laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרל חמילבסקי

קרל חמילבסקי (16 ביולי 1903 - 1 בדצמבר 1991) היה קצין אס אס גרמני ומפקד מחנה ריכוז. הוא כונה "השטן של גוזן". חמילבסקי הצטרף לאס אס ב-1932 ולמפלגה הנאצית שנה לאחר מכן. לאחר ששירת תחילה במשרדו של היינריך הימלר, הוא הועבר למחנה הריכוז קולומביה ב-1935, ולמחנה הריכוז זקסנהאוזן שנה לאחר מכן. הוא הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר בשנת 1938 וצורף לשוצהפטלאגרפיהרר של יחידות גולגולת המת. מ-1940 עד 1942, חמילבסקי, שהיה אז האופטשטורמפיהרר, שירת כשוצהפטלאגרפיהרר (מפקד מחנה) במחנה הריכוז גוזן, ושם פיתח מוניטין של אכזריות קיצונית. לאחר מכן הוא הפך למפקד מחנה הריכוז פוכט בהולנד, וגם שם הוא נודע באכזריותו. בין הטענות שהועלו נגדו היה שהורה להטביע אסירים בדליי מים. פרנץ ציראייס טען שחמילבסקי השתמש בעור של אסירים לייצור דברים כמו ארנקים וכריכות ספרים, דבר שלטענת ציראייס נאסר בתכלית האיסור על ידי השלטונות הנאציים. בתקופת שלטונו בפוכט, צבר חמילבסקי מוניטין של שחיתות, ובסופו של דבר הוא נשפט על כך שגנב יהלומים מאסירים. הוא הורד מתפקידו ונשללה דרגתו ב-1943, והוחלף על ידי אדם גרינוולד (אנ'). בשנת 1944, בית משפט של האס אס גזר על חמילבסקי 15 שנות מאסר בגין אונס ומעילה. את שארית המלחמה הוא בילה כאסיר במחנה הריכוז דכאו. לאחר המלחמה ברח חמילבסקי לאוסטריה. עד 1953, הוא חזר לגרמניה, בזהות בדויה, ועבד כחקלאי. הוא נשפט באותה שנה בגין עדות שקר, הונאה וביגמיה, ונידון לשנת מאסר. לאחר חשיפת זהותו האמיתית, הוא נעצר על ידי משטרת גרמניה המערבית בינואר 1959, והואשם בכמעט מאתיים סעיפי רצח. במשפטו ב-1961, הוא נמצא אשם בגרימת מותם באכזריות של אסירים, ונידון למאסר עולם עם עבודת פרך. בית המשפט קבע שמדובר בסדיסט שנהנה מהרג אסירים, אותם לא ראה כבני אדם, באמצעות כווייה במים רותחים. הוא שוחרר מהכלא במרץ 1979, על רקע בריאותו הנפשית, ובילה את שנותיו האחרונות במוסד טיפולי על יד כימזה. מדיה וקבצים בנושא קרל חמילבסקי בוויקישיתוף Tom Segev, Soldiers of Evil, Berkley Books, 2001, p. 137 "Camp Commander Karl Chmielewski - KZ-Gedenkstätte Mauthausen". www.mauthausen-memorial.org. נבדק ב-2022-06-12.
תמר מלכה

תמר מלכה (נולדה ב-23 ביוני 2000) היא ג'ודוקא ישראלית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה (זאגרב 2024). מלכה זכתה במדליית כסף ובשתי מדליות ארד באליפויות אירופה השונות לנוער. באליפות העולם שנערכה באוקטובר בטשקנט שבאוזבקיסטן הפסידה בסיבוב הראשון למרושה שטנגר מסלובניה. בגראנד סלאם תל אביב 2023 שנערך בפברואר זכתה במדליית כסף. באליפות העולם שנערכה במאי בדוחה שבקטר הפסידה בסיבוב השני לאביבא אבוז'קינובה מקזחסטן, לאחר שבסיבוב הראשון ניצחה את לין צ'ן-האו מטאיוואן. בגראנד סלאם אולן בטור שנערך ביוני זכתה במדליית ארד. באליפות אירופה שנערכה בנובמבר במונפלייה שבצרפת הפסידה בשלב שמינית הגמר לשירין בוקלי המקומית, לאחר שבסיבוב הראשון ניצחה את טוגצ'ה בדר מטורקיה. באליפות אירופה שנערכה באפריל בזאגרב שבקרואטיה זכתה במדליה ראשונה בקריירת הבוגרים שלה, כאשר זכתה במדליית ארד. היא התחילה את יום הקרבות בסיבוב הראשון, בו ניצחה סילה ארסין מטורקיה, והמשיכה לשלב שמינית הגמר בו ניצחה את מיריה לפוארטה מספרד ולשלב רבע הגמר בו ניצחה את קטרינה קוסטה מפורטוגל. בשלב חצי הגמר הפסידה לקריסטינה דודינה שהתחרתה כאתלטית נייטרלית מורשית, ומשם נשרה לקרב על מדליית הארד בו ניצחה את טוגצ'ה בדר מטורקיה. אליפות אירופה זאגרב 2024 תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי) גראנד סלאם תל אביב 2023 גראנד סלאם אולן בטור 2023 מדיה וקבצים בנושא תמר מלכה בוויקישיתוף תמר מלכה, ברשת החברתית פייסבוק תמר מלכה, ברשת החברתית אינסטגרם תמר מלכה, באתר איגוד הג'ודו העולמי תמר מלכה, באתר JudoInside.com Tel Aviv Grand Slam 2023 / IJF.org, www.ijf.org עידו רקובסקי, גראנד סלאם מונגוליה בג'ודו: גפן פרימו זכתה במדליית הזהב; ארד לתמר מלכה, באתר הארץ, 23 ביוני 2023 סתיו איפרגן, אליפות אירופה בג'ודו: תמר מלכה ותמנע נלסון לוי זכו במדליות ארד, באתר ynet, 25 באפריל 2024
כמו צועני (שיר)

"כמו צועני" הוא שיר שנכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן עבור קדם אירוויזיון 1985. חיטמן כתב את השיר עבור קדם אירוויזיון של שנת 1985. חיטמן פנה אל יגאל בשן בבקשה שיבצע אותו. בשן, אשר סירב בתחילה, הסכים לבצע את השיר בתנאי שעוזי חיטמן יצטרף אליו לביצוע. בחזרות למופע הם צירפו אליהם את הכנר יונתן מילר, וביחד השלישייה שנקראה בהתחלה "כמו צועני" על פי שם השיר שאותו ביצעה בקדם-אירוויזיון של אותה שנה. השיר זכה במקום בשני בתחרות בהבדל של נקודה מהשיר הזוכה היה "עולה עולה" בביצוע יזהר כהן שזכה באירוויזיון 1978. למרות ההפסד השיר הפך ללהיט. בעקבות ההפסד כתבו בשן וחיטמן את השיר "אנחנו נשארים בארץ". השלישייה קיבלה הצעה מהערוץ הראשון לככב בתוכנית טלוויזיה משלהם שתתמקד בכוכבי ההרכב ובהופעותיהם. לתוכנית קראו "הופה היי". בעקבות הצלחת התכנית שינה ההרכב את שמו לשלישיית "הופה היי". אכזבתם של יגאל בשן ועוזי חיטמן מכך שהגיעו רק למקום השני בתחרות הולידה שיר חדש שהשניים כתבו והלחינו - "אנחנו נשארים בארץ". בין מילות השיר שזורים רמזים לתחרות הקדם ולתוצאותיה, כמו למשל במילים הבאות: "חשבנו כמעט, עוד מעט, אורזים מזוודה,... בגלל נקודה, מטוס עולה עולה,... ואין לי נדודים של צועני, ככה זה להיות מקום שני." השיר צעד 11 שבועות במצעד השבועי של רשת ג', מתוכם שהה שבועיים בראש. במצעד השנתי תשמ"ה (1985) של התחנה דורג במקום השישי. דוד קריבושי-'כמו צועני' קדם אירוויזיון 1985, סרטון בערוץ "דוד קריבושי", באתר יוטיוב (אורך: 04:01) כמו צועני, אתר הספרייה הלאומית כמו צועני – פזמונט, באתר pizmonet.co.il heitner, פינתי השבועית ברדיו: אנחנו נשארים בארץ, באתר הבלוג של אורי הייטנר, ‏2019-02-18
פרוספקט בגרטיון

פרוספקט בגרטיון (ברוסית: Проспект Багратиона) הוא כביש אגרה עירוני במוסקבה. הכביש עובר בנפות דורוגומילובו, פילי-דאווידקובו, קונצבו, מוז'אייסקי של המחוז המערבי ופרסננסקי של המחוז המרכזי ומחבר בין טבעת התחבורה השלישית (ליד מוסקבה סיטי) לכביש הטבעת של מוסקבה. הכביש מחבר את מוסקבה סיטי לאזור רובליובקה. אורך הכביש הראשי הוא 10 ק"מ (עם יציאות – 11 ק"מ). יש שישה נתיבים לתנועה לכל אורכו של הכביש המהיר, מלבד הכניסה לעיר מוסקבה – יש שם ארבעה נתיבים. הכביש נפתח לתנועה ב-9 בספטמבר 2023 על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין. קוטוזובסקי פרוספקט Р. И. А. Новости, Путин и Собянин открыли движение по проспекту Багратиона в Москве, РИА Новости, ‏20230909T1305 (ברוסית) מדיה וקבצים בנושא פרוספקט בגרטיון בוויקישיתוף ‏פרוספקט בגרטיון, סרטונים בערוץ היוטיוב
Vertigo

Vertigo (בעברית: סְחַרחוֹרֶת) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האנגליה גריף. האלבום יצא לאור ב-12 ביולי 2024, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. אלבום זה נוצר בעקבות צאת המיני-אלבומים של גריף Vert1go vol. 1 ‏(2023) ו-Ver2igo Vol. 2 ‏(2024), המרכיבים יחד את האלבום לצד שש רצועות נוספות. הסינגל והרצועה הראשית של האלבום, "Vertigo", יצא לאור-31 באוגוסט 2023. לאחר הסינגל יצאו "Miss Me Too" ו-"Anything". במקור היה אמור לצאת ב-19 ביולי 2024, הוצאת האלבום נדחקה בשבוע אחד קדימה. מידע על האלבום Vertigo באתר MusicBrainz האלבום Vertigo באתר ספוטיפיי האלבום Vertigo באתר אפל מיוזיק Dunworth, Liberty (2023-09-05). "Taylor Swift shouts out Griff's new song 'Vertigo'". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-07-10. "Griff brings forward release date of her debut album, Vertigo". The Line of Best Fit (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-07-10. "Vertigo (hmv Exclusive) CD + Extra Tracks + Signed Poster". HMV. Vertigo release formats: "Vertigo Cassette". Griff Official Shop. "Vertigo Transparent Petrol Bio Vinyl". Griff Official Shop. "Vertigo CD zine". Griff Official Shop. "Griff – Vertigo (hmv Exclusive) CD + Extra Tracks + Signed Poster". HMV. ארכיון מ-12 ביולי 2024. נבדק ב-12 ביולי 2024. {{cite web}}: (עזרה)
חמניות מול השמש (שיר)

"חמניות מול השמש" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת־יוצרת הישראלית לאה שבת. השיר התפרסם בנובמבר 2001 כסינגל וכשיר הנושא של אלבומה הרביעי של שבת, "חמניות מול השמש" (2002). השיר נבחר להיות שיר הנושא של הסרט "פגישה עיוורת", שיצא לאקרנים ב־2003. בביקורת של גידי אביבי מהארץ על האלבום, הוא כתב ששיר הנושא אינו נופל "מרגעיה החזקים ביותר של שבת כמבצעת וכותבת. היא שרה על עצמה בחום וברגישות, והיא יודעת מה היא שרה". אסף נבו מאתר מאקו מנה את השיר בין "שיריה הגדולים בשני העשורים האחרונים [...] קלאסיקות אמיתיות" של שבת. מיכל בן דוד מאתר "הבמה" תיארה את השיר במילה "מופלא". השיר הוצג למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־25 בנובמבר 2001 וצעד שמונה שבועות, בערך עד פברואר 2002. בשיאו הגיע לפחות למקום הרביעי. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשס"ב של התחנה הוא דורג במקום ה־35. לאה שבת – זמרה, גיטרה קלאסית, קולות רקע אבנר חודורוב – קלידים, אקורדיון, קולות רקע דודו טסה – גיטרה יוסי פיין – בס אשר פדי – תופים זוהר פרסקו – כלי הקשה עמי איילי – קולות רקע מפיק מוזיקלי ומעבד – אבנר חודורוב (עיבוד בשיתוף לאה שבת) הקלטה – יזהר שרון, עמי איילי טכנאי הקלטה – דניאל יערי, ארז זילברשטיין מיקס – עמי איילי מאסטרינג – טלי כ"ץ סרטון השיר "חמניות מול השמש" באתר יוטיוב מילות השיר "חמניות מול השמש" באתר שירונט אקורדי השיר "חמניות מול השמש", באתר chordu.com חמניות מול השמש (אלבום), באתר Discogs נתוני היצירה, באתר אקו"ם רינת גור-נחום, חיים בשביל האהבה, באתר ynet, 9 באפריל 2003 גידי אביבי, המחיר שלאה שבת משלמת, באתר הארץ, 4 במרץ 2002 אסף נבו, ‏ארבע נשים, ארבעה שירים, באתר ‏מאקו‏, 25 בנובמבר 2010 מיכל בן דוד, ביקורת | לאה שבת בהופעה: מוזיקה ונשמה, באתר habama.co.il, ‏20 באוגוסט 2009 המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 25 בנובמבר 2001, באתר פזמונט השיר באתר פזמונט, באתר פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 בדצמבר 2001, באתר פזמונט המצעד השנתי לשנת תשס"ב של רשת ג', באתר פזמונט
יוהאן אוגוסט אפרים גצה

יוהאן אוגוסט אפרים גֶצֶה (בגרמנית: Johann August Ephraim Goeze; ‏28 במאי 1731 – 27 ביוני 1793) היה זואולוג גרמני. הוא ידוע בגילוי דובוני מים. הוא היה בנם של יוהאן היינריך וקתרין מרגרטה (לבית קירכהוף). הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת האלי. הוא נישא לליאופולדין מריה קלר ב-1770, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים. בשנת 1751, הוא הפך לכומר באשרסלבן, בקוודלינבורג, ולאחר מכן St. Blasii (Quedlinburg) (St') בקוודלינבורג ב-1762, והפך לבסוף לדיקן הראשון של הסמינר של קודלינבורג ב-1787. הוא נפטר בקוודלינבורג. גצה חקר את חסרי חוליות מימיים, במיוחד חרקים ותולעים. בשנת 1773, הוא היה הראשון שתיאר דובוני מים. בשנת 1784, גצה קלט את קווי הדמיון בין ראשי תולעי סרט שנמצאו במערכת המעי האנושית לבין ראשי ה-Cysticercus cellulosae בחזירים. מדיה וקבצים בנושא יוהאן אוגוסט אפרים גצה בוויקישיתוף "AFIP index". Afip.org. אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2010. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)"AFIP index". Afip.org. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 20 November 2014.
רוג'ר אלין

רוג'ר אלין (באנגלית: Roger Allin;‏ 18 בדצמבר 1848 – 1 בינואר 1936) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית הרביעי בשנים 1895–1897. לפני כן, בשנים 1891–1893 הוא כיהן כסגן מושל המדינה, ולפני כן, החל מ-1889 כחבר בסנאט שלה. רוג'ר אלין נולד בכפר ברדוורת'י שבמחוז דבון, אנגליה. לאחר מות אביו, עברה המשפחה לאונטריו, קנדה, שם הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים. אלין נישא פעמיים, בפעם הראשונה ב-1881 לאיזבלה מקנזי, וב-1918 נישא בשנית לאחייניתה של איזבלה, אנה מקנזי. היה לו ילד אחד. בשנים 1887–1889 שימש אלין כחבר במועצה של טריטוריית דקוטה, וב-1889 היה נציג לוועידת החוקה של דקוטה הצפונית. לאחר מכן ועד 1891 הוא היה חבר הסנאט של דקוטה הצפונית, ולאחר מכן ועד 1893 סגן מושל המדינה. ב-1894 נבחר אלין כמושל דקוטה הצפונית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1897. השפעות הפאניקה של 1893 (אנ') טופלו במהלך תקופת כהונתו כמושל. לאחר שנוצח בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל, פרש אלין מהפוליטיקה ועסק בעסקי חקלאות. רוג'ר אלין נפטר בפארק ריבר שבדקוטה הצפונית ב-1 בינואר 1936. הוא נטמן בבית הקברות המקומי. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1172-1173. מדיה וקבצים בנושא רוג'ר אלין בוויקישיתוף רוג'ר אלין באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) רוג'ר אלין באתר The Political Graveyard (באנגלית) רוג'ר אלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליהו דוד שולזינגר

הרב אליהו דוד הלוי שולזינגר (י"ז בשבט ה'תרכ"ג, 6 בפברואר 1863 – ז' בטבת ה'תשי"ג, 25 בדצמבר 1952) היה פעיל ציבור, ממייסדי כפר גנים. נולד בסמיאטיץ' שבפולין לרב משה שמחה וגיטל שולזינגר. בגיל 20 נקרא להתגייס לצבא הפולני. הקצין שהיה אחראי על הגיוס היה לומד גמרא מתוך תלמוד מתורגם לגרמנית, וכשהתייצב הרב שולזינגר בפניו ביקש ממנו הקצין שיסביר לו כמה סוגיות. בסיום השיחה אמר לו הקצין שהוא אמנם איננו יכול לפטור אותו מגיוס, אולם הוא מוכן שימלא את חובת הגיוס בלימוד בבית המדרש. נשא את חווה בתו של הרב משה יהודה ליב הכהן גולדפרב, מסר שיעורים בחברת ש"ס ובין מנחה למעריב מסר שיעורים בעין יעקב. היה ראש החברה קדישא בעירו ללא קבלת תשלום. בשנת ה'תרנ"ג פרצה מגפת חולירע בעיר והוא יצא מביתו למשך חמישה ימים רצופים לטפל בחולים. בשנת ה'תר"מ תכנן לעלות לארץ ישראל יחד עם עוד 17 משפחות מעירו, אולם התוכנית נכשלה ברגע האחרון בגלל שם רע שיצא על הבנק בו הפקידו בני העיר את הכסף והם משכו אותו משם. בהמשך פרצה מלחמת העולם הראשונה שגם מנעה ממנו לעלות. בשנת ה'תרצ"ד עלה יחד עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בחלקת קרקע הסמוכה לפתח תקווה. כעבור עשור התמנה בנו, הרב יצחק, לרב הראשון של החלקה שנקראה כפר גנים. נפטר בז' בטבת ה'תשי"ג, ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. אחיו הם הרב יצחק, הרב חיים, הרב יעקב אלחנן ורבקה גפני. לרב שולזינגר היו תשעה ילדים. בנו הרב יצחק שולזינגר היה רב בכפר גנים ולאחר מכן בחיפה וחתנו של הרב אברהם חיים צ'צ'יק משמשו של הראי"ה קוק. בנו הרב משה שמחה נפטר בגיל 37. בתו טובה רבקה הייתה נשואה לרב חיים יהודה ראם. בתו הנייה פריידא הייתה נשואה לרב יצחק פסטרנק. בתו שיינה יפה מנוחה הייתה נשואה לרב אריה לייב בויארסקי. בן נוסף הוא אלחנן יעקב שולזינגר, ושתי בנות נוספות הן בלה יודלוב ומרים רחל קריגר. בפתח תקווה נקרא רחוב אליהו דוד שולזינגר על שמו. שולזינגר, אברהם חיים בן משה מרדכי הלוי, רבי משה מרדכי - א, מודיעין עילית; תשע"ג, עמ' 4-9, באתר אוצר החכמה ספר קהילה, קהילת סמיאטיץ, איגוד יוצאי סמיאטיץ' בישראל ובארצות הברית, תל אביב; תשכ"ה, עמ' 14, באתר אוצר החכמה
בנימין אנגלמן

בנימין (רוברט) זאב יהודה אנגלמן (ה'תר"ץ, 7 בדצמבר 1930 בבודפשט – ט"ז בניסן ה'תשפ"ד, 24 באפריל 2024) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור לפיזיקה תאורטית בתחום פיזיקה של מצב מוצק, חבר סגל הטכניון וחוקר במרכז למחקר גרעיני שורק. אנגלמן נולד וגדל בבודפשט למרדכי (מקס) ובריינדל (אליזבת) לבית ולטנר, שהגיעה במקור מהעיר פאפה. אביו התפרנס מחנות חרסינה שבבעלותו, ובשואה נספה בבוכנוואלד. אנגלמן קיבל חינוך יהודי אורתודוקסי וניצל מהשואה בבית הזכוכית. הוא למד בישיבה אצל הרב שמעון ישראל פוזן בקהילת יהודי שופרון. לאחר השואה אנגלמן למד לתואר ראשון, תואר שני ודוקטורט במתמטיקה ובפיזיקה תאורטית באימפריאל קולג'. עלה לישראל בה'תשכ"ג. לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, הקים את תוכנית הלימודים לתואר שני בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, ושימש מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 כחוקר במרכז למחקר גרעיני שורק. במהלך הקריירה האקדמית שלו כתב מאות מאמרים מדעיים. אנגלמן היה נשוי לחסיה, בתו של יהודה קיל, והם גרו בבית וגן שבירושלים. מבקר המדינה הנוכחי, מתניהו אנגלמן, הוא בנו. בנימין אנגלמן, באתר ResearchGate עושה שלום במרומיו – סיפורו של ניצול השואה פרופ' בנימין אנגלמן, סרטון בערוץ "יד ושם", באתר יוטיוב (אורך: 11:19) ניצוצות כנס משותף 53 - התהוות הכלל מתוך מרכיביו - פרופ' בנימין אנגלמן, סרטון בערוץ "אוניברסיטת בר-אילן", באתר יוטיוב (אורך: 30:06) פרופ' בנימין אנגלמן, אביו של מבקר המדינה, הלך לעולמו בגיל 93, באתר ערוץ 7, 24 באפריל 2024 בנימין אנגלמן, ברשת החברתית LinkedIn מפרסומיו: ידיעה פעילה, בד"ד 5, אוניברסיטת בר-אילן, 1997, באתר אסיף שעשועיי: הומור והגיגים קלילים בתלמוד בבלי ובלימוד דף יומי, ירושלים ה'תשע"ט, באתר פורטל הדף היומי עזר מתמטי ללימוד המשנה במסכת קינים, שמעתין 107–108, באתר דעת אביו של מבקר המדינה, פרופ' בנימין אנגלמן, בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה במשרד מבקר המדינה (28 באפריל 22) הלך לעולמו: הילד ששרד את השואה ב"בית הזכוכית", באתר המחדש, ‏24 באפריל 2024 כך מופיע בפתיחה לספר שעשועיי: הומור והגיגים קלילים בתלמוד בבלי ובלימוד דף יומי, ירושלים ה'תשע"ט, באתר פורטל הדף היומי הוענקו 2 חוזי מחקר לוועדה לאנרגיה אטומית, למרחב, 27 בפברואר 1964 נעמי גוטקינד, "עזר כנגדו" של מדען דתי: שגרה או יעוד?, הצופה, 21 בינואר 1966
קרפילי (מחוז)

המחוז העירוני קרפילי (באנגלית: Caerphilly County Borough, בוולשית: Bwrdeistref Sirol Caerffili) הוא מחוז עירוני ממחוזות ויילס, בדרום ויילס, הממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 כמחוז עירוני על בסיס חלק ממחוז מרכז גלמורגן וחלק ממחוז גוונט. קרפילי הוא המחוז העירוני של העיירה קרפילי שהיא גם הגדולה ביותר במחוז, הבירה ומרכזו האדמיניסטרטיבי. מחוז קרפילי גובל מצפון עם מחוז פוויס, מחוזות מרת'ר טידוויל ורונד'ה קינון טף ממערב, מחוזות קארדיף וניופורט מדרום, ומחוזות ת'ורפן ובלייני גוונט ממזרח. שטחי המחוז כוללים את עמק הטף, חלקו הצפוני והפחות מיושב נמצא בגבולות שמורת הטבע ברקון ביקונס. אוכלוסיית המחוז כולה מונה 176,005, כאשר העיירה הגדולה במחוז היא קרפילי עם 41,402 תושבים. מלבד קרפילי, במחוז נמצאות מספר עיירות קטנות בהם אסטרד מנאך (Ystrad Mynach) עם 19,204 תושבים, ברגויד (Bargoed) עם 11,900 תושבים, ריסגה (Risca) עם 11,693 תושבים, רמני (Rhymney) עם 8,845 תושבים, בדווס (Bedwas) עם 8,512 תושבים, בלאקווד (Blackwood) עם 8,496 תושבים, ניוברידג' (Newbridge) עם 6,509 תושבים וניו טרגר (New Tredegar) עם 4,966 תושבים. מדיה וקבצים בנושא קרפילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרפילי קרפילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נכון לשנת 2021. נכון ל-2011. נכון ל-2015.
אנטון שטרייטוויזר

אנטון שטרייטוויזר (בגרמנית: Anton Streitwieser;‏ 3 ביולי 1916 – 17 ביולי 1972 בבוכום) היה איש אס אס גרמני ומפקד מחנה הריכוז מאוטהאוזן. אנטון קיבל תעודת מכונאי באוקטובר 1933. לאחר מכן הוא הצטרף לנוער ההיטלראי, הפך לחבר באס אס בשנת 1934 ועלה לדרגת אובר-שטורמפיהרר באפריל 1945. ב-1934 החל שטרייטוויזר את שירותו במחנות ריכוז כשומר במחנה הריכוז דכאו. משם עבר למחנה הריכוז זקסנבורג ב-1935 וב-1936 למחנה הריכוז אסטרווגן. לאחר מכן הוא הוצב באורדסבורג ווגלסנג (אנ'). מ-1 בדצמבר 1936 הוא שימש כנהג של תיאודור אייקה במחנה הריכוז זקסנהאוזן. בנובמבר 1938 הועבר שטרייטוויזר למחנה הריכוז מאוטהאוזן שם שירת עד מרץ 1940, בעת הקמת מחנה המשנה גוזן. באפריל 1940 הפך שטרייטוויזר למנהל במחנה הריכוז גוזן. באמצע 1941 התנדב שטרייטוויזר לואפן אס אס והשתתף במשימות קרביות בחזית המזרחית, כששירת מיוני 1941 עד ספטמבר 1942 בגדוד "ווסטלנד" של דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית. עקב פציעה במלחמה, הוענק לסטרייטוויזר צלב הברזל ואות הסער של חיל הרגלים, והוא הועבר בחזרה למחנה הריכוז מאוטהאוזן. בשנת 1943 הוא סיים קורס בבית הספר ליונקרי אס אס בבראונשווייג, הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר, וחזר למאוטהאוזן בינואר 1944. ממרץ 1944 ועד לשחרור מחנה הריכוז מאוטהאוזן בתחילת מאי 1945, שימש שטרייטוויזר כמפקד מחנות המשנה של מחנה הריכוז מאוטהאוזן. שטרייטוויזר נחשב לאכזרי בקרב האסירים. במחנה הריכוז מאוטהאוזן הוא זכה לכינוי "אנטוני היפה". לאחר תום המלחמה נעצר שטרייטוויזר, אך הוא הצליח להימלט מהכלא האמריקאי בפברואר 1946. הוא חי עם אשתו בקלן בזהות בדויה עם השם "קלאוס ורנר קרוג". באפריל 1953 מותו של שטרייטוויזר הוכרז רשמית על ידי בית המשפט המחוזי בבון. אולם לאחר שהתגלתה זהותו הבדויה של שטרייטוויזר, הוא נעצר ב-1956 ושוחרר ממעצר מספר פעמים לפני תחילת המשפט. יחד עם ראש המחלקה הפוליטית לשעבר במחנה הריכוז מאוטהאוזן, קרל שולץ (גר'), עמד שטרייטוויזר למשפט על פשעיו במאוטהאוזן בפני בית המשפט האזורי בקלן. כתב האישום כלל את רציחתם של אלפי אסירי מחנות ריכוז באמצעות התעללות, גז וירי. הם הואשמו גם בהשתתפות בסלקציה במסגרת מבצע 14f13 ובהריגת צנחנים אמריקאים שנתפסו במחצבה. פסק הדין ניתן ב-30 באוקטובר 1967: שולץ קיבל 15 שנות מאסר בגין ניסיון רצח וסיוע לרצח בעשרה מקרים. שטרייטוויזר נידון למאסר עולם ושבע שנים נוספות בגין שלוש עבירות של רצח ושני עבירות של תקיפה שגרמה למוות. שטרייטוויזר מת באמצע יולי 1972 בבית החולים שבבית הכלא בבוכום. ארנסט קלה: Das Personenlexikon zum Dritten Reich: Wer war was vor und nach 1945, הוצאת פישר, פרנקפורט דמיין, 2007, ISBN 978-3-596-16048-8 פריץ באואר (עורך): אוסף Justiz und NS-Verbrechen (גר') כרך א, עמ' 633–646, ISBN 3-598-23817-7 Numery członków SS od 276 000 do 276 999., www.dws-xip.com
שי גראוכר

שי מאיר גראוכר (נולד ב-26 באוגוסט 1989, כ"ה באב ה'תשמ"ט) הוא איש עסקים ופעיל חברתי חרדי ישראלי, מייסד ויושב ראש הארגון "ביחד ננצח" הפועלת תחת עמותת "כלל ישראל - חסד ורחמים" בירושלים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. נולד לדדי ומלכה גראוכר. גדל בפתח תקווה. למד בישיבת בית מדרש עליון בבני ברק. גרואכר הוא בעלים של חברת "שירותי VIP" המארחת אנשי עסקים המגיעים לביקורים קצרים בישראל, פעיל בעמותת "כלל ישראל" ומייסד ארגון "ביחד ננצח" המסייע לחיילים, לצד פעילויות ותרומות רבות. במהלך החגים הארגון בהובלתו מסייע למשפחות נזקקות בסלי מזון. מתחילת מלחמת חרבות ברזל תרם הארגון בהובלתו, "ביחד ננצח", לחיילי צה"ל. גראוכר גם פעיל בקרן שמלווה משפחות שכולות של כוחות הביטחון בשם "קרן הגיבורים הנופלים". זכה בפרס אות מורשת הגבורה בעורף ובחזית - אות שר המורשת עמיחי אליהו. בינואר 2024 הופיע במופע האסק במחרוזת שירים לזכר אביו, הזמר דדי גראוכר. באפריל של אותה שנה החלו שידורי סדרת הדוקו "גראוכר בדרכים" בעכשיו 14, בה מתועדים שליחויות החסד של גראוכר. ביוני ייצג את עמותת "כלל ישראל" שקיבלה מנשיא המדינה יצחק הרצוג את אות הנשיא להתנדבות. ביולי הוציא ביצוע ווקאלי לשירו של אביו "צור כל העולמים", יחד עם בנצי קלצקין. גראוכר נשוי לטובי לבית מצגר, אב לחמישה ומתגורר בשכונת הר נוף בירושלים ובעיר מיאמי שבפלורידה בארצות הברית לסירוגין. מדיה וקבצים בנושא שי גראוכר בוויקישיתוף שי גראוכר, ברשת החברתית טיקטוק סרטונים בערוץ של שי גראוכר, באתר יוטיוב יעקב גולדברג, ‏איש העסקים החרדי שמסייע למשפחות החטופים: "הפערים לא רלוונטיים", באתר ‏מאקו‏, 20 בדצמבר 2023 מיוחד: כל מה שרציתם לשאול את שי גראוכר • ראיון נטול כפפות, באתר JDN‏ "הסרטתי כמעט הכול - אנשים לא היו מאמינים": הצד האחר של "שר התורה", באתר חדשות 13, 26 במרץ 2022 הפודקאסט של טוקר | שי גראוכר, סרטון בערוץ "מנחם טוקר", באתר יוטיוב (אורך: 39:36) גראוכר בדרכים I 25.04.2024 I התכנית המלאה, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 32:14) חיים טויטו תיעד: קונצרט 'האסק' בפעם ה-37 • גלריה נוצצת, באתר ערוץ 7, 10 בינואר 2024 גראוכר בדרכים, באתר הפרקים המלאים - עכשיו 14 איציק אוחנה, ‏שי גראוכר קיבל את אות הנשיא להתנדבות מיצחק הרצוג, באתר כיכר השבת, 20 ביוני 2024
קארוי לוויצקי

קארוי לוויצקי (בהונגרית: Károly Levitzky; ‏1 במאי 1885 - 23 באוגוסט 1978) היה חותר יהודי-הונגרי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) בסירת יחיד. לוויצקי נולד וגדל בדורגוש (רומ') (במחוז ארד שברומניה המודרנית). באולימפיאדת לונדון (1908) זכה במדליית ארד בסירת יחיד ביחד עם ברנהרד פון גזה מגרמניה, אחרי הארי בלקסטף ואלכסנדר מקולוק שניהם מהממלכה המאוחדת. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוא סיים במקום חמישי בסירת יחיד. לוויצקי נפטר בבודפשט ב-23 באוגוסט 1978 יהודים בספורט ההונגרי קארוי לוויצקי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קארוי לוויצקי, באתר olympedia.org Levitzky, Karoly, באתר Jews in Sports (באנגלית)
מטאס בוזליס

מטאס ארווידאס בוזליס (בליטאית: Matas Arvidas Buzelis; נולד ב-13 באוקטובר 2004) הוא כדורסלן ליטאי-אמריקאי המשחק בקבוצת ג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. בוזליס נולד בשיקגו לשני כדורסלני עבר ליטאים, אשר היגרו לארצות הברית לאחר קריירת המשחק; אביו, איידאס בוזליס, שיחק במספר קבוצות ליטאיות ובהמשך שימש כמעסה בנבחרת ליטא בכדורסל, בעוד אימו, כריסטינה ינקאוסקייטי, שיחקה עבור נבחרת ליטא בכדורסל נשים. כמו כן שני סביו של בוזליס – ארווידאס ינקאוסקאס ופטראס בוזליס – היו בעברם שחקני כדורסל מקצועיים. בשנת 2022 נבחר להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט, ושנה לאחר מכן שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. כמו כן השתתף ב-2023 במחנה הבינלאומי של "כדורסל ללא גבולות", ונבחר לשחקן המצטיין של המחנה. במאי 2023 חתם בוזליס על חוזה בקבוצת ג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA, יחד עם שני צעירים מבטיחים נוספים – רון הולנד וטיילר סמית'. בעונתו היחידה בקבוצה שותף ב-35 משחקים ורשם ממוצעים של 13.7 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים ו-1.9 חסימות למשחק. ביוני 2024 נבחר על ידי שיקגו בולס כבחירה ה-11 בסיבוב הראשון של הדראפט. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Lithuanian Buzelis takes home MVP of BWB Global Campכיוון=שמאל McDonald's All-American Matas Buzelis Signs With Igniteכיוון=שמאל
פיאט M14/41

פיאט M14/41 Carro Armato הוא טנק בינוני תוצרת חברת פיאט איטליה, שיוצר בתקופת מלחמת העולם השנייה, ששירת משנת 1941 בצבא המלכותי האיטלקי. האות M מציינת שהוא מסוג בינוני (Medium, באיטלקית Medio). המספר 14 מציין את המשקל. המספר 41 מציין את שנת הייצור הראשונה. הטנק הועסק לראשונה במערכה בצפון אפריקה, שם התבררו במהירות חסרונותיו. ה-M14/41 היה גרסה משופרת מעט של M13/40 עם מנוע דיזל חזק יותר. הוא יוצר במספרים מוגבלים שכן הוא כבר נחשב מיושן בזמן הצגתו. ה-M14/41 השתמש באותה שלדה כמו ה-M13/40 אך עם גוף מחודש עם שריון טוב יותר. ה-M14/41 יוצר בשנים 1941 ו-1942. כמעט 800 טנקים יוצרו עד לסיום הייצור. הטנק נלחם לראשונה במערכה בצפון אפריקה. הוא היה לא אמין וצפוף, ועלה באש בקלות בעת פגיעתו. לאחר נסיגת הכוחות האיטלקיים מצפון אפריקה, ה-M14/41 השתתף בקרב רק לעיתים רחוקות, אם כי טנקים רבים שנתפסו הופעלו על ידי כוחות בריטיים ואוסטרלים כדי למלא את המחסור החמור בטנקים של בעלות הברית ב-1941. טנקים אלו לא נשארו בשירות בעלות הברית לאורך זמן. שלדת ה-M14/41 שימשה כבסיס למשחית הטנקים Semovente da 90/53 המוצלח הרבה יותר. אב הטיפוס Carro Armato Celere Sahariano פותח על שלדת ה-M14/41 ב-1943. מדיה וקבצים בנושא פיאט M14/41 בוויקישיתוף