laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריוני (נהר)

נהר הריוֹני (בגאורגית: რიონი) הוא נהר ראשי במערב גאורגיה. הוא נובע מהרי הקווקז, מהמחוז ההיסטורי רצ'ה וזורם מערבה לים השחור. הוא נכנס לים השחור צפונית לעיר פותי כשהוא עובר בדרכו את העיר כותאיסי, שהייתה בעברה בירת קולכיס. היוונים העתיקים הכירו את הריוני כנהר פָאסִיס (ביוונית: Φάσις). הוא נזכר לראשונה אצל הסיודוס, המשורר האפי היווני בן המאה השמינית לפנה"ס, בחיבורו המפורסם תאוגוניה ("הולדת האלים"). לאחר מכן הוא מופיע בפואמה האפית ארגונאוטיקה מאת אפולוניוס מרודוס, המספרת את סיפור מסע הארגונאוטים בהנהגתו של יאסון להשבת גיזת הזהב מקולכיס. כן נזכר גם באפוס גאורגיקה ("עבודת האדמה") של ורגיליוס. אליוס אריסטידס, אורטור יווני מתקופת האימפריה הרומית, ציין אותו ב"אד רומם" כגבול המזרחי הרחוק של הים שניתן לנווט בו. בדיאלוג "פיידון" מתאר סוקרטס את גבולות העולם הידוע: עמודי הרקולס במערב ונהר פאסיס במזרח. השם פסיון מגיע מהשם הקדום של הנהר, שם פגשו הקדמונים את הפסיון לראשונה.
אם אלה החיים

אם אלה החיים הוא אלבום הבכורה של הזמרת היוצרת קרן פלס. האלבום יצא לאור לחנויות ב־13 ביולי 2006 בהפקת לואי להב בחברת התקליטים הד ארצי. יצאו לאור ממנו הסינגלים "זאת שבמקומי", "רכבת באירופה", "איתי", "שמעון השכן", "אם אלה החיים" ו"פסק זמן" (גרסת כיסוי לשיר שביצע במקור אריק איינשטיין) כסינגלים לרדיו והפכו ללהיטים, שהובילו את מצעדי הפזמונים. ב־15 באוקטובר 2006, שלושה חודשים לאחר יציאתו, קיבל האלבום מעמד זהב על מכירות של יותר מ־20,000 עותקים. הפקה מוזיקלית: לואי להב עיבודי מיתרים: אוהד חיטמן פסנתר: קרן פלס, אלדד גואטה בס: מיקי ורשאי תופים: שחר חזיזה ויולה: גליה חי צ'לו: מיה בלזיצמן כינור: הדר כהן, קרן טננבאום, אסף מעוז קלידים: רביב גזית, עדי גולדשטיין, אלדד גואטה תכנותים: עדי גולדשטיין, אלדד גואטה טרומבון: יאיר סלוצקי סקסופון: שלומי אלון חצוצרה: ארתור קרסנובייב טכנאי הקלטות ומיקס: לואי להב טכנאי הקלטה וייעוץ סאונד: לירון שפר הקלטות תופים ובס: אולפני "זזה" ו"מורנו מיוזיק" מידע על האלבום אם אלה החיים באתר MusicBrainz האלבום אם אלה החיים באתר Discogs אור ברנע, קרן פלס זכתה באלבום זהב, באתר ynet, 15 באוקטובר 2006 אור ברנע, עכשיו אני, באתר ynet, 23 באפריל 2006
יקב פלם

יקב פלם הוא יקב בוטיק ישראלי הנמצא בפתחת נחל כסלון ויער הקדושים, בהרי ירושלים. בשנת 1998 הקימו גולן, גלעד וקמי פלם, את היקב. גולן היינן של היקב, למד באיטליה ועבד ביקבים איכותיים בטוסקנה ואוסטרליה. גלעד, בוגר המשפטים ומנהל העסקים, אחראי על האסטרטגיה העסקית של היקב. קמי, אחראית על ניהול התחום הפיננסי ביקב. הפילוסופיה של יקב פלם מתבססת על התאוריה האירופאית ש"יין טוב מתחיל בכרם" בשילוב עם התאוריה של העולם החדש, לפיה היינן אחראי לתעודת הזהות של היין. תהליך הייצור מדגיש ביינות צבעים עמוקים, מרקם עשיר, טעמים זניים מודגשים וטנינים ארוכים וקטיפתיים. הכרמים המספקים ענבים ליקב שוכנים במספר מקומות בישראל. במרכז הארץ, בכרמי יוסף ובהרי ירושלים, שם גדלים ענבי מרלו וזן הסירה. כרמים נוספים יש בגליל העליון בעמק קדש ובכרם בן זמרה, האזור לגידול הקברנה סוביניון. יקב פלם הוא חלק מקבוצת קוורטט הרי יהודה. נכון ל-2022 מפיקים ביקב פלם כ-200 אלף בקבוקים בשנה. דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 12, 24, 25, 308–312, 473 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 166–167 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 206–207 שלמה פפירבלט, עולם היין, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 215–216 אתר יקב פלם יקב פלם, ברשת החברתית אינסטגרם יקב פלם, ברשת החברתית פייסבוק יקב פלם, באתר "איש הענבים" קלייטמן קובי, "יקב פלם – מהפכות ויינות לשמירה", 16 בינואר 2018, באתר "איש הענבים" יקב פלם - Flam, באתר IsraelWines, אורכב בארכיון האינטרנט ב-8 בדצמבר 2015 דניאל רוגוב, עסק משפחתי: יקב פלם ליד בית שמש, באתר הארץ, 23 במאי 2011 דניאל רוגוב, יינות איכותיים מארבעה מהיקבים הטובים בארץ, באתר הארץ, 14 במאי 2010 שלמה פפירבלט, מבחן טעימה: יינות פלם - משתבחים עם הזמן, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2008 דניאל רוגוב, פלם פיילוט, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2006 שגיא קופר, יקב פלם וטעימות צרפתיות, באתר ynet, 9 בנובמבר 2005 סיגל לוי, יין עושים באהבה, באתר "אינדקס", 11 בספטמבר 2005 האתר של קוורטט הרי יהודה השבוע בענף היין 159: קוורטט הרי יהודה והצעות לבאים אחריו - אכול ושאטו, באתר אכול ושאטו, ‏14 בדצמבר 2018 הדס מגן, ‏ביקור ביקב פלם: "הכמויות שלנו לא עולות עם הביקוש. זה בא על חשבון רווחים", באתר גלובס, 26 בנובמבר 2022
יקב אמפורה

יקב אמפורה הוא יקב בוטיק ישראלי. יקב אמפורה הוקם בשנת 2000 למורדות הכרמל על ידי היינן גיל שצברג במיזם משותף עם גיא רילוב, בעליה של חוות הגידול האורגנית "חוות מקורה" שליד כרם מהר"ל. היקב תוכנן על ידי אדריכל איטלקי מפיימונטה שבאיטליה המתמחה בבניית יקבים. שצברג גדל בקיבוץ צרעה, שם הכיר את רוני ג'יימס מיקב צרעה, לאחר מכן היה יינן כרמל מזרחי במשך חמש שנים, למד במגמת הייננות שבאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס והתלמד ביקבים בקליפורניה. אמפורה הוא כינויו של כד החרס ששימש לאחסון היין בעת העתיקה. בסדרת העל של היקב יינות זניים בלבד, הסדרה השנייה היא ריטון שהיא בלנד, שתי הסדרות מנפיקות יינות המסוגלים להתיישן. בנוסף, היקב מייצר סדרה זולה יותר ובה יינות בלנד בשם "מד רד", המיועדת לשתייה מיידית. ביקב משתמשים בענבים מרמת הגולן ומהגליל העליון. ליקב כרמים במלכיה, רמות נפתלי, כרמי יוסף ויפתח. הענבים בהם משתמשים הם קברנה סוביניון, מרלו, סירה, שרדונה וויונייה. היין תוסס בתסיסה קרה ומושרה עם קליפותיו במשך חודש וחצי ומתיישן בחביות עץ אלון מבורגון שבצרפת. בשנת 2000 היקב שיווק עשרים ושלושה אלף בקבוקים. בשנת 2005 עבר היקב למקום חדש במטרה לייצר כמאה אלף בקבוקים. ב-2008 עזב גיל שצברג את היקב והפך להיות יינן יקבי רקנאטי. באותה עת רכש את היקב דוד בר-אילן, אחריו רכש אותו ולדימיר דובוב, ביחד עם יועץ היינות ד"ר ארקדי פיפיקיאן שנהפך ליינן הראשי ולשותף ביקב עד שנת 2016. בשנת 2016 נכנס הווטרינר ואיש העסקים ד"ר יובל סמואל כשותף ביקב (50%) וד"ר פפיקיאן הוחלף על ידי היינן-היועץ מעיין קושיצקי והיינן מאירם הראל, שמונה כיינן בפועל. נכון ליוני 2023, ביקב מייצרים 220 אלף בקבוקי יין בשנה. דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 53-48, 458 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 81-80 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 115-114 שלמה פפירבלט, עולם היין, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 74 אתר האינטרנט הרשמי של יקב אמפורה שגיא קופר אמפורה: צוות חדש - כיוונים חדשים, באתר "המרקקה היומית", 13 בנובמבר 2017 דניאל רוגוב, יקב אמפורה, היקב היפה ביותר בארץ, באתר הארץ, 26 באפריל 2010 שגיא קופר, יקב אמפורה - לא רק יין טוב, אלא גם מקום מפלט, באתר ynet, 3 בינואר 2007 יעל צמח-גרינשפון, אבא ואמא חדשים ליקב אמפורה, באתר IsraelWines, אורכב בארכיון האינטרנט ב-16 בדצמבר 2010 טעימת יינות יקב אמפורה 2010, באתר Wineblog.co.il, אורכב בארכיון האינטרנט ב-10 ביולי 2010 שגיא קופר, יקב אמפורה - טוסקנה בישראל, באתר ynet, 8 במרץ 2006 אבי הלוי, יקב אמפורה במשכן חדש, באתר IsraelWines, אורכב בארכיון האינטרנט ב-14 במאי 2009 יקב אמפורה, ברשת החברתית פייסבוק מירה איתן‏, נאמן למקורה, באתר וואלה, 6 ביוני 2023
פרמיה

האם התכוונתם ל... פרמיית סיכון – מושג מתורת המימון פרמיה (שכר עידוד) – תוספת שכר המשולמת למי שתפוקתו גדולה מהנורמה פרמיה (ביטוח) – תשלום לחברת ביטוח תמורת פוליסה
נבחרת איטליה בכדורגל נשים

נבחרת איטליה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של איטליה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה. נכון ל-2019, הנבחרת לא זוכה להצלחה גדולה והישג השיא שלה הוא ההעפלה פעמיים לרבע גמר גביע העולם בשנת 1991 ו-2019. הנבחרת העפילה פעמיים לגמר אליפות אירופה (1993 ו-1997), אבל מעולם לא זכתה בטורניר. הדירוג הנוכחי של נבחרת איטליה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-14 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 10 נמדד לראשונה ביולי 2003, והדירוג הכי נמוך 19 נמדד לראשונה במרץ 2017. 1991 - רבע גמר 1995 - לא העפילה 1999 - שלב הבתים 2003 עד 2015 - לא העפילה 2019 - רבע גמר 2023 - שלב הבתים 1984 - חצי גמר 1987 - מקום שלישי 1989 - חצי גמר 1991 - חצי גמר 1993 - גמר 1995 - לא העפילה 1997 - גמר 2001 - שלב הבתים 2005 - שלב הבתים 2009 - רבע גמר 2013 - רבע גמר 2017 - שלב הבתים קרולינה מוראצ'ה אליזבטה ויניוטו רוזה ריילי פטריציה פאניקו ג׳וליה דראגוני מדיה וקבצים בנושא נבחרת איטליה בכדורגל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת איטליה בכדורגל נשים (באיטלקית) דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
יעקב בן סוסא

יעקב בן סוסא היה אחד מארבעת מפקדי צבא האדומים, שהיה מעורב במרד הגדול ברומאים בירושלים בסוף ימי בית שני (66–70 לספירה). הארכאולוג יובל ברוך הצביע על הקשר שבין האתר בחורבת סוסיא (יישוב עתיק) שבדרום הר חברון ליעקב בן סוסא. בשעה שהכהן הגדול לשעבר חנן בן חנן, ממנהיגי ממשלת המרד והמתונים בירושלים, צבר כוח ותקף את הקנאים שהתבצרו בבית המקדש, ומצב הקנאים היה בכי רע, יעץ אחד ממנהיגי המרד, יוחנן מגוש חלב, לשגר שליחים לאדומים ולבקשם שיבואו לעזרתם מול המתונים. האדומים נענו להזמנה, בין משום ששוכנעו מאיגרתו של יוחנן, כי המתונים עומדים להסגיר את העיר בידי הרומאים, בין שבקשו ליהנות מפירות הניצחון, או בין שחשו אחווה ליהודים הנצורים והנלחמים את מלחמת חייהם. האדומים, כעשרים אלף במספר, התארגנו לסייע לקנאים והתנהלו בארבע חטיבות, כשעל אחת מהן פיקד יעקב בן סוסא ועל אחרת פיקד אחיו יוחנן. בתמונת קרב היסטורית אחרת נקשר יעקב בן סוסא לקנאי אחר, שמעון בר גיורא, שבטרם פרץ לירושלים עסק במעשי שוד וגזל באזור וביקש לתקוף את אדום בחיל כבד מאוד. האדומים נבהלו ובקשו לאסוף כמה שיותר מידע מודיעיני על צבאו של שמעון ועל מחנהו. למשימה זו נבחר יעקב בן סוסא, אלא שגמלה בלבו החלטה לעבור לצידו של שמעון בר גיורא, ולהבטיח לו שימסור בידיו את ארצו תמורת כיבודים שונים, פוליטיים וכספיים. יעקב האדומי מילא את חלקו בהסכם, ובשעה שתקפו חיילי שמעון בר גיורא את האדומים, עלה יעקב על סוסו ונמלט מן המקום, הוא וחבר אנשי סודו. בירושלים מילא יעקב בן סוסא תפקיד פיקודי בצבאו של שמעון בר גיורא, כנראה על הכוחות האדומים, כחמשת אלפים במספר. יוסף בן מתתיהו מציין יותר מפעם אחת, כי יעקב בן סוסא הצטיין בלחימה מול הרומאים. בשלב מאוחר מאוד של המרד, ערב ההבקעה הרומית הגדולה, נועצו ביניהם שרי הצבא האדומים שבעיר להסגיר עצמם בידי הרומאים. משנודע הדבר לשמעון בר גיורא הוא המית את חמשת השליחים האדומים שנפגשו בחשאי עם טיטוס ואת יעקב בן סוסא השליך לכלא יחד עם שאר מנהיגי האדומים. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים (תרגום יעקב נפתלי שמחוני), ספר ו, פרק א, פסקה ח: בין המורדים ש"במלחמה הזאת הפליאו לעשות גבורות"; ספר ו, פרק ב, פסקה ב: בין היהודים ש"הפליאו להלחם". יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ו, פרק ח, פסקה ב.
מועדונית משפחתית

מועדונית משפחתית היא מסגרת חינוכית משלימה לטיפול כוללני, אליה מגיעים אחרי שעות הלימודים תלמידים בגילאי 5–13 עם חסך סביבתי ופוטנציאל שכלי תקין, ממשפחות רב בעייתיות וממשפחות מרקע סוציו-אקונומי נמוך. בישראל פועלות כ-400 מועדוניות מהן 320 פועלות בשיתוף משרד החינוך ומשרד הרווחה. המועדוניות משרתות כ-6,000 ילדים מ-168 רשויות בארץ. הילדים מקבלים במועדונית ארוחה אחת או שתי ארוחות חמות (צהריים וערב), יחס חם, עזרה בהכנת שיעורי הבית, אוזן קשבת וכן נהנים מפעילות כגון: הרצאות, חוגים ומשחקים. המועדונית מיועדת לתת לילדים השוהים בה סביבה מטפחת ומטפלת במודל משפחתי, להרחיק אותם מהרחוב ולהשלים חסכים וחוסרים מבלי לנתק את הילד ממשפחתו. יעדים נוספים של המועדוניות כוללים קידום מיומנויות למידה של הילדים, צמצום חוסר מוכנות של ילדים צעירים לכיתה א' וכן צמצום מספרי הפעוטות שמצויים בסיכון התפתחותי. פעילות הטיפוח נעשית בתיאום מקצועי עם שירותי הרווחה והחינוך ביישוב, בשאיפה לשיתוף פעולה עם משפחותיהם של הילדים. המועדונית היא מסגרת משלימת בית ובית ספר, המביאה לשינוי משמעותי באמצעות השקעה אינטנסיבית, באינטראקציה של ילדים עם מבוגרים ועם בני גילם, שיפור הישגים לימודיים ושילוב הילד בתוכניות טיפול שונות בתחומי תפקוד שונים. צוות המועדוניות מקיים קשר מתמיד עם מורי ומחנכי הילדים ועוקבים אחר התקדמותו ובעיותיו של הילד בבית הספר. כמו כן מבקר הצוות בבתי הילדים ויוצר קשר שוטף עם ההורים. המועדוניות פועלות בחסות אגף שח"ר של משרד החינוך. במועדוניות מועסק צוות מקצועי, הכולל עובדים סוציאליים, עובדי הוראה, מדריכים טיפוליים ועוד. ילדים מופנים למועדוניות על פי קריטריונים הכוללים מצב כלכלי ומצב משפחתי של ההורים ומצב בלימודים של הילד. ההחלטה על קבלתם היא באמצעות ועדה הכוללת אנשי מקצוע בתחום החינוך והשירות הפסיכולוגי. קיימים מספר סוגי מועדוניות. מועדוניות אינטנסיביות הן מסגרות המשותפות למשרד העבודה ולמשרד החינוך לגילי 6–12, בהן פועלים גם קב"ס ומנחה חינוכי. מועדוניות לא אינטנסיביות הן מסגרות לגילים 6–12. מועדוניות לגיל הרך הן מסגרות ייעודיות לילדים צעירים בין הגילים 3–6. כמו כן, קיימות מועדוניות ביתיות לגילים 3–10 בחלוקה לקבוצות, בכל מועדונית חמישה ילדים שזקוקים למסגרות מצומצמות יותר מן המועדוניות הרגילות. כפיר, ד. ושפירא, ר. (1987). מועדונית משפחתית בקהילה - מסגרת חינוך משלימה למשפחות במצוקה ולבית הספר. חברה ורווחה, ח', עמ' 168–180. מועדוניות משפחתיות משותפות, באתר התכנית הלאומית לילדים בסיכון, משרד העבודה מועדוניות, באתר אגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון, משרד החינוך הקמת מערך משוב בקרב המועדוניות המשפחתיות המשותפות, באתר משרד החינוך, הקטלוג החינוכי ילדים ונוער בסיכון, באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערוער

ערוער בצפון הנגב (למפת צפון הנגב מוגדלת)   ערוער בצפון הנגב (למפת צפון הנגב רגילה)   ערוער בצפון הנגב (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ערוער בצפון הנגב (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ערוער בצפון הנגב 31°09′09″N 34°58′44″E﻿ / ﻿31.152457°N 34.978766°E﻿ / 31.152457; 34.978766 עֲרוֹעֵר הוא שמן של כמה ערים מקראיות בארץ ישראל. ערוער בצפון הנגב נזכרת ברשימת ערי שבט יהודה, אליהם שלח דוד משלל ניצחונו על העמלקים. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתל ערוער, כ-22 ק"מ דרומית מזרחית לבאר שבע, בסמוך לצומת ערוער שנמצאת על כביש 80, התגלו שרידי מבנים רבים מן התקופה הישראלית הקדומה. הכפר היה מיושב גם בתקופה הרומית והביזנטית. סמוך לתל ערוער הוקם היישוב הבדואי ערערה-בנגב המשמר את השם הקדום (התוספת "בנגב" באה כדי להבדילו מערערה שבצפון ישראל). ערוער הסמוכה לרבת בני עמון שימשה נקודת ציון לגבול המזרחי של נחלת שבט גד. כונתה "ערוער אשר על פני רבה". ערוער שהייתה העיר העמונית המערבית ביותר, מוזכרת ברשימת הערים שהכה יפתח במלחמתו עם בני עמון. הוצע לזהות אותה עם ח'ירבת עבדון, כ-6 ק"מ דרומית-מערבית לרבת עמון. בנבואת ישעיהו מוזכרת ערוער בסביבות דמשק. ערוער (מואב) ספר שמואל א', פרק ל', פסוק כ"ח. ראו גם: ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק כ"ב תל ערוער, באתר המכון למקרא ולעתיקות ע"ש נלסון גליק. יפעת טהרני-סוסלי, אנטומיה של עיר שיירות: ערוער על דרך הסחר הדרום-ערבי, באתר רשות העתיקות ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק כ"ה ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ל"ג; יהודה קיל ויהודה אליצור, אטלס דעת מקרא, עמ' 186 יהודה קיל, דעת מקרא, יהושע, יג, כה ספר ישעיהו, פרק י"ז, פסוק ב'
ברדא (נהר)

בַּרַדַא (בערבית: بردى) הוא הנהר המרכזי שחוצה את דמשק, בירת סוריה. הנהר מוזכר בתנ"ך בשם אמנה או אבנה כמקום בו חשב נעמן להתרפא מצרעתו. פליניוס הזקן מזכיר את הנהר בחיבורו תולדות הטבע. שם הנהר נקרא חיזרו-ראה שפירושו ביוונית הוא זרם הזהב. מדיה וקבצים בנושא ברדא בוויקישיתוף ברדא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיאורגי מזניאשווילי

גיאורגי מָזניאשווילי (בגאורגית: გიორგი მაზნიაშვილი;‏ 1872–1937) היה גנרל בצבא הגאורגי ואחד מהדמויות הבולטות של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918-1921). במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית היה ידוע בגרסה הרוסית של שם משפחתו - מזנייב. מזניאשווילי נולד בשנת 1872 בכפר סאסירֶתי (სასირეთი) בנפת קאספי בפלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז, שהיה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (כיום כארתלי הפנימית גאורגיה). לאחר שלמד לימודים צבאיים מתאימים, הוסמך לקצונה בצבא האימפריה הרוסית. הוא נפצע במלחמת רוסיה–יפן (1904-1905). בתקופת שהותו בבית החולים, ביקר אותו הצאר, ניקולאי השני, והעניק לו את עיטור צלב גאורגיוס הקדוש והזמין אותו לארמונו. מזניאשווילי נלחם גם בשדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה, בחזית המערבית ונפצע ליד ורשה. במהלך שירותו בצבא הרוסי הגיע לדרגת לוייטנט-קולונל. לאחר מהפכת פברואר 1917 חזר לגאורגיה. הוא ייסד שתי דיוויזיות גאורגיות ואיבטח את הבירה טביליסי מהנסיגה הכאוטית והמתגברת של החיילים הבולשביקים. באפריל 1918 הפרו העות'מאנים את חוזה ברסט-ליטובסק, כבשו את בתומי, שבמחוז אג'ריה, והתקדמו לכיוון אוזורגתי שבגוריה. הוא גייס לוחמי גרילה מהאזור לצבא האימפריה הרוסית ובעזרתם הגן בהצלחה על מחוז גוריה מהמתקפה העות'מאנית, כאשר נחל ניצחון על נהר הצ'לוכי. ביוני 1918, עם יסודה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שרת כגנרל-המושל של אבחזיה ודיכא שם מרידה פרו בולשביקית. לאחר מכן הוא כבש את גגרה, סוצ'י וטואפסה בשלב הראשון של סכסוך סוצ'י. מאוקטובר ועד דצמבר 1918, הוא שרת כגנרל-המושל של טביליסי. במהלך דצמבר של אותה שנה התחוללה מלחמת גאורגיה-ארמניה, והוא מונה כמפקד בפועל של הצבא הגאורגי והגן בהצלחה על גבולות הרפובליקה. בשנת 1919 שרת כגנרל-המושל של אחלציחה ואחלכלכי והועבר, ב-6 באוקטובר 1920, לתפקיד מפקד טביליסי. במהלך פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921, הצליח להדוף את הצבא האדום מרמת סור'נלור'י בפרברי טביליסי. למרות זאת, צבאו נחל כישלון במלחמה זו, ומנהיגיה יצאו לגלות. מזניאשווילי לא יצא אחריהם, והעביר, במרץ 1921, את שרידי הכוחות החמושים הגאורגים להגנה בתומי, שעל חוף הים השחור, מפני הכיבוש העות'מאני. עם כינונו של השלטון הסובייטי החדש בגאורגיה הוא הוכרז כפושע, אבל לאחר מכן הוצע לו תפקיד בצבא הסובייטי. בשנת 1923, במהלך הטרור האדום, הוא נעצר והוגלה לפרס ומשם עבר לצרפת. כתוצאה מכך, טוענים רבים, כי יידע את הסובייטים לגבי התוכניות למרד אוגוסט (1924). לאחר מספר שנים הורשה לשוב להתגורר בכפר הולדתו, רחוק מהחיים הפוליטיים. במהלך הטיהורים הגדולים נעצר והוצא להורג ללא משפט בשנת 1937. מדיה וקבצים בנושא גיאורגי מזניאשווילי בוויקישיתוף
קלויסטר

קלויסטר (בלטינית: claustrum) הוא אלמנט אדריכלי באדריכלות של מנזרים, קתדרלות וכנסיות מנזר. הקלויסטר הוא חצר מרובעת, המוקפת בארבעת צדדיה בארקדות ובמרכזה גינה או רחבה מרוצפת. הקלויסטר מתוכנן כך שיהיה מוגן מפני גשם אך פתוח לאוויר הצח. קלויסטר הצמוד לקתדרלה (בעיקר באנגליה) מעיד כי שימש מוסד נזירי בשלב כלשהו. הקלויסטר הגדול ביותר נמצא במנזר צ'רטוזה די פאדולה (Certosa di Padula) בדרום איטליה ושטחו 12,000 מטר רבוע. בארץ ישראל השתמרו כמה קלויסטרים מימי הביניים. המוכר ביותר מביניהם הוא קבר דוד המלך בהר ציון. המבנה הוקם במאה ה-13 על ידי המסדר הפרנציסקני, ומשמש את ישיבת התפוצות. הקלויסטר מוזכר ברש"י בביאור המושג התלמודי חצר המוקפת אכסדרה: "דוגמה לדבר קלוישטר"א בלשון אשכנז של מיני האומות הם הגלחים שיש לה אויר שיש בה עשבים והיקף אכסדרה סביב לו". פטיו מדיה וקבצים בנושא קלויסטר בוויקישיתוף "קלויסטר" באתר New Advent encyclopaedia קלויסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כמרים נוצרים. תלמוד בבלי מסכת סוכה דף יז עמוד א', ד"ה וכן חצר. ספר 'בית יער הלבנון' מאת הרב שי עילם, שם. ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צמדן

צַמְדָּן או שם גנרי סקוץ' (באנגלית Hook-and-loop fastener או שם מותג שהפך גנרי Velcro) הוא פס הצמדה העשוי משתי רצועות של אריג ניילון: אחת הרצועות מכוסה בקרסים זעירים, והשנייה - בלולאות זעירות. בהצמדת הרצועות נתפסים הקרסים בלולאות והרצועות נותרות צמודות זו לזו. ניתן להפריד ביניהן על ידי משיכה ביד, וכך הקרסים, העשויים ניילון גמיש, משתחררים. את הצמדן המציא ז'ורז' דה מסטראל משווייץ בשנת 1948. עד 1950 יוצר הצמדן מכותנה, אך לאחר מכן החל להיות מיוצר מניילון. הרכיסה בצמדן נוחה וקלה, והוא משמש כיום לרכיסת תיקים, בגדים, נעליים, חלוקי מנתחים ואף חליפות חלל. מדיה וקבצים בנושא צמדן בוויקישיתוף יובל הולצמן, לעז עברי: מילים לועזיות הייחודיות לעברית, ד', על מקור המילה בבלוג של יובל הולצמן, 28/5/2016 איך טיול בטבע הביא להמצאת הסקוץ'?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה History of Velcro Companies - Our Timeline of Innovation, USA, ‏9 ביולי 2021 (באנגלית) שם שהפך גנרי בעקבות המותג Scotch-Brite של חברת 3M ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-ח'אלצה

אל-ח'אלצה (בערבית: الخالصة, קרוי גם "חלסה") היה כפר ערבי גדול באצבע הגליל שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמותיו יושבת היום העיר קריית שמונה. הכפר אל-ח'אלצה היה קיים כבר בשנת 1596, אך במהלך השנים היו תקופות בהן לא היה מיושב. במאה ה-19 התיישב במקום השבט הבדואי ערב אל-ע'וארנה. תושבי הכפר היו מוסלמים ברובם, ועסקו בחקלאות ובמסחר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטח המנדט הצרפתי; תושבי אל-ח'אלצה, בהנהגת כאמיל אפנדי, התנגדו לשלטון הצרפתי ונלחמו בו, מתוך נאמנות למלך פייצל בדמשק. ב-1 במרץ 1920 התקיפו לוחמים מהכפר את אנשי היישוב היהודי תל חי והרגו שמונה מהמתיישבים, ובהם יוסף טרומפלדור. הקרב על תל חי היה למיתוס ציוני של הקרבה בקרב אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל שהנחילו אותו הלאה לדורות הבאים של מדינת ישראל. בשנת 1924 סופח האזור למנדט הבריטי. עקב כך נותקו תושבי עמק החולה מעיירת השוק המרכזית, מרג' עיון, ואל-ח'אלצה הפכה למרכז החדש ומספר תושביה גדל באופן משמעותי. הבריטים בנו מצפון-מערב לכפר תחנת משטרה. בתקופת המרד הערבי 1939-1936 שיתפו תושבי הכפר פעולה עם הבריטים ואף עם היישוב. מנהיג הכפר סייע לקרן הקיימת לישראל ברכישת קרקעות באזור. סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל העריך את אוכלוסיית הכפר ב-1,840 תושבים, על שטח של 11,280 דונם, מתוכם 20 דונם שטח בנוי. עם תום המנדט הבריטי, ב-15 באפריל 1948, התפנו הבריטים מהאזור ומסרו את בניין המשטרה לידי הערבים. בתקופה זו היו בכפר בין 35 ל-80 לוחמים. במאי 1948, אחרי כיבוש צפת בידי כוחות ההגנה במסגרת מבצע יפתח, נמלטו תושבי אל-ח'אלצה לכפר הסמוך הונין. הלוחמים שנשארו להגן על הכפר הובסו בהמשך אותו החודש על ידי כוחות ההגנה. בספטמבר 1948 נמלטו פליטי הכפר מהונין ללבנון, בעקבות פשיטה של חטיבת כרמלי על הכפר. בדצמבר 1949 הוקמה במקום מעברה לעולים מתימן ועיראק, שנקראה חלסה. בהמשך הפכה המעברה ליישוב "קריית יוסף" (על שם יוסף טרומפלדור), ששמו שונה ל"קריית שמונה", לזכר שמונת נופלי מאורעות תל חי. כיום משמש מסגד הכפר כמוזיאון לתולדות קריית שמונה, וביתו של מנהיג הכפר משמש כמרכז קהילתי. המסגד נמצא בשטח פארק הזהב, הפארק העירוני המרכזי של העיר. הונין מדיה וקבצים בנושא אל-ח'אלצה בוויקישיתוף נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. מפה עם סימון אדמות הכפר, 1945-1950 (בשוליים התחתונים של הגליון), באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, טבלה 10, מאתר הספרייה הלאומית, ‏אפריל 1945 (באנגלית) יואב גלבר, חסימת השיבה, קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, אור יהודה: דביר, 2004, עמ' 288
קנה (פירושונים)

קנה הוא שם שמציין צילינדר (גליל) חלול, שקוטרו קטן יחסית לאורכו. האם התכוונתם ל... צמחים קנה – צמח כדוגמת קנה מצוי הצומח ליד גדות נחלים או קנה סוכר סוּף – סוג צמח עשבוני, הנקרא לעיתים בטעות "קנה סוף" עצמים וחפצים קנה (נשק) של רובה או תותח קנה (כלי נגינה) של עוגב, חליל או אבוב שנורקל (נקרא בעברית גם "קנה") - צינור המאפשר נשימה בעת שהיה מתחת לפני המים ביְצוּרים חיים קנה הנשימה – איבר בגוף האדם קנה (ראייה) – תא רגיש לאור ברשתית אירועים קרב קנה – אחד מניצחונותיו הגדולים של חניבעל על הרפובליקה הרומית החתונה בקנה – במהלכה, לפי הברית החדשה, ביצע ישו נס והפך מים ליין מקומות קנה (יישוב) – יישוב בגליל, מזוהה עם כפר כנא של ימינו, בו התרחשה החתונה בקנה נחל קָנָה – אחד מיובלי נחל הירקון נחל קָנֶה – נחל במדבר יהודה קנה (אי) – אי בהברידיים הפנימיים, סקוטלנד אישים: יזהר קנה – רואה חשבון ישראלי נוהאן קנה – כדורגלן ליברי קאנה (פירושונים) כנה
תנועה להתחדשות ציונית חברתית

התנועה להתחדשות ציונית חברתית היא מפלגה שהוקמה על ידי חבר הכנסת מרדכי בן-פורת לקראת הבחירות לכנסת ה-9. המפלגה הוקמה על ידי בן פורת כדי להתמודד בבחירות לכנסת ה-9, אך המפלגה קיבלה רק 14,516 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-10 הצטרפה התנועה למפלגת התנועה להתחדשות ממלכתית בראשות משה דיין, ובן פורת שובץ במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת, ואף נבחר לכנסת. לאחר פילוג בסיעה הקים יגאל הורוביץ סיעת יחיד ובן פורת הקים סיעה שתייצג את מפלגתו. הסיעה הצטרפה לממשלת מנחם בגין ובן-פורת כיהן כשר בלי תיק. בממשלת יצחק שמיר, לאחר ששמיר החליף את בגין כממשלת מעבר, נשאר בן-פורת שר בלי תיק בממשלה, אך פרש ממנה לקראת תום כהונתה. התנועה התמודדה בבחירות לכנסת ה-11, כאשר בן פורת מוצב במקום הראשון, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה, פעם נוספת. אתר האינטרנט הרשמי של תנועה להתחדשות ציונית חברתית סיעת התנועה להתחדשות ציונית חברתית בכנסת העשירית, באתר הכנסת ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.