laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בזלת תולאיטית

בזלת תולאיטית היא סלע יסוד, סוג של בזלת. כמו כל סוגי הבזלת, הסלע מכיל בעיקר קלינופירוקסן (בדרך כלל אוגיט) בתוספת פלגיוקלז (בעיקר לברדוריט) בתוספת מעט תחמוצות ברזל-טיטניום. בנוסף יכולים להופיע בבזלת תולאיטית אורתופירוקסן או פיג'וניט, ואוליבין, מינרל נדיר בבזלת תולאיטית, יופיע תמיד כשהוא מוקף באחד משני סוגי פירוקסן עניים בסידן אלו. תיתכן גם הופעת קוורץ או טרידימיט בבזלת תולאיטית שבה מסת האם היא דקת גרגיר, אבל לא פלדשפטואידים. בסלעים תולואיטיים תיתכן מסת אם זגוגית עדינה, כמו בסוגים אחרים של בזלת. מנקודת המבט הכימית מתוארים סלעים אלו כבזלות תת-אלקליניות, כלומר הן מכילות פחות (Na2O ו-K2O) לכמות זהה של SiO2 בהשוואה לבזלת אלקלית. תחום הבזלות המשורטט תוך שימוש במשתנים כימיים אלו מוצג במיון TAS, ובהבדל שבין סוגי הבזלות דנים לה מאטרה (Le Maitre) ואחרים (2002). האיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (IUGS) ממליץ להעדיף להשתמש במונח "בזלת תולאיטית" במקום במונח "תולאיט". מאגמה המשמשת מקור לבזלת היא תוצר התכה חלקית של פרידוטיט ונוצרת על ידי התכה עקב תת-לחץ במעטפת כדור הארץ, תהליך שבו נוצרים סלעי יסוד. בזלת תולאיטית היא הסלע הגעשי הנפוץ ביותר על פני כדור הארץ, כיוון שהיא נוצרת בהרי געש תת-ימיים ברכסים מרכז אוקייניים ומהווה את עיקר התכולה של הקרום הימי המכונה גם "שכבת הבזלת" או "Sima" (ע"ש המרכיבים הנפוצים בה: Si - צורן, Ma - מגנזיום). "MORB" - (ראשי תיבות באנגלית של Mid Ocean Ridge Basalt – בזלת של הרכס המרכז אוקייני) היא סוג של בזלת תולאיטית דלה יחסית ביסודות שאינם תואמים. לעומת זאת, בזלת אלקלית אינה אופיינית לרכסים האוקייניים, ומתפרצת בחלק מהאיים באוקיינוס ועל היבשות, אם כי גם הבזלת התוליאטית יכולה להיווצר בתנאים אלו. הכינוי שניתן לסוג בזלת זה מקורו במקום בו היא זוהתה לראשונה, העיירה תולי (Tholey) במחוז זנקט ונדל (Sankt Wendel), כ-30 קילומטרים צפונית לזארבריקן בירת חבל הסאר שבגרמניה. אם כי, על פי ההגדרות הפטרולוגיות המודרניות, הבזלת שליד העיירה דווקא אינה בזלת תולאיטית. השימוש העיקרי בבזלת תולאיטית הוא כאבני ריצוף בכבישים וכתשתית חצץ למסילות ברזל. R. W. Le Maitre (editor), A. Streckeisen, B. Zanettin, M. J. Le Bas, B. Bonin, P. Bateman, G. Bellieni, A. Dudek, S. Efremova, J. Keller, J. Lamere, P. A. Sabine, R. Schmid, H. Sorensen, and A. R. Woolley, Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms, Recommendations of the International Union of Geological Sciences, Subcommission of the Systematics of Igneous Rocks. Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66215-X American Geological Institute. Dictionary of Geological Terms. New York: Dolphin Books, 1962. גלריה של צילומים דיגיטליים של מיקרוסקופיית אור מקוטב (באנגלית) Tholeiitic Basalt
שוורצלוזה

שוורצלוזה (Schwarzlose MG M.07/12) הוא מקלע בינוני מתוצרת אוסטרו-הונגריה הקרוי על שם מתכננו ואשר שימש במלחמת העולם הראשונה, וכן במלחמת העולם השנייה. מספר מקלעי שוורצלוזה הגיעו לארץ ישראל ושימשו את כוחות ההגנה כמקלע כבד מרכזי. שמו המחתרתי של המקלע היה 'שחורקה' (או - "השחורה"). המקלע תוכנן על ידי הגרמני אנדראס וילהלם שוורצלוזה, והתאפיין בהזנה על ידי שרשיר תחמושת, קירור מים ומנגנון מבוסס רתע מושהה בעל קפיץ יחיד הכולל שימון לתרמילים הנפלטים להקלת חליצתם. הדגמים הראשונים השיגו קצב אש של כ-400 כדורים לדקה, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה, קצב זה הועלה על ידי התקנת קפיץ חזק יותר ל-580 כדורים לדקה. המקלע היה חסון ואמין בתפקידו המתוכנן כנשק לחי"ר, אך שימוש למטרות שונות מאלו להן נועד הקנה לו שם טוב פחות ממקלע המקסים הנפוץ. המקלע תוכנן במקורו כנשק בינוני מסייע לחיל רגלים. הוא הופעל מעל חצובה בצוות של שלושה אנשים. מפקד הצוות היה לרוב סמל, המקלען היה אחראי לנשיאת המקלע, והחייל השלישי היה מזין את התחמושת ונושא אותה ואת החצובה. בפועל צורף על פי רוב חייל רביעי על מנת לשאת תחמושת רבה יותר. במהלך מלחמת העולם הראשונה, השתמשו בשוורצלוזה גם כנשק ימי, נשק נגד מטוסים, מקלע המותקן במטוסים וכמקלע כבד להגנת יעדים מבוצרים במלחמת החפירות. במלחמת העולם השנייה עשו בו שימוש צבאות הולנד, יוון והונגריה. שימש את יחידות הפלמ"ח בשנות הארבעים, בעיקר כאשר ירדו לנגב לבצע אימונים במסגרות של פלוגה ומעלה. באותם תרגילים היה המקלע הנשק הכבד ביותר שבידי פלוגות הפלמ"ח. מדיה וקבצים בנושא שוורצלוזה בוויקישיתוף תמונת מקלע שוורצלוזה של חטיבת אלכסנדרוני שוורצלוזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קצין ראשון

קצין ראשון (באנגלית: Chief Mate) בצי סוחר היא הדרגה השנייה בחשיבותה באונייה לאחר רב חובל. קצין ראשון משמש בדרך כלל כאחראי משמרת בגשר הפיקוד ומופקד על מטען האונייה ועל צוות הסיפון. הקצין הראשון מדווח לרב החובל על היבטי הבטיחות והביטחון בהפעלת האונייה. בין שאר תחומי אחריותו נמצאים: רווחת אנשי הצוות, אימונם ובטיחות התנהגותם, כיבוי אש, פעולות חילוץ והצלה. הקצין הראשון הוא השני בפיקוד על האונייה ותופס את מקומו של רב החובל במידה והאחרון אינו מסוגל להמשיך בפיקוד. כקצין מטען, הקצין הראשון מפקח על טעינת, אחסנת, אבטחת ופריקת המטען. הקצין הראשון אף אחראי לשלום המטען במהלך ההפלגה. אחריות זו כוללת דאגה ליציבות המטען, במיוחד למטענים מסוכנים. איזונה של ספינה במים היא מלאכה עדינה וזהירה, המושפעת ממספר משתנים ובהם רוח, גובה גלים ותדירותם, סערות ועוד. הקצין הראשון אחראי להפעלת מיכלי מי הנטל לצורך איזון האונייה ושיפור ביצועיה בנסיבות משתנות בים. הקצין הראשון משמש לרוב בתפקיד אחראי משמרת בגשר הפיקוד של האונייה. בעת שהאונייה בים או בנמל, הקצין הראשון אחראי לדווח לרב החובל על מצב הצוות והמטען במהלך משמרת של שמונה שעות מדי יום. באופן מסורתי הקצין הראשון נמצא ער בגשר הפיקוד בין השעות 4-8, מדי בוקר ואחר צהריים. בעת היותו במשמרת הקצין הראשון דואג ליישום כל תקנות בטיחות החיים בים, והתקנות נגד זיהום מי ים. בעת שהאונייה עומדת בנמל, הקצין הראשון מתמקד במהלך המשמרת בפעולות הטעינה והפריקה, בטיחות אש, משמרות אבטחה וניטור התקשורת עם גורמים שונים בחוף. על פי תקנות ארגון הימאות הבינלאומי על הקצין הראשון לשלוט באופן שוטף בשפה האנגלית. זאת כיוון שרוב המפות הימיות הן בשפה זו וכך גם פרסומים שונים בנושאי בטיחות בים. אף שידורי מזג אוויר לימאים, והודעות ביטחון לאוניות, רובם באנגלית. רוב תחנות החוף בעולם יוצרות קשר עם אוניות בשפה האנגלית. בעת שקצין ראשון עומד במשמרת באונייה המפליגה בלב ים הוא נושא שלוש חובות עיקריות: ניווט האונייה, נקיטת אמצעי בטיחות בתנועה ליד כלי שיט אחרים, ותגובה לכל מצב חירום העלול להתעורר במהלך הפעלת האונייה. בדרך כלל הקצין הראשון נמצא במשמרת לצד מלח מוסמך המתפקד כהגאי וצופה. קצין ראשון חייב אף לדעת לתקשר בקוד מורס ובקוד האותות הבינלאומי בעזרת דגלי הקוד הבינלאומי, סמפור, או איתות באור.
הרולד השני, מלך אנגליה

הרולד השני (באנגלית: Harold II‏; 1022 – 14 באוקטובר 1066), הידוע גם בשם הרולד גודווינסון (Harold Godwinson), היה המלך האנגלו-סקסוני האחרון של אנגליה. הוא עלה לשלטון ב-5 בינואר 1066, לאחר מות המלך אדוארד המודה, ושלט עד 14 באוקטובר באותה שנה, אז הובס בידי ויליאם הכובש בקרב הייסטינגס. הרולד גודווינסון היה בנם של גודווין, רוזן וסקס, וגיתה תורקלסדוטיר, גיסתו של קאנוט הגדול וקרובתו של סוון הראשון. לזוג היו שני צאצאים נוספים, טוסטיג גודווינסון ואדית מווסקס, לימים מלכתו של אדוארד המודה מלך אנגליה. הרולד זכה בתואר רוזן מזרח אנגליה ב-1045, ולאחר מותו של אביו ב-1053 ירש את התואר רוזן ווסקס, אזור שבאותם זמנים כלל קרוב לשליש מאנגליה, והפך לאציל החזק באנגליה. ב-1058 זכה הרולד גם בתואר הרוזן מהיירפורד, והחליף את אביו כראש האופוזיציה הסקסונית להשפעה הנורמאנית, שהלכה וגברה עם עלייתו של אדוארד המודה לשלטון, לאחר ששהה שנים רבות בגלות בנורמנדיה. הרולד זכה בתהילה רבה בעקבות מספר מערכות שניהל ב-1062–1063 כנגד גראפיד' אפ ליוולין מגוויניד', מלך ויילס. ב-1064 נישא הרולד לאדית, אלמנתו של גראפיד ובתו של רוזן מרסיה. מנישואין אלו נולדו לו שני בנים, ככל הנראה תאומים, שנקראו הרולד ואולף. השניים הגיעו לבגרות, וככל הנראה סיימו את חייהם בגלות. בנוסף, היו לו מספר ילדים בלתי-חוקיים מפילגשו (שלפי החוק הדני נחשבה אף היא לרעייתו) אדית "צוואר-ברבור". ב-1065 מרדו הנורת'מבריאנים באחיו של הרולד, טוסטיג, רוזן נורת'מבריה, והחליפוהו במורקאר. הרולד תמך ברוזן מורקאר, ובכך חיזק את ההסכמה על היותו יורשו המיועד של אדוארד המודה, אך גם יצר קרע במשפחתו, וגרם לטוסטיג לחבור להראלד הארדראדה מלך נורווגיה. לאחר מותו של אדוארד המודה ב-5 בינואר 1066, טען הרולד כי המלך הבטיח לו שיירש אותו, והוכתר כמלך אנגליה באישור הויטנגמוט. עם הכתרתו פלשו לממלכת אנגליה המלך הראלד מנורווגיה וויליאם מנורמנדיה, שכל אחד מהם רצה את הכתר האנגלי לעצמו. ויליאם טען כי אדוארד הבטיח לו את כס המלוכה (ככל הנראה ב-1052), תמורת עזרה שהעניק לו כשספינתו נטרפה אל מול חופי נורמנדי, אולם סיפור זה מוטל בספק, וגם אם אדוארד הבטיח הבטחה כזו, הרי שעשה זאת תחת לחץ, והרולד חש חופשי להפר אותה. הראלד וטוסטיג פלשו לאזור יורקשייר, בצפון אנגליה, בספטמבר 1066. ב-20 בספטמבר הביסו את מורקאר ואדווין רוזן מרסיה בקרב פאלפורד, אך הובסו, חמישה ימים מאוחר יותר, על ידי הרולד בקרב גשר סטמפורד. לאחר קרב זה פנה הרולד דרומה, להילחם בויליאם, שנחת בסאסקס עם 7,000 מאנשיו. שני הצבאות נפגשו בהייסטינגס ב-14 באוקטובר, והרולד, שצבאו היה עייף בעקבות המערכה כנגד מלך נורווגיה, נהרג מפגיעת חץ בעינו. גופתו נקברה, ככל הנראה, בכנסיית וולטהאם שבאסקס. אגדה שהייתה נפוצה במאה ה-12 טענה כי הרולד למעשה לא מת, ושרד את הקרב. לפי גרסה זו, שהה הרולד בווינצ'סטר במשך שנתיים כדי להחלים מפצעיו, ולאחר מכן נדד לגרמניה, שם שהה במשך שנים רבות כנווד. כשהזדקן, שב הרולד לאנגליה וחי כמתבודד במערה בקרבת דובר. כשנטה למות, התוודה כי על אף שהוא הולך לעולמו כששמו כריסטיאן, הוא נולד בשם הרולד גודווינסון. לסיפור זה, ככל הנראה, קיימת מעט אחיזה במציאות. מדיה וקבצים בנושא הרולד השני, מלך אנגליה בוויקישיתוף על הרולד השני ביוגרפיה של הרולד השני הרולד השני, מלך אנגליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הרולד השני, מלך אנגליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרולד השני, מלך אנגליה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אלקטרון ערכיות

בכימיה, אלקטרוני ערכיות הם האלקטרונים הנמצאים ברמת האנרגיה האחרונה של אטום כלשהו. אלקטרוני הערכיות חשובים בקביעת ההתנהגות של האטומים. ניתן לדעת מהו מספר אלקטרוני הערכיות של אטום לפי הקבוצה (העמודה) אליה הוא משתייך בטבלה המחזורית. מלבד קבוצות 3–12 החריגות (מתכות מעבר), ספרת האחדות של הקבוצה קובעת את מספר אלקטרוני הערכיות של האטום. * ספירת אלקטרוני ערכיות עבור מתכות מעבר אינה בשימוש. ** מלבד הליום, שהוא בעל שני אלקטרוני ערכיות. מספר האלקטרונים ברמת האנרגיה החיצונית של אטום קובע את צורת הקשר הכימי שהוא יוצר. לכן, אטומים בעלי אותו מספר של אלקטרוני ערכיות מקובצים יחד בטבלה המחזורית. כל אטום בעל רמת אנרגיה אחרונה מלאה הוא יותר יציב ונוטה להגיב פחות. אטום יכול להגיע למצב זה בשני אופנים: אטום יכול לשתף אלקטרונים ברמה האחרונה עם אטומים אחרים (קשר קוולנטי), או שהוא יכול לקחת אלקטרונים מאטום אחר (קשר יוני). קשר יוני מסוג אחר מתקיים כאשר אטום נותן אלקטרונים שיש לו, ובכך מרוקן את רמת האנרגיה האחרונה שלו, והרמה שלפניה, שהופכת להיות רמת האנרגיה האחרונה, היא מלאה. בצורה זו אטומים נקשרים בקשרים הנקראים קשרים כימיים. קשרים כימיים משמשים ליצירת מולקולות ותרכובות יוניות. קיימים חמישה סוגי קשרים עיקריים: קשרים יוניים קשרים קוולנטיים קשרים קואורדינטיביים קשרי מימן קשרים מתכתיים כלל האוקְׁטֵט אלקטרון ערכיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שומר סף

שומר סף הוא האדם שמוטל עליו לקבל את פני הבאים אל מקום ציבורי שהכניסה אליו מוגבלת, או אל מגוריו של אדם שאינו מעוניין שהגישה אליו תהיה בלתי אמצעית. יש ארצות בהן ממלאי תפקיד שומר הסף בחצר המלוכה היו לאצילים והתפקיד עצמו היה לתואר אצולה. שומרי סף מקובל להציב גם בבתי מלון, שם הם מקבלים את פני האורחים הבאים או היוצאים, עוזרים להם בזימון נושאי המזוודות ונהגי המוניות ומרחיקים מבקרים בלתי רצויים. באירופה היה תפקיד דומה גם בבתים משותפים. לאחר מהפכת אוקטובר, אצילים וקציני צבא רוסים, חסרי מקצוע מפרנס, שברחו למרכז ומערב אירופה, נשכרו כשומרי סף בבתי מלון ועמידתם במדי השרד הרוסיים היוותה אטרקציה עבור באי בתי המלון, שנהנו מכך שקיבלו שירות מבעלי תואר אצולה. בתקופה המודרנית שומרי סף עושים לעיתים עבודה של שומר ראש, אך במקום לשמור על אדם מסוים הם שומרים על אתר או על כינוס. שומרי סף במועדונים, הממיינים את באי המועדון ומחליטים מי ייכנס ומי לא, קרויים בישראל סלקטורים או סלקטוריות. בצה"ל, שומר הסף המפקח על הכניסה לבסיס צבאי נקרא שוטר גדודי (בראשי תיבות - ש"ג). בהשאלה, המונח "שומר סף" מורה על אדם האחראי לשלמותו או לתפקודו התקין של מוסד או גוף מסוים אותו הוא מייצג, כאשר הכוונה היא בדרך כלל לא לתפקוד במובנו הפיזי, אלא לתפקוד וההתנהלות בהתאם לעקרונות הרעיוניים והערכים אותם המוסד מייצג ונגד פגיעה בהם. קונסיירז'
ציפור גן עדן (קבוצת כוכבים)

ציפור גן עדן היא קבוצת כוכבים קטנה באזור הקוטב השמימי הדרומי, שהוגדרה סביב 1595 על ידי שני הנווטים ההולנדים פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן, והופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר ב-1603. עוד קודם לכן, בשנת 1598 הקבוצה הופיעה במפת כוכבים תחת השם "Apis Indica" - בלטינית "דבורה הודית", ככל הנראה בעקבות שגיאה מהאיות המקורי "Avis Indica" שפרושו בלטינית "ציפור הודית". באטלס של יוהאן באייר שונה השם ל-"Apus" ועל מנת למנוע בלבול שונה מאוחר יותר שם הקבוצה זבוב מ-"Apis" ("דבורה" בלטינית) ל-"Musca" ("זבוב" בלטינית). הקבוצה מכילה כוכבים עמומים בלבד שהבהיר מביניהם הוא עם דרגת בהירות נראית 3.8. בשל הגדרתה במאה ה-16 אין לקבוצה זו סיפורים או אגדות הקשורים בה. α בציפור גן עדן הוא ענק כתום במרחק של כ-410 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.8. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. β בציפור גן עדן הוא ענק כתום במרחק של כ-160 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.2. זהו למעשה כוכב זוגי ובן הזוג הוא עמום מאוד עם בהירות מדרגה 12. γ בציפור גן עדן הוא ענק צהוב במרחק של כ-160 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.7. δ בציפור גן עדן הוא כוכב כפול המורכב מענק אדום, שבהירותו משתנה בין דרגות 4.7 ו-4.9 באופן לא סדיר, ומענק כתום עם בהירות מדרגה 5.3. ניתן להבחין בזוג הכוכבים בעזרת משקפת. הכוכבים נמצאים במרחק בין 660 ל-770 שנות אור ולא ברור האם מדובר בכוכב זוגי או בשני כוכבים שאינם קשורים זה לזה. מדיה וקבצים בנושא ציפור גן עדן בוויקישיתוף סיפורי כוכבים - אפוס ציפור גן עדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
השמנת יתר חולנית

השמנת יתר חולנית (לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית: אַבֶּסֶת) מוגדרת כמשקל הגבוה ב-45 ק"ג או 100% מעל המשקל האידיאלי הנקבע לפי טבלאות משקל גובה. הגדרה מקובלת נוספת היא לפי חישוב מדד מסת הגוף – BMI (המחושב על ידי חלוקת המשקל בק"ג בגובה במטרים בריבוע). לפי מדד זה השמנת יתר חולנית היא ערך BMI גבוה מ-35 עם מחלות נלוות או ערך BMI גבוה מ-40; השמנת יתר חולנית קיצונית – ערך BMI גבוה מ-50; השמנת יתר חולנית קיצונית ביותר – ערך BMI גבוה מ-60. שיעור ההשמנה בעולם עולה בקצב מהיר, עד כדי כך שיש המכנים את תופעת ההשמנה – מגפה. כ-1.7 מיליארד אנשים בעולם סובלים מהשמנה ומתוכם 300 מיליון סובלים מהשמנת יתר. תופעת ההשמנה חמורה בארצות הברית – שני שלישים מהאוכלוסייה סובלים מעודף משקל, מחציתם סובלים מהשמנה, 23 מיליון סובלים מהשמנת יתר ו-8 מיליון מהשמנת יתר חולנית. העלייה בשכיחות השמנת היתר גורמת לעלייה ברמות התחלואה והתמותה באוכלוסייה. זאת משום שלעלייה בשכיחות השמנת היתר נלווית גם עלייה בסיבוכים כגון סוכרת, היפרליפידמיה, יתר לחץ דם, דום נשימה בשינה, מחלות לב, שבץ מוחי, אסתמה, כאבי גב תחתון, מחלות ניווניות במפרקים נושאי משקל, סוגי סרטן מסוימים, דיכאון, בעיות פריון וסיבוכים נוספים. תחלואות נילוות להשמנת יתר מביאות לתמותה של 2.5 מיליון איש בשנה ברחבי העולם. תוחלת החיים של החולים הסובלים מהשמנה נמוכה באופן משמעותי מכלל האוכלוסייה. אדם בן 25 הסובל מהשמנת יתר חולנית צפוי לחיות 12 שנים פחות מאדם רזה בן גילו. מספר מחקרים בתחום סוציולוגיה של הגוף מציינים שאנשים בעלי השמנת יתר עלולים לסבול מאפליה בתחום קבלת עבודה, טיפול רפואי וחיי יום יום הסיבה להשמנת יתר טרם נמצאה. כפי הנראה מעורבים גורמים רבים. אנשים הסובלים מהשמנת יתר הם בעלי רף גבוה לצבירת מאגרי אנרגיה. הרף הגבוה נובע מפעילות נמוכה של מנגנון חילוף חומרים, ניצול נמוך של אנרגיה, צריכת קלוריות גבוהה או שילוב הגורמים הנ"ל. להשמנת יתר ישנם מאפיינים תורשתיים. ככל הנראה, השמנת יתר היא תוצאה של שילוב גורמים גנטיים, פסיכולוגיים, סביבתיים, חברתיים ותרבותיים המביאים להפרעה בוויסות התיאבון והפרעה במנגנון חילוף החומרים, ולאו דווקא חוסר שליטה של החולה. נמצא קשר בין כמות נמוכה של קולטני דופמין מסוג D2, להשמנת יתר. עם זאת, לא ניתן לדעת האם הירידה בכמות הקולטנים היא הגורם או התוצאה של השמנת היתר. כ-3% מאוכלוסיית ישראל (כ-200,000 איש, נכון לתחילת שנות ה-2000) סובלים מהשמנת יתר חולנית, ומצב זה תורם לעלייה בשכיחות של מחלות נוספות כגון יתר לחץ דם, סוכרת ומחלות לב. ג'ון ברוור מינוץ' קרול יאגר מדיה וקבצים בנושא השמנת יתר חולנית בוויקישיתוף השמנת יתר חולנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "השמנת יתר - הנחיה קלינית", באתר ויקירפואה למד לשונך 87: לקט מונחי רפואה שאושרו בשנת תשע"א (2010), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 ביולי 2011 Wang, G. J., Volkow, N. D., Logan, J., Pappas, N. R., Wong, C. T., Zhu, W., ... & Fowler, J. S. (2001). Brain dopamine and obesity. The Lancet, 357(9253), 354-357. Giddens, Duneier, Appelbaum, and Carr. (2009). Introduction to Sociology, Seventh Edition. New York, London: W. W. Norton. Pg. 566-572. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מתנניים

המִתְנָנִיִּים (שם מדעי: Thymelaeaceae) הם משפחת צמחים המונה כ-40 סוגים, בהם כ-500 מינים שונים הנפוצים בעיקר באוסטרליה, באפריקה הדרומית, באזור הים התיכון ובערבות אסיה. רובם עצים ושיחים בעלי עלים מסורגים. הפרחים הם לרוב דו-זוויגיים ובעלי 5-4 עלי גביע (ולעיתים רחוקות גם 6), ובמינים בהם חסרים עלי כותרת מצויים קשקשים. מספר האבקנים בהם הוא כמספר עלי-הגביע, כפול ממנו או שקיימים רק שניים. לשחלה מגורה אחת. הפרי הוא אגוזית, ענבה או בית גלעין, אך לעיתים רחוקות הפרי הוא הלקט. במשפחת המתנניים נמנים צמחי-רעל וצמחים סיביים שלהם שימושים בתעשיות הרפואה והנייר. בסוג דפנה (Daphne) קיימים כ-50 מינים המצויים באירופה ובאסיה, שהם צמחי-רעל ששימשו בעבר לרפואה ומשמשים כיום כצמחי-נוי. ממינים מסוימים נהוג להכין נייר. בארץ ישראל נפוץ המתנן השעיר, והוא מאפיין את נוף הארץ. הגבעול והענפים הם סיביים וניתן להפיק מהם סיבים חזקים המשמשים לייצור חבלים. מתנניים, באתר ITIS (באנגלית) מתנניים, באתר NCBI (באנגלית) מתנניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מתנניים, באתר Tropicos (באנגלית) מתנניים, באתר GBIF (באנגלית) מתנניים, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערכת רדיו דאטא

מערכת רדיו דאטא (באנגלית: Radio Data System, ובקיצור: RDS) הוא פרוטוקול תקשורת חד כיווני המאפשר לתחנות רדיו המשדרות ב-FM לצרף לשידוריהן גם נתונים בקצב של 1187.5bps. השימוש המוכר ביותר ל-RDS הוא הצגת שם תחנת הרדיו או השיר המשודר. תקן ה-RDS נקבע על ידי איגוד השידור האירופי. תקן אמריקאי מקביל הוא ה-Radio Broadcast Data System (ובקיצור RBDS), וההבדל בין התקנים אינו רב (בעיקר בשדה ה-PTY). שני התקנים משתמשים בגל נושא משני, הממוקם הרמוניה שלישית לסמן הסטריאו ב-FM (ב-57KHz), וכך אינם יוצרים הפרעות או אפנון הדדי עם אותות אחרים. ה-RDS כולל גם קוד תיקון שגיאות. שני התקנים קיימים מתחילת שנות התשעים. AF - Alternative Frequencies שדה המציין תדרים נוספים בהם התחנה משדרת. במצב של הפרעות על תדר השידור של תחנה מסוימת, או יציאה מטווח השידור, מקלט הרדיו יכול בצורה אוטומטית לעבור לתדרים אחרים בהם התחנה משודרת. יכולת זו נפוצה במיוחד במקלטי רדיו לרכב. CT - Clock Time שדה המציין את השעה הנוכחית, ברמת דיוק של עד 100 מילי-שניות. בעזרת שדה זה ניתן לדייק את השעון של מקלט הרדיו או השעון של כלי הרכב. EON - Enhanced Other Networks שדה המציין תחנות אחרות המשדרות דיווחי תנועה. המקלט יוכל להשמיע את דיווחי התנועה מהתחנה האחרות, ואז לחזור להשמיע את השידור של התחנה הקודמת. PI - Programme Identification שדה המזהה את התחנה. כל תחנה מקבלת קוד זיהוי מיוחד, כולל קידומת למדינה. בארצות הברית, שדה ה-PI הוא תוצאת חישוב של נוסחה המשקללת את שם התחנה. https://www.volvocars.com/il/support/manuals/xc40/2019w46/tslyl-mdyh-vyntrnt/rdyv/rdyv-rds PS - Programme Service שדה זה מכיל 8 אותיות והוא מציג את שם התחנה. ככל הנראה, זהו השדה השימושי והנפוץ ביותר במקלטי רדיו עם RDS. PTY - Programme Type שדה המציין את תוכן השידור ומאפשר למאזינים למצוא תחנות רדיו נוספות עם תכנים רצויים. באירופה, לדוגמה, הערך 1 מציין חדשות, הערך 6 מציין דרמה וכו'. ככל הנראה, הערך 31 מציין שידורים במצבי חירום וסכנה. REG - Regional שדה המשמש להבדלה בין שידורים מקומיים של אזורים שונים. RT - Radio Text שדה המכיל עד 64 תווים טקסטואליים. השדה משמש להעברת מידע נוסף אודות המוזיקה המשודרת, או אודות תחנת השידור עצמה. TP - Traffic Programme שדה המציין שתחנה זו משדרת דיווחי תנועה. TA - Traffic Announcement שדה המופעל כאשר מתחיל דיווח תנועה. בעזרתו ניתן לעצור זמנית את השמעת התקליטור או הקלטת, לטובת האזנה לדיווח התנועה. TMC - Traffic Message Channel שדה המאפשר העברת דיווחי תנועה בצורה טקסטואלית, מבלי לשלב אותם בתוכנית הרדיו עצמה. שימוש בשדה זה דורש מקלטים מיוחדים, ולרוב עלות כספית לקבלה ופיענוח של המידע. השירות פועל בישראל, בעיקר בשידורי קול ישראל. מדיה וקבצים בנושא מערכת רדיו דאטא בוויקישיתוף קובי ליאני, ענת קם וקובי ליאני‏, תופעה: רדיו קוראן משתלט על האוטו - וואלה חדשות, באתר וואלה, 26 ביוני 2008 RDS Basics, מידע טכני אודות ה-RDS (באנגלית)
ויסנטה אליכסנדרה

ויסנטה פיו מרסלינו סיריליו אליכסנדרה (בספרדית: Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo;‏ 26 באפריל 1898 – 13 בדצמבר 1984) היה משורר ספרדי. חתן פרס נובל לספרות לשנת 1977. נמנה בין חברי קבוצת המשוררים המכונה "דור 1927". עבודותיו המוקדמות של אליכסנדרה נכתבו בסגנון כתיבה חופשי וסוריאליסטי והושם בהן דגש על הטבע. הוא עשה שימוש רב בסמלים לייצוג הארץ והים. שיריו בתקופה הראשונה לכתיבתו הם נוגים וניכרת בהם התחושה שהאנושות איבדה את תשוקתה לחופש, כפי שהוא בטבע. בשנת 1944 פרסם אליכסנדרה את ספרו "Sombra del Paraíso" (צל גן העדן) שבו הוא החל לעסוק בערכים, דוגמת ידידות ואחווה. אליכסנדרה למד לימודי משפטים באוניברסיטת מדריד. נקבר בבית הקברות דה לה אלמודנה. מדיה וקבצים בנושא ויסנטה אליכסנדרה בוויקישיתוף ויסנטה אליכסנדרה, באתר פרס נובל (באנגלית) ויסנטה אליכסנדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויסנטה אליכסנדרה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויסנטה אליכסנדרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויסנטה אליכסנדרה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטרונום

מֶטְרוֹנוֹם, המכונה בעברית פַּעֲמָן, הוא מכשיר עזר לנגינת יצירות מוזיקליות ולאימון טכני, המורה על הקצב והמפעם בו יש לנגן את היצירה, וכך יכול לשמור המנגן על קצב אחיד של הנגינה. המטרונום הוא למעשה מטוטלת המתנודדת סביב ציר קבוע. הוא מורכב משתי משקולות, אחת כבדה מהשנייה המחוברות ביניהן במוט מתכת. המשקולת הכבדה נמצאת בתחתית המוט, ובדרך כלל מוסתרת מהמשתמש. המשקולת השנייה נמצאת מעל הציר וניתנת להזזה. מרחקה מהציר קובע את הקצב בו יתנודד המטרונום. ככל שהמשקולת נמצאת גבוה יותר (כלומר רחוק יותר מהציר), זמן המחזור ארוך יותר. על המוט שעליו נעה המשקולת, מסומנות שנתות בהתאם לזמני המחזור השונים, כך שהמשתמש יכול להתאימו ליצירה אותה הוא מנגן. המטרונום הוא מטוטלת מורכבת (מכונה גם מטוטלת פיזיקלית). כמו המטוטלת הפשוטה של גלילאו (מכונה גם מטוטלת מתמטית), זמן המחזור של המטרונום אינו תלוי בזווית הנטייה. בשונה מהמטוטלת הפשוטה, למטרונום שתי משקולות ועל כן זמן המחזור שלו תלוי ביחס והמרחק בין שתיהן. אף על פי שהתאוריה המסבירה את פעולתו של המטרונום הייתה ידועה כבר לניוטון בסוף המאה השבע עשרה, הומצא המכשיר עצמו רק כמאה שנים מאוחר יותר על ידי המוזיקאי ההולנדי דיטריך ניקולאוס וינקל (אנ'). בשנת 1784 המציא המלחין הצרפתי ז'אן באטיסט דאבו כרונומטר, שנועד לשמש כמטרונום והקדים בשנים רבות את המטרונום של מלצל. דאבו ציין בספרות את הקצב הרצוי לכל פרק בסימפוניות לתזמורת גדולה, אופוס 11 שלו, בתפקיד הכינור הראשון. כיום נפוץ השימוש במטרונום אלקטרוני, שהוא קומפקטי ואמין יותר, אין צורך למתוח אותו, ויש בו פונקציות נוספות, למשל: חיבור לאוזניה, כיוון מקצבים, פעימה מודגשת והצגת המפעם באמצעות אור מהבהב וללא צליל. המלחין לודוויג ואן בטהובן שילב בפרק השני של הסימפוניה השמינית שלו פרודיה על המטרונום, ששוכלל אותו זמן בידי חברו, יוהאן נפומוק מלצל (אנ'). המלחין ג'רג' ליגטי כתב את "פואמה סימפונית ל-100 מטרונומים". מטרונום מכני בפעולה מטרונום מלצל 1815 מטרונום דיגיטלי, הנקבע ל-125 פעימות בדקה מטרונום אלקטרוני מטרונום, באתר צלילוגיה Online Metronome מטרונום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מבחר מונחים מתוך מילון למונחי המוזיקה בהוצאת האקדמיה, תשט"ו (1955), באתר האקדמיה ללשון העברית
ירוסלב סייפרט

ירוסלב סייפרט (בצ'כית: Jaroslav Seifert;‏ 23 בספטמבר 1901 – 10 בינואר 1986), משורר וסופר צ'כי. חתן פרס נובל לספרות לשנת 1984. סייפרט נולד בז'יז'קוב, פרבר של העיר פראג באוסטרו-הונגריה. אוסף שיריו הראשון התפרסם בשנת 1921 ובמהלך שנות העשרים הוא נחשב לדמות מובילה באוונגרד של צ'כוסלובקיה. סייפרט היה בין מייסדי העיתון "Devětsil" לצד ויטסלב נזוול. כחבר המפלגה הקומוניסטית היה עורכם של מספר עיתונים מפלגתיים ("Rovnost", ‏"Srsatec" ו-"Reflektor") ועבד בבית דפוס. בשנת 1929 עזב סייפרט עם קבוצת חברים את המפלגה הקומוניסטית והיה בין החותמים על המצע שהתנגד לסממנים הבולשביקיים שפשטו בקרב הנהגת המפלגה. לאורך שנות השלושים והארבעים הוא עבד כעיתונאי בקרב חוגים סוציאל-דמוקרטיים. בשנת 1949 פסק מעיסוקו בעיתונאות והתמסר לכתיבה. עבודתו זכתה להכרה בקבלתו פרסים ממלכתיים בשנים 1936, 1955 ו-1968 ובשנת 1967 הוא הוכרז כאמן הלאומי של צ'כוסלובקיה. בשנים 1968–1970 עמד סייפרט בראש התאחדות הסופרים הצ'כוסלובקים. בשנת 1977 הוא היה בין החותמים על "אמנת 77" שהתנגדה לשלטון במדינה. בשנת 1984 הוענק לסייפרט פרס נובל לספרות. בשל מצבו הבריאותי הוא נעדר מטקס קבלת הפרס ובתו נכחה בטקס בשמו, אם כי יש הטוענים שגורמים בממשל מנעו ממנו לקבל את הפרס בעצמו. זכייתו בפרס לא זכתה לפרסום נרחב בתקשורת הלאומית. גם במותו, כעבור שנתיים, מנעו כוחות הביטחון התקהלות וגילויי אבל ביום הבאתו לקבורה. כמה עשרות משיריו תורגמו לעברית ויצאו לאור בכמה קבצים בהוצאה עצמית של המתרגם שמעון א. שור. בשנת 2021, לציון 120 שנה להולדת המשורר, ראה אור מבחר ראשון משיריו בהוצאה ממוסדת - הקובץ "רק הנהר לא מזדקן" בתרגום פאר פרידמן, בהוצאת קשב לשירה. מדיה וקבצים בנושא ירוסלב סייפרט בוויקישיתוף ירוסלב סייפרט, באתר פרס נובל (באנגלית) ירוסלב סייפרט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ירוסלב סייפרט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ירוסלב סיפרט, דף שער בספרייה הלאומית ירוסלב סייפרט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ירוסלב סייפרט, באתר AllMusic (באנגלית) ירוסלב סייפרט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ירוסלב סייפרט, באתר Discogs (באנגלית)