קרב דינאן

קרב דינאן היה קרב שנלחמו בו כוחות צרפתים וגרמנים בעיירה הבלגית דינאן ובסביבתה במלחמת העולם הראשונה, במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה. הארמייה החמישית הצרפתית וחיל המשלוח הבריטי (BEF) התקדמו לתוך בלגיה ונלחמו בקרב שרלרואה (21–23 באוגוסט) ובקרב מונס (23 באוגוסט), ממעברי המז במזרח ועד מונס במערב. ב-15 באוגוסט 1914 כבשו כוחות גרמנים את מצודת דינאן שהשקיפה על העיירה; המצודה נכבשה מחדש בהתקפת נגד צרפתית בשעות אחר הצהריים. חיילים צרפתים עסקו בימים הבאים בחיזוק מעברי המז ובחילופי אש עם חיילים גרמנים בגדה המזרחית. בליל 22/21 באוגוסט תקפו הגרמנים את דינאן, אך המתקפה הסתבכה, וייתכן שגרמנים ירו זה על זה. במקום לקחת בחשבון שייתכן שיריות הנשק הקל הגיעו מהחיילים הצרפתיים בגדה המערבית, החיילים הגרמנים האשימו אזרחים בלגים, הרגו שבעה ושרפו 15 עד 20 בתים כתגמול. הפושטים נסוגו לאחר שסבלו 19 הרוגים ו-117 פצועים. ב-23 באוגוסט, הגרמנים תקפו שוב את דינאן, מתוך רושם שהעיירה מלאה כוחות לא סדירים אזרחיים, שהוגדרו כטרוריסטים לפי החוק הצבאי הגרמני. חיילים גרמנים מהארמייה השלישית טבחו 674 אזרחים לא חמושים בזמן שנלחמו בחיילים צרפתים, שעדיין התחפרו לאורך הגדה המערבית ובקצה המזרחי של הגשר. הטבח היה תגמול נוסף נגד התנגדות אזרחית צפויה והיה הגדול ביותר מבין פשעי המלחמה הגרמניים שבוצעו במהלך הפלישה, שזכתה לכינוי האונס של בלגיה. בשנת 1914 מנתה העיר 7,000 תושבים והיא הייתה מעבר אסטרטגי חשוב על המז, שם זורם הנהר בערוץ דרום-צפון. שלושה דרכים ושביל התכנסו אל העיירה ממזרח, על פני מתלול ויורדים לתוך העיירה, שלאורכו תבוא ההתקפה ממזרח. על הרכס המיוער בגדה המזרחית ניצבה מצודת האבן של דינאן מתקופת נפוליאון המשקיפה על העיירה ועל גשר המז, 100 מטר (330 רגל) למטה. בשנת 1914 הייתה רצועה של רחובות באורך כ-4 ק"מ (2.5 מייל) בגדה המזרחית, וברוחב כמה מאות מטרים. לפני הקרב, דחק ראש עיריית דינאן באוכלוסייה שלא לקחת חלק בלחימה ואסר על גילויי תמיכה בבעלות הברית. הפלישה הגרמנית לצרפת החלה עם כיבוש לוקסמבורג והפלישה לבלגיה ב-4 באוגוסט. חמש חטיבות חי"ר גרמניות, שלוש דיוויזיות פרשים עם ארטילריה נגררת סוסים ומקלעים ועשרה גדודי יגרים חצו את הגבול הבלגי. דיוויזיית הפרשים ה-5 ודיוויזיית הפרשים של המשמר התקדמו דרך לוקסמבורג ונכנסו לבלגיה ב-10 באוגוסט, עם פקודות להתקדם 60 ק"מ (37 מעעל) צפון-מערבה עד דינאן ולאחר מכן לסייר במורד המז עד לגבול הצרפתי ליד ז'יווה. העיירה דינאן הייתה קרובה לגבול הצרפתי, בין לייז' למונס, בגדה המזרחית של המז . ב-6 באוגוסט פיזרו מהנדסים בלגים סיור של הוסרים גרמנים באנסרמה וב-12 באוגוסט השמידו חיל הרגלים הצרפתי בדינאן סיור של פרשים. עד 14 באוגוסט, הארמייה החמישית הצרפתית כבשה את דינאן ואת הגדה המערבית של המז בשתי דיוויזיות; למחרת הגיע הכוח העיקרי של הארמייה הגרמנית השלישית (גנרל-אוברסט מקס פון האוזן). ב-15 באוגוסט, חיילים של דיוויזיות הפרשים הגרמניות השלישית והרביעית, חמישה גדודי יגרים ושלוש קבוצות ארטילריית שדה, ניסו לכבוש את דינאן במהירות. הקורפוס הראשון הצרפתי החזיק בגדה המערבית של המז ובדינאן, לדיוויזיה ה-2 (אנרי ויקטור דליני) היה גדוד מרגימנט הרגלים ה-33, שתי פלוגות של רגימנט הרגלים ה-148 (נותק מהדיוויזיה ה-4) ומחלקת מקלעים במצודה וביציאות מדינאן, לכיוון סנט ניקולס ופרברי לפה. בשעה 6:00 בוקר, פרשים גרמניים שמרו על האגפים כאשר גדוד היגרים ההרריים ה-12 וגדוד היגר של המשמר ה-13 שנתמכו בארטילריה נגררת סוסים ומקלעים תקף את העיירה והמצודה. הגרמנים הכניסו מקלע לתוך המצודה בסביבות 11:45 בבוקר והצרפתים נסוגו דרך גרם מדרגות קטן לאורך הצוק, לאחר שספגו 50 אחוז אבדות. היגרים ירדו במדרגות והתקדמו לתוך העיירה בשעה 1:30 בצהריים. הצרפתים, חסרי ארטילריה, נאלצו לצאת מהמצודה ולאחר מכן לסגת אל הגשר אל הגדה המערבית. פלוגות יגרים חצו את הגשר במרדף, כאשר גרמנים על הקרקע הגבוהה בגדה המזרחית ובמצודה התמודדו עם הצרפתים בקצה הגשר באש מקלעים. הצרפתים פרשו למדרונות בגדה המערבית, שם היה חיפוי טוב ולקראת 2:00 בלילה, נשמעה ארטילריה צרפתית, כאשר הרגימנטים חי"ר ה-8 וה-73 התקיפו במורד המדרון בנחישות רבה. היגרים נאלצו לסגת מעבר למז ועד 5:00 אחה"צ, הצרפתים עלו 408 מדרגות אל המצודה וכבשו אותה מחדש. הגרמנים נסוגו מהעיירה ומהגבהים עם שבוייהם לעבר הגוף המרכזי של הארמייה השלישית. במהלך הקרב, קורפוס הפרשים הצרפתי (ז'נרל דה קורפס אנדרה סורדה), ניסה לתקוף את האגף הגרמני בגדה המזרחית, אך נעצר על ידי חיל הרגלים הגרמני. הצרפתים פרשו לגדה המערבית לאחר שספגו 1,100 נפגעים וכבשו את הגשר והבתים הסמוכים. שני גדודים של רגימנט הרגלים 148 בלפה וסנט ניקולס פרשו גם הם לגדה המערבית. בדינאן נהרג אזרח, אחד נפצע ובית החולים והבתים בגדה המזרחית נפגעו מפגזים. ב-16 באוגוסט ביצרו הצרפתים את הגדה המערבית של המז בדינאן. הגשר נחסם בגדר תיל והרחובות הסמוכים לנהר נחסמו. תחנת הרכבת והמעבר המפלס על כביש דינאן-אונהיי עברו חיל המצב והמלון דה לה פוסטה והבתים לאורך המז היו פרצות כדי לפקד על גדות הנהר, הגשר ודרכי הגישה. בגדה המזרחית בנו הצרפתים בריקדות והציבו תיל מול רציפי הגשרים וליד הכנסייה. בין 15 ל-22 באוגוסט, התרחשו התכתשויות בין הגרמנים על הגבעות בגדה המזרחית לבין סיורים צרפתיים. כמה מחלקות גרמניות שנעו ברכבים ממונעים חמושים במקלעים, תקפו בתים באזור דינאן וכמה מתושבי או נהרגו והכפר הוצת ונשרף. ב-20 באוגוסט התקרבו דיוויזיות הרגלים של הארמייה השלישית אל דיוויזיות הפרשים ממזרח לדינאן. עד 21 באוגוסט הגיעו ארבע מתוך שש הדיוויזיות של הארמייה הגרמנית השלישית שהתכוונו לחצות את המז, אך הארטילריה הכבדה הייתה במרחק יממה, אולם התקפה בהתקפה חזיתית הוזמנה על ידי ראש המטה הכללי הגרמני, הלמוט פון מולטקה הצעיר, ל-23 באוגוסט. האוזן הורה לקורפוס ה-12 (גנרל קרל לודוויג ד'אלזה ) ולקורפוס ה-19 (גנרל מקסימיליאן פון לאפרט) להתקדם אל העיירה וארטילריה החלה להפגיז את דינאן, לקראת המתקפה. דוברות וגשרי פונטון נאספו מחשש שהצרפתים יפוצצו את גשרי המז. פלוגת פשיטה גרמנית רכובה בכלי רכב תקפה את דינאן בליל ה21/22 באוגוסט. חיל רגלים והנדסה גרמניים התקדמו מסיניי לאורך הכביש המרכזי לתוך דינאן, הרגו שבעה אזרחים ושרפו בין 15 ל-20 בתים. אנשי כוח הסיור טענו מאוחר יותר כי אזרחים תקפו אותם ואזרחים סברו כי מדובר בתקיפה של חיילים שיכורים. חייל גרמני כתב מאוחר יותר שנצטוו לעשות זאת ... להרוג את כולם ולמחוק מהמפה חלק אחד בגדה השמאלית של המז!!! זו הייתה משימה מכובדת להפליא קולוסאלית, ואם תצליח, היא תהיה מפורסמת לכל הזמנים. — טוראי קורט ראש הפלוגה נעה לאורך רחוב סן ז'אק בחושך וזרקה רימון יד לבית קפה, שממנו נורתה אש; הפלוגה נכנסה לפאניקה וברחה והותירה 19 הרוגים ו-117 פצועים. הכוחות המובילים הגיעו למז, שם ירו עליהם מכל עבר; בבהלה, ייתכן שגרמנים ירו זה בזה, אך טענו מאוחר יותר שאזרחים השתמשו באקדחים וברובי ציד (אף אחד מהניצולים לא הודה בהחזקת נשק). חיילים צרפתים החזיקו את הגשר מעל המז וערכו סיורים בעיירה, שייתכן שהעסיקו את הגרמנים ברחוב סן ז'אק וכנראה ירו על הגרמנים לעבר הנהר. לאחר מכן הגרמנים לקחו את דיננט להיות מלא באזרחים עוינים. בשעה 4:50 לפנות בוקר ב-23 באוגוסט, בערפל סמיך, החלו 57 סוללות ארטילריה גרמניות להפגיז את דינאן. רוב הדיוויזיה ה-40 נשלחה דרומה לגבעת ולפומאי, משם כדי לחצות את המז ולתקוף את האגף הימני של הארמייה החמישית, מה שצמצם את ההתקפה על דינאן לקורפוס ה-12. הדיוויזיה ה-32 (גנרל-מיור הורסט פון דר פלאניץ) ודיוויזיית המילואים ה-23 (גנרל-מיור אלכסנדר פון לאריש) חצו את המז על דוברות ופונטונים בלפה, מצפון לעיירה והדיוויזיה ה-23 (גנרל-מיור קרל פון לינדמן) חצתה דרומה ב-Les Rivages. הקורפוס ה-1 הצרפתי הועבר לצפון מערב כדי לתגבר את הקורפוס ה-10 (ז'נרל ז'ילבר דספורז'ה) בארסימון, לאחר שהוחלף על ידי דיוויזיית המילואים ה-51 (ז'נרל דה דיוויזיה רנה בוטגור) ושתי חטיבות של הדיוויזיה ה-2. ארבעה טורים של חטיבת הרגלים הגרמנית 46 מהדיוויזיה ה-23 התקדמו לתוך דינאן, נגד גדוד של דיוויזיית המילואים ה-51 ובלתי סדירים בלגים (לכאורה). הטור הצפוני נכנס ללפה ולכפר דבנט-בובין, כששני טורים התקדמו אל מרכז העיירה דינאן, לאורך רחוב סן ז'אק וירדו לעבר פובורג סן ניקולס וכיכר ארמס. הטור הדרומי תקף לאורך כביש פרוידבאו לתוך Les Rivages. כוחות צרפתים בגדה המערבית ירו על הגרמנים באש מנשק קל וארטילריה; הצרפתים גם החזיקו בשני קצוות הגשר הראשי של דינאן וכמה עמדות קדמיות במרכז העיירה. מנזר לף ומבשלת הבירה שלו חלשו על לאפה וכאשר רגימנט הרגלים ה-178 (IR 178) ורגימנט הרגלים ה-103 (IR 103) התקדמו לאזור, הם חשבו שאזרחים ירו עליהם כמו גם הצרפתים מ-Bouvignes-sur-Meuse בגדה המערבית. שלושה אזרחים נורו על גדת הנהר לשם נמלטו מפני החיילים, שלימים הודו כי אין להם מושג אם הקורבנות החזיקו נשק. הפלוגה השלישית של IR 178 קיבלה הוראה לטהר את לפה מלוחמים בלתי סדירים, שכביכול ירו על הגרמנים ממנסרה. רגימנט הרגלים ה-108 (IR 108) ורגימנט הרגלים ה-182 (IR 182), בליווי ארטילריה נעו לאורך רחוב סן ז'אק לתוך העיירה שמצפון לגשר, שם ירו עליהם הצרפתים. הגרמנים הרגו אזרחים גברים במהלך היום ובשעה 5:30 אחה"צ, 27 גברים נורו על ידי IR 108 ברחוב הבורסקאי. הכוחות הגרמנים חסמו רחובות ברהיטים וחיילים מ-IR 182 תפסו אדם בחשד שירה לעברם, למרות שהוא לא היה חמוש וקשרו אותו למחסום כמגן אנושי. כאשר ארטילריה גרמנית הפגיזה בטעות את הכוח, האיש נורה לפני שהגרמנים נסוגו. כוחות גרמנים הציתו בתים ועד אחר הצהריים המאוחרות עלה האזור באש; בלפה וסנט ז'אק נהרגו 312 אזרחים על ידי הגרמנים. סמוך למרכז העיירה, רגימנט הגרנדירים ה-100 (GR 100) נכנס לפאובורג סן ניקולס, שם ירו עליהם חיילים צרפתיים. הגרמנים אשר ציפו להתקפות של אזרחים, התקדמו בשני טורים ובכל פעם שהגיעו לדלת עצרו, ירו דרך חלונות והשליכו פצצות למרתפים. כדי לחצות את כיכר ארמס, שהייתה גלויה לצרפתים מעבר לנהר, השתמשו הגרמנים באזרחים כמגן אנושי. אזרחי דינאן שנחטפו מהבתים הוחזקו במפעל ברזל ובבית הכלא בפלאס ד'ארמס. חיילים גרמנים בשטח גבוה מחוץ לעיירה ירו על אזרחים בחצר הכלא במשך זמן מה. בשעות אחר הצהריים המאוחרות נורו 19 גברים במפעל הברזל; השאר נלקחו לפלס ד'ארמס, כשהם נאלצו לצעוק, "תחי גרמניה! יחי הקייזר!" לאורך הדרך. חיילי GR 100 הפרידו בין 137 אנשים, העמידו אותם בשורה על חומת גן וירו בהם, בהוראת אוברסט-לויטננט פון קילמנסג, מפקד הגדוד ה-1. רגימנט הגרנדירים ה-101 ופלוגת ההנדסה השלישית נכנסו ל-Les Rivages במהלך אחר הצהריים, כדי לבנות גשר פונטון מעל המז. הגדה הימנית מצטמצמת למעבר צר בין המתלול לנהר, עם רק דרך וקו אחד של מגורים. האזור היה חשוף במיוחד לאש צרפתית אך במשך שעה לא נתקלו בהתנגדות. נערכו חיפושים בבתים, בני ערובה נלקחו ו-40 מ' (44 יארד) מהגשר הורכבו. בסביבות 5:00 אחה"צ נורו ונהרגו מספר גרמנים שעבדו על הגשר וחיילים גרמנים טענו מאוחר יותר כי הירי הגיע מאזרחים חמושים משני צדי הנהר, בעוד אזרחים בלגים אמרו שהכדורים הגיעו מהצרפתים בגדה המערבית. חלק מתושבי דינאן הריעו להצלחת הצרפתים והצוקים הסמוכים יצרו הדים, שהקשו על זיהוי כיוון האש. האקוסטיקה יוצאת הדופן תרמה לאמונה הגרמנית שהם הותקפו מאחור על ידי אזרחים, בזמן שהם נורו על ידי הצרפתים מבורדון בגדה המערבית. שופט מקומי נשלח מעבר לנהר כדי להזהיר כי בני הערובה יוצאו להורג אם הירי יימשך. השופט חזר לאחר שנורה ונפצע על ידי הגרמנים בדרך ואמר שרק חיילים צרפתים יורים. לאחר ירי נוסף, הועמדו אזרחים לפני קיר ונורו. מתוך 77 קרבנות, שבעה היו גברים מעל 70, 38 היו נשים או בנות ו-15 היו ילדים מתחת לגיל 14 (7 מהם היו תינוקות). כשהגרנדירים הגיעו לגדה המערבית, הם הרגו 86 אזרחים בנפה; 23 אזרחים שנמצאו מסתתרים מתחת למעבר רכבת נורו ו-43 נלקחו לגדה המזרחית ונורו שם. התקפות גרמניות בין אוי ודינאן נהדפו, אך הגרמנים חצו את המז ב-Hastierès ודחקו את חיילי המילואים של הדיוויזיה ה-51 אחורה 2 ק"מ (1.2 מייל) לאונהאיי. בוטגור קרא לקורפוס ה-1 לתגבורת וד'אספרה הורה לקורפוס להפוך את הכיוון. שני גדודים של חטיבת הרגלים ה-8 היו במילואים עם גדוד פרשים צמוד וד'אספרה הורה למפקד, שארל מנז'ן למהר לדינאן. התגבורת פגשה את שרידי דיוויזיית המילואים ה-51, ערכה מתקפת כידונים לעבר אונהיי, על כביש פיליפוויל והקימה עמדת חסימה מזרחית לאונהיי. עם דיוויזיית המילואים ה-51 צפונה, הגבילה חטיבת הרגלים ה-8 את הגרמנים לראש גשר מ-Onhaye ועד Anhée. למחרת הגיע הקורפוס הצרפתי הראשון מהסמבר לדינאן והכיל את הארמייה השלישית בראשי גשרים בגדה המערבית של המז, כאשר הארמייה החמישית נסוגה מזווית הנהרות סמבר והמז. ב-24 באוגוסט נשרף באופן שיטתי אזור דינאן שמדרום לגשר, שלא הותקף ב-23 באוגוסט על ידי הגרמנים. דינאן נבזזה וכוחות גרמנים הרסו מבנים ציבוריים והיסטוריים, כולל הכנסייה הקולגאלית ובית העירייה. כאשר רגימנט הרגלים ה-178 חצה את המז לבובינה, 31 תושבי הכפר נהרגו ומדרום לדינאן ב-Hastière-par-delà ו-Hastière-Lavaux, אזרחים נלכדו בין רגימנט חיל הרגלים 104 ורגימנט חיל הרגלים ה-133 שניסו לחצות את המז והכוחות הצרפתיים על הגדה המערבית. הגרמנים טענו שהאזרחים סייעו לצרפתים ו-19 תושבים, בהם שני ילדים בני עשר מ-Hastière-par-delà, נהרגו והכפר נשרף. עד 24 באוגוסט, כשההתקדמות הגרמנית התחדשה, נסוגו הצרפתים. שריפות שהציתו הגרמנים בפשיטה הלילית של 21/22 באוגוסט עוררו את בריחתם של 2,500 תושבים למחרת. ב-23 באוגוסט נטבחו כ-674 אזרחים, 1,200 בתים נשרפו ו-400 אנשים גורשו לגרמניה ונכלאו עד נובמבר. הטבח הזה היה הגדול ביותר של אונס בלגיה, שהוביל את ארצות הברית להקמת הוועדה לסיוע בבלגיה בראשות הרברט הובר, אשר פיקחה על יבוא מזון דרך המצור הבריטי ומנעה מהגרמנים להתערב בהפצתם. ההרג נמשך ב-24 באוגוסט; בתים בערו במשך ימים והאירו את האזור הכפרי וצחנת גופות זיהמה את האוויר כשהן התפרקו בשמש. הגרמנים איבדו 1,275 הרוגים וכ-3,000 פצועים ולצרפתים היו כ-1,100–1,200 נפגעים בלחימה סביב דינאן. בחטיבת הרגלים ה-4 (ז'נרל דה בריגדה פיליפ פטן), לוטננט שארל דה גול היה בין הראשונים שנפצעו, וספג כדור בשוקית. ב-6 במאי 2001, ולטר קולבו, מזכיר בכיר במשרד ההגנה הגרמני, הניח זר והשתחווה לפני אנדרטה בדינאן לזכר הקורבנות הנושאת את הכתובת: ל-674 חללי דינאן, קורבנות תמימים של הברבריות הגרמנית.