laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המכון למצב מוצק (הטכניון)

המכון למצב מוצק הוא יחידת מחקר בין תחומית בטכניון העוסקת במחקר מוצקים. במכון חברי סגל מהפקולטות לפיזיקה להנדסת חשמל, לכימיה ולהנדסת חומרים. פעילות המחקר במכון נחלקת למחקרים שהם בסיסיים בעיקרם, למחקרי גישוש יישומיים ולמחקרים הסובבים סביב יישום חומרים מוליכים למחצה וייצור אבטיפוס של התקנים אלקטרוניים ואלקטרואופטיים. מעבדות השירות תומכות במחקר על ידי מתן שירותים לחוקרי הטכניון ולמשתמשי חוץ, תוך ניצול הציוד הייחודי הקיים במכון: מעבדת פני שטח, מעבדת השתלת יונים ומעבדת קרני רנטגן. חקירת רקומבינציה של אקסיטונים ופלאסמת אלקטרונים-חורים במוליכים למחצה מסוג III-V ו-II-VI חקר תכונות של נקודות קוונטיות, בורות קוונטיים וסריגים הבנויים משכבות עוקבות של GaAs/AlGaAs/InGaAs ומערכות המבוססות על מצעים של InP ושכבות של InAlAs, InAs או InGaAsP בשיטות של ספקטרוסקופיה אופטית, פוטומוליכות ומדידות תובלה חשמלית; הספקטרוסופיה האופטית כוללת את תחומי הפיקו והפמטושנייה, חקר הדינמיקה של נושאי מטען מעוררים ואקסיטונים, ספקטרוסקופיה בתחום התת-אדום הבינוני של מעברים בין פסים ובין תת-פסים, פיזור ראמאן, ספקטרוסקופיית ODMR וספקטרוסקופיה בשדה מגנטי. בעיות של סוליטונים בחומרים רפרקטוריים תובלה ורקומבינציה במוליכים למחצה אמורפיים פיזור ראמאן רזונטיבי בפולימרים מוליכים, במוליכים למחצה ומבנים קוונטיים ממוליכים למחצה חקר מצבים מעוררים אופטית וחקר התקנים אופטו-אלקטרוניים בפולימרים מוליכים מחקר תכונות שריג של מוליכים יוניים וגבישים מעורבים וחקירת מעבר סדר אי-סדר במוליכים למחצה בעזרת פיזור ראמאן חקירת פגמים בגבישים בעקבות השתלת יונים והרפייתם חקירת תכונות חשמליות ואופטיות של פולימרים מוליכים שימוש בספקטרומטרית מסה של יונים משניים (SIMS), ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה ו-XPS לחקר כימוסורפצייה וקטליזה הטרוגנית יצירה, בדיקה ומחקר של שכבות יהלום דקות שימוש בהשתלת יונים והרפיית נזקי הקרינה ליצירת מבנים חדשים מוליכים למחצה השתלת יונים ביהלומים וחקירת השינויים בתכונותיהם האופטיות והחשמליות הכנת שכבות דקות דמויות יהלום על ידי שיקוע פחמן מאלומות יונים; הכנת שכבות יהלום על ידי פירוק מולקולות הידרוקרבונריות על ידי פילמנט חם לצורכי ציפוי הכנת שכבות דקות של מוליכים למחצה בשיטות גידול אפיטקסיאלי מהפאזה הגזית, אפיון תכונותיהם, בניית לייזרים והתקנים אופטו אלקטרוניים אחרים המתבססים עליהם פיתוח ובניית אבטיפוסים של התקנים אלקטרואופטיים המתבססים על Si ובעיקר על גבישים מרוכבים מהקבוצות III-V ו-II-VI. חקר גלאים לתת-אדום המבוססים על מעברים בין תת-פסים בבורות ונקודות קוונטיות במוליכים למחצה וכאלה המבוססים על HgCdTe. אתר האינטרנט הרשמי של המכון למצב מוצק בארכיון האינטרנט
שער הניצחון בברצלונה

שער הניצחון (בקטלאנית: Arc de Triomf) הוא שער ניצחון בברצלונה, ספרד. המבנה נבנה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1888), כשער כניסה המרכזי אליה על ידי האדריכל ג'וזף וילסקה אי קאסנובס (Josep Vilaseca i Casanovas). השער נבנה מלבנים אדמדמות בסגנון בנייה מורי. האפריז הקדמי מכיל פסל מאבן עם האמרה "Barcelona rep les nacions", שמשמעותה בקטלאנית: ברצלונה מברכת את האומות. האפריז האחורי מכיל כיתוב באבן בשם "Recompense". השער ממוקם בין פסץ' דה לואיס קומפאניס (Passeig de Lluís Companys) ופסץ' דה סנט חואן (Passeig de Sant Joan), בקצה טיילת רחבה המובילה אל פארק המצודה (Park of the Ciutadella). מדיה וקבצים בנושא שער הניצחון בברצלונה בוויקישיתוף
חסידות קוזמיר

חסידות קוזמיר (מיידיש קאזמיר) הייתה חסידות פולנית. מחסידות זו הסתעפה חסידות מודז'יץ הפעילה עד היום. מייסד החסידות היה רבי יחזקאל טאוב. רבי פנחס משה טאוב, אחיו של רבי חיים שאול טאוב ממודז'יץ, חידש את חצר קוזמיר בשנת 2006 והחל לשמש כאדמו"ר מקוזמיר. רבי יחזקאל נולד לרב צבי. היה תלמידם של החוזה מלובלין ושל רבי שמואל מקארוב ותלמידו רבי יצחק מוונגרוב ולאחר פטירת רבי יצחק החל להתנהג באדמו"רות. לפי המקובל במסורת החסידות רבי שמואל ורבי יצחק הועידו את רבי יחזקאל לממשיכם . כמו כן היה אצל המגיד מקוז'ניץ, היהודי הקדוש מפשיסחה ותלמידו רבי שמחה בונים מפשיסחה. התגורר בשיננה ובקושמיר. חסידיו נאמדו באלפים. חיבר ספר בשם "נחמד מזהב". נפטר בי"ז בשבט תרט"ז. שלושת בניו כיהנו אחריו באדמו"רות מהם יצאו שושלת ענפות: רבי דוד צבי מניישטאט היה חסידו של רבי מנחם מנדל מקוצק שלחץ עליו להתמנות לאדמו"ר. רבי דוד צבי סירב ורק לאחר פטירתו בשנת תרי"ט החל להתנהג באדמו"רות. דברי תורתו הודפסו בקונטרס "חמדת דוד" שהודפס בספר "כלי חמדה" של תלמידו רבי שמואל יעקב מקאלושין. נפטר בו' בתמוז תרמ"ב. בנו רבי משה יוסף כיהן ביבלונה. בנו רבי יעקב כיהן אחריו. נולד בשנת תרכ"א. לאחר פטירת סבו החל לכהן באדמו"רות בניישטאט ואחר כך ביבלונה. בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לוורשה. נפטר בז' באב תר"פ. בנו של רבי יעקב, רבי יחזקאל מילא את מקום אביו אך לאחר ארבע שנים עלה לישראל להקים בה יישוב, כפר חסידים, ולעזוב את האדמו"רות יחד עם גיסו הרב יוסף חיים ונחוצקר. רבי שמואל אליהו מזוואלין החל לכהן לאחר פטירת אביו. היה בעל חוש מוזיקלי והלחין ניגונים רבים. נפטר בכ"ו באייר תרמ"ח. בניו היו: רבי משה אהרן, נולד בשנת תקצ"ז. גדל אצל סבו רבי יחזקאל. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו ולאחר מכן עבר לנווידבור (הסמוכה לוורשה). נפטר בד' בניסן תרע"ח. רבי חיים ירחמיאל. היה חתנו של רבי פנחס מקינצק. היה מלחין. כיהן בזיכלין, לאווה וורשה. נרצח בטרבלינקה בשנת תש"ב. רבי יעקב כיהן בנווידוור (היה חתנו של רבה, רבי יעקב משה תאומים נכד החידושי הרי"מ). עבר בשנת תר"פ לוורשה. רבי ישראל אבי חסידות מודז'יץ. רבי יעקב ירחמיאל נולד בשנת תרל"ד. היה חתנו של רבי לייב מאוז'רוב. כיהן בראדום. כאביו, היה מלחין. נפטר בשנת תרצ"ד. רבי חיים בנימין כיהן במקביל לאחיו בזוואלין. לאחר מכן עבר לוורשה שם נפטר בשנת תרצ"א. את מקומו מילא בנו רבי יעקב, בוורשה. חתנו היה רבי נתן דוד, צאצא של רבי קלונימוס קלמן הלוי מקרקא. הוא ובנו רבי שמואל אליהו כיהנו בניישטאט. חתן נוסף היה רבי מאיר מנחם מפיטרקוב. רבי אפרים, חתן רבי נתן דוד משידלובצא כיהן בשיננה ואחר כך בקוזמיר. נדד רבות, בין היתר היה בבלוינה, נדרזין, יבלונה ופראגה(אנ'). נפטר בד' באב תרס"ד. רבי אליעזר שלמה נולד בשנת תר"ל. לאחר פטירת אביו החל לכהן בוולומין. בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לוורשה. היה בעל חוש מוזיקלי. נפטר בכ"ג בתמוז תרצ"ח. בנו רבי דוד צבי מילא את מקומו. חתנו היה רבי יוסף מנובומינסק-ורשה. רבי מנחם דוד נולד בשנת תרל"ג. לאחר פטירת אביו החל לכהן בבלוינא. בשנת תרס"ו עבר לפראגה שעל שמה התפרסם. נפטר בוורשה בסוף שנת תש"ב. בנו רבי לוי יצחק הוכתר במקומו והיה בגטו עד המרד אז נשלח למחנות השמדה. חתנו היה רבי יצחק שמואל מרדושיץ-פיטרקוב, נכדו של דודו רבי שמואל אליהו מזווהלין. רבי ירחמיאל צבי כיהן בשיננה. חיבר ספר בשם "אמרי צבי". נפטר בשנת תרע"ז. בנו רבי משה יהודה חתן הרב משה אב"ד צ'מיילוב. התגורר בוורשה. חיבר ספר "דברי משה" על התורה. יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 179–182. חסידות קוזמיר, דף שער בספרייה הלאומית אלפסי כותב שהתחיל לכהן בשנת תקפ"ז ואילו רבי יצחק נפטר בשנת תק"פ.
שמואל יצחק שור

הרב שמואל יצחק שור (תקצ"ט; 1839 – ד' באדר ב' תרס"ב; 1902) היה רבה של מונסטריץ שבגליציה, בעל ספר שו"ת "מנחת שי". נולד בעיר מונסטריץ', לרב משה חיים שור שהיה רבה של העיר. מיוחס לרבי יוסף בכור שור מבעלי התוספות. מקטנותו גילה שמואל יצחק שור סימני גאונות, ובהיותו בן 11 חיבר חיבור על מסכת נזיר. נישא לגיטל, בתו של הרב שמשון (שמאי) מרגליות מזלוזיץ, שהיה בן אחיו ותלמידו של הרב אפרים זלמן מרגליות בעל ה"בית אפרים". לאחר חתונתו עבר להתגורר ליד חמיו בזלוזיץ. לאחר מכן החל לכהן ברבנות, תחילה בטלומץ' ואחר כך בקניהניץ'. בשנת תרנ"א (1891), עם פטירת אביו, נבחר למלא את מקומו כרבה של מונסטריץ', וכיהן בתפקידו עד מותו בשנת תרס"ב (1902). בתקופת רבנותו במונסטריץ' התפרסם ברחבי גליציה ופולין ונמנה עם חשובי הרבנים בדורו. היה חסידו של האדמו"ר רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב. הרב שמואל יצחק שור היה נשוי לרבנית גיטל שור. לאחר פטירתו נישאה לרב שלום מרדכי הכהן שבדרון מברז'אן, בעל שו"ת מהרש"ם. על מצבתה נכתב: "אשת שני המאורות הגדולים". ילדיו של רבי שמואל יצחק שור היו: בנו הרב אברהם צבי שור, שעלה לארץ ישראל וכיהן כראב"ד בבד"צ חסידים בירושלים. נישא לבת שבע, בתו של רבי פנחס ברנדווין מברז'אן (שושלת סטרטין). רבקה, בתו של הרב אברהם צבי שור נישאה לרב מרדכי הכהן. בתו שנישאה לזלמן לייב גרפונקל. בתו לאה הינדא, נישאה לרב צבי יהודה לאו מלבוב, אביו של הרב משה חיים לאו. בתו מרגלא, נישאה לרב יעקב שמשון שפירא, בנם הוא הרב מאיר שפירא מלובלין. בתו שרה עטיל, אשת אריה בקנרוט מסכודניצה (מבני משפחתו: אברהם יוסף שפירא). מנחת שי ארבעה חלקים על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
חסם סינגלטון

בתורת הקודים, חסם סינגלטון הוא חסם בסיסי המתאר עבור קוד תיקון שגיאות   C {\displaystyle \ C} את הקשר בין מרחק הקוד (מרחק המינג בין שתי המילים הקרובות ביותר) ובין אורך מילות הקוד ומספרן. החסם קרוי על שם ריצ'רד סינגלטון שפרסם אותו ואת מושג הקודים מופרדים מקסימלית ב-1964. לכל קוד לתיקון שגיאות   C {\displaystyle \ C} המכיל   M {\displaystyle \ M} מילות קוד שונות באורך   n {\displaystyle \ n} מעל אלפבית F {\displaystyle \mathbb {F} } בגודל   q {\displaystyle \ q} , ובעל מרחק קוד   d {\displaystyle \ d} מתקיים: d ≤ n − ⌈ log q ⁡ M ⌉ + 1 {\displaystyle d\leq n-\lceil \log _{q}M\rceil +1} . עבור קוד ליניארי, k = ⌈ log q ⁡ M ⌉ {\displaystyle k=\lceil \log _{q}M\rceil } ולכן לכל קוד ליניארי   C = [ n , k ] {\displaystyle \ C=[n,k]} מתקיים: d ≤ n − k + 1 {\displaystyle d\leq n-k+1} . החסם נובע מכך שכדי לקודד   M {\displaystyle \ M} מילים שונות באורך   n ′ {\displaystyle \ n'} מעל אלפבית F {\displaystyle \mathbb {F} } נדרש כי   q n ′ ≥ M {\displaystyle \ q^{n'}\geq M} . אם מביטים על אוסף כלל המילים בקוד   C {\displaystyle \ C} כאשר מכל מילה מתעלמים מ-   d − 1 {\displaystyle \ d-1} האותיות הראשונות (כלומר, הסיפא של המילה באורך   n ′ = n − ( d − 1 ) {\displaystyle \ n'=n-(d-1)} אותיות), עדיין יהיו כל   M {\displaystyle \ M} הסיפאות שונות זו מזו, כיוון שמרחק הקוד   C {\displaystyle \ C} הוא לפחות   d {\displaystyle \ d} . מתקבל כי   q n − d + 1 ≥ M {\displaystyle \ q^{n-d+1}\geq M} . קוד בו מתקיים השוויון בחסם סינגלטון נקרא קוד מופרד מקסימלית (MDS - Maximum Distance Separable). דוגמאות לקודים מסוג זה: הקוד המלא (כלל המרחב F n {\displaystyle \mathbb {F} ^{n}} ) [ n , n , 1 ] {\displaystyle [n,n,1]} קוד החזרות [ n , 1 , n ] {\displaystyle [n,1,n]} קוד ריד-סולומון [ n , k , n − k + 1 ] {\displaystyle [n,k,n-k+1]} חסם פלוטקין חסם האמינג R.C. Singleton (1964). "Maximum distance q-nary codes". IEEE Trans. Inf. Theory. 10: 116–118. doi:10.1109/TIT.1964.1053661. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נגושור

נגושור היה מלך מיתולוגי של שומר. לפי רשימת המלכים השומרית היה מייסד של השושלת הראשונה של כיש, לפי הרשימה שלט במשך 1,200 שנים והיה מלך ראשון אחרי המבול. עד היום לא נמצאו הוכחות לקיומו. רשימת המלכים השומרית
יוחנן ברויאר

יוחנן בְּרוֹיֶאר (נולד ב-19 באוגוסט 1954) הוא בלשן ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג ללשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. עוסק בחקר הלשון העברית והלשונות השמיות הקרובות אליה. עיקר מחקרו מוקדש לחקר לשון חז"ל. יוחנן ברויאר נולד ברחובות לרב מרדכי ברויאר, בתקופה ששימש כמורה בישיבת הדרום ברחובות. הוא למד בישיבת הר עציון, ולאחר מכן בישיבת נצח ישראל בירושלים אצל הרב ישראל זאב גוסטמן. את השכלתו האקדמית רכש בחוגים לתלמוד וללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנות ה־80 של המאה ה־20 הורה במכינה לתלמוד של החוג לתלמוד באוניברסיטה העברית. הצטרף לחוג ללשון עברית ושימש בין היתר כראש החוג. שימש גם ראש היחידה להוראת עברית בבית הספר לתלמידי חוץ לארץ. כמו כן היה חוקר אורח באוניברסיטת קולומביה ומרצה אורח בישיבה יוניברסיטי שבניו־יורק ובאוניברסיטת ייל שבניו־הייבן. פרופ' ברויאר נבחר לחבר יועץ של האקדמיה ללשון העברית בשנת 2000 ובשנת 2009 נבחר לחבר האקדמיה. שימש יושב־ראש הוועדה למילים בשימוש כללי, ועדת הפרסומים וועדת הדקדוק. ברויאר מתגורר בירושלים. נשוי לשירה ברויאר, לשעבר מנהלת התיכון לבנות פלך בירושלים, ואב לארבע בנות. מחקריו של פרופ' ברויאר עוסקים בלשון ספרות חז"ל, לשון התנאים ולשון האמוראים, בעברית של התלמוד הבבלי ובארמית הבבלית. כותב ומלמד גם על לשונו של עגנון. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה בנושא "העברית בתלמוד הבבלי לפי כתבי היד של מסכת פסחים". פרס קוטשר (1980) פרס גולדה מאיר (1986) פרס ורבורג (1990) פרס רוזנטל (1992) העברית בתלמוד הבבלי: לפי כתבי היד של מסכת פסחים, ירושלים תשס"ב מארמית לעברית: שיטת התרגום בהלכות ראו, ירושלים תש"ף ספר הלכות ראו: והוא תרגום עברי קדום לספר הלכות פסוקות, ירושלים תשפ"א פעל ובינוני בתיאורי טקס במשנה, תרביץ נו (תשמ"ז), עמ' 299–326. על גלגולי לשון חז"ל בתלמוד הבבלי, מחקרי תלמוד, ב, קובץ מחקרים בתלמוד ובתחומים גובלים, ירושלים תשנ"ג, עמ' 91–126. גדול מרב רבי, גדול מרבי רבן, גדול מרבן שמו, תרביץ סו (תשנ"ז), עמ' 41–59. תפקיד המילית "קא" בארמית הבבלית, לשוננו ס (תשנ"ז), עמ' 73–94. הרכיב העברי בארמית של התלמוד הבבלי, לשוננו סב (תשנ"ט), עמ' 23–80. מוצאו והוראתו של הביטוי ממלא מקום, לשוננו סה (תשס"ג), עמ' 249–260. מחלוקת ניקוד וטעמים בחלוקת פסוקים, ספר היובל לרב מרדכי ברויאר, ירושלים תשנ"ב, עמ' 191–242. היסוד המקראי הסמוי בלשונו של עגנון, מחקרי ירושלים בספרות עברית כג (תש"ע), עמ' 215–254. מדיה וקבצים בנושא יוחנן ברויאר בוויקישיתוף יוחנן ברויאר באתר האקדמיה ללשון העברית פרופ' יוחנן ברויאר – קורות חיים רשימת הפרסומים של יוחנן ברויאר, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של יוחנן ברויאר באתר רמב"י קישורים למאמרים של יוחנן ברויאר ב-academia יוחנן ברויאר (1954-), דף שער בספרייה הלאומית
מלאכת שוחט

מְלֶאכֶת הַשּׁוֹחֵט היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת. מלאכה זו נוגעת בכל מקרה של הרג בעל חיים לשם שימוש בו. איסור מלאכת שוחט הוא משום נטילת נשמה של הבעל חי. איסור מלאכת שוחט הוא משום 'נטילת נשמה'. מלאכה זו נעשתה במשכן בהריגתם של החלזון, האילים המאדמים והתחש, ששימשו לצביעת בדים. לדעת רב, מלבד איסור נטילת נשמה, מתחייב גם משום צובע, שכן על ידי השחיטה נצבע מקום השחיטה בצבע אדום, ומכיוון שצביעת בית השחיטה בדם השחיטה היא דבר שיש בו תועלת, שכן הדבר מזרז את הקונים ומוכיח כי מדובר בבהמה טרייה שנשחטה היום, נחשבת מלאכה זו "מלאכה הצריכה לגופה", אך לדעת שמואל החיוב הוא רק משום נטילת נשמה. נחלקו הראשונים בגדר המלאכה של נטילת נשמה, שעשויה גם בכל נטילת דם מבעל חיים. התוספות פוסלים את האפשרות שהמלאכה היא מחמת שהחליש את כוחו, מכיוון שלפי הגמרא מי שמל תינוק בשבת שלא בזמנו, חייב משום שוחט, ומכיוון שאין שום מטרה להחליש את התינוק בשעת המילה, לו הייתה מלאכת נטילת נשמה החלשת התינוק, הייתה זו מלאכה שאינה צריכה לגופה והיה פטור. אשר על כן מציע תוספות, כי חיוב השוחט הוא משום שנוטל את מקצת נפשו של האדם השרויה בדמו, וכאמור בספר בראשית ”כי הדם הוא הנפש.” חניקת בעל חיים, היא תולדה של שוחט, לכן אם העלה דג מספל של מים והניחו עד שמת חייב משום חונק. חז"ל שיערו, שכאשר כיון שיבש בו כסלע בין סנפיריו חייב מי שהעלהו, שאז אינו יכול לחיות עוד. החובל בשבת ומוציא דם מבעל חיים - לפי רש"י בשם הלוי"ה, תוספות, ורוב הראשונים - זהו תולדה של שוחט. לפי רש"י בהוצאת דם יש גם מלאכת צובע ולפי הרמב"ם במלאכת חובל יש איסור מפרק שהיא תולדה של דש מלאכת צד אסופת מאמרים בנושא מלאכת שוחט, באתר ספריית אסיף תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ה, עמוד א'. בכתובות דף ה' ע"ב. כן רמב"ם הלכות שבת פרק יא הלכה א. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ז, עמוד א' Rashi on Shabbat 107a:5:3, www.sefaria.org Mishneh Torah, Sabbath 8:7, www.sefaria.org הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ביבליוגרפיה של חנוך לוין

רשימה ביבליוגרפית של כתבי חנוך לוין כתבי חנוך לוין הוצאו לאור על ידי הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה ב-1999 בסדרה בת 16 כרכים. ב-2003 נתווסף הכרך אחרון שאיגד את רוב היצירות שלא נאספו עד כה וב-2005 יצא לאור המחזה הגנוז הרטיטי את לבי. כמה יצירות מוקדמות שאינן כלולות בסדרה זו הופיעו ברבעון מטעם 19 - ספר חנוך לוין הצעיר. מעבר לכך התסריט שלוין כתב עבור הסרט פלוך מעולם לא יצא לאור, וספר הילדים של לוין מסע הדוד מקס גם כן נפקד מסדרה זו (הטקסטים של לוין מספר הילדים הנוסף שלו - הילדה חיוּתה רואה מַמוּתה - כלולים בכרכים מה אכפת לציפור ואחרון). ערך מורחב – חנוך לוין - מחזות רשימה זו כוללת טקסטים שאינם מהווים חלק מיצירה גדולה יותר (מחזה, קברט או רביו). Ya'akobi and Leidental: A Play with Songs, translated by Dennis Silk and Shimeon Levy, introduction by Arieh Sachs, Tel-Aviv: Institute for the Translation of Hebrew Literature in co-operation with the Cultural Division of the Department for Education and Culture in the Diaspora, 1979. The Sorrows of Job, translated by Barbara Harshav, in: "Modern Israeli Drama in Translation", edited by Michael Taub, Portsmouth, NH: Heinemann Educational Books, 1993. Murder, translated by Barbara Harshav, in: "Echoes of Israel: contemporary drama", edited by Marion Baraitser, London: Loki Books, 1999. Hanoch Levin, "The Labor of Life: selected plays", translated by Barbara Harshav, introduction by Freddie Rokem, Stanford University Press, 2003. Contains: The Rubber Barons; The Torments of Job; The Labor of Life; The Child Dreams; The Whore from Ohio; Murder; Requiem; The Crybabies. Those Who Walk in the Dark, translated by Zohar Tirosh, in: "Wanderers: and other Israeli plays", edited by Sharon Aronson-Lehavi, London: Seagull Books, 2009. מיכאל הנדלזלץ, חנוך לוין על-פי דרכו, הוצאת משכל, 2001. אוסף ביקורות על מחזותיו של חנוך לוין. יצחק לאור, חנוך לוין: מונוגרפיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010. נועם יורן, המילה האירוטית - שלוש קריאות ביצירתו של חנוך לוין, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה / זמורה-ביתן, 2002. נורית יערי ושמעון לוי, עורכים, חנוך לוין: איש עם המיתוס באמצע, הוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם קרן זגגי, 2004. דנה-לשם עזרא, חנוך לוין - חפץ, הוצאת אור-עם, 1993. חיים נגיד, צחוק וצמרמורת: על מחזות חנוך לוין, הוצאת אור-עם, 1998. זהבה כספי, היושבים בחושך - עולמו הדרמטי של חנוך לוין: סובייקט, מחבר, צופים, הוצאת כתר, 2005. אתר חנוך לוין, המכיל את מכלול יצירותיו במלואן חנוך לוין בלקסיקון הספרות העברית החדשה חנוך לוין, 1999-1943 באתר סנונית "פלוך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פנטסיה על נושא רומנטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אריך שמידט

אריך שמידט (באנגלית: Erich Schmidt;‏ 13 בספטמבר 1897 - 3 באוקטובר 1964) היה ארכאולוג אמריקאי ממוצא גרמני. הוא נולד בעיר באדן-באדן בגרמניה. התמחה בארכאולוגיה של המזרח התיכון והיה לימים פרופסור במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו שמידט לחם במלחמת העולם הראשונה. החל את לימודיו באוניברסיטת הומבולט בברלין, ובשנת 1923 היגר לארצות הברית ולמד אנתרופולוגיה באוניברסיטת קולומביה. שימש כסגן מנהל המשלחת לחקר החתים של המכון האוריינטלי. שמידט חפר באיראן באתר טפה היסר (אנ') בחיפוש אחרי העיר הקדומה הקטומפילוס (אנ') וכן ניהל חפירה בריי. בשנת 1932 חפר בעיראק באתר העיר שורופק במשך 6 שבועות בצוות משותף של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ואוניברסיטת פנסילבניה. שמידט ניהל את החפירה, ושמואל נח קרמר שימש אפיגרף. החפירה המפורסמת ביותר שלו הייתה בפרספוליס בין השנים 1934–1939. שמידט היה מהחלוצים בשימוש בצילום אוויר באתרים ארכאולוגיים. ב-1935 השיג את אישורו של שליט איראן רזא שאה פהלווי לבצע טיסות צילום לצורכי מחקר ומיפוי. אריך שמידט מת בשנת 1964 בסנטה ברברה, בקליפורניה. Time-Relations of Prehistoric Pottery Types in Southern Arizona, Anthropological Papers of the American Museum of Natural History 30, no. 5 (1928) Anatolia Through the Ages: Discoveries at the Alishar Mound, 1927-1929 (Chicago, IL: University of Chicago Press, 1931). Excavations at Tepe Hissar, Damghan (Philadelphia, PA: University of Pennsylvania Press, 1937). Flights Over Ancient Cities of Iran (Chicago, IL: University of Chicago Press, 1940). Persepolis I: Structures, Reliefs, Inscriptions (Chicago: University of Chicago Press,1953). Persepolis II: Contents of the Treasury and Other Discoveries (Chicago: University of Chicago Press, 1957). Persepolis III: The Royal Tombs and Other Monuments (Chicago: University of Chicago Press, 1970). The Treasury of Persepolis and Other Discoveries in the Homeland of the Achaemenians, OIC 21 (Chicago: University of Chicago Press, 1939); The Persian Expedition 1930-1939, and [catalog of expedition photographs], at the Oriental Institute website, Erich F. Schmidt Biography Oriental Institute Museum Archivist
וילארד ואן דייק

וילארד ואן דייק (באנגלית: Willard Van Dyke; ‏5 בדצמבר 1906 – 23 בינואר 1986) היה צלם ויוצר סרטים אמריקאי. ואן דייק גדל בחווה בדנוור, ועבר לקליפורניה כשהיה בן 28, שם למד צילום, תחילה מאביו, ומאוחר יותר נהיה שוליה של אדוארד וסטון. בשנת 1928 היה שותף להקמת "קבוצת F/64" ביחד עם אנסל אדמס, אדוארד וסטון ואימוג'ן קנינגהם. בשנת 1935 עזב את הקבוצה ועבר לניו יורק, שם עסק בקולנוע, והתמקד במצב החברתי. שמו נקשר במהירות אל תיעוד חברתי בארצות הברית. צילומיו, המתעדים קטיף שדות כותנה, מפעלי פלדה, ערים תעשייתיות וכן דיוקנאות של עובדי מפעל מובטלים ובני משפחותיהם סיפקו תיעוד של אותה תקופה, והיוו דוגמה לנצחיות של הקולנוע. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הפיק סרטי תעמולה עבור הממשלה האמריקאית. בשנת 1948 הפיק סרט תיעודי על חייו של מורו והצלם אדוארד וסטון. ואן דייק היה מנהל מחלקת הקולנוע של ה-MOMA מהשנים 1965 עד 1974. בשנת 1967 היה חבר בצוות השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-7. קבוצת F/64 מדיה וקבצים בנושא וילארד ואן דייק בוויקישיתוף וילארד ואן דייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וילארד ואן דייק, באתר AllMovie (באנגלית) וילארד ואן דייק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יורי צ'ייקה

יורי יאקובלביץ' צ'ייקה (ברוסית: Юрий Яковлевич Чайка; נולד ב-21 במאי 1951) הוא מדינאי ומשפטן רוסי. כיהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה (בשנים 2006–2020) וכשר המשפטים הרוסי (בשנים 1999–2006). בינואר 2020 מונה לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז. יורי צ'ייקה נולד במחוז חברובסק, בעיר ניקולאייבסק על אמור. ב-1976 סיים את לימודיו במכון המשפטים של סברדלובסק שב-1992 הפך לאקדמיה הממלכתית למשפטים של אוראל. מ-1976 צ'ייקה עבד באזור אוּסט-אוּדין, במחוז אירקוטסק במשרד התובע הכללי האזורי וכיהן גם כסגן התובע הכללי של אזור טולון במחוז אירקוטסק. בשנים 1979–1984 היה פרקליט לענייני תנועה והיה ראש מחלקת החקירות של הפרקליטות לענייני תחבורה במזרח סיביר. לאחר מכך הוא מונה לתפקידים שונים במערכת המשפטית במחוז. עם נפילת ברית המועצות מונה ב-1992 לתפקיד התובע הכללי המחוזי באירקוטסק עד 1995. בשנת 1995 הועבר למוסקבה ומונה לסגן התובע הכללי של הפדרציה הרוסית. הוא מונה לתפקיד זה על ידי יורי סקורטוב שלמד איתו במכון המשפטים ושהיה התובע הכללי. לאחר פיטוריו של סקורטוב, מאפריל עד אוגוסט 1999 היה ממלא מקום התובע הכללי הרוסי. מאוגוסט 1999 עד יוני 2006 היה שר המשפטים הרוסי, בממשלת פוטין הראשונה ובתקופת כהונתו כנשיא. מאז יוני 2006 הוא מכהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה, ומתוקף תפקידו זה הוא חבר במועצת הביטחון של רוסיה. ב-22 ביוני 2011 הוא מונה לכהונה שנייה של 5 שנים וב-15 ביוני 2016 מונה לכהונה שלישית נוספת. בינואר 2020 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז. יורי צ'ייקה נשוי ואב לשניים. הוענקו לו עיטורי ההצטיינות למען המולדת מדרגה השלישית והרביעית בשנת 2006 ובשנת 2011 בהתאמה. מדיה וקבצים בנושא יורי צ'ייקה בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית) יורי צ'ייקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
תומאס שפקוט

תומאס ויליאם שפקוט (באנגלית: Thomas William Shapcott; ‏ נולד ב-21 במרץ 1935 איפסוויץ') הוא משורר, סופר, מחזאי, מוציא לאור ופדגוג אוסטרלי. תומאס ויליאם שפסקוט נולד באיפסוויץ' במדינת קווינסלנד באוסטרליה. אחיו התאום נולד זמן קצר לפניו ביום הקודם. שפקוט למד יחד עם אחיו בבית הספר ביישוב ובגיל 15 הפסיק אותם על מנת שיעבוד בעסק הנהלת חשבונות של אביו. בגיל 26, בשנת 1961 הוסמך כמנהל חשבונות. בהמשך למד אמנויות באוניברסיטת קווינסלנד וסיים עם תואר בשנת 1967 בנעוריו נמשך לתחום המוזיקה - בעיקר להלחנה. הלחין כמה יצירות עד שגילה, לפי עדותו, כי מבלי משים עשה פלגיאט לפי יצירה קאמרית של ארנסט בלוך. אז החליט לעזוב את העיסוק הזה והתמחה בתחום ייעוץ המס שבו עבד כ-27 שנה. תומאס שפקרופט הצטיין בסופו של דבר כמשורר וכסופר. כתב כ15 קובצי שירים וששה רומנים. בזכות כתיבתו נבחר למלא תפקידים בכירים בצמרת חיי התרבות בארצו. במשך כ7 שנים כיהן כמנהל הנהלת המועצה האוסטרלית לספרות ובין השנים 1992–1997 היה מנהל מועצת הספר הלאומית של אוסטרליה. כמו כן לימד כפרופסור לכתיבה יצירתית באוניברסיטת אדלייד. 1961 פרס גרייס לוון לשירה, בשביל הקובץ "זמן על אש" 1967 פרס מייר לשירה אוסטרלית - בשביל "טעם של מי מלח" 1976 זכייה בתחרות לשירה "ממוריאל סי. ג'יי. דניס", המסגרת הפתוחה, עם "חמשת החושים" 1978 הפרס אוסטרליה-קנדה לספרות 1989 עיטור מסדר אוסטרליה עם דרגת קצין AO 1989 "זר הזהב" של "ערבי השירה" בסטרוגה, מקדוניה. 1996 פרס ווזלי מישל רייט לשירה 1996 פרס מיוחד לספרות של ראש ממשלת מדינת ניו סאות' ויילס 2000 פרס פטריק וייט לספרות 2005 מלגת הרולד ווייט דוקטור לספרות לשם כבוד של אוניברסיטת מקוארי Macquarie קובצי שירים: Time on Fire (זמן על אש) The Mankind Thing Shabbytown Calendar (לוח שנה) In the Beginning (בראשית) Chekhov's Mongoose Spirit Wrestlers (מתאבקי הרוח) רומנים White Stag of Exile (סוס לבן של הגלות) - על חיי קארוי פולסקי Mona's Gift (המתנה של מונה) תומאס שפקוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) תומאס שפקוט, באתר Discogs (באנגלית) W. Wilde - Australian Poets and their Works,, Oxford University Press, 1996 (ו. ויילד - משוררים אוסטרלים ויצירותיהם, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1996 3Jason Steger, Best wishes from Patrick White: $20,000 prize for a man of letters, Sydney Morning Herald, 11 November 2000, p.5 (ג'ייסון סטגר - מיטב הברכות מפטריק וייט: 20,000 דולר לאיש ספרות, בעיתון "סידני מורנינג הראלד", 11 בנובמבר 2000 ע'5) The Age, Easter Edition 25–26 March 2005, Review, p. 16 (רווייו ב"ד'י אייג'", מהדורת פסחא, 25 - 26 במרץ 2005, ע'16)