ש

ש היא האות ה־21 באלפבית העברי. שמה שי"ן. האות ש' מייצגת שני עיצורים שונים בעברית: שׁ – "שין ימנית", בעלת נקודה מעליה בצד ימין – מייצגת עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום (/ʃ/‏ :IPA). מבוטאת כצירוף Sh באנגלית. שׂ – "שין שמאלית" (הקרויה גם שׂין), בעלת נקודה מעליה בצד שמאל – מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום (/s/‏ :IPA). מבוטאת כמו האות ס וכמו S האנגלית. משערים כי במקור ש' שמאלית ייצגה עיצור מכתשי, חוכך צדי, אטום (/ɬ/‏ :IPA), אולם הגייתה התמזגה כבר בלשון חז"ל עם סמ"ך. שין ימנית ושמאלית נחשבות ברוב המובנים (סדר המילים במילון, גימטריה, מניין 22 האותיות בעברית) לאות אחת. בכתיב לא מנוקד אין הבדל ביניהן וההגייה מסתמכת על הכרת המילה או על פי ההקשר (כמו במשפט "שרה שרה שיר שמח"). בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ש' נמנית עם חמש האותיות השיניות: זסצר"ש. מקור שמה של האות ש' בצורתה הדומה לשיניים בכתב העברי העתיק. בקוד ASCII מיוצגת האות ש' בערך F9, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E9. בקוד מורס מיוצגת האות ש' באמצעות הרצף: ... (נקודה נקודה נקודה). ייצוגה של האות שׁ' (ימנית) בכתב ברייל הוא ייצוגה של האות שׂ' (שמאלית) בכתב ברייל הוא באלפבית צלילי מיוצגת האות ש באמצעות המילה "שמיר". באיתות בדגלי סמפור ש' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מזרחה (ימינה) ודגל שני הפונה צפון-מערבה. כך מקלידים את הנקודות של שין ימנית ושמאלית במערכות הפעלה שונות: Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות האנגלית W (למעלה ומימין לאות ש'). Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-0. macOS‏: צירוף של מקש Alt והאות העברית צ מוסיף את האות ש עם נקודה ימנית: שׁ. אנדרואיד (מקלדת Gboard‏): הקשה ארוכה על האות ש'. Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות האנגלית Q (למעלה ושמאל לאות ש'). Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-9. macOS‏: צירוף של מקש Alt והאות העברית ש מוסיף את האות ש עם נקודה שמאלי: שׂ. אנדרואיד (מקלדת Gboard‏): הקשה ארוכה על האות ש'. בתנ"ך (ספר שופטים, פרק י"ב, פסוק ו') מסופר שאנשי שבט אפרים לא יכלו לבטא שין ימנית, וכאשר ביקשו מהם לבטא "שיבולת" הם ביטאו זאת "סיבולת": ”וַיֹּאמְרוּ לוֹ אֱמָר-נָא שִׁבֹּלֶת וַיֹּאמֶר סִבֹּלֶת, וְלֹא יָכִין לְדַבֵּר כֵּן, וַיֹּאחֲזוּ אוֹתוֹ, וַיִּשְׁחָטוּהוּ אֶל-מַעְבְּרוֹת הַיַּרְדֵּן”, המילה שיבולת בצורתה העברית מציינת בשפות רבות מאפיין לשוני, המבדיל בין אוכלוסיות שונות ואשר באמצעותו ניתן להבדיל ביניהן, ובהרחבה: כל דרך התנהגות שהיא שבאמצעותה ניתן להבחין בין אוכלוסיות שונות.' האות "ш" באלפבית הקירילי מבוססת על האות ש' העברית. מייסדי הכתב, האחים קירילוס ומתודיוס, התבססו בעיקר על הכתב היווני, ומכיוון שאין מקבילה לצליל זה באלפבית היווני, השתמשו האחים באות הגלגוליטית המקבילה שצורתה התבססה על האות ש' העברית. בשפה העברית המודרנית, שכיחות השימוש באות ש' היא כ־4.55% מכלל אותיות האלפבית העברי. בגימטריה ערכה 300; בערכה זה היא מופיעה במושג "שס"ה גידים". האות ש' היא אחת מאותיות השימוש, המצטרפת בראש מילה במשמעויות אחדות: אשר: הביטוי "האיש שהלך בשדות" שקול לביטוי "האיש אשר הלך בשדות". כי: הביטוי "החיים יודעים שימותו" שקול לביטוי "החיים יודעים כי ימותו". מילת נימוק או סיבה, במשמעות של "הואיל ו־". בשורשים שהאות הראשונה בהם – פ' הפועל – היא ש' (הן שמאלית והן ימנית), חל שיכול עיצורים בבניין התפעל; כמו: השׁתכר, השׂתכר, השתעל. האות ש' מופיעה בביטויים עבריים אחדים: שעת השין – שעת האפס, השעה המדויקת לתחילתה של פעולה (בדרך כלל פעולה צבאית); במקור מלועזית H-Hour ושימש גם בפלמ"ח. קרב שין בשין – קרב שריון בשריון, כלומר קרב בין שתי יחידות טנקים. שין בית – שירות ביטחון, שם מיושן לשב"כ. שין גימל – שוטר גדודי, החייל השומר על הכניסה למחנה. בשין-קוף-ריש – בשקר (מיושן). נאמר בפי ילדים לאחר דברים שאינם אמת. ش – האות שין בשפה הערבית س – האות סין בערבית Ш - האות שה באלפבית הקירילי סרטון יוטיוב המסביר איך הוגים LL הוולשית שהיא הצליל המשוער של השי"ן השמאלית פרופ' עידית דורון מדגימה את הצליל המשוער של השי"ן השמאלית (מדקה 15) אמנון שפירא, מִמִּדְבַּר שִׂין – על הסמ"ך הנכתבת בשי"ן, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2004 הערך המילוני "שס"ה" באתר ויקימילון העברי.