laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זמיר בן-ארי

זמיר בן-ארי (1950 – 31 במרץ 2021) היה ראש המועצה המקומית של גבעת שמואל. את הקריירה הפוליטית שלו התחיל כחבר מפלגת הליכוד. בשנת 1983 נבחר למקום השני ברשימת הליכוד למליאת המועצה המקומית גבעת שמואל. רשימת הליכוד קיבלה שני מנדטים ובן-ארי נבחר למועצה. בבחירות 1989 נבחר ליו"ר סניף הליכוד במועצה והתמודד מטעם הליכוד לראשות המועצה. הוא זכה ל-44% מקולות הבוחרים והפסיד לראש המועצה הוותיק, יעקב ויסמונסקי. בבחירות 1993 הוצב במקום השני ברשימת הליכוד למועצה אחרי המועמד לראשות העיר, ירמי אולמרט. אולמרט זכה בראשות המועצה ובן ארי מונה לסגנו וממלא מקומו. אולמרט החליט להתפטר בשנת 1996 אולמרט החליט להתפטר ובן-ארי נבחר להחליפו עד הבחירות ב-1998. בבחירות 1998 נבחר לכהונה מלאה לראשות המועצה עם 49.54% מקולות הבוחרים. רשימת הליכוד בראשותו קיבלה 3 מנדטים. במהלך הקדנציה התמודד בן-ארי עם אתגרים כמו התחלת בנייה של שתי שכונות חדשות וגידול במספר התושבים. בבחירות 2003 התמודד פעם נוספת לראשות המועצה, הפעם מטעם תנועה עצמאית בשם "גבעת שמואל מאוחדת". בבחירות למועצת העיר סיעתו החדשה נחלה כישלון והפכה לסיעה הקטנה ביותר במועצה עם 3 מנדטים מתוך 11. בבחירות לראשות המועצה בן-ארי זכה ברוב דחוק של 41.4% מקולות הבוחרים. בקדנציה זו בן-ארי שם דגש על ענייני חינוך, תרבות וספורט ועסק בהקמת מתנ"ס שנחנך לקראת סוף הקדנציה. באוקטובר 2007 גבעת שמואל הוכרזה כעיר ובן-ארי הפך לראש העיר הראשון. בבחירות 2008 זכה ל-44.76% מקולות הבוחרים, אך הפסיד ליוסי ברודני שזכה ל-52.06%. סיעתו זכתה ל-2 מנדטים ובן ארי פרש מהחיים הפוליטיים. בן-ארי היה נשוי פעמיים ואב לילדים משתי נשותיו. נפטר ב-31 במרץ 2021 לאחר מאבק במחלת הסרטן. על שם בן ארי קרוי מתנ"ס בדרום העיר. מצגת חינוך מתקופתו כראש העיר, באתר יוטיוב מאבק בזמיר בן ארי על הקמת פארק רמת הדר, באתר יוטיוב ילקוט הפרסומים 2997, באתר נבו, ‏9 בדצמבר 1983 ילקוט הפרסומים 3630, באתר נבו, ‏12 במרץ 1989 שמואל דקלו, ‏בג"ץ: אין למנוע מירמי אולמרט להתפטר מראשות מועצת גבעת שמואל, באתר גלובס, 28 בדצמבר 1997 ילקוט הפרסומים 5241, באתר נבו, ‏18 בנובמבר 2003 ילקוט הפרסומים 5874, באתר נבו, ‏3 בדצמבר 2008 גיא גפן, גיא גפן, נפטר ראש עיריית גבעת שמואל לשעבר זמיר בן ארי, באתר אונו News, ‏1 באפריל 2021
בורסה (עיר)

בורסה (בטורקית: Bursa) היא עיר בצפון-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-3.19 מיליון בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז מרמרה ולרביעית בטורקיה כולה (אחרי איסטנבול, אנקרה ואיזמיר). השם בורסה מקורו בשם היווני פרוסה (Προύσα), על שם פרוסיאס הראשון, מלך ביתיניה (Bithynia) שכבש את העיר. השם שובש בהמשך ל"ברוסה" ושובש שוב ל"בורסה". העיר נוסדה במאה השנייה לפנה"ס. לאחר כיבושה בידי העות'מאנים בשנת 1326 שימשה כבירתם במהלך המאה ה-14. בורסה שוכנת לרגלי הר אולו (אנ') (2,493 מטר) שבו נמצא אתר הסקי הגדול במדינה. האזור משופע במעיינות חמים ההופכים את המקום למרכז תיירות חורף. העיר מהווה מרכז לתעשיית המשי הטורקית. כבר בתקופה הביזנטית ישבו בבורסה יהודים רומניוטים (דוברי יוונית). בשנת 1324, לאחר הכיבוש העות'מאני, התיר הסולטאן אורחאן לבנות את בית הכנסת "עץ החיים". לאחר הגעת יהודים ספרדים מגירוש ספרד, התערבבו בתוכם היהודים המקומיים. בין בתי הכנסת המפורסמים, היה בית כנסת "הגירוש". בשנת 1955 נותרו בבורסה כ-500 יהודים וכיום כ-60 בלבד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוגלו לעיר מנהיגי השומר. אבשלום פיינברג שהה שם כשהמתין לאישור יציאה לאירופה, משום שבעיר גרו מספר קרובים שלו אחרי גירושם מארץ ישראל בהיותם מקורבים לארגון השומר. יהודי בורסה, כיהודי טורקיה ויוון, עלו במרוצת הדורות לארץ ישראל והתיישבו בערים הוותיקות כחלק מן היישוב הספרדי. בירושלים קיים בית תפילה השוכן ברחוב הנביאים. שמו בית כנסת עולי בורסה והוא נוסד בשנת 1932. בית הכנסת משמר עדיין את המנגינות הישנות של הנוסח הספרדי ובימי שבת וחג מתקיים בו מניין מצומצם. בבית הכנסת ישנם ספרי תורה רבי ערך וביניהם ספר תורה שניצל מן העיר העתיקה, לפני שנפלה בידי הלגיון הערבי, ספר תורה מבית כנסת "גירוש" שהובא מבורסה שבטורקיה וכן ספר תורה שהיה מופקד בקבר רחל. גרמניה דרמשטאדט, הסן, גרמניה (מ־1971) בוסניה והרצגובינה סרייבו, בוסניה והרצגובינה (מ־1972) פקיסטן מולטאן, פנג'אב, פקיסטן (מ־1975) פינלנד אואולו, פינלנד (מ־1979) ארצות הברית טיפין (אנ'), אוהיו, ארצות הברית (מ־1983) תוניסיה קירואן, תוניסיה (מ־1987) טורקיה דניזלי, טורקיה (מ־1988) הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין לפקושה, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין (מ־1990) הרפובליקה העממית של סין אנשאן, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין (מ־1991) מקדוניה ביטולה, מקדוניה (מ־1996) ישראל הרצליה, ישראל (מ־1997) (עד מבצע עופרת יצוקה) מולדובה צ'אדיר לונגה, מולדובה (מ־1997) קזחסטן קזילאורדה, קזחסטן (מ־1997) אלג'יריה מואסקר, אלג'יריה (מ־1998) גרמניה קולמבאך (אנ'), בוואריה, גרמניה (מ־1998) בולגריה פלבן, בולגריה (מ־1998) בולגריה פלובדיב, בולגריה (מ־1998) אלבניה טירנה, אלבניה (מ־1998) סלובקיה קושיצה, סלובקיה (מ־2000) אוקראינה ויניצה, ויניצה, אוקראינה (מ־2004) אות מאבשלום, נאוה מקמל-עתיר. מספר, בין השאר, על שהותו של אבשלום פיינברג בעיר. אתר האינטרנט הרשמי של בורסה (בטורקית) בורסה, ברשת החברתית פייסבוק בורסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בורסה, ברשת החברתית אינסטגרם בורסה, סרטונים בערוץ היוטיוב עיריית בורסה בורסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בורסה (טורקיה), דף שער בספרייה הלאומית Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map
שיהאבי

האם התכוונתם ל... דינה שיהאבי – שחקנית סעודית זליכה שיהאבי – מנהיגת נשים מוסלמית ממזרח ירושלים חיכמת שיהאבי – גנרל סורי שיהאב
הסופר קאפ האירופי 2014

הסופר קאפ האירופי 2014 היה המהדורה ה-39 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו שני המועדונים ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2013/14, וסביליה, אלופת הליגה האירופית 2013/14. הוא שוחק באצטדיון קארדיף סיטי בקארדיף, ויילס, ב-12 באוגוסט 2014. ריאל מדריד ניצחה במשחק 2–0 וזכתה בתואר הסופר קאפ האירופי השני שלה. אצטדיון קארדיף סיטי הוכרז כמיקום הסופי של הסופר קאפ האירופי 2014 בישיבת הוועד הפועל של אופ"א ב-30 ביוני 2012. זה היה הסופר קאפ האירופי הראשון שהתארח בוויילס. האצטדיון נפתח ביולי 2009 במקום בו שכן קודם אצטדיון האתלטיקה של קארדיף, והוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל קארדיף סיטי, המשחקת בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. האצטדיון מכיל 33,000 מקומות. זה היה הסופר קאפ הראשון מתוך שלושה רצופים שמשתתפות בו רק קבוצות ספרדיות, והשני בסך הכל. הקבוצות נפגשו גם בסופר קאפ האירופי 2016. קשר ריאל מדריד, צ'אבי אלונסו, הושעה לקראת משחק, עקב הפרות התנהגות בגמר ליגת האלופות, שגם ממנו הושעה. ההחתמות החדשות של ריאל, טוני קרוס וחאמס רודריגס, ערכו את הופעת הבכורה הרשמית שלהם בריאל מדריד. שחקן נוסף שהוחתם באותו קיץ, קיילור נבאס, לא עלה בהרכב ולא שותף. בסביליה ערכו בכורה דניס סוארס, אלש וידאל וגז'גוז' קריכוביאק, כמו גם המחליף יאגו אספס. הזוכה בליגת האלופות הייתה הקבוצה "הביתית" למטרות אדמיניסטרטיביות. מדיה וקבצים בנושא הסופר קאפ האירופי 2014 בוויקישיתוף הסופר קאפ האירופי 2014 באתר אופ"א "Cardiff date for Madrid and Sevilla". UEFA.com. Union of European Football Associations. 24 במאי 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Strategic talks in Dubrovnik". UEFA.org. Union of European Football Associations. 20 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Super Cup: Cristiano Ronaldo scores twice in Real Madrid win". BBC Sport. 12 באוגוסט 2014. נבדק ב-19 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) "UEFA EURO 2020, UEFA Super Cup decisions". UEFA.org. Union of European Football Associations. 30 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Cardiff to embrace UEFA Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 17 בפברואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Alonso one-match ban confirmed for Super Cup". UEFA.com. Union of European Football Associations. 8 באוגוסט 2014. {{cite news}}: (עזרה) Henry Winter, ‏Real Madrid 2 Sevilla 0: Cristiano Ronaldo at the double as European Cup winners claim Uefa Super Cup in Cardiff, The Telegraph, 12 August 2014
יחסי איראן–לטביה

יחסי איראן–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים בין איראן ולטביה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביולי 1992. באוגוסט 2018 הודיע משרד החוץ הלטבי כי לטביה תומכת בעמדתו המשותפת של האיחוד האירופי. עם זאת, משרד החוץ הודה כי ההחלטה האמריקנית לפרוש מהסכם הגרעין לא נעלמה ללא השלכות עבור לטביה. בעוד שהמסחר צמח מ-2012 ל-2014 עקב יצוא תבואה מלטביה והקשרים הדיפלומטיים התהדקו, היצוא של 2017 הסתכם רק בשווי 3 מיליון אירו. רוב הייצוא הלטבי מורכב מעץ, תחבורה, דלק, אופטיקה, ציוד רפואי ותרופות. מומחית פוליטית Sintija Broka, חוקרת במכון הלטבי לעניינים בינלאומיים, אומרת שתחבורה ולוגיסטיקה הן הענפים היחידים שבהם לסחר יש פוטנציאל לצמוח. איראן מיוצגת בלטביה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה. לטביה אינה מיוצגת באיראן לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן–לטביה בוויקישיתוף Latvia to continue trade with Iran, says Foreign Ministry באתר eng.lsm.lv‏, 13 באוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי כורדיסטן העיראקית – פולין

יחסי כורדיסטן העיראקית-פולין הם היחסים הבילטרליים בין כורדיסטן העיראקית ופולין. כורדיסטן העיראקית מיוצגת בפולין באמצעות נציגות בוורשה מאז 2004, ופולין מחזיקה בקונסוליה כללית בארביל מאז 2012. כאשר פולין הצטרפה לפלישה האמריקנית לעיראק ב-2003, היא רצתה לקבל אחריות על החלקים הצפוניים של המדינה כולל כורדיסטן, בעיקר בשל המצב הביטחוני היציב האזור. בסופו של דבר, פולין קיבלה אחריות על הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום (האזור הפולני בעיראק), אך כתוצאה מהמעורבות הפולנית במלחמה נוצרו לה יחסים טובים עם כורדיסטן. בשנים הראשונות לאחר ההכהרה הרשמית באוטונומיה של כורדיסטן העיראקית ב-2005, הייתה לפולין מדיניות זהירה כלפיה, בגלל מחויבותה לשלמות הטריטוריאלית של עיראק ויחסיה עם ממשלת עיראק. מדיניות זו השתנתה אט אט עם פתיחתה של קונסוליה פולנית בארביל ב-2012, אך עדיין ניתן לראות בהיעדר תמיכה צבאית בבכוחות הפשמרגה הכורדים. בשנת 2005 פגשו ראש ממשלת פולין מארק בלקה, שר החוץ אדם דניאל רוטפלד, שר ההגנה הלאומית יז'י שמג'ז'ינסקי ושר התרבות ולדמר דוברובסקי את נשיא כורדיסטן מסעוד בארזאני וראש הממשלה נצ'ירוואן בארזאני בארביל והצהירו על תמיכתם בשיקום עיראק, ובכללה כורדיסטן העיראקית. בשנת 2014 שלחה ממשלת פולין שמונה טון של סיוע הומניטרי לארביל עבור המספר ההולך וגדל של עקורים פנימיים. בשנת 2017, ביקר בפולין ובמוזיאון אושוויץ בירקנאו שבבעלות המדינה השר הכורדי לענייני אנוסים ואנפאל, מחמוד סאלח חמה, וכורדיסטן ומומחים מהמוזיאון הגיעו להסכמה לגבי תיעוד של רצח העם נגד הכורדים (מבצע אל-אנפאל). סגן המרשל של הסיים סטניסלב טישקה הצהיר כי פולין תומכת במשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית שנערך בספטמבר 2017. "History of the KRG office in Poland". Kurdistan Regional Government - Representation in Poland. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Poland's missions abroad" (בפולנית). Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Poland. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Consulate General of the Republic of Poland". Department of Foreign Relations - Kurdistan Regional Government. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) Dylan O’Driscoll, Patrycja Sasnal (בספטמבר 2015). "Is Three a Crowd? The Kurds, Baghdad and Poland" (PDF). ETH zürich. PISM - The Polish Institute of International Affairs. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Polish PM asserts support for reconstructing Iraq". Kuwait News Agency. 27 ביולי 2005. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Polish humanitarian aid airlifted to Iraqi Kurdistan". Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Poland. 18 באוגוסט 2014. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Poland to Help KRG in Documentation of Genocide against Kurds". Basnews. 23 בפברואר 2017. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "KRG Envoy Seeks Poland's Support for Kurdistan Independence". Basnews. 25 באפריל 2017. נבדק ב-26 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה)
מכינה קדם-צבאית רוח השדה

מכינת רוח השדה היא מכינה קדם צבאית דתית לבנים בהובלת הרב אילעאי עופרן והרב איתמר חייקין. המכינה שהוקמה בשנת 2017 ממוקמת בקיבוץ בארות יצחק ומשוייכת לתנועת הקיבוץ הדתי. מכינת 'רוח השדה' הוקמה בשנת 2017 כמענה לקבוצה הולכת וגדלה של צעירים דתיים המבקשים להעמיק את חיבורם לתורה, קיום מצוות ולשמירת הלכה, מתוך השקפה דתית פתוחה המעודדת חשיבה ביקורתית, ראיית עולם מורכבת ושאילת שאלות. זאת, מתוך הקשבה לקולות שונים ומגוונים בחברה – דתיים, חילונים וחרדים, גברים ונשים, קולות מבית המדרש ומן האקדמיה, מעולם הקודש ומן התרבות הכללית, מעולם הרוח ומעולם המעשה. המכינה נחשבת לאחת ממייצגות הקו הפתוח והמתון בקרב המכינות הקדם צבאיות הדתיות לבנים ודומה רעיונית לישיבות כמו ישיבת מעלה גלבוע וישיבת מחנים במובנים רבים. מרבית השיעורים במכינה הם לימודי קודש ושיעורים בתחומים כמו מוסר ואמונה אך בנוסף לכך משולבים במערכת גם שיעורי רוח כמו אתיקה צבאית, ציונות וארץ ישראל, פילוסופיה, פסיכולוגיה, אומנות, כתיבה יוצרת והכנה לצבא, המועברים על ידי מגוון מורים ומנחים. תלמידי המכינה יוצאים מספר פעמים בשנה לטיולים ומסעות ברחבי הארץ, וכן לפעילויות נוספות דוגמת ניווטים וימי עיון והעשרה. מדי שבוע מתפרסם סרטון קצר לפרשת השבוע מפי ראשי המכינה בעמודי הרשתות החברתיות של המכינה, וכן מתפרסמים דברי תורה וסרטונים בנושאים שונים על ידי הרבנים במכינה. המכינה מונה כ-70 תלמידים, כ-20 בשנה ב' וכ-50 בשנה א', המחולקים ל-2 קבוצות. בראש כל קבוצה עומד מדריך שמנחה אותה ביומיום ובפעילויות קבוצתיות. פעם בשבוע, יוצאים התלמידים במכינה להתנדבות בערי האזור (יהוד, ראש העין ועוד). המכינה ממוקמת בקיבוץ בארות יצחק. הקיבוץ הוא חלק מתנועת הקיבוץ הדתי ונמנה בין הקיבוצים שנותרו שיתופיים עד היום. המכינה נוטלת חלק פעיל בחיי הקיבוץ, החל מארוחות משותפות בחדר האוכל ועד עזרה לחברי הקיבוץ לפי הצורך, בבתים ובמשק. המכינה תכין את חניכיה לשרות צבאי משמעותי בדגש על מסלולי פיקוד ולהמשך מעורבות ותרומה לחברה בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית. המכינה תפעל להעמקת תודעת האחריות והחיבור והלכידות החברתית בישראל, להכרות עם החברות והקהילות המרכיבות את הפסיפס הישראלי, ולהכרות המציאות העולמית, מתוך מחויבות לכבוד האדם הנברא בצלם ומתוך חתירה לתיקון חברתי. המכינה תחנך לנאמנות ולמחויבות מתוך בחירה לתורה ומצוות. וזאת באמצעות לימוד המבוסס על שאילת שאלות, פתיחות, הקשבה לריבוי פנים ודעות, וחיבור למציאות החיים. המכינה תעודד את העצמת הזהות האישית ותוך טיפוח מודעות עצמית גבוהה ומיומנות בין-אישית. מדיה וקבצים בנושא מכינה קדם-צבאית רוח השדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכינה קדם-צבאית רוח השדה מכינת רוח השדה באתר מועצת המכינות הקדם צבאיות מכינת רוח השדה, ברשת החברתית פייסבוק מכינת רוח השדה, ברשת החברתית אינסטגרם הערוץ של מכינת רוח השדה באתר יוטיוב מכינה קדם-צבאית רוח השדה, ברשת החברתית אינסטגרם מכינת רוח השדה | מכינה קדם צבאית דתית לבנים | אודות, באתר ruach-hassade ע"פ אתר המכינה
חיה ותן למות (ספר)

חיה ותן למות (באנגלית: Live and Let Die) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1954, השני בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, מתמודד בונד מול ברון פשע אמריקאי בעל קשרים עם המודיעין הסובייטי. פלמינג כתב את הספר עוד לפני שכתב את הספר הראשון בסדרה, קזינו רויאל, אולם החליט להוציא אותו כשני בסדרה. הספר זכה להצלחה רבה בבריטניה, ועוד באותה שנה אזלה המהדורה הראשונה בת ה-7,500 עותקים, ומהדורה שנייה הוזמנה. שנה לאחר מכן יצא הספר גם בארצות הברית אולם זכה להצלחה פחותה. ב-1973 עובד הספר לסרט באותו השם, השמיני בסדרת הסרטים, והראשון בו גילם רוג'ר מור את ג'יימס בונד. M מורה לג'יימס בונד לצאת לניו יורק במטרה לחקור קשרים אפשריים בין ברון פשיעה אמריקני הידוע בכינוי "מיסטר ביג", לבין ארגון הביון הסובייטי - הסמרש. הבריטים חושדים שמיסטר ביג גילה את מטמון הזהב האגדי של הפיראט הנרי מורגן, ומשתמש בו כדי לממן מגוון פעולות פשיעה וריגול. בניו יורק, פוגש בונד את ידידו איש ה-CIA פליקס לייטר ויחד הם הולכים למועדון לילה השייך למיסטר ביג. הם נלכדים בידי אנשיו של מיסטר ביג, שמשתמש במגדת עתידות בשם סוליטר כדי שתגיד לו אם בונד ולייטר דוברים אמת או משקרים. סוליטר רואה שהם משקרים, אולם בוגדת במיסטר ביג ואומרת לו שהם דוברים אמת. בעקבות כך, מיסטר ביג משחרר את שניהם. מאוחר יותר, סוליטר נמלטת ממיסטר ביג וחוברת לבונד. שלושתם נוסעים לסיינט פיטרסברג, פלורידה. שם מיסטר ביג מחזיק מחסן של דגים אקזוטיים שבאמצעותו הוא מסתיר את אוצר הזהב שלו. אנשיו של מיסטר ביג לוכדים את סוליטר ואת פליקס, אולם בונד מצליח להימלט. מיסטר ביג מכניס את פליקס למיכל עם כריש בתוכו. הוא שורד אולם מאבד יד ורגל. אנשיו של מיסטר ביג מחזירים אותו לדירת המסתור שלו ושל בונד, ומצמידים אליו פתק: "הוא התמודד עם משהו שאכל אותו". בונד מגלה שהיאכטה של מיסטר ביג עוגנת ליד ג'מייקה, וטס לשם במטרה ללכוד אותו. הוא נפגש עם הסוכן הבריטי באי, ג'ון סטרנגווייז, ועם דייג מקומי בשם קוורל אשר משתף פעולה עם המודיעין הבריטי. בעזרת קוורל, בונד שוחה אל היאכטה של מיסטר ביג מצמיד אליה פצצה. הוא נלכד בידי אנשיו של מיסטר ביג שכולאים אותו יחד עם סוליטר. הם קושרים את שניהם לירכתי היאכטה כדי שהכרישים יאכלו אותם. הפצצה מתפוצצת והורסת את היאכטה. מיסטר ביג ניצל מהפיצוץ אולם נאכל בידי כרישים, לא כן בונד וסוליטר שמצליחים לשחות אל שונית אלמוגים ולהינצל. חיה ותן למות, באתר איאן פלמינג סצנה זו הושמטה בסרט "חיה ותן למות", אולם הופיעה בסרט ה-16 בסדרה "רישיון להרוג". דמויותיהם של סטרנגווייז וקוורל מופיעות גם בספר השישי בסדרה ד"ר נו, שבו שניהם נהרגים. מכיוון שבסדרת הסרטים, ד"ר נו הופיע לפני חיה ותן למות, דמויותיהם של סטרנגווייז וקוורל הופיעו בד"ר נו אבל לא הופיעו בחיה ותן למות סצנה זו הופיעה בסרט ה-12 בסדרה "לעינייך בלבד"
סמסון

סמסון (בטורקית: Samsun; ביוונית: Σαμψούντα - סאמפסונטה) היא עיר נמל בצפון טורקיה על חוף הים השחור, בירת נפת סמסון ומחוז הים השחור. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-1.368 מיליון תושבים. העיר שוכנת לחוף הים השחור במחצית הדרך בין שפכי הנהרות קיזילאירמאק (Kızılırmak, "הנהר האדום") ממערב וישילאירמאק (Yeşilırmak, "הנהר הירוק") ממזרח. מדרום לעיר משתרעים הרי ג'אני (Canik Dağları) שהם חלק מהרי הפונטוס. בעיר שולט אקלים ממוזג ולח, המתאפיין בחורף קר, קיץ חם וריבוי משקעים. המיתולוגיה היוונית ראתה באזור שממזרח לסמסון את ארצן של האמזונות ותיארכה אותן למאות ה-12 וה-13 לפנה"ס. העיר נוסדה על ידי מתיישבים שהגיעו במאה השביעית או השישית לפנה"ס ממילטוס ונקראה אמיסוס (Amisos או Amisus). עם יסודה עמדה העיר בקשרי מסחר עם החיתים, ובמאה הרביעית לפנה"ס הייתה העיר לחלק מממלכת פונטוס שהשתייכה כשלעצמה לאימפריה של אלכסנדר מוקדון. בשנת 47 לפנה"ס כבשו הרומאים את העיר, ולאחר חלוקתה של האימפריה הרומית נותרה העיר בשטחה של האימפריה הביזנטית. בשנת 1200 נכבשה העיר בידי הסלג'וקים ולאחר מכן בידי הפלג האילחנאטי של האימפריה המונגולית. העיר שמשה כתחנת מסחר של האימפריה של ג'נובה, עד שנכבשה בשנת 1428 בידי העות'מאנים. קודם לעזיבתם שרפו הג'נובזים את העיר עד היסוד. עם תום מלחמת העולם הראשונה ופלישת מדינות ההסכמה לאנטוליה, תפס מוסטפא כמאל את הפיקוד על הכוחות העות'מאניים באנטוליה. ב-19 במאי 1919 הגיע מוסטפא כמאל לעיר על סיפון האוניה בנדרמה (Bandırma), והקים את מפקדתו במלון מינטיקה פאלאס. ממפקדתו בבנין המלון פנה לשגרירים ולמשרד המלחמה הבריטי במחאה על הפלישה והחל טווה קשרים בין קבוצות לאומיות שונות. בנוסף קיים מוסטפא כמאל עצרות המוניות שנועדו ליידע את תושבי העיר על פלישת הצבאות הזרים לאנטוליה. אף שמוסטפא כמאל עזב את העיר לאחר שבוע בלבד, היא נחשבת למקום בו החל את מלחמת העצמאות הטורקית. בנוסף לחשיבותה כעיר נמל ומרכז מסחרי אזורי, משמשת סמסון כמרכז לגידול ועיבוד טבק. העיר מחוברת לרשת מסילות הברזל הטורקית, ובסמוך לה שוכן שדה תעופה שבינו לבין איסטנבול פועלות שלוש טיסות יומיות (מופעלות על ידי טורקיש איירליינס ואונור אייר). סמסון איננה נחשבת ליעד תיירותי מובהק, אך יש בה מספר אתרים בעלי עניין: מוזיאון לארכאולוגיה ואתנוגרפיה - הפריט הידוע ביותר במוזיאון זה הוא פסיפס המתאר את אכילס, תטיס וארבע העונות. פריט נוסף הנמצא בתצוגה במוזיאון הוא תכשיט עשוי זהב אשר נמצא בבית קברות סמוך ב-1995 ואשר מתוארך למאה הראשונה או השנייה לפנה"ס. מוזיאון אטאטורק - המוזיאון מתאר בצילומים ומזכרות את השבוע שעשה מוסטפא כמאל בעיר בשנת 1919. פסל אטאטורק מ-1931 (ראו תמונה), מעשה ידי הפסל האוסטרי היינץ קריפהל. שוודיה קאלמאר, סמולנד, שוודיה טנזניה דאר א-סלאם, טנזניה גרמניה נוימינסטר, שלזוויג-הולשטיין, גרמניה גאורגיה כותאיסי, גאורגיה איראן גרגאן, גולסתאן, איראן קזחסטן אקטאו, קזחסטן מדיה וקבצים בנושא סמסון בוויקישיתוף אתר נפת סמסון אתר אוניברסיטת 19 במאי בסמסון (Samsun Ondokuz Mayıs Üniversitesi) סמסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map
תאי המהפכה

תאי המהפכה (בגרמנית: Revolutionäre Zellen או בראשי תיבות: RZ) היה ארגון טרור מרקסיסטי שפעל בגרמניה המערבית. הארגון לקח אחריות על למעלה מ-186 פיגועי טרור מסוגים שונים. עם זאת, עיקר פרסומו בא לו בשל חטיפת טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז. הטרוריסטים הנחיתו את המטוס החטוף באנטבה שבאוגנדה, אולם החטופים שוחררו בידי צה"ל במהלך מבצע יונתן. הארגון פעל החל משנת 1973, ולשיא פעילותו הגיע ב-1982. לאחר איחוד גרמניה מחדש, פחתה התמיכה בארגון במידה ניכרת, והניסיונות להחיות אותה נכשלו. הארגון התפרק ב-1993. ארגון תאי המהפכה הוקם ב-1973 על בסיס חברים לשעבר בסיעת הצבא האדום, וארגוני שמאל קיצוני מיליטנטיים נוספים. בשנותיו הראשונות ביצעו חברי הארגון מספר פעולות טרור כנגד מוסדות הממשלה הפדרלית הגרמנית ושל חברות אמריקניות בברלין, נירנברג וקרלסרוהה. אחד מחברי הארגון, הנס-יואכים קליין השתתף באירוע שנודע בתור "המצור על אופ"ק" בווינה בדצמבר 1975. ב-27 ביוני 1976 השתתפו שני טרוריסטים חברי הארגון, וילפריד בזה ובריגיטה קוהלמן בחטיפת טיסה 139 של חברת אייר פראנס מתל אביב לפריז יחד עם שני טרוריסטים נוספים מהחזית העממית לשחרור פלסטין. החוטפים הנחיתו את המטוס באנטבה שבאוגנדה שם שוחררו בני הערובה הלא-יהודים. ב-4 ביולי פשטו כוחות צה"ל על נמל התעופה באנטבה, שחררו את בני הערובה והרגו את כל החוטפים. ההפרדה המתוקשרת בין יהודים ללא יהודים במהלך החטיפה גרמה למתחים רבים בין חברי הארגון שנותרו בגרמניה. חברי הארגון הקפידו להבדיל את עצמם מהנאצים והקפידו להציג את עצמם כאנטי-ציונים ולא כאנטישמים. הסלקציה באנטבה נראתה כסותרת הנחה זו. הנס-יואכים קליין אף הודיע על פרישתו מהארגון. הוא שלח את אקדחו לדר שפיגל בצירוף מכתב המפרט את החלטתו. בראיון מאוחר יותר קליין טען כי במהלך השנים ניסו תאי המהפכה לרצוח את צייד הנאצים הנודע שמעון ויזנטל ואת נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה היינץ גלינסקי. חברי הארגון הגיבו במכתב משלהם בו אישרו כי תכננו לרצוח את גלינסקי, אותו האשימו בהיותו סוכן של "הצבא האימפריאליסטי של ישראל". ב-1977 פרשו קבוצת מחברות הארגון והקימו ארגון חדש, לנשים בלבד, שנקרא "רוטה זורה" והתמקד בעיקר בפמיניזם רדיקלי. ביוני 1981 הפציצו התאים המהפכניים את מפקדת הקורפוס האמריקני ה-5 בפרנקפורט ואת מועדוני הקצינים האמריקניים בגלנהאוזן, במברג והנאו. בסמוך לביקורו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בגרמניה ב-1982, ביצעו חברי הארגון קרוב ל-30 פעולות טרור. התמיכה העממית בארגון פחתה עם נפילת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש ב-1991. ניסיונות לשקם אותו באמצעות חוברות תעמולה לא צלח. הארגון התפרק סופית ב-1993. Blumenau, Bernhard. The United Nations and Terrorism. Germany, Multilateralism, and Antiterrorism Efforts in the 1970s. Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2014, pp. 26-28. מדיה וקבצים בנושא תאי המהפכה בוויקישיתוף "Revolutionary Cells: Index to six communiques: rz-beethoven (18 February 1996), rz-bobl, rz-fordism, rz-klein, rz-roma2 (4 November 1995), rz-tisr.may-1992 (17 November 1995)". www.etext.org. 21 בנובמבר 2004. אורכב מ-המקור ב-21 בנובמבר 2004. {{cite web}}: (עזרה) Revolutionary Cells at Baader-Meinhof.com German Autumn Revolutionary Nuclei attacked Utilities target Brief von Hans- Joachim Klein an den "Spiegel" "The Revolutionary Cells' response to Joachim Klein" "The Federal Republic of Germany and left wing terrorism"
ימין חברתי

ימין חברתי הוא תיאוריה פוליטית בספקטרום הפוליטי, בעיקר באיטליה. העקרונות העיקריים של ימין חברתי הם קורפורטיזם, כלכלת שוק חברתית (אנ'), ולאומיות. לפי הסופר הימני האיטלקי מרצ'לו ונציאני, התפיסה הפוליטית של ימין חברתי סובבת סביב העקרונות העיקריים של התערבות המדינה, שבה פעולת המדינה מכוונת להגנה על מגזרים חברתיים חלשים יותר. יחד עם זאת, הימין החברתי רואה במדינה מקדמת מריטוקרטיה ויוזמה פרטית. לפי הפוליטיקאי הימני האיטלקי ג'יאני אלמנו (אנ'), הימין החברתי תומך בכלכלה קיינסיאנית, תוך שהוא מעדיף מדיניות מוניטרית אינפלטיבית ובאופן כללי מקצה למדינה את התפקיד המרכזי של הפיתוח הכלכלי והחברתי. לפי התזה המכוננת של National Alliance (אנ'), הזכות החברתית שואפת להפגיש בין עובדים ובעלי עסקים, על מנת להגן על הזכות לעבודה ושוויון. Vernizzi, Pietro (23 במרץ 2014). "IDEE/ Veneziani: la destra sociale? Oggi mette insieme Grillo e Berlusconi". Il Sussidiario.net (באיטלקית). נבדק ב-7 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Alemanno, Gianni (10 בדצמבר 2015). "Quella destra sociale che l'Italia ancora non ha costruito". Il Tempo (באיטלקית). נבדק ב-7 ביוני 2018. {{cite news}}: (עזרה) Gualdo, Riccardo; Dell'Anna, Maria Vittoria (2004). La faconda Repubblica: la lingua della politica in Italia (1992-2004). Manni. p. 85. ISBN 9788881761685. נבדק ב-7 ביוני 2018. {{cite book}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שסתום בטיחות

שסתום בטיחות הוא שסתום המשחרר באופן אוטומטי את התווך הזורם במערכת (גזים, אדים, נוזלים) אם הלחץ עולה על ערך שניקבע מראש כמסכן את המערכת. מוצא שסתום הבטיחות יכול להיות לאוויר או שפיכה חופשית או למערכת משנית המיועדת לטפל בחומר ששוחרר. שסתומי בטיחות משמשים בתעשייה, אך גם בבית. לסיר לחץ למשל יש שסתום בטיחות. תנור רם מדיה וקבצים בנושא שסתום בטיחות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.