laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 2000 בליגת העל הרוסית בכדורגל

עונת 2000 בליגת העל הרוסית הייתה העונה התשיעית של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. העונה שוחקה מ-24 במרץ ועד 12 בנובמבר 2000. ספרטק מוסקבה זכתה שוב באליפות, לאחר שהוליכה את טבלת האליפות במרבית העונה, חרף מאבק עיקש של קבוצת לוקומוטיב מוסקבה שסיימה לבסוף כסגנית האלופה. העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לאליפויות הקודמות. בסיום העונה הודחו אוראלאן אליסטה (שהחליפה 4 מאמנים לאורך העונה) ולוקומוטיב ניז'ני נובגורוד. במקומן העפילו טורפדו-זי"ל וסוקול סראטוב. קבוצות הליגה לעונת 2000   צסק"א ספרטק טורפדו לוקומוטיב דינמו קריליה סובייטוב אוראלאן רוסטסלמאש אנז'י מחצ'קלה רוטור סאטורן ראמנסקו לוקומוטיב ניז'ני ספרטק ולד' פאקל וורונז' צ'רנומורץ נובורוסיסק זניט בעונת 2000 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות: מק' - מיקום; מש' - משחקים; נצ' - ניצחונות; הפ' - הפסדים; ש"ז -שערי זכות; ש"ח - שערי חובה; ה"ש - הפרש שערים; נק' - נקודות עונת 2000
אמליה וגה

אמליה וגה (בספרדית: Amelia Vega; נולדה ב-7 בנובמבר 1984) היא דוגמנית וזמרת דומיניקנית. מיס תבל 2003. וגה נולדה בסנטיאגו דה לוס קביירוס, לאם טייסת, אשר ייצגה את הרפובליקה הדומיניקנית בתחרות מיס עולם של שנת 1980, ולאב רופא, שעבד בין היתר גם בניו יורק. היא למדה בבית ספר למשחק ודוגמנות בעירה וב-2003 נבחרה למלכת היופי של הרפובליקה הדומיניקנית, בתחרות מיס תבל 2003 שנערכה באותה שנה בפנמה קטפה את המקום הראשון מבין 71 מתמודדות מרחבי העולם ובנוסף זכתה בפרס על התלבושת הלאומית. במסגרת תפקידה כמיס תבל לקחה חלק בפעילויות צדקה של עמותות שונות. וגה זכתה בפרס מדליית הכבוד בהמשחקים הפאן-אמריקאיים 2003 ובאותה שנה הנחתה את פסטיבל המוזיקה הלטינית הנערך בארצה. הופיעה על גבי מגזינים שונים וביניהם קוסמופוליטן והרפרס בזאר ותמונתה הופיעה בקמפיין של חברת הקוסמטיקה "קאוור גירל". הנחתה את תוכניות המציאות "Voces de América" ו-"Suegras" ששודרו בערוץ טלמונדו ו-"Segunda Oportunidad" ששודרה בטלוויזיה המקסיקנית. ב-2005 הופיעה וגה בסרט "קובה סיפור אהבה". וגה הופיעה על כריכת הספר שיצא לאור על ידי "ארגון מיס תבל" הנקרא "יופי אוניברסלי". ב-2010 הוציאה אלבום שירים שאותו הקליטה ובנוסף היא מחזיקה בבעלותה שני בוטיקים. מדיה וקבצים בנושא אמליה וגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמליה וגה (באנגלית ובספרדית) אמליה וגה, ברשת החברתית פייסבוק אמליה וגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמליה וגה, ברשת החברתית אינסטגרם
ג'ויס ג'ירו

ג'ויס מארי ג'ירו מוחיקה (באנגלית: Joyce Marie Giraud Mojica; נולדה ב-4 באפריל 1975) היא שחקנית, דוגמנית ומפיקת קולנוע פוארטו ריקנית. ג'ירו נולדה בעיירה אגואס בואנס בפוארטו ריקו ב-1975. היא החלה לדגמן על מנת לעזור לאמה בתשלומי שכר הלימוד עבור לימודיה באוניברסיטה ונהפכה לאחת מדוגמניות העל המובילות בפוארטו ריקו והופיעה בקמפיינים בינלאומיים רבים. ב-1994 זכתה בתחרות מיס עולם-פוארטו ריקו וייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם וב-1998 זכתה בתחרות מיס תבל-פוארטו ריקו וייצגה את מדינתה פעם נוספת בתחרות מיס תבל שם נבחרה לסגנית שנייה. לאחר התחרות במאי קולנוע פורטו ריקני ליהק אותה לסרטו. לאחר מכן שיחקה בסדרות הטלוויזיה משמר המפרץ, היפים והאמיצים, החיים היפים של זאק וקודי, ג'ואי, בית הכאב של טיילר פרי, ובסרט אחי איפה האוטו שלי. כיום היא משמשת כבעלים של אקדמיה לדוגמנות ביחד עם מלכת יופי לשעבר נוספת. מדיה וקבצים בנושא ג'ויס ג'ירו בוויקישיתוף ג'ויס ג'ירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ויס ג'ירו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ויס ג'ירו, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ויס ג'ירו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'סיקה טאק

ג'סיקה טאק (באנגלית: Jessica Tuck; נולדה ב-19 בפברואר 1963) היא שחקנית אמריקאית. טאק נולדה בניו יורק. היא בעלת תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת ייל. טאק התפרסמה כששיחקה באופרת הסבון "לחיות את החיים" ועל תפקידה הייתה מועמדת לפרס אמי ול"פרס אופרות הסבון". בין השנים 1999 ל-2005 היא כיכבה בסדרת הדרמה המשפטית "המשפט של איימי". שיחקה גם בסרטים "המזכירה", "היי סקול מיוזיקל 2" ו"היי סקול מיוזיקל 3". ב-2008 לוהקה לסדרת הדרמה "דם אמיתי". היא ביצעה הופעות אורח ביותר מחמישים סדרות טלוויזיה. ביניהן, "ימי חיינו", "סיינפלד", "בוסטון ליגל", "מסובך", "האנטומיה של גריי", "ליזה על פי דרישה", ובין היתר בסדרות הטלוויזיה "שחור-כזה" ו"צרות טובות" ב-2019. בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "העלאה" באמזון פריים וידאו, בתפקיד אימו של ניית'ן (רובי אמל), ובאותה שנה ביצעה הופעות אורח גם בסדרות הטלוויזיה "שריפות קטנות בכל מקום", "מוקד 911" ו"המתמחה". בשנת 2021 שיחקה בסדרה "B Positive" של רשת CBS. בשנת 2022 החלה לשחק בעונתה השלישית של סדרת המדע בדיוני "עבור כל האנושות" שנוצרה ונכתבה על ידי רונלד ד. מור עבור אפל TV פלוס. טאק נשואה ואם לבת. ג'סיקה טאק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'סיקה טאק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'סיקה טאק, באתר AllMovie (באנגלית) ג'סיקה טאק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'וני בלינדה

ג'וני בלינדה (באנגלית: Johnny Belinda) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1948 בבימויו של ז'אן נגולסקו המבוסס על מחזה בשם זה מאת אלמר האריס שהועלה בברודוויי ב-1940. המחזה מבוסס על מקרה אמיתי שהיה במקום מגוריו של האריס באי הנסיך אדוארד. הוא עוסק באונס, נושא שלפי קוד הייז היה אסור עד אז לעסוק בו בסרטים. העלילה מתרחשת בכפר דייגים קטן באי קייפ ברטון בנובה סקוטיה, קנדה בתחילת המאה ה-20. החיים מתרכזים בכנסייה והרכילויות הזדוניות פורחות. ב-1967 הופק סרט טלוויזיה בשם זה עם מיה פארו בתפקיד בלינדה וכן ב-1982 עם רוזנה ארקט בתפקיד בלינדה. המחזה הועלה בתיאטרון אהל ב-1956. ג'יין ויימן זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר הסרט זכה פרס גלובוס הזהב כסרט הטוב ביותר (ביחד עם האוצר מסיירה מדרה) ד"ר רוברט ריצ'רדסון (לו איירס) הוא רופא בכפר דייגים קטן. הוא רווק ואת משק הבית שלו מנהלת סטלה (ג'ן סטרלינג) המאוהבת בו אבל הוא מתעלם מכך. למשפחת מקדונלד יש חווה קטנה ועיקר פרנסתה הוא מהפעלת טחנת קמח קטנה. בלק מקדונלד (צ'ארלס ביקפורד) הוא אלמן שאשתו מתה בלידה. הוא גר בחווה עם אחותו אגי (אגנס מורהד) ובתו בלינדה (ג'יין ויימן) שהיא חירשת מלידה. כולם חושבים שהיא גם מפגרת ומכנים אותה "גולם" (Dummy). הרופא מתקשר אליה דרך שפת הסימנים ומסתבר לו שהיא בחורה מבינה וחכמה. באחד הלילות מגיע אחד מאנשי הכפר, לוקי מקורמיק (סטפן מקנאלי), לחווה כשהוא שתוי. הוא מוצא את בלינדה לבד ואונס אותה. כתוצאה מכך נכנסת בלינדה להריון אך מסרבת לגלות מי האב. כולם חושדים ברופא ומתרחקים ממנו, דבר שפוגע בפרנסתו. הרופא מיילד את בלינדה והיא מחליטה לקרוא לתינוק, ג'וני. באחד המקרים מגיע לוקי מקורמיק לחווה, מתבונן בג'וני וללא כוונה מגלה לבלק שהוא האב. הוא עוזב את החווה אך בלק דולק אחריו ומאיים לפרסם זאת בכל הכפר. מתפתח ביניהם עימות אלים שבסופו משליך לוקי את בלק מהצוק אל מותו בים. לוקי מתחתן לאחר זאת עם סטלה. מצב החווה מידרדר לאחר מותו של בלק. לוקי משכנע את ועד הכפר שבלינדה אינה מסוגלת לגדל את התינוק וכי עליה למסור לו אותו לאימוץ. לוקי וסטלה מגיעים לחווה. סטלה מציגה לבלינדה את המכתב המבקש ממנה לוותר על התינוק. בלינדה מסרבת בתוקף, מעלה את התינוק לקומה השנייה ונועלת את הדלת. כאשר סטלה מספרת לבעלה כי בלינדה מסרבת לתת את התינוק הוא מתמלא חימה ומגלה לה שהוא אבי הילד. הוא נכנס לבית החווה, עולה במדרגות ומנסה לפרוץ את הדלת אך בלינדה יורה והורגת אותו. בלינדה מובאת למשפט באשמת רצח. היא עולה לדוכן העדות וד"ר ריצ'רדסון מנסה לעזור לה על ידי תרגום לשפת הסימנים. נראה שסיכוייה הולכים ונחלשים. גם מועלית ההשערה שהוא אבי התינוק ורישיונו עלול להישלל. ברגע האחרון לא יכולה סטלה להתאפק. היא מכריזה בפני כולם כי בעלה הוא אבי הילד ומתארת את מה שקרה כאשר ניסה לקחת אותו בכוח מבלינדה. בלינדה משתחררת, ג'וני מוחזר לה וביחד עם הרופא ודודתה הם חוזרים לחווה. מדיה וקבצים בנושא ג'וני בלינדה בוויקישיתוף "ג'וני בלינדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'וני בלינדה", באתר נטפליקס "ג'וני בלינדה", באתר AllMovie (באנגלית) "ג'וני בלינדה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ג'וני בלינדה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ג'וני בלינדה", באתר אידיבי "ג'וני בלינדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מודעת הצגת ג'וני בלינדה בתיאטרון האהל
אלמז איינה

אלמז איינה (באנגלית: Almaz Ayana;‏ נולדה ב-21 בנובמבר 1991) היא אתלטית אתיופית, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת העולם (לונדון 2017) ושיאנית העולם לשעבר בריצת 10,000 מטר ואלופת העולם בריצת 5000 מטר (בייג'ינג 2015). איינה נולדה וגדלה באתיופיה. בנעוריה התמחתה בריצת 3000 מטר מכשולים. באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה בקנדה ב-2010 סיימה חמישית ובהמשך השנה שברה את שיא הנוער בריצה זו כשקבעה תוצאה של 9:22:51 דקות. ב-2012 עברה להתחרות בריצת 5000 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 זכתה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:51.33 דקות, לאחר הזוכה מסרט דפאר וסגניתה מרסי צ'רונו. ב-2014 זכתה במדליית זהב באליפות אפריקה שהתקיימה במרוקו, בשיא אליפות של 15:32.72 דקות. ב-17 במאי 2015 קבעה שיא אישי של 14:14.32 דקות כשניצחה בתחרות ליגת היהלום בשאנגחאי. באוגוסט 2015 זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשיא אליפות של 14:26.83 דקות. ב-2 ביוני 2016 שיפרה את שיאה האישי כשניצחה בתחרות ליגת היהלום ברומא בתוצאה של 14:12.59 דקות, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים לאחר שיאה של טירונש דיבאבה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה איינה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 10000 מטר בשיא עולם חדש של 29:17.45 דקות, לפני ויויאן צ'רויוט מקניה (29:32.53 דקות) ובת ארצה טירונש דיבאבה (29:42.56 דקות) ומדליית ארד, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:33.59 דקות, אחרי ויויאן צ'רויוט (14:26.17 דקות) והלן אובירי מקניה (14:29.77 דקות). באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:16.32 דקות. בריצת 5000 מטר זכתה במדליית כסף בתוצאה של 14:40.35 דקות לאחר המנצחת הלן אובירי. מדיה וקבצים בנושא אלמז איינה בוויקישיתוף אלמז איינה, ברשת החברתית פייסבוק אלמז איינה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלמז איינה, באתר olympedia.org אלמז איינה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אלמז איינה, באתר ליגת היהלום אלמז איינה, באתר Track and Field (נשים) התוצאות הטובות ביותר בריצת 5000 מטר אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
הקורפוס השמיני (ורמאכט)

הקורפוס השמיני (בגרמנית: VIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בברסלאו ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השמיני", והועמד תחת פיקודו של אוואלד פון קלייסט, שהוחלף ב-4 בפברואר 1938 על ידי ארנסט בוש. במהלך ההשתלטות על צ'כוסלובקיה במרץ 1939 השתלט הקורפוס על אוסטרבה. בפרוץ המלחמה היה בוש מפקד הקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. ב-25 באוקטובר 1939 מונה ולטר הייץ למפקד הקורפוס ה-8, במקום ארנסט בוש שמונה למפקד הארמייה ה-16. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, והובילו באופן אישי בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. לאחר התרעננות בצרפת השתתף הקורפוס במתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942 כחלק מהארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. הייץ שהיה נאצי קנאי, הורה לירות בכל מי שינסה להיכנע לאויב. ב-31 בינואר נכנע הקורפוס יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד וחייליו נלקחו לשבי. במרץ 1943 הוקם קבוצת הקרב ההנה, בפיקודו של גוסטב ההנה, שהשתייכה לארמייה ה-16, וב-20 ביולי 1943 הפכה קבוצת הקרב לקורפוס השמיני החדש. ב-1 באפריל 1944 מונה יוהנס בלוק למפקד הקורפוס, והקורפוס הועבר תחת פיקוד הארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-15 באפריל 1944 מונה הנס שלמר למפקד הקורפוס, וב-12 במאי חזר ההנה לפקד על הקורפוס. באוגוסט הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה התשיעית, וב-10 בספטמבר 1944 מונה ולטר הרטמן למפקד הקורפוס. בינואר 1945 לחם הקורפוס במהלך מבצע ויסלה-אודר, ובפברואר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחם עימה בקרב על שלזיה. ב-19 במרץ 1945 מונה פרידריך ויזה למפקד הקורפוס, וב-20 באפריל החליפו הורסט פון מלנתין, שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה. אוואלד פון קלייסט (10 באוקטובר 1934 - 2 בפברואר 1938) ארנסט בוש (2 בפברואר 1938 - 25 באוקטובר 1939) ולטר הייץ (25 באוקטובר 1939 - 31 בינואר 1943) גוסטב ההנה (מרץ 1943 - 1 באפריל 1944) יוהנס בלוק (1 באפריל 1944 - 15 באפריל 1944) הנס שלמר (15 באפריל 1944 - 12 במאי 1944) גוסטב ההנה (12 במאי 1944 - 10 בספטמבר 1944) ולטר הרטמן (10 בספטמבר 1944 - 19 במרץ 1945) פרידריך ויזה (19 במרץ 1945 - 20 באפריל 1945) הורסט פון מלנתין (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצר ה-5 הדיוויזיה ה-8 הדיוויזיה ה-28 הדיוויזיה ה-239 רגימנט האס אס גרמניה במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-8 הדיוויזיה ה-28 הדיוויזיה ה-87 הדיוויזיה ה-267 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-8 הדיוויזיה ה-28 הדיוויזיה ה-161 בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-76 הדיוויזיה ה-113 במבצע ויסלה-אודר כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-251 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-6 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-45 הקורפוס ה-8 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דמויות בהפיכה הצ'כו-סלובקית, הארץ, 16 במרץ 1939 הייץ פיקד על הקורפוס במשך למעלה מ-3 שנים, מכיוון שעל אף שהיה מפקד מצוין, נחשב כמבוגר מכדי לקבל תפקידים יותר בכירים אמנם ב-29 בינואר לקראת סיום הלחימה, נתן הייץ יד חופשית לפקודיו להיכנע
מבצר רפאע

מבצר רפאע (בערבית: قلعة الرفاع, בתעתיק מדויק: קלעת אלרפאע) הידוע גם כמבצר סלמאן בן אחמד אלפאתח (בערבית: قلعة سلمان بن أحمد الفاتح) הוא מבצר בעיר רפאע שבבחריין. המבצר יושב על מקום שהיווה נקודה אסטרטגית חשובה בעבר ועד 1869 שימש המבצר כמקום מושבה של ממשלת בחריין. בשנת 1993 שופץ המבצר בצורה משמעותית. הדעות חלוקות לגבי זמן בנייתו של המבצר. יש הטוענים כי הוא נבנה בשנת 1812 בתקופת שלטונו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה. מנגד יש הטוענים כי הוא נבנה במהלך המאה ה-17, תקופת שלטונה של האימפריה הספווית בבחריין ובמהלך המאה ה-19 הוסב להיות מגוריו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה. המבצר מורכב משלושה אזוריים מרכזיים היוצאים לחצר פנימית משותפת. בכל אחד מהאזורים קיימת חצר נוספת ממנה יוצאים המבנים השונים. מדיה וקבצים בנושא מבצר רפאע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רן ובר

רן ובר (נולד בשנת 1973) הוא סופר, מרצה ומטפל זוגי. מחבר רבי המכר "סוד הנקודה הטובה", "להיות בשמחה" וספרים נוספים. נולד בתל אביב בשנת 1973 במשפחה חילונית לאבא עורך דין. גדל בהרצליה פיתוח. בכור מבין שלושה בנים, ודור רביעי לשושלת משפטנים. לאחר הצבא היה יזם הייטק מצליח והיה ממקימי הכפר האקולוגי "פאצ'ה מאמא" בקוסטה ריקה. כיזם הייטק הוא היה אחד ממייסדי ונטורה תקשורת אינטרנט ישראל בע״מ (VCI) אשר הייתה מחלוצות חברות האינטרנט בישראל (בשנת 1994) וחברה לIBM ישראל וגופים אחרים כדי לספק אתרים לחברות גדולות כגון ישקר, בנק לאומי, פקרד-בל NEC ועוד. ונטורה הקימה מספר סטארטאפים כגון: R-U-Sure בשותפות עם יוסי ורדי ומשקיעים נוספים. ובר שימש כסמנכ״ל פיתוח עסקי והיה בקשר עם שותפים ושותפים פוטנציאליים כגון Universal Studios וחברות ענק נוספות בארה״ב. בפעילותו כסמנכ״ל פיתוח עסקי הוא היווה גשר בין הפיתוח והשיווק בחברה וגם למעשה העביר את הצד הטכנולוגי בפגישות בארה״ב ומול המשקיעים. לאחר מכן היה במסע רוחני במזרח ובמערב שבמהלכו למד ולימד רייקי ומדיטציה, וגם שימש כ-DJ של מוזיקת טראנס. בסוף המסע חזר בתשובה ונהיה חסיד ברסלב. למד אצל הרב טייכנר, הרב איתמר שוורץ (בלבבי משכן אבנה) ורבנים נוספים. לאחר התשובה למד לתואר בפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה וכן טיפול רגשי-נפשי בגישה יהודית/חסידית. כיום עוסק רבות בכתיבה, העברת שיעורים והרצאות בפורומים שונים וכן בפגישות זוגיות ובפגישות אישיות. דרך התובנות והתורות של רבי נחמן מברסלב ושל גדולי החסידות. ספריו הפכו לרבי מכר.[דרוש מקור] הוא משתדל בגישתו להוות גשר וחיבור בין עולמות חילוניים ודתיים, להנגיש תורות עתיקות ולהביא כלים להתפתחות אישית ועבודה פנימית. קרא לחוזרים בתשובה שלא להיטמע לחלוטין בציבור החרדי אלא לאמץ רק את החלקים החשובים מאורחותיו, תוך שמירה על הפריה הדדית. נשוי ואב לשישה ילדים. מתגורר במושב כפר שמאי. תשובה שלמה : דרכים לתשובה מאוזנת, 2009 התגלות - רומן אוטוביוגרפי, דני ספרים, 2011 סוד הנקודה הטובה : מסע לגילוי הטוב שבתוכנו לאור משנתו של רבי נחמן מברסלב, דני ספרים, 2014 אני ואין רוכבים על אופניים, אלומות (הוצאת בת של דני ספרים), 2016 מחשבי הקצין, ספר מתח אפוקליפטי יהודי, אתנחתא (הוצאה עצמית), 2017 The End Time Foretellers - תרגום לאנגלית של מחשבי הקצין, 2018 להיות בשמחה: תובנות ועצות מעשיות להוספת שמחה בחיים לאור משנתו של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2018 בודאי ישנה אהבה: תקוה, אהבה וזוגיות לאור סיפורי מעשיות של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2019 לחיות את היום: חיים ממוקדים, רגועים ויעילים יותר לאור תורתו של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2020 הסיפור: להשתחרר מסיפורים שמנהלים לנו את החיים לאור תורתו של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2021 מחובר: שמחה,סיפוק והצלחה בעבודה ובחיי היומיום לאור סיפורי מעשיות של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2022 אתר האינטרנט הרשמי של רן ובר שרון ינובסקי קפלן, ‏מהייטקיסט לסופר: סיפורו של רן ובר, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2014 אהוד מקסימוב, בתוך כל הפאר, עזבתי את ההיי-טק, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2014 רשימת הפרסומים של רן ובר, בקטלוג הספרייה הלאומית רן ובר (1973-), דף שער בספרייה הלאומית סיפור התשובה של רן ובר בערוץ הידברות רן ובר, להשפיע מבפנים מבחוץ, צריך עיון, ה' אלול תשע"ז סוד הנקודה הטובה - אתר המוקדש לספר search results, The End-Time Foretellers, Independently published, 2018-10-23. (באנגלית)
אנטננריבו

אנטננריבו (במלגשית: Tananarive; "עיר האלף", בעבר נקראה טננריב) היא בירת מדגסקר, והעיר הגדולה ביותר במדינה. מתגוררים בה כ-2.6 מיליון תושבים (נכון ל-2015) והיא מהווה מרכז מנהלי, תקשורתי וכלכלי. העיר ממוקמת במרכז המדינה במחוז בעל שם זהה, כ-150 קילומטר מהחוף המזרחי, על מדרונו של רכס שבשיא גובהו מגיע לכ-1,400 מטר. המרחק בין אנטננריבו לטמטבה (Tamatave), הנמל הראשי של מדגסקר, הוא כ-220 קילומטר והן מקושרות בעזרת מסילת רכבת. תחומי הייצור העיקריים של אנטננריבו הם מוצרי מזון, סיגריות וטקסטיל. אנטננריבו נוסדה בסביבות 1625. תחילה שימשה כישוב המרכזי של ראשי שבט מקומי ובשלב מאוחר יותר, עם השתלטות השבט על חלקים נרחבים יותר של מדגסקר, חשיבותה ומספר תושביה גדלו. בשנת 1797 היא הוכרזה כעיר הבירה של מלכי מרינה (Merina, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר במדגסקר). כיבושיו של המלך רדמה הראשון (Radama) הפכו את אנטננריבו לבירתה של המדינה הגדולה ביותר במדגסקר. עד 1869 כל הבתים בעיר היו עשויים עץ או אגמון (צמח בעל גבעול ארוך), אך אפילו בתקופה זו כבר היו בעיר מספר טירות (העשויות מעץ), הגדולה שביניהן התנשאה לגובה של 30 מטר. טירות אלו הוקמו לאורך קודקודו של הרכס. את הטירה הגדולה ביותר ניתן לראות מכל מקום בעיר. מאז ההתוודעות לאבן וללבנה העיר עברה שיפוץ מקיף ומאז המאה ה-20 ניתן למצוא בה בתי אבן רבים: טירות המלוכה, בתי ראש הממשלה והאצילים (לשעבר), הקתדרלות הקתוליות, מספר כנסיות, מכללות, בתי-ספר, בתי-חולים, בתי-משפט ומאות בתים ובניינים פרטיים. אנטננריבו נכבשה בידי צרפת ב-1895 וצורפה לפרוטקטורט של מדגסקר. ב-1897 עם הקצת קולוניית מדגסקר היא הפכה לבירת הקולוניה. בזמן הכיבוש הצרפתי נבנו כבישים חדישים לאורך העיר וגרמי מדרגות נבנו באזורים תלולים בהם לא ניתן לבנות כביש. מרכז העיר פותח ועוצב ונבנו בו שבילי הליכה ובתים חדישים ונשתלו פרחים ועצים. בסמוך למרכז, נבנה פארק קטן והצמחייה שטופחה באזור העניקה לו מראה מושך ואטרקטיבי. אספקת המים לעיר מגיעה מן המעיינות שבתחתית הרכס אך ישנה תוכנית לשימוש במי נהר איקופה (Ikopa) הסובב את העיר. העיר נשמרת בידי שתי מצודות הממוקמות על גבעות. אחת ממוקמת ממזרח לעיר והשנייה מדרום-מערב. מלבד שתי הקתדרלות הקתוליות שבעיר ישנן עוד כ-50 כנסיות בעיר ובפרבריה ומנזר אחד. אנטננריבו היא ביתה של אוניברסיטת מדגסקר. לאנטננריבו ארבע ערים תאומות: ארמניה ירוואן, ארמניה הרפובליקה העממית של סין סוג'ואו, הרפובליקה העממית של סין צרפת ניס, צרפת רוסיה וורקוטה, רפובליקת קומי, רוסיה אתר האינטרנט הרשמי של אנטננריבו (הקישור אינו פעיל, 6 במרץ 2019) אנטננריבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עונת 2004/2005 בליגת העל בכדורסל

עונת 2004/2005 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-51 של תחרות ארצית בישראל והעונה החמישית של ליגת העל. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת העונה הייתה זהה לעונה הקודמת. העונה הסדירה כללה 22 מחזורים, כאשר כל הקבוצות נפגשו פעמיים. שמונה הראשונות הועלו לסדרות רבע הגמר. לאחר מכך בין הקבוצות המנצחות נערכו משחקי בבית חצי הגמר, כאשר לכל קבוצה היו 6 משחקים. הגמר נערך בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות. 4 האחרונות המשיכו להתמודד ביניהן במסגרת הפלייאוף התחתון כאשר כל קבוצה פגשה את האחרת בבית ובחוץ לקביעת היורדות. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה מכבי פתח תקווה. העונה הסדירה החלה ב-26 באוקטובר 2004 הסתיימה ב-27 במרץ 2005. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-12 ברציפות ובפעם ה-45 בתולדות המועדון. בהתאם לתוצאות העונה מכבי פתח תקווה ומ.כ. חיפה/נשר ירדו ליגה. בבית חצי הגמר נערכו 6 מחזורים וכל הקבוצות שעלו לבית חצי הגמר נפגשו פעמיים. מאליק דיקסון ממכבי ראשון לציון היה מלך הסלים עם 24.7 סלים למשחק. ליאור אליהו מהפועל גליל עליון היה מלך הסלים הישראלי עם 13.9 סלים למשחק שארונאס יאסיקביצ'יוס ממכבי תל אביב נבחר לשחקן העונה. ליאור אליהו מהפועל גליל עליון נבחר לשחקן הישראלי של העונה. גביע המדינה בכדורסל 2004/2005 מידע מאתר מנהלת הליגה
רינלדו קאפלו

רינלדו "דינדו" קאפלו (באיטלקית: Rinaldo "Dindo" Capello; נולד ב-17 ביוני 1964) הוא נהג מרוצי מכוניות מקצועני לשעבר מאיטליה. במהלך קריירת המרוצים שלו זכה קאפלו 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ו-5 פעמים במרוץ 12 השעות של סברינג. קאפלו נולד ב-17 ביוני 1964 בעיר אסטי באיטליה. את קריירת המרוצים שלו החל בשנת 1976 במרוצי הקארטינג. את המעבר לקטגוריית המכוניות החד מושביות ביצע בשנת 1983 כאשר החל להשתתף בפורמולה פיאט-אבארת'. בשנת 1990 רשם קאפלו הישג נאה לאחר שזכה באליפות הסופר-טוריסמו האיטלקית כאשר נהג במכונית פולקסווגן גולף. בשנת 1996 זכה בתואר זה שוב הפעם כאשר נהג במכונית האאודי A4. את הפריצה הגדולה שלו ביצע בשנת 1997 לאחר שזכה במרוץ הסיבולת היוקרתי 6 השעות של וללונגה באיטליה כאשר שוב נהג במכונית הפולקסווגן גולף. בשנת 1998 השתתף קאפלו לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן כאשר נהג עבור קבוצת גולף-דווידוף במכונית המקלארן F1. בשנת 1999 חתם קאפלו בקבוצת אאודי ונהג עבורה בשנה זו במרוץ לה מאן אותו סיים במקום הרביעי במכונית האאודי R8R. בשנת 2000 השיג קאפלו את הפודיום הראשון שלו במרוץ לה מאן לאחר שסיים יחד עם צוות הנהגים השותפים לו במקום השלישי במכונית האאודי R8 (מרוצים) החדשה של החברה. בשנת 2003 רשם את הישגו הגדול ביותר בקריירת המרוצים שלו לאחר שזכה בניצחון בכורה במרוץ לה מאן כאשר התחרה עבור קבוצת בנטלי לצד הנהגים טום קריסטנסן וגיא סמית'. בשנה שלאחר מכן זכה שוב במרוץ הפעם תחת קבוצת אאודי, ובשנת 2008 רשם ניצחון נוסף במרוץ כאשר נהג במכונית האאודי R10 לצד הנהגים השותפים טום קריסטנסן ואלן מקניש. מדיה וקבצים בנושא רינלדו קאפלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רינלדו קאפלו רינלדו קאפלו, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
עונת 2005/2006 בליגת העל בכדורסל

עונת 2005/2006 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-52 של תחרות ארצית בישראל והעונה השישית של ליגת העל. הליגה כללה 11 קבוצות עקב כך שמ.ס. רמת אפעל ויתרה על העלייה לליגת העל. שיטת הפלייאוף בסדרות בוטלה ובמקומה הונהגו שני שינויים: סיבוב שלישי נוסף לעונה הרגילה ובסיומו ארבע הראשונות העפילו לפיינל פור. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של הכדורסל הישראלי בה אליפות המדינה הוכרעה בשיטת הפיינל פור. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה עירוני רמת גן. העונה הסדירה החלה ב-23 באוקטובר 2005 הסתיימה ב-31 במאי 2006. העונה הסתיימה בפיינל פור בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-13 ברציפות ובפעם ה-46 בתולדות המועדון. בהתאם לתוצאות העונה הפועל חיפה/רמת השרון והפועל תל אביב ירדו ליגה. מרכוס האטן מהפועל תל אביב היה מלך הסלים עם 23.0 סלים למשחק. ליאור אליהו מהפועל גליל עליון היה מלך הסלים הישראלי עם 15.9 סלים למשחק טימי באוורס ממכבי גבעת שמואל נבחר לשחקן העונה. ליאור אליהו מהפועל גליל עליון נבחר לשחקן הישראלי של העונה. גביע המדינה בכדורסל 2005/2006 מידע מאתר מנהלת הליגה החליטה לא להירשם לליגת העל
אמל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמל – מיליציה שיעית בלבנון אישים: אנדרה אמל – פסיכיאטר וכומר צרפתי, חסיד אומות העולם סטיבן אמל – שחקו קנדי רובי אמל – שחקן קנדי עמל אישים ששמם הפרטי הוא אמל
הקורפוס ה-51 (ורמאכט)

הקורפוס ה-51 (בגרמנית: LI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-25 בנובמבר 1940, וכמפקדו מונה הנס-וולפגנג ריינהרד. במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ואף לחם במערכה על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית, עימה לחם בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-8 במאי 1942 מונה ולטר פון זיידליץ-קורצבאך למפקד הקורפוס ה-51, ולחם עמו במתקפת הקיץ הגרמנית, ולאחר מכן לחם עמו בקרב סטלינגרד. ב-31 בינואר 1943 נכנע הקורפוס יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד וחייליו נלקחו לשבי. בהמשך המלחמה הוקם הקורפוס מחדש כקורפוס הררי, שלחם באיטליה בקרבות השונים. הנס-וולפגנג ריינהרד (25 בנובמבר 1940 - 8 במאי 1942) ולטר פון זיידליץ-קורצבאך (8 במאי 1942 - 31 בינואר 1943) במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-132 הדיוויזיה ה-183 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-79 הדיוויזיה ה-95 בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-71 הדיוויזיה ה-79 הדיוויזיה ה-94 דיוויזיית היגר ה-100 הדיוויזיה ה-295 הדיוויזיה ה-305 הדיוויזיה ה-389 דיוויזיית הפאנצר ה-14 דיוויזיית הפאנצר ה-24 הקורפוס ה-51 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)