laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1147

שנת 1147 היא השנה ה-47 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. תחילת מסע הצלב השני. מוסקבה בירת רוסיה הוקמה. אלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה כבש את קלטרבה. אפונסו הראשון, מלך פורטוגל כבש את סנטרם. ממלכת מוסלמית סנטרם הפסיקה להתקיים. קואליציה של קסטיליה, נווארה, ארגון וג'נובה החלו במצור על אלמריה. לאחר כיבוש האזור הוא עבר לשליטה של ג'נובה. צי של הצלבנים הגיע לפורטו. בעקבות בקשות אפונסו הראשון, מלך פורטוגל הצי הצטרף למצור על ליסבון והעיר נכבשה. 25 באוקטובר - קרב דורליאום, צבא הצלבנים הגרמני בהנהגת קונרד השלישי נפל למארב סלג'וקי והושמד בדרכו לארץ הקודש. 6 באפריל – פרידריך השני, דוכס שוואביה (נולד ב-1090) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1147‎ נפטרים ב-1147‎ מדיה וקבצים בנושא 1147 בוויקישיתוף
1146

שנת 1146 היא השנה ה-46 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 1 במרץ – אאוגניוס השלישי מפרסם בולה הקוראת למסע הצלב השני 14 בספטמבר – זנגי, מצביא ומדינאי סלג'וקי (נולד ב-1085) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1146‎ נפטרים ב-1146‎ מדיה וקבצים בנושא 1146 בוויקישיתוף
1145

שנת 1145 היא השנה ה-45 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. החלה בנייתה מחדש של קתדרלת שארטר. לייריה נכבשת על ידי צבא פורטוגל. תחילת מסע הצלב השני בעקבות נפילת רוזנות אדסה. 18 בפברואר – במנזר פרפה בלאציו נבחר ומוסמך אאוגניוס השלישי כאפיפיור, בבחירות שנויות במחלוקת 18 באפריל – שביט היילי מגיע לפריהליון. 15 בפברואר – האפיפיור לוקיוס השני להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1145‎ נפטרים ב-1145‎ מדיה וקבצים בנושא 1145 בוויקישיתוף
1144

שנת 1144 היא השנה ה-44 במאה ה-12. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 20 בינואר – ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, מכריז על עצמו ברואן כדוכס נורמנדיה 24 בדצמבר – הסתיים המצור על אדסה ורוזנות אדסה הצלבנית נפלה בידי עמאד א-דין זנגי 11 ביוני – הוקדשה בזיליקת סן דני, שנבנתה מחדש בסגנון גותי מוקדם. 8 במרץ – האפיפיור סלסטינוס השני 22 במרץ – ויליאם מנוריץ', ילד אנגלי אשר רציחתו עוררה את עלילת הדם המתועדת הראשונה (נולד ב-1132) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1144‎ נפטרים ב-1144‎ מדיה וקבצים בנושא 1144 בוויקישיתוף
המפרץ הסרוני

המפרץ הסרוני או מפרץ אגינה הוא שמו של מפרץ בדרום יוון המפריד בין חצי האי פלופונסוס לחצי האי אטיקה. המפרץ ואייו מאוחדים לפעמים עם מפרץ ארגוליס בשם המפרץ הארגו-סרוני, והאיים שבתוך כל מפרץ ובין שני המפרצים מכונים האיים הארגו-סרונים. גבולותיו הם; בצפון מצר קורינתוס, בצפון מזרח חצי האי אטיקה, במזרח ובדרום הים האגאי (שהמפרץ הסרוני מהווה שלוחה שלו) ובמערב הפלופונסוס. על רוב קווי המפגש של המפרץ עם היבשה נוצרו חופים מתונים, כאשר באזורו הצפון מזרחי ישנו ריכוז גבוה של קו חוף שבור ומצוקי. מספר מפרצונים יוצאים מתוך המפרץ הסרוני לתוך אטיקה, מצר קורינתוס וחופי ארגוליס. תעלת קורינתוס מחברת בינו לבין מפרץ קורינתוס. המפרץ מרכז אליו את רוב המים מחופיו, מאגני הניקוז של אטיקה האתונאית, מפרץ מגארה ומשני נהרות בשם "קאפיסוס" שנשפכים אליו. המפרץ מכיל בתוכו מספר איים, המכונים האיים הסרוניים שהחשובים בהם הם אגינה, סלמיס ופורוס. ב-4 בינואר 2005 בשעה 16:00 לפי שעון מקומי, חלה רעידת אדמה בדרגה של 4.9 בסולם ריכטר במפרץ הסרוני. הרעידה טלטלה את איגינה ואת העיר נַאפְפְּלִיוֹ והשפעותיה הורגשו עד לקלמטה שבמסניה. אתונה פיראוס קורינתוס מגארה אלבסיס מדיה וקבצים בנושא המפרץ הסרוני בוויקישיתוף המפרץ הסרוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1141

שנת 1141 היא השנה ה-41 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 7 באפריל – מתילדה הקיסרית מתחילה את מלוכתה הקצרה בתור האישה השליטה הראשונה של אנגליה 1 בנובמבר – מסתיים שלטונה של מתילדה הקיסרית כאשר בן דודה סטיבן מבלואה לוקח בחזרה את כתר אנגליה 11 בפברואר – איג מסן-ויקטור, תאולוג (נולד ב-1096) 18 באוקטובר – לאופולד, דוכס בוואריה (נולד ב-1108) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1141‎ נפטרים ב-1141‎ מדיה וקבצים בנושא 1141 בוויקישיתוף
אלי כהן (פוליטיקאי, 1949)

אלי כהן (נולד ב-29 במאי 1949 בירושלים) הוא אמן קראטה ואיש עסקים, שכיהן כחבר הכנסת החמש עשרה מטעם מפלגת הליכוד, שגריר ישראל ביפן, ויו"ר הוועד הפועל של אוניברסיטת אריאל בשנים 2010–2013. כהן נולד בשנת 1949 במושבה הגרמנית בירושלים. גדל בבית דתי. לאחר מלחמת ששת הימים התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד מחלקה בפלוגת ההנדסה החטיבתית של חטיבת המילואים של הצנחנים 247. הפלוגה הייתה הראשונה לצלוח את תעלת סואץ במסגרת מבצע אבירי לב וכהן היה הראשון לדרוך על אדמת הגדה המערבית של התעלה. בשירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף. בעל תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים מ-TVU. כהן פנה לתחום העסקים ושימש סוכן ביטוח, סוחר תחמושת ומפיץ מחשבים. בשנת 1984 שמע מחלון משרדו ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים יריות, וזיהה מחבל עם רימון בידו. המחבל נהרג על ידו לאחר מרדף. התפוצצות הרימון הביאה לפציעתו. כהן הוא אמן קראטה, בעל דרגה של דאן 5 (גו-דאן), הדרגה הגבוהה ביותר בשיטת שוטוקאן. הוא הוכשר כמאמן בכיר לאמנות לחימה במכון וינגייט וכיהן כנשיא אגודת שוטוקאן קראטה-דו בישראל. כהן הוא תלמידו המובהק של מאיר יהל, שהביא את השוטוקאן לישראל ובהמשך היה תלמידו של אושימה סנסיי, מייסד השיטה. בין תלמידיו של כהן ישנם אמנים שהגיעו לדרגות גבוהות, כגון חיים מזרחי. בשנת 1981 זכה כהן בתחום השוטוקאן במדליית זהב בתחרויות המכביה ולאחר מכן היה מאמן נבחרת ישראל בקרטה במשחקי המכביה. כהן התאמן בעבר גם בג'ודו והגיע לדרגות גבוהות גם בקנדו (דאן 1) ואיאדו (דאן 4). בשנת 2016 יצא לאור הספר "אמנות הלחימה: שיחות עם מאסטר ניר מלחי" (עומר ברקמן, הוצאת אסיה) ובו שיחה של אלי כהן בנושא אמנות לחימה וקורותיו בצבא, בפוליטיקה וביפן (עמ' 275–335). הצטרף לעמוס טרטמן במערכת הבחירות לראשות עיריית מעלה אדומים, ולאחר הבחירות כיהן כסגן ראש המועצה המקומית. לאחר מכן שהה בקנדה כשליח בית"ר. בשובו ארצה ב-1991 מונה לראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון, על ידי השר משה ארנס. בשנת 1993 מונה למנכ"ל החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית העולמית. לאחר עליית "הליכוד" לשלטון בבחירות 1996, מונה על ידי שר הביטחון יצחק מרדכי לעוזרו האישי לענייני התיישבות. במערכת הבחירות לכנסת החמש עשרה (1999) התמודד כהן ברשימת "הליכוד". לאחר שלא נבחר לכנסת פנה לעסקים והיה שותף בחברת ביוטכנולוגיה. בשנת 2002, בעקבות התפטרותו של יהושע מצא מהכנסת, החל לכהן בה. כהונתו נמשכה כשנה. במהלך הכהונה, אמר ראש הממשלה אריאל שרון מהליכוד כי הוא מוכן להקמת מדינה פלסטינית עצמאית. בעקבות כך הוקם גוף שנקרא בשם "שמירת ערכי הליכוד" בראשות חבר הכנסת כהן, שהחליט כי הליכוד מתנגד להודעה זו של שרון. מרכז הליכוד אישר את ההחלטה הזו ברוב מוחץ, לאחר מכן, כהמלצת הגוף כאמור. לאחר סיום כהונתו מונה כהן לשגריר ישראל ביפן על ידי שר החוץ סילבן שלום. בראשית 2010 התמנה לתפקיד יו"ר הוועד הפועל של המרכז האוניברסיטאי אריאל. בפברואר 2013 פורסם כי הרצל בודינגר נבחר על ידי הוועד הפועל להחליפו בתפקיד זה. מדיה וקבצים בנושא אלי כהן בוויקישיתוף אלי כהן, באתר הכנסת אלי כהן, באתר כנסת פתוחה איריס ז'ורלט, טוקיו, "...אז אמרתי ליפנים: 'אתם הפכתם לפרו-ערבים'", באתר ynet, 17 ביולי 2004 שרה ליבוביץ-דר, יחידת הסירות נאבקת על התהילה במלחמה, nrg, ‏ 07.10.2011. על אלי כהן יו"ר הוועד הפועל, באתר המרכז האוניברסיטאי אריאל
1140

שנת 1140 היא השנה ה-40 במאה ה-12. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. נכתב ספר הכוזרי על ידי רבי יהודה הלוי. כתיבת Decretum Gratiani – קובץ חוקים שמוכר על ידי הכנסייה הקתולית. ראבי"ה ר' יהודה הלוי להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1140‎ נפטרים ב-1140‎ מדיה וקבצים בנושא 1140 בוויקישיתוף
1139

שנת 1139 היא השנה ה-39 במאה ה-12. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 25 ביולי – אפונסו אנריקש מביס בקרב אוריקה את המורים המוסלמים בחזית הדרומית בפורטוגל ומוכתר למלכה הראשון של פורטוגל, בשם אפונסו הראשון וועידה הלאטרנית השנייה. 18 בפברואר – יארופולק השני, נסיך קייב (נולד ב-1082) 30 ביוני – אוטו מבמברג, בישוף גרמני (נולד ב-1060 או 1061) 20 באוקטובר – היינריך העשירי, דוכס בוואריה (נולד ב־1108) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1139‎ נפטרים ב-1139‎ מדיה וקבצים בנושא 1139 בוויקישיתוף
האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים

האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים (Treaty Banning Nuclear Weapon Tests In The Atmosphere, In Outer Space And Under Water), המכונה גם האמנה החלקית למניעת ניסויים (PTBT – Partial Test Ban Treaty), האמנה המוגבלת למניעת ניסויים (LTBT – Limited Test Ban Treaty) או האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (NTBT – Nuclear Test Ban Treaty) (אף על פי שהאחרון מתייחס גם להסכם המקיף למניעת ניסויים) היא אמנה האוסרת על קיום ניסויים בנשק גרעיני להוציא ניסויים תת-קרקעיים. האמנה נועדה להאט את מרוץ החימוש, ולמנוע פיזור נשורת גרעינית לאטמוספירה. היא נחתמה על ידי ברית המועצות, בידי נציגה, שר החוץ אנדריי גרומיקו, הממלכה המאוחדת, בידי נציגה, מזכיר החוץ אלק דאגלס-יום וארצות הברית, בידי נציגה, מזכיר המדינה דין ראסק, ב-5 באוגוסט 1963 במוסקבה. האמנה נכנסה לתוקף ב-10 באוקטובר 1963. אל הצדדים המקוריים הצטרפו לאמנה 110 מדינות נוספות. 17 מדינות נוספות חתמו על האמנה אך טרם אשררו את הצטרפותם אליה. האמנה לא כללה ניסויים תת-קרקעיים בגלל הקושי לנטר ניסויים כאלה. קדם לאמנה כינוס של מומחים מדעיים בשנת 1958 בז'נבה, שמטרתו הייתה לבחון שיטות לניטור ניסויים גרעיניים. הייתה קיימת טכנולוגיה לניטור ניסויים באטמוספירה ובים, אבל היה קושי להבדיל מתמטית בין הגלים הנוצרים כתוצאה מניסויים גרעינים תת-קרקעיים לבין רעידות אדמה שמתרחשות כל הזמן, וקושי להעריך את עוצמת הפצצה משום שהעוצמה הנמדדת תלויה בעומק הפצצה מתחת לאדמה. לכן הוסכם בסופו של דבר על אמנה חלקית בלבד, ומרוץ החימוש הגרעיני עבר אל מתחת לקרקע. שנים ספורות לאחר מכן ב-1965, נמצא האלגוריתם המתמטי FFT – התמרת פורייה מהירה – שיכול לבצע את החישובים המתמטיים הדרושים במהירות גבוהה. אלג'יריה אלג'יריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו בורונדי בורונדי קמרון קמרון אתיופיה אתיופיה האיטי האיטי מאלי מאלי פרגוואי פרגוואי פורטוגל פורטוגל סומליה סומליה אורוגוואי אורוגוואי האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (ההסכם המקיף למניעת ניסויים גרעיניים) מדיה וקבצים בנושא האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים בוויקישיתוף האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים, באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Making of the Limited Test Ban Treaty, 1958-1963 The Remarkable Story Behind The Most Important Algorithm Of All Time The Algorithm That Almost Stopped The Development Of Nuclear Weapons
אות המשמר

אות המשמר הוא אות שירות ישראלי המוענק על ידי משרד הביטחון, מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. חלוקת האות החלה בשנת 1963. זהו אות השירות השלישי שהונפק על ידי מדינת ישראל, לאחר אות ההגנה (1958) ואות ההתנדבות (1961). אות המשמר מוענק לאזרח ישראלי או תושב קבע בארץ ישראל, אשר, בתקופה הקובעת שבין 1936 ל-1939, השלים שירות בן חצי שנה לפחות באחד מהגופים הבאים: משטרת היישובים העבריים פלוגות הלילה המיוחדות יחידות הנוטרות השונות משטרת ארץ ישראל הז'נדרמריה הארצישראלית או חיל הספר העבר-ירדני ובלבד שהשירות וההתנדבות בגופים אלה נעשה על דעתם של מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל. מקבלי אות המשמר ששירתו במסגרות המזכות בו לפחות שישה חודשים, היו זכאים באופן אוטומטי לקבל את עיטור לוחמי המדינה, שהחל מחולק בשנת 1968. אותות שירות באתר משרד הביטחון
טבח בוסטון

טבח בוסטון (באנגלית: Boston Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירועי יום שני, 5 במרץ 1770, שהיו לאחד מהאירועים שבישרו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית. המתח בין המתיישבים לבין כוחות הצבא הבריטי בבוסטון הגיעו לשיא כאשר חיילים ירו לעבר מפגינים. שוליה צעיר בשם אדוארד גריש ניגש לקצין בריטי בליל 5 במרץ ברחוב קינג כדי לקבל תשלום שהגיע למעבידו. כשהוויכוח עלה לטונים גבוהים, עזב שומר בריטי בשם טוראי וויט את משמרתו מחוץ לבית המכס והכה בנער באלה. גריש שנפגע חזר אחר כך עם קבוצה של נערים שהטילו לעבר וויט כדורי שלג, קרח ופסולת. ההמולה הזעיקה את הקצין התורן, קפטן תומאס פרסטון, שבא לסייע לטוראי וויט יחד עם רב-טוראי ושמונה חיילים נוספים. מנגד, הלך וגדל קהל המפגינים והם המשיכו להטיל חפצים לעבר החיילים הבריטים. כשהתקרבו הניצים זה לזה, פתחו החיילים הבריטים באש. מהירי נהרגו חמישה אמריקאים, בהם קריספוס אטוקס (אנ'), אדם שחור שנחשב להרוג הראשון של המהפכה האמריקאית (אם כי עדויות מאוחרות יותר סותרות קביעה זו). שישה אנשים נוספים נפצעו מהירי. האירוע תועד על ידי החרט פול רוויר שגר בסמוך. בתחריט ישנן מספר טעויות עובדתיות: האירוע לא היה מטווח כל כך קרוב, בתמונה אין שלג, קריספוס אטוקס מופיע בכלל כאדם לבן, והמפקד הבריטי עומד מאחורי חייליו. באופן אירוני משהו, בשלט המתנוסס על בית המכס כתוב "Butcher's Hall" - "אולם הקצב". כריסטיאן רמיק, שצבע את התחריט, הוסיף וטעה בכך שצבע אותו כאילו האירוע התרחש בשעות היום תחת שמים כחולים ובהירים (אם כי סהר מופיע בו). המשפט שנערך לאחר ה"טבח" נערך בבית דין אזרחי עם חבר מושבעים מקרב המתיישבים, כשג'ון אדמס, בצעד לא פופולרי בקרב המתיישבים, שימש כפרקליטם של הנאשמים. שישה חיילים זוכו בידי חבר המושבעים, ושניים, אלו שהוכח שירו הישר לתוך ההמון, הורשעו בהריגה ונידונו לקיעקוע של האות "M" (מהמילה Murder) על פרק האצבע ולגירוש חזרה לבריטניה. הקצין, קפטן פרסטון, זוכה, שכן חבר המושבעים לא הצליח להכריע בשאלה האם הורה לחייליו לפתוח באש. החלטות חבר המושבעים משקפות את דעתם שהמפגינים התגרו בחיילים שהיו נתונים בסכנה, אך הזדרזו יתר על המידה להשתמש בנשקם. ארבעה אזרחים בריטים שהיו במקום והואשמו בהשתתפות בירי, זוכו עקב חוסר ראיות. סמואל אדמס כינה את האירוע "טבח בוסטון" והשתמש בו למטרות תעמולה. הוא טען שהחשיבות לא נעוצה במספר ההרוגים, אלא במעורבותם של אמריקאים מן השורה באירוע מהפכני חשוב. לאחר לוויות חמשת ההרוגים, שהייתה האירוע הגדול ביותר בתולדות צפון אמריקה עד אז, התכנסו תושבי בוסטון בכנסייה הדרומית הישנה (Old South Church) ותבעו את סילוק החיילים הבריטים מהעיר. המקום בו אירע הטבח הוא אחד מהאתרים במסלול התיירות שביל החירות. בנוסף הוקמה מצבת זיכרון לקרבנות בפארק בוסטון קומון. מדיה וקבצים בנושא טבח בוסטון בוויקישיתוף טבח בוסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חובסגול

חובסגול (במונגולית: Хөвсгөл аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא מורון. ב-19 בדצמבר 2001, נרשם בעיר טוסונטסנגל במחוז לחץ אטמוספירי של 1085.6, הגבוה ביותר שנרשם אי פעם. המחוז מאוכלס בקבוצות אתניות רבות ומהווה את מרכזם של אנשי הצאטאן (אנשי 'איל ההרים'). ישנם כמעט כ-400 נהרות קטנים וגדולים בשטח האזור ומספר גדול של מעיינות חמים וקרים. באזור מגוון גדול של בעלי חיים נדירים: אייל ההרים, דישון, יעל, דוב חום, זאב ועוד. ישנם כשלוש מאות אגמים קטנים וגדולים בשטח המחוז, הגדול שבהם הוא אגם חובסגול הנקרא גם The Dark Blue Pearl. האגם מפורסם במימיו הצלולים ובצוקים תלולים המתנשאים מצדדיו המזרחי והמערבי. אלג-ארדנה (Alag-Erdene) ארבולג (Arbulag) ביינזורח (Bayanzürh) בורנטוגטוח (Bürentogtoh) צ'נדמני-אונדור (Chandmanĭ-Öndör) ארדנבולגן (Erdenebulgan) גלט (Galt) חלח (Halh) חטגל (Hatgal) איח-אול (Ih-Uul) ג'רגלנט (Jargalant) מורון (Mörön) רשנט (Rashaant) ריונצ'ינלחומבה (Ryönchinlhümbe) שין-אידר (Shin-Ider) טריאלן (Tarialan) טומורבולג (Tömörbulag) טוסונצנגל (Tosontsengel) צגנור (Tsagaannuur) צגן-אול (Tsagaan-Uul) צגן-אור (Tsagaan-Üür) צצרלג (Tsetserleg) טונל (Tünel) אולן-אול (Ulaan-Uul) מדיה וקבצים בנושא חובסגול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חובסגול ערים בחובסגול - מפות ונתונים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סינדרלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סינדרלה – מעשייה סינדרלה (זיכיון) – זיכיון של חברת וולט דיסני סינדרלה (סרט, 1950) – הסרט הראשון בזיכיון סינדרלה 2: חלומות מתגשמים – הסרט השני בזיכיון סינדרלה 3: אהבת אמת – הסרט השלישי בזיכיון סינדרלה (סרט, 2015) – סרט לייב אקשן שמבוסס על הסרט הראשון בזיכיון סינדרלה (דמות דיסני) – הדמות הראשית בזיכיון סיפור סינדרלה – סרט משנת 2004 המבוסס על המעשייה, אך בגרסה המודרנית. סינדרלה (להקה) – להקת רוק אמריקאית לה צ'נרנטולה – אופרה מאת רוסיני המבוססת על המעשייה סנדריון – אופרה מאת מאסנה המבוססת על המעשייה סנדל הזכוכית – פירושונים
בנות יעקב

בנות יעקב, לפי חלק מהמדרשים ומפרשני המקרא, הן בנות נוספות שהיו ליעקב מעבר לבתו היחידה המוזכרת באופן מפורש במקרא: דינה בת לאה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. סיפור לידת בני יעקב מתואר בהרחבה בפרשת ויצא, ומסופר שם על לידת שנים עשר בנים, אך על לידת בת אחת בלבד. כך נאמר על לאה לאחר שילדה את ששת בניה: ”וְאַחַר יָלְדָה בַּת, וַתִּקְרָא אֶת שְׁמָהּ דִּינָה” (בראשית, ל', כ"א). באותו אופן, גם במניין שבעים צאצאי יעקב ברדתם למצרים, מוזכרים שנים עשר הבנים ודינה בלבד בלא בנות נוספות של יעקב. לעומת זאת, בשני מקומות בספר בראשית מוזכרות בנות יעקב בלשון רבים: וַיִּקְרַע יַעֲקֹב שִׂמְלֹתָיו, וַיָּשֶׂם שַׂק בְּמָתְנָיו, וַיִּתְאַבֵּל עַל בְּנוֹ יָמִים רַבִּים; וַיָּקֻמוּ כָל בָּנָיו וְכָל בְּנֹתָיו לְנַחֲמוֹ, וַיְמָאֵן לְהִתְנַחֵם. — פרק ל"ז, פסוקים ל"ד–ל"ה וַיָּבֹאוּ מִצְרָיְמָה יַעֲקֹב וְכָל זַרְעוֹ אִתּוֹ: בָּנָיו וּבְנֵי בָנָיו אִתּוֹ, בְּנֹתָיו וּבְנוֹת בָּנָיו. — פרק מ"ו, פסוקים ו'–ז' . הסתירה בין המקורות הללו גרמה למחלוקת בין הפרשנים בשאלה האם היו ליעקב בנות נוספות מעבר לדינה. המחלוקת מופיעה כבר במדרש רבה: לפי הדעה הראשונה המובאת שם דינה הייתה בת יחידה, והביטוי "בנותיו" מתייחס לנשי בניו של יעקב. לעומת זאת, רבי יהודה סובר שהיו ליעקב בנות רבות, שהסיבה שלא מסופר על לידתן, היא משום שהן נולדו כולן כתאומות של שנים עשר הבנים, ושהסיבה שהן לא נספרו בירידה למצרים היא משום שהן כולן נישאו לבני יעקב. שמואל דוד לוצאטו (שד"ל) מביא את דעת רבי אברהם גריגו, שגם כן סובר שהיו ליעקב בנות רבות, והוא מסביר שהסיבה שרק דינה הוזכרה היא בגלל הסיפור שאירע לה, שהיא נחטפה ונאנסה על ידי שכם בן חמור. גם שד"ל עצמו תומך בכיוון זה, משום שלדעתו לא סביר שהייתה ליעקב בת אחת בלבד לעומת שנים עשר בנים. שד"ל כותב שכך הוא גם לגבי נכדותיו של יעקב, שרק שרח בת אשר מוזכרת בירידה למצרים, אף שהיו ליעקב נכדות נוספות (ביניהן יוכבד), וששרח הוזכרה לבדה בגלל חשיבותה. ערך מורחב – גשר בנות יעקב הדרך היוצאת מצפון ארץ ישראל לסוריה עוברת על נהר הירדן על גשר הנקרא גשר בנות יעקב, שהאגדה המקומית מספרת כי עליו עברו בנות יעקב בדרכן אל הארץ. הערבים קראו למעבר בשם הערבי, מח'אצ'ת (קרי:מח'אדת) אלחיזן - מעבר הצער, לזכר הצער שבא על יעקב ובנותיו בעברם את הירדן לשמע גורלו של יוסף. בסביבות המושבה משמר הירדן השכנה מראים הערבים את קבריהן של בנות יעקב, בצל עצים קדומים וקדושים. האגדה מספרת שלאחר שבנות יעקב שמעו כי אחיהן יוסף נטרף על ידי חיה רעה, הן שוטטו בהרים ובעמקים וחיפשו את עקבותיו של אחיהן. הן בכו בכי מר והתייפחו רבות ועיניהן זלגו דמעות, והדמעות הפכו לאבני הבזלת השחורות המפוזרות בגליל. עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה אלכסנדר קליין, בנות יעקב, אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למדעי היהדות, דף שבועי, פרשת וישב, תשס"ח. ספר בראשית, פרק מ"ו בראשית רבה, פרשה פ"ד, פסקה כ"א. הרמב"ן כותב שהדעה שהדעה הסוברת שנשאו את אחיותיהן, אין כוונתה שכל אחד נשא את התאומה שנולדה עמו, שהרי אסור לבני נח לשאת אחות מן האם, אלא הכוונה היא שכל אחד נשא את אחת הבנות שנולדה מאחת האמהות האחרות, שהיא אחותו רק מן האב ולא מן האם. זאב וילנאי, אגדות ארץ ישראל - השפלה, החוף, הנגב, הגליל, עבר הירדן וסיני - מהדורה שביעית, הוצאת קריית ספר - ירושלים, 1970. - עמודים 470 -471
אורחון (מחוז)

אורחון (במונגולית: Орхон аймаг) הוא הקטן מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא ארדנט, העיר השנייה בגודלה במדינה. רוב תושבי המחוז, כ-64 אלף, חיים בעיר הבירה. 75.37 קמ"ר משטחו של העמק הוכרזו בשנת 2004 כאתר מורשת עולמית. האזור המוכרז משתרע משני צידיו של נהר האורחון וכולל מספר אתרים ארכאולוגיים המתוארכים למאה ה-6, וכן את בירתו של ג'ינגיס חאן בחרחורין מהמאה ה-13 וה-14. ביין-אונדור (Bayan-Öndör) ג'רגלנט (Jargalant) מדיה וקבצים בנושא אורחון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורחון ערים באורחון - מפות ונתונים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב נאולוכוס

קרב נאולוכוס היה קרב ימי שניטש ב-3 בספטמבר 36 לפנה"ס בין ציי אוקטביאנוס וסקסטוס פומפיוס ליד נאולוכוס שבחוף הצפון־מזרחי של סיציליה. לאחר הניצחון על פומפיוס שהושג בקרב מילאי על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה המחנה הקיסרי ניצל את המומנטום שנוצר והמשיך במלחמה כנגד פומפיוס. אוקטביאנוס פלש לסיציליה בראש כוח של 21 לגיונות, 20 אלף פרשים וחמשת אלפים חיל רגלים קל. פומפיוס ביצר את הקניונים מסביב למילאי (כיום מילאצו) אולם הוא נטש אותם כתוצאה מפחד שהצי בפיקודו של אגריפה יתקוף את מילאי וכך אוקטביאנוס כבש את האזור בקלות. פומפיוס שהבין את נחיתותו בקרב יבשתי סיכם עם אוקטביאנוס על מועד שבו קרב ימי יערך, דבר זה נעשה מתוך מחשבה שהצי הימי המנוסה של פומפיוס יוכל להביס את זה של אוקטביאנוס שלמרות הניצחון במילאי היה עדיין בלתי מנוסה באופן יחסי. גודל הציים של שני הצדדים היה של 300 ספינות כל אחד, כל ספינה הייתה מצוידת בבליסטראות וקטפולטות. נעשה גם שימוש על ידי אגריפה במתקן "עורב" משופר שנועד להשתלט ספינות. הקרב התחיל על ידי ירי מהבליסטראות והקטפולטות, לאחר מכן הספינות החלו לנגח אחת את השנייה תוך שהן עושות ניסיון לעלות את ספינת האויב ולנסות להשתלט עליה תוך עשיית שימוש במתקן ה"עורב", מכיוון שציו של פומפיוס לא נתקל במתקן כזה קודם לכן לא היה להם אמצעי יעיל להורסו. בסופו של דבר אגריפה הצליח לשבור את ההתנגדות של פומפיוס והביס את הצי, מתוך 300 הספינות של פומפיוס רק 17 הצליחו לברוח והיתר נלכדו או הוטבעו. התבוסה בקרב סימנה את סוף שלטונו של פומפיוס בסיציליה, הלגיונות שלו ערקו למחנהו של הטריומווירט השני, פומפיוס עצמו נמלט למזרח שם הוא מצא את מותו בשנת 35 לפנה"ס. אוקטביאנוס השתמש בניצחון הזה כדי לבסס את מעמדו ברומא ובאיטליה שכן הניצחון על פומפיוס שהיה אחראי למצב המזון הקשה באיטליה קנה את לבם של המוני העם. עם הפופולריות החדשה שלו הוא הדיח את שותפו לטריומווירט מרקוס אמיליוס לפידוס והשתלט על כוחותיו ושטחיו.
איזובוטאן

איזובוטאן (Isobutane) או מתילפרופאן או בשמו המדעי 2-מתילפרופאן, הוא אלקאן מסועף עם 4 אטומי פחמן. האיזובוטאן הוא איזומר של בוטאן. בזמן האחרון גדל השימוש בחומר עקב דאגות מהדלדלות שכבת האוזון על ידי גזי פריאונים, והחומר משמש במקום הפריאונים בשביל מערכות קירור, תרסיסים, ועוד. איזובוטאן משמש בתעשייה הפטרוכימית, בין היתר בסינתזה של איזואוקטאן. המבנים של שני האיזומרים של בוטאן n-Butane i-Butane מדיה וקבצים בנושא איזובוטאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוביה כץ

האם התכוונתם ל... טוביה כהן – רופא יהודי המכונה גם טוביה הרופא טוביה כץ (צייר) – צייר ישראלי.
ממלכת ג'ימה

ג'ימה הייתה אחת מהממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במערבה בממלכת לימו-אנאראה, במזרחה בממלכת ג'אנג'ארו, בדרומה בנהר הגוג'אב שהפריד אותה מממלכת קאפה. ג'ימה נחשבה לממלכה החזקה ביותר מממלכות אזור גיב. מקורה של ממלכת ג'ימה לוטה בערפל, אף על פי שלפני הגירת האורומו הגדולה שהגיע לשטח זה הממלכה הייתה חלק מממלכת קאפה. לפי האגדה, מספר שבטים של האורומו (שעל פי מקורות שונים מונים בין חמישה לעשרה) הובלו לאזור על ידי מלכה הנקראת מאקהור, שנשאה ברחמה את בוקו (מזוהה עם אבבה בוקו, או האידמאן). לבסוף שבטי האורומו לא היו מרוצים משלטונה של מלכתם והצליחו להוריד אותה משלטונה. שבטים אלו הקימו מעיין קונפדרציה שבתחילתה שלטו בני הבאדי משבט סאק (שהחליפו את שם הממלכה לג'ימה באדי), אך לקראת סוף המאה ה-19, קבוצה נוספת הדיגגו של מאנה, הצליחה לצבור כוח, וכבשה את שבט לאלו שחיי בסביבות ג'יראן, ובכך הרוויחה גישה לעיירת הסחר הירמאטה (שנקראה יותר מאוחר ג'ימה). רק במשך מלכותו של אבבה ג'יפאר הראשון הממלכה התאחדה, וג'ימה נקרא לעיתים בשם ג'ימה אבבה ג'יפאר. אותו מלך היה גם זה שאימץ את האסלאם בתור דת הממלכה. תחת המלך אבבה גומול, ממלכת גארו נכבשה וסופחה לתוך ג'ימה. המלך גומול יישב תושבים רבים מממלכתו בגארו, והביא אנשים חשובים מגארו לחיות בג'יראן, ולמעשה איחד בין שתי ממלכות אלו. לאחר מותו של אבבה גומול בנו אבבה ג'יפאר השני עלה לשלטון כשברקע התפשטותה של ממלכת שאווה שהגיע כבר לאזור גיב. ג'יפאר השני הקשיב לעצת אמו גומיטי והציע למלך שוואה סאהל מאריאם (ידוע יותר בשם מנליק השני) שג'ימה תעלה מיסים לשאווה בתמורה לשימור עצמאותה. ג'ימה הפכה למדינת חסות של שאווה ועזרה לה לכבוש את הממלכות השכנות את קאלו בשנת 1889 וואלאמו ב-1894 וממלכת קאפה ב-1897. כמות המס שהעלתה ג'ימה ב-1928 הגיעה ל 87,000 מטבעות כסף בנוסף למס הצבא שהגיע ל 15,000 מטבעות. בשנת 1932 עם מותו של מלך ג'ימה אבבה ג'יפאר השני, ניצל קיסר אתיופיה היילה סלאסי את ההזדמנות וסיפח את הממלכה לאתיופיה. בעקבות רפורמת המחוזות של היילה סלאסי בשנת 1942 ג'ימה נכללה בתוך מחוז קאפה. Herbert S. Lewis, A Galla Monarchy: Jimma Abba Jifar (Madison: University of Wisconsin Press, 1965), pp. 65 Lewis, Galla Monarchy, p. 41 Lewis, Galla Monarchy, p. 43. Lewis, Galla Monarchy, p. 45. G.W.B. Huntingford, The Galla of Ethiopia; the Kingdoms of Kafa and Janjero (London: International African Institute, 1955), p. 61.