laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרמת משקולות בישראל

לאורך השנים ספורטאים ישראליים הצליחו להגיע להישגים מסוימים בענף הרמת המשקולות. נציגי ישראל השתתפו בכמה משחקים אולימפיים בתחרויות הרמת משקולות. בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972 נרצחו מרימי המשקולות יוסף רומנו וזאב פרידמן וכן שופט הרמת המשקולות יעקב שפרינגר, שהיו חלק ממשלחת ישראל לאולימפיאדה. באולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע אדוארד וייץ למקום החמישי, וזה היה המקום הכי גבוה בתולדות ישראל בתחרויות הרמת משקולות במשחקים האולימפיים. וייץ גם השתתף באליפות אסיה בהרמת משקולות, שנערכה בבנגקוק 1976 וזכה בשתי מדליות זהב בדחיקה ובקרב 2. נציגי ישראל במשחקי אסיה זכו במדליות כסף וארד בהרמת משקולות. באליפות אירופה לשנת 2019 זכתה ניקול רובנוביץ' במדליית ארד. באליפות זו גם נשברו שלושה שיאים לאומיים על ידי שרית קלו ושלושה שיאים לאומיים נוספים נשברו על ידי דוד ליטבינוב. בספטמבר 2023 השתתפה נבחרת ישראלית באליפות העולם בערב הסעודית. בפברואר 2024 סיליה גולד זכתה במדליית כסף בדחיקה באליפות אירופה שהתרחשה בסופיה שבבולגריה, זאת לאחר ששברה שני שיאים ישראליים. בסך הכל ספורטאי ישראל זכו באליפויות אירופה ב-3 מדליות (1 כסף ו-2 ארד). באליפויות עולם טרם היו זכיות. הארגון היציג של הענף בישראל הוא איגוד הרמת המשקולות בישראל. הארגון מפעיל מרכזי אימון בירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע, אשדוד, הרצליה ועוד. האיגוד הוקם ב-1995 ותקציבו (נכון ל-2022) עומד על כ-1.2 מיליון ש"ח. נכון ל־2024 יושב ראש האיגוד הוא אורן שי. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הרמת המשקולות בישראל אורן אהרוני, הרמת משקולות: 3 שיאי ישראל לליטבינוב, באתר ynet, 12 באפריל 2019 אורן אהרוני, הרמת משקולות: שלושה שיאי ישראל חדשים, באתר ynet, 9 באפריל 2019 אורן אהרוני, נורמליזציה? ארבעה ישראלים ישתתפו בתחרות יוקרתית בערב הסעודית | פרסום ראשון, באתר ישראל היום, 6 בספטמבר 2023 יש מדליה: סיליה גולד סגנית אלופת אירופה בהרמת משקולות | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-02-17 מרכזי אימון הרמת משקולות אולימפי בישראל - איגוד הרמת משקולות בישראל, באתר www.lifting.co.il איגוד הרמת משקולות בישראל (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
ליבליך

האם התכוונתם ל... איירין ליבליך – אמנית יהודיה-פולניה אליאב ליבליך – משפטן ישראלי, בנה של עמיה ליבליך עמיה ליבליך – פסיכולוגית ישראלית
שטייר

שטייר (בגרמנית: ‏Steyr‏Ⓘ‏) היא עיר במדינה הפדרלית אוסטריה עילית שבאוסטריה. היא שוכנת במקום שבו מתמזגים הנהרות שטייר ואֵנְס. אוכלוסייתה מונה 38,331 תושבים, נכון לשנת 2018. העיר סובלת מהגירה שלילית של תושבים לווינה. מקום התמזגות שני הנהרות הוא מקום אטרקטיבי מאוד ומעליו נמצאת הטירה הבבנברגית "למברג" (Lemberg) וכנסיית סנקט מיכאל (St. Michael) . לעיר היסטוריה מפוארת של מרכז תעשייתי והיא נתנה את שמה לתאגידים תעשייתיים רבים, בהם שטייר דיימלר פוך. בעיר נמצא גם מוזיאון התעשייה אינדוסטריאלה ארבייטסוולט (Industrielle Arbeitswelt) . מרכזה ההיסטורי של העיר נשתמר בצורה מעולה ונחשב לאטרקציה תיירותית. בכל יום שבת בשעה שתיים יוצא סיור מודרך מבית העירייה. הסיור עובר ליד הבניינים ההיסטוריים של העיר, הסמטאות הצרות, ומסתיים בטירת למברג. בעיר ובסביבתה ישנם מסעדות, נופים, ומוזיאונים. טירת למברג נהר אנס כנסיית סנט מייקל מוזיאון ארבייטסוולט בתים מן הסגנון הגותי המוקדם בחלקה העתיק של העיר סטיר בחורף "Bummerlhaus" במרכז העיר מדרגות מאיירות לשטייר יש 4 ערים תאומות: הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית ארצות הברית קטרינג, אוהיו, ארצות הברית גרמניה פלאואן, גרמניה (מ־1970) איטליה סן בנדטו דל טרונטו, איטליה אתר האינטרנט הרשמי של שטייר שטייר (אוסטריה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בראצ'ולה

בראצ'ולה לפעמים בראשולה (באיטלקית: Braciola) עשוי להתייחס למספר מנות נפרדות במטבח האיטלקי. ידוע גם בשם brageole, שהיא מנה של המטבח הקולינרי הצרפתי. זהו מרכיב קלאסי של המקארונדה מסט. בראצ'ולה עשוי להתייחס למאכל איטלקי המורכב מפרוסות בשר המטוגנות במחבת או בגריל, לעיתים קרובות במיץ שלהן או בכמות קטנה של שמן זית. הם שונים מה"פטינה" החתוך עדין יותר (פרוסות קטנות/דקות), שלעולם אין בהן עצם ובדרך כלל הגרסה הצרפתית, ברז'ול, עשויה מגליל בשר, בעצם קציצות צ'אק בקר, מתובלות בפנים בשום, פטרוזיליה, מלח ופלפל. הבשר מטוגן בדרך כלל במחבת או בגריל. במטבח הסיציליאני, במטבח האיטלקי-אמריקאי ובמטבח האוסטרלי האיטלקי, בראצ'ולה (ברבים braciole) הם פרוסות דקות של בשר (בדרך כלל חזיר, עוף, בקר או דג חרב) המגולגלות כרולדה (קטגוריה זו של מזון מגולגל ידועה בשם involtini באיטלקית) עם גבינה ופירורי לחם ומטוגנים. בסיציליאנית קוראים למנה הזו גם ברוּצ'וּלוּני (bruciuluni). ניתן לבשל ברצ'ולה יחד עם כדורי בשר וסאלסיצ'ה ברוטב ראגו או רוטב עגבניות נפוליטני, שיש המכנים סארסה או סוקו (בסיציליאנית), או רוטב יום ראשון באזורים מסוימים בצפון מזרח ארצות הברית. ניתן להכין אותו גם ללא רוטב עגבניות. קיימות וריאציות רבות של המתכון, כולל וריאציות של גבינה ותוספת של ירקות, כגון חצילים. ברצ'ולה לא נאכל רק כמנה עיקרית, אלא גם כתוספת בארוחת הערב, או בכריך בצהריים. לאחר מילוי וגלגול, לרוב קושרים את הברציולה בחוט או הוא מוצמד בקיסמי עץ כדי להחזיק את המלית. לאחר הטיגון במחבת עד להשחמה, מניחים את גלילי הבשר לתוך הרוטב לסיום הבישול, עדיין מאובטחים בחוט או בקיסמים. Braciolone פארסו מאגרו רולאד סלטימבוקה סקאלופינה מדיה וקבצים בנושא בראצ'ולה בוויקישיתוף "Braciola: definizioni, etimologia e citazioni nel Vocabolario Treccani". Treccani.it. נבדק ב-2013-08-17.
אלן רנקין קופ

אלן רנקין קופ, באנגלית: Ellen Rankin Copp (4 באוגוסט 1853 – 8 באוגוסט 1901), נקראה גם אלן האוזר רנקין, הייתה פסלת אמריקאית. עבודותיה הוצגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו ב-1893. אלן האוזר רנקין נולדה באטלנטה, אילינוי, בתם של ד"ר אנדרו קמפבל רנקין וסוזנה רוש האוזר רנקין. אביה היה רופא ששימש כמנתח צבאי במלחמת האזרחים האמריקאית. בשנת 1888 אלן החלה ללמוד כסטודנטית במכון לאמנות של שיקגו בשנות השלושים לחייה לאחר כמה שנים בהוראה. במכון לאמנות למדה אצל לורדו טאפט, כאחת מעוזריו הסטודנטיות שלו שכונו "הארנבים לבנים". בשנת 1890, אלן רנקין קופ זכתה במדליה הראשונה לפיסול שהוענקה על ידי המכון לאמנות של שיקגו. היא יצרה את "אמהות" עבור בניין אילינוי, ואת "פלא" עבור בניין הוואי, שניהם בתערוכה הקולומביאנית העולמית ב-1893. הפסל של פלה בגובה 8 מטר הועלה כ"פסל הגדול ביותר שנעשה על ידי אישה". ארבע יצירות נוספות של קופ הוצגו בתערוכה: דיוקן תבליט ברונזה של הרייט מונרו, המוצג בארמון של אמנות; דיוקן תבליט ברונזה של ברטה פאלמר, בספריית בניין האישה; ושתי עבודות קטנות יותר בתוך בניין אילינוי. לאחר התערוכה, קופ לקחה את בנה לאירופה, והמשיכה ללימודי אמנות במינכן; היא הציגה שם את פסל "כוח האומות" שלה ב-1895. קופ יצרה פסלי דיוקן של תושבי שיקגו מפורסמים, וכן פס שלו הכומר רנקין, עבור העיר ריפלי, אוהיו. ב-1896 היא הגישה הצעה שאפתנית לאנדרטה למלחמה בטקסס. אלן האוזר רנקין נישאה לוויליאם ה. קופ ב-1874. נולדו להם חמישה בנים; ארבעה מתו בינקותם. אלן רנקין השאירה את ויליאם קופ בבית כשלקחה את בנם לאירופה, והחלה להשתמש בשמה מלפני הנשואים. בשנת 1897, בעלה ויליאם קופ, שהיה מובטל, תקף את הוריה ואחותה של אלן בסכין גילוח ובאקדח. גרונו של אביה נחתך, וקופ נורה, אך לא היו הרוגים. בנם שנותר בחיים יו דירבורן קופ (1878–1956), שנקרא יו דואק רנקין לאחר שהוריו נפרדו, הפך גם הוא לאמן, הידוע בעיקר כמאייר מדע בדיוני. אלן רנקין קופ נפטרה ב-1901, בת 48 שנים. מדיה וקבצים בנושא אלן רנקין קופ בוויקישיתוף אלן רנקין קופ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Mrs. Ellen Rankin Copp" Woman of the Century Campbell's Illustrated Monthly, 1893. (באנגלית) Allen Stuart Weller, Lorado Taft: The Chicago Years, University of Illinois Press, 2014-10-15, ISBN 978-0-252-09646-4. (באנגלית) The National Cyclopaedia of American Biography, J.T. White, 1898. (באנגלית) John Joseph Flinn, Official Guide to the World's Columbian Exposition ..., Columbian Guide Company, 1893. (באנגלית) "Catharine Coles' Columbian Correspondence 1893". The Times-Picayune. 1893-07-01. p. 3. נבדק ב-2024-02-25. International Women Sculptors: 1893 Exposition--P. 1, arcadiasystems.org The National Magazine: An Illustrated Monthly, Bostonian Publishing Company, 1897. (באנגלית) "For the Texan Heroes" "Chicago Boy Abroad" "To Slay a Family"
פיקאטה

פיקאטה (באיטלקית: Piccata), לעיתים מאוית picatta מחוץ לאיטליה, הוא מאכל איטלקי ואיטלקי-אמריקאי של בשר. זהו מאכל בשר דק מצופה בקמח, מטוגן במחבת ברוטב של מיץ לימון, חמאה, פטרוזיליה, ולעיתים קרובות צלפים. במטבח האיטלקי מכינים פיקאטה מבשר עגל (piccata di vitello al limone - "פיקטה עגל בלימון"), בעוד שבמטבח האיטלקי-אמריקאי, חזה עוף נפוץ יותר. מנה דומה, pesce spada con capperi e limone, עשויה מדג חרב לימון וצלפים. פיקאטה, החלק הפסיבי בעבר של המילה piccare, פירושה מילולית, בשר מתובל או משוטח. הבשר נחתך לפרוסות דקות ומשטחים את הפרוסות לעובי אחיד בעזרת פטיש שניצלים או משטח איטלקי. מתבלים ומטגנים אותן בקמח לפני השחמה בחמאה או בשמן זית. הרוטב נעשה באמצעות מחבת. מוסיפים מיץ לימון ויין לבן או ציר עוף ומצמצמים. פטרוזיליה קצוצה ולעיתים קרובות צלפים מוספים לרוטב ולפעמים גם שאלוט או שום. לאחר הצמצום מוסיפים חתיכת חמאה לסיום הרוטב. לעיתים קרובות מקשטים את המנה בפרוסות לימון. בארצות הברית, המאכל מוגש בדרך כלל עם ירק או עמילן כלשהו, כגון פסטה, פולנטה או אורז. באיטליה, פיקאטה עגל היא מנה שנייה (מנה עיקרית) והיא תוגש לאחר מנת הפסטה (או עמילן אחר). ביפן, פיקאטה עשוי בדרך כלל מבשר חזיר ללא לימון. תחילה מתבלים אותו במלח בישול ובפלפל שחור, אחר כך מצפים אותו בקמח ומטגנים אותו בביצה טרופה, לעיתים קרובות הקמח מעורבב עם פרמזן או גבינה דומה. פיקאטה עגל דג חרב ברוטב פיקאטה סטן פיקאטה בראצ'ולה פיציולה עוף צרפתי רשימת מנות עוף רשימת מנות עגל סלטימבוקה סקאלופינה מדיה וקבצים בנושא פיקאטה בוויקישיתוף "piccata". Treccani Encyclopedia (באיטלקית). נבדק ב-2023-12-08. "Ricetta Piccata di vitello al limone - RicetteMania". www.RicetteMania.it. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Del Conte, Anna (2013). Gastronomy of Italy: Revised Edition. ISBN 978-1862056589. "Pesce spada con capperi e limone". Academia Barilla - l’arte della gastronomia italiana. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Galarza, G. Daniela (12 במאי 2022). "Chicken piccata is saucy, speedy and works with a mushroom swap". {{cite web}}: (עזרה) "Quick And Simple Chicken Piccata". Perdue.com. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
יו דואק רנקין

יו דואק רנקין, באנגלית: Hugh Doak Rankin (2 ביולי 1878 - 3 בינואר 1956) היה אמן אמריקאי שאייר את מגזין המדע הבדיוני Weird Tales בשנות ה-20 וה-30. יו קופ נולד בלודה, אילינוי, בנם היחיד שנותר בחיים של ויליאם קופ ואלן רנקין קופ. אמו הייתה פסלת. כשהוריו נפרדו, אלן ויו נסעו לגור במינכן וללמוד אמנות. ב-28 ביוני 1897, אביו הלך לבית אשתו כדי לגרום לה לחתום על מסמך המאשר את פיוסם. לאחר מכן הוא תקף את משפחתה של אשתו בסכין גילוח ובאקדח. סבו ואמו של רנקין נפצעו באירוע. המשטרה התערבה ועצרה את קופ. לאחר אירוע זה, יו קופ התרחק ממשפחת אביו ושינה את שמו ליו דואק רנקין. הוא שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. יו קופ התחיל מוקדם להציג כאמן - בהיותו נער, פסל הפאנל שלו של "המירוץ" סוסים דוהרים דרך משוכות הוצג בחדר הילדים של בניין הנשים בתערוכה העולמית בשיקגו ב-1893. לאחר התערוכה, הוא קיבל 300 דולר להמשך לימודי האמנות שלו. כבוגר, יו רנקין יצר איורים לעיתונים באוהיו ובשיקגו, לפני מלחמת העולם הראשונה. הוא נודע בעיקר בזכות השערים ואיורים למגזין ל-Werd Tales החל משנת 1927. לפעמים הוא חתם על עבודתו "ה.ר". או השתמש בשמו האמצעי - דואק. הוא אייר יצירות של סופרים אמריקאים. עיקר יצירותיו של רנקין הייתה כמאייר לשערים של סיפורי מדע בדיוני. סגנונו של רנקין כונה "עבודת אר-דקו מוזרה, דמיונית - כמעט מופשטת " שנים רבות לאחר מכן. הוא גם תרם לצעצוע לילדים, "Ziggity-zoo", שכלל "רישומים של חיות עם ראשים מתחלפים". לאחר מות אימו, הוא התגורר בשיקגו עם סבתו מצד אמו, סוזנה רנקין, ואחותה של אמו, לואיזה, ובעלה פול אי. הרמס, הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם הוא נפטר בשנת 1956. הוא היה בן 77 שנים. כותיק מלחמת העולם הראשונה, שרידיו נקברו בבית הקברות הלאומי פורט רוזקרנס בסן דייגו. שמו נוסף גם למצבה של אמו במחוז לוגן, אילינוי. מדיה וקבצים בנושא יו דואק רנקין בוויקישיתוף יו דואק רנקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי יו דואק רנקין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) "Mrs. Ellen Rankin Copp" "Chicago Boy Abroad" "To Slay a Family". Chicago Tribune. 1897-06-29. p. 1. נבדק ב-2024-02-25. Catalog, www.pulpartists.com Campbell's Illustrated Monthly, 1893. (באנגלית) Bertha Johnston, E. Lyell Earle, The Kindergarten-primary Magazine, 1893. (באנגלית) Summary Bibliography: Hugh Rankin, isfdb.org Richard W. Gombert, World Wrecker: An Annotated Bibliography of Edmond Hamilton, Wildside Press LLC, 2009-10-01, ISBN 978-1-4344-5726-4. (באנגלית) Everett Franklin Bleiler, Science-fiction, the Early Years: A Full Description of More Than 3,000 Science-fiction Stories from Earliest Times to the Appearance of the Genre Magazines in 1930 : with Author, Title, and Motif Indexes, Kent State University Press, 1990, ISBN 978-0-87338-416-2. (באנגלית) Playboy Article, www.shawnnacol.com
אולנדורף

אולנדורף הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אדוארד אולנדורף (אנ') (Ullendorff‏; 2011–1920) – בלשן שפות שמיות יהודי-בריטי יליד גרמניה אוטו אולנדורף (Ohlendorf‏; 1907–1951) – ראש אגף שירותי ביטחון הפנים של המשרד הראשי לביטחון הרייך, פושע מלחמה נאצי פרנץ אולנדורף (Ollendorff‏; 1900–1981) – פיזיקאי, ממקימי הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון וחתן פרס ישראל
אלינה סירלה

אֶלִינַה סִירָלָה (בפינית: Elina Siirala) היא זמרת סופרן פינית, סולנית להקות המטאל הסימפוני Angel Nation (במקור: EnkElination) ו-Leaves' Eyes. אלינה סירלה נולדה ב-27 באוקטובר בהלסינקי, פינלנד. היא השלימה תואר ראשון בזמרה קלאסית ואופרה וב-2008 עברה ללונדון ללמוד זמרה מודרנית. ב-2011 הקימה להקת מטאל מלודי בשם EnkElination, בפינית: "אומת המלאכים" (enkeli = "מלאך"), וכן משחק מילים על שמה, שנמצא בתוך המילה EnkElination. ב-2016 שינתה הלהקה את שמה לשם באנגלית: Angel Nation. הלהקה שימשה להקת חימום למספר להקות גדולות וניגנה במספר הופעות ופסטיבלים, כולל ב-Bloodstock Open Air ב-2014 ו-Dames of Darkness ב-2015. בהופעות אלו היא לכדה את עינה של להקת Leaves' Eyes שחיפשה מחליפה לליב קריסטין שעזבה את הלהקה ב-2016, והיא החליטה לצרף את סירלה ללהקה. ב-2016 הצטרפה סירלה ל-Leaves' Eyes ובין השאר הופיעה עימה במספר מסעי הופעות בין-לאומיים. מדיה וקבצים בנושא אלינה סירלה בוויקישיתוף פרופילים אלינה סירלה, ברשת החברתית פייסבוק אלינה סירלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלינה סירלה, ברשת החברתית אינסטגרם אלינה סירלה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלינה סירלה, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) אלינה סירלה, באתר Discogs (באנגלית) ראיונות S2-83 Elina Siirala, סרטון בערוץ "The Rosie and Bill Show", באתר יוטיוב (אורך: 26:36) דוגמאות לוידאו-קליפים ביוטיוב LEAVES' EYES - Sign Of The Dragonhead (2017) // Official Music Video // AFM Records, סרטון בערוץ "AFM Records", באתר יוטיוב (אורך: 04:35) LEAVES' EYES - Chain Of The Golden Horn (2020) // Official Music Video // AFM Records, סרטון בערוץ "AFM Records", באתר יוטיוב (אורך: 04:28) LEAVES' EYES - War Of Kings (2020) // Official Music Video // AFM Records, סרטון בערוץ "AFM Records", באתר יוטיוב (אורך: 04:39) LEAVES' EYES - Blazing Waters (2021) // Official Music Video // AFM Records, סרטון בערוץ "AFM Records", באתר יוטיוב (אורך: 06:59) "Leaves' Eyes – Official Website » ORDEN OGAN feat. Elina Siirala". ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נראידה

במיתולוגיה היוונית, הנֶרֵאִידוֹת (ביוונית עתיקה: Νηρηΐδες, בנותיו של נֶרֵאוּס) הן 50 נימפות ים, בנותיהם של נֶרֵאוּס ודוֹרִיס האוקיינידית ואחיותיו של נֶרִיטֵס. לעיתים קרובות הן ליוו את פוסידון, אל הים ולעיתים הן יכולות להיות ידידותיות ומועילות למלחים (כמו הארגונאוטים בחיפוש אחר גיזת הזהב). הנראידות סימלו את כל מה שיפה ואדיב בים. קולותיהן המתנגנים שרו כשהן רקדו סביב אביהם. הן מיוצגות כנשים יפות, עטורות בענפי אלמוגים אדומים ולבושות בגלימות משי לבנות מעוטרות בזהב. נימפות אלו קשורות במיוחד לים האגאי, שם הן שכנו עם אביהן נראוס במעמקים בתוך ארמון מוזהב. הבולטות שבהן הם תטיס, אשתו של פלאוס ואמו של אכילס; אמפיטריטה, אשתו של פוסידון ואמו של טריטון; גלתיאה, עניין האהבה לשווא של הקיקלופ פוליפמוס, ולבסוף, פְּסַמַתֵה שהפכה לאמו של פוֹקוּס על ידי המלך איאקוס מאגינה, ותיאוקלימנוס ותיאונו על ידי פרוטאוס. באיליאדה ה-18 של הומרוס, כאשר תטיס זועקת באהדה על צערו של אכילס על פאטרוקלוס ההרוג, מופיעות אחיותיה. ארבע מאחיותיה, קִימוֹדוֹקֵה, תָאֵלְיַה, נֶסֵאַה וסְפִּיוֹ היו גם הם בין הנימפות ברכבת קִירֵנֵה. מאוחר יותר, ארבע אלו, יחד עם אחיותיהן האחרות תטיס, מֶלִיטֵה ופָּנוֹפֵּה, הצליחו לעזור לגיבור איניאס וצוותו במהלך סערה. באחד החשבונות התפארה קסיופאה, מלכת אתיופיה שבתה אנדרומדה יפה יותר מהנראידות, שזעמו מהטענה. פוסידון, מתוך אהדה אליהן, שלח מבול ומפלצת ים לארץ האתיופים, ודרש גם את הקרבת הנסיכה. אמרו שגם אלות הים הללו חושפות לבני אדם את המסתורין של דיוניסוס ופרספונה. רשימה זו מתואמת מארבעה מקורות: האיליאדה של הומרוס (המחצית השנייה של המאה ה-8 לפנה"ס), התאוגוניה של הסיודוס (המאה ה-8 לפנה"ס), הביבליותקה של אפולודורוס (המאה ה-1 או ה-2 לספירה) והאגדות של היגינוס (אנ') (64 לפנה"ס לערך – 17 לספירה). בגלל זה, המספר הכולל של השמות עולה על חמישים. אודורה מוזכרת בפרסי ג'קסון והאולימפיים בספרים הראשון והשישי. אחד מהירחים של נפטון נקרא על שמן בשם נראיד. מדיה וקבצים בנושא נראידה בוויקישיתוף קלאודיוס איליאנוס, על טבע החיות 14.28 ג'רמי מקינרני, "נראידות, מושבות ומקורות איסגוריה." חופש הביטוי בעת יוון הקלאסית: 21-40. קוד מזהה בין-לאומי: 978-90-474-0568-9.. הנראידות, באתר תאואי (באנגלית) הומרוס, איליאדה, 18.39-51. ורגיליוס, גאורגיקה ורגיליוס, אינאיס אפולודורוס, ביבליותקה, 2.4.3; היגינוס סיפורים 64, אסטרונומי 2.10, עם אוריפידס וסופוקלס בסמכות אובידיוס מזמורים יתומים 24.10 קארוי קרניי (1951), לונדון. תמזה והדסון. הסיודוס, תאוגוניה: 240-262. אפולודורוס, ביבליותקה, 1.2.7. היגינוס, הקדמה לאגדות אפולודורוס, 1.2.2 ו-1.4.5. הסיודוס, תאוגוניה, 349-361; אפולודורוס, 1.2.2. ורגיליוס, גאורגיקה, 4.341; נונוס, דיוניסיאקה, 41.153. נונוס, דיוניסיאקה, 26.335. הסיודוס, תאוגוניה, 349-361; ההמנון ההומרי לדמטר, 418-423. ורגיליוס, גאורגיקה, 4.341. הסיודוס, תאוגוניה, 349-361; היגינוס, אגדות, 156; יואנס צצס, חיליאדות, 4.19.359. הסיודוס, תאוגוניה, 349-361. היגינוס, אגדות, 275.6; אומלוס, fr. 1 פאולר (פאוסניאס, 2.1.1).
טוביה בסקינד

טוביה בסקינד (נולד ב-21 בפברואר 1963) הוא סופר ועיתונאי לשעבר. בסקינד גדל בשכונת נוה שאנן בחיפה, למד בתיכון עירוני ג' והיה חבר בתנועת המחנות העולים. החל את שירותו הצבאי בגרעין נח"ל לקיבוץ אילות ובהמשך שירת בחיל האוויר. נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר כיום בנס ציונה. ראשית עבודתו העיתונאית של בסקינד הייתה ברשת שוקן. מקום עבודתו הראשון היה במקומון כלבו, תחילה ככתב ספורט ובהמשך ככתב חדשות. במקביל עבד גם בחדשות הספורט. ב-1986 עבר לירושלים ועבד במשך שנתיים במקומון כל העיר. ב-1988 עבד בעל המשמר ובין תחומי הכיסוי שלו היו: האינתיפאדה במזרח ירושלים, חרדים, תנועות מחאה, רשות השידור ופלילים. עם סיום לימודיו במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית לקח פסק זמן מהעיתונות, עבר להתגורר באילת ועבד בהדרכת טיולים בסיני ובמצרים. בתחילת שנות ה-90 התגורר בניו יורק ועבד בעיתון ישראל שלנו. עם חזרתו לישראל עבד תקופה קצרה כעורך בדסק הכלכלי בעיתון חדשות לאחר מכן היה עורך מדור הספורט במקומון כלבו. תפקידו האחרון ברשת שוקן היה סגן עורך במקומון ערים. תפקידו הבא היה בקבוצת ידיעות אחרונות בעיתון הנוער ראש אחד, שם שימש בתפקידי עריכה שונים. החל מ-1996 ועד 2004 היה עורך חדשות בדסק החדשות של מעריב. עוסק בצלילה כתחביב ובעבר ערך את מגזין הצלילה ים. היה שותף, יחד עם אילן ורד, לכתיבת מדריך הצלילה לאתרי הים האדום. המדריך כולל 120 אתרי צלילה מאילת ועד Rocky Island. ב-2004 החל לעבוד בשירותי בריאות כללית, תחילה כעורך העיתון של הקופה ובהמשך כמנהל התוכן של אתר האינטרנט של כללית. כיום הוא עובד בחטיבת מערכות מידע ודיגיטל של הארגון. ב-2020 פרסם את ספרו הראשון - מועדון הלבבות החולמים. הספר יצא בהוצאת שיח והודות למימון המונים בהדסטארט. הספר הופיע ברשימת הספרים המומלצים של מבקרי הספרים (טבלת המבקרים) שפורסמה בהארץ ב-25 בספטמבר 2020. באוקטובר 2020 הגיש תביעה לשון הרע נגד גאולה עמיר, אמו של יגאל עמיר, לאחר שכינתה אותו "נאצי", כאשר כתבה: "אתה ודומיך מזכירים את הנ... בגרמניה ובכל אירופה". ב-29 בנובמבר 2022 זכה בסקינד בתביעה ובית המשפט פסק כי עמיר תשלם לו 40,000 שקלים. טוביה בסקינד, חשבון בפייסבוק צור ארליך, ‏ביקורת על ספרו של טוביה בסקינד, מועדון הלבבות החולמים , בעיתון מקור ראשון טוביה בסקינד ודודו ורד, המדריך לים האדום 120 אתרי צלילה מאילת ועד Rocky Island מאגר כתבות מאת טוביה בסקינד בארכיון העיתונות של הספרייה הלאומית מאגר כתבות מאת טוביה בסקינד באתר העוקץ ליאת בר סתו, ‏תביעת לשון הרע הוגשה נגד גאולה עמיר, באתר ‏מאקו‏ אורן פרסיקו, גאולה עמיר תשלם לטוביה בסקינד 40,000 שקלים, באתר העין השביעית
פלאפה (רוטב תיבול)

פלאפה (בפיליפינית: Palapa) הוא רוטב תיבול פיליפיני מתוק ומתובל. הפלאפה מורכב מבצל ירוק קצוץ דק (Sakurab), זנגביל כתוש (luya pagirison), כורכום (kalawag), פלפל צ'ילי (luya tiduk), וקוקוס קלוי מגורר (niog). מקורו באנשי המרנאו (אנ') של לנאו דל סור (אנ'). המרכיבים מעורבבים יחד ומבשלים קצרות או מבושלים עד שהם מעט יבשים. הוא מאוחסן מיד בצנצנות אטומות (garapon) לאחר הבישול. ניתן להשתמש בו כמרכיב במנות מסוימות (בעיקר ב-Piaparan - מנת עוף פיליפינית) או להשתמש בו כרוטב תיבול לאחר הקפצה קצרה של המזון (בדרך כלל עם כף חלב מרוכז). פלאפה אפשר לאכול טרי גם כרוטב לסלט. פלאפה הוא סמל תרבותי חשוב של אנשי המרנאו ומהווה מלווה בכל מקום בכל ארוחה. רטבי תיבול פיליפינים באגונג רשימת רטבי תיבול סמבל Taba ng talangka - משחת תיבול ממאכלי ים Polistico, Edgie. "Palapa". Philippine Food Illustrated. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) Santos, Kara (27 בספטמבר 2018). "Home > Life Maranao condiment 'palapa' offers recipe for hope". ABS-CBN News. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite news}}: (עזרה) Morocco, Chris. "This Condiment Is Sweet, Spicy, Garlicky and Just Ridiculously Good". Healthyish. Bon Appétit. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה)
טל מאיר

טל מאיר (נולדה ב-1983) היא עיתונאית, פובליציסטית ומגישת טלוויזיה ישראלית. מגישה את תוכנית 'ישראל הבוקר' בערוץ עכשיו 14 לצד שי גולדן. בעבר הגישה את תוכנית "חדשות הלילה". מאיר נולדה וגדלה בקרני שומרון למשפחה דתית לאומית. נכדתם של ליאון ושולמית רויטמן מגיבורי המחתרת היהודית צרפתית. אחי-סבה הוא פאול רויטמן. מאיר עשתה שירות לאומי במשך כשנתיים. לאחר מכן הייתה שליחת הסוכנות היהודית בדרום אפריקה ובאנגליה מטעם "הסמינרים הציוניים" ומדריכה ביד יצחק בן-צבי. מאיר למדה לתואר ראשון בגאוגרפיה ואיכות הסביבה באוניברסיטת תל אביב, וקיבלה תעודה בתקשורת מבית ספר כותרת בשילוב אוניברסיטת תל אביב ולאחריה הצטרפה לעולם התקשורת. ב-2007 עבדה בערוץ 10 כתחקירנית בתוכנית חמש עם רפי רשף. ב-2008 עבדה כתחקירנית בתוכנית "הבוקר של קשת", בהגשת אורן וייגנפלד ולינוי בר גפן בזכיינית המתחרה "קשת" במסגרת שידורי ערוץ 2. ב-2009 עבדה כרכזת מערכת בתוכנית האקטואליה "סטטוס" בערוץ 3 בכבלים בהגשת עידן קוולר וקרנית גולדווסר. ב-2011 החלה לשמש כתבת במדור יהדות של אתר ynet. היא שימשה כתבת במגזין "פנימה". מאיר התנדבה במשך חמש שנים במגן דוד אדום ובאיל"ן שלוש שנים. בשנת 2014 נמנתה מאיר על מקימי ערוץ 20. היא החלה כמנהלת לוח שידורים ורכזת תוכן בערוץ ולאחר מכן כתבת התיישבות. בהמשך הגישה את התוכנית "עכשיו בוקר" ושימשה מגישה מחליפה בתוכניות אקטואליה בהן "זמן כנסת" "עכשו לילה" ומהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 20. עם מעבר הערוץ לאפיק 14, הגישה את התוכנית "שלוש" ואת התוכנית "שבע" לצדו של יעקב ברדוגו. כיום היא מגישה בערוץ את תוכנית האקטואליה "ישראל הבוקר" לצדו של שי גולדן. היא מפרסמת מאמרי דעה באתר ערוץ 7. מאיר נשואה לאיש קבע אם לחמישה ומתגוררת ביקיר. מדיה וקבצים בנושא טל מאיר בוויקישיתוף טל מאיר, ברשת החברתית פייסבוק טל מאיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טל מאיר, ברשת החברתית אינסטגרם מורן קורס, "ואז אמרתי 'אני עוזבת. לא ממשיכה יותר'": טל מאיר על החיים מאחורי עולם התקשורת, בערוץ הידברות, 16 ביולי 2024 ציוץ של טל מאיר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 באפריל 2023 מאמרי דעה של טל מאיר בערוץ 7, באתר ערוץ 7 עכשיו 14 תרבות ובידור, "שנים ללא שינה רצופה": טל מאיר מפרגנת לבעלה שסיים קורס פו"ם, באתר עכשיו 14, 5 בינואר 2023
הגרנדינים

הגרנדינים (באנגלית: Grenadines; "הגרנדינס") היא שרשרת של 600 איים באיי וינדווארד שבאנטילים הקטנים בים הקריבי. רובם נכללים במדינת סנט וינסנט והגרנדינים ומיעוטם, בחלק הדרומי של השרשרת, במדינת גרנדה. האי יאנג (Young Island) בקיה (Bequia) שטח: 18 קמ"ר. פטיט נוויס (Petite Nevis) קווטרה (Quatre) בטוויה (Bettowia) באליקו (Baliceaux) מוסטיק (Mustique) - בלתי מיושב. פטיט מוסטיק (Mustique) סאבאן (Savan) פטיט קנואן (Petite Canouan) קנואן (Canouan) מייריאו (Mayreau) הטואגו קיז (Tobago Cays) האי יוניון פטיט סנט וינסנט (Petit Saint Vincent) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב האי פאלם (Palm) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב. קאריקו (Carriacou) מצוי בגרנדה. שטח האי 27.5 קמ"ר, ובבירתו הילסבורו מתגוררים כ־7,400 תושבים. פטיט מרטיניק חלק מגרנדה. שטחו 3.7 קמ"ר ובבירתו נורת' וילאג' מתגוררים 550 תושבים. האיים הבאים המצויים בגרנדה אינם מיושבים: סאלינה - שטחו 0.3 קמ"ר. פריגייט - שטחו 0.4 קמ"ר. רונד - שטחו 3.2 קמ"ר. לארג' - שטחו 0.5 קמ"ר. מדיה וקבצים בנושא הגרנדינים בוויקישיתוף הגרנדינים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)