laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיוויזיית המילואים ה-15 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-15 (בגרמנית: 15. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-8 בפיקוד וילהלם פון אגלופשטיין, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ובספטמבר 1914 הועברה תחת פיקוד הארמייה השלישית, ולחמה עימה בקרב שמפאן הראשון ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובאביב 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב אראס. בקיץ אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית ולחמה כנגד מתקפת קרנסקי, ולאחר מכן נותרה במזרח עד לשביתת הנשק. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-7 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. אברהרד פון קורובסקי (2 באוגוסט 1914–11 בספטמבר 1914) ארתור פון אייזנהארט-רותה (12 בספטמבר 1914–13 בינואר 1915) אדוארד פון לייברט (14 בינואר 1915–24 בינואר 1917) לאו לימבורג (25 בפברואר 1917–17 בינואר 1918) פאול וילהלם הוקה (18 בינואר 1918–7 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדרוואר

הדרוואר (בהונגרית: Hédervár) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בהדרוואר חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא הדרוואר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הדרוואר (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר זאנוק

הר זאנוק (באנגלית: Mount Zanuck) הוא הר בהרי גות'יק בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה. אורכו של ההר 8 קילומטרים, ועליו שלוש פסגות חדות בקו מזרח - מערב. גובהה של הגבוהה מבין שלוש הפסגות 2,525 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם לגדתו הדרומית של קרחון אלבאנוס, בנקודה בה נשפך קרחון אלבאנוס לקרחון סקוט. ההר התגלה על ידי ריצ'רד בירד, בטיסתו אל הקוטב הדרומי בנובמבר 1929. הראשונים שהגיעו אל ההר, הייתה הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, שחקרה את האזור בשנים 1933–1935, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), הגיעה אל ההר בדצמבר 1934. בירד קרא להר על שמו של דריל פ. זאנוק (Darryl F. Zanuck), בכיר בחברת אולפני פוקס - המאה ה-20, שסייע במשלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בשנים 1933– 1935), בהכנת סרטי קולנוע לתיעוד מחקרים, ובהמשך סיפק לשירות האנטארקטי של ארצות הברית (אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941), עם מקרני קולנוע. • Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide הר זאנוק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר זאנוק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר זאנוק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר זאנוק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מהפסגה המזרחי של הר זאנוק לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
הרי גות'יק

הרי גות'יק (באנגלית: Gothic Mountains) הם קבוצת הרים, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס 32 קילומטרים. הרכס ממוקם ממערב למצוק ווטסון. הרכס גובל בקרחון סקוט, קרחון אלבאנוס וקרחון גריפית'. ברכס מצויים האתרים הבאים: הר זאנוק, סגות אורגן פייפ, פסגת אלטר, פסגת גריזלי, מצוק הספקטר, קרחון סנקצ'וארי. הראשונים שהגיעו אל ההרים, הייתה הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), הגיעה אל ההרים בדצמבר 1934. שמם של ההרים הוצע על ידי אדמונד סטאמפ (Edmund Stump), שעמד בראש המחלקה הגאולוגית של התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, בשיתוף עם המשלחת הגאולוגית של אוניברסיטת מדינת אריזונה, שערכה מחקרים גאולוגיים באנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1980–1981. שמם של ההרים הוא תיאורי. סלעי הגרניט נשחקו על ידי תנאי מזג האוויר, ולמצוקים צורה המזכירה צריחים של קתדרלה גותית. הרי גות'יק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי גות'יק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הרי גות'יק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מהרי גות'יק לאתרים סמוכים תרשים הנוף הנשקף מהרי גות'יק באתר peakvisor מידע גאוגרפי והיסטורי
אדוני (עיר)

אדוני (בהונגרית: Adony; שם רומי: Vetus Salina) היא עיר במחוז פייר בנפת דונאויווארוש בהונגריה. העיירה יושבת על הגדה המערבית של הדנובה ויש בה נקודת מעבורת קבועה למעבר לגדה המזרחית של הנהר. אדוני ממוקמת בקצה המזרחי של מחוז פייר, 15 ק"מ דרומית לארצ'י, לאורך הדנובה כאמור. היישובים הסמוכים הם קולץ' (7 ק"מ), פוסטסאבולץ' (8 ק"מ), פרקאטה ו- ראצאלמאש (כל אחד 12-12 ק"מ). הכביש הראשי מספר 6 עובר בשוליה המזרחיים של העיירה, וכביש המהיר M6 בקצה המערבי. תחנת הרכבת של אדוני שוכנת בחלק הדרומי-מערבי של היישוב. ניתן להגיע אליה באוטובוס. אדוני היא יישוב מתקופת הברונזה, אשר בזכות מיקומו הגאוגרפי, תמיד הייתה זירה משמעותית למפגש השלו או הלוחמני בין עמים ובין תרבויות שונות. בתקופה הרומית, בשם Vetus Salina, היה בה מבצר גבול וכוח צבאי של לימס של מחוז פאנוניה (לִימֶס (בלטינית: limes) - במקור - דרך צבאית) היו מערכות להגנת גבולותיה של הקיסרות הרומית. היו אלו חומות, מצודות, דרכים, ביצורים ומכשולים אשר נועדו לתחום את הקיסרות מפני שבטים פולשים)). במהלך מאה וחמישים שנות הכיבוש הטורקי - היישוב ששימש אז כמבצר טורקי בשם יאנקורטרן - נהרס והתושבים ההונגרים המקוריים ברחו ובחלקם ונספו. לאחר סיום הכיבוש הטורקי התיישבו במקום הונגרים וגרמנים. בשנת 1891 התגוררה באדוניה ככפר גדול 4,426 תושבים, מתוכם 3,372 בעלי לאום הונגרי וכ־1,002 לאום גרמני. המראות הפופולריים ביותר של היישוב הם פארק הטירות, גבעת הגפן, בריכות הדגים והדנובה. חורבות המקדש הרומי במקום. בשנת 2006 נמסר מרכז האחסון והלוגיסטיקה של אדני והנמל של אדוני. בשני אתרים סמוכים בשטח של 170 דונם יש מקום לאחסון סחורות רבות. לדוגמה: 700,000 טון חיטה. המרכז מהווה בסיס על פי התקן האירופאי לאחסון דגנים (וסחורות אחרות). דוד הרץ (1844–1931) היה צייר יהודי-הונגרי, מורה לציור, מנהל בית ספר. פאל שלני (במקור שלזינגר 1884 –1954) היה פיזיקאי הונגרי-יהודי. תרז צ'ילאג (במקור רבקה שטרן 1859–1925) הייתה שחקנית תיאטרון יהודייה-הונגרייה. הציירת קטלין נוגראדי. הציירת אירן גוואי. אתר האינטרנט הרשמי של אדוני מדיה וקבצים בנושא אדוני בוויקישיתוף "Amatőrként, de mesterien – adonyi festők bemutatkozása". אורכב מ-המקור ב-2009-12-12. נבדק ב-2009-08-05.
דיוויזיית המילואים ה-16 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-16 (בגרמנית: 16. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-8 בפיקוד וילהלם פון אגלופשטיין, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ובספטמבר 1914 הועברה תחת פיקוד הארמייה השלישית, ולחמה עימה בקרב שמפאן הראשון ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובאביב 1917 למה הדיוויזיה בקרב השני על האן. ביולי אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית ולחמה כנגד מתקפת קרנסקי, ולאחר מכן נותרה במזרח עד נובמבר, אז חזרה למערב ונלחמה בקרב קמברה. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-7 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. וילהלם מוץ (2 באוגוסט 1914–1 בינואר 1915) קונסטנטין פון אלטרוק (2 בינואר 1915–24 במאי 1915) קורט פון דיפורת (25 במאי 1915–13 ביוני 1916) לודוויג זייגר (14 ביוני 1916–10 בספטמבר 1917) פרידריך פון הרצברג (11 בספטמבר 1917–7 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
גידי לשץ

גידי לשץ (נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא מנכ"ל אסותא מרכזים רפואיים, רשת בתי חולים ומרכזים רפואיים בישראל. לשעבר ראש מחוז ירושלים והשפלה של מכבי שירותי בריאות. לשץ נולד כפג באילת בזמן שהוריו שהו בחופשה בעיר, ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת יום כיפור. הוא נקרא על שם הסבא-רבא שלו, פרופ' גדעון מר, מנכ"ל משרד הבריאות בעבר וחוקר מחלת המלריה. הוא הבכור מבין שלושה אחים. אמו עבדה כמורה ואילו אביו עבד בעסקי הבנייה. הוא גדל והתחנך בעיר רעננה. במחצית שנת 2020, במהלך תקופת הקורונה, התמנה כמנכ"ל רשת אסותא. לפני כן מילא שורת תפקידים בכירים במכבי שירותי בריאות במשך כעשרים שנה, האחרון בהם כראש מחוז ירושלים והשפלה. במהלך כהונתו, זכה בפרס ירושלים על קידום שירותי הרפואה בעיר. בתפקידיו הקודמים שימש, בין היתר, כפיזיותרפיסט, מנהל מכון לפיזיותרפיה, סגן מנהל תפעול מחוזי, ובהמשך, כעוזר בכיר למנכ"ל מכבי, מנהל תכנון ויישום אסטרטגיה, וראש יחידת החדשנות לשירות ותפעול. לצד תפקידו כמנכ"ל אסותא הוא משמש גם כיו"ר דירקטוריון פתו-לאב דיאגנוסטיקה ויו"ר דירקטוריון אסותא טכנולוגיות מתקדמות, שתיהן מקבוצת אסותא. לשץ הוא בעל תואר ראשון בפיזיותרפיה (B.P.T) מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במינהל מערכות בריאות (MHA) מאוניברסיטת תל אביב. הוא נשוי לליאת, ואב לשלושה. מתגורר באבן יהודה. חובב ספורט. היה שחקן כדורסל פעיל לאורך שנים רבות. מכבי שירותי בריאות - הבית הרפואי שלכם, באתר כל העיר ירושלים, ‏2020-01-23 עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם גידי לשץ, באתר ערוץ 7, ‏02/02/17 רון, ליאת (2021-01-29). "מנכ"ל אסותא: "לא מאמין בלעשות מלחמות על חשבון המטופלים"". Globes. נבדק ב-2021-07-01. דואגים לבריאות שלכם גם בימי קורונה, באתר כיפה, ‏2020-04-05 אסותא, דבר המנכ"ל - גידי לשץ, באתר www.assuta.co.il, ‏אין
Three. Two. One.

Three. Two. One. (בעברית: שלוש. שתיים. אחד.) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הקנדית לנון סטלה. האלבום יצא לאור ב-24 באפריל 2020 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים. מידע על האלבום Three. Two. One. באתר MusicBrainz מידע על האלבום Three. Two. One. באתר AllMusic האלבום Three. Two. One. באתר Discogs האלבום Three. Two. One. באתר ספוטיפיי Three. Two. One., discogs (באנגלית)
בחירות באינטרנט

בחירות אינטרנטיות היא אחת משיטות ההצבעה האלקטרונית, המהווה חלק מהליך ההצבעה בבחירות ומשאל עם באמצעות האינטרנט. בעולם מתקיים ויכוח באשר לאפשרות של ניהול מעשית של בחירות באינטרנט והבטחת חשאיות התהליך ומהימנות התוצאות המתקבלות בבחירות מסוג זה, ומבוצע מחקר אקדמי למציאת אלגוריתם קריפטוגרפי שימנע גילוי של ההצבעה של הבוחר באמצעות התקפת אדם בתווך, יאפשר איסוף אמין של ההצבעה של כלל הבוחרים, ויאפשר לכל בוחר ובוחר לוודא שהצבעתו אכן נכללה בשיקלול הקולות וזאת מבלי לחשוף מה הייתה ההצבעה. מספר מדינות, כמו בריטניה, ארצות הברית, ואסטוניה השתמשו בטכנולוגיה של הצבעה באינטרנט בבחירות ברמות שונות (מקומיות ופרלמנטריות). האירוע הפוליטי הגדול ביותר בו נעשה שימוש באפשרות של הצבעה באינטרנט היה הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2019. אחד הניסויים הראשונים בנושא הצבעה באינטרנט נערך ברוסיה בהצבעה בעיר אוריופינסק במחוז וולגוגרד בשנת 2009, ובמחוז אודינצובו ליד מוסקבה, בשנת 2010 . ב-8 בספטמבר 2019, בבחירות לדומה העירונית במוסקבה, נערכה לראשונה ברוסיה הצבעה אלקטרונית מרחוק. אביב אילון, האם אנחנו ערוכים להצבעות אלקטרוניות?, באתר ynet, 3 בדצמבר 2008 שחר סמוחה, ‏הצבעה ברגליים: למה בבחירות הבאות לא תצביעו בסלולר?, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2018 רן בר-זיק, אולי הגיע הזמן לבחירות מקוונות במעצמת הסייבר? חחחחחחחחח. לא!, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2018 רן בר-זיק, בחירות אלקטרוניות: תהליך מורכב יותר משנדמה - שישראל עדיין לא בשלה אליו, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2022 נדן פלדמן, קליקוקרטיה: בחירות דיגיטליות הן אפשריות, אבל העולם עוד לא השתכנע שזה רעיון טוב, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2022 Интернет-выборы депутатов Одинцовского муниципального района Московской области, сентябрь-октябрь 2010 года.
דיוויזיית המילואים ה-21 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-21 (בגרמנית: 21. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-18 בפיקוד קונו פון שטויבן, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ולאחר מכן השתתף במרוץ אל הים. הדיוויזיה לחמה בקרב שמפאן הראשון, ובהמשך בקרב ורדן שבמהלכו ספגה אבדות כבידות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן ובקרב קמברה, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ונגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-3 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הרמן פון רמפאכר (2 באוגוסט 1914–1 בספטמבר 1914) לודוויג פון שוורין (2 בספטמבר 1914–6 בספטמבר 1914) ארנסט פון איידטמן (7 בספטמבר 1914–8 בספטמבר 1914) לודוויג פון שוורין (9 בספטמבר 1914–28 ביוני 1916) קרל ברייזה (29 ביוני 1916–3 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
בית קדרות (סרט, 1920)

בית קדרות (באנגלית: Bleak House) הוא סרט דרמה אילם בריטי משנת 1920, בבימויו של מוריס אלווי. בסרט מככבים קונסטנס קולייר, ברטה גלרדי והלן היי. זהו עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור ב-1835. קונסטנס קולייר – ליידי דדלוק ברטה גלרדי – אסתר סאמרסון הלן היי – מיס ברברי א. ויוויאן ריינולדס – טאליקנהורן נורמן פייג' – גאפי קליפורד היתרלי – באקט איאן סווינלי – קפטן הודון א. הרדינג סטירמן – סר לסטר דדלוק אנתוני סנט ג'ון – ג'ו טדי ארונדל – ג'ורג' ביאטריקס טמפלטון – רייצ'ל "בית קדרות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בית קדרות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "BFI | Film & TV Database | BLEAK HOUSE (1920)". ftvdb.bfi.org.uk. נבדק ב-2014-02-14.
נוב (הרכב)

נוב (באנגלית: KNOB) הוא צמד מוזיקלי ישראלי שהוקם ב-2006 על ידי ניב כהן ומיטל פטש-כהן. השניים כותבים את שיריהם בעזרת הפזמונאי דביר אנדרה. חברת התקליטים הבריטית, צ'מפיון רקורדס, הפיצה את השיר "I'm Lost", אשר נחשב כהצלחה המסחרית הבין-לאומית הגדולה ביותר של הלהקה. לאחר ההצלחה של "I'm Lost", חברת התקליטים הישראלית "תטה" החתימה את הצמד על חוזה לשלושה אלבומים. לאחר מכן, הוציא הצמד סינגלים נוספים. בשנת 2008, את אלבום הבכורה שלהם הנושא את שמם אשר הופץ באמצעות צ'מפיון רקורדס באירופה ובאמריקה הצפונית. ב-2011 השתתף הצמד בקדם-אירוויזיון, עם השיר הרב-לשוני "אוהב את זה", במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2011 עם השיר. בסופו של דבר, הגיע השיר למקום השמיני מבין עשרת השירים שהתחרו. ב-2021 כתב הצמד יחד עם נוי אייזן ואלין כהן את השיר "Ue La La" שהיה לאחד מ-9 השירים שהיו מועמדים לייצג את ישראל באירוויזיון 2021. השיר היה משלושת השירים שעלו לגמר, שם סיים במקום השלישי עם 11% מההצבעות. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיוויזיית המילואים ה-25 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-25 (בגרמנית: 25. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-18 בפיקוד קונו פון שטויבן, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות ובקרב הארדנים (1914), ולאחר מכן השתתף במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במתקפת גורליצה-טרנוב ובמהלך הנסיגה הגדולה. בסתיו 1915 לחמה הדיוויזיה בפלישה לסרביה ובחזית סלוניקי, ובדצמבר היא חזרה לחזית המערבית ולחמה כמה חודשים ביער ארגון. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב ורדן שבמהלכו ספגה אבדות כבידות, ובשנת 1917 שוב לחמה בקרבות באזור ורדן. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ונגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, וספגה אבדות כבדות במהלך הקרב השני על הסום וב-24 באוקטובר 1918 פורקה הדיוויזיה. אלכסנדר טורגאני (2 באוגוסט 1914–1 באוקטובר 1914) וולף פון הלדורף (2 באוקטובר 1914–24 בנובמבר 1914) תדיאוש פון יארוצקי (25 בנובמבר 1914–29 בינואר 1916) פאול גרינרט (30 בינואר 1916–11 באפריל 1916) אלפרד פון מוהן (12 באפריל 1916–18 ביוני 1918) וילי מתיאס (19 ביוני 1918–24 באוקטובר 1918) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. דיוויזיית המילואים ה-25 באתר הכרוניקה של מלחמת העולם הראשונה
גרייהאונד

הגרייהאונד (באנגלית: Greyhound) שייך למשפחת כלבי הרוח ונחשב לכלב המהיר ביותר. משום כך, זכה להיות גם לאחד הגזעים המפורסמים. עוד משחר האנושות היה הגרייהאונד הגזע שליווה את עילית האוכלוסייה והיה בן-לוויה למלכים, אצילים וקיסרים, ומפה כינויו: "מלך כלבי הרוח". הגרייהאונד הוא מהגדולים במשפחת כלבי הרוח, ומגיע עד לגובה של 76 ס"מ (שני לוולפהאונד אירי) ולמשקל של עד 32 ק"ג, שזהו משקל יחסית קל לכלב בגובה הנתון. הגרייהאונד יכול לרוץ במהירות של עד 70 ק"מ בשעה, רץ בקלילות ובגמישות. בשעת ריצה, נמצא הגרייהאונד כ-70% מהזמן באוויר. ישנן עדויות לכלבים מטיפוס זה עוד משנת 3500 לפני הספירה, כשהעתיקה מביניהם נמצאה בכד קבורה בעיר העתיקה שושן (דרום איראן) וגילה מוערך משנת 4200 לפנה"ס. תיעודים נוספים לגרייהאונד נמצאו על גבי ציורי קיר, פסלים ותחריטים. הגזע תפס מקום של כבוד בחיי היום יום וערכו היה רב גם כרכוש, דבר שהתבטא במסחר רב עם המצרים. ממצרים נדד הגרייהאונד, דרך נתיבי המסחר, גם ליוון העתיקה, ושימש בעיקר לציד ארנבות וצבאים - "גרייאוס" משמע לצוד, בשפה היוונית. ביוון הונצח הגזע על גבי כדים וציורים ומוזכר רבות בכתבי המיתולוגיה. בימי הביניים חלה דעיכה מסוימת בפופולריות הגזע, השתמשו בו פחות לציד, והגרייהאונד הפך לסמל מעמד תרבותי של אנשי האצולה והכמורה. בשנת 1016 הוחמרו באירופה חוקי הציד. בשנת 1014 נחקקו באנגליה חוקים המכונים "The English Forest Laws" על ידי המלך הדני קנוט הגדול, שמלך גם באנגליה, ובהם איסור על פשוטי העם להחזיק בכלבים אלה. החוק בוטל רק לאחר 400 שנים. משום חזותו האצילית והייחודית של הגזע, הִרְבָּה הגרייהאונד להעסיק את אומני התרבויות השונות בהם היה קיים, ונחשב לאחד הגזעים המצוירים ביותר באמנות, החל מתקופת מצרים העתיקה, יוון, רומי, ימי הביניים וברנסאנס. ארץ מוצאו של הגרייהאונד "המודרני" היא אנגליה. ב-1561 אורגנה תחרות הריצה הראשונה. התחרות נערכה בזוגות: שוחררה ארנבת ומיד אחריה שוחרר זוג כלבים, כשהמהיר מביניהם היה מנצח ולאו דווקא זה שתפס את הארנבת. בתרגום 'המלך ג׳יימס' של התנ״ך העברי לאנגלית של שלהי ימי הביניים, עולה הסברה כי בעל החיים הקרוי "זרזיר מתנים'" בספר משלי ל׳, ל״א הוא למעשה הגרייהאונד העתיק, אם כי העדויות לכך לא רבות. כמו כן, גם אם אכן מדובר בגזע כלבים עתיק, הרי שייתכן מאוד כי מדובר בגזע כלבי רוח, שהיה נפוץ יותר במזרח התיכון בימי התנ״ך כמו הסלוקי, הכלב האפגני או הסלוגי. כלבי גרייהאונד הראשונים הובאו לארץ משווייץ בשנת 1971. על פי רשימות החוג הישראלי לכלבי רוח מספר הפרטים מגזע זה עמד קרוב לשישים פרטים, שמתוכם שמונה המלטות עם ארבעים ושמונה גורים, כאשר רובם של הכלבים הם מקווי תערוכות ולא מקווי מרוצי כלבים. החוג הישראלי לכלבי רוח-גרייהאונד חידות ביהדות - מי מופיע פעמיים בפרקי שירה ומדוע? animal/greyhound-dog גרייהאונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דיוויזיית המילואים השביעית (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-7 (בגרמנית: 7. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-4, שהיה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. בשנת 1915 היא לחמה בקרב שמפאן השני, ובשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן ולאחר מכן לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 הדיוויזיה לחמה בקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב השני על המארן. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. בוגיסלב פרידריך פון שוורין (2 באוגוסט 1914 – 13 במאי 1918) הוגו קרל אוגוסט באקמייסטר (14 במאי 1918 – 26 ביוני 1918) וילהלם ריבנטרופ (27 ביוני 1918 – 10 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. דיוויזיית המילואים ה-7 באתר הכרוניקה של מלחמת העולם הראשונה
משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה

משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה היה משרד ממשלתי ישראלי אשר אמון על השכלה גבוהה והשכלה משלימה. המשרד הוקם עם תחילת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש, והוא הורכב מיחידות שהועברו אליו ממשרד החינוך. המשרד בוטל על ידי ממשלת ישראל השלושים ושש. עד שנת 2020 היה משרד החינוך אמון על ההשכלה הגבוהה וההשכלה המשלימה. ב-14 במאי 2020, בצל חלוקת התיקים בין המפלגות בממשלת ישראל השלושים וחמש, פורסם כי ימונה שר נפרד להשכלה הגבוהה וכי זאב אלקין יכהן בתפקיד. ובמקביל במשרד משאבי המים, אשר פוצל ממשרד האנרגיה. ב-31 במאי אושרה הקמת המשרד בהחלטת הממשלה. רעיון פיצול מערך ההשכלה הגבוהה ממשרד החינוך עלה לראשונה על ידי שר החינוך לשעבר שי פירון שאמר בין היתר כי "שר החינוך לא יכול להיות אחראי על עולם ההשכלה הגבוהה. אין לו זמן לזה!". מנגד, ההחלטה להקמת משרד ממשלתי להשכלה גבוהה ספגה ביקורת בטענה ש"האופי האימפריאליסטי" של משרד בראשות שר עלול לחדור עמוק "לחייהם הפנימיים של המוסדות". ביולי 2021 החליטה ממשלת ישראל השלושים ושש לבטל את המשרד ולהחזיר את סמכויותיו למשרד החינוך; מהלך אשר הושלם עם אישור הכנסת ב־3 באוגוסט. נכון לשנת 2020, תקציב ההשכלה הגבוהה גולם בתוך תקציב משרד החינוך. למשרד לענייני השכלה גבוהה, מתוקף היותו משרד עצמאי, תקציב של כ-11 מיליארד שקל. המועצה להשכלה גבוהה החברה למתנ"סים יד ושם יחידות שהועברו ממשרד החינוך: אגף חינוך מבוגרים אגף תרבות יהודית מינהל חברה ונוער (ללא היחידות שקשורות לחינוך הפורמלי) אגף קשרי חוץ ואונסק"ו הערכת תארים אקדמיים מחו"ל אישור קיום קורסים לגמול השתלמות תמיכה בפיתוח, שיפוצים ורכישת ציוד באכסניות נוער; תמיכה בפיתוח, שיפוצים ורכישת ציוד במרכזי הדרכה, טבע וסביבה. דפנה ליאל עמית סגל, ‏גלנט שר החינוך, ברקת נותר ללא תפקיד, באתר ‏מאקו‏, 17 במאי 2020 מורן אזולאי, משרדים מומצאים חדשים: אלקין - השר להשכלה גבוהה ולמשאבי המים, באתר ynet, 17 במאי 2020 שר ברוטציה: אלו התפקידים החדשים של זאב אלקין, באתר "סרוגים", 17 במאי 2020 יאיר אוריאל, זאב אלקין יהיה השר להשכלה גבוהה ומשאבי המים, באתר ערוץ 20, 17 במאי 2020 הקמת משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה ותיקון החלטות ממשלה, משרד ראש הממשלה, 31 במאי 2020 הלל ביטון - רוזן, צו השעה – שר לענייני השכלה גבוהה – דעה, באתר ערוץ 20, ‏14/05/20 עמי וולנסקי, ישראל הראל, הנה 5 טעויות שלך, באתר הארץ, 6 ביולי 2020 https://www.makorrishon.co.il/news/375895/ הודעה על העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד, י"פ 8923 מ-17 ביוני 2020
התחלה נוראה

התחלה נוראה (באנגלית: The Bad Beginning) הוא הספר הראשון מתוך סדרת הספרים סדרה של צרות, מאת למוני סניקט (דניאל הנדלר). הספר יצא לאור ב-30 בספטמבר 1999. בשנת 2004 יצא הסרט סדרה של צרות, המבוסס על ספר זה ושני הבאים אחריו בסדרה. בתחילת הספר, נמצאים האחים ויולט, קלאוס וסאני בודלר בחוף הים, כשהם פוגשים בחבר של הוריהם, מר פו, המספר להם שהוריהם מתו בשריפה שכילתה את ביתם וכל רכושם. בהיעדר קרוב משפחה לגור איתו, הילדים נשלחים לחיות עם הרוזן אולף, קרוב משפחה רחוק. לאולף יש שכנה, שופטת במקצועה, שנקראת השופטת סטראוס. יש לה בית יפה עם ספרייה גדולה והיא מתנהגת בצורה יפה מאוד לילדי בודלר - עוזרת להם להכין ארוחה לעוזריו של אולף ומרשה להם לקחת ספרים מספרייתה ולהתארח אצלה. אולף מתגלה כאיש חמדן ששואף להשיג את הירושה העצומה של משפחת בודלר. הוא מזניח את הילדים ומכריח אותם לבצע משימות רבות וקשות. לאחר זמן מה הילדים הולכים לספר על זה למר פו. מר פו מסביר להם שעל פי החוק אולף יכול לגדל אותם בכל דרך שירצה. בחלק אחד של הספר מתבקשים הילדים להכין ארוחה לאולף ולצוות שלו. הם מחליטים להכין ספגטי ברוטב, דבר שלא מרצה את אולף, אך כך הם יכולים להכיר את עוזריו האיומים : איש בעל קרסים במקום ידיים, איש שנראה לא גבר ולא אישה, גבר קירח עם אף ארוך ושתי נשים עם אבקה לבנה על פניהם. לאחר מכן אולף מתנצל בפניהם. הוא מודיע לילדים שהוא מעלה מחזה חדש "הנישואים הנפלאים". הוא רוצה שוויולט תשחק את תפקיד הכלה בעוד הוא משחק בתפקיד החתן, ומספר להם שהשופטת סטראוס תגלם את השופטת שמחתנת את בני-הזוג. באחד הימים לאחר מכן שהו האחים בביתה של השופטת סטראוס וקראו ספרים. כשהגיע האיש בעל ידי הקרסים, עוזרו של אולף, לקחתם, הספיק קלאוס להגניב עמו ספר העוסק בחוקי הנישואין. קלאוס קורא את הספר כל הלילה, ומגלה את תוכניתו של אולף. אולף מתכנן להתחתן עם ויולט דרך המחזה - מפני שעל פי חוק ויולט, בת ה 14, יכולה להתחתן באישור האפוטרופוס שלה. הוא גם מגלה שהכלה חייבת לחתום בכתב ידיה. קלאוס סיפר לויולט על תוכניותיו של הרוזן, אך שהלכו אליו הוא הודיע כי חטף את סאני וכי יהרוג אותה במידה וויולט לא תשתף עמו פעולה. המחזה מתחיל, וברגע שאולף מודיע שוויולט והוא באמת נשואים, המחזה נעצר באמצע. ברגע שסאני חוזרת בבטחה משביו של אולף, ויולט חוזרת לבמה ומודיעה שהיא ימנית, אך חתמה עם ידה השמאלית - מה שאומר שהנישואים מבוטלים. הרוזן אולף בורח, ולילדים שוב אין אפוטרופוס. השופטת סטראוס אומרת שהיא רוצה להיות האפוטרופוסית שלהם, אך מר פו מתערב ואומר שהאופוטרופוס חייב להיות קרוב-משפחה. הם עוזבים את השופטת ונוסעים עם מר פו לבנק כדי לחפש אפוטרופוס חדש. התחלה נוראה, באתר OCLC (באנגלית)