laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רובר, רוזן קלרמון

רובר, רוזן קלרמון (בצרפתית: Robert de Clermont;‏ 1256 - 7 בפברואר 1317), היה בנו של לואי התשיעי, מלך צרפת, רוזן קלרמון משנת 1268 עד מותו, ומייסד בית בורבון. רובר נולד בשנת 1256, ללואי התשיעי, מלך צרפת ולמרגריט מפרובאנס, בתם של רמון ברנגאר הרביעי, רוזן פרובאנס ובאטריצ'ה מסבויה. בצעירותו, בעת שהתחרה לראשונה בתחרות הפלה ברומח, נפצע רובר וספג פגיעת ראש, וכתוצאה ממנה נותר נכה לכל חייו. בשנת 1268 קיבל רובר את התואר "רוזן קלרמון". בשנת 1272 התחתן רובר עם ביאטריס מבורגונדי, ליידי בורבון, בתם של ז'אן מבורגונדי ואגנס מדאמפייר, שהייתה היורשת של סניורות בורבון, ובכך הקים את בית בורבון. בנם לואי קיבל בשנת 1327 את התואר דוכס בורבון, ובשנת 1589 עלה יוצא חלציהם אנרי הרביעי, מלך צרפת לשלטון. רובר הוא האב הקדמון של מלכי נווארה (1572–1830), מלכי צרפת (1589–1848), מלכי שתי הסיציליות (1735–1860), דוכסי פארמה (1748–1796 ו-1847–1859), הדוכסים הגדולים של לוקסמבורג (1964 עד היום) ומלכי ספרד (1700 עד היום). בשנת 1272 התחתן רובר עם ביאטריס מבורגונדי, ליידי בורבון, בתם של ז'אן מבורגונדי ואגנס מדאמפייר, ממנה נולדו לו 6 ילדים: לואי הראשון, דוכס בורבון (1279–1342) בלאנש מקלרמון (1281–1304), התחתנה עם רובר השביעי, רוזן אוברן ז'אן משארולה (1283–1316) מארי מקלרמון (1285–1372) פייר מקלרמון (1287–1330) מרגריט מקלרמון (1289–1309), התחתנה עם רמון ברנגאר מאנדריה, ולאחריו התחתנה עם ז'אן הראשון, מרקיז נמור מדיה וקבצים בנושא רובר, רוזן קלרמון בוויקישיתוף
איזון עומסים

במדעי המחשב, איזון עומסים (באנגלית: Load balancing) הוא חלוקת עבודה בין מספר מחשבים על מנת להקל על עומס העבודה. במחשוב, איזון עומסים משפר את התפלגות עומסי העבודה במספר משאבי מחשוב, כגון מחשבים, אשכולות מחשב, קישורים לרשת, יחידות עיבוד מרכזיות או כונני דיסקים. *[1] איזון עומסים נועד לייעל את השימוש במשאבים, למקסם את התפוקה, למזער את זמן התגובה, ולמנוע עומס יתר של כל משאב יחיד. שימוש במספר רכיבים עם איזון עומסים במקום רכיב בודד עשוי להגדיל את האמינות והזמינות באמצעות יתירות. איזון עומסים כולל בדרך כלל תוכנה ייעודית או חומרה, כגון מתג רב-שכבתי או צורת הפעולה של שרתי DNS. מדיה וקבצים בנושא איזון עומסים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטואנט דה בורבון

אנטואנט דה בורבון (בצרפתית: Antoinette de Bourbon;‏ 25 בדצמבר 1494 – 22 בינואר 1583) הייתה אשתו של קלוד, דוכס גיז - מייסד בית גיז. אנטואנט נולדה ב-25 בדצמבר 1494 בושאטו דה-האם, לפרנסואה, רוזן ונדום ולמארי מלוקסמבורג, רוזנת ונדום, בתם של פייר השני, רוזן סן-פול ומרגריטה מסבויה, רוזנת סן-פול. ב-9 ביוני 1513 התחתנה אנטואנט עם קלוד, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 12 ילדים. אנטואנט תוארה כאישה יוצאת דופן, ששילבה תחושה חזקה של גאווה משפחתית עם חוש הומור מטופש. היא הציגה כישרון ניהולי ניכר בכלכלה המקומית, ואף ניהלה את האחוזות הנרחבות של בית גיז בז'ואנוויל. אנטואנט השפיעה רבות על נכדתה מרי, מלכת הסקוטים, במהלך ילדותה, והייתה אחת מיועציה העיקריים. אנטואנט האריכה ימים לאחר כל ילדיה, למעט בתה רנה, ונפטרה בז'ואנוויל ב-22 בינואר 1583. ב-9 ביוני 1513 התחתנה אנטואנט עם קלוד, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 12 ילדים: מארי דה גיז (1515–1560) נישאה לג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד פרנסואה, דוכס גיז (1519–1563) לואיז דה גיז (1520–1542) רנה דה גיז (1522–1602) שארל, קרדינל לורן (1524–1574) קלוד, דוכס אומאל (1526–1573) לואי הראשון, קרדינל גיז (1527–1578) פיליפ דה גיז (1529) פייר דה גיז (1530) אנטואנט דה גיז (1531–1561) פרנסואה דה גיז (1534–1563) רנה, מרקיז אלבף (1536–1566) מדיה וקבצים בנושא אנטואנט דה בורבון בוויקישיתוף
מזראטי 200S

מזראטי 200S (באיטלקית: Maserati 200S) היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית מזראטי אשר יוצרה בין השנים 1955–1957. זאת הייתה התשובה של מזראטי לפרארי 500 מונדיאל, ויוצרו ממנה רק 28 יחידות. פרויקט התכנון של מזראטי 200S, בהנהגת מהנדס הרכב האיטלקי "Giulio Alfieri" (אנ'), החל בשנת 1952 תחת שם הקוד 'Tipo 52' (סוג 52). 200S הונעה באמצעות מנוע במבנה 4 צילינדרים בטור בנפח 1,994.3 סמ"ק (2.0 ליטר) עם שני שסתומים עיליים לכל צילינדר וגל זיזים כפול שסיפק 190 כ"ס (140 קילוואט; 187 כ"ס) ב-7,500 סל"ד. רכיבי שלדה רבים היו זהים לדגם 150S של מזראטי וזאת כדי לקצר את משך הפיתוח. הסרן האחורי הקשיח שלה הגיע ממזראטי A6. מזראטי 200S מזראטי 200SI מזראטי 200SL , ללא דלתות 2 מושבים גוף הדגם: אלומיניום "Fantuzzi" הנעה אחורית בלמים: תופים הידראוליים מאייד תוצרת "Weber (azienda)" (אנ') מסוג "50DCO3" (הורכב בדגמים הראשונים שיוצרו) מאייד תוצרת "Weber (azienda)" (אנ') מסוג "45DCO3" צמיגים : תוצרת "פירלי", קדמיים: 5.25x16", אחוריים: 5.5x16 מכל דלק: 100 ליטר מקדם גרר: 0.45 קדמיים: עצמות עצה כפולות (Double wishbone), בולמי זעזועים הידראוליים אחוריים: סרן DeDion, עלה חצי אליפטי, בולמי זעזועים הידראוליים מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 - מבט לתא הנהג מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SI, שנת 1957 מזראטי 200SL מזראטי "מזראטי 200S" - תמונות מדיה וקבצים בנושא מזראטי 200S בוויקישיתוף אתר הבית של מזראטי מזראטי 200S, סרטון באתר יוטיוב מזראטי 200S, סרטון באתר יוטיוב מזראטי 200S, סרטון באתר יוטיוב "מזראטי 200S" racingsportscars.com/type/Maserati/200S "מזראטי 200S" ultimatecarpage.com/car/863/Maserati-200S "מזראטי 200S" maserati-alfieri.co.uk/alfieri190 Maurizio Tabucchi: Maserati, Alle Grand Prix,- Sport- und GT-Fahrzeuge von 1926 bis heute. Heel, Königswinter 2004, ISBN 3-89880-211-6 מזראטי 200SI Million Dollar Classics: The World's Most Expensive Cars "מזראטי 200S" tech-racingcars.wikidot.com/maserati-200s "מזראטי 200S" topspeed.com/cars/maserati/1956
ספרטק-2 מוסקבה

סְפַּרטָק-2 מוסקבה (ברוסית: Футбольный клуб «Спартак-2» Москва) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר מוסקבה, אשר נוסד לראשונה בשנת 1993. ושימש כקבוצת מילואים של ספרטק מוסקבה. קיים את משחקי הבית שלה באצטדיון פיודור צ'רנקוב שבמוסקבה, המכיל 2,700 מושבים. המועדון הוקם לראשונה ב־1992 ופורק זמן קצר לאחר מכן. ב-2013 נוסד שוב והתקיים עד 2022. בדצמבר 2023, הוחלט על הקמתו מחדש שוב. הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1992 בשם ספרטק-ד' ומשנת 1998 נקראה "ספרטק-2". הקבוצה נועדה לשמש כקבוצת המילואים של ספרטק והתמודדה בליגה הרוסית השנייה ובליגה הרוסית השלישית. ב-2001 הקבוצה פורקה ואת מקומה כקבוצת מילואים עד 2008 תפסה קבוצת הנוער של ספרטק. במאי 2013 ספרטק-2 הוקמה מחדש. הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השנייה, אזור מרכז בה סיימה במקום הרביעי בעונת 2013/2014, בעונת 2014/2015 עברה להתמודד באזור המערב שבליגה השנייה. ב-24 במאי 2015 הקבוצה זכתה באליפות המערב בליגה השנייה והעפילה לליגת המשנה הרוסית, ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. במאי 2022 הנהלת ספרטק הודיעה על פירוק קבוצת המילואים בשל חוסר כדאיות כלכלית, אך חזרה בה כשנה וחצי לאחר מכן והקבוצה נוצרה מחדש בדצמבר 2023. ליבריה סילבאנוס נימלי זמביה ג'וניור פאשיון סקאלה גאורגיה גאורגי מלקאדזה אוקראינה אדוארד מור ברזיל אוורטון רומולאדו פניצ'ה ברזיל לואיס רובסון פריירה דה סילבה יפן איפיי סינודזוקה סרביה מילאן יוביץ' רוסיה אנדריי מוביסיאן רוסיה איאז גולייב אליפות הליגה הרוסית השנייה, מרכז (2): 1992, 2014/2015 אליפות הליגה הרוסית השלישית (1): 1994 אתר האינטרנט הרשמי של ספרטק-2 מוסקבה ספרטק-2 מוסקבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספרטק-2 מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם ספרטק-2 מוסקבה, ברשת החברתית VK פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net Спартак-2 - ФУТБОЛЬНАЯ НАЦИОНАЛЬНАЯ ЛИГА, 1fnl.ru «Спартак-молодежная», г. Москва «Спартак» прошёл аттестационную комиссию ПФЛ, Чемпионат.com (28.05.2013) Бушманов возглавил фарм-клуб «Спартака», Чемпионат.com (29.05.2013) «Спартак-2» разгромил «Зенит-2» и вышел в ФНЛ, Чемпионат.com (24.05.2015)
דניס טרנטייב

דניס סרגייביץ' טרנטייב (ברוסית: Денис Серге́евич Терентьев; נולד ב-13 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן בבלטיקה קלינינגרד. דניס עשה את הופעת הבכורה בליגת העל במדי זניט ב-13 במאי 2012 במשחק נגד אנז'י. ב-5 ביוני 2017, הוא חזר מרוסטוב לזניט וחתם על חוזה ל-3 שנים. בעונת 2019/2018 שיחק בקבוצת הבת זניט-2. בעונת 2019/2020 הושאל למשך עונה אחת באופה, כאשר את שער הבכורה במדיה הבקיע ב-5 ביולי 2020 במשחק נגד אורל שהסתיים בשוויון 1:1. באוקטובר 2020 חתם ברוסטוב בה שיחק בעבר כמושאל. מדיה וקבצים בנושא דניס טרנטייב בוויקישיתוף דניס טרנטייב, באתר Transfermarkt דניס טרנטייב, באתר Soccerway דניס טרנטייב, באתר WorldFootball.net דניס טרנטייב, באתר FootballDatabase.eu "Game report by RFPL". Russian Premier League. 15 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) Денис Терентьев возвращается в «Зенит» (ברוסית). FC Zenit Saint Petersburg. 5 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה)
ז'אן השמיני, רוזן ונדום

ז'אן השמיני דה בורבון, רוזן ונדום (בצרפתית: Jean VIII de Bourbon;‏ 1428 - 6 בינואר 1477), היה נסיך צרפתי ורוזן ונדום בין השנים 1446–1477. ז'אן נולד בשנת 1428 בוונדום, ללואי, רוזן ונדום ולאיזבל דה בובאו, בתם של גי השלושה עשר, רוזן לאוואל ואן דה לאוואל. בשנת 1446 מת אביו וז'אן ירש את תאריו, ולאחר מכן הוא לחם יחד עם ידידו ז'אן דה דנואה בצבאו של שארל השביעי, מלך צרפת נגד האנגלים בנורמנדי ובגיין. ב-9 בנובמבר 1454 התחתן ז'אן עם איזבל דה בובאו, בתם של לואי דה בובאו ומרגריט דה שאמבלי, ובשנת 1458 הוא השתתף במשפט הבגידה של ז'אן השני, דוכס אלנסון. לאחר מותו של שארל השביעי חבר ז'אן לבנו לואי האחד עשר, מלך צרפת ונלחם למענו בקרב מונטלרי, אולם בשל חוסר האמון בו מצד המלך, הוא פרש לנחלותיו ושיפר מאוד את העיר ונדום. ב-6 בינואר 1477 מת ז'אן בוונדום, ובנו פרנסואה ירש את תאריו. ב-9 בנובמבר 1454 התחתן ז'אן עם איזבל דה בובאו, בתם של לואי דה בובאו ומרגריט דה שאמבלי, ממנה נולדו לו 8 ילדים: ז'אן דה בורבון (1460–1487), התחתנה עם לואי, נסיך גרנדפרה קתרין דה בורבון (1461–1525), התחתנה עם ז'ילבר דה שאבאן ז'אן דה בורבון (1465–1511), התחתנה עם ז'אן השני, דוכס בורבון, ולאחריו התחתנה עם ז'אן השלישי, רוזן אוברן רנה דה בורבון (1468–1534) פרנסואה, רוזן ונדום (1470–1495) לואי, נסיך לה-רוש-סון-יון (1473–1520) שרלוט דה בורבון (1474–1520), התחתנה עם אנגלברט, רוזן נבר איזבל דה בורבון (1475–1532) בנוסף היו לו שני בנים מפילגשו פיליפין דה גורניי: ז'אק, הברון דה ליני (1455–1524) לואי, בישוף של אברנש (לא ידוע 1520) מדיה וקבצים בנושא ז'אן השמיני, רוזן ונדום בוויקישיתוף ז'אן השמיני, רוזן ונדום
פורום ארגוני השלום הישראלי

פורום ארגוני השלום הישראלי הוא מסגרת ישראלית דינמית של למעלה מ-120 ארגוני שלום, זכויות אדם וחברה משותפת. הארגונים מקדמים, כל אחד בשיטתו, פתרון בר קיימא לסכסוך הישראלי-פלסטיני שיבטיח עצמאות, ביטחון, חופש, כבוד, פיוס ושכנות טובה בין שני העמים. הארגונים פועלים במגוון התחומים של חינוך לשלום ודיאלוג, שמירה על זכויות מיעוטים, חיזוק דו-קיום בין החברה היהודית לפלסטינית והערבית. פורום ארגוני השלום הוקם בשנת 2005 על ידי ד"ר רון פונדק כפרויקט במרכז פרס לשלום. פונדק היה יו"ר הצד הישראלי ולצדו היה ריאד מלכי מהצד הפלסטיני, מנכ"ל פנורמה בזמנו. ארגון פנורמה ומרכז פרס לשלום היו שני ארגונים חזקים בחברה האזרחית והשיתוף פעולה ביניהם לכדי הקמת פורום ארגוני השלום הוביל להקמת הפורום. הפורום קם במטרה לייצר פלטפורמה ושפה משותפת בין ארגוני החברה האזרחית הישראלית והפלסטינית ולנסות לשנות את המציאות דרכם, כל עוד זה לא נעשה דרך הממשלה והכנסת. הפורום פועל במטרה לחזק את שיתוף הפעולה בין ארגוני החברה האזרחית, מקבלי החלטות והזירה הבינלאומית לקידום שלום, פיוס, שוויון וזכויות אדם. הפורום מבקש לחזק את פעילות הארגונים תוך הצגת אלטרנטיבה משמעותית לסדר היום הפוליטי. פורום ארגוני השלום מאמין שבמציאות של עלייה באלימות, בגזענות, סרבנות פוליטית וחוסר אמון בפתרונות של שלום, העשייה הענפה של הארגונים היא בעלת תרומה קריטית לקידום חזון ותהליכים של שלום ופיוס. פורום ארגוני השלום פועל בארבעה ערוצים: פנימי - פלטפורמה לתמיכה וייזום של שיתופי פעולה בין הארגונים, לחיזוק יכולת השפעתם על השיח החברתי- הפוליטי, על המציאות ועל קידום חזון ותהליך לשלום. קיום שלושה ימי שלום בשנה, חיזוק הקשר על ידי המדיה וקבוצות עבודה לקידום עבודה יעילה בין הארגונים לחברה ולמקבלי ההחלטות. ציבורי - פיתוח וייזום פעילות ציבורית, חברתית, תקשורתית, מדינית ופוליטית לקידום סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני בדרכי שלום, כאלטרנטיבה לתפיסות ולחסמים הרווחים כיום. ישראלי-פלסטיני - ניהול ערוצי תקשורת עם מוסדות הרשות הפלסטינית וארגוני חברה אזרחית לקידום תוכניות שלום ופיוס משותפות. בינלאומי - גיוס הקהילה הבינלאומית ויהדות העולם לתמיכה פעילה ומשמעותית ביישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני בדרכי שלום. 2006–2012 – יעל פתיר מהצד הישראלי וננסי סאדה מהצד הפלסטיני ניהלו את הפעילות. ב-2008 ריאד מלכי הפך להיות שר החוץ הפלסטיני ואותו החליף סמעאן חורי כיו"ר פנורמה ופורום ארגוני השלום מהצד הפלסטיני. ב-2012 רון פונדק עזב את מרכז פרס לשלום והפורום עבר ל"שלום עכשיו". פונדק המשיך להיות היו"ר וניהלו אותו ליאור פינקל וענת בן- נון מהצד הישראלי. בשנת 2015, לאחר מותו של פונדק, מונה מוסי רז ליו"ר ולאחר שנה בתפקיד ובחירתו כחבר כנסת מטעם מרצ, מונה כיו"ר יובל רחמים, לשעבר יו"ר פורום משפחות שכולות. בשנת 2021, מונה אלי ספרן לעמוד בראש הארגון. ועדת היגוי המורכבת מנציגים נבחרים מארגוני שלום וקבוצות עבודה מקצועיות לקידום ובניית תוכניות פעולה בתחומים השונים של פעולתו. הפורום נרשם בשנת 2018 כעמותה רשומה ברשם העמותות. שבעת הארגונים המייסדים הם: עו"סים שלום, לוחמים לשלום, איפקרי, מחסום Watch, עוז ושלום, מורשתנו ומס"ד. עמוד הפייסבוק של הפורום
ליסאנצפליה

ליסְאֶנצֶפַליָה (מיוונית: מוח חלק; בלועזית: lissencephaly, ידועה גם כתסמונת Norman-Roberts) היא תסמונת תורשתית המתארת תינוקות הנולדים עם מוח חלק, כלומר ללא הקיפולים והשקעים שמאפיינים מוח אנושי נורמלי. פגיעה בגן RELN נחשבת כגורם תסמונת זו. פגם מוחי זה מתבטא בפיגור שכלי קשה ביותר. בעוד גופם של התינוקות מתפתח בצורה רגילה, היכולת השכלית שלהם מוגבלת ביותר, ולא ניתנת לתיאור כמותי אפילו במבחני מנת משכל (IQ). הם אינם מדברים, תנועתם מוגבלת ויכולתם ליצור קשר עם הסביבה מוגבלת. תוחלת החיים של תינוקות אלה קצרה מאוד. מדיה וקבצים בנושא ליסאנצפליה בוויקישיתוף Autosomal recessive lissencephaly with cerebellar hypoplasia is associated with human RELN mutations Crino P New RELN Mutation Associated with Lissencephaly and Epilepsy ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שטייר 100

שטייר 100 ו-שטייר 200 הן סדרות של מכוניות משפחתיות מתוצרת תאגיד הרכב האוסטרית שטייר דיימלר פוך אשר יוצרו בין השנים 1934–1940. בין השנים 1934–1940 יוצרו 7,890 יחידות. "שטייר 100", יוצרה בין השנים 1934–1936, יוצרו 2,850 יחידות "שטייר 200", יוצרה בין השנים 1936–1940, יוצרו 5,040 יחידות 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קבריולה דגם "שטייר 100" שנת 1935 דגם "שטייר 200" שנת 1937 דגם "שטייר 200" דגם "שטייר 200" שנת 1939 דגם "שטייר 200" שנת 1937 - קבריולט דגם "שטייר 100" - קבריולט דגם "שטייר 100" - קבריולט שטייר דיימלר פוך שטייר 50 שטייר 120 סופר, שטייר 125 סופר, שטייר 220 פוך 500 מדיה וקבצים בנושא שטייר 100 בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא שטייר 100 בוויקישיתוף שטייר 100, סרטון באתר יוטיוב היסטורית ייצור "שטייר 100" ו- "שטייר 200", zuckerfabrik24.de דגם "Steyr 100", שנת 1935 - מפרט טכני, auta5p.eu Mirsching, Gerhard: Gläser-Cabriolets, ein Stück deutscher Automobilgeschichte דגמי "Steyr 100", classicandsportscar.com דגמי "Steyr 200", oldie-point.at דגמי "Steyr 200" - מפרט טכני, carfolio.com
הגלקסיה הננסית טוקאן

הגלקסיה הננסית טוקאן היא גלקסיה אליפסואידית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים טוקאן במרחק של כ-2.9 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצה המקומית. הגלקסיה התגלתה בשנת 1990 על ידי ראסל לוורי במצפה הכוכבים סטרומלו שבאוסטרליה. בניגוד לרוב הגלקסיות מסוגה, שמהוות גלקסיות לוויין של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה, הגלקסיה הננסית טוקאן אינה קשורה לאף גלקסיה אחרת ונראה שכבר לפחות 10 מיליארד שנים היא לא עברה שום אינטראקציה עם גוף אחר, ולכן היא אובייקט מעניין למחקר. הגלקסיה נמצאת כ-5 מעלות מדרום-מזרח לכוכב α בטוקאן, אך בשל בהירותה הנמוכה היא אינה מתאימה לצפיית חובבים. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-2.9 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,430 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎6×107‎ מסות שמש, כמאתיים מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎5.6×105‎ מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 550,000 מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כאחוז בלבד מזאת של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבי שביל החלב ונראה שכבר מיליארדי שנים שאין בה יצירה של כוכבים חדשים. הגלקסיה מתרחקת ממערכת השמש במהירות גבוהה יחסית לגלקסיות הקבוצה המקומית של קרוב ל-200 קילומטר בשנייה, ומהירות זו כמו גם מיקומה הרחוק ממרכז הקבוצה המקומית ומהגלקסיות הגדולות של הקבוצה חריגים ביחס לרוב הגלקסיות מסוג זה. הסבר אפשרי הוא שהיא נעה במסלול מאוד אליפטי ביחס למרכז הכובד של הקבוצה המקומית כך שלפני כ-10 מיליארד שנים היא עברה דרך מרכז הקבוצה ואיבדה כך את מרבית הגז החופשי שלה ומאז אין בה יותר יצירת כוכבים חדשים. הסבר אחר הוא שהגלקסיה נוצרה רחוק ממרכז הקבוצה באזור שמושפע כבידתית לא רק מהקבוצה המקומית אלא גם מקבוצת פסל הסמוכה. הגלקסיה הננסית טוקאן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Tucana Dwarf Galaxy F. Fraternali, E. Tolstoy, M. J. Irwin & A. A. Cole: Life at the periphery of the Local Group: the kinematics of the Tucana dwarf galaxy, Astronomy & Astrophysics, Vol. 499, Iss. 1, p. 121-128 (2009) A. W. McConnachie: The Observed Properties of Dwarf Galaxies in and around the Local Group, The Astronomical Journal, Vol. 144, Iss. 1, article id. 4, p. 10 (2012) NED: Tucana Dwarf Galaxy R. J. Lavery: Local Group Dwarf Galaxy in Tucana, IAU Circulation, No. 5139, #2 (1990) A. W. McConnachie: The Observed Properties of Dwarf Galaxies in and around the Local Group, The Astronomical Journal, Vol. 144, Iss. 1, article id. 4, p. 24 (2012)
קטרינה צ'אס

קטרינה צ'אס (בסלובנית: Katarina Čas; נולדה ב-23 בספטמבר 1976) היא שחקנית סלובנית. צ'אס נולדה בעיירה בצפון סלובניה, אז חלק מיוגוסלביה ולמדה באוניברסיטת לובליאנה. ב-1988 היא הופיעה לראשונה בפרסומת לקוקטה (Cockta), חברת משקאות מוגזים סלובנית. ב-1989 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט נעורים בשם "Peklenski načrt". מאז 2005 היא מנחה תוכנית מוזיקה ב-RTV Slovenija, ערוץ הטלוויזיה הציבורי הסלובני ובנוסף הנחתה גם תוכנית טלוויזיה לכישרונות צעירים. בשנת 2011 הופיעה לראשונה בסרט בינלאומי, בסרט הבריטי "שומר חוק" בכיכובו של דון צ'ידל. ב-2013 שיחקה לצד לאונרדו דיקפריו בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט". ב-2015 שיחקה בסרט הספורט הסרבי "Bićemo prvaci sveta" (אנחנו נהיה אלופי העולם) העוסק בסיפורה של נבחרת סרביה בכדורסל במהלך אליפות העולם בכדורסל 1970, באותה שנה שיחקה לצד אנט בנינג ואל פצ'ינו בסרט "דני קולינס" בתפקיד סופי, היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיה בריטיות ובין היתר בתפקידי אורח בדרמת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת" ובסדרת המשטרה של BBC One "תחבולות חדשות". באירוויזיון 2005 ואירוויזיון 2017 הציגה את תוצאות הניקוד הסלובני. בשנת 2018 הצטרפה לעונתה השלישית של סדרת הדרמה "תחנת ברלין" בתפקיד סופיה וסיק, מנכ"לית טכנולוגיה שנויה במחלוקת ממוצא אסטוני. באותה שנה שיחקה בסרט של נטפליקס "נסיך חג המולד: החתונה המלכותית", בתפקיד השפית איוונה, ובמותחן האפל "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי. מדיה וקבצים בנושא קטרינה צ'אס בוויקישיתוף קטרינה צ'אס, ברשת החברתית פייסבוק קטרינה צ'אס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קטרינה צ'אס, ברשת החברתית אינסטגרם קטרינה צ'אס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קטרינה צ'אס, באתר AllMovie (באנגלית) קטרינה צ'אס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אגוסטינו קיגי

אָגוֹסטינו אנדראה קיגי (באיטלקית: Agostino Andrea Chigi; ‏29 בנובמבר 1466 - 11 באפריל 1520) היה "האדם העשיר ביותר ברומא" ופטרון אמנות חשוב בתקופת הרנסאנס האיטלקי. זכה לכינוי "הנהדר" (il Magnifico). נולד בסיינה למשפחת בנקאים עתיקה, עשירה ובולטת. אביו, מריאנו קיגי, שירת כשגריר סיינה לחצרם של האפיפיורים אלכסנדר השישי ויוליוס השני וכך שהתה המשפחה מאז 1487 ברומא. בנק המשפחה הלווה סכומי כסף גדולים לבכירי מדינת האפיפיור ושלט במונופול המסחר במלח במדינת האפיפיור ובממלכת נאפולי וכן במכרות האלום (מינרל חיוני לתעשיות הטקסטיל ועיבוד הקלף) בלאציו. לאחר שסייע קיגי לבחירתו של יוליוס השני, גמל לו האפיפיור הנבחר בהתירו להוסיף לשלט האצולה המשפחתי של קיגי (שש גבעות ומעליהן כוכב) את סמל משפחתו של האפיפיור, דלה רוברה (עץ האלון), ובמינויו לשר האוצר של מדינת האפיפיור. ב-1511 יצא קיגי מטעם האפיפיור לשאת ולתת (ולרכוש) את תמיכת הרפובליקה של ונציה במלחמת ליגת קמברה. הוא הצליח להתמיד במשרתו גם בשירותו של האפיפיור הבא, לאו העשירי מבית מדיצ'י. בין השנים 1506–1511 בנה קיגי את ארמונו, וילה פארנזינה, ברובע טרסטוורה. את הוילה תכנן האמן בלדסרה פרוצי מסיינה. קיגי הורה על עיטור קירות המבנה בפרסקאות מאת מיטב אמני התקופה: רפאל, בלדסרה פרוצי, סבסטיאנו דל פיומבו, ג'וליו רומאנו, פייטרו פרוג'ינו ואיל סודומה. הידוע שבין הפרסקאות שצוירו הוא זה של רפאל המתאר את "ניצחון גלתיאה". אחד משיתופי הפעולה הנודעים והמרהיבים שלו עם הצייר רפאל היה עיטורה של קפלת קיגי בכנסיית סנטה מריה דל פופולו, שם גם נמצא קברו. קיגי חי עם אשתו, מרגריטה סָרָצ'יני (Margherita Saracini), עד מותה ללא ילדים בשנת 1508. לאחר מותה ניהל מערכת יחסים עם קורטיזנה מפורסמת ביופייה בשם "אימפריה", שילדה לו בת בלתי חוקית בשם לוקרֶציָה. במקביל חיזר, ללא הצלחה, אחר מרגריטה גונזגה, בתו של פרנצ'סקו השני גונזגה, מרקיז מנטובה. אימפריה נפטרה ב-1511 ובאותה שנה, בעת מסע עסקים בוונציה, פגש קיגי צעירה נאה בשם פרנצ'סקה אורדסקי (Francesca Ordeaschi) עמה חי כפילגשו, עד שנישא לה כדין בסוף ימיו, תוך שהוא מותיר לה את הונו בצוואה. קיגי נהנה להפגין את עושרו במשתאות מפוארים שאליהם הזמין את כל שמנה וסולתה של רומא, כולל אמנים, משוררים, אנשי אצולה וממון, קרדינלים ואף האפיפיור לאו העשירי עצמו. במספר אירועים מתועדת השלכת כלי ההגשה, כולם מכסף וזהב, מבעד לחלונות אל נהר הטיבר בסיום הארוחה, כפעולה הפגנתית (הכלים נאספו מיד באמצעות רשתות). אוגוסטינו קיגי מופיע בספרו של דן בראון 'מלאכים ושדים', כאשר הקפלה בו הוא קבור משמשת זירת הרצח של אחד הקרדינלים. בתמונה בערך זה ניתן להבחין בפירמידות שמציין בראון בספרו, ובפרטים נוספים. Felix Gilbert, The Pope, His Banker, and Venice, Harvard University Press, 1991 ISBN 978-0674689763 Ingrid D. Rowland,'Some Panegyrics to Agostino Chigi', Journal of the Warburg and Courtauld Institutes, Vol. 47 (1984), pp. 194-199 מדיה וקבצים בנושא אגוסטינו קיגי בוויקישיתוף ערך על משפחת קיגי, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה אתר וילה פארנזינה אגוסטינו קיגי והאמנים שלו ארמון התענוגות של אגוסטינו קיגי Ingrid D. Rowland,'Some Panegyrics to Agostino Chigi', Journal of the Warburg and Courtauld Institutes, Vol. 47 (1984), p. 194 Agostino Chigi detto "Il Magnifico" היסטוריה משפחתית באתר וילה פארנזינה ארמון התענוגות של אגוסטינו קיגי
ג'ון בראנר

ג'ון קיליאן יוסטון בראנר (באנגלית: John Kilian Houston Brunner;‏ 24 בספטמבר 1934 - 25 באוגוסט 1995) היה סופר בריטי שנודע בעיקר בספרי המדע בדיוני שלו. ספרו לעמוד על זנזיבר משנת 1968 על עולם מאוכלס יתר על המידה זכה בפרס הוגו לשנת 1969 עבור רומן המדע הבדיוני הטוב ביותר, ובפרס ה-BSFA (אגודת סופרי המדע הבדיוני הבריטית) באותה שנה. ספר אחר שלו, The Jagged Orbit, זכה בפרס BSFA לשנת 1970. בנוסף למדע בדיוני, כתב בראנר שירה ופרסם מאמרים רבים במגוון מגזינים. בראנר היה חבר פעיל בארגון "קמפיין לפירוק נשק גרעיני". הוא היה גם בלשן ומתרגם והיה אורח הכבוד של הכנס האירופאי הראשון למדע בדיוני "יורוקון" בטריאסט בשנת 1972. בראנר נולד בשנת 1934 בפרסטון קרומרש באוקספורדשייר. הוא למד במכללת צ'לטנהם, וכתב את הרומן הראשון שלו, "סערה גלקטית" (Galactic Storm) בגיל 17. הרומן התפרסם תחת שם העט גיל האנט. בראנר שירת כקצין בחיל האוויר המלכותי מ-1953 עד 1955. בראנר עבר לכתיבה במשרה מלאה ב-1958, כמה שנים לאחר שירותו הצבאי, בשנה זו גם נישא למרג'ורי רוזמונד סאואר. לבראנר הייתה מערכת יחסים לא נוחה עם סופרי מדע בדיוני מהגל החדש הבריטיים, שלעיתים קרובות ראו בו אמריקני מדי בהגדרותיו ובנושאיו. בתחילת שנות ה-80 הוא ניסה לכוון את כתיבתו ל"מיין סטרים" אך ללא הצלחה. בראנר האשים את המו"לים בקנוניה נגדו, ונודע ביניהם בקושי להתמודד איתו. בריאותו של בראנר התרופפה בשנות ה-80 והחריפה עם מות אשתו בשנת 1986. הוא התחתן מחדש עם לי יאן טאן ב-1991, ונפטר מהתקף לב בכנס מדע בדיוני בגלאזגו ב-25 באוגוסט 1995. הרומן שלו משנת 1968 "לעמוד על זנזיבר" מושפע מכתביו של מרשל מקלוהן, דמות תרבותית חשובה של התקופה, וזכה בהכרה רבה. הספר "The Jagged Orbit" (המסלול המשונן - 1969) מתאר את ארצות הברית הנשלטת על ידי אלימות בין-גזעית והתפשטות הנשק. הספר מכיל 100 פרקים שאורכם משתנה מהברה אחת למספר עמודים. הספר "Sheep Look Up" משנת 1972 מתאר קטסטרופה אקולוגית באמריקה. בספרו "The Shockwave Rider" משנת 1975 טבע בראנר את המונח "תולעת מחשב" כדי לתאר תוכנה אשר משחזרת את עצמה ברשת מחשבים, וחזה את הופעתם של וירוסי מחשב. בהמשך כתב בראנר עוד ספרים רבים אחרים. שמות העט של בראנר כוללים את ק"ה בראנר, ג'יל האנט, ג'ון לוקסמית', טרבור סטיינס, אליס קוויק, הנרי קרוסטריס ג'וניור וקית' וודקוט. ג'והן ברונר, לעמוד על זנזיבר, הוצאת אודיסאה 2003, תרגום דורית פרנס ג'ון בראנר, ברשת החברתית Goodreads אלי אשד "ספר מדע בדיוני נבואי קולע – חמישים שנה לספר 'לעמוד על זנזיבר' מאת ג'והן ברונר" מגזין "יקום תרבות " ספטמבר 2018 The 1968 sci fi that spookily predicted today - מאתר ה-BBC ג'ון בראנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)