laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ביוספירה 2

ביוספירה 2 הוא מתקן מחקר מדעי בבעלות אוניברסיטת אריזונה החל משנת 2011. מטרת המתקן היא לחקור, ללמד וללמוד על כדור הארץ, המערכות שעל פניו ומיקום כדור הארץ ביקום. זהו מבנה בעל שטח של 12,700 מטרים רבועים שנבנה במקור כמערכת אקולוגית מלאכותית סגורה בעיר אורקל (Oracle) במדינת אריזונה בארצות הברית, על ידי יוזמה משותפת של מספר גופים שהמנהל הראשי שלה היה ג'ון פ. אלן. המימון הגיע ישירות מהיוזמה ועלה 200 מיליון דולר משנת 1985 ועד שנת 2007, כולל אדמה, חממות ומגורי הצוות. המתקן נבנה בין השנים 1987 ל-1991, השתמשו בו כדי לחקור רשת מורכבת של יחסי גומלין של מערכות חיים במבנה שכולל אזורים שמבוססים על חמש ביומות, אזור חקלאי ואזור מחיה/עבודה כדי ללמוד על יחסי הגומלין בין בני אדם, חקלאות וטכנולוגיה עם שאר הטבע. המתקן גם בדק שימוש אפשרי של ביוספירה סגורה במקרה של יישוב החלל על ידי בני אדם. השם מגיע מהביוספרה של כדור הארץ, ביוספירה 1, מערכת החיים על כדור הארץ היא הביוספירה היחידה שידוע עליה עד כה. מדיה וקבצים בנושא ביוספירה 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביוספירה 2 (באנגלית) ביוספירה 2, ברשת החברתית פייסבוק ביוספירה 2, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוספירה 2, ברשת החברתית אינסטגרם ביוספירה 2, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל זימר, הניו יורק טיימס, מה אפשר ללמוד מאחד הניסויים המדעיים המוזרים ביותר שנעשו אי פעם, באתר הארץ, 7 במאי 2019 גילי איזיקוביץ, זה היה אמור להיות גן עדן, אבל הניסוי קרס, באתר הארץ, 5 ביולי 2020
איילון חברה לביטוח

איילון חברה לביטוח בע"מ היא היא חברת ביטוח ישראלית, הפועלת בתחומי ביטוח רכוש (ביטוח רכב וביטוח דירה), ביטוחי עסקים, ביטוח אחריות מקצועית, ביטוח בריאות, חיסכון לטווח ארוך, אשראי ועוד. איילון חברה לביטוח נוסדה בשנת 1976 על ידי לוי יצחק רחמני באמצעות "חברת שלמה רחמני ובניו בע"מ" (73%) וחברת הביטוח הזרה NZI (אנ') (27%). שלמה רחמני ובניו בע"מ הייתה סוכנות ביטוח משפחתית שנוסדה בשנת 1949 על ידי שלמה זלמן רחמני, אביו של לוי יצחק רחמני. בשנת 1987 מכרה NZI את החזקותיה באיילון למשפחת רחמני. בחודש יולי באותה שנה נרשמו לראשונה מניותיה של איילון אחזקות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. לוי יצחק רחמני, בעל השליטה בחברה, נפטר ב-19 ביוני 2020. בחודש יוני 2021 התקשר מנהל העיזבון של לוי יצחק נחמני עם חברת ווישור גלובלטק בע"מ בהסכם למכירת מניות השליטה בחברה שבבעלות העיזבון. ב-30 ביוני 2022 הושלם ההסכם למכירת מניות השליטה בחברה, המהוות 67.26% מההון המונפק והנפרע של החברה, וכן התמזגה חברת הבת לשעבר, "איילון חברה לביטוח", עם ולתוך "איילון אחזקות" וחוסלה ללא פירוק. ב-10 ביולי 2022 שינתה "איילון אחזקות" את שמה ל"איילון חברה לביטוח בע"מ". איילון חברה לביטוח מעסיקה כ-1,150 עובדים ופועלת באמצעות ארבעה מחוזות אזוריים: תל אביב, מרכז, חיפה וירושלים, המפעילים מערך של כ-2,600 סוכנים וסוכנויות ברחבי הארץ. החברה פועלת בכל ענפי הביטוח הכללי, בביטוח חיים ובביטוחי בריאות ומספקת פתרונות גם בתחום הפיננסים. לקבוצת איילון מספר חברות בת, בהן "איילון ח.ל.ב נכסים והשקעות", שהיא זרוע הנדל"ן של החברה. אתר האינטרנט הרשמי של איילון חברה לביטוח
עבדאללהי אבן מוחמד

עבדאללהי אבן סייד מוחמד (בערבית: عبدالله بن سيد محمد خليفة; 1846 - 25 בנובמבר 1899) המוכר גם בשם עבדאללה אל-תעאישי או ח'ליפת אל-מהדי, היה מפקד צבאי ומנהיג האנצאר בסודאן המהדיסטית במהלך המלחמה המהדית בין השנים 1885–1899. מוחמד נולד בשנת בשבט טאישה בדארפור ומגיל צעיר זכה לחינוך דתי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הפך לאחד ממאמיניו של המהדי מוחמד אחמד ותנועת האנצאר שהלכה אחריו. בשנת 1881 הוא הוכר בתור יד ימינו של המהדי והח'ליפה שלו, בתקופה זו היה עבדאללהי מפקד מוערך שפיקד על אחד מהכוחות של האנצאר במהלך המלחמה המהדית. בארבע השנים הקרובות הוא פיקד על כוח שזכה למספר ניצחונות כנגד הבריטים והמצרים, בין היתר הוא הביס כוח אנגלו-מצרי של כ-11,000 חיילים בפיקודו של ויליאם היקס והוא היה מהמפקדים החשובים במצור על חרטום. בשנת 1885 נפטר המהדי מוחמד ועבדאללהי תפס את מקומו בראש האנצאר והמרד בתור 'ח'ליפת אל מהדי'. תחת פיקודו האנצאר פלשו לאתיופיה והביסו את צבא הקיסר, הקיסר עצמו יוהנס הרביעי נהרג בקרבות. בתקופה זו, צבא האנצאר הפך למסודר ומאורגן יותר לכיוון הסטנדרטים של צבאות אירופה. הוא דאג לבתי מלאכה ליצור תחמושת וציוד לוגיסטי לסיוע הצבא וניהל מערכות צבאיות באופן שקול וטקטי. החל משנת 1896 החל כוח אנגלו-מצרי במערכה לכיבוש מחודש של סודאן המהדיסטית כנגד כוחות האנצאר, מערכה זו הגיעה לשיאה בקרב אומדורמאן בשנת 1898 כאשר הובס צבאו של עבדאללהי ולאחריו הוא נמלט עם קבוצת תומכים עד אשר נהרג בקרב דיוויקרט שנה לאחר מכן. לאחר מותו סודאן נפלה לשליטת האימפריה הבריטית ומצרים. ממשיך דרכו של עבדאללהי בתור מנהיג האנצאר בתקופת השלטון הבריטי היה אחד מבניו של מוחמד אחמד; סייד עבד אל-רחמן אל-מהדי. מדיה וקבצים בנושא עבדאללהי אבן מוחמד בוויקישיתוף עבדאללהי אבן מוחמד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שימשלביץ

שימשלביץ' או שימשלביץ (ברוסית: Шимшелевич; בפולנית: Szymszelewicz; בליטאית: Šimšelevic) הוא שם משפחה יהודי-סלאבי. זהו פטרונים לשם שמשון (שימשל), שאליו מצורפת הסיומת הפטרונימית "ביץ'". האם התכוונתם ל... יצחק שימשלביץ (בן צבי) - נשיאה השני של מדינת ישראל, חלוץ בתקופת העלייה השנייה, היסטוריון ומראשי תנועת העבודה בארץ ישראל אהרן שימשלביץ' (ראובני) - סופר עברי ומתרגם מהשפות אנגלית, צרפתית ורוסית צבי שימשלוביץ (שמשי) - עסקן וסופר ציוני. ממשפחה מיוחסת של רבנים (שכוללת נצר לרש"י, צאצא של אליהו חיים מייזל, יחיאל היילפרין ועוד). אביהם של יצחק שימשלביץ ואהרון שימשלביץ. שמות מקבילים: שמשונוביץ, סמסונוביץ, שמשוביץ, שימשלשוילי (גם: שימשלשווילי, שימשלאשוילי). עברות מקובל לשם הוא "שמשי".[דרוש מקור]
טקס פרסי אוסקר ה-45

טקס פרסי אוסקר ה-45 (באנגלית: 45th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1972 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-27 במרץ 1973. הנחו את הטקס השחקנים קרול ברנט, מייקל קיין, צ'רלטון הסטון ורוק הדסון. סרט המאפיה "הסנדק" זכה בפרס לסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי התסריט המעובד הטוב ביותר (פרנסיס פורד קופולה ומריו פוזו) והשחקן הטוב ביותר (מרלון ברנדו). כמו כן בלט הסרט המוזיקלי "קברט" אשר היה מועמד ל-10 פרסים וזכה ב-8, ביניהם פרסי הבמאי הטוב ביותר (בוב פוסי), השחקנית הטובה ביותר (לייזה מינלי) ושחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ואל גריי). בעת זכייתו של "הסנדק" בפרס הסרט הטוב ביותר, הפך "קברט" לסרט בעל מספר הזכיות הרב ביותר מבלי לזכות בפרס הראשי. בטקס זה חולק לראשונה פרס אוסקר להישגים מיוחדים, אשר הוענק לסרט "הרפתקה בפוסידון" בשל האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהוצגו בו. כמו כן הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן אדוארד ג'י רובינסון ולפעיל החברתי צ'ארלס בורן, ופרס לפעילות הומניטרית לשחקנית רוזלינד ראסל. זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר, מרלון ברנדו, החרים את הטקס בשל הצגתם השלילית והסטריאוטיפית של אינדיאנים בתעשיית הסרטים האמריקאית. בעת קבלת הפרס דחתה נציגתו, האינדיאנית האפאצ'ית סשין ליטלפת'ר, את פסלון הפרס, והסבירה את סירובו של ברנדו לקבלת הפרס. סרטו של צ'ארלי צ'פלין "אורות הבמה", אשר יצא בשנת 1952, הוחרם על ידי ארצות הברית בעת יציאתו בשל יחסו האוהד, לכאורה, של צ'פלין לקומוניזם. בשנת 1972 שוחרר הסרט להקרנה בארצות הברית, ועל כן היה זכאי למועמדות לפרס אוסקר בטקס זה. הסרט זכה בפרס לפסקול המקורי הטוב ביותר, ובכך זכה צ'פלין בפרס האוסקר התחרותי הראשון (והיחיד) שלו, כמלחין הפסקול. הסרט הישראלי "אני אוהב אותך רוזה" היה מועמד לפרס לסרט הזר הטוב ביותר, אך לא זכה. הייתה זו המועמדות הישראלית השלישית לפרס בטקסי האוסקר, אחרי "סאלח שבתי" (1965) ו"השוטר אזולאי" (1972). מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-45 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-45 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-45, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי מרלון ברנדו זוכה בפרס לשחקן הטוב ביותר, בערוץ היוטיוב של פרסי האוסקר, 2 באוקטובר 2008 "אורות הבמה", באתר Turner Classic Movies
RSA (חברה)

RSA, בעבר RSA Security, היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, המספקת כלי אבטחה לתוכנה ולתקשורת באינטרנט. מקור שם החברה הוא בראשי התיבות של שמות מקימיה, רון ריבסט, עדי שמיר ולאונרד אדלמן, שעל שמם אף קרוי אלגוריתם ההצפנה האסימטרי RSA. עם מוצריה של החברה ניתן למנות את הספריות הקריפטוגרפיות RSA BSAFE, ואת המכשיר SecurID המשמש לאימות זהות. RSA נוסדה ב-1982 כחברה עצמאית בשם RSA Security Inc.‎, וב-2006 נרכשה על ידי EMC בעבור 2.1 מיליארד דולר והפכה למחלקה בה. המטה הראשי של החברה ממוקם בבדפורד, מסצ'וסטס, ומשרדיה ברחבי העולם פרוסים באוסטרליה, אירלנד, ישראל, הממלכה המאוחדת, סינגפור, הודו, סין, הונג קונג ויפן. ב-1977 פיתחו רון ריבסט, עדי שמיר ולאונרד אדלמן את אלגוריתם ההצפנה RSA. ב-1982 הם הקימו יחד חברה הנושאת את אותו שם, על מנת להרוויח מהפטנט שרשמו על האלגוריתם. בשנת 1991 החברה פרסמה קריאה לחקר מספרי RSA. ב-1995 הקימה RSA כחברה בת את חברת חומרת התקשורת VeriSign. בינואר 1997 פרסמה את "אתגר DES" הראשון שלה, שהוביל לראשונה לפענוח, שפורסם בפומבי, של הודעה שהוצפנה תחת אלגוריתם DES. במהלך השנים רכשה מספר חברות: RSA Data Security (ביולי 1996),‏ DynaSoft AB (בשנת 1997),‏ חברת Xcert International שסיפקה כלי אימות למסחר אלקטרוני (בפברואר 2001),‏ חברת ‎3-G International שסיפקה מוצרי אימות ביומטריים וכרטיסים חכמים (במאי 2001),‏ Securant Technologies שפיתחה את המוצר ClearTrust לניהול זהויות (identity management) ‏(באוגוסט 2001), החברה הישראלית "סאיוטה" (שעל מקימיה נמנה נפתלי בנט, לימים ראש ממשלת ישראל) שמתמחה באבטחת מידע ברשת ופתרונות למניעת התחזות לגופים כלכליים (בדצמבר 2005) ו-Valyd Software, חברה הודית שעוסקת באבטחת קבצים ומידע (בשנת 2007). ב-14 בספטמבר 2006 אישרו בעלי המניות של RSA את רכישתה בידי חברת EMC בעבור 2.1 מיליארד דולר. ב-2009 השיקה RSA את מיזם RSA Share. במסגרת המיזם, חלק מספריות RSA BSAFE הופצו חינמית לציבור. כדי לקדם את המיזם, יזמה RSA תחרות תכנות שבה הפרס הראשון עמד על 10,000 דולר. ב-2011 השיקה החברה את המוצר CyberCrime Intelligence Service, שנועד לאפשר לארגונים לזהות מחשבים, נכסי מידע וזהויות שנפגמו על ידי סוס טרויאני או התקפות מקוונות אחרות. ב-17 במרץ 2011, כחודש לאחר השקת המוצר, פרסמה החברה כי המוצר נפרץ. החברה טענה שההתקפה על המוצר הייתה איום מתמשך מתקדם (Advanced Persistant Threat), אף שהיו שטענו שההתקפה לא הייתה "מתקדמת". מדיה וקבצים בנושא RSA בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של RSA (באנגלית) RSA, ברשת החברתית אקס (טוויטר) RSA, סרטונים בערוץ היוטיוב
דרינקר

דרינקר (שם מדעי: Drinker) הוא סוג של דינוזאור צמחוני אורניתופוד שחי באמריקה הצפונית בתור היורה המאוחרת. נקרא על שם הפלאונטולוג אדוארד דרינקר קופ (Edward Drinker Cope). הדרינקר היה דינוזאור אורניתופוד קטן: אורכו 2 מטר ומשקלו היה 10-25 ק"ג. הוא הלך על שתי רגליו האחוריות שהיו ארוכות, חזקות ובעלות כפות רחבות על מנת שלא ישקע בקרקע הביצה שבה חי. זרועותיו הקדמיות היו קצרות. הוא נתגלה בוויומינג, ארצות הברית, ותואר על ידי רוברט בקר ב-1990. לצידו נתגלו מאובנים של דגי ריאות וצמחיית ביצה, ממנה הסיק בקר שהדרינקר חי (או לפחות מת) בסביבה ביצתית. הועלתה סברה שהדרינקר חי במחילות. סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, הוצאת אפל, 2004 מדיה וקבצים בנושא דרינקר בוויקישיתוף דרינקר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרינקר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלסטרינה (עיר)

פלסטרינה (באיטלקית: Palestrina, בכתיב עתיק ובלטינית: Praeneste, פראינסטה) היא עיר עתיקה בלאציו, 35 ק"מ מרומא (המחוברת אליה על ידי הדרך הרומית וִיָה פלסטרינה). בן העיירה המוכר ביותר הוא המלחין ג'ובאני פלסטרינה. בין 1297 ל־1630 הייתה העיר נחלת משפחת קולונה ומ־1630 הפכה העיירה לנחלתם של בני משפחת ברבריני, שהבכיר בהם נושא בתואר נסיך פלסטרינה. העיר הייתה מיושבת כבר במאה ה־7 לפנה"ס, במישור למרגלות גבעת העיר נמצא נקרופוליס שבקבריו נמצאו פריטים המשויכים לתרבות האטרוסקית יחד עם תכשיטים פניקיים. בעיר נמצאה גם קערת מתכת פיניקית ועליה כתובת מצרית ארוכה וכן כתובת הקדשה פיניקית ”אשמניעד. בן עשתא” (CIS I 164). בקברים מפוארים מ־240 לפנה"ס לערך נמצאו ארון קבורה עשוי ארד ומראה מארד מלוטש, המייצגים את מיטב האמנות האטרוסקית וכן כתובות באטרוסקית ובלטינית ארכאית. העיר הייתה חברה בברית הלטינית עד ליצירת ברית עם רומא ב־499 לפנה"ס (לדברי ההיסטוריון טיטוס ליוויוס פטווינוס). לאחר מלחמת בעלות הברית (88–91 לפנה"ס) סופחה העיר לנחלת רומא ולתושביה ניתנה אזרחות רומית. בעת מלחמת האזרחים של סולה (82 לפנה"ס) הייתה העיר, שהייתה מעוזם של הפופולרים, נתונה תחת מצור, בו נכלא גאיוס מריוס הבן. לאחר פריצת המצור והתאבדותו של מריוס (שהעדיף להרוג את עצמו מאשר ליפול לידי סולה) התחולל בה טבח ועל חלק משטחה הוקם מחנה צבא. לאחר תקופה בה חוותה העיר תקופת שקיעה, הוקם בה אזור נופש לאצילי רומא, שהקימו בה וילות שהשקיפו על הנוף ונהנו מהבריזה הנעימה. העיר הוגדרה מוניקיפיום על ידי טיבריוס, שנפש בה כמו גם אביו אוקטביאנוס, מרקוס אורליוס, פליניוס הצעיר והדריאנוס. המקדש המרכזי בעיר הוקדש לפורטונה (Fortuna Primigenia) והיה בו אורקל. בימי הביניים הוקמה העיר על חורבות מקדש פורטונה. בשנת 313 מוזכר לראשונה בישוף פרנסטה. ב־1297 מרד שליט העיר (שנקראה פלסטרינה) באפיפיור וכתגמול נחרשה אדמת העיר במלח בהוראת האפיפיור בוניפקיוס השמיני, שהעניק את נחלותיה למשפחת קולונה. העיר הוקמה מחדש ב־1437 והוחרבה מחדש בהוראת אאוגניוס הרביעי מספר שנים לאחר מכן. ב־1448 הקים אותה מחדש סטפנו קולונה. ב־1630 נרכשה העיר על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני עבור אחיינו טדאו ברבריני, שנשא לאשה את אנה קולונה שנתיים מאוחר יותר. אורבנוס הפך את העיר לנסיכות זעירה. בראשית המאה ה־19 התקיים ליד העיר קרב בין גריבלדי[דרושה הבהרה] לצבא נפולאון. המרכז העתיק של העיר נחרב בהפצצות בעת מלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה יצאו מאזור העיר שלוש אניות מעפילים לארץ ישראל. במרץ 1946 אורד וינגייט עם 238 מעפילים, בנובמבר 1947 קדימה עם 794 מעפילים ובינואר 1948 ל"ה גיבורי גוש עציון עם 273 מעפילים. גרמניה פיסן (אנ'), בוואריה, גרמניה צרפת בייב (אנ'), צרפת מדיה וקבצים בנושא פלסטרינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלסטרינה (באיטלקית) פרנסטה באנציקלופדיית פרינסטון לאתרים קלאסיים (באנגלית) היסטוריה של פלסטרינה (באנגלית) על מקדש פורטונה (באנגלית) אתר מידע עשיר על העיירה (באיטלקית) נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 141
קוני

האם התכוונתם ל... קוני - בעל צורת קונוס קוני איילנד – חצי אי הסמוך לברוקלין, ניו יורק קוני 2012 – סרט אודות ג'וזף קוני קוני-קוני – מין של חזיר הבית אישים: ג'וזף קוני – פושע מלחמה אוגנדי ריי קוני – מחזאי ושחקן אנגלי קון קני
מזרקת טריטון

מזרקת טריטון (באיטלקית: Fontana del Tritone) היא מזרקה בפיאצה ברבריני ברומא, ליד ארמון ברבריני. המזרקה נוצרה ב-1643 על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני לכבוד פטרוניו האפיפיור אורבנוס השמיני ומשפחת ברבריני. המזרקה מתארת טריטון, אל ים ושליח המצולות (בנו של פוסידון, אל הימים והאוקיינוסים, ושל הנימפה אמפיטריטה) - בן-ים, בעל פלג גוף עליון של אדם ופלג גוף תחתון של דג הניצב על צדפת-ענק הנישאת על זנבותיהם של ארבעה דולפינים. ראשו של הטריטון מונף אל על והוא לוגם מקונכייה שהוא מגיש אל שפתיו. לפי האמונה, הקונכייה היא כשופר, ותפקידה לשכך סופות וסערות. כאשר החלה סופה או סערה, נפטון היה פוקד על טריטון להרגיעה, והוא היה עושה זאת באמצעות תקיעה בשופר הקונכייה. מיתוס זה בא להסביר את תפקידו הפונקציונלי של האל ושליחו וסיועם לבני האדם. בין זנבות הדולפינים נמצא שלט האצולה של משפחת ברבריני (שלוש דבורים), עם נזר אפיפיורי ושני המפתחות מסמל הוותיקן. מי המזרקה מגיעים מאקוודוקט (אמת מים) אקווה פליצ'ה (Acqua Felice) ששוקמה בהוראת אורבנוס השמיני. המזרקה נתנה את השראתה לפרק השני ("בוקר במזרקת טריטון") מן הפואמה הסימפונית "מזרקות רומא" מאת אוטורינו רספיגי (1916). מעבר לכביש נמצאת מזרקה נוספת שנבנתה גם כן על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני ובמימון האפיפיור אורבנוס השמיני, מזרקת הדבורים. מדיה וקבצים בנושא מזרקת טריטון בוויקישיתוף גלריית האמנות ברשת
יוסף פרידנזון

יוסף פרידנזון (תרפ"ג, 1923 – י"ג באדר תשע"ג, 23 בפברואר 2013) היה עיתונאי ועסקן יהודי אורתודוקסי בארצות הברית, עורך ביטאון אגודת ישראל בארצות הברית "דאס אידישע ווארט". נולד בלודז' שבפולין, בנו של אליעזר גרשון פרידנזון, פעיל אגודת ישראל וממייסדי הביטאון "בית יעקב זשורנאל", שנמנה עם חסידות גור. למד בישיבת חכמי לובלין. בצעירותו היה מפעילי צעירי אגודת ישראל בפולין. במלחמת העולם השנייה שהה במשך תקופה בגטו לודז' ולאחר מכן נמלט למקומות מסתור שונים. לאחר תום המלחמה היגר לארצות הברית. עם בואו החל בפעילות של עזרה וסיוע לפליטי השואה ובכללם ליתומים גלמודים ששכלו את הוריהם ובני משפחתם. בשנת תשי"ד (1954) ייסד פרידנזון את הירחון היידי "דאס אידישע ווארט", שהיה גרסה חדשה לביטאון אגודת ישראל בשם זה שיצא בגרמניה בשנים 1947 - 1948 עבור פליטי השואה ששהו במחנות העקורים. במשך כשישים שנה היה עורך העיתון והכותב המרכזי בו. הירחון הביא את דברה של אגודת ישראל בארצות הברית ופרסם ידיעות ומאמרים מחיי היהדות האורתודוקסית בארצות הברית וישראל. כמו כן הכיל העיתון דברי תורה והגות, ביוגרפיות של גדולי הרבנים, ועסק רבות בהנצחת עולם התורה והחסידות בפולין שנכחד בשואה. במקביל לכתיבתו בעיתון יזם פרידנזון פרויקטים להנצחת יהדות פולין והרצה במסגרות שונות על מסירות הנפש והגבורה היהודית בתקופת השואה. פרידנזון היה מבכירי עסקני אגודת ישראל בארצות הברית. היה מקורב לגדולי הרבנים שם, ובראשם הרב אהרן קוטלר, הרב משה פיינשטיין והאדמו"רים מבויאן וקופישטניץ. נפטר בניו יורק בשנת תשע"ג, בהיותו בן תשעים, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. יוסף פרידנזון, דף שער בספרייה הלאומית
גרינר

האם התכוונתם ל... גרינר הוא שם משפחה, ונדי גרינר – מחליקה אומנותית קנדית בעבר ליהיא גרינר – ידוענית ישראלית קרולין ס. גרינר – מנהלת מרכז טיסות החלל מרשל של נאס"א בעבר גרונר
שימור עובדים

שימור עובדים מתייחס ליכולתו של ארגון להחזיק את עובדיו במקום העבודה בפרק זמן מסוים. שימור עובדים יכול להיות מיוצג על ידי נתון פשוט (לדוגמה, שיעור החזקה של 80% בדרך כלל מצביע על כך שארגון החזיק 80% מעובדיו בפרק זמן נתון). עם זאת, ישנם שרואים בו שימור עובדים כמתייחס למאמצים על ידי מעסיקים שמנסים לשמור על עובדים בכוח העבודה שלהם. במובן זה, שימור הופך את האסטרטגיות ולא את התוצאה. בסביבה עסקית. מטרת המעסיקים היא בדרך כלל כדי להקטין תחלופת עובדים, עלויות הדרכה וכך להקטין את עלויות גיוס ואובדן של כישרון וידע ארגוני. על ידי יישום לקחים שהופקו ממעסיקי מושגי מפתח ארגוניים התנהגות יכולים לשפר את שיעורי החזקה ולהקטין את העלויות הכרוכות בתחלופה גבוהה. עם זאת, זה לא תמיד המקרה. מעסיקים יכולים לבקש "מחזור חיובי" לפיו הם שואפים לשמור רק עובדים שהם מחשיבים כבעלי ביצועים גבוהים. ישנם שיטות שונות שנועדו לשמר את העובדים. ליצור חיבור בין העובדים – שיטה זו גורמת לעובד לאהוב את מקום עבודתו. חשיבות העובד – שיטה זו יכולה לפעול במגוון רחב של פעולות: תלבושת מיוחדת לעובדים, שמות של תפקידים (סמנכ"ל, מנהל מחלקה וכו'), התחשבות בדעתם, ועוד. מאחר שהעובד מרגיש שהוא אדם חשוב הוא לא ירצה לעזוב את מקום העבודה. הרגשת שותפות – ברגע שהעובד מרגיש שהוא שותף למפעל, הוא ירצה בטובת המפעל ולא יעזוב אותו. הבטחה כספית בנקודות זמן מסוימות – כך העובד לא יעזוב את מקום עבודתו באמצע התקופה, דבר שיכול לגרום לו להפסד כספי. מענק שימור ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחזקאל אדירם

יחזקאל אדירם (1 בספטמבר 1936 – 3 ביוני 2020) היה עיתונאי ישראלי, חבר מערכת "ידיעות אחרונות" בשנים 1953–2017. אדירם נולד בעיר פוניבז', שבליטא. ביום הולדתו השלישי פרצה מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל ולמד בבית-הספר היסודי "ביל"ו" בתל אביב ובמדרשית נעם. שירת בצה"ל ביחידה 8200 החל מ-1955. בזמן מלחמת יום הכיפורים ניהל את התחקיר על הניסיון הכושל לחצות את התעלה בעזרת גשר הגלילים. ב-1 במרץ 1953 הצטרף למערכת ידיעות אחרונות, שם שימש ככתב במשך 64 שנים עד סוף יולי 2017. במשך כל הקריירה העיתונאית שלו שימש ככתב לעניינים משפטיים. במשך השנים פרסם אלפי ידיעות וכתבות, והפך ל"מוסד" בבתי-המשפט של תל אביב. בשנת 1959 חשף את פרשת יוסל'ה שוחמכר. בנוסף לפעילות העיתונאית בפרשה עמד בראש "הוועד הציבורי להצלת יוסלה", נפגש עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון, ושכנע אותו להפעיל את שירות הביטחון הכללי בהנהגת איסר הראל, להשבת הילד להוריו. בשנות השישים והשבעים פיתח נוהג של הסגרת עבריינים מבוקשים למשטרה. אסירים נמלטים ועבריינים שהמשטרה חיפשה נהגו לפנות לאדירם, לספר את סיפורם לעיתון, ולהסגיר עצמם למשטרה כשצלם של העיתון עוקב אחרי התהליך. הוא זכה לתואר "המסגיר הלאומי" ועבריינים סיפרו ש"רחוב המסגיר" נקרא על שמו. המקרה הידוע ביותר של הסגרה אירע באוגוסט 1988, כאשר הרוצח הרצל אביטן נמלט מהכלא. בעוד המשטרה עורכת אחריו מצוד בכל הארץ, טילפן אביטן לאדירם, והתראיין מן המסתור שבו התחבא. בסופו של דבר, הסגיר את עצמו. בשנות השבעים של המאה העשרים היה אדירם חבר מרכז הליכוד, והתמודד בשם התנועה פעמיים על ראשות עיריית חולון. הוא לא נבחר, ושימש כראש האופוזיציה בחולון. משנת 1997 ועד שנת 1999 כיהן כיו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב. במשך עשרות שנים שימש כחבר ועד העיתונאים ב"ידיעות אחרונות" בהמשך שימש כיו"ר ועד העיתונאים. התגורר שנים רבות בחולון ולאחר מכן בצפון תל אביב, עד פטירתו. מדיה וקבצים בנושא יחזקאל אדירם בוויקישיתוף חיים ביאור, "המסגיר הלאומי" בגיל גבורות, באתר אגודת העיתונאים בתל אביב, 4 בספטמבר 2016 וואלה! תרבות‏, העיתונאי יחזקאל אדירם ("ידיעות אחרונות") הלך לעולמו בגיל 83, באתר וואלה, 3 ביוני 2020 יחזקאל אדירם, "לעשות את מה שאני אוהב", 25 ביולי 2017, באתר אגודת העיתונאים בתל אביב.
נערת הכפר

נערת הכפר (באנגלית: The Country Girl) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה בבימויו של ג'ורג' סאטון. בסרט משחקים בינג קרוסבי, גרייס קלי ו-ויליאם הולדן. תסריט הסרט עובד על ידי סאטון והוא מבוסס על מחזה בעל אותו שם של קליפורד אודטס משנת 1950. סאטון זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר וקלי זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן. זכייתה של קלי בפרס הפתיעה רבים כיוון שג'ודי גרלנד ששיחקה בסרט "כוכב נולד" נחשבה למובילה לזכייה. ערוץ "NBC" אף שלח צוות טלוויזיה לבית החולים שבו גרלנד ילדה כדי לראיין אותה לאחר הזכייה. הסרט ידוע בדיאלוגים החריפים והבוטים שלו. הזמר מיקה השתמש בשורות מהסרט בשירו "Grace Kelly". הסרט מגולל את סיפורו של הבמאי ברני דואד (ויליאם הולדן) שרוצה ללהק את פרנק אלג'ין (בינג קרוסבי), כוכב זמר לשעבר, למחזה אותו הוא מביים. ברני מגלה התנגדות מצד המפיק, פיליפ קוק (אנתוני רוס), עקב הידרדרותו של פרנק לשתיית יתר בעקבות המוות של בנו. ברני פוגש בדירתו של פרנק את אשתו, ג'ורג'י (גרייס קלי), שמתנהגת בתוקפנות וחשדנות כלפי ברני. אך לבסוף היא מצליחה לשכנע את פרנק לחתום על חוזה למחזה. במהלך הסרט ברני חושד שג'ורג'י מנסה להשתלט על הקריירה של פרנק, אך למעשה היא רק מנסה לעזור לו בעוד הוא משקר לפרנק בכך שהוא אומר שג'ורג'י אחראית להתנהגותו העצבנית. לבסוף ברני מגלה את האמת על פרנק, שמתוודה בפניו שמות בנו, הוא רק תירוץ להידרדרות שלו, שהחלה עוד לפני כן כתוצאה מחוסר יכולתו לעמוד בלחצי הקריירה והפרסום. ברני מתאהב בג'ורג'י, שבעקבות הגילוי החדש, מצטיירת בעיניו כרעיה נאמנה שבחרה לעמוד לצד בעלה, ברגעים קשים. לאחר הצלחת המחזה ג'ורג'י בוחרת להמשיך את נישואיה עם פרנק ולא להענות לחיזוריו של ברני. בינג קרוסבי - פרנק אלג'ין גרייס קלי - ג'ורג'י אלג'ין ויליאם הולדן - ברני דואד אנתוני רוס - פיליפ קוק ג'ין ריינולדס - לארי ז'קלין פונטין - זמרת אדי ריידר - אד רוברט קנת - פול האנגר ג'ין ריינולדס - הנרי ג'ונסון ויקטור יאנג - מנהל הסטודיו להקלטה מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (ויליאם פרלברג) מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ג'ורג' סאטון) מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (בינג קרוסבי) זכייה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (גרייס קלי) זכייה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (ג'ורג' סאטון) מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר (האל פריירה, רולנד אנדרסון, סמואל מ. קאמר וגרייס גרגורי) מועמדות לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ג'ון פ. וורן) מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר (גרייס קלי) זכייה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (גרייס קלי) מועמדות לפרס דקל הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן (ג'ורג' סאטון) מועמדות לפרס איגוד הבמאים האמריקאי - (DGA) (ג'ורג' סאטון) מועמדות לפרס איגוד התסריטאים האמריקאי - (WGA) (ג'ורג' סאטון) מדיה וקבצים בנושא נערת הכפר בוויקישיתוף "נערת הכפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נערת הכפר", באתר נטפליקס "נערת הכפר", באתר AllMovie (באנגלית) "נערת הכפר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נערת הכפר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Wikispaces

Wikispaces היה שרת אחסון אתרי אינטרנט בסגנון ויקי, ששכן בסן פרנסיסקו קליפורניה. השרת בבעלות חברת טונגיאנט, והחל לפעול במרץ 2005. נחשב לאחד מהגדולים בתחומו[דרוש מקור], ומתחרה בויקיה, PBworks ,Google Sites, ו-Wetpaint. ב-Wikispaces ויקים פרטיים בעלי תכונות מתקדמות, למטרות לימודים, עסקים, ולמלכ"רים, זמינים בתשלום שנתי. במרס 2009 היו מעל 2.2 מיליון משתמשים רשומים, ומעל 900,000 ויקים, מתוכם היו כ-100,000 ויקים למי שהיו לכל היותר בעלי השכלה תיכונית. בשנת 2012 החלה Wikispaces לשתף פעולה עם פלטפורמת הלימודים (וב 2.0) Glogster EDU אשר החלה להטמיע אלמנטים באתר Wikispaces. ב-31 בינואר 2019, האתר נסגר. אתר האינטרנט הרשמי של Wikispaces אתר חברת טונגיאנט תכונות Wikispaces היכן ומדוע ליצור ויקי: ריאיון עם אדם פרי מ-Wikispaces אתר הבית של Glogster EDU Veni, Vidi, Wiki" Wired (2006) "(A quarter million teachers to get free wikis" CNET (2008" ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.