laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
באסטר ואפון הפלא

באסטר ואפון הפלא (באנגלית: Buster and the Beanstalk) הוא משחק מחשב המבוסס על סדרת הטלוויזיה המצוירת "עלילות טייני טון". המשחק פותח והופץ על ידי "טראגליף אינטראקטיב" ויצא למחשב האישי בשנת 1997. למשחק יצאה גם גרסת פלייסטיישן בשם "עלילות טייני טון: אפון הפלא הגדול" (Tiny Toon Adventures: The Great Beanstalk) שהגיעה עם תוספות למשחק. בישראל הופץ המשחק בגרסה מדובבת לעברית בהשתתפות המדבבים מהסדרה. המשחק מבוסס על הסיפור "ג'ק ואפון הפלא". מטרת המשחק היא לעזור לשני הטייני טון הנוכחים: באסטר באני ופלאקי דאק להיכנס אל הטירה של הענק. לשם כך דרושים 9 חלקי מפתח שעליהם למצוא על ידי רמזים שניתנים בקולה של באבי באני. השחקן צריך להצביע וללחוץ בעכבר על אובייקטים אשר נמצאים בכל סצנה במשחק, כדי למצוא את החתיכות מהמפתח לפי הרמז שניתן. אם מוצאים את האובייקט הנכון לפי הרמז שניתן, חתיכה מהמפתח תצוץ. ישנם 3 מפתחות בסך הכל כדי לבנות ברמה קלה, אך כשמשנים לרמה קשה, זאת תהיה הרפתקה ארוכה. למקרה שהשחקן נתקע, הנסיכה הקסומה והיפהפייה (באבי באני) נותנת לשני הגיבורים בתחילת המשחק טלפון סלולרי קסום שבעזרתו הם ישתמשו כדי להשתחרר. אולם, מירה המכשפה אשר יכולה לתפוס את באסטר ופלאקי, מעט מעכבת אותם בחיפושיהם. אוהד שחר - באסטר באני אבי פניני - פלאקי דאק שרית וינגורד - באבי באני נטלי פיק - אלמירה דאף מיכה מורים - קריינות (קריינות הוראות במשחק) מידע על המשחק מידע נוסף על המשחק באסטר ואפון הפלא, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
מגן לעורף

עמותת מגן לעורף היא עמותה שנוסדה בדצמבר 2008, ופועלת להגברת המודעוּת הציבורית בישראל לנושא איום הרקטות והטילים על ישראל, ולמענה לאיום - פיתוח מערכות הגנה מפני טילים. במיוחד מנסה העמותה לקדם פתרון של יירוט רקטות ופצצות מרגמה באמצעות מערכות נשק לייזר. ראשי העמותה, קבוצת מומחים לנושא, מנסה לקדם פעילות בתחום הביטחון הלאומי של המדינה, בדרך של דיון ציבורי. העמותה היא עמותה שנייה הפועלת בנושא, לאחר העמותה הישראלית להגנה בפני טילים. יצירת מודעות ציבורית רחבה ליתרונות שבהוספת מערכות הגנה וטכנולוגיות מתקדמות אל מול האיומים בפניהם ניצבת ישראל. שכנוע מקבלי ההחלטות בצורך להשקעה במערכות נשק לייזר להגנה על תושבי מדינת ישראל. קיום כנסים ומהלכי הסברה בקרב הציבור הפעלת אמצעי תקשורת ופרסום ליצירת מודעות פגישות עם נבחרי ציבור ומקבלי החלטות להצגת הנושא בפניהם מעקב אחרי תהליך קבלת ההחלטות עד להחלטה על ההצטיידות הראשונה. ד"ר עודד עמיחי - יו"ר העמותה, מומחה למערכות לייזר ויועץ לפיתוח עסקי בתחומי הלייזר והאלקטרו-אופטיקה. יזם וניהל ברפא"ל בשנות ה-70 פרויקט חדשני ומקורי בלייזר רב עוצמה. היה מיוזמי פרויקט "נאוטילוס" בראשית שנות ה-90. תא"ל (מיל') צבי שור - נשיא העמותה. לשעבר היועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון. בין חברי העמותה: חזי אספיס יעל ארצי - עיתונאית אלי בר און אלוף (מיל.) יצחק בריק תא"ל (מיל.) אמציה חן פרופ' אריאל כהן ד"ר אלי מירון ד"ר ישראל סמילנסקי אתר האינטרנט הרשמי של מגן לעורף מגן לעורף, ברשת החברתית פייסבוק מגן לעורף, באתר "גיידסטאר ישראל" שוקי שדה, סוחרי נשק ציניים או הפתרון לקסאמים?, באתר הארץ, 8 בינואר 2009 עודד עמיחי, אפשר ליירט את רובם, באתר הארץ, 20 בינואר 2009 עודד עמיחי, כיפה סדוקה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 במרץ 2013
ג'ניפר טיסדייל

ג'ניפר קלי טיסדייל (באנגלית: Jennifer Kelly Tisdale; נולדה ב-18 בספטמבר 1981) היא שחקנית וזמרת יהודייה-אמריקאית. ג'ניפר טיסדייל נולדה ביישוב נפטון שבניו ג'רזי, בתם של ליסה טיסדייל (מוריס במקור) ומייק טיסדייל, קבלן במקצועו. היא אחותה הגדולה של הזמרת והשחקנית אשלי טיסדייל. אביה מרקע נוצרי, ואילו אמה היא יהודייה; טיסדייל, יחד עם אחותה, מגדירות עצמן כ"שייכות לשתי הדתות". סבה מצד אמה הוא ארנולד מוריס, ודרך סבה היא קשורה גם לאיש העסקים רון פופייל. היא הייתה מעודדת בתיכון ובקולג'. טיסדייל בוגרת תואר ראשון בתסריטאות מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג' (CSUN). ב-7 באוגוסט 2009 היא נישאה לשיין מקסני, אשר בבעלותו מסעדה בלוס אנג'לס; החתונה נערכה בטקס פרטי בניו ג'רזי. ב-13 בפברואר 2010 נולדה לבני הזוג בת בכורה, מיקיילה דון מקסני. טיסדייל ומקסני התגרשו בשנת 2011 לאחר שהיו פרודים במשך זמן מה. כיום, ג'ניפר טיסדייל מתגוררת בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא ג'ניפר טיסדייל בוויקישיתוף ג'ניפר טיסדייל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ניפר טיסדייל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ניפר טיסדייל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ניפר טיסדייל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Philiana Ng, Ashley Tisdale Inks Overall Deal With 'The Kennedys' Producer, The Hollywood Reporer, ‏22 ביולי 2014
בוזגלו

בּוּזַגְלוֹ הוא שם משפחה יהודי-מרוקאי נפוץ. שם זה הופיע במרוקו החל מהמאה ה-16. ישנן כמה פרשנויות למקור ומשמעות השם בוזגלו: האחת, הרכב של המילים: "בו" – "זגלו". "בו" היא מילת קיצור אופיינית בערבית המדוברת בצפון אפריקה של המילה הערבית "אבו" שפירושה "אבא של", והמילה הבֶּרְבֵּרִית "זגלו", שפירושה "עול". הפירוש המילולי של השם אבו זגלו הוא "אב העול'", כלומר יצרן של עול לבהמות. מרכוס חנונה, מילונאי מרוקאי, מציע הסבר אחר, בו הוא מתרגם את "זגלו" למוט, ונותן הסבר אחר ל"בוזגלו" – בעל המוט, במשמעות של בעל השליטה. מכל מקום, זוהי פרשנות אחת למשמעות השם בוזגלו. רוביק רוזנטל מטה עוד את המילה "זגלו" במובן של מוט שקילה שבמאזניים, מה שמפנה לשוקל סחורות בשוק. הסבר אחר יש לרוזנטל, שונה מהראשון, על פיו "אבו זגלו" הוא "אבי יונת הבר", כלומר, מגדל יונים. פירוש נוסף לשם, המבוסס ככל הנראה על אטימולוגיה עממית, הוא "בוזו וגלו" (כלומר, מספרד). באלג'יריה מתועדת גרסה אחרת לשם: אזוגל. האם התכוונתם ל... אישים: אלמוג בוזגלו – כדורגלן ישראלי, בנו של יעקב בוזגלו ואחיו של מאור בוזגלו אמירה בוזגלו – אשת תקשורת, עורכת תוכן ומגישה בטלוויזיה דוד בוזגלו – מגדולי הפייטנים-חזנים של החזנות המרוקאית המסורתית שיר ידידות – ר' דוד בוזגלו – סרט תיעודי אודות דוד בוזגלו חיים בוזגלו – במאי וטלוויזיה ישראלי יעקב בוזגלו – כדורגלן עבר וכיום איש עסקים; אביו של מאור בוזגלו מאור בוזגלו – כדורגלן ישראלי, קשר; בנו של יעקב בוזגלו מאיר בוזגלו – פילוסוף ומרצה ישראלי צ'רלי בוזגלו – שחקן ושחקן תיאטרון, שדרן רדיו ועורך דין ישראלי שלום בוזגלו (רש"ב) - רב ומקובל מרוקאי, בן המאה ה-18, מחבר הפירוש "מקדש מלך" על ספר הזוהר שמעון בוזגלו – משורר ומתרגם ישראלי רן כרמי בוזגלו – פעיל חברתי ופוליטי המזוהה עם הימין הישראלי. משפט: מבחן בוזגלו – מונח מתחום המשפט בוזגלו מתוך אתר "בית התפוצות" רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית, 27 במרץ 2015.
LATAM צ'ילה

LATAM צ'ילה (הפועלת גם תחת השם: LATAM איירליינס) לשעבר: LAN איירליינס (באנגלית: LATAM Airlines), היא חברת התעופה הלאומית של צ'ילה ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה. החברה מפעילה טיסות למעל 50 יעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה, אוקיאניה, ואירופה. החברה הקימה יחד עם חברת LATAM ברזיל את קבוצת LATAM. החברה נוסדה במרץ 1929 על ידי מפקד חיל האוויר הצ'יליני. בשנת 1932 אימצה החברה את השם "LAN צ'ילה". בשנת 1989 הופרטה החברה. ב־2 ביולי 1999, LAN מקימה את החברת בת הראשונה: LAN פרו לטיסות פנימיות בפרו. ב־15 בנובמבר באותה שנה, LAN פרו החלה להפעיל טיסות בינלאומיות משדה התעופה הבינלאומי בלימה. בשנת 2000, LAN איירליינס נעשית באופן רשמי חברה בברית חברות התעופה Oneworld. ב־14 בדצמבר 2011 הושלם מיזוג החברה עם חברת TAM איירליינס הברזילאית. החברה החדשה נקראת LATAM Airlines Group, אך שתי החברות ימשיכו לתפקד בנפרד. צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018: בחודש נובמבר 2017 הודיעה החברה על פתיחת קו תעופה ישיר, ראשון ליבשת דרום אמריקה. הקו פעל בטיסה שיוצאת מסנטיאגו, צ'ילה - וביצע עצירה בסאו פאולו, ברזיל - ומשם המשיך בטיסה ישירה לתל אביב שבישראל.הטיסות פעלו שלוש פעמים בשבוע החל מ-13 בדצמבר 2018 ועד שנת 2020, אז בוטלו עקב מגפת הקורונה. הטיסות בוצעו במטוסי הבואינג 787-8 של החברה. בשנת 2022 הודיעה החברה באופן סופי שאין בכוונתה לחזור לטוס לישראל. "LATAM ארגנטינה" היא חברת הבת הארגנטינאית של LATAM איירליינס. מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה בואנוס איירס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בארגנטינה וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה, ובקיץ 2009 החברה תתחיל להפעיל טיסות גם למדריד. ברשות החברה 12 מטוסים - 10 מדגם איירבוס A320, ו־2 מדגם בואינג 767-300ER. "LATAM אקוודור" היא חברת הבת האקוודורית של LATAM איירליינס. מרכזה של החברה נמצא בעיר גואיאקיל. החברה מפעילה טיסות סדירות לבירות דרום אמריקה, מיאמי וניו יורק בארצות הברית, וכן למדריד, ספרד. ברשות החברה 3 מטוסים מדגם איירבוס A318 וכן 2 מטוסים מדגם בואינג 767-300ER. "LATAM פרו" היא חברת הבת הפרואנית של LATAM איירליינס. מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה לימה. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות, לערי דרום אמריקה, צפון אמריקה וכן למדריד, ספרד. לחברה ישנם 2 מטוסים מדגם איירבוס A319, אך היא מפעילה את טיסותיה גם עם מטוסיה של חברת האם LATAM איירליינס. "LATAM אקספרס" היא חברת בת צ'ילנית של LATAM איירליינס, המפעילה טיסות פנימיות בצ'ילה, וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל. מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה, ברשות החברה 40 מטוסים מתוצרת איירבוס. מדיה וקבצים בנושא LAN איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של LATAM צ'ילה LATAM צ'ילה, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא LAN איירליינס באתר Airliners.net "LATAM Chile fleet". רינה רוזנברג קנדל, בשורה לתרמילאים: קו תעופה חדש יטוס 3 פעמים בשבוע מנתב"ג לצ'ילה ולברזיל, באתר TheMarker‏, 1 בינואר 2018 "מדצמבר - טיסות ישירות של LATAM לסאו פאולו | IAS". IAS. 2018-07-09. נבדק ב-2018-07-09.
העלמה יוליה

העלמה יוליה (בשוודית: Fröken Julie) הוא מחזה נטורליסטי שנכתב ב-1888 על ידי יוהאן אוגוסט סטרינדברג. המחזה מתמקד בנושאים שקשורים במעמדות חברתיים, אהבה-תשוקה, מאבק בין המינים והאינטראקציה ביניהם. העלילה מתרחשת בליל קיץ ב-1894 באחוזה של רוזן בשוודיה, האישה הצעירה שעל שמה נקרא המחזה, במאמץ לברוח ממציאות אשר מוגבלת בנורמות חברתיות וגם ליהנות מהלילה, רוקדת במסיבת הקיץ השנתית של המשרתים, שם היא נמשכת למשרת בכיר בשם ז'אן. ז'אן מתגלה כאיש עולם, בעל נימוסים והשכלה. המחזה מתרחש במטבח האחוזה של אביה של העלמה יוליה. ארוסתו של ז'אן, טבחית בשם כריסטין, מבשלת ואז נרדמת בזמן שז'אן והעלמה יוליה מדברים. העלילה בעיקר מתייחסת לכוח במתכונותיו השונות. לעלמה יוליה יש כוח רב כיוון שהיא ממעמד גבוה יותר. מצד שני גם לז'אן יש כוח כיוון שהוא גבר שלא נרתע מהערכים של האצולה. לרוזן, אביה של העלמה יוליה (דמות בלתי נראית), יש כוח שגובר על שניהם כיוון שהוא אציל, מעביד ואב. בלילה זה, ההתנהגות בין ז'אן והעלמה יוליה שקודם לכן הייתה פלרטטנית, מתחרה על כוח שבמהרה מגיע ליחסי אהבה, או אולי תאווה, והם שוכבים. מעבר למהלך המחזה, המאבק בין העלמה יוליה וז'אן לשליטה מתנודד קדימה ואחורה עד אשר ז'אן משכנע אותה כי הדרך היחידה לצאת ממצבה המביך היא על ידי התאבדות. העלמה יוליה - ביתו של בעל האחוזה (הרוזן) היא אישה נחושה ועקשנית. גודלה על ידי אימה המנוחה שחינכה אותה "לחשוב ולהתנהג כגבר". היא אישה מבולבלת. יוליה מודעת לכוח שבו היא אוחזת ומחליפה בין הרצון להיות מעל המשרתים לפרלירטוטים עם ז'אן. למעשה היא משתוקקת ליפול מעמוד התווך. ז'אן - גבר משרת של הרוזן. הוא עזב את העיר ונסע הרבה כאשר הוא עובד בעבודות מרובות עד אשר חזר לעבוד בשביל הרוזן. יש לו שאיפות לעלות ממעמדו החברתי ולנהל מלון משלו, העלמה יוליה היא חלק מתוכניתו. הוא לחלופין נדיב וקשוח. על אף שאיפותיו הוא מתרפס רק למראה הכפפות והמגפיים של הרוזן. כריסטין - הטבחית בצוות הבית של הרוזן. היא דתייה מאוד וכנראה מאורסת לז'אן, אף על פי שהם מתייחסים לאירוסין כמעט בצחוק. היא מייצגת את מה שסטרינדברג שנא הכי הרבה: בת כפר בורה אשר מרוצה ממצבה. הרוזן - לעולם לא נראה, אך מגפיו וכפפותיו נמצאות על הבמה, מדגישות כל הזמן את נוכחותו וכוחו. כאשר הפעמון מצלצל נוכחותו בולטת אפילו יותר. בשנת 2001, העלה תיאטרון גשר את המחזה בשם "מדמואזל ז'ולי", בתרגום של גד קינר ובימוי של יוסי יזרעאלי. בשנת 2005, העלה תיאטרון הספרייה את המחזה "הלילה הקצר ביותר בשנה", עיבוד ובימוי של עידו ריקלין ל"העלמה יוליה". בשנת 2011, העלה תיאטרון תמונע את המחזה שוב בשם "מדמואזל ז'ולי", בתרגום של גד קינר ובימוי של שלומי ליברמן. מדיה וקבצים בנושא העלמה יוליה בוויקישיתוף העלמה יוליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נילי ברקן, ‏חסרה את הדבר היחיד שיעניק לה חיים, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2001 ללא רגש אמיתי, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2001 מיכאל הנדלזלץ, ז'אן המשרת, באתר הארץ, 24 בפברואר 2005 מיכאל הנדלזלץ, העלמה והמשרת, באתר הארץ, 9 ביוני 2011
כח לגמלאים

כח לגמלאים היא מפלגה שמטרתה קידום זכויות הגמלאים בישראל. המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה (1999) על ידי חברי הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל ונאוה ארד, על מנת לקדם את זכויות הגמלאים בישראל. באותה התקופה, סקרים מעטים הראו על סיכוי המפלגה להיכנס לכנסת עם בין מנדט אחד ל-2 מנדטים. בין היעדים של המפלגה היה לחוקק בכנסת חוק פנסיה ממלכתית, שיבטיח לאלה החיים רק מקצבת זקנה פנסיה שתבטיח קיום הוגן ותוציא רבבות תושבים בישראל ממעגל העוני. המפלגה הציבה ברשימתה את חבר הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל בראשה, את הסופרת יפה גולן במקום השני ברשימה ואת חבר הכנסת לשעבר מרדכי וירשובסקי במקום הרביעי ברשימה. במקום ה-42 האחרון והסמלי ברשימה הוצב השר לשעבר ישראל כץ. הרשימה זכתה ל-37,525 קולות, מספר קולות רב מהצפוי, אך לא הצליחה להיכנס לכנסת. לאחר ההפסד לא השתתפה המפלגה שנית בבחירות לכנסת, אך נציגים מטעמה חברים במועצת העיר תל אביב-יפו. למרות הכישלון המשיך בן-ישראל בפעילות למען הגמלאים והתמודד במערכות בחירות מקדימות רבות במפלגת העבודה, אך לא הצליח להיכנס לכנסת. מועמדי המפלגה לכנסת ה-15 (1999) גדעון בן-ישראל, יפה גולן, אבישי ליקרמן, מרדכי וירשובסקי. ראו רשימת מועמדים מלאה כאן. המפלגה משתתפת בבחירות לרשויות המקומיות בישראל החל מ-1998, אז זכתה לנציגים במועצת עיריית תל אביב-יפו, בהוד השרון ובאשקלון. בתל אביב, שם עומד בראש הרשימה נתן וולוך, זכתה הרשימה ל-3 מנדטים ב-1998 וב-2008. בבחירות 2003 זכתה הרשימה בשישה מנדטים והייתה לסיעה הגדולה במועצה. בבחירות 2013 זכתה הרשימה בשני מנדטים. בבחירות 2018 שמרה הרשימה על כוחה וזכתה בשני מנדטים. בבחירות 2024 זכתה הרשימה במנדט אחד. כח לגמלאים תל אביב יפו על פי מצע כח לגמלאים בבחירות לכנסת ה-15, באתר הכנסת.
תזמורת גירצניך

תזמורת גירצניך (בגרמנית: Gürzenich-Orchester) היא תזמורת סימפונית שמקום מושבה בקלן, גרמניה. ראשיתה של התזמורת בשנת 1827, כשאחד מתושבי קלן מימן את הקמתה של "העמותה הקונצרטטנטית של קלן", שנועדה להגיש קונצרטים לחברי העמותה וקונצרטים למנויים. משנת 1857 ואילך התקיימו הקונצרטים האלה באולם בשם גירצניך, שנתן לתזמורת את שמה. בשנת 1986 נעשתה בית "הפילהרמוניה של קלן" למשכנה הקבוע של התזמורת. תזמורת גירצניך מנגנת גם בהפקות אופרה בבית האופרה של קלן (גר') כמוה כתזמורות רבות, תזמורת גירצניך הגיבה על משבר ההקלטות הקלאסיות של ראשית שנות ה-2000 בהקמת חברת הקלטות משלה, "GO live!". בחלק מן ההקלטות היא מתוארת כ-"Gürzenich-Orchester Kölner Philharmoniker" או כ-"התזמורת הפילהרמונית של קלן". קונרדין קרויצר (1840–1842) היינריך דורן (1843–1849) פרדיננד הילר (1850–1884) פרנץ וילנר (1884–1902) פריץ שטיינבך (1902–1914) הרמן אבנדרות (1915–1934) אויגן פפסט (1936–1944) גינתר ואנד (1945–1974) יורי אהרונוביץ' (1975–1986) מארק ינובסקי (1986–1990) ג'יימס קונלון (1990–2002) מרקוס שטנץ (2003–2014) פרנסואה קסאבייה רות (2015 - ממשיך) אנדרס אורוסקו-אסטרדה (יתחיל את תפקידו בשנת 2025) מדיה וקבצים בנושא תזמורת גירצניך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת גירצניך תזמורת גירצניך, באתר MusicBrainz (באנגלית) תזמורת גירצניך, באתר Discogs (באנגלית)
קייזאנואובה

קייזאנואובה (באיטלקית: Chiesanuova) היא אחת מתשע היחידות האדמיניסטרטיביות - הקסטלי המרכיבות את סן מרינו (Castelli). העיר ממוקמת במערב המדינה ומשתרעת על פני שטח של 5.46 קמ"ר. בשנת 2006 התגוררו בקייזאנואובה 1,029 תושבים. העיר גובלת עם איטליה, עם סן מרינו ועם פיורנטינו. קבוצת הכדורגל של העיר היא ס.ס. פננארוססה. היא כולל 7 יישובים קטנים לברות קונפינה. מדיה וקבצים בנושא קייזאנואובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייזאנואובה
איגוד שוטרים

איגוד שוטרים הוא ארגון של שוטרים שנועד לשמור על זכויותיהם. בניגוד לאיגודים מקצועיים אחרים, קיומו של איגוד כזה אינו דבר מובן מאליו, ומדינות שונות, ובהן בריטניה וישראל, מגבילות את חופש ההתארגנות של השוטרים. הנימוק העיקרי להתנגדות לזכותם של שוטרים להתאגד הוא החשש ששביתה עלולה לפגוע בפעילותה של המשטרה, שהיא ארגון חירום חיוני. מנגד, טוענים התומכים בהתאגדות השוטרים כי גם רופאים וכבאים מספקים שירותי חירום חיוניים, וזכותם של אלה אינם מוגבלת. טענה שנייה היא כי המשטרה היא גוף היררכי-פיקודי, ולכן אין הצדקה להשוות את זכויותיהם של השוטרים לזכויותיהם של עובדים אחרים. כשעלתה על סדר היום סוגיית התארגנות השוטרים בישראל, אמר ראש אגף המשטרה במשרד הפנים, יעקב מרקוביץ', כי "באותו יום, שיקום ועד שיעמוד מול מפקד, לא תהיה משטרה. משטרה זה פקודות. היררכיה. זה לא הולך יחד". יש הסבורים כי היררכיה זו עלולה אף ליצור ניגוד עניינים באיגוד, שכן לבעלי דרגות שונות אינטרסים שונים. טענה נוספת היא כי קיומו של איגוד שוטרים עלול להביא לפוליטיזציה של המשטרה. חרף טענות אלה, מדינות רבות, ובהן ארצות הברית, אוסטרליה, שוודיה וקפריסין, מתירות התארגנות שוטרים. התפיסה במדינות אלה היא כי קיומם של האיגודים מהווה איזון לפיקוד המשטרה, ומאפשר לשוטרים "לשחרר לחצים". כן טוענים התומכים בזכותם של השוטרים להתאגד כי כאשר יש מי ששומר על תנאי עבודתם ועל רווחתם של השוטרים, השירות שהם נותנים לציבור טוב יותר. ב-1978 הוקם לראשונה איגוד שוטרים בישראל. בתגובה, קבע מפכ"ל המשטרה בפקודות הקבע של המשטרה איסור על התאגדות שוטרים. נגד פקודת המפכ"ל הוגשה עתירה לבג"ץ, שקבע כי בהיעדר הסמכה מפורשת בחוק, למפכ"ל אין סמכות לאסור על ההתאגדות. בעקבות פסיקת בג"ץ תיקנה הכנסת את פקודת המשטרה, וסעיף 93ב בה קובע כי "שוטר לא יהיה חבר בארגון שוטרים ולא יטול חלק בפעילות להקמתו, לקיומו או לניהולו של ארגון כזה". הגבלות דומות נקבעו ברבות הימים גם בפקודת בתי הסוהר (לגבי סוהרים) ובחוק שירות הביטחון הכללי (לגבי עובדי השב"כ). בניסיון לעקוף את האיסור, הוקם ב-1982 ארגון נשות השוטרים. פנחס יחזקאלי, "הקרב על הוועד", "מראות המשטרה", פברואר 2000. בג"ץ 789/78 אופק ואח' נ' שר הפנים, פ"ד לג(3) 480, ניתן ב-29 באפריל 1979. חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 6), התשל"ט-1979, ס"ח 941 מ-3 באוגוסט 1979
אב"ג

האם התכוונתם ל... אברהם בר גוטלובר - משורר, סופר, מחזאי, היסטוריון, עיתונאי ומחנך, מהחשובים שבתנועת ההשכלה אוניברסיטת בן-גוריון בנגב – אוניברסיטה ישראלית בעיר באר שבע, אשר הוקמה ב-1969 וידועה בשמה הנוכחי מ-1974 ארכיון בן-גוריון – ארכיון אודות דוד בן-גוריון שהוקם כחלק מהמכון למורשת בן-גוריון בכדי להנציח את מורשתו
ספרטריקס

במתמטיקה, ספרטריקס או מַפריד הוא כינויו של הגבול המפריד (Separate; ומכאן שמו) בין אזורים של המישור שבהם משוואה דיפרנציאלית בשני משתנים מפגינה התנהגויות שונות. הספרטריקס מפריד בין עקומות פאזה בעלות מאפיינים שונים. אם   d x d t = f ( x , y ) ,   d y d t = g ( x , y ) {\displaystyle \ {\frac {dx}{dt}}=f(x,y),\ {\frac {dy}{dt}}=g(x,y)} היא משוואה דיפרנציאלית במשתנים תלויי-הזמן   ( x ( t ) , y ( t ) ) {\displaystyle \ (x(t),y(t))} , אז התנועה שהמשוואה מגדירה בכל נקודה במישור תלויה במקדמים הראשונים של פיתוח טיילור של f {\displaystyle f} ושל g {\displaystyle g} . באופן סכימתי אפשר להבחין בין מסלולים "אליפטיים" (סגורים), "היפרבוליים" (פתוחים, המתרחקים במהירות גדלה), ו"פרבוליים" (מצב ביניים). הספרטריקס הוא העקום המישורי המפריד בין ההתנהגות האליפטית להתנהגות ההיפרבולית. אחד מהמקרים הפשוטים בהם ניתן להבחין בקיומו של ספרטריקס הוא פתרון משוואת המטוטלת הפשוטה: d 2 θ d t 2 + g l sin ⁡ θ = 0. {\displaystyle {d^{2}\theta \over dt^{2}}+{g \over l}\sin \theta =0.} כאשר l {\displaystyle l} מציין את אורך המטוטלת, g {\displaystyle g} את תאוצת הכבידה ו- θ {\displaystyle \theta } את הזווית בין המטוטלת לבין האנך. במערכת זו, ההמילטוניאן הוא גודל שמור וגודלו נתון על ידי H = θ ˙ 2 2 − g l cos ⁡ θ . {\displaystyle H={\frac {{\dot {\theta }}^{2}}{2}}-{\frac {g}{l}}\cos \theta .} משוואה זאת מתארת את התנועה של מטוטלת: כלומר של משקולת התלויה על חוט. למטוטלת כזאת ישנם שני סוגי תנועה: כאשר אין למטוטלת אנרגיה קינטית מספיק גבוהה אזי המטוטלת תבצע תנודות סביב נקודת המינימום שלה. לעומת זאת אם נדחוף את המטוטלת בכח גדול מספיק אזי היא תבצע סיבובים סביב המסמר. כאשר ההמילטוניאן H {\displaystyle H} קבוע, ניתן לשרטט את הפתרון במרחב הפאזה, כלומר לבדוק את התלות בין המהירות הזוויתית של המטוטלת θ ˙ {\displaystyle {\dot {\theta }}} לבין הזווית θ {\displaystyle \theta } . אופי המסלול (שהוא הפתרון של המשוואה) תלוי בגודלו של ההמילטוניאן: אם − g l < H < g l {\displaystyle -{\frac {g}{l}}<H<{\frac {g}{l}}} העקומה תהיה סגורה. אם H {\displaystyle H} קטן מאוד, העקומה תהיה דמוית-מעגל, וכל ש- H {\displaystyle H} יגדל בערכו המוחלט כך תימתח העקומה הסגורה לצורה דמוית-עין. עקומות אלו, המייצגות פתרון מסוים של המשוואה הדיפרנציאלית, משמעותן הפיזיקלית היא שהמטוטלת מתנודדת מצד לצד. אם g l < | H | {\displaystyle {\frac {g}{l}}<|H|} אז העקומה פתוחה, כלומר המטוטלת איננה מבצעת תנודות, ובמקום זאת היא נעה במעגלים שלמים. במערכת זו, אם כן, הספרטריקס מתאים למצב בו H = g l {\displaystyle H={\frac {g}{l}}} . הוא מפריד בין שני אזורים שונים במרחב הפאזה. הספרטריקס, באתר MathWorld ספרטריקס, באתר MathWorld (באנגלית) מַפְרִיד במילון מתמטיקה (תשמ"ה, 1985), באתר האקדמיה ללשון העברית
בנימין גלאי

בנימין גלאי (12 באפריל 1921 – 24 במאי 1995) היה סופר, משורר, מחזאי, מתרגם ופובליציסט ישראלי. בנימין גלאי נולד לחיים ופועה בת יקותיאל קרשן בולדיבוסטוק שבברית המועצות. כשהיה בן חמש, בשנת 1926, עלתה משפחתו עמו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב, העיר שבה גדל והתחנך. היה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר". במלחמת העולם השנייה התגייס לחיל האוויר המלכותי ושירת במשך שש שנים בצפון אפריקה. את השירים שכתב בתקופה זו פרסם בספר שיריו הראשון, "עם הרוח", שיצא לאור בשנת תש"ו. במלחמת העצמאות שירת בצה"ל כסופר צבאי ובמבצע סיני היה קצין חינוך. גלאי היה בעל טור שבועי, בשם "על קפה הפוך", בעיתון "מעריב", שהתאפיין בסגנון ייחודי. על טורו חתם בשם העט "ג בנימין". במהלך השנים פרסם גם רומן, ספרי ילדים, ספרי שירה, מחזות ועוד. יצירותיו זכו להכרה והוענקו לו פרסים שונים ובהם: פרס ברנר (1961), פרס אנה פרנק, פרס פיכמן, פרס שווימר ופרס ראש הממשלה ליצירה. על ספרו "עטלפי עכו" זכה בפרס למדן. גלאי נישא לרחל בת יוסף ישובי ונולד להם הבן שאול. בנובמבר 2010 הציבה עיריית תל אביב שלט הנצחה על הבית שבו התגורר המשורר, ברחוב אמיל זולא 3 במרכז תל אביב. עם הרוח: שירים, תש"ו. ערמונים: שירים, 1949. שיבה שלישית: קורות מסע שלא עלה יפה, תשי"ג. על חוף הרחמים , 1958. שירים. מחזות, תשי"ט. המחזות סדום סיטי, פייטה, מעשה בשתי מצות, אבות ובנים, משתה המלך. על קפה הפוך, רישומים: מרסל ינקו, תש"ך. עטלפי עכו, תשכ"א. רומן לבני נוער המתרחש בעכו. מסעי אל ארץ הגמלים, תשכ"ג. מים גנובים: מחזות שדור ופרפראות לשון, תשכ"ד. דברי ימי גמיני, תשכ"ח. רומן על רקע המוות השחור. יצא לאור מחדש בשנת תשל"ז בשם המוות השחור, או דברי ימי גמיני (בתוספת איורים של תמי בצלאלי). מסע צפונה: שירים, תשכ"ח. פולמוס היין בחצר ארמילוס ה-XVII, מלך פיליפי, 1969. שוטים ומלכים: ארבע מחזות, שני מערכונים, תשל"ב. בטיחות בדרכים, תשל"ד. ספר לילדים העוסק בבטיחות בדרכים. אל הים האחרון , תשל"ו. שירים. סיפור האח הנדח, או, ויאה דולורוזה, תשמ"ג. מים לים: שירים, תשמ"ה. המילים שבחיינו, תשמ"ח. מעיין העלומים: קטעים מעורבים, תשנ"א. שירים אחרונים: 1990–1995, תשנ"ו. מדיה וקבצים בנושא בנימין גלאי בוויקישיתוף בנימין גלאי, דף שער בספרייה הלאומית בנימין גלאי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה בנימין גלאי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בנימין גלאי, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" רשימת הפרסומים של בנימין גלאי, בקטלוג הספרייה הלאומית כתבי בנימין גלאי בפרויקט בן-יהודה בנימין גלאי, באתר של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ערב 1944, באתר הארץ, 6 במאי 2005 גיטה אבינור, "סדומבולי והמן הרשע", השקף אחורה בעצב: מאמרים בביקורת הספרות העברית, 1974. דוד תדהר (עורך), "בנימין גלאי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3758 בנימין גלאי, ‏אִינְגְרֵס, נתיב 5 (10), ספטמבר 1989 ברוך שראל, ‏החלומות הריצוהו (על בנימין גלאי, משורר ואדם), נתיב 46, ספטמבר 1995, עמ' 88-87 ישראל אפרת ובנימין גלאי - חתני פרס ברנר, דבר, 3 בנובמבר 1961.
סמל סנט לוסיה

הסמל הלאומי של סנט לוסיה הוא הסמל הלאומי הרשמי של מדינת סנט לוסיה. הסמל עוצב על ידי סינדי באגשהו ב-1967 ואומץ באותה שנה על ידי ארגונים שדרשו עצמאות מבריטניה. בתחתית הסמל נמצא המוטו הלאומי באותיות לטיניות שהוא "האדמה, האנשים, האור" (the land, the people, the light) על קלף צהוב. בסמל נמצאת גם הציפור סנט לוסיה אמזון (אנ') הציפור הלאומית של המדינה. מדיה וקבצים בנושא סמל סנט לוסיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוגל (פירושונים)

קוּגֶל, מגרמנית ויידיש: "כדור, ספֵירה" (ראו Kugel). האם התכוונתם ל... קוגל – פשטידת אטריות או תפוחי אדמה הנפוצה בקרב יהודי אשכנז ומזרח אירופה. שמה נובע מהסירים העגולים בו הוכנה באופן מסורתי. מוצרט-קוגל – ממתק המיוצר החל משנת 1890 על ידי קונדיטוריית פירסט (Fürst), שצורתו כדור ("כדור-מוצארט"). אישים שזה שם משפחתם אליעזר קוגל – ראש ישיבה. ג'יימס קוגל – חוקר מקרא ישראלי. חיים קוגל (1897–1953) – מנהיג ציוני וראש עיריית חולון הראשון. חן קוגל – רופא משפטי ומנהל המכון לרפואה משפטית. נכדו של חיים קוגל. לודוויג קוגל – כדורגלן גרמני. קרויים על שם חיים קוגל פרס קוגל – פרס לספרות ולספרי מדע המחולק על ידי עיריית חולון משנת 1952. תיכון קוגל – בית ספר תיכון בחולון. "כיכר קוגל" – מכינויי כיכר הלוחמים בחולון, המשיקה לשדרות קוגל. אחר קוגל (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית. קוגלר (פירושונים) כדור (פירושונים) כדורי (פירושונים)