laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסי דיין

יוסי דיין (נולד ב-1975) הוא עורך דין ומנהל ישראלי, מכהן כמנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות מאז פברואר 2024. דיין משמש גם כיו"ר הוועדה לבחינת מדיניות הממשלה לנושא משק הגז הטבעי בישראל. לפני כן כיהן כמשנה למנכ"ל משרד החוץ. דיין הוא בנם של רבקה ומשה דיין שעלו לארץ ממרוקו. הוא נולד וגדל באשקלון, בן ל-5 אחים ואחיות. אחיו רס"ן יעקב דיין ז"ל, נהרג בעת מילוי תפקידו הצבאי בשנת 1992. בילדותו למד בבית הספר נוף ים באשקלון, ואת לימודי התיכון השלים בתיכון אורט ע"ש הנרי רונסון, במגמת מחשוב ובקרה אותה סיים בהצטיינות יתרה. דיין התגייס לצה"ל בשנת 1993 במסגרת העתודה האקדמית ולמד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום לימודיו שירת בפרקליטות הצבאית במספר תפקידים בדרגת קצין משפטים. לאחר מכן המשיך דיין לתואר שני במנהל עסקים (התמחות בניהול אינטגרטיבי), אותו סיים בהצטיינות, מהאוניברסיטה העברית. בנוסף, דיין השלים גם תואר שני נוסף במשפטים (התמחות במקרקעין), אותו סיים בהצטיינות, מהקריה האקדמית אונו. לאחר לימודי המשפטים, עבד דיין במשרד עורכי הדין עקיבא נינו דיין ושות' ובשנת 2000 הקים משרד עורכי דין שהתמחה בתחום האזרחי-מסחרי. בשנים 2010–2014 כיהן כמנכ"ל החברה הכלכלית לאילת. באוקטובר 2017 מונה למנכ"ל החברה הכלכלית לאשקלון, וכיהן בתפקיד זה עד 2022. במהלך השנים כיהן כמנכ"ל של מספר חברות ייזום נדל"ן באשקלון. ביוני 2024 זכה בתביעת דיבה שהגיש, יחד עם החברה הכלכלית לאשקלון, נגד הכתבת מילן עמר (מועלם), ונפסק שעליה לפצות את הנתבעים ב-200 אלף ש"ח. פעילות ציבורית בינואר 2023 מונה על ידי שר החוץ אלי כהן, למשנה למנכ״ל משרד החוץ, מינוי פוליטי ראשון למשרה זו במשרד החוץ. במהלך כהונתו הצליח לפתור את סכסוך העבודה רב השנים במשרד החוץ. בפברואר 2024 עם מעברו של השר כהן למשרד האנרגיה והתשתיות, מונה דיין למנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות. במהלך כהונתו אחראי דיין על נושאים אסטרטגיים כגון: הגברת התחרות בשוק האנרגיה, מדיניות יצוא הגז ואבטחת החשמל בחירום, וכן על הפרויקטים: הכבל החשמלי שיחבר את רשת החשמל של ישראל לאירופה דרך קפריסין ויוון. קידום אנרגיות מתחדשות ותוכנית פעולה לאיפוס פליטות גזי החממה ממשק האנרגיה עד 2050. נשוי ליוכי, עו"ד במקצועה, בתו של בני וקנין ואב לשלוש בנות: אוריה, אגם ואודל. דיין ומשפחתו מתגוררים באשקלון. יוסי דיין – מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות, באתר Gov.il רונית זילברשטיין, סוניה גורודיסקי, אסף גולן, מנכ"לי משרד האנרגיה והגנת הסביבה: "תפסיקו לקנות גנרטורים - זו השקעה טיפשית", באתר ישראל היום, 29 בפברואר 2024 יהודה שרוני, ‏השר כהן לא מבזבז זמן: זה מי שימונה למנכ"ל משרד האנרגיה, באתר מעריב אונליין, 8 בינואר 2024 שלומי לוי, קופץ לאילת, באתר אשקלון ניוז, ‏10 בנובמבר 2010 משרד האנרגיה, הוועדה הבין-משרדית לבחינת מדיניות משק הגז הטבעי וחיזוק הביטחון האנרגטי, באתר gov.il, ‏5 במרץ 2024 דוד לוי, נבחר מנכ"ל לחברה הכלכלית: עו"ד יוסי דיין, באתר כאן דרום - אשקלון, ‏17 באוקטובר 2017 "תחושת מיצוי": מנכ"ל החברה הכלכלית לאשקלון, עו"ד יוסי דיין התפטר מתפקידו, באתר כאן דרום - אשקלון, ‏1 במרץ 2022 אורן פרסיקו, הכתבת מילן עמר חויבה בתשלום פיצוי גבוה: 220 אלף שקל, באתר העין השביעית, 9 באוגוסט 2024 ברק רביד‏, לראשונה: שר החוץ ימנה מינוי פוליטי למשנה מנכ"ל המשרד, באתר וואלה, 22 בינואר 2023 יוסי דיין מונה למנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות, באתר של משרד האנרגיה והתשתיות, 4 בפברואר 2024
לא תשכח

לא תשכח (באנגלית: The Vow) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2012 בבימויו של מייקל סאקסי, עם רייצ'ל מקאדמס וצ'נינג טייטום בפקידים הראשיים. התסריט נכתב בהשראת מקרה אמיתי של אישה שאיבדה את זיכרונה הקרוב לאחר תאונת דרכים ולא מכירה בבעלה כבעל אמיתי. בסוף הסרט מופיעה תמונה של הזוג האמיתי ושני ילדיהם. בסרט משובצים קטעי פלאשבק רבים. הסרט הצליח מאד מבחינה מסחרית והיה שובר קופות. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי פרסי בחירת הנוער 2012, שחקן ושחקנית בסרט רומנטי (צ'ניניג טייטום ורייצ'ל מקאדמס), סרט דרמה וסרט רומנטי. ליאו קולינס (צ'נינג טייטום) ואשתו פייג' (רייצ'ל מקאדמס) הם זוג נשוי צעיר שגר בשיקגו. ליאו הוא בעל אולפן הקלטות ופייג' היא פסלת מצליחה שיש לה סטודיו משלה. הם מתחתנים במכון האמנות של שיקגו בנוכחות חברים ואחר כך יוצאים לרחוב ומתנשקים תחת פסל שער העננים. בלילה קר ושלגי הם יוצאים מבית קולנוע ונוסעים לביתם. הם נעצרים ברמזור ופייג' מסירה את חגורת הביטחון כדי לחבק את בעלה. ברגע זה פוגעת בהם משאית מאחור וראשה של פייג' מנפץ את השמשה הקדמית. ליאו נפצע קל ואילו פייג' מאבדת הכרתה ומוכנסת להרדמה והנשמה לאחר שנמצאו שטפי דם במוחה. לאחר שהיא קמה היא אינה מזהה את ליאו ואת כל מה שהיה בארבע השנים האחרונות. הוריה של פייג'-ביל ת'ורונטון (סם ניל) ואשתו ריטה (ג'סיקה לאנג)-מוזעקים לבית החולים. ליאו פוגש בהם לראשונה. מסתבר שפייג' נתקה את קשריה עם משפחה ועם ארוסה ג'רמי (סקוט ספידמן) לאחר שהחליטה לעזוב את לימודי המשפטים וללמוד פיסול. פייג' לא מכירה בליאו כבעלה וההורים רוצים להחזירה אליהם אבל ליאו עומד על כך שתחזור לגור אתו. המצב מסתבך כשזיכרונה של פייג' לא חוזר. היא זוכרת רק את הזיכרון הישן שכולל את משפחתה ואת ג'רמי. הוא מביא אותה לסטודיו שלה, היא אינה זוכרת דבר והם רבים. פייג' חוזרת לבית הוריה לעזור לאחותה גוון (ג'סיקה מקנאמי) העומדת להתחתן עם ריאן (דילון קייבי). ליאו מגיע לחתונה, מרגיש בודד ומתעמת פיזית עם ג'רמי. ביל משכנע את פייג' להתגרש ולחזור ללימודי משפט וליאו חותם עם מסמך הגירושים לאחר שהתייעץ עם שותפתו לאולפן, לילי (טטיאנה מסלני). פייג' מתחילה ללמוד משפטים. חברתה דיאן (שרה קרטר) מגלה לה כי היה לה רומן עם אביה ביל אך אמה ריטה אמרה כי בחרה להישאר כדי לשמור על המשפחה. כעבור זמן מחליטה פייג' לחזור לפיסול ושוכרת דירה בעיר. היא מוצאת את כרטיס התפריט עליו כתבה את נדרי הנישואים שלה בחתונתה. היא נתקפת געגועים ומוצאת את ליאו בפתח בית הקפה "מנמוניק" בו נהגו לבלות. היא עדיין לא מזהה אותו כליאו איתו התחתנה בעבר. הם הולכים מחובקים ברחוב. לבסוף מוקרן צילום של הזוג המקורי ונכתב שהם התחתנו למרות שזיכרונה הקצר לא חזר אליה. "לא תשכח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לא תשכח", באתר AllMovie (באנגלית) "לא תשכח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לא תשכח", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "לא תשכח", באתר Metacritic (באנגלית) "לא תשכח", באתר אידיבי "לא תשכח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ללא תשכח, באתר יוטיוב סצנת הסטודיו, באתר יוטיוב סצנת הסיום, באתר יוטיוב כתבה על לא תשכח, באתר יוטיוב לא תשכח, באתר אידיבי
כיסופים (סרט)

כיסופים הוא סרט דרמה ישראלי אשר יצא לאקרנים ביולי 2024. הסרט בוים על ידי קרן נחמד ונכתב על ידי קרן נחמד, יהונתן בר אילן והדר ארזי. הסרט עוקב אחר קבוצת צעירים המשרתים במסגרת גרעין נח"ל בקיבוץ כיסופים בסוף שנות ה-70. העלילה מתרחשת בקיבוץ כיסופים שבעוטף עזה בשלהי שנות ה-70 על רקע הסכם השלום עם מצרים. בקיבוץ נמצאת קבוצת צעירים המשרתים במסגרת גרעין נח"ל החיים ועובדים יחד בענפי ומשקי הקיבוץ. הסרט עוקב אחר חוויותיהם, חברויותיהם ומשבריהם במהלך החיים המשותפים בקיבוץ. הדמויות מבוססות על דמויות אמיתיות ובראשן אליאן גזית ז"ל אשר נרצחה בפיגוע טרור בעזה. יואב ורון (יהונתן וילוז'ני ועפר גרינברג) הם שני חברים בני הגרעין אשר מנסים להשיג את ליבה של אלי, חברתם לגרעין (סוול אריאל אור). המרדף אחר ליבה של אלי יוצר בין השניים תחרות ויריבות, ומתערערת חברותיהם. שניהם מציבים לעצמם אתגר - להשיג את ליבה של אלי ראשון. באמצע הסרט, מגיעה משלחת של מתנדבות מגרמניה לקיבוץ, ומתחברות במהרה עם בנות הגרעין. אחת מהמתנדבות, אנקה (פאולה קרו [גר']), מתחברת עד מאוד עם אלי ואף נוצר קשר רומנטי בינה לבין יואב. לבסוף, מתגלה שאלי רוצה בליבו של רון ונוצרת זוגיות בין השניים. במקביל, מתפתחת מערכת יחסים רומנטית בין שני חברי הגרעין אודי (אדם גבאי) ומיכאלה (מילי עשת), אך מיכאלה נופלת לקסמיו של אלדר (תמיר גינזבורג), קצין בצנחנים אשר משרת על יד כיסופים ומגיע לבקר ולהשוויץ לחברי הגרעין במעמדו. כאשר אודי מגלה על מעשיה של מיכאלה, הוא מחליט לשמור ממנה מרחק, אך בסוף חוזר אליה למרות הכל. לאחר מכן הוא רואה את מיכאלה שוב עם אלדר, והפעם מאבד את עשתונותיו ומרים נשק ומאיים, עד שחבריו לגרעין מרגיעים אותו, והוא מוותר. הסרט הוא סרט הבכורה של הבמאית קרן נחמד, ומעוצב בהשראה מחוויותיו של אביה אשר שירת בעצמו בגרעין נח"ל בקיבוץ כיסופים בשנות ה-70. הסרט צולם בשנת 2021 ברחבי קיבוץ כיסופים בין היתר בחדר האוכל, מגורי הגרעין והשדות. גם חלק מחברי וילדי הקיבוץ השתתפו בצילומי הסרט. הסרט הוצג לראשונה בנובמבר 2023 בשוק הסרטים של פסטיבל סלוניקי [אנ'] וערך הקרנות בכורה בפסטיבלים בקפריסין ובאורלנדו. הסרט הופץ לבתי הקולנוע ב-18 ביולי 2024. באותה שנה יצא הסרט בנטפליקס. "כיסופים", באתר יס פלאנט "כיסופים", באתר סינמה סיטי "כיסופים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כיסופים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כיסופים", באתר אידיבי דובדבני, שמוליק (2024-07-22). ""כיסופים": הצפייה בסרט הישראלי הזה אחרי 7 באוקטובר רק חושפת את כשליו". Ynet. נבדק ב-2024-08-10. בוגן, אמיר (2023-11-17). ""היום, כשאני צופה בסרט על כיסופים, השמחה של הדמויות מעציבה אותי"". Ynet. נבדק ב-2024-08-13.
אנדי דיאס

אנדי דיאס הרננדס (בספרדית ובאיטלקית: Andy Díaz Hernández; נולד ב-25 בדצמבר 1995) הוא אתלט איטלקי-קובני, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) בקפיצה משולשת. דיאס נולד בקובה. באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיים במקום שביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.13 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום 15 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.37 מטר. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה שבפרו באוגוסט זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.83 מטר. באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיים במקום 24 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.41 מטר. דיאס היה אמור לייצג את קובה באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, אולם לא הופיע לתחרות מכיוון שסירב לייצג את קובה. ב-23 בפברואר 2023 הפך לאזרח איטלקי. באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.64 מטר, אחרי ג'ורדן דיאס מספרד (17.86 מטר) ופדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.84 מטר). קפיצה משולשת: 17.75 מטר (2023), שיא איטליה קפיצה משולשת: 17.06 מטר (2021) אנדי דיאס, באתר olympedia.org אנדי דיאס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית Athletics DIAZ Andy - Tokyo 2020 Olympics, web.archive.org, ‏2021-08-29 Andy Diaz azzurro, cittadinanza italiana al campione del salto triplo - Altri Sport - Ansa.it, Agenzia ANSA, ‏2023-02-23 (באיטלקית)
ג'יימס דייווידסון

ג'יימס אולה דייווידסון (באנגלית: James Ole Davidson;‏ 10 בפברואר 1854 – 16 בדצמבר 1922) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, יליד נורווגיה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כגזבר ויסקונסין ה-13 בשנים 1899–1903, לאחר מכן כסגן מושל המדינה, ומתוקף תפקידו זה, כאשר התפטר המושל רוברט לה פולט כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, הושבע דייווידסון כמושל ויסקונסין ה-21 וכיהן בתפקיד בשנים 1906–1911, לאחר שבהמשך נבחר לתפקיד בזכות עצמו. ג'יימס דייווידסון נולד בעיר אורדל (Årdal) שבמחוז סון או פיורנה שבנורווגיה, כבנם של אולה ואינגבור (לבית ינסן) דייווידסון. ב-1872, כאשר היה בן 18, הוא היגר לארצות הברית. בעיר בוסקובל שבוויסקונסין הוא עבד כעוזר בחווה וכחייט. דייווידסון פתח עסק מסחרי מצליח והקים עסק משלו לחייטות בכפר סולג'רס גרוב שבוויסקונסין. דייווידסון החזיק בכמה משרות פוליטיות בוויסקונסין, ונבחר פעמיים כנשיא הכפר של סולג'רס גרוב. הוא גם נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לאספת המדינה של ויסקונסין, וכיהן בו בשלוש תקופות כהונה בשנים 1893–1899. לאחר מכן הוא נבחר לתפקיד גזבר המדינה של ויסקונסין ושימש בתפקיד עד 1903. ב-1902 נבחר דייווידסון כסגן מושל המדינה לצדו של המושל רוברט לה פולט. הוא כיהן בתפקיד עד 1 בינואר 1906, כאשר לה פולט התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית שאליו נבחר, ואז הושבע דייווידסון כמושל במקומו. הוא נבחר בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה נוספות בבחירות שהתקיימו ב-1906 וב-1908. בסך הכול הוא כיהן כמושל ויסקונסין מינואר 1906 ועד ינואר 1911. במהלך תקופת כהונתו כמושל, הורחב הפיקוח המדינתי על מערכת הרכבות כך שכלל גם פיקוח על חברות התשתיות, הטלגרף, הטלפון, החשמל המים וחברות הביטוח. לאחר תום כהונתו כמושל מונה דייוודסון על ידי יורשו בתפקיד לתקופת כהונה של חמש שנים כנשיא מועצת הפיקוח המדינתית. ב-1883 נשא דייווידסון לאישה את הלן בליס, ולשניים נולדו שתי בנות. ג'יימס דייווידסון נפטר במדיסון ב-16 בדצמבר 1922 כתוצאה מדלקת ריאות וסיבוכים של מחלת לב. הוא נטמן בבית הקברות פורסט היל שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1741-1742 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דייווידסון בוויקישיתוף ג'יימס דייווידסון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'יימס דייווידסון באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'יימס דייווידסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Ex-Governor of Wisconsin Dead". Wausau Daily Herald. December 18, 1922. p. 1. "Davidson, James O. 1854 – 1922". Archived from the original on November 4, 2012. Federal Writers' Project of the Works Progress Administration, and Herman, Jennifer L. (2008). Wisconsin Encyclopedia. North American Book Dist LLC. p. 218. Jens Davidson at NRK Sogn og Fjordane County Encyclopedia (in Norwegian) Legislative Reference Bureau (1960). The Wisconsin Blue Book. Legislative Reference Bureau. pp. 152-154. "James O. Davidson". 1996–2014 Wisconsin Historical Society. "Governors of Wisconsin". Genealogy Trails. Archived from the original on October 11, 2008.
קיילין בראון

קיילין בראון (באנגלית: Kaylyn Brown; נולדה ב-31 בדצמבר 2004) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) ושיאנית עולם בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר. בראון נולדה בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית. בשנת 2023 החלה ללמוד באוניברסיטת ארקנסו. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בקאלי שבקולומביה באוגוסט זכתה במדליית זהב בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר, לאחר שרצה בשלב המוקדמות, בו קבעה עם חבריה לנבחרת ארצות הברית שיא אליפות חדש של 3:18.65 דקות, אשר נשבר פעם נוספת בגמר. באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית כסף בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם ורנון נורווד, ברייס דדמון ושמיר ליטל בתוצאה של 3:07.74 דקות, אחרי הולנד (3:07.43 דקות) ולפני הממלכה המאוחדת (3:08.01 דקות). בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא עולם חדש של 3:07.41 דקות. ריצת 400 מטר: 49.13 שניות (2024) ריצת 400 מטר: 50.83 שניות (2023) קיילין בראון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
אבות

האם התכוונתם ל... מסכת אבות אבות דרבי נתן – הרחבה למסכת אבות ל"ט אבות מלאכה – מלאכות האסורות בשבת שלושת האבות תקופת האבות ארבעה אבות נזיקין – סוגי נזקים בהלכה היהודית אבות הטומאה
באיאנדה ואלאזה

באיאנדה ואלאזה (באנגלית: Bayanda Walaza; נולד ב-9 בפברואר 2006) הוא אתלט דרום אפריקאי, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) בריצת שליחים 4x100 מטר. באליפות אפריקה עד גיל 18 שנערכה בנדולה שבזמביה באפריל-מאי זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.59 שניות. באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם שון מסוואנגאני, בראדלי נקואנה ואקאני סימבינה בשיא אפריקה חדש של 37.57 שניות, אחרי קנדה (37.50 שניות) ולפני הממלכה המאוחדת (37.61 שניות). ריצת 100 מטר: 10.13 שניות (2024) ריצת 200 מטר: 20.34 שניות (2024) באיאנדה ואלאזה, ברשת החברתית אינסטגרם באיאנדה ואלאזה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
איבון שימה

איבון שימה (באנגלית: Yvonne Shima;‏ 1935 – 1 בספטמבר 2023) הייתה שחקנית בריטית ילידת קנדה. שימה נולדה בקולומביה הבריטית, קנדה, למשפחה ממוצא יפני, שמאוחר יותר התיישבה בטורונטו. זמן קצר לאחר שהגיעה לממלכה המאוחדת ב-1958 החלה את קריירת המשחק שלה במחזה "בית התה של ירח אוגוסט". אך היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו", שם גילמה את האחות לילי, סוהרת העובדת במפקדתו של ד"ר נו. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החליטה שימה להפסיק בקריירת המשחק שלה לאחר שהייתה מעורבת בתאונת דרכים. שימה נפטרה בספטמבר 2023. In Memoriam Canadian-Japanese actress Yvonne Shima (1935-2023), jamesbond007.se, ‏22 במרץ 2024
מרגריט לווארס

מרגריט לווארס (באנגלית: Marguerite LeWars;‏ נולדה ב-1941 בקינגסטון) היא שחקנית ג'מייקנית שהוכתרה כמיס ג'מייקה (אנ') לשנת 1961 וייצגה את מדינתה בתחרות מיס תבל באותה השנה. היא גם שיחקה בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו", בתור אנאבל צ'ונג, צלמת העובדת עבור ד"ר נו ונשלחת לעקוב אחר בונד, שהיה תפקידה הקולנועי היחיד. תפקידה בסרט זה היה מקרי: צוות ההפקה של הסרט נתקל בה בנמל התעופה של קינגסטון כשהם התכוננו לצילומי הסרט. לווארס עבדה בנמל התעופה באותה התקופה והם החליטו להשתמש בה בסרט. לראשונה הציעו לה את התפקיד של מיס טארו, אולם היא נתרעה מתפקיד זה. במקום זאת היא גילמה את דמותה של צ'ונג. לווארס טענה כי קולה דובב בסרט על ידי יוצריו ללא ידיעתה. כיום היא מתגוררת בטרינידד וטובגו. היא אם לבן וסבתא לנכדה המתגוררים בוונקובר. אחותה ברברה הייתה אשתו של ראש ממשלת ג'מייקה לשעבר מייקל מנלי. מרגריט לווארס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Cedriann J. Martin, Marguerite Gordon: lady of the manners, Caribbean Beat Magazine
לאו שטיין

לאו שטיין (במקור רוזנשטיין, בגרמנית: Leo Stein; למברג, 23 בפברואר 1861 – וינה, 28 ביולי 1921) היה ליבריתן, יוצר וכותב בימתי יהודי. מבחר מיצירותיו כולל דם וינאי (1899), האלמנה העליזה (1905), הרוזן של לוקסמבורג (1909) ונסיכת הצ'רדש (1915) לאו שטיין עבד בצמוד עם המלחינים הגדולים של וינה, יוהאן שטראוס הבן, פרנץ להאר, אימרה קלמן, אוסקר נדבל (אנ') והלבריתן ויקטור לאון. יחד עם האחרון, הוא תרם להצלחתו העולמית של פרנץ להאר. מקום מנוחתו נמצא בבית הקברות המרכזי בווינה (Zentralfriedhof) בחלק של בית הקברות היהודי הישן. The Merry Widow, directed by Michael Curtiz (Hungary, 1918) The Csardas Princess [it], directed by Emil Leyde (Austria, 1919) The Merry Widow, directed by Erich von Stroheim (1925) The Count of Luxembourg, directed by Arthur Gregor (1926) The Sweet Girl, directed by Manfred Noa (Germany, 1926) Schützenliesel, directed by Rudolf Walther-Fein and Rudolf Dworsky (Germany, 1926) The Csardas Princess, directed by Hanns Schwarz (Germany, 1927) The Csardas Princess, directed by Georg Jacoby (Germany, 1934) Polish Blood, directed by Karel Lamač (Germany, 1934) The Merry Widow, directed by Ernst Lubitsch (1934) Kungen kommer, directed by Ragnar Hyltén-Cavallius (Sweden, 1936, based on Der Gauklerkönig) Vienna Blood, directed by Willi Forst (Germany, 1942) Silva, directed by Aleksandr Ivanovsky (Soviet Union, 1944, based on The Csardas Princess) The Csardas Princess, directed by Georg Jacoby (West Germany, 1951) The Merry Widow, directed by Curtis Bernhardt (1952) Schützenliesel, directed by Rudolf Schündler (West Germany, 1954) The Count of Luxembourg, directed by Werner Jacobs (West Germany, 1957) The Merry Widow, directed by Werner Jacobs (Austria, 1962) The Csardas Princess [de], directed by Miklós Szinetár (West Germany, 1971) The Count of Luxembourg, directed by Wolfgang Glück (West Germany, 1972) Silva [ru], directed by Yan Frid (Soviet Union, 1981, based on The Csardas Princess) ר. מילר: ליאו שטיין . בתוך: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). להקה 13, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 2010, S. 151. יצירות של לאו שטיין בקטלוג ה־Deutsche Nationalbibliothek לאו שטיין im Austria-Forum (im AEIOU-Österreich-Lexikon) [https://port.hu/jump/person-153165 153165 לאו שטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאו שטיין, באתר AllMovie (באנגלית) לאו שטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאו שטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאו שטיין, באתר Discogs (באנגלית) לאו שטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טימותי מוקסון

טימותי נאפייר מוקסון (באנגלית: Timothy Napier Moxon;‏ 2 ביוני 1924 – 5 בדצמבר 2006) היה שחקן טייס ומסעדן אנגלי. ידוע בעיקר בזכות גילומו של ג'ון סטרנגווייז בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו". מוקסון נולד בקנט, אנגליה, הממלכה המאוחדת ושירת בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. הוא הוכשר כטייס בקנדה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון רפרטוארי (אנ') ויחד עם אחיו אוליבר מוקסון (אנ') הקים תיאטרון בלונדון. מוקסון עבד כטייס בג'מייקה כשפגש במקרה את במאי "ד"ר נו" טרנס יאנג בבית מלון בקינגסטון. בתחילה הציע לו יאנג תפקיד קטן כסוכן בריטי העוזב משחק קלפים כדי לענות לשיחת טלפון ונרצח על ידי שלושה מתנקשים המתחזים לעיוורים. דמות זו ידועה כג'ון סטרנגווייז. ב-1967 הופיע מוקסון בסרט "בוא לרגל איתי (אנ')". מוקסון נפטר בדצמבר 2006, והוא בן 82. הותיר אחריו בן, שתי בנות ונכדים. טימותי מוקסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Archived copy
משפחת סילבניאן

משפחת סילבניאן (ביפנית: シルバニアファミリー ミニストーリ) היא סדרת טלוויזיה יפנית בהנפשה ממוחשבת לילדים, המבוססת על מותג בובות באותו שם. ביפן הסדרה שודרה ב-TV Tokyo בשנת 2017, ובישראל הסדרה שודרה בערוץ הופ! בתחילת שנת 2023. העלילה מורכבת משני סרטונים קצרים שעוסקים בפרייה, משפחתה וחבריה. הדמויות בסדרה הם חיות מזנים שונים (חלקם נדירים או מיוחדים). פרייה: ארנבת מזן שוקולד לבנה – חומה, הדמות הראשית בתוכנית. קרם: ארנבת מזן שוקולד לבנה – חומה, אחותה הקטנה של פרייה. סטלה: ארנבת מזן שוקולד לבנה – חומה, אמם של פרייה וקרם. פרייזר: ארנב מזן שוקולד לבן – חום, אביהם של פרייה וקרם. ראלף: סנאי מזן אגוז חום, חברה של פרייה, טוב בלטפס על עצים ובעל אנרגיה. איידן: דוב מזן אוסבורן אוכרה, חברה של פרייה, אוהב לאכול חטיפים ולשחק במשחקי ספורט. סברינה: חתולה מזן מפוספס חומה, חברתה של פרייה, אוהבת לרכוב על אופניים. מלינדה: כלבה מזן פודל אוכרה, חברתה של פרייה, אוהבת להכין עוגות. סטפני: חתולה מזן משי לבנה, אוהבת לעצב אופנה. לורה: כלבה מזן פודל אוכרה, עובדת בחנות השוקולד. לולו: חתולה מזן משי לבנה. עובדת כמאפרת. קתרין: עכברה לבנה מזן מרשמלו, חכמה. כריסטופר: עכבר לבן מזן מרשמלו, בעל זיכרון טוב. זעפרן: סנאית מזן אגוז חומה, אוהבת דברים צהובים. אביגיל: קיפודה מזן ברמבל חומה, אוהב לעצב בגדים. רוז: חתולה מזן מארלו לבנה – שחורה, האישיות שלה שונה מזו של אחותה התאומה לילי. פלישיה: חתולה מזן מארלו לבנה – שחורה, עובדת כצלמת. ויליאם: ארנב מזן שוקולד לבן – חום, אוהב סיורים במוזיאון. ליונל: אריה מזן גרנד אוכרה, עובד כמוזיקאי. לוקאס: חתול מזן פרסי אפור, עובד כרקדן. שחר: חתולה מזן פרסי לבנה, מומחת בידענות על מערכת השמש. אלישיה: חתולה מזן פרסי לבנה, דוגמנית. ליירה: חתולה מזן פרסי לבנה, מתעניינת בהנדסה. סקיי: חתול מזן פרסי אפור, נהנה ללמוד על הטבע. ריאן: חתול מזן פרסי לבן, אוהב שמצלמים אותו. אתר האינטרנט הרשמי של משפחת סילבניאן (ביפנית) "משפחת סילבניאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משפחת סילבניאן", באתר נטפליקס משפחת סילבניאן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
איון הפקות

איון הפקות בע"מ (באנגלית: Eon Productions Limited) היא חברת הפקות בריטית המפיקה בעיקר את סדרת סרטי ג'יימס בונד. מטה החברה נמצא בפיקדילי שבלונדון והיא פועלת גם מאולפני פינווד בבקינגהאמשייר, אנגליה. החברה הוקמה ב-6 ביולי 1961 כדי להפיק את סרטי ג'יימס בונד שיצרו המפיקים אלברט ברוקולי והארי זלצמן לאחר שזה השיג את הזכויות על ספרי ג'יימס בונד של איאן פלמינג. זוהי חברת בת של חברת ההחזקות דנג'אק. ב-1975, לאחר תשעה סרטי ג'יימס בונד, מכר זלצמן את חלקו בחברה לחברת יונייטד ארטיסטס, ששימשה כחברת ההפצה של הסרטים ומאז טיפלה גם בהפקתם. לפני מותו של ברוקולי ב-1996 השתלטה בתו ברברה על החברה והפיקה את כל הסרטים מאז "גולדן איי" יחד עם אחיה החורגים. "ד"ר נו" (1962) "מרוסיה באהבה" (1963) "גולדפינגר" (1964) "כדור הרעם" (1965) "אתה חי רק פעמיים" (1967) "בשרות הוד מלכותה" (1969) "יהלומים לנצח" (1971) "חיה ותן למות" (1973) "האיש בעל אקדח הזהב" (1974) "המרגלת שאהבה אותי" (1977) "מונרייקר" (1979) "לעינייך בלבד" (1981) "אוקטופוסי" (1983) "רצח בעיניים" (1985) "007 באזור המסוכן" (1987) "רישיון להרוג" (1989) "גולדן איי" (1995) "מחר לנצח" (1997) "העולם אינו מספיק" (1999) "למות ביום אחר" (2002) "קזינו רויאל" (2006) "קוונטום של נחמה" (2008) "סקייפול" (2012) "ספקטר" (2015) "לא זמן למות" (2021) אתר האינטרנט הרשמי של איון הפקות (באנגלית) איון הפקות, באתר Company Check