laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברצ'יפלטיסטומה

ברצ'יפלטיסטומה (שם מדעי: Brachyplatystoma) הוא סוג של דגי גרם גדולים מאוד ממשפחת הפימלודיים שבסדרת השפמנונאים. דגים אלה מצויים במימי נהרות באמריקה הדרומית סביב אמזוניה ויובלי נהר האמזונאס והאורינוקו ונמצאים לעיתים גם במים מליחים בקרבת החוף. חלק מהמינים נודדים דרך קבע. שפמנונים אלה יכולים להגיע לאורך 3.6 מטרים ומשקל 200 ק"ג אצל הפיראיבה בעוד שאר המינים מגיעים לאורך 1.2 מטר בממוצע. גופם מוארך מעט ומנומר בכתמים כהים ובטנם לבנה. כמו מרבית השפמנונים הם בעלי שפמות ארוכות ומחודדות מצידי חוטמם ועיניהם קטנות. הם בעלי סנפיר גב גדול ואונות זנב גדולות העוזרות להאיץ במים. דבר מוזר אצל דגים אלה הוא קיומה של בלוטה המפרישה מעין "חלב" בחלק הקדמי של סנפירי החזה. לא ידועה הסיבה לקיומה. המינים חיים במים טרופיים סביב הקרקעית ומחפשים בעזרת שפמיהם טרף של דגים אחרים וסרטנים אך מסופר שהפרטים הגדולים כבר טרפו קופים והם מאיימים אף על אנשים. מינים אלה הם דגי מאכל נפוצים בנהרות אמריקה הדרומית ולעיתים משמשים גם כדגי נוי לאקווריום. מין Brachyplatystoma promagdalena - נכחד. חי במשך המיוקן תת-סוג Brachyplatystoma מין Brachyplatystoma juruense מין Brachyplatystoma platynemum מין Brachyplatystoma tigrinum מין Brachyplatystoma vaillantii תת-סוג Malacobagrus מין Brachyplatystoma capapretum מין פיראיבה (Brachyplatystoma filamentosum) מין Brachyplatystoma rousseauxii מדיה וקבצים בנושא ברצ'יפלטיסטומה בוויקישיתוף ברצ'יפלטיסטומה, באתר ITIS (באנגלית) ברצ'יפלטיסטומה, באתר NCBI (באנגלית) ברצ'יפלטיסטומה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברצ'יפלטיסטומה, באתר GBIF (באנגלית)
מאיר רפאל

הרב מאיר רפאל (1865 – 1972, ה'תשל"ג) היה רב עדת היזדים בירושלים ורב בית הכנסת תפארת ירושלים בית כנסת היזדים בשכונת הבוכרים בירושלים. נולד ביזד שבאיראן ובשנת ה'תרפ"ג עלה עם קבוצה גדולה של בני עדתו והתיישבו בירושלים בשכונת הבוכרים. שימש כמורה בתלמוד תורה אור החיים במשך כ-34 שנים. בשנת ה'תרצ"א הוציא לאור את הספר ליקוטי שושנים שבו ליקט את שושני האגדה על כל פרשיות התורה וחגי ומועדי ישראל מפי סופרים וספרים. יסד ישיבה בשם "יגדיל תורה" בבית הכנסת שאולוף ברחוב בן ציון גול בשכונת הבוכרים. שימש כנשיא ועד העדה היזדית מיום היווסדה עד יום פטירתו. הקים קרנות צדקה וחסד לעזור לנזקקים. לאחר פטירתו מי שעזרו לניהול וחיזוק התורה בבית הכנסת הם צאצאי האור שרגא המתגוררים שניהם בירושלים ליד בית הכנסת, ר' יוסף שרגא רב בית הכנסת היזדים המתגורר ברחוב שמואל הנביא בשכונת שמואל הנביא וקרוב משפחתו ר' ברוך שרגא רב שכונת הגבעה הצרפתית המתגורר ברחוב רבינו גרשום בשכונת הבוכרים. הוא יסד עם זקני הקהילה סדר לימוד בחצות הלילה של ספר הזוהר המהווים עמוד תווך עד היום בהקפדתם על לימוד ותפילות יוצאות דופן המושרשות בקהילה מזה זמן רב. כגון: לימוד בחצות הלילה, תיקון כרת, ושירת הבקשות. כיום בשכונת הבוכרים בירושלים שוכן מעוז קהילת יזד: תפארת ירושלים בית כנסת היזדים. במהלך כל ימות השבוע וכן בשבתות ישנה פעילות תורנית חיה ותוססת של אנשי הקהילה. אנשי הקהילה מקפידים ללמוד תורה וכן ישנה הקפדה על זמני תפילות מיוחדים מעבר למניינים עצמם. במהלך השבוע ובשבתות מתקיימים גם שיעורי תורה לילדים, צעירים ומבוגרים בעברית וביזדית. נוסף על כך מתקיימת קריאת תהילים מדי יום בשעות הצהריים, ובשעות הערב יושבים אברכים ולומדים ש"ס. שיאו של הלימוד והפעילות התורנית היה כשהרב עובדיה יוסף היה מגיע לשאת את שעורו השבועי. מכל קצווי ירושלים והארץ באו להאזין לו בשיעורי הלוויין, השיעור ניתן בבית הכנסת של הקהילה שהיה מלא עד אפס מקום. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Zingara

"Zingara" (בעברית: "צוענייה") הוא שיר באיטלקית, שכתבו אנריקו ריקרדי ולואיג'י אלברטלי. השיר זכה בתחרות השירים פסטיבל סן רמו ה-19 שנערכה ב-1969, בביצועם של בובי סולו ואיווה זניקי (אנ'). השיר בביצועו של בובי סולו הגיע לראש מצעד הפזמונים האיטלקי ושהה בו במשך שבועיים. הזמר דני בן ישראל הקליט גרסה עברית לשיר. אהוד מנור כתב את המילים, ועיבד אלכס וייס. בשם "Zingara" נקרא גם סרט מוזיקלי איטלקי (Musicarello) בבימויו של מריאנו לאורנטי ובכיכובם של בובי סולו ולורטה גוג'י. סינגל 7" – SRL 10-527 "Zingara" (אנריקו ריקרדי, לואיג'י אלברטלי) "Piccola ragazza triste" (סזרה גיליי, ג'אני סנג'סט, קפואנו, בובי סולו) סינגל 7" – REN NP 16327 "Zingara" (אנריקו ריקרדי, לואיג'י אלברטלי) "Io Sogno" (סלבטורה וינצ'יגוארה) מידע על היצירה "Zingara" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Zingara" באתר SecondHandSongs Eddy Anselmi. Festival di Sanremo: almanacco illustrato della canzone italiana. Panini Comics, 2009. ISBN 8863462291. Dario Salvatori. Storia dell'Hit Parade. Gramese, 1989. ISBN 8876054391. Roberto Poppi, Mario Pecorari. Dizionario del cinema italiano. I film. Gremese Editore, 2007. ISBN 8884405033.
תל עין הבשור

תל עין הבשור, הוא תל בנגב הצפוני על גדתו של נחל הבשור, בתוך גן לאומי אשכול. יחודו של התל הוא בהיותו עדות לנוכחות של ממלכת מצרים העתיקה באזור כבר מראשיתה באלף ה-3 לפנה"ס, בנוסף נמצאה במקום עדות ארכאולוגית ראשונה למבשלת בירה בארץ ישראל. התל ממוקם על גבעה קטנה כ-50 מטר מדרום מערב למעיין עין הבשור, בסמיכות לשני תלים ארכאולוגיים גדולים באפיק נחל הבשור, תל שרוחן כקילומטר מדרום ותל גמה כחמישה קילומטר מצפון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סלל צבא האימפריה העות'מאנית מסילת רכבת מרפיח לבאר שבע, לצורכי אספקה. מסילה זו חצתה את אפיק נחל הבשור בגשר סמוך לתל. התל שנחפר על ידי משלחת מאוניברסיטת תל אביב בשנים 1970–1983 בניהולם של רם גופנא ודן גזית. באתר נמצאו ארבע שכבות יישוב. שלוש שכבות מתקופה הברונזה התיכונה (3,300-2,900 לפנה"ס) ושכבה אחת מהתקופה ההלניסטית (המאה ה-2 לפנה"ס). באחת מהשכבות הקדומות נתגלו שרידי תחנת דרכים מצרית ממלכתית. ממצאים אלו מוכיחים קיום נוכחות מצרית קבועה בדרום כנען בראשית השושלת הראשונה של מצרים. בין הממצאים שנתגלו בתל היו פסל של אל מצרי עשוי מפיאנס מצרי, הקדום ביותר שנמצא בארץ ישראל ומעל מאה גושי טין ששימשו לחתימת כלים, ועליהם טביעות חותמות. עדות ארכאולוגית למבשלת בירה בארץ ישראל נמצאה לראשונה בתל עין הבשור בתקופת השושלת הראשונה המצרית (3100–2890 לפנה"ס). האתר מאופיין במבני לבנים מיובשות בשמש ובכלי חרס המאפיינים מבשלות מצריות כמו קערות קמח. ניתן לומר שהמבשלה של עין בשור היא תופעה מצרית שקושרה לשלטון המצרי בארץ ישראל בתקופת השושלות הראשונות של הממלכה הקדומה ולא תופעה מקומית עתיקת יומין. שחזור שרידי תחנת דרכים מצרית עתיקה, 3,200 לפנה"ס שלט באתר צלמית מפיאנס מצרי שדומה לה נמצא בתל בירה בעת העתיקה צבי אילן, פסיל של אל מצרי נמצא בעין הבשור, דבר, 11 באוקטובר 1983 Ram Gophna, The Early Bronze I Settlement at 'En Besor Oasis, Israel Exploration Journal 40, 1990, עמ' 1 - 11 ניר חסון, "או שזה טעים או שנמות": חוקרים הצליחו לייצר בירה משמרים ששרדו אלפי שנים, באתר הארץ, 22 במאי 2019
לוליגו שקוף

לוליגו שקוף או דְּיוֹנוּן-רַחַף סְנַפִּירְתָן (שם מדעי: Loligo vulgaris) הוא מין דיונון במשפחת הלוליגיים ובמחלקת הסילוניות, השכיח באזור הים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי. הוא מוכר בשם העממי "קלמארי". ללוליגו שקוף גוף מוארך, שקוף ודמוי חץ. חלקו העליון בגוון ורוד אדמדם עם נקודות לבנבנות. סנפירי הצד משולשים ונמשכים לאורך שני שלישים מגופו. בזרועות הציד ישנם כפתורי הצמדה, כשהמרכזיים גדולים בהרבה מן הצדדיים. הזכר מגיע לאורך של 64 ס"מ לעומת הנקבה שמגיעה ל-36 ס"מ. הבוגרים חיים בלהקות במים העליונים והרחק מהיבשה. הצעירים חיים קרוב יותר אל החוף. ניזון מדגים וסרטנים. בעונת הרבייה צבעי גופו של הזכר משתנים ומתגוונים, בעיקר בסביבת זרועותיו. הזכר בוחר נקבה ומפריד אותה מן הלהקה באמצעות תנועת שחייה מיוחדת. עם תום החיזור, נצמד הזכר לנקבה, מקרב את ראשה אל ראשו ומדביק בחלל גלימתה, תיקים של תאי זרע באמצעות זרוע מיוחדת הקרויה הקטוקוטיל. כאשר הנקבה פולטת את ביציות דרך משפך הגלימה, הן עוברות הפריה. הנקבה יוצרת משטח הטלה מתחת לאבנים או בין סדקי סלעים, בו היא מצמידה את הביצים כאשר הן מסודרות ב"נקניקיות" שמכילות 3–4 ביצים באחת. משטח המלטה יחיד מכיל בין 3,000 ל-6,000 ביצים. הצעירים זהים לחלוטין לבוגרים, מלבד זרועות הציד הקצרות יחסית. הם חיים זמן קצר בקרקעית ואז עוברים למים הפתוחים. בגרות מינית מתרחשת בגיל שנה, אורך חיים כשנה וחצי עד שנתיים. מדיה וקבצים בנושא לוליגו שקוף בוויקישיתוף לוליגו שקוף, באתר ITIS (באנגלית) לוליגו שקוף, באתר NCBI (באנגלית) לוליגו שקוף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוליגו שקוף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוליגו שקוף, באתר GBIF (באנגלית) גיל ססובר, החלה עונת הקלמארי, אז מה עושים איתו?, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2015 לוליגו שקוף באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית
מפרץ מגנט (אנטארקטיקה)

מפרץ מגנט (באנגלית: Magnet Bay) הוא מפרץ רדוד, בצידו הצפון מערבי של מישור אדוארד השמיני שבאנטארקטיקה. המפרץ ממוקם 9 קילומטים מערבית לכף דייוויס. רוחב פתחו של המפרץ 13 קילומטרים, ואורכו (לכיוון היבשת) 3.7 קילומטרים. פיטר קמפ, אשר הפליג על הספינה מגנט (Magnet) בשנת 1833, ראה לראשונה את חוף היבשת באזור זה. משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929, סברה כי המפרץ משתרע בין כף דייוויס לכף בורלי. משלחת לארס כריסטנסן אשר חקרה את האזור בין השנים 1937–1936, גילתה כי המפרץ קטן יותר בשטחו (ממה שחשבה משלחתו של מוסון). שמו של המפרץ ניתן לו על ידי מוסון. מוסון קרא למפרץ על שם הספינה מגנט (ספינתו של קמפ). מפרץ מגנט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ מגנט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
מדצויה

מדצויה (שם מדעי: Madtsoia) הוא סוג של נחש נכחד ענקי אשר חי במשך הקרטיקון העליון, ושרד לאחר הכחדת הקרטיקון עד תקופת האאוקן בטווח של 89.3-37.3 מיליון שנה. בסוג זה ישנם 5 מינים אשר התגלו בארגנטינה, ברזיל, בספרד, בהודו, במדגסקר ובניז'ר. המאובנים לא שלמים ובדרך כלל נמצאים מהם החוליות שלאורך הגוף. הוא סווג לראשונה ב-1933 בידי החוקר האמריקאי ג'ורג' גיילורד סימפסון. המדצויה היה שייך לנחשים הקדומים ממשפחת המדצואידיים (אם כי כמה חוקרים סוברים שהיה שייך למשפחה אחרת) ומהנחשים הגדולים ביותר. אורך המינים הגיע ל-1.8 עד 5 מטרים. הדימוי הרווח של הנחש מדמה לו מראה של רב חנק מצוי אשר השתמש בחוליות הרבות כדי למעוך את קורבנותיו ולאחר מכן לבלוע אותם בשלמותם. עם זאת אין קרבה אמיתית למשפחת החנקיים או בכלל למשפחת נחשים קיימת. נחש זה כנראה ניזון מיונקים קטנים ואף מדינוזאורים צעירים. לאחר ההכחדה נראה ששניזון מיונקים בינוניים שהלכו וגדלו לאיטם, עופות ואף מתנינאים קטנים. לא ברור איך נחש זה שרד את הכחדת הדינוזאורים. אולי חילופי החומרים והדם החם שלו עזר לו לשרוד תקופות רעב ולשקוע בשינה עמוקה, מה שעזר לו לחמוק מהתקופות הקשות. גיגנטופיס וונאמבי מדיה וקבצים בנושא מדצויה בוויקישיתוף מדצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מדצויה, באתר GBIF (באנגלית)
משה שרון (סופר)

משה שרון (נולד בו' בניסן ה'תשל"ח, 13 באפריל 1978) הוא סופר, מרצה ומאמן אישי ישראלי. נולד ביקנעם עילית להורים חילוניים: ליוסף - בעל רשת מזנונים בבתי ספר, ורוזי - חשבת שכר בעייריה. למד בפנימיית שטיינברג ובית הספר התיכון "כצנלסון" בכפר סבא במגמות פסיכולוגיה וספרות. בשנות התיכון התיידד עם נערה שלמדה קבלה, ובעקבות כך החל ללמוד את הנושא. בצה"ל שירת כנהג אמבולנס ומפקד מחלקה בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים. הוא התחתן בגיל 25, והחל לעסוק בכתיבה. בגיל 27 החל תהליך של חזרה בתשובה ולמד אצל הרב מרדכי שיינברגר. הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה והתנהגות ארגונית מאוניברסיטת בר-אילן. בין השנים 2000–2005 ניהל את סניף תל אביב של מכללת "הנקודה שבלב" מבית קבלה לעם. בין השנים 2010–2012 למד כתיבה יוצרת בבית הספר לכתיבה "סדנאות הבית" של אשכול נבו ואורית גידלי. משנת 2016 מכשיר מאמנים ומטפלים לצד אהרון דרמון במסגרת "טוב ומיטיב" - הכשרת מאמנים ומטפלים ברוח היהדות. אייכה, הוצאת רימונים, 2013 יום ליום, הוצאת פראג, 2015 עשרה נכנסו לפרד"ס, הוצאת ספר טוב, 2017 הנסיך קוקוריקו (ספר ילדים), איורים: נעמה להב, הוצאת דברי שיר, 2020 אחי אהרן ואמא בהריון (ספר ילדים), איורים: שלהבתיה זיס, פראג הוצאה לאור, 2024 "העולם לא יכול להתקיים בלעדיך", הוצאת ספר טוב, 2016 "זוגות זוגות", הוצאת דברי שיר, 2018 "נפלאות הכעס", הוצאת דברי שיר, 2019 "קליפות הנפש", הוצאת דברי שיר, 2022 נשוי ואב לארבע, והם מתגוררים בראש העין. מדיה וקבצים בנושא משה שרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משה שרון משה שרון, ברשת החברתית פייסבוק סרטונים בערוץ של משה שרון, באתר יוטיוב הספרים של משה שרון, באתר "סימניה" משה שרון, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל חמש דקות על קבלה - מספיק להתפלסף, סרטון באתר יוטיוב פרק בסדרת "שאלה תשובה" בהשתתפותו, סרטון באתר יוטיוב חגית אלמקייס, יצאתי מעצמי, תיכף אשוב: להתחבר לעצמנו מחדש, באתר nrg‏, 14 במרץ 2011 ערן קמינסקי, זה שיודע לשאול, באתר "מודיעין ניוז", 9 בספטמבר 2013 טלי פרקש, איש בורח מחתונה, באתר ynet, 6 ביוני 2013 אהוד מקסימוב, מרוץ שליחים, בעיתון "מקור ראשון", 22 ביוני 2016 על אהבה כבוד וקבלה: ריאיון עם משה שרון, 29 באוגוסט 2017 אהוד מקסימוב, ‏"האגו עושה הכי הרבה בלגן בין בני זוג", בעיתון מקור ראשון, 27 ביולי 2018 אהוד מקסימוב, מרוץ שליחים, בעיתון "מקור ראשון", 22 ביוני 2016 משה שרון מלמד קבלה את רמי קליינשטיין, סרטון באתר יוטיוב טוב ומיטיב - הכשרת מאמנים ומטפלים ברוח היהדות
כד הקמח (שיר)

כד הקמח הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר וביצעה להקת פיקוד צפון. השיר יצא לאור בשנת 1986. בשנת 1978 פורקה להקת פיקוד צפון על פי החלטתו של הרמטכ"ל רפאל איתן לפרק את הלהקות הצבאיות. באמצע שנות ה-80 חודשה פעילות הלהקה. השיר נכלל בתוכניתה "בוא עכשיו". בין חברי הלהקה בתקופה זו היו דני שטג, מיכל נחמן (צפיר), משה בן בסט, רפי וינשטוק, שירה פרבר, ומירי טננבוים (נבו). "כד הקמח" היה לשיר המצליח ביותר מתוכנית זו. לאחר תוכנית זו ירדה קרנה של הלהקה. השיר עוסק בסיפור המקראי אודות אליהו הנביא והבצורת והאישה האלמנה מצרפת. בתחילת השיר מוזכר פרק י"ז בספר מלכים א'. על פי הסיפור המקראי ניבא אליהו שתשרור בצורת בארץ ואכן כך קרה. ה' מורה לאליהו להסתתר בנחל כרית שם העורבים מספקים לו מזון. לאחר מכן הוא מצווה להגיע לבית של אלמנה שגרה בצרפת שליד צידון. אליהו ביקש ממנה לחם ומים. האלמנה הסכימה לתת לו מים, אך סרבה לתת לו לחם, כיוון שלדבריה הלחם עלול להגמר. אליהו הבטיח לה שכד הקמח לא תכלה וצפחת השמן לא תחסר, ואכן כך קרה. בנוסף, בנה של האלמנה מת[דרושה הבהרה], ואליהו הצליח להחזירו לחיים. על בסיס הבטחתו לאלמנה, יצרה נעמי שמר את הפזמון החוזר "כד הקמח לא תכלה וצפחת השמן לא תחסר". במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה-25. סרטון השיר "כד הקמח" באתר יוטיוב "כד הקמח" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "כד הקמח" באתר שירונט כד הקמח לא תיכלה, באתר מיזם 929 - תנ"ך ביחד בוא עכשיו, אתר "שרים במדים"
מטפלזיה

מטפלזיה (באנגלית: Metaplasia) פירושה שינוי הפיך ברקמה הנגרם כאשר סוג תא בוגר אחד מוחלף על ידי סוג תא בוגר אחר. ההחלפה נגרמת פעמים רבות עקב חשיפה לגירוי מתמיד כתוצאה מדלקת או חשיפה לחומרים כימיים. המטפלזיה מאפשרת לגוף להחליף את הרקמה הנחשפת לתנאים הקשים בתאים עמידים יותר. בניגוד לדיספלזיה מטפלזיה אינה נחשבת כשלב קדם סרטני כיוון שלא מעורבים בה מוטציות, בנוסף בניגוד לדיסלפסיה במטפלזיה תאים בוגרים מסוג אחד לא מתמיינים לתאים מסוג שונה, אלא תאי פרקורסור (תאי גזע) מתמיינים לתאים מסוג שונה. מטפלזיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמנון החוף

תְּמָנוּן החוף או תְּמָנוּן סְלָעִים וכן תמנון מצוי (שם מדעי: Octopus vulgaris), הוא מין המשתייך לתמנונאים. הוא בעל שמונה זרועות ציד ארוכות השוות באורכן, שעל כל אחת מהן שתי שורות של כפתורי הצמדה. הוא בעל לסתות חומות חזקות ובלוטות רוק המפרישות חומר ארסי. הוא טורף פעיל בשעות היום, וצד דגים, סרטנאים ולפעמים גם רכיכות באמצעות קידוח חור בקונכיותיהן. בשעת סכנה הוא נוטה לברוח באמצעות זינוק-שחיה, תוך פליטת ענן דיו שחור וסמיך. עונת הרבייה היא בתחילת האביב, ונקבת תמנון החוף מטילה את הביציות שלה (בין 400-120 אלף) במים רדודים, לאורך תקופה הנמשכת כחודש. משך הדגירה על הביצים הוא 25–60 ימים, בהם הנקבה מפסיקה לאכול. רבות מהנקבות מתות לאחר הבקיעה. אורכו של תמנון החוף (כולל הזרועות) הוא 1.2 מטר אצל הנקבה, ו-1.3 מטר אצל הזכר. זהו מין שכיח, אשר נמצא באזור הכרית, החופים הסלעיים ואף בעומק הים (עד לעומק של 292 מטר). הוא נפוץ במזרח הים התיכון ובמערבו, במזרח האוקיינוס האטלנטי, בין איי בריטניה לסנגל, אנגולה ודרום אפריקה, ובמערב האוקיינוס האטלנטי, מאמריקה הצפונית עד פלורידה ואיי ברמודה. מערכת העצבים: לתמנון המצוי קיים היעדר ייצוג סומטוסנסורי במערכת העצבים המרכזית (Hochner 2009). בשונה מאורגניזמים אחרים ממשפחת הרכיכות, לתמנון המצוי ישנה מערכת עצבים מרכזית שונה. מספר הנוירונים הכולל במערכת העצבים של התמנון מגיע ל-500 מיליון נוירונים, מתוכם מתרכזים כ-350 מיליון במערכת העצבים הפריפריאלית שבזרועותיו, בעוד ש-50 מיליון נוירונים מתרכזים במערכת העצבים המרכזית שלו. מערכת העצבים המרכזית ומערכת העצבים הפריפריאלית יוצרים יחדיו מערכת משולבת, לפיה מערכת העצבים הפריפריאלית מעבירה כמות גדולה של מידע סנסורי למוח (Young, 1971). ניכר כי מערכת העצבים הפריפריאלית שולטת במספר פעולות מורכבות שמבוצעות על ידי כל זרוע  (Gutfreund, 2006). מערכת אסטרטגית ייחודיות זו של פישוט השליטה המוטורית מאפשרת לתמנון לבצע משימות מורכבות ומתואמות. מדיה וקבצים בנושא תמנון החוף בוויקישיתוף תמנון החוף, באתר ITIS (באנגלית) תמנון החוף, באתר NCBI (באנגלית) תמנון החוף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תמנון החוף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תמנון החוף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תמנון החוף, באתר GBIF (באנגלית) גיל ססובר, יש לי חולשה לתמנונים, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2015 תמנון החוף באתר הרשימה האדומה של IUCN אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, 1983. כרך 4 - החיים במים, עמוד 83 מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית
מפרץ מגנט

האם התכוונתם ל... מפרץ מגנט (אנטארקטיקה) – מפרץ בסמוך למישור אדוארד השמיני באנטארקטיקה מפרץ מגנט (ניו זילנד) – מפרץ בקנטרברי שבאי הדרומי של ניו זילנד שמורת מפרץ מגנט – שמורת טבע בקנטרברי שבאי הדרומי של ניו זילנד מפרץ מגנט (אונטריו) – מפרץ בפרובינציית אונטריו שבקנדה מפרץ מגנט (נונאווט) – מפרץ בטריטוריית נונאווט שבקנדה
יחסי גינאה ביסאו – צרפת

יחסי גינאה ביסאו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה הצרפתית. מריה אדייטו דג'אלט נדינגנה, השרה של גינאה ביסאו לשיתוף פעולה ודיאספורה, ביקרה בצרפת במאי 2009 ונפגשה עם השר לשיתוף פעולה ולפרנקופוני, אלן ז'וינדה. בשנת 2013 הזמינה צרפת את ראש ממשלת גינאה ביסאו לוועידת האליזה לשלום באפריקה. מלבד זאת, היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות הם יחסים זניחים. היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם זניחים. צרפת מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בביסאו, בירת המדינה. גינאה ביסאו מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גינאה ביסאו – צרפת בוויקישיתוף Guinea-Bissau, אתר משרד החוץ הצרפתי EMBASSY OF FRANCE IN BISSAU, GUINEA-BISSAU EMBASSY OF GUINEA-BISSAU IN PARIS, FRANCE
נחש שיחים מנומר

נחש שיחים מנומר (שם מדעי: Philothamnus semivariegatus) הוא מין נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים החי בין ענפי שיחים ועצים בסוואנות של אפריקה. נחש זה מגיע לאורך 60–90 ס"מ ובעל גוון ירוק וצהוב מלמטה, עם כתמים שחורים קטנים עליו. הראש קטן עם עיניים זהובות גדולות. הגוף מתפתל ביותר בצורה העוזרת לו להיאחז בענפים. הנחש מצוי מדרום אפריקה, צפונה עד סודאן ואוגנדה, מערבה עד גינאה ומזרחה עד טנזניה. הנחש מצוי באזורי סוואנה בעלי צמחייה נמוכה. הוא פעיל במשך היום ואז מחפש באמצעות ראייתו החדה או לשונו צפרדעים ולטאות שאותם הוא בולע בבת אחת. הנחש מסוגל גם להתחפר ולשחות היטב בעת הצורך. נקבת הנחש מטילה 3–12 ביצים בכל קיץ והצאצאים בוקעים באורך 25 סנטימטרים. נחשים אלה אינם תוקפניים לאדם והם יברחו במהירות, כיוון שהם חסרי ארס. מסיבה זו לא מוצאים אותם תמיד, גם בסביבות בהם הם נפוצים. מין זה הוא קשה לגידול בשבי עקב תוקפנותו ועקב הרגלי אכילתו הבררנית. מדיה וקבצים בנושא נחש שיחים מנומר בוויקישיתוף נחש שיחים מנומר, באתר ITIS (באנגלית) נחש שיחים מנומר, באתר NCBI (באנגלית) נחש שיחים מנומר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש שיחים מנומר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש שיחים מנומר, באתר GBIF (באנגלית) נחש שיחים מנומר באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלכוהול

האם התכוונתם ל... אלכוהולים – כינוי לכוהלים, משפחה של תרכובות אורגניות, ראו כוהל אלכוהול – כינויו העממי של הכוהל הידוע ביותר – אֶתָנוֹל משקה אלכוהולי – משקה אלכוהולי, שם כולל לכל המשקאות המכילים אתנול אלכוהוליזם – התמכרות למשקאות אלכוהוליים
אברהם ואן קלרט

אברהם ואן קלרט (בהולנדית: Abraham van Calraet או Kalraat;‏ 7–12 באוקטובר 1642 – 11 ביוני 1722) היה צייר וחרט הולנדי בתור הזהב. הוא למד לצייר מאמיליוס וסמואל הוף שהיו פסלים ידועים בעיר דורדרכט שבה נולד. לאחר שלמד לפסל, עבר אברהם הצעיר לתחום הציור ותחילה החל בציור פירות, תוך כדי עזרה לאביו שהיה פסל עץ. הוא התגורר כל חייו בדורדרכט, וככל הנראה היה תלמידו של אלברט קאופ, צייר הולנדי ידוע בתור הזהב ההולנדי, שהיה בן דורו. בציורים רבים של קלרט מופיעה חתימתו של קאופ בחלקם העליון. קלרט זכה לחשיפה מחודשת על ידי ההיסטוריון ואספן האמנות, אברהם ברדיוס, אשר ייחס אליו מחדש שני ציורי טבע דומם שעד כה נחשבו לציוריו של קאופ. ההיסטוריון ואספן האמנות, קורנליוס הופסטדה דה גרוט, התנגד אליו בתוקף והשאלה אם קאופ או קלרט ציירו את הציורים הסלימה לעיתונים ההולנדיים לאחר שמבקר האמנות פריץ לוגט הודיע על ציור חדש של אברהם קלרט שמוצג במוזיאון פרנס הלס בשנת 1915. ברדיוס "זכה" בוויכוח ומרבית הייחוסים שלו עדיין תקפים כיום. קלרט ידוע כיום ביצירות טבע דומם עם פירות ובנופים עם סוסים. הוא היה המורה של אחיו הצעיר, צייר הנוף ברנט ואן קלרט. מדיה וקבצים בנושא אברהם ואן קלרט בוויקישיתוף עבודות וספרות על אברהם ואן קלרט Bol, Laurens J., 1898-1994., 'Goede onbekenden' : hedendaagse herkenning en waardering van verscholen, voorbijgezien en onderschat talent, Utrecht: Tableau, 1982 Abraham van Kalraat biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) מאת ארנולד הוברקן, הספרייה הדיגיטלית לספרות הולנדית Abraham van Calraet RKD entry
יוהאן בקמן

יוהאן בקמן (גרמנית: Johann Beckmann‏; 4 ביוני 1739 - 3 בפברואר 1811) היה היסטוריון וסופר גרמני שלראשונה השתמש במונח "טכנולוגיה". יוהאן בקמן נולד בעיר הויה בסקסוניה התחתית (אז חלק של נסיכות הבוחר מהנובר) למשפחת פקיד ממשלתי. לאחר סיום בית הספר בשטאדה הוא למד באוניברסיטת גטינגן. לאחר סיום הלימודים יוהאן בקמן ערך סיור בבראונשווייג והולנד במהלכו חקר מכרות, מפעלים ומוזיאונים לטבע. בשנת 1763 בהזמנת אנטון פרדריך בישינג הוא עבר לסנקט פטרבורג ולימד שם בגימנסיון גרמני. לאחר סיום כהונת המשרה הוא נסעה לשוודיה בה הכיר של קארל לינאוס. בשנת 1766 יוהאן בקמן החל ללמד באוניברסיטת גטינגן ובשנת 1770 התמנה לפרופסור. בשנת 1768 הוא הקים באוניברסיטה את הגן הבוטני על בסיס רעיונות של קארל לינאוס. במהלך הרצאות הוא לקח את הסטודנטים לבתי המלאכה במטרה להקנות יכולות פרקטיות. הוא פרסם ספר History of Inventions, discoveries and origins בה תיאר את ההמצאות של המאה ה-18 ובשנת 1772 לראשונה השתמש במונח "טכנולוגיה". יוהאן בקמן היה חבר במספר אגודות מדעיות לרבות האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. הוא נפטר בשנת 1811. De historia naturalis veterum libellus primus, 1766 מדיה וקבצים בנושא יוהאן בקמן בוויקישיתוף כתבי יוהאן בקמן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופו של מילטון לוי

סופו של מילטון לוי הוא סרט פשע ישראלי משנת 1981, בכתיבתו ובבימויו של נסים דיין, עם אושיק לוי ודב גליקמן בתפקידים הראשיים. הפקת הסרט החלה בסוף שנת 1979 בסיוע הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים. תחילה לוהק לצד אושיק לוי השחקן חנן גולדבלט, אך מאחר שנסע לסיבוב הופעות בארצות הברית, הוא הוחלף בדב גליקמן. צילומי הסרט החלו בנובמבר 1979. בגלל התקציב המוגבל, השחקנים בסרט לא קיבלו שכר, אלא הבטחה לחלק ברווחים העתידים של הסרט, במידה והוא יזכה להצלחה מסחרית. הסרט יצא לאקרנים ביולי 1981. העלילה היא על פועל מובטל שעקב מצוקה כלכלית נקלע לפשע עד לסופו המר. מילטון לוי (אושיק לוי) הוא פועל במפעל מתכת שעובד קשה לכלכל את משפחתו ומסתבך בהלוואות לשוק האפור. על רקע מצבו הוא רב כל הזמן עם אשתו דינה (אהובה קרן). דני (דב גליקמן) הוא חברו הקרוב של מילטון. הוא חזר מארצות הברית ארצה לאחר חמש שנים לאחר שעסק בעסקים מפוקפקים. גם לו חייב מילטון כסף. הוא גר כעת בדירתה של חברתו תרזה (רחל דיין) שהייתה בעבר חברתו של מילטון. תרזה רוצה להיות זמרת ומופיעה לפני האמרגן ג'קי (ניסן נתיב), אך הוא לא מתרשם ממנה. משפחתו של מילטון כוללת גם את גיסו אברם (יעקב אשכנזי) הנשוי לאחותו רבקה (יהודית מילוא), את הוריו הגרושים לאה (לילית נגר) ואביו (אבנר חזקיהו) ודודו זכי (יוסף שילוח). האב הוא מתווך נדל"ן כושל שמבקש ממילטון לחתום לו כערב על עסקותיו והדוד זכי הוא חולה סרטן ומכור לתרופות. כולם מצפים למותה של הסבתא כדי לחלוק את ביתה ורכושה. מזכירת המפעל מאשה (רבקה גור) מוסרת למילטון מכתב פיטורין ומצבו מתחיל להידרדר. דני לוחץ עליו כל הזמן "לעשות מכה", ומילטון מסכים לבסוף. דני מתחיל לצרוך סמים עוזב את תרזה ומנהל יחסים עם רבקה, דבר שמביא לסכסוך קשה בין השניים ומילטון חוזר לתרזה. רבקה מודיעה לדני שלסבתא החולה יש כסף בבית ודני פורץ לביתה, אך לא מוצא דבר. זה מוציא את מילטון מדעתו והוא הולך לחפש את דני ולומר לו מה שהוא חושב עליו, אך דני מקדים אותו, יורה והורג אותו. "סופו של מילטון לוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סופו של מילטון לוי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "סופו של מילטון לוי", באתר אידיבי "סופו של מילטון לוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סופו של מילטון לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורת אורי קליין, קולנוע על־פי תהום, דבר, 29 במאי 1981 אושיק לוי יככב בתפקיד מילטון לוי, מעריב, 10 באוקטובר 1979 שינויים ב"מילטון לוי", מעריב, 14 בנובמבר 1979 יעקב בר-און, כבר לא על אש קטנה, דבר, 3 ביוני 1981
עולמו של אלמו

עולמו של אלמו (באנגלית: Elmo's World) היא סדרת טלוויזיה לילדים מבית היוצר של Sesame Workshop, חברת ההפקה של "רחוב סומסום". הדמות הראשית היא אלמו, מפלצת אדומה ופרוותית שמקורה בסדרות "החבובות" ו"רחוב סומסום". בישראל דובבה הסדרה לעברית, ושודרה בשנת 2005 בערוץ הופ!. הגרסה המחודשת של הסדרה שודרה החל משנת 2019, כיום הסדרה משודרת בערוץ לולי. אלמו הופך בדמיונו את חדר השינה שלו לעולם מצויר בגיר וקורא לו "עולמו של אלמו". אל חדר השינה הוא מזמין ילדים על-מנת לשחק יחדיו ולחקור נושאים מחיי היום יום. אלמו וחבריו חוקרים נושאים מלמדים כמו צורות, יוגה, בועות, ירקות, בגדים ועננים ומוצאים פתרונות לבעיות שונות בעזרת משחקים. בסוף כל פרק אלמו מזמין את הקהל להצטרף אליו לריקוד סיום מצחיק ומהנה. אל העונה השנייה מצטרפים אל אלמו חברים חדשים - סמארטי הטלפון החכם, אדון וגברת צחוקי וכלבם שמודל. "עולמו של אלמו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עולמו של אלמו באתר הופ! Elmo's World באתר Sesame Street