laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל גלזרמן

שמואל גלַזֶרמַן (בספרדית: Samuel Glasserman;‏ 1898–1952), סופר יידיש, מחזאי, קריין רדיו ומתרגם. שמואל גלזרמן נולד בשנת 1898, בעיירה אלגארובוס, מחוז בואנוס איירס התייתם כשהיה בן שלוש, ואחיו הבכור, רב בעיירת הולדתו, נטל עליו את חינוכו וגידולו. הוא למד בבית ספר יהודי, אך כשהיה בן חמש עשרה עבר לבואנוס איירס וסיים תיכון ממשלתי. שמואל גלזרמן עסק בכמה מלאכות: קריין רדיו בספרדית וביידיש, כותב תשריטים, מורה בבית ספר תיכון ומחזאי. הוא גם ניסה להקים תיאטרון יידיש. כעורך ניסה שמואל גלזרמן להוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש. ובמשך השנים אכן הוציא את השבועון "בלימעלעך" ("ניצנים") בשנת 1922, את השבועון "קינדערלאנד" ("ארץ הילדים") בשנת 1937 והשבועון "פאר גרויס און קליין" ("לקטן וגדול") שהיה שבועון מצויר לכל המשפחה. שמואל גלזרמן גם היה מנחה של תוכניות רדיו שמואל גלזרמן כיהן גם כמזכיר אגודת הסופרים והעיתונאים היהודים בארגנטינה. כמה ממחזותיו הוצגו על במות יהודיות בארגנטינה, ושיריו וסיפוריו כונסו בחלקם בספריו. הוא פרסם כעשרה כרכים ביידיש, שירה וסיפורת, מחזות ומערכונים, ותרגומים אחדים. מיצירותיו לא תורגמה לעברית אף לא יצירה אחת. נפטר בבואנוס איירס בשנת 1952. יצירות של שמואל גלזרמן שמואל גלאזערמאן (1898-1952), דף שער בספרייה הלאומית https://www.researchgate.net/publication/267900786_Argentine_Patriots_and_Decent_Jews_Negotiating_National_Ethnic_and_Gender_Identity_on_the_Jewish-Argentine_Radio_during_the_1930s_and_1940s
פירמידת השמש

פירמידת השמש היא המקדש המרכזי בעיר טֵאוֹטִיװַאקַאן במקסיקו והמבנה הגדול ביותר בעיר. הפירמידה מתנשאת לגובה של כ-65.5 מטרים, והיא הפירמידה השלישית בגודלה בעולם והשנייה בגודלה בעולם החדש. הפירמידה בנויה מול הזריחה, ושימשה כמקדש המים העומדים (אגמים, נהרות וים). השימוש בה הופסק לפני כ-1600 שנים. היא התגלתה מחדש על ידי האצטקים בשנת 1340 לספירה וננטשה על ידם במאה ה-16. מדיה וקבצים בנושא פירמידת השמש בוויקישיתוף פירמידת השמש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מקסיקו ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייג

האם התכוונתם ל... סימן תאנה -מכונה ביידיש: פַֿיִיג [פייגא], מחווה הנוצרת מהנחת האגודל מהודק בין האצבע לאמה נעם פייג – ראש מספן הים במפקדת חיל הים, ראש מספן המודיעין ומפקד שייטת ספינות הטילים רמי פייג – ראש מחלקת אלקטרוניקה ביחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ויזם היי-טק, חתן פרס ביטחון ישראל לשנת 2005 רחל פייג וישניא – היסטוריונית ישראלית, פרופסור בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב פייגה פייגין
אן סידני

אן סידני (Ann Sidney, נולדה ב-1944) היא שחקנית ודוגמנית בריטית, מחזיקה בתואר מיס עולם לשנת 1964. סידני נולדה בפול (אנ') שבמחוז דורסט, ב-1964 היא נבחרה למיס הממלכה המאוחדת ובאותה שנה זכתה גם בתחרות הבינלאומית של מיס עולם שנערכה בבריטניה, היא הופיעה בסדרות בטלוויזיה "הגומלים" ומישהו מטפל בך?, ב-1968 הופיעה בסרט "סבאסטיאן" לצד דונלד סאת'רלנד, ב-1970 שיחקה בסרט "Performance" לצד ניקולס רוג, בתיאטרון שיחקה את מריה פון טראפ בהפקה של צלילי המוזיקה. ב-1978 הנחתה את הגרסה האוסטרלית של תוכנית משחק הטלוויזיה "The Better Sex", בנוסף היא גם הופיעה שש שנים כזמרת במלון MGM Grand. מדיה וקבצים בנושא אן סידני בוויקישיתוף אן סידני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן סידני, באתר AllMovie (באנגלית) אן סידני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אן סידני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
התזמורת הסימפונית של ברלין

התזמורת הסימפונית של ברלין (בגרמנית: Berliner Symphoniker) היא תזמורת סימפונית הפועלת בעיר ברלין שבגרמניה.  בשנת 1967 התמזגו התזמורת הסימפונית של של מזרח ברלין והתזמורת הסימפונית הגרמנית והחלו בקונצרטים בחלק המערבי של העיר בשנת 1967 תחת השם החדש של התזמורת הסימפונית של מערב ברלין עם המנצח הראשי הראשון שלה קרל אוגוסט בונטה. התזמורת קלטה את מה שנקרא נוסעי הגבול שהפכו מובטלים לאחר בניית חומת ברלין ב-1961, אותם מוזיקאים שחיו במערב העיר ואיבדו את מקום עבודתם בחלק המזרחי של העיר כשהגבול נסגר. בשנות ה-70, בניהולו של גדעון רוזנגרטן, נוצר פורמט קונצרטי חדש עם תוכן חינוך מוזיקלי עם כניסת קונצרטים משפחתיים. בשנים שלאחר מכן, תזמורת ברלין הייתה התזמורת הראשונה שפיתחה פרופיל חינוך מוזיקלי עם קונצרטים בבתי ספר וקונצרטים לילדים ולכל המשפחה. ב-2004 החליטה עיריית ברלין להפסיק את התמיכה הכספית, ומאז נאלצה התזמורת לשרוד ללא סובסידיות ציבוריות. התזמורת יצאה לסיבובי הופעות בינלאומיים רבים, והופיעה מספר פעמים באסיה, אפריקה ודרום אמריקה. בשנת 2007 הייתה התזמורת הסימפונית של ברלין מועמדת לפרס הגראמי הלטיני לאלבום הקלאסי הטוב ביותר עם הדיסק שלהם של מוזיקה לטינית. 1996: ברזיל 1998 - 2000: ארצות הברית, מצרים, בריטניה, ספרד, שווייץ, איטליה 2001: איטליה, בריטניה, דרום אמריקה 2002: יפן 2004: יפן, הונגריה, צ'כיה, פרנקפורט 2005: דרום קוריאה, סין, שווייץ, איטליה, יוון 2006: ספרד, שווייץ 2007: ארגנטינה (בואנוס איירס, הפסטיבל הבינלאומי אושואיה), איטליה, יפן, סין 2008: פסטיבל דה מיורקה, יפן, סין קרל אוגוסט בינטה (1967–1973) תאודור בלומפילד (1975–1982) דניאל נזארת (1982 - 1985) אלן פרנסיס (1989–1996) ליאור שמבדל (1997–2019) הנסיורג שלנברגר (2021–2023) התזמורת הסימפונית של ברלין פרסמה הקלטות שונות ודיסקים רבים תחת המנצחים הראשיים שלה. אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של ברלין התזמורת הסימפונית של ברלין, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של ברלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של ברלין, באתר בילבורד (באנגלית)
פרס לסופרים בראשית דרכם

פרס לסופרים בראשית דרכם, או בשמו המלא פרס שרת התרבות והספורט לסופרים בראשית דרכם, הוא פרס שיזמה שרת התרבות והספורט לימור ליבנת ב-2014, "לעידוד סופרים כותבי עברית בתחילת דרכם". תקנון הפרס נחתם על ידי מנכ"לית משרד התרבות והספורט במרץ 2014 והפרסום הרשמי הראשון לגביו נעשה על ידי משרד התרבות והספורט ב-8 ביולי 2014. הפרס מיועד לסופרים אשר טרם פרסמו ספר או שפרסמו ספר אחד בלבד. הפרס המוענק לכל אחד מהזוכים הוא בשווי 25,000 ₪. נסרין נמדר, על ספרה "מטבעות הזהב של סנור חיים" לירן גולוד, על ספרה "עבודת אדמה" תמר מרין, על ספרה "ילדים" אורית וולפיילר, על ספרה "שווייצריה זה כאן" אלדר גלאור, על ספרו "מדריך לגידול ילד" עפי גור-ארי, על ספרו "הדייר מהקומה השנייה" גל אורן, על ספרו "שברים במראה" עילי ראונר, על ספרו "עריק" יהודה ויזן, על ספרו "פקח" תמר שני, על ספרה "כתונת משחק" יעל גלר, על הספר "ארץ אררט" מיכל פאר, על הספר "אתם, שחיים יפה כל כך" הילה עמית, על הספר "מאושרי והלאה" ג'וליה פרמנטו, על הספר "כפר סבא 2000" יובל ליבליך, על הספר "דגנרטור" גליה תנאי, על הספר "עד שתתחילי לדבר" אילן יואב גל-פאר (יואב בר-חיים), על הספר "חזרה" נועה סוזנה מורג, על הספר "חוויית משתמש" רחל שליטא, על הספר "אחיות אחיות" יצחק לבני, על הספר "קטעים מתוך חומר חיים" אהוד אמיר על ספרו ״לכי לעזה״ טליה אפלבאום פלד על ספרה ״שעת אפס״ אורן ולדמן על ספרו ״נמר בירושלים" צחי פרבר על ספרו ״אבנים״ מור קדישזון על ספרה ״קליפות״ דולב מור על ספרו ״להציל את דובי הקוטב״ בועז דנון על ספרו ״כל שהוא כביצה״ רבקה רוזנר על ספרה ״בבת אחת״. פרסי שר התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית תקנון הפרס, באתר משרד התרבות והספורט הוכרזו הזוכים בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית לשנת תשע"ו, באתר GOV.IL דפנה לוי, "הסופרים והמשוררים של 2022: אלו הזוכים הגדולים", ישראל היום, 7.5.23
נאום ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון

נאום ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון היה נאום שנישא ב-8 באוגוסט 1974, על ידי נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לציבור האמריקני. הנאום שנישא מהחדר הסגלגל שבבית הלבן, היה על רקע מעורבותו של ניקסון באירועים סביב פרשת ווטרגייט שהתרחשה בתקופת כהונתו השנייה, בעקבותיה הודיע לאומה שהוא מתפטר מתפקידו. בעקבות הפרשה איבד ניקסון חלק ניכר מהתמיכה הפוליטית, ובעת התפטרותו הוא עמד בפני הליך הדחה מתפקידו. ניקסון היה הנשיא התשיעי המכהן שלא השלים את תקופת כהונתו בת ארבע השנים שאליה נבחר, מאז נוסדה הנשיאות בשנת 1789. עם זאת, הוא היה היחיד לעשות זאת מסיבה שאינה מוות. ניקסון הוא הנשיא היחיד שהתפטר מתפקידו בהיסטוריה של ארצות הברית. עם שחרורן ב-5 באוגוסט 1974 של כמה שיחות מוקלטות מהחדר הסגלגל, שאחת מהן נקראה בפי העיתונות "האקדח המעשן" (Smoking Gun) והוקלטה מיד לאחר הפריצה למתחם ווטרגייט, הוכיחה כי ניקסון ידע על הקשר של הבית הלבן לפריצה לווטרגייט זמן קצר לאחר שהתרחשה, ואישר תוכניות לסיכול החקירה. התמיכה הארצית בניקסון כמעט התנדפה, ותמיכתו הפוליטית קרסה. ניקסון נפגש עם מנהיגי המפלגה הרפובליקנית בקונגרס של ארצות הברית יומיים לאחר מכן, ונאמר לו כי הוא בפני עומד בוודאות בפני הדחה בבית הנבחרים וסילוק סביר ממשרתו בסנאט. באותו לילה, בידיעה שנשיאותו למעשה הסתיימה, ניקסון גיבש סופית את החלטתו להתפטר. כותב הנאומים של הנשיא, ריימונד ק. פרייס, כתב את נאום ההתפטרות. הנאום נמסר בערב 8 באוגוסט 1974 מהחדר הסגלגל ושודר בשידור חי ברדיו ובטלוויזיה. בספר "ניקסון: החורבן וההבראה, 1973–1990", גילה הביוגרף סטיבן אמברוז כי תגובתה של התקשורת האמריקנית לנאומו של ניקסון הייתה חיובית באופן כללי. בספר מצוטט השדרן רוג'ר מוד מ-CBS, כדוגמה למי שתיעב את הנאום. מוד ציין כי ניקסון מסגר מחדש את נאום ההתפטרות שלו כדי להדגיש את הישגיו ולא להתנצל על פרשת ווטרגייט. מדיה וקבצים בנושא נאום ההתפטרות של ריצ'רד ניקסון בוויקישיתוף ניקסון מוסר את נאום התפטרותו לאומה, סרטון באתר יוטיוב President Nixon Resignation Address, באתר C-SPAN ג'ון הרברס, Nixon Resigns, הניו יורק טיימס, 8 באוגוסט 1974 The Last Hours of the Nixon Presidency, באתר ערוץ ההיסטוריה Ambrose, Stephen E. (1991). Nixon, Volume Three: Ruin and Recovery, 1973–1990. Simon and Schuster. ISBN 978-0-671-69188-2.
רכישה מקוונת

שופינג מקוון או רכישה מקוונת הוא סוג של מסחר אלקטרוני. השופינג כולל מכירה ורכישה מקוונת באמצעות האינטרנט כולל אתרי שירות שונים המאפשרים ומציעים מכירת מוצרים, בין אם באופן ישיר מהיצרן או עקיף דרך מתווך. בשונה מתהליך הרכישה הרגיל בו על הקונה להסתובב ולהגיע עצמאית לחנות, לבית העסק או לבית המוכר או ירידים על מנת לבצע את הקניה, תהליך הרכישה מתבצע באופן שהסחורה מגיעה לתיבת הדואר של הרוכש או עד ביתו של הקונה באמצעות שליח דואר. בתי עסק שונים בנוסף לחנויותיהם שבמרכזי ספורט, מרכזים תיירותיים, אזורי תעשייה, מרכזים מסחריים, חופי ים ובתי מלון פותחים אתר אינטרנט לצורך מכירת מוצריהם ואף מעמידים חשבון מוכר באתרי השוואת מחירים. למשל ב-eBay. בתי עסק שונים מוכרים מוצרים שונים ובהם: רעיונות ופטנטים, חומרי בניין, מזון וארוחות, כלי בית, מוצרי ילדים, ביגוד והלבשה, מוצרי טיפוח והגיינה, רעיונות ופטנטים, תוכנות ופונקציות, ארגון אירועים, קייטרינג, אלכוהול, גאדג'טים, מלונות, טיסות, אירוח, סרטים, אפליקציות, אתרי אינטרנט, עיתונים, מאמרים, ספרים. לרוב אופן ביצוע הרכש הוא באמצעות PayPal או כרטיס אשראי בינלאומי. כיום קיימים אף אפליקציות ייעודיות אליהן ניתן להטעין כסף בין אם באשראי או מזומן ולבצע העברות בנקאיות בין חברים וכן רכישת מוצרים, כדוגמת WeChat. קיימים אתרים שונים בהם ניתן לבצע קנייה מקוונת תוך השוואת מחירי אותו מוצר בין המוכרים השונים. כדוגמת: אמזון, zap השוואת מחירים, יד2, eBay. בנוסף, קיימים אתרי אינטרנט בהם ניתן לבצע רכישת כרטיס טיסה והזמנת מלונות לינה בין השוואת מחירי הצעות בתי המלון וחברות הטיס השונות. במידה ומדובר בסחורה שנרכשה באותו החודש ושמקורה מחו"ל, מס הכנסה מבצע הערכת שווי הסחורה באמצעות שמאי ובמידה ושוויה לאחר הצגת הקבלות מצד הקונה אכן היו מעל 1,000 ש"ח יהיה על הקונה לשלם מס קנייה. מסחר אלקטרוני מדיה וקבצים בנושא רכישה מקוונת בוויקישיתוף
איזי דורות

יצחק (איזי) דורות (8 בפברואר 1916 – 9 באפריל 1980) היה ראש השב"כ השני וסגן ראש המוסד. נולד בעיר איוואנו-פרנקיבסק בשם איזידור רוט (Izydor Roth) בנם של זהבה (לבית פאהן) ואלקנה, סוחר סוסים. למד בתיכון ממלכתי מקומי ועלה לארץ ישראל ב-27 בספטמבר 1936. הוא התיישב בשכונת מקור ברוך בירושלים ועבד בפרדסנות. למד לטינית ויוונית עתיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. ביולי 1939 הוכשר בבית הספר לנוטרים בכפר ילדים בעפולה ולאחר מכן שירת במשטרת היישובים העבריים. בדצמבר 1940 התנדב לצבא הבריטי ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה כפקיד פלוגתי בגדוד העברי השני, שם זכה לכינוי "בריג" (קיצור של בריגדה). עם שחרורו גויס לש"י (שירות הידיעות של "ההגנה") ונודע בכינוי "דפני". בעת שירותו שם נפצע קשה בגבו בתאונת דרכים בירושלים. לפי אחת השמועות, התאונה נגרמה כתוצאה מירי בגבו של דורות, שבוצע על ידי אנשי לח"י בשעה שחקר את ההתנקשות ברוזן ברנדוט, וגרם להידרדרות הג'יפ בו נסע. לאחר קום המדינה החל לעבוד בשב"כ. הוא שימש סגנו של ראובן שילוח בעת הקמת המוסד. כשנדרש איזידור רוט לעברת את שם משפחתו, בהתאם להנחיות שהיו נהוגות באותה עת בשירות המדינה (לדרישת דוד בן-גוריון), הפגין את שנינותו ושינה את שמו ל"איזי דורות", וכך ציית להוראה מבלי ששמו החדש יישמע אחרת. בשנת 1951 יצא לשליחות באירופה, ובספטמבר 1952 מונה לעמוד בראש השב"כ, תפקיד שבו כיהן במשך שנה אחת. במהלך כהונתו נתפסו שניים מאנשי שירות הביטחון שטיפלו במכשיר האזנה שהוטמן בשולחן עבודתו של מאיר יערי ממנהיגי מפ"ם. דורות ניהל את מבצע ההאזנה יחד עם איסר הראל. לטענתם, הם חששו שגורמי שמאל בתוך מפ"ם שהזדהו עם ברית המועצות יפעלו באופן חשאי למען ברית המועצות ובקשו לעקוב אחריהם. יערי, לעומת זאת, טוען שההאזנות היו ממניעים פוליטיים. בין השנים 1963–1953 היה סגנו של ראש "המוסד", איסר הראל. בשנים אלה עסק, בין היתר, בלכידתם של סוכנים זרים שפעלו בישראל ובחקירת פרשות כגון בגידתו של אברי אלעד. עם פרישתו של הראל, בעקבות פרשת המדענים הגרמנים במצרים, פרש גם דורות, והקים חברת השקעות בשם "הרן" שעסקה בפיתוח מיזמים שונים ברחבי ישראל. גם לאחר פרישתו שמר בקנאות על פרטיותו, ולא התראיין מעולם. שמו לא נודע ברבים עד לפטירתו. איזי דורות נפטר ב-9 באפריל 1980 ונטמן בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו אישה ושני בנים. איתן הבר, אלמוני בחייו ובמותו, ידיעות אחרונות, 17 באפריל 1991. מדיה וקבצים בנושא איזי דורות בוויקישיתוף עמוד לזכרו של איזי דורות, באתר שירות הביטחון הכללי Roth Izydor, ארכיון המדינה יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמוד 55. מכשיר האזנה סודי אלחוטי הותקן בחדרו של מאיר יערי, חרות, 30 בינואר 1953 אורי דן, החוטים הסמויים שהוליכו למיקרופון, מעריב, 15 באוגוסט 1969 מ. יערי דוחה טענות א. הראל בעניין הטמנת מכשיר האזנה בחדרו, דבר, 13 באוגוסט 1969
המשחקים הפרנקופוניים 2009

המשחקים הפרנקופוניים 2009 נערכו בעיר ביירות בירת לבנון מ-27 בספטמבר ועד 6 באוקטובר באותה שנה. הייתה זו הפעם השישית שבה נערכו המשחקים. נטלו בהם חלק 3,000 משתתפים מ-48 מדינות וארצות. אירוח המשחקים נמסר לידי לבנון בשנת 2003. קנדה תרמה סכום של מיליון דולר למימון המשחקים. בטקס הפתיחה של המשחקים הכריז על פתיחתם נשיא לבנון מישל סלימאן. בין הנוכחים בטקס היו ראש ממשלת צרפת פרנסואה פיון ואלבר השני, נסיך מונקו. בשידורי הטקס צפה קהל של כ-70 מיליון איש ברחבי העולם. לוגו המשחקים והקמע שלהם היה סדרוס (Cédrus), דמות של עוף החול בצבעי ארגון הלה פרנקופוני, אשר עוצבה על ידי הקריקטוריסט הלבנוני ארמנד חומסי (Armand Homsi). המשחקים נערכו על רקע המשבר הפוליטי המתמשך בלבנון והקמת ממשלה חדשה בה. אבטחת המשחקים הייתה הדוקה ואלפי חיילים ושוטרים נפרסו סביב אתרי התחרויות ומעונות הספורטאים. ראש הממשלה הנבחר סעד חרירי קרא לכל המפלגות בלבנון לנהוג בריסון והדגיש כי למשחקים יש חשיבות עבור תדמיתה של המדינה. ענפי ספורט: איגרוף אתלטיקה ג'ודו טניס שולחן כדורגל כדורסל כדורעף חופים ענפי אמנות: זמר סיפור סיפורים ציור צילום פיסול ריקוד מסורתי שירה המשחקים והתחרויות נערכו באתרים בביירות ומחוץ לה: אצטדיון הספורט העירוני כמיל שמעון בביירות אירח את טקס הפתיחה של המשחקים, את גמר תחרויות האתלטיקה וטורניר הכדורגל וכן את תחרויות האיגרוף (באגף פייר ג'ומאייל של האצטדיון) האצטדיון העירוני ביירות ואצטדיון רפיק אל-חרירי בצידון אירחו את משחקי טורניר הכדורגל משחקי טניס השולחן נערכו במתקני מועדון הספורט הומנטמן ביירות (Homenetmen Beirut) משחקי כדורסל הנשים נערכו במתקני מועדון ספורטינג אל ריאדי ביירות (Sporting Al Riyadi Beirut) אצטדיון מישל אל-מור בביירות אירח את תחרויות הג'ודו תחרויות כדורעף חופים נערכו בחופי העיירה ג'בייל התחרויות בענפי התרבות נערכו בארמון אונסק"ו ובתיאטראות של אוניברסיטת סן-ז'וזף, כולם בביירות. תחרויות הגמר נערכו במרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות וכן בקזינו דו-ליבן (Casino du Liban) בעיירה ג'וניה. מרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות אירח גם את טקס הסיום של המשחקים. משתתפי התחרויות השתכנו במעונות האוניברסיטה הלבנונית בביירות והשתמשו במתקני הספורט שלה לאימונים. להלן פירוט המדינות והארצות ששלחו משלחות למשחקים והמדליות שבהן זכו: המשלחות מהמדינות והארצות הבאות השתתפו במשחקים אך לא זכו במדליות כלשהן: גבון גבון ג'יבוטי ג'יבוטי גינאה ביסאו גינאה ביסאו גינאה המשוונית גינאה המשוונית דומיניקה דומיניקה האיטי האיטי טוגו טוגו יוון יוון כף ורדה כף ורדה לאוס לאוס מאוריטניה מאוריטניה מדגסקר מדגסקר מוזמביק מוזמביק מונקו מונקו ניו ברנזוויק ניו ברנזוויק ניז'ר ניז'ר קומורו קומורו קמבודיה קמבודיה קמרון קמרון קפריסין קפריסין מדיה וקבצים בנושא המשחקים הפרנקופוניים 2009 בוויקישיתוף אתר המשחקים (מאורכב באתר Wayback Machine) חברה נספחת בארגון לה פרנקופוני מדינה משקיפה בארגון לה פרנקופוני חברה נספחת בארגון לה פרנקופוני
יחסי גאורגיה–טורקיה

יחסי גאורגיה–טורקיה הם היחסים הפוליטיים ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין מדינת טורקיה. לאחר פירוקה של ברית המועצות, טורקיה הכירה בעצמאות של גאורגיה ב-16 בדצמבר 1991. הגושפנקה הרשמית לכינון יחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נחתמה ב-21 במאי 1992. שתי המדינות חתמו גם על הסכם הסחר החופשי, שעד היום נמצא בתוקף. גאורגיה מיוצגת בטורקיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באנקרה, ובדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות כלליות הנמצאות באיסטנבול ובטרבזון. טורקיה מיוצגת בגאורגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בטביליסי, ובדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה כללית בעיר בתומי. שתי המדינות הללו הן ריבוניות והן חברות בארגונים: מועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, הכוח הימי של הים השחור, ארגון שיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור וארגון הסחר העולמי. טורקיה היא כבר חברה בנאט"ו, בעוד שגאורגיה מועמדת לכך בלבד. ביוני 2021, ביקר ראש ממשלת גאורגיה, איראקלי ר'אריבאשווילי בטורקיה, במהלך הביקור אמר נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן כי צריך ליישב את הסכסוך בין אבחזיה ודרום אוסטיה לבין גאורגיה במסגרת שלמותה הטריטוריאלית של האחרונה, דבר הגרר ביקורת מצד הישויות הבדלניות - אבחזיה דרום אוסטיה. יחסי אבחזיה–טורקיה מדיה וקבצים בנושא יחסי גאורגיה–טורקיה בוויקישיתוף יחסי גאורגיה–טורקיה, ברשת החברתית פייסבוק יחסי גאורגיה–טורקיה, ברשת החברתית אינסטגרם В Абхазии раскритиковали слова Эрдогана о "территориальной целостности" Грузии, ria.ru, ‏3 ביוני 2021 (ברוסית)
שטח הפקר (תוכנית טלוויזיה, 2017)

שטח הפקר הייתה תוכנית תחקירים תיעודית טלוויזיונית, ששודרה בערוץ כאן 11 בין השנים 2017–2019. במסגרת התוכנית שודרו סרטים אשר חשפו תופעות חברתיות ישראליות, הונאות ושחיתויות, תחקירי אקטואליה ותופעות עולמיות. התוכנית שמה דגש על תופעות וסיפורים שנמצאים בדרך כלל מחוץ לשיח התקשורתי והפוליטי. לתוכנית הופקו שלוש עונות. את העונה הראשונה, שעלתה ב-6 בספטמבר 2017 הגישו רוני זינגר, גור מגידו וקרן אוזן. בעונה השנייה שעלתה ב-24 ביולי 2018 החליף העיתונאי דני ענבר את גור מגידו. העונה השלישית, בהנחיית גיא זהר, החלה ב-4 במרץ 2019 והסתיימה ב-28 במאי. לתוכנית היו גם שלושה סרטים תיעודיים ששודרו בין העונה הראשונה לשנייה. תוכניות שטח הפקר באתר תאגיד השידור הישראלי, "כאן". נדב מנוחין‏, הקרב כבר הוכרע: "שטח הפקר" משרטטת את שקיעתו של בג"ץ, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2018
מנולו בלאניק

מנואל "מנולו" בלאניק רודריגז (באנגלית: Manuel "Manolo" Blahnik Rodríguez; נולד ב-27 בנובמבר 1942) הוא מעצב אופנה ספרדי ובעלייה של חברת נעליים יוקרתית הנושאת את שמו. בלאניק נולד וגדל בסנטה קרוז דה לה פלמה, האיים הקנריים, ספרד. המשפחה של אביו ממוצא צ'כי ובעלת חברת תרופות בפראג ומשפחתה הספרדית של אמו בעלת מטעי בננות בפלמה. בילדותו לא נשלח לבית הספר אלא למד בבית ולאחר מכן נשלח לפנימייה בשווייץ. את לימודיו האקדמאיים ביצע באוניברסיטת ז'נבה בתחום פוליטיקה וממשל ולאחר מכן שינה את מסלול לימודיו לספרות ואדריכלות. ב-1965 קיבל בלאניק את התואר שלו ועבר לפריז כדי ללמוד בבית ספר לאומנויות ובמקביל עבד בחנות בגדי וינטג'. ב-1968 עבר ללונדון ועבד כקניין בחנות בשם "Zapata" וכתב לעיתון "L’Uomo Vogue", מעין גרסה לגברים של מגזין האופנה ווג. ב-1970 הזדמן לו לפגוש את עורכת ווג ארצות הברית דיאנה פרילנד ובלאניק הציג בפניה את תיק העבודות שלו. היא אהבה את עבודתו וייעצה לו להתרכז באביזרי אופנה כגון חגורות, תיקים, ארנקים ונעליים וכך הוא עשה. ב-1972 מעצב האופנה הבריטי אוזי קלארק הזמין את בלאניק לעצב נעליים עבור תצוגת האופנה שלו. בלאניק עיצב גם עבור מעצבים ידועים בלונדון באותה תקופה כמו ג'ין מויר וזנדרה רודס. בלאניק לווה 2,000 פאונד ובכך קנה את החנות בה עבר ופתח בוטיק משלו. ב-1974 בלאניק הפך לגבר השני אשר הופיע על השער של ווג הבריטי. ב-1977 החל למכור את נעליו בארצות הברית דרך רשת הכולבו בלומינגדיילס ובכך הפך למעצב ידוע ברחבי ארצות הברית. חנויות של מנולו בלאניק נפתחו ברחבי העולם וניתן למצוא את החנויות בלונדון, ניו יורק, לאס וגאס, דבלין, אתונה, מדריד, איסטנבול, דובאי, כווית, הונג קונג, סיאול, סינגפור וסטוקהולם. בארצות הברית עיצוביו נמכרים דרך רשתות כולבו יוקרתיות שהראשונה היא בלומינגדיילס וגם בחנויות כגון סאקס השדרה החמישית, בארניס, ברגדורף גודמן, נורדסטרום וניימן מרקוס. בלאניק הופיע בהיכל התהילה של רשימת המתלבשים הטובים. ב-2007 קיבל בלאניק תפקיד מפקד במסדר האימפריה הבריטית עבור תרומתו לפיתוח תחום האופנה הבריטי. אחת המשפיעניות המשמעותיות בחייו של בלאניק היא אימו אשר הייתה חובבת אופנה אדוקה ותמיד אימצה את הטרנדים האחרונים ויישמה אותם בסגנון לבושה. לעיתים קרובות טיילה משפחתו לפריז ולמדריד כדי לקנות בגדים. אמו לא אהבה את מעצבי הנעליים בעיר בה חיו ולכן עיצבה לעצמה. כילד בלאניק אהב לצפות איך מכינים את הנעליים של אמו. בלאניק מעולם לא למד ייצור נעליים בבית ספר לאומנויות. הוא למד זאת רק לאחר שביקר במפעלי ייצור לנעליים. בתחילה עיצב נעלי גברים אך עבר לנעלי נשים כי טען שהמרחב דמיון ועיצוב אצל גברים מוגבל. במהלך שנות השבעים כאשר נעליים שטוחות וסניקרס היו במרכז השיח האופנתי הצליח בלאניק לשים את המרכז על עקבים. בלאניק עובד אישית על הנעליים שלו ולא רק מצייר את הסקיצה. הוא שותף בתהליך מרגע השרטוט עד לרגע הייצור ואף מקפיד בכל עיצוב חדש לשמור זוג נעליים אחד לעצמו, הנעליים מוצגות בשני בתים מחוברים הממוקמים בבאת', שם הוא גר. התצוגה מכילה למעלה מ-25,000 זוגות נעליים בעיצובו. מועצת מעצבי האופנה של אמריקה (CFDA): 1987: פרס מיוחד 1990: מעצב האביזרים של השנה 1997: עקב הסטילטו מדיה וקבצים בנושא מנולו בלאניק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנולו בלאניק מונולו בלאניק, באתר מוזיאון העיצוב מנולו בלאניק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרס לייטרסדורף לאומנויות

פרס לייטרסדורף לאומנויות (פרס ע"ש דני לייטרסדורף ז"ל לתרומה ציבורית מוכחת בתחום האומנויות), הוא פרס ישראלי ליצירת אמנות (ספרות, שירה, ציור, קולנוע) הקרוי על שם דני לייטרסדורף (1960–2015). הוא מוענק מדי שנה מאז שנת 2016, על ידי הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. משפחת לייטרסדורף ייסדה בשנת 2012 הענקת פרס שנתי ע"ש מעצבת האופנה פיני לייטרסדורף על סך 50,000 ₪. דני לייטרסדורף היה נכדה של המעצבת ובנו של האדריכל טומס לייטרסדורף. הוא היה יוצר שאהב מאוד אמנות, ונפטר לאחר מחלה ממושכת בשנת 2015. לאחר פטירתו החליטה משפחת לייטרסדורף ליזום את הפרס לזכרו, יחד עם האוניברסיטה העברית. פרופ' אריאל רבל, על הנחיית תוכנית טלוויזיה ועל הסרטים שהפיק: רגע לפני המראה יישור הדורים ד"ר עשהאל לובוצקי, על הספרים שכתב: מן המדבר והלבנון (ידיעות ספרים, 2008) לא דרכי האחרונה (ידיעות ספרים, 2017) פרופ' אהוד כץ על תערוכת אמנות של ציור ורישום. תערוכת דיוקנאות ונופים של פרופ' אהוד כץ פרופ' מנחם רון וכסלר על תערוכות בתחום ציור, רישום ופיסול ועל ספרו: הערפל - שירים, הוצאת ש. ז"ק, 2009, המכיל אוסף משיריו, ובו משולבים רישומים, תחריטים והדפסים שיצר. פרופ' אוריאל הרסקו-לוי. פרופ' אברהם רובנישטיין פרס היצירה לסופרים עבריים פרס רפפורט טל שירי, פרס של אהבה, באתר Xnet‏, 8 ביוני 2005 מיכל גלנטי, ‏דושי מוקירה, באתר גלובס, 24 ביולי 2013 טקס חלוקת פרסים 2016, האוניברסיטה העברית, 6 ביולי 2016 דרכי חיים - רפואה, ערוץ מאיר בפסטיבל הקולנוע בחיפה יוקרן הסרט "יישור הדורים" שביים פרופ' אריאל רבל, שלצד עבודתו כגניקולוג החל לביים סרטים, מתוך ערב חדש, 29 בספטמבר 2015 (יוטיוב) פרס עבור תרומה ציבורית בתחום האומנויות לשנת 2017 הוענק לד"ר עשהאל לובוצקי, 3 ביולי 2017, (יוטיוב) אורטל גנון, שערי צדק: פרס בתחום האומנות לרופא ילדים, 6 ביולי 2017 באתר ירושלים נט טקס חלוקת פרסים 2018, האוניברסיטה העברית, 3 ביולי 2018 אלעד בילו, "יכולתי רק לצייר", באתר כלכליסט, 5 במאי 2016 פרסי הפקולטה לרפואה 2020, האוניברסיטה העברית זכייה בפרס הפקולטה לפרופ' אברהם רובנישטיין, באתר pharmacyschool.huji.ac.il
כבש קמרון

כבש קמרון הוא גזע מבוית של כבש הבית שמוצאו ממערב אפריקה, שהובא לאירופה. כבש הקמרון מאופיין בדו-צורתיות זוויגית, כאשר הזכר עם רעמה גדולה וקרניים, והנקבה חסרת רעמה וקרניים. לכבש הקמרון יש פרווה עבה אשר נושרת מדי שנה בזמן האביב, וצבעה חום, כשהראש, הבטן והרגליים הם שחורות. לקמרון נולדים לרוב שני טלאים בשנה. מדיה וקבצים בנושא כבש קמרון בוויקישיתוף כבש קמרון
רמית (עוף)

רמית (שם מדעי: Remiz pendulinus) היא מין עוף ממשפחת הרמיזיים המצויה בטבע באירופה וברחבי אסיה ובחלקה הצפוני של מרוקו. ציפור זו מגיעה גם לישראל. אורך הרמית 10-12 ס"מ ומשקלה עד 20 גרם. היא בעלת ראש גדול עם מסיכה שחורה על העיניים, מקור חרוטי אפור, גוף לבן עם כנפיים חומות וקצוות וזנב שחורים. היא קרובתו הרחוקה של הירגזי. הרמיות מקננות בעיקר על עצים במרכז אירופה שם הן בונות על ענף זקור קן הבנוי מקורי עכביש ומסיבי צמחים. הקן בנוי הפוך עם פתח קטן לציפור ומתחתיו נמצא אזור הקינון. הרמיות ניזונות מזרעים ומחרקים ובעונת הרבייה שני בני הזוג יוצאים ללקט מזון. הרמית הנקבה יכולה לבגוד בזכר אך להטיל את הביצים אצלו בקן. לעיתים היא גם עוזבת את הקן לגמרי והזכר נשאר לטפל בצאצאיו וגם באלה שאינם צאצאיו. מדיה וקבצים בנושא רמית בוויקישיתוף רמית, באתר ITIS (באנגלית) רמית, באתר NCBI (באנגלית) רמית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רמית, באתר GBIF (באנגלית) רמית באתר הרשימה האדומה של IUCN