אלבנית

האלבנית (Shqip) היא שפה השייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות, ומוכרת כשפה הרשמית באלבניה, בצפון מקדוניה ובקוסובו. היא מורכבת ממספר להגים שונים, ולכן יש הרואים בה משפחת שפות בפני עצמה. יותר משלושה מיליון אנשים דוברים אותה באלבניה, אך ישנן גם קבוצות דוברות בשאר ארצות הבלקן וכן מדברים בה מהגרים אלבנים באיטליה ובטורקיה. הספר המודפס הראשון באלבנית היה מֶשַארִי, אשר נכתב בידי גּ'וּן בוּזוּקוּ והודפס בשנת 1555. בית הספר הראשון אשר למדו בו באלבנית נפתח ב-1638, כנראה בידי פרנסיסקנים. השפה הוכרה רשמית כשפה הודו-אירופית בשנות ה-50 של המאה ה-19. יש המעריכים כי האלבנית היא אחת השפות האיליריות אשר כבר נכחדו ואשר דוברו בדרום-מערב הבלקן. יש אף המעריכים כי היא קרובת משפחה של השפה הדאקית, אשר דוברה בעבר במואסיה ובדאקיה (מחוזות בצפון הבלקן ומרכז אירופה) עד שנכחדה. האלפבית האלבני מבוסס על הכתב הלטיני נמצא בשימוש החל משנת 1908. תוכנית לימודים באלבנית מונהגת באלבניה ובקוסובו. בשפה האלבנית נכתבות יצירות של הסופרים האלבנים מתגוררים באלבניה, במקדוניה הצפונית (שאיפ אמרלהו) ובקוסובו (למשל, ולי קרהודה, המתאר ביצירותיו את חיי קוסובו במאה ה-21, ועלי פודרימיה, שהיה מתגורר בקוסובו ונחשב למשורר הבולט באלבנית). ישנם שני ניבים: טוֹסְק וגֵּגּ. באחדים מן הלהגים יש השפעות רבות של האיטלקית והיוונית. יש המשווים אותן ללהג של צ'אמֶריה המדובר בחלק הדרומי ביותר באלבניה וכן באזור מצומצם בצפון-מערב יוון. בזכות השפעות איטלקיות ויווניות בניבים אלו יש הרואים בהן שפות בפני עצמן, הנפרדות מהאלבנית אך שייכות לאותה המשפחה שלה - "שפות אלבניות". חלוקת הלהגים היא כדלהלן: תת-קבוצה גֵּגּ: ניב גֵּגּ תת קבוצה טוֹסְק: ניב טוֹסְק ניב אַרְבֵּרֶשׁ - להג אלבני שדיברו מהגרים מאלבניה בסוף ימי הבינײם שהתיישבו בסיציליה ובדרום איטליה הניב הארוויניטי - להג אלבני שדיברו מהגרים מאלבניה בימי הכיבוש העות'מאני שהתיישבו בתחומי יװן הניבים מתחלקים כך: בצפון אלבניה, סרביה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית מדובר הגֵּגּ. בדרום אלבניה, בקהילות ביוון, טורקיה וכן בקהילות קטנות בארצות הברית, אוקראינה ומצרים מדוברים להגי הטוֹסְק. באלבניה נחשב נהר שקומבין כמפריד בין הניבים האלה, מצפונו-גג ומדרומו-טוסק. האלבנית הספרותית מתבססת בעיקרה על ניב הטוֹסְק, והיא השפה הרשמית באלבניה, ואחת השפות הרשמיות בקוסובו ומקדוניה הצפונית. ההבדלים בין הגג לטוסק הם בעיקרם בתחום ההגײה ואוצר המילים. כך למשל המשפט "הבית נמצא בכפר והכפר נמצא בהרים" נאמר בטוסק: Shtëpia është në katund dhe katundi është në mal ואילו בגג אותו משפט הוא: Shpia âsht nâ fshat e fshati âsht nâ bjeshk באלבנית הספרותית המשפט נכתב כך: Shtëpia është në fshat dhe fshati është në mal המספרים באלבנית מורים בבירור על השתייכותה של הלשון למשפחה ההודו-אירופית. להלן המספרים מאחת עד עשר: një, dy, tre, katër, pesë, gjashtë, shtatë, tetë, nëntë, dhjetë תכונה המאפיינת את השפה האלבנית היא ריבוי זמנים (מודוסים) בפעלים. אמנם הזמנים הנפוצים בשפה המדוברת הם זמן הפרפקט(עבר מושלם) המציין פעולות שהתחילו ונגמרו. זמן האימפרפקטום נפוץ בעיקר בסיפורים ובשפה כתובה. קיים גם זמן ספציפי לבקשה, כלומר זמן המציין ׳׳הלוואי שיהיה כך וכך׳׳ וגם זמן ספציפי של ׳׳הבה נעשה את זה׳׳ זמן ספציפי של תנאי, וזמן רפלקסיבי- כלומר פעולה שהדובר מבצע על עצמו- לדוגמה לשטוף זה פועל רגיל, אבל להתרחץ זה פועל שהדובר מבצע על עצמו(הדובר ׳׳מרחץ׳׳ את עצמו ומתקלח) קיימים עוד זמנים אבל הם פחות נפוצים בשפה. לחלק מהפעלים, במיוחד לפעלים שמציינים מילים בסיסיות, יש הרבה יוצאי דופן. הטיית הפעלים בזמנים מורכבים מבוססת בעיקר על שני פועלי העזר- kam (יש לי) ו-jam (מקביל ל-I AM באנגלית). אין באלבנית צורה ספציפית לשם הפועל כמו בעברית אלא בדרך כלל משתמשים בהטיית גוף ראשון יחיד (אני) בציון פעלים. להלן הטיית הפעלים הנפוציםבזמנים השונים: *הפועל shkohem מתאר פעולה של הגעה ושל ניווט למקום מסוים כדי לציין שלילה, מוסיפים לפני הפועל את המילה nuk לדוגמה- unë nuk shkoj. אני לא הולך או בשפה מדוברת ובקיצור מוסיפים את האות s לפני הפועל- לדוגמה unë s'shkoj-אני לא מבין צורת הציווי (כשמדברים ליחיד) היא השורש של הפועל- כלומר הפועל בלי הj או בלי הhem בסוף בפעלים מסוג רפלקסיבי ללכת- shkoj לך!- shko לכו! shkoni כדי לאסור משהו, או לבקש ממישהו להימנע ממשהו- משתמשים במילה mos ולאחר מכן בצורת הציווילך! shko אל תלך! mos shko אל תלכו mos shkoni כדי לציין סביל מוסיפים את האות u לפני הפועל בזמן אימפרפקט להלן טבלת פועלי עזר כדי להגיד ציווי, לדוגמה ׳׳שלא יהיה לך׳׳ או ׳׳שיהיה לך׳׳ משתמשים במילה ki חלק מזמני העבר בנויים מפועל העזר למעלה הפועל jam הוא פועל מרכזי באלבנית והוא מקביל לפועל i am באנגלית להלן גם כמה פעלים יוצאי דופן הנפוצים באלבנית: באלבנית קיים גם ׳׳זמן חיבור׳׳ שזו מילה שמשתמשים בה כדי לחבר פועל לשם פועל- לדוגמה ׳׳אני רוצה ללכת׳׳ יהיה באלבנית unë dëshiroj të shkoj. בגלל שבאלבנית אין צורה לשם פועל, משתמשים בשם הפועל בצורת ההווה אחרי מילת החיבור të. הטיית הפועל אחרי מילת החיבור të היא כמו בזמן עתיד, כלומר ׳׳אתה רוצה ללכת׳׳ יהיה ''ti dëshiron të shkosh'' ולא shkon באלבנית מבחינים בין זכר לבין נקבה בשמות התואר. שמות תואר זכר מקבלים את האות i לפני התואר, ושמות תואר נקבה מקבלים את הסיומת e לפני התואר ועוד סיומת אחרת בשם התואר עצמו. לדודמה: קיים גם מיון לפי שמות תואר הנגזרים מפעלים שבדרך כלל עם הסיומת -shëm לבין שמות תואר רגילים שמות התואר הנגזרים לא מופיעים עם הסיומת i או e ולא נוטים לפי זכר\נקבה כדי להגיד ׳׳הכי טוב׳׳ או הכי ׳׳כך וכך׳׳ משתמשים במילה më לפני שם התואר לדוגמה: באלבנית יש 5 יחסות לשם העצם, המחולקות לפי שם עצם מיודע\לא מיודע, לפי יחיד\רבים, ולפי מין דקדוקי זכר\נקבה. djalë הוא שם עצם בעל צורה יוצאת דופן. רוב צורות הריבוי של שמות העצם נגמרת ב-t רוב שמות העצם הנקביים נגמרים בë פרט לdjalë אלבנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו כאן