laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניות הסער האמפיביות מסדרת אמריקה

אוניות הסער האמפיביות מסדרת אמריקה (באנגלית: America-class amphibious assault ships) היא סדרת אוניות סער אמפיביות מסוג נושאות מסוקים וסער (LHA), בצי ארצות הברית. למרות שהן נושאות רק מסוקים ומטוסי V/STOL, נושאות המסוקים מסדרת אמריקה דומות בגודלן לנושאות המטוסים הצרפתיות שארל דה גול. כמו כן, באורך של יותר מ-38 מטר (124 רגל) הן קצרות יותר, נושאות המסוקים מסדרת אמריקה הן בעלות הדחק דומה לנושאות המטוסים לשעבר של הצי האמריקני מסדרת מידוויי . באוקטובר 2014 נכנסה לשירות פעיל האונייה הראשונה בסדרה: "USS America", ביולי 2020 נכנסה לשירות האונייה השנייה בסדרה: "USS Tripoli". שתי הספינות הראשונות בסדרה הן ללא סיפון בגובה פני הים שניתן להצפה, וכן בעלות בית חולים קטן יותר משאר האוניות המתוכננות בסדרה. האוניה השלישית שהוזמנה "USS Bougainville" כוללת סיפון שניתן להצפה. עלות הפרויקט מוערכת בכ-3.6 מיליארד דולר לאונייה, עבור שלוש היחידות הראשונות שהוזמנו. התכנון של ספינות הנחיתה מסוג אמריקה התבסס על הניסיון שנצבר בבנייה ותפעול של ספינות נחיתה מסוג צרעה, בפרט הספינה האחרונה מסוג זה, USS Makin Island . השינוי החשוב ביותר בהשוואה לספינות הישנות יותר היה נטישת המזח המובנה המשמש להעברת רכבי נחיתה קטנים. השטח שנחסך שימש להגדלת אפשרויות הפעילות האווירית מסיפון הספינה. בספינה השלישית המתוכננת מהסוג, USS בוגנוויל, הוחזר הרעיון של רציף המובנה במבנה הספינה, המשמש לשיגור ספינות נחיתה קטנות יותר. ההזמנה לאונייה הראשונה מסוג זה, USS America, בשווי 2.4 מיליארד דולר, בוצעה ב-1 ביוני 2007. הבנייה החלה ב-17 ביולי 2009 בפסקאגולה, מיסיסיפי. ההשקה התקיימה ב-4 ביוני 2012. ניסויים ימיים החלו ב-5 בנובמבר 2013. הספינה נכנסה לשירות צבאי ב-11 באוקטובר 2014. לספינות מלחמה נוספות מסוג זה תהיה סיפון באר ללוחמה אמפיבית בירכתיהן כדי להכיל ספינות נחיתה, כמו בספינות תקיפה אמפיביות מסוג Tarawa וסוג צרעה. תוספת של סיפון באר תשאיר פחות מקום למטוסים על סיפון הספינות, ההערכה המבצעית המוקדמת משנת 2005 מתחה ביקורת על התכנון מכיוון שמתקני התעופה המורחבים לא נתנו מקום לסיפון באר. כמו כן, USS America צמצמה את שטח האחסון של כלי רכב צבאיים, וגודל בית החולים שלה הצטמצם בשני שלישים ביחס לספינות מסוג "צרעה". מדיה וקבצים בנושא אוניות הסער האמפיביות מסדרת אמריקה בוויקישיתוף על הסדרה באתר military.com על האוניות באתר צי ארצות הברית DEFENSE ACQUISITIONS Assessments of slected Weapon Programs, עמ' 113, מרץ 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רכבת החופש של לייקה

רכבת החופש של לייקה הייתה פעולת חילוץ שבה מאות יהודים הוברחו מחוץ לגרמניה הנאצית לפני השואה על ידי ארנסט לייץ ה-2, מנכ"ל חברת לייקה ובתו אלסי קואהן-לייץ. חברת האופטיקה של ארנסט לייץ, שנוסדה בווצלר ב-1869, הייתה ידועה בגישתה הנאורה כלפי עובדיה: פנסיות, חופשות מחלה וביטוחי בריאות - כולם הונהגו כבר בימיה הראשונים של החברה. כוח העבודה של החברה התבסס על דורות של עובדים מוכשרים, חלקם הגדול יהודים. כאשר אדולף היטלר מונה לקנצלר גרמניה בשנת 1933, לייץ ה-2, בנו של המייסד ומנהל החברה, קיבל פניות מעובדיו היהודים לסיוע בהוצאתם ובהוצאת משפחותיהם מהמדינה. לייץ ומשפחתו לא היו יהודים, ולכן היו מוגנים מחוקי נירנברג של גרמניה הנאצית, שהגבילו את תנועת היהודים ואת העסקתם. על מנת לעזור לעובדיו היהודים, לייץ הקים בחשאיות את "רכבת החופש של לייקה", דרך חשאית שאיפשרה ליהודים לעזוב את גרמניה, תחת זהות של עובדי לייקה שהוקצו לעבוד מחוץ לגרמניה. עובדים, סוחרים, בני משפחה ואפילו חברים של בני משפחה "הוקצו" למשרדי המכירות של לייץ בצרפת, בריטניה, הונג קונג וארצות הברית. פעולותיו של לייץ הוגברו אחרי ליל הבדולח בנובמבר 1938, שבמהלכו נשרפו חנויות יהודיות ברחבי גרמניה. "עובדים" יהודים שהגיעו לנמל ניו יורק הלכו למשרד לייץ במנהטן, שם עזרו להם למצוא עבודה. כל יהודי שהגיע קיבל מצלמת לייקה. הפליטים קיבלו מלגה עד שהם יכלו לעבוד. דרך נתיב בריחה זה הגיעו מעצבים, אנשי מכירות, משווקים וכותבים. "רכבת החופש של לייקה" הגיעה לשיאה ב-1938 ובתחילת 1939. ה"רכבת" הביאה קבוצה של מהגרים לניו יורק פעם בכמה שבועות עד הפלישה לפולין ב-1 בספטמבר 1939, היום בו גרמניה סגרה את גבולותיה. לייץ הייתה חברה בין לאומית ידועה. החברה יצרה מצלמות ומערכות אופטיות אחרות עבור הצבא הגרמני. בנוסף לכך, הממשלה הנאצית נזקקה למטבע חוץ והון זר, ולכן לייץ שווקה בשווקים בין לאומיים. בני משפחת לייץ ועובדי החברה סבלו מפני שעסקו בהצלת היהודים. אלפרד טורק, מנהל בכיר בחברה, נכלא בכלא הנאצי לאחר שנתפס עוזר ליהודים. הוא שוחרר רק אחרי תשלום שוחד גדול. אלסי קואהן-לייץ, בתו של לייץ, נכלאה על ידי הגסטפו לאחר שנתפסה בגבול מסייעת לאישה יהודייה לחצות את הגבול לשווייץ. היא שוחררה לאחר חקירה. אחרי המלחמה קיבלה אלסי מספר תוארי כבוד, בהם תואר מאקדמיית מדעי הרוח בצרפת ב-1965 ומדליית אריסטיד בריאן מהאקדמיה האירופאית בשנות ה-70 ופרס "האומץ לעזור" מהליגה נגד השמצה. לדברי נורמן ליפטון, כותב ועורך עצמאי, המשפחה לא רצתה פרסום על הפעולות ההרואיות שלה. רק אחרי שבן המשפחה האחרון נפטר פורסם סיפורה של רכבת החופש.
רמון סבינק

רמון סבינק (בצרפתית: Raymond Savignac, לעיתים מקוצר כ-Savignac) (נולד ב-6 בנובמבר 1907 בפריז והלך לעולמו ב-31 באוקטובר 2002 בגיל 94 בטרוביל (נורמנדי) הוא מעצב גרפי צרפתי, הידוע בשל הפוסטרים המסחריים אותם עיצב. עבודתו מאופיינת בפשטות הומוריסטית. סבינק הוא אוטודידקט, החל לעצב פוסטרים בהדרכתו של קסנדרה (אנ'). הוא זכה לפרסום עבור פוסטר יופלה. פוסטר ידוע אחר שלו הוא "La Guerre des boutons" (מלחמת הבוטונס). ב-1949 הוצגה עבודתו של סבינק לצד מעצב הפוסטרים ברנר וילמן (אנ') בגלריה לאמנות יפה בפריז. תצוגת קבע של עבודתו מוצגת במוזיאון מונטבלו בטרוביל, שם התגורר בשנותיו האחרונות. על שמו נקרא חוף ים. רבים מהפוסטרים שלו מתארים את נורמנדי ומוצגים בה. בסביבותיה של העיר מוצגים גם ציורי הקיר שלו. מדיה וקבצים בנושא רמון סבינק בוויקישיתוף "ציוני דרך בחייו של רמון סבינק"
פר קירקבי

פר קירקבי (בדנית: Per Kirkeby; ‏1 בספטמבר 1938 – 9 במאי 2018) הוא צייר, פסל, משורר ובמאי קולנוע דני. פר קירקבי נולד בקופנהגן, דנמרק; בוגר לימודי גאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן (1964). עד לפני שסיים את לימודי הגאולוגיה למד בבית הספר הניסויי לאמנות Eks-skolen ועבד כצייר, פסל, סופר ואמן ליתוגרפיה, תחומים בהם הוא דבק מאז ועד היום. גאולוגיה וטבע הן תמות המהוות חלק נכבד מאמנותו של קירקבי. ב-1974 הציג בגלריית מייקל ורנר בקולון (עדיין מייצגת אותו בגרמניה, בריטניה וארצות הברית) ופרסם את הספר Fliegende Blätter. ב-2005 הציג תערוכת יחיד במוזיאון פוקוואנג שבאסן. ב-1982 הציג תערוכת יחיד במוזיאון לאמנות מודרנית ואן אבסמיוזיאום באיינדהובן שבהולנד. ב-1988 פרסם ספרי מאמרים על פיקאסו, מאנה ודלקרואה. הוא לקח חלק בביאנלה של ונציה בשנים 1976, 1980, 1993, 1997 ו-2005. ב-1999 עיצב את התפאורה לאגם הברבורים עבור ניו יורק סיטי בלט. ב-2007 עיצב את התפאורה והתלבושות של "רומיאו ויוליה" עבור ניו יורק סיטי בלט, הציג תערוכה גדולה ראשונה במוזיאון לאמנות מודרנית שנחאי זנדאי בסין ואת תערוכת "פר קירקבי" במועדון האמנות של שיקגו. ב-2008 הוצגה תערוכת "רטרוספקטיבה לפר קירקבי" במוזיאון לואיזיאנה לאמנות מודרנית בקופנהגן, דנמרק. ב-2009 הוצגה תערוכת "רטרוספקטיבה לפר קירקבי" מוזיאון טייט מודרן בלונדון. עבודתיו הוצגו בתערוכות חשובות ומהוות חלק מאוספים ציבוריים מרכזיים כמו גלריית טייט, לונדון; מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק; המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק; מרכז ז'ורז' פומפידו, פריז. קירקבי כיהן כפרופסור באקדמיה לאמנות בקרלסרוהה (1978-89) ובפרנקפורטר שטדלשול (2000-1989). ב-2013 נפל ונחבט בראשו וספג פגיעה מוחית; ב-2015 הודיע שבעקבות התאונה הפסיק ליצור. ב-2005 נשא לאישה את מארי אן דוס יונגרסן, ארכיטקטית בעלת שם מקופנהגן עליה כתב. כיום הוא מתגורר בפרוורי קופנהגן, בפרנקפורט ובאיטליה. 1990 - פרס האמנות של NORD/LB, הניתן עור תרומה משמעותית לאמנות בת-זמננו 1996 - פרס הנריק סטפנס. 1996 - פרס קרן Coutts לאמנות עכשווית. 2003 - פרס הרברט בוקי על מפעל חיים. מדיה וקבצים בנושא פר קירקבי בוויקישיתוף פר קירקבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פר קירקבי, באתר AllMovie (באנגלית) פר קירקבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פר קירקבי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פר קירקבי, באתר Discogs (באנגלית) פר קירקבי, בגלריית מייקל ורנר פר קירקבי, הלובר לוס אנג'לס. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פר קירקבי".
אליפות ארץ ישראל באתלטיקה 1945

אליפות ארץ ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בין התאריכים 12 - 13 במאי 1945. ז'. פרחי, אספורט, משמר, 15 במאי 1945 ליפא בן מונס, המשקיף הספורטיבי - 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, המשקיף, 20 במאי 1945
ז'אן קרזו

ז'אן קרזו (Jean Carzou; בארמנית: Ժան Գառզու; ‏1 בינואר 1907 – 12 באוגוסט 2000) היה אמן, צייר ומאייר צרפתי-ארמני שעבודתו עיטרה את הרומנים של ארנסט המינגוויי, ארתור רמבו, אז'ן יונסקו ואלבר קאמי. קרזו נולד בשם קרניק זולומיאן (בארמנית: Գառնիկ Զուլումեան) בחלב, סוריה, למשפחה ארמנית. לימים קרזו יצר את שמו מההברה הראשונה של שמו הפרטי ושם משפחתו, להן הוסיף את שם החיבה הפריזאי ז'אן. הוא רכש את השכלתו בקהיר, מצרים ועבר לפריז ב-1924 על-מנת ללמוד ארכיטקטורה. הוא החל לעבוד כמעצב תפאורה לתיאטרון, אולם נוכח לדעת כי הוא מבכר ציור. ב-1952 עיצב תלבושות ל-Les Indes Galantes של ז'אן-פיליפ ראמו באופרה של פריז. עבודותיו הבאות היו עם Le Loup (‏1953) ל"בלטים" של רולאן פטי, ז'יזל (1954) ו"עתליה" (1955) באופרה ובקומדי פרנסז. בהיותו בן שמונים ואחת השלים את ציור קירותיה של הקפלה בעיר מאנוסק (Manosque) שבפרובאנס. קרזו היה חבר המכון של צרפת, נבחר לאקדמיה לאמנויות היפות, אליה נכנס במקומו של הצייר ז'אן בושו שהלך לעולמו ב-1977. הוא זכה באות מסדר ההצטיינות הלאומי של צרפת. ז'אן קרזו, באתר artnet ז'אן קרזו - צייר ומאייר, הלך לעולמו בגיל 93, הספד, הניו יורק טיימס, 24 באוגוסט 2000 ז'אן קרזו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אן קרזו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
היינריך חיים שיפר

היינריך חיים שיפר (1906 – פברואר 2006) היה נגן טרומבון ישראלי, ממייסדי התזמורת הפילהרמונית הישראלית. היינריך שיפר נולד בברלין, שם למד באקדמיה למוזיקה. הוא למד נגינה בכינור ובפסנתר, אך נטה במיוחד לטרומבון. בתקופת לימודיו ניגן לפרנסתו בסרטי ראינוע, כליווי לסרטים אילמים. הוא ניגן גם בהרכבי ג'אז שונים והופיע במקומות שונים באירופה. אחרי עליית הנאצים בשנת 1933 שקל לאן לפנות, ואז, בשנת 1936, שמע כי הכנר ברוניסלב הוברמן עומד להקים תזמורת בארץ ישראל ומחפש נגנים לאייש אותה. שיפר התקבל לתזמורת כנגן טרומבון ראשון, עלה ארצה והתיישב בתל אביב. במשך שנותיו בתזמורת הפילהרמונית מילא תפקידים שונים בניהולה, נוסף לתפקידו כנגן טרומבון ראשון וגם אחרי פרישתו המשיך לעבוד בהתנדבות בארכיון התזמורת. היינריך שיפר מת בתל אביב בפברואר 2006. אורי דרומי, נגן הטרומבון הראשון של התזמורת הארץ ישראלית, באתר הארץ, 15 בפברואר 2006
אן ביץ'

אן ביץ' (באנגלית: Ann Beach;‏ 7 ביוני 1938 - 9 במרץ 2017) הייתה שחקנית בריטית. אן ביץ' נולדה בוולברהמפטון שבסטפורדשייר. תפקידה המוכר ביותר הוא בדמות סוניה בארט, השכנה של הזוג פילדס, בסדרה הקומית "Fresh Fields" בכיכובם של ג'וליה מקנזי ואנטון רוג'רס. בגיל 16 קיבלה מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). אחרי סיום הלימודים שיחקה בסיבוב הופעות במחזה "מלון פרדיסו", ואחר כך הופיעה בלונדון בתפקיד הראשי במחזה "בת'" מאת אמלין ויליאמס. המחזה לא זכה להצלחה, אבל עד מהרה החלה לקבל תפקידים בטלוויזיה. היא חזרה להופיע בתיאטרון עם להקת Theatre Workshop בתיאטרון רויאל סטרטפוד איסט. בין התפקידים שגילמה היו רוזי במחזה "Fings Ain't Wot They Used T'Be", ומיס גילכריסט במחזה "The Hostage". בספטמבר 1960 גילמה את דמותה של ברברה בעיבוד לרומן "Billy Liar" בתיאטרון קיימברידג'. ביץ' הייתה נשואה לפרנסיס קולמן. היא הייתה אמם של השחקניות שארלוט קולמן וליסה קולמן. אן ביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Ann Beach obituary". The Guardian. 17 במרץ 2017. נבדק ב-17 במרץ 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Ann Beach". Movie-tv-episode-database.com. 1938-06-07. אורכב מ-המקור ב-2008-12-29. נבדק ב-2009-03-13. "Ann Beach – Biography". Imdb.com. 1938-06-07. נבדק ב-2009-03-13. Close (2001-11-18). "UK news in brief | UK news | The Observer". London: Guardian. נבדק ב-2009-03-13. "Charlotte Coleman, 33, Film Actress – The". New York Times. 2001-11-22. נבדק ב-2009-03-13. "Ann Beach Filmography – Yahoo! Movies". Movies.yahoo.com. אורכב מ-המקור ב-2007-07-12. נבדק ב-2009-03-13.
סרז'י ברוגרה

סרז'י ברוגרה' (בקטלאנית: Sergi Bruguera i Torner ;‏ נולד ב-16 בינואר 1971) הוא טניסאי עבר ספרדי. אחד הטניסאים החזקים בעולם בשנות ה-90. הוא זכה פעמיים באליפות צרפת הפתוחה ובסך הכל ב-14 תחרויות ליחידים ו-3 לזוגות גברים. סרז'י ברוגרה זכה באליפות ספרד לנוער בשנת 1987 ועבר לטניס המקצועי בשנת 1988. הוא היה חזק במיוחד במשטח חימר. סרז'י ברוגרה הוא הטניסאי היחיד שיש לו מאזן חיובי מול רוג'ר פדרר ופיט סמפרס. החל משנת 1995 תומאס מוסטר היה "מלך החימר" וסרז'י ברוגרה לא היה יכול לנצח אותו. בסוף אותה שנה הוא נפצע וחזר רק בשנת 1997. בשנת 1996 הוא הפסיד בגמר אולימפי לאנדרה אגסי. לאחר הפרישה הוא עוסק באימון. סרז'י ברוגרה, באתר olympedia.org סרז'י ברוגרה, באתר ה-ATP סרז'י ברוגרה, באתר ה-ITF סרז'י ברוגרה, באתר גביע דייוויס
הסנפה

הסנפה היא שאיפה של אבקה, תרסיס, גז או אד לשם הכנסתם לתוך הגוף. להסנפה שימושים רפואיים, כדרך לנטילת תרופות, והיא דרך מקובלת לנטילתם של סמים מסוימים. הסנפה עלולה לפגוע לעיתים בדרכי הנשימה באף. הסנפה של טבק הרחה נצפתה בקרב שבטים ילידים בברזיל עוד במאה ה-15, ומשם הגיעה לאירופה, תוך שיוחסו לטבק סגולות של מרפא לכאבי ראש. עם הסמים שנהוג לקחת בהסנפה נמנים קוקאין, מתאמפטמין, אופיואידים ועוד. לשאיפת ממסים נדיפים יש השפעה פסיכואקטיבית, הנעה בין תחושת שכרות, בדומה לשכרות מאלכוהול, לבין הזיות. הסנפה של ממסים נדיפים נמצאים בשימוש בעיקר בקרב ילדים, בני נוער, אסירים או אנשים הנמצאים במוסדות וכן על ידי עניים. זאת כיוון שחומרים אלה, המיועדים לשימושים אחרים, נמכרים באופן חוקי, במחיר זול יחסית, או מצויים במוצרים זמינים וחוקיים, כגון: מכלי תרסיס, דבקים, טיפקס, מטהרי אוויר, בנזין לרכב, נוזל למציתים, צבע, מדללי צבע, פריאון (גז קירור למזגנים), חומר לניקוי מקלדות מחשב ועוד. מדיה וקבצים בנושא הסנפה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס מוסטר

תומר מוסטר (בגרמנית: Thomas Muster ;‏ נולד ב-2 באוקטובר 1967) הוא טניסאי עבר אוסטרי. אחד מהטניסאים הטובים בעולם בשנות ה-90. בשיא הקריירה קיבל את תואר "מלך החימר". בסך הכל הוא זכה ב-44 תחרויות יחידים ובתואר אחד בזוגות. במאזנו 625 ניצחונות מול 273 הפסדים. תומר מוסטר הגיע לגמר אליפות צרפת הפתוחה לנוער בשנת 1985. עוד לפני זה, בשנת 1984 הוא היה חלק ממשלחת אוסטריה למשחקים האולימפיים. בשנת 1989 הוא היה הטניסאי האוסטרי הראשון שהגיע לחצי גמר באליפות אוסטרליה הפתוחה. הוא הביא את נבחרת גביע דייוויס של אוסטריה לשלב חצי הגמר. בשנת 1990 הוא נבחר לספורטאי השנה באוסטריה. בתחית שנות ה-90 הוא הגיע לשיא הקריירה שלו. בשנת 1992 הוא זכה ב-12 תחרויות, בשנת 1995 תומר מוסטר זכה באליפות צרפת הפתוחה (זו הייתה הפעם היחידה שמוסטר הגיע לגמר תחרות גראנד סלאם) ובסוף השנה קיבל תואר ספורטאי השנה באוסטריה. ב-12 בפברואר 1996 הוא דורג מס' 1 בעולם, אך רק למשך שבוע. בשנת 1999 הוא הפסיק להשתתף בתחרויות ועבר להתגורר לאוסטרליה. ביוני 2010 בגיל 42 הוא חזר להתחרות בצורה מקצועית, אך ללא הצלחה יתרה וסיים את השנה במקום 980. מדיה וקבצים בנושא תומאס מוסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאס מוסטר תומאס מוסטר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי תומאס מוסטר, באתר olympedia.org תומאס מוסטר, באתר ה-ATP תומאס מוסטר, באתר ה-ITF תומאס מוסטר, באתר גביע דייוויס תומאס מוסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יצחק כספי (ספורטאי)

יצחק כספי (1922 - 6 ביוני 2017) היה ספורטאי ישראלי. אלוף ושיאן ישראל בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק ובקרב חמש, מראשוני כדורגלני מכבי נתניה, שיחק בעמדת חלוץ מרכזי. כמו כן אימן את קבוצת מכבי נתניה. כספי נולד בטבריה למשפחת רבנים מצפת. בגיל 9 עבר להתגורר עם משפחתו בנתניה, בה חי כל חייו. היה אתלט מצטיין וחלוץ מרכזי בקבוצת מכבי נתניה. אחיו הצעיר זאב אף הוא היה ספורטאי מצטיין, הן באתלטיקה והן בכדורגל ושיחק כשוער בקבוצת מכבי נתניה. באליפות ארץ ישראל שנערכה בשנת 1941 זכה כספי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.41 מטר, לפני פיבוסביץ ממשטרת לוד (6.11 מטר) ופרנקל ממכבי רחובות (5.91 מטר). באליפות ארץ ישראל נערכה באצטדיון המכביה בתל אביב באפריל 1942 האו זכה במדליית כסף בקפיצה לרוקח בתוצאה של 6.35 מטר, אחרי לוסקי מכבי תל אביב (6.44 מטר) וווסט מאוסטרליה (6.18 מטר). באליפות ארץ ישראל שנערכה בשנת 1945 זכה כספי במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.1 שניות. בשנת 1946 נערך משחק ראווה שחנך את אצטדיון הקופסה, מגרשה הביתי של קבוצת מכבי נתניה, כבש כספי את השער היחיד לזכות קבוצתו נגד קבוצת נאשה קארילה מיוגוסלביה, במשחק שנגמר בתיקו 1-1. בתחרות אתלטיקה שנערכה באצטדיון המכביה באפריל 1947 זכה כספי במדליית זהב בקרב חמש (קפיצה לרוחק, הטלת כידון, ריצת 200 מטר, זריקת דיסקוס וריצת 1500 מטר) בשיא ארץ ישראל חדש של 2578 נקודות. באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1947 זכה כספי במדליית זהב בריצת 60 מטר ביחד עם יהודה גבאי בשיא ארץ ישראל חדש של 6.8 שניות. באליפות ארץ ישראל שנערכה בשנת 1948 זכה כספי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות ומדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.40 מטר, אחר צבי ינובר (6.49 מטר). בשנת 1949 כבש את השער הראשון של הקבוצה במסגרת הליגה הלאומית, אז הליגה הבכירה בישראל. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכה כספי במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.5 שניות. במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה כספי במדליית ארד בקרב עשר בתוצאה של 4406 נקודות, אחרי מרטין קוריק מארצות הברית (5281 נקודות) ואחיו זאב כספי (4818 נקודות). כספי עבד עשרות שנים במס הכנסה ומשם פרש לגמלאות. אחד מתפקידיו הציבוריים היה יו"ר רשימת הגמלאים של מפלגת העבודה. היה אב לשלושה ילדים וסב ל-11 נכדים. ארבעה חודשים לפני מותו קיבל התקף לב לאחר שסיים להתעמל ולרחוץ בחוף סירונית כפי שעשה כל חייו. הוא איבד את ההכרה ומאז לא התעורר. הוא נקבר בבית העלמין בשיכון ותיקים. ק.בנימין, שלושה שיאים ארציים חדשים בתחרויות הרבנאות לאתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940 רותי ברמן, יצחק כספי חי בים ומת בים, באתר blinker‏, 6 ביוני 2017 אשר גולדברג, ‏‏שחקן העבר יצחק כספי הלך לעולמו, באתר ספורט1, 6 ביוני 2017 התוצאות הטובות באתלטיקה הישראלית - 60 מטר גברים, באתר מבט למירוץ מכבי פתח תקווה יצא בתיקו - 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 6 באפריל 1947 אתמול בספורט - הושגו 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 18 במאי 1947 התוצאות הטובות באתלטיקה הישראלית - 60 מטר גברים, באתר מבט למירוץ
MotorSport

MotorSport (בעברית: מכונית ספורט) הוא סינגל שהוקלט על ידי שלישיית הראפרים האמריקאית מיגוס, ביחד עם הראפריות ניקי מינאז' וקארדי בי, מתוך האלבום, Culture II. השיר יצא לאור ב-27 באוקטובר 2017, כסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר זכה להצלחה עולמית והפך לשני המצליח ביותר של הצמד בארצות הברית כאשר הראשון הוא, "Bad and Boujee". השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ה-12 במצעד הקנדה הוט 100, והשלישי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. השיר נכתב על ידי קוואבו, טייקאוף, אופסט, קארדי בי, ניקי מינאז', שיין לינדסטרום, טים גומרינגר וקווין גומרינגר, והופק על ידי מורדה ביטס וקיוביטס. כאשר יצא השיר, לקארדי בי היו שני שירים בעשיריה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 (Bodak Yellow, ו-No Limit), ולאחר מכן השיר הזה נכנס אל העשירייה גם כן, ובכך הפכה קארדי בי לאמן השלישי בהיסטוריה שעשה זאת, כשקודמיה היו הביטלס ואשנטי. הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם ובוים על ידי ברדלי, פאבלו וקוואבו, והוא פורסם באפל מיוזיק ב-6 בדצמבר 2017. הקליפ מציג את כולם כשהם רוקדים לצלילי השיר, וברקע ניתן לראות מכוניות ספורט. כל אחד מתוכם לבוש בבגדים שעוצבו עבורם. נכון לדצמבר 2019, עומד מונה הצפיות של הקליפ על יותר מ-515 מיליון צפיות. השיר זכה להצלחה רבה, ובשיאו הגיע אל המקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100. מידע על היצירה "MotorSport" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "MotorSport" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "MotorSport" באתר AllMusic מידע על היצירה "MotorSport" באתר Discogs מילות השיר "MotorSport" באתר Genius סרטון השיר "MotorSport" באתר יוטיוב מידע על השיר "MotorSport" באתר ספוטיפיי "Migos". Billboard. נבדק ב-2018-01-06. "Migos Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-06. "Migos Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-06. "Migos Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-06. MotorSport - Cardi B, Migos, Nicki Minaj | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic chart data, Cardi B becomes the third artist in Hot 100 history place their first three chart entries in the top 10 simultaneously (following The Beatles and Ashanti)., @chartdata, ‏11:27 AM - 2 Jan 2018 (באנגלית) MigosVEVO (2017-12-07), Migos, Nicki Minaj, Cardi B - MotorSport (Official), נבדק ב-2018-01-06 Migos Chart History, Billboard auspop Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (באיטלקית) "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-11. www.bpi.co.uk Migos "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada. נבדק ב-2018-08-12. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה) MotorSport by Migos, Nicki Minaj & Cardi B, נבדק ב-2019-06-12 itunes.apple.com BBC - Radio 1Xtra - Playlist, web.archive.org, ‏2017-11-16
נתחן

נתחן (שם מדעי: Zebrasoma) הוא סוג של דג ממשפחת הבתרניים. הסוג מאופיין בגוף בצורה דמוית דיסק, ובזנב רחב וסנפירי גב ובטן רחבים. הסוג קיבל את שמו בעברית מלהב חד שנמצא בבסיסו של סנפיר הגב שלהם, ומאפשר להם הגנה עצמית באמצעות חיתוך תוקפיהם. הסוג מכיל 7 מינים, מתוכם 2 חיים בישראל: נתחן מפרשי (Zebrasoma desjardinii) - חי בישראל במפרץ אילת. נתחן צהוב (Zebrasoma flavescens) נתחן היהלום (Zebrasoma gemmatum) נתחן שחור (Zebrasoma rostratum) נתחן חום (Zebrasoma scopas) נתחן מפוספס (Zebrasoma veliferum) נתחן סגול (Zebrasoma xanthurum) - חי בישראל במפרץ אילת. מדיה וקבצים בנושא נתחן בוויקישיתוף נתחן, באתר ITIS (באנגלית) נתחן, באתר NCBI (באנגלית) נתחן, באתר GBIF (באנגלית)
אחד חלקי אחד

אחד חלקי אחד (נכתב גם 1:1) הוא הרכב מוזיקלי ישראלי. בהרכב חברים הסופר והמשורר ערן בר-גיל אשר כותב את מילות השירים והמוזיקאים בועז ריינשרייבר, גֶדי רונן ומור שטייגל אשר מלחינים ומבצעים את השירים. ההרכב הוציא שלושה אלבומים כחלק מטרילוגיה ספרותית-מוזיקלית. הגרעין הראשון להקמת ההרכב התרחש בעקבות מפגש בין המשורר ערן בר-גיל והמוזיקאי בועז ריינשרייבר. ריינשרייבר התרשם משיריו של בר-גיל והציע להלחין אותם. בהמשך צירף גם את חברו גדי רונן (שותפו ללהקת דבק) ואת מור שטייגל. השלושה החלו לעבד את הטקסטים מתוך שיריו של בר-גיל. הטקסטים לשירים המולחנים נלקחו מתוך שיריו של בר-גיל, כשלעיתים בתים ואף שורות ממספר שירים אוחדו לכדי שיר אחד מולחן. בשלב זה כבר התגבש הרעיון כי האלבום יהיה הראשון מתוך טרילוגיה של אלבומים בעקבות יצירותיו של בר-גיל. ההרכב החל לעבוד על האלבום באולפנם "אפס" במושב ניר צבי כשחברי ההרכב גם מנגנים במרבית הכלים (ריינשרייבר - גיטרות, רונן - פסנתר וקלידים, שטייגל - פסנתר). להרכב צורף המתופף גיא יונה והבסיסט אייל גנור. בר גיל עצמו השתתף במספר שירים בקטעי הקראה. האלבום, אותו הפיקו ריינשרייבר ורונן, יצא בשנת 2006 על ידי התו השמיני. יחד עם האלבום יצא גם ספרון שירים של בר-גיל אשר נקרא באותו השם. בשנת 2008 יצא האלבום השני בטרילוגיה. הפעם היה האלבום מבוסס על ספרו של בר-גיל "ברזל". הספר מורכב מעשרה סיפורים קצרים וביניהם משולבים מחזורי שירה. חלק מהטקסטים לשירי האלבום נוצרו לאחר עיבוד של הסיפורים הקצרים וחלקם נוצר מתוך השירים שבין סיפור לסיפור. בדומה לאלבום הראשון, גם אלבום זה הוקלט באולפן בניר צבי ויצא בהפצת התו השמיני. בתחילת 2012 יצא "אושר" האלבום המהווה את החלק השלישי והאחרון בטרילוגיה. כשמו, התמה של האלבום היא האושר ומהותו. לחברי ההרכב הקבועים הצטרף השחקן רמי הויברגר במספר קטעי הקראה. הויברגר אף הצטרף אל ההרכב בהופעות בהן ביצע קטעי קריאה. כמו כן הצטרף להרכב שלומי מנצור כנגן בס וגיטרות באלבום וכנגן בס קבוע בהופעות. האלבום הוקלט באולפן "אפס" בניר צבי ויצא בהוצאה עצמית. בשנת 2016 חזר ההרכב לפעול במסגרת הופעה לציון עשור לאלבום הראשון. מאז הופיע ההרכב מספר פעמים נוספות. 1:1 (2006) ברזל (2008) אושר (2012) להקת "דבק" אחד חלקי אחד, ברשת החברתית פייסבוק אחד חלקי אחד, באתר בנדקמפ דורון גל, ‏זריקת כדור ברזל, באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2008 ריאיון עם בועז ריינשרייבר על 1:1, הבלוג "בטטת רוק", 24 באוקטובר 2013 יובל אראל‏, קטעים מהופעת ההשקה לאלבום השלישי, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 27 באפריל 2012 כתבה על עיצוב האלבום השלישי, בבלוג "סיפור, כיסוי.", 24 באוקטובר 2014 ‏"1:1", באתר qube.co.il
פורד מודל TT

פורד מודל TT (באנגלית: Ford Model TT) הוא כלי רכב בתצורות משאית קלה ואוטובוס אשר יוצר על ידי חברת המכוניות פורד, בארצות הברית, בין השנים 1917–1927. דגם "פורד מודל TT" התבסס על דגם פורד מודל T. מחירו של דגם "פורד מודל TT", (משאית פתוחה) בשנת 1923 עמד על 360 דולר. משאית מכלית אוטובוס כבאית 1917 - 3 יחידות 1918 - 41,105 יחידות 1919 - 70,816 יחידות 1920 - 53,787 יחידות 1921 - 64,796 יחידות 1922 - 154,039 יחידות 1923 - 246,817 יחידות 1924 - 259,118 יחידות 1925 - 306,434 יחידות 1926 - 213,914 יחידות 1927 - 74,335 יחידות פורד מודל TT פורד מודל TT - אוטובוס פורד מודל TT, שנת 1925 - אוטובוס דואר פורד מודל TT פורד מודל TT, שנת 1924 פורד מודל TT, שנת 1919 - מכלית (משאית) פורד מודל TT, שנת 1927 פורד מודל TT - משאית מנוע פורד מודל TT, שנת 1922 פורד מודל TT, שנת 1922 - מבט לתא הנהג פורד מודל TT, שנת 1922 - מבט לתא הנהג פורד מודל TT, שנת 1924 פורד מודל TT, שנת 1925 פורד מודל TT - כבאית פורד פורד מודל T פורד סדרת R פורד מודל TT (אורכב 17.04.2016 בארכיון Wayback Machine) (txtransportationmuseum.org/collection-1924-ford-model-t) מדיה וקבצים בנושא פורד מודל TT בוויקישיתוף פורד מודל TT, סרטון באתר יוטיוב פורד מודל TT, סרטון באתר יוטיוב פורד מודל TT, סרטון באתר יוטיוב פורד מודל TT, שנת 1923 oldcarbrochures פורד מודל TT auto.howstuffworks.com/1903-1919-ford-trucks פורד מודל TT auto.cz/ford-model-tt