אדיקר

אֶדיקָר הוא תקופה גאולוגית, תת-תור שנמשך 94 מיליון שנים, מסוף תת-התור קריוגן לפני 635 מיליון שנים, ועד תחילת תור הקמבריון לפני 541 מיליון שנים. אדיקר הוא תת-התור האחרון בתור הנאופרוטרוזואיקון, התור האחרון בעידן הפרוטרוזואיקון, העידן האחרון בעידן-העל של הפרקמבריון. סיום תת-התור של האדיקר מסמן את תחילת עידן הפנרוזואיקון. מקור השם של תת-התור בגבעות אידיאקרה שבאוסטרליה הדרומית. מעמדו של תת-התור של האדיקר כיחידת זמן גאולוגית רשמית אושר ב-2004 על ידי האיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (International Union of Geological Sciences, בראשי תיבות IUGS), ובכך היה לתקופה הגאולוגית החדשה הראשונה שהוכרזה אחרי 120 שנים. אף שמקור שם תת-התור הוא מגבעות אידיאקרה, שבהן בשנת 1946 מצא הגאולוג האוסטרלי רג'ינלד קלוד ספריג (Reginald Claude Sprigg‏; 1919–1994) לראשונה מאובנים של האדיאקריה, הביוטה של האדיקר (Ediacara biota), האתר בעולם שבו ניתן לסמן את גבול השכבה (Global Boundary Stratotype Section and Point בראשי תיבות GSSP) שוכן בשכבה בנחל אנורמה (Enorama Creek) שבתוך קניון ברצ'ינה (Brachina Gorge) בתחומי רכסי פלינדרס (Flinders Ranges) שבאוסטרליה הדרומית ב-31°19′53.8″S 138°38′0.1″E﻿ / ﻿31.331611°S 138.633361°E﻿ / -31.331611; 138.633361. תת-התור אדיקר חופף לתת-התור ונדיאן (Vendian), אבל קצר ממנו. השם ונדיאן הוצע קודם לכן ב-1952 על ידי הגאולוג והפלאונטולוג הרוסי בוריס סוקולוב (Борис Серге́евич Соколов‏; 1914–2013). המושג ונדיאן נוצר סטרטיגרפית מלמעלה כלפי מטה, והגבול התחתון של הקמבריון הפך לגבול העליון של הוונדיאן. תת-התור של האדיקר (סביב לפני 635–541 מיליון שנים) מייצג את התקופה שמסוף ההתקרחנות המרינואנית (Marinoan glaciation) הכלל עולמית ועד להופעה הראשונה בעולם של מאובנים של עקבות של פעילות בעלי חיים מורכבים במידת מה-Treptichnus pedum (זילאכר, 1995). אף על פי שתקופת אדיקר אכן מכילה מאובנים בעלי גוף רך, היא אינה שגרתית בהשוואה לתקופות מאוחרות יותר מכיוון שתחילתה אינה מוגדרת על ידי שינוי בתיעוד של המאובנים. במקום זאת, ההתחלה מוגדרת בבסיס שכבה קרבונט ייחודית מבחינה כימית המכונה "כיפת קרבונט" (cap carbonate), מכיוון שהיא מכסה משקעים של קרחונים. השכבה מאופיינת על ידי הצטמצמות של C13 המציינת שינוי אקלים פתאומי בסוף עידן הקרח של ההתקרחנות המרינואנית. הגבול התחתון (GSSP) של האדיקר הוא בבסיס כיפת הקרבונט (תצורת נוקאלינה -Nuccaleena Formation), מייד מעל תצורת אלאטינה (Elatina) הבנויה מדיאמיקטיט, בקטע של נחל אנורמה, קניון בראצ'ינה, רכסי פלינדרס באוסטרליה הדרומית. ה-GSSP של הגבול העליון של האדיקר הוא הגבול התחתון של הקמבריון בחוף הצפון-מערבי של ניופאונדלנד כפי שאושר על ידי הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (International Commission on Stratigraphy) כחלופה מועדפת לבסיס השלב השני של הקמבריון (טומוטיאן (Tommotian) בשמו הבלתי רשמי) בסיביר שנבחר על בסיס מאובנים של מחילות המכונים Treptichnus pedum. בהיסטוריה של סטרטיגרפיה זה היה המקרה הראשון של שימוש בערבול ביוגני (ביוטורבציה - פעילות של בעלי חיים נוברים המתקיימים בבוצה שעל קרקע האוקיינוס) לשם הגדרת גבול של המערכת. למרות זאת, ההגדרות של הגבול העליון והתחתון של האדיקר על בסיס כימוסטרטיגפיה ומאובנים של עקבות פעילות בעלי חיים (ichnofossil) שנויים במחלוקת. לכיפות קרבונט יש תחום תפוצה גאוגרפי מוגבל (בשל התנאים הייחודיים של שקיעתן) ומאוחר יותר מחליפים אותן סלעים סיליקלאסטיים (סלעי משקע שאינם מכילים קרבונט, וכמעט אך ורק סיליקה) בזמן קצר, אבל כיפות קרבונט קיימות מעל לכל טיליט (סלע שנוצר מהתלכדות חומרי סחף של קרחונים) בכל מקום אחר בעולם. המאפיינים הכימוסטרטיגרפיים של איזטופ הפחמן שנלקח מכיפות קרבונט בני אותו גיל ממקומות שונים בעולם יכולים להיות שונים מאוד בשל רמות שונות של המרה משנית של הקרבונטים. גם השימוש ב-Treptichnus pedum, עקבות מאובנות לפעילות בעלי חיים, כגבול התחתון של הקמבריון עשוי להיות בעייתי בשל הופעה של מאובנים דומים מאוד השייכים לקבוצת ה-Treptichnids עמוק מתחת לשכבה המכילה T. pedum בנמיביה, ספרד וניופאונדלנד, וייתכן גם במערב ארצות הברית. התחום הסטרטיגרפי של T. pedum חופף לתחום של המאובנים מהאדיקר בנמיביה וייתכן שגם בספרד. לא קיימת חלוקה רשמית של תקופת האדיקר, אבל סכמה מוצעת מכיר באדיקר עליון שבסיסו מקביל להתקרחנות גסקיירס (Gaskiers glaciation), השלב האחרון באדיקר שהתחיל לפני סביב 550 מיליון שנים, שלב מקדים התחיל לפני סביב 557 מיליון שנים הכולל את המאובנים המוקדמים של הביוטה של האדיקר הנרחבת. שתי סכמות מוצעות חלוקות בשאלה האם צריך לחלק את השכבה התחתונה לאדיקר תיכון ותחתון או לא, משום שלא ברור אם אנומליית שורם (שאמורה לחצוץ בין אדיקר תחתון לתיכון) הוא אירוע נפרד מגסקיירס או ששני האירועים מקבילים. הוכח כי התיארוך של הסלעים השייכים לתוקפת האדיקר באוסטרליה הדרומית אינו בטוח. משום כך מבוסס התיארוך של תחום השנים מלפני 635 עד 542 מיליון שנים על התאמה לארצות אחרות שבהן התיארוך אפשרי. התיארוך של תחילת התקופה שנקבע ללפני 635 מיליון שנים מבוסס על תיארוך אורניום-עופרת, תיארוך איזוכרון מנמיביה ומסין. יישום גיל זה לבסיס תקופת האדיקר מניח שכיפות הקרבונט הושקעו ברחבי העולם באותו זמן ושנבחרו שכבות כיפת הקרבונט הנכונות במקומות כל כך שונים כמו אוסטרליה ונמיביה. הנחה זו שנויה במחלוקת מכיוון שגילם של סלעים קרחוניים בטסמניה תוארך כ-580 מיליון שנים, וחלק מהמדענים ממקמים אותם מתחת לסלעים של האדיקר ברכסי פלינדרס. גיל קצה התקופה זהה לגיל המקובל בצורה נרחבת כגיל בסיס תקופת הקמבריון, 542±0.3 מיליון שנים. תיעוד המאובנים מתקופת האדיקר דליל למדי, כיוון שבעלי חיים בעלי שריון או חלקים קשים אחרים העוברים התאבנות ביתר קלות (משום שאינם נרקבים) עדיין לא התפתחו. הביוטה של האדיקר כוללת בוודאות את היצורים רב-תאיים העתיקים ביותר (שיש להם רקמות בעלות תפקיד). הסוגים הנפוצים ביותר דומים לתולעים סגמטליות (מחולקות לפרקים), עלים שסועים, דסקות או תיקים שכולם נייחים. האתר העתיק ביותר המכיל את הביוטה של האדיקר הוא אתר המורשת העולמית השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט. בין הביוטה של האדיקר לבין צורות חיים מודרניים יש מעט מאוד דמיון, וקשה למצוא קשרים בינם אפילו עם צורות החיים העוקבות מייד של הפיצוץ הקמבריוני. תוארו למעלה מ-100 סוגים מתקופה זו, ובין הצורות הידועות ביותר כלולים Arkarua‏, צ'ארניה (Charnia)‏, דיקינסוניה (Dickinsonia)‏, אדיאקריה (Ediacaria)‏, Marywadea‏, Cephalonega‏, Pteridinium ו-Yorgia. קיימת עדות שההכחדה המונית הראשונה בכדור הארץ התרחשה במהלך תקופה זו כאשר בעלי החיים הראשונים שינו את הסביבה. על פי חלק מההערכות, בסוף תקופה זו התפתחו היצורים הראשונים להם הגרסה הקדומה ביותר של פה. הקרבה היחסית של הירח לכדור הארץ באותה תקופה גרמה שתופעת הגאות והשפל הייתה חזקה יותר ובקצב מהיר יותר מאשר בימינו. כדור הארץ הסתובב מהר יותר ואורך היממה היה אז 21.9±0.4 שעות, השנה כללה 13.1±0.1 חודשים על בסיס מולד הלבנה וזמן ההקפה של 400±7 ימים בשנה. מדיה וקבצים בנושא אדיקר בוויקישיתוף "Geological time gets a new period: Geologists have added a new period to their official calendar of Earth's history—the first in 120 years". London: BBC. 2004-05-17. "Ediacaran Period". GeoWhen Database. Introduction to the Vendian Period Introduction to the Ediacaran Fauna transcript – Catalyst (Australian Broadcasting Corporation) Mistaken Point Fauna: The Discovery Earth's oldest animal ecosystem held in fossils at Nilpena Station in SA outback ABC News, 5 August 2013. Shuram excursion, אנומליה שנתגלתה במקום בשם שורם בעומאן. שבו בשכבה המיוחסת לאדיקר נתגלה היחס הנמוך ביותר הידוע בין האיזוטופ פחמן-13 לפחמן 12 A. Knoll, M. Walter, G. Narbonne, and N. Christie-Blick (2004) "The Ediacaran Period: A New Addition to the Geologic Time Scale. Submitted on Behalf of the Terminal Proterozoic Subcommission of the International Commission on Stratigraphy. Knoll, A. H.; Walter, MR; Narbonne, G. M; Christie-Blick, N (30 ביולי 2004). "A new period for the geologic time scale" (PDF). Science. 305 (5684): 621–622. doi:10.1126/science.1098803. PMID 15286353. {{cite journal}}: (עזרה) Sprigg, Reg. C. (1947). "Early Cambrian (?) jellyfishes from the Flinders Ranges, South Australia". Transactions of the Royal Society of South Australia. 71 (2): 212–224. "Geological time gets a new period: Geologists have added a new period to their official calendar of Earth's history—the first in 120 years". London: BBC. 2004-05-17. M. A. Fedonkin; B. S. Sokolov; M. A. Semikhatov; N. M. Chumakov (2007). "Vendian versus Ediacaran: priorities, contents, prospectives". אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) In: "The Rise and Fall of the Vendian (Ediacaran) Biota" (PDF). Origin of the Modern Biosphere. Transactions of the International Conference on the IGCP Project 493n Moscow: GEOS. באוגוסט 20–31, 2007. אורכב מ-המקור (PDF) ב-22 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) (82mb) המאייר נטל לעצמו חירות אמנותית. ההשערה המקובלת שבעלי החיים היו נטולי צבע וקרקעית הים הייתה חשוכה Xiao, Shuhai; Narbonne, Guy M.; Zhou, Chuanming; Laflamme, Marc; Grazhdankin, Dmitriy V.; Moczydlowska-Vidal, Malgorzata; Cui, Huan (2016). "Towards an Ediacaran Time Scale: Problems, Protocols, and Prospects". Episodes. 39 (4): 540555. doi:10.18814/epiiugs/2016/v39i4/103886. Hoffmann, K.H.; Condon, D.J.; Bowring, S.A.; Crowley, J.L. (2004-09-01). "U-Pb zircon date from the Neoproterozoic Ghaub Formation, Namibia: Constraints on Marinoan glaciation". Geology. 32 (9): 817–820. Bibcode:2004Geo....32..817H. doi:10.1130/G20519.1. Condon, D.; Zhu, M.; Bowring, S.; Wang, W.; Yang, A.; Jin, Y. (1 באפריל 2005). "U-Pb Ages from the Neoproterozoic Doushantuo Formation, China". Science. 308 (5718): 95–98. Bibcode:2005Sci...308...95C. doi:10.1126/science.1107765. PMID 15731406. {{cite journal}}: (עזרה) Ogg, J. G. (2004). "Status of Divisions of the International Geologic Time Scale" (PDF). Lethaia. 37 (2): 183–199. doi:10.1080/00241160410006492. Amthor, J. E.; Grotzinger, John P.; Schröder, Stefan; Bowring, Samuel A.; Ramezani, Jahandar; Martin, Mark W.; Matter, Albert (2003). "Extinction of Cloudina and Namacalathus at the Precambrian-Cambrian boundary in Oman". Geology. 31 (5): 431–434. Bibcode:2003Geo....31..431A. doi:10.1130/0091-7613(2003)031<0431:EOCANA>2.0.CO;2. Evidence that Earth's first mass extinction was caused by critters not catastrophe ד"ר יונת אשחר, שנהיה לראש!, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 בספטמבר 2021 Williams, George E. (2000). "Geological constraints on the Precambrian history of Earth's rotation and the Moon's orbit". Reviews of Geophysics. 38 (1): 37–60. Bibcode:2000RvGeo..38...37W. doi:10.1029/1999RG900016.