laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולדימיר סולוביוב (קוסמונאוט)

ולדימיר אלקסייביץ' סולוביוב (ברוסית: Владимир Алексеевич Соловьёв; ‏נולד ב־11 בנובמבר 1946) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7 ותחנת החלל מיר. ולדימיר סולוביוב נולד במוסקבה למשפחת של טייס קרב. בשנת 1964 הוא סיים בית הספר והחל לימודי הנדסה בהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. לאחר סיום הלימודים הוא החל לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא עסק בתכנון של המערכות השונות של תחנת חלל. החל משנת 1972 הוא היה חבר של צוות הדרכת הקוסמונאוטים בנושא. בשנת 1978 ולדימיר סולוביוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים ובמקביל המשיך לעבוד על תכנון מערכות חלל. בשנים 1984 ולדימיר סולוביוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-10 לצד לאוניד קיזים כמפקד צוות ואולג אטקוב. הם התחברו לתחנת החלל סאליוט 7 והחלו לפעול כמשלחת מס' 3. ולדימיר סולוביוב שהה בתחנת החלל מעל ל-237 ימים. במהלך תקופה זו הוא ביצע מספר רב של מחקרים ו-5 פעמים פעילות חוץ רכבית לתיקון מערכת מדחפים והתקנת פאנל סולארי חדש. בשנים 1984 ולדימיר סולוביוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-15 לצד לאוניד קיזים שהיה מפקד צוות. בכך החלה לפעול משלחת מס' 1 לתחנת החלל מיר. במהלך הטיסה הם ביצעו עבודות במעבר ציוד מתחנת החלל סאליוט 7 לתחנת החלל מיר. בשנת 1988 ולדימיר סולוביוב מונה למנהל טיסות תחנת החלל מיר. במקביל, הוא עבד על דוקטורט והחל ללמד באוניברסיטה טכנית בה למד. בשנת 1994 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים אך המשיך לכהן בתפקידי ניהול במערך תוכנית החלל הרוסית וללמד האוניברסיטה טכנית. בשנת 1997 הוא קודם לפרופסור. בשנת 2021 הוא מונה למתכנן ראשי של תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בשנת 2022 הוא התקבל כחבר באקדמיה הרוסית למדעים. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר סולוביוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
מבצר פטרופבלובסקיה

המבצר הפטרופאבלי או מבצר פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловская крепость - "מבצר פיוטר ופאבל") הוא המבצר המקורי של העיר סנקט פטרבורג ברוסיה ונמצא ברובע פטרוגרד בעיר. תוכנן על ידי דומניקו טרזיני ונבנה בשנת 1703. המבצר מעולם לא תפקד כמעוז להגנת העיר בפעילות צבאית. לעומת זאת כבר בשנת 1718 הוא שימש כלא לעצירים פוליטיים, ובהדרגה הפך לכלא פוליטי ראשי של האימפריה. הדמות היהודית המוכרת ביותר שנכלאה במקום הוא מייסד חסידות חב"ד רבי שניאור זלמן מליאדי, שנכלא עקב הלשנה כי הוא עוזר ליהודי ארץ ישראל ובכך לטורקיה - האויבת המרה של רוסיה - ששלטה בארץ. במקום הוצבה גם בובה בדמותו יחד עם בובות של האסירים המוכרים ביותר שנכלאו במבצר. המבצר כולל מספר מבנים, ביניהם קתדרלת פטר ופול, ששם נקברו כל הצארים הרוסיים מפטר הגדול עד אלכסנדר השלישי. בנוסף, שאריותיהם של הצאר ניקולאי השני ומשפחתו נקברו שם לאחר שנמצאו. מבנים אחרים הם מטבעה, מצודת טרובטסקוי, אולם תת-קרקעי ומוזיאון להיסטוריה של סנקט פטרבורג. ביוני 2011 נחנך משמר כבוד במבצר הפטרופאבלי, שיבצע חילופי משמרות קבועים, בדומה לחילופי המשמרות שמשמר הקרמלין מבצע במתחם הקרמלין במוסקבה. משמר הכבוד החדש, הוחזר למבצר, לראשונה מאז פירוק האימפריה הרוסית ב-1917. ערך מורחב – קתדרלת פטר ופול קתדרלת פטר ופול או קתדרלת פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловский собор) היא קתדרלה פרבוסלאבית הממקומת בתוך המבצר. זוהי נקודת הציון העתיקה ביותר בסנט פטרסבורג, שנבנתה בין 1712–1733 ב"אי הארנבים" לאורך נהר הנייבה. הקתדרלה נבנתה במקור על ידי פיוטר הגדול ועוצבה על ידי דומניקו טרזיני. צריח הקתדרלה הוא צריח הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית הגבוה ביותר. מאז שמגדל הפעמונים לא בנפרד אלא חלק מהקתדרלה עצמה, נחשבת הכנסייה לגבוהה ביותר מבין הפרבוסלאביות בעולם. זה גם המבנה הגבוה בעיר עד היום (נכון למאי 2012). רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד שהיה אסיר במבצר. אתר האינטרנט הרשמי של מבצר פטרופבלובסקיה ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סויוז T-14

סויוז T-14 (ברוסית: Союз Т-14) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-17 בספטמבר 1985 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 7. ולדימיר ואסיוטין - מפקד צוות (בהמראה בלבד) גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד) ויקטור סביניך - מפקד צוות (בנחיתה) אלכסנדר וולקוב - מהנדס חוקר אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד צוות גנאדי סטרקאלוב - מהנדס טיסה יבגני סאליי - מהנדס חוקר "סויוז T-14" שוגרה ב-17 בספטמבר 1985 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. החללית ביצע עגינה בתחנת החלל סליוט 7 ב-18 בספטמבר. בתחנת החל פעלה משלחת מס' 4. לאחר ביצוע חפיפה, ולדימיר דז'ניבקוב נכנס לחללית סויוז T-13 וביחד עם גאורגי גרצ'קו חזר לכדור הארץ. חללית "סויוז T-14" נותרה תחנת החלל כחללית חירום. משלחת מס' 5 החלה לפעול. "סויוז T-14" חזרה לכדור הארץ ב-21 בנובמבר 1985. סיבת לקיצור התוכנית נשמרה בסוד בתקופת ברית המועצות ורק כעבור מספר שנים הובאה לידיעת הציבור. פעילות סדירה של המשלחת בהרכב של 3 אנשים החלה לאחר שחללית סויוז T-13 עזבה את תחנת החלל ואחריות על תחנת החלל עברה לאנשי המשלחת. ויקטור סביניך שהיה חבר במשלחת מס' 4 הצטרף למשלחת מס' 5. הוא היה מתוכנן לחזור לאחר שהות של 282 ימים בחלל. ב-28 בספטמבר לתחנת החלל הגיע חללית מטען TKS ששוגרה תחת שם "קוסמוס 1686". עם החללית הגיעו 1,550 ק"ג דלק ו-4,332 ק"ג של ציוד לתחנת החלל ולביצוע ניסויים. הציוד היה מיועד לביצוע של כ-200 ניסויים. ולדימיר ואסיוטין סבל מבלוטת הערמונית כבר מספר שנים אך לא דיווח לכך לרופאים. ב-27 באוקטובר הוא דיווח על המצב לצוות קרקע. הרופאים המליצו על ביצוע פעולות שלא שיפרו את המצב. ב-17 בנובמבר הוחלט של חזרת הצוות והפסקת התוכנית. ויקטור סביניך מונה למפקד במקום ואסיוטין. ב-21 בנובמבר חללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בשלום באזור מתוכנן בשטח קזחסטן של כיום. ואסיוטין עבר לבית חולים. בעקבות המצב בדיקות בלוטת הערמונית נכללו כבדיקות חובה לפני הטיסה. תחנת חלל המשיכה לפעול במשטר לא מאויש. נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל פעילות משלחת מס' 5
כביש 650

כביש 650, הנקרא גם דרך פיק"א, הוא כביש אורך אזורי קצר בצפון השרון, שמתחיל בצומת אלון שליד תלמי אלעזר ונגמר בפרדס חנה-כרכור. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-3.2 ק"מ. כבישי ישראל
כביש 651

כביש 651 הוא כביש רוחב אזורי שמתחיל בצומת פל-ים, שממזרח ליישוב הקהילתי קיסריה, ונגמר בצומת איטונג שבפרדס חנה-כרכור. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-5 ק"מ. כבישי ישראל
STS-69

STS-69 הייתה המשימה ה-9 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים עם מערכת Wake Shield Facility, הצבת לוויין "Spartan 201" והכנות להרכבת תחנת החלל הבין-לאומית. מפקד המשימה - ארצות הברית דייוויד ווקר טייס - ארצות הברית קנת קוקרל מומחה משימה 1 - ארצות הברית ג'יימס ווס מומחה משימה 2 - ארצות הברית ג'יימס ניומן מומחה משימה 3 - ארצות הברית מייקל גרנהארד שיגור היה מתוכנן ל-5 באוגוסט 1995 אך נדחה מסיבות טכניות. אחרי תיקון התקלה, המעבורת שוגרה ב-7 בספטמבר מכן שיגור 39A. המשימה בת ה-11 ימים הייתה המשימה השנייה של ה-WSF (אחרי STS-60) המערכת הייתה מיודעת לחקר בתחום גידול גבישים. משימה נוספת הייתה הצבת לוויין "ספרטן 201" (לוויין אסטרונומי). זה היה השימוש השלישי בלוויין. הוא הוחזר לתא המטען של המעבורת לאחר מספר שעות טיסה נפרדת. במהלך הטיסה בוצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה 6 שעות ו-46 דקות. גרנהרדט ווס בדקו אפשרויות שונות להרכבת חלקים של תחנת החלל הבין-לאומית. ה-STS-69 הייתה המשימה הראשונה מתוך 5 מתוכננות, שהיו אמורות למדוד ולבדוק שינויים ארוכי טווח בעוצמת הקרינה האולטרה-סגולית המגיעה מהשמש, וללמוד על הקרינה האולטרה-סגולית מהפלזמה שסביב יופיטר, אשר מקורה בירח שלו. כמו כן נעשו ניסויים ליצירת חמצן ומימן תוך שימוש במערכת אלקטרוליזה. תחום נוסף שבוצעו בו ניסויים היה הבריאות. ארגון הבריאות העולמי ביצע ניסוי לבדיקת השינוי בצפיפות העצם במהלך טיסה בחלל. נעשו גם ניסויים מסחריים לבדיקת השינויים בתאים ובשרירים בעקבות חוסר משקל. לאחר סיום התוכנית המעבורת נחתה במרכז החלל קנדי במסלול נחיתה מס' 33. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-69 בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סובארו לבורג'

סובארו לבורג (באנגלית: Subaru Levorg) היא מכונית סטיישן, הנעה 4x4 מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו המיוצרת משנת 2014 ועד היום, ביפן. יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (אנ') (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社). דגם ה"סובארו לבורג'" הוצג לראשונה בתערוכת טוקיו ("Tokyo Motor Show" (אנ')) בנובמבר 2013. בשנת 2015 הוחל שיווק הדגם באירופה. "לבורג הוא הלחם בסיסים של שלושת המילים "LEgacy, reVOlution, touRinG". 5 דלתות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. דגם ה"סובארו לבורג" קרוי גם: "Subaru Legacy Touring" ו-"Subaru Impreza Wagon". "סובארו לבורג" משווקת בישראל. "GT". "GT-S Comfort". "GT-S Sport". "1.6 DIT". "GT-S DIT 2.0" (ביפן בלבד). "GT-S 2.0" (באוסטרליה בלבד, מיוצר משנת 2016). "סובארו לבורג'" "סובארו לבורג'", שנת 2014 "סובארו לבורג'", שנת 2014 "סובארו לבורג'", שנת 2017 "סובארו לבורג'", שנת 2017 "סובארו לבורג'" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "סובארו לבורג'", שנת 2014 "סובארו לבורג'", שנת 2018 "סובארו לבורג'", שנת 2018 "סובארו לבורג'", שנת 2019 "סובארו לבורג'", שנת 2019 "סובארו לבורג'" סובארו מדיה וקבצים בנושא סובארו לבורג' בוויקישיתוף סובארו לבורג', סרטון באתר יוטיוב [ https://www.motor1.com/news/52966/2015-subaru-outback-and-levorg-in-european-specification-confirmed-for-geneva-debut/ "סובארו לבורג'"] motor1.com/news/52966/2015-subaru-outback-and-levorg-in-european-specification-confirmed-for-geneva-debut סובארו לבורג' נוחתת באירופה, Cartube, 5 במרץ 2015 "סובארו לבורג'" ilsole24ore.com/art/motori "סובארו לבורג'" magazynauto.interia.pl/info-subaru-60/news-subaru-levorg-w-europejskiej בפולנית "סובארו לבורג'" 2016 - מבחן דרכים gear.co.il, צבי לשץ, 1 בספטמבר 2016 "סובארו לבורג" caradvice.com.au/subaru/levorg "סובארו לבורג" euroncap.com/en/results/subaru/levorg
מיקסוטוקסודון

מיקסוטוקסודון (שם מדעי: Mixotoxodon; משמעות השם: "מעורב עם טוקסודון") הוא סוג יונק פרהיסטורי מסדרת הנוטונגולאטויים הקדומה שחי בתקופת הפליסטוקן. יונק זה חי באמריקה הדרומית, אך במהלך ההחלפה האמריקאית הגדולה היגר צפונה לאמריקה המרכזית ולדרום אמריקה הצפונית, בה נתגלו שרידיו ממקסיקו עד לדרום טקסס. זהו המין היחיד בסדרתו שהיגר צפונה. מאובניו נתגלו ב-1957 באתרי חפירות שונים אשר הכילו בעיקר מאובני גולגולת ושיניים. בסוג היה מין אחד - Mixotoxodon larensis. הוא קיבל את שמו מכיוון שמאובניו דמו לאלה של קרובו המפורסם, הטוקסודון, בעל חיים דמוי-היפופוטם שחי באותו זמן. שני סוגים אלה היו מהאחרונים שבפרסתנים המקוריים של אמריקה הדרומית. המיקסוטוקסודון היה גדול כמו קרנף חסר-קרן, דמה לו במראהו והגיע למשקל 3.8 טון, מה שהפך אותו לגדול שבבני סדרתו. הייתה לו לסת גלילית ובעלת שיניים צרות יותר מאשר לטוקסודון, כך שככל הנראה ניזון בצורה אחרת מצמחייה נוקשה יותר. מאובניו האחרונים שנתגלו תוארכו לתקופה של לפני 12,000 שנה. מדיה וקבצים בנושא מיקסוטוקסודון בוויקישיתוף מיקסוטוקסודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיקסוטוקסודון, באתר GBIF (באנגלית)
בטורניטיים

בטורניטיים (שם מדעי: Bathornithidae) היא משפחה של עופות פרהיסטוריים שנכחדו מסדרת הקריאמאים אשר חיו באמריקה הצפונית בין סוף האאוקן לתחילת המיוקן. בני משפחה זו דומים לקריאמיים של ערבות אמריקה הדרומית, והמינים הגדולים מביניהם הזכירו את הפורוסרקוסיים ("עופות האימה") האימתנים והמפורסמים יותר מאמריקה הדרומית. מינים אלו היו קרובים אליהם אך רובם היו קטנים יותר. ככל הנראה הם חיו ביערות והיו ציידים חסרי יכולת תעופה בעלי כנפיים מנוונות. שתי המשפחות לא נפגשו מעולם, אך ייתכן מאוד שהם היו קרובים. הגדולים שבעופות אלה היו הבטורניס (Bathornis) והפרקראקס (Paracrax) שהגיעו לגובה של מעל 2 מטר, וכנראה היו טורפים מרשימים, אשר הרגו את טרפם בעזרת מקורם הגדול. המינים הקטנים יותר אולי היו אוכלי כל שדמו לתרנגולי הודו. בטורניס (Bathornis) Neocathartes Eutreptornis פרקראקס (Paracrax) מדיה וקבצים בנושא בטורניטיים בוויקישיתוף בטורניטיים, באתר GBIF (באנגלית)
רצף לא-מקודד

האם התכוונתם ל... DNA לא-מקודד – אזורים ב-DNA שלא עוברים שעתוק ל-RNA. RNA לא-מקודד – מולקולות RNA אשר אינן מתורגמות לחלבון.
קפלר-452

קפלר-452 (באנגלית: Kepler-452) הוא כוכב מסוג G, שהתגלה על ידי טלסקופ החלל קפלר. התגלית פורסמה על ידי נאס"א ב-23 ביולי 2015. גילוי הכוכב היה חלק מהמשימה לגלות כוכבים אחרים. צוות "קפלר" קרא לכוכב "קפלר-452" על פי הנוהל הרגיל של מתן שמות לגרמי שמים שהתגלו על ידי הטלסקופ. כוכבי לכת המועמדים המשויכים לכוכבים, שנחקרו על ידי משימת "קפלר", מוקצים את הכנויים "01" וכו' לאחר שם הכוכב (לדוגמה: קפלר 88,75,101) לפי סדר הגילוי. קפלר 452 הוא כוכב מסוג G במרחק 1,830 שנות אור מכדור הארץ, בקבוצת הכוכבים ברבור. גיל קפלר-452 שישה מיליארד שנים לעומת השמש שהיא בת 4.5 מיליארד שנים. מסת הכוכב כ-4% יותר ממסת השמש, והרדיוס כ-11% יותר מרדיוס השמש. הטמפרטורה הממוצעת היא 5,483 מעלות צלזיוס. הכוכב מועשר במתכת (H/Fe –ברזל/מימן) כמות המתכות שבו כ-62% יותר מכמות המתכות שניתן למצוא בשמש. במערכת קפלר 452 התגלה כוכב לכת אחד קפלר-452b, שנכון לזמן הגילוי, היה כוכב הלכת הקטן ביותר באזור ישיב מבין אלה שאותרו וייתכן שתנאיו הפיזיים מתאימים לקיום חיים. קפלר-452, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים http://www.nasa.gov/press-release/nasa-kepler-mission-discovers-bigger-older-cousin-to-earth
מתאם פי

מקדם הקשר (או המתאם) ϕ {\displaystyle \phi } (פי) הוא מדד תיאורי לעוצמת הקשר בין שני משתנים איכותיים (כשבדרך כלל שניהם נמדדים בסולם מדידה שמי). המדד מבוסס על סטטיסטי כי בריבוע של פירסון, אולם יש לו קשר גם למקדם המתאם של פירסון. מקדם קשר זה הוצע על ידי ג'ורג' אדני יול ב-1912 עבור 2 משתנים איכותיים דיכוטומיים. קרל פירסון הציע באופן בלתי תלוי לאמוד את עצמת הקשר בין שני משתנים דיכוטומיים המקבלים את הערכים 0 ו-1 על ידי חישוב מקדם המתאם כאשר מתייחסים למשתנים כאל משתנים כמותיים. התברר כי שתי ההגדרות שקולות, וכי שתיהן קשורות גם לסטטיסטי מבחן כי בריבוע לבדיקת השערת אי התלות בין המשתנים. ההרחבה פורמלית של מקדם ϕ {\displaystyle \phi } למדידת עצמת הקשר בין שני משתנים איכותיים כלשהם נעשתה על ידי הראלד קראמר. יהיו X {\displaystyle X} ו- Y {\displaystyle Y} שני משתנים מקריים איכותיים, ויהי χ 2 {\displaystyle \chi ^{2}} סטטיסטי כי בריבוע לבדיקת השערת אי התלות בין המשתנים על סמך מדגם בגודל n {\displaystyle n} . אזי ϕ = χ 2 n {\displaystyle \phi ={\sqrt {\frac {\chi ^{2}}{n}}}} . ערכו של ϕ {\displaystyle \phi } שווה ל-0 אם ורק אם שני המשתנים הם בלתי תלויים. ככל שערכו של ϕ {\displaystyle \phi } גדול יותר כך עצמת הקשר גדולה יותר. בדרך כלל ערכו של ϕ {\displaystyle \phi } קטן מ-1, אם כי ניתן למצוא דוגמאות בהן ערכו גדול מ-1. עם זאת, כאשר X {\displaystyle X} ו- Y {\displaystyle Y} הם משתנים דיכוטומיים, ערכו של ϕ {\displaystyle \phi } אינו יכול לעלות על 1. ניתן לבדוק השערות על ערכו של ϕ {\displaystyle \phi } ולחשב רווחי סמך תוך שימוש בהתפלגות כי בריבוע. כאשר X {\displaystyle X} ו- Y {\displaystyle Y} הם משתנים דיכוטומיים (כלומר כל אחד מהם מקבל שני ערכים בלבד), ניתן להציג את נתוני המדגם בלוח השכיחות הבא: כאשר n = a + b + c + d {\displaystyle n=a+b+c+d} . במקרה זה: ϕ = a d − b c ( a + b ) ( a + c ) ( c + d ) ( b + d ) {\displaystyle \phi ={\frac {ad-bc}{\sqrt {(a+b)(a+c)(c+d)(b+d)}}}} . זוהי למעשה ההגדרה שנתן יול. אם X {\displaystyle X} ו- Y {\displaystyle Y} הם משתנים דיכוטומיים, ערכו של ϕ {\displaystyle \phi } שווה לערכו של מתאם קרמר. אם X {\displaystyle X} ו- Y {\displaystyle Y} מקבלים את הערכים 0 ו-1, אזי ϕ {\displaystyle \phi } שווה לערכו של מקדם המתאם של פירסון המחושב כאשר מתייחסים למשתנים כאל משתנים כמותיים. משתנה איכותי סולם מדידה מבחן כי בריבוע מבחן M בריבוע מתאם פירסון מתאם קרמר Phi-coefficient - מתוך Encyclopedia of Statistical Sciences Yule, G. U., On the methods of measuring association between two attributes, Journal of the Royal Statistical Society, 6 75, 1912, עמ' 579-652 doi: 10.2307/2340126 Cramer, H., Mathematical Methods of Statistics, Princeton: Princeton University Press, 1946, ISBN 0-691-08004-6 Samuel Kotz and N. Balakrishnan, Encyclopedia of Statistical Sciences, Wiley-Interscience, 2006, עמ' 41, ISBN 978-0471743804
דמויי דינוזאורים

דמויי דינוזאורים (שם מדעי: Dinosauromorpha) היא קבוצה גדולה של זוחלים נכחדים ארכוזאורים שחיו בעידן המזוזואיקון מתור הטריאס לפני עד לסוף תור הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה (עם זאת העופות שהתפתחו מקבוצה זו שרדו עד היום). הידועים ביותר מבני קבוצה זו הם הקבוצה הענקית דינוזאורים, אשר הכילו את היצורים הגדולים ביותר שחיו על פני האדמה. הדינוזאורים התחלקו לשתי קבוצות גדולות: בעלי אגן דמוי עוף ובעלי אגן דמוי לטאה. כמה מהדינוזאורים השתנו והפכו לעופות. לפני הדינוזאורים מספר זוחלים, אשר חלקו אבות משותפים עם הדמויי התנינים ועם הפטרוזאורים המעופפים החלו לפתח מאפיינים הכוללים הליכה על 2 עם רגליים זקופות, עצמות ירך רחבות יותר הפונות קדימה ועוד הבדלים קטנים. המינים הראשונים של דמויי הדינוזאורים הופיעו ברחבי העולם מפולין וטנזניה עד אריזונה וארגנטינה והם היו זוחלים קטנים בעלי יציבה חלקית שככל הנראה נעו רוב הזמן על ארבע. בהמשך הם התפתחו למינים בעלי יציבה זקופה וכך יכלו לרוץ מהר יותר כדי לתפוס טרף ולהתחמק מאויבים. כל בני הקבוצה למעט הדינוזאורים נכחדו בסוף הטריאס, אולי עקב התחרות עם הדינוזאורים החדשים. משפחה לגרפטיים (Lagerpetidae) קבוצה Dinosauriformes סוג מרסוכוס (Marasuchus) סוג Nyasasaurus סוג לגוסוכוס (Lagosuchus) סוג טיוווסו (Teyuwasu) קבוצה Dracohors סוג סלטופוס (Saltopus) משפחה סילאזאוריים (Silesauridae) קבוצה דינוזאוריה (Dinosauria) מדיה וקבצים בנושא דמויי דינוזאורים בוויקישיתוף דמויי דינוזאורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דמויי דינוזאורים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
סלטופוס

סלטופוס (שם מדעי: Saltopus; מילולית: "רגל מדלגת") הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים אשר ממנה התפתחו הדינוזאורים. במראו הוא דמה לדינוזאור וכך הוגדר במשך שנים רבות, אך לבסוף הופרד לקבוצה קרובה. הסלטופוס חי בסקוטלנד בסוף הטריאס לפני 228 מיליון שנה. מאובני הסלטופוס נמצאו ב-1910 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הואן בממצא אחד בעיירה לוסימאות' (Lossiemouth) בסקוטלנד. ליצור שהתגלה היו בעיקר עצמות גפיים ועמוד שדרה אך לא נמצא גולגולת. הוא היה באורך 80-100 ס"מ ושקל בערך 1 ק"ג. עצמותיו היו חלולות כמו עופות ודינוזאורים והוא היה בעל זנב די ארוך. הרגליים היו בעלות 5 אצבעות והוא עמד זקוף כמו דינוזאור אמיתי. זוחל זה היה כנראה היצור ממנו התפתחו הדינוזאורים האמיתיים אשר היו מהירים יותר והיו בעלי אגן המופנה קדימה. מדיה וקבצים בנושא סלטופוס בוויקישיתוף סלטופוס, באתר GBIF (באנגלית)
עוזיאל לב

עוזיאל לב (נולד ב-20 בינואר 1939) הוא איש חינוך, היסטוריון וסופר ישראלי. לב נולד בקיבוץ יגור, לשמואל (זיגפריד) בן דוד ולאה לב, וגדל בעפולה. ב-1957 החל את שירותו בצה"ל עד לשחרורו בדרגת סא"ל ב-1983. ב-1966 הוא נישא לרבקה, ולזוג ארבעה ילדים. לב הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ובספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר מוסמך בהיסטוריה במגמת היסטוריה צבאית מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1957 התגייס לצה"ל, שם מילא מספר תפקידים חינוכיים בתפקיד קצין חינוך במספר אוגדות ויחידות, כשהראשונה שבהן הוא בכוח שהשתתף בקרב על מוצב אל-קובה ברצועת עזה במלחמת ששת הימים, בתעלת סואץ במלחמת ההתשה, באוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים, קצין חינוך פיקוד דרום וראש ענף הדרכה והסברה במפקדת קצין חינוך ראשי. במסגרת תפקידו זה, יזם את תוכנית כתיבת מערכי מורשת קרב, בה הופקו כמאה מערכי שיעור שעניינם תיאורי לחימה, סיפורי קרב, איכויות ומצוינות הלחימה ביחידות צה"ל השונות. בין השנים 1980–1983, שירת ביחידה לביטחון לאומי שהקים שר הביטחון, אריאל שרון, כשבראשה עמד האלוף אברהם טמיר. במסגרת תפקידו זה, היה שותף בצוות היגוי מצומצם שגיבש את התפיסה האסטרטגית של מערכת הביטחון לשנות ה-80, וכתב את המיתאר הדמוגרפי של מדינת ישראל, אזורה והתפוצה, לשנות ה-80. לב השתחרר מצה"ל בדרגת סא"ל בשנת 1983. בין השנים 1983–1984 כיהן כמרכז המערכת בהוצאת הספרים "מסדה". בתפקידו ריכז את ועדת המו"לים האחראית על הוצאתן לאור של ספרים חדשים. שמש כעורך בכיר במספר תחומי ידע. בין השנים 1984–2004 כיהן כמנהל אגף חינוך עירוני בעיריית בת ים, בציר הזמן בו נקלטו בעיר עשרות אלפי עולים חדשים מברית המועצות, ונדרשה לגשר על פערים תרבותיים. בתקופת כהונתו פעל להקמת מסגרות שסיפקו תמיכה לימודית, סוציאלית ותזונתית לאלפי תלמידים בעיר בהן שכבות חלשות ונוער בסיכון. בנוסף, כ-3,300 תלמידי על יסודי, שנאלצו ללמוד מחוץ לבת-ים בשל מחסור במסגרות לימודיות מתאימות, בעיקר במקצועות הטכנולוגיים, חזרו ללמוד בעיר לאחר שהוקמו בה בתי ספר ייעודיים, עובדה שגרמה להכפלת מספר התלמידים בשכבת גיל זו. על פי תוכנית המיתאר שיזם לב, הוקמו מרכזי למידה, כיתות ואולפנים מיוחדים, שסיפקו כלים לקליטה ולשילוב בקהילה של העולים מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, אשר מספרם הגיע לכדי שליש מתושבי העיר. על פי הדיווחים, תוכנית זו הובילה לעלייה רציפה באחוזי זכאות לבגרות, ובשנת 2003 דורגה העיר בפסגת הרשויות המקומיות הגדולות בזכאות תלמידים לבגרות. על בסיס נורמות והישגים אלה, גובש בהמשך מודל בת-ים לחינוך אישי, שנלמד והוטמע ברשויות נוספות. בשנת 1994 הוענק לו פרס "יקיר אורט" על פועלו החינוכי למען קידום וטיפוח בתי הספר של רשת אורט בעיר בת ים. בר – גיורא" ו"השומר" מרעיון ביטחוני לארגון ביטחוני (1907-1914), הוצאת "מערכות" צבא הגנה לישראל, 1985 שישה נושאים בציונות, הוצאת "אוהבי ספר", 2015 משאלתו האחרונה: קריאתו של ברל כצנלסון לאיחוד התנועה הקיבוצית, הוצאת "אוהבי ספר", 2017 עוזיאל לב, באתר סימניה
NRK P2

NRK P2 היא תחנת רדיו נורווגית המופעלת על ידי השידור הציבורי של נורווגיה, NRK. התחנה מתמקדת בענייני השעה, תרבות, מדע וחברה- כתוצאה משינוי שבוצע בשנת 1993 בתחנה על ידי NRK. קודם לכן שידרה התחנה תוכניות בנושאים קלים יותר. בשנת 1999, זכו עובדי התחנה בפרס פריד על ההקפדה שלהם על חופש הביטוי. כיום משודרת התחנה אך ורק באמצעות תקן +DAB, בעקבות הפסקת שידורי ה-FM בנורווגיה ב-13 בדצמבר 2017. כמו כן זמינה התחנה באמצעות שידורי הטלוויזיה הלוויינית ובאינטרנט. אפליקציית NRK P2 כיום אפשר להתקין את אפליקציית הרדיו המקוונת בטלפון החכם שלך והאזין ל- NRK P2 באופן מקוון כמו גם לתחנות רדיו רבות אחרות בכל מקום שאתה נמצא! עכשיו, תחנת הרדיו המועדפת עליך נמצאת בכיס שלך בזכות האפליקציה השימושית שלנו. NRK NRK P1 NRK1 מדיה וקבצים בנושא NRK P2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של NRK P2 שידור חי של תחנת NRK P2 אתר NRK, באתר NRK רשימת הזוכים בפרס פריד, באתר ארכיון האינטרנט רדיו דיגיטלי יהיה נורמה לאחר הפסקת שידורי ה-FM, באתר Radio.no, ‏15 בספטמבר 2017 NRK P2 application, Online Radio Box
אקו (קמרון)

אקו (בצרפתית: Ako) היא עיירה שנמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון. העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-15 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-314 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-114 קילומטרים מבירת האזור במנדה. העיירה נמצאת כ-27 קילומטרים מהכביש הלאומי N11. אתר האינטרנט הרשמי של אקו Dictionnaire de villages de Donga-Mantung, ORSTOM, Yaoundé, 1973, 80 p. Troisième recensement général de la population et de l'habitat (3e RGPH, 2005), Bureau central des recensements et des études de population du Cameroun (BUCREP), 2010. Ako (Arrondissement, Cameroon) - Population Statistics, Charts, Map and Location, citypopulation.info אקו, באתר אקו (ב־) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
World Cyber Games

World Cyber Games (בקיצור WCG) הייתה תחרות הספורט האלקטרוני הבינלאומית הראשונה עם כותרים מרובים, בה מאות ספורטאים של ספורט אלקטרוני מסביב לעולם השתתפו במגוון תחרויות. ידועה גם תחת השם Esports Olympics. אירועי WCG ניסו לחקות טורניר ספורט מסורתי כמו האולימפיאדה: הם כללו טקס פתיחה ומשתתפים ממדינות רבות התחרו על מדליות זהב, כסף וארד. בשנת 2000 נוסדה תחרות World Cyber Games והאירוע, שנקרא אז The World Cyber Games Challenge, פתח את שעריו עם טקס פתיחה ב-7 באוקטובר. האירוע מומן על ידי משרד התרבות והתיירות של דרום קוריאה, משרד התקשורת וחברת סמסונג. הגיעו אליו צוותים מ-17 מדינות כדי להתחרות במשחקי מחשב, ביניהם Quake III Arena, FIFA 2000, Age of Empires II ו-Starcraft: Brood War. הטורניר הסתיים ב-15 באוקטובר. התחרות כללה תחילה 174 מתחרים עם פרסים בשווי כולל של 20 אלף דולר. בשנת 2001, World Cyber Games ערכה את האירוע המרכזי הראשון שלה בסיאול, דרום קוריאה, עם פרסים בסך 600 אלף דולר. שלב המוקדמות בכל ארץ נערך בין מרץ לספטמבר, כאשר הטורניר המרכזי התקיים בין ה-5 בדצמבר ל-9 בדצמבר. 389 אלף שחקנים השתתפו במוקדמות ו-430 עלו לטורניר הסופי. סך הכל הגיעו אליו קבוצות מ-24 מדינות. בפברואר 2014 הכריז המנכ"ל אז, בראד לי, על סגירת WCG. ב-14 בספטמבר 2018 הוכרז כי WCG תיערך בשיאן, סין ביולי 2019. מדיה וקבצים בנושא World Cyber Games בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של World Cyber Games (באנגלית) "WCG - Official History - WCG 2001". World Cyber Games. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2012. נבדק ב-23 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) "WCG 2019 Host City and Dates Announced". 14 בספטמבר 2018. נבדק ב-14 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)