תלבונת

תִלְבּוֹנֶת (באנגלית: whiteout) היא תנאי מזג אוויר, שהראות והניגודיות מופחתים בו במידה רבה עקב שלג או חול. האופק נעלם כליל ואין כל סימני דרך לייחוס, כך שההתמצאות נפגמת ומתעוותת. וזו הגדרת התלבונת: "מצב של אור מפוזר ללא הטלת צללים, בגלל שכבת עננים לבנה רצופה, המתמזגת למראית עין עם משטח השלג הלבן. כל קימור או קיעור במשטח השלג אינו נראה לעין, אבל עצם כהה עשוי להיראות בבירור, ולהתבלט מעבר לגודלו הממשי. האופק נעלם כליל. תלבונת יכולה להיות פשוט תוצאה של כמויות שלג גדולות במיוחד, כאלה המופיעות בתנאים של אפקט האגם, או גורמים אחרים כגון תאורה מפוזרת מחשרת עננים, ערפל קל או כבד, או רקע של שלג. בשעת תלבונת אמיתית, אנשים עשויים לאבד את דרכם בחצר ביתם, כשדלת הכניסה מרוחקת לא יותר מ-3 מטרים ויהיה עליהם לגשש את דרכם חזרה. נהגים נאלצים לעצור באשר הם, משום שאינם יכולים לראות את הכביש לפניהם. תנאי שלג ובליזארד רגילים, כשהשלג יורד בכמות של שניים עד חמישה ס"מ לשעה, או כשהראות לפרטים מטושטשת אך יש שדה ראייה פנוי לטווח של יותר מ-9 מטרים, אינם בגדר תלבונת, אף שלעיתים טועים להגדירם כך. התלבונת מופיעה בשלוש צורות שונות: בתנאי בליזארד, שלג שנמצא כבר על הקרקע יכול להינשא באוויר ולצמצם את הראות עד קרוב לאפס. כשיורד שלג, כמויות השלג עלולות להעלים עצמים ולצמצם את הראות עד קרוב לאפס. דוגמה לכך מתרחשת במהלך שלג באפקט האגם או שלג באפקט הרים, כשכמות השלג יכולה להיות גדולה פי כמה וכמה מכמויות רגילות של שלג או בליזארד. כשיש ערפל כבד בגובה פני הקרקע בסביבה מכוסה שלג, בעיקר בשטחים פתוחים נטולי תוואי נוף. אין לבלבל תלבונת עם אור שטוח. יש אומנם נקודות דמיון, אך הן הגורמים והן התוצאות שונים. תלבונת היא צמצום ופיזור של אור השמש. הגורם: חסימה, צמצום ופיזור של אור השמש עקב גבישי קרח בשלג היורד, פתותי שלג מסתחררים ברוח, טיפות מים בעננים נמוכים או בריכוזי ערפל, וכן הלאה. שארית האור המפוזר נבלעת ומתמזגת. התוצאה: עקב ההפחתה באור המוחזר, נקודות הסתמכות חזותיות כגון קו האופק, תוואי קרקע, כיוון מדרון וכו' מופחתות במידה רבה או נחסמות כליל. מצב זה מביא לאי-יכולת לקבוע את המיקום ביחס לסביבה. בתנאים חמורים, אדם עלול להתנסות באובדן קינסטזיה (היכולת להבחין במיקום ותנועה), בלבול, איבוד שיווי משקל וירידה כללית בכושר הפעולה. אור שטוח (flat-light) הוא סינון ופיזור של אור השמש. הגורם: אור השמש מפוזר ומסונן גם יחד עקב חלקיקים אטמוספיריים (למשל מולקולות מים, גבישי קרח) יחד עם שכבת שלג על הקרקע, הגורמת לקליטת האור מכיוונים רבים. בדרך כלל, האפקט מוגבר בשעת תלבונת ו/או מאוחר יותר ביום, כשהשמש מתקרבת לאופק, משום שאור השמש עובר מרחקים גדולים יותר דרך האטמוספירה. תוצאה: אור נקלט מכיוונים רבים, כשכל מקור אור מפיק צללים חופפים, המבטלים זה את זה. אפקט זה מעמעם את השטח ומעלים נקודות ציון, כמו גוונים וניגודים, ובכך מקשה על ההבחנה בין תוואי מדרון דומים בצבעיהם. אובדן סמנים חזותיים של צורה וקצוות של עצמים מביא לכך, שעצמים ותוואי נוף כמו מתלכדים יחדיו ליצירת נוף שטוח וחסר פרטים. האפקט של התלכדות חזותית עשוי להתבטא באיבוד עומק שדה הראייה, המביא לחוסר התמצאות בשטח. תנאי תלבונת מהווים סכנה למטפסי הרים, גולשי סקי, תעופה ותנועה על הקרקע. נהגי מכוניות, בייחוד בכבישים ראשיים מהירים, נמצאים גם הם בסכנה. מקרים רבים של תאונות שרשרת קשורים בתנאי תלבונת. נהג אחד עשוי לעצור לגמרי משום שאיננו רואה את הכביש, בעוד הנהג שמאחוריו עודנו בתנועה. תנאי תלבונת מקומיים לזמן קצר יכולים להיווצר באופן מלאכותי בקרבת נמלי תעופה ומנחתי מסוקים בגלל פעילות כלי הטיס. הרוטור של המסוק או הדף הסילון של המטוס עלולים לחולל תנועה בשלג המונח על הקרקע ולסכן בכך הן את כלי הטיס והן את האנשים על הקרקע. מדיה וקבצים בנושא תלבונת בוויקישיתוף ויויאן פוקס ואדמונד הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", תרגום ג. פרלמן וד. סיון, הוצאת קרני 1959, עמ' 257