laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ירו ד'איטליה

הג'ירו ד'איטליה (באיטלקית: Giro d'Italia;‏ מבוטא: ג'ירו דִיטליה), או בקיצור הג'ירו, הוא מרוץ אופני כביש השני בחשיבותו בעולם אחרי הטור דה פראנס ויחד עם הוואלטה אספנייה השלושה מהווים את מרוצי הגרנד טורס. הג'ירו נערך באיטליה מדי שנה במהלך חודש מאי. אורך המסלול הוא כ-3,400 – 3,500 קילומטרים וכ-21 קטעים. הג'ירו נמשך בדרך כלל 21 יום ונערך עד היום 101 פעמים. ה"ג'ירו" הראשון יצא לדרכו ב-13 במאי 1909, והסתיים ב-30 במאי במילאנו, בניצחונו של לואיג'י גאנה (Luigi Ganna). בשנים 1915–1918 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם הראשונה והוא חודש ב-1919. גם בשנים 1941 ו-1944 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם השנייה. מסלולו של הג'ירו משתנה מדי שנה, אולם בעיקרו הוא מסלול היקפי לאורכה ולרוחבה של איטליה. לעיתים הרוכבים עוברים גם במדינות השכנות צרפת, שווייץ, אוסטריה, קרואטיה וסלובניה. הג'ירו מסתיים באופן מסורתי במילאנו, אולם במאה ה-21 הסתיים המרוץ גם בערים אחרות: רומא (2009, 2018, 2023, 2024), ורונה (2010, 2019, 2022), ברשה (2013), טריאסטה (2014) וטורינו (2016). הרוכב המוביל בדירוג הכללי, כלומר זה שהזמן המצטבר שלו הנמוך ביותר, לובש חולצה ורודה המזהה אותו כמוביל המרוץ. פרסים מוענקים למנצחי הקטעים היומיים, כמו גם לרוכב שהצטיין בקטעים ההרריים, הרוכב המצטיין במאוצים ועוד מספר תארים בקטגוריות שונות. הנהלת המרוץ בודקת רוכבים הנחשדים בשימוש בחומרים אסורים ומדיחה את מי שהחשד לגביו מתאמת. גם מרקו פנטאני, מגדולי רוכבי האופניים בכל הזמנים, נחשד בשימוש בחומר אסור וסולק מהג'ירו. ניצחונו של אלברטו קונטדור ב-2011 נפסל לאחר שבית הדין לערעורים בספורט הרשיע אותו בשימוש בחומר אסור בטור דה פראנס של 2010 (ולכן פסל את התוצאות של הרוכב שהושגו לאחר מועד זה). משנת 2010, כל שנתיים המרוץ מתחיל מחוץ לאיטליה לאחר שבעבר הוזנק פעמים בודדות מחוץ לאיטליה. לרוב נערכת תחרויות בין מדינות וערים שמבקשות לארח את המרוץ לשלושה או ארבעה קטעים ראשונים. הזינוק הראשון מחוץ לאיטליה נערך בסן מרינו, בעיר סן מרינו בשנת 1952, אחרי 47 מהדורות בהן המרוץ החל אך ורק באיטליה. הזינוק השני מחוץ לגבולות איטליה נערך במונקו, 14 שנים מאוחר יותר, במונטה קרלו. במאי 2017 פורסם כי ג'ירו ד'איטליה 2018 יוזנק מירושלים בירת ישראל "כסמל לאחווה ושלום". המרוץ הוזנק בירושלים ב-4 במאי 2018, וזאת הפעם הראשונה בהיסטוריה שהמרוץ הוזנק מחוץ לגבולות אירופה. שלושת הקטעים שנערכו בישראל הם מרוץ נגד השעון בירושלים, קטע מחיפה לתל אביב (דרך עכו וזכרון יעקב) וקטע מבאר שבע לאילת. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים כל הזוכים 1909 - 1989. קטגוריית מלך ההר (החולצה הכחולה, "המלייה אזורה") קטגוריית הנקודות (המלייה צ'יקלמינו, החולצה הסגולה) קטגוריית הרוכב הצעיר המצטיין (המלייה ביאנקה, החולצה הלבנה) הקטגוריה החלה משנת 1976 ועד 1994, שם הופסקה עד שנת 2007 ומאז מתקיימת כרגיל ערכים על מנצחי ג'ירו ד'איטליה מדיה וקבצים בנושא ג'ירו ד'איטליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ירו ד'איטליה (באנגלית) ג'ירו ד'איטליה, ברשת החברתית פייסבוק ג'ירו ד'איטליה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ירו ד'איטליה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ירו ד'איטליה, ברשת החברתית טיקטוק ג'ירו ד'איטליה, סרטונים בערוץ היוטיוב אלי אילדיס, ‏ג'ירו 2018 צפוי להיות מוזנק מירושלים, באתר ערוץ הספורט, 25 במאי 2017 במקור ניצח אלסנדרו פטאקי, אך זה נשלל ממנו מאוחר יותר שנחשד שהשתמש בסאלבוטאמול ניצח אחרי פסילתו של קונטדור
צפיפות מטען

צפיפות המטען הקווית, המשטחית או הנפחית היא גודל פיזיקלי המציין את כמות המטען החשמלי ליחידת אורך, שטח או נפח, בהתאמה. במערכת היחידות הבינלאומית SI צפיפות המטען נמדדת ביחידות של קולון למטר (C/m), למטר רבוע (C/m2) או למטר מעוקב (C/m3), בהתאמה. צפיפות המטען כמו כל צפיפות יכולה להיות תלויה במיקום. מאחר שקיימים מטענים חיוביים ושליליים, גם צפיפות המטען יכולה לקבל ערכים חיוביים, שליליים או אפס. יש להבדיל צפיפות זו מצפיפות נושאי המטען. האינטגרל של צפיפות המטען λ q ( r ) {\displaystyle \lambda _{q}(\mathbf {r} )} , σ q ( r ) {\displaystyle \sigma _{q}(\mathbf {r} )} , ρ q ( r ) {\displaystyle \rho _{q}(\mathbf {r} )} על פני קו l {\displaystyle l} , משטח S {\displaystyle S} או נפח V {\displaystyle V} שווה לסך המטען Q {\displaystyle Q} באותו אזור. בהתאמה: Q = ∫ L λ q ( r ) d l {\displaystyle Q=\int \limits _{L}\lambda _{q}(\mathbf {r} )dl} , Q = ∬ S σ q ( r ) d S {\displaystyle Q=\iint \limits _{S}\sigma _{q}(\mathbf {r} )dS} , Q = ∭ V ρ q ( r ) d V {\displaystyle Q=\iiint \limits _{V}\rho _{q}(\mathbf {r} )dV} במקרה המיוחד בו צפיפות המטען מפולגת באופן הומוגני, כלומר בלתי תלויה במיקום ושווה ל- ρ q , 0 {\displaystyle \rho _{q,0}} , המשוואה מצטמצמת ל- Q = V ⋅ ρ q , 0 {\displaystyle Q=V\cdot \rho _{q,0}} , במקרה של צפיפות מטען נפחית. במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות בהתאמה. אם המטען באזור מסוים מכיל N {\displaystyle N} נושאי מטען נקודתיים כמו אלקטרונים, ניתן לבטא את צפיפות המטען בעזרת פונקציית הדלתא של דיראק. לדוגמה, צפיפות המטען הנפחית: ρ q ( r ) = ∑ i = 1 N q i ⋅ δ ( r − r i ) {\displaystyle \rho _{q}(\mathbf {r} )=\sum _{i=1}^{N}q_{i}\cdot \delta (\mathbf {r} -\mathbf {r} _{i})} כאשר q i {\displaystyle q_{i}} הוא המטען ו- r i {\displaystyle \mathbf {r} _{i}} הוא המיקום של נושא המטען ה- i {\displaystyle i} . גם כאן במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות. במכניקת הקוונטים, צפיפות מטען קשורה לפונקציית גל ψ ( r ) {\displaystyle \psi (\mathbf {r} )} דרך המשוואה: ρ q ( r ) = q ⋅ | ψ ( r ) | 2 {\displaystyle \rho _{q}(\mathbf {r} )=q\cdot |\psi (\mathbf {r} )|^{2}} כאשר פונקציית הגל מנורמלת על ידי: Q = q ⋅ ∫ | ψ ( r ) | 2 d r {\displaystyle Q=q\cdot \int |\psi (\mathbf {r} )|^{2}\,d\mathbf {r} } צפיפות המטען מופיעה בחוק גאוס ובמשוואת הרציפות לזרם חשמלי. מטען מרחבי פונקציית צפיפות
מכבי ראשון לציון

מכבי ראשון לציון היא אגודת ספורט של תנועת מכבי בעיר ראשון לציון. האם התכוונתם ל... קבוצות וארגונים פעילים מכבי ראשון לציון (כדורסל) מכבי ראשון לציון (כדוריד) מכבי ראשון לציון בדמינטון מכבי ראשון לציון (שחייה) קבוצות עבר מכבי ראשון לציון (כדורגל) – קבוצת עבר ששיחקה בליגת העל בשנות ה-50
גיל אל-עמי

גיל אל-עמי (נולד בשנת 1958) הוא המייסד והעורך הראשי של הירחון "מסע אחר". אל-עמי נולד בתל אביב, ולמד גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1987 הוא יסד את המגזין מסע אחר, יחד עם טל קלם. בשנים הראשונות יצא לאור אחת לחודשים, ושווק כ״כתב־עת לתרמילאים", במשך הזמן הרחיב המגזין את נושאי הסיקור והחל לפעול תחת הסיסמה "מגזין חובק עולם". בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין. בתחילת שנות ה-2000 היה "מסע אחר" הירחון הנפוץ בישראל. במקביל הרחיב את תחומי פעילותו והשיק את ירחון הילדים "מסע צעיר", הירחונים "מטיילים" ו"מסע ישראלי", בית ספר לצילום וכן את אתר הנסיעות "מסע אחר ברשת". בשנת 1999, ניסה המגזין אף להשיק ערוץ טלוויזיה בשם "מסע אחר" שיעסוק בתיירות, נופש ופנאי, בשיתוף חברת פריים פלוס תקשורת של היזם רועי רביב, והמפיק שוקי פרידמן. הערוץ חתם על הסכמים לרכישת תוכן מערוצי טלוויזה באירופה וארצות הברית, ועל הסכם השקעה עם אולפני הבירה ירושלים, אך לבסוף לא הושק. בפברואר 2007 השיק את אתר האינטרנט "מסע אחר אונליין" בהשקעה של 2.5 מיליון שקל. שנה אחר כך מכר את המגזין המודפס למו"ל SBC. מאז ממשיך אל-עמי לנהל את האתר "מסע אחר אונליין". מסע אחר אונליין גיל אל עמי, דף שער בספרייה הלאומית אפי לנדאו, מסע אחר, גיליון השנתיים / עורכים: גיל אל עמי וטל קדם / 92 עמ׳, חדשות, 5 בדצמבר 1989 בועז כהן, עולם גדול מופלא, כותרת ראשית, 12 באוקטובר 1988 בועז כהן, כתב־עת - מסע אחר גיליון 10, חדשות, 8 באוגוסט 1989 אביבה קרול, ‏הילדים יוצאים למסע אחר, באתר גלובס, 30 במרץ 1998 מגזין אינטרנט חדש ל"מסע אחר", באתר הארץ, 7 ביולי 2003 עכבר העיר און ליין, סיפורי מסע - תערוכת הצילומים של "מסע אחר", באתר הארץ, 8 ביוני 2006 עירית רוזנבלום, תערוכת צילומי מבנים היסטוריים, באתר הארץ, 1 במרץ 2005 אביבה קרול, ‏ערוץ "מסע אחר" יוצא בפרזנטציות לכבלים וללוויין, באתר גלובס, 28 בספטמבר 1999 אסנת כותן, ‏קבוצת "ערוץ מסע אחר" הקצתה 5 ממניותיה לחברת ההפקה JCS, באתר גלובס, 25 בנובמבר 1999 איי אונליין, קבוצת JCS רוכשת % 35 מערוץ טלויזיה בתחומי נופש ותיירות , באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 1999 שירות גלובס, ‏"מסע אחר" משיק פורטל תוכן בהשקעה של 2.5 מיליון ש', באתר גלובס, 6 בפברואר 2007 יעל גאוני, ‏קבוצת SBC רכשה את המגזין "מסע אחר" תמורת 2.5 מיליון שקל, באתר גלובס, 17 בפברואר 2008
התזמורת הסימפונית הגרמנית

התזמורת הסימפונית הגרמנית (בגרמנית: Deutsches Symphonie-Orchester Berlin) היא תזמורת שמקום מושבה הקבוע בברלין, גרמניה. התזמורת נוסדה בשנת 1946 על ידי כוחות הכיבוש האמריקאים בשם RIAS-Symphonie-Orchester (ראשי תיבות ל"רדיו המגזר האמריקאי"), או בשמה האחר, "התזמורת הסימפונית של המגזר האמריקאי". המנצח הראשי הראשון היה פרנץ פריצ'אי. בשנת 1956 שונה שמה של התזמורת לתזמורת הסימפונית של רדיו ברלין. בשנת 1993 אימצה לה התזמורת את שמה הנוכחי. רובין טיקיאטי (2017 - ממשיך) טוגאן סוחייב (2010 - 2012, מנצח ראשי בתואר) (2012 - 2017 מנצח ראשי ומנהל אמנותי בפועל) אינגו מצמאכר (2007 - 2010) קנט נגאנו (2000 - 2006) ולדימיר אשכנזי (1989 - 1999) ריקרדו שאיי (1982 - 1989) לורין מאזל (1964 - 1975) פרנץ פריצ'אי (1948 - 1954, 1959 - 1963) מדיה וקבצים בנושא התזמורת הסימפונית הגרמנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית הגרמנית התזמורת הסימפונית הגרמנית, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית הגרמנית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הסימפונית הגרמנית, ברשת החברתית אינסטגרם התזמורת הסימפונית הגרמנית, סרטונים בערוץ היוטיוב התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר ספוטיפיי התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית הגרמנית, באתר Songkick (באנגלית)
גביע טקסקו

גביע טקסקו (אנגלית: Texaco Cup) היה תחרות כדורגל בין מועדונים מהממלכה המאוחדת ואירלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות. המועדונים האירים פרשו מן התחרות בעונת 1973–74 והתחרו בגביע טקסקו נפרד בשנים 1974 ו-1975. התחרות מומנה על ידי ענקית הנפט האמריקאית טקסקו, אשר הפעילה באותו זמן תחנות שרות ברחבי הממלכה המאוחדת. לאחר הפסקת המימון מצדה של טקסקו הפך המפעל לגביע האנגלו סקוטי. משחקי הגמר שוחקו בשני משחקים פרט לעונת 74–1973, התוצאה המובאת היא של סיכום שני המשחקים. גביע טקסקו באתר RSSSF
JUnit

JUnit הוא כלי פתוח וחופשי לבדיקות יחידה בשפת התכנות Java. הכלי פותח במשותף על ידי קנט בק ואריך גמא כחלק מעבודתם בנושא פיתוח מונחה-בדיקות ופיתוח תוכנה זריז. JUnit מתבסס על עבודה מוקדמת יותר של קנט בק בכלי SUnit שיועד לשפת התכנות Smalltalk. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות ומהווה, נכון לשנת 2007, נדבך יסודי בעבודת התכנות של מתכנתים רבים בעולם. JUnit מורכב משני חלקים עיקריים: ספריית פיתוח וכלי גרפי להצגת תוצאות הריצה. ספריית הפיתוח מספקת למתכנת תשתית נוחה לפיתוח בדיקות יחידה שונות. בגמר הפיתוח, המתכנת משתמש בכלי הגרפי, שבדרך כלל הוא חלק אינטגרלי מסביבת הפיתוח, כדי להריץ את הבדיקות. הכלי מספק משוב ויזואלי על תוצאות הריצה, באמצעות פס חיווי ירוק (הצלחה) או אדום (כישלון). תמיכה מובנית בכלי הבניה Ant ו-Maven מאפשרת להריץ בקלות קבוצה של בדיקות JUnit כחלק מהליך הבנייה של המערכת הנבדקת. הדוגמה הבאה מציגה תוכנית בדיקה פשוטה בשפת התכנות Java. התוכנית עושה שימוש בספריית הפיתוח של JUnit v4. מטרת הבדיקה היא לבדוק נכונות של ביטוי אריתמטי פשוט. בעת הרצת הבדיקה, ייצור הכלי מופע חדש של המחלקה, ויריץ את המתודות המבוארות ב-@Test, אחת אחרי השנייה. בגמר הריצה, יציג הכלי הגרפי את תוצאות הריצה בצורה ברורה באמצעות פס החיווי. public class HelloJUnitWorld { @Test public void testMultiplication() { // Testing if 3*2=6 assertEquals ("Multiplication", 6, 3*2); } } על מנת לבדוק אם התוצאות שקיבלנו בפונקציית הבדיקה תואמות את התוצאות שציפינו לקבל נשתמש במחלקת assert. זוהי מחלקה סטטית הקובעת את תוצאת הבדיקה על ידי השוואה של תוצאת הפונקציה לתוצאה הרצויה. המחלקה קיימת גם ב-JUnit וגם ב-NUnit, כאשר השוני הוא בצורת הכתיבה. מאפשר לאמת את הקוד: על ידי בדיקת ביטויים בוליאניים על ידי השוואת סוגים בסיסיים על ידי השוואת משתנים (by reference) על ידי השוואת מערכים (by reference) סוגים של assert שניתנים לשימוש: assertNotNull(Object object, String message); assertNotSame(Object expected, Object actual); assertNotSame(Object expected, Object actual, String message); assertNull(Object object); assertNull(Object object, String message); assertSame(Object expected, Object actual); assertSame(Object expected, Object actual, String message); assertTrue(boolean condition); fail(String message); assertEquals(Type expected, Type actual); assertEquals(Type expected, Type actual, Type delta); assertEquals(Type expected, Type actual, String message); assertEquals(Type expected, Type actual, Type delta, String message); assertFalse(boolean condition); assertFalse(boolean condition, String message); assertNotNull(Object object); assertTrue(boolean condition, String message); fail(); הרצת הבדיקות ב-JUnit מתבצעת בתוך Eclipse ואין צורך להתקין תוספים נוספים. NUnit היא שיטת בדיקה הדומה ל-Junit, כאשר השוני העיקרי ביניהן היא שפת הפיתוח שבה משתמשים. עם זאת, קיימים עוד מספר הבדלים מזעריים מבחינת תחביר ואופן הרצת הבדיקות. JUnit in Action. ISBN 1-930110-99-5. Beck, Kent (2004). JUnit Pocket Guide, O'Reilly. ISBN 0-596-00743-4. אתר האינטרנט הרשמי של JUnit אתר האינטרנט הרשמי של JUnit בדיקות יחידה עם JUnit אנטי-תבניות בשימוש ב-JUnit וגם עוד אנטי-תבניות הצצה מוקדמת על JUnit 4 היכרות עם התכונות החדשות של JUnit 4 מדריך JUnit השוואה בין NUnit ל-JUnit
אינגו מצמאכר

אינגו מצמאכר (גרמנית: Ingo Metzmacher;‏ נולד ב-10 בנובמבר 1957 בהאנובר) הוא מנצח גרמני. אביו, רודולף מצמאכר, היה צ'לן. את השכלתו המוזיקלית רכש בהאנובר, זלצבורג וקלן, בפסנתר, תאוריה של המוזיקה וניצוח. הוא הצטרף לאנסמבל המודרני בשנת 1981 כפסנתרן ההרכב והיה למנצחו בשנת 1986. הופעתו הראשונה כמנצח תזמורת הייתה בשנת 1987, על האופרה נישואי פיגארו. משנת 1997 עד 2005 כיהן כמנהל מוזיקלי ראשי של עיריית המבורג, תפקיד שכלל את האופרה הממלכתית של המבורג והפילהרמונית של המבורג. בשנת 2004 התמנה למנצח ראשי של האופרה ההולנדית. בין השנים 2007 - 2010 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין. מצמאכר ניצח על הקלטות אחדות ל-EMI קלאסיקס, ליצירות הבאות: אלבן ברג: ווצק בנג'מין בריטן: סרנדה לטנור, קרן יער וכלי מיתר (יאן בוסטרידג', טנור; מארי לואיז נוינקר, קרן) מכלול הסימפוניות של קרל אמדאוס הרטמן הנס ורנר הנצה: סימפוניה מס' 9 לואיג'י נונו: "פרומטאו" ריכרד שטראוס: קונצ'רטי לקרן (מארי לואיז נוינקר, סולנית) הקלטותיו לחברות אחרות הן: הנס ורנר הנצה: רקויאם (סוני קלאסיקס) ג'ון קייג': שישה-עשר מחולות לסולן ולהקה של 3, RCA מדיה וקבצים בנושא אינגו מצמאכר בוויקישיתוף אינגו מצמאכר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אינגו מצמאכר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אינגו מצמאכר, באתר ספוטיפיי אינגו מצמאכר, באתר AllMusic (באנגלית) אינגו מצמאכר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אינגו מצמאכר, באתר Discogs (באנגלית) אינגו מצמאכר, באתר Songkick (באנגלית)
ג'ירו

האם התכוונתם ל... ג'ירו ד'איטליה – מרוץ האופניים השני בחשיבותו בעולם. ג'ירו די לומברדיה – מרוץ אופניים חד יומי. גירוסקופ – מכשיר מדעי השומר על כיוון. אישים: ג'ויס ג'ירו – שחקנית, דוגמנית ומפיקה פוארטו ריקנית ז'ירו
הגביע האנגלו-סקוטי

הגביע האנגלו-סקוטי הייתה תחרות כדורגל בה השתתפו קבוצות מאנגליה וסקוטלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות באותה השנה. התחרות נערכה בחודשי הקיץ במשך מספר שנים במהלך שנות ה-70. התחרות החלה את דרכה בשנת 1975 כהמשכו של גביע טקסקו עם מבנה דומה, אך עם קבוצות מאנגליה וסקוטלנד בלבד. מבנה התחרות נשאר דומה לאורך שש שנות קיומה. שישה-עשר מועדונים בריטים התחרו בארבעה בתים של ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית העפילה לשלב רבע הגמר. בשנים הראשונות היו המועדונים ברובם מהליגה הבכירה. כל אחת מן הקבוצות בבית שיחקה מול כל אחת מהקבוצות האחרות כאשר ניצחון זיכה בשתי נקודות, תיקו בנקודה אחת והפסד לא זיכה בנקודות כלל. נקודת בונוס הייתה נוספת לקבוצה שהבקיעה שלושה שערים או יותר במשחק אחד. מן הצד הסקוטי היו משחקות 8 קבוצות בשיטת נוק אאוט בשיטת בית וחוץ, כאשר המנצחת בין כל צמד קבוצות עלתה לשלב רבע הגמר. ברבעי הגמר היו מוגרלות הקבוצות הסקוטיות מול הקבוצות האנגליות, כאשר שתי קבוצות מאותה המדינה לא יכלו להיפגש. משלב זה המשיכה התחרות בשיטת נוק אאוט, כאשר בכל שלב (כולל משחק הגמר) נערכו שני משחקים. מארגני התחרות ניסו לשמור על רמתה הגבוהה של התחרות, וכך בעונת 1976/1977 נפסלה ניוקאסל יונייטד מהתחרות מכיוון ששיתפה הרכב משני במשחק רבע הגמר הראשון מול אייר יונייטד. במהלך השנים, עם זאת, הקבוצות האנגליות היו מליגות נמוכות יותר וב-1981 החליטו הקבוצות הסקוטיות לפרוש מן התחרות כאשר הקהל איבד את העניין בה. התחרות נמשכה עם מועדונים אנגלים בלבד תחת השם "פרס בית הפוטבול ליג" (באנגלית Football League Group Trophy). בעונת 1987/1988 היה ניסיון להחיות את התחרות כ"גביע האתגר האנגלו-סקוטי", אך לאחר מספר צופים נמוך במשחק הראשון בין קובנטרי סיטי לסנט מירן הוחלט לבטל את התחרות - משחק הגומלין לא שוחק מעולם. הגביע האנגלו-סקוטי באתר RSSSF
פרס בית הפוטבול ליג

פרס בית הפוטבול ליג (באנגלית Football League Group Trophy) הייתה תחרות כדורגל אנגלית שנערכה בעונות 1981-1982 ו-1982-1983. אף על פי שלא הוגדרה כך באופן רשמי, הייתה למעשה מילוי זמני לאחר ביטול הגביע האנגלו-סקוטי ובטרם הקמת "פרס הפוטבול ליג". הזוכות בפרס זה לא הוכרו באופן רשמי כזוכות בפרס הפוטבול ליג הנוכחי, בה מתחרות קבוצות מהדרג השלישי והרביעי באנגליה. בתחרות זו השתתפו 32 קבוצות בסך הכל, כאשר מרביתן מהליגות השלישית והרביעית, אך השתתפו גם קבוצות מהליגות הראשונה והשנייה. השלב הראשון נערך בשיטת ליגה בשמונה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. מנצחות הבתים עלו לשלב רבע הגמר, וממנו ועד הגמר נערכה התחרות בשיטת גביע. משחק הגמר התקיים במגרשה של אחת הקבוצות ולא באצטדיון נייטרלי כנהוג בכל שאר תחרויות הגביע באנגליה. פרס בית הפוטבול ליג באתר RSSSF
קרל אמדאוס הרטמן

קרל אמדאוס הרטמן (בגרמנית: Karl Amadeus Hartmann;‏ 2 באוגוסט 1905, מינכן – 5 בדצמבר 1963, מינכן) היה מלחין גרמני. יש הרואים בו את גדול הסימפוניקאים הגרמנים במאה ה-20. הרטמן למד באקדמיה של מינכן בשנות ה-20. הוא עזב כליל, מרצונו החופשי, את חיי המוזיקה בגרמניה במשך התקופה הנאצית, בלי לעזוב את גרמניה ואף אסר לנגן שם את יצירותיו. השלטון הנאצי גינה יצירה מוקדמת שלו, "מיזררה" (1933-1934), שבוצעה לראשונה בפראג ב-1935); אולם המוזיקה שלו נוגנה ופרסומו המשיך וגדל בארצות שמחוץ לגרמניה. בראשית שנות ה-30 החל בקשר של מדריך-בן חסות עם הרמן שרכן, שנמשך עד סוף חייו, ובתקופת המלחמה היה לתלמידו של אנטון וברן. אחרי מלחמת העולם השנייה, הרטמן סיים מספר יצירות איכותיות, מהן ידועות ביותר שמונה סימפוניות. המוכרת ביותר היא אולי הראשונה, המוכתרת בשם "ניסיון ליצור רקוויאם" (Versuch eines Requiems). ראשיתה של יצירה זו בשנת 1936 כקנטטה לאלט סולו ותזמורת, מבוססת פחות או יותר על כמה שירים נבחרים של וולט ויטמן. תוך זמן קצר נודעה בשם "חיינו: קטע סימפוני" (Unser Leben: Symphonisches Fragment) וכוונה כאמירה על מצבם העגום של אמנים ובעלי השקפות ליברליות בראשית המשטר הנאצי. אחרי תבוסת הרייך השלישי במלחמת העולם השנייה, התבררה לאשורה זהות קורבנותיו האמיתיים של המשטר ושם הקנטטה שונה ל-"קטע סימפוני: ניסיון ליצור רקוויאם" בכוונה לחלוק כבוד למיליוני הנספים בשואה. הרטמן עיבד את היצירה בשנים 1954-1955 לסימפוניה הראשונה שלו ולבסוף פרסם אותה בשנת 1956. סגנונו של הרטמן לקטני. ביצירותיו המוקדמות ניכרת בבירור השפעתם של מאהלר ואנטון ברוקנר, כמו גם הניב הקונטרפונקטי של מקס רגר. בהמשך אימץ אי-אילו תכונות סגנון של המלחינים הנאו-קלאסיים כדוגמת פאול הינדמית וסטרווינסקי בתקופתו הביניים ביצירתו. אף כי למד אצל וברן והבין את שנברג, השפעתו של ברג בולטת ביצירתו יותר מאלה של שני החברים האחרים באסכולה הווינאית השנייה. הרטמן היה לאישיות חשובה אחרי מלחמת העולם השנייה כמארגן סדרת הקונצרטים "מוזיקה ויוה" במינכן, גרמניה. הוא יצר את הסדרה כדי לחדש את היכרותה של החברה הגרמנית עם היצירות המודרניות, שהשמעתן נאסרה בכפוף למדיניות האסתטיקה של המפלגה הנאציונל-סוציאליסטית. מדיה וקבצים בנושא קרל אמדאוס הרטמן בוויקישיתוף קרל אמדאוס הרטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרל אמדאוס הרטמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרל אמדאוס הרטמן, באתר ספוטיפיי קרל אמדאוס הרטמן, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט קרל אמדאוס הרטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרל אמדאוס הרטמן, באתר Discogs (באנגלית)
הרמן שרכן

הרמן שרכן (גרמנית: Hermann Scherchen;‏ 21 ביוני 1891 – 12 ביוני 1966) היה מנצח גרמני. שרכן נולד בברלין וניצח בריגה מ-1914 עד 1916 ובקניגסברג מ-1928 עד 1933. אז עזב את גרמניה במחאה נגד המשטר הנאצי ועבד בשווייץ. אחרי הופעת הבכורה שלו עם "פיירו הסהרורי" של שנברג, עשה לו שם כמומחה למלחיני המאה ה-20 כמו ריכרד שטראוס, וברן, ברג ווארז וקידם את יצירותיהם של מלחיני התקופה הצעירים יותר, ביניהם יאניס קסנאקיס ולואיג'י נונו. פרסומו העיקרי של שרכן בא לו, קרוב לוודאי, מן העיבוד התזמורתי (וההקלטה) ל"אמנות הפוגה" של יוהאן סבסטיאן באך. הישג אחר שלו הוא ההקלטה, בשנת 1958, של סימפוניית ארואיקה, הסימפוניה השלישית של בטהובן, לחברת וסטמינסטר (הוצאה מחדש על תקליטור), ובה הביצוע המהיר ביותר, שהוקלט (נכון ל-2006), של הפרק הראשון והקרוב ביותר לציון המטרונום של בטהובן. ספרו משנת 1953, Lehrbuch des Dirigierens (מחקר בניצוח) הוא ספר לימוד סטנדרטי. הרפרטואר המוקלט שלו היה עצום בהיקפו, החל בויולדי וכלה בריינהולד גליאר. הרמן שרכן מת בפירנצה והשאיר אחריו מספר ילדים, ביניהם וולף שרכן. הקשר בן שש השנים של וולף עם בנג'מין בריטן החל כשהיה בן 13. ג'ון ברידקט מתאר את חילופי המכתבים הנלהבים בין המלחין המפורסם לנער ב"ילדי בריטן". אשתו מרים שרכן מנהלת את חברת ההקלטות, טאהרה", המפיקה הקלטות היסטוריות של מנצחים מפורסמים על גבי תקליטורים, ביניהן הקלטות של שרכן עצמו. "מוזיקה לא צריך להבין. צריך להקשיב לה." מדיה וקבצים בנושא הרמן שרכן בוויקישיתוף הרמן שרכן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הרמן שרכן, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט הרמן שרכן, באתר AllMusic (באנגלית) הרמן שרכן, באתר MusicBrainz (באנגלית) הרמן שרכן, באתר Discogs (באנגלית) הרמן שרכן, דף שער בספרייה הלאומית הרמן שרכן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לשכת שמאי מקרקעין בישראל

לשכת שמאי מקרקעין בישראל היא עמותה רשומה שמטרותיה הן ארגון וייצוג שמאי המקרקעין בהתאם לחוק שמאי המקרקעין, העלאת קרנו של המקצוע, ייצוג שמאי המקרקעין בפני הרשויות השונות, קביעה ושמירה על כללי האתיקה המקצועית, פרסום גילויי דעת, טיפול בשינויי חקיקה הקשורים במקצוע, טיפוח הקשר בין חברי לשכה וייזום פעילות רווחה, קיום ספריות, מועדונים, סמינריונים, כינוסים והשתלמויות, ייזום של פעילות לאקדמיזציה של מקצוע שמאות המקרקעין, הפקה של ספרות מקצועית, עיתונות, ביטאונים ועבודות מדעיות מקצועיות. בינואר 2019 התקבלה הלשכה כחברה ב IVSC, מועצת השמאות הבינלאומית. מועצת שמאי המקרקעין אתר האינטרנט הרשמי של לשכת שמאי מקרקעין בישראל לשכת שמאי מקרקעין בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Codepage 437

Codepage 437 של IBM PC או של DOS, הידוע גם בשם DOS-US או OEM-US, הוא מפת התווים המקורית של ה־IBM PC, משנת 1981. מפת התווים נראית כך: היא מבוססת על ASCII, עם השינויים הבאים: תחום תווי הבקרה התחתון (C0, בהקסדצימלית 0x00 עד 0x1F) מוקצה לתווים גרפיים. קודים אלה יכולים לשמש בתפקידם המקורי בתור תווי בקרה (כפי שכך עדיין - כתיבת echo, רווח, control-G ואז לחיצה על Enter גורמת למחשב להשמיע צפצוף, אפילו בשורת הפקודה של Windows XP), אבל בתצוגה, כגון בעורך טקסט כגון edit של DOS, הם מוצגים כתווים גרפיים. הצורות הגרפיות מגוונות, כגון פרצופים מחייכים, סמלי קלפים ותווים מוזיקליים. המספר 0x7F, שהוא DEL ב־ASCII, אף הוא מוצג כתו גרפי (בית). תחום הסיבית הגבוהה, 0x80 עד 0xFF, ממופה לסמלים מגוונים: כמה תווים אירופאים (תנועות לטיניות עם סימנים דיאקריטים וכו') ללא סדר מסוים ולא במידה מספקת לייצוג רוב השפות המערב־אירופיות, תווים לשרטוט קווים, סמלים מתמטיים ומעט אותיות יווניות. הרפרטואר של CP437 נלקח ממפת התווים של מכונות לעיבוד תמלילים של חברת ונג (Wang Laboratories), כפי שביל גייטס הודה בפירוש בראיון איתו ועם פול אלן במהדורת השניים באוקטובר 1995 של עיתון Fortune: גם התלהבנו ממעבדי התמלילים הייעודיים של ונג, מפני שהאמנו שמכונות רב־תכליתיות יכולות לעשות זאת באותה מידה. זאת הסיבה שכשהגיע הזמן לתכנן את המקלדת של ה־IBM PC שמנו את מפת התווים המצחיקה של ונג במכונה - אתה יודע, פרצופים מחייכים וקופסאות ומשולשים וכל מיני. חשבנו שאנחנו רוצים לעשות תואם של תוכנת עיבוד התמלילים של ונג באחד הימים. CP437 אינה מספקת ליישום רב־לשוני, היות שחסרים לה תווים ההכרחיים לכמה שפות, כמו À לצרפתית, ויש לה רק מעט אותיות יווניות. מפות תווים מאוחרות יותר של DOS, כגון CP850 (מערב אירופה), CP852 (מרכז אירופה) ו־CP737 (יוון), מילאו את החסר לשימוש בינלאומי ועם זאת נשארו כמעט תואמות ל־CP437 על ידי השארת התווים לשרטוט קווים במקומותיהם. כל תווי CP437 נמצאים ביוניקוד ובמפת התווים WGL4 של מיקרוסופט, ולפיכך ברוב הגופנים ב־Windows, וכן גם בגופן ה־VGA של לינוקס (וגם בגופני ISO 10646 של X11). מי שמיישם טבלאות מיפוי ליוניקוד, עליו לשים לב כי CP437 מאחדת כמה תווים: 0xE1 היא גם האות הגרמנית ß וגם האות היוונית הקטנה בטא (U+03B2);‏ 0xE4 היא גם סימן הסיכום (U+2211) וגם האות היוונית הגדולה סיגמא (U+03A3);‏ 0xE6 היא גם סימן המיקרו (U+00B5) וגם האות היוונית הקטנה מו (U+03BC);‏ 0xEA היא גם סימן אום (U+2126) וגם האות היוונית הגדולה אומגה (U+03A9); ו־0xEE היא גם סימן יסוד של (U+2208) וגם האות היוונית הקטנה אפסילון (U+03B5).