רודי טומג'נוביץ'

רודולף "רודי" טומג'נוביץ' הבן (באנגלית: .Rudolph "Rudy" Tomjanovich, Jr; נולד ב-24 בנובמבר 1948) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, ששיחק בסן דייגו/יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA בין השנים 1964–1980, ואימן אותה בין השנים 1992–2003. בעונות 1994 ו-1995 הוביל את הרוקטס לזכייה בשתי אליפויות NBA כמאמן הקבוצה. כשחקן, נבחר 5 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 17.4 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. בשנת 2020 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, בתור מאמן. טומג'נוביץ' נולד וגדל בעיר המטראמק שבמישיגן. בין השנים 1967–1970 למד באוניברסיטת מישיגן, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה רשם ממוצעים של 25.1 נקודות ו-14.4 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה באוניברסיטה, 1969/1970, נבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות ("Second-team All-American").‏ 1,039 הריבאונדים שהוריד כשחקן מישיגן מציבות אותו במקום הראשון בתולדות הקבוצה. טומג'נוביץ' נבחר על ידי סן דייגו רוקטס בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA לשנת 1970, אחרי בוב לניר שנלקח ראשון. ב-11 העונות הבאות היה טומג'נוביץ' אחד מכוכבי הקבוצה הבולטים ביותר, לצד הרכז קלווין מרפי, אשר נבחר על ידי הרוקטס באותו הדראפט (בחירה 18). אחד המקרים הזכורים ביותר מקריירת המשחק שלו אירע ב-9 בדצמבר 1977, כאשר שחקן לוס אנג'לס לייקרס קרמיט וושינגטון חבט בפניו של טומג'נוביץ' במהלך משחק בין הקבוצות. המכה שספג שברה את גולגולתו, אפו ולסתו, וגרמה לפגיעות ראש מסכנות חיים. לאחר עשרה חודשי אשפוז והחלמה, חזר טומג'נוביץ' לשחק בתחילת עונת 1978/1979, אותה סיים עם ממוצעים אופייניים של 19.0 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק. בתחילת עונת 1976/1977 הצטרף ליוסטון הסנטר הצעיר מוזס מלון, שיחד עם טומג'נוביץ' ומרפי הצעיד את הקבוצה למעמד גמר ה-NBA בעונת 1980/1981, לראשונה בתולדות המועדון. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הרוקטס לבוסטון סלטיקס של לארי בירד, רוברט פאריש וסדריק מקסוול, בתוצאה 2–4. בסיום אותה עונה פרש טומג'נוביץ' ממשחק פעיל, בגיל 32. טומג'נוביץ' ניצב במקום השלישי בתולדות הרוקטס במספר משחקים (768), דקות משחק (25,714) ונקודות (13,383) אחרי האקים אולאג'ואן וקלווין מרפי, ובמקום הרביעי במספר ריבאונדים (6,198) אחרי אולאג'ואן, אלווין הייז ומוזס מלון. ב-28 בינואר 1982 הועלתה גופייתו עם המספר 45 לתקרת אולמה הביתי של יוסטון רוקטס, כהוקרה על תרומתו למועדון. מיד עם פרישתו ממשחק החל טומג'נוביץ' לשמש כסקאוט עבור הרוקטס, ולאחר שנתיים בתפקיד מונה לעוזר מאמן בקבוצה. ב-7 מתוך 8 עונותיו כעוזר מאמן, תחת ביל פיץ' ודון צ'ייני, הגיעה יוסטון לשלב הפלייאוף, ובעונת 1985/1986 אף העפילה לגמר ה-NBA. בפברואר 1992 החליף טומג'נוביץ' את צ'ייני כמאמן הראשי של הרוקטס, ונשאר בתפקיד זה עד שנת 2003. את עונתו המלאה הראשונה כמאמן, 1992/1993, סיימה יוסטון עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, והיא עברה את שלב הפלייאוף הראשון לראשונה מזה 6 עונות. בעונת 1993/1994 הוביל טומג'נוביץ' את הרוקטס לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על ניו יורק ניקס בסדרת הגמר, בתוצאה 4–3. הכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה היה הסנטר האקים אולאג'ואן, ולצידו בלטו שחקנים כגון אוטיס ת'ורפ, קני סמית', ורנון מקסוול, רוברט הורי, מריו אלי וסם קאסל. בעונה העוקבת הצטרף לרוקטס שחקן האולסטאר קלייד דרקסלר, אך הקבוצה סיימה את העונה הסדירה עם מאזן 47–35 אשר הציב אותה במקום השישי בלבד במערב. על אף הביקורות הרבות שהופנו כנגד הקבוצה, היא גברה לאורך הפלייאוף על ארבע הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר, וזכתה באליפות שנייה ברציפות לאחר ניצחון על אורלנדו מג'יק בסדרת הגמר. במהלך טקס הענקת גביע האליפות הצהיר טומג'נוביץ': "לעולם אל תפקפקו בלב של אלופה" (במקור: "!Don't ever underestimate the heart of a champion"), הכרזה שהפכה לאחת הזכורות והמצוטטות ביותר בתולדות ה-NBA. בכל אחת מ-4 העונות שלאחר האליפות העפילה יוסטון לפלייאוף, אך לא עברה את שלב גמר המערב, ובין עונות 2000–2003 רשמה הקבוצה מאזן כולל של 150 ניצחונות ו-178 הפסדים (45.7%) ולא הגיעה כלל לפלייאוף. בסיום עונת 2002/2003 עזב טומג'נוביץ' את הרוקטס לאחר שאובחן כחולה בסרטן שלפוחית השתן, ובכך סיים קשר של 33 שנים עם הקבוצה כשחקן, סקאוט, עוזר מאמן ומאמן ראשי. ב-11 וחצי עונותיו כמאמן הרוקטס העמידה הקבוצה מאזן כולל של 503 ניצחונות ו-397 הפסדים (55.9%) בעונה הסדירה, וכן 51 ניצחונות ו-39 הפסדים (56.7%) בפלייאוף ה-NBA. באליפות העולם בכדורסל 1998 אימן טומג'נוביץ' את נבחרת ארצות הברית, אשר השתתפה בטורניר ללא אף שחקן NBA בשל שביתת שחקנים שהתקיימה במקביל. על אף הסגל המוגבל שאימן, אשר הורכב משחקני ליגת ה-CBA ושחקני מכללות, הוביל טומג'נוביץ' את הנבחרת לזכייה מפתיעה במדליית הארד. שנתיים לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000), חזר לאמן את נבחרת ארצות הברית וזכה עמה במדליית הזהב לאחר שניצחה בכל 8 משחקיה. לקראת עונת 2004/2005 מונה למאמנה הראשי של לוס אנג'לס לייקרס, במקומו של פיל ג'קסון. חוזהו המקורי בקבוצה היה לחמש עונות עבור 30 מיליון דולר, אך כעבור 43 משחקים בלבד התפטר מתפקידו, לדבריו עקב "תשישות נפשית וגופנית" שאינם קשורים למחלת הסרטן בה חלה בעבר. בין השנים 2005–2011 שימש כיועץ לענייני כדורסל עבור הלייקרס. מדיה וקבצים בנושא רודי טומג'נוביץ' בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN סטטיסטיקות האימון ב-NBA, באתר Basketball-Reference מארק סטיין, ניו יורק טיימס, היכולת שלו לגעת בכוכבים הגדולים ביותר הכניסה אותו להיכל התהילה, באתר הארץ, 18 במאי 2021 סטטיסטיקות קריירת המשחק של טומג'נוביץ' ב-NBA, באתר Basketball-Reference היכל התהילה מכריז על נבחרי מחזור 2020, באתר הרשמי, 4 באפריל 2020 סטטיסטיקות המכללות של טומג'נוביץ', באתר Sports-Reference פרופיל כשחקן, באתר ספריית ההיסטוריה של אוניברסיטת מישיגן רשימת הנבחרים בדראפט ה-NBA‏ 1970, באתר Basketball-Reference Three Decades Later, Washington Still Feels Effects of His Punch, באתר ניו יורק טיימס, 30 בינואר 2005 המובילים הסטטיסטיים בתולדות יוסטון רוקטס, באתר Basketball-Reference Don't underestimate the heart of a champion - Rudy T, באתר Chron,‏ 12 ביוני 2005 Classic NBA Quotes: Winning and Losing, באתר הרשמי של ה-NBA סטטיסטיקות האימון של טומג'נוביץ' ב-NBA, באתר Basketball-Reference סיכום הטורניר של נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1998, באתר USA Basketball סיכום הטורניר של נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סידני, באתר USA Basketball Lakers Announce Coaching Change, באתר הרשמי של לוס אנג'לס לייקרס, 2 בפברואר 2005 Rudy Tomjanovich's Lakers time is done, באתר Orange County Register,‏ 15 באוגוסט 2011