laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יעקב (קובי) בליטשטיין

יעקב (קובי) בליטשטיין (נולד ב-3 במאי 1960) הוא אלוף-משנה במילואים ואיש ניהול ישראלי המכהן כמנכ"ל משרד החוץ. קודם לכן כיהן כראש מנהלת התחבורה בעיריית ראשון לציון שימש כממלא מקום מנכ"ל וראש מטה התשתיות הלאומיות במשרד האוצר, כמשנה למנכ"לית וסמנכ"ל תכנון ופיתוח תשתיות במשרד התחבורה, וכמנכ"ל משרד האנרגיה והתשתיות. בליטשטיין נולד בקיבוץ יד מרדכי וכבר בגיל צעיר עבר להתגורר במושב משגב דב הנמצא במועצה האזורית גדרות. בליטשטיין החל את שירותו הצבאי בשנת 1981 ושירת במהלך השירות בתפקידים שונים בחיל התקשוב ובמערך הקשר של צה"ל, ביניהם: קצין קשר אוגדת שריון, קצין קשר אוגדת יהודה ושומרון וכן סגן מפקד המכללה לתקשוב של צה"ל. לאחר פרישתו בשנת 2004 שימש במגוון תפקידים בכירים בחברות שונות בשוק הפרטי בתחומי התפעול ובתחום ה-HLS. במהלך שנת 2006 השלים בליטשטיין את לימודיו לתואר L.L.B במשפטים ושימש כעו"ד פרטי. בשנת 2011 הצטרף בליטשטיין לשירות הציבורי כראש מנהלת תוכנית "נתיבי ישראל" במשרד התחבורה, תוכנית בהיקף של 27.5 מיליארד שקל שמטרתה יצירת חיבור תחבורתי בין מרכז הארץ לפריפריה בצפון ובדרום, בנוסף לתפקיד זה מונה בליטשטיין בשנת 2013 לתפקיד סמנכ"ל מנהל ומשאבי אנוש במשרד התחבורה. בשנת 2012 הורשע בליטשטיין בגין בנייה ללא היתר של מחסנים וסגירת חלק מרפת למגורים במושב משגב דב. בית משפט השלום ברחובות גזר עליו להרוס את הבנייה הבלתי חוקית, ולשלם קנס של 35 אלף ש"ח. בשנת 2016 מונה בליטשטיין לתפקיד משנה למנכ"לית משרד התחבורה והבטיחות בדרכים וסמנכ"ל תכנון ופיתוח תשתיות, כמו כן, קיבל לידיו את סמכויות המפקח הארצי על התעבורה. במהלך שירותו במשרד התחבורה שימש בליטשטיין כדירקטור בנמל אשדוד. בשנת 2020 אישרה ממשלת ישראל את מינויו של בליטשטיין לתפקיד ראש מטה התשתיות הלאומיות במשרד האוצר, ובינואר 2021 מונה על ידי שר האוצר ישראל כ"ץ לתפקיד מ"מ מנכ"ל משרד האוצר. ב-27 ביוני 2021 סיים את תפקידו כמ"מ מקום מנכ"ל משרד האוצר עם מינויו של רם בלינקוב לתפקיד המנכ"ל. בנוסף סיים גם את תפקידו כראש מטה התשתיות במשרד האוצר בעקבות החלטתו של שר האוצר הנכנס אביגדור ליברמן לסגור את המטה בשל כפילויות. ב-1 במרץ 2022 מונה לעמוד בראש מנהלת התחבורה בעיריית ראשון לציון. ב-15 בינואר 2023 מונה על ידי שר האנרגיה ישראל כץ למנכ"ל משרד האנרגיה, ועם מעברו של ישראל כץ למשרד החוץ, מינה כץ את בליטשטיין למנהלו הכללי. בליטשטיין בעל תואר ראשון בכלכלה, סוציולוגיה ומדעי המדינה (B.A), תואר ראשון במשפטים (L.L.B) ותואר שני במנהל עסקים (M.B.A) מהקריה האקדמית אונו. דודי טל, אלוף משנה (במיל') יעקב בליטשטיין מונה לראש מנהלת התחבורה בעיריית ראשון לציון, באתר השקמה ראשון לציון, ‏1 במרץ 2022 נתיבי ישראל - תכנית תחבורה לפיתוח הנגב והגליל,תש"ע 2010 | מספר החלטה 1421, באתר GOV.IL שלומית צור, מ"מ מנכ"ל משרד האוצר יעקב בליטשטיין הורשע בבנייה ללא היתר, באתר כלכליסט, 2 בפברואר 2021. איגוד קציני בטיחות - אל"מ (מיל') יעקב בליטשטיין מונה לעמוד בראש מינהלת "נתיבי ישראל", באתר www.igudkb.co.il פורסם ע"י תיירות דרום, אושרו מינוים של שני דירקטורים בחברת נמל אשדוד, באתר תיירות דרום, ‏2014-03-23 מינוי יושב ראש מטה תשתיות לאומיות במשרד האוצר | מספר החלטה 460, באתר GOV.IL אתי אפללו, לא סומך על אנשי האוצר: כץ מינה את קובי בליטשטיין למ"מ מנכ"ל המשרד, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2021 עדיאל איתן מוסטקי, ישראל כ"ץ ממנה את מקורבו קובי בליטשטיין למנכ"ל משרד האנרגיה, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2023 אנה ברסקי, ‏לאחר שחזר למשרד החוץ: ישראל כ"ץ במינוי משמעותי ראשון, באתר מעריב אונליין, 4 בינואר 2024
יחסי אוסטרליה–רומניה

יחסי אוסטרליה–רומניה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לרומניה. שתי המדינות כוננו רשמית את היחסים הדיפלומטיים ב-18 במרץ 1968. ב-23 ביוני 2016 נפגש שר החוץ של רומניה, לזר קומנסקו, עם ג'ון גריפין, שגריר אוסטרליה ברומניה, בשגרירות באתונה. קומנסקו הביע עניין בהעמקת היחסים הדיפלומטיים עם אוסטרליה ובהגברת הפעילות המסחרית והכלכלית בין שתי המדינות. הוא גם הודה במחויבות ושיתוף הפעולה של אוסטרליה כלפי נאט"ו בנוגע לאפגניסטן (שתי המדינות הציבו כוחות באזור). גריפין אישר את האינטרס של הרשויות האוסטרליות באותה מידה. ב-8 באוקטובר 2018 נפגש תאודור מלקאנו, שר החוץ הרומני, עם הסנטור האוסטרלי איאן מקדונלד. מלקאנו הודה בשיפור היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, שהכפילו את קשריהם מספר פעמים בשנים האחרונות. הוא ציין גם את יום השנה ה-50 ליחסים דיפלומטיים ואת האפשרויות לשיפור היחסים בין המדינות. כדי לחגוג אותו, אורגנה תערוכה שחגגה את תרומתם של החוקרים הרומנים אמיל רקוביצה וטאודור נגויאשה באנטארקטיקה. אוסטרליה מיוצגת ברומניה באמצעות שגרירותה באתונה, יוון ובנוסף מחזיקה קונסוליה בבוקרשט. רומניה מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה וקונסוליה במלבורן ובסידני. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–רומניה בוויקישיתוף
ג'ון ברדין

ג'ון ברדין (באנגלית: John Bardeen‏; 23 במאי 1908 – 30 בינואר 1991) היה פיזיקאי אמריקאי, וחתן שני פרסי נובל בפיזיקה, לשנים 1956 ו-1972. נולד במדיסון שבוויסקונסין. אביו צ'ארלס (אנ') היה פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. כישוריו המתמטיים התגלו כבר בגיל צעיר. בשנת 1923 החל את לימודיו באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובה למד עד 1928. באותה התקופה לימדו באוניברסיטה זו כמרצי-חוץ פיזיקאים ידועים כפול דיראק, ורנר הייזנברג וארנולד זומרפלד. בנו היה הפיזיקאי ג'יימס ברדין (אנ'). עם סיום הלימודים החל את העבודה בחברת Gulf Oil בפיטסבורג. אחרי מספר שנים החל בלימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון בה התמחה בפיזיקה בהנחיית יוג'ין ויגנר, חתן פרס נובל לשנת 1963. את לימודי הדוקטורט סיים בשנת 1938. בזמן מלחמת העולם השנייה עבד במעבדת הצי ועל אף שהוזמן להשתתף בפרויקט מנהטן סירב להצעה. בשנת 1945 החל ברדין לעבוד במעבדות בל בניו ג'רזי. ב-23 בדצמבר 1947 בנו ברדין, וולטר בראטיין וויליאם שוקלי את הטרנזיסטור הראשון. על הישג זה ועל מחקריהם במוליכים למחצה קיבלו פרס נובל לפיזיקה בשנת 1956. הטרנזיסטור היה קטן פי 50 משפופרת הריק, שאותה הוא החליף במכשירי רדיו וטלוויזיה, ובהמשך במחשבים ובמכשירים אחרים. בשנת 1951 עבר לעבוד באוניברסיטת אילינוי. אחד מתלמידיו היה ניק הולוניאק, ממציא דיודה פולטת אור. ברדין לימד באוניברסיטה זו עד לשנת 1975. בזמן עבודתו באוניברסיטה הוא עבד על תורת מוליכות על ביחד עם רוברט שריפר ולאון קופר. על הפיתוח המשותף של התאוריה של מוליכות על הקרויה תאוריית ה-BCS זכו השלושה בפרס נובל בשנת 1972. עבד כיועץ בחברת זירוקס ותרם רבות לפיתוח זירוקס פארק בקליפורניה. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ברדין בוויקישיתוף ג'ון ברדין, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'ון ברדין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'ון ברדין, באתר dblp איתי נבו, האיש ששינה את המאה העשרים, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 במאי 2018 ג'ון ברדין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון ברדין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קווינסי לואיס

קווינסי לואיס (באנגלית: Quincy Lewis; נולד ב-16 ביוני 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. לואיס החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת 1995/1996 בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, במסגרתה השתתף במשחקי ליגת המכללות של ארצות הברית. לאחר עונה הגיע עם המכללה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. ב-1997 נבחר לחמישייה הראשונה של Big Ten Conference, ונבחר במקום ה-19 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת יוטה ג'אז. בשנים 2002-1999 שיחק לואיס ביוטה ג'אז, בה רשם זמן משחק רב ושיתף פעולה עם קארל מלון וג'ון סטוקטון, אך לא הרשים ועבר לשחק באירופה. בשנת 2003 חתם בקבוצת מכבי תל אביב שבה זכה בדאבל והגיע לגמר הליגה האדריאטית עם הקבוצה, אך לא הציג יכולת מרשימה, ובעונה החלשה שלה ב-7 השנים האחרונות, לא הצליח לסייע לה להגיע לפיינל פור של היורוליג. לאחר תקופת משחקו במכבי תל אביב שנמשכה שנה חזר לואיס ל-NBA וניסה את מזלו כשחתם בקבוצת מינסוטה טימברוולבס לעונה אחת אך גם בה לא הרשים, השיג ממוצעים מאכזבים ושוחרר לאחר חודש בלבד. לאחר מכן חתם בקבוצת אליקנטה מהליגה הספרדית הראשונה עד לסיום עונת 2004/2005. לאחר העונה הזאת עבר לשחק באולימפיאקוס היוונית איתה הגיע עד לרבע הגמר היורוליג של שנת 2007 בספורט שבו הפסידה קבוצתו למכבי תל אביב, ולגמר הפלייאוף היווני בו הפסידה לפנאתינייקוס בשלושה משחקים. את העונה הבאה העביר לואיס בקבוצתו לשעבר אליקנטה, ולאחר שזו ירדה ליגה חתם בקבוצת בילבאו, גם כן מהליגה הראשונה. מדיה וקבצים בנושא קווינסי לואיס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) ynet, קווינסי לואיס: "התבגרתי בתקופה בישראל", באתר ynet, 4 בנובמבר 2003
The Highlights

The Highlights הוא אלבום הלהיטים השני של הזמר הקנדי דה ויקנד. האלבום יצא לאור ב-5 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, לאחר צאת אלבום האולפן הרביעי שלו, After Hours, שיצא ב-2020, ואלבום הלהיטים הראשון שלו, The Weeknd in Japan, שיצא ב-2018. האלבום יצא לקראת הופעתו של דה ויקנד בתערוכת המחצית של סופרבול LV. רשימת הרצועות מורכבת משירים משלושת אלבומי האולפן שלו, Beauty Behind the Madness משנת 2015, Starboy משנת 2016 ו-After Hours משנת 2020, מיקסטייפ הבכורה שלו, House of Balloons משנת 2011, המיני-אלבום My Dear Melancholy ושני שיתופי הפעולה המובילים שלו, "Love Me Harder" ו-"Pray for Me" יחד עם אריאנה גרנדה וקנדריק לאמאר בהתאמה, מהאלבומים My Everything ו-Black Panther: The Album. עטיפת האלבום ממשיכה את השימוש בחליפה האדומה שלבש טספיי לאורך כל חומר הקידום לאלבום האולפן הרביעי שלו, After Hours, שיצא בשנת 2020. החליפה הספציפית שלבש בעטיפה היא זו שלבש בווידאו קליפ לשיר "Save Your Tears", ששימש כסינגל הרביעי מתוך האלבום. מידע על האלבום The Highlights באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Highlights באתר AllMusic האלבום The Highlights באתר Discogs האלבום The Highlights באתר ספוטיפיי האלבום The Highlights באתר דיזר האלבום The Highlights באתר אפל מיוזיק האלבום The Highlights באתר Last.fm "The Weeknd Rolls Out Greatest Hits Album Ahead of Super Bowl Performance". Billboard. נבדק ב-26 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Weeknd Shop (1/25/2021)". Universal Music Group. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Roth, Madeline (20 במרץ 2020). "The Weeknd's 'Brain-Melting' New Album After Hours Is Finally Here". MTV News. ארכיון מ-21 במרץ 2020. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Weeknd in Japan". CDJapan. Japan: Neowing. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Weeknd's Super Bowl Halftime Performance: Everything We Know". Entertainment Tonight. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Weeknd Releases Greatest Hits Album 'The Highlights' Ahead of Super Bowl Performance". 26 בינואר 2021. נבדק ב-26 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "THE HIGHLIGHTS CLEAN CD | T H E W E E K N D S H O P". The Weeknd Shop. 25 בינואר 2021. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Holmes, Charles (13 בפברואר 2020). "The Weeknd and His Mustache Announce New Album". Rolling Stone. ארכיון מ-7 במרץ 2020. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Gonzales, Erica (5 בינואר 2021). "The Weeknd and His Botox Prosthetics Will Give Me Nightmares to Last Through 2021". Harper's BAZAAR. נבדק ב-25 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) ARIA Top 100 Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית) George Griffiths, Ireland's Official biggest albums of 2021 revealed, חברת המצעדים הרשמית, ‏9 בינואר 2022 (באנגלית) OFFICIAL TOP 40 ALBUMS, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏2021 Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Catalog Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) End of Year Albums Chart, חברת המצעדים הרשמית, ‏2023 NZ Top 40 Albums Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏29 ביולי 2024 The Highlights by The Weeknd on Apple Music, Apple Music (באנגלית) The Highlights - The Weeknd on Spotify, Spotify (באנגלית) ザ・ハイライツザ・ウィークエンド, universal (ביפנית)
ארגון עובדי צה"ל

ארגון עובדי צה"ל הוא האיגוד המקצועי היציג של כלל העובדים האזרחיים המועסקים על ידי צה"ל, במחנות ויחידות ברחבי המדינה. בראשות הארגון עומד מאיר בן הרוש. בארגון חברים למעלה מ-20,000 עובדי צה"ל, ביניהם גמלאים ועובדים פעילים אשר משרתים בלמעלה מ-300 יחידות שונות בצבא המאוגדים במקצועות; מהנדסים, עיתונאים, רופאים, פסיכולוגים, מנתחי מערכות, תוכניתנים, עובדי ייצור,מחסנאיים, עובדי הוראה, טכנאים, הנדסאים, יועצים ארגוניים, ומרכזי הספקת ציוד תחת חיל הלוגיסטיקה . בשל גיוון המקצועות והעיסוקים של עובדי צה"ל, הארגון הפך לאחד המוקדים המרכזיים של קליטת עובדים מכל גווניה של החברה בישראל, במקביל לרענון השורות באמצעות קליטתם של משוחררי צה"ל שהפכו לאזרחים בשירות הצבא. הארגון חתם על ההסכמים קיבוצים שהובילו לשדרוג משמעותי בזכויות הרווחה של העובדים. הארגון מעורב בקשת רחבה של חיי העובדים, בנוסף להתפקדו בהכשרה המקצועית ושמירה על זכויות העובדים, הוא גם בפעילויות תרבות, רווחה, נופש, חברה, ספורט בנוסף לזכויות נוספות כחברי ההסתדרות הכללית. משרדי הארגון ממוקמים בבית ההסתדרות ברחוב ארלוזורוב בתל אביב. אתר האינטרנט הרשמי של ארגון עובדי צה"ל ארגון עובדי צה"ל, ברשת החברתית פייסבוק
מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן

מחלקת הארכיון הלאומית של האזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Milli Arxiv İdarəsi) הוא הארכיון הלאומי של אזרבייג'ן. זוהי רשות ממשלתית בממשלת אזרבייג'ן המופקדת על ניהול, אחזקה, הגנה ועדכון של ארכיונים לאומיים של מדינת הלאום אזרבייג'ן. בארכיון נמצאים מסמכים, מפות, בולים, קלטות שמע, קטעי וידאו, צילומים ופרסומים מיוחדים. היא הוקמה ב־2 בדצמבר 2002 והיא נמצאת בעיר הבירה באקו. ארכיון אתר האינטרנט הרשמי של מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן (באזרית) מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן, ברשת החברתית פייסבוק מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן, סרטונים בערוץ היוטיוב "Azərbaycan Respublikasının Milli Arxiv İdarəsi" [National Archive Department of Azerbaijan Republic] (באזרית). נבדק ב-3 במרץ 2011. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מחלקת הארכיון הלאומית של אזרבייג'ן".
אלנה קוזה

אלנה קוזה (ברומנית: Elena Cuza, שמה בלידה: אלנה רוסטי - Elena Rosetti ‏ 17 ביוני 1825 – 2 באפריל 1909) הייתה אצילה רומנייה,כאשתו של השליט אלכסנדרו יואן קוזה נסיכה רעיה של הנסיכויות הרומניות המאוחדות . נודעה גם בתואר החצי רשמי "אלנה הגבירה" Elena Doamna. אלנה רוסטי נולדה בשנת 1825 ביאס כבת למשפחת האצולה רוסטי (ממוצא יווני-איטלקי), בתו של הפוסטלניק יורדאקה רוסטי. היא נישאה ב-1844 לאלכסנדרו יואן קוזה, מערכת היחסים בין בני הזוג נכנסה למשבר זמן קצר לאחר מכן עקב כך שהיא לא יכלה להביא ילדים לעולם. עם זאת, מאוחר יותר, כרעיית הנסיך קוזה, היא גידלה כילדיה את שני בניו של בעלה מהפילגשו ,אלנה מריה קטרג'יו-אוברנוביץ'. אלנה קוזה הייתה מסורה לבעלה בחייו הציבוריים, לאחר שהשליט מיכאיל סטורדזה החל לעצור משתתפים בתנועת המהפכה המולדובנית היא ארגנה יחד עם הקונסול הבריטי בעיר בראילה את בריחת בעלה ושלה מהמדינה. הם חזרו אחרי עלייתו לשלטון של גריגורה אלכסנדרו גיקה . אולם אחרי שובם היא שקעה בדיכאון עקב בגידתו של בעלה עם האישה האחרת ועזבה לפריז. שבה ב-1853 ונותרה ביחסים מנוכרים עם בעלה. לאחר שהפך בעלה לשליט ולאכיה נודעה קוזה בפעולות הצדקה שלה, שכללו בין היתר סיוע ליתומים. מדיה וקבצים בנושא אלנה קוזה בוויקישיתוף Alexandru Ioan Cuza and Elena Cuza, www.muzeulcotroceni.ro
יחסי אוסטרליה–הונגריה

יחסי אוסטרליה–הונגריה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה להונגריה. שתי המדינות כוננו רשמית את היחסים הדיפלומטיים בשנת 1972. שתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים כתוצאה מהמספר הגדול של ההונגרים שהיגרו לאוסטרליה במהלך המאה ה-20, במיוחד בעקבות המרד בשנת 1956 נגד הכיבוש הסובייטי בהונגריה. ישנם 67,000 אנשים ממוצא הונגרי המתגוררים באוסטרליה, הונגרים-אוסטרלים רבים פעלו בתחומי העסקים, האקדמיה, הפוליטיקה והאומנויות כמו ניק גריינר, פרנק לואי, ג'ודי קסאב ולס מוריי. בשנים האחרונות נערכו כמה ביקורים רמי דרג לחיזוק היחסים. סך המסחר הדו-צדדי בסחורות בשנת 2019 הוערך ב-818 מיליון דולר, והיבוא מהונגריה הסתכם ב-756 מיליון דולר. הייצוא ההונגרי לאוסטרליה כלל בעיקר כלי רכב ממונעים; מכונות משרדיות; ציוד מעגלים חשמליים; ונגררים, חצי נגררים ומכולות. היצוא העיקרי של אוסטרליה היה ציוד טלקום וחלקים; ותרופות. סך המסחר בשירותים בשנת 2019 עמד על 75 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר היה מעט לטובת אוסטרליה. סך ההשקעות האוסטרליות בהונגריה בשנת 2019 עמד על 599 מיליון דולר לעומת ההשקעה ההונגרית באוסטרליה על 42 מיליון דולר. אוסטרליה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט. הונגריה מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה, קונסוליה כללית בסידני וקונסוליות כבוד באדלייד, בריזביין ומלבורן. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–הונגריה בוויקישיתוף יחסי אוסטרליה–הונגריה, באתר משרד החוץ האוסטרלי
פבלו (סרט)

פבלו (באנגלית: Loving Pablo או Escobar) הוא סרט ספרדי בשפה האנגלית משנת 2017, בבימויו של פרננדו לאון דה ארונה (אנ') העוסק בדמותו של ברון הסמים פבלו אסקובר ויחסיו עם העיתונאית הקולומבינית – וירג'ינה וואלחו (אנ'). הסרט מבוסס על ספר הזכרונות של וואלחו – Loving Pablo, Hating Escobar (לאהוב את פבלו, לשנוא את אסקובר). הסרט עוסק בקשר שנרקם בין העיתונאית וירג'יניה וואלחו (המגולמת בידי פנלופה קרוז) המראיינת את אסקובר (מגולם על ידי חאווייר ברדם – בן זוגה לחיים של פנלופה קרוז), ונסחפת ליחסים רומנטיים איתו. במקביל אסקובר מנהל את עסקי הסמים שלו חובקי העולם, תוך כדי ארגון מעשי רצח כנגד יריבים, שוטרים ואף ארגון רציחתו של שר המשפטים הקולומביאני. הוא מצליח להגיע להיות חבר בקונגרס של קולומביה, אך בה בעת מתעוררת נגדו התנגדות מצד גופי הממשלה, המושפעים מלחץ של ארצות הברית הדורשת את הסגרתו. אסקובר נמלט להרים ובסוף משא ומתן הוא מסכים לשבת בבית כלא שהוא בנה בעצמו ובו הוא נהנה מתנאי מחיה טובים. בהמשך כשהלחץ על הממשלה גובר, נמלט אסקובר משלטונות החוק. מלחמת הכנופיות מגיעה לשיאה ואזרחים רבים נרצחים במסגרת זו. גם וירג'יניה מאוימת במלחמות הללו, ובקשתה לקבל עזרה מאסקובר לא נענית. בתווך ניצבת משפחתו של אסקובר – אשתו בנו ובתו המנסים ללא הצלחה להימלט מקולומביה. סופו של הסרט מסתיים בחיסולו של אסקובר בידי הכוחות המיוחדים של קולומביה שנהנו מתמיכה ואימון אמריקאי. חאווייר ברדם – פבלו אסקובר פנלופה קרוז – וירג'יניה ואלחו פיטר סארסגארד – סוכן ה-DEA שפארד ג'ולייט רספרטו (אנ') – מריה ויקטוריה (אשת אסקובר) "פבלו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פבלו", באתר AllMovie (באנגלית) "פבלו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פבלו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פבלו", באתר Metacritic (באנגלית) "פבלו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת סרט "פבלו": להיות המאהבת של ברון הסמים הגדול בהיסטוריה, זהר וגנר דנה קסלר, ‏אסקובר ממכר לא פחות מהקוקאין: "פבלו" מאיר מחדש את ברון הסמים, באתר מעריב אונליין, 20 ביוני 2018
סימון מיסיק

סימון מיסיק (באנגלית: Simone Missick; נולדה ב-19 בינואר 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של מיסטי נייט בסדרות "לוק קייג'" (2018-2016), "המגנים" (2017) ו"איירון פיסט" (2018); כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול וכמו כן בתפקיד הראשי בתור לולה קרמייקל בסדרה "בית המשפט!". נולדה בשם סימון קוק בדטרויט, מישיגן בארצות הברית וסיימה את לימודיה באוניברסיטת הרווארד בשנת 2003. מיסיק למדה כיתות אמן באקדמיה הבריטית-אמריקאית לדרמה (אנ') בלונדון, אנגליה; שם היא למדה בין היתר אצל בן קינגסלי, אלן ריקמן וג'יין לפוטייר. בשנת 2003 קיבלה את תפקידה הראשון בסרט העצמאי "The Epicureans". בשנת 2008 מיסיק שיחקה את הדמות הנשית הראשית בתור ריס נייס בסרט הדרמה העצמאי "The Road to Sundance". בשנת 2012 גילמה את אליס בסרט הטלוויזיה "A Taste of Romance" בערוץ הולמרק. בשנת 2014 ביצעה הופעת אורח בסדרה "ריי דונובן" בתור פורשלה. בשנת 2016, מיסיק קיבלה את תפקיד הפריצה שלה בסדרה "לוק קייג'" בתור גיבורת העל מיסטי נייט, אותה גילמה במשך שתי עונותיה של הסדרה. הסדרה מבוססת על חוברות הקומיקס "לוק קייג'" מבית מארוול קומיקס ומופצת בידי רשת הזרמת המדיה נטפליקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. מיסיק שיחזר את התפקיד בסדרה "המגנים" בשנת 2017 ובעונה השנייה של "איירון פיסט" בשנת 2018. בשנת 2019 החלה לככב בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשפטית "בית המשפט!" ברשת CBS; בתור השופטת לולה קרמייקל, שופטת בית המשפט העליון של מחוז לוס אנג'לס. בחודש מאי 2021 בוטלה הסדרה לאחר שתי עונות; אך בספטמבר של אותה שנה היא חודשה לעונה שלישית על ידי ערוץ OWN, אשר בבעלותה של אופרה וינפרי. בשנת 2020 גילמה את התפקיד הראשי של טרפ בעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני מבית נטפליקס "פחמן משודרג" המבוססת על הרומן "פחמן משודרג" משנת 2002. בפברואר 2012 נישאה לשחקן דוריאן מיסיק (אנ'), אשר כיכב לצידה בעונה השנייה של לוק קייג' בתפקיד דונטרל "ג'וק" המילטון. מדיה וקבצים בנושא סימון מיסיק בוויקישיתוף סימון מיסיק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
רכס קצ'ם

רכס קצ'ם (באנגלית: Ketchum Ridge) הוא הרכס הגדול ביותר, המשתרע מזרחה, מהחלק הדרומי של מסיב אנדוור, ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. גובהו של הרכס 223 מטרים מעל פני הים; הרכס הוא ההר ה-5,465 בגובהו באנטארקטיקה. הרכס נקרא על שמו של קפטן ג'רלד ל. קצ'ם (Gerald L. Ketchum), מצי ארצות הברית[2]. קצ'ם היה סגן מפקד כוח מסימה 43 (Task Force 43), במהלך מבצע דיפ פריז I,‏ II ו-III, שנערכו בשלוש עונות מחקר החל מעונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1955–1956 ועד עונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1957–1958. במסגרת תפקיד זה פיקד קצ'ם על הספינות שהיו בקבוצת הספינות שבים רוס. רכס קצ'ם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס קצ'ם באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד רכס קצ'ם באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רכס קצ'ם באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מרכס קצ'ם לאתרים סמוכים מזג אוויר נוכחי מעודכן בהר צ'טווינד תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר צ'טווינד נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הר צ'טווינד סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר צ'טווינד ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
.example

השם example (בעברית: "דוגמה") שמור על ידי כוח המשימה של הנדסת האינטרנט (IETF) כשם תחום שלא מותקן כסיומת אינטרנט במערכת שמות התחום (DNS) של האינטרנט. בהתאם למסמך RFC 2606 משנת 1999, כוח המשימה להנדסת אינטרנט שומר את שמות התחום example., invalid.,.localhost ו-.test כדי שלא יתקינו אותן בשכבות התחתונות של ה-DNS. הסיבה לשמירת שמות תחומים ברמה העליונה היא להפחית את הסיכוי לבלבול. דבר זה מאפשר להשתמש בשמות אלה למטרות תיעוד או לשם ביצוע בדיקות. שם התחום example. ברמה העליונה נועד לשימוש רק בתיעוד (דוקומנטציה) ובכתיבה טכנית אחרת, כאשר מוצגות דוגמאות לשמות תחומים או כאשר מוצגים רעיונות שונים בשביל האינטרנט וה-DNS. 192.0.2.0/24, 198.51.100.0/24, 203.0.113.0/24 - טווחי IPv4 שמורים לתיעוד ולקוד דוגמה על ידי RFC 5737 RFC 2606 (BCP 32), Reserved Top Level DNS Names, D. Eastlake, A. Panitz, The Internet Society (June 1999) ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיטרואן DS3 WRC

סיטרואן DS3 WRC היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי סיטרואן להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית שימשה את קבוצת המרוצים החל מעונת 2011, כמחליפתה של הסיטרואן C4 WRC המצליחה, שזכתה בשלושה תוארי אליפות היצרנים. המכונית מבוססת על דגם הסיטרואן DS3 והותאמה לשינויים שהוכנסו בתקנות האליפות לקראת העונה. במהלך שש העונות בהן נעשה שימוש בדגם ה-DS3 WRC, השיגה המכונית 26 ניצחונות. סבסטיאן לב זכה פעמיים באליפות הנהגים והקבוצה זכתה באותן שנים גם באליפות היצרנים. פיתוח המכונית נעשה במהלך שנת 2010. בתהליך הפיתוח לקחו חלק נהגי קבוצת סיטרואן סבסטיאן לב, דני סורדו, סבסטיאן אוז'ייה ופיליפ בוגלסקי. בנוסף, השתתפו בתהליך גם נהגי קבוצת פיז'ו, החברה האחות, כריס מיק וסטפן סראזין. בעקבות השינוי בתקנות מנוע 1.6 ליטר מוגדש טורבו החליף את המנוע בנפח 2 ליטר שהיה בדגם הקודם. הספק המנוע הגיע לשלוש מאות כוח סוס ב-6,000 סל"ד. בעונת הבכורה של ה-DS3 WRC ניצחו צמד הנהגים סבסטיאן לב וסבסטיאן אוז'ייה חמישה מרוצים כל אחד. לב זכה באליפות הנהגים, אוז'ייה סיים שלישי בדירוג אחרי מיקו הירבונן והקבוצה הבטיחה זכייה באליפות היצרנים. אוז'ייה עזב את הקבוצה בסיום העונה ואת מקומו תפס הירובנן. בעונת 2012 שוב ניצחה המכונית בעשרה מרוצים (לב - תשעה מרוצים, הירובן - אחד) וזכתה באליפות הכפולה. באוקטובר 2012 הכריזה סיטרואן על פיתוח דגם ה-DS3 RRC שמיועד לאליפויות שונות דוגמת ה-WRC2, אליפות אירופה בראלי, אליפות המזרח התיכון בראלי ועוד אליפויות מקומיות. דגם ה-RRC מבוסס על ה-WRC, אך מותאם לתקנות של האליפויות השונות. בעונת 2016 ניצח כריס מיק את ראלי פינלנד תוך שהוא קובע שיא מהירות ממוצעת למרוץ: 126.6 קמ"ש. היה זה הניצחון ה-26 והאחרון שהשיגה המכונית, שהוחלפה שנה לאחר מכן בדגם הסיטרואן C3 WRC. מדיה וקבצים בנושא סיטרואן DS3 WRC בוויקישיתוף Citroen DS3 RRC a New Addition to The Family, Citroen-wrc.com, 24 October 2012 Meeke Wins Record Breaking Finland, WRC.com, 31 July 2016