laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת ניקולו קוסאנו

אוניברסיטת ניקולו קוזאנו (באיטלקית: Università degli Studi Niccolò Cusano), הידועה גם בקיצור UNICUSANO, היא אוניברסיטה פרטית וירטואלית המתמחה בלימודים מקוונים, שהוקמה בשנת 2006 ברומא, איטליה. אוניברסיטת ניקולו קוזאנו נוסדה על ידי סטפנו בנדקי. האוניברסיטה נקראת על שם הקרדינל הקתולי, המדען והאסטרונום, ניקולאוס קוזאנוס. עד 9 ביולי 2012, בנוסף, יש לאוניברסיטה גם חברת הוצאה לאור בשם Edizioni Edicusano וקרן למחקר רפואי – Fondazione Niccolò Cusano. בשנת 2013 נוספו פקולטות להנדסה ולפסיכולוגיה. האוניברסיטה מציעה קורסים מקוונים ומפעילה 94 מרכזים. האוניברסיטה מציעה תוכניות לתארים במדעי החינוך, משפטים, מדע המדינה, כלכלה, הנדסה ופסיכולוגיה. למרות שהאוניברסיטה מוכרת כאוניברסיטה מקוונת, יש לה גם קמפוס ברומא. הקמפוס ממוקם בכתובת Via don Carlo Gnocchi, 3 – 00166 רומא. במבנה יש כיתות מולטימדיה, תיאטרון ומתקני ספורט. בנוסף האוניברסיטה מחזיקה בספרייה מסורתית וגם בספרייה אלקטרונית (וירטואלית) אליה יכולים הסטודנטים לגשת בכל עת. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת ניקולו קוסאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ניקולו קוסאנו אוניברסיטת ניקולו קוסאנו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת ניקולו קוסאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת ניקולו קוסאנו, ברשת החברתית אינסטגרם "UniCusano e le ragioni del successo". Freeonline. אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2012. נבדק ב-13 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Alla Cusano non-solo tecnologia, ma anche Campus e natura". Universando. אורכב מ-המקור ב-24 יוני 2012. נבדק ב-13 יולי 2012.
אהבה זה כל העניין

אהבה זה כל העניין (באנגלית: Sam & Kate - סאם וקייט) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2022 בכתיבה ובימויו של דארן לה גאלו, עם דסטין הופמן, סיסי ספייסק, ג'ייק הופמן ושוילר פיסק (אנ') בתפקידים הראשיים. העלילה היא על קשר רומנטי של אם יחידנית ובתה לבין אב אלמן ובנו. בנו הביולוגי של דסטין הופמן ובתה הביולוגית של סיסי ספייסק מגלמים בסרט את תפקיד הדור הצעיר. ביל (דסטין הופמן) הוא אלמן חולני שבנו היחיד סאם (ג'ייק הופמן) מטפל בו. סאם הוא צייר חובב ועובד למחייתו במפעל שוקולד ביחד עם חברו רון (הנרי תומאס). הם פוגשים בכנסייה בחג המולד את טינה (סיסי ספייסק) ובתה קייט (סקיילר פיסק). מכוניתה של טינה מתקלקלת וביל מסיע אותה ואת קייט לביתן ומתפתחת שיחה בין הארבעה. לקייט יש חנות ספרים בה עובדת גם מרי (אלידבת לודלו). סאם מגיע לחנות כמתעניין בספרים אבל למעשה הוא מחזר אחרי קייט ומציע לה דייט. לאחר היסוסים היא נענית לו. ביל מצליח לתקן את מכוניתה של טינה ובעידודו של סאם הוא מזמין אותה לדייט. כאשר ביל מחזיר את קייט הוא מתבונן בדירתה הגדושה בחפצים ישנים ומשומשים ומגלה שהיא סובלת מאגרנות כפייתית. הוא מודיע זאת לעירייה. סאם ורון עוזרים לאנשי העירייה לפנות את החפצים מדירתה של טינה למרות מחאותיה. סאם מוצא שם תמונה של קייט עם גבר וילד וזורק אותה בטעות לתחנת מחזור. קייט מגלה לו כי בעלה ובנה נהרגו בתאונת דרכים. סאם מתפטר ממפעל השוקולד ופותח בית קפה ביחד עם רון ומעטר את הקירות בציוריו. ביל מת וקייט וטינה משתתפות בהלוויה. סאם מדוכא ומחליט להגיע אל קייט והקשר ביניהם מתחדש. "אהבה זה כל העניין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה זה כל העניין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט, באתר יוטיוב ג'ייק הופמן וסקיילר פיסק על הסרט, באתר יוטיוב
Wake Up Dead

"Wake Up Dead" הוא שיר של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת', שהיה הסינגל המוביל מאלבומם Peace Sells... But Who's Buying? משנת 1986 ונכתב על ידי דייב מאסטיין. מאז הפך השיר למרכיב מרכזי בהופעות שלהם, והיה השיר השישי המושמע ביותר שלהם. "Wake Up Dead" כולל מילים המתארות גבר שבוגד באשתו או בחברתו ומתגנב לביתו, בידיעה שאם אשתו תגלה על אהובתו השנייה, היא תהרוג אותו. מאסטיין סיפר כי "Wake Up Dead" נכתב על כך שהוא בגד בבחורה שאיתה הוא חי. הוא נשאר איתה כי הוא היה אז חסר בית והיה זקוק למקום לינה. לרוע המזל, הוא היה מאוהב בבחורה אחרת וחשב שזו שהוא חי איתה תכעס כי הוא בוגד בה. הוא נאלץ לעזוב אותה כי חשב שיש לה כוונות להרוג אותו. קליפ לשיר הופק על ידי פנלופה ספיריס, ויצא לאור ב-28 באפריל 1987. הוא מתחיל בצילום של במה מוקפת גדר תיל מתכתית. קבוצת מעריצים מתאספת וממהרת לבמה, והלהקה מתחילה לנגן. קהל המעריצים גולש ומטפס על הגדר בזמן שהלהקה מנגנת. לקליפ יש גוון כחול לכל אורכו. סרטון השיר "Wake Up Dead" באתר יוטיוב Megadeth Tour Statistics | setlist.fm, www.setlist.fm Konow, David, Bang Your Head: The Rise and Fall of Heavy Metal, 2009, עמ' 244, ISBN 978-0-307-56560-0 Popoff, Martin, The Top 500 Heavy Metal Songs of All Time, 2002, עמ' 134, ISBN 978-1-55022-530-3 Megadeth: Wake Up Dead, 1987-04-28, נבדק ב-2024-08-28
אלברט בלייקני

אלברט אלכסנדר בלייקני (באנגלית: Albert Alexander Blakeney‏; 28 בספטמבר 1850 – 15 באוקטובר 1924) היה חבר קונגרס אמריקאי שייצג את מחוז הקונגרס השני של מרילנד בין השנים 1901 ל-1903 ובין 1921 ל-1923. בלייקני נולד ב-28 בספטמבר 1850 ברידרווד, מרילנד. הוא למד את עסקי ייצור הכותנה והקים את מפעלי הכותנה הגדולים הממוקמים בפרנקלינוויל, מרילנד. בלייקני כיהן כנציב מחוז בולטימור, מרילנד, מ-1895 עד 1899. בשנת 1900, בלייקני נבחר כרפובליקני לקונגרס, וכיהן כהונה שלמה אחת מ-4 במרץ 1901 ועד 3 במרץ 1903. הוא סירב להיות מועמד למינוי מחדש ב-1902. הוא חידש את פעילותו העסקית הקודמת בפרנקלינוויל, ונבחר שוב לקונגרס ב-1920, וכיהן כהונה נוספת מ-4 במרץ 1921 ועד 3 במרץ 1923. הוא נכשל בבחירה מחדש ב-1922, ומת בבולטימור, מרילנד, שנתיים לאחר מכן ב-15 באוקטובר 1924. הוא קבור בבית הקברות בבולטימור. מדיה וקבצים בנושא אלברט בלייקני בוויקישיתוף אלברט בלייקני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלברט בלייקני, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיבור אנדראשפי

טיבור אנדראשפי (בהונגרית: Andrásfi Tibor;‏ בודפשט, 10 בדצמבר 1999) הוא אלוף אולימפי ואלוף אירופה הונגרי בסיף בדקר. הוריו היו סייפים. אביו, טיבור אנדראשפי, נולד בסאטו מארה, תחילה היה בנבחרת רומניה, לאחר מכן מדליסט כסף באליפות הונגריה. אמו, לילה מוז'נאי, השתתפה באליפות העולם בבודפשט 1991 בצבעי רומניה. אביו, טיבור אנדראשי מאמן אותו מגיל 9 במסגרת מועדון BVSC (מועדון בודפשט של עובדי הרכבת). בשנת 2016 זכה אנדראשי במדליית זהב כחבר בנבחרת הדקר (Dávid Nagy, Bence Bende, Máté Koch) באליפות אירופה לקדטים בנובי סאד. באליפות אירופה לנוער לשנת 2017, הוא זכה במדליית ארד בנבחרת (מאטה קוך, פטריק אסטרגליוס, גרגי שיקלושי). הוא עלה למדרגה השלישית של הפודיום בגביע העולם לנוער כקבוצה (קוך, שיקלושי, אסטרגליוס). הוא זכה במדליית ארד אישית באליפות הונגריה 2018 וזכה במדליית ארד אישית בגראנד פרי בודפשט 2019. 5 בנבחרת באליפות אירופה לנוער ב-2019, ומקום 7 בנפרד באליפות אירופה. זכה במדליית זהב קבוצתית באליפות העולם לנוער. ב-2022, בקבוצה (קוך, נאג', שיקלושי) הוא סיים במקום השביעי באליפות אירופה. הוא זכה במדליית זהב אישית באליפות העולם 2022 בברן. במשחקים האירופיים (2023) הוא זכה במדליית זהב כחבר בנבחרת הדקר גברים (דויד נאג', גרגלי שיקלושי, קוך), שמשמעותה הייתה גם תואר אלוף אירופה. הוא זכה במדליית ארד אישית באליפות אירופה 2024 בבזל. באולימפיאדת פריז (2024) הוא הגיע לארבע הראשונים באישי, אך בחצי הגמר הפסיד לקוקי קאנו היפני (13–14), שזכה מאוחר יותר במדליית הזהב, ובמדליית הארד למוחמד אס-סייד המצרי. (7-8) ה-4 סגור במקום. בתחרות הקבוצתית של דקר, הוא זכה במדליית זהב כחבר בנבחרת ההונגרית (Máté Koch, Gergely Siklósi, Dávid Nagy) לאחר שניצחו את קזחסטן (45-30) ברבע הגמר, את צרפת המארחת (45-30) בחצי הגמר, וגם האלופה הקודמת יפן (26-25) הובסה בגמר. גביע העולם מדליית זהב: 2022, ברן גרנד פרי מדליסט ארד: 2019, בודפשט אליפות הונגריה אישי מדליית ארד: 2018 קבוצתי מדליית כסף: 2018, 2022 מדליית ארד: 2017 fie.org the-sports.org תוצאותיו של טיבור אנדראשפי. טיבור אנדראשפי, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית https://www.magyarhirlap.hu/sport/Apjara_es_anyjara_is_utott_Andrasfi_Tibor "Magyarok Párizsban – Andrásfi Tibor | MVSZ" (בהונגרית). 2024-07-27. נבדק ב-2024-07-28. MTI (2016-03-03). "Vívás: két magyar arany a kadét Európa-bajnokságon". Nemzeti Sport (בהונגרית). נבדק ב-2024-07-28. "Bronzérmet nyertek a vívók". Magyar Hírlap. 2017-03-08. נבדק ב-2024-07-28. "A zárónapon is született magyar érem". M4 Sport (בהונגרית). 2017-04-10. נבדק ב-2024-07-28. "Tibor Andrasfi (Fencing) : Prize list and results". www.the-sports.org. נבדק ב-2024-07-28. GERGELY (Krakkó), PATAI (2023-06-30). "EJ, vívás: aranyérmes a férfi párbajtőrcsapat!". Nemzeti Sport (בהונגרית). נבדק ב-2024-07-28. "Index - Párizs 2024 - Andrásfi Tibor adatlap". index.hu (בהונגרית). 2024-07-28. נבדק ב-2024-07-28. "Andrásfi Tibor: Volt olyan pillanat, amikor azt hittem, nyertem". NSO (בהונגרית). 2024-07-28. נבדק ב-2024-07-28. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טיבור אנדראשפי".
עונת 2024/2025 בליגת העל האוקראינית

עונת 2024/2025 בליגת העל האוקראינית בכדורגל היא העונה ה־34 בליגה האוקראינית הבכירה מאז פירוק ברית המועצות וה-21 תחת השם הנוכחי של ליגת העל האוקראינית. העונה החלה ב-3 באוגוסט 2024 וצפויה להסתיים ב-24 במאי 2025. מתוך 16 הקבוצות שמשתתפות בעונה זו, 13 המשיכו מעונת 2023/2024. אליהן התווספו שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בליגת המשנה האוקראינית אינהולטס פטרובה וקרפטי לבוב. שהחליפו את מינאי ומטאליסט 1925 חרקוב שסיימו במקומות האחרונים בליגה בעונה הקודמת. ליבאי ברה קייב ניצחה בטורניר קדם עונה על המקום האחרון בליגת העל שהתפנה בעקבות פשיטת רגל של דניפרו-1, שהייתה אמורה לשחק בליגת העל בעונה זו. הסף המינימלי לקיבולת אצטדיון בליגת העל האוקראינית הוא 4,500 מקומות. בעקבות המלחמה עם רוסיה מועדונים נאלצו לעבור לאצטדיונים חלופיים. מעודכן ל-26 באוגוסט 2024 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ליגת העל האוקראינית בכדורגל Дніпро-1 знімається, але просить Лігу зберегти за клубом професійний статус. Завтра відбудуться загальні збори УПЛ, www.ua-football.com, ‏2024-07-18 (באוקראינית)
ויליאם פורינגטון קול הבן

ויליאם פורינגטון קול הבן (באנגלית: William Purington Cole Jr.‏; 11 במאי 1889 – 22 בספטמבר 1957) היה משפטן ופוליטיקאי אמריקאי. מ-1927 עד 1929 ומ-1931 עד 1942, קול היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית וייצג את המחוז השני של מרילנד. מאוחר יותר שימש כשופט של בית המשפט למכס של ארצות הברית וכשופט שותף של בית המשפט של ארצות הברית לערעורים על המכס והפטנטים. קול נולד בטוסון, מרילנד, וסיים כמהנדס אזרחי מהמכללה החקלאית במרילנד (כיום אוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק) בשנת 1910, וקיבל תואר ראשון במדעים בהנדסה אזרחית (BSCE). הוא גם למד משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1912, והחל לעסוק בכך באותה שנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, קול הוסמך כלוטננט ראשון בצבא ארצות הברית בנובמבר 1917. הוא הוצב ברגימנט הרגלים ה-316, הדיוויזיה ה-79 בפורט מיד, ושירת מעבר לים. הוא חידש את עריכת הדין ב-1919 בטוסון. קול כיהן כחבר במועצת העוצר של מכון סמית'סוניאן בין השנים 1940 ל-1943, ונמנה כחבר במועצת העוצר של אוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק ב-1931, והפך ליו"ר הדירקטוריון ב-1944. בשנת 1926, קול נבחר כדמוקרט לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן כהונה מלאה בקונגרס ה-70 של ארצות הברית מ-4 במרץ 1927 ועד 3 במרץ 1929. הוא היה לא הצליח להיבחר מחדש ב-1928, וחזר לעסוק בעריכת דין בטוסון. הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1930 במקום לינווד קלארק. הפעם כיהן מ-4 במרץ 1931 עד התפטרותו ב-26 באוקטובר 1942 כדי לקבל תפקיד שיפוטי, וכיהן בקונגרס ה-72 של ארצות הברית ובחמשת הקונגרסים שאחריו. ב-26 בדצמבר 1941, בהיעדרו של יושב ראש בית הנבחרים סם רייבורן, עמד קול בראש עם סגן הנשיא הנרי א. וולאס באחד משלושת הנאומים של וינסטון צ'רצ'יל לפגישה משותפת של הקונגרס. קול מונה על ידי הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט ב-11 במאי 1942, למושב בבית המשפט למכס של ארצות הברית שהתפנה על ידי השופט ג'ורג' סטיוארט בראון. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-11 במאי 1942, וקיבל את התפקיד ב-14 במאי 1942. שירותו הסתיים ב-9 ביולי 1952, עקב מינויו לבית המשפט של ארצות הברית לערעורים במכס ופטנטים. קול מונה על ידי הנשיא הארי ס. טרומן ב-4 ביולי 1952, למושב שופט עמית בבית המשפט של ארצות הברית לערעורים על מכס ופטנטים שהתפנה על ידי השופט המשנה ג'וזף ריימונד ג'קסון. הוא אושר על ידי הסנאט ב-5 ביולי 1952, וקיבל את התפקיד ב-7 ביולי 1952. שירותו הסתיים ב-22 בספטמבר 1957, עקב מותו. קול מת ב-22 בספטמבר 1957 בבולטימור, מרילנד. הוא קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. בית קול פילד באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק נקרא לכבודו. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פורינגטון קול הבן בוויקישיתוף ויליאם פורינגטון קול הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם פורינגטון קול הבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם פורינגטון קול הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
קוגל ירושלמי

קוגל ירושלמי (בהגייה אשכנזית: קיגל ירושלמי) הוא סוג של פשטידה מאטריות, קוגל יהודי וישראלי שמקורו ביישוב הישן בירושלים. הקוגל הירושלמי נעשה לראשונה במאה ה-18. המאכל מוגש בשבתות ובחגי ישראל ומועדיו. קוגל ירושלמי מתובל בפלפל וסוכר, לרוב, הקוגל הירושלמי מתובל בחריפות, כאשר אצל יהודי פולין מקובלת גרסה מתוקה יותר. יש מוסיפים לו צימוקים. המילים "קיגל" ו-"קוגל" באו מהמילה הגרמנית כדור ("Kugel"). זאת ככל הנראה בשל הסיבה שהקוגל הוא תבשיל עגול. ויש טוענים שהוא שיפוץ של המלה 'כעיגול' בהגיב בניב אירופאי. ביוזמת תלמידו, רבי חיים מוולוז'ין, תלמידים רבים של הגאון מווילנה עלו לארץ ישראל, החל משנת תקס"ח (1808) ועד שנת תקע"ו (1816). העלייה כיום ידועה בשמה "עליית תלמידי הגר"א". תחילה, תלמידיו התיישבו בצפת והקימו בה את קהילת ה-"פרושים". החל משנת תקע"ו (1816) עברו חלקם והתיישבו גם בירושלים, והקימו בה מחדש את הקהילה האשכנזית. במהלך המאה ה-18, תלמידיו של הגאון מווילנה אשר התגוררו ביישוב היהודי בירושלים, היו אלו שהמציאו את הקוגל הירושלמי, או לכל הפחות הכינו את הגרסה הראשונית של המאכל. המתכון האמריקאי הראשון לקוגל הירושלמי, פורסם בשנת 1871 על ידי אסתר לוי, בספרה "Jewish Cookery Book". הקוגל הירושלמי נבדל מרוב סוגי קיגל האיטריות, גם של קהילות יהודיות-אשכנזיות אחרות, וזאת בשל מספר סיבות. למרות זאת, הקוגל הירושלמי נפוץ מאוד בקהילה היהודית-אשכנזית. קוגל ירושלמי נעשה באמצעות אטריות ביצה דקות, הדומות במראה שלהן לספגטי. המרכיב אשר מייחד את הקוגל הירושלמי הוא הפלפל שחור, שהשימוש בו נפוץ פחות בסוגים אחרים של קיגל איטריות. מליסה קלארק, כתבת אוכל ובעלת טור בניו יורק טיימס, תיארה את השימוש בפלפל השחור כ"מנקה-סינוס" (sinus-clearing). תיבול הקוגל הירושלמי נעשה באמצעות רוטב שדומה לקרמל, ובו טובלים את האטריות. לאחר הטבילה, נהוג להוסיף פלפל שחור לאטריות לפני ששמים את התוצר בתבנית אפייה (נעשה שימוש בתבניות אפייה לעוגת באנט וגם בתבניות אפייה לעוגה רגילה). את התוצר מכניסים לתנור אפייה. קוגל ירושלמי אינו מכיל בדרך כלל מוצרי חלב והוא פרווה. המטבח הישראלי המטבח היהודי אורלי פלאי-ברונשטיין, ‏מתכון: קוגל ירושלמי, באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2011 מתכון לקוגל ירושלמי, הכי קרוב לזה שמכינים במאה שערים, באתר דתילישס מערכת וואלה‏, אוטואוכל: הקוגל של שפרה קורנפלד, באתר וואלה, 28 ביולי 2013 Jerusalem Kugel Recipe, Food Republic Nathan, Joan (2005-09-28). "Kugel Unraveled". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-28. Clark, Melissa (2020-12-07). "A Kugel That's Savory and Sweet (and Crispy, Too)". The New York Times (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-28.
רחל ענבר

רחל ענבר (י"ב באלול ה'תרפ"ו, 22 באוגוסט 1926 – כ"ב בחשוון ה'תשס"ז, 13 בנובמבר 2006) הייתה עיתונאית, פעילת התיישבות ומשוררת ישראלית. שימשה גם ככתבת שטח בעיתון הלח"י "מברק". נולדה בשנת ה'תרפ"ו בטבריה לרבי אברהם, לימים האדמו"ר מסלונים ולהדסה וינברג. במאורעות תרצ"ו נרצח אחיה והותיר אחריו אלמנה ושלוש יתומות. בעקבות המאורעות עברה המשפחה לקריית שמואל. בשנת ה'ת"ש עזבה את אורח החיים החרדי ועברה לתל אביב, היא החלה ללמוד ב"משק הפועלות להכשרה חקלאית על ידי נס ציונה" של עדה מימון, לאחר מכן הצטרפה לתנועת הנוער העובד ולגרעין פלמ"ח שעלה להכשרה בקיבוץ יגור. עבדה בחקלאות בקיבוץ אפיקים, בהדרכת נוער של התנועה בראשון לציון ובטיפול בילדים בודדים שהוריהם התגייסו לצבא הבריטי. אך המשיכה לשמור על קשר עם משפחתה. בעקבות מאורעות השבת השחורה, החליטה להצטרף ללח"י, ויונתן רטוש הביא אותה לעבוד בעיתון הלח"י "מברק". היא הפכה לכתבת השטח של העיתון. וכהשתמשה בשם העט "גחש". נישאה לחבר הלח"י משה דוד אייכנבוים והם גרו במושב אבן ספיר. ערכה את העיתון הצבאי "באהלי גדנ"ע" וכן עיתון לעולים חדשים בשם "למתחיל". לאחר מלחמת ששת הימים עברו רחל ודוד לגור בבית השבעה. ועם הקמת גוש אמונים הצטרפה לתנועה ועמדה בראש גרעין גבעון שהורכב מעולי רוסיה. הגרעין התיישב במקום בו נמצאת כיום גבעת זאב אך בעקבות חילוקי דעות על אופי היישוב עזבה את הגרעין והקימה את גבעון החדשה. הייתה מופקדת על תחום החינוך בתנועת "אמנה" וערכה את ביטאון התנועה. הוציאה לאור עיתון בשם "מעורב ירושלמי", שהופץ בירושלים וביטא דעות ימין ותמיכה בהתנחלות, ונסגר לאחר כשנה עקב היעדר מקורות מימון. פרסמה את הספר "מעטים" (על מלחמת העצמאות), שלושה ספרי שירה: "בית ברחוב המשיח", "בית חומר", "צפורים עפות לכותל", וערכה ספרים רבים. נפטרה ממחלת הסרטן ב-13 בנובמבר 2006, כ"ב בחשוון ה'תשס"ז, והובאה לקבורה בהר המנוחות. רחל ענבר, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות אישה, מנהיגה, אגדה, באתר עיתון "ארץ בנימין" אייכנבוים ענבר רחל לבית ויינברג – "גחש" – העמותה להנצחת מורשת לח"י מידע על ענבר, רחל, 1926-2006 בקטלוג הספרייה הלאומית רחל ענבר, דף שער בספרייה הלאומית רחל ענבר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רחל ענבר באתר GRAVEZ
ג'וזף אלן פריר הבן

ג'וזף אלן פריר הבן (באנגלית: Joseph Allen Frear Jr.‏; 7 במרץ 1903 – 15 בינואר 1993) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. כדמוקרט, הוא כיהן כסנאטור ארצות הברית מטעם דלאוור בשנים 1949 עד 1961. הוא הובס בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית על ידי הרפובליקני ג'יימס קיילב בוגס ב-1960. ג'וזף אלן פריר נולד ב-7 במרץ 1903 בחווה ליד רייסינג סאן, במחוז קנט, דלאוור, לג'וזף אלן ולקלרה (לבית לאובר) פריר. אמו נפטרה ב-1922, ואביו התחתן לאחר מכן עם בתו של אחיה. פריר היה קרוב משפחה רחוק של רוברט א. פריר, ששימש כיו"ר ועדת הסחר הפדרלית. הוא היה אחד משלושה ילדים, קיבל את השכלתו המוקדמת בבתי ספר ציבוריים מקומיים, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון סיזר רודני בשנת 1920. פריר למד באוניברסיטת דלאוור בניוארק, שם קיבל תואר ראשון בחקלאות ב-1924. לאחר סיום לימודיו, הוא הפך למפעיל של שלוש חוות ולנשיא עסק קמעונאי שהפיץ חלב, דלק, מכונות חקלאיות ודשן. הוא כיהן כנציב של מכללת דלאוור סטייט בדובר (1936–1941) ושל ועדת הרווחה לגיל המבוגר של דלאוור (1938–1948). הוא התעניין גם בבנקאות, והיה מנהל (1938–1946) ויושב ראש מועצת המנהלים (1946–1948) של הבנק הפדרלי לקרקע בבולטימור, מרילנד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כמייג'ור בצבא ארצות הברית מ-1944 עד 1946. מ-1947 עד 1951, הוא היה נשיא בית החולים הכללי קנט בדובר. פריר נבחר לסנאט האמריקאי ב-1948, כשהביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן ק. דאגלס באק במרוץ צמוד. במהלך קדנציה זו כיהן ברוב הדמוקרטי בקונגרס ה-81 וה-82, והמיעוט הדמוקרטי בקונגרס ה-83. הוא נבחר שוב לסנאט האמריקני ב-1954, והביס את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הרפובליקני הרברט ב' וורברטון בהפרש גדול מהצפוי. במהלך הקדנציה הזו, הוא שוב כיהן עם הרוב הדמוקרטי בקונגרסים ה-84, ה-85 וה-86. פריר לא חתם על המניפסט הדרומי של 1956 והצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1960 בעוד שלא הצביע על חוק זכויות האזרח משנת 1957. פריר הובס בהפרש קטן בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית ב-1960 למושל הרפובליקני ג'יימס קיילב בוגס. בסך הכל הוא כיהן בסנאט מ-3 בינואר 1949 ועד 3 בינואר 1961. לאחר שעזב את הסנאט, הנשיא ג'ון קנדי מינה אותו לוועדה לניירות ערך, שם כיהן מ-1961 עד 1963. מאוחר יותר הוא חידש את הקריירה שלו בעסקים ובבנקאות. פריר מת ב-15 בינואר 1993 בדובר ונקבר בבית הקברות אוד-פלאו בקמדן, דלאוור. הבניין הפדרלי של J. Allen Frear ב-300 South New Street בדובר נקרא לכבודו. קיים גם בית ספר יסודי אלן פריר בקמדן. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף אלן פריר הבן בוויקישיתוף ג'וזף אלן פריר הבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'וזף אלן פריר הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "Interview with J. Allen Frear". 1st State Stories. אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2012. נבדק ב-4 בינואר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "FREAR, Joseph Allen Jr., (1903–1993)". Biographical Directory of the United States Congress. "HR. 8601. PASSAGE OF AMENDED BILL". "HR. 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
לינווד קלארק

לינווד לאון קלארק (באנגלית: Linwood Leon Clark‏; 21 במרץ 1876 – 18 בנובמבר 1965) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית שייצג את מחוז הקונגרס השני של מדינת מרילנד בין השנים 1929 ל-1931. קלארק נולד ב-21 במרץ 1876 באברדין, מרילנד, ולמד בבתי הספר הציבוריים בצעירותו. הוא סיים את לימודיו באקדמיית מילטון של מילטון, מסצ'וסטס, ב-1899, באוניברסיטת הרימן האמריקאית בהרימן, טנסי, ב-1902, וב-1904 במחלקה למשפטים של אוניברסיטת מרילנד. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה והחל לעסוק בכך בבולטימור, מרילנד. הוא גם סיים קורס של שלוחת אוניברסיטת לה סאל לתחבורה ברכבת ב-1919. הוא התחתן עם ליני האברסנק ב-24 ביולי 1907, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1926, קלארק נכשל בניסיונו להיבחר לקונגרס האמריקני, אך שנתיים לאחר מכן הצליח, וכיהן קדנציה אחת מ-4 במרץ 1929 ועד 3 במרץ 1931. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1930, וחידש את עריכת הדין בבולטימור. הוא כיהן כשופט של בית המשפט המחוזי של מרילנד, המחוז השיפוטי החמישי מ-1935 עד 1938. הוא עסק בעריכת דין באנאפוליס, מרילנד, שם נפטר ב-18 בנובמבר 1965. הוא קבור בבית הקברות וודלון בבולטימור. לינווד קלארק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לינווד קלארק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Agnus, Felix, ed. (1920). The book of Maryland: Men and Institutions. Baltimore: Maryland Biographical Association. pp. 221, 227. נבדק ב-2021-12-26 – via Internet Archive. "Linwood Clark, Ex-Judge, Dies". Hanover Evening Sun. Annapolis. AP. 1965-11-19. p. 28. נבדק ב-2021-12-26 – via Newspapers.com.
זכוכית חלבית

זכוכית חלבית היא זכוכית שעברה עיבוד מיוחד ליצירת מראה מעורפל ואטום למחצה. זכוכית זו מאפשרת מעבר אור תוך הגבלת הראות דרכה. היא נפוצה במגוון יישומים אדריכליים ועיצוביים. זכוכית חלבית מבוססת על הרכב הזכוכית הרגילה, הנקראת סודה ליים, שעיקרה סיליקה (SiO₂). האפקט החלבי מושג באמצעות מספר שיטות: החספוס נעשה או באמצעות התזת חול בלחץ גבוה ליצירת משטח מחוספס מיקרוסקופית, או באמצעות צריבה בחומצה הידרופלואורית (HF) ליצירת משטח מחוספס. זכוכית שעברה תהליך כזה מכונה זכוכית אסיד. חומרים כגון פלואורספר (CaF₂) או חומרים קרמיים אחרים מוספים לתערובת הזכוכית במהלך הייצור. אלה יוצרים מיקרו-גבישים בתוך הזכוכית, המפזרים את האור ויוצרים את האפקט החלבי. הוספת שכבת ציפוי פולימרית או קרמית על פני הזכוכית. או הדבקת למינציה של שכבת פולימר (לרוב פוליוויניל בוטיראל, PVB) בין שתי שכבות הזכוכית. אטימות ושקיפות - זכוכית חלבית מגיעה בדרך כלל בשלושה מצבים. 85/65/35 אחוזי שקיפות ו־15/35/65 אחוזי אטימות בהתאמה. תלוי בעובי ובשיטת הייצור. בידוד תרמי - ערך ה-U (מקדם מעבר חום) דומה לזכוכית רגילה, אך פיזור האור מפחית את החדירה הישירה של קרינת שמש. חוזק - תלוי בסוג הזכוכית הבסיסית ובתהליך הייצור, אך בדרך כלל דומה לזכוכית רגילה באותו עובי. הזכוכית החלבית נפוצה בשימושים אדריכליים ועיצוב פנים למחיצות, דלתות פנימיות, מדרגות, חלונות, מעקים (בדרך כלל ייעשה שימוש בזכוכית עבה שעברה תהליך למינציה), סקיילייטים, אמבטיות ומקלחונים, ועוד. בנוסף הזכוכית החלבית משמשת גם לעיצוב גופי תאורה מנורות ואהילים בשל השליטה בפיזור האור. הזכוכית החלבית משמשת בעיצוב מוצרים כגון בקבוקי בושם וכלי זכוכית דקורטיביים, היא גם מתאימה לעיצוב רהיטים, שולחנות ומדפים. גם בתחום האומנות הזכוכית החלבית נפוצה, בעיקר לייצור פסלים וויטראז'ים. זכוכית חכמה מדיה וקבצים בנושא זכוכית חלבית בוויקישיתוף תהליך הייצור והשימושים של הזכוכית החלבית, באתר פניציה ייצור זכוכית חלבית בחומצה, סרטון באתר יוטיוב A Guide to Commercial Interior Glass Opacity Can Glass Prevent Sun Damage?, Glass.com
אלברט פוליצר

אלברט פוּליצר (בהונגרית: Pulitzer Albert;‏ מאקו, 10 ביולי 1851 – וינה, 3 באוקטובר 1909) היה עיתונאי וסופר יהודי-הונגרי, אחיו הצעיר של ג'וזף פוליצר (1847–1911). בנו, וולטר פוליצר, היה סופר ומוציא לאור של מגזינים, נפטר ב-1926. אלברט פוליצר נולד בעיר מאקו בהונגריה כאחיו הקטן של ג'וזף פוליצר המפורסם לימים. הוא עבר לארצות הברית בשנת 1867 והיה שם מורה לגרמנית בבית הספר התיכון Leavenworth High School בקנזס. לאחר שנתיים, הוא התחיל לעבוד בעיתון באילינוי. בשנת 1871 עבר לניו יורק. שם היה חבר מערכת בניו יורק סאן ובניו יורק הראלד עד ייסוד הג'ורנל (Journal). בשנת 1882, ייסד את העיתון "ניו יורק מורנינג ג'ורנל" (אנ'), אותו מכר לג'ון אר. מקלין (אנ'), שהעביר במהרה את העיתון לוויליאם רנדולף הרסט ב-1895. פוליצר הקים ב-1895 את Das Morgen Journal, שהיה גרסה גרמנית של ה-Journal, ויליאם רנדולף הרסט רכש גם עיתון זה. הוא סבל מהתמוטטות עצבים; התאבד בווינה (הוא עזב לאירופה לאחר שמכר את ה-Journal). ב-2010 פרסם ג'יימס מקגראת' מוריס (אנ') ספר ביוגרפי חדש על ג'וזף פוליצר בשם (Pulitzer: A Life in Politics, Print and Power) שכלל מידע חדש מזיכרונותיו של אלברט פוליצר. The Romance of Prince Eugene An idyll of the Time of Napoleon 1. (1895) https://paperspast.natlib.govt.nz/newspapers/EP19091006.2.71 מדיה וקבצים בנושא אלברט פוליצר בוויקישיתוף Albert Pulitzer: Notes on the Lesser-Known Pulitzer Brother ספריו באתר אמזון בספריית הקונגרס: [Charles R. Miller - Joseph Pulitzer - Albert Pulitzer - The Hon. Proctor Knott - The Rev. E.F. Hatfield, D.D. - Alexander Sullivan] אלברט פוליצר באתר GENi [1]