laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האסקי סיבירי

הָאסְקִי סִיבִּירִי הוא כלב עבודה ושירות בגודל בינוני, שמקורו במזרח סיביר; שייך למשפחת הזאבים ולקבוצה כלבי שפיץ. זהו זן פעיל, גמיש ואנרגטי. גילו של הגזע נאמד ב-3,000 שנה. מבנה גופם מזכיר זאבים, ובדומה להם, למרות שהם יכולים לנבוח ולנהום, הם לרוב מייללים. צ'וקצ'ים, שבט נודד של ציידים-לקטים שהסתמכו על עזרת ההאסקים הסיביריים, היו הראשונים שגידלו אותם, ליד נהר קולימה, בקור העז של צפון סיביר. הם השתמשו בהם לגרירת מזחלות למרחק גדול בתנאי מזג אוויר קשים. כיום משמש ההאסקי במרוצי מזחלות ופופולרי כחיית מחמד בשל אופיו החברותי ויופיו. ההאסקים הסיביריים התחבבו על בני האדם והפכו לחיות מחמד. בשל תפקידם ההיסטורי ככלבי מזחלות, ביכולתם להסתגל במהירות לתנאי מזג אוויר קשים ביותר. בהתאם לתנאי המחיה, התפתחו עם הדורות מספר גזעים מוכרים: האסקי סיבירי, האסקי גרינלנדי, האסקי אלסקי והאסקי של נהר המקנזי. ההאסקים הסיביריים ידועים באופיים החברותי. הם שלווים, אוהבים ומסורים לבעלים. הם בעלי כושר הבנה מפותח ואינטליגנציה רגשית גבוהה. הם חברותיים מגיל צעיר ומתיידדים במיוחד עם ילדים, כך שהם כלבי משפחה אידיאליים. הם חיים מטבעם בלהקות ורגילים לעבודת צוות, ולכן מחשיבים את עצמם כחלק מהמשפחה. ההאסקים הסיביריים ערניים, אנרגטיים וידידותיים. הם מסויגים מעט, אך לא חשדנים כלפי זרים, ולא מתאימים לשמש ככלבי שמירה היות שהם שקטים ולא תוקפניים. יש להם נטייה לברוח היות שהם כלבי מזחלת הרגילים לגמוא מרחקים ארוכים. ההאסקים הסיביריים מסתדרים בדרך כלל עם כלבים אחרים ועם חתולים. הם נחשבים ככלבים נקיים במיוחד, לא נבחנים, לא הרסניים וללא ריח אופייני לכלבים. הגזע פרימיטיבי, וככזה בעל יצר ציד מפותח. ההאסקים הסיביריים זקוקים לפעילות גופנית באופן קבוע, ובלעדיה הם עלולים לפתח דיכאון ובעיות התנהגות. לכלבי ההאסקי הסיבירי גודל בינוני, ומראה הנחשב מרשים ויפה. הפרווה סמיכה, רכה ונעימה למגע, מנשירה בדרך כלל פעמיים בשנה (תזונה לא מתאימה תביא לנשירה תדירה יותר). צבע הפרווה נע מלבן עד שחור, בדרך כלל לבן עם כתמים בצבע שחור, אפור או חום-אדום. צבע העיניים נע מתכלת עד חום כהה, לעיתים עם הטרוכרומיה. תוחלת חיים: 12–16 שנים. משקל: 16 ק"ג עד 30 ק"ג. גובה: 50 עד 70 ס"מ. פרוות כלב ההאסקי שומרת עליו מפני קור בטמפרטורה של עד 60 °C-. מדיה וקבצים בנושא האסקי סיבירי בוויקישיתוף האסקי סיבירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נביחות כלבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
מתקן בקבוקים

"מתקן בקבוקים" או "מייבש בקבוקים" או "קיפוד" (בצרפתית: Egouttoir או Porte-bouteilles או Hérisson; באנגלית: Bottle Rack או Bottle Dryer או Hedgehog) הוא פסל רדי מייד משנת 1914 מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן. דושאן טען כי רכש את המתקן בבזאר בקרבת בית העירייה בפריז. היה זה מתקן מסחרי, עשוי ברזל מגלוון, ששימש לייבוש של בקבוקים לאחר שטיפה. המתקן שרכש דושאן הכיל מקום לייבושם של 50 בקבוקים. המחקר גילה, על פי קטלוג משנת 1912, כי בחנות שנקראה "Bazar de l'Hotel de Ville", ששכנה בקרבת בית העירייה, אכן נמכרו באותה עת מתקנים דומים לזה שרכש דושאן. בדומה ל"מזרקה" (1917), הכיל מתקן הבקבוקים כתובת אותה כתב דושאן בצדה של היצירה. כיום לא ידוע מה היא אותה כתובת כיוון שהמתקן המקורי אבד ואילו דושאן עצמו טען כי שכח את הכתובת. היצירה אבדה לאחר שדושאן היגר לניו יורק בשנת 1915 ואחותו ניקתה את הסטודיו שלו וזרקה את היצירה ביחד עם פריטים אחרים. בין השנים 1921 ל-1964 יצר דושאן 7 מהדורות חדשות של "מתקן הבקבוקים". בשנת 1921 נוצר ההעתק הראשון בפריז, בגובה של 50 ס"מ. ההעתק השני, בגובה של 59 ס"מ, נקנה על ידי דושאן ומאן ריי בשנת 1936 עבור תערוכה של חפצים סוריאליסטים בפריז. ארבעה העתקים נוספים ושונים זה מזה נוצרו בין השנים 1960-1963. אחת המהדורות (1960) נרכשה על ידי האמן האמריקאי רוברט ראושנברג. בשנת 1964 נוצרה מהדורה של 8 מתקנים, בגובה של 64.2 ס"מ, על ידי ארטורו שוורץ (Arturo Schwarz) ובפיקוחו של דושאן. עיצוב המהדורה נעשה על פי תצלום של מאן ריי משנת 1936. בנוסף לשמונת העותקים נוצרו עוד שני עותקים לא רשמיים שנועדו עבור דושאן ושוורץ וכן שני עותקים נוספים שנועדו לתצוגות מוזיאליות. רבים מעותקי "מתקן בקבוקים" מוצגים כיום במוזיאונים שונים בעולם ובהם המוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוזיאון ישראל ואחרים. ראו: Mink, Janis, Marcel Duchamp, Art as Anti-Art, Benedikt Taschehen, Köln, 1995, p. 53. ראו:Cabanne, Pierre, Dialogues with Marcel Duchamp, pp. 47-48. ראו: Bottle Rack or Bottle Dryer.
זרובבל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... זרובבל בן שאלתיאל – דמות מקראית, אחד ממנהיגי שיבת ציון שלאחר חורבן בית המקדש הראשון ספר זרובבל – ספר מיסטי אפוקליפטי אודות הגאולה וביאת המשיח "זרובבל" - שמה הראשון של עדת הצופים, חטיבה דתית בתוך תנועת הצופים העבריים אישים ששם משפחתם זרובבל: יעל זרובבל – היסטוריונית ישראלית יעקב זרובבל – מראשי פועלי ציון והציונות המרקסיסטית ומנהיג מפלגת פועלי ציון שמאל אישים ששמם הפרטי הוא זרובבל אישים ששמם הפרטי הוא זרבבל
איגרת פטרוס

האם התכוונתם ל... אחד מספרי הברית החדשה איגרת פטרוס הראשונה; איגרת פטרוס השנייה.
אוסקר איצ'אסו

אוסקר איצ'אסו (Oscar Ichazo‏ 24 ביולי 1931 – 26 במרץ 2020) היה הוגה דעות יליד בוליביה, מייסד בית הספר "Arica School" אשר הוקם בשנת 1968. איצ'אסו נחשב על ידי רבים כאביה המודרני של תאוריית האניאגרם של האישיות. איצ'אסו טען שבשנת 1954, קיבל תובנה כיצד דפוסי התנהגות מסוימים יכולים להיות מובנים במסגרת האניאגרם. הוא טען שזיהה תשע דרכים, המפורטות בתאוריה, בהן אגו של אדם פועל - אגו שמוטבע בנפש בשלב מוקדם מאוד של החיים. נפטר ב-26 במרץ 2020. מדיה וקבצים בנושא אוסקר איצ'אסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסקר איצ'אסו (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא בוליביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגרת פטרוס השנייה

איגרת פטרוס השנייה היא איגרת המהווה אחת מספרי הברית החדשה - מספרי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי פטרוס הקדוש. מרבית המומחים לא מקבלים ייחוס זה. כמקובל באיגרות התקופה ההלניסטית בראש האיגרת מצוין שם מחברה: "שמעון פטרוס, משרת ושליח של ישו הנוצרי" (א' 1). בהמשך האיגרת מצוין שוב שמחברה הוא פטרוס (א' 14), וכי כתב קודם לכן איגרת נוספת (ג' 1) כאשר הכוונה לאיגרת פטרוס הראשונה. האיגרת מזכירה גם את השליח פאולוס (שאול התרסי) וקוראת לו "אחינו האהוב" (ג' 15). מרבית החוקרים המודרניים דוחים ייחוס זה - בין היתר בשל ההבדלים הלשוניים הרבים בינה ובין האיגרת הראשונה, אזכורים של איגרת יהודה המאוחרת, וכן אזכורים לתורות גנוסטיות שנפוצו רק באמצע המאה השנייה. עצם האזכור של איגרות פאולוס, והתייחסות אליהם כאל איגרות הידועות לשומעי איגרת זו, מהווה רמז נוסף לכך שמדובר באיגרת מאוחרת - שכן עבר זמן מה מאז שנכתבו איגרות פאולוס ועד שהפכו נפוצות בקהילות השונות. מומחים אחרים טוענים כי האיגרת אינה תואמת מאפיינים של פסאודואפיגרפיה - כגון שימוש בגוף ראשון - האופייני לכתבים פסאודואפיגרפים, אך לא לאיגרת. מרבית החוקרים מעריכים שהאיגרת נכתבה בין שנת 100 ל-150 לספירה. קבלת האיגרת כחלק מהברית החדשה לא עברה בלא מחלוקות. אוריגנס הביע את ספקנותו בדבר זהות מחבר האיגרת ובדבר היותה חלק מכתבי הקודש כבר בשלהי המאה השנייה. גם אוסביוס הביע את ספקותיו בדבר זהות מחבר האיגרת, אולם בתקופתו גדלה תמיכת התאולוגים באותנטיות האיגרת ובתקופת הירונימוס כבר לא היו מחלוקות בדבר היותה חלק מהברית החדשה. על פי האמור באיגרת, היא נכתבה זמן קצר לפני מותו של פטרוס (א' 14) (כאשר הייתה מחלוקת אם משפט זה מהווה חלק מהטקסט המקורי - ופטרוס ידע את מועד מותו כנבואה, לבין הטוענים כי מדובר בתוספת מאוחרת). מספר פסקאות של האיגרת מצויות גם באיגרת יהודה. האיגרת אינה ממוענת לקהילה נוצרית מסוימת, ומזהירה את הקהילות מפני מורי שקר שיופיעו לאחר מותו של פטרוס. מדיה וקבצים בנושא איגרת פטרוס השנייה בוויקישיתוף תרגומים של האיגרת נוסח האיגרת באנגלית דיון באותנטיות האיגרת
1873

שנת 1873 היא השנה ה-73 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1873 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 16 בפברואר – ספרד הופכת לרפובליקה 18 בפברואר – וסיל לבסקי, ממנהיגי התחייה הלאומית הבולגרית, מוצא להורג בסופיה על ידי השלטונות העות'מאנים 13 באפריל – בטבח קולפקס, כוח של כ-140 גברים לבנים הורג לפחות 62 תושבים שחורים בקולפקס שבלואיזיאנה 1 במאי – הקיסר פרנץ יוזף פותח את היריד העולמי החמישי בווינה 9 במאי – בורסת המניות בווינה קורסת, ומתחילה את בהלת השווקים של המשבר הפיננסי של 1873 20 במאי – לוי שטראוס וג'ייקוב דייוויס רושמים פטנט על הג'ינס 18 ביוני – סוזן ב. אנתוני מורשעת בהצבעה שלא כחוק בבחירות הנשיאותיות בארצות הברית של 1872, ונידונה לקנס בסך $100, אותו היא מסרבת לשלם 21 ביולי – באדיר איווה, ג'סי ג'יימס וכנופיית ג'יימס יונגר מבצעים את שוד הרכבת המוצלח הראשון במערב הפרוע (הם שודדים 3,000 דולר מרכבת ה"רוק איילנד אקספרס") 15 בספטמבר – החייל הגרמני האחרון עוזב את צרפת אחרי מלחמת צרפת–פרוסיה 17 בנובמבר – הערים בודה, פשט ואובודה מאוחדות ונוצרת העיר בודפשט, בירת הונגריה 2 בינואר – תרזה הקדושה מליזייה נזירה צרפתייה חברת המסדר הכרמליתי, קדושה ודוקטור של הכנסייה של הקתולית (נפטר ב-1897) 9 בינואר – חיים נחמן ביאליק, משורר עברי (נפטר ב-1934) 20 בינואר – יוהנס וילהלם ינסן, סופר ומשורר דני, חתן פרס נובל לספרות (נפטר ב-1950) 1 בפברואר – ג'ון פטריק אובריין, ראש עיריית ניו יורק בשנת 1933 מטעם המפלגה הדמוקרטית. (נפטר ב-1951) 2 בפברואר – קונסטנטין פון נויראט, מראשי המשטר הנאצי בגרמניה (נפטר ב-1956) 25 בפברואר – אנריקו קארוזו, זמר וטנור איטלקי (נפטר ב-1921) 1 באפריל – סרגיי רחמנינוב, מלחין רוסי (נפטר ב-1943) 17 במאי – אנרי ברביוס, סופר, פובליציסט ופעיל קומוניסטי ופציפיסט צרפתי, מזוכי פרס גונקור (נפטר ב-1935) 23 במאי – הרב והד"ר ליאו בק, מנהיג יהדות גרמניה בתקופה לפני השואה ובמהלכה (נפטר ב-1956) 3 ביוני – אוטו לוי, פרמקולוג גרמני-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נפטר ב-1961) 1 ביולי – אליס גי בלאשה, במקולנוענית צרפתייה, אחת הנשים הראשונות לביים סרט (נפטרה ב-1968) 8 בספטמבר – אלפרד ז'ארי, סופר, משורר ומחזאי צרפתי (נפטר ב-1907) 13 בספטמבר – קונסטנטין קרתיאודורי, מתמטיקאי גרמני ממוצא יווני (נפטר ב-1950) 7 בדצמבר – וילה קאתר, סופרת אמריקאית זוכת פרס פוליצר (נפטרה ב-1947) 12 בדצמבר – לולה רידג', משוררת, עורכת ופמיניסטית אנרכיסטית (נפטרה ב-1941) 9 בינואר – נפוליאון השלישי, מדינאי צרפתי (נולד ב-1808) 1 בפברואר – מת'יו מורי, אוקיינוגרף, אסטרונום, גאולוג, קרטוגרף והיסטוריון אמריקאי (נולד ב-1806) 1 במאי – דייוויד ליווינגסטון, מגלה ארצות ומיסיונר סקוטי (נולד ב־1813) 8 במאי – ג'ון סטיוארט מיל, פילוסוף חברתי וכלכלן אנגלי (נולד ב-1806) 26 בנובמבר – קרל פרידריך נאומן, גאולוג ומינרלוג גרמני (נולד ב-1797) 23 בדצמבר – שרה גרימקה, מתנגדת עבדות, סופרג'יסטית וסופרת אמריקאית (נולדה ב-1792) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1873 התחילה ביום י"ד בטבת ה'תרל"ג (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-ב' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1873 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1873 במדע‎ ילידי 1873‎ נפטרים ב-1873‎ מדיה וקבצים בנושא 1873 בוויקישיתוף
אשל הפרקים

אֵשֶׁל הַפְּרָקִים (שם מדעי: Tamarix aphylla) הוא אשל בתצורת עץ גבוה המתנשא לגובה 4-15 מטרים. זאת לעומת מיני האשל האחרים הגדלים בארץ ישראל שצורתם שיחנית. לאשל הפרקים אין כלל עלים. ענפי האשל הצעירים בנויים חוליות חוליות של פרקים קטנים ומפרקי הרוחב שבין הפרקים נראים בבירור. האשל פורח בחודשים אוגוסט-נובמבר. הפרחים הם לבנבנים, יושבים על תפרחות ערוכות במרבדים. הפרי הוא הלקט מרובה זרעים. לפי הספרות הבוטנית, צמח זה יכול לגרום לתגובה אלרגית. לאור הסתגלנות הגבוהה שלו לאש הוא עשוי לשמש כ"מחסום אש". אף כאשר הוא יבש, האשל קשה לשריפה, בשל ריכוז האפר הגבוה בו (30–40%), וכן ריכוז גבוה של מלחים בעלוותו. לאחר שעבר שריפה הוא בדרך כלל יגדל מחדש. בית הגידול של אשל הפרקים הוא ואדיות גדולים במדבר הקיצוני, ששם אופקי לחות גבוהים, וחולות נודדים שבהם הצמח עוצר חולות וגדל. הקרן הקיימת לישראל תרבתה את העץ והיא נוהגת לשתול אותו כעץ עוצר חולות. אשל הפרקים הוא צמח מוגן על פי החוק. אשל הפרקים, באתר ITIS (באנגלית) אשל הפרקים, באתר NCBI (באנגלית) אשל הפרקים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אשל הפרקים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אשל הפרקים, באתר צמח השדה אשל הפרקים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אשל הפרקים, באתר Tropicos (באנגלית) אשל הפרקים, באתר GBIF (באנגלית) אשל הפרקים, באתר The Plant List (באנגלית) אשל הפרקים, באתר IPNI (באנגלית) אשל הפרקים, באתר למטייל אשל הפרקים באתר הרשימה האדומה של IUCN ר' בדף האלרגניים באתר "צמח השדה"
נבחרת צ'כיה בכדורסל

נבחרת צ'כיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צ'כיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הצ'כית. הדירוג הנוכחי של נבחרת צ'כיה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-19 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. במהלך חודש נובמבר 2013, מונה המאמן הישראלי רונן גינזבורג למאמן הנבחרת הלאומית של צ'כיה, שזכה להצלחה כמאמן קבוצת נימבורק המקומית. הוא הוביל את הנבחרת להישגה הגדול ביותר עד היום – המקום השביעי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2015, בעקבותיו העפילה לטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת ריו שהתקיימה בשנת 2016. צ'כיה העפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות העולם בכדורסל בשנת 2019 וסיימה במקום השישי. צ'כיה העפילה לראשונה לאולימפיאדת טוקיו 2020 וסיימה במקום התשיעי. סגל הנבחרת בטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורסל מדיה וקבצים בנושא נבחרת צ'כיה בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת צ'כיה בכדורסל (בצ'כית) נבחרת צ'כיה בכדורסל, ברשת החברתית פייסבוק דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אהבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אהבה – רגש של חיבה עזה אהבה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה של נטפליקס אהבה (סרט) – סרטו של מיכאל הנקה משנת 2012 אהבה (פסל) – פסלו של האמן האמריקאי רוברט אינדיאנה אהבה (שיר) – שיר של הזמר הישראלי אושר כהן. כפר ילדים ונוער אהבה – כפר נוער הנמצא בקריית ביאליק AHAVA – מותג של מוצרי קוסמטיקה המבוססים על בוץ ומינרלים טבעיים המופקים מים המלח אהבת ה' – מצוות עשה מהתורה לאהוב את אלוהים ספר אהבה – הספר השני מתוך ארבעה עשר הספרים הכלולים במשנה תורה לרמב"ם עשו אהבה – בעקבות האנגלית: קיימו יחסי מין המילה אהבה מופיעה לרוב בשמות של מונחים שונים, ספרים, סרטים, אלבומים וכיוצ"ב, ויש לחפש לפי השם המלא של המונח / הספר וכדומה. לאב (פירושונים)
דופלו (שוקולד)

דופלו (בגרמנית: duplo) הוא מותג של חברת פררו, אשר כולל מספר חטיפי שוקולד. החטיף המקורי החל להימכר בגרמניה בשנת 1964, והוא אחד מהחטיפים הפופולריים במדינה. בשנת 1984 החלה פררו למכור גרסה מעט שונה של החטיף, אשר כוללת אגוזי לוז, במדינות נוספות מחוץ לגרמניה. שם המותג הוא ממקור איטלקי, ומשמעותו היא "כפול" קינדר בואנו נוטלה מדיה וקבצים בנושא דופלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דופלו אתר האינטרנט הרשמי של דופלו ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 1982

אולימפיאדת השחמט ה-25 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלוצרן, שבשווייץ, בין 29 באוקטובר ל-16 בנובמבר 1982. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: יהודה גרינפלד (2480) 2+,7=,2- יעקב מוריי (2500) 6+,3=,4- לב גוטמן (2475) 4+,2=,4- נתן בירנבוים (2445) 4+,3=,1- אלון גרינפלד (2385) 3+,3=,1- שמעון כגן (2435) 2+,4=,1- הנבחרת סיימה במקום 13. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד מלטה 0:4 - ניצחון נגד שווייץ-2 1.5:2.5 - ניצחון נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד נגד מקסיקו 1:3 - ניצחון נגד אנגליה 2.5:1.5 - הפסד נגד אוסטרליה 2:2 - תיקו נגד סין 1:3 - ניצחון נגד איסלנד 2:2 - תיקו נגד שוודיה 2:2 - תיקו נגד קובה 2:2 - תיקו נגד הודו 1.5:2.5 - ניצחון נגד ארגנטינה 1.5:2.5 - ניצחון נגד ארצות הברית 2.5:1.5 - הפסד נגד אוסטריה 2:2 - תיקו אולימפיאדת ה-10 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: אילנה דוד (2145) מלקה שוורץ (1840) לידיה גל א. עינבר הנבחרת סיימה במקום 30. להלן התוצאות: מונגוליה 2.5:0.5 הפסד נורווגיה 0.5:2.5 ניצחון ברזיל 1.5:1.5 תיקו אינדונזיה 1:2 ניצחון איטליה 3:0 הפסד יפן 1:2 ניצחון הפיליפינים 1:2 ניצחון יוון 1:2 ניצחון קולומביה 2:1 הפסד שווייץ 1:2 ניצחון ארגנטינה 1.5:1.5 תיקו אוסטרליה 1.5:1.5 תיקו ווילס 0:3 ניצחון בולגריה 3:0 הפסד מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 1982 בוויקישיתוף מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)
ארטורו שוורץ

ארטורו אומברטו סמואלה שוורץ (בערבית: ارتورو شوارتز;בגרמנית ואיטלקית: Arturo Umberto Samuele Schwartz ‏ 3 בפברואר 1924 – 23 ביוני 2021) היה היסטוריון, מבקר אמנות, משורר, סוחר אמנות ואספן אמנות יהודי-איטלקי. שוורץ נולד בשנת 1924 בעיר אלכסנדריה שבמצרים למשפחה יהודית. בשנת 1949 גורש שוורץ ממצרים בעקבות פעילות פוליטית ציונית. הוא היגר לאיטליה והתיישב בעיר מילאנו. שם, פתח חנות ספרים ואחר כך גלריה לאמנות הנושאת את שמו. הוא היה קשור אל קבוצת האמנים הסוריאליסטים ובייחוד אל מאן ריי, אנדרה ברטון ומרסל דושאן. בשנת 1967 פרסם שוורץ את ספרו "The Complete Works of Marcel Duchamp" על מרסל דושאן. הספר עב הכרס משמש גם כקטלוג של עבודותיו של האמן ומכיל פרשנות ביוגרפית לעבודתו. שוורץ, שהיה בקשרי ידידות ועסקים עם דושאן, טען כי האמן, שנפטר בשנת 1968, קרא את הטקסט ואישר אותו. במשך השנים נוצרו קשרים הדוקים בין שוורץ לבין מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 1972 תרם שוורץ סט של העתקים מיצירות הרדי מייד של מרסל דושאן למוזיאון. בשנת 1991 תרם שוורץ למוזיאון ספרייה המכילה ספרים, ספרי אמן, מכתבים וחומר תיעודי על תנועות הדאדא והסוריאליזם. אוסף אמנות גדול בן כ-700 יצירות אמנות הקשורות לתנועת אלו נתרם על ידו בשנת 1998. כ-250 מתוכן הוצגו בשנת 2000 בתערוכה "לחלום בעיניים עצומות". תצוגה מקיפה נוספת של העבודות נערכה בשנת 2007 בתערוכה "סוריאליזם ומה שמעבר במוזיאון ישראל". בשנת 2001 תרם שוורץ אוסף נוסף ובו יצירות אמנות של אמנים ישראלים. נפטר במילאנו ב-23 ביוני 2021. מדיה וקבצים בנושא ארטורו שוורץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארטורו שוורץ The Vera and Arturo Schwarz Collection of Dada and Surrealist Art, באתר מוזיאון ישראל, (באנגלית) Jeffrey Hogrefe, Duchamp Scholars Face Off in Art in America Hate Mail, The New York Observer, January 10, 1999. ארטורו שורץ (1924-), דף שער בספרייה הלאומית ראו: Rick Radin, Arturo Schwartz - benefactor to art and Israel
ריצ'מונד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אתרים בארצות הברית: ריצ'מונד (וירג'יניה) – בירת מדינת וירג'יניה שבארצות הברית. ריצ'מונד (קנטקי) – עיר במדינת קנטקי שבארצות הברית. ריצ'מונד (יוטה) – עיר בצפון מדינת יוטה שבארצות הברית סטטן איילנד – המהווה את רובע ריצ'מונד בעיר ניו יורק. ריצ'מונד (קליפורניה) – עיר נמל בקליפורניה שבארצות הברית. ריצ'מונד, אינדיאנה באנגליה: ריצ'מונד שעל התמזה – אחד מרובעי העיר לונדון אשר נמצא בדרום-מערבה. ריצ'מונד (לונדון) – עיר בפרברי לונדון. פארק ריצ'מונד – הפארק המלכותי הגדול ביותר בלונדון. ריצ'מונד (יורקשייר) – עיירה במחוז צפון יורקשייר, אנגליה. אישים ארנסט ריצ'מונד – אדריכל ואיש ממשל בריטי מיץ' ריצ'מונד – כדורסלן עבר אמריקאי עמוס ריצ'מונד – פיזיולוג צמחים ישראלי ופרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב
אריאלה דים-גולדברג

אריאלה דים-גולדברג (1935–1985) הייתה סופרת עברית וחוקרת מקרא. אריאלה דים גולדברג נולדה במושב בית עובד לחוקר המקרא שמואל דים. את לימודיה הגבוהים עשתה באוניברסיטת בר-אילן ובבוסטון, שם גם הקימה את משפחתה. כסופרת מחוננת הביאה לספרות העברית סגנון פמיניסטי קמאי. עסקה הרבה בדמויות נשים בתנ"ך והאירה אותן מזוויות לא צפויות. עסקה גם בתרגום, וספר הילדים הקלאסי שתרגמה, "13 האורלוגין", זכה בשעתו לשבחים רבים. היו לה ידידים רבים הן בירושלים והן בבוסטון. אחדים מהם הם היום העומדים בראש המחלקות למקרא ויהדות באוניברסיטאות בארץ. השאירה אחריה בעל, אף הוא חוקר, ושתי בנות. בתה הבכורה, פרופסור דנה שלו, היא חברת סגל החוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים. נפטרה בבוסטון, לאחר מחלה קשה, בשנת 1985. לאחר מותה יצא לאור ספר זיכרון בשם "סגולה לאריאלה", שבו כינסו מיטב החוקרים והכותבים במדעי היהדות את דבריהם לכבודה. בין המשתתפים בספר לזכרה יהודה ליבס, דוד שחר, אבנר טריינין, ישראל לוין, משה בר-אשר, יהודה אליצור, נחום סרנה, חגי בן-שמאי, מרדכי שלו, יהודה פרידלנדר, ואחרים. על אריאלה דים נכתבו לאחר מותה מספדים רבים בעיתונות העברית. יהודה ליבס: קינה על מות אריאלה דים הֲלֹא יִמְתְקוּ לָךְ רִגבֵי עֲפָרֵךְ? אַדְמַת הַחוֹל הָאֲדֻמָּה אֲשֶׁר לְגַלֵּי הַהֲדָרִים בֹּאֲכָה נֵס צִיּוֹנָה הַנִּשְׁקָפִים יָמָּה מִקֶּדֶם לְבֵית עוֹבֵד. ירושלים משחקת מחבואים, סיפור בשקופיות, תל אביב 1976. אחריך בנימין, רומן, ירושלים תשמ"א, 1981. זאת הפעם: עשר נשים מתוך התנ"ך, יצא לאחר מותה, ערך מן העיזבון יהודה ליבס. 13 האורלוגין, מאת ג'יימס תרבר, מאנגלית, איורים רחל אליאור, הוצאת שוקן 1976. מתנ"ך לספרות, עיון ביצירתה של אריאלה דים, מאת יהודה ליבס, נדפס ב"סגולה לאריאלה". 1990. ביבליוגרפיה, רשימה מלאה של יצירותיה, נדפס ב"סגולה לאריאלה", 1990. לקרוא את ירושלים כטקסט נשי, עיון בנובלות הירושלמיות של ש’ הראבן, מ’ שורץ וא’ דים, מאת יפה ברלוביץ, נדפס ב"אשה בירושלים", 2002. "בין שתי ערים", על "ירושלים משחקת מחבואים" לאריאלה דים-גולדברג, מאת ישראל לוין, נדפס ב"סגולה לאריאלה", 1990. אריאלה דים: ירושלים משחקת מחבואים, מאת יהודה פרידלנדר, נדפס ב"מעריב", אפריל 1977. כמה מאמרים שכתבה: אהבה התלויה בדבר : עיון בסיפור אמנון ותמר , נדפס ב"הספרות" 28, 1979. אסתר: מגילת המחתרת, נדפס ב"בצרון" 25, תשמ'ה 1985. האשה הגדולה משונם, נדפס ב"הקונגרס העולמי למדעי היהדות" 8, 1982. התשתית האמנותית במגילת אסתר, נדפס ב"ביקורת ופרשנות" 12, 1978. רשימת המאמרים של אריאלה דים-גולדברג באתר רמב"י על הספר "ירושלים משחקת מחבואים", באתר טקסט מאמרו של יהודה ליבס על עיון ביצירתה של אריאלה דים(הקישור אינו פעיל) אריאלה דים-גולדברג, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אריאלה דים-גולדברג, דף שער בספרייה הלאומית אריאלה דים-גולדברג, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
הבוז למי שיהגה בו רעה

הבוז למי שיהגה בו רעה או ארור החושב אוון (מצרפתית: Honi soit qui mal y pense), הוא המוטו של מסדר הבירית. מקורו של המוטו מיוחס לפי שמועות לאגדה על ריקוד של המלך אדוארד השלישי עם הרוזנת מסולסברי, אשר במהלכו החליקה הבירית של הרוזנת עד לקרסולה, דבר שגרם לסובבים אותה לצחקק על מבוכתה הגדולה. בצעד של אבירות הלביש אדוארד את הבירית על רגלו שלו והצהיר בקול גדול "Honi soit qui mal y pense", ומאז הפך המשפט למוטו של המסדר. המוטו מופיע על בירית כחולה המקיפה את המגן בסמל הממלכה המאוחדת לצד "אלוהים וזכותי שלי", המוטו של מלכי בריטניה, החקוק על קלף לבן בתחתית השלט. מדיה וקבצים בנושא הבוז למי שיהגה בו רעה בוויקישיתוף Penny Lawne, Joan of Kent: The First Princess of Wales, Amberley Publishing Limited, 2015-02-15, ISBN 978-1-4456-4471-4. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ודי פלד קאר

ג'ודית (ג'ודי) פלד קאר (נולדה ב-26 בדצמבר 1938) היא מוזיקאית ופעילת זכויות אדם יהודית קנדית שהתפרסמה במיוחד בהברחתם של יהודי סוריה מחוץ למדינה. פלד קאר נולדה במונטריאול וגרה כיום בטורונטו. היא בעלת תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת טורונטו והייתה מורה למוזיקה במשך שנים רבות. לאחר מות בעלה הראשון, ד"ר רונלד פלד, הוקמה ב-1973 קרן לזכרו. אלמנתו ג'ודי השתמשה בכספי התרומות לקרן על מנת לשלוח ספרי קודש ליהודי סוריה ובהמשך גם לשלם כופר לשלטונות סוריה, על מנת שיאפשרו את יציאתם מן המדינה. פעילות זו נמשכה בסתר לאורך יותר מ-25 שנה. לפי ההערכה, עזרה פלד קאר בחילוצם של למעלה מ-3,000 יהודים מסוריה. מעשיה מתוארים בספרו של הרולד טרופר - The Ransomed of God: The Remarkable Story Of One Woman's Role in the Rescue of Syrian Jews (כופר האלוהים: סיפורה המדהים של אישה אחת בחילוצם של יהודי סוריה). ג'ודי פלד קאר זכתה באותות ועיטורים רבים, ביניהם אות מסדר קנדה, פרס מרכז שמעון ויזנטל, אות כבוד מאוניברסיטת חיפה ותואר כבוד מאוניברסיטת לאורנטיאן באונטריו. ב-2012 זכתה בעיטור נשיא מדינת ישראל. הרולד טרופר, ג'ודי פלד קאר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) "סודה של גברת ג'ודי", אתר על סרט המופק על פי סיפורה של ג'ודי פלד קאר מיס ג'ודי, כתבה של מבט שני סיפורם של כתרי דמשק - חלק 2, ריאיון עם ג׳ודי פלד קאר במסגרת אירוע שנערך בספריה הלאומית ג׳ודי פלד קאר, מתוך מבט מל״מ באתר כותר
ציון ציפורה

ציון ציפורה (במקורות אתיופים: ציון מוגסה) הייתה קיסרית אתיופיה ואשתו של הקיסר האתיופי זרע יעקב. נולדה ב-1437 ונרצחה ב-1462. ציפורה הייתה נסיכה מהממלכה היהודית של ביתא ישראל וככל הנראה השתייכה לשושלת הגדעונים, אשר נישאה לקיסר האתיופי ב-1445 לאחר שזה התאהב בה בשל יופייה, הקיסר דרש מציפורה שתתנצר ואכן היא התנצרה אך רק למראית עין ואימצה את השם "וולטה קדיסן". למרות שלזרע יעקב היו מספר נשים כדוגמת הקיסרית הלני וציפורה הייתה רק אשתו השלישית, בכל זאת היא זו שהייתה האישה החזקה והקיסרית בפועל וכן גם זכתה לכינוי "האם הקיסרית". ציפורה ילדה לקיסר שלושה בנים: אסקל ("צאגה אמלק"), באדה מריאם הקיסר לעתיד ומאדאם. ציפורה הקיסרית המשיכה לנהוג כיהודיה בסתר ותקשרה באופן סמוי עם ביתא ישראל ושימשה למעשה כמרגלת. במהלך תקופת מלוכתה, קרובי משפחתה היהודים ובראשם המלך גדעון החמישי, השתמשו במידע שהובא להם מציפורה על מנת לפלוש לאתיופיה ולהדיח את הקיסר שהיה נוצרי קנאי. בשנת 1462 הלחימה החלה במה שנודע כמרד ציפורה. תוכניתו של המלך גדעון הייתה לכבוש את האימפריה האתיופית ולהכתיר את בנה של ציפורה, אסקל. המועד שבחרו ביתא ישראל לפלוש לאימפריה הנוצרית היה כאשר הקיסר היה עסוק בלחימה בסולטונות אדאל. המידע על עזיבתו של הקיסר את עיר הבירה לעבר אזורי הקרבות בדרום המוסלמי הודלף על ידי ציפורה, והיהודים החלו לנוע עם כוחות רבים מסאמיאן מזרחה, ללב האימפריה הנוצרית. המידע על הפלישה היהודית הגיעה לבסוף אל הקיסר והוא עזב מידית את אזורי הקרבות בדרום. זרע יעקב גייס את צבאו ונלחם כנגד היהודים מלחמה חסרת רחמים שבה לבסוף ניצח צבא אתיופיה את היהודים. סופה של ציפורה היה קשה ואכזרי: היא נרצחה בידי בעלה -הקיסר מול עיני ילדיהם המשותפים. ציון ציפורה נקברה בסתר על ידי בנה באדה מריאם בכנסיית מקדס מריאם שליד העיר דברה ברהן. יהודית המלכה Richard Pankhurst, The Chronicle of the Emperor Zara Yaqob (1434-1468), Part 4 דוד מולה, חוברת בית הכנסת אבא צברה, עמוד 4. דוד מולה, חוברת בית הכנסת אבא צברה, עמוד 4. המסורת הנוצרית גורסת שנרצחה על ידי בנה מאדאם.