laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נורית כהן

נורית כהן (26 באוקטובר 1939 – 14 בפברואר 2013) הייתה שחקנית ומדבבת ישראלית. ידועה בעיקר בשל משחקה בקומדיית המצבים הישראלית "החיים זה לא הכל", שם גילמה את דמותה של בתיה נוימן, אמו של גדי נוימן (אבי קושניר). כהן למדה בלט קלאסי מגיל צעיר מאוד אצל מיה ארבטובה והחלה להופיע בגיל 15 כרקדנית וכשחקנית בתיאטרון. היא רקדה סגנונות רבים ולימדה בלט במשך שנים בסטודיו של ארבטובה. בין השאר לימדה בלט קלאסי את נבחרת ההתעמלות האמנותית של ישראל ואף הייתה הפרטנרית של הרקדן הרוסי האלמותי המפורסם רודולף נורייב. ב-1974 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט הישראלי "צ'רלי וחצי" בתפקיד יפה, אשתו של ששון (זאב רווח). ב-1981 שיחקה בסרט "מסג'יסט הצמרת" כרוזה. ב-1982 גילמה את אנט מויאל בסרט "אדון ליאון". בשנת 1997 השתתפה במחזמר המצליח "הכל אגדה". ב-2001 החלה לגלם למשך תשע עונות עד שנת 2011 את בתיה נוימן, אמו של גדי נוימן (אבי קושניר) בסיטקום המצליח "החיים זה לא הכל" (רשת). בתיאטרון שיחקה במשך שנים רבות את אמה של חנה'לה ואת הירח בהצגה שמלת השבת של חנה'לה ואת התפקיד הראשי במחזה "אמי הגנרלית". כמו כן השתתפה בהצגות רבות, ביניהן: המכשפה, הצגות של חנוך לוין, אשה בעל בית, תמרה. כהן התחילה לדבב דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "הלב" (1984-1983). אחר כך, הייתה המדבבת המקורית בקלטת "פינוקי". מאז, המשיכה כהן לדבב עשרות סרטים וסדרות טלוויזיה בישראל. בהם "כוח המחץ" (1989), "דמבו הפיל המעופף" (1991), "היפהפייה והיחפן" (1990), ב"רובין הוד", היא דיבבה את גברת קלאק, מולאן" (1998), "בילבי" (1999), "באטמן: הדור הבא" (2000), "מרד התרנגולים" (2000), "אטלנטיס: האימפריה האבודה" (2001), "המסע המופלא" (2003), "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" (2004), "גיבורי התנ"ך הגדולים" (2004), "קובי קובי" (2004), "ג'קי צ'אן" (בערוץ הילדים) "צ'רלי בממלכת השוקולד" (2005), "אחי הדוב 2" (2006), "החלילן מהמלין" (2006), "מכושפת" (2007), "לילו וסטיץ'" (2008), "אליס בארץ הפלאות" (2010), ("נומיאו ויוליה") ו"הלורקס" (2012). כהן הייתה נשואה לשחקן מישה נתן עד פטירתו ב-29 ביולי 1995, ונולדו להם שתי בנות ונכדים. כהן נפטרה ב-14 בפברואר 2013 ממחלת הסרטן ונטמנה בבית העלמין ירקון. מדיה וקבצים בנושא נורית כהן בוויקישיתוף נורית כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נורית כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נורית כהן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי נורית כהן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב נורית כהן, בארכיון הבימה נורית כהן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב נורית כהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) השחקנית נורית כהן הלכה לעולמה, באתר ynet, 14 בפברואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חמה (מחוז)

מחוז חמה (בערבית: محافظة حماة) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע במרכז סוריה. שטחו של המחוז 8,883 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2011 בכ-1,628,000 תושבים. המחוז מחולק לחמש נפות ובירתו היא העיר חמה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מוסלמים מהווים 92% ונוצרים 8% חמה 854.000 תושבים אלסלמיה 132.654 תושבים סוראן 90.432 תושבים טיבת אלאמאם 86.855 תושבים חלפאיא 66.321 תושבים מסיאף 45.999 תושבים מחרדה 32.165 תושבים אלסקילביה 26.577 תושבים סחלב 28.023 תושבים כפר זיתא 27.831 תושבים אללטאמנה 26.890 תושבים אזור חמאת אזור מסיאף אזור אלגאב אזור אלסלמיה אזור מחרדה איוא ברשין כפרבהם אלחמרא אלזיארה אלסען ברי אלשרקי תלדרה ג'וב רמלה עקרב חרבנפסה שטחה סבורה עקירבאת עוג' עין חלאקים קלעת אלמדיק קמחאנה כרנאז כפר נבודה מורק ואדי אלעין המחוז מחולק לחמש נפות: נפת א-סוקיילבייה נפת חמאת נפת מסיאף נפת מוחרדה נפת סלמיה מדיה וקבצים בנושא חמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חמה אתר מחוז חמאת אתר עין חלאקים אתר איוא ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנקור כסוף

אנקור כסוף הוא טיל אוויר-קרקע לדימוי טיל בליסטי מסדרת אנקור, בפיתוח וייצור רפאל – מערכות לחימה מתקדמות. הטיל מיועד לשיגור ממטוס ומדמה בטיסתו טיל בליסטי. טיל המטרה "אנקור כסוף", כקודמו, "אנקור כחול", מיוצר ברישיון בארצות הברית על ידי חברת ריית'יאון, בשיתוף חברת רפאל. הטיל "אנקור כסוף" גדול יותר ומתקדם יותר מהטיל "אנקור כחול", ובין היתר מאפשר דימוי של מסלולי חדירה שונים המדמים תמרון של טיל בליסטי תוקף. ניתן לצייד טיל זה בראש קרבי הממולא בחומר נפץ, לשם הגברת הריאליסטיות של ניסויי יירוט. על פי נתוני היצרן, מיועד הטיל אנקור כסוף לדמות טילים בליסטיים שונים, לרבות טילי שיהאב וסקאד, כחלק מניסויי הטיל נגד טילים "חץ 3". ב-3 בספטמבר 2013 נערך ניסוי בטיל, שנקלט על ידי תחנות התרעה רוסיות. אנקור שחור אנקור כחול עלון מידע על טילי המטרה ממשפחת טילי אנקור, באתר חברת רייתיאון עמיר רפפורט, ‏עצבים רופפים, באתר "IsraelDefense"‏, 3 בספטמבר 2013
סוכנות משק הבית הקיסרי

סוכנות משק הבית הקיסרי (ביפנית: 宮内庁 Kunai-chō) היא סוכנות ממשלתית ביפן, האחראית על דאגה ותחזוק המשפחה הקיסרית ומשק הבית שלה. בנוסף היא אחראית לחותם הקיסר וחותם המדינה. ב-18 המאות שלפני מלחמת העולם השנייה, נקראה הסוכנות המשרד למשק הבית הקיסרי (ביפנית: 宮内省). הסוכנות היא יוצאת דופן מבין הסוכנויות הממשלתיות הרגילות, בכך שהיא אינה מדווחת ישירות אל ראש הממשלה ברמת הקבינט, והיא אף לא מושפעת בידי חקיקה דוגמת זאת אשר מיסדה מוזיאונים היסטוריים כמוסדות אדמיניסטרטיביים עצמאיים. מבנה ותפקידי הסוכנות הוגדרו והוסדרו בקוד טאיהו, אשר נחקק ב-701 - 702 לספירה, בתקופת שלטונו של הקיסר מומו. משרד משק הבית הקיסרי מדיה וקבצים בנושא סוכנות משק הבית הקיסרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות משק הבית הקיסרי (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות משק הבית הקיסרי (באנגלית) אתר הסוכנות הרשמי (באנגלית) סוכנות משק הבית הקיסרי, ברשת החברתית אינסטגרם Imperial Household Agency: History ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חותם יפן

החותם הגדול של יפן (ביפנית: 国璽, פורמלית: 國璽) הוא החותם הרשמי של יפן. צורתו קובייתית. האותיות 大日本國璽 (בעברית: החותם הגדול של אומת יפן) מגולפות בו בכתב החותם הארכאי הסיני (ביפנית: 篆書 tensho). הוא נכתב במאונך בשתי שורות, בצד ימין התווים 大日本 ("דאי ניפון"), ובצד שמאל התווים 國璽 ("קוקג'י"). החותם עשוי מזהב טהור, אורכו כשלושה sun (בערך 9 ס"מ) ומשקלו כ-4.5 קילוגרם. אביי רקידו, אומן הסמלים מקיוטו (ביפנית: 安部井 櫟堂; ‏1805–1883), הוזמן להכין את הסמל, והוא ייצר אותו יחד עם חותם הקיסר של יפן, בשנת 1874. הכללים מתי להשתמש בחותם הקיסרי ומתי להשתמש בחותם המדינה נקבעו תחילה בנוסחת ההערה הרשמית (kōbunshiki 公文式‏ 1907-1886), ולאחר מכן בנוסחת הקוד הרשמי (kōreisiki 公式令‏ 1947-1907). הכללים בוטלו עם החלת חוקת יפן, ומאז לא נקבעו כללים חליפיים, וכיום החותם משמש רק כקישוט טקסי (ביפנית: 勲記). החותם מאוחסן בשקיק מעור שעוצב במיוחד עבורו. כאשר הוא בשימוש, סרגל מיוחד משמש להבטיח שהסמל יוטבע במדויק, ודיו צינובר המיוצר במיוחד בלשכת ההדפסה היפנית מקבע אותו, כך שלא יוכל להיות מוטה או מוזז. רפרודוקציה (זיוף) של חותם המדינה או חותם הקיסר באופן בלתי מורשה היא עבירה חמורה, שהעונש עליה הוא לפחות שנתיים של עבודת פרך, על פי סעיף 164 בחוק מספר 1 של החוק הפלילי. סמל יפן חותם הקיסר מקור אחר מפרט 3.5 ק"ג
Four Strong Winds

Four Strong Winds (בעברית: ארבע רוחות חזקות) הוא שיר שנכתב על ידי איאן טייסון (אנ') בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. השיר התפרסם בביצועם של איאן וסילביה (אנ') והפך לאחד השירים הבולטים ברפרטואר של מוזיקת הפולק. במרוצת השנים זכה השיר לעשרות ביצועים, בהם גם ביצועים של חלק מהבולטים באמני מוזיקת הפולק. אחד מהביצועים הבולטים הוא של ניל יאנג והשיר הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם אמן זה. השיר, שנכתב והתפרסם על ידי יוצרים קנדיים ומציין את מדינת אלברטה שבקנדה כמחוז חפצו של הכותב, הפך לאחד מהשירים הפופולריים בקנדה. השיר בעל האופי המלנכולי, כתוב במתכונת של מכתב לנשוא אהבתו של הכותב ודן ברומן שנסתיים ובשאיפתו של הכותב למפגש מחודש במקום אחר, על אף שברור לכותב שאין לכך סיכוי וש"הזמנים הטובים שלנו חלפו". יש הטוענים כי ההשראה לשיר באה מתופעת העובדים החקלאים העוברים ברחבי צפון אמריקה מקטיף אחד למשנהו ומהשפעת תנועה זו על יחסי האהבה המתפתחים בין פועלים אלו. אולם טייסון טען כי השיר נכתב אודות חברה ממנה נפרד שעזבה ללוס אנג'לס. השיר נכתב על ידי איאן טייסון סביב 1961. באותה עת הוא הופיע במועדונים באזור העיר טורונטו, יחד עם סילביה פריקר (שלוש שנים מאוחר יותר השניים נישאו), והצמד נקרא "איאן וסילביה". השיר הוקלט לראשונה על ידי ארבעת האחים ב-1963 וזכה להצלחה מסוימת אך לא הגיע ל-"100 הגדולים" של הבילבורד". באפריל 1964 הוקלט השיר על ידי איאן וסילביה באלבום שנשא את שם השיר וזכה להצלחה גדולה. ב-2005 ערכה תחנת הרדיו הציבורית הקנדית, CBC Radio One, משאל בין מאזיניה לבחירת 50 השירים הקנדיים הפופולריים ביותר בכל הזמנים ו-"Four Strong Winds" זכה במקום הראשון במשאל. רבים מאמני הקאנטרי והפולק ביצעו את השיר. בהם בולטים: ניל יאנג, שרה מקלכלן, האנק סנואו, המחפשים, ג'ודי קולינס, שלישיית צ'ד מיטצ'ל, בוב דילן, מריאן פיית'פול, המשחרים, ג'ון דנוור, בובי בייר, ארבעת האחים, שלישיית קינגסטון, טריני לופז, ויילון ג'נינגס, צ'אד וג'רמי, ג'ואן באאז, וניטי פייר, גלן ירבורו וג'וני קש. גם בסקנדינביה זכה השיר להצלחה; בנורווגיה ב-1966 בשם "Mot ukjent sted", על ידי להקת "The Vanguards" ובשוודיה ב-1967 בשם "Mot okänt land"על ידי להקת "Hep Stars". מידע על היצירה "Four Strong Winds" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Four Strong Winds" באתר AllMusic Four Strong Winds, באנציקלופדיה הקנדית Four Strong Winds, האנציקלופדיה הקנדית Four Strong Winds, אתר allmusic Ian Tyson, אתר "היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי הקנדית"
מיטת תינוק

מיטת תינוק היא מיטה קטנה המיועדת לתינוק, מלידתו ועד הגיעו לגיל שנתיים בערך. המיטה מאפשרת טיפול נוח בתינוק, מגנה עליו מפני נפילה ממנה ומונעת ממנו לצאת ממנה ללא עזרה. כדי לאפשר טיפול נוח בתינוק, המיטה מאפשרת התאמה נוחה של גובה המזרן. בחודשי חייו הראשונים של התינוק, שבהם תנועתו מצומצמת, המזרן גבוה, כך שקל למטפלים בתינוק לגשת אליו ולטפל בו. ככל שהתינוק מתבגר ולומד לנוע, ניתן להנמיך את המזרן, כך שדפנות המיטה ימנעו מהתינוק ליפול מהמיטה או לצאת ממנה ללא השגחה. כאשר התינוק לומד לעמוד, המזרן מורד לגובה הנמוך ביותר, כזה שיאפשר לתינוק עמידה בטוחה במיטה. החומרים מהם עשוי המזרן נבחרו מתוך ידיעה שהמזרן עלול להירטב בשתן של התינוק, ולכן על המזרן להיות עמיד במים וקל לניקוי. כמו כן מזרנים חדישים עשויים כך שהסיכוי למוות בעריסה יקטן למינימום. דפנות המיטה מעוצבות במטרה להגביל את התינוק אליה. הדפנות עשויות חומר קשיח (אך בטיחותי). התקנים המקובלים לבניית מיטת תינוק קובעים כי אין להשתמש בחומרים מסוכנים כמו מתכות לבניית הסורגים המגבילים את התינוק, שאין לצפות את החומר הבונה את סורגי המיטה בחומרים רעילים ושאין לבנות סורגים המסכנים את התינוק בהילכדות ראשו בהם. סטנדרטים אלו נקבעו לראשונה בארצות הברית ב-1973 על ידי משרד ביטחון צריכת המוצרים לצרכן בארצות הברית. הסטנדרטים הללו הפחיתו בצורה ניכרת את מקרי המוות של תינוקות עקב פגיעה במיטתם. עריסה המלצות לרכישה ושימוש במיטה, עריסה או לול לתינוק, באתר של מכון התקנים הישראלי "Full-Size Baby Cribs and Non-Full-Size Baby Cribs: Safety Standards" CPSC crib safety standards
יאיר קלס

יאיר קְלֶס (נולד ב-12 בנובמבר 1940) הוא כנר ישראלי ופרופסור למוזיקה. קלס נולד בארץ ישראל ולמד באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל ישראל עמידן ואנדרה גרטלר, ובהמשך באקדמיה למוזיקה ע"ש המלכה אליזבת בבריסל. הוא החל להופיע בגיל צעיר ועשה לו שם הן כסולן והן במוזיקה קאמרית. הרפרטואר שלו מקיף יצירות מתקופת הבארוק ועד ליצירות בנות זמננו, שנכתבו בשבילו. קלס ניגן בקבוצת נגני הבארוק הישראלית והיה כנר ראשון ברביעיית המיתרים "סול-לה-רה", ברביעיית הפסנתר תל אביב ובטריו ניו ארט האמריקאי. הוא חבר בשלישיית מודוס הישראלית. שנים רבות עמד קלס בראש מחלקת המיתרים באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, שאותה ניהל בשנים 1989 עד 1993. קלס יושב בחברי השופטים של כמה תחרויות בינלאומיות ומשתתף דרך קבע בקורסי קיץ ובפסטיבלי מוזיקה יוקרתיים, כגון פסטיבל זלצבורג ומכון בראבו! וכפרופסור אורח בכיתות אמן בארצות הברית, רוסיה, גרמניה, אירלנד, פינלנד, צרפת, אנגליה, איטליה, פולין, הולנד ואוסטרליה. מאז 1995 הוא מחלק את זמנו בין אירופה - כפרופסור באוניברסיטת גראץ באוסטריה - לבין ישראל. יאיר קלס הוא אביו של הכנר איל קלס. יאיר קלס, דף שער בספרייה הלאומית
צפורה לסקוב

צפורה לסקוב (1905 – 29 ביולי 1989) הייתה אשת ציבור וחברת כנסת שהשתייכה לשמאל הציוני במפלגות אחדות העבודה - פועלי ציון ומפ"ם. לסקוב נולדה באוקראינה, בת לרבקה (לבית גרויס) ופייביש מורדרור. ב-1926 סיימה לימודים כאחות ואת בעלה, דוד לסקוב, הכירה באחת מנסיעותיו בשליחות מכבי. השניים החליטו לברוח מרוסיה וניסו לראשונה ב-1927 לחצות את נהר אמור לסין, אך נתפסו ונאסרו לחודשיים. לאחר שריצו עונש הצליחו לעבור את הגבול לסין והגיעו לעיר חרבין. בשנת 1928, לאחר שידידים מהארץ ארגנו להם סרטיפיקטים, עלה הזוג לארץ ישראל. היא הייתה פעילה ב"ארגון האחיות" וב"ארגון אמהות עובדות". ב-1932 הייתה ממקימות התחנות הראשונות של "לאם ולילד", אשר כונו מאוחר יותר בכינוי העממי טיפת חלב, בחדרה ובחיפה. במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר בעלה דוד לסקוב (לימים תא"ל בצה"ל) שירת בצבא הבריטי, הייתה בין מקימי "ארגון נשות החיילים". ב-1948 התמנתה למפקחת המחוז הצפוני מטעם קופת חולים כללית. כשהתפצלה אחדות העבודה ממפ"ם, נבחרה לכנסת ה-3 (1955) ברשימת אחדות העבודה אך ויתרה על מקומה עוד לפני שהצהירה אמונים ובמקומה נכנס לכנסת נחום ניר. במהלך שנות החמישים הייתה ממקימי מוסד לילדי חיילים בכפר יחזקאל והמעון לילדי חיילים בחיפה על שם שבתי לוי. במהלך שנות השישים פתחה את המרפאה הקהילתית הראשונה לטיפול במשפחה. צפורה לסקוב נפטרה ב-1989 בחיפה, חודשים ספורים לאחר פטירת בעלה. היא נטמנה לצידו בבית הקברות שדה יהושע בחיפה. לזוג נולדו שני ילדים: פרופסור ראובן לסקוב, רופא ובעל עיטור המופת, והשופטת יהודית צור לימים סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים. בשכונת רמת גולדה בחיפה נקרא גן ציבורי לזכר בני הזוג לסקוב - "גן צפורה ודוד". שי חורב, צפורה לסקוב, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 225, 2018. צפורה לסקוב, באתר הכנסת צפורה לסקוב, באתר כנסת פתוחה צפורה לסקוב ז"ל, מעריב, 31 ביולי 1989 שביט בן - אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תשע"א, ע' 261.
איל קלס

אֶיָל קְלֶס הוא כנר ישראלי, מורה לכינור וסופר. בנו של הכנר יאיר קלס. קלס נולד וגדל בישראל. בגיל שש החל ללמוד נגינה בכינור אצל אביו. הוא למד בתיכון לאמנויות תלמה ילין ובאקדמיה למוזיקה בתל אביב. לאחר שירות צבאי ברביעיית חיל האוויר יצא בשנת 1993 ללימודי תואר שני בווינה. לאחר סיום לימודיו בווינה התקבל למשרת הוראה בדבלין, שם חי כשמונה שנים ולאחר מכן עבר לאנגליה. הוא לימד בקולג' המלכותי הצפוני במנצ'סטר ובמקביל לימד גם באקדמיה למוזיקה בתל אביב. ב 2010 חזר איל לארץ ווייסד את רביעיית היידן הישראלית. קלס מופיע בפסטיבלי מוזיקה ומנחה כיתות אמן באירופה ובישראל. בנגינת הרביעייה וכן ברסיטלים והופעות סולו. הוא מלמד כינור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב (שנקרא לפנים האקדמיה למוזיקה) ובקונסרבטוריון העירוני במעלה אדומים . נוסף לנגינה ולהוראה, עוסק קלס באמנויות לחימה ובכתיבה. עד כה הוציא שני ספרים: ספר מתח בשם "הכינור של רוקה" וספר פנטזיה באנגלית - "The Lost Puzzeler" בהוצאת Harper Collins.הספר תורגם לגרמנית בשם Das Schwarze Mal. ספר ההמשך The Puzzler's War יצא בינואר 2020. אתר האינטרנט הרשמי של איל קלס איל קלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אפוק טיימס, רויטל יהודאי (אורכב 21.11.2010 בארכיון Wayback Machine) 22 בנובמבר 2009 חגי חיטרון, היצרים מאחורי הצלילים, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007
איכול יבש

איכול יבש הוא שלב של הסרת שכבת חומר בייצור התקני מוליכים למחצה וצגים שטוחים, ומתבצע לאחר שלב הפוטוליתוגרפיה. קיים לעומתו גם תהליך של איכול רטוב, שהוא איכול באמצעות נוזל מאכל, למשל חומצה הידרופלואורית עבור התקני סיליקון. איכול יבש מדויק יותר, אך איטי יותר ומשאיר פני שטח חלקים פחות מהאיכול הרטוב. לכן נהוג לטבול את הפרוסה באמבט של נוזל מאכל אחרי האיכול היבש. תהליך האיכול היבש משמש לרוב לאיכול חומרים בעלי התנגדות כימית גבוהה, שאינם נוחים לאיכול רטוב (לעיתים קרובות חומצות לאיכול מתכות וחומרים בעלי התנגדות כימית נמוכה). האיכול היבש מתבצע בשלוש שיטות, אשר בכולן מתנתקים חלקי החומר מהשכבה עליה הם מונחים: איכול בפלזמה הפגזת החומר ביונים (כרסום יוני) איכול בגז ראקטיבי (RIE) האיכול היבש הוא חלק מתהליך ארוך יותר של פוטוליתוגרפיה, שהוא התהליך הכמעט בלעדי לייצור התקני מוליכים למחצה. בתהליך זה מגדלים שכבות של חומרים שונים (מוליכים, מוליכים למחצה ומבודדים) ולאחר מכן מעתיקים לשכבות אלה דוגמת מעגל חשמלי אשר מוטבע מראש במסכה. דרך המסכה עוברת קרינה, בדרך כלל UV, אשר משנה את תכונת החומר בו היא פוגעת, שהוא פוטורזיסט. במקום בו הפוטורזיסט שינה את תכונותיו ניתן להסירו וכך לחשוף את שכבת החומר אותו יש לאכל. עתה משהוא חשוף, מאכלים אותו בהפעלת תהליך האיכול היבש. פלזמה של גזים הלוגנים מאכלת אלומיניום, תחמוצת סיליקון, סיליקון ניטריד, פולימרים ועוד. משתמשים לרוב בפלזמה המאכלת פוטורזיסט באיטיות רבה יחסית. ניתן להשתמש בגזים המכילים פלואור כמו CF4, CH, NF3, כלור או בתרכובות כלור, וכן תרכובות יוד וברום. הפרמטרים העיקריים השולטים על איכות האיכול הם: הרכב הגז הלחץ החלקי בתא וקצב הזרימה או מהירות השאיבה מבנה תא הריאקציה - החומרים מהם הוא עשוי, צורתו, אופן חיבור המתח החשמלי (רגיל או RIE) העירור - תדר העבודה, הספק הטמפרטורה איכות הפוטורזיסט איכות השטח המתאכל - תלוי בניקוי כרסום יוני מתבצע באמצעות יונים הפוגעים בפני השטח ומתיזים חומר. המקור המקובל ליצירת יונים קרוי על שם קאופמן (Harold R. Kaufman). איכול ריאקטיבי מבוסס על שילוב של איכול כימי, כמו באיכול בפלזמה, עם כרסום (או התזה) על ידי היונים הפוגעים בשטח. תכונותיו: איכול RIE הוא אנאיזוטרופי, כלומר ישנה כיווניות באיכול. הפרוסות מחוברות לאלקטרודת ה-RF הלחץ החלקי נמוך בהרבה מאשר באיכול בפלזמה הכימיה נותנת את הסלקטיביות פוטוליתוגרפיה
GConf

Gconf היא תוכנה לאחסון הגדרות מערכת בה משתמש שולחן העבודה של GNOME ותוכנותיו כדוגמת הרישום במערכות ההפעלה חלונות. המערכת נשלטת על ידי הDaemon Gconfd, הסורק שינויים בתוכנת ה-Gconf וכשאלו קורים הוא שומר אותם אוטומטית. טכניקה זו נקראת "auto-apply" (שמירה אוטומטית), בניגוד לטכניקת ה-"explicit-apply" (שמירה מפורשת) הדורשת מהמשתמש אישור מפורש להחלת השינוי. ה-Gconf בנוי כעץ תיקיות המכיל קובצי XML. במערכת הקבצים של המחשב הקבצים נמצאים בנתיב ‎~/.gconf לעיתים עשוי תוכן ה-Gconf להיות מאוחסן בצורות נוספות אך רובו נמצא בקובצי XML. ה-Gconf נועד לשינוי הגדרות ידני של המערכת, אך משתמש רגיל לא נדרש למגע ישיר עם התוכנה, אלא משנה אותה ללא ידיעתו באמצעות תוכנות תיווך שונות. ספריית GTK+‎, החל מגרסה 3.0, מספקת מנגנון חלופי לשמירת תצורה בשם dconf. הוא שומר את המידע על הדיסק בפורמט יעיל יותר מ-XML. קריאה יכולה להעשות באמצעות גישה ישירה לקובץ, אולם כתיבה דורשת תיווך של תהליך שירות בשם dconfd. אתר האינטרנט הרשמי של GConf dconf - דף הבית באתר גנום. ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Design Your Universe

"Design Your Universe" הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המטאל סימפוני ההולנדית אפיקה. האלבום יצא לאור בשנת 2009. סימונה סימונס - שירה, מצו סופרן מארק ינסן - גיטרת קצב, גרואלינג אייזק דלהיי - גיטרה מובילה איבס האטס - גיטרת באס קון ג'נסן - קלידים, פסנתר אריאן ון ויסנביק - תופים, גרואלינג, דקלומים טוני קאקו (סולן סונטה ארקטיקה) - שירה ב-White Waters אמנדה סומרוויל - שירה בגרסת הדואט ל-Unleashed שמופיעה בתור בונוס האלבום התקבל יפה בעולם ונכנס במספר מדינות למצעדי הלהיטים. הישג השיא שלו הוא הגעה לראש מצעד האלטרנטיבים הטובים ביותר (Alternative Top 30) בהולנד, המדרג מוזיקה אלטרנטיבית כולל מטאל. מידע על האלבום Design Your Universe באתר MusicBrainz מידע על האלבום Design Your Universe באתר AllMusic האלבום Design Your Universe באתר Discogs האלבום Design Your Universe באתר ספוטיפיי Dutch Alternative Top 30 dutchcharts.nl. Retrieved on 2009-10-26. Epica - Design Your Universe (Album) dutchcharts.nl. Retrieved on 2009-10-23. Search | Billboard Swiss Charts - Albums Top 100 swisscharts.com. Retrieved on 2009-10-29. [1] musicline.de. Retrieved on 2009-12-18. Epica - Design Your Universe (Album) austriancharts.at. Retrieved on 2009-10-29.
Libxml2

libxml2 היא ספריית תוכנה לניתוח מסמכי XML. פיתוח התוכנה נעשה במקור בשביל מיזם GNOME, אך ניתנת לשימוש גם בתוכנות אחרות. התוכנה תחת רישיון MIT. libxml2 נכתבה בעיקר בשפת C, אך גם בשפות נוספות. ניתן לגשת אל התוכנה באמצעות מודול של שפת פרל בשם XML::LibXML, קוד ה-libxml2 נחשב לנגיש כיוון שהוא משתמש בספריות של ANSI C בלבד. אתר האינטרנט הרשמי של Libxml2 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Libxml2 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Libxml2 (באנגלית) libxml2, gitlab.gnome.org, ‏28 בנובמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוטאלונגקוזאורוס

פוטאלונגקוזאורוס (שם מדעי: Futalognkosaurus) הוא סוג דינוזאור זאורופוד ענק מהענף טיטאנוזאוריה. פירוש השם הוא "לטאה ראשית ענקית" או "לטאת צ'יף ענקית". הוא חי כ-87 מיליון שנה לפני זמננו בתור הקרטיקון באמריקה הדרומית. מסוג הפוטאלונגקוזאורוס נתגלה נכון ל-2011 רק מין אחד Futalognkosaurus dukei. הפוטאלונגקוזאורוס היה הדינוזאור ענק: אורכו מוערך כבין 26 ל-34 מטר, קרוב לזה של הארגנטינוזאורוס הענק מפטגוניה, ומשקלו כ-7 פילים (כלומר: בין 30 ל-56 טון). בעבר ההערכות על גודלו היו גבוהות יותר והציבו אותו בקבוצה של ענקים הכוללת את ארגנטינוזאורוס, פוארטזאורוס ואלמוזאורוס. צווארו הארוך של הפוטאלונגקוזאורוס הכיל 14 חוליות עצם והיה ארוך וכבד. המאובנים של הפוטאלונגקוזאורוס נמצאו בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה בשנת 2000 ותוארו מדעית וסווגו בשנת 2007. שם הסוג נובע משפת ה-Mapudungun המקומית: פוטא = ענק, לונגקו = צ'יף ואילו זאור = לטאה ביוונית. המאובנים שנמצאו כללו שלושה חלקים, המרכיבים כ-70% מהשלד. צוות ציידי המאובנים שגילה אותם תיאר את הממצאים כ"הדינוזאור הענק השלם ביותר שידוע עד כה." מעמדו הטקסונומי של הפוטאלונגקוזאורוס עדיין איננו ברור סופית. בניתוח הפילוגנטי שעשו קלבו ועמיתיו, הם מצאו שהפוטאלונגקוזאורוס היה שייך למשפחת הטיטאנוזאוריים, או לליתוסטרוטיה, תלוי באיזה הגדרות משתמשים, והיה קרוב ביותר למנדוזאורוס. הם הגדירו ענף חדש לקבוצה, המכילה את הפוטאלונגקוזאורוס, המנדוזאור, ואת אביהם הקדמון המשותף ואת כל צאצאיהם. לענף זה הם קראו לונגקוזאוריה. בנוסף, הם מצאו שמאלאוויזאור שייך לקבוצה אחות לענף החדש. חבר נוסף לענף הלונגקוזאוריה, הוא הפוארטזאורוס הענקי שחי אחריהם שייתכן והיה הדינוזאור הגדול ביותר שחי אי-פעם. מדיה וקבצים בנושא פוטאלונגקוזאורוס בוויקישיתוף פוטאלונגקוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוטאלונגקוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Fósiles hallados en el Centro Paleontológico Lago Barreales - מאמר בספרדית המכיל תמונות דיווח של ה-BBC מה-15 באוקטובר 2007 הכולל מספר תמונות של עצמות מהמוזיאון הלאומי של ברזיל שחזור בגרפיקה ממוחשבת - סוכנות Associated Press איור של Futalognkosaurus מאת Julius T. Csotonyi איור שלד של פוטאלונגקוזאורוס מאת סקוט הארטמן למעשה טיטאנוזאוריה לא מסווגת במסגרת המיון הטקסונומי או מסווגת כענף, אך לצורות נוחות הכתיבה וההתייחסות בערך זה, נתייחס אליה כאל על-משפחה. ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, נספח סוגי הדינוזאורים (הסברים), מעודכן לינואר 2012 - עמ' 36. Calvo, J.O., Porfiri, J.D., González-Riga, B.J., and Kellner, A.W. (2007) "A new Cretaceous terrestrial ecosystem from Gondwana with the description of a new sauropod dinosaur". Anais Academia Brasileira Ciencia, 79(3): 529-41.[1] Calvo, J. O.; Porfiri, J. D.; González Riga, B. J.; Kellner, A. W. A. (2007). "Anatomy of Futalognkosaurus dukei Calvo, Porfiri, González Riga, & Kellner, 2007 (Dinosauria, Titanosauridae) from the Neuquen Group, Late Cretaceous, Patagonia, Argentina" (PDF). Arquivos do Museu Nacional. 65 (4): 511–526. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-13. נבדק ב-2011-12-31.
יפת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יפת בן נח – אחד מבניו של נח רחוב יפת – אחד מרחובותיה הראשיים של יפו, הקרוי על שמו של יפת בן נח אלון יפת – שופט כדורגל ישראלי ארנסט יפת – בנקאי ישראלי, ששימש כמנכ"ל בנק לאומי וכיושב ראש מועצת המנהלים שלו גלעד יפת – יזם וגנאלוג ישראלי, מייסד ומנכ"ל חברת "MyHeritage", בנה של שרה יפת זאב יפת – עיתונאי ומו"ל ישראלי טום יפת – שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי יוגב יפת – שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ובמאי טלוויזיה ישראלי יוסף יפת – לוחם פלמ"ח וקצין צה"ל ששימש כמושל עזה ראובן יפת – כדורגלן ישראלי שרה יפת – חוקרת המקרא וכלת פרס ישראל רבי בנימין בר יפת – אמורא ארץ ישראלי, מסוף המאה השלישית יפה אישים ששמם הפרטי הוא יפת
עצם הקודקוד

עצם הקודקוד (TA: Os parietale) היא אחת מעצמות הגולגולת. קיימות שתי עצמות קודקוד - עצם הקודקוד הימנית ועצם הקודקוד השמאלית. עצמות הקודקוד מופרקות זו לזו בשיא הגולגולת. שתי עצמות הקודקוד יחד מהוות את צידי ותקרת קופסת הגולגולת. מקור השם הלטיני הוא מהמילה pariet שפירושה קיר, או כותל. עצמות הקודקוד הן עצמות שטוחות. צורתן הכללית כצורת מרובע, עם שני משטחים - פנימי וחיצוני, ארבעה גבולות - קדמי, עליון, אחורי ותחתון, וארבע זוויות. שני המשטחים, הפנימי והחיצוני חלקים יחסית. המשטח החיצוני קמור, וניתן לזהות עליו כמה סימני היכר: בחלקו העליון מופיעה הבליטה הקודקודית, שריד מתהליך התקשות העצם. מתחתה שני רכסים רדודים בצורה קשתית - הרכס הקודקודי העליון והתחתון (בתמונה משמאל מופיע קו אדום דק בין הרכסים). הרכס העליון משמש לעגינת החיתולית הגולגולתית, והתחתון מסמן את גבול העגינה של שריר הצדע. המשטח הפנימי קמור, ומכיל ערוצים או חריצים המשמשים למעבר עורקים המזינים את קרומי המוח וגיתות (Sinus durae matris) לניקוז ורידי של המוח וקרומיו. כל המפרקים של עצמות הקודקוד הם מפרקים פיברוטיים מסוג מפרקי תפר. בגבולן העליון, עצמות הקודקוד מופרקות זו לזו בתפר החץ (Sutura sagittalis), בגבול האחורי הן מופרקות לעצם העורף בתפר הלמדא (Sutura lambdoidea), בגבול הקדמי הן מופרקות לעצם המצח במפרק שנקרא תפר הכתר (Sutura coronalis), ובגבול התחתון הן מופרקות לעצם היתד ולעצמות הרקה. ערך מורחב – מרפס בזמן הלידה, הסיבים שמחברים את עצמות הקודקוד זו לזו ולעצמות האחרות ארוכים בהרבה, והעצמות עצמן עדיין גמישות. עובדות אלו מאפשרות לגולגולת עצמה לשנות את צורתה, דבר שנחוץ כדי לאפשר את מעבר הראש בתעלת הלידה, וכן כדי לאפשר את הגידול המהיר של הראש בשנות החיים הראשונות. בשנות חייו הראשונות של התינוק העצמות מתקשות והסיבים מתקצרים בהדרגה, עד שאצל אדם מבוגר עצמות הגולגולת קרובות זו לזו עד כדי נגיעה, והתפרים שחיברו ביניהן מתקצרים עד כדי "הדבקת" העצמות זו לזו. מדיה וקבצים בנושא עצם הקודקוד בוויקישיתוף עצם הקודקוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)