laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Release Me (שיר של אגנס)

"Release Me" הוא סינגל של הזמרת השוודית, אגנס, אשר מופיע כסינגל השני של אלבום האולפן השלישי שלה, Dance Love Pop. השיר יצא לראשונה ב-28 בנובמבר 2008 על ידי חברת התקליטים רוקסי רקורדינגס. השיר נכתב על ידי אגנס, אנדרס הנסון ושרון ווהן, והופק על ידי אנדרס הנסון, פליקס פרסון ומרטה גראוס. סינגל זה מהווה הלהיט הגדול ביותר של אגנס עד כה, עם למעלה מ-900,000 עותקים שנמכרו. נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-99 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-29 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על היצירה "Release Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Release Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Release Me" באתר Discogs מילות השיר "Release Me" באתר Genius סרטון השיר "Release Me" באתר יוטיוב "Release Me - UK Tracklist". aatw.co.uk. אורכב מ-המקור ב-19 בספטמבר 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Release Me, 2008-01-01, ארכיון מ-2023-04-03, נבדק ב-2023-07-04 Agnes - Release Me (Official Music Video), ארכיון מ-2023-06-03, נבדק ב-2023-07-05 "Copenhagen Records/Agnes". cphrec.dk. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes - Release Me". cdon.com. אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes - Release Me". netanttila.com. אורכב מ-המקור ב-29 בינואר 2013. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes - Release Me". Finnish iTunes. נבדק ב-20 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes - Release Me". Norwegian iTunes. נבדק ב-20 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) "3Beat Dance Blog". 3beat.co.uk. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes Carlsson - Official Homepage". agnescarlsson.se/King Island Roxystars. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes Release me". hmv.co.uk. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes Release me". virginmedia.fr. אורכב מ-המקור ב-23 במרץ 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Release Me - French Tracklist". chartsinfrance.net. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Biprecords/Agnes". biprecords.com. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes - Release Me - Dutch Tracklist". whitevilla.nl. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Release Me in Swedish Singles Charts". swedishcharts.com. נבדק ב-7 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Warnermusic.de - Agnes". warnermusic.de. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Release Me: New cover". agnesworldwide.blogspot.com. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Agnes Releases". interscope.com. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Magnus Sundholm (29 באוגוסט 2009). "Agnes värvades av världens största bolag". Aftonbladet (בשוודית). ארכיון מ-2013-10-29. נבדק ב-30 באוגוסט 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Release Me Remixes". iTunes Canada. נבדק ב-18 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Release Me Remixes Pt.2". iTunes Canada. נבדק ב-18 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) Sundholm, Magnus (6 בספטמבר 2009). "Agnes lånar av – Britney". Aftonbladet (בשוודית). ארכיון מ-2019-08-17. נבדק ב-2023-07-04. {{cite news}}: (עזרה)
עזרא ביק

הרב עזרא אהרן ביק (נולד ב-1950) הוא ר"מ בישיבת הר עציון, מייסד אתר תורת הר עציון (לשעבר בית המדרש הווירטואלי), סופר ועורך. הרב ביק נולד בארצות הברית לשיינה (סוניה) ולישעיהו (צ'ארלס) ביק, ממנהיגי תנועת המזרחי בארצות הברית, בנו של הרב חיים יחיאל מיכל ביק ונצר לשושלת הרבנית ביק-רפפורט (אנ'). הוא גדל בשכונת פורסט הילס בקווינס. הרב ביק למד והוסמך לרבנות בישיבת רבינו יצחק אלחנן אצל הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק וכן בישיבה יוניברסיטי שם למד בחברותא עם הרב מרדכי ויליג אצל הרב אהרן ליכטנשטיין. במקביל ללימודיו הרבניים הוא השלים תואר M.S בפילוסופיה יהודית בישיבה יוניברסיטי ותואר M.A בפילוסופיה מאוניברסיטת קולומביה. הרב ביק שימש כמרצה בבית הספר שטרן לנשים שבישיבה יוניברסיטי. בשנת ה'תשל"ז עלה עם משפחתו ארצה והחל לכהן כר"מ בישיבת הר עציון. בשנת ה'תשנ"ג הוא הקים את בית המדרש הווירטואלי של הישיבה - תורת הר עציון ע"ש ישראל קושיצקי. באתר למעלה מ-30,000 שיעורים, בעברית ובאנגלית. כיום, הרב ביק משמש כמנהל האתר וכר"מ של תוכנית הסטודנטים בישיבה. בנוסף, הוא משמש כיועץ ההלכתי של מיזם "דרכיה" שמטרתו חיבור בין נשים לעולם ההלכה. בשנת 2010 יצא ספרו הראשון "י"ג מידות של רחמים" שעוסק במשמעותן ופירושן של י"ג מידות וזכה לפרסום רב. בשנת 2014 הוציא את הספר "תפילת שמונה עשרה ויסודות האמונה" שעוסק במקורה, פירושה ומשמעותה של תפילת שמונה עשרה. שני הספרים יצאו בהוצאת מגיד ותורגמו לאנגלית. כמו כן, ערך את הסדרה Torah MiEtzion -"תורת עציון" שמאגדת מאמרים שנכתבו בשיטת הפשטות המתחדשים על חמישה חומשי תורה בעברית (יחד עם יונתן פיינטוך) ובאנגלית (יחד עם הרב יעקב ביזלי). בנוסף, פרסם הרב ביק מאמרים במגוון כתבי עת, בעברית ובאנגלית. הרב ביק נשוי לאיטה, מרצה בכירה למדעי המדינה באוניברסיטת אריאל לשעבר והם הורים לחמישה. הם מתגוררים באלון שבות. י"ג מידות של רחמים - עשרה שיעורים על קיום האדם, הוצאת מגיד, 2010; וכן באנגלית בשנת 2010 בשם "In His Mercy: Understanding the Thirteen Midot" תפילת שמונה עשרה ויסודות האמונה, הוצאת מגיד, 2014; וכן באנגלית בשנת 2022 בשם "Shemoneh Esrei: Exploring the Fundamentals of Faith Through the Amida Prayer" Torah MiEtzion - New Readings in Tanach, יחד עם הרב יעקב ביזלי, הוצאת מגיד, בראשית (2011), שמות (2012), ויקרא (2014), במדבר (2014), דברים (2012) תורת עציון: פשטות מתחדשים בפרשיות השבוע, יחד עם יונתן פיינטוך, הוצאת מגיד, בראשית (2014), שמות (2015), ויקרא (2015), במדבר (2016), דברים (2015) הספרים של הרב עזרא ביק, באתר "סימניה" הרב עזרא ביק באתר תורת הר עציון מאמרים של הרב עזרא ביק באתר ספריית אסיף מאמרים של הרב עזרא ביק באתר התנ"ך של מכללת הרצוג רשימת הפרסומים של הרב עזרא ביק, בקטלוג הספרייה הלאומית שיעוריו של הרב עזרא ביק באתר ישיבה יוניברסיטי ספריו שיח ישעי: י"ג מדות של רחמים, ספרי מגיד, 2010, באתר אוצר החכמה תפילת שמונה עשרה ויסודות האמונה, ספרי מגיד, 2014, באתר אוצר החכמה Rabbi Ezra Bick to Wed Etta Zablocki, הניו יורק טיימס, 16 בנובמבר 1975. הרב עזרא ביק באתר תורת הר עציון על האתר באתר תורת הר עציון על אודות דרכיה הרב ביק באתר הוצאת קורן Meydata Advanced Internet Technologies, Torah MiEtzion - New Readings in Tanach, ארכיון אלון שבות (בעברית) איטה והרב עזרא ביק בארכיון אלון שבות
אלכס מרטין

חוסה "אלחנדרו" אלכס מרטין ולרון (בספרדית: José Alejandro "Álex" Martín Valerón; נולד ב-25 בינואר 1998 בלאס פאלמאס דה גראן קנריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם. מרטין גדל במחלקות הנוער של לאס פאלמאס, ריאל בטיס וריאל מדריד. בשנת 2017 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד. בהמשך שיחק בקבוצות לגנס, קרטחנה, קדיס, סלטה ויגו ב' ומירנדס. ביולי 2023 חתם באלצ'ה. בינואר 2024 הושאל לראסינג פרול. אלכס מרטין, באתר Transfermarkt אלכס מרטין, באתר Soccerway אלכס מרטין, באתר BDFutbol אלכס מרטין, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכס מרטין".
החבר השמן שלי

החבר השמן שלי הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 2022 בבימויו של גודיס (גד) שניידר, עם מי-רן מנקס וצחי סדן בתפקידים הראשיים. התסריט שנכתב על ידי ליאת אלקיים וגודיס שניידר הוא על יחסי ידידות במשך כעשר שנים בין בחור בעודף משקל לאישה נאה שעולה עליו במדרג החברתי והכלכלי. גודיס שניידר זכה בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר וצחי סדן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הבמאי מופיע בסרט בהופעת קמע כשהוא אוכל פלאפל בסמוך לשחקן הראשי בסרט. הסרט הועלה בינואר 2024 לצפייה בנטפליקס ישראל. שנת 2012 – ג'ימי (צחי סדן) ואליק (מי-רן מנקס) נפגשים בתרגיל צבאי בגולן. ג'ימי הוא חייל פשוט בעל עודף משקל ואליק היא קצינה נאה. צחי מנסה לפתח קשר אתה אבל יודע שאין לזה סיכוי בגלל מראהו החיצוני. שנת 2017 – ג'ימי נפגש במקרה עם אליק. אליק עובדת בהייטק ומרוויחה משכורת גבוהה וג'ימי עובד בעבודות מזדמנות. לאליק יש חבר בשם אילן (אסף פרי) וג'ימי יוצא עם מירה (אפרת וינטראוב). הארבעה יוצאים לבלות באתרים שונים בתל אביב. שנת 2021 – אילן מתחבר למירה וג'ימי מגלה לאליק שהוא מאוהב בה אך היא דוחה אותו למרות שהיא מחבבת אותו והוא יודע שאין לו סיכוי איתה. אליק טסה לעבוד בניו יורק וג'ימי מתחיל לעשות דיאטה ויורד במשקל. על אף עבודתה בהייטק בניו יורק היא מלאה בגעגועים, עוזבת הכול, טסה לישראל ומציעה לג'ימי לנסות לחיות ביחד והוא משיב בחיוב. אייל זוסמן מוכר בפיצוציה/ דילר "החבר השמן שלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החבר השמן שלי", באתר נטפליקס "החבר השמן שלי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "החבר השמן שלי", באתר אידיבי "החבר השמן שלי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לחבר השמן שלי, באתר יוטיוב החבר השמן שלי, באתר קרן הקולנוע הישראלי שרון גולן מאירי, ‏"החבר השמן שלי": רום-קום לא רע, אם כי יש לו בעיה מוסרית, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2023 הדר חזן, "החבר השמן שלי" הוא מפגן של שמנופוביה ושנאת נשים, באתר הארץ, 5 ביולי 2023 יעל שוב, ‏"החבר השמן שלי" מפספס הזדמנות לעשות משהו מעניין, באתר "Time Out ישראל", 30 בינואר 2024 ליאת אלקיים, ‏תגידו מה שאתם רוצים על הסרט שלי. אבל על הספרים? עד כאן, באתר "Time Out ישראל", 3 בפברואר 2024
Anik

Anik הוא סדרת לווייני תקשורת של חברת Telesat שאיפשרו להרחיב שטחי שידורי טלוויזיה בקנדה. הלווין Anik A שוגר בשנת 1972 והיה הלוויין הראשון בעולם שמיועד לשידורי טלוויזיה במדינה ספציפית (לווייני תקשורת קודמים היו מיועדים לניצול במספר מדינות). הלוויין הראשון בסדרה Anik A שוגר בשנת 1972 ואיפשר להרחיב שידורי טלוויזיה לאזורים מרוחקים בצפון קנדה. הלוויין היה במקשל של 560 ק"ג ואיפשר לשדר 12 ערוצי טלוויזיה בצבע. לוויין מסדרה Anik B היה יכול להעביר יותר ערוצים. עיתון Globe and Mail מטורונטו ניצל את הלוויין להעברת חומר לבתי דפוס אזוריות. שיגורי Anik C החלו בשנת 1982. לווייני הסדרה תמכו בשידורי טלוויזיה בתשלום. ב-20 בינואר 1994 לווייני Anik E1 ו-Anik E2 נפגעו מהתפרצות סולארית. לוויין Anik E1 חזר לפעילות תקינה לאחר מספר שעות. לוויין Anik E1 חזר לפעילות רק לאחר 5 חודשים. לשמירת הלוויין במסלול היה צורך להפעיל מנוע מעבר למתוכנן וזה קיצר את אורך חיין. לוויין Anik F1 ששוגר בשנת 2000 היה במשקל 4,852 ק"ג ושידר לאזורים באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית. כיום הוא משרת צרכנים באמריקה הדרומית בלבד. בשנת 2022 חברה Telesat רכשה לוויין שכבר פעל בחלל. הוא קיבל שם "Anik F4". מדיה וקבצים בנושא Anik בוויקישיתוף נתוני לוויינים ושיגורים
ניר גורלי

ניר גורלי (נולד ב-25 בדצמבר 1982) הוא עיתונאי, שדרן רדיו ויוצר פודקאסטים. גורלי הוא ממקימי חטיבת הרדיו של כאן – תאגיד השידור הישראלי ומשמש בה כשדרן ועורך בכיר. החל משנת 2021 הוא משמש כעורך הראשי של "כאן הסכתים", מחלקת הפודקאסטים של התאגיד. גורלי ידוע בתור יוצר, עורך ומגיש קבוע של ההסכת "שיר אחד", אחד ההסכתים המואזנים ביותר בישראל. ניר גורלי הצטרף לחטיבת הרדיו של כאן עם הקמתה בשנת 2017 והיה חבר בצוות הפודקאסט "שיר אחד" מימיו הראשונים. במסגרת פעילות ההסכת לקח חלק גם באירועים חיים שהתקיימו בתיאטרון תמונע, בבית אבי חי ובפסטיבל ישראל. בנוסף הוא משמש כעורך של הסכתים אחרים ובהם "לך תזכור" בהגשת עקיבא נוביק, ו"משפט חוזר" בהגשת עו"ד אורון שוורץ. ב-2022 שודר הפודקאסט "המגפה", אותו ערך גורלי יחד עם מאיה קוסובר ודניאל מאורר במסגרת "כאן הסכתים". ההסכת בוחן את תופעת האלימות כלפי נשים ואת המאבק בה ממגוון זוויות. במרץ 2023 כתב והגיש את ההסכת "רדיוהד – תפסיקו את הרעש" במסגרת "כאן 88 הסכתים". כמו כן ערך את המיני סדרה "לנון – העשור האחרון" בהגשת רוני ורטהיימר. גורלי הוא בוגר של תוכנית מנהיגות יהודית בתרבות של מכון מנדל. בעבר היה עורך וכתב מוזיקה במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ" וכתב טור קבוע ב"וואלה! תרבות". הוא שידר בתחנת 88FM והיה העורך המוזיקלי של הרדיו הבינתחומי. גורלי גר ברעננה עם אשתו ושלושת ילדיהם. הוא בנו של הפרשן המשפטי משה גורלי. כפיר אדר, ניר גורלי נבחר לעורך בכיר ב'כאן הסכתים', באתר אייס, 10 בינואר 2021 מאיה נחום שחל, יוצרי הפודקאסט שיר אחד: "המוזיקה היא אמצעי, השירים מספרים עלינו", באתר כלכליסט, 15 בינואר 2023 קרן מלמד–מרגלית, ‏איך שיר נולד: מאחורי הקלעים של ההסכת המואזן ביותר בישראל, בעיתון מקור ראשון, 4 בינואר 2022 בן שלו, לחשוף את הסיפורים שמאחורי השירים הישראליים, באתר הארץ, 11 ביולי 2017 שיר אחד – כאן הסכתים, באתר www.tmu-na.org.il שיר אחד – סדרת וידאו, באתר בית אבי חי, ‏7 באפריל 2022 More Than One Song, פסטיבל ישראל אלעד הומינר, ‏האזינו עקיבא נוביק: צריכים להתכונן ליום שלא יהיו ניצולי שואה לראיין, באתר כיפה, 27 באפריל 2022 לך תזכור, באתר כאן משפט חוזר, באתר כאן דרור אמסטר, עו"ד אורון שוורץ מסכם עונה שנייה של הפודקאסט "משפט חוזר", באתר פוסטה, ‏7 בדצמבר 2022 המגפה – כאן הסכתים, באתר כאן רדיוהד – תפסיקו את הרעש, באתר כאן לנון – העשור האחרון, באתר כאן The Mandel Leadership Institute – Fellows, Mandel Foundation – Israel ניר גורלי, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2015 ניר גורלי‏, שביל בצד 08: סוד הקסם של אלט ג'יי, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2015 דוד אברהם‏, חדש בקיוב: מי זז השבוע?, באתר וואלה, 20 בפברואר 2015 כתבות מאת משה גורלי, באתר כלכליסט
מרי דיגנם

מרי דיגנם (באנגלית: Mary Dignam; 13 בינואר 1857 – 6 בספטמבר 1938) הייתה ציירת, מורה ומארגנת אמנות קנדית (אנ') הזכורה בעיקר כמייסדת והנשיאה הראשונה של איגוד האמנות לנשים של קנדה (אנ') (WAAC). מרי אלה ויליאמס נולדה בפורט בורוול (אנ'), מערב קנדה. היא למדה אמנות בבית הספר לאמנות ועיצוב בלונדון, אונטריו. ב-1886 היא נסעה לניו יורק כדי להמשיך את הכשרתה בליגת הסטודנטים לאמנות (אנ'), ואחריה לפריז, צרפת, בסדנת האמן בהנהלת רפאל קולין (אנ') (1850–1916) ולוק-אוליבייה מרסון (1846–1920). ב-1886 הקימה דיגנם את מועדון האמנות לנשים, שהתפתח מאוחר יותר ל-WAAC. בתקופות הנשיאות שלה (1887–1913, 1935–1938), דינאם הייתה הכוח המניע מאחורי הפקת סט הצלחות הקנדי לארוחת הערב הממלכתית (אנ') להנצחה של קבוט. זו הייתה ארוחת ערב עם שמונה מנות, 24 אנשים. הסט צויר על כלי חרס ומייצג נושאים קנדיים, שהוכן על ידי חברי WAAC לציון יום השנה ה-400 לגילוי קנדה של ג'ון קאבוט. לאחר חזרתה לקנדה ב-1891, היא לימדה בבית ספר לאמנות לנשים בטורונטו, אונטריו ומאוחר יותר ארגנה את האולפנים הראשונים לאמנות של קולג' הנשים של מולטון באוניברסיטת מקמסטר. בשנת 1898, דיגנם וליידי אדגר (אנ'), אשתו של יושב ראש בית הנבחרים (אנ'), ארגנו לחברי הבית והסנאט מנוי של 1,000 דולר לרכישת הסט, שהוצג רשמית לליידי אברדין (אנ') לרגל סיום בעלה את תפקידו כמושל הכללי של קנדה. מאוחר יותר היא עזרה לארגן את האגודה הבינלאומית של נשים ציירות ופסלות, ובשנת 1900, ייסדה את תערוכת האמנות הבינלאומית הראשונה של כל הנשים, הקוראת לחברי האגודה לאמנות נשים ולאמנות בינלאומית של נשים. דיגנם הייתה חברה באיגוד האמנות של מונטריאול (1886–1931) (לימים מוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות (אנ') (MMFA)), באגודת האמנים של אונטריו (אנ') (OSA) (1912–1883), באקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות (אנ') (RCA) (1924–1883) ובתערוכה הלאומית של קנדה (אנ') (CNE) (1900–1891). עבודותיה הוצגו ברחבי קנדה וניו יורק, לונדון ופריז. היא הציגה את עבודתה בארמון האמנויות היפות בתערוכה העולמית הקולומביאנית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. היא מתה ב-6 בספטמבר 1938 בטורונטו, אונטריו. עיר נמל הזקן וגנו טבע דומם שושנות מים מדיה וקבצים בנושא מרי דיגנם בוויקישיתוף "Mary Ella Dignam". Canadian Encyclopedia. Historica Canada. "Presidents". Women's Art of Canada. Women's Art Association of Canada. Archived from the original on 2 April 2015. "Mary Ella Dignam (1857-1938)". Women's Art of Canada. Women's Art Association of Canada. Archived from the original on 2 April 2015. "Artist Database: Canadian Women Artists History Initiative". Canadian Women Artists History Initiative. Elwood, Marie (Spring 1997). The State Dinner Service of Canada, 1898 (PDF). Ottawa: Droits reserves au nom de la couronne. Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893"
CVV

CVV (ראשי תיבות של Card Verification Value; נהוגים גם שמות אחרים) הוא קוד בן שלוש או ארבע ספרות המודפסות (לא מובלטות) בכרטיס חיוב ובכרטיס אשראי כאמצעי אבטחה למניעת הונאה, בקניות ללא הצגה פיזית של הכרטיס (עסקה במסמך חסר, המתרחשת בקניות בטלפון או באינטרנט). במרבית כרטיסי האשראי ה-CVV הוא בן שלוש ספרות בגב הכרטיס. בכרטיסי האשראי של אמריקן אקספרס ה-CVV הוא ארבע ספרות בחזית הכרטיס. גם כאשר אתרי מסחר אלקטרוני שומרים במאגרי המידע שלהם את פרטי כרטיס האשראי, נאסר עליהם לשמור את ה-CVV. בדרך זו, גם אם פרטי כרטיס האשראי דולפים ממאגר המידע, הם אינם כוללים את ה-CVV, וכך ה-CVV מוכיח שמוסר פרטי הכרטיס בעת רכישה אכן מחזיק בכרטיס, והכרטיס מוגן משימוש בו על ידי מי שגנב את פרטי הכרטיס. סוחרים אינם חייבים לדרוש את קוד האבטחה לביצוע עסקה, כך שהכרטיס שפרטיו דלפו עדיין עלול להיות מועד להונאה באתרי מסחר אלקטרוני שאינם דורשים את קוד האבטחה. קוד אבטחה זה פותח במקור בבריטניה בשנת 1995, על ידי עובד Equifax מייקל סטון, כקוד אלפאנומרי בן אחד עשר תווים. לאחר בחינה עם רשת Littlewoods ובנק NatWest, הרעיון אומץ על ידי האגודה הבריטית לשירותי סליקת תשלומים (APACS) והוחלף לקוד בן שלוש הספרות המוכר היום. מאסטרקארד החלה להנפיק מספרי CVV בשנת 1997 וויזה בארצות הברית הנפיקה אותם בשנת 2001. אמריקן אקספרס החלה להשתמש ב-CVV בשנת 1999. השימוש ב-CVV אינו מגן מפני הונאות דיוג, שבהן בעל הכרטיס מרומה להזין את ה-CVV בין שאר פרטי הכרטיס. הגידול בהונאות דיוג הפחית את היעילות של ה-CVV כאמצעי למניעת הונאה. ישנה גם הונאה שבה מבצע הדיוג השיג את פרטי הכרטיס (אולי על ידי פריצת מסד נתונים של סוחר או מקבלה על רכישה) והוא נותן את המידע הזה לקורבנותיו, ובכך מרגיע אותם לתחושת ביטחון מזויפת לפני שביקש ה-CVV. למה משמשות 3 הספרות שנמצאות בגב כרטיס האשראי ולמה הן שם ?, באתר Y4PC,‏ 5 בדצמבר 2021 Rules for Visa Merchants, Visa
לוק-אוליבייה מרסון

לוק-אוליבייה מרסון, צרפתית: Luc-Olivier Merson (21 במאי 1846 – 13 בנובמבר 1920) היה צייר ומאייר אקדמי צרפתי הידוע גם בזכות בולי הדואר ועיצובי המטבעות שלו. נולד בשם ניקולס לוק-אוליבייה מרסון בפריז, צרפת, הוא גדל במשפחה אמנותית, בנו של צ'ארלס-אוליבייה מרסון, צייר ומבקר אמנות. הוא למד אצל גוסטב צ'אסוונט באקול דה דסין ולאחר מכן אצל איזידור פיס בבית הספר לאמנויות יפות. עבודתו הראשונה של מרסון הוצגה בסלון פריז ב-1866 ושלוש שנים לאחר מכן זכה בפרס רומא. במהלך חמש השנים שעבד באיטליה, התרכז באמנותו בנושאים דתיים והיסטוריים. בחזרתו לצרפת, בשנת 1875 הוא זכה במדליית הפרס הראשון בתערוכה של חברת אמנים צרפתיים. "נוטרדאם דה פריז", אחד מציוריו הידועים ביותר של מרסון, נוצר בשנת 1881 כתוצאה מהפופולריות העצומה של הרומן של ויקטור הוגו בעל אותו השם. עם הדימויים הגותיים המיסטיים שלו, סגנונו משקף את השפעתה של התנועה הסימבוליסטית שהתפתחה אז. מרסון יצר הזמנות דקורטיביות גדולות עבור מוסדות כגון ארמון הצדק, מוזיאון לואי פסטר והפסיפס בבזיליקת הסאקרה קור. הוא גם הכין את יצירות האמנות עבור ויטראז'ים, שניתן למצוא בכנסיית השילוש הקדוש ריטנהאוס בכיכר פילדלפיה, פנסילבניה. הערכתו עלתה במידה ניכרת לאחר שהוענקה לו מדליית זהב על ציורו בתערוכה העולמית של 1889, ובשנת 1892 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות. עד שנת 1900 תכנן מרסון בולי דואר עבור הדואר הצרפתי ולדואר מונקו. הוא לימד באקדמיה ויטי בשנת 1903. ב־1908 הוא קיבל חוזה עם הבנק של צרפת ליצור מספר עיצובים עבור כמה מהשטרות של המדינה. בין 1906 ל-1911 הוא לימד באקול דה-בו-ארט, עם סטודנטים כמו קלמנט סרו, שבסופו של דבר גם יעצב בעצמו בולים ושטרות. מרי דיגנם ומרי סרגנט פלורנס היו בין תלמידיו. כהוקרה על תרומתו לתרבות הצרפתית, הוענקה למרסון אות לגיון הכבוד. מרסון נפטר בפריז ב-1920, עבודתו נשכחה במידה רבה כתוצאה מהפופולריות המוחצת של צורות האמנות האוונגרד כפי שנראו ביצירותיהם של האימפרסיוניסטים ותנועות אמנותיות אחרות. בין תלמידיו של מרסון הייתה הציירת האמריקאית קלייר שוטלוורת והשווייצרית מרתה קונץ. ההגעה לבית לחם זאן דארק לפני האל האביב התמעורר החזיון מדיה וקבצים בנושא לוק-אוליבייה מרסון בוויקישיתוף לוק-אוליבייה מרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Adolpe Giraldon: Luc Olivier Merson - Une noble vie d'artiste (1929) "Vitti, ??-??", The Correspondence of James McNeill Whistler, University of Glasgow, retrieved 2017-07-17 École Nationale des Beaux-Arts: Exposition de l'oeuvre de Luc Olivier Merson (mai 1921) Jules Heller; Nancy G. Heller (19 December 2013). North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary. Routledge. Studer, Daniel. Martha Cunz 1876-1961: Eine Schweizer Jugendstilkünstlerin in München. St. Gallen: Verlagsgemeinschaft St. Gallen, 1993. (in German)
פוטוק (סדרת לוויינים)

פוטוק (ברוסית:Поток, זרם מים) היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות ושיגורים נמשכו ברוסיה עד לשנת 2010. בסך הכול שוגרו 10 לוויינים. תכנון הלוויינים בוצע ב-"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" בהתאם להחלטת הממשלה מ-17 בפברואר 1976 על הקמת דור שני של מערכת תקשורת לצרכים צבאיים (חלק נוסף של מערכת זו התבסס על לווייני סדרת "לוץ'"). המערכת הייתה צריכה לאפשר העברה בזמן אמת של נתונים שנאספו בלווייני ריגול מסדרה יאנטר ובהמשך מלווייני צלינה 2. משיבי הלוויין היו יכולים להעביר היקף גדול של מידע דיגיטלי. הם היו יכולים להעביר מידע ב-Ku-band וב-C-band. הלוויין היה מצויד במדחף אפקט הול והייתה לו יכולת לשינוי מסלול. מערכות הלוויין נשלטו על ידי מחשב מרכזי שהותקן בחללית. משקל החללית היה כ-2400 ק"ג. פאנל סולארי בשטח 40 מ"ר סיפק כ-1700 ואט. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה 3 שנים. כל הלוויינים שוגרו תחת שם "קוסמוס". הלוויין האחרון בסדרה שוגר בשנת 2000. יכולת העברת נתונים של הלוויינים הייתה גבוהה מהנדרש באופן משמעותי. לאחר שנת 1991 החלה השכרת יכולת העברת נתונים לגופים פרטיים. בשנת 1992 היה ניתן לתת בקשה להעברת נתונים גם מגופים מחוץ לרוסיה. לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מדגם גארפון ששוגר לראשונה בשנת 2011. כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון. לווייני פוטוק נתונים על השיגורים תיאור פיתוח ופעילות נתונים מאתר היצרן
שרלוטה בורשובה

שרלוטה בורשובה (בצ'כית: Charlotta Burešová;‏ 1904, פראג - 1983, פראג) הייתה אמנית צ'כית יהודיה, ניצולת השואה. בורשובה נולדה בפראג. אביה היה חייט. היא למדה בבית הספר לאמנות תעשייתית ובאקדמיה לאמנות יפה בפראג (אנ'). היא נישאה לראדים בורש, שהיה עורך דין ונוצרי. ב-1927 נולד בנם, שאף שמו היה ראדים. ב-1941 החרימו הנאצים את ביתה של בורשובה, והיא אולצה לעזוב אותו. כמו כן, אולצה להפסיק לצייר. היא התגרשה מבעלה, ככל הרנאה כדי להגן על רכוש המשפחה, שהיה מוחרם אם היה בבעלותה, אך נשאר בבעלותו. ב-1942 גורשה לגטו טרזין. היא שובצה לעבודות כפייה בציור גלויות ברכה. לאחר מכן הועברה לסדנת האמנים. בסדנה זו יצרה העתקים של יצירות קלאסיות. אחת מהן מצאה חן בעיני אחד הממונים הנאצים, והוא מנע את גירושה למחנות ההשמדה במזרח. בורשובה ציירה בחשאי ציורים המתארים את הגטו, פורטרטים של ילדים, רקדניות וטבע חי. לקראת ביקור הצלב האדום בטרזין, ביוני 1944, פנתה בורשובה לקתרינה פרנק כזו שזו תהיה דוגמנית עבור ציור למשרד במנהלת הגטו. היא ציירה את הציור הפלמנקו האחרון ואת דיוקן בנה של פרנק. כשביקר אייכמן בגטו, זיהה את קתרינה בציור "מאדאם בטרפליי", שעיטר את משרדי מפקד המחנה והכירה ממפגש קודם עמה. הוא הורה לשפר את תנאיה, וכך השתפרו סיכויי ההישרדות שלה ושל בנה התינוק. לאחר שחרור גטו טרזין באביב 1945 שבה בורשובה לפראג. היא שבה ונישאה לבעלה מלפני המלחמה, והמשיכה לצייר. יד ושם מציג ציורים של בורשובה בהם הפלמנקו האחרון, בתערוכת הקבע במוזיאון לאמנות בקמפוס יד ושם. על יצירתה של בורשובה בכתב העת "בשביל הזיכרון" באתר יד ושם, גיליון 41, ע' 40 ואילך. בורשובה באתר "אנציקלופדיה" על בורשובה באתר מכון לאו בק על קתרינה פרנק ובורשובה, באתר יד ושם על המוזיאון לאמנות ביד ושם
קרטיס טילט

קרטיס אנטוני טילט (באנגלית: Curtis Anthony Tilt; נולד ב-4 באוגוסט 1991 בוולסול שבאנגליה) הוא כדורגלן ג'מייקני-אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה ובנבחרת ג'מייקה. טילט שיחק במועדונים גורנל את'לטיק, טיפטון טאון, היילסאואן טאון, הדנספורד טאון, טלפורד יונייטד, רקסהאם, פורסט גרין רוברס, בלקפול ורות'רהאם יונייטד. החל משנת 2020 משחק טילט בוויגאן את'לטיק, עמה העפיל בתום עונת 2021/2022 לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, תחילה במספר השאלות, והחל מעונת 2022/2023 בחוזה קבוע. ב-25 במרץ 2021 ערך טילט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה, בהפסד 4-1 לנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות. קרטיס טילט, באתר Transfermarkt קרטיס טילט, באתר Soccerway קרטיס טילט, באתר WorldFootball.net קרטיס טילט, באתר National Football Teams קרטיס טילט, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרטיס טילט".