laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לייז'–בסטון–לייז'

לייז'–בסטון–לייז' הוא מרוץ אופניים חד-יומי המתקיים באפריל, בכל שנה, בבלגיה. המרוץ הוא הוותיק ביותר מבין חמשת המונומנטים הנחשבים כמרוצים החד יומיים החשובים ביותר בעולם מרוצי האופניים. המרוץ החל ב-1890 כמרוץ חובבים וב-1892 הפך למרוץ מקצועני. המרוץ מכונה גם "La Doyenne" שפירושו: הגברת המבוגרת ביותר. לאחר שלוש השנים הראשונות הופסק המרוץ, והוא התחדש שוב רק בשנת 1908. גם בשתי מלחמות העולם לא התקיים המרוץ. המרוץ נחשב למתאים גם לרוכבי הטורים הגדולים וזאת בניגוד למרוצים הקלאסיים האחרים שבהם נדרשות תכונות שלא קיימות תמיד אצל כוכבי הטור דה פראנס לדוגמה. כך אפשר לראות בין מנצחי העבר גם את אדי מרקס (חמש פעמים), פרדי קובלר (פעמיים), ז'ק אנקטיל וברנאר אינו (שזכה פעמיים במרוץ כאשר בפעם השנייה, ב-1980, הוא ניצח לאחר בריחת יחיד של 80 ק"מ בתנאי סופת שלג) שהיו מכוכביו הגדולים של הטור דה פראנס. כיום מאורגן המרוץ על ידי חברת ASO המארגנת גם את הטור דה פראנס ואת מרוץ פריז - רובא. המרוץ מתנהל בחלק הוולוני של בלגיה, בארדנים הבלגיים, ואורכו הוא כ-253 ק"מ. המסלול יוצא מהככר המרכזית במרכז ההיסטורי של לייז' וממשיך בכיוון כללי דרומה במתווה מישורי אל העיירה בסטון שנמצאת ליד הגבול הצרפתי, אליה הוא מגיע לאחר כ-100 ק"מ. בדרך חזרה ללייז', המסלול מתפתל ועובר 12 גבעות שהן הקושי העיקרי במרוץ, עד אשר הוא מסתיים באן שהיא עיירה בפרברי לייז'. אחרי עשרות שנים בהן קו הסיום מוקם בפרברי לייז', הוחזר ב-2019 קו הסיום למרכז העיר. מבין 12 הגבעות, ניתן לציין את הבאות כמפורסמות ביותר וכקובעות ביותר את מהלך המרוץ: לה רדוט (Côte de La Redoute) – נמצאת כ-35 ק"מ לסיום ובשלב מסוים בעלייה מגיע השיפוע עד 23%. רוש-או-פוקון (Roche-aux-Faucons) – נמצאת כ-15 ק"מ לפני הסיום. החליפה ב-2008 את העלייה המסורתית של סאר-טילמן (Sart-Tilman) והיא קצרה ותלולה יותר מהעלייה הוותיקה. סן ניקולא (Côte de Saint-Nicolas) – הגבעה העשירית. בעבר היוותה את סיום המרוץ, אך כדי להקשות על הרוכבים, הוסיפו ב-1992 המארגנים כ-5 ק"מ והסיום בעיירה אן (Ans), נמצא גם הוא במעלה גבעה. בלגיה אדי מרקס בשנים: 1969, 1971, 1972, 1973 ו-1975 איטליה מורנו ארג'נטין בשנים: 1985, 1986, 1987 ו-1991 ספרד אלחנדרו ולוורדה בשנים: 2006, 2008, 2015 ו-2017 בלגיה לאון אואה בשנים: 1892, 1893 ו-1894 בלגיה אלפונס שפרס בשנים: 1929, 1931 ו-1935 בלגיה פרד דה ברוין בשנים: 1956, 1958 ו-1959 1999 - בלגיה פרנק ונדנברוק 2000 - איטליה פאולו בטיני 2001 - שווייץ אוסקר קמנצינד 2002 - איטליה פאולו בטיני 2003 - ארצות הברית טיילר המילטון 2004 - איטליה דוידה רבלין 2005 - קזחסטן אלכסנדר וינוקורוב 2006 - ספרד אלחנדרו ולוורדה 2007 - איטליה דנילו די-לוקה 2008 - ספרד אלחנדרו ולוורדה 2009 - לוקסמבורג אנדי שלק 2010 - קזחסטן אלכסנדר וינוקורוב 2011 - בלגיה פיליפ ז'ילבר 2012 - קזחסטן מקסים איגלינסקי 2013 - אירלנד דן מרטין 2014 - אוסטרליה סיימון גרנס 2015 - ספרד אלחנדרו ולוורדה 2016 - הולנד ווט פולס 2017 - ספרד אלחנדרו ולוורדה 2018 - לוקסמבורג בוב יאנגלס 2019 - דנמרק יאקוב פוגלסן 2020 - סלובניה פרימוש רוגליץ' 2021 - סלובניה טאדיי פוגאצ'אר 2022 - בלגיה רמקו אוונפול 2023 - בלגיה רמקו אוונפול 2024 - בלגיה טאדיי פוגאצ'אר לייז'–בסטון–לייז' לנשים הקלאסיקות של הארדנים מדיה וקבצים בנושא לייז'–בסטון–לייז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לייז'–בסטון–לייז' לייז'–בסטון–לייז', ברשת החברתית פייסבוק לייז'–בסטון–לייז', ברשת החברתית אקס (טוויטר) לייז'–בסטון–לייז', ברשת החברתית אינסטגרם רשימת המנצחים Liege-Bastogne-Liege toughens up finale, באתר cyclingnews.com‏, 23 באפריל 2015
העולם המלאי

העולם המָלָאִי הוא מושג המתאר את השטח שמאכלסים בני אדם מהגזע המלאי בעולם. האנשים הדרים בשטח זה הם בעלי ייחודיות תרבותית ולשונית. העולם המלאי נפרש על פני הארכיפלג הכולל (נכון לעשור הראשון של המאה ה-21) את אינדונזיה, מלזיה, סינגפור, ברוניי, מזרח טימור, את החלק הדרומי של תאילנד ולעיתים מחשיבים גם חלקים מהפיליפינים מגינאה החדשה ומאיי קוקוס בתוכו. השפות המדוברות באזור זה הן השפות האוסטרונזיות, בדגש על המלאית שהיא השפה הרשמית במלזיה ובברוניי, ואחת מהשפות הרשמיות באינדונזיה ובסינגפור. גבולות העולם המלאי וחלוקתו למדינות כפי שהוא כיום הושפעה במידה רבה מחוזה אנגליה-הולנד מ-1824 שנחתם בין שתי המעצמות הקולוניאליסטיות ששלטו בו באותה התקופה.
פרוטקטיניום

פְּרוֹטַקְטִינְיוּם (Protactinium או Brevium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מסדרת האקטינידים שסמלו הכימי Pa ומספרו האטומי 91. שמו נלקח מהמילה היוונית Protos שפירושה הוא אבא, בתוספת שם היסוד אקטיניום, והכוונה היא ל"אבי אקטיניום", מכיוון שניתן להפיק 231Pa על ידי הפגזת 227Ac בקרינת אלפא. הפרוטקטיניום הוא מתכת מסדרת האקטינידים. לפרוטקטיניום ברק מתכתי בהיר שמתעמעם לאחר זמן מה של חשיפה לאוויר. הפרוטקטיניום הופך למוליך-על בטמפרטורת 1.4°K הפרוטאקטיניום זוהה לראשונה בשנת 1913 על ידי קזימיר פג'נס (Kasimir Fajans) וא.ו. גרינג ( Oswald Helmuth Göhring) בזמן שחקרו את הזדקנות האורניום. האיזוטופ שהתגלה היה 234Pa עם זמן מחצית חיים של 1.17 דקות. גילויו אושר רק בשנת 1918 כשאיזוטופ 231 זוהה ונחקר על ידי שתי קבוצת מדענים, אחת בגרמניה אשר כללה את אוטו האן וליזה מייטנר, ואחת בבריטניה אשר כללה את פרדריק סודי וג'ון קרנסטון. הפרוטאקטיניום בודד לראשונה בשנת 1934 על ידי אריסטיד פון גרוס (Aristid von Grosse) אשר הצליח לבודד מהתרכובת Pa2O5 ששקלה 2 מ"ג, 0.1 מ"ג של Pa על ידי החלפת החמצן ביוד, והרחקת היוד מהיודיד שהתקבל בעזרת חימום עם חוט להט בוואקום 2PaI5 → 2Pa + 5I2 בשנת 1961 הצליח משרד האנרגיה הבריטי להפיק 125 גרם פרוטאקטיניום 99.99% טהור לאחר שחצבו 55 טון במכרות והשקיעו חצי מיליון דולר. הפרוטקטיניום נמצא בעפרת רדיום. בכל 50 טון יש כ-125 גרם של 231Pa. נוצרו מספר תרכובות של פרוטקטיניום והן נחקרות. תרכובות פלואור: PaF4 PaF5 תרכובות כלור: PaCl4 PaCl5 תרכובות ברום: PaBr4 PaBr5 תרכובות יוד: PaI3 PaI4 PaI5 תרכובות חמצן: PaO PaO2 Pa2O5 הפרוטקטיניום אינו נמצא בשימוש בשל היותו יקר ורעיל, ובינתיים הוא משמש לצורכי מחקר בלבד. אך ההערכה היא ש-231Pa ניתן לביקוע גרעיני וליצירת תגובת שרשרת. המסה הקריטית שלו היא כ-750±180 קילוגרם. לפרוטקטיניום 21 איזוטופים שונים. 3 האיזוטופים העיקריים הם: 230 - בעל זמן מחצית חיים של 17.4 ימים. 231 - בעל זמן מחצית חיים של 32,760 שנים (היציב ביותר). 233 - בעל זמן מחצית חיים של 26.967 ימים. תוצרי הדעיכה של הפרוטקטיניום הם 233U, 230U, 227Ac ו-230Th. תמונה של פרוטקטיניום פרוטקטיניום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סויוז TMA-6

סויוז TMA-6 (ברוסית: Союз ТМА-6) היא חללית סויוז ששוגרה ב-15 באפריל 2005 בשעה 00:46 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קריקאליוב, האסטרונאוט האמריקאי ג'ון פיליפס שהיו חברי משלחת מס' 11 וטייס החלל האיטלקי רוברטו ויטורי. אחרי קרוב לחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-6 לכדור הארץ ב-11 באוקטובר. רוסיה סרגיי קריקאליוב - מפקד ארצות הברית ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה איטליה רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5) רוסיה סרגיי קריקאליוב - מפקד ארצות הברית ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה ארצות הברית גרגורי אולסן - תייר החלל השלישי (שוגר בסויוז TMA-7 וחזר בסויוז TMA-6) רוסיה מיכאיל טיורין קנדה רוברט תירסק ארצות הברית דניאל טאני לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז". חללית "סויוז TMA-6" שוגרה ב-15 באפריל 2005 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. ב-17 באפריל בוצע עגינה במדודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד לירוי צ'יאו. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 10 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 11. על הטיסה היה נציג איטליה רוברטו ויטורי שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו כחלק של תוכנית ENEIDE. ב-24 באפריל צוות קבוע מס' 10 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. חללית "סויוז TMA-6" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום. ב-19 ביולי בוצע שינוי מיקום עגינה - חללית נותקה ממדול "פירס" וחוברה מחדש למודול "זאריה" צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. במהלך שהותם בתחנת החלל בוצע ביקור של מעבורת החלל דיסקברי בנסגרת משימה STS-114. ב-3 באוקטובר 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-7 עם צוות משלחת מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, משלחת מס' 11 וגרגורי אולסן מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-7" נכנסו לחללית "סויוז TMA-6" ונחתו בכדור הארץ ב-11 באוקטובר 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות. בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 12 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-7. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-6 בוויקישיתוף מידע על הטיסה תיאור המשימה
סויוז TMA-5

סויוז TMA-5 (ברוסית: Союз ТМА-5) היא חללית סויוז ששוגרה ב-14 באוקטובר 2004 בשעה 03:06 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי לירוי צ'יאו ושני הקוסמונאוטים הרוסים סליז'אן שריפוב ויורי שראגין. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה "סויוז TMA-5" לכדור הארץ ב-24 באפריל 2005. רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד ארצות הברית לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10 רוסיה יורי שארגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4) רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד ארצות הברית לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10 איטליה רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5) רוסיה ולרי טוקארב ארצות הברית ויליאם מקארטור לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז". חללית "סויוז TMA-5" שוגרה ב-14 באוקטובר 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. ב-16 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדאלקה. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 10. על הטיסה היה נציג רוסיה יורי שארגין שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-20 באוקטובר צוות משלחת מס' 9 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. חללית "סויוז TMA-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום. צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 17 ניסויים מדעיים וביצעו פעמיים פעילות חוץ רכבית. ב-30 בנובמבר בוצע שינוי עגינה של החללית. היא התנתקה ממודול "פירס" וחוברה למודול "זבזדה". ב-17 באפריל 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-6 עם צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 10 ורוברטו ויטורי מאיטליה שהגיע עם "סויוז TMA-6" נכנסו לחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ ב-24 באפריל 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות. בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 11 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-6. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-5 בוויקישיתוף נתונים על הטיסה תיאור המשימה
רוברטו קרלוס

רוברטו קרלוס דה סילבה רושה (בפורטוגזית: Roberto Carlos da Silva Rocha; נולד ב-10 באפריל 1973 בסאו פאולו) הידוע בקיצור כרוברטו קרלוס, הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי, ומאמן כדורגל בהווה. הוא נחשב במהלך הקריירה שלו לאחד מהכדורגלנים המובילים בעולם בזכות עוצמת בעיטותיו ומהירותו. קרלוס שיחק בפלמיירס, אינטר מילאנו ריאל מדריד ופנרבחצ'ה. במדי ריאל מדריד (בה שיחק במשך רוב הקריירה שלו, בשנים 1996–2007) זכה קרלוס ב-4 אליפויות ספרד ו-3 גביעי ליגת האלופות. הוא הבקיע 47 שערי ליגה, ועוד הרבה שערים במסגרות אחרות. אחד משעריו המפורסמים בריאל הובקע מנקודת הקרן. בינואר 2011 עבר קרלוס לאנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית, והחל מספטמבר שימש כמאמן זמני בקבוצה. ב-30 בינואר 2012 הודיע קרלוס על שיפרוש בתום העונה ממשחק פעיל, והמשיך כיועץ מקצועי בקבוצה, עד שנת 2013. הוא צבר 125 הופעות בנבחרת ברזיל (שני רק לקאפו) והיה שותף בה במסגרת שלושה טורנירי גביעי עולם (1998, 2002 ו-2006) ואף זכה עם נבחרתו בטורניר של 2002. אחד מרגעי תהילתו הגדולים ביותר הוא השער שהבקיע במשחק ידידות נגד נבחרת צרפת בשנת 1997, אותו הבקיע בבעיטה חופשית מ-35 מטרים. הכדור עף במסלול דמוי בננה והגיע למהירות של כ-100 קילומטרים בשעה. במאי 2013 עבר רוברטו קרלוס לאמן את קבוצת סיוואספור מליגת העל הטורקית. ביולי 2015 חתם על חוזה לאימון קבוצת דלהי דיימונדס. אליפות ברזיל עם פלמיירס – 1993, 1994 קמפאונטו פאוליסטה עם פלמיירס – 1993, 1994 מדליית ארד באולימפיאדה עם ברזיל – 1996 אליפות ספרד עם ריאל מדריד – 1997, 2001, 2003, 2007 הסופר קאפ הספרדי עם ריאל מדריד – 1997, 2001, 2003 קופה אמריקה עם ברזיל – 1997, 1999 גביע הקונפדרציות עם ברזיל – 1997 ליגת האלופות עם ריאל מדריד – 1998, 2000, 2002 הגביע הבין-יבשתי עם ריאל מדריד – 1998, 2002 מקום שני במונדיאל עם ברזיל – 1998 הסופר-קאפ האירופאי עם ריאל מדריד – 2002 מונדיאל 2002 – אליפות העולם עם ברזיל – 2002 הסופר קאפ הטורקי עם פנרבחצ'ה – 2007 קרלוס הוא אב לתשעה ילדים. שלושה ילדים מאשתו הראשונה, שני ילדים מאשתו הנוכחית, ועוד ארבעה ילדים מקשרים זוגיים קודמים. בדצמבר 2004 קרלוס קיבל אזרחות ספרדית מבלי שויתר על אזרחותו הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא רוברטו קרלוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברטו קרלוס (באנגלית, בפורטוגזית ובספרדית) רוברטו קרלוס, ברשת החברתית פייסבוק רוברטו קרלוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוברטו קרלוס, ברשת החברתית אינסטגרם רוברטו קרלוס, ברשת החברתית טיקטוק רוברטו קרלוס, סרטונים בערוץ היוטיוב רוברטו קרלוס, באתר Transfermarkt רוברטו קרלוס, באתר Soccerway רוברטו קרלוס, באתר BDFutbol רוברטו קרלוס, באתר WorldFootball.net רוברטו קרלוס, באתר National Football Teams רוברטו קרלוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt יש בכלל ספק? המגן השמאלי הטוב בהיסטוריה, סרטון בערוץ "ONE", באתר יוטיוב (אורך: 2:36) השער של רוברטו קרלוס שבר את חוקי הפיזיקה?, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2010 "Been busy, Roberto? Brazil legend Carlos celebrates birth of NINTH child". Dailystar.co.uk (באנגלית). 2017-07-10. נבדק ב-2017-07-15.
סויוז TMA-4

סויוז TMA-4 (ברוסית: Союз ТМА-4) היא חללית סויוז ששוגרה ב-19 באפריל 2004 בשעה 03:19 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי גנאדי פדלקה, האסטרונאוט האמריקאי מייקל פינק וטייס החלל ההולנדי אנדרה קויפרס. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-4 לכדור הארץ ב-24 באוקטובר 2004. רוסיה גנאדי פדלקה - מפקד טיסה ומפקד משלחת מס' 9 ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה הולנד אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-4 וחזר בסויוז TMA-3) רוסיה גנאדי פדלקה - מפקד ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה רוסיה יורי שראגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4) רוסיה סליז'אן שריפוב גרמניה הרהרד טילה ארצות הברית לירוי צ'יאו בעקבות אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז". צוות חללית "סויוז TMA-4" עבר שיוני בעקבות שינויים אלו. חללית "סויוז TMA-4" שוגרה ב-19 באפריל 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. ב-21 באפריל בוצע עגינה במודול "זאריה" בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד מייקל פול. החללית הביאה איתה גם ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 8 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה היה נציג הולנד אנדרה קויפרס שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-29 באפריל צוות משלחת מס' 8 ואנדרה קויפרס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-3" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. חללית "סויוז TMA-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום. צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדלקה החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 21 ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית 4 פעמים. ב-16 באוקטובר 2004 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-5 עם צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 9 ויורי שראגין שהגיע עם "סויוז TMA-5" נכנסו לחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות. בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 10 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-5. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-4 בוויקישיתוף נתונים על הטיסה תיאור המשימה
נווה כפיר

נווה כפיר היא תת-שכונה בדרום-מזרחה של העיר תל אביב-יפו. היא שוכנת בכפר שלם, ממזרח לשכונת בית יעקב ומצפון לדרך בר לב (דרך לח"י). עד לשנות ה-70 הייתה שכונת כפיר חלק מכפר סלמה-כפר שלם. בתיה היו בתים חד קומתיים ישנים. באותה עת החלה עיריית תל אביב-יפו לפנות את תושבי סלמה מבתיהם ובנתה עבורם שיכונים סביב הגרעין המרכזי של הכפר. השכונות החדשות שהוקמו הן: נווה אליעזר, ניר אביב, נווה חן, נווה בארבור, נווה צה"ל ולבנה. על תכנון שכונת כפיר הופקד האדריכלים אורה ויעקב יער וע. הלל, אשר זכו ב-1980 בפרס רוקח עבור עבודתם. השכונה תוכננה עבור חברת "חלמיש". השכונה נבנתה בצורה ייחודית כאשר כל בלוק מורכב מעשרה בניינים בני ארבע קומות ובניין גבוה אחד של שמונה קומות. הבלוקים מתעקלים כקוביות וסובבים כמסגרת עם פינות משופעות ובתוך המסגרת ישנה גינת משחקים עם פינת דשא. בסך הכל ישנם בשכונה חמישה בלוקים כאלו. באופן פורמלי מקיפה השכונה רק את הבלוקים האלה ומבנה דיור מוגן לקשישים, אולם נהוג לכלול בה גם בתים נוספים שקמו בשנים האחרונות על חורבות כפר שלם. בהמשך למדיניות התכנונית שאושרה בוועדה המקומית, הוחלט בשלהי שנת 2023 לקדם תוכנית התחדשות ביוזמה ובמימון עירוני למרבית מבנני השכונה המקוריים. אלו יהרסו וייבנו מחדש, תוך מתן פרשנות חדשה לתכנון הקיים, ואילו המבנן המרכזי "מבנן הליבה" ישומר, יעבור לידי העירייה, ישנה את ייעודו לטובת מבני ציבור וישלים את השלד הציבורי החדש. בשכונה מספר בתי ספר - בית הספר "כפיר" הממלכתי, ובית הספר "קהילות יעקב-שערי ציון" של החינוך העצמאי. בשנת תשס"ט נפתחה בה ישיבה חדשה בשם "ישמח בו". בקצה שכונת כפיר נבנה על ידי חלמיש בית דיור מוגן לקשיש שבו חיים קשישים בקהילה אחת. סמוך לבית הקשישים נפתח מועדון על ידי קרן תל אביב לפיתוח שבו שוכן "בית חם", מקום מפגש חברתי לבני נוער, בו הם יכולים לפגוש צוות מקצועי ולזכות לאוזן קשבת. סמוך לשכונה בדרך בר לב שוכנת משטרת השכונות שהיא חלק ממרחב יפתח. תמונות עדכניות של השכונה באתר רשימות, 6/09. נתונים סטטיסטיים על רבעים ושכונות בתל אביב-יפו (2012), באתר עיריית תל אביב-יפו תל אביב-יפו קישור למסמך המדיניות העירוני לשכונה: https://www.tel-aviv.gov.il/Residents/Development/Pages/kfirrenewal.aspx
כשל אמצע לא מופץ

כשל אמצע לא מופץ הוא כשל לוגי המתרחש כאשר התנאי האמצעי בסילוגיזם אינו מופץ. דוגמה טיפוסית לכשל זה: כל הסוסים אוכלים עשב סוקרטס אוכל עשב לכן, סוקרטס הוא סוס התנאי האמצעי הוא המופיע בשתי ההנחות. במקרה כזה, זוהי כיתת אוכלי העשב. תכונת אכילת העשב מופצת לכל הסוסים, אך לא להפך. ניתן לומר ש"כל הסוסים אוכלים עשב", אך ההפצה אינה דו-כיוונית: לא ניתן לומר שכל אוכלי העשב הם סוסים. לכן, העובדה שסוקרטס אוכל עשב אינה מובילה למסקנה שהוא סוס. הוא יכול להיות חמור, כבשה או ערוד, כיתות נוספות אפשריות של אוכלי עשב. את הסילוגיזם ניתן להפוך לתקף אם נשנה את ההנחות כך שההפצה תהיה דו-כיוונית. לדוגמה, ניתן להפוך את ההנחה הראשית לאקסקלוסיבית, כדי לאפשר הפצה דו-כיוונית: סוסים ואך ורק סוסים אוכלים עשב סוקרטס אוכל עשב לכן, סוקרטס הוא סוס דרך אחרת היא לשנות את התנאי האמצעי. לדוגמה: כל הסוסים אוכלים עשב סוקרטס הוא סוס לכן, סוקרטס אוכל עשב כאן, כיתת הסוסים היא התנאי האמצעי, ומאחר ובהנחה הראשית יש הפצה מהחלק הראשון לשני, הסילוגיזם תקף.
מחוזות סנגל

מבחינה מנהלית סנגל מחולקת ל-14 מחוזות (région). כל מחוז מחולק לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות סנגל בוויקישיתוף
הנחה כוזבת

הנחה כוזבת הוא כשל לוגי שבו ההנחה שעליה מבוססת הכרזה או מסקנה, שגויה. מאחר שההנחה או הרעיון אינו נכון או אינו נכון באופן מלא, המסקנה עשויה אף היא להיות שגויה. מאחר שטיעון לוגי דורש תמיד הנחת בסיס, הנחה זו חייבת להיות תקפה כדי להסיק מסקנה תקפה, או כדי לקשר סיבה ומסובב. לדוגמה, אם נאמר בעקבות ג'ון דאן כי "אדם איננו אי" נבליע בתוך הטענה את ההנחה כי אדם אינו יכול להתקיים אלא בחברה ולכן מי שאינו חי בחברה אינו אדם. או, מקרה ברור יותר: הרג קיים בכל חברה אנושית (הנחה) הרג הוא מעשה טירוף (הנחה כוזבת) לכן, אנשים הורגים מתוך אי-שפיות (מסקנה) מאחר שידועים לנו מקרים כמו מלחמה, המתת חסד, הוצאה להורג אחרי משפט, וכדומה, שבהם ידוע לנו כי מבצעי ההרג היו שפויים, ההנחה השנייה היא כוזבת.
מחוזות אוגנדה

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מבחינה מנהלית אוגנדה מחולקת ל-4 אזורים אשר מחולקים ל-134 מחוזות ולעיר הבירה קמפלה. כל מחוז מחולק לנפות ועיריות, וכל נפה מחולקת לנפות משנה. ראש המחוז הנבחר נקרא יושב ראש המועצה המקומית. החל משנת 2005, ממשלת אוגנדה נמצאת בתהליך של חלוקת מחוזות חדשה, במטרה להקטין מחוזות וכך למנוע ממטות המחוזים לשמור את התקציבים אצלם, ולהזניח שטחים גדולים שברשותם. בספטמבר 2015, הודיעה ממשלת אוגנדה על הקמת 23 מחוזות חדשים שיוקמו בהדרגה בארבע השנים הבאות. המחזות התפצלו ממחוזות קיימים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות אוגנדה בוויקישיתוף list of districts of Uganda, www.iso.org (באנגלית) Uganda Districts, www.statoids.com (באנגלית) Can Uganda's economy support more districts?, www.newvision.co.ug (באנגלית) (ארכיון) Uganda Work Plan (באנגלית)
המערכת הגבישית האורתורומבית

בקריסטלוגרפיה, הַמַּעֲרֶכֶת הַגְּבִישִׁית הָאוֹרְתוֹרוֹמְבִּית היא אחת משבע המערכות הגבישיות. מערכת גבישית מוגדרת על ידי שלושה וקטורים או גם צירים (a‏, b ו-c) והזוויות ביניהם (α‏, β, ו-γ), כאשר כל זווית נמדדת במישור הניצב לציר והיא הזווית בין שני הצירים הנגדיים לאות, למשל α היא הזווית בין b ל-c. במערכת האורתורומבית כל שלושת הווקטורים הם באורך שונה (a ≠ b ≠ c) אבל הזווית ביניהם היא זווית ישרה (90° = α, β, γ). בסריג האורתורומבי ייתכנו צירי סימטריה בזווית של 180° (שתי פעולות סיבוב על מנת לקבל אוריינטציה זהה), מישורי סימטריה (מישור המחלק את הגביש לשני חלקים שכל אחד הוא בבואת ראי של החלק השני) המקבילים לצירים, ומרכז סימטריה. במערכת הגבישית האורתורומבית כלולים שלוש חבורות סימטריות נקודתיות, ארבעה סריגי בראבה ו-59 חבורות סימטריות מרחביות. ארבעת סריגי בראבה הכלולים במערכת הגבישית האורתורומבית הם: אורתורומבי פשוט, אורתורומבי ממורכז בסיס, אורתורומבי ממורכז גוף ואורתורומבי ממורכז פאה כפי שמופיע בשרטוט להלן: שלוש החבורות הסימטריות הנקודתיות הכלולות במערכת הגבישית האורתורומבית הן: החבורה האורתורומבית הדיפירמידלית - החבורה הסימטרית ביותר. חבורה זו מאופיינת על ידי שלושה צירי סיבוב (שהם גם הצירים של המערכת, a‏, b ו-c) והם גם משמשים כישרים בנקודות החיתוך בין שני מישורי סימטריה הניצבים זה לזה. אם קיימים כל שלושת מישורי הסימטריה אזי המפגש ביניהם יוצר את הצירים ואת מרכז הסימטריה. בהפשטה רבה אפשר לתאר חבורה זו כתיבה. חבורה זו מכילה מספר רב מאוד של מינרלים והיא קבוצת המינרלים השנייה בגודלה. החבורה האורתורומבית הפירמידלית – חבורה זו מאופיינת על ידי שני מישורי סימטריה וציר סיבוב אחד בלבד. ציר זה משמש כישר החותך את מפגש שני מישורי הסימטריה. צורת הגבישים המשתייכים לחבורה זו היא המימורפית, כלומר לשני קצות הגביש תהיה צורה שונה. החבורה האורתורומבית הדיספנואידלית - בחבורה זו יש שלושה צירי סיבוב הניצבים זה לזה, אבל אין מישורי סימטריה. צורת הגביש דמוית שתי יתדות צמודות כאשר פאות היתדון בנויות ממשולשים שוני צלעות. הטבלה הבאה מפרטת את שלוש החבורות על פי הסימונים המקובלים בקריסטלוגרפיה: סימון הרמן-מוגן וסימון שנפליס. מערכת גבישית Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., pp. 64 - 65, ISBN 0-471-80580-7 מדיה וקבצים בנושא המערכת הגבישית האורתורומבית בוויקישיתוף המערכת האורתורומבית הסבר על המערכת האורתורומבית באתר Amethyst Galleries מיוונית אורתו – ישר, רומבוס – מעוין, דהיינו מעוינים שביניהם יש זוויות ישרות באנגלית orthorhombic bipyramidal או גם orthorhombic dipyramidal שני קצות הגביש יכולים להסתיים בפירמידה. מיוונית חצי צורה באנגלית Orthorhombic Disphenoidal, דיספנואיד או יתדון הוא פאון הבנוי מארבעה משולשים שווי שוקיים או שוני צלעות זהים