laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספינת החלל כדור הארץ (אפקוט)

ספינת החלל כדור הארץ (אנגלית: Spaceship Earth) היא מתקן שעשועים (אטרקציה) הנמצא במרכז אפקוט ומהווה סמל של פארק שעשועים זה באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית. המתקן ממוקם במבנה "גיאוספרה" בגובה 18 קומות, והוא אחד הסמלים הידועים ביותר של אתר הנופש. המבנה הוא כיפה גאודזית (או "גיאוספרה") בגובה של 18 קומות, המתארת את התפתחות התקשורת בתרבות האדם מתקופת האבן וציורי המערות ועד עידן האינטרנט. שמו של המתקן הוא כשם רעיון פילוסופי בשם זה אותו הגה בקמינסטר פולר שאף המציא את שיטת הבנייה של הכיפות הגאודזיות. לבקמינסטר פולר לא ניתן קרדיט על ידי דיסני אך הוא היה מקור השראה מובהק למתקן זה. המבנה הוא פאון בן שישים צלעות המחולקים ל-16 משולשים שכל אחד מהם מחולק לארבעה משולשים, המחולקים לשלושה משולשים - סה"כ 11,520 משולשים (תאורטית, שכן בשל עמודי התמיכה במבנה ישנם פחות משולשים, ובפעול ישנם 11,324 משולשים). המבנה דומה מאוד בצורתו לכדור, ועל כן זהו המבנה הכדורי מעשה ידי אדם - הגדול ביותר על פני כדור הארץ. תכנון המבנה נעשה בעזרתו של סופר המדע בדיוני - ריי ברדבורי. הבניין תוכנן כך שבעת גשם, הגשם "נספג" לתוך מרזבים במבנה ולא זורם מצדדיו. משקלו של המבנה 7,040,000 ק"ג ותקופת הבנייה נמשכה 26 חודשים. המתקן מתאר את התפתחות התקשורת לאורך הדורות. המבקרים נוסעים לאורך סצנות המומחזות על ידי בובות אודיו אנימטרוניקס כשהם מלווים בקרינות של "מספר", המתאר את ההתחרשויות. הסצנות מתארות אירועים בהיסטוריה של האנושות החל מהתקופה הפרהיסטורית, המצאת השפה, המצאת הכתב - כתב החרטומים במצרים, סוחרים פיניקים אשר פיתחו את האלפבית (ומדברים עברית), תיאטרון יווני, הדרכים הרומאיות. לאחר הצגת הרס רומא בימי הביניים מראים את המדענים המוסלמיים, ואת הרנסאנס באירופה, המצאת הדפוס והופעת אמצעי התקשורת ההמונית במאה ה-20: טלפון, טלוויזיה, רדיו, סרטים; עידן ההי טק: המצאת מחשב על, ופיתוחים טכנולוגיים במוסך ביתי (גאראז') בקליפורניה; וטיסה בחלל החיצון המוצג באמצעות פלנטריום בחלקה העליון של כיפת המבנה. המתקן נפתח ב-1 באוקטובר 1982; בשנת 1986 עודכן המתקן והחל מה-26 במאי 1986 - וולטר קרונקייט היה המספר המלווה את המבקרים במתקן. בין ה-15 באוגוסט ל-23 בנובמבר 1994 נערכו שיפוצים במתקן, במסגרתם הוסרו קטעי המחשבים וג'רמי איירונס היה למספר המלווה את המתקן, וכן הותקן פסקול של אדו גווידוטי (Edo Guidotti). ב-29 בספטמבר 2000 הוסף לצד המבנה עיטור בדמות ידו של מיקי מאוס האוחז מטה קסמים. עיטור זה הוסר בשנת 2007. בינואר 2003 הפסיקה חברת AT&T לתת חסות למתקן, ובהתאם הוסרו האזכורים של החברה במתקן. בשנת 2005 החלה חברת סימנס לתת חסות של 12 שנים למתקן. ב-9 ביולי 2007 נסגר המתקן לשיפוץ נוסף (רביעי במספר) וב-15 בפברואר 2008 נפתח המתקן המחודש לציבור, כאשר המספרת המלווה את מסע המבקרים במתקן היא ג'ודי דנץ'. ספינת החלל כדור הארץ (מונח) אתר האינטרנט הרשמי של ספינת החלל כדור הארץ אודות, באתר אינטרקוט נתוני המבנה - מהאתר הרשמי.
פאת שדה

פאת שדה הייתה התנחלות ויישוב קהילתי בגוש קטיף שברצועת עזה. פאת שדה נוסדה בשנת 1989 (תשמ"ט) ברצועת עזה. בתחילה שהו התושבים במחנה הצבאי "שליו", וב-1993 עברו לגבעה הפונה לעבר רצועת החוף. ביישוב התגוררו כ-30 משפחות שכללו כ-115 תושבים, בעלות אוריינטציה חילונית, דתית ומסורתית. הכוונה הייתה שהתושבים יתפרנסו מתיירות, אולם בעקבות הרעת המצב הביטחוני פנו ברובם לחקלאות במסגרת תכנון ממשלתי. מרבית ילדי היישוב למדו בבית הספר האזורי בחבל הבשור או בבית הספר "נאות קטיף" שבנווה דקלים. בתוכנית ההתנתקות פונה היישוב, רוב המשפחות עברו למושב מבקיעים ומספר משפחות לניצנים. בהתאם להסכם ההעתקה שסוכם עם מנהלת סל"ע עוד לפני ביצוע הפינוי, החקלאים מהיישוב קיבלו זכויות של בעלי נחלה, אף על פי שמבחינה טכנית פאת שדה לא היה מוגדר כמושב. לאחר הפינוי, התושבים התגוררו מספר שנים בקרווילות עד הקמת בתיהם החדשים. פאת שדה, באתר קטיף.נט כאן ביתי: פאת שדה, אתר מעריב אילן מרסיאנו, עוזב את פאת שדה: "הלב נקרע, הכבוד נרמס", באתר ynet, 11 באוגוסט 2005 עע"ם 7275/10 הוועדה המיוחדת לפי חוק יישום תכנית ההתנתקות נ' עמירם שקד ואחרים, ניתן ב־29 בנובמבר 2011, פסקה ד'. עע"ם 7275/10 הוועדה המיוחדת לפי חוק יישום תכנית ההתנתקות נ' עמירם שקד ואחרים, ניתן ב־29 בנובמבר 2011. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלגיון העשרים ושניים

האם התכוונתם ל... הלגיון העשרים ושניים פרימיגניה הלגיון העשרים ושניים דיאוטריאנה
ויטנגמוט

וִיטֶנָגֶמוֹט (אנגלית: Witenagemot, או ויטן, Witan) היה מוסד פוליטי באנגליה האנגלו־סקסית שתיפקד לערך בין המאה ה-7 לספירה עד למאה ה-11 לספירה. השם ויטנגמוט נובע מאנגלית עתיקה ל"אספת החכמים" ("ויטן", אדם חכם או יועץ, "גמוט", אספה). היה זה כינוס הדמויות הדומיננטיות בארץ, החל מהכמורה, שופטי המחוזות ואצולת הקרקעות. שורש הויטן באספות גרמאניות שזומנו לחזות בהענקת אדמות. קודם לאיחוד אנגליה במאה ה-9, זומנו מספר אספות שונות בידי ממלכות אסקס, קנט, מרסיה, נורתמבריה, סאסקס ווסקס. גם לאחר שוסקס חלשה על אנגליה המשיכו האסיפות המקומיות להתאסף. האספה זומנה על ידי המלך (מאוחר יותר על ידי רוזנים), וזה השתמש בעצתה בקביעת מדיניות בנושאי אמרכלות, ארגון הממלכה, מיסוי, משפט וביטחון פנים וחוץ. תפקיד נוסף של הויטן היה לאשר את העלייה לכס של מלכים. המלך שנבחר על ידי הויטן יכול היה להיות כל אדם, שבראות האספה ינהיג את הממלכה היטב, ולאו דווקא נצר לבית המלוכה השליט. כמו כן, היה זה מכוח האספה להדיח מלכים שולטים, דוגמה לכך היא הדחת סיגברט מוסקס (755) ואתלולד מנורתמבריה (765). הויטן הייתה, במובנים מסוימים, אב קדמון של הפרלמנט, אך היו לה כוחות שונים ומגבלות רבות, כדוגמת המחסור בנהלים, עתות ומקום התכנסות קבועים. כוחה, אולם, התיר לה להוביל את העם באינטרגנומים, ולמנוע אוטוקרטיה. האסיפות נתכנסו לפחות אחת לשנה, ולרוב לעיתים תכופות יותר. לא היה מושב קבוע לויטן הלאומי, ידועים לפחות 116 מקומות מפגש, בהם ערים כוינצ'סטר ולונדון. אתרי המפגש לרוב היו אחוזות מלכותיות, אך חלק מהאסיפות נערכו על סלעים, גבעות, אחו, ועצים נודעים. הידוע שבמפגשי הויטן היה זה של ה-5 בינואר 1066, בה אושרה מלכותו של הרולד גודווינסון, עם מות אדוארד המודה. מוסד זה הוחלף עם הפלישה הנורמנית בשנת 1066, והוחלף ב"קוּריה רֵגִיס", היינו "חצר המלך". אולם כסימן לאגדתיות השורדת של הויטן, הקוריה רגיס נקראה ויטן ברשומות עד למאה ה-12. ויטנגמוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בן-חצב יקינתוני

בֶּן-חָצָב יָקִינְתּוֹנִי (שם מדעי: Scilla hyacinthoides) הוא גאופיט, מין בסוג בן-חצב, ממשפחת האספרגיים. ייחודו מבין בני הסוג בן-חצב הוא בתפרחת מרובת הפרחים (50 עד 100) והצבע הכחול - סגול של העטיף, כלל העלים העוטפים את הפרח. לבן החצב היקינתוני בצל גדול (15-6 ס"מ קוטרו), הוא נושא תפרחת בלתי-מסוימת על גבי עמוד התפרחת שעשוי להגיע לגובה 1.50 מ' ויותר. אורך התפרחת נע בין 40–70 סנטימטרים ובה עשרות פרחים. הפרחים נפתחים מלמטה למעלה לפי הסדר. הפרחים נמצאים בסוף עוקצים ארוכים היוצאים מן העמוד צבעם אף הוא כצבע הפרחים. הפריחה מתחילה בראשית מרץ. האבקת הפרחים נעשית על ידי דבורים קטנות. כל פרח בנוי משישה עלי עטיף פתוחים לרווחה. העטיף הפתוח מאפשר לסוגים שונים של חרקים להיכנס את הפרח ולשאוב צוף. עמוד התפרחת הבודד גדל באביב (פברואר-מארס) ומתארך במהירות. צבע עמוד התפרחת ירוק או סגול. לאחר גמר ההתארכות של העמוד נפתחים דורי הפרחים זה אחר זה, מתחתית התפרחת כלפי מעלה. הפרחים נישאים על עוקצים שאורכם כגודל העטיף לפחות. העטיף כולל שישה עלים בצבע תכול-סגול. לעיתים יש פס ירקרק בצדם החיצוני. לפרח שישה אבקנים. לאבקה צבע סגול כהה, אך לעיתים האבקה צהובה. ההאבקה על ידי מינים רבים של חרקים הנמשכים לצוף. הפרות נפתחים בתחילת הקיץ (מאי- יוני), ומפזרים את הזרעים על ידי תנועה של עמוד התפרחת ברוח או בעקבות פגיעת בע"ח. בבסיס עמוד התפרחת ישנה שושנת עלים גדולה וצפופה של עלים ישרים וארוכים. השושנת פרושה אך לא שרועה. בן החצב היקינתוני גדל על סלעי גיר, באזור הים תיכוני. בישראל הוא נפוץ בשמורת האירוסים בנתניה, בחורש פתוח ולח במדרונות הרריים בהרי הגליל, הר הכרמל אך נדיר יותר בהרי השומרון ובהרי ירושלים. בן-החצב היקינתוני הוא צמח מוגן. הצמח גדל בארצות המזרח התיכון: טורקיה, סוריה ולבנון וכן באיי כרתים. הוא הובא לצרפת על ידי הטורקים ומוכר בתור פרח נוי משנת 1576. מדיה וקבצים בנושא בן-חצב יקינתוני בוויקישיתוף בן-חצב יקינתוני, באתר NCBI (באנגלית) בן-חצב יקינתוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בן-חצב יקינתוני, באתר צמח השדה בן-חצב יקינתוני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה בן-חצב יקינתוני, באתר Tropicos (באנגלית) בן-חצב יקינתוני, באתר GBIF (באנגלית) בן-חצב יקינתוני, באתר The Plant List (באנגלית) בן-חצב יקינתוני, באתר IPNI (באנגלית) מיכאל זהרי, "מגדיר חדש לצמחי ישראל", הוצאת עם עובד, תל אביב, 1976, 1989. עמ' 441 בן-חצב יקינתוני : פרחים מוגנים,צמח רעיל, באתר www.wildflowers.co.il אבי שמידע, דוד דרום, "מדריך פרחי הבר בישראל", הוצאת כתר, ירושלים, 1986 עמ'16 שם אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005
גיגי

האם התכוונתם ל... ברוך גיגי – רב ואחד מראשי ישיבת הר עציון באלון שבות (נולד ב-1957) יואל גיגי – אלוף ישראל במרוץ אופני כביש אח של ירון גיגי ירון גיגי – אלוף ישראל במרוץ אופני כביש אח של יואל גיגי גיגי אוגולאווה – פוליטיקאי גאורגי וראש העיר המכהן של בירת גאורגיה, טביליסי (נולד ב-1975) גיגי אדג'לי – שחקנית המשחקת בתפקיד צ'יאנה בסדרת טלוויזיה המדע הבדיוני, פארסקייפ גיגי (גלעד שבילי) - נגן גיטרה בלהקת הרוק הישראלית "השיבולים" ז'אן בן גיגי – שחקן המשחק את דמותו של אייזיק שושן בסרט הקולנוע הישראלי, סוף העולם שמאלה ג'יג'י (פירושונים)
פלג

האם התכוונתם ל... פלג (גוף מים) – נחל קטן פלג (דמות מקראית) – דמות מקראית, בנו של עבר פלג המנחה – מונח זמן הלכתי שמשמש לתיחום הרבע האחרון של היום סקציה כת פלג (פרויקט חינוכי) – פרויקט חינוכי אישים ששם משפחתם פלג: אדמון פלג – משורר וסופר יהודי ממוצא שווייצרי אלכס פלג – שחקן ישראלי אריאל פלג – קצין צה"ל, מפקד חטיבה 188 בועז פלג – טייס מסוקים ומפקד בחיל האוויר הישראלי ברק פלג – כדורסלן ישראלי דב פלג – היה מזכיר הקיבוץ הארצי בין השנים 1979 ל-1984 חגי פלג – כיהן כמפקד יחידת המשטרה ימ"מ, כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים וכמנכ"ל המשרד לנושאים אסטרטגיים חיים פלג – מתרגם ועורך ספרותי ישראלי יואב פלג – היה ניצב במשטרת ישראל והממונה על משרד המשטרה ישראל פלג – מנהל ישראלי מאי פלג – פעילה חברתית למען זכויות להט"ב בישראל מיכל פלג – אמנית, סופרת ומסאית ישראלית מיקי פלג רוטשטיין – שחקנית ויוצרת ישראלית עדה פלג – מנצחת ישראלית פרנק פלג – מוזיקאי ישראלי צבי אל-פלג – היסטוריון וחוקר ישראלי צביקה פלג – שדרן רדיו ועיתונאי ישראלי רועי פלג – מיוזמי ומובילי מחאת פרשת הצוללות תמר פלג שריק – עורכת דין ופעילה ישראלית למען זכויות פלסטינים פלאג אישים ששמם הפרטי הוא פלג
אני מאמין

האם התכוונתם ל... אני מאמין (שחקי שחקי) – שיר ידוע שנכתב בידי המשורר שאול טשרניחובסקי, ואף הוצע להפוך אותו להמנון מדינת ישראל אני מאמין (יהדות) – הכרזה בסידור התפילה המבטאת את 13 עיקרי האמונה היהודית לפי הרמב"ם, ראו עיקרי האמונה היהודית#מהאפיונים של עיקרי האמונה של הרמב"ם אני מאמין (ניגון חסידי) – לחן לפסקה ה-12 מתוך עיקרי האמונה היהודית של הרמב"ם, שלפי המסופר הושר ב-1942 על ידי המלחין עזריאל דוד פסטג מוורשה, חסיד מודז'יץ, בהיותו ברכבת בדרך למחנה ההשמדה טרבלינקה אני מאמין (תפילה נוצרית) – הצהרת האמונה הנוצרית אני מאמין (שיר של כנסיית השכל) – שיר של כנסיית השכל אני מאמין (שיר של הדג נחש) – שיר של הדג נחש אני מאמין (שיר של ותן חלקנו) אני מאמין (הצהרת אמונות) (אנ') תפיסת עולם אידאולוגיה
מנשר

מִנְשָׁר (בלועזית: מָניפֶסט) הוא גילוי דעת או הצהרה פומבית, המתארת רעיונות, עקרונות, אמונות, ערכים ומטרות של אדם, תנועה או ארגון. מניפסט בדרך כלל עוסק בתחום הפוליטי והחברתי או בתחום התרבותי. מקור המילה מניפסט הוא בלטינית: manifestus. השימוש המתועד הראשון במילה הוא משנת 1620 בתרגומו של נתנאל ברנט לספרו של פאולו סרפי, "History of the councel of Trent". המילה מנשר (נקרא גם פלייר, מאנגלית: Flyer) משמשת גם לתיאור עלון פרסומת המחולק בתפוצה רחבה, ובו תיאור של המוצר, הארגון או האלמנט התרבותי אותו הוא מפרסם. ערך מורחב – מצע מצע פוליטי הוא רשימה של העקרונות והתוכניות שבהן תומכת מפלגה, ועימם היא פונה לציבור הרחב במטרה לשטוח את טענותיה הפוליטיות ולסייע להצלחתה בבחירות בדמוקרטיות הפרלמנטריות. מצע בדרך כלל כולל רשימה של נושאים מרכזיים (כלכלה, ביטחון, חינוך, איכות הסביבה, בעיות חברתיות, וכו'), ופירוט המדיניות שבה תומכת המפלגה בכל נושא. התחומים המוגדרים במניפסטים של המפלגות הזוכות נחשבים בדרך כלל כמייצגים את תחומי העניין ואת הנושאים האידאולוגיים שהציבור מעדיף. הנאום על כבוד האדם (1486) של פיקו דלה מירנדולה - מניפסט ההומאניזם. הכרזת העצמאות האמריקאית (1776). מנשר נפוליאון אל היהודים (באפריל 1799) הצהרת זכויות האדם והאזרח במהפכה הצרפתית. המניפסט הקומוניסטי של קרל מרקס ופרידריך אנגלס (1848). המניפסט הפוטוריסטי של פיליפו טומאסו מרינטי (איטליה, 1909) מיין קאמפף של אדולף היטלר (גרמניה, 1925) המניפסט הפשיסטי (איטליה, 1919) המניפסט הסוריאליסטי של אנדרה ברטון (צרפת, 1924) מניפסט תנועת מצפן, לאחר מלחמת ששת הימים (ישראל, ספטמבר 1967) מניפסט החלאה הפמיניסטי של ואלרי סולאנס (ארצות הברית, 1968). יומני טרנר (ארצות הברית, 1978). מניפסט לסייבורג הפמיניסטי של דונה הראווי (ארצות הברית, 1985). מכתב השמיניסטים (ישראל, 1970, 1992, 2001, 2005, 2014) מניפסט דוגמה 95 - מניפסט של חבורת קולנוענים דנית ובהם לארס פון טרייר (דנמרק, 1995) מניפסט קוד המקור הפתוח - 1998 שלטון ההמון - מניפסט למאה ה-21 - 2012 נורית גוברין, "המאניפסט כז'אנר ספרותי", קריאת הדורות: ספרות עברית במעגליה, כרך ב, תל אביב: גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ב 2002, עמ' 15–42. מדיה וקבצים בנושא מנשר בוויקישיתוף מנשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כך לפי המילון האנגלי של אוקספורד. Nathaniel Brent, History of the councel of Trent, Pp. 102-103.
רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה

רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה (בצרפתית: Richard Prèmier de Normandie; ‏סביבות 935 – 30 בנובמבר 996) היה דוכס נורמנדיה משנת 947 עד מותו בשנת 996. הוא נודע בכינוי "רישאר ללא-חת" (Richard Sans-Peur). רישאר נולד לוויליאם הראשון, דוכס נורמנדיה ולספרוטה. תאריך לידתו לא ידוע, אך הוא היה ילד כשאביו מת, בשנת 942. אמו הייתה פילגש ברטונית, ולאחר מותו של ויליאם הראשון נישאה לאספרלנג, טוחן עשיר. בשל גילו הצעיר, רישאר לא יכול היה לעצור את המלך לואי הרביעי כשזה כבש את נורמנדיה. רישאר ברח מכלאו בעיר לאן, וחבר למנהיגים נורמניים וויקינגיים. הוא גירש את לואי מרואן, ועד שנת 947 השתלט מחדש על נורמנדיה. בשנת 960 הוא נישא לאשתו הראשונה, אמה מפריז, דוכסית נורמנדיה. היא לא ילדה לו ילדים ומתה בשנת 966. רובר מטוריני מספר כי במהלך מסע ציד פגש רישאר אישה בשם סינפרדה והתאהב בה, אך לא היה יכול לשאתה לאישה כיוון שהיא הייתה נשואה. סינפרדה הציעה שייקח לאישה את אחותה גונור, וזו הביעה את הסכמתה ונישאה לרישאר. אחדים מילדיהם: רישאר השני, דוכס נורמנדיה רובר, ארכיבישוף רואן מוזֵ'ה, רוזן קורביי רובר דָנוס אמה מנורמנדיה רישאר הראשון מת בפקם שבצרפת, בנסיבות טבעיות. מדיה וקבצים בנושא רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה בוויקישיתוף רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סביון אביבי

סביון אביבי (שם מדעי: Senecio leucanthemifolius subsp. vernalis ) הוא צמח ממשפחת המורכבים. באנגלית הוא נקרא Groundsel או Eastern Groundsel. הסביון קרוי בשמו על שם הזרעים שלו, שנותרים אחרי שהפרח נובל. הזרעים מסודרים בתפרחת לבנה המזכירה שערות של סבא. השערות עפות ברוח וכך מפיצות את זרעי הסביון. הסביון הוא אחד הפרחים הראשונים של החורף ופורח יחד עם פריחתם של מספר פרחים כגון החמציץ וציפורני-חתול מצויות, והם ביחד מבשרים את בוא החורף. פריחתו של הסביון בישראל היא בחורף ובאביב, מחודש דצמבר ועד אפריל. סביון אביבי הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית. הסביון האביבי מתרבה בדרך אל זוויגית. בעזרת הדרך ״שלוחות״ שבעזרתה כאשר הוא מפיץ את זרעיו מתפתח מהם שורשים מעל האדמה ומהם צומח צמח הזהה למקורי. מדיה וקבצים בנושא סביון אביבי בוויקישיתוף סביון אביבי, באתר NCBI (באנגלית) סביון אביבי, באתר צמח השדה סביון אביבי, באתר Tropicos (באנגלית) סביון אביבי, באתר GBIF (באנגלית) סביון אביבי, באתר IPNI (באנגלית) צחי אבנור, סביונים בישראל, בפליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הולאגו חאן

הוּלָאגוּ (במונגולית: ᠬᠦᠯᠡᠭᠦ - חוּלֶגוּ; בפרסית: هولاکو خان, הולאכּו חאן; 15 באוקטובר 1218 - 8 בפברואר 1265) היה שליט מונגולי שכבש את רוב דרום מערב אסיה. הוא נכדו של ג'ינגיס חאן ואחיהם של מונגקה וקובלאי, והיה לחאן הראשון של הממלכה האילח'אנית, ששלטה באזור המזרח התיכון של ימינו. הולאגו נבחר ב-1255 בידי אחיו מונגקה (הח'אקאן המונגולי) להיות ממונה על השלמת הכיבוש וההרס של המדינות המוסלמיות בדרום מערב אסיה. תוכניתם כללה את שעבודם של הלורסטנים של דרום פרס, חיסול החשישיון והריסתן של ח'ליפות עבאס, השושלת האיובית בסוריה והממלכה הממלוכית במצרים. הולאגו יצא ממונגוליה מלווה בכוח צבאי עצום, והביס את הלורסטנים ללא מאמץ רב. לאחר מכן התפנה הולגו לחיסולה של כת האסמאעילים השיעים שישבו בשרשרת מבצרים מאזור אפגניסטן ועד סוריה. כת זו הטילה את חיתתה על כלל מדינות האזור במשך שנים, כתוצאה מהמוניטין שיצא להם כמתנקשים מיומנים. חרף מספרם המועט הם נחשבו כיריב רציני, ולכן בשלב הראשון יצאו המונגולים כנגדם, כבשו את מבצריהם ושלחו את האדון הגדול למונגוליה, שם הוצא להורג בפקודתו של מונגקה. ערך מורחב – נפילת בגדאד (1258) מטרת המונגולים הבאה הייתה בגדאד, אותה תכננו לכבוש למעלה מעשר שנים. הח'ליף אל-מסתעצם סירב להיכנע, וקיבל מסר מהולאגו במילים אלה: "כשאוביל בזעם את צבאי אל בגדאד, אם תיחבא בשמים או בארץ, אגרור אותך מטה מהרקיע אשליך אותך באוויר כלביא לא אותיר אדם חי בממלכתך אשרוף את ביתך, את אדמתך, אותך אם רצונך להציל את חייך ואת חיי משפחתך היקרה, הקשב בתבונה לעצתי, ולא - תחזינה עיניך ברצונו של האל"[דרוש מקור] החליף לא הגיב כראוי לפלישה המונגולית (שנת 1258), והגן על העיר בדלילות. הולאגו הורה לכוחותיו לא לפגוע בחלקים מסוימים באוכלוסייה - בעיקר נוצרים ומשכילים - עקב שיקולים מעשיים (צורך בבעלי מלאכה) ושיקולים דתיים (אשת הולאגו, דוקוז ח'אתון, הייתה נוצרייה נסטוריאנית) אך למרות זאת הרגו המונגולים לפחות רבע מיליון בגדדים (מחקרים עכשוויים מעריכים כי המספר קרוב יותר ל-800 אלף). החליף עצמו נרצח בידי הולאגו, כשהוא עטוף בשטיח ונרמס בידי סוסים. בספרו של מרקו פולו נכתב כי הולאגו הרעיב את החליף למוות, אך אין עדויות נוספות המצביעות על כך. שיטת הריגה זו שימשה לאו דווקא ממניעים סדיסטיים, אלא משום שעממי הערבות ייחסו דם קדוש לשליטיהם (תכונה הנקראת "קות") ולכן נמנעו מלשפוך את דמם של שליטים. הרס החליפות הוביל לחורבנה של עיראק - שלא חזרה מעולם להיות המרכז התרבותי שהייתה עד אז. המדינות השכנות מיהרו להפגין את נאמנותן להולאגו, והמונגולים פלשו לסוריה ב-1259 כשכוחות סיור מגיעים עד פאתי עזה. מותו הבלתי צפוי של מונגקה חאן (עקב שחמת הכבד) גרם לנסיגתם של המונגולים לפני כיבוש מצרים. בינתיים כרתו הממלוכים ברית עם הצלבנים ששלטו בחופי ארץ ישראל, והביסו את חיל המצב המונגולי בקרב עין ג'אלות. הולאגו שב לארצו ב-1262, רק על מנת להקלע למלחמת אזרחים עם כוחותיו של ברקה, אחיו של באטו חאן ולספוג תבוסה צורבת בקווקז ב-1263. הולאגו המיר דתו לבודהיזם והקים את השושלת האילח'אנית, ששלטה בפרס עד 1335. בנו אבקא תפס את מקומו לאחר מותו ב-1265. מדיה וקבצים בנושא הולאגו חאן בוויקישיתוף הולאגו חאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוניברסיטת ציריך

אוניברסיטת ציריך (בגרמנית: Universität Zürich; בראשי תיבות: UZH) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אשר ממוקמת בעיר ציריך, והיא האוניברסיטה הגדולה בשווייץ עם כ־28,000 סטודנטים. אוניברסיטת ציריך נוסדה ב־29 באפריל 1833 על ידי איחודן של שלוש המכללות הנפרדות למשפטים, רפואה ותאולוגיה למוסד אקדמי אחד. בנוסף הוקמה פקולטה חדשה לפילוסופיה. אוניברסיטת ציריך הייתה הראשונה באירופה שנוסדה על ידי מדינה, ולא על ידי מלך או הכנסייה. משנת 1847 הורשו נשים להקשיב להרצאות פילוסופיה, ובשנת 1866 התקבלה לאוניברסיטה אישה, לראשונה בהיסטוריה, כסטודנטית מהמניין. הפקולטה לווטרינריה נוסדה בשנת 1901 ולמעשה היא הפקולטה העתיקה ביותר בעולם מסוגה. בשנת 1914 עברה האוניברסיטה למיקום חדש, בתוך ציריך, וכיום מבני האוניברסיטה פזורים בכל רחבי העיר. נכון לשנת 2023 היו רשומים באוניברסיטה 27,958 סטודנטים (מתוכם 5,352 סטודנטים זרים), כ־7,340 אנשי צוות, מתוכם 2,760 אנשי אדמיניסטרציה ו־712 פרופסורים. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21 ובליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר. לאוניברסיטת ציריך 7 פקולטות, אשר כוללות 150 מחלקות ומכונים. נכון ל־2024 הפקולטות המרכזיות של האוניברסיטה הן: הפקולטה לתאולוגיה הפקולטה למשפטים הפקולטה לעסקים, כלכלה ומדעי המידע הפקולטה לרפואה הפקולטה לווטרינריה הפקולטה לאמנות ומדעי החברה הפקולטה למדעים עם בוגריה של האוניברסיטה ואנשי הסגל שלה נמנים שנים עשר זוכי פרס נובל: וילהלם רנטגן - פיזיקה (1901) תאודור מומזן - ספרות (1902) אלפרד ורנר - כימיה (1913) מקס פון לאואה - פיזיקה (1914) אלברט איינשטיין - פיזיקה (1921) ארווין שרדינגר - פיזיקה (1933) פטר דביי - כימיה (1936) פאול קארר - כימיה (1937) לבוסלב רוז'יצ'קה - כימיה (1939) וולטר רודולף הס - רפואה (1949) אלכסנדר מילר - פיזיקה (1987) רולף מ. צינקרנגל - רפואה (1996) בוגרים ידועים נוספים הם: רוזה לוקסמבורג, דוריס לויטהרד, וראש ממשלת קוסובו, האשים טאצ'י. דירוג שאנגחאי: מקום 59 (2023) Times Higher Education: מקום 80= (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 91= (2024) Times Higher Education: מקום 3 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 3 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת ציריך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ציריך (בגרמנית ובאנגלית) אוניברסיטת ציריך, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת ציריך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת ציריך, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת ציריך, סרטונים בערוץ היוטיוב דף הבית של האוניברסיטה Faculties and Institutes, אתר אוניברסיטת ציריך (באנגלית) UZH Nobel Prize winners, Ideas that change the world, Stories of UZH Nobel Prize Winners ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאייר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מאייר – אדם העוסק באיור אנימטור – אדם העוסק בהנפשה מאייר (לעיתים נכתב מייר; בלועזית: Meyer; Meier; Mayer) – שם משפחה גרמני שפירושו "חלבן" מאייר (נכתב גם מאיר; בלועזית: Meyer או Mayer) הוא שם משפחה שהוא תרגום גרמני לשם העברי "מאיר". אישים ששמם מאייר או מייר: אלווה מאייר (1888–1939) – אתלט אמריקאי יהודי, סגן אלוף אולימפי בריצת 100 מטר. ארנסט מאייר (1904–2005) – ביולוג אבולוציוני בן מאייר (1918–1995) – פוליטיקאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של דקוטה הצפונית בין השנים 1955–1988 ג'ון מאייר – חוקר מקרא וכומר קתולי. דבי מאייר – (נולדה ב-1952) – שחיינית אמריקאית בולטת בסוף שנות ה-60 דיינה מייר (נולדה ב-1968) – שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקנית האיו מאייר – פיזיקאי גרמני-הולנדי ממוצא יהודי ופעיל פוליטי אנטי-ציוני האנס מאייר (1889–1954) – אדריכל שווייצרי ומנהלו השני של בית הספר "הבאוהאוס" ז'אן אמרי (נולד בשם הנס מאייר; 1912–1978) – עיתונאי, מסאי ואיש רוח יהודי-אוסטרי חרטראודה וייסמילר-מאייר (1896–1978), "הדודה טרוס" – חסידת אומות העולם יוג'ין מאייר – הנשיא הראשון של הבנק העולמי יוהאן סימון מאייר (1763–1845) – מלחין גרמני (באיטליה נודע בשם ג'ובאני סימונה מייר) לודוויג פרדיננד מאייר (1879–1954) – רופא ילדים ומומחה לתזונת תינוקות וילדים, פרופסור לרפואה באוניברסיטת ברלין ומראשוני רפואת הילדים בישראל סטפני מאייר (נולדה ב-1973) – סופרת אמריקאית הידועה בסדרת הרומנים פרי עטה "דמדומים" ספ מאייר (נולד ב-1944) – שוער עבר בנבחרת מערב גרמניה פליקס מאייר נולד ב-1995) – שחקן שווייצרי קווין מאייר – אתלט צרפתי המתחרה בקרב עשר ריצ'רד מאייר (נולד ב-1934) – אדריכל יהודי-אמריקאי בולט, אשר נודע לרוב בחיבתו והגותו בזכות הצבע הלבן אחר: מטרו גולדווין מאייר (MGM) – חברה אמריקנית נודעת להפקת סרטי קולנוע וטלוויזיה בית החולים לילדים מאייר – אגף בבית החולים רמב"ם בחיפה מייר
מייר

האם התכוונתם ל... ברברה מייר – דוגמנית ושחקנית גרמנייה דיינה מייר – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית יאקוב לה מייר – ימאי הולנדי קונראד מייר – אגרונום גרמני מיר מאייר (פירושונים)
אח גדול

האם התכוונתם ל... כיבוד אח גדול – מצוות עשה מדאורייתא המחייבת אדם לכבד את אחיו הבכור אח גדול (עמותה) – עמותה לסיוע לחיילים בודדים טרם גיוסם לצה"ל אח גדול - כינוי לתלמיד וותיק המשמש כעוזר הוראה בבתי-הספר השומריים בעת העתיקה האח הגדול (פירושונים)
דיאון

דיאון (או בשמותיה האחרים אדון או קפיתוליאס) היא עיר עתיקה ששכנה בעבר הירדן והייתה חלק מערי הדקאפוליס. מיקומה המדויק של העיר עדיין נתון במחלוקת אבל מקובל לחשוב שהיא שכנה ליד העיר אירביד בירדן באתר הנקרא בית ראס או באתר הנקרא (אל)היש. מדיה וקבצים בנושא דיאון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה ובנושא גאוגרפיה של ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.