laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שחר טיבי

שחר טיבי (נולדה ב-26 באוקטובר 1997) היא גולשת רוח ישראלית על גלשן מדגם IQFOiL, אלופת העולם (2023). ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 בתחרויות דגם ה-470. טיבי נולדה בשנת 1997 וגדלה באילת. היא נכנסה לענף השייט בגיל 8 כשנרשמה למועדון השייט המקומי והחלה את דרכה בתחום גלישת הרוח. במהלך לימודיה בכיתה י"ב, פרשה טיבי מגלישה לתקופה של כשנתיים וכאשר חזרה, עברה מתחום גלישת הרוח ל-מפרשיות 470. טיבי החלה את דרכה בענף השייט בתחום גלישת הרוח ובצעירותה התחרתה בתחרויות בינלאומיות. כשהייתה בת 13 היא התחרתה באליפות העולם עד גילאי 15 וסיימה במקום השנים-עשר. בשנת 2012 התחרתה טיבי באליפות העולם לנוער בגלשני ניל פרייד RS:X וסיימה במקום החמישי. בשנת 2014 היא זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בטורקיה. כשהייתה בת 15, השתתפה טיבי לראשונה באליפות העולם בגלישת רוח לגילאי בוגרים שנערכה בבוזיוס שבברזיל וסיימה במקום ה-32. בשנת 2017 היא עברה להתחרות ב-מפרשיות 470 לצדה של יהל וולך ובאליפות אירופה באותה השנה סיים הצמד במקום ה-24. באולימפיאדת טוקיו 2020 התחרתה טיבי לצדה של נויה בר עם בתחרות דגם ה-470. בתום עשרה שיוטים מוצלחים, עלה הצמד לשיוט המדליות בו הן סיימו במקום השישי, ובמקום השמיני הכללי בשקלול כל השיוטים. לאחר אולימפיאדת טוקיו, החליטה טיבי לחזור לתחום גלישת הרוח ולדגם ה-IQFOiL. באליפות העולם 2022 שנערכה בברסט שבצרפת, היא סיימה במקום השמיני. באליפות העולם 2023 שנערכה בהאג שבהולנד, זכתה טיבי במדליית הזהב והפכה לגולשת הרוח הישראלית השלישית שזוכה בתואר העולמי אחרי גל פרידמן ולי קורזיץ. לאחר שיוטים מוצלחים בשלב המוקדמות, טיבי עלתה לשלב חצי הגמר מהמקום השני הכללי. בשלב חצי הגמר היא סיימה במקום הראשון והבטיחה זכייה במדליה. בשיוט הגמר טיבי הובילה לאורך רוב קטעי השיוט וסיימה במקום הראשון כאשר הקדימה את חברתה לנבחרת קטי ספיצ'קוב שזכתה במדליית הכסף. באותה השנה היא זכתה גם במדליית זהב בשיוט שנערך בלנסרוטה שבספרד. שחר טיבי, ברשת החברתית פייסבוק שחר טיבי, ברשת החברתית אינסטגרם שחר טיבי, באתר olympedia.org שחר טיבי, באתר Sailing.org שחר טיבי, באתר הוועד האולימפי בישראל שחר טיבי באתר איגוד השיט הבינלאומי שחר טיבי, עם לב אחד שבור שרוצה להתאחות, הפכתי לאלופת עולם, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2023 ליאור ברטל, ‏שחר טיבי גולשת בין דגמים בשייט ומכוונת להופעה נוספת באולימפיאדה: "יש תחרות חזקה, הרמה לא מפסיקה לעלות", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 במרץ 2023 אורן אהרוני, שחר טיבי זכתה באליפות אירופה לנוער בגלישת רוח, באתר ynet, 5 ביולי 2014 איתמר קציר, 470: שחר טיבי ונויה בר-עם סיימו את שיוט המדליות במקום השלישי ובמקום השמיני הכללי, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2021 ליאור ברטל, ‏שחר טיבי אלופת העולם בשייט בדגם IQ פויל, מדליית כסף לקטי ספיצ'קוב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 באוגוסט 2023 ליאור ברטל, ‏שחר טיבי אלופת העולם בשייט בדגם IQ פויל, מדליית כסף לקטי ספיצ'קוב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 באוגוסט 2023 אסי ממן, ‏טיבי ראשונה, קנטור עם הכסף ומוריס זכתה בארד, באתר ONE‏, 17 בפברואר 2023
שבע גבעות מוסקבה

שבע גבעות מוסקבה הוא השם ההיסטורי של האזורים הגבוהים שעליהם הוקמה מוסקבה. הביטוי נוצר באנלוגיה עם שבע גבעות רומא. עם פיתוח ובניית מוסקבה נוספו לרשימה גבהים חדשים. נכון לעכשיו אין הסכמה לגבי הגבעות הנחשבות לעיקריות, הביטוי עצמו הוא רשמי יותר וקיים כדי להדגיש את חשיבותה וגדולתה של מוסקבה. שבע הגבעות הן: קרמליובסקי (אנ') (בורוביצקי) סרטנסקי (סוחרבסקי) גבעת טברסקוי (גבעת סטרסטנאיה) "טרי גורי" (טריוחגורני) טגנסקי (שביבאיה גורקה) לפורטובסקי (הרי וודנסקויה) גבעת הדרור (לנינסקיה) גבעות אחרות שהוזכרו: איבנובסקאיה גורקה גבעת צ'רטולסקי גבעת וגנקובסקי מדיה וקבצים בנושא שבע גבעות מוסקבה בוויקישיתוף https://www.timeout.ru/msk/feature/33661 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריית רפלקס לאומנות מודרנית

גלריית רפלקס לאמנות מודרנית היא גלריית אמנות באמסטרדם, הולנד. הגלריה נוסדה בשנת 1986. הגלריה הוקמה בשנת 1986 על ידי האוצרים לקס וריה דניאלס. בשנת 1998 הצטרף בנם אלכס לצוות כאוצר. אחת התערוכות הראשונות מפורסמות במקום הייתה תערוכה בשם המוזיאון המיניאטורי, אוסף של כ־1300 יצירות אמנות קטנות של אמנים מפורסמים, שהוצגו בגלריה בשנת 1991. בשנת 1995 פתחה הגלריה חנות בתוך חלל התצוגה בשם Multiple Choice. חנות זו הפכה מאוחר יותר לגלריה שהתמקדה בהצגת עבודות של אמנים צעירים ועכשוויים ובשנת 2003 קיבלה את השם Reflex New Art Gallery. הגלריה מציגה למעלה מ-30 אמנים ו-6 תערוכות שנתיות המוצגות בה בכל שנה. בין האמנים המוצגים במקום - אנדרו מור, נובויושי אראקי, דניאל פירמן, גאווין טורק, מרקוס הרווי וישומסה מורימורה, וכן תצוגות מתחלפות של אמנים שונים. התערוכות כוללות מגוון יצירות, ביניהן מיצגים, ציורים, צילומים ופסלים. מדיה וקבצים בנושא גלריית רפלקס לאומנות מודרנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית רפלקס לאומנות מודרנית גלריית רפלקס לאומנות מודרנית, ברשת החברתית פייסבוק Reflex Amsterdam, https://ocula.com/ Reflex Modern Art Gallery, https://rkd.nl/ אמנים - גלריית רפלקס
מארב אלברט

מארב אלברט (באנגלית: Marv Albert; נולד ב-12 ביוני 1941 בשם מרווין פיליפ אופרישטיג, באנגלית: Marvin Philip Aufrichtig) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקאי, אשר הנחה שידורי משחקים בליגות ספורט שונות בארצות הברית בין השנים 1963–2021. פועלו העיקרי היה כשדרן בליגת ה-NBA, אולם לאורך השנים הנחה שידורי משחקים רבים גם בליגות ה-NFL, ה-NHL וה-MLB. בתור אחד משדרני ה-NBA הוותיקים והמוערכים ביותר, זכה לכינוי "קולו של הכדורסל" ("The Voice of Basketball"). אלברט נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בין השנים 1959–1963 למד באוניברסיטת סירקיוז, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1963 החל להנחות שידורי משחקים של קבוצת ניו יורק ניקס בתחנת הרדיו המקומית WCBS, כמחליפו של השדרן מארטי גליקמן. החל משנת 1967 היה אלברט שדרן הקווים הראשי של משחקי הניקס בטלוויזיה וברדיו, עד שפוטר בשנת 2004 על ידי בעלי הקבוצה, ג'יימס דולאן, לאחר שהטיח ביקורת בקבוצה בשידור חי. במקביל, בין השנים 1990–2002, היה אלברט המנחה הראשי של שידורי משחקי ה-NBA ברשת NBC, ובין השנים 1999–2021 החזיק בתפקיד זהה בערוץ TNT. המשחק האחרון אותו שידר היה המשחק השישי של סדרת גמר המזרח 2021 בין מילווקי באקס לאטלנטה הוקס, ב-3 ביולי 2021. בין השנים 1965–1995 שידר אלברט ברדיו את משחקי קבוצת ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL. מאז עזיבתו, שדרן הקבוצה ברדיו הוא בנו, קני אלברט. בין השנים 1973–1976 החליף את מארטי גליקמן כשדרן הרדיו של קבוצת ניו יורק ג'איינטס מליגת ה-NFL. בין השנים 2002–2010 הנחה את שידורי משחקי ה-NFL בתחנת הרדיו "Westwood One", ובין 2011–2014 שידר את משחקי הליגה ברשת הטלוויזיה CBS. כמו כן, לאורך השנים הנחה שידורי מרוצי סוסים, קרבות איגרוף, משחקי ליגת המכללות האמריקאית ומשחקים באליפות וימבלדון. בשנת 1997 הואשם אלברט בתקיפה מינית של אישה בת 42, בשם ונסה פרץ'. לטענת פרץ', לאחר ויכוח בין השניים במלון בווירג'יניה, הטיח אותה אלברט על המיטה, נשך אותה, והכריח אותה לקיים עמו מין אוראלי. במשפט נגדו הודה אלברט באשמת התקיפה, אך לא באשמת מעשה סדום, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי. בעקבות הפרשה הושעה אלברט מתפקידו ברשת NBC, בה עבד ב-20 השנים הקודמות. ב-3 השנים הבאות החליף אותו השדרן הוותיק בוב קוסטאס, בטרם חזרתו של אלברט ל-NBC כשדרן הקווים הראשי בעונת 2000/2001. מדיה וקבצים בנושא מארב אלברט בוויקישיתוף מארב אלברט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארב אלברט, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארב אלברט, באתר Discogs (באנגלית) אלברט פורש אחרי 37 שנים, באתר USA Today,‏ 4 ביולי 2021 אלברט מודה באשמה ומושעה מ-NBC, באתר לוס אנג'לס טיימס, 26 בספטמבר 1997
נשיא האיטי

נשיא האיטי (בצרפתית: Président d'Haïti; בקריאולית האיטית: Prezidan peyi Ayiti) הוא ראש המדינה של האיטי. הכוח הביצועי בהאיטי מתחלק בין הנשיא לממשלה. נכון לספטמבר 2021, אין נשיא מבחינה רשמית, אך אריאל אנרי מכהן כנשיא מבחינה רשמית, עד הבחירות. הנשיא נבחר לקדנציה בת 5 שנים והוא רשאי עד 2 קדנציות, אך עם הפסקה של 5 שנים לפחות בין כל קדנציה. הבחירות נערכות ביום ראשון האחרון בנובמבר בשנה החמישית לכהונתו של הנשיא הנוכחי. עם זאת, זמן ההצבעה אינו קבוע. אם אף מועמד לא מקבל רוב קולות, נערכות בחירות בין שני המועמדים שקיבלו הכי הרבה קולות. כל כהונה לנשיאות בתפקיד מתחילה ומסתיימת ב-7 בפברואר הראשון לאחר קיום הבחירות לנשיאות, אך בשנת 2011, מישל מרטלי נתמנה לנשיא ב-11 במאי. להיות אזרח ויליד האיטי שמעולם לא ויתר על אזרחותו. להיות בן לפחות 35 שנה ביום הבחירות. להיות בעל זכויות מלאות במדינה, ולא להיות תחת עבדות או אובדן זכויות בגין פשע על החוק. להיות בעל קרקע ומקום מגורים בהאיטי. להתגורר בהאיטי לפחות 5 שנים לפני יום הבחירות. חוקת האיטי מחייבת את הנשיא לדאוג ל: כיבוד החוקה ואכיפתה, יציבות המוסדות, פעולות שוטפות של הרשויות הציבוריות, עצמאות המדינה ושלמות שטחה. אם יש מפלגה בפרלמנט בעלת רוב בפרלמנט, ראש המפלגה מתמנה לראש הממשלה, אך אם אין מפלגה בעלת רוב, הנשיא מתייעץ עם הפרלמנט ובוחר ראש ממשלה. בשני המקרים, צריך שהפרלמנט יאשר את הבחירה. רק הנשיא יכול להכריז מלחמה ולחתום על הסכמי שלום. הנשיא חותם על ההסכמים והאמנות הבינלאומיות, אך כל זאת רק באישור הפרלמנט. באישור הסנאט, הנשיא ממנה את המפקד הראשי של הכוחות המזוינים של האיטי, כוחות משטרת האיטי, שגרירים וקונסולים במדינות זרות. באישור הקבינט, נשיא הרפובליקה ממנה את מנכ"ל שירות המדינה. הנשיא הוא גם ראש הכוחות המזוינים של האיטי. הנשיא יכול היה לשאת עונש או לקבוע עונשים בכל תיקים משפטיים, למעט משפטים שנישאו על ידי שופטי בית המשפט העליון. הנשיא, לעומת זאת, אינו יכול להעניק חנינה לאסירים שאינם פוליטיים. הארמון הלאומי בבירת האיטי, פורט או פרנס, שימש כבית המגורים הרשמי של נשיא האיטי, אך הוא נפגע קשות ברעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010, ונהרס לחלוטין בשנת 2012. מדיה וקבצים בנושא נשיא האיטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא האיטי חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 136 האיטי: מונה ראש ממשלה חדש שבועיים אחרי רצח הנשיא, באתר ynet, 20 ביולי 2021 DJ Kamal Mustafa, Jovenel Moise Haiti President Killed at his Private Residence, Europe, Africa, Middle East, Tribune, Breaking News, World News, ‏7 ביולי 2021 (באנגלית) חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 134-3 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 134-2 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 134 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 134-1 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 135 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 138 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 140 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 141 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 142 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 143 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 146 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 147 התנקשות בקריביים: נשיא האיטי נרצח במעונו, באתר ynet, 7 ביולי 2021
קלוד ז'וזף

קלוד ז'וזף (בצרפתית ובקריאולית האיטית: Claude Joseph) הוא פוליטיקאי ממדינת האיטי, שכיהן בחודש יולי 2021 כנשיא זמני של האיטי עקב הירצחו של הנשיא ז'ובנל מואיז וכראש הממשלה הזמני של האיטי מאז 14 באפריל 2021. בעבר כיהן גם כשר החוץ. הוא דובר ארבע שפות: קריאולית האיטית, צרפתית, אנגלית וספרדית. ז'ובנל מואיז הודיע על מינוי אריאל אנרי לראש הממשלה, ב-5 ביולי, אך לאחר יומיים הוא נרצח, מה שמנע את מינוי אנרי לראש הממשלה. ב-19 ביולי 2021, במסגרת הסכם מדיני, הוכרז כי ז'וזף ימסור את ראשות הממשלה לאנרי ויישאר שר החוץ. ב-20 ביולי, ז'וזף התפטר מנשיאות וראשות ממשלת האיטי ובמקומו מונה אריאל אנרי. ז'וזף הוא בעל תואר דוקטור במדיניות ציבורית מניו סקול, ובעבר לימד באוניברסיטת קונטיקט ובאוניברסיטת לונג איילנד. ב-5 במרץ 2020 הוא מונה לשר החוץ של האיטי בממשלתו של ז'וזף יוטה. ב-14 באפריל 2021, לאחר התפטרותו של יוטה מראשות הממשלה, מונה ז'וזף לראש ממשלה זמני על ידי נשיא האיטי ז'ובנל מואיז. ב-7 ביולי 2021, עקב הירצחו של נשיא האיטי ז'ובנל מואיז, מונה ז'וזף לנשיא הזמני של האיטי. ב-20 ביולי 2021, הוא התפטר מהנשיאות ומראשות הממשלה ובמקומו מונה אריאל אנרי לראש הממשלה ולנשיא בפועל, אך לא מבחינה רשמית. מדיה וקבצים בנושא קלוד ז'וזף בוויקישיתוף קלוד ז'וזף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Le Ministre des Affaires Étrangères et des Cultes (בצרפתית) Caitlin Hu, Natalie Gallón, Matt Rivers and Etant Dupain CNN, Haiti's acting prime minister to step down amid power struggle after president's assassination, CNN האיטי: מונה ראש ממשלה חדש שבועיים אחרי רצח הנשיא, באתר ynet, 20 ביולי 2021 Nouveau Premier ministre en Haïti nommé après la démission du gouvernement, www.20minutes.fr (בצרפתית) Haiti president appoints Claude Joseph as new premier, www.aa.com.tr Haiti - FLASH : President Jovenel Moïse Assassinated by mercenaries (official) Updated 7am + video - HaitiLibre.com : Haiti news 7/7, www.haitilibre.com Etant Dupain, Mitchell McCluskey, Sharif Paget and Rob Picheta CNN, Haitian opposition picks interim leader as row over President's term limit intensifies, CNN
אדווין גיאסי

אדווין אופונג אנאנה-גיאסי (באנגלית: Edwin Oppong Anane-Gyasi; נולד ב-1 ביולי 1991 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן גאנאי, יליד הולנד, המשחק כקשר כנף בנבחרת גאנה ובקוקסי. בראשית הקריירה שלו שיחק גיאסי במספר מועדונים הולנדיים, בהם א.ז. אלקמאר, טלסטאר ספורטקלאב, דה חראפסחאפ, טוונטה, הראקלס אלמלו ורודה. לאחר מכן, שיחק באולסון, צסק"א סופיה, דאלאס, סמסונספור ובולוספור. ב-8 ביולי 2021 חתם גיאסי בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-26 בינואר 2022 שוחרר מביתר עקב מצבה הכלכלי הרעוע. ב-5 בספטמבר 2017 ערך גיאסי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 1–5 על נבחרת הרפובליקה של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-17 בנובמבר 2017 הבקיע גיאסי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת מצרים, גם הוא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. מדיה וקבצים בנושא אדווין גיאסי בוויקישיתוף אדווין גיאסי, באתר Transfermarkt אדווין גיאסי, באתר Soccerway אדווין גיאסי, באתר National Football Teams אדווין גיאסי, באתר FootballDatabase.eu
מרטין מואיז

מרטין מארי אטיין מואיז (בצרפתית: Martine Moïse; נולדה ב-5 ביוני 1974) היא הגברת הראשונה לשעבר של האיטי ואלמנתו של נשיא האיטי לשעבר, ז'ובנל מואיז. היא שימשה כגברת הראשונה במדינה מפברואר 2017 ועד לרצח בעלה ב-7 ביולי 2021, גם היא נפצעה באותה התקפה בביתם בפטיון-ויל. מויס נולדה בשם "מרטין מארי אטיין ז'וזף" בפורט-או-פרנס, בירת האיטי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי ובתיכון בבית הספר רוג'ר אנגלייד ב-1993. לאחר מכן קיבלה תואר בלימודי פרשנות באוניברסיטת קיסקייה בשנת 1997. את בעלה לעתיד, ז'ובנל מואיז היא הכירה כאשר שניהם היו סטודנטים באוניברסיטת קיסקייה. הם התחתנו ב-1996. בפברואר 2017 ניצח מואיז בבחירות לנשיאות האיטי ונבחר לנשיא האיטי. בתקופת כהונתה כגברת הראשונה הייתה מואיז נשיאת ארגון פונדיסיון קלייר האיטי, ארגון שמתמקד בחינוך אזרחי ונושאים הקשורים לנשות האיטי. באוקטובר 2017 היא הפך לנשיאה תואמת של הקרן העולמית בהאיטי, שמטרתה לטפל במחלות האיידס, המלריה ועוד. ב-7 ביולי 2021, נרצח בעלה הנשיא על ידי קבוצה של גברים חמושים לא מזוהים בביתו הפרטי בשעה 1 לפנות בוקר, תוך כדי שהיא עצמה נותרה ונפצעה באופן קשה בבטנה וידה. תחילה היא טופלה בבית החולים הכללי שבפורט-או-פרנס אך מאוחר יותר באותו היום היא הוטסה באמבולנס אווירי לבית חולים במיאמי שבארצות הברית. ב-21 בפברואר 2024 פורסם שהוגש כתב אישום נגד 50 בני אדם בגין רצח בעלה ז'ובנל מואיז, כשהיא בין הנאשמים, שלפי הערכות, תכננה לרשת אותו לאחר הרצח. ב-17 ביולי 2021, היא חזרה להאיטי, לאחר 10 ימי טיפולים. לה ולבעלה מואיז יש שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא מרטין מואיז בוויקישיתוף "Haiti President Jovenel Moïse assassinated at home". CNBC. Associated Press. 2021-07-07. אורכב מ-המקור ב-2021-07-07. נבדק ב-2021-07-07. "Mrs. Martine Moïse, Haiti". Spouses of CARICOM Leaders Action Network. אורכב מ-המקור ב-2021-02-25. נבדק ב-2021-07-07. Feitelberg, Rosemary (2019-09-25). "Five Minutes With Haiti's First Lady Martine Moïse: 'Haiti Is Fighting to Get Up From the Floor'". Women's Wear Daily. אורכב מ-המקור ב-2019-09-27. נבדק ב-2021-07-07. "Haiti President Jovenel Moïse assassinated at home, official says". Euronews. 2021-07-07. אורכב מ-המקור ב-2021-07-07. נבדק ב-2021-07-07. "Muere primera dama de Haití, Martine Moïse, tras ataque al mandatario". Diario Libre (בספרדית). 2021-07-07. אורכב מ-המקור ב-2021-07-07. נבדק ב-2021-07-07. "Muere primera dama de Haití tras ser herida en atentado contra Jovenel Moïse". El Nuevo Diario (בספרדית). 2021-07-07. אורכב מ-המקור ב-2021-07-07. נבדק ב-2021-07-07. Stanwood, Janine (2021-07-07). "First Lady of Haiti Martine Moïse arrives in South Florida for treatment after being shot multiple times". WPLG. אורכב מ-המקור ב-2021-07-07. נבדק ב-2021-07-07. Retour à Port-au-Prince de la veuve du président Jovenel Moïse, Le Nouvelliste (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רות אליעז

רות אליעז (6 באוקטובר 1922, אוסטרבה - 11 באוקטובר 2008, בית יצחק) הייתה ניצולת השואה, אשת עדות וסופרת. אליעז נולדה בשם רות הופרט (Huppert). במלחמת העולם השנייה נשלחה לגטו טרזין ולאחר מכן לאושוויץ, שם שרדה ניסוי של יוזף מנגלה. משם נשלחה למחנה הריכוז טאוכה. שם הכירה את קורט, לימים בעלה. לאחר המלחמה עלתה לישראל והתיישבה בבית יצחק. בשנת 2004 נשאה את דבר הניצולים בעצרת בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם. ספרה רוח חיים יצא לאור בגרמנית בהוצאת פיפר (Piper Verlag) בשנת 1988 בשם Die Hoffnung erhielt mich am Leben (התקווה שמרה עלי בחיים). עם יציאת הספר לאור ביקרה אליעז ב-17 ערים גרמניות ודיברה עם אלפי צעירים גרמנים במסגרת מסע הקידום של ספרה. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1990 ובאנגלית בהוצאת ג'ון ויילי (John Wiley) בשנת 1998 בשם Triumph of hope. Heike Tauch: "Wann reden, wann schweigen. Ein Besuch bei Ruth und Kurt Elias in Beth Jitzchak" Deutschlandfunk 2007, 50 min קלוד לנצמן: שואה: ארבע אחיות Ruth Elias (1999), Triumph of Hope: From Theresienstadt and Auschwitz to Israel, Wiley, ISBN 9780471350613 על רות אליעז, באתר יד ושם כתבה על רות וראיון עמה, באתר The Jewish News of Northern California רות אליעז, דף שער בספרייה הלאומית יד ושם, נושאת דבר הניצולים: רות אליעז, באתר יד ושם, ‏2004 Heide Soltau, Das Wiedersehen ertragen, https://taz.de/, ‏22.10.88 "Zemřela Ruth Elias". www.holocaust.cz (בצ׳כית). 23 באוגוסט 2011. נבדק ב-2018-01-31. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האסאג

האסאג (בגרמנית: HASAG, קיצור של Hugo Schneider AG - Aktiengesellschaft Metallwarenfabrik, כלומר "מפעל תעשיית המתכת של הוגו שניידר") הייתה יצרנית מוצרי מתכת גרמנית, שנוסדה בשנת 1863. מבסיסו בלייפציג הוא צמח מעסק קטן שייצר מנורות ומוצרי מתכת קטנים אחרים בעבודת יד, למפעל גדול ולחברה בבורסה שמכרה את מרכולתה בכמה מדינות. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך האסאג לקונגלומרט ייצור נשק נאצי עם עשרות מפעלים ברחבי אירופה הכבושה על ידי גרמניה, וזאת תוך שימוש בעבודות עבדים בהיקף עצום. עשרות אלפי יהודים מפולין, ואסירים רבים אחרים, מתו בייצור תחמושת למען האסאג. האסאג החלה לייצר חימוש במהלך מלחמת העולם הראשונה, החלטה שהגדילה בסופו של דבר את רווחיות החברה. אובדן העסקים הצבאיים לאחר המלחמה הביא לצניחת מכירות. האסאג נאבקה על קיומה בשנות העשרים ברפובליקת ויימאר. כאשר המפלגה הנאצית גדלה בהשפעתה, ובסופו של דבר עלתה לשלטון בשנת 1933, המיליטריזם הגובר הוביל להחזרת החברה לייצור נשק קל תחת הנהגת האס אס החדשה. בעקבות הפלישה לפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התרחבה החברה והחלה להעסיק אלפי עובדי כפייה ממחנות ריכוז וגטאות. חברת האסאג הייתה המשתמשת השלישית בגודלה בעבודת כפייה באירופה הכבושה בידי הנאצים, עם מפעלי חימוש בגרמניה ובפולין. למרות שהאסאג פורקה לאחר המלחמה, הסימן המסחרי שלה נותר בשימוש עד 1974. מדיה וקבצים בנושא האסאג בוויקישיתוף הוגו שניידר אקטיינגזלשפט, דף שער בספרייה הלאומית "HASAG: Hugo Schneider Aktiengesellschaft Metalwarenfabrik" Holocaust Research Project. Retrieved March 22, 2011 Mateusz BOLECHOWSKI (17 ביולי 2014). "Przywrócą prawdę o Hasagu. W skarżyskim obozie pracy w czasie wojny zginęło około 35 tysięcy osób" [Restoring truth about Hasag. At its Skarżysko-Kamienna camp during World War II some 35,000 prisoners perished]. Monograph "Hasag" by Krzysztof Gibaszewski published by Muzeum Orła Białego, Poland. EchoDnia.eu. אורכב מ-המקור ב-28 באפריל 2015. נבדק ב-28 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התיאטרון הלאומי

האם התכוונתם ל... התיאטרון הלאומי (בודפשט) התיאטרון הלאומי (בוקרשט) התיאטרון הלאומי (וושינגטון די. סי.) התיאטרון הלאומי (מנהיים) התיאטרון הלאומי (תוניסיה) התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון
דוקרנית מנגרובים

דוקרנית מנגרובים (שם מדעי: Mycteroperca xenarcha) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הוא חי במזרח האוקיינוס השקט לחופי קליפורניה עד לפרו. הדוקרנית היא דג גדול שיכול להגיע לאורך 150 ס"מ ולמשקל של 91 ק"ג. היא דומה לדוקרנית שחורה עם גוונים חומים-חיוורים ועליהם כתמים חומים-בהירים עד אפורים. הראש של הדוקרנית גדול עם עיניים קטנות וקרובות ללסתות החזקות, בהם שורה של שיניים דמויות ניבים. הסנפירים זקורים ופרוקים אך קצרים יחסית. הדוקרנית מצויה באוקיינוס השקט המזרחי בעומק של עד 60 מטרים סמוך למדפים היבשתיים של אמריקה בין מפרץ סן פרנסיסקו שבקליפורניה עד לפרו וכנראה נמצאת גם באיי גלאפגוס. הצעירים חיים במים רדודים, לרוב סמוך למנגרובים (ומכאן שמה של הדוקרנית). היא ציידת של דגים אחרים ורכיכות שהיא בולעת במהירות ממארב. בעוד הדוקרנית לא נמצאת בסכנת הכחדה בטבע דייגים במקסיקו טוענים שהאוכלוסיות נמצאות בירידה עקב אובדן בתי הגידול המנגרובים של הצעירים. מדיה וקבצים בנושא דוקרנית מנגרובים בוויקישיתוף דוקרנית מנגרובים, באתר ITIS (באנגלית) דוקרנית מנגרובים, באתר NCBI (באנגלית) דוקרנית מנגרובים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוקרנית מנגרובים, באתר FishBase (באנגלית) דוקרנית מנגרובים, באתר GBIF (באנגלית) דוקרנית מנגרובים באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוקרנית ג'ורדן

דוקרנית ג'ורדן (שם מדעי: Mycteroperca jordani) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הדוקרנית מצויה בטבע לחופי מקסיקו של האוקיינוס השקט. היא קרויה על שם המדען האמריקאי דייוויד סטאר ג'ורדן (אנ'). דוקרנית זו בעלת גוף מגושם ומסיבי באורך מרבי של 198 ס"מ ומשקל של 91 ק"ג. היא בעלת רעמת סנפיר גבית נמוכה וסנפירי שת פרוקים נמוכים. הזנב משולש ורחב וסנפירי החזה קצרים וקרובים לפתחי הזימים. ראש הדוקרנית גדול עם לסתות חזקות גדולות המתאימות לבליעת טרף במהירות. צבעה חום כהה עד אפור עם כתמים חומים מלבניים על הגוף והסנפירים כהים. עם זאת הדוקרנית יכולה לשנות את צבעה כעבור זמן קצר. בדומה למיני דקרים אחרים הדוקרנית היא מין דיכוגמי והנקבות יכולות לשנות את מינם לזכרים, אשר לרוב גדולים וחזקים יותר. היא מצויה לאורך מפרץ קליפורניה בין באחה קליפורניה הדרומית למסטלאן וכן באיי רבייג'יגדו (אנ'). בנוסף התגלו פרטים צפוניים יותר עד סן דייגו, קליפורניה אך מדובר בפרטים תועים. לרוב תימצא הדוקרנית סביב חופי סלעים, כרי אצות קלפ וסביב שוניות מלאכותיות. דקרנית זו נמצאת בסכנת הכחדה בטבע עקב דיג מסחרי ודיג לספורט, אשר הפחיתו את מספרה מעל 50% ב-80 השנים האחרונות. מדיה וקבצים בנושא דוקרנית ג'ורדן בוויקישיתוף דוקרנית ג'ורדן, באתר ITIS (באנגלית) דוקרנית ג'ורדן, באתר NCBI (באנגלית) דוקרנית ג'ורדן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דוקרנית ג'ורדן, באתר FishBase (באנגלית) דוקרנית ג'ורדן, באתר GBIF (באנגלית) דוקרנית ג'ורדן באתר הרשימה האדומה של IUCN
מקלארן אוטומוטיב

מקלארן אוטומוטיב (באנגלית: McLaren Automotive) היא יצרנית מכונית ספורט, שהוקמה על ידי קבוצת מקלארן בשנת 2010 והחליפה את מקלארן מכוניות. מטה החברה ממקום במשרדי קבוצת מקלארן בוויקינג שבמחוז סארי שבמדינת אנגליה. בשנת 2010 הוקמה מקלארן אוטומוטיב על ידי מנכ"ל קבוצת מקלארן לשעבר רון דניס (אנ'), היא החליפה את מקלארן מכוניות שהוקמה בשנת 1985. בשנת 2017 קנתה קבוצת מקלארן את מניותיו של רון דניס במקלארן אוטומוטיב ובכך מקלארן אוטומוטיב הפכה לבעלותה המלאה של קבוצת מקלארן. ב-27 באוקטובר 2021 פרש מייק פלוויט מתפקידו כמנכ"ל החברה לאחר שמונה שנים שבהן הוא כיהן כמנכ"ל החברה. מקלארן אלבה מקלארן ספידטייל מקלארן 675LT מקלארן 620R מקלארן 540c מקלארן 570s מקלארן 765LT מקלארן 600LT מקלארן P1 מקלארן 720s מקלארן 650s מקלארן סנה מקלארן GT מקלארן MP4-12C - יוצרה בין השנים 2011–2014. מקלארן F1 - מכונית הכביש הראשונה של מקלארן אוטומוטיב, יוצרה בין השנים 1992–1998. מקלארן GT היא חטיבת המרוצים של מקלארן אוטומוטיב. היא הוקמה בשנת 2011. מקלארן GT מפתחת ומייצרת את גרסאות המירוץ למקלארן 720s ולמקלארן 570s. המכונית הראשונה שפותחה על ידי מקלארן GT הייתה גרסת המירוץ למקלארן MP4-12C, שהושקה בשנת 2011. מדיה וקבצים בנושא מקלארן אוטומוטיב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקלארן אוטומוטיב (באנגלית) מקלארן אוטומוטיב, ברשת החברתית פייסבוק מקלארן אוטומוטיב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מקלארן אוטומוטיב, ברשת החברתית אינסטגרם מקלארן אוטומוטיב, סרטונים בערוץ היוטיוב דני שטיינמן, שובה של המקלארן, באתר אוטו, ‏09 בספטמבר 2009 New McLaren Group acquires Ron Dennis shareholdings in McLaren Technology Group & McLaren Automotive, באתר מקלארן, ‏30 ביוני 2021 Mike Flewitt Steps Down As McLaren CEO, Brand Is Searching For Successor, Motor1.com (באנגלית) 2011 מקלארן MP4-12C GT3, באתר מכוניות על
דוקרנית

דוקרנית (שם מדעי: Mycteroperca) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הדקריים ומתת-משפחת הדקרים, אם כי הם משויכים לעיתים לתת-המשפחה Anthiinae. מיני הדוקרנית הם דגים גדולים טורפים החיים סביב שוניות לאורך האוקיינוס האטלנטי ומזרח האוקיינוס השקט בימים הטרופיים והסובטרופיים. הם יכולים להגיע לאורך של 150 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג אצל המין דוקרנית שחורה. הסנפירים שלהם קצרים וכהים והראשים גדולים עם לסתות חזקות המופנות קדימה. רוב המינים הם דיכוגגמים והנקבות יכולות להחליף את מינם לזכרים. הצעירים ניזונים לרוב מזואופלנקטון אך הבוגרים הם טורפים הניזונים בעיקר של דגים אחרים וסרטנים כמו לובסטרים. Mycteroperca acutirostris דוקרנית שחורה (Mycteroperca bonaci) Mycteroperca cidi Mycteroperca fusca Mycteroperca interstitialis דוקרנית ג'ורדן (Mycteroperca jordani) Mycteroperca microlepis Mycteroperca olfax Mycteroperca phenax Mycteroperca prionura Mycteroperca rosacea דוקרנית אדומה (Mycteroperca rubra) Mycteroperca tigris Mycteroperca venenosa דוקרנית מנגרובים (Mycteroperca xenarcha) מדיה וקבצים בנושא דוקרנית בוויקישיתוף דוקרנית, באתר ITIS (באנגלית) דוקרנית, באתר NCBI (באנגלית) דוקרנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דוקרנית, באתר GBIF (באנגלית)