laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליזבת גודרידג'

אליזבת (אליזה) גודרידג' (באנגלית: Elizabeth Goodridge‏; 12 במרץ 1798 – 18 באפריל 1882) הייתה ציירת אמריקאית שהתמחה במיניאטורות. היא הייתה אחותה הצעירה של שרה גודרידג', גם היא ציירת מיניאטורות אמריקאית. גודרידג' נולדה בטמפלטון, מסצ'וסטס, הילדה השביעית של אבנעזר גודרידג' ואשתו ביולה צ'יילדס. המיניאטורות המוקדמות ביותר של אליזבת הן מסוף שנות ה -20 של המאה ה-19, והן דומות בסגנון לעבודתה של אחותה, אם כי לא מתקדמות כמוה מבחינה טכנית. בגיל צעיר היא החלה לצייר והראתה יכולת לאמנות. באותה תקופה, ההזדמנויות החינוכיות של נשים היו מוגבלות במקום בו גודרידג' התגוררה, ולכן למעשה הייתה אמנית אוטודידקטית. גודרידג' החלה כנראה את דרכה בבוסטון בעבודה עם אחותה, אך בילתה את מרבית חייה בחלקה המרכזי של מסצ'וסטס. היא גרה בטמפלטון, מסצ'וסטס, וערכה מספר נסיעות ארוכות לוורסטר בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-19, ובמהלכם התגוררה עם בני משפחת פוסטר וציירה אותה. אוסף הדיוקנאות של האגודה האנטיקווארית האמריקאית מכיל את הייצוג הגדול ביותר – 12 תמונות – של עבודתה הידועה של אליזה גודרידג'. במוזיאון לאמנות של ווסטר יש גם כמה מיניאטורות שלה. בין המיניאטורות הידועות יותר של אליזבת גודרידג' ניתן למנות את: גברת אליס גודרי מוילמינגטון, מסצ'וסטס, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות סטיבן סליסברי השלישי (1838), צבעי מים על שנהב, במוזיאון לאמנות ווסטר סופיה דווייט פוסטר ברנסייד (1830 לערך), באוסף האגודה האמריקאית לאנטיקוואריות ג'וליה פורטר דווייט (1832 בערך), דיוקן של הסבתא של נשיא אוניברסיטת ייל, טימותי דווייט, בגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, ניו הייבן הנופים של אליזבת גודרידג' כוללים נוף של הר הוליליוק, מסצ'וסטס ונהר קונטיקט, בערך. 1827, ונוף של ראונד היל, נורת'המפטון, מסצ'וסטס, 1824, במוזיאון לאמנות בווסטר. בשנת 1849, בגיל חמישים ואחת, התחתנה גודרידג' עם קולונל אפרים סטון, שהיה בעל חנות כללית ומנסרה בטמפלטון. אליזבת פיסק סופיה ברנסייד ילדי משפחת פוסטר לידיה פוסטר מדיה וקבצים בנושא אליזבת גודרידג' בוויקישיתוף Johnson, Dale T. American Portrait Miniatures in the Manney Collection (New York: Metropolitan Museum of Art, 1990), pp.123–24. SOPHIA DWIGHT FOSTER BURNSIDE (1787-1871), c. 1830 Strickler, Susan, American Portrait Miniatures (Worcester: Worcester Art Museum, 1989), p. 63.
קישפאטי

קישפאטי (בהונגרית: Kisapáti) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקישפאטי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 369 תושבים, ובשנת 2020 רק 320 תושבים. בקישפאטי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא קישפאטי בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל העיר נס ציונה

סמל העיר נס ציונה, סמלה הרשמי של העיר נס ציונה, פורסם ב-13 בנובמבר 1958 ואושר ב-13 באפריל 1972. מורכב ממגן בעל שדה ירוק המוטען בפרח לבן בעל שלושה עלי כותרת. בכל עלה כותרת מוטען ציור המסמל את אחד מענפי התעשייה שכלכלו את העיר בזמן הקמתה: דבורה - סמל לענף הכוורנות ורדיית הדבש. תפוזים - סמל לענף החקלאות ותעשיית ההדרים. גלגל שיניים ופטיש - סמל לתעשייה והמלאכה היוצרת בעיר. מתחת לפרח סרט כחול ועליו שם העיר, והם מוקפים ב-7 כוכבים מחומשים זהובים. בראש הדגל סרט בצבעי לבן-כחול-לבן-כחול-לבן. הכוכבים והדגל לוקחים מחזונו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, לדגלה של מדינת היהודים. הדגל המונף בראש הדגל מסמל גם את האירוע בו על פי המסורת הונף לראשונה דגל כחול-לבן כדגל עברי ב-1891 על ידי מיכאל הלפרן, ממייסדי העיר. הסמליל הממותג של העיר הוא עגול, מוקף בקו ירוק שבקצהו עלים, ברקע העיגול מגדלים גורדי שחקים כחולים ועץ ירוק ולפניהם צלליות של גבר ואישה, ילדה ורוכב אופניים בצבעי חום ולבן. בתחתית הסמל שם העיר והמוטו "העיר הירוקה בישראל". בפינה הימנית העליונה מופיע סמל העיר הרשמי בצבע ירוק בהיר. הסמליל נועד להדגיש ערכים עליהם "הושתתה העיר": קהילה ומשפחה, שמירה על איכות סביבה והיותה "מרכז לקידום טכנולוגיה וחדשנות". הסמליל והמוטו אינם עוד בשימוש.[דרוש מקור] הסמל עוצב בראשית שנות ה-50 על ידי מועצת העיר השנייה בראשותו של אליהו מירון ופורסם ב-13 בנובמבר 1958. הסמל אושר על ידי הכנסת ב-13 באפריל 1972. המוטו "נס ציונה – עיר עם לב של מושבה" הוסף בשנת 1993 עם כניסתו של יוסי שבו לתפקיד ראש העיר.[דרוש מקור] בשנת 2014 הציגה העירייה סמליל אשר משמר בפינתו הימנית-העליונה את סמל העיר המקורי. הסמליל עוצב על ידי חני עבודי, על בסיס סמל חגיגות 130 שנה להיווסדותה של העיר ותוך שימור הסמל המקורי נועד להדגיש את עברה ועתידה של העיר. בשנת 2019 הוחלט לחזור לסמל המקורי וכיום הסמל אינו בשימוש.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא סמל העיר נס ציונה בוויקישיתוף מקור השם וסמל העיר, אתר עיריית נס ציונה
שמעון נחמני

שמעון נחמני הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, המכהן כסגן ראש אגף המבצעים. נחמני התגייס למשטרה ב-1990. שירת כסייר במרחב ירקון וב-1995 סיים קורס קצינים. שימש מפקד יס"מ של מרחב הירקון, ובשנים 2007–2010 שימש מפקד תחנת שדרות. בהמשך שירת כקצין אג"ם של מרחב איילון, קצין אג"ם של מרחב ירקון וראש מחלקת המבצעים באגף השיטור והמבצעים. בנובמבר 2017 מונה למפקד מרחב לכיש. ב-2020 מונה לראש חטיבת המבצעים בדרגת תת-ניצב. ב-2022 מונה לסגן ראש אגף המבצעים. נשוי ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בהתנהגות ארגונית. ב-15 בינואר 2024 הודיע על פרישתו מהמשטרה, ברקע העימות בינו לבין המפכ"ל יעקב שבתאי בנוגע להטלת האחריות על אסון הר מירון וההחלטה של השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, להאריך את כהונתו של המפכ"ל, יעקב שבתאי, בחצי שנה.[1] מדיה וקבצים בנושא שמעון נחמני בוויקישיתוף חילופי פיקוד במרחב לכיש, אתר משטרת ישראל, 30 באפריל 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן מרדכי

האם התכוונתם ל... אלישע בן מרדכי – סופר, מתרגם ומוציא לאור ישראלי אנה בן מרדכי – קצינת משטרה ישראלית ישר בן מרדכי – מנהל ישראלי שירלי בן מרדכי – מלכת היופי של ישראל לשנת 1988 שמריה בן מרדכי – רב, מבעלי התוספות
חביליו

האם התכוונתם ל... יוסי חביליו – חבר מועצת העיר ירושלים ועורך דין ישראלי ליאורה חביליו – עורכת דין ישראלית שלמה חביליו – איש מערכת הביטחון ודיפלומט ישראלי
קוואגוארש

קוואגוארש (בהונגרית: Kővágóörs) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקוואגוארש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 503 תושבים, ובשנת 2020 רק 488 תושבים. בקוואגוארש חיו יהודים החל מסוף המאה ה-18, בשנת 1785 חיו בכפר 13 משפחות ובהן 52 יהודים. הקהילה היהודית הוקמה בשנת 1778 והקימה חברה קדישא, בנתה בית כנסת במקום ובתי ספר. במאי 1944 גורשו יהודי הקהילה לגטו בטפולצה את השואה שרדו רק 16 יהודים. בשנת 1946 חיו בכפר 6 יהודים. קוואגוארש בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 481 קו'באגו-או'רש (קאוועגערש), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 363. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קוואגוארש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוואגוארש נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הכנסת בקוואגוארש סיפור יהודי קוואגוארש מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו שקרה

האם התכוונתם ל... מחמוד אבו שקרה – רופא ערבי ישראלי בני משפחת אבו שקרה מאום-אל פאחם עאסם אבו שקרה – היה אמן פלסטיני וליד אבו שקרה – היה צייר ואמן תחריט פלסטיני כרים אבו שקרה – צייר ואמן ערבי-ישראלי פריד אבו שקרה – אמן פלסטיני רב-תחומי סעיד אבו שקרה – אמן ראאד סלאח (אבו שקרה) - שייח׳, מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית בישראל.
בישופ'ס מאיטר

בישופ'ס מאיטרה או בישופ'ס מייטר (באנגלית: Bishop's Mitre; מילולית: מצנפת הבישוף או כתר הבישוף) הוא הר בהרי קאומאג'ט שבקורדילרה הארקטית, באי גרימינטון צפון חצי האי לברדור, בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה. ההר הוא אחד ההרים הגבוהים ביותר בהרי קאומאג'ט. גובהו של ההר 1,087 מטרים מעל פני הים. ההר מתנשא לגובה של 294 מטרים מעל סביבתו. ההר ממוקם 3 קילומטרים ממזרח להר ברייב. ההר ידוע בצורתו דמוית המצנפת של הבישוף. במרכז ההר התלול זורם נהר, המפריד בין שני חלקי ההר (ראו בתמונה). תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור בישופ'ס מאיטר המרחק מבישופ'ס מאיטר לאתרים אחרים בקנדה מפת אזור הר בישופ'ס מאיטר תרשים הנוף הנשקף מהר בישופ'ס מאיטר מפה טופוגרפית תלת־ממדית של הר בישופ'ס מאיטר מידע גאוגרפי מידע גאוגרפי באתר Peakvisor.
הר ברייב

הר ברייב (באנגלית: Brave Mountain) הוא הר תלול בהרי קאומאג'ט שבקורדילרה הארקטית, באי גרימינגטון, בצפון חצי האי לברדור, בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה. ההר הוא אחד ההרים הגבוהים ביותר בהרי קאומאג'ט. גובהו של ההר 1,300 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-34 בגובהו בניופאונלד ולברדור. ההר מתנשא לגובה של 1,270 מטרים מעל סביבתו, הוא ההר ה-4 בהתנשאותו בניופאונלנד ולברדור. ההר ממוקם 3 קילומטרים מדרום מערב להר בישופ'ס מאיטר. הר ברייב באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" מפת אזור הר ברייב תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ברייב תרשים הנוף הנשקף מהר ברייב באתר peakvisor מפה טופוגרפית תלת־ממדית של אזור הר ברייב מידע גאוגרפי ב"אנציקלופדיית ההרים הקנדית" על פי אנציקלופדיית ההרים הקנדית גובהו של ההר 1,235 מטרים מעל פני הים מידע גאוגרפי הרי ניופאונלנד ולברדור לפי גובהם (תשומת הלב כי הוא מופיע במקום 51 ברשימה, מאחר ש"אנציקלופדיית ההרים הקנדית" מציינת כי גובהו של ההר 1,235 מטרים מעל פני הים על פי אנציקלופדיית ההרים הקנדית, בה נרשם שגובהו של ההר 1,235 מטרים, ובהתאם האנציקלופדיה מציינת כי הוא ההר ה-52 בגובהו בניופאונדלנד ולברדור הרי ניופאונדלנד ולברדור לפי גובהם
סמל העיר ראש העין

סמל העיר ראש העין, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1 בדצמבר 1968. הסמל מורכב ממגן בעל שדה כחול המוטען בראשו באיור של כנפי נשרים ובתחתיו מזרקה. במכנפי הנשרים יוצאות קרני אור בצבע צהוב וקרן אור מרכזית לבנה המאירה את המזרקה ובתוך אורה איור בתי מגורים קטנים לצד עצים. קרני האור הצהובות יוצרות דוגמה שמכונה "מרבד הקסמים". בתחתית הסמל קלף צהוב ובו שם העירייה. הרעיון לעיצוב הסמל נלקח מהפסוק מספר שמות שמופיע בראשו: וָאֶשָּׂא אֶתְכֶם עַל כַּנְפֵי נְשָׁרִים — ספר שמות, פרק י"ט, פסוק ד' הפסוק מתאר את רעיון השיבה לארץ ישראל, ממנו נלקחו איור כנפי הנשרים שמופיעות בראש הסמל. גם שאר המוטיבים בסמל נועדו לסמל את עלייתם לארץ ואת שאיפתם לבניין העיר של תושביה הראשונים. הבתים עם העצים מסמלים את רצונם להקים יישוב כפרי וחם עם המורכב מבתים קטנים עם גגות רעפים אדומים. דוגמת המרבד בתחתית הסמל וכנפי הנשר והפסוק הם אזכורים למבצע על כנפי נשרים (המכונה גם מבצע מרבד הקסמים) ומהווים ביחד סמל ואזכור לעלייה מתימן. המזרקה בתחתית הסמל מסמלת את מעיינות ראש העין, מקורות נחל הירקון, שסמוכים לעיר. את הסמל עיצב אהרון אלקלעי, תושב העיר שהיה מדריך לציור וגרפיקה בבית הנוער. בעיצוב הסמל היה מעורב גם מרדכי יצהרי, סופר ומשורר יליד תימן ותושב העיר. הסמל אושר בישיבת המועצה בראשות שלום מנצורה ב-1 בדצמבר 1968. מדיה וקבצים בנושא סמל העיר ראש העין בוויקישיתוף סמל ראש העין, באתר עיריית ראש העין סמל ראש העין, באתר פסגות-אפק
לורנס רופ

לורנס רופ (בגרמנית: Laurence Rupp; נולד ב-10 באוגוסט 1987 בווינה, אוסטריה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע אוסטרי. הוא שיחק באנסמבל בורגתיאטר בווינה וכעת הוא חבר בברלינר אנסמבל. ידוע ממשחקו בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ברברים". לורנס רופ משחק מאז שהיה ילד. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "המפקח רקס" משנת 1999. לאחר מכן, רופ התמסר ללימודיו בבית הספר ומדי פעם הופיע בתפקידים קטנים מול המצלמה, כולל בשנת 2001 בסרט הטלוויזיה "טום וכנופיית הבונה". זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 2006, הבמאי אנדראס פרוצ'סקה ליהק אותו לסרט האימה "In 3 Days You're Dead". אופרת הסבון האוסטרית "Mitten im 8en", בה השתתף רופ בשנת 2007, בוטלה לאחר 56 פרקים בגלל ירידה במדרוג. באותה שנה שיחק גם בסרט הקומדיה השווייצרי של מייק אשמן, "Tell". משנת 2010 ואילך למד רופ דרמה בסמינר מקס ריינהרדט בווינה. מספטמבר 2013 הוא היה חבר באנסמבל השחקנים בבורגתיאטר בווינה. מעונת 2017/2018 עבר לשחק בברלינר אנסמבל בהנחיית אוליבר ריס. משנת 2020, רופ מככב בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ברברים" בתפקיד "ארמיניוס". עבור משחקו בסדרת הטלוויזיה "שוטרים" הוענק לו פרס הקולנוע האוסטרי לשנת 2019 בקטגוריה "התפקיד הראשי הטוב ביותר". ב-12 בנובמבר 2007 נולד בנו הראשון עם השחקנית האוסטרית סברינה רייטר. בני הזוג נפרדו לאחר הלידה. במרץ 2015 נולד בנו השני, מהשחקנית הגרמנית פאולה שרם. מדיה וקבצים בנושא לורנס רופ בוויקישיתוף לורנס רופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורנס רופ, באתר AllMovie (באנגלית) לורנס רופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Die Presse: ORF: "Mitten im Achten" wird eingestellt, 13. Juni 2007 Preisträger/Innen Österreichischer Filmpreis 2019. Abgerufen am 30. Jänner 2019. B.Z. Berlin: TV-Star Paula Schramm spielt die Mutter-Rolle. Artikel vom 5. Mai 2015, abgerufen am 7. November 2015.
סמל העיר רמלה

סמל העיר רמלה, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1952 ואושר ב-13 בנובמבר 1958. סמל העיר מורכב ממגן בעל שדה ירוק כהה, ובו נראים בלבן ענף ועלי עץ זית, זכר לכרמי הזית הנרחבים מהם ייצרו הן שמן והן סבון ושהיו מרכיב משמעותי בכלכלת העיר, גלגל שיניים המדגיש את פיתוחה התעשייתי של העיר ומגן דוד המסמל את זהותה של העיר כעיר עברית הקולטת עלייה. במסגרת תחרות שפורסמה על ידי העירייה לעיצוב סמל העיר נבחרה עיצובו של הגרפיקאי תושב ירושלים צבי נרקיס ונבחר ב-1952 על ידי ועדה בראשות יעקב בן-סירא. על הזכייה בתחרות זכה ב-150 לירות ישראליות. הסמל אומץ רשמית על ידי הכנסת ב-18 באוקטובר 1970. סמל זה הונצח על בול של דואר ישראל שהונפק ב-9 ביולי 1969 בערך נקוב של 0.18 ל"י בעיצוב האחים שמיר. בשנת 2012, מותגה העיר מחדש עם סמל חדש המכיל את מגדל העיר העתיק תחת הסלוגן "קרובה ללב שלך". בשנת 2021 שונה הסלוגן ל"עיר עולם". מדיה וקבצים בנושא סמל העיר רמלה בוויקישיתוף סמל העיר רמלה עם כיתוב המסביר את פרשם של הסמלים המרכיבים אותו, [[ יד יצחק בן צבי]], באתר הספרייה הלאומית סמל העיר, אתר עיריית רמלה נקבע סמל עירית רמלה, באתר www.jpress.nli.org.il מידע על בול רמלה, באתר התאחדות בולאי ישראל רמלה קרובה ללב שלך. מיתוג עירוני, בלוג "מיתוג ערים ומדינות" 18 באפריל 2012
סמל העיר רעננה

סמל העיר רעננה, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-2023. הסמל מורכב מצורה המזכירה תלתן שמסמל את עץ ההדר ששולח את פירותיו לכיוונים שונים. ההסתעפות בכיווני הצמיחה של עץ ההדר נועדה לסמל את ההסתעפות מפעלי התעשייה בעיר. צורת העץ מוטענת בשם העיר ומאחוריה מגדל מים העומד מעל בריכת מים, אלו מייצגים את שלושת מגדלי המים שהיו במושבה שהיו עומדים מעל בריכות מים. מעל שם העיר בסמל משלושים המייצגים גגות רעפים וגגותיהם של מבני תעשייה. השילוב בין מגדלי המים ועץ ההדר, שמסמל גם תעשייה, לגגות המסמלים תעשייה נועד לסמל את השילוב בין חקלאות לתעשייה שיש בעיר. הסמל עוצב ב-1963 בידי ישעיהו בן-יליד, בן המושבה. עיצובו של בן-יליד נבחר על ידי חברי מועצת רעננה במסגרת תחרות גרפיקאים ליצירת סמל למועצה המקומית רעננה. ב-1989 "שופץ" הסמל על ידי המעצבת נאוה פורת ונוספה לו הסיסמה "רעננה - פנינת השרון". ב-2009 הוסף מוטו נוסף מעל הסמל - "כל יום מחדש!". הסמל שונה באופן זמני מספר פעמים לאורך ההיסטוריה של העיר לרגל החגיגות להיווסדה (כגון חגיגות 50, 75, 80, 90, 95, ו-100 שנים לעיר). ב-2013, עם בחירתו לראשות העיר של זאב בילסקי, בוטלו השינויים שבוצעו בסמל השני והוחזר הסמל הוותיק של העיר. ב-2021 עודכן הסמל ושונה לגרסה מינימליסטית יותר של עץ ההדר, עם הסתעפות הפירות תוך שילוב מגדל המים. בעץ ההדר שולב המספר 100, לרגל חגיגות המאה של רעננה. ב-2023 הוסר המספר 100 מסמל העיר החדש. סמל העיר הראשון, 1963 - 2009; 2013 - 2021 וריאציה של הסמל הראשון בעיצובה של נאוה פורת, 1989 - 2009; 2013 - 2021 סמל חגיגות ה-80 לעיר, 2002 סמל העיר השני, 2009 - 2013 סמל חגיגות ה-90 לעיר, 2012 סמל חגיגות ה-95 לעיר, 2017 סמל חגיגות המאה לעיר, 2021 מדיה וקבצים בנושא סמל העיר רעננה בוויקישיתוף סמל העיר, אתר עיריית רעננה נקבע סמל מועצת רעננה, למרחב, 18 באוגוסט 1963 סמל רעננה – עץ ההדר, דבר, 19 באוגוסט 1963 מקור השם וסמל העיר, אתר מורשת רעננה מור גפני דור, בת מאה: חגיגות יום ההולדת של רעננה יתחילו בפסטיבל האור, אתר צומת השרון רעננה, 23 בנובמבר 2021 חגיגות המאה: עיריית רעננה מתחדשת בלוגו, אתר "רשויות - הפורטל הישראלי לרשויות מקומיות"
מנגן מירון (אלבום)

מנגן מירון הוא אלבום האולפן החמישי של נגן הכליזמר הישראלי חיליק פרנק. האלבום יצא לאור בשנת תשס"ט 2009. מידע על האלבום מנגן מירון באתר MusicBrainz האלבום מנגן מירון באתר דיזר
ניקולאי קינסקי

ננאוי ניקולאי קינסקי (בצרפתית: Nanhoï Nikolai Kinski; נולד ב-30 ביולי 1976) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צרפתי-אמריקאי. הוא נולד בפריז וגדל בקליפורניה. כיום מתגורר בברלין, הוא שיחק בעיקר בסרטים אמריקאיים וגרמניים, ומדבר אנגלית, גרמנית וצרפתית. הוא מחזיק בשתי אזרחויות אמריקאית וצרפתית. הוא בנם היחיד של השחקן הגרמני קלאוס קינסקי ואשתו השלישית, מינהוי ז'נבייב לואניק. הוא אחיה למחצה של השחקניות פולה קינסקי ונסטסיה קינסקי, ובאמצעות נסטסיה, דודה של הדוגמנית קניה קינסקי-ג'ונס. ניקולאי נולד בשנת 1976 בפריז, לשחקן הגרמני קלאוס קינסקי, ולאשתו השלישית, מינהוי ז'נבייב לואניק, דוגמנית לשעבר. אמו נולדה בווייטנאם והגיעה עם משפחתה לצרפת בגיל שבע. לאביו נולדו שתי בנות מבוגרות יותר, פולה קינסקי ונסטסיה קינסקי, שנולדו בגרמניה לנשותיו הראשונה והשנייה בהתאמה. הוא עבר עם משפחתו לקליפורניה, שם התגורר ניקולאי בעיקר עם אמו לאחר שהוריו התגרשו בשנת 1979. הוא מעולם לא היה קרוב לאחיותיו למחצה, שחיו רוב הזמן בגרמניה. אביו עודד את התעניינותו במשחק. ניקולאי שיחק לראשונה בגיל 13 לצד אביו בסרט "פגניני" שאותו ביים אביו משנת 1989. באמצע שנות ה-90 הוא למד בבית הספר לתיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בפקולטה לתיאטרון וסיים את לימודיו. לאחר מכן עבר קינסקי לברלין, שם למד לדבר גרמנית שוטפת. מאז שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה בשפה הגרמנית, בנוסף ליצירות אמריקאיות. הוא שיחק בסרט "איאון פלקס" משנת 2005 לצד שרליז ת'רון. בשנת 2015 שיחק במותחן הפסיכולוגי האמריקאי "1915" שנכתב ובוים על ידי האמריקאי-ארמני גארין הובניסיאן. הסרט עוקב אחר במאי מסתורי שמעלה מחזה כדי להחזיר לחיים את רוחות הרפאים של טרגדיה נשכחת במלאת מאה שנים לרצח העם הארמני. פגניני (19899 ג'מילה (1994) West Coast (2000) מרק טורטייה (2001) איאון פלקס (2005) קלימט (2006) הרוזנת (2009) מריה מנצרת (2012) שלאחר המוות (2014) 1915 (2015) נקודת פריצה (2015) מאחורי הקלעים (2019) תוכנית א' (2021) היה שלום, מר הפמן (2022) Gore‏ (TBA)‏ תחנת ברלין (2019) ברברים (2020) ויקינגים: ולהאלה (2023) אדוני האוויר (2024) מדיה וקבצים בנושא ניקולאי קינסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאי קינסקי ניקולאי קינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולאי קינסקי, באתר AllMovie (באנגלית) ניקולאי קינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקולאי קינסקי, באתר Discogs (באנגלית) "Visiting UCLA", Nikolai Kinski website '1915': Film Review, באתר הוליווד ריפורטר, ‏20 באפריל 2015 (באנגלית)
ז'וזה פראסיו

ז'וזה פראסיו (בפורטוגזית: José Perácio;‏ 2 בנובמבר 1917 – 10 במרץ 1977) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ. פראסיו נולד ב-2 בנובמבר 1917 בנובה לימה שבברזיל. הוא התחיל את הקריירה במועדון וילה נובה מעיר הולדתו ולאחר מכן בשתיים מתוך ארבעת המועדונים הגדולים של ריו דה ז'ניירו, בוטפוגו ופלמנגו. במדי פלמנגו כבש 97 שערים ב-123 שערים. במדי נבחרת ברזיל ערך את הופעת הבכורה בשמינית גמר מונדיאל 1938 נגד פולין, משחק בו כבש צמד בניצחון שלה 5–6. בהמשך הטורניר פראסיו היה זה שגרם לפציעתו של שוער צ'כוסלובקיה, פרנטישק פלניצ'קה, במשחק רבע הגמר שזה שבר את זרועו השמאלית ואת עצם הבריח. בחצי הגמר ברזיל הפסידה לאיטליה ובמשחק על המקום השלישי הוא כבש בניצחון 2–4 על שוודיה. לאחר המונדיאל שיחק גם בקופה רוקה בשנת 1939 ובקופה ריו ברנקו ב-1940. וילה נובה אליפות מינאס ז'ראיס (3): 1933, 1934, 1935 פלמנגו אליפות ריו דה ז'ניירו (3): 1942, 1943, 1944 ז'וזה פראסיו, באתר Transfermarkt ז'וזה פראסיו, באתר Soccerway ז'וזה פראסיו, באתר WorldFootball.net ז'וזה פראסיו, באתר National Football Teams ז'וזה פראסיו, באתר FootballDatabase.eu
לארס רוסינג

לארס רוסינג (בדנית: Lars Rosing; נולד ב-25 בינואר 1972) הוא שחקן דני-גרינלנדי. אחיו של במאי הקולנוע אוטו רוסינג. הוא נולד במאניצוק, עיירה במערב גרינלנד, וגדל באילוליסאט, עיר גדולה יותר בצפון. מאוחר יותר התגורר רוסינג בנוק, בירת גרינלנד. לארס רוסינג מגלם את הגיבור מאליק בסרט העלילתי הבינלאומי הראשון של גרינלנד "Nuummioq". לארס רוסינג מתגורר ליד מונטריאול שבקנדה. לארס רוסינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לארס רוסינג, באתר AllMovie (באנגלית) לארס רוסינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "First feature from Greenland". Danish Film Institute. נבדק ב-31 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל) "Acclaim to film pioneers". Suluk. אייר גרינלנד. 4: 43. 2010.
עונת 2014/2015 בליגה הבלקנית בכדורסל

עונת 2014/2015 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-7 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל. המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-14 באוקטובר 2014 והגמר הכפול נערך ב-21 וב-29 באפריל 2015. בתחרות השתתפו 10 קבוצות, 3 ממונטנגרו, 2 מקוסובו, 2 מצפון מקדוניה, 1 מבולגריה, 1 מאלבניה ו-1 מרומניה . לעונה זו נרשמו למפעל כ-10 קבוצות שחולקו לשני בתים של 5 קבוצות. הקבוצות בכל בית שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-8 משחקים, משחקים כאשר 4 הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבתים השני. והקבוצות שסיימו במקום ה-5 הודחו. בשלב הבתים השני התחרו 8 קבוצות כ-4 בכל בית במתכונות זהה לסבב הבתים הראשון, שני משחקים בית וחוץ מול כל קבוצה, סך הכל 6 משחקים. כאשר בסיום, הראשונה בכל בית מעפילה ישירות לחצי הגמר, והקבוצות שסיימו במקום 3 ו-4 מעפילות לרבע הגמר בהצלבה בין שני הבתים. סיגל פרישטינה זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
אנגונגואק לארסן

אנגונגואק לארסן (בגרינלנדית: Angunnguaq Larsen; נולד ב-17 בינואר 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרינלנדי. לארסן נולד בעיר נוק, גרינלנד. לארסן גילם את מיקאל בסרט "Nuummioq", הסרט העלילתי הראשון שהופק בגרינלנד. ב-2010 גילם לארסן את ראש ממשלת גרינלנד הבדיוני ינס אנוק ברתלסן בסדרה הדנית "הממשלה". 2009 – Nuummioq 2009 – Hinnarik Sinnattunilu 2010 – Eksperimentet 2010 – הממשלה 2011 – Qaqqat Alanngui 2018 – Anori 2020 – Thin Ice (סדרת טלוויזיה), שיחק את אנוק לינגה אנגונגואק לארסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנגונגואק לארסן, באתר MusicBrainz (באנגלית) Mutahhar film review
אוטו רוסינג

אוטו רוסינג (בדנית: Otto Rosing; נולד ב-9 במרץ 1967) הוא במאי קולנוע גרינלנדי-דני. הוא גדל באילוליסאט, גרינלנד, ומאוחר יותר התגורר בבירת גרינלנד נוק. כעת הוא גר ועובד בקופנהגן, דנמרק. בשיתוף פעולה עם מפיק הסרטים מיקיסוק ה. לינגה, אוטו רוסינג וטורבן בק ביימו את הסרט העלילתי הבינלאומי הראשון של גרינלנד "Nuummioq". זה היה הסרט הגרנלנדי הראשון שהוגש לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, אך הוא לא הגיע לרשימה הקצרה הסופית. אחיו הצעיר של אוטו רוסינג לארס רוסינג מגלם את הגיבור מאליק ב-"Nuummioq". אוטו רוסינג ביים גם את הסרט התיעודי "The Eternal flight" דיוקן של האמן ינס רוסינג. אתר האינטרנט הרשמי של אוטו רוסינג אוטו רוסינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוטו רוסינג, באתר AllMovie (באנגלית) אוטו רוסינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "65 Countries Enter Race for 2010 Foreign Language Film Oscar". oscars.org. נבדק ב-2010-10-16. "9 Foreign Language Films Continue to Oscar Race". oscars.org. נבדק ב-2011-01-19.
הרי לונג ריינג'

הרי לונג ריינג' (באנגלית: Long Range Mountains) הם רכס הרים לאורך החוף המערבי של האי ניופאונדלנד בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה. ההרים הם החלק הצפוני ביותר בשרשרת הרי האפלצ'ים המשתרעת לאורך החוף המזרחי של יבשת אמריקה הצפונית. ההרים משתרעים לאורכו של מפרץ סנט לורנס. שיא גובהם של ההרים (בהר הקאבוקס) הוא 814 מטרים מעל פני הים. ברכס 288 הרים. אורכו של הרכס 450 קילומטרים (מצפון לדרום); שטחו של הרכס 21,028 קילומטרים רבועים. חלקי רכס ההרים: הרי אנגוויל גבעות לואיס מישורי השולחן (Tablelands ) החלק המרכזי של רכס לונג ריינג', המצוי צפונית-מזרחית ממישורי השולחן (אזור הפארק הלאומי גרוס מורן). מדיה וקבצים בנושא הרי לונג ריינג' בוויקישיתוף הרי לונג ריינג' באתר ממשלת ניופאונלנד ולברדור הרי לונג ריינג' באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" הרי לונג ריינג' באתר peakvisor הרי לונג ריינג' באתר peakbagger הרי לונג ריינג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי לונג ריינג' מידע גאוגרפי לפי מקור אחר גובהו של הר הקאבוקס 812 מטרים מעל פני הים מידע על ההרים מידע גאוגרפי באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" לפי מקור אחר פסגות אחרות הן הגבוהות ביותר
ג'ון ניגל

ג'ון ניגל (באנגלית: John Neagle‏; 4 בנובמבר 1796 – 17 בספטמבר 1865) היה צייר אמריקאי, בעיקר של דיוקנאות, במחצית הראשונה של המאה ה-19 בפילדלפיה. ניגל נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הכשרתו לאמנות החלה בהדרכת האמן פייטרו אנקורה וחניכות עשה אצל תומאס וילסון, צייר שלטים מחובר היטב לאמני פילדלפיה. וילסון הציג אותו בפני הציירים באס אוטיס ותומאס סולי, וניגל הפך בן חסותו של האחרון. ב־1818 החליט ניגל להתרכז אך ורק בפורטרטים, והקים עסק כמאסטר עצמאי. מלבד שהות קצרה בלקסינגטון, קנטקי ובניו אורלינס, לואיזיאנה, הוא בילה את הקריירה שלו בפילדלפיה, פנסילבניה, שם נפטר. במאי 1826 הוא התחתן עם מרי, בתו החורגת של סולי, ולמשך זמן מה המשפחה שלהם שלטה בתחום ציור הדיוקנאות בעיר. ניגל שימש כמנהל האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה (PAFA), והיה גם מייסד ונשיא (1835–1843) של אגודת קרן האמנים של פילדלפיה. מצויריו של ניגל כללו אנשי חברה, פוליטיקאים, אנשי מקצוע וסוחרים, שלכולם התייחס בתשומת לב רבה, כולל לצד הפסיכולוגי שלהם. עבודות המכחול שלו הושפעו (דרך סולי וסר תומאס לורנס) בסופו של דבר מואן דייק. יצירתו המרשימה ביותר, ככל הנראה היא דיוקן אלגורי באורך מלא של הנרי קליי. מצוירים אחרים של ניגל כללו את סגן הנשיא ריצ'רד מנטור ג'ונסון, המושל ג'ון ג'ורדן קריטנדן מקנטקי, חבר הקונגרס ג'יימס הארפר ורעייתו שרלוט, המרקיז דה לה פאייט, הבישוף ויליאם מיד, ד"ר ויליאם פוטס דייוויס, הסופר ג'יימס פנימור קופר, הצייר העמית גילברט סטיוארט, השחקן אדווין פורסט, האדריכלים ויליאם סטריקלנד, ג'ון האוילנד, תומאס אוסטיק וולטר ועוד רבים אחרים. עבודותיו שוכנות באגודה ההיסטורית של פנסילבניה, שאירחה תערוכה שלו עבודה בשנת 1989 (עם קטלוג מדעי מאת רוברט טורכיה). גילברט סטיוארט מתיו קרי ג'ון קאן ג'ון אבילנד תומאס בירץ' הנרי קליי ג'ורג' דוֹד ג'וליה דוֹד מדיה וקבצים בנושא ג'ון ניגל בוויקישיתוף