laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרב כפר כילא

הכיבוש הצבאי של כפר כילא בוצע בין 1 ל-6 באוקטובר 2024, על ידי כוחות אוגדה 36 וכוחות של אוגדות נוספות של צה"ל. תהליך הכיבוש בוצע כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. ב-7 באוקטובר 2023 יצאו מספר ארגוני טרור מרצועת עזה, בהובלת גדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס, למתקפת פתע על ישראל שכללה מעשי טבח המוני ופשעים נגד האנושות, שבה נרצחו 1,145 ישראלים ואזרחים זרים. בתגובה פתחה ישראל במלחמת חרבות ברזל. כבר למחרת הצטרף ארגון הטרור חזבאללה למערכה והחל בירי תלול-מסלול על ישראל מלבנון, על מנת לרתק כוחות גדולים של צה"ל לצפון, ולהפעיל לחץ על ישראל לסיום המערכה על ידי עקירת עשרות אלפי תושבי קו העימות מבתיהם. במשך חודשים התרכזה ישראל בלחימה בעזה נגד חמאס, ובמהלך ספטמבר 2024 העבירה את עיקר המאמצים צפונה. בספטמבר 2024 פתח צה"ל במבצע חיצי הצפון שכלל שורת סיכולים ממוקדים שבהם נהרגו רוב בכירי חזבאללה – בהם ראש הארגון חסן נסראללה שחוסל במבצע סדר חדש, ומפקדי הזרוע הצבאית אבראהים עקיל ועלי כרכי. לצד הסיכולים הממוקדים תקף חיל האוויר הישראלי באופן עצים אלפי מטרות והשמיד תשתיות טרור רבות של חזבאללה בכל רחבי לבנון לרבות רובע הדאחייה בביירות. המטרות שהותקפו כוללות מאות משגרי רקטות עם אלפי קני שיגור, מחסני תחמושת, מפקדות תת-קרקעיות ונשק אסטרטגי שכלל טילים ארוכי-טווח, טילי שיוט, טילים נגד ספינות, טילי קרקע-אוויר ועוד. בתקיפות הושמדו אלפי רקטות ונהרגו מאות מחבלי חזבאללה, והארגון ספג מכה קשה. בנוסף, מתחילת המלחמה ביצע צה"ל עשרות פשיטות קומנדו חשאיות בכפרים שליד הגבול על מנת לאסוף מודיעין, לסכל תשתיות טרור ולהכין את הקרקע לתמרון צבאי. ב-30 בספטמבר 2024 פתח צה"ל בהובלת פיקוד הצפון בתמרון קרקעי בלבנון במטרה להחזיר את התושבים לצפון בבטחה. ב-1 באוקטובר כוחות צה"ל נכנסו ללבנון והתחילו בפלישה לתוך כפר כילא. הכוחות פשטו על בתים ובאחד מהבתים לוחמים חשפו מנהרה באורך של כ-100 מטרים שנחצבה בסלע.בנוסף בבית אחר למרות שמבחוץ הבית נראה כשאר הבתים בתוך הבית בכל חדר הארונות היו מלאים בנשקים, צה"ל השמיד את הבית. ב-2 באוקטובר כוחות אוגדה 36 נכנסו ללבנון והתפצלו, כוחות גולני התחילו לנוע לכיוון מארון א-ראס ושאר האוגדה הצטרפה לכוחות בתוך כפר כילא. ב-6 באוקטובר מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי חיסלו את מפקד הפלוגה של מרחב כפר כילא בארגון הטרור חזבאללה, חצ'ר עלי טויל. לאחר הימים הראשונים של הפלישה רוב הפלוגה של הכפר חוסלה, המחבלים ששרדו הצטרפו לשאר כוח רדואן בכפר מארון א-ראס. ב-4 באוקטובר חטיבת גולני הגיעה לכפר מארון א-ראס שאותו היא כבשה לאחר לחימה שארכה 5 ימים. לאחר הקרב צה"ל העריך כי אחרי שכל הכפר יהיה מטוהר ומלאי הרקטות של חזבאללה יפחת יותר תושבי מטולה יוכלו לחזור לבתים שלהם. אוגדה 36 מצטרפת לפעילות הקרקעית הממוקדת, באתר צה"ל, 2 באוקטובר 2024 מלחמת "חרבות ברזל" (תמונת מצב נכון ל- 25 באוקטובר 2023, 13:00), באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, ‏25 באוקטובר 2023 כך נראית הפעילות בלבנון – ממצלמות הגוף של הלוחמים, באתר צה"ל, 1 באוקטובר 2024. צהל חיסל מפקד פלוגה במרחב כפר כילא בארגון הטרור חיזבאללה | חמל, באתר hamal.co.il יואב זיתון, "כמו אריות ששוחררו מהכלוב": עם לוחמי גולני שמטהרים את מארון א-ראס | מיוחד, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024 ההערכה במערכת הביטחון היא שלאחר טיהור כפר כילא והסרת איום חיזבאללה, תושבי מטולה יוכלו לחזור הביתה. הפעולה צפויה להמשך מספר שבועות
חללי ישראל במתקפת הפתע ובמלחמת חרבות ברזל

במהלך מתקפת הפתע על ישראל ובמהלך השנה הראשונה של מלחמת חרבות ברזל שפרצה בעקבותיה, נהרגו 885 אזרחים וכ-720 חיילי צה"ל. חלקם לאחר שנחטפו לרצועת עזה במהלך מתקפת הפתע. חלק מגופות החללים שנרצחו בשטחי עוטף עזה נחטפו אף הן לרצועת עזה. ביום הטבח עצמו נהרגו מעל 1,200 בני אדם. על פי דו"ח שפרסם הביטוח הלאומי לרגל שנה למתקפת הפתע, ב-7 באוקטובר 2024, 885 מהחללים הם אזרחים. המספר כולל גם את נרצחי הפיגועים בשטחי יהודה ושומרון והשטחים שבתוך הקו הירוק, וכן את חללי צה"ל בחזית הצפונית. מתוך 885 החללים: 581 הם גברים, 304 הן נשים, 72 הם אזרחים זרים ו-53 מתחת לגיל 18. בין הנרצחים ארבעה תינוקות ופעוטות בין 0-3, שני ילדים בני 3-5, שלושה ילדים בני 5-8, תשעה ילדים בני 8–12, שמונה ילדים ונערים בני 12–14 ו-27 נערים בני 14-18. כחודש לאחר ה-7 באוקטובר פורסם כי מספר החללים ביום הטבח הוא 1210, אולם בהמשך צה"ל עדכן אודות חלק מהחטופים לרצועת עזה, שהם נרצחו כבר ב-7 באוקטובר. הדר גיל-עד, 885 חללים אזרחים, 70 אלף נפגעי פעולות איבה וכאלף יתומים | נתוני השנה ל-7/10, באתר ynet, 6 באוקטובר 2024
אלן פרטרידג'

אלן גורדון פרטרידג' (באנגלית: Alan Gordon Partridge) היא דמות בדיונית קומית המגולמת על ידי השחקן האנגלי סטיב קוגן. הדמות היא פארודיה על מגישי טלוויזיה בריטיים שונים. הדמות הופיעה לאורך השנים בסדרות טלוויזיה, תוכניות רדיו, ספרים, פודקאסטים וסרטים רבים. בסקר משנת 2001 של ערוץ 4 הבריטי דמותו של אלן פרטרידג' נבחרה במקום השביעי ברשימת 100 דמויות הטלוויזיה הגדולות ביותר בכל הזמנים. אלן פרטרידג' הוא מגיש טלוויזיה ומנחה רדיו חסר טאקט ויהיר. חוסר המודעות העצמית של פרטרידג' גורם לו לעיתים רבות לקיים מספר רב של אינטראקציות מביכות אשר לעיתים רבות פוגעות באנשים עימם הוא מדבר. הדמות נוצרה ב-1991 על ידי סטיב קוגן וארמנדו ינוצ'י. הדמות הופיעה לראשונה בשנת 1991 בתוכנית הרדיו "On the Hour" בערוץ BBC4 כפארודיה על האישיות הפומפוזית של מגישי טלוויזיה בריטים שונים. הדמות הופיעה לראשונה בטלוויזיה בשנת 1994 בתוכנית החדשות הסאטירית "The Day Today" בה פרטרידג היה מגיש ספורט. בשנת 1997 הדמות כיכבה בסיטקום "אני אלן פרטרידג'"(אנ') אשר התמקדה בחייו של פרטרידג' בעקבות שערורייה ציבורית שהובילה לפיטוריו מהטלוויזיה ואשר בעקבותה הוא הפך לדי ג'יי ממורמר בתוכנית רדיו אזורית בעיר נוריץ'. הסדרה זכתה בשני פרסי באפט"א. בשנת 2013 הדמות כיכבה בסרט הקומי "Alan Partridge: Alpha Papa" בה פרטרידג' הופך לבן ערובה בתחנת הרדיו בה הוא עובד. בשנת 2019 הדמות כיכבה בתוכנית החדשות הסאטירית "This Time with Alan Partridge".‏ Connelly, Brendon (4 בינואר 2013). "Richard Herring on Co-Creating Alan Partridge, His Rasputin TV Show And Dave's New Comedy Competition". Bleeding Cool. נבדק ב-14 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Husband, Stuart (5 באוגוסט 2013). "Alan Partridge: the 'A-ha!' moments". The Daily Telegraph. נבדק ב-14 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Abbott, Kate (2019-02-14). "Part David Cameron, part Piers Morgan – Alan Partridge returns in time for Brexit". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-02-15.
מייק קיהו

מייקל ליאו קיהו (באנגלית: Michael Leo Kehoe; נולד ב-17 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כסגן המושל ה-48 של מדינת מיזורי, מאז 2018. קודם לכן היה חבר הסנאט של מיזורי בין השנים 2011–2018, ובשלוש השנים האחרונות לכהונתו שם היה מנהיג סיעת הרוב. קיהו נולד וגדלבסנט לואיס, שם התחנך אצל אם חד-הורית. הוא הצעיר מבין ששת אחיו. אביו נטש את משפחתו כאשר היה בן שנה בלבד. קיהו למד בבית הספר התיכון צ'אמינייד קולג'. בשנת 2005 מונה קיהו למועצת הכבישים והתחבורה של מיזורי בידי מושל מיזורי מאט בלאנט. ההתמודדות הראשונה שלו למשרה ציבורית הייתה בשנת 2010, כאשר התמודד על ייצוג מחוז הבחירה השישי בסנאט של מיזורי. בבחירות מקדימות צמודות להחלפת הסנאטור הפורש קרל פוגל, הוא גבר על שלושת יריביו והעפיל לבחירות הכלליות בנובמבר אותה שנה, שם נבחר ללא התנגדות. ב-18 ביוני 2018 מונה קיהו לסגן המושל בידי המושל מייק פרסון. על המינוי האפיל חוסר ודאות משפטית, שכן חוק מדינתי – שאינו חוקת המדינה – קובע כי ביכולת המושל למלא את כל המשרות הפנויות "פרט למשרות סגן המושל, חברי הסנאט וחברי בית הנבחרים המדינתי, שריפים ורושמי מסמכים בעיריית סנט לואיס". לעומת זאת, חוקת מיזורי קובעת כי "המושל ימלא את כל המשרות הפנויות בתפקידים ציבוריים אלא אם כן נקבע אחרת בחוק, ומינוייו יכהנו עד אשר ייבחרו כדין יורשיהם". המושל פרסון הצהיר כי החוקה העניקה לו את הסמכות למנות את קיהו לסגנו. בעקבות היותו של החוק המדינתי מעורפל וחסר שיניים, הדמוקרטים במיזורי הפסידו בעתירה שהגישו לבית משפט מחוזי פדרלי במחוז קול. הדמוקרטים ערערו על הפסיקה והסוגיה הובאה לפתחו של בית המשפט העליון במיזורי, וב-16 באפריל 2019 אושר המינוי בידי שופטי בית המשפט העליון. בבחירות 2020 התמודד לראשונה לכהונה מלאה כסגן מושל מיזורי מול יריבתו הדמוקרטית אליסיה קנדי. הוא גרף 58.4% מקולות הבוחרים וניצח בבחירות. במרץ 2021 הכריז קיהו על כוונתו להתמודד על תפקיד המושל בבחירות 2024. נכון ליולי 2024 הוא גייס קרוב ל-13 מיליון דולר אמריקאי, וקיבל תרומות משמעותיות מעסקים שהציעו הצעות לחוזי מדינה ומאיש העסקים רקס סינקפילד. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית גרף 39.4% מהקולות ונבחר למועמד מפלגתו. בבחירות הכלליות יתמודד מול מנהיגת המיעוט בבית הנבחרים של מיזורי, קריסטל קווייד. מדיה וקבצים בנושא מייק קיהו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייק קיהו (באנגלית) מייק קיהו, ברשת החברתית פייסבוק מייק קיהו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק קיהו, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ייסון האנוק, Gov. Parson picks his replacement as lieutenant governor, reopening a legal debate, באתר קנזס סיטי סטאר, 18 ביוני 2018 (באנגלית) סאמר בלאנטיין, Missouri Supreme Court Upholds Appointment of Lt. Gov. Kehoe, באתר U.S. News & World Report‏, 16 באפריל 2019 (באנגלית) קייטי שאלורן, Kehoe announces 2024 gubernatorial run, forgoing US Senate bid, באתר מיזורי טיימס, 22 במרץ 2021 (באנגלית)
ג'ורג' קלינטון הבן

ג'ורג' קלינטון הבן (באנגלית: George Clinton Jr.‏; 6 ביוני 1771 - 16 בספטמבר 1809) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק בין השנים 1805 ל-1809. קלינטון נולד בעיר ניו יורק ב-6 ביוני 1771, והיה בנם של מרי דה ויט וג'יימס קלינטון, מייג'ור גנרל במלחמת העצמאות האמריקאית. הוא היה אחיו של דוויט קלינטון (1769–1828), המושל השישי של ניו יורק, ואחיו למחצה של ג'יימס גרהאם קלינטון, גם הוא חבר בית הנבחרים. הוא היה אחיינו של ג'ורג' קלינטון (1739–1812), שכיהן כמושל ניו יורק הראשון והשלישי בין השנים 1777 ל-1795 וסגן נשיא ארצות הברית בין השנים 1805–1812. סבו היה קולונל צ'ארלס קלינטון (1690–1773), קולונל אנגלו-אירי במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. הוא סיים את לימודיו בקולג' קולומביה ב-1793, למד משפטים והפך לעורך דין. הוא היה מעורב בחקלאות ובעסקים בעיר ניו יורק ובניו וינדזור, והיה חלק מתאגיד של Newburgh and Cochecton Turnpike Company. קלינטון היה חבר מוקדם בארגון טמאני הול, ואף כיהן כאחד המנהיגים שלו. הוא היה ציר לוועידה החוקתית של מדינת ניו יורק בשנת 1801. בהתארגנות פוליטית ובכנסים, ג'ורג' קלינטון הבן היה מוביל ומנהיג של בעלי בריתו של דודו ג'ורג', בניגוד לחסידיו של ארון בר, כאשר שתי הקבוצות נלחמו על עליונות במפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הוא כיהן באספת מדינת ניו יורק מ-1804 עד 1805. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כדמוקרטי-רפובליקני כדי למלא את המשרה שהתפנתה כאשר סמואל ל. מיצ'יל התפטר כדי להיבחר לסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן הוא נבחר לשתי קדנציות מלאות, וכיהן מ-14 בפברואר 1805 עד 3 במרץ 1809. בהיותו בקונגרס ג'ורג' קלינטון היה אחד החותמים על מסמך המחאה על הקוקוס אשר מינה את ג'יימס מדיסון כמועמד הדמוקרטים-רפובליקנים לנשיאות בבחירות 1808. בשנת 1801 התחתן ג'ורג' קלינטון עם האנה פרנקלין (1780–1843). אשתו הייתה אחותה של אשתו הראשונה של דוויט קלינטון, מרי פרנקלין, וצאצאית של ג'ון בואן ואליזבת פונס. נולדו להם שלושה ילדים: מרי קרוליין קלינטון (1802–1870), שנישאה להנרי אוברינג פרנקלין קלינטון, שמת בילדותו ג'וליה מטילדה קלינטון (נפטרה ב-1880), שנישאה לראשונה לג'ורג' ק. טולמדג'. מאוחר יותר היא נישאה לג'יימס פוסטר הבן ג'ורג' קלינטון מת בביתו באזור בלומינגדייל בעיר ניו יורק, בן 38, ב-16 בספטמבר 1809. ג'ורג' קלינטון הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Campbell, William W. (1849), The Life and Writings of De Witt Clinton, Baker and Scribner, pp. x–xiv, ISBN 9780795010972, נבדק ב-9 בפברואר 2008 {{citation}}: (עזרה) Address of Students in Union College, to Their Parents & Guardians (באנגלית). Cabinet Printing-House. 1825. נבדק ב-10 בנובמבר 2016. {{cite book}}: (עזרה)
מיכל (אלבום של אליאב זוהר)

"מיכל" הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי אליאב זוהר, שיצא לאור ביולי 2023. ב-31 ביולי 2023 הוציא אליאב זוהר את אלבום הבכורה שלו "מיכל". מבקר המוזיקה אריה ברמן כתב עליו כי "אין ספק שזוהר הפגין לא רק כישרון כתיבה אלא גם יכולת לגעת בלב אנשים ולמצוא את הדרך לאוזן הישראלית – ויעידו על כך ההשמעות ביוטיוב וההצלחה בטלוויזיה". מיכל באתר ספוטיפיי עמי פרידמן, עוד הישג מרשים: אליאב זוהר ממשיך להפתיע אותנו, באתר ישראל היום, 7 באוגוסט 2023 אריה ברמן, ‏באלבום החדש של אליאב זוהר לא תמצאו עוד "מיכל", בעיתון מקור ראשון, 13 באוגוסט 2023
Girl from the North Country

"Girl from the North Country" (ידוע גם בשם "Girl of the North Country") הוא שיר שנכתב על ידי בוב דילן. השיר הוקלט באולפני קולומביה בניו יורק באפריל 1963, ויצא חודש לאחר מכן כרצועה השנייה באלבום האולפן השני של דילן, The Freewheelin' Bob Dylan. דילן הקליט מחדש את השיר כדואט עם ג'וני קאש בפברואר 1969. הקלטה זו הפכה לרצועה הפותחת של Nashville Skyline, אלבום האולפן התשיעי של דילן. השיר נכתב לאחר נסיעתו הראשונה של דילן לאנגליה בדצמבר 1962, עם השלמת אלבומו השני. יש ויכוחים למי השיר הזה הוא מחווה: יש הטוענים שחברתו לשעבר אקו הלסטרום ויש הטוענים שבוני ביצ'ר, שתיהן הכיר דילן לפני שעזב לניו יורק. עם זאת, יש חשד שהשיר הזה יכול היה להיות בהשראת חברתו דאז, סוז רוטולו. דילן עזב את אנגליה לאיטליה כדי לחפש את רוטולו, שהמשך לימודיה שם גרם לקרע רציני במערכת היחסים ביניהם. ללא ידיעתו של דילן, היא כבר חזרה לארצות הברית, ועזבה בערך באותו זמן שהוא הגיע לאיטליה. שם הוא סיים את השיר, לכאורה בהשראת הסיום הנראה של מערכת היחסים שלו עם רוטולו. עם שובו לניו יורק באמצע ינואר, הוא שכנע אותה לחזור להיות יחד, ולחזור לדירתו ברחוב 4. רוטולו היא האישה המופיעה על עטיפת האלבום, צועדת יד ביד עם דילן במורד רחוב ג'ונס, לא רחוק מדירתם. בעת שהותו בלונדון, פגש דילן מספר דמויות בסצנת הפולק המקומית, כולל זמר הפולק האנגלי מרטין קארתי. "נתקלתי בכמה אנשים באנגליה שבאמת הכירו את השירים האלה (באנגלית מסורתית)", נזכר דילן ב-1984. "מרטין קארתי, עוד בחור בשם [בוב] דבנפורט. מרטין קארתי מדהים. למדתי הרבה דברים ממרטין". קארתי חשף את דילן לרפרטואר של בלדות אנגליות מסורתיות, כולל העיבוד של קארתי עצמו לשיר "יריד סקרבורו", שדילן שאב ממנו היבטים של הלחן והמילים של "Girl from the North Country", כולל השורה מהפזמון "Remember me to one who lives there, she once was a true love of mine". מבחינה מוזיקלית, שיר זה כמעט זהה ליצירתו "Boots of Spanish Leather", שהולחנה והוקלטה שנה לאחר מכן עבור האלבום The Times They Are A-Changin'. מידע על היצירה "Girl from the North Country" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Girl from the North Country" באתר SecondHandSongs 1969 Bob Dylan session pages, www.bjorner.com "The original 'Girl From the North Country,' Bob Dylan's high school sweetheart has died", Star Tribune (באנגלית) Margotin, Philippe; Guesdon, Jean-Michel, Bob Dylan: all the songs: the story behind every track, ISBN 978-1-57912-985-9 Sheehy, Colleen Josephine; Thomas Swiss, Highway 61 revisited: Bob Dylan's road from Minnesota to the world, Minneapolis, Minn.: University of Minnesota Press, 2009, עמ' 85, ISBN 978-0-8166-6100-8
יותם זילברמן

יותם זילברמן (נולד ב-5 בנובמבר 1957) הוא שחקן ומדבב ישראלי. ב-1987 התקבל לבית הספר למשחק, "בית צבי". שם הכיר את סנדרה שונוולד, עמה התחתן בהמשך. כשחקן שוקה שקקלר: "קרוב לוודאי", 2006 רופא: "לתפוס את השמים", 2005 אבישי רובין: "סיטי טאוור", 2001–2002 "זהב של שוטים", 1995 יהושע: "Nazdrovia" (לחיים), 1992 מוטי: "שבט כהן", 1991 בשנת 1996 השתתף בלהקת רוק בריטית בשם "כתם לידה". ב-1987 שיחק במחזמר "עלובי החיים" בתפקיד מריוס. שיחק ב"הבימה" בין השנים 1989–1995 שיחק בהצגות: "שרוף את זה" בתפקיד ראשי, "הקוקוריקו", "טרטיף", "מלינקי", "מראה מעל הגשר", "זעקי ארץ אהובה", ו"קברט". כמדבב ריצ'רד גרייס: "עלילות ספיידרוויק", 2008 מייבל / חזירון / קולות רקע: "שרק השלישי", 2007 סטינג / אלמו: "כוורת בסרט", 2007 יוצר סרטים 2: "תפוס ת'גלים", 2007 נוח: "תזיזו ת'רגליים", 2006 קולות רקע: "ארתור והמינימונים", 2006 לוציוס מאלפוי: "הארי פוטר וגביע האש", 2005 נולן: "לרדת מהפסים", 2005 יותם זילברמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יותם זילברמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יותם זילברמן, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" שרוף את זה - תיאטרון באר-שבע, באתר תיאטרון באר-שבע, ‏17 בנובמבר 2021 שרוף את זה, באתר תיאטרון באר-שבע יותם זילברמן, באתר archive.habima.co.il
צ'ארלס ואניק

צ'ארלס אלברט ואניק (באנגלית: Charles Albert Vanik‏; 7 באפריל 1913 – 30 באוגוסט 2007) היה פוליטיקאי דמוקרטי מאוהיו. הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1955 ל-1981. ואניק נולד ב-7 באפריל 1913 בקליבלנד, אוהיו, והיה בנם של סטלה (לבית קוושניקה) וצ'ארלס אלברט ואניק, קצב. הוא היה ממוצא צ'כי. סבתו מצד אמו, אלז'בייטה סברובה (1868–1948), נולדה בכפר הרכולוסקי, דרום בוהמיה (אז חלק מאוסטריה-הונגריה). ואניק השלים לימודי תואר ראשון ותואר במשפטים באוניברסיטת וסטרן ריזרב. לאחר שכיהן במועצת העיר קליבלנד מ-1938 עד 1939 ובסנאט של מדינת אוהיו מ-1940 עד 1942, התגייס ואניק לעתודת הצי של ארצות הברית, ולחם בזירת האוקיינוס האטלנטי ובזירת האוקיינוס השקט. לאחר המלחמה כיהן ואניק כשופט עירוני בין השנים 1946–1954. ב-1954 הוא התמודד על מחוז הקונגרס ה-21 של אוהיו. המחוז, שנמצא באיסט סייד של קליבלנד, היה מחולק באופן שווה בין אפרו-אמריקאים, שהיו אז מצביעים רפובליקנים מוצקים, ולבנים, שהיו ברובם דמוקרטים. בפריימריז הדמוקרטי, ואניק ניצח את חבר הקונגרס המכהן הוותיק רוברט קרוסר וכן את המתמודד האפרו-אמריקאי ג'ון הולי, מייסד ליגת ה-Negro Future Outlook. בבחירות הכלליות, ואניק ניצח את הרפובליקני האפרו-אמריקאי פרנסיס א. יאנג, שעזר בארגון סניף קליבלנד של ה-NAACP. ואניק העביר מחוזות ב-1968 למחוז ה-22 השכן, כדי לפנות את מקומו ללואי סטוקס שהפעילות הפוליטית הגוברת שלו אתגרה אותו במרוצים קודמים, וניצח את פרנסס פ. בולטון, שכיהנה מטעם המחוז מאז 1939. ואניק כיהן מטעם המחוז עד 1981. בשנת 1974, ואניק העניק חסות לתיקון ג'קסון-ואניק עם הסנאטור הנרי "סקופ" ג'קסון, אשר שלל יחסי סחר נורמליים למדינות מסוימות שהגבילו את חופש ההגירה. התיקון נועד לאפשר לפליטים, במיוחד למיעוטים דתיים, להימלט מהגוש הסובייטי. במהלך תקופה זו, ואניק היה יו"ר ועדת המשנה לדרכים ואמצעים של הבית למסחר. הוא נהג להכניס לרשומה של הקונגרס את מה שהוא כינה "המחקר השנתי למס חברות", שבו הוא רשום תאגידים ששילמו מעט מס הכנסה פדרלי. בשנת 1982, ואניק התמודד על המועמדות הדמוקרטית לסגן מושל אוהיו כחבר מתמודד עם התובע הכללי של אוהיו, ויליאם ג'. בראון, שהתמודד על תפקיד המושל. הצמד הפסיד לריצ'רד פ. סלסט ומירל שומייקר. ואניק היה ידוע בכך שענד פפיון שחור עם כל חליפה. ואניק מת בשנתו ב-30 באוגוסט 2007, בביתו בג'ופיטר, פלורידה. הוא היה בן 94. הוא הותיר אחריו את אשתו בטי, בן אחד, בת ושני נכדים. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס ואניק בוויקישיתוף צ'ארלס ואניק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
בוב אנדרסון (סייף)

רוברט ג'יימס גילברט אנדרסון שידוע כבוב אנדרסון (15 בספטמבר 1922 – 1 בינואר 2012) היה סייף אנגלי, מדריך סיף, כוריאוגרף קרבות, פעלולן ושחקן קולנוע. אנדרסון החל כסייף אולימפי בצבא הבריטי ובהמשך הפך למדריך סיף וכוריאוגרף קרבות בקולנוע עם קריירה עשירה שנמשכה למעלה מ-50 שנה וכללה סרטים ידועים ומצליחים כמו מלחמת הכוכבים, איש הנצח, שלושת המוסקטרים, הנסיכה הקסומה, טרילוגיית שר הטבעות, שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה ועוד. הוא נחשב לכוריאוגרף הקרבות הידוע ביותר בהוליווד והדריך בסיף שחקנים רבים, בהם ארול פלין, שון קונרי, אנטוניו בנדרס, מארק המיל, ויגו מורטנסן, אדריאן פול וג'וני דפ. אנדרסון היה אחד מהשחקנים שגילמו את דארת' ויידר - כאשר לבש את החליפה ושיחק אותו בקטעי הדו-קרב בסרטי האימפריה מכה שנית ושובו של הג'דיי. אנדרסון הלך לעולמו בגיל 89 בבית החולים בווסט אסקס. פילמוגרפיה: The Master of Ballantrae‏ (1953) - פעלולים (ללא קרדיט) Il maestro di Don Giovanni‏ (1954) - פעלולים תותחי נברון (סרט) (1961) - פעלולים מרוסיה באהבה (סרט) (1963) - פעלולים קזינו רויאל (1976) - פעולים Kidnapped‏ (1971) - אחראי קרבות One of Our Dinosaurs is Missing‏ (1975) - מתאם פעלולים מלחמת הכוכבים (1977) - פעלולן, כפיל (ללא קרדיט) Candleshoe‏ (1977) - מתאם פעלולים האימפריה מכה שנית (1980) - גילם את דארת' ויידר בקטעי הסיף סופרמן 2 (1980) - פעלולן שובו של הג'דיי (1983) - גילם את דארת' ויידר בקטעי הסיף דוקטור הו (1968) - לוחם משמר בפרק אויב העולם Candleshoe‏ (1977) - הוד (ללא קרדיט) האימפריה מכה שנית (1980) - טרי קאלום, קצין מורדים על הות' (ללא קרדיט) שלושת המוסקטרים (1993) - ללא קרדיט Reclaiming the Blade‏ (2009) - בתפקיד עצמו כולל גילום דארת' ויידר בקטעי הדו-קרב. Movie sword-fight master Bob Anderson dies, CBS News, ‏2 בינואר 2012. "Bond sword master Bob Anderson dies aged 89". mi6-hq.com. נבדק ב-2 בינואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) https://www.imdb.com/name/nm0026428/
הדייג ואשתו (סרט)

הדייג ואשתו הוא סרט משנת 2005 מאת הבמאית והסופרת הגרמנית דוריס דורי, אשר נוצר בהשראת האגדה "הדייג ואשתו" מאת האחים גרים, וכן בהשראת העיבוד של האגדה, "הדייג ודג הזהב", מאת אלכסנדר פושקין. ווטרינר גרמני בשם אוטו, המתמחה בדגים, ובפרט בדגים מזן קוי, פוגש ביפן מעצבת אופנה גרמנית צעירה בשם אידה. הם מתאהבים ומתחתנים בעודם ביפן. לחתונתם הם מקבלים במתנה קמע מזל יפני בצורת חתול, בשם מנקי נקו, שאמור להביא להם מזל ושגשוג. לאחר שובם לגרמניה הם מתגוררים בקרון המגורים של אוטו. עד מהרה נכנסת אידה להריון, ובני הזוג עוברים לגור בדירה מרווחת יותר. הם נאבקים כדי לשרוד כלכלית,. אך בעוד שאוטו תופס את עצמו כבעל משפחה נינוח ורגוע אשר מסתפק בחיים פשוטים על מנת להיות מאושר, אידה שואפת להתקדם בסולם הכלכלי. היא מקווה להגשים את חלומה ולהגיע להצלחה עסקית של חברת עיצוב האופנה הייחודית שלה, אשר מושפעת מן האסתטיקה של דגי הקוי, אליהם נחשפה בעת שהותה ביפן. אידה חולמת על חיים טובים יותר. היא עובדת לשם כך יומם ולילה, ולאחר שמגיעה להצלחה ראשונית, המשפחה עוברת לגור בדירה גדולה ומודרנית יותר. הצלחת היצירות של אידה נמשכת. היא נוסעת ליפן לעתים תכופות לרגל עסקיה, בזמן שאוטו נשאר בבית ומטפל בילד. הניכור בין בני הזוג הולך וגדל, ולאחר שאידה מגיעה למצב שבו הם יכולים להרשות לעצמם לגור בוילה יוקרתית - ובה פסל ענק של מנקי נקו - נראה כי הקשר ביניהם מסתיים. אוטו חוזר לגור עם אמו ואילו אידה חוזרת לגור עם משפחתה. בסופו של דבר, השניים מוצאים זה את זה שוב, הם חוזרים לחיות כזוג וחוזרים להתגורר בקרון הישן של אוטו. "הסרט הוא יצירה חינוכית, משעשעת ומגרה המבוססת על הקונסטלציה הבסיסית של אגדת גרים. היא מתארת ​​בצורה פורמלית, מגוונת ומלאת דמיון את הבעיות המורכבות המתעוררות כאשר השאיפות למימוש עצמי, הקמת משפחה, אהבה וחלוקת תפקידים מודרנית, מובילים להתנגשות". "הדייג ואשתו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) https://www.filmportal.de/film/der-fischer-und-seine-frau_09d1e7e9e85746a39193bbe51e2c18dc https://de.wikipedia.org/wiki/Filmdienst
פלך קאליש

פלך קאליש היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו קאליש. שטח הפלך היה 11,337 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 840,597 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. פלך קאליש היה הפלך המערבי ביותר של האימפריה הרוסית. הוא גבל בקיסרות הגרמנית במערב ובצפון-מערב, בפלך וורשה בצפון ובצפון מזרח, בפלך פיוטרקוב במזרח ובדרום. הפלך נוסד בשנת 1837 מפרובינציית קאליש של פולין הקונגרסאית. בשנת 1844 פורק הפלך ושטחו הוכפף לפלך וורשה. בשנת 1867 נוסד פלך קאליש מחדש. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־8 אוייזדים. פלך קאליש התקיים כיחידה מנהלית באופן רשמי עד למהפכת פברואר ברוסיה. דה פקטו - הפסיק להתקיים בשנת 1915 בעקבות כיבושו על ידי צבאות גרמניה ואוסטרו-הונגריה במהלך מלחמת העולם הראושנה. בתום מלחמת העולם הראשונה נכלל שטח המחוז בתחומי פולין . חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897: חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897: קאליש (בירת הפלך) קולו קונין לנצ'יצה טורק מדיה וקבצים בנושא פלך קאליש בוויקישיתוף היסטוריה של פלך קרליש מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897. מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.