laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בן ציון גיני

בן ציון גיני (1869–1945 ט"ו בסיוון תש"ה) היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ויפו בסוף התקופה העות'מאנית ותחילת המנדט הבריטי. בן ציון גיני נולד באיזמיר, האימפריה העות'מאנית ב-1869. בהיותו נער מחונן, נישלח על ידי חברת "כל ישראל חברים" (אליאנס) ללמוד בפריז הנדסת מכונות. ב-1890, עם סיום לימודיו נשא לאישה את קלמנטין לבית קראונז'-אנגלמן ילידת מץ, צרפת ויחד עלו לירושלים. הוא כיהן כמורה בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח. בהמשך, נסע ללונדון ולפריז כדי ללמוד הנדסת בניין וכשחזר תכנן יחד עם המהנדס יצחק רייטן את המזרקה החשמלית בירושלים לכבוד יובל שלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני. בנוסף לפעולו בתחום ההנדסי היה בעל ידע רב בתחום הרפואה הטבעונית, כתב מאמרים לג'ואיש כרוניקל (בהם מאמר אודות פתיחת קו הרכבת מיפו לירושלים ב-8 בספטמבר 1905). ב-1910, לאחר שובו ארצה התמנה למהנדס העיר יפו ובמסגרת תפקידו פיתח בעיר רשת כבישים ותכנן בניינים רבים בתל אביב וביפו ובהם מסגד חסן בק, בניין הבנק האנגלו-מצרי ובית הפוטוגרפיה של אברהם סוסקין ברח' הרצל פינת רח' בית הבד. כמו כן תכנן את בית העירייה בעזה וכן תכנן תוכנית תעבורתית לעיר. ב-1917 הזמין אותו לירושלים ראש העירייה חוסיין אל-חוסייני, ומינה אותו למהנדס העיר הראשון של ירושלים. בתפקידו זה תחת השלטון העות'מאני הוא נקרא בין השאר לבנות ביצורים עבור הצבא העות'מאני. גיני היה בין מקבלי פניו של הגנרל אלנבי עם כניסתו לירושלים, ותחת שלטון המנדט הבריטי המשיך את תפקידו כמהנדס העיר והכין עבורה תוכנית בניין עיר ראשונה. הוא תכנן וניהל את שיפוצם של מבנים המקודשים לשלוש הדתות בהם מסגד כיפת הסלע, מערת המכפלה וכנסיית הקבר וסייע בקליטת אנשי מקצוע בתחום התכנון והבניה שעלו מארצות אירופה. בין הבניינים הרבים שתכנן ובנה בירושלים בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון, בניין קולנוע ציון, ישיבת פורת יוסף וישיבת חיי עולם, בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי, מלון סן רמו ובתים ברח' המלך ג'ורג'. ב-1926 התפטר מתפקידו מטעמי בריאות. גם לאחר שעזב את משרתו הציבורית פעל למען המשך הבניה בירושלים. בין נכדיו: האדריכלים גבריאל פרץ ואריה גיני, התעשיין אבנר פרץ ויואב גינאי. שמואל גילר, שיפוץ יפו בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, קתדרה 165, תשרי תשע"ח. מאמר מאת משה דוד גאון שמואל גילר, הבנק האנגלו-מצרי, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" מרדכי מוטלה, אותר קברו של בן ציון גיני ז"ל, באתר "הר הזיתים" של עמותת אלע"ד, כ"ו באלול תשע"ו, 29 בספטמבר 2016
פרס קפלן

פרס קפלן הוא פרס ישראלי הניתן על התייעלות והעלאת פריון העבודה. הפרס נוסד בשנת 1954 ונקרא על שמו של אליעזר קפלן, שר האוצר הראשון של מדינת ישראל. את הזוכים בפרס קבעה ועדה בראשות מנהל המכון לפריון העבודה והייצור, ואת הפרס העניק לזוכים שר העבודה. במשך שנים רבות חולק הפרס כחלק משבוע פריון הייצור. בין הזוכים בפרס: סא"ל יוסף רום רומנובסקי מספנת חיל הים על השיפוץ הראשון הגדול של צוללת בארץ ומחשוב בתהליך השיפוץ. חמת ארמטורות ויציקות (1957), על העלאת הפריון במחלקת המסמרים. יוסף חי לוי נחום (1961), על תרומתו לתחום שימור המזון. יעקב מינס (1967), על ייעול המכונות והגדלת התפוקה במפעל העץ. איתן זהבי (1968) על פיתוח גלגלי הבלון. שמעון קליר (1969) ראש צוות התכנון וההקמה של מפעל ארגמן על הסבת מחלקת צביעת החוטים של המפעל לתהליכים אוטומטיים. מרדכי קיקיון, על הקמת מרכז המחשוב של רפא"ל. דרור בן-דוד על פיתוח מערכות תיב"מ. דב אשכול על פיתוח תיירות בגליל (1974) דפוס בארי (1986), על פיתוח ה"מעטפית". נלו רובין (1988) על פריון עבודה אפי רוזנצויג, שמואל קרן (1989) הקמת מפעל טמבור בעכו. עדי אלדר (1994), על מצוינות בקליטת תושבים ועולים חדשים בכרמיאל. מאיר אביטל (1995), על מצוינות בניהול, יצירתיות ומקוריות, פיתוח טכנולוגיה מתקדמת, הישגים במחקר ובביצוע. רשימת ערכים אודות זוכים בפרס אלבום פרס קפלן, הוצאת "קליע" סדרה: תיקי פרס קפלן, באתר של ארכיון המדינה טקס הענקת פרס קפלן, במעמד שרת העבודה גולדה מאיר. יומני כרמל, יולי 1955 (התחלה 2:04) דוגמה לתעודת פרס קפלן טקס הענקת פרסים לעובדים מצטיינים, במעמד מרדכי נמיר ופנחס לבון, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1956 (התחלה 1:01) הוענק פרס קפלן ל־16 פועלים וצוותות על פריון עבודה וייצור, למרחב, 10 ביולי 1958 הזוכים בפרס קפלן 1964, על המשמר, 1 ביולי 1964 אלו הזוכים ב"פרס קפלן" - 1972, דבר, 5 ביוני 1972 נקבעו 15 חתני פרס קפלן ל־1973, דבר, 14 במאי 1973 פרס קפלן תשמ"א-1981, דבר, 16 ביולי 1981, המשך נקבעו הזוכים בפרס קפלן, מעריב, 18 בספטמבר 1986 ביח"ר חמת בין מקבלי פרס קפלן, דבר, 4 ביולי 1958 הוענקו פרסי קפלן תשכ"ט להגברת פריון העבודה, על המשמר, 9 ביולי 1969 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס קפלן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרס קפלן – פרס על שם אליעזר קפלן, הניתן על התייעלות והעלאת פריון העבודה פרס קפלן (רפואה) – על שם ד"ר איזידור קפלן, לעבודת מחקר מצטיינת בכירורגיה פלסטית פרס קפלן (הוראת הטכנולוגיה והמדעים) – על שם אייל קפלן, לסטודנטים מצטיינים במחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים בטכניון [1] פרס קפלן (ניהול) – על שם סנפורד קפלן, לניהול יצירתי בהיי-טק במאה ה-21 [2]
HMEE

HMEE, ראשי תיבות של High Mobility Engineer Excavator, הוא מחפרון ממוגן צבאי תוצרת חברת JCB הבריטית. הכלי נמצא בין השאר בשירות כוחות ההנדסה של צבא ארצות הברית וצה"ל. ה-HMEE תוכנן ונבנה בעקבות צורך של כוחות הקואליציה במלחמת עיראק בציוד מכני הנדסי ממוגן אך בעל עבירות וניידות גבוהים, על מנת שינוע ביחד עם שיירות צבאיות ויבצע משימות הנדסיות שונות כגון פריצת צירים ועבודות עפר. הכלי תוכנן על בסיס מחפרון של JCB שעליו נוספו 3 טונות של שריון, ומגיע למשקל של 16.8 טון מטרי. ה-HMEE בעל יכולת הרמה של עד 2 טונות ועומק חפירה במחפר של עד 4 מטר. המיגון כולל לוחות שריון וחלונות ממוגני-ירי. על מספר כלים גם הותקן מיגון כלוב על מנת להגן על הכלי מפני רקטות נ"ט. מהירותו המרבית היא כ-100 קמ"ש. היותו מבוסס על מחפרון מאפשרת לו לבצע עבודות עפר מגוונות, החל מחפירה וכלה בהעמסת עפר למשאיות, אך גם לשאת מטענים כבדים בכף שלו ולגרור כלי רכב. ה-HMEE משרת בקרב כוחות הקואליציה של מלחמת עיראק: ארצות הברית (800 כלים), אוסטרליה, ניו זילנד (6 כלים) ושוודיה (21 כלים). ב-2011 נרכש ה-HMEE גם על ידי צה"ל עבור חיל ההנדסה הקרבית ונקרא "עמי". הוא מיועד לפעילות הנדסית, פריצת צירים, טיפול במטעני חבלה ועבודות עפר בשטח בנוי ושטח עם מרחב תמרון קטן. מדיה וקבצים בנושא HMEE בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של HMEE HMEE באתר JCB נתנאל רוזמן, הדחפור החדש של חיל ההנדסה: "עמי", במחנה, 27 באוקטובר 2010. דניאלה בוקור, המחפרון החדש "עמי" ישתלב בשנה הקרובה בצה"ל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 14 בספטמבר 2011. רכישת ענק של מחפרוני (HMEE) גי.סי.בי לצבא ארצות הברית, אתר Diesel Power,‏ 24 ביוני 2014
קטרינה ויט

קטרינה "קטי" ויט (בגרמנית: Katarina "Kati" Witt, נולדה ב-3 בדצמבר 1965) היא מחליקה על הקרח בעבר ממזרח גרמניה. היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (סרייבו 1984 וקלגרי 1988), 4 פעמים אלופת עולם (1984, 1985, 1987 ו-1988), פעמים סגנית אלופת עולם (1982 ו-1986) ו-6 פעמים ברציפות אלופת אירופה (1983–1988) בהחלקה אמנותית על הקרח ביחידות, חמישה עשורים אחרי הישג זהה שקבעה סוניה הני מנורווגיה. ויט נחשבת לאחת המחליקות הקרח האמנותי המצליחות בכל הזמנים. ויט נולדה בשטקן פרבר של ברלין. אמה עבדה בבית חולים כפיזיותרפיסטית ואביה עבד כחוואי. היא למדה בבית ספר לספורטאים מחוננים בקרל-מרקס-שטאדט. ויט החלה להתאמן בהדרכתה של יוטה מילר בשנת 1977. היא התאמנה שבע שעות ביום שישה ימים בשבוע. בהיותה בת 14 היא השתתפה לראשונה באליפות אירופה בהחלקה אמנותית בתחרויות ליחידות וסיימה במקום 14. בשנת 1982 זכתה ויט במדליות הראשונות שלה בתחרויות הבינלאומיות. היא זכתה במדליות כסף הן באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בליון שבצרפת בתחילת פברואר והן באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בקופנהגן שבדנמרק בתחילת מרץ. בשנת 1984 זכתה ויט בתואר ספורטאית השנה במזרח גרמניה. מדיה וקבצים בנושא קטרינה ויט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קטרינה ויט (בגרמנית ובאנגלית) קטרינה ויט, ברשת החברתית פייסבוק קטרינה ויט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קטרינה ויט, ברשת החברתית אינסטגרם קטרינה ויט, סרטונים בערוץ היוטיוב קטרינה ויט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קטרינה ויט, באתר olympedia.org קטרינה ויט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קטרינה ויט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קאנגוואנה

קאנגוואנה (באנגלית ובאפריקאנס: KaNgwane) הייתה בנטוסטן בתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה שנועדה למולדת חצי-עצמאי לבני עם הסוואזי שלא נכללו בממלכת סוואזילנד הסמוכה. היא נודע קודם כ"טריטוריית הסוואזי". קאנגוואנה זכתה בשלטון עצמי מוגבל בשנת 1981 והעיירה שומנסדאל נועדה לבירתה. ברם, בירתה בפועל הייתה בלואיוויל, לשעבר ניאמסאנה. ניסיון להעביר שטחים נרחבים של קאנגוואנה לסוואזילנד ב-1982 נכשלה עקב הפגנות נגד. שטח הבנטוסטן הוכרז על ידי מלך הסוואזי סובהוזא השני כחלק בלתי נפרד מממלכתו המסורתית, וממשלת דרום אפריקה קיוותה שהיא תשתמש כאזור חיץ נגד פלישות לוחמי גרילה ממוזמביק. משום כך היא הגיבה לכישלון העברת השטחים בביטול האוטונומיה עד 1984. שלא כמו הבנטוסטנים האחרים בדרום אפריקה, קאנגוואנה לא בחרה בדגל משלה והשתמשה בדגל דרום אפריקה. קאנגוואנה חזרה לשלטון דרום אפריקאי ב-26 באפריל 1994 והייתה שוב לחלק ממחוז טרנסוואל. היום היא חלק ממחוז מפומאלונגה. מדיה וקבצים בנושא קאנגוואנה בוויקישיתוף קאנגוואנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18. "Census > 1991 > RSA > Variable Description > Person file > District code". Statistics South Africa - Nesstar WebView. Retrieved 18 August 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמי ויינט

וירג'יניה ויינט פו (באנגלית: Virginia Wynette Pugh, ידועה בשם הבמה: תמי ויינט, Tammy Wynette; ‏5 במאי 1942 - 6 באפריל 1998) הייתה זמרת קאנטרי אמריקאית. ויינט נולדה בשם וירג'יניה ויינט פו בבאונדס, מיסיסיפי, במבואותיה של העיירה טרמונט, בת יחידה לוויליאם הוליס פו ולמילדרד פיי ראסל פו. אביה, שהיה חוואי ומוזיקאי נפטר בהיותה בת תשעה חודשים מגידול במוח. אמה הייתה לבלרית, מורה מחליפה וחוואית. לאחר מות אביה של ויינט, העבירה אמה את וירג'יניה הפעוטה למשמורת אצל הוריה, תומאס טשסטר ופלורה ראסל, ובעצמה עברה לממפיס לעבוד במפעל נשק בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 נישאה אמה לפוי לי שהיה חוואי אף הוא. ויינט גדלה אצל דודתה, קרולין ראסל, שהייתה מבוגרת ממנה בחמש שנים בלבד, והייתה לה כאחות יותר מאשר אפוטרופוסית. כנערה היא ניגנה במגוון כלי נגינה שהותיר אביה המנוח בעיזבונו. את ערש ילדותה, חוות הורי אמה במחוז איטוואמבה שבמיסיסיפי, היא תיארה, בהלצה, כקרובה כל כך לאלבמה עד שגבולה של זו האחרונה עבר ממש בתוך החווה עד כדי "פלג גופי העליון הגיע מאלבמה ופלג גופי התחתון ממיסיסיפי". כנערה היא עבדה בשדות בקטיף כותנה יחד עם העובדים שנשכרו למטרה זו. ויינט למדה בבית ספר התיכון טרמונט ושיחקה בנבחרת הכדורסל. חודש לפני סיום לימודיה נישאה לבעלה הראשון, יולפי בירד, פועל בניין שלא הצליח להתמיד בעבודתו, והם עברו ממקום אחד למשנהו מספר פעמים. היא עבדה כמלצרית, פקידת קבלה ובבית חרושת לנעליים. בשנת 1963 למדה בבית ספר למקצועות היופי בברמינגהאם (אלבמה), במגמת ספרות. גם כשקנתה את פרסומה הקפידה להאריך את תוקף את הרישיון לעיסוק במקצועות הטיפוח אותו קנתה, למקרה שתזדקק לו אם ידעך כוכבה ותצטרך לשוב ולהתפרנס מיגיע כפיים. להיטה הגדול של ויינט היה "Stand by Your Man" (עמדי לצד הגבר שלך), אותו חיברה יחד עם בילי שריל והוקלט בביצועה לראשונה ב-28 באוגוסט 1968. ב-1991, שבה ויינט לככב בזירת הפופ העולמית כשחברה לצמד המצליח, KLF, שהוציאו להיט בו הייתה ויינט הסולנית "Justified and Ancient" שלווה גם בקליפ מצליח ששודר ב-MTV. ויינט נפטרה ב-6 באפריל 1998, בגיל חמישים וחמש, לאחר שנים של בעיות רפואיות, ניתוחים ואשפוזים רבים. בשנת 1998 נכללה ויינט בהיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי. מדיה וקבצים בנושא תמי ויינט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תמי ויינט (באנגלית) תמי ויינט, ברשת החברתית פייסבוק תמי ויינט, סרטונים בערוץ היוטיוב תמי ויינט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תמי ויינט, באתר AllMovie (באנגלית) תמי ויינט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) תמי ויינט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תמי ויינט, באתר AllMusic (באנגלית) תמי ויינט, באתר MusicBrainz (באנגלית) תמי ויינט, באתר Yandex.Music (ברוסית) תמי ויינט, באתר Discogs (באנגלית) תמי ויינט, באתר Songkick (באנגלית) תמי ויינט, באתר SecondHandSongs תמי ויינט, באתר בילבורד (באנגלית) תמי ויינט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תמי ויינט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תמי ויינט, באתר Country Music Hall of Fame (באנגלית)
רעידת האדמה בטשקנט (1966)

רעידת האדמה בטשקנט התרחשה ב-26 באפריל 1966 בשעה 5:23. למרות שעוצמתה הייתה 5.2 בסולם ריכטר בלבד, בשל עומקו הרדוד של מרכז הרעידה (3–8 ק"מ) היא גרמה להרס מסיבי של מרכז העיר בה התגוררו כמיליון וחצי תושבים. רעידת אדמה התרחשה בעומק של 3–8 ק"מ וכללה תזוזות חזקות שנמשכו 10–12 שניות. בעקבות רעידת אדמה נהרגו רק 8 מתושבי העיר אך בהמשך, עקב סיבוכי מחלות לב, מספר ההרוגים גדל והגיעה לכמה מאות, בעיקר אנשים מבוגרים. רעידות משנה נמשכו כשלושה חודשים והיו שהגיעו לעוצמה של 7 בסולם ריכטר. כתוצאה מהאירוע במרכז העיר נהרסו כ-2 מיליון מ"ר של מגורים ומאות בנייני ציבור ומפעלים. ללא קורת גג נותרו כ-300 אלף אזרחים (כ-20% מאוכלוסיית העיר). לעיר הגיעו ראשי ברית המועצות לרבות ליאוניד ברז'נייב ואלכסיי קוסיגין והוחלט על בניית העיר מחדש תוך מאמץ של כול המדינה והפניית משאבים בהתאם. רוב הילדים הוצאו מהעיר עם תחילת חופשת הקיץ של בתי הספר. מאמץ מיוחד הופנה למניעת התפשטות מחלות וטיפול פסיכולוגי בתושבי העיר. תוך זמן קצר לעיר הגיעו משלחות עם עובדי בניין מכול רחבי ברית המועצות. עד לרעידת אדמה מרכז העיר היה בנוי בעיקר בבנייה נמוכה, הבנייה החדשה הייתה רב קומתית ומודרנית. בניית העיר מחדש נמשכה כ-3.5 שנים. שכונות חדשות נבנו במרכז העיר ובאזורים החדשים מסביבה. לזכר האירוע ומבצע בניית העיר מחדש הוקמה אנדרטה מיוחדת. תיאור מפורט של האירוע תמונות מהעיר לאחר האירוע
TRS-80

TRS-80 Micro Computer System הוא מותג ששימש לתיאור מספר דגמי מיקרו-מחשבים שנמכרו על ידי חברת Tandy בחנויות Radio Shack שבבעלותה. מערכת TRS-80 הראשונה הושקה ב-1977, והייתה מהדגמים הראשונים של מחשבים אישיים שיוצרו ייצור המוני, לצד מחשבים מתוצרת חברות כמו אפל וקומודור. מדיה וקבצים בנושא TRS-80 בוויקישיתוף McCracken, Harry (2012-08-03). "Please Don't Call It Trash-80: A 35th Anniversary Salute to Radio Shack's TRS-80". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2024-10-06. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלאי גובה מכ"מי

גלאי גובה מכ"מי הוא סוג של מכ"ם דו־ממדי שמודד גובה של מטרות. גלאי גובה מכ"מים היו מובחנים בשל צורת האנטנה שלהן - האנטנות היו גבוהות, אך צרות. כיוון שצורת האלומה הנוצרת היא פונקציה של צורת האנטנה, אלומת גלאי הגובה הייתה שטוחה ורחבה אופקית (כלומר לא טובה במציאת אזימוט למטרה), אבל דקה מאוד אנכית, ובכך מאפשרת מדידה מדויקת מאוד של זווית ההגבהה, ולאחר מכן גובה (בעזרת הטווח). מכ"מים תלת־ממדיים מודרניים מוצאים גם אזימוט וגם הגבהה, ובכך הפכו את גלאי הגובה המכ"מיים למיושנים מאוד. מדיה וקבצים בנושא גלאי גובה מכ"מי בוויקישיתוף
רג'ינה טיילור

רג'ינה טיילור (באנגלית: Regina Taylor; נולדה ב-22 באוגוסט 1960) היא שחקנית ומחזאית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1992 על תפקידה בסדרה "I'll Fly Away". טיילור נולדה בדאלאס, טקסס וגדלה באוקלהומה, שם סבלה והייתה מודעת למקרי גזענות רבים. טיילור היא בוגרת "אוניברסיטת מתודיסט הדרומית" שבדאלאס. הפכה לפופולרית בתור שחקנית טלוויזיה בתחילת שנות ה-90 בהן הופיעה בתפקיד עוזרת הבית לילי הרפר בסדרת הדרמה "I'll Fly Away". טיילור ששיחקה בסדרה לצידו של סם ווטרסטון זכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי לשנת 1992. במהלך שנות ה-90 שיחקה טיילור בפרויקט משותף של ספייק לי ושל מרטין סקורסזה "קלוקרס", בדרמה המשפטית של אדוארד זוויק "אומץ תחת אש" בתפקיד מרדית' אשתו של הפרקליט הצבאי קולונל סרלינג (דנזל וושינגטון) ובמותחן המשטרתי "המתווך" בתפקיד קארן אשתו של המתווך דני רומן (סמואל ל. ג'קסון). בשנת 1999 זכתה לביקורות אוהדות על הופעתה בתפקיד הפרקליטה אניטה היל בסרט הטלוויזיה "צדק משונה". בשנת 2006 החלה טיילור לשחק בסדרת הפעולה שיצר דייוויד מאמט "היחידה" בתפקיד מולי בליין, אותו מילאה במשך ארבע עונות הסדרה. סמוך עליי (1989) ג'רזי גירל (1992) לאבד את אייזה (1995) קלוקרס (1995) אומץ תחת אש (1996) עניין משפחתי (1996) מים עוינים (1997) המתווך (1998) צדק משונה (1999) קורה לא מתביישת (2000) - סרט טלוויזיה מי הוא קלארק רוקפלר? (2010) שבת בכנסייה (2017) לאחר מעשה (2020) I'll Fly Away‏(1991–1993) ילדי החול (1995) The Education of Max Bickford‏ (2001–2002) היחידה (2006–2009) דיג (2015) הגברת הראשונה (2022) Justified: City Primeval‏ (2023) מדיה וקבצים בנושא רג'ינה טיילור בוויקישיתוף רג'ינה טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רג'ינה טיילור, באתר AllMovie (באנגלית) רג'ינה טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יאק-40

יאק-40 (קוד דיווח נאט"ו: Codling) הוא מטוס נוסעים תלת-מנועי לטווח בינוני וקצר מתוצרת ברית המועצות. זה היה מטוס הנוסעים התלת סילוני הראשון בעולם. בשנת 1960 חברת איירופלוט הוציאה דרישה לפיתוח מטוס חדש במקום מטוסי איליושין Il-12 ו-איליושין Il-14 שהיו בשרות החל משנות ה-50. הפיתוח בוצע על ידי חברת תכנון יאקובלב והסתיים בשנת 1964. הטיסה הראשונה בוצע ב-21 באוקטובר 1966. כבר בשנת 1967 החל ייצור סדרתי של המטוס במפעל לייצור מטוסים בעיר סראטוב. הגרסה הראשונה הותאמה ל-24 נוסעים. תוך זמן קצר מספר נוסעים הוגדל ל-32. לקראת שנת 1972 מטוסים מדגם זה כבר העבירו 7 מיליון נוסעים. כניסה ויציאת הנוסעים מהמטוס בוצע באמצעות פתח בחלק האחורי של המטוס, כמו במטוסי מטען. למטוס לא היה תא מיוחד למטען הנוסעים והמטען הוחזק בתא הנוסעים. במהלך שנות ייצור נבנו דגמים שונים שנכנסו לשירות מבצעי כמטוסי ביון. כמו כן מספר דגמים הותאמו למטוסי מחקר ואימון. זה היה המטוס הסובייטי הראשון שקיבל הסמכה באיטליה וגרמניה ונמכר לחברות תעופה של מדינות אלו. במסגרת זו נמכרו 6 מטוסים. אומנם תוך מספר שנים מסיבות שונות הם הוחזרו לברית המועצות. בסך הכול המטוס בשנים שונות היה בשימוש ב-19 מדינות העולם. בסך הכול מחוץ לגבולות ברית המועצות נמכרו כ-130 מטוסים. ייצור סדרתי של המטוס הופסק בשנת 1981, עד אז נבנו מעל ל-1000 יחידות. בסוף שנות ה-80 החלה הוצאת המטוסים משרות. בשנות ה-90 בוצעו עבודות לשדרוג מטוסים קיימים ובחלקם הם הוסבו למטוסי מנהלים. היו תוכניות להחלפת מנועי המטוס למנוע מתקדם וחסכוני יותר, אך הם לא מומשו. בשנות ה-2000 החלה מחדש הוצאת מסיבית משימוש. נכון לאוגוסט 2013 רק 45 מטוסים נותרו בשרות מהם כמחצית מחוץ לגבולות רוסיה. מדיה וקבצים בנושא יאק-40 בוויקישיתוף רשימת תאונות בהם היה מעורב מטוס יאק-40
רותם אברוצקי

רותם אברוצקי (נולד ב-30 בנובמבר 1970) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב. נולד בראשון לציון, ולמד בבית הספר התיכון בקיבוץ גבעת חיים. אברוצקי הוא בנם הצעיר של בת-עמי (תמי) לבית פרוסקובר ומתתיהו (מתי) אברוצקי. אחיו הם אלוף פיקוד הדרום לשעבר, דורון אלמוג, ערן אברוצקי שנפל במלחמת יום הכיפורים, והמהנדס מודי אברוצקי. בצעירותו עסק בצילום ואת שירותו הצבאי עשה כצלם צבאי. לאחר מכן, עבד כצלם במקומון "ערים" ובהמשך בעיתונים "מעריב" "ו"ידיעות אחרונות"; בגיל 23 היה צלם בכיר במגזין "שבעה ימים" של ידיעות אחרונות. למד קולנוע וטלוויזיה בקמרה אובסקורה. ב-1993 הפיק פרסומות ב"דחף" עבור ערוץ 2 שהוקם באותן שנים. ב-1998 הצטרף לערוץ הראשון. מ-2002 שימש כתב קבוע במגזין החדשות "יומן" ששודר בימי שישי. ב-2012 נבחר ליו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב. ב-2013 נודע כי התלונן נגד מנהל חטיבת החדשות בערוץ, משה נסטלבאום, על הטרדה מינית מילולית. בדצמבר 2013 הושג הסדר טיעון עם נסטלבאום בו הודה באמירות מבזות ובלתי הולמות כלפי עובדים הומוסקסואלים בערוץ. במרץ 2018 הודיע על התמודדותו בבחירות לראשות עיריית ראשון לציון שייערכו באוקטובר 2018 אך פרש בהמשך מסיבות אישיות ועבר לתמוך בליאל אבן זהר. רותם אברוצקי, ברשת החברתית פייסבוק רועי גבריאלי, בשיא הכושר, באתר nrg‏, 13 בפברואר 2003 רועי ברק, ‏אגודת העיתונאים מתחדשת: רותם אברוצקי נבחר ליו"ר האגודה, באתר גלובס, 15 במאי 2012 רונן בודוני, "אין סיבה לחגוג את 'יום כדור הארץ'", באתר ynet, 21 באפריל 2010 "היום הומואיוּת בחדשות היא לא משבצת בפני עצמה", 29 במאי 2012, באתר כמוך ליאת רון, ‏"לפעמים, חבל לבזבז כוחות על ניסיון להחזיק את הראש מעל המים", באתר גלובס, 12 במאי 2013 C'est le ton, באתר העין השביעית, 15 בנובמבר 2015 נועה פרייס‏, המועמד המפתיע לראשות עיריית ראשל"צ: עיתונאי רשות השידור רותם אברוצקי, באתר וואלה, 12 בפברואר 2018 רותם אברוצקי, באתר "אלבום המשפחות - ראשון לציון" אלי אלון, יו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב: רותם אברוצקי, באתר "מגפון", 6 במאי 2012 ליאת רון, ‏א' מרשות השידור: העובד שהתלונן נגד משה נסטלבאום נחשף, באתר גלובס, 13 במאי 2013 רותה קופפר, הסדר טיעון בפרשת מנהל חטיבת החדשות בערוץ 1 משה נסטלבאום, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2013 נתי טוקר, נסטלבאום הודה שאמר "אפתח לך מטריה בתחת" ויושעה ל-3 חודשים, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2013 נועה פרייס‏, המועמד המפתיע לראשות עיריית ראשל"צ: עיתונאי רשות השידור רותם אברוצקי, באתר וואלה, 12 בפברואר 2018 ניב אלימלך, רותם אבורצקי פורש מהמרוץ לראשות העיר ומצטרף לליאל אבן זהר, באתר השקמה ראשון לציון, 19 ביולי 2018
ארנק דיגיטלי

ארנק דיגיטלי (באנגלית: Digital wallet) הוא מכשיר אלקטרוני המאפשר לאדם לבצע עסקאות מסחר אלקטרוניות. הארנק הדיגיטלי עשוי לכלול רכישת פריטים באופן מקוון באמצעות מחשב או באמצעות טלפון חכם, כדי לרכוש מוצר בחנות. באופן הולך וגובר, ארנקים דיגיטליים נעשים לא רק עבור עסקאות פיננסיות בסיסיות, אלא גם כדי לאמת את אישוריו של בעל הכרטיס. לדוגמה, ארנק דיגיטלי עשוי לאמת את גיל הקונה בחנות משקאות בעת רכישת אלכוהול. "ארנק דיגיטלי" הוא מושג נפוץ שמרבים להשתמש בו כיום ולא בהתייחס לטכנולוגיה יחידה, אלא כשלושה חלקים עיקריים: המערכת (התשתית האלקטרונית), היישום (התוכנה שפועלת על גבי) והמכשיר (החלק הבודד). בשלב ביצוע התשלום יגבה ספק השירות את סכום העסקה הסופי מהלקוח, ולאחר מכן יעביר את אותו הסכום אל המוכר. התשלום באמצעות ארנק דיגיטלי מתבצע באמצעות טכנולוגיות שונות, למשל: שבב המותקן בגב מכשיר סלולרי, סריקת ברקוד המופיע על גבי מסך מחשב או חשבונית מנייר או אפליקציית תשלום ייעודית. מצד הלקוח, ארנק דיגיטלי דורש התקנה מינימלית, והוא יחסית קל לשימוש. ברגע שהתכנה מותקנת, המשתמש מתחיל על ידי הזנת כל המידע הרלוונטי. הארנק הדיגיטלי כעת מוכן לשימוש. בעת רכישה, באתר מסחר אלקטרוני, לתכנת הארנק הדיגיטלית יש את היכולת להזין את פרטי המשתמש באופן אוטומטי בצורה המקוונת. כברירת מחדל, רוב הארנקים הדיגיטליים יוזמים תקשורת כאשר התוכנה מזהה טופס מתאים. אם נבחר למלא את הטופס באופן אוטומטי, המשתמש יתבקש להזין סיסמה. בדרך זו הארנק הדיגיטלי מונע ממשתמשים לא מורשים גישה למידע אישי השמור במחשב מסוים. קיימים תוכנות מסוג ארנק דיגיטלי שמשלבים גם "מנהל ססמאות". דוגמה לתוכנה זו היא "Dashlane". ביטקוין פייפאל כרטיס אשראי קרן מור, ויובל סגל, התועלת שבארנק דיגיטל ארנק דיגיטל יאיר מור, ‏אתם עוד תשלמו על זה - בסמארטפון, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2014 אמיר טייג, תגידו שלום לארנק שלכם: שלושת השירותים שיחליפו את כרטיסי האשראי, באתר TheMarker‏, 9 במרץ 2015 מיקי פלד, "הארנק הדיגיטלי יוכל להיכנס לשימוש מלא בתוך שנתיים", באתר כלכליסט, 19 באוקטובר 2016 שי שגב ואמיר עוז, ‏אין לך מזומן? אין לך תירוץ: הארנקים הדיגיטליים מתעצמים, באתר "אנשים ומחשבים", 4 בדצמבר 2018 ארנק דיגיטלי, באתר לאומי קארד
יוקו שימאדה

יוֹקוֹ שִׁימַאדַה (ביפנית: 島田 陽子;‏ 17 במאי 1953 – 25 ביולי 2022) הייתה שחקנית יפנית, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 1980 על הופעתה במיני סדרה "שוגון". שימאדה נולדה בקומאמוטו, יפן. התגלתה בארצה בשנות ה-70 בסדרת הטלוויזיה "Kamen Rider" ובסרט "טירת החול". היא נודעה לקהל המערבי בשנת 1980 בזכות השתתפותה במיני סדרה המבוססת על הרומן "שוגון". בסדרה שיחקה שימאדה בתפקיד ליידי טודה מריקו, עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית טובה ביותר בסדרת דרמה והייתה מועמדת לפרס אמי. שימאדה לא צלחה את המעבר לעולם המשחק המערבי, היא אמנם שיפרה את האנגלית שלה משמעותית אך היא הופיעה בשנות ה-90 רק בסרטים "הניצוד" לצידם של כריסטופר לאמברט וג'ון לון ו"פרימן" בתפקיד קימי הנדה. נפטרה בטוקיו ב-25 ביולי 2022. יוקו שימאדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוקו שימאדה, באתר AllMovie (באנגלית) יוקו שימאדה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוקו שימאדה, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוקו שימאדה, באתר Discogs (באנגלית)
ברקהאד עבדי

ברקהאד עבדי (באנגלית: Barkhad Abdi;‏ נולד ב-10 באפריל 1985) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-סומלי. קיבל את פרסומו בשנת 2013 בזכות הופעתו בסרט "קפטן פיליפס", עליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. עבדי נולד במוגדישו בירת סומליה וגדל בתימן. בגיל 14 עבר עם משפחתו להתגורר בארצות הברית בעיר מיניאפוליס. הוא למד ב"אוניברסיטת מדינת מינסוטה מונראד" ועבד כתקליטן וכנהג לימוזינה לפני שפנה לקריירת משחק. בשנת 2013 פרץ עבדי לתודעה כשחקן קולנוע במותחן הפעולה של פול גרינגראס "קפטן פיליפס". בסרט שיחק גילם עבדי את עבדוואלי מוסה מפקד צוות החוטפים הסומלי, לתפקיד נבחר עבדי מתוך כ-700 נבחנים סומלים אמריקאים שבאו לאודישנים. עבדי היה לאחת מהתגליות המפתיעות של השנה, הוא הועמד למספר רב של פרסי מבקרים. בפברואר 2014 זכה עבדי בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 2015 השתתף במותחן הבריטי "עין בשמיים" לצד הלן מירן ואהרון פול. שיחק גם בפרק של הסדרה "הוואי חמש-אפס". בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "גרימסבי" של הבמאי לואי לטריה. בשנה זו גם דיבב את עבדואלי מיוז בפרק של סדרת ההנפשה "איש משפחה". בשנת 2017 השתתף בסרט "בלייד ראנר 2049", במותחן האקשן "סחיטה", בדרמת הפשע "גוד טיים" לצד רוברט פטינסון, ובסרט "הפיראטים של סומליה" לצד אל פצ'ינו. בשנת 2018 השתתף בסרט "המסע המופלא של הפקיר". בשנת 2019 הצטרף לצוות השחקנים הראשי של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "קאסל רוק", בתור עבדי עומאר. באותה השנה שיחק בסרט האירי-בלגי "נערה ממוגדישו", לצדה של אייז'ה נעמי קינג בגילומה של פעילת הזכויות הסומלית איפרח אחמד. מדיה וקבצים בנושא ברקהאד עבדי בוויקישיתוף ברקהאד עבדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברקהאד עבדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברקהאד עבדי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ברקהאד עבדי, באתר AllMovie (באנגלית) ברקהאד עבדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)