laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Project Interchange

Project Interchange הוא ארגון של הוועד היהודי-אמריקני שהוקם בשנת 1982 המקיים סמינרים חינוכיים בישראל למנהיגים ומעצבי דעת קהל מרחבי העולם. מייסדת הארגון דבי ברגר, ביקרה בישראל בתחילת שנות השמונים מתוך רצון ללמוד על המזרח התיכון. היא שמעה על קבוצת משלחת קטנה שהגיע לסמינר לימודי במכון ון ליר. היא אימצה את הרעיון שהדרך הטובה ביותר להגיע אל הציבור הרחב הוא דרך מפגש עם דמויות מרכזיות. עם חזרתה לארצות הברית הקימה את הארגון עם מספר תומכים. בשנת 1992 לקח הוועד היהודי-אמריקני חסות על הארגון. במהלך הסמינרים נפגשים עם דמויות ישראליות מרכזיות בתחומי הממשל, כלכלה וצבא, אקדמאים ומנהלי עמותות וארגונים ללא מטרות רווח, פגישה עם מנהיגים מקרב ערביי-ישראל ופלסטינים. מתקיימים דיונים על חינוך, קליטת עליה, תוכניות רווחה, פיתוח כלכלי, חקיקה, זכויות אדם ותהליך השנים. במהלך הסמינר מתקיימים סיורים למקומות בעלי חשיבות היסטורית, אסטרטגית ודתית. מדי שנה מביא הארגון כ-300 משתתפים לישראל. במהלך השנים הביא הפרויקט לישראל יותר מ-5,000 מנהיגים מכ-60 מדינות. אורכם של הסמינרים הם בדרך כלל כשבוע. אתר הארגון
משיכה

האם התכוונתם ל... אלקטרומגנטיות – משיכה חשמלית קניין משיכה – מעשה קניין במשפט העברי כבידה – כוח משיכה שפועל בין גופים בהתאם למסה שלהם כוח משיכה (סרט, 2013) – סרט דרמה אמריקאי משנת 2013 כח משיכה (סרט, 1989) – סרט קומי ישראלי משנת 1989 זכויות משיכה מיוחדות – הילך חוקי המשמש את קרן המטבע הבינלאומית משיכת יתר – זכות שנותן בנק ללקוח למשוך כספים מחשבונו גם כשהיתרה בחשבון איננה מאפשרת זאת משיכה מינית – אחד ממרכיבי נטייה מינית משיכה (מטלורגיה) – צורת עיבוד מכני למתכות שבאמצעותה ניתנת למתכת צורת מוט או חוט באמצעות מאמץ מתיחה
איליושין Il-86

איליושין IL86 (ברוסית: Ил-86, באנגלית: Ilyushin Il-86) הוא מטוס נוסעים רחב גוף בעל ארבעה מנועי סילון, מתוצרת יצרנית המטוסים איליושין. המטוס יוצר בין השנים 1977-1992, בסה"כ נבנו 106 מטוסים. כיום גרסאות המטוס שנמצאות בשירות משופצות על ידי תאגיד המטוסים המאוחד. בשנת 1967 הזמינה אארופלוט מאיליושין מטוס ובו 250-350 מושבים. בסלון האווירי בפריז של שנת 1971 הכריזה ברית המועצות על פיתוח המטוס, אב הטיפוס טס לראשונה ב-22 בדצמבר 1976, האישורים להפעלתו התקבלו בספטמבר 1979. מספר חלקים במטוס יוצרו על ידי PZL הפולנית. בתחילה התבסס בחלקו על מטוס אחר מתוצרת איליושין, ה-IL-62, והמנועים הוצבו בזנב המטוס. אולם במהלך הפיתוח הוחלט להציבם מתחת לכנפיים, כמו במטוסים המערביים של אותה התקופה, הבואינג 707 וה-דאגלס DC-8. IL-86 הגרסה הראשונה למטוס, נרכשה בעיקר בחברת התעופה "אארופלוט". IL-80/IL-86/IL-87 שלושה מטוסים שנבנו עבור חיל האוויר הסובייטי כמטוסי שליטה ובקרה במקרה של פיצוץ גרעיני. IL-86D נבנה בסופו של דבר כ-איליושין IL-96. בנובמבר 2010 היו מספר מטוסים בשירות פעיל: בחיל האוויר הרוסי (4), דונאוויה (4), ומוסקבה איירליינס (5). בין חברות התעופה שהפעילו בעבר את המטוס: ארמאוויה, טראנסאארו, אארופלוט, אוזבקיסטן איירווייז, ארמניאן איירליינס, KrasAir, רוסיאן סקאי איירליינס, וטטרסטן איירליינס. ב-8 במרץ 1994 מטוס בואינג 737 שהוטס על ידי חניך התרסק לתוך מטוס IL-86 של אארופלוט שחנה בנמל התעופה של דלהי, בתאונה נהרגו 8. ב-28 ביולי 2002 התרסקה בנמל התעופה שרמטיבו (מוסקבה) טיסת מטען של חברת התעופה "Pulkovo Aviation Enterprise",‏ 14 מתוך ה-16 ששהו במטוס נהרגו. מדיה וקבצים בנושא אילושין IL86 בוויקישיתוף איליושין Il-86 באתר אילושין מפרט המטוס באתר Airliners.net תמונות המטוס באתר "JetPhotos" ראו בואינג 737 התנגש בIL-86 מטוס תובלה התרסק ליד מוסקבה, באתר ynet, 28 ביולי 2002
איליושין Il-96

איליושין IL96 (ברוסית: Ил-96, באנגלית: Ilyushin Il-96) הוא מטוס נוסעים סילוני רחב גוף לטווח ארוך, מתוצרת יצרנית המטוסים הרוסית איליושין. המטוס טס לראשונה ב-28 בספטמבר 1988, האישורים להפעלתו התקבלו בשנת 1992, והוא נכנס לשירות בחברת התעופה אארופלוט בדצמבר 1992. המטוס מתבסס ברובו על המטוס הקודם של איליושין האיליושין Il-86, במטוס נכללו שיפורים רבים בהם: קוקפיט מזכוכית, מערכת טוס-על-חוט, מערכת למניעת התנגשות, וכנפונים על הכנפיים. המטוס מיוצר במפעלי החברה בוורונז', את המטוס ניתן לצייד במנועים מערביים תוצרת פראט אנד וויטני. Il-96-300 הגרסה הראשונה למטוס, מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel הרוסית. שני מטוסים מדגם זה משמשים להטסת נשיא רוסיה. לדגם זה תת-גרסה, Il-96-300V. Il-96M בגרסה זו הוגדל אורך המטוס בעשרה מטרים, ומשקל ההמראה המרבי ב-20 טון. בתצורת מטען המטוס מסוגל לשאת עד 92 טון למרחק 10,400 ק"מ. לגרסה זו מנועי PW2000 תוצרת פראט אנד וויטני. Il-96-400 גרסה זו מבוססת על ה-96M, המטוס מסוגל לשאת עד 436 נוסעים במחלקה אחת. מצויד במנועי PS-90A משופרים. Il-96T גרסת מטען של "96M" ו-"96-400" מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel. נכון לדצמבר 2010 היו מטוסי איליושין IL-96 בשירות פעיל בחברות: אארופלוט (6), קובאנה דה אוויאסיון (3), פוליוט איירליינס (5), ורוסיה איירליינס (3). לאיליושין עוד כמה מטוסים מדגם זה בהזמנה. המטוס הנשיאותי של רוסיה איירבוס A340 איליושין IL-96 באתר איליושין איליושין IL-96 באתר Airliners.net תמונות המטוס באתר "JetPhotos" ראו ‏Il-96-300 באתר איליושין ראו Il-96-400 באתר איליושין ראו סטטיסטיקת השימוש במטוסים
הנרי קראון

הנרי קראון (באנגלית: Henry Crown; ‏ 1896 – 14 באוגוסט 1990) היה תעשיין ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. ייסד את חברת "Material Service Corporation" שהתמזגה בשנת 1959 לג'נרל דיינמיקס. נולד בארצות הברית כהנרי קרינסקי להורים יהודים אשר היגרו מליטא והיה הילד השלישי מתוך שבעה ילדים. אביו, אריה, שינה את שם המשפחה לקראון כשהיה הנרי ילד. קראון למד בבית ספר עד לכיתה ח' ובשנת 1915, כשהיה בן 19, הקים יחד עם אחיו סול חברה למכירת ברזל. בשנת 1919, בעזרת הלוואה על סך עשרת אלפים דולר, הקים יחד עם אחיו אירווינג את חברת "Material Service Corporation". החברה עסקה במכירת חצץ, חול, פחם וחומרי גלם נוספים בעבור חברות בנייה באזור שיקגו. בשנת 1959 שווי החברה הגיע לכ-100 מיליון דולר והיא התמזגה עם חברת ג'נרל דיינמיקס ובשנת 1966 קראון הפך לבעל השליטה העיקרי בחברה. במלחמת העולם השנייה, גויס קראון לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומאז דבק בו הכינוי "קלונל קראון". הוא תרם כסף רב למטרות שונות, בהן לאוניברסיטת סטנפורד, לאוניברסיטת ברנדייס ולאוניברסיטת נורת'ווסטרן. משפחת קראון תרמה להקמת מרכז החלל במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו, תיאטרון אריה קראון ב-McCormick Place ומרכז רבקה קראון (על שם אשתו הראשונה) באוניברסיטת נורת'ווסטרן. לזכרו הוקמה הקתדרה על שם הנרי קראון ללימודים עבריים מודרניים באוניברסיטת שיקגו. בירושלים תרם להקמת אולם קונצרטים על שמו (ביתה של התזמורת הסימפונית ירושלים) בתיאטרון ירושלים והמכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. הוא נפטר בשנת 1990 כשהוא בן 94. השאיר במותו את אשתו גלדיס, ושני בנים. Henry Crown, Industrialist, Dies; Billionaire, 94, Rose From Poverty JOAN COOK, הניו יורק טיימס הנרי קראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המלון הסקוטי

המלון הסקוטי (באנגלית: The Scots Hotel) הוא בית מלון בעיר טבריה, הנמצא בבעלותה של הכנסייה של סקוטלנד. המתחם בו שוכן המלון הוקם במאה ה-19 ושימש כבית חולים, ומאוחר יותר הוסב לאכסניה לצליינים ולבית הארחה, עד להפיכתו לבית מלון. המלון הסקוטי שוכן ברחוב גדוד ברק במזרחה של טבריה, בסמוך לחוף הכנרת. מבני מתחם בית המלון הוקמו בשלהי המאה ה-19 על ידי ד"ר דייוויד ואט טוראנס, רופא סקוטי שהגיע לעבוד בארץ ישראל ממניעים דתיים. הם נבנו מאבן הבזלת המקומית. בשנת 1894 נפתח במקום בית חולים בניהולו של ד"ר טוראנס, שהיה בית החולים הראשון בעיר. מאוחר יותר (בשנים 1921 עד 1953) עבד בבית החולים גם בנו של ד"ר טוראנס, ד"ר הרברט טוראנס (Herbert Torrance). במקום פעל גם בית ספר לאחיות. בשנת 1930 נפתחה באחד המבנים במתחם כנסייה. בית החולים הוסב בהמשך לבית חולים ליולדות, עד שנסגר בשנת 1959. מספר שנים לאחר סגירת בית היולדות הוסב המתחם לבית הארחה, שאירח בעיקר צליינים נוצרים. לאחר מותו של ד"ר הרברט טוראנס העבירה המשפחה ארכיון מבית החולים לאוניברסיטת דנדי שבסקוטלנד. האוסף כולל מסמכים, תמונות תיעוד רפואי, ביקורים רשמיים ואירועים מחיי היום-יום בעיר ובבית החולים. בשנת 1999 החליטה הכנסייה של סקוטלנד להסב את המתחם לבית מלון. לאחר שיפוץ נפתח בית המלון במקום בשנת 2004. מקצת מחדריו ממוקמים במגורי אנשי צוות בית החולים לשעבר והם בעלי קירות בזלת. במקום פועל מרכז מבקרים ובו מוזיאון לתולדות המתחם. בית המלון מקיים בה כיום קונצרטים מעת לעת. ימק"א פניאל כנסיית סנט אנדרוז מדיה וקבצים בנושא המלון הסקוטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המלון הסקוטי המלון הסקוטי החדש - היסטוריה, באתר המלון הסקוטי מחלקת יולדות נפתחה בפוריה, דבר, 15 באפריל 1959 עירית רוזנבלום, זוהר בלומנקרנץ ואלי אשכנזי, תיעוד היסטורי של טבריה במלון הסקוטי, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2006 דוד חיון, ‏טבריה: מלון הכנסיה הסקוטית ייחנך השבוע, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2004 כנסיית המלון בטבריה, באתר המלון הסקוטי
פונסאקו

פּוֹנְסָאקוֹ (באיטלקית: Ponsacco) היא קומונה בנפת פיזה במחוז טוסקנה שבאיטליה, הממוקמת כ-50 ק"מ דרום-מערבית לפירנצה וכ-20 ק"מ דרום-מזרחית לפיזה. אוכלוסיית היישוב מונה 15,441 תושבים (בשנת 2009). גרמניה טרויכטלינגן, גרמניה בורקינה פאסו נאנרו, בורקינה פאסו צרפת בריגניס, צרפת מדיה וקבצים בנושא פונסאקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פונסאקו ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיבן טיילור

סטיבן וינסנט טיילור (באנגלית: Steven Vincent Taylor; נולד ב-23 בינואר 1986) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולינגטון פיניקס. טיילור, יליד גריניץ', היה חלק מכל הנבחרות הצעירות של אנגליה החל מגיל 16 ובגיל 21 הפך לקפטן הנבחרת הצעירה של אנגליה. כמו כן נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת אך מעולם לא שיחק במדיה. טיילור הצטרף לאקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד עמה זכה באליפות הנוער לעונת 02–2001. כשמלאו לו 17 חתם טיילור על חוזה מקצועני בניוקאסל יונייטד והושאל לקבוצת ויקומב וונדררס מהליגה השלישית כדי לצבור ניסיון ודקות משחק. ב-2003 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה נגד נוטס קאונטי. משחזר לניוקאסל מיעט לשחק בקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הקבוצה. ב-25 במרץ 2004, במשחק גביע אופ"א נגד מאיורקה, ערך טיילור את הופעתו הראשונה במדי ניוקאסל יונייטד במשחקים האירופיים. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג כשפתח בהרכב נגד קבוצת בולטון וונדררס. טיילור הוצב בתפקיד המגן הימני שהיה זר לו, וניוקאסל שילמה על כך ביוקר לאחר ששער הניצחון של בולטון נכבש אחרי טעות בהגנה של טיילור. אחרי אותו משחק לא פתח יותר בהרכב הקבוצה עד סוף העונה, אך נכנס מדי פעם כמחליף. את העונה הבאה פתח טיילור עם פציעה שהשביתה אותו לזמן ארוך, אך כשחזר תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה. סך הכל פתח טיילור ב-17 משחקים בעונת 2004–2005, ונכנס כמחליף לעוד 5 משחקים בכל המסגרות. את רוב עונת 2005–2006 טיילור לא שיחק לאחר שנפצע בכתף בזמן אימוני הנבחרת. מעונת 2006–2007 נחשב טיילור לשחקן הרכב לגיטימי ופותח בהרכב הקבוצה באופן קבוע. מדיה וקבצים בנושא סטיבן טיילור בוויקישיתוף סטיבן טיילור, ברשת החברתית אינסטגרם סטיבן טיילור, באתר Transfermarkt סטיבן טיילור, באתר Soccerway סטיבן טיילור, באתר BDFutbol סטיבן טיילור, באתר WorldFootball.net סטיבן טיילור, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון ג'ייקוב אסטור

ג'ון ג'ייקוב אסטור (John Jacob Astor;‏ 17 ביולי 1763 - 29 במרץ 1848) היה סוחר פרוות ואיל נדל"ן ניו יורקי, המולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה. אבי משפחת אסטור. נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. בתחילת דרכו התגורר אסטור בבולטימור ועסק בייצור וממכר כלי נשיפה מעץ, אך עד מהרה עבר לניו יורק. אסטור פתח חנות פרוות בניו יורק וסחר בפרוות אותן רכש מאינדיאנים. עד 1807 סחר עם אירופה וסין, אולם אז נמנע הסחר האמריקאי (בצעד שהוביל למלחמת 1812). כפיצוי קיבל אסטור היתר מהנשיא תומאס ג'פרסון ליצור את מונופול המסחר הראשון בארצות הברית - חברת הפרוות האמריקנית (American Fur Company). עסקיו השתרעו בכל האזורים המיושבים של ארצות הברית וקנדה. בשנת 1810 היה מחלוצי המסחר עם מערב ארצות הברית באמצעות חברת הפרוות הפסיפית (Pacific Fur Company). מספר תחנות סחר ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק) וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס). במקביל לעסקי הפרוות עסק אסטור מ-1816 לערך בסחר באופיום. חברת הפרוות שברשותו רכשה אופיום בטורקיה ומכרה אותו בקנטון שבסין. לאחר 1818 מכר אסטור אופיום לבריטניה. בשנת 1804 חכר אסטור מסגן הנשיא ארון בר שטח אדמה במנהטן בחוזה ל-99 שנים. בשנת 1830 פרש אסטור מעסקי הפרוות והקדיש את כל זמנו לרכש נדל"ן במנהטן. כך היה לבעל האדמות הגדול ביותר בניו יורק, שהפכה באותה תקופה לאחת הערים הגדולות בעולם. אסטור תמך באמנים. בין היתר היה פטרונו של הסופר אדגר אלן פו. עם מותו היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה. 400,000 דולר מירושתו הוקדשו להקמת ספריית אסטור, הספרייה הציבורית הראשונה והגדולה ביותר באמריקה דאז. כיום מהווה הספרייה חלק מספריית העיר ניו יורק. Axel Madsen ,John Jacob Astor: America's First Multimillionaire, 2001 ISBN 9780471385035 Justin Kaplan, When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age, 2007, ISBN 9780452288584 Arthur, D. Howden Smith, John Jacob Astor: Landlord of New York, Cosimo Classics, 2005 ISBN 9781596057494 המדור ההיסטורי - והפעם על ג'ון ג'ייקוב אסטור יניב לפן באתר ביזפורטל הערך על אסטור מה"אנציקלופדיה אמריקנה", 1920 (באנגלית) ביוגרפיה באתר גרמנים-אמריקאים (אורכב 23.11.2010 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) ג'ון ג'ייקוב אסטור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון ג'ייקוב אסטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היסטוריה של האופיום אתר PBS שושלת אסטור CNN - 10 האמריקאים העשירים ביותר מקום 3 פורבס - האישים העשירים ביותר, מקום 4
Hspell

Hspell היא תוכנה חופשית מסוג בודק איות בשפה העברית. התוכנה משמשת (אם ישירות, ואם על ידי יצירת רשימת מילים תקינות) גם עבור יישומי ליברה אופיס, דפדפני מוזילה, שירות הדואר Gmail, ועוד. מפתחיה הם נדב הראל ודן קניגסברג. בינואר 2000, במהלך דיון ברשימת התפוצה ivrix-discuss לגבי הדרכים לכתיבת בודק איות עברי בלינוקס[דרוש מקור], החליטו נדב הראל ודן קניגסברג לפתור את הבעיה. הם כתבו תוכנית בשפת פרל אשר משתמשת ברשימה בסיסית של שורשים, מרחיבה אותם לרשימת מילים מלאה, ובודקת עבור מסמך נתון אילו ממילותיו אינן מהרשימה. העבודה על הפרויקט המשיכה בשנת 2002. בדצמבר 2002 יצאה גרסה 0.1. לאחר כחצי שנה שוכתב הקוד בשפת C (בגרסה 0.6). באותה שנה נמשך פיתוח מהיר, אולם עם הזמן קצב השינויים הואט. גרסה 1.0 יצאה בשנת 2006, גרסה 1.1 יצאה רק בשנת 2009, גרסה 1.2 יצאה בשנת 2012, גרסה 1.3 בשנת 2015 והגרסה האחרונה יצאה ביוני 2017. Hspell יכול לפעול כתוכנית משורת הפקודה, אשר מקבלת קובץ ומדפיסה את המילים השגויות שמתוכו. אפשר לבקש ממנה להדפיס גם ניתוח מורפולוגי של המילים הנכונות. מספר תוכנות, כגון LyX יכולות להשתמש בה ישירות כבודק איות בדרך זו, אם כי היא לא מכירה מילים אנגליות, ולכן לא יודעת לבדוק טקסט מעורב בשפה שאינה עברית. שימוש נפוץ יותר בה הוא להכנת מילון עבור מערכות בדיקת האיות הנפוצות ispell, aspell, MySpell ו־HunSpell. התוכנה המשרדית OpenOffice.org, לדוגמה, משתמשת ב־Hunspell‏ והדפדפן Firefox משתמש ב־MySpell. תוספי האיות לעברית של שניהם מבוססים על Hspell. המילון ש-Hspell מייצרת, בתוספת המידע המורפולוגי שמצורף לכל מילה, משמש גם את פרויקט הקוד-הפתוח HebMorph כבסיס המאפשר חיפוש עברי באמצעות מנועי חיפוש כגון Lucene ו-אלסטיקסרץ'. מאות אלפי הטיות של מילים עבריות הועלו לוויקינתונים עם הניתוח הלשוני של Hspell. Hspell - במבט לאחור - (PDF) שקפים מהרצאתו של נדב הראל במועדון הלינוקס החיפאי לאחר שחרור גרסה 1.1 דף ההורדות של פרויקט Hspell - כולל תאריכי שחרור הגרסאות מדיה וקבצים בנושא Hspell בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Hspell (באנגלית) סוגיות בכתיב חסר ניקוד (PDF) - נימוקי מחברי Hspell לבחירות האיות שלהם מנוע מורפולוגי (אורכב 28.12.2019 בארכיון Wayback Machine) מקוון, מבוסס Hspell טופס הדגמה דותן, בלוג "קטעי קישור", חדש: בודק איות בעברית ב-Gmail, באתר ynet, 17 במרץ 2006 רשימת תוכנות שבשימוש יישומים שונים בגוגל כוללת את Hspell 0.9(הקישור אינו פעיל, פברואר 2018) Lingucomponent Project, OpenOffice.org תוסף בדיקת האיות בעברית ל־Firefox מאתר התוספים של Firefox. משתמש ברשימת המילים של Hspell. הרחבת המילון העברי של OpenOffice.org מאתר ההרחבות של OpenOffice.org. משתמשת ברשימת המילים של Hspell. Code972 :: HebMorph הדיון סביב הבוט שהעלה את המילים לוויקינתונים
מחילת הארנב

מחילת הארנב (באנגלית: Rabbit Hole) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010, שהופק על ידי ניקול קידמן ובוים על ידי ג'ון קמרון מיטשל. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה זוכה פרס פוליצר בעל אותו שם שכתב דייוויד לינדסי-אבייר. בסרט מככבים ניקול קידמן, אהרון אקהרט ודיאן ויסט. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2010. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2010. בקה (ניקול קידמן) והאווי קורבט (אהרון אקהרט) הם זוג שאיבד את ילדם, דני, בעקבות תאונת דרכים. בקה פורשת מעבודתה בעקבות האירוע. והיא סובבת חברים ומשפחה המנסים לנחמה; אימה, נאט (דיאן ויסט), משווה את ארתור, בנה שמת ממנת יתר, לדני. אחותה, איזי (תמי בלאנצ'רד), פוגשת מוזיקאי ונכנסת להריון ממנו. בהמשך הסרט, בקה מחליטה לפגוש את ג'ייסון, הנער שהרג בטעות את בנה. במהלך פגישותיה איתו, היא מגלה שהוא חש רגשי אשמה לגבי מה שקרה עם דני, והיא מנסה להבהיר לו שהוא לא אשם בתאונה. האווי הולך לפגישות של קבוצת תמיכה של הורים שכולים שם הוא פוגש את גבי (סנדרה או). הוא כמעט מנהל איתה רומן, אך לבסוף הוא נסוג. בסוף הסרט, בקה והאווי מזמינים את חבריהם הקרובים כדי לשבור את הקרח ביניהם. הסרט צולם בדאגלסטון, שכונה בקווינס ניו יורק, במשך עשרים ושמונה ימים. מפיקת הסרט, ניקול קידמן, עזבה את סרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", לטובת פרויקט זה. מלחין הסרט הוא אנטון סאנקו. הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות בעיקר בשל תפקידה של ניקול קידמן. הסרט קיבל קימת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. לפי האתר "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט כ-86% ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע בארצות הברית. קידמן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אתר האינטרנט הרשמי של מחילת הארנב "מחילת הארנב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מחילת הארנב", באתר נטפליקס "מחילת הארנב", באתר AllMovie (באנגלית) "מחילת הארנב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מחילת הארנב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מחילת הארנב", באתר Metacritic (באנגלית) "מחילת הארנב", באתר אידיבי "מחילת הארנב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ריקארדו אנטוניאצי

ריקארדו אנטוניאצי (באיטלקית: Riccardo Antoniazzi;‏ 19 בדצמבר 1853 - 10 בנובמבר 1912), היה בונה כלי קשת איטלקי. ריקארדו אנטוניאצי נולד בקרמונה ולמד את תורת בניית כלי הקשת אצל אביו, גאטנו אנטוניאצי. הוא היה המוכשר והמתמיד ביותר במשפחתו, אך ליאנדרו ביזיאק העיב עליו במידה רבה ועקב כך לא חתם על רבים מכלי הנגינה, שיצר בתקופתו הטובה ביותר. את שנות עבודתו והכלים שיצר בהן אפשר לחלק לשלוש תקופות: משנות חניכותו וראשית התפתחותו עד שנת 1887-88 בערך, תקופה שבמהלכה בנה כלים דומים לאלה של אביו; התקופה הטובה ביותר שלו, שנמשכה עד סביבות 1904, כאשר פיתח לו סגנון משלו ועבד בראש ובראשונה אצל ליאנדרו ביזיאק; והתקופה שמשנת 1904 ואילך, כאשר עבד בפירמה מונצינו ובניו ובנה כלי נגינה יפים, אך מוקפדים פחות, בייחוד במה שנוגע ללכה. מבין הכלים שבנה במשך חייו, אלה הם הנודעים ביותר בימינו. ריקארדו אנטוניאצי העמיד מספר רב של תלמידים וממשיכי דרכו. ריקארדו אנטוניאצי השתמש במגוון דגמים, והלכה שלו הייתה צהובה-כתומה או, לפעמים, אדומה כהה. הוא ידוע בשימוש בארבע תוויות שונות, בתקופת עבודתו אצל מונציני השתמש בתו מסחרי, שכלל את ראשי התיבות שלו, A.R, בתוך מעגל כפול שבראשו צלב. התו המסחרי הזה מיוחס לעיתים קרובות לרומיאו אנטוניאצי, אך נראה שהוא מעולם לא השתמש בו. ריקארדו אנטוניאצי מת במילאנו. אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina I Maestri Del Novicento - Carlo Vettori La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini 2002 Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 Vannes, Rene (1985) [1951]. Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3). Bruxelles: Les Amis de la musique. OCLC 53749830. William, Henley (1969). Universal Dictionary of Violin & Bow Makers. Brighton; England: Amati. ISBN 0901424005. Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, ISBN 3-7959-0537-0 Liuteria Parmense מדיה וקבצים בנושא ריקארדו אנטוניאצי בוויקישיתוף
הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים

הרפובליקה הדומיניקנית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964), ומעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. לאורך השנים צברו הספורטאים הדומיניקנים 12 מדליות אולימפיות, בהן שלוש מדליות זהב. במשחקים הראשונים שבהם השתתפה הרפובליקה הדומיניקנית, היו הישגי הספורטאים שייצגו אותה סמליים בלבד. הספורטאי הדומיניקני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה המתאגרף פדרו נולאסקו שזכה במדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה נבחרת הבייסבול במקום החמישי. באולימפיאדת אתונה (2004), 20 שנה לאחר שהושגה המדליה הראשונה, זכה האתלט פליקס סאנצ'ס במדליית הזהב האולימפית הראשונה לזכות הרפובליקה הדומיניקנית, בריצת 400 מטר משוכות. לוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס סיים במקום החמישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה המתאגרף מנואל פליקס דיאס במדליית זהב, ולוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס זכה במדליית כסף. שתי ספורטאיות נוספות הגיעו להישגים נאים באותם המשחקים - מרימת המשקולות יודלקיס מרידאלין סיימה במקום החמישי, וטניסאית השולחן נייווס שוּאֶה העפילה לשלב רבע הגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) השיב לעצמו סאנצ'ס בן ה-35 את התואר בריצת 400 מטר משוכות. לוגלין סנטוס בן ה-18 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר, ויאמילט פניה הייתה למתעמלת הדומיניקנית הראשונה שמעפילה לגמר. היא סיימה במקום השישי בתרגיל הקפיצות. נבחרת הנשים בכדורעף העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת ארצות הברית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה לוחם הטאקוונדו לואיסיטו פייה במדליית ארד, שהייתה המדליה הדומיניקנית היחידה במשחקים. מרימת המשקולות באטריס פירון סיימה במקום הרביעי, יודרקי קונטרראס סיימה במקום השישי ולואיס גרסיה סיים שמיני. הג'ודוקא ואנדר מתאו סיים במקום השביעי. לוגלין סנטוס לא הצליח לשחזר את הישגו. הוא סיים את חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה העשירית בטיבה, ולא העפיל לגמר. באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה האתלטית מריליידי פאולינו במדליית כסך בריצת 400 מטר ונבחרת השליחים המשולבת שכלל את פאולינו זכתה במדליית כסף במירוץ שליחים 4X400 מטר. בהרמת משקולות זכה זאגריאס בונט במדליית כסף וכריסמרי סנטנה זכתה במדליית ארד. במדליית ארד נוספת זכתה נבחרת הבייסבול. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים הפאראלימפיים הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר הוועד האולימפי הדומיניקני "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-1 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-1 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
רם סולומון

רם סולומון (11 באוקטובר 1917 – 4 בינואר 2004) היה משפטן ישראלי, מנכ"ל משרד המשטרה השני (1949–1952) ונציב בתי הסוהר השני (1951–1952). סולומון נולד בבולגריה. היה מראשי המכבי הצעיר. בשל פעילותו הציונית הוברח ארצה בשנת 1942 עם כניסת הנאצים לבולגריה. אחיו הצעיר, אברהם סולומון, שהיה גם הוא פעיל מאוד בתנועה, לא הספיק לעלות ארצה נתפס ועונה על ידי הנאצים ונשלח עם משפחתו לעבודות כפייה עד לעלייתם ארצה בשנת 1944. סולומון שימש יועץ משפטי של משרד המשטרה, ובין השנים 1949–1952 גם עמד בראש המשרד. בשנת 1951 מונה לנציב בתי הסוהר. בשנת כהונתו היחידה בתפקיד הוכן דו"ח על מצב בתי הסוהר במדינה, שהיה בין הגורמים להקמת מבני מעצר חדשים ולקביעת העסקה של אסירים בעבודות חוץ. לאחר שעזב את שירות המדינה עבד כעורך דין פרטי. בשנת 1959 היה חבר ועדת החקירה בעניין מהומות ואדי סאליב. במשך שנים רבות עוד טרם קיום יחסים מלאים עם יפן היה יו"ר אגודת הידידות ישראל יפן. רם סולומון שכל את בתו רינה בעת שירותה הצבאי. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף ריבלין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יוסף ישעיהו ריבלין – מראשי הקהילה היהודית בירושלים במאה ה-19 יוסף יואל ריבלין – מזרחן ישראלי ספי ריבלין – שחקן וקומיקאי ישראלי יוסף ריבלין – פרופסור לתלמוד וחוקר המשפט העברי
אולגה

האם התכוונתם ל... אולגה, נסיכת קייב – משליטי נסיכות קייב במאה העשירית גבעת אולגה – שכונה של חדרה לחוף הים על שמה של אולגה חנקין מחלף אולגה – מחלף על כביש 2 במערב חדרה על שם גבעת אולגה הסמוכה אישים ששמם הפרטי הוא אולגה