laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בריגדת פלוס אולטרה

בריגדת פלוס אולטרה (בספרדית: Brigada Plus Ultra) או הבריגדה הרב-לאומית פלוס אולטרה (Brigada Multinacional Plus Ultra, או בראשי תיבות: BMNPU) הייתה בריגדה משותפת של ספרד, הרפובליקה הדומיניקנית, אל סלוודור, הונדורס וניקרגואה אשר לחמה במלחמת עיראק לצד כוחות נאט"ו. הבריגדה הוקמה ביולי 2003, במטרה לאחד חיילים ממדינות דוברות ספרדית. ספרד עצמה תרמה כ-1,300 חיילים לבריגדה. הבריגדה קיבלה את השם "פלוס אולטרה" (עוד מעבר) – המוטו הלאומי של ספרד. שאר המדינות, הרפובליקה הדומיניקנית, אל סלוודור, הונדורס וניקרגואה שלחו יחד 1,200 חיילים. היחידות קיבלו נשק מיוחד מצבא ארצות הברית, ועברו אימון קצר בגרמניה לפני שנשלחו לחזית בעיראק. כמפקד הבריגדה מונה הגנרל הספרדי אלפרדו קרדונה, והיא נכללה במסגרת הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום. כאשר הגיעו הכוחות הספרדיים והמרכז אמריקאיים לעיראק, הם החליפו את כוחות חיל הנחתים של ארצות הברית שנשלחו לאזורים בעייתיים יותר בעיראק. הכוחות הספרדיים הוצבו באל-קאדסיה, והמרכז-אמריקאיים בנג'ף. בדצמבר הוחלפו החיילים הספרדים והמרכז-אמריקאיים בחיילים רעננים (שכונו בריגדת פלוס אולטרה 2). באותה העת הועבר הפיקוד על הבריגדה לידי פולוגנציו קול בוכר. חיילי הבריגדה לא השתתפו בקרב אמיתי, ונלחמו בעיקר נגד טרוריסטים מקומיים. ההיתקלות המשמעותית היחידה שלהם הייתה ליד נג'ף בתחילת אפריל 2004, כאשר חיילים מרכז-אמריקאיים הותקפו בידי מורדים עיראקיים. האירוע הסתיים במותו של חייל סלוודורי אחד, ושל 19 מורדים עיראקים. ב-2004 נערכו בחירות בספרד, וחוסה לואיס רודריגס ספאטרו נבחר כראש ממשלת ספרד. אחת מהבטחות הבחירות שלו הייתה להוציא את הכוחות הספרדיים מעיראק. ב-18 באפריל הוא הורה להתחיל בנסיגה. ב-21 באפריל העביר הגנרל בוכר את הפיקוד על הבריגדה לידי הגנרל חוסה מנואל מוניוז, אשר קבע כי כל הכוחות הספרדיים יתפנו מעיראק עד 29 באפריל. ב-26 באפריל התפנו מרבית החיילים מהארץ לכוויית, ולמחרת עזבו שאר החיילים. מיד עם צאתם של הספרדים מהעמדות, השתלטו עליהם נחתים אמריקניים כדי למנוע מטרוריסטים לתפוס אותן. הספרדים התפנו מכוויית בהדרגה, והאחרון שבהם הגיע לספרד ב-14 ביולי. הנסיגה מעיראק זכתה לתמיכה נרחבת בציבור הספרדי, אולם גרמה למשבר דיפלומטי ביחסי ארצות הברית–ספרד. בעקבות נסיגת הספרדים, הודיעה גם ניקרגואה שהיא מסיגה את חייליה משיקולים כלכליים. בעקבותיה פינו גם הונדורס והרפובליקה הדומיניקנית. אל סלוודור צמצמה אמנם את חייליה בעיראק, אולם הותירה בארץ 200 חיילים עד 2009. APOYO AL REPLIEGUE. CONAPRE BRIGADA "PLUS ULTRA" I BRIGADA "PLUS ULTRA" II El Salvador Dispatches New Contingent to Iraq PLUS ULTRA II The absurdity of fighting in Iraq Spanish defense minister: No more troops for Iraq From Paul Bremer, a belated swipe at Spain
קדישזון

קדישזון הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. האם התכוונתם ל... יחיאל קדישזון - שמו המקורי של יחיאל קדישאי, מזכיר תנועת החרות בכנסת, מנהל לשכת ראש הממשלה מנחם בגין לב קדישזון – שחקן יידי, ממייסדי הלהקה הווילנאית ליובה קדישזון – שחקנית יידית, רעייתו של יוסף בולוף, בתו של לב רפי קדישזון – מלחין, מנצח, מעבד, מתזמר, פסנתרן ומורה למוזיקה ישראלי
זאב שפר

זאב שֶׁפֶר (פינשטיין) (21 באפריל 1891 – 10 באפריל 1964, כ"ח בניסן ה'תשכ"ד) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת השנייה. זאב פיינשטיין נולד ב-21 באפריל 1891 בעיר אוּמַן שבדרום-מערב האימפריה הרוסית, בתחום המושב היהודי (כיום אוקראינה). עלה לארץ ישראל בשנת 1913, הצטרף ל"צעירי ציון" והיה פעיל ב"פועל העברי". במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי, ואחר כך הצטרף לקיבוץ איילת השחר והיה חבר בו עד מותו. כתב את "50 לאיילת השחר", אך לא הספיק לסיימו, והקיבוץ סיים את כתיבת הספר. שפר השתתף בוועידת היסוד של ההסתדרות ב-1921, והיה מזכיר מועצת פועלי יפו-תל אביב וחבר מועצת עיריית תל אביב בשנת 1929. יצא בשליחות לפולין בענייני "החלוץ” ועלייה ב' בין השנים 1933–1939, וב-1939 התנדב לצבא הבריטי, ושירת בו עד 1945. ב-1946 התמנה לממלא מקום ראש המפקדה הארצית של "ההגנה". בשנת 1951 נבחר שפר לכנסת השנייה מטעם סיעת מפא"י, וכיהן כסגן יושב ראש הכנסת וחבר בוועדת הכספים, ועדת הכלכלה, וועדת הכנסת. זאב שפר נפטר בצפת בכ"ח בניסן ה'תשכ"ד לאחר התקף לב. הובא למנוחות בקיבוצו איילת השחר . ספר ההתנדבות: פרשת ההתנדבות הצבאית של יהודי ארץ ישראל במלחמת העולם השנייה (כינס ותיכן: זאב שפר; עריכה ספרותית: יצחק למדן), ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ט-1949. חברה בצמיחתה: הקיבוץ, תל אביב: עם עובד, תש"ך. זאב שפר, כתבים ודברים (בעריכת ברכה חבס), תל אביב: הוצאת עיינות, תשכ"ו. אילת-השחר - 50 שנה, (כתב וערך: זאב שפר), [אילת-השחר: חמו"ל, תשכ"ו]. גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית (עמ' 972–973), הוצאת הקיבוץ הארצי, תשכ"ה. מדיה וקבצים בנושא זאב שפר בוויקישיתוף זאב שפר, באתר הכנסת זאב שפר, באתר כנסת פתוחה זאב שפר (פיינשטיין), באתר תנועת העבודה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המזלג המלוכלך

המזלג המלוכלך, הידוע גם כמערכון המסעדה, הוא מערכון של מונטי פייתון שהופיע בפרק 3 בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון", ובהמשך גם בסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי". מערכון זה בולט בהיותו המערכון הראשון של מונטי פייתון שבו הדמויות מגיבות לקהל ה"משמיע בוז". "אנטרטיינמנט ויקלי" דירגו את מערכון המסעדה כאחד מ-20 המערכונים המובילים של מונטי פייתון. באנגליה משתמשים בו בחומרי קורס מאושרים לשלב 2 של תוכנית הלימודים של בתי הספר הממלכתיים. גבר (גרהאם צ'אפמן) ואשתו (קרול קליבלנד) נהנים מבילוי לילי במסעדה צרפתית יקרה. הגבר מגלה שקיבל מזלג מלוכלך ומבקש בנימוס מגסטון המלצר להחליף אותו. גסטון (טרי ג'ונס) מתנצל מאוד ורץ להביא את המלצר הראשי, ג'ילברטו (מייקל פיילין). ג'ילברטו מגיע, דורש לפטר את כל צוות שטיפת הכלים, אומר לגסטון לדווח על החדשות הללו למנהל מיד, ונרתע בגועל מהמזלג. המנהל (אריק איידל) מגיע, אומר לג'ילברטו להירגע, ואז מתיישב ליד השולחן ומתנצל "בענווה, עמוקות ובכנות" על המזלג המלוכלך. הוא נהיה אמוציונלי כשהוא מסביר להם את הבעיות שצוות המסעדה סבל מהן, ופורץ בבכי. מונגו הטבח (ג'ון קליז) נכנס, גוער בזוג על כך שביקרו גבר כל כך פגיע, ומניף את הסכין שלו על שולחנם. ג'ילברטו אוחז בראשו, תוך שהוא מתלונן על "פצע המלחמה שלו". המנהל דוקר את עצמו בבטן עם המזלג המלוכלך, צורח "זה הסוף! הסוף!" ומתמוטט ארצה. מונגו מרים את הסכין שלו מעל צ'פמן וזועק, "נקמה!" ג'ילברטו מקיף את פינת השולחן ותופס את הטבח הזועם בדיוק בזמן. "מונגו!" הוא מתנשף, "מונגו, לעולם אל תהרוג לקוח!" ג'ילברטו מת מפצע המלחמה שלו. מונגו מרים את הסכין שלו שוב, אבל גסטון מתמודד איתו לפני שיהיה באפשרותו להרוג את צ'פמן. שקופית שחורה מופיעה ובה כתוב, "ועכשיו... שורת המחץ!" (באנגלית: "!And Now… The Punchline") "מזל שלא אמרנו כלום על הסכין המלוכלכת", אומר צ'פמן לתוך המצלמה. לאחר מכן הקהל משמיע בוז כשצ'פמן מתנגד לכך. ישנם מספר שינויים במערכון בגרסה המופיעה בסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי". למלצר קוראים "ג'וזפה" במקום "גסטון", אין קהל, והשחקנים לא קוראים בוז כשצ'פמן מעביר את "שורת המחץ", ששונתה מעט ל"מזל שלא סיפרתי להם על הסכין המלוכלכת". מערכון זה משקף את מחשבותיהם של מונטי פייתון לגבי שורות מחץ. מונטי פייתון החליטה מההתחלה שהם הולכים לזרוק שורות מחץ, וזה היה מערכון בתוכניות שהשתמשו בשורות נדושות כמו הסכין המלוכלכת. רוב המערכונים של מונטי פייתון פשוט מסתיימים בפתאומיות, ולפעמים אפילו מופיעות דמויות האומרות "איזה מערכון מטופש" ויוצאות. ב-Monty Python Live in Aspen, טרי גיליאם מסביר: החוק הראשון שלנו היה: בלי שורות מחץ... [כמה מערכונים] התחילו מבריק, משחק ענק, באמת מערכון מצחיק, אבל שורת המחץ לא טובה כמו שאר המערכון, אז זה הורג את כל הדבר. לכן הסרנו אותן. התסריט של המערכון Wolk, Josh (2005-03-21). "Flying Circus Maximus". ew.com. Entertainment Weekly. נבדק ב-2008-04-11. Roberts, Alexandra. "KS2 PSHE and Literacy: Monty Python (1969-74)". BFI Screen Online: The Definitive Guide to Britain's Film and TV Industry. נבדק ב-2007-09-28. Chapman, Graham; Eric Idle; Terry Gilliam; Terry Jones (1989-11-12). The Complete Monty Python's Flying Circus; All the Words Volume One. Pantheon. ISBN 0-679-72647-0. Johnson, Kim "Howard" (1999-06-19). The First 28 Years of Monty Python, Revised Edition. St. Martin's Griffin. ISBN 0-312-16933-7.
יום ראשון העקוב מדם (1921)

יום ראשון העקוב מדם של 1921 (בגרמנית: Bozner Blutsonntag) הוא כינויו של יום רווי אלימות ב-24 באפריל 1921, בו תקפו פשיסטים איטלקים את משתתפי תהלוכת תלבושות מסורתית בבולצנו שבנפת דרום טירול, איטליה, שרוב תושביה הם ממוצא גרמני. נפת דרום טירול סופחה לאיטליה אחרי מלחמת העולם הראשונה, ורוב תושביה הם ממוצא גרמני. ב-24 באפריל 1921 נערך במדינת טירול (השייכת לאוסטריה) משאל עם לגבי אנשלוס לרייך הגרמני. הפשיסטים, שהיו באותה תקופה כוח צבאי למחצה שהיה מעורב במקרי אלימות ברחבי איטליה, ראו את הפתיחה המקרית של יריד האביב בבולצנו באותו יום כפרובוקציה הקשורה במשאל העם, והחליטו לשבש את מצעד התלבושות המסורתי (אנ') שנערך במהלך היריד. למרות האזהרות, השלטונות האיטלקיים לא נקטו באמצעי אבטחה כדי להגן על האוכלוסייה המקומית. בבוקר 24 באפריל 1921 הגיעו לתחנת הרכבת בבולצנו כ-290 פשיסטים, והצטרפו לכ-120 תומכי התנועה הפשיסטית מקומיים. במהלך תהלוכת התלבושות המסורתית תקפו הפשיסטים את המשתתפים והצופים באלות, אקדחים ורימוני יד. כ-50 אזרחים נפצעו, חלקם באורח קשה. פרנץ אינרהופר, מורה מעיירה סמוכה, נורה למוות בעת שניסה להגן על ילד. הצבא האיטלקי התערב רק כדי ללוות את התוקפים לתחנת הרכבת, שם הם הצליחו לצאת ללא פגע. בקשתו של ראש ממשלת איטליה ג'ובאני ג'וליטי לעצור לאלתר את העבריינים ולהעמידם לדין הביאה למעצרם של שני פשיסטים מקומיים, אך השניים שוחררו ב-1 במאי לאחר שבניטו מוסוליני איים כי יגיע עם 2,000 פשיסטים ויכפה את שחרורם בכח. במקום בו נורה למוות אינרהופר הוצב לוח הנצחה המתעד את מאורעות אותו יום. ב-25 באפריל 2011, 90 שנים לאחר מותו, נקראה על שמו כיכר במרכז העיר. מדיה וקבצים בנושא יום ראשון העקוב מדם בוויקישיתוף סרטון דוקומנטרי על האירוע Digitalisierter Bestand der Landesbibliothek Dr. Friedrich Teßmann, digital.tessmann.it Stadt Bozen - Tagung: Franz Innerhofer und der frühe Faschismus in Bozen, www.gemeinde.bozen.it Die Eroberung der Fremdstämmigen. Provinzfaschismus in Südtirol 1921–1926. Wagner. 2005. ISBN 3-7030-0398-7. Südtirol. Vom Ersten Weltkrieg bis zur Gegenwart. StudienVerlag. 1999. ISBN 3-7065-1348-X. Lechner, Stefan (2014). "Der «Bozner Blutsonntag»: Ereignisse, Hintergründe, Folgen". In Obermair, Hannes (ed.). Erinnerungskulturen des 20. Jahrhunderts im Vergleich—Culture della memoria del novecento a confronto. Città di Bolzano. pp. 37–46. ISBN 978-88-907060-9-7. Stadt Bozen - Kranz für Lehrer Innerhofer, www.gemeinde.bozen.it Bozen gedenkt Franz Innerhofer, web.archive.org, ‏2014-04-27
מצעד הגאווה בפורטו

מצעד הגאווה בפורטו (הידוע גם כ-"Porto Pride") הוא שמה של מסיבה אשר הפכה עם השנים למצעד גאווה עבור שיפור מעמד זכויות להט"ב בפורטוגל הנערכת בפורטו, פורטוגל, ביולי מדי שנה. מסיבת הגאווה הראשונה של פורטו הייתה ביולי 2001, אשר כ-1000 איש השתתפו במהלכה בעוד מספר זה הוכפל במהדורת 2008. המסיבה היא אירוע הנתמך על ידי גופים מסחריים. הוא כלל צד קהילתי, שבו קידמו עשרות עמותות וקבוצות את פעילותן, וכן פעילות צדקה. חלק ניכר מהכנסותיה נתרמות למוסד מקומי. ב-2007 היקף התרומה הייתה כמעט כ-4,500 אירו. מאז 2006 מתקיים לצד חגיגות המסיבה מצעד גאווה בעיר אשר בשנתו הראשונה כלל כ-500 צועדים. SOPA Images - Gallery - 15th Pride Parade in Porto, Portugal - 15th Pride Parade in Porto, Portugal, www.sopaimages.com (באנגלית)
יחסי אוסטריה–עומאן

יחסי אוסטריה–עומאן הם יחסי החוץ בין אוסטריה ועומאן. בשנת 1998 פתחה עומאן את שגרירותה בווינה. בספטמבר 2021 ביקר שר החוץ האוסטרי אלכסנדר שלנברג במדינות המפרץ, ובין היתר נפגש עם עמיתו שר החוץ העומאני, סייד בדר אלבוסאידי, ודן עמו על העמקת שיתוף הפעולה בין המדינות בענייני ביטחון, התמודדות עם ההשלכות הכלכליות של מגפת הקורונה ושיתוף פעולה כלכלי. עומאן מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה. אוסטריה מחזיקה בעומאן שגרירות במסקט. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–עומאן בוויקישיתוף יחסי אוסטריה–עומאן באתר שגרירות עומאן באוסטריה שגרירות עומאן באוסטריה שגרירות אוסטריה בעומאן ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע אפריקה לאומות 2006

גביע אפריקה לאומות 2006 היה הטורניר ה-25 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך במצרים מה-20 בינואר עד ה-10 בפברואר בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. התחרות הפגישה 16 נבחרות כדורגל מאפריקה ובטורניר זכתה המארחת מצרים לאחר ניצחון בגמר על נבחרת חוף השנהב בבעיטות הכרעה 4–2 לאחר תיקו 0 בסיום 120 דקות. הזכייה של מצרים הייתה החמישית שלה. להלן האצטדיונים שאירחו את המשחקים: "האצטדיון הבינלאומי של קהיר", קהיר - 74,100 מקומות ישיבה "אצטדיון המכללה הצבאית של קהיר", קהיר - 25,000 מקומות ישיבה "אלכסנדרה סטדיום", אלכסנדריה - 20,000 מקומות ישיבה אצטדיון "הארס אל-האדוד", אלכסנדריה - 22,000 מקומות ישיבה "איסמעיליה סטדיום", אסמאעיליה - 16,500 מקומות ישיבה "פורט סעיד סטדיום", פורט סעיד - 22,000 מקומות ישיבה 5 שערים סמואל אטו 4 שערים אחמד חסן דוס סנטוס פסקל פיינדונו 3 שערים פלאביו מוטאב דידיה דרוגבה 2 שערים מיונג זה אוסמאנה באנגורה, קאבה דיאוורה מוחמד אבו טרייקה מרטינס הנרי קמארה, ממדו ניאנג מדיה וקבצים בנושא גביע אפריקה לאומות 2006 בוויקישיתוף
צה"מ טאקו (N38)

צה"מ טאקו הייתה צוללת בריטית מסדרה T שנבנתה על ידי קאמל לירד, בבירקנהד. בנייתה החלה ב־18 בנובמבר 1937 והיא נכנסה לשירות ב-3 באוקטובר 1940. הטאקו שירתה בתקופת מלחמת העולם השנייה במים הטריטוריאליים הבריטים, בים התיכון ובאזור סקנדינביה. באפריל 1940, טעתה בזיהוי האוניה אשנטי כמשחתת גרמנית וירתה לעברה מספר טילי טורפדו שהחטיאו. בהתקפה על שיירה גרמנית בחודש מאי, פגעה בסירת הטורפדו הגרמנית מֶייווה (Möwe). בנובמבר פתחה במתקפה כושלת על המכלית הגרמנית גדניה. הוצבה בים התיכון ב-1941, שם הטביעה מספר רב של אוניות, בהן: אוניות הסוחר האיטלקיות: קליארי וסילביו סקרוני ספינת הנוסעים/מטען האיטלקית קלדיאה מובילת התחמושת הגרמנית טילי LM רוס שולת מוקשים האיטלקית וינסנסו פ' המכליות האיטלקיות ארקה ודלפין ספינות המפרש היווניות ניקי, לורה ספינה קטנה לא מזוהה כמו כן הצוללת ניסתה לתקוף את ספינת הסוחר הגרמנית Menes והמכלית האיטלקית Cerere, אך לא פגעה בהן. הוצבה מול חופי סקנדינביה בשנת 1944. הטביעה את אוניות הסוחר הגרמנית ריינהאוזן והנס בורנהופן, ופגעה קשות בספינת המשא הגרמנית הרם פריצן. בחודש מרץ תקפה שיירה, אך החמיצה את מטרתה, אונית משא של הקריגסמרינה. צה"מ טאקו נפגעה ממוקש ימי באפריל 1944. בנובמבר 1946 נמכרה לגריטה ופורקה בדרום ויילס. Akermann, Paul (2002). Encyclopaedia of British Submarines 1901–1955 (reprint of the 1989 ed.). Penzance, Cornwall: Periscope Publishing. ISBN 1-904381-05-7. Bagnasco, Erminio (1977). Submarines of World War Two. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 0-87021-962-6. Caruana, Joseph (2012). "Emergency Victualling of Malta During WWII". Warship International. LXIX (4): 357–364. ISSN 0043-0374. Chesneau, Roger, ed. (1980). Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946. Greenwich, UK: Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-146-7. Kemp, Paul J. (1990). The T-class Submarine: The Classic British Design. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-55750-826-7. McCartney, Innes (2006). British Submarines 1939–1945. New Vanguard. Vol. 129. Oxford, UK: Osprey. ISBN 1-84603-007-2. מדיה וקבצים בנושא צה"מ טאקו בוויקישיתוף Lawson, Siri Holm. "M/S Moshill". Warsailors.com. נבדק ב-23 בדצמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) HMS Taku, Uboat.net
הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום

הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום (בפולנית: Wielonarodowa Dywizja Centrum-Południe) הידועה גם בראשי התיבות MND-CS, הייתה דיוויזיה של ברית נאט"ו אשר לקחה חלק חשוב במלחמת עיראק. הדיוויזיה כללה חיילים מ-23 מדינות, אולם הכוח המשמעותי ביותר בה היה של צבא פולין, ולפיכך קיבלו הפולנים את הפיקוד על הדיוויזיה ואת ניהול האזור שעליו שלטה, אשר נודע בתור האזור הפולני בעיראק. באזור זה נמצאה אוכלוסייה של כ-5 מיליון תושבים הפרוסים על פני 65,632 קמ"ר. בהדרגה הוציאו מרבית המדינות את חייליהן מעיראק, והפולנים נאלצו להעביר את האזור בהדרגה לשליטת צבא ארצות הברית. ב-2008 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי והחיילים הפולנים עזבו את עיראק. הדיוויזיה הוקמה ב-2003, וכללה בתחילה 2,500 חיילים מהדיוויזיה הממוכנת ה-12 של צבא פולין. עד מהרה צורפו אל הדיוויזיה חיילים מ-23 מדינות שונות. אוקראינה שלחה את הבריגדה הממוכנת ה-5 אשר מנתה 1,656 חיילים. ספרד שלחה 1,300 חיילים, וצרפה אותם אל עוד 1,200 חיילים שהגיעו ממדינות מרכז אמריקה, לבריגדה אחת שנקראה בריגדת פלוס אולטרה. מכיוון שמספר החיילים הפולנים בדיוויזיה היה הגדול ביותר, הרי שמפקדיה היו פולנים. עם זאת, החיילים מכל המדינות נותרו כפופים למטות הכלליים שלהם, וכל החלטה הייתה צריכה לקבל אישור מכולם. כתוצאה מכך הייתה התנהלות הדיוויזיה מסורבלת מאוד. הדיוויזיה שימשה ככוח כיבוש בעיראק, והייתה ממונה על אבטחת המחוזות אל-קאדסיה, כרבלא, באבל וואסט. מכיוון שהפולנים פיקדו על הדיוויזיה, הרי שהם גם ניהלו את אזור הכיבוש שנודע בתור האזור הפולני בעיראק. באזור זה נמצאה אוכלוסייה של כ-5 מיליון תושבים הפרוסים על פני 65,632 קמ"ר. כוחות נאט"ו עסקו בלוחמה בטרור, אך גם באימון כוחות סדירים של צבא עיראק. עם זאת, ב-2004 החליטה ספרד להסיג את כל כוחותיה מעיראק, ובעקבות כך הסיגו גם מדינות מרכז אמריקה את חייליהן. בשל כך, נאלצו הפולנים להעביר את נג'ף לשליטת צבא ארצות הברית. בהדרגה החלו עוד ועוד מדינות לעזוב את האזור, וב-2006 נאלצו הפולנים להעביר גם את באבל לאמריקנים. בהדרגה הוציאה גם פולין את כל אנשיה מהאזור. ב-2008 עזב אחרון החיילים הפולנים את עיראק, והדיווזיה פורקה באופן רשמי יחד עם אזור הכיבוש. המדינות אשר שלחו חיילים לדיוויזיה: פולין פולין 2,500 חיילים אוקראינה אוקראינה 1,640 חיילים ספרד ספרד 1,340 חיילים תאילנד תאילנד 886 חיילים בולגריה בולגריה 480 חיילים הונדורס הונדורס 364 חיילים הפיליפינים הפיליפינים 350 חיילים אל סלוודור אל סלוודור 346 חיילים הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית 300 חיילים הונגריה הונגריה 300 חיילים רומניה רומניה 220 חיילים מונגוליה מונגוליה 190 חיילים לטביה לטביה 145 חיילים ניקרגואה ניקרגואה 111 חיילים סלובקיה סלובקיה 111 חיילים ארמניה ארמניה 46 חיילים ליטא ליטא 45 חיילים קזחסטן קזחסטן 25 חיילים דנמרק דנמרק 10 חיילים הולנד הולנד 6 חיילים נורווגיה נורווגיה 5 חיילים ארצות הברית ארצות הברית יועצים צבאיים בריטניה בריטניה יועצים צבאיים Multi-National Division – (Central South) at globalsecurity.org Multinational Division Central-South Commemorative Medal
אגדות לופין

אגדות לופין (באנגלית: Lupin's Tales) היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית-סינית-איטלקית, שנוצרה על ידי ניקולס לה-נווה ולורה מולר. הסדרה הופקה על ידי חברת Xilam הצרפתית, יואוקו מסין ו-Maga Animation Studio מאיטליה, בשיתוף פעולה עם הטלוויזיה הצרפתית (אנ') ו-Rai Ragazzi (אנ'). הסדרה החלה את שידוריה ב-Rai Yoyo באיטליה עם דיבוב באיטלקית. בהמשך, היא החלה את שידוריה בערוצים נוספים, ביניהם France 5 בצרפת ושירות הסטרימינג הסיני יואוקו. הסדרה בשפת המקור שלה נוספה ליואוקו, שהיד (אנ') (לצד דיבוב בערבית), ושודרה לצד דיבוב בספרדית בערוץ Canal Panda בספרד, טרם שידור הסדרה בפני עצמה. בסופו של דבר, ב-4 במאי 2022, פרקי הסדרה החלו לעלות לערוץ יוטיוב רשמי שנפתח על ידי Xilam. בישראל, החלה הסדרה את שידוריה בערוץ הופ! בדיבוב בעברית ב-23 במאי 2021, כאשר חמשת הפרקים הראשונים עלו לאתר האינטרנט של הערוץ טרום בכורה ב-16 במאי, ו-15 פרקים נוספים עלו בתאריך בכורת הסדרה. שידורי הסדרה הופסקו בפתאומיות לאחר שידור הפרק ה-32 ב-30 ביוני (אם כי שמונת הפרקים האחרונים בסדרה עלו לאתר האינטרנט של הערוץ באותו התאריך), ושבועיים לאחר מכן הוחלפה בסדרה "בינקי וסוכני המחמד". הסדרה חזרה לשידורים בערוץ ב-1 באוקטובר כחלק מרצועת השידור "הופ'לה", ובמסגרתה שודרו הפרקים הנותרים. סיום השידור המקורי של הסדרה הסתיים ב-7 בנובמבר ויומיים לאחר מכן, הסדרה סיימה את שידוריה בערוץ כליל, אם כי חזרה בשנית לרצועת השידור חודש לאחר מכן, ב-6 בדצמבר. הסדרה עוקבת אחר לופין, זאב צעיר שגורלו הוא להיות זאב רע כמו משפחתו, אולם הוא לא רוצה בכך: הוא חולם להיות כמו הגיבורים מהסיפורים אותם מעריץ. לשם כך, הוא עובר בין סיפורים ומחליף אותם, מתוך הנחה כי הוא יכול לפתור את הבעיה המוצגת בסיפור. במסעו הוא מגלה כי זה לא פשוט להגיע לסוף הטוב של הסיפור, ואף יוצר בעיה גדולה יותר, אך למזלו, הוא יכול לסמוך על עזרתו של המספר כדי ללמוד מטעויותיו. כאשר לופין פותר את הבעיה המוצגת, הוא אף מציע פתרון טוב יותר לסיום הסיפור. הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. הדיבוב נעשה באולפני דאבי דאב. בשפת המקור של הסדרה, דמויות נוספות שהופיעו במהלך הסדרה דובבו על ידי דייוויד גזמן, ברוס שרפילד ולקסי קנדריק. בדיבוב העברי של הסדרה, הן דובבו על ידי ערן מור, לורן סביר, יובל גרבש, ספיר דרמון ואליעזר וייס. "אגדות לופין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אגדות לופין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אגדות לופין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית טרם שחרור הסדרה ביוטיוב, פרקיה הופצו בשירותי הזרמת המדיה יואוקו בסין ושהיד (אנ') במזרח התיכון. בנוסף, היא שודרה בערוץ Canal Panda בספרד. בישראל שודרו 38 פרקים בלבד. "Xilam Animation and Alibaba’s Youku to Co-Produce New Animated Series ‘Lupin’s Tales’" "Work - Lupin S Tales - Maga Animation Studio" https://www.youtube.com/channel/UCi1e3dcjD3InAfpWK3nlN9w
המשולש האדום

המשולש האדום הוא שטח ימי בצורת משולש השוכן באוקיינוס השקט מול חופי צפון קליפורניה, והוא אזור מועד ביותר לתקיפות כרישים. הקודקוד הצפוני של המשולש ממוקם במפרץ בודגה (אנ'), צפונית לסן פרנסיסקו. קודקודו המערבי הוא באיי פאראלון (אנ') וקודקודו הדרומי הוא באזור מפרץ מונטריי. הכריש שנוכח במשולש בכמויות הגדולות ביותר הוא עמלץ לבן. נוכחות כרישים באזור המשולש האדום נחקרת כבר מ-1999, אז גילו כי הכרישים במשולש אינם זהים גנטית לעמלצים לבנים מאזורים אחרים באוקיינוס, כגון דרום אפריקה ואוסטרליה. באזור המשולש ישנה כמות גדולה מאוד של כרישים ממינים שונים, משום שהוא מלא במינים רבים של יונקים ימיים, כגון פיל ים, פוקת המפרץ, אריות ים ולוטרת הים, המהווים את מזונו. אוכלוסיית העמלצים הלבנים נוטה להתקבץ קרוב לחופים בסתיו, ובדצמבר הם נעים לכיוון האזורים העמוקים יותר של האוקיינוס. כרישים לבנים מבוגרים נוטים לעזוב את גבולות המשולש האדום במאי, ולשוב באוגוסט. כ-38% מתוך תקיפות העמלצים הלבנים על בני האדם בארצות הברית מתרחשות בתוך גבולות המשולש האדום (כ-11% מכלל התקיפות ברחבי העולם). המשולש שוכן באזור מפרץ סן פרנסיסקו, שחופיו מאוכלסים בכבדות, ואנשים רבים בו עוסקים בגלישת גלים, גלישת רוח, שחייה וצלילה, מה שגורם להגדלת מספר הנפגעים בידי כרישים. Fimrite, Peter (22 בספטמבר 2012). "Great white sharks back in Red Triangle". San Francisco Chronicle. נבדק ב-4 ביולי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Unveiling the underwater ways of the white shark" (הודעה לעיתונות). Stanford University. 15 בפברואר 2008. נבדק ב-4 ביולי 2018. {{cite press release}}: (עזרה) iamnotaconsumer, WE CURATED ALL OF THE BEST INFORMATION ABOUT GREAT WHITE SHARKS SWIMMING IN THE SAN FRANCISCO BAY, iamnotaconsumer.com, ‏2021-03-28 (באנגלית) "FLMNH Ichthyology Department: 1876-2010 World's Confirmed Unprovoked Attacks by White Sharks". ufl.edu. California, Florida Museum, ‏2018-01-24 (באנגלית אמריקאית) "Tracking Great Whites in The Red Triangle". pelagic.org.
האזור הפולני בעיראק

האזור הפולני בעיראק (בפולנית: Polska strefa w Iraku) היה כינויו של אזור בעיראק, אשר בין השנים 2003–2008 נוהל בידי צבא פולין מטעם נאט"ו. ב-2003 הצטרפה פולין למדינות נאט"ו והכריזה מלחמה על משטרו של סדאם חוסיין. במלחמת עיראק שלחה שלחה לעיראק 2,500 חיילים, אשר צורפו לעוד חיילים מ-22 מדינות נוספות ליצירת הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום. מכיוון שהכוחות הפולניים היו המשמעותיים ביותר בדיוויזיה, היא הייתה נתונה תחת פיקודם. לאחר סיום כיבוש הארץ, חולקה עיראק בידי מדינות ברית נאט"ו לארבעה אזורי כיבוש: הצפוני והאמצעי, בניהול צבא ארצות הברית, הדרומי בפיקוח צבא בריטניה, והמרכז-דרום בפיקוח צבא פולין. אזור הכיבוש הפולני הקיף את המחוזות אל-קאדסיה, כרבלא, באבל וואסט. באזור זה נמצאה אוכלוסייה של כ-5 מיליון תושבים הפרוסים על פני 65,632 קמ"ר. הכוחות הפולניים עסקו בעיקר בלוחמה בטרור, ובהמשך שימשו גם כמאמנים ויועצים עבור הצבא והמשטרה של המדינה הדמוקרטית שהקימו המעצמות בעיראק. הבסיס הפולני הראשי היה בתחילה מחנה באבל, ובהמשך עבר למחנה אקו. עם זאת, ב-2004 החליטה ספרד להסיג את כל כוחותיה מעיראק, ובעקבות כך הסיגו גם מדינות מרכז אמריקה את חייליהן. בשל כך, נאלצו הפולנים להעביר את נג'ף לשליטת האמריקנים. בהדרגה החלו עוד ועוד מדינות לעזוב את האזור, ופולין עצמה החלה לצמצם את כוחותיה. ב-2005 היו באזור רק 900 חיילים פולנים. ב-2006 נאלצו הפולנים להעביר גם את באבל לאמריקנים. ב-2008 עזב אחרון החיילים הפולנים את עיראק ואזור הכיבוש בוטל. בסך הכל איבדה פולין 25 אנשים בלחימה בעיראק. מדיה וקבצים בנושא האזור הפולני בעיראק בוויקישיתוף Polska strefa w Iraku 2004. POLSKA STREFA W IRAKU
פסגת אמפיבול

פסגת אמפיבול (באנגלית: Amphibole Peak) היא פסגה בגבעות גברו שבהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 1,660 מטרים מעל פני הים, והוא הפסגה הגבוהה ביותר בגבעות גאברו. הפסגה ממוקמת 7 קילומטרים מצפון להר לאנו. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי קבוצת המחקר הדרומית (Southern Party), של משלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד לאנטארקטיקה (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1963 – 1964. שמה של הפסגה תיאורי. על הפסגה התגלו מינרלים רבים מסוג אמפיבול. • V. R. McGregor (1965), Geology of the area between the Axel Heiberg and Shackleton Glaciers, Queen Maud Range, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 8:2, 314-343, DOI: 10.1080/00288306.1965.10428114 פסגת אמפיבול באתר הגאזט הגאוגרפי של ממשלת ניו זילנד פסגת אמפיבול באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת אמפיבול באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור פסגת אמפיבול ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי