laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוחמאתא

סוחמאתא (בערבית: سحماتا, שמשמעותו בשפה הסורית: אור וזריחה) הוא אתר ארכאולוגי בגליל העליון המתוארך לתקופה הכנענית והביזנטית. הוא מוכר היום בשם סוחמתא, למרות שעל פי הממצאים בכנסייה במקום, הוא נקרא Kh. ed Duweir, על גביו הוקם כפר ערבי שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמות הכפר יושבים היום היישובים חוסן וצוריאל, שכונותיה המזרחיות של העיר מעלות, ואגם מונפורט המלאכותי הנמצא למרגלות העיר. האזור בו שכן סוחמאתא היה מיושב בתקופה הכנענית. בחפירות שנערכו במקום בתקופת המנדט הבריטי, נתגלו בשטח הכפר שרידים ארכאולוגיים רבים, ובהם שרידי כנסייה ומנזר מהתקופה הביזנטית, רצפת פסיפס ומספר קברים. הפלישה הפרסית, בתחילת המאה השביעית, הובילה להחרבת הכפר. שטחו הכפר הבנוי היה כ-135 דונם, עם שתי שכונות מרכזיות, ביניהן נמתחו שני רחובות מרכזיים, וסביבו השתרעו עוד כ-5 קמ"ר של כרמי זיתים, טבק וגידולים אחרים. בכפר התגוררו בסוף המאה ה-19 כ-400 תושבים, ומספרם עלה ל-622 בשנת 1922.[דרוש מקור: לכל המשפט] על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, הגיע מספר התושבים בכפר ל-1,130, והשטח הכפרי כלל 17,056 דונם טורקי, מתוכם 9,572 בבעלות פרטית ו-1,484 בבעלות ציבורית.. 95 אחוז מתושבי הכפר היו מוסלמים, והשאר נוצרים. בשנת 1929, במאורעות תרפ"ט, הגן מוח'תאר הכפר הדרוזי פקיעין, עבדאללה צאלח, על יהודי פקיעין ומנע מתושבי הכפר הסמוך סוחמאתא לפגוע ביהודי הכפר. אנשי הכפר היו שותפים למרד הערבי הגדול, ובראשית 1938 הותקפה תחנת משטרה שהייתה בכפר, ואוישה בידי נוטרים ערבים, בידי עשרות אנשי כנופיות, שרצחו את מפקד המשמר, שבו את שאר השוטרים ולאחר מכן שחררו אותם. בעקבות אירוע זה הוחלט על סגירת מספר תחנות משטרה באזור. ביולי אותה שנה פשטו אנשי כנופיות מקרב תושבי הכפר על יהודי פקיעין, ותכננו להוציא להורג שני גברים יהודים שלכדו במקום. בהתערבותו של כאמיל חוסיין אפנדי ומספר מתושבי הכפר נסוגו מכוונתם, אך הכריחו את יהודי פקיעין לעקור ממקומם. הכפר נכבש בבוקר ה-30 באוקטובר 1948 במסגרת מבצע חירם לסילוק צבא ההצלה מהגליל. בניגוד לכפרים אחרים באזורו שנכנעו ללא קרב, מסוחמאתא נורתה אש לעבר שיירת צה"ל שעברה למרגלותיו, והכפר נכבש לאחר קרב קצר על ידי כוחות מגדוד 11 של חטיבת עודד. בתי הכפר שנותרו על תילם יושבו בעולים חדשים ובשנת 1950 פונו הבתים ונהרסו. מאוחר יותר הוקמו על אדמות הכפר היישובים חוסן, צוריאל וחלק ממעלות. מרבית תושבי הכפר וצאצאיהם עברו ללבנון ולסוריה לאחר כיבוש הכפר, ומיעוט מתוכם עבר לכפרים סמוכים בשטח ישראל. זוכרות את סוחמאתא, בהוצאת "זוכרות" מדיה וקבצים בנושא סוחמאתא בוויקישיתוף אתר יוצאי הכפר סוחמאתא ברובם, מיעוט קטן של נוצרים Yoav Lerer, Suẖmata, Survey: Final Report, Hadashot Arkheologiyot: Excavations and Surveys in Israel / חדשות ארכיאולוגיות: חפירות וסקרים בישראל 121, 2009 Sami Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970 דפים סרוקים באתר פלסטין רממברד אלעד בן-דרור, ‏'שומר החומות האחרון הראשון': יצחק בן־צבי ויהודי פקיעין, קתדרה 147, ניסן תשע"ג, עמ' 128 מסיפורי הנוטרים הערבים שנשבו, דבר, 3 בפברואר 1938 בוטלו תחנות משטרה, הצופה, 10 בפברואר 1938 החלום היהודי של פקיעין, באתר ישראל היום, 3 באפריל 2015 גבריאל לוריא, ‏מבצע "חירם" - סיפור המערכה, מערכות 194, ינואר 1963, עמ' 15 סיפור כיבוש הכפר מתוך ספר על גדוד 11
ג'סטין פשנו

ג'סטין פָשָנוּ (באנגלית: Justin Fashanu‏ 19 בפברואר 1961 – 2 במאי 1998) היה כדורגלן בליגה האנגלית הבכירה, שהיה הכדורגלן הראשון בהיסטוריה שיצא מהארון. פשָנוּ נולד להורים ניגרים שחיו באנגליה. בילדותו, נמסרו הוא ואחיו הצעיר ממנו בשנה ג'ון פשנו (שאף הוא היה לכדורגלן בכיר), למוסד לילדים יתומים ונטושים. כשהיה בן 6, נמסרו הוא ואחיו למשפחה אומנת בנורפוק. את הקריירה שלו ככדורגלן התחיל פשנו בקבוצת נוריץ' סיטי בשנת 1979. בשנת 1980 הוא זכה בפרס "שער העונה" מטעם ה-BBC, בזכות שער מרהיב שהבקיע במשחק נגד קבוצת ליברפול. הוא היה לשחקן הבריטי הראשון ממוצא אפריקאי שמחירו עלה על מיליון לירות שטרלינג, כאשר הועבר לקבוצת נוטינגהאם פורסט בשנת 1981. הקריירה שלו עלתה על שרטון, בגלל מערכת יחסים עכורה שהתפתחה בינו לבין מאמנו בריאן קלאף. קלאף הוטרד מהשמועות בדבר העדפותיו המיניות של פשנו, ונהג לכנות אותו בשמות גנאי. באוטוביוגרפיה שלו, סיפר קלאף כיצד הביא לפשנו חלוק נשים, לאחר שהגיע לאזנו שמועה על ביקורו של השחקן במועדון גייז. פציעה טורדנית בברך אף היא חיבלה בהצלחתו, והביאה בסופו של דבר לפרישתו מהכדורגל הבכיר, אף שניסה קודם לכן את מזלו בקבוצות אחרות בליגה הבכירה, מנצ'סטר סיטי וניוקאסל יונייטד. התרסקות הקריירה המבטיחה דכדכה את רוחו של פשנו. ידידו הקרוב, פעיל זכויות הלהט"ב פיטר ת'אצ'ל, סיפר שכבר בשנת 1982 ביקש פשנו להתוודות על נטיותיו המיניות, מתוך תקווה שצעד זה יעזור לו להיחלץ מהמבוי הסתום שנקלע אליו. בסופו של דבר נקט צעד נואש אחר, כשהצטרף לכנסייה האוונגליסטית וניסה לדחות את אורח החיים ההומוסקסואלי כחטא, וליצור קשרים עם נשים. כישלון הניסיון לחזור בתשובה, והיכרות עם סיפורו של נער שהתאבד על רקע נטיותיו המיניות, הביאו אותו בשנת 1990 להתוודות על נטיותיו שלו בעיתונות הצהובה. בכך היה לשחקן הכדורגל המקצועי הראשון שיצא מהארון. המחיר האישי ששילם פשנו על צעד זה היה קשה. הוא הוקע על ידי סביבתו, כולל על ידי אחיו ג'ון. בעיני הקהילה האפרו-בריטית הוא הפך מאדם שנחשב לסמל הצלחה, לאחד שהמיט חרפה על הקהילה. מכריו בעולם הספורט התנערו ממנו בטענה שאין מקום להומוסקסואליות בכדורגל. הוא סבל קשות מהקהל שנהג עוד קודם לכן ללעוג לצבע עורו, וכעת גם לנטיותיו המיניות. בשל המהומה שהתעוררה עבר פשנו לשחק בליגות נמוכות יותר, בין השאר בקבוצות לייטון אוריינט וטורקי יונייטד ומאוחר יותר בסקוטלנד בקבוצת הארט אוף מידלות'יאן, ומשלא מצא את מקומו, עבר בשנת 1995 לשחק בארצות הברית, ומאוחר יותר לאמן שם. בשנים אלה נראה היה שמצא את מקומו, וזכה בהערכה ליכולתו המקצועית. בספטמבר 1997 הוא נבחר למקום ה-99 ברשימת 500 הגיבורים ההומואים והלסביות של כתב העת "פינק פייפר". במרץ 1998 התלונן נגדו נער בן 17 על תקיפה מינית, בטענה שמצא את עצמו שיכור במיטתו של פשנו. פשנו נחקר במשטרה, וטען שהמדובר בניסיון סחיטה, אולם הוא לא המתין להתפתחות החקירה, ומחשש שייעצר חזר מארצות הברית לאנגליה. ב-2 במאי 1998 התאבד פשנו בתלייה במוסך נטוש בלונדון. במכתב שהשאיר טען שוב לחפותו, והוסיף "אני מקווה שישו שאני אוהב מחכה לי, לפחות אמצא שלווה". לאחר מותו נודע שהמשטרה החליטה לסגור את התיק נגדו מחוסר ראיות. ג'סטין פשנו, באתר Transfermarkt ג'סטין פשנו, באתר WorldFootball.net ג'סטין פשנו, באתר FootballDatabase.eu נמרוד עופרן‏, תלוי מחוץ לארון: סיפורו הטראגי של הכדורגלן ההומו הראשון באנגליה, באתר וואלה, 2 במאי 2013 מאמר באתר אוהדי הכדורגל הגייז פיטר ת'אצ'ל על חייו ומותו של ג'סטין פשנו ג'סטין פשנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'סטין פשנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אור רכלבסקי, גאנג סטאר, באתר nrg‏, 30 ביולי 2005
זברת גרבי

זברת גְּרֶבִי (שם מדעי: Equus grevyi) היא מין בסוג סוס. זברת גרבי היא הזברה הגדולה ביותר. היא חיה חיי בר בקניה ובאתיופיה. בהשוואה למיני זברה אחרים, היא גבוהה, אוזניה גדולות והפסים המכסים אותה צרים יותר. היא קרויה על שמו של ז'יל גרווי, נשיא צרפת שקיבל בשנות השמונים של המאה ה-19 זברה ממין זה מהאימפריה האתיופית. זברת גרבי שונה מיתר הזברות בכך שהיא בעלת מאפיינים פרימיטיביים והתנהגות ייחודית. היא דומה יותר לחמור, בעוד שיתר מיני הזברה דומים יותר לסוס. בישראל אפשר לראות פרט אחד בספארי ברמת גן. אורכה של זברת גרבי מראשה עד לזנבה 2.5–3 מטרים, מתוכם 38–75 ס"מ מוקדשים לזנב. גובהה בכתף 1.25–1.6 מ'. משקלם של הזכרים נע בין 380 ל-450 ק"ג, ושל הנקבות נע בין 350 ל-400 ק"ג. הפסים המכסים את גופה צרים וצפופים. הם נמשכים גם על צווארה ועד לפרסות. פסים אלו מסייעים בבריחה מטורפים המאיימים עליה. בטנה של זברת גרבי, כמו גם בסיס הזנב, צבועים בלבן ללא פסים. אוזניה גדולות ומעוגלות. ראשה גדול, ארוך וצר, בדומה לזה של הפרד. רעמת הזברה גבוהה וסמורה. רעמתם של הפרטים הצעירים משתרעת לאורך כל הגב. זברת גרבי דומה לחמור מכמה בחינות. מבחינה התנהגותית, למשל, המבנה החברתי של זברות גרבי מאופיין בהתארגנות בקבוצות קטנות של פרטים בוגרים המקובצים למשכי זמן קצרים של כמה חודשים. הזכרים הבוגרים מבלים את מרבית זמנם בגפם בטריטוריות שגודלן 2.7–10.2 קמ"ר, שהן מהטריטוריות הגדולות ביותר של בעלי חיים צמחוניים. עם זאת, נצפו גם עדרים של זכרים "רווקים". הטריטוריות מסומנות באמצעות ערימות גללים. בשונה ממינים אחרים, זכרי זברת גרבי לא מגלים התנהגות טריטוריאלית כלפי זכרים אחרים הנמצאים בטריטוריה שלהם, אולם נקבות הנמצאות בתוך טריטוריה מסוימת יזדווגו אך ורק עם הזכר החי בטריטוריה זו, בעוד שזכרים הנמצאים בטריטוריה לא להם לא יפריעו להליך. זכרי זברת גרבי נלחמים בינם לבין עצמם על טריטוריה ועל נקבות. במהלך הקרבות הזכרים נוערים, בדומה לסוסים. זברת גרבי ניזונה בעיקר מעשבים, אולם היא תאכל גם פירות, שיחים וקליפות עץ. היא עשויה לבלות כ-60 אחוזים מיומה באכילה. זברות גרבי מגיעות לבגרות מינית בגיל ארבע. תקופת הייחום של הנקבות נמשכת בין יומיים לתשעה ימים, כאשר בין מחזור ייחום למשנהו מפרידים 19–33 ימים. תקופת ההריון של זברת גרבי נמשכת 350–400 ימים, שבסופם (אוגוסט–ספטמבר באופן טיפוסי, אולם לידה תיתכן בכל שלב בשנה) ממליטה הנקבה עַיִר יחיד. העיר יעמוד על רגליו לאחר 6–14 דק' מרגע לידתו. כעבור חצי שעה יצליח ללכת, וזמן קצר אחר כך הוא יוכל לרוץ למרחקים קצרים. העיר ייגמל מיניקה לאחר 275 ימים לערך. לאחר הלידה, העיר עלול להתבלבל בזיהוי אימו, ולכן האימהות מגלות אגרסיביות רבה כלפי נקבות אחרות הנמצאות באזור בזמנים הקריטיים המדוברים. תוחלת חייה של זברת גרבי בבר עשויה להגיע ל-18 שנים, בעוד שבשִׁבְיָה הגיעו זברות גרבי לגיל 30. זברת גרבי נחשבת למין בסכנת הכחדה, במידת מה בשל ציד הנועד לניצול עורה של הזברה. בנוסף, הזברה סובלת מהרס של בתי גידול בהם היא חיה, הפרעות של האדם (במקווי מים למשל), ואף נאלצת לעמוד בתחרות עם חיות מרעה מבויתות. מספרן של זברות גרבי החיות בבר נאמד בכ-6,000 פרטים, ובצד זאת – זברות גרבי נפוצות גם בשִׁבְיָה ובגני חיות. מדיה וקבצים בנושא זברת גרבי בוויקישיתוף זברת גרבי, באתר ITIS (באנגלית) זברת גרבי, באתר NCBI (באנגלית) זברת גרבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זברת גרבי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זברת גרבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זברת גרבי, באתר GBIF (באנגלית) זברת גרבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בדיקת הקשה

בדיקת הקשה (באנגלית: Tap Testing) נועדה לצורך איתור בועות אוויר והפרדות בין שכבות חומר מרוכב ומבנים מתכתיים. זוהי אחת ממגוון שיטות הבדיקה שאינן הורסות את האובייקט הנבדק, והיא מבוססת על הקשה קלה, באמצעות פטיש הקשה תקני, על האובייקט הנבדק והאזנה לצליל המתקבל. עקרון השיטה מבוסס על הבדלים בצליל המופק בהקשה מעל בועת אוויר אל מול הצליל המופק בעת הקשה על חלק תקין, כפועל יוצא של אקוסטיקה שונה. השיטה מיושמת בתעשייה בתחומים נרחבים. הקשה על משטח מפיקה הד קולי אחיד. לעומת זאת, בהקשה על אזור שבו יש אי רציפות או חלל ישמע הד קולי עמום או רוטט, השונה מהצליל של המשטח התקין. בודק מנוסה יכול להבחין בהבדלים הקוליים שבין אזור תקין ואזור פגום, ועל ידי הקשה זהירה, יכול גם לקבוע במידת הערכה סבירה את גבולות האזור הפגום. הבודק מקיש בפטיש בדיקה מיוחד (למרות שניתן להשתמש בכל חפץ צר ואטום, כגון מטבע) על קטע משטח מוגדר ומסומן מראש, במהירות גבוהה ובתדירות קבועה, ממרחק קצוב ומקשיב מקרוב לצליל המתקבל. הבדיקה משמשת להערכה מהירה של כל משטח הניתן לגישה, לצורך גילוי הפרדת שכבות (Delamination), היפרדות הדבקות (Debonding), או איתור חלל בחומר (Voids). במובנים רבים, מקבילות מטרות בדיקת ההקשה לשימושי בדיקה אולטרסונית בתעשייה. כמרבית הבדיקות הלא הורסות, גם בדיקה זו משמשת לגילוי פגמים בעת תהליך הייצור, בזמן ההרכבה או בעת ביקורת תקופתית. אמינות הבדיקה בהקשה, תלויה ביכולת ובניסיון של הבודק. הבודק חייב לדעת כיצד לחפש כשלים של הדבקות מבנה, וכיצד לזהות אזורים בהם סביר שיתרחשו כשלים כאלה. יכולת הגילוי של פגמים נמצאת ביחס הפוך לעובי המעטה הנבדק - מגבלת העובי המקסימלי של מעטים הניתנים לגילוי פגמים הוא עד 2 מ”מ. גם גודל המבנה וצורתו משפיעים על יכולת האיתור. משך בדיקה קצר. עלות בדיקה נמוכה (עלות חד פעמית של פטיש הקשה, ועלות הסרת החלק הנבדק). ניתן לבדוק חלקים מרובי צדדים וצורות מורכבות. ניתן לבדוק את כל סוגי ההדבקות. דרושה הכנה מינימלית לחלק הנבדק. הבדיקה תלויה רבות בכישורי הבודק ובמיומנותו. הבודק צריך לפעול על פי טכניקת בדיקה קבועה. חייבת להיות גישה אל האזור הנבדק, להבדיל מבדיקות כגון רדיוגרפיה. קשה לגלות פגמים קטנים (בקוטר של 1 מ"מ עד 7 מ”מ), או פגמים בעומק האובייקט. הבדיקה אפשרית במשטחים ישרים וברדיוסים רחבים בלבד.
צבי מאיר שטיינמץ

צבי מאיר שטיינמץ (מוכר בשם העט צבי יאיר; ה' בניסן תרע"ה, 20 במרץ 1915 - י"ב באלול ה'תשס"ה, 16 בספטמבר 2005) היה משורר עברי יהודי-הונגרי, חסיד חב"ד. שטיינמץ נולד בבודפשט וגדל בכפר בריסטר שמרמורש (כיום לופוחיב שליד טיאצ'יב באוקראינה). היה בן יחיד עם שבע אחיות לאביו שלמה דב. את רוב חינוכו קיבל ממורים בני גליציה שעברו בימי מלחמת העולם הראשונה בדרכם מערבה והשתקעו במרמורש. יותר מכולם הטביע עליו את חותמו ר' יוסלי וילנר מנדבורנה שהיה בקי בתלמוד, בתנ"ך, בדקדוק ובספרות עברית וגרמנית. תקופות קצרות למד בישיבות סלוטפינה, הלמין וגלנטה. לאחר מכן נסע להשתלם בלימודי חול בפרשבורג שבסלובקיה. בשנת ת"ש נישא לדבורה לבית אייזנברג מדברצן. שרד את השואה בבודפשט ובשנת תש"ח (1948) עבר לגור בווינה. בשנת תשי"ב (1952) העתיק את מושבו לניו יורק שבארצות הברית. בהגיעו לברוקלין הכיר את הרבי מנחם מנדל שניאורסון ונעשה חסיד חב"ד. האדמו"ר עודדו בכל עת לפרסם את שיריו ולהמשיך לכתוב, ואת חששו של שטיינמץ לביטול תורה ביטל הרבי באומרו כי שיריו יביאו עוד אלפים ללימוד תורה. שטיינמץ נפטר בברוקלין ניו יורק בי"ב באלול תשס"ה (2005). הוא נקבר בחלקה הסמוכה לאוהל חב"ד לובביץ'. הותיר אחריו שלוש בנות; רבים מנכדיו משמשים כשלוחי חב"ד ברחבי תבל, ביניהם רבה הראשי של רוסיה, הרב ברל לזר. את ספרו הראשון, "גשרים" (דברצן, הונגריה, תש"ב), הוציא לאור בימי השואה. בספר שירים ליריים, שבאחדים מהם ניכרים אותות השואה הממשמשת ובאה (אספת נמירוב, בוכה אני עליכם, מכתבו של רבנו יחיאל מנימירוב). קובץ שירים שני שלו נדפס בווינה, בשנת תשי"ב בשם "נתיב" ועל שניהם חתם בשם "בן שלמה". שלושה קובצי שירה שלו ראו אור בארץ ישראל, מחברת שירים "על החוף" (רמת גן, תשכ"ח). בשנת תשל"ג הוציא את "מראש צורים" (עקד, תל אביב) ובתשמ"א "מכנף הארץ", בשנת תשנ"ז יצא לאור הספר האחרון "בחביון נפש" שכלל בתוכו גם שירים שלא נדפסו עד אז. באותה הזדמנות נדפסו מחדש גם הספרים "מראש צורים" ו"מכנף הארץ" בהוצאה במתכונת של סט, כשעל כולם הוא חותם בשם צבי יאיר. צבי יאיר שטיינמץ הוא משורר בעל נימה דתית. הסתכלותו בעולם היא של אדם מאמין. לפי ישורון קשת הוא: "משורר הממשיך את הקלאסיקה העברית בלשונו ואת רוח היהדות הצרופה בצביונו". לאה ברק, משירי צבי יאיר, ירושלים : משרד החינוך והתרבות - אגף החינוך הדתי, תש"ם 1980 יהודית מנוביץ', צבי יאיר (צבי מאיר שטיינמץ), אחרון משוררי העברית בהונגריה ערב השואה - האיש ושירתו, מונוגרפיה (רמת-גן, תשס"ו) אתר האינטרנט הרשמי של שירי צבי יאיר שירים ירושלים ושריון האימה מתוך כתב עת מבוע (גיליון י"א), אתר דעת שירים שביב והכהן הגדול בקדש הקדשים מתוך כתב עת מבוע (גיליון י"ב), אתר דעת צבי מאיר שטיינמץ (1915-2005), דף שער בספרייה הלאומית צבי מאיר שטיינמץ, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" צבי מאיר שטיינמץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה על הספר ראו: דב סדן, ארחות ושבילים : מסה, עיון, חקר: כרך האישים (תל אביב : עם עובד, תשל"ח 1977), עמ' 171–174; יוסף פרידלנדר, מראש צורים, קשת שנה 16, גל' ב' (ס"ב) (חורף 1974), עמ' 175 על הספר ראו: אהרן מירסקי, על "מכנף הארץ" ל"צבי יאיר" : שירה בסוד הזמן של עבר ועתיד. בצרון: רבעון לספרות הגות ומחקר, שנה ה', גל' 19–20 (1983), עמ' 85–90 ישורון קשת, על צבי יאיר, משורר עברי. הארץ, תרבות וספרות, י"א בתשרי תשל"ה, 27 בספטמבר 1974, עמ' 16; ראו גם מאמרו, "צבי יאיר משורר עברי", הדאר נד (תשלה) 43-44
סטיב ג'ורדן

סטיב ג'ורדן הוא מוזיקאי רב-כלי, מלחין ומפיק מוזיקלי מניו יורק. ג'ורדן שימש כנגן הקלטות עבור אמנים רבים, ביניהם קית' ריצ'רדס ואריתה פרנקלין. הוא שימש כמתופף בלהקת הסאטרדיי נייט לייב והוציא תוכנית הדרכה למתופפים שנקראת הקצב כאן. בשנת 2010, הפיק עם ג'ון מאייר את השיר "Half of My Heart" שהוקלט בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מהאלבום Battle Studies. מדיה וקבצים בנושא סטיב ג'ורדן בוויקישיתוף סטיב ג'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיב ג'ורדן, באתר AllMovie (באנגלית) סטיב ג'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטיב ג'ורדן, באתר AllMusic (באנגלית) סטיב ג'ורדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיב ג'ורדן, באתר Discogs (באנגלית) סטיב ג'ורדן, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק באגשוט

פארק באגשוט (באנגלית: Bagshot Park) הוא ארמון מלכותי המצוי בבאגשוט בסארי שבאנגליה. הארמון משמש ביתו של הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו ורעייתו הדוכסית סופי. הארמון מצוי כ-17 ק"מ דרומית לוינדזור שבברקשייר, במרחק של 75 ק"מ מפארק סאנינגהיל, שעד שנת 2004 היה מקום מגוריו של הנסיך אנדרו, דוכס יורק. מבנה האחוזה הראשון באתר זה נבנה בין השנים 1631–1633 כאחד מסדרה של בתים קטנים עבור המלך צ'ארלס הראשון בתכנונו ובפיקחו של האדריכל איניגו ג'ונס. המבנה שופץ על ידי סר האנס סלואון עבור המלך ויליאם הרביעי בשנת 1796 (עוד קודם להכתרתו של ויליאם, בהיותו דוכס קלארנס, אשר התגורר בבית האחוזה עד שנת 1816). הנסיך ויליאם פרדריק, דוכס גלאוסטרשייר, אחיינו של המלך ג'ורג' השלישי התגורר במבנה, ולאחר מותו המשיכה לגור בו הנסיכה מרי, דוכסית גלאוסטרשייר עד שנת 1847. בשנת 1860 נהרס המבנה, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 נבנה במקום בית אחוזה חדש, בו 120 חדרים, אשר הושלם בשנת 1879. המבנה נבנה תוך רמיזות ארכיטקטוניות לסגנון בנייה הודי, ונחשב בעת הקמתו לבניין מכוער ביותר. במבנה חדש זה, אשר שימש את הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של המלכה ויקטוריה עד מותו בשנת 1942 (הדוכס לא התגורר ברציפות במבנה). בשנות מלחמת העולם השנייה שימש המבנה כבסיס צבאי, ולאחר המלחמה עבר המבנה לידי הדוכס מאסקס. מדיה וקבצים בנושא פארק באגשוט בוויקישיתוף
גטקום פארק

גטקום פארק (באנגלית: Gatcombe Park) הוא מקום מגוריה של הנסיכה אן. הארמון ממקום במחוז גלוסטרשייר בין הכפרים מיצ'ינהמפטון ואבנינג. המבנה והאחוזה נרכשו על ידי המלכה אליזבת השנייה בשנת 1976 עבור בתה, הנסיכה אן ובעלה, סרן מארק פיליפס מהלורד ראב בטלר, ראש מכללת טריניטי שבקיימברידג'. המבנה נבנה בין השנים 1771–1774 עבור אדוארד שפרד מאבן באת'. במבנה חמישה חדרי שינה גדולים, ארבעה חדרי שינה משניים, ארבעה חדרי קבלת פנים, ספרייה, חדר ביליארד וחממה, וכן מגורי משרתים. המבנה שופץ בשנת 1977 לפני שהנסיכה אן עברה לגור במבנה. בשנת 1978 נרכשה על ידי הכתר גם חוות אסטון הסמוכה. השטח הכולל של האחוזה הוא 3 קמ"ר, מהם 0.8 קמ"ר מיוערים. בשטח האחוזה אגם קטן. באחוזה נבנתה אורווה חדשה עבור סוסיה של הנסיכה. מדיה וקבצים בנושא גטקום פארק בוויקישיתוף
ג'ון פיליפס (זמר)

ג'ון פיליפס (נולד כג'ון אדמונד אנדרו פיליפס - John Edmund Andrew Phillips;‏ 30 באוגוסט 1935 - 18 במרץ 2001) היה זמר, גיטריסט ופזמונאי אמריקאי. הוא ידוע כחבר בלהקת האמהות והאבות לשעבר. פיליפס נולד בקרוליינה הדרומית. אביו פרש מחיל הנחתים לאחר שזכה בבר באוקלהומה במהלך משחק פוקר, ואמו הייתה חברה משבט צ'ירוקי האינדיאני. הם נפגשו והתחתנו באוקלהומה. לפי האוטוביוגרפיה של ג'ון, אביו היה שתיין כבד והיו לו בעיות בריאותיות רבות. כשגדל בווירג'יניה, הושפע מכוכב הקולנוע מרלון ברנדו והיה ילד "קשוח" חבר בכנופיה קטנה של נערים. הוא התקבל לקולג' המפדן בסידני בזכות מלגת אתלטיקה אבל נשר תוך זמן קצר והתחתן עם סוזן אדמס - אשתו הראשונה מתוך חמש. ביחד נולד להם ילד בשם ג'פרי וילדה בשם לורה (מקנזי פיליפס) שהתפרסמה בזכות השתתפותה בסרט "אמריקן גרפיטי". פיליפס השתוקק להצליח בתעשיית המוזיקה ובשנות השישים המוקדמות נסע לניו יורק למצוא חוזה הקלטות. להקתו הראשונה The Journeymen הייתה שלישיית פולק. הוא פיתח את האמנות שלו בגריניץ' וילג', תוך כדי תחיית הפולק ופגש שם את חברי להקתו לעתיד - האמהות והאבות, דני דוהרטי וקאס אליוט. בזמן שהופיע ברחבי קליפורניה עם הג'ורנימן פגש פיליפס את אשתו השנייה לעתיד מישל גיליאם. הרומן שלהם גרם להתפרקות הנישואים הראשונים שלו. ג'ון ומישל פיליפס היו נשואים מ-1962 עד 1970. הייתה להם ילדה אחת ביחד - צ'יינה פיליפס, המייסדת של הלהקה Wilson Phillips. פיליפס היה כותב השירים העיקרי בהאמהות והאבות. אחרי שחתמו בדנהיל רקורדס, הוציאו מספר להיטים כמו: "California Dreamin'", "Monday Monday", "I Saw Her Again", "Creeque Alley". ג'ון פיליפס גם כתב את "San Francisco", הלהיט של סקוט מקנזי מ-1967, שהפך מאוחר יותר להמנון "ילדי הפרחים". הפופולריות של הלהקה התחרתה בזו של הביטלס ושל הרולינג סטונז. אף על פי שהלהקה התקיימה רק שנים ספורות עם חמישה אלבומי סטודיו, המוזיקה שלה מוכרת היום בתור חלק ממוזיקת הפופ הטובה במאה העשרים. הלהקה התפרקה בעיקר בגלל קס אליוט שרצתה לצאת לקריירת סולו ובגלל בעיות אישיות של פיליפס, מישל ודני דוהרטי. הלהקה התפרקה סופית ב-1968. ב-1985, הוא התגרש מאשתו וייט. ב-1986, הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו בשם "פאפא ג'ון", שהייתה לרב-מכר. בשנות ה-90, כשהיה פיליפס בתקופת התמכרות, בוצעה בו השתלת כבד ב-1992. ג'ון פיליפס נפטר ב-18 במרץ 2001, בגיל 65, בלוס אנג'לס מאי ספיקת לב. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פיליפס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון פיליפס ג'ון פיליפס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר ספוטיפיי ג'ון פיליפס, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר דיזר ג'ון פיליפס, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר SecondHandSongs ג'ון פיליפס, באתר בילבורד (באנגלית) ג'ון פיליפס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סמאוג

סְמַאוּג (באנגלית: Smaug; נכתב גם סמוג) הוא דרקון שמופיע בספריו של ג'.ר.ר. טולקין ובעיקר בספר "ההוביט". סמאוג ידוע כמי שהרס את העיר דייל ואת ממלכת הגמדים שבבטן ההר (ארבור). שישים שנה לאחר מכן מצא את מותו בידי בארד הקשת.[דרושה הבהרה] בשנת 2770, הגיעו לאוזניו של סמאוג הדרקון עוצמתה הכבירה ועושרה של ממלכת הגמדים בהר הבודד והעומד בראשה, המלך תרור. הוא תקף בפתאומיות את העיר והשמיד מן המארב את צבא הגמדים שיצא לקראתו. הגמדים ששרדו (וביניהם תורין צינת-אלון) נמלטו לכל רוח. לאחר מכן סמאוג קיבץ את כל הזהב שמצא בעיר המסמוכה דייל, למרבץ אדיר באולם הראשי, עליו נהג לשכב. בשנים שלאחר מכן נהג סמאוג לתקוף ולטרוף בני אדם מהעיר דייל, עד שנחרבה עד ליסוד. מאז שכב סמאוג ללא מעש על הזהב במשך 60 שנה. בשנת 2941 תורין (בנו של תריין ונכדו של תרור) חזר להר עם תריסר גמדים וההוביט בילבו בגינס כדי לנסות להחזיר את האוצר לידיהם. לאחר הרפתקאות רבות הגיעה החבורה לחורבות העיר. דרך דלת סודית שמובילה להר, נכנס ההוביט בילבו למעונו של סמאוג. לאחר שהצליח לגנוב גביע מהאוצר, סמאוג התעורר וכמעט חיסל את בילבו. סמאוג ביהירותו התרברב בשריון שלבטנו, העשוי כסף טהור. אולם בילבו הבחין כי בצדו השמאלי, באזור הלב, השריון הותיר חשופה את בטנו של סמאוג. בילבו אץ לסיפר לגמדים על הרפתקאתו הנוראה. קיכלי זקן אחד שמע על עקב האכילס שזיהה בילבו ועף לעיר האגם. בינתיים סמאוג יצא כדי להרוג את בילבו והגמדים, אך נכשל. הוא לכד אותם בתוך המעבר הסודי. מתוך דבריו של בילבו (שדיבר על "משיט החביות") הסיק סמאוג כי החבורה נעזרה באנשי עיר האגם כדי להטריד אותו. הוא עף אליה והחל להחריבה, ולאחר קרב קצר כל חיילי העיר ברחו מלבד מנהיגם ברד, נצר למלכי דייל הקדומים. אז הגיע הקיכלי ואמר לברד את אשר שמע במרומי ההר. ברד ראה את הקשקש החסר וירה בקשתו את החץ השחור האחרון שנותר לו לעבר נקודת התורפה של סמאוג, והוא צלל אל האגם ברעש אדיר. בטרילוגיית סרטי ההוביט מוצג סמאוג כויברן, סוג של דרקון באגדות האנגליות. זאת בניגוד לתיאורו בספר כ"תולעת", סוג של דרקון גרמאני (אנ'). סמאוג בוויקיה של שר הטבעות על אף שכוונת המוציא לפועל של התוכנית - גנדלף הייתה ללא ספק לחסל את סמאוג - דבר שככל הנראה לא העלו הגמדים על דעתם, לא בשלב הראשון של המסע בכל אופן ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוטלג

בוטלג (אנגלית: Bootleg) הוא הקלטת וידאו או אודיו של הופעה או של נגינת אולפן, שלא יצאה לאור על ידי האמן באופן רשמי. לבוטלגים ערך אספני בעיני המעריצים, לכן, מספר רב של הקלטות כאלו מועתקות ומועברות בין מעריציו של האמן ומופצות במספר מוגבל של עותקים. על פי רוב, בוטלגים נמסרים ללא תמורה כספית, אך ישנם גם יצרני בוטלגים, שמוסיפים להקלטות הנדירות הללו איכות צליל משופרת ואריזה ומוכרים אותן. לעיתים, גם האמן עצמו בוחר להוציא את הקלטותיו כאלבום בוטלג בהפצה מוגבלת ולחלקו בין מעריציו. מקור המילה "בוטלג" בסלנג אמריקאי, הלחם של המילים "boot" (בעברית – מגף) ו-"leg" (בעברית – רגל) – "bootleg", זאת על פי המנהג להבריח חפצים בין החלק העליון של המגף לרגל. ברוב המקרים במקור, זה היה בקבוקון של משקה אלכוהולי. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המכון הלאומי הקנדי למען העיוור

המכון הלאומי הקנדי למען העיוור (באנגלית: Canadian National Institute for the Blind, בצרפתית: Institut national canadien pour les aveugles) הוא ארגון התנדבותי שמיועד לסייע להשתלבותם של עיוורים ולקויי-ראייה בקנדה בזרם המרכזי של החברה, לשפר את תנאיהם, ולמנוע עיוורון. הארגון, שנוסד בשנת 1918, הציע במקור מעונות מוגנים ותעסוקה מותאמת. מאוחר יותר התרחב הארגון וכיום הוא מציע מגוון רחב של שירותים, כולל מחקר לעזרי תקשורת מיוחדים. אתר האינטרנט הרשמי של המכון הלאומי הקנדי למען העיוור המכון הלאומי הקנדי למען העיוור, ברשת החברתית פייסבוק המכון הלאומי הקנדי למען העיוור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המכון הלאומי הקנדי למען העיוור, ברשת החברתית אינסטגרם המכון הלאומי הקנדי למען העיוור, ברשת החברתית LinkedIn המכון הלאומי הקנדי למען העיוור, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רע"מ

לראשי התיבות רע"מ או רע"ם מספר משמעויות אפשריות. האם התכוונתם ל... פוליטיקה הרשימה הערבית המאוחדת – מפלגה ערבית ישראלית הפועלת משנת 1996 (הוקמה לקראת הבחירות לכנסת ה-14) הרשימה הערבית המאוחדת (הכנסת השמינית) – מפלגה ערבית ישראלית שהוקמה במהלך הכנסת השמינית ופעלה בשנים 1977–1981 הרפובליקה הערבית המאוחדת (גם "הקהיליה הערבית המאוחדת", "קע"ם") – איחוד מדיני בין סוריה למצרים בשנים 1958–1961 קבלה ותלמוד רעיא מהימנא (הרועה הנאמן) – אחד מחלקי ספר הזוהר רב עמרם (המאה ה-3) – אמורא בבלי בן הדור השני והשלישי צבא ועורף רקטה עתירת משקל – קטגוריית רקטות בעלות ראש קרב כבד המשוגרות לטווחים קצרים כדי לגרום נזק רב רענון ערכות מגן – פרויקט של פיקוד העורף להחלפת ציוד מיגון שבידי אזרחי ישראל, ראו ערכת מגן אחר שנת רע"מ (REM, "שנת חלום") - שלב בשינה בו יש ריצודי עיניים מהירים, ראו שינה#שנת REM