laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית מדרש

המונח "בית המדרש" מפנה לכאן. לערך העוסק בקובץ מדרשים, ראו בית המדרש (קובצי מדרשים). בית מדרש הוא מקום המשמש ללימוד תורה, לדיון ולתפילה. בעבר שימש גם כבית-ועד לענייני ציבור. המונח בית מדרש מציין מקום מיוחד ללימוד התורה, במובחן מבית כנסת המציין מקום תפילה. אף על פי שגם בראשון מקיימים תפילות, עיקרו הוא בלימוד דווקא. במזרח אירופה רווח הכינוי "קְלוֹיְז" לבית המדרש, ו"קלויזים" מפורסמים פעלו בברודי ובווילנה. האגדה תיארה את שם ועבר כראשונים שהקימו בית מדרש, שבו למדו אבות האומה. בסוף ימי בית שני היו בתי מדרשות ללימוד תורני לתלמידים מבוגרים, ואליהם באו ללמוד גם מבוגרים שתורתם עראי. צורת המדרש הקדומה הייתה אוראטורית; כלומר, הרב יושב ומסביביו תלמידיו והוא דורש להם בעל פה מקראות ופירושם, מפני ש"דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן", והם מחדדים לו בקושיות. עם השנים, מאחר שנכתבה המשנה, צורת הלימוד הלכה ונעשתה אוטו-דידקטית או על ידי חברותות, מול חומר כתוב. בית המדרש הוא מקום קדוש, ונוהגים בו כבוד ואין מקלים בו ראש, בדומה לבית הכנסת. יתרה מזו, קדושתו, על פי ההלכה, גדולה מקדושת בית הכנסת, ולכן אסור להפוך מקום המשמש כבית המדרש לבית הכנסת, כי אין מורידים בקדושה. למרות זאת, בהלכה ישנן הקלות מסוימות ללומדי בית המדרש בענייני אכילה ושינה בבית המדרש לעומת בית הכנסת. הטעם הוא, שבבית הכנסת נמצאים זמן מועט ובקלות אפשר להימנע מאכילה ושינה, אולם בבית המדרש שוהים במשך שעות רבות וקשה יותר להימנע מזה. מכל מקום, נאמר בגמרא, שכל הישן בבית המדרש תורתו נעשית קרעים קרעים, וזאת משום שכדי לקנות תורה צריך להשקיע. ערך מורחב – בית מדרש פלורליסטי בעשורים האחרונים מוצאים גם יהודים שאינם דווקא דתיים עניין בלימוד בית מדרשי, במוסדות דוגמת 'עלמא בתל אביב, בית מדרש אלול בירושלים, 'במידבר' בירוחם ועוד. בתי המדרש הפלורליסטים (מכונים גם מתחדשים) יוצאים מנקודת מוצא שונה מבתי המדרש הישיבתיים הקלאסיים: בעוד שבבתי המדרש הללו התפיסה בדרך כלל היא של אמת אחת שיש להנחילה (ומכאן שיטת הלימוד הפרונטלית הנהוגה ב'שעור הכללי' בישיבות), הרי שבבתי המדרש המתחדשים הגישה היא ריבויית (פלורליסטית) לכתחילה, מבוססת על עירוב של ז'אנרים ספרותיים שונים (הלכה, שירה, הגות וכו'). הלימוד מתקיים תוך ישיבה במעגל, מה שמבטא את הדמוקרטיות והניסיון להכלה של הדעות השונות הקיימות בקבוצה: "בית מדרש פלורליסטי הוא לכן מקום שאליו אנשים מרקעים שונים ומתפיסות עולם שונות באים ללמוד יחדיו ולקיים שיח עם טקסטים יהודיים ושיח ביניהם, לימוד לשם התרחבות אישית והכרת הזולת, לשם צמיחה, לשם מדרש אישי וציבורי גם יחד.". ישיבה מדיה וקבצים בנושא בית מדרש בוויקישיתוף בית מדרש ב-Jewish Encyclopedia (באנגלית) אהרון אופנהיימר, ‏בתי מדרש בארץ ישראל בראשית תקופת האמוראים, קתדרה 8, יולי 1977 גיל היטנמייסטר, ‏בית-הכנסת ובית-המדרש והזיקה ביניהם, קתדרה 18, ינואר 1981 אהרון אופנהיימר, יחודו של בית-המדרש, קתדרה 18, ינואר 1981 ר' אחיטוב, א' גולדווין, י' ורטה, ע' ישראלי, ש' מור, ד' מרום, לימוד הלימוד (עורך: יורם ורטה), המדרשה באורנים וקרן מנדל, טבעון וירושלים 2008 רינה חבלין, 'לימוד דיאלוגי בבתי המדרש הפלורליסטים', אתר 'צו פיוס' נדב ברמן שיפמן, 'בית מדרש בית', עמודים 754 (אדר-ניסן תשע"ב), עמ' 18–20 מאמרים בנושא בית מדרש, באתר ספריית אסיף טובה אילן, 'בתי מדרש פלורליסטיים כשיח זהות', מענית הלב, מנחת דברים למוקי צור, בעריכת אברהם שפירא, הוצאת הקיבוץ המאוחד, יד טבנקין ובינה תשס"ו, עמ' 190–200 (הציטוט מעמ' 195).
מסיניאה

מֶסִינִיאָה (ביוונית: Μεσσηνία, ביוונית עתיקה נהגה מֶסֶנִיאָה, בלטינית: Messenia - מֶסֶנְיָה) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון. מסיניאה המודרנית שייכת מנהלתית למחוז פלופונסוס, וממוקמת בדרום מערב הפלופונסוס שבדרום יוון, על כול שטחו של חצי האי המסיניאי, ועל חלקו הצפון מערבי של חצי האי מאני. מסיניאה נתחמת על ידי היחידות האזוריות של ארקאדיה ולאקוניה במזרח, מפרץ מסיניאה והים התיכון בדרום, הים היוני במזרח, ואליס בצפון. היחידה האזורית כוללת גם בשטחה את איי אינוסס (Οινούσσες), קבוצת איים הצמודים לקו החוף של חצי האי המסיניאי, בחלקו הדרום מערבי. ההתיישבות במסיניאה הייתה קדומה מאוד, ובכפר איקלנה שבתחומה נתגלתה ב-2011 העדות הכתובה הקדומה ביותר באירופה. בתקופת יוון העתיקה, למסיניאה היה חשיבות פוליטית מעטה. החבל, שגבולותיו חופפים במידה רבה את גבולות היחידה האזורית המודרנית, נשלט ונכבש על ידי כוחות חזקים יותר בפלופונסוס, ובראשם ספרטה, ששלטה על מסיניאה לאורך שנים רבות. שטחה של מסיניאה עומד על 2,991 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה, נכון ל-2011, 159,954 נפשות. יותר משליש האוכלוסייה מתגוררת בתחומי הרשות המוניציפלית של קלמטה, העיר השנייה בגודלה בחצי אי הפלופונסוס, והעיר הגדולה ביותר במחוז פלופונסוס וביחידה האזורית. קלמטה משמשת גם כבירתה המנהלתית של מסיניאה, ומהווה את נמלה הראשי. מדיה וקבצים בנושא מסיניאה בוויקישיתוף מסיניאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חכם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חכם – תואר כבוד לאדם שהוא מלומד ובקי בתורה. חכם (פילוסופיה) – מי שהחוכמה שלו ניכרת חכם (הגדה של פסח) – אחד מארבעה בנים בהגדה של פסח חכם באשי – תואר שניתן לרב הראשי של קהילה יהודית ברחבי האימפריה העות'מאנית אישים ששם משפחתם חכם: אורה חכם – ראש המועצה האזורית אפעל דוד חכם (שדרן רדיו) – שדרן רדיו חרדי דוד חכם (פוליטיקאי) – בעבר סגן ראש עיריית באר שבע, כיהן כמנהיג קהילת עולי עיראק בעיר נח חכם – חוקר היסטוריה של עם ישראל, פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים, בנו של עמוס חכם עמוס חכם – חתן התנ"ך הראשון רונית חכם – סופרת ישראלית שמואל חכם – ראש המועצה הרביעי של רמת השרון
דווית הראשון, קיסר אתיופיה

דווית הראשון (געז: ዳዊት, עברית: "דוד") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. דווית נולד בשם "הנסיך קירקוס" והיה בנו השני של הקיסר ניואיה קראסטוס, הוטבל בשם "באדה מריאם" יירש את כס הקיסרות לאחר מות אחיו ב-1382 תחת השם "דווית". אחת מהמערכות הצבאיות של דווית הייתה כנגד מצרים, כאשר דווית הגיע צפונה עד לאסוואן, סולטאן מצרים הכריח את הפטריארך אלכסנדריה, מטהיו הראשון, לשלוח משלחת לדווית ולשכנעו לחזור לקיסרותו: כנראה שהופעתה של שושלת בארג'י במצרים הממלוכית, גרמה למלך דווית להוליך את חייליו מעבר לגבולות הצפוניים של ממלכתו, ויצרה אנרכיה בין התושבים המוסלמים שהיו תחת השפעתה של מצרים מאז המאה השלוש עשרה. — Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 255 לדווית הייתה מערכת יחסים ידידותית עם יורש הסולטאן, לפי ההיסטוריון של ימי הביניים אל-מקריזי דווית שלח 22 גמלים עמוסים עם מתנות לברקוק, הסולטאן הראשון של השושלת הבורג'ית. הקיסר דווית היה נוצרי נלהב. הוא התמודד עם מרד של יהודי אתיופיה בתיגראי, ועודד מיסיונרים לפעול בגוג'אם. לפי וואליס באדג', במשך מלכותו של דווית חתיכה מהצלב האמיתי הגיע לאתיופיה. שרדו שתי דוגמאות של כתבי יד מוראים מתקופת שלטונו. אחד הוא תרגום של הניסים של מרי שנכתב בערבית, בפקודת הקיסר דווית, זהו האזכור המוקדם ביותר לכך שקיסר אתיופי הזמין ספר כלשהו. האחר, תואר כ "אחד הספרים המוראים היפים של התקופה" העתק של בשורות, שכיום נמצאות במנזר הצדיק גבריאל באי קאברן באגם טאנה. קיסר זה התמודד מול הפשיטות של המדינות המוסלמיות בגבול המזרחי עם מתקפות נגד מרובות כנגדם. לפי אל-מקריזי, ב-1403 הקיסר דווית רדף אחרי סאאד אד-דין השני סולטאנה של אדאל, לזילע מקום בו הרג אותו והטיל מצור על זילע, אף על פי כן, מקור מודרני נוסף מתארך את מותו של סאאד אד-דין השני לשנת 1415 וכך משייך את מותו לתקופתו של הקיסר יסחק הראשון. הקיסר דווית מת ב-6 באוקטובר 1412 כאשר אחד מסוסיו בעט בראשו, נקבר במנזר דברה נגדגד. במקורות אתיופים מכונה "דווית השני" וזאת מכיוון שדווית הראשון הוא דוד בן ישי מלך ישראל E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 301 E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 300 Jacques Mercier, "Ethiopian Art History" in Ethiopian Art: The Walters Museum, p. 51 Jacques Mercier, "Ethiopian Art History" in Ethiopian Art: The Walters Museum, p. 53 J. Spencer Trimingham, Islam in Ethiopia, p. 74
תם

תָּם הוא מילת תואר מקראית פירושה "שלם וחסר פגמים" וגם "ישר דרך". גם שם משפחה יהודי תימני. תֹּם (גם תום) הוא שם פרטי ישראלי. לפעמים עיברות של השם טום. האם התכוונתם ל... תמימות תם – אחד מארבעה בנים בהגדה של פסח שור תם – שור שנגח אך לא הוחזק עדיין בחזקת נגחן אישים: איגור תם – פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל לפיזיקה יגאל תם – ספורטאי ספורט נכים רבנו תם – נכדו של רש"י, מגדולי בעלי התוספות תום טום תמי אישים ששמם הפרטי הוא תם
דלק סיבירי

המונח "צובל" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו צובל (פירושונים). דָּלָק סִיבִּירִי או צוֹבֶּל (שם מדעי: Martes zibellina) הוא יונק קטן ממשפחת הסמוריים. זהו מין בסוג דלק, הנפוץ באזור דרום רוסיה, בגזרת הרי אורל, סיביר, מונגוליה ואף יפן. הוא נפוץ במרוצת השנים גם בפולין ובמערב רוסיה. השם צובל מקורו בשפות הסלאביות והוא נכנס אל השפות המערב אירופאיות דרך סחר הפרוות בימי הביניים המוקדמים. כך המילה соболь (sobol) ברוסית והמילה soból בפולנית הפכו ל: Zobel בגרמנית; sabel בהולנדית; zibeline בצרפתית; cibelina או cebellina בספרדית; soopeli בפינית; zibelina בפורטוגזית; zibellina בלטינית; sabellum באנגלית וצוֹבֶּל בעברית. המונח הפך לתיאור כללי לבעלי חיים בעלי פרווה שחורה, כמו חתולים וארנבים. וגם הצבע השחור בהרלדיקה מגיע מאותו השורש. צובלים הם אוכלי כל, הניזונים בעיקר ממכרסמים קטנים כגון עכברים וסנאים. הם משתמשים בכישורי מארב המתבססים על שמיעה חדה. בהיעדר טרף זמין, הצובל יכול לשרוד על גרגירי יער, דבש ובלוטים. במהלך הלילה ובסופות שלגים, כאשר הטרף אינו נפוץ, הצובל גר לרוב במחילה צרה המוגנת מפני אויבים טבעיים. הצובלים החיים בטבע הם חיות טריטוריאליות ויכולים לתקוף בני אדם המתקרבים אליהם. פרוותו של הצובל נחשבת משובחת במיוחד בשל העובדה שהיא רכה למגע בכל כיוון שמברישים אותה. עובדה זו עשתה אותו למבוקש בתעשיית הפרוות, וצובלים מגודלים או ניצודים לצורך שימוש בפרוותם השחורה או החומה-כהה, בין השאר בשטריימלים (כובעי פרווה), מעילים ועוד. על אף שמם, מכחולי שיער צובל המשמשים כמכחולי עלית בציור בצבעי מים או שמן, אינם עשויים מפרוות צובל אלא מפרוותו של בן משפחה קרוב אחר - החמוס הסיבירי. על שמם קרויים דגמי הרכב גא"ז סובול המיוצרים ברוסיה במפעלי גא"ז. מדיה וקבצים בנושא דלק סיבירי בוויקישיתוף דלק סיבירי, באתר ITIS (באנגלית) דלק סיבירי, באתר NCBI (באנגלית) דלק סיבירי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דלק סיבירי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דלק סיבירי, באתר GBIF (באנגלית) דלק סיבירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דלק סיבירי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Way I Am (שיר של אמינם)

The Way I Am הוא הסינגל השני של הראפר אמינם מתוך אלבומו "The Marshall Mathers LP" אשר יצא לחנויות בשנת 2000. שיר זה, בניגוד לסינגל הראשון שלו מאותו אלבום "The Real Slim Shady", משרה אווירה כבדה ורצינית. בשיר זה אמינם מדבר על עצמו ועל יחסו לחוג מעריציו ולתקשורת, אשר לטענתו מפלה אותו לרעה ומשליכה את כל חולי החברה על מילות שיריו הקיצוניות. שיר זה הוא מעין סגירת חשבונות עם אוהביו ושונאיו גם יחד, שהוא טוען כי חונקים אותו עם אהבתם אליו ולא נותנים לו לחיות את חייו כאדם מן השורה. הוא מציין בשיר שההערצה לה זכה היא בעצם חלק מקללה שרודפת אותו מאז ילדותו הקשה בשכונות העוני של קנזס סיטי ודטרויט. הוא גם טוען כי אם ימשיכו לחנוק אותו בהערצה זו, הוא לא יהיה אחראי למעשיו, והוא לא ינהג כמו שמצפים להתנהג מאדם ברמת פרסום כמו שלו. בשיר נאמר גם שלא אכפת לו מתביעות, כי מכולן הוא יצא נקי, וכאן הוא יוצא נגד מערכת המשפט האמריקאית אשר יכולה לבצע עיוות דין לטובת אדם, כל עוד יש לו כסף. יש לציין כי הוא אומר זאת על אף שהוא נמנה עם הנהנים של מגמה זו. הפזמון זהו קטע שבו אמינם אומר שזה מה שהוא ושלא אכפת לו אם אוהבים או שונאים את זה. אמרה זו היא האמרה השולטת בשיר וחוזרת מספר פעמים בפזמון. הבית השני הוא סגירת חשבונות עם התקשורת שמחפשת אשמים במקום לחפש פתרונות, הוא אומר שבמקום ליצור הוא צריך להתעסק עם המבקרים רק כי המציאות מחייבת ולא כי הוא אוהב את זה. הוא מאשים את התקשורת בכך שאחרי כל מקרה מצער האצבע המאשימה מופנית אוטומטית אליו בלי להפעיל שיקול דעת. בנוסף, לדבריו, התקשורת מאשימה את כל העולם חוץ מהאשמים האמיתיים ובכך לא מצבעת את תפקידה כראוי. אך בסיום הוא אומר כי זה רק גורם לו להיות יותר ויותר תוקפני במילות שיריו הבאים. הבית השלישי הוא ביקורת נגד שותפיו לעסק ואנשי התקשורת שיותר אוהדת אותו. הוא טוען שהוא יותר מדי נערץ, והוא רוצה להפסיק עם כל הפרסום ולחזור לאלמוניות, הוא גם מאשים את תחנות הרדיו בכך שמשמיעות אותו בגלל תאווה לרייטינג ולא בגלל אהבתם אליו. האשמה דומה הוא מפנה לכל אלה שמראינים אותו ושואלים אותו את אותן השאלות בדיוק כל פעם כדי להרוויח עוד פרסום. הוא אומר שכל החגיגה סביבו כבר משגעת אותו ולא אכפת לו מה אומרים עליו או על תגובותיו. השיר נבחר להיכלל באלבום האוסף Curtain Calls, שבו נכללים להיטיו הגדולים של אמינם. בקליפ השתתף מרילין מנסון, שאותו ציין אמינם בשיר על כך שמאשימים אותו בהידרדרות של הדור, אך מסביר שזו בכלל אשמת ההורים. לאורך כל הקליפ עומד אמינם על גג בניין ומתכונן כביכול לבצע התאבדות אך לבסוף קופץ ונוחת על קרקע גמישה. מידע על היצירה "The Way I Am" באתר מיוזיק בריינז
קצין חי"ר וצנחנים ראשי

קצין החי"ר והצנחנים הראשי (הקַחצָ"ר) הוא קצין בדרגת תת-אלוף המשמש ראש חיל של יחידות חיל הרגלים בצה"ל ואחראי במסגרת תפקידו להכוונה המקצועית של יחידות החי"ר. ראשיתו של תפקיד קצין החי"ר והצנחנים הראשי בתפקיד "קצין הצנחנים הראשי" שהוכרז באוקטובר 1965. לתפקיד מונה אהרן דוידי ובמסגרת תפקידו היה אחראי להכוונת אימוני הצנחנים ביחידותיהם ובבית הספר לצניחה. ב-1 בינואר 1969 הורחבה אחריות התפקיד לאימוני כל חיילי חיל הרגלים, כאחד מלקחי מלחמת ששת הימים, ושם התפקיד שונה ל"קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי". באותו זמן, זמן קצר לאחר הנהגת דרגת תת-אלוף בצה"ל, היה קצין החי"ר והצנחנים הראשי מפקד החיל היחיד שהוענקה לו דרגת תת-אלוף. במהלך מלחמת יום הכיפורים הועמד קצין החי"ר והצנחנים הראשי תא"ל עמנואל שקד בראש כוח למבצעים מיוחדים אשר כונה "כוח סלע". לאחר המלחמה, במסגרת ההרחבה של צה"ל, הוקמה עוצבת האש שבראשה עמד הקחצ"ר, ועל כן היא כונתה גם אוגדת הקחצ"ר. בשנת 1979, בתכנונים להקמת מפקדת חילות השדה, תוכנן לבטל את תפקידי מפקדי החילות ובהם קצין החי"ר והצנחנים הראשי, אולם הדבר לא יצא אל הפועל. אחרי מלחמת יום הכיפורים, לאור הודעתו של אריאל שרון שהוא מוכן לשוב לצה"ל לכל תפקיד פיקודי, הציע הרמטכ"ל, מוטה גור, לשרון להיות קצין הצנחנים הראשי. בהצעה נאמר שהתפקיד אינו תפקיד מנהלי אלא "תפקיד שיש בו כר נרחב לפיתוח בתכנון מבצעים ובאימון כוחות והנחלת תורות לחימה". שרון דחה את ההצעה. לעומת זאת, כאשר ועדת כהן קבעה שעמוס ירון מנוע מלכהן בתפקיד פיקודי, הוא המשיך לכהן כקחצ"ר, תפקיד שנחשב לתפקיד מטה. קצין הצנחנים הראשי היה אחראי גם למבצעים מיוחדים ובהם פעילות סיירת מטכ"ל, שייטת 13 ולעיתים גם יחידות נבחרות מהצנחנים בשנות ה-70, עת ביצעו פשיטות בעזרת מסוקים. במסגרת זאת פיקד רפאל איתן על מבצע תשורה, עמנואל שקד פיקד על מבצע אביב נעורים ודן שומרון פיקד על מבצע אנטבה. כיום התפקיד מהווה סמכות על חיל הרגלים בהקשרי בניין הכוח, ומקביל לקציני חיל ראשיים כגון קצין שריון ראשי וקצין הנדסה ראשי. תחת פיקוד הקחצ"ר נמצא גם מערך הכושר הקרבי. מדיה וקבצים בנושא קצין חי"ר וצנחנים ראשי בוויקישיתוף אל"מ דוידי מונה קצין צנחנים ראשי, דבר, 3 באוקטובר 1965 תת אלוף איתן נתמנה קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי, דבר, 1 בינואר 1969 רפול מונה תת אלוף, מעריב, 1 בינואר 1969 איתן הבר וזאב שיף, "לקסיקון מלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר זמורה-ביתן, 2003, עמוד 371. אמיר אורן, היחידות המיוחדות והמלחמה הבאה, באתר הארץ, 22 ביולי 2011 יונה שמשי, תוקם מיפקדת כוחות השדה בצה"ל, דבר, 30 בנובמבר 1979 שרון סירב להיות ק' צנחנים ראשי, דבר, 20 באוקטובר 1974 טלי זלינגר, אלוף יהושע שגיא סיים תפקידו ראש אמ"ן, דבר, 2 במרץ 1983 מהלומה ארוכת טווח באנטבה, דבר, 5 ביולי 1976 אורי שמחוני קצח"ר, דבר, 29 באוגוסט 1976 תא"ל ערן אוליאל נכנס לתפקידו כקחצ"ר, באתר צה"ל, 28 בספטמבר 2023.
צפון וולו

צפון וולו הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה ונקרא על שם המחוז ההיסטורי וולו. גובל בצפון-מזרח במדינת תיגראי, בצפון-מערב במחוז וג המרה, במערב במחוז דרום גונדר, בדרום במחוז דרום וולו ובמזרחו במדינת עפר. עד שנת 1991 נכלל במחוז וולו אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה. ערים ועיירות חשובות בנפה הם וולדייה בירת המחוז והעיר לליבלה המכונה בפי תושביה ירושלים החדשה. בימי הביניים ועד 1991 הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, וולו, שהיה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופי של השלטון המרקסיסטי ב-1991 וואלו פוצל למספר אזורים חצי מהמחוז שתושביו היו עפרים סופח למדינת עפר והחצי השני שבאמהרה התחלק לשני מחוזות צפון וולו ודרום וולו. המחוז מחולק לעשר נפות שבנוסף להן העיר וולדייה שלה מעמד של נפה. מדיה וקבצים בנושא צפון וולו בוויקישיתוף
אדי קנטור

אדי קנטור (באנגלית: Eddie Cantor;‏ 31 בינואר 1892 - 10 באוקטובר 1964) היה זמר, קומיקאי, רקדן, שחקן ופזמונאי יהודי-אמריקאי. קנטור היה ידוע לקהל ברודוויי, קהל הרדיו וקהל הטלוויזיה בימיה הראשונים כ-Banjo Eyes. נולד בשם איזידור איצקוביץ' בניו יורק, ארצות הברית כבן למהגרים יהודים מרוסיה. מדיה וקבצים בנושא אדי קנטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדי קנטור אדי קנטור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדי קנטור, באתר AllMovie (באנגלית) אדי קנטור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדי קנטור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדי קנטור, באתר Last.fm (באנגלית) אדי קנטור, באתר AllMusic (באנגלית) אדי קנטור, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדי קנטור, באתר Yandex.Music (ברוסית) אדי קנטור, באתר Discogs (באנגלית) אדי קנטור, באתר Genius אדי קנטור, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים אדי קנטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדי קנטור (1892-1964), דף שער בספרייה הלאומית אדי קנטור מגייס תרומות בלונדון, בארכיון הסרטונים של Associated Press‏, 15 באוגוסט 1938 אדי קנטור מבקר בישראל, יומני כרמל יוני 1950 (התחלה 1:44) אדי קנטור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערב גוג'ם

מערב גוג'ם הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה ונקרא על שם מחוז גוג'ם ההיסטורי. גובל בצפון מזרחה במחוז דרום גונדר, בצפון באגם טאנה ובבהר דר שממוקמת כמובלעת על חוף האגם, בצפון-מערב במחוז צפון גונדר, במערב במחוז אגאו אוי, בדרום במדינת אורומיה ובמזרח במחוז מזרח גוג'ם. בימי הביניים ועד 1991 היה חלק מהמחוז ההיסטורי והממלכה לשעבר, גוג'ם, שהייתה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 חולק המחוז לארבעה מחוזות: מערב גוג'ם, מזרח גוג'ם ואגאו אוי שסופחו למדינת אמהרה ומחוז מתקל שסופח למדינת בנישנגול-גומאז. המחוז מתחלק לשלוש עשרה נפות ולבירה פינותה סלאם שהיא במעמד נפה.
MGF

פקטור גדילה מכנו (באנגלית: Mechano growth factor, ובקיצור: MGF) הוא הורמון חלבוני הדומה במבנה שלו ל-פקטור גדילה דמוי אינסולין 1 (IGF-1) וכן לאינסולין. קרוי גם IGF-IEb. נוצר מאותו הגן של IGF-1. גורם לגדילת רקמת השריר ומזרז את ריפוי הרקמה במקרה שנגרם לה נזק. מופרש בעיקר בעת פעילות גופנית או נזק לשרירים. MGF משמש ספורטאים כחומר אנאבולי (מפתח גוף), ועל כן מופיע ברשימת הסמים האסורים בספורט לפי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA). פקטורי גדילה דמויי אינסולין הורמון גדילה IGF-1 IGF-2 אינסולין סמים בספורט חומר רלוונטי (אנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רעיונאי

רַעֲיוֹנַאי (בלועזית: קוֹפִּירַיְטֶר, מאנגלית: Copywriter) הוא אדם הפועל במסגרת משרד פרסום או כפרילנסר ומייצר רעיונות (בעיקר טקסטים) בתחום הפרסום. הוא אחראי על כתיבת החומר הפרסומי, לעומת הארט דיירקטור (הרעיונאי החזותי או המעצב) שאחראי על הצד העיצובי ברעיון. בפועל, הגבולות מטושטשים, ושני הצדדים מבצעים ביחד את החשיבה היצירתית. המילה העברית חודשה בשנת 1994 במליאת האקדמיה ללשון העברית. הרעיונאי מרכיב את הצד המילולי של צוות הקריאייטיב (או צוות הרעיונאות). לאחר שהצוות הוגה רעיון קריאייטיבי, הוא מביא אותו לאישורו של מנהל קריאייטיב. אם הרעיון מאושר הוא מועבר לאישורם של גורמים נוספים במשרד כמו מחלקת תקציבאות, מחלקת פלנינג ולבסוף, מוצג לאישור הלקוח. תחומי העבודה של הקופירייטר: פרינט (מדיה מודפסת), שילוט חוצות, מדיה מיוחדת (פרסום באמצעים לא קונבנציונליים), קידום מכירות, דיוור ישיר, תסריטאות, אינטרנט ומובייל. ענף הרעיונאות שמקורו בעולם הפרסום, הצמיח לצד משרדי הפרסום הגדולים גם משרדים המתמחים בקופירייטינג ומספקים שירותי כתיבה שיווקית לעסקים בינוניים וקטנים, חברות העוסקות ב-B2B (ביזנס טו ביזנס), גופים ציבוריים ואנשי ציבור, שאינם זקוקים ליכולות המקיפות של משרד פרסום לצורך יצירת קמפיין פרסומי. גורמים אלה יכולים להסתפק בכותב תוכן מקצועי לצד סטודיו לגרפיקה שמספק להם את שירותי העיצוב כספק קונספט ויזואלי (בדומה לארט דירקטור במשרד הפרסום המסורתי) או כפונקציה לביצוע הוראות של הרעיונאי. רשת האינטרנט הולידה תחום המשלב בין יכולות הרעיונאי מבחינת יכולת ניסוח, חידוד מסרים שיווקיים ורעיונאות לבין היכולת שלו לשלב מילות מפתח בטקסטים שיווקיים לצורך קידום אתרים במנועי החיפוש. בין המשימות הנפוצות בעבודת הרעיונאי הדיגיטלי ישנן מטלות כגון: אפיון באנרים לאתרי אינטרנט, כתיבת פעילויות לרשתות חברתיות (בפרט פייסבוק וטוויטר), כתיבת מודעות טקסטואליות, כתיבת רעיונות לסרטונים ויראלים ובעיקר יצירת צורות חדשות של אינטראקציה עם המשתמש דרך המדיה הדיגיטלית. תחום הרעיונאות נלמד בישראל במסגרת לימודי תעודה. רעיונאים רבים בתעשייה הם בוגרי קורסי הכשרה בתחום הנלמדים במכללות מקצועיות. במהלך הקורסים מכירים הסטודנטים את המקצוע ותחומי האחריות של העובדים בעבודתם מול לקוחות ומשרדי פרסום, ובמקביל בונים תיק עבודות ומתכוננים לראיונות עבודה אצל מעסיקים. בקורסים נלמדים מושגים מרכזיים בתחומים כגון שיווק והתנהגות צרכנים, קריאייטיב, כתיבה שיווקית ותוכן, עיצוב דיגיטלי ועוד. במסלולים מסוימים לתואר ראשון בתקשורת הנלמדים בישראל יכולים הסטודנטים ללמוד גם את תחום הרעיונאות במסגרת התמחויות בענפים כגון שיווק או יחסי ציבור שמוצעות על ידי המוסדות האקדמיים. לעיתים דנים בתחום הרעיונאות גם במגמות בתחום השיווק הנכללות בתואר ראשון במנהל עסקים. רַעֲיוֹנַאי, באתר האקדמיה ללשון העברית קופירייטינג - איך עושים את זה נכון?, באתר nrg, ‏2009 חגי לוי, "קריאייטיב זה מונח של העבר", באתר כלכליסט, 20 במאי 2010 כתבה על עבודתו של רעיונאי לאתר universities-colleges
חמוס סיבירי

חמוס סיבירי (שם מדעי: Mustela sibirica), הידוע גם בכינויים חמוס הרים סיבירי, קולינסקי וחמוס הימלאיה בשפות שונות, הוא טורף קטן בעל פרווה בגוון אדמדם ממשפחת הסמוריים. נפוץ באסיה ובאירופה. מפרוותו של החמוס הסיבירי מייצרים מברשות ומכחולים משיער רך, הקרויים מכחולי קולינסקי או מכחולי צובל. זאת על אף שהצובל שייך לסוג אחר ממשפחת הסמוריים, הקרוי דלק. מדיה וקבצים בנושא חמוס סיבירי בוויקישיתוף חמוס סיבירי, באתר ITIS (באנגלית) חמוס סיבירי, באתר NCBI (באנגלית) חמוס סיבירי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חמוס סיבירי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חמוס סיבירי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חמוס סיבירי, באתר GBIF (באנגלית) חמוס סיבירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חמוס סיבירי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגאו אוי

אגאו אוי הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה נקרא על שם האוי שהיא קבוצה של האגאו. האוי מונים במחוז כ-397,491 נפש ומהווים מיעוט משום שרוב אוכלוסיית המחוז הם אמהרים. בדרום גובל המחוז במדינת אורומיה, במערב במדינת בנישנגול-גומאז, בצפון-מערב במחוז צפון גונדר ובצפון-מזרח במחוז מערב גוג'ם. עד שנת 1991 היה לחלק ממחוז גוג'ם, אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה. במחוז שוכן אגם זנגנה, אגם מכתש בקוטר כקילומטר, בגובה כאלפיים וחמש מאות מטרים מעל פני הים. בימי הביניים ועד 1991 רוב שטחיו השתייכו לאגאו מדר כחלק מהמחוז ההיסטורי גוג'ם. עם נפילתו הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 חולק מחוז גוג'ם לארבעה מחוזות: מערב גוג'ם, מזרח גוג'ם ואגאו אוי שסופחו למדינת אמהרה ומחוז מתקל במדינת בנישנגול-גומאז. במחוז שבע נפות: דנגילה בנג'ה שקודד אנקסקה גוגוסה גונגוה פגיתה לקומה ג'וי גוגוסה שיקודד מדיה וקבצים בנושא אגאו אוי בוויקישיתוף מידע שנלקח מאתר אטנולוגה
סטרלה (טיל כתף)

טילי כתף סְטְרִלָה (קרי סְטְרִי֫לָה, ברוסית Стрела, כלומר חץ) פותחו בברית המועצות ומיוצרים עד היום על ידי רוסיה. האם התכוונתם ל... 9K32 סטרלה-2 – הדור הראשון של טילי נ"מ משוגרי כתף סובייטים, נכנס לשימוש בשנת 1968 9K34 סטרלה-3 – שיפור של הסטרלה-2, נכנס לשימוש בשנת 1974 סטרלה (פירושונים)