laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רורי קאלקין

רורי יו קאלקין (באנגלית: Rory Hugh Culkin; נולד ב -21 ביולי 1989) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. קאלקין נולד בעיר ניו יורק, לפטרישיה ברנטרופ וכריסטופר 'קיט' קאלקין, שחקן תיאטרון לשעבר ששיחק בברודוויי. קאלקין הוא הצעיר מבין שמונה ילדים; יש לו ארבעה אחים: שיין (שנת 1976), מקולי (1980), קיראן (1982) וכריסטיאן (1987) ושלוש אחיות: ג'ניפר (1970–2000), דקוטה (1979–2008) ), וקווין (נולדה 1984). אחותו ג'ניפר נולדה מאם אחרת. קאלקין הוא אחיינה של השחקנית בוני בדליה, שהיא אחות אביו. קאלקין החל לשחק לצד אחיו הגדולים, ביניהם מקולי וקיראן, לעיתים קרובות כגרסאות הצעירות של דמויותיהם. הוא הופיע לראשונה בתצלום כתינוק בסרט הקולנוע "הבן הטוב", אחר כך כ"ריצ'י ריץ" התינוק בסרט ריצ'י ר'יץ (את ריצ'י מגלם אחיו מקולי) ובשנת 2002, שיחק את איגבי בן ה -10 בסרט "איגבי". תפקיד הפריצה של קאלקין היה בסרט "מישהו לסמוך עליו", לצד לורה ליני, תפקיד עליו זכה לשבחים רבים ובפרס האמן הצעיר. מאז הופיע קאלקין במספר רב של סרטים. בגיל ההתבגרות החל לשחק בסרטים עצמאיים יותר, כמו "שכונה בהפרעה", "נערה כפרית" ו-"בלב בעמק". הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט משחקי ילדים, סרט עצמאי משנת 2004 העוסק בקבוצת בני נוער המתכננים לנקום בבריון הממרר את חייהם. שחקני הסרט הצעירים זכו בפרס אינדפנדנט ספיריט על משחקם בסרט. מאז זכייתו בפרס האמן הצעיר עבור "מישהו לסמוך עליו", קאלקין קיבל שלוש מועמדויות נוספות. הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית חוק וסדר: מדור מיוחד, ובסדרה אזור הדמדומים לצד פטריק וורברטון. במאי 2010 לוהק קאלקין לסרט הסלאש צעקה 4, שיצא לאקרנים ב־15 באפריל 2011. קאלקין לוהק לתפקיד יורונימוס בסרט הביוגרפי Lords of Chaos המספר את הסיפור על אירועי סצנת מוזיקת הבלאק-מטאל הנורווגית ולהקת מייהם . בשנת 2018 התחתן קאלקין עם אשת הקולנוע שרה סקריבנר בניו אורלינס, לואיזיאנה. את החתונה ערך פול היימן מפיק ופרשן רסלמניה 34. מדיה וקבצים בנושא רורי קאלקין בוויקישיתוף רורי קאלקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רורי קאלקין, באתר AllMovie (באנגלית) רורי קאלקין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רורי קאלקין, באתר Box Office Mojo (באנגלית) רורי קאלקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רורי קאלקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) Rory Culkin Biography (1989–) "Dakota Culkin, Macaulay's Sister, Dies (PHOTOS)". The Huffington Post. 11 בדצמבר 2008. נבדק ב-11 ביוני 2011. {{cite news}}: (עזרה) Uncle Creepy (21 במאי 2010). "Just in! Possible Casting News for Scream 4". DreadCentral. אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2010. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) Uncle Creepy (28 במאי 2010). "Hayden Panettiere, Rory Culkin Join Scream 4". Dread Central. אורכב מ-המקור ב-1 ביוני 2010. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) Kashner, Sam. "How Kieran Culkin Survived Childhood and Made Peace with the Family Profession". HWD. נבדק ב-2018-12-05.
יחסי אבחזיה–ישראל

יחסי אבחזיה–ישראל הם היחסים בין רפובליקת אבחזיה לבין מדינת ישראל. כיום לא מתקיימים יחסים באופן רשמי וזאת מכיוון שבדומה לרוב מדינות העולם - ישראל לא מכירה בעצמאותן של אבחזיה ודרום אוסטיה ורואה בהן כחלק מגאורגיה. ערך מורחב – מלחמת גאורגיה–רוסיה בשנת 2008, במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, תמכה ישראל בגאורגיה בפן הצבאי והמדיני, והכירה בזכות השליטה שלה על המחוזות דרום אוסטיה ואבחזיה. בעת המלחמה גאורגיה נלחמה באמצעות מלט"ים תוצרת ישראל, שנמכרו לה טרם המלחמה. רוסיה פנתה לישראל, בבקשה לקבל הבהרות לגבי אספקת מל"טים ישראליים לגאורגיה. הבקשה הועברה לישראל באמצעות הנספח הצבאי בשגרירות ישראל במוסקבה. רוסיה ביקשה לדעת אם ישראל אכן מספקת מזל"טים לגאורגיה כדי שזו תשתמש בהם במסגרת פעולות צבאיות נגד הבדלנים האבחזים. מקור ביטחוני ישראלי אישר כי המל"טים שברשות גאורגיה הם מתוצרת חברת אלביט הישראלית. כמו כן, אמר מקור מדיני בירושלים כי לרוסיה לא היו עדויות חותכות לכך שמדובר במל"ט מתוצרת ישראל והיא העבירה את הבקשה להבהרה על בסיס חשדות. לדברי נשיא גאורגיה לשעבר, מיכאיל סאקשווילי, לגאורגיה היה כ-40 מל"טים שאותם רכשה מישראל וחילקה בין פיקודים שונים בצבא ובמשטרה. "זהו כלי שימושי מאוד באזורים הרריים", הוסיף. לדבריו, המל"ט שהופל היה שייך למשרד הפנים הגאורגי. בעוד ישראל וגאורגיה הן מדינות השואפות להתחבר עם מדינות המערב, אבחזיה לעומתן, שואפת להתחבר למדינות שהיו בגוש הפרו-קומוניסטי לשעבר. לדוגמה: אבחזיה מוכרת על ידי רוסיה וסוריה ומקיימת עימן יחסים דיפלומטיים רשמיים. ב-2008 תמכה ישראל בגאורגיה במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה. ובונסף, משרד החוץ הישראלי פרסם אזהרת מסע לאבחזיה ולדרום אוסטיה דרך רוסיה והמליצה לאזרחי ישראל להגיע לשטחים אלו דרך גאורגיה, מכיוון שהחוק הגאורגי אוסר על מעבר לשטחים אלו דרך רוסיה, ואילו גאורגיה מצידה תמכה בישראל במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני. לדוגמה, ב-20 בנובמבר 2012, בעת מבצע עמוד ענן, התקיים מפגן תמיכה גדול למען ישראל בעיר טביליסי בגאורגיה. בנוסף שידרה הטלוויזיה הגאורגית תעמולה אוהדת כלפי ישראל וחולקו חוברות הסברה לטובתה בבתי הספר. ובחודש מאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לבין החמאס (מבצע שומר החומות), התקיימו בערים טביליסי ובתומי מפגני תמיכה בישראל, וזאת על ידי אזרחים גאורגים לצד ארגון "בית ישראל". לעומתן, אבחזיה מקיימת יחסים דיפלומטיים רשמיים עם סוריה, מדינה עימה ניתקה גאורגיה את היחסים הדיפלומטיים (בשל הכרת סוריה באבחזיה ודרום אוסטיה), ומוגדרת כמדינת אויב על ידי ישראל. אך למרות היעדר יחסים דיפלומטיים, אבחזיה מחזיקה נציגות בירושלים, נכון ליוני 2021, נציג אבחזיה בישראל הוא אנרי קוגוניה. לא ברור אם נציגות אבחזיה בישראל עדיין פעילה. יחסי אבחזיה–רוסיה יחסי גאורגיה–ישראל יחסי ישראל–רוסיה ברק רביד, ניו יורק טיימס, רוסיה ביקשה מישראל הבהרות על מכירת מטוסים ללא טייס לגיאורגיה, באתר הארץ, 23 באפריל 2008 יוסי רוזנברג בעקבות עמוד ענן: מפגן תמיכה ענק למען ישראל בגאורגיה, באתר JDN יהונתן גוטליב, גיאורגיה: הפגנת תמיכה במדינת ישראל, ערוץ 7, 16 במאי 2021 כתבת וידאו בשפה הגאורגית המסקרת את מפגן התמיכה כולל ראיונות עם המשתתפים, אימדי (IMEDI TV), תאריך: 16 במאי 2021 Tamar Tabatadze, Rally in solidarity with Israel held in Tbilisi, Georgia First Channel, 16.05.2021 Абхазия в системе международных отношений, האתר הרשמי של משרד החוץ של אבחזיה (ברוסית)
קארוי פרייס

קארוי פרייס, (בהונגרית: Preis Károly; וינה, 12 בנובמבר 1870 – בודפשט, 22 במרץ 1950) היה דוקטור לרפואה, רופא עור, אורולוג, וחוקר יהדות יהודי-הונגרי. קארוי פרייס נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה פרייס, סוחר עורות ושל ינקה שטיינהרץ. הוא למד בישיבה ובבית המדרש לרבנים בבודפשט וסיים גם תואר ברפואה. הוא התחיל לעסוק במקצוע הרפואה. בתחילת המאה העשרים היה רופא בבית החולים סנט אישטוואן ברובע 9 של בודפשט שנפתח בשנת 1985. לאחר מכן עבד כרופא ראשי ומנהל מחלקה של "המוסד הלאומי לביטוח עובדים", אך פוטר בשנת 1921. מאוחר יותר הפך למומחה המקצועי של "איגוד הסנטוריום של בית חולים העיתונאים". הוא כתב כמה מאמרים בנושא דרמטולוגיה ואורולוגיה בעיתונים הונגריים וזרים. כמה מיצירותיו ההלכתיות התפרסמו בכתב העת המדעי העברי "הצופה" שיצא לאור בממלכת הונגריה. פרייס הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה גיזלה שטרן, אותה נשא לאישה ב-1 בספטמבר 1907, בטקס אזרחי בבודפשט ובאותו יום בבית כנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. ילדיהם: קטלין פרייס (1909–? ). בעלה היה אישטוואן פאל ואלקו (מקודם ויינפלד), שהיה מהנדס מכונות ומתמטיקאי שנרצח במחנה הריכוז ברגן-בלזן. זיגפריד גזה פרייס (1910–?) היה רופא. מסיפילולוגיה (ענף ברפואה שעוסקת באיבחון ובטיפול בעגבת) ודרמטולוגיה במלחמה. בודפשט, 1915.(הדפסה מיוחדת ממגזין "רפואה") Trephalehre im Lichte der medissinischen Wissenschaft (מחקר, Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judenthums) Die Medicin in der Kabbala - הרפואה בקבלה. (מחקר, Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judenthums) הכשרות וחוקי הטוהר של הדת היהודית מנקודת מבט של היגיינה חברתית הריפוי של העגבת על בסיס ההישגים המדעיים האחרונים (1910) סימני העגבת (בודפשט, 1923) סמל העיטור הצבאי של הצלב האדום האוסטרי דרגה השנייה. (1916), ככל הנראה על שירותו כרופא במלחמת העולם הראשונה. קארוי פרייס בבסיס בנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. קארוי פרייס "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 401/1950. folyószáma alatt". "Jár-e kártérítés az elbocsátott, de utólag igazolt orvosnak". Magyar Hírlap. 1927-10-12. p. 7. "Házasság (1907. augusztus 28.) Pesti Napló, 58. évfolyam, 204. szám". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1204/1907. folyószáma alatt".
קורנליה אדל פאסט

קורנליה אדל פאסט (באנגלית: Cornelia Adele Strong Fassett‏; 9 בנובמבר 1831 – 4 בינואר 1898) הייתה ציירת אמריקאית. היא ציירה דיוקנאות של פוליטיקאים. עבודתה המפורסמת ביותר היא ציורה של ועדת הבחירות משנת 1877. קורנליה אדל סטרונג נולדה באוואסקו, ניו יורק, השלישית מתוך שישה ילדים של קפטן ווקר סטרונג ושרה דבו סטרונג. קורנליה התחתנה עם האמן והצלם, סמואל מונטגיו פאסט, בשנת 1851. לאחר מכן למדה בניו יורק, אצל האמן הסקוטי ג'יי. בי וונדספורד, שלימד אותה לצייר מיניאטורות. קורנליה פאסט בילתה שלוש שנים גם בפריז ורומא בלימודים אצל ג'וזפה קסטיליון, הנרי פאנטין לה טור, ולמברט ג'וזף מתיו. לאחר קריירה מוקדמת בשיקגו, פאסט ובעלה עברו לוושינגטון הבירה בשנת 1875, שם ציירה פורטרטים של אנשי ממשלה בולטים ובעלה היה צלם של המפקח על הבניה במשרד האוצר. שנה לאחר המעבר שלהם, הוצג דיוקנה הקבוצתי משנת 1876 בתערוכת המאה בפילדלפיה. לאחר מותה הוושינגטון פוסט תיאר את קורנליה פאסט כ״אחת האמניות והציירות הידועות בארצות הברית״. "עניין פלורידה בפני ועדת הבחירות" היא ציור היסטורי גדול שיצרה פאסט בשנים 1877–1878. הוא מתאר את ישיבת ועדת הבחירות ביחס לבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות ארצות הברית בשנת 1876. פאסט לא הוזמנה להפיק את הציור של ישיבת ועדת הבחירות בשנת 1877, אלא יצרה אותו באופן עצמאי. היא הצליחה להקים אולפן זמני בבית המשפט העליון של הקפיטול בארצות הברית, במהלך הקיץ של 1877 ו־1878 בזמן שבית המשפט לא היה פעיל. העבודה שהושלמה, בצבע שמן על בד, היא ברוחב 190 ס"מ וגובהה 150 ס"מ. הציור מתאר 256 אנשים, בהם 60 נשים שהיו רעיות ובנות, ואחרות היו נשות מקצוע (כולל 17 עיתונאיות בגלריה). פאסט כללה גם את עצמה, וגם אמנית אחרת, אימוג'ן רובינסון מורל והסופרת מרי קלמר איימס. בציור נכללו כמעט כל האנשים שהיה מעורבים במשבר הפוליטי. גם אנשי העיר הבולטים, וכן ג'יימס ג'יי בליין, שאיבד את המועמדות הרפובליקאית. לא כל האנשים המתוארים השתתפו בדיונים ופאסט ביססה חלק מהדמויות על דיוקנאות צילום מאת מתיו בריידי. הציור של פאסט ניתן להשווה לעבודתו הרבה יותר גדולה של סמואל מורס, "בית הנבחרים הישן", שהושלם בשנת 1822. עבודתו של מורס מראה את המקום מאותה נקודת מבט, אם כי כוללת רק שליש מכמות האנשים. בעוד שפאסט צופפה את דמויותיה בשורות האחוריות, מורס הצליח לחבר את אנשיו לקבוצות. פאסט הכירה את ציורו של מורס, משום שהוא הוצג בפומבי בגלריית קורקורן לאמנות בוושינגטון הבירה. ציורה של פאסט עורר ביקורת רבה מצד העיתונים והאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. בסופו של דבר הקונגרס הסכים לקנות את הציור שבע שנים לאחר השלמתו. הם שילמו 7,500 דולר (הרבה פחות ממה שנדרש). הציור נותר באוסף הציורים של בית המשפט העליון של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא קורנליה אדל פאסט בוויקישיתוף קורנליה אדל פאסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קורנליה אדל פאסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Cornelia Adele Fassett – Civil War Women, web.archive.org, ‏2017-03-04 "Cornelia Adele Fassett's Portrait of Martha J. Lambe" The Civil War in Art : Teaching & Learning Through Chicago Collections | Abraham Lincoln, www.civilwarinart.org The Florida Case before the Electoral Commission, www.senate.gov ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קורנליה אדל פאסט".
תמימה סוכובולסקי

תמימה סוכובולסקי (21 בנובמבר 1881 – 14 בדצמבר 1972) הייתה מראשונות הגננות בארץ ישראל, ממייסדי הפועל הצעיר, חברת ההגנה. סוכובולסקי נולדה בביאליסטוק (אז באימפריה הרוסית), בתם של אברהם זאב ואסתר אטקה, אחותם של יחזקאל דנין (סוכובולסקי), משה, דוד צבי, מאשה ולאה. קיבלה חינוך מסורתי וכללי, ממייסדות אגודת "בנות-ציון" בביאליסטוק, וחברה באגודת דוברי עברית על שם פרץ סמולנסקין. החלה לימודי הוראה, הגיעה בסוף גל העלייה הראשונה לארץ ישראל, ב-1903 לבקר את אחיה יחזקאל ובהמלצתו נשארה בארץ ולא חזרה לסיים את לימודיה. בתחילת דרכה בארץ עבדה כעוזרת גננת בגן של אלישבע גיסין אפרתי בירושלים. התגוררה בנווה שלום ביפו, דירתה הייתה גן ילדים ביום ומועדון לחבריה בני העלייה השנייה בשעות הערב, סופי השבוע והחגים. בביתה התקיימו כינוסים ודיונים, פעילויות חברתיות ואף התארחו עולים לארוחה ולינה. בדירה זו התקיימו פגישות תנועת הפועל הצעיר אשר סוכובולסקי הייתה בין מייסדיה. בהמשך עברה לדירה מרווחת יותר בחצר "בית האוטונומיה הרוסית" בנווה שלום (קמפוס בית הספר לבנות ומגורי מורים וגננות), יחד עם עמיתתה שרה ויתקין-שפירא. בביתן היה מכבש ההקטוגרף ששימש להדפסת עיתון "הפועל הצעיר". כדי להשלים את לימודיה נסעה לברלין, שם הוכשרה במשך כשנה וחצי (בין 1907-1909) כגננת בבית הספר פסטלוצי-פרבל. סוכובולסקי עבדה כגננת במשך 44 שנים, בין השאר ביפו, תל אביב, ירושלים וחיפה. בתחילת דרכה גן הילדים לא היה חלק ממערכת החינוך הרשמית, ואתגרי העבודה כללו גם חינוך הציבור להכרה בצורך בגן ילדים, והקושי לגבות שכר לימוד עבורו. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגוררה בחיפה. הייתה חברה במשמר העם ובהגנה, וחברה ב"מרכז הגננות" והסתדרות המורים. לאחר פרישתה לגמלאות מילאה בהתנדבות תפקידים ציבוריים שונים, בספרנות במועדוני חיילים ובעבודה במעברות באזור ירושלים, שם לימדה עברית וכלכלת בית. בזקנתה התגוררה בבית אבות בחיפה ועסקה גם שם בהוראת עברית לדיירי הבית. על עבודתה המתמדת בהתנדבות עם עולים חדשים קיבלה ב-1962 תעודת הוקרה מנשיא המדינה. רבקה אלפר, קורות משפחה אחת. הוצאת מ. ניומן, ירושלים, תשכ"ז - 1967. שלמה צמח, שנה ראשונה. הוצאת עם עובד, תשי"ב. דוד תדהר (עורך), "תמימה סוכובולסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4668 מתה תמימה סוכובולסקי, דבר, 17 בדצמבר 1972 משה סוכובולסקי, דבר, 5 באפריל 1954 דוד ליב בן זאב סוכובולסקי, הצפירה, 25 באוגוסט 1911 דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב סוכובולסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 140 היא הלכה בין העולים, מעריב, 18 במאי 1962 שלמה צמח, בתור המסילה (מתוך "שנה ראשונה"), דבר, 13 באפריל 1951 שמואל דיין, מורשת הפועל הצעיר, דבר, 27 במרץ 1960 גצל קרסל, אחרון הראשונים לבית סוחובולסקי, דבר, 11 באפריל 1973 יטקא סוחובולסקי ובניה, הפועל הצעיר, 29 באוגוסט 1919 נשיא המדינה יקבל היום 124 מצטיינים בקליטת עליה, הארץ, 16 במאי 1962
שכונת רמז (ראשון לציון)

שכונת רמז היא שכונה בראשון לציון. השכונה מכונה "המערב הישן" של ראשון לציון, לאחר שבשנות ה-80, נבנו שכונות במערב העיר לכיוון הים וקיבלו את השם "המערב החדש", ושכונת רמז חדלה מלהיות השכונה הקרובה ביותר לחוף הים. ראשיתה הייתה ב-1933, בבית בודד בקצה המושבה ראשון לציון, ברחוב רמז פינת הגליל כיום. הבית נבנה על ידי אברהם ודבורה אברמוב שעלו מבולגריה שנתיים קודם לכן. בזמן המרד הערבי הגדול בשנים 1936–1939 שימש הבית את ה"גפירים" - משטרת היישובים העבריים - כעמדה קדמית להגנה על המושבה. גבולותיה של השכונה הם בין שדרות הרצל ורחוב ז'בוטינסקי במזרח, שדרות תש"ח בדרום, רחוב רוטשילד בצפון ורחוב שפרינצק במערב. חלקה הדרומי-מערבי של השכונה הוקם בשנת 1937 וכונה "שכונת הבולגרים". דרומית לחלק זה הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 נווה הלל. חלקה המזרחי של השכונה מאופיין בבנייה רוויה של בתים משותפים. חלקה המערבי כולל גם בנייה נמוכה ובתים פרטיים, בעיקר בשיכון מפ"ם שבתחומה. בשכונה ישנה ספרייה ציבורית ע"ש יצחק שדה, ונמצאים בה מספר מוסדות חינוך: תיכון מקיף א' הגימנסיה הריאלית, השוכנת ברחוב האחים סמילצ'נסקי, ובתי הספר היסודיים "ידלין", "אשכולות", "ניצנים", "עין הקורא" ובית הספר הממלכתי-דתי "הראל". ברחוב ויניק שוכן בית האבות לעולי בולגריה. בעבר נקראה השכונה "גבעת לוינסון" ובה מתרחשת עלילת הספר "ימי הפופ" מאת עמיחי שלו. בשכונת רמז גרים כ-25,000 תושבים, בכ-9500 משקי בית. עדינה חכם, חינוך טוב ומיקום מצוין: שכונת רמז בראשל"צ, באתר ynet, 13 באוגוסט 2015 שלט: ראשון לציון - שכונת הבולגרים רונן ניב, רמז לבאות: השכונה הכי מתחדשת בראשון לציון, באתר כלכליסט, 3 באוגוסט 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויל פלץ

ויליאם "ויל" פלץ (באנגלית: William "Will" Peltz; נולד ב-30 במאי 1986) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי, הידוע בשל תפקידיו בסרטים "הסר חבר" ו"גברים, נשים וילדים". פלץ נולד בעיר ניו יורק, בנו של איש העסקים והיזם נלסון פלץ (אנ'). אביו ממוצא יהודי-אוסטרי ויהודי-רוסי, ואילו אמו היא נוצרייה ממוצא גרמני, וולשי ואנגלי. אחותו היא השחקנית ניקולה פלץ, ואחיו בראד פלץ הוא שחקן הוקי קרח. יש לו שבעה אחים, ושני אחים-למחצה מנישואיו הקודמים של אביו. פלץ חגג בר מצווה. כנער, שיחק הוקי קרח במסגרת קבוצת הנוער "ג'רזי היטמן". פלץ החל להתעניין במשחק בזמן שקרא תסריטים עם אחותו ניקולה. בשנת 2009 עבר ללוס אנג'לס והחל לשחק במספר הפקות קולנוע. בין היתר בשנת 2011 שיחק בסרט "חטיפה" לצד טיילור לאוטנר ובסרט המדע-בדיוני "עולם הזמן", בשנת 2012 שיחק בסרט "לכתוב אהבה על זרועותיה", ובשנת 2013 שיחק בסרט המתח "פרנויה" המבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'וזף פיינדר והשתתף גם בדרמה הקומית "עצמאית בשטח". בשנת 2014, שיחק בתפקיד ראשי לראשונה בסרט של הבמאי ג'ייסון רייטמן "גברים, נשים וילדים". באותה שנה שיחק בסרט האימה "הסר חבר" בתפקיד אדם סוול. בשנת 2017 שיחק בסרט "המנודים" בתפקיד קולין. בשנת 2021 גילם את דמותו של לוי בסדרת הדרמה העל-טבעית "מניפסט" ברשת NBC. בשנת 2022 שיחק לצד ג'ורדן ור הוב בסרט הקולנוע "Exploited". הוא ואחותו השחקנית ניקולה פלץ, עשו קעקועים משותף עם הכיתוב בעברית "משפחה". גיסו ברוקלין בקהאם, בנו של הכדורגלן האנגלי ממוצא יהודי דייוויד בקהאם, התחתן עם אחותו ניקולה באפריל 2022, בטקס יהודי שכלל גם חופה וגם כתובה. מאז 2011 הוא בזוגיות עם הדוגמנית האמריקאית קניה קינסקי-ג'ונס (אנ') (בתם של המוזיקאי האמריקיאי קווינסי ג'ונס, ושל השחקנית הגרמנייה נסטסיה קינסקי). מדיה וקבצים בנושא ויל פלץ בוויקישיתוף ויל פלץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויל פלץ, באתר AllMovie (באנגלית) ויל פלץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Bloom, Nate (30 ביולי 2010). "Jewish Stars 7/30". Cleveland Jewish News. נבדק ב-18 בספטמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "5 Facts About Will Peltz". 10 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Lawrence, Vanessa (16 במרץ 2017). "Meet Cody Lohan, Chase Hill and More Up-and-Coming Male Models from Famous Families". W. Growing up, Peltz was an intense hockey player—he even had a hockey-themed bar mitzvah at the Pierre hotel in New York. {{cite journal}}: (עזרה) "William Peltz". HockeyDB.com. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Acting Up: Will Peltz". VMan. 6 בפברואר 2015. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2016. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Will Peltz". Interview. נבדק ב-26 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) Alex Ritman, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏5 ביוני 2021 Frot, Mathilde (14 ביולי 2020). "Who is Brooklyn Beckham's Jewish fiancée Nicola Peltz?". The Jewish News. נבדק ב-15 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) https://www.timesofisrael.com/david-beckhams-son-transformers-star-to-have-big-jewish-wedding/ שיגעה את כולם: האם ניקולה פלץ בהריון?, באתר ‏מאקו‏, 31 באוגוסט 2021
שדרות בן-גוריון (ראשון לציון)

שדרות דוד בן-גוריון היא שדרה הנמצאת במרכזה של ראשון לציון, ונחשבת כגבולה המערבי של ראשון לציון הישנה, לפני ההתפתחות העירונית ממערב לשדרות אלו. שדרות אלו קרויות על שמו של דוד בן-גוריון שהיה ראש ממשלת ישראל הראשון. השדרה מצויה בסמוך לשכונות בנות חיל וכצנלסון בעיר ומפרידה בין המערב למזרח, וממוקמת מכיוון צפון-מזרח לכיוון דרום, עד לצומת מפגש הרחובות רוטשילד וההסתדרות מדרום-מזרח לצפון-מערב רוטשילד ובהמשך לה רחוב שפרינצק לכיוון דרום. מערבית לשדרות אלו נמצא כביש מספר 4, המופרד בסוללת עפר, ויותר מערבית - השכונות החדשות של מערב ראשון לציון. לאורך שדרות בן-גוריון נמצאים המוסדות הבאים: בית ספר תיכון, מרכז פיס קהילתי, שתי חטיבות ביניים, קאנטרי קלאב, מרכז מסחרי ואתר חפירות ארכאולוגי בצומת רוטשילד. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה

קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה (ברוסית: Таганско-Краснопресненская линия) (קו מס' 7) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה. הקו עובר מכיוון צפון-מערב לדרום-מזרח העיר. הקו הוא אחד משני הקווים, אשר כל טווחם ממוקם על הגדה השמאלית של נהר מוסקבה. הקו השני הוא "קו נקראסובסקאיה", ללא ספירת המונורייל. הקו מורכב מ-23 תחנות, ואורכו הוא כ-42 ק"מ. במשך תקופה ארוכה הקו היה העמוס ביותר במטרו של מוסקבה, בכך שבשנת 2014 תנועת הנוסעים היומית הממוצעת שלו הייתה 983.8 אלף איש. החל מסוף דצמבר 2015, שמות התחנות ברכבות של הקו מוכרזים ברוסית ובאנגלית. מדיה וקבצים בנושא קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה https://gup.mosmetro.ru/upload/iblock/e8e/e8e1aba6e1c922af575265214a40634d.pdf https://www.m24.ru/articles/metro/26122015/93527
עונת 2020/2021 בליגה הלאומית בכדורגל נשים

עונת 2020/2021 בליגה לאומית בכדורגל נשים הייתה העונה ה-12 בליגת המשנה בכדורגל נשים בישראל, תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-10 בדצמבר 2020 והסתיימה ב-26 במאי 2021. הפועל מרמורק זכתה באליפות הליגה ויחד עם בנות עירוני מודיעין שסיימה שנייה עלו לליגת העל. הפועל בנות פרדסיה ובנות אילת סיימו במקומות האחרונים וירדו לליגה הארצית. בית"ר בנות עירוני מעלה אדומים לא הצליחה להעמיד קבוצה לקראת עונה זו ואיבדה את מקומה בליגה. כדי להשלים את מספר הקבוצות בליגה ל-10 הוחלט ש-3 קבוצות יעלו מהליגה הארצית. אס"א תל אביב ב' שסיימה ראשונה בעונה הקודמת בליגה הארצית לא יכלה לפי תקנון ההתאחדות לעלות ליגה ולכן שלוש הקבוצות שסיימו במקומות 2-4 בעונה הקודמת בליגה הארצית והצטרפו לליגה הלאומית לעונה זו היו בנות עירוני מודיעין, בנות יהודה תל אביב ובית"ר ירושלים. עקב החשש מהשפעת נגיף הקורונה בישראל על קיומה התקין של העונה, הוחלט לקיים עונה מקוצרת ולוותר על שלב הפלייאוף. לכן, בעונה זו התקיימו שני סיבובים בני 9 מחזורים כל אחד - 18 מחזורים בסך הכל. שתי הקבוצות שיסיימו ראשונות יעלו לליגת העל ושתי האחרונות ירדו לליגה הארצית. גביע המדינה בכדורגל נשים 2020/2021 עונת 2021–2020 בליגה לאומית בכדורגל נשים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
ויליאם טרוסט ריצ'רדס

ויליאם טרוסט ריצ'רדס (באנגלית: William Trost Richards‏; 14 בנובמבר 1833 - 8 בנובמבר 1905) היה אמן נוף אמריקאי. הוא היה קשור הן לאסכולת נהר ההדסון והן לתנועה הפרה-רפאלית האמריקאית. ויליאם טרוסט ריצ'רדס נולד ב־14 בנובמבר 1833 בפילדלפיה, פנסילבניה. ב־1846 וב־1847 למד בבית הספר התיכון המרכזי המקומי. בין השנים 1850–1855 למד במשרה חלקית אצל האמן הגרמני פאול ובר, בזמן שעבד כמעצב ומאייר עבודות נוי ממתכת. התערוכה הציבורית הראשונה של ריצ'רדס הייתה חלק מתערוכה בניו בדפורד, מסצ'וסטס, שאורגנה על ידי האמן אלברט בירסטדט בשנת 1858. בשנת 1862 הוא נבחר לעמית של האקדמיה הלאומית לעיצוב ונבחר לאקדמאי בשנת 1871. בשנת 1863 הוא הפך לחבר באגודה לקידום האמת באמנות. בשנת 1866 הוא נסע לאירופה לשנה אחת. עם שובו ובמשך שש השנים הבאות, בילה את הקיץ בחוף המזרחי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הפיק נופים רבים בצבעי מים של ההרים הלבנים, וכמה מהם נמצאים כעת באוסף של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. ריצ'רדס הציג באקדמיה הלאומית לעיצוב בין השנים 1861 עד 1899, ובאגודה לאמנות בברוקלין בין השנים 1863 עד 1885. בשנת 1881 הוא בנה בית בג'יימסטאון, רוד איילנד, שם התגורר ועבד עד סוף חייו. הוא נפטר ב־17 באפריל 1905 בניופורט, רוד איילנד. ריצ'רדס דחה את הגישה הרומנטית והמסוגננת של ציירי נהר ההדסון האחרים ובמקום זאת התעקש על ביצוע ריאליסטי מוקפד. ציוריו את ההרים הלבנים, הם כמעט כמו צילומים בריאליזם שלהן. בשנים מאוחרות יותר צייר ריצ'רדס כמעט אך ורק בצבעי מים. עבודותיו מוצגות במוזיאונים אמריקאיים חשובים רבים, כולל הגלריה הלאומית, מוזיאון סנט לואיס, מוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית (SAAM), וודסוורת' אתנאום, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל (YUAG), המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון (MFA Boston), מוזיאון פוג באוניברסיטת הרווארד, מוזיאון ברוקלין לאמנות, מוזיאון תיסן בורנמיסה, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד. גם בתו אנה ריצ'רדס ברוסטר הפכה לציירת. נוף ימי עם מגדלור קשת חוף נאנטוקט קיץ אינדיאני חוף דורסט, אנגליה נוף ימי הרי האדריאונדק מדיה וקבצים בנושא ויליאם טרוסט ריצ'רדס בוויקישיתוף ויליאם טרוסט ריצ'רדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "William Trost Richards" "William Trost Richards" William Trost Richards - The Complete Works - williamtrostrichards.org, www.williamtrostrichards.org "William Trost Richards Biography"