laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קפה לנדוור

חברת קפה לנדוור היא חברה פרטית של בתי קפה בפריסה ארצית. "קפה לנדוור" היא יצרנית הקפה הראשונה בישראל, כיום מייצרת ומשווקת מוצרי קפה שחור וקפה אספרסו. החברה הוקמה בשנת 1919 על ידי משה לנדוור כבית קפה בברלין, אשר גם קלה וייצר את הקפה. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לנדוור לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. הוא הקים ברחוב אלנבי את בית הקלייה לקפה הראשון בישראל. בשנת 1964 הועבר בית הקלייה לאזור התעשייה בחולון וכיום הוא משתרע על פני שטח של כ-1,000 מ"ר. ב-1983 מכר שמואל לנדוור, בנו של משה, את בית הקלייה לקבוצת "פדרמן ובניו (אחזקות) בע"מ" והיא נמצאת בבעלותה עד היום. בשנת 2004 הוקמה רשת בתי הקפה של לנדוור, תוך כדי שיתוף פעולה של החברה וארבעה יזמים צעירים. נכון ל-2017 לרשת בתי הקפה "לנדוור" 62 סניפים בפריסה ארצית, לרשת מספר סניפים כשרים ושני סניפים כשרים למהדרין - בירושלים ובנתניה. בנוסף גם פתחה הרשת 2 סניפים בטורונטו-רבתי שבקנדה (ועוד 2 שיפתחו בקרוב), ו-3 במסצ׳וסטס. באוקטובר 2018 חנכה החברה את חנות המפעל החדשה, בסמוך לבית הקלייה בחולון. בנובמבר 2018 חנכה החברה חנות נוספת במתחם הבורסה, רמת גן. חברת קפה לנדוור היא יצרנית הקפה השחור השנייה בגודלה בישראל. החברה מייצרת קפה טורקי (שחור) וקפה אספרסו. אתר האינטרנט הרשמי של קפה לנדוור קפה לנדוור, ברשת החברתית פייסבוק קפה לנדוור, ברשת החברתית אינסטגרם קפה לנדוור, ברשת החברתית LinkedIn קפה לנדוור, סרטונים בערוץ היוטיוב אורנה יפת, מתחרה בעלית: לנדוור משיקה קפה שחור גורמה, באתר ynet, 17 בפברואר 2004 עודד שורר, "עלית": הכסא היקר של פדרמן, מעריב, 9 במאי 1986 "חובבי קפה יאהבו את חנות המפעל החדשה של קפה לנדוור". שותים. 2018-10-21. תני גולדשטיין, הממונה הכריז רשמית: עלית מונופול בקפה שחור, באתר ynet, 24 בדצמבר 2003
הקוואדריאנלה של פראג

הקוואדריאנלה של פראג (בצ'כית: Pražské Quadriennale, באנגלית: Prague Quadrennial), או בשמה המלא: הקוואדריאנלה של פראג להופעות העיצוב והמרחב (בצ'כית: Pražské Quadriennale scénografie a divadelního prostoru, באנגלית: Quadrennial of Performance Design and Space), הנערכת בפראג אחת לארבע שנים מאז 1967, היא אירוע אמנויות הבמה הגדול ביותר בעולם שאינו עוסק ישירות במשחק. זוהי תערוכה תחרותית המציגה עבודות מודרניות בסוגות של אמנויות במה שונות כגון: בתלבושות, עיצוב במה, עיצוב תאורה, הלחנה ועיבוד מוזיקלי ועיצוב תנועה; בתחומי המחול, אופרה, דרמה, מולטימדיה והמיצג. במהלך הביאנלה לאמנות בסאו פאולו של 1959, נערכה תערוכה מיוחדת, אותה תכנן פרנטישק טרסטר (František Tröster), שהציגה את התפתחות עיצוב הבמה והתיאטרון הצ'כי והסלובקי בשנים 1959-1914. התוצאה של התערוכה הייתה מדליית זהב לצ'כוסלובקיה ובעקבות הצלחתה של צ'כיה בשלוש הביאנלות שאחריה הובילה להצעה שפראג תארח את התערוכה הבינלאומית של עיצוב הבמה באירופה. מאז חניכתה ב-1967, התערוכה הבינלאומית נערכה בקביעות מדי ארבע שנים ונודעה כקוואדריאנלה של פראג. אומנים חשובים שהותירו את חותמם על עיצוב התיאטרון השתתפו והציגו בקוואדריאנלה של פראג, כמו סלבדור דאלי, יוזף סבובודה, אוסקר נימאייר, טדאוש קנטור, גי-קלוד פרנסואה וראלף קולטאיi, כמו גם דמויות בתיאטרון בן-זמננו, כגון רוברט וילסון, היינר גבלס ורנצו פיאנו. בתערוכה נוכח חבר שופטים בינלאומי, שמעניק למשתתפים בה את הפרסים הבאים: מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר. מדליית זהב לעיצוב הבמה הטוב ביותר. מדליית זהב לתלבושות התיאטרון הטובות ביותר. מדליית זהב להפקה הטובה ביותר. מדליית זהב לשימוש הטוב ביותר בטכנולוגיה בתיאטרון. מדליית זהב לתערוכת הסטודנטים הטובה ביותר. מדליית זהב לכישרון המבטיח מבין הסטודנטים. מדליית זהב לאוצר התצוגה הטוב ביותר. מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר הוענקה ב-1967 לצרפת, ב-1971 לגרמניה המזרחית, ב-1975 לברית המועצות, ב-1979 לממלכה המאוחדת, ב-1983 לגרמניה המזרחית, ב-1987 לארצות הברית, ב-1991 לממלכה המאוחדת, ב-1995 לברזיל, ב-1999 לצ'כיה, ב-2003 לממלכה המאוחדת, ב-2007 לרוסיה וב-2011 לברזיל. מדיה וקבצים בנושא הקוואדריאנלה של פראג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקוואדריאנלה של פראג הקוואדריאנלה של פראג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוואדריאנלה של פראג באתר The Theatre Design Website תמונות מהקוואדריאנלה של פראג 2007
ספה

ספה היא פריט ריהוט שנועד לישיבה של יותר מאדם אחד, תוך מתן תמיכה בגב ובזרועות. בדרך כלל כוללת הספה משענת משלושה צדדים. בבתי מגורים ספות נמצאות בדרך כלל בחדר המשפחה, בסלון, בחדר העבודה או בטרקלין. המסגרת של ספות סטנדרטיות מורכבת מעץ או מתכת שעליה מונח ריפוד מכוסה במגוון רחב של בדים או עור (טבעי או סינתטי) ולפעמים שילוב של שניהם. ניתן למצוא ספות גם בבתי מלון ובחלק מהמשרדים, חדרי המתנה ועוד. הסוגים הנפוצים ביותר של ספות הם ספה דו-מושבית או ספת שני מושבים בריטית, וספות עם יותר משני מושבים. ספה מודולרית נוצרת ממקטעים מרובים (בדרך כלל בין שניים לארבעה חלקים) ולעיתים כוללת לפחות שני חלקים שמתחברים בזווית של 90 מעלות או מעט יותר. נוהגים להשתמש בספות אלו כדי למלא פינות בחדרים. ספה זו מכונה גם ספה פינתית בבריטניה. ספה המיועדת לאדם אחד נקראת כורסה. גרסאות אחרות לספה כוללות את ה"דיוואן" (ספה נמוכה חסרת רגליים), ספת ה"התעלפות" (חסרת משענת גב או משענת נמוכה יותר), "שז לונג" (ארוכה עם משענת יד אחת), "קנפה" (ספה מקושטת עם שלושה מושבים), ו"הספה העות'מאנית" (שנחשבת בדרך כלל לסוג של הדום). כדי לחסוך מקום, מספר ספות כפולות הן מיטות, דייבדס, או פוטונים. ישנן גם ספות ששמן, הרשום כסימן המסחרי, ידוע כשם גנרי, כמו "דבנפורט" (אנ') או "צ'סטרפילד". בבריטניה צ'סטרפילד היא ספה עמוקה עם כפתורים ומשענות לזרועות ולגב באותו גובה, העשויה לרוב מעור מצ'סטרפילד. המונח באנגלית בריטית מוחל רק על סוג זה של ספת צ'סטרפילד. בקנדה, המונח "צ'סטרפילד" הוא מילה נרדפת לספה, והוא נפוץ בקרב קנדים מבוגרים; על פי סקר שנעשה באזור "Golden Horseshoe" באונטריו ב-1992, מונח זה הולך ונעלם במהירות מהאנגלית הקנדית. צפון קליפורניה הוא המקום היחיד, מלבד קנדה, שבו המונח "צ'סטרפילד" הוא שם נרדף לספה; גם שם הדבר נפוץ בעיקר בקרב התושבים המבוגרים יותר. המונח "ספת שלושה חלקים" משמש לתיאור סט רהיטים המורכב מספה עם שניים או שלושה מושבים ועוד שתי כורסאות. ספה אדומה עם שני מושבים מרופדים ספה אפורה מסורתית ספה בצבע חום בהיר בחנות ספות ספה עגולה בצבע חום ספת עור כורסה ספסל ספת ליהוק ג'ון גלואג (John Gloag), "מילון קצר לרהיטים", rev. ed. 1962. (לונדון: Allen & Unwin) (באנגלית) אטימולגיה של המילה ספה מהעברית (באנגלית) ספה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Immodesty Blaize: On Glamour - YouTube
לארס

לארס (בלטינית: Lares; ביחיד: לאר; בצורה העתיקה: לאסס) היו אלים בדת רומא העתיקה שתפקידם היה לשמור על הבית ועל יושביו, או על גופים גדולים יותר כגון ערים, חוות ודרכים. הלארס השגיחו, הגנו והשפיעו על כל המתרחש בשטח השפעתם ובכפוף לסמכותם. פסלוני האלים המשפחתיים היו מוצבים על שולחן האוכל בעת הסעודה ונוכחותם נדרשה בכל אירוע משפחתי חשוב אחר. לעיתים מזוהים הלארס עם הפנטס, אלי האח שהיו גם הם אלים משפחתיים ואז נחשבים הלארס לאלי משק הבית בלבד. לארס שהגנו על שכונה או רובע עיר, נשמרו במקדש שהיה ממוקם ברחובו הראשי של שטח השפעתם והיה מרכז דתי, חברתי ופוליטי של הקהילה הפלבאית המקומית. במקדשים מסוימים ובניגוד לאלי הפנתאון, כוהני הלארס יכלו להיות עבדים או עבדים משוחררים. למרות החשיבות הדתית המשנית ביחס לאלי הפנתאון ואולי בגללה, היו הלארס אלים מרכזיים מבחינה רוב הציבור בגלל נגישותם ונוכחותם היום-יומית. למרות דחיית פולחן האלים המיתולוגיים על ידי הנצרות ב-393, נמשכה נוכחותם הדתית בצורה לא רשמית במשך המאה ה-5. ככל הנראה קיבלו הרומאים את הלארס מהאטרוסקים שירשו את הרעיון מפולחן הגיבור (גיבור או שליט שהועלה לאחר מותו לדרגת אל) שהיה רווח ביוון. משמעות המילה בשפה האטרוסקית היא גיבור, מלך או שר, וכך הלארס הגנו על שטח חסותם כאותם גיבורים מיתיים. לא שרדו פסלים או תמונות של לארס מלפני סוף תקופת הרפובליקה הרומית, אך תיאורים בכתב מעידים ששטח או תחום חסות אחד היה יכול להיות באחריות לאר בודד כמו גם מספר לארס גדול, עד כ-30. פסלוני לארס מתחילת תקופת הרפובליקה מעוצבים בצורה דומה בדרך כלל: גודלם קטן, הדמויות צעירות ומלאות חיים ולבושות טוניקה פשוטה. עמידתן נדמית כאילו הן באמצעו של צעד ריקוד או שהן מאוזנות בקלות על רגל אחת, ידן האחת מרימה קרן שתיה בברכה וידן השנייה מחזיקה כלי נסך. מאוחר יותר התפתח עיצוב שבו מוצבים הלארס בזוגות סימטריים כמו תאומים, רעיון מוכר במיתולוגיות היוונית והרומית, כגון קסטור ופולוקס או רמוס ורומולוס וייתכן שהשפעה יוונית גרמה לפיתוח העיצוב הזה. במקרים כאלה, הם מוצבים משני צידיה של דמות מרכזית חשובה יותר כגון אל פנתאוני, קיסר או אחד מאבות המשפחה. תחום אחריותם והשפעתם של הלארס גדל וכלל בסופו של דבר את כל הנמצא בגבולות הפיזיים, ומספרם היה גבוה כמספר הרשויות שבאחריותם. לחלקם היו שמות ותפקידים חופפים או כפולים ולחלקם לא היה שם מסוים ונקראו לארס בלבד. מדיה וקבצים בנושא לארס בוויקישיתוף לארס באינדקס המיתולוגיות (אנגלית)(הקישור אינו פעיל) לארס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צהלון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צהלון – שכונה ביפו, קרויה על שם יעקב צהלון בית החולים צהלון (דג'אני) (כיום המרכז הגריאטרי "צהלון") – מבנה בית חולים היסטורי ביפו ר' יום-טוב צהלון (מהריט"ץ) – רב מחכמי צפת בן המאה ה-16 ר' יעקב צהלון – רופא, רב וסופר יהודי-איטלקי בן המאה ה-17
ריינג'ר 5

ריינג'ר 5 (באנגלית: Ranger 5) הייתה משימת חלל אמריקאית ששיגרה נאס"א ב-18 באוקטובר 1962 במטרה לחקור את הירח במסגרת תוכנית ריינג'ר. מטרת הגשושית הייתה לשדר תמונות של הירח במהלך 10 הדקות שקדמו להתרסקותה על פניו, לשחרר קפסולת סייסמוגרף אל עבר הקרקע, לאסוף מידע על קרינת גמא במהלך מסעה, לבחון פעילות מכ"ם על פני הקרקע ולהמשיך בבחינת רכיבי גשושיות הריינג'ר על מנת לסייע בתכנון חלליות עתידיות לחקר הירח. בעקבות תקלה לא ידועה, איבדה החללית את כל כוחה החשמלי וחדלה לפעול. הגשושית החטיאה את הירח ב-724 ק"מ. ריינג'ר 5 הייתה מ"בלוק 2" של גשושיות הריינג'ר ודמתה מאוד לקודמותיה - ריינג'ר 3 ו-4. שקלה 331 ק"ג והייתה בגובה 3.1 מ'. היא כללה קפסולה בקוטר 650 מ"מ שכוסתה בעץ בלזה לריכוך נחיתתה, מנוע לתיקון מסלול, מנוע ראשי שדחפו 23 kN ובסיס משושה ברוחב 1.5 מ' עשוי זהב וכרום. אנטנת צלחת לטווח רחוק חוברה לבסיס. שני לוחות סולאריים דמויי כנפיים באורך 5.2 מ' מקצה לקצה נפרשו משני צדי הבסיס זמן קצר לאחר השיגור. הלוחות הסולאריים טענו סוללה חשמלית במשקל 11.5 ק"ג שקיבולתה 1 קילו-ואט-שעה (kW·h). הגשושית נשלטה באמצעות מחשב, מערכת עיקוב ומערכת בקרה שנשלטה מכדור הארץ. הניווט בוצע באמצעות חיישני ארץ ושמש, גירוסקופים ורקטות קטנות. מערכת הטלמטריה כללה שני משדרים, האנטנה לטווח רחוק ואנטנה נוספת. בקרה תרמית הושגה על ידי צבע לבן, לוחות זהב וכרום ויריעת פלסטיק כסופה. בין הכלים המדעיים שנשאה החללית נכללו: מצלמת טלוויזיה אשר הניבה פריים אחד שלם בכל 10 שניות. ספקטרומטר קרינת גמא שמוקם על מוט באורך 1.8 מ'. מד גובה מכ"מי. סייסמוגרף בתוך קפסולה שיועדה לבצע "נחיתה קשה" על הירח. הסייסמוגרף הונח בתוך הקפסולה יחד עם מגבר, משדר, מערכת בקרת מתח, אנטנת "קרוסלה" ו-6 סוללות שיכלו לספק אנרגיה חשמלית למכשירי הקפסולה למשך 30 יום. הקפסולה, ששקלה 42.6 ק"ג, אמורה הייתה להתרסק על הירח במהירות 130–160 קמ"ש. מטרת המכ"ם הייתה לבחון השתקפויות מפני הירח אך גם ליזום את הפרדות הקפסולה מהגשושית ואת הפעלת רקטות ההאטה של הגשושית במהלך התרסקותה. המשימה תוכננה לשיגור על גבי משגר אטלס-אג'ינה B, לבצע תיקון מסלול ולהתרסק על קרקע הירח תוך צילום פניו. בגובה 21.4 ק"מ מפני הירח הייתה הקפסולה משוחררת, ומתרסקת בנפרד על הירח כאשר רצועות עץ בלזה שציפו אותה מרככות את הנחיתה. ריינג'ר 5 שוגרה ב-18 באוקטובר 1962, 16:59:00 UTC מנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה. עקב תקלה לא ידועה שארעה לאחר כניסת הגשושית למסלול המעבר אל הירח, כשלה זו לייצר כוח וכתוצאה מכך התרוקנו סוללותיה כעבור 8 שעות ו-44 דקות, עד ששדריה לא ניתנו לפענוח. עקב איבוד הקשר לא בוצע תיקון המסלול המתוכנן והיא החטיאה את הירח ב-724 ק"מ ונכנסה למסלול סביב השמש. מידע מספקטרומטר קרינת הגמא נאסף ב-4 השעות שקדמו לאזילת הכוח ואיבוד הקשר. ריינג'ר 5 הייתה האחרונה מבלוק 2. בעקבות הכשלים שאירעו בכל שלושת הריינג'רים מבלוק 2, כל המערכות האלקטרוניות של בלוק 3 תוכננו מחדש, ואכן, כל הגשושיות מבלוק זה הגיעו אל הירח והתרסקו עליו בהצלחה, מלבד מחללית הראשונה מהבלוק (ריינג'ר 6) שכשלה בצילום תמונות אך התרסקה על הירח. מדיה וקבצים בנושא ריינג'ר 5 בוויקישיתוף פרופיל המשימה באתר נאס"א (באנגלית) ארה"ב שיגרה ספינת חלל שתגיע לירח ביום ראשון, דבר, 19 באוקטובר 1962 "רנג'ר 5" שוגר לירח, הארץ, 19 באוקטובר 1962
נדלים

נְדָלִים (שם מדעי: Chilopoda) היא מחלקה של מרבי-רגל. המינים המשתייכים למחלקה זו מאופיינים בקוטיקולה דקה המסייעת להם בריצה מהירה, אך חושפת אותם לסכנת ההתייבשות (או לקליטת מים יתרה). בשל כך הם פעילים רק בעונה הלחה ובשעות החשכה. בתקופת הקיץ היבשה הם מתחבאים בשכבות קרקע נמוכות שם נשמרת לחות גבוהה יותר. עד היום, ידועים כ-2,800 מינים הנפוצים בכל העולם; רובם שוכנים באזורים החמים של כדור הארץ. כעבור שנתיים-שלוש הם מגיעים לבגרות המינית. אורך חייהם הוא 5–6 שנים. הנָדָל הארוך ביותר, הוא המין רבנדל אמזונאס ענק הנמצא באמריקה הדרומית ואורכו מגיע לכ-30 סנטימטרים. הנדל הקטן בעולם, מגיע לכ-3 סנטימטרים. לנדלים גוף מוארך ודק, הבנוי פרקים-פרקים, כמו גופם של כל פרוקי-הרגליים. בראשם יש להם שלושה זוגות של גפי פה וזוג אחד של מחושים ארוכים. בכל אחד מפרקי גופם, יש להם זוג רגליים, ובסך הכל מגיע מספר רגליו של הנדל מ-30 עד 340, לפי המין. זוג הרגליים האחרון ארוך יותר מן האחרים, ברוב המקרים, ומצויד בכעין טפרים או דורבנות. ואילו זוג הגפיים הראשון הוא יוצא-דופן: רגליים אלה, הנקראות "רגלסות" (רגלי-לסת), הן רגליים קשות, חדות וחלולות, שבבסיסיהן מצויות בלוטת ארס. הנדלים מחדירים באמצעות הרגלסות את ארסם לגוף טרפם או תוקפיהם. לכמה מן הנדלים יש ארס רעיל, ונשיכתם מכאיבה לאדם, ואם יש אלרגיה, אף מסכנת את חייו. הנדלים חיים מתחת לאבנים, במחילות בקרקע ומתחת לקליפות עצים. רובם יוצאים ממחבואם בלילה ומשחרים לטרף: טרפם הוא חרקים, פרוקי-רגליים אחרים וחסרי חוליות נוספים. המינים הגדולים ביותר מגוונים גם בחולייתנים קטנים ואף בעטלפים. בעונת הרבייה, לאחר חיזור הנמשך שעות, מפריש זכר הנדל נרתיק של ספרמטופור על הקרקע וטווה סביבו רשת קורים. הנקבה קולטת את תאי הזרע בפתח המין שלה. לאחר ההפריה היא מטילה ביצים. יש מיני נדלים שנקבותיהם שומרות על הביצים ועל הצעירים הבוקעים מהן. בישראל מצויים ארבעה סוגי נדלים, שכל אחד מהם נמנה עם משפחה שונה: אצנדל (או "נדל ארוך-רגליים") - בעל מערכת הנשימה המפותחת ביותר, המאפשרת מהירות רבה. בעל 15 זוגות רגליים המתארכות לקראת הקצה האחורי של הגוף. האצנדל הוא נדל קטן, שאורכו עד 3 סנטימטרים, צבעו חום וארסו אינו מסוכן לאדם. קטנדל (או "נדל דק") - בעל פרקים ורגליים רבות, חסר עיניים ומרבה להתחפר. אורכו מגיע עד 3 סנטימטרים, צבעו חום וארסו אינו מסוכן לאדם. "נדל שונה-פרקים" (או "נדליל") - בעל פרק ארוך ואחריו קצר וכן הלאה. בעל עשרות עיניים מכל צד של ראשו. אורכו עד 15 סנטימטרים וארסו אינו מסוכן לאדם. צבעו צהוב בהיר. רבנדל ארסי (שם מדעי: Scolopendra) - בעל 26 פרקי גוף (האחרונים חבויים), אורכו מגיע עד ל-17 סנטימטרים. גופו הגדול עומד טוב יותר מפני התייבשות. בעל צבעי אזהרה - צהוב ושחור ורגליו בעל צבע אדום. מכונה גם ארבעים רגל וכונה בעבר רבנדל. הסוג רבנדל מצוי בכל הארץ, ארסו רעיל ונשיכתו מכאיבה מאוד ועלולה לעיתים לגרום לנפיחות, לחום ולהקאות אצל הרגישים לארס, או תינוקות. המין הנפוץ ביותר הוא Scolopendra cingulata. רבי-הרגליים מדיה וקבצים בנושא נדלים בוויקישיתוף נדלים, באתר ITIS (באנגלית) נדלים, באתר NCBI (באנגלית) נדלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נדלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נדלים, באתר GBIF (באנגלית) נדלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רבנדל - גפי הפה, באתר חרקים עולם קטן בגדול, כולל תמונות ואיורים אימהות בסוג רבנדל, באתר חרקים עולם קטן בגדול, כולל תמונות ואיורים נדל ארסי באתר מט"ח. כולל תמונה Giant Centipede | National Geographic, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:20)
רוזי מרסל

רוזי מרסל (Rosie Marcel; נולדה ב-6 במאי 1977 ברוהמפטון, לונדון אנגליה) היא שחקנית בריטית הידועה בעיקר בתור ד"ר ניילור בסדרת הדרמה "הולבי סיטי". כבר בגיל שלוש הופיעה מרסל בתפקיד פיה בהצגה "חלום ליל קיץ" בתיאטרון הלאומי של בריטניה, אך ידועה היא בעיקר כד"ר ניילור בסדרת הדרמה "הולבי סיטי", תפקיד שקיבלה כאשר הצטרפה לסדרה בנובמבר 2005. לפני משחקה ב"הולבי סיטי" הופיעה מרסל בכמעלה מעשרים הפקות של דרמת השיטור "החשבון" שבה הופיעה כאשתו של הגנגסטר הידוע בשם לואיז לארסון, ובנוסף כשניהלה בעלילה רומן סוער עם השוטר הסמל דייל סמית. מרסל היא בתו של מנהל הטלוויזיה טרי מרסל ואחותה של הסופרת והשחקנית קלי מרסל, מרסל מתארת את עצמה כמי שבאה ממשפחה "דרמטית". אמה של מרסל השחקנית לינדסי ברוק בעלת אמונת האיימיש, ואביה הבמאי טרי מרסל התגרשו בשנת 1995. אחותה היא קלי מרסל, סופרת ושחקנית שהופיעה גם כן בסדרה "הולבי סיטי", אך ידועה בעיקר כמפיקת הסדרה "טרה נובה" (Terra Nova). לרוזי מרסל יש עוד אח בשם לוק. מרסל פגש את בעלה הראשון סקוט בונס כשהיה עוזר במאי הסדרה "הסגן", לאחר שיצאו תקופה הציעה לו מרסל דרך מודעה בעיתון הצעת נישואין, כאשר כתבה "סקוט בונס, אני רוזי מרסל אוהבת אותך ורוצה לבלות את שארית חיי איתך. התינשא לי?". הם נישאו ב -21 בפברואר 2004 בטקס צנוע ב"גרנטה גרין" (Gretna Green), אך התגרשו כעבור כמה שנים. כיום נשואה מרסל לבן סטייסי בעל מכון כושר, עמו התחתנה באפריל 2013 בעיר לאס וגאס. למרסל יש חגורה שחורה בקרטה, בצעירותה היא גילתה את הרצון להיות פעלולנית, "אני אוהבת את האתגר הפיזי של עשיית הפעלולים, הוקסמתי מתחום זה עוד מגיל 17 כאשר הלכתי עם אבי לכנס פעלולנים, מאז למדתי קרטה, ואני אוהבת סקי מים, וקפיצות באנג'י". כשהייתה בת עשרים, מרסל אובחנה כבעלת אנדומטריוזיס, במהלך גילוי הפרעת קרישת דם. מרסל תיארה את מצבה "דיממתי במשך כארבעה חודשים, לאחר התעלפות במקלחת הובהלתי לבית החולים לעירוי דם חירום, שם נאמר לי על ידי הרופאים כי כמעט דיממתי למוות, ובנוסף בדיקות נוספות גילו לי בעיה בקרישת דם, גרסת הנקבה של המופיליה". שש שנים לאחר מכן סבלה מרסל מבעיות נוספות כאשר פיתחה את מחלת הבכצ'ט הנדירה, מחלה דלקתית שבה כדוריות הדם הלבנות תוקפות את תאי הדם הבריאים. המחלה הותירה אותה מרותקת למיטה במשך שנתיים לטיפולים בבית החולים סנט ברתולומיאו בלונדון, אשר שם אובחנה מחלתה וטופלה. במהלך תקופה ארוכה לא יכלה מרסל ללכת ללא עזרת מקלות הליכה, במהלך ראיון הגיבה מרסל על מחלתה: "יש לי בדיקות תפקוד כבד ובדיקות דם כל שלושה חודשים, מאוד סביר כי אמות לפני סקוט בעלי, אך אני משלימה עם זה". כיום מרסל פועלת להעלות את מודעות הציבור למחלה, בשנת 2008 אובחנה אצל מרסל בעיית סרטן צוואר הרחם, היא גילתה כי המחלה התקדמה אל האגן, ומיד קיבלה טיפול בלייזר כדי להרוס את התאים הסרטניים תוך כדי עבודתה בדרמת הטלוויזיה "הולבי סיטי". רוזי מרסל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוזי מרסל, באתר AllMovie (באנגלית) רוזי מרסל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גבריאלה סאבו (אתלטיקה)

גבריאלה סאבו (בהונגרית: Szabó Gabriella; נולדה ב-14 בנובמבר 1975) היא אתלטית רומניה. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות, אלופת עולם בעלת 3 מדליות זהב, שיאנית אירופה באצטדיון ושיאנית עולם באולם בריצת 5000 מטר. סאבו נולדה בביסטריצה לאם רומנייה ואב הונגרי. באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה יפן בשנת 1995 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.54 דקות, אחרי סווטלנה מסטרקובה מרוסיה (4:00.83 דקות) ולפני תרסיה קיסל מאוסטריה (4:03.02 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 23 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:42.35 דקות. באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:57.68 דקות, לפני רוברטה ברונט מאיטליה (14:58.29 דקות) ופרננדה ריביירו מפורטוגל (14:58.85 דקות). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכתה סאבו במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:08.31 דקות, אחרי סוניה או'סאליבן מאירלנד (15:06.50) ולפני מרטה דומינגז מספרד (15:10.54 דקות). באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה סאבו פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא תחרות חדש של 14:41.82 דקות, לפני זורה אועזיז ממרוקו (14:43.15 דקות) ואיילך וורקו מאתיופיה (14:44.22 דקות). באולימפיאדת סידני (2000) זכתה סאבו בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 14:40.79 דקות, לפני או'סאליבן (14:41.02 דקות) וגטה וואמי מאתיופיה (14:42.23 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.27 דקות, אחרי נוריה מרה-בנידה מאלג'יריה (4:05.10 דקות) וחברתה לנבחרת ויולטה סקלי (4:05.15 דקות). באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה סאבו במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:00.57 דקות, לפני בת ארצה סקלי (4:01.70) ונטליה גורלובה מרוסיה (4:02.40 דקות). במאי 2005 פרשה סאבו מספורט מקצועני. בשנת 1998 הייתה סאבו האתלטית בעלת התוצאות הטובות בעולם בריצות 1500 מטר, ריצת מייל, 2000 מטר, 3000 מטר ו-5000 מטר. בשנת 1999 זכתה סאבו בתואר אתלטית השנה בעולם. מדיה וקבצים בנושא גבריאלה סאבו בוויקישיתוף גבריאלה סאבו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי גבריאלה סאבו, באתר olympedia.org גבריאלה סאבו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית גבריאלה סאבו, באתר Track and Field (נשים)
ראש פינה (נמיביה)

ראש פינה (באנגלית: Rosh Pinah) היא עיירת מכרות בדרום נמיביה, בקרבת הגבול עם דרום אפריקה. העיירה ממוקמת מזרחית ל"אזור יהלומים 1", שהוא מרבץ היהלומים הגדול בנמיביה, וכן בקרבת מכרות נחושת אבץ ועופרת. בשנת 1963 התגלו באזור מרבצי מינרלים ואבנים טובות על ידי הגאולוג מייקל מקמילן. אבן הפינה לעיירה הונחה בשנת 1967. שמה של העיירה ניתן לה על ידי מוסי אלי קהאן, מנהלה היהודי של חברת הכרייה הדרום אפריקאית שקיבלה את זיכיון הכרייה. בעיירה התגוררו נכון לשנת 2011 כ-2,800 נפש. מדיה וקבצים בנושא ראש פינה בוויקישיתוף השם כולל שימוש בעיצורים מצוצים. לאופן ההגייה ראו כאן. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אג'גייהו דיבאבה

אג'גָייהוּ דיבאבה (באמהרית: እጅጋዬሁ ዲባባ; נולדה ב-21 במרץ 1982) היא אתלטית אתיופית, סגנית אלופה אולימפית בריצת 10000 מטר (אתונה 2004) ובעלת שתי מדליות ארד באליפות העולם (הלסינקי 2005) בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר. אחיותיה הצעירות הן טירונש דיבאבה, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית העולם בריצות ארוכות וגנזבה דיבאבה שיאנית העולם בריצת 1500 מטר. דיבאבה נולדה בבקוג'י, מחוז ארסי במרכזה של אתיופיה. באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה דיבאבה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:24.98 דקות, אחרי סינג הוינה מסין (30:24.36 דקות) ולפני בת ארצה דררטו טולו (30:26.42 דקות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דיבאבה בשתי מדליות ארד, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:42.47 דקות, אחרי אחותה טירונש שקבעה שיא תחרות חדש של 14:38.59 דקות ומסרט דפאר (14:39.54 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:26.00 דקות, שוב אחרי אחותה 30:24.02 דקות וברהן אדרה (30:25.41 דקות). בשתי ריצות אלו, כל המדליות היו של אתיופיה. אג'גייהו דיבאבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אג'גייהו דיבאבה, באתר olympedia.org אג'גייהו דיבאבה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמוס יודן

עמוס יודן (נולד ב-כ' בחשוון ה'תרצ"ז, 5 בנובמבר 1936) הוא איש עסקים ישראלי, נשיא לשכת המסחר ישראל–סין, מנכ"ל ויו"ר חברת קומודן פאר איסט בע"מ וראש אגודת הידידים של עמותת היוט לנוער אתיופי בסיכון. יודן הוא מחלוצי בניית קשרי המסחר בין ישראל לסין. עמוס יודן נולד בשכונת נווה שאנן שבחיפה. לאחר שירות בנח"ל, השתחרר מצה"ל בדרגת סמל ובשירות מילואים, נלחם במבצע קדש, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. במלחמת יום הכיפורים צילם יודן את קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן במסרטת שמונה מילימטר פרטית. הסרט שצילם הוא התיעוד היחיד בצבע לקרבות בחזית הסורית. הסרט שודר בערוץ 10 לאחר 37 שנה ומונצח ביד לשריון בלטרון. בשנות השמונים ניהל יודן את חטיבת סחר חוץ בקונצרן כור ויסד את הקשרים עם חברות סיניות בשנת 1984. בשנת 1987 התבקש על ידי ראש הממשלה שמעון פרס להקים חברה ממשלתית רשמית ראשונה בשם Copeco, על מנת להקים ולחזק קשרי מסחר בין חברות ישראליות לחברות סיניות. החברה פעלה עד שנת 1992 עת מוסדו הקשרים הדיפלומטיים הרשמיים בין ישראל וסין. במהלך שנים אלה הוביל יודן את משלחת העסקים הישראלית הראשונה לסין וכן פרויקטים משותפים בתחומי החקלאות ותקשורת. החל משנת 1992 משמש יודן כמנכ"ל ויו"ר חברת קומודן פאר איסט בע"מ, שמתמחה בפיתוח עסקי ויישום פרויקטים בין גופים עסקיים וממשלות בסין וישראל. לתהודה רבה זכו הפרויקטים עם חברת ניוקטק הסינית למערכות לשיקוף מכולות עבור משרד הביטחון והמכס הישראלי, וכן פרויקט הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב. בחודש דצמבר 2011 זכה יודן בפרס מפעל חיים של איגוד לשכות המסחר כהוקרה על פעילותו רבת השנים בקידום המסחר בין ישראל וסין. הפרס הוענק על ידי שר המסחר והתעשייה שלום שמחון והשגרירה הסינית בישראל. יודן נשוי, אב לשלושה וסב. מדיה וקבצים בנושא עמוס יודן בוויקישיתוף איתי רון, ‏שיעור בהתנהגות בסין, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2004 (הקישור אינו פעיל, 23 במאי 2018)מירב אנקורי, ביזפורטל: סין קוראת לישראל להרחיב את יחסי הסחר איתה, ‏15 ביולי 2002 פרופ' אהרון שי, רקטור אוניברסיטת תל אביב, יחסי ישראל-סין - הקמת חברת Copeco (עמ' 66), עמוד 56 הערה 14, ‏ספטמבר 2009 (באנגלית) (הקישור אינו פעיל, 23 במאי 2018)אל"ם (במיל') שאול נגר, סרטון נדיר בצבע: הקרבות בגולן במלחמת יום הכיפורים, אתר יד לשריון, ‏21 ביולי 2011 (ארכיון) חדשות ערוץ 10, צילומי צבע נדירים: הקרבות בגולן במלחמת יום הכיפורים, באתר nana10‏, 16 במאי 2011 חדשות ערוץ 10, 37 שנים אחרי: זיהתה מכתב שכתבה לחייל במלחמת יום הכיפורים, באתר nana10‏, 17 במאי 2011 הדס מנור, ‏חברה בראשות בנו של נשיא סין זכתה בפרויקט למערכות שיקוף במסוף קרני, באתר גלובס, 10 בפברואר 2005 רוני חפר, סינית, 40 מ' מתחת לרמת גן, ‏7 אוגוסט 2017 דה מרקר, אסנת ניר, האזהרות מפני הסינים הן בדיחה - כדי לרגל הם יכולים לשכור דירה בחיפה, ‏17 ינואר 2019 כיוון חדש, רן תלמודי, הרומן שלי עם סין, ‏17 מרץ 2024 אתר חברת קומודן פאר איסט