laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים

אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים (באנגלית: Angry Birds Star Wars) הוא משחק וידאו פאזל, מעין שילוב בין זיכיון מלחמת הכוכבים לסדרת משחקי הווידאו אנגרי בירדס. המשחק הושק ב־8 בנובמבר 2012, תחילה למכשירי Windows, iOS ו־Android, בהמשך גם ל־Mac ו־BlackBerry. המשחק הוא המשחק השישי של בסדרת אנגרי בירדס. הדמויות מוגנות בזכויות יוצרים מסרטי מלחמת הכוכבים של ג'ורג 'לוקאס. ב־18 ביולי 2013 הודיעה Rovio כי אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים יצא ל-PlayStation 3, PlayStation Vita, Xbox 360, Wii, Wii U ו־Nintendo 3DS ב־29 באוקטובר 2013, בשילוב עם Activision. החל מאוגוסט 2013, המשחק הורד למעלה ממאה מיליון פעמים בפלטפורמות השונות שלו. ב־15 ביולי 2013 הכריזה Rovio על משחק המשך בשם אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים 2. הוא מבוסס על הטרילוגיה המקדימה של מלחמת הכוכבים וסדרת הטלוויזיה מלחמת הכוכבים: המורדים. אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים 2 יצא ב־19 בספטמבר 2013 כהמשך הרשמי של המשחק הראשון. המשחק משלב אלמנטים של אנגרי בירדס ו־Angry Birds Space הכוללים שלבים המתרחשות הן בשטח רגיל והן בחלל החיצון. המשחק מתחיל בטטואין, כוכב הבית המדברי של לוק סקייווקר - וממשיך לכוכב המוות, הות', עיר העננים, אנדור, ולבסוף כוכב המוות השני. למעט הבלוז, כל הציפורים מקבלות כוחות חדשים - שחלקם משודרגים ככל שהמשחק מתקדם. שחקנים יכולים לשחק שוב שלבים שכבר הושלמו עם היכולות המשודרגות. ההבדלים ממשחקים אחרים הם שציפורים עדיין עשויות לבצע את היכולות שלהם בשבריר שנייה לאחר התנגשות עם חפץ; המילניום פלקון מחליפה את "העיט האדיר" מהמשחקים הקודמים. כאשר מרוויחים מספר מסוים של כוכבים, השחקן מקבל פרס - שיכול להיות 5 מילניום פלקון או גישה לרמת דרואיד הזהב. ישנן רמות בונוס נוספות אם השחקן מצליח לפגוע בדרואידים מוזהבים בשלבים מסוימים. ב־13 ביוני 2013, נוספו חיזוקים (Power-Ups) למשחק. הייתה גרסת פייסבוק של המשחק שכללה טורנירים שבועיים בנוסף לכמה שלבי סיפור. היא נסגרה ב־3 במרץ 2014. תבנית:Video game reviews המשחק זכה לביקורות חיוביות עם ציון של 88/100 באתר Metacritic בהתבסס על 22 ביקורות. מארק בראון מ"Pocket Gamer" העניק לתואר פרס זהב, ושיבח את המשחק על היותו "נאמן למקור" ו"מלא תוכן". ג'סטין דייוויס מ- IGN טען שזה משחק נהדר עם הרבה אזכורי מלחמת הכוכבים, ויש לו מגוון עצום של שלבים. בסקר שנערך בשנת 2013 באתר Rovio, המשחק אסף את מירב הקולות למשחק האנגרי בירדס האהוב, גם גרסת הפייסבוק זכתה לביקורת חיובית רבה. בטקס פרסי הוובי לשנת 2013, המשחק הוענק כ"משחק הטוב ביותר" הן מהשופטים והן כ"בחירת הקהל". (הקישור אינו פעיל, 14.7.2021) אתר האינטרנט הרשמי של אנגרי בירדס מלחמת הכוכבים
המועמד (סרט, 1972)

המועמד (באנגלית: The Candidate) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1972 בבימויו של סידני פולאק, עם רוברט רדפורד ופיטר בויל בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בידי ג'רמי לרנר (אנ') שהיה כותב בנאומים של הסנטור יוג'ין מקארתי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968. תסריט זה זיכה אותו בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר. עלילת הסרט היא על "הרצת" מועמד מקליפורניה לבחירה לסנאט ארצות הברית ומתרכזת באנשי התקשורת ויחסי הציבור סביבו, לעיתים באופן קומי. נטלי ווד מופיעה בשמה בהופעת קמע כמו הבמאי סידני פולאק, יוברט המפרי, אלן קרנסטון, ברודריק קרופורד, ג'ורג' מקגוורן ועוד. פול לוקאס (פיטר בויל) הוא יועץ פוליטי ומנהל מסעות בחירות ותיק. המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה מטילה עליו למצוא מועמד שייתחרה במועמד הרפובליקני הוותיק קרקר ג'רמון (דון פורטר). הוא בוחר בויליאם (ביל) מקיי (רוברט רדפורד) בגלל שהוא צעיר, נאה ובנו של מושל קליפורניה לשעבר, ג'ון מקיי (מלווין דאגלס). ביל הוא עורך דין אידיאלסט, תמים וביישן ומסתייג בהתחלה מההצעה אך פול מצליח לשכנע אותו וביחד עם אנשי תקשורת הוא מתחיל להריץ אותו. ביל דורש שיינתן לו חופש לבטא את דעותיו. הוא נפגש עם אוכלוסיות צעירים, קשישים, שחורים, אמהות, מחבק תינוקות ועוד ומשוחח אתם אבל מסע הבחירות שלו מקרטע. כשפורצת שרפה גדולה במליבו, מגיעם ג'רמון ומקיי במסוקים. ג'רמון המבוגר והמנוסה מפריח הבטחות וסיסמאות ואילו מקיי נראה נבוך וחסר ביטחון. בגלל שג'ון מקיי לא מתערב לטובת בנו מסיקים שאין הוא שבע רצון ממנו. הוא מתחיל לנאום באולמות ריקים ולריב עם פול ופמליית היועצים שלו. לבסוף הוא מסכים להיפגש עם אביו ולבקש את עזרתו. כאשר הפער בינו לג'רמון מצטמצם, מסכים ג'רמון לעימות טלוויזיוני. בעיות נראה ג'רמון בוטח בעצמו ועל השאלות יש לו תשובות מוכנות מראש וסיסמאות נבובות. מקיי נראה נבוך וחסר ביטחון ומפליט תשובות כפי שהורו לו. בסוף הדיון הוא מתפרץ ואומר שלא דנו בבעיות חשובות כמו עוני וגזענות. פול כועס עליו אבל התקשורת מקבלת זאת יפה. ג'ון מגיע לברך אותו וזה מתקבל כאילו הוא תומך בו. מצבו של מקיי משתפר. מקיי מנצח בבחירות אך הוא אינו שמח ומתחמק ממסיבת הניצחון. הוא שואל את פול: "ומה עכשיו"? אך לא מקבל תשובה. המועמד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "המועמד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המועמד", באתר AllMovie (באנגלית) "המועמד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המועמד", באתר אידיבי "המועמד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון להמועמד 1972, באתר יוטיוב בקורת על המועמד 1972, באתר יוטיוב
עליזה צ'מפין

אליזבת (ליזל) עליזה צ'מפין-ילון (בגרמנית: Elizabeth (Liesel) Aliza Czempin-Yallon; ‏8 במרץ 1913 – 12 באוגוסט 2004) הייתה אתלטית יהודייה, זוכת מדליית ארד במכביה השנייה (1935), בהיותה חלק ממשלחת ספורטאים יהודים שהגיעו מגרמניה הנאצית, ואלופת ארץ ישראל (1940) בהטלת כידון וסגנית אלופת ארץ-ישראל בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס. צ'מפין נולדה וגדלה בברלין. היא התאמנה בקבוצת בר כוכבא ברלין. במכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935 זכתה צ'מפין במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 29.53 מטר, אחרי ליליאן קופלנד מארצות הברית האלופה האוליפית מלוס אנג'לס 1932 (36.92 מטר) ומרתה יעקב מגרמניה (31.79 מטר). לאחר שעלתה לארץ ישראל היא התאמנה בקבוצת מכבי ירושלים ואחר כך בקבוצת מכבי חיפה. באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 26.38 מטר, לפני ספיר ממכבי תל אביב (26.13 מטר) ורות מנדלה ממכבי חיפה (23.20 מטר). מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.84 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו ממכבי תל אביב (9.42 מטר) ולפני רות מנדלה (8.07 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 24.10 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו (33.80 מטר) ולפני רות מנדלה (23.11 מטר). בתחרות ארצית שנערכה בחיפה ב-8 בפברואר 1941 קבעה צ'מפין בהטלת כידון תוצאה טובה יותר משיא ארץ ישראל שלא תוכר של 30.52 מטר. אליזבט (ליזל) צ'מפין וחברים על האוניה "רומה" בדרך למכביה השנייה שהתקיימה בארץ ישראל, 1935, באתר בית התפוצות אליזבט (ליזל) צ'מפין, אלופת המכביה השנייה בהטלת כידון, וחברים, תל אביב, ארץ ישראל, 1935, באתר בית התפוצות נעמי בן גור, 'חבורה' - אגודה למתן בסתר, דבר, 4 באפריל 1973 Entwicklung der Leichtathletik Bestleistungen des Deutscher Kreis des Makkabi-Weltverbandes (historisch) (בגרמנית) Elisabeth Yallon (Czempin), באתר Geni.com, (באנגלית) Maccabiah Games before World War II (באנגלית) התוצאות המפורטות של תחרויות הרבנאות, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940 ליפא לויתן, הקפיצות בתחרויות-הרבנאות, המשקיף, 15 במאי 1940 מ. פיבישביץ, בעקבות התחרויות באתלטיקה קלה בחיפה, אמר, 17 בפברואר 1941
קרחון קלטי

קרחון קלטי (באנגלית: Keltie Glacier) הוא קרחון גדול, ברכס חבר העמים, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של אנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 56 קילומטרים. הקרחון מנקז את נווה פיין; וזורם לכיוון צפון-מערב. הקרחון נשפך אל קרחון בירדמור, בנקודת רנפרלי. גובהו של הקרחון 1,465 מטרים מעל פני הים. הקרחון התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי שקלטון. שקלטון קרא לקרחון על שמו של סר ג'ון סקוט קלטי (John Scott Keltie), מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית. קרחון קלטי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון קלטי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון קלטי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון קלטי מפת אזור קרחון קלטי גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
מרפינו

מרפינו (ברוסית: Марфино) הוא ראיון של המחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 2.26 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 35,579 תושבים (2020). במשך 70 שנה, עד שמרפינו הפך לראיון עצמאי, הוא הצליח לבקר בחמישה ראיונים שונים. בשנת 1977, מרפינו הוא חלק מראיון קירובסקי במוסקבה. בשנת 1991 הוקם האוקרוג המוניציפלי מרפינו, ובשנת 1995 הוא מקבל מעמד של ראיון במוסקבה. החלק הדרומי של ראיון מרפינו היה יישוב נפרד ונקרא קשיונקין לוג. עד כה, אחד מרחובות מרפינו נושא את השם הזה. בראיון ממוקמות תחנות מטרו "ולדיקינו" ו"אוקרוז'נאיה". מדיה וקבצים בנושא מרפינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרפינו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שפווילר

שפווילר (באנגלית: Shepweiler) הוא כלב, שנוצר מביות הרועה הגרמני והרוטווילר בתחילת המאה העשרים ואחת והוא החל לצבור פרסום קצת לפני תחילת העשור השלישי של המאה העשרים ואחת. הגובה הממוצע של השפווילר הוא כ-60 סנטימטרים ומשקלו הממוצע הוא כ-63 קילוגרמים. השפווילר הוא כלב הדורש דומיננטיות גבוהה מצד בעליו ובנוסף הוא כלב אנרגטי ואמין. בנוסף הוא מסתדר עם חיות מחמד אחרות כל עוד הם מתאגדים כראוי. לשפווילר יש פרווה בעובי משתנה ובצבע שנע בין שחור לחום בהיר, ולרוב יש גם קצת פרווה לבנה (בעיקר באזור הבטן). משום שהכלבים ששימשו ליצירתו (הרועה הגרמני והרוטווילר) הם כלבי שמירה אז גם השפווילר הוא כלב שמתאים למשימה זו. בנוסף לשפווילר יש עוצמת נשיכה ונעילת לסת חזקות. האינטליגנציה של השפווילר גבוהה מאוד וקל מאוד לאלף אותו. יכולת הלמידה של השפווילר גם כן גבוהה. בנוסף השפווילר מבדיל בין ילדים ותינוקות למבוגרים ומתנהג אליהם בהתאם. מדיה וקבצים בנושא שפווילר בוויקישיתוף תערובת רוטוויילר של הרועה הגרמני: מידע על גזע כלבים, באתר FarkliTarih Shepweiler | Dog Breed Facts and Information - Wag! Dog Walking, WagWalking (באנגלית) German Shepherd Rottweiler Mix or the Sheprottie | Labrottie.com, Labrottie, ‏2020-03-08 (באנגלית) German Shepherd Rottweiler Mix: Shepweiler Dog Breed Information, LoveYourDog, ‏2019-06-27 (באנגלית) A guide to owning a German Shepherd Rottweiler Mix, groomarts.com (באנגלית)
יארוסלבסקי (נפה, מוסקבה)

נפת יארוסלבסקי (ברוסית: Ярославский район) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 7.99 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 98,272 תושבים (2020). עד לשנת 1991 הייתה חלק מנפת באבושקינסקי. הנפה גובלת בשמורת הפארק הלאומית הממלכתית "לוסיני אוסטרוב" - מקום בילוי מועדף על תושבי הנפה. תושבי נפת יארוסלבסקי ואורחי מוסקבה מציינים את רמת הנוחות הגבוהה, הפיתוח הקומפקטי והמיקום הנוח של הנפה. הציר המרכזי של הנפה הוא כביש יארוסלב. בשנים האחרונות הכביש המהיר זכה למראה של כביש מהיר ומודרני. הכיסוי שלו עבר מודרניזציה, משני צידי הכביש המהיר נבנו בתים חדשים עם רשת שלמה של חנויות שונות, מרכזי קניות, בתי קפה ושירותי צריכה אחרים. האוניברסיטה המוסקבאית הממלכתית לבנייה (אנ') תיאטרון הדרמה המוסקבאי החדש מדיה וקבצים בנושא יארוסלבסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יארוסלבסקי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר יבנה

גשר יבנה (מכונה לעיתים גם הגשר הקופץ, הגשר הממלוכי או גשר הקפיצה בגלל בליטה במרכז הגשר שגרמה למכוניות לקפוץ אם נסעו במהירות) הוא מסוג גשר קשת שנבנה על ידי הממלוכים באזור מזרח יבנה שחוצה את נחל שורק, הגשר נמצא בסמוך למתחם ספורט, גינה ציבורית וכן בסמוך לגשר חדש המשמש את כביש 410. בשנת 1244 נכבשה יבנה על ידי הממלוכים מידי הצלבנים, הממלוכים חיברו את יבנה אל דרך הדואר ולאחר מכן הקימו גשר בסמוך ליבנה. הגשר היה אחד מסדרת של גשרים שנבנו על ידי הסולטאן בייברס במצרים וארץ ישראל. הגשר נחקר לראשונה בעידן המודרני על ידי הארכאולוג הצרפתי, שארל קלרמון-גנו. מטרתם העיקרית של גשרים אלה הייתה להקל על התנועה והמעבר של צבאותיו של בייברס בין אזור מצרים לצפון סוריה והלבנט. הגשר השני היה גשר לוד מצפון לעיר לוד. לפי קלרמון-גנו הגשר הוקם בערך בשנת 1273. מקס ון ברך, שבחן את הגשר בסוף המאה ה-19 ומצא כי הגשר הכיל כמות גדולה של חומרי בנייה מהתקופה הצלבנית בארץ ישראל. ממזרח לגשר עוברת מסילת ברזל, המסילה הונחה על ידי הצבא הבריטי בדרכו ממצרים במהלך מלחמת העולם השנייה. אורך הגשר הוא 48 מטרים והרוחב שלו הוא 11 מטרים, הגשר מורכב משלוש קשתות, כ־2 מזחים מרכזיים. מדיה וקבצים בנושא גשר יבנה בוויקישיתוף Jacobs, Daniel; Shirley Eber; Francesca Silvani (1998). Israel and the Palestinian Territories. Rough Guides. p. 12. ISBN 978-1-85828-248-0. Clermont-Ganneau, 1896, ARP II, pp. 110–117 Clermont-Ganneau, 1896, ARP II, p. 174; Reinecke, 1992, II, 38 No. 170. Both cited in Petersen, 2001, p. 318 Clermont-Ganneau, 1896, ARP II, p. 182 Also cited in Petersen, 2001, p. 318 Petersen, 2010, p. 297
סברני (נפה, מוסקבה)

נפת סברני (ברוסית: район Северный; מילולית: "הנפה הצפונית") היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 10.29 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 38,633 תושבים (2020). סברני ממוקמת מעבר לכביש הטבעת של מוסקבה לאורך כביש דמיטרובסקויה, בין כביש הטבעת של מוסקבה לעיר דולגופרודני. בשנת 2017, על פי מחקרי יאנדקס, סברני הוכרה בתור הנפה הגרועה ביותר במוסקבה, בשל נגישות תחבורתית נמוכה, תשתיות ואיכות חיים ברמה ירודה. תחנת סברניה להכנת מים (חברת אספקת מים של מוסוודוקנאל, חברת המים הגדולה ברוסיה) אחוזת וינוגרדובו תחנת המטרו פיזטך (אנ') של הקו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה מדיה וקבצים בנושא סברני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סברני (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עובדיה פורת

עובדיה פורת (24 ביוני 1911 – 9 בדצמבר 1995) היה חלוץ, חבר ב"קבוצת הכובש", ממקימי הקיבוצים רמת הכובש ועינת, דיפלומט, פעיל ההגנה ופעיל ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בעת הקמת קיבוץ עינת, פורת היה מזכיר הקיבוץ, ובין השנים 1951 ו-1953 כיהן כראש המועצה האזורית השרון התיכון, שבה נמצא הקיבוץ. פורת נולד לשרה ולרב יוסף יוסלביץ', בעיירה דבינסק, שבלטביה, שהייתה אז באימפריה הרוסית. בעיירה נמשכה הפעילות הדתית והציונית גם אחרי המהפכה הרוסית (1917). פורת שלט בשפה העברית מילדות. הוא למד בחדר, בישיבה ובבית ספר תיכון "תחכמוני". הוא הצטרף לתנועת "השומר הצעיר" ובהמשך ל"חלוץ הצעיר", ובשנת 1929 עלה לארץ ישראל. הוא הצטרף לקבוצת ההכשרה "הכובש" בכפר סבא, וחלה בקדחת. פורת וחבריו ניסו לכפות על פרדסני נס ציונה עבודה עברית. בשנת 1932 הם הקימו את הקיבוץ "רמת הכובש". בשנת 1934 יצא פורת בשליחות ההסתדרות לפולין. שם הפך לפעיל ההעפלה. עם חזרתו ארצה, פורת היה פעיל ארגון ההגנה. הוא התחפש לרב כדי לערוך סדר פסח לאסירים בכלא עכו. אולם משימתו העיקרית הייתה יצירת קשר בינם לבין פעילי הארגון, שמחוץ לכלא. ב-1936 מונה לאיש קשר בין הנוטרים לבין ההגנה והמחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. תפקיד הכיסוי שלו היה איש סעד, המטפל ברווחת הנוטרים. עוד באותה שנה חזר לקיבוץ. בעת המרד הערבי הגדול הייתה רמת הכובש בחזית המאבק, ופורת וחבריו הגנו על היישוב והדרכים סביבו, וספגו אבדות כבדות מהפורעים הערבים. בנובמבר 1943 פשט הצבא הבריטי על רמת הכובש וחיפש נשק ומעפילים. חברי הקיבוץ לא חשפו דבר. ב-1945 נשלח פורת לארצות הברית להסברה על היישוב היהודי בארץ ישראל והצורך בחיזוק העלייה לאחר השואה. הוא גם גייס מתנדבים לעזרת "ההגנה" ורכש נשק. הוא שב לארץ ב-1947, והתברר כי הפך בארצות הברית למבוקש בעוון הברחת נשק. בשנת 1951, לאחר ויכוחים רבים, שבקיבוץ רמת הכובש הגיעו תכופות לאלימות פיזית, הוחלט על הפילוג בתנועה הקיבוצית. עובדיה וקבוצה גדולה של חברים, תומכי מפא"י, נטשו את קיבוץ רמת הכובש בידי תומכי מפ"מ, והקימו את קיבוץ עינת. בעינת, פורת שימש כמזכיר הקיבוץ ובין השנים 1951 ו-1953 כיהן כראש המועצה האזורית השרון התיכון, בה נמצא הקיבוץ. עם סיום תפקידו כמזכיר הקיבוץ, הצטרף פורת לפעילות ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. הוא שימש כמבקר הפנימי שלה. בתפקידו מנע בזבזנות בהסתדרות. עובדיה התחתן עם רעייקה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. עובדיה פורת באתר האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו אתר האינטרנט של קיבוץ עינת ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המבחנים האמריקאים באתלטיקה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016

המבחנים האמריקאים באתלטיקה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נערכו באצטדיון היוורד, יוג'ין, אורגון בארצות הברית מה-1 ביולי ועד ל-10 ביולי 2016 והתמקדו ב-40 ענפים. המבחנים מהווים באותה שנה את אליפות ארצות הברית באתלטיקה. על מנת להשתתף באולימפיאדה על הספורטאיות והספורטאים נדרש לסיים בין שלושת המקומות הראשונים בתחרות ולקבוע את הקריטריון האולימפי.(אנ') בסופו של דבר, האתלטיות והאתלטים האמריקאיים שיצגו את ארצות הברית במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו זכו ב-32 מדליות בסך הכל, מהן 13 זהב, 10 כסף ו-9 ארד, יותר מכל מדינה אחרת. מתחת לכל אתלטית מצוין המיקום במשחקים האולימפיים עצמם והתוצאה אותה היא השיגה. ל"ה - לא השתתפה ל"ה - לא השתתפה מתחת לכל אתלט מצוין המיקום במשחקים האולימפיים עצמם והתוצאה אותה הוא השיג. ל"ה - לא השתתף ל"ה - לא השתתף אתלטיקה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) מדיה וקבצים בנושא המבחנים האמריקאים באתלטיקה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 בוויקישיתוף
Living the Blues

Living the Blues (בתרגום חופשי: לחיות את הבלוז) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק בלוז האמריקאית קנד היט. האלבום היה אלבום כפול ויצא לקראת סוף שנת 1968. היה זה אחד האלבומים הכפולים הראשונים שהגיעו גבוה במצעדי המכירות. האלבום כלל את השיר "Going Up the Country", אשר היה לשיר המצליח ביותר של הלהקה בכל הזמנים, לצד "On the Road Again", שיצא אלבום קודם. האלבום הוא הראשון מבין אלבומי הלהקה שבו ישנו תפקיד פסנתר, אותו מבצע ג'ון מייאל. מאייל מנגן בשירים "Walking by Myself" ו־"Bear Wires", אך הוא לא הצטרף רשמית ללהקה ולא ניגן באלבומים מאוחרים יותר. באלבום שיר באורך יותר מ־20 דקות בשם "Parthenogenesis" ושיר אחד המחולק לשניים בשם "Refried Boogie" שהוא הקלטה של הופעה חיה באורך של יותר מ־40 דקות. באלבום מנגנים ההרכב ה"קלאסי" של הלהקה הכולל את אלן וילסון (כתיבה, שירה, גיטרה, מפוחית פה), בוב הייט (שירה, כתיבה, מפוחית פה), הנרי וסטין (גיטרה מובילה), לארי טיילור (גיטרה בס) ואדולפו דה לה פארה (מערכת תופים, כלי הקשה). השיר "Going Up the Country" שכתב ושר וילסון זכה לביקורות חיוביות ביותר, הגיע למקום 11 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום 19 במצעד הסינגלים הבריטי. האלבום היה בין 20 האלבומים הנמכרים ביותר לאחר יציאתו בארצות הברית. שנים מאוחר יותר הוציא מתופף הלהקה, אדולפו דה לה פארה, ספר המגולל את תולדותיה של הקבוצה, אשר נקרא "Living the Blues" על שם האלבום. מידע על האלבום Living the Blues באתר MusicBrainz מידע על האלבום Living the Blues באתר AllMusic האלבום Living the Blues באתר Discogs Canned Heat, Billboard CANNED HEAT | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com Living the Blues - Canned Heat | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-08-28
אקינשולה אקיניימי

אקינשולה אקיניימי (בנורווגית: Akinshola Akinyemi; נולד ב-12 ביולי 1993) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הבלם בגרורוד. אקינשולה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הולמליה ולאחר מכן הצטרף למחלקת הנוער של וולרנגה. ב-10 באוגוסט 2012, אקינשולה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד אוד גרינלנד. בקיץ 2013 איקיינמי, חתם בדרובאק-פרוגן ולאחר מכן חתם בגרודוד. לקראת עונת 2016 חתם בפרדריקסטאד. בינואר 2018, חתם אקינשולה בסאנס אולף. בקיץ 2019 חתם אקינשולה בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית, קבוצתו הראשונה מחוץ לנורווגיה. ב-27 באוגוסט 2020 חתם במכבי נתניה מליגת העל, ב-29 בינואר 2021 שוחרר מהקבוצה. בקיץ 2021, אקיניימי חתם ברופוס. לוקומוטיב פלובדיב הגביע הבולגרי: 2019/2020 אקינשולה אקיניימי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אקינשולה אקיניימי, באתר Transfermarkt אקינשולה אקיניימי, באתר Soccerway אקינשולה אקיניימי, באתר WorldFootball.net מערכת ONE, ‏רשמית: אקינסולה אקיניימי חתם לעונה בנתניה, באתר ONE‏, 27 באוגוסט 2020 מערכת ONE, ‏נתניה הודיעה: אקינסולה אקיניימי שוחרר מהקבוצה, באתר ONE‏, 29 בינואר 2021
גוסטבו מרמנטיני

גוסטבו מרמנטיני דוס סנטוס (בפורטוגזית: Gustavo Marmentini dos Santos; נולד ב-8 במרץ 1994) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר התקפי באלאשקרט. מרמנטיני התחיל את הקריירה שלו באתלטיקו פרנאאנסה, ובעונת 2014, הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-12 באוגוסט 2014 הושאל לדלהי דינמוס מהסופר ליג ההודי. ב-14 באוקטובר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד פונה סיטי. בתחילת עונת 2015 חזר לפרנאאנסה. באוגוסט של אותה עונה הושאל לגואראטינגוטה, אך כעובר זמן קצר חזר לדליה דינמוס. בעונת 2016 הושאל ללוורדנסה, עונה לאחר מכן לסמפאיו קוראה. בחצי הראשון של עונת 2018, הצטרף לגרמיו אוסאסקו אודקס. ב-7 ביולי 2018 חתם באלאשקרט ירוואן מליגת העל הארמנית. בעונת 2019/2020 רשם את עונת השיא שלו, כאשר כבש 11 שערים ב-24 משחקים. ב-26 ביולי 2020 חתם בהפועל חדרה מליגת העל. ב-3 בפברואר 2022 חתם בהפועל באר שבע בהשאלה לחצי עונה עם אפשרות לרכישה. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בהפסד 0–1 למכבי נתניה. בסופו של דבר לא המשיך בהפועל באר שבע. ב-22 ביולי 2022 חתם בלאמיה. ב-24 בדצמבר 2022 חתם במכבי בני ריינה. ב-31 באוגוסט 2023 מרמנטיני חתם בפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.ואז עבר לאלשקרט מליגת העל הארמנית. הפועל באר שבע גביע המדינה: 2021/2022 גוסטבו מרמנטיני, באתר Transfermarkt גוסטבו מרמנטיני, באתר Soccerway גוסטבו מרמנטיני, באתר FootballDatabase.eu אבישי סלע, ‏שבחים מאגדה ובעיות לב: על הרכש של ב"ש, באתר ערוץ הספורט, 12 בפברואר 2022 שלמה וייס‏, הפועל חדרה: גוסטבו מרמנטיני חתם, תמיר גלזר מגיע בהשאלה, באתר וואלה, 26 ביולי 2020 יש רכש: גוסטבו מרמנטיני חתם בבני ריינה, באתר ערוץ הספורט, 24 בדצמבר 2022
ה.ס וונג

ה.ס וונג (במנדרינית תקנית: 王小亭 נולד ב-1900 - 9 במרץ 1981) היה צלם עיתונות סיני. צילומו המפורסם ביותר הוא "יום שבת העקוב מדם", תצלום של תינוק בוכה, זמן קצר לאחר הפצצת תחנת הרכבת הדרומית של שאנגחאי (אנ') בסין על ידי כוחות יפנים במסגרת קרב שאנגחאי (אנ') שנערך במלחמת סין–יפן השנייה. בשנת 1920 ו-1930, עבד וונג בסין כצלם עם מספר סוכנויות שונות. התצלום המפורסם שלו, יום שבת העקוב מדם", נודע במספר שמות כגון "התינוק הסיני", "התינוק הסיני חסר האם", "התינוק בתחנת הרכבת בשאנגחאי" ו"תינוק שאנגחאי, צולמה במהלך קרב שאנגחאי במלחמת סין-יפן השנייה. בתצלום נראה תינוק בוכה היושב לבדו על רציף תחנת הרכבת ההרוסה, כשלגופו בגדים הנראים שרופים ומוכתמים בדם. התצלום עורר סערה ציבורית ונחשב לאחד התצלומים המשפיעים ביותר בעולם. בתוך שנה מיום פרסומו, התצלום נראה על ידי יותר מ-136 מיליון איש. בשנת 2010, זכה וונג בפרס כעיתונאי אסיאתי-אמריקאי על ידי התאחדות העיתונאים האמריקאית האסיאתית. וונג צילם סרטי חדשות נוספים המכסים את ההתקפות היפניות בסין, כולל קרב שוז'ו (אנ') במאי 1938 והפצצות האוויר בגואנגג'ואו בחודש יוני. לעיתים הוא העמיד את עצמו בסכנה על מנת לצלם. פעם נקלע לאזור שהופצץ על ידי מטוסים יפניים. לאחר שהכעיס את היפנים על ידי תיעוד האלימות של התקפותיהם, ממשלת יפן הקצתה סכום של 50,000 דולר על מי שיסגירו לרשויות. בסין, פעל וונג בהגנה בריטית, אך המשיך להיות נתון לאיומי מוות של לאומנים יפנים אשר גרמו לו לעזוב את שאנגחאי עם משפחתו ולעבור להתגורר בהונג קונג. וונג עבר לטייפה בשנות השבעים ונפטר מסוכרת בביתו בגיל 81 ב-9 במרץ 1981. יום שבת העקוב מדם מדיה וקבצים בנושא ה.ס וונג בוויקישיתוף HONOR ROLL LIST: Pioneers, past and present, aaja-la.org 1938, web.archive.org, ‏4 ביוני 2011 Paul French, Through the Looking Glass: China's Foreign Journalists from Opium Wars to Mao, Hong Kong University Press, 1 במאי 2009, ISBN 978-962-209-982-1. (באנגלית) John Faber, Great News Photos and the Stories Behind Them, Courier Corporation, 1 בינואר 1978, ISBN 978-0-486-23667-4. (באנגלית) Ministry of Foreign Affairs, Republic of China (Taiwan), Culture, science and education, Taiwan Today, ‏1 במאי 1981 (באנגלית)
מייקל אומוה

מייקל ג'וניור אומוה (באנגלית: Michael Junior Omoh; נולד ב-29 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן ניגרי, המשחק בעמדת הקשר בכזמה. אומוה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של דלכורד. בעונת 2015, הצטרף לאסטרסונד מליגת המשנה השוודית, והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל השוודית בסיום העונה, לראשונה בתולדותיה. במהלך עונת 2016, חתם בארברו. בקיץ 2019, חתם בפוליטכניקה יאשי מליגת העל הרומנית. ב-17 באוגוסט 2020, אומוה חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל. ב-25 בינואר 2021, חתם במכבי אחי נצרת ב-19 ביולי 2021, אומוה חזר לרומניה וחתם באקדמיקה קליניקן. ב-10 בינואר 2022 חתם אומוה בפארול קונסטנצה. בקיץ 2022 הצטרף לכזמה מליגת העל הכוויתית. מייקל אומוה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מייקל אומוה, באתר Transfermarkt מייקל אומוה, באתר Soccerway מייקל אומוה, באתר FootballDatabase.eu מייקל אומוה חתם במכבי אחי נצרת, באתר בלינקר, ‏2021-01-25 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מייקל אומוה".