Fairytale of New York

"Fairytale of New York" הוא סינגל של הלהקה האירית-בריטית הפוגס (אנ'), בשיתוף פעולה עם קירסטי מק'קול (אנ'). השיר יצא על ידי חברת התקליטים Pogue Mahone, ב-23 בנובמבר 1987. הוא נכתב על ידי ג'ם פינר (אנ') ושיין מקגוואן (אנ'), והופק על ידי סטיב ליליוייט (אנ'). השיר הופיע באלבום האולפן השלישי של הלהקה, If I Should Fall from Grace with God (אנ'). השיר, שהסקיצה הראשונה שלו נכתב ב-1985, בעל היסטוריית פיתוח בעייתית של שנתיים, עם שכתובים וניסיונות הקלטה שהופסקו, וכן עזיבת הזמרת המקורית של השיר במהלך הפיתוח, לפני שהושלמו לבסוף באוגוסט 1987. על אף שהסינגל מעולם לא היה סינגל חג המולד בבריטניה, והיה, בשיאו, במקום השני במצעד שירי חג המולד ב-1987 (לפני גרסת הכיסוי של פט שופ בויז ל-"Always on My Mind" (אנ'), השיר הוכיח את עצמו כפופולרי מתמשך: הגעה ל-20 הגדולים בבריטניה ב-18 הזדמנויות נפרדות מאז יציאתו המקורית ב-1987. נכון לספטמבר 2017, נמכרו 1.2 מיליון עותקים פיזיים בבריטניה, ו-249,626 עותקים דיגיטליים, בסך כולל של 1.5 מיליון מכירות משולבות. בדצמבר 2020, השיר זכה לאישור פלטינה מרובעת בבריטניה עבור 2.4 מיליון מכירות משולבות. בבריטניה, "Fairytale of New York" הוא שיר חג המולד המושמע ביותר במאה ה-21. הוא מצוטט לעיתים קרובות כשיר חג המולד הטוב ביותר בכל הזמנים בסקרים שמתפרסמים בבריטניה ובאירלנד, כולל בתוכנית הטלוויזיה הבריטית, The Nation's Favourite (אנ').‏ על אף שקיימת הסכמה בין חברי הלהקה ש-"Fairytale of New York" נכתבה לראשונה ב-1985, מקורות השיר שנויים במחלוקת. מקגוואן התעקש שהמקור בא כתוצאה מהימור שנערך בין הלהקה למפיק של הפוגס באותה תקופה, אלביס קוסטלו, שהלהקה לא תוכל לכתוב להיט חג המולד, בעוד שמנהלם של הפוגס, פרנק מארי, מתעקש שהוא חשב על הרעיון שהלהקה צריכה לנסות לכתוב שיר חג מולד מאחר שהוא חשב שזה יהיה "מעניין". נגן הבנג'ו של הלהקה, ג'ם פינר, הגה את המנגינה והקונספט המקורי לשיר, שהתרחש במחוז קלייר בחוף המערבי של אירלנד, כולל מלח בניו יורק שמשקיף על האוקיינוס ומעלה זיכרונות מהחזרה הביתה לאירלנד. אשתו של פינר, מרסיה, לא אהבה את סיפור הימאות המקורי, והציעה לשכתב את השיר, ולהוסיף שיחה בין בני זוג בחג המולד. בריאיון עיתונאי ל-NME, אמר פינר כי: "כתבתי שני שירים עם מנגינות, לאחד היה לחן טוב ומילים מחורבנות, לשני היה רעיון -ל'Fairytale' אבל הלחן היה פוקסי, נתתי את שניהם לשיין והוא נתן לה מנגינת ברודוויי, וכך זה קרה". שם השיר, המבנה המוזיקלי והנושא הלירי של שיחה בין בני זוג לא שונו עד לסוף 1985. מקגוואן תיאר, בריאיון עיתונאי ל-Melody Maker, בגיליון חג המולד מ-1985 כי: התיישבתי, פתחתי שרי, הוצאתי את הבוטנים והעמדתי פנים שזה חג המולד. שמו הדי מרושל היה 'A Fairy Tale of New York', יותר כמו 'A Pair of Brown Eyes' מאשר 'Sally MacLennane', אבל יש גם קטע של צ'יליד (אנ') באמצע שבהחלט אפשר לרקוד. כמו בלדת קאנטרי אירית, אבל כזו שאתה יכול לעשות לה ואלס נמרץ, במיוחד כשיש לך בערך שלושה מהמשקאות האלה בתוכך... אבל השיר עצמו די מדכא בסופו של דבר, הוא על כוכבי הברודוויי האיריים-אמריקאים הישנים האלו שיושבים בחג המולד ומדברים כאילו כל הדברים הולכים כשורה. המקור באנגלית I sat down, opened the sherry, got the peanuts out and pretended it was Christmas. It's even called 'A Fairy Tale of New York', it's quite sloppy, more like 'A Pair of Brown Eyes' than 'Sally MacLennane', but there's also a céilidh bit in the middle which you can definitely dance to. Like a country and Irish ballad, but one you can do a brisk waltz to, especially when you've got about three of these [drinks] inside you... But the song itself is quite depressing in the end, it's about these old Irish-American Broadway stars who are sitting round at Christmas talking about whether things are going okay. מקגוואן החליט לקרוא לשיר על שם הרומן A Fairy Tale of New York (אנ') של ג'יי. פי. דונלוי (אנ') משנת 1973, שפינר קרא באותה תקופה והשאיר באולפן ההקלטות. בריאיון עיתונאי של מקגוואן ל-Melody Maker, מקגוואן הביע חרטה על כך שהשיר לא הושלם בזמן כך שיצא בחג המולד באותה שנה, ורמז שהשיר יופיע במיני-אלבום שהפוגס היו אמורים להקליט בקרוב. בינואר 1986, הקליטה הלהקה את השיר במהלך הסשנים עם אלביס קוסטלו, שהפיק את המיני-אלבום Poguetry in Motion, כאשר נגנית הבס קייט או'ריורדן שרה את החלק הנשי של השיר. קוסטלו הציע לשנות את שמו של השיר ל-"Christmas Eve in the Drunk Tank", על פי שורות הפתיחה של השיר. הלהקה התנגדה להצעתו של קוסטלו, כאשר מקגוואן ציין בפני קוסטלו כי לא סביר ששיר עם כותרת כזו יתקבל וינוגן בתחנות רדיו. רוב המילים נכתבו בזמן שמקגוואן התאושש במאלמה, לאחר שנפגע מדלקת ריאות כפולה במהלך סיבוב הופעות של הפוגס בסקנדינביה בסוף 1985. מאוחר יותר הוא אמר כי: "היו הרבה הזיות ודברים אחרים, אז אני יוצא מזה עם לא מעט תמונות טובות". עם זאת, למרות מספר ניסיונות להקליט אותו, הלהקה לא הייתה מרוצה מהתוצאות והשיר נגנז באופן זמני בצד, כדי שיוחזרו אליו במועד מאוחר יותר. הגיטריסט פיליפ שברון אמר מאוחר יותר כי: "זה לא ממש היה שם. היה צריך ביצוע מלא ובטוח מהלהקה, שהיה חסר לה". המפיק של הגרסה הסופית, סטיב ליליוייט, אמר כי הגרסה שהוקלטה עם השירה של או'ריורדן לא "מומשה במלואה". תמציות מהגרסאות המוקדמות של השיר נמצאות במאזר התקליטורים משנת 2008‏, Just Look Them Straight in the Eye and Say... POGUEMAHONE!!. במרץ 1986, הפוגס עשו סיבוב הופעות בארצות הברית בפעם הראשונה, כאשר המיקום הראשון של סיבוב ההופעות היה בניו יורק, מקום שריתק את מקגוואן, ונתן לו השראה לשכתוב השיר. בין חברי הקהילה האירית-אמריקאית בעיר שראו את המופע בניו יורק והיו מאחורי הקלעים עם הלהקה לאחר ההופעה היו יוצר הסרט פיטר דאגרטי (אנ'), והשחקן מאט דילון. שניהם מאוחר יותר הופיעו בווידאו קליפ של השיר. השראה נוספת לשיר הייתה סרטו של סרג'ו לאונה, היו זמנים באמריקה, שבו מקגוואן והחבר הלהקה, ספיידר סטייסי (אנ'), היו צופים שוב ושוב באוטובוס. מלבד עיצוב הרעיונות למילים, מקגוואן כתב הקדמה איטית ומבוססת פסנתר ל-"Fairytale of New York" בהשפעת הפרטיטורה של אניו מוריקונה: המנגינה בתחילת השיר אוחדה עם המנגינה המקורית האופטימית יותר כדי ליצור את הגרסה הסופית של השיר. עם זאת, במהלך שנת 1986, הפוגס נתקלו בבעיות שונות שהביאו להפסקת הקלטת שיריהם. חברת התקליטים שלהם, סטיף רקורדס (אנ'), נקלעה לקשיים כלכליים. כמו כן, חברת התקליטים עדיין החזיקה בזכויות על הקלטות של הפוגס, ולכן היה צריך לנהל משא ומתן על עסקת הפצה עם חברת תקליטים חדשה כדי להוציא כל חומר חדש של הפוגס. מערכת היחסים ההולכת ומתדרדרת של הלהקה עם קוסטלו גרמה לעזיבתו של קוסטלו מהפקת שירי הלהקה. כמו כן, חברת הלהקה, קייט או'ריורדן, שהייתה מעורבת רומנטית עם קוסטלו, עזבה את הלהקה באוקטובר 1986. מאחר שאו'ריורדן עזבה, לא היה ניתן להקליט את השיר מאחר שלא היו מוזיקאיות נשיות אחרות בלהקה. הבעיות בסטיף רקורדס (אנ') נפתרו בסופו של דבר, והפוגס נכנסו שוב לאולפן הקלטות בתחילת 1987 כדי לעבוד על אלבומם השלישי, בהפקתו של סטיב ליליוייט. דמו של השיר הוקלטה באולפני אבי רוד בלונדון במרץ 1987, כשמקגוואן שר את התפקידים הגברים והנשים כאחד. עם זאת, רק בסט השלישי של מפגשי ההקלטה באוגוסט 1987 באולפני RAK (אנ') הסמוכים הוצע לליליוייט להביא את השיר לאולפן הביתי שלו ולתת לאשתו, קירסטי מק'קול, להוסיף קולות. לאחר שמק'קול עבדה על השירה שלה בקפדנות, ליליוייט החזיר את ההקלטה לאולפן שם הפוגס התרשמו מהשירה של מק'קול והבינו שהיא תהיה הקול האידיאלי לדמות הנשית בשיר. מקגוואן אמר מאוחר יותר כי: "קירסטי ידעה בדיוק את המידה הנכונה לשיר של רשעות, נשיות ורומנטיקה, והיה לה אופי חזק מאוד וזה הגיע בגדול... באופרות, אם יש לך אריה כפול, מה שהאישה עושה זה באמת חשוב. הגבר משקר, האישה אומרת את האמת." מקגוואן הקליט מחדש את השירה שלו לצד הקלטת תרומתה של מק'קול (הצמד מעולם לא הקליט את השיר ביחד באולפן) והשיר הושלם כהלכה עם תוספת של נבל שנוגן על ידי סיובאן שאהאן וקטע מיתרים וקרן יער. קטע המיתרים וקרן היער הוקלטו באולפני טאונהאוס (אנ'), ביום האחרון של הקלטת האלבום If I Should Fall from Grace with God, בעיבודו של פיאצ'רה טראנס (אנ') לאחר שחבר הלהקה, ג'יימס פירנלי, לעג לעיבוד על מקלדת אלקטרונית. השיר עוקב אחר מהגר אירי בערב חג המולד על החגים שחלפו בזמן שישן בתא מעצר בניו יורק. כאשר זקן שיכור שר קטע מתוך הבלדה האירית "The Rare Old Mountain Dew" (אנ'), המספר (מקגוואן) מתחיל לחלום על מאהב/ת לשעבר. לשאר השיר (שעשוי להיות מונולוג פנימי) יש רצף מוזיקלי של קריאה ותגובה בין בני הזוג, אשר תקוות הנעורים שלהם נמחצות על ידי אלכוהוליזם והתמכרות לסמים, בזמן שהם מעלים זיכרונות ומתקוטטים בערב חג המולד. המילים "Sinatra was swinging" ו-"cars big as bars" נותנות תחושה כי השיר ממוקם בסוף שנות ה-40, אם כי הווידאו קליפ עצמו מתאר בבירור ניו יורק עכשווית משנות ה-80. על השפעת המילים, הלן בראון, מהדיילי טלגרף, כתבה כי: בטיפול פראי בטווח של מצבי רוח, מרגשני לאופורי, מסנטימנטלי לחילול, מטילטול בוץ ועד למסירה בכנות תוך ארבע דקות מפוארות - זה נראה מתאים באופן מושלם לחג המולד - זמן שמדגיש את הפער העולמי בין היש לאין. מי מאיתנו ברי המזל מבלים את היום עם חברים ומשפחות ליד מדורה נעימה עם בטן מלאה חושבים על הבודדים, חסרי הבית והרעבים. כשהדיאלוג של מק'קול ומקגוואן יורד מהאקסטזה של הנשיקה הראשונה שלהם לתוך ויכוח יותר ויותר עצבני, דבריהם מעמידים את ההתנצחות העונתית של המשפחה הממוצעת לפרספקטיבה. "You're a bum you're a punk/ You're an old slut on junk...", שורת השיר מסתיימת בהבעת אהבה ותקווה (כנגד כל הסיכויים) שכן הבטחתה של הדמות של מקגוואן לדמותה של מק'קול, רחוק מאוד מהריסת חלומותיה, אלא שמירה עליהם עם "Can't make it all alone", הוא מתחנן, "I've built my dreams around you". המקור באנגלית In careening wildly through a gamut of moods from maudlin to euphoric, sentimental to profane, mud-slinging to sincerely devoted in the space of four glorious minutes – it's seemed perfectly suited to Christmas – a time which highlights the disparity between the haves and have nots around the world. Those of us lucky enough to spend the day with friends and families by a cosy fire with a full stomach think of the lonely, the homeless and the hungry. As MacColl and MacGowan's dialogue descends from the ecstasy of their first kiss into an increasingly vitriolic argument their words puts the average family's seasonal bickering into perspective. "You're a bum you're a punk/ You're an old slut on junk..." The song's row ends with an expression of love and hope (against all the odds) as MacGowan's character promises MacColl's that, far from wrecking her dreams he has kept them with his own "Can't make it all alone," he pleads, "I've built my dreams around you." הווידאו קליפ, שבוים על ידי פיטר דאגרטי, צולם בניו יורק בנובמבר 1987. הווידאו קליפ נפתח כשמקגוואן יושב ליד פסנתר ומנגן את הפזמון הפותח של השיר. עם זאת, מאחר שמקגוואן לא היה יכול לנגן כלי בפועל, פסנתרן הלהקה, פירנלי, ניגן על הפסנתר, כאשר הוא עונד את הטבעות של מקגוואן על אבצעותיו. פירנלי אמר מאותר יותר כי החוויה הייתה "משפילה", אם כי אמר שהרעיון שמקגוואן יושב ליד הפסנתר היה רעיון טוב. חלק מהווידאו קליפ צולם בתוך תחנת משטרה אמיתית בלואר איסט סייד. בווידאו קליפ, השחקן מאט דילון מגלם שוטר שעוצר את מקגוואן ומכניס אותו לתא. דילון נזכר שהוא פחד מלהשתמש בכוח עם מקווגאן, והוא עודד על ידי דאגרטי ומקגוואן. לאורך כל צילום הווידאו קליפ, מקגוואן ושאר חבר הלהקה שתו משקאות חריפים, והמשטרה דאגה מההתנהלות שלהם בתאים. דילון, שהיה מפוכח, נאלץ להתערב ולהרגיע את המשטרה. הפזמון של השיר כולל את השורה "The boys of the NYPD choir still singing 'Galway Bay'". במציאות, למשטרת העיר ניו יורק אין מקהלה, אלא להקת חמת החלילים והתופים של משטרת העיר ניו יורק (אנ'). חברי הלהקה לא הכירו את "Galway Bay", ולכן שרו שיר שכולם הכירו את המילים שלו - "Mickey Mouse March" (אנ'), מנגינת הנושא לסדרת הטלוויזיה של מועדון מיקי מאוס. לאחר מכן, צילומי הווידאו קליפ הואטו וצולמו בחלקים קצרים כדי להסוות את העובדה שלהקת חמת החלילים והתופים של משטרת העיר ניו יורק שרו שיר אחר. מורי נזכר שלהקת חמת החלילים והתופים של משטרת העיר ניו יורק שתו שתייה חריפה לפני שהגיעו, ובזמן שהם הגיעו הם היו אפילו שיכורים יותר מחברי הלהקה, וסירבו לעבוד אלא אם יספקו להם יותר משקאות אלכוהולים. התוכן הלירי של השיר משך תשומת לב מלכתחילה בשל השפה המופיעה בבית השני שלו, שבו דמותו של מקגואן מתייחסת לדמותה של מק'קול כ-"שרמוטה זקנה על זבל" (במקור: "an old slut on junk"), אליה מק'קול מגיבה בתימהון הכוללת את המילים "מתרומם" ו-"תַחַת" (במקור: "faggot" ו-"arse", בהתאמה). לפני הופעתו הראשוני של השיר בטופ אוף דה פופס (אנ'), ה-BBC ביקש לשנות את המילה "arse" ב-"ass".‏ במהלך הופעה חיה בתוכנית בינואר 1992, השורה הוחלפה ל-"You're cheap and you're haggard". כשקייטי מלואה ביצעה את השיר, יחד עם הפוגס ב-CD:UK (אנ') בדצמבר 2015, רק המילה "arse" צונזרה. ב-18 בדצמבר 2007, BBC Radio 1 ערך את השיר, והוריד את המילים "faggot" ו-"slut" מהשיר, כדי "להימנע מעלבון". אימה של מק'קול אמרה כי האיסור "מגוחך מדי", והפוגס אמרו כי מצאו את העריכה "משעשעת". בתגובה, ה-BBC הצהיר כי: "אנחנו מנגנים גרסה ערוכה כי חלק מהקהל עלול למצוא את השיר פוגעני". מספר שעות לאחר מכן, ה-BBC הפך את החלטתו. תחנות רדיו אחרות של ה-BBC, כולל BBC Radio 2 השמרני יותר באופן מסורתי, המשיכו להשמיע את הגרסה המקורית לאורך כל תקופת האיסור. גם ערוץ ה-MTV האירי-בריטי ערך את השיר, אך הוריד את המילים "slut"‏, "faggot" ו-"arse" מהשיר. בדצמבר 2018, שני שדרנים בערוץ המוזיקה האירי, RTÉ2 (אנ'), גרמו למחלוקת באירלנד, לאחר שהסירו את המילה "faggot" מהשיר. רשות השידור האירית הודיעה כי המקרה לא יחזור על עצמו. מספר ימים לאחר המקרה, כותב השיר, שיין מקגוואן, התארח ב-The Tonight Show (אנ'), ואמר כי: הדמות השתמשה במילה זו כי היא התאימה לדרך הדיבור שלה ולדמותה. היא לא אמורה להיות אדם נחמד, או אפילו אדם בריא. היא אישה מדור מסוים בתקופה מסוימת בהיסטוריה והיא שרויה על מזלה ומיואשת. הדיאלוג שלה מדויק עד למידה שאפשר היה לעשות, והיא לא נועדה לפגוע! היא פשוט אמורה להיות דמות אותנטית, כמו כל דמות אחרת בשיר או בסיפור אחר, שאיננה מלאך או אפילו הוגן ומכובד. לפעמים דמויות בשירים וסיפורים צריכות להיות מרושעות או נבזיות כדי לספר באופן יעיל את הסיפור. אם אנשים לא מבינים שניסיתי לתאר את הדמות בצורה הכי אותנטית שאפשר, אז אני לגמרי בסדר עם צנזור המילה, אבל אני לא רוצה להיכנס לוויכוח. המקור באנגלית The word was used by the character because it fitted with the way she would speak and with her character. She is not supposed to be a nice person, or even a wholesome person. She is a woman of a certain generation at a certain time in history and she is down on her luck and desperate. Her dialogue is as accurate as I could make it but she is not intended to offend! She is just supposed to be an authentic character and not all characters in songs and stories are angels or even decent and respectable, sometimes characters in songs and stories have to be evil or nasty to tell the story effectively. If people don't understand that I was trying to accurately portray the character as authentically as possible, then I am absolutely fine with them bleeping the word, but I don't want to get into an argument. בדצמבר 2019, מגיש הרדיו של BBC Radio Solent, אלכס דייק (אנ'), הודיע בחשבון הטוויטר שלו שהוא לא ינגן את השיר בתוכנית שלו, וכינה את השיר "שיר מגעיל מאוד" ו-"ערימה פוגענית של צ'אב בילג'". הודעה זו גררה ביקורת על האפליה המעמדית שהביא השדרן. גם עיתונאים אחרים מתחו ביקורת על מילות השיר. בנובמבר 2020, ה-BBC הודיע שוב כי BBC Radio 1 ישמיע גרסה מצונזרת של השיר, עם הסרת המילים "faggot" ו-"slut", בעוד ש-BBC Radio 2 ינגן את המקור, ושדרני BBC Radio 6 Music יחליטו בעצמם איזו גרסה להשמיע. בתגובה, המוזיקאי האוסטרלי, ניק קייב, האשים את ה-BBC ב"השחתה" של השיר, וקבע שהוא "ייגמל מערכו". הפוגס, באמצעות חשבון הטוויטר שלהם, הגיב לקריאתו של שחקן הקולנוע לורנס פוקס להעלות את המקור לראש המצעדים עם ההאשטאג "#DefundTheBBC", וכן "תזדיין עם העליונות הנוראית והקטנה" (במקור: "Fuck off you little herrenvolk shite")‏. ב-19 בנובמבר 2020, עיתונאי PinkNews, ג'וש מילטון, תיאר את הוויכוח השנתי לכאורה בשאלה האם השימוש במילה "faggot" פוגע או לא כ-"מסורת החגיגית הגרועה ביותר בבריטניה". בדצמבר 2020, גרסה אלטרנטיבית של השיר עם השורה "you're cheap and you're haggard", נכללה באלבום האוסף TikTok Christmas‏. השיר יצא לראשונה בבריטניה ובאירלנד בנובמבר 1987, והפך במהירות ללהיט, כאשר הגיע למקום הראשון חמישה שבועות במצעד הסינגלים האירי. ב-17 בדצמבר 1987, הפוגס ומק'קול ביצעו את השיר בתוכנית הטלוויזיה הבריטית טופ אוף דה פופס, והוא הגיע ישירות למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. על אף שהשיר סיים את 1987 בתור השיר ה-48 הנמכר ביותר של השנה למרות מכירות של חודש בלבד, הוא הגיע למקום השני ברשימת שירי חג המולד, אחרי גרסת הסינת'פופ של פט שופ בויז ל-"Always on My Mind" (אנ').‏ על פי הדיווחים, מקגוואן אמר כי: "ניצחו אותנו שתי מלכות ומכונת תופים". מאוחר יותר אמרה מק'קול שהיא לא הרגישה שהם באמת מתחרים שהגיעו מקום שני אחרי הפט שופ בויז מאחר שהם עושים סוג אחר לגמרי של מוזיקה. השיר יצא מחדש על ידי הפוגס בבריטניה ב-1991, אשר הגיע, בשיאו, למקום ה-36 בבריטניה. לקראת חג המולד ב-2005, הפוגס הוציאו את השיר מחדש בבריטניה ובאירלנד, אשר הגיע, בשיאו, למקום השלישי בבריטניה. כל ההכנסות מההוצאה ב-2005 נתרמו לטובת ארגוני צדקה לחסרי בית ו-Justice for Kirsty, קמפיין לגילוי האמת מאחורי מותה של מק'קול בשנת 2000. בגלל הורדות מוזיקה מרובות שנעשים בכל דצמבר מאז 2005, יחד עם דחיפה נוספת עדכנית יותר מזרימת נתונים, השיר נכנס מחדש למצעד הסינגלים הבריטי: השיר הגיע ל-20 הגדולים ב-18 פעמים, ולעשרת הגדולים ב-9 פעמים. נכון ל-6 בינואר 2022, 19 ההופעות של השיר במצעד הסינגלים הבריטי מסתכם ל-106 שבועות במצעד. לפיכך, השיר הוא השיר החמישי במצעד הטוב ביותר בכל הזמנים. בסוף 2012, הוכרז כי נמכרו מיליון עותקים של השיר בבריטני, כאשר בארצות הברית הוא נמכר בהרבה פחות. ב-22 בדצמבר 2005, הפוגס ביצעו את השיר בספיישל חג המולד של Friday Night with Jonathan Ross (אנ') ב-BBC One בבריטניה, בשיתוף פעולה עם הזמרת קייטי מלואה. על אף שלא היה שיר חג מולד, השיר הוכרז כשיר חג המולד האהוב על האומה, בתוכנית הטלוויזיה הבריטית, The Nation's Favourite (אנ'). השיר הופיע בסקרים ומצעדים רבים בבריטניה: מקום ראשון במצעד שירי חג המולד הגדול ביותר של VH1 שלוש שנים ברציפות: ב-2004,‏‏ ב-2005,‏‏ וב-2006.‏ מקום 11 ב-100 רגעי חג המולד הגדולים של ערוץ 4 הבריטי. מקום 27 ברשימת השירים הגדולים שלעולם לא יגיעו למקום הראשון של VH1.‏ מקום 23 ברשימת השירים בעלי הליריקה הטובה ביותר של VH1. מקום 96 ב-100 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין Q‏. מספר 84 ברשימת 100 השירים הטובים ביותר בכל הזמנים של BBC Radio 2.‏ מקום 204 ב-500 השירים הגדולים בכל הזמנים של NME‏. מקום ראשון ברשימת שירי חג המולד האהובים ביותר של The Music Factory (אנ') (דצמבר 2008).‏ הסינגל השני האהוב על בריטניה שהחמיץ את המקום הראשון.‏ עמד בעשרייה הפותחת של רשימת שירי חג המולד האהובים על בריטניה של TalkTalk TV Store (אנ').‏ בסקר שפורסם באינדפנדנט בדצמבר 2014, נקבע כי השיר הוא "שיר חג המולד האהוב על האומה". הקומיקאי ביל מארי שר את השיר בסרט הקומדי A Very Murray Christmas (אנ').‏ השיר היה שיר הנושא של תוכנית הרדיו Soul Music של ה-BBC Radio 4. בדצמבר 2017, השיר בוצע על ידי אד שירן ואן-מארי בלייב לאונג' של ה-BBC Radio 1. בדצמבר 2018, השחקנית האירית, סירשה רונן, וג'ימי פאלון ביצעו את השיר בתוכנית האירוח של פאלון, The Tonight Show Starring Jimmy Fallon‏. בספיישל חג המולד של גאווין וסטייסי (אנ'), ששודר ביום חג המולד ב-2019, רות ג'ונס (בתפקיד נסה ג'נקינס) ורוב בריידון (בתפקיד דוד ברין) שרו את הגרסת הלא מצונזרת של השיר. ב-2020, הזמר האמריקאי, ג'ון בון ג'ובי, הוציא גרסת כיסוי לשיר, כחלק מהמיני-אלבום A Jon Bon Jovi Christmas.‏ הגרסה זכתה לסיקור נרחב, ותויגה, הן על ידי המבקרים והן על ידי המעריצים, כאחד השירים הגרועים ביותר של 2020. בציוץ של הפוגס, צייצו מחדש את ציוצו של המוזיקאי האירי, רוב סמית' (אנ'), באומרו: "שמעתי את גרסת הכיסוי של בון ג'ובי ל-Fairytale Of New York. זה הדבר הגרוע ביותר שאי פעם קרה במוזיקה, ואני כולל גם את הרצח של ג'ון לנון וגם של בריאן מקפדן. זה יותר גרוע!" (במקור: "I have heard Bon Jovi’s cover of Fairytale Of New York. It’s the worst thing to ever happen music, and I am including both the murder of John Lennon and Brian McFadden’s solo career in there. This is worse!").‏ מפיק הסינגל המקורי, סטיב ליליוייט (אנ'), כתב כי: "הגרסה הגרועה ביותר אי פעם של השיר הזה. סליחה ג'ון... [אבל זה] מביך וחסר טעם". עם זאת, על פי ציוץ של אשתו של שיין מקגוואן (אנ'), ויקטוריה מרי קלארק (אנ'), מקגוואן נהנה מגרסת הכיסוי "המעניין ובעל הנשמה". מידע על היצירה "Fairytale of New York" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Fairytale of New York" באתר AllMusic מידע על היצירה "Fairytale of New York" באתר Discogs גרסאות נוספות ל"Fairytale of New York" באתר SecondHandSongs Guardian article on "Fairytale of New York", December 2012 "BBC article on Fairytale". BBC News. 21 בדצמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) Fairytale of New York lyrics – The Pogues' discography "Sold on Song" article – BBC Radio 2 The Story of Fairytale of New York at bbc.co.uk, first broadcast Christmas Day 2007 "none". Melody Maker: 3. 21 בנובמבר 1987. {{cite journal}}: (עזרה) Copsey, Rob (19 בספטמבר 2017). "The UK's Official Chart 'millionaires' revealed". Official Charts Company. ארכיון מ-2017-09-19. נבדק ב-31 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) British single certifications – Pogues ft Kirsty MacColl – Fairytale of New York, British Phonographic Industry (ארכיון) "Fairytale Of New York is true sound of Christmas". The Telegraph. Retrieved 21 December 2015 "Pogues track wins Christmas poll". BBC News. 16 בדצמבר 2004. ארכיון מ-2012-12-09. נבדק ב-2022-10-08. {{cite news}}: (עזרה) "The Pogues' 'Fairytale of New York' voted favourite Christmas song in nationwide poll". The Independent. ארכיון מ-2019-09-21. נבדק ב-21 בספטמבר 2019. The poll is the latest in a number of surveys that has named "Fairytale of New York" the nation's favourite Christmas song. {{cite news}}: (עזרה) "The Nation's Favourite Christmas Song". ITV. 22 December 2012. Mattingly, Nick (producer) (19 בדצמבר 2005). The Story of... Fairytale of New York (television programme). BBC Three. {{cite AV media}}: (עזרה) Gilbert, Pat (באוגוסט 2008). "20 Greatest Duets". Q (265): 106–09. {{cite journal}}: (עזרה) Fairytale of New York (אורכב 29.03.2022 בארכיון Wayback Machine), Soul Music. Series 21. BBC website. 22 December 2015. Retrieved 25 December 2015. Martin, Gavin (2 בינואר 1988). "Once Upon a Time in the West". NME: 22–23 & 31. {{cite journal}}: (עזרה) McIlhenney, Barry (21–28 בדצמבר 1985). "All I Want for Christmas Is My Two Front Teeth". Melody Maker: 14–15. {{cite journal}}: (עזרה) Fearnley, James (2012). Here Comes Everybody: The Story of the Pogues. Faber and Faber. p. 220. ISBN 978-0-571-25397-5. "Fairytale Of New York: 30 years of the song that stole Christmas". Sky News. ארכיון מ-2021-10-17. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Lynskey, Dorian (6 בדצמבר 2012). "Fairytale of New York: the story behind The Pogues' classic Christmas anthem". The Guardian. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-7 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Connor, Alan (21 בדצמבר 2007). "Smashed Hits: Fairytale of a fairytale". BBC News. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2007. נבדק ב-1 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) Scanlon, Ann (בספטמבר 2004). "Culture Soul Rebels". Mojo (130): 76–82. {{cite journal}}: (עזרה) Buskin, Richard (בדצמבר 2008). "Classic Tracks: The Pogues – "Fairytale of New York"". Sound on Sound: 66–73. ארכיון מ-2016-05-15. נבדק ב-2022-10-08. {{cite journal}}: (עזרה) Helen Brown, ‏The Pogues' Fairytale of New York, The Telegraph, 16 December 2009 Lynskey, Dorian (6 בדצמבר 2012). "Fairytale of New York: the story behind The Pogues' classic Christmas anthem". The Guardian. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-7 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "The anti-dote to schmaltzy Christmas videos". Irish Music Daily. ארכיון מ-2021-10-25. נבדק ב-22 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Fairytale of a fairytale". BBC News. 21 בדצמבר 2007. ארכיון מ-2007-12-24. נבדק ב-31 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Fairytale of New York (feat. Katie Melua) (Live, December, 2005)". Pogues Official. YouTube. אורכב מהמקור ב-2022-10-10. נבדק ב-6 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) "Radio 1 censors Pogues' Fairytale". BBC News. 18 בדצמבר 2007. ארכיון מ-2021-09-24. נבדק ב-9 ביולי 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Radio 1 backs down in Pogues row". BBC News. 18 בדצמבר 2007. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-9 ביולי 2014. {{cite news}}: (עזרה) Black, Rebecca; Press Association (7 בדצמבר 2018). "Irish broadcaster will not censor Fairytale Of New York lyric". Irish Independent. ארכיון מ-2019-10-31. נבדק ב-31 באוקטובר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Kelly, Aoife (7 בדצמבר 2018). "'Not all characters in songs and stories are angels' – Shane MacGowan responds to Fairytale controversy". Irish Independent. ארכיון מ-2021-11-25. נבדק ב-20 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) White, Adam (4 בדצמבר 2019). "'Fairytale of New York' banned by BBC radio presenter after he called it 'offensive bilge'". The Independent. ארכיון מ-2022-07-08. נבדק ב-20 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) O'Doherty, Cahir (7 ביוני 2019). ""Fairytale of New York" is both a classic and encourages homophobia". IrishCentral.com. ארכיון מ-2021-12-04. נבדק ב-31 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Sweeney, Tanya (4 בדצמבר 2019). "Fairytale Of New York: Christmas cracker or nasty carol?". Irish Independent. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-6 בדצמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Beaumont-Thomas, Ben (19 בנובמבר 2020). "Radio 1 to air censored version of Pogues' Fairytale of New York". The Guardian. ארכיון מ-2022-10-04. נבדק ב-19 בנובמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Nick Cave accuses BBC of 'mutilating' Fairytale of New York". The Guardian. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-6 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) @poguesofficial (2020-11-19). "Fuck off you little herrenvolk shite". Twitter. ארכיון מ-2021-01-21. נבדק ב-2021-01-15. Milton, Josh (19 בנובמבר 2020). "Arguing about Fairytale of New York and its homophobic slur is Britain's worst festive tradition". PinkNews. ארכיון מ-2022-08-19. נבדק ב-7 בדצמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "TikTok Christmas". Apple Music. 13 בנובמבר 2020. ארכיון מ-2021-03-04. נבדק ב-2020-12-17. {{cite web}}: (עזרה) "TikTok Christmas". Spotify. 13 בנובמבר 2020. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-2020-12-17. {{cite web}}: (עזרה) Taylor, Jerome (19 בדצמבר 2007). "BBC backs down on plan to censor 'Fairytale of New York'". The Independent. ארכיון מ-2012-12-28. נבדק ב-21 בדצמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) Entertainment Wise, 1 November 2005. "The Pogues Re-release 'Fairytale of New York' (אורכב 29.05.2016 בארכיון Wayback Machine). Entertainment wise. Retrieved 17 November 2005. Willcock, David (31 בדצמבר 2012). "Sales of the Pogues' 'Fairytale Of New York' reach 1 million 25 years after release". The Independent. ארכיון מ-2018-06-20. נבדק ב-10 ביולי 2014. {{cite news}}: (עזרה) Ilana Kaplan (22 בדצמבר 2017). "'Fairytale of New York': We asked New Yorkers to listen to UK's favourite Christmas song and they were baffled". The Independent. ארכיון מ-2021-06-29. נבדק ב-18 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Pogues track wins Christmas poll". BBC News. 16 בדצמבר 2004. ארכיון מ-2007-12-19. נבדק ב-17 בנובמבר 2005. {{cite news}}: (עזרה) "Fairytale still the festive pick". BBC News. 15 בדצמבר 2005. ארכיון מ-2007-12-13. נבדק ב-19 בדצמבר 2005. {{cite news}}: (עזרה) "Top 20 Christmas songs of all time revealed". Planet Radio. ארכיון מ-2020-11-12. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "100 Greatest Christmas Moments". London: Channel 4. 2004. אורכב מ-המקור ב-24 בינואר 2010. נבדק ב-6 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Angels 'should have topped chart'". BBC. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "U2 line tops favourite lyric poll". BBC. ארכיון מ-2012-05-21. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "100 Greatest Songs Of All Time". Q magazine. ארכיון מ-2018-10-13. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Sold On Song Top 100". BBC. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "The 500 Greatest Songs Of All Time – 300–201". NME. ארכיון מ-2022-02-11. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) MTV UK: Nation's Favourite Christmas Song Results (אורכב 19.12.2008 בארכיון Wayback Machine) "Ultravox's Vienna tops 'number two' poll". BBC News. 1 בינואר 2013. ארכיון מ-2022-09-21. נבדק ב-1 בינואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "1980s voted the 'best decade for Christmas music' in new poll". NME. ארכיון מ-2021-05-18. נבדק ב-22 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Ed Sheeran and Anne-Marie Cover 'Fairytale Of New York'". MTV. ארכיון מ-2018-12-21. נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Jimmy Fallon & Saoirse Ronan Sing the Pogues' 'Fairytale of New York'". Billboard. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-21 בספטמבר 2019. {{cite journal}}: (עזרה) O'Connor, Roisin (28 בדצמבר 2019). "Gavin & Stacey Christmas special: BBC responds to Fairytale of New York controversy". The Independent. ארכיון מ-2022-07-07. נבדק ב-20 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Fairytale of New York: Horrified fans react to Jon Bon Jovi's new cover". The Irish Times. 11 בדצמבר 2020. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Willman, Chris (2 בינואר 2021). "Year in Review: The Worst Songs of 2020". Variety. ארכיון מ-2021-01-22. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Brown, August; Exposito, Suzy; Roberts, Randall; Wood, Mikael (21 בדצמבר 2020). "The worst music of 2020: 10 miserable songs from the miserablest year". Los Angeles Times. ארכיון מ-2022-02-14. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Wilson, Carl (22 בדצמבר 2020). "The Music Club, 2020". Slate. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Pogues' Shane MacGowan reacts to Jon Bon Jovi's cover of Fairytale of New York". Radio X. 12 בדצמבר 2020. ארכיון מ-2022-03-11. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) New Zealand single certifications – The Pogues feat. Kirsty MacColl – Fairytale of New York, איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי, ‏28 בדצמבר 2018 (ארכיון)