laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שארל השלישי, מלך נווארה

שארל השלישי (1361 - 6 בספטמבר 1425, באוליטה), המכונה שארל האציל, היה מלך נווארה בין 1387 עד מותו. בנוסף, החזיק בתואר "הדוכס מאברה" (Évreux) בין 1387 ל-1404, אז החליף תואר זה בתואר "הדוכס מנמור" (Nemours). היה בנו של שארל השני, שהיה ידוע גם כ"שארל הרע"; מרבית תקופת שלטונו הוקדשה לתיקון הנזקים שגרם אביו לכלכלה ולתשתיות של הממלכה, ולשיפור היחסים עם צרפת. הוא נולד בנאנט. ב-1375 נישא לאלאונורה מקסטיליה, בתו של המלך אנריקה השני, מלך קסטיליה, צעד אשר שיפר את היחסים בין שתי הממלכות. לאחר שהומלך, נטה לצדד בפתרון הסכסוכים שבהם הייתה מעורבת נווארה ובשיפור יציבותה ומעמדה. מדיה וקבצים בנושא שארל השלישי, מלך נווארה בוויקישיתוף שארל השלישי, מלך נווארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרץ תאילנד

מפרץ תאילנד (בתאית: อ่าวไทย, בווייטנאמית: Vịnh Thái Lan, בקמרית: ឈូងសមុទ្រសៀម, בעבר "מפרץ סיאם") הוא מפרץ בדרום מזרח אסיה, המהווה שלוחה של ים סין הדרומי, שכשלעצמו הוא שלוחה של האוקיינוס השקט. המפרץ מוקף ביבשה משלושת צדדיו על ידי מלזיה מדרום, תאילנד מדרום, מערב וצפון, ועל ידי קמבודיה ווייטנאם ממזרח, והוא חוצץ בין חצי האי המלאי לבין הודו-סין. אורך קו החוף המקיף את המפרץ הוא כ-2,600 ק"מ, שטחו 320,000 קמ"ר וגבולו הימי עם ים סין הדרומי מוגדר בקו המקשר את כף ביי בונג בווייטנאם ואת העיר קוטה ברו במלזיה. במפרץ איים רבים שהגדולים שבהם הם סמוי, פהנגן, צ'אנג וקוט בתאילנד, ופו קווק בווייטנאם. מפרץ תאילנד רדוד למדי - עומקו הממוצע הוא 45 מטר ועומקו המרבי הוא 80 מטר בלבד. בשל כך, תחלופת המים איטית, וזרימת המים החזקה מהנהרות הנשפכים אליו מקטינה את מליחותו העומדת על 3.05%-3.25%. רק בחלקו הקרוב אל ים סין הדרומי, עולה אחוז מליחות המים עד 3.4% כתוצאה מהשפעת מימי הים, וגם זאת רק בעומק של למעלה מ-50 מטר. הנהרות העיקריים הנשפכים אל המפרץ הם הצ'או פהריה והמה קלונג, הנשפכים שניהם אל מפרץ בנגקוק בקצהו הצפוני של מפרץ תאילנד. בשפכי הנהרות שוקעים מטעני הסחף הנישאים על ידיהם, ואלה מביאים להתקדמותו של קו החוף אל תוך תחומי המפרץ. בשל היותו כה רדוד, לא היה המפרץ קיים בשיאו של עידן הקרח, אלא היווה את המשכו של עמק הנהר צ'או פהריה. במימי המפרץ החמים שוניות אלמוגים וסביבן קמו אתרי צלילה וקייט. ענף התיירות הוא ענף הכלכלה העיקרי במספר אזורים לאורך חופי המפרץ ובאייו (בעיקר בתאילנד), וידועים במיוחד הם חוף פטייה דרומית מזרחית לבנגקוק, אזור קו סאמט בקרבת הבירה והאיים סמוי ופהנגן. חלק מאתרים אלה חוו פיתוח יתר והשלטונות התאילנדים מנסים למתן את התופעה באתרים שטרם נפגעו. מעבר לתיירות נשענת כלכלת האזור גם על דייג, ובמימי המפרץ מצויים מאגרי נפט ובעיקר גז טבעי. שקיעה באי סמוי סירות דייגים סמוך לאי טאו מראה באי פהנגן מדיה וקבצים בנושא מפרץ תאילנד בוויקישיתוף מפרץ תאילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קו שתי העוג'ות

קו שתי העוג'ות הוא קו החזית שחצץ בין חיל המשלוח המצרי והצבא העות'מאני עד ספטמבר 1918 במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. מדובר בקו חזית כללי שנמתח לרוחבה של ארץ ישראל, פחות או יותר בין העוג'א המערבית היא נחל הירקון, לבין העוג'א המזרחית היא הכפר הערבי עוג'ה א-תחתא בסמוך לנחל ייט"ב מצפון לעיר יריחו. הגזרה המערבית של הקו התייצבה בשתי פעימות: ב-23 בדצמבר 1917 עת חיל המשלוח השלים את משימת צליחת הירקון וכוח החוד הבריטי הרחיב אחיזתו בגיזרת החוף עד צפונית לשפיים. במהלך פברואר ומרץ 1918 כשבסדרה של קרבות שיפרו הבריטים את עמדותיהם והסיגו צפונה את קו המגע שלהם עם הטורקים בכ-10 ק"מ: כיבוש יריחו ודרום בקעת הירדן בפברואר 1918. כיבוש ראס אל עין (ליד תל אפק) ומג'דל יאבא במזרח הגזרה המערבית ב-12 במרץ 1918. כיבוש הר בעל חצור בגזרה המרכזית ב-8 במרץ 1918. עד ספטמבר 1918, מועד פתיחת מתקפת מגידו של הגנרל אלנבי לא נרשמו תזוזות משמעותיות לאורך הקו. לעומת הסטטוס קוו ששרר ממערב לנהר הירדן ועד לים, יזם אלנבי שתי פשיטות אל מעבר לגדה המזרחית של הנהר, במרץ-מאי 1918, שנכשלו, וסופן בנסיגת הכוחות הפושטים לעמדות המוצא בערבות יריחו. עם התקדמותם משערי עזה צפונה ומזרחה למרכז הארץ, ובמהלך ההפוגה המשיכו מהנדסי 'הרכבת הצבאית לארץ ישראל' (באנגלית: Palestine Military Railways, ר"ת P.M.R), אשר שרתה את חיל המשלוח המצרי בתכנון קווי רכבת כצירים לוגיסטיים לתמיכה בכוחות שבקו המגע עם הכוחות הטורקיים - קו שתי העוג'ות, תכנון שגדודי העבודה המצריים, שנלוו לחיל המשלוח, הוציאו לפועל. ב-19 בספטמבר 1918 נפרץ הקו כאשר הכוחות הבריטיים הסתערו על הקווים העות'מאנים בחלק המערבי (אזור רעננה של ימינו) במסגרת קרב מגידו. בהמשך הקרב כבשו כוחותיו של אלנבי את החלק הצפוני של ארץ ישראל והשלימו את כיבושה מידי העות'מאנים. ראו 'הרכבת הצבאית לארץ ישראל' (PMR) הבריטית זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - תל אביב, השרון, השפלה והנגב, הוצאת "תוּר"' ירושלים, 1941; מהדורה שלישית - 1950 צבי אילן, בקעת הירדן ומדבר שומרון, עם עובד – תרבות וחינוך, תל אביב, 1973. לואיל תומאס וקנת בראון קולינגס, עם אלנבי בכיבוש הארץ, הוצאת מצפה, תל אביב, 1938; תדפיס מחודש בהוצאת אריאל, ירושלים, 2001 תל אביב ואתריה, הוצאת אריאל, ירושלים, חוברת מספר 48–49, מרץ 1987 הערבים קוראים לנהר הירקון בשם "אלעוג'א", היינו ה"נהר העקום" מסיבת פיתוליו הרבים. קרב עבר הירדן הראשון וקרב עבר הירדן השני
E1 (תקן)

E1 הוא תקן לריבוב סינכרוני של נתונים, בקצב 2.048 מגה ביט בשנייה, שהוגדר על ידי חטיבת מערכות התקשורת של איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU-T) ומשמש לתקשורת דיגיטלית. E1 נפוץ ברוב העולם מלבד ארצות הברית ויפן (שם משתמשים בתקן T1). ה-E1 משתמש בריבוב TDM, כלומר בחלוקת זמן, שבה לכל אחד מ-32 האפיקים מוקצית פרוסת זמן משלו. חלוקת הזמנים היא: 30 אפיקים משמשים עבור טלפוניה/נתונים 2 אפיקים משמשים אפיקי סנכרון, מסגרת ואיתותי טלפוניה. על פי חוק נייקוויסט יש לדגום כל אות בקצב דגימה שהוא לפחות כפליים מרוחב הפס שלו, ולכן אפיקי השמע ב-E1 (שרוחבם 4 קה"צ) נדגמים בקצב של 8 קה"צ. הרזולוציה היא 8 ביט, לכן הקצב הכולל הוא 8*8*32=2.048MBPS. כאשר תקן משמש לטלפוניה והעברת קול, E1 הופך אותות השמע האנלוגיים עוברים קידוד PCM ונשלחים בצורה דיגיטליית על גבי הקו. תקן העכבה האופיינית לכבלים המעבירים E1 הוא 75 אוהם לכבלים קואקסיאליים או 120 אוהם לזוגות שזורים. ישנה גם אפשרות העברת E1 על גבי כבלי CAT5 תקניים (כבלי רשת) בארבעה גידים (שני זוגות שזורים). PCM-30: בעל מסגרות סנכרון (Frame) ואיתותים (לצורך שיחות טלפון): ערוץ המכיל 30 אפיקים שרוחב הסרט של כל אחד מהם הוא 64 קילו ביט לשנייה, בנוסף לאפיק סינכרון (אפיק 0) ולאפיק איתותים (אפיק 15) (בסך הכול 32 אפיקים). PCM-31: בעל מסגרת סנכרון בלבד. מכיל 31 אפיקים להעברת מידע. יכול לשמש להעברת מידע שאינו טלפוניה. PCM-32: חסר מסגרת (לצורך תקשורת נתונים) ברוחב סרט של 2.048Mbps. משמש גם לחיבור צרכני קצה לרשת האינטרנט (בשונה מטכנולוגיות ADSL או אינטרנט בכבלים, E1 מבטיח תקשורת בקצב קבוע של 2.048Mbps (ללא אפיקים). SDH ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרומוזום X

כרומוזום X הוא כרומוזום מין באחת ממערכות כרומוזומי המין הבאות: במערכת כרומוזומי מין XY, המצויה, למשל, אצל היונקים ואצל חלק מהחרקים. במערכת זו, שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, וכרומוזום X אחד לצד כרומוזום Y אחד, מקודדים לזכר. במערכת כרומוזומי המין X0, המצויה, למשל, אצל חלק מהחרקים. גם במערכת זו שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, אבל במקרה זה הקידוד לזכר מתבטא בהימצאו של כרומוזום X ככרומוזום בודד. בניגוד לזוגות הכרומוזומים האחרים כרומוזומי המין עוברים שחלוף רק בנקבה. הכרומוזומים X ו-Y אינם עוברים שיחלוף ביניהם משום שכרומוזום ה-Y קצר באופן משמעותי מכרומוזום ה-X ואינו מכיל את מרבית הגנים שעל כרומוזום ה-X. במערכת X0 לכרומוזום ה-X אין בזכר בן זוג שאתו הוא יכול לעבור שחלוף. מעבר לזאת, אצל חלק מהחרקים שיש להם אחת משתי מערכות כרומוזומי מין אלה, המערכת מאלצת את ביטול כלל הליך השחלוף בעת יצירת תאי הזרע בזכר, והיא מתרחשת רק בעת יצירת תאי הביצית בנקבה. ההבדלים בין זכרים לנקבות ביצורים בעלי מערכות מין XY נגרם על ידי ביטוי בזכרים (XY) של גנים המצויים בכרומוזום Y, או על ידי ביטוי כפול של גנים המצויים על כרומוזום X בנקבות (XX). ואולם, מרבית הגנים בכרומוזום X אינם אמורים להתבטא כפליים בנקבה ולצורך זה קיים מנגנון ההשתקה של כרומוזום X אשר משתק בכל תא באקראי את הביטוי הגנטי של אחד מכרומוזומי ה-X. זהות כרומוזום ה-X המושתק נקבעת בשלב העוברי של האורגניזם. דוגמה הממחישה אזורי ביטוי שונים של כרומוזומי X שונים בגוף הנקבה היא צבע הפרווה בחתולות. אצל חתולים מקודד צבע הפרווה בכרומוזום X, כך שחתולות בעלות שלושה צבעים הן חתולות שמלבד לכתמים הלבקניים שלהן מבטאים, לדוגמה, חלק מהתאים כרומוזום X בעל אלל לצבע חום וחלק כרומוזום X עם אלל לצבע שחור. מנגנון ההשתקה של כרומוזום ה-X מאפשר שרידה גם במקרי מוטציה כרומוזומלית חמורה מסוג טריזומיה של כרומוזום X, ולכן כרומוזום X הוא הכרומוזום הארוך היחידי המאפשר לשרוד גם בתסמונות מסוג תסמונת X משולש (XXX) ותסמונת קליינפלטר (XXY). יתרה מכך, טריזומליה של כרומוזום X ביונקים גורמת לנזקים קטנים בהרבה מאשר טריזומליה של כרומוזומים קצרים אשר אינם כרומוזומי מין (למשל טריזומיית כרומוזום 21 הגורמת לתסמונת דאון). כרומוזום X מקיים דגם הורשה ייחודי. על גנים המצויים על פני כרומוזום X נאמר כי הם "בתאחיזה לכרומוזום X" או "אחוזים בכרומוזום X". דגם ההורשה מושפע מהיות האלל דומיננטי או רצסיבי. כרומוזום Y תאחיזה לכרומוזומי מין מונואמין אוקסידאז סינדרום בארס מדיה וקבצים בנושא כרומוזום X בוויקישיתוף
כרומוזום Y

ביונקים, כרומוזום Y הוא כרומוזום מין, הקובע יחד עם כרומוזום X את מינו של הפרט. אצל היונקים הוא כולל את הגן SRY שהוא הגורם המעורר את התפתחות המיניות של הזכר וגנים נוספים המקודדים רק לתכונות הקשורות למערכת הרבייה ולהבדלים בין זכרים ונקבות. לרוב היונקים יש זוג אחד של כרומוזומי מין בכל תא. לזכרים יש כרומוזום Y וכרומוזום X, בעוד לנקבות יש שני כרומוזומי X. הגן SRY מעורר את ההתפתחות המינית כבר בשלב העוברי של האדם. הגנים הנוספים המצויים בכרומוזום Y דרושים לשם ייצור סדיר של תאי זרע. כרומוזום ה-Y הוא הקטן שבכרומוזומים ומכיל גנים מעטים יחסית. אדם אינו יכול להתקיים בלא כרומוזום X, אולם מספר לא שגרתי של כרומוזומי X או Y יוצר תסמונות קלות יחסית. דוגמאות נפוצות הן הטריזומיה XYY המכונה תסמונת XYY וגורמת להגברת סממנים גבריים וסיכויים גדולים יותר מהרגיל להפרעות נוירולוגיות קלות, והמונוזומיה X0 המכונה תסמונת טרנר הפוגמת בהתפתחות השלד וגורמת לעקרות. העובדה שאצל זכר היונקים ישנם גנים רבים בעלי עותק בודד – על כרומוזום ה-X, בניגוד לנקבה שיש לה שני כרומוזומי X ולכן שני עותקים של גנים אלה, הופכת את הזכר לחשוף יותר למחלות תורשתיות. לדוגמה, הגנים המקודדים לראיית צבעים באדם מצויים בכרומוזום X ובאחד מכל 11 גנים כאלה יש פגם. לכן אחד מכל 11 גברים ואחת מכל 121 נשים (11 בריבוע) הם עיוורי צבעים. זכר הוא מי שגופו מייצר תאי זרע ואילו נקבה היא מי שגופה מייצר תאי ביצית. קיימות מגוון סיבות אבולוציוניות משוערות להתקצרותו ההדרגתית של כרומוזום ה-Y, העשויה להסתיים בהיעלמותו כליל. רצף כרומוזום ה-Y אינו מופרע בשחלוף, אלא רק במוטציות, ומשום שמוטציות הן נדירות, רצף כרומוזום ה-Y עובר בשלמותו מאב לבן ומאפשר לערוך מעקב אחר שושלות זכריות במחקרים בגנטיקה אבולוציונית. אדם כרומוזום Y מדיה וקבצים בנושא כרומוזום Y בוויקישיתוף יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: האם כרומוזום Y הולך ונעלם?, באתר "הידען" אבי בליזובסקי, ‏כרומוזום Y נוצר לראשונה אצל אבות היונקים לפני 180 מיליון שנה, באתר "הידען", 28 באפריל 2014 https://doi.org/10.1016/j.cell.2006.02.024
ים שולי

ים שולי הוא גוף מים סגור באופן חלקי המהווה חלק מגוף מים גדול יותר המופרד ממנו על ידי גוף יבשתי כמו אי, קשת איים, ארכיפלג או חצי אי. שלא כמו ים בין-יבשתי, בים שולי זורמים זרמי גוף המים הגדול יותר הנגרמים על ידי הרוחות הנושבות בו. לכן הים התיכון, שלו מערכת זרמים עצמאית, אינו ים שולי של האוקיינוס האטלנטי, ומאותה סיבה אין הים השחור ים שולי של הים התיכון. ים עשוי להיחשב ים שולי של יותר מאוקיינוס אחד, ועשויים להיות לו ימים שוליים משל עצמו. הים האירי הים הצפוני הים הנורווגי ים לברדור ים צ'וקצ'י ים קארה הים הנורווגי ים לאפטב ים סקוטיה ים רוס ים ודל הים הערבי ים אנדמן ים סין המזרחי ים סין הדרומי ים ברינג ים ביסמרק ים יפן ים האלמוגים ים אוחוצק ים הפיליפינים ים סולו ים סלבס ים סאוו ים טסמן הים הצהוב הים האדריאטי הים האגאי הים היוני הים הליגורי ים אלבוראן הים הטירני ים בין-יבשתי
ים בין-יבשתי

ים בין-יבשתי הוא ים הסגור ברובו על ידי יבשה, שלו תחלופה מוגבלת של מים עמוקים עם אוקיינוס, ושזרמי המים בו מוכתבים בעיקר על ידי שינויים ברמות מליחות וטמפרטורה, ולא על ידי משטר הרוחות. מקור השם בשפות רבות הוא בלטינית, Mediterraneus ("בין יבשות"), וכך גם שמו של הים התיכון, ולכן באוקיינוגרפיה מכונה זה "הים הבין-יבשתי האירו-אפריקאי" (Eurafrican Mediterranean Sea) או "הים הבין-יבשתי האירופי" (European Mediterranean Sea), וזאת במטרה להבדילו מימים בין-יבשתיים אחרים בעולם. קיימים שני סוגים של ימים בין-יבשתיים: באגן ריכוז רמת מליחות גבוהה מזו שבאוקיינוס הקשור אליו בשל התאיידות. בסוג זה של ים בין יבשתי זרימת מים מהאוקיינוס אליו נעשית בשכבה העליונה של מצר הים המקשר אותו אל האוקיינוס, וזרימת מים מלוחים מהים אל האוקיינוס נעשית בשכבה התחתונה של המצר. באגן דילול רמת מליחות נמוכה מזו של האוקיינוס המחובר אליו בשל מים מתוקים הזורמים אליו מנהרות או המגיעים אליו בצורת משקעים. בסוג זה של ים בין-יבשתי משטר תחלופת המים עם האוקיינוס הפוך. הים התיכון – ככלל אגן ריכוז אך חלק מימיו השוליים הם אגני דילול. הים הבין-יבשתי האמריקאי (מפרץ מקסיקו והים הקריבי) – אגן דילול. מפרץ באפין – אגן דילול. הים הבלטי – אגן דילול. המפרץ הפרסי – אגן ריכוז. ים סוף – אגן ריכוז. הים הבין-יבשתי האוסטרלו-אסייתי (כולל ימים רבים כמו ים בנדה, ים סולו, ים סאבו, ים ג'אווה ועוד) – אגן דילול. הים השחור – אגן דילול. ים יפן עשוי היה להחשב כים בין-יבשתי בשל כך שהוא מוקף כמעט לחלוטין ביבשה, אולם זרמי המים החזקים הזורמים אליו מהאוקיינוס השקט הופכים אותו לים שולי. מפרץ הדסון אינו ים בין-יבשתי. אוקיינוס הקרח הצפוני – בעל אגן דילול, אך הוא מוגדר כאוקיינוס ולא ים. ים שולי
זבאלד בהאם

האנס זבאלד בהאם (בגרמנית: Hans Sebald Beham; ‏1500 – 22 בנובמבר 1550) היה צייר גרמני, מהידועים בתחומי ההדפס והחריטה על עץ. בהאם נולד בנירנברג, גרמניה, בשנת 1500. בגיל 25 גורש מהעיר לאחר שהואשם באי קבלת עקרונות הלותרניזם. בהמשך חייו נדד בערים שונות בגרמניה, ונפטר בפרנקפורט בשנת 1550. ביצירות שבהן חתם בשמו המפורש חתם השם "זבאלד בהאם" בלבד. אולם בכתיבת שמו בראשי תיבות הופיעה גם האות H. עד 1532 חתם על יצירותיו באותיות HSP, ומאז חתם באותיות HSB. בשנים שלאחר מותו התקבע השם "הנס" כאחד משמותיו, אף שאין ראיה לכך שזה היה שמו. זבאלד בהאם היה אמן פורה ביותר. במהלך חייו יצר מעל 252 הדפסים, וכ- 1500 חריטות בעץ הידועות כיום. רבות מיצירותיו הודפסו בספרים. יצירותיו מאופיינות בריאליזם ובהקפדה מדוקדקת על פרטי העיצוב הקטנים ביותר. בנוסף להדפסה כאיורים בספרים, הופיעו יצירותיו גם בקלפי משחק, טפטים, ושלטי אצולה. מדיה וקבצים בנושא זבאלד בהאם בוויקישיתוף זבאלד בהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שחמט עיוור

שחמט עיוור הוא משחק שחמט המשוחק כשאחד הצדדים או שניהם, לא רואה את לוח המשחק ורק שומע את ההכרזות על תנועות הכלים, כך שהמהלכים מבוצעים תוך הסתמכות על הזיכרון בלבד. לעיתים, כאשר משחקים יריבים ברמות שונות, משולב משחק סימולטני במשחק עיוור. ברמות הגבוהות של השחמט מתקיימות תחרויות בהן אף אחד מהשחקנים לא מתבונן בלוח עם כלים, אלא בלוח נטול כלים עליו מוצג רק המסע האחרון של היריב. המפורסמת בין תחרויות אלו היא תחרות מלודי אמבר בה משחקים מיטב רבי האמנים בעולם. המשחק נועד בעיקר לשחמטאים עם זיכרון טוב. אם עיוורים רוצים לשחק שחמט רגיל, הם משתמשים בלוח שחמט עם סימני ברייל (שחמט לעיוורים ולקויי ראייה). לכל שחקן יש את הלוח שלו, ולאחר מסע הם אומרים ליריב את המהלך. השחמטאי הראשון שהתפרסם במשחק עיוור וסימולטני הוא פרנסואה אנדרה פילידור ששיחק נגד שלושה יריבים בו זמנית, ובהצלחה גדולה. לדבריו התאמן במשחק עיוור בלילה, במיטתו, משום שסבל מנדודי שינה וכך העביר את זמנו. בשנת 1858 הדהים פול מורפי את קהיליית השחמט כאשר שיחק משחק עיוור סימולטני מול שמונת השחקנים הטובים ביותר בפריז, ניצח שישה מהם וסיים שני משחקים בתוצאת תיקו. בשנת 1900 הרי נלסון פילסברי שיחק משחק עיוור סימולטני מול עשרים שחקנים בפילדלפיה זמן קצר לאחר ששיחק משחק עיוור סימולטני מול 15 שחקני שחמט ו-15 שחקני דמקה (השיא של עיוור סימולטני למשחקי דמקה הוא 28 משחקים במקביל). השחקן הצ'כי ריכרד רטי שבר את השיא העולמי והעמידו על 28 משחקים בו זמנית, יחד עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שבחודש פברואר 1925 זכה ב-22 משחקים, בשלושה משחקים הפסיד ושלושה משחקים הסתיימו בתיקו. באותה שנה שיפר רטי שיא זה והעמידו על 29 משחקים בסאו פאולו. לאחר המשחק התבדח על זכרונו החלש שכן שכח את המזוודה שלו בסוף המשחק. בשנת 1930 אסרה ברית המועצות על קיום משחקים עיוורים בגלל הסברה כי הם פוגעים בבריאות. איסור זה האט קמעה את התפתחות השיא של משחקים עיוורים סימולטניים. בראשית 1935 שיחק ג'ורג' קולטנובסקי נגד 20 איש, זכה ב-10 משחקים והשיג תיקו בעוד 7. בשנת 1937 קבע קולטנובסקי שיא עולמי במשחק עיוור סימולטני כאשר שיחק בו זמנית ב-34 משחקים, אירוע שדווח בהרחבה בכל העולם. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נותרו שחקני שחמט רבים בארגנטינה (שם התקיימה אולימפיאדת השחמט של שנת 1939). אחד משחקנים אלו היה רב האמן היהודי פולני מיגל ניידורף אשר ב-1943 קיים משחק עיוור בעיר רוסריו, מול 40 יריבים, בתוצאה (+36, =1, -3), בתקווה ששיא עולמי זה יגיע לאוזניהם של קרובי משפחתו שלא שמעו אודותיו ארבע שנים, וכך יידעו כי עודנו חי. הוא שבר את שיאו שלו בשנת 1947 בסן פאולו שם שיחק מול 45 יריבים (+39, =4, -2). נכון לשנת 2007 השיא העולמי במשחק מסוג זה הוא אירוע בו התמודד שחקן השחמט ההונגרי יאנוש פלש מול 52 מתמודדים, כשמול 30 היריבים הראשונים הוא שיחק בו זמנית, ולאחר מכן מול 22 נוספים. התוצאה הייתה (+31, =3, -18). השיא הארצי בישראל הוא התמודדות מול 8 יריבים בו זמנית, את שיא זה קבעו חנן בן-סיני ב-1933 ומאיר ראוך ב-1937. מדיה וקבצים בנושא שחמט עיוור בוויקישיתוף אתר תחרות מלודי אמבר שתי דוגמאות למשחקים עוורים מנותחים אלון גרינפלד, צוואתו הבלתי מקוימת של סטפן צווייג, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2004 ג. קולטנובסקי משחק סמוי נגד 20 איש, דבר, 22 בפברואר 1935 יאנוש פלש התמודד עם 52 יריבים, מעריב, 18 בנובמבר 1964
חוק המעבר

חוק המעבר, התש"ט-1949 נחקק עם תחילת כהונתה של האספה המכוננת, ב-16 בפברואר 1949, במטרה ליצור את התשתית למבנה מוסדות השלטון בישראל, כהמשך לפקודת סדרי השלטון והמשפט שחוקקה מועצת המדינה הזמנית. חוק המעבר הוא החוק הראשון בישראל שנחקק על ידי גוף נבחר, והוא גם החוק היחיד שחוקקה האספה המכוננת, שעם חקיקתו שינתה את שמה לכנסת הראשונה. בסעיף 1 לחוק נקבע כי ”בית המחוקקים במדינת ישראל ייקרא "הכנסת"”. במשפט פשוט זה עוגן בחוק תפקידה של הכנסת כרשות המחוקקת של מדינת ישראל, והיא הוסמכה לחוקק חוקים. החוק קבע את ההוראות הראשונות בדבר תפקידיו וסמכויותיו של נשיא המדינה ובדבר מעמדו כראש המדינה. כבר באותו היום בו אושר החוק, בחרה הכנסת בחיים ויצמן לנשיאה הראשון של מדינת ישראל. ב-1951 נחקק חוק כהונת הנשיא, התשי"ב-1951, ובוטלו הסעיפים בחוק המעבר העוסקים בכהונתו של הנשיא. הסעיפים העוסקים בסמכויותיו של הנשיא נותרו בעינם עד חקיקתו של חוק יסוד: נשיא המדינה ב-1964. החוק קבע גם את ההוראות הראשונות לגבי הממשלה. ראשית, נקבע כי על הממשלה הזמנית להתפטר מיד לאחר בחירת הנשיא, על מנת שניתן יהיה לכונן ממשלה באופן דמוקרטי. שנית, נקבע אחד מעקרונות היסוד של המשטר במדינת ישראל, לפיו הממשלה שואבת את כוחה מהכנסת. כינונה של הממשלה טעון את אישורה של הכנסת, והכנסת יכולה להפילה בהצעת אי אמון. עוד עיגן החוק את עקרון האחריות המיניסטריאלית של השרים. חוק המעבר לא עסק בסמכויות הממשלה, וקבע רק כי "לממשלה יהיו כל הסמכויות שהעניק החוק לממשלה הזמנית". כל הסעיפים הנוגעים לממשלה בחוק המעבר בוטלו עם חקיקתו של חוק יסוד: הממשלה ב-1968, למעט הסעיפים הנוגעים לאחריות המיניסטריאלית. לאחר חקיקת חוק יסוד: הממשלה נותרו בחוק רק הוראות מועטות: ההוראה כי הכנסת היא בית המחוקקים של מדינת ישראל, חתימת החוקים על ידי ראש הממשלה והשר הממונה על ביצוע החוק (ומאז תיקון החוק בשנת 1990 גם יו"ר הכנסת) וחובת הפרסום ברשומות (במקום הפרסום בעיתון רשמי שהיה נהוג בתקופת המנדט הבריטי). החוק קובע כי יש לפרסם חוקים ברשומות בתוך 10 ימים מיום קבלתם בכנסת. עם זאת, נקבעה הוראה מיוחדת לגבי חוק המעבר עצמו, ולפיו תוקפו לא יהיה מיום פרסומו ברשומות, אלא מיום קבלתו באספה המכוננת. חוק המעבר, תש"ט-1949, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק המעבר, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חוק המעבר באתר הכנסת (בנוסחו מ-1949)
מפרץ ביסקאיה

מפרץ ביסקאיה (בספרדית: Golfo de Vizcaya; בצרפתית: Golfe de Gascogne; בבסקית: Bizkaiko Golkoa) הוא מפרץ באירופה, בצפונו של האוקיינוס האטלנטי, לאורך חופיה המערביים של צרפת וחופיה הצפוניים של ספרד, הקרוי על שם מחוז ספרדי בעל אותו שם. בספרדית מכונה חלקו הדרומי בלבד של המפרץ בשם הים הקנטברי (Mar Cantábrico), ומקורו של זה מהשם הלטיני בן המאה ה-1 לפנה"ס "סינוס קנטברורום" (Sinus Cantabrorum) על שמם של השבטים הקנטבריים. חלק מקו החוף של המפרץ בתחומי ספרד מכונה "החוף הירוק" (Costa Verde). קרקעיתו של המפרץ רדודה, דבר הגורם לכך שהמדף היבשתי נמשך עמוק לתוכו, ומביא תכופות למזג אוויר סוער ולים גבה-גלי. מפרץ ביסקאיה ידוע בין הימאים בעולם כולו כ״בית קברות לאניות״ משום שבשעת סערה הגלים מסוכנים ביותר, וספינות רבות טבעו שם. הנהרות העיקריים הנשפכים אל המפרץ, בדרך כלל בצורת "ריה" (מספרדית ría, עמק נהר ששקע), הם הלואר, הגארון והדורדון בתחומי צרפת. בתחומי ספרד אין נהרות גדולים הנשפכים אל מפרץ ביסקאיה שכן רכס ההרים הקנטבריים מקביל לחופיו וקו פרשת המים שעובר לאורך פסגותיו מרוחק 50 ק"מ בלבד מהחוף. לכן הנהרות בשטח ספרד קצרים ובעלי עוצמת זרם משתנה. קהילות אוטונומיות של ספרד השוכנות לחופי המפרץ הן (ממערב למזרח) גליסיה, אסטוריאס, קנטבריה וחבל הבסקים. מחוזות צרפת שלחופי המפרץ הם (מדרום לצפון) אקיטן החדשה, פיי דה לה לואר וברטאן. ערים גדולות לאורך חופיו של המפרץ הן אוביידו, סנטנדר, בילבאו וסן סבסטיאן בספרד, ובאיון, ביאריץ, בורדו, לה רושל, נאנט וסן נאזר בצרפת. המפרץ העניק את שמו לנעימה הידועה "ביסקאיה". גשר ביסקאיה מדיה וקבצים בנושא מפרץ ביסקאיה בוויקישיתוף מפרץ ביסקאיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טמפל 1

טמפל 1 (באנגלית: Tempel 1) הוא שביט מחזורי שהתגלה ב-3 באפריל 1867 על ידי האסטרונום הגרמני וילהלם טמפל שעבד במרסיי שבצרפת. גודלו של השביט מוערך ב-7.6 קילומטר אורך ו-4.9 קילומטר רוחב. השביט התפרסם כאשר הגשושית פגיעה עמוקה התנגשה בו ב-4 ביולי 2005 לצורכי מחקר. טמפל 1 אינו שביט בוהק. הבהירות נראית הגבוהה ביותר בה נצפה היא 11+, הרבה מעבר ליכולת האדם לצפות בו בעין בלתי-מזוינת. גודל הגרעין הוא כ-7.6 ק"מ אורך וכ-4.9 ק"מ רוחב. תצפיות של טלסקופ החלל האבל וטלסקופ החלל שפיצר באורך אינפרא-אדום מראות אלבדו נמוך, כ 4%. השביט נמצא לאחרונה בפריהליון ב-5 ביולי 2005, במרחק של 1.506 יחידות אסטרונומיות מהשמש. באפהליון השביט יהיה במרחק של 4.737 יחידות אסטרונומיות מהשמש. זמן הקפתו את השמש כיום הוא 5.515 שנים. בעת הגילוי, משך ההקפה של השביט סביב השמש היה 5.68 שנים, אך כיוון שהוא עובר במסלולו מדי פעם ליד כוכב הלכת צדק, כח המשיכה של צדק גורם להפרעה במסלולו. ב-1881 עבר טמפל 1 במרחק של כ-0.55 יחידות אסטרונומיות מצדק, והדבר הסיט אותו, והגדיל את נקודת הפריהליון ב-50 מיליון קילומטרים, ואת זמן ההקפה לכ-6.5 שנים. עקב מרחקו זה אבד השביט מעיני האסטרונומים. בשנות השישים נתגלה השביט מחדש אחרי שאסטרונום אמריקני חישב במדויק את מסלולו. הוא מצא שב-1941 עבר השביט במרחק של 0.41 יחידות אסטרונומיות מצדק וב-1953 במרחק של 0.77 יחידות אסטרונומיות מצדק, וההפרעות שנגרמו כתוצאה מהמעברים קירבו את הפריהליון של השביט אל השמש, והקטינו את משך הקפתו סביבה לכדי 5.55 שנים. בעזרת חישובים אלה עלה בידי האסטרונומית אליזבת' רומר לצלם אותו ב-1968. אמנם צילום אחד לא היה מספיק לחישוב המסלול, אך צילום נוסף ב-11 בינואר 1972 אישש את מסלולו, והוא נצפה מאז בכל מופע. ערך מורחב – פגיעה עמוקה (גשושית) פגיעה עמוקה (Deep Impact) הייתה גשושית של נאס"א שתוכננה ללמוד את ההרכב הפנימי של השביט טמפל 1. הגשושית במשקל 650 ק"ג שוגרה ב-12 בינואר 2005. ב-4 ביולי 2005 בשעה 5:52 UTC חלק של הגשושית התנגש בהצלחה בשביט תוך שהוא משליך לכל עבר אבק ורסיסי סלע מגרעין השביט. התצלומים מההתנגשות מלמדים כי השביט מורכב מהרבה יותר אבק ופחות קרח ממה ששוער תחילה. ההתנגשות יצרה ענן אבק גדול ובוהק שהסתיר את מראה המכתש שנפער. בניגוד למשימות קודמות לשביטים שרק חלפו לידם וצילמו אותם מרחוק, משימה זו הייתה הראשונה שגרמה לפליטת חומר מפני שביט. מכתש הפגיעה שנוצר על ידי הקליע ששיגרה Deep Impact לא נחקר במלואו ביעף הראשון של הגשושית. זו הסיבה שנאס"א אישרה את משימת NEXT (קיצור של New EXploration of Tempel 1). משימה זו נעזרה בגשושית סטארדסט שחקרה את כוכב השביט וילט-2 ב-2004. ב-15 בפברואר 2011 חלפה הגשושית במרחק של 181 ק"מ משביט טמפל-1 וזיהתה את מכתש הפגיעה. קוטר המכתש נאמד ב-150 מטר, ובמרכזו התגלתה בליטה בהירה, שנוצרה ככל הנראה כאשר חומר שהתפזר עקב הפגיעה נפל חזרה על גרעין השביט. מדיה וקבצים בנושא טמפל 1 בוויקישיתוף Space.com - Deep Impact השביט באתר Space.com NASA - Deep Impact השביט באתר נאס"א Small-Body Database Lookup, ssd.jpl.nasa.gov C. M. Lisse, M. F. A'Hearn, O. Groussin, Y. R. Fernández, M. J. S. Belton, J. E. van Cleve, V. Charmandaris, K. J. Meech, C. McGleam, Rotationally Resolved 8-35 Micron Spitzer Space Telescope Observations of the Nucleus of Comet 9P/Tempel 1, The Astrophysical Journal 625, 2005-06-01, עמ' L139–L142 doi: 10.1086/431238
החומה

האם התכוונתם ל... החומה (כתב עת) – כתב עת של "נטורי קרתא" החומה (עלון קיר) – עלון קיר שיצא באופן בלתי סדיר על ידי ארגון ההגנה The Wall – אלבום קונספט ואופרת רוק של להקת פינק פלויד פינק פלויד - החומה – סרט מוזיקלי בהשראת אלבום הקונספט הכפול של להקת פינק פלויד משנת 1979 "The Wall" חומה (פירושונים)