laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בסטלה

במיתולוגיה הנורדית, בסטלה היא ענקית והאם של וילי, וה, ואודין. בסטלה מוזכרת באדה הפרוזאית בספר "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning), פעמים רבות בשירה הסקאלדית, ובשיר "הבלדה של הנעלה" (Hávamál) מהאדה הפואטית. האדה הפרוזאית מתארת את בסטלה כבתו של הענק בולת'ורן וכאשתו של בוֹר, בנו של בוּרי, הראשון מהאסיר. בספר כתוב שהשניים התחתנו והולידו שלושה בנים, הראשון אודין, השני וילי, והשלישי וה. בבית 140 של השיר "הבלדה של הנעלה" מהאדה הפואטית אודין אומר שהוא למד תשעה כשפים מבנו של "בולת'ור", הוא האב של בסטלה. המילה "בולת'ור" כנראה מתייחסת לאותו הענק "בולת'ורן" המוזכר באדה הפרוזאית, וההבדלים בין השמות כנראה לא משמעותיים. ייתכן שמקור המילה בסטלה קשור ל"רעיה", וייתכן שגם ל"קליפת עץ". קיימת תאוריה שלפיה בסטלה היא קליפת עץ העולם, שעליו ייתכן שאודין נולד. ג'ון לינדו כותב שהעובדה שבסטלה היא ענקית היא משמעותית בהתחשב בסיפור המיתולוגי על רצח אבי הענקים יימיר בידי בנה אודין. הוא כותב שבהתחשב בכך, יש לקרוא את סיפור בריאה זה כסיפור של רצח בתוך המשפחה. בהערותיו על תרגומו לאנגלית של השיר "הבלדה של הנעלה", הנרי אדמס בלוס כותב שייתכן שהבן האנונונימי של בולת'ור המוזכר בבית אשר מזכיר את בסטלה הוא מימיר, ושתשעת הכשפים אשר למד ממנו עזרו לו להשיג את התמד, בסיפור שמוזכר בבתים מוקדמים יותר בשיר. אנתוני פולקס, Edda, לונדון: אוורימאן, 1995 ג'ון לינדו, Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs, ארצות הברית: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001, עמ' 77, 82 הנרי אדמס בלוס, The Poetic Edda, הקרן האמריקאית-סקנדינבית, 1923 אנדי אורצ'רד, Dictionary of Norse Myth and Legend, קאסל, 1997, עמ' 19
סטרולגינו

סטרולגינו (באיטלקית: Strolghino) הוא סאלומה במטבח האיטלקי המוכן מבשר חזיר (סלומי -ביחיד סאלומה - salume) הם מוצרי בשר איטלקיים האופייניים להגשה כאנטי-פסטו, העשויים בעיקר מבשר חזיר ומבושלים). הסטרולגינו הוא דק, ובמשקל ממוצע של 300 גרם, וניתן להכין אותו מ"בשר הרגליים הרזה" של חזיר הבית. בדרך כלל משתמשים בנתחי בשר שנשארו מהכנת פרושוטו. ניתן להכין אותו גם מחלקים מהחזיר שאינם משמשים בשינקין. סטרולגינו עשוי להיות זמין רק לכמה חודשים באזורים מסוימים. ייתכן שיש לו זמן ייבוש קצר יחסית של 15 – 20 יום, מה שמביא למוצר רך מאוד הדומה ל"בשר נקניק טרי ונא". המילה נובעת מהמילה סטרולגה, שמשמעותה בניב האמיליאני מכשפה או מגידת עתידות, שכן האמינו שהם יכולים לשמש כמנבא מוקדם לאיכות נקניק הקולאטלו - הדורש זמן ייבוש ארוך בהרבה - ממנו הורידו את הבשר ששימש להכנת הסטרולגינו. בערים האיטלקיות, קרמונה ופארמה, ניתן להתייחס אליה כאל "סטרולגינו סלמי פילזטה", והכנתו באזורים אלה עשויה לכלול ייבוש ושימור למשך שלושה חודשים. עד 2010 בערך, זמינותו באיטליה הייתה נדירה למדי, אך לאחר זמן זה זמינותו עלתה מעט. עד משנת 2012, סטרולגינו לא היה מוגן או מוסדר באיטליה (למשל עם כינוי מקור מוגן או מעמד גאוגרפי מוגן). סטרולגינו ניתן לזווג עם שמפניה או יין. סטרולגינו אותנטי תואר כמיוצר רק בשפלה של פארמה, על ידי יצרני culatello prosciutto. שיטות ייצור אלו אינן מכילים חומרים משמרים למזון ולכן בעלי חיי מדף שלהם פחות מחודשיים. לפעמים המוצר מתואר כבעל חיי מדף ממוצעים של 40 יום. באזור זה, ייצור הקולאטלו והסטרולגינו פועלים במקביל, שכן הסטרולגינו מוכן משאריות של נתחי קולאטלו. חלק מהמוצרים המסומנים כסטרולגינו עשויים להיות מזויפים, שהם למעשה סוג אחר של סלמי או סלמי שונה. אלה המסומנים כסטרולגינו והם בעלי מרקם קשה או טעם חריף/מלוח אינם אותנטיים. שרקוטרי רשימה של מזונות יבשים רשימת נקניקיות מדיה וקבצים בנושא סטרולגינו בוויקישיתוף "All our Salami". Cavalier Umberto Boschi (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-14. "SALAMI STROLGHINO". www.levoni.it (באנגלית). נבדק ב-2023-12-14.
ארוז דה ליסה

ארוז דה ליסה (בספרדית: Arroz de lisa; כלומר אורז בורי) הוא מאכל מסורתי מהמטבח הקולומביאני מחוף האוקיינוס האטלנטי (הים הקריבי). הארוז דה ליסה מבושל עם קיפונאים, (דג בורי למשל) דג ים המצוי במים מליחים, כמו אלה בפתחי הנהרות. בנוסף לבורי שלרוב מיובשים ומומלחים קודם לכן, האורז מכיל ירקות (למשל, בצל, סוגי פלפל מתוקים), ותבלינים (למשל פפריקה, כמון, מלח, פלפל שחור). המאכל מוגש בדרך כלל בעלה (כמו עלה בננה) עם עירית טחונה, בליווי בולו, סלט אבוקדו וגוארפו (מיץ קנה סוכר). רשימה של מנות אורז גבינת קוסטניו סוארו אטולבואי בוטיפארה סולדניאס בולו מדיה וקבצים בנושא ארוז דה ליסה בוויקישיתוף "Arroz De Lisa - Cuisine of Colombia". Trek Zone (באנגלית). נבדק ב-2023-03-30.
קצרצרים

קצרצרים היא סדרת מערכונים הומוריסטית העוסקת בנושאים שונים מחיי היום של הילדים, ששודרה החל ממרץ 2018 עד פברואר 2019. באתר "יוטיוב" "קצרצרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קצרצרים", סרטונים בערוץ היוטיוב "קצרצרים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קצרצרים, באתר "yes" קצרצרים, ב"אתר סרט"
משה (בישי) מימון

הרב משה (בישי) מימון (? - יא' בתמוז ה'תרפ"ח, 29 ביוני 1928) היה רב העיר גאבס בתוניסיה. נולד בעיר גאבס לרב יצחק ושוויכא מימון. היה תלמידו של הרב אברהם עלוש, אב בית דין גאבס ולמד לצד הרבנים פראג'י עלוש, יצחק חי בוכבזה ופראג'י דמרי. שימש כדרשן, חזן, בעל תוקע, מורה צדק, מחבר ספרים ודיין ובהמשך מונה כרבה הראשי של העיר גאבס. התחתן עם זימררה, ונולדו להם 11 בנים ובנות. לאחר שמונה לרבה של העיר גאבס נפטרה אשתו הראשונה, והוא נשא אישה שנייה רחל בחלה, ונולדו להם 2 ילדים, ביניהם הרב מצליח מימון. נפטר ביא תמוז התרפ"ח ונקבר בעיר גאבס. בשנת 1976 הועלו עצמותיו לארץ ונטמן בבית העלמין הישן בבאר שבע. דברי הברית, ‏גרבה תרעג, באתר היברובוקס המילואים למשה - חיודשי תורה ודרושים ישיר משה- פירוש על ספר תהילים- יצא לאור על ידי בנו הרב מצליח מימון משה ידבר - חיודשים על הש"ס והספדים - יצא לאור מכתבי יד תולדות הגאון רבי משה (בישי) מימון זצ"ל מגאבס - באתר ישיבת כסא רחמים כך כתוב על מצבתו בבית העלמין בבאר שבע
גבינת קוסטניו

גבינת קוסטניו (בספרדית: Queso costeño) היא מוצר חלב מאזור הים הקאריבי של קולומביה. היא גבינה לבנה, רכה (יחסית) ומלוחה. בכמה סוגים קשים יותר יש יותר מלח. הגבינה משמשת למגוון מאכלים מסורתיים קולומביאנים וכן נצרכת גם לבדה. החלב הגולמי מופרד באמצעות הגבנה לחומר מוצק ומי גבינה נוזליים על ידי הוספת אנזים הגבנה, מי גבינה מופרדים, הגבינה המוקרשת מתקשה, מוסיפים לה מלח ואז מחממים אותה. בהכנה משתמשים במיכל קערת עץ בשם sereta ובמכבש. (להוצאת המים). ארוז דה ליסה בוטיפארה סולדניאס Queso costeño Queso costeño
מגדל חיפה

מגדל חיפה או מלון מגדל חיפה הוא גורד שחקים שנבנה ב-1992, וממוקם במגרש שחזית אחת שלו פונה לרחוב הרצל 63 וחזית שנייה לרחוב החלוץ בהדר הכרמל בחיפה. המגדל שבתכנונו הוחל בשנות ה-70 מתנשא לגובה של 23 קומות וכ-71 מטרים. המגדל שתוכנן על ידי האדריכל משה אורן נבנה במהלך שנות ה-80, אך המלון שתופס את מרב קומותיו נפתח לאחר עיכובים רבים רק ב-1992. הבניין הוא הגבוה ביותר שנבנה לאורך רחוב הרצל ובסביבתו הקרובה והודות לכך בולט היטב בשכונה. אלמנטים שתוכננו ולא בוצעו בבניין היו מעבר תת-קרקעי שיועד לקשר בין קומת המסחר ברחוב הרצל ובין צדו השני של הרחוב הסואן. על גג הבניין תוכננה לקום מסעדה, שממנה יתאפשר לסועדים להנות גם מנוף פנורמי של העיר. הבניין כולל חניון מקורה בקומותיו התחתונות, שטחי מסחר הפונים לרחובות החלוץ והרצל, קומות משרדים בהן שולבו מפרסות בדופן הפונה לכיוון הר הכרמל וכן מלון ובו כ-100 חדרים בדרגת שלושה כוכבים. כיום שטחי המסחר הפונים לרחוב החלוץ אינם פעילים ונטושים. צרותו הייחודית ניתנה לו באמצעות קומות המשרדים שרחבות יותר באופן הדרגתי ומעניקות לבניין את התנופה העיצובית. בשל עיצובו הידוע של המגדל, הוא בולט בנוף האורבני של חיפה ונחשב די מפורסם מבין מבניה ומגדליה ונראה למיטב גם מרחוק. חדר במלון מגדל חיפה נוף מהחדר חזית מגדל חיפה לרחוב החלוץ מבואת הכניסה המסחרית למגדל חיפה אתר האינטרנט הרשמי של מגדל חיפה מיכאל יעקובסון: סיבוב במלון מגדל חיפה, באתר 'חלון אחורי', 9 בדצמבר 2023.
אמץ כביש מהיר

תוכנית Adopt-a-Highway, ותוכנית Sponsor-a-Highway הדומה מאוד, הם מסעות קידום מכירות שבוצעו על ידי מדינות ארצות הברית, מחוזות וטריטוריות של קנדה, וכמה ממשלות לאומיות מחוץ לצפון אמריקה כדי לעודד מתנדבים לשמור על חלק מהכביש המהיר נקי מפסולת. בתמורה לפינוי פסולת קבוע, ארגון (כגון צופי גורים או אבירי קולומבוס) רשאי לפרסם את שמו על שלט בקטע של הכבישים המהירים שהם מתחזקים. מדיה וקבצים בנושא אמץ כביש מהיר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגן בליסטי

מגן בליסטי, המכונה גם מגן טקטי או מגן עמיד לכדורים, הוא כלי הנועד להגן על יחידות של המשטרה או הצבא, תפקידו של המגן הוא לעצור או להסיט כדורים וקליעים אחרים שנורו לעבר המוביל שלהם. מגנים בליסטיים מגנים גם מפני איומים פחות חמורים כמו חפצים שנזרקו. מגנים בליסטיים דומים למגני התפרעויות, אך מציעים הגנה רבה יותר והם משמשים בדרך כלל על ידי יחידות מיוחדות או במצבים שבהם מגני מהומות לא יציעו הגנה מספקת. מגנים קטנים מספיק שניתן לשאת על ידי אדם יחיד נקראים "מגנים אישיים", והם נשאים באופן סטנדרטי על ידי כוחות המשטרה בארצות הברית כחלק מהציוד הנייד שלהם. האם נעשה שימוש במגן או לא יהיה תלוי הן במדיניות והן במצב האישי. ייתכן שהמדיניות של כוח משטרה להשתמש במגנים רק במצבי הגנה, כגון הקמת היקפית והמתנה לתגבורת, בעוד שאחרים עשויים להתיר את השימוש בהם במצבים פוגעניים, כגון מחסום תנועה בסיכון גבוה או התקרבות לחשוד הנחשב כמסוכן. תכונות מומלצות של מגנים בליסטיים למשטרה כוללים מערכת נשיאה המאפשרת להחזיק אותו לטווח ארוך ללא עייפות, ויכולת גם לטעון אקדח תוך החזקת המגן וגם לירות אותו בצורה מדויקת ביד אחת. מגנים בליסטיים דומים ללוחות שריון במבנה שלהם, בדרך כלל הם מיוצרים מחומרי פלסטיק המחוזקים בסיבים שמקורם בפוליאתילן או ארמיד בעל מסה מולקולרית גבוהה מאוד. הם עשויים, כמו שריון קרמי, לשלב שכבה קרמית על פני השטח החיצוניים שלהם כדי לאפשר להם להביס כדורים חודרי שריון בליבת פלדה. הם יכולים לכלול תכונות כמו חלונות מזכוכית חסינת כדורים, ידיות הפעלה משני הצדדים ומנורות לשימוש בלילה, ויכולים להיות נשאים ביד או מותקנים על מסגרות עם גלגלים. הם משתנים בגדלים שלהם, כאשר חלקם עוצבו להגנה על חלקו העליון של הגוף בלבד, ואחרים נועדו להגנה על כל הגוף. שלא כמו אפוד בליסטי, קליעים שנעצרו בהצלחה על ידי מגן בליסטי לא יעבירו טראומה או כאב לנושא, מכיוון שהם מתוכננים כך שלא יהיו במגע ישיר עם הגוף. מדיה וקבצים בנושא מגן בליסטי בוויקישיתוף Bhatnagar, Ashok (2016). Lightweight Ballistic Composites: Military and Law-Enforcement Applications. Woodhead Publishing. p. 214. ISBN 978-0081004258. Armellino, Rick (9 במרץ 2010). "How to buy personal shields". PoliceOne. ארכיון מ-2014-06-19. נבדק ב-2018-05-06. {{cite web}}: (עזרה) Ganor, Jake (2021). Body Armor and Light Ballistic Armor Materials and Systems (1 ed.). Adept Press. ISBN 979-8985020212.
המונומנט של סנטיאגו

המונומנט של סנטיאגו (בספרדית: Monumento de Santiago) או המונומנט לגיבורי הרסטורציה (בספרדית: Monumento a los Héroes de la Restauración) הוא אנדרטה הניצבת בעיר סנטיאגו דה לוס קביירוס שברפובליקה הדומיניקנית. המונומנט, המעוצב כמבנה משיש שעליו ניצב עמוד ניצחון, ממוקם על גבעה במרכזה של סנטיאגו והוא המבנה הגבוה ביותר בה. פארק משתרע סביבו. המונומנט נבנה בתקופת הדיקטטורה של רפאל טרוחיו בשנת 1944. טרוחיו בנה אותו לכבוד עצמו בשם "אנדרטת טרוחיו לשלום". האנדרטה נבנתה לרגל יום השנה ה-100 לתחילת מלחמת העצמאות הדומיניקנית (אנ'), שאותה נלחמה כדי לקבל את עצמאותה מהאיטי. מתכנן המונומנט היה הנרי גאסון בונה (Henry Gazón Bona). לאחר רצח טרוחיו בשנת 1961 שינתה הממשלה את שם האנדרטה לשמה הנוכחי, המוקדש לגיבורי מלחמת הרסטורציה הדומיניקנית (אנ'), שהתנהלה בין השנים 1863 ל-1865 נגד כוחות דומיניקנים לויאליסטים וספרדים. מדיה וקבצים בנושא המונומנט של סנטיאגו בוויקישיתוף
אנטון טוס

אנטון טוס (בקרואטית: Anton Tus;‏ 22 בנובמבר 1931 – 4 בספטמבר 2023) היה גנרל קרואטי אשר שימש כמפקד חיל האוויר היוגוסלבי בין השנים 1985–1991, וכראש המטה הכללי הראשון של צבא קרואטיה. טוס נולד בבריביר ב-22 בנובמבר 1931. בגיל 13 הוא הצטרף לפרטיזנים של טיטו ולחם עמם עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-1949 הוא התגייס לחיל האוויר היוגוסלבי, ועבר הכשרה כטייס קרב. בין 1985–1991 הוא שימש כמפקד חיל האוויר היוגוסלבי. במרץ 1991, לאחר שקרואטיה הכריזה על עצמאותה, טוס הפך לראש המטה הכללי הראשון שלה. הוא נשפט בבלגרד שלא בפניו על בגידה ועריקה. מיד עם הקמתה, נאלצה קרואטיה להיאבק על עצמאותה אל מול הצבא היוגוסלבי שנתמך בידי המיעוט הסרבי במדינה. בתחילה, נאלצו הקרואטים להסתמך בעיקר על כוחות המשטרה המקומית, אולם בהדרגה הצליח טוס לבנות כוח צבאי קרואטי עצמאי, שהתחזק מאוד לאחר שהקרואטים השתלטו על מחנות צבא ומחסני נשק יוגוסלביים. טוס היה מסוכסך עם שר ההגנה גויקו שושאק, ולפיכך ב-20 בנובמבר 1992 התפטר מהתפקיד. הוא המשיך לשרת בצבא הקרואטי, ואף פיקד בעצמו על כמה מהמבצעים הגדולים שלו במלחמה. בין השנים 2001–2005 הוא שימש כנציג קוראטיה בוועדה הצבאית של נאט"ו. טוס נפטר בזגרב ב-4 בספטמבר 2023. אנטון טוס באתר משרד ההגנה הקרואטי כתבה על פטירתו של אנטון טוס באתר "קולה של קרואטיה" ערך זה הוא קצרמר בנושא קרואטיה ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיר הגברים

עיר הגברים הוא מחזמר ישראלי משנת 1970, המבוסס על סיפוריו של דיימון ראניון. המחזמר נכתב על ידי אליעזר כרמי שתרגם לעברית רבים מסיפוריו של ראניון, ובוים על ידי דני ליטאי. הוא הוצג על ידי "תיאטרון דגן" של המפיק והאמרגן דני דגן. מילות השירים נכתבו על ידי דן אלמגור, והשירים הולחנו ועובדו על ידי מתי כספי. שלמה גרוניך, שהיה אז עדיין אלמוני, ניגן בפסנתר במחזמר בעקבות מבחני במה שערך כספי, וכתוצאה ממנו נוצר שיתוף פעולה אמנותי ארוך שנים בין כספי וגרוניך. מבין שירי המחזמר, התפרסם השיר "פנקס הקטן" שביצע ששי קשת, בהשתתפותם של אבירמה גולן וראובן שנער. השיר נכלל גם באלבומו הראשון של קשת, והפך לאחד המזוהים איתו. ששי קשת אבירמה גולן מנחם זילברמן (בתפקיד המספר/דיימון ראניון) רחל חנוך ראובן שנער דורי בן זאב צלילה שטרן אילנה פרידמן איציק וייס כפי שהופיעה באלבום שירי המחזמר שיצא בשנת 1971. עיר הגברים - הלהקה דו רה מי - ששי קשת והבנות עגבניות - רחל חנוך, אבירמה גולן, צלילה שטרן פנקס הקטן - ששי קשת שביתת שלום - ששי קשת, מנחם זילברמן, ראובן שנער, דורי בן זאב ג'ו הבדחן - הלהקה מקסי אוהב סוסים - ששי קשת ורחל חנוך אני רוצה לחזור - מנחם זילברמן מיהו הגנגסטר האמיתי - הלהקה
סטמפוט

סטמפוט (בהולנדית: Stamppot שפירושו "סיר מחית") הוא מאכל הולנדי מסורתי העשוי משילוב של מחית תפוחי אדמה עם ירק אחד או כמה. זיווגי ירקות אלה כוללים באופן מסורתי כרוב כבוש, אנדיב, קייל, תרד, לפת, או גזר ובצל (השילוב של השניים האחרונים ידוע כ-hutspot בהולנד וכ-wortelstoemp בבלגיה). ניתן להשאיר עלים ירוקים כמו אנדיב גולמיים ולהוסיף לתפוחי האדמה מבושלים רק בשלב המעיכה. כמה זנים אזוריים פחות נפוצים של סטמפוט מבושלים עם פירות ותפוחי אדמה. בשנים האחרונות וריאציות על המנה המסורתית הופכות יותר ויותר פופולריות בקרב אנשים שמוסיפים מרכיבים כמו רוקט, כרישה, סלק, בטטה, פטריות וירקות שונים אחרים. לפעמים, דגים משמשים כמרכיב בסטמפוט שהוא בעיקר מאכל במזג אוויר קר. מקורו של הסטמפוט אינו ידוע, אם כי האגדה מייחסת את המצאת ה-hutspot למצור על ליידן ב-1574. השימוש בירקות עלים נאים במקום לבשל אותם עם תפוחי האדמה לא תוארך מוקדם יותר מ-1940. ישנן שתי שיטות להכנת סטמפוט, הראשונה היא הצורה המודרנית יותר: סטמפוט מכינים על ידי הרתחת הירקות ותפוחי האדמה בנפרד. לאחר הסיום, מוסיפים את תפוחי האדמה לאותו סיר כמו הירקות וכולם נמעכים היטב יחד. רוקוורסט, סוג של נקניק מעושן, הוא נתח הבשר המועדף שיש להוסיף למנה בהולנד. ניתן להכין סטמפוט גם בסיר בודד. את תפוחי האדמה ואת הירקות או את הפירות לבחירה שמים בסיר. מוסיפים מים, והתערובת נשארת לרתיחה. לאחר שהירקות מבושלים ומסוננים מוסיפים מעט חלב, חמאה ומלח, והירקות נמעכים יחד עם הכל. לפעמים אותו סיר משמש גם לחימום הנקניקיות, אבל אלה לא נמעכים פנימה. הדוגמה של מנה המבושלת לעיתים קרובות בשיטה זו היא hutspot עם גזר ובצל כירקות. באבל אנד סקוויק, מאנגליה צ'מפ וקולקנון, מהמטבח האירי Rumbledethumps, מהמטבח הסקוטי סטומפ, מהמטבח הבלגי טרינקסט, מאזור אמפורדה בקטלוניה, צפון מזרח ספרד ואנדורה בייטס, J (1988). Let's Go Dutch, הוצאת Van der Zeijst, pp. 83–84 מדיה וקבצים בנושא סטמפוט בוויקישיתוף "Andijviestamppot met ananas" [Endive stamppot with pineapple]. Recepten.net (בהולנדית). נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Albala, Ken, ed. (2011). Food Cultures of the World Encyclopedia. Greenwood. p. 251. ISBN 978-0313376269. נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite book}}: (עזרה) "10 traditional Dutch recipes — not all of which involve potato". DutchNews.nl. 20 בפברואר 2015. נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Gezocht: vooroorlogse stamppot rauwe andijvie" [Seeking: pre-war recipes for stamppot with raw endive]. Historiek.net (בהולנדית). נבדק ב-12 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Holten, Nicole (9 באוקטובר 2010). "Boerenkool met worst". TheDutchTable.com (באנגלית). נבדק ב-11 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אדונם של חיילי הצעצוע

אדונם של חיילי הצעצוע הוא סיפור מאת הסופר הקנדי איאן לורנס המתרחש באנגליה במהלך השנה הראשונה של מלחמת העולם הראשונה. הספר פורסם לראשונה באוקטובר 2001 על ידי הוצאת "דלקורטה פרס", ולאחר מכן הודפס מחדש במאי 2003 על ידי הוצעת דל לאורל-ליף, חותם של חטיבה של רנדום האוס. הספר הפך לרב מכר, ונכלל ב- רשימות קריאה נדרשות של בתי ספר תיכוניים אמריקאים רבים. החלק בסיפור המתרחש באנגליה אליו התגייס אביו של ג'וני מסופר בעיקר באמצעות מכתבים שנשלחים חזרה הביתה למשפחתו. באמצעות המכתבים ניתן לומר כי הסיפור מ-25 בנובמבר עד 26 בדצמבר 1914. בתחילת הספר ג'וני ומשפחתו גרים בלונדון, אולם ג'וני נשלח לגור עם דודתו איבי בעיירה קליף זמן קצר לאחר שאביו מתגייס. אמו עוברת לעיר וולוויץ', גם שולחת מכתבים לג'וני בכל פרק, כדי לעזור לתמוך במלחמה על ידי קבלת עבודה בייצור נשק במפעל. נושא מרכזי של הספר הוא חוסר התכלית וחוסר ההיגיון של מלחמה. לאחר שהגיבור, ג'וני בריגס, לא מגיע לבית הספר למשך יומיים כדי שיהיה לו יותר זמן לבנות את הגיא פוקס שלו, הוא נאלץ לבלות כל רביעי ושבת אחר הצהריים בבית המורה שלו. שם, המורה שלו, מר טאטל, מלמד אותו ספרות, בעיקר "האיליאדה". אירועי מלחמת העולם הראשונה מאוד דומים לאירועים של הומרוס. בתחילת הספר מציקים לג'וני, אבל כששרה רוצה להתחבר עמו, הוא כפוי תודה לחלוטין ואומר "חברה היא כמו לא חבר בכלל". זו הסיבה שהוא עוזב את בית הספר. כשהיא מצילה אותו בכך שרצו להשליך אותו לאש הוא מתחיל לראות בה חברה. בתחילת הסיפור, אבא של ג'וני מתוסכל מכך שחסר לו חצי סנטימטר של גובה הנדרש כדי להתגייס. לאחר הורדת הגובה הנדרש, הוא מצטרף למלחמה ומועבר לאחר מכן לקו החזית. ככל שהמלחמה נמשכת, היא גובה מחיר מבריאותו, מבנה גופו ונפשו של אביו של ג'וני. אביו של ג'וני שולח לבנו חייל מגולף ומצויר בכל מכתב מכתב, אך יצירותיו נראות יותר ויותר גרועות לאורך הספר. זה בא לידי ביטוי בדגם של עצמו שהוא שלח: הצבע החום של בגדיו הופך לירוק עם בוץ, החיוך הרחב על פניו דוהה להבעה עגומה וסדק יורד על החזה שלו. הספר מגיע לסיומו כאשר ג'וני מפסיק לשחק עם חיילי מפצח האגוזים שלו, ומפגיש אותם לקראת הפסקת חג המולד של 1914. המלחמה נמשכת ללא התערבותו של ג'וני, ואביו חוזר ארבע שנים מאוחר יותר ב-1918. אמו של ג'וני מתה מהרעלת גופרית ב-1923, מה שמוכיח שכמה מהקורבנות האמיצים ביותר של מלחמת העולם הראשונה הגיעו לא מהקו הקדמי, אלא מכוח העבודה בבית. ג'וני בריגס: הגיבור והדובר של הסיפור, שחושב שהקרבות של מלחמת העולם הראשונה משקפים את אלו שהוא משחזר עם חיילי מפצח האגוזים שלו. גברת בריגס: אמו של הגיבור, שעוברת לוולוויץ' כדי לעבוד בנשקייה ג'יימס בריגס: אביו של ג'וני, יצרן צעצועים עליז ודי חכם, ששולח לבנו חיילי עץ שהוא מגלף ומצייר בשוחות דודה איבי: לאחר שאביו של ג'וני מתגייס, אמו שולחת אותו לגור עם דודתו, אישה בודדה אכפתית וצעקנית. הוברט טאטל: המורה של ג'וני, איש אינטליגנטי, מוסרי שמאיים לעזוב את קליף לאחר שהוורדים שלו יושמדו אם מישהו לא יתוודע שהשמיד אותם.
טרינקסט

טרינקסט (בקטלאנית: Trinxat; בספרדית: Trinchado) הוא מזון מהרי הפירנאים, בעיקר אנדורה והקומרקונים הקטלאניים של Cerdanya ו-Alt Urgell. הוא עשוי מתפוחי אדמה, כרוב ובשר חזיר, ומזכיר באבל אנד סקוויק. השם, שפירושו "מעוך" או "קצוץ", הוא חלק העבר של המילה הקטלאנית trinxar, שפירושה "לחתוך". לפעמים הוא מוגש עם מליח או נאכל בפני עצמו עם לחם. המאכל נראה כמו טורטייה קטנה, משובצת בחתיכות כרוב שנותנות לה מגע של ירוק כהה. הוא נאכל בדרך כלל במהלך החורף, בהיותו מזון מחמם. הוא מלווה לעיתים קרובות עם בייקון. זוהי מנה בולטת במטבח ההרים הקטלוני והפסטה דל טרין נחגגת מדי שנה ב-Puigcerdá. המרכיבים הם תפוח אדמה, כרוב חורף, מלח, בשר חזיר או בייקון, ולתיבול שמן זית ושום. לעיתים קרובות בלט אורגל מחליפים בייקון בחלקי חזיר אחרים. רשימה של מנות תפוחי אדמה רשימה של מנות חזיר טרינקסט בכתובת anglophone.direct.com טרינקסט באתר globaladventure.com Trinxat at purpletravel.co.uk Ashkenazi, Michael; Jacob, Jeanne (2006). The World Cookbook for Students. Greenwood. p. 20.
הארמון הלאומי (הרפובליקה הדומיניקנית)

הארמון הלאומי של הרפובליקה הדומיניקנית הוא בניין בסנטו דומינגו, המאכלס את משרדי הרשות המבצעת (נשיאות וסגנית הנשיא) של הרפובליקה הדומיניקנית. למרות שמשרד הנשיא ממוקם בתוך הארמון, הארמון הלאומי אינו מעון רשמי מכיוון שהנשיא אינו מתגורר בו. הבניין עוצב בסגנון נאו-קלאסי מאופק על ידי האדריכל האיטלקי גידו ד'אלסנדרו (אנ') בהוראתו של השליט רפאל טרוחיו. הבנייה החלה ב-27 בפברואר 1944 – לרגל מאה שנה לעצמאות הדומיניקנית – ונחנכה ב-16 באוגוסט 1947. הבניין המפואר בנוי על שטח של 18,000 מ"ר. הארמון הלאומי נחשב לאחד המבנים היפים ביותר שנבנו ברפובליקה הדומיניקנית. הבניין כולל שלוש קומות. הקומה הראשית כוללת את המתחם הטקסי, את משרדי הנשיא וסגן הנשיא, ואת חדר הישיבות של הקבינט. הקומה השלישית מכילה את חדרי הקבלה העיקריים: אולם השגרירים, אולם הקריאטידים, החדר הירוק, חדר המאהוגני, ומגורי הנשיא הפרטיים. הכיפה, בנויה על מבנה בצורת תוף עם חלונות, גובהה 34 מטרים והיקפה 18 מטרים. 18 עמודים מחזיקים את הכיפה. רוב השיש בבנין הוא דומיניקני, והוא הובא במיוחד ממחצבות בסמאן ובקבלרו. המתחם כולל גם את הקפלה הנשיאותית של סן רפאל ארקנג'ל, שתוכננה באותו סגנון אדריכלי כמו הארמון. הארמון ובעיקר היכל הקריאטידים שימשו לסצנה של השנה החדשה ב"הסנדק חלק ב" שבו מייקל מתעמת עם פרדו בנוגע לבגידתו. היסטוריה של הרפובליקה הדומיניקנית מדיה וקבצים בנושא הארמון הלאומי בוויקישיתוף סיור וירטואלי בארמון הלאומי (בספרדית) Editora Hoy. Nuestros Monumentos: Album Educativo en el Año del V Centenario del Descubrimiento y Envangelización de América. Santo Domingo: Editora Hoy, [1992]. "El Padrino parte II". www.diariolibre.com. נבדק ב-2016-03-18.
ג'יימס הוקנהול

סר ג'יימס הוקנהול (באנגלית: James Richard Hockenhull; נולד ב-27 ביולי 1964) הוא גנרל בריטי בכיר, המכהן מאז מאי 2022 בתור ראש הפיקוד האסטרטגי. הוקנהול, יליד המפשייר בדרום אנגליה, רכש השכלה גבוהה באוניברסיטת יורק והתגייס בשנת 1986 לשורות הקורפוס המודיעיני של הכוחות המזוינים. בשנים הראשונות לשירותו הוצב בתדירות גבוהה במספר תפקידים בצפון אירלנד, במהלך תקופת הסכסוך העדתי שכונה "הצרות", ועל שירותו בגזרה הוענקו לו מספר עיטורים, בהם חברות במסדר האימפריה הבריטית. מאוחר יותר שימש בתפקידי הדרכה ומטה, בין היתר עבור צבא ארצות הברית. ניסיונו בתפקידי מטה כולל תפקיד במשרד ההגנה של בריטניה, ובמכללת הפיקוד והמטה הכללי של ארצות הברית. בשנת 2005 מונה למפקד התכנון המבצעי במטה הפיקוד של הכוח הרב-לאומי במלחמת עיראק. בהמשך שימש בתפקיד המקביל עבור כוח התגובה המידית (ARRC) שפעל במסגרת מלחמת אפגניסטן. עם קידומו לדרגת בריגדיר בשנת 2009, הוא קיבל על עצמו את התפקיד של מנהל מודיעין, מעקב, רכישת מטרות וסיור (ISTAR) במטה הצבא הבריטי, ובספטמבר 2011 חזר למשרד ההגנה כראש התכנון האסטרטגי של הצבא. ביוני 2013 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל, והוצב בקאבול כמנהל קבוצת הייעוץ של משרד ההגנה, לפני שנכנס לתפקידו כמנהל מודיעין הסייבר ושילוב המידע במרץ 2015. בשנת 2017 הוענק לו עיטור לגיון ההצטיינות האמריקאי. בדצמבר 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש מודיעין ההגנה בוייטהול. באפריל 2022 נבחר ובמאי נכנס לתפקיד ראש הפיקוד האסטרטגי, ובמסגרת מינויו הועלה לדרגת גנרל. הוקנהול החליף בתפקיד זה את גנרל פטריק סנדרס, שמונה לראש המטה הכללי. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס הוקנהול בוויקישיתוף PodBean Development, Episode 38 - General Sir James Hockenhull, KBE, ADC Gen - Strategic Command | The Centre for Army Leadership Podcast, armyleadership.podbean.com (באנגלית) General Sir Jim Hockenhull, Commander, Strategic Command, DSEI 2023 (באנגלית בריטית) Lieutenant General Sir James Hockenhull appointed new Commander United Kingdom Strategic Command, www.techuk.org
סרטי אנימציה מקוריים של יקום דיסי

12 סרטי האנימציה המקוריים של יקום די סי (באנגלית: DC Universe Animated Original Movies, בראשי תיבות: DCUAOM) הם סדרה של סרטי אנימציה אמריקאיים של גיבורי-על המבוססים על דמויות וסיפורים של DC קומיקס. מ-2007 עד 2022, הסרטים הופקו בעיקר על ידי אולפני האנימציה של האחים וורנר, אך לאחר מכן נפלו תחת אולפני DC אנימציה. סרטים רבים הם בדרך כלל פרויקטים עצמאיים שהם עיבודים של יצירות פופולריות או סיפורים מקוריים. מ-2013 עד 2020, יקום סרטי האנימציה של DC היה תת-קבוצה של סדרה זו שהציגה כמה סרטים שהתרחשו ביקום משותף, המושפע בעיקר מ"The New 52". לאחר סיום ה-DCAMU, ה-Tomorrowverse הושק באותה שנה, החל בסופרמן: איש המחר. נכון לשנת 2023, ליין ה-DCUAOM הוציא 51 סרטים שהרוויחו סך של 228 מיליון דולר במכירות בארצות הברית וקנדה, ממוצע של 5.4 מיליון דולר לסרט. בניגוד לסרטי האנימציה הקודמים של DC (שברובם היו מעורבים גם ברוס טים והיו חלק מהיקום המצויר של DC), הסרטים בסדרה מכוונים לקהל מבוגר יותר, ולרוב מכילים שפה גסה, אלימות חזקה יותר, סצנות מיניות ונושאים בוגרים יותר. רוב הסרטים מדורגים PG-13 על ידי MPAA למעט אול סטאר סופרמן וגרין לנטרן: אבירי האזמרגד, אשר מדורגים 12+, ובאטמן: הבדיחה ההורגת, ליגת הצדק האפל, באטמן: גותאהם וגזלייט, יחידת המתאבדים: חיים בסכנה, ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפסה, באטמן: נשמת הדרקון, באטמן: ליל כל הקדושים הארוך, חלק ב', אי-צדק וליגת הצדק: וורוורלד, אשר מדורגים 16+. נכון לשנת 2022, יצאו לאקרנים 47 סרטים עלילתיים וארבעה עשר סרטים קצרים, כאשר סרטים נוספים מתוכננים לצאת לאקרנים עתידיים עד 2023. מבחינת המשכיות, הסרטים הם בדרך כלל עצמאיים, כאשר יוצאים מן הכלל הם סופרמן ובאטמן: אויבי הציבור וסרט ההמשך שלו סופרמן / באטמן: אפוקליפס, ליגת הצדק: המשבר בשני כוכבי הלכת וסרט ההמשך שלו ליגת הצדק: אבדון, יקום סרטי האנימציה של יקום DC, וה-Tomorrowverse. מ-2007 עד 2015, רוב הסרטים בוימו על ידי אנדריאה רומנו בקול, כשהאחרון היה ליגת הצדק: אלים ומפלצות, בעוד שהסרטים מאז 2016 החל מבאטמן: דם רע בוימו על ידי ווס גליסון. הסרטים משוחררים בדרך כלל ישירות לווידאו, אבל, באטמן והארלי קווין, המוות של סופרמן, באטמן: הבדיחה ההורגת ושלטון הסופרמנים זכו גם להגיע לאקרנים לזמן מוגבל בבתי הקולנוע. ידועים גם כסרטים מקוריים של יקום DC או סרטי יקום DC או סרטי האנימציה של DC