laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איסטנבול (נפה)

נפת איסטנבול (בטורקית: İstanbul ili) היא נפה הנמצאת בצפון-מערב טורקיה. שטח הנפה הוא 5,343.02 קמ"ר (להשוואה: כמעט רבע משטח ישראל) ומתגוררים בה 15,462,452 תושבים (2020). הנפה מוקפת בנפות טקירדא ממערב, קוג'אלי ממזרח, בים השחור מצפון ובים המרמרה מהדרום. מצר הבוספורוס מחלק את הנפה לשני חלקים; הצד האירופי והצד האסייתי. בערך 3.85 תושבים חיים בצד האסייתי על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010 ו-9.4 בצד האירופי. בירת הנפה היא העיר איסטנבול, שמאז שנת 2004, גבולות העיר הם גבולות המחוז. מדיה וקבצים בנושא איסטנבול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איסטנבול (בטורקית)
קרלוס קארמונה

קרלוס אמיליו קארמונה טייו (בספרדית: Carlos Emilio Carmona Tello; נולד ב-21 בפברואר 1987 בקוקימבו) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר בקולו-קולו. ייצג את נבחרת צ'ילה במונדיאל 2010 ו-2014 וכן בקופה אמריקה 2011. בשנת 2003 החל קארמונה לשחק בקבוצת הנוער של קוקימבו אונידו, וב-2005 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק במשך שנה. לאחר מכן עבר לשחק או'היגינס, וב-2008 נקנה על ידי רג'ינה קלצ'ו מהסרייה א' האיטלקית, שם שיחק עד 2010, עת עבר לשחק באטאלנטה. ב-6 בפברואר 2017 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS. קארמונה היה הקפטן של הנבחרות הצעירות של צ'ילה עד גיל 20 ועד גיל 23. ב-2008 הוא זומן על ידי מרסלו בייאלסה לנבחרת הבוגרת. קארמונה נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא קרלוס קארמונה בוויקישיתוף קרלוס קארמונה, באתר Transfermarkt קרלוס קארמונה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קרלוס קארמונה, באתר Soccerway קרלוס קארמונה, באתר WorldFootball.net קרלוס קארמונה, באתר National Football Teams קרלוס קארמונה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעה לנדאו

נעה רבקה לנדאו (נולדה ב-2 באפריל 1985) היא עיתונאית ישראלית, סגנית עורך עיתון "הארץ" וחברת מערכת. לשעבר גם כתבת מדינית, ראש מערכת החדשות של העיתון ועורכת המהדורה האנגלית. נולדה וגדלה בירושלים למשפחה דתית. בוגרת התיכון הדתי לבנות פלך בירושלים. החלה את דרכה בעולם התקשורת בגיל 16, בעריכה ובהגשה של תוכנית הרדיו "בראש צעיר" ברשת א' של קול-ישראל. בהמשך התגייסה לגלי-צה"ל, שם שימשה כתבת. במקביל, ערכה והגישה מהדורות חדשות ותוכניות. עם שחרורה מונתה לכתבת חדשות ערוץ 10 לענייני חינוך. ב-2006 הצטרפה לדסק החדשות של "מעריב", שם שימשה עורכת עמודים, רכזת כתבים וכן שליחת העיתון לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). ב-2009 עברה למערכת החדשות של "הארץ". אחרי שלוש שנים בתפקידי עריכה שונים (בהם עורכת עמוד השער וראש דסק) מונתה לתפקיד ראש מערכת החדשות - האחראית על תוכני החדשות בעיתון ובאתר כאחד. למדה בחוג מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. במאי 2015 הודיעה על סיום תפקידה כראש מערכת החדשות ועל יציאה לריכוז פרויקטים של העיתון בארצות הברית והשתתפות בהשתלמות לעיתונאים במכון רויטרס ללימודי עיתונות של אוניברסיטת אוקספורד, שם החלה מחקר בנושא צווי איסור הפרסום בישראל. באוקטובר 2017 מונתה לכתבת המדינית של "הארץ" במקומו של ברק רביד, שעבר לתפקיד דומה בערוץ 10. ב-22 בפברואר 2022 מונתה לתפקיד סגנית עורך עיתון "הארץ". נעה חיה עם בן זוגה אבנר גבריהו המשמש מנכ"ל שוברים שתיקה. באוקטובר 2023 ילדה בן. מדיה וקבצים בנושא נעה לנדאו בוויקישיתוף נעה לנדאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאמרי נעה לנדאו, באתר "הארץ" נעה לנדאו בוחרת חמישה מקומות אהובים בירושלים, אתר חמש ::::: יחידות, אפריל 2015 אביב הורביץ, ‏מי נגד מי | מי איחרה את ג'סטין ביבר בשנה ושבעה חודשים?, באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2017 דליה קאלינין, בין שמיים להארץ: ההבדלים בין עיתונות השמאל והימין גדולים - עד שמגיעים לנושא המגדרי, באתר "פורבס ישראל", 2 באוגוסט 2017 נעה לנדאו, ארבעה מיתוסים על מסעות נתניהו בעולם, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2018 דוד אברהם‏, "הארץ": מייקי דגן ישמש כממלא מקומו של אלוף בן; נעה לנדאו - כראש מערכת החדשות, באתר וואלה, 22 באפריל 2012 דוד ורטהיים‏, נעה לנדאו פורשת מתפקידה; אורי מרק יחליפה, באתר וואלה, 3 במאי 2015 חגי מטר, בדיקה: אין למדינה מושג כמה צווי איסור פרסום היא מוציאה, באתר שיחה מקומית, ‏8 במאי 2016. דוד ורטהיים‏, הארץ: נעה לנדאו תחליף את ברק רביד ככתבת מדינית, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2017 מינוי חדש: סגנית עורכת 'הארץ' סרוגה לשעבר, באתר "סרוגים", 22 בפברואר 2022 יהונתן ליס, לפיד תקף מינוי בכירה ב"הארץ" ועורר תגובות חריפות בקרב עיתונאים ופוליטיקאים, באתר הארץ, 8 ביולי 2016 נעה לנדאו, טראומת 7 באוקטובר שיחררה את משה סעדה שבתוכנו, באתר הארץ, 7 בינואר 2024
ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה

ויקטוריה לואיזה אדלהייד מתילדה שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte von Preußen; ‏13 בספטמבר 1892 פוטסדאם - 11 בדצמבר 1980 הנובר) הייתה בתו של אחרון קיסרי גרמניה וילהלם השני. ויקטוריה לואיזה נולדה ב-13 בספטמבר 1892 בעיר פוטסדאם בקיסרות הגרמנית, בת לקיסר גרמניה וילהלם השני ולאוגוסטה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין. היא נקראה ויקטוריה על שם סבתא רבה שלה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ולואיזה על שמה של לואיזה, מלכת פרוסיה רעייתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. בפי משפחתה כונתה "סיסי". היא הייתה השביעית והאחרונה מבין צאצאיו של וילהלם השני והבת היחידה. על לידתה כתבה אמה ביומניה "אחרי שישה בנים קיבלנו את הילד השביעי בת קטנה אבל חזקה". סיסי הייתה ילדה פיקחית, נאה, קשוחה, עקשנית וחסרת פשרות. היא נהגה לריב עם אחיה יואכים, נסיך פרוסיה והייתה האהובה ביותר על אביה מבין כל ילדיו. אחיה הבכור וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה אמר מאוחר יותר ש"רק היא הצליחה בילדותה לתפוס מקום בלבו של אבינו". האומנת האנגלית שלה אן טוואם תיארה מאוחר יותר שהנסיכה העריצה את אביה וציטטה אותו בכל הזדמנות. ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר, בברלין כדי להודות לקיסר על המחווה שגילה בכך ששלח את שני בניו הגדולים וילהלם ואייתל פרידריך, נסיך פרוסיה להלווייתו של אחיו. במהלך ביקורו פגש בנסיכה ויקטוריה לואיזה והשניים התאהבו. אולם הנישואים התעכבו בשל סכסוך פוליטי בין בית הוהנצולרן לבית הנובר, ששורשיו נעוצים עוד במלחמת שבעת השבועות, שבסופה סיפחה ממלכת פרוסיה את ממלכת הנובר כעונש על כך שתמכה באוסטריה. לבסוף הוצעה פשרה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים. החתונה התקיימה ב-24 במאי 1913 בברלין ונערכה בפאר רב. הוזמנו אליה כל אנשי האצולה מגרמניה אך גם מרוסיה ובריטניה. עיתון הטיימס תיאר את החתונה כ"רומיאו ויוליה רק עם סוף טוב יותר". במהלך נישואיהם הביאו השניים חמישה ילדים. לאחר מלחמת העולם הראשונה בוטל התואר דוכס בראונשווייג, וויקטוריה לואיזה ובעלה איבדו את מעמדם. עם עליית הנאצים לשלטון היו הדעות חלוקת במשפחת המלוכה. הקיסר לשעבר ראה זאת כהזדמנות לחזור ולתפוס את השלטון. אחרים, כגון אחיה אדלברט ווילהלם, טענו שעדיף לא להתערב ולהניח לעניינים להתגלגל. לעומת זאת אחיה אוסקר ואייתל פרידריך ואחיינה לואי פרדיננד התנגדו לנאציזם בכל דרך אפשרית בעוד שאחיה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה ואחיינה וילהלם, נסיך פרוסיה תמכו במשטר החדש והיו חברים באס אה ובוורמאכט. ארנסט אוגוסטוס ואשתו לא התערבו בנושא. הם חיו בגרמניה ופעלו לשיפור היחסים בין גרמניה לבריטניה. היטלר אף הציע להם לשדך בין בתם פרדריקה לבין הנסיך מוויילס אולם הם סירבו בטענה שפער הגילים גדול מדי. לאחר מלחמת העולם השנייה השקיעה הנסיכה את זמנה בציד, מסיבות וסיוע לנזקקים. היא פרסמה כמה ספרים על חייה שזכו להצלחה רבה. לוויקטוריה לואיזה ולבעלה ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג נולדו 5 ילדים: ארנסט אוגוסט הרביעי, נסיך הנובר (1914–1987) גאורג וילהלם, נסיך הנובר (1915–2006) פרדריקה, נסיכת הנובר (1917–1981) כריסטיאן אוסקר, נסיך הנובר (1919–1981) ולף היינריך, נסיך הנובר (1923–1997) מדיה וקבצים בנושא ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה בוויקישיתוף ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הומבורג

הוֹמבוּרג (בגרמנית: Homburg) היא בירת מחוז זארפפלאץ שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה. הומבורג היא העיר השלישית בגודלה בחבל הסאר. בעיר שוכנת המחלקה לרפואה של אוניברסיטת חבל הסאר. בהומבורג פועלת מבשלת הבירה של חברת קרלסברג. מעסיקים נוספים בעיר הם חברת הצמיגים הצרפתית מישלן וחברת כלי העבודה בוש. הומבורג ממוקמת בצפון מחוז סארפלאץ-קרייס, בקרבת הגבול של החבל עם מדינת ריינלנד-פפאלץ ולא הרחק מגבול צרפת. העיר שוכנת במרחק של 16 ק"מ מהעיר נוינקירכן ובמרחק של 36 ק"מ מבירת החבל זארבריקן. להומבורג הוענקו זכויות ב-1330 וב-1558 והיא הייתה נחלתם של הרוזנים של הומבורג. שטח העיר חולק ב-1499 בין בית נסאו-סארבורגן (Nassau-Saarbrücken) לבין בית פלאץ-צווייבריקן (Pfalz-Zweibrücken). ב-1815 הפכה העיר לחלק מממלכת בוואריה וב-1920 היא הייתה לחלק מחבל הסאר. כיכר השוק של העיר מוקפת בבניינים מהמאה ה-17 ושרידיו של מבצר הוהנבורג (Hohenburg ), שנבנה במאה ה-12, ושל מבצר קרלסברג, שנבנה בשנים 1778-1785 ונהרס ב-1793, נמצאים בסמוך. צרפת לה בואל (אנ'), צרפת גרמניה אילמנאו (אנ'), גרמניה מדיה וקבצים בנושא הומבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הומבורג הומבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טסלה מודל X

טסלה מודל X היא מכונית קרוסאובר חשמלית, המיוצרת על ידי טסלה. הדגם נחשף לראשונה בתערוכת החברה בפברואר 2012. תחילת הייצור תוכננה לסוף שנת 2013, אולם נדחתה מספר פעמים, והרכב נמסר ללקוחות רק במהלך המחצית השנייה של שנת 2016. דגם ה-X שוקל כ-10% יותר מהדגם שעליו הוא מבוסס, המודל S, וכ-60% מכלל חלקי הרכב הם זהים. דלתות הרכב נפתחות כלפי מעלה (ולא לצדדים, כבמרבית הרכבים כיום), ולרכב ניתן לחבר נגרר – מהרכבים החשמליים הבודדים בעלי אפשרות זו. דגם ה-X יכול להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות בלבד. ב-13 ביולי 2016, הציגה טסלה את דגם X 60D שלה, הנושא תג מחיר התחלתי של 74,000 דולר. נכון לספטמבר 2014 הוזמנו למעלה מ-20,000 יחידות. מדיה וקבצים בנושא טסלה מודל X בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טסלה מודל X JERRY GARRETT, Tesla Unveils Model X at Its Southern California Design Studios, ‏9 בפברואר 2010 (באנגלית) טסלה מודל X – שבעה מושבים וביצועים של פורשה,Cartube, 30 בספטמבר 2015 20,000 Tesla Model X Reservations (And Counting)
הומבורג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הומבורג – עיר בחבל הסאר שבגרמניה באד הומבורג – עיר במדינת הסן שבגרמניה הומבורג (כובע) – מגבעת יער הומבורג – יער במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה המבורג (פירושונים)
קארל דייוויד אנדרסון

קארל דייוויד אנדרסון (באנגלית: Carl David Anderson‏; 3 בספטמבר 1905 – 11 בינואר 1991) היה פיזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל כך שגילה את הפוזיטרון, הישג שזיכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1936. אנדרסון נולד בניו יורק כבן למהגרים משוודיה. הוא למד פיזיקה והנדסה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, סיים תואר שני בשנת 1927, ותואר דוקטור בשנת 1930. תחת פיקוחו של רוברט מיליקן, הוא החל לחקור קרניים קוסמיות, ובמהלך אחד מהמחקרים נתקל בעקבות לא צפויות בתצלומים מתא הערפל שלו, אותם הוא פירש נכונה כעקבות שנוצרו על ידי חלקיק בעל מסה זהה לזו של האלקטרון, אך בעל מטען חשמלי מנוגד. התגלית, שהוכרזה בשנת 1932 ולאחר מכן אוששה על ידי אחרים, נתנה תוקף לחיזוי התאורטי של פול דיראק על קיומו של הפוזיטרון. אנדרסון השיג את ההוכחה הראשונה לכך שפוזיטרונים קיימים על ידי כך שירה קרני גאמא שהופקו מקרביד של תוריום לעבר חומרים אחרים. התוצאה הייתה יצירה של זוגות אלקטרון-פוזיטרון. עבור פועלו, אנדרסון קיבל את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1936, כאשר באותה שנה זכה גם ויקטור פרנץ הס, על גילוי הקרינה הקוסמית. עוד בשנת 1936, אנדרסון ותלמידו, סת' נידרמייר, גילו את המיואון (או "מו-מסון", כפי שהוא נקרא במשך שנים רבות), חלקיק תת-אטומי השוקל פי 207 ממשקל האלקטרון. בתחילה, אנדרסון ונידרמייר האמינו שמצאו פאיון, חלקיק שהידקי יוקאווה הניח את קיומו בתאוריית הכוח הגרעיני החזק שלו. כאשר התברר שאנדרסון לא צפה בפיאון, הפיזיקאי התאורטי איזידור אייזק רבי, היה נבוך בשאלה כיצד התגלית המפתיעה תוכל להתאים לאיזשהו מודל לוגי של פיזיקת החלקיקים, והוא שאל "מי הזמין את זה?". המיואון היה הראשון מבין רשימה ארוכה של חלקיקים תת-אטומיים שגילויים בלבל תאורטיקנים, שלא הצליחו לשייך את החלקיקים לתאוריות שלהם. ויליס לם טען שהוא שמע בשלב מסוים את האמרה "שאדם שגילה חלקיק יסוד קיבל פרס נובל, אבל תגלית שכזו צריכה לעלות לו היום בקנס של 10,000 דולר". קארל אנדרסון בילה את כל הקריירה שלו בקאלטק. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא ערך מחקר בטילים. הוא נפטר ב-11 בינואר 1991, ונקבר בלוס אנג'לס שבקליפורניה. מדיה וקבצים בנושא קארל דייוויד אנדרסון בוויקישיתוף קארל דייוויד אנדרסון, באתר פרס נובל (באנגלית) קארל דייוויד אנדרסון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה קארל דייוויד אנדרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קארל דייוויד אנדרסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוקאס וינטרה

לוקאס וינטרה (ביוונית: Λουκάς Βύντρα; בצ'כית: Loukas Vyntra; נולד ב-5 בפברואר 1981) הוא כדורגלן עבר יווני-צ'כי המשחק בעמדת הבלם ולזכותו 57 הופעות בנבחרת יוון. וינטרה נולד בצ'כוסלובקיה לאב צ'כי ולאם יוונית, ובגיל צעיר חזר עם אמו ליוון. בשנת 1999 התחיל את הקריירה שלו כאשר חתם בפנליאקוס מליגת המשנה היוונית. וינטרה לא השתלב במועדון ובקיץ 2000 עבר לואריה ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונה שלאחר מכן חזר לפנליאקוס והפך לשחקן הרכב קבוע הקבוצה, עמה עלה בעונת 2002/2003 לליגת העל היוונית. בינואר 2004 עבר וינטרה לפנאתינאיקוס, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בדאבל. ב-29 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות אירופאיות, בהפסד 0–1 לפ.ס.וו. איינדהובן בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-16 בפברואר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית, בניצחון 1–0 נגד סביליה בשלב ההצלבה של גביע אופ"א, אך בגומלין ניצחה סביליה 2–0 ועלתה לשמינית הגמר. בעונת 2009/2010 זכה עם הקבוצה בדאבל נוסף. בינואר 2013 הגיע וינטרה לספרד וחתם עד תום העונה בקבוצת לבאנטה מההליגה הבכירה. בסיום העונה האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות, וב-19 בינואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול ברצלונה שהסתיים בתיקו 1–1. ב-31 ביולי 2015 הגיע וינטרה לישראל, וחתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במחזור הראשון של עונת 2015/2016. וינטרה שיחק עונה אחת בהפועל תל אביב, וערך במדיה 29 הופעות בכל המסגרות. ב-29 באוגוסט 2016 חתם וינטרה באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק שלוש שנים. ב-17 ביולי 2019 חזר לליגה היוונית וחתם בקבוצת לאמיה 1964, במדיה שיחק שלוש שנים עד גיל 41. וינטרה החל את הקריירה הבינלאומית שלו כאשר ייצג את יוון באולימפיאדת אתונה. ב-8 ביוני 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 0–1 לאוקראינה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. וינטרה היה חלק מסגל הנבחרת במשחקי גביע הקונפדרציות 2005, יורו 2008, מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014. פנאתינאיקוס אליפות יוון: 2003/2004, 2009/2010 הגביע היווני: 2003/2004, 2009/2010 מדיה וקבצים בנושא לוקאס וינטרה בוויקישיתוף לוקאס וינטרה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לוקאס וינטרה, באתר Transfermarkt לוקאס וינטרה, באתר Soccerway לוקאס וינטרה, באתר WorldFootball.net לוקאס וינטרה, באתר National Football Teams לוקאס וינטרה, באתר FootballDatabase.eu לוקאס וינטרה, באתר ESPN עירד צפריר, לוקאס וינטרה: המנהיג היווני שלי, באתר הארץ, 28 ביולי 2015 שירי אלג'ם, ‏סוף לסאגה: לוקאס וינטרה חתם לשנתיים בהפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 31 ביולי 2015
תל"י

האם התכוונתם ל... תל"י (חברת תמלוגים) – חברת התמלוגים של התסריטאים והבמאים בישראל תל"י (תוכנית חינוכית) – ראשי התיבות של "תגבור לימודי יהדות"; תוכנית חינוכית ייחודית המשותפת למשרד החינוך ולקרן תל"י
דימיטריס סלפינגידיס

דימיטריס סלפינגידיס (ביוונית: Δημήτρης Σαλπιγγίδης) הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקשר והחלוץ בקבוצות פאוק סלוניקי ופנאתינאיקוס ובנבחרת יוון. סלפינגידיס התחיל את דרכו כספורטאי כמתאבק, ובגיל מאוחר יותר החליט לשחק כדורגל והצטרף למחלקת הנוער של פאוק סלוניקי. ב-30 בספטמבר 1999 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד לוקומוטיב טביליסי. במהלך עונת 1999/2000 הושאל ללאריסה על מנת לצבור דקות משחק, בעונת 2000/2001 הושאל למשך שנתיים לקוואלה. בעונת 2001/2002 סיים כמלך השערים של הליגה ובסיום העונה חזר לפאוק סלוניקי. ב-25 באוגוסט 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בפאוק בניצחון 1-4 נגד פנאתינאיקוס. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד אופי כרתים. בקיץ 2002 מונה לקפטן הקבוצה כאשר הוא רק בן 21, לאחר עזיבתם של שחקנים בכירים עקב בעיות כלכלות קשות. למרות הקשיים הכלכלים, בעונת 2003/2004 הוביל את הקבוצה למקום השלישי שמוביל למוקדמות ליגת האלופות, שם הפסידו למכבי תל אביב. בעונת 2005/2006 סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים. בקיץ 2006 אולימפיאקוס, א.א.ק. אתונה ופנאתינאיקוס הביעו עניין בשחקן. ב-16 באוגוסט 2006 חתם בפנאתינייקוס ל-4 שנים תמורת 1.8 מיליון אירו ו-3 שחקנים נוספים (לרבות קונסטנטינוס חרלאמבידיס) שעברו לפאוק. העברה זו נחשבת להעברה השלישית היקרה ביותר בהיסטוריה של הכדורגל היווני. אוהדי פאוק ראו בו כבוגד. ב-20 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-4 נגד אייגלאיו, ובמשחק זה כבש שלושער. בעונת 2009/2010 זכה עם פנאתינייקוס בדאבל ראשון בקריירה. ב-16 ביוני 2010 חתם ל-4 שנים בפאוק אחרי שסיים את חוזהו בפנאתינייקוס. ב-9 בינואר 2011, הוא הבקיע את שערו ה-100 בליגה בקריירה נגד אסטרס טריפוליס. ב-3 בנובמבר 2011, הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד שמרוק רוברס ובכך הפך לשחקן היווני בעל מספר השערים הרב ביותר במסגרות האירופאיות. ב-17 במרץ 2013 האריך את חוזהו במועדון בעוד 4 שנים, ועם תקווה לסיים את הקריירה בפאוק. ב-23 בפברואר 2013 הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד קרקירה כאשר שני השערים הובקעו בבעיטת מספרים. ב-20 במרץ 2013 מונה לקפטן הקבוצה. ב-17 באפריל 2013 הבקיע את שער הניצחון בניצחון 1-2 נגד אסטרס טריפוליס במשחק הראשון במסגרת חצי גמר הגביע היווני. לא מספר אטרקטיבי במיוחד, אבל כזה שנושא משמעות מסוימת ל-32 בן קדימה שכן הוא יעבור אותו למקום הרביעי ברשימת ההופעות בכל הזמנים של התחרות. ב-26 באפריל 2014, הפסיד בגמר הגביע היווני לפנאתינאיקוס בתוצאה 4-1. ב-17 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון נגד בלגיה. ב-17 ביוני 2010, הבקיע את השער הראשון של נבחרת יוון אי פעם במונדיאל בניצחון 1-2 נגד ניגריה במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2010. ב-8 ביוני 2012 הבקיע את השער הראשון שהובקע ביורו 2012 והפך לשחקן היווני הראשון שמבקיע גם במונדיאל וגם ביורו. ברבע גמר הטורניר בישל לגאורגיוס סמראס את השער הראשון והבקיע בפנדל את השער השני בהפסד 4-2 לגרמניה. נכון ל-24 ביולי 2016 נכון ל-24 ביוני 2014 פאוק סלוניקי הגביע היווני: 2002/2003 פנאתינייקוס ליגת העל היוונית: 2009/2010 הגביע היווני: 2009/2010 אישיים מלך השערים בליגה השנייה ביוון: 2001/2002 מלך השערים בליגת העל היוונית: 2005/2006 השחקן היווני של השנה: 2007/2008, 2008/2009 מדיה וקבצים בנושא דימיטריס סלפינגידיס בוויקישיתוף דימיטריס סלפינגידיס, באתר Transfermarkt דימיטריס סלפינגידיס, באתר Soccerway דימיטריס סלפינגידיס, באתר WorldFootball.net דימיטריס סלפינגידיס, באתר National Football Teams דימיטריס סלפינגידיס, באתר FootballDatabase.eu
תאופניס גקאס

תאופניס גקאס (ביוונית: Θεοφάνης Γκέκας; נולד ב-23 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת החלוץ במספר קבוצות בליגה היוונית, הליגה הגרמנית והליגה הטורקית. שיחק 78 פעמים במדי הנבחרת הלאומית של יוון בהם הבקיע 24 שערים. גקאס התחיל את הקריירה המקצועית שלו בלאריסה, ששיחקה אז בליגה השנייה ביוון. בקיץ 2001, עבר לקליתאה. בינואר 2005 חתם בפנאתינאיקוס, כבר בעונתו הראשונה הוא הפך למלך השערים של הקבוצה עם 18 שערים. באביב 2006 בוכום הגרמנית הביעה עניין בשחקן, אבל פנאתינייקוס דרשה 2 מיליון אירו תמורתו ובוכום ירדה מהפרק. בקיץ של אותה שנה פנאתינייקוס החתימה את דימיטריס סלפינגידיס מפאוק סלוניקי, והעסקה כללה סעיף בו גקאס יעשה את הדרך ההפוכה לפאוק. גקאס סירב לעבור לפאוק, והושאל לבוכום תמורת 300 אלף אירו אם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בסיום העונה תמורת 700 אלף אירו נוספים במידה ובוכום תישאר בבונדסליגה בסיום העונה. בבוכום הפך גקאס לשחקן המרכזי בקבוצה וסיים עם הקבוצה במקום ה-7 ועם 20 שערים סיים כמלך השערים של הבונדסליגה. באפריל 2007, חתם בבאייר לברקוזן. עסקת ההעברה כללה מספר סעיפים:לברקוזן תשלם 700,000 אירו לפנאתינייקוס. במידה ובוכום תירד ליגה בסיום העונה לברקוזן תשלם עליו 1.5 מיליון אירו, ואם היא תישאר בוכום תקבל 4 מיליון אירו מלברקוזן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו משחק ידידות בו ניצחה לברקוזן 1-15, גקאס הבקיע 7 שערים מתוכם. למרות שסיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה, הוא מיעט לשחק ועלה בעיקר כמחליף. ב-2 בפברואר 2009 הושאל לפורטסמות' עד לסיום העונה. אחרי שהמנהל המקצועי אשר רצה הביא את גקאס למועדון פוטר, גקאס לא קיבל הרבה הזדמנויות וחזר ללברקוזן בסיום העונה. כשחזר ללברקוזן מיעט לשחק בגלל שהמאמן העדיף את ארן דרדיוק, פטריק הלמס ושטפן קיסלינג שתפסו מקום בהרכב. ב-17 בדצמבר 2009, הושאל להרטה ברלין עד לסיום העונה. ב-16 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו, בסיום המשחק ניצחה הרטה 0-3. ב-21 במרץ 2010 הבקיע שלושער בניצחון 1-5 נגד וולפסבורג. בסיום העונה ירד עם המועדון לבונדסליגה השנייה. ב-19 במאי 2010 חתם ל-3 שנים באיינטרכט פרנקפורט. הוא כבש 16 שערים ב-34 הופעות, אך ירד עם הקבוצה לליגה השנייה בסיום העונה. ב-7 בינואר 2012, חתם בסאמסונספור הטורקית עד לסיום העונה. באוגוסט 2012 חתם בלבאנטה הספרדית לשנתיים, אך ב-27 בנובמבר שוחרר מהמועדון. ב-25 בינואר 2013 חתם באקהאיסר בלדייספור עד לסיום העונה. ב-1 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד קייסריספור, ועזר לקבוצתו להישאר בליגה הראשונה. ב-5 בספטמבר 2013 חתם לשנתיים בקוניאספור לשנה אחת. לאחר מכן שיחק במספר מועדונים בטורקיה וגם בסיון השווייצרית. בחורף 2017 חתם גקאס בסיוואספור הטורקית. גקאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בשנת 2005, הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2005. הוא היה שותף פעיל בהעפלה של הנבחרת ליורו 2008 ואף זומן לסגל הנבחרת לקראת האליפות. גקאס הפך למלך השערים של מוקדמות מונדיאל 2010 באירופה עם 10 שערים. ב-9 בספטמבר 2010 החליט לפרוש מהנבחרת, אך שנה לאחר מכן חזר בו מהחלטתו לפרוש. עם 24 שערים בנבחרת, גקאס נמצא במקום החמישי ברשימת מלכי השערים של הנבחרת בכל הזמנים. מדיה וקבצים בנושא תאופניס גקאס בוויקישיתוף תאופניס גקאס, באתר Transfermarkt תאופניס גקאס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תאופניס גקאס, באתר Soccerway תאופניס גקאס, באתר BDFutbol תאופניס גקאס, באתר WorldFootball.net תאופניס גקאס, באתר National Football Teams תאופניס גקאס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
יוהאן יאקוב בלמר

יוהאן יאקוב בלמר (גרמנית: Johann Jakob Balmer;‏ 1 במאי 1825 – 12 במרץ 1898) היה מתמטיקאי ופיזיקאי שווייצרי. בלמר נולד בלאוזן (Lausen) שבשווייץ, בנו של נשיא בית המשפט שגם שמו היה יוהאן יאקוב בלמר. אמו הייתה אליזבת רולה בלמר, והוא היה בנה הבכור. במהלך לימודיו הצטיין במתמטיקה, ולכן החליט להתמקד בתחום זה בלימודיו האוניברסיטאיים. הוא למד באוניברסיטת קארלסרוהה ובאוניברסיטת ברלין, בשנת 1849 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בזל, כאשר השלים את עבודת המחקר שלו על הציקלואידה. מאז חי בבזל, שם היה מורה בבית ספר לבנות. כמו כן הרצה באוניברסיטת בזל. בשנת 1868 נשא לאישה את כריסטינה פאולינה רינק. לזוג נולדו שישה ילדים. למרות היותו מתמטיקאי, הוא אינו ידוע ממחקר בתחום זה. תרומתו החשובה ביותר (שאותה יצר בגיל 60 בשנת 1885) הייתה הנוסחה המתמטית הפשוטה עבור אורכי הגל של סדרות שונות של הספקטרום של אטום המימן: λ   = h m 2 ( m 2 − 4 ) {\displaystyle \lambda \ ={\frac {hm^{2}}{(m^{2}-4)}}} כאשר λ > {\displaystyle \lambda >} הוא אורך הגל, h=‎3.6546×10-7‎ מטר, ו- m = 3 , 4 , 5... {\displaystyle m=3,4,5...} . בלמר השתמש בנוסחה זו כדי לחזות את אורך הגל כאשר m=7, ואחד מעמיתיו מהאוניברסיטה אישר שישנה התאמה במידה גבוהה של דיוק. הסיבה שנוסחת בלמר נותנת את ערכי אורכי-הגל הנכונים לא הובנה עד להצגת מודל האטום של בוהר בשנת 1913, והתפתחות מכניקת הקוונטים בתחילת המאה ה-20. מכתש בלמר על הירח וסדרת בלמר קרויים על שמו. יוהאן יאקוב בלמר נפטר בבזל. מדיה וקבצים בנושא יוהאן יאקוב בלמר בוויקישיתוף יוהאן יאקוב בלמר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה יוהאן יאקוב בלמר, באתר MacTutor (באנגלית) יוהאן יאקוב בלמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)