laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שני ילדים בעולם

שני ילדים בעולם הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נתן גושן. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן, הופק בידי המפיק הישראלי סתיו בגר ויצא לאור בתור סינגל ללא אלבום ב-14 במרץ 2021. השיר נכתב והולחן על ידי הזמר הישראלי נתן גושן והופק בידי המפיק הישראלי סתיו בגר. הוא יצא לאור בתור סינגל ללא אלבום ב-14 במרץ 2021, כשבועיים אחרי הפרסום על האירוסים של נתן גושן ולירון אלביליה. על משמעות השיר כתב גושן: תמיד הייתי חיפושניק, סקרן ועקשן, מוזר ומתבודד כזה, נאסף ומתפזר כל הזמן, לא זוכר מתי עצרתי לנוח. עם הזמן התרגלתי לקצב החיים הזה, לחוסר הוודאות, לסדר שבאי סדר. השיר יקר לי במיוחד, הוא אמיתי ובוער והוא מספר על חיבור שלא הרגשתי אף פעם ועל אהבה שלא ידעתי שיש. אבל יותר מהכל, השיר הזה תמיד יחזיר אותי לרגע בו הלכתי לדבר עם הילד שהייתי בו "תירגע, הכל בסדר, הגענו הביתה." — נתן גושן, תמיד הייתי חיפושניק, אינסטגרם, 14 במרץ 2021 בהזדמנות אחרת גושן הוסיף: זה שיר שמן הסתם נכתב עליה, וגם בהשראתה ממש, גם הטקסט. היינו באוטו ושאלתי אותה מה היא רוצה לעשות, אז היא אמרה לי "אני רוצה לחבק אותך עד שיכאב לי בגוף", וזה נגע בי מאוד. — נתן גושן נחשף | החתונה הסודית עם בת הזוג הצעירה ממנו והקשיים בתחילת הדרך - כתבתה של תום נשר, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 09:59) ב-11 במרץ 2021 פרסם גושן טיזר לווידאו-קליפ של השיר. הקליפ, בבימוי המוזיקאי הישראלי יעקב אסרף ובהפקת נרי וייס יצא לאור ב-14 במרץ 2021. בקליפ נראים נתן גושן וארוסתו לירון אלביליה שרים את מילות השיר. ב-25 במאי 2021 ביצע גושן את השיר בתחנת הרדיו רדיוס 100FM, וב-12 במאי 2022 ביצע אותו ברדיו גלגלצ. ב-10 ביוני 2021 בוצע קאבר לשיר על ידי הזמר הישראלי דניאל בן-חיים, ב-18 בינואר 2022 בוצע השיר על ידי הזמרת-יוצרת ספיר סבן ברבע הגמר של תוכנית הטלוויזיה אקס פקטור ישראל לאירוויזיון 2022, וב-16 באוגוסט 2022 השיר בוצע על ידי מיכאל לוי בעונה 9 של הכוכב הבא. אקורדי השיר "שני ילדים בעולם" באתר Tab4u סרטון השיר "שני ילדים בעולם" באתר יוטיוב שני ילדים בעולם באתר הספרייה הלאומית לירון אלביליה שני ילדים בעולם - נתן גושן (Prod by. Stav Beger), סרטון בערוץ "Nathan Goshen Official נתן גושן הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:07) מערכת mako מוזיקה, ‏אחרי האירוסים: נתן גושן ולירון אלביליה מרגשים ב"שני ילדים בעולם", באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2021 נתן גושן שני ילדים בעולם, באתר יוסמיוסיק, ‏19 במרץ 2021 שני ילדים בעולם באתר הספרייה הלאומית לינוי משעלי, ‏"אהבה שלא ידעתי שיש": נתן גושן חושף את הכלה, באתר "סרוגים", 14 במרץ 2021 נתן גושן נחשף | החתונה הסודית עם בת הזוג הצעירה ממנו והקשיים בתחילת הדרך - כתבתה של תום נשר, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 09:59) נתן גושן, יום ראשון, באתר אינסטגרם, ‏11 במרץ 2021 רפאל לוי, נתן גושן בקליפ עם ארוסתו, באתר ערוץ 7, 14 במרץ 2021 נתן גושן - שני ילדים בעולם | רדיוס 100FM - מושיקו שטרן, סרטון בערוץ "רדיוס 100FM", באתר יוטיוב (אורך: 03:33) שני ילדים בעולם - נתן גושן (לייב במדינה בדרך), סרטון בערוץ "גלגלצ, הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:17) ספיר סבן – שני ילדים בעולם | 💙🤍💙 אקס פקטור לאירוויזיון 2022, סרטון בערוץ "The X Factor Israel", באתר יוטיוב (אורך: 02:11) כל ביצועי עונה 9 של הכוכב הבא, באתר ערוץ 12 היטליסט – מצעד המוזיקה הרשמי של ישראל, באתר מאקו, ‏2 בינואר 2024 המצעד הישראלי השנתי תשפ"א, באתר גלגלצ
בית הקברות היהודי בבגדאד

בית הקברות היהודי בבגדאד, בירת עיראק, הוא בית הקברות שהוקם מחדש בשנת 1962 בפאתי העיר לאחר שמתחם עתיק יותר היה קיים בלב העיר אולם הועבר בשל שאיפת ראש הממשלה עבד אל-כרים קאסם להקים בניין במקום. בשל העובדה שמספר היהודים בעיראק כולה הוא זניח המקום נטוש ואין יהודים שפוקדים את המקום. בשנת 1962 החליט ראש ממשלת עיראק עבד אל-כרים קאסם להקים את המגדל הגבוה ביותר בעולם הערבי כדי להאדיר את שמו ולחזק את מעמדו במזרח התיכון. את המקום להקמת המגדל הוא בחר בבית הקברות היהודי שקיים מעל ל-400 שנה וטומן הן את נרצחי הפרהוד בשנת 1941 והן רבים מהרבנים החשובים של הקהילה העתיקה וכמובן אלפי פשוטי עם. לשם כך הובל בשעת לילה מאורחת ראש הקהילה היהודית הרב ששון כדורי ללשכת ראש הממשלה שם נודע לו על הכוונה להקים את "מגדל קאסם" ועל ההחלטה שנתקבלה פה אחד להקים אותו בבית הקברות היהודי במרכז בגדאד.[דרוש מקור] ראש הממשלה ביקש את סיועו של כדורי להעביר את תכולת בית הקברות לאזור מחוץ לעיר לשכונת אל-חביביה במהלך טווח זמן של שישה חודשים. תחינתו של הרב היהודי על כך שהעברת הקברים מנוגדת לדת היהודית ועל כך ששישה חודשים אינם מספיקים לבצע את המלאכה – לא סייעו לו והרב כדורי, אנוס על פי הדיבור נאלץ לקיים את דברו של עבד אל-כרים קאסם. שרידי הקהילה היהודית הובלו לבית העלמין החדש מחוץ לעיר תוך כדי זיהוי וטיפול נאות בשרידים. הבניין עצמו לא הוקם מעולם ואילו עבד אל-כרים קאסם נתפס בידי מורדים בשנת 1963, עונה והוצא להורג. במקום בו עמד בית הקברות היהודי הוקמה בשנות ה-70 תחנה מרכזית בשם אל-נהדה. השכונה בה היה קיים בית הקברות העתיק נקראת היום שכונת אל-כילאני על שמו של ראשיד עאלי אל כילאני שהיה שליט פרו-נאצי של עיראק שבתקופתו התגברה האנטישמיות כלפי יהודי המדינה שעה ששלטונו עודד את ההסתה הנאצית נגד היהודים ששיאה הייתה בפרהוד של 1941. עקב העובדה שלא חיים כמעט יהודים בעיראק אין למעשה מי שיפקוד את המקום וידאג לטיפוחו. השכונה בה ממוקם בית הקברות, שכונת אל-חביביה, מאוכלת בתושבים שיעים פונדמנטליסטים. נרצחי הפרהוד הרב יוסף חיים מבגדאד - הבן איש חי (1835-1909) הרב עזרא ששון דנגור (1848-1930) ששון חזקאל (1860-1932), שר האוצר הראשון של עיראק המודרנית הרוגי המלכות שהועלו לגרדום ב-1969. חני לוין, נמצא קברו של הטייס שנעלם בבגדד משנת 2004, באתר בחדרי חרדים, 30 ביוני 2020
קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט

בית ספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות, או כפי שנקרא בראשיתו, הגימנסיה, נוסד ב־1938 המחזור הראשון סיים בשנת 1942. ראשיתו הייתה בבית ברחוב גורודיסקי, ואחרי התערבותו של ד"ר הברשיים, שאליו הצטרפו, בכור לוי, טוביה מילר, ב.צ. הורביץ, ברק ואחרים, עבר בית הספר למשכנו הקבוע בבית סלוצקין, בו שוכנת כיום הנהלת הקריה. במקור היה זה בית פרטי של משפחה אוסטרלית, ברחוב מנוחה ונחלה, לימים שונה שמו לתיכון מאוחד רחובות (ת.מ.ר), ולאחר מכן נקרא ע"ש עמוס דה-שליט. המנהל הראשון של בית הספר היה ד"ר משה ירדני-זקהיים שכיהן בתפקיד כשנה. כיום בית הספר הוא קריית חינוך המונה שלושה בתי ספר, שתי חטיבות ביניים וחטיבה עליונה הנמצאים כולם בקמפוס אחד. בשנת הלימודים תשפ"ג, 2023, זכה בית הספר בפרס החינוך הארצי המוענק על ידי שר החינוך. ב-2018 זכה בפרס החינוך המחוזי. בראשית דרכו שוכן בית הספר בבית סלוצקין שנבנה בשנת 1908 על ידי משפחת סלוצקין שעלתה לארץ מאוסטרליה באותה שנה. את השטח קנה אב המשפחה אלעזר סלוצקין, אב המשפחה, שנטע בו מטעי שקדים והקים את הבית. אלעזר סלוצקין התגורר ברחובות עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכאשר פלשו העות'מאנים לארץ הוא גורש לאלכסנדריה. לאחר הגירוש מישראל משפחת סלוצקין חזרה לאוסטרליה שם אלעזר פגש את הנרי שובל, גנרל אוסטרלי שהיה בדרך למסע צבאי לארץ. אלעזר נתן לגנרל את מפתחות הבית ואמר לו: "קח את מפתחות ביתנו וכשתגיע לארץ – שב שם". כיום משמש המבנה כמנהלת "תיכון דה שליט" על שם הפרופסור עמוס דה שליט ז"ל. בית סלוצקין היה בית קיץ למשפחה. כאשר הגיעו העות'מאנים לארץ, גורשה המשפחה לאלכסנדריה, ומאז עברה גלגולים רבים: המקום שימש בית לגנרל טורקי במהלכה של מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 - 1918, בית לגנרל אוסטרלי בסיום מלחמת העולם הראשונה משנת 1918, ובית תצפית במאורעות תרפ"א. כיום בית סלוצקין הוא מבנה לשימור המשמש כמבנה המנהלה של בית הספר. יגאל חבזה - מורה למתמטיקה. החל ללמד בת.מ.ר (תיכון מאוחד רחובות), לימים קריית החינוך ע"ש עמוס דה-שליט בשנת 1951. חבזה יצא לפנסיה בשנת 1986, אך המשיך ללמד בחוזה מיוחד עד לשנת 1992 עת סיים 41 שנות הוראה וחינוך בישראל בין בוגרי בית הספר ניתן למצוא דמויות רבות בעולם המדע והתרבות שהשפיעו ותרמו לחברה הישראלית, כגון ד"ר מיכאל פייגה מאוניברסיטת בן-גוריון, הדוגמנית שלומית מלכה, סולנית להקת המכשפות ענבל פרלמוטר, השחקן דניאל מורשת, הזמר דני רובס והמשוררת אגי משעול שהנציחה את חוויותיה מבית הספר בשירה "אווזים". גם הכדורגלן הישראלי אוסקר גלוך למד בבית ספר הזה. רשימת בוגרי בית הספר אתר האינטרנט הרשמי של קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט, ברשת החברתית פייסבוק אתר בית הספר הודעת שר החינוך, באתר משרד החינוך אלעד חיימוביץ', בתי הספר "דה שליט" ו"לוטם" זכו בפרסי חינוך מחוזיים מתוך מאות בתי ספר, באתר SchokenGroup, ‏10 בדצמבר 2018 יגאל חבזה באתר ארכיון רחובות https://www.rehovotarchive.org.il/cgi-webaxy/item?1014
ריצ'רד לי מקנ'ייר

ריצ'רד לי מקנ'ייר (באנגלית: Richard Lee McNair; נולד ב-19 בדצמבר 1958) הוא רוצח מורשע אמריקאי הידוע ביכולתו להימלט מכליאה ולחמוק מלכידה. בשנת 1987, מקנ'ייר רצח אדם אחד וירה באדם שני ארבע פעמים במהלך שוד שהשתבש. הוא מרצה שני מאסרי עולם בגין פשעים אלה, כולל על בריחתו מהכלא. לאחר מעצרו של מקנייר, הוא ברח שלוש פעמים משלושה מוסדות שונים בשיטות יצירתיות שונות. בניסיון הראשון שלו הוא השתמש בשפתון כדי להיחלץ מתוך זוג אזיקים אליהם היה כבול, בפעם השנייה הוא נמלט בזחילה דרך צינור אוורור, ובבריחה האחרונה שלו מכלא פדרלי, באפריל 2006, הוא נמלט תוך כדי שהוא שהסתיר את עצמו במשטח של שקיות דואר משומשות. בזמן מנוסתו הוא נתקל בשוטר והצליח לשכנע אותו שהוא לא הנמלט מהכלא, אלא אדם שרץ להנאתו. זה הביא לכך שתמונת המעצר שלו הוצגה תריסר פעמים בתוכנית הטלוויזיה "המבוקשים ביותר באמריקה" (באנגלית: America's Most Wanted) והפך אותו לאחד מחמשת עשר הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי מרשלים אמריקאים. מק'נייר נסע לקנדה פעמיים כדי להתחמק מלכידתו. הוא נסע ברחבי המדינה במשך יותר משנה לפני שנתפס בבדיקה אקראית של המשטרה. חלק גדול ממה שהציבור האמריקאי והקנדי יודע על בריחתו ותקופתו של מק'נייר כנמלט הוא דרך חילופי מכתבים שניהל מק'נייר עם העיתונאי הקנדי ביירון כריסטופר. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד לי מקנ'ייר בוויקישיתוף מידע כללי Prison Escapee Convinces Cop He is Actually a Jogger, סרטון בערוץ "VideoFunAndLearn", באתר יוטיוב (אורך: 10:08) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גליץ' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גליץ' – סגנון מוזיקלי גליץ' (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אוסטרלית גליץ' – בעיית תוכנה רועי גליץ – צלם טבע ישראלי גליס
תומאס סטיוארט סמית'

תומאס סטיוארט סמית' (באנגלית: Thomas Stuart Smith;‏ 1815–1869) היה צייר ופילנתרופ סקוטי הידוע ביצירת מוזיאון סטירלינג סמית וגלריה לאמנות, הממוקם בסטירלינג, סקוטלנד. תומאס סטיוארט סמית' נולד בשנת 1815 כאחיינו הבלתי חוקי והסודי של אלכסנדר סמית', שהייתה לו האחוזה בגלסינגל, דנבליין, סקוטלנד. אחיו של אלכסנדר, האב, שלח את תומאס לבית ספר בצרפת בזמן שניהל את עסקיו בקנדה ובאיי הודו המזרחית. בשנת 1831 לא שולמה לו המלגה ותומס חשב שאביו כנראה מת. הוא חזר לאנגליה, כאשר הוא ודודו התוודעו אחד לשני בפעם הראשונה. הם לא נפגשו קודם, אבל אלכסנדר שלח לו סכומי כסף מדי פעם. סמית' התחיל לעבוד כמורה. מאוחר יותר הוא החל להתעניין בציור בעזרת צייר איטלקי שאותו פגש בזמן ששימש כמורה נודד במשפחות בריטיות. דודו אלכסנדר נתו לו מימון כדי שיוכל לנסוע ולצייר באיטליה החל מ-1840. בסוף אותו עשור, סמית' שלח את עבודתו גם לסלון האמנויות היפות בפריז וגם באקדמיה המלכותית בלונדון. את הציור הראשון שלו באקדמיה המלכותית קנה פרופסור אוון, מכר של אדווין לנדסיר, שנאמר כי העריץ אותו. בשנת 1849 נפטר אלכסנדר סמית'. תומאס השתלט על אחוזת המשפחה ב-1857 לאחר שהתחרה על הירושה, עם שמונה עשר טוענים נוספים. במהלך שמונה השנים שבהן חיכה בתקווה לירושתו, הוא לימד אמנות בבית הספר לעיצוב בנוטינגהאם. ג'יימס אורוק, האספן וצייר צבעי המים, היה אחד מתלמידיו. סמית' היה מוכר באסכולת ברביזון לציור ריאליסטי, כולל ציירי החיות קונסטנט טרויון וג'ון פיליפ. לאחר שרכש את האחוזה, הוא שמר עליה רק שש שנים. הוא מכר אותה והשתמש בכספים כדי לעבור ללונדון. ההוצאות המשפטיות שלו היו גבוהות. הונו החדש אפשר לו ליצור אוסף אמנות בסטודיו בכיכר פיצרוי שכלל עבודות שלו. הוא החליט להקים מוזיאון בסטירלינג שיכיל את האוסף החדש שלו. הוא תכנן תוכניות לספרייה, מוזיאון וחדר קריאה והציע 5,000 פאונד למועצה אם יוכלו לתרום אתר בתוך שנתיים. הוא חתם על החוזה בנובמבר 1869. הוא לא ראה את תוכניותיו מתגשמות כאשר הוא נפטר באבניון, חודש לאחר החתימה. סמית' ידוע בעיקר בזכות הקמת מכון סמית', שנקרא מוזיאון סטירלינג סמית' וגלריה לאמנות. לסמית יש גם מאות ציורים בבעלות ציבורית. שתיים מיצירותיו של סמית' שעדיין נחשבות כחשובות הן פורטרטים שצייר של גברים שחורים. בניגוד לתיאורים אחרים באותה תקופה, שבהם אנשים שחורים נתפסו כמשרתים, דיוקנאותיו של סמית' "פלה מקינה" מראים את נתיניו כאנשים עצמאיים וחופשיים. הם צוירו כדי לחגוג את ביטול העבדות באמריקה ב-1865 בעקבות מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא גם צייר ציור קטן יותר בשם "מקטרת החופש", שיש לו נוכחות דומה. הציור מראה אדם שחום מדליק מקטרת, מאחוריו ישנה מודעת מכירת עבדים שכוסתה בחלקה בהודעת על ביטול העבדות. מדיה וקבצים בנושא תומאס סטיוארט סמית' בוויקישיתוף "Thomas Stuart Smith". The Stirling Smith Art Gallery and Museum. Archived from the original 383 artworks by or after Thomas Stuart Smith at the Art UK site Pipe of Freedom, Thomas Stuart Smith, accessed April 2013
גביע העולם למועדונים 2023

גביע העולם למועדונים 2023 (באנגלית: 2023 FIFA Club World Cup, בערבית: كأس العالم للأندية 2023), הוא גביע העולם למועדונים ה-20, שיפגיש בין אלופות שש הקונפדרציות של פיפ"א ואלופת המדינה המארחת. הטורניר נערך בערב הסעודית וכלל שבעה משחקים בין שבעה מועדונים. ב 22 בדצמבר נערך משחק הגמר ובו ניצחה אלופת אירופה מנצ'סטר סיטי את אלופת דרום אמריקה פלומיננזה בתוצאה 4-0 וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה. המשחקים התקיימו באצטדיונים עיר הספורט המלך עבדאללה ועיר הספורט הנסיך עבדאללה אל פייסל בג'דה. מדיה וקבצים בנושא גביע העולם למועדונים 2023 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם למועדונים 2023
ג'יימס אורוק

ג'יימס אורוק (באנגלית: James Orrock‏; 1829 – 10 במאי 1913) היה אספן סקוטי בולט של אמנות וקרמיקה מזרחית, מאייר וצייר צבעי מים. היקף המעורבות שלו בסחר באמנות עם אספנים מובילים כמו ג'ון ראסקין מודגש באוסף הגדול של שני כרכים של ספרים שפרסם אודותיו ביירון וובר בלונדון, 1903. אורוק היה חובב מסור של אמנות הבריטית וחיקה כמה מאמנים בעבודתו. הוא אייר שלושה ספרים בסגנון טרנר: "מרי מלכת הסקוטים", 1906; "אנגליה העתיקה: סיפורה המשתקף בסצינות ציור", 1908; וכן, ב"ארץ הגבול", 1906. ג'יימס היה בנו של ג'יימס אורוק, מנתח, רופא שיניים ורוקח באדינבורו. הוא למד רפואה, כירורגיה ורפואת שיניים באוניברסיטת אדינבורו, ולאחר מכן עסק כרופא שיניים בנוטינגהאם. אורוק למד ציור אצל ג'יימס פרגוסון, ויליאם ליטון לייטץ' וג'ון בגנולד ברג'ס, מאוחר יותר נרשם לבית הספר לעיצוב נוטינגהאם שם לימד אותו תומאס סטיוארט סמית'. הוא התיישב בלונדון ב-1866, והפך למקורב של המכון המלכותי לציירים בצבעי מים ב-1871, והציג באקדמיה הסקוטית המלכותית ובאקדמיה המלכותית. סגנונו המאוחר הושפע מאוד מדייוויד קוקס, ציוריו מוצגים במוזיאונים וגלריות שונות, כולל מוזיאון ויקטוריה ואלברט. הוא היה תומך נלהב של ויליאם טרנר ושל האמנות הבריטית בכלל (והיה הבעלים של כמה מיצירותיו החשובות ביותר של טרנר), הוא גם היה אספן נלהב של רהיטים שעוצבו על ידי אנג'ליקה קאופמן. צייר נוף וצבעי מים, ייתכן כי שיחזר, שינה ושיפר יצירות של ציירים אחרים באוסף שלו. אורוק יצר בביתו חדרים מתקופות האמנותיות שונות, אותם פתח לקהל הרחב. לאחר שבשתי הזדמנויות קודמות קנה רהיטים וציורים מהאוסף האישי של אורוק, במותו של אורוק קנה לורד לורהולמה את רוב אוסף האמנות שלו, וכאלף ציורים שלו. חלק מאותו אוסף שימש ליצירת הגלריה לאמנות ליידי לוור בפורט סאנלייט. כיום, אורוק מוזכר גם כמי שהזמין רבים מהעותקים הקשורים ליצירותיו של ג'ון קונסטבל. הקשר שלו עם עותק אחד של הציור A Sea Beach Brighton מאת Constable הוצג בתוכנית -BBC One's Fake or Fortune בינואר 2014. תומאס גריפית', חברו וסוכנו של טרנר היה אחד ממנהלי העיזבון שלו. האמן העניק במתנה תמונה "ספינה טרופה, ההצלה" 161 על 222 ס"מ. לגריפית'. ציור הים הזה היה אחד המוקדמים ביותר, אם לא הראשון, בסדרת ציורי הים המונומנטליים של טרנר. הוא היה אז רק בן 26 והסדרה הזו יצרה את תהילתו בשלב מוקדם. הציור עבר מסר ג'יי.סי רובינסון, אחראי על תמונות המלכה ויקטוריה, לג'יימס אורוק. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אורוק בוויקישיתוף כתבי ג'יימס אורוק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) "Lever and James Orrock". Lady Lever Art Gallery. Charles S. Rhyne (17 February 1994). "Deaccessioning John Constable: The Complexity of Authenticity". Reed College "North East could solve riddle of lost Blake collection". University of Manchester. 26 October 2011 "A Hayfield in Surrey by James Orrock". Victoria and Albert Museum. "James Orrock, 1829–1913". University of Glasgow. "For Exceptional Art. James Orrock". Artlands. Retrieved 18 May 2010. "19th-20th century Scottish illustrators". National Library of Scotland. Retrieved 24 January 2018. BBC One Fake or Fortune episode 2/4, broadcast 26 January 2014
קלונימוס זאב ויסוצקי

קלונימוס (קלמן) וולף (זאב) ויסוצקי (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: וויסאָצקי; ברוסית: Вульф Янкелевич (Калман-Вольф, Калонимус Вольф) Высоцкий; ‏ 8 ביולי 1824 – 24 במאי 1904, מוסקבה), מייסד חברת תה ויסוצקי, נדבן יהודי ועסקן בתנועת חובבי ציון ברוסיה. ויסוצקי נולד בעיירה זאגר בליטא (אז באימפריה הרוסית), בן להורים עניים. הוא קיבל חינוך מסורתי, והתפרנס תחילה ממסחר בתבואה. למד בישיבת וולוז'ין והתקרב גם לרבי ישראל מסלנט, מחולל תנועת המוסר. בשנת 1849 ייסד במוסקבה את חברת "תה ויסוצקי". עשה הון רב בעסקיו, וכונה "מלך התה של רוסיה". בשנת 1903 הוא שלט ב-35% משוק התה ברוסיה. הוא קיבל תואר "אזרח כבוד של מוסקבה" ו"סַפָּק חצר הצאר". בשנת 1885 נשלח ויסוצקי כשליח של חובבי ציון לישראל,ליפו, ומינה את אברהם מויאל לנציג חובבי ציון בארץ לצד עסקיו הנרחבים, השקיע הרבה מזמנו וכספו לתמיכה במוסדות יהודיים ובעיקר בסופרים ואנשי רוח יהודיים. היה קשור ביותר לאחד העם, ולכבודו ייסד ותמך בירחון "השילוח". אחד העם, שערך את העיתון, גם ניהל את הסניף הלונדוני של חברת תה ויסוצקי בשנים 1907–1921. בשנת 1884 השתתף בוועידת קטוביץ ונבחר לחבר בהנהלה. ב-1885 ביקר בארץ ישראל וקרא להתיישבות יהודים בערים הערביות. בביקור זה פנחס מאירי שירתו. בעקבות זאת החלו יהודים להתיישב בלוד, בשכם ובעזה. בצוואתו הוריש ויסוצקי את חלקו בחברת התה ויסוצקי בסך מיליון רובל למטרות צדקה. בהשתדלותו של אחד העם שהיה אחד מהאפוטרופסים על העיזבון, הוחלט ב-1908 להקדיש 100,000 רובל ממנו לייסוד הטכניון העברי בחיפה. אישה: קיילה צביה ממשפחת אברמזון ילדים: חנה ליבה נשואה ליוסף צייטלין ליבה מריים נשואה לאוסיפ גברונסקי רחל פריידה נשואה לרפאל גוץ בנם, מיכאיל גוץ (רוס'), היה ממייסדי המפלגה הסוציאל-רבולוציונית ברוסיה. דוד נשא לאישה את אנה תה ויסוצקי קלונימוס זאב ויסוצקי, קבוצת מכתבים שנשלחו לאנשי שם בעניין ישוב ארץ ישראל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"א. מדיה וקבצים בנושא קלונימוס זאב ויסוצקי בוויקישיתוף כתבי קלונימוס זאב ויסוצקי בפרויקט בן-יהודה מנחם מנדל דוליצקי, מופת לרבים, פרנקפורט דמיין, תרנ״ד, באתר היברובוקס הרב יעקב מזא"ה, זכרונות, הארץ, 10 באוגוסט 1934 בן-ציון אייזנשטט, ר' קלונימוס זאב וויסאצקי, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 29–30, באתר היברובוקס שוקי שדה, שיבת תיון, באתר הארץ, 7 במאי 2008 נתנאל לדרברג, תורת המוסר של סוחר התה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 11 באפריל 2016 קורות חיים ותולדות החברה (ברוסית) סיפר עצמי על מסעו לארץ ישראל, ספר האסיף לתקופת השנה שנה ה קלונימוס זאב ויסוצקי (1824-1904), דף שער בספרייה הלאומית יפעת ארליך, יפו השנייה: המזרחים שקלטו את העליות הראשונות | ישראל היום, ‏4.11.2022 Mikhail Gatz, geni_family_tree גוץ סמיכאיל, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמונד ברנהרדט

אדמונד דוד-ברנהרדט (בגרמנית: Edmond David-Bernhardt; ‏ 20 באפריל 1885 – 23 במאי 1976) היה ספורטאי יהודי-אוסטרי. הוא השתתף במשחקים האולימפיים (אתונה 1906 וסטוקהולם 1912) בשחייה, ירי ובקרב חמש מודרני. ברנהרדט נולד וגדל בווינה. התאמן בקבוצת הכח וינה. באולימפיאדת אתונה (1906) היה אמור להשתתף בכל משחי החופשי, 100 מטר, 400 מטר, 1500 מטר ובמשחה השליחים 4x250 מטר, אך התחרויות נדחו ביומיים בשל תנאי מזג האוויר ולבסוף הוא השתתף בתחרות ל-1500 מטר חופשי אותה לא הצליח לסיים ובמשחה שליחים 4x250 מטר, הרביעייה מאוסטריה לא סיימה את המשחה. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) סיים במקום שמיני בתחרות קרב חמש מודרני. נוסף לכך, השתתף בתחרויות הקליעה וסיים במקום 40 בירי באקדח ל-30 מטר ובמקום 53 בירי באקדח חופשי ל-50 מטר. אדמונד ברנהרדט, באתר olympedia.org
הגדת פובלט

הגדת פובלט היא כתב יד מאויר של ההגדה של פסח, אחד מעשרה כתבי יד ידועים מסוג זה שהוכנו עבור בני הקהילה היהודית בקטלוניה במאות ה-13 וה-14. ההגדה נכתבה במאה ה-14 בקטלוניה שבספרד. מתוך ההערות שנרשמו בשלבים מאוחרים יותר על ההגדה אפשר ללמוד שבעליה הראשונים היה אדם בשם מומֵט דה פֶּרָלָאדָה, מעיירה במחוז ז'ירונה. ההגדה עברה לצפון צרפת ולאחר מכן לאיטליה, שם שהתה לפחות עד שנת 1680. בשנת 1672 בעודה באיטליה, נרכשה על ידי פדרו אנטוניו דה ארגון, המשנה למלך קטלוניה, אשר החזיר אותה לקטלוניה וציווה אותה לאחר מותו למנזר פובלט יחד עם כל תכולת ספרייתו שמנתה כ-3,600 ספרים. בשנת 1836, כאשר ממשלת ספרד התחילה לעקל את נכסי הכנסייה על מנת לממן את הוצאותיה, הנזירים נאלצו לנטוש את המנזר ואוספי הספרייה פוזרו בין ספריות שונות. ההגדה נרכשה על ידי ז'ום מאנס אי פויגרנו (Jaume Mans I Puigarnau), פרופסור למשפט קאנוני באוניברסיטת ברצלונה. בצוואתו משנת 1983 הוא הורה להחזיר את ההגדה למנזר פובלט. הההגדה הוחזרה למנזר פובלט בשנת 1995. הגדת פובלט היא הגדה צנועה מסוג ספרי ההגדה שהיו נפוצים בקרב המשפחות הפחות אמידות בקהילת יהודי ברצלונה. האיורים בה מועטים, אין בה דמויות אדם, הצבעוניות מועטה, והצבע משמש בעיקר להדגשת מילים מסוימות. גודל הספר 17.0X12.5 ס"מ והוא כולל 38 דפי קלף. ייתכן שארבעת הדפים הפנימיים נוספו מאוחר יותר. בהגדה ארבעה סוגי טקסטים שנכתבו על ידי סופרים שונים: הטקסט המרכזי נכתב באותיות מרובעות ספרדיות מנוקדות, בדיו חום, על ידי סופר אחד. בשוליים העליונים והתחתונים של העמוד מופיעים פסוקים מהתורה ומספר יהושע הקשורים לחג שמחת תורה. הכתב קטן מאוד ומנוקד. הוא נכתב באותו סוג דיו כמו הטקסט המרכזי אך כנראה על ידי סופר אחר. התפילות והברכות בדפים שנוספו מאוחר יותר נכתבו בכתב זעיר על ידי סופר שלישי. נוסף על כך, יש בהגדה הערות שוליים רבות ותיקונים בכתב ספרדי עגול שנוספו בזמנים שונים על ידי אנשים שונים. הגדת פובלט כוללת ארבעה עמודים מעוטרים. על דף השער מופיע אריה בצבע אדום עם כתמים חומים-אדמדמים בתוך מגן בעל מסגרת אדומה. מעל המגן שני כוכבים מתומנים. בתוך הכוכב הימני יש יונה, ובשמאלי בעל חיים לא ברור. ההגדה פותחת בפסקה "הא לחמא עניא". הדף מעוצב כמבנה אדריכלי בסגנון גותי עם שני עמודים התומכים בשני צריחים ובשני גמלונים. העמודים נשענים על שני דרקונים. המילה "הא" נצבעה בזהב על רקע כתום וירוק. בעמוד 17 מופיע ציור של מצה אדומה מעוטרת במגן דוד בעל שוליים אפורים. המילים "מצה זו" מוגדלות וכתובות בדיו אדום. בעמוד 18 מופיע ציור של ירק הדומה לארטישוק או לעולש צבוע בירוק עם נגיעות זהב ולידו המילים "מרור זה" מוגדלות וכתובות בדיו אדום. טקסט ההגדה מסתיים בפסוק מספר שיר השירים, פרק ב', פסוק י"ג: "הַתְּאֵנָה חָנְטָה פַגֶּיהָ וְהַגְּפָנִים סְמָדַר נָתְנוּ רֵיחַ קוּמִי לכי [לָךְ] רַעְיָתִי יָפָתִי וּלְכִי לָךְ" ומתחתיו ציור של אריה עליו הכיתוב "גור אריה" שבוצע בעיפרון. José Ramón Magdalena Nom de Déu, THE POBLET HAGGADAH:AN UNKNOWN FOURTEENTH-CENTURY ILLUMINATED SEPHARDI MANUSCRIPT Ronit Treatman, After 500 years, Catalonia’s haggadahs come home, www.timesofisrael.com (באנגלית) מוזיאון ההיסטוריה של ברצלונה, הגדות ברצלונה: הפאר היהודי בגותיקה הקטלאנית José Ramón Magdalena Nom de Déu, THE POBLET HAGGADAH: AN UNKNOWN FOURTEENTH-CENTURY ILLUMINATED SEPHARDI MANUSCRIPT
הנס ליון

הנס שימון ישראל-ג'ון ליון (בגרמנית: Hans Shimon Israel-John Lion;‏ 11 במאי 1904 – ספטמבר 1969) היה סייף (רומח) יהודי-אוסטרי ושופט בינלאומי בסיף. זוכה 3 מדליות (1 כסף ו-2 ארד) באליפות העולם בתחרות הרומח הקבוצתי. ליון נולד וגדל בווינה. התאמן בקבוצת הכח וינה. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום שביעי בתחרות רומח קבוצתי. באליפות העולם שנערכה בווינה 1931 הוא זכה במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי. באליפות העולם שנערכה בבודפשט 1933 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי. באולימפיאדת ברלין (1936) סיים במקום רביעי בתחרות הקבוצתית ברומח. במשחק בית הגמר מול צרפת, אוסטריה הפסידה לצרפת 5–11, שימש גם כנשיא השופטים. בקרבות עצמם הוא ניצח בקרב אחד (5–1) והפסיד בשלושה קרבות (3–5, 4–5, 2–5, סה"כ נק': 14–16). הוא שימש גם כשופט בתחרויות הסיף בתחרויות בית הגמר האישי ברומח, ברבע גמר אישי ברומח ובחצי הגמר ברומח נשים. באליפות העולם שנערכה בפריז 1937 הוא זכה במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי. הנס ליון, באתר olympedia.org
סשה בואי

סשה בואי (בצרפתית: Sacha Boey; נולד ב-13 בספטמבר 2000 במונטריי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת באיירן מינכן מליגת העל הגרמנית . בואי גדל במחלקות הנוער של רומנוויל, רד סטאר וסטאד רן. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של סטאד רן. ב-5 במאי 2019 ערך בואי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של סטאד רן, בתיקו 2-2 נגד טולוז במסגרת המחזור ה-35 בליגת העל הצרפתית לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך שמונה הופעות ליגה במועדון. ב-5 באוקטובר 2020 הושאל בואי למשך עונה אחת לדיז'ון מליגת העל הצרפתית. ב-24 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–4 לפריז סן-ז'רמן במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-26 ביולי 2021 חתם בואי על חוזה לארבע שנים בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית. ב-28 בינואר 2024 חתם בואי לארבע וחצי שנים בבאיירן מינכן. מדיה וקבצים בנושא סשה בואי בוויקישיתוף סשה בואי, ברשת החברתית אינסטגרם סשה בואי, באתר Transfermarkt סשה בואי, באתר Soccerway סשה בואי, באתר BDFutbol סשה בואי, באתר WorldFootball.net סשה בואי, באתר FootballDatabase.eu Transferts : Sacha Boey (Rennes) prêté à Dijon באתר ל'אקיפ, 5 באוקטובר 2020 (בצרפתית) Sacha Boey transferi hakkında באתר הרשמי של גלאטסראיי, 26 ביולי 2021 (בטורקית)