laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטא-אנליזה

בסטטיסטיקה, מטא-אנליזה היא מגוון שיטות שמטרתן להשוות ולצרף תוצאות שהושגו במספר מחקרים. תוצאה אפשרית של מטא-אנליזה היא ממוצע משוקלל של תוצאות המחקרים. בניגוד למחקר ראשוני, מחקרי מטא-אנליזה אינם מבצעים תצפיות מקוריות אלא למעשה מבצעים סקירה סטטיסטית של מחקרים קודמים. מטא-אנליזה מתבצעת לאחר סקירת ספרות וחיפוש מחקרים ראשוניים העוסקים באותה שאלת מחקר. כדי שתוצאות מטא-אנליזה יהיו תקפות, רצוי שסקירה זו תהיה סקירה שיטתית, זאת אומרת כזו שהשתמשה בשיטה מסודרת המוודאת שלא הושמטו מאמרים רלוונטיים. מאפשר להבחין האם השונות המשוקללת של תוצאות המדגמים גבוהה מהשונות הצפויה לפי השונות של כל אחד מהמדגמים. ההיקף הסטטיסטי של מטא-אנליזה גדול מההיקף הסטטיסטי של מחקר בודד. התמודדות עם עומס המידע וריבוי המאמרים. הפחתת הטיה מקומית של אחד המחקרים. עשוי לצמצם הטיית פרסום כאשר חוקרים גונזים מחקרים שלא מתאימים לציפיותיהם או מחקרים עם תוצאות שליליות אשר נתפסות כלא מעניינות. חוקר מוטה, כגון חוקר שממומן על ידי מוסד בעל אג'נדה כלכלית או אידאולוגית יכול לבחור את המחקרים שתומכים בדעתו ולבטל את המחקרים האחרים כלא אמינים. כאשר יש הטיה דומה במאמרים שונים המטה אנליזה כולה תהיה מוטית. הטיית הפרסום תגרום לרוב המטה אנליזות להראות תוצאות מרשימות יותר ממה שקורה בפועל. היכולת של הקורא לבחון את שיטות המחקר בכל אחד מהמחקרים הנכללים מועטה ולכן ישנה משמעות רבה לפירוש שנותן מבצע המטה אנליזה לשיטות שהשתמשו בהם בכל אחד מהמחקרים הבודדים. הטרוגניות באוכלוסייה בטיפול ובמדידה בין מחקרים שונים גורמות לכך שלא תמיד ניתן להתייחס לממצאים שלהם במשותף. ברוב המטה אנליזות נכללים גם מחקרים עם בעיות תקפות חמורות. הדירות מאמר סקירה מדיה וקבצים בנושא מטא-אנליזה בוויקישיתוף מטא-אנליזה במחקר לימודי (ERIC Digest) (באנגלית) מטא-אנליזה בכלכלה (רשימת מאמרים) (באנגלית) פרק הסבר על מטא-אנליזה מתוך הפודקאסט "רפואה נתמכת ראיות" איך לקרוא מטא-אנליזה, סרטון בערוץ "פרופ' סיגל תפארת - מיומנויות אקדמיות", באתר יוטיוב (אורך: 02:55)
האנה

האם התכוונתם ל... האנה – סרט אמריקני האנה-ברברה – חברת הפקות של סרטים וסדרות מצוירות האנה מונטנה – סדרת טלוויזיה אישים: אלי האנה – מפתח גוף ישראלי בריוני האנה – שחקנית אנגלייה ג'ון האנה – שחקן קולנוע סקוטי דריל האנה – שחקנית קולנוע אמריקנית האנה – זמרת ודוגמנית רוסייה גאוגרפיה: האי האנה – איים בשם זה אישים ששמם הפרטי הוא האנה אנה חנה (פירושונים)
אחיה

האם התכוונתם ל... אחיה (בית המקדש) – פקיד בבית המקדש אחיה – מאחז במועצה אזורית מטה בנימין מכון אחיה – ארגון חינוך הפועל כמוסד ללא כוונת רווח נחל אחיה – נחל אכזב המהווה את יובלו המערבי ביותר של נחל הירקון אישים: אחיה בן אחיטוב – כהן, נכדו של עלי אחיה השילוני – נביא מקראי
צפית (מוסד חינוכי)

צפית הוא מוסד חינוכי הנמצא בקיבוץ כפר מנחם ומשתייך לתנועת השומר הצעיר. צפית הוקם על ידי תנועת השומר הצעיר בשנת 1955 בקיבוץ כפר מנחם בשם "מוסד כפר מנחם". אז למדו רק ילדים מהקיבוץ ובית הספר תפקד כבית ילדים: החניכים ישנו במוסד כל השבוע ולמשך כל השנה. לאחר מכן הצטרפו הקיבוצים: רבדים, נגבה, נחשון, חצור (1971), גת (1972), גלאון (1972),בית ניר (1972), הראל (1977), שדה יואב. בתחילה הוקמו בתי פנימייה ומבנה חדר האוכל. בית הספר נפתח בשנת 1992 למושבים והמועצות האזוריות לכיש ומטה יהודה (היה קודם ניסיון חד פעמי של שילוב תלמידי מושבים ממטה יהודה בשנתון שסיים ב-1982), הורחב והוקמו בו עוד 3 בתי כיתות, מבנה מעבדה, אודיטוריום ובניין ספרייה. כיום יש במוסד פנימייה של חברת הנעורים צפית ופעילה בה תלמידים מכיתות י'-י"ב יכולים להישאר לישון שלוש פעמים בשבוע. זוהי אחת מ-3 הפנימיות הפעילות של השומר הצעיר כיום. ההמנון הרשמי של פנימיית צפית הוא השיר חלומות של רוחמה רז. בשנת 2004 נכלל צפית ברשימת 10 בתי הספר הכי טובים במוסף "הכי טובים" של מעריב.[דרוש מקור] בצפית נהוג לתת לכל כיתה כינוי ביום הראשון של הלימודים בתחילת כיתה ז' ובתחילת כיתה י' (כאשר נבנות הכיתות מחדש). בכל שנה נבחר נושא אחר לשכבה, ועל הכיתות לבחור שמות לכיתה לפי נושא. בשל כמות התלמידים שגדלה באופן קבוע משנה לשנה ישנה צפיפות רבה בצפית, ולכן נהרסו שלושה מבתי הפנימייה ונבנו בתי כיתות חדשים במקומם. כמו כן נבנה מבנה מדעים חדש ובניין מנהלה. מועצה אזורית יואב: כפר מנחם, כפר הרי"ף, רבדים, שדה יואב, נגבה, סגולה, ורדון, גת, נחלה, גלאון, בית ניר, בית גוברין מועצה אזורית מטה יהודה: הראל, נחשון, נווה שלום מועצה אזורית באר טוביה: חצור בנוסף מגיעים חניכים אחדים מגן יבנה, בני עי"ש, גדרה, באר טוביה, לכיש, קריית גת, וקריית מלאכי. אתר האינטרנט הרשמי של צפית סרטון על חיי הפנימייה דף מידע אודות בית הספר מפברואר 2009 שיר על חיי הפנימייה לשנת 2016, סרטון באתר יוטיוב
תורת הכמות של הכסף

תורת הכמות של הכסף (Quantity Theory of Money) היא תאוריה מקרו-כלכלית מוניטרית שמסבירה שינויים בתוצר וברמת המחירים כפועל יוצא של שינויים בכמות הכסף במשק. תאוריה זו מהווה חלק בלתי נפרד מלימודי המבוא למאקרו-כלכלה בזכות פשטותה. M ∗ V = P ∗ Q {\displaystyle M*V=P*Q} M {\displaystyle M} מייצג את כמות הכסף במשק V {\displaystyle V} מייצג את מהירות המחזור. מדובר בקבוע שמציין כמה פעמים הכסף מחליף ידיים בשנה אחת. למשל- אם התוצר במשק הוא 100 וכמות אמצעי התשלום היא 20, הדעת נותנת שהכסף יעבור מיד ליד 5 פעמים עד שהמשק יקנה את מלוא התוצר במהלך השנה. Q {\displaystyle Q} מייצג את התוצר הריאלי, או ליתר דיוק כמות של "סלי מצרכים" אופייניים למשק. P {\displaystyle P} מייצג את רמת המחירים במשק או לחלופין - מחירו של סל מצרכים כנ"ל ( P Q {\displaystyle PQ} מייצג איפוא את התוצר הנומינלי - בערכים כספיים). M ∗ V = ∑ i ( p i ⋅ q i ) {\displaystyle M*V=\sum _{i}(p_{i}\cdot q_{i})} במקום להתייחס ל- Q {\displaystyle Q} כאל כמות סלי המצרכים הממוצעים במשק ול- P {\displaystyle P} כאל מחיר כל אחד, ניתן לסכום את מכפלת וקטורי הכמות והכסף של המצרכים השונים (כלומר- לכפול לגבי כל מצרך את הכמות שיוצרה במחיר המכירה ולסכום את המכפלות). הטענה היא שגידול בכמות הכסף M {\displaystyle M} יגרום לשינוי ביחס ישר של התוצר Q {\displaystyle Q} (אם המשק אינו בתעסוקה מלאה) או של רמת המחירים P {\displaystyle P} תוך יצירת אינפלציה (אם המשק בתעסוקה מלאה). טענה אחרת היא ששינוי בתוצר Q {\displaystyle Q} יוביל לשינוי ביחס ישר של כמות הכסף M {\displaystyle M} דרך שוק הכסף. למשל- אם תהיה צמיחה והתוצר יגדל, הביקוש לכסף יגדל כי המשק יצטרך יותר כסף כדי "לקנות" את התוצר במהירות מחזור נתונה, כתוצאה מכך הביקוש לכסף יעלה בשוק הכסף, והריבית תעלה וכתוצאה מכך הצמיחה עלולה להיעצר. כמובן שאם הצמיחה תלוּוֶה בגידול בהיצע הכסף על ידי הבנק המרכזי - הריבית לא תשתנה והצמיחה תימשך. תורת הכמות של הכסף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אדם (טולקין)

בעולם הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין, המתואר בספריו (שר הטבעות, הסילמריליון ואחרים), בני האדם מהווים גזע החי לצידם של גזעים דמויי-אדם בדיוניים רבים, כגון בני-לילית, גמדאים והוביטים. בני-אדם אלה הם גזע בדיוני בעצמו. בסילמריליון מתוארות בריאתם של בני האדם ותולדותיהם, השזורות בתולדות הארץ התיכונה, בבידול רב מהאדם האמיתי (באותו אופן שבו העלפים של טולקין שונים מאלפים של חג המולד). אין מקום להנחה שיש קשר בין האדם בארץ התיכונה והאדם בכדור הארץ. זאת לעומת הקשר שכן מתקיים בעלילות פנטזיה ומדע בדיוני רבות, כגון מסע בין כוכבים והארי פוטר, בהם האדם חי לצד גזעים בדיוניים, אך מוזכרים מקומות אמיתיים ואין שיכתוב מקור האדם. בהסתייגות, ניתן לשים לב לדמיון בין העולם האמיתי לארץ התיכונה בימי שגשוג ממלכות האדם ושקיעת ממלכות העלפים, העוזבים את הארץ התיכונה בספינותיהם מערבה. בני האדם של טולקין מחולקים למספר עמים החיים באזורים נפרדים ומדברים שפות שונות. מצד שני, עולמם אינו כה עשיר, כי שינויים במראהו של אדם עשויים לבלבל בינו לבין גזע אחר לחלוטין, כגון גמד. (החלוקה בארבעת הגזעים הנ"ל אף מותירה רושם כי כל בני האדם של טולקין הם לבנים). בבני האדם והעלפים יחד מכונים ילדי אילובטר. מבין ילדי אילובטר, העלפים הם הגזע הראשון, ואילו האדם החל להלך בארץ מאוחר יותר. סיפורים המתמקדים בעלפים ובמיאר, מודגשים חסרונות האדם כבן-תמותה חלש, פוחד, צר הבנה, צר אופקים וחמדן. חולשתו של האדם לאוצרות אף מפילה אסון על הארץ התיכונה ברדיפה אחר הטבעת האחת. לעומת זאת, לצד ההוביטים, בני אדם כדוגמת ארגורן מתוארים כלוחמים אמיצים וחזקים. בעידן הראשון עזרו חלק בני האדם לנולדור במילחמתם במורגורת והאחרים לחמו לצידו. בעידן השני בתקופת ממלכת נומנור מודגש הצד האפל בבני האדם כשרבים מתושבי הממלכה נופלים בשקריו של סאורון ועובדים את האופל מפחד המוות. לבסוף, הם מגדילים לעשות ויוצאים בראש צבא לתקוף את אמאן. אילובטר מתערב מטביע את נומנור ומוציא את אמאן מהעולם הגשמי. הפליטים ששרדו מבין התושבים שליבם נותר נאמן לו הגיעו לארץ התיכונה והקימו שם את ממלכת גונדר וארנור. סאורון ששרד שם בראש מטרותיו להשמידם. ממלכת ארנור נשמה אך גונדור נותרה ואותה הכה נחרצות במהלך העידן השלישי ומלחמת הטבעת. לאחר אירועי מלחמת הטבעת והפלתו של סאורון ערקו כמעט כל העלפים בחזרה לאמן והשליטה בארץ התיכונה הייתה בידי בני האדם. מינס טירית הפכה לעיר הבירה של גונדור וארנור שוקמה. הגמדאים תיקנו את השער של מינאס טירית והכינו שער חדש ממית'ריל. אוסגיליאת שוקמה גם היא. אדם (סוג) סילמריליון הארץ התיכונה מדיה וקבצים בנושא אדם בוויקישיתוף
חוץ לארץ

חוץ לארץ הוא מונח תלמודי-הלכתי, כלפי כל הארצות מחוץ לישראל. בימינו המונח משמש כביטוי בחיי היומיום, בדרך כלל ראשי תיבות, חו"ל. ההבדלים בין חוץ לארץ לארץ ישראל נוגעים במצוות התלויות בארץ, דין יום טוב שני של גלויות, איסור יציאה מארץ ישראל, טומאת ארץ העמים וזמן התחלת שאלת גשמים. כך כמו כן, שינויים רבים נובעים ממנהגים ארץ ישראליים מקומיים (שמקורם בדרך כלל בספרדים) שהתקבלו בין כלל העדות, כמו הנחת תפילין בחול המועד בחלק מהעדות, אמירת ברכת ברוך ה' לעולם, אמירת "מוריד הטל" בברכת גבורות ועוד. צעירים ישראלים רבים נוסעים לטיול ממושך בחו"ל לאחר סיום השירות הצבאי. ד"ר דריה מעוז משווה את הטיול הזה ליציאה לקולג' בארצות הברית, המהווה יציאה מבית ההורים והתחלת עצמאות ובגרות. בפולקלור הישראלי מופיע חו"ל כמקום נחשק בעיני ישראלים, כמו למשל במערכון "החוזרים מחו"ל" של הגשש החיוור. הערך "חוץ לארץ", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ו, עמוד ב' מתוך המערכון:”ומי שכבר התנסה בחוויה הזאת של לחזור ארצה מחוץ לארץ, רוצה לחזור ולחזור ולחזור על החוויה הזאת של לחזור ארצה”. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמה קלווה

אמה קלווה (בצרפתית: Emma Calvé, נולדה כ-Rosa Emma Calvet‏; 15 באוגוסט 1858 – 6 בינואר 1942) הייתה זמרת סופרן אופרה צרפתייה. קלווה הייתה ככל נראה זמרת האופרה הצרפתית המפורסמת ביותר בתקופת הבל אפוק, וניהלה קריירה בינלאומית. היא שרה בקביעות בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן שבלונדון ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק. קלווה נולדה באוורון שבצרפת לאב מהנדס. את ילדותה בילתה בספרד ובצרפת. לאחר שהוריה נפרדו, היא עברה עם אמה לפריז, שם ניסתה להתקבל אל הקונסרבטואר של פריז. היא למדה פיתוח קול אצל מתילדה מרקזי, זמרת סופרן גרמנייה ותלמידתו מנואל גארסיה השני. תפקידה הראשון באופרה היה בשנת 1882, באופרה של שארל גונו - "פאוסט", שאותו שרה בבריסל. מאוחר יותר שרה בלה סקאלה שבמילאנו, ובבתי אופרה נוספים ברחבי איטליה. היא שבה לפריז בשנת 1891, שם הופיעה במספר אופרות. היא התפרסמה בזכות הופעתה ככרמן. כהכנה לתפקידה זה היא נסעה במיוחד לספרד, שם התרועעה עם דמויות דומות לאלו המופיעות באופרה. באמריקה היא הופיעה לראשונה בשנת 1893 - 1894, והיא הפכה לזמרת קבועה בבית האופרה, כשבסך הכול בין השנים 1893 - 1902 היא הופיעה בניו-יורק 261 פעמים. קלווה מתה במונפלייה ב-6 בינואר 1942. משירתה נשארו מספר הקלטות, שאף הועלו כיום וניתנים להשגה על גבי CD. מדיה וקבצים בנושא אמה קלווה בוויקישיתוף אמה קלווה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמה קלווה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמה קלווה, באתר Discogs (באנגלית) אמה קלווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמה קלווה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מינים מתחלפים

מינים מתחלפים (או: מינים ויקאריים, Vicarious) הם מינים מאותו סוג אשר מתחלפים ביניהם כאשר בית הגידול משתנה או תנאי הסביבה. יכולה להיות חפיפה קטנה בין המינים אך ברוב הפעמים ללא הזדווגות והפריה בין מינית. בישראל ניתן לראות תופעה זאת במספר סוגים כמו המניפנית, בצפון נראה את המניפנית הגלילית לאחר מכן את המניפנית המצויה ובאזור אילת את המניפנית האילתית. את תופעה זו ניתן לראות גם באזורים קטנים יותר כמו במדבר, כאשר באזור סלעי ניתן לראות גרביל סלעים ובאזור חולי גרביל חולות. תופעה זו נראית גם בסוגי צמחים שונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקוס אנסטסיאדיס

ניקוס אנסטסיאדיס (ביוונית: Νίκος Αναστασιάδης;‏ נולד ב-27 בספטמבר 1946) הוא עורך דין ופוליטיקאי קפריסאי, ששימש כנשיא קפריסין בין השנים 2013 ל-2023. קודם לבחירתו לנשיא התשיעי של ארצו היה מנהיג המפלגה השמרנית האספה הדמוקרטית (DISY) (דימוקרטיקוס סינאיירמוס). בעל עיטור נשיא מדינת ישראל (2022). ניקוס אנסטסיאדיס נולד בפרה פדי במחוז לימסול (למסוס). הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה, השתלם במשפט ימי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ופתח בקריירה של עורך דין בעיר לימסול. בעת הלימודים ביוון היה פעיל במפלגת "איחוד המרכז" של גאורגיוס פפאנדראו. דרכו הפוליטית החלה משנת 1981, כשנבחר ברצף לבית הנבחרים של קפריסין. בשנים 1991–1993 ו-1993–1997 היה יושב ראש הסיעה "האספה הדמוקרטית" בפרלמנט. בשנים 1996–2001 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט. ב-8 ביוני 1997 נבחר ליושב ראש מפלגת "האספה הדמוקרטית". בשנת 2013 הציג את מועמדותו לתפקיד הנשיאות כשהנשיא דימיטריס כריסטופיאס לא התמודד שוב לתפקיד. בסיבוב הראשון של הבחירות ב-17 בפברואר 2013 לא הצליח להשיג את הרוב המוחלט הדרוש מול המועמד העצמאי סטברוס מאלאס, שנתמך על ידי המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד, ומול מועמד עצמאי נוסף יורגוס ליליקס, שנתמך על ידי המרכז הפוליטי, כולל הסוציאליסטים EDEK. אנסטסיאדיס נבחר בסיבוב השני ב-24 בפברואר 2013 כשגבר על מאלאס ברוב גדול (57.5% מהקולות מול 42.5% שקיבל מאלאס). אחוז ההשתתפות בבחירות היה 80.7% מבעלי זכות ההצבעה. 2022 עיטור נשיא מדינת ישראל על תרומתו ליחסים הקרובים של ישראל עם יוון וקפריסין ניקוס אנסטסיאדיס נשוי לאנדרי מוסטקודי ויש לו שתי בנות וארבעה נכדים. למרות התנגדות מפלגתו, תמך ניקוס אנסטסיאדיס בתוכנית אנאן לגבי שאלת איחודה מחדש של קפריסין, שהציעה פתרון על בסיס פדרטיבי, שנדחה על ידי הצד היווני-קפריסאי והוא ספג על כך בקורת בתוך המפלגה. במהלך מערכת הבחירות לנשיאות בשנת 2013 התבטא לטובת פתרון דו-אזורי של בעיית קפריסין, עם אפשרות אימוצו של מודל פדרלי, למרות הקושי של הקפריסאים היוונים להסכים לפתרון כזה. קפריסין נפגעה מאוד מהמשבר הכלכלי העולמי בשנים 2008–2009, במיוחד עקב קריסתם של הבנקים של יוון. בנוסף פיצוץ בתחנת הכוח הגדולה של המדינה בשנת 2011 פגע באופן משמעותי במקורות האנרגיה. כלכלת קפריסין נדרשה לסיוע, שהגיע בעשור השני של המאה ה-21 בעיקר מרוסיה. אנסטסיאדיס הבטיח שיפנה עם בקשה לחבילת חילוץ אל האיחוד האירופי ואל קרן המטבע הבינלאומית. בשנת 2011 הצביע הפרלמנט של קפריסין בעד הצטרפותה של המדינה לנאט"ו, אולם הנשיא דימיטריס כריסטופיאס הטיל וטו על החלטה זו בטענה שהייתה עלולה להפריע לאיחודה מחדש של קפריסין. אנסטסיאדיס תמך בהצטרפות קפריסין לנאט"ו ורואה בכך דווקא סיכוי למציאת פתרון לבעיית פילוגה של קפריסין. אתר האינטרנט הרשמי של ניקוס אנסטסיאדיס ניקוס אנסטסיאדיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה, באתר הנשיאות של קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתמר אייכנר, עיטור הנשיא למנהיג קפריסין: "ידידות של אמת", באתר ynet, 8 בנובמבר 2022
סיומה ברעם

סיומה ברעם (גם: ברם; 1919 – 26 ביולי 1980) היה צייר ישראלי. התגורר עם אשתו, הציירת בלה בריזל, באי פורמנטרה (Formentera) שבספרד. נולד בקישינב בשם סיומה בוברמן. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. למד ציור בסטודיה אצל אהרון אבני וכן פיסול אצל משה שטרנשוס. נישא לציירת בלה בריזל, אותה הכיר ב"סטודיה". בשנות ה-50 שהו השניים בפריז והוא למד שם ציור פרסקו. לאחר מכן היגרו השניים לאי הספרדי פורמנטרה והם התגוררו בו עד מותם. ברעם נודע בסדרת ציוריו על ירושלים. הציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, לוזאן, טוקיו, תל אביב וירושלים. נפטר בשנת 1980 בפורמנטרה. הורשה להיקבר בקבורה יהודית באי פיטיוסס (Pitiuses), לראשונה מזה חמש מאות שנה. כעבור זמן הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בהר הזיתים. לאחר מותו ומות אשתו הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם". סיומה ברעם: על האמנות של סיומה ברעם, מרים אור. צילומים: ישראל צפריר. הוצאת הקרן להנצחת סיומה ברעם ובלה בריזל, 1986 מדיה וקבצים בנושא סיומה ברעם בוויקישיתוף אתר גלריה ברעם-בריזל מידע על ברם, סיומה, 1919-1980 בקטלוג הספרייה הלאומית סיומה ברעם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צום מים

צום מים (מוכר גם כצום רפואי או צום ניקוי רעלים) הוא צום בו צורכים מים (לרוב מים מינרליים או מים מטוהרים אחרים) בלבד, ללא שום סוג של מזון. הצורך בצום זה נובע ממספר סיבות, אך הוא לרוב מתרחש מסיבות בריאותיות או דתיות, אם כי לאורך זמן הוא עלול להיות מסוכן ולכן הוא מומלץ לביצוע תוך פיקוח רפואי בלבד. נהוג לצום בין מספר ימים לכמה שבועות, אם כי אצל אנשים עם מאגרי שומן עודף גבוהים ניתן לבצע צומות ממושכים יותר. הצום הממושך ביותר שתועד הוא הצום של אנגוס ברביירי. צום זה נמשך על פני 382 ימים, במהלכם השיל ברביירי ממשקלו כ-125 ק"ג, מבלי שסבל מסיבוכים רפואיים. ברביירי צרך, בנוסף למים, גם ויטמינים, אלקטרוליטים ומשקאות חסרי קלוריות כמו תה, קפה ומי סודה. מבחינה בריאותית, יש הטוענים כי צום מים עשוי לשפר את בריאות האדם[דרוש מקור]. וכן נוהגים לצום בין פעם אחת למספר פעמים בשנה לצורך ניקוי רעלים, וחלקם אף עושים זאת למטרות גמילה. ההיגיון מאחורי הדבר מסביר שהצום מעניק מנוחה למערכת העיכול ואז הגוף פנוי להוציא אנרגיה על סילוק רעלים מהגוף באמצעות איברים אחרים, כגון הכליות. ברחבי העולם קיימים מספר מרכזים המאפשרים קיום של צום מים בליווי של מטפלים שונים. צום מים הוא כלי טיפולי שנוי במחלוקת אשר לא הוכח מחקרית ואינו מאושר על ידי הרפואה הקונבנציונלית. צום מיצים הצום של אנגוס ברביירי צום מים: גורמים אפשריים, מצבים דומים ומאמרים, באתר Doctors ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בלה בריזל

בלה בריזל (1929 – 1 בנובמבר 1982) הייתה ציירת ישראלית. התגוררה עם בעלה, הצייר סיומה ברעם, באי פורמנטרה (Formentera) שבספרד. נולדה בירושלים למשפחת ליפשיץ, משפחה חרדית מהיישוב הישן. השם בריזל הוא ראשי תיבות של המילים "בן רבי יוסף זלמן ליפשיץ". למדה ציור בסטודיה אצל אהרון אבני. נישאה לצייר סיומה ברעם, אותו הכירה ב"סטודיה". בשנות ה-50 שהו השניים בפריז והיא למדה באקדמיה לאמנויות היפות בעיר. בשנת 1955 זכתה ב"פרס הציירים הישראלים בפריז". לאחר מכן היגרו השניים לאי הספרדי פורמנטרה והם התגוררו בו עד מותם. בריזל התמקדה בציור דמויות מיסטיות וכן דמויות של אמהות וילדים. הציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, תל אביב וירושלים. נפטרה בשנת 1982, ונקברה בהר הזיתים בירושלים. לאחר מותה ומות בעלה הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם". מדיה וקבצים בנושא בלה בריזל בוויקישיתוף אתר גלריה ברעם-בריזל בלה בריזל, דף שער בספרייה הלאומית
לואי השמיני, מלך צרפת

לואי השמיני, מלך צרפת (בצרפתית: Louis VIII de France;‏ 5 בספטמבר 1187 – 8 בנובמבר 1226), הידוע גם בכינוי "האריה" (בצרפתית: Louis VIII le Lion) היה מלך צרפת השמיני משושלת הקאפטינגים. לואי נולד ב-5 בספטמבר 1187 בפריז, בנם הבכור של פיליפ השני מלך צרפת ורעייתו הראשונה איזבל דה אנו (אנ'). ב-23 במאי 1200, כשהיה בן 12 בלבד, נישא לבת גילו בלנקה, נסיכת קסטיליה לאחר משא ומתן ממושך בין אביו לדודהּ של בלנקה, ג'ון, מלך אנגליה. לזוג נולדו שנים-עשר ילדים, חלקם מתו סמוך ללידתם וחלקם מתו בצעירותם: פיליפ (1209–1218) – מת בגיל 8. לפני מותו הושא לאנייס מדונזי (צר'). לואי (1214–1270) – ירש את אביו כלואי התשיעי, מלך צרפת. נישא למרגריט מפרובאנס. רובר (1216–1250) – רוזן ארטואה, נישא למתילד מבראבנט (אנ'). נהרג בקרב אל מנסורה שבמצרים במהלך מסע הצלב השביעי. ז'אן (1219–1232) – רוזן אנז'ו ומן. מת בגיל 13 שנים. אלפונז (אנ') (1220–1271) – רוזן פואטו (אנ') ואוברן. נישא לז'אן, רוזנת טולוז. איזבל (1225–1269) – סירבה להינשא לקונרד הרביעי, מלך גרמניה בשל אדיקותה ובמקום זאת ייסדה מנזר המוקדש לקלרה הקדושה מאסיזי. בשנת 1521 הוכרזה כקדושה נוצרייה. שארל (1226–1285) – מלך נאפולי וסיציליה. נישא לביאטריס, רוזנת פרובאנס. ערך מורחב – מלחמת הברונים הראשונה ב-1216 מרדו הברונים האנגליים במלכם וקראו לנסיך לואי לפלוש לאנגליה כדי להגן עליהם כתמורה לכתר ממלכת אנגליה. הוא נשלח לאנגליה על ידי אביו, המלך פיליפ, עמד בראש הצבא המלכותי של צרפת, לחם במלך ג'ון, ובאפריל 1216 הוכרז בלונדון כמלך אנגליה למרות התנגדותו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. חודשים מספר לאחר מכן הייתה בידו יותר ממחצית הממלכה, אולם לאחר שנה וחצי של מלחמה, ואחרי מותו של המלך ג'ון, ערקו רוב הברונים המורדים בחזרה לצד האנגלי. לואי ניסה לכבוש את דובר ולהגן על מאחזו בטירת לינקולן, אך ידם של הצרפתים הייתה על התחתונה. לואי נאלץ לסגת ללונדון ולקרוא לעזרת צרפת, אך צי האוניות שנשלח לעזרתו הושמד בידי האנגלים ליד חופי דובר, והוא נאלץ לחתום על הסכם למבת' (ספטמבר 1217) שלפיו ויתר על כל תביעותיו לכתר האנגלי תמורת פיצוי כספי. ב-14 ביולי 1223 נפטר אביו של לואי, המלך פיליפ השני, וחודש לאחר מכן הוכתר בקתדרלת ריימס המלך החדש בשם לואי השמיני. כמו אביו, המשיך לואי לחפש נקם בממלכה האנגלית האנגווינית, וב-1224 הוא כבש את חבל פואטו ואת חבל סיינטונז', שהיו חלק מנחלתם של מלכי אנגליה בצרפת. מספר חודשים לאחר עלייתו לשלטון אסר לואי השמיני על לקיחת הלוואות מיהודים, מנהג שהיה מקובל מאוד בימי הביניים בשל העובדה שהלוואה בריבית קצוצה הייתה אסורה על נוצרים על פי חוקי הדת. האציל היחיד שהתנגד לכך היה תאובאלד הרביעי, רוזן שמפן ולעתיד מלך נווארה, שהיה יריב גדול למלך בכל מהלך תקופת שלטונו. בשנת 1225, הציע המלך לואי השמיני לאפיפיור הונוריוס השלישי לנשל מנחלותיו את הרוזן ריימונד השביעי מטולוז, שלא טרח לדכא את המינות הקתרית בדרום צרפת, תמורת הסכמתו של האפיפיור לספח את חבל לנגדוק שבדרום צרפת לנחלותיו של המלך. ב-1226 כבש לואי השמיני את העיר אביניון שבפרובאנס, ויצא למסע צלב נגד הקתרים שבלנגדוק. בדרכו חזרה של המלך לפריז חלה המלך בדיזנטריה, ונפטר ב-8 בנובמבר 1226 בארמון מונפסייה שבחבל אוברן במרכז צרפת. הוא נקבר בקבר המלכותי שבבזיליקת סן-דני שליד פריז. בנו לואי התשיעי ירש את כס המלוכה הצרפתי, אך מאחר שעם מות אביו היה בן 11 בלבד שימשה אימו, בלנקה, נסיכת קסטיליה, כעוצרת בשמו. מדיה וקבצים בנושא לואי השמיני, מלך צרפת בוויקישיתוף לואי השמיני, מלך צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואי השמיני, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כיריים

כירה או כיריים זהו מכשיר לבישול, הפועל על גז בישול, עץ או חשמל, וממכשירי הבישול הבסיסיים ביותר במטבח המודרני. המילה מופיעה כבר בתורה: "תַּנּוּר וְכִירַיִם" (ויקרא יא, לה). הכיריים עשויות ממשטח לוהט או כוללות מבערי אש גלויה, שעל גבם מונחים כלי הבישול. בעבר היה מקובל לבשל באמצעות שריפת עץ, אך כיום השימוש בשריפת עץ פחת, וגז הבישול וכיריים חשמליות תפסו את מקום כירת העץ. סוג פופולרי וחדש יחסית של כיריים חשמליות הן כיריים "אינדוקציה" (שיבוש של Induction) הפועלות בשיטת החימום ההשראתי. בשיטה זו, משטח הכיריים יוצר השראה אלקטרומגנטית שמחממת את תחתית כלי הבישול, בעוד משטח הכיריים עצמו איננו מתחמם. בכיריים גז מודרניות ניתן למצוא התקן ניתוק גז אוטומטי, המפסיק את זרימת הגז במקרה של התכבות הלהבה. מדיה וקבצים בנושא כיריים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חקיינות מילריינית

חקיינות מילריינית היא תופעה בטבע בה שני מינים רעילים, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא מוטואליזם, בו שני המינים מרוויחים. תופעה זו קרויה על שם הזואולוג וחוקר הטבע הגרמני פריץ מילר (אנ'), אשר הציע את הרעיון לראשונה ב-1878 על פרפרים שחקר בברזיל. תופעה זו מוסברת כך שאם טורף יראה שני מיני טרף רעילים הוא ילמד שלא לאכול את שניהם. אם שני מינים אלו בעלי אותות אזהרה דומים, כמו צבע וצורה, ילמד הטורף להימנע משניהם בצורה מהירה יותר. לדוגמה, אם טורף צריך לאכול אלף פרטים על מנת ללמוד כי זהו מין מסוכן, מספר הפרטים שיצטרך לטרוף הטורף כאשר יש שני מינים דומים ושניהם רעילים מתחלק בין השניים וכך כל מין ניזוק פחות. שני המינים בחיקוי זה אינם חייבים להיות בעלי דרגות זהות של הגנה. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מילריינית, אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית. בנוסף ישנם סוגי חקיינות נוספים. צבעים אפוסמטיים עשויים להשתנות לאורך הזמן ולכן על החקיין להמשיך ולעדכן את צבעיו ללא הרף כדי להמשיך ולהידמות למושא החיקוי. מחקר שנעשה על קבוצת פרפרים מצא כי הפרפרים מצליחים לעשות זאת בעזרת ברירה זוויגית. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (Melinaea), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפר מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין. צבעי אזהרה מדיה וקבצים בנושא חקיינות מילריינית בוויקישיתוף חקיינות מילריינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאמר על שינויים בגוונים בעקבות חיקוי מילרייני
רייזר

האם התכוונתם ל... דב רייזר – שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי יעקב ריזר – מהנדס ישראלי ניקי רייזר – מלחין שווייצרי ישראלי פול רייזר – קומיקאי אמריקאי