laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מופע האסק

המופע "A Time for Music" (בעברית: זמן למוזיקה), שנודע גם בשם "מופע האסק", הוא מופע מוזיקלי שנתי המשמש לגיוס תרומות עבור ארגון האסק. המופע מתקיים ברצף מאז שנת 1987 ונחשב למופע היוקרתי ביותר של המוזיקה היהודית. מתארחים בו גדולי הזמרים החרדים, בעיקר מסוגת המוזיקה החסידית. הוא נערך באולמות מפוארים כמדיסון סקוור גארדן בניו יורק ולינקולן סנטר במנהטן ובעל השפעה על האוכלוסייה האורתודוקסית בארצות הברית. מהמופע הופקו תקליטורי DVD שזכו להצלחה רבה. את המופע יזם המפיק שייע מנדלוביץ' כשביקר במחנה הקיץ של הארגון בהרי ניו־יורק בשנות ה-80, ושמע מהמנהל שבעיות תקציב גרמו לכך שזאת תהיה שנתו האחרונה של המחנה. כששמע על כך החליט לקיים מופע שהכנסותיו ייתרמו לארגון. לצורך כך הוא שכר את האולם היוקרתי לינקולן סנטר, ומכר כרטיסים במחירים שנעו בין 180 ל־5,000 דולרים ויותר. כרטיס שעלה יותר מ־500 דולר כלל גם הזמנה לארוחת ערב חגיגית ומפוארת, ומי שרכש כרטיס ב־3,000 דולר הובא למופע בלימוזינה, וגם הוחזר בה הביתה בתום המופע. המופע פורסם בשלטי ענק בשכונות היהודיות בניו־יורק, וגם בתחנת רדיו יהודית מקומית. מופע האסק הראשון התקיים בשנת 1987 ועקב הצלחתו הפך לאירוע שנתי שמופיעים בו הזמרים והמלחינים המצליחים ביותר במוזיקה החסידית. בין הזמרים שהשתתפו בו במהלך השנים: מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי, ישי ריבו, ליפא שמלצר, יצחק מאיר הלפגוט, אוהד מושקוביץ, בני פרידמן, דדי גראוכר, שלומי גרטנר, שלום למר, ברוך לוין, יוסי גרין, ברוך חייט, איצי וולדנר, אייבי רוטנברג ומשה לאופר. זהות הזמרים שמופיעים במופע אינה מפורסמת מראש. הקונצרט מתקיים בדרך כלל באולמות יוקרתיים כמו לינקולן סנטר, מדיסון סקוור גארדן והמרכז לאמנויות הבמה של ניו ג'רזי, ומכיל אלפי צופים. המופע כולל פורמטים מוזיקליים שונים, עיבודים חדשניים, דואטים שמבוצעים לראשונה במופע, ולעיתים הצגות תיאטרוניות המשולבות בנאמברים מוזיקליים. שייע מנדלוביץ' הפיק את המופע במשך שלושים השנים הראשונות לקיומו. מ-2016, אלי גרסטנר מפיק את המופע. המעבד ישראל לאם היה המנהל המוזיקלי של המופע בשלושים שנים הראשונות לקיומו וניצח על התזמורת "Neginah Orchestra". לאחר מכן ניצחו כמה מעבדים על המופע, בהם יואלי דיקמן, רפי גריידי, יובל סטופל ומנדי הרשקוביץ. כתבה בניו יורק טיימס חנני בלייך, ‏הקהילה החרדית בניו יורק עוד סוערת מההולוגרמה של ר' שלמה קרליבך, בעיתון מקור ראשון, 11 בפברואר 2024 נתנאל לייפר, ‏האסק 32: צפו בטעימות מהערב היוקרתי, באתר כיכר השבת, 7 בינואר 2019 יאיר טוקר, ‏גלריה מרהיבה: מופע האסק 29 בארה"ב, באתר כיכר השבת, 12 בינואר 2016 זאב בלוי, ‏חיים טויטו מגיש: קונצרט האסק 33 • גלריה נוצצת, באתר JDN‏, 14 בינואר 2020 כיכר השבת, ‏האסק 36: צפו בתיעוד מהמופע היוקרתי והנוצץ, באתר כיכר השבת, 10 בינואר 2023 חנני בלייך, ‏הקהילה החרדית בניו יורק עוד סוערת מההולוגרמה של ר' שלמה קרליבך, בעיתון מקור ראשון, 11 בפברואר 2024
בין שתי ערים (סרט, 1958)

בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities [מילולית: סיפור בין שתי ערים]) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1958 המבוסס על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס. את הסרט ביים ראלף תומאס ומככבים בו דירק בוגרד ודורתי טוטין. סידני קרטון, עורך דין אנגלי שתיין, מגלה שצ'ארלס דארני, עליו הגן במשפט בעבר, הוא אריסטוקרט צרפתי המנסה להימלט מהמהפכה הצרפתית. בעוד הוא מקנא באיש על אהבתה של לוסי מנט, הוא נחוש בדעתו לעזור לו להימלט מהוצאה להורג בגיליוטינה. דירק בוגרד – סידני קרטון דורותי טוטין – לוסי מנט פול גורס – צ'ארלס דארני (את קולו מדבב טים טרנר - ללא קרדיט) מארי ורסיני – מארי גאבל איאן באנן – גאבל ססיל פארקר – ג'רביס לורי סטיבן מארי – ד"ר מנט אתנה סיילר – מיס פרוס אלפי באס – ג'רי קרנצ'ר ארנסט קלארק – סטרייבר רוזלי קרצ'לי – מאדאם דפארז' פרדה ג'קסון – הנקמה דאנקן למונט – ארנסט כריסטופר לי – המרקיז סן אוורמונד ליאו מק'קרן – תובע באולד ביילי דונלד פלזנס – ג'ון ברסד הבמאי ראלף תומאס התעקש לצלם את הסרט בשחור לבן, לדבריו "הספר נכתב בשחור ולבן, ולכן הסרט צריך להיות שחור לבן". הוא הושפע מהסרט הצרפתי "Casque d'Or" שמתרחש באותה תקופה. לאחר מכן אמר תומאס שזו הייתה טעות, ושהצלחתו המסחרית של הסרט הייתה גדולה יותר אם היה בצבע. הפקת הסרט הייתה היקרה ביותר בבריטניה באותה שנה. צילומי הסרט נערכו בעמק הלואר בצרפת, כי היה זה המקום היחיד ללא עמודי טלגרף. כמה אלפי חיילים אמריקאים שהיו מוצבים באורליאן שימשו כניצבים. הצילומים ארכו כשישה שבועות. "בין שתי ערים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בין שתי ערים", באתר AllMovie (באנגלית) "בין שתי ערים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בין שתי ערים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בין שתי ערים" באתר של Screenonline מכון הסרטים הבריטי "בין שתי ערים" באתר TCM Movie Database Collected Interviews: Voices from Twentieth-century Cinema by Wheeler W. Dixon, SIU Press, 2001 p110 Brian McFarlane, An Autobiography of British Cinema 1997 p 559 British Betty Box Knows Box Office: Visiting Producer, Director Credited for 'Doctor' Series Scheuer, Philip K. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 07 July 1958: C11.
הוצאת יצחק חגיז

הוצאת יצחק חגיז (Edition Jsac Chagise) הייתה הוצאה לאור שהוקמה ב-1883, בירושלים, בבעלות יצחק חגיז ובהמשך בבעלות בנו יוסף לוי חגיז. יצחק חגיז (1857 בערך - פברואר 1917) היה חסיד חב"ד שעלה מוויטבסק לירושלים בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19. הוא אימץ לעצמו לאחר העלייה לארץ שם משפחה של שכניו יוצאי צפון אפריקה. היה ממייסדי שכונת ימין משה והתגורר בה עד מותו. לאחר נישואיו לרבקה (לבית לדרברג), הוא הקים בית מסחר למוצרי כתיבה ודפוס בסמוך לשער יפו ועסק בסחר ויבוא של נייר ומוצרי כתיבה. נולדו לו בת (שרה חאשע) ושני בנים (יוסף לוי ומרדכי). חגיז מת מטיפוס הבהרות בשנת 1917. את עסקיו המשיך בנו, העסקן יוסף לוי חגיז, ראש אגודת תדח"ץ ומייסד היישוב אחוזת נפתלי שליד קרני חיטין. חתנו של חגיז היה הרב שלמה זלמן זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים. נכדו של חגיז הוא המלחין יחיאל חגיז. ב-1883 ייסד חגיז את "הוצאת יצחק חגיז", והוציא לאור באמצעותה הפקות דפוס בדפוס ליתוגרפי, בעיקר גלויות ומזכרות ובהן מראות נוף ואתרי קודש מירושלים ושאר ערי ארץ ישראל. בין מוצריו הייתה "שושנתא" – שמונה משולשי נייר גזורים ובהם איורים של אתרים קדושים בארץ ישראל (על ידי קיפולם אחד בשני מתקבלת צורת משולש המזכירה פרח, ומכאן שמה). מוצרי הדפוס שלו נמכרו בעיקר כמזכרות לתיירים וליהודי העולם. לאחר פטירתו של מייסד ההוצאה הפך בנו יוסף לוי חגיז לבעליה ובראשותו היא הייתה לבית המסחר לנייר ומוצריו, הגדול בירושלים של אותה תקופה. בשנת 1920 אף ייבא חגיז הבן מכונות כתיבה שניתן לכתוב בהן בשפות רבות כמו אנגלית, עברית, ערבית וכן שפות אירופאיות רבות, לצורכי ההוצאה לאור. עם זאת, העסק החזיק מעמד לאחר מכן רק כעשר שנים נוספות. בשנת 1930 פורסם כי יוסף לוי חגיז בעל עסק לממכר צורכי כתיבה ונייר, פשט את הרגל בעקבות חוב של 23,000 לא"י ובית המשפט הכריז עליו כפושט רגל בשנת 1931. יוסף לוי חגיז, הגיגים ועיונים, הוצאת ישיבת "מעוז חייל", התשד"מ (1984). הודעה נחוצה, מוריה, 4 באוקטובר 1911 רשימת הנדבות של המוריה, מוריה, 10 באוגוסט 1914 אוגדן גלויות – הוצאת יצחק חגיז, ירושלים(הקישור אינו פעיל), באתר קדם בית מכירות פומביות על המפה, הנמצאת בספריה הלאומית ניר פלדמן, "בעקבות ה"שושנתא" הירושלמית ההתפשטות היהודית בשוקי העיר, באתר כותר מתוך אתר ג'יני ירושלים - ר' יצחק חגיז ז"ל, החרות, 28 בפברואר 1917 "משפחת חגיז סוחרי הנייר תושבי ימין משה" הספר
אסטון מרטין DB Mark III

אסטון מרטין DB Mark III (באנגלית: Aston Martin DB Mark III) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1957–1959. סך הכול יוצרו 551 יחידות. הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים. תאוצת "אסטון מרטין DB Mark III" מ-0 ל-97 קמ"ש היא 9.3 שניות. גרסת ספורט סלון הצ'בק (2 מושבים + 2 מושבים מאחור) גרסת קבריולה (2 מושבים), יוצרו 84 יחידות גרסת קופה (2 מושבים) אסטון מרטין DB Mark III - מבט לתא הנהג אסטון מרטין DB Mark III קבריולט, שנת 1958 אסטון מרטין DB Mark III, שנת 1958 מנוע אסטון מרטין DB Mark III, שנת 1959 אסטון מרטין DB Mark III, שנת 1958 אסטון מרטין אסטון מרטין 2 ליטר ספורט אסטון מרטין DB2/4 אסטון מרטין DB4 אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין DBS אסטון מרטין V8 מדיה וקבצים בנושא אסטון מרטין DB Mark III בוויקישיתוף
אסטון מרטין DB2

אסטון מרטין DB2 (באנגלית: Aston Martin DB2) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1950–1953. סך הכול יוצרו 411 יחידות. מחיר ה"אסטון מרטין DB2" בשנת 1950 היה בבריטניה 1,914 לירות שטרלינג. תאוצת דגם ה"אסטון מרטין DB2" בין 0-97 קמ"ש היא 11.2 שניות. הדגם מסדרת "DB" נקרא על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים. 2 מושבים - קופה 2 מושבים - קבריולה אסטון מרטין DB2 , קבריולט, שנת 1951 אסטון מרטין DB2 , קבריולט, שנת 1953 אסטון מרטין DB2 אסטון מרטין DB2 קבריולט אסטון מרטין DB2 מנוע אסטון מרטין DB2 אסטון מרטין DB2 - מבט לתא הנהג אסטון מרטין DB2 אסטון מרטין DB2 - פתיחת מכסה המנוע אסטון מרטין DB2, שנת 1952 אסטון מרטין אסטון מרטין 2 ליטר ספורט אסטון מרטין DB2/4 אסטון מרטין DB4 אסטון מרטין DB5 מדיה וקבצים בנושא אסטון מרטין DB2 בוויקישיתוף
יפה לרמן

יפה לרמן היא מומחית ברפואת משפחה ובגריאטריה. מנהלת מחלקות גריאטריה א' וגריאטריה ב', ומנהלת המערך הגריאטרי במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי (2004-2019). מרצה בכירה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1978 סיימה את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1980–1985 התמחתה ברפואת משפחה במרכז רפואי רבין. בין השנים 1986–1989 השתלמה במנהל מערכות בריאות באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1987–1991 התמחתה בגריאטריה במרכז רפואי גריאטרי בית החולים שמואל הרופא בבאר יעקב. בין השנים 1995–1996 השתלמה ברפואה גריאטרית (גרונטולוגיה) בשווייץ. בשנת 1989 השתלמה בפסיכוגריאטריה, קורס נוטינגהאם אשר נערך בישראל. בין השנים 1986–1987 כיהנה כסגנית מנהל כללי במחלקה גריאטרית בקופת חולים כללית. בין השנים 1991–1995 כיהנה כמנהלת מחלקה גריאטרית בבית חולים שיקומי בית רבקה (בית חולים). בין השנים 1995–1997 מונתה למנהלת מחלקה לאשפוז יום גריאטרי בבית חולים שיקומי בית רבקה (בית חולים). בין השנים 2000–2004 מונתה למנהלת רפואית במרכז רפואי רעות ביד אליהו, תל אביב, (301 מיטות אשפוז). בין השנים 2004–2019 הייתה מנהלת המערך הגריאטרי במרכז הרפואי תל אביב. משנת 2012 היא מרצה בכירה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר – אוניברסיטת תל אביב. 2012 – חברת ועדה במרכז מינרבה לחקר סוף החיים במרכז הרצוג – אוניברסיטת תל אביב. במחלקה "גריאטריה א'" עוסקים לרמן וצוותה בטיפול ובשיקום של בעיות נוירולוגיות כגון: לאחר אירוע מוחי והפרעות שונות במערכת העצבים, ובנוסף שיקום תפקודי לאחר אשפוז ממושך וחולים עם בעיות רפואיות חריפות המגיעים לחדר מיון. במחלקה "גריאטריה ב'" עוסקים לרמן וצוותה בטיפול ובשיקום של חולים עם בעיות אורתופדיות כגון: שיקום לאחר שברים, החלפת מפרקים, טראומה, נפילות וכן שיקום תפקודי לאחר אשפוז ממושך וחולים עם בעיות רפואיות חריפות המגיעים לחדר מיון. ללרמן 19 פרסומים מדעיים (אתר Pubmed). לרמן חברה במועצה הלאומית לגריאטריה. 1984 – האגודה הישראלית לרפואת משפחה בישראל 1996 – האקדמיה האירופאית לרפואה והזדקנות בשווייץ 1996 – האגודה הישראלית לגריאטריה בישראל 2000 – האגודה לפסיכוגריאטריה בישראל 2001 – האגודה לרפואה ומשפט בישראל ד"ר יפה לרמן – מנהלת מערך הגריאטריה, מרכז רפואי ע"ש סוראסקי איכות חיים ואריכות חיים – ד"ר יפה לרמן, 9 במרץ 2008 (הקישור אינו פעיל) רשימת הפרסומים ד"ר יפה לרמן המועצה הלאומית לגריאטריה האגודה לרפואה ומשפט בישראל
חוסיין דהקאן

חוסיין דהקאן (בפרסית: حسین دهقان; נולד ב-2 במרץ 1957). כיהן כשר ההגנה האיראני משנת 2013 עד אוגוסט 2017. בעברו היה מפקד בחיל האוויר של משמרות המהפכה בדרגת בריגדיר גנרל. נולד בסמוך לעיירה שהרזא במחוז אספהאן. יש לו תואר ראשון בהנדסת חומרים (מטלורגיה) ודוקטור במינהל ציבורי מאוניברסיטת טהראן. לאחר המהפכה באיראן ב-1979 הוא הצטרף לכוחות משמרות המהפכה והיה למפקד בחיל האוויר של הארגון. בשנת 1980 שירת בטהראן, ולאחר הפלישה הישראלית ללבנון בקיץ 1982 נשלח ללבנון. הוא שימש כמפקד יחידת ההדרכה של משמרות המהפיכה בסוריה ובהמשך בלבנון. היה אחד האחראים לביצוע הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות. מתוקף תפקידו היה אחראי על הקמת הכוח הצבאי של חזבאללה שזה עתה הוקמה. בין החניכים היה חסאן א-לקיס שלימים יהיה בכיר בארגון. ב-1983 התמנה למפקד כוח משמרות המהפכה בלבנון, ופיקד על הכוחות שהתאמנו בסוריה ובלבנון. ב-1986 שירת בחיל האוויר של משמרות המהפכה, וב-1990 מונה למפקד חיל האוויר עד 1992. בהמשך עבד במשרד ההגנה תחת שר ההגנה עלי שמח'אני, במהלך כהונתו של הנשיא מוחמד ח'אתמי בשנים 1997–2003. ב-2003 מונה כממלא מקום שר ההגנה. בין השנים 2005 עד 2009 היה לסגן הנשיא לענייני קרן השהידים וותיקי המלחמה ("Foundation of Martyrs and Veterans Affairs"). בנוסף כיהן כיועץ של הנשיא לשעבר מחמוד אחמדינז'אד. בשנים 2009–2010 שירת במרכז ללימודים אסטרטגיים של הכוחות המזוינים של איראן. בשנת 2013 החליף את אחמד וחידי כשר ההגנה, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. בשנת 2017 קיבל את המדליה הלאומית למצוינות ולתעוזה מהנשיא חסן רוחאני על פעילותו במשא ומתן בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. מדיה וקבצים בנושא חוסיין דהקאן בוויקישיתוף ביוגרפיה של דהקאן - אתר הממשלה האיראני (בפרסית) חוסיין דהקאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסיין דהקאן, סרטונים בערוץ היוטיוב Who is Hossein Dehghan, Hassan Rouhani’s choice for defense minister, NCRI, 2013 שר ההגנה החדש של איראן עמד מאחורי הפיגועים במפקדת המרינס והצנחנים הצרפתים בביירות ב-1983, שמעון שפירא, נובמבר 2013 המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה "אקספרס של חצות", ISRAEL DEFENCE, יוני 2014 Cordesman, Anthony H. (September 1994). "Iran's Military Forces: 1988-1993" (PDF), Center for Strategic and International Studies טקס מצטיינים: רוחאני חילק מדליות לאדריכלי הסכם הגרעין, וואלה!
בנט סקוליק

בנט ס. סקוליק (באנגלית: Bennet S. Sacolick) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל ששירת כסגן ראש המרכז הלאומי ללוחמה בטרור וכמפקד כוח דלתא. סקוליק התגייס לצבא ארצות הברית ב-1981 ושירת בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75. ביוני 1982 סיים קורס קצינים ושירת בגדוד הראשון של רגימנט הצנחנים 509 באיטליה. הוא שוכנע להתנדב לכוחות המיוחדים והצטרף לקבוצת הכוחות המיוחדים השביעית, שירת בפלגת הכוחות המיוחדים המבצעית אלפא (A-TEAM) במשימות בפרו, קולומביה ובאל סלוודור. במהלך שירותו בגדוד השלישי של הקבוצה, שהוצב בפנמה, השתתף ב"מבצע מטרה צודקת". הוא שב לפורט בראג וגויס לכוח דלתא, עמו השתתף במלחמת המפרץ במשימות איתור משגרי טילי סקאד. ב-1993 נטל חלק במשימה בסומליה שהובילה לקרב מוגדישו, סקוליק אמור היה לשמש מפקד הכוח הקרקעי, אך ימים קודם לכן הוזעק לארצות הברית בעקבות מות אביו והחמיץ את הקרב בו ספג הכוח הרוגים ופצועים רבים. בזמן פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 שימש קצין מבצעים בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ונשלח עם כוח דלתא לדרום אפגניסטן. במהלך 2002 התגלתה אצלו לימפומת הודג'קין והוא נאלץ לשוב לארצות הברית, שם עבר ניתוח ושהה קרוב לשנה בהתאוששות. הוא החל ללמוד במכללת המלחמה של הצבא, אך בעקבות מפרצת שפקדה את מפקד כוח דלתא הוזעק להחליפו. הוא תפס את הפיקוד בשלבי ההכנות לפלישה לעיראק באפריל 2003 ולחם עמו במהלך מלחמת עיראק עד יולי 2005. בשנים 2005–2008 שירת כעמית מטעם הצבא ב-CIA ושימש סגן ראש המרכז ללוחמה בטרור של הארגון. ביוני 2008 מונה לסגן מפקד המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי בפורט בראג ובאוגוסט 2010 מונה למפקד המרכז. באוגוסט 2012 מונה לראש אגף ניהול ופיתוח הכוח בפיקוד המבצעים המיוחדים, הראשון בתפקיד זה. באפריל 2014 מונה לסגן ראש המרכז הלאומי ללוחמה בטרור. ביולי 2016 פרש מהשירות הצבאי. לאחר פרישתו הקים חברת ייעוץ בשם "Cape Fear Global Consulting". סקוליק בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת המדינה סן פרנסיקו (1978) ובעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת מרכז מישיגן (1996). כמו כן הוא בוגר תוכנית הלימודים של אגף המבצעים החשאיים ב-CIA. הוא יהודי ונשוי לג'ויס. מדיה וקבצים בנושא בנט סקוליק בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הקונגרס The man who commanded Delta Force, and a new breed of war, ‏fayobserver.com, ‏9 ביולי 2016 Meet the General Shaking Up America’s Yemen, ISIS, and Hostage Rescue Plans, דיילי ביסט, 15 באפריל 2015 PHOTOS: Aleph Institute Holds Conference For Chaplain and Lay Leader Training, ‏theyeshivaworld.com, ‏14 בפברואר 2014
שאול בן רבי השיל מקראקא

רבי שאול בן רבי העשיל מקראקא (? - י"ז באייר ה'תס"ז, 19 במאי 1707) היה רב פולני ותלמיד חכם בולט ומגדולי יהדות אשכנז. שימש כראש ישיבה ומרא דאתרא בבריסק (בלארוס) ובקראקא. מראשי ועד ארבע ארצות. בסוף ימיו נבחר לרבה של הקהילה האשכנזית באמסטרדם אך נפטר בגלוגוב בדרכו לשם. נולד בלובלין לרבי השיל מקראקא ולאשתו (השנייה) דינה נכדת רבי שאול ואהל. למד תורה אצל אביו שהיה באותה עת רבה של לובלין ולאחר מכן רבה של קרקוב. לאחר פטירת אביו בכ' בתשרי ה'תכ"ד (21 באוקטובר 1663) נסע לבריסק לבית משפחת אמו ובשנת ה'ת"ם נתמנה שם לראש ישיבה. כאביו היה נחשב לאמיד. בשנת תמ"ה נתמנה לאב בית דין בקיאדן. חזר לבריסק שם נתמנה לאב בית דין לאחר פטירת הרב מרדכי גינצבורג רבה הקודם (לא ידוע באיזה שנה בדיוק אך כבר בשנת תנ"א כבר היה אב"ד שם). בערך בשנת תנ"ז התקבל לאב"ד ערי הגליל של קרקוב בתור "רב המדינה" ובמקביל כיהן גם כאב"ד אפטא. בתקופה זו כיהן ברבנות קרקוב העיר הרב אריה לייב נכד הב"ח (בן חורג של הט"ז) רק בשנת ה'תס"א (אז עזב רבי אריה לייב את קרקוב ועבר לבריסק) החל לכהן כאב"ד קרקוב על כיסא אביו 37 שנה אחרי מותו. אחרי כשלוש שנים פרש מרבנותו ועבר לגור בעיר ברעסלא כאדם פרטי. בשנת תס"ז נקרא למלא את מקום רבי לייב חריף כרבה של הקהילה האשכנזית של אמסטרדם. אך בדרכו לשם חלה ונפטר - ביום י"ז אייר ה'תס"ז - ונקבר בעיר גלוגא. עם בוא שמועת פטירתו לקהילתו הקודמת בעיר קרקא, הספידוהו מספד רב. היה מראשי הלוחמים כנגד המאמינים בשבתי צבי ביחד עם מחותנו החכם צבי. בתקופת רבנותו בבריסק כיהן גם כראש ועד חמישה ראשי קהילות ליטא (ועד שהיה מורכב מחמשת הרבנים של: בריסק, הורדנא, פינסק וילנא וסלוצק, החלטות שהתקבלו באספות הוועד היו מחייבות את כל שאר הקהילות בליטא) בתקופת רבנותו בקרקוב היה מראשי ועד ארבע ארצות. הסכים על הרבה מספרי האחרונים שהודפסו בתקופתו. אך לא הדפיס את תורתו. תשובות ממנו מפוזרות בספרי השו"ת של התקופה. בסוף שו"ת הרמ"א (שהוציא לאור בנו רבי אריה לייב באמסטרדם) נדפסה תשובה שלו. כמ"כ בשו"ת יד אליהו סימן י"ח ובשו"ת שבות יעקב סימן ק"ז. נישא לאסתר בתו של אריה לייב "הארוך" מקראקא והיה לגיסם של שני חתניו הנוספים של רבי אריה לייב, ורבי שמואל מפיורדא, מחבר הספר בית שמואל ורבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים (בנו של רבי יונה תאומים-פרנקל מחבר הספר קקיון דיונה). בנו - רבי יהושע העשיל. היה אב"ד וילנה גיסו (נשא את אחותו) של הרב דוד פרנקל מחבר הפירוש קרבן העדה על תלמוד ירושלמי. האריך ימים נפטר בכ"ו אלול תק"ט. נקבר בווילנא בנו - רבי אריה לייב מאמסטרדם. נישא למרים בת החכם צבי (אחות רבי יעקב עמדין). אביו של רבי שאול מאמסטרדם. בת - אשת הרב יהושע בן רבי מאיר פאלק דרשן מפוזנא. בת - אשת הרב משה בנו של רבי מנחם מנדל אוירבך. יחיאל מתתיהו צונץ, עיר הצדק עמוד 154 והלאה, למברג, תרל"ד, באתר HebrewBooks ספר כלילת יופי עמוד ע"ח והלאה, באתר היברובוקס. בתו של רבי יהודה בנו של רבי שאול וואהל. יש שכתבו שנולד לאשתו הראשונה (ראה: דעת קדושים עמוד 97 בהערה), אך ראה אבות עטרה לבנים (ורשא תרפ"ז) עמוד קנ"ו בהערה ל"ט באריכות. רשימה חלקית להסכמות שנתן ראה: כלילת יופי עמו' קכ"ח והלאה לפי ישראל טוביה אייזנשטט, בדעת קדושים, עמ' 98 הערה אחרונה, ששלל את דברי אליקים כרמולי (בספרו העורבים ובני יונה) וחיים נתן דמביצר, כלילת יופי, א, עמ' קכח שנישא לנכדתו של רבי אריה ליב, בתו של רבי זכריה מנדל. פער הגילאים אינו מאפשר הנחה זו. במקום אחד חתם יצחק יהושע העשיל (ראה דעת קדושים עמוד 105). אך בכל מקום מופיע שמו בלי יצחק - וכך גם על גבי מצבתו. עליו ראה: קריה נאמנה עמוד 115
פרידריך, נסיך וירטמברג

פרידריך, נסיך וירטמברג (בגרמנית: Friedrich Prinz von Württemberg‏, 21 בפברואר 1808 - 9 במאי 1870) היה גנרל בצבא וירטמברג, ואביו של וילהלם השני, מלך וירטמברג. פרידריך נולד בקומבורג ב-21 בפברואר 1808, לפאול, נסיך וירטמברג ולשרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1823 התגייס פרידריך לצבא וירטמברג, וקיבל דרגת ריטמייסטר. בשנת 1832 הועלה פרידריך לדרגת אוברסט, ובשנת 1841 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-20 בנובמבר 1845 התחתן פרידריך עם בת דודתו קתרינה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ופאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג, ממנה נולד לו בנו היחיד וילהלם השני, מלך וירטמברג. בשנת 1865 הועלה פרידריך לדרגת גנרל חיל הפרשים, ומונה למפקד הצבא הפדרלי של וירטמברג. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה שימש פרידריך כקצין קישור במפקדה האוסטרית, אולם הוא נפגע מכך שלא מונה למפקד הקורפוס ה-8. בשל מעמדו כנסיך, שימש פרידריך כחבר בבית הלורדים הווירטמברגי, וכיועץ בכיר לדודו קרל הראשון, מלך וירטמברג. ב-9 במאי 1870 מת פרידריך בשטוטגרט, כתוצאה מפגיעה בפנים שספג במהלך מסע ציד. מדיה וקבצים בנושא פרידריך, נסיך וירטמברג בוויקישיתוף פאולינה, נסיכת וירטמברג
קתרינה, נסיכת וירטמברג (1821–1898)

קתרינה, נסיכת וירטמברג (בגרמנית: Prinzessin Katherina von Württemberg;‏ 24 באוגוסט 1821 – 6 בדצמבר 1898), הייתה בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ואמו של וילהלם השני, מלך וירטמברג. קתרינה נולדה ב-24 באוגוסט 1821 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ולפאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. ב-20 בנובמבר 1845 התחתנה קתרינה עם בן דודה פרידריך, נסיך וירטמברג, ממנו נולד לה בנה היחיד וילהלם השני, מלך וירטמברג. בשנת 1870 מת בעלה פרידריך, ולאחר מותו התגוררה קתרינה לעיתים קרובות בווילה בשווייץ, בשכנות לקרובתה מרי מטק. בשנת 1891 מת אחיה קרל הראשון, מלך וירטמברג, ובנה וילהלם השני, מלך וירטמברג עלה לשלטון במקומו. ב-6 בדצמבר 1898 מתה קתרינה בביתה בשטוטגרט, והיא בת 77 שנים. מדיה וקבצים בנושא קתרינה, נסיכת וירטמברג בוויקישיתוף
הארלו

האם התכוונתם ל... הארלו (עיר) – עיר אנגלית הממוקמת במחוז סאפוק איב הארלו – שחקנית קנדית ג'ין הארלו – שחקנית קולנוע אמריקאית הארלו (סרט) – דרמה ביוגרפית משנת 1965 המבוססת על חייה של ג'ין הארלו הארי הארלו – פסיכולוג אמריקאי שלום הרלו – דוגמנית ושחקנית קנדית
אתר ההנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה

אתר ההנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה הוא אתר הנצחה ואנדרטה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה (בעבר חיל החימוש) הנמצא בנתניה. האתר ממוקם בסמוך לחוף הים בעיר בפינת הרחובות שדרות בן-גוריון ושמחה ארליך, בסמוך לבית יד לבנים ולבית גולדמינץ. האתר, שנבנה בשנת 1990, כולל רחבת התכנסות גדולה, קיר שמות עשוי מתכת ובו מונצחים כ-750 חללי החיל, ופסלים שונים העשויים מחלקי כלי נשק ורק"ם. את האתר תכננו האדריכלים רות וזלמן עינב והפסלים נוצרו על ידי הפסלים ג'ורג' אונגרי, טוביה מרגלית, דינה מרחב, דן רפפורט ואהוד שחורי. על קיר השמות חקוק גם הפסוק ”הנה אני מביא בכם רוח וחייתם” (יחזקאל, ל"ז, ה'). בבסיס הפסל המרכזי באתר, הבנוי מקני תותחים היוצרים מעין חצובה או אוהל, מצוטט קטע משיר של משה טבנקין: ”היה נערנו כצוק הגלבוע היה כמעוף נעוריו נאדר אמיץ ונועז וגבוה גבוה עד אחרון רגעיו מול הצר” בשנת 2009 נבנה במתחם מרכז הנצחה חילי ועל גגו הוקמו טריבונות הפונות אל הרחבה. במסגרת שיפוץ זה רוצפה הרחבה מחדש וחלק מהפסלים הוזזו ממקומם המקורי. במקום נערכים טקסים שונים הקשורים לחיל הטכנולוגיה והאחזקה - טקסי זיכרון וטקסי סיום של קורסים בחיל. ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשמ"א - 1995 הונפק בול דואר עם ציור האנדרטה בעיצובו של אופיר מירב. גלעד - אנדרטאות לנופלים במערכות ישראל, השלמות ותיקונים, הוצאת משרד הביטחון, 1991. עמ' 41 מדיה וקבצים בנושא אתר ההנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה בוויקישיתוף אתר ההנצחה באתר "יזכור" אתר עמותת חיל החימוש המפעילה את אתר ההנצחה בול הנושא את ציור האנדרטה באתר התאחדות בולי ישראל
המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית

המִשנה ליועץ המשפטי לממשלה של ארצות הברית (באנגלית: United States Deputy Attorney General) הוא נושא המשרה השנייה בחשיבותה במחלקת המשפטים של ארצות הברית. משרה זו נוצרה ב־1950. בהיעדר היועץ המשפטי לממשלה עשוי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לכהן כיועץ המשפטי לממשלה. המשנה ליועץ המשפטי לממשלה נבחר על ידי נשיא ארצות הברית ומאושר על ידי הסנאט. בין היתר כיהנו בתפקיד זה וורן כריסטופר וויליאם פירס רוג'רס, שלימים התמנו למזכירי המדינה של ארצות הברית, וג'יימס קומי, שלימים כיהן כראש ה־FBI. מדיה וקבצים בנושא המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטון מרטין 2 ליטר ספורט

אסטון מרטין 2 ליטר ספורט (באנגלית: Aston Martin 2-Litre Sports) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, 2 מושבים, בתצורת קבריולה אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1948–1950. הדגם "אסטון מרטין 2 ליטר ספורט" הוצג לראשונה בסלון המכוניות בלונדון בשנת 1948. הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים. הדגם היה קרו גם: "Aston Martin DB1" והיה הדגם הראשון שיוצר תחת ניהולו. סך הכול יוצרו 15 יחידות. Aston Martin DB1 (סך הכל 12 יחידות) DB1 vittoriosa a Spa (סך הכל 3 יחידות) אסטון מרטין DB1 vittoriosa a Spa אסטון מרטין DB1 vittoriosa a Spa - מבט לתא הנהג אסטון מרטין DB1 vittoriosa a Spa - מבט ללוח הבקרה אסטון מרטין DB1 vittoriosa a Spa אסטון מרטין DB1 vittoriosa a Spa אסטון מרטין 2 ליטר ספורט (1948→1950 Aston Martin DB1 2-Litre Sports - SuperCars.net) מדיה וקבצים בנושא אסטון מרטין 2 ליטר ספורט בוויקישיתוף
מפלגת העבודה (מלטה)

מפלגת העבודה (במלטית: Partit Laburista) היא אחת משתי המפלגות הדומיננטיות במלטה, וכיום (מאז מרץ 2013) היא מהווה את מפלגת השלטון. המפלגה חברה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים והייתה חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי עד דצמבר 2013. וועידה- מורכבת ברובה מצירים הנבחרים על ידי גופי המפלגה. הוועידה מהווה את הארגון המפלגתי העליון. קונגרס- מורכב מכל חברי המפלגה. הקונגרס בוחר את מנהיג המפלגה ואת סגניו. בנוסף על כך, הקונגרס מכריע את קוויה האידאולוגיים של המפלגה. מנהלת המפלגה- מורכבת מראש המפלג, סגניו ומספר פקידים. סניפים מוניציפליים ארגונים נוספים כגון ארגון הנשים, הנוער, וכו'. המפלגה נוסדה בשנת 1921 על ידי כמה איגודים מקצועיים. המפלגה הייתה מפלגת השלטון במשך השנים 1945–1950, 1955-1962, 1971-1987, 1996-1998, ומאז שנת 2013. בשנת 1993 המפלגה החלה להוציא לאור עיתון "קולחד". מאז שנת 2004 המפלגה היא הדומיננטית בייצוג מלטה בפרלמנט האירופי ולאורך השנים איישה לפחות מחצית ממושבי מלטה בפרלמנט. מדיה וקבצים בנושא מפלגת העבודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת העבודה