laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טולוז (כדורגל)

מועדון הכדורגל טולוז (בצרפתית: Toulouse Football Club) הוא מועדון כדורגל צרפתי מן העיר טולוז. תצורתו הנוכחית של המועדון נוסדה בשנת 1970, הקבוצה משחקת בליגת העל הצרפתית. קבוצה משחקת באצטדיון העירוני טולוז. המועדון הוקם במקור בשנת 1937, תחת השם "טולוז מועדון כדורגל", אך מכר את כל שחקניו ואת מקומו בליגה הצרפתית המקצוענית הראשונה למועדון הכוכב האדום פאריס בשנת 1967. בשנת 1957, הצליחה הקבוצה לזכות בגביע הצרפתי. אגודת הכדורגל בטולוז הוקמה מחדש ב-25 במאי 1970, תחת השם "יוניון ספורטיב טולוז", ועל מנת להרכיב סגל שחקנים לקחה את שחקני הנוער משתי קבוצות אזוריות קטנות, גסקון ומרמוז-בונפואה. הקבוצה החלה לשחק בליגה הצרפתית השנייה בעונת 1970–1971, כאשר שיחקה בצבעים אדום ולבן. ב-1977, הקבוצה החזירה לעצמה מחדש את שמה המקורי, ואימצה צבעי מדים חדשים - סגול ולבן. תוך זמן קצר, המועדון הצליח להתבסס כמועדון טוב, ובשנת 1982, העפיל לליגה הצרפתית הראשונה. בעונת 1986–1987 טולוז העפילה לראשונה לגביע אופ"א ואפילו רשמה הצלחה אדירה לאחר שגברה בדו-קרב בעיטות עונשין על נאפולי החזקה, בה שיחק דייגו מראדונה בסיבוב הראשון. טולוז הפסידה בסיבוב השני לספרטק מוסקבה והודחה מהטורניר. בעונת 1986–1987, הקבוצה השיגה את הישג השיא שלה, מקום שלישי בליגה הצרפתית הראשונה. בעונה שלאחר מכן טולוז השתתפה שוב בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון טולוז ניצחה את פאניוניוס ובסיבוב השני טולוז הפסידה לבאייר לברקוזן. ב-1994, ירדה טולוז לליגה הצרפתית השנייה. במהלך שנות ה-90, המועדון עלה וירד לסירוגין מהליגה הראשונה לשנייה בצרפת וסבל מקשיים כלכליים. מצבה הכלכלי הקשה של הקבוצה הביא לכך שבשנת 2001, הקבוצה הורדה ליגה בכח על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית, ואף כמעט שנשלל ממנה מעמדה המקצועני. אחרי שתי עונות בלבד בליגת המשנה, שבה טולוז לליגה הבכירה בצרפת. בעונות הראשונות לאחר שובה לליגת העל הצרפתית, הציגה יכולת לא טובה. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, טולוז הצליחה להתברג מספר פעמים בצמרת הליגה, והעפילה לגביעי אירופה השונים. בשנת 2009 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הצרפתי והפסידה לגנגאן. בשנים 2004–2020 שיחקה בליגת העל הצרפתית בכדורגל. בעונת 2020/21 סיימה הקבוצה במקום השלישי שמוביל לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה, בגמר הפלייאוף הפסידה לנאנט (כדורגל) בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן הקבוצה העפילה חזרה לליגה לאחר שנתיים של היעדרות. בשנת 2023 זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי לאחר שניצחה 5–1 את נאנט במשחק הגמר. נכון ל-12 בפברואר 2024 הליגה האירופית: שלב הבתים (1): 2009/2010 ליגת האלופות: סיבוב מוקדם 3 (1): 2007/2008 גביע אופ"א: שלב הבתים (1): 2007/2008 סיבוב שני (2): 1986/1987, 1987/1988 הגביע הצרפתי: 2023 צרפת אנדרה פייר ז'יניאק צרפת ז'רמי מתייה צרפת מוסא סיסוקו חוף השנהב סרז' אורייה נורווגיה דניאל ברוטן שוודיה יוהאן אלמנדר ברית המועצות ואגיז חידיאטוללין מדיה וקבצים בנושא טולוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טולוז (בצרפתית) טולוז, ברשת החברתית פייסבוק טולוז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טולוז, ברשת החברתית אינסטגרם טולוז, ברשת החברתית טיקטוק טולוז, ברשת החברתית LinkedIn טולוז, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Effectif équipe Pro, Toulouse FC (ב־)
מנחם

האם התכוונתם ל... אישים: מנחם בן גדי – מלך בממלכת ישראל. מנחם – חכם מתקופת הזוגות שהיה בן זוגו של הלל הזקן לפני שמאי הזקן. רבי מנחם – אמורא ארצישראלי מהדור השלישי. מנחם בן יהודה הגלילי (המאה ה-1 לספירה) - מנהיג הסיקריים בפרוץ המרד הגדול. מנחם בן סרוק – מראשוני בעלי הדקדוק בימי הביניים. מקומות יישוב: אבן מנחם כפר מנחם שכונת קריית מנחם בירושלים שם משפחה: אברהם מנחם – רבה של הקהילה היהודית עקרא בכורדיסטן איצ'ה מנחם – כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי דוד מנחם – איש צבא ישראלי לילי מנחם – אשת ציבור ישראלית סאן מנחם – כדורגלן ישראלי המנחם מנחם מנדל אישים ששמם הפרטי הוא מנחם
עשנור הקמח

עַשְׁנוּר הַקֶּמַח או עש הקמח ההודי (שם מדעי: Plodia interpunctella) הוא מין עש בעל תפוצה עולמית ממשפחת העשנוריים. מין זה הוא כנראה המזיק הנפוץ ביותר ברחבי העולם למוצרים מאוחסנים כגון דגנים ובעיקר גרגירי חיטה ואורז. בוגרי עשנור הקמח קטנים יחסית; אורכם נע בין שמונה לעשרה מ"מ, ומוטת כנפיהם בין שישה עשר לעשרים מ"מ. צבעם השליט אפרפר מוכתם, והמחצית האחורית של כנפיהם חומה כהה עם כתמי חלודה או נחושת. כתמים אלו מאפשרים זיהוי קל של המין ומבדילים אותו משאר מיני העשים. אורך הזחלים הוא כ-12 מ"מ, וצבעם קרם שלפעמים נוטה לירוק או צהוב; ראשם חום כהה. לרוב נמצאים קרוב למקור המזון. הזחלים מתגלמים בתוך פקעת קורים דלילה ושוכנים בחריצים. צבע הגולם חום כהה. קוטר הביצים כמחצית המ"מ, והן מוטלות על ידי הנקבה – על האוכל או בסמוך לו. מחזור החיים של עש הקמח ההודי נע בין 30–300 ימים ויכול להתנהל כולו בתחומי הבית. הנקבה מטילה בין 60–400 ביצים על מקור המזון והן בוקעות לאחר כ-2–14 יום. הזחלים ניזונים מהמזון במשך 2–41 שבועות עד שמחליטים להתגלם בהתאם לטמפרטורה וטיב המזון. הבוגרים אינם ניזונים ולכן חיים בין שבוע לשבועיים, בתקופה זו הם מזדווגים והנקבות מטילות את הביצים. בשנה אחת יכולים להתקיים 3–4 מחזורי חיים. עש הקמח ההודי ניזון ממגוון גדול של מוצרים ממקור צמחי כגון מוצרי דגן, אורז, לחם, פסטה, תבלינים, פירות יבשים, אגוזים וזרעי צ'יה. כמו כן ניתן לפעמים למצוא אותם גם בפולי קקאו, שוקולד, ופולי קפה, עוגיות, קמח ועוד. המזון יהיה לרוב מכוסה קורים דקים אשר הזחלים טווים לקראת התגלמות. לזחלים הצעירים יש יכולת להידחק גם לחורים הקטנים ביותר ולהיכנס לשקיות מזון וכלי פלסטיק שאינם סגורים הרמטית. ברגע שהבית נגוע קשה מאוד להיפטר מהעש, וכדי למנוע את התפתחותו יש לזרוק את כל מקורות המזון שחשודים כנגועים. אוכל נקי אפשר לאפסן במקרר ולהשתמש במוצרים דוחי עש כדי להרחיק את העשים הקיימים. יש לחכות לפחות מחזור חיים אחד לפני שמחזירים את האוכל למקום שהיה נגוע. מדיה וקבצים בנושא עשנור הקמח בוויקישיתוף עשנור הקמח, באתר NCBI (באנגלית) עשנור הקמח, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עשנור הקמח, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עשנור הקמח, באתר GBIF (באנגלית)
אלכסנדר קרלין

אלכסנדר אלכסנדרוביץ' קרלין (ברוסית: Александр Александрович Карелин; נולד ב-19 בספטמבר 1967 בנובוסיבירסק, ברית המועצות – כיום ברוסיה) הוא מתאבק עבר רוסי בסגנון יווני-רומי במשקל על-כבד, הנחשב לגדול המתאבקים בכל הזמנים. קרלין החזיק ברצף ניצחונות של 13 שנה בין 1987 ו-2000, כאשר בשש השנים האחרונות ברצף לא איפשר ליריביו לזכות אפילו בנקודה. זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות רצופות (ובעוד מדליית כסף), ב-9 אליפויות עולם רצופות, וב-12 אליפויות אירופה. כיום קרלין הוא פוליטיקאי, והיה חבר הדומה של רוסיה מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת בין 1999 ו-2020. מחזיק בתואר Ph.D בחינוך גופני. זוכה עיטור גיבור הפדרציה הרוסית – העיטור הגבוה ביותר ברוסיה. קרלין היה מתאבק חזק באופן מיוחד, וזריז מאוד ביחס לגודלו (משקלו היה כ-130 ק"ג). הוא נהג להשתמש בטכניקה שכונתה "הנפת קרלין" : אחיזה ביריביו מאחור, הנפתם באוויר והטחתם במזרן - טכניקה קשה ביותר המצריכה גמישות וכוח רב מאוד כשמדובר ביריבים במשקל על-כבד, אשר פעמים רבות שוכבים על המזרן כשפניהם כלפי מטה כדי להתגונן. במשך 13 שנה, בין השנים 1987 ו-2000, שלט קרלין ללא עוררין בענף ההיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל על-כבד - המשקל הגבוה ביותר הקיים בענף, כאשר הוא לא מפסיד ולו בקרב אחד. במהלך הרצף הזה, מאז שנת 1994, לא זכה אף יריב שלו ולו בנקודה אחת נגדו. במהלך אותן 13 שנה זכה קרלין ב-3 מדליות זהב אולימפיות רצופות, ב-9 אליפויות עולם רצופות (בשנה אולימפית לא נערכת אליפות עולם), וב-12 אליפויות אירופה – כל האליפויות בהן השתתף. הרצף חסר התקדים שלו נקטע כאשר הפסיד במפתיע בגמר אולימפיאדת סידני (2000) למתאבק האמריקאי רולון גארדנר, והסתפק במדליית הכסף. באותה שנה פרש קרלין מהיאבקות תחרותית, במאזן יוצא דופן של 887 ניצחונות מול שני הפסדים בלבד. קרלין היה נושא הדגל של מדינתו בשלוש אולימפיאדות רצופות - עבור ברית המועצות באולימפיאדת סיאול (1988), עבור חבר המדינות באולימפיאדת ברצלונה (1992) ועבור רוסיה באולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-1996 הוענק לקרלין עיטור גיבור הפדרציה הרוסית – העיטור הגבוה ביותר ברוסיה. עוד כשהיה מתאבק פעיל נבחר קרלין לדומה בבחירות בשנת 1999 מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. הוא שב ונבחר לדומה ב-2003, ב-2007, ב-2011 וב-2016. הוא התפטר מחברותו בדומה ב-15 בספטמבר 2020. קרלין מפעיל מאז 1993 את "קרן קרלין", ששמה לה למטרה לקדם את החינוך הגופני ובפרט את ההיאבקות היוונית-רומית במחוז הולדתו, נובוסיבירסק. הקרן מקימה מתקנים, מממנת נסיעות של ספורטאים בני כל הגילים לתחרויות, ומנהלת בית ספר להיאבקות יוונית-רומית. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קרלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר קרלין אלכסנדר קרלין, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסנדר קרלין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלכסנדר קרלין, באתר olympedia.org אלכסנדר קרלין, באתר United World Wrestling אלכסנדר קרלין, באתר שרדוג אלכסנדר קרלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Karelin loses first-ever international match, אתר ESPN, ‏27 בספטמבר 2000
אסלאמיזציה

אסלאמיזציה (בערבית: أسلمة, באנגלית: Islamization) הוא מונח המשמש לתיאור תהליך של חיזוק ההשפעה של דת האסלאם בתחומים שונים של המדיניות הציבורית והחיים הציבוריים, כמו גם לתיאור תהליך המרת דת המוני של אוכלוסייה אשר מוביל לעלייה במספר האנשים המאמינים באסלאם. גל האסלאמיזציה הראשון התרחש במהלך סוף המאה ה-6 ותחילה המאה ה-7 לספירה כאשר מייסד האסלאם, הנביא מוחמד, הצליח לגבש קהילה מוסלמית חזקה שכבשה את העיר מכה ואסלם אותה. תהליך האסלאמיזציה התפשט בקרב העמים שאכלסו את השטחים העצומים שנכבשו על ידי צבאות ערב במאות הראשונות לאחר מותו של מוחמד. תהליך המרת הדת של האוכלוסייה המקומית נמשך בפועל זמן רב. למרות שהתהליך לא נכפה, מעמדם הציבורי וזכויותיהם של רבים מקרב האוכלוסייה הלא מוסלמית נפגעו, ובשל כך רבים החליטו בסופו של דבר להמיר את דתם. למרות שההתרחבות הצבאית וההשפעה של האימפריות הערביות דעכה לבסוף, תהליך האסלאמיזציה המשיך להתקיים בדרכים אחרות. מדינות מוסלמיות ששלטו בסחר באוקיינוס ההודי ובאזור מדבר הסהרה הפיצו לאורך השנים את דת האסלאם באמצעות הסחר, והאינטראקציה עם האוכלוסייה המקומית, תהליך אשר הוביל לכך שהאסלאם התפשט באזורים כגון צפון אפריקה, חבל הארץ סאהל באפריקה ובדרום מזרח אסיה (שם נמצאת כיום הקהילה המוסלמית הגדולה ביותר בעולם). השלטון המוסלמי באזורים הללו הגיע רק לאחר שחלקים נרחבים ומשמעותיים של האוכלוסייה באזורים הללו התאסלמו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כיום, במדינות שבהן האסלאם היא הדת השלטת, קיימת חדירה של דוקטרינות האסלאם כמעט בכל תחומי החיים וחיי הפרט. על אף שבמרבית מדינות המערב כיום קיימת מדיניות סובלנית לכל הדתות, ארגונים ואישים בולטים שונים בעולם המערבי, בעיקר פוליטיקאים מן הימין הקיצוני, מתייחסים למספר ההולך וגדל של המהגרים המוסלמים במדינות מערב אירופה בעשורים האחרונים ולתהליך האסלאמיזציה המתרחש במדינותיהם כתופעה שלילית ואף מסוכנת וטוענים באופן מוצהר כי יש להתנגד להתפשטות האסלאם במדינותיהם (ראו לדוגמה ז'אן-מארי לה פן ו-חרט וילדרס). המתנגדים להתפשטות של האסלאם באירופה מצביעים על המחלוקת והחיכוכים הקיימים כיום בין האוכלוסייה המקומית למהגרים המוסלמים השמרנים בנושאים חברתיים ובשל החשש הקיים מצמיחה מהירה של הקהילות המוסלמיות באירופה בשל שיעורי הילודה הגבוהים יחסית של האוכלוסייה המוסלמית, בניגוד לשיעורי הילודה הנמוכים המאפיינים את האוכלוסייה בעולם המערבי – מגמה אשר עלולה להשפיע בעתיד באופן מהותי על אורח החיים החילוני-מערבי אשר קיים במדינות הללו כיום. דוושירמה אסלאמיזם אסלאמופוביה המרת דת באסלאם התנועה האסלאמית בישראל האסלאמיזציה של ארץ ישראל מסגד נוטרדאם
אדריאן ראמוס

גוסטבו אדריאן ראמוס ואסקס (בספרדית: Gustavo Adrián Ramos Vásquez, נולד ב-22 בינואר 1986) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק באמריקה דה קאלי בעמדת החלוץ. ייצג את נבחרת קולומביה בקופה אמריקה 2011 ובמונדיאל 2014. הקריירה המקצוענית של ראמוס החלה בקולומביה, בקבוצת אמריקה קאלי, בה ערך את הופעת הבכורה ב-13 במרץ 2004. בשנת 2005 הושאל ראמוס לטרוחייאנוס מוונצואלה, ולאחר מכן הושאל לאינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית. ב-2008 חזר ראמוס לאמריקה קאלי ועזר לה לזכות בקלאוסורה של ליגת העל הקולומביאנית, כשכבש את אחד השערים במשחק הגומלין של הגמר נגד אינדפנדיינטה מדיין. ב-30 באוגוסט 2009 עבר ראמוס להרטה ברלין מהבונדסליגה הראשונה, תמורת 2 מיליון אירו. ב-12 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור החמישי במשחק ההפסד של הרטה למיינץ 2:1. ראמוס הבקיע את שערו הראשון בליגה במשחק מול שטוטגרט. הוא הבקיע באותה עונה עשרה שערים, אך לא הצליח לסייע להרטה ברלין שירדה בתום אותה עונה לליגה השנייה, אחרי שסיימה במקום האחרון בליגה. במהלך הקיץ הביע ראמוס את חוסר רצונו לשחק בבונדסליגה השנייה, אך למרות מגעים עם הופנהיים הגרמנית וטולוז מצרפת, סירב מנג'ר הרטה מיכאל פריץ לדמי ההעברה שהוצעו עבורו וראמוס נשאר בהרטה. בעונת 2010/2011 ראמוס הבקיע 15 שערים, והרטה סיימה במקום הראשון וחזרה לליגה הבכירה, אך ירדה שוב פעם כעבור עונה כשראמוס כובש שישה שערים בלבד. בעונת 2012/2013 הרטה סיימה כאלופת הבונדסליגה השנייה פעם נוספת, עם 11 שערים של ראמוס. עונת 2013/2014 היוותה את העונה הטובה ביותר של ראמוס מאז שעבר לגרמניה, כאשר הוא כבש 16 שערים וסיים במקום החמישי בטבלת מלכי השערים של הבונדסליגה, ועזר להרטה לסיים במקום ה-11 בליגה. ב-9 באפריל 2014 פורסם כי הרטה הגיעה לסיכום עם בורוסיה דורטמונד על העברתו של ראמוס לאחרונה, לאחר שראמוס חתם בדורטמונד על חוזה ל-4 עונות, ואמור להוות מחליף לרוברט לבנדובסקי שעזב. ראמוס הצטרף לקבוצה ב-1 ביולי, וב-29 באוגוסט כבש את שער הבכורה במדי דורטמונד במחזור השני של עונת 2014/2015 בבונדסליגה, בניצחון 2:3 על אאוגסבורג. ב-1 באוקטובר כבש לראשונה במסגרת ליגת האלופות, כשעלה כמחליף במשחק של דורטמונד נגד אנדרלכט וכבש צמד במשחק שהסתיים בתוצאה 0-3. ב-24 בינואר 2017 הושאל ראמוס לגרנדה הספרדית עד לסוף העונה. באוגוסט 2018 חתם באופן קבוע. בשנת 2003 נכלל ראמוס בסגל נבחרת קולומביה עד גיל 17 והבקיע שלושה שערים באליפות העולם שנערכה בפינלנד כשקולומביה סיימה במקום הרביעי. הופעת הבכורה של ראמוס בנבחרת הבוגרת נערכה ב-6 ביוני 2009 מול נבחרת ארגנטינה. את השער הראשון בנבחרת כבש ב-14 באוקטובר 2009 מול נבחרת פרגוואי. ראמוס זומן להיות חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא אדריאן ראמוס בוויקישיתוף אדריאן ראמוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדריאן ראמוס, באתר Transfermarkt אדריאן ראמוס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אדריאן ראמוס, באתר Soccerway אדריאן ראמוס, באתר BDFutbol אדריאן ראמוס, באתר WorldFootball.net אדריאן ראמוס, באתר National Football Teams אדריאן ראמוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן, באתר us.soccerway (באנגלית) פרופיל השחקן, באתר espnfc (באנגלית) המחליף של לבנדובסקי: ראמוס חתם בדורטמונד, באתר ONE‏, 9 באפריל 2014 כלום לא הולך חלק: 2:3 לדורטמונד על אוגסבורג, באתר ערוץ הספורט, 29 באוגוסט 2014 תקציר המשחק, באתר ספורט 5 קוטיניו וליברפול החלו בשיחות על הארכת חוזה, באתר ONE‏, 24 ביאור 2017
הבחורים מאפיקים

הבחורים מאפיקים היה הרכב קולי גברי שנוסד בתחילת שנות השמונים. הלהקה החלה את דרכה בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן, בערב פתיחה חגיגית של אולם המופעים והקולנוע בקיבוץ. ההרכב הראשון, שהיה על טהרת חברי אפיקים, עבד בתחילת דרכו עם המנצחת יעל תבורי, חברת הקיבוץ. מאוחר יותר הצטרף אליו גדעון ברקני, חבר הקיבוץ השכן שער הגולן. כעבור זמן לא רב קיבל המוזיקאי, המלחין והמעבד חיים ברקני, את הניהול המוזיקלי של הלהקה. במשך כעשר שנים פעלה הלהקה בתחום הזמר העברי, בביצוע שירים עבריים-ישראלים מכל התקופות וכן שירים מקוריים שאת רובם הלחין חיים ברקני. הלהקה השתתפה, בנוסף להופעותיה הרבות, בתוכניות רדיו וטלוויזיה, במופעים, ערבי תרבות, שירה ומוזיקה והפקות בימתיות הקשורות בעיקר לתנועה הקיבוצית ולהתיישבות העובדת. חברי הלהקה היו: יהודה אולמן, אמוץ ברונטמן, נדב בר-ניב, גדעון ברקני, שי גוטסמן, יצחקי גל, משה רוקמן, אוהד תדמור, ארי רוקמן ופלג רפפורט. במשך השנים עבדה הלהקה עם אמנים שונים, בהם נעמי פולני, מתי כספי, גיל אלדמע, עוזי אסנר. התוכנית הראשונה, שכללה שירים עבריים חדשים וישנים, הועלתה בבימויו של יצחק שאולי ובניהולו המוזיקלי של חיים ברקני. עם תוכנית זו גם הופיעה הלהקה בפני יהדות ברזיל, במסגרת מסע הופעות לציון יום העצמאות לישראל. בשנת 1982 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, שהוקלט בקיבוץ העוגן. ב-1985 הפיקה את אלבומה השני, שהוקלט כולו על ידי קול ישראל בבית המורה בתל אביב ובליווי "להקת ברוש". הלהקה הופיעה גם בקדם-אירוויזיון 1987 יחד עם הזמרת דליה כהן. הם ביצעו את השיר "היי הופה" שקיבל 3 נקודות בלבד והגיע למקום ה-14 מתוך 16 שירים מתמודדים. בשנת 2001, למעלה מעשור לאחר התפרקות הלהקה, הפיקו "הבחורים" בשיתוף עם קיבוץ אפיקים שני דיסקים שהכילו את השירים שהקליטו בעשר שנות פעילותם. הבחורים מאפיקים, באתר זמרשת הבחורים מאפיקים, דף שער בספרייה הלאומית הבחורים מאפיקים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) מבט אל העמק, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube הבחורים מאפיקים בצוותא, דבר, 1 בספטמבר 1983 יעקב בר און, תקליטים ישראליים, דבר, 30 בינואר 1983 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרסן (אסטרואיד)

מרסן (שם מלא: 8191 מרסן) הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שבמערכת השמש. מרסן התגלה ב-20 ביולי 1993 על ידי אריק וולטר אלסט ממצפה הכוכבים לה סילה שבצ'ילה והוא קרוי על שם המתמטיקאי מרן מרסן. מספרו הסידורי 8191 נקבע באופן סמלי, היות ש-8191 הוא מספר מרסן הראשוני החמישי, ואסטרואידים עם מספרי מרסן ראשוניים שלפניו כבר היו קרויים בשמות; מספר 3 יונו, מספר 7 איירס, מספר 31 Euphrosyne ומספר 127 Johanna. האסטרואיד באתר נאס"א
שמלצר

האם התכוונתם ל... שלמה שמלצר – איש עסקים ישראלי, בעל חברת "שלמה Sixt" מרסל שמלצר – כדורגלן גרמני אסי "אסף" שמלצר – איש עסקים ישראלי ליפא שמלצר – זמר חסידי איי.טי.או שמלצר החזקות קבוצת שלמה – קבוצת השקעות והחזקות מהגדולות במשק הישראלי חיים שמלצר – שותפו של הרב אברהם חיים לוין וקבוצה קטנה של תלמידים, להקים את הסניף של ישיבת טלז בשיקגו
ברוך הראל

ברוך הראל (נודע בכינוי פינקו; 14 באוגוסט 1931 - 3 ביולי 2017) היה תת-אלוף בצה"ל, ממפקדי חיל השריון ובעל עיטור המופת ממלחמת ששת הימים. הראל נולד בטרגו ניאמץ שבמולדובה ב-1931 ועבר את השואה כילד. הוא עלה לישראל בשנת 1949 וב-1950 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. כמפקד כיתה השתתף בקרב תל מוטילה. בשנת 1952 הצטרף לחיל השריון כמפקד מחלקה ולחם במבצע קדש כסגן וכמפקד פלוגה בגדוד 9 של חטיבה 7. שירת בתפקידי הדרכה וכסגן מפקד בית הספר לשריון. בשנים 1965–1966 פיקד על גדוד 82. במלחמת ששת הימים שירת הראל כסגנו של מפקד חטיבה 7 שמואל גונן (גורודיש), השתתף בקרב הג'יראדי כמפקד כוח גדודי והיה הראשון שהגיע לאל עריש. הוא זכה בעיטור המופת על לחימתו שכללה השמדת טנק פיקוד מצרי ברימונים, טיהור רגלי של יעד מבוצר והסתערות על ביר לחפן. אחרי המלחמה יצא להשתלמות בבסיס צבא ארצות הברית פורט נוקס שבקנטקי והדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במהלך מלחמת ההתשה, בהיותו סגן מפקד חטיבה 8, פיקד הראל על מבצע רביב, פשיטה משוריינת בה הונחתה יחידה משוריינת של צה"ל בגדה המערבית של מפרץ סואץ ופגעה בכוחות מצריים. לאחר הצלחת המבצע מונה למפקד חטיבה 14, תפקיד אותו מילא בין השנים 1969 ל-1971, עת נפצע מפיצוץ מוקש במהלך תרגיל חטיבתי ליד אל עריש. במלחמת יום הכיפורים היה הראל סגן מפקד אוגדה 252 בסיני. במהלך הקרבות הופקד הראל על חטיבה מאולתרת בהרכב שני גדודים מחטיבה 164 שהצטרפו לאוגדה. ב-18 באוקטובר 1973 חצתה החטיבה את תעלת סואץ, כבשה את מתחם "צח" ואת שדה התעופה פאיד, התקדמה דרומה וכבשה את ע'דביה, הגיעה למרגלות ג'בל עתקה וסיימה את הקרבות בק"מ ה-101 בדרך לקהיר. בתום המלחמה היה אחד מהעדים שהעידו בפני ועדת אגרנט. תפקידיו האחרונים של הראל היו כמפקד אוגדת המילואים של טנקי השלל - אוגדה 440, וכמפקד אוגדת סיני הסדירה - אוגדה 252. בשנת 1979 פרש מצה"ל בדרגת תת-אלוף. הובא לקבורה ביום 4 ביולי 2017 בבית הקברות מורשה ברמת השרון. סמח"ט 7 ברוך הראל (פינקו), תושייה ללא גבול, שריון 26, יולי 2007, עמ' 41-38, באתר "יד לשריון" שאול נגר (מנחה), ‏הטירן עשה את שלו! - שיח מפקדים, שריון 8, מאי 2000, עמ' 24, באתר "יד לשריון" רפאל בשן, הסמח"ט הלוחם, מעריב, 17 בנובמבר 1967 יעקב ארז, המפקד שהחזיר לכשירות את הטנקים - ואת המורל, מעריב, 4 במאי 1976 עדות ברוך הראל בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון ברוך הראל, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון עופר אדרת, "מדוע נשארתי בחיים? כי יריתי ולא עצרתי לרגע", באתר הארץ, 7 ביולי 2017 מכּתביו: לא לקחנו סיכון, השמדנו הכל, שריון 3, ינואר 1999, עמ' 19-18, באתר "יד לשריון" - עדותו על מבצע רביב יעקב ארז, המפקד שהחזיר לכשירות את הטנקים - ואת המורל, מעריב, 4 במאי 1976. עיטור המופת שהוענק לברוך הראל, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל; ברוך הראל, באתר הגבורה. עמנואל סקל, "סיני שבלב", הוצאת ליאור שרף – הפצות, 2020, עמודים 42-41. גל פרל פינקל, הטנקים נראו "כמו אחרי מלחמה", אך האנשים – פלדה, באתר זמן ישראל, 27 באוגוסט 2020. עוזבים את צה"ל: 2 אלופים, 9 תא"לים, מעריב, 2 בפברואר 1979
USBL

ליגת ה-USBL (ראשי תיבות: United States Basketball League) היא ליגת כדורסל גברים אמריקאית המשוחקת באביב. הליגה הוקמה בשנת 1985. הליגה הושבתה בשנת 2007, והאלופה האחרונה מליגה זו היא הקנזס קייג'רז שזכו בתואר ב-1 ביולי 2007. המוטו של הליגה הזו הוא: "ליגה של הזדמנות". במשך השנים שיחקו רבים משחקני הליגה הזו בליגות שונות ברחבי העולם, לרבות ליגת ה-NBA, ליגות הכדורסל האירופאיות (כולל היורוליג) והליגה הישראלית. יצחק פרי, פיני גרשון ושלמה וייספלר נסעו לראות את דארל ארמסטרונג משחק ב"אטלנטה איגלס" לפני קיץ 1993, אך גרשון העדיף שלא להחתימו בעבור מכבי ראשון לציון ובמקומו נלקח סטיב בארט ששיחק מולו במדי "ניו ג'רזי שור-קאטס" באותו המשחק. לאחר חששות שהליגה תקרוס לאחר עונת 2007, הליגה הודיעה כי לא תפעל בעונת 2008, וכי תשקול את אפשרויותיה בעתיד. עם זאת, הליגה לא חזרה לפעילות מאז, למרות שבאתר האינטרנט של הליגה פורסם בחודש ינואר 2010 כי מקווים לחדש את פעילות משחקי הליגה באפריל 2010. את עונת 2007 פתחו עשר קבוצות, ששיחקו בחלוקה של שני בתים בני חמש קבוצות, ארבע קבוצות נשרו במהלך העונה ושש הקבוצות הנותרות שובצו מחדש בבית אחד. אתר הליגה הרשמי אור שקדי‏, התרסקות הגלאקטיקוס של מכבי ראשון לציון, באתר וואלה, 19 ביוני 2020
Orkut

אורקוט (באנגלית: Orkut) הייתה רשת חברתית מקוונת בבעלות חברת Google. האתר נקרא על שם יוצרו, עובד גוגל בשם אורקוט בויוקוקטן. הרשת הייתה פופולרית בעיקר בברזיל והודו. בפברואר 2014 דירוג האתרים אלקסה דירג את האתר במקום ה-3,003 בדירוג העולמי ובמקום ה-207 בברזיל. הרשת נסגרה ב-30 בספטמבר 2014 כדי לעודד משתמשים לעבור לרשת החברתית גוגל+. ב-2003, גוגל הציעה לקנות את הרשת החברתית Friendster, אך החברה סירבה להצעה. בעקבות כך גוגל פנתה לאורקוט בויוקוקטן וביקשה ממנו לבנות פרויקט עצמאי של רשת חברתית. המוצר יצא לשוק ב-22 בינואר 2004, תחילה רק למוזמנים. במקור, אורקוט אוחסנה בשרתים של גוגל במדינת קליפורניה, אך באוגוסט 2008 גוגל הכריזה שתעביר את אורקוט לשרת בברזיל, בעיר בלו הוריזונטה. ב-30 ביוני 2014, גוגל הכריזה כי האפשרות ליצור משתמשים חדשים באורקוט תיסגר מיולי 2014. ב-30 בספטמבר 2014 האתר נסגר ואפשר למשתמשיו לגבות את פרטי הפרופיל שלהם דרך שירות ה-Google Takeout. מדיה וקבצים בנושא Orkut בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Orkut AFP, ברזיל: גוגל נקנסת כי לא סיננה בדיחות גסות, באתר ynet, 24 במרץ 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאו-חסידות

נאו-חסידות היא אהדה או קרבה רעיונית מודרנית אל החסידות ומורשתה, אם בכתיבה ואם בדרכים אחרות. אם בספרותה של תנועת ההשכלה היהודית מקובל היה להציג את החסידות באור שלילי, באה תקופת התחייה בספרות היהודית החדשה ושינתה במידה רבה את היחס המודרני אל החסידות. בין הסופרים וההוגים המודרניים שעסקו בכך היו אליעזר צבי צווייפל, שמעון דובנוב בצעירותו, י"ל פרץ, יהודה שטיינברג, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מרטין בובר, בר טוביה, שמואל אבא הורודצקי ומרדכי בן יחזקאל. גם בדורות שלאחר מכן הופיעו חיבורים מודרניים המציגים את המאור שבחסידות, כמו יצירות של אברהם יהושע השל, זלמן שחטר-שלומי, אלי ויזל, ארתור גרין, פינחס פלאי וחיים פוטוק. במאה העשרים ואחת נוצרה תנועה בזרם הדתי לאומי המתקרבת לחסידות, בפרט חסידות ברסלב וחסידות חב"ד. אחד המאפיינים הבולטים המבדילים בין החסידות ה"חדשה" למרכזית, הוא היעדר האדמו"ר – הרבי והצדיק – שסביבו מתכנסים כל החסידים. החל מראשית תנועת החסידות, מתלכדים החסידים סביב מורם ורבם, מתוך אמונה שנשמותיהם הן "ניצוץ" בלבד מנשמת הצדיק, שמקבלות דרכו שפע גשמי ורוחני. לעומתם, התנועה החדשה מתאפיינת באינדיבידואליות, שאיפה אישית למקסום הקשר עם הבורא ללא "הגבלות" של רבי כלשהו. לכן, בניגוד ל"קנאות" שבה החסידים מתאספים דווקא סביב רבם (ורבותיהם לדורותיהם), לומדים דווקא את תורתם, ונוהגים במנהגיהם המסורים להם דור אחר דור מרבותיהם הקדושים – אנשי החסידות החדשה, באופן מוצהר, אינם "מגבילים עצמם" אלא לומדים מתורות רבים מגדולי החסידות, מכל הזרמים השונים (גם כאשר קיימות סתירות בין הדרכים), כולל מוסר, חקירה, ו"השקפה". הם מאמצים לעצמם מנהגים והליכות על פי הבנתם, וקוראים לפתיחות מחשבתית. חלקם, המקורבים לתורת חב"ד, ברסלב, והראי"ה קוק, מכנים עצמם בשם חבקו"ק – כלומר, חב"ד, ברסלב, קוק (ויש מוסיפים: "וקרליבך"). מדיה וקבצים בנושא נאו-חסידות בוויקישיתוף דוד אסף, 'שונאים – סיפור אהבה? התפתחויות במחקר יחסי הגומלין בין החסידות וההשכלה', ישראל ברטל ושמואל פיינר (עורכים), ההשכלה לגווניה: עיונים חדשים בתולדות ההשכלה ובספרותה, ירושלים תשס"ה, עמ' 183–200. תומר פרסיקו, נאו-חסידות והמתח המובנה בין הרוחניות העכשווית להלכה, מתוך דעות גיליון 54 הרב אמנון בזק, הסכנות שבמגמות החסידיות בציונות הדתית, באתר כיפה דניאל רייזר, חסידות המאה העשרים וניצני הנאו-חסידים, בתוך: דעות, גיליון 54 ראו בקטגוריה:חסידות חדשה, בין מייצגי ומובילי תנועה זו ניתן למנות את הרב יהושע שפירא ותלמידים של הרב יצחק גינזבורג. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.