laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיזיקה מולקולרית

פיזיקה מולקולרית היא חקר המאפיינים הפיזיקליים של מולקולות והקשרים הכימיים בין אטומים. מבין השיטות בענף זה, העיקרית והחשובה ביותר היא הספקטרוסקופיה. תחום זה קרוב במידה רבה לפיזיקה גרעינית וחופף בתחומים רבים עם כימיה תאורטית, כימיה פיזיקלית ופיזיקה כימית. מחקרים רבים בתחילת דרכו של התחום, הראו כי בנוסף לתופעת עירור האלקטרונים והבאת המערכת למצב מעורר, מולקולות מסוגלות להסתובב ולרטוט. הסיבובים והתנודות בדידים, וכך גם רמות האנרגיה באטום. הפרשי האנרגיה הקטנים ביותר קיימים בין מצבים סיבוביים שונים, ולכן ספקטרום הסיבוביות מצוי בקצהו האינפרא אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי (אורך גל של כ-30–150 מיקרומטר). לעומת זאת, ספקטרום התנודות מצוי בטווח אורך גל של 1–5 מיקרומטר. הספקטרום המתקבל ממעברי האלקטרונים הוא בעיקר בתחום הנראה ובתחום האולטרה סגול. מדידות של מאפיינים מספקטרום הסיבוב והתנודות של מולקולות, מאפשרות לדוגמה את חישוב המרחק בין גרעיני האטומים שבתוך מולקולה. אחד ההיבטים החשובים של ענף זה הוא שתאוריית האורביטל האטומי הבסיסית מענף הפיזיקה גרעינית, מורחבת לתאוריית האורביטל המולקולרי. קירוב בורן-אופנהיימר רמת אנרגיה רוטציה של מולקולה ספקטרוסקופיה מדיה וקבצים בנושא פיזיקה מולקולרית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העמותה לתולדות חיפה

העמותה לתולדות חיפה היא עמותה הפועלת בחיפה, שמטרתה היא לתעד ולספר את תולדות העיר, ולחזק את הקשר בין תושביה לעיר וליצור הזדהות איתה, מתוך הכרת ההיסטוריה של העיר. העמותה נוסדה בשנת 1997 ביוזמת ד"ר אביבה ברנע, וקבוצת מתנדבים. העמותה מוציאה לאור כתב עת בשם "חיפה" הכולל מאמרים של חוקרים שונים העוסקים בהיסטוריה של חיפה. עורך כתב העת הוא יעקב שורר. עם הכותבים בכתב העת נמנים ד"ר תמיר גורן מהמחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, יעקב שורר, פרופסור אמריטוס גילברט הרברט מהטכניון, אלי נחמיאס ועוד. העמותה פרסמה שני פרסומים נוספים בשיתוף עיריית חיפה: "חיפה בתש"ח - 1948 אסופת מאמרים 60 שנה למדינת ישראל" ו"היכל עיריית חיפה - 65 שנה להקמת הבניין 2007-1942". משנת 2001 עד שנת 2019 כיהן דוד הנדל כיושב ראש העמותה. משנת 2019 מכהנת בתפקיד פרופסור עליזה שנהר. בנוסף מארגנת העמותה כנסים בשיתוף פעולה עם מוזיאוני חיפה, מדעטק ועוד, העוסקים בהיסטוריה של חיפה על היבטיה השונים, כגון: כנס "חלומות מתוקים" – 100 שנה לביקורו הראשון של האדריכל אלכסנדר ברוולד בחיפה, שהתקיים במדעטק. כנס "בשירות הוד מלכותו - סיפורה של חיפה המנדטורית, 1947-1918" שהתקיים במוזיאון חיפה לאמנות, בעקבות תערוכה בשם זה שהתקיימה במוזיאון העיר חיפה ועוד. בכנסים אלה מרצים היסטוריונים העוסקים בחיפה כגון פרופסור יוסי בן-ארצי, פרופסור מוטי גולני מהחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, ד"ר תמיר גורן, ווליד כרכבי, מנהל היחידה לשימור מבנים ואתרים בעיריית חיפה ועוד. בנוסף מארגנת העמותה אירועים שונים כגון "האירוע לציון כיבוש חיפה במלחמת העולם הראשונה על ידי חיילים הודים", בשיתוף שגרירות הודו בישראל וצבא הגנה לישראל, שהתקיים לראשונה בחודש ספטמבר 2010, ומתוכנן להיערך בכל שנה ביום השנה למועד הכיבוש. כחלק מפעילותה של העמותה להרחבת הידע והכרת חיפה, היא מארגנת פעם בחודש סיור בשכונות חיפה, כל סיור עוסק בשכונה אחרת או בנושא אחר. בנוסף אחת לחודש מתקיימת הרצאה במשרדי העמותה העוסקת בחיפה ובהיסטוריה שלה. העמותה חברה ב"וועדה לשילוט היסטורי" שהוקמה על ידי ראש העיר, במטרה לבחור ולשלט בתים היסטוריים בחיפה. ברשות העמותה ספרייה מן הגדולות בנושאים חיפאיים, אוסף תמונות ומסמכים וכ-300 הקלטות של ראיונות עם תושבים על חיפה. כל החומרים עומדים לרשותם של חוקרים ושל תלמידים העוסקים בנושא חיפה. בנוסף, לאתר האינטרנט של העמותה הועלו מאמרים שנכתבו על ידי חוקרי חיפה השונים והם זמינים לרשות הציבור. מדיה וקבצים בנושא העמותה לתולדות חיפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של העמותה לתולדות חיפה העמותה לתולדות חיפה, באתר "גיידסטאר ישראל" העמותה לתולדות חיפה, דף שער בספרייה הלאומית הכנס באתר מדעטק יום עיון בעקבות תערוכת בשירות הוד מלכותו הוועדה לשילוט היסטורי באתר עיריית חיפה
זכריס טופליוס

זכריס (סקריס) טופליוס (בפינית: Zachris Topelius; ‏14 בינואר 1818 – 12 במרץ 1898) היה סופר ומשורר פיני שכתב בשוודית, ונחשב לדמות מייסדת בספרות הילדים והנוער בשוודיה ובפינלנד. כן עבד כעיתונאי, היסטוריון ושימש כרקטור אוניברסיטת הלסינקי. שמו הרשמי של טופליוס היה "זכריאס" (Zacharias), ולעיתים אף השתמש בשם זה, אך העדיף את השם "זכריס" ולעיתים חתם אך בקיצור "ז.". "טופליוס" הוא צורה לטינית של השם הפיני "טופילה". טופליוס נולד בעיירה קודנאס, במחוז אוסטרובותניה במערב פינלנד, שתושביו דוברי שוודית. אביו היה רופא ונשא אף הוא את השם "זכריאס טופליוס". כתחביב עסק אביו בתיעוד שירי עם פינים. בילדותו נשלח לבית הספר בעיר אואולו ושהה שם אצל קרובי משפחה שהפעילו ספריית השאלה, וטופליוס גדל כשהוא מוקף בספרים, שהפעילו את דמיונו העשיר. ב-1831 הגיע להלסינקי והסתובב בחוג הלאומנים הפינים שסבבו את לודוויג רונברג, שבביתו שהה. ב-1833 החל ללמוד באוניברסיטת הלסינקי, עד לקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1847 לאחר שהגן על תזה שעסקה במנהגי הנישואים של הפינים הקדמונים. הוא למד היסטוריה, תאולוגיה ורפואה. הוא היה "המזכיר של החברה הפינית לחי והצומח", ובין 1846 ל-1861 הועסק בספריית האוניברסיטה ולימד היסטוריה, סטטיסטיקה ושוודית בבית ספר. ב-1854 קיבל משרת פרופסור להיסטוריה שלא מן המניין באוניברסיטה, ולאחר מכן ב-1863 קיבל משרת פרופסור מן המניין לפינית, רוסית והיסטוריה נורדית, וב-1876 קיבל משרת פרופסור מן המניין להיסטוריה כללית. הוא היה רקטור של האוניברסיטה בין 1875 ל-1878, ולאחר מכן פרש, וקיבל את התואר "יועץ ממלכתי" (статский советник), תואר כבוד באימפריה הרוסית שפינלנד הייתה חלק ממנה באותו הזמן. גם לאחר פרישתו מהאוניברסיטה, ב-1878, הוא המשיך לעמוד בקשר עם האוניברסיטה, ובמקביל השקיע עצמו ביצירה ספרותית. עוד בצעירותו התפרסם כמשורר לירי, ופרסם שלושה כרכי שירה בשם "פריחת האברש" בין 1845 ל-1854. בשנת 1850 פרסם רומן היסטורי בשם "דוכסית פינלנד". כן ערך את העיתון "הלסינגפורס גאזט" בין 1841 ל-1860. יצירתו האהובה ביותר היא "סיפורו של רופא צבאי", רומן היסטורי, בסגנון ולטר סקוט המתאר את סיפורה של משפחה שוודית פינית במאות ה-17 וה-18, החל מימי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה ועד ימי גוסטב השלישי, מלך שוודיה. היצירה פורסמה בהמשכים בין 1853 ל-1867. כן שלח ידו במחזאות, ומיצירותיו זכתה להצלחה טרגדיה בשם "רגינה ואן אמריץ" (1854). ביצירותיו כיוון לטיפוח לאומיות פינית חזקה. טופליוס עסק אף באופרה, ככלי ביטוי לאומי ורומנטי. בין היתר כתב, ביחד עם ידידו המלחין פרדריק פאסיוס, ליברטו לאופרה הפינית הראשונה "Kung Karls jakt", (הציד של המלך קרל). על אף שהליברטו נכתב בשוודית, הנושא נחשב לנושא לאומי פיני. טופליוס זכור אף כאחד האבות המייסדים של ספרות הילדים הפינית והשוודית. בין 1865 ל-1896 ערך חוברות בשם "קריאת ילדים" שהשפיעו על ספרות הילדים הנורדית. טופליוס מזוהה עם ספרות הילדים עד כדי כך שבמרכז הלסינקי מצוי פיסלו כשהוא מוקף בילדים. טופליוס מת באחוזתו בסיפו שבפינלנד בשנת 1898. מדיה וקבצים בנושא זכריס טופליוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זכריס טופליוס (בשוודית) זכריס טופליוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי זכריס טופליוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) זכריס טופליוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) זכריס טופליוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זכריס טופליוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) זכריס טופליוס, באתר Discogs (באנגלית) אוריאל אופק, "עולם צעיר", הוצאת מסדה 1970, עמ' 327
יתומה

האם התכוונתם ל... יתומה – שאביה או אמהּ נפטרו היתומה (סרט) – סרט אימה משנת 2009 תרופה יתומה – מסלול מיוחד לאישור ושיווק תכשירים רפואיים על ידי מנהל התרופות האמריקני
הסערה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הסערה – המחזה האחרון שנכתב על ידי ויליאם שייקספיר הסערה (צ'ייקובסקי) – פנטזיה סימפונית בפה מינור מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שנכתבה בעקבות המחזה של שייקספיר הסערה (ציור) – ציור מאת הצייר האיטלקי ג'ורג'ונה הסערה (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2017 סערה (פירושונים) יתומי הסערה איי הסערה
האטלנטיק

האטלנטיק (באנגלית: The Atlantic; נוסד בשם האטלנטיק החודשי; The Atlantic Monthly) הוא כתב עת אמריקני, שמשרדיו נמצאים בוושינגטון. כתב עת נוסד בבוסטון, מסצ'וסטס ב-1857 כמגזין פרשנות ספרותי ותרבותי. במהרה זכה למוניטין לאומי וסיפק במה לסופרים ומשוררים חדשים וסייע לקידום קריירות של אישים בעלי השפעה. הוא נוסד בידי קבוצת כותבים והוגי דעות מובילים, בהם הארייט ביצ'ר סטואו, ראלף וולדו אמרסון, הנרי וודסוורת' לונגפלו, אוליבר ונדל הולמס, ג'ון גרינליף ויטייר וג'יימס ראסל לוול. לוול היה עורכו הראשון. לאחר שחווה קשיים כלכליים ועבר כמה שינויי בעלות בסוף המאה ה-20, נרכש המגזין על ידי איש העסקים דייוויד בראדלי, שעיצב אותו מחדש ככתב עת עיוני כללי המתמקד ב"מדיניות חוץ, תרבות פוליטיקה, וכלכלה המיועד בעיקר לקהל יעד של "מובילי דעה". הוא נוהג לפרסם כתבות על עבדות, חינוך וסוגיות מרכזיות אחרות בפוליטיקה העכשווית. בשנת 2010 הציג האטלנטיק את הרווח הראשון שלה מזה עשור. בשנת 2016, כתב העת נבחר למגזין השנה על ידי האגודה האמריקאית לעורכי מגזינים. ביולי 2017 מכר בראדלי את רוב מניותיו לקולקטיב אמרסון של לורן פאוול ג'ובס. בינואר 2019, קרא המגזין בשערו להדיח את הנשיא דונלד טראמפ. העורך הפוליטי, יוני אפלבאום, כתב: "המחלוקת עם טראמפ אינה אידאולוגית. טראמפ יצא בהתקפה מכוונת נגד הפרדת הרשויות, נגד שלטון החוק ונגד זכויות האדם שמונצחות בחוקה שעליה הוקמה ארצות הברית. הוא פעל במכוון להחמיר את המחלוקת בארצות הברית". בשנים 2006–2016 ערך את כתב-העת ג'יימס בנט, יהודי, אחיו של הסנאטור מייקל בנט מקולורדו. החל מ-2016 עורכו הוא ג'פרי גולדברג. עם כותביו נמנים אד יונג (קיבל פרס פוליצר בשנת 2021), דייוויד פרום וג'פרי גולדברג. אתר האינטרנט הרשמי של האטלנטיק (באנגלית) האטלנטיק, ברשת החברתית פייסבוק האטלנטיק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האטלנטיק, ברשת החברתית אינסטגרם האטלנטיק, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא The Atlantic בוויקישיתוף TheAtlantic.com The Atlantic Wire A History of The Atlantic The Atlantic archival writings by topic הארכיון המקוון של The Atlantic, גיליונות ישנים החל מדצמבר 1901 "הרעיון האמריקני: המיטב של The Atlantic" כתב העת בפרויקט גוטנברג "האטלנטיק" פרסם ידיעת תוכן שיווקי על סיינטולוגיה - ועורר זעם ברשת, באתר הארץ, 17 בינואר 2013 נעמה נגר, בגין מאות שנות ניצול: על ההצדקה לפיצויים לשחורים בארה"ב, באתר "העוקץ", 4 ביוני 2014 מגזין אטלנטיק קורא להדיח את טראמפ, באתר הארץ, 17 בינואר 2019 דיוקן וכתבות של ג'יימס בנט ב-The Atlantic כתבת השער של האטלנטיק: "האם זהו הזמן ליהודים לעזוב את אירופה?", באתר הארץ, 15 במרץ 2015
נומנקלטורה (אליטה)

הנומנקלטורה (ברוסית: Номенклатура) היה כינויה של אליטה מצומצמת בברית המועצות ובשאר מדינות הגוש הקומוניסטי שאיישה את עמדות המפתח בפקידות, בממשל, בתעשייה, בכוחות הביטחון וכו'. תפקידים אלה הוענקו אך ורק באישורה של המפלגה הקומוניסטית באותה מדינה, או מחוז, ולמעשה כל בעלי התפקידים היו חברי המפלגה. מבקרים שונים של שיטה זו, כמו הסופר מילובאן דז'ילאס ביוגוסלביה, הגדירו זאת בשם "המעמד החדש". מקור השם במושג הלטיני "נומנקלטורה", שמשמעותו: רשימת שמות. למעשה הכוונה לשני סוגי רשימות ששימשו את המפלגה הקומוניסטית: האחת הכילה רשימה של תפקידים בעמדות מפתח לאיוש, והשנייה הכילה את המועמדים הפוטנציאליים להתמנות לתפקידים אלה. במערכת זו נוצרו יחסי גומלין דמויי פטרון-וסל בין הפקיד הבכיר, ה"פטרון", שמינה אדם לתפקיד, לבין הפקיד הממונה, ה"וסל". ה"פטרון" דאג לטפח נאמנות בקרב ה"וסלים" שלו וקידם ענייניהם תמורת נאמנות זו. "פטרונים" חזקים כגון חברי הפוליטביורו החזיקו תחת חסותם מספר רב של "וסלים". חלק מחברי הנומנקלטורה שימשו הן כ"וסלים" של בכירים מהם והן כ"פטרונים" של בעלי תפקידים זוטרים מהם. בשיטה זו ה"וסל" היה להוט לרצות את פטרונו ולקדם את מדיניותו, וזה בתמורה היה אמור להגן עליו ולפעול לקידומו המקצועי. ככל שלפטרון היו יותר וסלים תחתיו התחזק מעמדו והוא יכול היה להתקדם בעצמו. מערכת שלטונית זו יצרה למעשה כעין "מעמד שליט" – הנומנקלטורה, אשר בשיאו מנה למעלה משני מיליון איש בברית המועצות, והצליח – בזכות ריכוז של סמכויות וכוח – לפקח בצורה יעילה, ולהשיג שליטה מלאה ואפקטיבית במדינה העצומה. חברי הנומנקלטורה נהנו מזכויות יתר רבות ומרמת חיים גבוהה מזו של אזרח מן השורה, בברית המועצות ובכל מדינות הגוש המזרחי. הם נהנו ממגורים נוחים, מגישה למסעדות ולחנויות מיוחדות למוצרים אקסקלוסיביים, שהיו חסומים בפני שאר האוכלוסייה. הסופר מילובאן דז'ילאס, שביקר בחריפות את השיטה, כינה אותם "המעמד החדש", וגרס שהם החליפו למעשה את האליטה הקפיטליסטית העשירה הקודמת. בתי קברות של הנומנקלטורה (באנגלית) מנהיגות פוליטית, דף שער בספרייה הלאומית
מרסר

מרסר (Mercer) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו סוחר, ובפרט סוחר מוצרי סדקית. האם התכוונתם ל... מרסר (פנסילבניה) – מחוז בפנסילבניה אישים ג'ו מרסר – שחקן ומאמן כדורגל אנגלי ג'וני מרסר – פזמונאי וזמר אמריקאי דיאן מרסר – שחקנית בריטית ויליאם תומאס מרסר – פקיד קולוניאלי בריטי לבן מרסר – כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי מריאן מרסר (אנ') – שחקנית אמריקאית
חטיבת הערבה

חטיבת הערבה (חטיבה 270) הייתה חטיבה מרחבית תחת פיקודה של עוצבת אדום בפיקוד הדרום של צה"ל. עד לחודש דצמבר 2012 סומנה כחטיבה 406. החטיבה הופקדה על אזור מזרח הנגב והגבול עם ירדן, והיא נקראה על שם אזור הערבה שבתחומה. מפקדת החטיבה שוכנת במחנה עין יהב. בחודש יוני 2016 נסגרה החטיבה וגזרתה הוכפפה לחטיבת יואב, במסגרת רה-ארגון צה"לי שהותווה בתר"ש גדעון. החטיבה הוקמה על בסיס גוש באר שבע שישב בירוחם ולאחר מלחמת ששת הימים הפכה לחטיבת הערבה בפיקודו של דוד מימון שמפקדתה בעין יהב. ב-1974 הפכה לחטיבה מרחבית 406 על ידי אלם אהרון (ארול) אשל. בהמשך הפכה להיות חלק מאוגדה 80. בשנת 2005 הפכה לחטיבת מילואים כשאת פעילות הבט"ש ביצעו יחידות משמר הגבול וגדודי מילואים מתחלפים. בעקבות התגברות משמעותית במספר ההסתננויות וההברחות מירדן הוחלט ב-2010 להקים את החטיבה מחדש כחטיבה מרחבית שתחתיה יפעלו כוחות ייעודיים. החטיבה קמה במתכונת החדשה ביוני 2011 תחת פיקודו של אל"ם רועי בארי. ביוני 2016 אוחדה חטיבת הערבה (270) עם חטיבת אילת (406) ושם היחידה שונה בהמשך לחטיבת יואב, תחת פיקודו של אל"ם מאיר אלמלם. בשנת 2014 החלה הקמת הגדוד תחת כפיפות החטיבה. חיילי הגדוד הוכשרו בבא"ח גולני. הגדוד הנקרא בשם ברדלס הוא גדוד חי"ר קל המשלב לוחמים ולוחמות יחדיו ומכשיר אותם לרובאי 07. באוגוסט 2015 גויסו הלוחמות והלוחמים הראשונים של הגדוד, ובינואר 2016 התקיים מסע הכומתה הראשון, כשלאחריו הוענקו ללוחמים וללוחמות כומתות נח"ל, בנוסף לנעליים האדומות ולתג היחידה של חטיבת הערבה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חטיבת יואב חי"ר גבולות שירות נשים בצה"ל בצה"ל חוששים מהסמים בגבול ירדן: מקימים חטיבה מרחבית באזור (הקישור אינו פעיל), אתר צה"ל, 11 ביולי 2010 פלורית שויחט, "חטמ"ר ערבה תתמודד עם האתגרים ותעמוד במשימה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 6 ביוני 2011 ירדן וינטר ומיטל סיני, במחנה, אתה צריך ערבה חדשה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 6 ביולי 2011 מיטל סיני, עיתון "במחנה", בצה"ל מהדקים אחיזה בגבולות הדרומיים: חטמ"ר הערבה יוצא לדרך, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 ביוני 2011. יוחאי עופר, גיוס לוחמות בגדוד השלישי המעורב בצה"ל יוצא לדרך, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2015 שי לוי, ‏לראשונה: גדוד ברדלס מקיים מסע כומתה, באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2016 כוננות פיגועים גם בגזרת הערבה, באתר ערוץ 7, 30 בדצמבר 2002 נעם ויטמן, אל"ם טל כרמל נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת הערבה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 27 בדצמבר 2012.
אמבה מריאם

אמבה מריאם (געז አምባ ማሪያም) הוא כפר במחוז דרום וולו במדינת אמהרה שבמרכז אתיופיה, אשר שימש כבירת האימפריה האתיופית בראשית תקופת הגיבוש. הכפר שוכן על אמב, מבצר הררי המתבסס על תצורה גאולוגית אופיינית לרמה האתיופית - הר שולחן מוקף מצוקים תלולים, ומכאן שמו. בשנת 2005 התגוררו במקום כ-1,900 תושבים. מקדלה מוזכרת בכרוניקה של הקסר סוסוניוס כבר בתחילת המאה ה-17 . בתחילת המאה ה-19, נשלטה אמבה מריאם בידי בני אורומו ונודעה בשם מקדלה (መቅደላ). ב-22 בספטמבר 1855 כבש הקיסר תוודרוס השני את ההר, והקים על ראשו מספר מבנים, ובהם גם ארמון וכנסייה. המקום שימש כבירת אתיופיה לאחר דברה תבור. בעקבות עלבון שלכאורה עלב בו מיסיונר בריטי, כלא תוודרוס השני מספר דיפלומטים ומיסיונרים בריטים במקום. הבריטים שלחו משלחת צבאית לאמבה מריאם, וזו הגיעה לאתר בחודש אפריל 1868. אנשי האצולה ותומכיו של הקיסר האתיופי נטשו אותו, וצבאו ניגף בקרב למרגלות ההר שהתרחש ב-9 באפריל. הקיסר שם קץ לחייו ביריית אקדח ב-13 באפריל, בעת שהצבא הבריטי החל את ההתקפה על המצודה עצמה. הבריטים חילצו את הדיפלומטים, בזזו את היישוב והעלו אותו באש. בין היתר לקחו עימם הבריטים את כתרו של הקיסר האתיופי, וזה הוחזר באופן אישי לקיסר היילה סלאסי ב-1925, בעת שביקר בבריטניה ופגש במלך ג'ורג' החמישי. ממבני הבירה לא שרד כמעט דבר, למעט התותח "סבסטופול", תותחו הענק של הקיסר האתיופי במשקל 6.7 טון. המצודה הנטושה נכבשה לזמן מה על ידי ייאסו החמישי, הקיסר הלא מוכתר של אתיופיה, עד שנאלץ להימלט ממנה ב-1917. מדיה וקבצים בנושא אמבה מריאם בוויקישיתוף השליח יוסף הלוי התכוון לחדור לאתיופיה עם הכוח הבריטי בדרכו ליישובי ביתא ישראל, אך עם התעכבות הכוח נפרד ממנו הלוי ונכנס לאתיופיה בגפו.
Ego Trippin'

Ego Trippin' הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום יצא לאור במרץ 2008 והופק בעיקר על ידי QDT. האלבום נקבע במקור להיות ללא אמנים משתתפים ולהיות כ"אלבום ראווה" לסנופ דוג, ומכאן שם האלבום. למרות זאת, סנופ דוג חשב כי זה רעיון לא טוב והחליט שישתתפו בחלק משירי האלבום מספר אמנים. עטיפת האלבום צולמה בתיכון "לונג ביץ", שבו היה סנופ. סנופ דוג אמר כי אלבום זה הוא השתקפות עמוקה על חייו, ועל גדילתו לא רק כאמן, אלא גם כבן אדם. האלבום הניב 5 סינגלים, מהם יצא הלהיט Sexual Eruption (גרסה מצונזרת: Sensual Seduction) האלבום מכר מעל 137,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200. עד כה, מכר האלבום כ-400,000 עותקים ברחבי ארצות הברית, והפך לאלבומו הראשון של סנופ דוג שלא הגיע למעמד אלבום זהב ועבר מעל 500,000 עותקים. מידע על האלבום Ego Trippin' באתר MusicBrainz מידע על האלבום Ego Trippin' באתר AllMusic האלבום Ego Trippin' באתר Discogs
Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told

Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג, והראשון שלו בחברת התקליטים נו לימיט. הוא אלבומו הראשון שאינו יצא לאור תחת חברת התקליטים Death Row Records, והראשון שפורסם לאחר שינוי הכינוי של סנופ דוג מ"סנופ דוגי דוג" בחברת התקליטים שהתפרסמה בעיקר בהתמחותה בראפ בסגנון דירטי סאות' - No Limit Records של מאסטר פי. האלבום הגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום ה-1 במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 519,000 עותקים. האלבום שהה במקום הראשון במצעד גם בשבוע שלאחר מכן כשמכר מעל 245,000 עותקים נוספים, והגיע במהרה למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה מאוחר יותר באותה השנה. האלבום מאופיין בכך שרוב האמנים המשתתפים בו הם מנו לימיט, וסטה בסגנונו משני אלבומיו הקודמים של סנופ. Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told נחשב על ידי רבים ממעריציו וממבקרי מוזיקה כאחד מאלבומיו הגרועים ביותר של סנופ דוג. מידע על האלבום Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told באתר MusicBrainz מידע על האלבום Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told באתר AllMusic האלבום Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told באתר Discogs האלבום Da Game Is to Be Sold, Not to Be Told באתר ספוטיפיי
ראיד (גאולוגיה)

בגאולוגיה, רֵאיד (Rheid) הוא חומר מוצק שחל בו מעוות באמצעות זרימה צמיגה. המונח זהה בשורשו היווני לשורש המונח "ראולוגיה" – חקר הצמיגות והזרימה. כמעט כל סוג של סלע עשוי להתנהג כראיד בתנאים מסוימים של טמפרטורה ולחץ. למשל, מעריכים כי מעטפת כדור הארץ משמשת כאמצעי מרכזי להולכת חום במשך פרקי זמן ארוכים. היות שהמעטפת מוצקה (דבר התומך בתאוריית התפשטות גלים סייסמיים), יש לצפות שהיא תתנהג כראיד. לגרניט לדוגמה, יש צמיגות שנאמדת תחת תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ של 4.5×1019 Pa•s כך שהיא נחשבת לראיד. הליט, צורתו המינרלית של המלח, הוא חומר גאולוגי שעשוי להתנהג כראיד בתקופות זמן קצרות יחסית. כשם שמלח משוקע באמצעות סוגים אחרים של משקעים, הוא עשוי באותה מידה לזרום לצדי הממס, לחללים בהם צפיפות החומר או המאמץ נמוך יותר. באמצעות מנגנון זה נוצרות כיפות מלח ומבנים מינרליים וגבישיים. באזורים מסוימים, כמו במפרץ מקסיקו, משמשים מבנים אלה לעיתים כמצבורים לגז טבעי או לנפט. לבה צמיגות ראולוגיה 熊谷 直一, 笹嶋 貞雄, 伊藤 英文, 岩石の長年クリープ実験 巨大試片約２０年間・小試片約３年間の結果:巨大試片約20年間・小試片約3年間の結果, 材料 27, 1978, עמ' 155–161 doi: 10.2472/jsms.27.155
קלמנט טרנובסקי

המטרופוליט קלמנט טרנובסקי (בבולגרית: Климент Търновски;‏ 1840, שומן, האימפריה העות'מאנית – 23 ביולי 1901, סופיה, נסיכות בולגריה), היה סופר, איש דת ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן פעמיים כראש ממשלת בולגריה וייסד את האקדמיה הבולגרית למדעים. טרנובסקי נולד בעיר שומן בשם וסיל ניקולוב דרומב (בבולגרית:Васил Николов Друмев), למשפחת אומנים. ב-1858 יצא דרומב ללימודים באודסה ועם שובו לבולגריה הצטרף לתנועת המחתרת הבולגרית שפעלה נגד השלטון העות'מאני בבולגריה. ב-1860 פרסם סיפור קצר ראשון מפרי עטו בשם "משפחה לא מאושרת", אשר תורגם בהמשך גם לרוסית. ב-1862 נאלץ להגר לאימפריה הרוסית בשל פעילותו המחתרתית, שם למד בסמינר לכמרים בקייב. ב-1864 פרסם נובלה בשם "הסטודנט ומטיביו". ב-1869 עבר לבראילה וכיהן ככומר בכנסייה מקומית. בהמשך מונה לסגן הבישוף בעיר טולצ'אה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והקמת הנסיכות הבולגרית שב למדינה, ב-1884 מונה לבישוף העיר וליקו טרנובו וזכה לשם המטרופוליט קלמנט טרנובסקי. טרנובסקי בחר להשתלב גם במערכת הפוליטית הצעירה בנסיכות ונודע כתומך נלהב במדיניותה של האימפריה הרוסית ובחיזוק מעמדה בבולגריה. ב-1885 מונה לנשיא ארגון הצלב האדום הבולגרי. ב-1879 נבחר טרנובסקי לאספה הלאומית הבולגרית. לאחר נפילת ממשלתו של טודור בורמוב נאות טרנובסקי לבקשתו של אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה לכהן כראש ממשלת הנסיכות עד לפתרון המשבר הפוליטי. ממשלתו המשיכה בקווי מדיניותו של בורמוב ובאפריל 1880 מונה דראגן צאנקוב לתפקיד. באוגוסט 1886 לאחר הדחת הנסיך בטנברג במהלך הפיכה צבאית כיהן טרנובסקי לתקופה קצרה כראש ממשלת הנסיכות בפעם השנייה. בהמשך, נודע טרנובסקי כאחד ממתנגדיו החריפים של סטפן סטאמבולוב בשל עמדותיו האנטי רוסיות והתנגד גם למינויו של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה בשל עמדותיו הפרו גרמניות. טרנובסקי ותומכיו נעצרו מספר פעמים על ידי משטרת הביטחון הבולגרית בחשד לחתרנות, אך שוחררו ללא העמדה לדין. ב-1893 הוגלה מסופיה למנזר רוז'ן שליד העיר מלניק וב-1894 לאחר התפטרותו של סטאמבולוב, הורשה לחזור לבירה, ייסד ועמד בראש האקדמיה הבולגרית למדעים. בתקופה זו חלה התקרבות ביחסי טרנובסקי והנסיך פרדיננד הראשון וטרנובסקי אף עמד בראש משלחת בולגרית לסנקט פטרבורג שפעלה לנירמול היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, אשר נותקו לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885). בעקבות מאמציו וההערכה הרבה לה זכה בקרב הממשל הרוסי, נשאו מאמצי המשלחת פרי ובנובמבר 1896 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. ב-1898 פרש מכהונת ראש האקדמיה הבולגרית למדעים. קלמנט טרנובסקי הלך לעולמו בסופיה ב-1901 והוא בן 61 שנים. מדיה וקבצים בנושא קלמנט טרנובסקי בוויקישיתוף
אנה פרנק (מחזה)

אנה פרנק הוא מחזה מאת מאיר לוין, שנכתב על פי יומנה של אנה פרנק, שנספתה בשואה. באמצע שנות ה-50 קרא לוין את יומנה של אנה פרנק בצרפתית, ומיד הבין את חשיבותו. הוא הביא לתרגום הספר ולרכישתו על ידי בית הוצאה אמריקני גדול, דאג לביקורות משבחות, ועיבד את הספר למחזה. מלכתחילה הבין לוין כי הספר יכול להוות בסיס למחזה ולסרט קולנוע שיצליחו מבחינה מסחרית, אך חשוב מכך, יביאו את קולה של אנה פרנק, וקולו של הילד היהודי שנספה בשואה, אל ההמונים בארצות הברית ובעולם. לאחר שעמד במשא ומתן מתקדם עם מפיקים ובעלי הזכויות, הופקה לבסוף גרסה אחרת למחזה ולסרט, שכתבו פרנסס גודריץ' ואלברט האקט. לוין נפגע מאוד מההתרחשות. בשני ספרים שכתב "הקנאי" (1964) ו""האובססיה" (1972) הוא טוען כי נפגע עקב התנגדותו הנחרצת לקומוניזם, שלא מצאה חן בעיני מפיקי הסרט והמחזה, כמו גם בשל היות המחזה "יהודי מדי". בשנת 1957 הועלה המחזה בתיאטרון היהודי בבוקרשט ואת אנה פרנק גילמה ליא קניג. המחזה עלה גם בנורווגיה באותה עת, שאת אנה פרנק גילמה השחקנית ליב אולמן. בשנת 1966 הועלה המחזה בישראל, בתיאטרון הדרמטי של צה"ל, בתרגומן של שולמית גבעולי ועדנה שביט ובבימויו של פיטר פריי. ההצגה חנכה את תיאטרון צה"ל (בשם "תיאטרון חיילים"), והשתתפו בה שחקנים מקצועיים בראשית דרכם (ביניהם יצחק חזקיה, זמירה עילם, זיוית אברמסון, אברהם עוז ודוד זינדר), חלקם תלמידיו של פיטר פריי מן החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, לצד שחקנים חיילים (ביניהם גד קינר, שושנה רוזן-וולמן, דורי בן זאב, אירית אבני-אלטר ועוד).. אליהו זהבי (קופנהגן), ליב אולמן תשחק את אידה נודל, חדשות, 9 ביולי 1986 טלילה בן-זכאי, בצד בידור קל בצה"ל - מחזה "כבד", מעריב, 15 בנובמבר 1966 טלילה בן-זכאי, המברקים דרשו: הפסקת הצגתו של המחזה "יומנה של אנה פרנק", מעריב, 13 בדצמבר 1966
אנה פרנק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אנה פרנק – נערה יהודייה שנספתה בשואה, יומנה היה לרב-מכר בשם "יומנה של אנה פרנק" אנה פרנק (מחזה) – מחזה מאת מאיר לוין, המבוסס על "יומנה של אנה פרנק" יומנה של אנה פרנק – יומן שכתבה אנה פרנק במהלך השואה, והתפרסם מאוד לאחר השואה יומנה של אנה פרנק (סדרת טלוויזיה) – מיני-סדרת טלוויזיה המבוססת על "יומנה של אנה פרנק" העץ של אנה פרנק – עץ ערמון שהיה ליד חלון המחבוא של משפחת פרנק והתפרסם בגלל משמעותו ביומנה של אנה פרנק אנה פרנק: היומן הגרפי – רומן גרפי מאת דוד פולונסקי וארי פולמן אודות חייה של אנה פרנק חברי הכיתה של אנה פרנק – סרט תיעודי ישראלי בהפקתו ובימויו של אייל בורס ובו מספרים ששה חברי כיתתה של אנה פרנק על אנה ועל קורותיהם במלחמת העולם השנייה.
נומנקלטורה

נוֹמֶנְקְלָטוּרָה (בעברית: מינוח) היא רשימת מונחים בתחום מסוים. ענף הבלשנות העוסק בחקר שמות העצם הפרטיים ומקורם קרוי אונומסטיקה. מתן שמות לעצמים הוא הבסיס לתקשורת מילולית. בסיפור בריאת העולם בספר בראשית החל אלוהים במשימה זו מיד בתום מעשה הבריאה הראשון: "וַיִּקְרָא אֱלֹהִים לָאוֹר יוֹם וְלַחֹשֶׁךְ קָרָא לָיְלָה" (א, ה) והמשיך בה אדם הראשון, מיד לאחר בריאתו: "וַיִּקְרָא הָאָדָם שֵׁמוֹת, לְכָל-הַבְּהֵמָה וּלְעוֹף הַשָּׁמַיִם, וּלְכֹל חַיַּת הַשָּׂדֶה" (ב, כ). הצורך המדעי למערכת שמות פשוטה, יציבה ומקובלת על הכול לעצמים בעולם, יצר מערכות נונמנקלטורה הפועלות לפי כללים נוקשים ליצירתם של מונחים חדשים. דוגמאות לכך: מיון עולם הטבע – הנומנקלטורה הנהוגה בבוטניקה ובזואולוגיה. מונחון IUPAC – השיטה למתן שמות לתרכובות כימיות. באופן אידיאלי, לכל תרכובת אורגנית ואי-אורגנית צריך להיות שם שממנו אפשר לדעת את נוסחת המבנה שלו. טרמינולוגיה נומנקלטורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.