laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנדרטת המלך אלברט הראשון

אנדרטת המלך אלברט הראשון (בהולנדית: Koning Albert I-monument, בצרפתית: Monument au Roi Albert Ier) היא אנדרטה הניצבת בעיר הנמל ניופורט שבבלגיה. היא הוקמה לכבודו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, שהנהיג את ארצו במלחמת העולם הראשונה, ולכבוד כל חיילי בלגיה באותה מלחמה. האנדרטה ניצבת על גדת נהר האיזר, הזורם בעיר. היא מבנה עגול, בנוי מלבנים, בגובה של 25 מטר ובקוטר של 30 מטר. המבנה ניצב על גבי במה גבוהה ומרוצפת שמדרגות מעפילות אליה. היא בנויה משורת עמודים, המחוברים בראשם בקורה טבעתית עגולה, המעוטרת בחלקה החיצוני בתבליטים. בהיקף המבנה, מול המדרגות המעפילות אל האנדרטה, מצוי מבנה המכיל מדרגות, המובילות אל נתיב מעגלי להולכי רגל הממוקם על גבי הקורה ההיקפית. במרכז הכיכר העגולה שבתוך האנדרטה ניצב על גבי כן פסל של המלך כשהוא רכוב על גבי סוס. האנדרטה תוכננה על ידי ז'וליאן דה רידר (Julien de Ridder). פסל המלך פוסל על ידי קארל אוברוק (אנ'). האנדרטה נחנכה ב-24 ביולי 1938 על ידי לאופולד השלישי, מלך הבלגים, בנו של אלברט, רעייתו של אלברט אליזבת ובני משפחתם. האנדרטה הוכרזה כאתר מוגן בשנת 1999. ב-18 באוקטובר 2014, במלאת מאה שנים לקרב על האיזר, נחנכה האנדרטה מחדש, לאחר שהושלמה בנייתו מתחתיה של מרכז מבקרים שתוכנן על ידי סדנת האדריכלים Antwerps Architecten Atelier. במרכז מוצגת תערוכת קבע, המתארת את הצפת מישור האיזר ב-1914 ואת הקרב. במקום מוצג גם דגם דיגיטלי של התמונה הפנורמית של הקרב מאת אלפרד בסטיאן (אנ'). בקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטת ניופורט הבריטית. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת המלך אלברט הראשון בוויקישיתוף עמוד אודות האנדרטה (בהולנדית)
קלרה אמברוש

קלרה אמברוש (במקור באייר עד 1945, בהונגרית: Ambrus Klára; רומא, 8 בדצמבר 1924 – באפלו, 26 בפברואר 2011) הייתה רופאת ילדים אמריקאית ממוצא הונגרי, רופאת נשים-מיילדות, המטולוגית, פרמקולוגית, חברה חיצונית של האקדמיה ההונגרית למדעים. חסידת אומות העולם. אשתו של הרופא דיולה אמברוש 1924–2020. היא קיבלה את תואר חסידת אומות העולם בשנת 2006, כי תוך סיכון חייה הסתירה כחמישים פליטים יהודים בדירתה ובמפעל הטקסטיל הסגור של הוריה בבודפשט בשנים 1944–1945. קלרה אמברוש נולדה ברומא והייתה בת עשר כשעברה לבודפשט עם הוריה. בין 1943 לבין 1947 הייתה סטודנטית לרפואה באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), אך קיבלה את התואר הרפואי הכללי שלה באוניברסיטת ציריך בשנת 1949. בין 1950 לבין 1954 הייתה סטודנטית אורחת בסורבון ולאחר מכן במכון פסטר בפריז. בשנת 1954 התיישבה בארצות הברית עם בעלה, דיולה אמברוש, שם עבדה תחילה בפילדלפיה במשך תקופה קצרה ולאחר מכן מ-1955 ועד מותה התגוררה בבאפלו, ניו יורק, שם זכתה בתואר פרופסור מחקר באוניברסיטה של מדינת ניו יורק. משנת 1975 הייתה חברת מערכת של כתב העת Research Communications in Molecular Pathology and Pharmacology. משנת 2001 הייתה חברה חיצונית של האקדמיה ההונגרית למדעים. היא נפטרה בגיל 86 עקב פציעות שנגרמו בשריפה בדירתה. Bone Marrow Protection as a Potential Aid to Chemotherapy. Többekkel. (Extrait de Acta Union Internationale Contre le Cancer, 1960) Bone Marrow Transplantation in the Protection of Primates against Radiation. (Proceedings of the International Symposium on Bone Marrow Therapy, 1962) Regulation of Regeneration and Transplantation of Chemic Tissues. Többekkel. (Annals of New York Academy of Sciences, 1964) Determination of Inhibitors of Fibrinolysis. (Thrombosis and Bleeding Disorders. New York, 1971) Studies on Prevention of Respiratory Distress Syndrome of Infants Due to Hyalin Membrane Disease with Plasminogen. (Proceedings of the 23th Annual Symposium on Blood. Detroit, 1975) Thromboembolism and Related Conditions in Pediatrics. (The Thromboembolic Disorders. New York, 1983) Changes in the Fibrinolysin System in Adult Respiratory Distress Syndrome – ARDS – Caused by Trauma/Septic Shock in Patients and in Experimental Animals. (Rational Diagnosis and Treatment of Hemorrhagic Diatheses and Thromboembolic Disorders. New York, 1986) Ethics and Methodology of Studies on Major Complications in Cancer Patients: Infectious Complications, Thromboembolism, Hypercalcemia and Osteoporosis. (Medical Ethics and Ethical Medicine, 1989) חבר בקולג' האמריקאי של הרופאים (1960–) פרס נלסון האקט (1972) פרס נשים מצטיינות (1980) חברה בוועדה הרפואית המתמדת(1983–1984) חברה במסדר אבירות הקבר הקדוש של הוותיקן (1991–) פרס ג'ורג' פ. קופף (1997) פרס נשים ברפואה (1999) חברה חיצונית באקדמיה ההונגרית למדעים (2001–) New York Laurate Award (American College of Physicians, 2008) חסידת אומות העולם Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) Rövid életrajz (ביוגרפיה קצרה) Névpont (נקודת שם) קלרה אמברוש ברשימת חסידי אומות העולם של יד ושם ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלרה אמברוש".
¡Sí Señor!...

¡Sí Señor!... (בעברית: "כן אדוני!") הוא שיר של הזמרת האמריקאית גלוריה אסטפן. הוא יצא כסינגל הרביעי מתוך אלבומה Mi Tierra במהלך שנת 1993 בקנדה, אוסטרליה ובאירופה כאשר באירופה הוא יצא בשלושה פורמטים שונים. בניגוד לשאר אירופה בממלכה המאוחדת יצא השיר "Montuno" כסינגל הרביעי מהאלבום. בארצות הברית יצא השיר "Tradición" כסינגל הרביעי מהאלבום. השיר זכה לביקורות חיוביות. אן הארלי באנטרטיינמנט ויקלי תיארה את השיר "כנטישה מעגנת", ועורך AllMusic תיאר את השיר כ"אופטימי ושמח". ג'ון לנרט מהעיתון "Sun Sentinel" כ"כניסה מטורפת לרחבת ריקודים". השחקנית סוזן לוצ'י רקדה לצלילי השיר בסבב השישי בעונה השביעית של "רוקדים עם כוכבים". מידע על היצירה "¡Sí Señor!..." באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "¡Sí Señor!..." באתר יוטיוב Gloria Estefan - ¡Sí Señor!... (בספרדית), 1994, נבדק ב-2023-10-15 Gloria Estefan – Tradición, נבדק ב-2023-10-15 Anne Hurley Updated June 25, 1993 at 04:00 AM EDT, Mi Tierra, EW.com (באנגלית) Gloria Estefan - Mí Tierra Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-10-15 "Disc Satisfying, Convincing"
כתאיב סייד א-שוהדא

כתאיב סייד א-שוהדא (בערבית: كتائب سيد الشهداء. גדודי חוסיין (בן עלי)) היא מיליציה שיעית עיראקית שהוקמה ב-2013. מטרותיה המוצהרות הן להגן על מקדשים (שיעים) על פני הגלובוס, לשמור על אחדות עיראק ולשים קץ לסכסוך העדתי בעיראק. הארגון משמש כמיליציה פרו-איראנית, והיא אחת המיליציות שהקימו את אל-חשד א-שעבי ב-2014. לקבוצה יש קשרים הדוקים עם ארגון בדר (אנ') ומשמרות המהפכה האסלאמית. המיליציה פעילה גם בסוריה, שם עיקר פעילותה היא הגנה על מסגד א-סיידה זיינב בפרברים הדרומיים של דמשק. היא תמכה צבאית בממשל אסד במלחמת האזרחים בסוריה, והשתתפה בקרב אל-שייח' מסכין (אנ') בדצמבר 2014 בסוריה לצד הצבא הסורי. כיום היא מהווה חלק של ההתנגדות האסלאמית בעיראק. אל-חשד א-שעבי אתר האינטרנט הרשמי של כתאיב סייד א-שוהדא Phillip Smyth, All the Ayatollah’s Men, Foreign Policy, ‏18 בספטמבר 2014 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר לובוב

ולדימיר ניקולאייביץ' לובוב (ברוסית: Влади́мир Никола́евич Ло́бов;‏ נולד ב-22 ביולי 1935) הוא גנרל רוסי בדימוס, אשר כיהן כראש המטה הכללי האחרון של הצבא האדום. לובוב נולד ב-22 ביולי 1935 בכפר בוראבו שבבשקורטוסטן. מגיל 10, תוך כדי לימודיו, הוא החל לעבוד בחברת הטרקטורים MTS. ב-1945 הוא גויס לצבא האדום. ב-1956 החל ללמוד בבית ספר לתותחנים בריאזאן. ב-1959 הוא סיים את לימודיו ונותר בבית הספר כמפקד כיתת צוערים. ב-1967 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית פרונזה ומונה למפקד גדוד שהוצב בגרמניה המזרחית. באוגוסט 1968 הוא השתתף בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. הגדוד שבפיקודו כבש את נמל התעופה רוזינה ליד פראג. במאי 1969 מונה לראש מטה הרגימנט הממונע ה-74. ב-1970 מונה למפקד הרגימנט. באוקטובר 1973 הוא מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-63. באפריל 1974 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור ובדצמבר 1975 מונה למפקד הקורפוס ה-26. ב-1979 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומונה למפקד הארמייה המשולבת ה-28. ב-1980 הוא הועלה לדרגת גנרל-לייטננט, ובאוקטובר 1981 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי לנינגרד. ביוני 1984 מונה למפקד המחוז הצבאי מרכז אסיה. הוא היה סגן יו"ר הוועדה לטיפול באסון צ'רנוביל. בינואר 1987 מונה לסגן ראש המטה הכללי. בתפקידו זה, הוא קידם יוזמה לצמצום שירות החובה בצבא האדום משנתיים ל-18 חודשים. יוזמה זו נתקלה בהתנגדות מצד הצמרת הפוליטית והצבאית בברית המועצות, וכתוצאה מכך, בנובמבר 1988 הוא הודח מהתפקיד. ב-24 בינואר 1989 הוא חזר לתפקיד, ומונה במקביל לראש המטה הכללי המאוחד של ברית ורשה. הוא האחרון שהחזיק בתפקיד, כיוון שבמרץ 1991 פורקה ברית ורשה. ביוני של אותה שנה הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית פרונזה. ב-25 באוגוסט 1991, בעקבות הפיכת ינאייב, הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-7 בדצמבר פיטר אותו מיכאיל גורבצ'וב מהתפקיד. לאחר פירוק ברית המועצות הוא המשיך לשרת בצבא הפדרציה הרוסית. הוא הכין תוכניות לבנייה מחדש של הצבא הרוסי, שנדחו בידי המטה הכללי. בעקבות כך, במרץ 1994, הוא עזב את הצבא. ב-2008 הוא מונה למפקח הכללי של הצבא הרוסי - תפקיד מיוחד במשרד ההגנה הרוסי אשר שמור לגנרלים בדימוס. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר לובוב בוויקישיתוף ולדימיר לובוב באתר משרד ההגנה הרוסי קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
ויליאם קוואנו אולדהם

ויליאם קוואנו אולדהם (באנגלית: William Kavanaugh Oldham;‏ 20 במאי 1865 – 6 במאי 1938) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן, מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט של ארקנסו, במשך שישה ימים ב-1913 כמושל ארקנסו בפועל. ויליאם קוואנו אולדהם נולד בריצ'מונד, קנטקי. הוא למד באוניברסיטת סנטרל שבעירו (כיום, אוניברסיטת מזרח קנטקי). ב-1885 הוא עבר לפטוס שבארקנסו והיה למגדל כותנה מצליח. ב-1907 נבחר אולדהם לבית הנבחרים של ארקנסו. בשנים 1911–1913 הוא כיהן כחבר הסנאט של ארקנסו, ובשנת כהונתו האחרונה בו הוא נבחר כנשיאו. ב-8 במרץ 1913 התפטר מושל ארקנסו ג'וזף טיילור רובינסון מתפקידו כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית. מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט, מונה אולדהם כמושל בפועל. ב-13 במרץ, כאשר התפזר הסנאט שבראשו הוא עמד, תמה כהונתו של אולדהם כמושל בפועל, והסנאט בחר בג'וניוס מריון פוטרל כנשיאו החדש. אולדהם סירב להכיר בכך שפוטרל היה למושל בפועל החדש, והמחלוקת יושבה על ידי בית המשפט העליון של ארקנסו ב-24 במרץ לטובתו של פוטרל. לאחר מכן פרש אולדהם מהחיים הציבוריים ושב לחוותו. מאוחר יותר הוא שימש כיושב ראש ועדת צמצום ייצור הכותנה של ארקנסו. ויליאם קוואנו אולדהם נפטר בפטוס ב-6 במאי 1938. הוא נטמן בית הקברות אוקלנד שבליטל רוק. אולדהם היה גיסו של ג'יימס פיליפ איגל, שכיהן גם הוא כמושל ארקנסו. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 84-85. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קוואנו אולדהם בוויקישיתוף ויליאם קוואנו אולדהם באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ויליאם קוואנו אולדהם באתר The Political Graveyard (באנגלית) ויליאם קוואנו אולדהם, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הילרי קולדוול

הילרי קולדוול (באנגלית: Hilary Caldwell; נולדה ב-13 במרץ 1991) היא שחיינית קנדית, זוכת מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), זוכת מדליית ארד מאליפות העולם (ברצלונה 2013) ואלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (טורונטו 2015) במשחה ל-200 מטר גב. באולימפיאדת לונדון סיימה במקום 18 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.75 דקות. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בתחילת אוגוסט 2013 זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 2:06.80 דקות, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 2:04.76 דקות ובלינדה הוקינג מאוסטרליה (2:06.66 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 2:07.81 דקות, אותו שיפרה בשלב חצי הגמר בתוצאה של 2:07.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.19 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:00.76 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:00.47 דקות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בתחילת אוגוסט 2015 סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.66 דקות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.54 דקות, אחרי מאיה דיראדו מארצות הברית (2:05.99 דקות) וקטינקה הוסו מהונגריה (2:06.05 דקות). באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יולי 2017 סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.29 דקות. 100 מטר גב: 1:00.21 דקות (2016) 200 מטר גב: 2:06.80 דקות (2013), שיא קנדה בעבר 100 מטר גב: 57.84 שניות (2016) 200 מטר גב: 2:02.56 דקות (2013), שיא קנדה בעבר מדיה וקבצים בנושא הילרי קולדוול בוויקישיתוף הילרי קולדוול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הילרי קולדוול, ברשת החברתית אינסטגרם הילרי קולדוול, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי הילרי קולדוול, באתר olympedia.org הילרי קולדוול, באתר Swimrankings הילרי קולדוול, באתר SwimSwam
בוגנוויליה

בוגנוויליה (שם מדעי: Bougainvillea, בּוּגֶנְוִילֵיאָה), הוא סוג במשפחת הלילניים הנקרא על שמו של לואי אנטואן דה בוגנוויל, אדמירל ומגלה ארצות צרפתי. הבוגנוויליה הוא צמח קוצני בעל פרחים שמוצאו בדרום אמריקה. ייחודו של הצמח הוא בשלל הגוונים בהם הוא מופיע: לבן, גוונים שונים של אדום וורוד, וכן סגול וכחול, אך למעשה צבע הפריחה של הבוגנוויליה הוא צהבהב בלבד. "הסוד" טמון בכך שהתפרחת עצמה קטנה למדי, והיא מגיעה לקוטר ממוצע של חצי סנטימטר. בשל גודלה הזעיר של התפרחת, "גייסה" הבוגנוויליה את העלים הסמוכים לה לעזרה ב"פיתוי" מאביקים על ידי צבעים עזים, וכך מצטיירים העלים כתפרחת עצמה. זבובון החול הוא הגורם המעביר את מחלת שושנת יריחו. מחקרים שנעשו בתחילת המאה ה-21 מראים כי צמח הבוגנוויליה מזן בוגנוויליה חלקה (אנ') עשוי להגן מפני זבובון החול. במהלך מעקב אחרי הרגלי תזונתו של זבובון החול, נתגלה כי הצמח רעיל לזבובונים וכי תוחלת החיים של זבובונים שאכלו מצמח זה נתקצרה באופן ניכר ולעיתים הוביל למותם בטרם עת ובטרם יוכלו להפיץ את המחלה. בוגנוויליה בצבע צהוב מראה שכיח בנווה צדק, תל אביב צילום תקריב של התפרחת "האמיתית" בוגנוויליה לבנה בוגנוויליה, באתר ITIS (באנגלית) בוגנוויליה, באתר NCBI (באנגלית) בוגנוויליה, באתר Tropicos (באנגלית) בוגנוויליה, באתר GBIF (באנגלית) בוגנוויליה, באתר IPNI (באנגלית) בוגנוויליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היתרונות והחסרונות של שתילת צמח בוגנוויליה (עברית) בוגנוויליה באתר Blue Planet Biomes (אנגלית) בוגנוויליה באתר Trip Savvy (אנגלית) בוגנוויליה - באתר Gardening Australia (אנגלית) בוגנוויליה - באתר Hints and Things (אנגלית) אלי אלון, הבוגנוויליה - מרשים ויפה אך בעייתי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בנובמבר 2015 בוגנוויליה במילון בוטניקה: צמחי ארץ ישראל (תש"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית Sand fly feeding on noxious plants: a potential method for the control of leishmaniasis. Yosef Schlein, Raymond L Jacobson, Gunter C Müller The American journal of tropical medicine and hygiene 65 (4), 300-303, 2001 https://www.ncbi.nlm.nih.gov/m/pubmed/11693873/#fft J Egypt Soc Parasitol. 2014 Apr;44(1):1-12. Experimental effect of feeding on Ricinus communis and Bougainvillea glabra on the development of the sand fly Phlebotomus papatasi (Diptera: Psychodidae) from Egypt https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/24961006
ויקטור דובינין

ויקטור פטרוביץ' דובינין (ברוסית: Виктор Петрович Дубынин;‏ 1 בפברואר 1943 - 22 בנובמבר 1992) היה גנרל רוסי אשר שימש כראש המטה הכללי הראשון של הפדרציה הרוסית. דובינין נולד ב-1 בפברואר 1943 בכפר מרטיוש שבמחוז סברדלובסק. מוצא משפחתו היה מאזור קורגן, אולם היא הוגלתה לסברדלובסק ב-1937. במחצית השנייה של שנות ה-40, הותר למשפחה לחזור לקורגן. ב-1961 הוא התגייס לצבא האדום ולמד בבית הספר לטנקים במזרח הרחוק הרוסי. בספטמבר 1970 מונה למפקד פלוגת טנקים. באוקטובר 1971 הוא מונה למפקד גדוד. באוגוסט 1975 מונה לסגן מפקד רגימנט הטנקים ה-93 של המשמר. באוגוסט 1976 הועבר לשמש כמפקד רגימנט הטנקים ה-32. בינואר 1978 מונה לסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-29. בדצמבר 1979 מונה למפקד דיוויזיית הטנקים ה-8. ב-1984 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומונה לסגן מפקד הארמייה ה-32. בספטמבר 1984 הוא הועבר לשמש כסגן מפקד הארמייה המשולבת ה-40. ב-30 באפריל 1986 הוא מונה למפקד הארמייה. הוא פיקד על הארמייה במהלך מלחמת אפגניסטן. ביוני 1987 הוא הועבר לפקד על ארמיית הטנקים ה-7. במאי 1988 הועבר לשמש כסגן מפקד המחוז הצבאי קייב. ביוני 1989 מונה למפקד קבוצת הכוחות הצפונית בפולין. לאחר סתיו העמים והתמוטטות השלטון הקומוניסטי בפולין, נסוג דובינין עם אנשיו מפולין חזרה לרוסיה. לאחר פירוק ברית המועצות, מינה אותו בוריס ילצין לראש המטה הכללי הראשון של הפדרציה הרוסית. בחודשים האחרונים לחייו אובחן אצלו סרטן מתקדם. הוא נפטר ב-22 בנובמבר 1992. מדיה וקבצים בנושא ויקטור דובינין בוויקישיתוף קרן ציבורית אזורית על שם הגנרל ויקטור דובינין ויקטור דובינין באתר משרד ההגנה הרוסי ויקטור דובינין באתר "גיבורי הארץ" ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל קולסניקוב

מיכאיל פטרוביץ' קולסניקוב (ברוסית: Михаил Петрович Колесников;‏ 30 ביוני 1939 - 26 במרץ 2007) היה גנרל רוסי אשר שימש כראש המטה הכללי הרוסי בין 1992–1996. קולסניקוב נולד ב-30 ביוני 1939 בעיר ייסק שבחבל קרסנודאר. באוגוסט 1956 הוא התגייס לצבא האדום. הוא שרת בתחילה כטכנאי, וביוני 1967 מונה למפקד פלוגה. בנובמבר 1970 הוא מונה למפקד גדוד. ב-1983 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-31. ביולי 1984 הוא הועבר לפקד על ארמיית המשמר המשולבת ה-7. בפברואר 1987 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הסיבירי. ביוני 1988 מונה לאותו תפקיד בפיקוד הדרומי. באוקטובר 1990 הוא מונה לסגן מפקד זרוע היבשה. באוגוסט 1991, בעקבות הפיכת ינאייב, שימש לזמן קצר כמפקד בפועל של כוחות היבשה. בספטמבר של אותה שנה הוא מונה לראש אגף הגיוס. ביוני 1992 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי. בעקבות מותו של ראש המטה הכללי ויקטור דובינין בנובמבר 1992, מונה קולסניקוב לראש המטה הכללי במקומו. הוא הוביל את הצבא הרוסי במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. בין יוני ליולי 1996, הוא שימש במקביל גם כשר ההגנה. הוא המשיך לשרת בצבא עד ספטמבר 1999 אז פרש בשל מגבלת גיל. הוא נפטר במוסקבה ב-26 במרץ 2007. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל קולסניקוב בוויקישיתוף מיכאיל קולסניקוב באתר משרד ההגנה הרוסי
סמיר אבו עישה

סמיר אבו עישה (נולד ב-1960) היה שר התכנון לשעבר של הרשות הפלסטינית. אבו עישה כיהן בממשלה הפלסטינית ה-11 ובממשלה ה-11 (ממשלת האחדות) (בשנים 2006–2007) כמומחה בתחום התכנון. אבו עישה סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה עם דוקטורט בהנדסה אזרחית. אבו עישה שימש גם כיועץ למספר מוסדות פלסטינים כולל משרד התכנון וכן מספר מוסדות נוספים מקומיים ובינלאומיים לפני שמונה לשר התכנון. אבו עישה עבד גם כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה. אבו עישה פרסם לאורך השנים מעל ל-70 מחקרים ומאמרים שונים בנושאים הנדסה אזרחית ותכנון. "Abu Eisheh, Samir (1960-)". Palestinian Academic Society for the Study of International Affairs. נבדק ב-2023-05-09. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור סמסונוב

ויקטור ניקולאייביץ' סמסונוב (ברוסית: Ви́ктор Никола́евич Самсо́нов;‏ נולד ב-10 בנובמבר 1941) הוא גנרל רוסי בדימוס. כיהן כראש המטה הכללי הרוסי בין 1996–1997. סמסונוב נולד ב-10 בנובמבר 1941 למשפחת פועלים בעיר דוכובניצקויה שבמחוז סראטוב. באוגוסט 1960 התקבל ללימודים בבית הספר לקצינים בעיר וולדיבוסטוק. באוקטובר 1964 סיים את הלימודים ומונה למפקד מחלקה ביחידת נחתים, ב-1966 מונה למפקד פלוגה באותה היחידה. ב-1969–1972 למד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה במוסקבה. בתום הלימודים - מונה לסגן מפקד רגימנט המשמר הממונע ה-71. עוד באותה שנה הוא הועבר למלא תפקיד זהה ברגימנט הממונע ה-121. בנובמבר 1974 הוא מונה למפקד הרגימנט הממונע ה-255 שהוצב בפולין. באוקטובר 1976 מונה לסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-90 של המשמר. ב-1979 החל ללמוד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי. ב-1981 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-127. בספטמבר 1983 הוא מונה לראש מטה הארמייה המשולבת ה-4. במאי 1985 הוא מונה למפקד הארמייה ה-4. במאי 1987 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הטרנס-קווקזי. ב-1988 התמנה במקביל למושל הצבאי של ירוואן. בתפקידו זה הוא השתתף בניסיונות של הממשל הסובייטי המרכזי ליישב את הסכסוך האזרי-ארמני. ביולי 1990 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי לנינגרד. באוגוסט 1991, במהלך הפיכת ינאייב, הוא קיבל הוראה מוועדת המדינה למצב חירום להחיל שלטון צבאי בלנינגרד וסביבותיה. סמסונוב סירב לציית לפקודה, והגביל את עצמו לתגבור המתקנים הצבאיים שבסמכותו. בשל כך, ב-7 בדצמבר 1991 מינה אותו מיכאיל גורבצ'וב לראש המטה הכללי במקום ולדימיר לובוב שהיה מקורב לקושרים. המינוי לא נכנס לתוקף, שכן 18 ימים בלבד לאחר מכן, התפטר גורבצ'וב מתפקידו וברית המועצות חדלה מלהתקיים. ב-20 במרץ 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי המשותף של מדינות חבר המדינות. ב-18 באוקטובר 1996 הוא מונה לראש המטה הכללי הרוסי בהמלצת ידידו שר ההגנה איגור רודיונוב. ב-22 במאי 1997 הוא ורדיונוב פוטרו יחד מתפקידיהם בידי בוריס ילצין. ב-2002 הוא עזב את הצבא. ב-2008 הוא מונה למפקח הכללי של הצבא הרוסי - תפקיד מיוחד במשרד ההגנה הרוסי אשר שמור לגנרלים בדימוס. מדיה וקבצים בנושא ויקטור סמסונוב בוויקישיתוף ויקטור סמסונוב באתר משרד ההגנה הרוסי
נאיף אלרג'וב

נאיף אלרג'וב (נולד ב-15 באוגוסט 1958) היה שר הדתות בקבינט של הרשות הפלסטינית תחת הנהגת החמאס. אלרג'וב נעצר חמש פעמים על ידי ישראל ופעם אחת על ידי אחיו ג'יבריל רג'וב ב-1996 במהלך מעצרים של אנשי חמאס שבוצעו על ידי כוח הביטחון המסכל בראשות ג'יבריל רג'וב. אף על פי כן, נאיף שוחרר לאחר יום אחד בלבד. אלרג'וב נעצר על ידי ישראל ב-29 ביוני 2006 במסגרת מבצע גשמי קיץ. ב-26 ביולי 2020, עצר צה"ל את אלרג'וב מביתו שבעיר דורא אשר בקרבת חברון. "قوات الاحتلال تعتقل القياديين بحماس نايف الرجوب وحاتم قفيشة في الخليل". دنيا الوطن (בערבית). 26 ביולי 2020. נבדק ב-2020-07-26. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וצפי קבהא

וצפי קבהא (19 ביוני 1959 – 11 בנובמבר 2021) היה פוליטיקאי פלסטיני. הוא היה השר לענייני אסירים של הרשות הפלסטינית בממשלה הפלסטינית ב־2006, הוא היה אחד המנהיגים הבולטים של התנועה האסלאמית בגדה המערבית, והוא היה השר המדיני בממשלת האחדות הפלסטינית ב-2007. לאחר ההשתלטות של ארגון החמאס על רצועת עזה ב-2007, הנשיא מחמוד עבאס זיכה את כל חברי הקבינט של חמאס כולל קבהא, אשר הוחלף על ידי אשרף אל-עג'רמי. ואספי קבהא נעצר על ידי ישראל ביוני 2006, יחד עם שרים וחברי פרלמנט נוספים של ארגון החמאס. לטענתו החוקרים התעללו בו בעת שהיה אסיר ביטחוני בישראל במשך 11 ימים. ב-21 במאי 2015 קבהא שוחרר לאחר שריצה 10 חודשים במעצר מנהלי. קבהא נפטר בברטעה ב-11 בנובמבר 2021, בהיותו בן 62, מסיבוכים הקשורים למחלת נגיף הקורונה. Israel releases ex-minister after 10 months in prison (אורכב 28.05.2015 בארכיון Wayback Machine). The Middle East Monitor, 22 May 2015 Detainees accuse Israel of abuse. BBC News, 2 August 2006 "Palestinians bid farewell to former Minister of Prisoners Wasfi Qabha". ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחמד בחר

אחמד מוחמד עטיה בחר, כונה גם "אבו אכרם" (בערבית: أحمد محمد عطية بحر; 1949 – 17 בנובמבר 2023) היה סגן יושב הראש הראשון של המועצה המחוקקת הפלסטינית, יושב ראש הפרלמנט של חמאס ברצועת עזה וחבר הלשכה המדינית של חמאס. בחר נולד בעזה, והיה פרופסור באוניברסיטה האסלאמית בעזה. בשל פעילותו במסגרת חמאס, נעצר בידי הביטחון המסכל בעת מבצע המעצרים הנרחב של אנשי חמאס בעזה ב-1996 ובאקט של השפלה, גולח זקנם של בחר ושל מחמוד א-זהאר בידי מוסא ערפאת בעת המעצר. מעשה ששימש, בין היתר, הצדקה לרציחתו של ערפאת בספטמבר 2005. בעקבות הסכם מכה בין חמאס לפת"ח מונה בחר לסגנו של יושב ראש המועצה המחוקקת הפלסטינית עזיז דוויק ב-18 בינואר 2006. לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה הוא היה ליו"ר הפרלמנט הפלסטיני של חמאס ברצועת עזה. באפריל 2007 נשא בחר ח'טבה (דרשה) בטלוויזיה בה התפלל לאללה שיהרוג את ”היהודים ותומכיהם... [וגם] את האמריקאים ותומכיהם... מבלי להשאיר אף אחד בחיים”. ב-17 בנובמבר 2023, דווח כי הוא מת לאחר שנפצע בהפצצה של חיל האוויר הישראלי בעזה במלחמת חרבות ברזל, מספר ימים קודם לכן. סיכולים ממוקדים במלחמת חרבות ברזל מדיה וקבצים בנושא אחמד בחר בוויקישיתוף Bahar to the world: Stand beside Palestinian rights, The Palestinian Information Center, March 17, 2007 Bahar: Resistance will spare no effort to restore prisoners' freedom, The Palestinian Information Center, February 15, 2015 "PLC: Egyptian ruling on Hamas declaration of war on Palestinian people". The Palestinian Information Center. שלומי אלדר, להכיר את חמאס, כתר, 2012, עמ' 82–83 ערב האחדות: התחדשו קרבות בין חמאס לפתח בעזה, באתר הארץ, 14 במרץ 2007 יו"ר הפרלמנט הפלסטיני: רק ממשלת החמאס חוקית, באתר ynet, 17 ביוני 2007 בכיר ברש"פ קורא להרוג יהודים ואמריקאים, באתר ערוץ 7, 3 במאי 2007 ג'וזף ס. ספורל (2020). "Parallels between Nazi and Islamist Anti-Semitism". Jewish Political Studies Review. 31 (1/2): 210–244. ISSN 0792-335X. JSTOR 26870795. עינב חלבי, דיווחים בעזה: חוסל בכיר חמאס שכיהן בעבר כסגן יו"ר הפרלמנט הפלסטיני, באתר ynet, 17 בנובמבר 2023 חמאס מאשר: בכיר הארגון אחמד בחר נהרג בתקיפות של צה"ל, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.