סמל מקסיקו

סמל מקסיקו היה ערך חשוב בפוליטיקה והתרבות המקסיקנית במשך מאות שנים. הסמל מציג את העיט הזהוב של מקסיקו עומד על גבי צבר ותופס נחש במקור שלו ובאחד מטפריו. בעיני האצטקים יש לסמל משמעות דתית עמוקה וחזקה. בעיני האירופאים לעומת זאת מציג הסמל את ניצחון הטוב על פני הרשע. מאז שהוכרה עצמאותה בשנת 1821 השתמשה מקסיקו עד היום בשמונה סמלים שונים. מאז ומעולם היו בשימוש עיט העומד על קקטוס בסמלה של מקסיקו. הנחש נכנס לשימוש בשנת 1823, שנתיים בלבד לאחר ההכרה בעצמאותה של המדינה. הגרסה המודרנית של הסמל אומצה בשנת 1968. עיצב אותה הארכיטקט פרנציסקו אפס הלגיירה. העוף בסמל המקסיקני הוא עיט זהוב. עוף זה מוכר בתור העוף הספרדי המלכותי (בספרדית: águila real). בשנת 1960 הצפר המקסיקני מרטין דל קמפו זיהה את העוף המדובר בכתבים פרה-היספנים בתור קרקרה, עוף הנפוץ במקסיקו (ובמקרה כזה לא יהיה נכון להשתמש בשם "עיט" מכיוון שהקרקרים שייכים למשפחת הבזיים). למרות זאת העיט הזהוב הוא סמל מקסיקו בכל מסגרת רשמית ולכן הוא גם הציפור הלאומית במקסיקו. כשהאב דוראן הציג לראשונה את הנחש היה זה נחש מים. אף על פי כן, בשנת 1917 צויר עכסן במקומו בגלל היותו נחש נפוץ יותר באמנות הפרה-היספנית. הוא היה הנחש בשני הסמלים שהיו בשימוש בין השנים 1917–1968. בגלל דילמה זו עיצובו של הנחש בסמל המודרני לא דומה לשום זן של נחש אמיתי ומתבסס על מראהו של האל האצטקי קצלקואטל, עכסן עם נוצות של עוף קורוקו הדור. מ-1521 עד 1821, הסמל של ספרד החדשה, מלכות המשנה של ספרד החדשה כפי שכונתה מקסיקו, היה צלב אנדראס הקדוש. הוא תמיד הוצג לצד הסמל של ספרד. בשנת 1581, האב דוראן צייר את גרסתו ליסוד מקסיקו על ספרו על מקסיקו; הנחש נכלל בפעם הראשונה בגרסה זו ולאחר מכן זה יהפוך לאייקון נפוץ, אבל זה עדיין לא ישמש כשלט הרלדי. בשנת 1810, האב מיגל הידאלגו, מנהיג השלב הראשון של מלחמת העצמאות, השתמש בבתולה מגוודלופה כדגל. הוא נלקח מהקהילה של אטוטונילקו. הדגל מוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה לצד, ובדרגה זהה לזה של דגלי מקסיקו המאוחרים יותר. דגל זה יכול להיחשב רשמית כסמל המקסיקני הראשון. בשנת 1812, בשלב השני של מלחמת העצמאות, השתמש חוסה מריה מורלוס בעיט כתר שניצב על גבי שלוש קשתות וקקטוס. באותיות קטנות בתוך הקשתות היה ראשי התיבות "VVM", המייצג "Viva la Virgen María" (או תחי מריה הבתולה). באותיות גדולות ומסביב לנשר, יש אותיות מוזהבות עם האגדה "OCVLIS ET VNGVIBUS AEQVE VICTRIX", כלומר "על ידי עיניה ואחיזה באותה מידה". בשנת 1821, אַגוּסְטִין דֶּה אִיטוּרְבִּידֶה, הקיסר הראשון של מקסיקו, הציג כתר מלכותי על הנשר כסמל לאימפריה שלו. האלמנטים צוירו בסגנון אירופאי. בשנת 1823, עם עיצוב של חוסה מריאנו טורבלנקה, הכתר הוסר, ואלמנטים חדשים מהמסורת האירופית הוצגו כדי לחגוג את ניצחון הרפובליקה. הסמל היה כעת רשמי והחל לשמש במטבעות, בולים, חותמות וניירות רשמיים. ניתן למצוא גרסאות רבות של עיצוב זה מכיוון שהוא לא הוגדר בחוק עד 1917. בשנת 1863, מקסימיליאן הראשון ממקסיקו, הקיסר השני של מקסיקו, החזיר את הכתר המלכותי, והסמל הוקף במעטה הקיסרי עם המוטו Religión, Independencia ("דת, עצמאות"), לאחר מכן בשנת 1865 נוצרה גרסה שנייה עבור מקסימיליאן, בה נעלם הכתר הקיסרי והוצגו שני גליפים עם המוטו Equidad en la Justicia ("שוויון בצדק"). בשנת 1867, לאחר נפילת האימפריה המקסיקנית השנייה, הרפובליקה החזירה את רוב המרכיבים של הגרסה של 1823. בשנת 1887, הנשיא פורפיריו דיאז ערך שינויים בנשר כך שהמראה הכללי שלו שיקף את הסגנון הצרפתי. בשנת 1916, הנשיא ונוסטיאנו קאראנסה הפך את השינויים שערך דיאז, ושיחזר כמה מהסמלים האצטקים המקוריים: נחש המים הוחלף בעכסן, והעיט נראה כעת במבט צד במקום במבט קדמי. עיצוב זה נוצר על ידי האמנים אנטוניו גומז וחורחה אנסיסו. עם זאת, בשל הבעיות הפוליטיות של אותה תקופה, זה לא נעשה רשמי עד 1932, תחת הנשיא אבלרדו רודריגס. בשנת 1968 הורה הנשיא גוסטבו דיאס אורדס על שינוי קטן, כך שהנשר ייראה אגרסיבי יותר. עיצוב זה, של הצייר פרנסיסקו אפנס הלגרה, נמצא בשימוש עד היום. כמו כן, נקבע חוק להגדרה ובקרה על השימוש בסמלים הלאומיים. בשנת 1984, הנשיא מיגל דה לה מדריד הורטאדו חוקק את החוק הנוכחי המסדיר את העיצוב הרשמי והשימוש בסמלים הלאומיים, ביניהם השלט ההרלדי. (השלט ההרלדי מהווה גם את מרכז דגל מקסיקו.) דגל מקסיקו המנון מקסיקו מדיה וקבצים בנושא סמל מקסיקו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.