laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיה אסתר

חיה אסתר (נולדה ב-9 ביולי 1941) היא משוררת, ציירת ואמנית מיצב ישראלית. אסתר נולדה בשנת 1941 למשפחה חרדית בירושלים בשם חיה אסתר גודלבסקי. במלחמת העצמאות הופגז בית מגוריה, והמשפחה עברה לשכונת קטמון. היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ובשנת 1979 קיבלה תואר שני בחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1983 יצא לאור ספרה הראשון, "אבנים רכות", ובעקבות זאת פוטרה מעבודתה כמורה בבית ספר חרדי לבנות. ומאז פרסמה 18 ספרי שירה. עוסקת גם בציור, והציגה מיצירותיה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות. בשנת 2008 נפגשה עם פרופ' מוטי עומר, האוצר של מוזיאון תל אביב, שדחה את עבודותיה. תחושת הפגיעה בעקבות מפגש זה הובילה אותה לכתיבת הפואמה "צרחת היופי", שיצאה לאור באותה שנה בהוצאת כרמל. חברה באגודת האמנים והפסלים (מ-1989), באגודת הסופרים העברים (מ-1992) ובמרכז פא"ן ישראל (מ-1997). אם לארבעה - הרב משה גודלבסקי, מנהל בית ספר, הרב אהד טהרלב, ראש מדרשת לינדנבאום, נעמה שני ועדיה גודלבסקי, אמנית. ויקרא – סדרת קדושים: מדריך למורה, בהוצאת משרד החינוך והתרבות, המרכז לתוכניות לימודים, תשל"ד אבנים רכות הוצאת עקד, 1983 - סיפורים. כתונת אור: סיפורים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987 צפור היכלות: מסע הוצאת כרמל, 1989 אקדמות השם: המחברת הראשונה הוצאת כרמל, 1994 איל כחול: פואמה הוצאת תמוז, 1995 הרוח והדם הוצאת ירון גולן, 1996 כי הריח יש לו מבוא גדול באהבה הוצאת מרחף, 1998 אלוה מדבר בשרי: שירים, הוצאת כרמל, 2001 הנחתי אותם בחביוני ההיסטוריה: פואמה וששה תחריטים הוצאת מרחף, 2002 מעשה תהום: שירים הוצאת כרמל, 2004 שרפה: שירים, הוצאת כרמל, 2006 בעגול הדק הענק של מולד הירח: שיר וששה תחריטים, הוצאה עצמית, 2007 צרחת היפי: פואמה, הוצאת כרמל, 2008 תפוחי תהו: שירים, הוצאת כרמל, 2012 מראה חלום: שירים וקטעי פרוזה, הוצאת כרמל, 2014 הבלנדר במוח שלי תנור, הוצאת 62, 2016 שני קובצי שירה שלה יצאו לאור בתרגום לצרפתית: Dans le secret des odeurs / tr. Esther Orner, Ed. Caractères, 2002 Le bain rituel: nouvelles / traduit du hébreu par Colette Salem, Caractères, 2008 פרס קוגל לספרות ב-1988. מענק יצירה מטעם קרן תל אביב לספרות ואמנות ב-1989. פרס טשרניחובסקי לשירה ב-1995. פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ב-2003. פרס ליצירה אמנותית ע”ש שושנה איש-שלום (2008). חיה אסתר, באתר של נילי דגן שיר, באתר "דעת" שיר: השמים נפתחו, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2017 חיה אסתר, בעיגול הדק הענק של מולד הירח, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 278–279, הוצאת כרמל, 2017. על שירתה: אלי הירש, חיה אסתר, צרחת היופי, 10 באוקטובר 2008; במקור מתוך המוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות צדוק עלון, לרוות דודים עם ההוויה, צדוק עלון על המשוררת חיה אסתר, באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2013 רן יגיל, הן ירדו אלינו מן ההר ולוחות השירה בידיהן, באתר סלונט, 24 במרץ 2024 חיה אסתר, ברשת החברתית פייסבוק חיה אסתר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל חיה אסתר, באתר "בננות" חיה אסתר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" חיה אסתר, בלקסיקון הסופרים העברים בהווה אלי אליהו, ביקור בעולמה היִצרי הסוער של המשוררת חיה אסתר, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2016 קובי אייל, שיחה עם חיה אסתר, באתר iCast חיה אסתר, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל רשימת הפרסומים של חיה אסתר, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של חיה אסתר, באתר "סימניה" זיוה שמיר, שירה שהיא הר-געש שלא כבה - על "מלתעות ירושלים" (שירים), באתר מב"ע (מחקרים בספרות עברית), 2023
סיימון קאדל

סיימון ג'ון קאדל (באנגלית: Simon John Cadell;‏ 19 ביולי 1950 – 6 במרץ 1996) היה שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'פרי פיירברת'ר בקומדיית המצבים של ה-BBC "היי-די-היי!" (אנ'). קאדל נולד בלונדון. הוא היה בנו של סוכן התיאטרון ג'ון קאדל, ונכד של שחקנית האופי ג'ין קאדל. אחותו היא השחקנית סלינה קאדל, ואחיו במאי הפרסומות פטריק קאדל. בן דודו הוא השחקן גאי סינר (אנ'), והוא היה החתן של מפיק הטלוויזיה דייוויד קרופט (אנ'). קאדל למד בבית הספר "The Hall School" בהמפסטד ובבית הספר בידלס בפיסטרספילד. בין חבריו הטובים בבית הספר היה השחקן והפוליטיקאי ג'יילס ברנדרת' (אנ') שנשאר חבר קרוב עד למותו של קאדל. קאדל בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". לקראת סוף שנות השבעים של המאה העשרים זכה להצלחה בהופעות תיאטרון. ב-1978 דיבב את הדמות בלקברי בסרט האנימציה "גבעת ווטרשיפ" המבוסס על הספר באותו שם מאת ריצ'רד אדמס. בטלוויזיה שיחק בשנים 1978 עד 1980 בסדרת הדרמה "אויב על סף ביתי". ב-1979 הופיע בסרט האסונות "מטאור" בתפקיד כתב חדשות בטלוויזיה. תפקידו המוכר ביותר היה של מנהל כפר הנופש ג'פרי פיירברת'ר בקומדיית המצבים של ה-BBC "היי-די-היי" ששודרה בין 1980 ל-1984. עוד שיחק בדמות עובד מדינה דאנדרידג' בעיבוד הטלוויזיוני לספר "Blott on the Landscape" מאת טום שארפ משנת 1985. ברדיו שיחק קאדל בדמות מלך האלפים סלבורן בעיבוד לספר "שר הטבעות" (1981). בין 1987 ל-1989 כיכב במשך שלוש עונות בסיטקום של ה-BBC "החיים בלי ג'ורג'" לצדה של קרול רויל (אנ') בתפקיד הראשי. ב-1991 הופיע קאדל בסדרה הקומית הבריטית "Singles". עוד בטלוויזיה השתתף בסדרות "Minder", "ברז'ראק", "מופע הטלוויזיה של קני אוורט" ובסדרה "סיפורי הבלתי-צפוי" מאת רואלד דאל. בנוסף היה קריין בפרסומות טלוויזיה. הוא היה המספר בסדרת הטלוויזיה לילדים "Bump" של ה-BBC על אודות גור פילים (שתמיד נתקל בחפצים) וחברו ברדי. ב-1985 התחתן קאדל עם השחקנית רבקה קרופט, בתו של השחקן דייוויד קרופט, מיוצרי הסדרה "הצבא של אבא" (אנ'). לבני הזוג נולדו שני בנים. בינואר 1993 לקה קאדל בהתקף לב חמור אחרי הופעה יחד עם ג'ואנה לאמלי ב-"Queen Elizabeth Hall" בלונדון. לדברי הרופאים הסיבה להתקף הייתה העישון - קאדל עישן אז 80 סיגריות ביום. אבל הוא התאושש וארבעה חודשים אחרי שעבר ניתוח מעקפים חזר לשחק במחזה "מסעותי עם דודתי" (עליו זכה בפרס אוליבייה להופעה הקומית הטובה ביותר). ב-11 בספטמבר אותה שנה אובחנה אצלו מחלת סרטן הריאות. קאדל נפטר ב-6 במרץ 1996 בגיל 45. הוא מת 12 שבועות לפני חברו הטוב ג'רמי סינדן (אנ') שאף הוא נפטר מסרטן הריאות. סיימון קאדל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיימון קאדל, באתר AllMovie (באנגלית) סיימון קאדל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סיימון קאדל, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיימון קאדל, באתר Discogs (באנגלית) סיימון קאדל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Nicholas Shakespeare, ‏The Diary of a Lifetime by Gyles Brandreth: review, The Telegraph, 31 October 2009 Alexandra Younger (1996-03-08). "Obituary: Simon Cadell - Obituaries - News". The Independent. נבדק ב-2012-04-22.
דגל טריטוריית האי נורפוק

דגל האי נורפוק אומץ רשמית ב-17 בינואר 1980. הדגל מחולק לשלושה חלקים - צבע הדגל ירוק בצדדיו ולבן במרכזו, כאשר במרכז השליש הלבן (האמצעי) מצויר בצבע ירוק אראוקריה רמה (Araucaria heterophylla) המסמל את האי. הדגל דומה במעט לדגל קנדה בכך שיש בו שני צבעים, ובמרכז סמל דומיננטי, אולם הדגל מחולק לשלושה חלקים, ואין מדובר בשטח בהיר קנדי. דגלי אוסטרליה סמל טריטוריית האי נורפוק מדיה וקבצים בנושא דגל טריטוריית האי נורפוק בוויקישיתוף האי נורפוק, באתר דגלי העולם (באנגלית) האי נורפוק באתר Ausflag (באנגלית)
האחים קרמזוב (סרט, 1958)

האחים קרמזוב (באנגלית: The Brothers Karamazov) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 המבוסס על רומן בשם זה מאת פיודור דוסטויבסקי בבימויו של ריצ'רד ברוקס. סרטים נוספים על אותו רומן היו: סרט אילם גרמני ב-1922, סרט איטלקי ב-1947 וסרט סובייטי ב-1969. התסריט שונה מהספר ולמרות אורכו לא מופיעים בו כל הגיבורים. העלילה מתרחשת בעיירה ריבסק באימפריה הרוסית ב-1870 ומתארת את היחסים הקשים במשפחת קרמזוב, האב פיודור וארבעת בניו. ליחסים קשים אלה נכנסות שתי נשים ויחסי אהבה-שנאה מובילים לבסוף לרצח. השחקן לי ג'יי. קוב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. פיודור קרמזוב (לי ג'יי. קוב) הוא אלמן משתי נשים. מבלה במסיבות חשק ושתיין כרוני. יש לו ארבעה בנים: דימיטרי קרמזוב - (יול ברינר), הבן הבכור מאשתו הראשונה. קצין בצבא, רודף נשים ומהמר. מבקש כל הזמן הלוואות מאביו אך זה נותן לו רק תמורת שטרות חוב. דימיטרי שונא אותו וטוען כי הכסף שייך לו כירושה מאימו. אלכסיי קרמזוב - (ויליאם שטנר), כומר פרבוסלבי מנסה לקשר ולפשר בין האחים והאב איוואן קרמזוב - (ריצ'רד בייסהרט), עיתונאי ואתאיסט, גר במוסקבה ומשתדל להתרחק מהבעיות במשפחה סמרדיאקוב - (אלברט סלמי), ילד מחוץ לנישואים של פיודור. הוא חולה אפילפסיה ופיודור מתייחס אליו בזלזול. מלבד משפחת קרמזוב יש בעלילה עוד שתי נשים: קטיה - (קלייר בלום), בתו של קצין בצבא. דימיטרי מסכים להלוות לה 3,000 רובל כדי להציל את אביה הנחשד במעילה. היא מתאהבת בו ומשחררת אותו לאחר מכן בערבות מבית הסוהר בו הוא כלוא בגלל נזק שגרם למסבאה. לאחר שהיא מודיעה לו שירשה סכום כסף נכבד שישחרר אותו מהחובות לאביו, הוא מסכים להתארס אתה למרות שאינו מאוהב בה. גרושנקה - (מריה של), יפהפייה משוחררת בעלת טברנה בעיירה. פיודור קרמזוב מאוהב בה ורוצה לשאת אותה לאשה למרות הבדלי הגילים. גם דימיטרי מאוהב בה וזונח את ארוסתו. מתחיל מאבק קשה בין האב והבן על ליבה של גרושנקה. המצב במשפחה הולך ומתערער. לאחר שאיוואן אומר לסמרדיאקוב שאין אלוהים הוא מחליט לרצוח את פיודור המתעלל ומזלזל בו. לילה אחד מגיע דימיטרי לביתה של גרושנקה. כשהוא אינו מוצא אותה בבית הוא מחליט ללכת לבית אביו. לוקח מוט מתכת וכשפיודור יוצא הוא חובט בו אך פוגע במקרה במשרת שנפצע קשה. המשטרה אוסרת את דימיטרי בגלל רצח אביו אך הוא משוכנע שלא הוא הרוצח. באותו לילה מתוודה סמרדיאקוב באוזני איוון כי הוא רצח את פיודור. איוון מורה לו להסגיר את עצמו למשטרה אבל כעבור זמן קצר סמרדיאקוב תולה את עצמו. בבית המשפט מועלים עדים המאשימים את דימיטרי ברצח. איוואן מוסר כי סמרדיאקוב העיד שהוא הרוצח אך בית הדין לא מקבל זאת. לבסוף עולה לעדות קטיה שרוצה לנקום בדימיטרי ומראה מכתב בכתב ידו בו הוא כותב שירצח את אביו אם לא ימחוק את חובותיו. חבר המושבעים קובע שדימיטרי אשם ברצח. אלכסיי ואיוואן יודעים שדימיטרי אינו הרוצח ולכן מארגנים בריחה שלו עם גרושנקה למדינה אחרת. מדיה וקבצים בנושא האחים קרמזוב בוויקישיתוף "האחים קרמזוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האחים קרמזוב", באתר AllMovie (באנגלית) "האחים קרמזוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האחים קרמזוב", באתר אידיבי "האחים קרמזוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט האחים קרמזוב (1958), באתר יוטיוב סרטים - באים לאב הולל - "האחים קרמזוב", "העולם הזה", גיליון 1109 מ-31 בדצמבר 1958, עמוד 19
ז'ורז' דומא (לוחם מחתרת)

ז'ורז' דומא (בצרפתית: Georges Dumas; נהרג ב-26 במרס 1944) היה פעיל המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי שלטון הכיבוש של גרמניה הנאצית בצרפת. דומא היה נשוי לאליזבת לסנואה (Lecanuet), פקיד מס בעיסוקו וחבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. הוא מונה למשרה בכירה בעיריית לימוז'. בתקופת כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה היה דומא קצין בכיר במחתרת הצרפתית. הוא היה המפקד האזורי של מחלקה במסגרת המחתרת הצרפתית שנקראה "המחלקה לפעילויות ציבוריות" (Noyautage des administrations publiques), שנודעה בכינויה המקוצר NAP (אנ'). דומא פעל בלימוז' וסייע ליהודים שנועדו לגרוש. הוא סייע לסימון נתן, ידידה יהודיה של בתו, חברתה ללימודים מבית הספר, למצוא מסתור במנזר בלימוז', מנזר שתפקד גם בתור בית חולים, וביקר במנזר מעת לעת כדי לוודא ששלומה טוב. רק אם המנזר ונזירה נוספת ידעו על זהותה היהודית של סימון. למרות זאת, התגלה דבר ההסתרה על ידי מלשין, וסימון נאלצה לעזוב. דומא השיג עבורה מסמכים מזויפים וכך עשה גם עבור כל משפחתה - הוריה ומספר אחים - כך שכל המשפחה יכלה לעזוב את לימוז' במרס 1944 עזבה המשפחה למחוז קרז ושם שרדה את השואה. דומא הציל יהודי נוסף, הנרי סנדלר, לימים נשיא קהילת יהודי לימוז'. סנדלר, ששירת בצבא הגרמני בין 1937 ל-1940, נעצר על ידי משטרת וישי בשנת 1943 בתירוץ שהתחמק מעבודת כפייה, ועמד בפני העברה לרשויות הגרמניות. חבריו של סנדלר פנו לדומא וזה פנה לשלטונות והצליח להביא לשחרורו של סנדלר לפני הסגרתו לגרמנים וגירושו למחנות ההשמדה במזרח. במרס 1944 נעצר דומא על ידי הגסטפו והוצא להורג. בשנת 1986 הוכר דומא, לאחר מותו, על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. בנו של דומא, רולאן דומא, שר החוץ הצרפתי, הוזמן ליד ושם לנטיעת העץ לזכר אביו בשדרת חסידי אומות העולם. פעילותו של דומא להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלקולם

האם התכוונתם ל... מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד מלקולם השני, מלך סקוטלנד מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד אישים ששמם הפרטי הוא מלקולם
540-549 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 549 - 540 לפנה"ס 546 לפנה"ס - קרויסוס, מלך לידיה מובס על ידי כורש מלך פרס בקרב ליד קיזילאירמאק. 546 לפנה"ס - כורש מלך פרס משלים את כיבוש לידיה והופך את פסארגאדה לבירת הממלכה האחמנית. 546 לפנה"ס - כורש מכונן חיל מצב בסרדיס ומשלב את הערים היווניות של איוניה באסיה הקטנה באימפריה הפרסית. כך הוא מרוויח את הנמלים החשובים שממוקמים על הים התיכון. 546 לפנה"ס - פייסיסטראטוס, אשר נתמך על ידי תבאי וארגוס, מצליח לבסוף להשתלט על אתונה מידי האריסטוקרטים ומטיל עריצות מתונה, כבוד, ואפילו עמידה איתנה מול האוליגרכיה. באותה השנה פייסיסטראטוס חותך במיסים, מענקים של אדמות ומשאבים נתינים לעניים, לחולים, ולזקנים.  544 לפנה"ס - אנשים מטאוס מהגרים לאבדרה בשביל להתחמק מעול פרס. 543 לפנה"ס - פייסיסטראטוס, טיראן אתונה מטהר את האי דלוס. 540 לפנה"ס - כורש תוקף את בבל. 540 לפנה"ס - העיר היוונית אליאה בדרום איטליה נוסדה בשנה זו. 540 לפנה"ס - הפרסים כובשים את היער הליקינית קסנתוס שממוקמת בדרום טורקיה של ימינו. 549 לפנה"ס - לידתו של דריווש הראשון. 547 לפנה"ס - מותו של קרויסוס 546 לפנה"ס - מותו של הפילוסוף היווני, אנכסימנדרוס. 543 לפנה"ס - מותו של גאוטמה בודהה. 543 לפנה"ס - מותו של תאלס איש מילטוס, פילוסוף יווני. אמאסיס - צייר יווני. מדיה וקבצים בנושא 540-549 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל המים (יד מרדכי)

מגדל המים ביד מרדכי הוא שרידים של מגדל מים הרוס, שניצב על גבעה בלב קיבוץ יד מרדכי. המגדל, יחד עם פסל של מרדכי אנילביץ' מהווים את סמל היישוב, שהונצח במקומות רבים, לרבות בבול. מגדל המים שקיבל את מימיו מבאר מקומית, נבנה בימיו הראשונים של הקיבוץ, ב-1945, על גבעה במרכזו. מהמגדל ירדו המים לכל חלקי היישוב וכן לשדות שסביבו. במהלך קרב יד מרדכי ההרואי, הותקף המגדל וחורר על ידי פגזים מצריים. המגדל יצא מכלל שימוש, אך נשאר עומד על תילו. המלך פארוק הראשון הגיע לקיבוץ, הצטלם למרגלות מגדל המים ומפקדיו ערכו לו סיור. לאחר מבצע יואב, ב-5 בנובמבר 1948 שוחרר הקבוץ על ידי חטיבת גבעתי של צה"ל. מספרים כי באותו היום בו חזרו בני הקיבוץ אליו, קרס המגדל, כאילו עמד על משמרתו עד לאחר חזרת החברים. המכל העצום מבטון נשאר במקומו, כשהו נטוי במעט, וניתן לראות בו את החורים והשברים שנוצרו בו במלחמה. בחזית המגדל הוצב שלט המספר את תולדותיו, יחד עם תמונות מעברו. במרכז הקבוץ, ליד מגדל המים שהופגז ונפל במלחמת העצמאות, הוצבה ב-1951 אנדרטה לזכרו של מרדכי אנילביץ', מפקד מרד גטו ורשה, שנהרג במהלך המרד ב-1943, שעל שמו נקרא הקיבוץ יד מרדכי. את האנדרטה יצר הפסל נתן רפופורט. הצבתו של הפסל ליד מגדל המים שעליו סימני הירי מתש"ח מנציחים באופן מרשים ביותר את הקשר שבין השואה והתקומה. האנדרטה ממוקמת על גבעה המאפשרת תצפית נאה על האזור ורחבת טקסים. לרגלי הגבעה נערכת כל שנה עצרת גדולה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה. בניית המגדל, 1945 המגדל ב-1946 המגדל, מחורר ועדיין עומד, לאחר מבצע יואב לאחר הקריסה, 1949 מוזיאון יד מרדכי משואה לתקומה מדיה וקבצים בנושא מגדל המים בוויקישיתוף סיור וירטואלי - מגדל המים ביד מרדכי - אתר מורשת, באתר youtube‏, 13 במרץ 2020 מגדל המים ופסל מרדכי אנילביץ', יד מרדכי, באתר "יזכור" אתר שיחזור קרב יד מרדכי, באתר טיולי אנדרטת מרדכי אנילביץ', באתר מוזיאון יד מרדכי תולדות הקבוץ, באתר מוזיאון יד מרדכי אנדרטה, באתר אטרקציות תיירות יד מרדכי "פסל של לוחם ללא שנאה": הוחל ביציקת הברונזה של אנדרטת מרדכי אנילביץ, על המשמר, 22 בינואר 1951; הגיע פסל מפקד־המרד בגיטו־ווארשה, על המשמר, 5 באפריל 1951; ירמיהו שמואלי, אנדרטת אנילביץ' הוצבה ביד־מרדכי, על המשמר, 18 באפריל 1951, המשך; הוצבה אנדרטת מ. אנילביץ ב"יד מרדכי", דבר, 18 באפריל 1951. וראו גם: הפסל נ. רפפורט על אנדרטת מ. אנילביץ: עם גילוי הלוט ביד־מרדכי, היום, על המשמר, 3 במאי 1951; א. קולב, רצונו של קולקטיב שנתגלם בחזון אמן, על המשמר, 4 במאי 1951.
550-559 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 559 - 550 לפנה"ס 559 לפנה"ס - מלך פרס כנבוזי הראשון מת ומוחלף על ידי בנו כורש הגדול. 556 לפנה"ס - פייסיסטראטוס מגורש מאתונה לאביה. 556 לפנה"ס - לבאשי-מרדוך מומלך לאחר מות אביו, נרגל שראצר, למלך בבל. 556 לפנה"ס - נבונאיד מתמנה למלך בבל לאחר רציחתו של לבאשי-מרדך. 550 לפנה"ס - יישוב יוון בידי היוונים מסתיים. 550 לפנה"ס - אבדרה נחרבת על ידי תראקיה. 550 לפנה"ס - מושלמת בניית מקדש ארטמיס באפסוס. 550 לפנה"ס - כורש הגדול מדיח את אסטיאגס מלך מדי, ייסוד האימפריה הפרסית. 550 לפנה"ס - מקדש הרה בפאסטום, איטליה, נבנה בשנה זו. 550 לפנה"ס - גאוטמה בודהה מייסד את הבודהיזם בצפון הודו לאחר 6 שנים של תרגול שלווה ומדיטציה. קרתגו כובשת את סיציליה סרדיניה וקורסיקה. 558 לפנה"ס - מותו של סולון, מדינאי, משורר, ומחוקק אתונאי. 556 לפנה"ס - לבאשי-מרדוך מלך בבל למשך תשעה חודשים עד הירצחו. 556 לפנה"ס -  נבונאיד מתמנה למלך בבל. 556 לפנה"ס - לידתו של סימונידאס איש קיאוס. 28 בספטמבר 551 לפנה"ס - לידתו של קונפוציוס. 551 לפנה"ס - מותו של זרתוסטרה מייסד הזורואסטריות. 550 לפנה"ס - לידתו של אפיכרמוס, מחזאי יווני (מת ב-460 לפנה"ס). מדיה וקבצים בנושא 550-559 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סולם הסטטוס קוו

סולם הסטטוס קוו (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת)   סולם הסטטוס קוו (למפת ירושלים העתיקה רגילה)   סולם הסטטוס קוו (למפת ירושלים רגילה)   סולם הסטטוס קוו (למפת ירושלים מוגדלת)   סולם הסטטוס קוו סולם הסטטוס קוו (באנגלית: Immovable Ladder, מילולית: "הסולם שאי אפשר להזיז", בערבית: السُّلَّم الثَّابِت, מילולית: "הסולם העומד במקומו") הוא סולם מעץ ארז, העומד לרגלי אחד מחלונות הקומה השנייה, של כנסיית הקבר בירושלים. במהלך ההיסטוריה, עדות נוצריות שונות קנו להן "חזקות" על חלקים בכנסייה. הוויכוחים בין העדות על גבולות חזקות אלו הביאו במהלך המאה ה-19 לניסוחם של הסכמי סטטוס קוו: נקבעו שעות תפילה לכל עדה, סדר הדלקת הפמוטים ומנורות השמן בכנסייה ואפילו על אילו מרצפות מותר לבני עדה מסוימת לדרוך בדרכם ממקום התפילה שלהם אל הקבר הקדוש. כחלק מהסכם הסטטוס קוו, לא ניתן להזיז את הסולם ממקומו, והוא ניצב במקום זה כבר יותר מ-250 שנה (מלבד מספר פעמים בהן הוזז). עד שנת 1831, היו שערי הכנסייה נפתחים רק בחגים מיוחדים, באישור השלטון המוסלמי. בכל זמן אחר היו השערים נעולים והנזירים הנוצרים נאלצו לשהות בכנסייה ב"מאסר בית". מזונם של הנזירים בני העדה הארמנית הועלה אליהם מבעד לחלון הפתוח שבקומה העליונה, והנזירים היו משתמשים בסולם על מנת לצאת מהחלון. כיום, אין לסולם שימוש. אולם, מכיוון שהסולם נכלל בהסכמי הסטטוס קוו, אסור להזיזו ממקומו למרות שמכול בחינה מעשית ורוחנית, הוא מיותר. האפיפיור פאולוס השישי קבע בשנת 1964 כי הסולם יישאר במקומו עד שהכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית תתאחדנה. מדיה וקבצים בנושא סולם הסטטוס קוו בוויקישיתוף THE CHURCH AND THE LADDER: FROZEN IN TIME, ג'יימס לנקסטר, תיאור ותמונות של הסולם במהלך השנים, כולל פעמים שהזיזו אותו. נחמה שפרן, אייל מירון (עורך) בתוך:, ירושלים וכל נתיבותיה, יד יצחק בן צבי, 2010, עמ' 143
אי-שוויון

האם התכוונתם ל... אי-שוויון (מתמטיקה) – מושג מתמטי אי-שוויון חברתי – מצב של חוסר שוויון בין פרטים בחברה שנאת אי-שוויון – מניע פסיכולוגי אי-שוויון כלכלי אי שוויון מגדרי שוויון (פירושונים)
הדיוויזיה ה-15 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-15 (בגרמנית: 15. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, ובקרבות שונים בחזית המזרחית. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בווירצבורג, והועמדה תחת פיקוד פרידריך וילהלם ברנדט. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה השנייה. ב-21 בנובמבר 1940 נלקח שליש מהדיוויזיה, לצורך הקמת הדיוויזיה ה-113. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-35, ולאחר מכן חלק מהקורפוס הממונע ה-46 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן לחמה בקרב סמולנסק כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה הרביעית, עמה לחמה אף בקרב על מוסקבה. בפברואר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובקיץ אותה שנה הועברה תחת פיקוד הארמייה הראשונה בצרפת. בקיץ 1943 לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים באוקראינה ובכלל זה בקרב דנייפר. בינואר 1944 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה השישית, ולחמה עמה בקרבות באוקראינה וברומניה, ובכלל זה במבצע יאשי-קישינב, וב-5 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה. ב-17 באוקטובר הוקמה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקוד הארמייה השמינית, עמה לחמה בקרבות בהונגריה ובסלובקיה. באפריל 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה בקרבות במוראביה עד סוף המלחמה. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-15 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-15 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV)
הדיוויזיה ה-46 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-46 (בגרמנית: 46. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, ובקרבות שונים בחזית המזרחית. לאחר מכן הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-46, שלחמה בהונגריה ובמוראביה. הדיוויזיה הוקמה ב-24 בנובמבר 1938 בקרלסבד, והועמדה תחת פיקוד פאול פון האזה. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-50 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה ה-11, ולחמה עמה בגזרה הדרומית. בדצמבר 1941 לחמה הדיוויזיה בקרב קרץ', ובעקבות נסיגתה מעמדותיה הודח מפקד הקורפוס ה-42 הנס פון שפונק והועמד לדין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחצי האי קרים, ולאחר מכן המשיכה להילחם בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1945 הוכפפה הדיוויזיה לקורפוס הפאנצר ה-57, עמו לחמה בקרבות באוקראינה וברומניה כחלק מהארמיות השישית והשמינית לסירוגין, ובכלל זה במבצע יאשי-קישינב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בהונגריה, ובכלל זה במצור על בודפשט. במרץ 1945 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-46, שלחמה בקרבות בהונגריה כחלק מהארמייה השמינית, ובמאי 1945 הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה בקרבות במוראביה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה ה-46 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-46 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
560-569 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 569 - 560 לפנה"ס 567 לפנה"ס - סרוויוס טוליוס מלך רומא חוגג טריומף בעקבות ניצחונו על האטרוסקים. 566 לפנה"ס - המשחקים הפאן-אתנאיים של יוון העתיקה מתקיימים בפעם הראשונה. התחרות נערכת באתונה. 562 לפנה"ס - אמל-מרדוך מתמנה למלך בבל לאחר מות אביו, המלך נבוכדנאצר השני. 560 לפנה"ס - נרגל שראצר רוצח את אמל-מרדוך ומשתלט על המלוכה בבבל. 560 לפנה"ס - קרויסוס מתמנה למלך לידיה. 560 לפנה"ס - אריסטוקרט בשם פייסיסטראטוס תופס את האקרופוליס באתונה ומכריז על עצמו כטיראן אתונה. הוא מודח מתפקידו כטיראן אתונה עוד באותה השנה. 564 לפנה"ס - מותו של איזופוס, ממשיל משלים יווני. אפריל, 563 לפנה"ס - לידתו של גאוטמה בודהה בלומביני שבנפאל. 563 לפנה"ס - מותה של המלכה מאיה, אמו של גאוטמה בודהה. 562 לפנה"ס - מותו של נבוכדנאצר השני מלך בבל אשר החריב את בית המקדש הראשון. מדיה וקבצים בנושא 560-569 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורפוס האס אס ה-18

קורפוס האס אס ה-18 (בגרמנית: XVIII. SS-Armeekorps) היה קורפוס של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בדצמבר 1944, וכמפקדו מונה היינץ ריינפרט. הוא נכלל במסגרת הארמייה ה-19 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות אוברריין. הקורפוס הגן על הריין העליון כנגד התקדמות בעלות הברית, ובייחוד הארמייה הצרפתית הראשונה והארמייה האמריקנית השביעית. בפברואר 1945 פורקה קבוצת ארמיות אוברריין, והקורפוס נכלל במסגרת קבוצת ארמיות G. מפקד הארמייה ה-19 אריך ברנדנברגר נכנע לכוחות צבא ארצות הברית ב-21 באפריל 1945, אולם הקורפוס ה-18 סירב להיכנע והמשיך להילחם באזור גבול שווייץ עד שנכנע ב-8 במאי עם כניעת גרמניה. גרופנפיהרר היינץ ריינפרט (דצמבר 1944 - 12 בפברואר 1945) אוברגרופנפיהרר גאורג קפלר (12 בפברואר 1945 - 8 במאי 1945) קורפוס האס אס ה-18 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) קורפוס האס אס ה-18 באתר Axis History (באנגלית)