laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם אשכנזי

הרב אברהם אשכנזי (תקע"א, 1811 - ט' בשבט תר"מ, 22 בינואר 1880), היה רב ראשי של כל יהודי ארץ ישראל בתקופת האימפריה העות'מאנית, הראשון לציון וחכם באשי. נולד בעיר לאריסה שבאימפריה העות'מאנית, ובשנת 1820 עלה לארץ ישראל עם אביו יעקב. היה פעיל בגאולת קרקעות בארץ ישראל, ובין פעולותיו הייתה רכישת מערת שמעון הצדיק בירושלים, פעולה אשר נודעה לה חשיבות רבה ביישוב הישן. נישא לשרה בת הרב יצחק פרחי. בהמשך נישא לאמו של הרב שמעון אשריקי, ואף אימץ את זה האחרון כבן. נבחר לדיין בבית דינו של הרב בנימין מרדכי נבון, שבספרו "בני בנימין" פרסם הרב אשכנזי את פסקיו. בתפקיד זה שימש כשלוש שנים. בשנת ה'תרכ"ד נבחר לכהן כאב בית דין. ביום ה' באדר ה'תרכ"ט (1869), עם פטירתו של הרב הראשי חיים דוד חזן, הוכתר הרב אשכנזי כראשון לציון ונשא בתפקיד זה זמן ארוך יותר מארבעת קודמיו, 12 שנה, עד פטירתו. הרב אשכנזי התפרסם בקשריו הטובים עם כל יהודי היישוב, ספרדים ואשכנזים, חתם על הסכמה לספרו של ר' עקיבה יוסף שלזינגר, בית יוסף חדש. הודות לשליטתו בשפה היוונית, כמו בטורקית ובערבית, אף היה בקשר טוב עם אישים לא יהודיים, דוגמת הפטריארך היווני אשר היה בן-בית בביתו. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אשר ביקר בארץ ישראל בשנת 1869, כיבד אותו באות כבוד על עבודתו הציבורית. כמו כן, הרב אברהם אשכנזי קיבל מהשר משה מונטיפיורי גביע כסף מהודר עם הקדשה חרותה כאות הוקרה לפועלו הרב, ובה כתוב: מנחת זיכרון להרב הגאון יכ"ו מו"ה אברהם אשכנזי נ"י חכם באשי בעה"ק ירושלים תוב"ב מאת השר מו"ה משה מונטיפיורי א' תמוז התרל"א לבריע' בערוב ימיו שימש כראש ישיבת "בית יעקב" ונשיא חברת "שבת אחים". בשנת ה'תר"א, הרב אשכנזי הוציא לאור יחד עם הר"י קפילוטו את הספר "תקנות ירושלים", המכיל את כל מנהגי העיר הנוגעים לדת ולהלכה. כתב בעיתונים הלבנון וחבצלת. הרב נפטר בט' בשבט ה'תר"ם (1880) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. לאחר שנים ארוכות בהן לא אותרה המצבה שאותה ניסה לגלות נינו, שמואל אשכנזי, אחרי מלחמת ששת הימים, הצליחו בני נינו של הרב אשכנזי, שלמה ודוד, לאתר את מצבת הקבר הפגועה בשנת 2004. בנו, הרב יצחק אשכנזי (1859–1915), היה ממקימי בית החולים משגב לדך, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים, וחבר בית הדין שעל ידה. לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר, הוצעה לו משרת הרב הראשי, אך הוא סירב, כיוון שלא רצה לשמש ברבנות. הניח אחריו כתבי יד רבים בשו"ת ובפוסקים. נכדו, שלמה אשכנזי (1879–1948), היה חבר ועד שכונת אוהל משה, נישא לשמחה בת הרב משה מלכא. משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', עמ' 121 - 122) תולדות רבינו אברהם אשכנזי, בשו"ת מהר"א אשכנזי הוצאת חברת אהבת שלום, דפוס תשנ"א אברהם בן יעקב אשכנזי (1811-1880), דף שער בספרייה הלאומית לא ברור האם אשתו הקודמת נפטרה לפני נישואין אלו משה דוד גאון, "שמעון אשריקי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 127, באתר היברובוקס יד בן צבי /ארכיון התמונות/משפחת אשכנזי אברהם אשכנזי, שלום משה חי גאגין, הוספה להלבנון נו' 45, הלבנון, 28 ביוני 1876
ועדת נתניהו (מערכת הבריאות)

ועדת נתניהו היא ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה ב-14 ביוני 1988, על יסוד החלטת ממשלת ישראל העשרים ושתיים בראשותו של יצחק שמיר, לבדיקת תפקודה ויעילותה של מערכת הבריאות בישראל. בראש הוועדה עמדה שופטת בית המשפט העליון - שושנה נתניהו. על בסיס החלטות הוועדה חוקק שר הבריאות חיים רמון את חוק ביטוח בריאות ממלכתי. נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, מינה את חבריה: בהחלטת הממשלה, שהתקבלה ב-5 ביוני 1988, נכתב: לכונן ועדת חקירה לפי חוק ועדות החקירה התשכ"ט 1969 אשר תבדוק את תפקודה ויעילותה של מערכת הבריאות בישראל ככל שתמצא לנכון, בדבר השינויים הנדרשים במבנה ובצורת התפקוד של המערכת והדרכים להתייעלותה: בהתחשב במצב הכלכלי של המדינה ובמגבלותיה המשאבים הציבוריים שניתן להקצותם למטרה זו. בהתחשב בצורך לקיים שירותי רפואה ציבורית ברמה סבירה לכל, מבלי לפגוע באפשרות לקבלת שירותי בריאות בצריכה פרטית הוועדה קיבלה 211 פניות במסגרת פניות הציבור, שמעה 148 עדויות, התייעצה עם 3 גורמים מומחים מחו"ל. הוועדה עשתה שימוש בספרות מקצועית מהארץ ומחו"ל, נעזרה בדו"חות ומסמכים ממשרד הבריאות, ממשרד האוצר, מדו"ח מבקר המדינה ובנתונים מקופות החולים וגופים נוספים. דו"ח הוועדה הוגש ב-20 באוגוסט 1990. הוא כלל סקירה מפורטת של מערכת שירותי הבריאות במדינת ישראל, ו-116 המלצות לרפורמה (82 מהן בדעת רוב), שהמרכזית והחשובה שבהן הייתה ההמלצה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (שאכן נחקק בהתאם להמלצה ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1994). המלצות נוספות היו הפסקת פעילות משרד הבריאות כספק ישיר של שירותי בריאות לפרט, ניהול בתי החולים הציבוריים על ידי תאגידים, אספקת שירותי בריאות לאוכלוסייה על בסיס אזורי ועוד. פרופ' אריה שירום לא הצטרף לדעת רוב חברי הוועדה, ותחת זאת הגיש דעת מיעוט מפורטת. דו"ח הוועדה, נפרש על פני מאות רבות של עמודים, נחשב למסמך מכונן של מדיניות הבריאות בישראל. המלצות וועדת נתניהו, מינהל תכנון אסטרטגי וכלכלי - משרד הבריאות, אוקטובר 2013 חקיקת חוק ביטוח לאומי ממלכתי - למה דווקא בשנת 1994 - המלצות ויחודיות ועדת נתנהו, עמוד 4–6, ברוך רוזן וגבי בן-נון
קמוב Ka-226

קמוב Ka-226 (ברוסית: Камов-226, שם קוד דיווח נאט"ו: Hoodlum; בתרגום לעברית: בריון) הוא מסוק תובלה קואקסיאלי רב תכליתי מתוצרת חברת קמוב הרוסית (לשעבר סובייטית). המסוק נוצר כגרסה דו-מנועית של מסוק ה-Ka-126. המריא לראשונה ב-4 בספטמבר 1997 משדה ניסויים ליד העיר לובריץ עם הטייס ולדימיר לברוב. מסוק זה שופר לעומת ה-Ka-26, שעליו התבסס, בכך שצויד בצמד מנועי טורבינת גז (מתוצרת מערבית), בניגוד לצמד מנועי הבוכנה מדגם М-14В26 המיושנים שהותקנו על ה-Ka-26. בשל כך, מסוק זה ניחן ביכולת נשיאת מטען משופרת, יכולת המראה בעומס גבוה יותר ובהפחתת הויברציות והרעש של המסוק. בדומה לכל מסוקי קמוב, גם מסוק זה בנוי במבנה של שני רוטורים קואקסיאליים ללא רוטור זנב. מסוק זה נמצא בעיקר בשימוש ארגונים ממשלתיים וחברות ברוסיה, וביניהם: שירותי ההצלה של רוסיה (רוסית: МЧС, כיתוב לטיני: MChS) הזמינו 5 מסוקי Ka-226 קדם סדרתיים בשווי 180 מיליון רובל בשנת 2001. חברת גזפרום הזמינה 3 מסוקים. Ka-226A - מסוק תובלה (נוסעים או מטען). Ka-226-50 - גרסה משופרת Ka-226AG - גרסה מיוחדת של חברת גזפרום. Ka-226U - גרסת אימונים צבאית. Ka-226T - גרסה עם מנועי Arrius"-2G2" של החברה הצרפתית "Тurbоmеса". רוסיה רוסיה - בשירות חברות רוסיות, וגם בשירות שירות הביטחון הפדרלי, המפקח על גבולות רוסיה. ירדן ירדן - חוזה בשווי 25 מיליון דולר נחתם על מנת לספק לחיל האוויר המלכותי הירדני 6 מסוקי Ka-226. מידע על KA-226 ב kahelicopter.com קמוב Ka-60 מדיה וקבצים בנושא קמוב Ka-226 בוויקישיתוף תמונות של המסוק מידע על המסוק (ברוסית)
עולם החסידות

עולם החסידות הוא מגזין חרדי-חסידי אשר יצא לאור משנת ה'תשנ"ה ואילך, והופץ בקרב האוכלוסייה החרדית, בארץ ובחו"ל. בתחילה יצא המגזין לאור פעם בחודש, ובהמשך שני גיליונות מדי חודש, אולם בהמשך המגזין שודרג ושמו שונה ל‘מורשה’. במגזין זה, כמו במגזינים דומים, לא היה כל תוכן פוליטי או כזה המכיל לשון הרע. המגזין עסק בנושאים הנושקים בחלקם לתחום התורני. בנוסף היו במגזין כתבות צבע על דמויות שונות בעולם התורה והחסידות. המגזין כלל גם מוסף מיוחד לבית ולמשפחה. רוב הכותבים בעיתון נשאו שמות עט. דוד רוטנברג, מתווה את הדרך: החסיד שמעצב את התודעה של רבבות ספרדים, באתר חרדים10, ‏14 באוקטובר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים אריאב

חיים אריאב (13 באוגוסט 1895 – 16 ביוני 1957) היה איש ציבור ישראלי. בין תפקידיו הבולטים מזכ"ל הסוכנות היהודית, מזכיר התאחדות האיכרים וחבר הכנסת. נולד בשם חיים קרופסקי בשנת 1895 בעיר לִידה שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בצעירותו למד בחדר ובבית ספר עממי רוסי. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל וסיים את לימודיו בגימנסיה "הרצליה". בסיום לימודיו התנדב אריאב לצבא האימפריה העות'מאנית, והוכשר מטעמו בקושטא לקצונה. בשירותו הפעיל שירת כמורה בבית ספר צבאי בדמשק. בעקבות חשיפתה של מחתרת ניל"י נאסר. לאחר שחרורו הוחזר לשמש מתורגמן בחזית הקווקזית. בשנת 1919 החל לעבוד בוועד הצירים, וכעבור זמן התמנה למזכיר הוועד. בשנת 1921 החל ללמוד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. סיים את למודיו בשנת 1925, והוסמך לעריכת דין. בשנים 1929–1931 שימש מזכיר כללי של הסוכנות היהודית בירושלים, ולאחר מכן, עד שנת 1951 כיהן כמזכיר התאחדות האיכרים, ובחלק מהזמן גם כמזכיר ארגון הפרדסנים. בשנת 1931 היה מעורב בהקמתה של קופת חולים עממית. כן היה אריאב מנהל חבר המועצות המקומיות. בשנת 1934 עזר ביסוד אוצר האכרים למשכנתאות, וביסוד בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. לאורך השנים היה אריאב מעורב פוליטית בתנועת הציונים הכלליים, נבחר לוועד הפועל של ברית הציונים הכלליים וליושב ראש המחלקה המוניציפלית של "האיחוד האזרחי". כמו כן היה בין מייסדי עיתון "הבוקר" וחבר הנהלה במערכת העיתון. בשנת 1951 נבחר מטעם המפלגה לכנסת השנייה. כהונתו נמשכה גם בכנסת השלישית, עד לפטירתו ביוני 1957. במהלך תקופת כהונתו כיהן כחבר ועדת הכספים, ועדת הפנים וועדת חוקה, חוק ומשפט. בכנסת השלישית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. אריאב נפטר ב-16 ביוני 1957 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. חיים אריאב, באתר הכנסת חיים אריאב, באתר כנסת פתוחה חיים אריאב, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות דוד תדהר (עורך), "חיים אריאב (קרופסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 772 משלחת הפרדסנים לפני הנציב, הארץ, 26 בינואר 1940 ה. רובין, חבר המועצות המקומיות מכשיר הריאקציה, משמר, 13 בנובמבר 1947 אסיפה חגיגית לפתיחת בנק האכרים, דואר היום, 11 באוקטובר 1934 למען בנק האיכרים, דואר היום, 25 בדצמבר 1934 חיים אריאב - בן חמישים, הַבֹּקֶר, 5 בספטמבר 1945 חברי הכנסת השלישית, הארץ, 4 באוגוסט 1955 חיים אריאב למנוחות, דבר, 18 ביוני 1957 י. רוקח ייבחר סגן יר"ר הכנסת, הארץ, 23 ביולי 1957 חיים אריאב באתר GRAVEZ
אקסיומת הקבוצה האינסופית

אקסיומת הקבוצה האינסופית (או אקסיומת האינסוף) היא אחת האקסיומות של תורת הקבוצות האקסיומטית. לפי אקסיומה זו, קיימת קבוצה אינסופית, ובפרט, קיימת קבוצה כזו שכוללת את המספרים הטבעיים (על פי הבנייה של פרגה). קיימות מספר דרכים לנסח את האקסיומה, אולם הפשוטה והמקובלת ביותר מביניהן אשר איננה עושה שימוש בהגדרתם של מספרים סודרים היא זאת: קיימת קבוצה   A {\displaystyle \ A} כך שמתקיים ∅ ∈ A {\displaystyle \emptyset \in A} , ולכל   a ∈ A {\displaystyle \ a\in A} מתקיים   S ( a ) ∈ A {\displaystyle \ S(a)\in A} , כאשר S ( a ) = a ∪ { a } {\displaystyle S(a)=a\cup \{a\}} . כלומר,   ∃ A [ ∅ ∈ A ∧ ∀ a ( a ∈ A → S ( a ) ∈ A ) ] {\displaystyle \ \exists A\left[\emptyset \in A\land \forall a\left(a\in A\to S(a)\in A\right)\right]} . הקבוצה   A {\displaystyle \ A} כוללת את המספרים הטבעיים, משום שעל פי הבנייה של פרגה, אפס מוגדר בתור הקבוצה הריקה, ופונקציית העוקב מוגדרת בתור הפונקציה   S {\displaystyle \ S} . אקסיומת האינסוף עצמאית ביחס לשאר אקסיומות ZFC, בהנחה שהיא עקבית. ניתן לבנות מתוך ZFC מודל שמקיים את כל האקסיומות חוץ מאקסיומת האינסוף - זה יהיה אוסף כל הקבוצות הסופיות תורשתית - V ω {\displaystyle V_{\omega }} בסימון של יקום פון-נוימן. אוסף זה מורכב מכל הקבוצות הסופיות שכל איבריהן הן קבוצות סופיות תורשתית (הגדרה זו איננה מעגלית, לפי אקסיומת היסוד). קל לראות שמודל זה מקיים את כל האקסיומות של ZFC למעט אקסיומת האינסוף. אקסיומת האינסוף מבטיחה את קיום המונה האינסופי הראשון 0א (אָלֶף אֶפֶס). כמו שהערנו, אוסף כל הקבוצות שמתחתיו (במובן של הדרגה שלהן ביקום פון-נוימן) הוא מודל ל-ZFC כאשר אנחנו מחליפים את אקסיומת האינסוף בשלילתה. מהבחינה הזו, 0א מתנהג כמו מונה גדול ולכן יש מתמטיקאים שמתייחסים לאקסיומות שעוסקות בקיום מונים גדולים כחיזוקים של אקסיומת האינסוף. אקסיומת הקבוצה האינסופית, באתר MathWorld (באנגלית)
גיורא מרטונוביץ'

גיורא מרטונוביץ' (נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא נוירולוג ישראלי ולשעבר קצין רפואה ראשי בצה"ל. מרטונוביץ' נולד בקיבוץ משמר העמק וגדל ברמת גן. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית בוגר בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, מחזור ג' 1968–1975) עבר קורס חובשים תוך כדי שירות מילואים במהלך הלימודים, שירת כחובש במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בה שירת בבית חולים שדה 294 שהיה בשדה התעופה פאיד, ממערב לתעלת סואץ. הוא חזר לשירות סדיר ב-1975, בוגר המחזור הראשון של רופאים שעברו קורס קצינים בבה"ד 1. החל את שירותו כרופא גדודי בחטיבת גולני, שם שובץ בגדוד 51. כרופא של גדוד 51 השתתף מרטונוביץ' כרופא-לוחם במבצע אנטבה, ולאחר מכן עבר לחטיבת הצנחנים. הוא שימש בתפקיד הרופא הגדודי של גדוד הנח"ל המוצנח, ובמסגרתו עבר קורס צניחה. בהמשך שירת כרופא היחידתי של סיירת מטכ"ל, השתתף במבצעי היחידה ולחם איתה בקרב "המיוערת" במלחמת של"ג. לאחר מכן עבר לשמש כרופא של עוצבת האש במערב ביירות. במקביל לשירותו הצבאי התמחה בנוירולוגיה בבית חולים שיבא. היה מפקד הרפואה הפיקודי בפיקוד הדרום וסגן קצין הרפואה הראשי. עמד בראש המשלחת הראשונה של חיל הרפואה לטורקיה לאחר רעידת האדמה ב-1999. בעל תואר שני במנהל ציבורי בהרווארד, ובוגר המכללה לביטחון לאומי. היה מנהל תוכנית הניסוי לבדיקת החיסון לאנתרקס בקרב חיילי צה"ל. היה יו"ר הוועדה הבין-משרדית לקביעת תקן לצלילה במי הים עבור צוללני חיל הים. התמנה לתפקיד קצין הרפואה הראשי בדרגת תת-אלוף וכיהן בתפקידו עד 2003 כולל בתקופת האינתיפאדה השנייה, יציאת צה"ל מדרום לבנון ובתקופת חומת מגן. ד"ר מרטונוביץ' היה מעורב בנושאים בעלי הד ציבורי נרחב: ניסויים בבעלי חיים במסגרת קורסי החייאה לרופאים צבאיים, נושא הצלילות במימי נחל הקישון וועדת שמגר, וניסוי החיסון לאנתרקס. הוא היה המייסד והעורך הראשון של עיתון "הרפואה הצבאית" וממשיך לשמש חבר מערכת בעיתון. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כדירקטור חיצוני בחברת ווידמד. העוסקת בפיתוח אלגוריתמים לעיבוד וניתוח אותות ביו-רפואיים לצורך אבחון הפרעות פיזיולוגיות בנשימה, שינה וקרדיולוגיה. כמו כן כיהן כדירקטור חיצוני בחברת סינופסיס העוסקת באספקת שירותים רפואיים. מרטונוביץ' נשוי לזהבה ולזוג שלוש בנות. אחיו הוא ההמטולוג אורי מרטינוביץ. מדיה וקבצים בנושא גיורא מרטונוביץ' בוויקישיתוף גיורא מרטונוביץ' באתר חיל הרפואה. איתן הבר, ישעיהו בן-פורת, זאב שיף, מבצע אנטבה, טיסה 139, תל אביב, 1991, עמוד 390. בן כספית, בגלל המלחמה ההיא: אודי אדם שובר שתיקה ומדבר על לבנון, באתר nrg‏, 1 ביוני 2012. בג"ץ 9374/02 "תנו לחיות לחיות" נ' תת-אלוף ד"ר גיורא מרטינוביץ', ניתן ב־27 במרץ 2003 מערכת הרפואה הצבאית. אתר ההסתדרות הרפואית בישראל
תכנון ייצור בקיבולת סופית

תכנון ייצור בקיבולת סופית (Finite Capacity Scheduling) הוא שיטה המתזמנת את הייצור למועד הנכון כדי לספק את הדרישה למוצר בהתחשב בקיבולת משאבי הייצור. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החל שימוש נרחב במערכות לעיתוד מלאי (Material Requirement Planning-MRP) אשר עזרו בזימון החומרים לייצור ובקבלת החלטות לתיזמון מועדי הייצור. מערכות אלה מסתמכות על פרמטרים רבים כגון: גודלי המנה בייצור, מלאי ביטחון נדרשים, זמני אספקה ועוד. מנגנונים אלו מהווים היום חלק ממערכות ERP הנמצאות בשימוש רחב. המגבלה העיקרית של מערכות MRP, היא שמשאבי הייצור אינם מוגבלים בקיבולת הייצור ולכן הארגון עשוי לקבל המלצות לייצור שאינן מעשיות. כאן נכנסות מערכות נלוות, המתבססות על נתוני הייצור ועוזרות לארגון בסידור פקודות העבודה תוך כדי עמידה במגבלות של משאבי הייצור. מערכות לתכנון ייצור בקיבולת סופית יודעות להתמודד עם זמני כוונון (SETUP) כתלות במוצר, שימוש במטריצה, קצבי ייצור שונים למוצרים שונים ולמשאבים שונים, תלויות בין משימות (מרכזי עבודה), עמידה במועדי אספקה והקטנת עלויות ייצור. בגלל המבנה של תוכנות אלו, הן יודעות לטפל במגוון רחב של בעיות זימון. המהפכה התעשייתית ייצור המוני
קולומביה סנטר

קולומביה סנטר (אנגלית: Columbia Center) הוא גורד שחקים השוכן בעיר סיאטל, שבצפון-מערב ארצות הברית, והוא גורד השחקים הגבוה ביותר במדינת וושינגטון (נכון ל-2013) ואחד הגבוהים בארצות הברית. המבנה נקרא במקור "קולומביה סנטר", ובהמשך שונה שמו ל"קולומביה סיפירסט סנטר" לכבוד בנק סיפירסט, שמיקם בו את משרדיו. בהמשך בנק סיפירסט מוזג לתוך בנק אוף אמריקה, ושם הבניין שונה בהתאם ונקרא "מגדל בנק אוף אמריקה", עד אשר שב לשמו המקורי ב-2005. מהכניסה בשדרה הרביעית ועד הגג גובהו הוא 284.2 מטרים. את בנייתו של המגדל יזם מרטין זליג, יזם נדל"ן, והוא תוכנן על ידי משרד "צ'סטר ל. לינדסי אדריכלים" ונבנה על ידי חברת הבנייה "האוורד ס. רייט". בנייתו החלה בשנת 1982 והושלמה בשנת 1985, היא עלתה כמאתיים מיליון דולר. כאשר הושלם המגדל, היה גורד השחקים הגבוה ביותר מערבית לנהר המיסיסיפי. המגדל שוכן בבלוק הנתחם על ידי השדרה הרביעית והחמישית, ועל ידי הרחובות צ'רי וקולומביה, ויש הפרשי גובה בין החזיתות השונות; הכניסה הראשית למגדל היא מהשדרה החמישית, הגבוהה ביותר מעשרה מטרים מהכניסה בשדרה הרביעית. המגדל עשוי פלדה וזכוכית, והוא מקושר על ידי מעבר תת-קרקעי לשני מגדלים, בהם המגדל המוניציפלי של סיאטל. 76 קומותיו של המגדל מאכלסות משרדים, והוא כולל גם 7 קומות תת-קרקעיות ששימושן מגוון, ו-46 מעליות. קומותיו הראשונות מצופות גרניט. בקומה ה-73 ישנו סיפון צפייה הצופה אל סיאטל והסובב אותה. בקומות 75 ו-76 שוכן מועדון פרטי, "קולומביה טאואר קלאב", הכולל מסעדה, בר, ספרייה וחדרי ישיבות. בתכנון המקורי, המגדל אמור היה להתנשא לגובה של 306.5 מטרים, אך רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית הביעה התנגדות לגובה כה רב, זאת בשל קרבתו של המגדל לנמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה. על-אף האיסור מספר הקומות נותר כמתוכנן, בעוד גובהה של כל קומה קטן בכחמישה עשר סנטימטרים. עד האנטנה גובהו של המגדל הוא 295 מטרים, והוא מכיל כ-140,000 מ"ר של שטחי משרדים. קולומביה סנטר לא זכה לתשואות רבות בעיר סיאטל. האדריכל ויקטור שטיינברוק, פעיל בולט למען שימור מבנים בסיאטל, אמר על הבניין: "הוא נורא. חד וחלק, סמל של אגואיזם ותאוות בצע. מכל המבנים המזדקרים בחוף המערבי שנבנו כדי להפגין את האגו של מישהו, זהו כנראה הדוחה ביותר." מדיה וקבצים בנושא קולומביה סנטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קולומביה סנטר קולומביה סנטר באתר EMPORIS קולומביה סנטר באתר SkyscraperPage תרגום חופשי, historylink.org
נפתלי בלומנטל

נפתלי בלומנטל (1 במרץ 1922 – 1 במאי 2022) היה איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כמנכ"ל תאגיד "כור", מבקר ההסתדרות וחבר הכנסת. בלומנטל נולד בשנת 1922 בסטניסלב שבפולין (בתחומי אוקראינה של ימינו). בנעוריו היה חבר תנועת בני עקיבא ובשנת 1934 עלה ארצה מגרמניה. בשנת 1938, בגיל 16, הצטרף לארגון "ההגנה". עבד במשרד רואה החשבון האפט בחיפה. במלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה בחטיבת כרמלי והשתחרר בדרגת סרן. בלומנטל השלים בחינות ראיית חשבון והחל לעבוד בשנת 1951 בסולל בונה. במרוצת השנים כיהן בתפקידים ניהוליים וכלכליים: מרכז המחלקה לביקורת והדרכה של מפעלי התעשייה, חשב החטיבה התעשייתית ב"כור", ראש אגף הכספים בהנהלת "כור", סמנכ"ל כספים ומסחר ב"כור" ומנכ"ל "כור סחר". בשנים 1977–1982 כיהן בלומנטל כמנכ"ל תאגיד "כור" ולאחר מכן המשיך לשמש כיו"ר מועצת המנהלים בחברה. בשנת 1950 הצטרף בלומנטל לשורות מפא"י ובשנת 1981 נבחר במסגרת המערך לכנסת העשירית וכיהן כחבר ועדת הכספים. בפעילותו המפלגתית היה חבר במוסדותיה השונים ושימש כגזבר המפלגה. בשנת 1986 מונה למבקר ההסתדרות. בלומנטל המשיך בפעילות מקצועית ושימש כדירקטור במספר חברות (פיטק טכנולוגיות, אלול, פלמר, שיפר מגם תעשיות) עד יום מותו. בלומנטל נפטר ב-1 במאי 2022, בגיל 100, והשאיר אחריו שני ילדים. נפתלי בלומנטל, באתר הכנסת נפתלי בלומנטל, באתר כנסת פתוחה אשר שכטר, "תהיה מעודכן וסקרן. כל עוד אתה יכול - אל תיסוג", באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009 יום הולדת 95 לנפתלי בלומנטל, יוטיוב, 24 במרץ 2017
רכבת כבישים

רכבות כבישים (אנגלית - באוסטרליה: Road Train; בארצות הברית ובקנדה: LCV) הן משאיות דמויות רכבת הנעות בעיקר ברחבי אוסטרליה, אך גם בארצות הברית ובמערב קנדה. אלה הם כלי רכב ענקיים, המורכבים מגורר רב-עוצמה וממספר נגררים, להבדיל מסמי טריילרים הכוללים נגרר אחד. רכבות הכביש מיועדות להובלת מטענים בקנה מידה גדול לאזורים מרוחקים שאינם מקושרים למסילות ברזל. באוסטרליה מגיעות רכבות הכבישים לממדי ענק: עד ארבעה נגררים לגורר אחד, ולמשקל של עד 170 טון. רכבת כבישים ממוצעת שוקלת בין 80 ל-120 טון, ועשויה להגיע לאורך של 54 מטר (ארבעה נגררים). המטענים שמובילות רכבות הכבישים הם מגוונים: דלק, מחצבים, חיות משק ומטענים אחרים. רכבות עם יותר משני נגררים מורשות בנסיעה רק באזורים מוגבלים, וגם זאת רק בחלק ממדינות אוסטרליה. המדינות ויקטוריה וטסמניה אינן מתירות שימוש - גם לא באזורים כפריים. קיימת רגולציה מחמירה לגבי רישוי וניסיון הנהיגה של נהגי הרכבות. על הרכבת להיות מסומנת משני צדדיה בשילוט ברור ובולט ובאותיות שחורות על גבי רקע צהוב: ROAD TRAIN. בדרך כלל אין כלי רכב אלה מורשים להיכנס לערים. במדינות אלו רכבות הכבישים נקראות LCV (ראשי תיבות של Longer Combination Vehicles - כלי רכב בתצורה מוארכת). הרכבות קצרות יותר מאלו שבאוסטרליה, מוגבלות לשלושה נגררים, ובחלק מהמדינות לשניים. בקנדה על הנוהגים ברכב להיות בעלי רישיון מתאים לפחות שנתיים, להיות בעלי עבר תעבורתי נקי ולעבור קורסים מקצועיים לשיפור הנהיגה. הנהיגה בכלי רכב אלה מסובכת, ומתאפשרת בעיקר באזורים הנידחים והבלתי מיושבים, שם פני השטח מישוריים והכבישים ישרים. עקיפת הרכבות על ידי כלי רכב אחרים מסוכנת, ודורשת מהנהג העוקף טווח ראייה רחב בכביש שלפניו. נהגי הרכבות עצמם עשויים לסייע בהפעלת אורות הבהוב לפנייה ימינה, המסמנים לנהג העוקף כי הדרך פנויה. רכבות כבישים ללא מטען שנגרריהן שטוחים (נגררי "פלטה"), עשויות לערום את הנגררים אחד מעל השני, כדי להימנע מנסיעה בתצורת רכבת. ב-1999 נכנסה רכבת הכבישים לספר השיאים של גינס: בעיר מרדין, מערב אוסטרליה, הוכרזה רכבת הכבישים הארוכה בעולם, כאשר גורר משך 45 נגררים במשקל 603 טון ובאורך 610 מטר למרחק של 8 קילומטר. השיא נשבר מספר פעמים עד 2006 כאשר בקווינסלנד נגררו 112 נגררים באורך של 1,474 מטר על ידי משאית אחת. מק טיטאן מדיה וקבצים בנושא רכבת כבישים בוויקישיתוף באתר למטייל דווח על 5 ו-7 נגררים
היגרוסקופיות

היגרוסקופיות (מיוונית: היגרו - לח, סקופיה - צופה) היא היכולת של חומר למשוך מולקולות מים מסביבתו באמצעות ספיחה. חומרים היגרוסקופיים כוללים ביודיזל, דבש, גליצרין, אתנול ומתנול, חומצה גופרתית מרוכזת, מתאמפטמין ונתרן הידרוקסידי מרוכז. סידן כלורי הוא כל-כך היגרוסקופי שהוא בסופו של דבר נמס בתוך המים שהוא סופח: לתכונה זו קוראים התמסמסות (deliquescence - ספיחת לחות תוך התמוססות, ראו בסוף); וחומצה גופריתית מרוכזת היא כה היגרוסקופית עד שהיא מסוגלת לפרק מולקולות מים מתוך סוכר ולהותיר פחמן בלבד. נתרן הידרוקסידי וסידן כלורי סופחים מים בתהליך אקסותרמי, לכן משתמשים בסידן כלורי לייבוש מבחנות במעבדה. בגלל האפיניות שלהם ללחות אטמוספירית, חומרים היגרוסקופיים דורשים מכלים אטומים לאחסונם. כאשר מוסיפים אותם למאכלים או חומרים אחרים לצורך שמירת רמת לחות, חומרים אלה נקראים הומקטאנטים (שומרי לחות). חומרים ותרכובות יכולים להיות בעלי תכונות היגרוסקופיות שונות, דבר שעלול לגרום לנזקים, כגון הצטברות לחץ בחומרים מרוכבים. ניתן לתאר את המידה בה חומר או תרכובת מסוימים מושפעים מלחות סביבתית כמקדם ההתרחבות ההיגרוסקופית (CHE) או ההתכווצות ההיגרוסקופית (CHC), כאשר ההבדל בין השניים הוא שוני בקונוונציית הסימן ובשאלה האם שינוי בלחות גורם להתרחבות או התכווצות. דוגמה נפוצה של הבדל בהיגרוסקופיות ניתן לראות בספר בכריכה רכה. לעיתים קרובות, כאשר הוא שוהה בסביבה לחה יחסית, כריכת הספר תתעקם ותתרחק מהספר. הדבר נובע מכך שהצד הפנימי, הלא-מצופה, של הספר סופח יותר לחות מאשר הצד המצופה ושטח הפנים שלו גדל, מה שגורם למתח שמעקם את הכריכה לכיוון הצד המצופה. הדבר דומה בפעולתו לרצועה דו-מתכתית. זרעים של מספר עשבים הם בעלי חלקים היגרוסקופיים אשר מתכופפים כתוצאה משינויי לחות, מה שגורם לפיזורם על פני הקרקע. דוגמה לכך הוא צמח ה-Hesperostipa comata, בו לכל זרע זיפים שמסתובבים מספר סיבובים כאשר הזרע משתחרר. לחות מוגברת גורמת לזיפים לחזור למצבם המקורי, וכאשר הוא מתייבש, הם מסתובבים שוב, וכך הזרע 'מתברג' לאדמה. אבק שרפה שחור הוא היגרוסקופי וספיחת מים פוגעת מאוד בתכונות הבעירה שלו, דבר שהקשה על העברתו ממקום למקום ואחסונו לאורך זמן במהלך מאות השנים בהן הוא היה בשימוש. אבק שרפה מודרני עשוי ברובו מניטרוצלולוזה אשר אינה היגרוסקופית ולכן פשוטה בהרבה לאחסון והעברה. חומרים רבים הנפוצים בבנייה הם בעלי תכונות היגרוסקופיות. חומרים אלה מושפעים מאוד מהלחות בבניין וסביבתו וככל שהלחות באוויר גבוהה יותר, כך יותר ממנה נספג בחומר. עץ, לדוגמה, הוא מאוד היגרוסקופי וסוגי עץ רבים מתחילים לעבור תהליך של ריקבון אם הלחות היחסית גבוהה מ-80% לאורך זמן. ניצול שימושי של התכונה הוא ביקוע אבן על ידי החדרת כפיס עץ לחריץ קיים באבן והרטבתו: נפח כפיס העץ גדל והוא מרחיב את דפנות החריץ. ישנם חומרים ותרכובות, לרוב מלחים, בעלי אפיניות גבוהה ללחות, כך שהם סופגים כמויות גדולות של מים מהאוויר כאשר הם נחשפים לסביבה, תוך יצירת תמיסה נוזלית. בין מלחים אלה נמצאים סידן כלורי, מגנזיום כלורי, אבץ כלורי, קרנליט (Carnallite – KCl*MgCl2*6H2O) והבסיס החזק נתרן הידרוקסידי. לעיתים קרובות חומרים אלה משמשים כחומרים מייבשים, כלומר סופחי לחות. קשה עד בלתי אפשרי לקבוא את ריכוזם המדויק של חומרים היגרוסקופיים בתמיסה. הידרופוביות הידרופיליות סיליקה ג'ל