SuicideBoys

SuicideBoys (מסוגנן כ-$uicideBoy$) הוא צמד היפ הופ אמריקאי מניו אורלינס, לואיזיאנה שהוקם בשנת 2014 על ידי בני הדודים רובי דה צ'רי (Ruby da Cherry) וסקרים (Scrim או crim$). דרך פלטפורמת שיתוף המוזיקה SoundCloud, הצמד קיבל פופולריות בשל הביטים הנקיים המיוצרים על ידם והתוכן הלירי האפל שמכיל נושאים של שימוש בחומרים ורעיונות אובדניים ודיכאוניים. הם מחזיקים ומתפעלים חברת תקליטים בשם G*59 Records, וכל המוזיקה שלהם מופצת על ידי Virgin Music Label & Artist Services. הצמד נחשב לאחד מהכי פופולריים בסצנת הראפ המחתרתי (אנ'), ונחשב בעל קהל מעריצים חזק. לאחר כמה שנים בהם הוציאו רק מיני-אלבומים ומיקסטייפים, אלבום הסטודיו הראשון שלהם I Want to Die in New Orleans, שוחרר בשבע בספטמבר, 2018. הוא הצליח מסחרית ונכנס לעשר האלבומים הראשונים בבילבורד 200. במאי 2019 הם הוציאו את המיני-אלבום המשותף שלהם עם המתופף של בלינק-182, טראוויס בארקר שנקרא Live Fast, Die Whenever. סקרים נולד בתור סקוט אנתוני ארסנו ג'וניור (Scott Anthony Arceneaux Jr.) ב-11 באפריל 1989 במאררו, לואיזיאנה. ארסנו קיבל השראה מטי-פיין וקניה וסט להפיק מוזיקה וקנה את הלפטופ הראשון שלו עם כסף שהשיג מלמכור סמים. התשוקה של ארסנו ל-DJing הוגברה כשנכנס ל-Delago Community College, ושכרו אותו לעשות DJing במסיבות. הוא גם עבד במכירת רהיטים אך פוטר עקב קעקועים חדשים על ידיו אחרי 3 שנים. רובי דה צ'רי נולד כאריסטוס נורמן פטרו ב-22 באפריל 1990 לאמא אמריקאית ואבא יווני קפריסי. הוא נולד במטארי, לואיזיאנה. העניין של פטרו במוזיקה החל כשהוא היה בן 7, וניגן בכינור ותופים בגיל 10, ובסופו של דבר הצטרף ללהקות בחטיבה. הוא עבד במסעדה של אביו כמלצר, עבודה שהייתה לו עד 2015. הניסיון של עם פאנק רוק המשיכה כשהוא הצטרף ללהקה Vapo-Rats כמתופף אך פרש והמשיך את קריירת ההיפ הופ שלו ביחד עם ארסנו כאשר התאכזב מהאדישות של חברי הלהקה כלפי עתידה. ארסנו ופטרו הם בני דודים וחלקו מערכת יחסים קרובה כשהם גדלו. כאשר הבינו ששניהם התעניינו בלעשות קריירה מוזיקלית רצינית ושניהם לא אוהבים את הכיוון שחיהם הולכים אליו, השניים הקימו את SuicideBoys הסכם שאם הקריירה שלהם לא תצליח הם יבצעו התאבדות. ארסנו הרחיב בראיון ש"זה היה כמו לחתוך את היד, לדמם ולעשות הסכם שאם זה לא קורה עד שאנחנו בני 30 אז אני מפוצץ את הראש שלי". הפרויקט הראשון של הצמד ביחד היה EP של שלושה שירים הנקרא Kill Yourself Part I: The $uicide $aga, שיצא ביוני 2014 בסאונדקלאוד ובאנדקאמפ, ומשך את תשומת הלב של הראפר Bones ובכך הם שיתפו פעולה בהמשך הדרך. בחודשים לאחר מכן הצמד הוציא תשעה איטרציות של סדרת ה-Kill Yourself. לאחר כמה EPs שיתופיים עם אמן בשם Black Smurf, הפרויקט המלא הראשון שלהם הנקרא Gray/Grey יצא ב-3 במרץ 2015. הפריצה של הצמד הגיעה עם ההוצאה של הEP השיתופי עם ראפר בשם פויה (Pouya) שנקרא outh $ide $uicide$. נכון ליוני 2022, לEP יש 128 מיליון האזנות בפלטפורמת המוזיקה Spotify בלבד. הפריצה הראשונה של הצמד למיינסטרים הגיעה עם היציאה של ה-EP שנקרא Radical $uicide שיצא בקיץ 2016 והגיע למקום 17 ב-Billboard Rap Charts. ב-7 בספטמבר 2018, אלבום הסטודיו הראשון שלהם, I Want to Die in New Orleans יצא. אמירה שנכתבה בעמוד הרשמי של הצמד באינסטגרם היא ש"התחלנו להקליט את האלבום הזה בתחילתה של 2017. תחילה רצינו לכתוב על הניסיון שלנו ולהביע את איך שהחיים שלנו נהפכו לטיפה יותר בזבזניים." הצמד השיג קהל מושבע בסצנת ההיפ הופ עקב החלק שלו בנושאים שכמעט ולא נראים בראפ כמו אובדנות, שטניזם, ודיכאון. נכון לאוגוסט 2021, סרטון המוזיקה עם הכי הרבה צפיות שלהם ביוטיוב הוא לשיר Paris, שהשיג כמעט 150 מיליון צפיות והשיר עם הכי הרבה האזנות בספוטיפיי הוא Kill Yourself (Part III) עם 322 מיליון האזנות. הצמד היה בבילבורד בשם "Billboard Dance's 15 Artists to Watch in 2017". מאוחר בשנת 2018, הייתה שמועה שהצמד התפרק אחרי סדרה של טוויטים בטוויטר. אך במהרה הם הבהירו שהטוויטים היו בהקשר של בעיות אישיות של ארסנו (Scrim) ושהם לא נפרדו. במאי 2019, הצמד הפסיק את השמועה כאשר הם הוציאו את ה-EP של 6 השירים שלהם הנקרא Live Fast, Die Whenever בשיתוף פעולה עם המתופף של Blink-182, טראוויס בארקר וגם עם ג'יימס שייפר מלהקת הנו-מטאל קורן. ביולי 2019, הצמד התחיל את סיבוב ההופעות הראשון שלהם הנקרא Grey Day Tour עם האורחים Germ, City Morgue, Trash Talk, דנזל קארי, Shoreline Mafia, Night Lovell, פויה ו-Turnstile. הסיבוב הופעות החל עם הופעה ב-24 ביולי 2019 ב-WaMu Theater (אנ') בסיאטל, ווישנגטון ונגמר ב-23 באוגוסט ב-Shrine Expo Hall (אנ') בלוס אנג'לס, קליפורניה. באוגוסט 2021, לאחר הפסקה של יותר משנה, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני שלהם Long Term Effects of Suffering. האלבום התקבל טוב על ידי המעריצים אבל היו חילוקי דעות במדיה הגנרלית. זמן קצר לאחר היציאה של האלבום, הצמד החל את סבב ההופעות "Grey Day Tour 2021" עם חברי חברת התקליטים הנוספים שלהם. בנובמבר 2021 הצמד קיבל תואר הקלטה מסוג פלטיניה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על השיר "And To Those I Love, Thanks For Sticking Around...". ביחד עם עבודתם על SuicideBoys, פטרו וארסנו שניהם הוציאו סולויים ועשו שירים יחידניים עם אמנים אחרים. לפני SuicideBoys, ארסנו שאף להיות אמן היפ הופ והוציא כמה מיקסטייפים תחת השם crim$. זה מכיל את Narcotics Anonymous, #DrugFlow2 ו-Patron Saint of Everything Totally Fucked, שכולם הוציא לפניי הקמת הצמד ב-2014. ארסנו גם עבד כמפיק בשביל Universal/Republic, והפיק כמה שירים בשביל זמרים ושיר אחד הצליח מאוד. ב-2020 ארסנו הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו מאז הקמת $uicideBoy$. שם האלבום הוא A Man Rose From the Dead וקיבל ביקורות מעורבות. פטרו הוציא שני מיקסטייפים לבד תחת השם Oddy Nuff da Snow Leopar, אחד בשם The Jefe Tape ב-2012, והשני בשם Pluto ב-2014. Pluto הכיל את שיתוף הפעולה הראשון של פטרו וארסנו בשיר בשם Smoke a Sack. SuicideBoys מקבלים הרבה קריטיסיזם מאמנים של מיינסטרים עקב התמונה הפוגענית שלהם כגון השם שלהם, התוכן בשירים שלהם והתנהגותם. הרבה משיריהם מכילים נושאים ורמיזות של הערצת השטן; למרות זאת, ארסנו מבהיר בראיון עם אדם גראנגמייסון, שהשימוש שלהם בתמונת השטן היא פשוט מטפורה לאפקט שלילי של כסף, סמים ודברים אחרים עם פוטנציאל של השפעה רעה על אנשים. ארסנו הוא מכור לשעבר של אופיואיד, וטען בראיון של No Jumper שהוא היה גורם לאנשים לבוא אליו דרך Craiglist (אתר שמאפשר לפרסם מודעות למקומות עבודה, בתים ועוד) והיה שודד אותם כדי לספק את ההתמכרות שלו. בספטמבר 2016, DJ ומפיק תקליטים קנדי בשם Deadmau5 האשים את השניים בהפרת זכויות יוצרים עקב הצלחת השיר Antarctica (חלק מאלבום המיקסטייפ שלהם Dark Side of the Clouds ב-2016). השיר מכיל חלקים מהשיר "I Remember" שלו ושל Kaskade; הדיג'יי טען שהצמד "מפרסמים רכוש אינטלקטואלי של אנשים אחרים". השיר, שיצא בינואר והשיג מיליוני האזנות גם ביוטיוב וגם בסאונדקלאוד, הורד על ידי SuicideBoys משתי הפלטפורמות ושום פעולה נוספת נלקחה. אך לפני סיבוב ההופעות שלהם Grey Day Tour 2021 הם החזירו את השיר לפלטפורות בספטמבר 2021 כי השיר היה לא זמין במשך כמעט 4 שנים. המוזיקה של SuicideBoys משתנה בין קטגוריות שונות של ראפ; בזמן שלחלק מהשירים יש טונים עצובים עם תוכן מילולי שמתמקד בדיכאון ורעיונות אובדניים (תכנים שלא מופצים באופן רחב בראפ), אחרים הם אגרסיביים עם נושאים של אלימות ותוכן סקסואלי. חלק מהמוזיקה שלהם מבוססת על החיים בלגדול בניו אורלינס; שירים כמו Aubudon, Tulane, Elysian ו St. Berndard מדברים על רחובות ושכונות שהשפיעו על חייהם. חלק גדול מהמוזיקה שלהם מתמקדת בדיכאון והתסמינים שלו, זווית שלא מתקבלת לרוב במיינסטרים של ההיפ הופ. ארסנו הרחיב ואמר בראיון ש"הרבה אנשים לוקחים את זה כאימו (Emo) או מוזיקה דיכאונית או מוזיקה שלילית... אבל זה פשוט חיבור. זה תרפיה, דרך מוזיקה". יש השפעה ברורה של Three 6 Mafia על המוזיקה שלהם עם הרבה שירים שיש בהם משפטים מהשירים של הקבוצה. בזמן שהקבוצה Three 6 Mafia לא הייתה בטוחה אם היא רוצה להיות בשירים שלהם, במיוחד Gangsta Boo, זה הושלם על ידיי האחרים. ארסנו ופטרו סודיים כשזה מגיע לחיים האישיים שלהם. אך, שניהם מדברים על נשים שהם יצאו איתם בשירים שלהם, כמו בשיר CLYDE (I Hope at Least One of My Ex-Girlfriends Hears This). לארסנו (סקרים) יש היסטוריה של התמכרות לסמים, והכי שכיח אצלו, הרואין. אך הוא טוען להיות פיכח מפברואר 2019. ארסנו אמר שהוא ממשיך להיות פיכח על ידי תוכניות של 12 צעדים וטיפולים פסיכולוגיים. פטרו גם התעסק עם התמכרות לסמים. הוא לא היה פתוח לגבי ההתמכרות כמו ארסנו, אך, הוא דיבר עליה יותר אחרי ההוצאה של האלבום Long Term Effects of Suffering. אחרי התערבות של ההנהלה שלהם, פטרו הלך לשיקום באוקטובר 2020. פטרו אמר שהוא לא לגמרי פיכח בגלל שהוא ממשיך לעשן מריחואנה. 2014 Kill Your$elf Part I: The $uicide $aga Kill Your$elf Part II: The Black $uede $aga Kill Your$elf Part III: The Budd Dwyer $aga Kill Your$elf Part IV: The Trill Clinton $aga Kill Your$elf Part V: The Fuck Bitche$, Get Death $aga Kill Your$elf Part VI: The T$unami $aga Kill Your$elf Part VII: The Fuck God $aga 2015 Kill Your$elf Part VIII: The $eppuku $aga Kill Your$elf Part IX: The $oul$eek $aga Kill Your$elf Part X: The Re$urrection $aga Black $uicide (w/ Black Smurf) Black $uicide Side B: $uicide Hustle (w/ Black Smurf) G.R.E.Y.G.O.D.S. (w/ Ramirez) Grey Sheep I No Longer Fear the Razor Guarding My Heel Black $uicide Side C: The Seventh Seal (w/ Black Smurf) $outh $ide $uicide (w/ Pouya) I No Longer Fear the Razor Guarding My Heel (II) G.R.E.Y.G.O.D.S.I.I. (w/ Ramirez) 2016 DIRTYNASTY$UICIDE (w/ Germ) Grey Sheep II I No Longer Fear the Razor Guarding My Heel (III) 2017 DIRTIERNASTIER$UICIDE (w/ Germ) Kill Yourself Part XI: The Kingdom Come Saga Kill Yourself Part XII: The Dark Glacier Saga Kill Yourself Part XIII: The Atlantis Saga Kill Yourself Part XIV: The Vulture Saga Kill Yourself Part XV: The Coast of Ashes Saga Kill Yourself Part XVI: The Faded Stains Saga Kill Yourself Part XVII: The Suburban Sacrifice Saga Kill Yourself Part XVIII: The Fall of Idols Saga Kill Yourself Part XIX: The Deep End Saga Kill Yourself Part XX: The Infinity Saga 2019 Live Fast, Die Whenever (w/ Travis Barker) Gray/Grey (2015) 7th or St. Tammany (2015) YUNGDEATHLILLIFE (2015) High Tide in the Snake's Nest (2015) My Liver Will Handle What My Heart Can't (2015) Now the Moon's Rising (2015) Dark Side of the Clouds (2016) Eternal Grey (2016) Stop Staring at the Shadows (2020) *נקרא על שם הפוליטיקאי ר' באד דווייר, שהתאבד בטלוויזיה בשידור חי. SuicideBoys, ברשת החברתית פייסבוק SuicideBoys, ברשת החברתית אקס (טוויטר) SuicideBoys, ברשת החברתית אינסטגרם SuicideBoys, סרטונים בערוץ היוטיוב SuicideBoys, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) SuicideBoys, באתר ספוטיפיי SuicideBoys, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) SuicideBoys, באתר Last.fm (באנגלית) SuicideBoys, באתר AllMusic (באנגלית) SuicideBoys, באתר MusicBrainz (באנגלית) SuicideBoys, באתר דיזר SuicideBoys, באתר Discogs (באנגלית) SuicideBoys, באתר Songkick (באנגלית) SuicideBoys, באתר Genius SuicideBoys, באתר בנדקמפ SuicideBoys, באתר בילבורד (באנגלית) SuicideBoys, באתר טיידל (באנגלית) "Open Space: $uicideBoy$". 21 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Discography $uicideboy$". australian-charts.com. נבדק ב-16 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Discografie $uicideboy$". Ultratop. נבדק ב-16 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Diskografie $uicideboy$". offiziellecharts.de. נבדק ב-16 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Discografie $uicideboy$". MegaCharts. נבדק ב-16 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "NZ Top 40 Albums Chart". Recorded Music NZ. 17 בספטמבר 2018. נבדק ב-16 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Discographie $uicideboy$". hitparade.ch. נבדק ב-19 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "ARIA Top 50 Albums Chart". Australian Recording Industry Association. 23 באוגוסט 2021. נבדק ב-20 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Canadian Albums". FYIMusicNews. 13 במרץ 2017. נבדק ב-24 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "NZ Top 40 Albums Chart". Recorded Music NZ. 23 באוגוסט 2021. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Radical $Uicide EP – $uicideboy$". AllMusic. נבדק ב-3 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Pennanen, Timo (2021). "Suicideboys". Sisältää hitin - 2. laitos Levyt ja esittäjät Suomen musiikkilistoilla 1.1.1960–30.6.2021 (PDF). Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava. p. 250. נבדק ב-18 ביוני 2022. {{cite book}}: (עזרה) "Suicideboys Chart History: Global 200". נבדק ב-18 ביוני 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Gold & Platinum Search "$UICIDEBOY$"". Recording Industry Association of America. נבדק ב-16 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "NZ Hot Singles Chart". Recorded Music NZ. 24 בפברואר 2020. נבדק ב-22 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "$UICIDEBOY$ – All Known $UICIDEBOY$ Alter-Egos and Personas". Genius (באנגלית). נבדק ב-2020-04-16.