laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שנת 4338: מכתבי פטרבורג

שנת 4338: מכתבי פטרבורג (ברוסית: 4338-й год: Петербургские письма) הוא רומן משנת 1835 מאת ולדימיר אודוייבסקי. זהו רומן עתידני, שעלילתו מתרחשת בשנת 4338, שנה לפני שהשביט של ביאלה היה אמור להתנגש בכדור הארץ כפי שחושב בשנות ה-20 של המאה ה-19, אף על פי שהשביט נשרף מאוחר יותר במאה התשע עשרה. יצירה זו נתפסה במקור כחלק השלישי של טרילוגיה, שהייתה אמורה גם להציג תיאורים של רוסיה בתקופתו של פיוטר הגדול ובתקופה העכשווית של המחבר, בשנות ה-30 של המאה ה-19. החלק הראשון מעולם לא נכתב והחלק השני והעתידני נותרו לא גמורים. חלקים מהם פורסמו בשנת 1835 וב-1840, כאשר הגרסה המלאה ביותר הופיעה בשנת 1926. העולם המתואר בעבודתו של אודוייבסקי דומה במובנים מסוימים לזה במאה ה-21 ובכל זאת שונה משמעותית מההווה בו אנו פוגשים כיום. חלק מההתקדמות הטכנולוגית הכלולה במכתבי פטרבורג הם נסיעות אוויר וחלל, טלפון, אקלים בשליטה מלאכותית ויכולת צילום. תרופות הזיות ואמת, בצורת משקאות גזיים ו"אמבטיות מגנטיות" המסירות צביעות מחיי החברה. בעתיד צפוי זה, רוסיה וסין הן מרכזי הכוח העולמי. רוסיה וסין איחדו את מאמציהן כדי למנוע התנגשות כדור הארץ עם כוכב לכת אחר. ברומן מתוארת סין כמי שחוותה "קיפאון קטלני" שהסתיים עם שלטונו של הין ג'ין במאה ה-39. הדמות הראשית של הסיפור היא למעשה סטודנט סיני, איפוליט צונגוייב, (לא דמות רוסית, כצפוי) שלומד ב"בית הספר המרכזי" של סנקט פטרבורג. מכתביו לחבריו לתלמידים מהווים את הרומן. הטקסט המקורי כולל חלקים נוספים (ברוסית) תרגום אנגלי Cornwell, Neil. Vladimir Odoevsky and romantic poetics: collected essays. London, England: Berghahn Books, 1998. Lukin, A. (2003). The Bear Watches the Dragon: Russia's perceptions of China and the evolution of Russian-Chinese relations since the 18th century. Armonk, NY: M. E. Sharpe, Inc.
תרזה פודרובנה רייס

תרזה פודרובנה רייס (באנגלית: Teresa Feoderovna Ries‏; 1874 – 1950) הייתה פסלת וציירת יהודיה אוסטרית, ילידת רוסיה, חברת הזצסיון הווינאי. תרזה רייס נולדה ברוסיה למשפחה יהודית. למדה בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. היא גורשה מכיוון שהפגינה חוסר כבוד כלפי פרופסור באחד משיעוריה. במסקווה תרזה רייס התחתנה, איבדה ילד והתגרשה עוד כשהייתה נערה. היא עברה לווינה בגיל 21, שם יצרה את "המכשפה", פסל של אישה עירומה שקוצצת את ציפורני הרגליים שלה, ב"בית האמנים" בווינה. פסל זה משך את תשומת ליבו של הקייזר פרנץ יוזף הראשון, והיא עד מהרה זכתה לפרסום בכל רחבי וינה. בתערוכה הזאת השתתף גם גוסטב קלימט, חבר פעיל בתנועת הזצסיון הווינאי, שביקש ממנה להציג יחד איתם. היא פנתה אל אדמונד הלמר שיהיה המנטור שלה. בהתחלה הוא סירב ואמר כי "אין טעם ללמד נשים מאחר שהן ממילא יתחתנו". הלמר בסופו של דבר התרצה ועזר לה להציג את עבודותיה ולקבל עבודות. בשנת 1900 הציגה רייס בתערוכה העולמית בפריז וביריד העולמי בשנת 1911 בטורינו בהזמנת רוסיה ואוסטריה. הנסיך אלויס מליכטנשטיין הציע לה להשתמש בסוויטת חדרים לצד גלריית התמונות שלו כסטודיו. בעבודה באבן, שיש, טיח וברונזה, רייס ייצרה עבודות פרטיות וציבוריות במהלך הקריירה שלה. כמה מפסלי העירום הידועים הם Sleepwaker (לפני 1894), לוציפר (1897), ומוות (1898). היא הפיקה פסלים ופסלי חזה לחללים ציבוריים. היא אולי ידועה בעיקר בצילום ויצירת פסל חזה של מארק טוויין בתקופת שהותו בווינה. לדברי מבקר האמנות קרל קראוס, "התערוכות שלה זכו לפרסום רב מדי". רייס פרסמה את זיכרונותיה "שפת האבן" בשנת 1928. בשנת 1938 היא פונתה מהגלריה וממרחבי הסטודיו שלה בגלל מדיניות הנאצית. היא המשיכה לעבוד בווינה עד 1942 ואז היגרה ללוגאנו, שווייץ. מדיה וקבצים בנושא תרזה פודרובנה רייס בוויקישיתוף Ben-Eli, Birgit, Jewish Women's Archive-Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia, Choice Reviews Online 47, 2009-09-01, עמ' 47–0048-47-0048 doi: 10.5860/choice.47-0048 Julie M. Johnson, The Memory Factory: The Forgotten Women Artists of Vienna 1900, Purdue University Press, 2012, ISBN 978-1-55753-613-6. (באנגלית) Wikimedia Commons, Turn-of-Century Vienna Artists Deserve Second Look, The Forward (באנגלית אמריקאית) City of Women | Belvedere Museum Vienna, www.belvedere.at
משה עסיס

האם התכוונתם ל... משה עסיס (כדורגלן) – כדורגלן ישראלי משה עסיס (חוקר תלמוד) – חוקר תלמוד ישראלי
Hannah Montana Forever

Hannah Montana Forever (בעברית: האנה מונטנה לנצח) הוא אלבום הפסקול של העונה הרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה האנה מונטנה, שיצא לאור ב-15 באוקטובר 2010 על ידי וולט דיסני רקורדס. כל אחד עשר השירים באלבום מבוצעים על ידי השחקנית הראשית של הסדרה, מיילי סיירוס, ועומדים לזכותה של דמותה, האנה מונטנה. הזמרים בילי ריי סיירוס, Iyaz ושריל קרואו מופיעים כאמנים משתתפים באלבום. הפסקול הוא אלבום פופ, הכולל השפעות נוספות מסגנונות טין פופ, פופ רוק, פאוור פופ, דאנס-פופ וקאנטרי פופ. הסינגל המוביל מהאלבום הוא "Ordinary Girl" ב-8 ביולי 2010 כהורדה דיגיטלית ומאוחר יותר כסינגל בפורמט תקליטור, אשר הגיע למקום 91 במצעד בילבורד הוט 100. "Are You Ready" יצא לאור כסינגל השני ב-3 בספטמבר 2010. "Gonna Get This" יצא לאור כסינגל השלישי ב-5 באוקטובר 2010 והצליח להגיע למקום 66 במצעד הבילבורד הוט 100. "I'm Still Good" יצא לאור כסינגל הרביעי והאחרון ב-10 בדצמבר 2010 בהורדה דיגיטלית וכסינגל בפורמט תקליטור. מידע על האלבום Hannah Montana Forever באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hannah Montana Forever באתר AllMusic האלבום Hannah Montana Forever באתר ספוטיפיי CERTIFICADOS – Pro-Música Brasil, איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי
RELCOM

RELCOM או Relcom, ראשי תיבות של "RELiable COMmunications" היא רשת מחשבים ברוסיה. היא הושקה בברית המועצות ב-1 באוגוסט 1990 במכון קורצ'טוב בשיתוף פעולה עם קואופרטיב DEMOS (אם כי צוות ההנדסה ב-DEMOS באותה עת כלל בעיקר עובדי מכון קורצ'טוב, כמה חברי מפתח כמו מיכאיל דוידוב, ואדים אנטונוב, דמיטרי וולודין) בצוות RELCOM מעולם לא הועסק במכון קורצ'טוב. היא הפכה לאחת מרשתות המחשבים הרוסיות הראשונות (וספקית שירותי האינטרנט המסחרית הראשונה בברית המועצות) ופיתוחה הוביל להופעת האינטרנט ברוסיה. בתחילה הייתה זו רשת דואר אלקטרוני בלבד המבוססת על פרוטוקול UUCP. במהלך ניסיון ההפיכה הסובייטי בשנת 1991 רשת רלקום שימשה להפצת ידיעות על האירוע ברחבי העולם בזמן שמבצעי ההפיכה ניסו לדכא את פעילות התקשורת ההמונית באמצעות הק.ג.ב.. כעת היא מנוהלת על ידי המכון הרוסי לרשתות ציבוריות וחברת Relcom Business Network Ltd., ספקית אינטרנט רוסית. "שיתוף פעולה רחב שטח." (ארכיון) אתר האינטרנט הרשמי של RELCOM (ברוסית) A Computer Network for Democracy and Development — an August, 1991 report by Larry Press, a computer science professor at California State University
בירת חג המולד

בירת חג המולד (באנגלית: Christmas beer; או Christmas Ale; או Xmas Ale) היא בירה עונתית (אנ') שמיוצרת במיוחד לצריכה בתקופת חג המולד. הסגנון נפוץ בעיקר בקרב מבשלות בירה בלגיות. בירות חג המולד הן בירות כבדות, המיוצרות בדרך כלל על בסיס בירות בלגיות חזקות (Strong Belgian Ales), והן במרבית המקרים מכילות מגוון מרכיבים כגון קינמון, קליפת תפוז, ציפורן ועוד שלל רכיבים, אשר מופיעים גם ביין מתובל. האופי הכבד והאלכוהולי של הבירה הולם את תקופת חג המולד הקרה, בכך שהבירה מייצרת תחושת חמימות כתוצאה מאחוז האלכוהול הגבוה שבה. בשנת 1926, השיקה Brouwerij Artois את בירת 'סטלה' כבירה לחג המולד, על שם כוכב חג המולד, (פירושה המילה 'סטלה' בלטינית הוא כוכב). הוא נמכר לראשונה בעונת החורף, ובסופו של דבר היא נמכרה כל השנה, כאשר היצוא לשוק האירופי הרחב החל משנת 1930. הייצור הופסק לתקופה בה הפסיקה Brouwerij Artois את פעילותה במהלך מלחמת העולם השנייה. בירות חג המולד של מותג הבירה הדני, טובורג ה-"JULEBRYG" משווקת במהדורה מוגבלת למשך 10 שבועות בלבד בכל שנה. הבירה המיוחדת הושקה לראשונה בנובמבר 1981, ומאז מושקת בכל שנה ביום השישי הראשון של נובמבר, שזכה לכינוי J-Day, במסגרת יום ההשקה החגיגי של הבירה מתלבשים עובדי המבשלה בדנמרק בחליפות של מביא המתנות הנוצרי "סנטה קלאוס" והיו מבלים את מרבית שעות היום במשאיות וכרכרות בירה ברחבי הערים המרכזיות בדנמרק. בירות של סטלה ארטואה סמיקלאוס של אגנברג בירות חג מולד בלגיות בירת חג המולד של טובורג ה-"JULEBRYG" סן ברנרדוס כריסמס גאודן קרולוס קריסמס מדיה וקבצים בנושא בירת חג המולד בוויקישיתוף גלי וולוצקי, חדשות האלכוהול: תופסים טרמפ, באתר כלכליסט, 11 בדצמבר 2013
ג'ואן פלורייט

ג'ואן פלורייט (באנגלית: Joan Plowright; נולדה ב-28 באוקטובר 1929) היא שחקנית קולנוע אנגלייה בעברה, הייתה נשואה לשחקן לורנס אוליבייה עד למותו. במהלך קריירה של שישה עשורים, פלורייט זכתה בין היתר בפרס טוני ובשני פרסי גלובוס הזהב (באותה שנה), והייתה מועמדת לפרס האוסקר, פרס אמי ולשני פרסי באפט"א. ג'ואן פלורייט נולדה בלינקולנשייר שבאנגליה. היא ידועה כשחקנית תיאטרון מעולה, אשר רכשה את הכשרתה בתיאטרון אולד ויק בלונדון. הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה ב-1951 ובלונדון הופיעה לראשונה ב-1954. ב-1956 הצטרפה לקבוצת התיאטרון "English Stage Company". בקולנוע שיחקה לראשונה ב-1957 בתפקיד קטן בסרטו של ג'ון יוסטון מובי דיק. בשנת 1958 שיחקה לצד מי שיהיה בעלה, לורנס אוליבייה, במחזה "הבדרן" מאת ג'ון אוסבורן. הם הופיעו יחד גם בגרסה הקולנועית של "הבדרן" ב-1960. עוד הופיעה לצד בעלה בסרט "שלוש אחיות" מ-1970, שאותו אוליבייה גם ביים. ב-1961 זכתה פלורייט בפרס טוני על הופעתה בברודוויי במחזה "טעם הדבש". בשנות השישים גידלה את משפחתה והופיעה פחות על הבמה. בשנות השבעים חזרה לשחק לצידו של אוליבייה בתיאטרון ובתוכניות טלוויזיה. בקולנוע שיחקה ב-1977 בסרט אקווס בכיכובו של ריצ'רד ברטון. מאז 1982 הופיעה בשורה ארוכה של סרטי קולנוע וטלוויזיה, בהם בלט כשרונה להתאים את המבטא שלה לדמות שהיא מגלמת. ב-1992 הייתה מועמדת לפרס האוסקר וזכתה בפרס גלובוס הזהב עבור תפקידה בסרט "אפריל הקסום". ב-1993 גילמה בסרט "אחרון גיבורי הפעולה" תפקיד של מורה. עוד הופיעה בסרטו של פרנקו זפירלי "ג'יין אייר" ובסרט "אהבותיו של פיקאסו". ב-1999 שחקה בסרט נוסף של זפירלי "תה עם מוסוליני" לצידן של מגי סמית', ג'ודי דנץ' ושר. פלורייט נישאה ב-1953 לרוג'ר גייג' ממנו התגרשה ב-1960. שנה אחר כך נישאה ללורנס אוליבייה שהתגרש למענה מאשתו ויוויאן לי. לזוג נולדו שלושה ילדים, ריצ'רד קר, טמסין-אגנס-מרגרט וג'ולי-קייט. שתי הבנות הן שחקניות. פלורייט הייתה נשואה לאוליבייה עד מותו ממחלת הסרטן ב-1989. ב-1960 קבלה את אות Commander of the British Empire, ועם נישואיה ללורנס אוליבייה שהיה בעל תואר אבירות הייתה לליידי אוליבייה. ב-1970 כשקיבל אוליבייה את התואר ברון, קבלה כאשתו את התואר ברונית. ב-2004 קבלה בזכות עצמה את התואר "דיים" (Dame Commander of the British Empire). מדיה וקבצים בנושא ג'ואן פלורייט בוויקישיתוף ג'ואן פלורייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואן פלורייט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'ואן פלורייט, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואן פלורייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ואן פלורייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האשה האחרת: מיס ג'ואן פלורייט על נישואיה ללורנס אוליבייה (באנגלית) ג'ואן פלורייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שוק פשפשים

המונח "שוק מציאות" מפנה לכאן. לערך העוסק במופע שהעלו יונה עטרי ואילי גורליצקי בשנת 1965, ראו שוק המציאות. שוק פשפשים הוא שוק המיועד בעיקר למכירת חפצים יד שנייה, אף כי נמכרים בו גם מוצרים חדשים. בשפות אחרות שוק זה נקרא "שוק פרעושים" (למשל באנגלית: flea market) אך מסיבה לא ברורה, אולי בלבול הנובע מהשם הדומה, בעברית נהוג לקרוא לשוק על שם סדרת חרקים אחרת, הפשפשים. בבריטניה קיימים שווקים דומים בהן נמכרות הסחורות מתא המטען של הרכב ושמן "car boot sale". לרוב מדובר בסחורה לא יקרה בטווח איכות נרחב המושפע בעיקר ממיקומו ומגודלו של השוק. קניות וחיפוש "מציאות" בשוקי פשפשים הן בילוי החביב על אנשים רבים. רוב הסחורות בשוקי הפשפשים באזורים כפריים, הן מיד-שנייה. סחורות חדשות וזולות בדרך כלל נמצאות בחלק משוקי הפשפשים הגדולים יותר באזורים עירוניים. בחלק משוקי פשפשים נמכרים עותקים בלתי חוקיים של תקליטורי סרטים ומוזיקה הנמכרים תוך הפרת זכויות יוצרים. בחלק מן השווקים מתקיימות אף הופעות מוזיקה שנועדו למשוך קהל. שוק הפשפשים המקורי הוא כנראה Marché aux puces בעיר סיין-סן-דני (Seine-Saint-Denis) בפרבריה הצפוניים של פריז. זהו שוק עתיק המתקיים תחת כיפת השמיים והוא אחד מארבעת שוקי הפשפשים בפריז. שוקי הפשפשים זכו בשמם מן הפרעושים ששרצו בבגדים הישנים והאריגים, שנמכרו בשווקים אלה בימים עברו. החל מסוף המאה השבע-עשרה החל להתקיים בסן-דני שוק פתוח בדוכנים ארעיים בין השדות והגנים, בהם מכרו סוחרי סמרטוטים את סחורותיהם בזול. בימינו, השוק בסן-דני הוא שוק גדול ביותר לרהיטים עתיקים. שוק פשפשים נוסף בפריז הוא Marché aux Puces de la Porte de Vanves ובו מבחר סחורות גדול הנפרש על מדרכות הרחובות ברובע הארבע-עשר בפריז. בין שוקי הפשפשים הבולטים בישראל נמנים שוק הפשפשים ביפו ושוק הפשפשים בעיר התחתית בחיפה. בשנת 2015 פרסמה פייסבוק שירות חדש של שוק פשפשים מקוון. שירותים דומים מציעים מסחר חברתי. כך, בשנת 2020 הושקה בישראל אפליקציה המאפשרת החלפה של מוצרים בין אנשים ללא תמורה כספית על מנת ליצור שוק חברתי המבוסס כולו על שיתופיות וניצול הקיים בכדור הארץ. אפרת נחושתאי, טעם של פעם, באתר הארץ, 21 בפברואר 2008 איילת נעמן, שוקי הפשפשים המומלצים באירופה, באתר ynet, 23 במרץ 2009 Arista Records, Inc., et al. v. FLEA WORLD, INC., et al תביעה נגד מפעילי אחד משוקי הפשפשים הגדולים במזרח ארצות הברית על הפרת זכויות יוצרים FONOVISA, INC. v. CHERRY AUCTION, INC., 76 F.3d 259 תביעה בקליפורניה נגד מפעילי שוק פשפשים על הפרת זכויות יוצרים Hard Rock Cafe Licensing Corp. v. Concession Services, Inc., 955 F.2d 1143 ‏(7th Cir. 1992), תביעה נוספת נגד מפעילי שוק פשפשים על הפרת זכויות יוצרים Canadian anti-piracy raids turn up $800,000 worth of bootleg DVDs בפשיטת משטרה על שוק פשפשים בקנדה הוחרמו תקליטורי DVD מזויפים בשווי 800,000$. ידיעה מ-22 באוגוסט 2007 Piracy - A Nation of Thieves על מאמצי תעשיית הסרטים באוסטרליה להילחם נגד תופעת הפרת זכויות יוצרים, בין השאר בשוקי פשפשים עומר כביר, חדש מפייסבוק: Local Market - שוק פשפשים מקוון, באתר כלכליסט, 1 בנובמבר 2015 פריטי יד שנייה ללא כסף: זו האפליקציה שתשנה את הסחר הבין-אישי?, באתר וואלה, 10 בפברואר 2021
ההברידיים (מנדלסון)

אוברטורת ההברידיים (בגרמנית: Die Hebriden), אופוס 26, הידועה גם בשם מערת פינגאל (אנ'), היא אוברטורה קונצרטנטית שכתב המלחין פליקס מנדלסון-ברתולדי ב-1830 בעקבות טיולו באיים ההברידיים שלחופה המערבי של סקוטלנד. הגרסה הסופית הושלמה 1832 ובוצעה לראשונה 1833 בברלין בניצוחו של מנדלסון עצמו. ביצוע האוברטורה אורך כ-11 דקות. למרות הגדרת היצירה כאוברטורה קונצרטנטית היא עומדת בפני עצמה ולא מהווה הקדמה ליצירה אחרת. עם פרסום היצירה היא נכנסה לרפרטואר המקובל של תזמורות והיא מבוצעת עד היום. מנדלסון הקדיש את היצירה לפרידריך וילהלם הרביעי שבאותה תקופה היה יורש העצר של פרוסיה. העותק המקורי של האוברטורה שמור בספרייה הבודליינית באוניברסיטת אוקספורד. ב-1829, בעקבות הזמנה מהחברה הפילהרמונית המלכותית (אנ'), מנדלסון הגיע לביקור באנגליה. אחרי הביקור באנגליה הוא המשיך לסקוטלנד שם החל לכתוב את הסימפוניה השלישית (אנ') שלו הידועה בשם "הסקוטית". במהלך הטיול בסקוטלנד הוא הגיע לאי סטאפה (אנ') באיים ההברידיים שלחופה המערבי של סקוטלנד. האי ומערת פינגאל (אנ'), מערת הבזלת המרשימה לחוף האי, הותירו על מנדלסון חותם עמוק כל כך שמסופר שהוא כתב את נושא הפתיחה של האוברטורה מיד כשראה את המקום. עוד בהיותו בסקוטלנד שלח מנדלסון מכתב לאחותו פאני בו כתב את נושא הפתיחה של היצירה והוסיף: כדי שתביני עד כמה ההברידיים השפיעו עלי באורח יוצא דופן, אני שולח לך את הכתוב מטה עליו חשבתי כשהייתי שם מנדלסון סיים לכתוב את היצירה בדצמבר 1830 וקרא לה Die einsamen Insel (האי הבודד). מאוחר יותר הוא הכניס שינויים באוברטורה והחליף את שמה ל Die Hebriden (ההברידיים). בנוסף, מנדלסון השתמש גם בשם "מערת פינגאל". גרסה זו של האוברטורה בוצעה במאי 1832 בלונדון בניצוחו של המלחין האנגלי תומאס אטווד. הגרסה הסופית הושלמה ביוני 1832 ובוצעה לראשונה בינואר 1833 בברלין בניצוחו של מנדלסון עצמו. ב-1834 בית ההוצאה למוזיקה ברייטקופף והרטל פרסם את היצירה בשם Fingalshöhle (מערת פינגאל) ומאז היצירה ידועה גם בשם זה. היצירה כתובה בסולם סי מינור. למרות שהיצירה מוגדרת כאוברטורה, כלומר פתיחה המשמשת הקדמה ליצירה אחרת, היא עומדת בפני עצמה, דבר שהיה מקובל במוזיקה הקלאסית בתקופה הרומנטית. האברטורה שואבת השראה מדימויים חוץ מוזיקליים, המבטאים את התפעמותו של מנדלסון מהנוף שנגלה אליו, ובכך היצירה מהווה דוגמה מוקדמת לפואמה סימפונית. האוברטורה מורכבת משני נושאים מרכזיים. הנושא הראשון, הפותח את היצירה, אותו מנדלסון כתב בזמן טיולו, מצייר תמונה של סירה המתנודדת בים סוער כשלפתע נגלית המערה. הנושא השני של האוברטורה מתחיל בתיאור הים הרגוע כשהויולות יוצרות תחושת גליות. בהמשך, הנושא השני מתפתח לשיא הדרמטי של היצירה שמעביר את תחושת הים הסוער סביב. היצירה כתובה עבור תזמורת המורכבת מהכלים הבאים: שני חלילי צד, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת. ההברידיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר המוקדש לטיולו של מנדלסון בסקוטלנד (באנגלית) MS of Hebrides Overture (purchased at Sotheby's), The National Archives David R.Glerum, The Orlando Philharmonic, program notes, 2006 Geoff Kuenning, Mendelssohn: Hebrides Overture, 1996 Elliott Jones, MUS 101, lumenlearning.com
יבגני רושאל

יבגני לזרביץ' רושאל (ברוסית: Евгений Лазаревич Рошал; נולד ב-10 במרץ 1972) הוא מהנדס תוכנה יהודי רוסי, ממציא פורמט דוחס הקבצים RAR. רושאל ידוע בעיקר כמפתח של: פורמט קובץ RAR‏ (1993) WinRAR‏ (1995) מנהל קבצים FAR‏ (1996) אלגוריתם הדחיסה של RAR נמצא בבעלות רשמית של אחיו הבכור אלכסנדר, מכיוון שליבגני רושאל אין "זמן לדאוג לפיתוח תוכנה ובעיות הקשורות בזכויות יוצרים בו זמנית." Biography and product timeline based on The Compression Project web page: Russian language interview with E. Roshal accessed 12 January 2010 (and verified by personal email exchange with him in 2011). win.rar GmbH. "RAR and WinRAR END USER LICENSE AGREEMENT (EULA)". RARLAB. The author and holder of the copyright of the software is Alexander L. Roshal. [...] Neither RAR binary code, WinRAR binary code, UnRAR source or UnRAR binary code may be used or reverse engineered to re-create the RAR compression algorithm, which is proprietary, without written permission. "Google Groups". נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה)
ניקולאי דילצקי

ניקולאי פבלוביץ' דילצקי (באוקראינית: Микола Дилецький; ברוסית: Николай Павлович Дилецкий;‏ בסביבות 1630, קייב - אחרי 1680, מוסקבה) היה תאורטיקאי מוזיקה ומלחין, שנולד בקייב של האיחוד הפולני-ליטאי ופעל ברוסיה. הוא נודע ברוסיה בשלהי המאה ה-17 במסה שלו על הלחנה, "דקדוק מוזיקלי", שהגרסה המוקדמת ביותר שלה ששרדה היא מ-1677. בין ממשיכי מפעלו המוזיקלי של דילצקי היה וסילי טיטוב. לא הרבה ידוע על חיי דילצקי. הערה של יואניקי טרופימוביץ' קורנייב, גם הוא תאורטיקאי, המתארת את דילצקי כתושב קייב, נחשבת לראיה למוצאו האוקראיני. קביעתו של קורנייב אמינה כנראה, שכן הוא ודילצקי היו מיודעים. עם זאת, התאריך ואפילו שנת הולדתו אינם ידועים, ושום פרטים על ראשית חייו של דילצקי לא התגלו עד כה. נראה שעבר לווילנה לפני 1675, משום שבשנה זו התפרסמה שם "הטוגה הזהובה" (Toga zlota) שלו. הטקסט אבד, אבל ידוע שהוא נכתב בפולנית, ודף השער ששרד מעיד על כך, שמדובר בכתב שבח והלל.מקורות מסוימים מעידים על כך, שדילצקי כתב לפחות עוד מסה מוזיקלית בתקופת שהותו בווילנה, שאבדה מאז. מסה זו נזכרת לראשונה ב"Grammatika musikiyskago peniya" ‏ (1677), וה"Idea grammatikii musikiiskoi" ‏ (1679) מתואר כתרגום של העבודה הווילנאית בדף השער שלו. אחרי וילנה, חי דילצקי בסמולנסק, שם נכתבה הגרסה הראשונה ששרדה למגנום אופוס שלו, Grammatika musikiyskago peniya ("דקדוק של שיר מוזיקלי"). משם עבר למוסקבה, שם הופיעו שתי הגרסראות הבאות של העבודה ב-1679 וב-1681. אין שום ידיעות נוספות על חיי דילצקי, ומקובל להניח, שהוא מת זמן קצר לאחר מכן. תאריך הולדתו נגזר מהשערה זו. אף כי אחדות מיצירותיו המוזיקליות קיימות בימינו, פרסומו של דילצקי בא לו בעיקר מן המסה שלו על הלחנה, "Grammatika musikiyskago peniya" ("דקדוק של שירה מוזיקלית"), שהייתה הראשונה מסוגה ברוסיה. שלוש הגסראות ששרדו נושאות שמות שונים, אבל התוכן זהה פחות או יותר, בכמה הבדלים חשובים. המסה כתובה בשני חלקים. הראשון מלמד את יסודות תאוריית המוזיקה, "מסתמך במידה רבה על טרמינולוגיה ותפיסות תאורטיות מערביות, בייחוד ההקסאקורד" (סולם בן שישה צלילים דיאטוניים) והשני מלמד חיבור קונצ'רטי א-קאפלה, סוגה שהגיעה אל רוסיה דרך אוקראינה ושדילצקי היה אחד הראשונים לעודד. כתיבה זו של א-קאפלה נובעת מפרשנות מחמירה של מזמור תהילים ק"נ, פסוק ו':"כל הנשמה תהלל יה, הללויה". בהתאם לפילוסופיה זו, המוזיקה הרוסית העתיקה, שהחלה להופיע בסוף המאה ה-17, במה שנודע כקונצרטים כוראליים (khorovïye kontsertï) יצרה עיבודי א'קאפלה ליצירות בסגנון ונציאני, כמו המסה Grammatika musikiyskaya ‏ (1675) מאת דילצקי. דילצקי מביא מגוון רחב של דוגמאות, הן מיצירתו הוא, כולל הלחנה בשמונה קולות של "הליטורגיה האלוהית" שחיבר בסמולנסק במיוחד להמחשת ה"גראמאטיקה", ומאלה של מלחינים מערביים בני זמנו, בייחוד הפולנים מרצין מיילצ'בסקי ויאצק רוז'יצקי. מלבד השפעתה העצומה על הדורות הבאים של מלחיני כנסייה רוסים, המסה מעניינת במיוחד הודות לתיאור הראשון המוכר של מעגל הקווינטות, המקדים את הדוגמאות המערביות בכמה עשורים. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי דילצקי בוויקישיתוף ניקולאי דילצקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקולאי דילצקי, באתר Discogs (באנגלית) מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין, "ניקולאי דילצקי", קלודיה ג'נסן ויבגני פרובורוב מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין, "ניקולאי דילצקי" ביוגרפיה של ניקולאי דילצקי באתר אולמיוזיק מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים, "יוהאן דוויד הייניכן תיאר את מעגל הקווינטות במסה משנת 1728".
ג'ואי בייטי

ג'ואי בייטי (באנגלית: Joey Batey; נולד ב-1 בינואר 1989) הוא שחקן, מוזיקאי וזמר-יוצר אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו כיסקיאר בסדרת הפנטזיה "המכשף" של נטפליקס. בייטי נולד בעיר ניוקאסל. הוא גדל במשפחה מוזיקלית, וסיפר שתמיד היה בסביבה של מוזיקה. הוא למד ברובינסון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. באוניברסיטה היה שותף לכתיבה והופעה בתוכנית מערכונים בשם "Good Clean Men", יחד עם אלכס אוון ובן אשנדן (מהמופע "The Pin"). את הכשרתו המקצועית רכז ב-L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq בפריז. ב-2013 הופיע בייטי לראשונה בטלוויזיה במותחן הבריטי "Murder on the Home Front" בבימויו של ג'פרי סקס. ב-2014 שיחק בסרט "The Riot Club" בבימויה של לונה שרפיג. ב-2017 פול מקגיגן ליהק אותו לתפקיד אדי בסרט "כוכבים חיים לנצח". עוד הופיע בייטי בסדרה "סטרייק" (2017), במיני-סדרה "In the Dark", ובסדרה "Knightfall". ב-2019 החל בייטי לשחק בתפקיד הטרובדור יסקיאר בסדרה "המכשף", העיבוד של נטפליקס לסדרת הרומנים באותו שם. בייטי בולט ביכולת הקולית שלו, שהביא לביצוע הלהיטים "Toss a Coin to Your Witcher" ו-"Her Sweet Kiss". הוא היה הסולן של להקת האינדי פולק "The Amazing Devil", וכן כותב השירים העיקרי שלהם. ב-29 בפברואר 2020 יצא האלבום "The Horror and The Wild". ג'ואי בייטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ואי בייטי, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ואי בייטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואי בייטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואי בייטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) "The Witcher (ft. Joey Batey)". im-obsessed-with-this.simplecast.com. "Good Clean Men". נבדק ב-2020-06-16. Reynolds, George (6 בנובמבר 2009). "Good. Clean. Men". Varsity (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-06-16. {{cite news}}: (עזרה) "Biography". IMDb.com. Petski, Denise (31 באוקטובר 2018). "'The Witcher': First Look At Henry Cavill As Geralt Of Rivia; Netflix Rounds Out Cast As Production Begins". Deadline Hollywood. ארכיון מ-1 בנובמבר 2018. נבדק ב-13 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Davies, Mike (19 ביולי 2016). "The Amazing Devil: Love Run – Album Review". Folk Radio. נבדק ב-5 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "The Horror and the Wild, by The Amazing Devil". Theamazingdevil.bandcamp.com. נבדק ב-1 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה)
Send It On

"Send It On" (בעברית: תשלח את זה הלאה) הוא שיר בביצוע האמנים האמריקאים מיילי סיירוס, האחים ג'ונאס, דמי לובאטו וסלינה גומז כחלק מפרויקט הצדקה "Friends for Change" (בעברית: "חברים לשינוי") של דיסני. השיר יצא לאור ב-11 באוגוסט 2009 על ידי וולט דיסני רקורדס והוליווד רקורדס כסינגל צדקה על מנת לסייע לארגוני הסביבה הבינלאומיים. ביחס לשיר ולקמפיין ציינו ששת הזמרים שזה לכבוד מטרה טובה ויקרה להם. מבחינת לירית, הבלדה היא העברת מסר סביבתי. השיר זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, שציינו כי המילים לא מזכירות את הסביבה. השיר הגיע למקום 20 במצעד בילבורד הוט 100. בקליפ נראים משתתפי השיר שרים את השיר על גבי במה מוארת, ורצים לאורך דשא רחב ידיים. ב-6 ביוני 2009 לובאטו פרסמה את הימצאותה על סט הצילומים של הקליפ. הקליפ שודר לראשונה ב-ערוץ דיסני ובערוץ ABC Family בחודש אוגוסט 2009. הווידאו מתחיל כאשר סיירוס וניק ג'ונאס יושבים על גבי במה, בעוד ג'ונאס מנגן בגיטרה אקוסטית הם שרים את הבית הראשון של השיר. הם נראים הולכים לקראת במה מוארת ואליהם מצטרפים ג'ו ג'ונאס ולובאטו, ששרים את הבית השני של השיר. כל האמנים נראים על הבמה כשהם שרים את הפזמון. קווין וג'ו ג'ונאס מסירים את הוילון השחור שמאחוריהם וחושפים רקע של שמיים כחולים. סלינה גומז וקווין ג'ונאס שרים את הבית השלישי של השיר. בסופו של הקליפ, הקבוצה יוצאת מהאולם וכולם רצים בפארק רחב, ואליהם מצטרפים ילדים הרצים מאחוריהם. הקליפ מסתיים כשהקבוצה מתיישבת על ספה במרכז הפארק וצופה בשקיעה. Earth מידע על הסינגל "Send It On" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Send It On" באתר יוטיוב ציוץ של דמי לובאטו ברשת החברתית אקס (טוויטר), 6 ביוני 2009