laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלחנן גלט

אלחנן גלט (נולד ב-17 באוקטובר 1960, כ"ו בתשרי ה'תשכ"א) הוא מנכ"ל מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. בשנים 2013–2015 היה מנכ"ל המשרד לשירותי דת. אלחנן גלט נולד בניו יורק ליוסף (איזידור) וצביה (סילביה), בן שלישי במשפחה בת ארבעה ילדים. בשנת 1968 עלה עם הוריו לישראל והמשפחה התיישבה בירושלים. בבגרותו למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ובישיבת ההסדר במעלה אדומים. נמנה עם הקבוצה הראשונה של תלמידי ישיבות ההסדר שגויסו לצנחנים אחרי מלחמת יום הכיפורים. עבר קורס קציני חי"ר ושימש במילואים כמפקד פלוגה וקצין אג"מ. למד לתואר ראשון ושני בהיסטוריה של עם ישראל ותלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1984 כיהן כראש מחלקת מפעלים וידיעת הארץ בתנועת בני עקיבא. ב-1989 שימש כמנהל מתנ"ס בנימין ובשנת 1991 נשלח מטעם תנועת בני עקיבא העולמית לניו יורק וצפון אמריקה. בשנת 1993, שנה לאחר חזרתו לארץ, שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא בישראל. ב-1996 מונה למנכ"ל מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, תפקיד בו כיהן עד אפריל 2013, אז מונה למנכ"ל המשרד לשירותי דת תחת השר נפתלי בנט ראש מפלגת הבית היהודי. ביוני 2015, עם החלפת הממשלה, חזר לתפקידו במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, תפקיד בו הוא מכהן עד היום. משנת 1998 עד 2002, כיהן גלט כיושב ראש המועצה הציבורית לחילופי נוער וצעירים במשרד החינוך, יושב ראש ועדת החינוך במועצה אזורית מטה בנימין וחבר מועצה בחברה להגנת הטבע. בעבר שימש כדירקטור תיירות חינוכית בע"מ מטעם הסוכנות היהודית ויושב ראש קרן ההשתלמות בקרן הפנסיה והתגמולים "גלעד". בשנת 1997 הציל גלט את גל הירש, אז קצין אג"ם של אוגדת איו"ש, אשר נפצע קשה מזריקת אבן לעבר מכוניתו. נשוי לתמר טובולסקי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בעפרה. אלחנן גלט, ברשת החברתית פייסבוק מאמרי אלחנן גלט באתר ערוץ 7 עפרה לקס, ישיבות נקים בכל מקום, באתר ערוץ 7, גליון 461 נטעאל בנדל, אנחנו מובילים שינויים שיכנסו לדי אן איי של מדינת ישראל ויעשו פה מהפכה, 30 בינואר 2014 אלעד נבו, ‏"הדור הזה עולה עשרת מונים על קודמיו", בעיתון מקור ראשון, 12 בנובמבר 2020 "גל הירש נפצע מסלע שנזרק עליו מגשר ביר זית", באתר "נשפיע"
קיבוע פחמן במסלול C4

קיבוע פחמן במסלול הC4 הוא אחד משלושת התהליכים שבהם מבצעים צמחים את תהליך הפוטוסינתזה, המסלולים הנוספים הם C3 ו-CAM. בשנת 1966 מרשל הץ' וצ'ארלס רוג'ר סלאק גילו נתיב קיבוע פחמן במסלול C4 והנתיב נקרא גם נתיב הץ'-סלאק של פוטוסינתזה. במסלול ה-C4, מתבצע קיבוע הפחמן בשני שלבים ובאזורים שונים בעלה. בשלב הראשון מקובע הפחמן הדו-חמצני ליצירה של חומצה אורגנית בת 4 פחמנים, בתאי המזופיל, באזור החיצוני של העלה. בשלב השני מועברת החומצה האורגנית (בדרך כלל חומצה מאלית) לתאים פנימיים יותר בעלה, תאי נדן הצרור. בתאים אלו משוחרר הפחמן הדו-חמצני מהחומצה האורגנית, ואז מקובע במעגל קלווין על ידי האנזים רוביסקו. בתהליך זה עולה ריכוז של פחמן דו-חמצני בסביבת האנזים רוביסקו, דבר המגביר את יעילותו ומעלה את יעילות הפוטוסינתזה, בסביבה שבה ריכוז הפחמן הדו-חמצני הוא גורם מגביל לפעילות הפוטוסינתטית, וכאלה הם התנאים השוררים כיום בכדור הארץ. תהליך ה-C4 מצוי רק בארבעה אחוז ממיני הצמחים, אולם תהליך זה אחראי לכשלושים אחוז מכלל קיבוע הפחמן שנעשה על ידי צמחי יבשה. מדיה וקבצים בנושא קיבוע פחמן במסלול C4 בוויקישיתוף
Jenny from the Block

Jenny From the Block (בעברית: ג'ני מהשכונה) הוא הסינגל הראשון מתוך אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז This Is Me... Then. השיר הוא בין השירים המוצלחים ביותר של הזמרת על פי מבקרי מוזיקה רבים. השיר נכתב על ידי לופז, טרוי אוליבר, מר דאיו, שמואל ברנס, ז'אן קלוד אוליבייה והופק על ידי קורי רוני, אוליבר. השיר מספר שעל אף הצלחתה בקריירת המוזיקה והאופנה היא עדיין אותה בחורה שהייתה מאז ומתמיד. הביקורות על השיר היו מעורבות חלקן חשבו שזהו שיר סתמי לחלוטין, ואילו אחרים חשבו שזהו שיר טוב המצליח לשחזר את הצלחת קודמיו, רוב הביקורות על השיר היו טובות. הקליפ לשיר הופק על ידי פרנסיס לורנס, בתחילת הקליפ רואים את לופז רוקדת על במה באמצע ניו יורק. לקליפ יצאו שתי גרסאות, האחת בשיתוף שני ראפרים מוכרים (ג'יידאקיס וסטיילז P) והשנייה בגרסה לבד. בקליפ ניתן לראות את לופז כשהיא מצולמת ללא הרף על ידי צלמי פפראצי שלא מניחים לה. בחלק מהקליפ ניתן לראות את לופז על יאכטה שטה בלב הים. לקראת סיומו של הווידאו קליפ, ניתן לראות את לופז שרה את השיר "Loving You" עד שבסוף מגלה שהיא מצולמת על ידי צלם פפראצי. (השיר הוא אחד מתוך שירי האלבום "This Is Me... Then"). בן אפלק, שהיה באותה תקופה חברה של לופז, מופיע הופיע גם כן הוא בקליפ, כאשר ניתן לראותו בסצנות שונות. משך עשיית הקליפ הייתה בפרק זמן של כפחות מחודש מהתאריך ה-1 באוקטובר, ועד ל-24 באוקטובר 2002. הקליפ לשיר נורה בפעם הראשונה בתוכנית ה-TRL של MTV ב-5 בנובמבר 2002. נכון ליוני 2017, השיר צבר קרוב ל-100 מיליון צפיות והוא אחד מהנצפים ביותר של הזמרת באותה תקופה. השיר זכה להצלחה גדולה במצעדים כאשר נכנס לעשירייה הפותחת בקרוב ל-20 מצעדים שונים ברחבי העולם, ובנוסף מכר ברחבי העולם 2,000,000 עותקים. השיר הוא בין המצליחים ביותר של הזמרת מבחינת מכירות ומצעדים. בארצות הברית, השיר זכה להצלחה רבה כאשר קפץ היישר מהמקום ה-67, ל-10 ולאחר שבוע נכנס לחמישייה הפותחת היישר למקום ה-3 (אחרי אמינם וליל קים). בקנדה הגיע השיר, לפסגת המצעד כאשר נתוני המכירות שלו היו נאים; 20,000 עותקים. באוסטרליה נכנס היישר ל-5 השירים המובילים במצעד, וקיבל את תואר ה"פלטינה" על כך שהגיע למכירות של יותר מ-70,000 עותקים. ב-2013, הראפרית בקי ג'י הוציאה קאבר שלה לשיר, הנקרא "Becky From the Block". היא שרה על חייה לפני הפרסום. אוסטין מאון (לימים אלה, בן זוגה) וג'ניפר לופז, התארחו בקליפ לשיר, אשר זכה ליותר מ-85 מיליון צפיות נכון ל-7 באוקטובר 2020. השיר הוא סינגל הבכורה של הזמרת, והשלישי שלה אחרי השתתפות בשני שירים נוספים. Becky From the Block (גרסה רגילה) – 3:23 מידע על היצירה "Jenny from the Block" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Jenny from the Block" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Jenny from the Block" באתר יוטיוב Jenny from the Block, בביצוע ג'ניפר לופז עם הראפרים ג'יידאקיס וסטיילז P, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) ARIA Charts - Accreditations - 2003 Singles, www.aria.com.au (באנגלית) ultratop.be - ULTRATOP BELGIAN CHARTS, ultratop.be www.bpi.co.uk IFPI Norsk platebransje, ‏2012-11-05 Vodafone New Zealand Music Awards, rianz.org.nz (באנגלית) "Les Certifications - SNEP". SNEP (בצרפתית). 2013-11-01. אורכב מ-המקור ב-2018-03-28. נבדק ב-2018-03-28. Steffen Hung, The Official Swiss Charts and Music Community, www.swisscharts.com Index, www.mediatraffic.de Becky from the Block - Single by Becky G., Apple Music (באנגלית)
רושטו רצ'בר

רושטו רצ'בר (בטורקית: Rüştü Reçber; נולד ב-10 במאי 1973 באנטליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת השוער. לזכותו 120 הופעות במדי נבחרת טורקיה. רושטו הפך לשוער הראשון של נבחרת טורקיה כבר ב-1994. ביורו 1996 שיחק עם הנבחרת אבל שיא הצלחתו הייתה במונדיאל 2002 שם הגיע עם טורקיה עד למקום השלישי. אחרי המונדיאל עבר לברצלונה. רושטו מיעט לשחק בברצלונה וחזר לשחק בפנרבחצ'ה, קבוצתו הקודמת, אך לאחר כשלוש עונות עבר ב-2007 לבשיקטש הטורקית. ביורו 2008, שיחק רושטו ברבע הגמר נגד נבחרת קרואטיה לאחר הרחקתו של השוער הראשון וולקן דמירל במשחק האחרון בשלב הבתים. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לחצי הגמר, לאחר שעצר את הפנדל האחרון בדו-קרב הפנדלים נגד קרואטיה. בשנת 2012 פרש רושטו ממשחק פעיל. רושטו נשוי לאיזיל רצ'בר, ולשניים בן ובת. מדיה וקבצים בנושא רושטו רצ'בר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רושטו רצ'בר רושטו רצ'בר, באתר Transfermarkt רושטו רצ'בר, באתר WorldFootball.net רושטו רצ'בר, באתר National Football Teams רושטו רצ'בר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Sam Wallace, ‏Wenger leads head-to-head race with Ferguson for Rustu, The Telegraph, 15 April 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא טורקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרי לו ויליאמס

מרי לו ויליאמס (באנגלית: Mary Lou Williams;‏ 8 במאי 1910 - 28 במאי 1981) הייתה מלחינה, מעבדת ופסנתרנית ג'אז אמריקאית פורה לאורך שישה עשורים של פעילות יצירתית. היא עבדה עם תזמורותיהם של דיוק אלינגטון ובני גודמן, ארל היינס וטומי דורסי וטיפחה את כישרונם של ת'לוניוס מונק, צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, מיילס דייוויס ואחרים. בשנות השישים, לאחר שאימצה באדיקות את האמונה הקתולית פעלה יחד עם הכומר פיטר אובריאן בתחום המוזיקה הדתית. בשנות השבעים שבה להופיע במסגרת פסטיבלי ג'אז ובקרנגי הול ושיתפה פעולה עם אמני אוונגארד כססיל טיילור ואלברט איילר. מדיה וקבצים בנושא מרי לו ויליאמס בוויקישיתוף מרי לו ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר AllMusic (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר Discogs (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר SecondHandSongs מרי לו ויליאמס, באתר DNCI מרי לו ויליאמס, באתר בנדקמפ ארכיון מרי לו ויליאמס באוניברסיטת דיוק (באנגלית) ביוגרפיה של מרי לו ויליאמס (באנגלית) הביוגרפיה של מרי לו ויליאמס באתר PBS (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרי לו ויליאמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונטנגרו איירליינס

מונטנגרו איירליינס (באנגלית: Montenegro Airlines) הייתה חברת התעופה הלאומית של מונטנגרו. בסיסה היה ממוקם בנמל התעופה פודגוריצה (עם בסיס אחזקה שני בנמל התעופה Tivat), והיא הפעילה טיסות סדירות ושכר ליעדים באירופה - 21 יעדים ב-9 מדינות כולל דנמרק, צרפת, גרמניה, איטליה, רוסיה, אוסטריה, סלובניה, סרביה, שווייץ ובריטניה. חברת התעופה נוסדה ב-24 באוקטובר 1994 על ידי ממשלת מונטנגרו (אז חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה). מטוסה הראשון פוקר F.28 Mk 4000 נרכש בשנת 1996, והיא החלה לטוס במאי 1997. ביולי 1998 רכשה מטוס פוקר F-28 נוסף. האיסור הזמני שהוטל על החברה לטוס למדינות האיחוד האירופי, במסגרת האמברגו הבינלאומי על סרביה, הוסר באוקטובר 1999, והיא החלה בטיסות לפרנקפורט. באותה שנה הגדילה את יעדיה לציריך, ליובליאנה, סקופיה, איסטנבול, ובודפשט. באפריל 2000 הצטרפה החברה לארגון חברות התעופה יאט"א, ביוני אותה שנה קבלה את מטוס הפוקר 100 הראשון שלה, עד שנת 2003 רכשה החברה עוד ארבעה מטוסים מדגם זה. בשנת 2004 הטיסה מונטנגרו איירליינס את הנוסע המיליון שלה, באותה השנה טסו בחברה כ-370,000 נוסעים. לאחר פירוק סרביה ומונטנגרו בשנת 2006, הפסיקה החברה להפעיל טיסות מסרביה למדינות אחרות (למעט למונטנגרו). בין המדינות החדשות לא היה חופש תנועה אווירי, וכך איבדה את אחד הקווים הרווחיים שלה ניש-ציריך. בניסיון לעקוף את האיסור, הקימה מונטנגרו איירליינס חברת תעופה נפרדת רשומה בסרביה בשם מאסטר איירוויז (Master Airways), אולם החברה החדשה לא קבלה רישיון הפעלה מממשלת סרביה. ביולי 2007 חכרה מחברת הליסינג GECAS שני מטוסי אמבראר E-195, וב-2008 החלה בטיסות למילאנו מלפנסה וללונדון גטוויק. בספטמבר 2008 הזמינה מאמבראר מטוס E-195 נוסף, אם אופציה לרכישת מטוס נוסף מדגם זה. בשנת 2009 הודיעה ממשלת מונטנגרו על הפרטת החברה. באפריל אותה השנה פורסם כי אל על מתעניינת ברכישת 30% ממניות מונטנגרו איירליינס, תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2010 פורסם כי ארקיע בוחנת את האפשרות להיכנס כשותפה בחברה. בדצמבר 2020 הודיעה ממשלת מונטנגרו על סגירת החברה עקב ניהול כושל והפסדים במשך מספר שנים. החברה ביצעה את טיסתה האחרונה ב-26 בדצמבר. למונטנגרו איירליינס היה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: סלובניה אדריה איירווייז (סטאר אלייאנס) אוסטריה אוסטריאן איירליינס (סטאר אלייאנס) צרפת אייר פראנס (sky team) איטליה אליטליה (sky team) רוסיה S7 איירליינס ׁ(Oneworld) צי המטוסים של החברה, נכון לזמן סגירתה (דצמבר 2020): החברה הפעילה בעבר מספר טיסות שכר בין נמל התעופה פודגוריצה לנמל התעופה בן-גוריון. מדיה וקבצים בנושא מונטנגרו איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונטנגרו איירליינס מדיה וקבצים בנושא מונטנגרו איירליינס באתר Airliners.net Buy Montenegro Airlines Flights, alternativeairlines.com יסמין גיל, אל על בוחנת רכישת 30% ממונטנגרו איירליינס, באתר כלכליסט, 13 באפריל 2009 יסמין גיל, ארקיע בוחנת כניסה לשותפות במונטנגרו איירליינס, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2010 "Montenegro Airlines fleet".
צ'ארלס גריי

האם התכוונתם ל... צ'ארלס גריי, רוזן גריי הראשון – איש צבא ופוליטיקאי בריטי, הראשון בשושלת הרוזנות גריי צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני – ראש ממשלת בריטניה ה-26, השני לשושלת גריי. צ'ארלס גריי (שחקן) – שחקן קולנוע אנגלי
מירית כהן

מירית כהן (1945 - 3 במאי 1990) הייתה אמנית ישראלית ילידת רוסיה. כהן ידועה ברישומיה האקספרסיביים המאופיינים בשרבוטים. כהן נולדה ברוסיה בשנת 1945 בשם "מניה מלכה" כבת השנייה למשפחה סוציאליסטית וציונית. אביה, חיים כהן, היה יהודי-פולני יליד לודז', שברח בתקופת מלחמת העולם השנייה לרוסיה, שם הכיר את אמא רבקה. לאחר המלחמה היגרה המשפחה לארץ ישראל באוניה איטלקית אולם באי האוניה גורשו, על ידי שלטון המנדט הבריטי למחנה מעצר למהגרים בקפריסין. ב-1948, לאחר הקמת מדינת ישראל, עלתה המשפחה והתיישבה מעברת פרדס רוזנבלום (לימים גבעת שמואל). בשנת 1956 נשלחה כהן ללמוד בכפר מסריק בשל מצוקה כלכלית. בשנת 1958 זכה ציור שיצרה בתחרות ציור לבני נוער ביפן. לאחר שלוש שנים שבה כהן להתגורר בבית הוריה והחלה ללמוד בתיכון בעיר בני ברק. בתקופה זו הייתה פעילה במסגרת תנועת הנוער הקומוניסטית בפתח תקווה. את שנותיה האחרונות בתיכון למדה בתיכון חדש בתל אביב בזכות מלגה שקבלה. לאחר שירותה הצבאי עבדה כהן כפקידה במכון הישראלי ליצוא, במחלקת טקסטיל ואופנה. היא נרשמה ללימודי תיאטרון ב"בית צבי", אולם בשנת 1966 החלה ללמוד ב"בית הספר הגבוה לציור בתל אביב" (לימים בית הספר קלישר) אצל אריה מרגושילסקי. בשנת 1968 למדה ב"מכון אבני" אצל יחזקאל שטרייכמן ובשנת 1969 נרשמה ללימודים ב"בית המדרש הממלכתי למורי ציור ואמנות" ("המדרשה"), ששכנה אז בבית הסתדרות המורים בתל אביב. בין בני כיתתה הייתה האמנית מיכל נאמן. בשנת 1972 הציגה תערוכת יחיד הראשונה ב"גלריה דוגית" בתל אביב. בשנים הבאות הציגה מבחר תערוכות בגלריות בתל אביב, ירושלים ועוד. בשנת 1974 רכש יונה פישר עבודות שלה לאוסף מוזיאון ישראל. בהשפעת LSD חוותה התקף פסיכוטי ואושפזה במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל. באביב שנת 1975 זכתה כהן מלגת לימודים מטעם קרן התרבות אמריקה ישראל. בזכות מלגה זו למדה בין השנים 1975–1977 בבית הספר לאמנות ויזואלית (School of Visual Arts) בניו יורק. מאז התגוררה בארצות הברית. בתחילת שנות השמונים נישאה למיכאל דיסנט, אולם נישואים אלו פורקו בשנת 1982. בשנת 1990 התאבדה כהן בקפיצה מבניין בניו יורק. היא נקברה בבית הקברות היהודי בקווינס. עבודותיה האקספרסיביות של כהן נמצאות באוספים שונים ביניהם אוסף הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי., אוסף בנו כלב, אוסף ארטורו שוורץ במוזיאון ישראל, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ועוד. 1964-1967 - בית הספר הגבוה לציור בתל אביב, תל אביב-יפו 1968 - מכון אבני, תל אביב-יפו 1969-1971 - בית המדרש הממלכתי למורי ציור ואמנות, תל אביב-יפו 1975-1977 - בית הספר לאמנות ויזואלית, ניו יורק, ארצות הברית. מירית כהן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל מירית כהן באתר גלריה גורדון דליה קרפל, למה שכחנו את האמנית מירית כהן?, באתר הארץ, 24 באפריל 2011 ביוגרפיה ורשימת תערוכות של הציירת מירית כהן באתר Art Pane
היום בספורט

היום בספורט היא תוכנית ספורט יומית המשודרת בערוץ הראשון כיורשת לתוכנית "מבט ספורט". שידור התוכנית החל בקיץ 2011. ב-2012 ירדה מלוח השידורים וב-2013 חזרה למסך. כיום היא משודרת בימים א', ג', ו-ד' ב-18:20 מהאולפן ברוממה, ירושלים, באיכות HD. ביום חמישי משודרת תוכנית הסיכום "סופ"ש בספורט". במהלך התוכנית מוצגים תקצירים מאירועי הספורט הרלוונטיים בארץ ובעולם, מתקיימים דיונים באולפן ומשודרות כתבות ספורט. מגישי התוכנית הם אורי לוי, עמית הורסקי, שרון פרי, ליאן וילדאו ומירי אליקים. עד מעברו לערוץ הספורט הגיש את התוכנית בוני גינצבורג. במהלך המשדר מתארחים אישים שונים מעולם הספורט, ובהם פרשן הכדורגל של הערוץ דני נוימן. היום בספורט, באתר רשות השידור ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיזל

האם התכוונתם ל... אישים וין דיזל (יליד 1967) – שם הבמה של מארק סינקלייר, שחקן, תסריטאי, מפיק, מדובב ובמאי קולנוע אמריקאי רודולף דיזל (Diesel‏; 1858–1913) – ממציא מנוע הדיזל סוגי מנוע ודלק מנוע דיזל – סוג של מנוע בעירה פנימית הקרוי על שם ממציאו רודולף דיזל מנוע דיזל-חשמלי – מנוע לכלי רכב המשלב מנוע דיזל ומנוע חשמלי "דיזל" – כינוי לסולר, דלק נוזלי המשמש להנעת מנועי דיזל ביו דיזל – דלק ביולוגי המיוצר משמנים צמחיים אחר דיזל (חברה) – מותג בגדים איטלקי
דוד ניב (היסטוריון)

דוד ניב (ליניבסקי) (15 בדצמבר 1915 – 21 בספטמבר 1988) היה לוחם והיסטוריון של האצ"ל. נולד בעיר וולקוביסק שברוסיה. היה חבר ילדות של יצחק שמיר. בשנת 1930 הצטרף לארגון בית"ר. סיים גימנסיה עברית בביאליסטוק, ולאחר שנת לימודים באוניברסיטת ורשה עלה לארץ ישראל בשנת 1935. שירת בפלוגת הגיוס של בית"ר בזכרון יעקב, ירושלים העתיקה (פלוגת הכותל) ובנחלת יצחק בדרך לירושלים. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט שירת שנה וחצי כנוטר במשטרת המנדט. ב-1936 הצטרף לאצ"ל. כינויו במחתרת היה "שאול". תפקידיו היו הדרכה, הסברה וארגון. דרגתו הייתה סמל. ב-1942 התגייס לצבא הבריטי. תפקידו היה ארגון "מזכירות החיילים", גוף שנוצר לשמש כמתווך בין אנשי אצ"ל שהתגייסו לצבא ושלטונות הצבא. ב-1945 השתחרר מהצבא ובאוגוסט אותה שנה נעצר במעצר מנהלי לפי תקנות ההגנה (שעת חירום) ללא משפט בגלל עברו באצ"ל ונשלח למעצר במחנה המעצר בלטרון. ב-20 בדצמבר 1945 הוטס בקבוצה של 55 עצירים, למחנה המעצר "סמבל" ליד אסמרה באריתריאה. הוא השתתף בחיי התרבות במחנה, כתב והלחין את השיר הם לא ישברו אותנו שהפך עד מהרה להמנון כל הגולים: הם לא ישברו אותנו אנו לא נכוף הגב כל עוד זו הרוח בנו וכל עוד פועם הצו... ב-17 בינואר 1946 פתחו חיילי המשמר הסודניים באש על הגולים. שניים נהרגו ו-12 נפצעו. הוא נפצע קשה והיה מאושפז כשנה בבית חולים צבאי בריטי. ב-12 במרץ 1947 הועבר עם כל הגולים למחנה גילגיל בקניה משם שוחרר ב-11 במרץ 1948 והוחזר ארצה. נשלח על ידי האצ"ל לאירופה בענייני רכש וארגון. עם שובו ארצה ב-1949, המשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1953 הוענק לו תואר מוסמך בספרות ולשון עברית. במשך הזמן מונה כנציב בית"ר בארץ וכראש ההנהגה העולמי של בית"ר. היה מנהל מדור העיתונות של הקרן הקיימת לישראל ועורך ביטאונה (1949–1960). במאי 1962 ייסד את הרבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של המסדר על שם זאב ז'בוטינסקי, והיה עורכו הראשון. בשנים 1968–1980 היה עורך דברי הכנסת. פרסם מאמרים רבים בענייני חינוך, ספרות ולשון. יצירתו הגדולה והחשובה ביותר היא מערכות הארגון הצבאי הלאומי שראתה אור בשישה כרכים (1965-1976). בשנת תשמ"א, 1981 זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר. השאיר אלמנה, נעמי ניב, שתי בנות: נאוה פוגל ומיכל סדן, וכן את תמי בתה של רעייתו נעמי. לדוד ארבעה נכדים, ביניהם העיתונאית יסמין סצ'ני. ארכיונו הופקד בארכיון הציוני המרכזי בירושלים. על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים. וכן רחוב בבאר שבע. דוד ניב, אז ועתה: מסות, הערות, שיחות, 1987 דוד ניב (עורך), קח עמך: מדריך בשאלות הסכסוך הערבי-ישראלי, 1984 דוד ניב (עורך), ראש פנה בת מאה תרמ"ב-תשמ"ב, 1983 דוד ניב, יעדי הצעירים: לאור משנתו של זאב ז'בוטינסקי, 1982 רשימת הפרסומים של דוד ניב, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של דוד ניב, באתר "סימניה" דוד תדהר (עורך), "דוד ניב (ליניבסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4717 מילות השיר "הם לא ישברו אותנו" והאזנה לו, באתר זמרשת משה דור, אצ"ל: ההיסטוריה, מעריב, 11 במאי 1973 דוד ניב (1915-1988), דף שער בספרייה הלאומית
סמוק שמפיי

סמוק שמפיי (בספרדית: Semuc Champey) הוא אזור מוגן במחוז אלטה וראפאס במרכז גואטמלה, סמוך לעיירה לנקין. האתר בנוי מגשר טבעי של אבן גיר קשה באורך של כ-300 מטרים, מתחתיו זורם נהר הקחאבון, שחצב באבן הרכה יותר. על הגשר עצמו נוצרה סדרה מרהיבה של מפלים וברכות רדודות, בהן זורמים מים לאורך כל השנה. ביער הגשם הטרופי המקיף את האתר זוהו יותר מ-100 מיני ציפורים ועשרות נוספות של מיני יונקים וזוחלים. ההגעה לסמוק שמפיי בעבר הייתה קשה ומסובכת, אך מאז הכרזתו כאתר לאומי בשנת 1999 יותר ויותר מבקרים מגיעים למקום, שנחשב לאטרקציה תיירותית פופולרית בגואטמלה. מדיה וקבצים בנושא סמוק שמפיי בוויקישיתוף
פולכריה

פּוּלְכֶרִיָה (ביוונית: Πουλχερία, בלטינית: Pulcheria;‏ 19 בינואר 399–453) הייתה בתם של קיסר ביזנטיון ארקדיוס ושל אליה אודוקסיה. פולכריה הייתה אחותו הגדולה של תאודוסיוס השני והחזיקה בעוצמה רבה כאשר הוכתר לקיסר בעודו ילד בשנת 408, אחרי מות ארקדיוס. היא נטלה את שבועת הבתולים, כדי להימנע ממצב בו ייכפו עליה נישואים, ונטתה להסתמך על תמיכת הקצינים הגרמאנים השונים שמינתה, כמו אספר (אנ') האלאני. בשנת 416 היה תאודוסיוס מסוגל לשלוט בעצמו, אך פולכריה שימרה עמדת השפעה חזקה, בין השאר משום שהוכתרה בעצמה לקיסרית בשנת 414. באותה שנה גרמה לתאודוסיוס לסלק את כל הפגנים מהשירות הציבורי באימפריה. היא הייתה נוצרית אדוקה ותחת השפעתה הפכו גם תאודוסיוס ואשתו אליה אודוקיה (שהייתה פגנית) לנוצרים אדוקים. בשנת 421 הכריז תאודוסיוס מלחמה על פרס בהשפעת פולכריה, ככל הנראה משום שהפרסים רדפו נוצרים. פולכריה לא התנגדה לאריאניזם, שהייתה אמונתם של השבטים הגרמאנים. תאודוסיוס תמך בתחילה בנסטוריוס, פטריארך קונסטנטינופול, אך פולכריה, בעזרת הארכיבישוף קיריליוס מאלכסנדריה שכנעה אותו לשוב לאמונה האורתודוקסית ונסטוריוס הוגלה בשנת 435. פולכריה גם שכנעה את אחיה להגלות את היהודים ולהחריב את בתי הכנסת שלהם בקונסטנטינופול. בשנת 441 הצליח הסריס כריסאפיוס (אנ'), שקודם לכן הצליח לסלק את הפרפקט האהוד סירוס מפנופוליס (אנ') ואת אליה אודוקיה, אשת הקיסר, לשכנע את תאודוסיוס לסלק את פולכריה והשתלט במידה רבה על הקיסר. נטען, ויש מן הסתם ממש בטענה, שתאודוסיוס נהג בשנים אלו לחתום על צווים קיסריים בלי לקרוא אותם. פולכריה עברה לחיות בשולי העיר קונסטנטינופול כנזירה. מספר חודשים לפני מותו של תאודוסיוס סר חינו של כריסאפיוס ופולכריה שבה והפכה גורם מרכזי בחצר הקיסרית. לפני מותו של תאודוסיוס בשנת 450 אורגן על ערש דווי הסדר להמשך שלטון שושלת תאודוסיוס באמצעות נישואים בין פולכריה לבין הגנרל הגרמאני פלביוס מרקיאנוס. הנישואים אורגנו בהסכמה שהגנרל יכבד את שבועת הבתולים של פולכריה בת ה-51. פעולתם הראשונה של הקיסר החדש ופולכריה הייתה להורות על הוצאתו להורג של כריסאפיוס באופן מבזה לפני שערי העיר. בשנת 451 סייעה פולכריה לארגן את ועידת כלקדון לגינוי הנסטוריאניזם. הוועידה גם גינתה את החלטות סינוד רובר משנת 449 שתמכו במינות המונופיזיטית ובנזיר המונופיזיטי אוטיכס, שהודח והוגלה בהחלטת הוועידה. בכלקדון הכריזה פולכריה על פלביאנוס מקונסטנטינופול (אנ') כמרטיר, אחרי שהודח בסינוד רובר והומת בידי תומכי אוטיכס. פולכריה מתה ביולי 453, כשהיא מותירה את כל רכושה לכנסייה. מדיה וקבצים בנושא פולכריה בוויקישיתוף פולכריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיבון מעלה השערה שנפילתו של כריסאפיוס הייתה עשויה להיות אחת התוצאות של קשר כושל שיזם לרצוח את אטילה ההוני בעיניו. ייתכן ואטילה דרש את הוצאתו להורג כחלק מהתשלום בעבור הימנעות מפלישה לשטחי האימפריה המזרחית.
קורט זאקס

קורט זאקס (בגרמנית: Curt Sachs;‏ 29 ביוני 1881 – 5 בפברואר 1959) היה מוזיקולוג יהודי-גרמני, שחי רוב ימיו בארצות הברית. זאקס היה אחד ממייסדי האורגנולוגיה המודרנית (חקר כלי נגינה), וכיום הוא זכור בעיקר, כפי הנראה, הודות ליצירת שיטת הורנבוסטל-זקס למיון של כלי נגינה, פרי עבודה משותפת עם עמיתו למחקר אריך מוריץ פון הורנבוסטל. זאקס גדל בברלין ולמד שם נגינה בפסנתר, תאוריית המוזיקה והלחנה. עם זאת, הדוקטורט שקיבל בשנת 1904 מאוניברסיטת ברלין (שם כיהן בהמשך כפרופסור למוזיקולוגיה) היה בתולדות האמנות - הדיסרטציה שלו עסקה בפיסול של ורוקיו. זאקס החל בקריירה של היסטוריון אמנות, אך תוך זמן קצר גילה עניין גדל והולך במוזיקה ובסופו של דבר התמנה למנהל האוסף הממלכתי הגדול של כלי נגינה (Staatliche Instrumentensammlung) ושל מוזיאון כלי הנגינה ברלין. הוא ארגן מחדש ושיפץ חלק גדול מן האוסף, ובכך נפתחה הקריירה שלו כאורגנולוג. בשנת 1913 יצא לאור ספרו Real-Lexicon der Musikinstrumente, שהוא קרוב לוודאי הסקירה המקיפה ביותר של תולדות כלי המוזיקה ב-200 השנים האחרונות. כעבור שנה פרסמו הוא ואריך מוריץ פון הורנבוסטל את העבודה, שבה בהם נודעים ביותר כיום, ב-Zeitschrift für Ethnologie (כתב העת לאתנולוגיה), שיטה חדשה של מיון וסיווג כלי נגינה, הנודעת כיום בשם שיטת זאקס-הורנבוסטל. במהלך השנים עברה השיטה תיקונים ושינויים רבים והייתה מושא לביקורת, אך היא עודנה שיטת המיון המקובלת ביותר על אתנומוזיקולוגים ואורנולוגים. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, פוטר זאקס היהודי ממשרותיו בגרמניה. כתוצאה מכך היגר לפריז, שם עבד במוזיאון האתנולוגי (אז מוזיאון טרוקאדרו) ולימד בסורבון. משם עבר בהמשך לארצות הברית והשתקע בניו יורק משנת 1937 עד 1953 לימד באוניברסיטת ניו יורק וכן עבד בספרייה הציבורית של ניו יורק. ספריו הרבים כוללים עבודות מחקר על מקצב, מחול וכלי נגינה. ספרו "תולדות כלי הנגינה" (1940), סקירה מקיפה של כלי נגינה בכל העולם במהלך ההיסטוריה, נחשב לאחד החשובים בתחום. הקשר רב השנים שלו עם הוצאת המוזיקה ו. ו. נורטון ושות' החל עם "צמיחת המוזיקה בעולם העתיק" (1943). אף כי במשך הזמן תפסו מחקרים חדשים יותר את מקום המחקרים האלה מכמה בחינות, הם נחשבים עדיין לטקסטים חיוניים בתחום. זאקס מת ב-1959 בניו יורק. האגודה האמריקאית לכלי נגינה מעניקה מדי שנה פרס על שם קורט זאקס לאנשים פרטיים על תרומותיהם לאורגנולוגיה. מוזיאון כלי הנגינה ברלין מדיה וקבצים בנושא קורט זאקס בוויקישיתוף קורט זאקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קורט זקס (1881-1959), דף שער בספרייה הלאומית הווארד מאייר בראון, הערך "קורט זאקס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין.
מישור מרידיאני

מישור מרידיאני (למפת מאדים מוגדלת)   מישור מרידיאני (למפת מאדים רגילה)   מישור מרידיאני מישור מרידיאני הוא אזור הממוקם 2 מעלות דרומה מקו המשווה שעל פני כוכב הלכת מאדים. אורכו כ-127 ק"מ ורוחבו כ-63 ק"מ. המקום התפרסם בעקבות גילוין של תכונות מיוחדות בו, אשר עשויות להצביע על היותו בעבר קרקעיתו של אוקיינוס ובהתאם לכך הימצאות מים בו. מכתש איירי הנמצא במישור נקבע כמקום בו עובר קו האורך 0° (בדומה לגריניץ' בכדור הארץ) וכל שאר קווי האורך שעל פני המאדים מתייחסים אליו. בשנת 2004 הנחיתה נאס"א את גשושית האופורטוניטי במישור מרידיאני, כדי לחקור את מאפייניו המינרליים והגאולוגיים של המקום. המיקום נבחר בעקבות מידע שהתקבל ממכשיר הספקטרומטר אשר הותקן בחללית מרס גלובל סרוויור, ואשר הצביע על קיום כמות רבה של המינרל המטיט על פני הקרקע. המטיט נוצר בתהליכים שונים אשר רובם כרוכים בהימצאות מים. בנוסף ראו החוקרים טרם נחתה האופורטיוניטי מבנים התואמים במאפייניהם לסלעי משקע. עם נחיתת האופוטוניטי על המאדים זוהו סלעים אשר הכילו כמות רבה (כ-40% ממשקל הסלעים) של מלחים גופריתיים. ריכוז שכזה עשוי להיווצר בעקבות התנדפות מים המעורים בגופרית, כלומר בסלעי משקע. בהמשך התגלו כדוריות המטיט אשר נוצרו על פי הסברה כתוצאה מחלחול מים רוויי ברזל אל סלעי המשקע שנוצרו קודם להם. גם מבחינה גאומורפולוגית התגלה מישור מרידיאני כבעל דמיון למתווה קרקעית אוקיינית. מכתש ביגל מדיה וקבצים בנושא מישור מרידיאני בוויקישיתוף Destination: Meridiani Planum - NASA Science