laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תסמונת סטנדל

תסמונת סטנדל או "תסמונת פירנצה" היא מצב פסיכוסומטי הכולל פעימות לב מהירות, עילפון, בלבול ואפילו הזיות, המתרחשים לכאורה כאשר אנשים נחשפים ליצירות אמנות, לחפצים או לתופעות של יופי רב. אנרי בייל, הסופר צרפתי המוכר בשם העט "סטנדל", היה סופר צעיר כאשר יצא בשנת 1808, לראשונה בחייו, עם פמלייתו של נפוליאון לאיטליה. רבים מספריו הגדולים ביותר נכתבו באיטליה ועליה. באחד מביקוריו באיטליה, בשנת 1817, תיאר סטנדל הנרגש חוויה שלימים העניקה לתסמונת את שמה: בביקורו בבזיליקה של סנטה קרוצ'ה בפירנצה חש "תחושת אקסטזה" בעת שהתבונן ביצירות האומנות הפזורות בה. ביציאתו, נפעם מהבזיליקה, תיאר סטנדל באוטוביוגרפיה שלו כיצד חש דפיקות לב חזקות, קוצר נשימה, וסיפר כיצד חשש שהוא עומד ליפול מרגליו. מבחינה מקצועית לא אופיינה התופעה כתסמונת פסיכיאטרית עד 1979, אז פרסמה גרציאלה מגריני, פסיכיאטרית בבית החולים סנטה מריה נובה בפירנצה, תצפיות על 106 מבקרים שנזקקו לאשפוז חירום, חלקם במחלקה פסיכיאטרית, ואשר רובם הובאו באלונקה לבית החולים ישירות מן הגלריות והמוזיאונים של העיר. התסמינים שאפיינה כללו סחרחורות, דפיקות לב, הזיות, בלבול, אובדן זהות, ותשישות גופנית. את מסקנותיה פרסמה בספר בשם ״תסמונת סטנדל״, בו ניתחה את התופעה ואפיינה את התסמינים לפי ארץ מוצאם של המאובחנים. תסמונת סטנדל מאופיינת כאירוע של התקף חרדה. החוויות כוללות גם אירועי דיסוציאציה (תחושת ניתוק ממודעות מלאה לעצמי, לזמן או לנסיבות), תחושת בלבול ועד כדי הזיות, בעקבות חשיפה ליצירות אומנות. התסמונת נגרמת בדרך כלל לאחר חשיפה לכמות רבה של יצירות אמנות במקום אחד, שגורמת לאנשים מסוימים לחוויה עוצמתית כל כך, שיכולה להוביל לתופעה המתוארת ואף להשחתה של יצירות האומנות. התסמונת מכונה לעיתים גם היפר-קולטורמיה (אומנותיות-יתר) או תסמונת פירנצה. בדרך כלל, תסמונת סטנדל היא תופעה שחולפת מעצמה. בחלק מהמקרים יש צורך בהתערבות תרופתית על מנת להקל על התסמינים. יחד עם זאת, לרוב לא נגרמים סיבוכים נפשיים חמורים ממנה, ולא נדרשת התערבויות טיפולית קבועה פרט לתמיכה בעת האירוע עצמו. אף על פי שלחלק מהאנשים הלוקים בתסמונת אין רקע פסיכיאטרי קודם, באחרים קיים רקע של בעיות נפשיות, של הפרעת אישיות גבולית ויש כאלו שחוו כבר התקפים פסיכוטיים בעברם. דיווח עדכני יותר על תסמונת סטנדל היה בשנת 2018, כאשר אורח בגלריית אופיצי בפירנצה קיבל התקף לב בעת שהתפעם מהיצירה "הולדת ונוס" של סנדרו בוטיצ'לי. סינדרום ירושלים תסמונת פריז מירי פרקס, ‏מחלות הנפש המוזרות ביותר, באתר ‏מאקו‏, 23 באוגוסט 2012 עידן גורן‏, נפלאות הגוף: תסמונת סטנדהאל - כשהנפש לא עומדת ביותר מדי יופי, באתר וואלה, 6 במרץ 2016 Jones, Jonathan (2018-12-18). "Stendhal syndrome: can art really be so beautiful it makes you ill?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-05-09.
הורה חדרה

הורה חדרה (ידוע גם במילותיו הראשונות הבה נרננה) הוא פזמון שכתב מרדכי הוניג בשנת 1941 ללחן חסידי עממי. השיר נכתב במלאת יובל ליסודה של המושבה חדרה. מקהלת צדיקוב הקליטה את השיר בשנת 1967. השיר החסידי "מצווה גדולה להיות בשמחה" נכתב לאותו לחן. חוקר הזמר העברי אליהו הכהן הצביע על דמיון בין לחן השיר "זמר" שהלחין נחום נרדי ל"הורה חדרה". השיר פופולרי בריקודי עם בישראל. את הריקוד יצר יענקלה לוי. "הורה חדרה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הורה חדרה" והאזנה לו באתר זמרשת הורה חדרה (ביצוע מוקלט), באתר הספרייה הלאומית, באוסף המוזיקה הישראלית אליהו הכהן על הדשא בקיבוץ מעברות, באתר יוטיוב אחד מאחרוני דור המייסדים של ריקודי העם הישראליים יענק'לה לוי הלך לעולמו, באתר בלינקר, 15 בדצמבר 2017
יחסי אוגנדה–אוסטרליה

יחסי אוגנדה–אוסטרליה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אוגנדה לבין הקהילייה של אוסטרליה. בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הקהילייה של אוסטרליה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון האומות המאוחדות ובחבר העמים הבריטי. בין המדינות מתנהל סחר לא משמעותי מאוד בהיקפו. אוסטרליה אינה מיוצגת באוגנדה בדרג השגרירות. אוסטרליה מיוצגת באוגנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקמפלה, בירת המדינה. אוסטרליה האמינה את שגרירותה שבניירובי, בירת קניה, על אוגנדה. אוגנדה מיוצגת באוסטרליה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בקנברה, בירת המדינה. אוגנדה מיוצגת באוסטרליה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים פרת', וסידני. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוגנדה–אוסטרליה בוויקישיתוף Uganda, משרד החוץ של אוסטרליה CONSULATE OF AUSTRALIA IN KAMPALA, UGANDA HIGH COMMISSION OF UGANDA IN CANBERRA, AUSTRALIA CONSULATE OF UGANDA IN PERTH, AUSTRALIA CONSULATE OF UGANDA IN SYDNEY, AUSTRALIA
אוריונידס

אוריונידס (שם מדעי: Orionides) היא קבוצה של דינוזאורים טורפים מתת-הסדרה תרופודה. הם חיו בין היורה התיכון לפני 175.6 מיליון שנה עד ללפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון (למעט העופות). הקבוצה הוגדרה ב-2012 בידי החוקרים "Carrano, Benson & Sampson", והיא נקראה על שם דמות הצייד הענק מהמיתולוגיה היוונית אוריון. כמו כן היא מכונה על שם קבוצת הכוכבים אוריון, בה ישנו כוכב בשם Alektropodion - "רגלי תרנגולת". בני קבוצה זו כוללת את מרבית התרופודים שחיו ביורה ובקרטיקון, והיא מכילה את המינים שנפרדו מהצרטוזאורים. בקבוצה זו כלולים כל התרופודים הגדולים ביותר, כשהגדולים מכולם הם הספינוזאורוס, הגיגאנוטוזאורוס, הקרכרודונטוזאורוס והטירנוזאורוס. הקבוצה מתחלקת ל-2 קבוצות עיקריות: המגלוזאורים שכוללים את המגלוזאוריים והספינוזאוריים, ואת האוונתרפודים, בהם הקרנוזאורים והקלורוזאורים וייתכן שגם המגרפטוריים. על-משפחה מגלוזאורים (Megalosauroidea) משפחה פיאטזקזאוריים (Piatnitzkysauridae) קבוצה Megalosauria משפחה מגלוזאוריים (Megalosauridae) משפחה ספינוזאוריים (Spinosauridae) קבוצה אוונתרפודה (Avetheropoda) משפחה מגרפטוריים (Megaraptoridae) אינפרא-סדרה קרנוזאוריה (Carnosauria) קבוצה קלורוזאוריה (Coelurosauria) - ממנה התפתחו העופות
רגינה בל

רגינה איליין בל (באנגלית: Regina Elaine Belle; נולדה ב-17 ביולי 1963) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית. בל נולדה באנגלווד שבניו ג'רזי. היא למדה בתיכון דווייט מורו, שם למדה לנגן בטרומבון. לאחר סיום הלימודים, בל למדה אופרה בבית הספר מנהטן למוזיקה. היא למדה באוניברסיטת ראטגרס והפכה לסולנית הרכב הג'אז של בית הספר. ההשפעות המוזיקליות של בל כוללות את פיליס היימן, בילי הולידיי, שירלי קיסר, פטי לבל וננסי וילסון. בשנת 1987 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "All By Myself". האלבום כולל את הלהיטים הראשונים שלה "So Many Tears" ו-"Show Me the Way". באותה השנה, הקליטה בל את הדואט המצליח הראשון שלה עם פיבו ברייסון, "Without You", שיר הנושא מסרט הקומדיה "Leonard Part 6", שיצא גם הוא בשנת 1987. השיר היה הסינגל הראשון שלה שהגיע למצעד השירים העכשוויים למבוגרים, תוך שהגיע למקום השמיני. כמו כן, היה השיר גם הסינגל הראשון שלה שהופיע במצעד הסינגלים הבריטי. ב-1989 הוציאה את אלבומה השני, "Stay with Me". האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. ב-1992 הקליטה יחד עם פיבו ברייסון עבור פסקולו של הסרט אלאדין גרסת כיסוי לשיר "A Whole New World". ביצועם היה מועמד לפרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר על ידי צמד או להקה. ב-1993, הוציאה את אלבומה השלישי, "Passion". האלבום הגיע למעמד של "אלבום זהב". ב-1994 הוציאה את השיר "Far Longer than Forever" יחד עם ג'פרי אוסבורן. בשנת 1995, השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. ב-1995 הוציאה את אלבומה החמישי, "Reachin' Back". האלבום כלל את הלהיט "Love T.K.O.", שהגיע למקום ה-29 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. ב-1998, הוציאה את אלבומה השישי, "Believe in Me", אלבומה הראשון והיחיד שיצא לאחר חתימתה בחברת התקליטים MCA רקורדס. ב-2001, הוציאה את אלבומה השביעי, "This Is Reginal", האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחת אלבומיה הקודמים. ב-2004 הוציאה את אלבומה השמיני, "Lazy Afternoon", בהפקתו של ג'ורג' דיוק. האלבום כלל גרסאות כיסוי לשירים שונים, בהם "For the Love of You" של האחים איסלי ו"If I Ruled the World" של טוני בנט. בשנת 2007 היא שיתפה פעולה עם סקסופוניסט הג'אז פול טיילור, תוך שכתבה וביצעה מספר שירים מתוך אלבומו, "Ladies Choice". בשנת 2008 הוציאה את אלבום הגוספל "Love Forever Shines", תחת חסותה של חברת "פנדולום". ב-2012, הוציאה אלבום גוספל נוסף בשם "Higher". מדיה וקבצים בנושא רגינה בל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רגינה בל רגינה בל, סרטונים בערוץ היוטיוב רגינה בל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רגינה בל, באתר ספוטיפיי רגינה בל, באתר AllMusic (באנגלית) רגינה בל, באתר MusicBrainz (באנגלית) רגינה בל, באתר Yandex.Music (ברוסית) רגינה בל, באתר Discogs (באנגלית) רגינה בל, באתר Songkick (באנגלית) רגינה בל, באתר Genius רגינה בל, באתר SecondHandSongs רגינה בל, באתר בילבורד (באנגלית) Regina Belle, GRAMMY.com, ‏2019-11-19 (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) Lex de Azevedo, IMDb EURweb.com - REGINA BELLE RELEASES GOSPEL ALBUM: Multi-Grammy Award winner’s debut gospel project, 'Love Forever Shines,' in stores soon., web.archive.org, ‏2008-03-09
רונישה מקגרגור

רונישה מקגרגור (באנגלית: Roneisha McGregor; נולדה ב-9 באוקטובר 1997) היא אתלטית ג'מייקנית, סגנית אלופת העולם בריצת שליחים 4x400 מטר משולב ומדליסטית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר (דוחה 2019). במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-10 באוגוסט 2019 זכתה מקגרגור במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם סטפני אן מקפירסון, נתויה גול וטיפאני ג'יימס בתוצאה של 3:27.61 דקות, אחרי ארצות הברית (3.26.46 דקות) וקנדה (3.27.01 דקות). באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-29 בספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ביחד עם נייתון אלן, טיפאני ג'יימס וג'בון פרנסיס בתוצאה של 3:11.78 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:09.34 דקות ולפני בחריין (3:11.82 דקות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שרצה בשלב המוקדמות. מדיה וקבצים בנושא רונישה מקגרגור בוויקישיתוף רונישה מקגרגור, באתר olympedia.org רונישה מקגרגור, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הריצה משולבת בשתי אצניות ובשני אצנים
הדיוויזיה ה-14 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-14 (בגרמנית: 14. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-9 באוקטובר 1815 כחטיבה בטריר, וב-5 בספטמבר 1818 הפכה לדיוויזיה ה-14. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מהקורפוס ה-7 אשר היה חלק מארמיית האלבה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה לחמה בקרב שפיכרן, קרב קולומבי, קרב גרבלוט והמצור על מץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-7 בפיקוד קרל פון איינם, אשר היה חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילו. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על המארן. בהמשך השתתפה הדיוויזיה במרוץ אל הים, בקרב אראס ובקרב איפר הראשון. בשנת 1915 היא לחמה בקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה בקרב ורדן. בשנת 1917 השתתפה הדיוויזיה בקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-21 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. קרל פרידריך פרנציסקוס פון שטיינמץ (9 באוקטובר 1815 - 2 בנובמבר 1816) פרידריך וילהלם פון סיהולם (5 בנובמבר 1816 - 2 בדצמבר 1820) פרידריך, נסיך פרוסיה (2 בינואר 1821 - 29 במרץ 1838) קרל פון דר גרבן (30 במרץ 1838 - 2 במרץ 1848) אוטו פון דריגלסקי (7 במרץ 1848 - 31 בינואר 1849) קרל פון קאניץ אונד דאלביץ (1 בפברואר 1849 - 1 במאי 1849) קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן (15 באפריל 1852 - 5 בנובמבר 1858) אלברכט פון רון (6 בנובמבר 1858 - 19 בינואר 1860) פרידריך פון מונטס (20 בינואר 1860 - 17 במאי 1864) הוגו אברהרד צו מינסטר-מיינהוולה (25 באפריל 1864 - 29 באוקטובר 1866) לאונרד פון בלומנטל (30 באוקטובר 1866 - 17 ביולי 1870) גאורג פון קאמקה (18 ביולי 1870 - 4 בינואר 1871) ארנסט וילהלם שולר פון זנדן (5 בינואר 1871 - 21 באוקטובר 1871) הוגו פון אוברניץ (22 באוקטובר 1871 - 16 באפריל 1879) קרל פון ויצנדורף (17 באפריל 1879 - 14 באפריל 1882) הרמן פון שנק (15 באפריל 1882 - 16 באוקטובר 1883) וילהלם דיטריך פון גמינגן (17 באוקטובר 1883 - 28 באפריל 1886) היינריך השלושה עשר, נסיך רויס-קסטריץ (29 באפריל 1886 - 9 ביולי 1888) אמיל פון פישר (10 ביולי 1888 - 23 במרץ 1890) מקס פון דר פלאניץ (24 במרץ 1890 - 13 באוקטובר 1890) ארנו פון ארנדט (14 באוקטובר 1890 - 16 במרץ 1894) ריכרד פון פונק (17 במרץ 1894 - 26 בינואר 1897) היינריך השמונה עשר, נסיך רויס (27 בינואר 1897 - 15 בפברואר 1899) פרידריך פון קמפץ (16 בפברואר 1899 - 6 ביולי 1901) ארנסט פון ווייגטס (7 ביולי 1901 - 30 באפריל 1904) קורט פון שפרלינג (1 במאי 1904 - 25 באפריל 1907) פאול שטפן (26 באפריל 1907 - 23 באפריל 1908) קרל וילהלם גרונן (24 באפריל 1908 - 5 באוקטובר 1911) דדו פון שנק (6 באוקטובר 1911 - 30 בספטמבר 1912) אוטו פון לאוונשטיין (1 באוקטובר 1912 - 1 באוגוסט 1914) פאול פלק (2 באוגוסט 1914 - 1 בינואר 1915) קורט פון דיתורת (2 בינואר 1915 - 24 במאי 1915) קונסטנטין פון אלטרוק (25 במאי 1915 - 29 בדצמבר 1915) פריץ פון ורדן (30 בדצמבר 1915 - 16 בספטמבר 1917) קרל קראוול (17 בספטמבר 1917 - 8 ביולי 1918) גאורג פוהלמן (9 ביולי 1918 - 21 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
אוונתרפודה

אוונתרפודה (שם מדעי: Avetheropoda; מילולית: "תרופודי עופות") היא קבוצה של דינוזאורים טורפים מתת-הסדרה תרופודה. הם חיו בין היורה התיכון לפני 175.6 מיליון שנה עד לפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון (למעט העופות). קבוצה זו הוגדרה ב-1988 בידי החוקר גרגורי ס. פאול. בני קבוצה זו כוללים את משפחת המגרפטוריים שהוגדרה לאחרונה, את הקרנוזאורים, בהם המטריאכאנטוזאוריים, אלוזאוריים, הנאוונאטוריים והקרכרודונטוזאוריים ואת קבוצת הקלורוזאורים הכוללים את הטירנוזאורים, הדמויי-אורניתומימיים ומיני הדינוזאורים שהפכו לעופות מהקבוצה מנירפטורים. מינים אלה היו דו-רגליים מהירים למעט הגדולים ביניהם והיו להם לסתות מלאות שיניים חרוטיות חדות וייתכן שהיו מכוסי נוצות. הם שגשגו לאורך סוף היורה והקרטיקון ונכחדו למעט העופות בסופו. סוג ללא מקור גסוזאורוס (Gasosaurus) משפחה מגרפטוריים (Megaraptoridae) אינפרא-סדרה קרנוזאוריה (Carnosauria) קבוצה קלורוזאוריה (Coelurosauria) - ממנה התפתחו העופות מדיה וקבצים בנושא אוונתרפודה בוויקישיתוף
מרים פרנק

מרים פרנק-אבולפיה, הייתה שחיינית ארץ ישראלית. אלופת ארץ ישראל וזוכת מדליית ארד במכביה הראשונה (1932) במשחה ל-100 מטר חופשי. פרנק התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב. בתחרויות השחייה של המכביה הראשונה שנערכו בתחילת אפריל 1932 זכתה פרנק במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:30.2 דקות, אחרי פריצי לוי (1:17.4 דקות) והדי ורטהיימר (1:27.8 דקות), שתיהן מאוסטריה. באליפות שנערכה בחג השבועות בסוף מאי 1933 זכתה פרנק בשתי מדליות זהב במשחה ל-60 מטר חזה, לפני בת ציון (בסי) פרנק ומרים זונלפד אף הן מכבי תל אביב ובמשחה ל-60 מטר חפשי לפני מלכה לנדמן ממכבי תל אביב ושרה סברנסקי ממכבי חיפה. באליפות ארץ ישראל שנערכה בשבועות בסוף מאי 1934 זכתה פרנק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:39.3 דקות, לפני שרה סברנסקי (1:45 דקות) ומלכה לדמן (1:51.3 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטרגב בתוצאה של 2:16.6 דקות, אחרי מרים וולף ממכבי חיפה (1:51.7 דקות) ולפני מלכה לדמן (2:27.9 דקות). מהנשמע בתל אביב - התחרויות בשחיה, דואר היום, 11 באוקטובר 1931 לקראת התחרויות השחיה במכביה השניה, דואר היום, 17 בפברואר 1935 אספורט - ההתחרויות הארציות בשחיה לרבנאות הארץ, הירדן, 5 במרץ 1935 מחיי הספורט בארץ - התחרויות השחיה לרבנאות א"י, דואר היום, 15 במרץ 1935 Maccabiah Games before World War II (באנגלית) המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 בן-שדה, מדור האספורט - החגיגה הימית בחיפה, דואר היום, 9 ביוני 1933 התחרות חשחיה בחיפה, הירדן, 1 ביוני 1934
סופיה (סרט, 2018)

"סופיה" (באנגלית: Sofia) הוא סרט דרמה בלגי משנת 2018, שנכתב ובוים על ידי מריאם באנמ'ברק-אלויסי. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, שהתקיים בשנת 2018. באותו הפסטיבל, זכתה באנמ'ברק-אלויסי על הסרט בפרס בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר". בנוסף לכך, הוא קיבל תשואות טובות מן הקהל בפסטיבל, תוך שהופנו כלפיו שבחים. הסרט מתרחש בקזבלנקה והוא מספר על נערה בשם סופיה, שאינה יודעת שהיא בהיריון עד שהיא נכנסת לעבודה. בת דודתה, לנה, סטודנטית לרפואה מבינה מה קורה לסופיה ולוקחת אותה לבית חולים. במרוץ נגד הזמן, בית החולים מעניק לצעירה 24 שעות כדי לספק תיעוד של אביו של הילד לפני התראה המשטרה. יחד עם בת דודתה, סופיה מנסה לאתר את הבחור שפגשה רק פעם אחת. מאה עלמי: סופיה שרה פרלס: לנה חמזה חפיף: עומר לובנה אזבל: ליילה פאוזי בנסאידי: פאוזי נדיה בנזקור: פאתחה נדיה ניאזי: זינב גיטה פוקרי: סאנה מדיה וקבצים בנושא סופיה בוויקישיתוף "סופיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סופיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סופיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "The 2018 Official Selection". Cannes. נבדק ב-12 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Cannes Lineup Includes New Films From Spike Lee, Jean-Luc Godard". Variety. נבדק ב-12 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) Lodge, Guy (18 במאי 2018). "Cannes: 'Border' Leads Un Certain Regard Award Winners". Variety. נבדק ב-18 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Invité Culture - «Sofia» de Meryem Benm'Barek". RFI (בצרפתית). 17 במאי 2018. נבדק ב-11 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Zoubida Senoussi, Cannes 2018: Morocco’s Meryem Benm’Barek Wins ‘Best Screenplay’, Morocco World News, ‏2018-05-19 (באנגלית) "« Sofia » : le récit d'un délit de grossesse au Maroc" (בצרפתית). 24 באוגוסט 2019. נבדק ב-11 בדצמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה)
המקומות האסורים שלנו

"המקומות האסורים שלנו" (בצרפתית: Nos lieux interdits) הוא סרט תיעודי משנת 2008. הסרט בוים על ידי לילא כילאני. כמו כן, הסרט הוא על סיפור המתרחש בשנות ה-70 על שלטונו של המלך המרוקאי חסן השני, המספר את סיפורי המשפחות בתקופת שלטונו. הסרט זכה בפרס במסגרת פסטיבל הטלוויזיה והקולנוע הפאן-אפריקאי, בשנת 2009. בשנת 2004 מלך מרוקו השיק ועדת שוויון ופיוס לחקירת אלימות ממלכתית במהלך שנות העופרת. במשך שלוש שנים, הסרט עוקב אחר ארבע משפחות בחיפושיהן אחר האמת: פעיל חברתי, חייל, מורד צעיר ואזרח פשוט. כל אחד מהם מנסה למצוא תשובות כביכול. בהמשך, לאחר ארבעים שנה, נחשף הסוד המדובר. בעקבות כך, ישנה כמיהה עזה לשנות את אשר קרה ולמצוא תשובות נוספות. 2009: פפסקו מדיה וקבצים בנושא המקומות האסורים שלנו בוויקישיתוף "המקומות האסורים שלנו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המקומות האסורים שלנו", באתר נטפליקס "המקומות האסורים שלנו", באתר AllMovie (באנגלית) Nos lieux interdits, נבדק ב-2020-05-09 Mandelbaum, Jacques (29 בספטמבר 2009). ""Nos lieux interdits" : enquête autour de disparus sous la dictature d'Hassan II". Le Monde (בצרפתית). נבדק ב-12 במרץ 2012. {{cite news}}: (עזרה)
למות כמו גבר

"למות כמו גבר" (בפורטוגזית: Morrer Como Um Homem) הוא סרט דרמה פורטוגזי משנת 2009, בבימויו של ז'ואו פדרו רודריגש, שהופק על ידי חברת ההפקה רוזה פילמס. הסרט היה מועמד ל-"Un Certain Regard" בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2009. הוא נבחר לייצג את פורטוגל בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר בשפה זרה" בטקס פרסי האוסקר ה-83. עם זאת, לא הצליח להיכנס לרשימה הסופית. כלפי הסרט הופנו ביקורות מעורבות. לסלי פלפרין מ-Variety.com הצהירה שהוא לא אהבה את אורכו המופרז של הסרט (133 דקות), והוסיפה כי בעקבות כך, הסרט רווי במוזיקה ושירה וקשה להתמקד בו ולמצוא נקודות ציון. עם זאת, הסרט נבחר ל-"סרט הבלתי מופץ הטוב ביותר" בשנת 2009, בסקר המבקרים השנתי של קול הכפר. מבקר הקולנוע ג'יי הוברמן כתב כי "הסרט הוא מעין אגדה עצובה להפליא על טרנסית" והוסיף כי הוא "יצירה קולנועית לירית, שובבה ובלתי צפויה". בנוסף לכך, הסרט הופיע במקום השביעי ברשימת הסרטים השנתית (2010) של מחברות הקולנוע. לפי סדר הופעתם: צ'נדרה מלאטיץ' − זי מריה ג'ון רומאו − מנדז איבו בארוסו − קרדוסו גונסלו פריירה דה אלמיידה − מריה באקר מיגל לורירו − פאולה פרנסיסקו פרש − מנתח פלסטי פרננדו סנטוש − טוניה סינדי סקראש − איירין קרלוטו קוטה − קרלוס ג'ני לרו − ג'ני גונזלו מנדש − סרחיו אלכסנדר דייוויד − רוסאריו פרננדו גומש − טשיירה אנדרה מורסאש − ד"ר פלגיראס אמנדיו קורואדו − רופא בבית החולים מרקו פאייבה − אחות טקס פרסי אוסקר ה-83 מדיה וקבצים בנושא למות כמו גבר בוויקישיתוף "למות כמו גבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "למות כמו גבר", באתר נטפליקס "למות כמו גבר", באתר AllMovie (באנגלית) "למות כמו גבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "למות כמו גבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "למות כמו גבר", באתר Metacritic (באנגלית) "למות כמו גבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Festival de Cannes: To Die Like a Man". festival-cannes.com. נבדק ב-2009-05-17. "To Die Like a Man represents Portugal in Hollywood". cineuropa. נבדק ב-2010-10-08. "9 Foreign Language Films Continue to Oscar Race". oscars.org. נבדק ב-2011-01-19. Felperin, Leslie (2009-05-22). "To Die Like a Man". Variety. אורכב מ-המקור ב-2010-07-19. נבדק ב-2020-05-09. Hoberman, J. (2009-12-22). "The Village Voice's 10th Annual Film Critics' Poll". Village Voice. "Top 10 2010". Cahiers du cinema. 2010. נבדק ב-4 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי יפן–לוקסמבורג

יחסי יפן–לוקסמבורג (ביפנית: 日本とルクセンブルクの関係, בלוקסמבורגית: Japan–Lëtzebuergesch Bezéiungen, בגרמנית: Beziehungen zwischen Japan und Luxemburg, בצרפתית: les relations entre Japon et Luxembourg) הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בנובמבר 1927. יפן מיוצגת בלוקסמבורג על ידי שגרירותה בלוקסמבורג הבירה. לוקסמבורג מיוצגת על ידי שגרירות בטוקיו, בירת יפן. נכון לשנת 2019, הייצוא היפני ללוקסמבורג עומד על 62.3 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הוצאו ללוקסמבורג הם: מכונות, ציוד חשמלי וציוד תחבורה. נכון לשנת 2019, הייבוא היפני מלוקסמבורג עומד על 9 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן הם: טקסטיל, מוצרי פלסטיק ומכונות. נכון לספטמבר 2019 673 אזרחים יפניים חיים בלוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–לוקסמבורג בוויקישיתוף משרד החוץ היפני משרד החוץ של לוקסמבורג Country Comparison :: Population — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov Country Comparison :: Area — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov [http://www2.ttcn.ne.jp/honkawa/9460.html �}�^�����E�e���̏@��], www2.ttcn.ne.jp Country Comparison :: GDP (purchasing power parity) — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov Human Development Data (1990-2018) | Human Development Reports, hdr.undp.org Ambassade du Japon au Luxembourg, Ministry of Foreign Affairs of Japan (בצרפתית) Embassy of Luxembourg in Tokyo, tokyo.mae.lu https://www.mofa.go.jp/region/europe/luxembourg/data.html Japan-Luxembourg Relations (Basic Data), Ministry of Foreign Affairs of Japan (באנגלית)
LeAnn Rimes

LeAnn Rimes (בעברית: ליאן ריימס) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת האמריקאית ליאן ריימס ואלבומה הרביעי אשר לא יצא לאור באופן עצמאי. הוא יצא לאור ב-26 באוקטובר 1999. האלבום הוא אלבום גרסאות כיסוי, אשר מכיל אוסף שירים של אמנים שונים, ביניהם השיר "Crazy" של הזמרת פסטי קליין, "Don't Worry" של הזמר מרטי רובינס ו-"Crying Time" של הזמר ריי צ'ארלס. השיר המקורי מתוכו הוא: "Big Deal", אשר הופץ כסינגל הראשון מתוכו ב-21 בספטמבר 1999. השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום השישי במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-23 במצעד האמריקאי הכללי ובכך הפך לבין השירים הבודדים שלה להיכנס למצעד. הסינגל השני מהאלבום היה גרסת הכיסוי ל-"Crazy" אשר יצא לאור כסינגל ב-28 בדצמבר 1999, אך הוא לא זכה להצלחה כמו הסינגל הקודם. האלבום זכה להצלחה בארצות הברית כאשר דורג במקום השמיני במצעד האמריקאי והגיע למעמד פלטינה במדינה. בנוסף לכך, האלבום גם זכה להצלחה בקנדה כאשר גם שם הגיע למעמד פלטינה. מידע על האלבום LeAnn Rimes באתר MusicBrainz מידע על האלבום LeAnn Rimes באתר AllMusic האלבום LeAnn Rimes באתר Discogs LeAnn Rimes - LeAnn Rimes, Discogs (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית אמריקאית)
סיסו S-21

סיסו S-21 (בפינית : Sisu S-21) היא סדרה של משאיות מתוצרת יצרנית הרכב הכבד Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ') אשר במרץ 1948 לאחר ארגון מחדש הפכה ל- Vanajan Autotehdas (אנ') דגמי המשאיות יוצרו בין השנים 1955–1943 ב-פינלנד דגם "סיסו S-21" פותח בתקופה מלחמת ההמשך (אשר הייתה אחת משתי המלחמות (לאחר מלחמת החורף) בין ברית המועצות לפינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר פרצה ב-25 ביוני 1941 והסתיימה ב-19 בספטמבר 1944) עבור כוחות ההגנה הפיניים ("Finnish Defence Forces" (אנ')). עם סיום המלחמה נפתחה מלחמת לפלנד, בסופה גורשו הגרמנים מאדמת פינלנד. באפריל 1945 גורשו הכוחות הגרמנים האחרונים מהמדינה. הייצור הסדרתי לא הופעל לפני סיום המלחמה והחברה שנוסדה לייצור בזמן המלחמה ייצרה בסופו של דבר כלי רכב לארגוני מדינה וחברות פרטיות. רבים מהמשאיות לאחר המלחמה הונעו על ידי מנועי עודפים של צבא ארצות הברית סוג הנעה : 4x2 "S-21" "S-22" "S-22K" - יוצרה בעיקר לשוק האזרחי, משקל כולל : 7 טון "Vanaja V-48" - יוצק בין השנים 1952 - 1948, יוצרו 650 יחידות "סיסו S-22" דגמי "סיסו S-22" על קוו הייצור דגם "סיסו S-22" על קוו הייצור דגם "Vanaja V-48" דגם "Vanaja V-48" דגם "Vanaja V-48" דגם "Vanaja V-48" סיסו S-321 סיסו K-50SS סיסיו KB-45 מדיה וקבצים בנושא סיסו S-21 בוויקישיתוף Blomberg, Olli (2006). Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi [Finnish Sisu since 1931 – From multi-industrial expert to lorry factory] (בפינית). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2. Mäkipirtti, Markku (2008). Vanaja. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). Volume 1 (1st ed.). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-72-6. ייצור סדרה סיסו sisua.net/gallery3/var/albums/un-proto/Muita%20kuvia/skannaus/sv23 Blomberg, Olli (2003). Yhteissisusta Vanajan ja Sisun kautta Patriaan (בפינית). Hämeenlinna:Patria Vehicles Oy. ISBN 952-91-5613-8