laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחלת באטן

מחלת באטן (באנגלית: Batten disease) היא מחלת אגירה ליזוזומלית נדירה וקטלנית הגורמת לניוון תאי עצב, שסימניה הראשונים מתגלים בילדות. אצל החולים במחלת באטן, מצטבר בתאי העצב במוח פיגמנט צהוב בלתי מסיס אשר גורם לתאים אלה להתנוון, ובהמשך למות. החולים הופכים בהדרגה לנכים, מאבדים את הראייה ואת כושר התנועה, וסובלים מבעיות קוגניטיביות. הם מתים בגיל צעיר, בדרך כלל לא יאוחר משנות העשרים המוקדמות לחייהם. זה זמן רב ידוע כי המחלה נגרמת על ידי מוטציה בגן הקרוי CLN3, אך תפקידו של גן זה בתא לא היה ידוע עד כה. במחקר החדש, גילו מדעני מכון ויצמן את תפקידו של הגן בתא, וכך סיפקו הסבר למהלך המולקולרי של מחלת באטן. קבוצת המחקר בראשותו של פרופ' ג'פרי גרסט מהמחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן חקרה את גן ה-CLN3 בשמרים. הגן המצוי בשמרים דומה כל כך לזה של היונקים, עד שהחדרת עותק תקין של CLN3 שמקורו ביונקים לשמרים בהם הגן חסר, גרמה לכך שתא השמר חזר לפעילות תקינה. החוקרים הראו שגן השמרים המקביל ל-CLN3 מעורב בהובלת החלבונים בתא. הגן מפעיל אנזים מסוים ממשפחת הקינאזות, ואנזים זה, בתורו, גורם לסדרה של תמורות מולקולריות השולטות בשינוע החלבונים, אך כאשר מתחוללת מוטציה בגן CLN3 של השמרים משתבש השינוע. כתוצאה מכך, במקום להגיע ליעדם מצטברים חלבונים מסוימים בליזוזום, המשמש כמערכת מיחזור הפסולת של התא. כאשר מתמלא הליזוזום בפסולת וגולש על גדותיו, מופרעת העברת האותות ותהליכים חיוניים אחרים בתוך תא העצב - דבר שגורם למוות איטי של תא העצב. באפריל 2017 אושרה על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי התרופה ברינוירה, על בסיס סרליפונאז אלפא, לטיפול במחלה. הטיפול מיועד לצורה ספציפית של המחלה ומסייע בהאטת איבוד היכולת ללכת. מדיה וקבצים בנושא מחלת באטן בוויקישיתוף מחלת באטן, באתר מכון ויצמן Batten Disease Information Page, National Institute of Neurological Disorders and Stroke הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיזוקי נוגוצ'י

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא נוגוצ'י. מיזוקי נוגוצ'י (ביפנית: 野口 みずき; באנגלית: Mizuki Noguchi;‏ נולדה ב-3 ביולי 1978) היא אתלטית יפנית, אלופה אולימפית וסגנית אלופת העולם בריצת מרתון. שיאה האישי בריצה זו, 2:19:12 שעות, מהווה את התוצאה הרביעית בכל הזמנים (2012). נוגוצ'י נולדה מחוז בקנאגאווה וגדלה בעיר איסה שבמחוז מיה. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה נוגוצ'י במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:24:14 שעות, אחרי קתרין נדרבה מקניה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:23:55 שעות ולפני בת ארצה מאסאקו צ'יבה (2:25:09 שעות). באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה נוגוצ'י במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:26:20 שעות, לפני שיאנית העולם בעבר קתרין נדרבה (2:26:32 שעות) ודינה קסטור יהודיה מארצות הברית (2:27:20 שעות). במרתון ברלין שנערך ב-25 בספטמבר 2005 זכתה נוגוצ'י בתחרות בשיא תחרות, יפני ואסייתי חדש של 2:19:12 שעות. מיזוקי נוגוצ'י, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מיזוקי נוגוצ'י, באתר olympedia.org מיזוקי נוגוצ'י, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מיזוקי נוגוצ'י, באתר Track and Field (נשים)
נבחרת בהוטן בכדורגל

נבחרת בהוטן בכדורגל לגברים מייצגת את בהוטן מאז 1983. נבחרת הכדורגל הצטרפה לפיפ"א בשנת 2000. נחשבת לאחת הנבחרות החלשות בעולם, הדירוג הנוכחי של נבחרת בהוטן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-184 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 904.06 – ירידה של 2 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 159 נמדד לראשונה ביוני 2015, והדירוג הנמוך ביותר 209 נמדד לראשונה בנובמבר 2014. ב-30 ביוני 2002 ביום של גמר מונדיאל 2002, שיחקה בהוטן נגד נבחרת מונטסראט במשחק שמטרתו הייתה לקבוע מי הנבחרת החלשה בעולם. בהוטן ניצחה 0-4 ומונטסראט הפכה להיות הנבחרת החלשה בעולם. בשנת 2008 הנבחרת הגיעה להישגה הטוב ביותר, שלב חצי גמר בגביע דרום אסיה לפדרציות בכדורגל. עד 2014 - לא נרשמה 2018 עד 2026 - לא העפילה עד 1996 - לא נרשמה 2000 עד 2004 - לא העפילה 2007 - לא השתתפה 2011 עד 2023 - לא העפילה 2006 - סיבוב ראשון 2008 עד 2012 - לא העפילה 2014 - לא נרשמה 1993 עד 1999 - לא נרשמה 2003 עד 2005 - שלב הבתים 2008 - חצי גמר 2009 עד 2013 - שלב הבתים מדיה וקבצים בנושא נבחרת בהוטן בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת בהוטן בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 2000 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו ערן לוי, משחק הגמר האלטרנטיבי, באתר דהבאזר, 4 במאי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רקומי-כנף

רקומי-כנף (שם מדעי: Neuropterida) היא ענף טקסונומי של חרקים הכוללת כ-5700 מינים. קבוצה זו נחשבה בעבר כסדרה ונקראה Neuroptera אולם החוקרים החליטו כי סדרה זו ניתנת לחלוקה לשלוש סדרות משנה ולכן שמה של הסדרה שונה ומיונה שונה לקבוצה. בקבוצה זו שלוש סדרות: כנפתנאים Megaloptera מרושתי-כנף Neuroptera ארינחשאים Raphidioptera יש חוקרים הכוללים גם את סדרת ארוכי-כנף (Mecoptera) בקבוצה זו אך כיום סדרה זו עדיין נחשבת כסדרה נפרדת בעל-סדרת בעלי גלגול מלא. בנוסף, קיימת הסדרה Rafaelidae שנכחדה. מיני החרקים בקבוצה זו נחשבים לפרימיטיבים, יש להם כנפיים ארוכות אך השרירים המפעילים אותם חלשים כך שהתעופה שלהם נראית מרושלת. רוב המינים פעילים בלילה ובשלב הזחל הם נמצאים באזורים לחים, ליד נהרות. הזחלים ובמספר מינים גם הבוגרים הם טורפים של פרוקי-רגליים קטנים. הגדול בבני הקבוצה הוא החרק Acanthacorydalis fruhstorferi, מסדרת זבובי דג שמוטת כנפיו מגיע לאורך 21.5 ס"מ. למעשה זהו החרק הארוך ביותר בעולם. מדיה וקבצים בנושא רקומי-כנף בוויקישיתוף רקומי-כנף, באתר ITIS (באנגלית) רקומי-כנף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מידע טקסונומי מאתר Mikko's Phylogeny Archive
Plastic Ono Band

Plastic Ono Band ("תזמורת אונו הפלסטית") היה שם רעיוני אשר שימש את הלהקה שליוותה את קריירת הסולו של ג'ון לנון ויוקו אונו בין 1969 ל-1975. למרות שנגני הלהקה התחלפו במהלך השנים, בסיסה היה בנגנים אותם קיבץ לנון בחופזה על מנת להופיע במסגרת פסטיבל הרוק של טורונטו ב-13 בספטמבר 1969, בעת שהיה עדיין חבר בלהקת הביטלס. נגני "הגלגול הראשון" של הלהקה היו ידידו של לנון מתקופת המבורג, קלאוס פורמן בגיטרה בס; המתופף אלן וייט, לימים מתופף להקת Yes ואריק קלפטון בגיטרה מובילה. לימים הופיעו במסגרת הלהקה, בהרכבים משתנים, חברי הביטלס ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, המפיק פיל ספקטור בפסנתר, נגן אורגן האמונד בילי פרסטון, מתופף להקת המי, קית' מון ואחרים. בשנת 2009 החיה בנם של לנון ואונו, שון לנון, את הלהקה. ב-1 ביוני 1969 הקליטו לנון ואונו את השיר Give Peace a Chance בחדר מלון במונטריאול. בהקלטה השתתפו חברים רבים של בני הזוג ואישים בעלי מעמד סמלי כ"נביא ה-LSD", טימותי לירי, המשורר אלן גינסברג, הרב אברהם פיינברג, שדרן הרדיו Murray the K, דיק גרגורי, זמרי מנזר הארי קרישנה ואחרים. כאשר יצא התקליטון לאור נכתב עליו שהשיר נכתב על ידי לנון-מקרטני (כמו הקרדיט לכל שירי הביטלס, למרות שלמקרטני לא היה כל קשר לשיר) ומבוצע על ידי "להקת אונו הפלסטית". בני הזוג לנון לא הגיעו למסיבת העיתונאים שזימנו על מנת להציג את הלהקה לציבור. במקומם הוצבו מול העיתונאים מצלמת טלוויזיה ומסך שהקרין להם את תמונתם והמוטו: "YOU are the Plastic Ono Band" ("אתם להקת אונו הפלסטית"). בספטמבר 1969 הוזמנו לנון ואונו להופיע בפסטיבל רוקנרול ושלום בטורונטו. על אף שלנון היה חבר להקת הביטלס, שחבריה לא הופיעו סולו או במסגרת להקות אחרות, הוא החליט להענות ולעלות על במה עם חברים שאינם חברי הביטלס. כך היה לחבר הביטלס הראשון שהופיע על במה במסגרת להקה אחרת, מאז ייסוד הביטלס. הלהקה שגיבש תוך יום אחד, עם קלאוס פורמן בבס, המתופף אלן וייט ואריק קלפטון בגיטרה מובילה, נקראה "Plastic Ono Band". הרכב דומה גם ליווה את לנון בהקלטת התקליטון "Cold Turkey" באוקטובר (עם רינגו סטאר בתופים) והתקליטון "Instant Karma!" בפברואר 1970 (עם וייט בתופים והאריסון בגיטרה ובשיתוף בילי פרסטון, מל אוונס ופיל ספקטור בפסנתר). מנהל הלהקה היה אלן קליין. בדצמבר 1970 הוציא לנון את תקליט הסולו הראשון שלו John Lennon/Plastic Ono Band שיצא יחד עם תקליט של יוקו אונו בשם Yoko Ono/Plastic Ono Band. חברים בלהקה הופיעו גם עם הלהקה הניו-יורקית Elephant's Memory תחת השם "Plastic Ono Elephant's Memory Band" ועם פרנק זאפה תחת השם "Plastic Ono Mothers". בשנת 2009 הוציא שון לנון את האלבום "Between My Head and the Sky" עם קרדיט ל-Yoko Ono/Plastic Ono Band. הייתה זו הפעם הראשונה בה זכתה הלהקה לקרדיט על תקליט מאז 1975. Live Peace in Toronto 1969 (1969) John Lennon/Plastic Ono Band (1970) Yoko Ono/Plastic Ono Band (1970) Fly (1971) Imagine (1971) Some Time in New York City (1972) Approximately Infinite Universe (1972) Mind Games (1973) Feeling the Space (1973) Shaved Fish (1975) Between My Head and the Sky (2009) אתר האינטרנט הרשמי של Plastic Ono Band (באנגלית) פרקים 52, 59(הקישור אינו פעיל) בתוכנית מסע הקסם המסתורי (Icast) אתר הבית, למעשה אתר של יוקו אונו Plastic Ono Band, באתר AllMusic (באנגלית) Plastic Ono Band, באתר MusicBrainz (באנגלית) Plastic Ono Band, באתר Discogs (באנגלית) Plastic Ono Band, באתר Songkick (באנגלית) Plastic Ono Band, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) Plastic Ono Band, באתר בילבורד (באנגלית)
סלינאס גראנדס (בואנוס איירס)

סלינאס גראנדס (בספרדית: Salinas Grandes) הם קבוצה של מספר מדבריות מלח קטנים המרוכזים בדרום-מזרח פרובינציית בואנוס איירס ובדרום-מערב פרובינציית לה פמפה שבארגנטינה. המדבריות נוצרו כתוצאה מהתאיידות אגמים קדומים. בין המאה ה-18 לסוף המאה ה-19 פעלו במדבריות מכרות מלח. מדיה וקבצים בנושא סלינאס גראנדס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארגנטינה ובנושא מדבריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
John Lennon/Plastic Ono Band

John Lennon/Plastic Ono Band הוא תקליט הסולו הראשון של ג'ון לנון, לאחר פירוק להקת הביטלס. התקליט הוקלט באולפני אבי רוד בין 26 בספטמבר ל-23 באוקטובר 1970 ויצא לאור ב-11 בדצמבר 1970, יחד עם תקליט של יוקו אונו, רעייתו של לנון בשם Yoko Ono/Plastic Ono Band, שיצא עם עיצוב עטיפה זהה. בשנת 2003 הוצב האלבום במקום ה-23 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. כן נמנה עם "100 האלבומים הגדולים של כל הזמנים" (בכל הסוגות) של טיים מגזין. בשנת 2020 דורג מחדש במקום ה-85 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. באפריל 1970 פורקה להקת הביטלס למעשה, לאחר שכבר לא פעלה כלהקה משך חצי שנה. לנון עצמו פנה לקריירת סולו כבר בספטמבר 1969, עם הופעתו על הבמה בפסטיבל הרוקנרול והשלום בטורונטו ואף לפני כן עם הקלטת השיר Give Peace a Chance שיצא לאור בחודש יולי. בתקופה שלאחר פירוק הלהקה התעניין לנון בשיטת "הצעקה הראשונית של ארתור ג'אנוב (שיטת ריפוי שבה החולה צועק ממעמקי נפשו), בעיקר כדי להתגבר על הילדות הקשה שחווה. ב-1970 לנון ויוקו טסו לארצות הברית כדי לעבור טיפול אישי בביתו של ג'אנוב. הטיפול יצר אצל לנון חיבור רגשי עמוק עם ילדותו ועם דמות אמו (שנטשה אותו) בפרט. הטיפול אף שחרר את לנון ממעטה הציניות ואיפשר לו לגעת באופן ישיר וכואב עם נושאים גדולים כאהבה, אלוהים, בדידות ושברון החלום של הביטלס. שמות השירים שכתב באותה תקופה (Mother, Hold On, Love, God, Isolation) ותמליליהם ישירים וחפים מכל משחק מילים, שהיה נפוץ מאוד בכתיבתו הקודמת. התקליט אף נתפס כניסיון ליצור אנטיתזה מכוונת ומתריסה לביטלס. השירים החושפניים, שגילו לראשונה רגשות חשופים וכואבים, יחד עם ההפקה המינימליסטית, תרמו להכרה בגדולתו של לנון כיוצר עצמאי. לנון הקליט את האלבום עם נגן הבס קלאוס פורמן, ידידו מימי המבורג ומי שצילם את העטיפה לאלבום הביטלס Revolver. המתופף היה רינגו סטאר. בנוסף השתתפו בנגינה המפיק פיל ספקטור בפסנתר, נגן אורגן האמונד בילי פרסטון ויוקו אונו בקולות. להקת הליווי נקראה, באופן מסורתי "Plastic Ono Band" ("תזמורת אונו הפלסטית"), שם רעיוני ששימש את לנון ואונו לכל להקות הליווי שלהם, בהרכביהם המשתנים. למרות שפיל ספקטור זכה לקרדיט יחד עם לנון ואונו ואף ניגן בפסנתר בשיר love, הוא לא נכח במשך רוב הקלטות התקליט. צד א "Mother"‏ – 5:34 "Hold On"‏ – 1:52 "I Found Out"‏ – 3:37 "Working Class Hero"‏ – 3:48 "Isolation"‏ – 2:51 צד ב "Remember"‏ – 4:33 "Love"‏ – 3:21 "Well Well Well" ‏– 5:59 "Look at Me‏ – 2:53 "God"‏ – 4:09 "My Mummy's Dead"‏ – 0:49 מידע על האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר MusicBrainz מידע על האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר AllMusic האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר Discogs האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר ספוטיפיי האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר דיזר האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר אפל מיוזיק האלבום John Lennon/Plastic Ono Band באתר טיידל תיעוד הקלטת השיר love (באנגלית) שרון מולדאבי, פלסטיק אונו בנד 1969–2009 דיון על התקליט בפורום הביטלס ג'ון פרלס, ניו יורק טיימס, גם אחרי חצי מאה, הצרחה הראשונית של ג'ון לנון עדיין מכה בבטן הרכה, באתר הארץ, 4 במאי 2021 מקום 23 ברשימת 500 האלבומים האלבומים הגדולים בכל הזמנים (אין חשיבות לסדר הופעת האלבומים ברשימה כיוון שהם מסודרים כרונולוגית)
אריה (מוזיקה)

אַרִיָה (באיטלקית: Aria; מילולית: אוויר) הוא מונח הקשור לעולם המוזיקה הווקאלית ופירושו חיבור שירי באופרה, או אורטוריה, המיועד לקול יחיד בליווי תזמורת, או ללא ליווי כלל. קיימות אריוֹת לכל הקולות מסופרן ועד באס. תחילתה של האריה בקנטטה באורטוריה ובפסיון במאות ה-17 וה-18 וההמשך ושיא הפופולריות באופרה בתקופה הקלאסית והרומנטית במאות ה-18 וה-19. החל מראשית דרכה התבססה האופרה על שילוב בין אריה, שהיא קטע סולו של אחד הזמרים המבטא בדרך כלל מצב-רוח או הלך רגשי, לבין הרצ'יטטיב, קטע מושר או מדובר המשמש לקידום העלילה. בדרך כלל הרצ'יטטיב משמש קדימון לאריה. בין האריות הידועות ניתן למנות את "שיר הטוראדור" מאת ביזה, מתוך האופרה "כרמן"; "האישה היא יצור הפכפך" (לה דונה א מובילה) מאת ג'וזפה ורדי, מתוך האופרה "ריגולטו" ; ופנו דרך לָעושה כול מאת רוסיני, מתוך האופרה הספר מסביליה. בתקופת הבארוק היה שימוש נרחב באריות מסוג "אריה דה קאפו". בסוג זה, שפותח על ידי המלחין האיטלקי אלסנדרו סקרלטי, יש שלושה חלקים, שהאחרון בהם מהווה חזרה (מוזיקלית ומילולית) על החלק הראשון בתבנית של א-ב-א כאשר א הפותח וא המסיים זהים לחלוטין. מדיה וקבצים בנושא אריה בוויקישיתוף What is an Aria? The Aria Database, אוסף של אלפי אריות פליס פזנר מלכין, יעקב מלכין, לקסיקון האמנויות, מסדה, 1975 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוזן דניאל-נטף

סוזן (ריקה) דניאל-נָטָף (Suzanne R. Daniel-Nataf;‏ 3 באפריל 1916 - 21 ביוני 2004) הייתה חוקרת היהדות ההלניסטית, פרופסור באוניברסיטת ליל ובאוניברסיטה העברית בירושלים. עסקה במחקר הלשוני על תרגום השבעים ופילון האלכסנדרוני. נטף נולדה באביב 1916 בתוניסיה, הרביעית מששת ילדיהם של ניסים, סוחר בדים, ורג'ינה, עקרת בית. בשנת 1933 נסעה לפריז ולמדה בפנימייה. בשנת 1938 נישאה לד"ר ז'אן דניאל. עבדה בשירות המדינה הצרפתי עד לשנת 1940, אז פוטרה בעקבות חוקי הגרמנים. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתרה עם משפחתה בכפר בדרום צרפת. בן זוגה, שלא היה יהודי, פעל איתה להקמת קליניקה רפואית להצלת ילדים יהודים ופליטים, וזכה לימים על פעילות זאת בתואר חסיד אומות העולם. משנת 1949 ועד 1954 עבדה כחונכת (או מתרגלת; répétitrice) באֵקוֹל נוֹרְמַל סוּפֶּרְיֱיר לצעירות (École normale supérieure de jeunes filles,‏ ENSJF) בסֶבְר (Sèvres) שליד פריז. מ-1956 עד 1960 כיהנה כחוקרת נלווית (attachée de recherche) במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS). בשנים 1960–1970 כיהנה כמרצה (chargée de conférences) בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז. בשנת 1966 קיבלה תואר דוקטור מהסורבון; הדיסרטציה שלה (Recherches sur le Vocabulaire du Culte dans la Septante) עסקה במחקר לשוני של תרגום השבעים – נושא שהפך מזוהה עִמה עם השנים. באותה שנה התמנתה כמרצה בכירה (maître de conférences) באוניברסיטת ליל (Lille) שבצפון צרפת, וב-1967 התמנתה בה כפרופסור מן המניין (professeur titulaire), וכיהנה במשרה זו עד 1970. כן לימדה במספר מוסדות אקדמיים בפריז, הקימה את המחלקה הראשונה לשפה העברית בצרפת, ועמדה במשך שנים רבות בראש המכון האוניברסיטאי הליבראלי ללימודי יהדות. ב-1970 עלתה לישראל, התיישבה בירושלים ונקלטה כפרופסור חבר במחלקה למחשבת ישראל, ביחידה ללימודים הלניסטיים באוניברסיטה העברית. בכך הייתה לפרופסורית המזרחית הראשונה בישראל.[דרוש מקור] היא לימדה קורסים ביהדות הלניסטית, ביוונית עתיקה ובמחשבת ישראל. בשנת 1983 מונתה כפרופסור מן המניין, וב-1984 פרשה לגמלאות כפרופסור אמריטה. לאחר פרישתה הקדישה את זמנה לעריכת התרגום רב-הכרכים של כתבי פילון בהוצאת מוסד ביאליק, וללימודי גמרא. על פועלה קיבלה תוארי אבירה וקצינה של מסדר הדקל האקדמי (אנ') של צרפת. דניאל-נטף נפטרה בשנת 2004, בגיל 88. בתה, פרופסור אנט סיגל (Siegal), היא רופאה פתולוגית, פרופסור חבר בדימוס לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת תשס"ט יצרה אנט סיגל סרט בשם "איפה את אמי? האישה החכמה מירושלים" (תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי; 23 דק'). בתה של סיגל, ד"ר מיכל בר-אשר סיגל, היא חוקרת ספרות חז"ל, ובנה של סיגל הוא פרופ' גיל סיגל, מומחה למשפט רפואי וביו-אתיקה. נטף הייתה אזרחית מתנדבת בצה"ל, התנדבה במשמר האזרחי בתחנה בשכונת מגוריה קטמון בירושלים, ובנוסף התנדבה במסגרות חינוך לעולים ואנאלפביתים ותיקים. בצרפת נטף הייתה פעילת שמאל ליברלי, ובין היתר השתתפה באופן פעיל עם תלמידיה במרד הסטודנטים בשנת 1968. בישראל הפכה לפעילת ימין. בשנות ה-80 חבְרה לתנועת גוש אמונים, והשתתפה בקביעות בהפגנות הימין ובשידורי רדיו ערוץ 7. כתבי פילון האלכסנדרוני בחמישה כרכים, בעריכת סוזן דניאל-נטף, הוצאת מוסד ביאליק והאקדמיה הישראלית למדעים, ירושלים תשמ"ו, 1986 סוזן דניאל-נטף באתר האוניברסיטה העברית בירושלים תמצית ביוגרפית של פרופ' סוזן דניאל-נטף ז"ל(הקישור אינו פעיל) באתר הרשמי של יהדות תוניסיה רבקי גולדפינגר, פנסיה עם "אקשן", באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2014
זאב פרידמן

זאב פרידמן (10 ביוני 1944 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מרים משקולות ישראלי שנרצח בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. פרידמן נולד בעיר פרוקופייבסק שבמחוז קמרובו בברית המועצות (בסיביר), ועלה לישראל עם הוריו ב-1960. מגיל צעיר עסק בספורט, בתחילה בהתעמלות מכשירים, ואחר כך בהרמת משקולות. במקביל, למד חינוך גופני במכון וינגייט ושימש כמורה לחינוך גופני בבתי ספר בקריית ביאליק ובכרמיאל, ובבית הספר "ביאליק" בעכו. פרידמן התאמן בקבוצת הפועל קריית חיים בהדרכתו של טוביה סוקולסקי והיה אלוף ישראל במשך שבע שנים ברציפות במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג). ב-1969, סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בוורשה, וב-1971 זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בפיליפינים. באולימפיאדת מינכן (1972) דורג פרידמן במקום ה-12. ב-5 בספטמבר 1972 פרצו מחבלים פלסטינים מארגון ספטמבר השחור לבניין המשלחת הישראלית בכפר האולימפי, רצחו את מאמן ההיאבקות משה ויינברג, ולקחו עשרה מחברי המשלחת, בהם פרידמן, כבני ערובה. פרידמן נרצח, עם יתר בני הערובה, במהלך ניסיון חילוץ כושל של המשטרה הגרמנית. הובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. בשנת 1967 זכה פרידמן בתואר ספורטאי השנה בהרמת משקולות. זאב פרידמן, באתר olympedia.org דף לזכר זאב פרידמן, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה ישעיהו פורת, זאב פרידמן עשה את שלו: שלושה שיאים ושווה שיא, מעריב, 29 באוגוסט 1972 זאב פרידמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) זאב פרידמן באתר GRAVEZ ספורטאי השנה, מעריב, 3 באוקטובר 1967
קיריל הראשון של מוסקבה

קיריל הראשון של מוסקבה (ברוסית: Кирилл; נולד ב-20 בנובמבר 1946 כולדימיר מיכאילוביץ' גונדייב, ברוסית: Владимир Михайлович Гундяев) הוא פטריארך מוסקבה ורוס כולה (רוסית: Святейший Патриарх Московский и всея Руси), וראש הכנסייה הרוסית מאז 1 בפברואר 2009. קיריל נולד בלנינגרד במשפחת כומר, סבו ואביו סבלו מרדיפת השלטונות הסובייטיים על רקע דתי ונעצרו כמה פעמים. במשך שנים כיהן בתפקידים דתיים שונים. מדצמבר 1984 שימש כארכיבישוף (ויותר מאוחר ארכיבישוף מטרופוליטני) של סמולנסק וקלינינגרד. בנוסף שימש גם כראש המחלקה לקשרי חוץ של הכנסייה וחבר קבוע של הסינוד הקדוש. באפריל 2012 התחוללה סערה סביב תמונה בה נראה הפטריארך עונד שעון יוקרתי שמחירו למעלה מ-20,000 ליש"ט. הפטריארך הכחיש שבבעלותו שעון שכזה, וטען כי התמונות מזויפות. אולם באתרו הרשמי נמצאה תמונה בה נראה השעון על זרועו. זמן קצר לאחר הפרסום, הוחלפה התמונה לתמונה ערוכה בה השעון הועלם. אולם צללית השעון שהשתקפה על השולחן נשארה גם בתמונה הערוכה. הפטריארך האשים כי גורמים מחוץ למדינה מנסים להתנקם בו בשל תמיכתו בנשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בשנת 2016 במעמד פתיחת פסל ולדימיר הגדול בירך את הקמת הפסל. בשלהי 2018 נאבק קיריל עם פטריארך קונסטנטינופול וניסה למנוע את היפרדותה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית משליטת מוסקבה. הוא נכשל ובינואר 2019 הוכרה עצמאותה של הכנסייה האוקראינית. קיריל כינס סינוד שהכריז על סכיזמה (פילוג) בין הכנסייה הרוסית לבין הסינוד הפטריארכלי (הוועידה העליונה של הכנסייה האורתודוקסית העולמית שמושבה באיסטנבול (קונסטנטינופול)). מדיה וקבצים בנושא קיריל הראשון של מוסקבה בוויקישיתוף קיריל הראשון של מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק קיריל הראשון של מוסקבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיריל הראשון של מוסקבה, ביישום טלגרם קיריל הראשון של מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם קיריל הראשון של מוסקבה, ברשת החברתית VK קיריל הראשון של מוסקבה, סרטונים בערוץ היוטיוב קיריל הראשון של מוסקבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) BBC News - Russia's Patriarch Kirill in furore over luxury watch Situation with Orthodox Church in Ukraine on agenda of Holy Synod meeting in Minsk Patriarch Kirill Initiates Pan-Orthodox Discussion of Ukrainian Autocephaly רויטרס, אי-פי, גרדיאן, קרע בעולם הנוצרי: הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית התפצלה מרוסיה, באתר הארץ, 5 בינואר 2019
כריסטיאניה (רובע)

כריסטיאניה, נקראת גם העיר החופשית כריסטיאניה (בדנית: Fristaden Christiania) היא שכונה הטוענת לעצמאות בקופנהגן בירת דנמרק. בשכונה, ששטחה 340 דונם מתגוררים כ-850 תושבים. לשכונה מעמד ייחודי המוענק לה על פי חוק מיוחד, חוק כריסטיאניה משנת 1989, המעביר חלקים מהפיקוח עליה מידי עיריית קופנהגן למדינה. השכונה שוכנת במקום בו היה בעבר בסיס צבאי שפונה בשנת 1971. עם פינוי הבסיס, פלשו לשטחו התושבים והקימו קהילה אלטרנטיבית. עד שנת 2004 זכתה השכונה לחופש רב מרשויות החוק אשר גילו סבלנות גם לסחר בקנאביס שהתרחש בה בגלוי. החל משנת 2004 החל משא ומתן בין הרשויות לתושבים בניסיון להסדיר את מעמדה של השכונה. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאניה כריסטיאניה, ברשת החברתית פייסבוק כריסטיאניה, ברשת החברתית אינסטגרם הניו יורק טיימס, השמרנים התחזקו, וסוחרי הסמים בקופנהאגן נאלצים כעת לשחק חתול ועכבר, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2018 סאלי מקגריין, דנמרק: הפולשים שהפכו לבעלי בית, באתר הארץ, 9 בפברואר 2012
חתך חשבונאי

חתך חשבונאי מתייחס לפעולות שמבצע מנהל חשבונות על מנת לרשום רק את ההכנסות וההוצאות ששייכות לתקופה חשבונאית נתונה. עקרון בסיס הצבירה - בשונה מבסיס מזומן שהוא אחד מעקרונות היסוד של החשבונאות, קובע כי ההכנסות וההוצאות נרשמות עם התהוותן ללא קשר למועד התשלום או התקבולים שלהן. אם נרשמה הוצאה/הכנסה[דרושה הבהרה] המתייחסת ליותר מתקופה חשבונאית אחת, יהיה צורך לבצע התאמות כך שהרישום ייצג רק את התקופה החשבונאית הנוכחית, והיתרה תסווג בסעיף מאזני אשר יוכר בשנה אליה הוא מתייחס. דוח רווח והפסד אמור להכיל רק הכנסות והוצאות ששייכות לחתך חשבונאי. הוצאות מראש – הוצאות ששולמו בתקופה מסוימת, אך לא שייכות לאותה תקופה (חשבון בחובה). הוצאות לשלם – הוצאות השייכות לתקופה מסוימת, אך טרם שולמו (חשבון בזכות). הכנסות מראש – הכנסות שנתקבלו בתקופה מסוימת, אך לא שייכות לאותה תקופה (חשבון בזכות). הכנסות לקבל – הכנסות השייכות לתקופה מסוימת, אך טרם התקבלו (חשבון בחובה). חברה שילמה ב-1 ביולי 2011, 12,000 ש"ח במזומן, עבור ביטוח. נרשמה תנועה בסך 12,000 מזומן מול הוצאות ביטוח. היות שתקופת הביטוח היא לשנה (1 ביולי 2011 ועד 30 יוני 2012), בשנת 2011 נכיר בהוצאה של 6,000 ש"ח בלבד והיתרה תסווג כנכס במאזן, בסעיף הוצאות מראש. בשנה הבאה תופשר היתרה המאזנית לרווח והפסד ותירשם הוצאה. יש לשים לב שאומנם מבחינה תזרימית מועד התהוות ההוצאה הוא שנת 2011, אך מבחינה חשבונאית ההכרה בהוצאה מתפרסת על פני שתי תקופות חשבונאיות. בשנת 2011 מכירים במחצית מההוצאה למרות ששולם סכום מלא, ובשנת 2012 מכירים במחצית השנייה של ההוצאה למרות שמבחינה תזרימית לא הייתה תנועה במזומן.
יורם פורת

יורם פורת (נולד ב-24 בפברואר 1972) הוא מפיק, במאי וצלם ישראלי הפועל בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה. פורת הוא בוגר תואר שני של החוג למדיה במכללת האנטר בניו יורק, ובוגר החוג לצילום במכללת הדסה. בשנת 2000 החל פורת לצלם ולכתוב עבור המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, ובמסגרתו הוציא עשרות כתבות מצולמות. ב-2003 הקים את חברת ההפקה "Outline films” אותה הוא מנהל ובמסגרתה הוא יוצר. ב-2007 זכה בפרס סאלינג'ר לסרט דוקומנטרי מצטיין בפסטיבל ניו יורק, ובשנת 2010 זכה בפרס הבמאי המצטיין בפסטיבל Golden wheel במקדוניה. פורת הוא חבר איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה, חבר פורום היוצרים הדוקומנטריים ובעל תעודת עיתונאי. עבודתו התיעודית של פורת מתרכזת בהתנגשות בין תרבויות ודתות, זכויות אדם וסביבה. סרטיו עוסקים בדיכוי קבוצות מיעוט ובמאבקן של אלו לשרוד בעולם הנשלט על ידי כלכלה גלובלית. המוטיבציה של פורת באה מתוך רצון להתחקות אחר טבע האדם. הוא מרכז את עבודתו ביחידים וקבוצות מחוץ לזרם המרכזי של החברה. הסגנון הקולנועי של פורת הוא פואטי ונשען על נראטיב דינאמי. סגנון הצילום שלו הוא מינימלי ומושפע מהאסתטיקה של צילום סטילס, התרכזות בקומפוזיציות סטטיות ובאור טבעי. "גניבת הספרים הגדולה", בבימוי בני ברומן "פלאפליזם", בבימוי ארי כהן. "סינג סינג" "רומלה" "שומרי גן עדן" "כוכבים כחולים" "שומרי גן עדן", 2007 "רומלה", 2008 "כוכבים כחולים", 2006 יורם פורת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יורם פורת, בארכיון הבימה כתבה על "שומרי גן עדן", ב-Vancouver sun יורם פורת, כמו צועני, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2009 יורם פורת מתארח באולפן "רואים עולם"(הקישור אינו פעיל) יריב פלג, הישראלי שליוה את מאבקו של שבט ההוארני באקואדור נגד חברות הנפט וחזר עם סרט, באתר הארץ, 24 באפריל 2014 יורם פורת, דף שער בספרייה הלאומית