laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניל דאג'ן

ניל דאג'ן (באנגלית: Neil Dudgeon; נולד ב-2 בינואר 1961) הוא שחקן אנגלי, המגלם משנת 2011 את דמותו של פקד בילוש ג'ון ברנבי בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" של ITV. הוא החליף את ג'ון נטלס בתפקיד הראשי בסדרה. דאג'ן נולד וגדל בדונקסטר שבווסט ריידינג ביורקשייר. הוא למד בבית הספר "Intake Secondary Modern". הוא שיחק בהצגות בית הספר בהם במחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". בשנים 1979 עד 1982 למד דרמה באוניברסיטת בריסטול. הופעת הבכורה של דאג'ן בטלוויזיה הייתה ב-1987. שנה אחר כך הופיע במיני-סדרה "Piece of Cake" על מלחמת העולם השנייה, לצדם של טים וודוורד, ג'רמי נורת'ם ונתניאל פרקר. דאג'ן הופיע בסדרות כגון "חדר מיון", "London's Burning" ו"לאבג'וי". ב-1994 שיחק בתפקיד הבלש קוסטלו שעבד עם מפקח בילוש ויליאם אדוארד "ג'ק" פרוסט (בגילומו של דייוויד ג'ייסון) בפרק אחד בסדרה "A Touch of Frost". בשנים 1998 ו-1999 גילם את ג'ורג', הנהג של גברת ברדלי, בסדרה "סיפורי המסתורין של גברת ברדלי" בכיכובה של דיים דיאנה ריג. עוד שיחק בפרק "The Way Through The Woods" בסדרה "המפקח מורס", ובפרק בסדרה "בין השורות". ב-1994 ו-1997 הופיע בסדרה "Common As Muck". תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו ב-"Out of the Blue", "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי", "The Street", ובארבע העונות של הסדרה "12 השליחים". הוא הופיע בקומדיה הרומנטית "ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" בתפקיד נהג מונית שלקראת סוף הסרט הוא לוקח את ברידג'ט לפגוש את מארק דארסי (בגילומו של קולין פירת'). ב-2007 שיחק בסיטקום "Roman's Empire" בתפקיד רומן פריטי, מיליונר שיצר את הונו במו ידיו. ב-2009 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "Life of Riley" ששודרה ב-BBC באפריל 2011. באותו חודש שיחק דאג'ן בתפקיד אלן הרדאקר בדרמה הטלוויזיונית "יונייטד" על אודות האסון האווירי במינכן שהתרחש ב-1958 שבו הייתה מעורבת קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. ב-2010 הופיע דאג'ן בפרק "The Sword of Guillaume" בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר". בפרק זה גילם את דמות בן דודו של פקד הבילוש טום ברנבי, שגילם ג'ון נטלס. אחרי פרישתו של נטלס מהסדרה, לוהק דאג'ן לתפקיד הראשי כבלש המשטרה במידסומר. הפרקים האחרונים בכיכובו של נטלס שודרו ב-2011. הדמות שמגלם דאג'ן היא פקד בילוש ג'ון ברנבי, ואיפשרה המשכיות לכינוי הסדרה בשם "המפקח ברנבי". לפני כן הופיע דאג'ן בפרק "Garden of Death" בסדרה "רציחות במידסומר" בתפקיד משנה. ב-2012 כיכב דאג'ן בתפקיד נורמן בירקט בתוכנית הרדיו "Afternoon Play" של ערוץ 4 של ה-BBC בארבעה מחזות מאת קרוליין ודייוויד סטפורד. דאג'ן נשוי למארי פיט, מפיקה ברדיו BBC. לבני הזוג נולדו שני ילדים. ניל דאג'ן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניל דאג'ן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל דאג'ן, באתר AllMovie (באנגלית) ניל דאג'ן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ניל דאג'ן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניל דאג'ן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניל דאג'ן, באתר Discogs (באנגלית) Yorkshire Post: Neil Dudgeon: My Yorkshire. Acorn: Spotlight On: Neil Dudgeon. Accessed 5 February 2015. "United on Internet Movie Database". Simpson, Oli (9 בפברואר 2010). "Dudgeon confirmed for 'Midsomer Murders'". Digital Spy. נבדק ב-10 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
סוקצסיה

האם התכוונתם ל... סוקצסיה (אקולוגיה) סדר הירושה
אירנה ליבמן

אירנה ליבמן (נולדה ב-25 במאי 1925) היא סופרת ישראלית, זוכת פרס למדן לספרות ילדים ונוער (1977) ופרס יד ושם (1995). אירנה ליבמן נולדה בעיר התעשייה לודז' שבפולין, בה גדלה והתחנכה, סיימה בית ספר עממי יהודי-פולני ולאחר סיומו למדה בגימנסיה בעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נכלאה בגטו לודז', והתנדבה לעבוד בבית החולים של הגטו. בשנת 1944 נשלחה ליבמן למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ-בירקנאו, ולאחר מכן נשלחה משם למחנה עבודה בגרמניה. לקראת סיום המלחמה הועברה לאוסטריה, למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם ניהלה דפי יומן בפולנית וכתבה שירים וזיכרונות ילדות. (...) בפעם החדש ראיתיה בדרך למחנה החדש באוסטריה. היה זה כשבועיים לפני גמר המלחמה. שלחו אותנו להשרף אבל לא הספיקו: נסענו 16 יום בקרונות בלי מים וכמעט בלי אוכל. יצאנו תשושות כח, מתות, הצועדות בדרכן האחרונה, דרך הגולגולתה. היה עוד קילומטר אחד עד למחנה. הלכנו פסיעה, פסיעה חסרות אונים. הפעם לא עוררו אותנו גם הקללות והמכות. לא הרגשנו בהן. לא חשבנו על כלום. פתאום השמיע קול מכר לי הלוחש את שמי. נעמדתי. על יד העץ באמצע הדרך ישבה זינה. האם הייתה זו באמת זינה? או רק את צלה? נגשתי ושאלתיה: - זינה, למה את יושבת כאן? קומי! נלך ביחד! עוד מעט ונגיע. לא השיבה לי מאומה. רק הסתכלה בעיני במבטה החולם כרוצה לומר: לא אכפת לי שום דבר. כאן התיישבתי וכאן אמות. טוב לי למות כאן בעשב ולא על יד המכונה. רציתי להקימה בכח אך לא יכולתי. באותו רגע ניגש מישהו אלי. הרגשתי כאב בוער בגבי. ראשי נשתחרר. אחזתי ביד מושטת אליי...שבוע אחרי שחרורנו הגיעתני הידיעה לראשונה שזינה חולה ואין תקווה לחייה. לאחר כמה ימים מתה. — מתוך עדות כתובה ביד ושם, זיכרונות של אירנה ליבמן, ילידת 1925 Lodz פולין, על קורותיה בגטו Lodz ועל חברתה זינה הלפרן בשנת 1946 עלתה ליבמן לארץ ישראל בעזרת אנשי הבריגדה היהודית. ליבמן נישאה והקימה משפחה בגבעתיים. למדה בכוחות עצמה עברית ועבדה כספרנית בספרייה הטכנית של התעשייה האווירית לישראל. בשנת 1965 יצא לאור ספרה הראשון בהוצאת אל"ף: "אורות באופק". מאז פרסמה ליבמן ספרים רבים, רובם מיועדים לנוער. נושאי הכתיבה העיקריים של ליבמן הם אֵימי השואה והחיים המתחדשים בישראל. בשנת 1976 זכתה בפרס על שם יצחק למדן לספרות ילדים ונוער על ספרה "פיקי זה אני", סיפור מפיו של נער יתום על שלוש שנים מחייו, חיי אמו וחיי אחיו החייל. בשנת 1996 זכתה בפרס על שם ברונו ברנד לספרות ילדים ונוער מטעם יד ושם, על ספרה "בדרך ללא מוצא". הספר מתאר את סיפור גבורתם של אחדים מבין אלפי היהודים אשר התקוממו נגד הצורר הנאצי, בעיבוד ספרותי לגילאים צעירים. סיפוריה שודרו ברדיו, ונכללים בספרי לימוד ובאנתולוגיות. אתר האינטרנט הרשמי של אירנה ליבמן אירנה ליבמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של אירנה ליבמן, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של אירנה ליבמן, באתר סימניה עדות כתובה ביד ושם, זיכרונות של אירנה ליבמן, ילידת 1925 Lodz פולין, על קורותיה בגטו Lodz ועל חברתה זינה הלפרן אירנה ליבמן, דף שער בספרייה הלאומית אירנה ליבמן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מאין את נערה, באתר booknet.co.il אירנה ליבמן, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה בדרך ללא מוצא, אירנה ליבמן, באתר moreshet.org
כפן גושמני

כפן גושמני (שם מדעי: Scyllarides latus) הוא מין סרטן ממשפחת הכפניים, הקרובה ללובסטרים שמוכר בחופי ישראל כערך טבע מוגן מאז 2005. במסעדות בישראל הוא נמכר כמנת גורמה בשם סיגל. מין זה נחשב למעדן, ועקב דיג יתר נמצא בסכנת הכחדה. הבוגרים עשוי לגדול לכ-30 ס"מ, הם משתמשים בהסוואה, פעילי לילה וחסרי צבתות. הם נוהגים לצאת בלילה ממקום מחבואם כדי לצוד רכיכות. מלבד האדם הם משמשים כטרף על ידי מגוון רחב של דגי גרם. ניתן למצאם בים התיכון ובמזרח האוקיינוס האטלנטי. בשנת 2012 יצאו רשות הטבע והגנים, בעזרת הציבור ועיתון "הארץ", בקמפיין כנגד מכירת מנת ה"סיגל" במסעדות. אך למרות האיסור בדיג ונדירותו בחופי ארץ ישראל, דייגים נוהגים לדוג אותו בשמורות טבע בגלל מחירו הגבוה בשוק. מדיה וקבצים בנושא כפן גושמני בוויקישיתוף כפן גושמני, באתר ITIS (באנגלית) כפן גושמני, באתר NCBI (באנגלית) כפן גושמני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כפן גושמני, באתר GBIF (באנגלית) כפן גושמני באתר החברה להגנת הטבע דפנה ארד, קמפיין נגד מסעדות שמגישות לובסטר נדיר, באתר הארץ, 21 במאי 2014 ארז ארליכמן, לכודים ברשת: מבצע לחילוץ סרטנים נדירים, באתר ynet, 9 ביולי 2017 הלובסטר הים תיכוני, כפן גושמני – הידוע והנסתר באקולוגיה של מין מאוים - אקולוגיה וסביבה, באתר אקולוגיה וסביבה, ‏5 בנובמבר 2023 כפן גושמני באתר הרשימה האדומה של IUCN החברה להגנת הטבע - סיפור אהבה עם סיגל - לובסטר ישראלי בסכנת הכחדה, באתר www.teva.org.il
בנימין וינדזברג

ד"ר בנימין וינדזברג (1901 – 1985) היה הרופא האחראי על מערך הרפואה בכפר עציון במלחמת הקוממיות, לאחר חזרתו מהשבי הירדני שירת כרופא בכיר בצה"ל בדרגת סא"ל. וינדזברג נולד בלודז', פולין למשה וינדזברג ולפרידה לבית מרקוביץ. ב-1917 סיים את לימודי התיכון במוסקבה. ב-1918 החל את לימודי הרפואה בזגרב, בשנת 1920 המשיך את לימודיו ביינה. סיים את לימודי הרפואה ב-1927 בציריך. בין השנים 1929–1943 עבד בפולין כרופא והגיע לדרגת מנהל מחלקה. שירת בצבא האדום ובצבא פולין במלחמת העולם השנייה על גבורתו במלחמה קיבל את צלב הגבורה של צבא פולין. בפברואר 1948 עלה וינדזברג לארץ ישראל, מלווה ברעייתו הלה חיה לבית יסלסון. במרץ 1948 הוצב וינדזברג בכפר עציון בתור מנהל השירות הרפואי. הוא ארגן את המערך הרפואי ואת בית החולים כך שניתן יהיה לערוך ניתוחי שדה במקום. במהלך הקרבות טיפל בכ־300 פצועים, תחת אש כבדה. החובשת רבקה נדיבי העידה: "היה לנו ולפצועים מזל גדול מאד שהוא היה איתנו. ידע לנתח ולתפקד בתנאים קשים מאד והציל הרבה פצועים". ב-12 במאי החליט להעביר את הפצועים וצוות המרפאה מכפר עציון למשואות יצחק. המעבר נעשה בחסות החשיכה בדרך לא סלולה ומפותלת. החלטה זו הצילה את חיי כ-35 הפצועים ועוד כ-15 אנשי הצוות הרפואי, משום שלמחרת נכבש כפר עציון בידי הלגיון הערבי וכל הלוחמים שנותרו בחיים בתום הקרב נרצחו בידי חיילי הלגיון הערבי. לפי עדויות שרידי כפר עציון ושל ד"ר קורנבליט: "ד"ר וינדזברג, ד"ר קורינבליט, שלושה מאנשי משואות יצחק ויחזקאל א. מכפר-עציון היו האחרונים בין ההולכים. הם סחבו אלונקה עליה היה שכוב פצוע קשה שנאנח מדי פעם בפעם. ההליכה הייתה קשה". ב־13 במאי 1948 נפל בשבי הלגיון הערבי ושימש כרופא במחנה השבויים בירדן. במרץ 1949 שוחרר מהשבי. וינדזברג שירת בצה"ל כרופא צבאי בדרגת סגן-אלוף עד דצמבר 1958. וינדזברג היה בין הרופאים ניצולי השואה אשר ניסיונם הצבאי קידמם לתפקידי פיקוד בחיל-הרפואה. מ־1958 עד 1967 היה אזרח עובד צה"ל וחבר בוועדות רפואיות בלשכת גיוס. באוקטובר 1950 נהרג בנו היחיד, אריה (ליאוניד), בתאונת דרכים. וינדזברג ורעייתו היו שותפים מלאים לגידול הנכדים יוסי ומשה. ב־1985 נפטר וינדזברג. נקבר בבית העלמין קריית שאול לצד רעייתו שנפטרה כ־3 חודשים לפניו. השבויים הישראלים בירדן במלחמת העצמאות הקרב על גוש עציון הלוך בשבי, דניאל נדב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור גוש עציון במלחמתו, דב קנוהל, ירושלים, תשס"ט מעוז עציון, מערכות, תש"ט מוסף הארץ, 23 באפריל 1976 "רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948, נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 202 דב קנוהל, גוש עציון במלחמתו, ירושלים: לשון לימודים, תשס"ט, עמ' 449 הקרב האחרון ג'-ד'-ה' אייר תש"ח, באתר ארגון ההגנה דב קנוהל, גוש עציון במלחמתו, ירושלים: לשון לימודים, תשס"ט, עמ' 457 "רופאים ניצולי שואה בישראל 1945–1952 מעמדות התחלתיות להשתלבות מקצועית" הרפואה, כרך 156, חוברת 4, עמודים 204–208, אפריל 2017, ר. הרצוג, ביבלוגרפיה : 15 אתר חברה קדישא, בית הקברות קריית שאול, בנימין וינדזברג
חזי פניאן

חזי פניאן (נולד ב-4 בפברואר 1963) הוא זמר ישראלי פרסי שזכה להצלחה רבה בישראל בקרב האוכלוסייה הכללית והאיראנית בפרט. פניאן נולד בבית שאן לאב שעלה ארצה ממחוז בורוג'רד ולאם שעלתה ממחוז יזד. פניאן החל להופיע כנער ושר ביוונית, טורקית ועברית. את אלבומו הראשון הוציא בשנת 1986. האלבום כלל שירים בעברית למעט שיר אחד שהיווה חידוש ללהיט פרסי מוכר. אלבומו השני כלל ברובו שירים בעברית, ומן האלבום הבא החל להקליט שירים רבים יותר בפרסית, אך הקליט עדיין גם שירים בעברית. את אלבומו האחרון הוציא בשנת 2008. לאחר מכן הוציא פניאן שירים כסינגלים. בשנת 2015 שיתף פעולה עם הזמר ציון גולן והקליט איתו במשותף את השירים "גלבי" ו"איילת חן". חזי פניאן, דף שער בספרייה הלאומית נתי לוי ושלומית צברי, "אם לא נשמור על מורשתינו לא נוכל להתקיים", באתר בטריבונה, ‏26 באפריל 2016
דניאל לובצקי

דניאל לובצקי (באנגלית ובספרדית: Daniel Lubetzky; נולד ב-1968) הוא יזם, סופר ואקטיביסט זכויות אדם, מקסיקני-אמריקאי ממוצא יהודי. מייסד ומנכ"ל של חברת החטיפים Kind LLC המעסיקה כ-500 עובדים ושל תנועת "קול אחד". דניאל נולד בשנת 1968 כבן של ניצול שואה יהודי מקסיקני. הוא גדל במקסיקו סיטי, שם התחנך בעברית, ספרדית, אנגלית ויידיש. כנער, הוא עבר עם משפחתו לארצות הברית שם קיבל תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים, מאוניברסיטת טריניטי שבסן אנטוניו, טקסס. בנוסף, למד לובצקי בישראל ובצרפת וב-1993 קיבל תואר J.D מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2002 הוא ייסד את תנועת "קול אחד" (באנגלית: One Voice, בערבית: حركة صوت واحد) לה משרדים ברמאללה, תל אביב, ניו-יורק. ולונדון. לובצקי תומך במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. בשנת 2012 תרם למועמד הדמוקרטי ברק אובמה עבור קמפיין ה-"Obama for America" שלו, וכן עבור קרן ה-"Obama Victory Fund" של אובמה - ולוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC). בשנת 2015 ברק אובמה ושרת המסחר האמריקאית פני פריצקר הגדירו את לובצקי "שגריר נשיאותי ליזמות עולמית". בשנת 2015 לובצקי היה המשקיע העיקרי של תנועת V15 שפעלה נגד בחירתו מחדש של בנימין נתניהו כראש ממשלת ישראל בבחירות לכנסת ישראל ה-20.[דרוש מקור] דודנו הוא צלם הקולנוע היהודי-מקסיקני עמנואל לובצקי שזכה בשלושה פרסי אוסקר. נכון ל-12 במרץ 2024, השווי הנקי שלו הוא $2.3 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא דניאל לובצקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל לובצקי אתר האינטרנט הרשמי של דניאל לובצקי דניאל לובצקי, ברשת החברתית פייסבוק דניאל לובצקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל לובצקי, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל לובצקי, ברשת החברתית LinkedIn דניאל לובצקי, סרטונים בערוץ היוטיוב הדף הרשמי של לובצקי באתר הארגון PeaceWorks אביהוא קדוש, בונה הגשרים ממכסיקו סיטי, באתר ynet, 5 ביולי 2013 אנג'ל או־ינג, איך בונים אימפריה עסקית מחטיפי בריאות לא כך כך בריאים?, באתר "פורבס ישראל", 2 באפריל 2019 Doing Well And Doing Good -- How The CEO of KIND Snacks Is Reinventing Leadership, באתר פורבס, 2015 חנני ברייטקופף, ‏יזם, לוחם וחולם: הקרב על פייסבוק והפחד מביידן, באתר כיכר השבת, 21 בנובמבר 2020 Lubetsky, Daniel. "Home - KIND Snacks UK". KIND Snacks. "Excerpt: Do the KIND Thing by Daniel Lubetzky". jewishbookcouncil.org. נבדק ב-2 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) KEISHIN ARMSTRONG, JENNIFER. "SETTING A HIGH BAR". Fast Company. Fast Company. נבדק ב-2 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Trinity University to Hold Commencement May 14". web.trinity.edu. Trinity University. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2017-07-10. "Speaker Series: The Power of AND: Learning to think with AND instead of OR to accomplish seemingly incompatible goals". nyu.edu. NYU. How Did I Get Here?, www.bloomberg.com Driscoll, Sharon. "PEACE, KINDNESS, AND UNDERSTANDING – AND SNACKS". stanfordlawyer.law.stanford.edu. Stanford Lawyer. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2017-07-10. https://twitter.com/daniellubetzky?lang=en Daniel Lubetzky, Forbes (באנגלית)
יוסי כהן (קצין)

יוסי כהן (נולד ב-1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. בתפקידו האחרון היה מפקד מחוז דרום בפיקוד העורף. כהן נולד בנתיבות. החל את שירותו הצבאי ב-1993 בסיירת הצנחנים. השתתף בלחימה ברצועת הביטחון ובמלחמת לבנון השנייה. שימש מפקד פלוגה בגדוד 890. בשנים 2007-2009 פיקד על גדוד 450 (האריה המעופף). בחטיבת ביסלמ"ח ובשנים 2010–2011 שימש סגן מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה. בהמשך שימש ראש זירת דרום בחטיבת המבצעים במהלך מבצע צוק איתן, היה בין מתכנני המבצע ואף העניק לו את שמו. ב-2017 מונה למפקד מחוז דרום של פיקוד העורף, ופיקד עליו בין היתר במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל. סיים את שירותו הצבאי הפעיל בשנת 2020 בתום 27 שנות שירות. בעת שכיהן כמפקד גדוד 450 נתן דגימת התאמה לתרומת מח עצם, וכעבור 10 שנים לאחר שנמצא מתאים לחולה תרם מח עצם. נשוי לרותי כהן ולזוג שישה ילדים ומתגורר בכפר מימון. אלון בן דוד, שנתיים לעופרת יצוקה: בצה"ל טוענים שאין הסלמה בעזה, באתר nana10‏, 29 בדצמבר 2010 ניר וולף, שומרים על הבית, ישראל היום, 18 באפריל 2011. רותם אליזרע, הקצין שטבע את השם "צוק איתן" תרם מח עצם והציל חיים, באתר ynet, 6 בנובמבר 2016 אמיר בוחבוט‏, שליחי פיצה יחלקו תרופות: כך פיקוד העורף מתכונן לסגר על ערים, באתר וואלה, 19 במרץ 2020.
יוסי כהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יוסי כהן – ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לשעבר יוסי כהן (עורך דין) – עורך דין ישראלי יוסי כהן (קצין) – קצין צה"ל, מפקד מחוז דרום בפיקוד העורף יוסי כהן (כדורגלן) – כדורגלן עבר בקבוצת מכבי תל אביב יוסי הכהן יוסף כהן
אליפות ברזיל בכדורגל 1963

אליפות ברזיל בכדורגל 1963 (בפורטוגזית: 1963 Taça Brasil) הייתה העונה החמישית של התחרות הארצית בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-7 באוגוסט 1963 והסתיימו ב-28 בינואר 1964. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל. בתחרות השתתפו 20 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל. היא נערכה בשיטת הנוקאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף. סנטוס זכתה באליפות תוך ניצחון על באהיה בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה השלישית ברציפות. בעקבות הניצחון, הקבוצות שהששתפו במשחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס. רויטר, שחקנה של קונפיאנסה כבש 9 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-2 בתים. בית הצפון כלל עשר קבוצות. בגמר הבית באהיה ניצחה את רסיפה ועלתה לחצי הגמר הארצי. בית הדרום כלל שמונה קבוצות. בגמר הבית גרמיו ניצחה את אתלטיקו מיניירו ועלתה לחצי הגמר הארצי. סנטוס ובוטפוגו העפילו ישירות לחצי הגמר. נתונים מאתר rsssf
טירת דולוויד'לן

טירת דולוויד'לן (בוולשית: Castell Dolwyddelan) היא טירה ולשית הממוקמת במחוז קונווי, צפון ויילס. הטירה נבנתה במהלך המאה ה-13 ושימשה את ממלכת גוויניד' הוולשית, היא נכבשה על ידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון ושימשה אותו למספר שנים. בהמשך שופצה הטירה מספר פעמים ושימשה בעיקר בעלי קרקעות אזוריים בתקופות שונות, במאה ה-19 עברה הטירה את השיפוץ הנרחב האחרון שהביא אותה לצורתה הנוכחית עם מגדל העוז המלבני ששולט בנוף. טירת דולוויד'לן נבנתה ככל הנראה בתחילת המאה ה-13 על ידי ל'ואלין אפ לורוורת' (ל'ואלין הגדול) על גבעה המשקיפה על העמק מסביב במיקום אסטרטגי, לאורך אחד מצירי התנועה החשובים בצפון ויילס. האתר שימש ככל הנראה למבצר גבעה מוקדם יותר, על פי האגדה ל'ואלין עצמו נולד במבצר ובהמשך חיו בנה את טירת האבן כחלק מ-"ביצורי סנודוניה" להגנה על ממלכת גוויניד' מפני הצבא האנגלי. ב-18 בינואר 1283 נפלה הטירה לידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון, היא עברה שיפוץ בשנים 1283-4 במטרה לשרת את הצבא הכובש אך בשנת 1290 היא ננטשה כמבצר צבאי, מאחר שהדגש האסטרטגי הושם על מבצרי החוף וננטשו רוב הביצורים בפנים ויילס. במהלך השיפוץ האנגלי ככל הנראה נוספו הביצורים בצד המערבי של הטירה ונבנה המגדל המלבני. בשנת 1488 רכש מרדוד' אפ איוון, יורש העצר לבית בית אברפראו, את הטירה ושיפץ אותה באופן נרחב לשימוש - בין היתר נוספה קומה עליונה למגדל העוז ונחפרו תעלות ניקוז. במהלך המאה ה-19 עברה הטירה שיפוץ ועיצוב מחודש ברוח הרומנטיקה ההוויקטוריאנית על ידי הברון ווילובי דה ארסבי. כיום רק מגדל העוז שעוצב בתקופה זו עומד על תילו, בעוד שחומות הטירה והמגדל השני נותרו בהריסות. שטח הטירה נמצא בבעלות מועצת השימור הוולשית Cadw, הכניסה לאתר פתוחה לציבור אך עוברת בשטח פרטי. צילום הטירה ב-1875 לאחר שהושלם השיפוץ הנרחב מגדל העוז וחלק מהחומה בכניסה המזרחית לטירה הנוף הנשקף מביצורי הטירה מדרגות הגישה למגדל העוז Roger Thomas, Castles in Wales, Wales Tourist Board & Automobile Association, 1988. אתר האינטרנט הרשמי של טירת דולוויד'לן עמוד אודות הטירה באתר מועצת השימור הוולשית Cadw. אודות הטירה באתר 'טירות ויילס'. אודות הטירה באתר 'טירות, מבצרים, קרבות'.
דיניש, מלך פורטוגל

דיניש, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Dinis; ‏9 באוקטובר 1261 - 7 בינואר 1325), היה מלך פורטוגל בין השנים 1279–1325. דיניש נולד בליסבון בפורטוגל ב-9 באוקטובר 1261, לאפונסו השלישי, מלך פורטוגל וביאטריס מקסטיליה, בתם של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה ומיור גילן דה גוסמן. בשנת 1279 מת אביו אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, ודיניש עלה במקומו לשלטון. בתחילת שלטונו נאבק עמו אחיו אפונסו מפורטוגל, לורד פורטלגרה על הירושה, ובשנת 1282 כרת אפונסו ברית עם סבו אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, שלחם באותה העת בבנו סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, ובכך הפך דיניש לבעל בריתו של סנצ'ו הרביעי. הברית עם ממלכת קסטיליה לא האריכה ימים, ולאחר מותו של סנצ'ו הרביעי בשנת 1295 פרצה שוב מלחמה בין המדינות. בשנת 1297 נחתם הסכם אלקניסס בין המדינות, שהסדיר את הגבולות ביניהם. בשנת 1289 חתם דיניש עם האפיפיור ניקולאוס הרביעי על קונקורדט, שבו הסדיר את יחסי פורטוגל עם הכס הקדוש, וסיים את הסכסוך שהיה מתקופת אביו. בשנת 1290 הקים דיניש את אוניברסיטת קוימברה, ובשנת 1294 חתם על הסכם סחר עם ממלכת אנגליה. דיניש קידם את המסחר ואת התפתחות השפה הפורטוגזית נגד הלטינית, והקים את הצי הפורטוגזי הראשון. פורטוגל תחת שלטונו מנתה קרוב למיליון תושבים, ועל מנת להאכיל את האוכלוסייה הגדולה, הקדיש דיניש את עצמו במיוחד לקידום החקלאות, ובעקבות כך כונה "האיכר". דיניש שיפץ את הטירה המורית בסינטרה והפך אותה למעון הקיץ שלו, הידוע כיום כהארמון הלאומי סינטרה. דיניש ריכז בחצרו משוררים רבים והיה בעצמו משורר מוכשר. נשתמרו ממנו 138 שירים, כמעט כולם שירי אהבה. על אף שבנו אפונסו היה היורש החוקי, העדיף דיניש על פניו את בניו הלא חוקיים, ומשום כך מרד אפונסו בדיניש. ב-7 בינואר 1325 מת דיניש, ובנו אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. בשנת 1282 התחתן דיניש עם איזבל מאראגון, בתם של פדרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון, ממנה היו לו 2 ילדים: קונסטנסה מפורטוגל (1290–1313), התחתנה עם פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל (1291–1357) בנוסף היו לדיניש כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות. מדיה וקבצים בנושא דיניש, מלך פורטוגל בוויקישיתוף דיניש, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דיניש, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חירם פרי, דיניש, האנציקלופדיה העיברית
כריסטיאן באטוקיו

כריסטיאן דמיאן באטוקיו (בספרדית ובאיטלקית: Cristian Damián Battocchio; נולד ב-10 בפברואר 1992) הוא כדורגלן ארגנטינאי-איטלקי המשחק בעמדת הקשר במונופולי. באטוקיו גדל במחלקת הנוער של ניואל'ס אולד בויס, בגיל 16 עבר לאיטליה לנוער של אודינזה. ב-27 בפברואר 2011 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בבוגרים בניצחון 0–7 על פלרמו. ב-30 באוגוסט 2012 הושאל לווטפורד האנגלית. ב-1 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–5 לדרבי קאונטי. בסיום העונה חתם באופן קבוע בקבוצה. ב-28 בספטמבר 2013 הבקיע את שערו הראשון בניצחון 0–1 על ויגאן אתלטיק. ב-26 באוגוסט 2014 הושאל לווירטוס אנטלה מהסרייה ב'. ב-30 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–2 לבארי. ב-11 באוגוסט 2015 חתם בברסט הצרפתית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לאז'אקסיו. ב-14 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על לאנס. ב-10 ביולי 2017 חתם לשנתיים במכבי תל אביב. בינואר 2019, לאחר שהיה מושבת במשך כשמונה חודשים בשל פציעה, הגיע באטוקיו להסכם עם הנהלת מכבי תל אביב על התרת חוזהו ושוחרר מהמועדון. שמונה ימים לאחר מכן חתם שנית בברסט הצרפתית לתקופה של שנתיים וחצי. את שער הבכורה שלו בברסט כבש נגד שטרסבורג ונבחר למצטיין המשחק כאשר כבש שלושער. ב-4 בפברואר 2021 חתם בטוקושימה ורטיס מליגת העל היפנית. ב-16 ביולי 2021 חתם בפומאס המקסיקנית. ב-31 באוגוסט 2022 חתם בוולוס מליגת העל היוונית. ב-26 בינואר 2023 חזר לישראל וחתם בסקציה נס ציונה מליגת העל. ב-21 באוגוסט 2023 חתם בצ'נאיין מליגת העל ההודית. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן באטוקיו בוויקישיתוף כריסטיאן באטוקיו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל כריסטיאן באטוקיו, באתר Transfermarkt כריסטיאן באטוקיו, באתר Soccerway כריסטיאן באטוקיו, באתר WorldFootball.net כריסטיאן באטוקיו, באתר FootballDatabase.eu מיכאל יוכין‏, הפרופסור המצורע: סיפורו של כריסטיאן באטוקיו, הרכש החדש של מכבי תל אביב, באתר וואלה, 10 ביולי 2017 דור בלך, ‏כריסטיאן באטוקיו חתם לשנתיים במכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 10 ביולי 2017 יניב טוכמן‏, כריסטיאן באטוקיו שוחרר ממכבי תל אביב: "לא הכל עבד כמו שקיוויתי", באתר וואלה, 10 בינואר 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כריסטיאן באטוקיו".
אליפות ברזיל בכדורגל 1964

אליפות ברזיל בכדורגל 1964 (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1964 Taça Brasil) הייתה העונה השישית של התחרות הארצית בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-26 ביולי 1964 והסתיימו ב-19 בדצמבר 1964. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל. בתחרות השתתפו 22 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל. היא נערכה בשיטת הנוקאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף. סנטוס זכתה באליפות תוך ניצחון על פלמנגו בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה הרביעית ברציפות. בעקבות הניצחון, היא העפילה לגביע ליברטדורס. פלה, שחקנה של סנטוס כבש 7 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-2 בתים. בית הצפון כלל עשר קבוצות. בגמר הבית סיארה ניצחה את נאוטיקו ועלתה לרבע הגמר הארצי. בית הדרום כלל שמונה קבוצות. בגמר הבית אתלטיקו מיניירו ניצחה את מטרופול ועלתה לרבע הגמר הארצי. סנטוס ופלומיננסה העפילו ישירות לרבע הגמר. פלמנגו ופלמיירס העפילו ישירות לחצי הגמר. נתונים מאתר rsssf