laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוחמד פאוזי

מוחמד פאוזי (בערבית: محمد فوزي; תעתיק מדויק: מחמד פוזי; 5 במרץ 1915 – 16 בפברואר 2000) היה רמטכ"ל צבא מצרים בזמן מלחמת ששת הימים ושר ההגנה של מצרים בתקופת מלחמת ההתשה. נחשב כאיש אמונו של גמאל עבד אל נאצר. נולד בעבאסייה (קהיר). הקריירה הצבאית של פאוזי החלה לאחר שסיים ב-1936 את האקדמיה הצבאית במצרים (الكلية الحربية). הוא השתתף במלחמת העצמאות כמפקד ביחידת נ"מ שהוצבה בדיר סניד (ליד יד מרדכי). ב-1949, לקראת סיום המלחמה, היה פאוזי שותף לגילוי תוכנית ישראלית לבידוד יחידתו שהוצבה ברצועת עזה. יחד עם חייליו העביר במשך ארבעה ימים בחולות את חלקי מערכות הנשק שלהם ועל ידי הצבתם מחדש סיכלו את התוכנית הישראלית. בלילה האחרון של פעולה זו, נפצע לאחר שרכבו עלה על מוקש והוא פונה לטיפול רפואי בקהיר. ב-1957 נתמנה על ידי נאצר למפקד האקדמיה הצבאית המצרית ובמקביל, כיהן כראש הכוח האפריקני המשותף שסייע לתנועות שחרור ברחבי אפריקה. ב-1962 פיקד פאוזי על הכוחות המצריים במלחמת האזרחים בתימן ובספטמבר 1964 מונה למשרת המזכיר הצבאי הראשי של הליגה הערבית. לפני מלחמת ששת הימים כיהן כרמטכ"ל צבא מצרים וב-1966 תאם הפעולות עם צבא סוריה ויחד עם שר ההגנה הסורי, חאפז אל-אסד טווה את שיתוף הפעולה הצבאי שבא לידי ביטוי במלחמת ששת הימים. מברקו אל מפקד כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני, שדרש את פינוי הכוח, היה אחד מהזרזים לפריצתה של המלחמה. במלחמה עצמה, היה השלישי בשרשרת הפיקוד לאחר נאצר ושר ההגנה, עבד אל-חכים עאמר, אך כנאמנו של נאצר ניצל מהדחה שהייתה מנת חלקם של חלק גדול מהקצינים הבכירים בצבא המצרי לאחר התבוסה במלחמה. לאחר שהפגין את נאמנותו בפקדו על יחידה שעצרה את עאמר ואת נאמניו שהואשמו על ידי נאצר בקשירת קשר, מונה פאוזי על ידי נאצר למפקד הכללי של הכוחות המזוינים ב-22 ביוני 1967 וב-1968 מונה לשר ההגנה ותפקידו המוצהר היה שיקום כוחו ורוחו של הצבא המצרי והכנתו למערכה שנועדה להשיב את חצי האי סיני לידי מצרים. בהיותו שר ההגנה החלה מלחמת ההתשה בין ישראל ומצרים. כבעל עמדות "נציות" תמך פאוזי במלחמת ההתשה מתוך אמונה כי ישראל ובמיוחד צה"ל לא יוכלו לעמוד בקשיים הכלכליים והחברתיים שייגרמו כתוצאה מהמלחמה והטיף להסלמה ולגביית מחיר כבד מישראל על ידי פגיעה בחייליה. עם מותו של נאצר ב-1970 הפך פאוזי, כמו נאמני נאצר אחרים, ללא רצויים בעיניו של השליט המצרי החדש, אנואר סאדאת. במאי 1971 היה פאוזי חלק מקשר נאצריסטי להדחת סאדאת. הקשר נתגלה ופאוזי הודח ונשפט למאסר עולם שהוחלף מאוחר יותר למאסר של 15 שנה. ב-1974 הוא נחון על ידי סאדאת והצטרף למפלגה הנאצריסטית הדמוקרטית הערבית (אנ') והיה חבר בלשכתה המדינית. פאוזי היה נשוי ואב לשני בנים וארבע בנות. מחמד פוזי - פרקים מתוך ספרו של מחמד פוזי שר המלחמה של מצרים, 1989 באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים Youssef Aboul-Enein (Editor), Reconstructing a Shattered Egyptian Army: War Minister Gen. Mohamad Fawzi's Memoirs, 1967-1971, 2014. מדיה וקבצים בנושא מוחמד פאוזי בוויקישיתוף ריאיון עם פאוזי, באתר אל אהראם (באנגלית) Arthur Goldschmidt, Biographical dictionary of modern Egypt, Lynne Rienner, 2000, p. 57-58 [1] מוחמד פאוזי - יועץ צבאי למזכיר הליגה, דבר, 22 בספטמבר 1964 קאהיר: הצבא המצרי נערך בגבול: מצרים תובעת הרחקת כוח או"ם, דבר, 18 במאי 1967
מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס

מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס (ספרדית: María José Martínez Sánchez; נולדה ב-3 באוגוסט 1982) היא שחקנית טניס מקצועית מספרד. דורגה בשיאה במקום 19 בעולם בדירוג ה-WTA. מרטינס סאנצ'ס זכתה עד היום ב-17 תוארי יחידות (5 WTA ו-12 ITF) וב-41 תוארי זוגות (19 WTA ו-22 ITF). מרטינס סאנצ'ס שיחקה בנבחרת גביע הפדרציה של ספרד בין השנים 2008 ו-2011. מאזנה עומד על 5 ניצחונות (ארבעה במשחקי יחידות ואחד במשחקי זוגות) ו-5 הפסדים (3 במשחקי יחידות ו-2 במשחקי זוגות). מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, ברשת החברתית אינסטגרם מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, באתר olympedia.org מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, באתר ה-WTA מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, באתר ה-ITF מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל טשרנוביץ

שמואל טשרנוביץ (צ'רנוביץ'; נודע בשם העט "ספוג"; 13 בדצמבר 1879, כ"ח בכסלו תר"מ – 30 ביולי 1929, כ"ב בתמוז תרפ"ט) היה סופר, עיתונאי ופעיל ציבור. שמואל טשרנוביץ נולד לרב אלכסנדר זיסקינד ולאה בת הרב שלמה דרוזד בעיירה הקטנה סבז' (אז בפלך ויטבסק בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). הוא התחנך בחינוך דתי, בין השאר בישיבת סלבודקה, אך כשהתבגר, פנה להשכלה, ללימודי חול ושפות. בשנת 1896 (תרנ"ז), בגיל 17, פרסם את מאמרו הראשון ב"המליץ". במקביל הצטרף לתנועה הציונית, ונתמנה למזכירו של הרב שמואל יעקב רבינוביץ מסופוצקין, מזכיר הציונים באזור גרודנו. נשא את בלה בת יעקב פרידמן, ולזוג נולדו שלושה ילדים: הסופרת ימימה אבידר-טשרנוביץ, יעקב צור (אביו של מוקי צור), שגריר ישראל בארגנטינה ובצרפת, ואלכסנדר. טשרנוביץ עבר לאודסה, מקום מגוריו של אחיו, הרב חיים טשרנוביץ ("רב צעיר"). בשנת תרס"ג עבר לוורשה, והחל לעבוד בעיתונים עבריים כעורך וכותב. בתרס"ה עבר לווילנה על מנת להיות חבר מערכת בעיתון שהקים בן-ציון כ"ץ, "הזמן". בעיתון פרסם מאמרים פובליציסטיים ופיליטונים בשם "שיחות" תחת שם העט ספוג (שגם מופיע על קברו). ביתה של משפחת טשרנוביץ בעיר היה מקום מפגש של סופרים ואנשי רוח יהודים צעירים, בהם ישעיהו ברשדסקי, פרץ הירשביין וגיסו א. קבק. ב-1910 חידש עיתון "הצפירה" את הופעתו לאחר שהיה סגור כמה שנים בשל קשיים כלכליים, וטשרנוביץ הוזמן על ידי עורך העיתון, נחום סוקולוב, לשמש כסגנו. במסגרת העיתון פרסם את המונוגרפיה על "בני-משה ותקופתם" (סיפור תנועת חיבת ציון). הוא כתב גם ב"השילוח" וב"העולם". בתרע"ד התגורר זמן קצר בפינסק ומשם עבר למוסקבה. בזמן המהפכה הרוסית עבר להתגורר באומסק שבסיביר ועסק שם במסחר, מאחר שהעיתונות העברית נסגרה על ידי הממשלה הצארית. כן עבד שם בוועד העזרה לפליטים. לאחר המהפכה חזר למוסקבה, השתתף בעריכת השבועון "העם" ופרסם בו סדרת מאמרים על מצב הפליטים היהודים מחוץ לתחום המושב; כשהפך העיתון ב-1917 ליומון, היה טשרנוביץ לעורכו. אחרי סגירת העיתון על ידי השלטונות עבר לקייב, וערך שם את הביטאון הציוני "דאס אידישע פאלק" (יידיש: "העם היהודי"). בשנת תרפ"א עבר טשרנוביץ לפולין, ובראשית שנת תרפ"ב (1921), אחרי הקונגרס הציוני ה-12, עלה לארץ ישראל למושבה בית-גן שבגליל התחתון (שלימים הסתפחה למושבה יבנאל). ב-1925 עברה המשפחה לתל אביב. טשרנוביץ היה חבר מערכת "הארץ", ונתמנה למזכיר הוועד הלאומי. בנוסף היה פעיל בארגון כנסת ישראל ובכתיבת חוקתה. הוא יצא בשליחות קרן היסוד לפולין, ליטא ולטביה, ולאחר מכן עבד בקרן הקיימת לישראל. טשרנוביץ היה ממייסדי אגודת הסופרים, השבועון "מאזנים" ואהל שם. גם בתל אביב היה ביתם של משפחת טשרנוביץ מוקד למפגשי סופרים ואנשי רוח. טשרנוביץ נפטר מקדחת שבה נדבק בהיותו בחדרה בנסיעה מטעם כנסת ישראל, שנה וחצי אחרי מותה של אשתו (בט"ז בשבט תרפ"ח) ממחלה ממושכת. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. על שמו רחוב בחיפה. מדיה וקבצים בנושא שמואל טשרנוביץ בוויקישיתוף כתבי שמואל טשרנוביץ בפרויקט בן-יהודה דוד תדהר (עורך), "שמואל טשרנוביץ (ספוג)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 850 אמציה פלד, סמטת שמואל, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה שמואל טשרנוביץ, דבר, 30 ביולי 1929 רמה זוטא, ארצה עלינו: סיפור עלייתה של משפחת טשרנוביץ (א), בבלוג "עונג שבת", 16 בדצמבר 2022 רמה זוטא, ארצה עלינו: סיפור עלייתה של משפחת טשרנוביץ (ב), בבלוג "עונג שבת", 23 בדצמבר 2022 שמואל טשרנוביץ (1879-1929), דף שער בספרייה הלאומית שמואל טשרנוביץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה עליית המשפחה מתועדת בספרו של בנו יעקב "שחרית של אתמול".
מטריצה צמודה

באלגברה ליניארית, מטריצה צמודה למטריצה מרוכבת A {\displaystyle A} היא המטריצה המתקבלת משחלוף השורות והעמודות והצמדה של רכיבי המטריצה. דהיינו, בשורה ה- i {\displaystyle i} ובעמודה ה- j {\displaystyle j} של המטריצה הצמודה מופיע הצמוד המרוכב של הערך מן השורה ה- j {\displaystyle j} והעמודה ה- i {\displaystyle i} של המטריצה המקורית. בפרט, עבור מטריצות ממשיות, המטריצה הצמודה אינה אלא המטריצה המשוחלפת. כלומר, עבור מטריצה A {\displaystyle A} המטריצה הצמודה A ∗ {\displaystyle A^{*}} מקיימת: ( A ∗ ) i j = A j i ¯ {\displaystyle (A^{*})_{ij}={\overline {A_{ji}}}} ההצמדה היא דוגמה סטנדרטית לאינוולוציה מסוג שני. מטריצה ריבועית שפעולת ההצמדה אינה משנה אותה נקראת מטריצה הרמיטית. ( T ∗ ) ∗ = T {\displaystyle (T^{*})^{*}=T} אדיטיביות - ( T + S ) ∗ = T ∗ + S ∗ {\displaystyle (T+S)^{*}=T^{*}+S^{*}} ׁ ( α T ) ∗ = α ¯ T ∗ {\displaystyle (\alpha T)^{*}={\bar {\alpha }}T^{*}} ( T ∗ ) − 1 = ( T − 1 ) ∗ {\displaystyle (T^{*})^{-1}=(T^{-1})^{*}} (ובפרט, כל אגף מוגדר אם ורק אם השני מוגדר) ( T S ) ∗ = S ∗ T ∗ {\displaystyle (TS)^{*}=S^{*}T^{*}} [ 1 2 ] T = [ 1 2 ] {\displaystyle {\begin{bmatrix}1&2\end{bmatrix}}^{\mathrm {T} }\!\!\;\!=\,{\begin{bmatrix}1\\2\end{bmatrix}}} [ 1 + i 2 3 i 4 i ] ∗ = [ 1 − i − 3 i 2 − 4 i ] {\displaystyle {\begin{bmatrix}1+i&2\\3i&4i\end{bmatrix}}^{\mathrm {*} }\!\!\;\!=\,{\begin{bmatrix}1-i&-3i\\2&-4i\end{bmatrix}}} [ 1 2 3 4 5 6 ] T = [ 1 3 5 2 4 6 ] {\displaystyle {\begin{bmatrix}1&2\\3&4\\5&6\end{bmatrix}}^{\mathrm {T} }\!\!\;\!=\,{\begin{bmatrix}1&3&5\\2&4&6\end{bmatrix}}\;} אופרטור צמוד - העתקה ליניארית אנלוגית מטריצה צמודה, באתר MathWorld (באנגלית)
שער הזהב (כדורגל)

שער הזהב (נקרא גם: מוות פתאומי) הוא כינוי לשיטת הכרעה שהייתה נהוגה במשחקי כדורגל. במשחקים בהם דרושה הכרעה כגון שלבי נוק-אאוט בתום תשעים דקות כאשר התוצאה היא שוויון עוברים להארכה ואחריה לבעיטות הכרעה. ההארכה, שנמשכת 30 דקות (שתי מחציות של 15 דקות), הייתה, לפני שער הזהב, משוחקת במלואה כך ששתי הקבוצות מנסות להשיג יתרון עד תום 120 הדקות. בשיטת שער הזהב הקבוצה הראשונה שכבשה שער חוקי בהארכה ניצחה והמשחק נגמר באותו רגע. שער הזהב הראשון שהובקע בטורניר גדול היה במשחק הגמר של יורו 1996, בו הבקיע אוליבר בירהוף מנבחרת גרמניה מול נבחרת צ'כיה. שער הזהב הראשון במשחקי המונדיאל היה בשלב שמינית הגמר של מונדיאל 1998, במשחק בין נבחרת צרפת ונבחרת פרגוואי. את השער הבקיע לורן בלאן הצרפתי. משחקים חשובים נוספים הוכרעו בשיטה זו, בהם הגמר בין נבחרת צרפת לנבחרת איטליה ביורו 2000 (את השער הבקיע דויד טרזגה) וגמר גביע אופ"א 2001 בו ניצחה ליברפול האנגלית את אלאבס הספרדית. בישראל, הונהגה שיטת שער הזהב לעונה אחת בלבד, עונת 1999/2000, כאשר הקבוצה היחידה אשר הבקיעה שער שכזה אי פעם בישראל הייתה הפועל רמת גן, בגמר גביע הטוטו לליגה הארצית ששוחק נגד הפועל רעננה. הזמן החוקי של המשחק הסתיים בתוצאה 4-4, ולאחר מכן במהלך ההארכה הפועל רמת גן כבשה שער נוסף וזכתה בגביע בשער זהב. באפריל 2003 הוחלט להנהיג במקום שער הזהב שיטה חדשה בשם שער הכסף, לפיה אם קבוצה מובילה בסיום המחצית הראשונה של ההארכה היא מנצחת וההארכה לא נמשכת, ובשאר המצבים מחכים עד שריקת הסיום. עם זאת, פחות משנה לאחר מכן, בפברואר 2004, הוחלט לבטל את "שער הכסף" עם סיום משחקי יורו 2004. החל מ-2004 כל משחק בהארכה לא נגמר לפני הדקה ה-120, ואם התוצאה בתום ההארכה נשארת שוויונית עוברים לדו-קרב פנדלים. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב שמואל בר רב יצחק

רב שמואל בר רב יצחק היה אמורא מהדור השלישי של התקופה, שנולד בבבל ועלה לארץ ישראל. הוא נחשב, יחד עם רבי זירא, לגדול הדור שבארץ ישראל. בלט בעיקר בעיסוקו באגדה. רב שמואל נולד בבבל לרב יצחק, שהיה אמורא (מוזכר בתלמוד על שם בנו "אבוה דרב שמואל בר רב יצחק"). עוד בצעירותו, הספיק ללמוד אצל האמורא רב, אך נחשב לתלמידו המובהק של רב הונא. לאחר שכבר נחשב לתלמיד חכם בזכות עצמו, עלה לארץ ישראל, ושם החל ללמוד תורה מפי רבי חייא בר אבא. הוא התקרב לרבי חייא עד כדי כך, שכאשר נפטר רבי חייא הוא נהג כאבל. בארץ ישראל רכש מעמד נכבד, עד שנחשב לגדול הדור. חתנו היה רב אושעיה. כאשר נפטר רב שמואל, נהג רבי זירא מנהגי אבלות. רב שמואל בר רב יצחק נחשב לאיש חסד. כך לדוגמה הוא נהג לשמח חתן וכלה בדרך ייחודית: הוא רקד בפני הכלה כשבידו ענפי עץ הדס. היו חכמים שהעירו לו על כך שלכאורה זה מעשה שלא מתאים לגדול הדור, ורבי זירא אף היה אומר "ראו איך סבא זה מבייש אותנו", אך כאשר הוא נפטר, כך על פי האגדה, יצאה בת קול שאמרה "נפטר רב שמואל בר רב יצחק הגומל חסדים". כמו כן כאשר החלה הלוויה שלו ירדה אש מן השמיים, שהייתה בצורת בדי הדס, והפרידה בין הציבור המלווה לבין מיטתו, ובנוסף, נעקרו כל האילנות בארץ ישראל, לאות על כך שלא יזכו עוד שייקח מהם ענפים יפים ומעוטרים לרקוד לפני הכלה. אמרה ידועה של רב שמואל בר רב יצחק, שיש לה השפעות הלכתיות רבות, היא הכלל שטבע: ”מקום יש בראש להניח שתי תפילין”. הרב אהרן הימן, "רב שמואל בר רב יצחק", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמודים 1139, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף כ"ג, עמוד ב'. על פי מאמרים שונים שנמסרו בשמו על ידי רבי ירמיה, רבי חנין ואחרים. תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף צ"ז, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ס"ד, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ל"ו, עמוד א'. על אף שלא היה קרוב משפחה שלו. תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ג', הלכה א'. תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק א', הלכה ב'. על אף שלא היה קרוב משפחה שלו. תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ג', הלכה א'. תלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק א', הלכה א'; מסכת עבודה זרה, פרק ג', הלכה א'; תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א'. בראשית רבה, פרשה נ"ט, פסקה ד'. תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף צ"ה, עמוד ב'.
הילרי רודה

הילרי רודה (באנגלית: Hilary Rhoda; נולדה ב-6 באפריל 1987) היא דוגמנית אמריקאית. התפרסמה בשל עבודתה עם אסתי לאודר והופעותיה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2009 וב-2010. הילרי רודה נולדה בצ'ווי צ'ייס, מרילנד, למדה ב- the Academy of the Holy Cross, בית ספר קתולי לבנות במרילנד. בעת היותה סטודנטית, רודה שיחקה הוקי שדה ולקרוס בנבחרות בית הספר. בראשית דרכה היא דגמנה במודעות פרסומת עבור Hollister ו-Abercrombie, היא יוצגה על ידי סוכנות Click Model Management ולבסוף על ידי סוכנות IMG Models ברחבי תבל. היא הופיעה בפרסומות עבור Balenciaga, ולנטינו, Belstaff, דולצ'ה וגבאנה, ג'יבנשי, דונה קארן, גוצ'י, גאפ, Dsquared, שיאצי צ'ן, Blumarine, ראלף לורן ובקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה על שעריהם של ווג האמריקאי, ווג איטליה, ווג פריז, הרפרס בזאר הבריטי, מגזין טיים, נומרו ו- W . היא דגמנה בשער גיליון מאי 2007 של ווג האמריקאי עם עמיתותיה הדוגמניות דואוצן קרוס, קרוליין טרנטיני, רקל זימרמן, אלכסנדרה פיבוברובה, אגינס דיין, קוקו רוצ'ה, ג'סיקה סטאם, צ'אנל אימן ולילי דונלדסון כ"דוגמניות העל" החדשות. בינואר 2007 חתמה רודה על חוזה בלעדי עם אסתי לאודר כפנים החדשות שלהם. ביולי אותה שנה, פורבס דירג אותה כמקום 12 ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בעולם, כשהוערך שהיא הרוויחה $2 מיליון דולרים בתריסר החודשים שחלפו. כעת היא הפנים של סט. ג'ון ניטס לצד ביאנקה בלטי (ובכך היא החליפה את אנג'לינה ג'ולי), ERES Beachwear ומופיעה בפרסומת אביב/קיץ 2009 של ניימן מרקוס. ב-2009 היא גם הופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. רודה מושווה לעיתים קרובות לברוק שילדס בשל גבותיה העבות, גובהה, עיניה התכולות וסנטרה הגדול במקצת. באביב 2009, נמסר שרודה החלה לצאת עם מארק סנצ'ז, הקוורטרבק של קבוצת הניו יורק ג'טס, זאת אחרי שהם הצטלמו ביחד למהדורת יוני 2009 של המגזין GQ. מאוחר יותר רודה נקשר שמה של רודה עם שון אייברי ה-left winger של קבוצת ניו יורק ריינג'רס, אחרי שהשניים נראו בבר. מדיה וקבצים בנושא הילרי רודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הילרי רודה הילרי רודה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הילרי רודה, ברשת החברתית אינסטגרם הילרי רודה ב-Fashion Model Directory הילרי רודה ב-Style.com Hilary הדיוקן של הילרי רודה ב-Teen Vogue הילרי רודה, ביוגרפיה ב-Modelresource.com, ‏ 3 בפברואר 2006 Hit Girls - American Vogue, May 2007 The World's Top-Earning Models - Forbes.com Sports Illustrated Swimsuit Edition 2009 Beauty - Life & Style Home - theage.com.au, January 2, 2007 New York Post, May 21, 2009 Rhoda Seen Canoodling With Sean Avery
אנדומורפיזם

באלגברה, אנדומורפיזם הוא הומומורפיזם ממבנה אלגברי אל עצמו. לאנדומורפיזמים תפקיד בחקירת המבנה הפנימי של אובייקט אלגברי, משום שהם ממיינים את הדרכים שבהן אפשר להטיל אותו לתוך עצמו תוך שמירה על היחסים הפנימיים, כפי שהם משתקפים בפעולות של המבנה. אם M {\displaystyle M} הוא מודול שמאלי מעל חוג R {\displaystyle R} , אז פונקציה f : M → M {\displaystyle f:M\to M} היא אנדומורפיזם אם היא שומרת על החיבור והחיסור, ומקיימת f ( r x ) = r f ( x ) {\displaystyle f(rx)=rf(x)} . אוסף האנדומורפיזמים הוא בעצמו חוג, הנקרא חוג האנדומורפיזמים של המודול ומסומן End ( M ) {\displaystyle {\text{End}}(M)} . בחוג האנדומורפיזמים יש אידמפוטנטים לא טריוויאליים אם ורק אם המודול מתפרק לסכום ישר לא טריוויאלי. הלמה של שור קובעת כי חוג האנדומורפיזמים של מודול פשוט הוא חוג עם חילוק. אנדומורפיזם, באתר אנציקלופדיה למתמטיקה (באנגלית) אנדומורפיזם, באתר MathWorld (באנגלית)
שלמה הכהן (מהרש"ך)

הרב שלמה בן אברהם הכהן (נודע בראשי התיבות של שמו: מהרש"ך; ה'ש' 1540, סרס–ה'שס"ב, 1602) היה פוסק הלכה ומגדולי חכמי יוון בדור שלאחר רבי יוסף קארו. חיבר ספר שו"ת המכונה שו"ת מהרש"ך, שיצא בארבעה חלקים, אחד מהם לאחר מותו וכן הערות על משנה תורה לרמב"ם שהודפסו בספר הליקוטים שבמהדורת פרנקל. נולד בעיר שׂירון (סרס) שביוון, ולמד שם תורה מפי רב יוסף פירמון. כיהן ברבנות בקהילת מונאסטיר שבאזור מקדוניה, ולאחר מכן כרב קהילת מגורשי קסטיליה בסלוניקי. מצאצאיו ידועים ר' חיים, ר' אברהם ור' מתתיה. בין תלמידיו נמנה רבי אישטרוק אבן שאנג'י, רב, פוסק וראש ישיבה בסופיה. אחד מפסקיו המפורסמים נוגע לאי-הצמדת חוב לשינויים בערך המטבע. בפסיקה זו חלוק היה על בן דורו המבוגר ממנו, המהרשד"ם. שאלות ותשובות מהרש"ך, מהדורת ירושלים, תשכ"א-1961, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "שלמה הכהן (מהרש"ך)", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1294-1293, באתר היברובוקס מורנו הרב שלמה כהן ראו: הרב שלמה שפירא, משפט הכתובה ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראש גשר

ראש גשר הוא מונח המתאר ביצור כניסה לשטח חדש כצעד לפני השגת שליטה בשטח. מקורו של המושג מגיע מעולם המלחמה, אך כיום נמצא בשימוש במגוון תחומים. במקור, תיאר המושג ראש גשר ביצור צבאי שנועד להגן על צידו של גשר שמתחבר לגדה שבה נמצא האויב. המונח הוכלל וכיום הוא מתייחס להגנה על שטח המשתרע לתוך שטח האויב. פעמים רבות משתמשים במונח בהתייחס לפעולת כיבוש שנעשתה באמצעות חציית האזור הימי ותקיפה באמצעות כלי רכב אמפיבים לצורך מתיחת קו אספקה מעבר למכשול השטח. הליך העברת כוחות צבא על גבי גשרים הוא לרוב איטי ומורכב ולכן קיימת חשיבות גבוהה לאבטחת קצה הגשר מפעילות עוינת. כמו כן, קיים צורך להגן על החיילים אשר ממתינים על הגדה לפני עלייתם על הגשר. בעבר די היה בהצבת מסך הסוואה לפני העלייה לגשר ולאחר הירידה ממנו, אך כיום נדרשות הגנות מורכבות יותר. לרוב מחזיק ראש גשר מספר ימים בלבד. לאחר מכן מצליחים הכוחות התוקפים להרחיב את שליטתם ומקימים עמדה או שהם מאבדים את האחיזה בגשר ונהדפים לאחור. במהלך מלחמת העולם השנייה, לחמו בעלות הברית על השגת שליטה על גשר לודנדורף, שהיה היחיד מבין גשרי הריין שהיה עדיין בר שימוש באותה עת. הכוחות האמריקאיים הצליחו לאבטח את שני צידי הגשר וליצור ראש גשר לתוך השטח הגרמני. במהלך מלחמת יום הכיפורים ערך צה"ל את מבצע אבירי לב שבו צלחו כוחות חיל ההנדסה וחיל השריון את תעלת סואץ ויצרו ראש גשר לעומק השטח המצרי ואיפשרו את המפנה בחזית הדרומית בלחימה. בעולם העסקים מתייחס המונח ראש גשר לחדירה של חברות לשווקים חדשים או לקהלי יעד חדשים, בדרך כלל עם מוצר חדש, שינוי במוצר קיים או מסע פרסום שנעשה על ידי החברה במטרה לחדור לשוק החדש. בעולם טכנולוגיית המידע ראש גשר הוא שרת המייצג רשת אחת בתוך רשת אחרת.
בוקמה

בוקמה (באנגלית: Bukama) היא עיירה במחוז האוט-לוממי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. העיירה מונה 42,718 תושבים (2009) ושוכנת על גדות נהר לואלבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה היוותה בוקומה עיר נמל בשימוש הבריטיים. העיר משמשת כיום ציר תנועה חשוב לכוחות הסיוע המטפלים במשבר ההומניטרי במזרח קונגו משנת 1994 ועד היום. בעיירה וסביבותיה חיים 12,000 בני שבט האוגברונואגם. בשטח בוקאמה יש 1,070 ק"מ של כבישים חיוניים מבחינה כלכלית. הכביש הלאומי מספר 1 חוצה את המפקדה של קיבנדה-לואנה-בוקאמה-קבונדו דיאנדה, במרחק של 138 ק"מ משם, והדרך הפרובינציאלית המחברת בין בוקאמה לקינקונדחה נמצאת במרחק של 465 ק"מ על היבשה. יש גשר מתכתי אחד לבוקמה על נהר קונגו וגשר מסילה אחד המאפשר את מעבר הרכבת על הנהר, הם במצב טוב. ישנם 38 מתוך 78 גשרים מבטון במצב גרוע. ההפלגה הבלתי מסומנת (646 ק"מ) עוברת מבוקמה לקונגולו, על לואלבה (נהר קונגו) מאפשרת מספר חילופי מסחר בין טריטוריה בוקמה לקונגולו, לאור אורכה. הסירות המגיעות מקונגולו עמוסות בשמן דקלים. מדיה וקבצים בנושא בוקמה בוויקישיתוף Rush to get food to isolated Congolese Reuters, 13/10/2006 Territoire de Bukama, CAID, ‏22-9-2018 השפות הניגריות ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטריצה צמודה לעצמה

מטריצה צמודה לעצמה היא מטריצה אשר מקיימת T = T ∗ {\displaystyle T=T^{*}} ,כלומר ⟨ T u , v ⟩ = ⟨ u , T v ⟩ {\displaystyle \langle Tu,v\rangle =\langle u,Tv\rangle } , כאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל הממשיים ( R {\displaystyle \mathbb {R} } ) אז היא מהווה גם מטריצה סימטרית. וכאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל שדה המורכבים ( C {\displaystyle \mathbb {C} } ) היא נקראת מטריצה הרמיטית. מטריצה אי-שלילית מטריצה חיובית לחלוטין אופרטור הרמיטי מטריצה צמודה מטריצה צמודה לעצמה, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חואן סקיאפינו

חואן אלברטו "פפה" סקיאפינו וילאנו (Juan Alberto "Pepe" Schiaffino Villano;‏ 28 ביולי 1925 במונטווידאו - 13 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי-איטלקי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ. ידוע במיוחד בשל הישגיו הגדולים במדי נבחרת אורוגוואי ומילאן במהלך שנות ה-50. נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לכדורגלן האורוגוואי הטוב ביותר במאה העשרים, ולשישי בטיבו באמריקה הדרומית. סקיאפינו גדל במחלקת הנוער של המועדון האורוגוואי פניארול, והצטרף לקבוצה הבוגרת ב-1943. הוא שיחק בקבוצה במשך 11 שנים, במהלכן הצטיין והבקיע 88 שערים ב-227 משחקי ליגה. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל האורוגוואית, ונבחר לשחקן ההתקפה המצטיין של הליגה ב-1945. כישרונו נחשף ברחבי אירופה ובספטמבר 1954 הוא עבר למילאן האיטלקית, תמורת סכום שיא דאז בכדורגל העולמי. במדי מילאן הוסט סקיאפינו לעיתים לעמדת הקשר, והציג יכולת מרשימה שהפכה אותו לאחד מגדולי השחקנים בתולדות המועדון. הוא הבקיע 60 שערים ב-171 משחקים, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות הסרייה א' בשנים 1955, 1957 ו-1959. הוא סייע לקבוצה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות 1958 מול ריאל מדריד ואף הבקיע את השער הראשון במשחק, אך לבסוף הפסיד עמה 3-2 בהארכה. לאחר שש שנים במילאן עבר סקיאפינו לרומא ב-1960 ושיחק בה במשך שנתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה בגביע ערי הירידים, וכעבור שנה פרש ממשחק. סקיאפינו שיחק ב-21 משחקים במדי נבחרת אורוגוואי והבקיע שמונה שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת במונדיאל 1950, לאחר שכבש את השער הראשון של נבחרתו בניצחון 2-1 על ברזיל במשחק המכריע. המשחק התקיים במרקנה, אצטדיונה הביתי של ברזיל. כעבור ארבע שנים הגיע עם נבחרתו לחצי גמר מונדיאל 1954, שם הפסיד עמה להונגריה. לאחר מעברו לאיטליה קיבל סקיאפינו אזרחות איטלקית, ובעקבות כך עבר לשחק במדי נבחרת איטליה. הוא שיחק בנבחרת ארבע שנים, במהלכך הופיע בארבעה משחקים ולא הבקיע שער. לאחר פרישתו ממשחק החל סקיאפינו לעבוד כמאמן נבחרת אורוגוואי ב-1974. הוא סיים את תפקידו כעבור שנה ועבר לאמן את פניארול, אך ב-1976 סיים את קריירת האימון שלו לאחר שנתיים בלבד. סקיאפינו אמור היה להגיע לטקס הפתיחה של משחקי מונדיאל 2006, אך הדבר לא יצא לפועל מאחר שנפטר ארבע שנים קודם לכן. מדיה וקבצים בנושא חואן סקיאפינו בוויקישיתוף חואן סקיאפינו, באתר Transfermarkt חואן סקיאפינו, באתר WorldFootball.net חואן סקיאפינו, באתר National Football Teams חואן סקיאפינו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דף השחקן באתר הרשמי של מילאן רשימת הופעות בנבחרת באתר rsssf http://www.rsssf.com/miscellaneous/iffhs-century.html#sampoy
הנספטר קיבורץ

הַנְסְפֶּטֶר קיבּוּרְץ (בגרמנית: Hanspeter Kyburz; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא מוזיקולוג ומלחין היוצר מוזיקה אלקטרונית, ונעזר לשם כך באלגוריתמים. מאז 1997 מכהן קיבורץ כפרופסור להלחנה בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין. נולד בלאגוס להורים שווייצרים, ולמד אצל א. פוברובולסקי וגסטה נויווירת באוניברסיטה למוזיקה ולאמנות בגראץ שבאוסטריה. בשנת 1982 עבר לברלין, שם המשיך את לימודי ההלחנה אצל פרנק מיכאל באייר וגסטה נויווירת, ושם גם למד פילוסופיה ותולדות האמנות. קיבורץ למד מוזיקולוגיה אצל קארל דלהאוז - דמות מרכזית שהשפיעה עליו - ובהמשך למד הלחנה אצל הנס צנדר בפרנקפורט. מבין תלמידיו: יוהנס מריה שטאוד, יוהנס בוריס בורובסקי, מיכאל פלצל, מרטין גרוטר, ארז הולץ וסטפן קלר. 1990 פרס בוריס בלכר 1990 מלגת האמנויות הבינלאומית של העיר פריז (Cité Internationale des Arts Paris) 1994 פרס המוזיקה על שם שניידר-שוט במיינץ, גרמניה 1996 פרס האקדמיה לאמנויות בברלין, גרמניה הנספטר קיבורץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנספטר קיבורץ, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט הנספטר קיבורץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנספטר קיבורץ, באתר Discogs (באנגלית) קורות חייו של קיבורץ בארכיון האינטרנט
שכבי על הגב וחשבי על אנגליה

"שכבי על הגב וחשבי על אנגליה" או "עיצמי עיניים וחשבי על אנגליה" (באנגלית: Lie back and think of England) הוא ביטוי אנגלי בעל משמעות דומה לביטוי העברי "לחשוק שיניים", כלומר, להשלים עם מה שקורה. הביטוי היה בשימוש באנגליה ובין בריטים במקומות אחרים, במצב קשה. הביטוי נאמר לרוב כעידוד לעשיית דבר לא נעים. מקורות הביטוי אינם ידועים במדויק. לפי אגדה אורבנית אחת, הביטוי שימש תחילה כהנחיה לנשים בתקופה הוויקטוריאנית כיצד להתמודד עם דרישותיהם המיניות של בעליהן. כיוון שהולדת ילדים נחשבה כצעד פטריוטי, נשים לא היו אמורות ליהנות מיחסי מין, וכלות בפרט היו בוּרות בכל הנוגע ליחסים עצמם. גם כיום מקובלת גישה זו בקרב חלק מהתרבויות השמרניות יותר. גרסה אחרת לאגדה זו גורסת שהמלכה ויקטוריה נתנה עצה זו לבתה בליל כלולותיה, או קיבלה עצה זו מחמותה ביום נישואיה לבנה. לפי אגדה אחרת, פחות אמינה, הביטוי נוצר ביומנה של ליידי אליס הילינגדון, ב-1912: ”אני שמחה שג'ורג' פוקד את מיטתי כעת פחות מבעבר. נכון לעכשיו, אני זוכה לשני ביקורים בשבוע, וכשאני שומעת את צעדיו מחוץ לדלתי, אני נשכבת על המיטה, עוצמת את עיניי, פותחת את רגליי וחושבת על אנגליה.” A Dictionary of Catch Phrases, Eric Partridge, Paul Beale, p. 75 דורית אברמוביץ, הגיל לא קובע, באתר הארץ, 25 ביולי 2007