laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורנליס סניידרס

קורנליס יעקובוס סניידרס (בהולנדית: Cornelis Jacobus Snijders;‏ 29 בספטמבר 1852 – 26 במאי 1939) היה גנרל הולנדי אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד במהלך מלחמת העולם הראשונה. סניידרס נולד בנווה-טונגה ב-29 בספטמבר 1852. ב-1869 התגייס לחיל ההנדסה של צבא הולנד ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. ב-1873 נשלח לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים וב-1875 חזר להולנד והחל לשרת בחיל ההנדסה ההולנדי. ב-1876 הועבר לשמש כמורה באקדמיה הצבאית המלכותית עד 1880. בשנים הבאות פיקח על בניית מצודות החוף של הולנד. בין השנים 1887–1894 שימש כראש תחום ההנדסה באקדמיה המלכותית. ב-1906 מונה סניידרס לסגן ראש המטה הכללי. ב-1910 מונה לראש המטה הכללי. ב-31 ביולי 1914, לנוכח מלחמת העולם הראשונה שנערכה על גבולות הולנד, מונה סניידרס למפקד העליון של כל הכוחות המזוינים ההולנדיים. בניגוד לעמדתם של כמה פוליטיקאים הולנדים שרצו להצטרף למלחמה לצד מדינות ההסכמה, סניידרס נקט במדיניות עיקשת של נייטרליות. בשלב מסוים הוא אף הצהיר שיעדיף להצטרף למלחמה לצד מעצמות המרכז מאשר לצד מדינות ההסכמה. ראש הממשלה פיטר קורט ואן דר לינדן החליט לפטר את סניידרס, אולם המלכה וילהלמינה סרבה לאשר את הפיטורים. באווירה המתוחה ששררה בהולנד באותה תקופה, נעשה ניסיון להפיכה סוציאליסטית שנודע בכינוי "השבוע האדום". ב-9 בנובמבר 1918 פרש סניידרס מהצבא והוחלף בתפקידו בידי וילם פופ. ב-1933 הצטרף למפלגת הברית לשיקום לאומי ונבחר מטעמה לחבר בבית הנבחרים של הולנד. עם זאת זמן קצר לאחר מכן הוא פרש מהפוליטיקה וב-26 במאי 1939 נפטר בהילברסום ונקבר בהאג. מדיה וקבצים בנושא קורנליס סניידרס בוויקישיתוף קורנליס סניידרס, באתר המילון הביוגרפי של הולנד
בני יואל

בני יואל הם קבוצת חסידי סאטמר שלאחר פטירתו של אדמו"ר החסידות רבי יואל טייטלבוים סירבו לקבל את מנהיגותו של האדמו"ר רבי משה טייטלבוים, ובמקום זאת החליטו להישאר חסידיו של רבי יואל. הם מכונים גם: "חסידות הרבנית". הכוונה היא לאשתו של רבי יואל טייטלבוים שנותרה בחיים, אלטא פייגא טייטלבוים. "מתנגדים". אך אין להתבלבל עם תנועת ההתנגדות לחסידות, המתנגדים האידאולוגיים של התנועה החסידית המקורית במאה ה-18. כמה מחברי בני יואל עמדו לצדו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים במחלוקת שפרצה על ירושתו של משה טייטלבוים, בה תבעו שני האחים אהרן טייטלבוים ויקותיאל יהודה טייטלבוים לרשת את אדמו"רותו של אביהם. את החלק מאנשי בני יואל שעמדו לצד זלמן לייב, אך התנגדו לאביו של זלמן, משה, כינה זלמן "חסידי אהבה נסתרת". מאמר באנציקלופדיה של ארכיון הנשים היהודיות על הרבנית טייטלבוים הספד על הרבנית אלטה פייג טייטלבוים קהילת בני יואל, עולם התורה Tamar Rotem (29 באוגוסט 2007). "The Aharoynim vs. the Zoylinim". Haaretz. נבדק ב-2012-02-02. {{cite web}}: (עזרה) "Nachal Charedi Meeting Turns into Political Mess". HasidicNews.com. 28 בדצמבר 2001. אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילם פופ

וילם פרדריק פופ (בהולנדית: Willem Frederik Pop;‏ 14 ביוני 1858 – 24 ביולי 1931) היה גנרל הולנדי אשר שימש לתקופה קצרה כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד. פופ נולד בהאג ב-14 ביוני 1858. בספטמבר 1874 הוא התגייס לחיל התותחנים של צבא הולנד. שנתיים לאחר מכן, ב-1 בדצמבר 1878 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני והוצב בדיוויזיית הארטילריה המשוריינת ה-1. בשנת 1881 הוא הועלה לדרגת לוטננט ראשון, ובשנת 1894 הועלה לדרגת קפטן. ב-1897 מונה פופ למורה בבית הספר הגבוה למלחמה. ב-1905 הוא הועלה לדרגת מאיור, הוצב במטה הכללי ומונה במקביל למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1908 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1911 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד גדוד ארטילריית השדה ה-2, לאחר מכן הועבר למטה הכללי ומונה לסגן הרמטכ"ל. במרץ 1918 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-9 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד העליון של הכוחות המזוינים במקומו של קורנליס סניידרס. ב-7 בדצמבר הוא מונה לראש המטה הכללי, וב-31 במרץ 1920 מונה לשר המלחמה ולשר הצי. ב-28 ביולי 1921 הוא פרש מהצבא. הוא נפטר בפורבורך ב-24 ביולי 1931. וילם פופ, באתר הפרלמנט ההולנדי וילם פופ, באתר המילון הביוגרפי ההולנדי
ב.מ.וו M8

ב.מ.וו M8 (בגרמנית: BMW M8) היא מכונית ספורט במרכב קופה, קבריולה וגראן קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חטיבת M של ב.מ.וו מאוגוסט 2019. היא נחשפה ב-4 ביוני 2019. היא גרסה בעלת ביצועים גבוהים של ב.מ.וו סדרה 8. מלבד שינויים קטנים בעיצוב ליותר ספורטיבי, ה-M8 נשארת עם אותו עיצוב כמו בסדרה 8. ה-M8 משווקת עם מערכת הנעה אחת. M8 קומפטישן M xDrive (הנעה כפולה): מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.4 ליטר טווין-טורבו המספק 625 כ"ס ב-6,000 סל"ד סל"ד ומומנט מרבי של 76.4 קג"מ המתקבל בין 1,800-5,800 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.2 שניות לדגם הקופה ו-3.3 שניות לדגם הקבריולה ומהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש או עם חבילת M דריבר 304 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 9.5 ק"מ לליטר. עד לשנת 2022 הייתה אפשרות לחבילה בסיסית וקומפטישן מ-2022 בוטלה הגרסה הבסיסית שהציעה ביצועים וכוח חלשים יותר וכעת הדגם נמכר רק בגרסת הקומפטישן. ב-9 באוקטובר 2019 חשפה ב.מ.וו את גרסת המרכב "גראן קופה", זו יועדה להתחרות בעיקר באאודי RS7 ובפורשה פאנאמרה. בצד הוויזואלי, הדגם זכה לעיצוב אגרסיבי יותר לפגושים מלפנים ומאחור, גם לטובת קירור טוב יותר של הבלמים והמנוע. גרסת הקומפטישן קיבלה בנוסף מערכת פליטה משודרגת, יחד עם גימור משודרג בתא הנוסעים כגון מושבים בשני גוונים כסטנדרט ותקרה בציפוי אלקנטרה. היא משווקת עם אותו המנוע כמו של הקופה והקבריולה ומציעה את אותם ביצועים ונתוני מנוע. היא ארוכה, רחבה וגבוה במעט מדגם הקופה והקבריולה גם בסיס הגלגלים שלה ארוך יותר, מה שמציין על מרווח יותר בתא הנוסעים. גרסת ההשקה המיוחדת של הדגם M8 גראן קופה מהדורה ראשונה אשר תשווק ב-400 יחידות בלבד כוללת צבע ירוק ומושבי עור איכותיים. מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו M8 קופה בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו M8 קבריולט בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו M8 גראן קופה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ב.מ.וו M8 קופה (באנגלית בריטית) אתר האינטרנט הרשמי של ב.מ.וו M8 קבריולט (באנגלית בריטית) cartube, ב.מ.וו חושפת את ה-M8 קופה וקבריולט כולל דגמי קומפטישן - cartube, באתר www.cartube.co.il 2019 BMW M8 Competition Coupé F92 specifications | technical data | performance | fuel economy | emissions | dimensions | horsepower | torque | weight, www.carfolio.com cartube, מתיחת פנים: 2022 ב.מ.וו סדרה 8 החדשה נחשפת - cartube, באתר www.cartube.co.il cartube, ב.מ.וו M8 גראן קופה נחשפת - cartube, באתר www.cartube.co.il 2019 BMW M8 Coupé F92 specifications | technical data | performance | fuel economy | emissions | dimensions | horsepower | torque | weight, www.carfolio.com
צ'אדסאלאש

צ'אדסאלאש (בהונגרית: Csárdaszállás) הוא כפר קטן בנפת גיומנדרד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בצ'אדסאלאש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 625 תושבים, ובשנת 2021 רק 356 תושבים. הכפר הוקם בשנת 1952 אך האזור היה מיושב עוד לפני. בתחילת המאה ה-19, היה פונדק ידוע בפאתי הכפר. (לימים הפך הפונדק לבית ספר ולאחר מכן לדירת שירות). מדיה וקבצים בנושא צ'אדסאלאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'אדסאלאש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
יורי סולומונוב

יורי סמיונוביץ' סולומונוב (ברוסית: Юрий Семёнович Соломонов; נולד ב-3 בנובמבר 1945) הוא מתכנן רוסי של רקטות צבאיות, דוקטור למדעים טכניים, פרופסור, חבר האקדמיה הרוסית למדעים. מעצב ראשי של המכון המוסקבאי להנדסה תרמית (אנ') מאז 1997. השתתף בפיתוח מערכות טילים: SS-20 Saber RT-2PM Topol (אנ') RT-2PM2 Topol-M (אנ') RS-24, יארס ראש צוות פיתוח של מערכת הטילים RSM-56, בולבה. סולומונוב הוא מחברם של יותר מ-300 מאמרים מדעיים, כולל 194 תעודות זכויות יוצרים על המצאות ופטנטים. חבר הנשיאות של האקדמיה הרוסית למדעים והמועצה למדע וחינוך תחת נשיא הפדרציה הרוסית (2020-2017). חבר מלא וחבר בלשכת הנשיאות של האקדמיה הרוסית להנדסה (אנ'), חבר באקדמיה הבינלאומית להנדסה. חבר במועצה העליונה של מפלגת רוסיה המאוחדת. מדיה וקבצים בנושא יורי סולומונוב בוויקישיתוף Соломонов Ю.С. - Общая информация, www.ras.ru Золотая Звезда Соломонова, или Как заставили полететь "Булаву", www.ras.ru ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קוקי הירוטה

קוֹקי הירוֹטה (ביפנית: 広田 弘毅‏; 14 בפברואר 1878 - 23 בדצמבר 1948) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-32, מ-9 במרץ 1936 עד ל-2 בפברואר 1937. הירוטה נולד במחוז פוקואוקה וסיים את לימודיו בתחום המשפטים באוניברסיטת טוקיו. הוא החל לעבוד במשרד לענייני חוץ במסגרת קריירה דיפלומטית. לאחר מכן שימש שגריר בברית המועצות בין השנים 1928 ו-1932, זאת לפני שהתמנה לתפקיד שר החוץ בשנת 1933, בשנה שבה פרשה יפן מחבר הלאומים. בעקבות תקרית 26 בפברואר בשנת 1936, מינה הקיסר הירוהיטו את הירוטה לראש ממשלת יפן. בתמיכתו של הקיסר חתמה ממשלתו של הירוטה על הסכם אנטי-קומינטרן. ואולם, תקופת כהונתו נמשכה קצת פחות משנה: בתחילת שנת 1937 מינה הירוהיטו ראש ממשלה חדש, היאשי סנג'ורו, ששמר על תפקידו ארבעה חודשים בלבד. לאחר מכן מינה הקיסר את פומימרו קונואה כראש ממשלה. הירוטה החזיק בתפקיד שר החוץ תחת ממשלתם של היאשי וקונוי עד פרישתו בשנת 1938. תקופת כהונתו השנייה של הירוטה כשר החוץ הובילה לבסוף למותו. כוחות יפנים צעדו לתוך נאנג'ינג בסוף שנת 1937 וגרמו לשרשרת אירועים הידועה בשם טבח ננקינג. אף על פי שהירוטה לא היה אחראי על יחידות סוררות אלה, הוא היה שותף למידע הנוגע לטבח, וכן שיתף את השגרירות היפנית בוושינגטון במידע זה. שמועות לגבי חוסר אהדתו של הירוטה כלפי המערכה הסינית הגיעו לאוזניהם של הצבא היפני שאילצו אותו לפרוש מתפקידו בשנת 1938. הירוטה חזר לזירת הפוליטיקה ולדיוני המשא ומתן לשלום בין יפן וברית המועצות בשנת 1945. באותה תקופה היו יפן וברית המועצות תחת הסכם אי-התקפה למרות ששאר בעלי הברית הכריזו מלחמה על יפן. הירוטה ניסה לשכנע את ממשלתו של סטלין לא לצאת למלחמה, ואולם הוא נכשל: הסובייטים יצאו למלחמה לאחר המתקפה האטומית של ארצות הברית על העיר היפנית הירושימה. לאחר כניעתה של יפן, סווג הירוטה כפושע מלחמה ממעלה ראשונה והוא הובא בפני בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק. הוא נמצא אשם ללא שניסה להגן על עצמו, ונידון למוות בכלא סוגמו. פשעי מלחמה פשעים נגד האנושות מדיה וקבצים בנושא קוקי הירוטה בוויקישיתוף מידע נוסף ותמונה קוקי הירוטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סאות' פולסבורג

סאות' פולסבורג (באנגלית: South Fallsburg) הוא כפריר (hamlet) ויישוב לצורכי מפקדים (CDP) במחוז סאליבן (אנ') בניו יורק שבארצות הברית. הוא ממוקם בתחום העיירה פולסבורג (אנ'). סאות' פולסבורג ממוקם באזור הנופש של הרי קטסקיל המכונה חגורת הבורשט. במקום נמצא מלון ראלי (אנ'), מלון גלאט כשר חלב ישראל בן 320 חדרים היושבים על 200 acre (0.81 קילומטרים רבועים). הוא משמש גם כמרכז כנסים לקבוצות דתיות. במקום נמצאים גם תיאטרון ריבולי (אנ') ובית הכנסת של האגודה העברית בדרום פולסבורג (אנ') שרשומים בהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010 (אנ') התגוררו בסאות' פולסבורג 2,870 אנשים, 909 משקי בית ו-606 משפחות. היו 1,385 יחידות דיור. ההרכב הגזעי כלל 63.7% לבנים ו-14.2% אפרו-אמריקאים. היספנים ולטינים היו 38.5% מהאוכלוסייה. נכון לשנת 2017, על פי ההערכות 59.2% מהתושבים היו מתחת לקו העוני. בחודשי הקיץ היישוב משמש כמקום נופש עבור המוני חרדים. בסאות' פולסבורג נמצאת ישיבת זכרון משה - סאות' פולסברג. הפלישה ההיפית לדרום פולסבורג ב-1970 "This Is What The Abandoned Hotels Of The Borscht Belt Look Like Now". Gothamist. 10 באוקטובר 2016. אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2019. נבדק ב-24 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Kaminer, Michael; Scheinfeld, Marisa; Travel, Yahoo (11 בספטמבר 2014). "Step inside upstate New York's abandoned Borscht Belt hotels". {{cite web}}: (עזרה) "The Jewish World | Borscht Belt staff reminisce about the glory days of the Jewish Alps and their part in making it happen". Lakritz, Megan Willett, Talia. "23 eerie photos that show the crumbling beauty of New York's abandoned 'Borscht Belt' resorts". Business Insider. W., Y. (11 בפברואר 2007). "South Fallsburg: Raleigh Hotel back in business". {{cite web}}: (עזרה) Nanci, Matthew. "Sullivan reports 3 new measles cases; total now 5". recordonline.com. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קול מבשר

האם התכוונתם ל... קול מבשר (קו נייעס) קול מבשר (שבועון) – שבועון ביידיש שיצא לאור ברוסיה קול מבשר (עקריש) – ספר מאת רבי יצחק בן אברהם עקריש קול מבשר (ראטה) – ספר מאת רבי משולם ראטה קול מבשר, פראג, תרי"ט, באתר היברובוקס – מנשר מקדים למהדורת ספר "הלכות גדולות" מאת יעקב רייפמן קול מבשר – ישיבה תיכונית במבשרת ציון קול מבשר (ייד') - אלבום משנת 1977 של יום-טוב עהרליך קול מבשר - שיר של אברהם פריד קול מבשר - שיר של יעקב שוואקי
כוחות הצבא של טורקמניסטן

כוחות הצבא של טורקמניסטן (בטורקמנית: Turkmenistanyň Ýaragly Güýçleri) הם עיקר הכוחות החמושים בטורקמניסטן. תפקידם להגן מפלישות חוץ ולסיוע בביטחון פנים. העומד בראש כוחות נשיא המדינה, ולצידו מזכיר המועצה לביטחון המדינה שהוא גם שר הביטחון. בטורקמניסטן יש גיוס חובה לשנתיים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הכוחות מחולקים לכוח יבשה, חיל ים וחיל האוויר עם הגנה אווירית, ובנוסף לאלה כפופים לצבא גם ארגונים עצמאים כמשמר לאומי, משמר גבול, וכוחות פנים. כוח האדם של הכוחות הצבאיים מוערך בכ-36,500. הצבא מחולק לחמישה פיקודים על פי מחוזות המדינה. וציודו כולל: כ-2,000 כלי רכב, כ-700, ומספר התותח הוא בסביבות 560. הרובה הסדרתי של הצבא הוא הקלשניקוב לגרסאותיו השונות ולצידו נשק יותר חדש כדוגמת התבור. לחיל האוויר כוח אדם של 3,000 איש וכ-120 כלי טיס ומתוכם 94 חמושים. החיל מחזיק גם בלטים תוצרת ישראל חיל הים היא זרוע קטנה במיוחד עם עשרות כלי שיט מסוגים שונים. מדיה וקבצים בנושא כוחות הצבא של טורקמניסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כוחות הצבא של טורקמניסטן 2022 Turkmenistan Military Strength, www.globalfirepower.com Oryx, Replicating Success: Turkmenistan’s Arsenal Of Israeli SkyStriker Loitering Munitions, Oryx
הדיוויזיה ה-110 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-110 (בגרמנית: 110. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה באפריל 1940 בלינבורג כחלק מגל הגיוס ה-12 והועמדה תחת פיקודו של ארנסט זייפרט במסגרת הארמייה ה-11. עד יוני 1941 היא הוצבה בפולין. במהלך מבצע ברברוסה והקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה בחזית המזרחית כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ובין השאר אף לחמה בקרבות רז'ב. תשעה מלוחמי הדיוויזיה עוטרו בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ארבעה מהם קיבלו את העיטור בנובמבר 1943. הדיוויזיה לחמה במהלך מבצע בגרטיון כחלק מהארמייה הרביעית, וב-7 ביולי 1944 הושמדה על ידי הכוחות הסובייטיים. הדיוויזיה עצמה הורכבה משלושה רגימנטים חי"ר ורגימנט ארטילריה. ארנסט זייפרט (10 בדצמבר 1940 – 24 בינואר 1942) מרטין גילברט (1 בפברואר 1942 – 1 ביוני 1943) אברהרד פון קורובסקי (1 ביוני 1943 – 25 בספטמבר 1943) אלברכט ויסטנהאגן (25 בספטמבר 1943 – 1 בדצמבר 1943) אברהרד פון קורובסקי (1 בדצמבר 1943 – 11 במאי 1944) גוסטב גיהר (11 במאי 1944 – 15 במאי 1944) אברהרד פון קורובסקי (15 במאי 1944 – יולי 1944) הדיוויזיה ה-110, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Axis History Factbook
גמל שלמה רפאים

גמל שלמה רפאים (שם מדעי: Phyllocrania paradoxa) הוא מין קטן של גמל שלמה מאפריקה בעל מראה יוצא דופן שמזכיר עלה מיובש. כינויו של גמל שלמה זה ניתן לו בגלל מראהו הייחודי. ביחס למינים אחרים של גמל שלמה, גמל שלמה רפאים הוא קטן יותר, אורכו מגיע לבערך 40–50 מילימטרים בבגרות. גמל שלמה רפאים מוסווה כך שהוא נראה כמו עלים מיובשים. כנפיו מעוטרות בקמטים ופיגמנטים שונים שנראים כמו קמטים על עלה. צבעו של גמל שלמה זה נע בין גוונים כהים של חום לצהוב ואפילו ירוק חיוור במקרים מסוימים. צבעו של גמל השלמה משתנה בהתאם ללחות והטמפרטורה של הסביבה. צבעו גם עשוי להשתנות כאשר הוא משיל את השלד החיצוני שלו. כמו כמעט כל מיני גמל השלמה, הנקבות גדולות יותר מהזכר. בבגרות, לנקבות יש כנפיים אשר חופפות את גופן בעוד כנפי הזכר ארוכות יותר והם מרבים להשתמש בהן יותר. בנוסף, לזכרים יש מחושים ארוכים יותר מאשר הנקבות. בעת הזדווגות, זה נדיר מאוד שקניבליזם יתרחש על ידי הנקבה לזכר. גמל שלמה רפאים הוא מהמינים הבודדים בסדרת גמלי השלמה שיכולים לחיות בקבוצות בלי קניבליזם (אם התנאים טובים ויש מספיק אוכל). גמלי השלמה הללו הם לא אגרסיביים והם מעדיפים לארוב לטרף שלהם מאשר לרדוף אחריו. הם ניזונים בעיקר מזבובים ומעופפים אחרים ובדרך כלל ימנעו מטרף גדול מכיוון שזרועות הטרף שלהם אינן גדולות וחזקות כמו של גמלי שלמה אחרים. לגמל שלמה רפאים תחום מחייה רחב ברחבי יבשת אפריקה והאיים שלה. ניתן למצוא אותם באנגולה, קמרון, פרובינציית הכף הטובה, אגן הקונגו, אתיופיה, גאנה, גינאה, חוף השנהב, קניה, מלאווי, מדגסקר, מוזמביק, נמיביה, סומליה, דרום אפריקה, סודאן, טנזניה, טוגו, פרובינציית טרנסוואל, אוגנדה וזימבבואה. ניתן למצוא אותם גם בדרום אירופה. מדיה וקבצים בנושא גמל שלמה רפאים בוויקישיתוף גמל שלמה רפאים, באתר NCBI (באנגלית) גמל שלמה רפאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גמל שלמה רפאים, באתר GBIF (באנגלית) Phyllocrania paradoxa, באתר USmantis (באנגלית) Ghost mantis, באתר Keeping Insects (באנגלית)
סמל אולנד

סמל אולנד (בשוודית: Ålands landskapsvapen, בפינית: Ahvenanmaan vaakuna) הוא סמלה הרשמי של אולנד. במרכז הסמל ניצב אייל אציל מוזהב על רקע שדה כחול, כצבעי דגל שוודיה. סמל אולנד מבוסס על סמל שוודי עתיק יותר (סמל אלנד). האזכור הידוע הראשון לסמל לארכיפלג אולנד הוא חותם מ-1326 המתאר את אולף הקדוש, הקדוש מגן של האיים. בסמל ההוא יושב אולף הקדוש על כס מלכות, אוחז בידו הימנית בכדור-הצלב (אנ') ובידו השמאלית בגרזן. הסמל הימי-בינימי הזה שימש כשהשראה כסמלה של קונט יומלה (אנ'), אחת מהערים שבמרכז אולנד. סמלה הנוכחי של אולנד, הכולל אייל אציל מוזהב על רקע כחול, הוענק לאולנד ב-1562, כשהסמלה של אלנד אומץ באולנד. ב-1569 אולנד הוענקה כפְיֶיף לנסיכה קתרינה סטנבוק, בתו של גוסטב ואסה, אבי האומה השוודית המודרנית, ומי ששחרר אותה מידי כריסטיאן השני, מלך דנמרק במלחמת העצמאות של שוודיה ושם קץ לשלטון דני ארוך שנים בשוודיה (מלבד מחבלי סקונהלנד, ששוחררו בתום המלחמה הצפונית הקטנה מאה שנה מאוחר יותר). בעקבות מעבר אולנד לידי הנסיכה השוודית, שונה הסמל ונוספו לו אייל אציל נוסף, וכן תשע שושנים. הדמיון בין סמלה של אלנד וסמלה של אולנד יצר בלבול, כאשר בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 תועדו שני איילים אצילים ותשע שושנים כסמלה של אלנד. על אף ששוודיה נאלצה לוותר על שטחיה המזרחיים לאימפריה הרוסית בהסכמים בעקבות ההפסד במלחמה הפינית והוקמה הדוכסות הגדולה של פינלנד ב-1809, ההרלדיקה לא שונתה עד שנות ה-40 של המאה ה-20. רק בשנת 1944 גילה המשרד הלאומי השוודי לענייני סמלים (Riksheraldikerämbetet) את הטעות (שאלנד ואולנד משתמשות באותו הסמל), ועדכנו בכך את עמיתיהם בממשלת פינלנד. עם זאת, הרשויות בפינלנד החליטו לא לשנות את הסמל, וכך נאלצו הרשויות השוודיות לעדכן את סמלה של אלנד (כיום, קרני האייל של אלנד, לשונו, רגליו וקולר שנוסף לו צבועים באדום, על מנת למנוע את הבלבול). הסמל המתאר את אולף הקדוש הסמל המשותף לאלנד ולאולנד, בעל שני האיילים האצילים ותשע השושנים הסמל הנוכחי של אלנד, האייל צבוע באדום על מנת למנוע בלבול דגל אולנד סמל אלנד מדיה וקבצים בנושא סמל אולנד בוויקישיתוף מידע על סמלי אולנד לפי שנת אימוץ, מתוך אתר heraldica.narc.fi (באנגלית) סמלה של יומלה, באתר localfinland.fi (באנגלית)
הדיוויזיה ה-83 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-83 (בגרמנית: 83. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939 בברגן, והורכבה מאנשי מילואים מצפון גרמניה (מהמחוזות הצבאיים II, X, XI ו-XX).[דרוש מקור] הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לצרפת ב-1940 ובילתה את 1941 בתפקיד חיל כיבוש. בתחילת 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית וצורפה לקבוצת ארמיית הפאנצר השלישית. בתחילה פוצלה הדיוויזיה והשתמשו בה בגזרות שונות, חלק מהגורמים הועסקו בלוחמה הביטחונית בעורף. הדיוויזיה נכחה בווליקיה לוקי בסוף 1942. העיירה עצמה נשמרה על ידי רגימנט הרגלים ה-277 של הדיוויזיה, יחד עם רגימנט הארטילריה וגדוד ההנדסה של הדיוויזיה, בפיקודו של אוברסט-לויטננט פון זאס. כוח זה כותר על ידי יחידות של ארמיית ההלם השלישית בקוזמה גליצקי במהלך קרב וליקיה לוקי והושמד בלחימה שנמשכה חודשיים. במהלך 1943–1944 הדיוויזיה ה-83 צורפה לקבוצת ארמיות מרכז ולקבוצת ארמיות צפון, לאחר שהועברה לארמייה השישה עשרה באוקטובר 1943. עד סוף 1943 היא צומצם לארבעה גדודי גרנדירים. לקראת סוף 1944 קבוצת ארמיות צפון נדחקה לכיס קורלנד. בסוף השנה פונתה הדיוויזיה דרך הים, ונשלחה לארגון מחדש בטורון. כעת היא הוקצתה לארמייה השנייה של הצבא ויסלה, ונלחמה נגד המתקפה הסובייטית מזרח פרוסיה. המטה ורגימנט הגרנדירים ה-257, אבדו בגרודז'ונדז לאחר שקיבלו הוראה להחזיק את העיירה, שכותרה על ידי החזית הביילורוסית השנייה ב-18 בפברואר 1945. המגינים נכנעו ב-5 במרץ. הכוחות הנותרים הועברו דרך הים לסמלנד. הם נדחקו לאחור לכיוון פילאו, שם גורמים מהדיוויזיה ה-83 היוו את המשמר האחורי שהגן על שומת הנמל ב-25 באפריל (מפקד הדיוויזיה מקסימיליאן ונגלר נהרג ב-Nutief, היכן שהוחזקה העמדה הגרמנית האחרונה על ידי קרל הנקה). חלקים אחרים של הדיוויזיה נכנעו לכוחות הסובייטיים בחצי האי הלה. קורט פון דר שבאלרי, 1 בדצמבר 1939 – 10 בדצמבר 1940 אלכסנדר פון זילוב, 10 בדצמבר 1940 – 13 בפברואר 1942 אדולף זינצינגר, 13 בפברואר 1942 – 2 בנובמבר 1942 תאודור שרר, 2 בנובמבר 1942 – 1 במרץ 1944 וילהלם הון, 1 במרץ 1944 – 28 ביוני 1944 היינריך גץ, 28 ביוני 1944 – 22 באוגוסט 1944 וילהלם הון, 22 באוגוסט 1944 – 27 במרץ 1945 מקסימיליאן ונגלר, 27 במרץ 1945 – 25 באפריל 1945 הלמוט ראץ, 25 באפריל 1945 – כניעה גרמנית הדיוויזיה ה-83, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Mitcham, p.140
יוסף צבי גייגר

יוסף צבי גייגר (יוסף הרש גייגער; 1 באוקטובר 1870, ח' בשבט ה'תר"ל – 19 בינואר 1944, כ"ג בטבת ה'תש"ד) היה אומן ומעטר יליד צפת, שימש כסופר, מזכיר וממונה של כמה כוללים בצפת. יוסף צבי גייגר נולד בצפת, לטודרוס גייגר ולחוה בת הרב משה חר"ג, שהיה חבר בית הדין בצפת ומנהל הכולל האוסטרו-הונגרי בעיר. בילדותו למד בתלמוד תורה ואחר כך בישיבות בצפת. בשנת 1889-1888 (ה'תרמ"ט) נשא את מרים, ילידת דרוהוביץ'. לבני הזוג נולדו להם שני בנים: אליהו וטודרוס, ושתי בנות: חנצ’ה (מלכה) ורחל. בשנת 1897-1896 הוא התמנה לוועד אגודת "בני ציון", שהוקמה על ידי שמואל שולמאן, ועסקה בעידוד עלייה והתיישבות בצפת. בנוסף, מונה גייגר לממונה של כמה כוללים בצפת ובהם כולל אנטיניא. ביתו של גייגר, ברחוב הראשי של צפת דאז (כיום רחוב בר יוחאי), שימש בית ועד לממוני הכוללים. הוא פרסם בקביעות מאמרים בעיתונים "החבצלת", "הלבנון" ו"הצפירה" תחת שמות עט שונים. לשם הנחלת השפה העברית הוא הזמין באוסטריה כרזות גדולות, כתובות בשפה העברית, שיוחדו לבעלי מקצוע שונים כגון נגר, רצען, גנן, רופא ועוד. את ה"פלקטים" הללו הוא פיזר ב'חדרים' ובישיבת רידב"ז בעיר. גייגר נפטר בינואר 1944 ונקבר בצפת. יצירתו של גייגר כללה מגוון רחב של חפצי אומנות, ובהם מסמכים מעוטרים למוסדות שונים, קישוטים לסוכה ועוד. הם שילבו קליגרפיה עם ציור, ששאב את השראתו ממסורת הציור היהודית-עממית. יצירתו הידועה ביותר היא "ציור לפורים" (1893), שנעשה בטכניקה של ציור על זכוכית ונמצא באוסף פויכטונגר שבמוזיאון ישראל, ירושלים. ציוריו של גייגר קישטו בתים רבים בעיר, וקישוטי הסוכה שלו היו נפוצים מאד בצפת. כמה מיצירותיו מצויות כיום בבית המדרש של האר"י ובבית הכנסת של האר"י האשכנזי - לוחות כתובים ומעוטרים באותיות מוזהבות מעשה ידיו. מדיה וקבצים בנושא יוסף צבי גייגר בוויקישיתוף בנימין גייגר – אחד מזקני צפת, עמ' 22–47 אופקים רחבים: עבודות נבחרות, גדעון עופרת אסכולת צפת – הציירים הנעלמים של היישוב הישן הכותל המערבי - יוסף צבי גייגר, קדם ראו: דוד תדהר (עורך), "שמואל שולמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 924 ראו: פישר, יונה (עורך), אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 133. ראו: פישר, יונה (עורך), אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 133. ראו: עמית, אורלי (עורכת), בנימין גייגר – אחד מזקני צפת, [חמו"ל], 2011, עמ' 30
דייוויד (אי, אנטארקטיקה)

האי דייוויד (באנגלית: David Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם למול חופי חצי האי דייוויס, במדף הקרח שקלטון, בארץ המלכה מרי, שבבאנטארקטיקה. אורכו של האי 16 קילומטרים, ורוחבו של האי 10 קילומטרים. חופי האי הם חופים סלעיים החשופים מקרח. מצפון לאי דייוויד מצויים סלעי בולדווין. האי התגלה בנובמבר 1912 על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE) שחקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. שמו של האי ניתן לו על ידי מוסון. מוסון קרא לאי על שם פרופסור סר ט.וו. דייוויד האנט (T.W. David Hunt), שהיה חבר בוועדה המייעצת למשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE). אי הפסחא, דף שער בספרייה הלאומית
האי דיוויד

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה דייוויד (אי, אנטארקטיקה) – אי בשטח מדף הקרח שקלטון בארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה אוסטרליה דייוויד (אי, אוסטרליה) – אי טריטוריית בהטריטורייה הצפונית שבאוסטרליה ארצות הברית דייוויד (אי, פלורידה) – אי באמצע נהר אידיאן ריבר במחוז אינדיאן ריוור במדינת פלורידה שבארצות הברית דייוויד (אי, מיין) – אי באמצע נהר שיפקוט במחוז לינקולן במדינת מיין שבארצות הברית דייוויד (אי, אלסקה) – אי בשטח האנדרטה והפארק הלאומי אניאקצ'אק במדינת אלסקה שבארצות הברית קנדה דייוויד (אי, אונטריו) – אי בנהר מוסקוקה בפרובינציית אונטריו שבקנדה דייוויד (אי, מניטובה) – אי באגם פלךקון בפרובינציית מניטובה שבקנדה דייוויד (אי, ססקצ'ואן) – אי באגם טאזין בפרובינציית ססקצ'ואן שבקנדה דייוויד (אי, קולומביה הבריטית) – אי ממערב לאי ונקובר לחוף פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה האי דוד