בילי וייטלו

בילי הונור וייטלו, CBE (באנגלית: Billie Honor Whitelaw;‏ 6 ביוני 1932 - 21 בדצמבר 2014) הייתה שחקנית אנגלייה. היא עבדה במשך 25 שנים בשיתוף פעולה עם המחזאי האירי סמואל בקט, ונחשבה לאחת המפרשות הבולטות של יצירותיו. עוד הייתה מוכרת מהופעתה בדמות גברת ביילוק, האומנת השטנית, בסרט האימה "אות משמים" משנת 1976. ב-1991 הוענק לווייטלו תואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית במסגרת חלוקת תוארי הכבוד ביום ההולדת של המלכה. וייטלו נולדה בקובנטרי שבווריקשייר לפרנסס מרי (שם נעורים ויליאמס) וג'רי וייטלו. הייתה לה אחות אחת, קונסטנס, שהייתה מבוגרת ממנה בעשר שנים. וייטלו גדלה במשפחה ממעמד הפועלים בברדפורד, ולמדה בבית הספר לבנות בעיר (Grange Girls' Grammar School). בגיל 11 החלה להופיע בתוכניות רדיו, בהם בתפקיד באנקל בתוכנית הרדיו "Children's Hour from Manchester". בהמשך עבדה כעוזרת מנהל במה. בהיותה בבית הספר התיכון שיחקה עם להקת תיאטרון רפרטוארי בתיאטרון פרינס בברדפורד. אביה נפטר מסרטן הריאה כשהייתה בת 9. הם חיו בדוחק ואמה נאלצה לפרנס לבדה את המשפחה. קולנוע וייטלו למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), והופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה בשנת 1950 בגיל 18. ב-1954 שיחקה לראשונה בקולנוע בסרט "The Sleeping Tiger". בהמשך הופיעה בסרט "Carve Her Name with Pride" מ-1958, ובסרט "Hell Is a City" מ-1960. עד מהרה הייתה לשחקנית קבועה בסרטי קולנוע בריטיים של שנות החמישים והשישים של המאה העשרים. היא התמחתה בדמויות של הבלונדיניות והמזכירות, אבל שיחקה גם בתפקידים דרמטיים שהחלו בסוף שנות השישים. ב-1967 כיכבה לצדו של אלברט פיני בסרט "צ'ארלי באבלס" עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. היא זכתה בפרס באפט"א השני שלה על הופעתה בתפקיד אמה של היילי מילס במותחן הפסיכולוגי "Twisted Nerve" משנת 1969. תפקידים נוספים שלה בקולנוע היו בסרט "Leo the Last" (מ-1970), "התחילו את המהפכה בלעדי" (1970), "אדי הבלש" (1971) וסרט המתח של אלפרד היצ'קוק "פרנזי" (1972). ב-1976 זכתה וייטלו להכרה בינלאומית כשהופיעה בתפקיד המצמרר בדמות גברת ביילוק, השומרת הזדונית של הילד השטן דמיאן, בסרט "אות משמים". על הופעתה זו זכתה בפרס הקולנוע הבריטי של עיתון האיבנינג סטנדרד לשחקנית הטובה ביותר. עוד בקולנוע דיבבה את אוגרה בסרט "הקריסטל האפל" ושיחקה בתפקיד גברת הול הנאיבית בסרט "מוריס" משנת 1987. יחד עם ג'ואן פלורייט גילמה את אחת משתי האחיות הנאבקות לשרוד בליברפול בתקופת המלחמה בסרט "נלי, מרגו וריטה" מ-1988. ב-1990 שיחקה בתפקיד האם השתלטנית והמגוננת של האחים הפסיכופתים "האחים קריי", והייתה מועמדת לפרס באפט"א על תפקיד זה. ב-1996 הופיעה בתפקיד גרייס פול בסרט "ג'יין אייר", ובשנת 2000 שיחקה בדמות הכובסת העיוורת בסרט "עט הסקנדל". ב-2007 חזרה להופיע בקולנוע בסרט הקומי "שוטרים לוהטים" בתפקיד ג'ויס קופר. ב-1970 הייתה וייטלו חברה בצוות השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. תיאטרון ובקט ב-1963 פגשה בילי וייטלו את המחזאי האירי סמואל בקט. בין השניים נרקמה מערכת יחסים מקצועית אינטנסיבית עד למותו ב-1989. הוא כתב רבים ממחזותיו הנסיוניים במיוחד עבורה, והתייחס אליה כאל "שחקנית מושלמת". וייטלו הייתה המוזה של בקט, והוא יצר, כתב ושכתב כל מחזה כאשר היא משחקת כל תנועה לפעמים עד כדי תשישות מוחלטת. וייטלו נותרה המפרשת הראשית של בקט של יצירתו. היא הרצתה על טכניקת הכתיבה של בקט, והסבירה "הוא השתמש בי כמו חתיכות גבס שאותן עיצב עד שקיבל את הצורה הנכונה". הם שיתפו פעולה במחזות כגון "Play",‏ "Eh Joe", "ימים שמחים", "לא אני", "פסיעות" ו-"Rockaby" הן על הבמה והן על המסכים. בשנים 1964 עד 1966 הייתה וייטלו חברה בתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-1965 החליפה את מגי סמית' בתפקיד דזדמונה במחזה "אותלו" בכיכובו של לורנס אוליבייה. טלוויזיה וייטלו הופיעה לעיתים קרובות גם בטלוויזיה וזכתה לשבחים על עבודתה. ב-1955 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה המשטרתית "Dixon of Dock Green" בדמות מרי דקסון, בתו של ג'ורג' (ג'ק וורנר). ב-1957 הופיעה בתפקיד אשה שמנסה להצטרף לחבורתו של רובין הוד בפרק "The Bride of Robin Hood" בסדרה "הרפתקאותיו של רובין הוד". ב-1972 זכתה וייטלו בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסדרה "The Sextet". ב-1958 ו-1959 שיחקה בסיטקום "Time Out for Peggy". ב-1970 הופיעה בפרק בסדרה "Wicked Women". ב-1973 השתתפה בעיבוד של ה-BBC ל"סיפורי וסקס" מאת תומאס הרדי. ב-1980 גילמה את מאדאם ד'פארז' בסרט הטלוויזיה "בין שתי ערים". עוד בטלוויזיה הופיעה בדרמה הקומית "טוראי שולץ" (1982), בסרט הטלוויזיה "רצח מתוחכם" (1991), ב-"Duel of Hearts" (מ-1991), בסדרה "Firm Friends" (מ-1992 עד 1994), בדרמה "Born to Run" (מ-1997), במיני-סדרה "מרלין" (1998) וב-"A Dinner of Herbs" (מ-2000). בשנים 1952 עד 1966 הייתה וייטלו נשואה לשחקן פיטר ווהן. אחר כך התחתנה עם מבקר התיאטרון רוברט מולר והייתה נשואה לו עד למותו ב-1998. לבני הזוג נולד בן. הספר "Billie Whitelaw... Who He?" יצא לאור בהוצאת St. Martin's Press בשנת 1966. בשנותיה האחרונות חיה וייטלו בבית אבות בהמפסטד שבלונדון. ב-21 בדצמבר 2014 היא נפטרה בגיל 82. מדיה וקבצים בנושא בילי וייטלו בוויקישיתוף בילי וייטלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בילי וייטלו, באתר AllMovie (באנגלית) בילי וייטלו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בילי וייטלו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בילי וייטלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) בילי וייטלו, באתר Discogs (באנגלית) Billie Whitelaw - obituary, The Telegraph, 22 December 2014 בילי וייטלו באתר Screenonline של מכון הסרטים הבריטי בילי וייטלו באתר Aveleyman בילי וייטלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Billie Whitelaw at New York State Writers Institute, State University of New York Prior to 1 April 1974 Coventry was in Warwickshire Billie Whitelaw Biography Obituary, bbc.com; accessed 22 December 2014. "Saving Abel's Top 10 Female Villains". DreadCentral. "Berlinale 1970: Juries". berlinale.de. נבדק ב-2010-03-08. New York TImes article An Outsider in His Own Life Lyn Haill (ed.) Olivier at Work, 1989, p. 28. Billie Whitelaw on IMDb "Rest in Peace: Billie Whitelaw". BBC News. 21 בדצמבר 2014. נבדק ב-21 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Actress Billie Whitelaw dies aged 82". BBC News. 21 בדצמבר 2014. נבדק ב-21 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה)