laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טאורגה

טאורגה (בליטאית Tauragė; ביידיש טאווריג; בגרמנית Tauroggen, בפולנית Taurogi) היא עיר קטנה במערב ליטא בסמוך לגבול עם מחוז קלינינגרד, על נהר היורה. בירת מחוז טאורגה. אוכלוסייתה נאמדה בשנת 2008 ב-27,816 תושבים. טאורגה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1507 המדווח על בניית כנסייה במקום. היא גם מופיעה במפה משנת 1539. החל משנת 1567 הייתה בטאורגה תחנת מכס. החל מ-1655 הייתה בבעלות משפחת רדזיוויל וככזו הפכה למרכז לותרניזם. אחרי נישואיו של הנסיך לודוויג מפרוסיה עם הנסיכה לודויגה קרולינה רדזיוויל השתייכה בין השנים 1691 ל-1795 טאורגה לפרוסיה. עם חלוקת פולין בשנת 1795 עברה העיר לאימפריה הרוסית, תחת שלטונה הייתה עד תום מלחמת העולם הראשונה. ב-21 ביוני 1807 חתם הצאר אלכסנדר הראשון על הסכם שביתת נשק עם נפוליאון בטאורגה. ב-30 בדצמבר 1812, במהלך פלישת נפוליאון לרוסיה, נחתמה בה אמנת טאורוגן (כשמה הגרמני של העיר) שבה התחייבה פרוסיה לנייטרליות כלפי רוסיה, ובכך נסוגה מהברית שאולצה לחתום עם צרפת. בשנת 1846 העניק הצאר ניקולאי את טאורגה כמתנה לנסיך וסילחיקוב. במהלך המאה ה-19 התבססה כלכלת טאורגה על תעשיית עץ בהתבסס על היערות שמסביבה ועל מסחר הודות למיקומה על הדרך הראשית בין קניגסברג וסנט פטרבורג. טאורגה גם הייתה עיר מסחר עבור כפרי הסביבה והיו בה פעמיים בשבוע ימי שוק. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, נחרב חלק נכבד מהעיר בידי כוחות הכיבוש הגרמניים. במפקד של 1847 מצוין שהיו בטאורגה 410 יהודים, אך מספר זה נראה כטעות וההערכה היא שהיו בעיר כ-2,000-1,000 יהודים. במפקד של 1897 נמנו בעיר 3,634 יהודים מתוך אוכלוסייה כוללת של 6,655 איש. זו עיר הולדתו של ד"ר אבא לפין ובתחילת המאה ה-20 כיהן כרב בעיירה הרב אברהם אהרון בורשטיין שנודע כ"הגאון מטבריג". טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-2,000 יהודים, כחמישית מאוכלוסייתה, ופעלה בה גימנסיה עברית. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נסגרו המוסדות היהודיים בעיר. ביום הראשון למבצע ברברוסה, 22 ביוני 1941, נכנסו הגרמנים לעיר, וכעבור מספר ימים רצחו בה כ-300 גברים יהודים שעצרה המשטרה הליטאית. 122 גברים יהודים נוספים מהעיר נרצחו בתחילת יולי. בתחילת ספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר באתר של מספר סככות, ששימש כגטו, וגודר בגדר תיל. יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, ובשל איסור על הכנסת מזון לשטחו, שררו בו רעב כבד ותנאי תברואה קשים. ב-16 בספטמבר 1941 נלקחו יהודי הגטו במשאיות ליערות ויז'בוטאי וטווריג, ושם נרצחו באכזריות בידי שוטרים ליטאים. בקברי האחים באתרים אלו גילו הסובייטים לאחר המלחמה כ-3,900 גופות. לטאורגה חמש ערים תאומות: פולין בלחטוב, פולין פולין אוסטרודה, פולין גרמניה רידסטאד, הסן, גרמניה רוסיה סובטסק, רוסיה גאורגיה זסטפוני, גאורגיה אתר האינטרנט הרשמי של טאורגה "טאורגה", באתר JewishGen (באנגלית) טווריג (Tauragė), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם טאורגה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), טאורגה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1130–1131), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) Yosef Rosin, Tavrig Taurage, ShtetlLinks טאורגה (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית Irene Eber, The Jewish Bishop and the Chinese Bible, BRILL, 1999, page 20 Irene Eber, The Jewish Bishop and the Chinese Bible, BRILL, 1999, page 20 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספרייה הדיגיטלית העולמית

הספרייה הדיגיטלית העולמית (אנגלית: World Digital Library) היא ספרייה בינלאומית המופעלת על ידי ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (אונסק"ו) וספריית הקונגרס של ארצות הברית. הפרויקט מאפשר גישה חופשית לחומרים כמו: כתבי יד, מפות, ספרים נדירים. הספרייה פועלת בערבית, סינית, אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, רוסית וספרדית, וכוללת תוכן בשפות רבות אחרות. יש אפשרות לחיפוש ודפדוף באתר על פי פרמטרים שונים דוגמת מקום, זמן ונושא. מעשה גנז'י האזכור הראשון של ישו בכתבי האצטקים ציוני דרך משמעותיים אותה מציינת הספרייה יוני 2005 - ספרן הקונגרס מציע לאונסק"ו להקים את הספרייה הדיגיטלית העולמית דצמבר 2006 - ספריית הקונגרס ואונסק"ו מקיימים מפגש מומחים בעלי עניין ומומחים מרחבי העולם אוקטובר 2007 - ספריית הקונגרס וחמישה שותפים מוסדיים מציגים אב טיפוס במפגש הכללי של אונסק"ו אפריל 2009 - הספרייה הדיגיטלית העולמית נפתחת לציבור הרחב ביבליותיקה אלכסנדרינה ספריית אוניברסיטת בראון המרכז למחקר ההיסטוריה של מקסיקו הספרייה המרכזית, קרן קטר (Central Library, Qatar Foundation) ספריית הזיכרון, קולומביה (Columbus Memorial Library) הספרייה הלאומית המצרית וארכיון המדינה Instituto Nacional de Antropología e Historia הפדרציה הבינלאומית לספריות ומכוני מחקר (International Federation of Library Associations and Institutions) הספרייה הלאומית העיראקית וארכיון המדינה ספריית ג'ון קרטר בראון (John Carter Brown Library) אוניברסיטת המלך עבדאללה למדעים וטכנולוגיה ספריית הקונגרס Mamma Haidara Commemorative Library National Archives and Records Administration National Central Library ספריית הדיאט הלאומית הספרייה הלאומית של ברזיל הספרייה הלאומית של סין הספרייה הלאומית של צרפת הספרייה הלאומית של ישראל הספרייה הלאומית הרוסית הספרייה הלאומית של סרביה הספרייה הלאומית של שוודיה הספרייה הלאומית של אוגנדה Royal Netherlands Institute of Southeast Asian and Caribbean Studies Russian State Library St. Mark Coptic Library Tetouan-Asmir Association University Library in Bratislava ספריית אוניברסיטת פרטוריה Wellcome Library ספריית אוניברסיטת ייל הספרייה הנשיאותית של בוריס ילצין מדיה וקבצים בנושא הספרייה הדיגיטלית העולמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הדיגיטלית העולמית (באנגלית) הספרייה הדיגיטלית העולמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) AFP, חדש על המדף המקוון: הספרייה הדיגיטלית העולמית עתידה להיפתח בסוף 2008, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2007 מאתר הספרייה
אמרה איפק

אמרה או אמרח ארדואן איפק (בטורקית: Emrah Erdoğan İpek; נולד ב-1 בינואר 1971) הוא זמר ושחקן טורקי, שהחל את דרכו כילד פלא בשנות ה-80'. איפק נולד ב-1 בינואר 1971 בדיארבקיר, טורקיה; בנם של אליזה ואייטן ארדואן. הוא ממוצא כורדי. הוא החל את דרכו כזמר שמחות, במהרה התפרסם בטורקיה ואף קיבל את התואר "קוצ'וק אמרה" ("אמרה הקטן"). באותם זמנים בהיותו ילד, הוא שר בעיקר פולקלור טורקי-עות'מאני וארבסק. את אלבומו הראשון הוציא כבר ב-1983 כשהוא בן 12. אמרח נחשב בעיני רבים כ"ילד הפלא" הגדול ביותר בכל הזמנים בטורקיה. בין השנים 1983 ל-2011 הוציא אמרח 23 אלבומים. באלבומיו הראשונים שר אמרח בעיקר שירים בעלי לחן ארבסק כבד. במשך השנים אפשר לשים לב במיתון "כובד" השירים עד כדי כך שבשנים האחרונות אמרח כמעט ועזב לחלוטין את סגנון הארבסק ונוטה יותר לכיוון ז'אנר הפופ. אמרח שיחק ביותר מעשרה סרטים. בהמשך שיחק במיני-סדרות טלוויזיה, העוסקות בעיקר באורך החיים של מעמד הפועלים והעולם התחתון, אחת מהן היא "קינאלי קאר" (Kınali kar - בקירוב: "שלג סגול") אשר דובבה למספר שפות והופיע בערוצים ערביים כגון MBC. (Ağam Ağam (1983 (Gülom (1984 (Yaralı (1985 (Boynu Bükükler (1986 (Ayrılamam (1987 (Selam Sevdiklerime (1988 (Es Deli Rüzgar-Neşeliyim (1988 (Sevdim (1989 (Hoşgeldin Gülüm (1990 (Sen Gülünce (1991 (Haydi Şimdi (1993 (Sevdimmi tam severim (1994 (Narin Yarim (1996 (Nostalji (1997 (Dura Dura (1998 (Ya Hey (2000 (Artı (2002 (Kusursuzsun (2004 (Dön (2005 (Adın ne senin (Single) (2006 (Best Of Emrah (2007 (Yelpaze (2008 (Terzinin Oğlu (2011 (1984) Zavallılar (1985) Acıların Çocuğu (1985) Boynu Bükükler (1986) Öksüzler (1986) Acı Lokma (1986) Merhamet (1986) Ayrılamam (1987) Sefiller (1987) Vurmayın (1987) Can Evimden Vurdular (1988) Es Deli Rüzgar (1988) Acı (1988) Seninle İlk Defa (1989) Sevdim (1991) Hoşgeldin Gülüm (1991) İbret (1991) Ölesiye Sevmek (1993) Yasak Sokaklar (1993) Sensiz Olmaz (1994) Yalnız Güneş Şahitti אמרה איפק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמרה איפק, באתר AllMovie (באנגלית) אמרה איפק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמרה איפק, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמרה איפק, באתר Yandex.Music (ברוסית) אמרה איפק, באתר Discogs (באנגלית) האתר הרשמי של אמרח (טורקית)
מחוזות בהוטן

מבחינה מנהלית בהוטן מחולקת ל-20 מחוזות (dzongkhag). חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2009. בעבר הייתה נהוגה גם חלוקה ל-4 אזורי על (dzongdey): מזרח (כחול), דרום (ורוד),מערב (ירוק) ומרכז (צהוב). המחוזות מחולקים לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות בהוטן בוויקישיתוף נתוני אוכלוסייה חוק השלטון המקומי
אוסף התצלומים הלאומי

אוסף התצלומים הלאומי הוא אוסף תצלומים היסטוריים ועדכניים. באוסף מצויים תצלומים בשחור לבן ובצבע, המתארים מגוון רחב של נושאים ואירועים בחיי מדינת ישראל, ואף עוד טרום המדינה. מחלקת הצילומים של לשכת העיתונות הממשלתית הוקמה על ידי דוד אלדן בשנת 1948 בתל אביב. בשנת 1983 הועבר האוסף לירושלים, כאשר ממשלת ישראל החליטה על העברת לשכת העיתונות הממשלתית לבירה. לרגל יובל החמישים לעצמאותה של מדינת ישראל, החליטה לשכת העיתונות הממשלתית, יחד עם תהיל"ה וועדת האינטרנט הממשלתית, להעלות את האוסף לרשת האינטרנט. מתוך כחצי מיליון התמונות המודפסות, נסרקו עשרות אלפי תמונות והן זמינות להורדה באתר האינטרנט של האוסף. בעבר היה צורך לשלם כדי לרכוש אותן בהפרדה גבוהה. בעקבות ביקורת על כך שתצלומים שהופקו בעזרת מסי אזרחים ותרומות של אוספי תמונות אינם זמינים בחינם לאזרחים (ואף קיימות עליהם זכויות יוצרים של המדינה), שונו נוהלי האוסף, והחל מ-1 בינואר 2012 ניתן לקבלן ללא תשלום בהורדה מיידית. כל התצלומים באוסף הדיגיטלי ניתנים לחיפוש באנגלית ובעברית. הארכיון הציוני המרכזי ארכיון התצלומים של קק"ל מדיה וקבצים בנושא אוסף התצלומים הלאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסף התצלומים הלאומי אתר האינטרנט הרשמי של אוסף התצלומים הלאומי (באנגלית) עופר אדרת, התצלום שהפך לסמל, באתר הארץ, 22 במאי 2022
שבע המידות הטובות

בנצרות, שבע המידות הטובות הן מערכת של שבע מידות או מעלות או סגולות בסיסיות (קַרְדִּינָלִיות) אשר הוגדרו על ידי אפלטון ואריסטו ואומצו על ידי אבות הכנסייה. מתוכן 3 תאולוגיות ו- 4 בסיסיות או עיקריות. מול שבע המידות הטובות יש שבעה חטאים שיש להימנע מהם. מידה היא הרגל שיכול להיות הרגל טוב או הרגל גרוע ומכאן שיש מידות טובות ומידות גרועות. מידה יכולה להיות הרגל טבעי, ויכולה להיות משהו שמבוסס על השפעתו של כוח אלוהי (כוח עליון) על האדם מתוך מטרה לעזור לנפשו של אדם להגיע לחיי נצח. המידות התיאלוגיות הן חלק מהדרישות מאדם מאמין ודרישות דומות קיימות ברוב הדתות. המידות הבסיסיות או היסודיות הן הרגלים שמוכתבים לאדם על מנת לעשות התאמה בין ההיגיון לבין המחשבה (פעולת הנפש). המידות הבסיסיות הוגדרו תחילה על ידי אפלטון ומאוחר יותר אומצו על ידי הקדושים אמברוזיוס, אוגוסטינוס ותומאס אקווינס. מקור המונח קרדינלי מ"קרדינל" או חשמן נובע מלטינית cardo או ציר, בסיסי, עיקרי או ראשי והכוונה למידות עיקריות אשר הן יסודות של חיים מוסריים. המידות התאולוגיות מקורן באמונה האלוהית. על רצפת הכנסייה שבהר האושר, מסביב למזבח, טבלאות פסיפס ובהן כתובות המידות הטובות בגרסה שעל-פי "דרשת ההר": תבונה, נדיבות (חסד), צדק, אומץ, אמונה, ענווה, תקווה. ישנה מערכת נוספת של שבע מידות השקולה לשבעת החטאים הנקראת "שבע המידות השמימיות". מקורן בשיר אפי שנכתב על פרודנטיוס (אנ') בשנת 410 לספירה המתאר את הקרב של הטוב עם הרע. הפופולריות לה זכתה יצירה זו בימי הביניים עזרו להפיץ את רעיון הקדושה והטוהר ברחבי אירופה. אימוץ המידות נחשב להגנה מפני הפיתוי של שבעת החטאים כך שכנגד כל מעלה יש חטא השקול לה. לעיתים הן נקראות גם המעלות שמנגד שמתאימות לחטא קטלני. קיימת גם גרסה למעלה שמינית של צדק לשבע מעלות השמימיות: איפוק הוא אבן יסוד של שבע המידות הקדושות. שאר המידות הקדושות על ידי שאיפה לאי אנוכיות: עוז: מרדף אחר אומץ וידע נדיבות: רצון לתת ליברליות: שאיפה לכח רצון חריצות: שאיפה לאתיקה סבלנות: שאיפה לשלום טוב לב: אהבת צדקה ענוה: שאיפה לצניעות בושידו תאולוגיה נוצרית פרונסיס אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 354-355, מסת"ב 978-965-566-137-8 מדיה וקבצים בנושא שבע המידות הטובות בוויקישיתוף שבעת החטאים (אורכב 03.05.2009 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) שבע המעלות (באנגלית)
1746

שנת 1746 היא השנה ה-46 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1746 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 16 באפריל – קרב קלודן בבריטניה מסתיים בניצחון הכוחות הנאמנים למלך ומסיים את הטענות לכתר הבריטי 1 ביוני – חיילים צרפתיים מכניעים את העיר אנטוורפן 4 בפברואר – תדיאוש קושצ'ושקו, לוחם פולני לחירות ארצות הברית ופולין (נפטר ב-1817) 25 בפברואר – צ'ארלס קוטוורת' פינקני, פוליטיקאי ומועמד לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית (נפטר ב-1825) 30 במרץ – פרנסיסקו דה גויה, צייר ספרדי (נפטר ב-1828) 28 ביולי – תומאס היוורד הבן, שופט אמריקני ומחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית (נפטר ב-1809) 14 ביוני – קולין מקלורן, מתמטיקאי סקוטי (נולד ב-1698) 14 בנובמבר – גאורג שטלר, חוקר טבע גרמני (נולד ב-1709) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1746 התחילה ביום כ' בטבת ה'תק"ו (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ט' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1746 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1746‎ נפטרים ב-1746‎ מדיה וקבצים בנושא 1746 בוויקישיתוף
סלימון ברזאני

הרב חכם סלימון ברזאני (נפטר ב-1961) היה רב העיר מוסול בעיראק ואב בית הדין בה. נצר למשפחת ברזאני. התחנך ולמד תורה מפי סבו, חכם ראובן, ורכש השכלה כללית יחד עם השפה הטורקית והשפה הערבית על ידי מורים פרטיים. בהיותו כבן 18 נשלח ללמוד תורה ב"מדרש בית זלכה" שבבגדאד. שם למד במשך כשנתיים יחד עם הרב יעקב מוצפי ואחרים. לאחר מכן קיבל סמיכה לרבנות ושחיטה מהרב עזרא דנגור, רבה של בגדאד. בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) נבחר לכהן כ"חכם באשי" והסמכות התורנית-רוחנית של מוסול ואזור צפון עיראק. במשרה זו, שכונתה בפי התושבים "אל חכם", כיהן במשך 26 שנים עד שנת 1951 (ה'תשי"א). על משרתו לא קיבל משכורת, והתפרנס מחנות קטנה שהייתה בבעלותו. למעט שלוש שנים האחרונות לכהונתו, כשהוחל בעיראק חוק ארגון מערכת השיפוט הדתי, ומשכורתו שולמה לו מטעם משרד המשפטים העיראקי. בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל, ושימש כרב במעברת טירה הדרומית, בה התגוררו רוב יוצאי מוסול. נפטר בכ"ט בתשרי ה'תשכ"א (1961) בטירת כרמל. הרב יצחק ברזאני - רב המושב עין העמק ובחו"ל רב העיר ארביל בכורדיסטן העיראקית. הרב שבתאי בן חיים - רב המושב מנוחה ומועצה אזורית לכיש. אפרים חדד, בבל וחכמיה - תולדות רבני בבל בתקופה האחרונה, בהוצאת מכון הכתב, 1989 (עמ׳ 188) יחיא בן המו למרות הסמכתו לשחיטה, כמעט ולא עסק בה.
אמנת טאורוגן

אמנת טאורוגן היא הסכם אי-לוחמה שנחתמה בין מפקדי הכוחות של פרוסיה ורוסיה בטאורוגן ב-30 בדצמבר 1812. באמנה הסכימה פרוסיה לנטוש את הברית הכפויה עם נפוליאון ולהימנע מלסייע לכוחותיו הנסוגים של נפוליאון. בשנים 1806-1807 הובסה פרוסיה על ידי צרפת של נפוליאון והפכה, בעקבות חוזה טילזיט, למעין מדינת חסות של צרפת. כאשר פלש נפוליאון לרוסיה בשנת 1812, הסכים פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, להצטרף למתקפה נגד רוסיה תמורת הבטחה לקבל את השליטה במדינות הבלטיות לאחר תבוסת רוסיה. כוחותיו של פרידריך, בפיקוד הגנרל יורק (Hans David Ludwig Yorck von Wartenburg), הוצבו באגף השמאלי של כוחותיו של נפוליאון, בצפון. לאחר שהתברר שצבאו של נפוליאון הובס, וצבאו של יורק נותק מצבאו של נפוליאון, ניהל הגנרל יורק מגעים סודיים עם יריבו הגנרל דייביטש, מפקד הצבא הרוסי. מגעים אלו הביאו לחתימת אמנת טאורוגן בו הוסכם על אי לוחמה בין פרוסיה לרוסיה, וכוחות רוסיה הורשו לעבור דרך שטח פרוסיה כדי לזנב בכוחות צרפת הנסוגים. לאחר חתימת אמנת טאורוגן, טען פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, בפני נפוליאון, שההסכם נחתם על ידי הגנרל יורק ללא סמכות. הוא הורה על העמדתו של יורק בפני בית דין צבאי על הבגידה שבחתימת אמנת טאורוגן, אך הדבר לא יצא אל הפועל. לעומת זאת, בקרב העם הפרוסי הובעה שמחה גדולה על אמנת טאורוגן, שפורשה כהכרזת עצמאות של פרוסיה מצרפת. אף שהמלך פרידריך וילהלם השלישי התנער מאמנת טאורוגן, פרוסיה התקדמה בכיוון של התנתקות מצרפת וחבירה לרוסיה. ניסיונה של צרפת לגייס כוחות פרוסיים אחרים לסייע לה במקום כוחותיו של יורק לא צלח, בגלל התחמקות של הגנרל הפרוסי בולוו. ב-28 בפברואר 1813 כבר התייצבה פרוסיה באופן פומבי בצד של רוסיה, עם חתימת חוזה קאליש. במרץ 1813 טיהרה ועדת בדיקה את הגנרל יורק מהבגידה שיוחסה לו בחתימה על אמנת טאורוגן. עם זאת, האמנה מעולם לא הוכרה כמעשה רשמי של פרוסיה, והמסמך המקורי של אמנת טאורוגן הוחזק בארכיון הפרטי של משפחתו של יורק ולא בארכיון של פרוסיה. הגנרל יורק ראה זכות גדולה בכך שהוא חתם על אמנת טאורוגן ובכך הניע את שחרור פרוסיה מהצרפתים. הוא דאג שיוצב על קברו פסל בדמותו כשהוא מחזיק עותק של אמנת טאורוגן. הגנרל יורק הרגיש שהתהילה על ההשתחררות מעול הצרפתים נלקחה ממנו שלא בצדק. השאלה האם אכן פעל הגנרל יורק ללא סמכות שנויה במחלוקת. מקובל היום שיורק קיבל אישור בעל פה מפרידריך וילהלם למעשיו, אך אין לכך ראיות משמעותיות. בתודעה ההיסטורית הפרוסית והגרמנית בכלל הייתה אמנת טאורוגן לסמל של חריגה מסמכות פורמלית, הנחוצה למען תועלת האומה. כאשר פנה קלאוס שנק פון שטאופנברג, מנהיג קשר העשרים ביולי האנטי-נאצי, לגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין בניסיון (שלא צלח) לשכנעו להצטרף לקשר נגד היטלר, הוא חתם את פנייתו במילה "טאורוגן!". מדיה וקבצים בנושא אמנת טאורוגן בוויקישיתוף Harold Nicolson, The Congress of Vienna, Grove Press, 2000, pages 20-21 Christopher M. Clark, Iron kingdom, Harvard University Press, 2006, page 381 Michael V. Leggiere, Napoleon and Berlin, University of Oklahoma Press, 2002, page 32
נגן מדיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נגן מדיה – תוכנה לניגון מדיית וידאו או סאונד אמצעי לאחסון נתונים אשר מסוגל גם לנגן קובצי מדיה ותכנים נוספים. נגן מדיה נייד
יהודה ליב לוין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יהודה ליב לוין (יהל"ל) - פובליציסט, מסאי, משורר וסופר משכיל עברי, מראשוני חיבת ציון יהודה לייב לוין (רב) – רבה של מוסקבה יהודה ליב לוין (ארצות הברית) – רב וממציא ליטאי, ממייסדי הסתדרות המזרחי באמריקה יהודה אריה לייב לוין – סופר ועיתונאי חרדי, מייסד ועורך "המודיע"
נגן מדיה נייד

נגן מדיה נייד (באנגלית: portable multimedia player או PMP) המכונה לעיתים גם נגן וידאו נייד (portable video player או PVP), הוא מכשיר אלקטרוני אשר מסוגל לאחסן ולנגן מדיה דיגיטלית. מכשירי נגני המדיה הניידים מספקים יכולות דומות לתוכנות נגני המדיה, הן מבחינת המגוון והן מבחינת ההיקף. ישנם נגנים בעלי יכולת שמע ווידאו, וחלקם האחר מתמקדים בשמע בלבד. בנוסף ליכולות הנ"ל, מכשירים אלו הם זולים, קטנים וניידים יותר, בהשוואה למחשבים (שעליהם תוכנת נגן מדיה). נגני המדיה מכילים אמצעי לאחסון נתונים כלשהו, בין אם בצורה חיצונית (כגון דיסקמן המנגן קובצי MP3), או אמצעי פנימי כגון זיכרון הבזק, דיסק קשיח או MicroDrive. מאפיינים נוספים שמשולבים בחלק מנגני המדיה הניידים: ממשקים חיצוניים לטעינת מדיה ממחשבים מסך תצוגה קטן (לבקרת פעולה, הצגת שמות שירים, והצגת תמונות וסרטים) יכולת פעולה כמקלט רדיו יכולת פעולה כדיסק און קי מיקרופון ו/או מצלמה מובנים משחקים, לוח שנה, יומן פגישות וכו'. עם הזמן, התווספה יכולת נגינת המדיה גם לסוגי מכשירים נוספים, כגון מקלטי רדיו לרכב, מערכות סטריאו וטלפונים סלולריים. אייפוד - נגן מדיה נייד Cowon - יצרן נגני מדיה ניידים iriver - יצרן נגני מדיה קוריאני סנדיסק - יצרנית נגני MP3 נגן מדיה (תוכנה) מדיה וקבצים בנושא נגן מדיה נייד בוויקישיתוף
אווזי

אווזי היא רשת מסעדות גריל המפעילה 11 סניפים בישראל. בשנת 1970 פתח יהודה אווזי מסעדה הנושאת את שמו בשכונת התקווה שבתל אביב. המסעדה, שהגישה ללקוחותיה בשרים וסלטים, זכתה להצלחה. כ-20 שנה לאחר מכן נרכשה המסעדה וכן הזכויות על השם "אווזי" על ידי קבוצה של יזמים שהפכו אותה לרשת מסעדות. ב-2007 הסתכמו הכנסותיה בכ-110,000,000 ש"ח. ב-2001 פנו הבעלים של רשת המסעדות לבית המשפט וביקשו ממנו להורות למסעדת "אווזי הזהב" שבבאר שבע (שרק נפתחה) להפסיק את השימוש בשמה, זאת בטענה שהשם "אווזי" הוא סימנם הרשום והדבר עלול להטעות את קהל הלקוחות. תביעתם התקבלה בבית המשפט המחוזי, אך נדחתה בבית המשפט העליון, אשר קבע ב-2006 כי רשת המסעדות זכאית להגנה על השם "אווזי" אך לא על הטיית השם, ואפשר לבעלי "אווזי הזהב" להמשיך ולעשות שימוש בשם המסעדה ובלבד ששתי המילים יודגשו באותה מידה ותנועת הניקוד צירי (מתחת לאות ז') תופיע בכל מקום שבו נעשה שימוש בשם. לרשת מטבח מרכזי ומרכז לוגיסטי השוכן ביהוד. שלושה מסניפי הרשת הם כשרים. בבעלותה תת-רשת למזון מהיר בשם "אווזי TO GO" שפועלת על בסיס זכיינות. ידיעות אחרונות, מוסף ממון, 06.03.08 גלובס, 28.09.06
יחזקאל דאום

הרב יחזקאל דאום (י' בכסלו ה'תש"ב, 1 בדצמבר 1941 – ז' בתמוז ה'תשנ"ג, 26 ביוני 1993) כיהן כרבו של המושב רמת מגשימים, וכר"מ בישיבת הגולן. לצד פעילותו בגולן שימש כרב הראשון של תנובה, וכן מונה בזמנו ליו"ר ועדת השמיטה של הרבנות הראשית. בתפקידיו יצר סטנדרטים חדשים בנושא הכשרות ושיפר את רמת הכשרות בארץ בתחומים שונים. יחזקאל דאום נולד במושבה מגדיאל כבן בכור לחנוך, חקלאי ומורה, ולפנינה. סבו, שמואל יונה דאום (1881–1953), יליד קאליש, שהיה סוחר ומעסקני "המזרחי" בוורשה עם היווסדה, עלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ו (1924) ועלה על הקרקע עם ראשוני המתיישבים במגדיאל. הבית שבנה היה הראשון במושבה. יחזקאל גדל במשפחה חקלאית המחנכת לאהבת הארץ. בצעירותו למד במדרשיית נועם, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב שם למד שנים רבות, ונמנה עם תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא. במשך לימודיו ב"מרכז" התגייס לצה"ל שם שירת כמדריך נוער בגדנ"ע. התגורר בירושלים עד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ואז עבר להתגורר עם משפחתו ברמת הגולן. הוא אף הקים עם חבריו את הכולל ברמת הגולן. כיהן כרבה של רמת מגשימים, שימש כר"מ בישיבת הגולן וכן היה רבם של תנובה, יקב רמת הגולן ומלון כינר. בעת שלימד בישיבת הגולן, בשנת ה'תשמ"ז, התעוררה בעיה עם מחלבת "תל יוסף". המחלוקת בעניין התפתחה והיה חשש להסרת הכשרות מהמחלבה. בעקבות כך החליטה הנהלת תנובה למנות רב לחברה, אך הציבה תנאי: שיהיה הרב איש חקלאות, כדי שיהיה בקי בכל שלבי הייצור. הרב דאום הוצע כמועמד, ובמינויו תמכה הרבנות הראשית. בעקבות לחץ תושבי רמת מגשימים נשאר לכהן גם כרב המושב. בשאלות כבדות המשקל של המושב היה מתייעץ עם הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי אליהו. נפטר מהתקף לב בגיל 51, בז' בתמוז ה'תשנ"ג. היה נשוי לרחל, אחותו של הרב יעקב רוז'ה. בין ילדיהם: הרב שי דאום, ר"מ בישיבת עוד יוסף חי ורב קהילת 'אור הצפון' בתל אביב. פרופ' חיים שקד, נשיא מכללת חמדת הדרום. העיתונאי חנוך דאום. הרב דאום היה בן דודם של הרב אהרן דאום ושל פרופ' תמר אלאור. הרב יחזקאל דאום זצ"ל: "גדול תלמוד שמביא לידי מעשה", בעלון 'יש"ע שלנו', עמ' 10–11 רשימת המאמרים של יחזקאל דאום, באתר רמבי"ש סרט על חייו ופועלו של הרב יחזקאל דאום באתר יו-טיוב. יום עיון לזכר הרב יחזקאל דאום בישיבת הגולן, סרטון באתר יוטיוב לקראת שנת השמיטה תש"מ ברמת מגשימים", הרב יחזקאל דאום, תחומין א'. הרב שי דאום מספר על אביו. בערוץ של ישיבת עוד יוסף חי. דוד תדהר (עורך), "שמואל יונה דאום", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4904 מתוך דבריו של הרב שמואל אליהו
חוזה קאליש

חוזה קאליש היה חוזה בין פרוסיה והאימפריה הרוסית שנחתם ב-28 בפברואר 1813 (בתחילה נשמר בסודיות), שבו הוסכם על שיתוף פעולה במאבק נגד צרפת של נפוליאון. החוזה היה המשכה של אמנת טאורוגן מדצמבר 1812, שבהּ התחייבו מפקדי הצבא הפרוסי לנייטרליות ביחס לרוסיה, אף שרשמית (בעקבות חוזה טילזיט) הייתה פרוסיה עדיין בעלת בריתה של צרפת, שנמצאה באותה עת במלחמה עם רוסיה. על פי החוזה, יוקצו למאבק נגד צרפת 150,000 חיילים רוסיים ו-80,000 פרוסיים, וייעשה כל מאמץ לצרף את אוסטריה לברית. רוסיה הבטיחה שלא תניח את נשקה נגד צרפת עד שפרוסיה תשוב למצבה לפני התבוסה של 1806. ב-16 במרץ 1813 הכריזה פרוסיה מלחמה נגד צרפת, ופרוסים רבים התנדבו לצבא כדי להיאבק למען עצמאות. הרוסים והפרוסים הצטרפו לאוסטריה ובריטניה במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, שהסתיימה במפלתו המוחלטת של נפוליאון ב-1813. Imbert de Saint-Amand, Marie Louise and the Decadence of the Empire, BiblioBazaar, LLC, 2008, pages 140-141
סנכרון (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, סנכרון מתייחס לשני נושאים שונים אך קשורים: סנכרון תהליכים (תזמון) וסנכרון נתונים (תיאום). סנכרון תהליכים מתייחס לרעיון שלמספר תהליכים קיימת נקודה משותפת בה הם חוברים יחדיו או נפגשים כדי ליישם סדר פעולות מסוים. סנכרון נתונים מתייחס לרעיון של שמירת מספר עותקים של מבנה נתונים כך שיהיו עקביים זה לזה, או כדי לשמור על אמינות הנתונים. סנכרון תהליכים משמש רבות למטרת סנכרון נתונים. סנכרון תהליכים מתייחס לתיאום בו זמני של מספר תהליכים או תהליכונים לסיים משימה כדי לכפות סדר ריצה מסוים ולמנוע תחרות (Race condition). יש מספר דרכים לסנכרן תהליכים, בהם: מנעולים וסמפורים אלגוריתמים חסרי נעילות איחוד תהליכונים סנכרון נתונים הוא נושא נפרד אך קשור לסנכרון תהליכים. סנכרון נתונים עוסק בצורך לשמור על מספר עותקים של מבנה נתונים עקביים זה לזה. לדוגמה: סנכרון קבצים (למשל סנכרון קבצים בין מחשב כף יד למחשב שולחני) סנכרון בין עותקים של בסיסי נתונים RAID שבו מידע נרשם על פני מספר דיסקים, כך שאיבוד דיסק אחד לא גורם לאיבוד מידע קטע קריטי קיפאון (מדעי המחשב) ריבוי משימות מדיה וקבצים בנושא סנכרון בוויקישיתוף
בוהמיה במשחקים האולימפיים

בוהמיה השתתפה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים: באולימפיאדת פריז (1900), באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912). בוהמיה לא הייתה מדינה עצמאית באותה העת, כי אם חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה בוהמיה לחלק מצ'כוסלובקיה, והספורטאים הבוהמים החלו להשתתף במשחקים כחלק מהמשלחת הצ'כוסלובקית. כיום בוהמיה היא חבל ארץ המהווה כשני שלישים משטחה של צ'כיה. באולימפיאדה הראשונה בה השתתפה בוהמיה, אולימפיאדת פריז, השתתפו שבעה ספורטאים צ'כים. זורק הדיסקוס פרנטישק יאנדה-סוק זכה במדליית כסף, והטניסאית הדוויגה רוזנבאומובה זכתה במדליית ארד. רוזנבאומובה הגיעה להישג דומה גם בטורניר הזוגות, אך מאחר ששותפהּ, ארצ'יבלד וורדן היה בריטי, אין התוצאה נזקפת לזכותה של בוהמיה, כי אם למשלחות המעורבות. באולימפיאדת לונדון זכה הסייף וילם גופולד פון לובסדורף בשתי מדליות ארד: הן בטורניר היחידים והן כחלק מהנבחרת הבוהמית בטורניר הקבוצתי. באולימפיאדת סטוקהולם לא הצליחו לזכות הספורטאים הבוהמים במדליות, אף שכמה מהם היו קרובים לכך: נבחרת הסיף סיימה במקום הרביעי בחרב, והטניסאי לדיסלב ז'מלה סיים במקום הרביעי הן בטורניר היחידים והן בטורניר הזוגות, יחד עם ירוסלב יוסט. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: הונגריה במשחקים האולימפיים צ'כוסלובקיה במשחקים האולימפיים צ'כיה במשחקים האולימפיים מדיה וקבצים בנושא בוהמיה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)