laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוחמד כליבאת

מוחמד כליבאת (בערבית: محمد كليبات; נולד ב-15 ביוני 1990) הוא כדורגלן עבר בדואי-ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי . כליבאת נולד ביישוב הבדואי בסמת טבעון, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית, ובשנת 2009 עלה לבוגרים. בינואר 2010 עבר למכבי חיפה, וב-17 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מועדון ספורט אשדוד. לקראת עונת 2010/2011 הושאל להפועל עכו, במדיה כבש חמישה שערי ליגה וסייע לה להגיע לפלייאוף האמצעי. ביולי 2011 הושאל למכבי נתניה. תחת הדרכתו של ראובן עטר הבקיע שלושה שערים ב-29 הופעות בעונת 2011/2012, וסייע לה לסיים במקום הרביעי שהוביל למשחקי מוקדמות הליגה האירופית. בקיץ 2012 הושאל לבני סכנין, ובעונת 2012/2013 כבש חמישה שערי ליגה. בסיום העונה האריך את חוזהו במכבי חיפה בשלוש שנים, והושאל לסכנין לעונה נוספת. את עונת 2013/2014 סיים עם בני סכנין לפלייאוף העליון, כשכבש 11 שערי ליגה והיה מלך השערים של הקבוצה. לקראת עונת 2014/2015 חזר כליבאת לסגל מכבי חיפה, ושותף בשבעה משחקי ליגה, אך בינואר 2015 הושאל שוב לבני סכנין. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לקבוצת מכבי פתח תקווה, במדיה כבש ארבעה שערים בעונה זו, וביוני 2016 חתם על חוזה לעונה נוספת במועדון. ב-29 בינואר 2017 הושאל כליבאת להפועל רעננה, ובמדיה כבש שני שערים ב-11 הופעות עד תום עונת 2016/2017. ב-28 ביוני 2017 חתם כליבאת לשנתיים בבני סכנין, אך בינואר 2018 הושאל שוב להפועל רעננה, וכבש שני שערים ב-13 הופעות עד תום עונת 2017/2018. לקראת עונת 2018/2019 חזר כליבאת לבני סכנין וכבש שלושה שערי ליגה, אך בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-18 באוגוסט 2019 חתם כליבאת בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. ב-22 בינואר 2020 חתם כליבאת בהפועל אום אל-פחם עד לסוף העונה. ב-13 בינואר 2021 חתם כליבאת בהפועל אכסאל. ב-27 באוגוסט 2021 חתם במ.ס. כפר קאסם מהליגה הלאומית. ב-30 ביולי 2023 חתם בצעירי כפר כנא מליגה א' צפון.ב-24 בפברואר 2024 פרש ממשחק פעיל. לזכותו של כליבאת 14 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש ארבעה שערים. ביוני 2013 נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל. כליבאת נולד בכפר הבדואי, בַּסְמֶת טַבְּעוּן, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה עם התמקדות בהכשרות בספורט בקריה האקדמית אונו. מדיה וקבצים בנושא מוחמד כליבאת בוויקישיתוף מוחמד כליבאת, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מוחמד כליבאת, באתר Transfermarkt מוחמד כליבאת, באתר Soccerway מוחמד כליבאת, באתר FootballDatabase.eu איציק יצחקי‏, מוחמד כליבאת סיכם לעונה נוספת במכבי פתח תקוה, באתר וואלה, 21 ביוני 2016 הפועל רעננה: מוחמד כליבאת חתם עד לתום העונה, באתר וואלה, 29 בינואר 2017 מיקי שוורץ, בני סכנין: מוחמד כליבאת חתם לשנתיים, באתר ynet, 28 ביוני 2017 עמית קרקו ושקד עמירם, ‏ישראל זגורי חתם במכבי פ"ת, כליבאת בראשל"צ, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2019 שקד עמירם, ‏מוחמד כליבאת חתם באום אל פאחם עד תום העונה, באתר ONE‏, 22 בינואר 2020 דוניא גנטוס, מוחמד כליבאת חתם בהפועל איכסל, באתר דאבל פס, 13 בינואר 2021 ישי בוזורגי חתם בעפולה, כליבאת בכפר קסאם, באתר ONE‏, 27 באוגוסט 2021 יונתן גינזבורג, ‏החתמת העונה? מוחמד כליבאת בצעירי כפר כנא, באתר ONE‏, 30 ביולי 2023 מהאצטדיון לספסל הלימודים, haifahaifa ‏4 בנובמבר 2018 יאיר צוקר, ‏עובדים בספורט / "ליום שאחרי הפרישה": ארגון שחקני ושחקניות הכדורגל יזם מסלול לימודים אקדמי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בספטמבר 2020
עזרת ישראל (רחבת מתפללים)

עזרת ישראל היא רחבת תפילה מעורבת הבנויה מעל חלקו הצפוני של הגן הארכאולוגי ירושלים במרחק קצר מהכותל המערבי, מדרום לגשר המוגרבים אשר חוצץ בינה לבין רחבת הכותל. בעקבות פרשת "נשות הכותל" המתנהלת מאז שנות ה-80, הוגשו עתירות לבג"ץ והוקמו ועדות לשם מציאת פתרון. הוועדה האחרונה הייתה בראשות מזכיר הממשלה אביחי מנדלבליט. באוגוסט 2013 הודיע שר הדתות והשר לענייני ירושלים והתפוצות נפתלי בנט על הקמת רחבת תפילה חדשה. ארגון נשות הכותל דחה את יוזמת בנט והאשים אותו כי הוא "מיישר קו עם תפיסת עולמם הקיצונית של רב הכותל והרבנים הראשיים", ואת הרחבה כינה "מרפסת שיזוף המשקיפה מרחוק על הכותל המערבי". גם התנועה הרפורמית בארצות הברית דחתה את היוזמה באומרה ש"הכותל צריך להיות פתוח ונגיש לכל היהודים והיחס לנשים ולגברים חייב להיות שווה". מהצד השני תקף את ההחלטה ממלא מקום ראש עיריית ירושלים מטעם יהדות התורה יוסף דייטש, שכינה אותה "צלם בהיכל". ב-23 ביולי 2018 קרסה אבן הרודיאנית מהכותל על הרחבה. אישה אחת נכחה במקום ולא נפגעה. בעקבות האירוע הוציא מהנדס העיר צו מבנה מסוכן לחלק הרחבה הצמוד לכותל. "עזרת ישראל" נמצאת דרומית לשער המוגרבים וצפונית לקשת רובינסון, בשטח של כ-450 מ"ר. הרחבה היא מעין המשך של רחבת הכותל הגדולה היותר, אך אינה מחוברת אליה. היא בנויה מעל חלקו הצפוני של הגן הארכאולוגי ירושלים, אתר תיירות הכולל גם את מרכז דוידסון. הכניסה לעזרה נמצאת כעשרים מטרים אחרי שער האשפות. הרחבה פתוחה תמיד וללא תשלום, מעורבת לגברים ולנשים. היא מיועדת לתפילה בלבד ומצוידת בתשמישי קדושה. המקום תחת אחריות החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי. בערב תשעה באב 2021 הגיעו פעילים לרחבה והציבו בה מחיצה, מה שהוביל לעימותים במקום. בתגובה קרא הרב אליעזר מלמד לאפשר לזרמים השונים להתפלל כמנהגם בכותל, וכצעד מפייס אף אירח בביתו את מנכ"לית התנועה המסורתית, רקפת גינבסרג. התרחשות דומה אירעה בחול המועד פסח 2022. בעקבות המקרה התראיינה רקפת גינסברג וקראה למנהיגי הציונות הדתית להשמיע קול. בהמשך השבוע התבטא הרב יעקב מדן: "הכותל המערבי נועד להרבות אהבה, כבוד ותחושת אחדות בין יהודים. גם הקונסרבטיבים והרפורמים הם יהודים, ועם כל ההתנגדות לדעותיהם, אנו חייבים בכבודם". מתווה הכותל הכותל הדרומי מדיה וקבצים בנושא עזרת ישראל בוויקישיתוף תומר ניר, ‏בנט עושה סוף לפרובוקציות: 'נשות הכותל' לא תוכלנה להתפלל ברחבת הכותל, באתר "סרוגים", 25 באוגוסט 2013 יצחק טסלר, נשות הכותל: הצעת בנט - "מרפסת שיזוף", באתר ynet, 25 באוגוסט 2013 דייטש: החלטת הממשלה – צלם בהיכל, באתר ערוץ 7, 27 באוגוסט 2013 קובי נחשוני וענבר טויזר, תיעוד: אבן נפלה מהכותל המערבי, באתר ynet, 23 ביולי 2018 ארי גלהר, פשרת בנט ל"נשות הכותל": רחבת תפילה נוספת, באתר nrg קובי נחשוני, גלעד כהן, חיים גולדיטש, עימותים בכותל בט' באב: "החרד"לים השתלטו על הרחבה הליברלית", באתר ynet, 18 ביולי 2021 קובי נחשוני, תמיכה רבנית מפתיעה: "לאפשר לרפורמים להתפלל כמנהגם בכותל", באתר ynet, 22 ביולי 2021 קובי נחשוני, פסגת פיוס נדירה: הרב הבכיר נפגש עם המנכ"לית הקונסרבטיבית, באתר ynet, 8 באוגוסט 2021 פעילי "ליב"ה" הקימו מחיצות בעזרת ישראל, באתר ערוץ 7 רקפת גינסברג בראיון לאילאיל שחר על הצבת המחיצות בכותל המשפחות (באנגלית), נבדק ב-2022-04-30 הרב יעקב מדן: אנא חידלו מן המחיצות בעזרת ישראל, באתר ערוץ 7
גן חיות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גן חיות – גן זואולוגי בו מגדלים חיות בשבי. גן חיות (להקה) – גן חיות הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה בין השנים 1993-1991. גן חיות (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה שמשודרת בערוץ ניקלודיאון החל מיולי 2013. גן חיות (סדרת טלוויזיה) – סדרה אמריקאית ששודרה ב-1015 עד 2017.
קווין מקארתי (שחקן)

קווין מקארתי (באנגלית: Kevin McCarthy;‏ 15 בפברואר 1914 – 11 בספטמבר 2010) היה שחקן קולנוע אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1951 על הופעתו בסרט "מותו של סוכן". מקארתי ממייסדי בית הספר "אולפן השחקנים" נולד בסיאטל, בנם של מרתה תרזה, יהודיה אמריקאית ורוי וויינפילד מקארתי, אמריקאי ממוצא אירי. מקארתי התייתם מהוריו בגיל ארבע וגדל אצל קרובי משפחה, למקארתי שני אחים ואחות הסופרת מרי מקארתי. למד ב"אוניברסיטת מינסוטה" שם התנסה לראשונה במשחק על במה. במקביל לקריירת המשחק שהחל לפתח לעצמו הופיע מקארתי בתקופת מלחמת העולם השנייה עבור חיל האוויר האמריקאי בסרטי אימונים. מקארתי פרץ לתודעה בשנת 1951 לאחר שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו הקולנועי הראשון בקריירה בתור ביף לומן בעיבודו הקולנועי של לאזלו בנדק למחזה "מותו של סוכן". בשנת 1956 התפרסם מקארתי בזכות תפקיד ד"ר מיילס בנל בסרט האימה המדע בדיוני של דון סיגל "פלישת חוטפי הגופות". בשנות ה-60 הופיע במותחן הריגול של מארק רובסון "הפרס" בתור ד"ר ג'ון גארט ובדרמות "התקבצות נשרים" של דלברט מאן בתפקיד מייג'ור גנרל קירבי ו"האיש הטוב ביותר" של פרנקלין שייפר בתפקיד דיק ג'נסן מנהל הקמפיין של ויליאם ראסל (הנרי פונדה). ב-1976 שיחק במערבון של רוברט אלטמן "באפלו ביל" בתפקיד מייג'ור בורק. ב-1978 הופיע בקומדיית האימה "פיראנה" בתור ד"ר רוברט הואק. בשנות ה-80 שיתף מקארתי פעולה עם הבמאי ג'ו דנטה בסרטיו "יום במלכודת" בתפקיד ויקטור סקרימשואו, "היללה" ובעיבוד הקולנועי לסדרה הפופולרית "אזור הדמדומים" בתפקיד משני בעלילת הפרק "It's a Good Life" . בנוסף שיחק בקומדיית הפולחן "תחנת שידור לקריינים מתחילים" לצידם של הקומיקאי וירד אל ינקוביק והמוזיקאי דייוויד בואי בתפקיד ר. ג'יי פלטשר. בשנותיו האחרונות כשחקן קולנוע הופיע בקומדיות של ג'ונתן לין "הג'נטלמן המכובד" ו"חמדן" ופעם נוספות עבור ג'ו דנטה בקומדיה "לוני טונס: חוזרים לאקשן". למק'ארתי נולדו חמישה ילדים: שלושה מאשתו הראשונה השחקנית אוגוסטה דבני לה הוא היה נשוי במשך כ-20 שנה ושני ילדים מאשתו השנייה קייט קריין לה היה נשוי עד למותו. מק'ארתי נפטר ב-11 בספטמבר 2010 ממחלת ריאות כשהוא בן 96. מותו של סוכן (1951) פלישת חוטפי הגופות (1956) סיוט (1956) המיספיסט (1961) צרור של צרות (1962) התקבצות נשרים (1963) הפרס (1963) האיש הטוב ביותר (1964) מיראז' (1965) יד גדולה לאישה הקטנה (1966) בית מלון (1967) Kansas City Bomber‏ (1972) באפלו ביל (1976) פיראניה (1978) גיבור בגדול ‏(1980) היללה (1981) אזור הדמדומים: הסרט (1983) מורה ל... (1983) הפלישה לגיהנום (1984) יום במלכודת (1987) תחנת שידור לקריינים מתחילים (1989) הג'נטלמן המכובד (1992) חמדן (1994) סיבה מוצדקת (1995) משפחת אדמס: המפגש (1995) לוני טונס: חוזרים לאקשן (2003) מלאכים נופלים (2006) לאהוב את אנאבל (2006) ווסלי (2009) מלחמת האזרחים השנייה (1997) - סרט טלוויזיה של HBO The Weird Al Show‏ (1997) מדיה וקבצים בנושא קווין מקארתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קווין מקארתי קווין מקארתי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קווין מקארתי, באתר AllMovie (באנגלית) קווין מקארתי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קווין מקארתי, באתר Discogs (באנגלית) סוכנויות הידיעות, מת קווין מקארתי, כוכב 'פלישת חוטפי הגופות', באתר ynet, 13 בספטמבר 2010 קווין מקארתי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קולונוסקופיה

קוֹלוֹנוֹסְקוֹפְּיָה (Colonoscopy, על פי האקדמיה ללשון העברית: שקיפת המעי הגס) היא בדיקה רפואית פולשנית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקת מערכת העיכול התחתונה (ובפרט המעי הגס) באמצעות צינור פלסטי גמיש שבקצהו מצלמת וידאו זעירה והמכיל סיב אופטי לצורך תאורה המוחדר דרך פי הטבעת. באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את הדופן הפנימית של המעי הגס ולהגיע אף עד לתוספתן ולאיליאום הטרמינלי. במהלך הבדיקה ניתן להחדיר, באמצעות הצינור, מכשירים שבעזרתם ניתן לקחת דגימת רקמה מדופן המעי לבדיקה פתולוגית (ביופסיה), ואף לכרות פוליפים. הציוד מאפשר גם לשאוב החוצה שאריות של צואה נוזלית (ככל שנשארו במעי). בדיקה זו עשויה להוות את הבדיקה האולטימטיבית בהכרעה בין מחלת קרוהן לבין קוליטיס כיבית, וכן משמשת כבירור לסרטן המעי הגס. כיום, בדיקה זו מומלצת מגיל 45 כבדיקה שגרתית מונעת, אחת לכמה שנים, לשם גילוי וזיהוי מוקדם של בעיות במעיים. ההכנה לבדיקת קולונוסקופיה כרוכה בצום, בשתייה של ליטרים של חומר מרוקן ולעיתים בנטילת תרופה משלשלת או שימוש בחוקן מרוקן, לשם ניקוי המעי הגס משאריות. בדיקת קולונוסקופיה יכולה להיות מלאה, שבה נבדק המעי הגס לכל ארכו, או קצרה, שבה נבדק רק חלק מהמעי הגס הקרוי "סיגמואיד" (Sigmoid). הבדיקה הקצרה קרויה גם סיגמואידוסקופיה. הבדיקה נעשית בטשטוש, בדרך כלל באשפוז יום. יש להגיע לבדיקה יחד עם מלווה, וחל איסור על נהיגה מספר שעות לאחר תום הבדיקה. החל מראשית העשור השני של המאה ה-21, מוצעת גם בדיקה באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת (המכונה גם קולונוסקופיה וירטואלית), שההכנות לה זהות לאלה של קולונוסקופיה רגילה, אך היא אינה פולשנית. בנוסף ניתן לבדוק את המעי בעזרת מצלמה זעירה דמוית גלולה, פרי פיתוחה של חברת "גיוון אימג'ינג". הנבדק בולע את הקפסולה האנדוסקופית, וזו עוברת לאורך המעי ומשדרת את המראות לרופאים הבודקים, החסרון בבדיקת המעי באמצעים אלו שבמידה ונמצא פוליפ במעי יש לחזור ולבצע קולונוסקופיה כדי להסירו לבדיקה. כמו כן פותחו מערכות בינה המלאכותית המתממשקות עם מערכת קולונוסקופיה ומשפרות משמעותית את יכולת הזיהוי של פוליפים. קולונוסקופיה: לגילוי סרטן המעי הגס, סרטון באתר יוטיוב, כולל הצגה של תהליך הבדיקה, בערוץ של פורטל הרפואה "beOk.co.il" הכנה לבדיקת קולונוסקופיה - סרטון הדרכה במסגרת ערוץ ה-YouTube של שירותי בריאות כללית ד"ר עינת שחם שמואלי, דווקא לא כואב: 10 מיתוסים על קולונוסקופיה, באתר ynet, 29 בינואר 2013 מניעה וגילוי מוקדם של סרטן - המלצות האגודה, באתר האגודה למלחמה בסרטן בדיקות סקר לגילוי מוקדם של מחלת הסרטן, פלורה קוך דבידוביץ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 2023 הנחיות משרד הבריאות בנושא מניעה וגילוי מוקדם של מחלות ממאירות, באתר משרד הבריאות, ‏4 בפברואר 2013 הכנה לקולונוסקופיה: מה מותר לאכול לפני הבדיקה?, באתר BEOK, ‏2023 בדיקות סקר לסרטן המעי הגס – קולונוסקופיה אמיתית או וירטואלית, באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ‏2012 ונעבור בשידור ישיר למעי הדק, באתר הידען, ‏2000 בינה מלאכותית שתאתר סרטן במעי הגס תעלה את שיעור גילוי הפוליפים בקולונוסקופיה בכ-30%, באתר שיבא תל-השמר, ‏23 במאי 2021 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ג'אנגג'יאג'יה

גַ'אנְגְגִ'יַאגִ'יֶה (בסינית מפושטת: 张家界; בסינית מסורתית: 張家界; בפין-יין: Zhāngjiājiè) היא נציבות עירונית בצפון-מערב מחוז חונאן שבדרום הרפובליקה העממית של סין, כ-264 ק"מ צפון-מערבית לבירת המחוז צ'אנגשה. העיר נקראה בעבר דאיונג, והוזכרה בכתב כבר בשנת 221 לפנה"ס. בעיר נמצא אזור הנוף וולינגיואן, אשר מאז 1992 מכיר בו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בעקבות ההכרזה, הרשויות בסין החליטו לחזק את מעמדה של העיר ובין היתר שינו את שמה לג'אנגג'יאג'יה. ניתן לתרגם את השם כ"מולדת משפחת ג'אנג". האקלים בעיר סובטרופי גשום עם ארבע עונות וכ־1,400 שעות שמש בשנה. הטמפרטורה הממוצעת היא 16 מעלות צלזיוס, ויורדים 1,400 מ"מ גשם בשנה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 מנתה אוכלוסיית הנציבות העירונית 1,517,027 תושבים, מתוכם 578,452 בשטח האורבני, על פי הפילוג הבא: בג'אנגג'אג'יה אוכלוסיות מיעוטים משמעותיות, שמהוות מעל 75% מאוכלוסיית העיר. המיעוטים הבולטים הם טוג'יה (אנ'), באי (אנ') ומיאו. הערים התאומות של ג'אנגג'יאג'יה הן: קוריאה הדרומית נפת האדונג, קוריאה הדרומית (מ־2006) ארצות הברית סנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית (מ־2009) יפן נארוטו, יפן (מ־2011) מדיה וקבצים בנושא ג'אנגג'יאג'יה בוויקישיתוף China: Húnán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העם (רוסיה)

הָעָם היה שבועון ויומון עברי שראה אור במוסקבה בין השנים 1916–1918. הוצאת העיתון חידשה את הופעת העיתונות העברית ברוסיה לאחר שזו נאסרה ב-1915 ברחבי האימפריה הרוסית. הוצאת עיתון "העם" הייתה יוזמתו של בן-ציון כ"ץ במסגרת המרכז העברי במוסקבה. בתחילה הדפיס כ"ץ בפטרוגרד ארבעה גיליונות ולאחר שהדבר נאסר הצליח לקבל רישיון להדפסת השבועון במוסקבה. האישור ניתן לאשתו שהייתה רופאה ובעלת רישיון ישיבה במוסקבה. עם קבלת הרישיון העביר אותו כ"ץ למרכז ההסתדרות הציונית ברוסיה, שמינתה את אליעזר צ'ריקובר כמוציא לאור הרשמי של העיתון. חברי מערכת העיתון הראשונים היו, מלבד כ"ץ: משה גליקסון, יצחק גרינבוים, משה קליינמן (1870–1948) וחיים גרינברג (1889–1953). כתבו בו רבים מראשי התנועה הציונית ברוסיה ואישים מרכזיים ומפורסמים מקרב תומכי התנועה. במדור הספרותי התפרסמו יצירותיהם של גדולי עולם הספרות היהודי ברוסיה. העיתון שהוקם בתקופת האימפריה הרוסית פעל גם בתקופת הביניים של הרפובליקה הרוסית וזמן מה גם תחת שלטונות רוסיה הסובייטית. ביולי 1917 הפך העיתון ליומון, והשבועון המשיך להופיע מפעם לפעם כמוסף ליומון. בתקופת המהפכה הבולשביקית פסקה הופעת העיתון וחודשה מיד לאחריה. בתקופת הופעתו של העיתון הוא הרבה לדווח על הפוגרומים ביהודים, נושא שהעיתונות הרוסית הכללית כמעט התעלמה ממנו, וכן על אירועים יהודיים וציוניים שונים שהיו בערי רוסיה, בעיקר במוסקבה. . העיתון חדל להתקיים בסוף מאי 1918, לדברי העורך בשל קנס כספי גדול שהושת עליו, שלא היה מסוגל לעמוד בתשלומו. ניסיונות לחדש את הופעתו לא צלחו, וכ"ץ וחברים נוספים במערכת העיתון עברו לעבוד בעיתון "הארץ". על "העם" באתר עיתונות יהודית היסטורית גיליונות "העם" (חסרים אחדים) לעיון מקוון באתר עיתונות יהודית היסטורית ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרצח

הרצח (אנגלית: The Murder) היא יצירה מוזיקלית מאת ברנרד הרמן שנכללה בפסקול הסרט "פסיכו" בבימויו של אלפרד היצ'קוק. "הרצח" נחשבת לאחת היצירות המוזיקליות המפורסמות ביותר שהולחנו לקולנוע. במקור נכתבה היצירה לתזמורת של כלי מיתר. "הרצח" מנוגנת במהלך "סצנת המקלחת" המפורסמת ב"פסיכו", שבה מריון קריין, המגולמת בידי ג'נט לי, נדקרת למוות בעת מקלחת ובטוויסט המפתיע שבו נחשף כי הרוצח הוא נורמן בייטס עצמו, לבוש בבגדי אמו. היצ'קוק רצה במקור שהסרט "פסיכו" לא ילווה במוזיקה, אולם משראה שהמוזיקה מגבירה את אפקט האימה, שקל בחיוב להכפיל את משכורתו של הרמן. "הרצח" מורכבת מצליל מסולסל, קצוב וחורק לפרקים, בלא זרימה מלודית ישירה. ג'ון ויליאמס עשה שימוש בטכניקה זו כעבור 15 שנה בפסקול "מלתעות" של סטיבן ספילברג. כינור ראשון נותן את האות להגברת הצלילים הצווחניים והצורמניים, ואליו מצטרפים שאר כלי המיתר. דפוס זה חוזר על עצמו כמה פעמים, בשימוש מחושב מאוד באלתורים שיבואו בין המעברים. לקראת הסיום, התזמורת יורדת לאקורד הנמוך ביותר. צ'לו וקונטרבס משמיעים צלילים קצובים, ארוכים וחורקים, שדועכים בהדרגה, ונותנים את האות לתום הרצח. ה"רצח" הפך לחלק בלתי נפרד מהתרבות האמריקאית, ובסרטים ובסדרות טלוויזיה נעשה בו שימוש לעיתים קרובות, אם בצורה פארודית, אם כמחווה. בין היתר, נעשה שימוש במוזיקה ב"משפחת סימפסון", ב"מוצאים את נמו", ב"לוני טונס: חוזרים לאקשן", וב"מומיות". מידע על היצירה "הרצח" באתר מיוזיק בריינז
נאג'י ג'מיל

נאג'י ג'מיל היה מפקד חיל האוויר הסורי במהלך מלחמת יום הכיפורים, בהמשך היה גם סגן שר הביטחון וראש מועצת הביטחון לאומי עד לשנת 1978 כאשר פוטר מתפקידיו על ידי חאפז אל-אסד כחלק משמירה על יציבות השלטון שלו. ג'מיל השתתף בקורס טיס לצד אל-אסד, אותו החליף בתפקיד מפקד חיל האוויר כאשר זה עלה לשלטון בשנת 1970. ג'מיל היה מהתומכים של אל-אסד במהלך מהפכת התיקונים בסוריה בשנת 1970. בתמורה קיבל את הפיקוד על חיל האוויר. מלבד הפיקוד במהלך מלחמת יום הכיפורים, היה ג'מיל בתפקיד ביטחוני גבוה גם במהלך המעורבות הסורית בלבנון, שם עמד בראש צוות לניהול מגעים בין הפלגים במהלך מלחמת האזרחים שם. משום שהיה במחזור קורס הטיס של חאפז אל-אסד, מוערך כי התחיל את שירותו באותה שנה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאוועטיש היימלאנד

סאָוועטיש הײמלאַנד ("סוֹבייטיש הֵיימלַנד"; יידיש: 'המולדת הסובייטית'; ברוסית: Советская родина) היה כתב עת ביידיש שיצא לאור בברית המועצות בשנים 1961–1991. לאורך כל שנות קיומו היה עורכו הראשי אהרון וורגליס. עד 1965 יצא כתב העת לאור אחת לחודשיים, וב-1965 הפך לירחון. בכתב העת פורסמו חיבורים ספרותיים, פולקלור יהודי, תולדות השפה וספרות היידיש. לאחר מלחמת ששת הימים החלו להתפרסם ביקורות על מדיניות ישראל. במערכת כתב העת השתתפו סופרים יהודים סובייטים נודעים, כגון: נתן לוריא, הירש אושרוביץ', יחיאל שרייבמן, יוסף רבין, משה טייף, חיים ביידר, חלקם עלו לארץ בשנות השבעים. בכתב העת פורסמו שיעורים ביידיש שהיו מיועדים לדוברי רוסית. תפוצתו של כתב העת הייתה כל הזמן בירידה, שנבעה כתוצאה מירידה מתמדת במספר דוברי יידיש (כשם שקרה בישראל, בארצות הברית ובמדינות אמריקה הלטינית). בעוד בשנת 1961 הגיעה התפוצה לכדי 25 אלף עותקים, בשנת 1991 היא ירדה ל-2,000 עותקים בלבד. בשנת 2024 ביוזמת גריגורי רויטברג בוצע דיגיטציה של כול המהדורות של הירחון. אתר האינטרנט הרשמי של סאוועטיש היימלאנד סאוועטיש היימלאנד, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) סאוועטיש הײמלאנד, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) פיליפ בן, אמת במקום "עמעס": ביקור במערכת "סאוויעטישע היימלאנד" – העתון האידי, מעריב, 11 באוגוסט 1961 אליהו אגרס, ההתעוררות הלאומית היהודית ו'סאוועטיש היימלאנד', דבר, 1 בספטמבר 1972 גענאדי עסטרײַך, "סאָוועטיש היימלאַנד": דער זשורנאַל וואָס האָט זיך באַוויזן מיט 50 יאָר צוריק, באתר פארווערטס, ‏29 ביולי 2011 (ביידיש) (ארכיון) סאוועטיש היימלאנד, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יידיש ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאוניד דרבניוב

לאוניד פטרוביץ' דרבניוב (ברוסית: Леонид Петрович Дербенёв; ‏12 באפריל 1931, מוסקבה - 22 ביוני 1995, מוסקבה) הוא משורר סובייטי רוסי. לאוניד דרבניוב נולד במוסקבה. בזמן מלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לכפר במחוז ולדימיר ולאחר המלחמה חזרה למוסקבה. בשנת 1954 דרבניוב סיים לימודי משפטים ועבד כמשפטן בארגונים שונים. שירו הראשון התפרסם בעיתון של הפיונירים בעודו בן 14. במקביל לעבודה כמשפטן כתב דרבניוב שירים שהתפרסמו בעיתונות הסובייטית. ב-1959 עזב את עיסוקו כמשפטן ועבר להתפרנס מכתיבת שירים בלבד. בתחילת דרכו תרגם שירים של משוררי ברית המועצות שלא כתבו ברוסית. בשנות ה-60 תרגם דרבניוב מספר שירים מערביים של דומניקו מודוניו וסלבטורה אדמו. דרבניוב שיתף פעולה עם מספר מלחינים סובייטים: אלכסנדר זצפין, ויאצ'סלב דוברינין, יורי אנטונוב, מקסים דונייבסקי ועוד. הוא כתב מילים לשירים של מוסלים מגמאייב, לב לשצ'נקו, אלה פוגצ'ובה, ולרי לאונטייב, מיכאיל בויארסקי, פיליפ קירקורוב ולהקות פופולריות בהן סמוצבטי, ווסיוליה רביאטה. שירים שכתב דרבניוב שולבו בכ-120 סרטים סובייטים. ביחד עם אלכסנדר זצפין הוא היה מחבר שירים בסרטים של לאוניד גאידאי. מלחין נוסף שדרבניוב כתב איתו מספר רב של שירים היה ויאצ'סלב דוברינין, שהחל משנות ה-80 החל גם לשיר אותם בעצמו. שירי דרבניוב זכו מספר פעמים בתחרות "שיר השנה". מכיוון שדרבניוב לא פרסם ספרים עם שיריו הוא לא יכל להתקבל לאיגוד הסופרים. במקום זה מכיוון שרבים משיריו בוצעו בסרטים הוא התקבל לאיגוד עובדי הקולנוע. דרדניוב נפטר במוסקבה בשנת 1995 מסרטן הקיבה. בשנת 2004 נערכה תחרות שירה לזכרו. בשנת 2011 לכבוד יובל 80 נערכה הופעה חגיגית של שיריו שצולמה לטלוויזיה. אתר לזכרו של לאוניד דרבניוב סרט תיעודי על דרבניוב(הקישור אינו פעיל) לאוניד דרבניוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לאוניד דרבניוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאוניד דרבניוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאוניד דרבניוב, באתר Discogs (באנגלית)
און רגוניס

און יהודה רגוניס (נולד ב-1953) הוא איש צבא ישראלי בדימוס, בדרגת תת-אלוף אשר כיהן כסגן ראש אגף כוח האדם. און רגוניס נולד וגדל בראשון לציון. בשנת 1971 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. במלחמת יום הכיפורים לחם, תחת פיקודו של דורון רובין, בקרב ואדי מבעוק. לאחר המלחמה השלים רגוניס קורס קצינים ושימש בתפקידים שונים במערך השלישות ובהם קצין השלישות של חטיבת הצנחנים. הוא השתלם במכללה לביטחון לאומי ושימש כמפקד הבקו"ם, כמפקד מחלקת הפרט באכ"א בדרגת אל"ם וכסגן ראש אגף כוח האדם בדרגת תא"ל. לאחר שחרורו שימש רגוניס סמנכ"ל משאבי אנוש בקבוצת מי עדן. בהמשך שימש כחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל וכיושב ראש התאחדות הלאומית לספורט הרכיבה על סוסים. לרגוניס תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי לנועה, אב לארבעה ומתגורר בכוכב יאיר. אחיו הצעיר אייל רגוניס, שימש כקמ"ן סיירת מטכ"ל והיה אחראי לתכנון מבצע הצגת תכלית. אלבום משפחות - מוזיאון ראשון לציון אמיר תיבון, ‏אדריכל החיסול, באתר ‏מאקו‏, 22 במאי 2013. nrg מעריב, און רגוניס מונה להתאחדות הספורט לרכיבה על סוסים, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2008. הארץ, ‏צה"ל מתכנן מענק שחרור של 31 אלף שקל לקרביים - פי 2.5 מחיילי העורף, באתר גלובס, 25 במרץ 1998. מערכת גלובס ספורט, ‏תקציב 2009 של ההתאחדות הלאומית לספורט רכיבה: 2.65 מיליון שקלים, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2008. אמיר תיבון, ‏אדריכל החיסול, באתר ‏מאקו‏, 22 במאי 2013 אדר וייסליב, חוזרים לגדוד, במחנה, ‏ 25.09.2012, כפי שהועלה באתר פרש. שמעון איפרגן, ‏אחרי 39 שנה: קצין הצנחנים התאחד עם הקסדה שהצילה את חייו, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2013. נחום ברנע, ימי נתניהו, טורים פוליטיים, הוצאת זמורה ביתן, 1999, עמודים 315-316. זזים, באתר גלובס, 6 במאי 2001. nrg מעריב, און רגוניס מונה להתאחדות הספורט לרכיבה על סוסים, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2008. ליעד גרינבוים, הפולסא דנורא שלאחריה מת אייל רגוניס לא מפחידה את משפחתו, באתר nrg‏, 12 במאי 2010. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "און רגוניס".