laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מארי לואיז קוליירו פרקה

מארי לואיז קוליירו פרקה (במלטזית: Marie Louise Coleiro Preca; נולדה ב-7 בדצמבר 1958) היא הנשיאה התשיעית של מלטה. מארי לואיז קוליירו נולדה בשנת 1958 בעיירה אורמי (אנ') במלטה. הצטיינה בלימודיה בתיכון, והחלה ללמוד באוניברסיטת מלטה בגיל 16. סיימה תואר ראשון במשפטים ומדעי האדם, ולאחר מכן הוסמכה כנוטריון. עם סיום לימודיה החלה בפעילות פוליטית במפלגת הלייבור של מלטה. לאחר מספר שנים בהנהלת המפלגה היא נבחרה לתפקיד המזכיר הכללי, בו כיהנה בין 1982 ל-1991. לאחר סיום תפקיד זה מילאה תפקידים אחרים במפלגה, בהם נשיאת אגף הנשים ועורכת ביטאון המפלגה. הייתה חברת הפרלמנט של מלטה בין 1998 ל-2014, ועסקה בעיקר בנושאים חברתיים, רווחה, בריאות ותיירות. בשנים 2013-2014 הייתה שרה לענייני משפחה וסולידריות חברתית. בתפקיד זה קידמה נושאים רבים, בהם הסדרת פנסיה לעובדי ציבור, קידום חוקים להגנת ילדים ובני נוער, הקמת מרכז לטיפול בנפגעי אלימות מינית, ותוכנית רב-שנתית לצמצום ממדי העוני במלטה. פרקה מתנגדת לגירושים. מלטה הייתה עד שנת 2011 אחת המדינות היחידות בעולם בהן גירושים אסורים על פי החוק (האחרות הן קריית הוותיקן והפיליפינים). בשנת 2011 נערך משאל עם בנושא זה (אנ') ו-53% מהמצביעים היו בעד הסדרת הגירושים בחוק. בסוף 2011 עבר חוק הגירושים בפרלמנט של מלטה, והגירושים הפכו להליך חוקי. פרקה התנגדה לגירושים בזמן שנערך משאל העם, וקיבלה בשל כך איומים על חייה ועל משפחתה. כאשר עלה החוק להצבעה בפרלמנט, נעדרה מההצבעה. ב-1 במרץ 2014 נבחרה לנשיאת מלטה, במקום ג'ורג' אבלה. מארי לואיז קוליירו פרקה היא הנשיאה השנייה של מלטה, לאחר אגתה ברברה (אנ') שהייתה נשיאה משנת 1982 עד 1987. היא נבחרה לנשיאות בגיל 55, האדם הצעיר ביותר שנבחר לתפקיד נשיא מלטה. נשואה לאדגר פרקה. לזוג בת בשם אנג'י. בספטמבר 2016 הייתה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס. ב-4 באפריל 2020 סיימה את תפקידה כנשיאת מלטה. מדיה וקבצים בנושא מארי לואיז קוליירו פרקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארי לואיז קוליירו פרקה מארי לואיז קוליירו פרקה, ברשת החברתית פייסבוק מארי לואיז קוליירו פרקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארי לואיז קוליירו פרקה, ברשת החברתית אינסטגרם מארי לואיז קוליירו פרקה, סרטונים בערוץ היוטיוב AFP, מכה לכנסייה: אזרחי מלטה אמרו "כן" לגירושים, באתר ynet, 29 במאי 2011.
אייל גרינברג

אייל גרינברג (נולד ב-2 במאי 1998) הוא שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי. זכה ארבע פעמים באליפות ישראל לילדים ונוער בשכבת הגיל שלו. נכון לנובמבר 2021, נמצא בשיא כושרו ומדורג במקום ה-24 בישראל לפי מד כושר. אייל גרינברג גדל באריאל. למד שחמט בגיל 6. חבר מועדון כפר סבא. משנת 2015 משחק בשורות המועדון בליגה בלאומית. ייצג את ישראל מספר פעמים באליפויות אירופה ובאליפויות העולם לילדים ונוער. 2006 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 8, לאחר שצבר 5 נקודות מ-6 אפשריות. 2007 - בגיל 9, זכה במקום שלישי בגמר אליפות ישראל עד גיל 10, לאחר שצבר 5.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2007 - זכה במקום שני באליפות ישראל עד גיל 9, שנערכה באשדוד, לאחר שצבר 5.5 נקודות מ-7 אפשריות. 2009 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 11, שנערכה באשדוד, לאחר שצבר 5.5 נקודות מ-7 אפשריות. 2011 - בגיל 13, זכה במקום שני באליפות כפר סבא, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2012 - חלק את המקום השני באליפות ישראל עד גיל 14, שנערכה בפתח תקווה לאחר שצבר 6 נקודות מ-9 אפשריות. 2014 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה באלקנה לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות. 2015 - בגיל 17, זכה במקום שני באליפות ישראל עד גיל 18, שנערכה בראשון לציון לאחר שצבר 6 נקודות מ-7 אפשריות והפסיד בדו-קרב לעומר רשף. 2016 - היה שותף לזכייתה של ישראל באליפות אירופה עד גיל 18 לקבוצות, שנערכה בסלובניה. גרינברג צבר בלוח השלישי 6 נקודות מ-7 אפשריות, ההישג הטוב ביותר בתחרות, אותו חלק עם חברו לקבוצה, ניצן שטיינברג. 2017 - ניצח במסגרת הליגה הלאומית את יבגני נאייר, אלוף אירופה בשחמט לשנת 2015. 2015 - אמן פיד"ה 2016 - דרגת אמן בינלאומי. מדיה וקבצים בנושא אייל גרינברג בוויקישיתוף אייל גרינברג, ברשת החברתית פייסבוק אייל גרינברג, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אייל גרינברג, באתר פיד"ה (באנגלית) אייל גרינברג, באתר האיגוד הישראלי לשחמט יוחנן אפק, הנבחרת הצעירה - אלופת אירופה! באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 17 ביולי 2016 טבלת תוצאות אישיות באליפות אירופה לקבוצות עד גיל 18 ב-2016, באתר צ'סרזלטס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזחלת עם פעמונים

מזחלת עם פעמונים (ברומנית: Sanie cu zurgălăi) הוא שיר, שחיבר בשנים 1934 - 1936 המלחין היהודי רומני ריכרד שטיין. השיר נכתב בסגנון עממי ונועד, יחד עם שני שירים נוספים של אותו מלחין, במיוחד לזמרת מריה טנאסה. המנגינה חוברה למילות שיר מאת המשורר היהודי רומני ליביו דלאנו (Liviu Deleanu). טנאסה לא התרשמה מהשיר והחליטה לא לקבל אותו. ב-1937 הודפסו שני תקליטים עם השיר, האחד בביצוע הזמר סילביאן פלורין (פיינשטיין) והשני בביצוע הזמר יונל פסקו. על עטיפת התקליט הודפס שם המלחין כ-S. Richard ובכך נידון מחבר המנגינה לאלמוניות. מתחת לשם השיר ניתנה כותרת משנה בשם Cling, cling, cling, צליל הפעמונים. המנגינה זכתה לפופולריות רבה, שפיתתה זמרים וזמרות לבצע פלגיאטים. אחרי 1949, הזמרת מריה לטרצו (Maria Lătărețu), שהתמחתה במוזיקה עממית, הורידה מהשיר את הפזמון החוזר והוסיפה כמה בתים. עיבודים של מלחינים ומבצעים שונים נמשכו בעולם, כך ברפרטואר של אדית פיאף מופיע השיר תחת השם Johnny tu n'est pas un ange. המשורר היוגוסלבי "דראגומיר ריסטיק" (Dragomir Ristic) החליף את המילים ושינה את קצב השיר לסווינג. בשנות החמישים לקח לס פול את המנגינה ופרסם אותה תחת השם Johnny is the Boy for Me מבלי להזכיר את המלחין המקורי ועל כך תבע אותו שטיין למשפט וזכה במשפט, חרף העובדה שלא יכול היה להופיע בעצמו במשפט בארצות הברית בגלל מגבלות מסך הברזל. השיר קיבל גם גרסה עברית (עם מנה גדושה של יידיש) תחת השם "גוי של שבת" ("גוני איז דה גוי פור מי") בביצוע רביעיית מועדון התיאטרון. ירדנה ארזי הקליטה את השיר "רוח ואש" על פי המנגינה של מזחלת עם פעמונים עם הטענה השגויה שמדובר בלחן צועני. אהוד מנור כתב את מילות השיר. למרות הקביעה המשפטית, בציבור עדיין המחבר לא מזוהה, כך שבגרסת כיסוי שערכה הלהקה הבלגית Vaya Con Dios ב-1988 נתנה את הקרדיט ללס פול ואת התמלוגים המשיכו לשלם ליורשי לס פול במקום ליורשי שטיין. שטיין עצמו ביקר בישראל ומסר שיר בשם "פלאפל" ללסלו רוט, כאשר זה ביקר ברומניה, ב-1969, עם מקהלת הילדים על שם צדיקוב. גרסאות נוספות ל"מזחלת עם פעמונים" באתר SecondHandSongs Zici ca n-ai plagiat si, gata, ai scapat (ברומנית) Povestea unui cântec – Sanie cu zurgălăi (ברומנית) הביצוע של מריה לטרצו מ-1937 (ברומנית) הביצוע של לס פול ומרי פורד מ-1953 (באנגלית) הביצוע של Vaya Con Dios (באנגלית) הביצוע של יוני אילת (ביידיש) ביצוע של רביעית מועדון התיאטרון, סרטון באתר יוטיוב ביצוע של ירדנה ארזי תחת השם "רוח ואש" ומילים של אהוד מנור, סרטון באתר יוטיוב "השבוע הרומני" של ילדי מקהלת צדיקוב מאת זאב רב-נוף
עונות מתחלפות

עונות מתחלפות (במקור: Different Seasons) הוא אוסף של ארבע נובלות מאת סטיבן קינג שראה אור ב-1982, עם נטייה דרמטית יותר "רצינית" מהאימה הבדיוני המפורסם של קינג. ארבע הנובלות קשורות ביחד באמצעות תתי-כותרות המתייחסות לכל אחת מארבע העונות. האוסף בולט בכך ששלוש מתוך ארבע הנובלות עובדו לסרטי קולנוע, אחד מהם, "חומות של תקווה", היה מועמד לפרס האוסקר עבור הסרט הטוב ביותר בשנת 1994. בסוף הספר מופיעה אחרית דבר שכתב קינג ב-4 בינואר 1982. באחרית הדבר הוא מסביר למה הוא לא הגיש לפרסום בעבר את נובלות - כל אחת מהן נכתבה בזמן אחר. מוקדם בקריירה שלו, הסוכנים ועורכים שלו הביעו חשש כי הוא יהיה "מסומן" כמישהו שכותב רק אימה. עם זאת, הפכו ספרי האימה שלו פופולרים למדי, והביאו לו ביקוש כסופר. לעומת זאת, את הנובלות, אשר לא עסקו בכוחות על טבעיים, היה קשה מאוד לפרסם מכוון שלא היה שוק גדול לסיפורים בדיונים "רגילים" בפורמט של 25,000 ל-35,000 מילים. לכן, הגו קינג והעורך שלו את הרעיון של פרסום הנובלות ביחד, כ"משהו שונה", ומכאן שמו של הספר באנגלית "עונות שונות". מדיה וקבצים בנושא עונות מתחלפות בוויקישיתוף עונות מתחלפות, באתר OCLC (באנגלית) ניו יורק טיימס https://www.imdb.com/title/tt2461894/ - סרט עתידי.
ג'בל סנין

ג'בל סנין (בערבית: جبل صنين, באנגלית: Mount Sannine) הוא ההר השלישי בגובהו בלבנון, ומתנשא לגובה של 2,628 מטרים. השם סנין מקורו בשם אל הירח האכדי - "סין", והמילה אור - "נין". חוקר ארץ ישראל, יהוסף שוורץ, סבר כי ניתן לזהות את ההר עם הר שיאון המקראי. באזור הר סנין נמצאים שרידי מקדש רומי המוקדש למרס - אל המלחמה. המקום שימש גם כאתר מנוחה ותענוגות לקונסולים הרומיים. בעבר ההר היה מכוסה ברובו בכמות גדולה של עצי ארזים אולם בשל כריתה נרחבת של עצים מצד הפיניקים והרומאים כמעט שלא נותרה צמחייה על ההר. בשל כמויות השלג הרבות והעובדה שאינו מיוער הוקם כ-9 קילומטר מצפון לפסגת ההר אתר הסקי הגדול ביותר בלבנון. שם אתר הסקי הוא מזאר כפרדביאן (אנ'). בהר מעיינות רבים. הנוף הנשקף מפסגת ההר צופה מצד אחד על בקעת הלבנון והרי מול הלבנון במזרח ובמבט למערב על ביירות וקו החוף הלבנוני. בראשית המאה ה-20 החזיק על ההר הצבא הצרפתי מוצב תצפית שכונה "החדר הצרפתי". אזור זה נשלט בעבר על ידי המיעוט הנוצרי בלבנון וישראל עשתה בו שימוש מודיעיני בתקופות שונות. בשנת 2010 טען צבא לבנון כי גילה מתקני ריגול ישראליים על פסגת ההר הצופים לעבר ביירות. מדיה וקבצים בנושא ג'בל סנין בוויקישיתוף אחרי קורנת א-סוודא והר החרמון. מריסה רוסו, ‏מלחמת שלג, באתר גלובס, 17 במאי 2005, יש לשים לב כי הפרויקט בו מדובר במאמר, "סנין זניט" (אנ') לא הוקם (נכון ל-2016) תבואות הארץ, פרק ב', הערת שוליים 25 Skiing in Lebanon, באתר bootsnall.com רון בן ישי, לבנון בחרדת בית הדין: נזק מודיעיני לישראל, באתר ynet, 16 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של לבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף וולף

יוסף ווּלף (Joseph Wulf;‏ 22 בדצמבר 1912 – 10 באוקטובר 1974) היה היסטוריון יהודי ממוצא גרמני-פולני וניצול השואה. וולף הוא יליד קמניץ, גדל והתחנך בעיר קרקוב. באוניברסיטה היהודית בעיר החל בהכשרה ללימודי רבנות. לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, וולף ומשפחתו נאסרו בגטו קרקוב. בגטו חבר לחברי מחתרת יהודים. פעילותו המחתרתית נתגלתה והוא נשלח למחנה אושוויץ, שרד את תלאות המחנה ואת צעדת המוות ממנו. אשתו ובנו שרדו אף הם את המלחמה, אך הוא איבד את אביו, אימו, אחיו, גיסתו ואחיינית. בשנת 1965, וולף הציע שוילת ואנזה, הבניין בו התנהלה ועידת ואנזה בה הוחלט על הפתרון הסופי בשנת 1942, תהפוך לאתר הנצחה ומרכז תיעוד לזכר השואה, אך הממשלה הגרמנית דחתה את ההצעה בזמנו. המבנה שימש כבית ספר ולא היה תקציב להוציא את הרעיון אל הפועל. ביאושו, התאבד וולף בשנת 1974 בקפיצה מחלון דירתו בקומה החמישית של בית מגורים בעיר שרלוטנברג. "פרסמתי 18 ספרים על הרייך השלישי ולא הייתה להם אף השפעה. ניתן לתעד כל דבר עד המוות לגרמנים. ישנו משטר דמוקרטי בבון. אולם רוצחי ההמונים מסתובבים חופשי, חיים בבתיהם הקטנים ומגדלים פרחים" - כך כתב במכתב ההתאבדות שהותיר לבנו דייוויד. לאחר התאבדותו הובא לקבורה בחולון. ב-20 בינואר 1992, יובל שנים מאז שהתקיימה הוועידה ההיסטורית, וילת ואנזה נפתחה לציבור כמוזיאון וכאתר הנצחה לזכר השואה. בחדר האוכל בו התכנסו ראשי המשטר הנאצי, ישנן תמונות וביוגרפיות על המשתתפים בוועידה. המוזיאון מכיל גם מיצגים קבועים של תמונות וטקסטים המתעדים את השואה ואת תכנונה. בקומה השנייה קיים חדר הנקרא על שמו של וולף ובו שוכן אוסף גדול של ספרים העוסקים בימי המשטר הנאצי וכן חומר תיעודי נוסף כגון סרטי מיקרופילם ומסמכים רשמיים של הנאצים. עם תום מלחמת העולם השנייה וולף נותר בפולין, ובין השנים 1945 עד 1947 היה חבר בוועדה היהודית ההיסטורית המרכזית. בקיץ 1947 עבר לפריס ובשנת 1952 השתקע בברלין. וולף פרסם ספרים רבים אודות הרייך השלישי, ביניהם ביוגרפיות אודות היינריך הימלר ומרטין בורמן. וולף זכה במספר פרסים ועיטורים, ביניהם פרס ליאו בק (1961), מדליה על שם קרל פון אוסייצקי (1964) ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברלין החופשית. מדיה וקבצים בנושא יוסף וולף בוויקישיתוף יוסף וולף (1912-1974), דף שער בספרייה הלאומית
דייוויד ג'יימס ת'אולס

דייוויד ג'יימס ת'אולס (באנגלית: David James Thouless;‏ 21 בספטמבר 1934 - 6 באפריל 2019) היה פיזיקאי בריטי, חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת ה'תש"ן-1990, וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2016. ת'אולס נולד בעיירה בירזדן (אנ') שבסקוטלנד. הוא בוגר בית הספר הפרטי היוקרתי וינצ'סטר קולג' (אנ'). הוא השלים תואר ראשון בקולג' טריניטי הול (אנ') של אוניברסיטת קיימברידג'. את עבודת הדוקטורט שלו כתב ת'אולס באוניברסיטת קורנל, בהנחייתו של הנס בתה. היה פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ופרופסור לפיזיקה מתמטית באוניברסיטת בירמינגהם שבממלכה המאוחדת עד 1980, אז מונה לפרופסור באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל.  במחקריו, תרם ת'אולס רבות להבנה המדעית של מערכות מורכבות של אטומים, אלקטרונים ונוקלאונים. בין היתר הוא חקר את הפאזה מוליכות-על. ת'אולס היה חבר בחברה המלכותית, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. היה חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 1990, חתן פרס דיראק לשנת 1993, חתן פרס לארס אונסנג'ר מטעם החברה האמריקאית לפיזיקה לשנת 2000 וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2016 ביחד עם דאנקן הולדיין וג'ון מייקל קוסטרליץ (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד). ת'אולס נפטר בקיימברידג' ב-6 באפריל 2019. מדיה וקבצים בנושא דייוויד ג'יימס ת'אולס בוויקישיתוף דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר פרס נובל (באנגלית) דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר גוגל סקולר דייוויד תאולס (אורכב 05.10.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר של קרן וולף (בעברית) דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר של פרס לארס אונסנג'ר (באנגלית) אלה אוריון-לכמן, נובל פיזיקה 2016: מעברי פאזה טופולוגיים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 4 באוקטובר 2016 דר. משה נחמני, ‏פרס נובל לפיזיקה למגלי המצבים המיוחדים של החומר, באתר "הידען", 4 באוקטובר 2016 דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דייוויד ג'יימס ת'אולס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ...
מואמן אגבריה

מואמן אגבריה (בערבית: مؤمن أغبارية; נולד ב-24 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל בני זלפה מליגה א' צפון. אגבריה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל עפולה, ולאחר שעבר גם לקבוצות הנערים של מכבי ברקאי ומכבי נתניה הצטרף בגיל 17 לקבוצת הנוער של בני סכנין. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס בדקות הסיום של הניצחון 0-3 על הפועל עכו במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו. ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–4 לעירוני קריית שמונה. בסך הכל ערך 13 הופעות בליגת העל במדי הקבוצה. בקיץ 2016 חתם בשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית. ב-6 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, במשחק נגד טג'יקיסטן שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך שתי הופעות במדי הנבחרת. בקיץ 2017 חזר אגבריה לכדורגל הישראלי וחתם בהפועל בני זלפה מליגה ב' צפון ב', עמה עלה לליגה א' בסיום עונת 2017/2018. מואמן אגבריה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מואמן אגבריה, באתר Transfermarkt מואמן אגבריה, באתר National Football Teams
קלירוכיה

קלירוכיה (ביוונית עתיקה: κληρουχία) היא צורת התיישבות שפיתחה האימפריה האתונאית. צורת התיישבות זו הייתה ייחודית לאתונה העתיקה, ולא הייתה מקובלת בפולייס היווניות האחרות. ערי מדינה ביוון העתיקה (פוליס) נהגו לעיתים קרובות לייסד קולוניות מעבר לים. קולוניות התחלקו לרוב לשני סוגים עיקריים: אפויקיאי, מושבה שנוסדה כעיר בפני עצמה; ואפוריה, קולוניה שנוסדה כתחנת מסחר. לרוב, פרט לזיקה מסוימת, המושבות שנוסדו היו נפרדות לחלוטין מעיר האם שלהן, ולעיתים אף ייסדו מושבות משל עצמן או הכריזו מלחמה על עיר האם. הקלירוכיות היו שונות בתכלית השינוי. המתיישבים במושבות אלו, אשר נקראו "קלירוכים", לא איבדו את אזרחותם האתונאית והפכו לאזרחיה של עיר חדשה, הם נותרו אזרחי אתונה. אף על פי שקיבלו אוטונומיה פנימית, הרי שהם היו חברים בשבט (דימוי) שלהם, ושירתו כחיילים בצבא האתונאי. בראש כל קלירוכיה עמד פקיד מיוחד שמונה בידי אספת העם באתונה (אקלסיה), והוא היה גם המפקד של הכוח הצבאי ששלחה הקלירוכיה כדי להילחם במלחמותיה של אתונה. קלירוכיות הוקמו לרוב על אדמות שהוחרמו מערים מנוצחות. הקלירוכיה היוותה פתרון לשתי בעיות קשות אשר הטרידו את אתונה. ראשית, היא העניקה לאזרחים חסרי קרקע אדמה פורייה, ושנית, מכיוון שהקלירוכים נותרו אזרחי אתונה הם שימשו גם כחיל משמר שווידא שהמנוצחים לא יפרו את חוזה השלום ויצאו למלחמת נקם. לעיתים קרובות הקלירוכים לא טרחו לעבד את האדמה שהוענקה להם, אלא החכירו אותה לבעליה הקודמים ששימשו כאריסים. לעיתים הוחרמה הקרקע גם ללא סיבה נראית לעין מחברות הליגה האטית-דלית, וכפיצוי ניתנה להן הנחה במיסים הקבועים שהיו משלמות. שיטת הקלירוכיות פתוחה בידי המדינאי פריקלס, ככל הנראה בסביבות שנת 453 לפנה"ס. הקלירוכיות נוסדו בעיקר בנקודות אסטרטגיות כמו נקסוס, אנדרוס, אביה, תראקיה, חלקידיקי וגליפולי. ניתן לראות עדויות לכך גם בהפחתת המס של אותם אזורים: בסביבות 450-449 לפנה"ס צומצם המס של אנדרוס מ-12 כיכר ל-6, והמס של אובויה משבע וחצי לחמש. למרות זאת, התושבים המקומיים לרוב נטרו טינה לקלירוכים. הקולוניזציה היוונית קלירוכיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. עמ' 202. א. ר. ברן, פריקלס ואתונה, הוצאת הדר, 1982. עמ' 86. אלכסנדר פוקס, אתונה בימי גדולתה, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תש"ל. עמ' 44. משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. עמ' 201-202.
הוריקן מת'יו

מתְ'יוּ (באנגלית: Hurricane Matthew) הוא הוריקן חזק שהתהווה ב-22 בספטמבר 2016 בסמיכות לחופי אפריקה, ומאז החל לנוע מערבה, הוא היה הראשון בקטגוריה 5 באזור האוקיינוס האטלנטי מאז הוריקן פליקס (2007). הציקלון התפתח לסופה טרופית בזמן שהיה בצד המזרחי של איי ליווארד ב-28 בספטמבר. יום לאחר מכן, הפך להוריקן בצד המערבי של איי ליוורד, ובמהירות התחזק להוריקן בקטגוריה 5. המשיך צפונה ופגע בהאיטי, ג'מייקה, קובה, חלקים של הרפובליקה הדומיניקנית, ואיי הבהאמה. ההוריקן יצר הרס רב בהאיטי עם מספר הרוגים גבוה מאוד, ישנם גם דיווחים על התפשטות חוזרת של מחלת הכולרה במדינה ועלייה ברמת הפשיעה. בהמשך פגע ההוריקן במזרח ארצות הברית, בפלורידה, ג'ורג'יה, קרוליינה הדרומית, וקרוליינה הצפונית. בארצות הברית הוא פגע בעיקר בפלורידה. מספר מתקנים של נאס"א באזור לרבות בית החוף של האסטרונאוטים נפגעו. מדיה וקבצים בנושא הוריקן מת'יו בוויקישיתוף "Matthew Becomes the Fifth Hurricane of the 2016 Atlantic Hurricane Season; Jamaica, Hispañola, Cuba, Bahamas Threat". The Weather Channel. 29 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hurricane Matthew kills at least 17, takes aim at Bahamas, U.S." 5 באוקטובר 2016 – via Reuters. {{cite web}}: (עזרה)
הצפנה מקצה-לקצה

הצפנה מקצה-לקצה היא מערכת תקשורת שבה רק הצדדים המשתתפים בשיחה יכולים לקרוא את ההודעות. למעשה, נמנעת האזנה של צד שלישי וגורמים שאינם מהווים חלק מן השיחה - כגון: ספקי אינטרנט, ספקי תקשורת סלולרית, ואפילו מספק התקשורת עצמו, מלגשת למפתחות ההצפנה הדרושים כדי לפענח את השיחה. מערכות אלו נועדו למנוע כל ניסיון של מעקב או שינוי של המידע המועבר משום שאף צד שלישי לא יכול לפענח את הנתונים שמועברים או מאוחסנים. למשל, חברות שמיישמות הצפנה מקצה לקצה אינן יכולות למסור טקסטים של לקוחותיהם לרשויות. במערכת הצפנה מקצה לקצה מפתחות ההצפנה חייבים להיות ידועים רק לצדדים המתקשרים. כדי להשיג מטרה זו, מערכות הצפנה מקצה לקצה יכולות להצפין מידע באמצעות מחרוזות מידע הנקראים סוד משותף מראש (PGP), או סוד חד פעמי (DUKPT (אנ')) הן גם יכולות לעשות שימוש בפרוטוקול דיפי-הלמן (OTR, סיגנל). מספר דוגמאות למערכות שכוללות הצפנה מקצה לקצה כברירת מחדל כוללות את: PGP, OTR, וואטסאפ, iMessage ,סיגנל, FaceTime ועוד. נכון לשנת 2016, מערכות תקשורת מבוססות שרתים אינן כוללות הצפנה מקצה לקצה. מערכות אלו יכולות להבטיח הגנה רק על התקשורת שבין תוכנת הלקוח לשרת, משמע המשתמשים צריכים לסמוך על צד שלישי המפעיל את השרת. הצפנה מקצה לקצה נחשבת לבטוחה מכיוון שהיא מורידה את מספר הצדדים שיכולים להתערב או לפגום בהצפנה. במקרה של מסרים מיידיים משתמשים יכולים להשתמש בתוכנת צד שלישי (כגון: פידג'ין) כדי ליישם מערכות הצפנה מקצה לקצה (כגון: OTR) על גבי פרוטוקול שאינו מאפשר הצפנה מקצה לקצה. מספר מערכות שאינן מיישמות הצפנה מקצה לקצה, למשל: Lavabit ו־Hushmail מתארות את עצמן ככאלה המציעות הצפנה "מקצה-לקצה" בשעה שהן לא מספקות הצפנה מקצה לקצה. מערכות אחרות כגון: טלגרם ו־Google Allo בוקרו על כך שהן מציעות הצפנה מקצה לקצה אך לא מאפשרות אותה כברירת מחדל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חברות עשויות מרצונן או שלא מרצונן להכניס דלת אחורית לתוכנה שלהן שתאפשר להן לגשת למפתחות ההצפנה וכך לעקוף את מערכת ההצפנה ולפענח את ההודעות לגמרי. בשנת 2013 מידע שהודלף על ידי אדוארד סנודן, הראה שיש דלת אחורית בתוכנת סקייפ שמאפשרת לחברת מיקרוסופט לשלוח את כל תוכן הודעות המשתמשים לסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית, למרות שתוכן ההודעות היה מוצפן מקצה לקצה מבחינה רשמית. Pretty Good Privacy Off-the-Record Messaging פרוטון מייל לקסיקון ההאקר: מהי הצפנה מקצה-לקצה?, באתר WIRED מיקרוסופט איפשרה לסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית גישה להודעות מוצפנות של משתמשים בסקייפ, באתר הגארדיאן
כנרת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הכִּנֶּרֶת – אגם ("ימה") השוכן בצפון ארץ ישראל נפת כנרת – הנפה שבה נמצאת הכנרת כנרת (מושבה) – מושבה הצופה אל הכנרת קבוצת כנרת – קבוצת התיישבות הצופה אל הכנרת חוות כנרת (ידועה כיום כ"חצר כנרת") – חווה חקלאית ששכנה ליד המושבה כנרת בית הקברות כנרת – בית קברות ששימש את תושבי המושבה והקבוצה כנרת ביצת כנרת – אזור ביצתי בין המושבה כנרת לקבוצת דגניה א' כנרת (שיר) – שירה של רחל המשוררת נערה ושמה כנרת – שיר בביצוע גאולה גיל. התפרסם גם בביצוע עפרה חזה. כנרת זמורה-ביתן דביר – הוצאת ספרים בישראל המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן – מכללה אקדמית בעמק הירדן כַּנֶרת – נגנית כינור
דאנקן הולדיין

דאנקן הולדיין (באנגלית: Duncan Haldane; נולד ב-14 בספטמבר 1951) הוא פיזיקאי בריטי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, חוקר במכון פרימטר לפיזיקה תאורטית וזוכה פרס נובל לפיזיקה ב-2016. הולדיין למד בלונדון ואחר כך באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1978. בשנת 2012 קיבל את פרס דיראק. הולדיין זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-2016, יחד עם דייוויד ג'יימס ת'אולס וג'ון מייקל קוסטרליץ, על גילויים תאורטיים של מעברי פאזה טופולוגיים בחומר מעובה (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד). חי כיום בפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא דאנקן הולדיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאנקן הולדיין דאנקן הולדיין, באתר פרס נובל (באנגלית) דאנקן הולדיין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דאנקן הולדיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלה אוריון-לכמן, נובל פיזיקה 2016: מעברי פאזה טופולוגיים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 4 באוקטובר 2016 דר. משה נחמני, ‏פרס נובל לפיזיקה למגלי המצבים המיוחדים של החומר, באתר "הידען", 4 באוקטובר 2016 ynet, נובל בפיזיקה ל-3 פרופסורים שחקרו "צורות מוזרות" של חומר, באתר ynet, 4 באוקטובר 2016
וידנפלד

האם התכוונתם ל... דב בריש וידנפלד – מחברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, בנו של יעקב וידנפלד יעקב וידנפלד – רבה של הרימאיליב שבגליציה נחום וידנפלד – רבה של דומברובה שבגליציה, בנו של יעקב וידנפלד
DJI (חברה)

דא-ג'יאנג חידושים מדע וטכנולוגיה, או בשמה הנפוץ DJI (בסינית: 大疆创新科技有限公司) היא חברת טכנולוגיה סינית שנוסדה ב-2006 על ידי פרנק ואנג. החברה מייצרת ומשווקת כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מ) עבור צילום ווידאוגרפיה אוויריים, מייצבים (גימבל), פלטפורמות טיסה, מצלמות, מערכות הנעה, מייצבי מצלמות ובקרי טיסה. החברה שולטת בשוק הרחפנים בשוק הצרכני, והיא מפתחת ומשווקת סדרת רחפנים לשווקים נוספים, ביניהם תעשיית הקולנוע, בחקלאות ובכבאות, וכן משטרה וצבא. על פי האקונומיסט, כבר ב-2015, החברה שלטה בתעשיית הכטב"מים האזרחית. שווי החברה הוערך בספטמבר 2016 בכ-10 מיליארד דולר. ב-2018 העריך פורבס את שוויה בכ-15 מיליארד דולר. בשנת 2020 הכריז הבית הלבן על הכנסת החברה לרשימת החרם של הממשל, ותגביל את שיווק מוצריה בארצות הברית, בטענה שלחברה יש קשרים עם צבא השחרור העממי (צבא סין), המשתמש במוצריה כטכנולוגיה דו-שימושית לדיכוי העם האויגורי. כמו כן הזהירו האמריקאים מפני דליפת פרטיהם האישיים של המשתמשים במוצרי החברה, ממסדות הנתונים שלה. באוקטובר 2022 הכניסה מחלקת ההגנה של ארצות הברית את החברה ל"רשימה שחורה" של חברות שעליהן מוטלות מגבלות עסקיות, כולל השקעות. בשנת 2021 נמסר שרחפני החברה נפוצים מאוד בשוק הרחפנים העולמי ובישראל. על פי ההערכות, שוק הרחפנים הישראלי מונה כ-30,000 רחפנים, חלקם הגדול של חברת DJI. בין היתר משתמשים בהם ארגונים ביטחוניים כגון צה"ל, שב"כ ומשרד ראש הממשלה. DJI Inspire 1, לרחפן זה יש שימוש נרחב בתעשיית הסרטים, ונחשב אחד הרחפנים המתקדמים בעולם DJI "Spreading Wings" hexacopter S800 מדיה וקבצים בנושא DJI בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של DJI (באנגלית) DJI, ברשת החברתית פייסבוק DJI, ברשת החברתית אקס (טוויטר) DJI, ברשת החברתית אינסטגרם DJI, ברשת החברתית טיקטוק DJI, סרטונים בערוץ היוטיוב DJI, סרטונים באתר Vimeo אסף גלעד, ‏אלפי רחפנים מתוצרת סין בדרך לצה"ל. אלו החששות, באתר גלובס, 25 באפריל 2024 Colum Murphy and Olivia Geng (10 בנובמבר 2014). "Q&A: Chinese Drone Founder Explains Why Steve Jobs Is His Role Model". The Wall Street Journal. נבדק ב-2 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) אסף גלעד, ‏רחפנים מסין באלפי שקלים בודדים: כך שיבש חמאס את שמי ישראל, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2023 Up, האקונומיסט, ‏11 באפריל 2015 רפאל קאהאן, ארה"ב נגד יצרנית הרחפנים הסינית DJI; מה יעשו בצה"ל?, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2020. Pentagon adds drone maker DJI to blacklist it links to China’s military, באתר "South China Morning Post", ‏6 באוקטובר 2022 (באנגלית). "חברת DJI חולשת על הנתח הגדול ביותר משוק הרחפנים הישראלי", באתר Israel Defense, ‏27 באוקטובר 2021.