laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד בריקסטון

דוד בריקסטון (נולד ב-31 במרץ 1953) הוא איש חינוך, פובליציסט, ממנהיגי הציונות הקונסרבטיבית, ששימש סגן יושב ראש הסוכנות היהודית בשנים 2017–2020 וסגן יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית בשנים 2010–2017. נולד בניו יורק למשפחה ציונית חילונית, שהייתה ידועה בפעילותה הן למען מדינת ישראל, והן למען זכויות האדם. בריקסטון סיים את לימודי התואר הראשון שלו בהצטיינות בבוסטון, ובשנת 1974, בגיל 22, עלה לישראל והתיישב במושב נווה-אילן. את עבודת הדוקטורט שלו בנושא חינוך יהודי בתפוצות סיים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם עמד בראש המרכז הפדגוגי לחינוך יהודי. ד"ר בריקסטון מתגורר בירושלים, נשוי לגבריאל, ילידת צ'ילה ואב לשלושה. לאורך השנים, שימש ד"ר בריקסטון בתפקידי מפתח שונים בקרב ההנהגה הציונית, ובכללם ראש המחלקה לפעילות ציונית בהסתדרות הציונית העולמית, וחבר ההנהלה הציונית (מאז ינואר 2001). בשנת 2010 נבחר לסגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית. במסגרת תפקידיו יזם והוציא לפועל פרויקטים כגון הקמת מוזיאון הרצל בהר הרצל, אותו הגה ויסד בעצמו, וכן תוכניות הכשרה מגוונות למנהיגות ציונית צעירה בתפוצות. בשנת 2017 מונה לשמש סגן יושב ראש הסוכנות היהודית ושימש בתפקיד עד שנת 2020. במשך יותר מעשרים שנה היה פעיל בתנועה הקונסרבטיבית בישראל, לימד במכון שכטר בירושלים, שם שימש כסגן דיקן, ולבסוף התמנה ליו"ר התנועה שמטעמה נבחר להסתדרות הציונית. במשך השנים פרסם ד"ר בריקסטון עשרות מאמרים בכתבי עת ועיתונים נחשבים, בהם "הארץ" ו"ידיעות אחרונות", ובשנים האחרונות הוא בעל טור דו-שבועי קבוע, "Keep Dreaming" (ממשיכים לחלום) בג'רוזלם פוסט, בו הוא משקף את האופן שבו לדעתו הרצל, המהווה עבורו דמות מופת, היה מגיב על התרחשויות אקטואליות, אילו היה חי בימינו. הטור זוכה לתהודה רבה, שחלקה תגובות אוהדות המזוהות ע"פ רוב עם השמאל הציוני, וחלקה ביקורת נוקבת המזוהה עם האורתודוקסיה הימנית. הטור Keep Dreaming באתר הג'רוזלם פוסט ביוגרפיה קצרה של ד"ר בריקסטון באתר הסוכנות היהודית דוד בריקסטון, סדר יום ציוני אחר, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2003 דוד ל. בריקסטון, דף שער בספרייה הלאומית
X-21

הנורת'רופ X-21 (באנגלית: Northrop X-21) היה כלי טיס ניסיוני שנועד לבחון כנפיים עם מערכת בקרת זרימה למינארית. המטוס התבסס שלדת דאגלס WB-66D, עם מנועים שעברו לאחורי המטוס ובכף פינו מקום למדחסי אוויר. המטוס טס לראשונה ב־18 אפריל 1963 עם טייס הניסוי של נאס"א, ג'ק וולס. למרות שתוצאות הבדיקות היו שימושיות, התחזוקה השוטפת שנצרכה מערכת בקרת הזרימה הלמינארית, התוכנית בוטלה. בקרת זרימה למינארית היא טכנולוגיה אשר מציעה פוטנציאל שיפור משמעותי במקדם הגרר אשר יספק ניצול טוב יותר של הדלק, הגדלת טווח הטיסה, ועוד. בעיקרון, אם 80 אחוז מהכנף הייתה למינרית, הגרר הכולל היה מופחת בכ25 אחוזים. הדרך העיקרית לבקרת הזרימה הלמינארית היא "הסרת" כמות קטנה של אוויר על ידי יניקה של האוויר דרך חומרים נקבוביים, חריצים צרים או נקבים קטנים. שני שינויים גדולים נדרשו, הראשון היה הסרת מנועי ה־Allison J71 והחלפתם בזוג מנועי ג'נרל אלקטריק J79 בלי מבערים אחוריים, שחוברו לאחורי גוף המטוס. אוויר שהצטבר מסביב למנוע נשאב לתוך טורבינות שהיו בתחתית הכנפיים ובכך פינו את שכבת האוויר, והפחיתו את הגרר על המטוס. ב־X-21A הוכנסו מערכות בקרת זרימה מתוחכמות יותר. טייס ישב בקדמת המטוס יחד עם שני מהנדסי טיסה. שני מהנדסי טיסה נוספים מוקמו ליד הכנפיים שני המטוסים שנבנו אוחסנו בסוף הניסויים בהם בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה. שרידי המטוסים עדיין נמצאים שם אבל לא נעשה אף ניסיון משמעותי לשחזור או להצגה במוזיאון. מטוסי ה-X על הX-21 (באנגלית) עוד על הX-21 (באנגלית) http://history.nasa.gov/monograph31.pdf
קיסר

המונח "קייזר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קייזר (פירושונים). קֵיסָר (בלטינית: Imperator) הוא תואר שניתן למונרך במדינות או אימפריות שונות ובתקופות שונות. מקור המילה העברית "קיסר" בשמו של יוליוס קיסר (בלטינית Caesar), שהכריז על עצמו כשליט יחיד ברומא העתיקה. יוליוס קיסר עצמו כונה דיקטטור, ורק יורשו אוגוסטוס, שאומץ על ידיו וצירף לשמו את השם "קיסר", נחשב הקיסר הראשון של הקיסרות הרומית. שאר קיסרי רומא אחריו נשאו בתואר זה כאחד מהשמות הקבועים של המשרה, אולם נירון היה האחרון ש"קיסר" היה גם שם משפחתו הרשמי. תואר תפקידם של הקיסרים במאות הראשונות של הקיסרות היה פרינקפס ("ראשון האזרחים") ולא קיסר. בתקופת הטטררכיה שימש התואר את שני הזוטרים בשליטי האימפריה אשר היו כפופים לשני האוגוסטוסים. מאוחר יותר, שימש התואר קיסר לציון תפקידו של המונרך באימפריה הביזנטית, באימפריה הרומית הקדושה ובמקומות נוספים. כך למשל, נפוליאון בונפרטה (שהקים את הקיסרות הראשונה) ונפוליאון השלישי (שהקים את הקיסרות השנייה) נשאו בתואר זה בצרפת. דוגמאות נוספות כוללות את הקיסרים הגרמניים בשנים 1871–1918, את שליטי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואת שליטי האימפריה הרוסית. מקור השם קיסר הוא מהמילה הלטינית "קאיסיוּס" – חַתוּך/כַּרוּת. במפרשי התלמוד מובא כי הקיסר הראשון ברומא העתיקה נולד לאחר מות אמו כשביקעו את כרסה ויצא חי (ומכאן מקור השם ניתוח קיסרי), ונקרא קיסר מלשון כרות, ומאז כל קיסרי רומא נקראו בשם זה. באנגלית, המילה "אמפרור" (Emperor) מקבילה למילה "קיסר" ומציינת את תוארו של שליט אימפריה. על כן זה התואר המיוחס כיום למונרכים שונים ברחבי העולם שעמדו בראש אימפריה. מקור המלה הוא בתואר הצבאי הרומאי "אימפרטור", שהפך לאחד מתואריהם של קיסרי רומא מאז אוגוסטוס. כך למשל, המילה "קיסר" היא התרגום לעברית של התואר שנשאו שליטי סין, יפן, אתיופיה, מונגוליה ופרס בתקופות שונות. נכון למאה ה-21, היחיד הנושא את התואר הוא קיסר יפן. קיסרי רומא קיסרי ביזנטיון קיסרופאפיזם קיסרי יפן קיסר סין צאר שאה הקיסרות הראשונה קיסר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוספות מסכת עבודה זרה, דף י עמוד ב מחוץ לרוסיה, כולל בעברית, היה נהוג להמשיך ולכנות את האימפריה הרוסית כ"רוסיה הצארית" ולהתייחס לשליטיה כ"צאר".
חולית (סיני)

חולית היה קיבוץ והתנחלות, שכונה חולית על שם אופייה החולי של הקרקע בה הוקם. ראשיתו של היישוב כהיאחזות נח"ל שהוקם כמאהל בחולות פתחת רפיח ונקרא "אחימר". בראשיתה, אוכלסה חולית על ידי בני גרעין, בתנועת הצופים, משרתי שנת שירות ונקלטים. הגרעין הראשון של חולית כונה "חולית", והגרעין השני "הכימתוק", כהיפוך לשם ההיאחזות. בדצמבר 1975 החליט איחוד הקבוצות והקיבוצים באופן רשמי על הקמת היישוב. ועדת השמות הממשלתית קבעה עוד קודם לכן את שם היישוב כ"חולית". בניית היישוב כחלק מחבל ימית נעשה באמצע 1977 וגרעין הנח"ל התיישב בו ביולי אותה השנה. מיקומו המדויק של הקיבוץ היה באמצע הדרך ליד הכביש המקשר בין קיבוץ סופה למושב חרובית. בינואר 1978 החליט איחוד הקבוצות והקיבוצים על איזרוח היישוב והוא אוזרח לקיבוץ ב-17 בינואר 1978, בטקס צנוע בגלל המשא ומתן עם מצרים שהתנהל אז. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים החליטו בקיבוץ לקבל את דין התנועה ולעבור לפתחת שלום, אך לעשות זאת רק ברגע האחרון מתוך תקווה שהפינוי יתבטל. בקיץ 1981 נעקרו עצי המנגו משטחי הקיבוץ והועברו לשטחים בפתחת שלום. בשנת 1982 פונה הקיבוץ לפתחת שלום, כחלק מהחזרת סיני למצרים במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים. ב-13 באפריל 1982 דווח בדבר: "הקיבוצים חולית וסופה אינם קיימים עוד". כיום, בפתחת שלום קיים קיבוץ בעל אותו שם. עזרא ינוב, הוקם עוד מאהל נח"ל ברפיח, מעריב, 10 בינואר 1975 האיחוד יקים שבעה יישובים ביניהם בגולן ובפתחת רפיח, מעריב, 14 בדצמבר 1975 בני ספיר, שם היישוב חולית ולא אחימר, מעריב, 24 בדצמבר 1975 הפיתחה כהקדמה למפעל הדרומי, דבר, 3 בדצמבר 1976 חולית: כאב שקט, מעריב, 16 באוגוסט 1982 א. כנרתי, העבודה למאבק להכללת היישובים בתחומי ישראל, דבר, 6 בינואר 1978 עזרא ינוב, הוחל בהכשרת קרקע למאחזים, מעריב, 9 בינואר 1978 אהרן דולב, עצי המאנגו נעקרו מחבל ימית במכשיר אמריקני, מעריב, 19 באוקטובר 1981 המשך דני צדקוני, אלפיים ממתנגדי הנסיגה השתתפו בצעדת "חבל ימית חי", דבר, 13 באפריל 1982
Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix

Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix (בדרך כלל מקוצר ל- Blood on the Dance Floor) הוא אלבום רמיקסים של מייקל ג'קסון משנת 1997. 6 מיליון עותקים מהאלבום נמכרו ברחבי העולם, נכון לשנת 2009. זהו אלבום הרמיקסים הנמכר ביותר אי פעם. האלבום מכיל שמונה רמיקסים מהאלבום הקודם HIStory וחמישה שירים חדשים. ג'קסון היה מעורב בהפקת החומר החדש, כאשר הרמיקסים הופקו על ידי אמנים אחרים. השירים החדשים עוסקים בנושאים כמו התמכרות לסמים, פרנויה ונשים. האלבום זכה לקידום מינימלי בסטנדרטים של ג'קסון, במיוחד בארצות הברית, וזכה לביקורות מעורבות. בנוסף לכך, הפך האלבום לאלבום הרמיקסים הנמכר ביותר בכל הזמנים. מידע על האלבום Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix באתר MusicBrainz מידע על האלבום Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix באתר AllMusic האלבום Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix באתר Discogs האלבום Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix באתר ספוטיפיי מידע על Blood on the Dance Floor במצעד הבילבורד מידע על Blood on the Dance Floor במצעד הבריטי מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד הנורווגי מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד הספרדי מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד הפיני מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix, באתר המצעד השוודי ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברטה וינצ'י

רוברטה וינצ'י (איטלקית : Roberta Vinci; נולדה ב-18 בפברואר 1983) היא שחקנית טניס מקצועית מאיטליה, מדורגת כיום (יוני 2016) במקום השמונה עשרה בעולם (דצמבר 2016) בעולם בדירוג ה-WTA, דירוג השיא שלה הוא מקום שביעי בעולם. בזוגות נשים דורגה במקום ראשון בעולם (15 באוקטובר 2012). וינצ'י זכתה עד היום ב-19 תוארי יחידות (10 WTA ו-9 ITF) וב-35 תוארי זוגות (25 WTA ו-10 ITF). היא זכתה ב-5 תוארי גראנד סלאם בזוגות נשים, בכל 4 האליפויות. הישג השיא שלה הוא הגעה למשחק הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה (2015) לאחר ניצחון על האלופה היוצאת סרינה ויליאמס (1 בעולם) בשלב חצי הגמר ב-3 מערכות, 6-2, 4-6, 4-6. במשחק הגמר היא הפסידה לבת ארצה פלאביה פנטה, 6–7(4–7), 2–6. וינצ'י שיחקה בנבחרת איטליה בין השנים 2001-2011. מאזנה עומד על 17 ניצחונות (אחד במשחק יחידות ו-16 במשחקי זוגות) ושלושה הפסדים (כולם במשחקי יחידות). וינצ'י הייתה שותפה לזכייה של נבחרת איטליה בגביע הפדרציה בשנים 2006, 2009 ו-2010. רוברטה וינצ'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוברטה וינצ'י, באתר olympedia.org רוברטה וינצ'י, באתר ה-WTA רוברטה וינצ'י, באתר ה-ITF רוברטה וינצ'י, באתר גביע הפדרציה בן רות'נברג, הניו יורק טיימס, רוברטה וינצ'י פורשת מקריירה ענפה, שתיזכר עבור משחק ענק אחד, באתר הארץ, 15 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם קרן

אברהם קרן (קִירכנֶר) (3 באוקטובר 1889 – 8 ביוני 1975) היה יושב ראש המועצה המקומית הנבחרת הראשונה בכפר סבא בשנים 1939–1951. קרן נולד כאברהם קירכנר ב-1889 בקוסוב שבגליציה (כיום באוקראינה). למד ב"חדר" ובבית מדרש ומ-1901 החל ללמוד בבית ספר יהודי על שם הברון הירש אותו סיים ב-1904. עם סיום לימודיו המשיך ללמוד עברית ואף עבד בספרייה עברית בעיר הולדתו. מגיל 14 היה אברהם פעיל בתנועת הנוער הציוני ובשנת 1908 עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה. תחילה עבד כפועל בפרדסי רחובות ומשם המשיך לנס ציונה ופתח תקווה. בגלל תנאי החיים הקשים, הרעב והמחלות מהן סבל החליט ב-1911 לחזור לקוסוב ובהמשך עבר לסטניסלבוב, שם התמסר לפעולה תרבותית ולתחיית השפה העברית. ב-1913 השתתף כציר באספה לתחיית השפה העברית. בשנת 1924 נבחר למועצת הקהילה היהודית במקום. ב-1918 נשא לאשה את שרה שוואלב. ב-1925 עלה ארצה בשנית, עם אשתו ובנו אריאל כחלק מקבוצה מגליציה שהתיישבה בקריית ענבים ושם הקימו את קבוצת שילר, שהוא היה אחד ממייסדיה. ב-1927 התיישב במושבה כפר סבא, ומשנת 1928 היה חבר בוועד המושבה וחבר בהנהלת חבר המועצות המקומיות. ב-1939 נערכו לראשונה בחירות למועצה המקומית בכפר סבא ובהן נבחר אברהם קרן לנשיא המועצה כנציג ההסתדרות. לאחר מכן נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד זה. בתקופתו נבנו שיכונים רבים לעולים חדשים ופועלים, נחנך מפעל המים במושבה, נבנה בית חולים לחולי שחפת (כיום נקרא מרכז רפואי מאיר), נבנה בית היולדות (שמבנהו הוסב ב-1984 למוסד גריאטרי) ובית משפט השלום. ב-1944 נבחר קרן כציר לאספת הנבחרים הרביעית. בשנים 1945–6 שימש כיו"ר חבר המועצות המקומיות (כיום מרכז השלטון המקומי בישראל). ב-1951 התפטר מתפקידו כיו"ר המועצה המקומית בכפר סבא. בין השנים 1951–1956 שימש כחבר בהנהלת מפעל הפיס ותרם להקמתו והתפתחותו. בשנת 1990 נקרא על שמו רחוב בעיר כפר סבא. צבי לבנה, נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות -כרך ד, הוצאת המרכז לחינוך ותרבות תל אביב, 1972, עמודים 170-171 מדיה וקבצים בנושא אברהם קרן בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "אברהם קרן (קירכנר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2169 אברהם קרן באתר מט"ח תולדות העיר כפר סבא, באתר עיריית כפר סבא זאב גלר, אברהם קרן - ליום השבעה, דבר, 18 ביוני 1975 אברהם קרן באתר GRAVEZ ש. אנגל, אברהם קרן בן שבעים, דבר, 27 באוקטובר 1959 לימים מונה אריאל למנהל בעיריית כפר סבא
ישראל ברגיל

ישראל ברגיל (פברואר 1934 – 14 באוגוסט 2023) היה מנהלם של מספר מוסדות, בהם הרשות לפיתוח ירושלים ומפעלי ביוב וטיהור ירושלים. מילא תפקידים בכירים במספר מוסדות נוספים, בהם גן החיות התנ"כי, הסתדרות הפקידים והאוניברסיטה העברית. הוכתר בתואר יקיר ירושלים. ברגיל עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער בהיותו בן 12. לאחר לימודים בכפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל ובאלוני יצחק היה חבר במושב השיתופי תלמי יפה, ומילא בו שורה של תפקידים. במשך 20 שנה עבד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה בפקולטה למדעי הטבע שבה היה דיקן-משנה, ואחר כך סגן המנהל הכללי לכספים ולבסוף המנהל הכללי וסגן נשיא. ב-1987 התמנה ליועץ ארגוני וכספי במפעלי תעשייה, ואחר כך היה סגן מנהל כללי לכספים ומינהל בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וחבר בצוות ההקמה. שימש כסגן מנהל כללי ואחר כך כמנהל כללי ברשות לפיתוח ירושלים, וכמנהל הכללי של מפעלי ביוב וטיהור ירושלים. כמו כן מילא שורה של תפקידים ציבוריים, בהם יושב ראש הנהלת קופת הפנסיה של עובדי האוניברסיטה העברית, חבר מזכירות הסתדרות הפקידים, חבר הנהלת מרכז ההדרכה לספריות, חבר דירקטוריון הנהלת גן החיות התנ"כי בירושלים, חבר הנהלה בסינמטק ירושלים, חבר הנהלת חממה טכנולוגית – ון ליר בירושלים ומוסדות נוספים. בשנת 2007 הוענק לו התואר יקיר ירושלים. בשנת 2011 נבחר כיקיר התיאטרון וזכה לתואר "עמית כבוד" מטעם עמותת תיאטרון הקרון. בשנת 2017 הוענק לו תואר נאמן כבוד של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובשנת 2019 הוענק לו תואר עמית כבוד מטעם מכללת עזריאלי – מכללה אקדמית להנדסה בירושלים. עד למותו היה חבר הנהלה במוסדות וארגונים שונים בירושלים, בהם האקדמיה למוסיקה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, מט"י ובית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. 1971 – 1973 יו"ר הנהלת קופת פנסיה של עובדי האוניברסיטה העברית משנת 1990 ועד למותו דמ"צ החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ דמ"צ בחב' אמיליה פיתוח (מ.עו.פ) בע"מ דמ"צ בבנק לאומי לפיתוח התעשייה בע"מ דמ"צ בחב' ע.ד.י. ניהול קרנות פנסיה בע"מ דח"צ בחב' מרדכי אביב תעשיות בניה בע"מ חבר ועדת השקעות - קרן השתלמות בנק ישראל דח"צ בפרדס תעשיות בע"מ חבר ועדת ביקורת בחב' בנין הספרייה הלאומית (חל"צ) יקירי ירושלים לשנת תשס"ז-2007, אתר עיריית ירושלים הרשות לפיתוח ירושלים אריה בנדר, הסטודנטים בי-ם יקימו מאהל כתחליף למעונות, מעריב, 29 באוקטובר 1986 http://content.justice.gov.il/GuideStar/Docs/375-2017-00476617.pdf צוות והנהלת תיאטרון הקרון נאמני כבוד של האקדמיה חבר הנאמנים של מכללת עזריאלי חברי ועד מנהל מט"י ירושלים
אהרן רמז

אהרן רמז (8 במאי 1919 – 2 באפריל 1994) היה המפקד השני של חיל האוויר הישראלי (יולי 1948 – דצמבר 1950) וחבר הכנסת. נולד בתל אביב לדוד רמז, שהיה ממנהיגי היישוב, ולאחר מכן מזכ"ל ההסתדרות, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל הראשונות. למד בבית הספר היסודי "בלפור" בתל אביב. בשנת 1936 התגייס להגנה. בשנים 1939–1942 היה שליח תנועת הנוער "הבונים" (המזוהה עם מפא"י) בארצות הברית. בעת שליחותו ניסה לארגן חניכי תנועות חלוציות בארצות הברית למען היישוב. הוא נתקל בקשיים רבים אך בכל זאת הצליח לרתום מאות צעירים יהודים אמריקנים שהתאגדו במסגרת פלוגות החלוץ והתחייבו לעמוד לרשות היישוב. אחד התחומים בהן עסקו הפלוגות היה לימוד טיס, ורמז עצמו סיים את אחד משני הקורסים שנפתחו. בשנת 1942, לאחר פיזור הפלוגות ועם הצטרפות ארצות הברית כצד פעיל במלחמת העולם השנייה התגייס רמז לחיל האוויר המלכותי הבריטי ועבר אימוני טיס בקנדה. הוא שירת כטייס קרב בזירה המערב אירופית. בעת שרותו ביקר רמז במחנה הריכוז ברגן-בלזן ימים ספורים לאחר שחרור המחנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנים 1945–1946, בעודו במדים, השתתף רמז בארגון שארית הפליטה ובניתובם ארצה. בסוף 1946 חזר רמז ארצה ובין היתר, בעודו קצין בחיל האוויר הבריטי, ביקר בלטרון את אביו, שנכלא על ידי הבריטים במהלך השבת השחורה. רמז השתחרר בתחילת 1947. עם התארגנות "ההגנה" לקראת מלחמה צפויה הגיש רמז, בצוותא עם הימן שמיר (שכטמן), תוכנית אב להקמת חיל אוויר עברי. בסוף אותה שנה מונה לקצין המבצעים של שרות האוויר של "ההגנה" וביולי 1948 מונה למפקד חיל האוויר הישראלי. בתקופת כהונתו ניסה להגדיל את עצמאותו של חיל האוויר, נתקל בהתנגדות מצד הרמטכ"ל יגאל ידין ונאלץ להתפטר מתפקיד מפקד החיל בדצמבר 1950. בהמשך נשלח לארצות הברית מטעם משרד הביטחון כראש משלחת הקניות, תפקיד בו שימש עד 1953. לאחר מכן, שימש בתפקיד יועץ שר הביטחון לענייני תעופה עד שנת 1954, שנה בה פרש מצה"ל. היה חבר הנהלת סולל בונה בשנים 1954–1959 (תקופה במהלכה כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י מן הבחירות לכנסת השלישית, עד להתפטרותו בדצמבר 1957). לאחר מכן שימש כמנהל האדמיניסטרטיבי של מכון ויצמן ומנהל המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ. במאי 1965 החל לכהן כשגריר ישראל בבריטניה, וכיהן בתפקיד זה עד 1970. לאחר מכן שימש מנכ"ל רשות הנמלים, תפקיד אליו מונה לאחר עזיבתו של חיים לסקוב, שלא היה יכול להשלים עם הכניעה לדרישות ועדי הנמלים, שזכו לגיבוי מזכ"ל ההסתדרות דאז, יצחק בן-אהרן. בתפקיד זה המשיך עד 1977. היה ממקימי המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון. בשנים 1977–1981 היה יו"ר רשות שדות התעופה. בנו הוא גדעון רמז, ששימש למעלה מעשרים שנה ראש דסק החוץ בקול ישראל וברוב הזמן גם ערך והגיש את יומן החוץ. על תוכניותיו של אהרן רמז להקמת יחידת צנחנים ראה באתר הצנחנים אהרון לפידות, ‏מספר 1 צריך להיות נועז, בטאון חיל האוויר 118, אוגוסט 1980, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר ענר גוברין, ‏טייס עם שארית הפליטה, בטאון חיל האוויר 158, מאי 1987, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר ליאור שליין, ‏אהרון רמז ז"ל, המפקד השני (יולי 1948 - דצמבר 1950), באתר חיל האוויר הישראלי, "בהתפטרות שלי תרמתי לחיל-האוויר לא פחות ממה שתרמתי במלחמה" אהרן רמז, באתר הכנסת אהרן רמז, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "אהרן רמז", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1966 בית ספר בלפור - היסטוריה (אהרן רמז מבוגרי בית הספר) חגי אשד, אהרן רמז הגיע ללונדון כדי להיכנס לתפקידו כשגריר, דבר, 19 במאי 1965 א. רמז מונה יו"ר רשות שדות התעופה, דבר, 22 במרץ 1977
שחייה באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)

אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) נערכה במקסיקו סיטי, מקסיקו. תחרויות השחייה נערכו בין 17 ל-26 באוקטובר 1968. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 468 משתתפים (204 נשים ו-264 גברים) מ-51 מדינות. דבי מאייר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-3 מדליות זהב, ג'אן האן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-4 מדליות מהן 2 זהב וסוזן פדרסן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-4 מדליות מהן 2 זהב במשחי השליחות. צ'ארלס היקוקס (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-4 מדליות מהן 3 זהב, מייקל ונדן (אוסטרליה אוסטרליה) שזכה ב-4 מדליות מהן 2 זהב וקבע שיא עולם במשחה יוקרתי ל-100 מטר חופשי ומארק ספיץ (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-4 מדליות, מהן 2 זהב במשחי השליחים. בסך הכול נקבעו 4 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 1 לנשים ו-3 לגברים. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת מקסיקו סיטי בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת מסיקו סיטי (1968), באתר סימוכין ספורט אולימפי
קורנל סלאטה

קורנל סלאטה (בסלובקית: Kornel Saláta; נולד ב-24 בינואר 1985 בקאמניצה נאד חרונום שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קומארנו מהליגה השנייה בסלובקיה. את הקריירה המקצוענית שלו התחיל בפ.צ. שטורובו. ב-2005 עבר למועדון מטאדור פוחוב, שם ערך 29 הופעות בהם כבש 4 שערים. בשנת 2006 עבר לארטמדיה ברטיסלאבה, שם שיחק 7 משחקים ולאחר מכן הושאל לדוקלה ב.ב., שם שיחק בשנת 2007 ,ערך בקבוצה 17 משחקים והבקיע 4 שערים. ב-2008 חזר לארטמדיה, כאשר הוא שיחק במועדון 13 משחקים וכבש 2 שערים, יחד עם הקבוצה הוא זכה בתואר אליפות סלובקיה ובגביע הסלובקי. בעונה שלאחר מכן הופיע ב-6 משחקים בשלבי המוקדמות של ליגת האלופות ו-2 משחקים בשלב הראשון של גביע אופ"א מול ספורטינג בראגה. בעונה זו השתתף ב-29 משחקים בליגה, בהם הבקיע 7 שערים והגיע יחד עם קבוצתו לגמר הגביע הסלובקי, אך באותו משחק ארטמדיה הפסידה לקושיצה 3-1. בקיץ 2009 עבר לסלובן ברטיסלאבה, שם ערך את הופעת הבכורה ב-5 ביולי במשחק הסופר קאפ הסלובקי, שבו סלובן ניצחה 0-2 את קושיצה וזכתה בגביע. כבר ב-10 ביולי הופיע לראשונה במדי סלובן בליגה הסלובקית במשחק מול סניצה. באותו קיץ סלאטה ערך יחד עם קבוצתו 4 משחקים במוקדמות ליגת האלופות ו-2 משחקים בשלב הפלייאוף של הליגה האירופית מול אייאקס אמסטרדם. בינואר 2011 חתם סלאטה ברוסטוב על חוזה ל-4 שנים תמורת מיליון יורו. משחק הבכורה שלו במדי קבוצתו החדשה נערך ב-14 במרץ 2011 מול ספרטק מוסקבה, המשחק הסתיים בתוצאה 0-4 לזכות רוסטוב. ב-27 ביולי 2013 הושאל לטום טומסק עד סוף העונה. לראשונה הופיע במדי נבחרת סלובקיה ב-24 במאי 2008 במשחק מול נבחרת שווייץ. ב-6 ביוני ערך את משחק הבכורה שלו במוקדמות מונדיאל 2010 מול נבחרת סן מרינו. קבוצתיים אליפות סלובקיה - 2003/2004, 2007/2008 (ארטמדיה ברטיסלאבה) הגביע הסלובקי - 2007/2008 (ארטמדיה ברטיסלאבה) גמר הגביע הסלובקי - 2008/2009 (ארטמדיה ברטיסלאבה) הסופר קאפ הסלובקי - 2009 (סלובן ברטיסלאבה) מדיה וקבצים בנושא קורנל סלאטה בוויקישיתוף קורנל סלאטה, באתר Transfermarkt קורנל סלאטה, באתר Soccerway קורנל סלאטה, באתר National Football Teams קורנל סלאטה, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) עמוד השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
אטלס C

האטלס C שנקרא גם SM-65C Atlas היה אב הטיפוס של טיל האטלס. הוא טס לראשונה ב-24 בדצמבר 1958, אז שוגר למרחק 6500 קילומטר. האטלס C היה אב הטיפוס האחרון בפרויקט אטלס. אחריו נבנה האטלס D שהיה טיל האטלס המבצעי הראשון. הטיל תוכנן במקור להיות שלבו הראשון של הטיל אטלס-אייבל אבל תוכנית זו לא יצאה לפועל בשל פיצוץ שאירע בעת בדיקה ב-24 בספטמבר 1959. שישה שיגורים בוצעו, כולם למסלול תת-לווייני בתור טילים בליסטיים בין-יבשתיים. שלושה שיגורים הצליחו ושלושה נכשלו. כל שיגורי אטלס C בוצעו ב-LC-12 מנמל החלל קייפ קנוורל (מתחם שיגור 12). אטלס (סדרת טילים) מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא אטלס C בוויקישיתוף עוד על האטלס C (באנגלית) אטלס עבר 6500 ק"מ, דבר, 25 בדצמבר 1958 ארה״ב ביצעה נסוי מוצלח בטיל, הצופה, 22 ביולי 1959 טיל אטלס שולח בהצלחה, דבר, 25 באוגוסט 1959 ארה״ב שיגרה טיל אטלס, הצופה, 29 בינואר 1959 2 טילים התפוצצו לאחר שיגורם, למרחב, 22 בפברואר 1959 בארה״ב נכשל ניסוי בטיל אטלס, קול העם, 20 במרץ 1959
בל X-22

בל X-22 (באנגלית: Bell X-22) היה מטוס V/STOL (ריחוף והמראה/נחיתה אנכית) בעל ארבעה מדחפים בעלי יכולת לשנות את כיוונם. תפקידו של הX-22 היה לבחון בין היתר את יעילות ה-VTOL במטוסי תובלה כמו קודמו ההילר X-18, ויורשו הבל XV-15. אחת הדרישות שהיה על המטוס למלא הוא שמירה על מהירות של 525 קמ"ש (283 קשר) בטיסה אופקית. ב-1962 הצי האמריקני הודיע על רצונו לרכוש שני אבות טיפוס של מטוס בעל יכולות VTOL שיונע באמצעות 4 מדחפים. חברת בל שהייתה בעלת ניסיון במטוסי VTOL ויכלה לספק דגם של המטוס המבוקש. ב-1964, אב הטיפוס, שכונה בחברת בל מודל D2127, הוזמן על ידי הצי וקיבל את השם X-22. פרופלורים בעלי שלושה להבים הותקנו על כל אחת מארבע הכנפיים של המטוס. תמרון המטוס הושג על ידי הטיית המדחפים יחד עם שימוש בהגה הגובה והמאזנות שמוקמו בזרם הדחף של המדחפים. טיסת הבכורה של אב הטיפוס בוצעה ב-17 במרץ 1966. בשונה ממטוסי VTOL שקדמו לו, שינוי המצב מריחוף לטיסה אופקית הצליח בצורה טובה. בשל כישלון של רכיב כלשהו, שתואר על ידי טייס המבחן, סטנלי קאקול, כמרכיב היחיד שאינו מיותר בשרשרת הכוח, התרסק אב הטיפוס ב-8 באוגוסט 1966, טכנאים "הפשיטו" אותו על מנת שהחלקים שנלקחו ישמשו חלקי חילוף לאב הטיפוס השני. המטוס נשאר בשימוש כסימולטור למשך זמן מה. הX-22 השני טס לראשונה ב-26 באוגוסט 1967. מוקדם יותר באותה שנה, הוא צויד במערכות בקרה משוכללות יותר מתוצרת המעבדה האווירנאוטית קורנל, אשר שיפרו את ביצועי המטוס. למרות שהX-22 נחשב למטוס הטוב ביותר מסוגו באותו זמן, תוכנית הפיתוח שלו בוטלה. המהירות המרבית שנדרשה, 525 קמ"ש, לא הושגה. אב הטיפוס השני הועבר למעבדות קורנל לבדיקות נוספות. הטיסה האחרונה התרחשה בשנת 1988. המטוס מוצג כיום בIra G. Ross Aerospace Museum שבניו יורק. מטוסי ה-X בל-בואינג V-22 מדיה וקבצים בנושא בל X-22 בוויקישיתוף על הX-22 (באנגלית)