אומברטו אקו

אומברטו אקו (באיטלקית: Umberto Eco; ‏5 בינואר 1932 – 19 בפברואר 2016) היה פילוסוף, סמיוטיקאי, היסטוריון של ימי הביניים, סופר ומתרגם איטלקי. אקו נולד בעיר אלסנדריה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה. ילדותו עברה עליו בערי צפון איטליה, בימי המאבקים הרצופים בין הקומוניסטים ובין אנשי "החולצות השחורות", תומכי הפשיזם האיטלקי. עבודת הדוקטורט שהגיש לאוניברסיטת טורינו התמקדה באסתטיקה של תומאס אקווינס. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מעורב בארגונים אמנותיים וספרותיים שונים, ועבד בערוצי תקשורת המונים. בתקופה זו היה ממחברי השאלות לתוכניות הטריוויה של הטלוויזיה האיטלקית, והחל לפרסם את הטור "היומן הקטן" ביומון "Il Verri". אחד מפרסומיו הראשונים, "היצירה הפתוחה" (Opera Aperta ,The Open Work) מ-1962, דן בהבחנות שבין מרחבי משמעות שנוצרים בטקסטים: אקו הבחין בין טקסטים "פתוחים" שמעודדים קיום פרשנויות רבות (כגון "יוליסס" של ג'יימס ג'ויס), לבין טקסטים "סגורים" שמכוונים את הקורא לעבר טווח מצומצם של משמעויות (כגון "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי). עבודה זו קירבה את אקו אל קבוצת היוצרים האיטלקיים "Gruppo '63", שהתעניינה ביכולת ליצור מרחב קומבינטורי של הבעות ביצירה ספרותית ופלסטית (בדומה לחבורת אוליפו הצרפתית). עיסוקיו של אקו בתחומי התקשורת מסמנים את המעבר שחל בכתיבתו האקדמית. עבודותיו הבאות, ובעיקר "תפקידו של הקורא" (The Role of the Reader) ו"תאוריה של הסמיוטיקה" (Theory of Semiotics) הן ניסיון ליצירתן של מתודות כלליות לניתוח טקסטים, ללא הבחנה בין "תרבות גבוהה" ו"נמוכה". מתקופה זו זכו למעמד מיוחד בעיקר שני חיבורים: הניתוח הסטרוקטורלי של סרטי ג'יימס בונד וההקדמה שחיבר אקו עבור הוצאתו האיטלקית של הקומיקס "פינאטס". גישתו הטקסטואלית של אקו יוצרת דו-שיח עם התאוריה האסתטית מבית מדרשו של בנדטו קרוצ'ה (Croce) ועם השתלשלויותיה ההיסטוריות, בעיקר אלו שבאו לביטוי בתנועת הביקורת החדשה. עבור אקו, משמעותו של טקסט אינה נקבעת על ידי הטקסט "כפי שהוא לעצמו". עם זאת, הדגש שהושם על ידי התאורטיקנים של הביקורת החדשה על מרחב משמעויות ופרשנויות מקבילות הוא רכיב חשוב בתאוריות של אקו: עבורו הקורא מייצר פרשנות, או פרשנויות, מתוך המרחב האופייני שהטקסט מכונן. בספרו "בחיפוש אחר השפה המושלמת" הביע תמיכה בשפה הבינלאומית אספרנטו, אם כי לא דיבר אותה. חיבורים מאוחרים יותר מסמנים מעבר נוסף בכתיבתו של אקו - מפתיחתו של הטקסט לחופש פרשני פונה אקו אל הדרכים שבהן הטקסט יוצר צמצום מבני של דרכי הקריאה האפשריות ("פרשנות ופרשנות יתר" - Interpretation and Over-Interpretation). כדי לבסס עמדה זו נדרש אקו ל"קורא האידיאלי", קורא שמשחזר מערכות קשרים מקסימליות בפרשנותו לטקסט. אקו גיבה את מחקריו אלו בהתעמקות במכניזמים "עודפים" של קריאה ובפרשנויות "פרנואידיות", כאשר בכך הוא מציב גבולות לחופש הקריאה. במסגרת זו ערך אקו מחקר היסטורי ותאורטי של ההנחות הפרשניות העומדות בבסיסן של פרשנויות "לא-לגיטימיות", כפי שאלו משתקפות בכתבים אוקלטיים ובטקסטים עם אג'נדות פוליטיות חריגות. הדים לעבודותיו התאורטיות מצויים גם בסוגת הכתיבה הבאה שבה התנסה - הרומן הספרותי. הרומן הראשון של אקו, "שם הוורד" (1980; Il Nome della Rosa). על ספר זה זכה בפרס הספרותי האיטלקי הבכיר פרס סטרגה, המקביל לפרס מאן בוקר בשפה האנגלית וגם בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1982. רומן זה הוא המשך אינטגרלי לכתיבתו האקדמית של אקו: הנושאים העיקריים ברומן מתמקדים בהקבלה בין הבלש ובין הקורא, ובדרכם של השניים לכפות על המציאות, או על הטקסט, נרטיבים "מוגזמים". הספר תורגם לכ-30 שפות ומכר למעלה מ-10 מיליון עותקים. הוא גם עובד לסרט מצליח בכיכובו של שון קונרי ב-1987. בשנת 1988 יצאה לאור ספרו השני, "המטוטלת של פוקו". הנושא העיקרי בספר הוא הפופולריות של תאוריות הקונספירציה לאורך השנים, ושכיחותן של דעות פסבדו־דתיות ופסבדו־מדעיות. ספריו הבאים "האי של יום האתמול" ו"באודולינו" ביססו את מעמדו כאחד הסופרים העולמיים המובילים לקראת סוף המאה ה-20. בשנת 1995 פרסם את המסה "הפשיזם הנצחי". אקו כיהן כראש החוג לתקשורת של אוניברסיטת בולוניה ושימש יושב ראש איגוד הסמיוטיקנים העולמי. בשנת 2011 היה אורח הכבוד ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים. פרס צ'זארה פבזה (2011) פרס סטרגה (1981) אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1996) פרס אוסטריה לספרות אירופית (2001) פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2000) אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר מפקד מסדר האמנויות והספרות קצין בלגיון הכבוד ביוני 2002 קיבל תואר דוקטור של כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים שם הוורד (1980, Il Nome della Rosa), תרגם עמנואל בארי, זמורה-ביתן, 1987. המטוטלת של פוקו (1988, Il pendolo di Foucault), תרגם גאיו שילוני, כנרת, 1991. האי של יום האתמול (1994, L'isola del giorno prima), תרגם אריה אוריאל, כנרת, 1995. באודולינו (2000, Baudolino), תרגמה מרים שוסטרמן-פדובאנו, כנרת, 2005. השלהבת המסתורית של המלכה לואנה (2004), תרגם אריה אוריאל, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2007. יומן זעיר, תרגם אריה אוריאל, זמורה ביתן, 2011. בית העלמין של פראג, תרגם אריה אוריאל, כנרת זב"מ, 2012. מספר אפס, תרגם אריה אוריאל, כנרת זמורה ביתן, 2016. לטייל עם דג סלמון ומאמרים אחרים, תרגם אריה אוריאל, כנרת, 1997. להמציא את האויב וחיבורים נוספים, תרגם אריה אוריאל, כנרת זמורה ביתן, 2016. הפשיזם הנצחי, תרגם יונתן פיין, הוצאת תשע נשמות, 2019. פרשנות ופרשנות יתר, נכתב בשיתוף ריצ'רד רורטי, ג'ונתן קאלר וכריסטין ברוק-רוז, תרגם יניב פרקש, הוצאת רסלינג, 2007. תולדות היופי, תרגם אריה אוריאל, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2010. תולדות הכיעור, תרגום ועריכה מקצועית: שרה לוטן, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2013. תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, תרגום: שרה לוטן, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016. ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, הוצאת רסלינג, תל אביב 2004. מדיה וקבצים בנושא אומברטו אקו בוויקישיתוף אומברטו אקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אומברטו אקו (1932-2016), דף שער בספרייה הלאומית אומברטו אקו, ברשת החברתית Goodreads אתר האינטרנט הרשמי של אומברטו אקו (באיטלקית) הספרים של אומברטו אקו, באתר "סימניה" אריאנה מלמד, אפשר לקרוא לזה אקומניה, חדשות, 3 בנובמבר 1989 - ריאיון לאחר צאת ספרו השני "המטוטלת של פוקו" אקו על אקו - הסופר אומברטו אקו מראיין את עצמו על ספרו "השלהבת המסתורית של המלכה לואנה", באתר ynet, 6 בפברואר 2008 אביטל בורג, עכבר העיר, אומברטו אקו מזייף את המונה ליזה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2009 אלכס בטרוורת, הגרדיאן, הסיפור שאינו נגמר: התסריטאי של בונואל משוחח עם אומברטו אקו, באתר הארץ, 25 במאי 2011 ד"ר מרגלית מולנר גויטיין, אומברטו אקו - סמיוטיקן, חוקר ספרות וסופר איטלקי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בפברואר 2011 מת הסופר אומברטו אקו ("שם הוורד"), באתר ynet, 20 בפברואר 2016 הסופר אומברטו אקו ("שם הוורד") הלך לעולמו בגיל 84, באתר וואלה, 20 בפברואר 2016 ג'ונתן קנדל, הניו יורק טיימס, הפילוסוף והסופר האיטלקי אומברטו אקו מת בגיל 84, באתר הארץ, 20 בפברואר 2016 עפרי אילני, אומברטו אקו: האיש שהתגעגע לימי הביניים וידע למה, באתר הארץ, 24 בפברואר 2016 מכּתביו: השלהבת המסתורית של המלכה לואנה, באתר nrg‏, 11 בינואר 2008 פותחים ספר | תולדות היופי, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2010 על תבניות הסיפר בספרי ג’יימס בונד רחל נאמן, מורה נבוכים ל'שם הוורד', כותרת ראשית, 23 באפריל 1987 אלון אלטרס, עונשה של הצלחה ספרותית, מעריב, 5 בדצמבר 1990 עדנה פיינרו, קולנוע - האינקוויזיציה כקריקטורה, "העולם הזה", גיליון 2590 מ-22 באפריל 1987, עמוד 20 אהרון דולב, את הספר חייבים לקרוא, מעריב, 30 באפריל 1987 מאיר שניצר, הוא לא ידע את שמה, והוא גם לא יידע, חדשות, 17 באפריל 1987 מיכל אלפון, אומברטו אקו מכה שנית, כותרת ראשית, 19 באוקטובר 1988 חגית פלג רותם, ‏אומברטו אקו מבקר בארץ: "חרם אינטלקטואלי הוא ביטוי לגזענות", באתר גלובס, 23 בפברואר 2011 מיה סלע, אומברטו אקו: "חרם הוא צורה של גזענות", באתר הארץ, 24 בפברואר 2011 מרב יודילוביץ', אומברטו אקו: דוקטור של כבוד, באתר ynet, 3 ביוני 2002 שלומית שחר, האני־המספר וכותב ההיסטוריה - "שם הוורד" מאת: אומברטו אקו; תרגום; עמנואל בארי; זמורה־ביתן, כותרת ראשית, 8 ביולי 1987 ביקורת ספר: המטוטלת של פוקו – אומברטו אקו, כישופים: הקדרה המבעבעת של כרמית ביקורות: יוסף שוורץ, סטפנה סבין, בחיפוש אחר האשליה המושלמת, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2001 יוסף דן, למה הגנוסטיקאיות מפריסות פרסה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2002 אביעד קליינברג, חכם גדול, סופר קטן, באתר ynet, 30 באוקטובר 2005 רחביה ברמן‏, אקו והבאנימן, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2005 אהוד פירר, האמת, ורק האמת, באתר "האייל הקורא" באודולינו, אומברטו אקו יוסף דן, זיכרונותיו של מי ששכח את הכל, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2006 אריק גלסנר, על "בית העלמין של פראג", מאת אומברטו אקו, באתר "מבקר חופשי", 31 באוקטובר 2012 ביקורות: אביעד שטיר, שלל הקונספירציות ברומן האחרון של אומברטו אקו, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2016 עופרה עופר אורן, "מספר אפס": האם הסופר קרא את ספרו, בבלוג "סופרת ספרים", 17 במאי 2016 יונתן גרוסמן‏, מתקפת תרבות: "מספר אפס" של אומברטו אקו הופך את הדרמה העיתונאית לחוויה מייגעת, באתר וואלה, 16 ביוני 2016 עופרה עופר אורן, "הפשיזם הנצחי": קריאת חובה, בבלוג "סופרת ספרים", 5 במרץ 2019 ביקורות: ספי הנדלר, יריד הספרים בירושלים | אומברטו אקו, "תולדות היופי", באתר הארץ, 16 בפברואר 2011 שולמית קיסרי, תולדות היופי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באפריל 2011 אריאנה מלמד, יופי טופי, באתר ynet, 19 בינואר 2011 אורי הולנדר, פרלודים | כרטיס כניסה שעוצב בקפידה אל גן השעשועים של היופי, באתר הארץ, 27 במאי 2011 עמרי הרצוג, מדוע קשה להסיר את המבט מהכיעור, באתר הארץ, 22 במרץ 2013 דוד רפ, הזמנה למסע יוצא דופן בעקבות מקומות אגדיים, באתר הארץ, 25 באפריל 2017