laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה

קונסטנטין דוברוג'אנו-גֶריה (ברומנית: Constantin Dobrogeanu-Gherea;‏ 1855–1920), נולד בשם סולומון כ"ץ, הוגה-דעות מרקסיסטי, סוציולוג, מבקר ספרותי ועיתונאי רומני, במוצאו - יהודי יליד אוקראינה. אביו של אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה, ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הרומנית. קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה נולד במשפחה יהודית בעיר דניפרופטרובסק, באוקראינה (בימים ההם העיר נקראה יקטרינוסלב והייתה באימפריה הרוסית) ונפטר בבוקרשט, רומניה. קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה היה ממנהיגי המפלגה הסוציאליסטית, אדם בעל השפעה רבה ובעל קשרים עם ראשי הסוציאליסטים של תקופתו. דוברוג'אנו-גריה הוא מחברו של הספר המוערך "נאויובג'יזם", עבודה כלכלית-סוציולוגית על מצב האריסים בחקלאות הרומנית. הוא כתב ספרי ביקורת רבים והיה מדובריה הראשיים של התנועה הסוציאליסטית ונושא דגלה בדיאלוגים שהתפרסמו בעיתונות. לאון טרוצקי אמר על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה: "בין השרים, הדיפלומטים וראשי הערים של רומניה, לא מעטים הם אלה שלמדו את מושגי היסוד שלהם מגראה והם לא היחידים. משנת 1890 גראה הוביל את הדור הראשון של עמלים רומנים אל לימודי המרקסיזם והלניניזם. גראה ורקובסקי היו הראשונים שהובילו מפלגות סוציאליסטיות אל המהפכה הרוסית ויצרו דגם חדש של מפלגה סוציאליסטית". גראה פרסם שלושה כרכים של ביקורות ספרותיות, היה ממקורביו של יון לוקה קאראג'אלה וכתב מאמר חשוב על הפסימיזם של מיכאי אמינסקו. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה בוויקישיתוף מאמר של לאון טרוצקי על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה (באנגלית)
אליסטר קוברן

אליסטר קוֹבֶּרן (באנגלית: Alistair Cockburn) (נולד ב-19 בנובמבר 1966) הוא חוקר ומיישם בתחום הנדסת התוכנה, ובמיוחד בתחום פיתוח תוכנה זריז. קוברן פיתח את משפחת מתודולוגיות פיתוח התוכנה Crystal, והיה אחד מהיוזמים ומהמחברים של המנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001. בשנת 2005, סייע קוברן לניסוחה של הצהרת העצמאות של מנהלי הפרויקטים. קוברן כתב וכותב רבות בנושאי הנדסת תוכנה, ניהול פרויקטים, איסוף וניתוח דרישות באמצעות תרחישי שימוש (Use Cases), ופיתוח תוכנה זריז. קוברן מציע להתייחס לפיתוח תוכנה כאל משחק של שיתוף פעולה מוכוון-מטרה (בדומה לטיפוס הרים), ומתבסס על אנלוגיה זו כדי לחדד את ההבדלים בין הנדסת תוכנה לדיסצפלינות ההנדסה האחרות. משפחת המתודולוגיות שהציע מפרטת עקרונות וטכניקות לעיצוב תוכנה, ניהול והנעת צוות וניהול הפרויקט. ייחודה הוא בפשטותה ובדרכים המובְנות בה, המסייעות להתגבר על אילוצים שכיחים בפרויקטים לפיתוח תוכנה (לדוגמה, העדר לקוח). לקוברן תואר דוקטור מאוניברסיטת אוסלו. תקשורת אוסמוטית – מונח שטבע לתיאור מעבר מידע בין אנשים באופן טבעי ולא מאולץ, לדוגמה באמצעות שיחה, מחוות, הבעות פנים וכדומה. ‎Crystal Clear: A Human-Powered Methodology of Small Teams (2004)‎ ‎Agile Software Development (2001)‎ ‎Writing Effective Use Cases (2000)‎ ‎Surviving Object-Oriented Projects (1997)‎ סקלת קוֹבֶּרן מדיה וקבצים בנושא אליסטר קוברן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליסטר קוברן אליסטר קוברן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליסטר קוברן, באתר dblp על תקשורת אוסמוטית בפיתוח תוכנה זריז קוברן מציג את משפחת המתודולוגיות "Crystal" (הריצו קדימה לנקודת זמן 28:25)
אריה שפירא

אריה (אריק) שפירא (29 בנובמבר 1943 – 3 בספטמבר 2015) היה מלחין קלאסי ישראלי, חתן פרס ישראל להלחנה, ה'תשנ"ד. שפירא נולד בשנת 1943 בקיבוץ אפיקים ועבר עם משפחתו לפתח תקווה בשנת 1947, שם, בעודו ילד, למד נגינה בפסנתר. בשנים 1962–1965 למד פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל, בשנת 1963, החל ללמוד הלחנה באקדמיה למוזיקה של תל אביב אצל עדן פרטוש, לימודים שסיים בשנת 1968. בשנים 1995–2014 שימש מרצה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה. נישא לבת-שבע בשנת 1967 ולזוג שלוש בנות. נפטר ב-3 בספטמבר 2015. שפירא הלחין מוזיקה סימפונית, קאמרית, אלקטרונית ומוזיקה לכלי סולו, וכן מוזיקה למחול, תיאטרון ולסרטי קולנוע. ארכיונו שמור בספריה הלאומית. 1986 - פרס ראש הממשלה להלחנה 1994 - פרס ישראל להלחנה והוראת המוזיקה 2013 - פרס מפעל חיים מטעם אקו"ם רביב גזית / אריה שפירא: יצירות אלקטרוניות, (1995) אריה שפירא: אלקטרוני פלוס, (2000) אריה שפירא: משפט קסטנר, (1992) אריה שפירא, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט אריה שפירא, באתר MusicBrainz (באנגלית) אריה שפירא, דף שער בספרייה הלאומית אריה שפירא, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים אריה שפירא באתר אוניברסיטת חיפה (באנגלית) נעם בן זאב, המלחין אריק שפירא, חתן פרס ישראל, מפרק לחתיכות את המוזיקה הקלאסית, באתר הארץ, 23 בינואר 2015 אריה שפירא, מרצה באתר בסיס לאומנות ותרבות נעם בן זאב, מת המלחין אריק שפירא, חתן פרס ישראל ופרס ראש הממשלה, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2015 לירן גורקביץ', פרידה ממלחין שלא עשה הנחות לאף אחד, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2015 ארכיון אריק שפירא, באתר הספרייה הלאומית כרמית ספיר ויץ,פרס מפעל חיים של אקו"ם לדבורה עומר ואריק שפירא, באתר nrg מעריב, 7 בינואר 2013
1492

שנת 1492 היא השנה ה-92 במאה ה-15. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. שנת 1492 היא השנה בה כריסטופר קולומבוס גילה את אמריקה, ולכן נקבעה כשנת המעבר מתקופת ימי הביניים לתקופת העת החדשה – לפי תיקוף ההיסטוריה העולמית, על פי המקובל בהיסטוריוגרפיה המערבית. 2 בינואר – השלמת הרקונקיסטה עם כיבושה של גרנדה, השטח האחרון בספרד שעוד היה בידי המורים 31 במרץ – פרסום צו על גירוש ספרד על ידי פרננדו השני מלך ארגון ואשתו המלכה איזבלה הראשונה מקסטיליה 31 ביולי – גירוש ספרד: אחרוני היהודים עוזבים את ספרד 3 באוגוסט – כריסטופר קולומבוס מתחיל את הפלגתו שבה הגיע לאמריקה 11 באוגוסט – אלכסנדר השישי מתמנה לאפיפיור ה-214 לאחר מות אינוקנטיוס השמיני 12 באוקטובר – כריסטופר קולומבוס "מגלה" את אמריקה 28 באוקטובר – כריסטופר קולומבוס מגיע לראשונה לקובה 5 בדצמבר – כריסטופר קולומבוס מגלה את האי היספניולה 25 בדצמבר – האוניה "סנטה מריה" עולה על שרטון ומאלצת את כריסטופר קולומבוס לשוב לאירופה 31 בדצמבר – כ-100,000 יהודים מגורשים מסיציליה 6 במרץ – חואן לואיס ויוס, הומניסט, פילוסוף ופדגוג יהודי-ספרדי (נפטר ב-1540) 11 באפריל – מרגריט מנווארה, מלכת נווארה וסופרת צרפתיה (נפטרה ב-1549) 8 באפריל – לורנצו דה מדיצ'י, שליט הרפובליקה של פירנצה (נולד ב-1449) 7 ביוני – קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, דוכס ליטא (נולד ב-1427) 8 ביוני – אליזבת וודוויל, מלכת אנגליה, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה (נולדה ב-1437) 25 ביולי – אינוקנטיוס השמיני, אפיפיור (נולד ב-1432) 12 באוקטובר – פיירו דלה פרנצ'סקה, אמן איטלקי (נולד ב-1416) 6 בנובמבר – אנטואן בינואה, מלחין ומשורר צרפתי (נולד ב-1430) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1492‎ נפטרים ב-1492‎ מדיה וקבצים בנושא 1492 בוויקישיתוף
נאוואחו (שפה)

נאוואחו (Navajo; במקור: Diné bizaad), היא שפה אתבסקית שמדוברת באזורים השײכים כיום לארצות הברית, על ידי אמריקאים ילידים משבט הנאוואחו. הנאוואחו היא שפת הילידים האמריקאים המדוברת ביותר כיום בצפון אמריקה, עם יותר ממאה אלף דוברים. עד היום היא משמשת כשפת אם לרבים מילדי שבט הנאוואחו, בניגוד לרוב המוחלט של השפות האינדיאניות שנכחדו. בכל זאת, גם בקרב ילדי שבט הנאוואחו ניכר מעבר הדרגתי לשפה האנגלית ושיעור האוכלוסייה הדוברת אנגלית בלבד גדל. שפת הנאוואחו היא שפה הקרובה רק לשפה האפאצ'ית. היא ייחודית במבנה ואינה מקורבת לשפות אחרות המדוברות כיום בעולם. בהיעדר כתב ייחודי, נכתבת השפה כיום באותיות לטיניות המשמשות את האנגלית. השפה הועלתה על הכתב רק ב-1939. בשפת הנאווחו 33 עיצורים ו-12 תנועות. התנועות נחלקות לתנועות קצרות, ארוכות, וארוכות מאוד. השפה היא טונאלית, כך שאופן היגוייה משנה את משמעותה. מילים דומות בגובה טון שונה, יכולות להביע משמעויות שונות. בימי מלחמת העולם השנייה, השתמשה ארצות הברית בשפת הנאוואחו לצורך העברת מידע מודיעיני. לצורך כך גײסה אלחוטאים שהיו במוצאם ילידים-אמריקאים, דוברי השפה והם הוכשרו כדוברי קוד. הסיבות לשימוש בה להעברת מסרים מודיעינײם היו: היותה שפה שלמה ויחודית, צופן בלתי ניתן לפיצוח; יחודה הגאוגרפי - השפה מדוברת בארצות-הברית בלבד, על ידי ילידים אמריקאים משבט אחד, היותה שפה מדוברת ולא כתובה והעובדה שלא היה ידוע על בלשנים או אנתרופולוגים גרמנײם או יפנים שחקרו אותה. בשנת 2013 תורגמה מלחמת הכוכבים לשפת הנאוואחו. Why No Writing on the Rez: An Inquiry into the History of Navajo Language Literacy סרטון אודות השימוש בשפת הנוואחו במלחמת העולם השנייה, סרטון באתר יוטיוב Olly Richards, "This secret languag helped win WW2, סרטון באתר יוטיוב נאוואחו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Hannah Cruz, "'Star Wars' gets Navajo translation", McAlester News-Capital website, 28 October 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רזבאן פלוראה

רזבאן-יונוץ פלוראה (רומנית: Răzvan-Ionuţ Florea, היגוי רומני: פלוריה, נולד ב-29 בספטמבר 1980) הוא שחיין עבר רומני. הוא בעל מדליית ארד מאולימפיאדת אתונה (2004) והגבר הרומני הראשון שזכה במדליה אולימפית בשחייה. פלוראה נולד בקונסטנצה. הוא החל לשחות בגיל 6, בבריכת הארמון לילדים, תחת הדרכתו של דומיטרו לונגו. הוא התגבר על המגבלה שממנה סבל, משקל עודף, והצליח להתקדם במהירות בשחייה. ב-1988 הוא זכה ב-11 תחרויות לגילו באזור מגוריו. ב-1991 הוא זכה באליפות הלאומית לגילאי 10 - 11 וקבע שני שיאים לאומיים במשחה 50 מטר פרפר לגיל 11 ו-12. ב-1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת השחייה הלאומית לנוער של רומניה וב-1998 נבחר לנבחרת הלאומית בשחייה של רומניה למשחקים האולימפיים. בין השנים 1996–2000 הוא קבע 25 שיאים לאומיים חדשים בשחייה. באולימפיאדת סידני (2000) סיים פלוראה במקום שישי במשחה 200 מטר גב בתוצאה של 1:59.05 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.35 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:24.06 דקות. כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:52.85 דקות. שנה לאחר מכן, סבל מבעיות בריאות שהופיעו אצלו, אבל אט אט חזר להתחרות ברמה הבינלאומית. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002, סיים פלוראה במקום החמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.47 דקות. בתחרות גביע העולם שנערכה בסטוקהולם שוודיה, בשנת 2003 זכה פלוראה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב. כמו כן, הוא קבע שיא לאומי רומני במשחה ל-100 מטר גב. בתחילת שנת 2004 זכה פלוראה ב-3 מדליות זהב בניו יורק ובריו דה ז'ניירו (בפברואר), וקבע 4 שיאים לאומיים חדשים. באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי אותה שנה זכה פלוראה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.00 דקות. בסבב תחרויות שחייה "מר נוסטרום" (מונקו, ברצלונה, קנט ורומא) שנערך ביוני אותה שנה זכה פלוראה ב-6 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף, שהובילו אותו לזכות במקום השני בדירוג הכללי של הסבב. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי רומני חדש של 1:57.56 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.27 שניות. באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 סיים פלוראה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי רומני של 1:57.03 דקות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2006 זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.83 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד בשנת 2008 זכה פלוראה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.53 דקות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים פלוראה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.52 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.45 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.89 שניות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.00 דקות. את סגנון הגב הוא שחה בתוצאה של 54.81 שניות. בשנת 2010 פרש משחייה תחרותית והחל לאמן שחייה. פלוראה זכה ב-100 תוארי אליפות שונים של רומניה וקבע 57 שיאים לאומיים. רזבאן פלוראה, באתר olympedia.org רזבאן פלוראה, באתר Swimrankings Swimming at the 2000 Summer Olympics – Men's 200 metre backstroke (ויקיפדיה באנגלית)
עקיבא פלכסר

עקיבא פלכסר (נולד ב-1933 בתל אביב) הוא פרופסור אמריטוס לגאולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1960 קיבל תואר מוסמך בגאולוגיה ובכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הגמר שלו, בהנחיית יהודה ליאו פיקרד, היה "הגאולוגיה של הרי הגלבוע". בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור בגאולוגיה באוניברסיטה העברית על מחקרו "הפלאוגאוגרפיה של הסנון והמסטריכט בצפון ישראל". בשנת 1968 כיהן כנשיאהּ של החברה הגיאולוגית הישראלית. פלכסר עמד בראש החוג לגאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב. לצד עבודתו המדעית, כתב ספרי יסוד בגאולוגיה, וכן ניהל במשך שנים רבות את הסדנה לגאולוגיה של מכון אבשלום. בנוסף, שימש כנציב קבילות הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב. פלכסר הוא חבר בכמה מוסדות מדעיים בחו"ל, ובהם: האיגוד האמריקאי לגאולוגיה של הנפט(אנ'), החברה הבריטית לגאולוגיה(אנ'), החברה הגאולוגית של ארצות הברית(אנ'), והארגון האירופי המאוחד של הגאולוגים(אנ'). מבוא לגאולוגיה/ עקיבא פלכסר בעריכת דורון מור, הוצאת אקדמון, 1966. איתור סלעי מקור לנפט בחתך הקרטיקוני בישראל / עקיא פלכסר, אברהם הוניגשטיין, המרכז על-שם פנחס ספיר 1987. שיחות על הגיאולוגיה של ישראל, סדרת אוניברסיטה משודרת, 1989. גיאולוגיה - יסודות ותהליכים, הוצאת אקדמון, מהדורה שנייה, 1992. כדור הארץ - חומרים, מבנה ותהליכים (יחד עם ענת ילין-דרור), הוצאת כתר, 1995. עקיבא פלכסר, באתר של אוניברסיטת תל אביב עקיבא פלכסר (1933), דף שער בספרייה הלאומית עם פירוט כל 12 ספריו עקיבא פלכסר, 1964, הפלאוגאוגרפיה של הסנון והמסטריכט בצפון ישראל, באתר הספרייה הלאומית נשיאי החברה, באתר החברה הגאולוגית הישראלית
להתראות נעורים שלום אהבה

להתראות נעורים שלום אהבה הוא האלבום השמיני של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, והאחרון שלה לפני התפרקותה ב-1995. חברי משינה החלו לעבוד על האלבום בינואר 1994. את האלבום הזה הפיקו חברי הלהקה לבדם, כשבסיסט הלהקה מייקל בנסון שימש מפיק האלבום וקלידן הלהקה אבנר חודורוב טכנאי ההקלטה. ללהקה היה די חומר לשני אלבומים שלמים, אחד שנכתב כולו בידי הסולן יובל בנאי ואחד שנכתב כולו בידי הגיטריסט שלומי ברכה, והייתה התלבטות אילו מהשירים להקליט. כאשר נעדרו ברכה והמתופף איגי דיין מחזרות הלהקה למשך כשבועיים עקב מחלה, החלו בנאי, בנסון וחודורוב לעבוד על האלבום שאת כל שיריו כתב והלחין יובל בנאי. האלבום בנוי מ־11 שירים המשרים אווירה של סיום, ביניהם השיר "תחזור תחזור" ו"להתראות נעורים שלום אהבה", שהטקסט שלו מרמז על סוף עידן, עם שורות כ"משהו בחיי הולך להשתנות". ואכן חברי הלהקה הודיעו על סוף פעילותה חודשים אחדים לאחר יציאת האלבום. שיר הנושא ו"תחזור תחזור" היו משיריו המצליחים ביותר של האלבום, ופרט להם הצליחו גם "רכבות", "את לא כמו כולם", "מילים ועוד מילים" ו"בן המלך". באלבום התארחו כמה מוזיקאים, ובהם יוסי בנאי, אביו של סולן הלהקה יובל בנאי, משה לוי, נאור דיין – אחיו של איגי המתופף, אשר ניגן בגיטרה בשיר "רכבות" – וחברות להקת ללדין. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב תוך מספר חודשים. בשנת 2021 יצא האלבום גם על תקליט ובמהדורה מיוחדת בה כל השירים עברו רימאסטרינג ונכללו גרסאות רמיקס של רע מוכיח. כל המילים והלחנים מאת יובל בנאי. העיבודים של חברי משינה. להתראות נעורים שלום אהבה (4:18) שני טקסטים בשיר מרמזים על אירועים אקטואליים שאירעו זה אחר זה ב־25 וב־26 בפברואר 1994: "היה זה יום סגריר והקבוצה הפסידה" ו"חזרנו מחיפה עם הפנים בין הידיים" מאזכר את ההפסד של מכבי תל אביב למכבי חיפה 5:0 בעונת 1993/1994. "'הוא היה מטורף' אמר פוליטיקאי משופשף./ 'נהרגו עשרות אנשים' סיים קריין הטלוויזיה,/ 'נקווה שיהיה שקט, עכשיו הפרסומות'" קשור לטבח מערת המכפלה שביצע ברוך גולדשטיין יום קודם לכן. את קולות הליווי בשיר ("שכב, הירגע...") מספקות החברות בלהקת ללדין: לימור עופר, לימור עזרא ודינה אברג'יל. אני כל כך שמח (4:12) את לא כמו כולם (3:39) הוא מאמין (5:04) רכבות (4:06) מילים ועוד מילים (3:42) צעד מחושב (4:21) עכשיו את בוכה (5:33) בשיר מתארחת הזמרת האמריקאית מרלה גלן. בן המלך (4:10) סולן השיר בפזמון הוא איגי דיין, מתופף הלהקה. תחזור תחזור (5:45) זהו השיר האחרון שכתב בנאי לאלבום. בידיעה ש"להתראות נעורים שלום אהבה" יהיה השיר הפותח את האלבום וש"תחזור תחזור" יהיה השיר הסוגר, הוחלט לקרוא את הטקסט של "להתראות נעורים שלום אהבה" בתום השיר "תחזור תחזור". בנאי המליץ על אביו, יוסי בנאי, כקריין השיר. בהדרכתו של איגי דיין קרא יוסי בנאי את השיר כמכתב לאהובה שמעבר לים. אורח נוסף בשיר הוא המוזיקאי משה לוי, שמנגן בו באקורדיון. היה לי חלום (3:18) השיר בעיקרו חוזר על המילים של "עכשיו את בוכה" בסגנון סווינג קצבי וקליל. האווירה בו מנוגדת לחלוטין ללחן של "עכשיו את בוכה" ולמילים המורבידיות. מידע על האלבום להתראות נעורים שלום אהבה באתר MusicBrainz האלבום להתראות נעורים שלום אהבה באתר Discogs את לא כמו כולם, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 9: 1994-1995 - משהו בחיי עומד להשתנות, זברה תקליטים, 2010 משה זונדר, "70 דברים שלא ידעתם על משינה", 12 במאי 1995, סופשבוע (מעריב) (קישורים)
לוק

האם התכוונתם ל... אישים ג'ון לוק (1632–1704) – פילוסוף אנגלי לוקאס – קדוש נוצרי לו מיוחס הספר השלישי בברית החדשה הארי לוק (1884–1969) – המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל וממלא מקום הנציב העליון בימי מאורעות תרפ"ט חיים לוק – מחנך, חזן ופייטן ישראלי השר בסגנון מרוקאי-מסורתי, ממובילי הפיוט הצפון-אפריקאי בעולם מרדכי לוק – מרגל ישראלי בשירות מצריים אליין לרוי לוק (1885–1954) – פילוסוף וסופר אפרו-אמריקאי, ממובילי תנועת הרנסאנס של הארלם עמרם לוק – ראש מועצת בית שמש תרבות לוק סקייווקר – דמות בסדרה "מלחמת הכוכבים" ג'ון לוק – דמות בסדרה אבודים לוק (מגזין) – מגזין אמריקאי לאקי לוק – סדרת קומיקס וסרטי הנפשה מאת הסופר הבלגי מוריס דה בוורה לוק (סרט) – סרט קולנוע בריטי משנת 2013 אחר בסיס חה"א האמריקני לוק – בסיס גדול של חיל האוויר האמריקני הממוקם מערבית לפיניקס, אריזונה LOOK – סוכנות דוגמנות ישראלית LOOK – יצרנית אופניים צרפתית תא שיט – הנקרא באנגלית Lock לוקאס (פירושונים) לוקס (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא לוק
הפרדיגמה האקלקטית

הפרדיגמה האקלקטית (באנגלית: The Eclectic Paradigm) היא תאוריה כלכלית שפותחה על ידי פרופ' בריטי ג'ון דנינג (John Dunning) במטרה לתאר את הגורמים המשפיעים על חברות רב לאומיות בהחלטות הקשורות למיקום מתקני הייצור שלהן במדינות שונות ברחבי העולם. התאוריה מתבססת על הנחת קבלת החלטות רציונלית המונחית על ידי שלושה עקרונות כלכליים מרכזיים: יתרונות בעלות (Ownership advantages), יתרונות מיקום (Locational advantages), ויתרונות הכלה (Internalization advatages). יתרונות הבעלות באים לידי ביטוי בכך שבידי החברה מוצר או יכולת ייחודית שאינם ברשות המתחרים. יתרונות המיקום באים לידי ביטוי במכלול המאפיינים הייחודיים של שוק במדינה מסוימת, שהופכים אותה לאטרקטיבית עבור החברה הרב לאומית (כגון- משאבים נדירים או המתומחרים באופן אטרקטיבי, מדיניות מיסוי אטרקטיבית, וכדומה). יתרונות ההכלה באים לידי ביטוי בכך שבזכות יתרונות הבעלות, החברה הרב לאומית יכולה למקסם רווחיה מיתרונות המיקום דרך הכלה של מנגנוני שוק מסוים בתוך המסגרת הארגונית של החברה. עיקר הביקורת כנגד הגישה היא בראייה הסטטית של תהליכי בינאום חברות. היא אומנם מסבירה את תופעת החברה הרב לאומית, אבל חסרה ממד של התפתחות ושינוי לאורך זמן ברמות משתנות של פעילות ומעורבות בשווקים זרים. ספר של ג'ון דנינג ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הפרדיגמה האקלקטית".
משה פלד (חבר הכנסת)

משה (מוסא) פלד (נולד ב-2 באפריל 1945) הוא חבר הכנסת לשעבר וקצין במילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. פלד, נולד ב-2 באפריל 1945, יליד וחבר בית השיטה. עם גיוסו לצה"ל התנדב פלד לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במילואים לחם פלד בשורות חטיבה 55 בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים השתתף בצליחת תעלת סואץ במבצע אבירי לב. לאחר המלחמה ביצע הסבה לשריון והתקדם בתפקידי הפיקוד ושימש כמפקד גדוד 77 וכסגן מפקד החטיבה בחטיבה 7, כמפקד חטיבת עודד, כמפקד גדוד שריון 294 במלחמת שלום הגליל ולאחר מכן וכמפקד חטיבת מרכבות הפלדה בדרגת אלוף-משנה. כיום משמש כנהג ומוביל טנקים במילואים. בשנת 1992 נבחר לכנסת ה-13 מטעם מפלגת צומת, במהלך כהונתו היה פלד חבר בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון. וב-1996 נבחר לכנסת ה-14 הפעם במסגרת הליכוד-גשר-צומת. במהלך כהונתו הקים את סיעת יחיד "מכורה" שהתמזגה מאוחר יותר עם מפלגת מולדת בראשות רחבעם זאבי. באותה כנסת הוא שימש כסגן יושב ראש הכנסת. בממשלה ה-27 כיהן כסגן שר החינוך, התרבות והספורט. בבחירות לכנסת החמש עשרה מוקם במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נבחר לכהונה נוספת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (ינואר 2013) הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לרשימת הבית היהודי, אך הוא לא התמודד בפועל. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 (אפריל 2019) הכריז על תמיכה במפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד, והוצב במקום ה-14 ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות לכנסת ה-24 במרץ 2021 הוצב כמועמד אחרון במקום ה-40 ברשימת מפלגת הימין החדש שהתמודדה בבחירות אלו תחת הכינוי ימינה. הוא כיהן כיושב ראש ועדת הביטחון של התנועות הקיבוציות וכיושב ראש פורום יישובי הצפון במאבק על רמת הגולן. משמש כמנהל פרויקטים בבנייה והרחבת יישובים. פלד ממשיך להתנדב למילואים, ופעל כך במלחמת לבנון השנייה, במבצע צוק איתן ובמבצע שומר החומות ובמלחמת חרבות ברזל כנהג של מוביל טנקים. חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים. נשוי ליהודית ואב לארבעה. מתגורר בבית השיטה ויזם את הקמת בית הכנסת במקום. מדיה וקבצים בנושא משה פלד בוויקישיתוף ראיון משה פלד לארז שחרור ביוטיוב, 21 במאי 2024 משה פלד, באתר הכנסת משה פלד, באתר כנסת פתוחה יעקב בר-און, ‏למה ח"כ לשעבר משה פלד מרוצה מנפתלי בנט וחושש מהמחנה הציוני, באתר מעריב אונליין, 30 בינואר 2015 אנדרה טבקוף, ‏השמאל נעלם מהקיבוצים: "מייסדי המדינה מתהפכים בקברם", באתר גלובס, 26 ביולי 2019 אלה לוי-וינריב, ‏"ישנים בקבינה על מיטת קומתיים": המילואימניק שיחגוג החודש 79 לא מתעייף, באתר גלובס, 28 בפברואר 2024 אל”מ (מיל’) משה (מוסא) פלד, באתר הביטחוניסטים יהודה שלזינגר, מוביל בתחומו, באתר ישראל היום, 31 ביולי 2014. עוזי ברוך, משה פלד הודיע על ריצתו בבית היהודי, באתר ערוץ 7, 16 באוגוסט 2012 תמיכה נוספת בימין החדש של בנט ושקד, באתר ערוץ 7 מורן אזולאי ואמיר אלון, סופית: זו רשימת הימין החדש שהגישה שקד, באתר ynet, 20 בפברואר 2019 אל"מ (במיל') משה (מוסא) פלד: "גופי מחאה עושים שימוש ציני במשפחות החטופים וזה משחק לידי חמאס", באתר הביטחוניסטים, ‏8 בנובמבר 2023 משה פלד באתר התנועה
איאייטו

אִיאַייטוֹ (מיפנית: 居合刀) היא חרב יפנית בעלת להב קהה, המשמשת לאימונים, במיוחד באמנות הלחימה איאיידו. האיאייטו מחושלת מסגסוגת של אלומיניום ואבץ, שבדרך כלל יותר זולה וקלה מפלדה. האיאייטו לא נחשבת כנשק על פי החוק היפני, ואינה מתאימה לקרבות. האיאייטו הטובות ביותר דומות מאוד לחרבות אמיתיות במשקל, בצורה ובגימור האיכותי. מדיה וקבצים בנושא איאייטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רני אידן

רן (רני) אידן (נולד ב-1949) הוא ראש המועצה האזורית עמק חפר לשעבר. אידן נולד בקיבוץ החותרים. בילדותו עבר להתגורר במושב מכמורת שבמערב עמק חפר, שם הוא מתגורר עד היום. אידן הוא מוסמך במינהל וחינוך מאוניברסיטת תל אביב. הוא היה חקלאי, וכן ניהל את כפר הנוער "מבואות ים" הסמוך למכמורת וייסד בו את המגמה לחקלאות ימית. שימש מפקח ראשי במשרד החינוך. בשנים 1996–1997 הקים יחד עם אחרים וניהל את המכללה הימית במכמורת. הוא שימש מנכ"ל המרכז האקדמי רופין משנת 2002 ועד היבחרו לראשות המועצה האזורית עמק חפר. בתקופה זו הצליח לשקם את המכללה, שהייתה על סף פשיטת רגל, ולהביאה לאיזון כלכלי. היה מועמד מטעם מפלגת העבודה בבחירות לכנסת השמונה עשרה והוצב במקום ה-80 ברשימתה. באוקטובר 2006, בעקבות פרישתו של נחום איצקוביץ' מראשות המועצה האזורית של עמק חפר (איצקוביץ' מונה למנכ"ל משרד התיירות), אידן התמודד על ראשות המועצה. הוא התמודד מול שני מועמדים אחרים וניצח ברוב של כ-52 אחוזים מהקולות. בינואר 2009 נבחר מחדש, הפעם ללא מתמודדים מולו. בדצמבר 2013 נבחר לכהונה נוספת. בדצמבר 2017 העניק המרכז האקדמי רופין תואר עמית כבוד לרני אידן. תואר עמית הכבוד של המכללה הוענק לאורך השנים לדמויות בולטות בחברה, בתרבות ובכלכלה, כגון משה (בוגי) יעלון, מוטי קירשנבאום ואוהד נהרין. כראש המועצה האזורית עמק חפר עסק בפיתוח והרחבת פארק תעשיות עמק חפר, שמונה כיום כ-190 מפעלים, בתי עסק וחנויות. בתקופת כהונתו הפכה המועצה האזורית עמק חפר לאחת הרשויות הראשונות בישראל שהפעילה תוכנית להפרדה ומחזור, והיא בין המובילות בארץ בתחום; והוקם אגמון חפר באזור בריכות הדגים של קיבוץ עין החורש. אידן יוזם ומוביל מהלכים של התחדשות וחדשנות בחינוך בבתי הספר בעמק חפר. בבחירות לראשות המועצה האזורית עמק חפר שנערכו ב-30 באוקטובר 2018 הפסיד רני אידן לד"ר גלית שאול בתוצאה של 55% לד"ר גלית שאול לעומת 32% לרני אידן. אידן נשוי ליונת ואב לשלושה ילדים, מתגורר במכמורת. בית הספר למדעי הים - אודות, אתר "המרכז האקדמי רופין", נלקח ב-10 בספטמבר 2017 רני אידן, מנכ”ל המרכז האקדמי רופין הודיע על התמודדותו על ראשות המועצה האזורית עמק חפר, "כאן ישראל", 23 באוגוסט 2006 רני אידן באתר הכנסת טקס הענקת תעודות למצטייני המרכז האקדמי רופין, אתר "המרכז האקדמי רופין", 1 בינואר 2018 גידול בביקוש למגרשים בפארק תעשיות עמק חפר, אתר "קול השרון", 4 באוגוסט 2017 בילי פרנקל, מיחזור בעלייה: מי שיאני הפרדת הפסולת בארץ?, באתר ynet, 24 ביוני 2012 עילם טייכר, לאגמון החולה נולד אח קטן במרכז הארץ: אגמון הציפורים עמק חפר, באתר Xnet‏, 29 במרץ 2017 צוברים תאוצה: פותחים את שנה”ל בעמק חפר בסימן חדשנות בחינוך, זליג אהרונוביץ, "כוכב", אוגוסט 2017 "בחירות 2018". נבדק ב-2018-10-31. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייהו רייסר

דייהו רייסר (באנגלית: Daewoo Racer) הוא מכונית קומפקטית מתוצרת יצרן הרכב הקוראני, דייהו, חברת בת של טאטא מוטורס ההודית. הדגם נמכר בישראל תחת השם רייסר, אך ידוע גם ברחבי העולם בשמות: נקסייה, צ'ילאו, מאפסי ואסונה. הרייסר הוא אחד מהדגמים הראשונים שיוצרו על ידי דייהו ששווקו באירופה. דייהו השתמשו בפלטפורמה של הדור החמישי של האופל קדט והדור השני של הווהקסאל אסטרה כבסיס בעיצוב הרכב. בנוסף, הם השתמשו בדגם הקודם של הדייהו 1.5i שהיה בעצמו מבוסס על האופל קאדט דור שני. הרכב בדגם GLi בעל 75 כ"ס מגיע למהירות מ 0-60 ב-12.3 שניות. דגם ה-GLXi החזק יותר בעל 90 כ"ס מגיע לאותה המהירות ב-11.5 שניות. בין השנים 1994-1997 דגם "דייהו רייסר" יוצר בקוריאה הדרומית בשנת 1998 דגם "דייהו רייסר" יוצר בפולין בין השנים 1996-2006 דגם "דייהו רייסר" יוצר ברומניה בין השנים 1996-2016 דגם "דייהו רייסר" יוצר באוזבקיסטן בין השנים 1996-2008 דגם "דייהו רייסר" יוצר במצרים בין השנים 1995-2002 דגם "דייהו רייסר" יוצר בווייטנאם 4 דלתות - סדאן 3 דלתות - האצ'בק 5 דלתות - האצ'בק מדיה וקבצים בנושא דייהו רייסר בוויקישיתוף