laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רמי חליס

רחמים חליס (נולד ב-21 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן. חליס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-14 בספטמבר 2002, חליס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–3 נגד הפועל פתח תקווה וכעבור 5 ימים, ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–2 נגד קרנטן במסגרת גביע אופ"א. בעונתו הראשונה במועדון, חליס רשם 29 הופעות בליגה. ב-20 במרץ 2004, חליס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד הפועל פתח תקווה. ב-1 בנובמבר 2006, חליס הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית. חליס, היה שותף לעלייה ההיסטורית של הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורגל בו הפסידה להפועל תל אביב וחליס עצמו רשם 68 דקות במשחק זה. אך באותה עונה, ירדה אשקלון לליגה הארצית. ב-25 ביוני 2007, חליס חזר לליגת העל כאשר הושאל למכבי הרצליה. בהרצליה, חליס רשם רק 7 הופעות ובסיום העונה הקבוצה ירדה לליגה הלאומית וחליס עזב את המועדון. בהמשך הקריירה, חליס שיחק גם במכבי באר שבע, הפועל כפר סבא ומכבי עירוני ג'ת אל-אהלי, עד לפרישתו בקיץ 2011 כאשר הוא בן 29. לזכותו של חליס, 3 הופעות בנבחרת הצעירה, בהם כבש שער עצמי בהפסד 0–3 לצרפת. רמי חליס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל רמי חליס, באתר Transfermarkt רמי חליס, באתר Soccerway רמי חליס, באתר WorldFootball.net תומר גנור ועדי סרדס, רמי חליס חתם במכבי הרצליה, באתר ynet, 25 ביוני 2007 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רמי חליס".
מרטינס דפקוס

מרטינס דפקוס (בליטאית: Martynas Dapkus; נולד ב-16 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ליטאי, המשחק בעמדת המגן הימני בפ.א. שיאוליאי. דפקוס התחיל את הקריירה שלו באקדמיית הכדורגל של ליטא. בשנת 2010, הצטרף לאיסצ'יאי קובנה, ממנה עבר לאטלטס קובנה. בקיץ 2011, דפקוס הצטרף לקבוצת הנוער מכבי חיפה, בהמלצתו של ריימונדס ז'וטאוטאס, שחקן העבר של המועדון. בקיץ 2012, דפקוס הושאל להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית, בה שיחק שנתיים. בעונת 2015, חזר לליטא וחתם בשטרומבס. לקראת עונת 2016 חתם בטרקאי, אך בתחילת העונה נפצע וגמר את העונה. לקראת עונת 2017, דפקוס חתם ביונאבה, במדיה שיחק שנתיים. לקראת עונת 2019, דפקוס חתם בקובנה ז'לגיריס. בינואר 2024 דפקוס חתם בפ.א. שיאוליאי. בצעירותו, דפקוס שיחק בנבחרת הצעירה של ליטא. ב-26 במרץ 2013, דפקוס ערך את הופעת הבכורה שלו בהנבחרת הבוגרת בהפסד 4-1 לאלבניה. מרטינס דפקוס, באתר Transfermarkt מרטינס דפקוס, באתר Soccerway מרטינס דפקוס, באתר National Football Teams מרטינס דפקוס, באתר FootballDatabase.eu איציק יצחקי‏, מכבי חיפה צירפה את הליטאי מרטינס דפקוס, באתר וואלה, 1 ביולי 2011 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרטינס דפקוס".
פרנק ג'ונסטון

פרנק ג'ונסטון, (באנגלית: Frank Johnston ‏; 19 ביוני 1888 – 19 ביולי 1949) היה צייר קנדי וחבר בקבוצת השבעה. פרנק ג'ונסטון נולד ב-19 ביוני 1888 בטורונטו, בנם של יו האנס ומרי אליזבת (רודריק) ג'ונסטון. הוא התחנך בבית הספר הטכני המרכזי בטורונטו, למד אצל גוסטב האן ובבית הספר לאמנות במרכז אונטריו אצל ויליאם קרושנק וג'ורג' אגניו ריד. בשנת 1908 הצטרף לחברת אמנות מסחרית גריפ בע"מ. בשנת 1910 הוא עזב לארצות הברית שם למד אמנות בפילדלפיה ועבד בעיצוב מסחרי בניו יורק. עם שובו לטורונטו בשנת 1915, הוא השתמש בזמנו הפנוי מאמנות מסחרית כדי להמשיך בציורי נוף, דרך טיולי רישום ברחבי טורונטו. בשנת 1918 הוא הוזמן על ידי "אנדרטת המלחמה הקנדית" לתעד אימונים של אנשי צוות טיסה קנדיים לתפקידם. משנת 1918 הצטרף לציירים לורן האריס וג'יימס הארווי מקדונלד במסעותיהם לאלגומה. ציוריו מאותן שנים מבטאים פרשנות דקורטיבית חזקה לנוף, והוא השתמש לעיתים קרובות בטמפרה ולא בצבע שמן כדי לחפש את דפוס ומרקם הנושא שלו. קצב הציור של ג'ונסטון היה כזה שמנסיעה אחת לאלגומה בשנת 1919, הוא הציג בגלריה לאמנות בטורונטו שישים עבודות - יותר מכל אמן אחר. כעבור כמה חודשים הוא הציג תצוגה גדולה בתערוכת יחיד של 200 ציורים. בשנת 1920 הוא הוזמן להצטרף לקבוצת השבעה, אך הקשר שלו אליה היה קצר. הוא אמנם השתתף בתערוכה הראשונה של הקבוצה בשנת 1920, אך ב-1921 עזב את טורונטו כדי להיות מנהל בית הספר לאמנות בויניפג. הוא טען כי אין לו מחלוקת עם הקבוצה, אלא רק שהוא רוצה ללכת בדרכו. ב-1927 הוא שב לטורונטו ועבד כמנהל בקולג' לאמנות באונטריו. בשנים מאוחרות יותר, סגנונו של האמן נעשה מציאותי יותר וחשף קסם חזק מאיכויות האור, במיוחד אור על שלג. נושא זה חזר על עצמו בעבודות מאוחרות, בציורים גדולים של שנות השלושים והארבעים, כמו גם בציורי עמק הנהר, בעזרת הכחול בהיר של המים המנוגד לגדות עמוסות שלג. ציוריו משתרעים בין האזור הכפרי הפסטורלי באזור וויברידג' לצפון קוויבק והשטחים הצפון-מערביים. הוא החל לקיים תערוכות יחיד קבועות בשנות העשרים של המאה העשרים וציוריו מצאו שוק גדול בקרב הציבור. בניגוד לאמנים קנדים רבים, ג'ונסטון הצליח להשיג הצלחה כלכלית ניכרת בחייו. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא היה גם חבר באגודת האמנים אונטריו. עבודתו נמצאת באוספים ציבוריים רבים כגון הגלריה הלאומית של קנדה. הוא נפטר בטורונטו בשנת 1949 ונקבר יחד עם חבריו לקבוצת השבעה במתחם אוסף האמנות הקנדי מקמייקל בקלינבורג, אונטריו. השתקפות שקיעה ביער בריכת מים הטייס אימון טיסה אימוני הפצצה מדיה וקבצים בנושא פרנק ג'ונסטון בוויקישיתוף פרנק ג'ונסטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Artist/Maker Name "Johnston, Francis Hans"" "Franz Johnston". National Gallery of Canada. Marilyn Baker; Gallery 111 (1984). The Winnipeg School of Art: The Early Years. Univ. of Manitoba Press. p. 44
ברברה אס

ברברה אס (באנגלית: Barbara Ess; בשם ילדותה ברברה איילין שוורץ, Barbara Eileen Schwartz‏; 4 באפריל 1944 – 4 במרץ 2021) הייתה צלמת שהשתייכה לזרם פיקטוריאליזם, מוזיקאית ועורכת אמריקאית. I Am Not This Body: The Pinhole Photographs of Barbara Ess by Guy Armstrong, Michael Cunningham, Thurston Moore and Barbara Ess (June 15, 2005) Will Heinrich, Barbara Ess, 76, Musician and Photographer Who Blurred the Lines Between Life and Art. הניו יורק טיימס, March 11, 2021. p.A24. ברברה אס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברברה אס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיר הכד

שיר הכד, הידוע גם בשם הכד, הוא מקלאסיקות הזמר העברי. מילותיו נכתבו על ידי המשורר והשחקן אברהם חלפי, והוא הולחן בידי המלחין והפזמונאי מרדכי זעירא. את השיר עיבד גיל אלדמע. לשיר ביצועים רבים, בין היתר בוצע בידי שושנה דמארי, ברכה צפירה, טובה פרדו, עוזי מאירי, הגבעטרון, עופרה חזה ושלמה ארצי. זיוה ארבל, קצינת קשר בפלמ"ח, צולמה ביולי 1948 בידי הצלם הצבאי בוריס כרמי כשהיא לוגמת מתוך כד. הצילום התפרסם בביטאון הצבאי "במחנה", ומתחתיו נכתבה השורה ""מי מקנא בכד?". חלפי התרשם מהצילום וכתב בהשראתו את השיר. מרדכי זעירא שיתף פעולה עם משוררים רבים, בין היתר עם אברהם חלפי. זעירא, שטען כי מלחיני הארץ צריכים לשאוב השראה מהמוזיקה היהודית, הלחין את צלילי הפתיחה של שיר הכד בעקבות נוסח 'אקדמות' לחג השבועות. מידע על היצירה "שיר הכד" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "שיר הכד" והאזנה לו באתר זמרשת מידע על השיר באתר "מרחב" של הספרייה הלאומית יובל אזולאי, החתיכה של הפלמ"ח, באתר הארץ, 27 באפריל 2009 מנהיגות בזמר העברי, באתר משרד החינוך, המזכירות הפדגוגית, אגף אמנויות המטה לתרבות ישראל, הפיקוח על החינוך המוזיקלי, ‏2013 מרדכי זעירא, באתר מרכז לחקר המוסיקה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים
ברקס (כפר)

בֶּרְקֵס (בהונגרית: Berkesz) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ברקס קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,105 תושבים בשנת 1990 עד 914 תושבים בשנת 2020. יהודים חיו בברקס בתקופות זמן שונות. הקהילה קיבלה את שירותי הדת מקהילת נירדז' (Nyírderzs) עד ששתי הקהילות יחד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה מדיה וקבצים בנושא ברקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברקס נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי ברקס שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ג'רמי אוואנס

ג'רמי אוואנס (באנגלית: Jeremy Evans; נולד ב-24 באוקטובר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פנאתינייקוס מליגת העל היוונית ומהיורוליג. אוואנס העמיד את עצמו לבחירה בדראפט 2010 שם הוא נבחר במקום ה-55 על ידי יוטה ג'אז. יוטה ג'אז ויתרה על אוואנס לטובת קבוצת ליגת הפיתוח סולט לייק סיטי סטראס (קבוצת הבת של הג'אז). הסטארס סיימו באותה עונה במקום ה-5 מתוך 8 במערב. באותה עונה הוא חזר לג'אז שסיימה במקום ה-11 ב-מערב. בעונתו השנייה הוא השתתף בתחרות ההטבעות שם הוא זכה לאחר דאנק מרשים כשהו קופץ מעל שני אנשים, באותה עונה סיימו הג'אז במקום ה-8 במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 0–4 לסן אנטוניו ספרס בסיבוב הראשון. בעונתו השלישית שוב נבחר לתחרות ההטבעות שם הפסיד לטרנס רוס, באותה עונה הקבוצה סיימה במקום ה-9. בעונתו הרביעית בקבוצה קבוצתו סיימה במקום ה-15 והאחרון במערב. בעונתו החמישית והאחרונה קבוצתו סיימה במקום ה-11 במערב. ב-31 ביולי 2015 חתם אוואנס בדאלאס מאבריקס מה-NBA. במשחקו הראשון בקבוצה הוא רשם: 7 נקודות ו-6 ריבאונדים בניצחון 95–111 על פיניקס סאנס. במהלך העונה אוואנס שיחק גם בטקסס לג'נדס (קבוצת הבת של דאלאס מאבריקס). בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה דאלאס הגיע למקום השישי במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 1–4 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. בסוף העונה כחלק מטרייד הגיע אוואנס לאינדיאנה פייסרס שוויתרה עליו. ב-29 באוקטובר 2016 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה מהיורוקאפ ומה-VTB. אוואנס שיחק 2 אצל חימקי מוסקבה הראשון מול ריטאס וילנה והשני מול בלונפסטו פואנלברדה. ביורוקאפ אוואנס העמיד ממוצעים של: 8.0 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים. חימקי הודחה מהיורוקאפ ברבע הגמר. ב-21 בספטמבר 2017 חתם אוואנס באטלנטה הוקס. בכל העונה הראשונה והיחידה שלו בקבוצה הוא הושאל לאירי בייקהוס (קבוצת הבת של אטלנטה הוקס). ב-1 באפריל 2018 חתם אוואנס עם הקבוצה לעשרה ימים נוספים. ב-21 באוגוסט 2018 חתם אוואנס על חוזה לעונה עם דרושפאקה. באותה עונה העמיד אוואנס ממוצעים של: 9.7 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 0.8 אסיסטים ו-0.7 חטיפות (ביורוליג), באותה עונה דרושפאקה סיימה במקום ה-16 ביורוליג והודחה. לקראת עונת 2020\2019 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה לקדנציה שנייה. באותה עונה חימקי סיימה במקום ה-7. לפני פלייאוף היורוליג של עונת 2020\2021 חתם אוואנס בארמני מילאנו. מדיה וקבצים בנושא ג'רמי אוואנס בוויקישיתוף ג'רמי אוואנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג
בסטרץ

בסטרץ (בהונגרית: Beszterec) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בסטרץ קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,059 תושבים בשנת 1990 עד 956 תושבים בשנת 2020. יהודים חיו בבסטרץ בתקופות זמן שונות. הקהילה קיבלה את שירותי הדת מקהילת קמצ'ה שהקהילות יחד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה מדיה וקבצים בנושא בסטרץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסטרץ (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי בסטרץ שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אסף בן שמעון

אסף בן שמעון (נולד ב-29 בינואר 1984) הוא שחקן ומטפל בפסיכודרמה ישראלי. בן שמעון נולד וגדל בשכונת רמת אליהו בראשון לציון לאילן ויפה. למד בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים. ב-2002 התנדב לשירות צבאי עד 2004, ההתנדבות עקב מחלת ניוון רשתית איתה מתמודד בן שמעון. אביו אילן, שהיה הלום קרב, התאבד בשנת 2011. בשנים 2004–2007, למד בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. בשנת 2008 למד בתוכנית הסבת אקדמאים להוראת התיאטרון במכללת סמינר הקיבוצים. בשנת 2013 החל ללמוד לתואר שני בטיפול באמצעות אומנויות בהתמחות פסיכודרמה במכללת סמינר הקיבוצים עד לשנת 2016. בשנים 2017–2019 למד פסיכותרפיה התנהגותית-קוגניטיבית במערך לימודי החוץ באוניברסיטה פתוחה המחלקה לפסיכולוגיה וחינוך בשיתוף מכון פסגות. בן שמעון שיחק בהצגות תיאטרון הבאות: "אנטיגונה" "במבוני אין כמוני" "שמוליק של זהרה" "נרניה" "אמיל והבלשים" "אליעזר בן יהודה" "איימון" "בן בהפתעה" "פארסה" "מנדרגולה" "קיר הזכוכית" "בלי עין הרע" בשנת 2021 החל להעלות הצגת יחיד בשם "בלי עין הרע" אותה כתב יחד עם חברו לבית ספר למשחק, שראל פיטרמן במסגרת עבודתם ב'תיאטרון הנפש'. בילדותו התגלתה אצלו מחלת רטיניטיס פיגמנטוזה, והוא בעל תעודת עיוור. בן שמעון נשוי ואב לשלוש בנות, מתגורר בראשון לציון. עוסק בטיפול נפשי בילדים ונוער. מדיה וקבצים בנושא אסף בן שמעון בוויקישיתוף אסף בן שמעון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אסף בן שמעון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אסף בן שמעון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אסף בן שמעון, באתר ספר הקולנוע הישראלי סיפורו המרגש של אסף בן שמעון, באתר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין לירון סיני, אסף בן שמעון: "אני ערס שעבר השתכנזות", באתר ynet, 26 באוקטובר 2015 תומר מלמד, ‏"זה היה מורכב מאוד בשבילי לנשק אישה אחרת שהיא לא אשתי", באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2021 אסף בן שמעון, באתר www.ishim.co.il תיאטרון הנפש, בלי עין הרע, באתר 'הבמה'. בלי עין הרע: אסף בן שמעון מצא דרך מדהימה לנצח את אובדן הראייה, באתר mynet בת ים 6 ביוני 2021 ראיון עם השחקן אסף בן שמעון - משדר חגיגי "מקריאים לטובה", סרטון בערוץ "TheClfb - הספרייה המרכזית לעיוורים", באתר יוטיוב (אורך: 12:18)
נווה גן (פתח תקווה)

נווה גן היא שכונת יוקרה בצפון־מערב פתח תקווה. השכונה הגובלת בצפון בשכונות אם המושבות, אם המושבות החדשה, בדרום בשכונת רמת ורבר, במערב בקריית אריה ובמזרח בשכונת קרול. בשכונה גרים כ-15,000 תושבים, ומקור שמה הוא על שם החברה הקבלנית שבנתה את בנייניה הראשונים. השכונה הוקמה בסוף שנות ה-90 כשכונה עם בנייה לגובה של עד 8–9 קומות, ובשנים האחרונות היא עוברת לבנייה רוויה מואצת לגובה רב (16 קומות ומעלה). הקו האדום של הרכבת הקלה עובר בגבול הדרומי של השכונה, כאשר תחנת דנקנר היא התחנה היחידה לאורך גבול השכונה. במרכז השכונה נמצא פארק רחב ידיים שנקרא על שמה של תמר בורנשטיין-לזר. בפארק יש ציטוטים מכמה ספרי קופיקו שלה. כמו כן, בצפון-מערב השכונה נמצאת גם חורשת אקליפטוסים, וישנו מספר גינות משחק קטנות יותר ושטחים ירוקים אחרים. השכונה קרובה לפארק יד לבנים שברמת ורבר. בשכונה נמצאים כ-40 גני ילדים, שני בתי ספר יסודיים, וסניפים של תנועות הנוער עזרא, בני עקיבא, והנוער העובד והלומד, כאשר סניף זה עבר אל שכונה זו לאחר ששכן בשכונת אם המושבות החדשה. כיום הוא מקבל חניכים מבתי הספר השונים בשתי שכונות אלה. מלבד הפארקים הירוקים והגינות בשכונה ובסביבתה, בשכונה נמצא גם "ספורטן פתח תקווה", הקאנטרי קלאב הגדול בפתח תקווה ובסביבתה. אתר האינטרנט הרשמי של נווה גן
וויט סורס

Mend.io (בעבר ״וויט סורס״, מאנגלית: White Source) היא חברה המפתחת טכנולוגיה לניהול ואבטחה של תוכנות קוד פתוח. החברה הוקמה ב-2011 על ידי רון רימון, עזי כהן ורמי שש. החברה מפתחת פלטפורמה אשר מאפשרת ניהול של רכיבי הקוד הפתוח בחברות המפתחות תוכנה. החל מתאריך 25 במאי 2022, החברה שינתה את שמה וכעת נקראת Mend.io. בין השנים 2011–2021 גייסה החברה במצטבר כ-121 מיליון דולר ממשקיעים בארבעה סבבי גיוס, מתוכם 75 מיליון דולר בגיוס שהתקיים ב-4 באפריל 2021. את הסבב הובילו קרן הון הסיכון פיטנגו, והשתתפו המשקיעות M112, סאסקוהאנה (Susquehanna Growth Equity) ו-83נורת'. החברה הוקמה בשנת 2011, לאחר שרון רימון, עזי כהן ורמי שש, מייסדי החברה, מכרו את חברתם יוריקיפאי (Eurekify). כחלק מהמכירה, במהלך תהליך גילוי נאות, התבקשו לייצר דו"ח מלאי של הקוד פתוח של תוכנתם. יצירת דו"ח זה דרשה זמן עבודה ומאמץ רב, מתוך ניסיון זה, הרגישו המייסדים כי עליהם לייצר תוכנה אשר תתמוך בצורך זה. התוכנה מאפשרת למפתחים, אנשי אבטחת מידע וקציני ציות לאבטח ולנהל את רכיבי הקוד הפתוח בתוכנה המפותחת על ידם. אתר האינטרנט הרשמי של וויט סורס וויט סורס, ברשת החברתית פייסבוק וויט סורס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וויט סורס, ברשת החברתית אינסטגרם וויט סורס, ברשת החברתית LinkedIn וויט סורס, סרטונים בערוץ היוטיוב וויט סורס, הבלוג הרשמי "WhiteSource Bolt detects vulnerable open source components". Harris, Richard App Developer Magazine. Retrieved 2018-02-20. "Open source software co WhiteSource raises $10m - Globes English". Globes (in Hebrew). Retrieved 2018-02-20. WhiteSource, now Mend, unveils automated remediation to improve security, VentureBeat, ‏2022-05-25 (באנגלית אמריקאית) "WhiteSource raises $75M to move beyond open source security and compliance management" VentureBeat. 2021-04-07. Retrieved 2021-04-07. "WhiteSource Secures $75M To Protect App Development". Metinko, Chris (2021-04-07) Crunchbase News. Whitesource מגייסת מיליון דולר; תנהל את ספריות הקוד הפתוח שלכם www.geektime.co.il (in Hebrew). Retrieved 2018-02-20. Security of open-source software again being scrutinized" Messmer, Ellen Network World. Retrieved 2018-02-20. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וויט סורס".
Rescue Me (שיר של ואן ריפאבליק)

"Rescue Me" (בעברית: תצילו אותי) הוא סינגל של הלהקה האמריקאית ואן ריפאבליק, שיצא ב-17 במאי 2019, על ידי אינטרסקופ רקורדס ומוזלי מיוזיק גרופ (אנ'). השיר מופיע באלבום החמישי של הלהקה, Human. השיר זכה ליותר מ-414 מיליון השמעות בספוטיפיי. הלהקה הכריזה על קידום הסינגל שלושה ימים לפני שיצא, ב-14 במאי, תוך כדי שהיא מציגה טיזרים לווידאו קליפ של השיר. הווידאו קליפ, שבוים על ידי כריסטיאן לאם, יצא ב-17 במאי 2019, וזכה ליותר מ-115 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Rescue Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Rescue Me" באתר Discogs מילות השיר "Rescue Me" באתר Genius סרטון השיר "Rescue Me" באתר יוטיוב Aniftos, Rania (13 במאי 2019). "OneRepublic Announces New Single 'Rescue Me' Out Friday". Billboard. ארכיון מ-2019-05-14. נבדק ב-16 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) Rescue Me, נבדק ב-2021-04-27 "OneRepublic tease new single Rescue Me". Quad-City Times. 14 במאי 2019. ארכיון מ-2019-08-15. נבדק ב-16 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "OneRepublic – Rescue Me (Official Behind The Scenes Video)". 30 במאי 2019. ארכיון מ-2020-10-15. נבדק ב-31 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "OneRepublic – Rescue Me". 16 במאי 2019. ארכיון מ-2021-03-23. נבדק ב-1 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Top 40/M Future Releases". All Access. אורכב מ-המקור ב-22 ביולי 2019. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה)
תחנת פלושאד רבוליוציי

פלושאד רבוליוציי (ברוסית: Площадь Революции) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ממוקמת ברובע טברסקוי במחוז המרכזי. התחנה נפתחה ב-13 במרץ 1938 וקרויה על שם אחת מהכיכרות המרכזיות של מוסקבה, כיכר רבוליוציי. פלושאד רבוליוציי היא אחת מתחנות הרכבת התחתית הפופולריות ביותר בקרב תיירים. מדיה וקבצים בנושא תחנת פלושאד רבוליוציי בוויקישיתוף https://realty.rbc.ru/news/5f65adfd9a79475816912590 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר קאנטרי

להלן הזוכים והמועמדים לפרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר קאנטרי (באנגלית: Teen Choice Award for Choice Music – Country Song) שמוענק במסגרת פרסי בחירת הנוער החל משנת 2010. בשנת 2011 הוא הוענק בשם המחודש פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – רצועת קאנטרי אך חזר לשמו המקורי. הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט היא האמן המצליח ביותר בהיסטוריית הקטגוריה, עם ארבע זכיות רצופות בסך הכול. פרסי בחירת הנוער Teen Choice | Watch Full Episodes Online on FOX, Watch Teen Choice on FOX (באנגלית) Milet, Sandrine (28 ביוני 2010). "Teen Choice Awards 2010: Second (Giant) Wave Of Nominees Announced!". Hollywood Crush. Viacom. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2013. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Blake Lively Wins Choice TV Drama Actress The Teen Choice Awards! Here Are More Winners!". Hollywood Life. 7 באוגוסט 2011. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards 2012: 'Hunger Games,' 'Twilight' and Justin Bieber Win Big". ABC News. 23 ביולי 2012. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Complete list of Teen Choice 2013 Awards winners". Los Angeles Times. Tribune Publishing. 11 באוגוסט 2013. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Salerno, Mandi (17 ביולי 2014). "2014 Teen Choice Awards Announced". PopCrush. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "2015 Teen Choice Award Winners – Full List". Variety. Penske Media Corporation. 16 באוגוסט 2015. נבדק ב-17 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) Eliahou, Maya (9 ביוני 2016). "Teen Choice Awards 2016--Captain America: Civil War Leads Second Wave of Nominations". E! Online. NBC Universal. נבדק ב-17 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) Vulpo, Mike (13 באוגוסט 2017). "Teen Choice Awards 2017 Winners: The Complete List". E! Online. NBC Universal. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Gawley, Paige (22 ביוני 2018). "2018 Teen Choice Awards Nominations: The Complete List". Entertainment Tonight. CBS Interactive. נבדק ב-24 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards: Winners List". The Hollywood Reporter. 12 באוגוסט 2018. ארכיון מ-13 באוגוסט 2018. נבדק ב-12 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Moreau, Jordan (19 ביוני 2019). "'Avengers: Endgame,' 'Riverdale,' 'Aladdin' Top 2019 Teen Choice Award Nominations". Variety. Penske Media Corporation. נבדק ב-1 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ארתור ליסמר

ארתור ליסמר (באנגלית: Arthur Lismer‏; 27 ביוני 1885 – 23 במרץ 1969) היה צייר אנגלי-קנדי, חבר בקבוצת השבעה ומחנך. הוא ידוע בציוריו של ספינות בהסוואה. ליסמר נולד בשפילד, יורקשייר, אנגליה, בנם של הרייט ואדוארד ליסמר. בגיל שלוש עשרה הוא התמחה בחברה בחריטת תמונות. הוא קיבל מלגה והשתמש בה לשיעורי ערב בבית הספר לאמנות בשפילד משנת 1898 ועד שנת 1905. בשנת 1905 עבר לאנטוורפן, בלגיה, שם למד אמנות באקדמיה רויאל. ליסמר היגר לקנדה בשנת 1911, התיישב בטורונטו, אונטריו, וקיבל עבודה בחברת הגרפיקה גריפ בע"מ. בזמן המלחמה, קיבל ליסמר השראה מפעילות הספנות בנמל הליפקס, והוא התרשם במיוחד במיוחד מהספינות שהיו צבועות בצבעי הסוואה מתעתעים (הספינות היו צבועות ב-Dazzle camouflage, שיטת צביעה שלא הייתה אמורה להסתיר את הספינות, אלא ליצור אפקט ויזואלי המקשה על אמידת המרחק והמהירות של הספינה, באמצעות שימוש בצורות גאומטריות וצבעים מנוגדים). עבודות אלה הגיעו לידיעתו של לורד ביברברוק שארגן את הזמנתו של ליסמר כאמן מלחמה רשמי. עבודתו הידועה ביותר משנות המלחמה תיארה את מה שצפה ולמד בהליפקס, נובה סקוטיה: ניקוי מוקשים, שיירות, סיורים והגנה על הנמל. הוא גם עשה כמה שרטוטים של פיצוצים בהליפקס. שיתוף הפעולה של ארבעה אמנים בחברת Grip התפתח בהדרגה לקבוצת השבעה, שעבודתם תרמה לתהליך יצירת סגנון קנדי לאומי בציור. סגנונו של ארתור ליסמר הושפע מניסיונו באירופה (בעיקר באנטוורפן), שם הכיר את אסכולת ברביזון והתנועות הפוסט-אימפרסיוניסטיות כמקורות השראה מרכזיות. בשיתוף פעולה עם קבוצת האמנים שתהפוך, בשנת 1919, לקבוצת השבעה, הפגין ליסמר את הסגנון הפוסט-אימפרסיוניסטי האופייני, ואת הקשר הרוחני עם הנוף המגלם את עבודתה של אותה קבוצה. באותה שנה הוא הפך למנהל האמנותי הראשון של תיאטרון הארט האוס עד 1921. כמו שאר החברים בקבוצת השבעה, רבות מיצירותיו החלו כשרטוטים קטנים בצבעי שמן על לוח קשיח. עבודתו בחינוך לאמנות הייתה אפקטיבית, ושירות זה לקהילה הרחבה גרם לליסמר להיות בעל השפעה בדרכים שלא תמיד הושגו על ידי עמיתיו האמנים. כך הוא יזם תוכנית אמנות לילדים בגלריה לאמנות בטורונטו, שהצליחה בשנות השלושים. בשנת 1936, הבולטות של ליסמר בתחום החינוך לאמנות, הביאה את מעורבותו בנסיעות בינלאומיים. הוא יצא לסיור של שנה בדרום אפריקה. יחד עם מחנכת האמנות נורה מקולו, הוא ארגן תוכניות לחינוך לאמנות, הרצה על אמנות קנדית והעביר סדנאות למורים. בנסיעה זו הוא צייר בהרחבה בצבעי מים. כמה מחברי קבוצת השבעה, כולל ליסמר, הפכו לחברים בקבוצת הציירים הקנדית. בשנת 1962 הוא קיבל את מדליית מועצת קנדה על תרומתו לאמנות קנדית. בשנת 1967 הוא הפך לחבר במסדר קנדה. ליסמר נפטר ב -23 במרץ 1969 במונטריאול, קוויבק, ונקבר לצד חברים אחרים מקבוצת השבעה המקוריים בשטח אוסף האמנות הקנדי של מקמייקל. בטורונטו, ליסמר הול, נקרא האודיטוריום במכון ההומסייד קולגייט לכבודו. הוא צייר את אחד מציורי הקיר הגדולים בקנדה בבית הספר בשנות השלושים התלויים על קירות האודיטוריום. מדיה וקבצים בנושא ארתור ליסמר בוויקישיתוף ארתור ליסמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Grant, Anita (1996). "Lismer in Sheffield". Journal of Canadian Art History / Annales d'Histoire de l'Art Canadien. 17 (1): 36–49 Gallatin, Albert. (1919). Art and the Great War, p. 142., p. 142 "The Group of Seven and the Halifax Harbour Explosion: Focus on Arthur Lismer" Grigor, Angela Nairne. (2002). Arthur Lismer, Visionary Art Educator, p. 54 Reid, Dennis R. (1988). A Concise History of Canadian Painting, p. 179.