laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזור ההתכנסות הבין-טרופי

אזור ההתכנסות הבין-טרופי (באנגלית: Intertropical Convergence Zone,‏ ITCZ) הוא האזור המקיף את כדור הארץ בסמוך לקו המשווה, ובו רוחות הסחר הצפוניות והדרומיות נפגשות. אזור זה ידוע בקרב ימאים כ-doldrums,[דרושה הבהרה] והוא נקרא במקור, משנות ה-20 ועד שנות ה-40, בשם "החזית הבין-טרופית" (Intertropical Front,‏ ITF), אולם לאחר ההכרה בחשיבות התכנסות רוחות השדה במזג האוויר הטרופי, נעשה שימוש במונח הנוכחי - אזור ההתכנסות הבין-טרופי. כאשר אזור זה קרוב לקו המשווה הוא מכונה האפיק הקרוב-משווני (near-equatorial trough). כאשר האזור נמשך לתוך המחזור המונסוני הוא מכונה לעיתים האפיק המונסוני (מינוח זה נפוץ יותר באוסטרליה ובחלקים מאסיה). השם הנפוץ בקרב הימאים, doldrums, נובע מחוסר היציבות המשונה שלו. מזג האוויר יכול להיות רגוע למשך תקופות ארוכות מאוד, עם סופות רעמים חזקות מדי פעם, ששוככות במהירות. אזור ההתכנסות הבין-טרופי נראה כרצועת עננים המקיפה את כדור הארץ, בסמוך לקו המשווה. בחצי הכדור הצפוני, רוחות הסחר נעות לכיוון דרום מערב מצפון מזרח, בחצי הדרומי נעות צפון מערבה מדרום מזרח. כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי ממוקם מצפון או מדרום לקו המשווה, הכיוונים משתנים בהתאם לכוח המדומה, כוח קוריוליס, הנובע מהסיבוב של כדור הארץ. למשל, כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי הוא מצפון לקו המשווה, רוחות הסחר הדרום מזרחיות משנות פניהן לרוחות דרום מערביות כשהן חוצות את קו המשווה. אזור ההתכנסות הבין-טרופי נוצר כתוצאה מתנועה אנכית רחבה, הנראית כפעילות קונבקטיבית (זרמי אוויר עולים באטמוספירה) של סופות רעמים. היא נובעת מהתחממות האוויר על ידי קרינת השמש ועלייתו. תנועת האוויר שתופס את מקומו היא למעשה רוחות הסחר. אזור ההתכנסות הבין-טרופי למעשה עוקב אחר אזור עליית האוויר הלח של תא הדלי. האזור שבו יורד האוויר ומתייבש הוא קווי רוחב הסוס (horse latitudes). מיקום אזור ההתכנסות משתנה במשך הזמן. הוא נע הלוך ושוב ביחס לקו המשווה יחד עם נקודת הזנית. מעל האוקיינוס, שם אזור ההתכנסות מוגדר טוב יותר, המחזור העונתי עדין יותר, משום שהקונבקציה מרוסנת מפאת פיזור החום באוקיינוס. לעיתים, נוצר אזור כפול, אחד מצפון לקו המשווה ואחד מדרום. במצב זה נוצר רכס לחץ גבוה בין שני אזורי ההתכנסות. על פי רוב אחד חזק מהשני. מדיה וקבצים בנושא אזור ההתכנסות הבין-טרופי בוויקישיתוף אזור ההתכנסות הבין-טרופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Barry, Roger Graham; Richard Chorley J. (1992). Atmosphere, weather, and climate. London: Routledge. ISBN 978-0-415-07760-6. OCLC 249331900.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) "Inter-Tropical Convergence Zone". JetStream - Online School for Weather. NOAA. 2007-10-24. נבדק ב-2009-06-04.
גרבנמכר

גרבנמכר (בלוקסמבורגית: Gréiwemaacher, בגרמנית: Grevenmacher) היא קומונה במעמד עיר, הממוקמת במזרח לוקסמבורג, סמוך לגבול עם גרמניה. הקומונה היא בירת קנטון גרבנמכר ומחוז גרבנמכר (עד לביטולו ב-2015). העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר המוזל, באזור בו מגדלים ענבי יין. לגרבנמכר הסכם ערים תאומות עם: צרפת אובייר (אנ'), צרפת מדיה וקבצים בנושא גרבנמכר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרבנמכר גרבנמכר, ברשת החברתית פייסבוק גרבנמכר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרבנמכר, ברשת החברתית אינסטגרם גרבנמכר, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא לוקסמבורג ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק הכט

פארק הֶכְט הוא פארק בעיר חיפה, השוכן בין תל שקמונה וגן לאומי תל שקמונה שהוכרז בשנת 2008, ובין חוף דדו. הפארק, שנפתח בשנת 2008 ומשתרע על שטח של 75 דונם, אורכו 1.2 ק"מ ורוחבו נע בין 60–70 מטר. הפארק הוקם בעלות של 14 מיליון שקל על ידי עיריית חיפה ובמימון קרן הכט והוא נקרא על שמו של ראובן הכט. זהו הפארק הגדול ביותר בשטחה האורבני של העיר. הפארק שוכן במערב חיפה בצמוד וממערב לכביש החוף והוא פארק נופש פעיל. הפארק משתרע מצפון לדרום והוקם על שטח שהיה מוזנח במשך שנים ומכוסה בחלקו באשפה. הוא תוכנן על ידי משרד אדריכלי נוף גרינשטיין הר-גיל, אדריכלות נוף ותכנון סביבתי. בפארק אלמנטים רבים המאפשרים פעילות רחבה למגוון גילאים. הפארק פונה לקהל יעד מגוון של משתמשים: משפחות, ילדים, מבוגרים, רצים, הולכים, משחקי כדור, רוכבי אופניים, רקע לצילומי חתונות ואירועים עירוניים. בפארק נמצאים מגרשי קט-רגל וכדורסל. הפארק פתוח רוב שעות היממה והכניסה אליו חופשית. המתכננים יצרו מערכת של אזורים וחללים אשר תומכים בקיום פעילויות שונות לשימוש אוכלוסיות מגוונות. הפארק כולל אזורי צמחייה מגוונים הלוקחת בחשבון את הקרבה לים ועמידה לרסס מי הים תוך שילוב מינים מקומיים עם מינים תרבותיים. חלק מהאזורים בעלי אופי של צמחי תרבות עונתיים. באזורים אחרים יש חיבור לצמחיית החולות הקיימת באזור, וכן משטחי דשא לשימוש התושבים. בעת תכנון הפארק נלקח בחשבון להפוך את חוף הים הנמצא ממערב לפארק לנגיש לתושבי השכונות הסמוכות. את שטח הפארק חוצים ערוצים של שני נחלים: נחל לוטם בדרום הפארק ונחל עלייה מצפונו. המעבר מעל ערוצי הנחלים נעשה מעל גשרים. העיצוב של הפארק משלב את ואדיות הנחלים כחלק מהפארק. בהמשך, עוברים ערוצי הנחלים באמצעות מעברי מים מבטון מתחת למסילת הרכבת. מעברים אלה מאפשרים קשר בין הפארק לחוף הים. במערבו של אחד המעברים בצמוד לים נמצאת מרפסת תצפית ממנה ניתן לצפות על הים, הגלים וסלעי החוף. גבולו הדרומי של הפארק נתחם בערוץ נחל עמיק. משטח הפארק יוצא מסלול הליכה לכיוון גן לאומי שקמונה, העובר במקביל לקו החוף. בקרבת הפארק נמצאים מספר אתרים כמו תל שקמונה, שרידי רצפות פסיפס ומבני מגורים ותעשייה מדרום לתל, מערות שקמונה - מערות קבורה על צלע ההר, המכון לחקר הימים והאגמים והאנדרטה לזכר הנרצחים בפיגוע במסעדת מקסים שהתרחש בשנת 2003. בתוך שטח הפארק עובר מסלול שביל חיפה שנחנך בשנת 2011, הקטע העובר בפארק הוא מקטע 16 בשביל. החל משנת 2012 חודש בשטח הפארק אירוע תערוכת הפרח הבינלאומית חיפה, שהתקיים בעבר בגן האם. הפארק זכה בשנת 2009 בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף. אזור התכנסות מוצל בפארק הכט בריכת הברווזים בפארק פארק הכט בתערוכת הפרח 2012. לפני המבנים החצי כדוריים שפך נחל לוטם. הפארק בתערוכת הפרח 2012 ברקע בתי שכונת שער העלייה פארק הכט, ספטמבר 2014 רחבת מתקני שעשועים מדיה וקבצים בנושא פארק הכט בוויקישיתוף פארק הכט באתר "טבע ונופים בישראל" איפו בחיפו - פארק הכט חיפה סיור עם סיור עם גיל הרגיל, באתר של גיא שחר תכנון פארק הכט(הקישור אינו פעיל) באתר עיריית חיפה שחר רז, חיפה: פארק בין פסי הרכבת לכביש הראשי, באתר nrg‏, 3 בנובמבר 2009 פארק הכט באתר טרוולר פארק הכט באתר תור חיפה מקטע 16: חווית ים לתפארת בפארק הכט ושמורת חוף שיקמונה באתר שביל חיפה חגית פלג-רותם, ‏פרס קרוון לאדריכלות נוף ל"פארק הכט" בחיפה, באתר גלובס, 12 באוקטובר 2009
ענף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ענף – חלק מצמח כמו שיח או עץ; ענף (פילוגנטיקה) – מונח בביולוגיה סיסטמטית, קלדיסטיקה ופילוגנטיקה העוסק במיון אורגניזמים לפי ענף, באנגלית: clade. ענף (מתמטיקה) – צמצום של פונקציה רב-ערכית לפונקציה חד-ערכית ענף – חלק מוגדר מתחום כלשהו דיסציפלינה – מקצוע או תחום דעת מסוים ענף ספורט – סוג מסוים של פעילות ספורטיבית. למשל: כדורגל, החלקה אמנותית או שחמט; ענף כלכלי – סוג מסוים של פעילות כלכלית שלוחה
יתד חרס

יתדות חרס היו בשימוש במסופוטמיה בידי השוּמֶרים וגם בתרבויות עתיקות אחרות באלף השלישי לפנה"ס. המונח 'יתדות חרס' או 'מסמר חומר' מתייחס גם למסמרים או חרוטים, המכונים גם 'מסמרי יסוד'. היתדות הונחו בעת בניית מבנה והוטבעו בתוך קירותיו. על גבי היתדות היו חקוקות כתובות בכתב יתדות כדי לשמש כראיה שהמקדש או המבנה היה רכושו של האל שלו הוקדש המבנה. בנוסף נעשה שימוש בחרוטים ללא כתובות עליהם, שהיו צבועים במגוון צבעים ושימשו לעיטור ויצרו פסיפסים דקורטיביים על הקירות והעמודים בתוך המבנים. בנוסף שימשו להגברת החוזק של המבנה. יתד חרס ידוע הוא יתד של המלך אֶנתֶמֶנָה (אנ') מלך לַגַש שהוקדש לאלוהי העיר השומרית באד-טיבירה, ומספר על הסכם אחווה שנחתם בין אנתמנה ולוּגָל-כִּינִיש-דוּדוּ (צר') שליט ארך. הכתובת אומרת: "אלה היו הימים כשאנתמנה שליט לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך חתמו על חוזה של אחווה". על פי הכתובת, אנתמנה מתאר עצמו כבונה מקדש העיר אי-מוש לאלים אינַנָּה ותמוז, תחת התואר המקומי שלו לוגל-אי-מוש. במצרים העתיקה נעשה שימוש בחרוטי קבורה שהיו עשויים מחומר, השימוש בהם היה כמעט אך ורק בנקרופוליס של תבאי. החרוטים הונחו מעבר לכניסה לאולם הקבר. שימושים ראשונים בחרוטים כאלה נעשו כבר בתקופת השושלת ה-11 במאה ה-21 לפנה"ס, אבל הם לא היו מעוטרים. בתקופת הממלכה החדשה, שהחלה במאה ה-16 לפנה"ס, הם יוצרו בגודל מוקטן ועליהם נחרטו שמו ותוארו של בעל הקבר, לעיתים קרובות הכתובת כללה גם תפילה קצרה. מדיה וקבצים בנושא יתד חרס בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא חרוטי קבורה בוויקישיתוף
אנואר סעב

אנואר סעב (נולד ב-1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, דרוזי ישראלי, שכיהן כמפקד חטיבת עודד. סעב נולד וגדל בכפר אבו סנאן. עם גיוסו לצה"ל שובץ בגדוד חרב ועבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר קורס מ"כים חי"ר שימש כמדריך בגדוד 906 (שועלי הנגב). בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. לאחר מכן שימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד חרב. בתפקידו הבא שימש סעב כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח. בהמשך שימש כמפקד גדוד חרב וכסגן מפקד חטיבת שומרון, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באירועי קבר יוסף והר עיבל. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת ברעם. בשנים 2006–2008 פיקד על חטיבת עודד, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. סעב הוביל את חייליו בקרבות על מרג' עיון ואל-ח'יאם. בעת מבצע עופרת יצוקה שימש סעב כמפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ולאחר מכן מפקד מחוז צפון וחיפה בפיקוד העורף, בין היתר באירוע השרפה בכרמל. בנוסף שימש סעב כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים רב חילי במשך שנתיים. לאחר שחרורו מכהן כמנכ"ל חברת נדין טק בע"מ העוסקת בתחום התוכנה והתעופה. במילואים משמש כראש מטה הגיס הצפוני. סעב בעל סטארט אפ MY CITY מערכת שליטה ובקרה לניהול הרשויות והארגונים, שזכתה לתמיכת המדען הראשי בשנת 2018/2019. סעב הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וכן השתלם בקורס בחיל הנחתים האמריקני, למעשה הקצין הדרוזי הראשון בוגר פו"מ מרינס. כמו כן לסעב תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ותואר ראשון נוסף במשפטים מהקריה האקדמית אונו. אליענה שפר, מפקד המחוז בפיקוד העורף: "במלחמה הבאה יפלו 400 טילים על חיפה", באתר nrg‏, 19 ביולי 2011. אילן אוסטפלד, כך תיראה המלחמה הבאה, באתר ישראל היום, 13 במאי 2011. נפרד מהעורף - ראיון עם סעב, ראיון באתר יוטיוב מפרי עטו דבר מפקד חטיבת "עודד" במלחמת לבנון השנייה, אל"ם (מיל') אנואר סעב, אתר צה"ל, ‏ 10.07.2016. אמיר בוחבוט‏, מפקדים דרוזים בקריאה לרמטכ"ל: "אל תפרק את המורשת שלנו", באתר וואלה, 19 במאי 2015. עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 365. עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 368. אילן אוסטפלד, כך תיראה המלחמה הבאה, באתר ישראל היום, 13 במאי 2011. יפה ברנס, פיקוד העורף יכשיר בעכו יחידת חילוץ והצלה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 באפריל 2012. אליענה שפר, מפקד המחוז בפיקוד העורף: "במלחמה הבאה יפלו 400 טילים על חיפה", באתר nrg‏, 19 ביולי 2011.
טאובר

טאובר הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו הוא יונה ממין זכר או כבד שמיעה. האם התכוונתם ל... טאובר – נהר בגרמניה, יובל של נהר המיין אולריקה טאובר – שחיינית עבר, ייצגה את מזרח גרמניה בלנקה טאובר – ציירת ישראלית סופי טויבר-ארפ – אמנית שווייצרית ריכרד טאובר – טנור אוסטרי אליעזר טאובר – מזרחן והיסטוריון ישראלי צבי טאובר – פילוסוף ישראלי טאוב
עמוס 4

עמוס 4 הוא לוויין תקשורת ישראלי שפותח על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור חברת חלל תקשורת, הרביעי בסדרת לווייני התקשורת "עמוס". הלוויין שוגר מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-31 באוגוסט 2013, בשעה 23:05 לפי שעון ישראל, ואמור לשהות בחגורה הגיאוסטציונרית מעל אזור דרום-מזרח אסיה, ובכך לספק לחברה אפשרות להתפתח לכיוון השווקים המתעוררים באזור זה. בנוסף יתרונו המתוכנן הוא גידול בטווח, כך שתתאפשר באמצעותו תקשורת ישירה מיפן למזרח התיכון. בתאריך 8 ביולי 2007, פורסם כי חלל-תקשורת, המספקת שירותי תקשורת לוויינים באמצעות לווייני עמוס, חתמה על הסכם לבניית הלוויין עמוס 4 עם התעשייה אווירית לישראל ועם ממשלת ישראל. במסגרת ההסכם נקבע כי התע"א תייצר את הלוויין עמוס 4 בעלות כוללת של כ-365 מיליון דולר. חלל תקשורת תשלם 100 מיליון דולר, כאשר התשלום הראשון יעשה בינואר 2010 והוא יעמוד על 22.5 מיליון דולר, והתשלום האחרון בהיקף של 6.25 מיליון דולר ישולם עם קבלת הלוויין. יתרת 265 מיליון דולר תשולם על ידי ממשלת ישראל אשר רכשה מראש שירותי תקשורת בלוויין למשך כל שנות השירות שלו. מיקום עמוס 4 בחלל יהיה בנקודה 65E. זהו מיקום שונה מהמיקום בו נמצאים כיום עמוס 1 ועמוס 2 (4w), ואליו שוגר גם עמוס 3. עמוס 4 שוגר בשנת 2013 ומשך חייו אמור להיות 12 שנים. חלל תקשורת תשתמש בשמונה משיבים רחבי סרט בני 108 מגהרץ כל אחד בתחום Ku, ובארבעה משיבי high power בני 216 מגהרץ כל אחד בתחום הגבוה Ka, באלומה אחת ניידת בתחום Ku ובאלומה ניידת אחת בתחום Ka/Ku, כאשר יתרת קיבולת הלוויין עמוס 4 תועמד לרשות ממשלת ישראל. הלוויין מבוסס על פלטפורמה חדשנית המתוכנת באופן מודולרי ומאפשרת הגדלת המטע"ד ל-45 משיבים, למשקלים הנעים בטווח שבין 2.5 עד 5.5 טון, ולהספק בתחום של 3 עד 12 קילו-וואט. האוויוניקה בלוויין מתקדמת ביותר ומאפשרת יכולת הצבעה מדויקת ודינמית של האנטנות לנקודות נבחרות על כדור הארץ. בלוויין תכן ייחודי לטובת אנטנת Multi Beam Array המספק ייצוב של אלומות-העיפרון לקבלת כיסוי רציף ויציב של אזור השירות. פלטפורמת עמוס 4 הייתה אמורה לשמש גם את הלוויין עמוס 6, אשר שיגורו נכשל. עמוס (לוויין תקשורת) אדם וחלל - מונחים אתר האינטרנט הרשמי של עמוס 4 (באנגלית) יהונתן מרוז ואהרון לפידות, "אנחנו מתכננים עתיד גדול למשפחת הלוויינים הזו", באתר חיל האוויר הישראלי, בטאון חיל האוויר, פברואר 2010 אבי בליזובסקי, ‏הלוויין עמוס 4 הגיע לבייקונור (גלריית תמונות) לקראת השיגור ב-31 באוגוסט, באתר "הידען", 25 באוגוסט 2013 אבי בליזובסקי, ‏מנהל מפעל חלל בתע"א עופר דורון בריאיון לאתר הידען לאחר השיגור: עמוס 4 גדול פי 3 מקודמיו, ופותחו עבורו טכנולוגיות ייחודיות, באתר "הידען", 1 בספטמבר 2013
הבשורה מצ'סטלו

הבשורה או הבשורה מצ'סטלו (באיטלקית: L'Annunciazione di Cestello) היא ציור טמפרה על לוח עץ במידות של 150X160 ס"מ מאת הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. הציור מוצג במוזיאון אופיצי בפירנצה . היצירה הוזמנה בשנת 1489 על ידי בנדטו די סר ג'ובאני גרדי (Benedetto di Ser Giovanni Guardi) עבור כנסיית צ'סטלו בפירנצה (כיום כנסיית סנטה מריה מדלינה דיי פאצי). היא נמצאת באופיצי מאז שנת 1782. הציור כולל את האלמנטים האייקוניים של הבשורה למרים, נושא שבוטיצ'לי עסק בו במשך שנים. כיום מוכרים שבעה ציורים של האמן המתארים את האירוע, הראשון מ-1479 והאחרון מ-1493. ציורי בשורה נוספים מאת בוטיצ'לי: הבשורה של בוטיצ'לי במוזיאון קלווינגרוב בגלאזגו. הבשורה במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק. הבשורה - פרסקו בגלריה אופיצי. מדיה וקבצים בנושא הבשורה מצ'סטלו בוויקישיתוף הבשורה של בוטיצ'לי במוזיאון אופיצי ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב

ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב (ברוסית: Владимир Дмитриевич Набоков; ‏ 21 ביולי 1870 – 28 במרץ 1922) היה מדינאי, קרימינולוג ועיתונאי ליברל-דמוקרט רוסי. אביו של הסופר הנודע ולדימיר נבוקוב, ולכן נקרא גם ולדימיר נבוקוב האב. נבוקוב נולד בצארסקויה סלו למשפחה אריסטוקרטית. אביו, דימיטרי (1827–1904) היה שר המשפטים בממשלת הצאר אלכסנדר השני. אמו, מריה פון קורף (1842–1926) הייתה ברונית גרמנית-בלטית מקורלנד. נבוקוב למד משפטים וקרימינולוגיה באוניברסיטת סנט פטרבורג ולימד בבית הספר למשפטים בעיר. ב-1897 נשא לאשה את אלנה איוונובנה (1876–1939) ולזוג נולדו חמישה ילדים: ולדימיר, סרגיי (1900–1945), קיריל (1911–1964), אלנה (1906–2000) ואולגה (1903–1978). בין השנים 1904–1917 ערך את העיתון "נאום" (Речь). ב-1906 נבחר לדומה (בית הנבחרים) מטעם המפלגה הדמוקרטית החוקתית (ה"קדטים"). לאחר מהפכת פברואר 1917 כיהן כשר בממשלת המעבר הרוסית. עקב מהפכת אוקטובר נמלטה משפחת נבוקוב מסנט פטרסבורג, תחילה לחצי האי קרים, בו הקימו הרוסים הלבנים רפובליקה קצרת ימים, בה כיהן כשר משפטים ולאחר מכן, ב-1919 עבר ללונדון. בעוד ולדימיר נבוקוב הצעיר נשאר באנגליה לצורכי לימודים בקיימברידג', עברו ב-1920 נבוקוב האב ומשפחתו לברלין, מרכזם של רוב הגולים הרוסים באותה תקופה. נבוקוב השתלב עד מהרה בחברת המהגרים ובצמרת ההנהגה של מפלגת הקדטים בברלין. הוא ערך והוציא לאור את העיתון Rul ("הגה") שהצטיין בגישה דמוקרטית, ליברלית ופרו-מערבית וסלד באופן גלוי מכל קיצוניות ימנית או שמאלית. מפלגת הקדטים הרוסית בברלין התפלגה לפלג שביקש לחזור לרוסיה ולשאת ולתת עם הבולשביקים, בראשות פאבל מיליוקוב ולפלג שביקש לבסס חברה רוסית-מערבית חלופית בברלין, בראשותו של נבוקוב. ב-28 במרץ 1922 כינסו מיליוקוב ונבוקוב דיון פומבי באולם הפילהרמונית של ברלין. לאולם הצליחו להיכנס שני צעירים רוסים מלוכנים-ימנים קיצוניים, שביקשו לרצוח את מיליוקוב. השניים, שבלסקי וטבוריצקי, היו ממקורביו של פיודור וינברג ושל חוגים קדם-נאציים. עם תחילת האספה קמו ממקומם והחלו לצעוד לכיוון הבמה, תוך שירת שירים לאומניים. כאשר שלף שבלסקי אקדח וכיוון אותו אל מיליוקוב, זינק נבוקוב על מנת לסכל את הרצח, אולם המתנקשים ירו בנבוקוב מספר כדורים עד שהתמוטט ומת. נבוקוב הבן שהה אותה עת בברלין, במסגרת ביקור משפחתי והאירוע מוזכר בספרו האוטוביוגרפי "דבר, זיכרון". מדיה וקבצים בנושא ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב בוויקישיתוף רשומה גנאלוגית ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוטו פרידריך, לפני המבול: ברלין 1918-1933, הוצאת כרמל, 2009 עמ' 89-90
שירה חברתית

שירה חברתית היא תמת שירה שמתמקדת במציאות ועוסקת בנושאים של צדק חברתי. צירוף המילים "שירה חברתית" כמונח בתחום השירה, הופיע לראשונה בספרדית (Poesia Socíal), כשם כולל לקבוצה של משוררים שעסקו ספציפית בתמות חברתיות בשנות ה-50 וה-60, בהשפעתה ובהשראתה של מלחמת האזרחים בספרד. מאוחר יותר החל המושג להתקבל גם בשפה האנגלית, תחילה בהקשר של שירה שנכתבה בספרדית בידי מקסיקנים-אמריקנים בטקסס. לאחר שהתבסס המושג השתמשו בו חוקרי ספרות על מנת להתייחס לשירתם של מספר משוררים, בהם ג'ורג' ברנרד שו, ויסטן יו אודן וססאר ואייחו. במהלך המחאה החברתית של 2011, ראתה אור בהוצאת גרילה תרבות החוברת 'שירון המהפכה: שירת האוהלים', שהתמקדה בשירים בעלי תוכן חברתי. דוגמאות נוספות לשירה חברתית בישראל, הן האנתולוגיה 'אדומה', ספר השירה הראשון של יודית שחר, וערבי השירה של ערס פואטיקה. שיר מחאה גרילה תרבות ביטאון שירה nrg חברה, מחפשים פתחי חרום ושערי ישועה, באתר nrg‏, 17 באפריל 2010 אתר שירה חברתית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צביעה של סרטי קולנוע

צביעה של סרטי קולנוע היא שם לכל תהליך של הוספת צבע לתמונות נעות בצבע שחור לבן. הדבר נעשה על מנת להוסיף לסרט אפקטים מיוחדים, לערוך לסרט מודרניזציה או להציג מראה אותנטי של הישויות שצולמו בו. צביעת סרטי קולנוע הפכה לנפוצה ולקלה יותר בעידן המחשב, כשהאופציה להתחקות אחר הצבעים המקוריים הפכה לקלה יותר. בעידן ה-DVD, וכן התפתחות האמצעים הטכנולוגיים, הצביעה צוברת פופולריות מחודשת. בטכניקת הצביעה ביד, שהייתה אחת הטכניקות הראשוניות והפרימיטיביות לצביעת סרטים, כל עותק של סרט הודפס בנפרד, ולפיכך היה על הטכנאים לעבור בדקדקנות על כל פריים, כדי להציג צביעה מקצועית ועשירה. לעיתים נעשה שימוש בשבלונה על מנת להקל על הטכנאים. הצביעה במחשב החלה בשנות השבעים ופותחה על ידי וילסון מרקל. בצביעה זו, הטכנאי מצייר רק חלק מהתמונה, כשהמחשב משלים את שאר התמונה במדויק לפי הכיוון שהתווה הטכנאי. במקור הצביעה במחשב נחשבה לירודה וזולה, אך השתפרה מאז 1980. עם השנים פותחו טכנולוגיות צביעה ממוחשבת רבות, כאשר כל טכנולוגיה מציגה יתרונות וחסרונות. בשנת 2005, הזמין מרטין סקורסזה צביעה של קטעים מסרטים הוליוודיים מסוימים עבור הצגת צביעתם בסרטו "הטייס". באמצע שנות השמונים, לאחר צביעת סרט הקומדיה "טופר", החלה תופעת הצביעה לעורר מחלוקות. התומכים בתופעה טענו שכך קהלים חדשים ייחשפו לסרטים הישנים. הטענה העיקרית של המתנגדים לה, שאינה רלוונטית כיום, הייתה שהצביעה נעשית באופן מגושם, חסר יעילות ולא לוקחת בחשבון טכניקות תאורה מסוימות שיועדו במקור לשחור לבן. בין התומכים בדבר היה קרי גרנט. בין המתנגדים לדבר היו רוג'ר איברט, פרנק קפרה ג'יימס סטיוארט, ג'ון יוסטון, ג'ורג' לוקאס ווודי אלן. איל התקשורת טד טרנר, שנודע בציבור כחסיד של צביעת סרטים, ניצל את תדמיתו זו לצורך מסירת הודעה הומוריסטית לעיתונות כי ישקול לצבוע את "האזרח קיין". אורסון ולס, שלקח הצהרה זו ברצינות, ביקש שבועיים לפני מותו ב-1985 ש"לא יתנו לטד טרנר להשחית את הסרט שלי עם הצבעים שלו". טכניקולור
זוחלים ימיים

זוחלים ימיים היא קבוצה של זוחלים החיים את רוב חייהם בים ומוצאים בו את מזונם. קבוצה זו איננה ענף או קבוצה טבעית, אלא קבוצה המאגדת בתוכה בעלי חיים מענפים שונים בעלי אפיונים דומים (עקב אבולוציה מתכנסת). זוחלי הים החלו להופיע בתקופת הפרם שבפליאוזואיקון ולעומת הדו-חיים הם יכלו לחיות ולשחות בים בלי בעיות (הדו-חיים סופגים חומרים דרך עורם מה שבים המלא במלח עלול להיות קטלני). היו סדרות רבות שהחלו לעבור אז לים: מזוזאורוס, איכתיוזאורים, מוזאזאוריים, נותוזאוריים, זאורופטריגיים כמו ההנודוס והפלזיוזאורים (שחלקם היו ארוכי צוואר וחלקם גדולי לסתות), צבי ים גדולים כמו ארכלון, והתנינים הימיים ת'לאטוסוכים. כמו כן היו זוחלים כמו תנינאים גדולים במים מתוקים כמו דיינוסוכוס וסרקוסוכוס ואפילו דינוזאורים כמו הבריוניקס. לאחר הכחדת קרטיקון-שלישון, היו הרבה פחות זוחלים ימיים מאשר קודם וסדרות רבות של זוחלים ימיים ואף חיות ים אחרות – נכחדו. היצורים ששרדו ופנו לים היו תנינים שונים (תנין הים הוא התנין היחיד ששוחה באוקיינוס), צבי ים, נחשי ים ארסיים ובאיי גלאפגוס גם איגואנה ימית. ישנם גם כמה מיני זוחלים המצויים במים מתוקים או יודעים לשחות זמן רב כמו: אנקונדה, רוב הצבים, והתנינים ולטאות שונות כמו כוח הנילוס ובסיליסק. שלא כמו יונקים ימיים ועופות ימיים, לחלק מהזוחלים הימיים יש אפשרות לנשום חלקית חמצן מהעור וכך להיות יותר זמן מתחת למים. אך לעומתם הם אינם יכולים להיות במים קרים ושופעי חמצן ודגים (מלבד הצב הגלדי). בנוסף, הזוחלים הימיים מטילים ביצים ביבשה אם כי חלקם ממליטים ולדות בתוך הים. חלק מהזוחלים הימיים שנכחדו לא יכלו כלל לעלות לחוף, כך שהם השריצו צאצאים חיים בים. הדבר ניכר ממאובנים של איכתיוזאורוס בהמלטה. ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוגי גרנט

גוגי גרנט (באנגלית: Gogi Grant;‏ 20 בספטמבר 1924 - 10 במרץ 2016) הייתה זמרת מוזיקה פופולרית אמריקאית. הייתה ידועה בעיקר בזכות להיטה "The Wayward Wind", שכיכב בראש רשימת הלהיטים בשנת 1956. גרנט נולדה כמירטל אודרי ארינסברג בפילדלפיה, פנסילבניה. בגיל 12 עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם התפרסמה בתחרויות שירה ובתוכניות טלוויזיה. בשנת 1952 החלה להקליט את שיריה הראשונים, תחת השמות "אודרי בראון" ו"אודרי גרנט". כינוייה "גוגי" ניתן לה על ידי סוכנה בחברת התקליטים תקליטי RCA. ב-1955 עברה לחברת תקליטים קטנה ואלמונית בשם "Era Records", שם הוקלט שירה הראשון שהפך ללהיט "Suddenly There's a Valley", ונכנס לרשימת עשרת הגדולים של בילבורד באותה שנה. שנה לאחר מכן, ב-1956 הוציא גרנט שיר נוסף שהיה ללהיט גדול אף יותר, ושבגללו היא זכורה, ה-"The Wayward Wind", שכיכב בראש רשימת הלהיטים במשך מספר שבועות באותה שנה. מעל למיליון עותקים של השיר נמכרו ברחבי ארצות הברית בלבד, ובאנגליה השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי. היא הופיעה יחד עם הווארד קיל בגרסת האריך-נגן של המחזמר המפורסם "ספינת השעשועים" בשנת 1958. למרות שגרנט לא הפסיקה להופיע עד שנת 2010, הפופולריות שלה ירדה כבר בשנות השישים, עם הצלחות מינוריות במהלך הקריירה הארוכה. נפטרה ב-10 במרץ 2016. מדיה וקבצים בנושא גוגי גרנט בוויקישיתוף גוגי גרנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גוגי גרנט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גוגי גרנט, באתר MusicBrainz (באנגלית) גוגי גרנט, באתר Yandex.Music (ברוסית) גוגי גרנט, באתר Discogs (באנגלית) גוגי גרנט, באתר בילבורד (באנגלית) גוגי גרנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חסיד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חסיד – חבר בתנועת החסידות חסיד (הלכה) – אדם העושה מעשים טובים שאינם חובה על פי ההלכה חסידי אשכנז – חוג דתי מיהדות אשכנז בימי הביניים, שהונהג על ידי רבנים ראשונים אישים: אבא חסיד – רב ליטאי אתי חסיד – עיתונאית ובמאית דוקומנטרית ישראלית גילה חסיד – מוזיקאית ישראלית דבורה חסיד – אשת צבא ישראלית דודי חסיד – סוקר ישראלי יואל חסיד – בעל "חדושי מהרי"ח" על המשניות יוסף חסיד – כנר יהודי-פולני יעקב קופיל חסיד – מתלמידי הבעש"ט חסידות (פירושונים)
תיאטרון המעלות

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה תיאטרון המעלות או תיאטרון רוטברג הוא תיאטרון פתוח בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים. בז' בניסן תרפ"ה, 1 באפריל 1925, התקיים בקמפוס הנבנה בהר הצופים טקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הטקס נועד לחבר את הציבור הרחב אל האוניברסיטה הצעירה ולסמן בתודעה הציבורית את תחילת פעילותה של האוניברסיטה כמוסד אקדמי מוביל בעם ישראל, שהוקם בתכנונה של התנועה הציונית בארץ ישראל. לצורך הטקס תכנן האדריכל פריץ קורנברג אמפיתיאטרון זמני בהר הצופים ונבנתה במת כבוד מעץ. המקום שנבחר להקמת התיאטרון נמצא בצידו המזרחי של הקמפוס וצופה אל עבר מדבר יהודה והרי אדום. לאחר כעשור נבנה מבנה הקבע של התיאטרון בתכנון האדריכל בנימין צ'ייקין. התיאטרון הקבוע נבנה באותו מקום של קודמו ונקרא "תיאטרון המעלות". בתחתית התיאטרון נבנתה במה בסגנון רומי עם חמישה שערים שדרכם ניתן לראות את הנוף, מעל השערים הכתובת האוניברסיטה העברית בירושלים בעברית ובאנגלית וסמליל האוניברסיטה. משני צידי הבמה ומתחתיה נבנו אולמות ומחסנים. במהלך מלחמת העצמאות ניזוק התיאטרון וגם השנים שבהן הקמפוס היה מובלעת בשטח ממלכת ירדן לא הועילו למצבו הפיזי. לאחר מלחמת ששת הימים, כשחזרה האוניברסיטה להר הצופים, בוצעו עבודות שיפוץ בתיאטרון. עבודות השיפוץ נתרמו על ידי הזוג רוטברג מאילינוי, ארצות הברית ושם התיאטרון הוסב ל"תיאטרון רוטברג". במהלך השנים התיאטרון משמש לטקסים הרשמיים של האוניברסיטה. לאחר מלחמת ששת הימים נערך במקום טקס הענקת תוארי דוקטור ודוקטור לשם כבוד במהלכו קיבל רמטכ"ל המלחמה, רב-אלוף יצחק רבין, תואר דוקטור לשם כבוד. במעמד קבלת הטקס נשא רבין את נאום הר הצופים. קונצרט באמפיתיאטרון, שנות השלושים שערי הכניסה לתיאטרון מדרגות התיאטרון העמודים ושם האוניברסיטה האמפיתיאטרון הזמני בטקס הפתיחה אמפיתיאטרון גבעת רם מדיה וקבצים בנושא תיאטרון המעלות בוויקישיתוף הסבר על התיאטרון בחוברת סיור בהוצאת האוניברסיטה מידע על תיאטרון המעלות בקטלוג הספרייה הלאומית