laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי גמביה–רוסיה

יחסי גמביה–רוסיה (ברוסית: Российско-гамбийские отношения) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של גמביה לבין הפדרציה הרוסית. שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-17 ביולי 1965 בתקופה שרוסיה הייתה חלק מברית המועצות, גמביה רואה ברוסיה כממשיכת דרכה של ברית המועצות ולכן מתייחסת ליחסים עם רוסיה כפי שהתייחסה ליחסים עם ברית המועצות לשעבר. גמביה מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה. השגרירות הרוסית בדקר שבסנגל אמונה גם על היחסים עם גמביה והאינטרסים הרוסיים בה. בין שתי המדינות קיימת קרבה פוליטית המבוססת על דעות משותפות בנושאים רבים כגון: הסכסוך הישראלי-פלסטיני (פרו-פלסטיניות), תוכנית האטום של איראן (פרו-איראניות) ומעמדה של סין באו"ם (פרו-קומוניזם). הדעות המשותפות בין השתיים עוזרות לתיאום בין השתיים ורוסיה מצביעה יחד עם גמביה פעמים רבות באומות המאוחדות. גמביה מעוניינת בביקורים דיפלומטיים מצד רוסיה וברוסיה ומתוכנן ביקור של מזכיר החוץ הגמבי ומזכיר המדינה ברוסיה, על מנת להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי, התרבותי והחקלאי בין שתי המדינות. מאז 1996, מקבלת גמביה פעם בשנה מלגות מאוניברסיטאות רוסיות והיא מעניקה אותן לסטודנטים אשר מעוניינים ללמוד ולאחר מכן לעבוד ברוסיה. באוניברסיטאות הרוסיות ברחבי העולם מועסקים כ-100 אנשי מקצוע גמבים. לממשלת גמביה יש אינטרס לקניית סחורות רוסיות מכיוון שהן זולות יותר מאילו האמריקאיות והאירופאיות. לפיכך, נוהגת גמביה לקנות מרוסיה שלל סחורות: אוטובוסים, משאיות, מכבשים וכו'. שתי המדינות משתפות פעולה בתחום תובלת הסחורות בתעופה, ובשיט. יחסי איראן-גמביה מדיה וקבצים בנושא יחסי גמביה–רוסיה בוויקישיתוף מסמכים בנושא היחסים עם גמביה - משרד החוץ הרוסי (ברוסית)
עונת 2004/2005 בסרייה א'

עונת 2004/2005 בסרייה א' הייתה העונה ה-103 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-11 בספטמבר 2004 והסתיימו ב-29 במאי 2005. בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. פלרמו, קליארי, ליבורנו, מסינה, אטאלנטה ופיורנטינה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. יובנטוס זכתה באליפות הליגה. תואר זה נשלל בשנת 2006 בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א'. בסיום העונה, ב-20 באוגוסט 2005 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס הפסידה 0:1 לאינטר שזכתה בגביע. בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ברשה, אטאלנטה ובולוניה. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו אמפולי, טרביזו ואסקולי. בהמשך תואר זה נשלל בשנת 2006 בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' כריסטיאנו לוקארלי, שחקנה של ליבורנו כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים: כדורגלן השנה - אלברטו ג'ילארדינו, פארמה כדורגלן זר של השנה - זלאטן איברהימוביץ' (שוודיה שוודיה), יובנטוס כדורגלן איטלקי של השנה - אלברטו ג'ילארדינו, פארמה שוער השנה - ג'אנלואיג'י בופון, יובנטוס בלם השנה - פאביו קנבארו, יובנטוס מדיה וקבצים בנושא עונת 2004/2005 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
הפייטה הפלורנטינית

"הפייטה הפלורנטינית" או "פייטת בנדיני" (באיטלקית: Bandini Pietà), המכונה גם "ההורדה מהצלב" (באנגלית: The Lamentation over the Dead Christ) או "פייטה עם ניקודמוס", הוא פסל שיצר הפסל מיכלאנג'לו. העבודה על הפייטה, שנותרה במצב לא גמור, נמשכה בין השנים 1547 ל־1555, בשנות חייו המאוחרות של מיכלאנג'לו. הפסל מוצג כיום במוזיאון הדואומו (Museo dell'Opera del Duomo) בפירנצה. בשנים 2019–2020 נערכה לפסל רסטורציה (Artnet), במסגרתה נוקה הפסל. הפסל שנושאו הוא הורדת ישו מהצלב לאחר מותו. הפסל שייך לקבוצת ארבעת פסלי הפייטה של מיכלאנג'לו, ונחשב לשלישי שבהם. את יצירת ה"פייטה" המוקדמת שלו, המוצבת בעיר רומא, הוא יצר בגיל 24, כ־60 שנה קודם. פייטה נוספת – "פייטת רודניני" (Rondanini Pietà) – נוצרה במקביל החל משנת 1552. הפסל עשוי משיש שנחצב בקרארה ומתנשא לגובה 226 ס"מ. ייתכן כי היה זה אחד מגושי השיש שנועדו למצבתו של יוליוס השני. דמותו של ישו המת ניצב במרכז העבודה. משני עבריו מוצגות שתי נשים התומכות בגופו. אלו הן מרים, אם ישו ומרים המגדלית. מאחוריו נמצא דמותו של ניקודמוס, אחד מתלמידיו של ישו, שפניו מהווים דיוקן עצמי של מיכלאנג'לו. על פי המסורת הנוצרית, ניקודמוס, יחד עם יוסף הרמתי, לקחו את גופתו של ישוע לאחר הצליבה לקבורה. בניגוד לפייטה המוקדמת יותר של מיכלאנג'לו, שם אוחזת המדונה בגופתו הרזה והקלילה של בנה המת, הרי שבפסל זה, גופו של ישו הוא כבד ביותר, עד כי דומה כי שלוש הדמויות מתקשות להחזיק בו והוא קורס מחמת העייפות או המשקל הרב. הקומפוזיציה הכללית של הפסל היא משולשת, אולם הדמויות השונות ניצבות בתנוחות אלכסוניות זו לזו, מנסות לתמוך בגופו של ישו, הנופלת בכבדות. רגליו וידיו של ישו מוארכות ומעצימות אפקט זה. על פי ג'ורג'ו וזארי, האמן לא סיים את העבודה על הפסל בגלל פגמים בגוש השיש. עם זאת, ניתן להניח כי בעיות בקומפוזיציה, ובעיקר ברגלו השמאלית של ישו, שאיננה מסוימת, תרמו לנטישתו. הדבר בולט גם בדמות מרים, שבגדה נמצא במצב גולמי, לעומת הליטוש של דמותו של ישו. האמן ניפץ בהתקף תסכול את ידו ורגלו השמאלית של ישו. את הפסל נתן מיכלאנג'לו לאיש עסקים אמיד בשם פרנצ'סקו בנדיני (Francesco Bandini), אשר שכר את טיבריו קאלקאניי (Tiberio Calcagni), אחד מעוזריו של מיכלאנג'לו, לתקן את הפסל. בנוסף, קאלקאניי גם השלים את דמותה של מריה מגדלנה. בשנת 1671 מכרה משפחת בנדיני את הפסל לקוזימו השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה. במאה ה־19 נוצר העתק של הפסל שנעשה ביציקה מן הפסל המקורי. העתק זה נמצא כיום בבית הספר הלאומי לאמנות בפירנצה (Gipsoteca of the State Art Institute of Florence, today the State Art School of Porta Romana). בשנים 2019–2020 נערכה לפסל רסטורציה, במסגרתה נוקה הפסל. מדיה וקבצים בנושא הפייטה הפלורנטינית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפייטה הפלורנטינית ראו: Sarah Cascone, The Sculpture Michelangelo Made for His Own Tomb Is Getting Its First Major Restoration in Italy—See the Powerful Images Here, Artnet, September 17, 2020
שרטן

שֶרָטָן, נקרא גם β בטלה וכן גליזה 80 הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים טלה אחרי המל, עם בהירות נראית מדרגה 2.65. מקור השם הוא בערבית, الشرطان - א-שַרַטאן, "שני הסימנים", שבעבר התייחס לשני הכוכבים β בטלה ו-γ בטלה הסמוך, שסימנו את מיקומו של קו האורך השמיימי 0, שאותו הייתה השמש חוצה ביום השוויון של האביב. נקיפת ציר כדור הארץ העבירה את הקו לקבוצת דגים והשם נותר רק עבור β בטלה גם כאשר משמעותו אבדה. שרטן הוא כוכב כוכב כפול ספקטרוסקופי, כלומר לא ניתן להפרדה באמצעות טלסקופ אופטי, וקיומם של שני הכוכבים הוסק ממדידות ספקטרוסקופיות. בני הזוג מקיפים זה את זה במסלול מאוד אליפטי עם אקסצנטריות של 0.9 בזמן הקפה של 107 ימים והמרחק בין השניים נע בין 0.07 ל-1.3 יחידות אסטרונומיות. המערכת נמצאת במרחק של מעט פחות מ-60 שנות אור ובשל כך נכללת בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים. שרטן A הוא הכוכב המסיבי והבהיר מבין השניים. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A5 V, מסתו כ-2 מסות שמש, רדיוסו כ-2.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 23 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ומעט יותר מכך בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול. בשל מסתו הגדולה יותר הוא צפוי לסיים את שלב היתוך המימן בליבתו הרבה לפני בן הזוג הקטן יותר ובשל כך להתנפח ולהתקרר בתהליך שיהפוך אותו לענק כתום, שרדיוסו יגיע אל בן הזוג. כתוצאה יעבור חומר ממנו אל בן הזוג שיהפוך למסיבי ובהיר יותר. שרטן B הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב מסוג ספקטרלי G0 V, דומה לשמש, אך מעט כבד, חם ובהיר יותר ממנה. מסתו מוערכת בכ-1.3 מסות שמש, רדיוסו כרדיוס שמש, טמפרטורת פניו מעט יותר מ-6,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה ב-30% מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו צפויה לעלות כתוצאה מספיחת חומר משכבותיו החיצוניות של בן הזוג בזמן שיהפוך לענק כתום, ולאחר שבן הזוג יסיים את חייו כננס לבן יישאר שרטן B הכוכב הבהיר במערכת. שרטן באתר של ג'ים קלר שרטן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Sheratan X. P. Pan, M. Shao, M. M. Colavita, D. Mozurkewich, R. S. Simon & K. J. Johnston: Apparent orbit of the spectroscopic binary Beta ARIETIS with the time Mark III Stellar Interferometer, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 356, p. 641 (1990) C. Martin, F. Mignard, W. I. Hartkopf & H. A. McAlister: Mass determination of astrometric binaries with Hipparcos III. New results for 28 systems, Astronomy & Astrophysics Supplement, vol. 133, p. 149 (1998) O. Yu. Malkov: Mass-luminosity relation of intermediate-mass stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 382, Iss. 3, p. 1076 (2007) T. Simon, T. R. Ayres, S. Redfield & J. L. Linsky: Limits on Chromospheres and Convection among the Main-Sequence A Stars, The Astrophysical Journal, Vol. 579, Iss. 2, p. 806 (2002) R R ⊙ = L L ⊙ ⋅ ( T ⊙ T ) 2 {\displaystyle {\frac {R}{R_{\odot }}}={\sqrt {\frac {L}{L_{\odot }}}}\cdot \left({\frac {T_{\odot }}{T}}\right)^{2}} לפי הקשר:‏ לפי סוג ספקטרלי W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars. Edition 1969
סצובון

סֶצוּבּוּן (ביפנית: 節分) הוא מועד המסמל את היום לפני תחילת כל עונה המושרש בתרבות היפנית. משמעות המילה "חלוקה של עונה". בדרך כלל נחוג רק הסצובון של האביב, המכונה רִישּׁוּן (ביפנית: 立春), שנחוג מדי 3 בפברואר ונחשב גם ראש שנת הירח. החג נחוג על ידי טקס בו ראש המשפחה או בעל הבית עומד בפתח ביתו וזורק החוצה ממחבת פולי סויה חמים מבעד לדלת בעודו אומר "אוֹני ווָה סוֹטוֹ, פוּקו ווָה אוּצ'י" (鬼は外! 福は内!) - "שדים החוצה, מזל טוב פנימה", וזאת בהתאם לאמונה הבודהיסטית כי ניתן להבריח שדים על ידי פולי סויה חמים. כמו כן נערכים טקסים במקדשים בודהיסטיים ובמקדשי שינטו, בהם זורקים המתפללים פולי סויה. אנשים נוהגים לשים בפתחי בתיהם ראשי דגים או קישוטים עליהם מצוירים ראשי דגים על מנת להבריח רוחות רעות. מדיה וקבצים בנושא סצובון בוויקישיתוף תמונות פסטיבל סצובון בצ'יבה ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טנקרד, נסיך הגליל

טַנְקְרֶד דה אוטויל (בצרפתית: Tancrède de Hauteville;‏ 1072 – 1112) היה ממנהיגי מסע הצלב הראשון. שימש כנסיך הגליל וכן כעוצר בנסיכות אנטיוכיה וברוזנות אדסה. טנקרד היה בן למשפחת אצילים צרפתית, נכדו של רובר גיסקאר ואחיינו של בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה. בשנת 1096 הצטרף לדודו שהיה ממובילי מסע הצלב הראשון ויחד עמו הגיע לקונסטנטינופול. בהגיעם לעיר זומנו מובילי המסע לפגישה עם הקיסר הביזנטי אלכסיוס הראשון במהלכה חויבו האצילים לשאת שבועה לפיה יעניקו כל פיסת אדמה שיכבשו בארץ הקודש לידיו של הקיסר. טנקרד היה היחיד מבין מנהיגי המסע שסירב להישבע, על אף שגם שאר המנהיגים לא התכוונו כלל ועיקר לעמוד בהבטחתם. לאחר שעזבו הצלבנים את קונסטנטינופול חבר טנקרד לבלדווין מבויון (מאוחר יותר בלדווין הראשון, מלך ירושלים) למסע כיבושים בקיליקיה, מסע שמטרתו המוצהרת הייתה כיבוש נחלה אשר תהיה רכושו הפרטי. לאחר שהסתכסך עם בלדווין הצטרף טנקרד לעיקר הצבא הנוצרי במצור על אנטיוכיה. בעת המצור על ירושלים בשנת 1099 הנהיג טנקרד את אחת היחידות שתפקידן היה לפרוץ לעיר. כוחותיו של טנקרד חנו ממערב לחומה, מעט צפונית משער יפו ובימינו ניתן למצוא במקום את "מגדל טנקרד", שרידיה של מצודה צלבנית שנקראת על שמו של המצביא. טנקרד היה אחד הראשונים לפרוץ אל העיר הנצורה, כשהוא לוקח בשבי מספר רב של מוסלמים. את השבויים שברשותו ריכז במתחם הר הבית והבטיח להם הגנה, אולם גם הם נטבחו מאוחר יותר על ידי החיילים הנוצרים המשולהבים. לאחר כינונה של ממלכת ירושלים זכה טנקרד בתואר "נסיך הגליל" וקיבל לידיו את השטחים שכונו מאוחר יותר "נסיכות הגליל". בשנת 1100 הפך טנקרד לעוצר בנסיכות אנטיוכיה לאחר שדודו, הרוזן, נפל בשבי הטורקים הדנישמנדים. הוא הרחיב את שטחי הנסיכות על חשבון הטריטוריה הביזנטית, ועמד בהצלחה בניסיונות הקיסר הביזנטי לספח את הנסיכות לאימפריה שלו. בשנת 1104 השתלט על רוזנות אדסה, לאחר שמנהיגה, בלדווין השני, נפל בשבי המוסלמי. לאחר שובו מן השבי של בלדווין השני הוא נאלץ להילחם בטנקרד כדי לשוב ולהיות רוזן באדסה. טנקרד יצא נפסד מן המאבק ושב לאנטיוכיה. בשנת 1108 סירב טנקרד להכיר בחוזה דבול אשר נחתם בין בוהמון הראשון לקיסר הביזנטי ולפיו לאחר מותו של בוהמון תוחזר נסיכות אנטיוכיה לידי הביזנטים. טנקרד, עד למותו ממחלת הטיפוס בשנת 1112, המשיך לשמש כעוצר בנסיכות אנטיוכיה בשם הנסיך הרשמי בוהמון השני (אנ') . טנקרד הוא אחת הדמויות האמיתיות היחידות באפוס של המשורר האיטלקי בן המאה ה-15, טורקוואטו טאסו, "ירושלים המשוחררת"(אנ'). היצירה מבוססת באופן חופשי על מסע הצלב, אולם מתמקדת יותר בעלילות המשנה הרומנטיות. ביצירה מוזכרת דמותה של הרמינה, נסיכה מוסלמית הממירה את דתה לנצרות כשהיא מתאהבת בטנקרד. כשהוא נפצע, היא חותכת את שערותיה בחרב, וחובשת בהן את פצעיו. מדיה וקבצים בנושא טנקרד, נסיך הגליל בוויקישיתוף טנקרד, נסיך הגליל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חזון

האם התכוונתם ל... חזון (עתיד) – מבט צופה פני עתיד. בארגונים, מושג זה מתייחס לתמונת המציאות הרצויה אותה הארגון מבקש להשיג או לקדם כחלק מן האסטרטגיה הכוללת שלו. חזון פוליטי – הצהרה על כיוון פוליטי-מדיני עתידי חזון (מיסטיקה) (אנ') – צורה של נבואה או התגלות בחלום או בהקיץ חזון (ארגון) (אנ') – ארגון יהודי חזון (מושב) – מושב שייך למועצה אזורית מרום הגליל חזון (ספר) – ספר של ויליאם בטלר ייטס אישים מיכל חזון – סופרת ישראלית קרן כהן חזון – תעשיינית ישראלית חזון יחזקאל חזון איש נבואה שבת חזון – השבת שלפני תשעה באב שבה קוראים את ההפטרה "חזון ישעיהו"
יחסי בנגלדש–גמביה

יחסי בנגלדש–גמביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לרפובליקה של גמביה. גמביה ביקשה את סיועה של בנגלדש בשיפור החקלאות שלה כדי להשיג עצמאות במזון. גמביה ביקשה גם שיתוף פעולה טכני בפיתוח ענף הבריאות שלה והביעה עניין לגייס רופאים ואחיות מיומנים מבנגלדש. בנגלדש הבטיחה לגמביה לשתף פעולה בתחומים אלה. בנגלדש וגמביה הסכימו לגבש את המסגרות המשפטיות לשיתוף פעולה בתחומים כמו תרופות, חקלאות (בעיקר אורז וכותנה), חינוך והעצמת נשים. ב-2014, בביקורו הרשמי בדאקה, שר המסחר, התעשייה, האינטגרציה האזורית והתעסוקה של גמביה, עבדוליי ג'ווב, ביקש סיוע מבנגלדש בפיתוח חברתי כלכלי של המדינה. בנגלדש וגמביה הראו את התעניינותם העמוקה להרחיב את הפעילות הכלכלית בין שתי המדינות, ונקטו צעדים נדרשים בעניין זה. מוצרים מבנגלדש כגון: תרופות, בגדים, סריגים, מלט וקרמיקה זוהו עם פוטנציאל טוב בשוק של גמביה. בנגלדש גם הזמינה את גמביה לגיוס כוח אדם מיומן מבנגלדש אשר יתרום לפיתוח בתחום החברתי-כלכלי. מדיה וקבצים בנושא יחסי בנגלדש–גמביה בוויקישיתוף "Gambia wants Bangladesh's expertise in agriculture, health". Bangladesh Business News. אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2014. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Gambia keen to recruit doctors, nurses from Bangladesh". Daily Sun. אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2014. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Bangladesh ready to help Gambia". The Daily Star. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Gambian high commissioner calls on Dipu Moni". Bangladesh Sangbad Sangstha. אורכב מ-המקור ב-2014-03-10. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Gambia seeks guidance from Bangladesh". Bdnews24.com. נבדק ב-5 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "President for sending skilled manpower to Gambia". Bangladesh Sangbad Sangstha. אורכב מ-המקור ב-2014-03-10. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה)
שמואל ורגון

שמואל ורגון (נולד בא' באדר ת"ש, 10 בפברואר 1940, בתל אביב) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן. ורגון למד בבית הספר ביל"ו בתל אביב ובמדרשית נעם בפרדס־חנה. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטת בר־אילן תואר ראשון בתנ"ך, תולדות ישראל וחינוך, כולל תעודת הוראה (תשכ"א־תשכ"ה), ולאחר מכן רכש שם תואר שני בתנ"ך (תשכ"ז־תשכ"ט). בשנת תשל"א השתלם באוניברסיטה העברית בירושלים בתחומים גאוגרפיה היסטורית ונבואה, ובשנת תשל"ב השתלם באוניברסיטת תל אביב בתחומים גאוגרפיה היסטורית וארכאולוגיה. לאחר מכן כתב את עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטת בר־אילן. העבודה עסקה בנושא "נאומי התוכחה בספר מיכה: עיונים בנבואות לאור הריאליה וההיסטוריה של התקופה", והוגשה בשנת תשל"ט. כיהן כמרצה במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן – בחלק מהשנים כראש המחלקה – החל משנת תשכ"ו ועד פרישתו בשנת תשס"ט. נוסף על כך שימש מרצה לתנ"ך, ובחלק מהשנים גם ראש החוג לתנ"ך, במכללת תלפיות, במכללת מורשת יעקב ברחובות ובמכללת אורות ישראל באלקנה (לפני איחודן של שתי המכללות האחרונות). החל משנת תשע"ב הוא מכהן כראש היחידה ללימודי היצירה היהודית במכללת אשקלון. תחומי מחקרו העיקריים הם אלה: גאוגרפיה היסטורית והיסטוריוגרפיה מקראית; ספרות הנבואה; הפואטיקה של הסיפור המקראי; הפרשנות היהודית של המקרא במאה ה־19. ורגון נשוי להדסה בתו של העיתונאי ברוך שיין ואב לארבעה. עיוני מקרא ופרשנות, י, מנחות ידידות והוקרה לשמואל ורגון, בעריכת משה גרסיאל ואחרים, רמת גן תשע"א ספר מיכה – עיונים ופירושים, רמת גן תשנ"ד ספר מיכה, בתוך: עולם התנ"ך, תרי עשר ב (עורך ראשי: זאב ויסמן), תל אביב תשנ"ה שמואל דוד לוצאטו – ביקורתיות מתונה בפירוש המקרא, רמת גן תשע"ג בארצות המקרא – מחקרים בנבואה, בהיסטוריה ובהיסטוריוגרפיה נבואית, רמת גן 2015 מחקרי מורשתנו, עיוני מחקר במדעי היהדות והחינוך, המכללה האקדמית "מורשת יעקב", א (תשנ"ט), בעריכת שמואל ורגון, שלמה זלמן הבלין וצבי בצר עיוני מקרא ופרשנות, ה, מנחות ידידות והוקרה לאוריאל סימון, בעריכת משה גרסיאל ואחרים, רמת גן תש"ס עיוני מקרא ופרשנות, ז, מנחות ידידות והוקרה למנחם כהן, בעריכת שמואל ורגון ואחרים, רמת גן תשס"ה עיוני מקרא ופרשנות, ח, מנחות ידידות והוקרה לאלעזר טויטו, בעריכת שמואל ורגון, עמוס פריש ומשה רחימי, רמת גן תשס"ח עיוני מקרא ופרשנות, ט, מנחות ידידות והוקרה למשה גרסיאל, בעריכת שמואל ורגון ואחרים, רמת גן תשס"ט שמואל ורגון באתר המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר־אילן שמואל ורגון (דף מחבר) באתר הוצאת אוניברסיטת בר־אילן ד"ר לאה מזור, על שד"ל, המחלקה לתנ"ך בבר־אילן, "פרקי היום בתנ"ך" ועוד – שיחה עם פרופ' שמואל ורגון, בתוך: ד"ר לאה מזור – על מקרא הוראה וחינוך, 12 באוקטובר 2011 חננאל מאק, דרכו הפרשנית והאידיאולוגית של שמואל דוד לוצאטו, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2013 ד"ר לאה מזור, שמואל ורגון, שמואל דוד לוצאטו – ביקורתיות מתונה בפירוש המקרא, בתוך: ד"ר לאה מזור – על מקרא הוראה וחינוך, 1 בנובמבר 2013 שמואל ורגון, דף שער בספרייה הלאומית רשימת מסיימי המחזור האחד עשר - התש"ל מוסמך במדעי הרוח, מעריב, 9 במרץ 1970
יחסי איראן–גמביה

יחסי איראן–גמביה (בפרסית: روابط ایران و گامبیا, באנגלית: Gambia–Iran relations) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה האסלאמית של גמביה. היחסים בין גמביה לאיראן התפתחו בקבות עליותו לשלטון של יחיא ג'אמה האסלאמיסט לשלטון בגמביה בהפכיה צבאית ב-1994. מחמוד אחמדינז'אד, נשיא איראן, היה אורח הכבוד של פסגת האיחוד האפריקאי בעיר בנג'ול, בירת גמביה, שנערכה בשנת 2006. הוא וג'אמה העידו על הקשר הקרוב ביניהם. גמביה תמכה בזכותה של איראן לפתח את תוכנית הגרעין שלה לצורכי אנרגיה חשמלית. ב-23 בנובמבר 2010, גמביה ניתקה פתאומית את כל יחסיה הדיפלומטיים עם איראן וכל הבכירים האיראנים אשר שהו במדינה הוכרחו לעזוב אותה תוך 48 שעות. הודעת משרד החוץ הגמבי על ההחלטה לא כללה שום עילה רשמית לניתוק היחסים, אבל "מקורות המקורבים למשרד" אמרו כי גמביה ניתקה את יחסיה עם איראן עקב החרמה ניגרית של טילים איראניים שעשו דרכם לגמביה. עלא א-דין בורוג'רדי, יו"ר ועדת החוץ וביטחון הפנים של המג'לס, ייחס את הפעולה ללחץ גדול של ארצות הברית, שרצתה ליצור בידוד דיפלומטי לאיראן באותה התקופה. יחסי גמביה-רוסיה יחסי החוץ של איראן מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן–גמביה בוויקישיתוף "Gambia cuts ties with Iran and orders diplomats to go". BBC News. 23 בנובמבר 2010. נבדק ב-23 בנובמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) CNN Wire Staff (23 בנובמבר 2010). "Report: Gambia cuts economic, diplomatic ties with Iran". CNN. נבדק ב-23 בנובמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Gambia pulls away from Iran". Independent Online. 23 בנובמבר 2010. נבדק ב-24 בנובמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) סוכנות הידיעות, גמביה ניתקה במפתיע את היחסים עם איראן, אן אר ג'י, 23 בנובמבר 2010
עונת 2005/2006 בסרייה א'

עונת 2005/2006 בסרייה א' הייתה העונה ה-104 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-28 באוגוסט 2005 והסתיימו ב-14 במאי 2006. בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. אמפולי, טרביזו ואסקולי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. יובנטוס זכתה באליפות הליגה. תואר זה נשלל ביולי 2006 בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' ואינטר הוכרזה אלופת הליגה. בסיום העונה, ב-26 באוגוסט 2006 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו אינטר ניצחה את רומא 4−3 וזכתה בגביע. בסיום העונה לסרייה ב' ירדו לצ'ה, טרביזו ויובנטוס. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו אטאלנטה, קטניה וטורינו. תוך הורדת 30 נקודות בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' תוך שלילת כל הנקודות בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' לוקה טוני, שחקנה של פיורנטינה כבש 31 שערים וזכה בתואר מלך השערים. התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים: כדורגלן השנה - פאביו קנבארו, יובנטוס כדורגלן זר של השנה - קאקה (ברזיל ברזיל), מילאן (בפעם השנייה בקריירה) ודויד סואסו (הונדורס הונדורס) קליארי כדורגלן איטלקי של השנה - פאביו קנבארו, יובנטוס. שוער השנה - ג'אנלואיג'י בופון, יובנטוס בלם השנה - פאביו קנבארו, יובנטוס, עונה שנייה ברציפות. מדיה וקבצים בנושא עונת 2005/2006 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
אורגזמה בכפייה (BDSM)

אורגזמה כפויה היא צורה של שליטה אורגזמית שבה השותף הפעיל מגרה באופן מיני שותף כנוע עד כדי האורגזמה הבלתי רצונית של הכנוע, כשהכנוע מנסה לרסן את הופעת האורגזמה. ב-BDSM או בתפקידים מיניים אחרים, ניתן להטיל על השותף הכנוע מגבלות פיזיות, כדי לאפשר לשותף הפעיל לשלוט בקצב ובזמן הגירוי. אורגזמה לא רצונית המתרחשת כתוצאה ממגע מיני מאולץ, כגון במהלך אונס או תקיפה מינית, יכול להיות קשור לעיתים קרובות לרגשות בושה הנגרמים על ידי הפנמה של עמדות המאשימות את הקורבן. ההיארעות של אלה שחווים מגע מיני לא רצוי וניסיון באורגזמה נמוך מאוד, אם כי לא דווח עליה בגלל בושה או מבוכה. אורגזמות בלתי רצויות יכולות לקרות ללא קשר למין. מחקרים רפואיים מראים שהרפלקס הג'ניטלי הוא חלק מחוט השדרה. בעיה רפואית מינית קשורה להפרעה מתמשכת של איברי המין.  מדיה וקבצים בנושא אורגזמה בכפייה בוויקישיתוף Levin, Roy J.; van Berlo, Willy (2004). "Sexual arousal and orgasm in subjects who experience forced or non-consensual sexual stimulation – a review". Journal of Clinical Forensic Medicine. 11 (2): 82–8. doi:10.1016/j.jcfm.2003.10.008. PMID 15261004. "Spinal Cord Medicine, Second Edition: Principles & Practice." Allard, Julien; Truitt, William A.; McKenna, Kevin E.; Coolen, Lique M. (2005). "Spinal cord control of ejaculation". World Journal of Urology. 23 (2): 119–26. doi:10.1007/s00345-004-0494-9. PMID 15947961.
ונציה (כדורגל)

מועדון כדורגל ונציה (באיטלקית: Venezia Football Club) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר ונציה שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה א', הליגה הבכירה באיטליה. המועדון הוקם לראשונה בשנת 1919 תוך איחוד מספר קבוצות של העיר. הוא שיחק בליגות שונות באיטליה, מהן 13 עונות בסרייה א'. בשנת 1941 המועדון זכה בגביע איטליה. במהלך המאה ה-21 הוא הכריז כמה פעמים על פשיטת רגל ובכל פעם הקימו אותו מחדש תוך זמן קצר. בסיום עונת 2020/2021 העפילה הקבוצה מסרייה ב' לסרייה א' לאחר 19 שנות היעדרות, אך לאחר עונה אחת בסרייה א', ירדה בחזרה לסרייה ב'. בתום עונת 2023/2024 שבה לסרייה א'. נכון ל-12 בפברואר 2024 איטליה מרקו דל וקיו איטליה כריסטיאן ויירי איטליה כריסטיאנו זאנטי אורוגוואי אלבארו רקובה מדיה וקבצים בנושא ונציה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ונציה (באיטלקית) ונציה, ברשת החברתית פייסבוק ונציה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ונציה, ברשת החברתית אינסטגרם ונציה, ברשת החברתית טיקטוק ונציה, ברשת החברתית LinkedIn ונציה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu עוזי דן, ההיפסטרים בוונציה הפיחו חיים בקבוצת הכדורגל והחזירו אותה לליגה הבכירה, באתר הארץ, 1 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל איטלקי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדלי המים של כווית

מגדלי המים של כווית היא קבוצה של 31 מבני אספקת מים, הפזורים בעיר כווית סיטי, בירת כווית. בשנת 1965 התקשרה ממשלת כווית בחוזה עם חברת ההנדסה השוודית VBB (נקראת כיום Sweco) להקמת מתקני אספקת מים מודרניים לעיר כווית סיטי. המגדלים, שכונו גם מגדלי הפטרייה, תוכננו ברובם על ידי האדריכל סון לינדסטרום (Sune Lindström). הם נבנו מבטון מזוין ומכילים ברובם 3,000 מטר מעוקב מים כל אחד. בנייתם החלה בשנת 1970 ובניית רובם הושלמה ב-1976. המגדלים פזורים ברחבי העיר בשש קבוצות. כל קבוצה שונה מהאחרות במספר המגדלים שבה, גובהם (35-40 מטרים), צבעם והקישוטים שעליהם. המגדלים בקבוצה השישית מעוצבים בסגנון שונה והדור יותר משל האחרים, על פי בקשתו של אמיר כווית ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. הם ממוקמים בחופה של העיר והפכו לאחד מסמליה. שניים משלושת המגדלים בקבוצה זו, הנקראים מגדלי כווית, הם מגדלי מים. המגדל הגבוה מהשלושה מתנשא לגובה של 187 מטרים ונושא שני מבנים כדוריים. מחציתו התחתונה של הגדול שבהם מכילה 4,500 מטר מעוקב מים. במחציתו העליונה נמצאים מסעדה ובה 90 מקומות ישיבה, בית קפה, טרקלין ואולם קבלת פנים. הכדור העליון נמצא בגובה של 123 מטר ומשלים סיבוב מלא בכל 30 דקות. ממוקם בו בית קפה. המגדל השני מתנשא לגובה של 147 מטרים ונושא כדור ובו 4,500 מטר מעוקב מים. המגדל השלישי איננו נושא מכל מים. שלושת הכדורים מצופים ב-41 אלף דסקיות פלדה בשמונה גוונים של כחול, ירוק ואפור. מתכנן שלושת המגדלים היה האדריכל הדני מאלן ביורן (Malene Bjørn). עיצוב זה נבחר על ידי האמיר מתוך שלוש תוכניות אפשריות שהוצגו לו. המגדלים נפתחו לקהל ב-1979. תוכנית כל 31 המגדלים זכתה בפרס אגא חאן לאדריכלות לשנת 1980. מדיה וקבצים בנושא מגדלי המים של כווית בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא מגדלי כווית בוויקישיתוף מגדלי כווית, באתר StructuraE מיקום: 29°23′24″N 48°00′11″E﻿ / ﻿29.390000°N 48.003056°E﻿ / 29.390000; 48.003056.