laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל סטטוס

סמל סטטוס הוא לרוב אובייקט חיצוני לאדם הנראה לעין המסמל את מעמדו החברתי או הכלכלי. סמלי סטטוס מסייעים לאינטראקציות חברתיות משום שהם נותנים פרשנות תרבותית. אנו מציגים סמלי סטטוס על מנת לידע את הסביבה על מעמדנו. מוצרי יוקרה רבים לעיתים קרובות נחשבים סמל סטטוס. על פי סמלי סטטוס ניתן להסיק את שייכותו של האדם למעמד מסוים. מרבית בני האדם שואפים למעמד גבוה ומבקשים להתהדר גם בסמלים המשויכים לו. כמו בסימנים אחרים, סמלי סטטוס עשויים להשתנות בערך או משמעות לאורך זמן, ויהיו שונים בין מדינות ואזורים תרבותיים. לדוגמה, לפני המצאת הדפוס, בעלות על אוסף כתבי יד היה סמל של עושר ואוריינות. כמה מאות שנים מאוחר יותר, ספרים (ואוריינות) הפכו נפוצים יותר, וספרייה פרטית אינה משמשת כסמל סטטוס מובהק למעמד מסוים. פנינים וירקן היו סמלי סטטוס שנשמרו באופן בלעדי לאצולה בחלק מתרבויות העבר של מזרח אסיה. צבעים מיוחדים, כגון צהוב קיסרי (בסין) או סגול מלכותי (ברומא העתיקה) היו שמורים לבני מלוכה ואצולה. קנסות ועונשים כבדים ניתנו למי שהשתמש בצבעים הללו ולא השתייך למעמדות השליטים. דוגמה נוספת לסמל סטטוס משותף מימי הביניים באירופה היא ההרלדיקה. גם במערב וגם במזרח הרחוק חרבות היוו סמל סטטוס בימי הביניים. בקרבות באותה התקופה ראו שימוש בעיקר חניתות, חץ וקשת ונשקי מוט. החרב, הפכה לסמל סטטוס בגלל חוסר יעילותה מול נשקים אלו ושריונות התקופה ועלות היצור הגבוהה שלה בגלל כמות המתכת הנדרשת כדי לייצר חרב אחת. ארמונות ואחוזות רחבי ידיים ומאובזרים בפאר היוו סמל סטטוס לאורך ההיסטוריה, להלן כמה דוגמאות מתקופות ואזורים שונים: ארמון פרעה המצרים העתיקה, תיאור הארמונות בתנ"ך, ארמונות קיסרי רומא על גבעת הפאלאטיום, האחוזות הפיאודליות בימי הביניים, ארמונות בתי המלוכה באירופה, העיר האסורה - ארמונם של קיסרי סין. גם כיום מקרקעין מפוארים מהווים סמל סטטוס, וכך גם מיקום גאוגרפי נחשק. כך למשל, בישראל, בעלות על נכס בשכונות יוקרתיות כגון אפקה בתל אביב, הרצליה פיתוח בהרצליה ודניה בחיפה מהווה סמל סטטוס. בעלות על כלבים בסין, בתחילת המאה ה-21, נחשבת כסמל סטטוס של עושר משום שבעבר הלא רחוק החזקת כלב הייתה כרוכה בעלויות רישום גבוהות ואף הייתה אסורה. בחברה המערבית בגדי מותגים ובעלות על רכב חדש ויקר מרמזים על השתייכות למעמד הגבוה יותר של החברה. את החברה המערבית החומרנית מאפיין ריבוי סמלי סטטוס וכן שימוש בסמלי סטטוס להצגת תדמית שאינה בהכרח מייצגת נכונה את מעמדו הכלכלי של האדם. השאלת סמלי סטטוס של מעמד גבוהה מטרתה ניעות חברתית, עוצמה חברתית וכדומה. לסמלי הסטטוס הקשר תרבותי ושוני בין תרבויות ובתת תרבויות. בתרבות המאורית שימשו קעקועים כסמל סטטוס. סמלי סטטוס עשויים להיות גם נכסים שאינם חומריים אלא רוחניים או התנהגותיים. בארצות הברית לימודים באוניברסיטאות של ליגת הקיסוס הם סמל סטטוס. בקהילות חרדיות פעילות צדקה כגון הקמת מוסדות גמ"ח היא סמל סטטוס. עקרון ההכבדה דיג'רטי גיורא שטרנברג, "המרוץ אחר האדרת: לבוש וסטטוס בחצר של לואי הארבעה-עשר", זמנים 95, קיץ 2006 Faces, Fashion, and Facebook: Understanding Social Signals in Online Communication (ההרצאה מתחילה מ-14:30). Joan Ferrante, Seeing Sociology: An Introduction, Belmont, CA: Cengage Learning, 2011, עמ' 243-246 Janis Prince Inniss, Class, Status and Culture, every day sociology blog, ‏4.7.2011
קרב רפיח

האם התכוונתם ל... קרב רפיח (217 לפנה"ס) – קרב במאה ה-3 לפני הספירה קרב רפיח (1917) – קרב שעיקרו נערך מדרום מערב לעיירה רפיח, והיה חלק מן המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה קרב רפיח (1949) – קרב שנערך באזור רפיח כחלק ממבצע חורב קרב רפיח (1956) – קרב שנערך באזור רפיח במהלך מלחמת סיני קרב רפיח (1967) – קרב שנערך באזור פתחת רפיח כחלק מקרב ההבקעה של אוגדה 84 במלחמת ששת הימים מבצע קשת בענן (2004) – קרב ברפיח שפרץ בעקבות אסון הנגמ"שים קרב רפיח (2014) – מהקרבות הבולטים במהלך מבצע צוק איתן קרב רפיח (2024) – קרב במלחמת חרבות ברזל בין צה"ל לכוחות חמאס וארגוני טרור אחרים
צבי קרן

צבי קרן (18 באוגוסט 1917 – 27 באוקטובר 2008) היה מוזיקולוג ישראלי, מבכירי המורים לתאוריה, קומפוזיציה, מוזיקה קלה ולג'אז בארץ. כיהן במשך שנים רבות כראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. צבי קרן נולד בניו יורק בשנת 1917 כהווארד ראלף קירשנבאום (Howard Ralph Kirshenbaum). למד במשך שנים אצל המוזיקאי והמדען היהודי-רוסי-אמריקאי יוסף שילינגר, ונחשב לממשיך דרכו המוזיקלי בתחום התאוריות הקומפוזיציות-מתמטיות, ביחד עם ג'ורג' גרשווין וגלן מילר. את התואר הראשון קיבל בשנת 1937 מאוניברסיטת ניו יורק, את התואר השני בשנת 1946 מאוניברסיטת קולומביה, ואת הדוקטורט בשנת 1961 מאוניברסיטת לונדון. לאחר חזרתו בתשובה ועלייתו לישראל בשנת 1951, עִברת את שמו לצבי קרן. בין השנים 1970 ל-1986 שימש כמרצה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן על אף שלא היה ידוע במיוחד בציבור, קרן נחשב לאחד מבכירי המורים למוזיקה קלה ולג'אז בארץ. בין תלמידיו: אלברט פיאמנטה, יוני רכטר, אריאל זילבר, שלמה גרוניך, דני סנדרסון, דודי אור, יוסי מר חיים, מנחם ויזנברג, דורון טויסטר, עדי רנרט, שם טוב לוי, אבנר קנר, בני נגרי, נמרוד טנא, ארי ערב, שלום פליסר ורבים אחרים. בתו, אלונה שגיא, היא פסנתרנית ואמנית ג'אז, ראש המחלקה ללימודי ג'אז באוניברסיטת בר-אילן. Zvi Keren, Contemporary Israeli Music: Its Sources and Stylistic Development, Ramat-Gan: Bar Ilan University Press, 1980. (ששת הפרקים הראשונים חוברו כעבודת דוקטור באוניברסיטת לונדון (1961); הפרק השביעי והאחרון מסכם את ההתפתחויות שחלו בתחום עד 1973) צבי קרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) צבי קרן, דף שער בספרייה הלאומית Keren, Zvi, Encyclopedia of Jazz Musicians, Jazz.com זאב רב-נוף, פסנתרן כמוסיקולוג מצליח, דבר, 24 בפברואר 1975 Alona Keren-Sagee (ed.), Zvi Keren: His Contribution to Israel’s Music Scene: An Interview in Honor of his 85th Birthday, Min-Ad: Israel Studies in Musicology Online, 2 (Fall 2002) אריאל וולף, סימפוניה בשני נעלמים, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2006 ע"ג מצבתו נכתב: 1950 (צבי קרן באתר חברה קדישא ת"א–יפו); בראיון ב-1975: 1952 (זאב רב-נוף, פסנתרן כמוסיקולוג מצליח, דבר, טור 2, 24 בפברואר 1975). ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס קין

ג'יימס קין (באנגלית: James Keene; נולד ב-26 בדצמבר 1985) הוא כדורגלן אנגלי המשחק באסטה מליגת המשנה השוודית בעמדת החלוץ. קין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פורטסמות'. לאחר שצבר 2 הופעות בפורטסמות' הוא הושאל לניוברי, קידרמינסטר הריירס ובורנמות'. ב-15 באוקטובר 2005, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד קולצ'סטר יונייטד שהעניק לקבוצתו נקודה בדקות הסיום. במרץ 2006 הושאל לגאיס השוודית. קין הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון בדרבי של גטבורג נגד אורגריטה. הוא סיים את העונה כמלך השערים של המועדון עם 10 שערים ב-22 הופעות ליגה. בקיץ 2007 נשאר בשוודיה כאשר חתם באלפסבורג. בקיץ 2011 הושאל לפרדריקסטאד. את עונת 2012 העביר כשחקן מושאל ביורגודן ונבחר לשחקן העונה במועדון. ב-10 בינואר 2013, הושאל לחודש אחד לפורטסמות'. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 בינואר, נגד הארטלפול יונייטד. בדצמבר 2013 חתם בבני יהודה תל אביב, בסיום העונה המועדון ירד לליגה הלאומית וקין עזב את המועדון וחתם בנורת'איסט יונייטד מהסופר ליג ההודית. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס קין בוויקישיתוף ג'יימס קין, באתר Transfermarkt ג'יימס קין, באתר Soccerway ג'יימס קין, באתר BDFutbol ג'יימס קין, באתר WorldFootball.net ג'יימס קין, באתר FootballDatabase.eu
לוקהיד מרטין X-56

לוקהיד מרטין X-56A הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) מודולרי, שתוכנן לחקור טכנולוגיות לטיסה בגובה רב ומשך שהיה ממושך (HALE), לשימוש עתידי במטוסי סיור בלתי מאוישים צבאיים, וכן לתרום למחקר הגאלפסטרים X-54. הכטב"ם שנחשף לראשונה ב-Aviation Week & Space Technology, עוצב על ידי חברת לוקהיד מרטין. הבסיס לעבודה על ה-X-56A שאב השראה מהכטב"מים RQ-3 דארקסטאר ו-RQ-170 סנטינל. התוכנית ביקשה לבנות שני גופי מטוס באורך 2.3 מטר, עם ארבעה סטים מתחלפים של כנפיים שנבנו לטובת טיסות המבחן. ה-X-56A עשה את טיסה הבכורה שלו ב-26 ביולי 2013, הטיסות מבוצעות מבסיס חיל האוויר אדוארדס ועליו לבצע 20 טיסות מטעם מעבדת המחקר של חיל האוויר, לפני שיועבר לנאס"א לבדיקות נוספות. מדיה וקבצים בנושא לוקהיד מרטין X-56 בוויקישיתוף
מנחם אקשטיין

מנחם אקשטיין (תר"נ, 1890 (בערך) – תש"ג, 1943 (בערך)) היה הוגה דעות חסידי ומחבר. מנחם אקשטיין נולד כנראה בז'שוב (ריישא) שבגליציה לאביו מרדכי שהיה מראשי הקהילה. משפחתו נמנתה על חסידי חסידות דז'יקוב. והוא היה מחסידי רבי אלטר מדז'יקוב. בשלב מסוים של חייו עבר לווינה. שם הדפיס בשנת 1921 את ספרו "תנאי הנפש להשגת החסידות". נספה בשואה. ספר זה נכתב על ידי אקשטיין בעברית ונדפס ב-1921. לספר מצורפת בהקדמה מכתב מאביו, ממנו משתמע שהספר מיועד לציבור היהודי המתבולל "אשר לדאבונינו כבר נתרחק מאמונתינו ותורתינו". המחבר עצמו לא כתב הקדמה למהדורה הראשונה, אך כתב הקדמה למהדורה שיצאה ביידיש ב-1937. לפי הקדמה זו המחבר כתב את ספרו על מנת להראות את האור בתורת החסידות שאינה מוכרת ל"משכילים" מהעם שזלזלו בתנועת החסידות ולא ראו את האור הגדול של תורתה, לטענתו. הרב הלל צייטלין כתב על ספרו"... לאור כל זאת ישנו ספר קטן שמאד מוצא חן בעיניי. ספר זה יצא לאור השתא בווינה ושמו: "תנאי הנפש להשגת החסידות" של עקשטיין. הספר נכתב בלשון קלה, כמעט הייתי אומר קלה יתר על המידה. מלבד זאת חלק גדול מתוכו אינו שייך ישירות לחסידות: הדרכים שבו נכונים גם לכל הכרה דתית. בשיטתו כיצד יפתח האדם בעצמו חוש להשגה חסידית - ניתן לחוש בצורה חזקה את השיטה התאוסופית של רודולף שטיינר, אף על פי שהמחבר נשען ובצדק גם על אוטוריטות חסידיים טהורים. ברם, זכה המחבר להישג גדול לחסידות, בכך שהוכיח שניתן להשיגה רק על ידי ההכרה ברוממות הבורא ושפלות עצמו". בתוכן הספר המחבר כמעט ואינו מביא מקורות מהספרות היהודית. הוא משתמש בטכניקות הידועות לנו כיום כטכניקות של דמיון מודרך. בכך הוא דומה לספר "בני מחשבה טובה" שנכתב על ידי רבי קלונימוס קלמיש שפירא. המחבר משתמש במושג הקבלי של "עשר הספירות" וקורא להם "עשרת הכוחות הנפשיים". הספר יצא במספר מהדורות, תרגומים ועיבודים: מהדורה ראשונה כאמור יצאה בווינה, 1921. פרקים מהספר ביידיש יצאו בירחון בית יעקב בלודז' בשנת 1936. למהדורה זו נוספה הקדמה מהמחבר. מהדורה שנייה בעברית יצאה בהוצאת נצח בשנת תש"ך (1960) בשם "מבוא לתורת החסידות". ממהדורה זו הושמטו מספר פרקים "ציונים" המתייחסים להצהרת בלפור וועידת סן רמו. למהדורה זו הוקדמה הקדמה מאת אהרן סורסקי. מהדורה מקוצרת אף היא יצאה על ידי מכון "אבן שתייה" בשנת 2006. ספר זה נקרא "תנאי הנפש להשגת החסידות - מדריך להתבוננות יהודית". בשנת 2001, תורגם הספר לאנגלית בשם: VISIONS OF A COMPASSIONATE WORLD: Guided Imagery for Spiritual Growth and Social Transformation על ידי יהושע סטרט (Starrett). תנאי הנפש להשגת החסידות מהדורת וינה, תרפ"א באתר אוצר החכמה ר' מנחם אקשטיין, תנאי הנפש להשגת החסידות, מהדורת מכון אבן שתייה, ירושלים, תשס"ו, באתר היברובוקס תרגילי דמיון מודרך אצל האדמו"ר מפיאסצנא והרב מנחם אקשטיין, צבי לשם, אוניברסיטת בר-אילן Daniel Reiser, "The Encounter in Vienna: Modern Psychotherapy, Guided Imagery, and Hasidism Post-World War I," Modern Judaism 36, 3 (2016), pp. 1-26 דניאל רייזר, המראֶה כמראָה: טכניקת הדמיון במיסטיקה היהודית במאה העשרים, כרוב: מקורות ומחקרים בספרות היהודית המיסטית, לוס אנג'לס תשע"ד, עמ' 225–280. מעט פרטים ידועים על תולדות חייו והם נכתבו בהקדמות למהדורות החדשות של ספרו הלל צייטלין, חסידות, וינה, 1922, עמ' 152
סינאן בולאט

סינאן בולאט (נולד ב-3 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן טורקי המשחק בוסטרלו בעמדת השוער. בולאט התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ראסינג גנק. לאחר שלא הצליח לצבור דקות משחק בדצמבר 2008 חתם בסטנדרד לייז' ל-4 וחצי שנים תמורת 150 אלף אירו כמחליפו של רוריס אראגון שנפצע בתחילת העונה. במהלך העונה הוא שיחק 7 משחקים וספג רק בשניים מהם. ב-26 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית נגד ספורטינג בראגה אך הוחלף במחצית על ידי אראגון שחזר מפציעה. במשחק האחרון של העונה בולאט הדף פנדל בדקה ה-92, ובכך הבטיח את השתתפותה של ליאז' בפלייאוף האליפות בו ניצחה 1–2 את אנדרלכט בסיכום כולל של שני משחקים וזכה עם המועדון באליפות. ב-27 ביולי 2009 זכה עם המועדון בסופר קאפ. ב-30 ביולי 2013 עבר בהעברה חופשית לפורטו הפורטוגזית אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון. בינואר 2014 הושאל לקייסריספור עד לסיום העונה. ב-22 ביולי 2014 הושאל לגלאטסראיי. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לקלאב ברוז'. לקראת עונת 2016/2017 הושאל לנסיונל מדיירה. ב-31 בינואר 2017 חתם בארוקה עד לסיום העונה. בצעירותו, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה. בשנת 2009 זומן לראשונה לסגל נבחרת טורקיה. ב-10 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אסטוניה בו ניצחה טורקיה 0–3. סטנדרד לייז' אליפות בלגיה: 2008/2009 הגביע הבלגי: 2010/2011, 2021/2022 הסופר קאפ הבלגי: 2009 גלאטסראיי אליפות טורקיה: 2014/2015 הגביע הטורקי: 2014/2015 קלאב ברוז' אליפות בלגיה: 2015/2016 סינאן בולאט, באתר Transfermarkt סינאן בולאט, באתר Soccerway סינאן בולאט, באתר WorldFootball.net סינאן בולאט, באתר National Football Teams סינאן בולאט, באתר FootballDatabase.eu
יוסטוס פראנץ

יוסטוס פראנץ (בגרמנית: Justus Frantz; נולד ב-18 במאי 1944 באינוורוצלב, פולין, אז הוהנזאלצה, גרמניה) הוא פסנתרן ומנצח גרמני. פראנץ החל לנגן בפסנתר בגיל עשר ובהמשך למד אצל אליזה האנסן ואצל וילהלם קמפף בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהמבורג, במלגת לימודים מקרן המלגות הלאומית של גרמניה. הוא ומתחרה נוסף, צ'לן, זכו יחד במקום השני בתחרות בנגינת דואט לצ'לו ופסנתר. בשנת 1967 זכה בתחרות מוזיקה בינלאומית, בחסות תחנת טלוויזיה גרמנית. פראנץ הופיע לראשונה עם הפילהרמונית של ברלין, בניצוח הרברט פון קאראיין בשנת 1970. ב-1975, ניגן לראשונה בארצות הברית עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח ליאונרד ברנשטיין, שהיה לידידו עד יומו האחרון. עוד מנצחים שתחת שרביטם ניגן היו קרלו מריה ג'וליני ורודולף קמפה. בשנת 1986 ייסד פראנץ את פסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין וב-1989 התמנה לשגריר רצון טוב מטעם האו"ם, עמדה שפרש ממנה לאחר זמן. הוא ייסד גם את פילהרמוניה של האומות בשנת 1966, זאת משום שלאחר התפרקות פסטיבל שלזוויג-הולשטיין נשארו נגניו מובטלים והוא ביקש לספק להם תעסוקה ומקור פרנסה. בין השנים 2013 - 2018 היה פראנץ המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע וכיום מכהן שם כמנצח אורח כבוד. ליוסטוס פראנץ שני בנים, כריסטופר טיינטון, עם הפסנתרנית קרול טיינטון, ויוסטוס קונסטנטין פראנץ, עם קסניה דוברובסקאיה. פראנץ מנגן בעיקר מוזיקה מן התקופה הקלאסית והרומנטית, בעיקר מיצירות מוצרט. הוא מרבה לנגן בשני פסנתרים או בארבע ידיים עם כריסטוף אשנבאך. בין השאר הופיע בנגינת הקונצ'רטו של מוצרט לשלושה פסנתרים עם אשנבאך ועם קאראיין, שניצח מן הפסנתר השלישי. מדיה וקבצים בנושא יוסטוס פראנץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוסטוס פראנץ יוסטוס פראנץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסטוס פראנץ, באתר AllMusic (באנגלית) יוסטוס פראנץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסטוס פראנץ, באתר Discogs (באנגלית) יוסטוס פראנץ, באתר Songkick (באנגלית) חגי חיטרון, יוסטוס פראנץ ינהל את תזמורת סינפונייטה באר שבע, באתר הארץ, 27 במאי 2013 סרטוני נגינה, ניצוח והרצאה (בגרמנית) עם יוסטוס פראנץ, סרטון באתר יוטיוב Justus Frantz auf Mallorca: ´Ein Tag allein am Klavier - das ist Glück´ in: Mallorca Zeitung vom 22. Juli 2010 "אינטרמצו עם אריק", הטלוויזיה הישראלית, 14 באפריל 2015 "אינטרמצו עם אריק", 14 באפריל 2015
סשה אוגננובסקי

סשה אוגננובסקי (נולד ב-3 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי-מקדוני ששיחק בעמדת הבלם. כיום מאמן את דאנדנונג סיטי. אוגננובסקי התחיל את הקריירה שלו בפרסטון ליונס בה שיחק עד שנת 2000, בשנה זו עבר למלבורן קניית'ס. בשנת 2002 יצא לאירופה כאשר חתם בפנצ'יאקי היוונית, ולאחר מכן עם בריסביין רואר. בפברואר 2008 חתם באדלייד יונייטד. ב-22 בנובמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו באדלייד. ב-13 בינואר 2009 נחתם הסכם לפיו אוגננובסקי יצטרף לסאנגנם הדרום קוריאנית. בשנת 2010 הפך לקפטן המועדון וזכה עמו בליגת האלופות האסיאתית. בשנת 2010 נבחר לכדורגלן השנה באסיה. ב-7 ביולי 2012 חתם באום סלאל הקטרית. ב-21 באוקטובר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד אל-קראייטיאת. ב-4 בפברואר 2014 חזר לאוסטרליה וחתם בסידני. אוגננובסקי שאף לשחק עבור נבחרת אוסטרליה. לאחר שלא זומן לסגל הנבחרת האוסטרלית, הוא נענה לזימון של נבחרת מקדוניה, אך בעקבות בעיות עם פיפ"א הוא לא היה יכול לייצג את מקדוניה. בשנת 2010 זכה לזימון ראשון לנבחרת אוסטרליה לקראת משחק ידידות נגד מצרים, ואף נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אסיה 2011. בחצי גמר המפעל הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד אוזבקיסטן. סאנגנם ליגת האלופות האסיאתית: 2010 גביע: 2011 אישיים שחקן השנה בליגת האלופות האסיאתית: 2010 כדורגלן השנה באסיה: 2010 נבחרת השנה בליגת העל של קוריאה הדרומית: 2010 סשה אוגננובסקי, באתר Transfermarkt סשה אוגננובסקי, באתר Soccerway סשה אוגננובסקי, באתר National Football Teams סשה אוגננובסקי, באתר FootballDatabase.eu
אנדי לילה

אנדי לילה (באלבנית: Andi Lila; נולד ב-12 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת המגן. לילה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בסה קביה. ב-14 בדצמבר 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד טאוטה דורס. במהרה הפך לילה לשחקן חשוב במערך של קבוצתו ומשך את תשומת לבם של מועדונים שונים. בינואר 2007 חתם באירקליס סלוניקי היוונית. עד לסיום העונה, שיחק רק ב-3 משחקים ובסיום העונה שוחרר מהמועדון וחזר לבאסה. עם חזרתו לבאסה, הוא הפך לקפטן. ב-21 ביולי 2008 חתם בטירנה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ולנזיה שקודרה. שני משחקים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון שהיה גם שער הניצחון בדקה ה-90 נגד פרטיזן טירנה. בסיום עונת הבכורה שלו בטירנה הוא זכה עם המועדון באליפות, והגיע עמה לגמר הגביע האלבני שבו זכה עם הקבוצה שנתיים לאחר מכן. ב-24 ביוני 2011 חזר ליוון כאשר חתם בפאס יואנינה ל-3 שנים תמורת 700 אלף אירו. ב-27 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד אריס סלוניקי. לאחר שסיים את חוזהו, חתם במועדון לעוד 3 שנים. ב-28 בדצמבר 2014 חתם בפארמה האיטלקית ל-3 שנים והצטרף רשמית למועדון 4 ימים לאחר מכן. ב-14 בינואר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בקופה איטליה נגד קליארי, אך הוחלף בדקה ה-13 עקב בעיה בשריר ירך. ב-15 במרץ 2015 חזר לשחק ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–4 נגד ססואולו. בסיום אותה עונה עזב אנדי לילה את פארמה, בעקבות הליכת הקבוצה לפירוק והורדת המועדון לליגה הרביעית. בקיץ 2019 חזר לטירנה, בה לא זכה לדקות ובסיום העונה פרש מכדורגל. בשנת 2007 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה. ב-21 בנובמבר 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–6 נגד רומניה במסגרת מוקדמות יורו 2008. למרות ההפסד של הנבחרת, לילה הותיר רושם חיובי והפך לשחקן הרכב קבוע בנבחרת. טירנה אליפות אלבניה: 2008/2009 הגביע האלבני: 2010/2011 אנדי לילה, באתר Transfermarkt אנדי לילה, באתר Soccerway אנדי לילה, באתר WorldFootball.net אנדי לילה, באתר National Football Teams אנדי לילה, באתר FootballDatabase.eu
פאוסניאס (מצביא)

פאוסניאס (ביוונית: Παυσανίας; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני, בנו של קלאומברוטוס. שימש כעוצר לפליסטרכוס, ופיקד על הכוחות היוונים בקרב פלטאיה. אם כי לאחר זמן מה ערק לצד ממלכת פרס האחמנית. פאוסניאס היה בנו של קלאומברוטוס אשר היה בנו של אנכסנדרידס השני מלך ספרטה ואחיו של לאונידס הראשון מלך ספרטה. לאחר מותו של לאונידס בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס, הוכתר בנו פליסטרכוס כמלך במקומו, אולם הוא היה עדיין נער, ולפיכך קלאומברוטוס מונה כעוצר. קלאומברוטוס מת זמן קצר לאחר מכן בנסיבות לא ברורות, ופאוסניאס נקרא למלא את מקומו. פאוסניאס נבחר לפקד על הכוחות הספרטנים שיצאו לסייע לאתונאים נגד המצביא הפרסי מרדוניוס. הפרסים והיוונים נפגשו בקרב פלטאיה, מרדוניוס היה מצביא מוכשר ובעל ניסיון, בעוד פאוסניאס היה חסר ניסיון לחלוטין, ורק מתוקף תפקידו כעוצר קיבל את התפקיד. למרות זאת הקרב הסתיים בניצחון היוונים. לאחר הסתלקות הפרסים מאירופה, יצא פאוסניאס עם הצי וכבש את קפריסין. על פי מה שתיאר תוקידידס פאוסניאס יצא למסע הרפתקאות וביזה והעמיד פנים כביכול הוא עושה זאת למען יוון. אולם משה עמית סובר שהמסע נועד להקשות על הצי הפרסי בפעם הבאה שיפלוש ליוון. לא ידוע הרבה על המערכה עצמה. לאחר מכן פנה פאוסניאס אל ביזנטיון שהייתה עדיין בידי הפרסים. אם ביזנטיון תיכבש ייסתם הגולל על תוכניותיהם של הפרסים לפלוש לתראקיה. אולם לאחר כיבוש ביזנטיון שחרר פאוסניאס כמה פרסים נכבדים שהיו בה והעמיד פנים כביכול הם ברחו. הוא העביר מכתב למלך חשיארש הראשון בו הוא מביע את נאמנותו. לאחר מכן הוא החל לנהוג בעריצות כלפי בעלי הברית וללבוש בגדים פרסיים, והרכיב לעצמו משמר של חיילים פרסיים ומצריים. בעלי הברית פנו אל אתונה וביקשו ממנה לקחת את ההנהגה. הספרטנים קראו אל פאוסניאס לחזור. אולם פאוסניאס נמלט באנייה אל ביזנטיון. והחל נושא ונותן עם הפרסים. הספרטנים קראו לו לחזור והשליכו אותו לכלא. אולם הוא הצליח להשתחרר והעמיד עצמו לחקירה. לא נחשפה התקשורת שלו עם הפרסים, אם כי התנהגותו הכללית עוררה חשד. אולם אחד מהשליחים ששלח אל הפרסים סיפר לאפורים על תוכן אחד המכתבים שהתבקש להעביר. לאחר מכן תכננו האפורים לעצור אותו, אולם אחד מהם רמז על כך לפאוסניאס שמיהר והסתתר במקדש האלה אתנה, הוא ננעל שם ומת מרעב. הוא נקבר ליד המקדש. מותו מתוארך ל-471 לפני הספירה. תוקידידס. תולדות מלחמת פילופוניס. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959). משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI) כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת". הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998. מדיה וקבצים בנושא פאוסניאס בוויקישיתוף פאוסניאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאוסניאס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) הרודוטוס, ספר תשיעי, 10. משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 276. תוקידידס, ספר ראשון, 94. עמית, עמ' 281. תוקידידס, ספר ראשון, 128. תוקידידס, ספר ראשון, 130. עמית עמ' 282. תוקידידס, ספר ראשון, 131. תוקידידס, ספר ראשון, 132 - 133. תוקידידס, ספר ראשון, 134 - 135. משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 286.
מזדי

מזדי (בארמית: 𐡌𐡆𐡃𐡉, מַזְדַי או מַזְדִי) הידוע גם בשמו היווני מזאיוס (ביוונית: Μαζαῖος) היה מצביא פרסי במאה ה־4 לפנה"ס, מושל עבר נהרה וקיליקיה. היה בין המפקדים הפרסיים בקרב גאוגמלה, אולם מאוחר יותר בחר לשתף פעולה עם אלכסנדר הגדול. בתחילה היה מזדי אחשדרפן עבר נהרה וקיליקיה. במסגרת תפקידו זה סייע מזדי לדכא התקוממות פיניקית. הוא אינו נזכר בתחילת המערכה של אלכסנדר הגדול לכיבוש פרס, ומעריכים שהוא שמר על העורף. מזדי נזכר לראשונה כאשר נשלח עם חייליו לעצור את אלכסנדר על נהר הפרת, אולם מזדי נסוג ללא קרב ואפשר לאלכסנדר לעבור. אם כי ייתכן שמזדי לא התרשל, אלא ניסה לגרור את אלכסנדר אל ארם נהריים מקום המשופע במישורים פתוחים שבהם לצבא הפרסי היה יתרון בגלל מספר הפרשים הגדול שלו. מזדי היה בין המפקדים בקרב גאוגמלה, והיה היחיד מביניהם שהפגין ביצועים מרשימים במהלך הקרב. הוא תקף את האגף המוקדוני השמאלי תחת פיקודו של פרמניון והסב לו אבדות כה כבדות עד שפרמניון נאלץ לבקש עזרה מאלכסנדר. אולם חיילי מזדי החלו לבזוז את המחנה המוקדוני ואפשרו למוקדונים להתלכד ולהדוף אותם. לאחר מכן הביס אלכסנדר את האגף הימני הפרסי תחת פיקוד המלך דריווש השלישי וחזר כדי לסייע לפרמניון, מזדי נמלט חזרה לבבל. אלכסנדר התקרב לבבל במערך התקפי. הוא ציפה להתנגדות מצד מי שנחשב לאחד המצביאים הפרסיים המוכשרים ביותר. אולם להפתעתו תושבי בבל יצאו בהמוניהם מריעים לקראתו. מזדי נשבע אמונים לאלכסנדר שמינה אותו כמושל בבל ואף הרשה לו לטבוע מטבעות משלו. מזדי אף שלח את שני בניו לצבא אלכסנדר. בעקבות כניעתו נכנעו גם מושלים נוספים. מזדי מת בערך בשנת 328 לפנה"ס. את מקומו כמושל בבל מילא סטאמנס. כתריאל בן אריה, קרבות מופת, לביא, 1994. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז. ביל יני, אלכסנדר הגדול – לקחים מפועלו של המצביא הבלתי־מנוצח בהיסטוריה, 2012, הוצאת מודן (מהדורה ראשונה בשנת 2010). פאול קלושה, אלכסנדר הגדול, הוצאת מ. מזרחי, 1963. י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, הוצאת הדר, 1960. פלוטארכוס, חיי אישים: אנשי יוון; תרגם מיוונית והוסיף הערות: א"א הלוי; הביוגרפיות סולון, תימיסטוקליס ואלקיביאדיס – תרגמן והוסיף להן הערות מ"ה בן שמאי, ירושלים: מוסד ביאליק ('ספרי מופת מספרות העולם'), תשל"א. Pierre Briant, Histoire de l'Empire Perse. De Cyrus à Alexandre, Librairie Artheme Fayard, 1996 - in English, From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire, 2002. Peter Green, (1992). Alexander of Macedon: 356–323 B.C. A Historical Biography. University of California Press. Waldemar Heckel, Marshals of alexander's empire, Routledge, 1992. Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great Prosopography of Alexanders' Empire, Blackwell publishing, 2006. Waldemar Heckel, The Conquests of Alexander the Great, Cambridge University Press, 2008. Robin Lane Fox, Alexander the Great, 1974. מדיה וקבצים בנושא מזדי בוויקישיתוף מזאיוס, באתר Livius.org (באנגלית) אפרים שטרן, מדינת 'יהוד' בחזון ובמציאות, קתדרה, 1977, עמ' 15 William E. Metcalf, The Oxford Handbook of Greek and Roman Coinage, Oxford, 2012, עמ' 77 Briant, p. 849 ראו באתר ליוויוס אריאנוס, 3.7.2 Waldemar Heckel (2008), pp. 74-75 שרגא גפני, קרב ארבלה, מאמר באתר דעת (עם התעתיק "מאזאאוס") ביל יני, עמ' 100. ביל יני, עמ' 102. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, עמ' 32. י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, עמ' 81. גולן, עמ' 34. Joseph Roisman, Brill's Companion to Alexander the Great, BRILL. p. 189