מרים גבריאלי

מרים גבריאלי (במקור: גלייצמן; נולדה ב-26 בינואר 1935) היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלית. כלת פרס אמ"י. גבריאלי נולדה בתל אביב לאליעזר וצילה גלייצמן, אשר עלו מאושוויינצ'ים בעלייה השלישית ב-1920, היו חברי הפועל הצעיר וגדוד העבודה, ובין מייסדי דגניה ב'. אחר כך חזרו הוריה בתשובה וגבריאלי גדלה כדתייה. בגיל 24 יצאה בשאלה. היא למדה באוניברסיטה העברית היסטוריה ומדעי המדינה ואת דרכה בתחום המשחק החלה בחוג דרמה של ניסן נתיב. גבריאלי הייתה חברה קרובה של חנוך לוין ושיחקה בכמה ממחזותיו בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1984 שיחקה בהצגת יחיד "שש שעה רקובה", על פי סיפורים של חנוך לוין. בתיאטרון חיפה שיחקה במחזות "חפץ", "נישואי פיגארו", "לילה במאי" ו"נעורי אדם". בתיאטרון באר שבע לקחה חלק במחזה "אותו ואת בנו" ב-1985. בתיאטרון בית ליסין שיחקה במחזות "סיפור אהבה בשלושה פרקים", "אורח בא", "מקווה" ו"תשוקה". כמו כן, שיחקה גבריאלי בתיאטרון הקאמרי במחזות "גן הדובדבנים", "הכושי עשה את שלו", "מרי מרי", "המטאור", "בשפל", "נעורי ורדה`לה", "זמנים אחרים", "פיגמליון", "ריצ'רד השלישי", "פליישר", "קומדיה של טעויות", "סיפור משפחתי" ו"דבורה בארון". בתיאטרון פיטר פריי שיחקה במחזה "רוחות". בתיאטרון הבימה שיחקה במחזמר "גבירתי הנאווה" בתפקיד גברת היגינס, אמו של הפרופסור הנרי היגינס. ובמחזה "אוגוסט: מחוז אוסייג'" ב-2009. ב-2017 שיחקה בהפקה משותפת של הקאמרי והבימה במחזה "שלוש אחיות" בתפקיד המשרתת אנפיסה. גבריאלי שיחקה בסרטים רבים בקולנוע הישראלי, בהם: "תעלת בלאומילך", "לאן נעלם דניאל וקס?", "חגיגה לעיניים", "לופו בניו יורק", "אחרי החגים", "סרט וארוחת בוקר", "סוסעץ", "אבא גנוב 2", "אש צולבת", "שחור", "אחרי החגים", "שחקנים", "שמיכה חשמלית ושמה משה", "רווקה פלוס", "מישהו לרוץ איתו" ו"העדות". בשנת 2005 דיבבה בסרטים "נני מקפי" ובסרט "מרי פופינס". גבריאלי עשתה גם מספר תפקידים בסדרות טלוויזיה ישראליות. בשנים 1996–1998 שחקה בסדרה "קפה פריז". בשנת 2000 הופיעה גבריאלי בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "שמש" בתפקיד סבתא של עוגן (אורלי ויינרמן). בשנת 2003 השתתפה בתפקיד מרכזי בטלנובלה "משחק החיים"בתפקיד סוניה שחורי, אמה של מיכל שחורי (חגית דסברג) וסבתא של ירון (גיא אריאלי). כמו כן, בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "האלופה". בשנת 2010 השתתפה גבריאלי בפרק של הסדרה "חטופים", ושיחקה בסדרות הטלוויזיה "נבלות" ו"מתים לרגע" עבור HOT3. ב-2017 זכתה בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י. הייתה נשואה לאוריאל גבריאלי בשנים 1954–1975, ולזוג נולדו שלושה ילדים. מרים גבריאלי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מרים גבריאלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרים גבריאלי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מרים גבריאלי, בארכיון הבימה מרים גבריאלי, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים יעקב בר-און, ‏הדוכסית מ'גברתי הנאווה': "שמישהו יזכור אותי, לעזאזל", באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2017 ליקי אגינסקי, יותר ורודה מרוזה, חדשות, 1 ביוני 1993 שוש אביגל, שחקנית עם ביצים - מרים גבריאלי מבצעת מסיפורי חנוך לוין, כותרת ראשית, 4 בינואר 1984 אורן כהן, השחקנית מרים גבריאלי הצטרפה בימים אלו אל צוות שחקני התיאטרון העירוני בבאר־שבע, תשתתף בהצגה "אותו ואת בנו", חדשות, 18 בנובמבר 1985 עירית לינור, צילום: יוסי צבקר, תיכף שלאגר - 'אורח בא' בבית ליסין, חדשות, 21 ביוני 1989 מיכאל הנדלזלץ, אפשרויות לא ממומשות, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2001 מיכאל הנדלזלץ, "ריצ'רד השלישי" בקאמרי: ניצחון שייקספירי גדול, באתר הארץ, 13 ביולי 2012 נרי ליבנה, אני אנטישמי?, חדשות, 11 ביוני 1993 טל לוין, עכבר העיר, גברתי הנאווה: בית ספר למחזמר, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2013 איתן בר-יוסף, גילה אלמגור מגישה הופעה פנטסטית, באתר הארץ, 15 בפברואר 2009 יאיר אשכנזי, "שלוש אחיות": זה פוליטי גם כשכן קוראים צ'כוב, באתר הארץ, 23 באפריל 2017 אורי קליין, "רווקה פלוס": קומדיה שמסרבת להצחיק, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2012 "משחק החיים" - טלנובלה ישראלית חדשה בכבלים, באתר הארץ, 12 בפברואר 2003 אורן פרסיקו, ‏בדיוק מה שחשבתם, באתר גלובס, 3 באפריל 2006 גילי איזיקוביץ, הסרט "נבלות" התקבל לפסטיבל הסרטים בטורונטו, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2012 ynet, רבקה מיכאלי ושייקה פייקוב בין זוכי פרס מפעל חיים של אמ"י, באתר ynet, 14 בדצמבר 2016