laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איי. אף. אל. ביסטון

אלפרד פליקס לנדון ביסטון (באנגלית: Alfred Felix Landon Beeston;‏ 23 בפברואר 1911 – 29 בספטמבר 1995) היה מזרחן אנגלי, שעסק בעיקר בשפה ובספרות הערבית, בכתובות תימניות קדומות, ובתולדות חצי האי ערב בתקופה הקדם-אסלאמית. ביסטון נולד בברנס (אנ') שבדרום-מערב לונדון. הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר (אנ') היוקרתי, וקיבל בו את המלגה המלכותית King's Scholar. בגיל 14 הוא החל להתעניין בכתובות דרום-ערביות במוזיאון הבריטי, וניסה לפענח אותן באמצעות מילונים וספרים שרכש. בשנת 1929 החל ללמוד בקולג' כרייסט צ'רץ' היוקרתי של אוניברסיטת אוקספורד, והיה נחוש בדעתו להיות ספרן בלימודי מזרח; בשנת 1933 קיבל תואר ראשון בערבית ופרסית. בשנת 1935, במהלך כתיבת הדוקטורט בהנחיית דייוויד סמואל מרגליות (אנ') בנושא כתובות סבאיות, החל לעבוד בספרייה הבודליינית. הוא סיים את התזה בשנת 1937. הוא שירת בחיל המודיעין הבריטי (אנ') בין נובמבר 1940 לאפריל 1946, והוצב בפלשתינה (א"י). לאחר שובו לספרייה הבודליינית, היה לספרן זוטר ולשומר כתבי-יד וספרים מן המזרח. בשנת 1957 נבחר לפרופסור לערבית על שם לאודיאן באוניברסיטת אוקספורד, והרצה באוניברסיטה עד פרישתו בשנת 1979. ביסטון נודע בתור פילולוג שמי בזכות מחקריו על דרום ערב, ובמיוחד בשל ספריו A Descriptive Grammar of Epigraphic South Arabian (משנת 1962) ו-A Sabaic Grammar‏ (1980). הוא תרם גם לחקר ההיסטוריה של דרום ערב העתיקה. חיבר קטלוג כתבי היד הפרסיים, הטורקיים, ההינדוסטאניים ובשפת הפשטו בספרייה הבודליינית. עסק גם בשפה הערבית, בין היתר בספרים The Arabic Language Today‏ (1970) ו-Written Arabic: An Approach to Basic Structures‏ (1968), והוציא מהדורות ותרגומים של טקסטים קלאסיים הכוללים את פירושו של עבדאללה אבן עומר אל-ביידאווי (אנ') לסורה 12 מהקוראן (1963) ואת The Singing Girls of al-Jahiz‏ (1980). מלבד שפות שמיות, הידע שלו בשפות נע בין ולשית והונגרית לסינית. בשנת 1965 הוא נבחר לחבר באקדמיה הבריטית. בנוסף לעשרות מאמרים, ביסטון כתב את הספרים הבאים: Sabaean Inscriptions, Oxford, 1937. Catalogue of the Persian, Turkish, Hindustani and Pushtu Manuscripts in the Bodleian Library. Part III. Additional Persian Manuscripts, Oxford University Press, 1955. A Descriptive Grammar of Epigraphic South Arabian, London: Luzac, 1962. Written Arabic, an Approach to the Basic Structures, Cambridge University Press, 1968. The Arabic Language Today, Coll. Modern Languages, London: Hutchinson, 1970. The Epistle on Singing-Girls of Jahiú, Warminster: Aris and Phillips, 1980. Sabaic Dictionary (אנגלית-צרפתית-ערבית), University of Sanaa, YAR, Louvain-la-Neuve (Editions Peeters) et Beyrouth (Librairie du Liban)‎, שיתוף פעולה עם מוחמד אל-ע'ול, ולטר ו. מילר (אנ') וז'אק ריקמאנס. 1982. مختارات من النقوش اليمانية القديمة. תוניסיה. المنظمة العربية للتربية والثقافة والعلوم שיתוף פעולה עם מוחמד עבד אל-קאדר באפקיה, כריסטיאן רובן ומחומד אל-ע'ול. The Making of an Orientalist (חיבור אוטוביוגרפי) ביוגרפיה ותצלומים באתר הסמינר הערבי הספד באתר החברה התימנית הבריטית אוטוביוגרפיה, Chroniques Yéménites (בצרפתית) A. K. Irvine, Obituary: Professor Alfred Felix Landon Beeston 1911-1995, Bulletin of the School of Oriental and African Studies 60, University of London, 1997, עמ' 117–123
You Make It Feel Like Christmas

You Make It Feel Like Christmas (בעברית: אתה גורם לזה להרגיש כמו חג מולד) הוא אלבום חג המולד הראשון של הזמרת גוון סטפאני ואלבומה הרביעי, אשר יצא ב-6 באוקטובר 2017 על ידי אינטרסקופ רקורדס. את האלבום הפיקו בוסבי ואירק ולנטיין ביחד עם סטפאני עצמה ששימשה כמפיקה בפועל. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי החג. האלבום מכיל 6 גרסאות כיסוי לשירי חג מולד ידועים ו-6 שירים מקוריים אשר נכתבו על ידי סטפני עצמה, בוסבי וג'סטין טרנר. סטפני אמרה כי הרעיון שלה ליצירת האלבום צץ במהלך טיול באוקלהומה עם בן זוגה בלייק שלטון. בעקבות כך היא החלה לכתוב שירים לאלבום. היא החלה להקליט את האלבום באוגוסט כאשר במהלך ההקלטות הודלפו מספר שירים מה שגרם לסטפני בסופו של דבר לאשר את יציאת האלבום בספטמבר. השירי המקוריים של האלבום נכתבו בהשראת מערכת היחסים שלה עם שלטון. מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר: "You Make It Feel Like Christmas" בשיתוף עם שלטון. השיר אמנם לא זכה להצלחה אך בחלק מהמדינות זה היה שיר הסולו הראשון שלה שהופיע במצעדים של מדינות אלו מזה שנים. לשיר יצא קליפ מאוחר יותר ב-2018. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Santa Baby" אך הוא יצא באיטליה בלבד בעוד בשאר העולם הוא יצא לאור כסינגל שיווקי ביחד עם השיר "Christmas Eve". השיר "Secret Santa" יצא כסינגל השלישי מהאלבום אך הוא יצא בחג המולד של 2018. על מנת לדם את האלבום הופיעה סטאפני בתוכניות טלוויזיה שונות כמו תוכניות האירוח של ג'ימי פאלון ואלן דג'נרס ובתוכנית "Today". בנוסף היא צילמה ספיישל טלוויזיוני בשם "Gwen Stefani's You Make It Feel Like Christmas" אשר שודר על ידי רשת NBC. שנה לאחר יציאת האלבום יצאה לו מהדורה חדשה עם שני שירים חדשים ו-3 גרסאות כיסוי חדשות. האלבום קיבל ברובו ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את היכולת של סטפאני לשלב מוזיקת חג מולד קלאסית עם מוזיקת חג מודרנית. עם זאת חלק מהמבקרים לא אהבו את השירים המקוריים בטענה שהם לא מספיק חגיגיים לאווירת חג. מבחינה מסחרית, האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחת שלושת האלבומים הקודמים כאשר הגיע למקום ה-16 בלבד בארצות הברית ופתח עם 10,000 עותקים בשבוע הבכורה שלו ואף לא זכה להצלחה גם במדינות אחרות בעולם. אם כי כל שירי האלבום (כולל מהדורות מורחבות) הצליחו להיכנס למצעד השירים הדיגיטלי של ארצות הברית. מידע על האלבום You Make It Feel Like Christmas באתר MusicBrainz מידע על האלבום You Make It Feel Like Christmas באתר AllMusic האלבום You Make It Feel Like Christmas באתר Discogs האלבום You Make It Feel Like Christmas באתר ספוטיפיי האלבום You Make It Feel Like Christmas באתר יוטיוב Gwen Stefani, Billboard
בית סימה (ולדיווסטוק)

בית הכנסת בית סימה (ברוסית: Владивостокская синагога) הוא מרכז החיים הדתיים של הקהילה היהודית בוולדיווסטוק. זהו בית הכנסת היחיד בפרימוריה והעתיק מבין הקיימים במזרח הרחוק של רוסיה. המבנה ממוקם במרכז ההיסטורי של ולדיווסטוק, ברחוב החייל קומארוב. במשך יותר מ-70 שנה היה בניין בית הכנסת בבעלות המדינה. עם החזרת הבניין לקהילה היהודית בשנת 2005, שוב התחדש השירות בבית הכנסת, לאחר התיקון והשיפוץ נקרא בית הכנסת "בית סימה". לפני מהפכת פברואר של 1917 יהודים ברוסיה שמחוץ לתחום המושב הייתה הזכות לקיים חדר תפילה פרטי יחיד מושכר, ללא זכות בעלות. הקהילה היהודית בוולדיווסטוק, שמנתה כ-160 גברים בשנת 1911, שכרה חדר תפילה בבית מספר 19 ברחוב קומרובסקאיה (כיום רחוב החייל קומוארוב 5). לאונטי (לייבה) סמיונוביץ' (שימנוביץ') סקידלסקי (1845–1916), סוחר הגילדה הראשונה, אזרח כבוד של ולדיווסטוק, השתתף במימון החברה לחקר מחוז אמור והמוזיאון שלה. הוא היה אחד התעשיינים הגדולים. הוא הציע, בנה ותרם לקהילה היהודית בית כנסת. ב-5 באוקטובר 1916, שלושה ימים לפני מותו של סקידלסקי, התקיימה הנחת אבן הפינה ל"בתי הכנסת של הקהילה היהודית בוולדיווסטוק" ליד חדר התפילה הקודם. הבנייה בוצעה בתרומות פרטיות, התרומה הגדולה ביותר הועברה על ידי סקידלסקי. במקרים כאלה, יהודים ברוסיה הסכימו לעיתים קרובות לראשונה על הקמת "אחוזה אישית" ואז היו מבקשים אישור להתאים לכאורה את האחוזה המוגמרת לבית תפילה. בשנת 1917 הדת היהודית אושרה בחוק ובית הכנסת שנבנה הפך רשמית לרכוש הקהילה. בסוף 1932 נסגר בית הכנסת על ידי הרשויות הסובייטיות, הקהילה היהודית בוטלה ונאסר על קיומה. מאז שנת 1933, מועדון מפעל הקונדיטוריה של ולדיווסטוק היה ממוקם בבניין בית הכנסת (כיום מפעל זה ממוקם בבית מספר 5 ברחוב שבצ'נקו) ופעל כאן עד ראשית שנות התשעים. תחילה הוא הוחלף בחנות של אותו מפעל והבניין שופץ שוב ושוב, נערכו בו הרחבות חדשות, כאשר רק החזיתות הדרומיות והמערביות שרדו את השיפוצים. בשנת 1996 ממשלת המחוז הכריזה על המבנה כאנדרטה אדריכלית בעלת משמעות אזורית ונאסר לפגוע בו. ב-8 בספטמבר 2004 מסר מושל פרימוריה, סרגיי דארקין לרב הראשי של רוסיה ברל לזר, המייצג את איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה (FEOR), מסמכים לזכות השימוש בבניין ללא הגבלת זמן ובחינם. FEOR, בתורו, העביר את הבניין לשימוש בלתי מוגדר וחופשי לידי הקהילה הדתית והתרבותית היהודית המקומית (מרכז ERCO). החזרת הבניין בפועל התרחשה בתחילת 2005. בפברואר 2013 הכריז רבה של פרימוריה ו-ולדיווסטוק שמעון וראקין על תוכניות לשחזור ושיפוץ בית הכנסת. בקהילה היהודית של ולדיווסטוק, שמנתה כעת כ-300 חברים בשנת 2013, אמורים היו אנשי עסקים גדולים ממוסקבה לעזור במימון העבודות. בסתיו 2013 החלו עבודות תיקון ושיקום בית הכנסת. השיקום בפועל יצא לדרך ביוני 2014. הספונסר הראשי לשיקום בית הכנסת היה הבנקאי הרוסי ולדימיר קוגן, ראש מועצת הנאמנים של הקהילה היהודית של ולדיווסטוק. טקס הפתיחה של בית הכנסת המחודש נערך ב-18 בדצמבר 2015. בית הכנסת החל להיקרא "בית סימה" - לכבודה של סרפים "סימה" קוגן, אמו של ולדימיר קוגן. מדיה וקבצים בנושא בית סימה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית סימה בית סימה, ברשת החברתית פייסבוק בית סימה, ביישום טלגרם בית סימה, ברשת החברתית אינסטגרם בית סימה, ברשת החברתית VK בית סימה, סרטונים בערוץ היוטיוב בית סימה בשירות Yandex.Panorama בית סימה ב-Google Street View http://evrofilm.com/sladkaya-sinagoga-vladivostok-foto.html
טירת ריבו

טירת ריבו (בצרפתית: Château du Rivau) היא טירה בסגנון הרנסאנס בעמק הלואר בצרפת. הטירה ממוקמת בקרבת טירת שינון בשטח אנדר ולואר. הטירה הורחבה באופן משמעותי בשנת 1445. היא הייתה בבעלות משפחת דה בובו, מייסדי הטירה, עד לסוף המאה ה-17. לאחר מכן הוא היא הייתה תחת בעלויות שונות ושימשה בין היתר כחווה. הצייר פייר ברנו התגורר בטירה בשנים 1960–1992. בשנת 1991 השטח נרכש על ידי משפחת לניה. הם פעלו לשיפוץ המבנה ושטחים נלווים ובשנת 2000 היא נפתחה לציבור. הטירה ידועה בגניה הציוריים שהוקמו סביבה, 12 במספר, בנושאי שונים. בתוך הגנים משולבים יצירות של אמנים שונים לרבות פיליפ ראמט. גן הוורדים כולל אוסף של 450 זנים של ורדים. בין מבני שרות ממוקם גן ירקות שבו גדלים ירקות בממדים גדולים. גן מיוחד מוקדש לספר אליסה בארץ הפלאות וניתן לראות בו פסלים של דמויות מהספר. כמו כן בתוך הטירה עצמה מצוי מוזיאון. מדיה וקבצים בנושא טירת ריבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת ריבו
יש לי גלידה

יש לי גלידה הוא שיר ילדים עברי קצר ממקור רוסי. זהו שיר עממי ידוע, בעל גרסאות מילים שונות, אך כותבו המקורי אינו ידוע. לחן השיר מקורו בסרט המדבר הרוסי הראשון, "הדרך לחיים" (אנ') משנת 1931. ישנם מספר ביצועים מוקלטים בעברית לשיר. בהקלטה מוקדמת של מרים בן עזרא משנת 1958 מהתקליט Israeli Songs For Children (עם נגינה באקורדיון של אלי פלוטניק), הבית הראשון הוא: קנו אצלי בבקשה גלידה מצוינה קנו אצלי בבקשה גלידה טובה בגרסה מוקדמת נוספת של השיר, שהקליטה שרה יערי בשנות ה-50 בליווי רביעיית אנדרה, מילות הבית הראשון הן: גְּלִידָה שֶׁלִּי הֲכִי טוֹבָה הֲכִי טוֹבָה וּמְשֻׁבָּחָה מִי רוֹצֶה לִקְנוֹת אוֹתָהּ חֲצִי גְּרוּשׁ מָנָה השיר נכלל באלבום "100 שירים ראשונים" (1984) וכן בקלטת הווידאו הנלווית בעלת אותו שם (1992), בביצועו של נתן דטנר (המופיע בקלטת לצד ציפי שביט), וכן באלבום "לקט שירים ראשונים לפעוטות – 44 שירים מהנים לגיל הרך" (1989) מאת עוזי חיטמן ובקלטת הווידאו הנלווית אליו "שירים קטנים" (1990). בשניהם מופיע השיר במילותיו בגרסתן המוכרת והמקובלת יותר כיום: יֵשׁ לִי גְּלִידָה הֲכִי טוֹבָה, הֲכִי טוֹבָה וּמְשֻׁבָּחָה קְנוּ מִמֶּנָּה, יְלָדִים, קוּ קוּ – אֲהָה! גְּלִידָה טוֹבָה! "יש לי גלידה" שימש כשיר משחק נפוץ בתור שיר מסירות, שבו קבוצה עומדת במעגל ומוחאת כפיים לקצב השיר. במהלך שירת שלוש השורות הראשונות מסתובב אחד המשתתפים במרכז המעגל ומצביע על העומדים במעגל, עד לבחירת אחד המשתתפים למחול משותף. כמו כן, בישראל נעימת השיר מקובלת כנעימה המבשרת על בואו של אוטו גלידה. בשנת 2020 להקת ההיפ הופ שאזאמאט כללה את השורה "קו קו – אהה! גלידה טובה!" בשיר "קוקילידה" מתוך המיני-אלבום "בוא נרגע". יש לי גלידה, באתר זמרשת עוזי חיטמן – יש לי גלידה, באתר YouTube, בערוץ מיטב שירי הילדים שרה יערי – גלידה שלי (יש לי גלידה) – שירי ילדים, באתר YouTube, בערוץ של חברת התקליטים מקולית שירי אוכל נוסטלגיים, באתר נוסטלגיה אונליין יש לי גלידה, באתר אקו"ם למידע באתר "מרחב" של הספרייה הלאומית יש לי גלידה, באתר זמרשת שרה יערי – גלידה שלי (יש לי גלידה) – שירי ילדים, באתר YouTube, בערוץ של חברת התקליטים מקולית 100 שירים ראשונים – חלק א', באתר דיסק סנטר שירים ראשונים לפעוטות – 44 שירים מהנים לגיל הרך של עוזי חיטמן, באתר דיסק סנטר
Bang My Head

Bang My Head (בעברית: דפוק את ראשי) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי ומפיק המוזיקה דייוויד גטה, בשיתוף פעולה עם הזמרת האוסטרלית סיה והראפר האמריקני פטי ואפ. הוא יצא כסינגל השני מההוצאה המחודשת של אלבום האולפן השישי של גואטה, listen. השיר הוא הסינגל השביעי של האלבום בסך הכל. הסינגל יצא להורדה אלקטרונית ב-20 באוקטובר 2015. גרסת האלבום המקורית של השיר כללה רק את שירה של סיה, אך לאחר עיבוד מחדש הבית השני הוחלף לשירה של פטי וופ לקראת יציאת הסינגל שעובד מחדש. מבחינה מוזיקלית השיר כתוב במפתח של A minor . גרסת האלבום של השיר עוקבת אחר התקדמות האקורדים של Am – G – F ובעלת קצב של 124 פעימות לדקה. עם זאת, לגרסת הסינגל של השיר המשלבת את הראפר האמריקני פטי וופ יש קצב של 108 פעימות לדקה. שירה של סיה משתרע על שתי אוקטבות, מ- G 3 ל- G 5 . הווידאו קליפ יצא ב-6 בנובמבר 2015. בסרטון נראה שגואטה מפסיד במשחק פוקר ואישה (אותה שיחקה הדוגמנית ההונגרית גבריאלה קותי) נכנסת כדי לזכות בכל זה למענו במירוץ סוסים טכניקולור. סיה טי וופ אינם מופיעים בקליפ. את הקליפ ביימה האנה לוקס דייוויס, והוא צבר למעלה מ-20 מיליון צפיות באתר יוטיוב. מידע על הסינגל "Bang My Head" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Bang My Head" באתר AllMusic סרטון השיר "Bang My Head" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Bang My Head" באתר ספוטיפיי "Bang My Head". www.musicnotes.com. נבדק ב-2015-11-14. "BPM for 'bang my head' by david | songbpm.com". songbpm.com. אורכב מ-המקור ב-2015-11-17. נבדק ב-2015-11-14. "David Guetta – Bang My Head (Official Video) feat Sia & Fetty Wap". YouTube.com. 6 בנובמבר 2015. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Lewis, Megan (6 בנובמבר 2015). "David Guetta, Sia, and Fetty Wap's new single gets a music video". Entertainment Weekly. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
רוסלן סורוקין

רוסלן סרגייביץ' סורוקין (ברוסית: Русла́н Серге́евич Соро́кин; נולד ב-27 בפברואר 1979) הוא מפיק, תסריטאי ובמאי רוסי. ממייסדי חברת ההפקות Sreda. רוסלן, יליד הומל, בוגר הפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת הומל, עבד בטלוויזיה הבלארוסית במשך זמן מסוים. בשנת 2003 הופיע בק.ו.ן והחל לצבור פופולריות ברוסיה, שלאחריה קיבל עבודות בטלוויזיה הרוסית ובין השאר עבד כתסריטאי ועורך בערוץ REN TV. בשנת 2007 הוזמן לערוץ הראשון ומונה למפיק המחלקה לפרויקטים מיוחדים, שם הכיר את אלכסנדר צקאלו ויחד הקימו את חברת ההפקות Sreda, שיצרה תוכן עבור הערוץ הראשון ובהמשך עבור ערוצי טלוויזיה אחרים. מאז 2018 השניים יוצרים סדרות רשת עבור אולפני יאנדקס. אשתו הקודמת הייתה מריה זיקובה (שחקנית), ממנה יש לו בת, מירה. מדיה וקבצים בנושא רוסלן סורוקין בוויקישיתוף רוסלן סורוקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוסלן סורוקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוסלן סורוקין באתר התוכנית "ההבדל הגדול" ועידה מקוונת עם רוסלן סורוקין באתר הערוץ הראשון ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבינלאומי וורונז'

נמל התעופה הבינלאומי וורונז' ע"ש פיוטר הראשון (ברוסית: Международный аэропорт Воронеж имени Петра Первого) הוא נמל תעופה השוכן כ-11 ק"מ צפונית מערבית לעיר וורונז', בסמוך לכפר צ'רטוביצי (ברוסית: Чертовицы) שבדרום מערב רוסיה. ב־9 בפברואר 1933 הוקם שדה התעופה האזרחי הראשון בוורונז'. ב-10 ביולי 1933 נפתחה תנועה אווירית רגילה בתוואי מוסקבה-וורונז'-סטלינגרד במטוסי K-5. מאוחר יותר, הצי חידש את R-5, U-2, ואז AIR-6. בשנים 1930–1940, בגלל מצבו הירוד של המסלול הלא סלול, הוחלט להעביר את בסיס התעופה האזרחית בעיר מהשדה הקיים לשדה תעופה צבאי הממוקם בשוליים הצפוניים של וורונז', באזור רחוב חוסלנוב. שדה תעופה זה הפך לאזרחי לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 נפתח שם מסוף שדה התעופה הראשון בוורונז'. בנייתו החלה מיד לאחר המלחמה. בתחילה נבנו מבני עץ, ועם העלייה בתעבורה כמה מבני לבנים. בקיץ הגיעו לטרמינל החדש, שבו היו מתקני תקשורת, חדר בקרה, קנטינה ומסעדה, הנוסעים הראשונים. המסלול הלא סלולה של שדה התעופה אירחה את מטוסי ה-An-2, Yak-12, Li-2, Il-12 ו- Il-14. באפריל 1965, כ-11 ק"מ צפונית לעיר, בנפת רמונסקי, בסמוך לכפר צ'רטוביצי, נבנה נמל התעופה במקומו הנוכחי עם מסלול בטון שנחנך בשנת 1971. בשנת 1975 הגיעה רשימת היעדים של שקושרו לשדה התעופה ל-72 ערים בברית המועצות, בהן מוסקבה, קייב, מינסק, טביליסי, ריגה, טאלין, טשקנט וקישינב. בשנת 2008 החל תהליך שיפוץ ומודרניזציה של נמל התעופה. תוכניות שיפוץ כללו החלפת הכיסוי והארכת המסלול ל-2,600 מטר (בשל תוואי השטח הארכה נוספת אינה ניתנת לביצוע), החלפת גדר המערכת והניקוז המים. מערכות, עדכון ציוד איתות אור, שחזור הסינר ומסילות המוניות וכן מתחם נמל התעופה. מאז שנת 2010, לאחר סיום העבודות העיקריות על המסלול, המאפיינים הטכניים שלה מאפשרים לקבל מטוסי בואינג 737 ואיירבוס A320. בשנת 2016 הושלם שלב השיפוץ הבא בנמל התעופה הבינלאומי וורונז' וכעת התאפשר למקם עד 20 מטוסים בינוניים וארוכי טווח. עד דצמבר הוחלף הציפוי על רחבות המטוסים RD-A ו- RD-V לחלוטין. עכשיו בשדה התעופה משתמשים בכל שלוש רחבות המטוסים. הותקנו תרני תאורה חדשים וציוד איתות אור, מערכת הניקוז והניקוז ורשתות אספקת החשמל שופצו גם כן. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי וורונז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבינלאומי וורונז' (ברוסית) נמל התעופה הבינלאומי וורונז', ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבינלאומי וורונז', ברשת החברתית אינסטגרם Минтранс проведёт повторный тендер на реконструкцию взлётно-посадочной полосы воронежского аэропорта >Международный аэропорт Воронеж: итоги 2016 года Авиатранспортное обозрение ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא שדות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארט גרייבס

גארט ניל גרייבס (באנגלית: Garret Neal Graves; נולד ב-31 בינואר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת לואיזיאנה. גרייבס, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס זה בבית הנבחרים מאז 2015. בתחום מחוז הקונגרס שאותו הוא מייצג רוב שטחה של בירת המדינה, באטון רוז'. גארט גרייבס נולד בשלהי ינואר 1972, בנם של ג'ון וסינתיה (לבית סלימאן) גרייבס, זוג אמריקאי ממוצא לבנוני. אביו היה בעל חברת הנדסה. גרייבס למד באוניברסיטת אלבמה, באמריקן יוניברסיטי ובאוניברסיטת לואיזיאנה טק בין השנים 1990–1996. גרייבס שימש במשך תשע שנים כעוזרו הפרלמנטרי של בילי טאוזין, חבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה. הוא היה גם עוזר חקיקתי בוועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים, שם היה טאוזין יושב הראש של הוועדה. ב-2005 היה לעזר בוועדת המסחר, המדע והתחבורה בסנאט של ארצות הברית, שם היה עוזרו של הסנאטור דייוויד ויטר. הוא היה מנהל המטה של ועדת המשנה לענייני שינויי אקלים והשלכותיהם. בסנאט הוא הוסיף לעבוד עבור ג'ון ברו, בן טיפוחיו של אדווין אדוארדס וקודמו של ויטר בסנאט. הוא שימש כעוזר חקיקתי ראשי בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט. ב-2008 מונה גרייבס בידי מושל לואיזיאנה בובי ג'ינדאל לניהול רשות ההגנה והשיקום של חופי לואיזיאנה. בתפקיד זה הוא ניהל משא ומתן בשם המדינה עם בריטיש פטרוליום על דליפת הנפט במפרץ מקסיקו. ב-17 בפברואר 2014 התפטר גרייבס מתפקידו. במרץ 2014 הודיע גרייבס על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של לואיזיאנה במהלך בחירות 2014. זאת לאחר שנציג המחוז המכהן בבית הנבחרים, ביל קסידי, ניצח את הסנאטורית המודקרטית מרי לנדרו בבחירות לסנאט. בבחירות המקדימות הבלתי-מפלגתיות שנערכו לקראת הבחירות הכלליות, סיים מושל המדינה לשעבר אדווין אדוארדס, איש המפלגה הדמוקרטית, במקום הראשון עם 30 אחוז מקולות הבוחרים ואחריו גרייבס עם 27%. ב-6 בדצמבר 2014 ניצבו אדוארדס וגרייבס זה מול זה בבחירות חוזרות. בבחירות אלה ניצח גרייבס עם 62.4% מקולות הבוחרים ואחריו אדוארדס עם 37.6%. הוא נבחר מחדש בבחירות 2016 ובבחירות 2018. באפריל 2017 התפרסם גרייבס לאור סכסוך פומבי עם המושל הדמוקרטי ג'ון בל אדוארדס בנוגע להוצאת הסיוע הפדרלי לקרבנות השיטפונות שפקדו את לואיזיאנה ב-2016. גרייבס, שהוזכר כמתמודד פוטנציאלי נגד אדוארדס בבחירות לתפקיד המושל ב-2019, טען שהוא שם פעמיו למען תושבי לואיזיאנה שנפגעו מהשיטפונות ולא בהכנת הקרקע לקראת התמודדות עתידית לתפקיד המושל. בקונגרס ה-116 של ארצות הברית היה החבר הבכיר בוועדת בית הנבחרים של ארצות הברית על משבר האקלים. מדיה וקבצים בנושא גארט גרייבס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גארט גרייבס (באנגלית) גארט גרייבס, ברשת החברתית פייסבוק גארט גרייבס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גארט גרייבס, ברשת החברתית אינסטגרם גארט גרייבס, סרטונים בערוץ היוטיוב גארט גרייבס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית) Jindal coastal adviser Garret Graves resigns, effective Feb. 17, באתר NOLA.com‏, בפברואר 2014 (באנגלית) Former Jindal adviser running for Congress, מאורכב באתר Wayback Machine‏, 4 במרץ 2014 (באנגלית)
מורידים את הירח

מורידים את הירח הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים שלומי שבת ואליעד נחום. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2020, כסינגל הראשון מתוך אלבומו ה-14 של שלומי שבת, "חברים 3", על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק. השיר נכתב והולחן על ידי שלומי שבת, אליעד נחום, אבי אוחיון והופק על ידי מתן דרור. השיר הוא בסגנון הפופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה. הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר, הועלה לערוץ היוטיוב של שלומי שבת ב-15 במרץ 2020, בסמוך לצאת הסינגל. בקליפ ניתן לראות את שבת, נחום וכן את אוחיון באולפן הקלטות. השיר הועלה בערוץ הרשמי של שלומי שבת ביוטיוב, וכן נעשתה לשיר גרסה רשמית של רמיקס וכן אקוסטית. נכון למרץ 2021 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-7.2 מיליון צפיות. "מורידים את הירח": קבלו את הדואט החדש של שלומי שבת ואליעד, באתר וואלה, 15 במרץ 2020 מורידים את הירח, נבדק ב-2020-03-22 מורידים את הירח - יוסמיוסיק שלומי שבת & אליעד, מורידים את הירח, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-03-15 שלומי שבת ואליעד - מורידים את הירח, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:36) ערב טוב עם גיא פינס, ‏חנן בן ארי: "אני לא ישן בלילה מזה שעברתי את נועה ומרגי", באתר ‏מאקו‏, 17 בדצמבר 2020 רן בוקר, השיר המושמע ביותר בשנת תש"פ: "מסע" של אליעד, באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
איוואן סמוחוואלוב

איוואן מיכאילוביץ' סמוחוואלוב (ברוסית: Иван Михайлович Самохвалов; נולד ב-22 באוקטובר 1982 במוסקבה שבברית המועצות) הוא מפיק רוסי. מאז 2010 משמש סמוחוואלוב כמנכ"ל חברת ההפקות הרוסית Sreda. בשנת 2016 הקים את סוכנות ההפקות Sreda, ביחד עם המפיקים אלכסנדר צקאלו ורוסלן סורוקין. מאז 2017 הוא היה שותף בחברת ההפקה ובשנת 2018 הוא פתח את סוכנות ההקרנות Best Case Agency ברוסיה. בשנים 2009–2014 היה נשוי לפרוזה רוזיובה, שחקנית בהכשרתה. ב-2010 נולד לזוג בן. סינדרלה- מפיק בכיר הצד האפל של הירח - מפיק בכיר ארבה - מפיק בפועל סופר מקס - מפיק בפועל רק בנות בספורט - מפיק ראשי מז'ור - מפיק בפועל פרצא - מפיק השיטה - מפיק בפועל קלים - מפיק מוביל בית פורצלן הוא מפיק בפועל המזכירה - מפיק קריאטיבי אודות ורה - מפיק מוביל טריטוריה - מפיק מוביל גוגול: ההתחלה - מפיק מוביל טרוצקי - מפיק מוביל ספרטה - מפיק מוביל בנדר - מפיק יצירתי השר האחרון - מפיק 2017 - גוגול: ההתחלה 2018 - גוגול: וויי 2018 - גוגול: נקמה נוראית מדיה וקבצים בנושא איוואן סמוחוואלוב בוויקישיתוף איוואן סמוחוואלוב, ברשת החברתית פייסבוק איוואן סמוחוואלוב, ברשת החברתית אינסטגרם איוואן סמוחוואלוב, ברשת החברתית VK איוואן סמוחוואלוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איוואן סמוחוואלוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ל-Sreda, השנה שעברה הייתה פנומנלית לחלוטין." מפיקים רוסים ביקרו באולפני הוליווד חברת ההפקה "Sreda" מייצגת את סוכנות מכירות הסרטים הרוסית הראשונה
בית הכנסת של ויבורג

בית הכנסת של ויבורג (בפינית: Viipurin synagoga) היה מבנה דתי יהודי בעיר ויבורג, אחד משלושת בתי הכנסת בשטחי הדוכסות הגדולה של פינלנד (יחד עם בית הכנסת של הלסינקי ובית הכנסת של טורקו). עד 1858 נאסרה היהדות בפינלנד על פי צווים משפטיים שוודים שהוחלו על פינלנד. עם זאת, בהדרגה, בפינלנד, הוקמה קהילה יהודית שהתחדשה בעיקר על ידי אנשי הצבא הרוסי. היהודים הראשונים שהגיעו לוויבורג בשנת 1832 היו חיילים קנטוניסטים. הרפורמה הצבאית של אלכסנדר השני, שביטלה את הקנטוניזם, אפשרה בשנת 1858 לחיילים יהודים בדימוס להישאר בדוכסות פינלנד על בסיס סעיפים בחקיקה של האימפריה הרוסית, שאפשרו לחיילים רוסים להישאר בפינלנד עם משפחותיהם (ללא קשר לדתם). רשמית, הקהילה היהודית בוויבורג הוקמה בשנת 1879. בשנת 1886 הוציא הסנאט הפיני הקיסרי תקנה האוסרת על כניסת יהודים למדינה; שהות זמנית הותרה, אך ללא אפשרות לנישואין ולעסוק במשהו אחר מלבד מכירת לבוש, על בסיס היתר שהייה למשך שישה חודשים, שניתן באישור מיוחד של המושל. בשנת 1888 נערכה הפקודה הראשונה לגירוש יהודים (34 מתוך 52 משפחות יהודיות גורשו מהעיר ויבורג). עם זאת, למרות האיסורים וההגבלות, בשנת 1890 התגוררו בוויבורג 261 יהודים (בעיקר סוחרים קטנים ובעלי מלאכה). בשנת 1905 תכנן האדריכל גרהרד סולברג (Gerhard Sohlberg) מבנה אבן לבית כנסת ובית ספר לקהילה היהודית. על מנת להפחית את עלות הבנייה בשנת 1909 החל ויקטור ריהל על בסיס הפרויקט של סולברג בעבודות להקמת מבנה עץ. עד שנת 1910 הושלמה בנייתו של בניין מעץ חד קומתי עם מגדל מוכתר בכיפה. בית הכנסת שכן ברחוב Kalevankatu 31 (כיום רחוב האחד במאי). הבניין נבנה מחדש בשנת 1926, אך בשנת 1939 נשרף ונחרב במהלך מלחמת ברית המועצות-פינלנד ומעולם לא שוקם מחדש. Гилель посетил Выборг Когда-то в Выборге была синагога… Synagogat