laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרון בצלי

שרון בצלי (נולדה ב-1972) היא חלילנית ישראלית, המתגוררת בשוודיה. בצלי נולדה בישראל . יש המשווים את רמתה הווירטואוזית לזו של הכנר דוד אויסטרך והפסנתרן ולדימיר הורוביץ. היא נחשבת לכוכבת בינלאומית מאז 1997, כאשר החלה בקריירה כחלילנית סולנית. הופעתה הראשונה כסולנית הייתה בגיל 14, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה. החליל של שרון בצלי נבנה בידי צוות מוראמאטסו ועשוי זהב 24 קאראט. בצלי מופיעה עם תזמורות סימפוניות וקאמריות ביפן, בסין, בישראל ובארצות שונות באירופה, בהן אנגליה וארצות סקנדינביה. כמו כן הופיעה בפסטיבלים עם גדעון קרמר מרביעיית ברטוק. במאי 2006 הופיעה עם אוסמו ונסקה ותזמורת מינסוטה. שבעה קונצ'רטי נכתבו לבצלי לפי הזמנה, ביניהם יצירות של קלווי אהו, סופיה גוביידולינה, כריסטינה לינדברג וז'ואו לונג. נכון למאי 2006, עוד שישה קונצ'רטי נמצאים בשלבי חיבור. בצלי הוציאה 18 תקליטורים זוכי פרסים עם חברת ההקלטות השוודית BIS. היא נשואה לרוברט פון באהר, מנהל החברה. פרס אקו לנגן השנה במוזיקה קלאסית, 2002 פרס קאן לאמן הצעיר במוזיקה קלאסית לשנת 2003. Minnesota Orchestra's showcase concert magazine, May 06, page 41 שרון בצלי, באתר ספוטיפיי שרון בצלי, באתר AllMusic (באנגלית) שרון בצלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרון בצלי, באתר Discogs (באנגלית) שרון בצלי, באתר Songkick (באנגלית) נעם בן זאב, צלילים נידחים בחליל הזהב של שרון בצלי, באתר הארץ, 3 באפריל 2013
אוניברסיטת החלל הבין-לאומית

אוניברסיטת החלל הבין-לאומית (באנגלית: International Space University) היא אוניברסיטה פרטית שהוקמה בשנת 1987. האוניברסיטה מציעה שתי תוכניות לתואר שני: Master of space Studies Master of space management האוניברסיטה ממוקמת ליד שטרסבורג בצרפת. בנוסף ללימודים בקמפוס זה, מתקיימת באוניברסיטה תוכנית רב-שנתית בסמסטר הקיץ, הנודדת בין ערים ומדינות שונות (כולל בחיפה, ישראל ב-2016). בסגל ההוראה של האוניברסיטה חברים מומחי חלל ממדינות שונות, וכן אסטרונאוטים וקוסמונאוטים. נגיד האוניברסיטה הוא ראש סוכנות החלל האירופית ז'אן ז'אק דורדן. הלימודים באוניברסיטת החלל הבינלאומית מהווים הזדמנות ייחודית לסטודנטים ממדינות רבות להפגש עם בכירים בתעשיות החלל של מדינות מגוונות, ולפתח רשת של קשרים חברתיים, שהיא אחת ממטרותיה של האוניברסיטה, השואפת למיזמי חלל בינלאומיים. בשנת 1996 החלה אוניברסיטת החלל הבין-לאומית בקיום כנס שנתי, המוקדש מדי שנה לנושא מרכז אחד. במסגרת כנס זה נפגשים חוקרים, מהנדסים, מנהלים ובכירים מתעשיות החלל השונות בעולם, יחד עם סטודנטים של האוניברסיטה, לימים אחדים של דיונים. בסיום כל כנס, מוציאה האוניברסיטה פרסום בנושא. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת החלל הבין-לאומית (באנגלית) אוניברסיטת החלל הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת החלל הבין-לאומית, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת החלל הבין-לאומית, סרטונים בערוץ היוטיוב https://www.timesofisrael.com/no-risk-no-reward-says-fearless-jewish-astronaut-jessica-meir/
כוס החורבות

כּוֹס הֶחֳרָבוֹת, (שם מדעי: Athene noctua), מין בסוג כוֹס שבמשפחת הינשופיים. דורס לילה קטן - אורכו עד 22 ס"מ, השכיח ברחבי ישראל. צבע הנוצות: חום כהה מוכתם בלבן, הבטן בהירה מוכתמת בחום. הרגליים מכוסות בניצוי עדין (גרביים). פרצופו שטוח, עיניו גדולות ומבהיקות בצהוב. נפוץ בכ-84 מדינות באזור הפלארקטי ובצפון מזרח האזור האפרוטרופי. בישראל חיים תת-המינים: A. n. indigena, A. n. glaux. ,A. n. saharae (יש המזהים תת-מין זה עם הקאת) המופיעה במקרא. מקום חיות אופייני: נופים יבשתיים פתוחים, יערות דלילים, פרדסים, כרי מרעה ושטחים מעובדים, נופי טרשים, ערבות, מדבריות ומצוקים. יבחרו לעיתים יישובים כפריים ועליות גג. הכוס הוא עוף טריטוריאלי החי בזוגות. על פי רוב קיים מקום דגירה קבוע. הטריטוריה משתרעת על מאות דונמים. הוא פעיל במיוחד בשעות בין הערביים ובחשכה. הדגירה על הביצים מתרחשת באביב למשך כ-27 ימים לערך, גודל התטולה הוא 3–5 ביצים לבנות כמעט עגולות, עד 2 דגירות בשנה. במלאת לגוזלים חודש ימים הם מסוגלים לעזוב את הקן. בשעה שהנקבה דוגרת, הזכר מאכיל אותה ואת הגוזלים. אורך החיים עד 17 שנים. הדורס ניזון בקיץ בעיקר מחרקים גדולים- חיפושיות, עשים, חגבים, אך גם מזוחלים ומצפרדעים. בחורף הוא כולל בתפריטו גם יונקים קטנים, עכברים וכן עופות קטנים. בימים עברו סימלו בני משפחת הינשופיים את החוכמה בקרב בעלי החיים. אחד מהמיתוסים של יוון העתיקה, הוא שהאלה אתנה השתמשה בדורס הקטן כשליח לשאר האלים (ראו: הינשוף של אתנה). העוף היה מקנן באקרופוליס, והוזכר במסורות כעוף שקיבל את אישור האלה לקנן באתר הקדוש. וְאֶת הַכּוֹס וְאֶת הַשָּׁלָךְ וְאֶת הַיַּנְשׁוּף: ויקרא פרק יא פסוק יז אֶת הַכּוֹס וְאֶת הַיַּנְשׁוּף וְהַתִּנְשָׁמֶת: דברים פרק יד פסוק טז דָּמִיתִי לִקְאַת מִדְבָּר הָיִיתִי כְּכוֹס חֳרָבוֹת: תהלים פרק קב פסוק ז מדיה וקבצים בנושא כוס החורבות בוויקישיתוף כוס החורבות, באתר ITIS (באנגלית) כוס החורבות, באתר NCBI (באנגלית) כוס החורבות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כוס החורבות, באתר GBIF (באנגלית) כוס החורבות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כוס החורבות באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר ובגינה גלריה המכילה צילומים רבים של כוס החורבות בטבע, מאת איליה שלמייב סרטון וידאו של כוס החורבות בנגב, סרטון באתר יוטיוב כּוֹס הֶחֳרָבוֹת באתר הרשימה האדומה של IUCN
קמרובו (מחוז)

מחוז קמרובו (ברוסית: Кемеровская область; בתעתיק: קמרובסקאיה אובלסט; ידוע גם בשם קוזבאס – Кузба́сс) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הסיבירי. המחוז הוקם ב-26 בינואר 1943 תוך הפרדתו ממחוז נובוסיבירסק. המחוז מחולק ל-18 אזורים מוניציפליים ו-16 אזורים עירוניים.[דרושה הבהרה] התושבים המקוריים של האזור הם שורי וטלאוטים. התיישבות רוסית החלה בשנת 1618. בשנת 1721 התגלו מרבצי פחם באזור העיר קמרובו. בתחילת המאה ה-20 החל פיתוח מואץ של תעשיית הפחם והפלדה באזור. כ-87% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. רוב תושבי המחוז הם רוסים (92%), אך קיימות גם קהילות גדולות של שורים, טטרים, אוקראינים, צ'ובשים וגרמנים. הערים הגדולות הן נובוקוזנצק (כ-560 אלף תושבים) וקמרובו (כ-520 אלף תושבים). בעקבות גירוש גרמנים לחלקים אחרים של ברית המועצות, במחוז הייתה אוכלוסייה גרמנית משמעותית שהצטמצמה לכ-23 אלף בשנת 2021. תעשיית הפחם מהווה חלק מרכזי בכלכלת המחוז. מכרות הפחם פזורים למעשה בכל שטחי המחוז ותוצרתם מהווה כ-56% מסך הפחם המופק ברוסיה. בנוסף לכך יש לציין מפעלים גדולים לייצור פלדה, אלומיניום ואבץ שנבנו בתקופה הסובייטית. מדיה וקבצים בנושא קמרובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמרובו (ברוסית) קמרובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יגאל כהן (פוליטיקאי)

יגאל כהן (1928 – 6 בדצמבר 1988) היה חבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד. כהן נולד בתל עדשים. בין היתר, היה מדריך חקלאי במושבי עולים בפרוזדור ירושלים ושליח מטעם משרד הביטחון בגדנ"ע בפעילויות בחו"ל (אירופה, ארצות הברית ואפריקה). כהן כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד מהכנסת השמינית (1974) ועד למותו בעת כהונתו בכנסת ה-12. בתקופת הכנסת העשירית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בנוסף, היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת העבודה והרווחה, ובוועדת הכספים. הוא כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ביניהם מרכז ועדת הנוער של תנועת המושבים; חבר מזכירות הנוער העובד וחבר מזכירות המשמרת הצעירה של מפא"י. ב-1965 החליט לעזוב את מפא"י ולהצטרף למפלגת "רפ"י". ב-1968 הצטרף לרשימה הממלכתית והיה ראש הסיעה בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. מאוחר יותר ייסד את סיעת לע"ם. ב-1987 הצטרף לתנועת החרות. יגאל כהן נפטר ב-6 בדצמבר 1988, ונטמן בבית העלמין תל עדשים. על שמו נקרא היישוב צור יגאל. יגאל כהן, באתר הכנסת יגאל כהן, באתר כנסת פתוחה "יגאל כהן הקדיש את חייו לפעילות למען שלמותה של ארץ ישראל", מעריב, 7 בדצמבר 1988. ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נועה סתת

נועה סתת (נולדה ב-15 במאי 1977) היא רבה רפורמית, ומנכ"לית האגודה לזכויות האזרח, לפני כן היא ניהלה את המרכז הרפורמי לדת ומדינה ואת הבית הפתוח. היא פעילה חברתית ישראלית, בעיקר בתחום זכויות להט"ב וזכויות האדם. סתת נולדה בירושלים ולמדה בבית הספר הניסויי בעיר. בשנים 1995–1997 שירתה בחיל המודיעין. אחרי השחרור עבדה כמנהלת תוכנה בחברת "פרוסייט" בירושלים. היא למדה לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה העברית. משפחתה של סתת חילונית, אך היא מגדירה עצמה כדתיה ומשתייכת לקהילת "כל הנשמה" של התנועה ליהדות מתקדמת (היהדות הרפורמית). סתת החלה את דרכה בבית הפתוח ב-1999 כחניכה בתוכנית הנוער והצעירים, בשנת 2001 הצטרפה לוועד המנהל של העמותה, ועמדה בראשו במשך שנתיים בשנים 2004–2006. בשנים 2006–2008 הובילה את המאבק של הבית הפתוח לקיום מצעד הגאווה ברחובות ירושלים, כפי שניתן לראות בסרט התיעודי "ירושלים גאה להציג". על מאבקה המתמשך הייתה מועמדת לתואר "אשת השנה" של זכיינית השידור קשת בשנת 2007. במהלך המאבק נחשפה סתת לאיומים רבים על חייה וחיי משפחתה, ובכלל זה אף הוטלה עליה קללת פולסא דנורא. בספטמבר 2006 התמנתה למנכ"לית עמותת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות". בינואר 2008 הודיעה על התפטרותה מתפקידה לנוכח חילוקי דעות בינה לבין ועד העמותה, וההתפטרות נכנסה לתוקף באפריל של אותה שנה. בשנים 2008–2010 ניהלה את עמותת "MEET" בישראל, המפעילה תוכנית חינוכית לתלמידי תיכון מצטיינים ישראלים ופלסטינים מאזור ירושלים, בשיתוף עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). סתת למדה בהיברו יוניון קולג' בירושלים, בית המדרש של רבני התנועה הרפורמית, וההתמחתה בבית הכנסת "כל הנשמה" שבשכונת בקעה. היא הוסמכה לרבנות על ידי היברו יוניון קולג' בירושלים בשנת 2014. החל משנת 2012 סתת היא מנכ"לית "המרכז הרפורמי לדת ומדינה" (בעבר: המרכז לפלורליזם יהודי), הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה ליהדות מתקדמת בישראל. במרכז הרפורמי הובילה סתת את המאבק בגזענות, הסתה, וקיצוניות דתית - כולל המאבק לפסילת מועמדים כהניסטים מהתמודדות לכנסת, המאבק להעמדה לדין של בנצי גופשטיין, ושל העמדה של הרב שמואל אליהו לדין משמעתי. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת ב-2019 הוצבה סתת במקום ה-83 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת. ב-2021 נבחרה לתפקיד מנכ"לית האגודה לזכויות האזרח נועה סתת, ברשת החברתית פייסבוק נועה סתת, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דני זאק, ‏גאווה רבה: נועה סתת בדרך לרבנות, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2012 רואי אלמן, כבוד הרב, באתר מוסף ידיעות ירושלים, ‏25 בנובמבר 2014 נועה סתת‏, הבית ההומופובי, באתר וואלה, 12 בינואר 2015 נועה סתת, להחזיר את המימונה למקור, באתר ynet, 10 באפריל 2015 נועה סתת, המשת"פים של ארגון להב"ה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2017 אביבית מיסניקוב, ‏מבט מבפנים: להיות רפורמי בארצנו, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2017 נועה סתת, לעצור את ההסתה הפרועה של הרב אליהו, באתר הארץ, 22 בינואר 2018 נועה סתת, כיפת הקסם של הרב אליהו כבר לא חסינה, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2020 נועה סתת, להניף את דגל הגאווה גם למען המאבק היהודי־ערבי, באתר הארץ, 21 בינואר 2020 נועה סתת, צעד קטן בבית המשפט, צעד גדול לגרים, באתר הארץ, 2 במרץ 2021 נועה סתת, יהודים, רפורמיים - ציונים ישראל היום יוני 2021 נועה סתת על פרדריק דאגלס: כדי להתמודד עם העבר, לא צריך למחוק אותו, צריך להתייחס אליו אחרת, הקוגיטו – אברום בורג משוחח עם אנשים מעוררי מחשבה, באתר All•in חן רוזנק‏, מי יהיו אנשי השנה 2007?, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2007 יניב הלפרין, נועה סתת התפטרה מהבית הפתוח, באתר GoGay, ‏17 בינואר 2008 אתר עמותת MEET הודעה, בעמוד הפייסבוק של האגודה לזכויות האזרח, 16 באוגוסט 2021
פיטר קול

פיטר קול (נולד ב-19 באוגוסט 1957) הוא מתרגם ומשורר יהודי-ישראלי הכותב באנגלית. זוכה "מלגת המצוינות" של עמיתי מקארתור. פיטר קול נולד בפטרסון, ניו ג'רזי. קיבל תואר ראשון בהמפשייר קולג' במסצ'וסטס. עלה לישראל בשנת 1981 עם אשתו הסופרת עדינה הופמן, והוא חי עם משפחתו בשכונת מוסררה שבירושלים. שמו של קול התפרסם בעולם דובר האנגלית בעיקר בשל תרגומי השירה שלו. הוא תרגם משירת ימי הביניים היהודית, בין השאר שירי המשוררים שלמה אבן גבירול ושמואל הנגיד, וכן מהשירה הערבית והעברית הישראלית העכשווית כמו המשורר הערבי-ישראלי טהא מוחמד עלי, אהרן שבתאי ויואל הופמן. תרגומיו יצאו בהוצאות המכובדות בעולם ובהן הוצאת אוניברסיטת פרינסטון ו-New Directions. ב-1998 הקים קול את הוצאת הספרים Ibis Editions, המוציאה ספרים המתורגמים מצרפתית, גרמנית, לדינו, עברית וערבית. בנוסף פרסם קול חמישה ספרי שירה. מבחר מקיף של שיריו ותרגומיו, Hymns & Qualms: New and Selected Poems and Translations, ראה אור ב-2017 בהוצאת Farrar, Straus and Giroux היוקרתית. שיחה עם פיטר קול (מראיין: יהודה ויזן); פיטר קול – שלושה שירים ושני קטעי פרוזה (מאנגלית: יהודה ויזן); בתוך דחק - כתב עת לספרות טובה ט', 2018, עמ' 228-254. שירי לב-ארי, המשורר והמתרגם הישראלי פיטר קול זכה במלגת מקארתור בשווי חצי מיליון דולר, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2007 פיטר קול, דף שער בספרייה הלאומית
טיבר

הטיבר (באיטלקית: Tevere; בלטינית: Tiberis; בשפה העממית נקרא "הנהר הבהיר") הוא נהר באיטליה המזרחית, השלישי באורכו מכל נהרות איטליה. אורכו של הטיבר 405 ק"מ. הוא יוצא מהמדרונות הדרומיים של הר פומאיולו (ואז הוא בגובה של כ-1,250 מטרים). שם הוא זורם במדרון צר, אך לאחר כמה מאות קילומטרים, הוא עובר לזרימה במדרון רחב ומתון. לאחר שהוא מתנקז באגן וממשיך לרמת לאציו, הוא מתפתל ומתמזג עם יובל הנרה. הטיבר מגיע לרומא, עובר דרכה בפרברים הנקראים אוסטיה (בדרום), ופיומיצ'ינו (בצפון), כ-35 ק"מ לפני שנשפך לים הטירני, דרך מישור מרובה ביצות. לפני שהוא נשפך, הוא מתפלג לשתי זרועות, שנשפכות ביחד לים הטירני. בחלקו הדרומי של עיקול נהר הטיבר ברומא, נמצא אי הטיבר. הנהר נושא איתו כמויות עצומות של סחף, ולכן מימיו כה דלוחים, והסחף גם מרחיב את היבשה שסביב הנהר ב־2-3 מטרים כל שנה. ספינות נהר קטנות, בעלות משקל כולל של עד 150 טון, יכולות להפליג במימי הנהר, אפילו לכמה עשרות קילומטרים מעבר לרומא. סביר להניח שהשם טיבר הוא שם טרום לטיני (כמו השם שנתנו הרומאים לפרבר האיטלקי שליד רומא ששמו בעברית הוא טיבולי - Tibur). טיברינוס היה מלך אגדי של אלבה לונגה, וככל הנראה, טבע בנהר האלבולה, שלאחר מכן הוחלף שמו לטיבר. לנהר ערך היסטורי הקשור לייסודה של רומא. נאמר כי האחים רמוס ורומולוס ננטשו בנהר, עד שהזאבה הידועה הצילה אותם ממוות. נהר הטיבר היה חשוב מאוד בתקופה שלאחר המלחמות הפוניות, בשעה שהנמל של אוסטיה נהיה לבסיס ימי מפתח. אך הנמל נסתם בסחופת, והתחילו לבנות דרך חדשה, ה-via Portuense, שנבנתה במאה ה-1 לספירת הנוצרים, וזאת כדי להתחבר לרומא על ידי נמל מלכותי ששמו היה פיומיצ'ינו, שם עבר נהר הטיבר. זרוע נהר הטיבר שחוצה את פיומיצ'ינו היא תעלה שנבנתה בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי קלאודיוס, ושופרה לאחר מכן בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי טראיאנוס. בשנת 1612 נסתם נהר הטיבר בסחופת, ולכן היה בלתי יעיל לשיט, אך בתקופת האפיפיור פאולוס החמישי הוא נפתח שוב לשיט. נהר הטיבר שימש את הרומאים למערכת הביוב שלהם, ובעזרת ערוצים ותעלות תת-קרקעיות הצליחו להביא מי שפכים אפילו מאמצע העיר. סוללות האבנים המודרניות החלו בשנת 1876. שיטפונות מתועדים בנהר הטיבר התרחשו בשנים 1519, 1870 ובשנת 1900. מוסוליני, שחי בעיר רג'ו אמיליה, הסדיר את קו הגבול בין טוסקנה לרג'ו אמיליה כך שנהר הטיבר ישכון בשטח של רג'ו אמיליה. מדיה וקבצים בנושא טיבר בוויקישיתוף טיבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קירוב (מחוז)

מחוז קירוב (ברוסית: Кировская область; בתעתיק: קירובסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי של הוולגה. האזור גובל במזרח עם טריטוריית פרם ואודמורטיה, בצפון עם רפובליקת קומי ואזור ארכנגלס, במערב עם אזור וולדה, קוסטרומה, ניז'ני נובגורוד, בדרום עם הרפובליקות של מארי אל וטטרסטן. שטחו של אזור קירוב הוא 120,374 קמ"ר, והאוכלוסייה מנתה 1.297 מיליון איש בשנת 2016. האקלים באזור הוא יבשתי ממוזג, עם חורפים חמים יחסית (טמפרטורה ממוצעת -13C) וקיצים קרירים (טמפרטורה ממוצעת + 18C). המחוז הוקם ב-7 בדצמבר 1934 (תוך פיצול ממחוז גורקי דאז). המחוז מחולק ל-39 אזורים מוניציפליים ו-6 אזורים עירוניים. שטח משמעותי של המחוז מכוסה ביערות. עד למאה ה-12 בשטח המחוז התגוררו אנשי מרי, קומי ושבטים מקבוצה פינו-אוגורית נוספים. החל מסוף מאה ה-12- תחילת המאה ה-13 בשטחים הפתוחים התחילו להתגורר רוסים, בעיקר מנובגורוד. באותה תקופה גם הוקמה העיר המרכזית באזור - וויאטקה (קירוב הנוכחי). בשנת 1393 השטחים סופחו לנסיכות מוסקבה. בסוף המאה ה-14 ההנהגה המקומית הכריזה על עצמאות ממוסקבה. לאחר קרבות עזים, המרד דוכא וההנהגה המקומית גורשה מהעיר. כ-79% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. העיר הגדולה - קירוב ובה מתגוררים כ-467 אלף תושבים. הרוסים מהווים כ-89% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, יש קהילות גדולות של טטרים (כ-2.7%), מרי (כ-2.2%) ואודמורטים (כ-1.0%). המחוז מתאפיין במגמת ירידת אוכלוסייה חמורה – בשנת 1897 התגוררו בו מעל ל-3 מיליון אנשים, בשנת 1946 היקף האוכלוסייה ירד אל מתחת ל-2 מיליון, ובשנת 2003 מתחת ל-1.5 מיליון. בשטח המחוז נמצאים מרבצים גדולים של פוספטים. מדיה וקבצים בנושא קירוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קירוב (ברוסית) קירוב, ביישום טלגרם קירוב, ברשת החברתית VK ФЕДЕРАЛЬНОЕ АГЕНТСТВО ПО ТУРИЗМУМинистерство экономического развития Российской Федерации, Кировская область
עמותת טבקה

טֶבֶּקָה - צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה ("עשיית צדק" באמהרית) היא עמותה שהוקמה בשנת 2000 ופועלת לקידום יוצאי אתיופיה בישראל, ונאבקת בגילויי אפליה וגזענות כלפי בני העדה. פעילותה כוללת קידום נושאים ציבוריים ועקרוניים וכן הכוונה וייעוץ משפטי אישי. אחד המאבקים המתוקשרים בהם נטלה חלק עמותת טבקה הוא המאבק בנושא שילוב ילדי עולי אתיופיה במערכת החינוך בעיר פתח תקווה. עתירה ראשונה בנושא הוגשה לבג"ץ בשנת 2005, אך נמחקה לאחר שהוסדר שילובם של כל הילדים. גם בשנים הבאות נוצרה בעיה דומה, שגם היא נפתרה בהתערבות משרד החינוך וכלי התקשורת לאחר מספר ימים. בג"ץ החליט לדון בעתירה ולפרסם החלטה עקרונית, על אף שהסוגיה לא עמדה עוד על הפרק מבחינה מעשית. הרכב השופטים בראשות אילה פרוקצ'יה ובהשתתפות חנן מלצר ואליקים רובינשטיין פרסם את החלטתו ב-31 באוגוסט 2010 וקבע כי מדובר באפליה פסולה והורה כי על כל מוסדות החינוך בעיר לקלוט תלמידים באופן יחסי לגודלם. בית המשפט אף התווה דרך בדבר האמצעים העומדים לרשות המדינה על מנת לאכוף זאת, החל משלילת תקציבים וכלה בשלילת רישיונותיהם של מוסדות סרבנים. בג"ץ טבקה אתר האינטרנט הרשמי של עמותת טבקה עמותת טבקה, ברשת החברתית פייסבוק עמותת טבקה, באתר "גיידסטאר ישראל" עמירם ברקת‏, "הפסיכומטרי מרחיק אתיופים מהחוגים היוקרתיים", באתר וואלה, 25 באפריל 2005 (הקישור אינו פעיל) "ראש עירית אור יהודה מפלה אתיופים", כתבה באתר NFC מערכת וואלה!‏, עתירה נגד הפרדת נישואי אתיופים מאחרים, באתר וואלה, 15 במאי 2006 יעל עברי, עושים צדק: פרויקט לשילוב עורכי דין יוצאי אתיופיה, באתר ynet, 5 באפריל 2007 רותי סיני‏, חברת החשמל ממשיכה לפטר יוצאי אתיופיה, באתר וואלה, 8 ביוני 2007 רותם שטרקמן, שיחת פנים | "למה את צריכה לנסוע לאוטובוס? באתיופיה לא היו לכם אוטובוסים, למה שלא תלכי ברגל", באתר TheMarker‏, 8 במאי 2015 בג"ץ 7426/08 טבקה משפט וצדק לעולי אתיופיה נ' שרת החינוך פרופ' יולי תמיר, ניתן ב־31 באוגוסט 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביתא ישראל ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האבנים הרוניות בילין

שתי האבנים הרוניות בילין (Jelling) שבמרכז חצי האי יוטלנד בדנמרק, הוכרזו בשנת 1994 כאתר מורשת עולמית יחד עם הכנסייה השוכנת בצמוד להן מצפון ואשר בחצרה הן ניצבות, ויחד עם שני תילי קבורה הנישאים מצפון ומדרום לכנסייה. האבנים הרוניות עשויות כל אחת פיסת אבן ועליה חרוטות כתובות בשפת נורס בכתב רונות המתוארכות למאה ה-10. האבנים מייצגות את שלב המעבר מהאמונה הפגנית בדנמרק לנצרות, והן מזוהות עם התקופה בה הייתה דנמרק למדינה לאומית. "האבן הקטנה", המכונה גם "האבן העתיקה", הונחה במקומה על ידי המלך הדני גורם הזקן (Gorm den Gamle; מלך מ-934 עד 958 או 959) שהיה המלך הראשון של כל דנמרק. האבן הוקמה לזכר אשתו של המלך, תירה (Thyra Dannebod). בכתובת שעל האבן מופיעה המילה "דנמרק" לראשונה בתולדות המדינה, אם כי זו הוזכרה מחוץ לגבולותיה כ-75 שנים קודם לכן. תוכן הכתובת על האבן הוא כדלקמן: "kurmur kunukr, karthi kubl thusi, aft thurui kunu sina, tanmarkar but" "המלך גורם הקים יד זו לזכר תירה, אשתו, גאולתה של דנמרק". האבן הקטנה - צד א' האבן הקטנה - צד ב' "האבן הגדולה", הידועה גם כ"אבן החדשה", נחקקה על ידי המלך האראלד כחול-השן (Harald Blåtand), בנו של גורם הזקן, לזכר הוריו ולזכר התנצרותם של הדנים. האבן שוקלת כ-10 טונות ונישאת לגובה של 2.43 מטר. לאבן שלושה צדדים - בצידה האחד ציור של ישו בתנוחת צליבה אך ללא צלב, בשני נראה נחש הכרוך סביב אריה, ובשלישי מופיע רובה של הכתובת, לאמור: "Haraltr kunukr bath kaurua, kubl thausi aft kurm fathur sin, auk aft thaurui muthur sina sa, haraltr ias sar uan tanmaurk, ala auk nuruiak, auk tani karthi kristna" "המלך האראלד ציווה להקים יד זו לזכר גורם, אביו, ולזכר תירה, אימו; האראלד הוא אשר תפס לעצמו את כל דנמרק ונורווגיה ואשר ניצר את הדנים". האבן הגדולה - צד א' (רוב הכיתוב) האבן הגדולה - צד ב' (נחש ואריה) האבן הגדולה - צד ג' (דמותו של ישו) הכיתוב המקורי בכתב רונות על האבן הגדולה שני התילים נישאים מדרום ומצפון לכנסייה. בתל הצפוני נתגלו שרידי אולם קבורה, שייתכן והוקם לשני אנשים. חיפושים שנערכו במקום בתחילת המאה ה-19 חשפו ממצאים מהמאה ה-10 אך שרידי הגופות סולקו ממנו. ייתכן שהמלך גורם הזקן היה קבור בתל זה, ובנו האראלד כחול-השן העביר את גופתו אל הכנסייה הסמוכה שהוקמה עם התנצרותו. התל הדרומי נחקר בשנת 1861 ו-1941, אך לא נתגלו בו קברים. לכנסייה הניצבת במקום כעת קדמו שלוש כנסיות עץ מוקדמות יותר אשר נהרסו בשריפות, והעתיקה שבהן שימשה גם כמקום קבורתו של המלך גורם הזקן. גופתו של גורם הזקן נתגלתה בשנת 1978 והוצאה מהקבר לצורכי מחקר, ובשנת 2000 הושבה לכנסייה. הספינה ובית המקהלה נבנו מאבן גיר בסביבות שנת 1100, בעוד שמגדל הפעמונים ואולם הכניסה נוספו מאוחר יותר. בשנת 1874 נחשפו בבית המקהלה פרסקאות מהמחצית הראשונה של המאה ה-12. מדיה וקבצים בנושא ילין בוויקישיתוף אודות האתר (גרמנית) אודות גורם הזקן והאבן הקטנה (אורכב 09.09.2015 בארכיון Wayback Machine) אודות האראלד כחול-השן והאבן הגדולה (אורכב 01.01.2020 בארכיון Wayback Machine) האבנים הרוניות בילין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תעתיק לטיני http://www.vikingworld.dk/king2.htm העולם הוויקינגי http://www.vikingworld.dk/king1.htm העולם הוויקינגי
טירת קרונבורג

טירת קרונבורג (בדנית: Kronborg slottet) שוכנת לחופי מצר ארסונד (Øresund) בעיר אלסינור (בדנית: Helsingør; באנגלית: Elsinore) שבצפון-מזרחו של האי שלן בדנמרק. הטירה הוקמה במיקום אסטרטגי סמוך לנקודה הצרה ביותר במצר ארסונד, שרוחבו מגיע בה ל-4 ק"מ בלבד. מצודת קרואון (Krogen) שהוקמה בשנות העשרים של המאה ה-15 קדמה לטירה הנוכחית. המצודה שכללה מספר מבנים מוקפים בחומה נועדה לאכוף את גביית מסי המעבר במצר הים שעליהם הורה המלך הדני אריק מפומרניה (אריק השביעי). בין השנים 1577 ו-1585 בנה פרדריק השני את הטירה הנוכחית בסגנון הרנסאנס, ושם האתר שונה לקרונבורג. בשנת 1629 פקדה שרפה את הטירה והיא נהרסה כמעט לחלוטין. תקרת הנחושת נמסה, המגדלים התמוטטו וחלק גדול מהריהוט ויצירות האמנות אבדו. רק הקפלה ניצלה בדרך נס, והאש לא הגיעה אל החומה החיצונית ואל מאגר אבק השרפה בטירה. עבודות השיקום נמשכו עשר שנים עד שנת 1639 אולם פנים הטירה לא שב לזוהרו המקורי. ב-1658 נכבשה רובה של דנמרק בידי השוודים והטירה נכבשה על ידיהם לאחר מצור בן שלושה שבועות. השוודים נסוגו לאחר שנתיים ולאחר שבזזו את הטירה והותירו אותה הרוסה באופן חלקי. הדנים הסיקו את המסקנות, ולקראת סוף המאה ה-17 חיזקו את הגנתה של הטירה והוסיפו חפירות סביבה, כך שעם תום העבודה נחשבה הטירה לחזקה באירופה. אולם בשנת 1801 שוב הוכיחה הטירה את חוסר מוכנותה לקרב. הצי הבריטי בפיקודו של לורד הוריישו נלסון חצה את מצר הארסונד בבטחה אל תוך הים הבלטי שכן אש תותחי הטירה לא הגיעה עד לצידו השני של המצר. החל באמצע המאה ה-18 ועד אמצע המאה ה-19 שימשה הטירה גם כבית כלא, והאסירים הועסקו, בין היתר, בעבודות התחזוקה של המבנה. חשיבותה כמשכן מלכותי הלכה ופחתה ומ-1785 ועד 1922 היא שימשה לצרכים צבאיים בלבד. ב-9 באפריל 1940 כבשה גרמניה הנאצית את דנמרק והטירה הפכה למחנה צבאי גרמני. הוקמו בה עמדות נ"מ ולחופי המצר נבנו שלוש עמדות שיגור לפצצות טורפדו. עם זאת, הגרמנים לא פגעו בטירה ולא בזזו אותה עם נסיגתם, והטירה שבה לרשות הצבא הדני ב-15 במאי 1945. ב-30 בנובמבר 2000 הוכרזה טירת קרונבורג כאתר מורשת עולמית. הטירה התפרסמה בעיקר כמקום התרחשות רוב המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, ובמחזה עצמו היא מכונה טירת אלסינור (Elsinore). "המלט" הועלה לראשונה בטירה עצמה ביום השנה המאתיים למותו של שייקספיר, ומאז הוצג בה מספר פעמים. עוד קשורה הטירה בדמותו המיתולוגית של הולגר דנסקה (Holger Danske) שפסלו ניצב במרתפה. לפי האגדה, ביום בו תהיה נתונה דנמרק בסכנה יקום הפסל לתחייה. מדיה וקבצים בנושא טירת קרונבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת קרונבורג טירת קרונבורג, ברשת החברתית פייסבוק טירת קרונבורג, ברשת החברתית אינסטגרם הטירה באתר משרד האוצר הדני
פרלמנט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרלמנט – בית המחוקקים והרשות המחוקקת, המבוססת על חברותם של נציגי אזרחי המדינה לרשימת פרלמנטים, ראו קטגוריה:פרלמנטים פרלמנט (ממלכת צרפת) – בתי דין צרפתיים בתקופה שקדמה למהפכה הצרפתית פרלמנט (סיגריה) – מותג סיגריות פרלמנט (כתב עת) – כתב עת מקוון ישראלי העוסק בנושאי ממשל, משפט וחברה הפרלמנט – סדרת טלוויזיה, ספין אוף של ארץ נהדרת כיכר פרלמנט – כיכר הממוקמת בפינה הצפונית מערבית של ארמון וסטמינסטר שבלונדון גבעת פרלמנט – אזור פתוח בצפון מערב לונדון פרלמנט נשים – ארגון המעלה לדיון ביקורתי ופמיניסטי את המדיניות השלטת והשיח הציבורי הרווח בישראל "פרלמנט" משמש בסלנג עברי ככינוי למפגש חברתי קבוע הנוהג לדון בענייני היום