laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קריזה (הצגה)

קריזה, או בשמו המלא "קריזה (אנשים במצוקה)", הוא מחזמר מחאה שהועלה על ידי תיאטרון חיפה בשנים 1976 -1977. ההצגה הועלתה מעל מאה פעם ברחבי הארץ. ראשיתה של קריזה בהפקה צנועה שהעלה התיאטרון ב-1976 ונקראה עצבים. ההצגה שכתב יהושע סובול התבססה על ראיונות אותנטיים שנערכו בשכונות ועיירות פיתוח בישראל. הצגת הבכורה של "עצבים" התקיימה באור עקיבא, בה נערכו חלק מהמפגשים והראיונות שהיוו בסיס לחומר שהועלה בהצגה. בשלב המעבר לאולם הגדול, שירת סובול במילואים בבקעת הירדן, ובמאית ההצגה, נולה צ'לטון, שנחשבת לאם התיאטרון הדוקומנטרי-חברתי בישראל, פנתה לאיציק ויינגרטן שיעזור לה עם החומרים של סובול. כאשר התברר שאמנות לעם מסרבת לתמוך ב"עצבים" בנימוקים של חוסר איזון ואי עמידה בקריטריונים אמנותיים, המשיך התיאטרון להציגה ברחבי הארץ ללא סבסוד. ויינגרטן פיתח גרסה מרוככת שתוכל לזכות בתמיכת הממסד. ההצגה הייתה מחזמר, עם שירים פרי עטו של יהושע סובול, קטעי מחול, ויותר מ-20 משתתפים. את המוזיקה הלחין שלמה בר, שההצגה פרסמה אותו ברבים. שניים מהשירים הפכו ללהיטים ("ילדים זה שמחה" ו"אצלנו בכפר טודרא") ונכללו באלבומה הראשון של להקתו "הברירה הטבעית" (1979). ההצגה עוסקת בישראל השנייה, על שני דורותיה, דור ההורים העולים מארצות ערב, ודור הבנים ילידי הארץ. בהצגה צפים נושאים כמו עוני, אלימות, עלייה וקליטה ואפליה עדתית. בהצגה השתתפו בין השאר: שלמה בראבא, מוני מושונוב, סנדרה שדה, רמי דנון, דב גליקמן, ג'יטה מונטה, ז'אק כהן, עזרא כפרי, עידית צור, ליביה חכמון, מאיה רוטשילד, דניאלה מיכאלי, יוסף באשי ואיציק ויינגרטן. הצגת הבכורה התקיימה ב-23 באוקטובר 1976. ההצגה עוררה תגובות מגוונות. היו שהסתייגו מהבוטות וחששו שההצגה מלבה יצרים וזורעת פילוג בעם. גדעון עפרת לגלג על הצביעות של התיאטרון ושאל "מתי ביים במאי ממוצא ספרדי הצגה כלשהי בתיאטרון חיפה? מתי קיבל שחקן ממוצא ספרדי תפקיד ראשי בהצגות תיאטרון חיפה?". מיכאל הנדלזלץ התלונן על חוסר אמינות עקב העדרו של אלמנט הריחוק מהמציאות, ההכרחי בתיאטרון. עוד טען שההצגה מועלית על ידי אשכנזים שבעים על מנת למרק את מצפונם. עדית זרטל כתבה על "כוונות טובות שהלכו לאיבוד". סצינות מציאותיות שנועדו לזעזע נראו בעיניה כפארודיה, ואילו בקטעי פולקלור כמו חגיגת ברית המילה, זיהתה "התנשאות תרבותית אינטלקטואלית של יוצאי אירופה". מוריס והיונים מיכאל הנדלזלץ, "קריזה": "כמה מידידי הטובים ביותר הם יוצאי עדות המזרח", דבר, 12 בנובמבר 1976 גדעון עפרת, העוני כלהיט, דבר, 26 בנובמבר 1976 עדית זרטל, פולקלור חביב במסווה מחאה, דבר, 29 בנובמבר 1976 חוטפים קריזה, "העולם הזה", גיליון 2047 מ-26 בנובמבר 1976, עמוד 36-37 שרגא הר-גיל, ה"עצבים" של יהושע סובול, מעריב, 22 במרץ 1976 אריאלה ראובני, "אמנות לעם" פסלה את "עצבים", דבר, 20 ביוני 1976 חוה נובק, הקץ לפגרה, דבר, 10 בספטמבר 1976 חיים גורי, לחם ויין, דבר, 1 ביולי 1977
בז ציידים

בַּז צַיָּדִים (שם מדעי: Falco cherrug) הוא עוף דורס מהסוג בז, שבמשפחת הבזיים. תפוצתו ממזרח אירופה ועד לסין כאשר הוא חורף במרכז אפריקה, בעיקר באתיופיה. בארצות ערב בז זה משמש לבזיירות ומכאן שמו העברי. בז ציידים הוא בז גדול עם מוטת כנפיים גדולה ביחס לגודלו. אורכו 45–57 ס"מ, ואורך מוטת כנפיו היא 97–126 ס"מ. משקלם של הזכרים הבוגרים מגיע ל-730–990 גרם ומשקלן של הנקבות 970–1300 גרם. גבו חום וראשו בהיר, עם פס עין כהה ופס שפם דק וארוך. בטנו וחזהו בהירים, עם נקודות כהות. בדומה לבזים אחרים, לבז הציידים יש מקור מעוקל וחד המשמש בעיקר לתפיסת טרף. בז זה משתמש במקורו החד והחזק כדי לנתק את עמוד השדרה של הטרף. בז ציידים שוכן באזורים חצי-מדבריים וביערות ממזרח אירופה עד מרכז אסיה. בחורף הוא נודד עד לאזורים הצפוניים של דרום אסיה וחלקים של אפריקה. (בשנת 1997 נצפו בזים גם באזור גרמניה). הבזים בונים את קניהם על עצים גבוהים - 15 עד 20 מטר מעל הקרקע - באזורי פארק ויערות פתוחים. איש מעולם לא צפה בבז ציידים שהקים קן לעצמו. בדרך כלל הם תופסים קינים נטושים של מינים אחרים, ולעיתים אף מגרשים את בעלי הקן בכח. באזורים הררים יותר הבזים משתמשים בקנים בקצות הצוקים, כ-8 עד 50 מטר מעל לקרקע. על מנת למשוך נקבות, בזי ציידים הזכרים עוסקים בתצוגות אוויריות מרהיבות. במפגשים קרובים יותר עם בן/בת זוג פוטנציאליים, הבזים קדים זה לזה, ואינטראקציות רבות משלבות אלמנט כלשהו של קידה. בחיזור אחר בת זוג פוטנציאלית, הזכר חג סביבה עם טרף משתלשל מטפריו, או שהוא מביא את הטרף לנקבה בניסיון להוכיח שהוא צייד טוב. לאחר מכן, במהלך תקופת הקינון, הזכר מאכיל את הנקבה הדוגרת. הבזים בדרך כלל מתחילים להתרבות בגיל שנתיים עד שלוש שנים. בכל תטולה יש 2-6 ביצים, ובממוצע יש 4 ביצים לתטולה. לאחר הטלת הביצית השלישית מתחילה הדגירה המלאה ונמשכת בדרך כלל כ 32–36 יום. הצעירים בוקעים בעיניים עצומות, אך הן נפקחות לאחר מספר ימים. הבזים הצעירים מתחילים לעוף בגיל 45 עד 50 יום, אך הם נשארים בשטח הקינון, תלויים בהוריהם למזון, עוד 30 עד 45 יום, ולעיתים יותר זמן. אם הם נתקלים במקור מזון מקומי גדול, פרחוני התטולה עשויים להישאר יחד זמן מה. בזים המשמשים לציד עדיין סובלים מאותם גורמים לתמותה כמו אלה שחיים בטבע, כולל מספר מחלות חיידקיות וויראליות, טפילים ופציעות שנגרמו כתוצאה מפגיעה או מאבק עם טרף. אף על פי שרוב הבזים החיים בטבע צפויים לחיות בין 5 ל 7 שנים, ידוע כי ישנם מעטים מהציפורים הללו שהגיעו גם לגיל 10 שנים. בזים החיים בשבי נוטים לחיות זמן רב יותר מאשר עמיתיהם הפראיים. בשבי צפויים הבזים לחיות בין 15 ל -20 שנה. במהלך עונת הרבייה, מזונם מבוסס בעיקר על מכרסמים שוכני קרקע. בזמנים אחרים, מזונם כולל גם עופות שוכני קרקע כגון שליו, קטיים, פסיונים, ועופות אוויריים נוספים כמו ברווזים, אנפות ואפילו דורסים אחרים (כגון ינשופים, בזים אחרים וזרונים). מדיה וקבצים בנושא בז ציידים בוויקישיתוף בז ציידים, באתר ITIS (באנגלית) בז ציידים, באתר NCBI (באנגלית) בז ציידים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בז ציידים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בז ציידים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) בז ציידים, באתר GBIF (באנגלית) בז ציידים באתר הרשימה האדומה של IUCN בז ציידים, באתר הצפרות הישראלי Saker falcon, animal diversity web (באנגלית) סוונסון, ל. גרנט, פ. מולארני, ק. צטרסטרום, ד., המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה והקיבוץ המאוחד, 2003
FN Barracuda

FN Barracuda הוא אקדח תופי בלגי שנוצר על ידי FN Herstal. האקדח נכנס לשימוש בשנת 1970 לבלשים, מאבטחים ובעיקר להגנה עצמית, אך בשנת 1989 הופסק ייצורו. אקדח תופי נשר המדבר FN HP הדף של האקדח באתר World Guns (באנגלית)
אשמן

האם התכוונתם ל... אשמניים – משפחה של עטלפים אשמן (סוג) – סוג במשפחה זו אשמון – אל הרפואה הכנעני, שמו נכתב לרוב בכתיב חסר פרס אשמן – אחד מפרסי אקו"ם אישים: אהרן אשמן – משורר ומתרגם עברי ג'ו אשמן – שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי הווארד אשמן – פזמונאי ומחזאי אמריקאי יהודי יעקב אשמן – סופר ועיתונאי ישראלי, אחיינו של אהרן אשמן שושנה אשמן-שגב – סופרת ועיתונאית ישראלית אשמה שמן
ויקטור פלאס

ויקטור פלאס (בצרפתית Victor Place;‏ 1818, קורביל, צרפת – 10 בינואר 1875, רומניה) היה ארכאולוג ודיפלומט צרפתי. הוא חפר בחורסבאד, היא דור שרוכין בין 1852 ל-1855, וכן בנינווה, והוציא תעוד מפורט של מחקרו בספר בן שלושה כרכים תחת השם "נינווה ואשור" ב-1867. רוב ממצאיו מצויים במוזיאון הלובר ובמוזיאון הבריטי. פלאס סיים תואר ראשון במשפטים וב-1842 התלמד כקונסול. בין 1841 ל-1851 מילא משימות קונסולריות בהאיטי, קאדיז ונאפולי. שלוש שנים אחר כך ניהל את הקונסוליה בסנטו דומינגו ובין 1852 ל-1855 היה הקונסול במוסול ואז גם השתתף בחפירות הארכאולוגיות. ב-1855 מונה לקונסול ביאסי, רומניה ושנה לאחר מכן קודם לדרגת קונסול ראשון. הוא כיהן גם באדריאנופול, כלכותה וניו יורק. ב-1870 נשפט באשמת מעילה, קיבל חנינה לאחר שנתיים בידי אדולף תיר ולאחר שנה, ב-1873 פרש מהשירות ועזב את צרפת לרומניה. Ninive et l'Assyrie פריז, 1867 מדיה וקבצים בנושא ויקטור פלאס בוויקישיתוף ויקטור פלאס במכון הלאומי לספרות ואמנות (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקיעת כף (סרט)

תקיעת כף (בפולנית: Ślubowanie) הוא סרט קולנוע אילם בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1924. עלילתו דומה מאוד לזו של "הדיבוק", על פי נתן גרוס: "עד כדי חשש לגניבה ספרותית". הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-5 במאי 1924 בוורשה. הסרט הופץ גם בארצות הברית תחת שם אגדת וילנה. ב-1937 יצרו בפולין גרסה מדוברת של הסרט, אך הוא לא מוצלח כמו קודמו. עלילת הסרט מבוססת על אגדה תלמודית לפיה אישה נועדה לגבר 40 יום לפני היוולדה. שני בחורי ישיבות נשואים ללא ילדים עולים לרגל לצדיק ומבקשים את ברכתו. הם נודרים נדר שאם לאחד מהם ייוולד בן ולשני תיוולד בת אז ילדיהם יתחתנו. אליהו הנביא היה צריך להיות ערב לנדר זה. בסופו של דבר כן נולדים בן ובת, אך הם גרים רחוק אחד מהשני ולא יודעים דבר על הנדר. הבן והבת נפגשים ומתאהבים אחד בשני. להוריהם של הילדים יש תוכניות אחרות לגבי ילדיהם, אליהו הנביא נאלץ להתערב, למטרה זו הוא מופיע שבע פעמים בדמות אחרת. כאמור הסרט מורכב מ-12 מערכות ולכל אחת מהן שם משלה: 1. אליהו הנביא מופיע; 2. חג אצל הרב; 3. השבועה; 4. רומאנס של בחור ישיבה; 5. החיים בישיבה; 6. בבית המדרש של הגאון מווילנה; 7. לילה בבית קברות יהודי; 8. שרפה ביער; 9. אזהרת הידיד המת; 10. חיזיון; 11. בחתונה האומללה; 12. האיחוד המופלא - נס של אליהו הנביא. נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 34-31, 123-122. "תקיעת כף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תקיעת כף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גרוס, עמ' 31. גרוס, עמ' 123.
בגן של דודו

בגן של דודו היא סדרת סרטים מוזיקליים ישראלית לילדים בכיכובו של דודו פישר, ששווקה בקלטות וידאו ותקליטורי וידאו והחלה לצאת לאור החל משנת 1997 השירים מכל סרט יצאו גם על גבי תקליטורי שמע וקלטות שמע. הסדרה עוסקת בערכים שונים, ובערכי היהדות כגון תפילה, שבת וחגי ישראל. בסדרה מופיעים ילדים מגני ילדים שונים בישראל ומגילאים שונים, ולהקת ילדים השרה יחד עם פישר. הסדרה נוצרה על ידי אורית וגנפלד, פזמונאית ומלחינה, שגם כתבה והלחינה את השירים המופיעים בסדרה. הסדרה הופקה על ידי חברת 'וידאו קט הפקות'. היא הותאמה במיוחד לציבור המסורתי והדתי, אך מתאימה גם לציבור החילוני, וקהל היעד שלה הוא ילדים בטווח הגילאים 1–8. שלוש קלטות מתוך הסדרה צולמו גם בשפה האנגלית. חברת "MCI" שיווקה והפיצה חמש קלטות בדי.וי.די. בסדרה יצאו עד כה תשעה עשר סרטים: בגן של דודו (ללא שם) כולנו חברים מכל הלב והנשמה הולכים בשבילים העיקר הכוונה מפי עוללים שבת שלום שנה טובה - בין כסה לעשור (על ראש השנה ויום כיפור) ושמחת בחגך (חג סוכות) מעבדות לחרות (חג פסח) נס גדול היה פה (חג חנוכה) חג השבועות ירושלים פורים - המחזמר שירת החיות (על חיות) תפילת הלב זהירות בדרכים סיפורי התורה – בראשית חלק א' סיפורי התורה – בראשית חלק ב' לאחרונה הושק אתר מנויים חדש לסדרה-אתר סטרימינג ובו ניתן לצפות און ליין בכל סרטי הסדרה וכמו כן ניתן להוריד דרכו את קובצי השמע של כל הסדרה. האתר בגן של דודו למידע נוסף על הסדרה על הסדרה בגן של דודו, באתר של דודו פישר בגן של דודו אתר המנויים
למד וו

למד וו (ביידיש: דער למד וואוו'ניק, בפולנית: Jeden z 36) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1925. הסרט מבוסס על סיפור ל"ו צדיקים. העלילה מתרחשת בעת המרד הפולני של 1863. מפקדה של היחידה של צבא רוסי החונה בעיירה יהודית דורש מאוכלוסייה יהודית מקומית לשלם כסף לקופת הצבא, לצורך הבטחת ביצוע התשלום הוא שובה 11 נציגי הקהילה. הכופר שולם, אך שליש המפקד גונב את הכסף ולבני הערובה צפוי עונש מוות. הסרט לא זכה להצלחה כפי שציפו לה יוצרי הסרט, הם נאלצו לכסות את ההפסדים. רק כעבור שלוש שנים יצא ליאו פורברט שוב לשוק עם סרט יהודי: "אין פוילישע וועלדער". נתן גרוס, תולדות הקולנוע היהודי בפולין, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 36-34, 123. מדיה וקבצים בנושא למד וו בוויקישיתוף "למד וו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרוס, עמ' 36.
אייפד מיני

iPad Mini (בעברית: אייפד מיני) הוא מחשב לוח של חברת אפל. פונקציות המכשיר כוללות קריאת ספרים, כתבי עת, סרטים, מוזיקה, משחקים ותוכן באינטרנט, והוא זמין בצבעים: שחור או לבן עם גב אלומיניום (כמו באייפון 5). לאייפד מיני סוללת ליתיום שמחזיקה עד 10 שעות, מעבד A5 כפול ליבה וזוג מצלמות - קדמית לשיחות וידאו Facetime בעלת 1.2 מגה פיקסל ברזולוציית HD ואחורית בעלת 5 מגה-פיקסל עם יכולת צילום 1080p. ב-23 באוקטובר 2012 הכריזה אפל על השקת גרסה מוקטנת של מכשיר האייפד. ב-26 באוקטובר 2012 החלה מכירתו המוקדמת באתר האינטרנט של החברה, כשבועיים אחר כך החלה מכירתו הרשמית בחנויות אפל סטור ברחבי העולם. מכשיר האייפד בגרסתו המוקטנת הושק בישראל באופן רשמי בתאריך 3 בדצמבר 2012, מחירו מתחיל מ-1649 ש"ח. ב-12 בנובמבר 2013 הכריזה אפל על השקת הדור השני של האייפד מיני. ערך מורחב – iOS מערכת ההפעלה של המכשיר היא iOS 6 שיצאה כחודש לפני הכרזתו. הגרסה החדשה כוללת בתוכה למעלה מ-200 שיפורים וחידושים, שבין היתר כוללים: אפליקציית מפות מובנית של חברת אפל עם אפשרות להצגת מפות בתלת מימד וניווט קולי אינטגרציה עם פייסבוק הכוללת אפשרות לשיתוף תמונות היישר מאפליקצית התמונות (כמו עם Twitter) וכתיבת פוסטים באופן ישיר מבלי להיכנס אל אפליקצית הפייסבוק. שיפורים באפליקציות המייל, והספארי ושימוש ב-FaceTime באמצעות אינטרנט סלולרי ולא רק ב-Wifi (בדגמי הסלולר) ב-18 בספטמבר שונתה מערכת ההפעלה של האייפד מיני ל-iOS 7 לבוחרים בה. הגרסה החדשה כוללת שיפורים וחידושים שבין היתר כוללים: שינוי עיצוב כל דף הבית באייפד כולל מסך הפתיחה, מסך הנעילה, והמצלמה כולל תצוגת האייקונים. שינוי חלק מהאפשרויות של סירי והוספת אפשרויות נוספות. שינוי תצוגת האינטרנט, המסך העליון, וההקשה. האייפד מיני כולל מסך רב-מגע (Multi-Touch) של אפל בגודל 7.9 אינץ', למסך תאורת LED אחורית בדומה למסכי ה-מקבוק של אפל. רזולוציית המסך היא 1024x768 עם 163 פיקסלים לאינץ'. באייפד מיני יש סוללת ליתיום פולימר המחזיקה 10 שעות (או 9 שעות בגלישת דור רביעי) כמו בגרסאות האייפד הרגילות. היא נטענת דרך יציאת USB או מתאם חשמל. באייפד מיני שתי מצלמות - אחת קדמית המאפשרת שיחות וידאו FaceTime עם מכשירי אייפון, אייפוד טאץ', מחשבי מקינטוש (מקינטוש 10.6.6 או מאוחר יותר עם מצלמת אינטרנט) ומכשירי האייפד החדש. המצלמה הקדמית באיכות 1.2 מגה-פיקסל ומצלמת וידאו באיכות HD. המצלמה האחורית בעלת 5 מגה-פיקסל עם זום X5 ומצלמת וידאו באיכות 1080p. לאחר צילום תמונות, ניתן להוסיף להן אפקטים שונים באמצעות היישום המובנה של האייפד - PhotoBooth. המעבד של האייפד המיני הוא "A5" כמו המעבד של אייפד 2, אייפון 4S ואייפוד 5. גרסאות הסלולר של האייפד מיני הציגו תמיכה משופרת וחדה יותר ברשת ה-LTE (דור רביעי) בארצות הברית ומספר מדינות נוספות, כמו כן גרסה זו כוללת מקלט A-GPS למעקב אחר מיקומו של המשתמש לצורך ניווט באמצעות תוכנות GPS. אייפד מיני 2 אייפד מיני 3 אייפד מיני 4 אייפד מיני 2019 מדיה וקבצים בנושא אייפד מיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפד מיני iPad באתר אפל
המכון האוסטרי לארכאולוגיה

המכון האוסטרי לארכאולוגיה (בגרמנית Österreichisches Archäologisches Institut או ÖAI\OEAI בקצרה) הוא מכון מחקר ארכאולוגי לתרבויות העתיקות של אזור הים התיכון. מכון המחקר נמצא תחת הממשל הפדרלי האוסטרי, בדומה למכון הארכאולוגי הגרמני. OEAI נוסד בשנת 1898, ומנהלו הראשון היה הפרופסור לארכאולוגיה אוטו בנדורף (Otto Benndorf). המשימה המרכזית של המכון בימיו הראשונים הייתה להמשיך בחפירות אפסוס, שהחלו בשנת 1895 על ידי בנדורף. למכון נשמרו משרדים בקונסטנטינופול, איזמיר ואתונה, תחת ניהולם של יוסף קיל (Josef Keil) ואדולף וילהלם (Adolf Wilhelm). חפירות בוצעו במקומות שונים בפלופונסוס, באוסטריה (ובעיקר בקרנונטום, Carnuntum) ובאפסוס, שנשארה המרכז הקבוע בעבודתו של המכון. לאחר מלחמת העולם הראשונה נאלצה OEAI להגביל את פעילותה. הסניף בסמירנה ננטש, והמכון סופח ב-1935 לפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת וינה. לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה בשנת 1938, OEAI הפך ל"חטיבת וינה" של המכון הארכאולוגי הגרמני. לאחר 1945 חזר המכון לאוניברסיטת וינה. פעילותו הורחבה בשנים שלאחר המלחמה (חפירות במודלין בקרינתיה בשנת 1948, וחידוש החפירות באפסוס ב-1955). הסניף האתונאי נפתח מחדש בשנת 1964, וסניף חדש הוקם בקהיר ב-1973 על ידי מנפרד ביטאק. בשנת 1981 היה OEAI שוב למכון מחקר עצמאי תחת משרד המדע. רשימה חלקית, נכונה ל-2010 קרנונטום (Carnuntum) - אתר לגיון רומאי באוסטריה איזולה (Izola) - עיירה סלובנית לחוף הים האדריאטי, אתר רומאי פר-רעמסס - אתר סמוך לאווריס, הייתה בירתו הקדומה של רעמסס השני נכון ל-2012 אפסוס - אתר בטורקיה, עיר יוונית איונית לימירה (Limyra) מקדש ארטמיס במילטוס סקר פרה-היסטורי בסביבות פרגמון נכון ל-2012. אווריס - אתר בצפון מזרח דלתת הנילוס במצרים, בירת החיקסוס לוקסור\אסאסיף - אתר קבורה מצרי ליד תבאי הכולל קברים מהשושלות ה-18, ה-25 וה-26 חיסן אל-באב - "מצודות השער", על גבול מצרים ונוביה, מבצרים מהמאה החמישית\שישית ועד המאה ה-12 לספירה נאג אל טוויל - אתר רומאי כ-20 קילומטר צפונית לאסוואן אסוואן ויב ססבי בסודאן - אתר מתקופת הממלכה החדשה, 100 קילומטר דרומית לאשד השלישי נכון ל-2012. אאיגירה (Aigeira) - עיירה ביוון לחוף מפרץ קורינתוס, חפירות התרבות המינואית לוסי - עיר עתיקה במרומי הר ארואניה ליד העיר קלבריטה סקר סטרטיגרפי של אגינה-קולונה - מקדש אפולו גרמוליאס\קלבריטה - אתר דורי אתר האינטרנט הרשמי של המכון האוסטרי לארכאולוגיה (בגרמנית) חפירות בטורקיה חפירות במרכז אירופה ההיסטוריה של הסניף הקהירי באתר המכון אתר המרשתת של האתר הארכאולוגי ההיסטוריה של הסניף באתונה באתר המכון
ויליאם ביינברידג'

קומודור ויליאם ביינברידג' (באנגלית: William Bainbridge;‏ 7 במאי 1774 – 27 ביולי 1833) היה קצין בצי האמריקני. הוא השתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800) ובשתי המלחמות נגד הקוֹרסארים הַבֶּרְבֶּרִים של צפון אפריקה (1801-1805 ו־1815). את עיקר פרסומו רכש במלחמת 1812 כמפקד הפריגטה "קונסטיטושן", כאשר ניצח בקרב אונייה־מול־אונייה את הפריגטה הבריטית אה"מ "ג'אווה". מדיה וקבצים בנושא ויליאם ביינברידג' בוויקישיתוף ויליאם ביינברידג', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם ביינברידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועדת בנסן

ועדת בנסן (De Bunsen Committee) הייתה ועדה בריטית בראשות הדיפלומט הבריטי, ברונט, סר מוריס דה בנסן(אנ'). הוועדה מונתה ב-1915 על ידי ראש הממשלה הבריטית, הרברט הנרי אסקווית', על מנת לקבוע את המדיניות כלפי האימפריה העות'מאנית במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה. דו"ח הוועדה. מיום 30 ביוני 1915, קבע כי קיומה של ממלכה עות'מאנית בלתי-תלויה. תוך ביזור שיטת המנהל שלה, הוא הדבר התואם ביותר את האינטרסים של בריטניה. אולם משהתקדמה המלחמה סיפק הדו"ח את ההנחיות לממשלת בריטניה למשא ומתן עם צרפת, איטליה ורוסיה בנוגע לחלוקתה של האימפריה העות'מאנית והיווה בסיס למדיניות הבריטית במזרח התיכון. בנוגע לארץ-ישראל, קבעה הוועדה כי אין מקום לתביעות צרפתיות או בריטיות וכי, בדומה לרעיונות שהעלו קודם לכן סר אדמונד בראו (Sir Edmund George Barrow) ואדוארד גריי, המעצמות חושדות האחת בשנייה ואינן סומכות האחת על רעותה ולכן יש צורך בנייטרליזציה ובבינאום של ארץ-ישראל, וגורלה יהיה נושא למשא- ומתן עתידי. הדין-וחשבון שהנפיקה הוועדה לא התייחס לציונות או לשאלה היהודית.
סשימי

סשימי (ביפנית: 刺身, פירוש מילולי: "גוף מחורר") הוא מאכל יפני הכולל דגים טריים שלא בושלו, הפרוסים לחתיכות ומוגשים רק עם רוטב לטבילה, לרוב רוטב סויה עם חזרת יפנית (ואסאבי). סשימי אינו סוג של סושי, אך לרוב מוגש יחד איתו. לרוב הסשימי מורכב מדג נא, אך לעיתים גם מפירות ים. אם משתמשים בתמנון לסשימי נהוג לבשלו קודם. פחות שכיחים אבל לא חריגים הם סשימי צמחוני או סשימי עם בשר אדום נא. ייתכן שהשם סשימי הגיע מהמנהג לשים את זנב הדג על החתיכות, כדי לאפשר לסועדים לדעת איזה דג הם אוכלים. אודורי אבי טטאקי קרפצ'יו ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. סשימי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יאנוש קיקיליי

יאנוש קיקיליי, הידוע גם כיאנוש מטוטשיימש או טוטשוימוש (בהונגרית: Küküllei János, או Tótsolymosi Apród János) היה כרוניקן של המלך ההונגרי לאיוש הגדול, שחי המאה ה-14. בן למשפחה מן המעמד הבינוני מהיישוב טוטשוימוש או טוטושיימש שבממלכה ההונגרית (היישוב נמצא כיום בסלובקיה ונקרא בסלובקית שארישסקה סוקולובצה - Šarišské Sokolovce). קיקיליי עבד תחילה (ככל הנראה החל משנת 1344) כנוטריון בלשכה המלכותית, ובהמשך מונה למזכירו של מלך הונגריה. בשנת 1352 התמנה לקפלן לקטור בערים אראד (כיום ברומניה) ואגר. ב-1353 מונה לקאנון בזגרב ובסקשפהרוואר. כיהן עד מותו כקאנון בטרנסילבניה וכארכידיאקון בקיקילה (Küküllő), כיום טרנאבה ברומניה, תפקיד שהעניק לו את השם קיקיליי, בו נודע גם בדורות הבאים. במקביל מונה לקאנון של אסטרגום. בשנים 1366-1363 וכן ב-1387-1379 כיהן כממלא מקום (vicarius) של הארכיבישוף של הונגריה באסטרגום. קיקיליי חיבר את הכרוניקה של המלך לאיוש הגדול לבית אנז'ו (Chronicon de Ludovico rege), שהיא גם הביוגרפיה הראשונה בספרות ההונגרית של ימי הביניים. Lesław Spychała. " Küküllei, János." Encyclopedia of the Medieval Chronicle. Brill Online, 2012. 2001 Pál Engel The Realm of St Stephen: A History of Medieval Hungary, 895–1526I.B. Tauris Publishers isbn=1-86064-061-3 József Köblös, Gyula Kristó, Pál Engel, Ferenc Makk Korai magyar történeti lexikon (9–14. század) Akadémiai Kiadó Budapest 1994 isbn=963-05-6722-9 הכרוניקה של לאיוש הגדול מאת יאנוש קיקיליי De gestis Ludovici I regis Hungarorum
1200 Micrograms

1200 Micrograms (ידועים גם בשם 1200Mics) הם הרכב טראנס פסיכדלי מאיביזה. החברים בהרכב הם באנסי (עד לפטירתו ב-2018) וריקטאם מ-GMS, ראג'ה ראם ושיקגו. ראג'ה ראם הוא אוסטרלי, אך חי בלונדון. באנסי וריקטאם הם הולנדיים, ושיקגו הוא אמריקאי, שלושתם חיים כיום באיביזה. שם ההרכב Micrograms 1200 הגיע בעקבות זה שראג'ה ראם לקח 1200 מיקרוגרמים של LSD תוך כדי עבודה על האלבום הראשון של ההרכב. ראג'ה ראם אמר לחברו פול טיילר, "אלוהים פול! אני לקחתי 1200 מיקרוגרמים" האלבום הראשון שלהם נוגע בנושאים שקשורים לנפש והרחבת התודעה. הרעיון בליצור את הפרויקט לכאורה הגיע מראג'ה ראם בזמן שהוא הוזה בערסל שלו בברזיל.[דרוש מקור] לכן אלבומם הראשון (הנושא את שם ההרכב) מכיל 9 רצועות על איוואסקה, DMT, מסקלין, LSD, מריחואנה, חשיש, אקסטזי, פטריות הזיה וסלוויה דיווינורום. הרצועות הכילו הרבה ציטוטים מטרנס מקנה והרבה דגימות מתוך סרטים כמו "פחד ותיעוב בלאס וגאס" ו"מטריקס". האלבום השני, Heroes of the Imagination, הוקדש לממציאים מפורסמים ומדענים שתרמו באופן דרמטי, או שינו את מהלך ההיסטוריה ביניהם לאונרדו דה וינצ'י, גלילאו גליליי, מייקל פאראדיי, אלברט איינשטיין, צ'ארלס בבג', אלברט הופמן, פרנסיס קריק, ג'יימס ווטסון, טים ברנרס-לי. האלבום כולל את הרצועה, Acid for Nothing; רמיקס לשיר Money for Nothing של הלהקה דייר סטרייטס. האלבום השלישי נקרא The Time Machine. הרצועות באלבום זה הושפעו ממקומות מפורסמים ומאורעות מהעבר כגון: יצירת היקום, סטונהנג', הודו העתיקה, מצרים ויוון. 1200 Micrograms, ברשת החברתית פייסבוק 1200 Micrograms, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) 1200 Micrograms, באתר Last.fm (באנגלית) 1200 Micrograms, באתר AllMusic (באנגלית) 1200 Micrograms, באתר MusicBrainz (באנגלית) 1200 Micrograms, באתר דיזר 1200 Micrograms, באתר Discogs (באנגלית) 1200 Micrograms, באתר Songkick (באנגלית)
לייבלה השל

יהודה אריה לייב (לייבלה) השל (13 בספטמבר 1958 – 27 בינואר 1995) היה זמר חסידי וחזן ישראלי. נולד בארגנטינה למשפחה חרדית שהיגרה מהונגריה לאחר השואה. בתחילת שנות ה-70 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר בבני ברק. בצעירותו השתתף בלהקת הילדים "שדה חמד" של אלי טייטלבוים. כשבגר נבחר על ידי חיים בנט לשמש כסולן באלבום של להקת "רננו חסידים", שכמה משיריו הפכו להיטים, ובהם "הנה אנוכי שולח לכם", "כה אמר ה'", "אבינו אב הרחמן". במהלך השנים שימש כסולן באלבומים שונים, ובהם אלבום של חסידות פיטסבורג שכלל לחנים של האדמו"ר מפיטסבורג, ובהם "ישמחו השמים", "והיה מדי חודש בחודשו". השל נמנה עם הגל הראשון של הזמרים החסידיים שהפיקו אלבומי סולו והופיעו בפני קהל, ובראשם מרדכי בן-דוד ואברהם פריד. בעקבות היכרותו עם משה לאופר, שהיה אז תלמיד ישיבה, החל שיתוף פעולה מוזיקלי פורה ביניהם. שירו הראשון של השל כזמר עצמאי היה "ויידע כל פעול", בלחנו של לאופר. לאופר הפיק ועיבד את אלבומיו של השל "מה אשיב" ,"עד בלי די" ו"מטל השמים", ובו שילב מלחניו של הרב אביעזר וולפסון. באלבום נכלל השיר "מה אשיב לה'" בלחנו של וולפסון, שהפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית. בשנות ה-80 היגר השל לארצות הברית, ואף הופיע פעם אחת במופע "האסק" השני, שם ביצע את הלהיט "אברהם יגל", שירו של הרב ברוך צ'ייט, שיר שביצע אברהם פריד באלבומו "אנחנו מוכנים". השל נפטר בשנות ה-30 לחייו בארצות הברית. בן דודו הוא החזן משה האשל. מה אשיב - 1980 עד בלי די - 1982 מטל השמים - 1987 לייבלה השל, באתר MusicBrainz (באנגלית) לייבלה השל, באתר Discogs (באנגלית) לייבלה השל, דף שער בספרייה הלאומית נתנאל לייפר, כוכב הזמר החסידי המצליח שנפטר לפתע אתר כיכר השבת 7.2.2021
Popcorn (יצירה מוזיקלית)

Popcorn ("פופקורן") הוא להיט אינסטרומנטלי של גרשון קינגסלי, שהתפרסם בכל העולם בנגינת הסינתיסייזר של סטן פרי ולהקת "Hot Butter". בשנת 1969 הוציא קינגסלי את האלבום "Music to Moog By" על טהרת השימוש בסינתיסייזר מוג, שזכה לביקורות נלהבות. קינגסלי הפך לאחד מהיוצרים המרכזיים המשלבים מוזיקה אלקטרונית ומוג, והוציא אלבומים נוספים ברוח דומה. בשנת 1972, סטן פרי ולהקתו "Hot Butter", שהקליטו גרסאות כיסוי אינסטרומנטליות, הקליטו גרסה משלהם ליצירתו של קינגסלי. שם היצירה, "פופקורן", ניתן בהשראת הצליל המסונטז שמנגן את המלודיה המרכזית של הנעימה, אשר מזכיר את רעש הפצפוץ שמשמיעים גרגרי תירס מטוגן הפוקעים בזה אחר זה. ביחס לגרסת המקור, זכה ביצוע זה להצלחה רחבה בהרבה, הפך ללהיט עולמי ודורג במקום הראשון בין היתר באוסטרליה וצרפת. במרוצת הזמן זכתה הנעימה למספר רב של גרסאות כיסוי, ליוותה משחקי וידאו (במיוחד מסוג ארקייד), ונכללה בפס הקול של מגוון תוכניות טלוויזיה וסרטים. מכיוון שההבנה כיצד מופקת מוזיקה אלקטרונית הייתה שמורה למעטים באותה התקופה, התפשטה שמועה עקשנית, שגרסה כי הנעימה (בעלת הצליל החדשני דאז) הולחנה והופקה על ידי תוכנת מחשב ייעודית. אין בשמועה זו אמת. המנגינה שימשה כמנגינת רקע במשחק המחשב דיגר. מידע על היצירה "Popcorn" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Popcorn" באתר SecondHandSongs 1 November 1972, באתר poparchive Toutes les Chansons, בארכיון האינטרנט, מתוך אתר infodisc, ‏אוחזר ב-13 באוקטובר 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.