laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה צימרמן

האם התכוונתם ל... משה צימרמן (היסטוריון) – פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים משה צימרמן (קולנוען) – חוקר קולנוע ובמאי קולנוע ישראלי
משה צימרמן (קולנוען)

משה (זיל) צימרמן (נולד ב-1956) הוא חוקר קולנוע ובמאי קולנוע ישראלי. בשנת 1984 קיבל תואר שני מהחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב על עבודה שכותרתה "ייצוג המציאות בספרות ובקולנוע הישראליים בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור". בשנת 1992 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "קץ המיתוס: הדרמה העברית בעקבות מלחמת ששת הימים". מלמד קולנוע ישראלי במוסדות להשכלה גבוהה בישראל. תל אביב מעולם לא הייתה קטנה (משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001) סימני קולנוע - תולדות הקולנוע הישראלי בין השנים 1948–1896 (דיונון, 2001). אל תגעו לי בשואה - השפעת השואה על הקולנוע והחברה בישראל (אוניברסיטת חיפה וזמורה-ביתן, 2002). חור במצלמה - עיונים בקולנוע הישראלי (רסלינג). הסרטים הסמויים מן העין: קאנוניות ופופולריות בקולנוע הישראלי העכשווי (רסלינג, 2007). חיים בראשית, שלמה זנד, משה צימרמן (עורכים), קולנוע וזיכרון - יחסים מסוכנים?, ירושלים, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 2004. ג'רלד מאסט, ברוס פ' קאווין, קיצור תולדות הקולנוע, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה סרטים וסדרות שביים: "צעדים ראשונים" (1988) "קו התפר" (1990, סדרה בארבעה חלקים) "האחרונים הלכו כבר מזמן" (1991) "ערב בלי נעמה" (1992) "לוויתן בחוף שרתון" (1998, מיני-סדרה טלוויזיונית בשלושה חלקים). "תוגת האשכנזיות" (מיני-סדרה בחמישה חלקים) "סיפור אהבה קפריסאי" "פיצה באושוויץ" (2008) – סרט המגולל את סיפורו של דני חנוך, שמעיד על עצמו שהוא בעל תואר "BA" ("בוגר אושוויץ"), ושהיה לו רופא אישי שטיפל בו – ד"ר מנגלה. דני מצליח לשכנע את ילדיו שגי ומירי, להצטרף למסע אל מחוזות ילדותו האבודה בליטא. הסרט חושף נקודת מבט חדשה על בני הדור השני לשואה; מירי אומרת בסוף הסרט: "כנראה שאין דבר כזה, ניצולי שואה". הסרט זכה בפרס השופטים הצעירים, בלייפציג, גרמניה (נובמבר 2008), "Best of fest" אידפא, הולנד (נובמבר 2008), DocPoint, הלסינקי, פינלנד (ינואר 2009) ובפרס "דרקון הזהב" בפסטיבל הקולנוע בקרקוב, פולין (מאי-יוני 2009). הסרט השתתף ביותר מ-15 פסטיבלים ברחבי העולם. (על הסרט(הקישור אינו פעיל)) משה צימרמן (1956-), דף שער בספרייה הלאומית משה צימרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דנבולה

דנבולה או β באריה (נקרא גם גליזה 448 או LHS 2462) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים אריה ומייצג את זנבו. שמו של הכוכב הוא שיבוש של שמו בערבית ذنب الاسد - דנב אל-אסד, כלומר זנב האריה. למרות שהוא פחות בהיר מהכוכב γ באריה הוא קיבל את ציון באייר β באריה. דנבולה הוא כוכב צעיר יחסית לשמש שגילו מוערך במאות מיליוני שנים בלבד. זהו כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A3 V, צבעו לבן - כחלחל ועוצמת ההארה שלו היא פי 12 משל השמש. תכונותיו דומות לשל אלטאיר, אך מרחקו יותר מכפול, כ-36 שנות אור לעומת מרחק של 16 שנות אור לאלטאיר, ולכן בהירותו נמוכה בהרבה, כרבע משל אלטאיר. עוצמת ההארה של דנבולה משתנה במעט מאוד במחזוריות של מספר שעות במנגנון דומה לזה של δ במגן, אך ההשתנות קטנה מכדי להיות מורגשת וניתן להבחין בה רק באמצעות מכשירי מדידה רגישים. את הכוכב מקיפה דיסקת אבק קר (כ-120 קלווין) הפולטת קרינה בתחום התת-אדום, בדומה לכוכבים צעירים דומים כמו וגה או β בכן-ציור. בשל כך ובשל מרחקו הקטן יחסית, מהווה הכוכב מטרה לחקר תהליכי היווצרות כוכבי לכת. דנבולה באתר של ג'ים קלר דנבולה ב-Solstation דנבולה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 2462, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
אלי שוורץ

אלי שוורץ (נולד ב-1950) הוא רופא ומדען ישראלי, ממפתחי ומובילי תחום רפואת המטיילים והרפואה הטרופית בארץ. שוורץ ידוע בתחומו בעולם ונמצא בצמרת הארגונים העולמיים העוסקים בתחומים אלו. לשעבר מנהל המרכז לרפואת מטיילים ומחלות טרופיות במרכז הרפואי שיבא. שוורץ נולד בירושלים וסיים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת תל אביב. עם תום לימודיו נסע ללונדון ללמוד בבית הספר להיגיינה ורפואה טרופית, שם קיבל תעודת DTM&H. לאחר מכן בילה שנתיים בנפאל שם התמקצע בתחום הרפואה הטרופית. שוורץ פרסם למעלה ממאתיים מאמרים מדעיים בתחום התמחותו. שוורץ הוא בנו של משה שוורץ ואחיו של יוסף שורץ. שוורץ משמש כנשיא האגודה הישראלית לפרזיטולוגיה, פרוטוזואולוגיה ומחלות טרופיות., כיהן כנשיא האגודה הבין-לאומית לרפואת מטיילים של אזור אסיה והפסיפיק (APTHS) וחבר מייסד של האגודה הבינלאומית לרפואת מטיילים (ISTM) בעבר אף כיהן כראש ועדת החינוך המקצועי בה. כיום הוא חבר בשתי ועדות באגודה: ועדת תו מבחן ידע וועדת הכשרה מקצועית וחינוך. כמו כן הוא חבר המערכת של כתב העת לרפואת מטיילים (JoTM). ברשת הבקרה המשותפת ל-ISTM ולמרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) הנקראת GeoSentinel, שוורץ הוא מנהל אזור ישראל. שוורץ משמש כיועץ למשרד החוץ ולממשלות במדינות טרופיות. במסגרת זו טיפל בין היתר בחיילי או"ם באנגולה, במנהיג אריתריאה ובנפגעי רעש האדמה בהאיטי, פעילויות אשר היה בהן ערך דיפלומטי בנוסף לרפואי. כמו כן הוא משמש כמנהל פורום רפואת מטיילים באתר ynet. וכמנהל מרפאת המטיילים "מעוז" בירושלים. אלי שוורץ ואורנה שץ-אופנהיימר, נוסע סמוי: סיפוריהם של נוסעים ושל מחלות טרופיות נלוות, תל אביב: רמות, 2009. אלי שוורץ וסטפן ברגר, מדריך הבריאות למטייל הישראלי בעולם, הוצאת פרולוג, 2004. Eli Schwartz (ed.), Tropical Diseases in Travelers, NY: John Wiley and Sons, 2009, ISBN 978-1-4051-8441-0. Annelies Wilder-Smith, Eli Schwartz, Marc Shaw (ed.), Travel Medicine: Tales Behind the Science, NY: Elsevier, 2008, ISBN 978-0-08-045359-0. אלי שוורץ, באתר גוגל סקולר אלי שוורץ, באתר ֿהמרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר קורות חיים מקוצרים של שוורץ (באנגלית) שוורץ בסרטון אודות מלריה, ערוץ המילון הרפואי בווידאו בהנחיית פרופ' רפי קרסו, יוטיוב שוורץ בתוכנית ״המוסף״ בערוץ 1, אודות מחלת גבהים אלי שוורץ, בילהרציה: טפיל של מים מזוהמים, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח איילת שני, אין יותר מחלות שנמצאות רק בצד השני של העולם, באתר הארץ, 27 במרץ 2019 דף רופא באתר המרכז הרפואי שיבא אזכור בדף EXECUTIVE MEMBERS של האגודה הישראלית אתר APTHS ביוגרפיה קצרה, באתר ה-ISTM ועדת מבחן ידע של ISTM ועדת הכשרה וחינוך של ISTM מערכת ה-JoTM אתרי הבקרה ברשת GeoSentinel SHALOM MAGAZINE, 1996 Issue No. 2 נחמן גלבוע, כוח חלוץ קיבוצניקי יצא להאיטי, מתוך אתר "הדף הירוק", 21 בינואר 2010 פרופ' אלי שוורץ, באתר ynet, 22 בינואר 2004
יעקב בר יוסף הרופא

הרב יעקב בן רבי יוסף הרופא (נפטר בבגדאד בו' בתשרי תרי"ב, 1851) היה דיין ופוסק מפורסם בבגדאד, חיבר חיבורים תורניים רבים. היה תלמידם המובהק של רבי משה חיים ושל רבי ראובן בן רבי דוד נאווי. תלמידו המפורסם היה הרב עבדאללה סומך. יעקב בר יוסף נפטר ממחלה, ונקבר בחצר קברו של יהושע בן יהוצדק כהן-גדול, שלפי המסורת קבור בבגדאד. אחת מבנותיו, הרבנית אסתר, נישאה לרב משה שמאש, לימים רבה הראשי של קהילת עיראק. שמן הטוב - שיטה של מסכת ביצה. נאוה תהלה - דרושים על ספר תהילים. שיר חדש - פירוש על שיר השירים. חלק יעקב - דרושים על התורה. אהל יעקב - מערכות. שאל יעקב - שו"ת. ספר המנהגים- על מנהגי בגדאד. אברהם בן-יעקב, תולדות הרב עבדאללה סומך, ירושלים, תש"ט. יעקב בר יוסף הרופא, באתר "החכם היומי" בספרו "חלק יעקב", פרשת נח, מכנה יעקב בר יוסף את חכם עבדאללה סומך בשם "תלמידי המובהק והנבון". ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר יונה

הר יונה הוא הר בגליל התחתון. גובהו 573 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר ברכס הרי נצרת. על המפנה המערבי של ההר ממוקמת שכונת רמות גולדה מאיר (לשעבר 'הר יונה א' ו-ב'), ממערב לכביש במורדות ההר צפונה נמצאת שכונת הר יונה ג'. ממזרח לו הכפר עין מאהל, ומצפונו, למרגלותיו, מצוי כפר כנא. על ההר מצויה שמורת טבע, שבה פורח מדי שנה האירוס הנצרתי. בסמוך להר זורם נחל ציפורי ממזרח למערב. ההר מוקף במעיינות רבים: עין אבינועם, עין רני, עין מהל, עין לפידות ועוד. ההר נקרא על שם יונה הנביא אשר נולד בגת חפר, המזוהה בין היתר עם משהד הסמוכה. שמו המקורי של ההר בערבית הוא "ג'אבל סיח'", אם כי תרגום שמו הנוכחי לערבית הוא: "ג'בל יוּנס". מתוך כל מקום ואתר, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ישראל ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוזי רוזן (קצין משטרה)

עוזי רוזן (נולד ב-21 בנובמבר 1953) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, בתפקידו האחרון עמד בראש אגף קהילה ומשמר אזרחי. רוזן השתחרר מצה"ל בשנת 1975 ובשנת 1979 התגייס למשטרת ישראל. בעל תואר ראשון בפילוסופיה מחשבת ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני בחינוך. במהלך שירותו במשטרה שימש בתפקידי סיור ומודיעין במחוז דרום, הראשון שבהם כמפקד בסיס הפעלה בבאר שבע, ומאוחר יותר מונה למפקד תחנת ערד, מפקד תחנת עיירות בבאר שבע ומפקד תחנת באר שבע. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים בנפת הנגב, סגן מפקד מרחב נגב, מפקד ימ"ר דרום ומפקד מרחב לכיש. רוזן שירת כמפקד המכללה לקצינים בכירים ולאחר מכן שב למחוז הדרום כסגן מפקד המחוז וכיהן בתפקיד במהלך תוכנית ההתנתקות. במאי 2007 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף קהילה ומשמר אזרחי. במאי 2010 פרש מהשירות במשטרה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובי די

רובי אן וולאס (באנגלית: Ruby Ann Wallace;‏ 27 באוקטובר 1922 – 11 ביוני 2014) הייתה שחקנית, משוררת, מחזאית, תסריטאית, עיתונאית ופעילה חברתית אמריקאית, זוכת פרס אמי, פרס גראמי ופרס אובי, והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 2007 על משחקה בסרט "אמריקן גנגסטר". די נולדה בקליבלנד, אוהיו, לגלדיס הייטאוור ולאדוארד מארשל נתניאל וולאס, לאחר שאמה הביולוגית של די עזבה את הבית אביה התחתן עם אמה אמיליה בנסון. די גדלה בשכונת הארלם בניו יורק ולמדה בתיכון האנטר, לאחר מכן התקבלה די למכללת הנטר - האוניברסיטה העירונית של ניו-יורק שם סיימה את לימודיה בהצלחה עם תואר בשפה הצרפתית והספרדית. את קריירת המשחק שלה החלה די על בימות ברודוויי לפני שקיבלה הכרה בינלאומית בתחום הקולנוע כשהשתתפה לצד סידני פואטייה בדרמה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב "צימוק בשמש" בשנת 1961. בשנת 1971 לאחר למעלה מ-30 שנה על בימות ברודוויי קיבלה די את ההערכה לה הגיעה, כשזכתה בפרס אובי על תפקידה במחזה "הבוס ולנה". לאחר מכן התפרסמה די בעיקר בהופעותיה בסרטים "אנשי החתול" ובדרמה הקומית מועמדת שני פרסי אוסקר של ספייק לי "עשה את הדבר הנכון". בשנת 1991 זכתה די בפרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה הדרמטי "יום הדקורציה" אשר מבוסס על רומן הנושא את אותו השם. בשנת 2007 קיבלה די את פרס גראמי על עבודתה באלבום המשותף לה ולבעלה המנוח אוסיי שנקרא "עם אוסיי ועם רובי: בחיים האלה ביחד". באותה שנה הספיקה די גם להשתתף בדרמת הפשע מועמדת 2 פרסי אוסקר של רידלי סקוט "אמריקן גנגסטר", ולקבל מועמדות ראשונה בקריירה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בסרט גילמה די את אימו של סוחר הסמים פרנק לוקאס (דנזל וושינגטון). די, שהייתה אז בת 83, הייתה השחקנית השנייה הכי מבוגרת בהיסטוריה שקיבלה מועמדות לפרס זה אחרי גלוריה סטוארט שקיבלה מועמדות בגיל 87. די התחתנה בתחילת שנות ה-40 עם הזמר פרנקי די אך לאחר מספר שנים הזוג התגרש ודי התחתנה בשנית עם השחקן אוסיי דייוויס. לאוסיי ולדי נולדו שלושה ילדים, בן גאי דייוויס ושתי בנות נורה דיי וחסנה מוחמד. די התגברה על מחלת סרטן השד שהתגלתה אצלה לפני כ-30 שנה. דייוויס ובעלה היו פעילים שנים ארוכות למען זכויות השחורים בארצות הברית ואף היו חברים קרובים של מרתין לותר קינג ומלקולם אקס. באין מוצא (1950) קצה העיר (1957) סיפורו של ג'קי רובינסון (1958) צימוק בשמש (1961) המרפסת (1963) התקרית (1967) מלך: שיא מתועד (1970) וואטאקס (1973) זה טוב להיות בחיים (1974) אנשי החתולים (1982) עשה את הדבר הנכון (1989) אהבה במעקב (1990) קדחת הג'ונגל (1991) שוטר וחצי (1993) סיבה מוצדקת (1995) משאלה פשוטה (1997) תינוק גאון (1999) תינוק המשפחה (2002) Steam‏ (2007) אמריקן גנגסטר (2007) Video Girl ‏(2011) רק אלף מילים (2012) 1982‏ (2013) הנמלט (1963) אור מנחה (1967) פייטון פלייס (1969-1968) רציחות הילדים באטלנטה (1985) Go Tell It on the Mountain‏ (1985) - סרט טלוויזיה של PBS הסיפור של ארנסט גרין (1993) - סרט טלוויזיה עיניהם הביטו באלוהים (2005) - סרט טלוויזיה של ABC בטי וקורטה (2013) - קריינית - סרט טלוויזיה רובי די, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רובי די, באתר AllMovie (באנגלית) רובי די, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רובי די, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רובי די, באתר MusicBrainz (באנגלית) רובי די, באתר Discogs (באנגלית) רובי די, באתר Songkick (באנגלית) רובי די, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רובי די, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קבוצת רדיושק

קבוצת רדיושק (אנגלית: Team RadioShack) היא קבוצת אופניים אמריקאית, שהייתה קיימת בשנים 2009-2011 והשתתפה בשנים אלו בסבב ה-UCI ProTour. ההכרזה על הקמת הקבוצה פורסמה ב-23 ביולי 2009, לאחר הטור דה פראנס. חברת רדיושק, יצרנית אלקטרוניקה גדולה, הייתה נותנת החסות הרשמית והעיקרית לקבוצה, בראשות המנהל הספורטיבי יוהאן ברוינל והרוכב לאנס ארמסטרונג. נותני החסות הנוספים לקבוצה היו יצרנית האופניים טרק ויצרנית ציוד הספורט נייק. הקבוצה קידמה את קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן ואת צמיד Livestrong. בין הרוכבים המפורסמים בקבוצה בלטו: לאנס ארמסטרונג, לוי ליפהיימר, חיימר זובלדיה, יאנז ברייקוביץ', כריס הורנר, אנדראס קלודן וירוסלב פופוביץ'. ב-25 בנובמבר 2009 הודיע איגוד האופניים הבינלאומי כי הקבוצה עמדה בכל הדרישות ואושר לה להשתתף בסבב. הקבוצה הוקמה על תשתיות קבוצת הרכיבה שהייתה תחת חסות קבוצת אסטנה. מנהלה ושמונה מתוך תשעת הרוכבים שזינקו לטור דה פראנס של 2009 היו בסגל הקבוצה ב-2010. מטרות הקבוצה, מעבר לניצחונות בסבב הפרו טור והטור דה פראנס היו קיום חממה לרוכבים צעירים, השתתפות בתחרויות ריצה וטריאתלון וקידום המלחמה בסרטן, בעזרת העמותה שהוקמה על ידי ארמסטרונג. הישגיה הבולטים של הקבוצה בעונה זו היו: ניצחון בטור של חבל הבסקים (כולל ניצחון בקטע אחד במרוץ), על ידי כריס הורנר ניצחון במרוץ החד-יומי, ברבנטס פיי, על ידי סבסטיאן רוסלר ניצחון בדופינה ליברה (כולל ניצחון בקטע אחד במרוץ), על ידי יאנז ברייקוביץ' ניצחון בקטע בטור דה פראנס על ידי סרג'ו פאוליניו ניצחון בקטגוריה הקבוצתית בטור דה פראנס הישגיה הבולטים של הקבוצה בעונה זו היו: ניצחון בטור של חבל הבסקים (כולל ניצחון בשני קטעים במרוץ), על ידי אנדראס קלודן (בקטעים ניצחו קלודן והורנר) מדיה וקבצים בנושא קבוצת רדיושק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת רדיושק (באנגלית) קבוצת רדיושק, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת רדיושק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף הקבוצה באתר איגוד האופניים הבינלאומי UCI registers seventeen ProTour teams for 2010 | Cyclingnews.com
מנזר גבירתנו של הכרמל

מנזר גבירתנו של הכרמל (בצרפתית: Notre-Dame du Mont-Carmel) הוא מנזר נשים כרמליטי השוכן ברחוב טשרניחובסקי בכרמל הצרפתי שבחיפה. המבנה שוכן על קו הרכס של הכרמל, ונשקף ממנו נוף פנורמי לעבר העיר התחתית של חיפה, עמק זבולון והרי הגליל. המנזר מוקדש למרים, אם ישו. במנזר מתגוררות כעשרים נזירות בנות לאומים שונים, ואחת לשלוש שנים הן מתכנסות ובוחרות מועצה. בכל שש שנים מתמנה אחת הנזירות כאם המנזר. המנזר מתפקד כיחידה אוטרקית, ופרנסתו מתיירות צליינית, מכירת חפצי קודש ונרות שהנזירות מייצרות וכן מחלקה חקלאית קטנה בתחומי המתחם. שפת היום-יום והתפילה במנזר היא צרפתית. המנזר הוקם על ידי שלוש נזירות כרמליטיות מצרפת, אשר הגיעו לחיפה בשנת 1882. בתחילה הקימו הנזירות את מנזר זאווארא באזור שכונת בת גלים, סמוך לחוף הים (כיום במתחם בית החולים רמב"ם), והוא נחנך ב-1892 לאחר כעשר שנות בנייה. במלחמת העולם הראשונה גרשו העות'מאנים את הנזירות מארץ ישראל, והן שבו אליה והקימו את המנזר מחדש. בשנת 1936 בנו מנזר על הכרמל ברחוב טשרניחובסקי, בהשפעת הסגנון הגותי. במשך שנים רבות היה המקום סגור לביקורים מבחוץ. בשנים האחרונות מקבלות הנזירות קבוצות מאורגנות לביקור. המבקרים יושבים בחדר והנזירות בחדר סמוך עם פתח גדול בין החדרים המכוסה בשבכת מתכת כדי ליצור הפרדה ביניהן לקהל. הן מקרינות מצגת על תולדות המנזר ושגרת חייהן ועונות על שאלות. כנסיית המנזר שוכנת בחלקו המזרחי של המתחם, ומעל דלת חזיתה הפונה מזרחה, קבוע תבליט גדול שבו נראים המדונה והילד, וסביבו חמישה חלונות זכוכית צבעונית. חלל המבנה נתמך בארבעה עמודים מסיביים, מחופים בשיש, שבחלקם העליון כותרות מסוגננות מאבן גיר לבנה. העמודים מחלקים את החלל לשלוש ספינות, והמרכזית רחבה וארוכה משתי הצדדיות. הרצפה עשויה מדוגמאות גאומטריות בצבעי חום, שחור ולבן. על הקיר שמאחורי המזבח, השוכן, בניגוד למקובל, בצידה המערבי של הכנסייה, קבוע פסיפס קיר גדול, ובו מתואר הנביא אליהו הכורע על ברכיו על הר הכרמל, וסוגד לבתולה הניצבת על ענן מעל הים. מעל דמות הבתולה נראית יונה המייצגת בנצרות את רוח הקודש. משני צדדיו של הציור נראים סמלי הקוסטודיה של ארץ הקודש והמסדר הכרמליטי. המזבח ניצב על במת שיש מוגבהת בת שלוש מדרגות, ומאחוריו ניצב קיר-מסך שבו חרוטים קטעים מתפילת אני מאמין. בכיפת המבנה ארבעה חלונות זכוכית צבעונית, ובמרכזה מופיעה דמותו של ישו המורה, האוחז בשמאלו בדגם הכנסייה, ומשני צדדיו מופיעות האותיות אלפא ואומגה. סביבו נראים גרמי השמיים. חלקם התחתון של קירות הכנסייה מחופה ברצועות שיש בצבע שחור ובצבעי חום ואדום, ועליהם קבועים 14 צלבים ממוספרים, המסמלים את 14 התחנות לאורך דרך הייסורים. מנזר סטלה מאריס התיישבות נתיני המעצמות בחיפה נירית שלו, אל גן נעול, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2005. עמ' 182 מדיה וקבצים בנושא מנזר גבירתנו של הכרמל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנזר גבירתנו של הכרמל בת גלים - סיפורה של שכונה, האדריכלית נעה שק, סרטון, דקה 4:15
ניצה מצגר-סמוק

ניצה מֶצְגֶר-סְמוּק (נולדה ב-1945, תל אביב) היא אדריכלית ישראלית, זוכת פרס א.מ.ת ופרס רוקח על עבודתה בתחום תיעוד ושימור מבני הסגנון הבינלאומי בתל אביב-יפו. ניצה מצגר-סמוק סיימה לימודי אדריכלות באוניברסיטת פירנצה ב-1978. לאחר סיום לימודיה עבדה בפירנצה בשימור מבנים היסטוריים. עם חזרתה לתל אביב ב-1990 נבחרה על ידי קרן תל אביב לפיתוח לבצע סקר אדריכלי של מבני הסגנון הבינלאומי ("באוהאוס") בעיר. הסקר שימש כבסיס לתוכנית השימור של העיר הלבנה וכן לספרה "בתים מן החול" אשר פורסם לראשונה ב-1994 ולאחר מכן פורסם גם בצרפתית ובאנגלית. בשנת 1991 הקימה מצגר-סמוק את צוות השימור בעיריית תל אביב-יפו ועמדה בראשו עד 2002. מיוחס לה חלק גדול בהכרזת אונסק"ו על העיר הלבנה כאתר מורשת עולמית ב-2003. ב-2003 הקימה משרד אדריכלים פרטי המתמחה בשימור. בין עבודות השימור של המשרד נמצא בית ביאליק. ב-2005 הצטרפה לסגל הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון ושנה לאחר מכן מונתה לפרופסור חבר. עד 2013 כיהנה כראש התוכנית ללימודי תואר שני עם התמחות בשימור בטכניון. ב-2006 זכתה בפרס א.מ.ת בתחום האדריכלות על פועלה לקידום שימור מבנים בישראל. ב-2001 זכתה בפרס רוקח. בנוסף, זכתה בתעודת הוקרה מאגודת האדריכלים ומהנדסי הערים. בעלה, פטר סמוק, הוא צלם אדריכלות. בתה, ליטל סמוק-פביאן היא אדריכלית. בנה, רמון סמוק, הוא פיזיקאי. בשנת 2004 אצרה במוזיאון תל אביב את התערוכה "לגור על החולות". מאז נדדה התערוכה לקנדה, לשווייץ, לאיטליה, לאוסטריה, לגרמניה, לבלגיה, לצרפת, לרוסיה, לפינלנד ולדנמרק. ניצה מצגר-סמוק, בתים מן החול: אדריכלות הסגנון הבינלאומי בתל אביב: 1931–1948 (צלמים: יצחק קלטר, ג'ורג' פס'), תל אביב: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, קרן תל אביב לפיתוח, משרד הביטחון – ההוצאה לאור 1994, ISBN 965-05-0724-8 לגור על החולות, העיר הלבנה של תל אביב אתר מורשת עולמי - דו"ח ההכרזה של אונסק"ו. הופק ב-2004 בתור הקטלוג של התערוכה לגור על החולות. תל אביב: עיריית תל -אביב ומוזיאון תל אביב white city, Bauhaus architecture in Tel-Aviv - קטלוג התערוכה הנודדת באנגלית ורוסית. בהוצאת מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג וקרן אברהם 2013 מקוה ישראל 19 מקוה ישראל 19 מלון גינוסר לאחר השימור מדיה וקבצים בנושא ניצה מצגר-סמוק בוויקישיתוף http://nitzaszmuk.co.il, אתר בית אסתר זנדברג, יש מקום לשימור, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2009 גיא נרדי, ‏האדריכלית שקלקלה לנדל"ניסטים ועשתה היסטוריה, באתר גלובס, 29 במאי 2018 ניצה מצגר-סמוק, דף שער בספרייה הלאומית Bidspirit - Israeli online auction portal | participating is free, Bidspirit אתר בנייני העיר הלבנה. בלוג ראש עיריית תל אביב הטכניון - תואר שני בארכיטקטורה - התמחות בשימור ניצה מצגר-סמוק באתר פרס א.מ.ת Q. M. Team, Life at QM: Meet Ramon Szmuk, Product Manager￼, Quantum Machines, ‏2022-05-19 (באנגלית אמריקאית) התערוכה בקנדה (צרפתית) התערוכה בשווייץ (אנגלית) התערוכה בבלגיה (צרפתית) התערוכה בגרמניה (אנגלית)
סטרומנס

סטרומנס (באנגלית: Stromness) היא העיר השנייה בגודלה באורקני. העיר נמצאת באי מיינלנד - הגדול באיי אורקני שבממלכה המאוחדת. בעיר מתגוררים כיום כ-2,190 תושבים. שם העיר מקורו בשפה הוויקינגית, והוא מתייחס לגאות באזור נקודת נס, דרומית לעיר. המונח "סטרום" משמעות בוויקינגית - גאות חזקה. אזור העיר שימש כנמל החל מהמאה ה-16. במהלך המאה ה-17, בעת שהתנהלה מלחמה בין אנגליה וצרפת שימשה העיר כנמל שאיפשר מעקף של התעלה האנגלית, בה הותקפו הספינות האנגליות על ידי הצרפתים. ספינות חברת מפרץ הדסון נהגו לעגון בנמל דרך קבע, וממנו הובלו הסחורות לאנגליה. בעיר התגורר הסופר ג'ורג' מקיי בראון, והעיר מוזכרת ביצירתו של סר פיטר מקסוול דייוויס "להתראות לסטרומנס". בעיר ממוקם מוזיאון המציג את ההיסטוריה של העיר. מדיה וקבצים בנושא סטרומנס בוויקישיתוף מצלמת רשת של נמל סטרומנס(הקישור אינו פעיל) מוזיאון סטרומנס
קניה איירווייז

קניה איירווייז (באנגלית: Kenya Airways) היא חברת התעופה הלאומית של קניה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי ג'ומו קניאטה בעיר הבירה ניירובי. החברה הקימה חברת בת ג'מבוג'ט ומחזיקה ב-100% ממניותיה. החברה נוסדה בפברואר 1977 לאחר התפרקות הקהילייה המזרח-אפריקנית וחברת התעופה שלה "איסט אפריקן איירווייז". בשנת 1994 רכשה חברת התעופה ההולנדית KLM 26% ממניות החברה. בשנת 2007 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סקאיי טים כחברה נספחת. נכון להיום, מבצעת החברה טיסות ליעדים באפריקה, אסיה ואירופה. כיום מתבסס צי המטוסים של החברה ברובו על דגמים שונים של מטוסי בואינג וכולל בנוסף מספר מטוסים מתוצרת אמבראר קטנים יותר. כן הזמינה החברה 9 מטוסי בואינג 787 חדישים, שיאפשרו לה לפעול לטווחים רחוקים יותר. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: מדיה וקבצים בנושא קניה איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קניה איירווייז קניה איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק קניה איירווייז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קניה איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא קניה איירווייז, באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של קניה איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית)
קירקוול

קירקוול (באנגלית: Kirkwall; בסקוטית: Kirkwaa) היא הבירה של איי אורקני שבממלכה המאוחדת, והגדולה שבערי האיים. בעיר מתגוררים 8,686 תושבים (2007). מקור שמה של העיר משם המפרץ בנורדית העתיקה Kirkjuvagr - "מפרץ הכנסייה". לימים עוות השם ל"קירקוואה" (Kirkvoe) ובהמשך ל"קירקוואאה" (Kirkwaa). עורכי מפות אנגליים טעו וחשבו שהסיומת "waa" זהה לסיומת הסקוטית "wa" שמשמעה "חומה" ולכן שינו את שם העיר ל"קירקוול" (באנגלית: החומה של קירק). העיר מוזכרת לראשונה ב"סאגת האורקניינגה" שנכתבה בשנת 1046. העיר נוסדה על ידי רוגנוולד השני, רוזן אורקני. בשנת 1486 הפך המלך ג'יימס השלישי מלך סקוטלנד את העיר לעיר מלכותית, ומאז שמה הרשמי של העיר הוא: "The City and Royal Burgh of Kirkwall". העיר ממוקמת לחופו הצפוני של האי מיינלנד ומתגוררים בה כ-8,500 תושבים. בעיר ממוקם הנמל המרכזי של האיים, ושירות מעבורות מקשר בין העיר לאברדין וללרוויק וכן לאיים השונים של אורקני. בלב העיר נצבת קתדרלת מגנוס הקדוש אשר נוסדה על ידי רוגנוולד קאלי לזכרו של מגנוס אלדנסון, רוזן אורקני. בסמוך לקתדרלה ניצבים שרידי ארמון הרוזן וארמון הבישוף של קירקוול. בעיר שני מוזיאונים: מוזיאון בית טנקרנס (Tankerness House Museum) הממוקם במבנה מהמאה ה-16 ומשחזר את החיים בתקופה זו, לצד הצגת ההיסטוריה של איי אורקני ומוצגים מהתקופה הפרה היסטורית, ומהתקופה הפיקטית והויקינגית. מוזיאון הרדיו של אורקני (Orkney Wireless Museum) המציג את ההיסטוריה של הרדיו והתקשורת. כמו כן מצויים בעיר שרידי מצודת העיר, אשר נהרסה במהלך המאה ה-17. בין השנים 1708–1801 הייתה קירקוול מחוז בחירה של בית הנבחרים של בריטניה הגדולה, ובין השנים 1801–1918 מחוז בחירה של בית הנבחרים של הממלכה המאוחדת. בשנת 1918 שונו גבולות מחוז הבחירה והעיר הפכה לחלק ממחוז הבחירה אורקני ושטלנד. תיאור העיר תיאור העיר ותצלומים באתר Undiscovered Scotland קירקוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קירקוול, סקירה כלכלית 2007.
מלך ליום אחד

האם התכוונתם ל... מלך לשעה (מוכר גם בשם "מלך ליום אחד") - אופרה בשתי מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי מלך ליום אחד (סרט) – סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה, משנת 1980 מלך ליום אחד (סרט, 1966) – סרט קולנוע צרפתי בכיכובו של אלן בייטס King For A Day... Fool For a Lifetime ("מלך ליום אחד... טיפש לכל החיים") - אלבומה החמישי של להקת פיית' נו מור
אייר קומט

אייר קומט (באנגלית: Air Comet) הייתה חברת תעופה ספרדית שבסיסה שכן בנמל התעופה מדריד-בראחס. החברה הפעילה בעיקר קווים ממדריד למרכז אמריקה ודרום אמריקה. החברה נוסדה בחודש דצמבר 1996 בשם אייר פלוס קומט והחלה את פעילותה בחודש מרץ 1997 כשהיא מפעילה טיסות שכר (צ'רטר) ממדריד ופלמה דה מיורקה ליעדים בדרום אמריקה. בחודש ינואר 2007 שינתה החברה את אופן פעילותה והפכה לחברה המפעילה טיסות סדירות. באותו החודש קיבלה החברה כמה מהקווים שהופעלו על ידי אייר מדריד. ב-21 בדצמבר 2009, פשטה החברה את הרגל ובית משפט בריטי קבע להחרים את המטוסים הנמצאים בבעלות החברה עקב חובות בסך 25 מיליון יורו לבנק גרמני. מדיה וקבצים בנושא אייר קומט בוויקישיתוף
בור תזמורת

בור תזמורת (באנגלית: Orchestra pit, ובקיצור: "פיט"; בעברית נקרא גם דוּת) הוא חלק מאולם תיאטרון שבו מנגנת תזמורת בעת מופעים שבהם נדרשת מוזיקה חיה, כגון הופעות בלט, אופרה או מחזמר. ה"בור" הוא חלק מונמך, הנמצא בקדמת הבמה מתחת למפלס הבמה עצמה. הנגנים יושבים בתוך אזור זה, המוקף באמצעים אקוסטיים שונים, על מנת שהן המופיעים על הבמה והן הקהל שבאולם ישמעו את נגינת התזמורת היטב. התזמורת היא בהיקף של תזמורת סימפונית מוקטנת לכדי סדר גודל של 30 נגנים לערך. בורות תזמורת שימשו הופעות אופרה מאז הופעתה. בסוף המאה ה-19, בהשפעת ריכרד וגנר, גדלה התזמורת הנדרשת עד מאוד ונדרש שטח גדול יותר על מנת להכיל את כולה, ולשם כך נוצרו טכנולוגיות להפיכת השטח לדינאמי על ידי התקנתו על מעלית, שתאפשר הפיכת חלקים ממנו לבמה כאשר לא נדרש מלוא גודלו. כיום נעשה שימוש באמצעים אלקטרוניים כדי לשדר את נגינת התזמורת בזמן אמת לאוזניות נסתרות שעונדים זמרים באופרה, והמופע משודר עבור המנצח והנגנים באמצעות טלוויזיה במעגל סגור, כך שיוכלו לשמור על קשר עם המתרחש על הבמה הנסתרת מעיניהם. בתיאטרון מוזיקלי ובמחזות זמר, השימוש בבור תזמורת השתנה לאור השנים. בעבר הפקות דרשו תזמורת סימפונית מוקטנת המכילה כ-30 נגנים, אולם החל משנות ה-2000 גודל התזמורות התכווץ לכדי 10 נגנים, המנגנים בכמה כלי נגינה במקביל, זאת לצד החלפת נגנים בפלייבק חלקי או מלא. כמו כן, באולמות תיאטרון חדשים כבר אין בור תזמורת, והתזמורת מנגנת מאחורי הקלעים ונגינתה מועברת באמצעות הגברה. מדיה וקבצים בנושא בור תזמורת בוויקישיתוף Barry Singer, The Changing State of Broadway’s Pit Orchestras, Playbill, ‏March 27, 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.