laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בנק אוטקריטיה

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] בנק אוטקריטיה (Банк «Открытие») הוא אחד מהבנקים המסחריים הגדולים ברוסיה. יש לו יותר מ-440 משרדים וסניפים ברוסיה. נוסד על ידי איגור פינוגנוב, כיום מנכ"ל בנק הפיתוח האירו-אסייתי. בנק אוטקריטיה דורג במקום הראשון בקרב בנקים בבעלות פרטית ורביעי לפי נכסים בקבוצות בנקאות ברוסיה. בפברואר 2013 נחתם הסכם בין הבנק לבעלים של ספרטק מוסקבה לפיו האצטדיון הבייתי ייקרא אוטקריטיה ארנה. באוגוסט 2017, חולץ על ידי הבנק המרכזי של רוסיה בעלות למדינה של מעל 8 מיליארד דולר. בהמשך תיאר הבנק המרכזי את ההון של הבנק כ"פיקטיבי ברובו" והותיר את הבנק בבעלותו המלאה, כחוב להסדרת חובותיו בפני המדינה. הבנק מפעיל קרן פנסיה בשם אוטקריטיה. מדיה וקבצים בנושא בנק אוטקריטיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנק אוטקריטיה (ברוסית) בנק אוטקריטיה, ברשת החברתית פייסבוק בנק אוטקריטיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בנק אוטקריטיה, ביישום טלגרם בנק אוטקריטיה, ברשת החברתית אינסטגרם בנק אוטקריטיה, ברשת החברתית VK בנק אוטקריטיה, סרטונים בערוץ היוטיוב "Bank Otkritie". www.open.ru. https://www.open.ru/en/about_the_bank https://www.open.ru/en/about(הקישור אינו פעיל) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2008-06-24. נבדק ב-2008-08-25. {{cite web}}: (עזרה) (in Russian) "Based on Interfax – CEA ranking in accordance with RAS financial statements as of March 31, 2016". אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Russia, in one of biggest bailouts in its history, rescues Otkritie bank". CNBC. 30 באוגוסט 2017. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Voronova, Tatiana. "Russia's Otkritie Bank calls for more central bank backing". Reuters. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Seddon, Max. "The secret VTB stake that helped lead to Otkritie's downfall". Financial Times. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה)
בני בלנקו

בנימין יוסף לוין (באנגלית: Benjamin Joseph Levin; נולד ב-8 במרץ 1988), ידוע בשם הבמה בני בלנקו (Benny Blanco), הוא מוזיקאי, פזמונאי, ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי. בלנקו הוא יהודי יליד וירג'יניה. חשיפתו הרצינית הראשונה למוזיקה הייתה בשנת 1994, כשהיה בן 5 בלבד. במשך כמה שנים, חונך בלנקו על ידי המפיק המוזיקלי דוקטור לוק. בעוד שהוא נמצא תחת הדרכתו של לוק, הפיק בלנקו שירים רבים, כולל להיטים כמו "Teenage Dream" של קייטי פרי ו-"Tik Tok" של קשה. ביולי 2018 הוציא את הסינגל הראשון שלו כאמן ראשי, "Eastside" בשיתוף הלסי וחאליד. השיר הפך במהרה ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. בדצמבר 2018 הוציא בלנקו את אלבום הבכורה שלו, Friends Keep Secrets. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-21 במצעד האלבומים הקנדי של בילבורד. 2018: Friends Keep Secrets 2021: Friends Keep Secrets 2 מדיה וקבצים בנושא בני בלנקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בני בלנקו בני בלנקו, ברשת החברתית פייסבוק בני בלנקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בני בלנקו, ברשת החברתית אינסטגרם בני בלנקו, ברשת החברתית טיקטוק בני בלנקו, סרטונים בערוץ היוטיוב בני בלנקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בני בלנקו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בני בלנקו, באתר ספוטיפיי בני בלנקו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בני בלנקו, באתר Last.fm (באנגלית) בני בלנקו, באתר AllMusic (באנגלית) בני בלנקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) בני בלנקו, באתר דיזר בני בלנקו, באתר Discogs (באנגלית) בני בלנקו, באתר Songkick (באנגלית) בני בלנקו, באתר Genius בני בלנקו, באתר טיידל (באנגלית) דודי פטימר, דודו לוי רייך, ‏הבן יקיר לנו: היהודי שכבש את תעשיית המוזיקה בארצות הברית, באתר מעריב אונליין, 17 באפריל 2017 Benny Blanco Talks Being Inspired By Nas, Working With Wiz Khalifa and Advice to Producers, Vibe, ‏2012-07-23 (באנגלית) Jr, James C. McKinley (2013-01-04). "Only 24, and at Home in the Top 10". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-31. Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Jem Aswad, Jem Aswad, Hitmaker Benny Blanco Extends Deal With Interscope, Variety, ‏2017-09-27 (באנגלית) Benny Blanco, Billboard
קרחון סטוב

קרחון סְטוֹבּ (באנגלית: Stob Glacier; בבולגרית: ледник Стоб) הוא קרחון בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 16 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 13 קילומטרים. הקרחון ממוקם דרומית-מערבית לקרחון צ'וצו'ליגה; מזרחית - דרום-מזרחית לקרחון סומרס; ודרומית - דרומית-מזרחית לקרחון טאלבוט. קרחון סטוב מנקז את המורדות של רמת ברוס, צפונית לרכס ברסין. הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל קרחון קריין. הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976. הקרחון נקרא על שם הכפר סטוב שבמערב בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) קרחון סטוב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון סטוב באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי הבולגרי מידע גאוגרפי והיסטורי
קלטיוד

קלטיוד (בספרדית: Calatayud; במקור הערבי (וממנו גם בספרות היהודית): قلعة أيوب, קלעת איוּבּ) היא עיר באראגון, במזרח ספרד. ב-2023 נמנו בה 19,677 תושבים. קלטיוד היא העיר השנייה בגודלה אחרי הבירה, סרגוסה, והגדולה ביותר באראגון מלבד שלושת בירות המחוזות באראגון. אוכלוסייתה של העיר ירדה בשנים האחרונות עקב ההגירה. קלטיוד נוסדה בשנת 40 על ידי הרומאים בשם אוגוסטה בילביליס (Augusta Bilbilis) והייתה עיר הולדתו של המשורר הרומי מרטיאליס. העיר הוקמה על יישוב איברי. אתר העיר הרומית אוגוסטה בילביליס נמצא כארבעה קילומטרים צפונית לעיר קלטיוד. העיר החדשה הוקמה בערך בשנת 716 על ידי המורים סביב טירת איוב. השם קלטיוד מגיע מערבית: قلعة أيوب – קלעת איוּבּ – "טירת איוב" (גרסה של השם המקראי איוב, הוא שם ערבי נפוץ ביותר). העיר הייתה מקום אסטרטגי בין הרמה המרכזית של חצי האי האיברי לנהר נהר אברו. העיר שמרה על חשיבותה מאות שנים אחר כך. העיר נכבשה מידי המוסלמים בשנת 1120 באחת ממערכות הרקונקיסטה של אלפונסו הראשון, מלך אראגון. דוגמאות רבות לאדריכלות כנסיות בסגנון מודחאר ששרדו עד העת המודרנית מראות שההשפעה המורית עדיין חיה בה. ערך מורחב – קהילת יהודי קלטיוד העדות הראשונה ליהודים בעיר היא אבן מצבה משנת 919. הקהילה היהודית, שהייתה מרוכזת ברובע יהודי, שגשגה תחת השלטון המוסלמי והמשיכה להתקיים גם לאחר הרקונקיסטה המקומית ב-1120, תוך כדי קבלת זכויות שונות מהשלטון הנוצרי ובהן גם כאלה הקשורות לניהול עצמאי של הקהילה. לפי הערכות בסוף מאה ה-13 חיו בעיר בין 750 ל-900 יהודים שהחזיקו מספר בתי כנסת. הקהילה סבלה מפרעות בימי המוות השחור בסביבות 1349, וכן מהחרמת רכוש על ידי העירייה של יהודים שמתו במגפה ללא יורשים וממלחמת שני הפדרואים בין ממלכת קסטיליה וממלכת אראגון בהמשך המאה ה-14. ככל הנראה לא היו בקהילה פגיעות בנפש בגזירות קנ"א (1391), אך המצב הכלכלי הורע, יהודים רבים היגרו ממנה לנווארה וב-1398 מרטין, מלך אראגון, אסר על היהודים לגור מחוץ לרובע שלהם. ב-1397 התגוררו בעיר בין 760 ל-860 יהודים, כ-12% מהאוכלוסייה הכללית. במהלך המאה ה-15 נעשו מספר ניסיונות לנצר את בני הקהילה והם סבלו מגזרות שונות, עד שהקהילה הגיעה אל קצה בגירוש ספרד ב-1492. הרב יצחק עראמה היה רבה האחרון של העיר וניהל בה ישיבה עד הגירוש. לקלטיוד יש ארבע ערים תאומות: איטליה דואבילה (אנ'), איטליה ספרד גאלדר (אנ'), ספרד ארצות הברית גלן אלין (אנ'), ארצות הברית צרפת אוש, צרפת מדיה וקבצים בנושא קלטיוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלטיוד קהילת יהודי קאלטאיוד באתר בית התפוצות קלטיוד, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) ריצ'רד גוטהייל ומאיר קייזרלינג, ‏"קלטיוד", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) קלטיוד (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית קלטיוד, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) קהילת יהודי קאלטאיוד באתר בית התפוצות ריצ'רד גוטהייל ומאיר קייזרלינג, ‏"קלטיוד", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) Ciudades Hermanadas
וינד

האם התכוונתם ל... ווינד – להקת פופ גרמנית אישים: ברוך וינד – פסל וצייר ישראלי דן וינד – מהנדס אזרחי ישראלי יונאס וינד – כדורגלן דני קורט וינד – אדריכל ישראלי
סרג'יו חאובל

סרג'יו חאובל (חוואל) (נולד ב-19 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ארגנטינאי–ישראלי. חאובל גדל בואנוס איירס ושיחק בקבוצת ולס סארספילד ובארחנטינוס ג'וניורס. הובא לישראל בתחילת עונת 1982–1983 על ידי שלמה שרף, שאימן את קבוצת בני יהודה תל אביב ונסע לארגנטינה כדי לחפש בלם ארגנטינאי-יהודי לקבוצה. לאחר שקיבל תעודת עולה, שיחק חאובל בבני יהודה במשך עונה וחצי. באמצע עונת 1983–1984 עבר בהשאלה לבית"ר תל אביב עד סיום העונה בעסקת חילופין עם הבלם ירון אדיב. את עונת 1984–1985 התחיל במכבי יבנה וסיים בהכח רמת גן שירדה סוף העונה לליגה הארצית. חאובל החל את עונת 1985–1986 בבני יהודה וסיים אותה בהעפלה עם הפועל לוד לליגה הבכירה. בעונות 1986–1988 שיחק בהפועל חדרה מצמרת הליגה הארצית. את עונת 1988–1989 התחיל בהפועל טירה מליגה א' צפון ובינואר עבר לקבוצת הפועל קריית אונו מליגה א' דרום, בה שיחק עד אמצע עונת 1989–1990. חאובל הוא בעל תואר ראשון בחינוך גופני מסמינר הקיבוצים. אימן בוגרים בסקציה נס ציונה, בית"ר אריאל ובהפועל גדרה, אימן במחלקת הנוער של מכבי קריית גת, בני אילת והפועל מרמורק, שימש כעוזר מאמן בהפועל קטמון ירושלים ומועדון ספורט כפר קאסם וכמאמן כושר בהפועל פתח תקווה ובית"ר נורדיה ירושלים. מאז 2018 משמש כמנהל מקצועי של החטיבה הצעירה במכבי עירוני אשדוד. כיום מאמן קבוצת ילדות של מכבי פנתרות אשדוד בשנת 1983 הוזמן חאובל על ידי מאמן נבחרת ישראל בכדורגל יוסף מרימוביץ' ושיחק במוקדמות אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). סרג'יו נשוי לליאורה ואב לאדריאנו חאובל, ג'וליאן, סטפאני, ג'רמי וסמואל. ומתגורר ביבנה. מדיה וקבצים בנושא סרג'יו חאובל בוויקישיתוף דף השחקן במוזיאון בני יהודה איך לחיות עם 1000% אינפלציה, בעיתון מעריב 16 באוקטובר 1984 ה"זהובים" מארגנטינה, בעיתון מעריב 8 באוקטובר 1982 ירון נגד ה"מנורה", סרג'יו נגד ה"שכונה", בעיתון מעריב 23 בפברואר 1984 לוד שיתפה את ר"ג בחגיגות.., בעיתון מעריב 25 במאי 1986 ווטפורד תבחן הערב הנבחרת האולימפית לקראת גרמניה, בעיתון דבר 19 באפריל 1983 האשליה שנגוזה, בעיתון מעריב 25 בפברואר 1988 את יפה, אמר חוואל לחיילת-והשניים ינשאו, בעיתון מעריב 8 בדצמבר 1982
אצטדיון עירוני טבריה (1958)

האצטדיון העירוני טבריה הוא אצטדיון כדורגל בעיר טבריה שממוקם בצפון העיר. האצטדיון העירוני בטבריה הוא האצטדיון השני שנבנה בעיר לאחר מגרשה של מכבי טבריה שנחנך ב-1927. האצטדיון של מכבי טבריה נסגר ונהרס בשנות ה-50 לאחר שההתאחדות לכדורגל קבע שכר הדשא במגרש אינו ראוי לקיום משחקיה של הפועל טבריה שהייתה בליגה ב' ונאלצה לארח את משחקייה בקיבוץ מעגן. האצטדיון העירוני החדש נחנך ב-28 במרץ במשחק שנערך בין הפועל טבריה להפועל חיפה. האצטדיון אירח משחקים מהליגה הראשונה במהלך שתי הקדנציות של הפועל טבריה בליגה הלאומית, בין 1961–1965 ו-1988–1989. בעקבות סגירתן של הפועל טבריה ומכבי טבריה, בית"ר טבריה נותרה הקבוצה היחידה שהשתמשה במגרש כששיחקה בליגה ג' ובליגה ב' בשנות ה-90'. בית"ר התמזגה עם הפועל מועצה אזורית גליל תחתון בשנת 2001 להפועל גליל תחתון/טבריה תחילה ובהמשך בשנת 2007 שונה השם לעירוני טבריה ששיחקה את משחקייה בליגה א' עד שנת 2014. לאחר שעלתה טבריה לליגה הלאומית נאלצה הקבוצה לארח באצטדיון עפולה בשל העובדה שהמגרש העירוני בטבריה לא עמד בקריטריונים של ההתאחדות לכדורגל. טבריה חזרה לארח במגרש עם ירידתה חזרה לליגה א'. צילום מרחוב בר כוכבא מבט מהגבעה המערבית ערך מורחב – אצטדיון עירוני טבריה בשנת 2014 הודיעה עיריית טבריה על תכנון להקמת אצטדיון עירוני חדש שימוקם בכניסה הדרומית לעיר, בסמוך לצומת פוריה. האצטדיון עשוי להיות מוקם בתוך מתחם ספורט שיכלול בין היתר אולם ספורט בן 2,500 מושבים, אצטדיון אתלטיקה ובריכת שחיה. האצטדיון מתוכנן להכיל 5,290 מושבים ביציעים התחתונים ועוד 2,264 מושבים ביציעים העליונים שייבנו בשלב מאוחר יותר ובסה"כ יכיל 7,554 מקומות ישיבה בארבעה יציעים מקורים שיכללו תאי vip, מזנונים ושירותי קהל, חדרי תקשורת וטלוויזיה, חדרי הלבשה לשחקנים, חדרי שופטים ומאמנים ואזורים טכניים בהתאם להנחיות העדכניות של מנהלת הליגות לכדורגל, וכן ישמש כאתר להופעות ואירועי תרבות אזוריים. לאחר המעבר האצטדיון החדש, האצטדיון הנוכחי עשוי להרס ועל חורבותיו צפויה לקום שכונת מגורים חדשה.
אוטו שלפנברג

אוטו שלפנברג (בגרמנית: Otto Schlefenberg;‏ 1989 – 1919) היה כדורגלן ומאמן עבר ישראלי-אוסטרי. שלפנברג נולד באוסטריה ושיחק בנעוריו בהכח וינה לפני שעלה לארץ ישראל והצטרף למכבי חיפה. את הופעת הבכורה במכבי חיפה ערך ב-4 במאי 1940 בליגה ב', במשחק נגד מכבי בנימינה. ב-1950 פרש ממשחק פעיל. שלפנברג ערך וסידר מחדש את קבוצת הנוער של מכבי חיפה-שלמה ואימן אותה במשך כשנתיים לפני שהפך למאמן הראשי של הקבוצה הבוגרת ב-1952. אוטו אימן במשך כשנתיים במכבי חיפה ובמהלכה קידם לא מעט שחקנים צעירים כדוגמת אברהם מנצ'ל וג'וני הרדי. לאחר שעזב את מכבי חיפה אימן בהפועל טבריה, מכבי חדרה ומכבי פרדס חנה. ב-1962, חזר למכבי חיפה והוביל אותה לזכייה בתואר הראשון שלה, גביע המדינה. שלפנברג התפטר מתפקידו ב-1963 ועבר לאמן בהכח עמידר רמת גן, הפועל אשקלון, מכבי נתניה, הפועל מחנה יהודה, הפועל שדרות והפועל קריית מלאכי. שלפנברג הוא אביו של שחקן ומאמן הכדורגל בעבר, שמעון שנהר. אוטו הלך לעולמו בשנת 1989 והוא בן 69. שחקן גביע ליגה ב': 1946-1947 מאמן גביע המדינה: 1961-1962 אלוף האלופים: 1962 גביע ליגה ב': 1963-1964 (עם הפועל אשקלון) 1966-1968 (עם הפועל שדרות).
בני דמתי

בני דמתי (נולד ב-11 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר-חלוץ. דמתי שתיפקד ברוב הקריירה כקיצוני שמאלי, גדל במחלקת הנוער של קבוצת שמשון תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1977–1978, בעקבות שינויים בהרכב שביצע המאמן יחיאל מור. לאחר 5 עונות רצופות בבוגרים, ביקש דמתי להשתחרר משמשון בסוף עונת 1981–1982 אך נענה בסירוב, תגובה שהובילה לכניסתו להסגר של שנתיים. בעונת 1984–1985 חתם בבית"ר תל אביב לעונה אחת ובסוף העונה ירדה בית"ר לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן ביקש דמתי להמשיך לשחק בקבוצה, אך נתקל בסירוב מצד הנהלת הקבוצה. דמתי חתם בצפרירים חולון והתחיל תקופה של 5 שנים רצופות, בעונה הראשונה נפצע ונעדר מספר חודשים, בהמשך היה חלק מצוות שהעפיל לליגה הבכירה בעונת 1986–1987, ירד חזרה לארצית בעונת 1988–1989 ועלה בשנית לליגה הבכירה בעונת 1989–1990 כשהצטרף לקבוצה רק במחזור ה-20 בעקבות שהות ממושכת בארצות הברית. בעונת 1990–1991 חתם אצל העולה החדשה לארצית מכבי עירוני אשדוד, איתה סיים עונה מוצלחת והגיע עד למקום ה-4. את עונת 1991–1992 התחיל במכבי עכו ובהמשך הצטרף לקבוצת הפועל חיפה והעפיל עימה לליגה הבכירה. בעונת 1993–1994 חזר לשמשון תל אביב לעונה פרישה בה סיימה הקבוצה במקום ה-4 והשתתפה במשחקי המבחן מול הפועל חיפה, אך הפסידה ונשארה בארצית. דמתי השתייך לסגל נבחרת הנוער של המאמן אמציה לבקוביץ' בני דמתי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן שמשון תל אביב ונבחרת ישראל גדעון דמתי. השניים שיתפו פעולה בתחילת הדרך בשמשון. נשוי לאיריס ואב ל-3 בנות, מתגורר בגבעתיים. סלימן וגרגיר הסירו הגבס, בעיתון מעריב 29 בנובמבר 1977 נקמתו של דמתי, בעיתון מעריב 19 בינואר 1986 תפסו אמריקה, בעיתון מעריב 10 במאי 1990 בני דמתי: היו לי כמה מבצעים נוסח מראדונה, בעיתון מעריב 7 באוקטובר 1990 19 כדורגלני נבחרת הנוער יצאו מחר לדרום-אמריקה, בעיתון מעריב 31 בינואר 1979
עלי אסדוב

עלי חידאיית אוגולו אסדוב (באזרית: Əli Hidayət oğlu Əsədov;‏ נולד ב-30 בנובמבר 1956) הוא פוליטיקאי אזרי המכהן כראש ממשלת אזרבייג'ן. נולד בנחצ'יבאן, אז בשטחי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1974 סיים בית הספר התיכון מספר 134 בבאקו והחל ללמוד באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב (אנ') במוסקבה, שם סיים את לימודיו בשנת 1978. לאחר מכן שירת שנתיים בצבא. בשנת 1980 החל אסדוב לעבוד כעוזר מעבדה ראשי במכון לכלכלה של האקדמיה למדעים הרפובליקה הסובייטית האזרית (אנ'). בשנים 1981 עד 1984 למד אסדוב לתואר שני בכלכלה במכון לכלכלה של האקדמיה הסובייטית למדעים (אנ') במוסקבה. בין השנים 1989–1995 עבד אסדוב כפרופסור חבר וראש מחלקה במכון באקו למשאבי אנוש ומדעי המדינה. ב-12 בנובמבר 1995 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט באזרבייג'ן, במסגרתם נבחר אסדוב, בבשיטה היחסית, לפרלמנט כחבר מפלגת אזרבייג'ן החדשה (אנ'). ב-17 באפריל 1998, מונה ליועץ הכלכלי של נשיא אזרבייג'ן. ב-30 בנובמבר 2012, מונה על ידי הנשיא אילהם אלייב לסגן ראש המנהל הנשיאותי (אנ') ובשנת 2017 מונה שוב ליועץ הכלכלי של הנשיא. אסדוב נחשב למקורבו של הנשיא. ב-8 באוקטובר 2019, לאחר התפטרותו של ראש הממשלה נוברוז מאמאדוב, נבחר אסדוב לראש הממשלה העשירי אל אזרבייג'ן בהצבעה ברוב של 0–105. מדיה וקבצים בנושא עלי אסדוב בוויקישיתוף כתבה על מינוי אסדוב באתר אלג'זירה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגת התעשיינים והיזמים (טורקמניסטן)

מפלגת התעשיינים והיזמים (בטורקמנית: Türkmenistanyň Senagatçylar we telekeçiler partiýasy) היא מפלגה פוליטית בטורקמניסטן. מקור המפלגה באוגוסט 2012 כמפלגת האופוזיציה החוקית הראשונה במדינה. ב-10 ביוני 2013 נבחר מנהיג המפלגה אובזמאמד ממדוב לאספה של טורקמניסטן בבחירות שנערכו להשלמת חמישה מושבים פנויים. המפלגה נחשבת ככלי של המפלגה הדמוקרטית השלטת למניעת ביקורת על כך שטורקמניסטן היא מדינה של מפלגה אחת במקום שיש לה מפלגת אופוזיציה בפועל. בדצמבר 2017 בחרו צירים בוועידת המפלגה הלאומית השנייה את ספארמירט אובגאנוב למנהיג החדש של המפלגה. Turkmenistan Gets Its Second Political Party Radio Free Europe, 11 June 2013 Turkmenistan Gets First Legislator From 'Alternative' Party Radio Free Europe, 11 June 2013 В Партии промышленников и предпринимателей Туркменистана выбрали нового лидера (אורכב 28.11.2018 בארכיון Wayback Machine), arzuw.news, 2017-12-18. "В Ашхабаде прошёл второй общенациональный съезд Партии промышленников и предпринимателей республики. [...] Рассмотрев итоги четырёхлетней работы, делегаты перешли к выборам нового лидера партии. Внутрипартийные выборы выиграл Сапармырат Овганов, до настоящего времени руководивший частной компанией «Халыс». ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא טורקמניסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכותל המערבי (בצלאל)

"הכותל המערבי" הוא הדפס בטכניקה של שבלונה על בד, שנוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ומתאר מתפללים בכותל המערבי. ההדפס מתאר קבוצה של מתפללים בכותל המערבי. הוא עושה שימוש בארבע שבלונות על גבי בד שחור, לשם יצירת תיאור צבעוני של הסצנה. תיאורי מקומות קדושים היו רווחים ביצירות בית-הספר, מתוך כוונה לשווקם בקרב אנשי היישוב הישן ותיירים שונים. יש להניח כי הוא מבוסס על תצלום של הכותל. הכותל עצמו מתואר בזווית אלכסונית, המעניקה לתיאור עומק. מתוארות בו שתי קבוצות של מתפללים. האחת מפוזרת לאורכו של הכותל, והיא מכילה נשים וגברים. קבוצה שנייה מתוארת ליד הקיר האחורי של הרחבה הצרה. ההדפס נוצר באחת מן המחלקות של "בצלאל". ייתכן כי העבודה נעשתה בבית-המלאכה של מיכאל פילמוס, שעסק ביצירת תמונות בטכניקה של הדפס סטנסיל על בד או על קטיפה שחורה. או בידי קבוצת "תומר". בבית-הספר ובבית-המלאכה נוצרו עוד עבודות בטכניקה זו. ביניהן ידועות עבודות של מאיר גור אריה ושל אריה מרדר. דיוקן הרצל
הפועל קריית חיים (כדורגל)

הפועל קריית חיים היא קבוצת כדורגל ישראלית מהשכונה קריית חיים שבעיר חיפה, המשחקת בליגה ג' מחוז שומרון. המועדון נוסד בשנת 1936 ושיחק בעיקר נגד קבוצות ממחוז חיפה וקבוצות צבאיות. בעונה הראשונה שלאחר עצמאות ישראל, זכה המועדון באליפות המחוז הצפוני בעונת 1949/1950 בליגה המיוחדת בכדורגל, בליגה השנייה הזמנית בעונת 1949-1950. בעונה שאחרי זה, 1951-1952 (לא הייתה עונה ב-1950–1951) שובצה הקבוצה במחוז הצפוני של ליגה ב'. בעונת 55–1954 סיימה הקבוצה במקום הראשון והעפילה למשחקי הפלייאוף להליגה הלאומית (הליגה הראשונה). קריית חיים שיחקה בפליאוף מול אלופת המחוז הדרומי מכבי יפו ונגד הקבוצות שסיימו במקום ה-11 וה-12 בליגה א', בית"ר ירושלים והפועל כפר סבא. קריית חיים לא העפילה בסיומם של המשחקים לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום השלישי ושובצה בליגה א'(הליגה השנייה). בליגה א' סיימה הקבוצה במקום השני בעונות 1955-56 ו-1958-59 ובמקום השלישי בעונות 1961-62, 1965-66 ובעונת 68–1966. בתום עונת 1969–1970 סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון ונשרה לליגה ב' אך בתום עונה אחת חזרה לליגה א' אחרי שסיימה במקום הראשון בליגה ב' מחוז צפון. בעונות הבאות השלימה קריית חיים ירידת ליגה כפולה וחזרה לליגה ג'. בשנת 1976 הקבוצה הבוגרת התפרקה וכל שחקניה שוחררו, מנגד מחלקת הנוער של המועדון המשיכה לפעול. ב-1980, מחלקת הנוער של הקבוצה הייתה על סף סגירה בשל בעיות כספיות ובעקבות כך חזרה הקבוצה הבוגרת לפעילות בקיץ של אותה שנה ועלתה מליגה ד' לליגה ג' בתום אותה עונה. בקיץ 1981 התאחדה הפועל קריית חיים עם הפועל הצעיר חיפה ונקראה הפועל הצעיר קריית חיים. הקבוצה המאוחדת שיחקה מספר עונות בליגה ג' אך גם היא התפרקה ונסגרה. הקבוצה הוקמה מחדש בעונת 2014/2015 על ידי ליאור ידובניק, תושב השכונה ונקראה הפועל קריית חיים ליבוביץ יעקב לזכרו של יעקב ליבוביץ, שהיה חלק ממשפחת מהמייסדים של קבוצת הפועל קריית חיים המיתולוגית. בעונת 2015/2016 שיחקה הקבוצה בליגה למקומות עבודה וב-2016/2017 הצטרפה לליגה ג' מחוז שומרון. בעונת 2022/2023 הוקמה קבוצת הנוער. מגרשה הביתי של הקבוצה במשך שנים רבות הוא אצטדיון קריית חיים הממוקם בקריית חיים שבחיפה. שמו הרשמי הוא "אצטדיון ד'אלסנדרו", על שם ראש עיריית בולטימור שביקר במועצת פועלי חיפה בתחילת שנות ה-60. האצטדיון נחנך בשנת 1958 והיה מסוגל בשיאו לקלוט מעל כ-22,000 צופים, אם כי מלבד הטריבונה המערבית הבנויה בטון, המקומות היו ברובם מקומות עמידה על מדרונות דשא ולא מושבים של ממש. האצטדיון סבל מתנאים ירודים ובמיוחד במשחקים שהתקיימו בתנאי גשם. בשנת 2013 נבנה בסמוך לאצטדיון מגרש כדורגל סינתטי חדש אליו עברה הקבוצה לארח את משחקיה. אליפות הליגה הלאומית (2): 1949-1950, 1954-1955 אליפות ליגה א' (1): 1970-1971 אליפות ליגה ב' (1): 1986-1987 (כהפועל הצעיר קריית חיים) הפועל קריית חיים, ברשת החברתית פייסבוק הפועל קריית חיים באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל האתר הרשמי - של הפועל קריית חיים ליבוביץ יעקב הפועל קריית חיים, ברשת החברתית פייסבוק איחוד-כדורגל בחיפה, עיתון חדשות הספורט, 1 ביולי 1981
חוזה פריז (1657)

חוזה פריז נחתם במרץ 1657 בין הפרוטקטורט של קהיליית אנגליה לבין לואי הארבעה עשר מצרפת במטרה לכרות ברית נגד פליפה הרביעי מלך ספרד. ההסכם הביא למיזוג בין מלחמת אנגליה-ספרד ומלחמת צרפת-ספרד. ההסכם ביטא את ההתיידדות המחודשת בין צרפת לבין המשטר הרפובליקני באנגליה, זאת אחרי שעד שנות ה-50 של המאה ה-17 תמכה צרפת במלוכנים בראשם עמד צ'ארלס השני, מלך אנגליה, שישב בגלות. בתגובה לחתימת ההסכם עם קרומוול, ראש הרפובליקנים, צ'ארלס חתם על חוזה בריסל ב-1656. האנגלים הסכימו להצטרף לצרפת במלחמה נגד ספרד בפלנדריה וצרפת מצידה התחייבה לתרום 20 אלף חיילים. אנגליה הסכימה לתרום 6,000 חיילים ואת הצי שלה לטובת כיבוש מבצרי החוף של דנקרק, גרוולין ומרדיק. עוד לפי תנאי ההסכם, גרוולין תימסר לידי צרפת ואילו דנקרק ומרדיק לרשות אנגליה. דנקרק, שנמסרה לידי אנגליה, עמדה בראש מעייניה של אנגליה, שכן בעבר ספינות מלחמה פרטיות שיצאו ממנה פגעו בצי הסוחר שלה. עבור אנגליה, חשיבותה של דנקרק עברה מהשדה הדיפלומטי והפכה לצורך פוליטי דחוף. History of the Commonwealth and Protectorate, 1649-1660, בארכיון האינטרנט
האירוע המרכזי (סרט)

האירוע המרכזי (באנגלית: The Main Event) הוא סרט קומדיה אמריקאי של נטפליקס. הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-10 באפריל 2020. ליאו תומפסון בן ה-11 מגלה מסכת היאבקות קסומה שמעניקה לו כוחות-על, והוא נעזר בה כדי להירשם לתחרות WWE. בעזרתה של סבתו, ליאו עושה את כל מה שביכולתו כדי להגשים את חלומו ולזכות בתואר אלוף ה-WWE. סת' קאר טיצ'ינה ארנולד קן מרינו אדם פאלי ביוני 2019 הודיעה נטפליקס כי תחל את צילום הסרט בוונקובר, וכי בסרט ישתתפו כוכבי WWE אמיתיים, ביניהם המיז, שיימוס, קית' לי, אוטיס ורנה יאנג. הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-10 באפריל 2020. "האירוע המרכזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האירוע המרכזי", באתר נטפליקס "האירוע המרכזי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האירוע המרכזי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האירוע המרכזי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "Seth Carr, Tichina Arnold, Adam Pally and Ken Marino Star Alongside WWE Superstars in Jay Karas' "The Main Event" for Netflix and WWE Studios". The Futon Critic. 19 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The Main Event". Netflix. נבדק ב-17 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה)
אנדרה אלבז

אנדרה אלבז (בצרפתית: André Elbaz;‏ נולד ב-26 באפריל 1934 באל-ג'דידה) הוא צייר ויוצר סרטים יהודי מרוקאי. אלבז למד ציור ותיאטרון ברבט ופריז. עד לגיל 21 הוא עסק בעיקר בתיאטרון. בהמשך הוא פיתח שיטה לטיפול פסיכיאטרי שהתבססה על ציור ותיאטרון. בשנת 1961 התקיימה תערוכת ציורים שלו בקזבלנקה ובעקבות הצלחתה הוא מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות של העיר. בשנת 1976 אנדרה אלבז הציג את הציורים של במוזיאון תל אביב. במקביל לקריירה כצייר, אנדרה אלבז יצר מספר סרטים קצרים. סרטו משנת 1971 על מרד ורשה משלב את ציוריו עם מלל של אלי ויזל ונעים קטן. בשנת 1985 ציוריו בנושא השואה הוצגו ביד ושם. בשנת 1990 התקיימה תערוכה המוקדשת לאנדרה אלבז במרכז ז'ורז' פומפידו. תיאור חייו (בצרפתית) ציורים של אנדרה אלבז ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.