laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתחם דאלי

מתחם דאלי (בצרפתית: Espace Dalí) הוא מוזיאון המוקדש ליצירות של סלבדור דאלי בפריז. המוזיאון נמצא על גבעת המונמארטר ליד כיכר טרטרה, ובו יותר מ-300 עבודות המהוות את האוסף הגדול ביותר בצרפת של יצירות דאלי. האוסף מבוסס ברובו על יצירות מקוריות שיצר דאלי: מאות ציורים, 25 פסלים, ליטוגרפיות, תחריטים מיוחדים, מנורות ורהיטים. בין השאר מוצגים במוזיאון אוסף ציורי 12 שבטי ישראל שצייר לרגל מלאת עשרים וחמש שנים למדינת ישראל, וציורים שהכין בהשראת הספרים אליס בארץ הפלאות ודון קישוט. הפסל המקורי של "פיל החלל" המפורסם, "חילזון הזמן", איור בהשראת הספר "משה והמונותאיזם" (משה האיש ואמונת היחוד) של זיגמונד פרויד והציור המפורסם חלום שנגרם עקב מעופה של דבורה סביב רימון כשנייה לפני ההתעוררות. במבנה מצוי חלל גדול ואפלולי בחלקו, עם אלומות אור המאירות את היצירות הסוריאלסטיות על רקע קולו של דאלי. במתחם יש גם גלריה לאמנות וספרייה. מדיה וקבצים בנושא מתחם דאלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתחם דאלי (בצרפתית ובאנגלית) Paris.fr, site officiel de la Ville de Paris, www.paris.fr (בצרפתית) דן אלמן, מוזיאונים באירופה, כרך ב, ישראל: מודן, 2008 פאריז - מדריך Eyewitness, נתניה: שטיינהרט-קציר, 2010, עמ' 224 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא פריז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס קנות'

פרס קנות' (באנגלית: The Knuth Prize) מוענק משנת 1996 בעבור תרומה יוצאת דופן ליסודות של תורת מדעי המחשב. הפרס נקרא על שמו של המדען דונלד קנות', אחד מהאבות המייסדים של מדעי המחשב. הפרס מוענק מדי שנה וחצי על ידי ה-ACM ועל ידי אגודת המחשבים של IEEE. סך הפרס הוא כחמשת אלפים דולר. בניגוד לפרס גדל, המוענק עבור חיבורים מדעיים יוצאים מן הכלל, פרס קנות' מוענק עבור השפעה כללית בתחום מדעי המחשב. 1996: אנדרו יאו 1997: לסלי וליאנט 1999: לסלו לובאס 2000: ג'פרי אולמן 2002: קריסטוס פאפאדימיטריו 2003: מיקלוש אג'קאי 2005: מיכאליס יאנאקאקיס 2007: ננסי לינץ' 2008: וולקר שטרסן 2010: דייוויד ג'ונסון 2011: ראווי קנאן 2012: ליאוניד לווין 2013: גארי מילר 2014: ריצ'רד ליפטון 2015: לסלו בבאי 2016: נעם ניסן 2017: עודד גולדרייך 2018: יוהאן הסטד 2019: אבי ויגדרזון 2020: סינתיה דורק 2021: משה ורדי 2022: נוגה אלון 2023: אווה טרדוש 2024: רג'יב אלור אתר האינטרנט הרשמי של פרס קנות' (באנגלית)
אנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה

האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה (Encyclopedia of Cryptography and Security) היא אנציקלופדיה מקיפה בנושאי הצפנה שראתה אור בשנת 2005 בהוצאת שפרינגר. באנציקלופדיה כ-460 מאמרים בנושאים כמו מדעי המחשב, מתמטיקה שימושית, הנדסה ותורת האינפורמציה. לצורך כתיבתה כונסה ועדת ייעוץ לעורכים של 18 מומחים שונים בנושאי אבטחה והצפנה. הנושאים כוללים אך אינם מוגבלים לאימות וזיהוי, הגנה מפני העתקה, אנליזת הצפנה וביטחון, פירוק לגורמים של אלגוריתמים ובדיקות ראשוניות, פרוטוקולי הצפנה, ניהול מרכזי, תשלומים אלקטרוניים ותעודות דיגיטליות, הצפנה קוונטית ואבטחת אינטרנט. סגנון המאמרים הוא בעל אופי בהיר וניתן להשתמש בו עבור קורסים לתואר ראשון או לתואר שני. קרלייל אדמס פרידריך באואר, האוניברסיטה הטכנית של מינכן חריט בלאומר דן בונה, אוניברסיטת סטנפורד פסקל שארפיין קלוד קרפיאו, אוניברסיטת מקגיל יוו ג. דסמדט, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון (אוניברסיטת לונדון) גריגורי קאבאטיאנסקי, המכון לבעיות העברת מידע ברט קליסקי, RSA Security פיטר לאנדרוק, אוניברסיטת אורהוס פטריק מקדניאל, אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה אלפרד מנזס, אוניברסיטת ווטרלו דוד גמפלוס כריסטוף פאר, אוניברסיטת רוהר בוכום בארט פרניל, האוניברסיטה הקתולית של לוון ז'אן ז'אק קואיזקואטר, האוניברסיטה הקתולית דה לוון קאזו סאקו, NEC Corporation ברי שונמייקרס, האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן דף הספר באתר ההוצאה האנציקלופדיה בגוגל ספרים אנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזור אסור לטיסה

אזור אסור לטיסה (או גם סגר אווירי; אנגלית: No-fly zone או NFZ) הוא אמצעי למניעת כניסת מטוסים למרחב אווירי של אזור מסוים או מדינה, על בסיס החלטת מועצת הביטחון, אך יחד עם זאת אזורים אסורים לטיסה נאכפו ללא החלטה ישירה של מועצת הביטחון, כשם שקרה באזור ללא טיסה בעיראק בשנות ה-90 של המאה ה-20. הטלת איסור טיסה מעל המרחב האווירי של מדינת היעד מחייבת סיורים סביב השעון, ולפעמים יירוט או הרס מקדים של צי המטוסים של מדינת היעד. כמו כן, האמברגו האווירי מקפח למעשה את הריבונות האווירית של חיל האוויר בשטח מדינת היעד ומצריך לפנות מקום לכוחות זרים שיעברו באטמוספירה על חשבון הריבונות של מדינת היעד (נושא רגיש בעיקר במדינות ערביות במזרח התיכון), ובפועל פוגע גם פגיעה כלכלית בחופש התנועה האווירית המסחרית. ערך מורחב – האזורים האסורים לטיסה בעיראק ב-1991, ארצות הברית, בריטניה, צרפת, טורקיה ומדינות אחרות חצצו אזור כורדי-עיראקי בצפון עיראק, על ידי ביסוס "אזור אסור לטיסה", אשר בו מטוסים עיראקים היו אסורים בטיסה באזור זה. מטרת האזור אסור בטיסה היה למנוע הפצצות אפשריות ומתקפות כימיות כנגד הכורדים בידי המשטר העיראקי של סדאם חוסיין. המבצעים המקוריים כונו "מבצע אספקת נוחות" ו-"מבצע אספקת נוחות II" ונמשכו לתוך "מבצע מעקב צפוני". בעוד המדינות שהכפיפו את המצור האווירי ציטטו את החלטת מועצת הביטחון 688 כהחלטה שמסמיכה את המבצעים, ההחלטה עצמה לא ציינה במפורש שום סמכות ספציפית בנוגע לאזור אסור בטיסה. המזכיר הכללי של האו"ם בזמן שההחלטה עברה, בוטרוס בוטרוס ראלי, כינה את האזור האסור בטיסה כ"לא חוקי", בפברואר 2003 במהלך ראיון. בדרום עיראק, "מבצע מעקב דרומי" יצא לדרך ב-1992, במטרה להגן על האוכלוסייה השיעית בעיראק. ב-1992, מועצת הביטחון של האו"ם העבירה את החלטה 781, האוסרת טיסה צבאית לא מוסמכת במתחם האווירי של בוסניה. החלטה זו הובילה ל"מבצע פיקוח השמיים", היכן שנאט"ו פיקחה על הפרות של האזור האסור לטיסה, אך לא נקטה פעולה של ממש כנגד הפרות של ההחלטה. כתגובה ל-500 הפרות ממוסמכות עד שנת 1993, כולל הפרה צבאית אחת, מועצת הביטחון העבירה את החלטה 816, אשר אוסרת על כל טיסה לא מוסמכת ואישרה לחברות האו"ם "לנקוט בכל האמצעים הדרושים... כדי להבטיח שיתוף פעולה עם [האזורים האסורים בטיסה]". החלטה זו הובילה ל"מבצע מניעת טיסה". נאט"ו, מאוחר יותר שילחה התקפות אוויריות במהלך "מבצע מניעת טיסה" וכן במהלך "מבצע כוח מכוון". האזור אסור לטיסה הלובי אושר במועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, בהחלטה מספר 1973. מטרתו של האיסור הייתה למנוע מהכוחות הנאמנים לקדאפי לתקוף אווירית את כוחות המורדים. ב-12 במרץ 2011, הליגה הערבית קראה למועצת הביטחון להכפיף אזור אסור לטיסה. ב-17 במרץ 2011, מועצת הביטחון הצביעה 10-0-5 לאישור אזור אסור זה. 5 נמנעו, כולל חברות קבועות במועצת הביטחון, רוסיה וסין אשר להן זכות וטו ולעיתים קרובות מתנגדות לשימוש בכוח צבאי כנגד מדינות ריבוניות. סוכנויות הידיעות, הליגה הערבית בעד אזור אסור לטיסה בלוב, באתר nrg‏, 12 במרץ 2011 סוכנויות הידיעות, מועצת הביטחון של האו"ם אישרה פעולה צבאית נגד משטרו של קדאפי בלוב, באתר הארץ, 18 במרץ 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ההפגנות באלג'יריה (2011)

ההפגנות באלג'יריה ב-2011 הן סדרת מחאות מתמשכות שהחלו ב-28 בדצמבר 2010 כחלק מגל המחאות בעולם הערבי. ההפגנות באו בעקבות האבטלה, עלייה דרסטית במחירי הנדל"ן, האינפלציה במחירי המזון, שחיתות, תנאי מחיה קשים ודרישה לחופש הדיבור. במהלך ההפגנות נהרגו כשמונה אנשים ונפצעו יותר מ-420. ההפגנות כללו שורת הצתות יזומות בהשראת פועלו של מוחמד בועזיזי, אשר לוו בדרישות להתפטרות נשיא המדינה עבד אל-עזיז בותפליקה, העומד בראש המדינה מאז 1999. כמו כן דרשו המפגינים לבטל את מצב החירום שהוכרז על ידי הממשלה, אשר הטיל מגבלות חמורות על חופש הביטוי וההתאגדות במדינה. ההפגנות לבסוף הביאו להחלטת ממשלת אלג'יר לבטל את מצב החירום שהכריזה הממשלה עוד מההפגנות הקודמות שפרצו ב-1988, ובכך הושגה אחת ממטרותיהם העיקריות של המפגינים. במהלך ההפגנות היה גל הצתות עצמיות, בעיקר מול בנייני ממשלה. גל המחאות בארצות ערב (2011-2010) סוכנויות הידיעות, הסלמה באלג'יריה: האינטרנט נותק, כתבים מוכים, באתר ynet, 12 בפברואר 2011 סוכנויות הידיעות, אחרי 19 שנה: אלג'יריה ביטלה את מצב החירום, באתר nrg‏, 22 בפברואר 2011 סוכנויות הידיעות, מהומות באלג'יריה: עימותים בין שוטרים למפגינים, באתר ynet, 12 בפברואר 2011 סוכנויות הידיעות, אחרי תוניסיה: עשרות פצועים בהפגנה באלג'יריה, באתר ynet, 22 בינואר 2011 גדעון גרא, אלג'יריה נוכח הטלטלה במרחב הערבי, מגזין המזרח הקרוב, 14 בנובמבר 2014
נג'ארה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נג'ארה – עיר בספרד משה נג'ארה (לקח טוב) – ראש רבני דמשק, מתלמידי האר"י. מוצאו מהעיר נג'ארה ישראל נג'ארה – רב, פרשן ומשורר. בנו של משה נג'ארה משה נג'ארה בן ישראל – רבה הראשי של עזה. בנו של ישראל נג'ארה נג'אר
מיום מינרלי

אנהידריט וגבס מִיוּם מינרלי הוא תגובה כימית אי-אורגנית המתרחשת כאשר נוספים מים למבנה הגבישי של מינרל. תגובה כזו עשויה ליצור מינרל חדש הנקרא הידרט. התוצאות הן קשירה כימית של מולקולות המים בתוך הסריג הגבישי או – במקרה של מינרלי חרסית – ספיחת מים על שטח פנים טעון. המים הנוספים הכלולים במבנה הגבישי נקראים "מי גביש" או "מי גֶּבֶש". המרה כימית זו מתרחשת בנוכחות נוזלים, בעיקר הידרותרמיים. המיום מתבצע בשתי דרכים עיקריות: המרת אוקסיד להידרוקסיד כפול, כמו בהמרה של סיד – CaO, לסידן הידרוקסידי – Ca(OH)2 הכללת מולקולות מים ישירות למבנה הגבישי, בדרך בה הופכים מינרלי פצלת השדה למינרלי חרסית כמה מינרלים, דוגמת מונטמורילוניט, מסוגלים לכלול כמויות משתנות של מים ללא שינוי במבנה. דוגמה למיום מינרלי היא אנהידריט הסופח מים והופך לגבס באופן הבא:   C a S O 4 + 2 H 2 O → C a S O 4 2 ( H 2 O ) {\displaystyle \ CaSO_{4}+2H_{2}O\rightarrow CaSO_{4}2(H_{2}O)} מילון מונחים באתר האוניברסיטה הפתוחה
רולא ג'בריל

רולא ג'בריל (בערבית: رولا جبريل; נולדה ב-24 באפריל 1973) היא סופרת, עיתונאית, פרשנית פוליטית, מחזאית ואקטיביסטית ישראלית-איטלקייה. ג'בריל זכתה בפרסים בינלאומיים רבים עבור עבודתה העיתונאית, יצירתה הספרותית ויצירתה כתסריטאית. ג'בריל נולדה בחיפה, בתם של זקיה ושל עות'מאן ג'בריל, מוסלמי יליד ניגריה. היא גדלה בעיר העתיקה בירושלים, שם היה אביה אימאם ושומר במסגד אל-אקצא. אמה, שסבלה מהתעללות קשה בילדותה, התאבדה באמצעות הליכה אל תוך הים כשהייתה רולא בת חמש. לאחר-מכן, היא ואחותה נשלחו ללמוד בפנימיית "דאר א-טיפל" (בית הילד) בירושלים. בגיל 18 היא התייתמה מאביה. בשנת 1993 קיבלה ג'בריל מלגה ונסעה ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה באיטליה. אחר כך פנתה לפיזיותרפיה והחלה לעבוד בבית חולים בבולוניה. לאחר שנפצעה בתאונת עבודה החליטה להחליף מקצוע ונרשמה לקורס עיתונאות. ג'בריל החלה לעסוק בעיתונות בהיותה באיטליה. היא מצאה עבודה בעיתון "איל קרלינו" ואחר כך כתבה גם ב"איל ג'ורנו" ו"לה נציונה". לאחר מכן הגיעה לטלוויזיה האיטלקית. ב-2003 זכתה ג'בריל בפרס "Media watch" על סיקור מלחמת עיראק. בשנת 2006 זכתה באחד הפרסים העיתונאיים החשובים ביותר באירופה פרס איסקיה הבינלאומי, בקטגוריית העיתונאי הטוב ביותר של השנה. ב-2018 ראיינה את ג'מאל ח'אשוקג'י באחד מהראיונות האחרונים שנתן בחייו. ספרה הראשון של ג'בריל, "דרך הפרחים של מיראל" (באיטלקית: La strada dei fiori di Miral), יצא בשנת 2005. הוא רומן אוטוביוגרפי על שלושה דורות של נשים פלסטיניות המסופר מנקודת מבטה של ילדה שגדלה בירושלים במהלך האינתיפאדה הראשונה. הספר זכה להצלחה גדולה באיטליה ועובד לסרט בבימוי ג'וליאן שנאבל. את התסריט לסרט כתבה ג'בריל והסרט זכה ב"פרס יוניצף". ב-2007 יצא ספרה השני, רומן נוסף בשם "הכלה מאסוואן" (באיטלקית: La sposa di Assuan). באותה שנה יצא ספרה השלישי, "דחויים" (באיטלקית: Divieto di soggiorno), ספר עיון המבוסס על ראיונות עם מהגרים שעשו את דרכם לקריירה מוצלחת באיטליה או לחלופין חיים בשולי החברה האיטלקית. הסרט "מיראל", שאת תסריטו כתבה ג'בריל יצא לבתי הקולנוע האיטלקיים ב-3 בספטמבר 2010, הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-67 בוונציה ב-2010 וזכה ב"פרס יוניצף". לג'בריל יש בת שאביה הוא אמן איטלקי. ג'בריל הייתה במערכת יחסים עם האמן היהודי-אמריקאי ג'וליאן שנאבל בין השנים 2007–2011. בין השנים 2013–2016 הייתה ג'בריל נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי ארתור אלטשול ג'וניור. לאחר מכן ב-2016 הייתה בקשר זוגי עם המוזיקאי הבריטי תומך ה-BDS, רוג'ר ווטרס, בסיסט להקת פינק פלויד. מדיה וקבצים בנושא רולא ג'בריל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולא ג'בריל רולא ג'בריל, ברשת החברתית פייסבוק רולא ג'בריל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רולא ג'בריל, ברשת החברתית אינסטגרם רולא ג'בריל, ברשת החברתית Goodreads טריילר הסרט "מיראל", סרטון באתר יוטיוב אריאלה בנקיר, רולה ג'בריל הגיעה מפנימייה במזרח ירושלים ללב התקשורת האיטלקית. עכשיו היא עובדת על סרט בישראל, באתר הארץ, 20 במרץ 2009 Rula’s View, במגזין האופנה ווג Jamal Khashoggi Secret Interview, ראיון מוקלט Schnabel's true romance inspires tale of love across cultural divide, The Independent, ‏2011-10-23 (באנגלית) "Pink Floyd's Roger Waters dating friend's ex". Fox News. 16 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
בית המשפט החוקתי של רוסיה

בית המשפט לחוקה של הפדרציה הרוסית או בית המשפט החוקתי של רוסיה (Конституционный суд Российской Федерации) הוא בית המשפט הגבוה לעניינים חוקתיים ברוסיה. בית המשפט מורכב מ-19 שופטים הממונים על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה על פי המלצת נשיא המדינה. לבית המשפט סמכות לבטל חוקים פדרליים, במידה ואלה נוגדים את חוקת רוסיה. כמו כן, בית המשפט מוסמך לקבל תלונות אזרחים על כל חוק שהתקבל ועשוי להיות מנוגד לחוקה. החל מ-2007 מושב בית המשפט הוא במבנה הסנאט והסינוד בסנקט פטרבורג. יו"ר בית המשפט החוקתי הוא ואלרי זורקין והוא נחשב לבכיר מערכת המשפט הרוסית והוא המשביע את הנשיא, בטקס ההשבעה לנשיאות רוסיה. בית המשפט הוקם ב-30 באוקטובר 1991 וכבר שנתיים לאחר מכן היה מעורב במשבר חוקתי. במהלך המשבר החוקתי ברוסיה בשנת 1993 נטל בית המשפט חלק פעיל בניהול משא ומתן בין הנשיא בוריס ילצין ומתנגדיו מהפרלמנט. ב-2 בדצמבר 2009 מועצת השופטים הרוסית תבעה לפטר את ולדימיר יארוסלבצב מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה בשל התבטאויותיו כנגד נשיא המדינה, דמיטרי מדבדב, התביעה לא יושמה והשופט נותר בתפקידו. השופט אנאטולי קונונוב הודיע ב-1 בינואר 2010 על התפטרותו מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה. הסיבה - חוסר הסכמה עם התנהלות הממשלה המפרה את עיקרון עצמאות מערכת המשפט. בדצמבר 2007 הנשיא ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי אודות בית המשפט לחוקה וזירז את המהלך להעברת מושב בית המשפט לחוקה ממוסקבה הבירה לסנקט פטרבורג ובהמשך אותה שנה יושם הרעיון ולקראת סוף השנה ערך בית המשפט לחוקה את ישיבותיו הראשונות בסנקט פטרבורג ומאז זהו מקום מושבו. ב-21 בספטמבר 1993 בית הדין מצהיר כי פעולותיו של נשיא רוסיה בוריס ילצין הן לא חוקתיות, וכי לפיכך סמכויות הנשיא מועברות לידי סגן הנשיא, אלכסנדר רוצקוי. ב-1995 בית הדין מאשר החלטות ממשלה והחלטות של הנשיא בדבר כינון סדר חוקתי בצ'צ'ניה, המשמעות: היתר לרפובליקה הצ'צ'נית לכונן חוקה עצמאית משל עצמה, ובלבד שלא תסתור את חוקת הפדרציה הרוסית. 2005 - בית הדין לחוקה מאשר את חוקיות פעולותיו של הנשיא וצוויו בדבר ביטול הבחירות לראשי הרפובליקות ומושלי המחוזות ובמקום זאת, הם מתמנים על ידי הנשיא. בית המשפט אינו מצהיר כי מעשים אלה מנוגדים לחוקה, חרף הביקורת על כך. מבנה בית המשפט החוקתי של רוסיה, בניין הסנאט בסנקט פטרבורג מבנה בית המשפט לחוקה עד 2007. כיום זהו מבנה הנציגות המוסקבאית של בית המשפט לחוקה מדיה וקבצים בנושא בית המשפט החוקתי של רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט החוקתי של רוסיה בית המשפט החוקתי של רוסיה, ברשת החברתית VK
השראה אלקטרומגנטית

השראה אלקטרומגנטית (באנגלית: Electromagnetic Induction) היא תהליך פיזיקלי מתחום האלקטרומגנטיות בו שינוי בשטף מגנטי גורם להופעה של מתח חשמלי במוליך. במילים פשוטות יותר- על ידי מניפולציות על השדה המגנטי, ניתן ליצור זרם חשמלי. תופעה זו מהווה את הבסיס לייצור של זרם חילופין על ידי גנרטור ולפעולתם של הסליל, השנאי והמנוע החשמלי. ניתן ליצור שטף שמשתנה בזמן על ידי שדה מגנטי שמשתנה בזמן או על ידי הנעת מוליך בשדה מגנטי קבוע, שייגרום לשינוי בשטח החתך בו השדה המגנטי עובר. ההשראה האלקטרומגנטית מתוארת על ידי חוק פאראדי, שהוא אחד ממשוואות מקסוול. חוק פאראדי אומר, שהכוח האלקטרו מניע שנוצר בלולאה מוליכה סגורה נמצא ביחס ישר לקצב שינוי שטף השדה המגנטי דרך השטח הכלוא בלולאה. דוגמה להשראה אלקטרומגנטית היא פעולת הגנרטור: בגנרטור מסובבים תיל מוליך (הנקרא רוטור) בתוך שדה מגנטי קבוע. עקב השינוי בזווית בין המשטח הכלוא על ידי התיל לכיוון השדה המגנטי משתנה גם השטף המגנטי העובר דרכו, ובתיל נוצר כא"מ מושרה המניע זרם לפי חוק אוהם. בשל סיבוב התיל במהירות זוויתית קבועה והשינוי המתמיד בשטף שנובע מכך, על הכא"מ המושרה לשנות את גודלו ואת סימנו בהתאם, וכך נוצר זרם חילופין. מנוע זרם חילופין פועל באותו אופן בדיוק, אלא שפעולתו הפוכה מפעולת הגנרטור: על תיל נושא זרם חילופין מופעל כוח כתוצאה משדה מגנטי קבוע המסובב אותו במהירות זוויתית קבועה. באותו אופן שבו השינוי בשטף מגנטי משרה מתח (שדה חשמלי לאורך דרך), כך גם שינוי בשטף של שדה חשמלי משרה שדה מגנטי לאורך דרך. זהו התיקון של מקסוול לחוק אמפר. חוק פאראדי השראות חוק אמפר המתוקן משוואות מקסוול חימום השראתי מדיה וקבצים בנושא השראה אלקטרומגנטית בוויקישיתוף השראה אלקטרומגנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המשפט העליון לבוררות של רוסיה

בית המשפט העליון לבוררות של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Высший Арбитражный Суд Российской Федерации) היה גוף בכיר במערכת המשפט הרוסית שעסק בבוררות בעניינים כלכליים, כמו גם במחלוקות בנושאי החוק הפדרלי ועניינים שונים. נוסף לכך ביצע בית המשפט פיקוח משפטי על יישום החוק הפדרלי. הוקם ב-23 בינואר 1992 והתקיים עד קיץ 2014, עת מוזג ב-6 באוגוסט 2014 עם בית המשפט העליון של רוסיה. יושב ראש בית המשפט העליון לבוררות התמנה על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה בהמלצת נשיא רוסיה. סגן ושופטי בית המשפט העליון לבוררות התמנו על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה, בהמלצת נשיא רוסיה שהסתמך על דעתו של יו"ר בית המשפט העליון לבוררות. בנימין יאקובלב (1992-2005) אנטון איוואנוב (2005-2014) בית המשפט העליון של רוסיה בית המשפט לחוקה של רוסיה אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט העליון לבוררות של רוסיה
עמנואל דונחין

עמנואל (מני) דוֹנְחִין (Emanuel (Manny) Donchin;‏ 3 באפריל‏ 1935 – 10 באוקטובר 2018) היה מדען עצב ישראלי אמריקאי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובאוניברסיטת דרום פלורידה. מחלוצי המחקר בתחום הפסיכופיזיולוגיה הקוגניטיבית. עמנואל דונחין נולד בשנת 1935 בתל אביב, בנם של מיכאל וגוטָה. אחיו הוא פרופ' יואל דונחין, רופא מומחה בהרדמה ובטיפול נמרץ. את שירותו הצבאי עשה בקיבוץ, ובשנת 1957 החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו בשנת 1961 נסע ללמוד בארצות הברית. בשנת 1963 סיים תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובשנת 1964 סיים בה דוקטורט. בין השנים 1965 ל-1968 היה חוקר במחלקה לנוירולוגיה באוניברסיטת סטנפורד ובמרכז נאס"א לנוירולוגיה. בשנת 1968 הוא הצטרף למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובה הועלה בשנת 1972 לדרגת פרופסור ולימד בה עד שיצא לגמלאות בשנת 2001. בין השנים 1980 ל-1994 שימש כראש המחלקה. כיהן פרופסור במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת דרום פלורידה, ושימש שם כראש המחלקה בין יולי 2001 לאוגוסט 2008. דונחין מהחלוצי המחקר בפסיכופיזיולוגיה קוגניטיבית. והוא גילה במחקר את גל המוח P-300 – גל הנפלט כשהמוח נתקל במשהו פתאומי, מפתיע או בעל משמעות לאדם. יחד עם ג'ון פלאבל פיתח ממשק מחשב-מוח המאפשר באמצעות שימוש בגל P300 לפציינטים, גם כאלה בעלי שיתוק מוחלט, לתקשר מילים ואותיות, באמצעות המחשבה כשהם מחוברים לאלקטרואנצפלוגרם ללא שימוש בכל אמצעי אחר. היה נשוי לרינה, אב לשני ילדים. נפטר ונקבר בפלורידה באוקטובר 2018, בגיל 83. "Donchin, Emanuel", Biographical Dictionary of Psychology, ed. Noel Sheehy, Antony J. Chapman and Wenday A. Conroy, London and New York: Routledge, 2002, p. 151. דף אישי באוניברסיטת דרום פלורידה (באנגלית) Michael G. H. Coles, For Distinguished Contributions to Psychophysiology: Emanuel Donchin, Psychophysiology, 32,2 (March 1995), pp. 101-107 Who's who in Frontiers of Science and Technology, 1985, p. 126. דיווח של פרופ' מוניקה פביאני, עמיתתו לאוניברסיטת אילינוי, בטוויטר, 11 באוקטובר 2018. פרופ' עמנואל דונחין: מודעת אבל באתר "אבלים".
Find a Grave

Find a Grave (בעברית: "מִצאו קבר") הוא אתר אינטרנט מסחרי המספק גישה חופשית למסד נתונים מקוון של בתי קברות ברחבי העולם. האתר נוסד בשנת 1995 על ידי ג'ים טיפטון, אשר נהג לפקוד קברי ידוענים כתחביב. נכון ל-2021, זמין באתר מידע על כ-190 מיליון קברים. בתי הקברות בארצות הברית מאורגנים באתר בחתך מדינות ומחוזות. נתוני הקברים עשויים לכלול תאריכים ומקומות של לידה ומוות, מידע ביוגרפי, מידע אישי, סימוני קבר, פרטי תורם המידע, תצלומים ונתוני GPS של גוגל מפות. רישום לאתר מאפשר להנציח חברים ובני משפחה, ליצור קישורים לרשומות זוג ההורים בעבור גנאלוגיה (אילן יוחסין), ולפרסם בקשה לתמונות חסרות. עריכת איחולים וזכרונות שהוגשו בעבר אפשרית גם ללא רישום. מדיה וקבצים בנושא Find a Grave בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Find a Grave (באנגלית) Find a Grave, ברשת החברתית פייסבוק Find a Grave, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Find a Grave, הבלוג הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכון ירושלים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מכון ירושלים – מכון מחקר העוסק בספרות תורנית מכון ירושלים למחקרי מדיניות – מכון מחקר בתחומי מדיניות, כלכלה וחברה (לשעבר "מכון ירושלים לחקר ישראל") מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון (JISS) – מכון מחקר עצמאי העוסק במחקרי מדיניות מכון ירושלים לחקר שווקים – מכון מחקר בנושאי מדיניות כלכלית מכון ירושלים לחזנות – מוסד ללימוד חזנות
אירוע מדיה

בתקשורת המונים, אירוע מדיה (באנגלית: Media Event) הוא אירוע מתוכנן, המושך סיקור בולט של כלי התקשורת, המשודר בשידור חי בטלוויזיה ומושך גם קהל צופים גדול במיוחד. אלו אירועים נדירים יחסית, המרתקים את קהל הצופים ומאחדים אותו לקהילה אחת. על האירוע להיות מתוכנן מראש, שידוע מראש מיקומו ומועד שידורו ולכן יש לצופים זמן היערכות לצפייה. אירועי מדיה הם מהסוגים העיקריים הבאים: עימות - התמודדות טקסית בין יחידים או קבוצות שווי כוחות אשר נערכת בזירה מסוימת, באמצעות כללים מראש, לעיתים בנוכחות שופט וקהל. מדובר בעיקר באירועי ספורט ואירועים פוליטיים אשר חשיבותם מתרכזת בשאלה מי ינצח. לדוגמה - הסופרבול. כיבוש - "צעדים גדולים לאנושות" ובהם גיבור בתנאי פתיחה קשים נכנס "בלתי חמוש" למחנה האויב. הפעולה הדרמטית היא חציית הגבול האסור. לדוגמה - שידור הנחיתה הראשונה על הירח. הכתרה - טקסי מעבר של אנשי שם: טקסי כניסתם לתפקיד, או יציאתם מהתפקיד, אירועים מסוג זה מתרכזים גם באירועים חשובים בחיי אישים אילו, אשר מזמינים את הצופים להשתתף בתהליכי המעבר הטקסי של הגיבור. לדוגמה: חתונת הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה, הלוויית הנסיכה דיאנה והלוויית יצחק רבין. (באנגלית מכונים כ"שלושת ה-C": ‏Contest, Conquest, Coronation). ההשפעות יכולות להיות על השלטון, על המשתתפים, על החברה ועל השידורים עצמם. הציבור הצופה מושפע באופנים שונים: רגשית - קיימת לצופה תחושה שהוא שותף לרגע היסטורי, תחושת חשיבות עצמית והרת גורל. אנשים מזכירים זה לזה לחדול מכל פעילות אחרת ולהדליק את הטלוויזיה. השפעה הכרתית - השפעה תודעתית ומחשבתית, אשר מסוגלת לשנות את דעתם של הצופים בין לילה. לאירועים אילו מתלווה הרגשה שהמצב עשוי להשתנות. יצירת אחדות והפחתת עוצמה של קונפליקטים – אירועי מדיה מחזקים את הלכידות והקונצנזוס הלאומי ותוך כדי כך מצמצמים את המפריד והמבדיל בין אנשים. המשתתפים באירוע מתעלים מעל נקודות המחלוקת ומדגישים את המשותף והמאחד. אירועים מסוג "הכתרות" מציעים "פסק זמן" להיזכר במסורת ובהמשכיות, כיבושים גוברים על מחלוקות ועל ההבדלים בין בני האדם. כולם חשים שותפות גורל עם הגיבור האמיץ. יצירת המשכיות ומסורת - טקסים לאומיים, כמו טקס הדלקת המשואות בהר הרצל, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, גורמים לעם להתאחד ולהרגיש המשכיות, קשר לעבר ולמורשת ההיסטורית המשותפת. יצירת אחדות לאומית ופיוס - טקסי חתימת הסכמי שלום הם דוגמה לאירועים המחזקים אחדות ומצמצמים קונפליקטים בין העמים. Daniel Dayan and Elihu Katz, Media Events: The Live Broadcasting of History,Cambridge, MA: Harvard University Press, 1992. מדיה וקבצים בנושא אירוע מדיה בוויקישיתוף אירוע מדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)