laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלמיר יאנג

ויליאם בלמיר יאנג (באנגלית: William Blamire Young ‏; 9 באוגוסט 1862 – 14 בינואר 1935), היה אמן אנגלי-אוסטרלי, שצייר בעיקר בצבעי מים. יאנג נולד בלונדסבורו, יורקשייר, הבן השני למשפחה בת 12 נפשות, אביו היה קולונל יאנג. בלמיר יאנג התחנך בבית הספר ליערנות בוולטהמסטו, שם קיבל הכשרה קלאסית, והמשיך לאוניברסיטת קיימברידג' והמתמחה במתמטיקה. הכוונה הייתה שהוא יהפוך לאיש כמורה, אך יאנג הרגיש כי אין לו שום ייעוד לעבודה זו וקיבל את תפקיד המדריך במתמטיקה בקאטומבה קולג', קאטומבה, ניו סאות' ויילס, שהוקם על ידי ג'ון ולטר פלטשר ב-1884. יאנג נשאר בבית הספר שמונה שנים. בזמנו הפנוי התאמן בציור, ובמפגשים עם פיל מאי קיבל הדרכה מסוימת בציור בשמן. בשנת 1893 חזר לאנגליה ונקשר לג'יימס פרידה ולויליאם ניקולסון בעבודות פוסטרים. בשנת 1895 חזר יאנג לאוסטרליה ויחד עם האחים לינדזי והארי וסטון עשה כמה פוסטרים מצוינים. אך הפרנסה הייתה מוגבלת ולכן סבל שנים רבות של עוני, במהלכן עשה כמות מסוימת של כתיבה לעיתונות. הוא החל להציג בחברת האמנים הוויקטוריאנית, אך המכירות היו מעטות. במהלך ביקורו באנגליה הוא התחתן עם מייבל סוייר, מומחית בחריטת עץ ובעוד שהתקופה הקשה נמשכה, אשתו סייעה לפרנסה על ידי ביצוע עבודות עבור אדריכלי מלבורן. רק בשנת 1911 החלה ההערכה לאמנותו של יאנג. באותה שנה הוא ערך תערוכה במלבורן של תמונות קטנות, שחלקן היו בעלות איכויות דומות לחיתוכי העץ הצבעוניים היפניים של המאה השמונה עשרה. המכירות היו טובות, בין היתר מכיוון שהמחירים היו נמוכים, והאמן עשה תערוכה נוספת באדלייד. זו הייתה הצלחה אמנותית וגם כלכלית, תערוכות נוספות היו במלבורן ובסידני, ולבסוף, בשנתו החמישית, התבסס המוניטין של יאנג כאמן. בשנת 1911 הוזמן על ידי מנהל הדואר הכללי של אוסטרליה, לייצר עיצובים חדשים עבור הבולים הראשונים של חבר העמים של אוסטרליה. הוא הגיש את העיצובים בינואר 1912. ידועים שלושה סוגים של רישומים עבור בולי הקנגורו והמפה. עיצוב זה הונפק לראשונה ב-2 בינואר 1913 והמשיך להיות בשימוש עד 1935 במקביל לבולים אחרים. העיצוב שימש גם למעטפות דואר, כרטיסי ברכה, מעטפות רישום ועטיפות עיתון. בשנת 1912 הפליג לאירופה ולאחר שהות בספרד התיישב באנגליה. שמונה עשרה חודשים מאוחר יותר באוגוסט 1914 נערכה תערוכתו הראשונה בגלריות ביילי. כל הסידורים נערכו והתמונות נתלו כשפרצה המלחמה. יאנג היה קלע טוב בצעירותו, ובמשך שלוש שנים עבד כמדריך בתחום הקליעה והתותחנים. מיד לאחר המלחמה הוא הרים שוב את תחום הציור והציג באקדמיה ובחברה המלכותית לאמנים בריטיים. באוסטרליה הוא שימש כמבקר אמנות ב"הראלד" וקיים מדי פעם תערוכות יחיד. מעמדו היה כעת איתן, והוא הוכר בכל מקום כאחד האמנים המובילים בצבעי מים באוסטרליה. הוא נפטר במונטרוז והשאיר אחריו את רעייתו ושתי בנותיו. בשנת 1976 הוא זכה בכבוד והופיע על בול דואר שהונפק על ידי הדואר האוסטרלי עבור עבודתו כמעצב חותמת הדואר האוסטרלית הראשונה. מדיה וקבצים בנושא בלמיר יאנג בוויקישיתוף Serle, Percival (1949). "Young, Blamire". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson. Elly Fink, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University The Australian Commonwealth Specialist's Catalogue, Kangaroos, 1999 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בלמיר יאנג".
יוסי לובטון

יוסי לובטון (נולד ב-9 במאי 1966) הוא איש עסקים, פרסומאי ויו"ר ומנכ"ל קבוצת פובליסיס ישראל. לובטון נולד ב-9 במאי 1966 בירושלים. בשנת 1984 החל בלימודי עתודה טכנולוגית במכללת 'אורט גבעת רם', ירושלים, ובשנת 1990 התגייס לצה"ל, שם שירת כמדריך מכ"ם בחיל האוויר. בתום שירותו הצבאי השלים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2001 השלים תואר שני במנהל עסקים במסגרת תוכנית קלוג-רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 1993 מונה ליועץ לשר האנרגיה, משה שחל, ובשנת 1994 מונה לראש מנהלת גז טבעי במשרד האנרגיה. בשנת 1995 מונה למנהל אגף הגז הטבעי והרגולציה בחברת פזגז, ובשנת 1996 מונה למנהל תשתיות ורגולציה בחברת פז, וכן לחבר בדירקטוריון החברה. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת פז, ובמסגרת תפקידו היה אחראי על גיבוש השינוי האסטרטגי מסיטונאות בנזין לקמעונאות, פיתוח הרעיון לרשת חנויות הנוחות 'Yellow', ניהול שותפויות אסטרטגיות בינלאומיות ואחריות על פעילות הרכישות והמיזוגים. בשנת 2000 מונה למנכ"ל חברת בורגראנץ', ובשנת 2003, סיים שם את תפקידו לאחר חילוקי דעות עם צדיק בינו, בעל השליטה. לובטון שהיה צפוי לרכוש 40% ממניות הרשת ולהיות שותף בבעלות טען להפרת ההסכמות ביניהם. בשנת 2004 מונה לסמנכ"ל שיווק של חברת סלקום, והוביל את המיתוג מחדש של החברה ואת השקת הדור השלישי ושירותי התוכן. בשנת 2005 מונה לסמנכ"ל שיווק ופיתוח עסקי בחברת HOT, והיה שותף לגיבוש אסטרטגיית הטריפל של החברה וכן להשקת שירות ה-VOD הראשון בישראל ולשירותי הטלפון הקווי הראשונים בישראל שהתחרו בבזק. ביולי 2008 מונה למנכ"ל חברת הפרסום באומן בר ריבנאי. הוא הביא להטמעת פעילות הדיגיטל במשרד. באוגוסט 2018 מונה לובטון למנכ"ל ויו"ר קבוצת פובליסיס ישראל המונה תשע חברות בתחום הפרסום, שיווק והטכנולוגיה. בשנת 2019 מתח לובטון ביקורת פומבית על ייצוג חסר של קבוצות מודרות בפרסומות וקידם אג'נדה שתובעת שינוי מהענף. במסגרת זו, יזם וקידם אמנה להגברת הגיוון והשוויון בייצוג בפרסום שגובשה יחד עם בית הנשיא ואיגוד הפרסום והשיווק. נשיא המדינה, רובי ריבלין, הציג את האמנה וקרא לשיתוף פעולה של הענף כולו במסגרת תחרות הפרסום השנתית "קקטוס הזהב" בה נכח. על פעולות אלו נבחר לובטון בשנת 2019 לאחד מהאנשים המשפיעים במשק על ידי מגזין "ליברל". לובטון מתגורר בתל אביב, בזוגיות ואב לשלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא יוסי לובטון בוויקישיתוף דף מרצה באתר להב פיתוח מנהלים "את האינץ' האחרון תעשו עם הבטן" באתר themarker‏, 13 במאי 2012 רוץ, לובטון, רוץ לבית המשפט באתר גלובס, 2 בדצמבר 2003 מיטל זדה, יוסי לובטון מונה למנכ"ל משרד הפרסום באומן-בר-ריבנאי, באתר כלכליסט, 29 במאי 2008 נתי טוקר, יוסי לובטון מונה למנכ"ל ויו"ר קבוצת פובליסיס ישראל, באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2018 משה בנימין, הגיע הרגע: לובטון מונה למנכ״ל ויו״ר קבוצת פובליסיס ישראל, באתר אייס, 8 באוגוסט 2018 אמנת הייצוג הישראלי בפרסום באתר אגוד חברות הפרסום בישראל יוסי לובטון נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים באתר מגזין ליברל, 11 באוקטובר 2019
חוק מרשם תורמי מח עצם

חוק מרשם תורמי מח עצם קובע כי הממשלה תקצה תקציב מדי שנה למימון בדיקות של תורמי מח עצם פוטנציאליים כדי להציל את חייהם של חולים. את החוק יזמו בשנת 2009 ח"כ זבולון אורלב ממפלגת הבית היהודי, ח"כ עמיר פרץ ממפלגת העבודה וח"כ זאב בילסקי ממפלגת קדימה. עד לשנת 2011 מאגרי תרומות מח עצם התקיימו בעיקר בזכות תרומות שהעמותות קיבלו, הדבר גרם לאי סדר במאגרי תרומות מח העצם. יתר על כן, לעיתים, לעמותות לא היה די תקציב על מנת לקיים מבצעי התרמה של מח עצם. בעקבות כך נוצר מחסור בתרומות מח עצם. מאז מקרה ההתגייסות להצלתה של הילדה עמית קדוש בשנת 2009 לא בוצעו מבצעי התרמה, למרות המוני בקשות מהמשפחות, בשל חוסר תקציב. בנוסף, הפעילויות לא היו מאורגנות או מתוקצבות, הדבר הוביל לכך שאלפי אנשים נזקקו לתרומות מח עצם ולא קיבלו. מטרת החוק היא לפתור את בעיית אי הסדר של מאגרי הדגימות ולקיים בדיקות התאמה בצורה מסודרת. החוק מציין את חובתה של הממשלה לממן את מבצעי ההתרמה ולבצע בדיקות לאיתור תורמים מתאימים לנזקקים לתרומות שבוצעו על ידי עמותות. החוק קבע כי בשנת 2011 יוקצו על ידי הממשלה 5 מיליון שקלים מתקציב משרד הבריאות לצורך תפעול המאגרים. בנוסף, בשנת 2012 הוקצו 2.5 מיליון שקלים, ומשנת 2013 – הועברו סכומים על פי צרכים מקצועיים, בהסכמת משרד האוצר. בנוסף, נקבע בחוק שעל הממשלה לקבוע כללים ברורים והוראות מפורטות למטופלים ולתורמים ובכך להסדיר את מאגרי תרומות מח עצם והמידע עליהם על מנת לספק את השירות הטוב ביותר לתורמים ולחולים כאחד. כולם הצביעו בעד החוק, אך יו"ר הוועדה סירב לאשר את החוק עד שמשרד האוצר יתחייב לתקצב את החוק. דיון נוסף שהסוגיה הועלתה אליו, קבע כי קטינים לא יירשמו במאגרי תורמי מח עצם בארץ, למרות זאת, עדיין מתקיימים כבר כמה שנים מבצעים לאיסוף דגימות דם למאגרי מידע על תורמי מח עצם פוטנציאליים גם לקטינים מתחת לגיל 18. במערכת הבריאות יש המתריעים כי ללא מנגנון פיקוח חיצוני עשויים תורמי מח עצם קטינים שאינם כשירים לתת הסכמה לתהליך ולהיקלע אליו בניגוד לרצונם. בוועדה דנו גם על ילדים עם בעיות כמו פיגור שכלי, שהוריהם עלולים לשכנע אותם לתרום מח עצם ולמנוע מילדיהם הבריאים לעשות זאת. הוועדה החליטה בין השאר לבחון הקמת מנגנון ביקורת חיצוני שיבחן כל בקשה לתרומת מח עצם מתורם שאינו כשיר להסכמה. מרשם תורמי מח עצם, באתר משרד הבריאות הצעת חוק מרשם מח עצם, באתר הכנסת לראשונה: הממשלה תחויב להשתתף במימון מאגרי תרומות מח עצם, באתר ליכודניק יוזמה להסדיר תרומות של מח עצם מקטינים או מבני חסות, באתר הארץ
מוזיאון הילדים הלאומי

מוזיאון הילדים הלאומי (באנגלית: National Children's Museum) הוא מוזיאון ילדים ומוזיאון מדע, הממוקם בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. המוזיאון מיועד לילדים ומשפחות, ומכיל תערוכות אינטראקטיביות העוסקות בתחומי המדע, טכנולוגיה, הנדסה, אמנות ומתמטיקה. המוזיאון נוסד בשנת 1974, ונקרא "מוזיאון הילדים בבירה". בשנת 2009 הועתק המוזיאון למרילנד, וסגר את שעריו בשנת 2015. בשנת 2020 נפתח המוזיאון מחדש בבניין רונלד רייגן בוושינגטון. המוזיאון סגור בימים אלה בשל מגפת הקורונה. אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הילדים הלאומי (באנגלית) New National Children’s Museum will finally open Nov. 1 after a delay, The Washington Post National Children's Museum Opens in DC, nbc a healthy visit, באתר המוזיאון
חוק מוקדי חירום

חוק מוקדי חירום, התשע"ו-2016 הוא חוק המסמיך את מוקדי החירום הטלפוניים לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של המתקשר. כמו כן, הוא מאפשר למוקדי החירום לחסום מספרי טלפון שמבצעים שיחות הטרדה חוזרות ונשנות. באירוע חטיפת שלושת הנערים התקשר אחד החטופים, גיל עד שער, למוקד 100 של משטרת ישראל להודיע על החטיפה, אך במוקד התעלמו ממנה משום שהשוטרים חשבו שמדובר במתיחה של בני נוער. רק לאחר שהשב"כ בדק את פלט השיחות של השלושה, הבינו במשטרה שהחטוף הוא זה שהתקשר. המוקדן העביר את השיחה לאחראית המשמרת שניסתה להתקשר חזרה אך ללא הצלחה, ולכן השיחה לא סווגה ולא זכתה להמשך טיפול. בעקבות מחדל זה התקבלה החלטה על רפורמה בנושא, במסגרתה פורקו מוקדי 100 המחוזיים והוקם מוקד ארצי כולל. בנוסף, הועלתה הצעת חוק לתת הרשאה למוקדי החירום לקבל גישה לנתוני המיקום של המתקשרים כדי שאלה יסייעו להציל חיי אדם ולמנוע נזק גוף ורכוש ויקצרו את זמן הגעתם של גופי החירום. החוק מסמיך את מוקדי החירום לצפות בנתוני המיקום במהלך הפנייה, ובמקרים מסוימים גם אחרי הפנייה (בכפוף לאישורים), לשם ביצוע תחקיר הנוגע לאופן הטיפול של המוקד בה. גם לאחר שהאירוע הסתיים נבדקת אפשרות הפנייה למוקד. נתוני המיקום שלא נעשה בהם שימוש יימחקו ממאגר נתוני המיקום. החוק קובע שבמקרים של שיחות הטרדה רשאי המוקד לחסום את המספר, עד כדי חסימה קבועה. במקרה כזה לבעל מכשיר הטלפון זכות לשימוע למניעת החסימה. את החוק יזמו חברי הכנסת עמר בר-לב ומרב מיכאלי ממפלגת העבודה, וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי ממפלגת הבית היהודי. החוק התקבל בכנסת ב-30 במרץ 2016. מאז אישורו תוקן החוק שלוש פעמים. ביולי 2018 עבר החוק תיקון ראשון, המסמיך את מוקדי החירום לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של כל אדם שמתקשר למוקדי החירום, ולצפות בנתונים אלו בזמן אמת. נתונים אלו יתקבלו על ידי איכון המכשיר שממנו נעשתה הפנייה למוקד. בנוסף שונה שם החוק מ"חוק למניעת הטרדה של מוקדי חירום" ל"חוק מוקדי חירום". היסטוריית החקיקה של חוק מוקדי חירום, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חוק מוקדי חירום, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט איציק סבן, אושר סופית: המשטרה תאכן שיחות למוקד 100, באתר ישראל היום, ‏18 ביולי 2018 שלבי החקיקה של חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו-2016, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת שלבי החקיקה של חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום (תיקון), התשע"ח-2018, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
דושפולור

דושפולור (טובאנית: дошпулуур, [dɔʃpuˈluːr], רוסית: [dəʃpʊluːr]) הוא סוג של לאוטה, כלי מיתר, כלי פריטה, שמקורו ברפובליקה הטובאנית. הוא בעל צוואר ארוך, על פי רוב עשוי מעץ אורן או לגש. לוח האצבעות לא שריגים כלל, מה שגורם לו לדמות או להזכיר את הנגוני והגוימברי מצפון אפריקה. ברוב הכלים, את קצה הצוואר מעל תיבת היתדות, מקשט גילוף עץ בדמות ראש סוס. הכלי משמש בעיקר ככלי ליווי לביצועי יחיד של שירת גרון. את הדושפולור ניתן למצוא במספר גרסאות: באופן מסורתי יש לכלי שני מיתרים בלבד, אך קיימות גרסאות עם שלושה ואפילו ארבעה מיתרים. המיתרים מחוברים לתחתית ארגז התהודה על ידי קרס או וו עשוי עץ, מעל לגשר עץ רופף, המונח בין המיתרים וחזית תיבת התהודה, ואל מפתחות הכוונון תיבת הכוונון. בגרסה הנפוצה תיבת תהודה עשויה כולה עץ בצורת טרפז. גרסה נוספת, עשויה עם באותו מבנה גוף טרפזי, אבל תיבת התהודה כולה מכוסה בעור עזים או נחש וללא קישוטים כלל. קיימת גם גרסה בעלת תיבת תהודה עגולה בדומה לבנג'ו. גם בגרסה זו תיבת התהודה מכוסה בעור עזים משני צידיה. מרת דמדין תכנן ויצר גם דושפולור כפול צוואר, במיוחד עבור אנסמבל אלאש לביצוע השיר Oitulaash' 'Xeveri. כול אחת משתי מערכת המיתרים בכלי זה, מכוונת למפתח אחר, כך שהנגן יכול לעבור ביניהן במהירות, בהתאם למִתְוֶה השיר אותו הוא מלווה. על הדושפולור מנגנים בפריטה או מריטת המיתרים (צביטה בין אצבע לאגודל תוך משיכה במאונך לפני תיבת התהודה) באמצעות אגודל ואצבע או מפרט. למרות יתדות הכוונון הארוכות, שאף הן עשוית מעץ ומעטרות את תיבת הכוונון, את הדושפולור מכוונים באמצעות מכווני גיטרה חדישים. את שני המיתרים נהוג לכוון במרווח של חמישית מושלמת זה מזה. כאשר קיים גם מיתר שלישי, הוא מכוון לשמינית ויוצר בכך בדרך כלל את האוקטבה. לפעמים מכוונים את שני המיתרים בהפרש רביעית מושלמת. בגרסת הדושפולור בעל ארבעה מיתרים, המיתר הנוסף מכפיל את החמישית אבל באוקטבה אחת נמוכה יותר. סייאן באפה, חבר בהרכב "הואון-הור-טו" מטובה, מנגן על דושפולור מכוסה עור נחש אנסמבל אלאש, להקת מוזיקה טובאנית: (משמאל לימין) איאן שיריז'יק, בדי-דורז'ו אונדר, איאן-אול סם. בוסטון, מסצ'וסט, ארצות הברית. 5 בנובמבר 2013. להקה מנגנת בדושפולור בבוסטון ארצות הברית במאי 2007 צ'ירגילצ'ין מופיע בפסטיבל העממי של וויניפג בפארק בירדס היל, מניטובה, קנדה. במרכז, איגור קשקנדי אוחז בדושפולור עשוי עץ עם מכווני גיטרה צ'אנזי איגיל בייזנצ'י טופשור מדיה וקבצים בנושא דושפולור בוויקישיתוף Tuning Machines | stewmac.com, www.stewmac.com Sygyt-tekniikka doshpuluur-säestyksellä, נבדק ב-2021-04-22 [www.tyvawiki.org Doshpuluur - TyvaWiki], www.tyvawiki.org מרת דמדין אומן-יוצר כלי נגינה טובאנים, באתר www.alashensemble.com Alash Ensemble - Doshpuluur, www.alashensemble.com Alash - Oitulaash Xeveri (beginning of song), נבדק ב-2021-04-28 Alash Ensemble - Traditional Tuvan throat singing and music with some non-traditional influences., www.alashensemble.com TUVAN FOLK INSTRUMENTS, THE SPIRIT OF TUVAN NOMADS, ‏2014-03-23 (באנגלית)
דירפיס

דירפיס (ביוונית: Δίρφυς) הוא רכס הרים על האי אוויה. הנקודה הגבוהה ביותר היא 1743 מ' והיא נמצאת בחלק המרכזי של האי. החלק העיקרי של ההר הוא אבן גיר ובחלקים אחרים קיימים פצלים. מרגלות ההר מכוסות בערמונים, אורנים ועצי דולב. בחורף פסגת ההר מכוסה בשלג. במרגלות ההר ממוקם הכפר דירפיס, שלאחר רפורמה מקומית של בשנת 2011 אוחד ביחד עם כפר מסאפיה ליחידה מנהלית אחד. מדיה וקבצים בנושא דירפיס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק איסור הכחשת השואה

חוק איסור הכחשת השואה, התשמ"ו-1986 אושר בכנסת האחת עשרה ב-8 ביולי 1986, וקובע עונש למי שמכחיש את פשעי הנאצים ועוזריהם או מפרסם דברי אהדה לפשעים אלה. החוק נחקק ביוזמת חבר הכנסת אלעזר גרנות, ולא עבר שינוי כלשהו מאז שאושר. החוק קובע עונש מאסר חמש שנים למי ש"מפרסם, בכתב או בעל פה, דברים המכחישים את המעשים שבוצעו בתקופת השלטון הנאצי ושהם פשעים כלפי העם היהודי או פשעים כלפי האנושות, או ממעיטים את ממדיהם, בכוונה להגן על מבצעי הפשעים הללו או להביע להם אהדה או הזדהות" (סעיף 2 לחוק). סעיף זה נועד למנוע צורות שונות של הכחשת השואה כמו כפירה בהשמדת היהודים בידי הנאצים. על פי החוק, לטעון[דרושה הבהרה] שממדי השואה היו קטנים מהידוע. בנוסף קובע החוק עונש מאסר חמש שנים למי ש"מפרסם, בכתב או בעל פה, דברים של שבח, אהדה או הזדהות למעשים שנעשו בתקופת השלטון הנאצי ושהם פשעים כלפי העם היהודי או פשעים כלפי האנושות" (סעיף 3 לחוק). לעומת זאת נקבע בחוק כי פרסום דין וחשבון נכון והוגן על נושא הפשעים המתוארים בחוק הזה לא יראה כעבירה בתנאי שלא נעשה מתוך כוונה להביע אהדה או הזדהות עם מבצעי הפשעים (סעיף 4 בחוק). כתב אישום על עבירות לפי חוק זה יוגש רק בידי היועץ המשפטי לממשלה או בהסכמתו (סעיף 5 לחוק). עבירות לפי חוק זה נמנות עם הרשימה המצומצמת של עבירות שניתן להעמיד לדין בגינן בישראל, גם אם נעשו מחוץ לישראל (סעיף 13 לחוק העונשין). נכון לשנת 2023, מעולם לא הורשע אדם בעבירה על חוק זה. בשנת 2018 נחקק בפולין חוק שקבע עונש של עד שלוש שנות מאסר, לאדם שייחס לפולנים אשמה, או אחריות משותפת באשמה, לפשעים נגד האנושות, ובתוך כך נגד העם היהודי, שבוצעו בזמן מלחמת העולם השנייה תחת הכיבוש הגרמני של פולין. החוק מחריג דברים שייאמרו או ייכתבו במסגרת מדעית או אמנותית. למרות עניין החרגת אחריות הפולנים, החוק הפולני אוסר על הכחשת השואה, ומגדיר עבירה זו כעבירה שדינה עד שלוש שנות מאסר. בתגובה, הוגשה הצעה, על ידי קבוצה גדולה של חברי הכנסת, לתיקון חוק איסור הכחשת השואה, המדגישה שהחוק מתייחס לפשעים שנעשו על ידי הנאצים ועוזריהם – מדינות הציר וחלקים באוכלוסיית עמי אירופה בהם גם פולנים – והענקת הגנה משפטית בגין כל תביעה שתוגש נגד ניצולי השואה ואנשי חינוך שהטילו אחריות על מבצעי השואה. הצעת החוק גרמה להידרדרות ביחסי ישראל–פולין בשל העובדה שמטרתה הייתה להתנגד לחוק הפולני,[דרוש מקור] ולא עברה את שלב הדיון המוקדם. הכחשת השואה היא עבירה פלילית, שעונשה קנס ומאסר, גם בצרפת, בגרמניה, באוסטריה, בספרד ובבלגיה ואסורה בעקיפין במדינות נוספות. חוק איסור הכחשת השואה, תשמ"ו–1986, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק איסור הכחשת השואה, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חוק איסור הכחשת השואה, התשמ"ו-1986, ס"ח 1187 מ-16 ביולי 1986 סעיף 4 בחוק פולין העבירה חוק שמטיל מאסר על מי שיאשים אותה באחריות לשואה, באתר מעריב אונליין, 27 בינואר 2018 שלבי החקיקה של הצעת חוק הגנה מפני הכחשת השואה (תיקוני חקיקה), התשע"ח-2018, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת אריק בנדר, ‏הצעת חוק: עונש מאסר יוטל על מכחישי מעורבות הפולנים בשואה, באתר מעריב אונליין, 31 בינואר 2018
מעבר סופה

מעבר סופה היה מעבר גבול בסמוך לקיבוץ סופה, ששימש פלסטינים בדרכם לעבוד בישראל וכן להעברת סחורות לרצועת עזה. מעבר הגבול והבסיס הצבאי הסמוך אליו היו נתונים למספר התקפות פלסטיניות, והמעבר נסגר לסירוגין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בינואר 2005 ולאחר שבמעבר קרני אירעה מתקפת טרור במעבר שבה נהרגו שישה אזרחים ישראליים ונפצעו שישה נוספים הוחלט לפתוח את מעבר סופה מחדש כדי להכניס סחורות לרצועה, בהם בין היתר עד 250 טון של מוצרים חלב, אורז, ביצים ועוד שמגיעים מרחבי מדינת ישראל. גם שנה לאחר מכן, בינואר 2006 הוחלט לא לעשות שימוש במעבר קרני ולהשתמש במעבר סופה כדי להעביר את כ-500 קלפיות פלסטיניות לרצועת עזה לקראת הבחירות הפרלמנטריות שנערכו באותו חודש. ביולי 2007 התרחשה במעבר מהומה בעקבות כתב של ערוץ 10, שלומי אלדר שניסה להיכנס לרצועה דרך מעבר סופה על מנת לראיין נהגים פלסטינים. בעקבות ניסיון של אלדר החלו נהגים ישראלים ליידות אבנים לעבר אלדר וצוות החדשות שבא איתו ולאחר מכן החליטו בצה"ל לסגור את המעבר. לטענת גורמים בצבא, אלדר ניסה להיכנס לרצועה ללא אישור ובשל כך הוחלט לזמנו לחקירה. בספטמבר 2007 הקים סגן שר הביטחון, מתן וילנאי ועדה שבחנה את המשך הפעלת המעברים בגבול רצועת עזה. בדיוני הוועדה עלתה האפשרות לסגור את מעבר סופה לאלתר ואכן חודש לאחר מכן נסגר המעבר ומעבר כרם שלום הפך לנקודת הכניסה היחידה לרצועה. אולם, חודש לאחר מכן, החליט וילנאי לפתוח את המעבר בשנית וזאת חרף התנגדות של גורמים בצה"ל, מאז המעבר נסגר ונפתח לסירוגין בעקבות אירועים ביטחוניים או מדיניים. United Nations. The Gaza Strip: Access Report January 2006 (PDF). אורכב מהמקור ב-2009-10-13. נבדק ב-2008-06-05.{{cite conference}}: תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) Issacharoff, Avi (2007-06-27). "Crossings used to bring aid into Gaza closed due to terror alerts". Haaretz. נבדק ב-2008-06-05. מערכת פורט2פורט, מעבר סופה נפתח להכנסת סחורות לרצועת עזה, באתר פורט2פורט, ‏27 בינואר 2005 גדי גולן, ‏מעבר סופה נפתח להעברת הקלפיות לרצועת עזה, באתר גלובס, 22 בינואר 2006 אמיר בוחבוט, מעבר סופה נסגר בשל כניסת עיתונאי ישראלי, באתר nrg‏, 24 ביולי 2007 יובל אזולאי, משרד הביטחון: מעבר סופה בעייתי והוא עשוי להיסגר, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2007 בפיקוד הדרום אומרים שאת מעבר סופה קשה יותר לאבטח מאשר את מעבר כרם-שלום. ומחבלים עלולים לנצל זאת לחטיפה במהלך העברת סחורות., באתר ערוץ 7, 15 בנובמבר 2007 "Humanitarian assistance to Gaza since Feb 27 escalation in terror". Israel Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-2008-06-05. "Vilnai Opens Sufa Crossing Despite IDF Objections". Arutz Sheva. 2007-11-15. נבדק ב-29 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה) מעבר סופה ייפתח הבוקר להעברת סיוע לרצועת עזה, באתר ynet, 22 באפריל 2008 מעבר סופה במועצה האזורית אשכול נפתח הבוקר באופן מיוחד לצורך העברת 11 משאיות עם כ-400 טון של סיוע הומניטרי לתושבי רצועת עזה, מתנת מלך ירדן עבדאללה. (תמונת ארכיון), באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2006
אצילית היערה

אֲצִילִית היערה או לשעבר נימפית היערה (שם מדעי: Limenitis reducta) הוא מין של פרפר ממשפחת הנימפיתיים, הנפוץ באזור הפלארקטי מדרום אירופה ועד איראן כולל בישראל בה הוא נפוץ בחבל ההררי הים התיכוני בחודשים אפריל עד אוקטובר. זהו פרפר טריטוריאלי שאינו נפוץ. מוטת כנפיו כ-50 מילימטרים. הנקבה מטילה את הביצים על צמח היערה. הביצה עגולה ובעלת זיפים המעובים בקצה וצבעה צהבהב. צבעו של הזחל הבוקע אפור ואילו צבע ראשו שחור. בתחילת חייו הזחל שעיר ועם גדילתו צבעו הופך לירוק ועליו חמישה זוגות של קרניים בשרניות בעלות זיפים. כשהזחל מגיע לאורך 30 מילימטרים הוא מתגלם על היערה. בסתיו בונים הזחלים מחסה בתוך עלה מגולגל ועוברים דיאפאוזה עד האביב הבא. הגולם בצבע חום ועליו כעין גיבנת במרכז גבו. גודלו כ-20 מילימטרים ותקופתו כשבוע עד שבועיים. המין מקים מספר דורות בשנה. מדיה וקבצים בנושא אצילית היערה בוויקישיתוף אצילית היערה, באתר NCBI (באנגלית) אצילית היערה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אצילית היערה, באתר GBIF (באנגלית)
רביעיית אבן

רביעיית אבן (באנגלית: Quatuor Ebene, בצרפתית: Quatuor Ébène) היא רביעיית מיתרים שמקורה מצרפת, ונחשבת לאחת מרביעיות המיתרים המצליחות והחשובות ביותר. רביעיית אבן הוקמה בשנת 1999 ב"קונסרבטוריון בולון-ביאנקור" שבצרפת. הרביעייה החלה לצבור פרסום רב לראשונה בשנת 2004, כאשר זכתה בפרס הראשון בקטגוריית רביעיית המיתרים בתחרות המוזיקה הבינלאומית ARD (אנ') ובעוד פרסים ותארים שונים. בשנה שלאחר מכן, זכתה הרביעייה בפרס בלמונט (אנ') מטעם "קרן פורברג-שניידר". בשנת 2006, הוציאה לאור רביעיית אבן את ההקלטה הראשונה שלה. זו הייתה הקלטה של שלוש רביעיות מיתרים מאת היידן, שזכתה לשבחי הביקורת. בשנת 2009, זכתה הרביעייה להכרה נוספת בזכות ביצוע ויצירת אלבום של אוסף רביעיות מיתרים מאת קלוד דביסי, מוריס ראוול, גבריאל פורה ומלחינים צרפתים אחרים. אותו אלבום זכה בקטגוריית הקלטת השנה בפרסי מוזיקה קלאסית של גרמופון (אנ'). בשנת 2010, זכתה הרביעייה בתואר ההרכב המוזיקלי של השנה מה-Victoires de la musiqu classique (אנ'). של ה-NPR הכליל את האלבום "Fiction" של רביעיית אבן לאחד מדירוג 50 האלבומים האהובים לשנת 2011, ותיאר אותו כמשופע ב"חלקות משי ועדינות גאלית". הרביעייה ידועה בזכות הגיוון שלה בז'אנרים שונים של מוזיקה שהיא מבצעת, כמו מוזיקה קלאסית, מוזיקה מודרנית קלאסית (אנ') וג'אז. מעבר לרפרטואר הקלאסי שלה, הרביעייה הוציאה גם עיבודים של להיטי ביטלס קלאסיים. Haydn: Quatuors à Cordes (2006), Mirare Bartók: Quatuors Nos. 1-3 (2007), Mirare Debussy, Fauré & Ravel: String Quartets (2008), Erato Brahms: String Quartet No. 1; Piano Quintet (2008), Erato Fiction: Live at Folies Bergère (2011), Erato Mozart: Dissonances (2011), Erato Felix & Fanny Mendelssohn (2013), Erato Brazil (2014), Erato Menahem Pressler 90th Anniversary Concert: Live in Paris (2014), Erato Green: Mélodies sur des poèmes de Verlaine, with Philippe Jaroussky (countertenor) & Jérôme Ducros (piano) Schubert: Quintet and Lieder (2016), Erato Eternal Stories (2017), with Michel Portal (clarinet), Richard Héry (drums) & Xavier Tribolet (keyboards), Erato Beethoven: Complete String Quartets (2020), Erato אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית אבן רביעיית אבן, ברשת החברתית פייסבוק רביעיית אבן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רביעיית אבן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רביעיית אבן, באתר ספוטיפיי רביעיית אבן, באתר AllMusic (באנגלית) רביעיית אבן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית אבן, באתר Discogs (באנגלית) רביעיית אבן, באתר Songkick (באנגלית) רביעיית אבן, באתר בילבורד (באנגלית) כתבה על רביעיית אבן, באתר ניו-יורק טיימס מידע על הרביעייה, באתר הבמה מידע על רביעיית אבן
האי וולני

האי וולני (באנגלית: Walney Island או Isle of Walney) הוא אי מול חופה המערבי של אנגליה. וולני הוא האי הגדול ביותר בקבוצת איי פרנס, הן באוכלוסייה והן בגודל, והוא האי האנגלי הגדול ביותר בים האירי. אוכלוסיית האי מונה 10,651 איש (נכון לשנת 2011). מקור שם האי ככל הנראה בנורדית עתיקה. הסיומת ey היא סיומת אופיינית לשמות איים. ייתכן כי השם Wal-Ney התפתח מהשם "Vogn-ey", שפירושו "האי של הקטלן". שם קודם המיוחס לאי הוא "הוגנאי" (haugr - הר בנורדית עתיקה). בוולני שתי שמורות טבע מוכרזות. השמורה הוכרזה בידי קרן השימור של קומבריה בשנת 1963. השמורה מאכלסת פרטים רבים של חופמאים, בהם שחף צפוני ושחף ימי. בשמורה מספר שבילים ונקודות תצפית. השמורה מורכבת מדיונות חול, כרי דשא וביצה מלוחה. בשמורה מספר מיני צמחים הנדירים באזור, ביניהם הלבורין ירוק פרחים, סחלב קורלרוט ושבטבט חורפי. מדיה וקבצים בנושא האי וולני בוויקישיתוף נתונים סטטיסטיים של האי וולני האי וולני, באתר cumbria.gov.uk WALNEY ISLAND HISTORY באתר האי NATURAL WALNEY ISLAND, walney-island.com