laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
I Luh Ya Papi

I Luh Ya Papi הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז מתוך אלבומה השמיני, A.K.A.. השיר יצא לאור כסינגל הראשון ממנו ב-11 במרץ 2014, תחת חסותה של חברת התקליטים, קפיטול רקורדס, בשיתוף הראפר פרנץ' מונטנה, אשר בהמשך שיתף איתה פעולה גם בגרסת הרמיקס שיצאה עבור השיר "Same Girl". השיר הגיע אל המקום ה-77 במצעד הבילבורד הוט 100, ה-170 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-32 במצעד שבפלנדריה. השיר נכתב על ידי נואל פישר, אנדרה פרוקטור, כרים חרבוש, טינשיי ולופז עצמה והופק על ידי נואל פישר וקורי רוני. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר היפ-הופ בליווי סינתסייזר וצלילים מתכתיים ומבחינה לירית מכיל רמזים והתייחסויות לגופה של לופז. לופז הודיעה על יציאת השיר בתחילת 2014. ב-2013 הוציאה לופז את השיר "Live It Up", בשיתוף הראפר פיטבול. שיר זה היה אמור לשמש כסינגל המוביל מתוך אלבום אך לבסוף הוחלט כי השיר ישמש כסינגלה הראשון במקומו ו-"Live It Up", לא נכנס לאלבום. השיר נחשף לראשונה בעונה ה-13 של התוכנית אמריקן איידול שם לופז משמת גם כשופטת. בנוסף לופז גם קידמה את השיר במספר הופעות נוספות. ב-5 במרץ 2014, השיר נחשף לראשונה בתחנת הרדיו Power 106 וב-11 במרץ, הוא שוחרר להורדה דיגיטלית באופן רשמי. בנוסף לגרסה הזו שוחררה לשיר גרסת רמיקס בשיתוף הראפר ביג שון. השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את הפזמון הקליט ואת השובבות שלו אך מתחו ביקורת על השם של השיר. ב-4 במרץ נחשפו תמונות מתוך הקליפ בו נראית לופז על יאכטה בתלבושת לבנה. יומיים לאחר שחרור השיר שוחרר גם הקליפ. הקליפ לשיר בוים על ידי ג'סי טררו אשר שיתף פעולה עם לופז בעבר. הקליפ צולם במיאמי ומציג את לופז בפנטזיה שלה בעקבות התפיסה שלה המתארת גברים. הקליפ קיבל ביקורות חיוביות בשל העובדה שוא מציג את נושא ההתמודדות עם סקסיזם בעולם המוזיקה. מידע על היצירה "I Luh Ya Papi" באתר Discogs סרטון השיר "I Luh Ya Papi" באתר יוטיוב "Jennifer Lopez Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-27. Jennifer Lopez | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Jennifer Lopez feat. French Montana - I Luh Ya Papi, ultratop.be Tinashe Wrote J. Lo’s “I Luh Ya Papi”, The FADER (באנגלית) "Jennifer Lopez, Pitbull 'Live It Up' on New Single: Listen". Billboard. נבדק ב-2018-01-27. 7digital Canada | High-quality Digital Music Downloads, 7digital (באנגלית) I Luh Ya Papi (2014) | Jennifer Lopez / French Montana | MP3 Downloads 7digital United States, ‏2014-05-25 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27 I Luh Ya Papi, נבדק ב-2018-01-27
אריסטובולוס מקסנדריה

אריסטובולוס מקסנדריה (באנגלית: Aristobulus of Cassandreia; המחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס – לאחר 301 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, בנו של אריסטובולוס, שכפי הנראה הגיע מפוקיס (אנ') והתיישב בעיר קסנדריה (אנ') (Κασσάνδρεια) במוקדון. אריסטובולוס היה כנראה חברו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, אביו של אלכסנדר הגדול, והוא התלווה אל אלכסנדר במסעות המלחמה שלו באסיה. מאחר שהוא אינו נזכר כמשתתף בקרבות, ההשערה היא שהוא שירת במסעות המלחמה כמהנדס צבאי או כפקיד בכיר אזרחי. בהיותו חבר קרוב של אלכסנדר עצמו, נהנה מאמונו והופקד בידיו תיקון קברו של כורש בפסארגאדה. אריסטובולוס כתב דיווח, בעיקר גאוגרפי ואתנולוגי. על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, נאמר על אריסטובולוס כי חי מעל 90 שנה והחל לכתוב את חיבורו ההיסטורי על כיבושיו של אלכסנדר בגיל 84, במהלך מסע המלחמה שלו להודו. החיבור אבד אמנם, אולם יחד עם הביוגרפיה מאת תלמי הראשון (סוטר) וה"אינדיקה" של נארכוס, הוא היה אחד המקורות החשובים ביותר לאנבסיס של אריאנוס - המקור העיקרי שיש בידנו על אלכסנדר מוקדון. עבודתו נזכרת פעמים רבות גם אצל אתנאיוס, פלוטרכוס וסטראבון, היא שרדה רק בציטוטים שנעשו על ידי אחרים, אולם ישנם סימנים המצביעים על כך שלא כולם אותנטיים. ניתן להבחין כי אריסטובולוס היה ממעריציו הגדולים ביותר של אלכסנדר, מאחר שכאשר יש יותר מסיפור אחד על אותו אירוע, אריסטובולוס בדרך כלל מספק את הגרסה האוהדת יותר. למשל, כל המקורות מסכימים על כך שאלכסנדר היה שתיין כבד, אולם אריסטובולוס מסביר שעשה זאת רק כי אהב להיות עם חבריו. וכאשר אלכסנדר השיכור הרג את קלייטוס השחור, אריסטובולוס מסביר כי הייתה זו טעות של קלייטוס עצמו. ובזמן שתלמי כתב שאלכסנדר ציווה לצלוב את קליסתנס, שביקר אותו בפומבי, טען אריסטובולוס כי האיש מת בכלא. סביר להניח שמוטיב ה"פוטוס" (השתוקקות) נכנס לספרות על אלכסנדר הגדול על ידי אריסטובולוס. מוטיב זה היה דרך טובה לתאר את המניע הפנימי של אלכסנדר. ייתכן ואריסטובולוס חי באלכסנדריה ומת בקסנדריה לאחר שנת 301 לפנה"ס. אריסטובולוס, באתר livius.org אריסטובולוס, באתר livius.org אריסטובולוס, William Smith's Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867 Lucian, Macrobii, 22 (באנגלית) Athenaeus, The Deipnosophistae, Book II, 43, D; Book VI, 251, A; Book X, 434, D; Book XII, 513, F; 530, B פלוטרכוס, חיי אישים, אלכסנדר, פרק 15, סעיף 2; פרק 16, סעיף 15; פרק 18, סעיף 4; פרק 21, סעיף 9; פרק 46, סעיף 2; פרק 75, סעיף 6. למשל: סטראבון, גאוגרפיקה, ספר 11, פרק 7.
פוליטינט

אתר האינטרנט פוליטינט אפשר לגולשים להציע הפניות לתכנים שהם מייצרים בבלוגים, יומני רשת, דיונים בפורומים פוליטיים ובאלבומי תמונות באינטרנט. מערכת פוליטינט עברה על ההפניות ואם היא מצאה אותן כמתאימות, הן התפרסמו באתר. לצדה של כל הפנייה הופיע דירוג הגולשים, כדי שניתן יהיה להבחין מיד בהפניות המומלצות. פוליטינט, שהוקם בידי עמיחי יעקבי, עיתונאי מחשבים ומומחה תוכן, ויריב חבוט, מייסד אתר הבלוגים "ישראבלוג", היה אתר עצמאי ונטול עמדה פוליטית שהוקם במטרה ללוות את מסע בחירות 2006, כפי שהתבטא על ידי הגולשים ברשת. חברי מפלגות רבים פרסמו בפוליטינט מידע ממקור ראשון ומזווית אישית על התרחשויות חמות והתפתחויות הקמפיינים. בין הכותבים באתר נמנו עיתונאים ופוליטיקאים כאורי אבנרי, לוי יצחק הירושלמי, דניאל בלוך, רומן ברונפמן, דב חנין ורבים אחרים שכתבו יומן דעות אישי באינטרנט. האתר הביא את דבריהם כפי שנכתבו מבלי שיהיו כפופים לשיקולי עריכה ופוליטיקה מערכתית פנימית. לצדם כתבו בפוליטינט גם בלוגרים וגולשים מעורבים ופעילים פוליטיים מכל קצות הקשת. באתר הופיעה רשימה של הנושאים הבוערים שעל סדר היום, שהתעדכנה באופן אוטומטי מתוך תוכני הגולשים. לאחר הבחירות המשיך האתר לשמש את הכותבים לריכוז השיח הפוליטי ברשת הישראלית. אתר פוליטינט נסגר בסוף 2009. כתבה באתר nrg על פוליטינט כתבה על הקמת האתר ב"net מגזין"
אפוטקס

אפוטקס (Apotex) הוא תאגיד תרופות קנדי, והיצרן הגדול ביותר של תרופות גנריות בקנדה המוכר בלמעלה ממיליארד דולר קנדיים בשנה. אפוטקס נוסדה בשנת 1974 על ידי בארי שרמן. נכון ל-2016 העסיקה החברה למעלה מ־10,000 איש, מייצרת יותר מ־300 מוצרים הנמכרים ב־115 מדינות. החברה מייצרת ומפיצה תרופות גנריות למגוון מחלות בהן סרטן, סוכרת, כולסטרול גבוה, גלאוקומה, זיהומים ויתר לחץ דם. אפוטקס חברה בהתאחדות חברות הפרמה הגנריות בקנדה (CGPA), התאחדות יצרניות התרופות הגנריות (GPhA), וחברה שלא מן המניין במכון בריאות החיות הקנדי (CAHI) וההתאחדות הקנדית לניהול הפצת תרופות (CAPDM). ב-1980 הייתה אפוטקס הראשונה לשווק גרסה גנרית של התרופה ללחץ דם פרופנולול. באמצע שנות התשעים הרוויחה אפוטקס ממכירות כ־700 מיליון דולר בשנה, ובכך היא שלטה ב-40% משוק התרופות הגנריות בקנדה. ב־2003 החלה אפוטקס לשווק לראשונה גרסה גנרית של התרופה נוגדת הדיכאון פארוקסטין, שבמקור נרשמה בפטנט על ידי החברה הבריטית גלקסו סמית' קליין. שיווק התרופה נעשה "בסיכון", לפני תום הדיונים בנוגע לפטנט בין החברה לגלקסו סמית' קליין. ב־2006 הסכימו היצרניות ובעלות הפטנט של תרופת פלוויקס (Plavix) סאנופי אוונטיס ובריסטול מאיירס סקוויב עם אפוטקס לישב את התביעה שלהן בעניין הפטנט. במסגרת ההסכם הסכימה החברה שלא לשווק גרסה גנרית של פלוויקס עד ספטמבר 2011 בתמורה לסכום כסף שלא פורסם. במסגרת ההסכם נכלל סעיף שאפשר לאפוטקס להתחיל לשווק את הגרסה הגנרית בארצות הברית עוד לפני תום הפטנט, במקרה שבו ההסכם ביניהן לא יתקבל על ידי משרד הסחר הפדרלי האמריקאי. ביולי ההסכם לא אושר בארצות הברית, וב־8 באוגוסט 2006 החלה אפוטקס לשווק את הגרסה הגנרית, כשבמשך חמישה ימים שבהם התאפשר לה לייצר את התרופה הציפה החברה את השוק במלאי לחודשים של הגרסה הגנרית. ב־2007 רכשה אפוטקס את יצרנית התרופות הגנרית הבלגית Topgen ESV על מנת להרחיב את עסקיה של אפוטקס באירופה. באותה השנה רכשה החברה גם את החברה הספרדית Lareq Pharma SL מידי Industria Quimica Y Farmaceutica כדי להרחיב את נוכחותה במערב אירופה. ב־2010 השיקה אפוטקס גרסה גנרית של התרופה להורדת כולסטרול ליפיטור של פייזר בקנדה, לאחר דיונים עם פייזר בנוגע לפטנט שנמשכו ארבע שנים. הגרסה הגנרית ששיווקה אפוטקס שווקה בשם Apo-Atorvastatin. ב־2012 החלה החברה לשווק Apo-Rosuvastatin, גרסה גנרית של התרופה הקרדיווסקולרית קרסטור שפותחה ונרשמה במקור על ידי אסטרהזניקה. ב־2010 הוצבה אפוטקס במקום השמיני ברשימת יצרניות התרופות הגנריות הגדולות בארצות הברית בדוח של FiercePharma, שהתבססה על מכירות במהלך שנת 2009. ב־2013 השיקה אפוטקס גרסה ביוסימילרית של ניאולסטה של אמג'ן באירופה, המיועדת לטיפול בחולי סרטן המקבלים טיפול כימותרפיה. הגרסה של אפוטקס לתרופה נקראת גרטופיל (Grastofil) ורשומה באירופה על ידי Stada Arzneimittel. ביולי 2017 תבעה טבע תעשיות פרמצבטיות את אפוטקס ומנכ״ל החברה ג'רמי דסאי וכן עובדת לשעבר בטבע ברינדר סנדהו, בטענה לגניבת סודות מסחריים. בינואר 2018 התפטר ג'רמי דסאי. ב־15 בדצמבר 2017 נמצאה גופתו של מייסד החברה ברנרד שרמן ושל אשתו בביתם, ומשטרת טורונטו חקרה את המקרה בחשד שנרצחו. מדיה וקבצים בנושא אפוטקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפוטקס "The real Barry Sherman". The Globe and Mail. 24 בנובמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) "A Generic Drug Tale, With an Ending Yet to Be Written". The New York Times. 15 באוגוסט 2006. {{cite web}}: (עזרה) "Apotex acquires generic drug maker in Belgium". The Star. 5 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) יורם גביזון, גניבת הסודות של טבע: התפטר המנכ"ל הקנדי שניצל קשר רומנטי, באתר דה-מרקר.
יחסי ארמניה–לבנון

יחסי ארמניה לבנון הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ארמניה לבין הרפובליקה הלבנונית. בלבנון חיה האוכלוסייה הארמנית השמינית בגודלה בעולם. לבנון היא גם המדינה הראשונה מהליגה הערבית שהכירה ברצח העם הארמני. במהלך מלחמת לבנון הראשונה הודיעה ארמניה כי היא תשלח סיוע הומניטרי ללבנון. ב-27 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, שלחה ארמניה סיוע הכולל תרופות, אוהלים וציוד כבאות לרשויות הלבנוניות. ב-11 במאי 2000, הפרלמנט הלבנוני החליט להכיר ברצח העם הארמני. למעשה, לבנון הייתה המדינה הראשונה מהליגה הערבית אשר הכירה בזה. לקהילה הארמנית העצומה בלבנון יש כמה מפלגות פוליטיות במדינה עם מושבים בפרלמנט. הגדולה שבהן היא מפלגת "טשנאג" ויושבת בממשלה הלבנון. כמו כן, ישנן גם כמה מפלגות ארמניות היושבות באופוזיציה בלבנון. ארמניה ולבנון ביטלו את דרישות הוויזה ביניהן במהלך ביקורו הרשמי של נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן בלבנון. ארמניה מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות. לבנון מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן. Armenia To Provide Relief To Lebanon, «Ազատ Եվրոպա/Ազատություն» ռադիոկայան (בארמנית) Armenia Sent Humanitarian Assistance to Lebanon, PanARMENIAN.Net International Affirmation of the Armenian Genocide, armeniaforeignministry.com שגרירות ארמניה בלבנון שגרירות לבנון בארמניה
גאורג ברנדס

גאורג מוריס כהן ברנדס (בדנית: Georg Morris Cohen Brandes;‏ 4 בפברואר 1842 – 19 בפברואר 1927), מבקר ספרות ומלומד דני יהודי. היה מחשובי מבקרי הספרות באירופה בחצי השני של המאה ה-19, ותאורטיקן שהרצאותיו הביאו לפריצת הדרך של הספרות הסקנדינבית המודרנית. ברנדס נולד בקופנהגן למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. ברנדס גדל בבית חילוני וחונך ברוח ההשכלה האירופית, ללא זיקה דתית או לאומית. ב-1859 החל ברנדס ללמוד משפטים באוניברסיטת קופנהגן, אך לאחר זמן קצר עבר ללימודי הפילוסופיה. בשנים 1862–1863 זכה ברנדס בפרסים על חיבוריו "הרומן ההיסטורי" ו"על מושג הגורל בטרגדיה העתיקה". בראשית דרכו הושפע ברנדס מהפילוסוף הדני סרן קירקגור. ברנדס טייל ברחבי אירופה במשך מספר שנים, נפגש עם אישים גדולים, שעמד על גדולתם מבעוד מועד, והיה עוזר להם במלחמתם על השקפתם. בהדרגה הלך ונהיה לאחד מראשי המדברים של המחשבה האירופאית. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19 ברנדס העביר סדרת הרצאות באוניברסיטת קופנהגן בשם "ראשי הזרמים של ספרות המאה ה-19". ההרצאות פורסמו בשישה כרכים בשנים 1872–1890, ותורגמו לשפות רבות. ברנדס סקר בהרצאותיו את הספרות הרומנטית האירופאית בארצות שונות, תוך דגש הומניסטי על האישיות של כל כותב, וקריאה לחיבור ספרות ריאליסטית ולא פנטסטית, מה שהשפיע מאוד על הכותבים הסקנדינבים. ב-1888 ערך ברנדס סדרה של הרצאות באוניברסיטה של קופנהגן על כתביו של ניטשה. הרצאותיו של ברנדס על ניטשה עוררו עניין והביאו להתעניינות בכתביו של ניטשה, שעד אז נחשב לאלמוני באירופה. ב-1889 שלח תיאודור הרצל לברנדס עותק של ספרו "מדינת היהודים" ונתקל בתגובה צוננת מצד ברנדס. גם אחד העם הביע את מורת רוחו שברנדס היהודי מפרסם מאמרי ביקורת על יצירות "כל הספרויות שבעולם", זולת הספרות העברית. לטענתו, מאמרי הביקורת של ברנדס כתובים אמנם בידיו של יהודי, אך אין להחשיבם חלק מן 'הספרות הלאומית' של העם היהודי. מכתביו המאוחרים, חשוב במיוחד ספרו הלימודי המונומנטלי על ויליאם שייקספיר (1897-8), הכולל לימוד מעמיק ומקיף של יצירותיו תוך ניסיון לשרטט ביוגרפיה של המשורר. מונוגרפיה על פרדיננד לסל, בתוך: פרדיננד לסל, יומן נעורים, תל אביב: מסדה: לגבולם: בהשתתפות מוסד ביאליק, תש"ו. תרגם מגרמנית: ישראל כהן. גיאורג ברנדס – פרידריך ניצ’שה: חליפת מכתבים (תרגם והקדים מבוא: ישראל זמורה), חליפת מכתבים, תל אביב: מחברות לספרות, 1949. (הספר בקטלוג ULI) ראשי הזרמים בספרות המאה התשע עשרה (תרגם: א’ ראובני), תל אביב: מסדה, תשי"ד. (הספר בקטלוג ULI) הכנסת הרומנטית בצרפת (תרגם: ד"ב מלכין), ירושלים, תל אביב: מוסד ביאליק ומסדה, [תשי"ח]. (הספר בקטלוג ULI) טרגדיות שכספיר: המלט, מקבת, אותלו, ליר (תרגום והערות: מאיר איילי), תל אביב: תרבות וחינוך, בסביבות 1968. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא גאורג ברנדס בוויקישיתוף ראובן בריינין, גיאורג ברנדס, ברלין, 17 באוגוסט 1902, בפרויקט בן-יהודה גאורג ברנדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גאורג ברנדס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גאורג ברנדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאורג ברנדס (1842-1927), דף שער בספרייה הלאומית הוגו ביבר, גאורג ברנדס, רימון, 10 בספטמבר 1922 ש. פאו, ג'אורג בראנדס והציונות, העולם, 6 בפברואר 1920 גאורג ברנדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גאורג ברנדס, באתר Discogs (באנגלית) ביבר יעקב שביט, הלא יודעים אנו איזה שלבי התפתחות עבר המין האנושי מבראשית... הדרך מובילה תמיד אל על, באתר הארץ, 7 ביולי 2004 אחד העם, תחיית הרוח, כל כתבי, הוצאת דביר, תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא דנים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהונתן שפנדורף

יהונתן שְפָּנְדֹורף (נולד בשנת 1984) הוא מנצח ישראלי. הוא מכהן כיום כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית לינקולן סנטר מייסודה של אוניברסיטת פורדהאם (אנ'). שפנדורף ניגן בקרן יער ולמד בתיכון תלמה ילין. שפנדורף השלים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים בהוראת אבנר בירון, דורון סלומון, איתן גלוברזון ומיכאל וולפה בשנת 2012. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אנסמבל טאנוס-גרינברג ותזמורת המעבדה של ג'וליארד. הוא ניצח על תזמורת הצעירים של עמותת מאסטרו. במסגרת תחרויות אביב 2011 זכה שפנדורף בפרס הניצוח ע"ש יורי אהרונוביץ'. בשנת 2015 סיים תואר שני בבית הספר הגבוה למוזיקה ג'וליארד בהדרכתו של מאסטרו אלן גילברט, שהיה בעבר המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ניו יורק. הוא גם מלמד פיתוח שמיעה בבית הספר התיכון של ג'וליארד. זוכה מלגות מקרן ע"ש ברונו ולטר ומקרן התרבות אמריקה-ישראל. בשנת 2018 ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים. שפנדורף חובב טיפוס הרים וצילום. הוא טיפס על הרי ההימלאיה, הרי האנדים, הרי האלפים, הרי הפירנאים ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של יהונתן שפנדורף יהונתן שפנדורף, ברשת החברתית LinkedIn על הקונצרט השלישי בסדרת "סולנים בסערה" ינצח יהונתן שפנדורף, וישתתפו בו הפסנתרן אילן רכטמן והאחיות בלאנאס מלטביה, באתר הבמה הגל המטפס - חוויות טיפוס הרים של יהונתן שפנדורף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'ולה

האם התכוונתם ל... שושלת צ'ולה – אחת משושלת השליטים הארוכות ביותר בדרום הודו, ששלטה מ-300 לפנה"ס ועד 1279 לספירה (ראו גם היסטוריה של הודו#אימפריית צ'ולה) צ'ויה (צמח) (Cylindropuntia) – מין של קקטוס הנפוץ בצפון מקסיקו ובדרום-מערב ארצות הברית צ'ולה – צורת הנקבה של צ'ולו (אנ'), ביטוי פוגעני מעט המציין אנשים ממוצא מעורב (אינדיאני ואירופי) בארצות אמריקה הלטינית
יחסי בורקינה פאסו – קוריאה הצפונית

יחסי בורקינה פאסו–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין קוריאה הצפונית, לבין בורקינה פאסו. אף מדינה לא שומרת על שגרירות באחרת, אם כי בעבר הייתה לקוריאה הצפונית שגריר בבירה ואגאדוגו. היחסים היו קרובים במיוחד במהלך המלחמה הקרה, כאשר קוריאה הצפונית הייתה פעילה ביותר בענייני החוץ שלה. קוריאה הצפונית סיפקה ציוד צבאי לצבא של מה שהיה אז הרפובליקה של וולטה העילית באמצע שנות השבעים, בתקופת שלטונו של אלוף גנרל סנגולה למאיזאנה. קוריאה הצפונית גם סיפקה סיוע חקלאי וטכני לבורקינה פאסו במהלך המלחמה הקרה. הסיוע הצבאי נמשך תחת שלטונו של קפטן תומא סנקרה, בהסכם שנחתם ב-1983. סנקרה, מהפכן מרקסיסטי, ביקר בפיונגיאנג מספר פעמים, תחילה כראש הממשלה ב-13 במרץ 1983 ולאחר מכן כנשיא ב-3 בספטמבר 1985. על פי הדיווחים, בתקופה זו נוצרה אגודת הידידות קוריאה הצפונית-בורקינה פאסו. היחסים נשארו קרובים בתקופת שלטונו הראשון של יורשו של סנקארה, בלז קומפאורה, שעלה לשלטון בהפיכה צבאית ב-1987. קומפאורה ביקר בפיונגיאנג בספטמבר 1988. בסוף שנות השמונים היו כמה מקרים של שיתוף פעולה בין שתי המדינות - לדוגמה, הקמפיין הצפון קוריאני להקים תיאטרון פתוח בקודוגו, ונחתם הסכם סחר להחלפת כותנה ומינרלים של בורקינה פאסו למכונות חקלאיות צפון קוריאניות. הפעילות הדיפלומטית ירדה לאחר המלחמה הקרה, אך נמשך שיתוף הפעולה. בשנת 1998 השלימה ממשלת קוריאה הצפונית את בנייתם של חמישה מאגרי מים קטנים בבורקינה פאסו. בהיותה משוחררת מהיחסים המסורתיים עם המדינה, הצביעה בורקינה פאסו - אז חברה זמנית של האו"ם באותה עת - בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 בשנת 2009, שהטילה סנקציות כלכליות נוספות על קוריאה הצפונית. בהצהרה אמר נציג בורקינה פאסו כי הצבעת ארצו נובעת ממחויבותה לעולם ללא נשק גרעיני. בשנת 2016, הסחר הבילטראלי היה שווה 34 מיליון דולר, מה שהופך את בורקינה פאסו לשותפת הסחר השביעית בגודלה של קוריאה הצפונית. יחסי החוץ של קוריאה הצפונית מדיה וקבצים בנושא יחסי בורקינה פאסו – קוריאה הצפונית בוויקישיתוף Tweed, David; Leung, Adrian (31 במאי 2017). "Keeping North Korea Afloat Puts These Nations in Trump's Crosshairs". Bloomberg. {{cite news}}: (עזרה)
יחסי יפן–מונגוליה

יחסי יפן–מונגוליה הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין יפן למונגוליה. הקשר הראשון בין יפן ומונגוליה נוצר במאה השלוש עשרה, אולם הוא לא חודש עד להקמתה של מונגוליה המודרנית במאה העשרים. נכון לשנת 2018, מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן ומונגוליה. ערך מורחב – הפלישות המונגוליות ליפן קובלאי חאן מונה להיות חאן האימפריה המונגולית בשנת 1260. במטרה להרחיב את גבולות האימפריה שבשליטתו, שלח החאן, לא אחת, שליחים ליפן, כדי לאלץ את היפנים לקבל את מרות האימפריה המונגולית ביפן. לאחר שהמשלחות לא הניבו פרי, החליט החאן להשתמש בכוח הזרוע ולפלוש ליפן. צבא מונגולי פלש ליפן פעמיים: ב-1274 וב-1281. בשתי הפלישות כשלו הפולשים המונגוליים בפריצת קווי ההגנה היפניים ונסוגו מיפן לאחר ששתי סופות טייפון פגעו בהם. הפלישות הללו נחשבות למאורעות חשובים בהיסטוריה היפנית, שכן בהן הצליח הצבא היפני הקטן לסלק מארצו אויב כביר ממדים. בשנת 1911, הכריזה מונגוליה המודרנית על עצמאותה משושלת צ'ינג הסינית במהלך מהפיכת שינהאי. בשנת 1921, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, כבש הצבא האדום את מונגוליה. מאז הפכה מונגוליה להיות בעלת הברית הקומוניסטית היחידה של ברית המועצות. הברית בין מונגוליה לברית המועצות באה לידי ביטוי פעמיים, וזאת כנגד יפן: בפעם הראשונה, נחלצה ברית המועצות לעזרתה של מונגוליה לאחר פלישת חיילים מצבא קוואנטונג היפני לתוך שטח מונגוליה בקרב חלקין גול, בשנת 1939. בסיומו של הקרב נהדפו היפנים מחוץ לשטחה של מונגוליה. בפעם השנייה, לאחר פלישת ברית המועצות למנצ'וריה היפנית במבצע סערת אוגוסט, נלוותה אליה מונגוליה והכריזה מלחמה על יפן ב-10 באוגוסט 1945. יפן ומונגוליה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-24 בפברואר 1972. לאחר התפרקות ברית המועצות היחסים בין שתי המדינות התחממו. ההתחממות ביחסים באה לידי ביטוי בביקורים הדדים של ראשי ממשלת יפן סוסוקה אונו וטושיקי קאיפו במונגוליה ובביקורו של ראש הממשלה המונגולי דומאגי סודנום ביפן. נוסף על כך, עזרה יפן למונגוליה לעבור לכלכלת שוק באמצעות מימון מכרות ומסילות רכבת. סך המסחר בין יפן למונגוליה עמד בשנת 2013 על 31 מיליארד ין, ומרביתו המוחלטת נובעת מיבוא יפני למונגוליה. ההשקעה היפנית הישירה במונגוליה עמדה בשנת 2012 על סך 34 מיליון דולר. ליפן יש שגרירות רשמית באולן בטור, בירת מונגוליה. למונגוליה יש שגרירות רשמית בטוקיו, בירת יפן. כמו כן, למונגוליה יש שש קונסוליות ברחבי יפן, בערים פוקואוקה, נגויה, ניאיגטה, אוסקה, סאגאמיהרה וסאפורו. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–מונגוליה בוויקישיתוף Far East Affairs: Mongolia and Japan, מגזין "הדיפלומט" Japan-Mongolia Relations, משרד החוץ היפני Embassy of Japan in Ulaanbaatar, Mongolia, אתר העוסק בשגרירויות ברחבי העולם Embassy of Mongolia in Tokyo, Japan, אתר העוסק בשגרירויות ברחבי העולם
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – קוריאה הצפונית

יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה המרכז אפריקאית לבין קוריאה הצפונית. אף מדינה אינה מקיימת שגרירות בבירת המדינה האחרת. במהלך המלחמה הקרה קיימה קוריאה הצפונית מערכת יחסים הדוקה עם השליט הצבאי הוותיק של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה. בעוד שבוקאסה היה אנטי-קומוניסטי, נראה שלא הייתה לכך כל השפעה על מערכת היחסים בין המדינות. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-5 בספטמבר 1969. ב-1976 הכריז בוקאסה על עצמו כעל הקיסר בוקאסה הראשון, והכריז על האימפריה של מרכז אפריקה. ביקור החוץ הראשון של הדיקטטור התמהוני לאחר ההכתרה המפוארת שלו היה בפיונגיאנג. הוא חזר לפיונגיאנג ב-1978 לקראת פסגה צרפתית-אפריקנית בפריז, וחתם על הסכם שלום וידידות עם קים איל-סונג. קשרי הידידות נמשכו גם לאחר הפלתו של בוקסה ב-1979. במרץ 1986 הוערך כי קוריאה הצפונית מספקת 13 טכנאים לרפובליקה המרכז אפריקאית, לכאורה נגד ההשפעה של קוריאה הדרומית במדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – קוריאה הצפונית בוויקישיתוף יחסי החוץ של קוריאה הצפונית
מדינת הגמדים (תוכנית טלוויזיה)

מדינת הגמדים היא תוכנית סאטירה ישראלית, ששודרה בערוץ כאן 11 מ-20 באוקטובר 2017 ועד 1 במאי 2018. התוכנית התבססה על הפורמט הבריטי הסאטירי של ITV "ניוזוידס" (Newzoids) ונערכה על ידי אבי כהן. הדמויות יוצרו באמצעות הדפסה תלת־ממדית על פי קריקטורות של עציון גואל ודובבו על ידי עידו מוסרי, קובי מאור, יפית אסולין ועומר עציון. התוכנית נהגה להשתמש ב"שבירת הקיר הרביעי", כאשר דמותו של אהוד ברק שימשה כמגיש שהעביר בין הקטעים או הודיע על שינויים בשעת השידור. מאז אמצע העונה הראשונה, גם דמותה של מירי מסיקה שברה את הקיר הרביעי ושוחחה תדירות עם אהוד ברק, אבל לא השתתפה בהגשת התוכנית עצמה. על התוכנית נמתחה ביקורת ציבורית רחבה לאור תקציבה הגבוה (400 אלף ש"ח לפרק, 12 מיליון ש"ח ל-30 פרקים), כיוון שהיא אינה מניבה נתוני רייטינג גבוהים (2.2% לאחר פיצול ערוץ 2). פוליטיקאים רבים הוצגו בתוכנית, ביניהם: בנימין נתניהו, אביגדור ליברמן, אבי גבאי, יצחק הרצוג, איילת שקד, גלעד ארדן, מירי רגב, סתיו שפיר, דונלד טראמפ, יצחק רבין ושמעון פרס; וכן אנשי בידור ותרבות, כגון: אייל גולן, אביב גפן, פבלו רוזנברג, עמוס עוז והצמד סטטיק ובן אל תבורי. בסוף ינואר 2018 יצאה התוכנית לחופשה של חודש וחצי "משיקולי הפקה", והיא חזרה ב-6 במרץ להמשך העונה. בפרק 15 חוללה התוכנית סערה לאחר שנטען כי בשיר הפתיחה, המבוסס על "היי הקשיבו, הם שרים" מהמחזמר "עלובי החיים", הייתה הסתה לרצח ראש הממשלה בשל השורה "ראש ממשלה מחליפים בקלפי או אקדח". בתחילת אפריל 2018 פורסם כי התוכנית לא תשוב לעונה שנייה עקב נתוני רייטינג נמוכים מאוד ועלות גבוהה לכל פרק. התוכנית ירדה מהמסך ב-1 במאי 2018. ב-19 באפריל 2018 שודר ספיישל מיוחד של התוכנית לכבוד יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל. החרצופים Spitting Image מאחורי הפרגוד אתר האינטרנט הרשמי של מדינת הגמדים מדינת הגמדים, ברשת החברתית פייסבוק "מדינת הגמדים", באתר אידיבי מיכל ישראלי, ‏רעש מהומה, באתר ‏מאקו‏, 22 באוקטובר 2017 נתי טוקר, התאגיד ישלם 400 אלף שקל לפרק של "מדינת הגמדים"; וכמה יקבל בוריס קרסני?, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2017 נועה פרייס‏, אחרי הביקורת הציבורית: "מדינת הגמדים" בסכנת ביטול, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2017 חזקי ברוך, ח"כ בוקר תוקפת: "הסתה לרצח בתאגיד", באתר ערוץ 7, ‏8 במרץ 2018 נועה פרייס‏, סופית: מדינת הגמדים לא תחזור לעונה שנייה, באתר וואלה, 2 באפריל 2018 מערכת כאן, מדינת הגמדים | ספיישל עצמאות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 באפריל 2018
1950 בצרפת

שנת 1950 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 963 שנות לאום. נשיא צרפת: ונסן אוריו ראש ממשלת צרפת: עד 2 ביולי - ז'ורז' בידולט, 2 ביולי-12 ביולי - הנרי קוויל, החל מ-12 ביולי - רנה פלוון 11 בפברואר - שני גדודי וייטקונג תוקפים בסיס צרפתי בהודו-סין. 12 בפברואר - מהומות פרו-קומוניסטיות בפריז. 15 בספטמבר-18 בספטמבר - קרב דונג קה, מסתיים בתבוסת צרפת. 13 ביולי - מתחיל הטור דה פראנס. 7 באוגוסט - הטור דה פראנס מסתיים בזכייתו של פרדיננד קיבלר משווייץ. 24 בינואר – דניאל אוטיי, שחקן קולנוע 21 באפריל - מישל רוג'רי, רוכב אופנוע (נפטר ב-1981). 25 בספטמבר - פיליפ פיית'ו, שחקן. (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1950) 6 בפברואר - ז'ורז' אימברט, כימאי (נולד ב-1884). 2 במרץ - ג'וזף ד'ארבו, משורר (נולד ב-1874). 6 במרץ - אלבר לברן, פוליטיקאי ונשיא צרפת (נולד ב-1871). 16 באפריל - ארנו מאסי, שחקן גולף (נולד ב-1877). 10 בנובמבר - ז'אן ביונדי, פוליטיקאי (נולד ב-1900, נפטר לאחר תאונת דרכים). 11 בנובמבר - פייר ז'ול בולנגר, מהנדס ואיש עסקים (נולד ב-1885). 1950 בישראל 1950 בארצות הברית 1950 בברית המועצות מדיה וקבצים בנושא 1950 בצרפת בוויקישיתוף