laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרלה אנדלובה וייס

קרלה אנדלובה וייס (בצ'כית: Karla Andělová-Weisová; נולדה ב-1908 – נפטרה ב-27 ביוני 1984) הייתה צ'כית קתולית, חברה בתנועת ההתנגדות לנאצים בפראג. הוכרה כחסידת אומות העולם על סיכון חייה למען עזרה ליהודים והצלת ילד יהודי בשואה. קרלה הייתה צ'כית קתולית, תופרת בהכשרתה, ובעלת סלון לתפירה בפראג. באמצע שנות ה-30 הכירה צעיר ממוצא יהודי בשם פרדיננד וייס, בעל חנות נעלים בפראג שאשתו נפטרה עוד לפני המלחמה. השניים התיידדו ולאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה הוא החל לעבוד אצלה. וייס היה פעיל בתנועת ההתנגדות לגרמנים. קרלה סייעה לו להכין חומרים אנטי-נאצים וכן שמרה בדירתה על רכוש של יהודים שנשלחו למחנות. קרלה גם הסתירה במרתף ביתה כ-200 יהודים. השניים נעצרו על ידי הגסטאפו והושמו במעצר. קרלה שכנעה את פרדיננד לא להודות, ולקחה על עצמה את כל האשמה מתוך מחשבה שכנוצרייה סיכוייה להינצל טובים יותר. פרדיננד נשלח לגטו טרזינשטדט. היא נידונה ל-3.5 שנות מאסר והועברה מכלא פנקראץ (אנ') בפראג לדרזדן ולאחר מכן לוולדהיים. בתום תקופת מאסרה סירב הגסטאפו לשחררה והיא נשלחה לגטו טרזינשטדט. משם הועברה למחנה הנשים רוונסבריק. קלרה פגשה במחנה נשים יהודיות שהכירה מכלא פנקראץ, שנהגו לכנותה "אנדלקה" (המלאך) על כך שעזרה להם. קלרה נהגה לשוחח עם הנערות האסירות, להעביר להן ידיעות ואף להזהיר אותן על כוונות הגרמנים לאסור ידידים וקרובים שלהן. במחנה לקחה תחת חסותה ילד יהודי לאחר מות הוריו. היא החביאה אותו בבלוק הנשים ודאגה לו לאוכל. במהלך מאסרה ברוונסבריק קלרה עונתה קשות בניסיון לגרום לה להסגיר מתנגדים לנאצים. היא מעולם לא מסרה מידע וכתוצאה מן העינויים האגן שלה נפגע והיא נותרה צולעת מאז. בתום המלחמה חזרה קלרה לפראג ולקחה איתה את הילד היהודי. הוריו של הילד נרצחו בתאי הגזים אך נמצא דוד מסלובקיה שהגיע ולקח אותו איתו. שם הילד אינו מוזכר בשום מסמך. בפראג פגשה מחדש את פרדיננד, ששרד את הגיטו. הם נישאו והיגרו יחד לישראל. בישראל נולדה להם בת ששירתה בצה"ל. מאוחר יותר היגרה המשפחה לארצות הברית לקליפורניה. ב-30 במאי 1978 הוענק לקלרה התואר חסידת אומות העולם וניטע עץ בגן חסידי אומות העולם ניטע עץ לכבודה ב-1978. Brno Weather, Karla Andělová-Weisová עדותה של קרלה וייס, מראיין: חיים מס, ירושלים, 30.7.60, תיק מס' 1394, יד ושם. מתוך יומנה של הגב' קלרה וייס, מח' חסידי אומות העולם, תיק 1394 ארכיון יד ושם. ארכיון יד ושם, תיק מח' חסידי אומות העולם מס' 1394. (Karla Weiss (Czech, יד ושם ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרלה אנדלובה וייס".
הילית כהן

הילית כהן (נולדה ב-1974) היא הרופאה הראשונה לניתוחי לב בישראל, מנתחת לב בכירה במרכז הרפואי שיבא בתל השומר. כהן נולדה בניו-יורק ועלתה עם הוריה אחותה ואחיה לישראל בגיל תשע. כשהייתה בת 14 התגרשו הוריה. אביה חזר לארצות הברית וכעבור מספר שנים גם אמה. כהן בוגרת בית הספר אליאנס (תל אביב) במגמת כימיה. בסיום השירות בצה"ל ביחידה 8200, למדה במשך שנה ביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ויצאה ללמוד רפואה באיטליה. בשנת 2004 כהן סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת פאביה באיטליה. את שנת הסטאז' עשתה כהן בבית החולים איכילוב. בין השנים 2007–2014, התמחתה בניתוחי לב-חזה, במרכז רפואי רבין. בכירורגיה כללית במרכז רפואי מאיר, בכפר סבא. ובכירורגיית לב מרכז הרפואי שיבא בתל השומר. בין השנים 2016–2017 עברה כהן התמחות על בניתוחי לב מבוגרים במרכז הרפואי סניברוק (אנ') טורונטו, קנדה. כהן חברה ב-"האיגוד הישראלי לכירורגיית לב-חזה". בשנת 2015 הוענק לכהן פרס המתמחה של השנה בכירורגיית לב-חזה, של האיגוד הקרדיו-כירורגי הישראלי. בשנת 2015 הוענק לכהן פרס "נשים בחזית המדע והרפואה" של אתר הנשים והבלוגים סלונה. כהן אם חד-הורית ל-2 בנים. נשים חלוצות במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל הילית כהן, סרטון באתר יוטיוב הילית כהן מנתחת הלב הראשונה בישראל ליאת רון, ‏"אחרי שהוציאו אותי שוב ושוב מחדר ניתוח, הבנתי שזו מלחמה": המרוץ לצמרת של מנתחת הלב הראשונה בישראל, באתר גלובס, 6 בפברואר 2020 ד"ר הילית כהן / המחלקה לניתוחי לב אתר המרכז הרפואי שיבא כשהיא נושקת לגיל 40 וחובקת תינוק ראשון כאם חד הורית, ד"ר הילית כהן עושה מהלך היסטורי קטן והופכת למנתחת הלב הראשונה בישראל. הזירה שהייתה שמורה עד כה לגברים בלבד, מצרפת כעת לשורותיה בפעם הראשונה מנתחת לב מוערכת ופורצת דרך של ממש לב אמיץ, מרכז רפואי שיבא, 3 בפברואר 2015 יואב אבן, ‏הכירו: מנתחת הלב הראשונה בישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2015 טקס פרסי נשים בחזית 2015 של סלונה ד"ר הילית כהן בסרטון יוטיוב ראו מהדקה 21:43 עד לדקה 24:34 ד"ר לב: המירוץ לצמרת של ד"ר הילית כהן, מנתחת הלב הראשונה והיחידה בישראל רות עבור - מגזין לנשים בנות 40 פלוס, מריאנה אולצקי, 3 באוקטובר 2019
UnitedHealth Group

UnitedHealth Group ‏(NYSE: UNH) הוא תאגיד אמריקאי המציע שירותים רפואיים וכיסוי רפואי, עם משרדים ראשיים במינטונקה, מינסוטה. היא החברה הרפואית הגדולה בעולם בהכנסות, עם מכירות בשווי של כ-297 מיליארד דולר (2022), וכ-115 מיליון לקוחות. נכון לסוף שנת 2021 החברה מדורגת במקום השמיני במדד פורצ'ן 500. אתר האינטרנט הרשמי של UnitedHealth Group (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של UnitedHealth Group (באנגלית) UnitedHealth Group, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Fortune 500: UnitedHealth Group". Fortune. ארכיון מ-24 במאי 2019. נבדק ב-23 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרקמלוס

פרקמלוס (שם מדעי: Paracamelus; משמעות השם: "קרוב לגמל") הוא סוג נכחד של יונק צמחוני ממשפחת הגמליים שחי מאמצע המיוקן ועד הפליסטוקן באמריקה הצפונית. חלק מהמינים חצו את גשר ברינג לעבר אירואסיה והגיע לצפון אפריקה, קצת לפני האירוע המסיני. הפרקמלוס הוא קרובם של הגמלים המודרניים (הסוג camelus), מה שנתן לו את שמו וייתכן שהם התפתחו ממנו. הוא הוגדר בשנת 1903 בידי החוקר הגרמני מקס שלוסר. הסוג הכיל 9 מינים שונים, שהמין הטיפוסי ביניהם הוא Paracamelus gigas. המאובנים שלו התגלו ברחבי ארצות הברית, בעיקר בתצורת אסמרלדה (אנ') שבנבדה וכן באיטליה, בספרד, בצ'אד ובמחוז שאנשי בסין. הוא נכחד מאזורים אלה ושרד באמריקה הצפונית עד לפני מיליון שנה מזמננו, אז התקיים באזורים ארקטיים גבוהים. ככל הנראה הוא חי באזורי יער גבוהים והסתגל גם לתנאים יבשים יותר ואף למדבריות. גודלו של הפרקמלוס היה גדול מכל הגמלים כמעט, דומה מאוד לטיטאנוטילופוס, אך קטן יותר מהמגקמלוס. הוא הגיע לגובה של מעל 3 מטרים ולמשקל של מעל 900 קילוגרם. על גבו בלטה דבשת כמו של הגמלים המודרניים והיא עזרה לו לשאת תנאי יובש ורעב ממושכים, אך הייתה מעט יותר נמוכה מדבשת הגמלים המודרניים. הוא היה בעל רגליים רחבות שאיתם יכל לחצות מדבריות בלי מאמץ. הפרקמלוס חי לצד פאונה נכחדת צפון אמריקאית שכללה ממותות, סוסיים נכחדים, ביזוני ענק, טיגריסים שנחרביים ודובים קצרי-פנים טורפים. פאונה זו נכחדה עקב שינויי אקלים קרים וכן בשל ציד משבטים אנושיים. מדיה וקבצים בנושא פרקמלוס בוויקישיתוף פרקמלוס, באתר GBIF (באנגלית)
פלאופרדוקסיה

פלאופרדוקסיה (שם מדעי: Paleoparadoxia; מילולית: "פרדוקס עתיק") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר היה קרובם של הפילאים והתחשאים. הוא חי בתקופת המיוקן בטווח של 20 עד 10 מיליון שנה לפני זמננו והתאים לחיים בים. הסוג הוגדר ב-1959, והמאובנים שלו התגלו לחופי האוקיינוס השקט ביפן (במחוזות אוקיאמה ופוקושימה), באלסקה, ובבאחה קליפורניה שבמקסיקו. סוג זה כלל 2 מינים: Paleoparadoxia media ו-Paleoparadoxia tabatai. הפלאופרדוקסיה דמה במראהו לתחש המשכן והגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל 900 קילוגרם. הוא היה קרובו של הדסמוסטילוס, ונראה ששני הסוגים חפפו בתפוצתם. יונקים ימיים אלה התאימו לאכילת צמחים ימיים כמו עשבי ים, ירוקיות ואצות שונות. הם היו בעלי לסתות כבדות ובשרניות כמו של תחשים ושיניים הדומים לדחפור בצורתם שאיתם תלשו את העשבים מהערוגות או הסלעים. הם היו חסרי זנב ושחו בעזרת ארבע גפיים בדומה להיפופוטם על הקרקעית. עם זאת הם הותאמו גם לחיים מעבר לחופים והם יכלו לצלול לזמן רב מתחת למים. בדומה לאריות ים או כלבי ים הם עלו לחופים כדי להתרבות. מדיה וקבצים בנושא פלאופרדוקסיה בוויקישיתוף פלאופרדוקסיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלאופרדוקסיה, באתר GBIF (באנגלית)
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-73

טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-73 נערך ב-2 בפברואר 2020 ברויאל אלברט הול שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2019. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה. שמות המועמדים פורסמו ב-7 בינואר 2010. המותחן הפסיכולוגי "ג'וקר" היה מועמד למספר הרב ביותר של פרסים, ב-11 קטגוריות. הוענק פרס חדש בקטגוריית הליהוק הטוב ביותר. מנחה הטקס היה גרהם נורטון. קתלין קנדי אנדי סירקיס אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-73 "Bafta Film Awards 2020: The nominations in full". BBC News. 7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Bafta film awards 2020: Joker leads nominations amid diversity row". BBC News. 8 בינואר 2020. נבדק ב-8 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Ritman, Alex (7 באוגוסט 2019). "BAFTA Adding Casting Category to 2020 Film, TV Awards". The Hollywood Reporter. נבדק ב-7 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Graham Norton announced as host for EE British Academy Film Awards in 2020". British Academy of Film and Television Arts. 22 בנובמבר 2019. נבדק ב-22 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Kathleen Kennedy to receive BAFTA Fellowship". British Academy of Film and Television Arts. 6 בדצמבר 2019. נבדק ב-6 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Andy Serkis to be honoured at the 2020 EE British Academy Film Award for Outstanding British Contribution to Cinema". British Academy of Film and Television Arts. 23 בינואר 2020. נבדק ב-23 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
מרסל רנו

מרסל רנו (בצרפתית: Marcel Renault; ‏14 במאי 1872 – 26 במאי 1903) היה תעשיין ונהג מרוצים צרפתי. אחד משלושת המייסדים של יצרנית הרכב "רנו", חברה שהקים עם אֶחָיו לואי ופרננד. רנו נולד בשנת 1872 בפריז למשפחה בורגנית שלה חמישה ילדים. אביו, אלפרד רנו, היה סוחר בדים וכפתורים אמיד, ואמו הייתה בת למשפחת סוחרים עשירה. בשנת 1899, בעוד מנהל את העסק המשפחתי, הקים יחד עם אחיו הגדול פרננד את חברת "רנו". כל אחד מהאחים השקיע בה הון עצמי של 60,000 פרנק צרפתי. בחברה הועסקו 60 עובדים, ביניהם האח הצעיר לואי, שהיה אחראי על תכנון המכוניות. בשנה הראשונה לייסוד החברה יוצרו 76 יחידות. במקביל לייצור המכוניות מרסל ולואי השתתפו במרוצים שונים. באוגוסט 1899 התחרו השניים במרוץ פריז–טרוביל, שהתקיים בין הערים, וזכה בניצחון הראשון בקריירה. מרסל השתתף בכמה מרוצים שונים, ביניהם מרוץ פריז–טולוז–פריז, שמסלולו היה באורך של 1,448 קילומטרים, כחלק מאירועי אולימפיאדת פריז בשנת 1900. בהמשך לא הכיר הוועד האולימפי באירוע כחלק מאירועי האולימפיאדה. בשנת 1901 התחרה במרוץ פריז–בורדו (מקום 13) ומרוץ פריז–ברלין (לא סיים). שנה לאחר מכן לא הצליח לסיים את מרוץ פריז–אראס, אך רשם ניצחון במרוץ פריז–וינה ב-24 במאי 1903, ימים ספורים לאחר יום הולדתו ה-31, נפצע קשות בתאונה שאירעה במהלך מרוץ פריז–מדריד. ליד העיר פואטייה יצא מרסל לעקיפה, ובשל ענן אבק סמיך הוא לא הבחין בעיקול הדרך בזמן. מכונית הרנו שנשאה את הספרה 63 ירדה מהכביש במהירות של 100 קמ"ש לתוך התעלה והתהפכה. כתוצאה מההתהפכות הועפו מהרכב רנו והמכונאי שהיה עמו למרחק של כמה מטרים. המכונאי סבל משברים בלבד. רנו נפגע בעמוד השדרה, שקע בתרדמת ומת מפצעיו יומיים לאחר מכן. זמן קצר לאחר מותו הוקמה אנדרטה בצורת אובליסק לזכרו בסמוך למקום התאונה. בשנת 2019 הועברה האנדרטה למרכז הכפר, מרחק של 2.5 ק"מ צפונית-מזרחית למקום התאונה. מדיה וקבצים בנושא מרסל רנו בוויקישיתוף מרסל רנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Grand Prix 1894-1903
גאר פורמן

גאר פורמן (באנגלית: Gar Forman; נולד בשנת 1960) הוא מאמן ומנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, אשר שימש כג'נרל מנג'ר של שיקגו בולס מליגת ה-NBA בין השנים 2009–2020. פורמן נולד בעיר מוראגה אשר באזור מפרץ סן פרנסיסקו בקליפורניה. בין השנים 1978–1982 למד שיווק ומנהל עסקים באוניברסיטת המדינה של יוטה, ובמהלך שנתו האחרונה שימש במקביל כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 1982 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של "מכללת המדבר" (College of the Desert), אשר בעיר פאלם דזרט בדרום קליפורניה. בין השנים 1985–1987 היה עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, ובעונת 1987/1988 החזיק בתפקיד דומה באוניברסיטת המדינה הפוליטכנית של קליפורניה בפומונה ("קאל פולי פומונה"). בשנת 1988 חזר לקבוצת מקסיקו סטייט, בה החזיק בתפקיד עוזר המאמן עד לשנת 1994. ב-4 העונות הבאות היה עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של איווה, תחת המאמן הראשי טים פלויד. לקראת עונת 1998/1999 מונה פלויד למאמן הראשי של שיקגו בולס, ובהמלצתו מונה פורמן לסקאוט של הקבוצה. בשנת 2004 קוּדם פורמן לתפקיד סקאוט ראשי, ובמאי 2009 מונה לג'נרל מנג'ר של הבולס. בקיץ 2010 מינה את טום ת'יבודו למאמן הקבוצה במקומו של ויני דל נגרו, וצירף את קרלוס בוזר במסגרת עסקת "החתמה והעברה" (Sign-and-trade) עם יוטה ג'אז; פעולות אלו זיכו את פורמן בפרס מנהל השנה ב-NBA לעונת 2010/2011, אותה סיימו הבולס עם המאזן הטוב ביותר בליגה, 62–20. באותה עונה העפילה שיקגו לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, בהובלתו של ה-MVP של העונה הסדירה דריק רוז, אך הודחה על ידי מיאמי היט בתוצאה 1–4. באפריל 2020 פוטר פורמן מתפקידו בשיקגו, לאחר 22 שנים במועדון, והוחלף על ידי ארתוראס קרנישובאס. בין פעולותיו הבולטות לאורך תקופתו בשיקגו: בדראפט 2011 בחר את ג'ימי באטלר בבחירה ה-30. בינואר 2014 העביר את לואול דנג לקליבלנד קאבלירס בתמורה לאנדרו ביינום ו-3 בחירות דראפט עתידיות. בדראפט 2014 בחר את יוסוף נורקיץ' (בחירה 16) וגארי האריס (בחירה 19), ושלח את שניהם בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לדאג מקדרמוט (בחירה 11) ואנתוני רנדולף. ביולי 2014 החתים את פאו גאסול וניקולה מירוטיץ'. ביוני 2016 העביר את דריק רוז וג'סטין הולידיי לניו יורק ניקס, בתמורה לרובין לופז, חוסה קלדרון וג'ריאן גרנט. ביולי 2016 החתים את דוויין וייד. ביוני 2017 העביר את ג'ימי באטלר וג'סטין פטון למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לזאק לאבין, כריס דאן ולאורי מארקנן (הבחירה השביעית בדראפט 2017). בדראפט 2018 בחר את ונדל קרטר בבחירה השביעית. בפברואר 2019 העביר את בובי פורטיס וג'בארי פארקר לוושינגטון ויזארדס, בתמורה לאוטו פורטר. בדראפט 2019 בחר את קובי וייט בבחירה השביעית. שיקגו ממנה את פורמן לג'נרל מנג'ר, באתר הקבוצה, 4 במאי 2009 פורמן וריילי זוכים במשותף בפרס מנהל השנה, באתר USA Today,‏ 10 במאי 2011 פורמן מפוטר מתפקידו בשיקגו, באתר הקבוצה, 13 באפריל 2020 רשימת הפעולות של פורמן כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
מריה בבק

מריה בבק (בבלארוסית: Мария Бабак) הייתה חסידת אומות עולם בלארוסית, אשר הצילה מספר יהודים במלחמת העולם השנייה. מריה בבק התגוררה בעיירה הלוסק שבמחוז פולסיה (היום מוהילב). ב-12 לדצמבר 1941, עם פלישת הצבא הנאצי למקום, נצטוו כל המשפחות היהודיות בעיירה להתייצב בכיכר העיר עם מסמכיהם ורכושם. מספר ימים קודם לכן, נצטוו מכבי האש המקומיים לחפור תעלות בפאתי העיר, על מנת לשמש כבורות ירי. עם היוודע הדבר, חלק מהיהודים ניסו להימלט מהאזור, אולם הם נתפסו ונורו בידי שוטרים שהקיפו את העיר. במקביל, מספר מאנשי העיירה נרתמו לעזור ליהודים והצילום ממוות. עם תחילת האקציה, מריה בבק החביאה את חיה ואברהם קצמן ואת חמשת ילדיהם - יעקב, יורי, יוסיף, חסיה ואנטולי. בנוסף, מריה הצילה גם את הואה מקלר ואת ביתה אמה וכן את אחיינה מנדל רובינסון שאיבד את הוריו ואת אחיו הצעירים בזמן שברחו מהאקציה. השלושה עברו ליד הבית של מריה בזמן שנמלטו, והחליטו לבקש עזרה. כעבור שלושה ימים, קרוב משפחה של מריה עזר לעשרת המסתתרים לצאת מהלוסק בחשאי, להיכנס ליער ולהצטרף לפרטיזנים סובייטים. כל העשרה שרדו עד סוף המלחמה. חלק קטן מהניצולים חזרו להלוסק והשאר עברו להתגורר בערים אחרות בשטח ברית המועצות. הניצולים הקפידו להפגש מדי שנה בהלוסק על מנת להודות למריה על אומץ לבה ועל תרומתה להצלתם. ב-2006 פנה מנדל רובינסון במכתב ליד ושם וביקש להכיר במריה בבק כחסידת אומות עולם. ב־6 במאי 2007, זכתה מריה בבק בתואר על תרומה להצלה של עשרת היהודים. טקס הענקת המדליה התקיים בשגרירות ישראל בבלארוס, ובנה של מריה קיבל את המדליה בשמה. שמה של מריה נחרט על קיר הכבוד של יד ושם. מריה בבק, באתר יד ושם (באנגלית) תיק חסידי אומות עולם מספר 11051 ב"יד ושם" ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה בבק".
אנה איגומנובה

אנה איגומנובה (באנגלית: Anna Igumnova; ‏1889 – 1985) הייתה דוקטור לכימיה, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה אם ובת ממוות בידי הנאצים. נולדה ברוסיה למשפחה אריסטוקרטית. בשנת 1917 איגומנובה ובעלה שהו בחופשה באירופה כאשר פרצה מהפכת אוקטובר, ולכן נבצר מהם לשוב מהחופשה לביתם ברוסיה. איגומנובה סיימה את לימודיה בברלין וקיבלה תואר דוקטור בכימיה. תואר זה הוביל אותה ואת משפחתה לסלובקיה כדי לעבוד במכון מחקרי בתחום. איגומנובה הייתה אם לשני ילדים. בשנות ה-30 עברה אנה להתגורר בעיירת הספא המפורסמת פיישטיאני שבסלובקיה, ושם עבדה במכון מחקר בתחום הכימיה. במכון המחקר עבדה עמה אישה יהודייה בשם אליס וינטר מבית טאדילך מברטיסלבה שהצטרפה למכון בשנת 1942. עבודתה במכון הייתה סודית וכללה בין היתר כתיבת מרשם למחלת פרקים. עבודתה זו זיכתה אותה במסמכים שהגדירו אותה כחריגה. וינטר הייתה אם לילדה בת 11 ששמה אריקה, ולילדה נוספת בשם קתרין שגרה בחלק אחר של המדינה עם אחותה של וינטר. בסוף אוגוסט בשנת 1939 הגיע בעלה של וינטר אל אנגליה לאחר שעזב את ברטיסלבה, כך הייתה אמורה לעשות שאר משפחתה אך אפשרות זו נבצרה מהם בגלל פרוץ מלחמת העולם השנייה וסגירת גבולות סלובקיה. גרמניה כבשה את סלובקיה בתום המרד הסלובקי ולכן ב-30 בספטמבר 1944, כשקרבו הכוחות הסובייטיים לגבולות המדינה, התחדש גירושם של יהודי סלובקיה. איגומנובה, שהייתה עדה לגירוש מקרוב, החליטה לא להיות אדישה ולפעול להצלתם. איגומנובה החליטה להציל את מכרתה אליס, ואת בתה אריקה, והחביאה אותן בחדר בבית מלון נטוש. בחדר הייתה אמבטיה שקועה ובה התחבאו וינטר ובתה במהלך היום מתוך חשש שיראו אותן דרך החלונות השבורים בחדר. את צרכיהן כגון אוכל, מים, ספרים וחדשות הייתה מספקת להן איגומנובה כל לילה. לאחר 3 חודשים בהן שהו הבנות במסתור הן הועברו על ידי איגומנובה להרים, ושם הצטרפה אליס לפרטיזנים והבת אריקה עברה להתגורר אצל משפחת איכרים. שהסכימה לקבלה תמורת תשלום. את התשלום סיפקה אנה כל שבועיים מכספים שהעבירו לה חבריה היהודים. איגומנובה הצליחה במשימתה לשמור על שתי הבנות מפני הנאצים והביאה לאיחודה של אליס עם בנותיה, לאחר שבאפריל 1945 נכנס הצבא האדום לסלובקיה ושחרר את היהודים באזור. בשנת 1946 היגרה אליס עם שתי בנותיה לארצות הברית. אך המשיכה לשמור על קשר עם איגומנובה עד למותה בשנות ה-80. ב-19 באוקטובר 2010 הוכרה איגומנובה כחסידת אומות העולם. טקס הענקת המדליה התקיים בשגרירות ישראל בברטיסלבה, בנוכחותם של קרובי המשפחה של איגומנובה. שמה של איגומנובה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אמות העולם ביד ושם. Anna Igumnova, Yad Vashem A Prescription for Rescue, international fellowship of christian and jews מכתב מאת יד ושם לאריקה חסן. מתוך תיק חסידת אומות עולם מספר 11413.
יוזף בלהה

יוזף בלהה (בצ'כית: Josef Bleha;‏ 17 ביולי 1894 – לא ידוע), צ'כי, מחסידי אומות העולם, אשר סיכן את חייו כשפעל להקל על חיי היהודים בגטו טרזין בזמן השואה. על פועלו זה זכה בתואר חסיד אומות העולם בשנת 1994. יוזף בלהה נולד בשנת 1894 ליוזף ואנה בלהה. אביו היה מורה. הוא חי בעיר טרזין, שם הייתה בבעלותו חנות טבק. עוד לפני הפינוי המלא של התושבים הארים מהשטח שיועד לגטו היהודי, בלהה שימש כמתווך בין היהודים שכבר שהו בגטו לבין בני משפחותיהם מחוץ לו, שהעבירו לאסירים כסף ומזון. הקשר נוצר בעזרת תושב יהודי בגטו אשר הורשה לקנות אמצעי מחייה מחוץ לגטו. היהודי ניצל את הרשות לעזוב את הגטו על מנת לרכוש ציוד וכן להתעדכן אצל בלהה בדבר התקדמות כוחות בעלות הברית ולהעביר באמצעותו הודעות מתושבי הגטו. כל יום כחמש-עשרה הודעות נשלחו מתוך הגטו; בלהה קרא את ההודעות בנוכחות המקשר תושב הגטו, קרע את המסרים והשליך אותם. בזכות זכרונו המופלא, בלהה זכר את ההודעות שקרא בעל-פה בלי לשכוח דבר. גם ארוסתו, שחיה בפראג, הייתה מעורבת וביתה הפך למוקד איסוף ההודעות שנשלחו מתוך הגטו. ביוני 1942, עקב פינוי כל התושבים האריים הנותרים מהעיר טרזין, עבר בלהה לגור בעיר בוֹאוּשׁוֹוִיץ (אנ'), הצמודה לטרזין, ומשם המשיך לתמוך בתושבי הגטו. בלהה היה מתגנב למעברים התת-קרקעיים מתחת לגטו ומבריח אוכל לתושביו. מבין תושבי הגטו, בלהה עזר לבני משפחת כץ אשר גורשו לגטו במאי 1942: האב זיגפריד - שהתחבר עם בלהה לאחר שעבדו יחד במשרד הכלכלה, האם אלזה, ובנותיהן אוה וּורה. המשפחה הכירה את בלהה היטב, והוא דאג לרווחתם. מלבד העזרה החומרית, הוא עזר להם להגיע להבדק אצל רופא הגטו, ד"ר רוברט טאריאן (Tarian), לארינגולוג(אנ') בבית החולים "הוהנלב" (Hohenelbe), שעזר להם להשיג פטור מגירוש למזרח תוך שניצל את קשריו עם ראש האלטסטנראט בגטו טרזין - יעקב אדלשטיין. מבין כל בני משפחת כץ, רק ורה שרדה את השואה. באביב 1943 ערכו אנשי הגסטפו בפראג חיפוש מפתיע בביתה של ארוסתו של יוזף בלהה. הארוסה נלקחה לחקירה שבמהלכה חשפה את פעילותו של בלהה. בלהה נאסר ונכלא במבצר טרזין, משם נשלח למחנה אורניינבורג שבגרמניה. באפריל 1945 נשלח שוב לעיר ניורופין(אנ'), גם היא בגרמניה. הוא היה אדם חולה ושבור כאשר הצלב האדום לקח עליו חסות, ולאחר החלמתו שב לעיר בואושוויץ. אין מידע על קורותיו לאחר מכן. ורה כץ (לאחר נישואיה - ורה שיף), היחידה ששרדה את השואה מבין המשפחה שבלהה עזר לה, עברה לגור בקנדה. לא ידוע על אודותיו של יוזף בלהה עצמו לאחר המלחמה. כאות תודה מהעם היהודי על תמיכתו באוכלוסייה היהודית בגטו טרזין, הוכר בלהה על ידי מדינת ישראל ויד ושם כחסיד אומות העולם בתאריך 10 באוגוסט 1994, בטקס אשר נערך בפראג בירת צ'כיה, לא בנוכחותו. Bleha Josef, באתר יד ושם (באנגלית) תיק חסיד אומות העולם ביד ושם. litomerice לפי ורה שיף, מסמכים אחרים מצביעים על בואושוויץ.
מרי ואולדריך אוהרה

אולדריך ומרי אוהרה (בצ'כית: Marie Oherová;‏ 20 בדצמבר 1907 – 24 באוגוסט 1984, Oldřich Ohera;‏ 5 בינואר 1908 – 21 באפריל 1945) היו זוג אזרחים צ'כים, אשר הצילו יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי החבאתם מפני הנאצים והוכרו כחסידי אומות העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים 1942– 1945, התגוררו מרי ואולדריך אוהרה בכפר בשם זקרוב, קילומטר מהכפר טרשיצה(אנ') במחוז אולומוץ אשר בצ'כיה. כמעט כל טרשיצה ידעה על משפחת וולף היהודית, שהסתתרה במקום, אך איש לא דיווח עליהם. ביוני 1942 קיבלו בני משפחת וולף - ברתולד, רוזאלי, בתם פליסיטאס והבן אוטו, הודעה להתייצב בבירת המחוז אולומוץ לצורך שילוח לגטו טרזיינשטט. משפחת וולף שלחה את מזוודותיה למקום האיסוף, אך הם עצמם חיפשו מקלט במקום מסתור, אותו הכינו מראש ביער הסמוך לכפר. ירוסלב זדריל, גנן צ'כי, שהיה מאוהב בפליסיטאס וולף בת ה-22, דאג לשלומם ולאספקת המזון. באוקטובר 1942, עם הופעת החורף, העביר זדריל את המשפחה לבקתה קטנה בגן הירק שלו, שם הם נשארו עד האביב שלאחר מכן. מאוחר יותר עברה משפחת וולף לצריף בבעלות פרנטישק ומארי זבוריל בכפר. זדריל, שלא הצליח לספק מזון לארבעה אנשים לבדו, גייס את עזרתם של כפריים אחרים, ובמיוחד לודמילה טיכא, רופאת שיניים צעירה, שסיפקה למשפחה - אוכל, ספרים, סיגריות לברתולד, ונייר לאוטו הצעיר אשר ניהל יומן מהיום הראשון שלהם במסתור. כשהחמיר המצב, בגלל נוכחותם של חיילים גרמנים בכפר, טיכא העבירה את המשפחה לכפר זקרוב, שם אכסנו אותם אולדריך ומארי אוהרה בביתם, משנת 1943 עד אביב 1945, מבלי לבקש תמורה. ב-18 באפריל 1945, ימים ספורים לפני תום המלחמה, נכבש הכפר בידי כוחות הוולאסוב הפרו-נאצים. כל תושבי הכפר נעצרו אך לאחר מכן שוחררו, מלבד 19 צעירים שנורו ונשרפו למוות, ביניהם היה אוטו וולף, וכן אולדריך אוהרה אשר נרצח ב-21 באפריל 1945 כשהוא בן 37. מרי אוהרה שרדה את המלחמה ונפטרה ב-24 באוגוסט 1984 בגיל 76. ב-1 בינואר 2000, התקיים טקס בפראג ובו יד ושם הכירו במרי ואולדריך אוהרה כחסידי אומות עולם. ב-5 ביוני 2001 הוחלט להעניק להם מדליה לחסידי אומות עולם ושמם הונצח על קיר כבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. Colleen Tambuscio, with Lisa Bauman and Bonnie Sussman, Making History: Beyond the Text, Prism, 2014 Ohera Oldřich & Oherová Marie, יד ושם Marie Oherová, billiongraves Ohera Oldřich & Oherová Marie, באתר יד ושם (באנגלית)
דיבי קנוד

קנוד דיבי (בדנית: Knud Dydby;‏ 28 במרץ 1915 – 1 בספטמבר 2011) היה קצין משטרה דני, מחסידי אומות עולם, שנעזר במעמדו וסיפק מידע מודיעיני ומסמכים למחתרת הדנית, והשתתף בפעולות להעברתם של יהודים מדנמרק לשוודיה. דיבי קנוד נולד בשם קנוד אולסן במרץ 1915 בווראפ(אנ'), דנמרק. הוא גדל בעיר רנדרס(אנ') שבחצי האי יוטלנד. אביו היה בעל חנות דפוס, ואחרי לימודיו בבית הספר, קנוד התמחה בטיפוגרפיה. התחביב האהוב עליו היה שיט. כשמלאו לו 18, קנוד גויס לשירות צבאי חובה, וועדה צבאית שיבצה אותו לשרת כשומר ראשו של המלך הדני. לאחר סיום שירותו ולאחר הפלישה הגרמנית למדינה, ב-9 באפריל 1940 קנוד הצטרף כקצין למשטרה הממלכתית של דנמרק. קנוד לקח חלק בפעילות המחתרת הדנית בקופנהגן, שפעלה להפצת מידע על המלחמה באמצעות עיתונים לא חוקיים ותמונות, בפעולות חבלה והברחת נשק. באוקטובר 1943, הנאצים הורו לאסוף את כל יהודי דנמרק. בשלב זה, קנוד התחיל לעזור לשירות הפליטים הדני-שוודי, שסייע לפליטים שברחו מהנאצים. המחתרת בשורותיה פעל, סייעה להעברת 1888 אנשים מדנמרק לשוודיה, רובם הגדול יהודים, ביניהם גם טייסים נטושים של בעלות הברית. קנוד עצמו סייע בהעברת יהודים לנמל נורדהבן(אנ') בקופנהגן ובהעלתם לסירות דיג שהפליגו לשוודיה. בנוסף, בתוקף תפקידו כקצין משטרה, קנוד הצליח להדוף את הפקחים הגרמנים. לאחר מכן קנוד סייע בהעברת מכתבים אישיים של רבים שכבר הגיעו לשוודיה ובהעברת מידע לאנשי המחתרת הדנית שעבדו מתוך שוודיה. בעקבות דיווח על פעילות אנטי-גרמנית, קנוד נאלץ לשמור על פרופיל נמוך ולהשתמש במספר שמות. למרות הסכנה הוא המשיך בפעילותו, ועד סוף המלחמה במאי 1945 הוא הצליח להעביר משלוחים כמעט יום יומיים למען המחתרת. קנוד היגר לארצות הברית ב-1957. תחילה ניהל חברת יבוא קטנה בניו יורק, ואז עבד כטיפוגרף בבית דפוס. הוא נשא אישה ממוצא דני, עבר להתגורר בסן פרנסיסקו ולזוג נולדה בת אחת. קנוד זכה לתוארי כבוד מארצות הברית ובריטניה על פעילותו במחתרת הדנית, שסייעה בין היתר לטייסי בעלות הברית. ב-21 בדצמבר 2004, דיבי קנוד הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם בטקס בסן פרנסיסקו. Holocaust Oral History Project - Interview With Dyby Knud, United States Holocaust Memorial Museum, ‏6/6/1991 & 1/5/1996 Dyby Knud, The Righteous Among the Nations Database
אייבורי (פירושונים)

אייבורי הוא התעתיק העברי למילה Ivory באנגלית שפירושה שנהב. האם התכוונתם ל... אייבורי מחשבים – רשת חנויות ישראלית פסגות אייבורי – זוג פסגות מכוסות קרח בצפון חצי האי האנטארקטי אייבורי (סבון) (אנ') – מותג אמריקאי של חברת פרוקטר אנד גמבל אישים שזה שם משפחתם בן אייבורי (יליד 1982) – זמר גרמני ג'יימס אייבורי (יליד 1928) – במאי קולנוע אמריקאי אייברי (פירושונים)