laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנק מקלינטוק

פרנסיס "פרנק" מקלינטוק (אנגלית: Francis "Frank" McLintock; נולד ב-28 בדצמבר 1939 בגלאזגו) הוא כדורגלן עבר סקוטי. מקלינטוק גדל בשכונת גורבלס בגלאזגו, וב-1957 החל את הקריירה שלו כקיצוני בלסטר סיטי, וערך את הופעת הבכורה ב-1959. הוא שיחק בלסטר במשך שתי עונות שבהן המועדון העפיל והפסיד פעמיים בגמר גביע ה-FA ‏(1961 ו-1963), ופעם אחת לגמר גביע הליגה (1964) שבו הפסיד. בתקופה זו הוא גם ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת סקוטלנד, במשחק נגד נבחרת נורווגיה ב-4 ביוני 1963, וב-13 ביוני הבקיע שער בניצחון 6 - 2 על נבחרת ספרד. מקלינטוק הוחתם על ידי ארסנל באוקטובר 1964 וצורף מיד להרכב הראשון. הוא שיחק בארסנל במשך תשע עונות, ועבר מעמדת הקשר הקיצוני לעמדת הקשר המרכזי. ב-1967 הוא קיבל את סרט הקפטן של המועדון, והנהיג את שחקני ארסנל בתקופה המוצלחת שבה מאמן המועדון היה ברטי מי. הוא העפיל עם ארסנל לשני משחקי גמר של גביע הליגה והפסיד בהם (1968 ו-1969), וכתוצאה מחוסר הצלחתו הוא ביקש לעזוב את המועדון ב-1969. מקלינטוק שוכנע על ידי ברטי מי להישאר בארסנל, ובשנתיים הבאות הוא זכה עם המועדון בשלושה תארים. מקלינטוק הוביל את ארסנל לזכייה בגביע ערי הירידים בעונת 1969/1970, לאחר ניצחון 4 - 3 על אנדרלכט בסיכום שני המשחקים. בעונה שלאחר מכן הוא היה חלק חשוב בזכייה של ארסנל בדאבל אליפות וגביע FA; מקלינטוק זומן לסגל של נבחרת סקוטלנד ב-1970 (לראשונה מאז 1964), והשתתף בארבעה משחקים נוספים ותשעה בסך הכל. ב-1971 הוא זכה בפרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית של התאחדות עיתונאי הכדורגל. מקלינטוק הוביל את שחקני ארסנל במשחק גמר גביע ה-FA של 1972 באצטדיון ומבלי (הפסד ללידס יונייטד) ולמקום השני בליגה בעונה שלאחר מכן, לפני שכרטיס השחקן שלו נמכר לקווינס פארק ריינג'רס ביוני 1973. במדי ארסנל הוא השתתף ב-403 משחקים, והבקיע בהם 32 שערים. הוא שיחק בקווינס פארק ריינג'רס במשך ארבע עונות, והיה חלק מהסגל שהצליח להעפיל לגביע אופ"א לאחר שסיים במקום השני אחרי ליברפול בעונת 1975/1976. הוא פרש ממשחק פעיל בסוף עונת 1976/1977. לאורך שנותיו בליגות האנגליות הוא השתתף ביותר מ-700 משחקים. ב-1972 הוא זכה לקבל תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית. לאחר פרישתו מכדורגל הוא אימן את לסטר סיטי (המועדון הראשון שבו שיחק), אך בעונה היחידה שלו כמאמן לסטר המועדון סיים במקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. הוא אימן את ברנטפורד בין 1984 ל-1987, ולאחר מכן במילוול עמו העפיל בחזרה לליגה העליונה. לאחר שעזב את מילוול הוא היה נואם מצליח בארוחות ציבוריות, ואחר כך שימש פרשן ברדיו של ה-BBC ובסקיי ספורטס. מקלינטוק הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי ב-2009. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 מדיה וקבצים בנושא פרנק מקלינטוק בוויקישיתוף פרנק מקלינטוק, באתר Transfermarkt פרנק מקלינטוק, באתר WorldFootball.net פרנק מקלינטוק, באתר FootballDatabase.eu
טופוגרפיה של הטרור

טופוגרפיה של הטרור (בגרמנית: Topographie des Terrors) הוא מוזיאון פתוח הממוקם במרכז ברלין בירת גרמניה. המוזיאון ממוקם ברחוב נידרקירכנר (אנ') (Niederkirchnerstraße) במקום בו עמד בעבר, המשרד הראשי לביטחון הרייך של הגסטפו וה-SS בין השנים 1933–1945, בתקופת השלטון הנאצי. המבנה נהרס בהפצצות בעלות הברית בראשית 1945 ושרידי המבנה נהרסו זמן קצר לאחר המלחמה. במקום בו היה ממוקם המבנה, עבר הגבול בין החלק האמריקאי לחלק הסובייטי, ולימים הגבול בין ברלין המזרחית וברלין המערבית - בשל כך עברה במקום חומת ברלין ששרידיה עדיין ניצבים באתר. בשנת 1987 נערכו חפירות ראשונות באתר, כחלק מחגיגות ה-750 להקמת העיר ברלין, והתגלו המרתפים של הבניין בהם הוחזקו, עונו והוצאו להורג אסירים פוליטיים על ידי הגסטפו וה-SS. החפירות בוצעו בשיתוף פעולה בין היסטוריונים וחוקרים ממזרח וממערב גרמניה, ובעקבות החפירות הוצגה תערוכה אודותיהן ואודות פעילות הארגונים הן בגרמניה המערבית והן בגרמניה המזרחית בשנת 1989. בשנת 1992, שנתיים לאחר איחוד גרמניה, הוקמה קרן לתחזוקת האתר, ובשנה שלאחר מכן יזמה הקרן תחרות אדריכלים לתכנון והקמת מוזיאון של קבע במקום. תוכניתו של האדריכל פטר צומטור זכתה בתחרות, אולם בשל בעיות מימון הופסקה הקמת המבנה לאחר הקמת שלדו. שלד הבטון של המבנה נהרס בשנת 2004, ותוכנית חדשה הוצעה בשנת 2007. המוזיאון מתעד את פעולותיהם של הגסטפו ואת ה-SS, וכן מתאר את משפטי נירנברג. המבקרים באתר יכולים בין היתר לשמוע הקלטות מהמשפטים. בשנים 2008 ו-2009 נבנה במתחם המוזאון הפתוח בנין חדש שהחליף את המיצג הפתוח במיצג סגור. המוזיאון החדש נפתח ב-2010 ובו צילומים והסברים על שלטון הטרור בגרמניה בשנים 1933–1945. הכניסה למוזיאון חפשית. מוזיאון הטופוגרפיה של הטרור היטלר והימלר דיכוי מרד גטו ורשה גזיזת זקן סגל העובדים הגרמנים באושוויץ חוגגים ונהנים טופוגרפיה של הטרור, ברשת החברתית פייסבוק טופוגרפיה של הטרור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טופוגרפיה של הטרור, ברשת החברתית אינסטגרם טופוגרפיה של הטרור, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא טופוגרפיה של הטרור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טופוגרפיה של הטרור דור גליק, ברלין, ברלין: במטה האס-אס ילמדו על ההפחדה הנאצית, באתר ynet, 7 במאי 2010 אסתר זנדברג, נחנך מרכז התיעוד וההנצחה לפשעי הנאצים בברלין, באתר הארץ, 13 במאי 2010 אלדד בק, החיים החדשים (מדי) של הנאצים, באתר ynet, 26 בינואר 2015
מיטשל

מיטשל (Mitchel או Mitchell) הוא שם פרטי ושם משפחה נפוץ במדינות דוברות אנגלית. כמו כן, משמש השם מיצ'ל (Míchel) ככינוי ספרדי לאישים (בעיקר כדורגלנים) ששמם הפרטי הוא מיגל. האם התכוונתם ל... אישים הידועים בכינוי "מיצ'ל": מיצ'ל – כדורגלן עבר ספרדי מיצ'ל סלגאדו – כדורגלן עבר ספרדי מיגל מרקוס מדרה (ידוע בכינוי "מיצ'ל") - כדורגלן ספרדי אישים ששם משפחתם מיטשל: אדגר מיטשל – אסטרונאוט אמריקאי שהיה האדם השישי ללכת על הירח אליזבת מיטשל – שחקנית אמריקאית בילי מיטשל – גנרל בצבא ארצות הברית ג'ון קמרון מיטשל – במאי, שחקן ותסריטאי אמריקאי ג'וני מיטשל – זמרת, מלחינה, משוררת וציירת קנדית ג'ורג' מיטשל – פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי שכיהן כסנאטור מטעם מדינת מיין, שליח הממשל האמריקאי לצפון אירלנד ולמזרח התיכון דוויין מיטשל – כדורסלן אמריקאי המשחק בהפועל חולון האנה מיטשל – סופרג'יסטית וסוציאליסטית אנגלייה מאיה מיטשל – שחקנית וזמרת אוסטרלית ויקטוריה קורן מיטשל – סופרת, מנחה ושחקנית פוקר בריטית מיטש מיטשל – מתופף בריטי מייק מיטשל – כדורסלן אמריקאי מילארד מיטשל – שחקן קולנוע אמריקאי מרגרט מיטשל – סופרת אמריקאית מריה מיטשל – אסטרונומית אמריקאית ופעילה למען שוויון זכויות לנשים סטיבן מיטשל – פסיכואנליטיקאי ופסיכולוג קליני אמריקאי ממייסדי הגישה ההתייחסותית פול מיטשל – חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת מישיגן פיטר מיטשל – ביוכימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה על גילוי המנגנון הכימואוסמוטי של סינתזת ATP קאמיל מיטשל – שחקנית, במאית ותסריטאית אמריקאית-קנדית קית' מיטשל – ראש ממשלת גרנדה בין 1995 ל-2008 קית' מיטשל (שחקן קולנוע) – שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי רוי מיטשל – אפרו-אמריקאי מטקסס, ארצות הברית, שהורשע ברצח של שישה אנשים, והוצא להורג בשנת 1923 שי מיטשל – שחקנית ודוגמנית קנדית ד"ר שרון מיטשל – שחקנית פורנו לשעבר, לימים סקסולוגית ויועצת לבריאות הציבור, מנהלת ה-AIM תומאס מיטשל (מאמן) – מאמן כדורגל סקוטי סילאס וייר מיטשל – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי סילאם וייר מיטשל (רופא) – רופא וסופר אמריקני הידוע בגילוי סיבתיות (תסמיני כאב אזוריים מורכבים) אחר: B-25 מיטשל – מפציץ דו מנועי אמריקאי, שיוצר בידי חברת נורת' אמריקן אוויאיישן גאוגרפיה: מפרצון מיטשל – מפרצון באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה שפלת עשב-מיטשל – אזור גאוגרפי גדול ביבשת אוסטרליה אישים ששמם הפרטי הוא מיטשל מישל
אולימפיאדת השחמט 1994

אולימפיאדת השחמט ה-31 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה במוסקבה, שברוסיה, בין 30 בנובמבר ל-17 בדצמבר 1994. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: ליאוניד יודסין (2625) 2+,4=,3- איליה סמירין (2615) 5+,7=,0- לב פסחיס (2605) 2+,3=,3- אלון גרינפלד (2600) 4+,3=,2- בוריס אלתרמן (2585) 2+,7=,0- ואדים מילוב (2590) 4+,4=,1- הנבחרת סיימה במקום 14. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד לוקסמבורג 1:3 - ניצחון נגד קירגיזיה 1:3 - ניצחון נגד קזחסטן 1.5:2.5 – ניצחון נגד יוון 1:3 - ניצחון נגד יוגוסלביה 2:2 - תיקו נגד צרפת 2:2 - תיקו נגד לטביה 2:2 - תיקו נגד אנגליה 3:1 - הפסד נגד פולין 1:3 - ניצחון נגד בלארוס 1.5:2.5 – ניצחון נגד דנמרק 2.5:1.5 - הפסד נגד ארגנטינה 1.5:2.5 – ניצחון נגד אוסטריה 1:3 - ניצחון נגד ארמניה 2:2 - תיקו אולימפיאדת ה-14 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: מאשה קלינובה (2295) 4+,2=,6- אנה סגל (2220) 4+,2=,6- לודמילה צ'יפנסקיה (2230) 7+,4=,3- אירינה יודסינה 3+,2=,4- הנבחרת סיימה במקום 9. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד איטליה 0:3 - ניצחון נגד סלובקיה 1:2 - ניצחון נגד סין 1.5:1.5 - תיקו נגד סלובניה 1:2 - ניצחון נגד אסטוניה 2:1 – הפסד נגד בולגריה 1:2 - ניצחון נגד קזחסטן 2:1 – הפסד נגד בוסניה והרצגובינה 0:3 - ניצחון נגד אוקראינה 1:2 - ניצחון נגד גאורגיה 2:1 – הפסד נגד קרואטיה 1.5:1.5 - תיקו נגד מולדובה 0.5:2.5 - ניצחון נגד הונגריה 2:1 - הפסד נגד רומניה 2.5:0.5 - הפסד מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 1994 בוויקישיתוף מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)
רביבו

האם התכוונתם ל... אישים: איתמר רביבו – ראש מועצה אזורית חוף אשקלון אליהו רביבו – פעיל הליכוד, חבר הכנסת ה-25, אחיו של יאיר רביבו ג'ניס רביבו – משוררת ישראלית דוד רביבו – כדורגלן ישראלי, קשרה של מ.ס. אשדוד חיים רביבו – כדורגלן עבר ואיש עסקים ישראלי, מבעליה של קבוצת מ.ס. אשדוד יאיר רביבו – ראש עיריית לוד, אחיו של אליהו רביבו לירון רביבו – יוצאת הריאליטי "הישרדות" ומנחה בערוץ הילדים רוי רביבו – כדורגלן ישראלי אחר: הפרויקט של רביבו – הרכב מוזיקלי ישראלי מז'אנר המוזיקה המזרחית
אנדרטת המלחמה הסובייטית (טירגארטן)

אנדרטת המלחמה הסובייטית (בגרמנית: Sowjetisches Ehrenmal, ברוסית: Мемориал павшим советским воинам в Тиргартене) היא אנדרטה הנמצאת בפארק טירגארטן שבמרכז ברלין בירת גרמניה. האנדרטה היא הגדולה מבין כל האנדרטאות שהוקמו להנצחת זכרם של 80,000 חיילי הצבא האדום שנפלו בקרב על ברלין באפריל ובמאי 1945. האנדרטה מוקמת מצפון לרחוב 17 ביוני, בסמוך לשער ברנדנבורג ולבניין הרייכסטאג. האנדרטה הוקמה בשנת 1945, זמן קצר לאחר כיבוש העיר על ידי הצבא האדום. צילומי התקופה מציגים את האנדרטה בלב שטח פתוח (מאחר שהפארק כולו עלה באש בעקבות הפצצות בעלות הברית ויתרת עצי הפארק נכרתו על מנת שישמשו כעצי בעירה בחודשי המלחמה האחרונים). כיום ניצבת האנדרטה בלב הפארק. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל מיכאיל גורביץ, והפסלים ולדימיר ציגאל ולב קרבל. אף שהאנדרטה ניצבה בשטח הבריטי של מערב ברלין, במהלך המלחמה הקרה איפשרו הבריטים לחיילי הצבא האדום לקיים משמר כבוד באנדרטה וכן איפשרו גישה חופשית ממזרח ברלין אל האנדרטה לחיילים. האנדרטה נבנתה מלבנים שנלקחו מבניין לשכת הקנצלר ההרוס. האנדרטה בנויה בצורת אכסדרת עמודים (סטואה) שצורתה חצי גורן, ובמרכזה פסל של חייל הצבא האדום. משני צידי האנדרטה תותחי הוביצר M1937‏ (152 מ"מ) ושני טנקי T-34 אשר שימשו בכיבוש העיר. הכניסה לאנדרטה מסומנת על ידי קשת ניצחון גדולה. אחריו מופיע הפסל "ממוטר היימת" בצורת פסל של אישה המתאבלת על הבנים שנפלו. בשלב הבא מונחים המבקרים על ידי שני דגלי גרניט אדומים גדולים ומסוגננים. מרכז האנדרטה הוא הפסל המתנשא של חייל סובייטי, המסמל ניצחון על המשטר הנאצי עם ילד בזרועותיו וחרב בידו. הפסל המרשים ניצב על תלולית עם מוזוליאום שבחלקו הפנימי ניתן לראות פסיפס של הצייר אלכסנדר א 'גורפרנקוב. השביל לפסל הראשי מוקף פסלים אחרים. באמצעות מדרגות יכולים המבקרים לרדת לשדות הקבר. לחמשת השדות יש אופי סמלי: סך כל 7,000 הקורבנות הקבורים שוכנים בקברים לא בולטים בשולי הצמח. בכל שנה, באנדרטת המלחמה הסובייטית, טקס הנחת זר מציין את חללי הסובייטים שנפלו במהלך שחרור ברלין. בחלקה האחורי של האנדרטה מצוי מוזיאון פתוח ובו תמונות המתארות את הקמת האנדרטה. על האנדרטה כיתוב ברוסית: תהילת עולם לגיבורים שנפלו בקרב נגד הפולשים הפשיסטים הגרמנים למען חירותה ועצמאותה של ברית המועצות. — אנדרטת המלחמה הסובייטית, ברלין מדי שנה, ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) נערך באנדרטה טקס אזכרה הכולל הנחת זרים. ערב טקס האזכרה בשנת 2010 נמרחו על גבי האנדרטה בצבע אדום כתובות נאצה בהן נכתב: "גנבים, רוצחים, אנסים", בהתייחס לפשעים שביצעו חיילי הצבא האדום באוכלוסייה האזרחית עם כיבוש גרמניה, במיוחד אונס של נשים. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת המלחמה הסובייטית בוויקישיתוף אנדרטת המלחמה הסובייטית שבפארק טרפטו אנדרטת המלחמה הסובייטית שברובע פנקו berlin.de, Sowjetisches Ehrenmal Treptow המשפט לקוח מנאומיו של סטלין במהלך המלחמה. בכיתוב האנגלי הנוסח הוא "שנפלו במאבק" במקום "שנפלו בקרב". אולגה גורצקי, ביום הניצחון: הושחתה אנדרטה לחייל הרוסי בברלין, באתר ynet, 12 במאי 2010
אנדרטת המלחמה הסובייטית

האם התכוונתם ל... אנדרטת המלחמה הסובייטית (בגרמנית: Sowjetisches Ehrenmal ; ברוסית Воин-освободитель) הוא שמן של מספר אנדרטאות בעיר ברלין, בירת גרמניה: אנדרטת המלחמה הסובייטית (טירגארטן) – הממוקמת ברובע טירגארטן; אנדרטת המלחמה הסובייטית (פארק טרפטו) – ממוקמת בפארק טרפטו; אנדרטת המלחמה הסובייטית (פנקו) – ממוקמת ברובע פנקו;
בוב מקנאב

רוברט "בוב" מקנאב (אנגלית: Robert "Bob" McNab; נולד ב-20 ביולי 1943 בהאדרספילד, יורקשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי. מקאנב החל את הקריירה שלו בהאדרספילד טאון, המועדון המקומי של עיר הולדתו, ושיחק שם כשבעים משחקים במשך שלוש עונות. הוחתם בארסנל על ידי ברטי מי באוקטובר 1966, וזכה מיד למקום קבוע בהרכב המועדון. מקנאב השתתף עם ארסנל במשחקי גמר גביע הליגה של 1968 ו-1969, בהם הפסיד המועדון ללידס יונייטד ולסווינדון טאון בהתאמה. הופעת הבכורה של מקנאב במדי נבחרת אנגליה הייתה במשחק נגד נבחרת רומניה ב-6 בנובמבר 1968, ומקנאב השתתף בשלושה משחקים נוספים במדי נבחרתו אך לא הצליח להפוך לשחקן קבוע בסגל הנבחרת. ברמה הארצית הוא זכה ליותר הצלחה, בעיקר כאשר שחקני ארסנל הצליחו לזכות בגביע ערי הירידים בעונת 1969/1970 ובדאבל בעונת 1970/1971. מקנאב החסון היה חלק מחוליית ההגנה של ארסנל ביחד עם פט רייס ופרנק מקלינטוק, ובעונת הדאבל הוא שיחק ב-62 משחקים מתוך 64 בכל המסגרות. מקנאב המשיך לשחק עבור ארסנל לאורך רוב שנות ה-70 המוקדמות, כולל ההפסד ללידס יונייטד בגמר גביע ה-FA של 1972; אולם, הוא החמיץ את רוב עונת 1971/1972 בגלל פציעה והוחלף על ידי סמי נלסון, אך בעונה שלאחר מכן החלים ושיחק ביותר מ-50 משחקים. בעונת 1973/1974 הוא נפצע פעם נוספת, ולפיכך חלק את עמדת הבלם השמאלי עם נלסון בשתי העונות הבאות. ב-1975 נאמר למקנאב בן ה-32 כי המועדון לא זקוק יותר לשירותיו כיוון שיש לו מחליף צעיר יותר, והוא שוחרר בקיץ בהעברה חופשית. מקנאב שיחק ב-365 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שישה שערים. לאחר שעזב את ארסנל הוא שיחק בוולבס, ולאחר מכן עבר לסן אנטוניו ת'אנדר מה-NASL. לאחר ששיחק בארצות הברית הוא חזר לאנגליה כדי לשחק במועדון הכדורגל בארנט, ולבסוף חצה את האוקיינוס האטלנטי פעם על מנת לשחק בוונקובר וייטקאפס הקנדית ולאמן אותה, לפני שפרש כליל ממשחק פעיל. מקנאב היגר ללוס אנג'לס לאחר פרישתו, שם הוא גם מתגורר באופן קבוע ועובד בפיתוח נדל"ן. ב-1999 הוא היה חלק מקבוצת אנשים בראשון מילאן מנדריץ' שרכשה את פורטסמות', ולמשך זמן קצר הוא חזר מפרישתו והיה המאמן הזמני של המועדון לאחר פיטוריו של אלן בול בדצמבר 1999, עד למינויו של טוני פוליס בחודש שלאחר מכן. מלבד היותו כדורגלן הוא עסק בשנות ה-70 גם בתחום הטלוויזיה. מקנאב היה חלק מהפאנל המיוחד של רשת ITV בזמן מונדיאל 1970, וב-1973 השתתף כשחקן אורח בסדרת טלוויזיה מקומית. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 בוב מקנאב, באתר Transfermarkt בוב מקנאב, באתר BDFutbol בוב מקנאב, באתר WorldFootball.net בוב מקנאב, באתר National Football Teams בוב מקנאב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות ב-NASL כתבה בעיתון הגארדיאן כתבה בעיתון האינדפנדנט
שגיאות תצפית

שגיאות תצפית היא קבוצה של כשלים לוגיים שבהם יש כשלי היקש. בכשלי תצפית, ההנחה הראשית (כלומר, התוצאה, הצהרה ביחס לעובדות או תצפית שלוקטה ממדגם) שגויה, ולכן אינה משקפת במדויק את הנכון ביחס למדגם. שגיאות כאלו נגרמות בגלל תנאי ניסוי הגורמים לפגיעה באיכות הנתונים הנאספים, כמו כלים פגומים או איסוף נתונים שגוי. ישנם מספר כשלי שגיאות תצפית: דגימה מוטה דגימה מוכתמת הטיית הנסיין כשל זרקור
שאיבת שומן

שאיבת שומן (נקראת גם ליפוסקציה) היא הליך כירורגי לצמצום היקפים של הגוף בעיקר באזור הישבן, הבטן והירכיים. במקרים מסוימים נערכות שאיבות שומן בחלקים נוספים בגוף. שאיבת שומן אינה באה כתחליף לדיאטה. היא נועדה לאפשר הסרת שומן אשר לא ניתן להסירו בתהליך הרזיה ופעילות ספורטיבית או כאשר מדובר בצורך רפואי דחוף לצמצום כמות השומן בגוף. משך הניתוח ותהליך ההחלמה תלוי במספר האזורים בהם מבוצעת שאיבות השומן. עקרונית מדובר בתהליך החלמה קצר יחסית ואת התוצאות הסופיות ניתן לראות כבר בסיום הניתוח או עד שלושה חודשים מסיומו. תופעות לוואי אפשריות: שטפי דם (סימנים כחולים כמו מכה) אדמומיות של העור זיהום (על מנת למנוע זיהום יש לקחת אנטיביוטיקה לאחר הפעולה למשך 5 ימים) נפיחות לעיתים רחוקות יכולה להיווצר כוויה בעור בנקודה מסוימת חוסר רגישות בעור באזור שנשאב או לחלופין, רגישות מוגברת סיבוכים אפשריים: דימום הצטברות נוזלים באזור שאיבת השומן במקרים נדירים: זיהום אסימטריה אי התכווצות העור באזור שאיבת השומן תסחיפים ריאתיים בחלק מניתוחי הגינקומסטיה מהווה שאיבת שומן מעין מבוא לניתוח. ראשית כל נשאב השומן מאזורים פריפריאליים ועיקריים בשד, ורק אחרי כן יבוצע ההליך הכירורגי פר-אקסלנס, הנוגע להסרת רקמת החיבור הבלוטית הנמצאת בקרבת השריר. מדיה וקבצים בנושא שאיבת שומן בוויקישיתוף כתבה מקיפה על שאיבת שומן, הסבר על התהליך (מאתר כללית אסתטיקה) המסה או מעמסה – להיפטר משומן עודף(הקישור אינו פעיל), הסבר על התהליך (מאתר הדסה) יפה שיר-רז, שאיבת שומן: השומן תמיד חוזר - והוא מסוכן יותר, באתר ynet, 3 באוגוסט 2012 שאיבת שומן - מחלקת כירורגיה אסתטית בית חולים רמב"ם ניתוח שאיבת שומן  מאתר כללית אסתטיקה שאיבת שומן ללא ניתוח, כירורגיה פלסטית, באתר מדיקו, 12 באוקטובר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ורוניקה הקדושה

ורוניקה, הקרויה גם ברניס או ברניקי היא קדושה בנצרות. על פי הספר מימי הביניים "מעשי הקדושים" (לטינית - Acta Sanctorum) היא הייתה אישה אדוקה מירושלים אשר נתנה לישו את המטפחת שלה, כך שיוכל לנגב את מצחו במהלך התקדמותו לגבעת הגולגולתא. ישו קיבל את הצעתה, מחה את זיעתו, וכשהחזיר את מטפחת, תוואי פניו הופיע עליו. השם "ורוניקה" הוא לטיניזציה של השם ברניקי, שם שמקורו במקדונית עתיקה, ומשמעותו "נושאת הניצחון". קיימת פרשנות (מוטעית) באטימולוגיה העממית הטוענת כי מקור השם ב"אמת" (vera בלטינית) ו"צלם" (eikon ביוונית). לא קיים ביסוס לשימוש בשם ורוניקה בסיפור הצליבה בברית החדשה. המסורת מזהה את ורוניקה עם האישה זבת הדם המתוארת בבשורה על פי מתי: הִנֵּה אִשָּׁה שֶׁהָיְתָה זָבַת דָּם שְׁתֵּים־עֶשְׂרֵה שָׁנָה הִתְקָרְבָה מֵאָחוֹר וְנָגְעָה בִּכְנַף בִּגְדוֹ, כִּי אָמְרָה בְּלִבָּהּ 'אִם רַק אֶגַּע בְּבִגְדוֹ אֶתְרַפֵּא'. פָּנָה יֵשׁוּעַ וְרָאָה אוֹתָהּ. אָמַר לָהּ: "חִזְקִי, בִּתִּי, אֱמוּנָתֵךְ הוֹשִׁיעָה אוֹתָךְ." מֵאוֹתָהּ שָׁעָה נִרְפְּאָה הָאִשָּׁה. — בשורה על פי מתי פרק ט', 22-20 המסורת מוסיפה שוורוניקה הוזמנה לרומא על ידי הקיסר טיבריוס שסבל ממחלה קשה ונרפא מחוליו על ידי התבוננות במטפחת. יום חגה הוא ה-4 בפברואר בכנסייה הקתולית וה-4 באוקטובר בכנסיות האורתודוקסיות. התחנה הששית בוויה דולורוזה מוקדשת לוורוניקה, שכן על פי המסורת הנוצרית מן המאה ה-15 שם עמד ביתה. המקום נרכש על ידי הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית ב-1883 ושנתיים לאחר מכן נבנתה בו כנסייה. הכנסייה נבנתה מחדש על ידי אנטוניו ברלוצי ב-1953 וכוללת כנסייה וקריפטה. בוותיקן, בבזיליקת פטרוס הקדוש מציגים הנוצרים שרידים מהמטפחת הקדושה של ורוניקה. על שמה של ורוניקה נקרא מין הצמחים ורוניקה, ממשפחת הלחכיים; וביניהם הורוניקה הסורית. מדיה וקבצים בנושא ורוניקה הקדושה בוויקישיתוף ורוניקה הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנטואן דה פיליפו

אנטואן דה פיליפו (בצרפתית: Antoine de Phélippeaux‏; 1767 – 1 במאי 1799) היה קצין תותחנים צרפתי, למד בנעוריו ביחד עם נפוליאון בונפרטה, שפיקד בשרות הבריטים על הגנת עכו בעת המצור על עכו. דה פיליפו היה בן כיתתו של נפוליאון באקדמיה הצבאית בצרפת. דה פיליפו היה בן אצולה אמיד ויפה תואר והצטיין בלימודים ואילו נפוליאון היה בן למשפחה ענייה ללא ייחוס רם ולא נמנה בין המצטיינים. בשנת 1785 סיימו שניהם את הלימודים והתגייסו לצבא בתור קציני תותחנים זוטרים. עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789 נלחם דה פיליפו כיאות למעמדו-לצד המלוכנים ונאלץ בשנת 1791 לברוח לאנגליה. משנודע לו שאיש הצי האנגלי סידני סמית נתפס בעת פעולה בנמל לה האבר ונאסר בבית הכלא בפריז, החליט לשחררו. הוא חזר בחשאי לצרפת, זייף ניירות של קצין משטרה, התיידד עם בתו של מנהל בית הסוהר והצליח ליצור קשר עם סמית. בליווית ארבעה מחבריו שלבשו בגדי שוטרים הגיע דה פיליפו לבית הסוהר כשהוא לובש בגדי קצין משטרה והציג תעודה מזויפת המצווה למסור לידיו את סמית. לאחר הרפתקאות רבות הגיעו השניים לאנגליה. סמית גמל למצילו ושכנע את האנגלים למנותו כקצין בחיל הים האנגלי למרות היותו צרפתי. סמית עלה בדרגה והתמנה למפקד שייטת בדרגת גנרל. עם מסעו של נפוליאון למצרים וארץ ישראל נצטווה סמית להפליג לחופי הארץ ולעזור לטורקים להדוף את הצבא הצרפתי. כשהתקרב נפוליאון לעכו מינה סמית את דה פיליפו למפקד אניה וציווה עליו לנחות בעכו עם חייליו כדי לעזור למושל העיר אחמד אל ג'זאר. אל ג'זאר חשש שלא יוכל להגן על העיר לאור ניצחונותיו של נפוליאון והיה מוכן לנטשה. דה פיליפו עם כמה מאות חיילים אנגלים הגיע לעכו ושכנע את אל ג'זאר להגן עליה. סמית הפגיז מאוניותיו במפרץ את ריכוזי הצבא הצרפתי. שני התלמידים-חברים מהאקדמיה הצבאית נלחמו זה בזה משני צדי חומת עכו. מדי פעם היה דה פיליפו עולה על החומה וצופה לעבר הצרפתים. מסופר כי פעם אחת הבחין בנפוליאון עומד מוקף בקציניו. סמל התותחנים שעמד לידו ביקש ממנו רשות לירות לעברם אך דה פיליפו סירב. כוחותיו של דה פיליפו נהנו משפע של תחמושת שסופקה להם דרך הים בעוד שנפוליאון סבל מהעדר אספקה צבאית ובעיקר מהעדר תותחים שבעזרתם קיווה לפרוץ את החומות, כי האוניות שהובילו את התותחים ממצרים נפלו בידי השייטת של סמית ושימשו את מגיני העיר. דה פיליפו נקט בהגנה אקטיבית. בתור קצין תותחנים היה מאתר את נקודות התורפה של הצרפתים ופוקד על התותחנים הטורקים לירות לשם. בלילות היה יוצא בחשאי עם חיילים אנגלים ומתנפל על החיילים הצרפתים המופתעים. הוא ארגן קווי הגנה פנימיים בעיר ופעם אחת הצליחו הצרפתים לחדור לעיר אבל נתקלו בקו הגנה שני ונהדפו על ידי המגינים שבראשם דה פיליפו. ביטחונו של אל ג'זאר גבר עד כדי כך שהוא ציווה לכרות את ראשו של הנציג הצרפתי שבא לדון על תנאי הכניעה ולהציבו על החומה לנוכח עיניהם של הצרפתים. דה פיליפו לא זכה לראות בנסיגת הצרפתים. הוא מת ממחלה (מכת שמש או דבר שהיה נפוץ בעיר בגלל תנאי התברואה הירודים) כשבועיים לפני נסיגת הצרפתים. סמית הספיד אותו ואמר כי מת "מאחר שלא נתן מנוחה לעצמו בשני חודשי המלחמה, ונמצא בכל מקום ובכל רגע שבו נערך קרב. ביום ובלילה, הקדיש למלחמה בבני עמו ובבן כיתתו לשעבר". שלמה שבא: ארץ ישראל - אוטוביוגרפיה, הוצאת דביר, 2001. עלא חליחאל, להתראות עכו, עם עובד, 2018 מדיה וקבצים בנושא אנטואן דה פיליפו בוויקישיתוף אורי קציר, דרכים שנפרדו, באתר e-mago (על נפוליאון ואנטואן דה פיליפו)
שניים

האם התכוונתם ל... שניים – שיר של שלמה ארצי וריטה שניים (אלבום) – אלבום של הזמר־יוצר שלמה ארצי שניים (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית ראיונות ישראלית 2 – המספר הטבעי שבא אחרי 1 ולפני 3. רמת השניים – חלק מנחל השופט שברמות מנשה
אוקון

האם התכוונתם ל... איתן אוקון – נוירואימונולוג, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן אלכסנדר אוקון – צייר ישראלי אסטבן אוקון – נהג מרוצים צרפתי בעז אוקון – משפטן ישראלי נעם אוקון – טניסאי ישראלי פול אוקון – כדורגלן עבר אוסטרלי ארתור אוקון – כלכלן אמריקאי, מנסח כלל אוקון
רונאלד דה בור

רונאלד דה בור (בהולנדית: Ronald de Boer; נולד ב-15 במאי 1970 בהורן שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקשר במדי מספר קבוצות באירופה ובקטר ובמדי נבחרת הולנד. הוא אחיו התאום של פרנק דה בור. לרוב דה בור שיחק בצד הימני של הקישור או ההתקפה. דה בור תחילה שיחק ברמה חובבנית בקבוצות קטנות בהולנד, לפני שהתחיל בקריירה מקצוענית במדי קבוצת אייאקס אמסטרדם ב-1988. בשורות הקבוצה שיחק שלוש שנים, לפני שעבר לטוונטה אנסחדה למשך שנתיים. הוא חזר לאייאקס ב-1993 והיה לאחד מהשחקנים הבולטים בקבוצה ואף זכה עמה בליגת האלופות ב-1995. ב-1998 עבר עם אחיו לקבוצה הספרדית ברצלונה, אך ב-2000, לאחר שלא זכה למעמד של שחקן קבע והצליח להבקיע שער בודד ב-33 משחקים, עבר לגלאזגו ריינג'רס שאימן ההולנדי דיק אדבוקאט. בקבוצה הסקוטית שיחק במשך ארבע שנים מוצלחות ואחיו חבר אליו ב-2004. שניהם העבירו את עונותיהם האחרונות ככדורגלנים בקטר. במדי נבחרת הולנד דה בור הופיע 67 פעמים, בהם הבקיע 13 שערים. הוא הופיע עם הנבחרת במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998, בו השתתף בשישה משחקים והבקיע שני שערים, אף על פי שהוא החמיץ את בעיטתו בדו-קרב בעיטות עונשין בחצי הגמר מול נבחרת ברזיל ב-1998. כמו כן, דה בור שותף גם ביורו 1996 וביורו 2000. מאמני הנבחרת שיבצו את דה בור במספר עמדות בקישור ובהתקפה. דה בור לא היה הקפטן הקבוע של אייאקס או של נבחרת הולנד, אך זכה לענוד את סרט הקפטן במספר משחקים במדיהן, שכן היה אחד מסגני הקפטן. מדיה וקבצים בנושא רונאלד דה בור בוויקישיתוף רונאלד דה בור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רונאלד דה בור, באתר Transfermarkt רונאלד דה בור, באתר BDFutbol רונאלד דה בור, באתר WorldFootball.net רונאלד דה בור, באתר National Football Teams רונאלד דה בור, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל וסטטיסטיקות