laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה

אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה הוא גוף רחב-ממדים ורב-פנים, המתמחה במוזיקה עתיקה. נגני האנסמבל מבצעים בכלים אותנטיים מוזיקה מימי הביניים עד סוף התקופה הקלאסית, בגוני הכלים של התקופה. בלב האנסמבל נמצא פניקס, קונסרוט הוויולים הישראלי. גוף חדש, ווצ'ה פניקס, שקם לצד האנסמבל האינסטרומנטלי, הוא הרכב קולי של 7 זמרים סולנים. מייסדת ומנהל פניקס, מירנה הרצוג, הגתה את הפילוסופיה של האנסמבל, שהיא בניית גשרים בין אנשים ותרבויות תוך יצירת נקודות השקה והרמוניה, במטרה להנעים למאזינים בכל מקום ואתר. הופעתו הראשונה של האנסמבל הייתה במאי 1999, אירוע שתואר כ"יום חג בחיי המוזיקה של ישראל" (אורי אפשטיין, ג'רוזלם פוסט) וזכה לשבחים רבים. הרפרטואר של פניקס מקיף מוזיקה מימי הביניים עד לתקופה הקלאסית וראשית התקופה הרומנטית והוא כולל יצירות בלתי רגילות, בהן עיבודים חדשים לכלים עתיקים למוזיקה משל הייטור וילה-לובוס, קלוד דביסי ואחרים וכן מוזיקה חדשה לכלים עתיקים. בין השאר ביצע אנסמבל פניקס הפקה בבימוי מלא של "מחזה דניאל", הידוע כ"אופרת" קודש מן המאה ה-13, בעיבודה של מירנה הרצוג ובניצוחה, ועם ניב הופמן מן האופרה הישראלית החדשה כבמאי, וכן ביצוע בכורה ישראלי של אמנות הפוגה והמנחה המוזיקלית מאת באך בכלי התקופה. צוות מעורב של יהודים, נוצרים ומוסלמים שיחזר בתוכניות כמו "התפללו לשלום ירושלים" ו"קונוויוונציה" את שיתוף הפעולה בין הדתות והתרבויות באיבריה של תור הזהב. ב-12 שנות פעילותו עד כה הקליט האנסמבל 5 תקליטורים בחברות שונות. הוא משתתף בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים בישראל והופיע עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע. כן נבחר פניקס מבין יותר מ-200 הרכבים לנגן בפסטיבל החורף של סרייבו בפברואר 2011. ההרכב מגיש כ-30 קונצרטים בשנה, החל בקונצרטים קאמריים קטנים וכלה במיזמים גדולים של כ-50 נגנים. מדיה וקבצים בנושא אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה
המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה

המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה היא גוף הפועל בין כותלי משרד המדע והטכנולוגיה של מדינת ישראל. המועצה הוקמה על פי החלטת ממשלת ישראל בדצמבר 2000 במטרה לקדם נשים בתחומי ידע אלו. יושבת ראש המועצה היא ד"ר אסתר לוצאטו, אשר מונתה ביולי 2023. המועצה פועלת לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, ומתאמת בין הגורמים הממלכתיים, הציבוריים והפרטיים הנוגעים לקידום נשים בלימודים ומחקר מדעי. היא יוזמת פעילויות שמטרתן קידום נשים במדע, מרכזת את הפעילות הישראלית מול האיחוד האירופי, אוספת נתונים ומפרסמת דו"חות שמטרתם העלאת מודעות הציבור לבעיות הקשורות בקידום נשים במדע. המועצה החלה בשנת 2016 להעניק מלגות ייעודיות לתלמידות לתארים מתקדמים, הן לעידוד השילוב בתעשייה והן בהתמקדות בפערי מרכז ופריפריה בגישה להשכלה גבוהה. מדי שנה מקיימת המועצה יום עיון המתמקד בדרכים לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה. למועצה שלוש ועדות עיקריות, הנפגשות אחת לשלושה חודשים ופועלות לאורך השנה באמצעות תתי ועדות. ועדת אקדמיה, שבראשה פרופ' ברכה שפירא, ועדת תעשייה, שבראשה ד"ר מיכל סלע וועדת חינוך, שבראשה ד"ר רחל קנול, ועדת בריאות ומיגדר שבראשה עו"ד רוניה רובינשטין. בשנת 2019, ועדת אקדמיה השקיעה מאמצים רבים בהכנת דוחות לפרסום כמו סקירת ספרות בנושא "אי-שוויון מגדרי באקדמיה", "תמונת מצב של שוויון מגדרי באקדמיה ישראלית" ו"תמונת מצב של שוויון מגדרי בקרנות מחקר בישראל". שני הדוחות האחרונים כוללים נתונים שנאספו ונותחו על ידי המועצה. הדוחות התפרסמו ברבעון הראשון של 2020. ועדת תעשייה השיקה תוכנית עבודה חדשה שמטרתה לתת מענה על מספר רב של מכשולים בקידום נשים בתעשיית המדע והטכנולוגיה. הוועדה חילקה את המשימות והתחילה לעבוד במתכונת של תתי-צוותים. כל צוות אחראי לקדם דרך פעולה אחרת, ולתת מענה בנקודת תורפה מסוימת. ועדת חינוך הוציאה שני פרויקטים למכרז. אשר אחד מהם ייצא לפועל ברבעון הראשון של 2020. בשנת 2022 הוציאה המועצה מחקרים רבים העוסקים בדרכים לקדם נשים במדע ובטכנולוגיה. בהם מחקר אותה יזמה המועצה שנכתב בשיתופה עם מוסד שמואל נאמן על שילוב היבטי מין ומגדר בלימודי הרפואה בישראל, מחקר שיזמה המועצה וליוותה אשר נכתב על ידי מכון אדוה על קידום נשים במקצועות ההייטק וערכה שהוכנה על ידי המרכז הישראלי לכבוד האדם בליווי צוות המועצה על קידום שוויון מגדרי בחברות הייטק. בשנת 2023 הוציאה המועצה שני ניירות עמדה שכתבה שלומית ליר. הראשון, על חשיבות שילוב היבטי מגדר בתחום ה-AI בישראל והשני על קידום נשים למקצועות הטכנולוגיה במסגרת השירות הצבאי ואחריו. המועצה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה באתר משרד המדע והטכנולוגיה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב הרב שך

רחוב הרב שך (לשעבר רחוב הרצל) הוא רחוב במרכז בני ברק. הרחוב חוצה את מרכז בני ברק מדרום לצפון, תחילתו ברחוב רבי עקיבא וסופו בדרך ז'בוטינסקי. שמו המקורי של הרחוב היה "רחוב הרצל". בשנות ה-40 וה-50 חילונים גרו באזור זה והוא היה פתוח לתנועת כלי רכב בשבת. בעקבות זאת היו עימותים בין אנשי "משמרת השבת" לתושבי האזור. עם הזמן התרחבה האוכלוסייה הדתית והחרדית בעיר והרחוב נסגר לתנועת כלי רכב בשבת. לאחר פטירת הרב אלעזר מנחם מן שך הוסב שם הרחוב על שמו. ההחלטה נתקלה בביקורת ציבורית, נתקיים על כך דיון בכנסת, והעיתון הבונדיסטי החילוני לעבנס פראגן אף הצהיר כי "הרב שך נקם בהרצל". כתגובה הודיעה עיריית בני ברק כי אין מדובר בהסבת שמו של כל הרחוב אלא במקטע אחד שלו. המשכו של הרחוב השוכן מעברה הצפוני של דרך ז'בוטינסקי נותר בשם "הרצל". בעקבות שינוי השם, שונה חוק פקודת העיריות, ונוסף בו תיקון 86 ובו נקבע כי רשות מקומית המעוניינת לשנות שם של רחוב שהוא על "שם של אחד מגדולי האומה או שם שהוא בעל משמעות דתית, לאומית או ממלכתית", על העירייה לקבל לכך אישור הממשלה באמצעות ועדת הטקסים הממשלתית. בצומת הרחובות רבי עקיבא-הרב שך ממוקם בית הכנסת איצקוביץ', אחד מבתי הכנסת הפעילים בעולם. בהמשכו שוכן מבנה בית הדין של הרב נסים קרליץ, שהוא בית הדין הפרטי הגדול בעולם. בעבר פעלה במבנה תחנת הכיבוי העירונית, ובתחילת שנות ה-70 עברה למתחם גדול יותר בקצהו הצפוני של רחוב השומר. קיימים רחובות בשם זה גם בירושלים ובביתר עילית. אבישי בן-חיים, בני ברק: רחוב הרצל הפך לרחוב הרב שך, באתר ynet, 8 בנובמבר 2001 פרוטוקולים/ועדת חוקה/4040 - הכנסת ⁨הרבשאכס נקמה אין הערצלען ⁩ | ⁨לעבנס־פֿראַגן (תל אביב)⁩ | 1 נובמבר 2001 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il "מאחורי השם". Globes. 2001-11-12. נבדק ב-2021-05-24. חוק פקודת העיריות, נוסח חדש ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרם אנגלז

קרם אנגלז (Crème anglaise, קרם אנגלי בצרפתית) הוא רוטב המשמש במגדנאות. הוא מורכב מסוכר, חלמוני ביצים וחלב המורתח כשבתוכו מקל וניל חצוי. קרם אנגלז משמש בין השאר להכנת גלידות, קרם בוואריה, קרם ברולה, קרם קרמל ואי צף. הרוטב מוגש קר או חם כהשלמה לסוגים שונים של קינוחים. קרם האנגלז משמש גם בסיס למוסים שונים. קרם אנגלז בטעם קרמל - הסוכר קודם מקורמל ורק לאחר מכן מתווספים שאר הרכיבים. הוספת משקה אלכוהולי או ליקר. טעמים "קלאסיים" - ברנדי, פרנג'ליקו. הוספת אבקת קפה נמס. הוספת מחית בטעמים שונים. בין הטעמים הנפוצים: פיסטוק, ערמונים, אגוזי לוז, נוגט. חביצה קרם אנגלז באתר על השולחן רוטב וניל (קרם אנגלז) - אוכל - ynet / מיכל לוי, באתר ynet קורדון בלו ,הסדרה הביתית:רטבים, הוצאת Könemann, מהדורה עברית 1999, עמ' 54
חזון ברוך א'

חזון ברוך א', או חזון ברוך הסורי, הנקרא בלעז האפוקליפסה של ברוך, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך. כתיבתו של הספר מיוחסת לברוך בן נריה, סופרו של הנביא ירמיהו. בספר 87 פרקים, השונים מאוד זה מזה באורכם. מקורו של הספר שבידינו הוא כנראה בעותק שאבד ושעבר תרגום מעברית ליוונית ומיוונית לארמית סורית. בראשיתו של הספר בתרגומו הסורי כתוב: "כתבא דגלינא דברוך בר נריא דמפקי מן יוניא לסורייא" ("ספר גילוי ברוך בן נריה שנתרגם מיוונית לסורית"). רוב החוקרים משוכנעים כי הספר נכתב במקורו בעברית וכנראה הספר שבידינו עבר תרגום מעברית ליוונית ומיוונית לארמית. החוקר אברהם כהנא מזהה את המחבר כיהודי, אולם משוכנע כי זיהוי הספר לתקופת חורבן הבית הראשון שגוי. כהנא משער כי הספר חובר בערך בשנת 115 לספירה, כלומר 45 שנים לאחר חורבן הבית השני. הספר מיוחס לברוך בן נריה אולם הזיהוי כנראה אינו נכון ושימת הדברים בפי ברוך היא בהתאם לנוהג אז של השמת דברים בפי אדם מוכר מהעבר - פסאודואפיגרפיה. מחבר הספר, על פי כהנא, היה בקי ביותר בספרי המקרא בנוסחם העברי ובספרים החיצוניים. החוקרים מחלקים את הספר בצורות שונות. כהנא בספרו מחלק אותו לאחד-עשר נושאים: שליחותו של ברוך על ידי האלוהים לבשר לירמיהו ושאר הנבחרים על הגזרה על חורבן העיר ופיזור ישראל בגויים. (ברוך מוצג בספר במדרגה מעל ירמיהו, הפוך מהמוצג בתנ"ך) - (פרקים א'-ה'). מראה גניזת כלי בית המקדש והחורבן על ידי המלאכים - (פרקים ו'-ט'). ציווי ירמיהו לצאת עם הגולים לבבל בעוד ברוך נשאר מאחור ונושא קינה על חורבן ציון - (פרקים י'-י"ב). שאלות ותשובות בין ברוך והאל בדבר ייסורי הצדיק ושלוות הרשע (פרקים י"ג-כ'). תפילת ברוך לאלוהים שיקיים את הבטחתו לגבי אחרית הימים ותשובת ה' שההבטחה תתקיים בשעתה והודעה על פרטי העתיד לבוא (פרקים כ"א-ל'). עידוד לאומה לקראת המאורעות הקשים, התקשרות העם לברוך, קינת ברוך על חורבן בית המקדש (פרקים ל"א-ל"ה). חזון היער, הגפן, המעיין והארז, פשר החזון ושאלה ותשובה על המשומדים והגרים בעם ישראל. הודעה לברוך על פטירתו הקרבה וצוואתו לטובי העם (פרקים ל"ו-מ"ו). תפילת ברוך לה' שיגן על עם ישראל בזכות התורה, שאלות ותשובות על דמות המתים שיקומו לתחייה ועל סופם של הצדיקים ושל הרשעים (פרקים מ"ז-נ"ב). חזון ענן המים השחורים ופשרו. הודעה לברוך על פטירתו בעוד ארבעים יום וציווי ללמד את העם (פרקים נ"ג-ע"ו). ברוך מוכיח את העם וכותב אגרות לתשעה השבטים וחצי השבט שבאשור, ואל שני השבטים וחצי השבט שבבבל (פרק ע"ז). עוד איגרת ששולח ברוך אל תשעת השבטים וחצי השבט בידי נשר (פרקים ע"ח-פ"ז). כמו בהרבה ספרים חיצוניים מסוגו, ממלא המלאך מיכאל תפקיד חשוב בספר. ספר ברוך חזון ברוך ב' אברהם כהנא, חזון ברוך א', ספרים החיצונים-חלק שני, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 36-81 שמעון דובנוב, האפוקליפסות הישראליות האחרונות, בתוך: דברי ימי עם עולם, תל אביב: הוצאת דביר, תשי"ח. בתרגום לעברית מאת ברוך קרוא (מהדורה ערוכה וסדורה מחדש יצאה לאור בתשל"ב). כרך ג', §12. א. ש. הרטום, חזון ברוך א, בתוך: הספרים החיצונים, חזיונות, כרך ב, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–81. חזון ברוך א', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אלסנדרו בלאזטי

אלסנדרו בלאזטי (באיטלקית: Alessandro Blasetti; ‏ 3 ביולי 1900 – 1 בפברואר 1987) היה במאי קולנוע איטלקי שהשפיע על זרם הניאו ריאליזם האיטלקי באמצעות סרטו "הליכה בעננים" (Quattro passi fra le nuvole) משנת 1934. הוא השתתף בסרטו של לוקינו ויסקונטי "בליסימה" בתפקיד עצמו. בלאזטי נחשב לקולנוען נחוש וסמכותי (ומכאן הכינוי "מנהל במגפיים"), ולמומחה באמנות הקולנוע. בין היתר כיהן כנשיא חבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 1967. בלאזטי נולד ברומא, שם גם נפטר. בלאזטי בנעוריו, החל את דרכו כמבקר קולנוע של עיתונים ומגזינים. בשנת 1927 הקים ביחד עם קבוצת חברים את אולפני "אוגוסטוס", ושנה לאחר מכן יצר את סרטו הראשון "יום ראשון" שהושפע רבות מהריאליזם הסובייטי ונחשב לאחת מיצירותיו החשובות ביותר של בלאזטי, אך לא נותר זכר מסרטו. מאוחר יותר הוא הופך למנהל האולפן ונחשב ליוצר הפורה והבולט של האולפן. בשנת 1934 בלאזטי יוצר את סרטו 1860, המתאר את קרב קלטפימי שנערך בסיציליה, סרט שנחשב לאחד מיסודות הנאו-ריאליזם איטלקי. סרטיו של בלאזטי הורישו לנאו-ריאליזם את הסגנון והעיצוב הפשוטים והריאליסטיים. סרטיו צולמו מחוץ לאולפן, באור טבעי, תוך שימוש בשחקנים לא-מקצועיים בכוונה תחילה. בשנת 1935, יצר את הסרט "המשמר הישן" שהציג את חגיגות ההצלחה של המהפכה הפשיסטית בידי החולצות השחורות.ב-1942, יצר את סרטו "הליכה בעננים" שנחשב ליצירה הטובה ביותר של בלאזטי ובין המשפיעות על זרם הניאו ריאליזם של הקולנוע האיטלקי. אף על פי שנחשב לפציפיסט נמנע בלאזטי מלבקר את השלטונות הדיקטטוריים במאה ה-20 ובמידה רבה הוא מזוהה עם המשטר הפשיסטי של בניטו מוסוליני. רק בסרטו "כתר הברזל" משנת 1940, הכניס רמזים פוליטיים וביקורת על שר התעמולה של גרמניה הנאצית, יוזף גבלס. לאחר המלחמה, הוא מפיק סרטים אומנותיים טהורים מלבד אחד שיצר כמחווה לפרטיזנים, "יום בחיי" משנת 1946. לאחר מכן יצר מספר סרטים בעלי אופי אומנותי אחר, "חבל שהיא רעה" משנת 1954 שנחשב לסרט קומדיה עדין. בשנת 1958 יצר את סרטו "אירופה בלילה", סרט דוקומנטרי הסוקר את חיי הלילה בערי אירופה המערבית. הסרט, בעל סממנים ארוטיים עם מאפיינים של סרטי מתח, נחשב כפורץ דרך בקולנוע והיווה את יריית הפתיחה ליצירת סרטים באסתטיקה קולנועית מזן חדש ושימוש בארוטיקה ומיניות. מדיה וקבצים בנושא אלסנדרו בלאזטי בוויקישיתוף The Films of Alessandro Blasetti, אתר המוזיאון לאמנות מודרנית, 2 בנובמבר 2010 (באנגלית) אלסנדרו בלאזטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלסנדרו בלאזטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלסנדרו בלאזטי, באתר AllMovie (באנגלית) אלסנדרו בלאזטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Charles Silver, The Films of Alessandro Blasetti, אתר המוזיאון לאמנות מודרנית, 2 בנובמבר 2010 Biografia di Alessandro Blasetti, אתר Rai, איטלקית
טארט

טארט (Tart) הוא מאפה המורכב מקלתית קשה ויציבה ממולאת במילויים מתוקים שונים. טארטים קטנים המוגשים כעוגות אישיות נקראים "טארטלטים". טארט בו הבצק נאפה במלואו בתנור, ולאחר הצינון משטחים על הטארט שכבת "קרם פטיסייר" - קרם צרפתי קלאסי ועשיר, העשוי מחלב, חלמונים וסוכר, ומתובל בוניל. מעל "מלך הקרמים" מסדרים באומנות ובטעם פירות טריים חתוכים, לפי העונה, ומזגגים מיד עם תום הסידור כדי למנוע מהפירות להשחיר. זהו טארט צרפתי מהודר ואלגנטי, ומתאים במיוחד לימות הקיץ החמים. טארט בו הפירות נכנסים לתנור יחד עם המלית (קרם שקדים, פודינג וניל ואפשר גם רסק פרי או ריבה), והופכים מתוקים ורכים. שפע הפירות המתאימים הוא עשיר ומגוון, מאגסים ועד אוכמניות, וכל בחירה תפיק טארט בסגנון אחר. הקרם הקלאסי ביותר הוא קרם שקדים, העשוי שקדים טחונים, סוכר, חמאה וביצים, ואולי גם ברנדי או ליקר אמרטו. בטארט חביצה (אנ') המלית מבוססת על חביצה, לעיתים משולבים בחביצה פירות שלמים או חתוכים. ערך מורחב – טארט טאטן עוגת טארט "הפוכה", אשר הומצאה על ידי האחיות טאטן, שניהלו מלון-מסעדה בחבל סולון בצרפת בתחילת המאה ה-20. העוגה הוגשה לראשונה בפריז במסעדת מקסים המפורסמת, בה היא עדיין שומרת על ייחודה. האפייה מתבצעת על מחבת, בה מבשלים את רבעי-התפוחים בקרמל עשיר בחמאה, עד שהם מזהיבים ומתקרמלים. את פרוסות התפוחים מצפים בבצק פריך, וכשהקרמל עדין מבעבע מכניסים את הטארט לתנור. בתום האפייה, הופכים את הטארט, ומגישים חם, עם כדור גלידה. במקום תפוחים ניתן לשים אגסים ואף חבושים. טארט עשיר, המורכב מבסיס בצק פריך חצי אפוי, מאגוזים טריים וקלויים, שעורבבו עם רוטב טופי (קרמל ושמנת מתוקה) חם, ושוטחו על הבצק. ניתן לשלב בין סוגים שונים של אגוזים, לדוגמה אגוזי מלך ואגוזי לוז. ערך מורחב – טארט לימון עוד טארט מן המסורת האמריקאית הוא טארט הלימון. טארט זה משלב בין קרם לימון חמוץ-מתוק, ומעליו מרנג איטלקי. כל זה על קלתית בצק פריך, ונאפה בתנור. מלית הלימון הקלאסית עשויה מלימון, ביצים וסוכר. קיש טארט פודינג
אברהם יעקב פרידמן (השלישי)

הרב אברהם יעקב פרידמן (ה' באלול תרפ"ח, 21 באוגוסט 1928 – י"ט בטבת תשע"ג, 1 בינואר 2013) היה האדמו"ר מסדיגורה וחבר נשיאות מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. נולד בווינה לרבי מרדכי שלום יוסף פרידמן, האדמו"ר מסדיגורה. בשנת ה'תרצ"ד עבר עם משפחתו לגור בפשמישל. זמן קצר לפני השואה, בסיוון ה'תרצ"ט, עלו לארץ ישראל. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת לומז'ה אחרי השואה עבר עם אביו לארצות הברית והתגוררו בקראון הייטס. רבי אברהם יעקב נשאר בניו יורק כרב הקהילה גם לאחר חזרת אביו לישראל בתשכ"ז. הוא עלה מאוחר יותר והתיישב בצפון תל אביב. נישא לציפורה פייגה (נפטרה בי"א בתמוז תשס"ו), בת הרב יוסף אריה פלדמן, בנו של רבי אפרים פישל מחבר הספרים "ידות אפרים" ו"דגל אפרים". אחרי פטירת אביו בכ"ט בניסן תשל"ט הוכתר כאדמו"ר במקומו וירש את החצר ברחוב פנקס בתל אביב, וכן מונה במקומו לחבר במועצת גדולי התורה. בשנת תשמ"ט מונה לחבר נשיאות המועצה. עוד בחיי אביו הקים את ישיבת רוז'ין בבני ברק ושימש בה כראש הישיבה עד שהוכתר לאדמו"ר. כאדמו"ר הקים מוסדות נוספים בירושלים, אשדוד, ביתר עילית, מודיעין עילית, ניו יורק ולונדון. בסוף ימיו העביר את מרכז החסידות לבני ברק, אך עדיין המשיך להנהיג ולהתגורר מדי פעם בחצרו בתל אביב. דברי תורתו יצאו לאור בסדרת ספרי "עקבי אבירים". חסידו ומחותנו היה חבר הכנסת אברהם יוסף שפירא ששימש יו"ר ועדת הכספים. רבי אברהם יעקב היה מהאדמו"רים ה"ימניים" באגודת ישראל והתנגד בחריפות למסירת חלקים מארץ ישראל לערבים. בזמן תוכנית ההתנתקות פרסם בעיתון המודיע מכתב חריף נגד הגירוש ורכש בכספו חלקה של שני דונם באדמות כפר דרום. נפטר בי"ט בטבת תשע"ג (1 בינואר 2013) ונטמן בבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים. בנו היחיד וממלא מקומו, רבי ישראל משה. בתו אלישבע נשואה לרב פנחס שפירא, איש עסקים ורב בית הכנסת של החסידות "כנסת מרדכי" בתל אביב, בנו של חבר הכנסת לשעבר אברהם יוסף שפירא. בתו נשואה לשמואל זיינוויל שארף, איש עסקים חסיד "באבוב - 45" ההודעה על פטירתו ותולדות חייו של האדמו"ר מסדיגורה זצ"ל מתוך אתר אידישע טעגליכע נייעס מראות חייו של האדמו"ר מסאדיגורה זצ"ל באדיבות ארכיון כל העולם כולו ביוגרפיה ועץ משפחה בבלוג "תולדות". אדמו"רם של המתנחלים, ערוץ 7 משה ויסברג, בית מלכות • סדר יומו של האדמו"ר מסאדיגורא באתר בחדרי חרדים אברהם יעקב בן מרדכי שלום יוסף פרידמן (1928-2013), דף שער בספרייה הלאומית מנחם רהט, ביקור חולים, מעריב, 2 בנובמבר 1989, עמ' 12. כצל'ה נפגש עם האדמו"ר מסדיגורא (גלריה), באתר "סרוגים", 2 בפברואר 2011 חיים לב, אלפים בהלווית האדמו"ר מסדיגורא, באתר ערוץ 7, ‏י"ט בטבת תשע"ג
אברהם סלומון

הרב אברהם סלומון (תרפ"ה, 1925 – כ"ז בניסן תשע"ב, 19 באפריל 2012) היה משגיח בישיבת חברון בירושלים במשך ארבעים שנה. נולד באוסטרולנקה שבמחוז לומז'ה, פולין, בן בכור למשה-אהרן ובאבע-נעמי סלומון. בשנת תרצ"ו, בגיל 11, החל ללמוד בישיבת נובהרדוק שבעירו. כעבור שנה נפטר אביו. זמן קצר לאחר מכן עלה עם סבו וסבתו לארץ ישראל, בעוד אמו האלמנה נשארה בחו"ל לגדל את ארבעת ילדיה הנותרים. לימים נספו אמו ואחיו בשואה. עם בואו לישראל למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה אצל הרב דב מאיר רובמן. כעבור ארבע שנים ייסד קיבוץ בחורים בכפר חסידים בחסות הרב המקומי, הרב מרדכי שמואל קרול. בשנת תש"ב החל ללמוד בישיבת חברון בירושלים, והיה מתלמידי ראש הישיבה הרב יחזקאל סרנא והמשגיח הרב מאיר חדש. חברו הקרוב היה הרב דב שוורצמן. בשנת תש"י נישא לרבקה ברוורמן, בת הרב ישראל דוד ברוורמן, בנו של הרב זרח ראובן ברוורמן. השדכן היה רבו המשגיח הרב חדש, ושושבינו בחופה היה ראש הישיבה הרב אהרן כהן. לאחר נישואיו התגורר בפתח תקווה ולמד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל, בראשו עמד גיסו הרב יצחק קאץ. כעבור זמן כיהן כר"מ בישיבתו של הרב דוד סלומון בכפר אברהם. במקביל עסק בהוצאתם של ספרי ראשונים ואחרונים, ובהם ספר משלי עם פירוש רבינו יונה ו"קובץ שיעורים" של הרב אלחנן וסרמן. עם יסוד ישיבת נחלת דוד בפתח תקווה על ידי הרב ברוך שמעון סלומון, הוא מינה את הרב אברהם סלומון כמשגיח בישיבה (אין קשר משפחתי ביניהם). בתחילת שנות ה-70 נקרא לכהן כמשגיח בישיבת חברון, לצד המשגיחים הוותיקים הרב מאיר חדש והרב הירש פאליי. בשנת תשס"ח לקה בשיתוק ותקשר עם סביבתו באמצעות מכשיר שקרא את אישוני עיניו. גם בתקופה זו המשיך לייעץ ולהדריך את תלמידי הישיבה. נפטר בכ"ז בניסן תשע"ב, 19 באפריל 2012, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
אמבט מרים

אמבט מרים (מצרפתית: Bain-marie, מכונה בעברית גם: (סיר) בן מארי) היא כלי בישול וטכניקה בה משרים כלי בתוך אמבט מים רותחים, דבר המאפשר חימום מהיר אך שומר שהטמפרטורה לא תעלה מעל 100 מעלות צלזיוס, שהיא טמפרטורת הרתיחה. כלי הבישול מורכב משני חלקים: חלק תחתון גדול יחסית המשמש להרתחת מים, וחלק עליון קטן יותר השרוי רובו בתוך המים בו מתבשל או מתחמם המזון. מקור האנרגיה, בין אם אש ובין אם גוף חימום חשמלי, פועל על המים בלבד, ואלו מחממים את הכלי המרכזי. יישום נוסף של הטכניקה הוא על ידי כלי המונח ישירות בתוך תבנית רחבה המכילה מים בנקודת רתיחה או קרוב אליה. שיטה זו מאפשרת אפייה בתנור. השימוש העיקרי באמבט מרים הוא התכת שוקולד והכנת רוטב הולנדז ורטבי ביצים אחרים. בגלל ששיטה זו מייצרת חום בפיזור אחיד שאינו עולה מעל 100 מעלות צלזיוס, מוצקי הקקאו והשמן של שוקולד שמותך בצורה זו לא ייפרדו והשוקולד לא ישרף. אותן תכונות מועילות גם לרטבי ביצים, הן מאפשרות לחמם את הביצים בצורה אחידה ובחום נמוך כך שלא נוצרים גושים והביצים לא מתבשלות לחלוטין. מקור שם הכלי הוא בשמה של מרים היהודייה, אלכימאית מפורסמת מהמאה ה-3 לספירה לה מיוחסת המצאת כלי זה. Principe, Lawrence M. (2013). The secrets of alchemy. Chicago: The University of Chicago Press. ISBN 9780226923789 מדיה וקבצים בנושא אמבט מרים בוויקישיתוף רון כהן, האמבטיה של מארי, באתר ynet, 25 בינואר 2005
כתמה עבת-שורשים

כְּתֵמָה עֲבַת-שָׁרָשִׁים (שם מדעי: Leontodon tuberosus) הוא מין צמח ממשפחת המורכבים הנפוץ במדינות הסובבות את הים התיכון (מלבד בחצי האי סיני). בישראל מין זה נפוץ ברחבי הארץ, מלבד במישור החוף ובערבה. בעבר מין זה שויך לסוג כתמה (Thrincia) ונקרא Thrincia tuberosa. אולם במיונים עדכניים המין משויך לסוג שן-ארי, אך שמו העברי לא השתנה. גובה הגבעול הוא כ-30 ס"מ ובראשו תפרחת צהובה עגולה הפורחת בתחילת החורף ועד לאביב (נובמבר עד מאי). בגלל ציצת שורשיו העבים, יש לו אפשרות להקדים את צמיחתו לפני רדת גשמי החורף. מדיה וקבצים בנושא כתמה עבת-שורשים בוויקישיתוף כתמה עבת-שורשים, באתר NCBI (באנגלית) כתמה עבת-שורשים, באתר צמח השדה כתמה עבת-שורשים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה כתמה עבת-שורשים, באתר Tropicos (באנגלית) כתמה עבת-שורשים, באתר GBIF (באנגלית) כתמה עבת-שורשים, באתר The Plant List (באנגלית) כתמה עבת-שורשים, באתר IPNI (באנגלית)
שן-ארי

שֶׁן-אֲרִי (שם מדעי: Leontodon) הוא סוג של צמחים ממשפחת המורכבים הנפוץ במדינות הים התיכון. בישראל שלושה מינים בסוג שן-ארי: שן-ארי שעירה Leontodon laciniatus כתמה עבת-שורשים Leontodon tuberosus שן-ארי מחוספסת Leontodon asperrimus שמו של הסוג נקרא כך, ככל הנראה, בגלל שעליהם של מינים בסוג זה משוננים, ובגלל שהם נאחזים בחזקה בקרקע באמצעות שורש מרכזי מעובה וארוך, המדומה לנעיצת שן של אריה מדיה וקבצים בנושא שן-ארי בוויקישיתוף שן-ארי, באתר ITIS (באנגלית) שן-ארי, באתר NCBI (באנגלית) שן-ארי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שן-ארי, באתר Tropicos (באנגלית) שן-ארי, באתר GBIF (באנגלית) שן-ארי, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים הלל פריד (רופא)

חיים הלל פְרִיד (11 באוקטובר 1913 – 21 בנובמבר 2008) היה רופא קרדיולוג ישראלי, מנהל מחלקות ומנהל בפועל של בית החולים דונולו ביפו, פרופסור לרפואה פנימית וקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. פריד נולד בעיר וילנה שבליטא, בן לשושלת רבנים ארוכה ומיוחסת, נצר לרבי חיים מוולוז'ין (מחשובי תלמידיו של הגאון מווילנה, ומייסדה של ישיבת עץ חיים – ישיבת וולוז'ין, "אם הישיבות") וחתנו רבי הלל פריד. סבו, רבי חיים הלל פריד – נכדו של רבי הלל – היה משנה לראש ישיבת וולוז'ין, בעל שו"ת "חוט המשולש" (נפטר שנתיים לפני הולדתו, ופריד נקרא על שמו); אביו, הרב שמואל פריד, היה ממלא מקום הרב הראשי בווילנה. פריד סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה וילנה. התכונן לעלות לארץ ישראל, אך נותר בליטא לסייע לאביו, שנפגע בתאונה. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ב-1941 וכיבוש וילנה היה אביו מראשוני הנרצחים בפונאר. פריד עצמו חי בגטו וילנה ועבד בו כרופא, עד לחיסול הגטו בספטמבר 1943. לאחר מכן שהה בכמה מחנות ריכוז, ולבסוף הגיע למחנה העבודה דַאוּטְמֶרְגֶן (Dautmergen) שבדרום-מערב גרמניה. באפריל 1945 הוצעד עם יתר האסירים בצעדת מוות, ובמהלכה הצליח להימלט עם כמה מחבריו. לאחר המלחמה, בשנת 1946, עלה פריד לארץ ישראל דרך מצרים. הוא התיישב בירושלים, ובהיעדר תקנים, עבד כמתנדב במחלקה של משה רחמילביץ' (מאבות הרפואה בישראל) בבית החולים הדסה הר הצופים. לאחר נטישת בית החולים ב-1948, במלחמת העצמאות, עבר לנהל את מחלקה פנימית ב' בבית החולים הממשלתי ביפו. ב-1970 היה פריד למנהלו בפועל של בית החולים. לאחר מכן היה מנהל מחלקה פנימית בבית החולים וולפסון בחולון. פריד היה מומחה לצנתור. הקורסים בקרדיולוגיה שהעביר היו הבסיס להקמת בית הספר ללימודי המשך ברפואה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כנשיא המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל. בשנת תש"ס-2000 הוענק לו התואר יקיר תל אביב. היה נשוי לשרה פריד (1926–2011), ואב ליעל, שאלי ויהודה. חיים הלל פריד נפטר בסתיו 2008, בן 95 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו נפטרה כשנתיים וחצי אחריו, ונקברה לצדו. בני-דודתו הם פרופ' חיים הלל בן-ששון ופרופ' יונה בן-ששון, אביו של פרופ' מנחם בן ששון. אורי דרומי, באהבה חייכו אחריו החולים: פרופ' חיים הלל פריד, מראשוני בית החולים "דונולו", 1913-2008, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2008 תצלום של פריד בצעירותו באתר יד ושם תאריכי הלידה והפטירה המדויקים ע"פ דף הנפטר באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז. יקירי תל אביב–יפו באתר עיריית תל אביב.