laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים

האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (באנגלית: National Amateur Bodybuilders Association או בקיצור: NABBA בעברית: נאב"א) הוא ארגון שיוסד בשנת 1950 כדי לקדם את תחום פיתוח הגוף בממלכה המאוחדת. התחרות הראשונה שהיא ארגנה הייתה מר יוניברס של NABBA שנערכה ב-24 ביוני 1950 התחרות עדיין נערכת היום תחת השם "Universe Championships" (אליפות היקום). כאשר מפתחי גוף מחוץ לממלכה המאוחדת רצו להשתתף בתחרות מר יוניברס ארצות שונות הצטרפו וכך יוסד ה-NABBA הבינלאומי. למספר ארצות שונות יש ארגון NABBA משלהם כמו NABBA אוסטרליה, NABBA ארצות הברית, NABBA גרמניה, NABBA ישראל ועוד. הקיצור NABBA מתייחס לארגון המקורי. תחרויות מר ישראל בתחום פיתוח הגוף התחילו כבר בשנות השמונים, תמונות מהתחרות פורסמו במגזין ספורטאון (בשחור לבן). תחרות מר ישראל 1993 נערכה בפרדס חנה, השתתפו בא למעלה מארבעים מתחרים עד גיל 18. תחרות מר ישראל 2006 נערכה באולם בית אבא חושי בחיפה. קובי יפרח זכה בתואר מר יוניברס והחזיק אותו שנתיים. הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) האגודה העולמית לפיתוח הגוף (WABBA) אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים אתר האגודה-ישראל אתר האגודה-הממלכה המאוחדת אתר האגודה-ארצות הברית אתר האגודה-אוסטרליה אתר האגודה-גרמניה פיתוח גוף, תחרות מר ישראל 1993 לנוער, פיתוח גוף לנוער, תחרות פיתוח גוף לנוער, מר ישראל לנוער, נבדק ב-2022-04-15 תחרות מר ישראל 2006 | פיתוח גוף למתחילים או למקצוענים, נבדק ב-2022-04-15
טירת מצואה

טירת מַצוּאהֶ (ביפנית: 松江城) היא טירה פיאודלית במצואה, בירת מחוז שימאנה ביפן. הטירה, המכונה "הטירה השחורה" או "טירת החופמי", היא אחת הטירות הבודדות ששרדו מתקופת ימי הביניים ביפן, ובייחוד היא בין הבודדות שמבנה העץ המקורי שלהן שרד ולא הוחלף במבנה מודרני הבנוי בטון. בניית טירת מצואה החלה ב-1607 והסתיימה ב-1611, על פי הוראותיו של האציל המקומי, הוריו יושיהארו. ב-1638 עברו שטחי האחוזה והטירה לבעלותו של שבט מצואהדאירה, ענף זוטר בשבט טוקוגאווה, ששלט ביפן. רוב הטירות ביפן נפגעו או נהרסו במלחמה, רעידות אדמה, או סיבות אחרות. מכיוון שרוב המבנה עשוי עץ הייתה שרפה סכנה עיקרית. טירת מצואה נבנתה לאחר שהסתיימה המלחמה הפיאודלית הגדולה האחרונה ביפן, ולכן מעולם לא חוותה לחימה. ועם זאת רק חלק מהקירות ומגדל העוז קיימים כיום. מתוך 12 הטירות ששרדו ביפן, טירת מצואה היא היחידה ששרדה באזור סאנין. הטירה היא השנייה בגודלה, השלישית בגובהה (30 מטרים) ואחת העתיקות שבהן. את הטירה בנה במשך 5 שנים הדאימיו של אזור איזוּמוֹ, הוֹריוֹ יוֹשיהארוּ, והיא הושלמה ב-1622. לאחר שלטונם של טדהארוּ הוֹריוֹ וטדטקה קיוגיוּ, שלט בטירה נאומאסה מצואהדאירה שהיה נכדו של טוקוגאווה איאיאסו מייסד שוגונות טוקוגאווה. מצואהדאירה עבר לטירה ממצואהמוטו במחוז שינשו, וכך החל שלטון שבט מצואהדאירה בטירה שנמשך עשרה דורות שהשתרעו על פני תקופה של 234 שנים. ב-1875 נהרסו כל הבניינים בתוך הטירה, למעט מגדל הטירה, ששרד הודות ללחץ שהפעילו קבוצות עניין. בין 1950 ל-1955 עברה הטירה שחזור מלא. הטירה היא מבנה מורכב, שנבנה בסגנון מגדל שמירה, שמבחוץ נראה כאילו גובהו 5 קומות, אך בפועל יש בפנים שישה מפלסים. רוב קירות הטירה צבועים בשחור. הטירה היא מבנה חסון שנבנה על מנת לעמוד בפני לחימה ובו בזמן הוא בעל נוכחות מלכותית חגיגית, המזכיר את סגנון מומויאמה. Schmorleitz, Morton S., Castles in Japan, Charles E. Tuttle Co, Tokyo, 1974, ISBN 0-8048-1102-4 Motoo, Hinago, Japanese Castles, Kodansha, Tokyo, 1986, ISBN 0-8701-1766-1 אתר האינטרנט הרשמי של טירת מצואה (ביפנית) טירת מצואה, ברשת החברתית פייסבוק טירת מצואה, ברשת החברתית אינסטגרם
סמואל שיידט

סמואל שיידט (בגרמנית: Samuel Scheidt;‏ הוטבל ב-3 בנובמבר 1587 – נפטר ב-24 במרץ 1654) היה מלחין, נגן עוגב ומורה גרמני מראשית תקופת הבארוק. שיידט נולד בהאלה ואחרי סיום לימודי היסוד שם, נסע לאמסטרדם ללמוד אצל סוולינק, המלחין ההולנדי ידוע השם, שחותמו ניכר בבירוד בסגנונו של שיידט. עם שובו להאלה התמנה לנגן העוגב, ואחר לממונה על המוזיקה (קאפלמייסטר) בחצר המרקיז מברנדנבורג. שלא כמוזיקאים גרמנים רבים, כמו היינריך שיץ, למשל, נשאר שיידט בגרמניה במהלך מלחמת שלושים השנים והחזיק מעמד בהוראה ובשורה של משרות קטנות יותר עד שהיציבות נכונה מחדש וניתן לו לשוב למשרתו כקאפלמייסטר. שיידט היה המלחין הראשון לעוגב בבארוק הגרמני שזכה לפרסום בינלאומי, והוא מייצג את פריחתו של הסגנון הצפון-גרמני החדש, שהתהווה במידה רבה כתוצאה מן הרפורמציה הפרוטסטנטית. בדרום גרמניה ובעוד כמה ארצות באירופה נותרה איתנה כשהייתה השפעתה הרוחנית והאמנותית של רומא, כך שהמוזיקה ברובה הגדול המשיכה להסתמך על מודלים איטלקיים. בחבלי הארץ שעברו זה לא מכבר לפרוטסטנטיות, דחף הניתוק מרומא את המוזיקאים לפתח רעיונות סגנוניים חדשים, שונים במידה רבה מן המקובל על שכניהם. המוזיקה של שיידט מתחלקת לשתי קטגוריות עיקריות: מוזיקה אינסטרומנטלית, הכוללת מספר רב של יצירות לכלי מקלדת, בעיקר עוגב; ומוזיקת קודש ווקאלית, חלקה א'קאפלה וחלקה עם בסו קונטינואו או ליווי אינסטרומנטלי אחר. המוזיקה שלו לעוגב הייתה מפורסמת בשעתה, אף כי בהמשך העיבה עליה המוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך. בכוראל פרלודים הרבים שלו הרבה שיידט להשתמש בטכניקה של "וריאציה מדוגמת", שבה כל פסוק של הכוראל משתמש במוטיב רתמי שונה וכל וריאציה (המורכבת מפסוקים אחדים) משוכללת מקודמתה, עד שהחיבור מגיע לשיאו. נוסף לכוראל פרלודים שלו, כתב שיידט מספר רב של פוגות, סוויטות מחולות (לעיתים קרובות בצורה מחזורית, עם בס יסודי משותף) ופנטזיות. שיידט כתב גם כמות גדולה של מוזיקה ווקאלית, הן דתית והן חילונית, שחלק גדול ממנה שרד. הכוראל פרלודים של שיידט מיוצגים בכל הקבצים הגדולים של כוראל פרלודים של מחברים שונים, ובהם: "אוצר הזהב של נגן העוגב הכנסייתי" (שלושה כרכים) בעריכת קרל פ. פפאטייכר וארצ'יבלד ט. דייויסון (תאודור פרסר ושות', פנסילבניה). 80 כוראל פרלודים מן המאה ה-17 וה-18 בעריכת הרמן קלר (פיטרס). "כוראל פרלודים של אמני העבר" בעריכת קרל שטראובה (פיטרס) (קיים גם בהדפסה חוזרת ממאסטרס מיוזיק פאבליקיישנס). מכלול יצירתו של שיידט יוצא לאור בהוצאת ברייטקופף והרטל בסדרה של 16 כרכים בעריכת גוטליב הארמס, כריסטהארד מאהרנהולץ וכריסטוף וולף. מנפרד בוקופצר, מוזיקה בתקופת הבארוק, ניו יורק: נורטון ושות', 1947. "סמואל שיידט", בתוך: מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים (עורך: סטנלי סיידי), כרך 20, לונדון: מקמילן, 1980. Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5 'Samuel Scheidt', The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2 מדיה וקבצים בנושא סמואל שיידט בוויקישיתוף סמואל שיידט, באתר ספוטיפיי סמואל שיידט, באתר AllMusic (באנגלית) סמואל שיידט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמואל שיידט, באתר Discogs (באנגלית) סמואל שיידט, באתר Songkick (באנגלית) תווים ליצירותיו של שיידט, באתר International Music Score Library Project תווים ליצירותיו של שיידט, באתר Werner Icking Music Archive סמואל שיידט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ואירה ויקה-פרייברגה

ואירה ויקֶה-פרייברגה (בלטבית: Vaira Vīķe-Freiberga; נולדה ב-1 בדצמבר 1937), הייתה נשיאת לטביה בשנים 1999-2007. פרייברגה נולדה בעיר ריגה. הוריה היו פליטים בזמן מלחמת העולם השנייה, והיגרו ב-1944 למרוקו, לגרמניה ולבסוף לקנדה. פרייברגה למדה באוניברסיטת טורונטו ובאוניברסיטת מקגיל, וב-1965 קיבלה תואר בפסיכולוגיה. היא עבדה כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת מונטריאול בשנים 1965–1998. במקביל עמדה גם בראש ארגונים מדעיים והייתה פעילה בקהילה הלטבית בקנדה. ב-1998 חזרה ללטביה והחלה את עבודתה כראש המכון הלטבי. ב-1999 בחר בה הפרלמנט הלטבי לנשיאות, לאחר שלא הגיע להסכמות על מינוי הנשיא. ב-2003 נבחרה לכהונה שנייה שהסתיימה בשנת 2007. משנה זו היא עוסקת בפעילות ציבורית במסגרת ארגונים אירופיים שונים. מדיה וקבצים בנושא ואירה ויקה-פרייברגה בוויקישיתוף ואירה ויקה-פרייברגה, ברשת החברתית פייסבוק ואירה ויקה-פרייברגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קורות חיים מפורטים של ואירה ויקה-פרייברגה From child refugee to president: Latvia's Vaira Vike-Freiberga - מאתר ה-BBC ואירה ויקה-פרייברגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורף

באנטומיה, העורף (גם מַפְרֶקֶת) הוא חלקו האחורי של הצוואר. העורף מתחיל מתחת לעצם העורף שבגולגולת, ועד לכתפיים. בעורף נמצאות עצם האטלס ועצם המפרקת המקשרות בין הגולגולת לעמוד השדרה, והמבנה שלהן עשוי כציר סיבובי המאפשר לגולגולת לנוע בתנועה מעגלית. בעורף נמצא גם חלק משריר הטרפז המחבר את חגורת הכתף לגולגולת ולעמוד השדרה בכיוונים שונים ומשמש להנעת עצם השכם במגוון תנועות. אצל בעלי חיים רבים העור העוטה את העורף מעוצבב בצורה כזו שאינו רגיש לנשיכה, עובדה זו מאפשרת לאם לאחוז את גוריה בעורפם בשיניה ולשאת אותם. ברפואה, 'קשיון עורף' הוא מצב בו העורף מתקשה, ויכולת התמרון שלו נפגעת מאוד. מצב זה הוא תסמין שכיח למספר מחלות שהעיקרית שבהן היא דלקת קרום המוח. בתרבות היפנית המסורתית, העורף נמנה עם האזורים המעטים בגוף האישה שאינם מכוסים בבגדים, ונחשב מושך בעיני גברים יפנים. במקרא עורף הוא אחורי הראש (ולא הצוואר) אחורי הצוואר נקרא 'מול עורף'. ” וּמָלַ֧ק אֶת־רֹאשׁ֛וֹ מִמּ֥וּל עָרְפּ֖וֹ ” (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק ח') דיוק זה איבד את משמעותו בעיקר בגלל השימוש בשם בפעולת העריפה שנעשית בצוואר. במקורות מצוי השימוש בעורף כמטאפורה להפנית הראש בריחה או עקשנות. המושג 'קשיות עורף' קיבל משמעות של אדם או עם סרבן, שהפנה את עורפו כלפי הציווי שניתן לו, וכאילו אינו יכול לסובב את ראשו לעבר המצווה ולהישמע לו. דוגמה לדבר היא דבריו של ה' למשה בעת שעלה להר סיני כדי לקבל את לוחות הברית, שהביעו כעס על סרבנותם של עם ישראל לשמור על מצוות איסור עשיית פסל: ”וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה רָאִיתִי אֶת הָעָם הַזֶּה וְהִנֵּה עַם קְשֵׁה עֹרֶף הוּא” (שמות פרק ל"ב, פסוק ט'). ” וְנָתַתִּ֧י אֶת־כָּל־אֹיְבֶ֛יךָ אֵלֶ֖יךָ עֹֽרֶף” ( שמות פרק כג ) מדיה וקבצים בנושא עורף בוויקישיתוף ראו רש"י שם ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עורף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עורף – חלקו האחורי של הצוואר עורף (מלחמה) – האוכלוסייה האזרחית במדינה הלוחמת פיקוד העורף – פיקוד מרחבי בצה"ל עריפת ראש – הסרה של ראשו של יצור חי, המסתיימת באופן בלתי נמנע במוות הינטרלנד (עורף כלכלי) – בגאוגרפיה ובכלכלה, מונח המתאר את תחום ההשפעה ויחסי הגומלין של מרכז כלכלי עם השטח הגאוגרפי שסביבו (פריפריה)
וונצ'ואן

וֶונ-צְ'וּ'אַן הוא כפר במחוז צ'ינגהאי שבסין. הכפר שוכן ברמת טיבט מעט צפונית למעבר ההרים טאנגגולה, בו עובר כביש בגובה 5,231 מטרים ומעבר הרכבת הגבוה בעולם של מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג, בגובה 5,072 מטר. וונצ'ואן הוקם ב-1955 ובגובה 5,100 מטר, הוא מקום היישוב הגבוה בעולם. באזור הכפר חיים 546 תושבים. תחנת הרכבת הגבוהה בעולם, תחנת טאנגגולה, נמצאת ליד הכפר. מפה ונתונים על וונצ'ואן ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות היקום

אליפות היקום (באנגלית: Universe Championships) היא אירוע פיתוח גוף שנתי שמתקיימת על ידי האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA). באירוע נערכות מספר תחרויות: מר יוניברס של NABBA (חובבני ומקצועני), מיס פיזיק, מיס פיגר. נערכה לראשונה בשנת 1948. במקור האירוע היה אמור להתקיים רק עבור מפתחי גוף גברים חובבנים אך בשנת 1952 הוספה תחרות מקצועניות. ארגון NABBA מגדיר חובבן בתור מישהו שמשתתף בתחרות ולא מצפה לקבל פרס כספי. מיס פיזיק תחרות לנשים הוספה ב-1966 ותחרות מיס פיגר הוספה בשנת 1986. "מר יוניברס" היא תחרות פיתוח גוף. האתלטים בה נשפטים על פי סימטריה, פרופורציות, גודל ובהירות של כל קבוצת שרירים. רוב השיפוט נערך במשך היום ונקרא "קדם שיפוט" משום שהוא קודם לשיפוט הסופי הנערך במופע הערב. רשימת זוכים מלאה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר טיין-אן-מן

כיכר טיין-אן-מן (סינית: 天安門廣場) היא הכיכר העירונית המרכזית בבייג'ינג, בירת סין והכיכר הגדולה בעולם. שמה פירושו "שער השלום השמיימי", והיא קרויה כך על שמו של שער טיין-אן-מן המצוי בצפונה ומפריד בינה ובין העיר האסורה. השער נבנה בשנת 1417 והכיכר שלידו נבנתה ב-1651 והורחבה ב-1958 פי ארבעה מגודלה המקורי. כיכר טיין-אן-מן היא כיכר רחבת ידיים, אורכה 880 מטר מצפון לדרום ו-500 מטר ממזרח למערב, כלומר שטחה הוא כ-440 דונם. ההיכל הגדול של העם (משכן הקונגרס הלאומי העממי) נמצא ממערב לכיכר. במזרחה של הכיכר נמצאים מוזיאון ההיסטוריה הסינית ומוזיאון המהפכה הסינית. במרכז הכיכר ניצבת האנדרטה לזכר גיבורי העם, שבנייתה הסתיימה עם גמר השיפוץ של 1958. גובה האנדרטה הוא 38 מטר, כגובהו של הארמון הקיסרי. בדרום הכיכר נמצא המאוזוליאום של מאו שנבנה ב-1977, בו מוצגת גופתו החנוטה של מאו דזה-דונג, המהווה מוקד עלייה לרגל עד היום. שדרת צ'אנג-אן, המשמשת למצעדים וכתוואי לרכבת התחתית מפרידה בין הכיכר לשער לעיר הקיסרית. ברצפת כיכר טיין-אן-מן, בצד הדרומי של שער זן-יאנג, מוצב תבליט פליז בצורת שושנת הרוחות, המהווה את קילומטר האפס של סין. הכנת התבליט הושלמה בשנת 2006. עד שנת 1954 עמד במרכז הכיכר "שער סין (בייג'ינג)" ששימש בתור שער כניסה ראשי עבור העיר האסורה עד שנהרס לצורך הקמת הכיכר. עיקר פרסומה מחוץ לסין בא לכיכר עקב הטבח שביצע המשטר בכעשרת אלפים סטודנטים שהפגינו באופן לא אלים למען יישום רפורמות דמוקרטיות. להלן מספר הפגנות שנערכו בכיכר: אירועי תנועת ה-4 במאי (1919) מהאירועים המעצבים ביותר של סיום הקיסרות ובניית סין העכשווית. הכרזת הקמת הרפובליקה ב-1 באוקטובר 1949. אירועי כיכר טיין-אן-מן (1976), הפגנה נגד "כנופיית הארבעה" לאחר מותו של ג'ואו אנלאי. במהלך דיכוי הפגנה זו נהרגו מאות או אלפים. אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989), הפגנות שנערכו בדרישה ליישום רפורמות דמוקרטיות, ודוכאו על ידי השלטונות הסיניים בצורה אלימה, כולל טבח רחב היקף של כ-10,000 מפגינים. "המורד האלמוני". התמונה המפורסמת ביותר מההפגנה בכיכר טיין-אן-מן. האיש הבודד בתמונה עצר את טור הטנקים לבדו במשך מחצית השעה. מונומנט לגיבורי העם בכיכר טיין-אן-מן מראה הכיכר חזית המוזוליאום של מאו קילומטר אפס מדיה וקבצים בנושא כיכר טיין-אן-מן בוויקישיתוף כיכר טיין-אן-מן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China's Zero Milestone in Tian'anmen Square - The Beijing Organizing Committee for the Games of the XXIX Olympiad. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד הולברוק

ריצ'רד צ'ארלס אלברט הולברוק (באנגלית: Richard Charles Albert Holbrooke;‏ 24 באפריל 1941 - 13 בדצמבר 2010) היה דיפלומט יהודי אמריקאי דמוקרטי, חבר סוכנות הממשל האמריקאי "חיל השלום" (Peace Corps), והאדם היחיד שבתפקידו כסגן מזכיר המדינה היה אחראי לשני אזורים שונים בעולם (אסיה 1981-1977, ואירופה 1996-1994). אדריכל הסכם דייטון ב-1995, הסכם המסגרת הכללי לכינון שלום בבוסניה והרצגובינה, ששם קץ למלחמה שנמשכה שלוש וחצי שנים. עד סמוך לפטירתו היה שליח ממשל אובמה לפקיסטן ולאפגניסטן. היה מועמד שבע פעמים לפרס נובל לשלום (1981-1977), וכן זכה בתואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הולברוק נולד בניו יורק בן לאם יהודייה שנמלטה עם משפחתה מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון, ואב יהודי פולני שנמלט לארצות הברית בפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת בראון ב-1962, והשלים תואר מתקדם באוניברסיטת פרינסטון ב-1970. בין השנים 1994-1993 כיהן כשגריר ארצות הברית בגרמניה. אף על פי שזמן רב קודם לכן היה ידוע בחוגים דיפלומטיים ועיתונאיים, הוא זכה לתהילה וחשיפה ציבורית כשתיווך בעסקת השלום בין הצדדים בסכסוך בבוסניה והרצגובינה, עסקה שהובילה לידי חתימת הסכם דייטון ב-1995. הולברוק היה גם בין המועמדים להחליף את מזכיר המדינה לשעבר, וורן כריסטופר, אך הנשיא ביל קלינטון מינה לבסוף את מדליין אולברייט ב-1997. בשנים 2001-1999 כיהן הולברוק כשגריר ארצות הברית באו"ם, ושם הביא לישראל את חברותה בקבוצת מערב אירופה ואחרות (WEOG). בשנת 2004 היה יועץ לענייני חוץ לקמפיין הבחירות של ג'ון קרי, וב-2008, בקמפיין הנשיאותי של הילרי קלינטון, והוזכר כמועמד של שני מתמודדי המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ברק אובמה וקלינטון, לשמש כמזכיר המדינה, תפקיד שקיבלה לבסוף הילרי קלינטון. על ישראל אמר, בקבלו תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון, שעל אף בידודה בארגונים כמו האו"ם, עליה להמשיך לייחס חשיבות לפעילותה בארגונים אלו, כיוון ש"ככל שגדולים הצדק והנחישות, גדל מספר ההצלחות בזירה הבינלאומית". השתתף בספטמבר 2008 בכנס שבו הוצג מסמך המכין את הקרקע להעמדתו לדין של נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, בגין הסתה לרצח עם. הוא ביקש אז לא לבטל את דברי אחמדינז'אד: "מילים נחשבות", אמר, "כשאומרים לי לא לשים לב למה שהוא אומר, המחשבות שלי חוזרות לסבתא שלי בהמבורג ב-1932" וכי "איראן עם נשק גרעיני מסוכנת באופן מיוחד בשל האיומים שהיא משמיעה על מדינה אחרת המבוססים על הסתה לרצח עם". עם תחילת כהונתו של ברק אובמה כנשיא ארצות הברית, מונה הולברוק לשליח הממשל החדש לפקיסטן ולאפגניסטן. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד הולברוק בוויקישיתוף ישי פלג על בסיס ספרו של ג'ורג' פאקר, ‏"מורשת הולברוק: בלקן בלי דם ובלי אדם", השילוח, גיליון 15, יוני 2019 קלינטון שוקלת: רוס למזרח התיכון, הולברוק לאיראן, באתר ynet, 23 בדצמבר 2008 Taming the Bullies of Bosnia, הניו יורק טיימס, 17 בדצמבר 1995 ריצ'רד הולברוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריצ'רד הולברוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריצ'ארד הולברוק בהרצאה באוני' בנגב: תגלו נחישות וצדק באו"ם ותנצחו, באתר ערוץ 7, 11 בנובמבר 2002 יצחק בן-חורין, עצומה: לשפוט את נשיא איראן על הסתה לרצח, באתר ynet, 23 בספטמבר 2008
האגודה העולמית לפיתוח הגוף

האגודה העולמית לפיתוח הגוף (באנגלית: World Amateur Body Building Association או בקיצור WABBA) הוא ארגון פיתוח גוף שיוסד בשנת 1976 על ידי מפתח הגוף הצרפתי סרג' נוברט. האגודה הצטרפה לאגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA) בשנת 1977, אבל ביטלה את הצטרפותה בשנת 1983. WABBA מקיימת את האליפויות העולמיות והאירופאיות. הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA) אתר האינטרנט הרשמי של האגודה העולמית לפיתוח הגוף
וסבולוד בוברוב

וסבולוד מיכאילוביץ' בוברוב (רוסית: Всеволод Михайлович Бобров;‏ 1 בדצמבר 1922 - 1 ביולי 1979) היה ספורטאי סובייטי שהתבלט בתחומי הכדורגל, באנדי והוקי קרח. בשנים 1939-1941 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו לנינגרד. לאחר שירותו בצבא האדום במלחמת העולם השנייה הוא הוזמן ב-1945 לשחק במועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה, שהיה שייך לצבא. עד 1953 הספיק בוברוב לשחק בצסק"א, VVS, וספרטק, וזכה בשלוש אליפות של ליגת העל הסובייטית. בעונות הללו הוא הבקיע 97 שערים ב-116 משחקים. בוברוב היה מלך השערים של ברית המועצות ב-1945 וב-1947, עם 24 ו-14 שערים בהתאמה. ב-1945 הוא היה שחקן אורח במסע המשחקים של דינמו מוסקבה בממלכה המאוחדת, וזכה לביקורות טובות לאחר שהבקיע שישה שערים במשחקים נגד מועדונים בכירים כגון צ'לסי, ארסנל וגלאזגו ריינג'רס. בוברוב השתתף ב-3 משחקים במדי נבחרת ברית המועצות. הוא הבקיע חמישה שערים במדי הנבחרת, כולל שלושער במשחק נגד נבחרת יוגוסלביה. ב-1946 החל בוברוב את קריירת ההוקי קרח שלו בצסק"א מוסקבה. הוא המשיך לשחק עד 1957, כאשר בין 1950 ל-1953 הוא משחק בקבוצת VVS מוסקבה. בינואר 1950 הוא איחר למטוס בו התרסקו 11 משחקני קבוצת הוקי קרח. קריירת ההוקי קרח הייתה המוצלחת ביותר מבין התחומים שבהם בוברוב עסק, למרות שהתחום הראשון שבוברוב עסק בו היה כדורגל. הוא הבקיע 254 שערים ב-130 משחקים, וזכה בשבע אליפויות עם הקבוצות שבהן שיחק. בוברוב צורף לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו ב-1956. בוברוב הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב, וזכה עמה באליפות העולם ב-1954 וב-1956. לאורך שנותיו בנבחרת הוא הבקיע 89 שערים ב-59 משחקים. הרשימה המכונה "מועדון בוברוב" קרויה על שמו, ונכללים בה שחקני הוקי קרח רוסים שהבקיעו למעלה מ-250 שערים בקריירה שלהם. בוברוב היה מאמן-שחקן בשתי הקדנציות שלו ב-VVS, ולאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן מספר מועדוני כדורגל והוקי קרח. הוא אימן את נבחרת ברית המועצות בסדרת הפסגה של 1972, ולאחר מכן הוביל אותה לזכייה באליפות העולם ב-1974 וב-1975. בוברוב מת במוסקבה ב-1979. ב-1979 נכלל שמו בהיכל התהילה של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. אחד מהבתים ב-KHL קרוי על שמו. מדיה וקבצים בנושא וסבולוד בוברוב בוויקישיתוף וסבולוד בוברוב, באתר Transfermarkt וסבולוד בוברוב, באתר National Football Teams וסבולוד בוברוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מידע באתר peoples.ru‏ סטטיסטיקות בהוקי קרח וסבולוד בוברוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרב הייבורי

קרב הייבורי היה השם שהוענק למשחק הכדורגל בין נבחרת אנגליה לנבחרת איטליה, שנערך באצטדיון הייבורי ב-14 בנובמבר 1934. המשחק הסתיים בניצחון 3 - 2 לטובת אנגליה, והתפרסם בזכות התנהלותו הקשוחה. משחק זה היה הראשון של איטליה מאז שזכתה במונדיאל 1934 בקיץ, ולעומת זאת אנגליה לא השתתפה במונדיאל כיוון שהתאחדות הכדורגל האנגלית פרשה מפיפ"א ב-1928. אנגליה נחשבה לאחת הנבחרות הטובות ביותר באירופה באותה תקופה, והמשחק תואר כשווה ברמתו לגמר המונדיאל. המשחק היה כה חשוב עבור האיטלקים עד כדי כך שבניטו מוסוליני הציע לכל שחקן בונוסים נכבדים אם ינצחו במשחק. במשחק זה נקבע שיא כיוון שהוא היה הפעם הראשונה (ועד כה היחידה) שבה השתתפו שבעה שחקנים הרשומים באותו מועדון (במקרה זה ארסנל) במדי נבחרת אנגליה. מלבד שבעת השחקנים של ארסנל (פרנק מוס, ג'ורג' מייל, אדי הפגוד, וילף קופינג, ריי באודן, טד דרייק וקליף באסטין) השתתפו במשחק גם סטנלי מתיוס הצעיר שערך את הופעתו השלישית בנבחרת, קליף בריטון, ג'ק בארקר ואריק ברוק. ההרכב האנגלי לא היה מנוסה, כאשר לכל אחד מהשחקנים היו 10 הופעות במדי הנבחרת עד למשחק זה. המשחק היה קשוח והתאפיין בעבירות רבות כבר בתחילתו; לואיס מונטי האיטלקי שבר את רגלו לאחר תיקול של טד דרייק, ונאלץ לרדת כבר בדקה השנייה. באותה תקופה אסור היה להחליף שחקנים, כך שהאיטלקים היו בנחיתות מספרית. שחקני איטליה כעסו על מה שאירע למונטי, ולא חששו מהיתקלות פיזית עם האנגלים: אדי הפגוד שבר את אפו ונאלץ לרדת מהמגרש למשך רבע שעה, באודן נפגע בקרסולו, דרייק ספג אגרוף וברוק סבל מסדק בידו. ברוק החמיץ פנדל בדקה ראשונה לאחר הכשלת דרייק על ידי השוער האיטלקי קרלו סרסולי. אולם, ברוק הפך לגיבור המשחק לאחר שהבקיע שער בנגיחה (דקה 3) ושער בבעיטה חופשית (דקה 10). טד דרייק כבש שער נוסף בדקה ה-12. המחצית הסתיימה ביתרון 3 - 0 לטובת אנגליה. איטליה התאוששה בתחילת המחצית השנייה. ג'וזפה מאצה הבקיע שני שערים (הדקה ה-58 וה-62), והחמיץ את ההזדמנות להשוות את תוצאת המשחק בגלל יכולתו הגבוהה של השוער פרנק מוס ולאחר שהכדור פגע פעם אחת בקורת השער. וילף קופינג האנגלי זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק בזכות נחישותו ותיקוליו במרכז מערך המשחק של האנגלים. למשחק לא הייתה משמעות מעשית כלשהי. אנגליה יכלה לטעון לניצחון ולעליונות של שחקני הצעירים, אך מנגד איטליה יכלה לטעון שהיא שיחקה בנחיתות מספרית לאורך רוב המשחק. האלימות של המשחק הייתה המאפיין העיקרי שלו; התאחדות הכדורגל האנגלית שקלה להפסיק לשלוח את הנבחרת למשחקים בינלאומיים, ומאוחר יותר אמר סטנלי כי היה זה אחד מהמשחקים האלימים ביותר שהוא השתתף בהם. דיווח על המשחק דיווח נוסף היסטוריונים אחדים טוענים כי היו שני מקרים (1894 ו-1895) שבהם היו שבעה שחקנים ממועדון הכדורגל קורינתיאן שיחקו במדי נבחרת אנגליה נגד נבחרת ויילס. אולם, שחקנים רבים של קורינתיאן היו רשומים במועדונים אחרים כאשר המועדון עצמו היה בעיקר מועדון חובבני שהשתתף מדי פעם במשחקי ידידות. מקורות אחדים מאותה תקופה (כגון United Kingdom & Éire International Database (Jeff Hurley/AFS, 1998)) טוענים כי במשחק של 1894 השתתפו שלושה שחקנים קורינתיאנים לכל היותר, ושניים לכל היותר במשחק של 1895. בדו"ח השנתי של התאחדות הכדורגל האנגלית אין הכרה בנכונותה של טענה זו. ראו גם המקרה היחיד הנוסף שבו שבעה שחקנים מאותו מועדון היו על המגרש במדי נבחרת אנגליה התרחש ב-28 במרץ 2001, כאשר טדי שרינגהאם ממנצ'סטר יונייטד עלה כמחליף במשחק נגד נבחרת אלבניה. חמשת השחקנים האחרים של יונייטד פתחו בהרכב, ואילו וס בראון עלה כמחליף לפני שרינגהאם
איאן אלינסון

איאן ג'יימס רוברט אלינסון (אנגלית: Ian James Robert Allinson; נולד ב-1 באוקטובר 1957 בסטיבנייג שבהרטפורדשייר) הוא שחקן ומאמן כדורגל אנגלי לשעבר. אלינסון הצטרף למועדון קולצ'סטר יונייטד ב-1974, בעודו תלמיד בבית הספר. הוא שיחק שם במשך תשע שנים, בעיקר בעמדת החלוץ. אלינסון היה מלך השערים של המועדון במשך שתי עונות שבמהלכן הוא ירד לליגה הרביעית ב-1976 וחזר לליגה השלישית שנה אחת לאחר מכן, ושוב ירד ליגה ב-1981. חוזהו של אלינסון עם קולצ'סטר פקע ב-1983 כתוצאה מטעות בירוקרטית, והוא עבר לארסנל בקיץ 1983 בהעברה חופשית. אלינסון ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הבית בגביע הליגה נגד וולסול ב-29 בנובמבר 1983, שהסתיים באופן מפתיע בהפסד של ארסנל: תוצאה זו הייתה אחת מהסיבות לפיטוריו של המאמן טרי ניל מספר שבועות לאחר מכן. למרות הפתיחה הרעה אלינסון שיחק מספר פעמים עבור ארסנל, ובעונת 1984/1985 הפך לבסוף לשחקן הרכב קבוע; אלינסון, בריאן טלבוט וטוני וודקוק היו מלכי השערים של ארסנל באותה עונה עם עשרה שערים כל אחד. בתקופה זו אלינסון שיחק יותר באמצע מערך המשחק מאשר בחזיתו; הוא התאפיין בשלוות משחק וביכולת מסירה טובה. ב-1986 עזב את ארסנל דון האו, מחליפו של טרי ניל, ואלינסון מצא את עצמו משחק בעיקר כמחליף בעונת 1986/1987 שבה 13 מתוך 21 הופעותיו היו כמחליף. נקודת האור בעונה זו הייתה שער השוויון שהובקע בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר במסגרת המשחק החוזר של חצי גמר גביע הליגה (דייוויד רוקאסל הבקיע את שער הניצחון). אלינסון לא השתתף בגמר מול ליברפול (ניצחון 2 - 1 לטובת ארסנל), ולמרות תרומתו החשובה להישג נראה היה כי הוא לא מתאים יותר לדרישות בהייבורי. בקיץ 1987 הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית. בסך הכל הוא השתתף ב-105 משחקים שבהם הבקיע 23 שערים. לאחר מכן הוא הצטרף לסטוק סיטי, אך היה שם זמן קצר מאוד ובאוקטובר של אותה שנה הוא חתם בלוטון טאון תמורת 10,000 לירות שטרלינג. לאחר שנה ו-32 משחקי ליגה בלוטון הוא חזר לקולצ'סטר יונייטד (עדיין בליגה הרביעית) בדצמבר 1988; עונתו האחרונה בקולצ'סטר הסתיימה בירידה לנשיונל ליג. אלינסון עסק באימון לאחר פרישתו, ועבד מספר פעמים עם מועדונים מליגות החובבנים האנגליות, כולל תקופה מוצלחת בהארלו טאון, לפני שהצטרף לבורהאם ווד בינואר 2004. הוא עזב את בורהאם לאחר שנה, אך השתכנע לחזור למועדון כמנהל הכדורגל בקיץ 2005. בקיץ 2006 הוא החל לעבוד כמאמן במועדון הכדורגל סטוטפולד. איאן אלינסון, באתר Transfermarkt איאן אלינסון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt תמונות וסטטיסטיקות באתר sporting-heroes.net