ניקולאוס הקדוש

ניקולאוס הקדוש (ביוונית: Άγιος Νικόλαος;‏ 15 במרץ 270 – 6 בדצמבר 343) הוא קדוש נוצרי חשוב שכיהן כבישוף בעיר מירה (אנ') (בליקיה, חלק מטורקיה של ימינו) ולעיתים מכונה "ניקולאוס ממירה". בשל הניסים הרבים המיוחסים לו, הוא ידוע גם כ"ניקולאוס עושה הנפלאות". הוא ידוע גם כנותן מתנות בסתר, למשל הטמנת מטבעות בנעליים, והוא המקור לדמות הפולקלורית "סנטה קלאוס". ב-1087 הועברו שרידיו לבארי בדרום באיטליה לאחר שנחטפו מקברו המקורי במירה, והוא ידוע לפיכך גם כ"ניקולאוס מבארי". האגדה העיקרית והעתיקה ביותר עליו היא על מילוי ארנקים בכסף עבור שלוש בנות עניות והשלכתם אל תוך בית אמן, באישון ליל. אגדה אחרת כנראה מאוחרת יותר מספרת על החייאת שלשה ילדים או עניים, שנרצחו ועמדו להכין מבשרם או מדמם אוכל או מרק. הוא השתתף בוועידת ניקאה הראשונה (שם, לפי סיפור מפורסם שאין ביטחון בנכונותו, הכה באגרוף את הבישוף אריוס) ונמנה עם תומכי האורתודוקסיה. הוא היה צם בימי חמישי, ופיוטים נאמרים לזכרו בכנסיות שונות ביום זה בשבוע. תאריכי לידתו ומותו אינם מתועדים. מקובל כי נולד ב-270 לספירה (אך יש הטוענים כי נולד בין שנה זו לבין 286), וכי מת ב-6 בדצמבר 345 (אך יש הטוענים כי מת ב-326, 351 או 365). מירה הייתה עיר נמל חשובה. האגדה מספרת על בעל ספינה מאשקלון שהגיע למירה לצורך מסחרו וביקש שבישוף העיר, ניקולאוס (ככל הנראה ניקולאוס אחר) יתלווה אליו ויתפלל כדי שמסעו בים יצליח. ניקולאוס נעתר והמסע עבר בהצלחה. בדרכו חזרה, סירב בעל הספינה לעגון במירה, כיוון שנהנה מרוח גבית טובה שיכלה לקחתו עד לרודוס. ניקולאוס התפלל ובים התחוללה סערה. בעל הספינה הסכים להוריד את ניקולאוס במירה וזה העניק לו ים שקט ורוח טובה להמשך מסעו. כך הפך ניקולאוס לפטרון יורדי הים. דמותו השתלבה עם דמות הקדוש הקדום יותר לדמות אחת. מירה הייתה לנמל חשוב עבור עולה רגל לירושלים והצליינים, שביקשו להנות מחסותו של הפטרון, לקחו עמם בספינותיהם איקונין בדמותו שתגן עליהם במהלך המסע. במאה האחת עשרה התגלו עצמותיו של ניקולאוס בעיר בארי שבדרום איטליה, אף היא נמל עולי רגל חשוב. גרסה אחרת טוענת כי ב-1204, במסגרת מסע הצלב הרביעי שדדו הונציאנים את עצמותיו של ניקולאוס ולקחו אותן עמם לוונציה. יורדי הים העבירו את מסורת ניקולאוס הרחק מעבר לאגן הים התיכון. מקור שמו מיוונית: νικη ניקה - ניצחון, ו-λαος לאוס - העם. כלומר "ניצחון העם". בשפות שונות הוא מכונה "Nicholas" (אנגלית), ניקולא (Nicolas בצרפתית, نقولا בערבית), ניקולאי (רוסית ושפות סלאביות שונות), מיקולאש (Mikuláš בהונגרית, צ'כית, סלובקית), וניקלאס (בחלק מן השפות הנורדיות). בתרבויות בנלוקס, גרמניה ואחרות הוא נחשב לקדוש אשר מעניק לילדים מתנות ביום חגו (ה-6 בדצמבר) לפני חג המולד, בתור "ניקולאוס הקדוש". ביום חגו מותירים הילדים את נעליים או גרביהם מחוץ לדלת חדרם (או ביתם) בתקווה למציאת מתנות (מטבעות שוקולד, ממתקים, צעצועים קטנים) בתוכם. שמו של ניקולאוס "התגלגל" בעקבות הגירה של נושאי המסורת הזו לעמים שונים והשם התגלגל גם לתרבויות אחרות. בגלגוליו השם שונה ולעיתים עוות. בבלגיה הוא נקרא קליסשן (Kleeschen), קיצור של קליס, כעיוות לכינוי הפורמלי בשפה זו "Hellegen Niklos" (הלגן ניקלוס - ניקלוס הקדוש), ובהולנדית כונה ככינוי חיבה "Sinterklaas" - סינטרקלאס, כלומר הקדוש קלאס. נראה שבארצות הברית השם התגלגל מהכינוי ההולנדי ל"סנטה קלאוס" - הידוע כיום, והוא הפך לדמות סב חביב, המעניקה מתנות ביום חג המולד (25 בדצמבר) עצמו. סנטה קלאוס סינטרקלאס המשרת רופרכט מדיה וקבצים בנושא ניקולאוס הקדוש בוויקישיתוף ניקולאוס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקולאוס הקדוש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ניקולאוס הקדוש, בישוף מירה (270-343), דף שער בספרייה הלאומית