laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אניס בארדי

אניס בארדי (במקדונית: Eнис Барди; נולד ב-2 ביולי 1995) הוא כדורגלן מקדוני שמשחק בעמדת הקשר ההתקפי במועדון הטורקי טרבזונספור ובנבחרת צפון מקדוניה. נולד בסקופיה להורים אלבנים, התחיל את הקריירה שלו בשקופי המקדונית. בשנת 2013 הוא הצטרף למערכת הנוער של ברונדבי. בנובמבר של אותה שנה, הוא הסכים לחוזה לשנה אחת עם המועדון השוודי פרספה בירליק, מהליגה השנייה בשוודיה. הוא השתתף בעשרה משחקים וכבש חמישה שערים עבור המועדון במהלך תקופתו שם, ועזר להם לברוח מירידה לליגה השלישית. באוגוסט 2014 עבר בארדי למועדון ההונגרי אויפשט, וחתם על חוזה לשלוש שנים. ב-17 ביולי 2017, חתם בארדי על חוזה לשלוש שנים עם לבאנטה מהלה ליגה תמורת סכום מוערך של 1.5 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-21 באוגוסט, בניצחון ביתי 1-0 מול ויאריאל. ב-26 באוגוסט, הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה, בעיטה חופשית ישירה בתיקו 2-2 ביתי מול דפורטיבו לה קורוניה. ב-12 באוגוסט 2022, עבר בארדי לטרבזונספור, אלופת טורקיה. בארדי נולד במקדוניה למשפחה אלבנית קוסוברית ולכן היה זכאי לייצג את מקדוניה, אלבניה או קוסובו. בארדי רצה לייצג את אלבניה, והצהיר "אני לא מאמין שיש אלבני שנולד בסקופיה, למשפחה אלבנית, שלא ירצה לשחק עבור אלבניה". רדי ג'ופי, שמונה למנהל של התאחדות הכדורגל האלבנית, מעולם לא פנה לבארדי ולא הגיב לסוכניו של בארדי, כשכל זה קורה כאשר התאחדות הכדורגל של מקדוניה מגלה עניין אמיתי בבארדי, והוא ראה בטיפול בנושא של התאחדות הכדורגל האלבנית תגובה לא מקצועית, וקיבל את הזימון לנבחרת המקדונית. בארדי תבע את ההתאחדות כתגובה על ההתנהלות הלא מקצועית שלה. עם זאת, ג'טמיר סאליהו, נציג התאחדות הכדורגל האלבנית, דחה את תביעתו של בארדי, וחשף את כל הודעות הטקסט בינו לבין השחקן, מה שהראה שבארדי מעולם לא היה מעוניין לשחק עבור אלבניה מלכתחילה. הוא גם האשים את השחקן בניסיון לפגוע בתדמית ההתאחדות במטרה להיראות כגיבור לעם האלבני, וקבע: "מאז 2010 היו לי מאות מקרים כאלה, כדורגלנים שסירבו לנבחרת ובסוף הם יצאו בהצהרות כאלה כי הם רוצים להפוך את ההתאחדות לאשמה כדי שיוכלו לזכות באהדת האלבנים". בארדי ייצג את צפון מקדוניה עד גיל 17, עד גיל 19 ועד גיל 21 לפני שערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בבוגרים ב-27 במרץ 2015, כשנכנס כמחליף במחצית הראשונה של ארטים פולוז'אני בהפסד ביתי 2-1 אופ"א יורו 2016. נגד בלארוס. בארדי היה חלק מסגל מקדוניה ליורו 2020, ופתח בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים. אניס בארדי, באתר Transfermarkt אניס בארדי, באתר Soccerway אניס בארדי, באתר BDFutbol אניס בארדי, באתר WorldFootball.net אניס בארדי, באתר National Football Teams אניס בארדי, באתר FootballDatabase.eu
טלפון חכם מתקפל

טלפון חכם מתקפל (מוכר גם כטלפון מתקפל) הוא סוג של טלפון חכם המאפשר למשתמש בו לקבל מסך גדול יחסית, אשר דומה בגודלו למסך של פאבלט, בעת הצורך על ידי פתיחת המכשיר, תוך שמירה על פונקציונליות דומה לזו של טלפון חכם רגיל בעת שהוא במצב מקופל. הטלפון החכם המתקפל הוא בפועל טלפון "flip phone"(אנ') מודרני. גרסאות מסוימות של הקונספט עושות שימוש במספר לוחות מסך מגע על ציר, בעוד שעיצובים אחרים משתמשים במסך תצוגה גמיש. הטלפונים החכמים המתקפלים הראשונים עם צגי OLED שהיו זמינים בשווקים החלו להימכר בנובמבר 2018. טלפונים חכם מתקפלים של סמסונג סמסונג גלקסי פולד Huawei Mate X Xiaomi MIX מדיה וקבצים בנושא טלפון חכם מתקפל בוויקישיתוף Gibbs, Samuel (7 בספטמבר 2021). "Galaxy Z Flip 3 review: Samsung's cheaper, better hi-tech flip phone". TheGuardian.com. נבדק ב-15 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Cipriani, Jason (23 באוגוסט 2022). "Samsung's Galaxy Z Flip 4 is the foldable phone most people should buy". CNN. נבדק ב-15 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
אולוף תורנל

אולוף גרהרד תורנל (בשוודית: Olof Gerhard Thörnell;‏ 19 באוקטובר 1877 – 25 ביולי 1977) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של צבא שוודיה. תורנל נולד בטורנו ב-19 באוקטובר 1877. הוא היה בנם של הכומר פר תורנל, וגרהרדינה "דיין" מרגרטה (לבית לינדגרן). הוא היה אחיו של הפרופסור גוסטה תורנל. ב-1895 הוא התגייס לצבא שוודיה. תורנל הועלה לדרגת לויטננט ב-7 בדצמבר 1900 ברגימנט אפלנד. ב-7 ביולי 1906 סיים תורנל את לימודיו במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי והוצב במטה הכללי. הוא הועלה לדרגת האופטמן ב-10 ביוני 1910. מ-1911 עד 1915 היה תורנל מורה במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי. ב-1915 עזב את המטה הכללי ושירת כקפטן ברגימט אלבסבורג. ב-27 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת מאיור וב-19 באוגוסט הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. ב-24 באוגוסט 1926 הועלה תורנל לדרגת אוברסט והפך למפקד רגימנט גרנדיירים ווקסהולם. ב-1 בינואר 1928 הוא מונה למושל הצבאי של גוטלנד ולמפקד רגימנט הרגלים של גוטלנד. ב-28 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת בריגדה גנרל ומונה למפקח של חיל הרגלים השוודי. ב-1 ביולי 1936, תורנל, הועלה לדרגת גנרל לויטננט ובמקביל מונה לראש מטה ההגנה. ב-8 בדצמבר 1939 תורנל מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של שוודיה. ב-1 בינואר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל. הוא נודע כבירוקרטי ונוקשה, ולא היה פופולרי בקרב בכירי הצבא. עם זאת, הממשלה חיבבה אותו וראתה בו ממלא הוראות נאמן. תורנל כיהן כמפקד העליון במהלך רוב שנותיה של מלחמת העולם השנייה. הוא היה נאמן למדיניותה של ממשלת שוודיה לשמור על נייטרליות. נייטרליות זו הייתה כרוכה לא אחת במחיר של ויתורים לגרמנים. תורנל עצמו נחשב בדרך כלל לפרו-גרמני. ב-31 במרץ 1944 הוא פרש מתפקיד המפקד העליון, ומונה לראש המטה הצבאי של הוד מלכותו עד למותו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה ב-1950, אז פרש מהצבא. הוא נפטר באופסלה ב-25 ביולי 1977. מדיה וקבצים בנושא אולוף תורנל בוויקישיתוף אולף תורנל בביוגרפיה השוודית אולוף תורנל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מרחב נתב"ג

מרחב נתב"ג הוא אחד משלושת המרחבים במחוז מרכז של משטרת ישראל. מרחב נתב"ג חולש על כל אזור נמל התעופה בן-גוריון, והשטחים הקרובים העוטפים אותו. שם המרחב "נתב"ג" נקבע ע"ש המרחב הגאוגרפי בו הוא פועל קרי נמל התעופה בן-גוריון. מטה המרחב שוכן בבניין המשטרה הוותיק מול טרמינל 1. תחנת המשטרה במקום מספקת שירותי שיטור מקובלים לכל אזרח. ניתן לקבל במקם את כל שירותי המשטרה הניתנים בכל תחנה עירונית כגון; הגשת תלונות, סיור, שמירה על הסדר וכיוצא בזה. יחידת הסיור – מתן מענה משטרתי ראשוני לאירועי משטרה ואירועים נוספים לפי התפתחותם (מצבי חרום וכדומה) בכלל המרחב, יחידת הסיור מצוידת ברכבי משטרה מסוג קיה סורנטו ורקסטון של סאן יאנג. יחידת התנועה – מתן מענה לאירועי תנועה, שמירה על סדרי תנועה ומניעת הפרעה לתנועה בתחומי נתב"ג, ליווי אח"מים, ואירועים נוספים. יחידת השיטור – יחידה זו פועלת במקביל הן בטרמינל 3 והן בטרמינל 1, שוטרי היחידה נעים רגלית וכן על גבי תלת אופן (סגווי) ורכב תפעולי (קלאב-קאר) באולמות הנוסעים ואזורים נוספים בטרמינלים, נותנים מענה ראשוני ומיידי לאירועים הן על פי הודעה מהמרד"ם המשטרתי והן לפי פנייה ישירה של אזרחים. משרד המתנדבים – מרכז את כל הטיפול במתנדבי המשמר האזרחי הפועלים במסגרת כלל יחידות המרחב. יחידת החקירות – היחידה אמונה על גילוי, פיענוח וסיכול של מקרי פשיעה המתרחשים בתחומי נתב"ג ובמקרים הנוגעים בדבר. יחידה 747 – יחידת בילוש ומודיעין מבצעית ומסווגת שייעודה העיקרי הוא תפיסת בלדרים ואיתור ויירוט משלוחי סמים המיובאים מחוץ לישראל במטרה להפיצם בישראל וכן הברחת נשק ואמל"ח אחר. בנוסף, משמשת היחידה כ-"אגרוף הברזל" של המרחב וככוח מענה איכותי ראשוני לכל אירוע חריג בתחומי המרחב ובמידת הצורך עד להגעת כוחות משטרה מיוחדים. כמו כן קיים במרחב משרד את"ל, משרד רישוי עסקים, יחידת קצין תורן וכו'. רכבי יחידת השיטור בטרמינל 3 איזי ריידר בשימוש מש"ק טרמינל 1 במשטרת מרחב נתב"ג תלת אופן (סגוואי) בשימוש יחידת השיטור של משטרת מרחב נתב"ג רכב סיור "רקסטון" תוצרת סאן יאנג, בחניית הניידות של מרחב נתב"ג משרדי ממשלה, באתר נמל התעופה בן-גוריון שמעון איפרגן, ‏"האח הגדול" של נתב"ג: "השוטרים רואים הכל", באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2022
מרכז איטליה

מרכז איטליה (באיטלקית: Italia centrale) הוא אחד מחמשת האזורים הסטטיסטיים הרשמיים של איטליה המשמשים את המכון הלאומי האיטלקי לסטטיסטיקה. אזור מרכז איטליה כולל ארבעה מתוך 20 מחוזות איטליה: מחוז לאציו מחוז מארקה מחוז טוסקנה מחוז אומבריה אזור מרכז איטליה משתרע על פני 58,052 קמ"ר, ונכון לסוף שנת 2016 גרו בו 12,067,524 תושבים. העיר המאוכלסת ביותר באזור מרכז איטליה היא בירת איטליה רומא. מסיבות תרבותיות והיסטוריות החלקים הדרומיים והמזרחיים ביותר של מחוז לאציו נכללים לעיתים רבות באזור דרום איטליה (אזור המכונה מצוג'ורנו), משום שבעבר הם היו חלק מממלכת שתי הסיציליות, ולכן הדיאלקטים של דרום איטליה נפוצים יותר באזורים הללו. התוצר המקומי הגולמי של אזור מרכז איטליה עמד על 380.9 מיליארד יורו נכון לשנת 2018, המהווים כ-21.6% מהתפוקה הכלכלית של איטליה כולו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. צפון איטליה מצוג'ורנו "Regional GDP per capita ranged from 30% to 263% of the EU average in 2018". Eurostat.
סטרפ-און

סְטְרֶפּ-אוֹן (באנגלית: Strap-on dildo או Strap-on) הוא דילדו, בדרך כלל עם רתמה, המיועד ללבישה במהלך פעילות מינית. נשים לסביות (או נשים המקיימות יחסי מין עם נשים) בדרך כלל משתמשות בסטרפ-און, אם כי כל אדם מכל מגדר או נטייה מינית יכולים לשמש בו. ניתן להשתמש בסטרפ-און במגוון רחב של פעילויות מיניות, כולל מין נרתיקי, מין אנאלי (פֶּגינג (אנ')), מין אוראלי, ואפילו אוננות. בכדי להקל על החדירה של הסטרפ-און, ניתן להשתמש בחומר סיכה. Battenberg, Richard, A Visual History of Lovemaking Toys, Goliath (2019), ISBN 978-3948450076 מדיה וקבצים בנושא סטרפ-און בוויקישיתוף Morin, Jack (1998). "What is Anal Intercourse". Anal Pleasure & Health: A Guide for Men and Women (3rd ed.). San Francisco, Califonina: Down There Press. p. 151. ISBN 0-940208-20-2. Ever since the invention of the strap-on dildo, anyone can enjoy intercourse as the inserter, the receiver, or both. Strap-on harnesses are made of leather or fabric. The most common designs have an adjustable strap for the waist plus two others for the legs. In the front, a ring holds a dildo with a flared base securely against or slightly above the genitals. Blue, Violet (2007). "Harnesses and Dildos". The Adventurous Couple's Guide to Strap-On Sex (1st ed.). San Francisco, California: Cleis Press. p. 93. ISBN 978-1-57344-278-7. You'll find that harnesses come in a wide variety of shapes, styles and sizes and can be tailored to fit virtually any fantasy scenario you and your lover have in mind. Strap-ons are for women, men and transpeople of all genders and orientations who want a little (or a big) something extra in their pants. Strong, Bill; Gammon, Lori (2006). "Strap-on Tools". Anal Sex for Couples. West Palm Beach, Florida: Triad Press. pp. 131–142. ISBN 0-9650716-2-6. Taormino, Tristan (2006). "Strap-on Dildos and Harnesses". The Ultimate Guide to Anal Sex for Women (2nd ed.). San Francisco, California: Cleis Press. pp. 74–77. ISBN 1-57344-221-6. "The Curious Couple's Guide to Strap-On Dildos | Psychology Today United Kingdom". ארכיון מ-2022-01-25. נבדק ב-2020-08-28.
Lost in Your Light

"Lost in Your Light" הוא סינגל של הזמרת הבריטית, דואה ליפה, בשיתוף פעולה עם הזמר האמריקאי, מיגל. השיר הופיע באלבום האולפן הראשון של ליפה, Dua Lipa. השיר נכתב על ידי ליפה, מיגל וריק נואלס, והופק על ידי מיגל וסטיבן קוזמניוק. השיר יצא, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס, כסינגל השישי של האלבום ב-21 באפריל 2017. נכון לינואר 2023, השיר הושמע למעלה מ-115 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-144 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על הסינגל "Lost in Your Light" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Lost in Your Light" באתר Discogs מילות השיר "Lost in Your Light" באתר Genius סרטון השיר "Lost in Your Light" באתר יוטיוב מידע על השיר "Lost in Your Light" באתר ספוטיפיי Dua Lipa - Lost In Your Light feat. Miguel (Official Video), ארכיון מ-2020-07-28, נבדק ב-2023-01-17 Lost in Your Light (feat. Miguel), 2017-04-21, ארכיון מ-2022-06-01, נבדק ב-2023-01-17 Reed, Ryan (21 באפריל 2017). "Hear Miguel Join Dua Lipa on Seductive New Song 'Lost in Your Light'". Rolling Stone. ארכיון מ-15 ביולי 2020. נבדק ב-27 ביולי 2020. {{cite journal}}: (עזרה) "Lost in Your Light (feat. Miguel) (Remix EP) – Dua Lipa". Deezer. ביוני 2017. ארכיון מ-26 באוגוסט 2021. נבדק ב-26 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Mompellio, Gabriel. "Dua Lipa 'Lost In Your Light' (Radio Date: 02/06/2017)" (באיטלקית). Warner Music Group. ארכיון מ-27 ביולי 2020. נבדק ב-27 ביולי 2020 – via Radio Airplay SRL. {{cite web}}: (עזרה)
צבי לנזמן

צבי לנזמן (נולד ב–27 ביוני 1983) הוא במאי, צלם ומפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי. יוצר הסרט "הטיפול" (כאן 11) המתעד לראשונה טיפולי המרה מתוך חדר הטיפולים, זוכה פרס חבר השופטים בפסטיבל דוקאביב ומענק הפקה של קרן סאנדנס. לנזמן נולד בירוחם למשפחה דתית. אימו היא הרבנית לאה שקדיאל. התחנך בבית ספר ממלכתי דתי "קול יעקב" ובתיכון למדעים ואומנויות בירושלים במגמת אמנות. בין השנים 2002–2006, התגייס ליחידת עורב נח"ל, ושירת כמ"מ וקצין הדרכה בגדוד הסיור הבדואי. לאחר שחרורו השתלב בלימודי מחול בלהקת ורטיגו. למד קולנוע במדרשה לאמנויות בית ברל. בין השנים 2008–2013 למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. לנזמן מתגורר ברעננה.[דרוש מקור] בשנת 2011, כתב, שיחק וביים את "חום גופך", סרט סטודנטים עלילתי קצר שהשתתף בפסטיבלים לקולנוע הומו-לסבי. בשנת 2014, ביים את "אחרית דבר" סרט עלילתי קצר. בין השנים 2016–2018 ביים יחד עם הבמאי איתי עקירב את "שפה חיה" - מקבץ סרטים קצרים. בשנת 2021 ביים את הסרט הדוקומנטרי הראשון שלו באורך מלא "הטיפול". הסרט נתמך על ידי כאן 11, הקרן החדשה לקולנוע ולטלוויזיה, קרן מימונידס, והקרן היוקרתית של מכון סאנדאנס, ארה״ב. הסרט זכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל דוקאביב 2021, הוקרן בתחרות הרשמית פסטיבל הקולנוע הבינ״ל סנטה ברברה, בתחרות הרשמית בפסטיבל Movies That Matter בהאג, בפסטיבל הקולנוע היהודי של סן פרנסיסקו ונבחר להפצה על ידי The Film Collaborative, לוס אנג׳לס. בשנת 2015, שימש לנזמן כצלם של הסרט ״בית האילמת״ בבימוי של תמר קיי זוכה פסטיבל ירושלים, פסטיבל דוקאביב ופסטיבל קרקוב בשנת 2016. בשנת 2017 צילם את הסדרה "מלאכי השביל" של תאגיד השידור הציבורי כאן ובאותה השנה ביצע צילום נוסף לסרט ״המוזיאון״ של הבמאי רן טל. בשנת 2018 שימש כצלם נוסף בסדרה הדוקומנטרית הישראלית "אמבולנס". מדיה וקבצים בנושא צבי לנזמן בוויקישיתוף צבי לנזמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית צבי לנזמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צבי לנזמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי צבי לנזמן, באתר (איגוד הבמאיות והבמאים) נירית אנדרמן, "הוא אמר שאנחנו סטרייטים עם בעיות, שנוכל להחלים מזה", באתר הארץ, 17 באוגוסט 2021 הטיפול | NFCT, באתר nfct.org.il חום גופך, באתר www.ishim.co.il שפה חיה, באתר Jerusalem Cinematheque – Israel Film Archive זוהר אורבך, ‏"הטיפול": הצצה ל"טיפולי ההמרה" בחברה החרדית, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2021 מערכת כאן, הטיפול, באתר כאן מרט פרחומובסקי, בית האילמת [תיעודי קצר], באתר ספר הקולנוע הישראלי, ‏2017-08-02 צבי לנזמן, באתר Jerusalem Film Festival המוזיאון, באתר הפורום הדוקומנטרי בישראל
סרגיי קריאקין

סרגיי קריאקין (ברוסית: Серге́й Каря́кин; נולד ב-12 בינואר 1990) הוא שחמטאי ממוצא רוסי בדרגת רב-אמן, סגן אלוף העולם בשחמט לשנת 2016 ואלוף העולם בשח מהיר בשנת 2012. השיג דרגת רב-אמן בגיל 12 ושבעה חודשים והיה בכך לרב-האמן הצעיר ביותר בכל הזמנים (נכון ל-2019). נכון למרץ 2022, מדורג במקום ה-18 בעולם והשלישי ברוסיה לפי מד כושר. סרגיי קריאקין נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים. החל לשחק שחמט בגיל 5. ביולי 2009 עבר מאוקראינה לרוסיה, קיבל את אזרחותה והצטרף לנבחרת הרוסית. היה נשוי לרב אמן יקטרינה דולז'יקובה. הם התגרשו לאחר מספר שנים. הוא התחתן בשנית ובשנת 2015 נולד לו בן. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח בחצי הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הודח בחצי הגמר. ב-2010 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם לבון ארוניאן. בשנת 2013 וב-2014 הוא ניצח בתחרות העל בנורווגיה. בתחרות המועמדים 2014 סרגיי קריאקין סיים במקום השני. בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא ניצח והעפיל לתחרות המועמדים 2016. במרץ 2016 קריאקין ניצח בתחרות המועמדים של פיד"ה במוסקבה, בתוצאה של ½8 מ-14 נקודות אפשריות (1- 9= 4+). בנובמבר 2016 הפסיד בדו-קרב על אליפות העולם מול מגנוס קרלסן בשובר שוויון שהתקיים בקצב מהיר. בדצמבר 2016 זכה באליפות העולם לשחמט בזק. בגביע העולם 2021 הגיע למקום השני, והעפיל לתחרות המועמדים 2022. בעקבות תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה, הורחק מתחרויות פיד"ה ל-6 חודשים. קריאקין השתתף שמונהפעמים באולימפיאדות השחמט: שלוש פעמים ייצג את אוקראינה וחמש פעמים את רוסיה. אליפות העולם בשנים: 2012 (שח מהיר, מקום ראשון) ו-2016 תחרות העל בבילבאו בשנים: 2012 ו-2016 תחרות העל טאטא סטיל בשנים: 2009 (מקום ראשון), 2013, 2016, 2017 ו-2018 תחרות המועמדים בשנים: 2014, 2016 ו-2018 תחרות העל בבאקו 2014 אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015 גביע העולם בשחמט בשנים: 2015 (מקום ראשון), 2017, 2021, 2022 גביע סינקפילד 2017 מדיה וקבצים בנושא סרגיי קריאקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרגיי קריאקין סרגיי קריאקין, ברשת החברתית פייסבוק סרגיי קריאקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרגיי קריאקין, ברשת החברתית אינסטגרם סרגיי קריאקין, באתר צ'סגיימס (באנגלית) סרגיי קריאקין, באתר פיד"ה (באנגלית) סרגיי קריאקין, באתר האיגוד הישראלי לשחמט 35 עמדות מתוך משחקיו של סרגיי קריאקין (באנגלית) http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=RUS&flag=30
רצועת החוף הצפונית של קליפורניה

אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה (באנגלית: The North Coast of California או Redwood Empire) הוא אזור הנמצא בחלקה הצפוני של מדינת קליפורניה שבארצות הברית השוכן לאורך האוקיינוס השקט בין מפרץ סן פרנסיסקו לגבול של קליפורניה עם מדינת אורגון. חלק גדול מאזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא אזור כפרי, וישנה כמות מעטה יחסית של ערים מרכזיות באזור זה. העיר היחידה שמכילה מעל ל-100 אלף תושבים באזור זה היא העיר סנטה רוזה (הכילה 178,127 תושבים נכון ל-2020) אשר במחוז סונומה והעיר העיר המאוכלסת ביותר באזור זה. למרות גודלן הקטן יחסית לערים הגדולות במקומות אחרים במדינת קליפורניה, לרבות מערי ועיירות האזור יש חשיבות היסטורית רבה למדינת קליפורניה. קו החוף באזור זה לעיתים רבות אינו נגיש, וכולל צוקים גבעות, ונחלים. אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה מכיל גם הרים רבים, נהרות, עמקים וקניונים צרים רבים, וכמו גם יערות עם עצי סקויה, אשוח, ואלון. החלק הדרומי של אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא ברובו אזור עירוני בעוד שיתר אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא בעיקר אזור כפרי. לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2010 אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הכיל באותה העת 987,361 תושבים.
תוכנית פובוס

תוכנית פובוס (ברוסית: Программа Фобос, באנגלית: Phobos program) הייתה תוכנית חלל סובייטית לחקר כוכב הלכת מאדים וירחיו. במסגרת תוכנית זו שוגרו גשושיות "פובוס 1" ו-"פובוס 2". בנוסף למדעני ברית המועצות בתוכנית השתתפו מדענים מצרפת ומדינות נוספות. תכנון הגשושיות במשרד התכנון לבוצ'קין החל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 על בסיס גשושיות מדגם "ונרה". כל גשושית כללה יחידה שהייתה אמורה להישאר במסלול סביב פובוס, יחידת נחיתה ויחידת הנעה. בגשושיות הותקנו מספר רב של מכשירים (מערכת צילום, ספקטרומטר תת־אדום, טלסקופ, ספקטרומטר על־סגול, מכ"ם, ספקטרומטר מסה ועוד) ובנוסף הותקנו מערכות קשר ובקרה. הגשושית שוגרה ב-7 ביולי 1988 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון". ב-16 ביולי 1988 בוצע תיקון המסלול. ב-18 באוגוסט ניהול הטיסה עבר ממרכז הבקרה ביבפטוריה למרכז בקרה במוסקבה. ב-28 באוגוסט לגשושית נשלחה פקודה שגויה. לאחר גילוי הטעות כל הניסיונות לתקנה לא צלחו. ב-3 בנובמבר 1988 ניסיונות ליצור קשר עם הגשושית הופסקו. בשלבים הראשונים של הטיסה הופעל טלסקופ שחקר השמש ובוצעו צילומי רנטגן רבים שהועברו למרכז הבקרה. הגשושית שוגרה ב-12 ביולי 1988 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון". ב-21 ביולי 1988 וב-23 בינואר 1989 בוצעו תיקוני המסלול. ב-29 בינואר הגשושית עברה למסלול סביב מאדים. עד למרץ 1989 הגשושית הייתה במסלול סביב מאדים וחקרה את כוכב הלכת. במקביל בוצעו צילומי פובוס. ב-25 במרץ 1989 פובוס צולם במרחק של 191 ק"מ. התקרבות לפובוס ושחרור יחידת נחיתה היו מתוכננים ל-4 באפריל. אמנם ב-27 במרץ לא התקיים קשר עם הגשושית וכל הניסיונות לחדש את הקשר נכשלו. ב-15 באפריל 1989 הוכרז על סיום המשימה. הגשושית ביצע מספר צילומי פובוס והעבירה נתוני מדידות של המכשירים השונים. בפובוס התגלו תעלות ברוחב 100-200 מ' ובעומק של 10–20 מ'. אורך התעלות עד ל-30 ק"מ. רוב התעלות מתחילות במכתש סטיקני שקוטרו כ-10 ק"מ (כשליש מקוטר פובוס עצמו). לא התגלו סימני מים על פובוס. מדיה וקבצים בנושא תוכנית פובוס בוויקישיתוף תיאור משימה צילומים שבוצעו על ידי פובוס 2 פובוס 1, נתונים מאתר נאס"א פובוס 2, נתונים מאתר נאס"א תיאור הגשושיות באתר היצרן
מארי וורד

מארי וורד (באנגלית: Mary Ward; ‏27 באפריל 1827 – 31 באוגוסט 1869) הייתה מדענית, אסטרונומית, מיקרוסקופאית, סופרת וציירת אירית. מארי וורד נולדה בתור מארי קינג בעיירה בלילין ליד פרבן, אירלנד, ב-27 באפריל 1827, היא הילדה הצעירה ביותר של הנרי קינג ואשתו הרייט. היא ואחיותיה חונכו בבית כמו ילדות רבות בתקופתם. עם זאת, החינוך שלה היה מעט שונה מהנורמה מאחר שמשפחתה הייתה מוכרת בתור משפחה של מדענים. היא התעניינה בטבע מגיל צעיר, ובגיל שלוש היא התחילה לאסוף חרקים. וורד הייתה אסטרונומית חובבת, יחד עם בן דודה ויליאם פרסונס, שהיה אסטרונום מוכר. וורד אהבה לצייר ולרשום, וכך תרמה מאוד לשימור מעשיו של ויליאם פרסונס: על ידי רישום מבנה המיקרוסקופים שלו, בעוד שאשתו צילמה את המיקרוסקופים. ב-6 בדצמבר 1854 היא נישאה להנרי וורד. בשנת 1881 זכה הנרי לתואר ויקונט בנגור (תואר אצולה בריטי). היו להם שלושה בנים וחמש בנות, ביניהם מקסוול וורד, השישי שזכה לתואר ויקונט בנגור. הצאצאים הכי נודעים שלה הם: הנכד שלה אדוארד וורד אשר היה כתב חוץ והזוכה השביעי של תואר הוויקונט בנגור ובתה, אלה וורד אשר השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דוקטור הו" (Doctor Who). וורד היא האדם הראשון שנהרג בתאונת דרכים. הבנים של ויליאם פרסונס בנו מכונית מונעת קיטור, וב-31 באוגוסט 1869 טיילו היא ובעלה הנרי ברכב עם הילדים של ויליאם פרסונס והמורה שלהם, ריצ'רד ביגס. בפרסונס טאון נפלה וורד מן הרכב עקב תלילות הכביש, נלכדה תחת גלגלי המכונית ומתה כמעט מיד. רופא שגר ליד מקום התאונה הגיע במהירות לאירוע ומצא אותה מלאה בשריטות, חבולה ומדממת מן האוזניים. הפגיעה העיקרית הייתה שבר בצוואר. ככל הנראה הרסה המשפחה האבלה את המכונית לאחר האירוע. מארי וורד הוציאה חמישה ספרים: A Windfall for the Microscope (נפילה למיקרוסקופ), 1856 Revealed by the Microscope (נחשף תחת המיקרוסקופ), 1857 Entomology in Earnest (אנטומולוגיה ברצינות), 1857 Telescope Teachings (לימודי טלסקופ), 1859 Microscope Teachings (לימודי מיקרוסקופ), 1864 מדיה וקבצים בנושא מארי וורד בוויקישיתוף מארי וורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Mary Ward 1827-1869 | Offaly History, web.archive.org, ‏2014-01-16 Owen G. Harry, The Hon. Mrs Ward (1827-1869) Artist, Naturalist, Astronomer and Ireland's First Lady of the Microscope, The Irish Naturalists' Journal 21, 1984, עמ' 193–200 Mary Ward Illustrations Exhibition | Ireland 2016, web.archive.org, ‏2017-03-12 Profile of Mary Ward, web.archive.org, ‏2005-04-16 BNA, The British Newspaper Archive Blog World's First Fatal Car Accident | The British Newspaper Archive Blog, blog.britishnewspaperarchive.co.uk, ‏2013-08-30 (באנגלית בריטית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי וורד".
הפיצוץ בשער שכם

הפיצוץ בשער שכם היה פיגוע תופת שהתרחש בשער שכם ביום שני, 29 בדצמבר 1947, כאשר פעיל אצ"ל זרק פצצה בעת שישב במונית שנסעה באזור שער שכם, מן הפיצוץ נהרגו 2 שוטרים בריטים, 11 ערבים ונפצעו 32 ערבים, בפעולות נגד של משטרת המנדט לאחר הפיצוץ, נהרג יהודי. ב־12 בדצמבר 1947 הטילו אנשי האצ"ל חבית נפץ ממונית בשער שכם, פעולה שהרגה חמישה ערבים. ב-29 בדצמבר 1947 בשעה 12:40 בצהריים, השליכה חוליה של האצ"ל בפיקוד ישראל לוי פצצה ממונית שנסעה באזור שער שכם, מן הפיצוץ נהרגו 2 שוטרים בריטים, 11 ערבים ונפצעו 32 ערבים. לפני שהמונית נמלטה ממקום הפיצוץ, ערבים פתחו באש לעבריה, והאנשים שהיו במונית השיבו בירי בנשק אוטומטי, משם המונית נסעה עד שכונת נחלת יצחק, מבצעי הפיצוץ יצאו מן המונית וברחו, באותו יום נעצר אהרן כהן, בן 16 תושב השכונה בחשד שביצע את הפיצוץ. בפעולות נגד של משטרת המנדט לאחר הפיצוץ, נהרג יהודי. התנקשויות בירושלים ובגבולות תל-אביב, דבר, 30 בדצמבר 1947 יהודה לפידות, ‏בלהב המרד, שער חמישי, באתר "דעת" 17 ערבים נהרגו בהתפוצצות ליד שער שכם, הארץ, 30 בדצמבר 1947; המשך
מנחם מנדל משי זהב

מנחם מנדל משי זהב (30 בנובמבר 1936, ט"ז בכסלו ה'תרצ"ז – 22 בינואר 2021, י' בשבט ה'תשפ"ב), הידוע בשם העט מנחם מענדל, היה סופר ועיתונאי חרדי ישראלי. נולד בירושלים לחיים דוד משי זהב. ממשפחה ירושלמית ותיקה, מנחם מנדל הוא היה דור עשירי בירושלים בהגיעו לפירקו נישא לשרה זיסל, בתו של יוסף שיינברגר. במהלך חייו כתב מאות ספרי סיפורים, מרביתם סיפורי צדיקים והיסטוריה, רבים מספריו הם שכתוב של ספרים שנכתבו ביידיש-גרמנית או ביידיש העתיקה, שאותם שכתב לשפה בת זמננו. בין הספרים ששכתב היו מרבית ספרי מאיר להמן. פרסם מאמרים רבים כנגד שלטונות מדינת ישראל. כתב בעברית בעיתון "המודיע". מנחם מנדל נפטר ב-22 בינואר 2021, בגיל 84, לאחר שנדבק בנגיף הקורונה. גיסו הוא הסופר מנחם מנדל גרליץ. בנו הוא יהודה משי זהב, מייסד ויו"ר זק"א. די לעצטע מינוט (ייד') די כוזרים לאנד (ייד') די שיינקייט פון שבת די שיינקייט פון יום טוב די שיינקייט פון ירושלים (ירושלים, תשמ"ו) ישועת השם כהרף עין (ירושלים, תשנ"א) דער אידישער פרינץ (ירושלים, תשנ"ב) גירוש שפאניע (ירושלים, תשנ"ו) א שטורעם אין מדבר (ייד') הערך "מנחם מנדל משי זהב", באתר המכלול באתר חוקי ארליך