laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איגוד השיווק הישראלי

איגוד השיווק הישראלי (לשעבר: איגוד המפרסמים בישראל) מאגד את החברות המשווקות והמפרסמות במשק הישראלי בכל התעשיות, השירותים והענפים. האיגוד הוא מרכז מקצועי עבור כל העוסקים בשיווק בארגון: המנכ"לים, סמנכ"לי השיווק, אנשי התקשורת השיווקית, מנהלי המותגים, מנהלי הפרסום וכל אנשי אגף השיווק בחברה. איגוד השיווק הוא חבר בפדרציה העולמית של המפרסמים ((אנ')) בה חברים איגודים מקבילים מ-55 מדינות נוספות מרחבי העולם. האיגוד מונה כיום כ-200 ארגונים וחברות במשק הישראלי במגוון תעשיות, שירותים וענפים. בראש האיגוד ומעל הצוות הניהולי של האיגוד, עומד יו"ר האיגוד והנהלה ציבורית הנבחרת אחת לארבע שנים בידי חברי האיגוד ובכפוף לתקנון האיגוד. איגוד השיווק הישראלי הוקם כ"איגוד המפרסמים בישראל" בשנת 1961, בידי 15 חברות אשר בקשו להקים גוף שידאג לצרכים המקצועיים של החברות המפרסמות במשק, ישמיע את קולן, ויסייע לחבריו לשווק ולפרסם ביעילות ובהגינות. החברות אשר יסדו את האיגוד הן: אל על, אסם, בנק הפועלים, בנק לאומי, דובק, דלק, יצהר, סיבים כימיים, עלית, עסיס, צים, רבלון, שמן, תלמה ותנובה. בשנת 2004 ניסח האיגוד את "האמנה לאחריות ולהגינות בפרסום" המהווה מסמך יסוד בהתקשרות השיווקית בישראל. כמו כן השתתף האיגוד בפרוש כללי האתיקה ובגיבוש מדריך האתיקה לפרסומות, אשר אומץ על ידי מרבית החברות בארץ, וכונה "התו האתי". האיגוד עורך תחרויות חודשיות, רבעוניות ושנתיות ומעניק תארים ופרסים לזוכים בהן. המפעלים העיקריים הם: איש השיווק של החודש / של השנה - מנהל שיווק או מנכ"ל חברה שהוביל מהלך שיווקי משמעותי וראוי לציון. נבחר בידי ועדת השיווק, המונה כ-15 נציגים מענפים ומקטגוריות שונים. ההשקה המנצחת - ציון לשבח המוענק מדי רבעון להשקה חדשנית של מוצר או שירות, שתרמה לשינוי הקטגוריה או לפיתוחה וזכתה לתשומת לב צרכנית. תחרות האפי לאפקטיביות שיווקית, בשיתוף אגוד הפרסום הישראלי והמי"ל. הגרסה הישראלית של תחרות ה-Effie Awards הבינלאומית אשר מתקיימת ב-40 מדינות. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד השיווק הישראלי איגוד השיווק הישראלי, ברשת החברתית פייסבוק איגוד השיווק הישראלי, ברשת החברתית LinkedIn
NGC 604

NGC 604 הוא אזור H II אשר ממוקם בגלקסיית המשולש. NGC 604 התגלה על ידי ויליאם הרשל ב-11 בספטמבר 1784. הוא אחד מאזורי H II הגדולים ביותר בקבוצה המקומית. NGC 604 ממוקם במרחק של 2.7 מיליון שנות אור והוא בעל קוטר של 1,500 שנות אור (460 פארסק), גדול יותר מפי 40 מאשר חלקה הגלוי של ערפילית אוריון. עוצמת הארתו של NGC 604 גדולה פי 6,700 מזו של ערפילית אוריון ובמידה והיה ממוקם במקומה של ערפילית אוריון (אשר ממוקמת במרחק של 1,300 שנות אור מכדור הארץ) הוא היה נראה בהיר יותר מאשר כוכב הלכת נוגה. כמו כל ערפיליות הפליטה, הגז ב-NGC 604 מיונן על ידי צביר כוכבים מסיביים במרכזו. עם 200 כוכבים בעלי סיווג ספקטרלי של O ו-WR, מסה של 100,000 מסות שמש וגיל של 3.5 מיליון שנים; למרות זאת, בשונה מערפילית הטרנטולה אשר נמצאת בענן המגלני הגדול ,NGC 604 הרבה פחות דחוס. מדיה וקבצים בנושא NGC 604 בוויקישיתוף NGC 604, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האדם הפוזיטרוני

האדם הפוזיטרוני (באנגלית: The Positronic Man) הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב ורוברט סילברברג שנכתב בשנת 1992 ותורגם לעברית בהוצאת כתר בשנת 1998. הספר מהווה הרחבה לסיפור קצר בשם איש יובל המאתיים (באנגלית: The Bicentennial Man) שנכתב על ידי אסימוב בשנת 1976 (תורגם לעברית בגיליון 12 של מגזין פנטסיה 2000). הספר והסיפור מגוללים את סיפורו של אנדרו, רובוט בעל מאפייני אישיות יוצאי דופן, הנאבק על הכרתו כבן אנוש. הספר מתרחש ביקום של סדרת הרובוטים, אך ללא קשר ישיר לסדרה. במאה העשרים ואחת רובוטים פוזיטרונים נפוצים ברחבי כדור הארץ. משפחת מרטין רוכשת את הרובוט NDR-113 שהופך ליותר ממשרת בלבד, ונעשה חברן של בנות המשפחה. הסיפור מסופר מנקודת מבטו של אנדרו. בתחילת הסיפור מודגשת הרובוטיות שלו; הוא אינו מסתדר היטב במצבים חברתיים ומתנהג כמו כל רובוט אחר. עם הזמן מתגלת באנדרו יצירתיות יוצאת דופן, והוא מתחיל לגלף יצירות אומנות, ולהרוויח כסף ממכירתן. אנדרו מנסה להשיג הכרה משפטית כבן אדם, וממיר את גופו לעשוי מחלקים אורגניים. דור אחר דור במשפחת מרטין מנסים לסייע לו להתקבל לעולם שחושד ופוחד ממנו, אך גם הם לא מכירים באנדרו כאדם. במהלך הספר, ההיסטוריה של הרובוטיקה כפי שהיא משתקפת בסיפורי רובוטים אחרים של אסימוב מוזכרת ברקע, ומושפעת מאנדרו, כאשר מתוך חשש ממנו מפסיקים לייצר רובוטים בודדים ומתחילים לייצר רובטים הנשלטים מרחוק בידי יחידות מחשב ענקיות. אנדרו מגיע לבסוף למסקנה שמה שלא יעשה, בני האדם לא יכירו בו כאחד מהם בשל חיי האלמוות שלו. לכן, הוא מחבל במכוון במוחו, מה שגורם למותו ביום השנה המאתיים שלו. ביום זה הוא מוכר רשמית כבן אנוש. הסיפור של אנדרו מוזכר בקצרה בספר רובוטים של שחר. בשנת 1999 יצא הסרט "איש המאתיים", שבוסס על הספר. הוא בוים על ידי כריס קולומבוס, ומככבים בו רובין ויליאמס, סם ניל, אמבת' דייוויץ ואוליבר פלאט. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי ג'יימס הורנר. האדם הפוזיטרוני באתר כתר. הספר "האדם הפוזיטרוני", באתר "סימניה" הסיפור איש יובל המאתיים באתר יקום התרבות האדם הפוזיטרוני, באתר OCLC (באנגלית)
אהבה אמיתית

אהבה אמיתית (באנגלית: True Love) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1977 (תורגם לעברית במגזין קוסמוס: המבחר של אסימוב 3). הסיפור מהווה חלק מסיפורי מולטיוואק. מילטון דווידסון מחפש לעצמו אישה שתהיה אהבת האמת שלו. לצורך כך הוא מפתח תוכנת מחשב באחד ממסופי מולטיוואק, לה הוא קורא ג'ו, ומעניק לה גישה למאגרי המידע על כל אוכלוסיית העולם. בהתאם לפרמטרים גופניים שונים מורה מילטון לג'ו לאתר את האישה המושלמת. מילטון מגלה שהמאפיינים האלו אינם מספיקים, ויש למצוא אישה שגם תכונותיה המנטליות טובות בעיניו. יתרה מזו, האישה המושלמת צריכה גם שמילטון יהיה בעיניה האיש המושלם. לכן, מילטון מדבר עם ג'ו ופורס בפניו את האישיות שלו, כדי שג'ו יוכל להשתמש במאפיינים אלו בחיפוש. עם הזמן, ג'ו מפתח לעצמו אישיות הזהה לזו של מילטון. לאחר שהם מוצאים את האישה המושלמת, ג'ו גורם למילטון להילקח למעצר, בתכננו לקחת את האישה לעצמו.
איזה תענוג היה להם

איזה תענוג היה להם (באנגלית: The Fun They Had) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1951. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1956 בעיתון "דבר לילדים" בשם " כמה טוב היה להם", בשנת 1976 בקובץ גדול ורחב הוא העולם, בשנת 2009 בכתבי אייזק אסימוב חלק ראשון בשם "ההנאה שלהם", ושוב בשנת 2017 במגזין עיניים גיליון 197 תחת השם "הַכֵּיף שֶהָיָה לָהֶם". הסיפור מכיל מסרים על היתרונות שבחינוך המשותף בבתי ספר, ופורסם במקומות רבים, גם כאלו שאינם קשורים למדע בדיוני. הוא הופיע במקראה הישראלית לבתי ספר יסודיים 'פתחו את השער'. הסיפור מתרחש בעתיד, בזמן שילדים לומדים בביתם בעזרת מחשבים. ילד בשם טומי מוצא בעליית הגג ספר מודפס המספר על בתי ספר של פעם - עם כיתות ומורים. הוא וחברתו מרג'י מעיינים בספר ומשוחחים על כמה נחמד זה ללמוד ממורה אנושי, ו"איזה תענוג היה להם", לילדי בית הספר בעבר הרחוק. הסיפורים כמה טוב היה להם ואיזה תענוג היה להם, בנוסף לסקירה קצרה, באתר יקום התרבות סיפור של אייזק אסימוב. כָּתְבָה וְתִרְגְמָה: עֶדְנָה שֶמֶש, הֶעָתִיד שֶלָהֶם הוּא כְּבָר הֶעָבָר שֶלָנוּ, באתר הארץ, 11 בינואר 2017
בולבול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בולבוליים – משפחת ציפורי שיר בולבול – סוג במשפחת הבולבוליים בולבול (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים "בולבול" - כינוי לפין בולבול הקבולבול – סדרת טלוויזיה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית שעסקה בהעברת תוכני זהירות בדרכים לילדים בולבול טרנג – כלי מיתר הודי ציקלון בולבול – סופה שהכתה בבנגלדש, הודו ווייטנאם בשנת 2019 (אנ') [1] בלבול בול בול
הלן בורז'ה

הלן בורז'ה (בצרפתית: Hélène Burger,‏ 1900, מילוז – 1987) הייתה אחות מתנדבת בצלב האדום, חברה בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסידת אומות העולם מצרפת. בורז'ה נולדה בשם הלן גוצלר (Gutzler). היא נישאה למר בורז'ה ולזוג נולדו בן ושתי בנות. לאחר שסיפחו הגרמנים את חבל אלזס בשנת 1940, נמלטה בורז'ה בעקבות בנה, שהיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית, ממילוז לאז'ן. היא התנדבה בצלב האדום ושובצה למשימה של העברת ילדים פליטים מאזור צרפת שנכבש בידי הגרמנים לאזור משטר וישי כדי לאחדם עם בני משפחותיהם. באחת ממשימות ההעברה, במאי 1942, נחקרה על ידי קצין גרמני אך סיפרה לו, בתור דוברת גרמנית שוטפת, שהיא מלווה ילדים לאיחוד עם הוריהם בדרום צרפת ובמזרחה, וכן הצליחה להסתיר את העובדה שחלק מהילדים היו יהודים. הגרמני נתן לה אישור שסייע לה במעברה. בתקופת גירוש היהודים מפריז ביולי 1942 הוסתרו ילדים יהודיים רבים אצל שכנים או מכרים. בורז'ה לקחה על עצמה את המשימה לסייע בהחבאתם וכן בהעברתם של רבים מילדים אלה לבריב-לה-גאייארד (צר') שבדרום צרפת, שם ארגוני סיוע יהודיים הסתירו את הילדים. עקב קשיים לוגיסטיים התאפשר לבורז'ה להעביר רק עד שמונה ילדים בכל פעם, ועל כן נסעה הלוך ושוב מספר פעמים. בינואר 1943 סייעה בורז'ה למספר יהודים לחצות את הגבול לשווייץ. חלק מפעולות ההצלה של בורז'ה ומפעולותיה לאיחוד משפחות יהודיות נבעו מפניה ישירה של יהודים אליה, וחלקן - כתוצאה ממידע שהגיע לידיה במסגרת התנדבותה בצלב האדום. לאחר המלחמה הייתה בורז'ה עובדת סוציאלית בפרוידנשטט (Freudenstadt) שבגרמניה. ב-1980 הכיר יד ושם בהלן בורז'ה בתור חסידת אומות העולם. פעילותה של הלן בורז'ה, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הלן בורז'ה".
קירן טיירני

קירן טיירני (באנגלית: Kieran Tierney; נולד ב-5 ביוני 1997) הוא כדורגלן מאני-סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ריאל סוסיאדד ובנבחרת סקוטלנד. טיירני גדל במחלקת הנוער של סלטיק מאז גיל 7. הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית הייתה ב-22 אפריל 2015 בניצחון על דנדי, כאשר עלה כמחליף במקומו של אמיליו איזגואירה בדקה ה-81. עונת 2015/16, הייתה עונת הפריצה שלו, כשהוא התחיל לפתוח בעמדת המגן השמאלי החל מחודש דצמבר, כשהוא בן 18, במקומו של איזגואירה המנוסה יותר. טירני שיחק יותר מ-30 פעמים בעונה ועזר לקבוצתו לזכות באליפות ליגת העל הסקוטית. בעונה זו זכה טיירני בפרס הכדורגלן הסקוטי הצעיר של העונה. ב-8 באוגוסט 2019, חתם טיירני בארסנל מהליגה האנגלית תמורת 25 מיליון פאונד. ב-25 באוקטובר ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 נגד קריסטל פאלאס. ב-26 ביולי 2020 כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על ווטפורד. ב-27 באוגוסט 2023 הושאל טיירני לריאל סוסיאדד. טיירני נולד באי מאן ועבר לסקוטלנד בגיל 10 חודשים. הוא פתח פעם הראשונה בנבחרת סקוטלנד בניצחון 0–1 על נבחרת דנמרק. ב-24 במרץ 2022 כבש שער ראשון בנבחרת בתיקו 1-1 עם נבחרת פולין. סלטיק אליפות סקוטלנד: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2019/2020 הגביע הסקוטי: 2016/2017, 2017/2018 גביע הליגה הסקוטי: 2017/2018, 2018/2019 ארסנל מגן הקהילה: 2020, 2023 הגביע האנגלי: 2019/2010 מדיה וקבצים בנושא קירן טיירני בוויקישיתוף קירן טיירני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קירן טיירני, ברשת החברתית אינסטגרם קירן טיירני, באתר Transfermarkt קירן טיירני, באתר Soccerway קירן טיירני, באתר BDFutbol קירן טיירני, באתר WorldFootball.net קירן טיירני, באתר National Football Teams קירן טיירני, באתר FootballDatabase.eu קירן טיירני, באתר ESPN Celtic's Leigh Griffiths and Kieran Tierney win PFA Scotland player awards, Sky Sports (באנגלית) Isle of Man Today - local news at the heart of the community, Isle of Man Today "McGinn and Tierney revel in Scots bow". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-27. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חנה אהרוני

האם התכוונתם ל... חנה אהרוני (זמרת) – זמרת ממוצא ישראלי המתגוררת בארצות הברית חנה אהרוני (שחיינית) – שחיינית עבר ישראלית
ליסימכוס (בן תלמי)

ליסימכוס (ביוונית: Λυσίμαχος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה נסיך מצרי מבית תלמי. בנם של תלמי השני וארסינואי הראשונה. ליסימכוס היה בנם של תלמי השני ("פילדלפוס") ואשתו הראשונה ארסינואי הראשונה, שהייתה בתו של ליסימכוס מלך תראקיה. היה לו אח גדול בשם תלמי, ואחות קטנה בשם ברניקי סירה. ישם רמזים שהוא היה מושל קפריסין או קופטוס, אולם הם אינם וודאיים. לא ידוע הרבה על חייו. ככל הנראה היה לו תפקיד בפוליטיקה המצרית בימי שלטונם של אחיו תלמי השלישי ("המיטיב"), ואחיינו תלמי הרביעי ("פילופטור"), אולם בסביבות שנת 221 לפנה"ס הוא הוצא להורג בפקודת סוסיביוס - האפוטרופוס של תלמי החמישי ("אפיפנס"). הגיית השם ביוונית: ליסימכוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף). ליסימכוס באתר Ptolemic Dynasty Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, "Lysi'machus", 1873 פוליביוס, ספר חמישה עשר, 25.
וליטים

וליטים (בלטינית: Velites, ולס, Veles ביחיד) הוא סוג של חיל רגלים קל שהיה בשימוש בצבא הרומי בתקופת הרפובליקה הרומית התיכונה. השימוש בחיילים אלו החל עם המעבר של הצבא הרומי משיטת הפלאנקס לשיטה המאניפולוס במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. הווליטים הורכבו מהאזרחים הצעירים והעניים ביותר שהיו חייבים בשירות צבאי ברפובליקה הרומית. חימושם כלל גלדיוס (סוג של חרב קצרה) ומספר כידוני הטלה (hasta velitaris, ידוע גם בשם Verutum). כידון זה היה באורך מטר, בעל חוד קצר ממתכת רכה והוא התכופף לאחר שפגע במטרתו, מה שמנע מהאויב להשתמש בו בשנית. כידון זה היה קצר וקל בהרבה מהפילום, בו השתמשו הלגיונרים הרומים. להגנתם הצטיידו הווליטים בקסדת ארד, מגן עגול ושריון קל, לרוב מעור או בד עבה. סימן היכר של הווליטים היה עור הזאב שנהגו לעטות על גופם. בזכות שריונם וזיונם הקל, היו הווליטים הרגלים הניידים ביותר בצבא הרומי. בדרך כלל, בלגיון בעל סדר כוחות מלא היו כ-1,200 וליטים. הווליטים נפרסו לפני הלגיון, אך לא הסתדרו בקו מוצק דוגמת קווי הלגיונרים. כעקרון, לא נהוג לספור את מערכם במספר קווי הלגיון. הווליטים היו הראשונים שיצרו מגע עם האויב על ידי הטלת כידוניהם לעברו. לאחר מכן היו הווליטים נסוגים לאחור דרך הרווחים שבין המניפולים, או שתיגברו את אגפי הכוח. הווליטים החליפו בעת המלחמה הפונית השנייה את הרוראריאי. על פי טיטוס ליוויוס הדבר קרה בעת המצור על קפואה. השימוש בווליטים נמשך עד לרפורמה של גאיוס מאריוס שביטל את הסידור המניפולארי וארגן את הצבא הרומי במסגרת החדשה והאחידה בנשקה של הקוהורטה. פוליביוס, היסטוריה, ספר 6, 22. (לקריאה מקוונת) ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, הוצאת מאגנס 1990, עמ' 247-251. מדיה וקבצים בנושא וליטים בוויקישיתוף קטע אצל ליוויוס שמתאר את כינון גיס הווליטים (פרויקט גוטנברג, אנגלית) Velites פוליביוס, ספר 6, פרק 25
SkyRoads

SkyRoads (בתרגום חופשי: "דרכי שמיים") הוא משחק חלליות של חברת Bluemoon. המשחק מבוסס על משחק בשם Kosmonaut שעבר כתיבה מחדש שארכה שלושה חודשים. הגרסה השיתופית הופצה בשנת 1993 ונמכרה באינטרנט. בעזרת מקש הרווח ומקשי החצים נוצר אפקט של "קפיצה ותזוזה". חץ למעלה כדי לגרום לספינה להאיץ, וחץ למטה לגרום לה להאט. המדדים בתחתית המסך הציגו את מהירות הספינה, רמת החמצן וכמות הדלק. המד בצד שמאל הראה את ההתקדמות בשלב, המספר ליד ציין את כוח הכבידה בשלב, כשהמספר 100 מציין חוסר משקל ו-1700 כוח כבידה רב (כלומר לא ניתן לקפוץ). קיימים גם מכשולים, כלומר שאם הספינה תגיע במהירות קטנה מדי היא תתפוצץ או שהקפיצה לא תהיה מספיק רחוקה והיא תיפול לחלל. גם אם מלאי החמצן או הדלק ייגמרו המשימה תיכשל והמשחק נגמר. כל שלב מסתיים במנהרה המסמלת ניצחון. גרסת הדמו ושתי הגרסאות המלאות ניתנות להורדה חינמית מאתר הבית של החברה. שחור: הקשת ימין/שמאל גורמת לספינה להמשיך בכיוון הזה עד שהיא מגיעה לצבע אחר או שתיפול לתהום. ירוק כהה: מהירות הספינה תקטן. ירוק בהיר: מהירות הספינה תגדל. אדום בהיר: מוקש, עליה עליו תשמיד את הספינה. כחול: אספקת חמצן ודלק. בעקבות ההצלחה של Skyroads הפיצה חברת Bluemoon גרסה מיוחדת לחג המולד בשם "Skyroads XMAX-Special" עם שלבים שונים וקשים יותר. הגרסה לא הייתה פופולרית כמו המקורית. אתר האינטרנט הרשמי של SkyRoads (באנגלית) SkyRoads, באתר PCGamingWiki (באנגלית) SkyRoads: Xmas Special, באתר PCGamingWiki (באנגלית) SkyRoads, באתר מסע אל העבר SkyRoads, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
בעיית הטאוטוכרון

בעיית הטאוטוכרון (או איזוכרון) היא בעיה בפיזיקה ומתמטיקה. מקור המילה מיוונית, ומשמעותה "אותו הזמן". בעיית הטאוטוכרון היא הניסיון לזהות את העקומה כך שהזמן שלוקח לכל חפץ המחליק עליה (ממנוחה, ללא חיכוך, תחת שדה כבידה אחיד) להגיע לנקודה התחתונה שלה יהיה בלתי תלוי בנקודת ההתחלה שלו. העקומה הפותרת את הבעיה היא ציקלואידה. הזמן הלוקח לכל גוף המחליק עליה להגיע לתחתית הוא π r g {\displaystyle \pi {\sqrt {r \over g}}} , כאשר r {\displaystyle r} הוא רדיוס המעגל היוצר את הציקלואידה, g {\displaystyle g} היא תאוצת הכובד, ו- π {\displaystyle \pi } הוא הקבוע המתמטי פאי. ציקלואידה בעיית הברכיסטוכרון מדיה וקבצים בנושא בעיית הטאוטוכרון בוויקישיתוף Mathworld - פתרון מפורט לבעיה. בעיית הטאוטוכרון, באתר MathWorld (באנגלית)
ריקרדו פצ'יפיצ'י

ריקרדו ראובן פצ'יפיצ'י (באיטלקית: Riccardo Reuven Pacifici‏; 18 בפברואר 1904 – 12 בדצמבר 1943) היה רב וסופר יהודי-איטלקי. שימש כרב קהילת יהודי ג'נובה בעת שנרצח במחנה ההשמדה אושוויץ במהלך השואה. נולד בפירנצה, בנם של מרדכי פצ'יפיצ'י וגילדה בורגי, נצר למשפחת רבנים ספרדית שהתיישבה בטוסקנה במאה ה-16. לאחר שסיים ליצ'או קלאסיקו (בית ספר תיכון בדגש על לימודים קלאסיים), למד באוניברסיטת פירנצה וסיים לימודים קלאסיים ב-1926. ב-1927 קיבל סמיכה לרבנות מבית המדרש לרבנים בפירנצה, שם למד בין היתר תחת אליה שמואל הרטום, משה דוד קאסוטו ושמואל צבי מרגליות. שימש כמשנה לרב קהילת ונציה בשנים 1930-1928, כמנהל בית המדרש לרבנים ברודוס מ-1930 והתמנה גם כרב הראשי של יהודי רודוס ושימש בתפקיד זה עד 1936. ב-1935 פרסם את ספרו הראשון שעסק בכתובות של בית הקברות היהודי העתיק בוונציה. מ-1936 ועד גירושו לאושוויץ ב-1943 שימש כרב הראשי של קהילת ג'נובה. ב-1939 פרסם ספר שעסק בבית הכנסת בג'נובה (איט') (שנחנך ב-1935) ובתולדות הקהילה היהודית בעיר במאה ה-17 וה-18. במשך שנות מלחמת העולם השנייה המשיך למלא את תפקידו כרב הקהילה. בשנים 1943-1942 ערך מספר מסעות למחנה המעצר פרמונטי די טרזיה שליד קוזנצה במחוז קלבריה שבדרום איטליה במטרה להעניק תמיכה מוסרית ורוחנית לעצורים שם ולספק להם שירותי דת. ב-1943 אף יצא ספרו השלישי שהיה אנתולוגיה של מדרשים שעסקו בסיפורי ודמויות המקרא. למרות שסוכן ביתו בג'נובה, אנריקו סרג'אני, הכין עבורו בביתו מחבוא ואף הזהיר אותו לבל יצא לרחוב, התעקש פצ'יפיצ'י לצאת מדי בוקר לפתוח את בית הכנסת בעיר. ב-3 בנובמבר 1943, הוסגר פצ'יפיצ'י לנאצים ונשלח למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצח יחד עם אשתו, ונדה לבית אבנעים, ובני משפחה נוספים. בניו, עמנואל ורפאל, ניצלו לאחר שהוסתרו באותה עת במנזר בסטיניאנו, הסמוך לפירנצה. נכדו, ריקרדו (בנו של עמנואל), שימש בין השנים 2008 ל-2015 כראש הקהילה היהודית ברומא. ב-1994 וב-1995 הכיר מוסד יד ושם בבני הזוג סרג'אני ובשלוש אמהות מנזר באזור פירנצה שסייעו בהסתרת יהודים זמן השלטון הגרמני באיטליה כחסידי אומות העולם. כיכר קטנה בג'נובה נקראת מ-1966 על שמו, Largo Riccardo Pacifici. כמו כן, דרך כפרית הסמוכה למחנה המעצר פראמונטי שבקלבריה נקראת Viale Riccardo Pacifici. ב-2012 הוצבה אבן נגף הנושאת את שמו בפסאז' גלריה מציני שבג'נובה, שם נעצר על ידי הנאצים. עמנואל פצ'יפיצ'י מדיה וקבצים בנושא ריקרדו פצ'יפיצ'י בוויקישיתוף ריקרדו פצ'יפיצ'י, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) ריקרדו פצ'יפיצ'י, באתר "רבנים איטלקים" (באיטלקית) Vespignani FAMILY, חסידי אומות העולם באתר יד ושם (באנגלית) Emanuele Pacifici, "Non di Voltare", 1993 Vespignani FAMILY, חסידי אומות העולם באתר יד ושם ונדה פצ'פיצ'י הסתתרה בנפרד במנזר סנטה מריה דל קרמינה (איט') בפירנצה ונתפסה בסוף נובמבר 1943 על ידי חיילים גרמנים שפרצו למנזר. האחים עמנואל ורפאל פצ'יפיצ'י יחד עם הנזירה שהסתירה אותם וחייל הבריגדה שמצא אותם, באתר יד ושם סביונה מאנה, ראש הקהילה היהודית מרומא נלכד באושוויץ ונחקר שעות במשטרה, באתר הארץ, 28 בינואר 2015
סנייק

האם התכוונתם ל... סנייק (משחק וידאו) – משחק וידאו שיצא באמצע שנות השבעים של המאה העשרים. הפופולריות של המשחק גברה בשנות התשעים כאשר הוא הוסף לחלק ניכר מהטלפונים הסלולריים סנייק (נהר) – נהר בארצות הברית סנייק (עיר) – עיר בהולנד סנייק (אי) – אי באגם סימקו בקנדה.
דן ספטרו

דן ספטרו (ברומנית: Dan Spătaru;‏ 2 באוקטובר 1939 - 8 בספטמבר 2004) היה כדורגלן, זמר ושחקן קולנוע רומני. ספטרו נולד בכפר "אלימאן" באזור קונסטנצה, חבל דוברוג'ה, רומניה, במשפחה של מורים. כשהיה בן 12 התייתם מאימו ועבר לגור אצל דודתו במדג'ידיה, שם למד בבית הספר התיכון והתחיל קריירה של כדורגלן. ספטרו שיחק בחוליית הקישור והופיע בפרוגרסול בוקרשט ובשטיינצה בוקרשט. בו זמנית למד בפקולטה לחינוך גופני וספורט, אך בשנה השלישית סבל מפריצת דיסק, לכן עזב את הכדורגל לטובת הלימודים והמוזיקה. הוא התחיל לזמר בתקופת לימודיו, בבית הסטודנטים וכיוון את עצמו למוזיקה קלה, בעיקר מוזיקה איטלקית, שזכתה להצלחה רבה באותה תקופה ברומניה. ספטרו נישא ב-1974 ולזוג נולדה בת. ספטרו כיכב בסרט המוזיקלי שירי הים (Cîntecele mării), הפקה משותפת רומנית - סובייטית מ-1971. ב-26 במאי 1984, בחנוכת תעלת דנובה-הים השחור, הזמרים דן ספטרו ומיראבלה דאואר ביצעו דואט הקרוי Magistrala Albastra (הדרך המהירה הכחולה), שם שהפך לשם נרדף לתעלת דנובה הים השחור. את השיר חיבר אאורל סטורין ואת המוזיקה הלחין ואסילה ואסילאכה. מדיה וקבצים בנושא דן ספטרו בוויקישיתוף דן ספטרו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דן ספטרו, באתר ספוטיפיי דן ספטרו, באתר Last.fm (באנגלית) דן ספטרו, באתר MusicBrainz (באנגלית) דן ספטרו, באתר Discogs (באנגלית) Ediţie de colecţie - Dan Spătaru (ברומנית) דן ספטרו שר "עוברת התזמורת הצבאית" (ברומנית) דן ספטרו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Magistrala Albastră (ברומנית)
כיכר וינגייט (ירושלים)

כיכר אורד וינגייט (נקראה בעבר כיכר סלאמה) היא כיכר עירונית מרכזית בשכונת טלביה שבירושלים. הכיכר שהוקמה בשנות ה-30 כחלק משכונת טלביה, נמצאת בהצטלבות הרחובות ז'בוטינסקי עם בלפור ומרכוס, שמהווים רחוב המשכי אחד. לכיכר מראה ייצוגי ייחודי, בגלל מידותיה והבתים המפוארים הבנויים בה, ביניהם וילה קונסטנטין סלאמה. במאה ה-19 מכרו תושבי הכפרים מלחה וליפתא את אדמות האזור לכנסייה היוונית-אורתודוקסית. האדמות היו נטועות זיתים וענבים ונקראו "כרם אל-ענב". הכוונה להקים על השטח את הכיכר ואת הרחובות הצולבים ז'בוטינסקי ובלפור-מרכוס מופיעה כבר בתוכנית גדס משנת 1919 ובתוכנית הולידיי משנת 1930, ובאמצע שנות ה-20 החלה השכונה להיבנות. המבנה הראשון בכיכר היה וילה כתאנה, שנבנתה ב-1926 על ידי איש העסקים הנוצרי אנטוניו כתאנה, ושימשה גם כמכולת. בשנים שלאחר מכן קנה את רוב אדמות השכונה איש העסקים הנוצרי קונסטנטין סלאמה, ובסוף שנות ה-30 בנה את ביתו בכיכר - וילה קונסטנטין סלאמה בתכנון האדריכל הצרפתי קארבו לוסיין, המשמשת היום את הקונסוליה הבלגית. מלבד ביתו בנה סביב הכיכר שלושה בתי דירות נוספים בתכנון האדריכל זולטן הרמט, שהדירות בהם הושכרו לפקידים בריטים ולעשירים מקומיים. המבנים כולם בנויים אבן אדמדמה ומצטיינים בשילוב בין הסגנון המודרניסטי לאלמנטים מזרחיים ומקומיים. במלחמת העצמאות ננטשו הבתים, ולאחר מכן שוכנו בהם עולים חדשים. שם הכיכר, שנקראה עד אז "כיכר סלאמה", שונה ל"כיכר אורד וינגייט". עם הזמן הפכה השכונה ליוקרתית, ובקרבת הכיכר נבנו האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ומוסדות ציבור נוספים. לכיכר צורת ריבוע שצלעותיו מחברות את הרחובות המצטלבים, בכל אחת מפינות הכיכר ערוגה גדולה בה שתולים עצים ופרחים עונתיים. במרכז הכיכר מעגל תנועה מדושא ובמרכזו פנס רחוב. צורת הכיכר לא השתנתה מאז ימי המנדט, והיא נחשבת לאחת היפות בירושלים. במרכז הכיכר מוצב הפסל "חלומו של זית" המתאר עץ זית ונוצר משיתוף פעולה בין האמנים רות הורם וניהאד דביט. מיקומו של הפסל בצומת מסמל את החיבור בין הציבורים והלאומים השונים בעיר. הפסל נוצר לבקשת קרן "ראות ורעות" בירושלים, התומכת בין השאר באמנים עם נכות ראייה. "חלומו של זית" "חלומו של זית" יוצרי הפסל בעבודה בית מטוסיאן בית מוגנם בית החולים למצורעים ע"ש האנסן מלון יסמין האוס דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002 ניצה אבירם, בתים מספרים (על ירושלים), באתר ynet, 9 במאי 2002 חלומו של זית, באתר הורם - אמנות ועוד
הכדור השלישי

הכדור השלישי (באנגלית: The Third Bullet) הוא ספר מאת הסופר האמריקני סטיבן הנטר, אשר יצא לאור בשנת 2013. זהו הספר השמיני בסדרת הספרים שכתב הנטר אודות גיבורו הקבוע, סמל הנחתים בדימוס, בוב לי סוואגר. חמישים שנה לאחר רצח הנשיא קנדי מגלה עיתונאי פרט מידע אודות הרצח שטרם נחשף. לאחר שהוא נהרג בתאונת פגע וברח מבקשת אשתו את עזרתו של בוב לי סוואגר, סמל רובאות בדימוס בחיל הנחתים האמריקני על מנת שיסייע לה לפתור את התעלומה. סוואגר, אשר שירת כצלף בשורות סיירת החיל ולחם בווייטנאם נעתר לבקשתה ויוצא לפענח את התעלומה. הספר "הכדור השלישי", באתר "סימניה". אהרון לפידות, מתח על הסכין, באתר ישראל היום, 13 באוגוסט 2013. סטיבן הנטר, "הכדור השלישי", הוצאת זמורה ביתן, 2013, עמודים 392, "הוא היה סמל רובאות בחיל הנחתים האמריקני, עם רקע במודיעין, מאחר שעבד בסבב קודם עם סוכנות אחרת, שנקראה "קבוצת מחקרים ותצפיות". זו הייתה משימה מסובכת במיוחד, היא כללה הובלת חיילים מקומיים אל סמוך לגבול לאוס, כדי לנהל מבצעי הפצצה נגד קווי האספקה של צפון וייטנאם. הרבה מאוד קרבות, המון יריות".
אנטיפטרוס השני

אנטיפטרוס (ביוונית: Ἀντίπατρος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מלך מוקדון למשך תקופה קצרה. אנטיפטרוס היה בנו של פיליפוס, ואחיינו של קסנדרוס. סבו היה המצביא אנטיפטרוס. הוא ככל הנראה שרת בצבאו של בן דודו, הנסיך המצרי תלמי קראונוס, שתפס את השלטון במוקדון בשנת 281 לפנה"ס. בשנת 279 לפנה"ס, מת תלמי בקרב נגד הגאלים, ואחיו מלאגרוס נבחר כמלך החדש. תקופת מלכותו של מלאגרוס נעה במקורות בין "כמה ימים" לבין חודשיים. הוא ניהל את הממלכה בצורה לא טובה, ואנטיפטרוס נבחר למלך במקומו. מלכותו של אנטיפטרוס גם היא לא ארכה ימים. על פי עדות דיודורוס הוא מלך רק 45 יום, ניהל בצורה כושלת את המלחמה נגד הגאלים, והודח בידי המצביא סוסתיניס, אשר פיקד על הצבא המוקדוני כולו. עם זאת, סוסתיניס סירב ליטול את הכתר, וגם נראה שאנטיפטרוס לא וויתר בקלות. בפועל, סוסתיניס שלט במוקדון שנתיים תמימות. לאחר מותו של סוסתיניס בשנת 277 לפנה"ס, התעוררה בלבו של אנטיפטרוס תקווה להשיג את הכתר מחדש. המתחרה הרציני ביותר שלו היה אנטיגונוס. אנטיגונוס גייס שכירי חרב רבים והנחיל לאנטיפטרוס תבוסה מוחצת. גורלו לאחר מכן לא ידוע. Julius Kaerst: Antipatros 14. In: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Band I,2, Stuttgart 1894, Sp. 2509. שמו מתורגם לעיתים בטעות כ-אנטיפטר (Antipater). דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 128. דיודורוס, ספר עשרים ושתיים, 4. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 128, הערה 108. אוסביוס, כרוניקה, ספר ראשון, 235. אנטיפטרוס באנציקלופדיית פאולי ויסובה דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 134. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 135.