laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
The Verve

The Verve היא להקת רוק בריטית, שנוסדה בעיר ויגן שבמחוז מנצ'סטר שבאנגליה, בשנת 1990. הלהקה נוסדה בוינסטנלי סיקס פורם קולג', על ידי סולן הלהקה ריצ'רד אשקרופט, הגיטריסט ניק מקייב, הבסיסט סיימון ג'ונס והמתופף פטר סולסברי. סיימון טונג הצטרף ללהקה בשלב מאוחר יותר. בתחילת דרכה, הלהקה הושפעה רבות מזרם הרוק הפסיכדלי, זרמי הספייס-רוק והשוגייז. הלהקה הוציאה מספר תקליטי שדרים באמצע שנת 1990, וכן שני תקליטים אשר זכו לביקורות אוהדות ביותר. הלהקה התמודדה בהמשך הדרך עם שינוי שמה ותחלופת אנשי הצוות, פרידות, בעיות בריאות של חלק מחבריה, שימוש בסמים ואף מספר תביעות משפטיות, וכן התפרקה לתקופה קצרה לאחר אלבומם השני. ההצלחה המסחרית של הלהקה הגיעה ב-1997 עם צאת אלבומה השלישי Urban Hymns והסינגל הראשון מאלבום זה, "Bitter Sweet Symphony", אשר הפך ללהיט עולמי. מתוך האלבום יצאו גם הסינגלים "The Drugs Don't Work" (אשר היה לשירם הראשון שהגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה), "Lucky Man" ו-"Sonnet". הלהקה התפרקה בפעם השנייה באפריל 1999, עקב מחלוקות פנימיות שהובילו לעזיבתו של מקייב. ההרכב המקורי של הלהקה התאחד כעבור כ-8 שנים, ביוני 2007, ויצא למסע הופעות לקראת סוף אותה שנה. באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה את האלבום Forth, ממנו בלט הסינגל "Love Is Noise". אולם הלהקה התפרקה בפעם השלישית זמן קצר לאחר מכן. הלהקה הצליחה לצבור לעצמה לאורך השנים מוניטין רב, ונחשבת עד היום כאחת מהלהקות המשפיעות ביותר ברוק האלטרנטיבי הבריטי בעשור בו פעלה. A Storm in Heaven‏ (1993) A Northern Soul‏ (1995) Urban Hymns‏ (1997) Forth‏ (2008) Verve‏ (1992) No Come Down‏ (1994) This Is Music: The Singles 92–98‏ (2004) מדיה וקבצים בנושא The Verve בוויקישיתוף The Verve, ברשת החברתית פייסבוק The Verve, סרטונים בערוץ היוטיוב The Verve, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Verve, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The Verve, באתר ספוטיפיי The Verve, באתר Last.fm (באנגלית) The Verve, באתר AllMusic (באנגלית) The Verve, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Verve, באתר דיזר The Verve, באתר Discogs (באנגלית) The Verve, באתר Songkick (באנגלית) The Verve, באתר SecondHandSongs The Verve, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרה שטיינר

אנדרה שטיינר (בהונגרית: Steiner Endre;‏ 27 ביוני 1901 – 29 בדצמבר 1944) היה שחמטאי יהודי-הונגרי, אחיו המבוגר של לאיוש שטיינר ובן דוד של הרמן שטיינר. שטיינר שיחק בנבחרתה האולימפית של הונגריה בחמש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית. באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +6 -2 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), הונגריה זכתה במדליית הזהב בשנת 1928, באולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח השני השיג תוצאה של +10 -3 =3, הונגריה זכתה במדליית הזהב בשנת 1930, באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +7 -2 =5, הונגריה זכתה במדליית הכסף בשנת 1931, באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +5 -7 =3 הונגריה הגיעה למקום ה-10 בשנת 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח השלישי השיג תוצאה של +11 -6 =1, הונגריה זכתה במדליית הזהב בשנת 1937, באולימפיאדה השביעית שהתקיימה בסטוקהולם, בלוח השלישי השיג תוצאה של +12 -1 =5, הונגריה זכתה במדליית הכסף ושטיינר זכה במדליית כסף אישית. בימי מלחמת העולם השנייה היה שטיינר חבר במחתרת היהודית-סלובקית 'קבוצת העבודה', והיה שותף בתוכנית אירופה. הוא נרצח במחנה ריכוז נאצי סמוך לבודפשט ב-29 בדצמבר 1944. אנדרה שטיינר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) דוד דודסון, מלכים בחייהם: דור השחמטאים שנגדע, באתר nrg‏, 8 באפריל 2013 תוצאותיו של שטיינר באולימפיאדות, באתר אולימבייס (באנגלית) 7th Chess Olympiad: Stockholm 1937, Hungary, באתר OlimpBase ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ודי לין או'קיף

ג'ודי לין או'קיף (באנגלית: Jodi Lyn O'Keefe; נולדה ב-10 באוקטובר 1978) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידיה כקאסידי ברידג'ס בסדרת המשטרה "נאש ברידג'ס" ברשת CBS, בתור גרטשן מורגן בדרמת הפשע הפופולרית "נמלטים" ברשת Fox ובתור ד"ר ג'ו לאפלין זלצמן בסדרת הנעורים "יומני הערפד" ברשת The CW. או'קיף נולדה וגדלה בשכונת קליפווד ביץ' בניו ג'רזי, לאם עקרת בית ולאב, מנהל משאבי אנוש בתאגיד התרופות מרק. או'קיף למדה בבית ספר קתולי. אוקיף התחילה את הקריירה שלה כדוגמנית בגיל שמונה בעקבות אחותה הגדולה, והיא עשתה כמה עבודות דוגמנות עבור חברת ג'ינס מקומית. באמצע כיתה י"א, אוקיף עזבה את בית הספר כדי לשחק באופרת הסבון "עולם אחר", כשגילמה את מרגריט "מגי" קורי. לאחר מכן, בשנת 1996 היא קיבלה את אחד התפקידים הראשיים בשנים 1996–2001 היא גילמה את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה המשטרתית "נאש ברידג'ס" של רשת CBS, בתפקיד קאסידי ברידג'ס, בתו של דמותו של דון ג'ונסון. היא ואמה עברו להוליווד אז אוקיף השלימה את לימודי התיכון. ב-1998 היא קיבלה את תפקידה הראשון בקולנוע, כאשר היא שיחקה בסרט האימה "ליל המסכות: 20 שנה אחרי". בשנת 1999 גילמה את טיילור וואגן, נערת תיכון פופולרית, בסרט "יש לה את זה", לצד פרדי פרינז ג'וניור. בשנת 2000 היא השתתפה גם בסרטים "העורב 3", "כל מה שצריך" ו"חביב המורה". ב-2004 שיחקה בסרט המתח "מומיה והארמדילו" לצד ביזי פיליפס. ב-2005 הופיעה בשלושה פרקים בסדרה "בוסטון ליגל", ושיחקה בסרט הפשע "העיר התחתית של ונציה". היא הופיעה בקליפ של להקת הרוק 3 דורז דאון לצד ג'סי מטקאלף. או'קיף השתתפה כדמות אורחת בסדרה "יומני הערפד" בתור בת זוגו של אלאריק, ג'ו. בין השנים 2007–2009, שיחקה בעונות 3&4 של הסדרה "נמלטים" ברשת Fox, בה גילמה את גרטשן מורגן, סוכנת "החברה". היא שיחקה במספר סדרות בתפקיד אורח: "מכושפות", "שני גברים וחצי" ו"דארמה וגרג". בשנת 2014 הצטרפה לתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הדרמה "על המגרש" ברשת VH1. בשנת 2018 התארחה בסדרת הדרמה העל-טבעית "מורשות". שיחקה גם במותחן הפשע העצמאי "קצה הפחד" בדמותה של ג'ינה. או'קיף קיימה מערכת יחסים קצרה עם השחקן ג'ון קיוזאק. מדיה וקבצים בנושא ג'ודי לין או'קיף בוויקישיתוף ג'ודי לין או'קיף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ודי לין או'קיף, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ודי לין או'קיף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ודי לין או'קיף, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ודי לין או'קיף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ארבע העונות

האם התכוונתם ל... ארבע עונות השנה ארבע העונות (ויוואלדי) – ארבעה קונצ'רטי מאת אנטוניו ויוואלדי עונות השנה (צ'ייקובסקי) – 12 יצירות על חודשי השנה לפסנתר מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי ארבע העונות (להקה) – להקת פופ אמריקנית ארבע העונות (רשת מלונות) – רשת מלונות יוקרה קנדית מלון ארבע העונות (הונג קונג) מלון ארבע העונות (בודפשט) ארבע העונות (סרט) – סרט אמריקאי בכיכובם של אלן אלדה וקרול ברנט ארבע העונות (שאגאל) – פסיפס גדול בשיקגו של הצייר מארק שאגאל
פיטר מסיללה

פיטר טספו מסיללה (באנגלית: Peter Tsepo Masilela; נולד ב-5 במאי 1985) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת המגן השמאלי. קבצתו האחרונה הייתה אמזולו. מסיללה היה חלק מנבחרת דרום אפריקה שהשתתפה בגביעי אפריקה לאומות בשנים 2006 ו-2008. ב-31 באוגוסט 2007 הגיע לישראל וחתם על חוזה לארבע שנים במכבי חיפה, אליה עבר מהקבוצה הדרום אפריקאית בנוני פריימיר. מסיללה הובא כמחליף לאדורם קייסי ושיחק ברוב משחקי הליגה. במהלך העונה הוא נודע בעיקר בזכות הריצות שלו באגף ותמיכה בהתקפה. יכולת הכדרור שלו הקנתה לו את הכינוי "מסי-ללה", על שמו של ליונל מסי. בעונת 2009/2010 הצטיין מסיללה בעמדת המגן השמאלי של מכבי חיפה, וסיים כמלך הבישולים של הקבוצה באותה עונה, עם 13 בישולים ואף כבש שער אחד. במונדיאל 2010 פתח מסיללה בהרכב נבחרת דרום אפריקה במשחק מול נבחרת צרפת ואף בישל את השער השני בניצחון 1-2. בשנת 2011 היה על סף מעבר בהשאלה ללסטר סיטי, מועדון אנגלי מן הליגה השנייה. האנגלים שילמו למכבי חיפה 400 אלף יורו עם אופציית רכישה של עוד 1.6 מיליון יורו, אך כשהיה צריך לעבור בדיקות רפואיות ולחתום במועדון האנגלי העסקה התפוצצה במפתיע ומסיללה חזר לשורתה של מכבי חיפה. באוגוסט 2011 הושאל מסיללה לקבוצה הספרדית חטאפה תמורת 300 אלף יורו. בקיץ 2012 חזר מסיללה לדרום אפריקה, וחתם בקבוצת קייזר צ'יפס. מכבי חיפה אליפות - 2008/2009, 2010/2011 גביע הטוטו - 2007/2008 פיטר מסיללה, ברשת החברתית אינסטגרם פיטר מסיללה, באתר Transfermarkt פיטר מסיללה, באתר Soccerway פיטר מסיללה, באתר WorldFootball.net פיטר מסיללה, באתר National Football Teams פיטר מסיללה, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה ספרד: פיטר מסיללה הוצג בחטאפה, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיני אסטדי

מיני אסטדי (בקטלאנית: Mini Estadi, רשמית כתוב כ: Miniestadi; בתרגום חופשי "מיני אצטדיון") היה אצטדיון כדורגל בעיר ברצלונה בקטלוניה שבספרד. מיני אסטדי היה ממוקם לצד הקאמפ נואו. האצטדיון הכיל 15,276 מושבים ושימש את קבוצת הנוער של המועדון וגם את הקבוצה השנייה והשלישית של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק וברצלונה ג'. לעיתים אירח האצטדיון משחקים של נבחרת אנדורה. במיני אסטדי שיחקו והתאמנו חלק משחקניה הטובים ביותר של ברצלונה - החל מגיירמו אמור עד קרלס פויול וליונל מסי. המיני אסטדי עוצב על ידי האדריכל הקטלאני ז'וזפ קסלס. האצטדיון נבנה במשך תשעה חודשים בלבד ב-1982, והוא מכיל שני יציעים וטריבונה. בעת הקמתו היווה דוגמה למודרניות ואף שימש כמודל לבנייה של אצטדיוני כדורגל נוספים בעולם. ב-23 בספטמבר 1982 נפתח האצטדיון ונערך בו משחק ידידות של הקבוצה הבוגרת של ברצלונה, בו ערך דייגו מראדונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. ב-2006 שודר במיני אסטדי משחק גמר ליגת האלופות שנערך בסטאד דה פראנס, ובו שיחקה ברצלונה כנגד ארסנל. 11,000 אוהדי ברצלונה באו לאצטדיון כדי לצפות במשחק, שבסופו ניצחה ברצלונה 2-1 והוכתרה כאלופת אירופה. משנת 2000 נפוצה שמועה לגבי האפשרות שהאצטדיון יהרס עקב הנוכחות הדלה של הקהל במשחקי ברצלונה אתלטיק, שווי האדמה הגבוה וקומפלקס הספורט על שם ז'ואן גאמפר. כחלק מתוכנית השדרוג של אצטדיון קאמפ נואו שהוצגה ב-2014 האצטדיון ייהרס ועל שטחו יוקם אולם של 12,000 מקומות לקבוצת הכדורסל של ברצלונה ואולם הוקי קרח. לברצלונה ב' הוקם אצטדיון קומפקטי של 6,000 מקומות בלבד בקומפלקס מתחם האימונים של הקבוצה. המיני אסטדי נסגר ונהרס בשנת 2019. לצד היותו האצטדיון של קבוצת המשנה של ברצלונה, נערכו בו גם משחקיה של קבוצת הפוטבול של ברצלונה, ומאז 2003 חלק ממשחקיה של נבחרת אנדורה. במיני אסטדי נערכת ההצבעה לנשיאות ברצלונה מדי ארבע שנים. מלבד אירועים ספורטיביים, נערכו באצטדיון אירועים מוזיקליים כגון הופעות של אלטון ג'ון ושל דייוויד בואי. אצטדיון יוהאן קרויף מדיה וקבצים בנושא מיני אסטדי בוויקישיתוף מיני אסטדי באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה מיני אסטדי באתר World Stadiums מיני אסטדי בגוגל מפות
וו קליקו

וו קליקו פונסרדין (בצרפתית: Veuve Clicquot Ponsardin) הוא יצרן שמפנייה בראמיס צרפתי. זהו גם שם המותג של המוצר. בשנת 1805 נפטר פרנסואה קליקו, יצרן שמפניה צעיר שניהל חברה משפחתית שהוקמה בשנת 1772 על ידי אביו, פיליפ קליקו-מוירון. אלמנתו הצעירה, בארב ניקול פונסרדן, החליטה לעשות דבר שהיה מאוד לא מקובל באותם ימים, ולהמשיך לנהל את העסק. בשנת 1810 היא אף שינתה את שמו של בית השמפניה לשמו הנוכחי – Veuve Clicquot-Ponsardin (האלמנה קליקו- פונסרדן). האלמנה קליקו הייתה בעלת חוש מסחרי מפותח, והודות לכך זכה העסק המשפחתי להצלחה. אחת ההצלחות הגדולות שלה נבעה מהתעלמות מהאמברגו שהטיל נפוליאון על רוסיה, וכך כבש היקב את שוק השמפניה הרוסי. אולם לאלמנה היה גם חוש טכני מפותח, והיא פיתחה גם המצאות טכנולוגיות רבות, ביניהן גם אחת ששינתה את השמפניה מיין עכור למשקה הצלול שהמוכר כיום. השיטה, הנקראת Remuage (רמואז') מסייעת לסילוק משקעי השמרים הנוצרים בבקבוק במשך התסיסה השנייה. בתהליך זה מאוחסנים כל הבקבוקים בשכיבה כשצווארם נוטה כלפי מטה, והשמרים מצטברים ליד הפקק, משם קל להוציאם. לפי הסיפור, לקחה האלמנה קליקו את שולחן האוכל שלה וביקשה מהנגר שלה לקדוח בו חורים. אז היא העמידה אותו על צידו והכניסה את צוואר הבקבוקים לתוך החורים, כשראשם כלפי מטה. כיום כבר לא משתמשים בשולחנות ישנים למטרה זו, אך השיטה חיה וקיימת, והודות לה זכתה האלמנה לכינוי "האישה הראשונה של השמפניה". הרוח שלה, הדגש על מודרניות ותעוזה יחד עם איכות ומיומנות, הפכו את בית השמפניה שנושא את שמה לאחד השמות המפורסמים ביותר בעולם. מאז שנת 1987 נמנה בית זה על קבוצת מוצרי המותרות של LVMH (לואי ויטון מואה הנסי), שמאגדת בתוכה למעט בתי אופנה ועיצוב גם בתי שמפניה מובילים נוספים. הכרמים של וו קליקו, שטופחו רובם עוד על ידי האלמנה קליקו, משתרעים של שטח של קצת מעל 5,000 דונם בלב אזור הכרמים "הטובים ביותר" של אזור שמפניה. לאחר הבציר עוברים הענבים סחיטה עדינה ושוהים בחבית במשך 15 עד 24 שעות כדי לתת למשקעים לשקוע. לאחר מכן הם מועברים לתסיסה הראשונה, שבה הופך כל הסוכר לאלכוהול, ונוצר יין לא תוסס. וו קליקו הוא אחד מיצרני השמפניה היחידים המבצע גם תסיסה מאלולקטית, שבה החומצה המאלית הופכת לחומצה לקטית. תסיסה זו היא אחד המרכיבים החשובים בסגנון של וו קליקו. השמפנייה הסופית מיוצרת מערבוב של עד 50 יינות שונים, בתוספת של 25-40% של יינות רזרבה, שהם יינות מובחרים משנים קודמות. בשנים טובות במיוחד מיוצרת שמפניית Vintage (שנת בציר) כלומר שמפניה שכולה מורכבת מיינות של אותה השנה. ערבוב היינות הוא עבודת צוות שדורשת ריכוז, רגישות וניסיון רב, משום שמעבר להערכה של היין במצבו הנוכחי, על הצוות לחזות כיצד הוא יתנהג בעתיד. מדיה וקבצים בנושא וו קליקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וו קליקו (באנגלית, בצרפתית ובספרדית) וו קליקו, ברשת החברתית פייסבוק וו קליקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יהודה כהן (שופט)

יהודה כהן (23 בינואר 1914 – 8 באוגוסט 2009) היה שופט בבית המשפט העליון. כהן נולד בצפת, בן למנחם-רפאל ולאה כהן. בגיל שנתיים עברה המשפחה לביירות ושם הוא סיים לימודיו בתיכון האמריקאי וכן לימודים אקדמיים במתמטיקה ומדעים במכללה האמריקאית בביירות. למד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים וסיים בשנת 1940. בשנים 1934-1935 עבד במשרד האוצר של המנדט הבריטי ובשנים 1936-1941 עבד כפקיד בנק במחלקת חשבונות עו"ש. במקביל, שירת בהגנה בשנים 1937-1942. כהן שירת במסגרת הצבא הבריטי ולאחר הקמת מדינת ישראל המשיך לשרת בצה"ל וסיים שירותו בדרגת רב-סרן. בשירות המילואים ישב בהרכב משפט טבח כפר קאסם. התמחה בעריכת דין במשרדו של דוד גויטיין ולאחריה עבד במשרד כעורך דין מהשורה. ב-1949 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים, ובתפקידו זה החל ב-1951 משפטם של חלק מעצורי "מחתרת ג'למי" בטרם הועבר המשפט לבית המשפט המחוזי. בשנת 1953 מונה כהן לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים במינוי זמני, וב-1954 במינוי של קבע. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 26 שנים, במהלכן שפט במשפטם של אברי אלעד, מרדכי לוק ואליעזר מלחי. לאחר מכן כיהן כנשיא תורן של בית המשפט (1980–1981) וכנשיא בית המשפט (1981–1982). בשנים 1982–1984 כיהן כהן בבית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים. כהן מילא לאורך שנותיו על כס השיפוט מספר תפקידים ציבוריים ובהם: יו"ר ההנהלה של המוצר הירושלמי (1964–1993), סגן נשיא הלשכה הגדולה של בני ברית בישראל (1968–1970), יו"ר מועצת המנהלים של בית החולים "עזרת נשים" (1968–1993), יו"ר הנהלת ארגון הסיוע המשפטי לקשישים "יד לריבה", וכן פעיל במסגרת ימק"א, רוטרי והוועד למען החייל. בשנת 1995 מונה כהן לעמוד בראש ועדת חקירה ממלכתית לחקירת פרשת ילדי תימן אך ב-1999 פרש והוחלף על ידי יעקב קדמי. היה אב לשלושה מנישואיו לשולמית. בתו של כהן, ורדה מרוז, המשיכה בדרכו של אביה, והיא שופטת בבית המשפט המחוזי מרכז. כהן נפטר בגיל 95 ונטמן בבית העלמין בראשון לציון. מדיה וקבצים בנושא יהודה כהן בוויקישיתוף יהודה כהן, באתר הרשות השופטת אורי דרומי, אחרי מות | יהודה כהן, שופט בית המשפט העליון, 1914-2009, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009 "דין וחשבון - ועדת החקירה הממלכתית בעניין פרשת היעלמותם של ילדים מבין עולי תימן בשנים 1948-1954" - כהן יהודה, קדמי יעקב, תשס"ב, 2001, ירושלים, מו"ל לא ידוע, (מתוך אתר הספרייה הלאומית, ערך: יעקב קדמי) יהודה כהן באתר GRAVEZ
יהודה כהן

האם התכוונתם ל... יהודה כהן (מוזיקאי) – מוזיקולוג, מבקר מוזיקה, עורך מוזיקה ישראלי והיסטוריון של המוזיקה הישראלית, 1910 - 1988 יהודה כהן (שופט) – שופט בית המשפט העליון של ישראל, 1914 - 2009 יהודה כהן (קצין) – קצין הנדסה ראשי בצה"ל, מנכ"ל מע"צ וחברת כביש חוצה ישראל, נולד ב-1938 יהודה כהן (רב) – רב, ראש מוסדות יקירי ירושלים יהודה כהן (שחקן) – שחקן ישראלי יהודה כהן - איש חינוך וביולוג ירושלמי שהתמודד ב-2012 על ראשות הבית היהודי יהודה כהן (מנצח) – מנצח, מעבד מוזיקלי, והמנהל המקצועי של בית הספר הד למוזיקה שבקריה האקדמית אונו יהודה כהן (ראש מועצה) – פוליטיקאי שכיהן כראש מועצת אלקנה (2003–2008) וב-2018 כראש מועצה ממונה זמני בבוקעתא יהודה כהן (חוקר בתחום הלאומיות) – ועורך-דין ירושלמי יהודה (פירושונים) כהן (פירושונים)
כביש 581

כביש 581 הוא כביש אזורי הכולל שני מקטעים: כביש רוחב בעמק חפר, המחבר בין צומת הרא"ה על כביש 4 לצומת מגל וכביש אורך המחבר את צומת מגל לצומת כלניות על כביש 574. הקטע הרוחבי של הכביש, מגבעת חיים להמעפיל היה לקראת ביצוע לאחר קום המדינה בפברואר 1949. העבודות על הכביש היו בעיצומן בפברואר 1950, ובאפריל 1950 קיבלה מועצה אזורית עמק חפר הלוואה מהממשלה לצורך סיום סלילת הכביש. מאזור קיבוץ המעפיל נמשך הכביש דרומה לכיוון גן יאשיה ובחן. הקטע האורכי נסלל ככביש גישה לקיבוץ להבות חביבה ונועד לחבר אותה ליישובי מועצה אזורית מנשה. העבודה החלה בספטמבר 1951 והכביש נחנך בדצמבר 1952 בטקס רשמי, בעת שהיה דרך ללא זיפות. חברת אש"ד סירבה לספק שירות אוטובוסים על הכביש והכביש סבל מבלאי מהיר. בשנת 1962 דרש קיבוץ להבות חביבה שהמדינה תיקח על עצמה את עלות הקמת הכביש שכן הוא הפך להיות כביש אזורי המשרת מספר יישובים ולא הוגן שהעלויות יכוסו על ידי הקיבוץ לבדו. בשנות ה-70 חוברו שני מקטעי הכביש. מאז פתיחת מחלף באקה-ג'ת על כביש 6 בשנת 2004 שימש כביש 581 לקישור בין כביש 6 לכביש 4, ולחיבור כביש 4 עם כביש 65 בדרך העוקפת את חדרה, גבר מאוד עומס התנועה בכביש. פתיחת כביש 9 ביולי 2014 שמה קץ לשימושים אלו בכביש והחזירה את השימוש בו לרמה המקומית. כמה מהצמתים לאורך כביש 581 הוגדרו "צמתים אדומים" משום שהתרחשו בהם תאונות דרכים רבות. תושבי היישובים הקימו ועד פעולה, הנקרא 'מטה יישובי עמק חפר למען בטיחות בכביש 581' הקורא לרשויות לטפל בדחיפות במפגעי הבטיחות לאורכו ולהוציא אל הפועל את הפרויקטים הבטיחותיים המתוכננים על הכביש.. בשל כך, הוקמו לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21 כיכרות במספר צמתים לאורך הכביש. צילום נסיעה בכביש 581 מצומת הרא"ה לצומת כלניות, סרטון באתר יוטיוב כבישים בעמק חפר, דבר, 23 בפברואר 1949 כבישים חדשים בסלילתם, דבר, 17 בפברואר 1950 נתניה - כבישים לעמק חפר המזרחי, דבר, 2 במאי 1950 ג. שרוני, כבישוני עמק חפר, מעריב, 5 בדצמבר 1951 הופסקה העבודה בכביש זכרון וואדי ערה, על המשמר, 10 בספטמבר 1951 נחנך הכביש ללהבות חביבה, על המשמר, 14 בדצמבר 1952 הופסקה התחבורה לברקאי ולהבות חביבה, על המשמר, 10 במרץ 1953 כבישים נהרסים, על המשמר, 12 ביוני 1953 מי יממן כביש אזורי?, דבר, 26 בנובמבר 1962 "לפעול בדחיפות לשיפור התשתית בכביש 581", באתר nrg‏, 11 בינואר 2012
העוגן

העוגן (הָעֹגֶן) הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השייך למועצה אזורית עמק חפר. גרעין קיבוץ העוגן נוסד בשנת 1939 על ידי עולים יוצאי צ'כוסלובקיה ומהונגריה. הגרעין שהה כ-8 שנים במחנה ליד גן חיים, על הדרך בין כפר סבא לרמת הכובש. בשנת 1944 מנה הקיבוץ 137 נפש, בהם 17 תינוקות. באוגוסט 1945 הצטרפו לקיבוץ 10 מגולי מאוריציוס. הקיבוץ עלה על הקרקע ב-28 באוגוסט 1947. מקור השם סמלי: "הטלנו עוגן במולדת". לקיבוץ הייתה חשיבות בתקופת מלחמת העצמאות שפרצה כמה חדשים לאחר מכן, בהיותו נקודת משמר על כביש השרון, שהיה אחד מעורקי החיים החשובים של היישוב היהודי דאז. בשנותיו הראשונות הקיבוץ הקים מפעל לחידוש צמיגים ועבודות גומי. לאחר קום המדינה הורחב הייצור לצינורות וצמיגי אופניים והוקמה מעבדה למחקר ופיתוח. הקיבוץ היה הבעלים של מפעל "העוגנפלסט" המייצר יריעות PVC, המשמשות בין היתר לאיטום בריכות מים וגגות, לריצוף, לציפוי דלתות פלדה ופרופילי אלומיניום לחלונות, ועוד. בדצמבר 2021 נמכר המפעל לחברת קאפ (KAP AG) הגרמנית 150 מיליון ש"ח, מהם קיבל הקיבוץ 63 מיליון ש"ח על חלקו בבעלות. ב-1984 הוקם בקיבוץ אולפן הקלטות. אתר האינטרנט הרשמי של העוגן מדיה וקבצים בנושא העוגן בוויקישיתוף העמותה לשימור התרבות של קיבוץ העוגן הקימה במלאת לו שישים שנה אתר לתולדות המקום (אורכב 29.10.2011 בארכיון Wayback Machine) ילדי קיבוץ העוגן בכרם, שנה? העוגן (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 בקיבוץ העוגן, משמר, 9 באוגוסט 1943 מצור שעתיים על קיבוץ העוגן, דבר, 31 באוקטובר 1946 5 שנים לקיבוץ העוגן, דבר, 12 ביוני 1944 קיבוץ העוגן קולט עולים, משמר, 28 באוגוסט 1945 קמו שני יישובים חדשים, משמר, 29 באוגוסט 1947 קרן השומר הצעיר, דבר, 30 ביוני 1942 שמור על צמיגיך, משמר, 22 בפברואר 1944 נחנכה המעבדה של ביח"ר העוגן, על המשמר, 6 במאי 1953 גולן חזני, אקזיט של 63 מיליון שקל לקיבוץ העוגן על מכירת העוגנפלאסט, באתר כלכליסט, 19 בדצמבר 2021 מדשאות הקיבוץ חדר האוכל בלב הקיבוץ חדר האוכל הישן בקיבוץ הפעמון ההיסטורי של הקיבוץ המוצב בצמוד לחדר האוכל חזית מעוטרת של אחד ממבני הציבור בקיבוץ המתאר הווי רומנטי עוגן, בכניסה לקיבוץ העוגן אנדרטה לנופלים במערכות ישראל, בקיבוץ העוגן תצלום אוויר ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 1950

אולימפיאדת השחמט התשיעית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בדוברובניק, שבקרואטיה, בין 20 באוגוסט ל-11 בספטמבר 1950. מידע מידע על התחרות, באתר אולימפבייס (באנגלית)
הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים

הבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים (באנגלית: The Bank for International Settlements, בראשי תיבות: BIS) הוא ארגון בין־לאומי של בנקים מרכזיים "המטפח שיתוף פעולה בין־לאומי בענייני מטבע ופיננסים ומשמש כבנק לבנקים מרכזיים.". עבודתו של ה-BIS נעשית באמצעות תת-ועדות, מזכירות קבועה וכן ועידה כללית שנתית של כל חבריו. BIS אף מספק שירותי בנקאות המוגבלים אך ורק לבנקים מרכזיים, או לארגונים בין־לאומיים, דוגמת BIS עצמו. מטה BIS נמצא בעיר בזל בשווייץ. BIS נוסד על פי תוכנית יאנג שנחתמה בהאג בשנת 1930. בנק ישראל הצטרף כחבר לבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים ב-14 בספטמבר 2003 לאחר שממשלת ישראל החליטה לקבל את הזמנת ה-BIS להצטרף לארגון. כארגון המאגד בנקים מרכזיים ה-BIS שואף למדיניות מוניטרית צפויה ושקופה יותר בין חבריו. בעוד שמדיניות מוניטרית נקבעת על ידי כל מדינה עצמאית, היא נתונה לביקורת של הבנק המרכזי ובנקים פרטיים וחשופה לספקולציות העשויות להשפיע על שערי המטבע הזר וגורל כלכלת היצוא. מחדלים בעדכון מדיניותו המוניטרית של בנק מרכזי בהתאם למציאות המשתנה וביצוע רפורמות נדרשות במועד, ובמידת האפשר בתיאום על שאר חברי ה-BIS וקרן המטבע הבין־לאומית, עלולים להוביל להפסדים בשיעור מיליארדי דולרים, בשעה שבנקים מנסים לקיים מדיניות במציאות של שוק חופשי אשר הוכחה כבלתי ריאלית בעבר. בנקים מרכזיים אינם קובעים מחירים באופן חד-צדדי, אלא מנסים לקבוע מטרות ולהתערב בשוק בזכות כוחם הפיננסי האדיר וסמכויות הפיקוח הנתונות בידיהם, כדי לעמוד ביעדי המטבע שנקבעו. מדיה וקבצים בנושא הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים (באנגלית) הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים, ברשת החברתית אינסטגרם הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים, ברשת החברתית LinkedIn הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים, סרטונים בערוץ היוטיוב הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתי להט, הבנקאים של היטלר, באתר כלכליסט, 19 באפריל 2012 Bank for International Settlements - About BIS הממשלה אישרה את הצטרפות בנק ישראל כחברה בבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים באתר בנק ישראל. ערך זה הוא קצרמר בנושא בנקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנאר דאבורדייא

ברנרד דאבורדייא (בצרפתית: Bernard Dubourdieu; ‏28 באפריל 1773 – 13 במרץ 1811) היה אדמירל צרפתי שהוביל את הכוחות הצרפתיים-ונציאניים בקרב באי ליסה ב-1811, שבמהלכו הוא מצא את מותו. דאבורדייא החל את דרכו בגיל 16 על ספינת סחר. בשנת 1792 הצטרף דאבורדייא לצי ועלה במהירות בסולם הדרגות לסמל. הוא התגלה כבעל תושייה ויוזמה כאשר פיקד על הספינה האנטרפרנן (Entreprenant). הוא הועבר לפריגטה טופז (Topaze) ובשנה שלאחר מכן הוא פיקד על בלאטאוצ' ט.ר. משייטת של ו.י.ל.. דאבורדייא נלכד בטולון על ידי ספינה הבריטית והועבר לגיברלטר, משם דאבורדייא הצליח לנוס על נפשו ללוריאנט. בעקבות המהלך הועלה בדרגה סגן של ואיסאיא enseigne de vaisseau, דאבורדייא הפליג על ספינת הקורבטה גאיאט (Gaieté). הספינה נלכדה ודאבורדייא נכלא בבית סוהר עד שנת 1799. דאבורדייאנלכד בפעם השלישית באלכסנדריה בשנת 1800, הוא קודם לסגן של ואיסאיא de vaisseau. בשנת 1805 הועלה לדרגת סרן של פריגטה. ב-1807, במהלך פיקודו על הפריגטה Pénélope, לכד 13 אוניות סוחר – משא בריטיות. ב-27 בפברואר 1809, ביחד עם הפריגטה פאולין Pauline, לכד את אוניית הוד מלכותו פרוסארפין (HMS Proserpine) אשר הייתה במשימה להטיל מצור על טאולון. ב-23 באוקטובר 1810 פשט דאבורדייא על האי ליסה ולכד 6 אניות בריטיות בנמל. משימתו של דאבורדייא הייתה לכבוש את האי ולהקים שם בסיס. דאבורדייא הועלה לדרגת אדמירל ויצא להפלגה עם שש פריגטות לקרב ליסה, שבמהלכו הביסו הבריטים את הצי הצרפתי ודאבורדייא נהרג בגיל 38. מדיה וקבצים בנושא ברנאר דאבורדייא בוויקישיתוף
סון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סון – נהר בצרפת סון (הודו) – נהר בהודו סון דזה – אסטרטג סיני סון ון – כדורגלנית סינית סון יאט-סן – מנהיג סיני וממייסדי הרפובליקה הסינית סון יו – כדורסלן סיני סון קי צ'ונג – אתלט קוריאני סון קובני – סגנון מוזיקלי קובני סוון
עומר בן-דור

עומר בן דור הוא ספורטאי ספורט נכים. בן דור משותק בפלג גופו התחתון בעקבות תאונת דרכים בה היה מעורב בשנת 1994. לאחר תקופת אשפוז ושיקום הוא החל לעסוק בשחייה ומשנת 2000 ברכיבה על סוסים, בהנחיית המאמן דרור בן שאול. במקביל החל בן דור להתנדב במועצה הלאומית למניעת תאונות. כמתנדב בשירות מילואים בצה"ל הוא הוכשר להדריך השתלמויות נהיגה מונעת במדור בטיחות בדרכים שבצבא. כמו כן הוא ייסד, במשותף עם משה קונפורטי, את פרויקט "דרך חיים", במסגרתו מתקיימות הדרכות למניעת תאונות דרכים. בתחום הרכיבה מתחרה בן דור בתחרויות בינלאומיות. בשנת 2003 הוא השתתף באליפות העולם שנערכה בבלגיה וסיים במקום השישי, שאיפשר את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים באתונה. בתחרויות האולימפיאדה הוא השתתף ברכיבת דרסאג' בסגנון חופשי והגיע למקום השישי, ברכיבת דרסאג' בסגנון מעורב הגיע למקום השביעי וברכיבת דרסאג' בצוות (עם אייל שחר ואיתי צוק) למקום העשירי. בשנת 2007 הגיע בן דור למקום השמיני באליפות העולם שנערכה בבלגיה ובכך הבטיח את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אתר הפרויקט "דרך חיים" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.