laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hit Me Hard and Soft: The Tour

Hit Me Hard and Soft: The Tour הוא סיבוב ההופעות השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, לתמיכה באלבום האולפן השלישי שלה Hit Me Hard and Soft ‏(2024). סיבוב ההופעות הוכרז ב-29 באפריל 2024 והחל ב-29 בספטמבר 2024 במרכז הווידאוטרון בקוויבק סיטי, קנדה וצפוי להסתיים ב-27 ביולי 2025 ב-3Arena בדבלין, אירלנד. אשניקו, פיניאס, נט ואלכס וולף ו-The Marías אמורים לשמש כמופע החימום בסיבוב בצפון אמריקה. אייליש הכריזה על צאת אלבום האולפן השלישי שלה, Hit Me Hard and Soft, ב-8 באפריל 2024. כמה ימים לפני יציאת האלבום, ב-29 באפריל, היא הכריזה על סיבוב ההופעות "Hit Me Hard And Soft: The Tour". לאחר ההכרזה פורסמה טריילר לסיבוב הופעות בחשבון היוטיוב הרשמי שלה, המורכב מאוסף של סרטונים מהמופעים הקודמים שלה וטיזר של השיר "Lunch", אותו היא העניקה הצצה בעבר במהלך פסטיבל קואצ'לה. היא הכריזה על 81 תאריכים בשלוש יבשות, צפון אמריקה, אוקיאניה ואירופה. ב-30 בספטמבר, הכריזה אייליש על שני תאריכים נוספים לאינגלווד שיתקיימו ב-20 וב-21 בדצמבר בפורום קיה, שכלל לחמש הופעות בעיר. רשימה זו מייצגת את ההופעה בקוויבק סיטי, ב-29 בספטמבר 2024. היא אינה מייצגת את כל המופעים למשך סיבוב ההופעות. "Chihiro" "Lunch" "NDA" "Therefore I Am" "Wildflower" "When the Party's Over" "The Diner" "Ilomilo" "Bad Guy" "The Greatest" "Male Fantasy" "Skinny" "TV" "Bittersuite" ‏(מעבר) "Bury a Friend" "Oxytocin" "You Should See Me in a Crown" "Guess" "Everything I Wanted" "Lovely" / "Idontwannabeyouanymore" / "Ocean Eyes" "L'Amour de Ma Vie" / "Over Now Extended Edit" "What Was I Made For?" "Happier Than Ever" "Birds of a Feather" מדיה וקבצים בנושא Hit Me Hard and Soft: The Tour בוויקישיתוף Shafer, Ellise (29 באפריל 2024). "Billie Eilish Reveals 'Hit Me Hard and Soft' World Tour, Starting in September". Variety. United States: Penske Media Corporation. ISSN 0042-2738. OCLC 60626328. ארכיון מ-30 באפריל 2024. נבדק ב-30 באפריל 2024. {{cite journal}}: (עזרה) Dailey, Hannah (8 באפריל 2024). "Billie Eilish Announces Third Album 'Hit Me Hard and Soft': Here's When It Arrives". Billboard. United States. נבדק ב-3 באוקטובר 2024. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Knight, Kathryn (15 באפריל 2024). "Billie Eilish Previews 3 Unreleased Songs From New Album At Coachella". Capital (radio network). נבדק ב-3 באוקטובר 2024. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Billie Eilish Adds 2 Kia Forum Shows". Pollstar. United States. 30 בספטמבר 2024. נבדק ב-3 באוקטובר 2024. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Prance, Sam (30 בספטמבר 2024). "Billie Eilish Hit Me Hard And Soft Tour setlist: Every song revealed". Capital. נבדק ב-30 בספטמבר 2024. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
יחסי טנזניה–מלזיה

יחסי טנזניה–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין מלזיה לטנזניה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי. שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית והיום מקיימות יחסים קרובים במישור הכלכלי. בשנת 2013, במהלך ביקור ממשלת טנזניה במלזיה היא התעניינה בתוכנית הטרנספורמציה הכלכלית של מלזיה (אנ'), ובכך הייתה מוכנה לפתח תוכנית כזו משלהם בסיועה של מלזיה. ממשלת טנזניה הצהירה כי יישום תוכניתה של מלזיה יחל בקרוב. בזמן ביקור ראש ממשלת מלזיה הובאו בסך הכל 28 חברות למדינה כדי להגדיל את ההשקעות. טנזניה גם שכרה חברות מלזיות עבור יצירת תעודת זהות טכנולוגית גבוהה אשר ימומן על ידי ממשלת טנזניה והלוואות בנקאיות. יתר על כן, חברת כימיקלים מלזית עבדה יחד עם חברות טנזניות לבניית מפעל כימיקלים בסך 800 מיליון דולר בטנזניה. צוות בן 30 חברים של מומחים מלזים מאמן גם כיום 300 מומחים טנזניים על מנת שטנזניה תוכל להתקדם כדי להשיג את חזון הפיתוח שלה לשנת 2025. טנזניה גם עובדת עם מלזיה כדי לפתח את תעשיית שמן הדקלים שלה ולשפר את תחבורת הרכבות שלה. לטנזניה יש נציבות עליונה בקואלה לומפור. למלזיה יש נציבות עליונה בדאר א-סלאם. Tanzanian ETP Blueprint ready with Malaysia’s help, Borneo Post Online, ‏1 ביולי 2013 Tanzania: Malaysian Prime Minister Brings 28 Companies to Dar es Salaam, AllAfrica.com, ‏30 ביוני 2013
אליזבת לוקאס

אליזבת לוקאס (Elisabeth Lukas, נולדה ב-12 בנובמבר 1942) היא פסיכיאטרית אוסטרית, אחת הדמויות המרכזיות בלוגותרפיה, ענף של הפסיכותרפיה שייסד ויקטור פרנקל. לוקאס כתבה 140 ספרים, שתורגמו ל-18 שפות. לוקאס נולדה בווינה ולמדה פסיכולוגיה. שם פגשה את ויקטור א. פרנקל, מייסד תורת הלוגותרפיה והניתוח האקזיסטנציאליסטי. היא סיימה דוקטורט בלוגותרפיה, בהנחיית גיסלר גוטמן וכדוקטורנטית פיתחה את "מבחן הלוגו", מבחן מיוחד למדידת עקרונות הלוגותרפיה של ויקטור פרנקל, בעיקר את מידת המשמעות הנתפסת בחיים מצד הפרט. הבדיקה גם מנסה למדוד נוירוזה נואוגנית אפשרית. בשנת 1973 עברה לגרמניה עם בעלה ובנה והחלה לעבוד כפסיכולוגית קלינית ופסיכותרפיסטית. ב-1986 הקימו היא ובעלה בעיר פירסטנפלדברוק ליד מינכן את המכון הדרום גרמני ללוגותרפיה וניתוח אקזיסטנציאליסטי. (Institute for Logotherapy and Existential Analysis). בין ספריה שתורגמו לעברית: "חיים משמעותיים – ספר לוגותרפי" וכן "משמעות הסבל". משמעות הסבל: נחמה במשבר באמצעות הלוגותרפיה, מודן (1995) חיים משמעותיים: ספר לוגותרפי, הוצאת דביר, תל אביב (1988) The Therapist and the Soul: From Fate to Freedom (1985) Quand la vie retrouve un sens, Introduction à la logothérapie (2014, Ed. Téqui – Traduction de Lebensbesinnung (1995)) Logotherapy: Principles and Methods (2020) Understanding Man's Search for Meaning: Reflections on Viktor Frankl's Logotherapy (2019) A Unique Approach to Family Counseling: Logotherapy, Crisis, and Youth (2019) Wong, P. T. (2012). From logotherapy to meaning-centered counseling and therapy. The human quest for meaning: Theories, research, and applications, 2, 619-647. Thanatos TV EN (2022-06-30), The Soul's Home is Meaning | Elisabeth Lukas in Conversation, נבדק ב-2024-10-09 Kwee, J., & Längle, A. (2019). Challenges and New Developments in Logotherapy and Existential Analysis. The Wiley World Handbook of Existential Therapy, 381-403. Starck, P. L. (2003). The theory of meaning. Middle range theory for nursing, 125-144. PREBLE, J. (1987). THE LOGO-TEST: NORMING EXTENSIONS (LOGOTHERAPY, EXISTENTIAL VACUUM, NOOGENIC NEUROSIS, FRANKL).
דייוויד בייקר

דייוויד בייקר (באנגלית: David Baker, נולד ב-6 באוקטובר 1962) הוא ביוכימאי וביולוג חישובי (אנ') יהודי-אמריקאי, חלוץ בשיטות לתכנון חלבונים (אנ') ולחיזוי מבנה החלבון. הוא פרופסור לביוכימיה מטעם הנרייטה ואוברי דייוויס, חוקר במכון הרפואי הווארד יוז ופרופסור נלווה למדעי הגנום, ביו-הנדסה, הנדסה כימית, מדעי המחשב ופיזיקה באוניברסיטת וושינגטון. הוא זכה בפרס נובל לכימיה במשותף לשנת 2024 על עבודתו בעיצוב חלבון חישובי. תוכניות בינה מלאכותית שפותחו על ידי בייקר ואחרים פתרו במידה רבה את הבעיה של חיזוי מבנה חלבון. בייקר חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ומנהל המכון לעיצוב חלבון של אוניברסיטת וושינגטון. היה שותף להקמת יותר מתריסר חברות ביוטכנולוגיה ונכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בתחום הבריאות של מגזין טיים לשנת 2024. מדיה וקבצים בנושא דייוויד בייקר בוויקישיתוף דייוויד בייקר, באתר פרס נובל (באנגלית) דייוויד בייקר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דייוויד בייקר, באתר גוגל סקולר דייוויד בייקר, באתר Semantic Scholar "The Nobel Prize in Chemistry 2024". Nobel Media AB. ארכיון מ-9 באוקטובר 2024. נבדק ב-9 באוקטובר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Press release: The Nobel Prize in Chemistry 2024". NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-9 באוקטובר 2024. נבדק ב-9 באוקטובר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Protein structures for all". Science (באנגלית). American Association for the Advancement of Science. 16 בדצמבר 2021. ארכיון מ-16 בדצמבר 2022. נבדק ב-30 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "How AI Revolutionized Protein Science, but Didn't End It". Quanta Magazine (באנגלית). Simons Foundation. 26 ביוני 2024. ארכיון מ-9 באוקטובר 2024. נבדק ב-30 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "UW to Establish Institute for Protein Design" (באנגלית אמריקאית). University of Washington. 13 באפריל 2012. ארכיון מ-15 בינואר 2019. נבדק ב-14 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
קוורטט (סרט, 1981)

קוורטט {Quartet) הוא סרט תקופתי משנת 1981 בבימויו של ג'יימס אייבורי, עם איזבל אג'אני, אלן בייטס, מגי סמית' ואנתוני היגינס בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי רות פראוור-ג'אבוולה והוא מבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ין ריס משנת 1928. מגי סמית' הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. איזבל אג'אני הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר וג'יימס אייבורי היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט צולם בפריז ומתאר את החיים של החברה הגבוהה שם בשנת 1927 והיחסים המורכבים בין שני זוגות ממעמד חברתי שונה (רביעייה - קוורטט). מריה "מאדו" זלי (איזבל אג'אני) גרה עם בעלה סטפן (אנתוני היגינס) במלון בפריז. השנה היא 1927. מריה מנסה למצוא עבודה כרקדנית אך לא מתקבלת. בעלה עוסק במסחר במוצרים לא חוקיים כמו החרב של נפוליאון. הוא נתפס ונדון לשנת מאסר. ה.ג'י. היידלר (אלן בייטס) הוא סוחר אמנות אנגלי עשיר שגר בפריז ביחד עם אשתו הציירת לויס (מגי סמית'). היא יודעת שהוא בוגד בה. בדירתם יש חדר נוסף לשם הוא מביא צעירות ומקיים אתם יחסים. לויס יודעת זאת אבל מתעלמת מכך כי אינה רוצה להינתק ממנו. הם חיים באורח חיים עשיר ומבלים במסעדות יוקרה יחד עם חבריהם. היידלר שם עינו במסעדה על מריה ומתחיל לחזר אחריה. עם הזמן היא נענית לו והוא מזמין אותה לגור בחדר הנוסף בדירתם. לויס לא מרוצה אך חוששת להתנגד לבעלה פן יעזוב אותה. מריה מודיעה זאת גם לסטפן האסור והוא מאשר לה. העניינים מסתבכים והיידלר שוכר לה חדר במלון ומגיע לשם רק עבור קיום יחסים. אנה (שילה גיש) חברה של לויס מגלה למריה על מעלליו של היידלר וכי אחת הבחורות שלו התאבדה בטביעה. אנה משוטטת בפריז ורוצה לקפוץ לנהר הסן אך אזרח אחד מונע ממנה. לבסוף סטפן משתחרר ועומד לעזוב את צרפת אך מריה לא מצטרפת אליו והיא מעדיפה להמשיך את היחסים עם היידלר. "קוורטט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוורטט", באתר נטפליקס "קוורטט", באתר AllMovie (באנגלית) "קוורטט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לקוורטט 1981, באתר יוטיוב איזבל אג'אני ומגי סמית' בקוורטט, באתר יוטיוב
פטר הורטון (במאי)

פטר הורטון (באנגלית: Peter Horton; נולד ב-20 באוגוסט 1953) הוא שחקן ובמאי אמריקאי. בשנים 1987–1991 גילם את דמותו של פרופסור גארי שפרד בסדרת הטלוויזיה "שלושים ומשהו". הורטון נולד בבלוויו שבמדינת וושינגטון. אביו עסק בענף הספנות. כנער למד בבית הספר התיכוני "רדווד" במחוז מרין שבקליפורניה ובמכללת "פרינסיפה" באילינוי. מאוחר יותר סיים לימודי תואר ראשון בהלחנת מוזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. בשנים 1987–1991 גילם את דמותו של פרופסור גארי שפרד בתוכנית "שלושים ומשהו". במהלך תקופה זו כינה מגזין "פיפל" אותו כאחד מ-50 האנשים היפים ביותר בעולם. במרוצת השנים שיחק במספר סדרות טלוויזיה, דוגמת "מקום אחר", The White Shadow, "דאלאס", "משפחה שכזו", "בטיפול", "ברימסטון" (תפקיד ראשי) ו-The Geena Davis Show. בשנת 1997 הופיע בגרסה הקולנועית לספר Into Thin Air: Death on Everest מאת ג'ון קראקאוור, כשגילם את סקוט פישר, ממנהיגי המטפסים באסון בהר האוורסט ב-1996. כבמאי עבד במספר סדרות, כגון "המגן", "שלושים ומשהו", "שנות הקסם" ו"להתחיל מחדש". כמו כן, הוא ביים את פיילוטים רבים: "האנטומיה של גריי", Class of '96,‏ Birdland, Dirty Sexy Money,‏ The Philanthropist ו-Reconstruction. בשנת 1995 ביים את הסרט הקולנועי "התרופה". משנת 2010 מונה הורטון למפיק הראשי ולבמאי של "האנטומיה של גריי", המשודרת ב-ABC. ב-2015 חתם על חוזה עם יוניברסל TV.‏ הורטון הוא בעלה של חברת פיקו קריק פרודקשיינס. בשלהי שנות ה-70 היה בזוגיות עם השחקנית ואלרי הרפר. הורטון היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים אירעו ב-1981 והיו למישל פייפר, אותה הכיר בשיעורי המשחק של מילטון קצאלס. לאחר שבע שנים החליטו להתגרש. ב-1995 נישא בשנית לניקול דפוטרון. לזוג יש שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא פטר הורטון בוויקישיתוף פטר הורטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פטר הורטון, באתר AllMovie (באנגלית) פטר הורטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Peter Horton Biography - Yahoo! Movies". Movies.yahoo.com. נבדק ב-2013-07-06. McKerrow, Steve (21 באפריל 1995). "Director Peter Horton pays one last visit to childhood in 'The Cure' One for the Boys". The Baltimore Sun. נבדק ב-26 באוקטובר 2021. {{cite news}}: (עזרה) Wagmeister, Elizabeth (2015-09-18). "Universal TV Extends First-Look Deal with Peter Horton". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-09. Otterson, Joe (2018-01-13). "NBC Orders Bellevue Hospital Drama to Pilot". Variety (באנגלית). נבדק ב-2020-10-20. Actress Valerie Harper and actor Peter Horton attend the Seventh Annual American Film Institute (AFI) Lifetime Achievement Award Salute to Alfred Hitchcock on March 7, 1979 at the Beverly Hilton Hotel in Beverly Hills, California.. Getty Images D. Thompson, Pfeiffer: Beyond the Age of Innocence, London, Warner Books, 1995, p. 45.
מוזיקת בס

מוזיקת בס (באנגלית: Bass music) הוא ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת דאנס אלקטרונית ומוזיקת היפ הופ שנוצר בשנות ה-1980, תוך התמקדות בקול של תופי בס ובייסליינים, בדרך כלל באמצעות סינתיסייזרים ומכונות תופים, ובמיוחד רולנד TR-808 (אנ'). כפי שמציין מקור אחד, יש "רבים סוגים שונים של מוזיקה בס, כל אחד מהם מביא לספין שונה על אחד המרכיבים הרועשים ביותר של המוזיקה". בין הז'אנרים שהושפעו מהז'אנר ניתן למנות: בס האוס (גר') בייסליין דראם אנד בייס דאבסטפ פוטוורק (אנ') פיוצ'ר בס גליץ' גקום (אנ') בס מידטמפו מומבהטון מוזיקת טראפ EDM מוזיקת בס בריטית (אנ') גראז' בריטי ווייב (אנ') וונקי (אנ') מיאמי בס (אנ') מדיה וקבצים בנושא מוזיקת בס בוויקישיתוף "Bass Music Music | Discogs". www.discogs.com. נבדק ב-2021-02-07. Mason, Steven (16 במרץ 2018). "4 Songs to Show You the Power of Bass". relentlessbeats.com. {{cite web}}: (עזרה) May 2013, Computer Music Specials 06 (6 במאי 2013). "What is bass music?". MusicRadar (באנגלית). נבדק ב-2021-02-07. {{cite web}}: (עזרה) "Flashdance: Footwork And the Future". daily.redbullmusicacademy.com (באנגלית). נבדק ב-2021-02-07. Richardson, Annie. "Why Future Bass is The Future of Bass Music". Relentless Beats (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-07. "YourEDM: glitch hop". Your EDM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-07. "What Is #Gqom? Learn More in H∆SHTAG$, Season II". Redbull Music Academy (באנגלית). נבדק ב-2024-08-02. "Motor Bass: how car culture influences electronic music". DJ Mag (באנגלית). 2021-02-02. נבדק ב-2024-08-02. "YourEDM: midtempo". Your EDM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-07. "YourEDM: moombahton". Your EDM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-07. Neue Musikszene - "Wave" erobert Londons Underground, Deutschlandfunk, ‏2017-05-06 (בגרמנית)
ניהון הידאנקיו

ניהון הידאנקיו (ביפנית: 日本原水爆被害者団体協議会) הוא ארגון שהוקם ב-1956 על ידי היבקושה (יפנים ניצולי הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי). זאת, במטרה ללחוץ על ממשלת יפן, לשפר את התמיכה בקורבנות ועבור שדלנות לביטול הנשק הגרעיני. פעילות הארגון כללה מתן אלפי עדויות, הוצאת החלטות וערעורים ציבוריים, ושליחת משלחות שנתיות לארגונים בינלאומיים שונים, לרבות האומות המאוחדות, כדי לתמוך בפירוק נשק גרעיני גלובלי. הארגון זכה בפרס נובל לשלום לשנת 2024 על "מאמציו ליצור עולם ללא נשק גרעיני, ועל הצגת עדויות לכך שאסור שייעשה אי פעם שימוש נוסף בנשק גרעיני". מדיה וקבצים בנושא ניהון הידאנקיו בוויקישיתוף "Welcome to HIDANKYO". Japan Confederation of A- and H-Bomb Sufferers Organization (Nihon Hidankyo) website. נבדק ב-2007-08-31. Royen, Ulrika (2024-10-11). "Press release". NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-11. Royen, Ulrika (2024-10-11). "Press release". NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-10-11. "Nobel Peace Prize awarded to the Japanese organisation Nihon Hidankyo of survivors of the World War II atomic bombings". telegraphindia.
ארקדה

אַרְקַדָה, בעברית: מקמֶרֶת או מִקְשָׁת, היא מעבר המקורה ברצף של קשתות או קמרונות הנתמכים בעמודים. מקור המילה מ־"arcada" בשפת פרובאנסאל או מ־"arcata" באיטלקית. שתיהן נגזרו מהמילה הלטינית "arcus", שמשמעה 'קשת'. בהתאם לכך, הוצעה החלופה העברית "מִקְשָת". בערים באירופה, מבנים המכוסים בארקדות נעשו מקום פופולרי לחנויות קטנות ולביתנים. בין השאר הוקמו ארקדות לאורך הצד הפנימי של חומות העיר, מתחת לגשרים ולאורך חזיתותיהם של בתים ברחוב. הארקדות מוגנות מפני השמש והגשם ומשכו אליהן באופן טבעי תנועה רבה של הולכי רגל. במשך הזמן, המונח "ארקדה" שימש ספציפית עבור רחובות מכוסים שבהם היו רוכלים. ארקדות המכוסות בגג, הידועות באיטליה בתור "לוג'יה" או "גלריה", התפתחו מאוחר יותר למרכזי קניות. העיר האיטלקית בולוניה ידועה כעיר המשופעת בארקדות. חלק ניכר מרחובות העיר בנויים כארקדות ומעליהן בניינים. בסך הכול כולל מרכז העיר 38 ק"מ של ארקדות אשר זיכו את העיר בהכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. המונח אומץ גם על ידי קרנבלים וגני שעשועים, שם שורות של חנויות המוכרים אוכל וטובין אחרים צורפו לחנויות המציעות משחקים ונקראו "amusement arcades" או "midways". מהם התפתחו מרכזים המכילים משחקי ארקייד ומשחקי וידאו תמורת תשלום במטבעות, ואלה נקראו גם בשם "ארקייד". במאה ה-18 וה-19 החלו יזמים לבנות פסאז'ים, או "ארקדת קניות" (באנגלית: Shopping arcades), באירופה וצפון אמריקה, מבנים בהם חנויות הפונות לשטח ציבורי פנימי שהיה מקורה לעיתים בגג זכוכית, כך שאור השמש יכול לחדור למבנה. "ארקדת הקניות" הפכו למקום פופולרי לקניות ומפגש למעמד הביניים בערים. מבנים אלו היו הגרסאות הראשונות של מרכזי הקניות המודרניים. בצרפתית מבנים אלו נקראו פסאג' (Passage) מילה שמשמעותה מעבר, והמילה נכנסה לשימוש גם בעברית. בפריז הוקמו מספר פסאז'ים מקורים בתקופה זו. ה"פסאג'" הראשון בישראל, "פסז' פנסק", נחנך בשנת 1925, ברחוב הרצל 16 בתל אביב. ב-1935 נחנך "פסאז' התור" בפינת הרחובות וולפסון והרצל, ובהמשך "פסאז' אלנבי" (שנודע גם כ"פסאז' תמר") שנהרס במסגרת הקמת מגדל מאייר ברוטשילד, ו"פסאז' הוד" (שנודע גם כ"פסאז' דיזנגוף"). Burlington Arcade, לונדון Cardiff city arcades, קארדיף רחוב ריבולי, פריז גלריית ויטוריו אמנואלה השני, מילאנו Cleveland Arcade, קליוולנד, אוהיו Galleria Subalpina, טורינו Galleria Umberto I, נאפולי Westminster Arcade, פרובידנס, רוד איילנד Real Monasterio de Nuestra Senora de Rueda, אראגון, ספרד The Arcade, Redhill, Surrey, אנגליה Nickles Arcade, אן ארבור, מישיגן Arcadas de la Praça de Giraldo, אבורה, פורטוגל גאלרי ורו-דודה שברובע הראשון של פריז פסאז' שוּאָסו שברובע השני של פריז פסאז' דה פּרנס שברובע השני של פריז פסאז' דה פנורמה שברובע השני של פריז Burlington Arcade, לונדון פסז' פנסק בתל אביב Royal Arcade מלבורן הפסאז'ים המקורים של פריז קמרון עמוד סטואה קולונדה מדיה וקבצים בנושא ארקדה בוויקישיתוף ארנון בן דרור, ‏המעבר הפרוע: האם לפסאז'ים המכוערים של תל אביב עתיד ורוד?, באתר "Time Out ישראל", 6 ביולי 2016 Lemoine, B., Les Passages Couverts, AAVP, 1997 נועם דביר, בחזרה לעתיד / אייקונים אדריכליים בסכנת הכחדה, באתר הארץ, 13 ביולי 2011
יוסף מקובסקי

יוסף איסקוביץ' מקובסקי (ברוסית: Ио́сиф Исаа́кович Мако́вский;‏ 10 בנובמבר 1918 – 24 בדצמבר 1986) היה קצין יהודי סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום, שעוטר כגיבור ברית המועצות. נולד בעיר ילניה שבפלך סמולנסק ברוסיה הסובייטית במשפחה יהודית. בשנת 1937 סיים 10 שנות לימוד בבית ספר ובאוקטובר של אותה שנה התנדב לשירות בצבא האדום. בשנת 1939 סיים בית הספר לקציני שריון בעיר אוריול. שירת כמפקד מחלקה בחטיבת טנקים קלים מס' 13. השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד. בפברואר 1940, הצטיין במהלך הקרבות ליד ויבורג, כוח של 3 טנקים בפיקודו הצליח לעבור שדה מוקשים ולתקוף סוללת תותחים נגד טנקים, אשר מנעה התקדמות של החטיבה שלו. על כך הוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות במרץ 1940. בהמשך שירת כמפקד פלוגת טנקים ביחידת שריון שהוצבה באסטוניה. בתחילת 1941 נשלח ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה. לאחר פלישת הגרמניה הנאצית לברית המועצות לא הוצב בחזית הלחימה, אלא המשיך את לימודיו באקדמיה. באוקטובר 1941, הופסקו הלימודים ומקובסקי הוצב בחטיבת הטנקים מס' 21 של חזית קלינין בתפקיד מפקד הגדוד. ב-17 באוקטובר 1941 השתתף בפשיטת החטיבה על העיר קלינין, שזה עתה נכבשה על ידי הגרמנים. מקובסקי הוביל את אחד משלושת הכוחות המשולבים (חי"ר ושריון) שפשטו על העיר. הכוח בפיקודו הצליח לפרוץ קווי הגנה של הגרמנים, להיכנס לעיר ולהשמיד עמדות ומחסני תחמושת. למרות האבדות שספג, הצליח להוציא את הכוח מהעיר בסיום הפשיטה ולהובילו אל השטח בשליטת הצבא האדום. במהלך הקרבות נפצע, אך המשיך לפקד על הכוח. על תפקידו בפשיטה לקלינין עוטר בעיטור הדגל האדום. עד ינואר 1942 היה מאושפז בגלל הפציעה. באפריל - אוגוסט 1942 פיקד על גדוד טנקים כבדים בחזית וורונז'. באוגוסט 1942 נפצע מרסיסי פגז. כשהחלים - נשלח לחזית הדון כמפקד רגימנט טנקים כבדים. נטל חלק במבצע אורנוס - כיתור הארמייה ה-6 הגרמנית בסטלינגרד. בסוף נובמבר 1942 נפצע קשה מאוד, כאשר טנק שלו נפגע. הוא אושפז בבית חולים במוסקבה ועבר תהליך החלמה ושיקום ארוך. באוגוסט 1943 שוחרר מבית החולים והתחיל ללמוד באקדמיה הצבאית של חיל השריון במוסקבה. בתום הלימודים נשאר באקדמיה כמדריך בכיר. בשנת 1952 נשלח לשרת בחצי האי קמצ'טקה כמפקד רגימנט טנקים. בשנת 1956 הועבר לשרת בלטביה. בשנת 1959 מונה לקצין תחזוקה וספקה של דיוויזיית חרמ"ש. בשנת 1961 פרש מן השירות בדרגת פולקובניק. לאחר הפרישה עבד כמהנדס בטיחות בתעבורה במשרדי ממשלה שונים במוסקבה. בשנת 1985 פרש לגמלאות. נפטר ב־24 בדצמבר 1986. נקבר בבית העלמין קונצבסקויה. ביוגרפיה של יוסף מקובסקי באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית) ביוגרפיה באתר המוקדש ליהודים, לוחמי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה (ברוסית)
לופ (מוזיקה)

במוזיקה, לופ (באנגלית: Loop) היא טכניקה ספציפית שבה קטע מוזיקה קצר (לעיתים קרובות מספר תיבות) מושמע ברציפות במחזור (אנ'). טכניקה זו נפוצה בעיקר בהפקת מוזיקה אלקטרונית, הופעות חיות ושכבות רקע מוזיקליות. לופ על קטעים קצרים יוצרת דפוס אוסטינטו בשיר. ניתן ליצור לופים באמצעות מגוון רחב של טכנולוגיות מוזיקה, לרוב דיגיטליות, כולל פונוגרפים, דוגמי צלילים דיגיטליים, לופרים, סינתיסייזרים, סקוונסרים, מכונות תופים, מכשירי רשמקול ויחידות עיכוב דיגיטלי (אנ'), ותכנות מוזיקלי באמצעות תוכנות מוזיקה. בעוד שלופים כרוכים בחזרה מוזיקלית, הם מכניים וקבועים יותר, לרוב ללא וריאציה. בעוד שחזרה מוזיקלית הופיעה במוזיקה של כל התרבויות, המוזיקאים הראשונים שהשתמשו בלופים במובן העכשווי היו מחלוצי מוזיק קונקרט ואלקטרואקוסטיקה של שנות ה-1940, כגון פייר שפר, חלים אל-ד'בע (אנ'), פייר אנרי, אדגר וארז וקרלהיינץ שטוקהאוזן. השימוש הראשון בלופים מוקלטים, מדוגמים דיגיטלית במוזיקה הפופולרית הוא באלבום האולפן החמישי של להקת המוזיקה האלקטרונית היפנית Yellow Magic Orchestra (אנ')‏, Technodelic (אנ'). מדיה וקבצים בנושא לופ בוויקישיתוף What is looping in music? How to use loops in music production, באתר Native Instruments What Are Loops in Music? The Alluring Power of Repetition, באתר Unison.audio
מרקלינוס קומס

מרקלינוס קומס (ביוונית: Μαρκελλίνος ό Κόμης, נפטר בשנת 534 לערך) היה כרוניקן בשפה הלטינית של האימפריה הרומית המזרחית (הביזנטית). הוא היה אילירי, ובילה את רוב חייו בחצר הקיסרות של הבירה קונסטנטינופוליס. חיבורו היחיד ששרד, הכרוניקה (אנלים), מתמקד באימפריה הרומית המזרחית. הכרוניקה שכתב הייתה המשך ל"תולדות הכנסייה" של אוסביוס. היא מכסה את התקופה שבין השנים 379–534, וסופר לא ידוע הוסיף המשך עד לשנת 566. למרות שחיבורו בלטינית, הוא מתאר בעיקר את ענייני האימפריה הרומית המזרחית, שהשפה המדוברת בה הייתה יוונית. מידע מסוים על מערב אירופה, שנשאב מ- Historia adversus paganos של אורוסיוס ומ- De viris illustribus של גנאדיוס ממסיליה (אנ'), מוצג ככל שהוא מתייחס לקונסטנטינופוליס. הכרוניקה מלאה בפרטים ואנקדוטות על העיר ועל חצר הקיסרות הביזנטית. מרקלינוס היה אורתודוקסי ואין לו דברים טובים לומר על כופרים הנזכרים בחיבורו. Brian Croke (translation/commentary) and Theodor Mommsen (edition), The Chronicle of Marcellinus: a translation and commentary, Sydney: Australian Association for Byzantine Studies, 1995 Brian Croke, Count Marcellinus and His Chronicle, Oxford University Press, 2001 Excerpta ex Migne Patrologia Latina: Vita Operaque; Chronicum Marcellinus Comes, האנציקלופדיה הקתולית (1913), ויקיטקסט באנגלית Marcellinus Comes, האנציקלופדיה הקתולית (1913), ויקיטקסט באנגלית