laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ירדן גרזון

ירדן גרזון (נולדה ב-23 בנובמבר 2003) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הגארדית בקבוצת הנשים של מכללת אינדיאנה. נוסף על כך, היא משמשת כשחקנית נבחרת ישראל בכדורסל נשים. גרזון נולדה וגדלה ברעננה. היא החלה לשחק כדורסל בגיל שמונה בקבוצת הקט-סל של מכבי רעננה. זכתה עם קבוצתה בגביע הילדות לעונת 2016/17. בעונת 2017/18 נבחרה לחמשיית העונה נערות א' וזכתה בדאבל של גביע ואליפות נערות ב' ונערות א'. בעונת 2018/19 נבחרה שוב לחמשיית העונה, הקבוצה הפסידה בגמר נערות א' להפועל ראשון לציון. בעונת 2020/21 הפסידה הקבוצה בגמר נערות א' להפועל ראשון לציון כאשר גרזון קולעת 37 נקודות. במקביל זכתה עם נבחרת תיכון אוסטרובסקי באליפות ליגת התיכונים לעונות 2019/20. אחותה של ירדן, ליאור, משחקת כדורסל במכללת וילאנובה. אביה, איתן, שיחק במכבי דרום תל אביב בליגה הארצית, ואמה, רותי, שיחקה כדורסל בהפועל כפר סבא ונבחרת ישראל בכדורעף נשים. עונת 2019/20 בקבוצת מכבי רעננה הייתה עונתה הראשונה של גרזון בקבוצת הבוגרות. גרזון שיחקה בקבוצה עונה נוספת ובעונת 2021/20 עברה לשחק בקבוצת מכבי עירוני רמת גן. בתום העונה נרשמה למכללת אינדיאנה. בסוף שנת 2021 חתמה גרזון עם מכללת אינדיאנה מליגה המכללות האמריקאית, ובתחילת 2023 זכתה עם הקבוצה באליפות הקונפרנס של ליגת המכללות האמריקאית. המכללה הודחה בשמינית הגמר. בעונת 2022/23 זכתה גרזון עם מכללת אינדיאנה לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון בליגת ה-Big10 (אנ') לראשונה מזה 40 שנה. ב-2016 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 14 בסלובניה. ב-2017 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 14 בסלובניה. גרזון נבחרה לחמשיית הטורניר ולמלכת הריבאונדים. ב-2018 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 16 במונטנגרו. בטורניר קלעה 17.8 נקודות לקחה 6.6 ריבואנדים וחילקה 1.8 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-2021 השתתפה עם הנבחרת בטורניר הצ'לנג'ר עד גיל 20. בטורניר קלעה 19.2 נקודות לקחה 9.4 ריבאונדים וחילקה 2 אססיסטים בממוצע למשחק. בנובמבר 2021 רשמה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל בכדורסל נשים במשחק מול נבחרת לטביה. בקיץ 2022 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 20. בתום האליפות הנבחרת עלתה לדרג א מהמקום השלישי. גרזון קלעה 20 נקודות לקחה 7.2 ריבאונדים וחילקה 3.8 אססיסטים בממוצע למשחק. דורגה במקום הראשון מבין כל השחקניות בטורניר מבחינת נקודות מדד למשחק. פרופיל השחקנית באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים אריה ליבנת, הזדמנות אחרונה לראות את כישרון העל שלנו, לפני המסע שמוביל לליגה הטובה בעולם, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2021 רענן וייס, האחיות שמסתערות עם נבחרת ישראל על היורובאסקט: "זה החלום שלנו", באתר ynet, 14 ביוני 2023 אהרלה ויסברג‏, הישראלית השנייה ב-WNBA? ירדן גרזון סגרה במכללת אינדיאנה, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2021 ליאור ברטל, ‏ירדן גרזון ואוניברסיטת אינדיאנה זכו באליפות הקונפרנס של ליגת המכללות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2023 ירדן גרזון ואינדיאנה עפו מטורניר ה-NCAA, באתר ערוץ הספורט, 21 במרץ 2023 עידו רקובסקי,17 מרץ, 2023. "כאן מזהים אותי בקניון. בישראל זה לא קרה". הארץ, הגיליון הראשי, עמ' 26.
עיקול הקרפטים

עיקול הקרפטים (ברומנית: Carpații de Curbură, בהונגרית: Kárpátkanyar) הוא הקבוצה הדרומית של הרי הקרפטים המזרחיים. באזור זה הרי הקרפטים מגיעים לעיקול הגדול ביותר לאורך פריסתם. עיקול הקרפטים גובל בצפון בבקעת בראשוב (Depresiunea Brașovului), בדרום - בגבעות של עיקול תת-הקרפטים (Subcarpații Curburii) ובמערב - בעמק פראחובה פסגותיהם מכוונות בכיוון מזרח -מערב ומורכבות מפליש בלבד. הן שולחות דורבנים בגבעות עיקול התת-קרפטים. עיקול הקרפטים והתת-קרפטים מתרוממים בין עמק הטרוטוש ומעבר אויטוז בצפון ועמק סלניקול בוזאולוי בדרום. גבעות התת-קרפטים מגיעות לגובה ממוצע של 800–900 מ' ויש להן רכסים מקבילים -מגורה אודובשט (Măgura Odobești) המפרידים בין שתי בקעות גאולוגיות. הקרפטים המזרחיים מחולקים ל:הקרפטים של מרמורש ובוקובינה בצפון, הקרפטים של מולדובה ומזרח טרנסילבניה - במרכז - ועיקול הקרפטים בדרום. בפנים ההרים נמצאת הבקעה התוך- הררית הרחבה ביותר ברומניה, בקעת בראשוב הגבהים המרביים הם במסיב צ'וקאש - פסגת צ'וקאש - 1954 מ'. מדובר בהרים צעירים שקמו בימי היווצרות (אורונגנסיס) של האלפים . יש בעיקול הקרפטים עמקים ובקעות מקוטעות. מבחינה גאוגרפית שייכים עיקול הקרפטים והתת-קרפטים להרי הקרפטים המזרחיים החיצוניים. הרי וראנצ'ה (Munții Vrancei בהונגרית: - הרי שלושת הכיסאות המושלגים Háromszékihavasok) הרי ברצקו או ברצקו-איוטוז (בהונגרית: Bereckihegység) הרי זבוינה פרומואסה (Zboina frumoasă - זבוינה היפה) הרי זבוינה ניאגרה (Zboina neagră -זבוינה השחורה) הרי פורו (Furu) הרי קוזה (Coza) הרי אנטורסורי (Munții Întorsurii Buzăului - הרי העיקול או Clăbucetul Întorsurii) -(בהונגרית: Bodzaforduloi hegyek) הרי באיו או גרבובה הרי בוזאו (Munții Buzăului) המסיב פנטלאו (Masivul Penteleu) הרי טטארו (Munții Tătaru) הרי פודו קאלולוי (Munții Podu Calului -הרי "גשר הסוס") המסיב איוונצו (Masivul Ivănețu) הרי סיריו (Munții Siriu) הרי בראשוב (Munții Brașovului) הרי צ'וקאש (Munții Ciucaș - בהונגרית:Csukás-hegység) הרי ברסה (Munții Bârsei - בהונגרית:Barcasági-hegyek) המסיב פיאטרה מארה ( Masivul Piatra Mare =מסיב "האבן הגדולה" - בהונגרית:Nagykőhavas) המסיב פוסטווארול (Masivul Postăvarul - בהונגרית: Keresztényhavas הר הנוצרי) הרי גרבובה (Munții Gârbova) - בהונגרית:Baj-hegység הרי גרוהוטיש ( Munții Grohotiș) בהונגרית: Grohotisz-hegység עיקול תת-הקרפטים (Subcarpații Curburii), בהונגרית:Kárpátkanyar-Szubkárpátok החלק הפנימי של הקרפטים המזרחיים נחשבים גם הם חלק מעיקול הקרפטים: הרי פרשאן (Munții Perșani), בהונגרית:Persányi-hegység הרי בודוק-האראולט (Munții Bodoc–Baraolt) - Bodoki–Baróti-hegyvidék המסיב צ'ומאטו - פוטורוסו, בתרגום:"חולה הדבר- המסריח")-בהונגרית: Csomád-hegység הרי טוריה (Munții Turiei), בהונגרית:Torjai-hegység הרי בודוק (Munții Bodoc), בהונגרית: Bodoki-hegység הרי באראולט (Munții Baraolt) - Baróti-hegység בקעת בראשוב Depresiunea Brașovului בקעת אנטורסורה בוזאולוי Depresiunea Întorsura Buzăului הרי הקרפטים מדיה וקבצים בנושא עיקול הקרפטים בוויקישיתוף
דון (נהר)

נהר הדוֹן (ברוסית: Дон) הוא הנהר החמישי באורכו באירופה ואחד הנהרות הארוכים והחשובים ברוסיה. מוצאו בעיר נובומוסקובסק שבמחוז טולה ומסתיים בים אזוב. אורכו כ-1,950 קילומטר. העיר החשובה ביותר הנמצאת לאורכו היא רוסטוב על הדון. בנקודה המזרחית שלו נהר הדון קרוב לנהר הוולגה ותעלת הוולגה-דון מחברת ביניהם והיא מעבר חשוב לסחורות. בעת העתיקה, נהר הדון נחשב לגבול בין אירופה לאסיה. בספר היובלים הוא נזכר גם כן כחלק מהגבול שבין חלקותיהם של בני נח, כאשר חלקתו של יפת מצפון וחלקתו של שם מדרום. בתקופת הסקיתים הנהר נודע ביוונית בשם טאנה (Tanaïs) ומאז משמש כנתיב מסחר מרכזי. בנקודתו המזרחית ביותר, נהר הדון מגיע בסמוך לנהר הוולגה, ותעלת הוולגה-דון, באורך של 105 קילומטרים מחברת בין השניים, ויוצרת נתיב שיט מרכזי. המבצר הכוזרי סארכיל שלט על נקודה זו בימי הביניים. אזור זה של הנהר גם היווה מוקד קרב מרכזי במהלך מבצע אורנוס, שהיה אחד מנקודות המפנה במלחמת העולם השנייה. משמו של נהר הדון גם נגזר שמם של הקוזאקים של הדון, קוזאקים שהתיישבו בעמק הדרומי והפורה של הנהר במאות ה-16 וה-17. בספרות המודרנית, הנהר מופיע בעבודותיו של מיכאיל שולוחוב, סופר שנולד בחבל ארץ זה, ליד סטאניצה ויושנסקיה (Вёшенская) ברוסיה. מדיה וקבצים בנושא דון בוויקישיתוף דון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Norman Davies (1997). Europe: A History. p. 8. ISBN 0-7126-6633-8. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינטרלוד (סרט, 1957)

אינטרלוד (באנגלית: Interlude) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1957 בבימויו של דאגלס סירק, עם ג'ון אליסון ורוסאנו בראצי בתפקידים הראשיים. זאת דוגמה למלודרמות הקולנועיות של סירק שזכו להצלחה בשנות ה-50 שזכו להצלחה מסחרית גדולה כשיצר מלודרמות קולנועיות כמו: "חיקוי לחיים", "כל שהשמים מרשים", "נכתב ברוח", "השיגעון הנפלא" ועוד. העלילה בסרטים מסוג זה בדרך כלל סובבת סביב מכשול המונע בעד שני אנשים מלממש את אהבתם ועוקבת אחר בעיות שונות במערכת היחסים ביניהם. בעוד שסרטים אלו זכו בזמן אמת לביקורות שליליות מצד המבקרים, שתפסו אותם כ"נשיים מדי" וסנטימנטליים, כיום במאי קולנוע, מבקרים וחוקרי קולנוע מחשיבים אותם ליצירות מופת. הלן בנינג (ג'ון אליסון) מגיעה מפנסילבניה למינכן שם קבלה עבודה במרכז תרבות אמריקאי בשם "בית אמריקה". שאיפתה היא לעשות הפסקה (אינטרלוד) בחייה ולהתנסות לתקופה קצרה בניסיון חדש ואולי באהבה חדשה. בשדה התעופה היא פוגשת בד"ר מורלי דיואר (קית' אנדס), רופא אמריקאי צעיר שמכיר את משפחתה ומתחיל לחזר אחריה אך היא אינה מעוניינת בו. מנהלת המרכז פרו סבינס (ג'יין ווייט) מארגנת קונצרט של המרכז עם התזמורת הסימפונית המקומית עליה מנצח טוניו פישר (רוסאנו בראצי). הן מגיעות לחזרת התזמורת וטוניו מנצח על התזמורת אך לפתע מקבל הודעה דחופה להגיע לביתו והוא עוזב את המקום במהירות ולא מתייחס להלן ולפרו. הלן מגלה את כתובתו של טוניו ומגיעה לשם. טוניו גר בארמון של הרוזנת אירנה ריינהרד (פרנסואז רוסליי). היא מוצאת את טוניו מנגן לפני אישה מסוימת והוא פוטר אותה בהבטחה שהקונצרט יתקיים במועדו. הם נפגשים אחר כך בנשף וטוניו מתרכך, מבקש סליחה ומתחיל לחזר אחריה. הוא לוקח אותה לזלצבורג לבקר בבית הולדתו של מוצרט ואחר כך לבית הקיט שלו שם מתהדקת אהבתם. המשבר קורה כשהיא מגלה שהוא נשוי לרני (מריאן קוך) שזאת האישה שפגשה בביתו. היא רוצה לנתק את קשריהם אבל טוניו מגלה לה שאשתו סובלת ממחלת נפש שמתבטאת בתקופות של דיכאון והתפרצויות וכי הרופאים אובדי עצות בקשר לטיפול. הלן מגיעה לבית הרוזנת ורני מבקשת מהלן לא לנתק אותה מבעלה. הרוזנת שהיא דודתה של רני תומכת שתישאר למען בריאותו הנפשית של טוניו. רני בורחת לאגם ומנסה להתאבד בטביעה. הלן מצילה אותה ומתקשרת לד"ר מורלי דיואר לטפל בה. הוא מטפל ברני והיא מתאוששת. הלן מודיעה לטוניו כי לטובת שניהם היא חוזרת לארצות הברית והם נפרדים בכאב. "אינטרלוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אינטרלוד", באתר AllMovie (באנגלית) "אינטרלוד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אינטרלוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאינטרלוד באתר יוטיוב אינטרלוד, באתר יוטיוב אינטרלוד, באתר TCM הפסקול של אינטרלוד, באתר יוטיוב
AppLovin

AppLovin (באנגלית: Applovin Corporation) היא חברה אמריקאית העוסקת בתחום הטכנולוגי של התקשורת סלולרית. היא פועלת ממטה בפאלו אלטו בה הוקמה בשנת 2012. החברה מאפשרת למפתחי משחקים שונים לנצל את הטכנולוגיה שלה לפיתוח, ניתוח ופרסום משחקי מחשב לסמרטפונים ומכשירים ניידים נוספים. החברה הוקמה ב-2012 על ידי מספר יזמים. בשנת 2014 היא הצליחה לגייס 40 מיליון דולר והחלה לפעול באופן מסחרי. בין לקוחותיה הראשונים היה "ספוטיפיי". באותה שנה נרכשה חברה גרמנית Moboqo. בספטמבר 2016 סוכם עקרונית שהחברה תירכש על ידי חברה סינית Orient Hontai Capital תמורת מיליארד וחצי דולר. בסופו של דבר הסיכום לא מומש. ביולי 2018 החברה הקימה Lion Studios שפועלת מול מפתחי משחקי וידאו לסמרטפונים ומקדמת את תוצרתם. בשנת 2019 נרכשה חברה SafeDK שמפתחת אפליקציות. בפברואר 2020 נרכשו עוד מספר חברות מפתחות לרבות Geewa הצ'כית שפיתחה את המשחק Smashing four. בשנת 2020 האתר Pocket Gamer דירג את החברה בין 50 מפתחה משחקי סמרטפונים הגדולים והציב אותם במקום ה-20. באפריל 2021 חברת AppLovin הפכה לחברה ציבורית לפי שווי שוק של 24 מיליארד דולר. אתר האינטרנט הרשמי של AppLovin AppLovin, ברשת החברתית פייסבוק AppLovin, ברשת החברתית אקס (טוויטר) AppLovin, ברשת החברתית אינסטגרם דברי טיראן רוטמן על חברת AppLovin https://www.pocketgamer.biz/list/74284/the-top-50-mobile-game-makers-of-2020/list/
גביע האתגר של ה-AFC

גביע האתגר של ה-AFC היה טורניר כדורגל שנערך על ידי קונפדרציית הכדורגל של אסיה. החל משנת 2005, מתפרסם דירוג נבחרות הכדורגל האסיאתיות לפי חלוקה לשלוש קטגוריה: "נבחרות מפותחות (Developed)", "נבחרות מתפתחות (Developing)" ו"נבחרות בצמיחה (Emerging)". הטורניר בעצם מפגיש את כל הקבוצות הנמצאות בקטגוריית "נבחרות בצמיחה" לטורניר שיקבע מי מהן היא הקבוצה הטובה ביותר. הנבחרות באסיה, נכון לדירוג של שנת 2010 עומד על: החלוקה לא כללה את נבחרת אוסטרליה מכיוון שזו עוד לא הספיקה להצטרף לארגון עד החלוקה. 17 נבחרות נבחרו באוגוסט 2005 להשתתף בטורניר. נבחרות מונגוליה, לאוס ומזרח טימור היו אמורות, לפי החלוקה, להשתתף בטורניר אך הן הוחלפו בנבחרת בנגלדש וכן בנבחרת הודו עד גיל 20 ואז מספר המשתתפות בטורניר ירד ל-16 בלבד במקום 17. בשנת 2014 הטורניר התקיים בפעם האחרונה בגלל הגדלת מספר הנבחרות מ 16 ל 24 בטורניר גביע אסיה בכדורגל 2019. מדיה וקבצים בנושא גביע האתגר של ה-AFC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע האתגר של ה-AFC
פורי (מאכל)

פורי (בהינדי: पूड़ी; באנגלית: Puri) הוא לחם הודי המטוגן בשמן עמוק, עשוי מקמח חיטה מלא ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית. שם הלחם נגזר מהמילה הסנסקריטית פוריקה (पूरिका) שפירושה מלא. הלחם נחשב למאכל רחוב ובדרך כלל אוכלים אותו כארוחת בוקר או חטיף ונהוג להגיש אותו לצד קארי מלוח, פורי בהאג'י או מנות מתוקות. לחם הפורי עשוי מקמח חיטה מלאה בשם אטה, אך אינו מכיל שמרים ולעיתים מגישים אותו בטקסים דתיים יחד עם אוכל צמחוני. ללחם הפורי גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית קיימות גם גרסאות נוספות: באהטורה (Bhatoora): לחם גדול פי שלשה מהפורי הרגיל ומוגש עם תבשיל חומוס חריף שנקרא צ'ולה (Chole). טונקה פורי (Thunka Puri): גרסה הנפוצה באזור אודישה (Odisha) ומוגש לצד כופתאות קארי בשם צ'אנה טרקארי (Chhena Tarkari). בדווי (Bedvi): לחם מלוח וקשה יותר מהפורי הרגיל ונהוג למלא אותו בעדשים. לוסי (Luchi): לחם מטוגן המוגש בליווי תפוחי אדמה או חצילים מטוגנים. פאני פורי (Pani Puri): מיני פורי חלול ועגול ככדור, המטוגן בשמן עמוק וממולא ברוטב אימלי פאני, צ'אטני, תמרהינדי, אבקת צ'ילי, צ'אט מסאלה, מחית תפוחי אדמה, בצל וחומוס. סב פורי (Sev Puri): דיסקיות מטוגנות שעליהן שמים תבלינים, ירקות ועשבי תיבול. מדיה וקבצים בנושא פורי בוויקישיתוף רינה פושקרנה, המלוואח ההודי: לחם פּוּרי, באתר ynet, 18 ביולי 2010 לחם פורי חם ומטוגן, באתר חדשות 13, 6 ביוני 2016 מתכון לחם מטוגן בסגנון הודי (פורי), באתר בישולים מבית אסם Central Food Technological Research Institute (India), Traditional Foods: Some Products and Technologies, Central Food Technological Research Institute, 1986. (באנגלית) פורי - לחם מטוגן הודי - מתכון עם וידאו, באתר www.rotev.co.il Bhatura recipe, Bhatoora recipe, How to make Batura, Sandhya's recipes, ‏2017-05-17 (באנגלית אמריקאית) India Chole Bhature (bhatoora), Pinterest (באנגלית) Traditional Odia Cuisine :-Chhena Tarkari / Chhena Kofta Curry (Without onion and garlic) Recipe by Prem Purusottam, Cookpad (באנגלית)
פודה

האם התכוונתם ל... אלי פודה – מזרחן ישראלי דב פודה – אורולוג ישראלי פירסון פודה – שחקן ודוגמן אמריקאי פרנקו פודה – כדורגלן ומאמן גרמני פוד פונדה
ג'רג' ראושר

ג'רג' ראושר (בהונגרית: Rauscher György; דורוג, 29 באפריל 1902 – קומארום, 3 באוקטובר 1930) היה צייר יהודי-הונגרי. ג'רג' ראושר נולד במשפחה יהודית ובגיל שנה עבר עם משפחתו לקומארום, שם אביו היה רופא נפתי. הוא החל את לימודי האמנות שלו בתיכון כתלמידו של קארוי הארמוש. מאוחר יותר למד באקדמיה לאמנויות יפות (וינה) (Akademie der bildenden Künste Wien) ולאחר מכן גם באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, בהנחייתו של פרופסור אישטוואן רטי. בשנים 1925–1926 יצא למסעות לימוד לפריז, פירנצה, וינה ומינכן. אמנותו התאפיינה בצורות סגורות, פלסטיות וקווי מתאר חדים. בשנת 1927 עבר לברלין, שם לקח חלק פעיל בחיי האמנות, והשיג הצלחה כמאייר וכצייר דיוקנאות. דיוקנותיהם של מרלן דיטריך ושל ליליאן הארווי (Lilian Harvey) פרי מכחולו התפרסמו במיוחד. הוא הציג בברנו באותה שנה. סגנונו הושפע מאוד מהאר דקו. מ-1928 עד 1930 התגורר בברלין ובניס ולאחר מכן שכר סטודיו בפריז. למרות שהותו הארוכה בחו"ל שמר על קשר הדוק עם בודפשט, וחופשותיו בקומארום תמיד היוו עבורו השראה אמנותית רצינית. ראושר סבל ממחלת ריאות חמורה וחיפש מרפה בהרי הטטרה ב-1930. כשמצבו הפך לחסר תקווה, אמו לקחה אותו הביתה לקומארום לימיו האחרונים שם בחיק המשפחה. במהלך חייו הקצרים יצר ראושר הרבה, והותיר כ-200 ציורים וגרפיקה. כמה מיצירותיו מוצגות ב"מוזיאון ג'רג' קלפקה" בקומארום. יצירותיו, במיוחד דיוקנאותיו, שצוירו בסגנון האישי האופייני לו, תורמות תרומה חשובה לאמנות האוניברסלית. בעיר דורוג פרס אמנות על שמו (מדליית הנצחה ג'רג' ראושר). בתור הצייר ההונגרי הראשון שצייר תמונות ריאליסטיות, בסגנונו האישי הייחודי, לעבודותיו של ג'רג' ראושר יש משמעות רבה בתולדות האמנות. השפם הגדול מסביב לשולחן גבר בחליפה עם קקטוס דיוקן של האנה הונטי ג'רג' ראושר באתר האינטרנט: https://web.archive.org/web/20130405024730/http://gyorgyrauscher.com/ יודית שוימאר - לאיוש קובאץ': לקסיקון דורוג - 2008 ISBN 963-00-4973-2. אמשה סאמאדו 2019: ג'רג' ראושר - הצייר של האובייקטיביות החדשה והעולם האבירי. קומארום. מדיה וקבצים בנושא ג'רג' ראושר בוויקישיתוף
דורוג

דורוג (בהונגרית: Dorog) היא עיירה קטנה בחבל מרכז טרנסדנוביה, בצפון הונגריה, בקרבת העיר אסטרגום והגבול עם סלובקיה. היא שוכנת במרחק 38 קילומטרים מהרובע המרכזי (בלווארוש) בבודפשט. שם העיירה, דורוג, מגיע מהמילה הסלאבית הבלתי פורמלית "drugъ" (דרוג), שמשמעותה "אח", חבר או פרטנר. העמק שבין הרי פיליש להרי גרצ'ה מיושב כבר מהתקופה הנאוליתית. דרך צבאית רומאית שמובילה מערבה מבודפשט (אקווינקום) עברה בדורוג. כשמלך הונגריה ישב באסטרגום במהלך המאה ה-11 והמאה ה-12, דורוג הייתה מקום מושבם של טבחיו. שם המקום, דורוג, הופיע לראשונה בתיעוד משנת 1181. היישוב שהתקיים בדורוג הושמד בפלישה העות'מאנית להונגריה במהלך המאה ה-16, והוא נשאר לא מיושב עד שנת 1649, בה יישבו אותו גרמנים, אליהם הצטרפו הונגרים מאוחר יותר. במהלך המאה ה-18 חזרה דורוג לשגשג, דבר שהתגבר במהלך המאה ה-19 בעקבות פונדק ששכן בה, על תוואי שבין בודה לווינה. ב-1900 היו בדורוג 1966 תושבים, מהם 1,369 גרמנים, 477 הונגרים ו-55 סלובקים. במהלך השלטון הקומוניסטי התהפך המאזן הדמוגרפי בעיר והיא הפכה לעיר הונגרית, בעקבות גירוש הגרמנים מהעיר לאחר מלחמת העולם השנייה. הרחוב הראשי בעיר שופץ בשנת 2006 והוקמה בעיר תחנת רכבת שמהווה חלק מהרכבת הפרברית שמתחילה בניוגטי פאייאודבר בבודפשט ומסתיימת באסטרגום. בעיר התקיימה קהילה יהודית. ג'רג' ראושר (בהונגרית: Rauscher György; דורוג, 29 באפריל 1902 – קומארום, 3 באוקטובר 1930) היה צייר יהודי-הונגרי. הערים התאומות של דורוג הן: רומניה פליצני, רומניה סלובקיה ז'יראני, סלובקיה גרמניה ונדלינגן, גרמניה גרמניה מריאנברג, גרמניה מדיה וקבצים בנושא דורוג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורוג (בהונגרית) דורוג על המפה Varsik, Branislav (1977). Osídlenie košickej kotliny III (בסלובקית). Bratislava: Slovenská akadémia vied. p. 446. Kiss, Lajos (1978). Földrajzi nevek etimológiai szótára (בהונגרית). Budapest: Akadémiai. p. 185. "Külkapcsolatok". dorog.hu (בהונגרית). Dorog. נבדק ב-2021-03-23.
אנדרו גולד

אנדרו גולד (באנגלית: Andrew Maurice Gold;‏ 2 באוגוסט 1951, ברבנק – 3 ביוני 2021, לוס אנג'לס) היה זמר-יוצר, מוזיקאי ומפיק אמריקאי. אנדרו גולד נולד ב-2 באוגוסט 1951 בברבנק שבקליפורניה למשפחת מוזיקאים. אמו מארני ניקסון הייתה זמרת. אביו ארנסט גולד היה יהודי יליד אוסטריה שנמלט עם משפחתו לארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20. אנדרו גולד החל לכתוב שירים כבר בגיל 13. בגיל 16 בהיותו באנגליה הוא הקים להקה בבית הספר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה חבר בלהקת Bryndle שפעלה בלוס אנג'לס. בשנת 1974 הוא עבד על האלבום של לינדה רונסטאדט. לאור ההצלחה שיתוף פעולה זה נמשך לאלבומים נוספים של הזמרת. בשנת 1975 יצא האלבום הראשון של גולד. האלבום השני What's Wrong with This Picture? יצא בשנת 1976. שיר מאלבום זה הגיע למקום ה-7 בבילבורד הוט 100. השיר Never Let Her Slip Away מהאלבום השלישי שיצא בשנת 1977 הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1983, יחד עם גרהאם גולדמן, הקים גולד את להקת Wax שפעלה במשך חמש שנים. שירי הלהקה זכו להצלחה בבריטניה. בשנת 1989 גולד ניגן באלבום של שר "Heart of Stone". בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 להקתו Bryndle התאחדה והוציאה אלבום חדש. השיר "Spooky Scary Skeletons" של גולד זכה להצלחה רבה והגיע ל-350 מיליון צפיות ביוטיוב. לאנדרו גולד חלה בסרטן הכליה והוא נפטר מהמחלה ב-3 ביוני 2011. 1975: Andrew Gold 1976: What's Wrong with This Picture? 1978: All This and Heaven Too 1980: Whirlwind 1996: Halloween Howls (Andrew Gold & Friends) 1997: Greetings From Planet Love (The Fraternal Order of All) 1997: Thank You for Being a Friend: The Best of Andrew Gold 1998: ...Since 1951 1999: Warm Breezes 2000: The Spence Manor Suite 2002: Intermission 2008: Copy Cat אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו גולד (באנגלית) אנדרו גולד, ברשת החברתית פייסבוק אנדרו גולד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרו גולד, ברשת החברתית אינסטגרם אנדרו גולד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדרו גולד, באתר ספוטיפיי אנדרו גולד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אנדרו גולד, באתר Last.fm (באנגלית) אנדרו גולד, באתר AllMusic (באנגלית) אנדרו גולד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרו גולד, באתר דיזר אנדרו גולד, באתר Yandex.Music (ברוסית) אנדרו גולד, באתר Discogs (באנגלית) אנדרו גולד, באתר Songkick (באנגלית) אנדרו גולד, באתר Genius אנדרו גולד, באתר SecondHandSongs אנדרו גולד, באתר בילבורד (באנגלית) אנדרו גולד, באתר טיידל (באנגלית) אנדרו גולד, באתר אמזון מיוזיק אנדרו גולד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי בלארוס–עיראק

יחסי בלארוס–עיראק הם היחסים דיפלומטיים בין רפובליקת בלארוס לרפובליקת עיראק. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. לבלארוס אין שגרירות בבגדאד, אך יש לה קונסוליה בארביל. לעיראק יש שגרירות במינסק. השגריר העיראקי האחרון בבלארוס היה היידר האדי, ששירת מיולי 2010 עד נובמבר 2015. עם תום כהונתו, לא כיהן שגריר עיראקי בבלארוס. נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, היה אחד התומכים החזקים ביותר של סדאם חוסיין. בלארוס הואשמה לא פעם בתמיכה צבאית בממשל חוסיין. לאחר מלחמת עיראק נסגרה שגרירות עיראק במינסק. היחסים בין שתי המדינות כוננו מחדש ב-2010. באוקטובר 2013 ערך שר המסחר העיראקי ביקור במינסק, שם נפגש עם סגן שר החוץ של בלארוס ולנטין ריבקוב. הם דנו בסוגיות של הרחבת הסחר וההשקעות של חברות בלארוסיות בעיראק, וכן בשיפור היחסים הבילטרליים בכללותם. בין 23 ל-24 באוגוסט 2014 ערך שר החוץ אולדזימיר מאקיי ביקור רשמי בעיראק. במהלך הביקור נפגש השר עם נשיא עיראק פואד מעסום, ראש הממשלה היוצאת נורי אל-מאלכי, ראש ממשלת עיראק המיועד חיידר אל-עבאדי, יו"ר הפרלמנט סלים אל-ג'בורי ובכירים עיראקים נוספים. במהלך הפגישה דנו הצדדים בסוגיות של הרחבת הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות, וכן חיזוק הסחר וההשקעות. ב-9 באפריל 2015, נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו נפגש עם שר החוץ העיראקי איברהים אל-ג'עפרי. הם דנו בהרחבת קשרי הסחר והכלכלה ושיתוף הפעולה הצבאי. עיראק הביעה עניין ברכישת מטוסים מבלארוס. בחודש ינואר 2017, חברת התעופה הלאומית של עיראק "עיראקי איירווייז" פתחה ערוץ תקשורת אווירי בין בלארוס ועיראק - בין נמל התעופה הלאומי מינסק לנמל התעופה בבגדאד. ב-7 באוגוסט 2021, בעקבות לחץ של האיחוד האירופי וארצות הברית, עיראק השעתה את כל הטיסות לבלארוס עקב זרם של מהגרים עיראקים בלתי חוקיים לאיחוד האירופי מבלארוס. ב-6 בנובמבר אותה שנה, נסגרו הקונסוליה הכללית של בלארוס בבגדאד וקונסוליית הכבוד בארביל בעקבות ההחלטה של משרד החוץ העיראקי לעצור את המספר ההולך וגדל של המהגרים המנסים לחצות את הגבול בין בלארוס לאיחוד האירופי. הסיבה לסגירת הנציגויות הדיפלומטיות של בלארוס הייתה פישוט הליכי הוויזה לאזרחים. בשנת 2019 גדל מחזור הסחר בין המדינות פי 5.6 ממחזור הסחר בין המדינות בשנים קודמות. אתר הקונסוליה הבלארוסית בארביל, באתר משרד החוץ הכורדי
אולגה ספסיבצבה

אולגה אלכסנדרה ספסיבצבה (ברוסית: Ольга Алекса́ндровна Спеси́вцева;‏ 18 ביולי 1895 – 16 בספטמבר 1991) הייתה בלרינה סובייטית שקריירת הבמה שלה נמשכה מעל ל-20 שנה, בין 1913 ל-1939. היא הייתה אחת הפרימה בלרינות הטובות ביותר במאה העשרים. הייתה לה טכניקה קלאסית מצוינת, סגנון ללא רבב, ורוחניות נופית הנחשבים להתגלמות הבלרינה הרומנטית. אולגה ספיסבטסבה נולדה ברוסטוב על הדון, והייתה בתם של זמר אופרה ואשתו. לאחר מות אביה, היא נשלחה לבית יתומים עם קשרים תיאטרליים בסנקט פטרבורג. היא החלה ללמוד באקדמיית הבלט האימפריאלי של סנקט פטרבורג בשנת 1906, שם הייתה סטודנטית של קלבדיה קוליצ'בסקיה ומאוחר יותר של יבגניה סוקולובה ואגריפינה ואגאנובה. לאחר שסיימה את לימודיה בשנת 1913, הצטרפה ללהקת תיאטרון מריאינסקי, שם קודמה לסולנית בשנת 1916. כרקדנית רומנטית מעולה עם טכניקה מושלמת, המתאימה לתפקידים כמו ז'יזל ואודט/אודיל באגם הברבורים, הפכה במהרה לאחת הרקדניות הנערצות בחברה הרוסית. בשנת 1916, הזמין אותה סרגיי דיאגילב לסיבוב הופעות עם הבלט רוס בארצות הברית, שם רקדה עם ואצלב ניז'ינסקי ברוח הוורד, בסילפידות, וב"פה דה דה של הציפור הכחולה" מן היפהפייה הנרדמת. בשנת 1918 חזרה למריאינסקי, ששמו שונה מתיאטרון האופרה והבלט של פטרוגרד לאחר המהפכה הרוסית של 1917. היא קודמה לדרגת בלרינה. בשלב זה כמעט לא הייתה ידועה במערב. היא המשיכה להופיע עם בלט רוס מחוץ לברית המועצות, ורקדה את "אורורה" ב"היפהפייה הנרדמת" המפורסם של דיאגילב בלונדון בשנת 1921, ובתיאטרון קולון שבבואנוס איירס בשנת 1923. בעזרת בעלה לשעבר בוריס קפלון, בעל תפקיד בולשביקי וחובב אמנויות, עזבה את רוסיה בפעם האחרונה בשנת 1924. היא נענתה להזמנה לרקוד כ"אטואל" (פרימה בלרינה) בבלט האופרה של פריז, ונשארה בעיר עד 1932. במהלך תקופה זו, היא שמרה על מערכת היחסים שלה עם בלט רוס. בשנת 1932 הופיעה שוב כאורחת היסטורית בלונדון, ורקדה את ז'יזל בבלט המלכותי עם אנטון דולין. משנת 1932 עד 1937 יצאה לסיבוב הופעות עם מספר להקות ברחבי העולם, וביצעה תפקידים הן מהרפרטואר הקלאסי והן מהבלט העכשווי של כוריאוגרפים כמו מיכאיל פוקין וברוניסלבה ניז'ינסקה. בעת שרקדה בחו"ל, היא נקראה לעיתים קרובות בשם מקוצר, אולגה ספסיבה. ספסיבצבה חוותה תקופות של דיכאון קליני כבר בשנת 1934, כאשר היא הראתה סימנים של אי יציבות ופראנויה בסידני ונזקקה לאשפוז. בשנת 1937 היא עזבה את הבמה עקב התמוטטות עצבים. היא לימדה מעט, ואז חזרה לזמן קצר להופיע, וביצעה את הופעת הפרידה שלה בתיאטרון קולון בשנת 1939. באותה שנה היא עברה לארצות הברית, שם לימדה ושימשה כיועצת לקרן תיאטרון הבלט בניו יורק. עם פטירתו של מיטיבה, איש העסקים לאונרד בראון, היא סבלה מהתמוטטות עצבים נוספת בשנת 1943, ושוב אושפזה. בשנותיה האחרונות חיתה בבית מחסה למהגרים רוסים. ה-BBC הפיקה תוכנית קצרה על חייה בשנת 1964, ושנתיים לאחר מכן כתב עליה אנטון דולין ספר. שתי היצירות נקראות "הבלרינה הנרדמת". כותבי מחול מומחים תיארו אותה כ"בלרינה הרוסייה הגדולה ביותר בתקופה זו", ו"הבלרינה הקלאסית הגדולה מכולן". בשנת 1998, הכוריאוגרף הרוסי בוריס אייפמן הפך אותה לגיבורת הגרסה שלו לבלט ז'יזל האדומה. מדיה וקבצים בנושא אולגה ספסיבצבה בוויקישיתוף הנפילה הטרגית של אולגה ספסיבצבה: מבלרינה גדולה לטיפול בהלם חשמלי התמונה של אולגה ספסיבצבה אולגה ספסיבצבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)