laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משאבת אינסולין

משאבת אינסולין היא פיתוח רפואי שנוצר למען חולי סוכרת ומהווה חיקוי לתאי הבטא. המכשיר משמש לניהול החדרת הורמון האינסולין לגופם על מנת לאפשר ספיגת סוכרים מזרם הדם אל התאים השונים בגוף. המשאבה עצמה, שגודלה כגודל ביפר, מכילה מחסנית של אינסולין ומאפשרת לחולה לשלוט בכמות האינסולין שתועבר לגוף. משאבות האינסולין משפרות את איכות חייהם של חולי הסוכרת ומקלות על אורח החיים הקפדני והמחמיר של חולי הסוכרת, הכולל זריקות יומיות שאינן נעימות ומצריכות זמן ותנאים נוחים. רוב משאבות האינסולין מחוברות לגוף ומחדירות את האינסולין באמצעות צינורית דקה, כמו זאת המשמשת לעירוי (אינפוזיה) של תרופות ותמיסות שונות בבתי חולים. ישנן גם מספר סוגי משאבות הפועלות ללא צינורית וזאת בעזרת יחידה קטנה (הידועה בשם "פוד") המחוברת לגוף המטופל ומכילה את מיכל האינסולין ושלט רחוק שאיתו ניתן לשלוח פקודות לפוד ולבצע בולוסים (הזרקות אינסולין המותאמות לארוחה או לתיקון רמות הסוכר בדם). ישנם סוגי משאבות אינסולין המשולבות ביחד עם חיישן מיוחד המחובר לגוף המטופל ("סנסור") ומאפשר קריאת סוכר רציפה; כך ניתן למדוד את רמת הסוכר בדם ללא דקירת האצבעות. סוג אחד של הסנסורים יכול להתריע במקרה של היפוגליקמיה או היפרגליקמיה, וכך המטופל ידע על כך שרמת הסוכר בדמו היא אינה בתחום הנורמה. סוכרת לבלב מלאכותי ד"ר חוליו וינשטיין, משאבות אינסולין(הקישור אינו פעיל), אתר האגודה הישראלית לסוכרת מדיה וקבצים בנושא משאבת אינסולין בוויקישיתוף הערך "טיפול במשאבת אינסולין", באתר ויקירפואה אבי בליזובסקי, סוף לדקירות: משאבת אינסולין שקוראת ומייצבת, באתר ynet, 6 באוגוסט 2006 "אומניפוד" באתר גפן מדיקל הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
וסלי

וסלי (באנגלית: Wesley) היא בירת מחוז סנט אנדרו שבצפון-מזרח דומיניקה. העיירה ממוקמת בין האחוזות הישנות של עדן ולונדונדרי. כמו יישובים רבים לאורך החוף המזרחי של האי, וסלי התפתחה לאחר שחרור העבדים ב-1833 על אזור הגבעות שלאורך הגבול בין שתי האחוזות כאשר העבדים המשוחררים שאפו להקים לעצמם אחוזות עצמאיות הרחק מהמטעים בהם הם חיו ועבדו. באמצע המאה ה-19, מכר צ'ארלס לת'ם, בעליה של אחוזת עדן, כמה מגרשים באזור. בשנות השישים של המאה ה-19 היה שמו של המקום וסליוויל (Wesleyville) על שמה של בעלת חנות בשם וסלי שהייתה דמות דומיננטית באזור ובסופו של דבר נקרא המקום וסלי. בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20 חלה צמיחה כלכלית באזור עקב התפתחות ענף גידול הבננות. מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
רוזלי

רוזלי (באנגלית: Rosalie) היא בירת מחוז סנט דייוויד שבדומיניקה. העיירה שוכנת בקצהו הצפוני של מפרץ הנושא את אותו שם בחלקו המרכזי של החוף המזרחי של האי, קרוב לשפך נהר הנושא את אותו שם. מדיה וקבצים בנושא רוזלי בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
סנט ג'וזף (דומיניקה)

סנט ג'וזף (באנגלית: Saint Joseph) היא בירת מחוז סנט ג'וזף שבדומיניקה. מדיה וקבצים בנושא סנט ג'וזף (דומיניקה) בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
פרק (מלזיה)

פֶּרַק (במלאית: Perak) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. פרק נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בפננג בצפון-מערב, קדה ותאילנד בצפון, קלנטן ופהנג במזרח, סלנגור בדרום ומצר מלאקה במערב. בירתה היא איפוה והבירה המלכותית שלה (מקום משכנו של הסולטאן) היא קואלה קנגסר. שמה המורחב של המדינה הוא פרק דרול רידזואן (במלאית: Perak Darul Ridzuan, בג'אווי: ڨيرق دار الرّضوان). בתחילת המאה ה-16 פורטוגל פלשה לסולטנות מלאקה. עקב כך אחד מבניו של הסולטאן האחרון של מלאקה הקים באזור המדינה של היום את סולטנות פרק. מ-1641 האימפריה ההולנדית ניסתה להשתלט על המסחר בבדיל שנכרה בפרק ובמסגרת כך הם הקימו מבצרים על גדות נהר פרק ועל האי פנגקור. ב-1950 הם אילצו את סולטאן פרק לחתום על הסכם שנתן להם בלעדיות בסחר הבדיל ובאותה שנה הם הקימו תחנת מסחר בפרק. ב-1651 תושבי פרק תקפו את התחנה וגירשו את ההולנדים. ב-1655 ההולנדים ניסו לחדש את החוזה ולאחר שסורבו הם ניסו לכבוש את פרק. בתגובה אנשי פרק וסולטנות אצ'ה תקפו והדפו אותם. ב-1670 ההולנדים הקימו מבצר באי פנגקור. הפעם אנשי פרק הסכימו בגלל החשש שסיאם תספח את פרק. אף על פי כן ב-1685 פרק תקפה וגירשה את ההולנדים. האחרונים ניסו לפתוח במשא ומתן כדי לקבל אישור להקים את המבצר מחדש, אך הם לא הצליחו. בתחילת המאה ה-19 היו מספר ניסיונות השתלטות על פרק, בין היתר מצד אנשי סיאם ואצ'ה. ב-1820 ניסיון השתלטות סיאמי נבלם ברגע האחרון בהתערבות של בריטניה. בשנים שלאחר מכן הגיע לפרק גל מהגרים סינים והמלאים והסינים נלחמו ביניהם על שליטה במכרות הבדיל ועקב כך השלטון לא הצליח לשמור על הסדר בסולטנות. הבריטים, שבהתחלה הסתייגו מהקמת קולוניה בפרק, הגיעו ב-1874 להסכם עם הסולטאן עבדאללה לפיו פרק תהפוך למדינת חסות שלהם. ב-1875 היו מספר קבוצות בפרק שלא היו מרוצות מכך ורצחו את הנציג הבריטי, אך כוחות בריטים דיכאו את המרד תוך זמן קצר והגלו את הסולטאן לסיישל. ב-1896 פרק התאחדה עם סלנגור, נגרי סמבילן ופהנג לתוך המדינות המלאיות המפודרלות (Federated Malay States), מדינת חסות פדרטיבית של בריטניה. ב-1946 המדינות המלאיות המפודרלות התאחדו עם יתר המושבות ומדינות החסות הבריטיות בחצי האי המלאי לאיחוד המלאי, שהפך להיות ב-1948 לפדרציית מלאיה. פדרציית מלאיה קיבלה עצמאות ב-1957 וב-1963 היא הייתה בין המדינות שהתאחדו והרכיבו את מלזיה. עד שנות ה-80 של המאה ה-20 כלכלת המדינה הסתמכה כמו במאות השנים שלפני כן על תעשיית הבדיל. עם זאת, בשנות ה-80 שוק הבדיל העולמי קרס ועל המדינה היה למצוא מקורות פרנסה חדשים. כיום הכלכלה מסתמכת על תעשייה, בעיקר ייצור כלי רכב של יצרנית הרכב המלזית פרוטון, חקלאות ותיירות. למרות זאת המדינה עדיין לא התאוששה לגמרי מנפילת שוק הבדיל. מדיה וקבצים בנושא פרק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרק פרק, ברשת החברתית פייסבוק
איפוה

אִיפּוֹהּ (במלאית: Ipoh, בכתב ג'אווי: إڤوه; בסינית: 怡保, נהגה: "יִיבַּאו") היא בירת מדינת פרק במלזיה. איפוה נמצאת במרכז מדינת פרק הנמצאת בחצי האי המלאי, במרחק של כ-200 קילומטרים צפונית לקואלה לומפור, בירת מלזיה. איפוה נוסדה ככפר קטן על גדות נהר קינטה בחצי הראשון של המאה ה-19. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התגברה כריית הבדיל באזור וחברות כרייה בריטיות רבות התבססו באיפוה שגדלה והפכה לעיירה. איפוה המשיכה לגדול עד שב-1937 היא הפכה להיות בירת פרק במקום טאיפינג. ב-15 בדצמבר 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות האימפריה היפנית כבשו את העיר. איפוה, כמו יתר האזור, שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945. את העיר משרת נמל התעופה סולטאן אזלן שה, הנמצא במרחק של 6 קילומטרים ממרכז העיר. הנמל מציע טיסות לערים קואלה לומפור וג'והור באהרו בתוך מלזיה ולמספר יעדים נוספים מחוצה לה. יפן פוקואוקה, יפן אינדונזיה יוגיאקרטה, אינדונזיה איפוה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של איפוה מדיה וקבצים בנושא איפוה בוויקישיתוף
גרפיקה

גרפיקה היא שם כללי לכל עבודת עיצוב, עימוד וסידור של אלמנטים ויזואליים, לרוב דו־ממדיים כמו עיתונים, ספרים ובכרזות פרסומת. כמו כן נכללים בתחום עריכה של תמונות קיימות (כגון ריטוש צילומים) ויצירת דימויים חדשים, כגון לוגואים לחברות. בעשור השני של המאה ה-21, בכל עבודות הגרפיקה משתמשים בתוכנות מחשב מיוחדות, המאפשרות רמות גימור גבוהות ומהירות עבודה מיטבית. הגרפיקה גם היא ענף מתפתח הנלמד במקומות רבים, אם כי היא נתפסת כפחות "אמנותית" מאשר עיצוב ויותר כאמנות שימושית. עיצוב גרפי מוצלח משלב בתוכו נוחות רבה מלבד ההצלחה ליצור מראה נעים לעין. כמו כן עיצוב מוצלח מדגיש את הפרטים שהוגדרו כחשובים ביותר, ונמדד בהצלחתו להפנות את תשומת לב המתבונן אל הפרטים האלו. עם התפתחות הטכנולוגיה הממוחשבת, נוצרו אפשרויות נוספות רבות לעיצוב גרפי. שני השינויים העיקריים: יצירת אפשרות לאדם בעל חוש גרפי שלא ניחן בכישרון ציור יצירת אפשרות לביצוע עבודות מדויקות יותר גרפיקה ממוחשבת היא גרפיקה אשר נוצרת באמצעות מחשבים, המוצגת ומעובדת באמצעות מחשב עם תוכנות וחומרות מותאמות. התפתחות הגרפיקה הממוחשבת תרמה לאינטראקציה טובה יותר ולהבנה טובה יותר של סוגי מידע מגוונים, השפיעה רבות על סוגי מדיה שונים ועשתה מהפכה בתעשיית האנימציה, סרטים ומשחקי מחשב. המונח גרפיקה ממוחשבת מתייחס למספר אלמנטים בהם: הצגה ומניפולציה על אובייקט ויזואלי באמצעות מחשב טכנולוגיות שונות המשמשות ליצירה ועיבוד אובייקט ויזואלי הפקה של אובייקט ויזואלי גרפיקה ממוחשבת קיימת היום בכלי מדיה רבים כמו טלוויזיה, עיתונים, אינטרנט וכדומה, ומשמשת למגוון רחב של היבטים גרפיים כמו יצירת הדמיות, פרסומות, עיבוד תמונות ועוד. כלים רבים פותחו להמחשת נתונים וניתן לחלק את הדמיות המחשב לסוגים שונים: 2D (דו־ממדי), 3D (תלת־ממדי) וגרפיקה מונפשת. עם התפתחות הטכנולוגיה, גרפיקה ממוחשבת תלת־ממדית הפכה יותר נפוצה, אך במקביל עדיין ישנו שימוש רחב בגרפיקה ממוחשבת דו־ממדית. פוטושופ CorelDRAW GIMP אינקסקייפ Paint Shop Pro פריהנד אדובי אילוסטרייטור אוטוקאד אדובי אינדיזיין Graphics vs. Aesthetics - Why High Resolution Graphics Aren't Enough סרטון הסבר על אסתטיקה מול גרפיקה טרנספורמציה אפינית Motion Graphics גרפיקה חזותית גרפיקה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב סופות

זאב סופות (27 באוקטובר 1927 – 20 באפריל 2014) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ, שגריר ישראל בהולנד ושגריר ישראל הראשון ברפובליקה העממית של סין. סופות (במקור סוויפט) נולד בליברפול שבבריטניה. למד לימודים קלאסיים ומזרחנות בקולג' מודלין שבאוניברסיטת אוקספורד. במלחמת העצמאות הגיע לארץ ישראל במסגרת מח"ל, שירת כחבלן ונפצע בקרבות באזור הר מירון. בנובמבר 1950 החל את שירותו במשרד החוץ, עבד בארכיב המשרד, שימש עוזר הסברה ועוזר במחלקת ארצות הברית. ב-1956 נשלח מטעם המשרד ללמוד סינית באוניברסיטת יל. בשובו עבד במחלקת חבר העמים הבריטי, שימש ממלא מקום קונסול בניקוסיה וממלא מקום קצין עיתונות. ב-1961 מונה לקונסול בבולטימור ושימש מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1969 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בשובו לישראל מונה לעוזר ראשי וסגן מנהל מחלקת ההסברה, ב-1971 מונה למנהל מחלקה אירופה 2, וב-1972 מונה לקונסול כללי בלונדון. ב-1977 מונה למנהל לשכת מנכ"ל משרד החוץ ולאחר מכן שימש ממלא מקום מנהל מחלקת אירופה 1 ומנהל מחלקת אירופה 2. ב-1983 מונה לסמנכ"ל אירופה במשרד החוץ. במהלך שנות שירותו במשרד החוץ עמד בראש ועד העובדים של המשרד. ב-1985 מונה לשגריר ישראל בהולנד תפקיד בו כיהן עד 1990. עם כינון היחסים בין ישראל לרפובליקה העממית של סין, נשלח ב-1990 לבייג'ינג במינוי של יועץ למרכז לקשרי מדע ותרבות, בפועל כיהן כנציג הדיפלומטי הבכיר של ישראל במדינה. בינואר 1992 מונה לשגריר ישראל הראשון בסין, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1993. ב-1997 יצא לאור ספרו "A China Diary: Towards the Establishment of China-Israel Diplomatic Relations" בהוצאת פרנק קאס. זאב סופות באתר ההנצחה של משרד החוץ עופר אדרת, האיש שלנו בסין, באתר הארץ, 25 באפריל 2014 זאב סופות, דף שער בספרייה הלאומית
ניקול לינקלטר

ניקול לינקלטר ניית'נסון (באנגלית: Nicole Linkletter Nathanson; נולדה ב-27 בפברואר 1985) היא דוגמנית אופנה אמריקאית, זוכת העונה החמישית של "הטופ מודל הבאה". פרסיה על הזכייה היו חוזה דוגמנות עם הסוכנות "פורד", חוזה בשווי 100,000 דולר עם "קאברגירל" והצגת תמונתה מאחד הצילומים בתוכנית בפרסומת בינלאומית של "Ford Fusion". לינקלטר סיימה לימודיה התיכוניים ב"רד ריבר" בשנת 2003, ולמדה באוניברסיטת דקוטה הצפונית ובאוניברסיטת סנט קלאוד במינסוטה, בעלת תואר בשיווק. הופיעה בעונה החמישית של הטופ מודל הבאה, ובגמר התוכנית נבחרה לזוכה, לאחר שגברה על המתמודדת ניק פייס. טיירה בנקס אמרה על לינקלטר, "יש לה את 'הדבר' של דוגמנית יותר מכל זוכה אחרת שהייתה פה - הגוף, הפנים והגישה (...) היא מזכירה לי את הבנות שדגמנתי איתן כששהיתי באירופה בהיותי בת 17". שופטי התוכנית טוויגי ונייג'ל ברקר תיארו את המראה של לינקלטר כאנגלי. על אף שהיו לה כמה מהתמונות הטובות ביותר לאורך כל התחרות, שאר המתמודדות לא חשו מאוימות ממנה, בטענה שיש לה לכאורה חזות "חמוצה", ושבתמונותיה היא אינה מצליחה להיראות מעבר ל"בחורה יפה". לינקלטר חתומה בסוכנויות הדוגמנות Nous שבלוס אנג'לס, Diva Models שבסינגפור, Dream Models שבהונג קונג, Agence Presse שבטוקיו, אל איי מודלס, Paragon שבמקסיקו, M and P שבלונדון ו-SMG Models. לינקלטר הופיעה במגזינים "Elle" (אפריל 2006), "Elle Girl" (פברואר 2006), "Women's Health and Fitness Magazine" (מרץ 2006), "Lemonade" (אפריל 2006), "Vanidades" (יולי 2006), "פיפל", "Jewel", ‏"Us Weekly", ‏"Girlfriend", ‏"Celebrity Living",‏ "Golf For Women", ‏"Grand Forks Herald" ו-"In Touch Weekly", וכן דגמנה לחברת הקוסמטיקה "קאברגירל", ל"פורד פיוז'ן", ל-"Secret Deodorant and Vigoss jeans" (כחלק ממשימה ב"טופ מודל הבאה"), ל-"Yank Clothing", ל-"Sele Clothing", ל-"Milk Boutique", ל-"So Low", ל-"Crystal Rock" ול-"Trovata". כמו כן דגמנה עבור נעלי "סקצ'רס", "Burberry Prorsum", ‏"Alina Jeans", ‏"Volcom", והופיעה על שערי המגזינים "קלאו" ו-"Urban" הסינגפוריים, "מארי קלייר" מלזיה ו"מור". לאחרונה השתתפה בהפקת אופנה עבור המגזין "August". במאי 2009 הייתה עליה כתבה ב"Elle סינגפור" והיא הופיעה על שער המגזין "ניילון" במקסיקו. במאי 2010 החלה לדגמן לליין האינטרנטי של "Forever 21". עבודות המסלול שלה כוללות דוגמנות עבור ג'אראני סטרוק, "אליס ואוליביה" (סתיו 2006), "Life Benefit"‏ (2006), גאלת "אגודת הפילנתרופים הצעירים" (2006), "Bebe" (אביב 2007), רוזיי ניקולס (אביב 2007), ז'אן קרלוס אובנדו (אביב 2007), "Italian Trade Commission" (אביב 2007), גרימלדי גיארדינה (אביב 2007) ומאריה ביאנקו נרו. בנוסף דגמנה בשבוע האופנה של אל איי באביב 2009. לינקלטר הייתה אורחת בתוכנית הטוקשואו הרשתית "Covergirl's Talk Model", וכן הנחתה מספר פעמים בערוץ VH1, במסגרת שבוע האופנה. כיכבה בפרסומת ל"PlayStation Portable". בשנת הייתה שופטת בתחרות "מיס ארצות הברית". כמו כן הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח של טיירה בנקס. נשואה לאדם ניית'נסון. ניקול לינקלטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
תא 16

תא 16 (באנגלית: ‏ Cell 16) היה ארגון פמיניסטי-רדיקלי בארצות הברית, שהיה ידוע בשל אידאולוגיית הבדלנות בין המינים, עידוד פרישות כאקט פוליטי, ואימון נשים בהגנה עצמית. בניגוד לתנועות פמיניזם רדיקלי אחרות, תא 16 לא הציעה לסביוּת כאלטרנטיבה, ולכן נחשבה התנועה להטרוסקסואלית-בדלנית. תא 16 נוסד בשנת 1968 על ידי רוקסן דנבאר, ונחשב לארגון הפמיניסטי-רדיקלי הראשון, וכן הראשון שדגל בפמיניזם בדלני. חוקרת ההיסטוריה התרבותית אליס אקולס מתארת את תא 16 כדוגמה לפמיניזם בדלני-הטרוסקסואלי, מכיוון שהארגון מעולם לא הציע או דגל בלסביות כאסטרטגיה פוליטית. האידאולוגיה של תא 16 הייתה מושפעת ממאואיזם ומהתפרצות האתוס השמאל-מיליטנטי של התקופה. הארגון תמך במהפכנות בינלאומית, וחברותיו התעקשו על הכרה בדרכים בהן גזע ומעמד משפיעים גם על מגדר (כפי שמתאר מושג ההצטלביות שטבעה קימברלי קרנשו מאוחר יותר, בשנות השמונים). חברות הארגון בידלו עצמן בכוונה תחילה מהפמיניזם של בטי פרידן וגלוריה סטיינם שהצטיירו בעיניהן כליברליות. פרסומים של חברות הארגון כללו קריאה לנשים להפסיק לקיים יחסי מין עם גברים כדי להשתחרר מכבלים פוליטיים וחברתיים, וכדי לנפץ את מה שהן הגדירו כנשיות, שהיא מבנה מלאכותי שנועד לשרת את רצונותיהם של גברים. במקום זאת, הציעו הכותבות שנשים ימלאו את צרכיהן באהבה, חיבה והכרה מחברותיהן למאבק. בקיץ 1968 פרסמה דנבאר מודעה במקומון מחתרתי בבוסטון, מסצ'וסטס, הזמנה לנשים להצטרף ל"חזית שחרור של המין הנשי". בין החברות המייסדות היו הילרי לנגהורסט, סנדי ברנרד, אלן אודונל, בטסי ווריור, דיינה דנסמור, ג'יין ווסט, מרי אן וות'רס, מורין מיינס, גייל מארי, ואבי רוקפלר. השם "תא 16" נבחר כדי להדגיש שהן מהוות רק תא אחד בתנועה אורגנית, והמספר 16 היה מספר הבית בו נפגשו בשדרות לקסינגטון. הארגון פרסם כתב עת שנקרא "No More Fun and Games", החל מ-1968 ועד 1973. בשנה זו, גם פסקה פעילות הארגון וחברותיו התפזרו. Echols, Alice. Daring to Be Bad: Radical Feminism in America, 1967-75, University of Minnesota Press, 1990, ISBN 0-8166-1787-2 Growing up an Outlaw Woman: An Interview with Roxanne Dunbar-Ortiz. Eric Zass, Clamor, Sept/Oct 2002 Dana Densmore, "On Celibacy", No More Fun and Games, Issue 1, October 1968 Feminist Memoir Project, Voices from Women's Liberation, published in 1998 by Three Rivers Press (Crown Publishers, Inc.), edited by Rachel Blau DuPlessis and Ann Snitow No More Fun and Games, a Journal of Female Liberation at Green Lion Press
ליל כוכבים

ליל כוכבים (בהולנדית: De sterrennacht) הוא ציור שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, משנת 1889. הציור, המוצג כיום במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק, הוא אחד הציורים הנודעים ביותר של ואן גוך, וזכה להתייחסויות רבות בתרבות המערבית. הציור "ליל כוכבים" מתאר את הנוף הנשקף מחלון חדרו של ואן גוך בסנטוריום הפסיכיאטרי שבו שהה בשל דיכאון, בעיירה הצרפתית סן רמי (Saint-Rémy) שבפרובאנס. במישור הקדמי מתוארת קבוצת עצים גבוהים דמויי ברוש, מאחוריהם משתרעת העיירה הקטנה כשבמרכזה בית עם צריח, ובאופק מופיעה שרשרת גבעות. עיקר הציור הוא תיאור שמי הלילה, התופסים כשני שלישים משטח הבד. בשמים שיבץ ואן גוך מספר כוכבים וירח, כשכל אחד מהם מוקף בהילת אור מעגלית. ואן גוך תיאר את השמים בעזרת משיכות מכחול מלאות אימפסטו, היוצרות תחושה של תנועה. תיאור זה נסמך הן על סגנון הציור האימפרסיוניסטי - בבקשו להעניק ממשות חומרית לאור - והן על השפעת הציור הפוסט אימפרסיוניסטי - בכל הקשור לתיאור אקספרסיבי ומלא רגש. בספטמבר 1888 צייר ואן גוך את "ליל כוכבים מעל הרון". הציור מתאר את נהר הרון באזור ארל מצויר בטכניקה של משיכות מכחול מודגשות ובצבעים העתידים להופיע גם בציור "ליל כוכבים". הנושא של "ליל כוכבים" מופיע ברישום הכנה של ואן גוך הנמצא כיום ב"Kunsthalle Bremen" בברמן. את הציור יצר ואן גוך ביוני 1889. בספטמבר של אותה שנה שלח ואן גוך את רישום ההכנה אל תיאו, אחיו. כריכת הספר "אשמת הכוכבים" של ג'ון גרין, במהדורה העברית, עוצבה בהשראת הציור. הציור היווה השראה לזמר דון מקליין אשר כתב את השיר "Vincent" המתחיל במילים "ליל זרוע כוכבים" (Starry, Starry Night). הציור היווה השראה למשוררת אן סקסטון בשירה "The Starry Night" משנת 1962. הציור הופיע על סוליות נעליה של הזמרת סינדי לאופר בעטיפה האחורית של אלבומה "She's So Unusual". כרזת הסרט "חצות בפריז" של וודי אלן עוצבה בהשראת הציור. התמונה באתר MoMA התמונה באתר Google Art Project סרטון בנושא המתמטיקה מאחורי הציור (אנגלית) מהו ציור "ליל הכוכבים" של ואן גוך?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה ליל כוכבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גביע דייוויס 1951

גביע דייוויס 1951 הייתה התחרות ה-40 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בסידני, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 26 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה ארצות הברית ניצחה את שוודיה. המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1951 בסידני, אוסטרליה. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-9 בסך הכל. בית הזה כלל 5 נבחרות כולל יפן שחזרה להשתתף בתחרות. היא הפסידה לארצות הברית במשחק המוקדם. הבית כלל 21 קבוצות, כולל ברזיל, הפיליפינים, מצרים ודרום אפריקה. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. המשחק בין מנצחי הבתים התקיים במלבורן, אוסטרליה, במהלך 15-13 בדצמבר 1951. נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת שוודיה עם התוצאה 0:5. נתונים על התחרות
פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה

פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה הם פרסים המוענקים על ידי הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) מדי שנה לסרטים, סדרות, כתבות מגזין, מאמרים ותחומי מדיה אחרים על כך שעסקו או הציגו סוגיות הקשורות לקהילת הלסביות, הביסקסואלים, הטרנסג'נדרים וההומואים (להט"ב) באופן הגון ומדויק. פרס ההוקרה מוענק לאיש או אשת תקשורת המשתייכים לקהילה, אשר תרם לייצוג התקשורתי שלה תרומה משמעתית. הזוכים נבחרים בתהליך המערב יותר מ-700 מצביעים ומתנדבים מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ומוערכים ב-4 קריטריונים: ייצוג הוגן, מדויק וכוללני של קהילת הלהט"ב, נועזות ומקוריות הפרויקט, השפעה תרבותית משמעותית על תרבות המיינסטרים ואיכותו הכללית של הפרויקט. תוצאות ההצבעה מועברות לפאנל מומחים הקובע מי הזוכים הסופיים בהתבסס על תוצאות ההצבעה ועל חוות הדעת המקצועיות שלהם. יצירות ישראליות שזכו בפרס הן סרטיו של איתן פוקס, "יוסי וג'אגר" ו"הבועה" ואף הסרט "ללכת על המים" היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בהפצה מוגבלת. מדי שנה מוכרזים הזוכים בפרסים בטקס הנערך בדרך כלל בערים ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו ובו מוענקים פרסים על הישגים שהושגו בין ה-1 בינואר ועד 31 בדצמבר בשנה שקדמה לשנה בה נערך הטקס. מנחי הטקסים נבחרים בדרך כלל מבין הזוכים לשעבר בפרס, סלבריטאים ואנשי ציבור הידועים בתרומתם לקהילת הלהט"ב. טקס פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה הראשון נערך בשנת 1990, והשתתפו בו 34 מועמדים שהתחרו ב-7 קטגוריות שונות. בשנת 2014 כלל הטקס 93 מועמדים ב-20 קטגוריות באנגלית ועוד 37 מועמדים ב-9 קטגוריות בספרדית. מדיה וקבצים בנושא פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (באנגלית) הסבר על תהליך בחירת הזוכים באתר הרשמי של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה. GLAAD Announces Awards to be Presented Onstage at New York, Los Angeles and San Francisco Events. GLAAD announces nominees for 25th Annual GLAAD Media Awards.
פוינט מישל

פוינט מישל (באנגלית: Pointe Michel) היא בירת מחוז סנט ליוק שבדומיניקה. העיירה שוכנת על חופו הדרום-מזרחי של האי מדרום לבירה, רוזו. פוינט מישל ידועה כמקום לידתה של יוג'יניה צ'ארלס, שהייתה האישה הראשונה (והיחידה עד כה) שכיהנה בתפקיד ראש ממשלת דומיניקה. מדיה וקבצים בנושא פוינט מישל בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
מלאקה (מדינה)

מלאקה (במלאית: Melaka) היא מדינה במלזיה. מלאקה נמצאת במערב מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בנגרי סמבילן בצפון, ג'והור במזרח ומצר מלאקה בדרום ובמערב. בירתה היא העיר מלאקה. מקורה של מדינת מלאקה הוא בסולטנות מלאקה שנוסדה בסוף המאה ה-14 על ידי פרמסווארה. פרמסווארה היה השליט של אזור סינגפור של היום והוא ברח משם עקב מתקפה של אימפריית מג'פהיט. לאחר שהוא ברח הוא התקדם צפונה לאורך החוף המערבי של חצי האי המלאי עד שעצר בנקודה מסוימת והקים את העיר מלאקה ובעקבותיה את הסולטנות שנקראה על שמה. היישוב החדש הפך למרכז מסחרי חשוב בדרום-מזרח אסיה תוך שנים מעטות. ב-1405 ביקר בעיר מלאקה שליח מטעם קיסר סין. לאחר מכן פרמסווארה שלח שליח משלו לקיסר הסיני יונג לה, הקיסר השלישי משושלת מינג, וחיזק את הקשרים עם האימפריה הסינית. הקיסר החזיר עם השליח מכתב שבו הכיר רשמית בפרמסווארה כשליט מלאקה, ומלאקה הוכרה כמדינת חסות של סין. השליח חזר בצי של האדמירל ג'נג חה במסעו הראשון ב-1405. ב-1434 הסינים הפסיקו להתעניין בנעשה מחוץ למדינתם והם הפסיקו לתמוך במלאקה, שהחלה להתבסס כסולטנות עצמאית. הסולטנות הדפה ניסיונות כיבוש של סיאם ב-1446 ו-1456. השנים שלאחר מכן נחשבות לתור הזהב של הסולטנות, במהלכן הייתה לה השפעה על מדינות שונות באזור והיא הפכה לגורם חשוב מאוד במסחר באזור. ב-1509 הגיע למלאקה משלחת ספינות פורטוגזית מגואה שמטרתה הייתה ליצור קשרי ידידות ומסחר עם הסולטאן. לאחר ששוכנע על ידי סוחרים הודים וערבים שהמטרה האמיתית של פורטוגל היא להשתלט על הסולטנות הוא ניסה להשתלט על הספינות של הפורטוגזים, אך רובם הצליחו לברוח. עם זאת נתפסו מספר שבויים. כעבור שנתיים, ב-1511, יצאה למלאקה משלחת פורטוגזית בפיקודו של אפונסו דה אלבוקרקי. לאחר שהסולטאן סירב לשחרר את השבויים הפורטוגזים תקפו והצליחו לאחר שני ניסיונות לכבוש את הסולטנות. הסולטאן ברח ושניים מבניו הקימו לאחר מכן את סולטנות ג'והור ואת סולטנות פרק. במהלך שלטון הפורטוגזים ירד מעמדה של מלאקה כמרכז מסחרי חשוב. בהמשך המאה ה-16 ולאחר מכן בתחילת המאה ה-17 הפורטוגזים הצליחו לבלום ניסיונות פלישה של הולנד ושל סולטנויות ג'והור, פרק ואצ'ה. ב-1641 הולנד הצליחה לכבוש את מלאקה בעזרת סולטנות ג'והור. תחילה היה ניסיון של המושלים במלאקה מטעם חברת הודו המזרחית ההולנדית להחזיר את מלאקה לגדולתה, אך בסופו של דבר מאמצי ההולנדים הושקעו במושבתם בטאוויה (כיום ג'קרטה) באי ג'אווה. ב-1795, לאחר הקמת הרפובליקה הבטאווית בהולנד, בריטניה השתלטה על מושבות הולנד באזור והחזיקה בהן עד 1818. ב-1824 נחתם חוזה בין אנגליה והולנד במסגרתו הבריטים קיבלו את מלאקה בתמורה לקולוניה שלהם בסומטרה. תחילה מלאקה נשלטה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית ובהמשך היא הפכה למושבת כתר. ב-1826 היא צורפה לקולוניית מושבות המצרים, שכללה אותה ביחד עם עוד מספר שטחים קטנים של בריטניה בחוף מצר מלאקה, כמו סינגפור. ב-1946 התיישבויות המצרים צורפו לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963. כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תעשייה, המרוכזת בעיקר בבירה מלאקה ובקרבתה. מדיה וקבצים בנושא מלאקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלאקה (במלאית) מלאקה, ברשת החברתית פייסבוק מלאקה, סרטונים בערוץ היוטיוב
סופרייר (דומיניקה)

סופרייר (Soufrière) היא בירת מחוז סנט מארק שבדומיניקה. העיירה שוכנת על החוף הדרום מערבי של האי. מדיה וקבצים בנושא סופרייר בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011
פונט קסה

פונט קסה (Pont Cassé) היא בירת מחוז סנט פול שבדומיניקה. העיירה שוכנת כמעט במרכזו של האי, מצפון-מזרח לבירה, רוזו ובקרבת הפארק הלאומי מורן טרואה פיטון, ההר השולט על חלקה הדרומי של דומיניקה. מפקד האוכלוסין של דומיניקה - 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.