ריבוי שבור

בבלשנות, ריבוי שבור (או ריבוי פנימי) היא צורת רבים חריגה של שם עצם או של שם תואר בשפות שמיות ובאפרו־אסיאתיות אחרות כמו שפות ברבריות. ריבוי שבור נוצר על ידי שינוי דפוס העיצורים והתנועות בתוך צורת היחיד. צורת הרבים ההפוכה היא ״ריבוי שלם״ (או ריבוי חיצוני), שנוצר על ידי הוספת סופיות. בעוד שהתופעה ידועה ממספר שפות שמיות, היא נפוצה במיוחד בערבית. בעברית, על אף שכל צורות הרבים צריכות לקבל או את הריבוי הצלילי הזכרי (״־ִים״) או את הריבוי הצלילי הנקבי (״־וֹת״), השינויים הגזעיים ההיסטוריים במשקלים הסגוליים או צרורות עיצורים בשמות עצם בין CVCC ביחיד ו־CVCaC ברבים לרוב הושוו לצורות ריבוי שבורות בשפות שמיות אחרות. דוגמה לכך היא המילה מֶלֶך לעומת מְלָכִים ברבים. בנוסף, ישנים מקרים רבים אחרים שבהם שינוי צלילים היסטוריים הסתיימו באלומורפיה גזעית בין צורת יחיד לצורת רבים בעברית (או בין מצב אבסולוטי לבין מצב קונסטרוקטיבי, או בין צורות עם סיומות פרונומינליות לבין הצורות חסרות הסיומת וכדומה), על אף ששינויים שכאלה לרוב אינם עובדים לפי התבניות הכלליות שעוטפות אותיות שורש, ולכן בפי רבים מהבלשנים אינן נחשבות לצורות ריבוי שבור אמתיות. בערבית, הדרך הרגילה ליצירת צורת רבים לשם עצם זכרי היא הוספת הסיומת ون (-ūn; ביחסת השם [נומינטיב]) או ين (-īn; ביחסת המושא הישיר [אקוזטיב] ויחסת הסומך [גניטיב]). לשמות עצם נקביים מוסיפים את הסיומת ات (-āt) בדרך כלל. עם זאת לא כל צורות הרבים נבנות לפי כללים פשוטים אלו. מחלקה אחת של שמות עצם, הן בערבית המדוברת והן בערבית הספרותית, מקבלות צורת רבים על ידי שינוי דפוס התנועות בתוך המילה, לעיתים בנוסף להוספת מוספית. המערכת אינה רגילה לחלוטין, ורוב הצורות החריגות הן לשמות עצם לא אנושיים. שמות עצם אנושיים ברוב המקרים יקבלו צורת רבים רגילה. בדקדוק הערבי, ריבויים שבורים נקראים ג'מע תכסיר (جَمع تَكسير; מילולית ״ריבוי של שבירה״), בניגוד לריבוי השלם (ג'מע סאלם, جمع السالم). ריבויים אלו מהווים את אחד ההיבטים הכי בלתי־רגילים בשפה, בהינתן חוקי הגזירה והדקדוק המאוד מפורט ויציב של השפה הספרותית. ריבויים שבורים גם נמצאים בשפות ששאלו מילים מערבית, דוגמת הפרסית, הפשטו, הטורקית, הכורדית, האזרית והאורדו, ולעיתים מילה שכזו קיימת גם בצורת הריבוי השבור הערבי וגם בצורה המקומית. דוגמה לכך היא המילה مطلب בפשטו שעניינה ״מטרה״, שאותה ניתן להפוך לרבים בצורה השבורה הערבית (مطالب) או בצורה הרשמית יותר בפשטו גבוהה (مطلبونه) כפי שנוהגים במילים אחרות בפשטו. בפרסית נקרא סוג ריבוי זה ג'מע מכסר (جَمِع مُکَسَر; מילולית ״ריבוי שבור״). הבנה שלמה של צורות ריבוי אלו ניתנת לרכישה רק דרך חשיפה ממושכת לשפה, אם כי יש כמה סוגים שניתן לציין. מילים בשפות שמיות בנויות לרוב משורש, לרוב בן שלושה עיצורים, שאותו יוצקים לתוך תבניות (״משקלים״ או ״בניינים״). להלן כמה דוגמות למילים שכאלה בערבית עם צורת הריבוי שלהן, כשאותיות השורש מופיעות באותיות רישיות. KiTāB كِتَاب "ספר" ← KuTuB كُتُب "ספרים" KāTiB كَاتِب "כותב, סופר" ← KuTTāB كُتَّاب "כותבים, סופרים" maKTūB مَكْتُوْب "מכתב" ← maKāTīB مَكَاتِيْب "מכתבים" הערה: לכל המילים הללו שורש משותף, K-T-B (ك – ت – ب), שהוראתו ״לכתוב״. JaDD جَدّ "סב" ← JuDūD جُدُوْد או aJDaD أَجْدَاد "סבים" FaNN فَنّ "אמנות" ← FuNūN فُنُوْن "אמנויות" אך: RaBB رَبّ "ריבון" ← ʼaRBāB أَرْبَاب "ריבונים" WaLaD وَلَد "ילד" ← ʼaWLāD أَوْلَاد "ילדים" WaRaQah وَرَقَة "נייר" ← ʼaWRāQ أَوْرَاق "ניירות" ŠaJaRah شَجَرَة "עץ" ← ʼaŠJāR أَشْجَار "עצים" אך: JaMaL جَمَل "גמל" ← JiMāL جِمَال "גמלים" maKTaB مَكَتَب "שולחן עבודה, משרד" ← maKāTiB مَكَاتِب "משרדים" maLBaS مَلْبَس "בגד, מלבוש" ← maLāBiS مَلَابِس "בגדים" "Ge'ez (Axum)" by Gene Gragg in The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages edited by Roger D. Woodard (2004) ISBN 0-521-56256-2, p. 440. "Hebrew" by P. Kyle McCarter Jr. in The Cambridge Encyclopedia of the World's Ancient Languages edited by Roger D. Woodard (2004) ISBN 0-521-56256-2, p. 342.