laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יורי בוגוליובסקי

יורי בוגוליובסקי (ברוסית: Юрий Боголюбский), הידוע בגאורגיה כגיאורגי רוסי (בגאורגית: გიორგი რუსი), היה נסיך רוסי מנובגורוד (1175-1172), שנישא למלכה השולטת תמר, והיה המלך המלווה של הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1185 ועד לגירושו מהממלכה בשנת 1188. אביו של יורי בוגוליובסקי, אנדרי בוגולובסקי, הנסיך הגדול, היה שליט נסיכות ולדימיר בשנים 1172–1175. האב אנדרי, הודח מכיסאו וגורש לאחר שרצח את אביו בשנת 1175. הוא הובס בסדרה של מלחמות פנימיות, ומצא, בסופו של דבר, מחסה בצפון הקווקז בשנות השבעים המאוחרות של המאה השתים עשרה. בשנה 1185/1184 הוא התבסס בקרב הקיפצ'קים, בתקווה להחזיר לעצמו את זכויותיו על הנסיכות של אביו. בשנת 1185, ארגנו אצילים גאורגים נישואין בין יורי ותמר, מלכת גאורגיה. בתפקידו כמלך המלווה, בשנים 1187-1186, הוא עמד בראש הצבא הגאורגי שערך פשיטות על עמדות הסלג'וקים של סולטנות רום במערב והממלכה האילדניזית באראן (آران) במזרח. למרות זאת, זמן קצר לאחר נישואיה, התאכזבה תמר מבעלה, והתגרשה ממנו בשנת 1187. האכזבה נבעה, כנראה, מחיי הוללות, שתייה מרובה ושאפתנות יתר. הוא גורש מהממלכה בשנת 1188. בעקבות גירושו חבר יורי לקבוצת אצילים רבת השפעה בהנהגת ורדן דדיאני, גוזן מקלארג'תי ובוסו ג'קלי. הוא חזר לגאורגיה, בשנת 1191, כדי לעמוד בראש מרידה כנגד תמר. המורדים הכריזו על יורי כמלך גאורגיה במצודת גגוטי, וכבשו מספר מחוזות בדרום-מערב גאורגיה. אולם, ההצלחה הייתה קצרה, והוא נוצח, בסופו של דבר, בידי המצביא הגאורגי הנאמן של תמר, גמרקל טורלי בקרב טמוגבי וקרב ארושתי. המורדים נכנעו ויורי קיבל חנינה מהמלכה. אף על פי כן, מרד יורי שוב, ופלש, מספר שנים לאחר מכן, לקאחתי. הוא נוצח בקרב ליד קמבצ'אני, וגורש סופית מגאורגיה. מאותו הזמן ירד הנסיך מדפי ההיסטוריה. מדיה וקבצים בנושא יורי בוגוליובסקי בוויקישיתוף סרגיי ו. רג'אבצ'יקוב, העיר הבלתי-נראית קיטז': זכרונות לגבי טמוטרקן "מלך מלווה" (king consort) - הוא תואר שניתן במונרכיה לבעלה של "מלכה שולטת" (Queen regnant), שהחזיקה בפועל בכל הסמכויות המונרכיות נסיכות ולדימיר (Влади́миро-Су́здальское кня́жество) - הנסיכות שירשה את רוס של קייב
גבי ניצן

גבי ניצן (נולד ב-3 בינואר 1964) הוא סופר, עיתונאי ומנחה סדנאות כתיבה ישראלי. נולד בקריית גת וגדל בערד ובדרום אמריקה, להורים שעלו מארגנטינה. הוא אחיה של שלומית ניצן ושל המשוררת והסופרת טל ניצן. כעיתונאי כתב ניצן בעיתונים חדשות, כותרת ראשית, ידיעות אחרונות, מעריב והארץ. ב"כותרת ראשית" פרסם טור פמיניסטי. ב-1987 היה ממקימי עמותת "אור אדום" נגד אלימות משטרתית. ב-1990 זכה בפרס מטעם שדולת הנשים בישראל על 'תרומתו לקידום השוויון בין המינים'. בשנת 2014 הופיע במופע הסטנד-אפ "בעמידה", בתיאטרון הידית בפרדס חנה. מלבד זאת הוא הגיש תוכנית בערוץ המקומי, "החיים הטובים", ומנחה סדנאות כתיבה. משנת 2020 ניצן הוא אחד מפעילי המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל. במרץ 2022 השתתף בהקמת השבועון "בראשית", בפורמט מודפס ומקוון, והוא העורך הראשי שלו. היה נשוי לעיתונאית הישראלית אימי גינזבורג, שחיה כיום עם בנם בהודו. כיום נשוי, אב לשניים ומתגורר במושב אביאל. באדולינה, שהיה לרב-מכר גדול ומצליח, המספר על מלך ומלכה מממלכה קטנה הבאים לביקור ייחודי בארץ ומעלים את רמת האופטימיות של תושבי ישראל. בעקבות הצלחתו של הספר הוא תורגם גם לאנגלית. פרא, סיפור פנטזיה. בספר מתואר תינוק שנולד בגוף של אדם בן 27 ונקלע להרפתקאות רבות, שבמהלכן בורח לאמריקה ושם פוגש בין השאר בקוסם, מלאך והוביט. דיוטי פרי, ספר הכולל סיפורים קצרים על מסעותיו של ניצן בעולם. באדולינה - שובה של המלכה, ספר המשך לספר באדולינה המתאר את קורותיו של גיבור הספר בחיפושיו אחר מלכת באדולינה שבה התאהב, וכן את חיפושיו אחר תשובות לשאלות אשר התעוררו בליבו מאז פגישתו האחרונה עם מלך ומלכת באדולינה. יומולדת, הוצאת כנרת, זמורה, דביר, 2023. אתר האינטרנט הרשמי של עיתון בראשית אתר האינטרנט הרשמי של גבי ניצן גבי ניצן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גבי ניצן, דף שער בספרייה הלאומית אתר הבית של גבי ניצן-https://www.gabinitzan.co.il/ רשימת הפרסומים של גבי ניצן, בקטלוג הספרייה הלאומית ליאת אלקיים, באדולינה מכה שנית, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2011 איתי גודר, ‏הלך הפלא, נשאר הפרא, "כביש ארבעים", גיליון 113, ינואר 2011 גבי ניצן, ברבורים, באתר כתב העת אורות גבי ניצן, טוב, נו, אני כבר מזיז, באתר הארץ, 1 ביולי 2003 מי צריך פמיניזם?!, באתר www.makorrishon.co.il גבי ניצן:נחוצה כתובת חוץ משטרתית לקרבנות האלימות, מעריב, 15 בינואר 1988 עופר פטרסבורג, בירבורים, מעריב, 30 במרץ 1990 דף הבית של סדנאות הכתיבה של גבי ניצן, ‏08.07.2021 עפרי אילני, אחרי שנואשו מהתקשורת, מתנגדי החיסונים מנסים דרך חדשה, באתר הארץ, 7 באפריל 2022. דף הספר באתר של גבי ניצן אלון עידן, "יומולדת" הוא מופע של מיסיונריות, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2023
נחשון אפריקאי

נחשון אפריקאי (שם מדעי: Anhinga rufa) היא מין עוף מים המשתייך לסוג נחשון ממשפחת הנחשוניים הקרובה לקורמורנים. הנחשון האפריקאי נפוץ בעיקר באזור אפריקה שמדרום לסהרה. בעבר היה הנחשון האפריקאי נפוץ באזור הגליל ובעמק החולה וכתוצאה מהתייבשות האזור נעלם מישראל. הנחשון נמצא בסכנת הכחדה מכל אזור הסהר הפורה (איראן, עיראק וסוריה), בעקבות ייבוש הנהרות הגדולים, בניית סכרים והטיית הנהרות למטרות חקלאיות. הנחשון האפריקאי מקנן בקן הממוקם על עץ ועשוי לרוב מענפים, והנקבה מטילה בין 3 ל-6 ביצים. לעיתים קרובות סמוכים אתרי הקינון לאלה של אנפות, קורמורנים ועופות מים אחרים. תזונתו של הנחשון האפריקאי מתבססת אך ורק על דגים. מדיה וקבצים בנושא נחשון אפריקאי בוויקישיתוף נחשון אפריקאי, באתר ITIS (באנגלית) נחשון אפריקאי, באתר NCBI (באנגלית) נחשון אפריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחשון אפריקאי, באתר GBIF (באנגלית) נחשון אפריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באדולינה

באדולינה הוא ספר פנטזיה מאת הסופר הישראלי גבי ניצן. הספר, שיצא בהוצאת "ידיעות אחרונות - ספרי חמד" בשנת 1999 ואויר על ידי איילת זורר, טיפס בהדרגה לצמרת רשימת רבי המכר וזכה להצלחה מסחרית גדולה לאורך זמן ממושך. הספר מקדם רעיונות של אינדיבידואליזם, אהבת החיים, שחרור מכבלים וחתירה למימוש עצמי. באדולינה היא ממלכה קטנה באירופה, בת 16,204 תושבים. מיקומה סודי, היא מובלעת בתוך מדינה אירופאית אחרת, תושבי באדולינה אינם משתתפים בבחירות ואינם יכולים להתגייס לצבא במדינה בה היא מובלעת, אך הם בעלי דרכון של אותה מדינה, בנוסף שפתם הבאדולינית אינה מורכבת מהרבה מילים. התוצר המקומי המיוצא ביותר הוא ריבת חצילים. בבאדולינה ישנם מלך ומלכה המתגוררים בארמון המכוסה כולו בשיחי בוגנוויליה. אך למעשה, תפקיד המלך והמלכה הוא סמלי בלבד, לשמש דוגמה לאזרחים ולהזכיר להם את חובתם להיות מאושרים. בפועל, באדולינה היא אנרכיה ואיש אינו מושל בה. המוטו הלאומי של באדולינה הוא "טוב להיות בריא ושמח מחולה ואומלל" בבאדולינה אין חתונות רק חגיגות אהבה, שאותן אפשר לקיים כמה פעמים שבוחרים, ואין סכו"ם, אוכלים עם הידיים. בספר "באדולינה" זוכה גבי ניצן להכיר את מלך ומלכת באדולינה (במהלך שהותו בהודו) ויחד הם חוזרים לארץ הקודש במטרה להעלות את רמת האושר העצמי של כל אדם, ורמת האופטימיות הכללית בארץ. מלך ומלכת באדולינה מנסים על ידי קסמם האישי להוציא ולבטא את המלך האישי שבכל אדם. המסרים הטמונים בספר עוררו פולמוס, שראשיתו במאמר של גדי טאוב בעיתון הארץ. טאוב טען כי הפופולריות שלה זכה הספר מעידה על התחזקות העמדה הקפיטליסטית הקיצונית בישראל, וכי המסר של הספר עולה בקנה אחד עם מדיניות בנימין נתניהו שכיהן אז כשר האוצר. המאמר גרס כי בספר מסתתרת תפישה, הרסנית בעיני טאוב, שלפיה כל אדם עומד לעצמו ואין מקום לסולידריות חברתית (ולכן גם למדינת הרווחה). אימוץ הערכים שבספר לא יוביל לחברה חופשית של פרטים מאושרים, אלא לעולם של ניכור ובדידות. ניצן דחה במאמר תגובה את הביקורת, וטען כי טאוב לא הבין נכונה את ספרו, וכי ההתבוננות העצמית שהוא מטיף לה לא תוביל לניכור אלא להפך. עוד הסביר ניצן כי הספר מבוסס על חוויות אמיתיות שעבר, שטאוב ראה בהן בטעות משמעות סמלית. למשל, תיאור של עוזב קיבוץ שפתח עסק פרטי מצליח אינו קשור לביקורת על ערכי התנועה הקיבוצית, כפי שסבר טאוב, אלא מבוסס על קורות חייו של אדם שפגש ניצן במציאות. הפולמוס נמשך במאמר תגובה של שלי יחימוביץ' שצידדה בעמדת טאוב, ובתגובה נוספת של ניצן, שבה שלל את האפשרות לקריאה פוליטית של באדולינה ואת החיבור בינו לבין אידאולוגיה כלשהי: "'באדולינה' עוסק במשהו הרבה יותר ראשוני, שקודם בהרבה לאידאולוגיה. הוא עוסק בערכו העצמי של היחיד". שמעון אדף, הספר הישן של גבי ניצן, באתר ynet, 18 בינואר 2001 גבי ניצן, מי הזיז את הבאדולינה שלי, באתר הארץ, 11 ביוני 2003 גדי טאוב, מיליוני אנשים לבד, באתר הארץ, 30 במאי 2003 שלי יחימוביץ', תזיז את הבאדולינה שלך, באתר הארץ, 17 ביוני 2003 גבי ניצן, טוב, אני כבר מזיז, באתר הארץ, 1 ביולי 2003
חסידות פאפא

חסידות פאפא (נהגה: פּוּפֶּא) היא חצר חסידית שמוצאה מהעיר פאפה בהונגריה ומרכזה כיום בניו יורק. בראשיתה הוקמה כקהילת המשך לקהילה היהודית בפאפא. ראשיתה של החסידות בקהילת פאפא בהונגריה, שבה כיהן הרב יעקב יחזקיה גרינוולד כרב וראש ישיבה. רבי יעקב יחזקיה היה בנו של רבי משה גרינוולד, רב העיר חוסט ומחבר הספר "ערוגת הבושם". דברי תורתו נדפסו בספר "ויגד יעקב". נפטר בשנת תש"א. בנו של הרב יעקב יחזקיה, הרב יוסף גרינוולד, הקים את הקהילה בויליאמסבורג שבברוקלין לאחר מלחמת העולם השנייה וביסס אותה. מרבית קהלו היו תלמידים של אביו שניצלו מהמלחמה. רבי יוסף הפך את הקהילה לחצר חסידית והחל לכהן כאדמו"ר. דברי תורתו נדפסו בספרו "ויחי יוסף". הרב אפרים פישל סופר, חתנו של הרב יעקב יחזקיה, שהיה מכונה אב"ד טמשוואר כיהן כרבה של קהילת פאפא בירושלים. בנו של רבי יוסף גרינוולד, הרב יעקב יחזקיה (השני) מכהן כיום כאדמו"ר מפאפא וויליאמסבורג. הוא חתנו של קרוב משפחתו רבי מאיר גרינוולד מטעטש (נכדו של ה"ערוגת הבושם"). החסידות מונה מאות משפחות. מלבד בית המדרש המרכזי של החסידות בוויליאמסבורג, יש לה קהילות בבורו פארק, במונסי ובווסטצ'סטר. את הקהילה האחרונה הקים רבי יוסף בסוף ימיו. לחסידות תלמודי תורה, מוסדות "בנות יעקב פאפא" לבנות וישיבות. בניו האחרים של רבי יוסף הם רבי ישראל מנחם, האדמור מפאפא בורו פארק ורבי אהרן, הדיין של פאפא. חתנו של רבי יוסף, רבי משה רוזנר כיהן בעבר כרב הקהילה במונסי. הרב משה סופר בן רבי פישל (חתנו של רבי יעקב יחזקיה ה"ויגד יעקב"), מכהן כרב קהילת פאפא בירושלים. הכנסת ספר תורה בפאפה בשנת תרצ"ד, נערכה בשבת וצולמה על ידי גוי פנים בית המדרש של חסידות פאפא בוויליאמסבורג הרב יעקב יחזקיה גרינוולד, האדמו"ר מפאפא, בקבר אביו רבי יוסף גרינוולד ישראל חבר, ב'פאפא' מבקשים: זכור אהבת קדומים, באתר בחדרי חרדים בנייני הקהילה בעיר פאפא בהונגריה - הושבו לבעליהם, אתר טוג ימי התעלות בחג הסוכות בצל כ"ק האדמו"ר מפאפא שליט"א, אתר טוג הילולת הרה"ק מפאפא זי"ע, אתר טוג חסידות פאפא, דף שער בספרייה הלאומית חתן רבי צבי הירש מייזליש מוויטצן. ערך זה הוא קצרמר בנושא חסידות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לונדון מיניסטורס

"לונדון מיניסטורס" (בעבר "לונדון מיניסטור") הוא מרכז מסחרי הנמצא בפינת הרחובות שאול המלך ואבן גבירול במרכז תל אביב, בקומה הראשונה ובמרתף של "בית נאות אביב". המרכז תוכנן על ידי האדריכלים בנימין אידלסון, יעקב הרץ וגרשון צפור ונפתח לקהל בנובמבר 1972. בשל חילופי בעלויות, תכנון המגדל נעשה בנפרד מתכנון המסחר על ידי האדריכלים ברוך וגילה משולם. במהלך בניית הקומפלקס נהרג אחד מפועלי הבניין. המרכז הוא קומפלקס עירוב שימושים הכולל בתוכו מוסד תרבותי (מועדון צוותא, ובעבר גם מרכז מחול של להקת בת-דור ובית הקולנוע לימור) וגם מרכז מסחרי המכיל חנויות ומסעדות ומעליו שתי קומות של משרדים. מעל קומות אלה בנוי בניין מגורים בן 15 קומות אשר היה אחד ממגדלי המגורים הראשונים בארץ שנבנו כ"מגדל יוקרה". לאחדות מהחנויות שבמרכז המסחרי יש גישה ישירות מהרחוב, אך אל מרביתן ניתן להגיע רק לאחר כניסה בשערי המרכז המסחרי. מבנה זה גרם לסכסוך בין עיריית תל אביב ובין בעלי החנויות במתחם, בשאלה האם השטח הציבורי שבתוך המרכז המסחרי הוא בגדר רחוב. בפסק דין של בית המשפט המחוזי בתל אביב נדחתה עמדת העירייה, ונקבע שהשטח הציבורי אינו בגדר רחוב, משום שאינו מקום פתוח. ב-16 במאי 1993 פרצה שרפה במקום בעקבות דליפת גז והבניין שוקם ושופץ בשנה שלאחר מכן. בתוך הבניין מספר עסקים ותיקים כמו מסעדת "פם פם", חנות המתנות "מונוגרמה" וצוותא. מדיה וקבצים בנושא לונדון מיניסטורס בוויקישיתוף לונדון מתעוררת, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2006 בנין "נאות אביב" - תל אביב גמר 1976, ארכיון ברוך וגילה משולם, הספרייה הלאומית בית המשפט המחוזי בתל אביב - יפו, רע"פ 6795/93 אגדי נ' מדינת ישראל, כ"ד בחשון תשס"ה (8 בנובמבר 2004)
יוסף הלר

יוסף הלר (נולד ב-1937), פרופסור אמריטוס במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. יוסף הלר נולד בתל אביב. הוא למד היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים את התואר הראשון שלו, וכן את התואר השני בהצטיינות. בשנת 1971 קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה מבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1971 החל הלר להרצות באוניברסיטה העברית בנושא יחסים בינלאומיים וההיסטוריה של עם ישראל. בשנת 1979 התקדם למעמד של מרצה בכיר ליחסים בינלאומיים. לאורך השנים הרצה באוניברסיטאות בחו"ל כמו אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת לונדון. בין תחומי התעניינותו, היסטוריה של מדינת ישראל ושל הציונות, הסכסוך הישראלי ערבי, המעצמות והמזרח התיכון ויחסים בינלאומיים במזרח התיכון במאה ה-19 ובמאה ה-20. ספרו, "לח"י: אידאולוגיה ופוליטיקה 1940–1949", עורר פולמוס מצד אנשי לח"י. צבי פרנק (שמו המחתרתי אליעזר) כתב על כך חוברת "לח"י מאין ולאן" (הוצאת לח"י). פנחס גינוסר כתב על כך בקתדרה גיליונות 64 - 65 מאמר שכותרתו, "מחקר חלוצי על לח"י - אורות וצללים". יוסף הלר הגיב על כך במאמר בקתדרה גיליון 71, "לח"י בין ימין לשמאל - הערות לבקורת". בשנת תשס"ה נבחר כחתן פרס שזר לתולדות ישראל על ספרו, "מ'ברית שלום' ל'איחוד' יהודה לייב מאגנס והמאבק למדינה דו לאומית" (הוצאת מאגנס 2003). British Policy towards the Ottoman Empire, 1908-1914 במאבק למדינה: המדיניות הציונית בשנים 1936–1948 לח"י: אידאולוגיה ופוליטיקה 1940–1949 The Stern Gang: Ideology, Politics and Terror, 1940-1949 The Birth of Israel 1945-1949: Ben-Gurion and His Critics. מ'ברית' שלום ל'איחוד' יהודה לייב מאגנס והמאבק למדינה דו לאומית From Brit Shalom to Ichud: Judah Leib Magnes and the Struggle for a Binational State הערכים על הפורשים מן ה"הגנה" אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992. ישראל והמלחמה הקרה: ממלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים, מכון בן-צבי, תשע"א 2010. באסופת המאמרים, "מאבק, מרד, מרי: המדיניות הבריטית והציונית והמאבק עם בריטניה, 1941-1948", פרסם שני מאמרים: מ"השבת השחורה" לחלוקה - קיץ 1946 כנקודת מיפנה בתולדות המדיניות הציונית. המדיניות הציונית בזירה הבינלאומית לאחר מלחמת העולם השנייה - פרשת ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית ב-1945–1946. באסופת המאמרים, "מעטים מול רבים?: עיונים ביחסי הכוחות הכמותיים בקרבות יהודה המקבי ובמלחמת העצמאות", פרסם מאמר על מרכזיות מוטיב 'מעטים מול רבים' בחשיבתו של דוד בן-גוריון. Staff Member: JOSEPH HELLER - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית PROF. JOSEPH HELLER (אורכב 28.09.2013 בארכיון Wayback Machine) - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית המחלקה ליחסים בינלאומיים Joseph Heller, Associate Professor - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית המחלקה ליחסים בינלאומיים Joseph Heller Professor Emeritus, Hebrew University, Jerusalem - ביוגרפיה באתר קהילת עמנואל יוסף הלר ויהושע פורת, דברי שקר ונאצה, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2005 יוסף הלר, מלחמת המחתרות לא נגמרה, באתר הארץ, 7 במאי 2007 פנחס גינוסר, ‏מחקר חלוצי על לח"י - אורות וצללים, קתדרה 64, תמוז תשנ"ב, יולי 1992 פנחס גינוסר, ‏מחקר חלוצי על לח"י - אורות וצללים, קתדרה 65, תשרי תשנ"ג, ספטמבר 1992 יוסף הלר (1937-), דף שער בספרייה הלאומית מחקר חלוצי על לח"י - אורות וצללים, חלק שני לח"י בין ימין לשמאל - הערות לבקורת
מרטין הנדרסון

מרטין הנדרסון (באנגלית: Martin Henderson, נולד ב-8 באוקטובר 1974) הוא שחקן ניו זילנדי, הידוע בתפקידיו בתור ד"ר בן קיטון בסדרת הדרמה הרפואית "מחוץ למפה" (2011) ברשת ABC, בשל תפקידו בתור ד"ר ניית'ן ריגס בדרמה רפואית אחרת "האנטומיה של גריי" (2017-2015) ברשת ABC, בתור ג'ק שרידן בדרמה הרומנטית "וירג'ין ריבר" (2019-הווה) בנטפליקס ובזכות הופעתו בתור נואה קליי בסרט האימה "הצלצול" משנת 2002. הנדרסון נולד באוקלנד, ניו זילנד. הוא למד בתיכון לבנים ווסטלייק. הוא החל את לשחק בגיל 13 בסדרה "Strangers", שהייתה הפקת טלוויזיה מקומית. מ-1992 עד 1995 הוא הופיע באופרת הסבון הניו זילנדית "רחוב שורטלנד" בתפקיד סטיוארט ניילסון. לאחר מכן, עבר הנדרסון לאוסטרליה והמשיך לעבוד בטלוויזיה ובהפקות סרטים מקומיים. בשנת 1997 עבר הנדרסון ללוס אנג'לס, ארצות הברית כדי לקדם קריירת משחק בהוליווד, וזאת לאחר שלמד שנתיים בבית ספר למשחק בשם Neighborhood Playhouse בניו יורק. במשך יותר משנה ניסה הנדרסון ללא הצלחה להבחן לאודישנים לסרטים הוליוודים, אך לבסוף ב-2001, הוא נבחר לתפקיד משני בסרט "לחישות מלחמה" שיצא ב-2002. באותה שנה, הוא כיכב לצידה של נעמי ווטס בסרט האימה "הצלצול". בעקבות הצלחת הסרט, קיבל הנדרסון תפקיד בסרט " Perfect Opposites", ולאחר מכן הופיע בסרט "מהיר ללא גבולות" שיצא לאקרנים בתחילת 2004. בנוסף ב-2004, הופיע הנדרסון בקליפ של בריטני ספירס לשיר Toxic. ב-2005, הוא הופיע בסרט "כלה ודעה קדומה" ובסרט האוסטרלי "דג קטן". הנדרסון נבחר לשחק בסדרת טלוויזיה אשר תהיה מבוססת על הסרט אדון וגברת סמית'. ב-2008 הופיע הנדרסון בפרסומת למכונית קדילאק מודל 2008. ב-2007, הוא שיחק בסרט "קרב בסיאטל" לצד מישל רודריגז. בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט המתח "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. בשנת 2015 הצטרף הנדרסון לעונה ה-12 של סדרת הדרמת הרפואית "האנטומיה של גריי" בתפקיד ד"ר ניית'ן ריגס; דמות אותה גילם עד העונה ה-14. משנת 2019 משחק הנדרסון בסדרת הדרמה הרומנטית של נטפליקס "וירג'ין ריבר"; בדמותו של ג'ק שרידן בתפקיד הראשי לצידה של השחקנית אלכסנדרה ברקנרידג' בתפקיד מלינדה "מל" מונרו. הסדרה הפכה ללהיט ורצה כבר ארבע עונות. בשנת 2022 שיחק בסרט האימה והסלאשר האמריקאי "X" בדמותו של ויין גילרוי; הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל "South by Southwest" (SXSW) ב-13 במרץ 2022, ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-18 במרץ 2022, תחת הפצתם של "A24"; וזכה לביקורות חיוביות לרוב. מדיה וקבצים בנושא מרטין הנדרסון בוויקישיתוף מרטין הנדרסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרטין הנדרסון, ברשת החברתית אינסטגרם מרטין הנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין הנדרסון, באתר AllMovie (באנגלית) מרטין הנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרטין הנדרסון באתר TV.com אתר מעריצים
סמל אלסקה

סמל מדינת אלסקה (באנגלית: Alaska State Seal) אומץ על ידי מחוז אלסקה אשר קדם להיות אלסקה מדינה. הסמל הראשון עוצב על ידי המושל הראשון של המחוז והוא הציג את נופי המחוז - הזוהר הצפוני, איגלו ואסקימואי. בשנת 1910 שונה עיצוב הסמל, ונוספו לא אלמנטים המסמלים את תעשיית המדינה ואת המכרות בה. הסמל מציג תמונת נוף האופיינית לאלסקה. מעל ההרים הגבוהים ניתן לראות את הזוהר הצפוני, ולרגלי ההרים יערות המסמלים את ענפי כריתת העצים. הספינות השטות מסמלות את הסחר הימי, הרכבת את רכבות אלסקה. כמו כן בסמל מופיעים חקלאי, סוס ושיבולי חיטה המסמלים את חקלאות המדינה. סביב החותם מופיעה הכתובת "סמל מדינת אלסקה", וכן ציור של דג וכלב ים המסמלים את בעלי החיים במדינה ואת חשיבות הדיג בכלכלת המדינה. תיאור הסמל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטופה מצויה

קֵטוּפָּה מצויה (שם מדעי: Ketupa zeylonensis) היא דורס לילה הנפוץ ברחבי איראן, הודו, פקיסטן, סרי לנקה, עיראק וטורקיה. הקטופה המצויה נמצאת בקרבת מקווי מים וניזונה בעיקר מדגים, מצפרדעים ומסרטני נחל, שאותם היא משיגה בסביבת נחלים זורמים. קריאת הקטופה נשמעת כ"הוּפהוּפהוּפ" חלשה או כ"הוּהוּהוּ" חלשה. אורכה של הקטופה המצויה כ-55 סנטימטרים. במראה החיצוני שלה בולטות ה"אוזניים" הארוכות. גופה מכוסה בנוצות (למעט החלק התחתון של הרגליים), שעליהם פסים חומים-שחורים עדינים. נוצות החלקים העליונים הן חומות-אדומות, ונוצות החלקים התחתונים - חומות-צהבהבות. על אצבעות רגליה מצויים קשקשים עם בליטות חדות, המסייעים לה לתפוס טרף חלקלק כמו דגים. עיני הקטופה צהובות. ההבדלים בין הזוויגים אינם משמעותיים. הקטופה מטילה ביצה אחת או שתיים, לרוב בקניהן של עופות אחרים או בבקיעי סלעים. הדגירה היא בת 38 ימים, והצאצאים מסוגלים לעוף בגיל שבעה שבועות. בישראל קיננו פרטים בודדים בלבד. בשנת 1863 צד הנרי בייקר טריסטראם (חוקר טבע שפעל בארץ) קטופה בנחל כזיב. מאז לא נראו יותר קטופות במערב הגליל. עוד חמש קטופות ניצודו בשנים 1879 - 1913 בצפון-מערב הכנרת. שני פרטים נוספים ניצודו באזור בשנים 1946 ו-1950, הקטופה האחרונה שתועדה בישראל נצפתה וצולמה ב-1975 באזור חמת-גדר. בשנות השבעים נמצאו צנפות שהכילו בעיקר שרידי דגים וסרטנים, בדרום הגולן, אך סקר בשנים 1983 - 1984 לא גילה אף קטופה מצויה או שרידים לפעילותה - ונראה שנעלמה מהאזור. לקטופה מצויה ארבעה תת-מינים: Bubo zeylonensis leschenaultii Bubo zeylonensis orientalis Bubo zeylonensis semenowi Bubo zeylonensis zeylonensis הקטופה המצויה אינה מוזכרת בשמה המוכר לנו היום בתנ"ך. אבל הרבה חוקרים סבורים שהקיפוד המוזכר בכמה מקומות בספרי הנביאים הוא הקטופה. יוצא מפה שהקטופה מופיע בספרי הנביאים בשלושה מקומות. בדרך כלל מתארים אותה כחיה המאכלסת מקומות שוממים וככל הנראה מסמלת חורבן: וְשַׂמְתִּ֛יהָ לְמוֹרַ֥שׁ קִפֹּ֖ד וְאַגְמֵי־מָ֑יִם וְטֵאטֵאתִ֙יהָ֙ בְּמַטְאֲטֵ֣א הַשְׁמֵ֔ד נְאֻ֖ם ה' צְבָאֽוֹת׃(ספר ישעיהו, פרק י"ד, פסוק כ"ג) וִירֵשׁוּהָ קָאַת וְקִפּוֹד, וְיַנְשׁוֹף וְעֹרֵב יִשְׁכְּנוּ-בָהּ; וְנָטָה עָלֶיהָ קַו-תֹהוּ, וְאַבְנֵי-בֹהוּ.(ספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק י"א) וְרָבְצוּ בְתוֹכָהּ עֲדָרִים, כָּל-חַיְתוֹ-גוֹי--גַּם-קָאַת גַּם-קִפֹּד, בְּכַפְתֹּרֶיהָ יָלִינוּ; קוֹל יְשׁוֹרֵר בַּחַלּוֹן, חֹרֶב בַּסַּף, כִּי אַרְזָה, עֵרָה.(ספר צפניה, פרק ב', פסוק י"ד) כמו כן בספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק ט"ו מוזכר עוף בשם קיפוז, שגם הוא ככל הנראה הקטופה. יש גם סבורים שהשלך המוזכר ברשימת העופות האסורים הוא קטופה אחרים גורסים שמקור השם הוא בשפה המלאית. מדיה וקבצים בנושא קטופה מצויה בוויקישיתוף קטופה מצויה, באתר ITIS (באנגלית) קטופה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) קטופה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטופה מצויה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קטופה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) קטופה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN פרופסור יהודה פליקס, חי וצומח בתורה, תיאור בעלי החיים והצמחים שבתורה מאוירים על ידי כמאתיים תמונות וציורים, פרק קפד-קפוז, עמ' 77 למשל ישראל אהרוני ויהודה פליקס ראה בחומש ויקרא פירוש דעת מקרא י"א י"ז. Ketupa - Wiktionary, en.wiktionary.org
פאפי (צמד מוזיקלי)

פָּאפִי, (ביפנית: パフィー) או פאפי אמי יומי, הוא צמד זמרות ג'יי-פופ. הצמד פועל ביפן בשם PUFFY, אך בגלל קונפליקטים עם שון קומבס, הן אימצו את השם PUFFY AmiYumi מחוץ ליפן. אמי אונוקי שכינויה הוא "ג'יין", ויומי יושימורה, שכינויה הוא "סו" התגלו על ידי ציידי כישרונות שונים, והכירו בשנת 1995. הצמד פרץ בשנת 1998–1999, כשיצא ה-Jet CD וה-Jet Tour. ה"פאפי-מאניה" כללה חפצים החל ממחזיקי מפתחות עד דיסקים. הסינגל הראשון שלהן, "Asia no Junshin" מכר מעל למיליון עותקים. סך מכירות אלבומיהן הוא כ-14 מיליון עותקים. ב-2005, השתתפו באלבום The Body Acoustic של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר. הן גם ידועות בארצות הברית כדמויות בסדרה המונפשת "HI HI PUFFY AMI YUMI", שמשודרת בערוץ קרטון נטוורק, ושודרה בישראל בערוץ הילדים. התוכנית מלווה את אמי ויומי כדמויות מצוירות בכל מיני הרפתקאות, ובדרך כלל גם הומור. בתחילת, באמצע ובסוף התוכנית מופיעות אמי ויומי עצמן. מדיה וקבצים בנושא פאפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאפי (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של פאפי פאפי, ברשת החברתית פייסבוק פאפי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאפי, ברשת החברתית אינסטגרם פאפי, ברשת החברתית טיקטוק פאפי, סרטונים בערוץ היוטיוב פאפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאפי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פאפי, באתר ספוטיפיי פאפי, באתר Last.fm (באנגלית) פאפי, באתר AllMusic (באנגלית) פאפי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאפי, באתר דיזר פאפי, באתר Discogs (באנגלית) פאפי, באתר Songkick (באנגלית) פאפי, באתר Genius פאפי, באתר SecondHandSongs פאפי, באתר בילבורד (באנגלית) פאפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל אריזונה

סמל מדינת אריזונה (באנגלית: Arizona State Seal) אומץ בשנת 1911. סביב הסמל מופיע הכיתוב: "החותם הגדול של מדינת אריזונה" (באנגלית: Great Seal of the State of Arizona), ושנת הצטרפותה של אריזונה לארצות הברית - 1912. במרכז הסמל מופיע המוטו בלטינית: "דיטאט דאוס" - "האל מעשיר". בסמל ניתן לראות רכס הרים ומאחוריו שמש זורחת. בימין הסמל מאגר מים וסכר המאפשר את השקיית השדות המופיעים במרכז הסמל. בקדמת הסמל בקר רואה ומשמאל הסמל ג'ורג' וורן - כורה ומחפש זהב שחי במאה ה-19, המחזיק בידו מעדר ומכוש. סמלים אלה מסמלים את יסודות כלכלת המדינה: גידול הבקר, הכותנה, ההדרים וכריית הנחושת. בשנת 1863 נתן הנשיא אברהם לינקולן צו המורה על הקמת ממשל מקומי בטריטוריית אריזונה הצו מינה את ריצ'רד מקורמיק, איש עסקים ועיתונאי כמזכיר הטריטוריה. מקורמיק עיצב את סמל הטריטוריה (אף שלא נתבקש מפורשות לעשות זאת). סמל זה כלל כורה ולצידו מריצה, מכוש ומעדר. ברקע ניתן היה לראות שני הרים חשופים, ובתחתית הסמל הופיע המוטו של הטריטוריה "דיטאט דאוס". בעקבות ביקורת על עיצוב הסמל עוצב הסמל על ידי מקורמיק מחדש. העיצוב החדש כלל נחל קטן שזרם לרגלי הכורה, והוצאו ממנו המריצה והמכוש. שני ההרים הוחלפו בהר אחד (ככל הנראה ההר ת'מב בוט). האספה הלאומית של הטריטוריה הציעה עיצוב חלופי ובשנת 1864 הורתה על סמל חדש אשר כלל את הר סן פרנסיסקו ברקע, ובקדמת הסמל צבי, עצי אורן וקקטוס. בתחתית הסמל נשאר מוטו המדינה. על אף החוק שנחקק, המשיך השימוש בסמל המקורי של מקורמיק, שהיה מזכיר הטריטוריה ולא טרח להזמין עבור הטריטוריה סמל חדש. בשנת 1866 מונה מקורמיק כמושל הטריטוריה אולם השימוש בסמל שעיצב פחת בהדרגה עד שפסק בשנת 1879. כיום הסמל משמש את מחוז גילה שבמדינה. ב-3 במרץ 1879 נעשה שימוש לראשונה בסמל שנקבע על ידי אספת הטריטוריה. במהלך השנים בוצעו מספר שינויים בסמל. מזכיר הטריטוריה צ'ארלס ברוס הוסיף בשנת 1895 צל להרים, לצבי ולקקטוס. בשנת 1905 פנה מזכיר המדינה וו. פ. ניקולס לאמן וולטר רובינס על מנת שיצייר מחדש את הסמל. סמל זה כלל צבי המביט שמאלה, הרים הדומים לפסגות הרי סן פרנסיסקו, וכן דשא בקדמת הסמל. סמל זה מופיע על חוקת אריזונה שאומצה בשנת 1910. עם קבלת המדינה לארצות הברית אומצה הצעה של האמן אי. אי. מוטר כסמל המדינה. חוקת המדינה קובעת בסימן 22, סעיף 20 את צורת הסמל. בדיונים בדבר סעיף זה הוחלט (ביוזמת ראש הוועדה האחראית לסמל, אי אי אלניווד), להוציא מהסמל סממנים מדבריים כגון נחשים, וכן נבחר ג'ורג' וורן - כורה שחי במדינה בסוף המאה ה-19, ככורה שיופיע על הסמל. סמל מדינת אריזונה - אתר רשמי (באנגלית)