laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מזע'ונה

מַזְע'ונָה (ערבית مزغونة) הוא אתר פירמידות הבנויות מלבני בוץ מתקופת השושלת השתים עשרה ששלטה במצרים העתיקה בין המאה ה-20 לפנה"ס ועד המאה ה-18 לפנה"ס. האתר נמצא 5 ק"מ דרומית לדחשור. האתר נחקר בשנת 1910 על ידי ארנס מקיי, ונחפר בשנת 1911 על ידי הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי. באתר נמצאו שתי פירמידות שבנייתן לא הושלמה. השערת הארכאולוגים היא שהפירמידות שייכות למלך אמנמחת הרביעי ולמלכה סבכנפררע. האתר מכיל גם בית קברות עם קברים מתקופת הממלכה הקדומה ועד התקופה הרומית. פיטרי מצא קברים שלמים מהתקופה הרומית הקדומה. קברים אלה שמורים היום במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון הפירמידה הדרומית נמצאת במרחק של כ-5 ק"מ דרומית לפירמידה הנטויה של סנפרו בדחשור, מוקפת בחומה גלית. ניתן לראות בשטח שרידים של לבני הבוץ, לא נמצאו שרידי כסוי אבני הגיר של הפירמידה. שטח בסיס הפירמידה הוא 52.5 מ"ר, אבל היא מעולם לא הושלמה. אין מידע לגבי שיפוע הפירמידה וגובה החומה המקיפה. ההנחה היא שהיא דמתה לפירמידה של חווארה, בממדים יותר קטנים. יחוס הפירמידה לאמנמחת הרביעי נעשה על בסיס המבנה, וצורת חדר הקבר. חדר הקבורה החיצוני הכיל בתוכו קבר מונוליטי סגור עשוי מחלמיש כמו קברו של אמנמחת השלישי בחווארה. באתר נמצאה אבן שחם גדולה מוכנה להשלמת קודקוד הפירמידה, אבל לא נעשה בה כל שימוש משום שאף אחד לא נקבר בפירמידה. הכניסה לאזור התת-קרקעי של הפירמידה הייתה ממרכז צידה הדרומי. מסדרון המעבר נבנה בקצהו בצורת U אשר הוביל לחדר הקבורה הפנימי. המרווח בין החדר לקבר היה כשני ס"מ. במקום נמצאו 42 טון לוחות חלמיש מחכים שיחליקו אותם מעל הקבר. פירמידה זו כמו הפירמידה הדרומית יוחסה למלכה סבכנפררע על בסיס שרידים שנמצאו בשטח. מלכה זו שלטה פחות מארבע שנים. קשריה המשפחתיים עם השליטים שקדמו לה לא נקבעו בבירור. ההנחה היא שהייתה ביתו של אמנמחת השלישי, ואחותו או חצי אחותו ובת זוגו של אמנמחת הרביעי. הפירמידה גדולה יותר מהפירמידה הדרומית. מבנה הבסיס של הפירמידה הושלם אבל איש מעולם לא נקבר בה. גם המבנה העליון של הפירמידה מעולם לא הושלם. •W.M.F. Petrie, G.A. Wainwright, E. Mackay, The Labyrinth, Gerzeh and Mazghuneh. London 1912 מדיה וקבצים בנושא מזע'ונה בוויקישיתוף אתר הפירמידות של מצרים - פירמידות של מזע'ונה שרטוט הפירמידה הדרומית במזע'ונה - בכיתוב תעלת הכניסה לחדר הקבורה שרטוט של המסדרון וחדר הקבורה בפירמידה הצפונית של מזע'ונה שרטוט הפירמידה הצפונית במזע'ונה אתר חפירות פלינדרס פיטרי - קולג' אוניברסיטת לונדון Lehner, Mark The Complete Pyramids, London: Thames and Hudson (1997)p.184-5 ISBN 0-500-05084-8.
סקופ

סְקוּפּ (מאנגלית אמריקנית: scoop; פירוש המילה המקורי הוא "מחטף") הוא מונח בעיתונאות המציין ידיעה חדשותית מקורית, חשובה, מפתיעה או מרעישה שנחשפה באופן בלעדי על ידי גורם עיתונאי כלשהו. השימוש המתועד הראשון במילה במשמעות זו הוא מאמצע המאה ה-19. בהשאלה, המילה משמשת כסלנג עבור תגלית מפתיעה בכל תחום שהוא בחיים. האקדמיה ללשון העברית הציעה, כבר בשנות החמישים, את החלופה העברית סנונית. אולם עדיין לא נפלה החלטה בדבר. סקופים הם לרוב חדשות בעלות חשיבות רבה, אשר סביר להניח שיעניינו מספר רב של אנשים. הסקופ הוא לרוב סיפור חדש או, לחלופין, כזה המלמד על היבט חדש לגבי אירוע חדשותי אשר ידוע זה מכבר. לרוב הסיפור הוא לא צפוי או מפתיע ולעיתים אף מדובר בידיעה סודית. בשל כך, אירועים אשר מתרחשים לעיני כל ובפומבי, כגון אירוע ציבורי גדול או הצהרות שניתנו במהלך מסיבת עיתונאים, אינם נחשבים כסקופים. על אף זאת, לא כל ידיעה בלעדית למדיום חדשותי כלשהו היא סקופ. כך, לדוגמה, ידיעה בלעדית על פריצה למשרד היא לאו דווקא סקופ, שכן לרוב אין לפריצה שכזו השפעה רבה על הציבור או על ההיסטוריה. מצב הפוך עלול להתרחש כאשר ידיעה בלעדית אשר בהקשרה המקורי לא נראתה כסקופ הופכת לכזו בהקשר ההיסטורי, כך למשל היה בפרשת ווטרגייט. scoop, במילון האטימולוגי המקוון (באנגלית) אסף שטול-טראורינג, לע"מ הפיצה רשימת מלים עבריות למונחים מעולם העיתונות, באתר הארץ, 9 במרץ 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן לנדאו

דן ג'סטין לנדאו (נולד ב-12 באפריל 1970) הוא עורך דין שכיהן כמנכ"ל הכנסת בשנים 2009 – 2013. לנדאו הוא בוגר ישיבת הר עציון במסגרתה שירת בחיל השריון כחייל הסדר, בעל תואר במשפטים ומוסמך לעריכת דין. במהלך הכנסת ה-15 שימש כעוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת ראובן ריבלין. לאחר מינויו של ריבלין לשר התקשורת עבר עמו למשרד ושימש ראש מטה השר. מתוקף תפקידו עמד בראש צוות מקצועי שהמליץ להמיר את פעילות משרד התקשורת ברשות עצמאית. אחריותו השוטפת במשרד התקשורת כללה ריכוז הקשר עם הכנסת ומשרדי הממשלה השונים. לאורך כהונת הכנסת ה-16, בעקבות מינויו של ריבלין ליושב ראש הכנסת, שימש לנדאו ראש לשכת היו"ר. בתקופה זו עמד בראש פרויקט ההקמה של ערוץ הכנסת וליווה את הליך החקיקה הכרוך בהקמתו ומכרז הזכיינות לגוף המשדר. כן הוא ליווה את פעילות מרכז המחקר והמידע של הכנסת בתקופת הקמתו, והציג את עמדת היו"ר בישיבות הוועדה להכנת כללי אתיקה לחברי הכנסת. לאחר פיזור הכנסת ה-16 ולקראת התכנסות הכנסת ה-17 החליטו יו"ר הכנסת ומזכיר הכנסת להעסיק את לנדאו דרך חברת מאסטרפלאן לזמן מוגבל בגלל היותו בעל הניסיון היחיד בנושא פרויקט הקמת מרכז מבקרים של הכנסת שהיה אז בעיצומו. מבקר המדינה מתח ביקורת על הסדר העסקה זה ובעקבות זאת ביטל מנכ"ל הכנסת הנכנס את פרויקט מרכז המבקרים וסיים את ההתקשרות עם לנדאו. בשנים 2006–2009 עסק בעריכת דין באופן פרטי והתמקד בייצוג משפטי בבג"ץ ובפרויקטים בתחום התקשורת. בשנת 2008 הציג מועמדותו לתפקיד יו"ר המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין. לאחר כינון הכנסת ה-18 ובחירתו מחדש של ריבלין לתפקיד יו"ר הכנסת, באפריל 2009 מונה לנדאו למנכ"ל הכנסת ואושר לתפקיד על ידי ועדת הכספים. בתפקיד מנכ"ל הכנסת שם לנדאו דגש על ניהול המשכן על פי תקנים מקובלים של חברות עסקיות, כולל הכנת תוכניות עבודה שנתיות ורב שנתיות ופרסום מרבי של פעילות הכנסת להגדלת השקיפות. בין השאר שודרג אתר האינטרנט של הכנסת, הוגברו השידורים הישירים ממליאת הכנסת ומוועדות הכנסת באמצעות ערוץ הכנסת והאינטרנט, הוגדל באופן ניכר מערך הדוברות של הכנסת, וכן הורחבו ימי הביקור בכנסת, פותחו סיורים ייחודים ותוכניות חינוכיות לקהלים בכל הגילאים ומותאמים לנושאים שונים ומגוונים, דבר שהביא להכפלת מספר המבקרים בכנסת. כיום משמש לנדאו סמנכ"ל רגולציה ברכבת ישראל. לנדאו הוא בנו של דוד לנדאו, נשוי ואב לחמישה. מתגורר באפרת. חזקי עזרא, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2009 אריק בנדר, שמחה רבה - ביבי הגיע, פגרת הפסח נכנסה, באתר nrg‏, 2 באפריל 2009 הוועדה הציבורית להכנת הצעה לקובץ כללי אתיקה לחברי הכנסת, ישיבה מס' 35 - 20 ביוני 2005, בכנסת - כללי אתיקה בנושא שדלנים בכנסת, באתר הכנסת מבקר המדינה, סוגיות במינהל הכנסת, בדוח השנתי מס' 57ב לשנת 2006 ולחשבונות שנת הכספים 2005, עמ' 3-12 שאול אמסטרדמסקי, מנכ"ל חדש לכנסת: דן לנדאו - בעבר ראש לשכתו של ריבלין, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2009 יהונתן ליס, דיוני הכנסת - מעכשיו בשידור חי ברשת, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2010
אברהם קפלן (מוזיקאי)

אברהם קפלן (5 במאי 1931 – 6 בספטמבר 2023) היה מנצח מקהלות ומלחין ישראלי-אמריקאי. קפלן נולד בישראל, בן ונכד למנצחי מקהלות – סבו היה חזן ומנצח מקהלה באימפריה הרוסית. אביו, שלמה קפלן, הניח את התשתית לתרבות שירת המקהלה בישראל והיה למנצח המקהלות המוביל באמצע המאה ה-20. ניסיונו הראשון של אברהם בתחום זה היה בעת שירותו הצבאי, כאשר ניצח על מקהלה ביחידה שלו. אחרי השחרור החל בלימודי מוזיקה (ניצוח על מקהלות) באקדמיה למוזיקה בירושלים והתמנה למנצח המקהלות של הקונסרבטוריון ושל קול ישראל. בשנת 1954 יצא קפלן לניו יורק, להמשיך בלימודי המוזיקה בג'וליארד. כעבור שלוש שנים, מצויד בשתי דיפלומות ואחרי תקופת עבודה כעוזר מנצח, חזר לישראל וניצח על מקהלת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. בשנת 1961 חזר לארצות הברית, התמנה לראש מחלקת ניצוח מקהלות בג'וליארד. במקביל שימש מנצח או מנהל מוזיקלי במקומות שונים, הופיע בתוכניות טלוויזיה והקליט עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. על תלמידיו בג'וליארד נמנה המנצח ג'ון נלסון. בשנת 1954 היה שותף להכנות לביצוע הבכורה העולמי של האופרה "דוד" מאת דריוס מיו בירושלים. ב-1963 הכין את המקהלה לביצוע הבכורה העולמי של הסימפוניה השלישית של ברנשטיין, "קדיש", בתל אביב. ליאונרד ברנשטיין הביע את התפעלותו מן המוזיקליות והרבגוניות של תזמורת הקאמרטה הסימפונית בניצוחו של "מאסטרו אברהם קפלן, שנשלח לה ממרומים". קפלן ניצח על תזמורת זו בשנים 1968–1977. בשנת 1977 הופיע בבית הלבן בקונצרט חגיגי לכבוד נשיא פינלנד, אורהו קקונן. הוא הוזמן לנצח בקונצרט לכבוד אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ובעלה הדוכס מאדינבורו בביקורם בארצות הברית בשנת 1983. ב-1977 הצטרף אברהם קפלן לסגל המרצים של אוניברסיטת וושינגטון כמנהל לימודי המקהלה. נוסף לניצוח והוראה, כתב קפלן ב-1985 את ספר הלימוד "Choral Conducting", בנושא "ניצוח מקהלות". הספר, הנפוץ מאוד בשימוש, יצא במהדורה שלישית. בתחילת 2020 עבר לבלטימור במטרה להיות סמוך לבנו ונכדיו. לעת זקנה, הוא החליט לחזור ולחיות בעיר ילדותו תל אביב, לצד אחיותיו. אברהם נפטר ב-6 בספטמבר 2023. אתר האינטרנט הרשמי של אברהם קפלן (באנגלית) אברהם קפלן, באתר AllMusic (באנגלית) אברהם קפלן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אברהם קפלן, באתר Discogs (באנגלית) אברהם קפלן (1931-), דף שער בספרייה הלאומית אברהם קפלן, באתר naxos.com אברהם קפלן, באתר bach-cantatas.com https://web.archive.org/web/20081220084303/http://www.washington.edu/research/showcase/1977c.html ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיבולת לב-ריאה

סִיבּוֹלֶת לב-ריאה (נקראת גם סיבולת ארוכת-טווח או סיבולת קרדיו-וסקולרית) היא היכולת של המערכות המרכזיות (מערכת הלב וכלי הדם, מערכת הדם, מערכת הנשימה והעצבים) בעיקר בזו המפעילה את קבוצות שרירי השלד הגדולות, לפעול ביציבות לאורך זמן. זמן פעילות ארוך דורש אספקת חמצן וגלוקוז וסילוק פסולת הנוצרת במהלך הפעלת השרירים. סיבולת לב-ריאה היא אחד מתוך עשרת מרכיבי הכושר הגופני הנחשב כחיוני ביותר לשמירה על בריאות האדם ועל כושרו הגופני הכללי. היא מהווה את יכולתו של האדם להתמיד בפעילות גופנית לזמן ממושך. אנשים המעוניינים להיות ספורטאים צריכים לשפר מרכיב זה. סיבולת לב-ריאה היא יכולתו של הגוף לקלוט כמויות גדולות יותר של חמצן מהאוויר במינימום זמן במהלך פעילות מאומצת, ולהעבירו באמצעות הדם לכל התאים הצורכים אותו. בו זמנית התאים מפרישים חומרי פסולת המועברים חזרה על ידי הדם למערכות אחרות בגוף ונפלטים החוצה. במילים אחרות, בזמן פעילות גופנית עובדות מספר מערכות הפועלות בצורה משולבת. חולשה או רפיון של איבר אחד במערכת יגרמו לחולשה גופנית כללית. חולשה גופנית יכולה להתבטא בעייפות, כאבי ראש, סחרחורת, בחילה וסימנים אחרים. סיבולת לב-ריאה תורמת לגוף: שיפור זרימת הדם, חיזוק שרירי הלב, הנמכת דופק מנוחה, זירוז תהליכי התאוששות, ירידה בלחץ הדם לנורמה, עלייה ברמת ה-HDL במקביל לירידה ברמות ה-LDL, ירידה במשקל ועוד. בנוסף, הוכח מדעית כי אנשים בעלי סיבולת לב-ריאה גבוהה יותר חולים פחות במחלות לב וכלי הדם מאשר אנשים בעלי סיבולת לב-ריאה נמוכה יותר. סיבולת לב-ריאה ניתן לשפר על ידי מאמץ גופני מתון לאורך זמן, כמו ריצה מתונה, שחיה, הליכה מהירה, קפיצה בחבל, רכיבה על אופניים (רגילים או נייחים), ירידה ועלייה במדרגות או על גבי שרפרף ועוד. רפואת ספורט באתר "דוקטורס"
משפט הצפיפות של צ'בוטרב

משפט הצפיפות של צ'בוטרב הוא משפט מרכזי בתורת המספרים האלגברית. עבור הרחבת גלואה נתונה של שדות מספרים, עם חבורת גלואה G, המשפט מתאר כיצד מתפלגת בין איברי G העתקת פרובניוס המתאימה לראשוני הנבחר, כביכול, באקראי. משפט הצפיפות מהווה הכללה משותפת למשפט דיריכלה על ראשוניים בסדרות חשבוניות ולמשפט פרובניוס על פירוק פולינום שלם מודולו ראשוניים שונים. בין המסקנות החשובות מהמשפט: בכל שדה מספרים, האידיאלים הראשוניים מתפלגים באופן אחיד (במובן של צפיפות דיריכלה) בין המחלקות השונות של חבורת מחלקות האידיאלים. משפט הצפיפות: תהי K/F הרחבת גלואה של שדות מספרים, עם חבורת גלואה   G = Gal ⁡ ( K / F ) {\displaystyle \ G=\operatorname {Gal} (K/F)} . עבור כל מחלקת צמידות C של G, לקבוצת הראשוניים p שעבורן העתקת פרובניוס שייכת ל-C יש צפיפות דיריכלה השווה ל-   | C | | G | {\displaystyle \ {\frac {|C|}{|G|}}} . יש להבחין שהעתקת פרובניוס המתאימה לראשוני p (של F) אינה מוגדרת היטב כאיבר של G, אלא עד כדי הצמדה. לכן קובע המשפט למעשה שהעתקת דיריכלה מקבלת כל ערך אפשרי בחבורה, ב"הסתברות" אחידה. אם f הוא פולינום מתוקן בעל מקדמים בחוג השלמים האלגבריים   O F {\displaystyle \ O_{F}} של F, אז העתקת פרובניוס המתאימה לראשוני p (שהוא אידיאל ראשוני בחוג השלמים) פועלת על שורשי הפולינום בשדה השאריות   O K / P {\displaystyle \ O_{K}/P} באמצעות העלאה בחזקת   q = | O F / p | {\displaystyle \ q=|O_{F}/p|} . לפי תורת גלואה של שדות סופיים, מבנה המחזורים של פעולה זו שווה לתבנית הפירוק של הפולינום f מעל השדה   O F / p {\displaystyle \ O_{F}/p} . כך אפשר להסיק ממשפט הצפיפות של צ'בוטרב את משפט פרובניוס. צ'בוטרב (1894-1947) הוכיח את המשפט ב-1922, באמצעות רדוקציה של הרחבת שדות כללית להרחבה ציקלוטומית. כדי להוכיח את המשפט עבור הרחבה ציקלוטומית K/F, הוא פירק את פונקציית זטא של השדה K כמכפלה של פונקציות L של השדה F, בדומה לאופן שבו הוכיח דיריכלה את המשפט שלו. ההוכחה פורסמה ב-1923 ברוסית, ואז ב-1925 בגרמנית. שנתיים אחר-כך נעזר אמיל ארטין בשיטת הרדוקציה של צ'בוטרב כדי להוכיח את משפט ההיפוך שלו, ושיטה זו היא עדיין צעד חיוני בכל הוכחה של משפט ההיפוך. את המשפט של צ'בוטרב, לעומת זאת, גוזרת הספרות המודרנית ממשפט ההיפוך, המטפל באופן ישיר בכל הרחבת שדות אבלית. משפט הצפיפות של צ'בוטרב, באתר MathWorld (באנגלית)
חוליגניות

חוליגניזם או חוליגניות (מאנגלית: Hooligan, על פי האקדמיה ללשון העברית: בִּרְיוֹנוּת) היא התנהגות ציבורית חסרת משמעת והרסנית, בדרך כלל של חבורות צעירים. מקור השם לא ברור, אבל ידוע שנעשה בו שימוש בדו"ח משטרה מלונדון בשנת 1898. תאוריה אחת אומרת שהשם בא מבריון אירי מלונדון בשם פטריק הוליגן, תאוריה אחרת אומרת שהשם בא מכנופיית רחוב מאיסלינגטון שנקראה "הולי", תאוריה שלישית אומרת ש"הולי" היא מילה אירית שמשמעותה פראי. לעברית הגיעה המילה דרך הרוסית, ומכאן צליל החי"ת בתחילתה. לרוב[דרוש מקור] המילה מקושרת בציבור עם ענפי ספורט, ובראשם הכדורגל, והמילה במשמעותה המקורית, חבורות רחוב של צעירים, לא הייתה בשימוש נרחב מאז שנות ה-80. האלימות בספורט היא עתיקת יומין. כבר בשנת 532 יריבות בין קבוצות מרוצי סוסים כחולות וירוקות בקונסטנטינופול הובילה ל-30,000 הרוגים בשבוע באירוע שידוע בשם "מהומות ניקה". משחק הכדורגל והאלימות הלכו ביחד מאז תחילת המאה ה-13 באנגליה. משחקי כדורגל של ימי הביניים עירבו מאות שחקנים, ופעמים רבות הובילו לקרבות בין הצעירים של כפרים יריבים. רק שתי תקופות בהיסטוריה הבריטית היה נקיות מאלימות בכדורגל: השנים בין שתי מלחמות העולם ולאחר מכן בתקופת מלחמת העולם השנייה. ההתנהגות שידועה בתור "חולגיניזם בכדורגל" מקורה באנגליה בשנות ה-50 המוקדמות, ואילו במדינות אירופאיות אחרות, דפוסים דומים של התנהגות הגיעו בשנות ה-70 המוקדמות. אוהדים איטלקים יצרו סוג של חדשה של אהדה פנאטית לקבוצה שידועה בתור אולטרה. אולטראס הם כח משמעותי במשחקי הכדורגל באיטליה ובמדינות אירופאיות אחרות. בריונות ונדליזם גיא שפר, החוליגן שבתוכנו, באתר כלכליסט, 18 באוגוסט 2011 צח יוקד, חוליגן כדורגל? יש סיכוי שאתה קצת טרוריסט, באתר הארץ, 30 במאי 2018 חדשות החוליגנים
וינסנט קנבי

וינסנט קנבי (באנגלית: Vincent Canby; ‏27 ביולי 1924 – 15 בספטמבר 2000) היה מבקר קולנוע אמריקאי. קנבי נולד בשיקגו שבאילינוי לקטרין אן ולויד קנבי. בשנת 1969 הפך למבקר הקולנוע הבכיר בעיתון "הניו יורק טיימס" וכתב בעיתון על יותר מ-1,000 סרטים. הוא היה תומך נלהב של כמה במאים, בהם וודי אלן שאף הגדיר את הביקורת על סרטו "קח את הכסף וברח" כנקודת מפנה בקריירה שלו. קנבי העביר ביקורת קשה על סרטים עטורי שבחים כגון "רוקי", "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", "היו זמנים באמריקה", "צ'יינהטאון", "שגעון של לילה", "מגרש השדים", "קן הקוקייה", "הסנדק חלק שני", "הנוסע השמיני" ו"מלתעות" שעליו כתב בסגנונו האופייני: "45 שניות אחרי שהסרט יסתיים לא יהיה צופה אחד שלא יחוש שהוא צפה בקשקוש". קנבי נפטר ממחלת הסרטן במנהטן שבניו-יורק. שלוש שנים לאחר מותו של קנבי, הופיעה בעמוד הראשי של "ניו יורק טיימס" ידיעה פרי-עטו על מותו של בוב הופ. כחלק מתיק חבצלת כתב קנבי כתבת-הספד על הופ שנים רבות לפני כן. וינסנט קנבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וינסנט קנבי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וינסנט קנבי, באתר Metacritic (באנגלית) וינסנט קנבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וינסנט קנבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Vincent Canby Biography (1924-2000)", Film Reference "Vincent Vanby Veviews", The New York Times Vincent Canby, "Take the Money and Run (1969)", New York Times, 19/8/1969 אהרון קשלס, "הכריש שטרף את הקולנוע", גלובס, 14 בספטמבר 2005 Bob Hope, Comedic Master and Entertainer of Troops, Dies at 100, גרסת ארכיון של כתבה ב"ניו יורק טיימס", 28 ביולי 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב שמואל

יעקב שמואל (נולד ב-7 באוגוסט 1968) הוא מתאגרף ישראלי מקצועני לשעבר במשקל נוצה. מאזנו כמקצועני הוא 7 ניצחונות ו-0 הפסדים. שמואל ייצג את ישראל באולימפיאדת סיאול בשנת 1988, הגיע לשלב רבע הגמר וסיים במקום החמישי באולימפיאדה. הוא גם היה אלוף ישראל במשקל נוצה פעמים רבות ואלוף מדינת ניו יורק לחובבים ב-1986. שמואל גדל באור יהודה. החל את קריירת האיגרוף בשנת 1980 אצל המאמן פימה ליפמנוביץ'. בהיותו בן 14 ערך שמואל את הקרב הבינלאומי הראשון שלו נגד אלוף בתי הספר של אנגליה וניצח, בתחרות שנערכה בין נבחרת ישראל ולבין נבחרת צפון אנגליה. בגיל 15 זכה לראשונה באליפות ישראל לנוער. ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות ברחבי אירופה. בשנת 1986 יצא לתחרות בניו יורק וזכה במדליית זהב בטורניר הספניש גלובז (אליפות מדינת ניו יורק לחובבים). ב-1987 זכה בטורניר בפולין. בשנת 1987 התגייס לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין ושירת באשקלון. בשנת 1988 השתתף שמואל באולימפיאדת סיאול שבקוריאה הדרומית. בקרב הראשון הוא ניצח את ירמו אסקלינן מפינלנד, ובקרב השני את ריקרדו פיטמן מאיי קוק, אך בשלב רבע הגמר נוצח על ידי האיטלקי ג'ובאני פאריסי, שהמשיך וזכה במדליית הזהב. בשנת 1990, לאחר שרותו הצבאי, עבר שמואל לצרפת ושם עבד כשנתיים כמתאגרף מקצועני. בין 3 בדצמבר 1988 ו-10 בפברואר 1991 ערך שמואל שבעה קרבות כמקצוען, וניצח בכולם. הוא התאגרף עם מיק פאול, מוסטפא ורקווי, פסקל ראגאוט, רדהא ג'ין עבאס, ג'ין מארק אוגוסטין, ליונל ג'ין ואנק ריגל. בשנת 1995 הגיע למקום חמישי באליפות העולם שנערכה בברלין. אך בעקבות הפסד למתאגרף טורקי באליפות אירופה, נמנעה ממנו האפשרות להתחרות באולימפיאדת אטלנטה (1996). בשנת 1996 פרש שמואל מאיגרוף תחרותי בעקבות פציעה ביד. הוא עבר לאימון, אימן חמש שנים בקבוצת מכבי תל אביב באיגרוף, ובמקביל אימן בנבחרת ישראל באיגרוף. נכון ל-2013 משמש כמאמן ומדריך לאיגרוף במכון שפתח באור יהודה. גרוש ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא יעקב שמואל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יעקב שמואל יעקב שמואל, באתר olympedia.org יעקב שמואל, באתר BoxRec גל קרניאל, נוק אאוט תמיד עדיף, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2006 ערן גולן, הפצע הפתוח של המתאגרף יעקב שמואל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 3 באוגוסט 2010 Yacov Schmuel, באתר fightsrec במהלך התחרות ג'ון מירונה מסודאן סירב להתמודד מולו, וכך ניצח אותו ניצחון טכני ועבר לשלב הבא בתחרות לטענת שמואל, בשל שיפוט לקוי בקרב זה. ראו: ערן גולן, הפצע הפתוח של המתאגרף יעקב שמואל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 3 באוגוסט 2010
בית הכנסת סקולנובה

בית הכנסת סקולנובה (באיטלקית: Sinagoga Scolanova; מילולית: "בית הכנסת החדש") נמצא בעיר טראני שבדרום איטליה. הוא נבנה בימי הביניים בשנת 1247. בשנת 1541, עם גירוש היהודים מהאזור בידי קרלוס החמישי, הוסב – יחד עם שלושת בתי הכנסת הנוספים בטראני – לכנסייה קתולית, ששמה היה "סנטה מריה סקולנובה" (באיטלקית: Chiesa di Santa Maria Scolanova). הכנסייה שפעלה בו הפסיקה את פעילותה בשנות ה-50, ובשנת 2006 שב המבנה ליעודו המקורי, בית כנסת יהודי. אף שהכנסייה פעלה במבנה במשך מאות שנים, לא הוכנסו שינויים משמעותיים בעיצובו הפנימי של המבנה, וכך השתמרו גומחת ארון הקודש ושלושה חלונות המעטרים את קיר המזרח. בית הכנסת סקולנובה היה אחד מארבעה בתי כנסת שפעלו בעיר טראני בימי הביניים. בשנת 1541, עם גירוש יהודי האזור, הוסבו כל ארבעת בתי הכנסת לכנסיות ו-310 היהודים שנותרו בעיר נאנסו להמיר את דתם לנצרות. מתוך ארבעת מבני בתי הכנסת שרדו רק הסקולנובה והסקולגרנדה. מבנה בית הכנסת סקוֹלַגרַנדֶה (באיטלקית: Sinagoga Scolagrande; מילולית: "בית הכנסת הגדול") הפך לכנסיית סנט'אנה (באיטלקית: Chiesa di Sant’Anna), וב-2009, כתוצאה מפעילותו של חוקר יהדות איטליה צ'זרה קולפמינה ואחרי עבודות שיקום ממושכות, נפתח בו מוזיאון למורשת יהודי טראני (איט'). על אף השבת המבנה לייעודו המקורי כבית הכנסת, בשל היותו מקום היסטורי אין אפשרות לשנות דבר במבנה. כך נוצר מבנה דת יהודי שמשלב אלמנטים נוצרים. בבית הכנסת נותר מגדל פעמונים בראש המבנה, אך אחד מבני הקהילה החליף באישון לילה את הצלב במגן דוד. את איור מרים אם ישו, שבגומחת ארון הקודש, כיסו באמצעות קיר זמני. מאז 2006, היהודי האחרון שנותר בטראני, אברהם זכאי זקילו, מתפלל בבית הכנסת מדי יום. לתפילה במקום מצטרפים גם מבקרים מזדמנים בעיר. יהדות טראני מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת סקולנובה בוויקישיתוף איטליה, טראני / הרב אליהו בירנבוים, באתר www.daat.ac.il
המל

המל (מערבית: راس الحمل - ראס אל המל, "ראש הכבש") או α בטלה הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים טלה והוא גם אחד מהכוכבים הבהירים בשמי הלילה. הכוכב מייצג את ראשו של הטלה כפי שמרמז שמו בערבית. הכוכב נקרא גם לעיתים אל-נאת' (בערבית, הנוגח) אך שם זה מזוהה כיום עם הכוכב β בשור. לפני כ-2,000 שנים היה הכוכב סמוך לנקודת המפגש בין מישור המלקה ובין קו המשווה השמימי, כלומר במקום בו נמצאה השמש בנקודת השוויון של האביב (בחצי הכדור הצפוני), ומסיבה זו נחשב מזל טלה למזל הראשון בגלגל המזלות. נקיפת ציר כדור הארץ העבירה את נקודת השוויון לקבוצת דגים. המל הוא ענק כתום במרחק של כ-66 שנות אור ועם מסה של כ-2 מסות שמש, שעזב את הסדרה הראשית לאחר תום שלב היתוך המימן בליבתו. רדיוס הכוכב הוא 15 רדיוסי שמש ועוצמת הארתו היא פי 50 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ופי 90 אם כוללים גם את התחום התת אדום. המל באתר של ג'ים קלר המל, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
קפליוק

האם התכוונתם ל... אולגה קפליוק – פרופסור לבלשנות, מומחית לשפות שמיות; אשתו של אמנון קפליוק אמנון קפליוק – עיתונאי ומזרחן, ממייסדי בצלם; בנו של מנחם קפליוק, אחיו של עודד קפליוק ובעלה של אולגה קפליוק מנחם קפליוק – מזרחן ועיתונאי ישראלי; אביהם של אמנון קפליוק ועודד קפליוק עודד קפליוק – במאי, מפיק וסופר; בנו של מנחם קפליוק ואחיו של אמנון קפליוק
מאיר

האם התכוונתם ל... אנציקלופדיה מאיר נתיב – חיבור אנציקלופדי יהודי יעקב מאיר – הראשון לציון, הרב הראשי הספרדי ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר – ישיבה תיכונית בירושלים מרשל מאיר – רב אמריקני, היה פעיל בולט ביהדות ארגנטינה מכון מאיר – בית מדרש ומרכז תורני של הזרם הדתי לאומי המיועד בעיקר לחוזרים בתשובה ערוץ מאיר לילדים – סדרה חינוכית לילדים המשודרת ברשת האינטרנט קבר רבי מאיר בעל־הנס – חלקת קבר בדרום טבריה, עליה בנוי בית כנסת צדקת רבי מאיר בעל הנס – ארגון כולל חיבת ירושלים רבי מאיר – מבולטי התנאים בדור שלאחר מרד בר כוכבא גולדה מאיר – ראש ממשלת ישראל מאיר כהנא – חבר כנסת ויו"ר תנועת כך יצחק מאיר – ראש עיריית בני ברק ניר מאיר – מזכ"ל התנועה הקיבוצית נתי מאיר – חבר פרלמנט רומני, שהורשע בפלילים עוזי מאיר – פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש עיריית יהוד-מונוסון בשנים 1998–2003 שמואל מאיר – סגן ראש עיריית ירושלים אורי מאיר – ויולן ומנצח קנדי־ישראלי טל מאיר – עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית ידידיה מאיר – סאטיריקן, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי מירה מאיר – סופרת ומשוררת ישראלית סיוון רהב־מאיר – עיתונאית ישראלית ואשתו של ידידיה מאיר אלחנן מאיר – פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה תעסוקתית באוניברסיטת תל אביב אפרים מאיר – חוקר פילוסופיה יהודית יגאל מאיר – פרופסור לפיזיקה יונתן מאיר – פרופסור במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ליאון אריה מאיר – מזרחן וחוקר תולדות האמנות האסלאמית מיכאל מאיר (ארכאולוג) – ארכאולוג ישראלי מתי מאיר – פרופסור לאמנות ביזנטית באוניברסיטה הפתוחה עירית מאיר – בלשנית ישראלית מומחית לבלשנות שפות סימנים, פרופסור באוניברסיטת חיפה עפרה מאיר – פרופסור בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה תמר מאיר – חוקרת של ספרות המדרש והאגדה וסופרת ילדים אהרון מאיר – מנהל בנק המזרחי בית מאיר – מושב בהרי ירושלים גן מאיר – פארק ציבורי בתל אביב הרצח בגן מאיר – רצח ואונס דרמטיים בשנות הארבעים שהביאו לקביעת תקדים משפטי מגדל שלום מאיר – מגדל משרדים בתל אביב, בעבר היה גורד השחקים הגבוה במזרח התיכון מוזיאון ל״א מאיר לאמנות האסלאם - המוזיאון לאמנות האסלאם בירושלים קריית מאיר – שכונה במרכז תל אביב רמות מאיר – מושב במועצה האזורית גזר שדרות גולדה מאיר (ירושלים) – ציר ראשי בירושלים מרכז רפואי מאיר – בית חולים בכפר סבא יעקב מאיר (מחנך) – מורה ירושלמי דוד מאיר – רופא ישראלי, מנהל המרכז הרפואי שערי צדק יונתן מאיר (קצין) – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה יוסף מאיר – מנהל קופת חולים כללית ומנהל משרד הבריאות מאיר חברה למכוניות ומשאיות – חברה המייבאת כלי רכב לישראל אישים ששמם הפרטי הוא מאיר בן־מאיר המאירי מאייר מאירי מאירוב – מאירוביץ'
אזור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אזור – מועצה מקומית בישראל אזור (הרלדיקה) – טינקטורת כחול בהרלדיקה חבל ארץ – אזור גאוגרפי אזור – חגורה רחבה אזור - הכינוי המקובל בחוקי מדינת ישראל לשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה אזור