אליזבת בוכסל אליס דננברג מדיה וקבצים בנושא לוסיאן סימון בוויקישיתוף כתבי לוסיאן סימון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-4 בינואר 2009. נבדק ב-23 באפריל 2010. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה) (fr)Gallica.bnf, Musée des beaux-arts : catalogue / Ville de Liège "Lucien Simon". Google Arts & Culture (באנגלית). נבדק ב-2020-05-27. "Simon, Lucien". Porkopolis.org. 2016-06-24. נבדק ב-2016-06-30. "Adventures in the Print Trade: September 2009". Adventuresintheprinttrade.blogspot.com. נבדק ב-2016-06-30. "Simon lucien peintre officiel de la marine,vente d oeuvres,huile,aquarelles,dessins,achat". Historic-marine-france.com. נבדק ב-2016-06-30. "Paul Simon, sculpteur animalier, portraitiste et décorateur : English biography". Paulsimon.fr. 1926-09-17. אורכב מ-המקור ב-2016-06-22. נבדק ב-2016-06-30. "Portrait of Lucien Simon (1864-1945) 1907 reproduction by Charles Cottet". Artchive.com. נבדק ב-2016-06-30. Doridou-Heim, Anne; Galerie Philippe Heim (2002). Lucien, Jeanne et Paul Simon : une famille d'artistes exposition, Paris, Galerie Philippe Heim, 22 mars-20 avril 2002. Paris: Galerie Philippe Heim.