laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית משפט של מוצא אחרון

בית משפט של מוצא אחרון (Court of last resort) הוא הערכאה השיפוטית הגבוהה ביותר במערכת משפטית מסוימת. בית משפט כזה אמור לספק צדק במקרים בהם כל סעד אחר מוצה, ולתקן טעויות כבדות-משקל בפירוש החוק. השופטים החברים בבית משפט כזה נחשבים, בדרך כלל, כבין המשפטנים הטובים ביותר באותו מקום או ארץ. במקומות שונים נקרא בית משפט זה בשמות שונים. לרוב הוא מכונה בית משפט עליון. בתי המשפט של מוצא אחרון בארצות אחדות: ישראל – בית המשפט העליון ארצות הברית – בית המשפט העליון בריטניה – בית המשפט העליון צרפת – בית המשפט לערעורים/מועצת המדינה ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לר

לֵר (Leer) היא עיר במחוז לר שבצפון-מערב גרמניה, במדינת סקסוניה התחתונה, על הגבול עם הולנד. העיר שוכנת ליד הנהר אמס (Ems). אוכלוסייתה מונה כ-35,000 תושבים. מאז ייסודה של לר, בראש השלטון בעיר עומדת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD). היימטמוזאום הוא מוזיאון היסטורי לתולדות העיר לר וסביבתה. הוא ממוקם במבנה עתיק מהמאה ה-18 ומכיל תצוגות קבע ומספר תצוגות מתחלפות. במקום מתקיימות הרצאות. המוזיאון הימי של לר - מכיל תצוגת ספינות עתיקות ותצוגות אודות ההיסטוריה הימית של לר והאזור. מוזיאון הנס סמסון - מוזיאון יין הממוקם במבנה משנת 1570. חזית הבניין נוצרה בשנת 1643 בידי נזירים ממנזר תדינגה ליד לר. מוזיאון האמנות של לר - מוזיאון המציג אמנות מקומית, המכיל ציורים, הדפסים, רישומים, צילומים ופסלים של אמנים מקומיים. מוזיאון התה - ממוקם במבנה של חנות מכולת שנוסדה בשנת 1806. במקום תצוגת כלי תה מתקופות שונות. העיר המיניאטורית לר - מוזיאון המכיל דגמים מוקטנים של ערים, כפרים ומבנים חשובים באזור. יהודים התיישבו בלר במאה ה-16; תוך זמן קצר הקימו מסגרת של קהילה וכמה ממוסדותיה המקובלים. בשנת 1855 נחנך בית כנסת. תקופת השואה - ב"ליל הבדולח" (9 בנובמבר 1938) הועלה בית הכנסת באש. כמה מיהודי לר הצליחו להגר לארצות אחרות ואילו שנשארו אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939) נספו בשואה. הקהילה היהודית של לר חדלה להתקיים בשנת 1940. ללר שתי ערים תאומות: פולין אלבלונג, פולין הממלכה המאוחדת תרוברידג', אנגליה, הממלכה המאוחדת לר, ברשת החברתית פייסבוק לר, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא לר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לר לר (סקסוניה תחתונה, גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית מוזיאון היסטורי לר המוזיאון הימי של לר מוזיאון הנס סמסון המוזיאון לאמנות מקומית של לר מוזיאון התה של לר העיר המיניאטורית לר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי, באתר קהילת יהודי לר. ערים תאומות - לר ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרכבת התחתית של אמסטרדם

הרכבת התחתית של אמסטרדם (בהולנדית: Amsterdamse metro) מורכבת מארבעה קווים: קו 50 קו 51 קו 53 קו 54 קו 51 משתמש למעשה במסילות של הקווים האחרים, וממשיך מעל האדמה כרכבת קלה. החלטה על הקמת הרכבת התחתית התקבלה ב-1968. העבודות על החלק המזרחי של המסילה, קווים 53 ו-54, החלו ב-1970 והרכבת החלה לפעול ב-1977. שני קווים נוספים היתוספו ב-1990 וב-1997, וקו חמישי, מספר 52, מתוכנן לפעול ב-2018. החשמלית של אמסטרדם מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של אמסטרדם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של אמסטרדם Amsterdam, Metro- en tramnetwerk, Amsterdam.nl (ב־) Amsterdam, Metro- en tramnetwerk, Amsterdam.nl (ב־) https://web.archive.org/web/20141213015200/http://en.gvb.nl/overgvb/bedrijfsprofiel/MaterieelEnCijfers/Pages/Netwerk.aspx/, web.archive.org ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוס ארוך

סוס ארוך או חמור ארוך הוא משחק ילדים המיועד לשתי קבוצות. הוא מתאים לקבוצות נערים בוגרים בנות 5-6 משתתפים לפחות כל אחת. המשתתפים מתחלקים לשתי קבוצות, הקבוצה העומדת והקבוצה הקופצת. מטרת הקבוצה הקופצת לגרום לפירוק המבנה של הקבוצה המהווה חמור (העומדת), על ידי ריכוז קפיצות על החוליות החלשות שבין ה"חמורים". על הקבוצה המהווה חמור להחזיק מעמד עשר שניות אחרי סיום הקפיצות. הקבוצה העומדת מסתדרת באופן הבא: המשתתף הראשון עומד וגבו אל משענת קבועה כגון עץ או קיר. משתתף זה מכונה "סבתא". המשתתף השני עומד מול הראשון, מכופף את פלג גופו העליון וחובק בחוזקה את מותניו של העומד כשראשו מוצמד לירכו של העומד או בין יריכיו. המשתתף הבא מתכופף כמו קודמו, חובק את מותניו של קודמו כשראשו מוצמד לירכו או ביו יריכיו. כך מסתדרים המשתתפים זה אחר זה ויוצרים "סוס" מרובה רגליים. לאחר שה"סוס" הסתדר מתחילות הקפיצות של הקבוצה השנייה. המשתתף הראשון רץ ומנתר רחוק ככל האפשר על גב ה"סוס". לאחר מכן הוא נשכב ונצמד בגופו אל ה"סוס". המשתתף הבא מנתר אף הוא על גב ה"סוס" ונצמד אליו או שהוא עולה ונצמד על גבו של הקופץ הקודם. בשיטה זו הולכת הקבוצה הקופצת ומגדילה את העומס של ה"סוס", אשר עלול אף להתמוטט לפני שכל הקבוצה הקופצת עלתה על גבו. לאחר שכל הקבוצה הקופצת עלתה על גב ה"סוס", סופרים עד עשר, ואם ה"סוס" עדיין לא התמוטט, מנצחת הקבוצה העומדת. אם הסוס התמוטט מהעומס לפני תום הספירה, הקבוצה הקופצת מנצחת. אם אחד הקופצים נפל מהסוס וחלק מגופו נגע בקרקע, הקבוצה הקופצת מפסידה. קבוצות מאורגנות היטב מתכננות את סדר הקופצים לפי זריזותם ומשקלם. גם ה"סוס" נבנה עם מחשבה מראש, השחקנים הקטנים והחלשים בראש הסוס, והחזקים בסופו. הקבוצה הקופצת תנסה להעמיס כמה שיותר קופצים על חוליה חלשה בסוס כדי למוטטו. המשחק מוזכר בשירו של יוסי בנאי, "אני וסימון ומואיז הקטן". שמות נוספים: סוסהלנגה, ברלה קדויישה בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא סוס ארוך בוויקישיתוף שפה עברית ביאור קטע מן השיר "אני וסימון ומואיז הקטן"
מחוז לר

מחוז לֵר (בגרמנית: Landkreis Leer) הוא מחוז בסקסוניה התחתונה שבגרמניה. גבולותיו הם (מצפון מערב בכיוון השעון) על ידי העיר אמדן, על ידי המחוזות אוריך, ויטמונד, פריזלנד, אמרלנד, קלופנבורג ואמסלנד, וגבול גרמניה עם הולנד. המחוז ממוקם בחלק הצפוני של פריזלנד המזרחית. הנהר אמס (Ems) עובר במחוז לר, ויוצא ממחוז אמסלנד בדרום, ועוקב אחרי הדולרט, מפרץ בים הצפוני. האי בורקום (ששייך לאיי פריזיה המזרחית) מהווה גם הוא חלק מהמחוז. בשנת 1744 צורפה פריזלנד המזרחית לפרוסיה. בשנת 1867 האזור חולק למחוזות שונים - מחוז ליר ומחוז ווינר יוסדו. בשנת 1932 נטמעו שני המחוזות הללו יחדיו. ערים: בורקום, לר, ווינר. מועזות אזוריות: הסל, יומיי. מועצות מקומיות: בונדה, ימגום, מורמרלנד, אופלנגן, וסטאופרלדינגן. מדיה וקבצים בנושא מחוז לר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז לר
כיבוש ארצות (משחק ילדים)

כיבוש ארצות (שמות נוספים: ארצות, כיבוש ארצות שטחים, עולם, מסמר, אולר, סכין (במלעיל), תקיעות, ארץ אדמה, בשר חזיר) הוא משחק ילדים המתאים למשחק על שפת הים, באזור החול הרטוב, אך משוחק גם על אדמת חמרה. המשחק מצריך שטח אדמה גדול (כמה מטרים רבועים) ושטוח וסכין חד, אולר או מסמר 10 (מסמר באורך 10 ס"מ). כהכנה למשחק תוחמים שטח באמצעות שרטוט בסכין על הקרקע. באופן טיפוסי מדובר במעגל בקוטר של כארבעה מטרים. בתחילת המשחק, השחקנים עומדים מחוץ למעגל ומטילים את הסכין כל אחד בתורו, במטרה לתקוע את הסכין בקרקע. אם הצליח השחקן לתקוע את הסכין, מותר לו למושכו לאורך קו ישר בכיוון אליו מצביע הלהב, כך שייתחם חלק מן המתחם. אסור לשחקן לדרוך עדיין בתוך המתחם. אם סיים השחקן למתוח את הקו, נוצרה חלוקה של המתחם הכללי לשני מתחמים. הקטן שבהם נחשב השטח אותו כבש השחקן, ובו מותר לו לעמוד. השטח הנותר שייך ליריבו. מרגע שכבש שטח, נדרש השחקן לעמוד בתוכו כאשר הוא מנסה לתקוע את הסכין בשטח היריב ולסמן קו מגבול השטח שלו אל גבול העיגול דרך מקום הנעיצה. בכל פעם שהוא מצליח לתקוע את הסכין ולסמן קו מבלי לצאת משטחו, הוא מספח לשטח שלו את החלק הקטן יותר מהשטח הנותר. שחקן המעריך שהוא בעמדת ניצחון רשאי להציע ליריבו: "שלוש תקיעות או קיצוצים?". אם היריב בחר ב"שלוש תקיעות", השחקן ינצח במשחק אם יצליח לתקוע את הסכין שלוש פעמים בשטח היריב. אם נכשל בכך, התור עובר ליריבו. אם היריב בוחר ב"קיצוצים", השחקן ממשיך לנסות ולקצץ את שטח היריב. אם השחקן הפעיל הצליח לבודד את יריבו מהיקף העולם, כך שהיריב נמצא על אי, מהלכו הבא הוא בהכרח "שלוש תקיעות". שחקן ממשיך לשחק עד שהוא אינו מצליח לתקוע את הסכין, או לשרטט קו כנדרש מבלי לצאת מהשטח שכבש, או שהוא אינו מצליח ב"שלוש תקיעות". אם לא הצליח, התור עובר ליריבו. שחקן שאינו מסוגל עוד לעמוד בתוך שטחו בלבד מפסיד במשחק. המשחק מצריך חשיבה מתמטית, אומדן מרחקים ומיומנות בהטלת סכין. שחקן שתפס מרובה והטיל את סכינו רחוק מדי, לא יוכל לסיים את מתיחת הקו ולא יכבוש כל שטח בתורו. גרסה זו נקראה תקיעות או מסמר בחיפה בשנות החמישים, ומתוארת בספרו של יעקב וייס, "ילדות נשכחת, הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה", עמוד 163. חורטים שני עיגולים באדמה. על השחקן הראשון לתקוע שלוש תקיעות בעיגולו, ושתיים בין העיגולים, דרכן נחרטים שני קטעים, היוצרים גשר בין העיגולים. אחר כך עליו לנעוץ שלוש נעיצות בגשר ועשרים ואחת נעיצות בשטח היריב. אם החטיא או שהמסמר לא ננעץ, מהתור עבר ליריב, אשר היה צריך לבטל את הנעיצות בחלקתו, לבטל את הגשר ולבנות את הכיבוש מחדש, על ידי בניית גשר ונעיצת עשרים ואחת נעיצות בשטח השחקן הראשון. פעמיים רצופות באותו קו ביצירת הגשר יצר "גשר-קו", אשר כדי לעברו היה צורך רק בנעיצה אחת (במקום שלוש). תיאור המשחק
אמסטל (בירה)

אמסטל (Amstel) הוא מותג בירה הולנדי, המיוצר מאז שנת 1870. בשנת 1968 נרכשה המבשלה על ידי חברת היינקן. מבשלת הבירה נוסדה באמסטרדם ב-11 ביוני 1870 ונקראה על שם נהר האמסטל בהולנד. בשנת 1872 הגיע היקף הייצור ל-10,000 ליטרים בשנה. בשנים הראשונות נמכרה הבירה רק באמסטרדם ובשנת 1883 התחיל שיווקה גם לבריטניה ולאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. בשנת 1954 פתחה החברה מבשלה בגינאה ההולנדית. באותו הזמן הפכה אמסטל למבשלה ההולנדית הראשונה ששיווקה בירה בפחיות. בשנת 1958 הקימה החברה מבשלה בירדן ושנתיים לאחר מכן הקימה מבשלה נוספת בקוראסאו. התרחבות החברה המשיכה ובשנת 1963 פתחה החברה מבשלות בפוארטו ריקו וביוון. ב-1968 נרכשה המבשלה על ידי חברת היינקן וב-1972 נסגרה המבשלה באמסטרדם וייצור הבירה הועבר למבשלות הראשיות של היינקן. בשם אמסטל נמכרים מספר סוגי בירה בהם אמסטל לאגר, אמסטל לייט ואמסטל 1870. מדיה וקבצים בנושא אמסטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמסטל ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמסטל

אמסטל (בהולנדית: Amstel) הוא נהר בהולנד, שזרם בעבר במרכז המקום שבו נמצאת היום העיר אמסטרדם. הנהר נתן לעיר את שמה לאחר שנבנה עליו סכר (בהולנדית: "דאם") במקום בו עומדת היום כיכר דאם. מקור שמו של הנהר בביטוי "אם סטלה" (בהולנדית עתיקה: Aeme stelle) שמשמעו "אזור גדוש מים". בעבר היה מוצא הנהר בשני נהרות - ה"דרכט" (Drecht) וה"קרומה מיידרכט" (Kromme Mijdrecht) שהתאחדו בהמשך, באזור אאוטהורן לנהר אחד. עם בניית תעלת האמסטל-דרכט מוצאו של הנהר (בשל התעלה) הוא באזור העיר ניוויין. עם יובלי הנהר נמנים הקרומה מיחדרכט, הבולווייק (Bullewijk) והוואבר (Waver). בעבר היה שפך הנהר במפרץ האיי (IJ), אולם בשנת 1936 מוצא הנהר (שנקרא ה"רוקין") מולא, והיום הנהר מסתיים בכיכר ספאו שבאמסטרדם (וממשיך בצינורות תת-קרקעיים אל המפרץ). העיר אמסטרדם התפתחה סביב הנהר שנתן לה את שמה. בראשית המאה ה-13 הייתה העיר כפר דייגים קטן ששכן לצד הסכר שנבנה על הנהר. הנהר זורם באזור המכונה "אמסטל-לנד" (Amstelland) ודרך הערים אמסטלפיין, אאודר אמסטל והכפרים אאודרקרק אן דה אמסטל ונס אן דה אמסטל הקרויים כולם על שם הנהר הזורם בהם. גם מותג הבירה "אמסטל" קרוי על שם הנהר, הואיל והבירה מיוצרת על גדת הנהר, ומי הנהר משמשים לקירור הבירה. מדיה וקבצים בנושא אמסטל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עליגז, צ'יף יג'ו

ראס עליגז (נפטר ב-1803) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. עליגז היה בנו של סארו גוונגול ואחיו של עלי הראשון שהיו הצ'יפים של שבט יג'ו לפניו, אחד מילדיו נקרא גוג'ה. עליגז נתמנה על ידי אחיו עלי הראשון לוגשום בשנת 1788 ומאוחר יותר יירש אותו בתפקידו. אחד ממאבקיו הצבאיים היו נגד וולדה גבריאל בנו של מיכאל גבריאל שבו עליגז ניצח והוציאו להורג. Mordechai Abir, The era of the princes: the challenge of Islam and the re-unification of the Christian empire, 1769-1855 (London: Longmans, 1968), p. 31
לומה

לוֹמֶה (בצרפתית: Lomé) היא בירת טוגו. בעיר מתגוררים כ-837,437 תושבים (נכון לשנת 2010). העיר שוכנת בדרום מערב טוגו, לחוף מפרץ גינאה ובסמוך לגבול עם מדינת גאנה. היא מהווה מרכז השלטון, התעשייה, המסחר וכן הנמל המרכזי של טוגו. מנמל זה מייצאים קפה, קקאו ותמרים. בעיר נמצאים בתי זיקוק גדולים. לומה היא משכנה אוניברסיטת לומה, ושל משרדי הקהילייה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה. העיר נוסדה במאה ה-18 בידי אנשי שבט האווא והפכה לבירת טוגו בסוף המאה ה-19. כאשר הגרמנים כבשו את האזור בשנת 1897, הם העבירו את הבירה לאנצ'ו. בשנת 1914, במסגרת מלחמת העולם הראשונה כבש הצבא הצרפתי את העיר. ב־28 בפברואר 1975 נכרת בעיר חוזה כלכלי בין האיחוד האירופי ו- 46 מדינות אפריקניות, קריביות ומדינות האוקיינוס השקט. חוזה זה נקרא ועדת לומה הראשונה. לומה היא עיר נמל חשובה, והיא כוללת אזור סחר חופשי שנפתח ב-1968. הנמל מייצא זרחה, קפה, קקאו, כותנה ושמן דקלים, בעיקר למדינות השכנות גאנה, מאלי, ניז'ר ובורקינה פאסו. בעיר נמצאת אוניברסיטת לומה. העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי לומה-טוקויין. קודג'וביאקופה ניקונאקופה אמוטיבה טוקוין בה לומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דניאל ואן בויטן

דניאל ואן בויטן (בצרפתית: Daniel Van Buyten; נולד ב-7 בפברואר 1978 בשימיי, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הבלם בבאיירן מינכן ובנבחרת בלגיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בעונת 2003-2004 ואן בוייטן, כשחקן אולימפיק מרסיי, הושאל לתקופה קצרה למועדון האנגלי מנצ'סטר סיטי אבל לא השלים את מעברו הרשמי לפרמייר ליג. ביוני 2006, באיירן מינכן הכריזה שרכשה את ואן בוייטן מיריבתה לבונדסליגה המבורג, והחתימה אותו על חוזה עד לעונת 2009-2010. ואן בויטן הרשים מאוד בעונתו הראשונה במועדון הבווארי, כשיצר מרכז הגנה חזק מאוד ביחד עם שותפו הברזילאי לוסיו. ואן בוייטן הבקיע את שערו הראשון למען באיירן מינכן במשחק מול אנרג'י קוטבוס ב-9 בדצמבר 2006. כמו כן הבקיע את שערו השני למועדון בהפסד לבורוסיה דורטמונד. למרות זאת, תרומתו החשובה ביותר של ואן בוייטן הגיעה מול מילאן ב-3 באפריל 2007, במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות. ואן בוייטן כבש שני שערי חוץ וגרם לשוויון שהביא לבאיירן מינכן יתרון למשחק הגומלין. ואן בויטן זומן לסגל נבחרת בלגיה למונדיאל בברזיל בשנת 2014. הוא היחיד בסגל הנבחרת הבלגית ששיחק בנבחרת גם במונדיאל 2002, המונדיאל הקודם שבו השתתפה. באוגוסט 2014 החליט לפרוש ממשחק פעיל. אביו פרנץ היה מתאבק נודע באירופה בין השנים 1960-1980. אמו רנטה גרמנייה. כאשר שיחק במדי מנצ'סטר סיטי, ואן בויטן, ביחד עם השחקנים ג'אמל בלמדי וויסנטה ווסו, היו קורבנות למעילה שבוצעה על ידי שני בנקאים, שבה נגנבו למעלה מ-350,000 פאונד מחשבונותיהם של השלושה. בינואר 2006 שני עובדי הבנק נדונו למאסר. מדיה וקבצים בנושא דניאל ואן בויטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל ואן בויטן דניאל ואן בויטן, באתר Transfermarkt דניאל ואן בויטן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דניאל ואן בויטן, באתר Soccerway דניאל ואן בויטן, באתר BDFutbol דניאל ואן בויטן, באתר WorldFootball.net דניאל ואן בויטן, באתר National Football Teams דניאל ואן בויטן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אמן (תרבות)

אוֹמָן (בקמץ קטן, כלומר יש לקרוא: אוֹמָּן) הוא אדם אשר נעזר בכישרון יצירתי כדי ליצור אָמָּנוּת (יש לקרוא: אוֹמָנוּת, להבדיל מאֻמָּנוּת). המושג אמן מתקשר בעיקר לאמנות חזותית ולאמנות הבמה כגון: מוזיקה, ספרות, קולנוע ותיאטרון, שבהם יש לאמן חופש פעולה נרחב ביצירתו. אמנים אדריכלים פסלים ציירים מוזיקאים זמרים רקדנים כוריאוגרפים סופרים מחזאים משוררים במאי תיאטרון במאי קולנוע שחקני קולנוע וטלוויזיה שחקני תיאטרון תסריטאים גיליון המוקדש לנושא "על האמן", משקפיים 13, יולי 1991. מיכאל ליבמן, דמותו החברתית של האומן בתקופת הרנסאנס, מוסד ביאליק, ירושלים, תשנ"ז-1997. אמנים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאולו רוסי

פאולו רוסי (באיטלקית: Paolo Rossi;‏ 23 בספטמבר 1956 – 9 בדצמבר 2020) היה כדורגלן איטלקי. במונדיאל 1982 קיבל את פרס נעל הזהב בהיותו מלך השערים של הטורניר, ואת פרס כדור הזהב בגין בחירתו לשחקן המצטיין בטורניר. רוסי נולד בסנטה לוצ'יה שבאיטליה. הוא התחיל את הקריירה שלו ביובנטוס כקיצוני, וממנה הושאל בעונותיו הראשונות לקומו. ולוויצ'נצה, שם הפך בהדרגה להיות חלוץ מרכזי. לאחר עונה בוויצ'נצה, שבמהלכה כבש 21 שערים בסרייה ב', נרכש רוסי על ידי הקבוצה ב-1.5 מיליון פאונד. בעונה השנייה, לעומת זאת, ירדה הקבוצה ליגה. ב-1980 הושאל רוסי לפרוג'ה, שם היה אחד הנאשמים בפרשת Totonero (אנ'), שבמרכזה שחיתות ומכירת משחקים (במשחק בין פרוג'ה לאבלינו, שהסתיים בתיקו 2-2). הוא הורחק ל-3 שנים. על אף שטען לחפותו, החליטה ההתאחדות שלא לחנון אותו, אך קיצרה את השעייתו לשנתיים בלבד. עקב ההשעיה מכרה אותו פרוג'ה ב-1981 תמורת חצי מיליון פאונד בלבד חזרה ליובנטוס. מיד בתום השעייתו, ב-29 באפריל 1982, הוזמן רוסי לסגל הנבחרת הלאומית לקראת מונדיאל 1982. במונדיאל, הוביל רוסי את נבחרת איטליה לגביע המיוחל, ואף סיים כמלך השערים של הטורניר וכשחקן המצטיין. משחקו הידוע היה בסיבוב השני בו כבש שלושער נגד נבחרת ברזיל, במשחק בו ניצחה נבחרת איטליה 3:2. בחצי הגמר כבש צמד בניצחון 2:1 על פולין. הוא כבש את שערה הראשון של איטליה בניצחון במשחק הגמר מול גרמניה, שהסתיים בתוצאה 3:1. אחרי המונדיאל, רוסי היה שותף לזכייה של יובנטוס בגביע האיטלקי, בשתי אליפויות, בגביע המחזיקות, בסופר קאפ אחד ובגביע אירופה לאלופות. בקיץ 1985 עבר רוסי למילאן, אך כבש רק שני שערים בעשרים משחקים. אף על פי כן, זומן לסגל המסכם למונדיאל 1986, אך לא זכה לשחק במהלך הטורניר. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה מול סין, זמן קצר לפני המונדיאל. אחרי עונה כושלת במילאן הוא עבר להלאס ורונה, שם סיים את הקריירה שלו בגיל 30 עקב פציעה. משחקו האחרון היה ניצחון מרהיב 0–3 מול נאפולי של דייגו מראדונה, אשר זכתה באליפות בסוף אותה עונה. במשך כל הקריירה שלו, כבש פאולו רוסי 20 שערים ב-48 הופעות בינלאומיות. היו שראו אותו כשחקן מוכשר אך מעורר מחלוקת, והיו שראו אותו כאחד מנערי הפלא באיטליה של שנות ה-80, בזכות הטכניקה ויכולת הסיום שלו. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נפטר ב-9 בדצמבר 2020 מסרטן הריאות. ויצ'נצה הליגה האיטלקית השנייה: 1976/77 יובנטוס אליפות איטליה: 1981/82, 1983/84 הגביע האיטלקי: 1982/83 גביע המחזיקות: 1983/84 הסופר קאפ האירופי: 1984 גביע אירופה לאלופות: 1984/85 נבחרת איטליה גביע העולם: 1982 אישיים כדור הזהב: 1982 כדור הזהב בגביע העולם: 1982 כדור הכסף בגביע העולם: 1978 נעל הזהב בגביע העולם: 1982 (6 שערים) הנבחרת המצטיינת של גביע העולם (2): 1978, 1982 נבחרת השנה של פיפ"א (2): 1979, 1986 מלך השערים בגביע אירופה לאלופות: 1982/83 מלך השערים בליגה האיטלקית: 1977/78 מלך השערים בליגה האיטלקית השנייה: 1976/77 מדיה וקבצים בנושא פאולו רוסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאולו רוסי פאולו רוסי, באתר Transfermarkt פאולו רוסי, באתר Soccerway פאולו רוסי, באתר BDFutbol פאולו רוסי, באתר WorldFootball.net פאולו רוסי, באתר National Football Teams פאולו רוסי, באתר FootballDatabase.eu פאולו רוסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ירח מלא – האוסף

"ירח מלא – האוסף" הוא שם אלבום האוסף הראשון של הזמר הישראלי אביב גפן. האלבום יצא באפריל 1997 לקראת חג הפסח, וכולל 2 תקליטורים. התקליטור הראשון הוא אסופה של 20 שירים מחמשת אלבומיו הראשונים של גפן, והשני מורכב מ-13 שירים שליקט גפן ממקומות שונים, בהם שירים שהופקו לאלבומיו הראשונים ולא נכללו בהם, שירים מפסקולי סרטים ושני שירים חדשים לגמרי: הדואט "סוף העולם" עם ברי סחרוף ו"שיר תקווה". האלבום הוכתר כ"אלבום פלטינה" עם מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים. שני הסינגלים החדשים שצורפו לאלבום הפכו ללהיטים גדולים. "סוף העולם" דורג במקום ה-18 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ז של רשת ג' ו"שיר תקווה" דורג במקום ה-21. דיסק מס' 1 אור הירח (3:43) אילנה (2:41) כבוד (3:12) אני שונא (2:52) דיכאון (3:05) שומקום (4:23) עונות (3:54) על הכנרת בזריחה (3:31) פלוגת הצער (3:48) אמא תראי (2:56) פרופיל 97 (3:18) שלום (4:51) הכי קרוב לבד (3:39) אלימות (3:45) עצוב בלעדייך (2:48) אהבנו (4:04) מיליארד טועים (3:00) המכתב (4:58) מלאך (2:50) עכשיו מעונן (3:02) דיסק מס' 2 סוף העולם (5:11) עניין (3:21) אני פרפר (2:55) מרד הדמעות (4:04) שנינו שווים (3:08) נערי החוף (5:31) לבכות לך (2:31) אבא תרנגול (3:13) חבר (3:20) משל (2:10) האם להיות בך מאוהב (2:58) רכבת העמק (4:35) שיר תקווה (3:16) מידע על האלבום ירח מלא – האוסף באתר MusicBrainz
המכתב

"המכתב" הוא אלבומו החמישי של הזמר אביב גפן. באלבום השתתפה להקתו של גפן, התעויוט. האלבום יצא לחנויות במאי 1996 ובמהרה הוכתר כ"אלבום זהב" עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים, ובהמשך הוכתר כ"אלבום פלטינה" על מכירת של למעלה מ-40,000 עותקים. האלבום כלל להיטים רבים, ובהם השיר "לבכות לך" שנכתב במקור לאריק איינשטיין ומאוחר יותר בוצע על ידי גפן בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, שבה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין. השיר הפך לימים להמנון לא רשמי לזכרו של רבין. ההקלטה שמופיעה באלבום היא מתוך עצרת לזכר רבין שנערכה כשבוע לאחר הרצח. האלבום לווה לפני צאתו בסינגלים "עונות" ו"המכתב" שהפכו במהרה ללהיטים גדולים. בהמשך יצאו "קנאה", "עצוב בלעדייך" ו"מרד הדמעות". השיר "עונות" כבש את המצעדים השבועיים השונים של תחנות הרדיו בישראל, ודורג במקום ה-3 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ו של רשת ג'. באותו מצעד דורג "המכתב" במקום ה-8, "קנאה" במקום ה-16 ו"מרד הדמעות" במקום ה-20. כל המילים והלחנים מאת אביב גפן. כל העיבודים מאת משה לוי, גפן וחברי התעויוט. המכתב (4:58) עונות (3:54) כוכבי בלילה (2:46) במילים אחרות (3:45) התירוץ (3:03) יש לך אותי (3:48) עצוב בלעדיך (2:48) קנאה (3:27) יותר מדי (3:47) אמא תראי (2:56) לילה טוב (2:49) לבכות לך (3:47) מרד הדמעות (4:05) מחר כבר לא יבוא (3:55) מידע על האלבום המכתב באתר MusicBrainz האלבום המכתב באתר Discogs עמי פרידמן, "היום אני חוזר למקורות, חוזר ל'המכתב'", באתר ynet, 6 בספטמבר 2015
איליה יברויאן

איליה יברויאן (בארמנית: Եղիա Յավրույան; נולד ב-18 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת החלוץ. יברויאן נולד ביישוב צ'אלטיר (Чалтырь) במחוז רוסטוב. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שופרון ולאחר מכן שיחק גם בקבוצה ההונגרית בקבשצ'בה. בשנת 2004 הגיע יברויאן לישראל והצטרף לקבוצת הפועל פתח תקווה. כבר במחזור הראשון של עונת 2004/2005 כבש שער ניצחון מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש במהלך העונה 11 שערים בכל המסגרות. בעונתו היחידה בפתח תקווה זכה עמה בגביע הטוטו. לאחר תחילת עונת 2005/2006 הצטרף יברויאן לקבוצת הפועל תל אביב. את שער הבכורה שלו במועדון כבש במשחק הראשון בו פתח בהרכב הקבוצה, במחזור ה-11 של ליגת העל, בניצחון 3–0 על קבוצתו לשעבר, הפועל פתח תקווה. בסך הכל בעונה זו הבקיע יברויאן 13 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, כולל שער הניצחון בגמר גביע המדינה, בדקה ה-87 מול בני יהודה תל אביב, שהעניק להפועל תל אביב את הגביע. בתום העונה הגיע לקבוצה המאמן יצחק שום, שהחליט לשחרר את יברויאן. בקיץ 2006 עבר יברואין לקבוצה הרוסית שיניק ירוסלבל, אך בסוף חודש ספטמבר חזר לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית. יברויאן כבש בעונת 2006/2007 21 שערים בכל המסגרות, וסייע לקבוצה להעפיל בתום העונה לליגת העל. לקראת עונת 2007/2008 חתם בקבוצת בני סכנין, ושם שיתף פעולה עם הקשר מאור בוזגלו, תחת הדרכתו של המאמן אלישע לוי, והוביל את הקבוצה לצמרת ליגת העל. לקראת עונת 2008/2009 החתימה מכבי תל אביב את יברויאן ובוזגלו מסכנין. בעונה זו התקשה יברויאן לשחזר את יכולתו הטובה מהעונה הקודמת, והוא סיים את העונה עם חמישה שערי ליגה וחמישה שערים בגביע הטוטו, בו זכה עם הקבוצה. בעונה שלאחר מכן כבש יברויאן שמונה שערי ליגה, ובסופה שוחרר מהקבוצה. לקראת עונת 2010/2011 חתם יברויאן בקבוצת בני יהודה תל אביב, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 עבר לקבוצת הפועל אשקלון. בתום העונה ירדה הפועל אשקלון לליגה הלאומית, ויברויאן שוחרר מהקבוצה ועזב את ישראל. יברויאן שיחק מעט בליגות הנמוכות בארמניה ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. ב-28 באוגוסט 2008 קיבל יברויאן מעמד של תושב ארעי בישראל, בעקבות חתונתו עם בת זוגו הישראלית והולדת בתם. הפועל פתח תקווה גביע הטוטו: 2004/2005 הפועל תל אביב גביע המדינה: 2005/2006 מכבי תל אביב גביע הטוטו: 2008/2009 איליה יברויאן, באתר Transfermarkt איליה יברויאן, באתר Soccerway איליה יברויאן, באתר National Football Teams איליה יברויאן, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן, מוזיאון הפועל פתח תקווה משה בוקר, איליה יבוריאן. פעם היה שחקן כזה, באתר הארץ, 9 במרץ 2011 תומר גנור, הפועל ת"א: איליה יבוריאן חתם לארבע שנים, באתר ynet, 7 בנובמבר 2005 הפועל ת"א זכתה בגביע המדינה, באתר ynet, 10 במאי 2006 ניר איסקוב‏, איליה יבוריאן שוחרר מהפועל ת"א, באתר וואלה, 16 במאי 2006 עדי פרג'‏, לאומית: איליה יבוריאן חתם בהפועל קרית שמונה, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2006 לי בוץ, רשמית: איליה יבוריאן חתם במכבי ת"א, באתר ynet, 23 ביוני 2008 רענן ברנובסקי‏, איליה יבוריאן תושב ארעי, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2008