laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שערי תשובה (אורח חיים)

שערי תשובה על שולחן ערוך אורח חיים, הוא ספר תורני הלכתי שחובר על ידי הרב חיים מרדכי מרגליות (ואחיו, ראו להלן) מדובנו, ונדפס בדפוס שלו בדובנו בתחילת שנת תק"פ. הספר הוא בעיקרו ליקוט מספרי השו"תים שקדמו לו בעניינים הנוגעים לשולחן ערוך אורח חיים, ודבריהם לא הובאו במפרשים שקדמוהו, במיוחד לא בבאר היטב. הספר כולל ליקוטים גם מספרים אחרים, לדוגמה ספרי קבלה ותלמידי האר"י, וכן כולל מחידושי המחבר בעצמו, וכן הוספות מאחיו הרב אפרים זלמן מרגליות מברודי, והפניות לספריו יד אפרים ובית אפרים. בהקדמות שנכתבו על ידי המחבר ואחיו, נראה שמדובר בחיבור שאמור היה לכלול את כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. הרב חיים מרדכי מרגליות נפטר בדמי ימיו ולא השלים את ההדפסה בחייו, יש אומרים בשל שרפה שפרצה בבית הדפוס. הספר היה מהראשונים בתחום הליקוט בקיצור מספרות השו"ת הרחבה, לפי ענייני השולחן ערוך. בדור שאחריו הרעיון אומץ על ידי הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט, שהשלים את הליקוט על שאר חלקי השולחן ערוך, יורה דעה, אבן העזר וחושן משפט, בחיבור בשם "פתחי תשובה". דברי השערי תשובה מובאים לרוב בספר משנה ברורה שאף הדפיס פירוש זה בספרו, בצמוד לפירושו והשולחן ערוך עצמו. הרב אפרים זלמן מרגליות כותב בהקדמתו לספר כי הוא חובר בידי אחיו, הרב חיים מרדכי מרגליות. אולם, הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט בהקדמתו לחיבורו פתחי תשובה על שולחן ערוך יורה דעה כותב כי חיבור השערי תשובה הושלם על ידי אח המחבר הרב אפרים זלמן מרגליות, ובהקדמה לפתחי תשובה על חושן משפט שיצא מאוחר יותר, הוא כותב שהחיבור נכתב על ידי שני האחים. גם הרב אפרים זלמן עצמו, כאשר הוא מפנה לשערי תשובה בחיבוריו כותב לעיתים "כמו שכתבתי". רבי חיים חזקיהו מדיני דן בזהות המחבר, ובסופו של דיון הוא כותב כי יש לומר שהחיבור מידי שניהם נגזר ואין לדעת אילו סימנים נכתבו בידי כל אחד. החיבור יצא לראשונה בהדפסה של שולחן ערוך אורח חיים, עם שערי תשובה, בדובנא בשנת תק"פ. הספר נדפס ביחד עם היד אפרים, בלי כל מפרשי השולחן ערוך (פרט לבאר היטב). בשנת תרכ"ח (1868), נכלל שערי תשובה במהדורת השולחן ערוך של דפוס ראם. אחר כך צורף להדפסות השולחן ערוך כפירוש מסביב לשולחן ערוך עצמו ברוב המהדורות. החיבור זכה להיות אחד משני חיבורים עיקריים (שערי תשובה ובאר היטב) המודפסים כמקשה אחת יחד עם המשנה ברורה. א"ב שפירא, תולדות השערי תשובה, ירושלים תשס"א. הרב אליעזר יהודה בראדט, ישורון, מג, עמ' תרנב-תרנה. שערי תשובה על שולחן ערוך, אורח חיים, טקסט דיגיטלי באתר ספריא אפרים זלמן מרגליות, הקדמה לשולחן ערוך, מגיני ארץ, שולחן ערוך, אורח חיים-חלק ראשון, מפיצי תורה, ניוארק, תשי"א, באתר היברובוקס שדי חמד, כללי הפוסקים, סימן טו, פיסקה כח לקורות היהודים בעיר דובנא ומצבם, הצפירה, 24 בינואר 1902 האלמנה והאחים ראם בוילנא, הודעות, אבל אשמים אנחנו, המגיד, 26 במאי 1868 שער הספר, שולחן ערוך, אורח חיים, מונקאטש תרצ"ט, באתר היברובוקס שער הספר, שולחן ערוך, אורח חיים, ניוארק, באתר היברובוקס
מחוזות לאוס

מבחינה מנהלית, לאוס מחולקת ל-17 מחוזות (khoueng), ואזור הבירה (kampheng nakhon). בעבר, עד לשנת 2006 היה גם אזור מיוחד (khetphiset) שבוטל ושטחו התווסף למחוזות שכנים. המחוזות מחולקים לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות לאוס בוויקישיתוף מפקד אוכלוסין 2015
מחוזות מזרח טימור

מבחינה מנהלית מזרח טימור מחולקת ל-13 מחוזות (Distritos) אשר מחולקים לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות מזרח טימור בוויקישיתוף
יוסי ביינהורן

יוסי ביינהורן (נולד ב-1955 בישראל) הוא תת-אלוף במילואים, כיהן כמבקר מערכת הביטחון בין אוגוסט 2002 למרץ 2010. מכהן כאחראי על מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה. ביינהורן למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרן שבקריית שמואל, התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, תחילה כמשנה טכני בגדוד 402 ולאחר מכן במגוון תפקידי פיקוד, בין השאר שימש כמפקד סוללה בגדוד 404, מדריך בקורס קציני תותחנים, קצין אג"ם באגד ארטילרי וראש ענף הדרכה בחיל. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1984 לראש ענף אימונים והכשרות במחלקת ההדרכה במטכ"ל. בשנים 1987 עד 1991 שימש כראש ענף אג"ם במחלקת הארגון של אגף התכנון וב-1991 מונה לעמוד בראשה, תפקיד בו כיהן עד 1995. בשנת 1995 מונה לעוזר הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק. והמשיך בתפקיד גם תחת פיקודו של שאול מופז. בנובמבר 1998 מונה לעוזר שר הביטחון יצחק מרדכי ושימש גם כעוזרו של מחליפו משה ארנס. בשנים 1999 עד 2001 כיהן כסגן הצבאי של מבקר מערכת הביטחון, משה גדרון, ואחר כך מונה לראש מטה שר הביטחון בנימין בן אליעזר. ביולי 2002 השתחרר מצה"ל לצורך מינויו למבקר מערכת הביטחון, תפקיד בו נושא אזרח. ב-2013 מונה לראש החטיבה הביטחונית במשרד מבקר המדינה. ביינהורן בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במינהל ציבורי שניהם באוניברסיטת בר-אילן, נשוי לחיה, אב לארבעה ומתגורר בפתח תקווה. אחיו, תת-אלוף במיל' שמואל קרן, כיהן כראש מפא"ת ובמשך כשמונה שנים היו שניהם חברים בפורום מטכ"ל במקביל. יוסי ביינהורן, באתר צה"ל פליקס פריש, מבקר חדש למערכת הביטחון: תא"ל (מיל') יוסי ביינהורן, באתר ynet, 2 באוגוסט 2002 בן כספית, המבקר הפורש נגד שר הביטחון: ברק אחראי למשבר עם אשכנזי, באתר nrg‏, 24 בפברואר 2011 דוח ביקורת מיוחד הפרטת התעשייה האווירית, באתר יוטיוב, 27 ביוני 2018 אלעזר שטרן, "משא כומתה - ניווטים בגובה העיניים", למשכל - הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2009, עמוד 88. עמוס הראל, תת-אלוף יוסי ביינהורן מונה לראשות מטה שר הביטחון, באתר הארץ, 1 באפריל 2001.
פוסטניק יאקובלב

פוסטניק יאקובלב (רוסית: Постник Яковлев) הוא שמם של שני אדריכלים רוסיים שפעלו במאה ה-16 בתקופת איוואן האיום ובנו חלק ניכר מהקרמלין וכן מבני ציבור נוספים. הראשון, הידוע גם בכינויו "בארמה", הוא אמן מהעיר פסקוב ובנה חלקים מהחומה הדרומית של הקרמלין וקתדרלה בעיר קאזאן. השני בנה את כנסיית ואסילי הקדוש. קשה לקבוע בוודאות אם מדובר בשני אנשים שונים בעלי שם זהה, או באדם אחד. לפי אחת האגדות, כשסיים פוסטניק את בניית כנסיית ואסילי הקדוש, נוקרו עיניו בידי חיילי המשמר של הצאר כדי שלא יוכל לייצר עוד דבר מרשים שכזה. נראה כי האגדה איננה נכונה כיוון שפוסטניק בנה את הקפלה הצפון מזרחית של כנסיית ואסילי הקדוש, שנים מאוחר יותר. ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר

בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר הוא אלבום הסולו השני של הראפר הישראלי סאבלימינל. האלבום נמכר החל משנת 2006. באלבום יש 20 שירים בעלי אורך כולל של 75 דקות. האלבום הוציא מספר סינגלים כאשר המוכר ביותר הוא "טורו" בהשתתפות הראפר אלון דה לוקו. באלבום מתארחים אומנים רבים כמו אבי סינגולדה (גיטרות), רוני דדון (דרבוקות, בס) ומירי בן-ארי. מידע על האלבום בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר באתר MusicBrainz האלבום באתר מומה
עיניים פקוחות

עיניים פקוחות הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של חיים טבקמן, שיצא לאקרנים ב-3 בספטמבר 2009. במרכז הסרט עומד רומן הומוסקסואלי בחברה החרדית. הסרט השתתף בפסטיבל קאן 2009‏, ונבחר להשתתף גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שנערך בספטמבר 2009‏. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שנערך בגנט, בלגיה באוקטובר של אותה שנה ובנובמבר העוקב זכה הסרט בפרס "ארוס ופסיכה", הפרס הראשי במסגרת פסטיבל "MedFilm", פסטיבל סרטי הים התיכון ה-15 שנערך ברומא. במרץ 2009 זכה "עיניים פקוחות" בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "Cape Winelands" שהתקיים בדרום אפריקה. אהרון (זוהר שטראוס) הוא גבר חרדי שנשוי לרבקה (טינקרבל) ואב לארבעה ילדים. כשהוא מחפש עוזר שיעבוד אצלו באיטליז שירש מאביו שנפטר זה מכבר, מגיע עזרי (רן דנקר). עזרי הוא חרדי הומוסקסואל שזה עתה נפרד מבן זוגו רפאל (מתי אטלס). אהרון מקבל את עזרי לעבודה ואף דואג לצרכיו. עם הזמן הקשר בין אהרון לעזרי מתחזק, ולבסוף הופך לרומן, לאחר שהם הולכים ביחד לטבול במעיין. בעקבות כך אהרון נכנס לדילמה קשה. רעייתו רבקה מרגישה שמשהו אינו כשורה, ובו בזמן הרב וייסבן (צחי גראד), ו"משמרות הצניעות", מאיימים להרוס את חיי המשפחה של אהרון ולהגלות אותו מן הקהילה. אהרון (זוהר שטראוס): חרדי בעל אטליז שנשוי לרבקה ואב לארבעה ילדים, מתאהב בעזרי. עזרי (רן דנקר): חרדי הומוסקסואל שניפרד מבן זוגו ומתחיל לעבוד באטליז, מתאהב באהרון. רבקה (טינקרבל - רוית רוזן): אשתו של אהרון. היא מרגישה שמשהו אינו כשורה אבל תומכת בבעלה. הרב וייסבן (צחי גראד): רב המשמש כראש הקהילה. "משמרות הצניעות" נכנסות לתמונה כאשר השמועות על הבחור ההומוסקסואל שהגיע לשכונה מתפשטות- הם מפיצים פשקוויל לא-מפורש על נבלה שנעשתה בשכונה, והם מאיימים להפיץ פשקוויל על כך שהאטליז של אהרון אינו כשר ומאיימים עליו בגירוש מהשכונה. אהרון הולך ומסתבך בדילמה שבין שמירה על ערכי החברה בה הוא חי לבין תאוותו לעזרי שעלולה לסכן את האיזון בו הוא ומשפחתו חיים. רפאל (מתי אטלס): בן זוגו לשעבר של עזרי. יענקל (לידור דאודי): בן של אהרון. "עיניים פקוחות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עיניים פקוחות", באתר נטפליקס "עיניים פקוחות", באתר AllMovie (באנגלית) "עיניים פקוחות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עיניים פקוחות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עיניים פקוחות", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עיניים פקוחות", באתר Metacritic (באנגלית) "עיניים פקוחות", באתר אידיבי "עיניים פקוחות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "עיניים פקוחות", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עופר מתן, עכבר העיר אונליין, עיניים פקוחות: הסרט שעלול לעצבן את החרדים, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009 "עיניים פקוחות", באתר הקרן לקולנוע ישראלי עינב שיף‏, שני סרטים ישראלים בפסטיבל קאן 2009, באתר וואלה, 23 באפריל 2009 עינב שיף‏, "עיניים פקוחות" התקבל לפסטיבל טורונטו, באתר וואלה, 24 ביוני 2009 "עיניים פקוחות" זכה בפסטיבל בדרא"פ, באתר ynet, 31 במרץ 2010
איציק שמלי (אלבום)

איציק שמלי הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר איציק שמלי. האלבום נמכר החל משנת 2007. באלבום 15 שירים בעלי אורך כולל של למעלה משעה. באלבום מתארחים אומנים רבים כמו סאבלימינל, שלומי שבת, בוסקילז, גבריאל בטלר, אבי סינגולדה (גיטרות) ועוד. מי זה בא (עם סאבלימינל) חפלה כמה חסר אני אצליח אני זוכר אני מודה לך (עם שלומי שבת) אליפות מוזיקה (עם בוסקילז) תודה לך אבי זה אני (עם גבריאל בטלר) לא שפוט שלך עשר המכות הטעם לחיי אמא בחסדך האלבום באתר מומה
לא שם זין (אלבום)

לא שם זין הוא אלבום הסולו הראשון של הראפר הצל (יואב אליאסי). האלבום יצא לאור בשנת 2008. מספר סינגלים יצאו מתוך האלבום, כשהידוע ביותר בינם הוא "מענטזת 2007". האלבום יצא לחנויות ב-1 באפריל 2008. בנוסף נכללו באלבום הסינגלים "תן לזה זמן" שבו הוא מארח את סיוון ממשפחת תאקט, ואת "צל המוות", שיר פוליטי שבו הוא מארח את סינרגיה. האלבום מכר 5000 עותקים כבר בשבוע הראשון שלו. את האלבום הפיק סאבלימינל, תחת הלייבל תאקט. באלבום מתארחים גם אחיו של הצל, איתמר אליאסי מהרכב ההיפ-הופ "כלא 6", שי 360, סיוון, איציק שמלי ומטרו (שאחראי על רוב העיבודים וההפקות באלבום). האלבום תוכנן לצאת לשוק בשנת 2007 אך בעקבות קריסת המחשב בו אוחסנו השירים התעכבה יציאת האלבום בשנה. כמו בשאר האלבומים של אומני משפחת תאקט גם כאן יש שירים בעלי מסרים ציוניים ומיניים (כדוגמת "הציוני האחרון" ו"מענטזת" בהתאמה).
אין מולטיפליקיבוס קוריס

אין מולטיפליקיבוס קוריס (לטינית In Multiplicibus Curis) היא האנציקליקה החמש-עשרה שפרסם האפיפיור פיוס השנים עשר, והיא ניתנה באחוזתו בקסטל גנדולפו ליד רומא, ביום 24 באוקטובר 1948. האנציקליקה מתמקדת במלחמה בארץ ישראל. האפיפיור הביע בה את תקוותו לסיומה ולשלומם של המקומות הקדושים. שמה של האנציקליקה, המונה עשרה סעיפים, נגזר משלוש מילותיה הראשונות שמשמעותן "בין העניינים הרבים הטורדים (את הכס הקדוש)". בראשית דבריו עמד האפיפיור על מקומה הייחודי של ארץ ישראל בראש דאגותיו, בשל המלחמה הנמשכת בה והגורמת לסבל אנושי כבד (סעיף 1). הוא הביע את דאגתו מהרס מבנים קדושים ואת חששו מפגיעה במקומות הקדושים המרכזיים (סעיף 2). האפיפיור עמד על מאמצי הוותיקן למנוע את הקרבות עוד בטרם פרצו, וקבע כי שלום יושג רק אם יתבסס על עקרונות האמת והצדק (סעיפים 3 ו-4). האפיפיור התייחס לסיוע שמגיש הכס הקדוש לנפגעי פעולות האיבה ולפעולותיו למענם במדינות הקתוליות (סעיף 5), וכן עמד על חשיבות התפילה למען שלומם ולמען שלומם של המקומות הקדושים (סעיפים 6 ו-7). הוא הפציר במקבלי ההחלטות לשים את לבם לירושלים ולהעניק ערובות מתאימות לביטחונם ולשלומם של המקומות הקדושים בה, וציין את הצורך בהבטחת גישה חופשית לכל המקומות הקדושים בארץ ישראל ובמתן ערובות שיבטיחו את חופש הפולחן בה (סעיף 8). האפיפיור סיים את האנציקליקה במשאלה כי העלייה לרגל של הנוצרים למקומות הקדושים תתחדש בקרוב (סעיף 9). נוסח האנציקליקה באנגלית באתר הוותיקן
1822

שנת 1822 היא השנה ה-22 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1822 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 9 בפברואר – האיטי פולשת לרפובליקה הדומיניקנית 16 במאי – מלחמת העצמאות היוונית: הטורקים כובשים את העיירה היוונית סולי 24 במאי – אנטוניו חוסה דה סוקרה משחרר את קיטו משלטון האימפריה הספרדית 7 בספטמבר – ברזיל מכריזה על עצמאותה מפורטוגל באירוע שנודע לימים כזעקת איפירנגה 12 באוקטובר – פדרו הראשון, יורש העצר הפורטוגלי, מוכרז כקיסר ברזיל 19 בנובמבר – רעידת אדמה באזור ולפראיסו. חוזקה מוערך בכ-8.5 1 בדצמבר – דום פדרו הראשון מוכתר רשמית לקיסר האימפריה הברזילאית 2 בינואר – רודולף קלאוזיוס, פיזיקאי ומתמטיקאי גרמני שנחשב לאחד האבות המייסדים של התרמודינמיקה (נפטר ב-1888) 6 בינואר – היינריך שלימן, ארכאולוג גרמני (נפטר ב-1890) 16 בפברואר – פרנסיס גולטון, מדען בריטי (נפטר ב-1911) 27 באפריל – יוליסס ס. גרנט, הנשיא ה-18 של ארצות הברית (נפטר ב-1885) 11 במאי – הנרי בייקר טריסטראם, כומר ואורניתולוג אנגלי (נפטר ב-1906) 16 במאי – חואן קורדרו, צייר מקסיקני (נפטר ב-1884) 20 ביולי – גרגור מנדל, אבי הגנטיקה (נפטר ב-1884) 7 באוגוסט – פאוסטינה האסה הודג'ס, נגנית עוגב ומלחינה אנגלייה־אמריקאית (נפטרה ב-1895) 4 באוקטובר – ראת'רפורד בירצ'רד הייס, הנשיא ה-19 של ארצות הברית (נפטר ב-1893) 10 בדצמבר – סזר פרנק, מלחין בלגי (נפטר ב-1890) 24 בדצמבר – מת'יו ארנולד, משורר אנגלי (נפטר ב-1888) 27 בדצמבר – לואי פסטר, איש מדע צרפתי (נפטר ב-1895) 19 בינואר – ג'יימס גררד, פוליטיקאי אמריקאי ומושל קנטקי השני (נולד ב-1749) 25 ביוני – ארנסט תאודור אמדאוס הופמן, סופר, משפטן, מלחין, מבקר מוזיקה, צייר וקריקטוריסט גרמני (נולד ב-1776) 8 ביולי – פרסי ביש שלי, סופר ומשורר (נולד ב-1792) 25 באוגוסט – ויליאם הרשל, אסטרונום בריטי יליד גרמניה, שהתפרסם הודות לגילוי אורנוס (נולד ב-1738) 10 באוקטובר – הירץ שייאר, רב גרמני (נולד ב-1753) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1822 התחילה ביום כ' בטבת ה'תקפ"ב (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-ח' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1822 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1822 במדע‎ ילידי 1822‎ נפטרים ב-1822‎ מדיה וקבצים בנושא 1822 בוויקישיתוף
אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו

אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו (איטלקית Ville pontificie di Castel Gandolfo) היא אחוזה השוכנת בעיירה קסטל גנדולפו, 25 ק"מ דרומית-מזרחית לרומא, והמוכרת כשטח אקס-טריטוריאלי הנמצא בריבונות מדינת הוותיקן. באחוזה מספר מבנים וגנים רחבי ידיים המשתרעים על שטח כולל של 550 דונם (יותר משטח קריית הוותיקן עצמה). בתקופה הרומית נקרא המקום אלבה לונגה. היישוב הנהיג את ברית קהילות לאטיום. במהלך המאה ה-7 לפנה"ס, עם עליית כוחה של רומא כעיר החזקה בלאטיום, עברה הנהגת הברית לידיה, ואלבה לונגה הוחרבה. העיירה קסטל גנדולפו נודעה כמקום בו נהגו אפיפיורים רבים לנפוש, והאפיפיור אורבנוס השמיני, שכיהן בין השנים 1623-1644, הורה על הקמת ארמון במקום. הארמון הורחב במשך השנים ושימש כמעון הקיץ של האפיפיור עד 1870, עת סופחה רומא לאיטליה, ומעמדם של כל נכסי הכס הקדוש בעיר ובסביבותיה נותר מעורפל. סוגיה זו, ומעמדו של האפיפיור בכלל, זכו לכינוי "השאלה הרומאית" (Questione Romana), והם הוסדרו עם חתימתם של שלושת ההסכמים הלטרניים ב-11 בפברואר 1929. לפי ההסכמים זכה הכס הקדוש להבטחת מעמדה של קריית הוותיקן כמדינה ריבונית, ומספר מבנים בבעלותו הנמצאים מחוץ לקריית הוותיקן הוכרו כשטחים אקס-טריטוריאליים של המדינה. בין אלה הייתה גם אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו, אשר שבה לשמש כמעון הנופש של האפיפיור. האחוזה חולשת על סביבתה מראש גבעה בגובה של 435 מטר. היא צופה מזרחה אל עבר אגם אלבאנו (Lago Albano) ומערבה אל המישור המשתרע לאורך חוף הים הטירני. במקום שוכנים ארבעה מבנים עיקריים - ארמון האפיפיור (Palazzo Pontificio), וילה דל מורו (Villa del Moro), וילה צ'יבו (Villa Cybo) ווילה ברבריני (Villa Barberini). על גג הארמון נמצא מצפה הכוכבים של הוותיקן, לאחר שהועבר אליו על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר, ובכיכר שבחזיתו ניצבים כנסיית תומאס הקדוש מווילנובה (Chiesa Collegiata Parrocchiale Pontificia di San Tommaso da Villanova) שהוקמה בין השנים 1658-1661 ומבנה שנמצא בשימוש הסלזיאנים. במקום שוכנים גם שני מנזרי נשים, בית ספר, תחנה קטנה לייצור חשמל, תחנת שאיבה המספקת לאחוזה מים אותם היא שואבת מהאגם, משרדים ודירות המגורים של 21 העובדים באחוזה. כל המבנים האלה ניצבים בלבם של גנים המכסים שטח של 300 דונם. 250 הדונם הנותרים של האחוזה הם חווה חקלאית פעילה, ובה מבנים חקלאיים ואורוות. מדיה וקבצים בנושא אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו אודות מצפה הכוכבים של הוותיקן Discover Castel Gandolfo and the Pontifical Villas, סרטון בערוץ "Musei Vaticani", באתר יוטיוב (אורך: 2:40) הזיהוי אינו ודאי. סעיף 14 לאמנת הלטראנו.
ביו-פוטוניקה

ביו-פוטוניקה הוא תחום טכנולוגי המשלב ביולוגיה ופוטוניקה ועוסק בכל הנושאים הקשורים לאינטראקציה בין גופים ורקמות ביולוגים לבין פוטונים, בהם יצירה, גילוי, שבירה, שינוי של קרינה מביו-מולקולות, תאים, רקמות, אורגניזמים וביו-חומרים. היישומים של ביופוטוניקה הם רבים ומגוונים על אף היותו תחום חדש יחסית. בין היישומים ניתן למצוא: אבחון רפואי – באמצעות ניצול תכונות אופטיות מסוימות של רקמות, דם, תאי חיידקים או תאי מערכת החיסון טיפולים אופטיים לא פולשניים או מעט פולשניים. דימות רפואי – הדמיה אופטית דרך רקמות. תרפיה פוטו-דינמית. למרות מספר הצלחות בכל התחומים הנ"ל באקדמיה, מספר מחסומים עדיין מגבילים את אימוץ הטכנולוגיות ברפואה ובתעשייה שימוש בלייזר על תאים חיים: הקרנת לייזר על גבי תאים חיים, ובמיוחד על תאי אדם, עלולה לגרום לתגובות שרשרת מסוכנות – החל בכוויות, נזק לראייה ובעיקר נזק ל-DNA של התאים שעלול לגרום לסרטן. כדי למתן את ההשפעה השלילית של הקרינה ניתן להשתמש בהקרנה קצרה יותר, בעוצמה נמוכה יותר או באורכי גל גבוהים יותר, אך שינויים אלה מפחיתים את כמות ואיכות המידע שנאסף. שימוש בכמומטריקה (בינה מלאכותית): בשנים האחרונות טכניקות מעולם הבינה המלאכותית מיושמות על נתוני ביו-פוטוניקה על מנת להפיק תובנות ממידע מורכב. מחקרים בתחום זה מראים שנדרש אוסף נתונים מקיף ורחב במיוחד, מה שמגביל את היכולת ליישם את הטכנולוגיה ברפואה ובתעשייה. יש לצפות שבעיה זו תתמתן בעתיד כיוון שיותר ויותר מחקרים אוספים נתונים מסוג זה. ביולוגיה Paras N. Prasad "Biophotonics", Wiley (2003). A. Katzir "Lasers and optical Fibers in Medicine" Academic Press (1993). Björn Lorenz, Nairveen Ali, Thomas Bocklitz, Petra Rösch, Discrimination between pathogenic and non-pathogenic E. coli strains by means of Raman microspectroscopy, Analytical and Bioanalytical Chemistry, 2020-10-08 doi: 10.1007/s00216-020-02957-2 Susanne Pahlow, Karina Weber, Jürgen Popp, Bayden R. Wood, Application of Vibrational Spectroscopy and Imaging to Point-of-Care Medicine: A Review, Applied Spectroscopy 72, 2018-09-01, עמ' 52–84 doi: 10.1177/0003702818791939 Ghayathri Balasundaram, Christoph Krafft, Ruochong Zhang, Kapil Dev, Biophotonic technologies for assessment of breast tumor surgical margins—A review, Journal of Biophotonics n/a, עמ' e202000280 doi: 10.1002/jbio.202000280 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית אל-עזה

בית אל-עזה או בית אל-עזי הוא בית באר בדרך בן-צבי בתל אביב, באזור אבו כביר. מ-1954 ועד 2007 היה משכנו של מועדון קליעה כביר. הבית נבנה במחצית הראשונה של המאה ה-19 בידי בני משפחת אל-עזה, שהגיעו מאזור הר חברון. המשפחה התגוררה ביפו, ובזכות קשריה עם הסולטאן עבדול חמיד השני, ניתנו לה אדמות רבות בארץ, בעיקר באזור לכיש. בעיר יפו החזיקה המשפחה בית אחד, וארבעה בתים נוספים הוקמו לצד הדרך ההיסטורית יפו-ירושלים - דרך בן-צבי של ימינו. הבתים היו מפוארים, ואחד מהם אף שימש את סגן הקונסול הצרפתי פיליברט ז'יל בסוף המאה ה-19 ואת סגנו של הרברט סמואל בתקופה מאוחרת יותר. בבית הסמוך למפגש הרחובות בן-צבי ותל גיבורים של ימינו, התגורר חליל אל-עזה, שהיה בעל קשרים ענפים גם עם היהודים, ובין באי ביתו היו גם אהרן שלוש וחיים ויצמן. חליל אל-עזה הלך לעולמו ב-1942, ובנו איסמעיל המשיך בדרכו. . רבים מבני משפחת אל-עזה נאלצו לעזוב את ישראל במהלך מלחמת העצמאות, אך חלקם נשאר ביפו וביישוב אל-עזי, הסמוך לכפר מנחם. לאחר המלחמה הוחל על הבית חוק נכסי נפקדים, ואף שצה"ל תפס את הבית במהלך המלחמה ונשאר בו, הוא משלם למשפחה דמי שכירות. ב-1954 הקים צה"ל בבית את מועדון קליעה כביר, שפעל במסגרת הגדנ"ע. בתוך המבנה היה מטווח לאקדחים, ובחצר מטווח לרובים. המועדון הכשיר אלפי קלעים, כמה מהם היו לבכירי הקלעים בישראל. בעקבות הצלחת המועדון, הקים הגדנ"ע מועדונים דומים ברחבי הארץ, במסגרת גדנ"ע קליעה. כיום ניתן לראות בקירות שונים בבית ובמיוחד בדלת הליוואן העתיקה את החורים שפערו הקליעים של החניכים הפחות מוצלחים. מפקד המתקן, דן דוד, התגורר עם משפחתו במבנה סמוך. בשנת 2007 נסגר מועדון הקליעה משיקולים תקציביים. הבניין עמד בשממונו מספר שנים, המדינה סירבה למסור את הבית למשפחה, יזמה הליך איחוד וחלוקה מחדש ללא הסכמת המשפחה, ומכרה את הבית במיליוני שקלים[דרוש מקור]. בד בבד, בשנים האחרונות פועלת בקומה התחתונה של המבנה, אשר שימשה במקור לאחסון ולאריזה, נגרייה. ב-2020 נפתח בקומה התחתונה מלון בוטיק, ובקומה העליונה מועברות סדנאות בישול. ככל בית באר, גם ראשיתו של בית אל-עזה זה בבאר, ממנו נשאבו מים באמצעות אנטיליה, והועברו לבריכת אגירה. לצדם הוקמו שני מבנים ששימשו כמחסנים, ומאוחר יותר חוברו באמצעות מבנה שלישי ששימש כאורווה. המבנים נבנו בפשטות יחסית, מאבני כורכר שכוסו בטיח, וקורו בקמרונות צולבים. הקומה השנייה, שנוספה בשלב מאוחר יותר, שימשה למגורים, והייתה מפוארת יותר. היא נבנתה בסגנון האופייני לבתי ליוואן (חלל מרכזי המשמש לאירוח, שסביבו חדרי המגורים), וכללה גם אלמנט בהשראת הבנייה הטורקית: דִירֶכְּלִיכּ - שני עמודי שיש המופרדים ביניהם ובין הקירות באמצעות קשתות, ומחלקים את החלל לשלושה חלקים. הקומה השנייה קורתה בעץ, וכללה מרצפות מעוטרות. הליוואן מרוצף בחלקו במרצפות משושות ייחודיות אשר לא נמצאו בשום מקום אחר בארץ ישראל, וכנראה יובאו במיוחד מוונציה. מאוחר יותר נוספה לבית מרפסת, אך היא נסגרה והפכה למסדרון. מהחלל המרכזי, הליוואן, הוקמה גזוזטרה קטנה אשר פונה לדרך הראשית, אולם היא נסגרה לאחר כניסתו של צה"ל למבנה. שאר החדרים בקומה מפוארים פחות, אולם גם הם כללו רצפות וקירות מאוירים ותקרות עץ בעלות פיתוחים ועיטורים. מדרום וממזרח לבית היו הפרדסים, שהושקו באמצעות תעלות שהובילו מים מהבריכה. הפרדסים נעקרו לאחר קום המדינה, ובמקומם הוקמו כמה מבתיה של שכונת נווה עופר וכן בית מעצר תל אביב. חלקים מהמבנה נהרסו ובמקומם הוקמו מבנים שונים ששימשו את הצבא. מדיה וקבצים בנושא בית אל-עזה בוויקישיתוף אורלי אבן, אורי בלטר ונועם דביר, בית אל-עזה באתר בתי הבאר אייל טואג, דליה קרפל, זוהי יפו, ילדה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2008
היו זמנים (אלבום)

היו זמנים הוא אלבומו השלישי של הזמר זוהר ארגוב. אשר יצא לאור בשנת 1981. בתקליט זה, בדומה לתקליטו הקודם "אלינור", השירים לא נכתבו במיוחד עבור ארגוב, אלא נכללו בו גרסאות שלו לשירים אחרים. התקליט הוקלט ב"אולפני טריטון", האולפן המקצועי הראשון שבו ארגוב הקליט ועובד בידי יהודה קיסר ומרסל לידג'י אשר ליוו את ארגוב בהופעות והקלטות באותה העת. אחד השירים בתקליט מבוצע על ידי ארגוב בשפה המרוקאית ("להלה יזיד אקטר"), ושיר אחר מבוצע בהגייה תימנית ("אהבת רעיה רצוני"). שני שירים נוספים הוקלטו ולא נכללו בסופו של דבר באלבום, והם: "יושב לבד" (חידוש של בעז שרעבי) ו"עינייך החומות" (נכתב על ידי סוזי סרנגה ללחן יווני). קלידים: מרסל לידג'י תופים: יהודה קצב גיטרה בס: ג'קי אסולין גיטרה חשמלית: יהודה קיסר בוזוקי: 'אריס' נחום קאנון: אברהם דוד הכהן הוקלט באולפני "טריטון" טכנאי הקלטה: יעקב מורנו מידע על האלבום היו זמנים באתר MusicBrainz אבי כאכון, ‏התגלה הסיפור האמיתי מאחורי "עינייך החומות", באתר ‏מאקו‏, 6 במאי 2016 שם השיר המקורי הוא "Τα μαύρα μάτια σου" - "Ta Mavra matia sou" ובעברית "עינייך השחורות", שביצע במקור הזמר היווני מנוליס אנגלופולוס (אנ') סער גמזו, לשיר עם טריפונס, באתר ישראל היום, 15 ביוני 2014 השיר המקורי נקרא "Deli Gibi Sevdim"