laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבים מצדדי-צוואר

צבים מצדדי-צוואר (שם מדעי: Pleurodira) היא תת-סדרה בסדרת הצבים החיים בביצות ונהרות טרופיים והם בעלי צוואר גדול שאיננו יכול להיכנס לשריון, אלא להיצמד אליו בעיקול כשהצוואר נותר בחוץ (מהצד; ומכאן שמם). הם מותאמים לחיים במים ובעלי שריון גדול ומעוגל, עיניים גדולות ולסת גדולה, אך מקור קטן ולעיתים בכלל לא. צבים אלה התפתחו כבר בתקופת הקרטיקון והם כוללים 3 משפחות קיימות. משפחות אלה חיות בנהרות איטיים ורדודים או ביצות באמריקה הדרומית, אוסטרליה, גינאה החדשה ואיים באינדונזיה, מדגסקר ואפריקה שמדרום לסהרה. הגדול מבין צבים אלה הוא צב אראו (Podocnemis expansa), שאורכו עד 1 מטר ומשקלו עד 90 ק"ג. תת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira) משפחה פודוקנמיים (Podocnemididae) משפחה נטויי-צוואר (Chelidae) משפחה Dortokidae - נכחדה משפחה Eusarkiidae - נכחדה משפחה Propleuridae - נכחדה משפחה Bothremydidae - נכחדה משפחה פלומדוזיים (Pelomedusidae) מדיה וקבצים בנושא צבים מצדדי-צוואר בוויקישיתוף צבים מצדדי-צוואר, באתר ITIS (באנגלית) צבים מצדדי-צוואר, באתר NCBI (באנגלית) צבים מצדדי-צוואר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צבים מצדדי-צוואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסילוי

פְּסִילוֹי (מיוונית עתיקה: ψιλοί, וביחיד ψιλός, "פסילוס") היו סוג של חיל רגלים קל בצבאות יוון העתיקה. החימוש של חיילים אלה היה דל, וכלל לרוב כידוני הטלה, קשתות, קלע וכדומה. על פי רוב היו החיילים חסרי מיגון. חיילים בחיל זה אבטחו את אגפי הפלנקס, והתפרסו לפניו למנוע מקשתי האויב לפגוע בו. בצבאם של פיליפוס השני וצבאו של אלכסנדר הגדול הפסילוי התפרסו בין יחידות הפלנקס על מנת לעזור לחיל מגושם זה בשטח קשה למעבר. צבאות אחרים השתמשו בחיילים אלו לתמיכה בפרשים. לוחמה יוונית בעת העתיקה לוחמה בתקופה ההלניסטית ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבים חבויי-צוואר

צבים חבויי-צוואר או מְכַנְּסֵי צַוָּאר (שם מדעי: Cryptodira) היא תת-סדרה בסדרת הצבים ובה כל משפחות הצבים המודרניים, למעט שלוש משפחות מתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira). צבים אלה בעלי תקרת שריון גדולה אליה הם יכולים לכנס את ראשם ואיבריהם בקלות. צבים אלה שמהווים את מיני הצבים המרובים ביותר, כוללים צבים יבשתיים, צבי ביצות וצבי ים למיניהם ונעים במגוון גדלים מ-95 גרם אצל צב כף מנומר עד ל-900 ק"ג אצל צב גילדי. הם חיים בכל היבשות לבד מאנטארקטיקה ובמגוון בתי גידול, מנהרות וביצות לחופי ימים ולאוקיינוסים ועד לאזור הארקטי ולמדבריות. תת-סדרה צבים חבויי-צוואר (Cryptodira) משפחת צבים נשכניים (Chelydridae) על-משפחת צבי ים (Chelonioidea) משפחת צבים ימיים (Cheloniidae) משפחת צבי ים גילדיים (Dermochelyidae) – בה סוג ומין יחיד צב גילדי (Dermochelys coriacea) על-משפחת קינוסטרנויים (Kinosternoidea) משפחת צבים מבאישים (Kinosternidae) משפחת דרמטמיסיים (Dermatemydidae) – בה סוג ומין יחיד צב נהרות מרכז אמריקני (Dermatemys mawii) על-משפחת צבי יבשה (Testudinoidea) משפחת צבים יבשתיים (Testudinidae) משפחת צבי בריכה (Geoemydidae) משפחת צבים ראשתניים (Platysternidae) – בה סוג ומין יחיד צב ראשתני (Platysternon megacephalum) משפחת צבים ביצתיים (Emydidae) על-משפחת צבים רכים (Trionychia) משפחת צבים רכים (Trionychidae) משפחת קרטוכליים (Carettochelyidae) – בה סוג ומין יחיד צב אף-חזיר (Carettochelys insculpta) צב ים ירוק צב גלאפגוס צב נשכן מצוי צב רך הפרת צבגון הבריכה מדיה וקבצים בנושא צבים חבויי-צוואר בוויקישיתוף צבים חבויי-צוואר, באתר ITIS (באנגלית) צבים חבויי-צוואר, באתר NCBI (באנגלית) צבים חבויי-צוואר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי יעקב אופנהיים

הרב צבי יעקב אופנהיים (ה'תרי"ד, 1854 – כ"ז בשבט ה'תרפ"ו, 11 בפברואר 1926) היה רבה של קלם שבליטא, וממייסדי ישיבת טלז. נולד בשנת 1854 בכפר הקטן יאקובסדורף (עכשיו יוקובאוואס (ליט'), מחוז משנה קרטינגה, ליטא). עוד משחר ילדותו בלט בו כישרון יוצא דופן, ובגיל תשע כבר למד גמרא בעיון בכוחות עצמו. הוא היה יתום, וקרובי משפחתו שלחו אותו לטרישיק, שבה למד עם הרב המקומי, הרב לוי שפירא, בנו של הרב אריה לייב שפירא. בהמשך עבר ללמוד אצל הרב יוסף רוזין, שהיה אז רבה הראשי של טלז. בעת שהיה הרב אופנהיים בטלז, עוד כשהיה בחור צעיר, היה ידוע כבר כתלמיד חכם גדול, הרב שמחה זיסל זיו מינה אותו לראש ישיבת המוסר. לאחר כמה שנים, חזר לטלז ולימד תלמוד לתלמידים בקבוצה שבה הוא עצמו למד פעם. בין 1881 ל-1882 כיהן כרב בציטוביאן. בשנת 1883, הרב אליעזר גורדון ויתר על רבנות קלם ולאחר תקופה קצרה בסלבודקה, הפך לרב בטלז. באמצעות התערבותו של הרב גורדון, הרב אופנהיים התמנה לרב החדש של קלם בן עשרים ותשע. הרב אופנהיים כיהן כרב בקלם במשך ארבעים ושלוש שנים עד לפטירתו ביום חמישי, כ"ז בשבט ה'תרפ"ו, בהיותו בן 72. בתו נישאה לרב משה בנימין טומשוב. 'אופנהיים, ר' צבי־יעקב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 25 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1223). ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר שמעון אגרנט

כיכר השופט שמעון אגרנט היא כיכר עירונית בקריית הלאום שבירושלים. הכיכר קרויה על שם השופט שמעון אגרנט, נשיא בית המשפט העליון לשעבר ויושב ראש ועדת אגרנט לחקירת מלחמת יום הכיפורים. הכיכר ממוקמת בכניסה הראשית לבניין בית המשפט העליון, על יד גן וואהל לוורדים. רחוב שערי משפט תוחם את הכיכר בצידה הדרומי. הכיכר נחנכה בתאריך 5 ביולי 2006 במעמד ראש עיריית ירושלים אורי לופוליאנסקי ונשיא בית המשפט העליון אהרן ברק. במרכז הכיכר ניצב עמוד אבן ועליו כדור, תחתיו רשומה כתובת בעברית, ערבית ואנגלית: כיכר השופט שמעון אגרנט, 1906 – 1992. נשיא בית המשפט העליון, ממניחי היסוד לשלטון החוק, חופש הדיבור ועצמאות מערכת המשפט במדינת ישראל. "דן דין אמת לאמיתו". ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובוטים ואימפריה

רובוטים ואימפריה (באנגלית: Robots and Empire) הוא רומן מדע בדיוני פרי עטו של הסופר היהודי אמריקאי ממוצא רוסי, אייזק אסימוב. הספר מהווה את הספר הרביעי והאחרון בסדרת הרובוטים. הספר מחבר בין סדרת הרובוטים של אסימוב לסדרת האימפריה וסדרת המוסד שלו. בכך, הוא נועד לגשר בין העולם בסדרת הרובוטים, בו בני אנוש מכונסים בחמישים ואחד כוכבים בלבד, והעולם מלא ברובוטים, אל העולם בסדרות האחרות בו הגזע האנושי השתלט על רחבי הגלקסיה, כדור הארץ הושמד ואין כמעט רובוטים. איש כדור הארץ אלייג'ה ביילי מת לפני כמאתיים שנה. במהלך השנים האלו אנשי כדור הארץ חידשו את ההתיישבות בחלל, והקימו התנחלויות רבות על כוכבי לכת. המתנחלים מבדילים את עצמם במופגן מהחללאים, בני ההתיישבויות הישנות, וסוגדים לכדור הארץ. דאג'י, צאצאו של אלייג'ה ביילי, מבקש מגלאדיה דלמאר שתטוס איתו לסולאריה, כוכב מולדתה, שננטש וכל שנשאר בו זה רובוטים. ספינות סחר שנחתו על פני הכוכב הושמדו ודאג'י מקווה שעובדת היותה בת סולריה תמנע את השמדתם. גלאדיה מסכימה לטוס ולוקחת עמה את הרובוטים דאניל אוליבאו וג'יסקארד בעל הכוחות הטלפתיים. במקביל, אמאדירו ושולייתו מאנדאמוס מתכננים להשמיד את כדור הארץ על ידי הפיכת פני השטח שלו לרדיואקטיביים. דאניל וג'יסקארד רוצים לעצור אותם אך שוב ושוב מגלים שפעולותיהם מוגבלות על ידי החוק הראשון של הרובוטיקה: "לא יפגע רובוט באדם לרעה ולא יאפשר במחדל שייפגע אדם". על מנת להתגבר על החוק מנסה דאניל לנסח את חוק האפס של הרובוטיקה: "לא יפגע רובוט באנושות לרעה ולא יאפשר במחדל שתפגע האנושות". ואסיליה מגלה את כוחותיו הטלפתיים של ג'יסקארד, שנאלץ לשנות את זכרונותיה, כדי שתשכח זאת. לאחר מכן, ג'יסקארד ודאניל מאתרים את אמאדירו ומאנדאמוס על כדור הארץ. מאדנדאמוס משכנע את ג'יסקארד שתהיה זאת טובת האנושות להשמיד את כדור הארץ, משום שכך בני האנוש "ינתקו את חבל הטבור" וישתלטו על הגלקסיה. ג'יסקארד מאמין לו, ומונע מדאניל לעצור אותו, אבל מושמד. במעשה זה, משום שהוא גזר את גורלם של בני כדור הארץ רבים למוות, ולא הצליח לקבל לתוכו את חוק האפס בצורה מושלמת, מאחר שהאנושות היא דבר מופשט, ואילו בני אדם בודדים הם מוחשיים. לפני מותו הוא מעניק את יכולות הטלפתיה שלו לדאניל. גלאדיה דלמאר - חללאית מסולאריה שהיגרה לאורורה. ר' ג'יסקארד רייבנטלוב - רובוט בעל יכולות טלפתיות. ר' דאניל אוליבאו - רובוט דמוי אדם. דאג'י (דאניל ג'יסקארד) ביילי -סוחר מצאצאיו של אלייג'ה ביילי. ואסיליה פאסטולף -רובוטיקאית, יצרה בג'יסקארד את כוחותיו הטלפתיים. קלדן אמאדירו- ראש המכון לרובוטיקה של אורורה. לוולאר מאנדאמוס- שולייתו של אמאדירו. הספר "רובוטים ואימפריה", באתר "סימניה" רובוטים ואימפריה, באתר OCLC (באנגלית)
אבי בל

אברהם (אָבִי) בֵּל הוא פרופסור בפקולטות למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן ושל אוניברסיטת סן דייגו, עמית בכיר בפורום קהלת וחבר בוועד המנהל של ארגון NGO Monitor. בל נולד באוסטרליה וגדל בארצות הברית. שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת הצנחנים בסדיר ובמילואים בחטיבה 551. בל בעל תואר ראשון ושני בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת שיקגו ותואר שלישי מאוניברסיטת הרווארד. הוא התמחה בבית המשפט העליון בלשכת השופט מישאל חשין ובמחלקת הבג"צים שבפרקליטות המדינה. בשנת 2002 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים 2006–2009 הועסק במלגת אלון. תחומי המחקר שלו הם קניין ותאוריות של קניין, מיסוי מקרקעין, קניין רוחני, משפט בינלאומי פומבי, משפט ציבורי, הסכסוך הערבי-ישראלי וניתוח כלכלי של המשפט. בל חוקר בתחום ניתוח כלכלי של המשפט, וכיהן כנשיא האגודה הישראלית למשפט וכלכלה, וכחבר במקבילתה בארצות הברית, American Law and Economics Association. מאמרים שכתב הוצגו בכנסים השנתיים של אגודות אלו וכן ב-International Society for New Institutional Economics, ופורסמו בכתבי עת משפטיים, בהם Yale Law Journal, Stanford Law Review ו-Columbia Law Review. בל כיהן כמנהל הפורום המשפטי העולמי במרכז ירושלים לעניינים ציבוריים. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת פורדהם ובאוניברסיטת קונטיקט. במסגרת הבירור בתיק 2000, הופיע בל מטעם נתניהו בשימוע מול היועמ"ש. בל נשוי ומנהל אורח חיים דתי. מדיה וקבצים בנושא אבי בל בוויקישיתוף אבי בל, באתר ResearchGate אבי בל, באתר גוגל סקולר אבי בל, באתר SSRN דף הבית, באתר אוניברסיטת בר-אילן דף הבית, באתר אוניברסיטת סן דייגו ריאיון עם פרופ' בל על המעמד החוקי של יהודה ושומרון, סרטון באתר יוטיוב משפטן בכיר: יש להתעלם מבקשת התביעה בהאג, באתר nrg מיכאל טוכפלד, ‏"לטובת הדמוקרטיה, חשוב שנבחרי הציבור ינצחו את המשפטנים", בעיתון מקור ראשון, 26 בדצמבר 2019 N. G. O. Monitor, הוועד המנהל » NGO Monitor, באתר NGO Monitor מיכאל טוכפלד, ‏"לטובת הדמוקרטיה, חשוב שנבחרי הציבור ינצחו את המשפטנים", בעיתון מקור ראשון, 26 בדצמבר 2019 ציוץ של עמרי אסנהיים ברשת החברתית אקס (טוויטר), 24 במרץ 2023 הדף האישי של פרופ' בל אבי, באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר אילן, תחת הלשונית "קורות חיים", ‏16/03/2016 דף הבית, באתר אוניברסיטת סן-דייגו פרופ' אבי בל, עמית בכיר, באתר פורום קהלת נתי יפת, תיקי נתניהו: הון-שלטון-עיתון גירסת בריטניה, באתר זמן ישראל, 3 בנובמבר 2019
תיאוקסנה מסירקוסאי

תיאוקסנה (ביוונית: Θεόξενα‏; נולדה לפני 317 לפנה"ס - נפטרה אחרי 289 לפנה"ס) הייתה נסיכה מצרית, ואשתו של אגתוקלס טיראן סירקוסאי. למעשה, מוצאה של תיאוקסנה אינו מצוין במפורש באף מקור. יוסטינוס מציין כי היא באה ממצרים התלמיית, ועל בסיס הערתו זו, סוברים מרבית החוקרים שהיא הייתה בתה של ברניקי הראשונה, אם כי לא ברור אם היא נולדה מבעלה הראשון של ברניקי, המצביא המוקדוני פיליפוס, או שמא היא הייתה מבעלה השני תלמי הראשון מלך מצרים. כך או כך, תלמי התייחס אל ילדיו הן הביולוגיים והן המאומצים כנסיכים. בתקופה הסוערת של מלחמות הדיאדוכים, החל תלמי להשיא את בניו ובנותיו לשליטים שונים במטרה לצבור השפעה. אחותה של תיאוקסנה, אנטיגונה, הושאה לפירוס הראשון מלך אפירוס. אחיה מגאס מונה למושל קירנה, ליסנדרה נישאה לאלכסנדר החמישי, מלך מוקדון וארסינואי נישאה לליסימכוס מלך תראקיה. תיאוקסנה עצמה, נישאה באזור שנת 300 לפנה"ס לאגתוקלס טיראן סירקוסאי. היא ילדה לו שני בנים, שאחד מהם היה בוודאות בן. לא ברור האם השני היה בן או בת. בשנת 289 לפנה"ס מת אגתוקלס. על פי יוסטינוס, כאשר אגתוקלס עמד למות, הוא חשש שאשתו וילדיו יקלעו למאבקי הירושה האכזריים שיפרצו לבטח, ועל כן הורה להם לחזור למצרים. עם זאת, תיאוקסנה נעמדה ליד מיטתו והצהירה שכאשתו היא מחויבת לחלוק עמו לא רק את עושרו ומזלו הטוב, אלא גם את צרותיו. היא סרבה לעזוב וביקשה להישאר עמו ברגעיו האחרונים, אולם הוא עמד על דעתו. לאחר מכן מתאר יוסטינוס באריכות את פרידת ילדיה של תיאוקסנה מאביהם, וכותב כי "הארמון כולו הדהד" מעוצמת הבכי שלהם. גורלה של תיאוקסנה לאחר מכן לא ידוע. תיאוקסנה באתר Ptolemic Dynasty (באנגלית) יוסטינוס, ספר עשרים ושלושה, 2. תיאוקסנה באתר Ptolemic Dynasty
מיאולניה

מיאולניה (שם מדעי: Meiolania) הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-צב ממשפחת המיאולניים שחי החל מתקופת האוליגוקן עד הולוקן באוסטרליה ובאיים סביבה ונכחד לפני 3,000 לפנה"ס. הוא תואר ב-1886 בידי החוקר ריצ'רד אוון. משמעות שמו היא: "נודד קטן". יצור מוזר זה ששייך למשפחה נכחדת השונה משאר הצבים, הזכיר במראהו אנקילוזאורוס או גליפטודון. הוא היה בעל ראש גדול עם שתי קרניים, שריון מגושם באורך 60 ס"מ, מאחוריו השתרך זנב גדול בעל חוליות טבעתיות קשיחות וקוצים לקראת קצה הזנב. אורכו הגיע עד לכ-2.5 מ' והוא היה הצב היבשתי הגדול ביותר לאחר המין הנכחד צב האטלס מאסיה. מיאולניה חי באוסטרליה, אי הלורד האו, קלדוניה החדשה והאי ונואטו. הוא נהיה צמחוני לגמרי והתנהל בצורה מגושמת. הפרטים שהתגלו בקלדוניה החדשה היו קטנים יותר מקרוביהם מאוסטרליה. המאובנים האחרונים שלו התגלו לפני 3,000 שנה לפנה"ס. ככל הנראה הם נכחדו עקב ציד בידי שבטים קדומים של פולינזים שפלשו לאיים 300 שנה לפני ההכחדה. זוחל זה הופיע במשחק Jurassic World: Alive. מדיה וקבצים בנושא מיאולניה בוויקישיתוף מיאולניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיאולניה, באתר GBIF (באנגלית)
צב נשכן מצוי

צב נשכן מצוי (שם מדעי: Chelydra serpentina) הוא מין גדול של צב ממשפחת צבים נשכניים. הצב הנשכן הוא צב בעל מראה מאיים, המגיע לאורך 25-47 ס"מ ולמשקל של עד 40 ק"ג. הוא טורף מגושם המצוי לאורך ביצות ונהרות אמריקה הצפונית מנובה סקוטיה שבקנדה עד פלורידה במזרח ומערבה עד להרי הרוקי. צב זה בעל שריון מגודל, בדרך כלל מכוסה בוץ, רגליים קצרות עם טפרים גדולים, צוואר קצר עם לסתות חזקות ביותר ועיניים ומקור גדולים ומרשימים. הזנב ארוך ובעל קוצים לאורכו. צבעו העיקרי צהוב בהיר עד ירוק והשריון חום עם טבעות שחורות. הצב מסתתר בביצות ובריכות באזורי המחיה ובכמה אזורים הוא מסוגל להימצא במים מליחים ומחפש יצורים קטנים. הוא ניזון מחרקים ועוד חסרי חוליות, דו-חיים, דגים, זוחלים שונים (כולל נחשים וצבים אחרים), עופות מים ויונקים קטנים. הוא תוקף ממארב ומתקיף במהירות עם הלסתות החזקות שלו ובולע את טרפו או גוזר אותו לחתיכות, באמצעות הטפרים והמקור. בשנותיהם הראשונות גם הצבים צריכים להיזהר מטורפים כמו שועלים, חורפנים, סמורים, בואשים, עורבים, עופות דורסים, אנפות (בעיקר המין אנפה כחולה גדולה), ראקונים, דגים גדולים, נחשים, וצפרדע שור אמריקאית (Lithoabtes catesbeianus). כשהצבים מתבגרים יש להם הרבה פחות טורפים, אשר כוללים קויוטים, לוטרות נהר, דובים, אליגטור אמריקני וקרוב משפחתם - צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii) הקטלני. מדיה וקבצים בנושא צב נשכן מצוי בוויקישיתוף צב נשכן מצוי, באתר ITIS (באנגלית) צב נשכן מצוי, באתר NCBI (באנגלית) צב נשכן מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צב נשכן מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב נשכן מצוי, באתר GBIF (באנגלית) צב נשכן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
כיכר פיקוד מרכז

כיכר פיקוד מרכז היא כיכר עירונית על קו התפר בין מזרח ירושלים לבין מערב ירושלים על כביש 60 במפגש הרחובות חיל ההנדסה, שדרות חיים בר-לב, שבטי ישראל, שמואל הנביא וסנט ג'ורג'. הכיכר ניצבת במקומו של מעבר מנדלבאום שעמד במקום עד מלחמת ששת הימים, וקרויה על שם פיקוד מרכז. סמוך לכיכר נמצאים רחוב פיקוד מרכז, כיכר מנדלבאום ומוזיאון על התפר. בצפון הכיכר נמצאת תחנת "שבטי ישראל" של הרכבת הקלה בירושלים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוביאס ראו

טוביאס ראו (בגרמנית: Tobias Rau, נולד ב-31 בדצמבר 1981 בבראונשווייג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של ראו שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה. פציעות רבות אילצו את ראו לפרוש בגיל 28 בלבד ממשחק פעיל, אך לעת מצוא הוא משחק במועדון הכדורגל נוינקירכן. ראו החל בשנת 1999 את קריירת הבוגרים שלו באיינטרכט בראונשווייג, ששיחקה אז בליגות הנמוכות של גרמניה, והעפיל איתה אל הליגה האזורית הצפונית, שם שיחק בעונת 2000/01. בקיץ 2001 חתם ראו בוולפסבורג מהבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות והציג יכולת גבוהה. את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 2001 בתיקו 1-1 מול פרייבורג במסגרת הבונדסליגה, ובשתי עונותיו בקבוצה סייע לוולפסבורג לסיים במרכז הטבלה. בקיץ 2003 חתם ראו בבאיירן מינכן, לאחר שזו התרשמה מיכולותיו בוולפסבורג. עם זאת, סדרת פציעות ותחרות קשה על המקום בהרכב מול הצרפתים וילי סניול וביצ'נטה ליזארזו, צמצמו את מספר ההופעות של ראו ל-13 בלבד בשתי העונות בבאיירן מינכן. בקיץ 2005 חתם ראו בארמיניה בילפלד, שם שיחק ארבע עונות בבונדסליגה, אך לא הצליח לשמור על סדירות במשחקיו, וערך בממוצע שמונה הופעות בלבד בעונה. סדרת הפציעות הביאה לשחרורו מארמיניה בילפלד בתום עונת 2008/09, עת נשרה הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2009 הודיע ראו על פרישה ממשחק פעיל, והחל לעבוד כמורה בבית ספר על אף שקיבל הצעות מקבוצות בבונדסליגה השנייה. החל משנת 2012 ראו עורך הופעות מדי פעם בקבוצת הכדורגל של נוינקירכן. ראו ערך שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, כולן בשנת 2003, והבקיע שער אחד, בניצחון 4-1 במשחק ידידות מול נבחרת קנדה. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה: 2004/05 הגביע הגרמני: 2004/05 טוביאס ראו, באתר Transfermarkt טוביאס ראו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) טוביאס ראו, באתר Soccerway טוביאס ראו, באתר WorldFootball.net טוביאס ראו, באתר National Football Teams טוביאס ראו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אנגרה (משגר)

אַנְגָרָה (ברוסית: Ангарá) היא סדרת משגרים בעלי יכולות נשיאה של עד 38 טון. הם צפויים להיות מהמשגרים העיקריים של רוסיה ולשמש את תוכנית החלל הרוסית במקום משגרי הסויוז. לאחר התפרקות ברית המועצות קוסמודרום בייקונור נותר בשטח קזחסטן. משגר נפוץ מדגם פרוטון 3M היה ניתן לשגר רק ממנו. בהתאם לכך הוחלט על נחיצות של פיתוח משגר חדש שיענה לדרישות הבאות: - יכולת שיגור לוויינים משטח רוסיה ובכך להחליף משגרים מסדרת "פרוטון" - ייצור על ידי מפעלים שנמצאים ברוסיה ללא מעורבות של מפעלי אוקראינה - שימוש בדלק לא רעיל - פישוט העברת משגר לאתר השיגור בספטמבר 1992 החל מכרז ליצרן פוטנציאלי בה השתתפו תאגיד הטילים והחלל אנרגיה, מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל ו-משרד התכנון מאקייב. בשנת 1994 החוזה הוענק ל-"מרכז חרוניצ'ב" במטרה להתחיל בטיסות ניסוי בשנת 2005. בשנת 1997 דווח שיש צורך להתחיל את התכנון מחדש. בשנים 2013–2014 התקיים שיתוף פעולה בין רוסיה לבין קוריאה הדרומית בפיתוח משגר נרו 1. בפיתוח זה נוצלו פתרונות תכנוניים שפותחו עבור משגרי "אנגרה". משגר קל "אנגרה 1.2" בעל יכולת לשגר למסלול לווייני נמוך מטען של כ-3.5 טון ולמסלול מסונכרן-שמש כ-2.4 טון. הוא כולל 2 שלבים. לצורכי שיגור הותאם כן שיגור מס' 35 בקוסמודרום פלסצק. שיגורי ניסוי ראשונים בוצעו בשנת 2014 והסתיימו בהצלחה. שיגור עם לוויין בוצע לראשונה בשנת 2022. ייצור המשגר מבוצע במפעל "פוליוט" באומסק. תחילת ייצור סדרתי מתוכננת לשנת 2024. משגר בינוני "אנגרה 3" היה צריך להחליף משגר זניט 2 שמיוצר באוקראינה. היכולת המתוכננת הייתה כ-15 טון. בשנת 2019 דמיטרי רוגוזין הודיע על ביטול הפרויקט תוך קידום פרויקט "סויוז 5" במקומו. בשנת 2022 הוכרז על חידוש התכנון. משגר כבד תלת-שלבי עם יכולת עד כ-24 טון. במקביל לתכנון הדגם הבסיסי היו הודעות על תכנון דגם משופר ודגם המתאים לשימוש רב פעמי. כמו כן נבדקה יכולת ניצול משגר זה לשיגורים של טיסות מאוישות לכיוון הירח. שיגור ניסוי ראשון בוצע בשנת 2014 מכן שיגור 35 בקוסמודרום פלסצק. בשנת 2018 דווח שהחל ייצור המשגר הראשון לשיגור בשנת 2021. הוא נדחה לסוף 2023. השיגור תוכנן מכן שיגור מקוסמודרום פלסצק. לשנת 2028 מתוכנן שיגור ראשון של דגם "אנגרה A5V" עם יכולת מטען של 38 טון. מדיה וקבצים בנושא אנגרה בוויקישיתוף מידע על המשגר מידע רשמי באתר היצרנית מידע על השיגורים אנגרה A5V ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורנה ננר

אורנה ננר הייתה העורכת הראשית של השבועון "לאשה" בשנים 1999–2014. ננר החלה את דרכה כעיתונאית במקומון "העיר" של רשת עיתוני שוקן ולאחר מכן החלה לערוך את מוסף "סגול" של העיתון "חדשות". שימשה ככתבת בלונדון של העיתון "ידיעות אחרונות" וכעורכת המוסף "זמנים מודרניים" והעבירה שיעור בנושא ניהול בתוכנית "לומדים ביחד" בערוץ 2. בשנים 1999–2014 הייתה עורכת השבועון "לאשה". ננר היא אמא לשלושה ילדים. אורנה ננר, ברשת החברתית פייסבוק ארי ליבסקר ורותי זוארץ, ‏"שלא יקראו ללאשה לטיפשה", באתר גלובס, 15 בנובמבר 2005 לי-אור אברבך, ‏אחרי 15 שנה: עורכת "לאשה" אורנה ננר פורשת, באתר גלובס, 22 במאי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמנים מודרניים (מוסף)

זמנים מודרניים הוא מוסף של "ידיעות אחרונות" היוצא פעם בשבוע העוסק באופנה וסגנון חיים. המוסף עוסק בנוסף לכך בענייני זוגיות, הורות ומשפחה, קולינריה, בריאות, צרכנות, ובנוסף מכיל גם כתבות תחקיר וראיונות. הטורים הקבועים בעיתון הם חמש עם: …" "שלוש אובססיות בשבוע" מדור "שוטטות" מדור "מרחק נגיסה" מדור "פוסט מודרניים" "ברכה בודקת" בין 1997–2008 עורכת המוסף הייתה מרים קוץ. בין העיתונאים הכותבים בעיתון נמנים בין היתר שלי גרוס המשמשת ככתבת האופנה של המוסף, ורדה רזיאל-ז'קונט ורחלי קרוט.
מאנל ויק

מאנל ויק אי סאנצ'ס (בקטלאנית-ספרדית: Manel Vich i Sánchez; ‏12 במרץ 1938 בברצלונה שבספרד - 29 באפריל 2016 בברצלונה) היה קריין ספרדי-קטלאני, שמ-1956 ועד 2016 היה הקריין הרשמי של קבוצת הכדורגל ברצלונה. עיקר תפקידו היה בירוך קהל האורחים, הקראת הרכבי הקבוצות והכרזה על החילופים. במשך כמעט שישה עשורים נעדר מארבעה משחקים בלבד: אחד בשל חתונת בתו, שניים בשל ניתוח בכליה והאחרון זמן קצר לפני מותו. במקצועו המקורי היה סוחר טקסטיל. ב-7 במאי 1953 הפך לחבר מועדון (סוסיו) בברצלונה, קבוצתו האהובה. עיסוקו המשני היה שידור רדיו ומדי פעם סיקר את משחקיה של ברצלונה בתוכנית "La Veu de Catalunya" ברדיו הוספיטלט. ב-1956 הציע ריקרד גומבאס, אחד מאנשי הנהלת ברצלונה, לוויק לעבוד עבור המועדון בתפקיד הקריין באצטדיונה של ברצלונה, תחילה בלס קורטס ומאוחר יותר בקאמפ נואו. ויק נענה להצעה, ומאז ועד מותו ב-2016 אייש את תפקיד זה. ויק, שהיה תומך נלהב בשפה הקטלאנית, נאלץ במשך שנים להשתמש בשפה הספרדית, בגלל האילוצים של השלטון הפאשיסטי של הגנרל פרנקו. ב-3 בספטמבר 1972, בזמן משחק של ברצלונה מול דפורטיבו לה קורוניה, קרא לראשונה בשפה הקטלאנית במערכת הכריזה, על כך שילד שהלך לאיבוד. הדבר הכעיס את תומאס גרסיאנו גוניי, אחד מאנשי משרד הפנים שנכח במשחק. רק ב-1975, לאחר נפילת שלטונו של פרנקו, החל לקרוא בקטלאנית, מה שעשה עד סיום תפקידו ב-2016. Manel Vich: The Voice of Barça,‏ האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה, 19.6.2015 FC Barcelona mourns loss of Manel Vich, the voice of the Camp Nou,‏ האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה, 30.4.2016 Mor Manel Vich, l'"speaker" del Camp Nou,‏ El Periódico,‏ 30.4.2016 Mor Manel Vich, la veu del Camp Nou durant més de 60 anys,‏ ara.cat,‏ 30.4.2016
פלטסט

פלטסט (πελταστής מלשון πέλτη פֶּלְטֶה - מגן מעוגל בצורת חצי סהר) הוא שמו של חייל רגלי בעל חימוש בינוני בצבאות יוון העתיקה. שמם בא להם ממגנם העגול, העשוי מעץ שנקרא פלטה. ראשיתם בימי יוון הארכאית, אך רק בזמן המלחמה הפלופונסית החיל הזה התחיל לפרוח. הגנרל האתונאי המפורסם איפיקרטס (אנ') הצליח לגבור על הפלנקס הספרטנית המפורסמת בעזרת חיל זה. הפלטסטים היו חמושים בדרך כלל בחרבות באורך בינוני, כידונים וכלי הטלה אחרים. להגנתם היה להם מגן וקסדה. נגד מבנים מוצקים כמו הפלנקס, הפלטסטים נלחמו במערך מפוזר, כשהם מנסים לאגף אותה. נגד כוחות קלים מהם, יכלו להילחם במערך מוצק יותר. פלטסטים היו חיל גמיש מאוד, מתאים לכל קרקע (שלא כמו הפלנקס שהייתה מתפרקת על קרקע הררית). פלטסטים איישו את חילות המצב במבצרים, שירתו על ספינות קרב והסתערו על ספינות האויב ועוד. השירות בחיל זה דרש אומץ לב ניכר, כי בניגוד להופליט המוגן ב-30 קילו מתכת, הפלטסט חשוף יחסית ודרך לחימתו מסוכנת יותר. מסיבה זו, רב הפלטסטים היו שכירים או אזרחים עניים, שלא יכלו לממן את הפנופליה (כלי הנשק) של ההופליט. רוב הפלסטסים היו שכירי חרב ובהתחלה, רובם באו מתראקיה. ידועים הפלטסטים המעולים מבני שבט האגריאנים שתרמו תרומה מכרעת לניצחונו של אלכסנדר הגדול בקרב גאוגמלה ובקרבות נוספים. עם התפרקות הפולייס הקלאסיים. לוחמה יוונית בעת העתיקה מדיה וקבצים בנושא פלטסט בוויקישיתוף פלטסט, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
שזורי

האם התכוונתם ל... רבקה שזורי – שמה הספרותי של חנה ובר, סופרת ישראלית שמואל אהרון שזורי – המזכיר הראשון של הרבנות הראשית לישראל רבי שמעון שזורי – תנא בדור הרביעי שזור
חוג השלמים האלגבריים

חוג השלמים האלגברים הוא חוג הכולל את כל המספרים האלגברים שהם פתרונות של פולינום מתוקן עם מקדמים שלמים. החוג הזה הוא תת-חוג של שדה המספרים האלגברים. חוג השלמים האלגבריים הוא תחום פרופר שאינו תחום דדקינד. בהינתן K {\displaystyle K} הרחבה סופית של שדה המספרים הרציונליים, אז ההגדרות הבאות שקולות: α ∈ K {\displaystyle \alpha \in K} הוא שלם אלגברי אם קיים פולינום מתוקן f ( x ) ∈ Z [ x ] {\displaystyle f(x)\in \mathbb {Z} [x]} כך ש- f ( α ) = 0 {\displaystyle f(\alpha )=0} . α ∈ K {\displaystyle \alpha \in K} הוא שלם אלגברי אם הפולינום המתוקן המינימלי של α {\displaystyle \alpha } מעל Q {\displaystyle \mathbb {Q} } שייך ל- Z [ x ] {\displaystyle \mathbb {Z} [x]} . α ∈ K {\displaystyle \alpha \in K} הוא שלם אלגברי אם הוא איבר שלם של ההרחבה הסופית K / Q {\displaystyle K/\mathbb {Q} } . כל מספר שלם הוא שלם אלגברי. כל שורש יחידה הוא שלם אלגברי. חוג השלמים האלגבריים, באתר MathWorld (באנגלית)
אירנה (בת תלמי)

אירנה (ביוונית: Εἰρήνη; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה מצרית מבית תלמי, בתם של המלך תלמי הראשון ותאיס. אירנה הייתה בתו של תלמי הראשון מלך מצרים, ואשתו תאיס שהייתה הטאירה מאתונה ושימשה כפילגשו זמן רב. לא ברור כמה חוקיים היו נישואיהם של הוריה. היו לה שני אחים מאב ומאם: לאגוס, ולאונטיסקוס. לא ידועים תאריכי הלידה והמוות שלה. על פי הידוע היא נישאה לאונוסטוס (Eunostos), מלך סולוי בקפריסין. הנישואים התרחשו ככל הנראה בין השנים 315-320 לפנה"ס, ונועדו לחזק את הקשר של מצרים עם הערים הקפריסאיות. מעבר לכך לא ידוע עליה דבר. אירנה באתר Ptolemic Dynasty (באנגלית) Walter M. Ellis, Ptolemy of Egypt, Routledge, London, 1994, p. 15. לאגוס באתר Ptolemic Dynasty לאונטיסקוס באתר Ptolemic Dynasty אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שלושה עשר, 37. אירנה באתר Ptolemic Dynasty