laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטווח אנטנות

מטווח אנטנות הוא מקום בו נערכים מחקרים, ניסויים ומדידות של המאפיינים של אנטנות. במטווח אנטנות מוצבת לפחות אנטנה אחת, אשר המאפיינים שלה נבדקים. בנוסף, קיימת במטווח לפחות עוד אנטנה אחת שתפקידה לבצע שידור ו/או קליטה מול האנטנה הנבדקת. מקלט שמחובר לאחת או יותר מהאנטנות שבמטווח מאפשר מדידה של עוצמת השידור הנקלטת - ובכך מסייע בקביעת המאפיינים של האנטנה או האנטנות הנבדקות. קיימים מספר סוגים של מטווחי אנטנות: מטווח שדה קרוב. מטווח שדה רחוק. במטווח שדה רחוק, המרחק בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת צריך להיות לפחות אורך הגל/2D2 כמו כן מחולקים מטווחי האנטנות למטווחים פתוחים או סגורים: המטווחים הפתוחים ממוקמים בשטח פתוח וללא קורת גג. מקימים אותם לרוב בשטח בקרבתו אין מגורים או תעשייה צפופים, כדי להקטין השפעות חיצוניות. במטווחים אלו קיימות בדרך כלל עדיין הפרעות חיצוניות והחזרות גלים מעצמים שבסביבת המטווח, ובעת קביעת מאפייני האנטנה יש צורך בביטול השפעות אלו. המטווחים הסגורים הם לרוב מטיפוס תא חסר הד. צידם הפנימי של מטווחים אלה מרופד בחומר בולע קרינה אלקטרומגנטית לניטרול החזרים פנימיים, וכמו כן צידם החיצוני מצופה בשכבה בלתי חדירה לקרינה כדי לנטרל השפעות חיצוניות. כך מתאפשרת מדידה מדויקת של מאפייני האנטנה. מדידת אנטנות מבוצעת בעזרת מטווח אנטנות בו מבוצע מיפוי של עקום הקרינה של האנטנה על ידי סיבובה. המדידה מבוצעת בעזרת מקלט או נתח רשתות (Network Analyser). תיאור מערך המדידה הוא כדלהלן: אות היוצא ממשדר מנותב לאנטנת שידור כאשר ביניהם מותקן מגבר הספק במידת הצורך. בצד הקולט, מחוברת האנטנה הנבדקת המותקנת על מסובב אנטנה בעל ציר מדידה אחד או יותר. על ידי פקודה למבקר המסובב בעזרת מחשב או בצורה ידנית, מסתובבת האנטנה הנבדקת ותפוקת האות נדגמת בכל זווית רצויה. התוצאה המתקבלת היא עקום קרינה. מתוצאות עקום הקרינה ניתן לקבל מספר פרמטרים: רוחב אלומה. רמת אונות הצד. יחס פנים לאחור. שבח האנטנה נמדד בדרך כלל ביחס לאנטנה מכוילת בעלת שבח ידוע. אנטנה מכוילת היא בדרך כלל אנטנת שופר בעלת מפתח סטנדרטי הנקראת STANDARD GAIN HORN. קימות חברות רבות המייצרות אנטנות שופר סטנדרטיות ולכולן גרף כיול זהה לאותו גודל אנטנה מקובל כשדיוק השבח של השופר הוא 0.5 ± דציבל. שלבי המדידה הם אלה: מדידת עוצמת האות של האנטנה המכוילת בתדר רציף או במספר תדרים בודדים. מדידת עוצמת האות של האנטנה הנבדקת. חישוב ההפרש בין הוא המדידות. הוספה או החסרה של התוצאה לשבח הידוע של אנטנת הכיול. התוצאה המתקבלת היא השבח המוחלט. דיוק בדיקת השבח תלוי במספר גורמים שהעיקרי ביניהם הוא גורם ההחזרות. על מנת לנטרל גורם זה רצוי לבצע מדידה של האנטנה במספר קיטובים וכן במספר מרחקים שונים בין אנטנת השידור לאנטנה הנבדקת. ככלל, בתדרים גבוהים דיוק מדידת השבח הוא טוב יותר כיון שאנטנות הכיול הן בעלות אלומה צרה כך שיש פחות החזרות.
רונאלד לאינג

רונאלד לאינג (באנגלית: Ronald David Laing;‏ 7 באוקטובר 1927 – 23 באוגוסט 1989) היה פסיכיאטר אקזיסטנציאליסט סקוטי. לאינג נולד ב-7 באוקטובר 1927 במחוז גובנהיל שבגלזגו. בן יחיד לדייוויד פארק מק'נהר לאינג ואמילה גלן לאינג. הוא למד רפואה באוניברסיטת גלאזגו. במהלך לימודיו יסד מועדון פילוסופי אשר נשיאו היה ברטראנד ראסל. לאינג נכשל במבחנים הסופיים של לימודיו ב-1950. אך לאחר כחצי שנה בה עבד ביחידה פסיכיאטרית בבית חולים עבר את הבחינות. לאינג שירת מספר שנים כפסיכיאטר בצבא הבריטי. ב-1953 עזב את הצבא ועבר לבית חולים פסיכיאטרי בגלאזגו. בשנת 1956 עבר לעבוד בקליניקה בלונדון שם עבד עם דונלד ויניקוט וג'ון בולבי. בשנת 1965 התחיל פרויקט קהילתי הידוע כ"קינסלי הול" במסגרתו חיו תרפיסטים ומטופלים יחדיו בסביבה שוויונית. קינגסלי הול היווה את מקור ההשראה עבור חלופות לאשפוז פסיכיאטרי רבות כגון סוטריה. בשנותיו האחרונות פנה לאינג לכיוונים שנויים במחלוקת, ויש עמיתים אשר אף החשיבו את לאינג לפסיכוטי. כך למשל הציע סדנאות "לידה מחדש" במסגרתן ניתנה למשתתפים אפשרות לשחזר את חוויות הלידה. לאינג עסק רבות באטיולוגיה, בפנומנולוגיה ובהקשרים החברתיים והתרבותיים של הפרעות פסיכיאטריות שונות תוך התמקדות בפסיכוזה. דעותיו הושפעו באופן חזק מאוד מהפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית ואתגרו את השיח הפסיכיאטרי המקובל באותן שנים. לאינג ראה בהוויה של "חולה הנפש" לא אוסף של סימפטומים בהם יש לטפל, אלא תגובה הגיונית לנסיבות חייו. עקב כך דרכי הטיפול שהציע לא התמקדו בסמפטום זה או אחר אלא הציעו התבוננות הוליסטית במטופל וניסיון ליצירת קשר אותנטי עמו. לא אחת תויג לאינג כדמות חשובה בשיח האנטי-פסיכיאטריה, אף שהוא עצמו דחה את התווית הזאת. Divided Self: An Existential Study in Sanity and Madness. בעברית: האני החצוי, בהוצאת הקיבוץ המאוחד The Voice of Experience בעברית: קולה של חוויה. הוצאת דביר Sanity, Madness, and the Family: Families of Schizophrenics בעברית: שפיות שיגעון והמשפחה. הוצאת גומא, ציריקובר הפוליטיקה של המשפחה הפוליטיקה של ההתנסות האני ואחרים "שיחות עם ילדי" הוצאת אחיאסף 1980 תרגום: שולמית ועמשי לוין. זהו לקט של שיחות רבות בין ר.ד. לאינג לילדיו וילדים אחרים, שיחות שנרשמו במשך שבע שנים. סבכים (Knots) – הוצאת כמתת. תרגום חיה יוקר ויורם פרי מדיה וקבצים בנושא רונאלד לאינג בוויקישיתוף הפוליטיקה של ההתנסות, ספרו של לאינג (באנגלית) מאמר מקיף על לאינג + פרטים ביוגרפיים רבים מרונלד לאינג ועד דיאלוג פתוח / איתי קנדר רונאלד לאינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רונאלד לאינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רונלד דוד ליינג (1927-1989), דף שער בספרייה הלאומית רונאלד לאינג, ברשת החברתית Goodreads Hendrix, V., & Fort, D. C., Soteria : through madness to deliverance, California: Xlibris Corporation, 2004 Nick Crossley, R. D. Laing and the British anti-psychiatry movement: a socio–historical analysis, Social Science & Medicine 47, 1998-10, עמ' 877–889 doi: 10.1016/s0277-9536(98)00147-6
אברהם פילץ

אברהם פּילְץ (1 בספטמבר 1935 - 2 במאי 1994) היה איש עסקים, יזם וקבלן בניין שפעל בעיקר בתל אביב. אברהם פילץ, בנו של הקבלן אריה פילץ, נולד ברחוב הירקון 81, שבו נפתח בשנת 1938 "קפה פילץ". באותו בניין נולד והתגורר חברו דב לאוטמן וכן ליאורה לבית פנחל. אברהם פילץ היה חבר בתנועת הנוער של "המחנות העולים" והדריך בה, ואף היה קומונר שעבר במסגרת הגרעין לקיבוץ גדות, שבו התגורר עם רעייתו לעתיד מאירה פילץ לבית שר. הוא למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן הצטרף לעסקי אביו. במשך שנים רבות היה יד ימינו של אביו. בשנות השישים והשבעים הם בנו ביחד מספר פרויקטים חדשניים, ובהם: "בית הדר דפנה" בשדרות שאול המלך (בתכנון אדריכל רם כרמי), "בית אל על" ברחוב בן-יהודה שהיה מגדל המשרדים הראשון בתל אביב (בתכנון כרמי-מלצר-כרמי), "דיזנגוף סנטר" (בתכנון עליזה טולדו ויצחק ישר) ו"התחנה המרכזית החדשה", מיזם שאותו לא הצליח לסיים (בתכנון רם כרמי). בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה העשרים היה שותף עם אנשי העסקים אליעזר פישמן ויוסי ריגר בקרן הנאמנות "רונית", שקרסה ברעש גדול בעקבות משבר מניות הבנקים, ובחברות פרטיות שעסקו במימון כספי. לאחר מכן הקים את מתחם הרב מכר בצומת גלילות הידוע כיום בשם "מתחם סינמה סיטי גלילות" וכן את פרויקט המשרדים "בית עוז" ברמת גן, שהחזיק לתקופה קצרה בשיא עולמי של גובה קיר המסך אשר בחזיתו. היה חבר בוועדת הכספים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בראשית שנות ה-90 חלה בסרטן ונפטר ב-2 במאי 1994.
ברכת קיבוץ גלויות

ברכת קיבוץ גלויות היא הברכה העשירית בתפילת שמונה עשרה, אחת משלוש עשרה ברכות הבקשה בתפילה זו, והראשונה מבין סדרת הבקשות הנוגעות לנושאים לאומיים (יחד עם ברכת המשפט, ברכת ירושלים וברכת מצמיח קרן ישועה). נוסח הספרדים ונוסח קטלוניה - תְּקַע בְשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקָבֵץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח אשכנז - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׁרָאֵל. נוסח ספרד ונוסח פרובאנס - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלֻיוֹתֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה ה', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח תימן - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ אֶת כָּל גָּלִיּוֹתֵינוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח איטליה - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלִיּוֹתֵינוּ, (וְקַבְּצֵנוּ יַחַד מְהֵרָה מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ לְאַרְצֵנוּ). בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח רומניא - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ וְשָׂא נֵס לְקַבֵּץ גָּלִיּוֹתֵינוּ, וּקְרָא דְרוֹר לְקַבְּצֵנוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת כָּל הָאָרֶץ אֶל נְוֵה קָדְשֶךָ. בָּרוּךְ אַתָּה הֳ', מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח ארץ ישראל - תְּקַע בְּשׁוֹפָר גָּדוֹל לְחֵרוּתֵנוּ, וְשָׂא נֵס לִקְבּוֹץ גָּלֻיּוֹתֵינוּ. בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַבֵּץ נִדְחֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. ברכה זו נקבעה עוד בזמן שבית המקדש השני היה קיים (בתקופת הזוגות) אולם גם בתקופה זו התגוררו יהודים רבים בתפוצות. יישובים מבוססים של יהודים התקיימו במצרים (כבר מתקופת גלות יהויכין), בבבל (בעקבות גלות בבל) וכן באזור טורקיה ואיי יוון, ואילו יהודי ארץ ישראל היו נתונים תחת שלטון בית סלאוקוס, וברכה זו מהווה תקווה לגאולה. ברכה זו קיבלה משנה תוקף עם חורבן בית שני.[דרוש מקור] במסכת מגילה (י"ז, ב) מוסבר שברכה זו נקבעה אחרי ברכת השנים, כיוון שהראשון מסימני הגאולה הוא שנה של פיריון גדול, בהסתמך על הפסוק מספר יחזקאל: וְאַתֶּם הָרֵי יִשְׂרָאֵל עַנְפְּכֶם תִּתֵּנוּ וּפֶרְיְכֶם תִּשְׂאוּ לְעַמִּי יִשְׂרָאֵל כִּי קֵרְבוּ לָבוֹא — יחזקאל לו, ח . במסכת סנהדרין (צ"ז, א) נאמר ששנתיים לפני שיבוא המשיח תהיה שנה של שובע גדול, ולכן אחרי שמבקשים בברכת השנים שתהא שנה ובה שובע גדול ("ושבענו מטובה") מבקשים שתבוא הגאולה. תקע בשופר - אברהם פריד באלבום חזק!, לחן של יוסי גרין. ללחן גם גרסת כיסוי של זאנוויל ויינברגר עם מקהלת מלכות. הרב עוזי קלכהיים, מדוע קדמה ברכת השנים לברכת קיבוץ גלויות הרב ירון, ואני תפילתי - ברכת קיבוץ גלויות בנוסח קטלוניה מנקדים: גָּלִיּוֹתֵינוּ. משפט זה לא מופיע במחזור קמחא דאבישונא, בולונייא ש"א, עמ' 31, והוא מופיע בסוגריים בהלל משה סרמוניטה ואנג'לו מרדכי פיאטילי, מחזור לראש השנה כמנהג בני רומה, ירושלים תשע"ה, עמ' לז. תקע, בביצוע אברהם פריד, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:36) תקע בשופר, בביצוע זאנוויל ויינברגר, מקהלת מלכות, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב (אורך: 10:36) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
גרמא

האם התכוונתם ל... גרמא בנזיקין – נזק שנגרם על ידי פעולה עקיפה גרמא בשבת – עשיית מלאכה בשבת שלא בצורה ישירה
ברכת גאולה

ברכת הגאולה היא הברכה השביעית בתפילת שמונה עשרה, לאחר ברכת סליחה ולפני ברכת רפואה. הברכה משתייכת לקבוצת שלוש עשרה ברכות הבקשה שבתפילה בימי חול. עניינה הוא בקשה מבורא עולם שיגאל את המתפלל ואת כלל עם ישראל. ברכת "הגאולה" עוסקת בצרכים רוחניים ואישיים יחד עם ברכת תשובה וברכת סליחה. בחזרת הש"ץ בתענית ציבור אומר החזן לאחר ברכה זו את תפילת עננו. נוסח אשכנז: רְאֵה בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח הספרדים: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנוּ גְּאֻלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח ספרד: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה (גְּאֻלָּה שְׁלֵמָה) לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח איטליה: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מַלְכֵּנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי (אֵל) גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח רומניא: רְאֵה בְעָנְיֵינוּ ה' אֱלהֵינוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּגְאָלֵנוּ מְהֵרָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל מֶלֶךְ גּוֹאֵל וְחָזָק אַתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל. נוסח פרובאנס: רְאֵה נָא בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנו גְּאוּלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי אֵל גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח קטלוניה: רְאֵה (נָא) בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנו גְּאוּלָּה שְׁלֵמָה לְמַעַן שְׁמֶךָ כִּי (אֵל מֶלֶךְ) גּוֹאֵל וְחָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. תימן בלדי: רְאֵה בְעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ וּמַהֵר לְגָאֳלֵנוּ כִּי אֵל מֶלֶךְ גּוֹאֵל חָזָק אָתָּה. בָּרוּךְ אַתָּה ה', גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. נוסח ארץ ישראל: רְאֵה בְּעָנְיֵנוּ וְרִיבָה רִיבֵנוּ, וּגְאָלֵנוּ לְמַעַן שְׁמֶךָ. בָּרוּךְ אַתָּה ה' גּוֹאֵל יִשְׂרָאֵל. ברכה זו היא הברכה השביעית בתפילה בשל חשיבות המספר שבע ביהדות. כיוון שעל פי הגמרא, הגאולה צפויה להיות בשנת השביעית, הוצבה ברכת גאולה במקום השביעי, לאחר ברכת הסליחה. הסבר נוסף למיקום הברכה היא האמונה שהגאולה היא תולדתה של הסליחה, ומבלי סליחה של האל על החטאים לא תבוא הגאולה. הסבר נוסף למיקום הברכה מתבסס על ספר תהילים: "הַסֹּלֵחַ לְכָל עֲו‍ֹנֵכִי, הָרֹפֵא לְכָל תַּחֲלוּאָיְכִי; הַגּוֹאֵל מִשַּׁחַת חַיָּיְכִי, הַמְעַטְּרֵכִי חֶסֶד וְרַחֲמִים" — תהילים ק"ג פסוקים ג' - ד' על פי פסוק זה סדר הדברים הוא: סליחה, רפואה וגאולה, אולם הגמרא מבארת, כי הרפואה המדוברת היא רפואת העונות. הסבר נוסף ייתכן, שהסדר שונה בשל הרצון שברכת גאולה תהא שביעית, הוחלפו הסדר בין הברכות גאולה וברכת רפואה שהיא הברכה השמינית [דרוש מקור]. אנציקלופדיה תלמודית, ברכת גאולה ומיקומה כפרת עוונות (יהדות), דף שער בספרייה הלאומית מילה זו לא מופיע בסידורי רומא הישנים כגון מחזור קמחא דאבישונא, בולוניא ש"א, (עמ' 30). בהלל משה סרמוניטה ואנג'לו מרדכי פיאטילי, סדר תפלות כמנהג בני רומה, ירושלים תשע"ד, עמ' לו, הוא מופיע בסוגריים. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
דרעא

דַ֫רְעַא (בערבית درعا, שפירושה "מצודה") היא עיר בדרום סוריה, המשמשת כבירת מחוז דרעא. העיר ממוקמת כ-100 קילומטר דרומית לדמשק, בגובה 435 מטר מעל פני הים. אוכלוסייתה כ-75,500 נפש. היא נמצאת באגן הירמוך, סמוך לגבול ירדן–סוריה. מולה בשטח ירדן העיירה א-רמת'א. דרעא מזוהה עם העיר המקראית אדרעי. התל המקראי של אדרעי נמצא במרכז העיר דרעא, צמוד לדרך הראשית מאירביד לדמשק. העיר מוזכרת ברשימת ערי כנען המופיעה בפפירוס אנאסטאזי א. בשנת 1908 הוקמה בדרעא תחנת רכבת, ובה מסעף שחיבר את העיר חיפה (דרך מסילת הרכבת דרעא–צמח ומסילת רכבת העמק), עם מסילת הרכבת החיג'אזית שפעלה בין דמשק שבסוריה לבין מדינה שבחג'אז, כיום בערב הסעודית, ושימשה את עולי הרגל המוסלמים בדרכם לעיר המקודשת מכה. העיר התפרסמה במלחמת העולם הראשונה כמקום שבו נתפס לורנס איש ערב ועונה על ידי הטורקים. החל מסוף העשור הראשון של המאה ה-21, סבל אזור דרעא, שהוא חקלאי באופיו, ממחסור באספקת מים ומגידול באוכלוסיית העיר כתוצאה ממעבר תושבים ממזרח סוריה אל העיר עקב משבר מים מתמשך באזורם. הדבר עורר במרץ 2011 גל מחאה והפגנות נרחבות בעיר, ודרעא הפכה למוקד של תסיסה נגד המשטר הסורי.. הדבר גרם לנזק ולהרס נרחב. בהתנגשויות אלה מאות אזרחים נהרגו ואלפים נפצעו ונעצרו בידי המשטר הסורי. מאורעות אלו הביאו לפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה שנמשכת מעל לשבע שנים וגבתה את חייהם של מעל ל-500 אלף נפש. ב-12 ביולי 2018 כבש צבא סוריה מחדש את העיר. מדיה וקבצים בנושא דרעא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דרעא אתר העיר דרעא (בערבית) דרעא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Syria protest town 'has new governor'". France 24. 4 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-2011-05-03. נבדק ב-6 באפריל 2011. {{cite news}}: (עזרה) האנציקלופדיה העברית, כרך א' עמ' 571. חגי ארליך, מבוא להיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה, חטיבה ה', האוניברסיטה הפתוחה, 1989, עמ' 281 רועי נחמיאס והסוכנויות, עוד הפגנות בסוריה: "הרוגים ו-60 פצועים מירי", באתר ynet, 20 במרץ 2011 Syria protesters torch buildings, אל ג'זירה, 20 במרץ 2011 ערש המלחמה בסוריה נפל: צבא אסד השלים את כיבוש העיר דרעא, באתר וואלה, 12 ביולי 2018
קרב סכינים

קרב סכינים הייתה תוכנית מציאות ישראלית בהנחיית עודד מנשה ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2007 -2009. התוכנית מבוססת על התוכנית היפנית "איירון שף". בתוכנית התחרו לסירוגין זוכי כוכב מישלן השף הצרפתי סטפן פרואה דה וו והשף האיטלקי אלפרדו רוסו בשף ישראלי שהתחלף מתוכנית לתוכנית, כאשר לצדם "סו-שפים" (סגני שף). צוות השיפוט בתוכנית כלל שני שופטים קבועים: השף ירון קסטנבוים ובעל חברת הקייטרינג רן שמואלי, וצוות שיפוט מתחלף של שלושה ידוענים. בעונות הראשונה והשנייה זכה השף סטפן פרואה דה וו. בתחילת התוכנית מוצגים לשפים המתמודדים 2 מרכיבים, ועליהם לבחור את המרכיב שישמש אותם בהכנת המנות. המרכיב צריך לשמש הן למנה הראשונה, הן למנה העיקרית והן לקינוח. הזמן המוקצב להכנת המנות הוא 50 דקות, והוא מתחלק לשלושה חלקים: למנה הראשונה מוקצבות 25 דקות, למנה העיקרית 15 דקות ולקינוח 10 דקות. בתום הזמן הקצוב על השפים להגיש את המנה, בין אם היא מוכנה ובין אם לא. אם אחד השפים מתעכב בהגשת המנה, יופחת לו בהתאם זמן מהזמן המוקצב להכנת המנה הבאה. בזמן הכנת המנות ירון קסטנבוים ורן שמואלי מפרשים את אופן הכנת המנות. לאחר סיום הכנת כל מנה אוכלים ומדרגים צוות השיפוט הקבוע וצוות השופטים המתחלף את המנות שהוכנו, אך רק צוות השופטים הקבוע יודע לאיזה מהשפים שייכת כל מנה. על כל מנה יכול השף לקבל עד 30 נקודות בעונה הראשונה ועד 50 נקודות בעונה השנייה. הניקוד ניתן לפי צורת ההגשה, טעמה של המנה ומקוריותה. בעונה השנייה, שני הפרשנים רן שמואלי וירון קסטנבוים בוחרים לאיזו מנה להעניק את כוכב השף – המכריע את התחרות במקרה של תיקו. ב-7 בספטמבר 2008 עלתה העונה השלישית בערוץ 10, בשם "קרב סכינים: המשימה". בכל פרק יבצעו השפים סטפן פרואה דה וו, רן שמואלי וירון קסטנבוים משימות שונות שיטילו עליהם חבר השופטים. התוכנית קיבלה רייטינג נמוך ולא הצליחה לשחזר את הצלחת העונות הקודמות ולכן לא המשיכה לעונה נוספת. באפריל 2009 עלתה העונה הרביעית בערוץ 10 כאשר הפעם שונה השם ל"אליפות המסעדות של ישראל". בכל פרק התמודדו ביניהן 8 מסעדות במתכונת הרגילה של קרב סכינים, אלא שהפעם האוכל הוגש מלבד לצוות השופטים, גם לאנשים רגילים במסעדה ומוקצבת למסעדות שעה על מנת להוציא מנה ראשונה עיקרית וקינוח, כאשר הקינוח לא מורכב מהמרכיב שנבחר בתחילת הערב, אלא לפי בחירת המסעדה. למנה הראשונה הוקצו 30 דקות להכנתה (במקום 25 דקות ב"קרב סכינים") ולהכנת המנה העיקרית הוקצו 20. למנה הראשונה ולמנה העיקרית הוקצו עד שלושים נקודות למנה ולמנת הקינוח עד ארבעים נקודות למנה, סה"כ 100 נקודות. המסעדות שניצחו עברו לשלב הבא בו הן התמודדו מול סטפן פרואה דה וו. המסעדות שהשיגו את הניקוד הטוב ביותר בשלב זה עלו לחצי הגמר, והמסעדה שעלתה לגמר התמודדה מול השף האמריקאי טוד אינגליש וזכתה בניצחון ובתואר "אלופת המסעדות של ישראל". המסעדה שזכתה בתואר הייתה "מאראבו" בניצוח השף יואב בר. גם אליפות המסעדות לא זכתה לאחוזי צפייה כשל שתי העונות הראשונות ולא זכתה לשיח ציבורי דומה. "קרב סכינים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרב סכינים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית זיו לנצ'נר, ריאיון עם השף סטפן פרואה דה וו, באתר ynet, 23 באוקטובר 2007
אהרן-יעקב גרינברג

אהרן-יעקב גרינברג (15 במרץ 1900 - 2 באפריל 1963) היה חבר הכנסת מטעם המפד"ל. גרינברג נולד בעיירה סוקולוב פודלסקי שבפולין, והיה תלמידו וחתנו של האדמו"ר מסוקולוב יצחק זליג מורגנשטרן. עד לעלייתו לארץ-ישראל ב-1934, ניהל גרינברג ישיבה בעיירת הולדתו. היה פעיל מנעוריו בתנועות "צעירי מזרחי" ו"החלוץ המזרחי", וחבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי בישראל. בשנת 1949 נבחר לכנסת הראשונה מטעם החזית הדתית המאוחדת, וכיהן בה כחבר ועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון. לאחר הפסקה, נבחר מחדש ב-1955 וכיהן כחבר בכנסות השלישית, הרביעית והחמישית מטעם מפד"ל, ושימש סגן יושב ראש הכנסת עד למותו. גרינברג כתב טור שבועי בעיתון "הצופה" (תחת הפסידונים י' הלוי), שבו ליקט פירושים ודרשות לפי סדר פרשות השבוע. טוריו לוקטו לאחר פטירתו לספר בן שישה כרכים בשם עיטורי תורה (הוצאת יבנה). תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמוד 363 אהרן-יעקב גרינברג, באתר הכנסת אהרן-יעקב גרינברג, באתר כנסת פתוחה אהרן יעקב גרינברג (1900-1963), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמת לנדסהוט

מלחמת לנדסהוט (בגרמנית: Landshuter Erbfolgekrieg) הייתה מלחמת אזרחים בגרמניה, שהתחוללה על רקע ויכוח על ירושת דוכסות בוואריה-לנדסהוט, (דרום מזרח בוואריה) בין השנים 1503 ו-1505. הדוכס מלנדסהוט, גאורג, דוכס בוואריה ואשתו ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה מתו בזה אחר זה, (1502–1503), ולא השאירו יורש זכר. על פי החוק הקיסרי, נכסים אלו היו "נכסי מתנה" ורק יורש זכר יכול לרשת אותם. בתו של גאורג, אליזבת, שהייתה נשואה לרוזן רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, (בנו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ) ניסתה יחד עם בעלה ובתמיכת הנסיך לתפוס את השלטון על לנדסהוט. משפחת ויטלסבאך, שהייתה אז השלטת בבוואריה, ובייחוד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ממינכן, החליטו להעביר את העניין לבית הדין של הקיסר מקסימיליאן הראשון, שהכריע לטובתם. משסירב הרוזן רופרכט, פקד הקיסר לגרשו מגרמניה, וכן את הנסיך הבוחר מפפאלץ. מאותו רגע פרצה מלחמה, שהקיפה את כל חבל הריין, עד לשלהי 1505. כוחות פפאלץ היו מלכתחילה קטנים למדי, ומה גם שהקיסר צירף לכוחות בית ויטלסבאך את חייליו השכירים. בהדרגה נחלשו כוחות פפאלץ, עד שבשנת 1505 מתו הרוזן רופרכט ואשתו אליזבת. באספת הממלכה בקלן חילק הקיסר את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, כאשר רובה ניתנה לבית ויטלסבאך, ומיעוטה, בעיקר רוזנות פפאלץ-נויבורג, ניתן לבנם של רופרכט ואליזבת, אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג, וכך נחתם ההסכם ב-30 ביולי 1505.
אהמט השלישי

אהמט השלישי (טורקית III. Ahmet; טורקית עות'מאנית احمد ثالث, 30 בדצמבר 1673 – 1 ביולי 1736) היה הסולטאן העשרים-ושלושה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-22 באוגוסט 1703 עד 1 באוקטובר 1730. הוא היה בנו של הסולטאן מהמט הרביעי ועלה לשלטון לאחר שאחיו מוסטפא השני ויתר עליו. בתקופתו שררו יחסים טובים בין האימפריה העות'מאנית לאנגליה ואהמט השלישי העניק מקלט מדיני למלך שוודיה קרל השנים עשר, לאחר שזה הובס ב-1709 על ידי פיוטר הגדול במלחמה הצפונית הגדולה. קרל שכנע את אהמט השלישי לצאת למלחמה נגד האימפריה הרוסית, ובמלחמה שנפתחה כתוצאה מכך ניצחו העות'מאנים בקרב פרוט במולדובה. תוצאות המלחמה שהיו הישג פוליטי וצבאי עצום, הביאו את הרוסים להשיב את אזוב לטורקים, לחדול מהתערבותם בענייני האיחוד הפולני-ליטאי ולהרוס מספר מצודות. לו רצה אהמט השלישי, יכול היה להמשיך את התקדמותו לתוככי רוסיה במצב שנוצר, אך שמועות על פלישה פרסית במזרח הביאו אותו להסב את תשומת לבו לחזית זו שגם בה הגיע להישגים טריטוריאליים. מלחמה נוספת שהתרחשה בזמנו הייתה נגד אוסטריה, בשנים 1716 עד 1718, במהלכה הובסו הטורקים ואיבדו את השליטה בבלגרד. ב-21 ביולי 1718 נחתם שלום פוז'ארוואץ עם אוסטריה וונציה, אשר הסדיר את הדרישות הטריטוריאליות של שלוש המדינות. למרות שהאימפריה הפסידה שטחים בצפון הבלקן, היא השיבה לעצמה את פלופונסוס ואת כרתים, וההסכם הביא לכך שהשנים שלאחר מכן היו שקטות. התקופה שבין 1718 ל-1730 ידועה כ"תקופת הצבעונים" (Lâle Devri) וזכתה לשמה בשל כך שצבעונים היו חביבים על הסולטאן ושלטו באופנה באימפריה, ולמעשה באירופה כולה ("שיגעון הצבעונים"). אהמט השלישי השקיע מאמצים בשיפור מצבה של המדינה - הוא הורה על הורדת מיסים, אִפשר השקעה פרטית ושיפר את ביצוריהן של ערי הבלקן. עם זאת, שליטתה של האימפריה במחוזותיה הייתה מוגבלת, ומספר אזורים כמו מצרים ואלג'יריה תפקדו כישויות ריבוניות לכל דבר, למעט שמותיהם. לקראת סוף תקופת שלטונו פחתה האהדה הציבורית כלפיו בשל אורח חייו הראוותני והבזבזני. מרד של חיל היניצ'רים אשר לווה בתמיכה אזרחית אילץ אותו לוותר על השלטון ולהמליך תחתיו את אחיינו מהמוט הראשון. הוא הסתגר בארמון ומת לאחר שש שנים. תקופתו נחשבת לתקופת שגשוג. אהמט השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מים פוסיליים

מים פוסיליים הם מי תהום האגורים באקוויפר מתקופות קדומות, ומנותקים ממקור ההזנה שלהם. התופעה מתרחשת כאשר לפחות אחד משני התנאים הבאים מתקיים: האקוויפר מנותק מפני השטח על ידי שכבה אטומה למים (אקוויקלוד), או שתנאי האקלים השתנו ומקורות ההזנה של האקוויפר – המשקעים – פחתו במידה ניכרת או חדלו לגמרי. אקוויפר אבן החול הנובי - בשטח מצרים, לוב, סודאן וצ'אד אגנים נוספים במדבר סהרה אגן אוגללה - באזור המישורים הגדולים בארצות הברית א-רובע אל-ח'אלי בערב הסעודית הנהר המלאכותי העצום ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מהמוט הראשון

מהמוט הראשון (טורקית I. Mahmut; טורקית עות'מאנית محمود اول, 2 באוגוסט 1696 – 13 בדצמבר 1754) היה הסולטאן העשרים-וארבעה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-1 באוקטובר 1730 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השני ואחיינו של הסולטאן שקדם לו ואשר המליכו תחתיו, אהמט השלישי. שני החודשים הראשונים של תקופת שלטונו היו סוערים והושפעו ממרד היניצ'רים אשר הביא לויתורו של אהמט השלישי על השלטון ולהמלכתו של מהמוט הראשון, אך זה דוכא לבסוף. השנים הבאות חלפו בצילן של מלחמות כנגד רוסיה והספווים. במזרח הצליחו הטורקים לשמר את אחזיתם בבגדאד, אך הקווקז עבר לתחום ההשפעה הפרסית. המלחמה העות'מאנית-רוסית בה ניצבה אוסטריה לצד הרוסים, פרצה עקב חילוקי דעות לגבי תוצאות מלחמת רוסיה-פולין של 1733-1735 ועקב פשיטות הולכות ונשנות של הטטרים מקרים. לאחר הצלחות וכשלונות של שני הצדדים גם יחד, חתמו האוסטרים והרוסים על הסכמי שלום נפרדים עם הטורקים. במסגרת הסכם ניסה (אנ') בין האימפריה העות'מאנית ורוסיה, קיבלה האחרונה את העיר אזוב אבל נשללה ממנה הזכות להשאיר את הצי הרוסי הקיסרי בים אזוב או לבנות שם ביצורים. מהמוט הראשון הפקיד את השלטון במידה רבה בידי שריו והתמסר לכתיבת שירה. הסולטאן מהמוט הראשון נודע כאוהב יהודים. מלכת בוהמיה והונגריה, מריה תרזה, פרסמה בחודש ינואר של שנת 1745 צו מלכותי שגזר גירוש מיידי על יהודי פראג ויהודי בודה, על נשיהם וטפם. היהודים הוכרחו בעיצומו של החורף העז לעזוב את פראג ואת בודה, להתרחק ממרכזי הערים הראשיות ולהגר ליישובים כפריים קטנים בבוהמיה ובהונגריה. במשך שלוש שנים, שממו פראג ובודה מיהודים. במהלך אותן השנים, פנו המגורשים אל הנגיד היהודי יהודה ברוך, בנקאי הארמון של הסולטאן מהמוט הראשון, וביקשו ממנו שיפעל עבורם לקבלת אזרחות עות'מאנית. לשאלת הסולטאן מדוע חפצים כל כך הרבה יהודים להגר לארצו, סיפר הבנקאי שלו על גירושם של היהודים. הסולטאן אוהב היהודים שלח אולטימטום למלכה. המלכה, שהייתה מסובכת בלאו הכי במלחמה קשה, נרתעה מהאיום, ועם תום המלחמה (בשנת 1748) מיהרה להשיב את המגורשים לבתיהם, לאחר שחייבה אותם לשלם קנס הגון. מריה תרזה התנצלה לפני הסולטאן וטענה כי "נפלה אי־הבנה". מדיה וקבצים בנושא מהמוט הראשון בוויקישיתוף מהמוט הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)