laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי ארמניה–הונגריה

יחסי ארמניה–הונגריה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ארמניה לבין הונגריה. מתום מלחמת העולם השנייה ועד פירוק ברית המועצות ב-1991, היו שתי המדינות נתונות תחת משטר קומוניסטי. ב-1991, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטים. כיום, חיים בהונגריה כ-15 אלף אנשים ממוצא ארמני. ב-31 באוגוסט 2012, ניתקה ארמניה את יחסיה עם הונגריה בעקבות הסגרתו של הקצין האזרי, ראמיל ספארוב שהורשע ברצח גורגן מרגריאן, סגן בצבא הארמני בשנת 2004. זאת, למרות הבטחות של משרד המשפטים ההונגרי כי עונשו של ספארוב ייאכף. המהלך נובע מהידרדרות ביחסים הארמנים-אזריים מאז הפסקת האש של מלחמת נגורנו-קרבאך ב-1994. בירוואן, בירת ארמניה, מפגינים זרקו עגבניות על בניין הקונסוליה ההונגרית וקרעו את דגל הונגריה. ארצות הברית, מתחה גם היא ביקורת על ההחלטה להסגיר את ספארוב לאזרבייג'ן. שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן אמר באפריל 2013, כי "ארמניה מוכנה להסדיר את היחסים עם הונגריה, על בודפשט צריכה לנקוט צעדים". ארמניה מיוצגת בהונגריה דרך שגרירותה בווינה שבאוסטריה וקונסוליה לשם כבוד בבודפשט. מאידך, הונגריה מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה בטביליסי שבגאורגיה וקונסוליה לשם כבוד בירוואן. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארמניה–הונגריה בוויקישיתוף Gorondi, Pablo (2012-08-29). "Azerbaijani military officer serving life for murder in Hungary is freed when sent home". Montrealgazette.com. אורכב מ-המקור ב-2012-11-11. נבדק ב-2012-09-02. "Statement by NSC Spokesman Tommy Vietor on Azerbaijan's Decision to Pardon Ramil Safarov | The White House". Whitehouse.gov. נבדק ב-2012-09-02. "Armenia ready to settle relations with Hungary". Tert.am.
אד רנדל

אד רנדל (באנגלית: Edward Gene Rendell; נולד ב-5 בינואר 1944) הוא משפטן, עורך דין, פוליטיקאי וסופר אמריקאי שכיהן כמושל פנסילבניה ה-45 בין השנים 2003 ל-2011 וקודם לכן כראש העיר של פילדלפיה בין השנים 1992–2000. היה חבר במפלגה הדמוקרטית וכיהן כתובע המחוזי של פילדלפיה. רנדל נולד בניו יורק למשפחה יהודית מרוסיה, רנדל עבר לפילדלפיה שם השלים תואר ראשון מאוניברסיטת פנסילבניה. הוא שירת כסגן בצבא ארצות הברית בשנים 1968 עד 1974. רנדל נבחר לתובע המחוזי של פילדלפיה בשנת 1977 לאחר שהביס את התובע המחוזי הדמוקרטי, אמט פיצפטריק, בבחירות המקדימות, והפך לתובע המחוזי הצעיר ביותר בהיסטוריה. ב-1982, ניהל רנדל את התביעה השנויה במחלוקת של מומיא אבו ג'אמאל, שגרמה לגזר דין מוות. הפיצוץ של הקהילה הדתית השחורה (MOVE) על ידי משטרת פילדלפיה התרחש גם במהלך כהונתו של רנדל ואז נהרגו 11 מחבריה וגרמו לשריפה שהותירה מאות דיירים ללא קורת גג. ב-1987 רץ רנדל למועמדות הדמוקרטית נגד ראש העיר המכהן של פילדלפיה, וילסון גוד, והפסיד. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1991, רץ שוב לתפקיד נגד פרנק ריזו שנפטר בקיץ של אותה שנה, ובעקבות כך, בנובמבר 1991, זכה רנדל בתפקיד ראש העיר של פילדלפיה. במהלך כהונתו כראש העיר, קיצץ רנדל גירעון של כ-250 מיליון דולר, איזן את התקציב של פילדלפיה, הפחית מיסים לעסקים, יישם יוזמות חדשות מניבות הכנסות ושיפר באופן דרמטי את השירותים לשכונות פילדלפיה. הוא קיבל את הכינוי "הרנסאנס של פילדלפיה" בגלל מה שעשה עם התקציב. מדיניות קיצוץ המחירים של רנדל הביאה לו התנגדות עזה מצד איגודים מקצועיים, עם זאת, הוא נבחר מחדש בשנת 1995, כשהביס את הרפובליקני ג'ו רוקס עם 80% מהקולות. ב-2002 התמודד רנדל לתפקיד מושל פנסילבניה ובבחירות שנערכו בנובמבר ניצח את השופט הרפובליקני מייק פישר. רנדל זכה לא רק בפילדלפיה שהיא בכללות דמוקרטית, אלא גם בפרברים הרפובליקנים של פילדלפיה, בעיקר בשל הפופולריות שלו כראש העיר של פילדלפיה. בבחירות שנערכו ב-7 בנובמבר 2006, זכה שוב רנדל והביס את לין סוואן, שחקן פוטבול מקצועי לשעבר בפיטסבורג סטילרס. רנדל זכה ב-2,470,517 מהקולות שהם 60 אחוז לעומת 1,622,135 מהקולות שהם 40 אחוז שקיבל סוואן. ב-16 בינואר 2007 הושבע כמושל פנסילבניה בפעם השנייה. לאחר סיום הקריירה בתור מושל פנסילבניה, חזר רנדל למשרד עורכי הדין שלו בפילדלפיה. בינואר 2011, קיבל משרה כאנליסט פוליטי ב-NBC News ו-MSNBC. ב-10 ביולי 1971 נישא למארג'ורי רנדל, שופטת פדרלית של בית המשפט לערעורים של ארצות הברית ממוצא קתולי, יש להם בן אחד, ג'סי. זמן קצר לאחר שעזב את משרתו בשנת 2011 הודיעו על פרידתם. מדיה וקבצים בנושא אד רנדל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אד רנדל אד רנדל, ברשת החברתית פייסבוק אד רנדל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המינוי של רנדל תיאור האירוע
Tu Canción

Tu Canción (בעברית: השיר שלך) הוא השיר שייצג את ספרד באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר שבוצע על ידי הצמד אלפרד גרסיה ואמייה רומרו, הולחן ונכתב על ידי ראול גומז וסילביה סנטורו. השיר נבחר ב-29 בינואר 2018 בתחרות "Operación Triunfo" ששודרה בערוץ La 1 והיוותה את תחרות קדם האירוויזיון הספרדי. בגמר האירוויזיון הופיעו הזמרים כשיר מספר 2, וקיבל 61 בניקוד הסופי, מה שהעניק לו את המקום ה-23. סרטון השיר "Tu Canción" באתר יוטיוב מילות השיר, אתר אל מונדו, 24 בינואר 2018 "Listas Ventas España on Twitter". Twitter. נבדק ב-2018-06-18.
1949 בצרפת

שנת 1949 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 962 שנות לאום. נשיא צרפת: ונסן אוריו ראש ממשלת צרפת: אנרי קווייל (עד 28 באוקטובר), ז'ורז' בידו (החל מ-28 באוקטובר) אוגוסט 1949 - שרפת יער לנדס, במהלך השרפה 82 בני אדם נהרגו. 27 באוקטובר - טיסה מפריז לניו יורק מתרסקת באזור האיים האזוריים. 30 ביוני - מתחיל הטור דה פראנס. 21 ביולי - מסתיים הטור דה פראנס בזכייתו של פוסטו קופי מאיטליה. 18 בינואר - פיליפ סטארק, מעצב. 6 בפברואר - אוליבייה שבלייה, רוכב אופניים (נפטר ב-1980). 10 בפברואר - מקסים לה פורסטייה, זמר. 2 במרץ - איזבל מיר, גולש סקי. 22 במרץ - פאני ארדן, שחקנית. 1 באפריל - ג'רארד מסטרלט. איש עסקים. 16 באפריל - קלוד פאפי, כדורגלן (נפטר ב-1983). 24 באפריל - ורוניק סנסון, זמרת וכותבת שירים. 27 באפריל - דידייה דנינקס, סופר ופוליטיקאי. 16 במאי - ז'יל ברטולד, אתלט. 17 ביוני - סרג' ווינסון, פוליטיקאי (נפטר ב-2007). 2 ביולי - ברנרד פייר דונדייה, שחקן (נפטר ב-2010). 13 באוגוסט - פיליפ פטי, אמן הליכה על חבל. 22 באוקטובר - ארסן ונגר, מאמן כדורגל. (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1949) 28 בינואר - ז'אן-פייר ווימיל, נהג מרוצי מכוניות וחבר תנועת ההתנגדות הצרפתית (נולד ב-1908). 4 ביוני - מוריס בלונדל, פילוסוף (נולד ב-1861). 24 בספטמבר - פייר דה-בריול, מלחין (נולד ב-1861). 27 באוקטובר - מרסל סרדן, מתאגרף (נולד ב-1916). 27 באוקטובר - ז'ינט נבה, כנרית (נולדה ב-1919). מדיה וקבצים בנושא 1949 בצרפת בוויקישיתוף
1771 בצרפת

שנת 1771 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 784 שנות לאום. לואי החמישה עשר, מלך צרפת 19 ביוני – יוזף דיאז גרגון, מתמטיקאי ולוגיקאי צרפתי (נפטר ב-1859) 18 באוגוסט – לואי-פרנסואה ברטין דה ואוקס, עיתונאי צרפתי (נפטר ב-1842) 27 בדצמבר – הנרי פיטו, מהנדס הידראולי צרפתי (נולד ב-1695) מדיה וקבצים בנושא 1771 בצרפת בוויקישיתוף
אריסטובולוס (מלך כלקיס)

אריסטובולוס (ביוונית: Ἀριστόβουλος; המאה ה-1 לספירה) היה נסיך מבית הורדוס, בנו של הורדוס מלך כלקיס ואשתו הראשונה מרים. הוא היה נכדו של אריסטובולוס, בנם של המלך הורדוס ומרים החשמונאית, ונינו של המלך הורדוס משני הצדדים: כמו אביו, גם אמו, מרים, הייתה נכדתו של הורדוס, דרך אמה, אולימפיאס. אריסטובולוס נישא לשלומית בת הרודיאס לאחר מות בעלה, פיליפוס הטטרארך. שלומית ילדה לאריסטובולוס שלושה בנים: הורדוס, אגריפס ואריסטובולוס. אריסטובולוס לא ירש מיד את אביו כשליט כלקיס. עם מותו של אביו בשנת 48 לספירה, נתן הקיסר קלאודיוס את הטריטוריה לבן דודו של אריסטובולוס, אגריפס השני. רק כאשר בשנת 52 לספירה ניתנו לאגריפס השטחים שקודם לכן היו תחת שלטונו של פיליפוס, קיבל אריסטובולוס את כלקיס. אריסטובולוס זוהה עם אותו אריסטובולוס שמונה על ידי נירון קיסר למלך ארמניה הקטנה (אנ') בשנת 55 לספירה, והשתתף עם כוחותיו במלחמה עם האימפריה הפרתית בשנים 63-58, ותמורת זאת קיבל ממנו בשנת 61 חלק קטן מארמניה הגדולה. אריסטובולוס זה נעקר מארמניה הקטנה בשנת 72, אולם במידה והוא אותו אריסטובולוס מלך כלקידיקי, שתמך בלוקיוס קאיסניוס פאיטוס (אנ'), פרוקונסול בסוריה, במלחמה נגד אנטיוכוס הרביעי, מלך קומגנה בשנת 73, הוא פוצה תמורת זאת בממלכה חדשה, ככל הנראה כלקיס על הבלוס (ad Belum, נהר קויק (אנ'); כיום קינאסרין בצפון סוריה). מדיה וקבצים בנושא אריסטובולוס בוויקישיתוף יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 134. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 137. William Smith, Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Aristobulus (5), p.301 יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ח, פסקה ד, סעיף 158. טקיטוס, אנלים, ספר 13, פרק 7; ספר 14, פרק 26. יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ז, פרק ז, פסקה א, סעיפים 227-226. Schwartz, Seth. "Herodians after 70", Josephus and Judaean Politics, p. 149, Brill, 1990
יחסי איחוד האמירויות הערביות – הפיליפינים

יחסי איחוד האמירויות הערביות–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין האמירויות הערביות המאוחדות לבין רפובליקת הפיליפינים. השגרירות הפיליפינית באבו דאבי נפתחה ב-17 ביוני 1980. כלכלת איחוד האמירויות תלויה בעובדים זרים, שחלק ניכר מהם באים מהפיליפינים. איחוד האמירויות הוא היעד השני הגדול ביותר עבור מהגרי עבודת פיליפינים, אחרי ערב הסעודית. ישנם כבין 500,000 ל-600,000 עובדים פיליפינים באיחוד האמירויות הערביות. 60% מסווגים כבעלי מקצוע, 25% מיומנים ו-15% לא-מקצועיים. סך הסחר בין הפיליפינים לבין איחוד האמירויות הערביות עלה ל-1.61 מיליארד דולר ב-2010 מ-1 מיליארד דולר בשנת 2009. איחוד האמירויות הערביות דורגה במקום ה-16 בקרב שותפי הסחר בפיליפינים ב-2009, שותפת היבוא ה-14 בגודלה ו-21 בגודלה בשותפות לייצוא. באותה שנה הייתה איחוד האמירויות הערביות שותפת היבוא השני ושותפת היצוא הראשון של הפיליפינים במזרח התיכון. 90% מהייבוא הפיליפיני מאיחוד האמירויות הערביות זה מוצרי נפט. איחוד האמירויות הערביות, ובמיוחד אבו דאבי, משמשת כמרכז תחבורה למוצרי הייצוא הפיליפינים, שרבים מהם נכנסים למכס במדינות אחרות במזרח התיכון. האמירויות תמכו בשיחות שלום בין ממשלת הפיליפינים לבין חזית השחרור הלאומית של מורו, שהובילו להסכם שלום סופי שנחתם במנילה ב-2 בספטמבר 1996. האמירויות גם תמכה בהצעת הפיליפינים למעמד של משקיף בארגון לשיתוף פעולה מוסלמי וייעצה לפיליפינים לקבל תמיכה גם ממדינות חברות אחרות שנותרו נייטרליות להצעת הפיליפינים. איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במנילה. מאידך, הפיליפינים מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. יחסי איחוד האמירויות הערביות-סין מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – הפיליפינים בוויקישיתוף "Embassy of the Republic of the Philippines, Abu Dhabi, United Arab Emirates". Philembassy.ae. 1980-06-17. נבדק ב-2013-06-10. "UAE, Philippines move to improve bilateral relations | Inquirer Business". Business.inquirer.net. 2011-12-21. נבדק ב-2013-06-10. "Embassy of the UAE in Manila » Philippines–UAE Relations-Bilateral Relations". Uae-embassy.ae. אורכב מ-המקור ב-2013-07-10. נבדק ב-2013-06-10. שגרירות איחוד האמירויות הערביות בפיליפינים שגרירות הפיליפינים באיחוד האמירויות הערביות
קרחון ולטשר (מונטנה)

קרחון ולטשר (באנגלית: Vulture Glacier; מילולית "'קרחון נשר") הוא קרחון הנמצא בשטח הפארק הלאומי גליישר במדינת מונטנה שבארצות הברית. הקרחון ממוקם דרומית לפסגת ולטשר, וגובהו 2,563 מטרים מעל פני הים. בין השנים 1966 ו-2005, בשל התחממות כדור הארץ, הקרחון איבד למעלה מ-50 אחוזים משיטחו (שטח הקרחון קטן מ- 408,034.38 מ"ר בשנת 1966 ל-296,786.09 מ"ר בשנת 2015). קרחון ולטשר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפה טופוגרפית של קרחון ולטשר תצלום של קרחון ולטשר משנת 1913 רשימת קרחוני מונטנה גובה קרחון ולטשר שטח קרחון ולטשר בשנים 1966 - 2015
תא ההדחות (WWE)

"תא ההדחות" (באנגלית: Elimination Chamber) הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ומשודר אחת לשנה בערוץ של ה-WWE Network. האירוע הראשון נערך לראשונה ב-21 בפברואר 2010 ושימש כאירוע המחליף לאירוע No Way Out. הרעיון שעמד מאחורי האירוע "תא ההדחות" היה שיהיו לו שני קרבות מרכזיים שיתקיימו בתוך מבנה "תא ההדחות", אחד שיהיה על אליפות ה-WWE והאחר שיהיה על אליפות העולם במשקל כבד (האליפויות אוחדו בדצמבר 2013). שם האירוע נבחר כתוצאה מסקר שנערך באתר הרשמי של ה-WWE וחלק מהשמות שהוצעו היו מטאל כבד, תא הקרב, תא העימות והשם המקורי שהיה לפני כן, "אין מוצא". בשנת 2015 האירוע הועבר לחודש מאי והאירוע שהתקיים במקומו בחודש פברואר היה "פאסטליין". כמו כן, אותו אירוע כלל בפעם הראשונה קרב "תא הדחות" על האליפות הבין-יבשתית, שהייתה ללא אלוף באותה התקופה. האירוע לא נערך בשנת 2016, אך חזר שנה לאחר מכן כאירוע הבלעדי לתוכנית סמאקדאון. בשנת 2018 האירוע הפך להיות בלעדי לתוכנית Raw ויכלול בפעם הראשונה בתולדותיו את קרב "תא ההדחות" הראשון של מחלקת הנשים. כמו כן, בגרמניה האירוע נקרא "אין יציאה" (בגרמנית: Kein Entkommen), כדי למנוע כל דמיון ואזכור של תאי הגזים ששומשו במהלך השואה במסגרת מלחמת העולם השנייה. קרב "תא ההדחות" כולל שישה משתתפים, כששניים מהם מתחילים את ההתמודדות בזירה, וכל הארבעה הנותרים נמצאים בתוך תאים פנימיים. בכל חמש דקות, אור מצביע על אחד מהתאים והתא הנבחר הוא התא שהמשתתף מתוכו משתחרר ונכנס אל הקרב המתרחש. שיטה זו ממשיכה לכל אורך הקרב עד שכל ארבעת התאים מתפנים, קרב זה מתרחש מעל לעשרים דקות. מטרת הקרב היא להדיח את המתחרים על ידי הצמדה או הכנעה, אשר יכולה לקרות בתוך הזירה או בשטח שמחוץ לזירה (משנת 2012 כל ההצמדות וההכנעות חייבות להיות בתוך הזירה). כמו כן, פסילות הן לא אופציה להדיח את אחד מהמשתתפים. המנצח בקרב הוא המשתתף האחרון שנמצא בזירה לאחר שכל חמשת האחרים הודחו. ארגון הסט של הקרב נשאר אותו הדבר מאז הבכורה בשנת 2010, כשהגג של התא מואר במתאבק שמשוחרר לקרב. בשנים 2010–2012 האירוע כלל שני קרבות "תאי הדחה", אחת ל-Raw ואחת לסמאקדאון עד למיזוג התוכניות באוגוסט 2011. בשנת 2010, קרב תא ההדחות של Raw היה על אליפות ה-WWE וקרב תא ההדחות של סמאקדאון היה על אליפות העולם במשקל כבד. בשנת 2011 קרב תא ההדחות של Raw היה על המועמדות לתואר אליפות ה-WWE ברסלמניה 27. בשנת 2013 נערך רק קרב תא הדחות אחד כשלמנצח בקרב ניתנה ההזדמנות להילחם בעבור תואר אליפות העולם במשקל כבד. בשנת 2014 נערך רק קרב תא הדחות אחד כשהוא היה על האליפות ה-WWE במשקל כבד. שנה לאחר מכן האירוע הוזז מחודש פברואר לאמצע חודש מאי ובו שני קרבות תאי הדחות, האחד היה קרב תא ההדחות הראשון שנערך בין מתאבקי הזוגות על אליפות הזוגות של ה-WWE, והאחר היה על האליפות הבין-יבשתית שהייתה פנויה. בשנת 2016 האירוע לא התקיים, אך שנה לאחר מכן האירוע חזר לחודש פברואר והוכר כאירוע הבלעדי לסמאקדאון (לאחר שביולי 2016 מיזוג התוכניות בוטל ולכל תוכנית הייתה את המתאבקים שלה). בשנת 2018 האירוע הוכר כבלעדי לתוכנית Raw. מדיה וקבצים בנושא תא ההדחות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תא ההדחות (באנגלית) חוקי הקרב שינוי בשמו של האירוע "אין מוצא"
יום ראשון מעונן

יום ראשון מעונן (ביוונית: Ουζερί Τσιτσάνης) הוא סרט דרמה יווני של הבמאי מנוסוס מנוסאקיס. הסרט מתבסס על ספר בשם זהה של ג'ורג' סקמפרדוניס. הסרט הוקרן לראשונה בישראל בסינמטק ירושלים בפסטיבל הסרטים היהודי ב-2017. עלילת הסרט מתרחשת בסלוניקי שביוון תחת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. במרכז הסרט עומדים סיפורם של ג'ורג' הנוצרי ואסטריאה היהודיה. שני הצעירים מתאהבים, תוך התנגדות עזה של משפחות שניהם לאהבתם. ג'ורג' מעורב בפעילות המחתרת המקומית פעילות שגם אסטריאה קשורה אליה. ברקע נמצאים הטברנה של ציצאניס, וזמרת הבית שלו, וזה המקום שגם ג'ורג' עובד בו בערבים. בינתיים יהודי המקום סובלים מגזירה הרודפת גזירה אחרת. החל משליחתם לעבודת כפייה מפרכת, שוד וביזה, חובת ענידת טלאי צהוב, התעללות בכיכר החרות, ולבסוף כליאתם בגטו ושילוחם למחנות המוות ברכבות, אקט בו מסתיים הסרט. "יום ראשון מעונן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יום ראשון מעונן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יום ראשון מעונן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יום ראשון מעונן, קדימון הסרט באתר יוטיוב
פרא (סרט אמריקאי, 2018)

פרא (באנגלית: Rampage) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של בראד פייטון ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, נעמי האריס, ג'ייק לייסי, מאלין אקרמן וג'פרי דין מורגן. הסרט מבוסס על משחק המחשב "Rampage", בו גורילה לבקנית הופכת למפלצת מבעיתה ברחובות שיקגו. הסרט מופץ על ידי האחים וורנר ויצא בארצות הברית ב-13 באפריל 2018. צילומי הסרט נערכו באפריל 2017 בשיקגו, אילינוי. החוקר הפרימטולוג דייוויס אוקוי, הנלחם בסחר בבעלי חיים, חולק קשר עם הגורילה הלבקנית ג'ורג', אך לאחר ניסוי מדעי שהשתבש, חברו הטוב הופך ליצור ענקי ואלים המאיים על האנושות, כשגם זאב ותנין הושפעו מאותו ניסוי וגדלו לצורות מפלצתיות. דייוויס וד"ר קייט קולדוול מחפשים אחר נוגדן המתאים לניסוי שפגע בגופם של החיות כדי להציל את העיר שיקגו. דוויין ג'ונסון - דייוויס אוקוי, פרימטולוג ולשעבר ראש היחידה למאבק בסחר לא חוקי בבעלי חיים ברואנדה. נעמי האריס - ד"ר קייט קולדוול, מהנדסת גנטית. מאלין אקרמן - קלייר ויידן, האחראית על המוטציות של החיות. ג'ו מנגנלו - בורק, מנהיג של צבא פרטי. ג'ייק לייסי. מארלי שלטון - מדענית ואסטרונאוטית. ג'פרי דין מורגן - הסוכן ראסל, סוכן ממשלתי מסוכנות מסווגת. ג'ק קווייד - קונור אתר האינטרנט הרשמי של פרא (באנגלית) פרא, ברשת החברתית פייסבוק פרא, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרא, ברשת החברתית אינסטגרם "פרא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרא", באתר נטפליקס "פרא", באתר AllMovie (באנגלית) "פרא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פרא", באתר Metacritic (באנגלית) "פרא", באתר Prime Video (באנגלית) "פרא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות ארז דבורה, ביקורת סרט - "פרא": המפלצות הבינוניות של דוויין ג'ונסון, באתר ynet, 13 באפריל 2018
קמפטוזאורוס

קמפטוזאורוס (שם מדעי: Camptosaurus; מיוונית: "לטאה כפופה/גמישה") הוא סוג דינוזאור בעל אגן דמוי עוף שחי בתקופה יורה עליון לפני 157-147 מיליון שנה. יצור זה היה קרוב משפחה רחוק של האיגואנודון והיה שיך למשפחת הקמפטוזאוריים (Camptosauridae). מאובניו נמצאו באמריקה הצפונית ובחלק מאירופה. אורכו של דינוזאור זה הגיע לאורך 8 מ', לגובה 2 מ' ולמשקל 780-880 ק"ג. מבנה גופו היה קל יותר ממבנהו של האיגואנודון והוא נע על 2 רגליים והיה בעל כפות שטוחות ודמויות פרסות. זנבו העניק לו שיווי משקל גדול והוא היה יכול לרוץ במהירות, שלא כמו קרוביו המאוחרים. לסתותיו היו כמעט חסרות שיניים. משערים שהיצור ניזון מצמחים נמוכים כמו מחטניים וציקסיים אותם ליחך בעמידה על רגליו האחוריות. דינוזאור זה תואר על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1885. הקמפטוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור של ה-BBC, בפרק הרביעי החל בתור היורה. בסדרה הוא מוצג דומה לאנטילופה כאוכל צמחים החובר לסטגוזאורוסים כדי להסיט מתקפות של אלוזאורוסים וגם יכולים להימלט במהירות. עם זאת פרטים שמתרחקים מהעדר הראשי נתפסים במארב של האלוזאורוס ואחד הפרטים שנטרפו נגנב בידי הזאורופגנקס - טורף-העל של היורה. בזיכיון פארק היורה הוא מופיע על תג בסרט עולם היורה, אך לא נראה פרט חי. בספר פארק היורה מוזכר קמפטוזאורוס שנמצא במוזיאון שטום מרפי תיקן את אביו על גילו. כמו כן הוא מופיע במשחק המחשב פארק היורה 3: בניית פארק. בנוסף הוא הופיע בסדרה הדינוזאורים!. מדיה וקבצים בנושא קמפטוזאורוס בוויקישיתוף קמפטוזאורוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קמפטוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמפטוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
עבד אל-מוטליב

השריף עבד אל-מוטליב אבן ר'אליב אבן מוסאעד, או עבד אל-מוטליב פאשה אל ר'אליב אל זיידי (בערבית: عبد المطلب بن غالب بن مساعد, ‏ (1790 - 29 בינואר 1886) היה שלוש פעמים אמיר ושריף גדול של מכה, בשנת 1827, בשנים 1856-1851 ואחר כך בשנים 1881-1880. הוא היה בן לענף זיידי (דווי זייד) של בני האשם. עבד אל-ר'אליב נולד בשנת 1790 כבנו של השריף מוחמד ר'אליב בן מוסאעד בן סעיד בן סעד אל זייד. את חינוכו קיבל בארמונו אצל מורים פרטיים. באוגוסט 1827 התמנה לשריף גדול של מכה על ידי הסולטן העות'מאני מהמוט השני כדי להחליף את בן דודו. הודח מהתפקיד כעבור חודש. מינה אותו שוב הסולטן, הפעם אבדילמג'יט הראשון, כאמיר ושריף של מכה ביולי 1851, אחרי פריצת מרד של הבדואים באזור מדינה. בעת מלחמת קרים הוא ביקר בבירת האימפריה, איסטנבול, והתרשם מן התערבות ההולכת וגוברת של מעצמות המערב בענייניה ומפיגורה הטכנולוגי לעומת מעצמות אלה. בשובו אחרי המלחמה למכה סיפר לעולמא של חג'אז שהעות'מאנים הם "כופרים מושבעים" והרים את דגל המרד נגד המושל (ה"ואלי" העו'תמאני של מכה, כשברוח הרפורמות שהונהגו בממלכה רצה לאסור על סחר העבדים. פרצו מהומות, תקריות וקרבות בין אנשי השריף והכוחות שברשות המושל. בסופו של דבר, עבד אל-מוטליב הובס, הודח ב-6 בינואר 1856 ונלקח לאיסטנבול. במקומו מונה כשריף האמיר מוחמד. עבד אל-מוטליב חי באיסטנבול בין השנים 1856–1880. התיידד שם דווקא עם מידהט פאשה הרפורמטור ובשנת 1876 נכח בטקס ההכתרה של הסולטן מוראט החמישי אולם היה זה עבדול חמיד השני שמינה אותו שוב ביוני 1880 לאמיר ושריף גדול של מכה, כנראה מתוך מחשבה שהוא מסוכן יותר באיסטנבול מאשר במכה הרחוקה. Philip Mansel - Constantinople - City of the World's Desire, Penguin Books 1997 William Ochsenwald - Ottoman Arabia and the Holy 1516-1918 Hijaz Journal of Global Initiatives:Policy, Pedagogy,Perspectives vol.10,Nr.1 Special Edition on Understanding Transformations in the Arabic Peninsula 2016 p.29 שליטי מכה -בני האשם באתר הגנאלוגי royal ark של כריסטופר ביירס 2015-2000 Chr.Buyers W.Ochsenwald ע' 29 Ph.Mansel ע' 323-324 Ph.Mansel ע' 324
ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין

ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Nikolaus von Liechtenstein, נולד ב-14 בפברואר 1945), הוא אחיו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין, וגיסו של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. ניקולאוס נולד ב-14 בפברואר 1945 בציריך לפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין ולגאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. בשנת 1950 מונה ניקולאוס לאביר הצדק בהמסדר הריבוני הצבאי של מלטה, אשר לאחר ביטול המעמד בשנת 1961 הפך לתור אביר הכבוד והמסירות. ניקולאוס השלים את החינוך היסודי בוואדוץ, ולאחר מכן למד בתיכון בווינה. משנת 1968 עד 1972 הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה, שם קיבל את התואר דוקטור יוריס. משנת 1973 ועד לשנת 1974 ניקולאוס עבד בבית הוועד הבינלאומי של הצלב האדום בז'נבה, ומשנת 1975 עד 1976 עבד כעורך דין בוואדוץ. בין השנים 1977–1978 הוא שימש כיועץ למשרד החוץ של ליכטנשטיין. משנת 1979 עד 1989 ניקולאוס היה הנציג הקבוע של ליכטנשטיין במועצת אירופה בשטרסבורג, ובין השנים 1986–1987 הוא היה שגריר שאינו תושב של ליכטנשטיין אל הכס הקדוש. בין השנים 1989–1996 הוא היה שגריר ליכטנשטיין בשווייץ, ומשנת 1996 עד ספטמבר 2010 הוא היה שגריר ליכטנשטיין בבלגיה. בנוסף, ניקולאוס הוא הנציג לעניינים בינלאומיים של הצלב האדום בליכטנשטיין ב-20 במרץ 1982 התחתן ניקולאוס עם מרגריט, נסיכת לוקסמבורג, בתם של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג וז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים: לאופולד, נסיך ליכטנשטיין (1984) מריה-אנונציאטה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1985) מארי אסטריד, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1987) יוזף עמנואל, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1989) ניקולאוס היה ראש הצופים (בגרמנית: Korpsführer) של ארגון הצופים הקתולים בליכטנשטיין (Fürstlich Liechtensteinische Pfadfinderkorps St. Georg) בין השנים 1971 עד 1989. כיום הוא חבר בעמותת הצופים של ליכטנשטיין. ניקולאוס נשא נאום בפורום האירופי של הצופים בGrossarl בשנת 1990 בנושא ציד והגנת הטבע. מדיה וקבצים בנושא ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין בוויקישיתוף Pfadfinder und Pfadfinderinnen Liechtensteins - Geschichte, web.archive.org, ‏2007-09-28 Pfadfinder und Pfadfinderinnen Liechtensteins - Ueber unseren Verband, web.archive.org, ‏2007-09-28 [https://web.archive.org/web/20070909101458/http://www.forumgrossarl.at/ger/start.html Europäisches Forum der Gildepfadfinder in Großarl], web.archive.org, ‏2007-09-09
כריסטופר פיירבנק

כריסטופר "כריס" פיירבנק (באנגלית: Christopher "Chris" Fairbank; נולד ב-4 באוקטובר 1953) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות מוקסי בסדרת הדרמה קומית "Auf Wiedersehen, Pet". פיירבנק נולד בהרטפורדשייר שבאנגליה. העניין שלו במשחק התעורר כשהופיע בהצגת בית ספר בקלאברינג שבאסקס. הוא הופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה בהן "Sapphire and Steel", "המקצוענים" ו"סקרלט פימפרנל". פיירבנק דיבב בסרטים באורך מלא של וולאס וגרומיט, "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" ו"חיים בזרם". ב-1989 שיחק בתפקיד אחד משני השודדים ששומעים את הגעתו של באטמן בסרטו של טים ברטון. פיירבנק גילם את מקטילבורג בסרט "האלמנט החמישי", האסיר מרפי בסרט "הנוסע השמיני 3", והשחקן בגרסה של פרנקו זפירלי למחזה "המלט" בכיכובו של מל גיבסון. עוד הופיע פיירבנקס בטרילוגיית הסרטים "גול!" בדמות אוהד של ניוקאסל יונייטד. פיירבנק ידוע בזכות יכולתו לדבר במבטאים ובדיאלקטים שונים. בתפקיד מוקסי בסדרה "Auf Weidersehen Pet" גילם איש מליברפול. המבטא שלו היה כל כך משכנע שהצופים היו בטוחים שהוא אכן מליברפול. ב-2010 שיחק פיירבנק בתפקיד בלש במיני-סדרה "חמש בנות", ובתפקיד אלפרד "פרדי" לנון בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "לנון בעירום". ב-2011 הופיע פיירבנק בסרט "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתפקיד פירט בשם איזקייל. ב-2012 שיחק בדמות אוסטרלי בסדרה "Starlings" של ערוץ Sky 1. ב-2017 שיחק בתפקיד איבוטסון בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "טאבו". (2002) Prisoner of War – קולונל רוג'ר הרדינג וקולות נוספים (2004) The Getaway: Black Monday – קולות נוספים (2006) Killzone: Liberation – גנרל ארמין מטראק (2006) Medieval II: Total War (2006) Rule of Rose – גרגורי מ. וילסון (כלב משוטט) (2007) Heavenly Sword – קולות נוספים (2008) Age of conan: Hyborian Adventures (2008) Fable II (2008) Viking: Battle for Asgard (2009) Demon's Souls – המלך הזקן דוראן / יורט (2009) Killzone 2 – קולות נוספים (2011) The Last Story – המספר (2013) Divinity: Dragon Commander – סר פלסטאף סילברוויין, קולות נוספים (2013) Puppeteer – גנרל טייגר (2017) Warhammer 40,000: Dawn of War III – אינקוויזיטור הולט כריסטופר פיירבנק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטופר פיירבנק, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטופר פיירבנק, באתר MusicBrainz (באנגלית) Chris Fairbank: Actor Chrisfairbank.com "Herald Scotland – Arts & Ents – Film & TV Features – Lennon Naked". The Herald. Glasgow. נבדק ב-24 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה)