laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תקן ביקורת 690

תקן ביקורת 690 – עקרונות יסוד בעבודת ביקורת משותפת הוא תקן ביקורת שפורסם על ידי לשכת רואי החשבון בישראל. תקן ביקורת זה קובע כללים ומספק הנחיות יסוד לעבודה משותפת של מספר רואי חשבון, במצב בו הם מבצעים עבודת ביקורת משותפת על דוחות כספיים של גוף מבוקר. התקן מפרט ומסביר את האחריות של כל אחד מרואי החשבון המבקרים וקובע קווי יסוד לעבודת ביקורת משותפת. התקן פורסם בשנת 2018 כחלק מתהליך הקודיפיקציה שלשכת רואי החשבון ביצעה בתקני הביקורת ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020, כאשר הוא חל על ביקורות של דוחות כספיים לתקופות המסתיימות ביום 31 בדצמבר 2019 או לאחר מכן. התקן מבוסס בעיקר על תקן ביקורת 113 (שפורסם בשנת 2015) שעסק באותו נושא ועל עוד מספר תקנים אחרים. תקן ביקורת 690 באתר לשכת רואי חשבון תקן ביקורת 113 באתר לשכת רואי החשבון ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ קונוויטשני

פרנץ קונוויטשני (גרמנית: Franz Konwitschny‏; 14 באוגוסט 1901, פולנק, מוראביה הצפונית – 28 ביולי 1962, בלגרד), היה מנצח וכנר גרמני. קונוויטשני החל את הקריירה שלו כנגן ויולה בתזמורת גוונדהאוס בלייפציג, בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר. בהמשך היה למנצח ובשנת 1927 החל לעבוד באופרה של שטוטגרט. משנת 1949 עד מותו היה מנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוז. משנת 1953 עד 1955 היה גם המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ומשנת 1955 ואילך ניצח על האופרה של ברלין. בין השאר היה המנצח הראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, תזמורת בית האופרה העירוני של פרנקפורט על מיין. פרנץ קונוויטשני הוא אביו של במאי האופרה פטר קונוויטשני. מדיה וקבצים בנושא פרנץ קונוויטשני בוויקישיתוף פרנץ קונוויטשני, באתר AllMusic (באנגלית) פרנץ קונוויטשני, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנץ קונוויטשני, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לירוי אלן

לירוי אלן, באנגלית: Leroy Allen ‏ (24 במאי 1951 - 9 במרץ 2007) היה צייר אקוורל ואמן פיגורטיבי עטור פרסים. סגנונו הריאליסטי התמקד בחיים ובקהילה האפרו-אמריקאית, וזיכה אותו ביותר מ-30 פרסי אמנות. אלן היה יליד קנזס סיטי, קנזס. הוא קיבל את פרס האמנות הראשון שלו בכיתה ב' כאשר זכה בפרס הלאומי לחינוך באמנות עבור ציור בעפרון של סצנת סוסים. במהלך לימודיו בתיכון, הוא נשכר על ידי ה-Progressive Shopper News, עיתון צרכנות, לצייר טור שבועי - קריקטורה. הקריקטורה הייתה על דמות בשם סליי, פושע לא מוצלח, ושימשה כדי להרתיע צעירים מחיי פשע. בתיכון, סדרת הציורים שאלן יצר הפכה לחוברת קומיקס. אלן הצטרף לצבא ושירת בווייטנאם והשתחרר ב-1972. עם סיום לימודיו בבית הספר לאמנות יפה של אוניברסיטת קנזס (1977), אלן התקבל לעבודה על ידי Hallmark Cards ב-1980, שם הפך למפקח טכני. במהלך השנים, אלן עבד והציג עם אמני הלמרק הידועים, כולל תומאס בלאקשיר, ננסי דוורד, הנרי דיקסון, שיין אוונס ואחרים. הוא פרש מהולמרק לאחר 24 שנים. על הכישורים האמנותיים של אלן, כתב מבקר האמנות מניו אורלינס דאג מקאש: "אף שאנשים רבים חושבים על צבעי מים כבחירה העדינה של ״ציירי יום ראשון״, זו עשויה להיות למעשה הטכניקה האמנותית הקשה ביותר לשליטה. בצבע המים מסוגלים ליצור ציור בזריזות שכמעט ולא מורגשת בידו של האמן - הישג הדומה להליכה על פני שדה מושלג מבלי להשאיר עקבות. גם (לירוי) אלן וגם (דין) מיטשל יכולים לעשות בדיוק את זה." אלן מת מהתאבדות במרץ 2007 והובא למנוחות בקנזס סיטי, קנזס. בשנת 2008, דיוקן פחם של לירוי אלן מאת האמן לוני פאוול, נכלל בתערוכה "To Create a Better World: Artists as Educators." לירוי אלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Presenting the magnificent 7 Emerging artists of 2003". Kansas City Star. 4 May 2003. p. 20. Leroy Allen Leroy Allen, Petrucci Family Foundation Collection of African American Art (באנגלית אמריקאית) Johnson, PhD, Eloise (2004). Leroy Allen "Sacred Center". Stella Jones Gallery. p. 2. MacCash, Doug (25 June 2004). "Romantic Realists: Watercolorists demonstrate mastery of the medium". The Times Picayune. pp. 18–19. "Presenting the magnificent 7 Emerging artists of 2003". Kansas City Star. 4 May 2003. p. 20. MacCash, Doug (25 June 2004). "Romantic Realists: Watercolorists demonstrate mastery of the medium". The Times Picayune. pp. 18–19. "These art teachers are accomplished artists too". Kansas City Star. 21 Aug 2008. p. E23. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לירוי אלן".
איחוד אמיתי

איחוד אמיתי (באנגלית: Real union) הוא איחוד של שתי מדינות או יותר, החולקות גם את מוסדות המדינה או חלקם, זאת בניגוד לאוניה פרסונלית; עם זאת, הם אינם מאוחדים כמו מדינות באיחוד מדיני. זוהי התפתחות של אוניה פרסונלית והיא הוגבלה באופן היסטורי למונרכיות. בניגוד לאוניה פרסונלית, איגודים אמיתיים הובילו כמעט אך ורק לצמצום הריבונות עבור המרכיב החלש יותר מבחינה פוליטית. כך היה עם ליטא ונורווגיה, שהיו תחת השפעת שכנות חזקות יותר, פולין ודנמרק בהתאמה, איתם כל אחת מהן חלקה איחוד פרסונלי בעבר. אולם לפעמים נוצר איחוד אמיתי לאחר תקופה של איחוד מדיני. הדוגמה הבולטת ביותר למהלך כזה היא ממלכת הונגריה (ארצות הכתר של סטפן הקדוש), שהשיגה מעמד שווה לארכידוכסות אוסטריה (שהפעילה שליטה על אדמות הכתר של "ציסלייטניה") באימפריה האוסטרו-הונגרית בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. דנמרק-נורווגיה (1537–1814) ממלכת אנגליה / ממלכת בריטניה הגדולה וממלכת אירלנד (1542–1800) האיחוד הפולני-ליטאי (1569–1795) ספרד ההבסבורגית (1516-1700) פינלנד ורוסיה (1809–1917) פולין ורוסיה (1832–1867) האימפריה האוסטרו-הונגרית (1867–1918) איחוד פרסונלי מונרכיה פדרלית פדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגיב

מגיב או רֵיאָגנט (באנגלית: Reagent) הוא כל חומר המשתתף בתגובה כימית. לרוב מתייחסת המילה לאותו חומר הגורם לתגובה הכימית. בשימוש נוסף, המילה ריאגנט מייצגת כימיקלים ברמה טהורה מספיק לשימוש בתגובה כימית, אנליזה כימית או ניסוי פיזיקלי. גופי תקינה נוהגים לקבוע את רמת הטוהר הנדרש לחומר מסוים על מנת שייחשב כ"ריאגנט". בכימיה אורגנית המושג "מגיב" משקף תרכובת או תערובת, בדרך כלל אנאורגנית, או מורכבת ממולקולות אורגניות קטנות, שמטרתה לגרום לשינוי מבוקש בחומר נתון. דוגמה לכך הן תרכובות גריניאר. בכימיה אנליטית מגיב הוא תרכובת או תערובת המשמשת לגילוי נוכחות או היעדרות של חומר אחר, למשל באמצעות שינוי צבע, או למדוד את הריכוז של חומר מסוים, למשל באמצעות קולורימטר. תוצר (כימיה) מדיה וקבצים בנושא מגיב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאונרד פולק

לאונרד פולק (באנגלית: Leonard Volk; ‏ 7 בנובמבר 1828 - 19 באוגוסט 1895) היה פסל אמריקאי. הוא ידוע ביצירת אחת משתי מסכות החיים היחידות של נשא ארצות הברית אברהם לינקולן. ב-1867 הוא עזר להקים את האקדמיה לעיצוב בשיקגו ושימש כנשיא שלה עד 1878. הוא יצר פסלים מונומנטליים גדולים, ופסלים של דמויות ממלחמת האזרחים האמריקאית. פולק נולד במחוז המילטון, ניו יורק, לגארט ואליזבת פולק. תחילה הוא עבד במפעל שיש עם אביו בפיטספילד, מסצ'וסטס, לשם עברה המשפחה. ב- 1855, פולק התחתן עם אמילי קינג בארלו, בתו של אונור (לבית דאגלס) וד"ר ג'ונתן קינג בארלו, ניו יורק. בן דודה של אימו, מצד אמה, סטיבן א. דאגלס, היה פוליטיקאי ידוע במדינה שהתמודד נגד הרפובליקני אברהם לינקולן כמועמד לנשיאות ב-1860. בנו, דאגלס פולק (1856–1935), הפך לצייר דמיות ודיוקנאות. הוא למד אצל ז'אן-לאון ז'רום בפריז. מאוחר יותר הוא עזר להקים את בית הספר לעיצוב במיניאפוליס. בשנת 1848, פולק עבר מערבה ופתח סטודיו בסנט לואיס, מיזורי. מ-1855 עד 1857, סטיבן א. דאגלס, בן דודה של אשתו, תמך בנסיעת המשפחה לרומא כדי שפולק יוכל להמשיך בלימודים נוספים. בשובו לארצות הברית ב-1857, פולק ומשפחתו התיישבו בעיר שיקגו, שם עזר להקים את האקדמיה לעיצוב של שיקגו, המקושרת לבית הספר לאמנות של שיקגו. במשך שמונה שנים, הוא שימש כמנהלו ולימד סטודנטים רבים, כולל אלברידג' אייר ברבנק, שזכה לציון בזכות יותר מ-1200 דיוקנאותיו של אינדיאנים. בשנת 1860 עשה פולק מסכת חיים של אברהם לינקולן. רק אחת נוספת נוצרה, על ידי קלארק מילס ב-1865. בתחילת האביב 1860, במהלך ביקורו של לינקולן בשיקגו, פולק ביקש ממנו לשבת לפניו. האמן החליט להתחיל את היצירה ולעשות מסכת חיים. מאוחר יותר השתמש פולק במסכת החיים ובפסל החזה של 1860 כבסיס לגרסאות אחרות של פסלי לינקולן, כולל פסל בגודל מלא. מסכת החיים נוצלה גם על ידי אמנים אחרים. באמצע מאי 1860, פולק נסע לספרינגפילד, אילינוי כדי להציג לבני הזוג לינקולן את הפסל שהושלם. באותה העת קיבל לינקולן את המועמדות לנשיאות של המפלגה הרפובליקנית. למחרת, פולק ביקש מלינקולן לאפשר יציקה של שתי ידיו, לשימוש בעבודות פיסול אחרות. הוא רצה שלינקולן יחזיק משהו כדי לדמות אחיזה של מסמך בידו הימנית. היציקה של ידו הימנית של לינקולן נעשתה כשהוא אחז בידית מטאטא. ידו השמאלית של לינקולן נוצקה מעט סגורה אך ריקה. מדיה וקבצים בנושא לאונרד פולק בוויקישיתוף לאונרד פולק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Leonard Wells Volk, geni_family_tree, ‏2022-04-26 Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Volk, Leonard Wells". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. Harold Holzer, ‘Honest Abe’ wasn’t above raucous debates, savvy politics, CNN, ‏2016-03-10 (באנגלית)
לאטיק

לאטיק (בפיליפינית: Latik) מתייחס לשני מרכיבים שונים המבוססים על קוקוס במטבח הפיליפיני. באזור ויסאיאס הכוונה היא לסירופ קרם קוקוס מקורמל (קרמל קוקוס) המשמש כרוטב קינוח. בצפון הפיליפינים, הכוונה היא לתוצרי לוואי מוצקים של ייצור שמן קוקוס (כמו "גבינת" קרם קוקוס), המשמשים כקישוט למגוון קינוחים. לאטיק במובן המקורי שלו בשפות ויסאיאן פירושו המילולי "סירופ" (שווה ערך לארניבל בשפת ההיליגיינון). זה יכול להתייחס לכל סוג של נוזל ממותק סמיך כולל ריבה. עם זאת, בשימוש הנפוץ ביותר, לאטיק פירושו רוטב תיבול סירופ המופק מצמצום (בהרתחה) של חלב קוקוס וסוכר. משתמשים בו באותו אופן כמו סירופ, במנות כמו קלמאי (עשוי על ידי מיצוי חלב קוקוס מאגוזי קוקוס מגוררים פעמיים) וסומאן (עוגת אורז שמקורה בפיליפינים). בדרך כלל הוא מכונה מחוץ לפיליפינים כ"קרמל קוקוס". גרסה מסחרית של הלאטיק ויסאיאני משווקת בינלאומית כסירופ קוקוס, אם כי אין לבלבל אותה עם סוכר קוקוס שמקורו במיץ קוקוס. לאטיק בלוזון עשוי מחלב קוקוס מורתח בסיר עד שהוא מצטמצם לשמן קוקוס ומתחילים להיווצר מוצקים ("גבינת" קרם קוקוס) במשטח העליון. את המוצקים האלה משאירים לטיגון בשמן הקוקוס עד להזהבה. לאטיק משמש בדרך כלל כתוספת למגוון מאכלים פיליפינים, כולל מאיה בלנקה (קינוח פיליפיני עם מרקם דמוי ג'לטין העשוי בעיקר מחלב קוקוס), סאפין-סאפין (קינוח אורז דביק בשכבות וקוקוס במטבח הפיליפיני) ו-ube halaya (קינוח פיליפיני עשוי בטטה סגולה מבושלת ומעוכה). לפעמים הם נחשבים בטעות לבשר קוקוס מקורמל מטוגן, סוג אחר של קישוט/קינוח הידוע כבוקאיו (קינוח פיליפיני העשוי מרצועות קוקוס ממותקות) בשפת הביסאיה. מדיה וקבצים בנושא לאטיק בוויקישיתוף Goldstein, Darra (2015). The Oxford Companion to Sugar and Sweets. Oxford University Press. p. 530. ISBN 9780199313396. "latik". Binisaya.com. נבדק ב-5 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Bisaya translation for "latik"". Bisaya Translator and Cebuano Dictionary. אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2013. נבדק ב-5 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Philippine quarterly of culture and society". 32. University of San Carlos. 2004: 31. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה) "Suman Latik". Lutong Bahay. נבדק ב-5 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) Thampan, Palakasseril Kumaran (1981). Handbook on Coconut Palm. Oxford & IBH. p. 199. Grimwood, Brian E. (1975). Coconut Palm Products: Their Processing in Developing Countries. Food & Agriculture Organization. pp. 183–187. ISBN 9789251008539. "Latik / Fried Coconut Milk Solids". Market Manila. 5 באוגוסט 2008. נבדק ב-5 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) Vanjo Merano (25 במרץ 2010). "How to Make Latik". Panlasang Pinoy. נבדק ב-5 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) Reynaldo G. Alejandro; Doreen G. Fernandez (1998). Food of the Philippines. Tuttle Publishing. p. 102. ISBN 978-962-593-245-3. Philippines. Dept. of Education, Culture, and Sports (1989). Duyan ng magiting: the folk culture of the southern Tagalog region. Kalinangan series. Vol. 3. IMC. ISBN 978-971-10-1241-0.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
השושלת המאמונית

  השושלת המאמונית ( בפרסית مأمونیان) הייתה שושלת עצמאית של שליטים איראנים בח'ווארזם. שלטונם היה קצר (995–1017), והם הוחלפו בתורם על ידי השושלת הע'זנווית המתפשטת. הממלכה האיראנית העתיקה של ח'ווארזם נשלטה עד שנת 995 על ידי השושלת האפריגית מהעיר כאת' (אנ'). ח'ווארזם, הייתה האזור החקלאי המושקה והעשיר של אוקסוס התחתי. האזור המוקף מכל עבר באדמת ערבות ובמדבר, הוא מבודד גאוגרפית מאזורים אחרים. בידוד זה אפשר לתושביו לשמור על שפה ותרבות איראנית ייחודית נפרדת. בירתם של המאמונידים, גורגנז', הפכה למרכז למידה תחת שלטונם. היא משכה אליה דמויות בולטות רבות, כגון הפילוסופים הרופאים, אבן סינא ואבו סאהל אל-מאסיחי (אנ'), המתמטיקאי אבו נאסר מנצור, הרופא אבן אל-חמר (אנ') והפילולוג אל-תא'אליבי. המאמונידים בנו בבירתם מינרטים, שאחד מהם בעל כתובת המיוחסת למאמון השני ( מלך 1009–1017 ), שרד עד ימינו. עם זאת, המאמונידים נקלעו עד מהרה לעימות עם הסולטאן הע'זנווי מחמוד ( מלך  999–1030), שביקש ללחוץ על אויביו הקרחאנידים על ידי הרחבת שלטונו אל ח'ווארזם. בשנת 1014, דרש מחמוד כי מאמון השני יוסיף את שמו בח'טבה (דרשת שישי) בח'ווארזם, ובכך להכיר בעצימותו. משלא הצליח לזכות בסיוע צבאי או לפייס את מחמוד באמצעים אחרים, מאמון השני נאלץ לקבל את דרישותיו, למורת רוחם של האצילים והקצינים הצבאיים הח'ווארזמים. בתגובה הצבא, בהנהגת המפקד העליון אלפטיגין, התמרד ומאמון השני נרצח. המורדים הציבו שליט חדש על הכס, את אחיינו הצעיר, אבו'ל-חרית' מוחמד, בחודש מרץ 1017. העובדה שמאמון השני היה גיסו של מחמוד, שימש עילה לאחרון לפלוש לח'ווארזם. צבא השושלת הע'זנווית הביס את הכוחות הח'ווארזמים המקומיים בעיר האזראספ (אנ'). הוא דיכא באכזריות את אוכלוסיית גורגנז' ולכד ח'וואראזמים רבים שנלקחו לבירת ע'זני כעבדים. אבו'ל-חרית' מוחמד הודח ונכלא, בעוד ח'ווארזם שולבה בממלכה הע'זנווית, ובכך בא הקץ על השושלת המאמונית, השושלת האתנית האיראנית האחרונה של הח'ווארזמשאה. מאמון הראשון בן מוחמד, 995–997 אבו אל-חסן עלי, בנו של מאמון הראשון, 997–1008/9 מאמון השני, בנו של מאמון הראשון, 1008–09 אבו'ל-חרית' מוחמד, בנו של אבו אל-חסן עלי, 1017 סי.אי.בוסוורת', ĀL-E MAʾMŪN, Encyclopædia Iranica I/7, 2011, עמ' 762-764 קליפורד אדמונד בוסוורת', השושלות האסלאמיות: מדריך כרונולוגי וגנאלוגי, ניו יורק: Columbia University Press, 1996, מסת"ב 978-0-231-10714-3 סי. אי.3 בוסוורת', ח'ווארזמשאה, אנציקלופדיה של אסלאם, מהדורה שניה., Edited by: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs., 1978, עמ' 1066 (באנגלית) Bosworth, Clifford Edmund, Boyle, John Andrew (ע), The Cambridge History of Iran, Volume 5: The Saljuq and Mongol Periods: "The Political and Dynastic History of the Iranian World (A.D. 1000–1217)", Cambridge: Cambridge University Press, 1968, עמ' 1-202, ISBN 0-521-06936-X
תומאס קולינס

תומאס קולינס (באנגלית: Thomas Collins;‏ 1732 – 29 במרץ 1789) היה בעל אחוזת מטעים ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור שכיהן כנשיא דלאוור השמיני בשנים 1786–1789. לפני כן הוא היה קצין במיליציה של דלאוור במלחמת העצמאות של ארצות הברית וכיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור. תומאס קולינס נולד בכפר דאק קריק, כיום חלק מהעיירה סמירנה, שבמושבת דלאוור. הוא נשא לאישה את שרה, ולהם נולדו ארבעה ילדים. אחותו הייתה רעייתו של המושל לשעבר ג'ון קוק. קולינס למד משפטים, אך לא עסק במקצוע. ככל הנראה הוא היה עשיר מאוד, שכן הוא רכש שטחי אדמה נרחבים באזור דאק קריק בשלב מוקדם של חייו. קולינס החל את שירותו הצבאי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית כלוטננט קולונל במיליציה של מחוז קנט העילי בפיקודו של סיזר רודני, ותוך שנה הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של דלאוור. ב-1777 שירת קולינס בניו ג'רזי יחד עם גנרל ג'ורג' וושינגטון, אך הוא שב לביתו כדי להתמודד עם מרידות הלויאליסטים במחוז סאסקס. ככל הנראה הוא היה מעורב במאמצים לחסום את הגנרל ויליאם האו בצעדתו מנהר אלק, אך אין כל עדות שהוא נכח בקרב ברנדיויין (אנ'). בשנים 1764–1767 שימש קולינס כשריף של מחוז קנט, והיה חבר באספת המושבה בחמישה מבין תשעת מושביה השנתיים בשנים 1767–1776. הוא היה חבר ועידת החוקה של דלאוור ב-1776 ונבחר לשתי תקופות כהונה למועצה המחוקקת של המדינה (כיום הסנאט של דלאוור) בשנים 1776 - 1783, ובחלק מהזמן כיהן כיושב ראש המועצה. ב-1782 נבחר קולינס כשופט בבית המשפט לפניות רגילות. ב-1786 בחרה בו האספה הכללית של דלאוור פה אחד כנשיא דלאוור, תפקיד בו הוא כיהן מ-28 באוקטובר אותה שנה ועד למותו. במהלך תקופת כהונתו כנשיא הייתה דלאוור המדינה הראשונה שאשררה את חוקת ארצות הברית בדצמבר 1787. תומאס קולינס נפטר בביתו שבסמירנה ב-29 במרץ 1789. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית, אך מאוחר יותר הועברה קבורתו לבית הקברות של כנסיית סנט פיטר האפיסקופלית בסמירנה. הוא היה הראשון מבין נשיאי ומושלי דלאוור שנפטר בעת כהונתו. על שמו של קולינס קרוי בניין משרדים של מדינת דלאוור בעיר דובר. תומאס קולינס באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) תומאס קולינס באתר The Political Graveyard (באנגלית) תומאס קולינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לוברו פון מאטאצ'יץ'

לוברו פון מאטאצ'יץ' (Lovro von Matačić‏; 14 בפברואר 1899 – 4 בינואר 1985) היה מנצח קרואטי, יליד העיר סושאק. הוא היה חבר במקהלת הנערים של וינה וגם למד מוזיקה בעיר וינה עצמה. לאחר תום לימודיו, כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, גרמניה, וביוגוסלביה. שמו נקשר בעיקר למוזיקה של אנטון ברוקנר. בשנים 1961–1966 כיהן מאטאצ'יץ' כמנצח ראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, שהיא תזמורת בית האופרה של פרנקפורט. הוא נפטר בבלגרד. לוברו פון מאטאצ'יץ', באתר AllMusic (באנגלית) לוברו פון מאטאצ'יץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) לוברו פון מאטאצ'יץ', באתר Discogs (באנגלית)
The Tower (שיר)

"The Tower" (בעברית: "המגדל") הוא סינגל של הזמרת הפולנייה לונה, שיצא לאור ב-23 בינואר 2024. השיר ייצג את פולין באירוויזיון 2024 במאלמה שבשוודיה בחצי הגמר הראשון, אך לא העפיל לגמר. השיר נכתב והולחן על ידי אלכסנדרה קטז'ינה ויילגומס, פול דיקסון (אנ') ומקס קוק. השיר משתמש במטאפורה של מגדל שליליות ופוטנציאל מוגבל, ודוחק במאזין להפילו בכוח. השיר יצא לאור ב-23 בינואר 2024. כחודש לאחר מכן, השיר הוכרז כשיר שייצג את פולין באירוויזיון 2024. ב-20 בספטמבר 2023 הודיעה הטלוויזיה הפולנית על כוונתה של פולין להשתתף בתחרות האירוויזיון 2024. בעקבות מחלוקת סביב השנה הקודמת, היא שקלה לעבור לבחירה פנימית; הדבר אושר מאוחר יותר, בינואר 2024. לאחר ש-22 שירים היו ברשימת המועמדים הקצרה, ועדה פנימית בת חמישה חברים בחרה בלונה ובשיר שלה כנציגי פולין לתחרות, כשהם ניצחו בנקודה אחת על המקום השני, יוסטינה סטצ'קובסקה ושירה "Witch-er Tarohoro". על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-30 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌פולין שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי. לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פולין הופיעה שישית, לפני קרואטיה ואחרי אוקראינה. ב-7 במאי עלתה לונה על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצעה את שירה "The Tower". היא נכשלה בניסיונה להעפיל לגמר שהתקיים ב-11 במאי לאחר שסיימה במקום ה-12 עם 35 נקודות. מידע על היצירה "The Tower" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "The Tower" באתר Genius סרטון השיר "The Tower" באתר יוטיוב Zephaniah Gabriel, Poland: It's LUNA for Eurovision 2024 with "The Tower", escYOUnited, ‏19 בפברואר 2024 (באנגלית אמריקאית) Sanjay (Sergio) Jiandani, Poland: TVP confirms participation at Eurovision 2024, ESCToday, ‏20 בספטמבר 2023 "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Van Dijk, Sem Anne (2023-12-13). "Eurovision 2024: Semi-Final Allocation Draw on January 30". Eurovoix. נבדק ב-2023-12-13. "Eurovision 2024: Semi-Final Draw results". Eurovision Song Contest (באנגלית). European Broadcasting Union. 30 בינואר 2024. נבדק ב-8 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) ESC, Eurovision 2024: Semi-Final Running Orders revealed!, ‏26 במרץ 2024 (באנגלית) Eurovision 2024 Semi-final 1 Results, eurovisionworld
רדיו כל הודו

רדיו כל הודו (באנגלית: All India Radio, AIR) הידועה גם כאקשווני (בהינדי आकाशवाणी; מילולית "קול מהשמיים"), היא תחנת רדיו ציבורית השייכת לממשלת הודו. רדיו כל הודו הוקם בשנת 1936. מבחינת מספר השפות המועברות, טווח המגוון החברתי-כלכלי שהיא משרתת וגודל ארגון השידור שלה, אקשווני היא רשת הרדיו הגדולה בעולם. שירות הבית של AIR כולל 262 תחנות הפרוסות ברחבי הודו, המגיעות לכמעט 92% משטחה. רדיו כל הודו משדר ב-23 שפות ו-146 ניבים. השם ההינדי של התחנה, אקשווני, היא מילה בסנסקריט שמשמעותה 'הכרזה שמימית' או 'קול מהשמיים או גן העדן'. בהינדואיזם, ג'יניזם ובודהיזם, אקשוונים מופיעים לעיתים קרובות בסיפורים כאמצעי תקשורת מגן עדן לאנושות. כאשר שמה של שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) שונה לרדיו כל הודו, רבינדרנת טאגור הכריז עליו בתור אקשווני בשיר שנכתב לקראת חנוכת שירות הגלים הקצרים של כלכותה. ב־1956 הוענק השם אקשווני לשידורי רדיו כל הודו. שידור הרדיו הראשון בהודו הבריטית החל ביוני 1923. על פי הסכם ב-23 ביולי 1927, הוסמכה חברת השידור ההודית הפרטית בע"מ (IBC) להפעיל שתי תחנות רדיו: תחנת מומבאי שהחלה ב-23 ביולי 1927 ותחנת קולקטה שבאה לאחר מכן ב-26 באוגוסט 1927. החברה נכנסה לפירוק ב-1 במרץ 1930. הממשלה השתלטה על מתקני השידור והחלה את שירות השידור הממלכתי ההודי (ISBS) ב-1 באפריל 1930 על בסיס ניסיוני במשך שנתיים. ב-8 ביוני 1936 הפכה שירות השידור לרדיו כל הודו. ב-1 באוקטובר 1939 החל שירות החוץ בשידור בפשטו, שנועד להתמודד עם תעמולת רדיו מגרמניה הנאצית המופנית לאפגניסטן, איראן ומדינות ערב. בשנת 1939 גם נפתחה תחנת דאקה במזרח הודו, במה שהוא כיום בנגלדש. כאשר הודו הפכה לעצמאית ב-1947, לרדיו כל הודו היו שש תחנות (דלהי, בומביי, כלכותה, מדראס, לאקנאו, וטירוק'ירפאלי). שלוש תחנות הרדיו בלאהור, פשוואר ודאקה נמצאו במה שהפך לפקיסטן לאחר החלוקה. ב־1956 מוזגה עם התחנה רדיו דקאן (אנ'), תחנת רדיו שהוקמה על ידי מיר עוסמאן עלי חאן, הניזאם השביעי של היידראבאד, ב-3 בפברואר 1935, וב-1 באפריל 1950 עבר לידי ממשלת הודו. מדיה וקבצים בנושא רדיו כל הודו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רדיו כל הודו (באנגלית) רדיו כל הודו, ברשת החברתית פייסבוק רדיו כל הודו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רדיו כל הודו, ברשת החברתית אינסטגרם History of All India Radio Chandrika Kaul (2014). 'Invisible Empire Tie': Broadcasting and the British Raj in the Interwar Years. pp. 123–171. doi:10.1057/9781137445964_4. ISBN 978-1-137-44596-4. All India Radio to only be referred to as Akashvani: A brief history of the Indian public broadcaster, The Indian Express, ‏5 במאי 2023 "The Long and Interesting Story of All India Radio, Hyderabad–Part 2". Wavescan-NWS78. 15 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה)
סרוויור 6

סרוויור 6 (באנגלית: Surveyor 6, בתרגום לעברית: "מודד 6") הייתה חללית אמריקאית לחקר הירח, ששוגרה על ידי נאס"א בשנת 1967 במסגרת תוכנית סרוויור, במטרה לבצע נחיתה רכה על הירח ולחקור אותו. המידע על ביצוע נחיתות רכות על הירח היה חיוני לתכנון הנחיתות הירחיות של תוכנית אפולו, שהיו אמורות להתבצע לפני תום שנות ה-60 (היעד שהציב ג'ון קנדי). נחיתתה הרכה והמוצלחת של סרוויור 6 ב"ים השלווה" הייתה הנחיתה הרכה האמריקאית הרביעית על הירח. סרוויור 6 שוגרה ב-7 בנובמבר 1967 מנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה, על גבי המשגר אטלס-קנטאור, ונחתה על הירח ב-10 בנובמבר 1967. ב-17 בנובמבר מדחפים של הגשושית הופעלו מחדש והיא הועברה כ-2.5 מ' מערבה. הדבר נעשה לצורך בדיקות הפעלת המדחפים בירח. מטרת גשושיות הסרוויור הייתה לבצע נחיתות רכות על קרקע הירח, כהכנה לנחיתות שתוכננו במסגרת תוכנית אפולו. על הגשושית הותקנה מצלמת טלוויזיה שיכלה להסתובב ב-360 מעלות. במהלך היום הירחי הראשון מצלמה העבירה 29,914 תמונות שכללו גשושית עצמה והסביבה. מכשיר נוסף היה זרוע ללקיחת דגימות קרקע וביצוע בדיקות קרקע על בסיס ניתוח קרינת אלפא. לאחר העברת הגשושית למיקום החדש, סנסורים הוזזו ולא היה ניתן להפעיל אותם מחדש. ב-3 במאי 1967 עם תחילת לילה בירח המכשירים של הגשושית הופסקו. לאחר 336 שעות עם סיום הלילה לא היה ניתן להפעיל אותם מחדש. לאחר סיום לילה ירחי הקשר עם הגשושית חודשה אך לא ניתן היה לקבל נתונים ממנה. מדיה וקבצים בנושא סרוויור 6 בוויקישיתוף מידע על סרוויור 5 באתר נאס"א תמונות שהתקבלו מידע על המשימה באתר JPL