laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בויאן שראנוב

בויאן שראנוב (בסרבית: Бojaн Шapaнoв; נולד ב-22 בספטמבר 1987 בורשאץ שבסרביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לאמיה מליגת העל היוונית. שראנוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת OFK בלגרד, ובתחילה הושאל למ'אצבה שבאק שבליגה השלישית של מערב סרביה, בה שיחק בשנים 2005–2007 ורשם 18 הופעות. בעונת 2007/2008 הושאל לבז'אנייה הסרבית, בה רשם 2 הופעות בלבד. בהמשך הפך שראנוב לשוער השני של OFK בלגרד. רק בחלק השני של עונת 2008/2009, החל לשחק בשל פציעתו של השוער הראשון, ומאז הפך לשוער הראשון של הקבוצה. השוער המשיך לסייע לקבוצתו, והיווה חלק משמעותי בעונת 2009/2010, בה הקבוצה סיימה במקום השלישי אשר הוביל לליגה האירופאית. בעונת 2010/2011 ספג 24 שערים ב-27 משחקים, אך למרות זאת נבחר לשחקן העונה בליגה הסרבית. ביוני 2011 עבר למכבי חיפה בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה בקבוצה התחרה על חולצת ההרכב עם ניר דוידוביץ'. באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף בהפסד קבוצתו 2–1 להפועל תל אביב. בעונתו השנייה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, עקב פציעתו של דוידוביץ', וערך 30 הופעות בליגה. בעונת 2013/2014 העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-17 במאי 2014 שוחרר מהמועדון. ב-30 בדצמבר 2014 חתם בארגוטליס היוונית. בינואר 2016 חתם בפרטיזן בלגרד. ב-1 בספטמבר 2016 חתם בקרבאך האזרית. ב-16 בספטמבר 2017 חתם בזמון הסרבית. לזכותו של שראנוב 7 הופעות בנבחרת הצעירה של סרביה, וב-3 ביוני 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית. מדיה וקבצים בנושא בויאן שראנוב בוויקישיתוף בויאן שראנוב, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל בויאן שראנוב, באתר Transfermarkt בויאן שראנוב, באתר Soccerway בויאן שראנוב, באתר WorldFootball.net בויאן שראנוב, באתר National Football Teams בויאן שראנוב, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה
שאנל

האם התכוונתם ל... שאנל (חברה) – בית אופנה צרפתי שאנל מספר 5 – בושם שהושק על ידי קוקו שאנל וכיום הוא הבושם הנמכר ביותר בעולם אישים: ברוס שאנל – זמר אמריקאי נדב שנל – שחיין ישראלי קוקו שאנל – מעצבת אופנה צרפתייה. עמדה בראש בית האופנה שאנל, הקרוי על שמה שאנל ווסט קוסט – ראפרית אמריקאית
חסידות קוברין-ביאליסטוק

חסידות קוברין-ביאליסטוק היא חסידות ליטאית מיסודו של רבי מנחם נחום עפשטיין. רבי מנחם נחום עפשטיין נולד לרב יהודה לייב בשנת תר"ו. אביו היה חתנו של רבי ישראל מבהפלי נכדו של רבי מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל ודודו של רבי אהרן מצ'רנוביל. אביו והוא היו חסידי קוצק. לאחר נישואיו לאשתו מרת ביילא רחל בתו של חמיו ר' משה אפלבוים ומרת חנה אסתר שהייתה נינתו של רבי נחמן מברסלב התגורר בקוברין שם נהיה תלמידו של רבי אברהם מסלונים בעל ה'יסוד העבודה'. אחר פטירתו של ה'יסוד העבודה' בשנת תרמ"ד, היו חילוקי דעות בחסידות לגבי הממשיך, היו שצידדו בנכדו רבי שמואל מסלונים והיו שצידדו בחתנו ואחיינו רבי משה מרדכי מקוברין, בן אחיו רבי הלל. זמן רב לא הייתה החלטה ובינתיים תלמידו רבי מנחם נחום עפשטיין החל לנהל עדה בקוברין. בשנת תרנ"ו עבר לביאליסטוק (שם גם ניהל מאוחר יותר רבי אברהם השני מסלונים ה'בית אברהם' את חצרו). בנו היה רבי מרדכי יהודה עפשטיין חתן רבי יעקב ליינער מאיזביצא. חתניו היו: הרב שמחה מנדלבאום (שהגיע מארץ ישראל להשתדך איתו), רבי מאיר שלום שצדרוביצקי ממשיכו באדמו"רות, ורבי יצחק אהרן וינגרטן מיאנוב-קוברין. נפטר בא' באב תרע"ח. חתנו רבי מאיר שלום בן הרב דב שצדרוביצקי כיהן אחריו באדמו"רות. רבי מאיר שלום שימש כסגן הרב בביאליסטוק 30 שנה. לאחר פטירת חמיו החל לנהל את חצירו. נפטר בכ"ב באב ת"ש. בנו של רבי מאיר שלום, רבי שמואל אהרן מילא את מקומו. היה חתנו של רבי פנחס יששכר מסוסנוביץ מגזע ראדושיץ. רבי שמואל אהרן היה מגדולי עסקני אגודת ישראל באירופה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב, שם כיהן סגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל בארץ ישראל, ויו"ר סניף אגודת ישראל בתל אביב. על אף תפקידיו התנהג בפשטות ובצניעות. חתניו היו רבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ורבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה בני ברק. בניו האחרים של רבי מאיר שלום היו הרב משה זאב חתן רבי יהושע עוזיאל וינטרוב ממרקישוב בוורשה והרב יצחק צבי חתן רבי ישראל יצחק קאליש מסקרנביץ. יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 218. סדר יחוסו של הרב יהודה לייב באתר geni.
בית הכנסת הגדול של גיברלטר

בית הכנסת הגדול של גיברלטר, הנקרא גם קהל קדוש שער השמים, הוא בית כנסת ותיק בגיברלטר, שהוקם בשנת 1724. בית הכנסת ממוקם בטריטוריה הבריטית מעבר לים גיברלטר, והוא בית הכנסת העתיק ביותר בחצי האי האיברי שעדיין נמצא בשימוש. הוא הוקם בשנת 1724 על ידי אייזיק ניטו מלונדון. לאחר שנבנה מחדש מספר פעמים, הבניין הנוכחי מתוארך לשנת 1812. היא חולק מאפיינים משותפים עם בית הכנסת הפורטוגלי באמסטרדם - 1675 ובית הכנסת בוויס מארקס בלונדון, 1701. יהדות גיברלטר מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הגדול של גיברלטר בוויקישיתוף פירוט על בתי תפילה בגיברלטר, באתר גיברלטר ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזוז

מזוז או מאזוז הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודי תוניסיה. האם התכוונתם ל... גדי אפרים מזוז – סגן ראש עיריית באר שבע ירון מזוז – חבר הכנסת מטעם הליכוד מאיר מאזוז – רב, פוסק וראש ישיבת 'כסא רחמים', בנו של רב מצליח מזוז מורן מזוז – זמרת ישראלית מני מזוז – שופט בית המשפט העליון ולשעבר היועץ המשפטי לממשלה, בנו של רב שלמה מאזוז מצליח מאזוז – רב בולט בתוניסיה צמח מאזוז – ממקימי מוסדות ישיבת 'כסא רחמים' ומנהלה, אחיו של רב מאיר מאזוז קרן מאזוז – אנתרופולוגית ישראלית, המתמחה באנתרופולוגיה רפואית שלמה מאזוז – רב ודיין, גיסו של רב מצליח מאזוז
פלאנגה

פלאנגה (בליטאית: Palanga, ביידיש: פּאַלאָנגע) היא עיר קיט השוכנת במערב ליטא לחוף הים הבלטי. העיר נחשבת כמרכז התיירות בליטא בעונת הקיץ ויש בה חופים רבים (18 ק"מ אורך ומעל ל-300 מטר רוחב). על פי האגדה, היה מקדש פגאני למרגלות גבעה בפלאנגה שם שירתה יפהפייה בשם בירוטה שנהגה להדליק מדורות טקסיות. לאחר ששמע על יופייה של בירוטה, הגיע קוסטוטיס, הדוכס הגדול של ליטא, להציע לה נישואים. סיפור זה כתוב בספרים ליטאים עתיקים, אשר מספר שבירוטה, לא הסכימה, וענתה כי הבטיחה לאלים להישאר בתולה כל עוד היא חיה. לאחר מכן, קוסטוטיס לקח אותה בכוח, ובהוד רב לקח אותה לטירתו, טראקאי, שבה הוא הזמין את אחיו וחגג חתונה מפוארת. מאוחר יותר, קוסטוטיס נרצח ולאחר מכן חזרה בירוטה לפלאנגה והמשיכה לשרת במקדש עד יום מותה. האגדה טענה שהיא נקברה על הגבעה אשר נקראת על שמה כיום. בשנת 1918 אזור פלנגה הפך להיות חלק של לטביה, בהתאם להסכם שנחתם בשנת 1921 הוא עבר לליטא ובתמורה אזור אקניסטה עבר ללטביה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פלאנגה היא עיר נופש שבמרכזה זורמים נהרות שבנטוי ורז'ה אל הים הבלטי. רז'ה היה ידוע בשם אלנגה ונתן לפלאנגה את שמה. עיריית פלאנגה משתרעת 24 ק"מ מנמירסטה שבדרום אל הגבול הלטבי שבצפון. פלאנגה מחולקת ל: נמירסטה, ואנאגופה, קוניגישקיאי, מאנישקיאי ושבנטוי אשר הם חמישה כפרי דייגים שאוחדו לעיר אחת בעקבות שינויים באזור. בזמן שקלייפדה הייתה שייכת לגרמניה, הייתה נמירסטה הכפר הכי צפוני של פרוסיה המזרחית, ולהפך, פלאנגה הייתה מחסום הגבול בין ליטא, גרמניה ורוסיה. מדיה וקבצים בנושא פלאנגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלאנגה 'פולאנגן (פאלאנגא), מחוז קראטינגה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 334 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1564). על השמדת יהודי פולאנגן: שם, כרך ד, עמ' 326–328 (שם, תמונה 2036–2038) "פלאנגה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, פלאנגה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1101–1102), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) כרמית וייס, ‏עיירת הנופש פלאנגה - בירת הקיץ של ליטא, באתר GoTravel ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משך

משך הוא השישי מבין בניו של יפת, לאחר יוון ותובל. מקובל לזהותו עם מֻשְׁכִּ המוכר ממקורות אשוריים וכן ממקורות קלאסיים מאוחרים יותר כשבט החלוץ הפריגי. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (17.7.2022) המֻשְׁכִּ נזכרים לראשונה במקורות אשוריים מימי תגלת פלאסר הראשון אשר בשנת מלכותו הראשונה (1116 לפנה"ס) ניצח את חמשת מלכי מֻשְׁכִּ והרג בין 12,000 ל-20,000 מחייליהם. ממקורות אלה עולה כי המֻשְׁכִּ שכנו באזור הדרום מזרחי של הרמה האנטולית באזורים שכבשו מידי האשורים כ-150 שנה קודם לכן. התיישבותם באנטוליה היא אחת מתוצאות חורבנה של ממלכת החתים. האזכור הבא של המֻשְׁכִּ מאוחר בכ-250 שנה, והוא מימי אשורנצרפל השני במחצית הראשונה של המאה ה-9 לפנה"ס שם נזכרים המֻשְׁכִּ כמעלי מיסים על כלי נחושת, בקר ויין. מבחינת תיעוד המֻשְׁכִּ, בנקודה זו נוצר חלל נוסף של כמאה שנה בהם פנתה ממלכת אשור השוקעת לעסוק בעיקר במלחמות מול ממלכת אוררטו השכנה ואילו המֻשְׁכִּ מצידם גיבשו ככל הנראה את כוחם בתקופה זו במרכזה של אסיה הקטנה. החל מימי שלמנאסר החמישי אנו שבים ושומעים על התנגשויות בין המֻשְׁכִּ לאשורים, התנגשויות שהגיעו לשיאן בתקופת מלכות סרגון השני (705-722 לפנה"ס). מלכם של המֻשְׁכִּ בתקופה זו נקרא במקורות האשוריים מִתַ אותו יש לזהות עם מידס הפריגי הנזכר במקורות יווניים. מחלופת המכתבים שבין סרגון לבין שרי צבאו באסיה הקטנה שנמצאה בארכיון המלכותי בנינוה עולה כי מִתַ כרת ברית נרחבת כנגד אשור, יחד עם מלכי כרכמיש, תובל ואוררטו. עם זאת, לקראת סוף ימיו של סרגון, בשנת 709 לפנה"ס כרתו המִתַ והאשורים ברית. בימי סרגון מֻשְׁכִּ שימשה גבולה המערבי של ממלכתו ובכמה כתובות מתפאר סרגון על שלטונו "מארץ מצרים ועד ארץ מֻשְׁכִּ" ומכאן ניתן להבין את דברי המשורר בתהילים "אוֹיָה-לִי, כִּי-גַרְתִּי מֶשֶׁךְ; שָׁכַנְתִּי, עִם-אָהֳלֵי קֵדָר" כתיחום גבולות העולם התרבותי בצפון ובדרום. הצמד "משך ותובל", שני בניו של יפת, חוזר על עצמו במקורות רבים גם בתקופות מאוחרות יותר. בספר יחזקאל נזכרים השניים כעמים העוסקים בתיווך בסחר עבדים וכלי נחושת בין יוון למזרח התיכון. בכתבי הרודוטוס נזכרים השניים, לצד עמים נוספים כבעלי בריתם של ממלכת פרס. גם ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו זיהה את משך המקראי כאבי המשכיים, שבט פרוטו-איברי שחי באזור קפדוקיה, וקישר גם את שם עירם מזקה לשמו של משך. בתקופות מאוחרות יותר קושר שמו של משך גם לשם המחוז מסכתי (סאמצחה-ג'אוואחתי) שבגאורגיה, או לעיר מצחתה, הבירה ההיסטורית של גאורגיה. אברהם קמפינסקי, "משך", האנציקלופדיה המקראית, כרך ו' ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 321 תהילים ק"כ ה
אדגר רמירס

אדגר פיליברטו רמירס ארייאנו (בספרדית: Édgar Filiberto Ramírez Arellano; נולד ב-25 במרץ 1977) הוא שחקן ונצואלי. מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור הטרוריסט איליץ' רמירס סאנצ'ס במיני סדרה "קרלוס" ומועמד שוב פרס גלובוס הזהב ופרס אמי לשחקן משנה על תפקידו כג'אני ורסצ'ה בסדרת הטלוויזיה "הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי". רמירס נולד בסאו קריסטובל בירת טאצ'ירה שבדרום מזרח ונצואלה, בנם של סודי ארייאנו, עורכת דין במקצועה ושל פיליברטו רמירס, קצין בצבא ונצואלה. יש לו אחות בשם נטלי. בשל שירותו הצבאי של אביו, גדל והתגורר במקומות שונים בעולם, בהם אוסטריה. בשנת 1999 סיים את לימודי התואר הראשון בעיתונאות ותקשורת המונים מהאוניברסיטה הקתולית אנדרס בייו בעיר הבירה קראקס, ואגב כך החל בקריירת משחק בסרטי סטודנטים ב-2003 החל את דרכו המקצועית במישור הלאומי, כשהשתתף באופרת הסבון "קוסטה ריקה" ובקומדיה "פונטו אי ראיה". ב-2005 השתתף לראשונה בהפקה הוליוודית, דרמת האקשן הביוגרפית של טוני סקוט "דומינו", בה גילם את דמותו של צ'וקו, צייד ראשים אלים שמאוהב ברוצחת דומינו הארווי (קירה נייטלי). בהמשך הופיע במותחן הריגול שובר הקופות של פול גרינגראס "זהות אבודה", בו גילם את דמותו של המתנקש פאס ובמותחן הפעולה הפוליטי "שמונה צדדים לאמת" בתור הצלף חאוויר. ב-2010 גילם את התפקיד הראשי במיני סדרה "קרלוס", בבימויו של אוליבייה אסאיאס המבוססת על סיפור חייו של הטרוריסט הוונצואלי קרלוס התן. בעקבות השתתפותו בסדרה זכה בפרס סזאר בקטגוריית השחקן המבטיח, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במיני סדרה. בשנת 2015 שיחק בסרט "נקודת פריצה", חידוש לסרט המקורי משנת 1991. בשנת 2016 שיחק בדרמת האגרוף "ידי האבן" לצידם של רוברט דה נירו, אשר, וג'ון טורטורו. באותה שנה שיחק במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, היילי בנט ולוק אוונס. בהמשך השנה שיחק בסרט הדרמה "מכורים לזהב", לצד מתיו מקונוהיי, טובי קבל וברייס דאלאס הווארד. בשנת 2018 הופיע בתפקיד ג'אני ורסצ'ה ב-"הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי". בשנת 2023 הופיע בתפקיד מייק ולנטיין בסדרה הטלוויזיה "הצד האפל של פלורידה". מדיה וקבצים בנושא אדגר רמירס בוויקישיתוף אדגר רמירס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדגר רמירס, ברשת החברתית אינסטגרם אדגר רמירס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדגר רמירס, באתר AllMovie (באנגלית) אדגר רמירס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדגר רמירס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אדגר רמירס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדגר רמירס, באתר Discogs (באנגלית) אתר מעריצים אמיר בוגן, אדגר רמירז: "איילת זורר לימדה אותי עברית", באתר ynet, 6 באוקטובר 2016 אמיר קמינר, אדגר רמירז: "טראמפ מנהיג שלטון של הפרד ומשול", באתר ynet, 7 ביוני 2020
ארגוט

ארגוט (שם מדעי: Claviceps purpurea) הוא מין של פטריות טפיליות רעילות, הנראות כעובש הצומח על דגנים (בעיקר שיפון). תזונה מפטריות הארגוט גורמת להרעלת הארגוטיזם המתבטאת בתחושת בעירה, עוויתות בלתי נשלטות בגוף, ולעיתים אף נמקים ומוות. סם ההזייה LSD מסונתז מארגוט. עוד מתקופת העת העתיקה וימי הביניים היו פטריות הארגוט ידועות כמסוכנות וגורמות למחלות. כך לדוגמה בשנת 944 לספירה מתו בצרפת בלבד כ-40,000 איש כתוצאה מאכילת הפטריות או דגנים הנגועים בהם. במנזרי אירופה הנוצרית של ימי הביניים אשר שימשו גם כבתי חולים, נפוצו סיפורי החלמת חולים שנפגעו כתוצאה מאכילת הפטריות, מאוחר יותר התברר כי סיבת החלמתם היא החלפת לחם השיפון הנגוע אותו אכלו עד הגעתם למנזר, בלחם חיטה אשר היה נגוע הרבה פחות ונפוץ יחסית במנזרים, כך או כך הדבר תרם להעלאת קרן הכנסייה הנוצרית כמחוללת ניסים וישועות. בשנת 1957 נצפתה בישראל עליה תלולה בהימצאות פטריות הארגוט על דגנים בשדות. הארגוט בשילוב צמחי מרפא נוספים שימש בעת העתיקה להקלת כאבי צירי לידה, קימים גם שימושים מודרניים יותר לפטריות הארגוט ובכללם; הפקת תרופות המבוססות על מיצוי חומר מהפטריה הנקרא ארגוטמין, דוגמה לתרופה שכזו היא ה-caffergot אשר שווקה בעבר בישראל. הפקת סם ה-LSD בכלל ו-LSD25 בפרט המהווה עיבוד של חומר הארגוטומין. שימושים מלחמתיים שונים, ובכללם לוחמה כימית, וניסיונות שינוי לתודעת אדם כדי להוציא ממנו מידע וכדומה. LSD פטריות הזיה ארגוטיזם ארגוטמין ציד המכשפות בסיילם מדיה וקבצים בנושא ארגוט בוויקישיתוף ארגוט, באתר NCBI (באנגלית) ארגוט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארגוט, באתר GBIF (באנגלית)
I Need a Dollar

I Need a Dollar הוא סינגל הבכורה של הזמר האמריקני, אלו בלאק. השיר הוא הרצועה הראשונה מתוך אלבום האולפן השני של בלאק, Good Things. השיר זכה להצלחה מסחרית נרחבת, והיה הפתיח של הסדרה "איך להצליח באמריקה" של HBO. השיר הופיע במספר רב של פרסומות וזכה להצלחה במצעדי הפופ ברחבי העולם, גם בשנת 2011. הסינגל הגיע למקום ה-1 במצעד ה-R&B הבריטי, למעמד זהב בגרמניה ולמעמד פלטינה בשווייץ. מידע על היצירה "I Need a Dollar" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"I Need a Dollar" באתר SecondHandSongs הקליפ לשיר באתר יוטיוב.
המוזיאון הלאומי של הונגריה

המוזיאון הלאומי של הונגריה (בהונגרית: Magyar Nemzeti Múzeum) בבודפשט הוא מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה של הונגריה וכולל תצוגה קבועה, תערוכות מתחלפות וספרייה. בנוסף, המוזיאון מהווה גם סמל לתחייה הלאומית ההונגרית. ראשיתו של המוזיאון ב-1802 בספרייה ואוסף של פריטי טבע של הרוזן פֵרֵנְץ סֵצֵ'נִי (Széchényi Ferenc; אביו של אישטוון סצ'ני) שנפתחו לציבור. ב-1807 תמך הפרלמנט ההונגרי בעידוד תרומות למוזיאון. הפרלמנט של 1832–1834 נתן זריקת עידוד למוזיאון בהקצבת חצי מיליון פורינט והחלטה על הקמת משכן קבע למוזיאון. בשנת 1846 נחנך המבנה הנוכחי של המוזיאון, בניין נאו-קלאסי גדול ומרשים בתכנונו של האדריכל מיהאי פולק. הגמלון מתאר ייצוגים סימבוליים של פאנוניה (הונגריה), המדעים והאמנויות. במרץ 1848 היה המוזיאון למוקד ההתקוממות של המהפכה ההונגרית של 1848. בחזיתו ניצב המשורר הלאומי שנדור פטפי והקריא להמון את "12 הנקודות" ואת שירו הלאומי "Nemzeti dal" ("שיר לאומי"). מעמד זה הפך לסמל המהפכה והקנה למוזיאון מקום סמלי בלאומיות ההונגרית המתחדשת. בחזיתו מונצחים המשוררים פטפי וחברו, יאנוש אראן וברחבה שלפניו נערכים טקסי הזיכרון למהפכה. אגף הארכאולוגיה של המוזיאון מתאר את החיים בשטח הונגריה בתקופה הפרה-היסטורית שלה, החל מ-400,000 שנה לפני זמננו ועד שנת 804 לספירה. התערוכה כוללת ממצאים ארכאולוגיים מאזורי "הונגריה הגדולה" הכוללת גם את טרנסילבניה וחלקים מסלובקיה ומקרואטיה. תצוגת הקבע המרכזית מתארת את התפתחות ההיסטוריה של הונגריה. בעיקר מתמקדת התערוכה בסממני הריבונות והשלטון של המדיארים ובמקומם ברצף הכיבושים מתקופת השלטון הרומי ועד הכיבוש העות'מאני. כל תקופה מיוצגת על ידי תרשימים, מפות, חפצי אמנות פלסטית, מטבעות, תכשיטים, תעודות, חפצים יומיומיים, סרטונים והמחשות ממוחשבות. כמו כן מאחסן, משמר ומציג המוזיאון כלים, רהיטים ואריגים אותנטיים מכנסיות וארמונות, בהם כיסאות מגולפים בעץ בסגנון גותי מכנסיית בארטפה (Bártfa; כיום ברדיוב בסלובקיה) ומכנסיית המנזר הפרנציסקני בנירבאטור (Nyírbátor). תצוגה חשובה נוספת מתארת את ההיסטוריה ההונגרית המודרנית מהמהפכה של 1848 ואילך. כן מונצחים אישים הונגרים, בעיקר בני המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, בעלי חשיבות עולמית בתחומי הספרות, המוזיקה, המדע והרפואה. המחצית השנייה של המאה ה-20 מיוצגת על ידי התמודדות העם ההונגרי עם משטרי האימה הפשיסטיים של מיקלוש הורטי ושל "צלב החץ" במלחמת העולם השנייה, עם משטרו של הרודן מתיאש ראקושי והתקופה מהמרד ההונגרי של 1956 ועד החזרת העצמאות הלאומית המלאה ב-1989. המוזיאון מחזיק באוסף גדול של תצלומים המתעדים את ההיסטוריה ההונגרית ואת חיי העם במהלך המאה ה-20. אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של הונגריה (בהונגרית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של הונגריה (באנגלית) המוזיאון הלאומי של הונגריה, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון הלאומי של הונגריה, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון הלאומי של הונגריה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הבית של המוזיאון (באנגלית) מידע באתר המוזיאונים של הונגריה (באנגלית) ב-"12 הנקודות" דרשו ההונגרים חופש מן הצנזורה, ממשלה לאומית, שוויון זכויות אזרחי ודתי, שחרור אסירים פוליטיים, איחוד עם טרנסילבניה תחת שלטון הונגרי וזכויות חוקיות על האדמה לאיכרים ההונגרים.
פרנס היום

פרנס היום הוא כינוי שנעשה בו שימוש בשיח היהודי הדתי והחרדי, לתורם בעבור החזקת ישיבה או בית מדרש, שנדב את הוצאות המקום, ליום אחד בשנה. לרוב מצוין שמו של התורם, על גבי שלט מיוחד, המתנוסס במוסד לו תרם הנדיב, תוך ציון עילת התרומה, כגון: לעילוי נשמת קרוביו, לרפואה, הצלחה, ועוד. במקומות רבים, השלט המפרסם את פרטי פרנס היום, מונח במקום בולט, זאת במטרה להביע הוקרה לתומכים, ולזכות לתרומות נוספות של בעלי יכולת, שיטלו על עצמם להיות "פרנס היום". פרנסי היום, מהווים בהרבה מקרים, בסיס חיוני, ומקור תקציב עיקרי, למוסדות תורה וצדקה, שקיומם ורווחתם הם בזכות התורמים "פרנסי היום". נוסף על "פרנס היום" קיימים תארים נוספים, השמורים לתומכים משמעותיים, של הישיבה או בית המדרש, כמו "פרנס החודש" המציין אדם שתרומתו נועדה להחזיק את המוסד מבחינה כלכלית, למשך חודש ימים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עילוי נשמה

עילוי נשמה ביהדות היא האמונה[דרוש מקור] שנשמות המתים יכולות לעלות ממקומן הנוכחי במרומים למקום גבוה ונאצל יותר. על פי האמונה[דרוש מקור], לפעולות שונות שמבצעים החיים יכולת להיטיב עם נשמת הנפטר. מקובל לשייך אמונה זאת לתקופות המאוחרות לאחר הקנוניזציה, ויש המשייכים אותה להשאלה מן הנצרות. על פי האמונה היהודית, לאחר מותו של אדם, נשמתו נידונה בבית דין של מעלה על מעשיו בימי חייו. נשמות הצדיקים מובלות למקומן בגן עדן, ונשמות הרשעים מובלות לגיהנום לשם מירוק חטאיהם. ישיבת נשמות הרשעים בגיהנום היא זמנית, ועל פי חז"ל "משפט רשעי ישראל בגיהנום שנים עשר חודש". בסיום ריצוי התקופה שנקבעה לנשמות בגיהנום הן מובלות למקומן בגן עדן, בתמורה למעשיו הטובים של האדם. על פי האמונה בעילוי נשמה, בכל מצב בו נמצאת הנשמה יש ליהודים אחרים דרכים להשפיע על העלאתה ממקומה הנוכחי למקום גבוה יותר על ידי קיום מצוות שונות כגון אמירת קדיש ואזכרה על קברו של הנפטר. על פי אמונה זו, אף לימוד תורה ומעשי צדקה וחסד, המוקדשים על ידי צאצאיהם או מוקירי זכרם של הנפטרים, ולזכותם, גורמים לעליית נשמתם. כמו כן אף לימוד בספרים שכתב הנפטר או תרם, וכן כל מעשה טוב שנגרם בעקבות מעשיו נזקף לזכותו אף לאחר מותו. יש שכתבו שאף להפך, כאשר מעשיו של אדם גורמים לאנשים לחטוא, אף שהדבר נעשה לאחר מותו, אזי חטאים אלו נזקפים לחובתו. בהתאם לכך נפוצים מאוד הכיתוב וההקדשה "לעילוי נשמת" (בראשי תיבות: לע"נ) הנכתבים בקשר ישיר עם תרומות למטרות שונות: ספרים ללימוד תורה, חפצי מצווה שונים, מזון ושתייה במקומות ציבוריים, צדקה לנזקקים ואף אביזרים המיועדים להצלת חיים. ערך מורחב – נר נשמה הדלקת נר נשמה ידועה כסגולה לעילוי נשמת הנפטר, ונהוג לעשות כן, בבית האבל בימי האבל, וביום השנה של הנפטר. בחסידויות שונות נהוג להגיש ביארצייט, עוגות ויי"ש לאחר התפילה בבית הכנסת, על מנת שהמתפללים יברכו בִרכות מזונות ושהכל, ולאחל ש"לנשמה תהיה עלייה", מנהג זה מכונה "שתיית לחיים". ערך מורחב – גמ"ח בציבור החרדי קיים מגוון רחב של גמ"חים, שנועדו לעזור לציבור, באמצעות השאלת ציוד ומוצרים שונים, כאשר חלק ניכר מהם, הוקם לעילוי נשמת יקיריהם. אמונה יהודית נפוצה גורסת, כי לימוד משניות מועיל במיוחד לעילוי הנשמה, ואף ניתן רמז לכך, שמשנה היא שיכול אותיות לנשמה, בהתאם לכך אף קיימים חבורות של לומדי משניות, בהן בסיום כל שיעור מזכירים "שהלימוד יהא לעילוי נשמת פלוני בן פלוני". יש הנוהגים אף ללמוד - בקבוצה או ביחידות - את כל ששת סדרי המשנה בתוך השנה הראשונה שלאחר הפטירה. בשעת השבעה או יום השנה נהוג בעיקר ללמוד את פרקי מסכת מקוואות ומסכת כלים. כמו כן נהוג להזכיר וללמוד מאמרות תורתו של המנוח. חיים לאחר המוות הנשמה במצרים העתיקה יברוב, צבי בן משה יצחק אהרן, לעילוי נשמה, באתר אוצר החכמה בעילום שם, סדר לימוד משניות לעילוי הנשמה, באתר אוצר החכמה דבורה אמיר; ד"ר דפנה מוסקוביץ; צאלח סואעד, נצרות – "בתקווה ובביטחון בתחייה אל חיי נצח", באתר הסיפריה הוירטואלית של מט"ח מסכת שבת לג ב ראו הלר, יהושע בן אהרן, תולדות יהושע, באתר אוצר החכמה.
Signs

האם התכוונתם ל... Signs (שיר) – סינגל של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. סיינס (סרט) – סרט שיצא לאקרנים בשנת 2002, אשר נכתב ובוים על ידי מ. נייט שאמלאן. Signs (כתב עת) – כתב עת פמיניסטי אמריקאי
Ғ

גֿוּ (אות גדולה: Ғ, אות קטנה: ғ) היא אות באלפבית הקירילי אשר משמשת כיום בשפות בשקירית, קזחית, אוזבקית וטג'יקית. האות מייצגת עיצור וילוני, חוכך, קולי /ɣ/. האות דומה בצורתה לאות הלטינית F, ולכן צריך לשים לב ולהבדיל בין שתיהן. האות עושה צליל דומה לדרך בה מבטאים את האות ג' במילה מִגְדָּל בהגייה תימנית. Г מדיה וקבצים בנושא Ғ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Signs (שיר)

"Signs" הוא הסינגל השלישי של הראפר האמריקאי סנופ דוג, מתוך אלבום הסטודיו השביעי שלו, R&G (Rhythm & Gangsta): The Masterpiece. הוא הופק על ידי הצמד הנפטונז, ומשתתפים בו הזמרים ג'סטין טימברלייק וצ'ארלי וילסון. גרסה ערוכה של השיר הופיעה בסרט "נחשו מי" (2005), שבו מככבים אשטון קוצ'ר וברני מק. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והפך לפופולרי מאוד ברחבי העולם. הקליפ לשיר בוים על ידי פול הנטר, והוא צולם בחדר כושר ובקזינו בלאס וגאס, נבדה. הקליפ לשיר הוא היה המושמע ביותר בשנת 2005 בערוץ The Box שבבריטניה. מידע על היצירה "Signs" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Signs" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Signs" באתר Discogs מידע על Signs, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Signs, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Signs, באתר המצעד הגרמני מידע על Signs, באתר מצעד דנמרק מידע על Signs, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Signs, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Signs, באתר המצעד השוודי
בילבורד הוט 100 (1980–1989)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים Billboard Hot 100 שנערכו משנת 1980 עד שנת 1989. מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.   ♪  – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שנות ה-80 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית מצעד הסינגלים הבריטי (1980–1989)
אורים ותומים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אורים ותומים – פריטים מסוימים שהונחו בתוך החושן שלבש הכהן הגדול אורים ותומים (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית אורים ותומים (ספר) – ספר על השולחן ערוך מאת רבי יהונתן אייבשיץ "אורים ותמים" - סמל אוניברסיטת ייל
פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר

פרס קרן גוֹטֶסְדִינֶר לאמן ישראלי צעיר או "פרס גוטסדינר" הא פרס שהוענק בין השנים 2010-1995 לאמן ישראלי עד גיל 40, על ידי קרן שהקים נתן גוטסדינר בחסות מוזיאון תל אביב לאמנות. הפרס נחשב בשנותיו הראשונות לאחד מן הפרסים היוקרתיים לאמנים ישראלים. "פרס גוטסדינר" חולק לראשונה בשנת 1995 במטרה לעודד אמנים צעירים בראשית דרכם. עד שנת 2006 נבחר הזוכה על ידי ועדה על סמך בדיקת תיק עבודות. לאחר שנה זו הוחלט על מתכונת של תצוגת שלושת המועמדים הסופיים לפרס, מתכונת שאומצה בהשפעת "פרס טרנר". לבד ממענק כספי בשווי 10,000 דולר, כלל הפרס גם תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב שלוותה בקטלוג. מרים כבסה (1995), יוסי ברגר (1996), יואב שמואלי (1997), אוהד מרומי (1998), יהודית סספורטס (1999), עדי נס (2000), מירי סגל (2001), אחלאם שיבלי (2002), נלי אגסי (2003), סיגלית לנדאו (2004), שרון יערי (2005), יעל ברתנא (2006), טליה קינן (2007), גיל מרקו שני (2008), נירה פרג (2009), יאן טיכי (2010) דניאל זילברברג‏, מהשנה הבאה יוקפא פרס גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, באתר וואלה, 16 בפברואר 2011