laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולדיסלב גרבסקי

ולדיסלב דומיניק גרבסקי בשם מלא (בפולנית: Władysław Dominik Grabski;‏ 7 ביולי 1874 – 1 במרץ 1938) היה כלכלן ומדינאי פולני, שימש כראש ממשלת פולין וכשר האוצר. גרבסקי היה פעיל במסגרת מפלגת הימין, המפלגה הלאומית דמוקרטית, שהקים רומן דמובסקי, ושירת בממשלות השונות שהקימה. בין 23 ביוני ו-24 ביולי 1920 שימש גרבסקי כראש ממשלה וכשר האוצר, ובמסגרת זו נסע לוועידת ספא על מנת לנסות ולקבל את עזרת המערב במלחמה עם הבולשביקים. לאחר מכן המשיך בשירות בממשלות פולין, שהייתה נתונה אז במשבר פרלמנטרי וחוקתי, בגינו התחלפו הממשלות אחת לכמה חודשים. ב-19 בדצמבר 1923 מונה גרבסקי שוב לראש הממשלה ובמקביל כיהן כשר האוצר. במשך שנתיים הצליח גרבסקי לאחד מאחוריו את תמיכת הסיים. היו אלו שנתיים יציבות לאחר כחמש שנים של תוהו ובוהו פוליטי. גרבסקי הציע ליוזף פילסודסקי אשר פרש מן הפוליטיקה כשנה לפני מינויו של גרבסקי, אך עדיין הטיל את צילו הכבד על הפוליטיקה הפולנית, תפקיד ביטחוני בממשלתו. ייתכן שפילסודסקי היה נעתר להצעה, אך התערבותו של שר המלחמה בממשלתו ולדיסלב שיקורסקי אשר דרש כי פילסודסקי יהיה כפוף לו, מנעה את המינוי, ואת היציבות שיכול היה להביא לממשלתו של גרבסקי. עם זאת השכיל גרבסקי לקבל תמיכתן של קואליציות מזדמנות, ולשמור על השלטון בידיו. היכולות שהביא עמו גרבסקי למשרד ראש הממשלה היו בעיקרן כלכליות. הוא ניסה לייצב את המטבע הפולני, ולהפחית את האינפלציה. הוא טבע מטבע פולני חדש, הזלוטי, וייסד את הבנק של פולין. תוכניתו הכלכלית של גרבסקי כללה הטלת מיסים על הסוחרים היהודים, והצרת צעדי היהודים במדינה. מדיניות מיסוי מפלה, ומדיניות רישוי מפלה (שכונו בפי היהודים: גזירות גראבסקי) היו לכלי כלכלי במלחמתו של גרבסקי נגד המיעוט היהודי במדינתו. כן הוצרו צעדי היהודים שביקשו לקבל משרה ממשלתית, והוחמרו תנאי הכניסה לאוניברסיטאות כנגד היהודים. דבר זה הביא לעזיבה של יהודים אמידים רבים את פולין. חלקם של יהודים אלו עלה לארץ ישראל, והיה שונה מן הפרופיל של העולה החלוץ שהגיע עד אז. העלייה הרביעית, במסגרתה הגיעו אנשים אלו לארץ, והביאו עמם הון שסייע מאוד בבנייתה, מכונה אף "עליית גרבסקי". בשנות כהונתו של גרבסקי, ובשנים שמיד לאחריה, עד 1929, עלו לארץ ישראל יותר משלושים אלף יהודים. עם זאת, כאשר ניסה לקבל את תמיכת הצירים היהודים בפרלמנט הפולני, חתם גרבסקי על "הסכמה" “Ugoda” עם נציגי הקהילה היהודית, אשר העניקה ליהודים מספר הקלות סמליות כמו הכרה בשחיטה הכשרה, ומתן היתר לסטודנטים יהודים שלא לכתוב בשבת. נראה כי מטרת מהלך זה הייתה אף לקבל אשראי בשוקי חוץ דוגמת ארצות הברית. גראבסקי, ואף הממשלות שבאו בעקבותיו, התקשו לעמוד בהסכמה. בקיץ של 1925 פתחה גרמניה ב"מלחמת תעריפים" כנגד פולין, במסגרתה מכר הבנק הלאומי הגרמני כמויות עצומות של המטבע הגרמני בשוקי העולם. הזלוטי איבד את ערכו, והתופעות המוכרות של עליית מחירים, אבטלה ומיתון כבד שבו. ב-13 בנובמבר 1925 התפטר גרבסקי. לאחר תפיסת יוזף פילסודסקי את השלטון במדינה בהפיכה אלימה במאי 1926 פרש מן הפוליטיקה. חוקי גרבסקי מדיה וקבצים בנושא ולדיסלב גרבסקי בוויקישיתוף ולדיסלב גרבסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולדיסלב גרבסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדיסלב גרבסקי (1874-1938), דף שער בספרייה הלאומית
חדשות מטוגנות

חדשות מטוגנות (באנגלית: The Onion Movie) הוא סרט קומדיה שנכתב על ידי עורכי העיתון הסאטירי "The Onion", רוברט ד. סיגל וטוד הנסון בשיתוף עם צוות הכותבים של העיתון. הסרט צולם במהלך 2003, אך הופץ ב-DVD ב-3 ביוני 2008. הסרט מתמקד סביב מגיש ערוץ החדשות, נורם ארצ'ר, שנאבק בהשתלטות ההנהלה בעבודתו. העלילה מתפצלת למערכונים קצרים ברוח ההומור האופייני לעיתון, הכולל פארודיות בתרבות הפופ, סטראוטיפים גזעניים וקריירת המשחק של אמן הלחימה סטיבן סיגל. במרכזה מגיש חדשות מתוסכל שרוצה להגיש חדשות רציניות על מלחמה במזרח התיכון בזמן ששובר קופות חדש בכיכובו של אומן הלחימה סטיבן סיגל מגיע לקולנוע וצוות השידור ירצה לפרסם אותו בכל מחיר בשנת 2003 פורסם כי אולפני Fox Searchlight מפיקים סרט שנכתב על ידי כותבי "The Onion" שנקרא אז "The Untiteled Onion Movie" שייבוים על ידי הבמאי טום קונטץ. אחרי דחיות רבות והקרנות ניסיון לקהל, הסרט נגנז והפצתו לקולנוע בוטלה על ידי Fox Searchlight, אך New Regency Productions המשיכו בהפקת הסרט. בנובמבר 2007 הודיעו אולפני Fox Searchlight כי יפיצו את הסרט על גבי DVD. קדימון לסרט הופיע במארזי ה-DVD של היטמן, הנוסע השמיני נגד הטורף: רקוויאם ועוד. ביוני 2008 חברת פוקס המאה ה-20 הפיצו את "חדשות מטוגנות" ב-DVD. בישראל הסרט לא הופץ מסחרית ב-DVD אך הוקרן בערוץ HOT Fun בחברת הכבלים HOT, תחת השם "חדשות מטוגנות" החל מ-2009. "חדשות מטוגנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חדשות מטוגנות", באתר נטפליקס "חדשות מטוגנות", באתר AllMovie (באנגלית) "חדשות מטוגנות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חדשות מטוגנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יוסף מילט

יוסף מִילֶט (Milet;‏ 15 באפריל 1889 – 13 בנובמבר 1947, ל' בחשוון ה'תש"ח) היה מוזיקאי, מורה, מלחין ומנצח מקהלות יהודי יליד גליציה שפעל בארץ ישראל ובאוסטריה. מראשוני המורים למוזיקה בארץ ישראל ומחלוצי הזמר העברי. יוסף מילט נולד בדומברובה שליד טרנוב בגליציה המערבית (אז בממלכת גליציה ולודומריה חלק מנחלת הכתר האוסטרי באימפריה האוסטרו-הונגרית). למד בילדותו עם אביו שהיה מורה לעברית ולתנ"ך. מאוחר יותר למד אצל החזנים משה שור וזיידל רובנר (מרגובסקי) ובאקדמיה למוזיקה בווינה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. מילט לימד תאוריה של המוזיקה בבית הספר לנגינה שנקרא אחר כך הקונסרבטוריון שולמית בתל אביב; עם תלמידיו נמנו יהודה שרת ופואה גרינשפון. בשנת 1928 נסע לווינה להשתלמות. עבד שם כמורה במדרשה לחזנים של יהודה ליב מילר וניצח על כמה מקהלות. החזן עמנואל פראנקל מבית הכנסת הפולני בווינה היה מטובי המבצעים של יצירותיו, אבל סירב להקליט. בשנת 1932 נאלץ להפסיק את עבודתו. בשנת 1938, כשאוסטריה סופחה לגרמניה הנאצית, נמלט מילט לאיטליה, ומשם לטורקיה. בטורקיה נעצר ונשלח למאסר עד לשנת 1944. באותה שנה הצליח לחזור לארץ ישראל. בעזרת פואה גרינשפן קיבל משרה במכון לחינוך מוזיקלי. פעל כמלחין של מוזיקה הליטורגית יהודית ומוזיקה מקהלתית. בין השאר ניצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בתל אביב. נפטר ב-1947, בגיל 58. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק. שיר אסירי עכו, מילים: זאב ז'בוטינסקי אחר הגשם, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי מתן אריאל האיכר החרוץ, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי טריו שריד חג האור, מילים: לוין קיפניס (שיר חנוכה) חג היום חג הפרחים, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי צמד העופרים פה בשדרה, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני רוח רוח עורה רוח, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני שירת הקציר ("נפול נפלה תוך השדה"), מילים: יצחק קצנלסון אל השדה, מילים: יעקב כהן אל ספוד ("אל ספוד, אל בכות"), מילים: דוד שמעוני אלגיה, מילים: שאול טשרניחובסקי אוסף Lieder und Jüdische Melodien 1936, Rachel Schai und J. Milet (שירים ומנגינות יהודיות, טקסט מאת רחל שי ויוסף מילט, 1936 בגרמנית) ישראל שליטא, אנציקלופדיה למוזיקה: אישי המוזיקה הישראלית והכללית (עורך: חנן שטייניץ), תל אביב: י' צ'צ'יק, תשי"ט-1959, עמ' 718–719. נתיבה בן-יהודה, אוטוביוגרפיה בשיר וזמר, ירושלים: הוצאת כתר, 2002. יוסף מילט, באתר זמרשת יוסף מילט, דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "יוסף מילט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2487 שיר אסירי עכו 'מני דן עד באר שבע על עמנואל פרנקל, באתר של הרב ג'פרי שיסלר. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבריאל יהודה ליכטנפלד

גבריאל יהודה (יודל) לִיכְטֶנְפֶלד (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ליכטענפעלד; Gabriel Judah Lichtenfeld; גי"ל; 1811, לובלין – כ"ו באדר ה'תרמ"ז, 22 במרץ 1887) היה יהודי-פולני משכיל, מתמטיקאי וסופר עברי נודע בזמנו. פרסם מאמרים בעיתונים "השחר", "הצפירה" ו-Izraelita, וחיבר ספרי לימוד למתמטיקה. חותנו של הסופר י"ל פרץ. ליכטנפלד נולד בשנת 1811 בעיר לובלין שבפולין הקונגרסאית. היה צאצא של רבי משה איסרלישׂ (הרמ"א), ונאמן למסורת המשפחתית, הפגין מצעירותו בקיאות בתלמוד. בהמשך למד לטינית, גרמנית, צרפתית ופולנית, והתמקד במיוחד בלימודי פילוסופיה ומתמטיקה. החל מהגיליון השלישי של הירחון העברי "השחר", הופיעה בעיתון סדרת מאמרים מאת ליכטנפלד, אשר הסבו אליו את תשומת הלב. המוניטין שיצא לו הוסיף לעלות בעקבות סדרת מאמרים שפרסם על מתמטיקאים יהודים בשבועון היהודי בשפה הפולנית Izraelita. ליכטנפלד נודע בפולמוס שלו עם חיים זליג סלונימסקי בסוגיות מתמטיות, שאף גלש לפסים אישיים. בשנת ה'תרל"א (1870 או 1871) השיא ליכטנפלד את בתו שרה לי"ל פרץ הצעיר, בשידוך; לזוג נולדו בנים, וכעבור מספר שנים הם התגרשו. ב-1877 הוציא ליכטנפלד עם חתנו קובץ ספרותי. ליכטנפלד נפטר בתום מחלה ממושכת בוורשה בשנת 1887, בגיל 76. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית. ידיעות השיעורים: כוללות מדידת הקוים, השטחים, והגופים (י"ז לוחות נחשת), ורשה: דפוס ראטהער, תרכ"ה-1865. עניינים שונים הנדסיים צפנת פענח: בקרת על שני ספרי ההנדסה "מוסדי חכמה" "ספר יסודי חכמת השִעור" שמחברם הוא ר' חיים זעליג סלאנימסקי, ורשה: חיים קעלטער, תרל"ד. תוספת להערבון: והוא חלק אמצעי בין החוברת הראשונה צפנת פענח והחוברות שתבאנה אחריה, ורשה: נתן שריפטגיססער, תרל"ה-1875. (המשך הפולמוס עם סלונימסקי) מאמר כהן ללא אלהים: מכתב ערוך נגד אברהם כהן קאפלאן, ורשה: תרל"ו-1876. ספורים בשיר: ושירים שונים; מאת שני בעלי אסֻפות (גבריאל יהודה ליכטנפלד וי"ל פרץ), ורשה: דפוס שריפטגיסר, תרל"ז-1877. לאחר מותו: באו חשבון: כולל למודי החשבון המורגל ולכל עניין כמה שאלות להרגיל את הקורא, ורשה: האחים שולדבערג, תרנ"ה. כתבי גבריאל יהודה ליכטנפלד בפרויקט בן-יהודה הרמן רוזנטל, ג'ייקוב גודייל ליפמן, Judah Lichtenfeld "גבריאל יהודה ליכטנפלד", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) אלמוני, מעשים בכל יום: בארצנו: דינאבורג, המליץ, 5 בדצמבר 1884 אי"ש [אליעזר יצחק שפירא], מכתבי סופרים: ווארשא, היום, 27 במרץ 1887 (ידיעה על מותו) F. (דוד פרישמן), גבריאל יהודה ליכטענפעלד, היום, 29 במרץ 1887 (המאמר בפרויקט בן-יהודה גבריאל יהודה ליכטנפלד, דף שער בספרייה הלאומית גבריאל יהודה ליכטנפלד, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מפרי עטו: הספר "ידיעות השיעורים" בספריה הדיגיטלית HATHITRUST אברהם בר גוטלובר, מכתב-מסע (1874–1875): (ורשה), בתוך "מסעות", בפרויקט בן-יהודה. ארכיון אוסף גבריאל יהודה ליכטנפלד., בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
743

שנת 743 היא השנה ה-43 במאה ה-8. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. כילדריך השלישי התחיל לכהן כמלך הפרנקים לאחר שבמשך שבע שנים לא היה מלך. תחילת מרד של א-ספאח, מייסד בית עבאס נגד שליטת בית אומייה. המרד התחיל בח'וראסאן בתמיכת השיעים. 31 בינואר – מוחמד אל-באקר, האימאם השיעי החמישי (נולד ב-676) 6 בפברואר – השאם אבן עבד אל-מלכ, הח'ליפה העשירי בשושלת בית אומיה (נולד ב-691) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 743‎ נפטרים ב-743‎ מדיה וקבצים בנושא 743 בוויקישיתוף
מרטין מארס

מרטין JRM מארס (באנגלית: Martin JRM Mars) היה מטוס מטען ימי בעל ארבעה מנועי כוכב מתוצרת חברת גלן ל. מרטין (כיום לוקהיד מרטין) המטוס תוכנן בתקופת מלחמת העולם השנייה כמטוס מטען עבור הצי האמריקאי, לאחר המלחמה הוסבו המטוסים למטוסי כיבוי. המטוס היה המטוס הימי הגדול ביותר שהיה לבעלות הברית, נבנו 7 מטוסים בלבד מדגם זה. פיתוח המטוס החל באוגוסט 1938 ע"פ דרישת הצי האמריקאי שביקש מטוס תובלה ימי גדול, אב-הטיפוס טס לראשונה ב-3 ביולי 1942, לאחר הטיסה הראשונה הזמינו בצי האמריקאי 20 מטוסים דומים, אולם עם סיום המלחמה בוטלו ההזמנות. ב-5 באפריל 1950 נשרף אחד המטוסים בהוואי, המטוסים היו בשירות הצי עד שנת 1956, לאחר מכן נרכשו ארבעה מטוסים על ידי חברה קנדית פרטית לכיבוי שריפות בשם "Flying Tankers" שם הומרו למטוסי כיבוי, המטוסים מסוגלים לנחות במים ולשאוב תוך 25 שניות 27,250 ליטר. ביוני 1961 התרסק מטוס אחד באגם ספרואט (Sproat Lake) שבקולומביה הבריטית, מספר חודשים לאחר מכן נהרס עוד מטוס במהלך החורף. כיום לא ניתן להשיג מנועים חדשים למטוסים, והם צפויים לצאת משירות. צוות: 4 נוסעים: 133 אורך: 35.74 מטר מוטת כנפיים: 60.96 מ' גובה: 11.71 מ' משקל ריק: 34,279 ק"ג משקל המראה מרבי: 74,800 ק"ג הנעה: 4 מנועי R-3350 תוצרת כרטיס רייט מהירות מרבית: 356 קמ"ש טווח: 8000 ק"מ סייג רום: 4,450 מ' מרטין מארס באתר "aviastar" תמונות המטוס באתר Airliners.net
גד אבינר

גד אבינר (נולד ב-28 באוגוסט 1943) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמנכ"ל משרד המשטרה. גד אבינר נולד וגדל בעפולה. למד בבית ספר תיכון מחוזי (כיום תיכון בן-גוריון). שירת בצה"ל כעשרים שנה, שימש בתפקידי מודיעין, שירת כראש מחלקת האיסוף באגף המודיעין והיה נספח צבאי בממלכה המאוחדת. היה ראש לשכת ראשי אמ"ן אהרן יריב ואלי זעירא בשנים 1972–1974. בוגר המכללה לביטחון לאומי מחזור ט' 1981–1982. השתחרר משירותו בדרגת אלוף-משנה. בשנים 1984–1991 היה מנכ"ל משרד המשטרה תחת השרים חיים בר-לב ורוני מילוא. לאחר פרישתו משירות המדינה פנה לעסקים כיועץ לחברות, דירקטור, נציגם בישראל של קבוצת המשקיעים "גליאן" מפנמה ויו"ר ההנהלה בחברת "דוקופ". בהמשך לשירותו בכוחות הביטחון נעתר לעמוד בראש הקרן להנצחת ראובן שילוח. אבינר בוגר תואר ראשון במדע המדינה ולימודי מזרח תיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מדיה וקבצים בנושא גד אבינר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Google TV

Google TV (גוגל טי וי) היא מערכת הפעלה לטלוויזיה, המשלבת בין מערכת ההפעלה אנדרואיד לדפדפן גוגל כרום, ומטרתה לחבר בין שימושי האינטרנט לבין הטלוויזיה. "גוגל טי וי" מהווה טלוויזיה מבוססת אינטרנט המסוגלת להריץ אפליקציות ודפי אינטרנט וכמו כן להציג שידורי טלוויזיה. הטלוויזיה של גוגל תוכננה לשימוש מרחוק רגיל בסגנון טלוויזיה, אך גם באמצעות מקלדות ומקשי מגע לניווט מהיר יותר. היא יצאה לראשונה באוקטובר 2010 על ידי היצרניות סוני ו-לוג'יטק. בנובמבר 2011 Logitech הודיעה על הפסקת ייצור הטלוויזיות מסוג זה, בטענה שהדבר אינו רווחי. ב-26 ביוני 2014 הכריזה גוגל על Android TV כ"יורשת" למערכת ה-Google TV. מערכת ההפעלה כוללת את דפדפן כרום של גוגל, כדי לאפשר גישה מלאה לאינטרנט, והיא תומכת בפלאש בצורה מלאה. המערכת מזהה ומנתחת את הרגלי הצפייה והשמיעה של המשתמש ומציגה בפניו תכנים מומלצים. מסך הבית של מערכת ההפעלה מאפשר גישה מהירה לתכנים האהובים על המשתמש, כגון סרטים ומוזיקה, ומספק המלצות לתכנים חדשים על בסיס תכנים שנצפו בעבר. מטרת מערכת ההפעלה היא לשלב בין צפייה רגילה בטלוויזיה לבין גלישה באינטרנט, וכך לאפשר התעדכנות בחדשות ובדיקת מזג האוויר מבלי להפסיק את הצפייה. גוגל גם חתמה הסכמים עם חברות תוכן כגון אמאזון ונטפליקס כדי לספק שירותי VOD (וידאו לפי דרישה) דרך מערכת ההפעלה, הן בחינם והן בתשלום. ספקי התוכן לא היו אוהדים של הדרך בה גוגל TV הוציאה תוכן מהאינטרנט והציגה אותו גם בטלוויזיה, מה שהוביל לחסימות תוכן גולמי והיעדר מבצעים כדי להביא אפליקציות רשת מרכזיות לפלטפורמה. Ubuntu TV מדיה וקבצים בנושא Google TV בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Google TV (באנגלית) סרטון הדגמה ביוטיוב איתי מקמל, רוצים אנדרואיד גם בטלוויזיה? Android TV מביא את גוגל לסלון, 2011, TG Spot שידורי המהפכה, באתר כלכליסט, 27 במאי 2010 Logitech Axes Google TV Efforts, 2014, Tech Week Europe Google officially unveils Android TV, 2014, The Verge Google TV, androidcentral, ‏3-12-2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק חרפי

יצחק חרפי (צ'יזיק) (1 בינואר 1907 – 28 בנובמבר 1958) היה מחלוצי התעופה וההגנה בארץ ישראל, ממפתחי הנגב וראשוני קריית גת, מנהלו הראשון של משרד המשטרה בממשלת ישראל, מנהל נמל תל אביב ודיפלומט ישראלי. נולד בשם יצחק צ'יזיק בי"ז בטבת תרס"ז לשמואל זיינוול ולבריינה לבית בורנשטיין בסג'רה. בין תשעת אחיו ואחיותיו נמנו שרה, ברוך, חנה ואפרים. למד בגמנסיה הרצליה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת שיקגו ובבית הספר לכלכלה של לונדון. במהלך לימודיו בשיקגו הוא הקים בה תא של ארגון הסטודנטים הציוני אבוקה, ביחד עם שמעון אגרנט. בהשפעתו, לאחר חורבן חולדה במאורעות תרפ"ט סייעה אבוקה כספית לשיקום חולדה, לזכרו של אפרים צ'יזיק. היה מוסמך במנהל ציבורי ועסק במחקר ובפרסום מאמרים בנושאים שונים במהלכם למד על חשיבות הטיס והצורך בפיתוח ענף התעופה בארץ ישראל. באופן פרטי הוכשר כטייס ובשנת 1934 קיבל רישיון טיס. בעזרתו של פנחס רוטנברג רכש מטוס והביאו לדיוני הקונגרס הציוני בפראג להעלאת המודעות לחשיבות ענף התעופה. בעזרתם של רוטנברג, דוד בן-גוריון ודב הוז התממש כעבור זמן רצונו על ידי הקמת בית הספר לתעופה בארץ. בשנת 1935 חזר לארץ ישראל והתקבל לעבודה בממשלת המנדט. 13 שנים שימש קצין מחוז, תחילה בנפת טולכרם ומשנת 1939 בנפת ירושלים. עם קום המדינה התמנה למושל הצבאי הראשון של יפו. ביולי 1948 מונה למנהל הראשון של משרד המשטרה ועמד בראשו עד יוני 1949. משך שנתיים היה יו"ר ועדת הנגב, היה נציג הממשלה באילת ופעל לפיתוח החיפוש אחר מחצבים בנגב. בשנת 1951 מונה למנהל נמל תל אביב. צ'יזיק לקח חלק בפיתוח עמק חפר, היה ממקימי בית החרושת "שמשון" למלט בהר-טוב, ועם תחילת ההתיישבות המאורגנת בחבל לכיש היה ממקימי קריית גת ושימש בה מתאם בין הסוכנות היהודית ומשרד העבודה. בספטמבר 1957 מונה לעמוד באופן זמני בראש שגרירות ישראל בליבריה, אך לאחר שחלה בקדחת ואירח במדינה את שרת החוץ גולדה מאיר - הועבר בהוראתה והיה קונסול ישראל בשיקגו. נפטר בשיקגו לאחר התקף לב ונקבר בקרית גת. היה נשוי לאסיה בת אהרן לוינסקי ואב לשני ילדים. על שמו נקראו בקרית גת בית הספר היסודי יד יצחק, גן ציבורי, רחוב ומועדון המפלגה של מפא"י. יצחק חרפי (צ'יזיק) היה אביו של הפזמונאי, המלחין והזמר הישראלי שמוליק צ'יזיק. דוד תדהר (עורך), "יצחק צ'יזיק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1372 יצחק חרפי (צ'יזיק), דבר, 30 בנובמבר 1958 המשך צ'יזיק הוא שם רוסי לציפור קטנה הנקראת בעברית - חורפי פנינה להב, ישראל במשפט: שמעון אגרנט והמאה הציונית, עם עובד, 1999, עמ' 64 בבית השלטון המחוזי, דואר היום, 7 במאי 1935 ע. חדד, קרית גת - בירת חבל לכיש, הצופה, 18 בינואר 1959 יצחק חרפי, באתר BillionGraves יצחק זיק
סופרטנקר

האם התכוונתם ל... בואינג 747 גלובל סופרטנקר – מטוס כיבוי מדגם בואינג 747 שהוסב למטרות כיבוי אש, הגדול מסוגו בעולם, הנמצא בבעלות פרטית של חברת Global Supertanker האמריקאית. אוורגרין 747 סופרטנקר – מטוס כיבוי לשעבר מדגם בואינג 747 שהוסב למטרות כיבוי אש, שהיה בבעלות פרטית של חברת Evergreen האמריקאית.
שמואל שפירא

האם התכוונתם ל... הרב שמואל שפירא (ברסלב) - מהרבנים הבולטים בדור החמישי של ברסלב. שמואל שפירא (רופא) – מנהל המכון הביולוגי בנס ציונה ופרופסור לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. הרב שמואל שפירו (אנ') (צר') (יי') – רב ומוזיקאי יהודי צרפתי-ישראלי. רבה הראשי של העיר נאנסי ומחוז מרט ומוזל. הרב שמואל כהנא שפירא - אב"ד בבית הדין הרבני בירושלים. הרב שמואל אבא שפירא מסלאוויטא - אדמו"ר חסידי. הרב שמואל דב שפירא, רב המועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל. משה שמואל שפירא (פירושונים)
מעלה עשו ביוחסין

מעלה עשו ביוחסין הוא דין האומר כי חכמים החמירו בייחוס כוהנים, וכדי לשמור על יחוס נקי הם חששו אפילו בספיקות וחששות שאין להחמיר בהם באופן רגיל. דין כזה מובא במסכת כתובות אודות אשה פנויה שהסתתרה ונתייחדה, אותה אוסר רבי יהושע לכוהן. מקשה הגמרא: הרי אין אוסרין על היחוד? ומתרצת הגמרא: מעלה עשו ביחוסין. התוספות ישנים מסביר את הגמרא באופן אחר, שמדובר כאשר היא אומרת "נבעלתי", ובמקום כזה היה לנו לאוסרה מחמת ספק, אלא שיש מיגו שהייתה יכולה לומר לא נבעלתי, ועל כך התקנה של "מעלה עשו ביוחסין". באותה סוגיא, מובא אודות אלמנת עיסה (אשה שיש בה ספק פסול חללות, המונע ממנה להנשא לכוהן) שעל כך העידו רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא כי היא כשרה להנשא לכהונה, אבל זאת היא אם הפסול שקיים הוא רק חללות, אבל לא פסול אחר - כמו ממזר, נתין, או עבדות. כאשר נשיא ישראל, רבן גמליאל שמע את העדות מפיהם של רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא, הוא הגיב כי אין לקבל קולא זו: קבלנו עדותכם, אבל מה נעשה שהרי גזר רבן יוחנן בן זכאי שלא להושיב בית דין על כך שהכהנים שומעין לכם לרחק אבל לא לקרב . הגמרא מסבירה, כי רבן גמליאל מחמיר כאשר מדובר בטענת שמא - כמו בנידון באותה אלמנת עיסה, שאינה יודעת אם היא כשרה להנשא לכהונה או פסולה, ומקיל בטענת ברי - כמו באשה הטוענת שהיא וודאי כשרה, ואילו רבי יהושע מחמיר בפסק אחד - בנערה, ומקיל בשתי ספיקות - באלמנת עיסה. יש מפרשני הש"ס שמסבירים, כי קבלה ביד התנאים על חומרא מיוחדת שיש להחמיר ביחוסי הכהנים, אך רבן גמליאל מעדיף לתקן זאת במקום שישנה טענת ספק, ולמרות שיש מקום להקל מצד ספק ספיקא, ואילו רבי יהושע מעדיף לתקן זאת במקום שיש ספק אחד, ולמרות שיש טענת ברי. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ג, עמוד א'. לפי שיטת זעירי, שמחלוקת ר"ג ורבי יהושע, היא אפילו ביחוד.
מאיר קרליץ

הרב מאיר קַרֶלִיץ (תרל"ה, 1875 - ט"ו באדר תשט"ו, מרץ 1955) היה רבה של לכוביץ', מראשי ועד הישיבות בפולין ובארץ ישראל, ממייסדי החינוך העצמאי וחבר מועצת גדולי התורה. אחיו הבכור של החזון איש. נולד לרב שמריהו יוסף קרליץ, רב בעיירה קוסובה שבפלך הורדנה (רוסיה הלבנה), בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). אמו ראשה לאה הייתה בתו של הרב שאול קצנלנבוגן, רבה של קוסובה ולאחר מכן רבה של קוברין. בצעירותו למד בסמרגון, יחד עם קבוצת תלמידים מישיבת וולוז'ין שנסגרה באותה תקופה. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 נישא למרים, בתו של הרב שלמה הכהן, בעל ה"חשק שלמה", זקן רבני וילנה. במשך מספר שנים התגורר בווילנה והקים בה ישיבה. לאחר פטירת חותנו התמנה כמו"ץ שם. בתקופה זו היה פעיל בתנועת המזרחי, ודרש מטעמה בווילנה. כעבור מספר שנים התמנה כרבה של העיירה לכוביץ' שבמחוז ברסט (כיום בבלארוס). היה מקורב לחפץ חיים ולרב חיים עוזר גרודזנסקי, וסייע להם בהקמת ועד הישיבות בפולין. ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. היה ממייסדי ועד הישיבות בארץ ישראל וממניחי היסוד של החינוך העצמאי. שימש חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. שימש כרבה של מפלגת פועלי אגודת ישראל. בשנת תשי"א (1951) התפטר מתפקידו בנימוק שאנשי המפלגה אינם שומעים "לדבריו, לעצתו ולפסקיו", אולם כמה חודשים לאחר מכן חזר לשמש בתפקיד והורה לחברי פא"י להצביע לרשימתה בבחירות לכנסת השנייה. בסוף ימיו עבר לגור בבני ברק. נקבר בסמוך לאחיו החזון איש, בבית הקברות שומרי שבת. לאחר פטירתו הוקמה על שמו ישיבת בית מאיר בבני ברק, על ידי חתנו, הרב זלמן רוטברג. בנו הרב שלמה שמשון קרליץ היה אב"ד פתח תקווה בנו הרב חיים שאול קרליץ היה אב"ד שארית ישראל בנו הרב שמריהו יוסף קרליץ, ממייסדי וראשי כולל חזון איש בבני ברק, חתנו של הרב שמואל וינטרוב, ראש ישיבת בית יוסף בפינסק. חתנו הרב אליעזר אלפא (פטשניק) היה רבה של שכונת כרמיה בחיפה. חתנו הרב זלמן רוטברג, היה ראש ישיבת בית מאיר וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. בנימין בראון, ‏'ראוי להמחזיקים בתורת ה' לדעת את גדוליה באופיים האמיתי', המעין חנוכה תשע"ב; וראו המסמכים במשפחת החזו"א בפורום 'אוצר החכמה'. מתוך מכתב ההתפטרות, טבת תשי"א: "השקפתנו" חלק א, פרק: תנועת פא"י. חיים שלם, אי של אפשר, ירושלים תשע"ג, עמ' 345
טיסה 350 של ג'פאן איירליינס

טיסה 350 של ג'פאן איירליינס התרסקה ב-9 בפברואר 1982 למפרץ טוקיו, במהלך הגישה לנחיתה בנמל התעופה טוקיו האנדה, בהתרסקות נהרגו 24 מנוסעי המטוס. המטוס בטיסה זו מדגם דאגלס DC-8-61 היה בדרכו מנמל התעופה של פוקואוקה אל נמל התעופה טוקיו האנדה. סיבת ההתרסקות הייתה ניסיון התאבדות של הטייס הראשי סייג'י קטאגיריס (Seiji Katagiri's), הוא הפעיל את מערכת היפוך דחף בעודו באוויר, מה שגרם להאטת מהירות המטוס, טייס המשנה ומהנדס הטיסה ניסו לרסן אותו, למרות מאמציהם המטוס התרסק לים 300 מטר לפני תחילת מסלול הנחיתה. מבין 174 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו 24 נוסעים, בקרב אנשי הצוות לא נפגע איש. לאחר התאונה אובחן הטייס כסובל מהפרעה נפשית, והוא זוכה במשפטו מחמת אי שפיות. COCKPIT FIGHT REPORTED ON JET THAT CRASHED IN TOKYO באתר "הניו יורק טיימס", 14 בפברואר 1982 תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 350 של ג'פאן איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
באטמן – רשימת סיפורים וחוברות קומיקס

באטמן הוא אחת הדמויות הפופולריות ביותר של חברת DC קומיקס. הוא כיכב בכמה סדרות קומיקס משלו, כולל מיני-סדרות, רומנים גרפיים, קרוסאוברים בין סדרות, אוגדנים, מהדורות מוגבלות ומשחק תפקיד חשוב בכמה אחרים. הרשימה הבאה מביאה את הסדרות העיקריות ואת סדרות הספין-אוף שפורסמו לדמות, לבני בריתה ולאויבים שלה. הסדרות והרומנים הגרפיים של באטמן באתר הרשמי של DC קומיקס קטגוריית הסיפורים בפרויקט פאנדום של DC קומיקס באטמן שלאחר המשבר, במסד הנתונים Comic Book DB באטמן באתר YTB.com TheBatSquad.net BatmanTrades, רשימת הסיפורים, האוגדנים והרומנים הגרפיים של באטמן
חמשת הקאנונים

חמשת הקאנונים היו עקרונות ששימשו את הרטוריקן לפי הרטוריקה הקלאסית. חמשת הקאנונים הם: המצאה (Inventio), ארגון (Dispositio), סגנון (Elocutio), זכירה (Memoria), מסירה (Pronuntiatio). ההמצאה, או ה'גילוי', עניינה מציאה וגילוי של טיעונים שבכוחם לשכנע. מדובר בחקר השיטות הרטוריות שניתן להכניסן לתוך נאום, או להשתמש בהן במהלך ויכוח. לא מדובר על התוכן של הטענות אלא על המבנה של הטענות, בהתקבצן יחד ליצירת טיעון. אחת המטרות של ההמצאה היא גילוי של אתרי-טיעון. לאחר שהנואם יודע על מה הוא מתכוון לנאום, ולאחר שהוא מצא את הטיעונים שישמשו אותו בנאומו, הוא עובר לשלב הארגון של החומר. רטוריקנים קלאסיים, כמו קיקרו וקווינטיליאנוס, כתבו רבות על הארגון היעיל של הנאום, באופן בו תגבר יכולתו לשכנע. מבנה הנאום המקובל על-פי-רוב בכתביהם מחלק את הנאום לשישה חלקים: מבוא (Prooimion). על הנאום לפתוח בהצגת הנושא. חלק זה איננו חלק מהנאום גופו, הוא משמש כמבוא המכין את הקהל להמשך הדברים שיבואו. בפתיחה מקבל הקהל מידע על מטרות הנואם. לדוגמה: "בכוונתי לדבר על ליגליזציה של סמים קלים." פתיח. בשלב זה הנואם מסביר מעט על נושא הנאום, מראה על חשיבותו ויוצר קשר ראשוני עם הקהל. הצגה של הטיעונים שיבואו בגוף הנאום. בשלב זה הנואם לא טוען את הטיעונים גופם אלא רק מאזכר את הטיעונים שיבואו בהמשך הנאום. לדוגמה: "בכוונתי לטעון בעד השימוש בסמים קלים, ואביא לכך מספר טיעונים: טיעון חוקי, טיעון מוסרי וטיעון חברתי." גוף הנאום. שלב זה מחולק אף הוא לשני חלקים: הבאת נימוקים המצדדים בעמדת הנואם. בשלב זה הנואם מביא ראיות, סיפורים ודוגמאות בעד או נגד הנושא עליו הוא מדבר. הפרכות אפשריות שיכולים לטעון כנגד טיעוניו שהובאו בנאום. שלב המסקנות. סיכום. בשלב זה הנואם חוזר על ראשי הפרקים של הדברים שבאו בגוף הנאום. יתרונות הסיכום הן לחזק את ההבנה של הדברים שנאמרו בגוף הנאום, לאלו שלא הבינו את הכל במהלכו ולאפשר את זכירת הדברים. הסגנון דן על הצגת הנושא באופן שיהיה נכון לפי כללי הדקדוק, בחירת המשלב הלשוני של הנאום, בהתאם לקהל-היעד, הקישוטים הלשוניים והאמצעים הפיגורטיביים. הזכירה שימשה לזיכרון של אתרי-טיעון, כך שבשעת נאום או ויכוח יוכל הנואם לשלוף מבנה טיעוני לצרכיו. כלל זה קשור לאופן המסירה של הדברים. לעיקרון הזה יש נגיעה לאינטונציה והמצלול, שפת גוף ועוצמת הקול, כשמדובר בנאום חי, ולכללי הפיסוק כשמדובר בנאום כתוב.