laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המשמר הוולשי

המשמר הולשי (באנגלית: Welsh Guards; בולשית: Gwarchodlu Cymreig) הוא רגימנט משמר החמישי והאחרון בסדר בכירותו מבין חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים, כחלק מדיוויזיית המשמר בצבא הבריטי. הרגימנט הוא גם האחרון שנוסד מבין החמישה, מתוך כוונה לכלול רגימנט משמר לכל אחת ממדינות הממלכה המאוחדת. רגימנט המשמר מכיל רק גדוד אחד; הגדוד הראשון, המשמר הוולשי. הגדוד משרת לסירוגין במשימות ייצוגיות בלונדון ובהצבות מבצעיות ברחבי העולם, בתור גדוד חיל רגלים קל. כחלק מתוכנית "החייל העתידי" של הצבא הבריטי, הגדוד עתיד לשרת תחת החטיבה הרביעית (חי"ר קל). רגימנט המשמר הוקם ב-26 בפברואר 1915 על ידי הרשאה מלכותית של המלך ג'ורג' החמישי, זאת כדי להקים רגימנט משמר ולשי בדומה לרגימנטים האחרים אשר מייצגים את שאר מדינות הממלכה המאוחדת. שלושה ימים לאחר ההקמה, הרגימנט צעד לראשונה במהלך האירוע הממלכתי של יום דוד הקדוש, היום שהפך ליום השנה הרשמי של הרגימנט. ב-17 באוגוסט הרגימנט יצא לכיוון צרפת כדי להשתתף במלחמת העולם הראשונה, הקרב הראשון שהרגימנט השתתף בו היה מספר חודשים לאחר מכן בלוּס בספטמבר. לאחר המלחמה, חזר הרגימנט לאנגליה ובמשך השנים הבאות הוצב בעיקר שם במשימות ייצוגיות ואימון. ב-1929 נשלח הרגימנט לשירות במצרים שם הוצב לתקופה קצרה, לאחר מכן מספר שנים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב הרגימנט בגיברלטר שם נותר עד תחילת הלחימה. ב-18 במאי 1939 נוסד הגדוד השני של הרגימנט ובמהלך המלחמה נוסד גם הגדוד השלישי. במהלך המלחמה, השתתף הרגימנט בלחימה בצרפת שהסתיימה בחילוץ החיילים הבריטים מדנקרק, בהמשך לחמו יחידות המשמר בצפון אפריקה ובאירופה. לאחר המלחמה, הוקפאו הגדוד השני והשלישי והגדוד הראשון נשלח בשנת 1947 לשירות בישראל המנדטורית, עד הקמת מדינת ישראל העצמאית שנה מאוחר יותר. בשנות ה-50 שירת המשמר בגרמניה בתקופת המתיחות עם ברית ורשה, לאחר מכן במצרים ובמלחמת סיני. בשנת 1960 חזר המשמר לגרמניה וב-1965 נשלח לעדן בתקופת הדעיכה של הקולוניה מידי האימפריה הבריטית. בהמשך השנים שירת המשמר בגרמניה וצפון אירלנד בעיקר ובשנת 1976 נשלח לקפריסין לאחר הפלישה הטורקית לאי. בשנת 1982 שירת המשמר במהלך מלחמת פוקלנד מבלי להשתתף בשיא הלחימה, למרות זאת קיבל הרגימנט תואר קרב עבור השתתפותו במלחמה. באפריל 2009 נשלח הרגימנט לשירות באפגניסטן, שם ב-1 ביולי נהרג מפקד הגדוד לויטננט קולונל רופרט ת'ורנלו מפיצוץ מטען צד. ת'ורנלו היה ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר מאז מלחמת פוקלנד בשנת 1982. במאי 2010 השתתף הרגימנט במצעד הצבאי בכיכר האדומה, מוסקבה, בפעם הראשונה שחיילים בריטים משתתפים במצעד זה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה. מדים יצוגיים: במדי היצוג של הרגימנט, כפתורי מעיל המדים מסודרים בקבוצות של חמש (משום שהגדוד הוא החמישי בבכירותו). סמל הצווארון הוא סמל הרגימנט (סמל הכרישה; סמלה הלאומי של ויילס) סמל זה נענד גם על הכותפות בקצוות הכתפיים. נוצת מצנפת: נוצת המצנפת נענדת מצד שמאל של כובע הברסקין והיא מורכבת מפלומה בצבעי לבן-ירוק-לבן. תוארי קרב: לרגימנט ישנם 47 תוארי קרב: 20 ממלחמת העולם הראשונה, 26 ממלחמת העולם השנייה ואחד עבור מלחמת פוקלנד (1982). תוארי הקרב מופיעים על דגל הרגימנט ועל התופים של להקת הרגימנט, בדומה ליחידות אחרות בצבא הבריטי. מדיה וקבצים בנושא המשמר הוולשי בוויקישיתוף המשמר הוולשי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המשמר הוולשי, ברשת החברתית אינסטגרם עמוד המשמר באתר משרד הביטחון הבריטי. (באנגלית). אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד. לכל מדינה ישנה נוכחות במשמר הרגלים, מלבד אנגליה שיש לה שני רגימנטים אשר מגייסים חיילים ממחוזותיה. ויילס הייתה האחרונה שקיבלה רגימנט משמר זאת בשנת 1915.
אסטל, דוכסית אסטרייטלנד

אסטל סילביה אווה מארי, דוכסית אסטרייטלנד (בשוודית: Estelle Silvia Ewa Mary;‏ נולדה ב-23 בפברואר 2012) היא בתה של יורשת העצר השוודית, הנסיכה ויקטוריה, והשנייה בסדר הירושה לכתר השוודי, לאחר אמהּ. אסטל היא בתם של הנסיכה ויקטוריה והדוכס דניאל. שמה הוכרז בידי סבה קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה. היא הנסיכה הראשונה בהיסטוריה השוודית שנולדה ליורשת עצר מכהנת. היא צפויה לרשת את הכתר גם אחרי לידת אחיה, בעקבות שינוי החוק המבטל את העדפת הבן הבכור ומשווה בין המגדרים בירושת הכתר השוודי. עם הכרזת שמה פורסמה בעיתונות סברה כי הוא על-שם אשתו של קרוב משפחתה, הרוזן פולקה ברנדוט. ב-2 במרץ 2016 נולד לאסטל אח, הנסיך אוסקר, דוכס סקניה. מדיה וקבצים בנושא אסטל, דוכסית אסטרייטלנד בוויקישיתוף רויטרס
אתר הניסויים סמיפלטינסק

אתר הניסויים סמיפלטינסק, או כפי שהיה ידוע בברית המועצות סמיפלטינסק-21 או הפוליגון, היה אתר הניסויים העיקרי לנשק גרעיני בברית המועצות (מקבילו של אתר הניסויים נבדה האמריקאי). האתר שכן בסטפה שבקזחסטן, שהייתה רפובליקה סובייטית. המבנים הקשורים לאתר הניסויים שכנו כ-150 ק"מ מערבית לעיר סמיי, שבאותה עת נקראה "סמיפלטינסק". במהלך שנות פעילותו של האתר, בין השנים 1949 ל-1989, נערכו בו 456 ניסויים גרעיניים. הניסויים שנערכו באתר גרמו ליצירתם של מספר אגמים מלאכותיים, ביניהם אגם שאגאן. האתר נסגר בשנת 1991. מדיה וקבצים בנושא אתר הניסויים סמיפלטינסק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות ובנושא קזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרמן טיטוב

גרמן סטפנוביץ' טיטוב (ברוסית: Герман Степанович Титов;‏ 11 בספטמבר 1935 – 20 בספטמבר 2000) היה טייס החלל הרביעי בתולדות האנושות, והשני שהשלים הקפה מלאה סביב כדור הארץ. גרמן טיטוב נולד ב-11 בספטמבר 1935 במשפחתו של מורה לרוסית. בכפר במחוז אלטאי. הוא נתן לילדיו שמות על פי דמויות מיצירות של אלכסנדר פושקין. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים התקבל גרמן לבית הספר לטיס. בשנת 1957 סיים את לימודיו והוסמך לתפקיד של טייס קרבי בדרגת סגן. טיטוב התאמן יחד עם עוד מספר עשרות טייסים צעירים בתוכנית החלל הסובייטית והיה אמור להחליף את יורי גגארין במקרה חירום. לאחר טיסתו ההיסטורית של גגארין נבחר טיטוב להיות הקוסמונאוט השני ושוגר לחלל ב-6 באוגוסט 1961, בחללית "ווסטוק 2". טיסתו הייתה ארוכה יותר מזו של גגארין פי 14 לערך, ובמהלכה ביצע טיטוב 17 הקפות סביב כדור הארץ. ב 7 בינואר 1962 ביקר טיטוב במקאסאר כאורחו של סוקרנו. במהלך נסיעתם בעיר הוטל רימון יד לעבר רכבי השירה. אנשים נקטלו מהפצוץ, היו דווחים סותרים על מספרם. טיטוב וסוקרנו נצלו. 6 פושעים שהורשעו בניסיון הרצח הוצאו להורג. עד שנת 2021 היה טיטוב האדם הצעיר ביותר שטס לחלל – הוא טס בגיל 25 ו-11 חודשים. לאחר טיסתו המשיך טיטוב לשמש בתפקידים בכירים בתוכנית החלל הרוסית עד לשנת 1992. בשנת 1995 הוא נבחר לדומה (הפרלמנט הרוסי) מטעם המפלגה הקומוניסטית. גרמן טיטוב נפטר ב-20 בספטמבר 2000 מהתקף לב בעת שהותו בסאונה. מדיה וקבצים בנושא גרמן טיטוב בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת גרמן טיטוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרמן טיטוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קבלת פנים לטייס החלל הסובייטי גרמן טיטוב במוסקבה, 1961, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים אזרח החלל מס' 2, בטאון חיל האוויר 56, דצמבר 1961 - ינואר 1962, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר גרמן טיטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כאן: https://time.com/archive/6830829/indonesia-into-space/ אזכור שמו בכתבה באנגלית, יש גם תאורים באינדונזית.
פאבל פופוביץ'

פאבל רומנוביץ' פופוביץ' (5 באוקטובר 1930 - 30 בספטמבר 2009) (ברוסית: Павел Романович Попович) - הקוסמונאוט הרביעי. בהמשך ביצע טיסה נוספת בחללית סויוז 9. פופוביץ' נולד בעיירה אוזין, במחוז קייב שבאוקראינה הסובייטית. בשנת 1947 המשפחה עבר לעיר מגניטוגורסק בהרי אוראל. בשנת 1951 פופוביץ' סיים בית ספר לטכניים ובמקביל השתתף בפעילות של מועדון טייס מקומי. באוקטובר 1951 פופוביץ' התגייס לצבא ברית המועצות ונשלח לקורס טיס. היא קיבל הסמכה כטייס קרב ושירת ביחידות שונות של החיל כטייס "מיג 17". פופוביץ' נבחר כחלק מהקבוצה של 12 הקוסמונאוטים הראשונים ב-1960. במקור יועד לטיסתה של ווסטוק 2 אולם לבסוף הוא שוגר לחלל יחד עם אנדרייאן ניקולאייב במשימה זוגית, יממה אחת לאחריו, ב-12 באוגוסט 1962, בחללית "ווסטוק 4". טיסתו ארכה 71 שעות. פופוביץ' היה אמור לטוס בחללית "ווסחוד 4" לצד קוסמונאוטית, אך טיסה זו בוטלה. בהמשך הוא היה חבר בצוות שעברו הכנות לטיסה לירח, אך פרויקט זו בוטל. בשנת 1974 הוא היה מפקד טיסה בחללית "סויוז 9". החללית התחברה לתחנת חלל סאליוט 3 וביחד עם יורי ארטיוכין הם עברו לתחנת החלל. לאחר ביצוע תוכנית הם חזרו לכדור הארץ תוך השלמת טיסה של 15 ימים בחלל. בשנים 1978-1979 פופוביץ' היה בתפקיד ניהולי במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא פרש מתוכנית החלל הסובייטית ב־1982 ופעל בתפקידי ניהול שונים. בשנת 1993 סיים את שירותו הצבאי בדרגת גנרל-מיור. משנת 1987 פופוביץ' התגורר במוסקבה. הוא נפטר בזמן טיול בחצי האי קרים. פופוביץ' התעניין בעב"מולוגיה והיה נשיא איגוד עב"מולוגיה הרוסי. הוא כתב מספר ספרים על ניסיונו בחלל. פופוביץ' היה נשוי למרינה פופוביץ', גם היא ילידת אוקראינה. היא הייתה טייסת ניסוי ועבדה מספר שנים במכון לתכנון מטוסים אנטונוב בקייב. הם התגרשו בשנות ה-80 של המאה ה-20 ופופוביץ' התחתן שנית. מדיה וקבצים בנושא פאבל פופוביץ' בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגפריה מפורטת (ברוסית) פאבל פופוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) פאבל פופוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאבל פופוביץ', באתר Discogs (באנגלית)
מדבר מוהאבי

מדבר מוהאבי (באנגלית: Mojave Desert) הוא מדבר צל גשם בדרום-מערב ארצות הברית. הוא משתרע בתחומי המדינות קליפורניה, נבדה, יוטה ואריזונה. מקור שמו בשבט האינדיאני, מוהאבי, שישב במקום. שטחו של מדבר מוהאבי כ-124,000 קילומטר רבוע. גבולותיו מוגדרים בהתאם לתפוצת צמחי היוקה מסוג עץ יהושע הייחודיים לו. גבולותיו הטופוגרפיים הם רכסי ההרים של סן גבריאל, סן ברנרדינו וטהצ'פי ממערב, מדבר סונורה ומדבר קולורדו מדרום, מדבר האגן הגדול מצפון ורמת קולורדו ממזרח. בשטחו של המדבר זורם נהר מוהאבי, רובו מתחת לקרקע. המדבר מיושב בדלילות, אך נמצאות בו כמה ערים שהגדולה בהן היא לאס וגאס שבנבדה. בקצהו הצפון-מערבי של מדבר מוהאבי משתרע "עמק המוות", שבו נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר באמריקה הצפונית - 86 מטר מתחת לגובה פני הים. עמק זה צחיח ויבש במיוחד, ואף נמדדו בו ב-10 ביולי 1913 הטמפרטורות הגבוהות ביותר בחצי הכדור מערבי, 56.7 מעלות צלזיוס. מדבר מוהאבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נעם וינד, ‏צפו: מפלצת ודוגמנית נפגשים במדבר מוהאבי, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2013 National Geographic, Joshua Tree National Park, ‏31 באוקטובר 1994 (באנגלית) לירון מילשטיין, ‏ספא בשדה: רוצים להתפנק לפני הטיסה?, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2014 תומר הדר, 5 מסלולי שטח בחו"ל, באתר כלכליסט, 8 באוגוסט 2010 יוליה פריליק, צפון אמריקה, מסע אחר אזהרת מסע: המקומות המסוכנים בעולם שלא כדאי לבקר בהם, באתר כלכליסט, 5 במאי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדבריות ובנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירותים אקולוגיים

שירותים אקולוגיים או שירותי קומפוסט הם סוג של בית שימוש ללא מים, שבהם הצואה והשתן נאספים ולאחר תהליך פירוק נהפכים לדשן אורגני. ישנם כמה סוגים שונים של שירותים אקולוגיים, הנבדלים ביניהם בעיקר במקום אגירת הזבל לאורך תהליך הקומפוסטציה. תהליך זה מתרחש באופן טבעי על ידי מיקרואורגניזמים (בעיקר חיידקים ופטריות) לאורך כמה חודשים עד כמה שנים. שירותים אקולוגיים הם "שירותים יבשים" - בהם לא נעשה שימוש במים כמו בשירותים רגילים, אלא נעשה שימוש בחומר סופח נוזלים כמו נסורת, מוץ, סיבי קליפת קוקוס או נייר גרוס כדי לאפשר פירוק אירובי אורגני, לכסות את הזבל הטרי ולמנוע ריחות. טכניקה זאת יוצרת כיסי אוויר המסייעים להתפתחות הפירוק האורגני, ומסייעת ביחס הפחמן-חנקן באופן שתורם להפחתת הריח מהשירותים ומתהליך הפירוק. שירותים אקולוגיים אינם דורשים בורות ספיגה או מערכות ביוב כמו בשירותי אסלה רגילים. לפיכך, הם הופכים לפתרון אפשרי לשירותים במקומות מרוחקים אשר קשה לתחזק באופן קבוע, כדוגמת גנים לאומיים או שמורות, בתי קיט במקומות מרוחקים וכו', וגם כפתרון עבור מקומות נידחים בארצות מתפתחות אשר אינם מחוברים לרשת מים וביוב. שירותי דלי: הסוג הפשוט ביותר של שירותי קומפוסט - הפסולת נאספת בדלי אליו מוסיפים חומר יבש לאחר השימוש. כשהדלי מתמלא תוכנו מרוקן אל ערימת קומפוסט שנמצאת במקום אחר. שירותי דלי עם הפרדת נוזלים: ישנן אסלות בהם השתן זורם למיכל אחד והצואה לאחר. היתרונות בכך הן שצריך לרוקן את הדלי לעיתים רחוקות יותר, אפשר להשתמש בפחות חומר יבש ואפשר להשתמש בשתן כדשן באופן כמעט מיידי מאחר שאין בו פתוגנים. שירותי דלי עם מערכת לקומפוסטציה מהירה: באסלות מהסוג הזה יש מערכת חשמלית שמזרזת את תהליך הקומפוסטציה וקטילת הפתוגנים על ידי אוורור וחימום הפסולת. שירותי קומפוסט מובנים: בחדר השירותים מותקן תא גדול מתחת למושב או מתחת לרצפה עצמה, אליו נאגר כל הזבל ובתוכו מתבצע תהליך קומפוסטציה ארוך טווח. כשהתא מתמלא, סוגרים אותו ונותנים לתהליך הפירוק לקרות מבלי להוסיף פסולת חדשה. במקביל פותחים תא נוסף ומתחילים את התהליך מחדש. בסוף תהליך הפירוק ניתן להוציא את התוצרת ולהשתמש בה כדשן. לטרינה ג'וזף ג'נקינס, זבל אנושי, המדריך השלם להכנת קומפוסט מזבל בני אדם, הוצאת יער, 2005 מדיה וקבצים בנושא שירותים אקולוגיים בוויקישיתוף יואב זאבי, קקיפוביה, באתר הארץ, 7 בפברואר 2006 שירותי קומפוסט באתר בידיים - עשה זאת בעצמך שירותים אקולוגיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Humanure Handbook Abraham Noe-Hays, Kim Nace, Neil Patel, Rebecca Lahr, Heather Goetsch, Rachel Mullen, Nancy Love, Diana Aga, Charles Bott, Betsy Foxman, Jose Jimenez, Ting Luo, Kirtana Ramadugu, Krista Wigginton, Urine Diversion for Nutrient Recovery and Micropollutant Management: Results from a Regional Urine Recycling Program, Proceedings of the Water Environment Federation 2015, 2015-01-01, עמ' 3993–4002 doi: 10.2175/193864715819538921 ערך זה הוא קצרמר בנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה לייב בקשט

הרב אריה לייב בקשט (תרע"ח – י"ד בטבת תשס"ד) היה ראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט שבארצות הברית והעמיד אלפי תלמידים. נולד בדולטיש בליטא לרב יעקב יהושע שנספה בשואה. למד בישיבת מיר במיר ואחר כך בגלותה בווילנה ובשאנגחאי בזמן מלחמת העולם השנייה. היה מקורב לראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל. המשגיח בשנתו הראשונה בישיבה היה הרב ירוחם לייבוביץ. בווילנה בזמן מלחמת העולם השנייה גלו אליה מישיבות שונות ובהן מישיבת מיר וגם מכנסת בית יצחק שבראשות הרב ברוך דב לייבוביץ שגם ממנו שמעו תלמידי מיר שיעורים, וכן שמעו שיעורים מפי הגרי"ז מבריסק. בתש"ו נשא לאישה את בת הרב מרדכי רוגוב, ראב"ד טייני בליטא ומחבר "עטרת מרדכי" שלמד בישיבות מיר ווולוז'ין. לאחר השואה הגיע לארצות הברית ובה כיהן כראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט במשך כ-55 שנים. בין תלמידיו הרבים, תלמידי חכמים גדולים. נפטר בדטרויט, ונקבר בירושלים. משיחותיו המוסריות שהשפיע בהן רבות על תלמידיו, ערכו תלמידים את הספר "קול אריה". קול אריה - שיחות מוסריות על פרשיות השבוע ששוכתבו על ידי תלמידים. יצאו לאור שני כרכים על חומש בראשית ועל החומשים שמות וויקרא, דטרויט, תשס"ג (2002) ותשס"ה (2005). הגאון ר' ארי' לייב באַקשט זצ"ל, דאס יידישע ווארט, גיליון 382, אדר תשס"ד, עמ' 12. הרב דוד ביגמן, לדמותו של מורי ורבי הרב אריה לייב בקשט במלאת עשרים שנה לפטירתו, אתר ישיבת מעלה גלבוע, ז בטבת תשפ"ד. הרב דוד ביגמן, לחיות בעולם של בריאה חדשה: בעקבות הרב אריה לייב בקשט, אתר ישר. ראו כאן על פטירתו.
נפות סוריה

14 המחוזות (מחוז – محافظة, מֻחאפזה, ובתעתיק מדויק: מחאפט'ה) של סוריה מחולקים ל-61 נפות (נפה – منطقة, מנטקה),[דרושה הבהרה] כולל נפת דמשק, ואלה מחולקות ל-206 גושים (גוש – ناحية, נאחיה).[דרוש מקור][דרושה הבהרה] מחוז דמשק דמשק מחוז ריף דמשק מרכז ריף דמשק דומא אל-קטייפה א-תל יברוד א-נבכ א-זבדאני קטנא דאריא מחוז קוניטרה פיק קוניטרה מחוז דרעא א-סנמין איזרע דרעא מחוז א-סווידא שהבא א-סווידא סלח'ד מחוז חומס חומס אל-מח'רם תדמור א-רסתן אל-קוסייר תלכלח' מחוז טרטוס בניאס שייח' בדר דורייכיש סאפיתא טרטוס מחוז לטקיה לטקיה אל-חפה קרדאחה ג'בלה מחוז חמה א-סוקיילבייה חמה מסיאף מוחרדה סלמיה מחוז אידליב אריחא חארם אדלב ג'סר א-שורור מערת א-נועמאן מחוז חלב עין אל-ערב ג'ראבלס מנבג' אל-באב דיר חאפר א-ספירה ג'בל סמעאן אל-אתארב אעזאז עפרין מחוז א-רקה תל אבייד א-רקה א-ת'ורה מחוז דיר א-זור דיר א-זור מיאדין אלבוכמאל מחוז אל-חסכה אל-חסכה ראס אל-עין קמישלי מאלכיה מחוזות סוריה מדיה וקבצים בנושא נפות סוריה בוויקישיתוף
פאל טלקי

הרוזן פאל טלקי דה שק (בהונגרית: Teleki Pál János Ede;‏ 1 בנובמבר 1879 – 3 באפריל 1941) היה גאוגרף ופוליטיקאי הונגרי. טלקי שבין שתי מלחמות העולם הפך לאנטישמי קיצוני, שימש פעמיים ראש ממשלת הונגריה (1920–1921, 1939–1941), היה גם שר החוץ של המדינה וגם שר החינוך שלה. בתקופת כהונתו הראשונה נחקק בהונגריה החוק האנטי יהודי הראשון באירופה לאחר מלחמת העולם הראשונה, חוק הנומרוס קלאוזוס. במינויו לראש ממשלה שוב בשנת 1939 העביר את המשך החקיקה האנטי יהודית בהונגריה (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). טלקי, מנהיג תנועת הצופים בהונגריה, עורר מחלוקת חריפה בתקופת מלחמת העולם השנייה: מצד אחד בתקופתו עברו מספר רב של חוקי גזע אנטישמיים, מצד שני נטה לטובת בעלות הברית, ביקר את היטלר וגרמניה הנאצית, וסירב לקחת חלק בפלישה ליוגוסלביה. הוא התאבד ב-3 באפריל 1941, כשהודיעו לו שלמרות התנגדותו החל מעבר הצבא הנאצי בהונגריה לצורך כיבוש יוגוסלביה. אנדרטה שהייתה אמורה לעמוד מול משכן הנשיאות בבודפשט לא הוצבה בלחץ מרכז שמעון ויזנטל. מדיה וקבצים בנושא פאל טלקי בוויקישיתוף פאל טלקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פאל טלקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא הונגרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TUIfly גרמניה

TUIfly היא חברת תעופה גרמנית שבסיסה המרכזי הוא בנמל התעופה בעיר הנובר. החברה מקיימת טיסות שכר ליעדי פנאי ונופש באירופה ובצפון אפריקה. החברה נוסדה בשנת 2007 כתוצאה מאיחוד של החברות האפאג לויד פלוג והאפאג לויד אקספרס תחת המותג של חברת האם TUI. צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018: החברה הפעילה בעבר טיסות שכר עונתיות ממינכן, בזל שבשווייץ, קלן ושטוטגרט לנתב"ג. מדיה וקבצים בנושא TUIfly בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של TUIfly גרמניה TUIfly גרמניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדיה וקבצים בנושא ‏TUIfly באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של TUIfly גרמניה, באתר airfleets.net (באנגלית) Please verify your request, m.planespotters.net (באנגלית) Please verify your request, m.planespotters.net (באנגלית) "TUI fly Belgium adds maiden B737 MAX 8". ch-aviation.com. נבדק ב-23 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה)
המלאך הכחול

המלאך הכחול (בגרמנית: Der blaue Engel) הוא סרט קולנוע בבימויו של יוזף פון שטרנברג (Josef von Sternberg) ובהפקת אריך פומר לפי ספרו של היינריך מאן "פרופסור אונרט". הסרט הביא לפרסומה של כוכבת הסרט, מרלן דיטריך וסימן את המעבר של הקולנוע הגרמני מעידן הראינוע לעידן המדבר. הסרט מספר את סיפורו של עמנואל ראט (בגילומו של אמיל יאנינגס), מורה מכובד ודקדקן בגימנסיה, המתאהב נואשות ברקדנית-זמרת (וככל הנראה גם פרוצה) צעירה ויפהפייה בשם לולה-לולה (בגילומה של מרלן דיטריך). בשל אהבתו החוצה גבולות של גיל ומעמד חברתי מתדרדר מעמדו של ראט עד שהוא הופך לליצן בקברט "המלאך הכחול", על מנת להיות לצד אהובתו. הסרט פותח באקספוזיציה ארוכה הבאה לתאר את פרופסור ראט הקפדן מול תלמידיו הנוהג לחלום בהקיץ על לולה לולה. בהמשך, תלמידיו, המודעים לאהבתו הפתטית ולביקורו בקברט, שותלים במעילו תחתונים השייכים ללולה, במקום ממחטת האף שלו. למחרת מחזיר ראט ללולה את תחתוניה ומבלה עמה את הלילה. כאשר הוא חוזר עם בוקר, מסוחרר מן הלילה שעבר לבית הספר הוא מוצא את תלמידי הכיתה משתוללים ושואגים ומספרים את כל שעבר עליו למנהל בית הספר, שנוזף בו על התנהגותו. ראט עוזב את משרתו ומתחתן עם לולה. אך חסכונותיו אוזלים עד מהרה והוא נאלץ לקבל על עצמו את משרת הליצן בקברט. לולה, מצידה, מבלה עם גברים המגיעים לקברט ומתעללת בראט, שמוכן לעשות הכל בשבילה, לרוב תוך השפלה עצמית. בעת מופע הוא שם לב ללולה בזרועות אחד ממאהביה, מזפה - "איש הברזל" של הקברט, יורד מן הבמה ומאיים לחנוק אותה, אך נאסר על ידי חברי הלהקה ומוכנס לכותונת משוגעים. למחרת חוזר ראט אל בית הספר בו לימד ומת אצל שולחן המורה בכיתה בה נהג ללמד. הסרט הציג לראשונה את מרלן דיטריך לקהל מחוץ לגרמניה, אחת המועמדות לתפקיד לולה הייתה לני ריפנשטאהל, מי שהייתה מאוחר יותר במאית סרטי התעמולה של אדולף היטלר. לקראת הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, בפסדינה, הוא צונזר ונחתכו ממנו סצנות שנחשבו נועזות. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי פרידריך הולנדר, מלחין יהודי שנמלט מגרמניה ועשה חיל בארצות הברית. הולנדר הלחין מוזיקה ליותר ממאה סרטים ואת שיריו ביצעו מיטב זמרי התקופה כמו בינג קרוסבי, מרלן דיטריך ודורותי לאמור. עם עליית הנאצים לשלטון, נאסר הסרט להקרנה בגרמניה. אמיל יאנינגס – עמנואל ראט מרלן דיטריך – לולה לולה קורט גרון – הקוסם (חבר להקת הקברט) האנס אלברס – מזפה "איש הברזל" של הקברט ב-1959 הפיקה חברת פוקס המאה ה-20 גרסה מחודשת לסרט בבימויו של אדוארד דמיטריק עם מיי בריט, קורט יורגנס ותאודור ביקל בתפקידים הראשיים. מדיה וקבצים בנושא המלאך הכחול בוויקישיתוף "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המלאך הכחול", באתר נטפליקס "המלאך הכחול", באתר AllMovie (באנגלית) "המלאך הכחול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המלאך הכחול", באתר Metacritic (באנגלית) "המלאך הכחול", באתר אידיבי "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סיכום הסרט, אתר בית הספר אוהל שם (בעברית)
פטישן

פטישן (שם מדעי: Sphyrna) הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הפטישניים. בסוג זה 8 מתשעת מיני הפטישניים הידועים היום - כולם למעט המין פטישן מכונף-ראש. תפוצתו בקרבת החופים בכל היבשות מניו זילנד וארגנטינה בדרום ועד לקו אורך 40 צפון. במפרץ אילת נפוצים שני מינים של פטישנים: פטישן פגום-חרטום שארכו יכול להגיע עד ל-6 מטרים ופטישן כד-חרטום שארכו יכול להגיע עד 4 מטרים. לכריש זה צורה לא שגרתית, צבעם אפור ויש להם מבנה ראש ייחודי - חלקו הקדמי מתרחב בצורת לוח סחוסי מארך, שבשני קצותיו קבועות העיניים כצורת פטיש ומכאן שמם. הפטישניים ניזונים מדגים, סרטנים ודיונונים. לצורך איתור טרף הם מסתייעים בחוש ריח מעולה ובקולטנים רבים המצויים על ראשם, אשר מסוגלים לאתר טרף המפיק אותות חשמל. המין הנפוץ ביותר בסוג זה הוא פטישן תמים-חרטום. Sphyrna corona Sphyrna couardi פטישן כד-חרטום (Sphyrna lewini) Sphyrna media פטישן פגום-חרטום (Sphyrna mokarran) פטישן טיבורו (Sphyrna tiburo) Sphyrna tudes פטישן תמים-חרטום (Sphyrna zygaena) פטישן, באתר ITIS (באנגלית) פטישן, באתר NCBI (באנגלית) פטישן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פטישן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פטישן, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מספרי טראומה

מספרי טראומה ידועים גם בשם מַלְעַ"כּ (ראשי תיבות של: מספריים לחיתוך עם כפתור; או מַלַ"כּ), הם מספריים מיוחדים המיועדים לשימוש כוחות הצלה במקרי טראומה המצריכים הסרת בגדים מעל גוף הנפגע. מספריים אלה מיוחדים בכך שבלהבים שבהם קיים כיפוף הקרוי "כפתור", אשר נועד לספק בטיחות לגוף המטופל ולמנוע פציעה במקרה של נגיעה בגוף המופשט מבגדים על ידם. המַלְעַ"כּ הוא מספריים חזקים בדרך כלל, המיועדים לגזור גם חומרים קשים לחיתוך, כגון: עור; בדים עבים כמו ג'ינס; חגורות בטיחות בתאונות דרכים; בגדי רוכבים ממוגנים; נעליים ומגפיים, ואפילו מתכות דקות. הסוגים החזקים של המלע"כ יכולים לחתוך מטבעות מתכת. לִשני לַהֲבֵי המלע"כ, יש זווית קהה של כ-145 מעלות באמצעם. כאשר מעמידים את בסיס המספריים במאונך או בזווית של כ-30 מעלות ביחס לגוף המטופל, מתאפשרת חדירה נוחה ובטוחה יותר מתחת לבגדיו של אדם בלא לסכן את גופו בפציעה. קיימים מספר גדלים במלע"כים, אך הגודל הנפוץ שבהם הוא כ-20 ס"מ. מַלְעַ"כּ מצוי בשימוש פרמדיקים, חובשים ואנשי צוות רפואי בשטח ובמיון. כמו כן הוא מצוי בשימוש צוללנים, מטיילים מקצועיים, ויחידות צבאיות המבקשים מספריים אשר מסוגלים לחתוך חומר חזק כמו רשתות או חוטי ברזל. השימוש במלע"כ חיצוני בלבד ולא נועד לפעולות כירורגיות פנימיות כלשהן. כמו כן כלי זה דורש מיומנות לא פשוטה במקרי טראומה מסוימים הדורשים חיתוך לבוש. באופן כללי ובסיסי, השימוש בו נעשה באופן שהלהב הכפוף כלפי מטה והלהב החד כלפי מעלה. מקור השם מלע"כ, ככל הנראה בצה"ל ושם הומצא השימוש בשם זה; לאחר מכן הפך לשימוש נרחב יותר בישראל. גם כיום, בטופסי הרישום הרשמיים של מד"א נקראים מספריים אלה בשם מלע"כ. רבים תמהים על המילה "כפתור" המשולבת בראשי תיבות זה; לפי אבן-שושן, המילה "כפתור" מציינת בין היתר בעברית החדשה "כינוי לבליטה כלשהי מעוגלת וכדורית, במכשיר, בגוף בעל-חיים ועוד". לפי זה ניתן לשער בפשיטות שהכיפוף הבולט בתחילת מספרי הטראומה הוא הכפתור; ולמרות שאינו עגול וכדורי, הכיפוף שבו נחשב אפוא למעוגל. ראשי התיבות של המלע"כ, שובשו לא פעם מחוסר ידע בנושא, כך למשל ניתן למצוא כאלה שכינו את המלע"כ כ"מל"כ" שראשי תיבותיו: "מספריים לחיתוך כפתורים", פתירה שאין לה משמעות רלוונטית. כמו כן ניתן למצוא פתרון: "מספרים לחומר עם כפתור", "מספריים ללא כפתור", אשר גם הם עם משמעות לא ברורה. Daniel Ellis and Matthew Hooper, cases in Pre-Hospital and rerieval Medicine, Churchill Livingstone, 2009 (36 page) Dannis K. Grover, Aquatic Rescue And Safty, 2003. (57 page) Richard Beebe, Jeffrey Myers,Paramedic Professional: EMS Operations, 2011, (542 page) Trauma Shears - Everything2.com, everything2.com ראו להלן: היסטוריה ואטימולוגיה. הערה לשונית: מלע"כ מקבל צורת זכר, נקבה או צורת רבים. ראו תשובת האקדמיה ללשון העברית: "אין האקדמיה מתערבת בקביעת המין והמספר של צירוף כשהוא בא בראשי תיבות המבוטאים כמילה. (לפי זה אפשר לומר 'מצ"ח חוקר' או 'מצ"ח חוקרת', 'ד"ש חם' או 'ד"ש חמה', 'התק"ם החליט' או 'התק"ם החליטה', 'נדל"ן מסחרי' או 'נדל"ן מסחריים'." מתוך ישיבת המליאה ריז, שכא ראו: Mark William Thornton Harvey, Peter Simer, The National Outdoor Leadership School wilderness guide, 1999, 214 page מספרי אחיות, הם סוג של מלע"כ קטן המותאם להסרת תחבושות דקות וכדומה. ראו Richard Beebe, Jeffrey Myers,Paramedic Professional: EMS Operations, 2011, (542 page). ראו, אברהם אבן שושן, המילון החדש, ערך כפתור.