laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויולה טורק

ויוֹלָה (איבי) קליין נויבירט טוֹרֶק (21 במאי 1916 – 27 ביולי 2022) הייתה רופאה ישראלית, עבדה כרופאה מחוזית של הנגב במשך 22 שנים, ממייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון וכלת פרס אות יקיר הנגב ויקירת באר שבע. טורק נולדה ב-1916 בלבוצ'ה שבצ'כוסלובקיה (בעת הולדתה באוסטרו-הונגריה; כיום במזרח סלובקיה) כוויולה קליין, בתם של יוהנה (חנה) לבית הלש (Halas) ויוליוס (ירמיהו) קליין, במשפחה יהודית מסורתית. היא סולקה מלימודי הרפואה בסלובקיה על פי צו הנומרוס קלאוזוס (הגבלת מספר הסטודנטים היהודים). נישאה לד"ר אלדר נויבירט (Aladar Neuwirth), רופא יליד 1902. בשנת 1944 גורשה יחד עם בעלה למחנה אושוויץ. משם הועברה לבדה למחנה העבודה ליכטוורדן בשלזיה, שם עבדה במרפאת המחנה. ב-19 באוקטובר 1944 נספו הוריה. בתום מלחמת העולם השנייה, ב-8 במאי 1945 שוחררה מהמחנה. לאחר ששבה לביתה גילתה שבעלה ורבים מבני משפחתה נספו. היא בחרה להמשיך ללמוד ולסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברטיסלבה. היא עבדה בבית מרפא לניצולי השואה בהרי טאטרה. "היה קשר של שותפות ושייכות איש לרעהו", "כולנו נשארנו לבד. בשבילי זו הייתה מחויבות." ויולה נישאה בנישואים שניים לד"ר גבריאל טורק, רופא אורתופד במקצועו. השניים הצליחו להימלט מסלובקיה ועלו לארץ ישראל. היא התקבלה לעבודה כרופאה בבית מרפא בבאר יעקב, בו טופלו ניצולי השואה. בשנת 1954 נסעה להשתלמות בחו"ל למשך כשנה. בשנת 1959 עברה עם משפחתה לבאר שבע והתגוררה בשכונה ד'. במשך 22 שנים, משנת 1966 ועד 1988 עבדה טורק כרופאה מחוזית ומנהלת הלשכה המחוזית של משרד הבריאות, ופיתחה את שירותי הרפואה בנגב לתושביו. היא ייסדה את שירותי הבריאות לבדואים בנגב. יחד עם בעלה הייתה בין מייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. בשנת 1988 פרשה טורק לגמלאות, בהיותה בת 72 והמשיכה להתנדב בתחומים רבים. בשנה זו הוענק לה התואר יקירת באר שבע. בשנת 1998 השיאה משואה בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה שנערך ביד ושם. בשנת 2004 קיבלה טורק את "אות יקיר הנגב" מאוניברסיטת בן-גוריון, כהוקרה על תרומתה לפיתוח הרפואה בנגב. לטורק שני ילדים. בתה, פרופ' חנה יבלונקה, היא היסטוריונית, חוקרת השואה, ראש המחלקה ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. בנה ירום נשוי למיכל ארלוזורוב, בתו של שאול ארלוזורוב ונכדתו של חיים ארלוזורוב. נכדתה של טורק היא השחקנית דבי יבלונקה, ואחייניה הם הרב מיכאל הרשקוביץ ופרופ' מיכה קליין. ב-27 ביולי 2022 הלכה טורק לעולמה בגיל 106. ויולה טורק - בחרנו בחיים, ניצולי השואה ומדינת ישראל באתר יד ושם דברים שנאמרו בעצרת הזיכרון לשואה ולגבורה תשע"ב, 2012 באתר בית לוחמי הגטאות 4 ביוני 2012 איריס ליפשיץ קליגר, נכנסו למחנה 333 נשים ויצאנו 333 נשים בחיים, באתר ynet, 24 באפריל 2017 Holocaust Survivor Testimony: Viola Torek, ראיון באתר יוטיוב עופר אדרת, הרופאה "שלא עשתה ספורט וקראת תיגר על כל מה שבריא", מתה בגיל 106, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2022 תאריך הלידה המדויק על-פי: USC Shoah Foundation Institute testimony of Viola Torok, באתר מוזיאון השואה האמריקני. יוליוס קליין; יוהנה קליין: דפי עד שמילאה ויולה טורק, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם. בעלה אלדר נויבירט; אחותה לילי קליין: דפי עד שמילאה ויולה טורק, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם. ויולה טורק - בחרנו בחיים, ניצולי השואה ומדינת ישראל באתר יד ושם מדליקי המשואות תשנ"ח (1998): סיפורה של ויולה טורק ביוטיוב ויולה טורק, באתר www.yadvashem.org
אהרון אחיעז

אהרון אחיעז (14 ביולי 1949 – 28 במאי 1998) היה טייס חיל האוויר ואיש עסקים ישראלי. נפל בשבי אש"ף בביירות במלחמת לבנון הראשונה ושוחרר ללא תמורה. אחיעז נולד במושב בלפוריה, בנם של נפתלי וצפורה אחיעז. בשנת 1968 התגייס לנח"ל מוצנח ומשם עבר לחיל האוויר וסיים בהצלחה קורס טיס. הוא שירת כטייס והשתחרר בדרגת סרן. באמצע שנות ה-70 נישא ליעל סחרוב, בתו של אהרון סחרוב. לאחר נישואיו הצטרף לעסקי משפחת סחרוב והיה מנהל בחברת הביטוח "סהר" (שנמכרה בסוף שנות ה-80 לקבוצת הביטוח הראל השקעות). הוא העסיק כשכיר בחברה את חברו הנווט מאיר שמיר, שלימים הקים את חברת הביטוח "מבטח שמיר". עם פרוץ מלחמת לבנון גויס אחיעז לשירות מילואים כטייס סקייהוק. ב-6 ביוני 1982 השתתף בתקיפת מטרות קרקע במהלכה הופל מטוסו והוא נפל בשבי אש"ף. אחיעז היה הבכיר בשבויי צה"ל במלחמה זו. הוא זכה ליחס מועדף לעומת שאר השבויים וקיבל תקציב מזון משלו. הוא הצליח לפתח עם שומריו מערכת יחסים חיובית וניהל עמם שיחות חבריות. בתקופת שהותו בשבי נפגשו שלושה מאנשי "העולם הזה", אורי אבנרי, שרית ישי לוי וענת סרגוסטי, עם ראש אש"ף יאסר ערפאת בביירות הנצורה. באותו ביקור קיימו השלושה ראיון מוקלט במחנה אש"ף במערב ביירות עם אחיעז והביאו ממנו דרישת שלום חיה ומכתב לבני משפחתו. קרוב משפחתו אריה (לובה) אליאב הפעיל את קשריו בקרב גורמים באש"ף כדי לקדם את שחרורו. לאחר חודשיים וחצי, ב-20 באוגוסט, במסגרת פינוי אנשי אש"ף מלבנון, שוחרר אחיעז ללא תמורה. עם שחרורו הועלה לדרגת רב-סרן. לאחר שחרורו נהג אחיעז במשך תקופה לנסוע לאחד ממחנות הפליטים ביהודה ושומרון כדי להביא מוצרים שונים למשפחתם של שני שומריו הפלסטינים בתקופת השבי. כמו כן נפגש מספר פעמים עם יאסר ערפאת. בסוף שנות ה-80 ייסד אחיעז יחד עם דן ברנר את קבוצת קמור ושימש יושב ראש מועצת המנהלים שלה. קבוצת קמור הייתה חברת השקעות שפעלה בתחומי הפיננסים, הנדל"ן, המזון המהיר והרכב. מרכז הרווח העיקרי של החברה היה חברת קמור רכב, יבואנית ומשווקת מכוניות ב.מ.וו בישראל. בנוסף, החברה החזיקה כ-40% מרשת המזון המהיר ברגר קינג וכ-50% מחברת הברוקרים "סהר ניירות ערך". היה נשוי ליעל, בתו של אהרון סחרוב ונינתו של יצחק אייזיק בן-טובים, אב לשני בנים ובת. בשנת 1998 נפטר אחיעז ממחלת הסרטן, בגיל 48. מטוס הסקייהוק מופל וסרן אהרון אחיעז נופל בשבי, אתר חיל האוויר אחיעז שב הביתה, ביטאון חיל האוויר (עמ' 7) זהבה דברת, ‏נפטר אהרון אחיעז, יו"ר קמור, באתר גלובס, 1 ביוני 1998 הטייס אהרון אחיעז מספר על שביו, דבר, 29 באוגוסט 1982 שי שלו, ‏אף פעם לא הייתי הסוכן עם הטלפון והמזוודה, באתר גלובס, 2 במרץ 2000 אחותו של אליאב, לאה, הייתה אשת ישראל סחרוב, אחיו של אהרון סחרוב. אמיר אייזנברג, ‏דן ברנר קיבל אופציה לרכוש את חלקו של אהרון אחיעז באגרי ובקמור, באתר גלובס, 18 בפברואר 1998
גלישה (אינטרנט)

גלישה היא פעולה של דפדוף בין דפי אינטרנט, המוצגים לרוב באמצעות דפדפן. המושג "גלישה" משמש גם לתיאור כללי של שימוש באינטרנט. הוא כולל גם שימוש במנוע חיפוש, לצורך איתור מידע. הגלישה היא מיומנות של אוריינות דיגיטלית, שהיא חלק מאוריינות מדיה. גולש הוא האדם המבצע את פעולת הדפדוף באינטרנט. בהתאם לכך הוא נתפס כמשתמש הקצה של מוצרים מקוונים רבים. זאת הסיבה לכך שחברות מסחריות רואות בגולש את הלקוח שלהן. אחד ההיבטים המרכזיים להבנת השפעות של שיווק באינטרנט הוא הזרימה. מונח זה יכול לשמש לתיאור חוויית הגלישה של המשתמש ואת הדרכים ליצור בו עניין ומוטיבציה להתעמק באתר מסוים. חוויית הזרימה באתר אינטרנט יכולה להסביר את המנגנונים העומדים מאחורי התגובות הקוגניטיביות, העמדתיות וההתנהגותיות של הגולש בעקבות האינטראקציה שלו עם האתר. למידה מקוונת גלישת גלים גולשים ושומרים על עצמנו ברשת - סרטון של המשרד לביטחון הפנים ומשרד החינוך, העוסק בגלישה בטוחה וזהירה באינטרנט. Jigsaw: Assembly for 8 -10 year olds - סרטון המיועד לגולשים צעירים, אשר ממחיש את המשמעות של חשיפת מידע אישי באינטרנט. van Noort, G., Voorveld, H. A., & van Reijmersdal, E. A. (2012). Interactivity in Brand Web Sites: Cognitive, Affective, and Behavioral Responses Explained by Consumers' Online Flow Experience. Journal of Interactive Marketing, 26(4), 223-234.
נקסוס

נקסוס (ביוונית: Ναξος) הוא אי יווני בים האגאי, השייך לקבוצת האיים הקיקלאדיים והגדול שבהם. נקסוס הוא גם שמה של העיר הגדולה והחשובה שבאי, הממוקמת בחוף הצפון מערבי שלו. שטחו של האי כ-430 קמ"ר. אדמתו הררית ונפוצים בו סלעי צפחה, גיר ושיש. ההר הגבוה ביותר באי מתנשא לגובה של כ-1000 מטר. בעת העתיקה הייתה נקסוס פוליס חשובה וחזקה. היא נודעה, בין היתר, בתעשיית היין שלה, ובה נמצא מרכז פולחן לדיוניסוס. במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס הייתה העיר אחת מחלוצות הפיסול והאדריכלות היוונית הקלאסית. על פי המיתולוגיה היוונית באי הזה הפקיר תסאוס את אריאדנה ובו לקח אותה דיוניסוס לאישה. בשנת 499 לפנה"ס צרו הפרסים על העיר במשך 4 חודשים ללא הצלחה. הרודוטוס מספר, כי כישלון המצור הוא שהצית את המרד האיוני. בשנת 490 לפנה"ס נכבש האי על ידי הפרסים לתקופה קצרה. בשנת 478 לפנה"ס הצטרפה העיר לליגה האטית-דלית. משנת 338 לפנה"ס היו האי והעיר תחת ההגמוניה של ממלכת מוקדון. במהלך המאה ה-2 לפנה"ס השתלטו הרומאים על האי. עם התמוטטותה ההדרגתית של האימפריה הביזנטית בימי הביניים ולאחר מסע הצלב ה-4 הפך האי לחלק מדוכסות נקסוס, שהוקמה ב-1207 על ידי מארקו סאנודו הונציניאני וכללה את כל האיים הקיקלאדיים. עם כיבושה של נקסוס בידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1566, מונה דון יוסף נשיא לדוכס הנסיכות והוא שלט באי עד למותו. לאחר מות יוסף נשיא עבר האי לשליטתם הישירה של הטורקים. כשהוקמה ממלכת יוון המודרנית בשנת 1832, סופח האי אליה יחד עם כל האיים הקיקלאדיים. ב-1989 צולמו באי קטעים מהסרט הישראלי אבא גנוב 2. בנקסוס האקלים הוא ים תיכוני וגם אקלים צחיח למחצה, בהתאם למיקום. על פי התחנות של מצפה הכוכבים הלאומי של אתונה, במקומות שונים בנקסוס יש אקלים צחיח למחצה חם. לעומתו בהאזורים הפנימיים של האי הרבה יותר לחים וקרירים בחורף, בגלל גובהם הגבוה יותר. נקסוס הוא האי הפורה ביותר של האיים הקיקלאדיים. יש לו אספקה טובה של מים באזור שבו המים בדרך כלל לא מספיקים. הר זאוס (1,004 מטר או 3,294 רגל) הוא הפסגה הגבוהה ביותר באיים הקיקלאדיים, ונוטה ללכוד את העננים, מה שמאפשר כמות גשמים גדולה יותר. החקלאות הוא מגזר כלכלי חשוב עם גידולי ירקות ופירות שונים, כמו גם גידול בקר, מה שהופך את נקסוס לאי העצמאי ביותר באיים הקיקלאדיים. נקסוס ידועה ביוון בזכות גבינת "ארסניקו נאקסו" שלה, תפוחי אדמה וקיטרון, אלכוהול לימון-הדר מקומי. נקסוס היא יעד תיירותי פופולרי, עם מספר אתרי ארכאולוגיה. יש בה מספר חופים, כמו אלה של אגיה אנה, אגיוס פרוקופיוס, אליקוס, קסטרקי, מיקרי ויגלה, פלאקה ואגיוס גאורגיוס, רובם ליד חורה. כמו איים קיקלדיים אחרים, נקסוס נחשבת למקום סוער ומושלם לגלישת רוח, כמו גם לגלישת עפיפונים. ישנם שבעה מועדוני ספורט באי המציעים את שני הספורט הללו ופעילויות מים אחרות. ברכה ריבלין, "נקסוס", בתוך: הנ"ל (עורכת), פנקס הקהילות: (10) יוון, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 188–190. אתר האינטרנט הרשמי של נקסוס נקסוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נקסוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר קנטר

גשר קנטר (או: גשר קנטרה) הוא גשר עתיק העובר מעל נחל חרוד בעמק בית שאן. בניית הגשר מתוארכת לתקופה הממלוכית (שכבשו את אזור העמק בשנת 1260 לספירה), במטרה להוביל מים מנחל חרוד לשטחים חקלאיים מצפונו של הנחל. הגשר נבנה על גבי שלוש קשתות מאבן. בראשית תקופת המנדט הבריטי שוקם הגשר ואחת מקשתותיו שהייתה הרוסה תוקנה. לאחר הקמת מדינת ישראל חודשה העברת המים בו והוא שימש להשקיית שדות הקיבוץ שדה נחום. דופן הנחל שליד הגשר מאופיינת בריבוד טרוורטין כתוצאה משנים רבות של גלישת מים מהתעלה שעל הגשר (אופייני למוליכי מים רבים, כגון האקוודוקט בקיסריה). שמו של הגשר "קנטר" נגזר מהמילה הערבית קנטרה שמשמעותה קשת. מדיה וקבצים בנושא גשר קנטר בוויקישיתוף גשר הקנטרה וחניון הקנטרה, באתר מועצה אזורית עמק המעיינות (אורכב) חניון גשר הקנטרה, באתר "נלך" גשר קנטרה, באתר "טיולי" גשר קנטרה, באתר "בשביל המשפחה" גשר קנטרה, באתר inature.info
אנריקה

אנריקֶה היא הגרסה הספרדית (Enrique) והפורטוגזית (Henrique) לשם הגרמני Heinrich (היינריך). אנריקָה (Enrica) הוא גם שם פרטי נשי באיטלקית. האם התכוונתם ל... אנריקה, מלך פורטוגל – מלך פורטוגל בין 1578 ל-1580 אנריקה הספן – דוכס מפורטוגל, היה האחראי על תחילת מסעות הגילויים האירופאיים חוסה אנריקה – כדורגלן ספרדי לואיס אנריקה – כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי אנריקה (כדורגלן) – כדורגלן ברזילאי אנרי הנרי היינריך הנריק אישים ששמם הפרטי הוא אנריקה
אנרי

אנרי (Henri) הוא שם צרפתי, המשמש גם כשם פרטי וגם כשם משפחה. השם נגזר מהשם הגרמני היינריך. האם התכוונתם ל... משמעות השם אנרי בשפה העברית - ראשי התיבות "אלוהים נתן רבבות יופי". מלכי צרפת: אנרי הראשון, מלך צרפת אנרי השני, מלך צרפת אנרי השלישי, מלך צרפת אנרי הרביעי, מלך צרפת אישים אחרים בשם זה: אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג אנרי הראשון, דוכס גיז אנרי השני, רוזן שמפאן אנרי השני, מלך קפריסין אישים ששם משפחתם אנרי: פול פרוספר אנרי – גנרל צרפתי פייר אנרי – מלחין צרפתי הנרי אנריקה היינריך הנריק אישים ששמם הפרטי הוא אנרי
אום אל-קוטוף

אום אל-קוטוף (וגם אֻם אֶל-קֻטֻף) (בערבית: أمّ القُطُف) הוא כפר ערבי ישראלי ליד ואדי עארה, הנמצא בתחום המועצה האזורית מנשה החל משנת 1974. הכפר נקרא על שם עץ ממשפחת האלוניים, שאיכרי הכפר היו משתמשים בו לייצור כלי חקלאות. בחפירות ארכאולוגיות בתחומי הכפר התגלה מקדש מהתקופה הפרסית. כמו כן התגלו שלושה מבנים ששימשו כבתי ספר בתקופה הביזנטית. בנוסף התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופות הצלבנית והממלוכית. הכפר הוקם על ידי בני משפחת כבהא כיישוב בת של ברטעה. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 Muhammad Amara, Politics and sociolinguistic reflexes: Palestinian border villages, John Benjamins Publishing Company, 1999, page 12 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-עריאן

אַל עַרְיַאן (בערבית: العريان) הוא כפר ערבי באזור נחל עירון הנמצא בתחום המועצה האזורית מנשה. הכפר נוסד בשנת 1880 על ידי אחמד סולימאן, וצאצאיו מתגוררים בו גם כיום. משמעות השם היא "עירום", ומקורו מיוחס למראה השטח, שהיה מיוער בעבר, אחרי שעציו נכרתו כדי לשמש כדלק לרכבות. אל-עריאן הוא יישוב מוכר מאז ינואר 1995. ההכרה הושגה בעקבות פעילות של המועצה האזורית מנשה, יחד עם עמותת הכפר, שהחלה ב-1987, ובמהלכה אף הוגשה עתירה לבג"ץ. אל-עריאן באתר האינטרנט של המועצה האזורית מנשה אל-עריאן באתר האינטרנט של קיבוץ מענית תצלומי אוויר (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר lowshot אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 תשובת שר הפנים לשאילתא, 29 במרץ 1995 ראשי המועצה לדורותיהם, אתר המועצה האזורית מנשה (יאיר גבאי) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זלמן קליאוט

זלמן קליאוט (1908–1979) היה עסקן כדורגל ישראלי ומזכיר כבוד של ההתאחדות לכדורגל בישראל בעבר. נולד בריגה בירת לטביה. ב-1923 עלה לארץ ישראל. התחיל את דרכו בכדורגל עם הצטרפותו בשנות ה-40 לקבוצת הפועל תל אביב. בשנת 1950 עבר לקבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב והיה פעיל במרכז מכבי. ב-1953 מונה למזכיר הכבוד של ההתאחדות לכדורגל בישראל, תואר חשוב באותם ימים (אינו קיים כיום). קליאוט עזר בארגון התחום הכספי בהתאחדות ויצר קשרים עם אנשי כדורגל במדינות המזרח הרחוק. הוא עמד בראש משלחות כדורגל רבות של ישראל ומכבי תל אביב במסעות באסיה, אירופה וארצות הברית. בזכות קשריו בהתאחדויות באסיה, נודע לו על כוונת מדינות ערב לפעול לסילוקה של ישראל מהמסגרת הספורטיבית של אסיה באמצעות קיום הצבעה בקונגרס ההתאחדויות האסייתי החודש מרץ 1972; הוא פעל מאחורי הקלעים ונפגש עם מספר ראשי התאחדויות, ולבסוף בהצבעה כשלה יוזמת מדינות ערב. במקביל לפעילותו בתחום הכדורגל, פיתח קליאוט מסוף שנות ה-40 את ענף משאיות התובלה. בסוף שנות ה-60 שימש בתפקיד יו"ר ארגון בעלי המשאיות. קליאוט נפטר ב-1979 בתל אביב בגיל 71. ההתאחדות לכדורגל בישראל הנציחה את פועלו באמצעות גביע המדינה לנערים ג' הקרוי על שמו ומחולק מדי שנה. זלמן קליאוט, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל תוצאות גביע המדינה נערים ג' בכדורגל על שם זלמן קליאוט, עונת 2014/2015 באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זלמן קליאוט".
מייסר

מֵ֫יסַר (בערבית: مَيْسَر) הוא כפר ערבי-ישראלי באזור המשולש, הנמצא בתחום המועצה האזורית מנשה. הכפר מייסר הוקם לפני 300 שנה על ידי מוחמד אבו רקייה שהיגר למקום יחד עם אחותו ממצרים. מוחמד רכש את האדמה מקפין בזמן השלטון העות'מאני, סה"כ 500 דונם. הכפר היה חלק קטן מהחצר המערבית של קפין, הנמצאת בתחום הרשות הפלסטינית כיום. ובתוכנית חלוקת הארץ, חילק הקו-הירוק את אדמות קפין לשני חלקים. בחלקו המערבי נמצא היישוב מייסר כיום (וגם הקיבוץ הסמוך מצר). בשנת 1965 צורף הכפר למועצה אזורית מנשה. הכפר מייסר נקרא על שם מייסרה שהמוסלמים טוענים שבזמן הנביא מוחמד ביצע את נס המים, וקושרים את המקום שידוע בכמות מי התהום הגדולה שבו עם הדמות הזאת. בכפר נמצא קבר עתיק מתקופת העות'מאנים, הנחשב לקדוש למוסלמים. מייסר הוא יישוב חקלאי מייסודו, שופע במים ואתרי עתיקות. עד היום יש בכפר 50 בארות, חלקן עדיין פעילות. הכפר מקבל את המים שלו ממי התהום שמתחת לכפר. היום הכפר מתפרנס מעבודה חופשית ועצמאית בתחומי המקצועות החופשיים: משפטים, סיעוד, הוראה, רפואה ומכונאות בראש ובראשונה. אוכלוסייתו שוחרת שלום ולה קשרים טובים עם הקיבוצים והיישובים שסביב הכפר, במסגרת המועצה האזורית מנשה. הכפר שוכן בצמוד לנחל נרבתא על "שביל ישראל" ומוקף ביער מצר ומענית הכולל מסלולי אופניים, אופנועים ורכבי שטח. הכפר נמצא בגובה 70 מטר מעל פני הים. היישוב צמוד לקיבוץ מצר ובין שני היישובים מתקיימת מערכת יחסים טובה וארוכת שנים. ב-1972 ערכו קבוצת אמנים בהם אביטל גבע, מיכה אולמן ומשה גרשוני פרויקט אומנותי בשם פרויקט מצר-מסר בשני היישובים וביניהם. במסגרת זו חפר אולמן בור בכל אחד מן היישובים בעזרת בני נוער תושבי המקום, וביצע ביניהם החלפת אדמות סמלית. לימים צמחו עצי זית בשני האתרים, וזה שבכפר מייסר מהווה נקודת ציון בכפר. באוקטובר 2022, בחול המועד סוכות, הוסר הלוט מעל עבודתו של הפסל יורם אפק "רוג'ום אל סלאם" בתחומי הכפר, בסמוך לנחל נרבתא ולשביל ישראל. האירוע היווה חלק ממסע השלום וחנוכת הפרויקט הארצי "יד לשלום בשביל השלום" מטעם ארגון נשים עושות שלום. זהו פסל ראשון בפרויקט של שביל השלום שמתוכנן להיות שביל ישראל של השלום מהצפון ועד אילת. המקום נבחר מאותם השיקולים של שכנות טובה, והוא מתכתב עם פרויקט מצר-מסר הנזכר לעיל, שנערך 50 שנה לפניו. בכפר מייסר מתגוררים כ-2,100 תושבים (נכון לשנת 2022). מספר המשפחות הוא 9, והן: אבו רקייה עמארנה אבו עביד אבו הדבה הרשה מסרי עארד֗ה אבו עומר שחאדה המשולש מדיה וקבצים בנושא מייסר בוויקישיתוף דף הבית של היישוב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 כפר מיסר צורף למועצת איזור מנשה, דבר, 9 במאי 1965 הפסל נקרא תחילה "רוג'ום אל בוסתן". מסע השלום 2022 – כיסוי תקשורתי, באתר נשים עושות שלום מסע השלום – מצר – מייסר – השקת הפרויקט הארצי "יד לשלום" לקידום תודעת שלום ושכנות טובה, באתר נשים עושות שלום ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Battlefield Play4Free

Battlefield Play4Free הוא משחק וידאו מסוגת פעולה בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts, המשחק הוא השבעה עשר בסדרת המשחקים Battlefield. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד. ככותרת המשחק, המשחק זמין לכל השחקנים ואין צורך בתשלום כדי לשחק בו. המשחק Battlefield Play4Free הוכרז רשמית בתאריך ה-5 בנובמבר 2010 אז הפיתוח התחיל ב-30 בנובמבר של אותה השנה. במשך הזמן שבמשחק היה בפיתוח המשחק היה במצב בטא סגורה (אף אחד לא יכול היה לשחק בו מלבד המפתחים שבדקו את יכולות המשחק), ובתאריך ה-4 באפריל 2011 המשחק יצא לבטא פתוחה (המשחק יצא לשימוש חופשי לכל המשתמשים). המשחק רץ בקלות על המחשב ולוקח כ-1.95GB מקום בכונן הקשיח. המשחק נסגר בתאריך 14 ביולי 2015 שכן החברה EA טוענת שהמשחק אינו פופולרי כפי שהיה בעבר ועל כן תסגור אותו, יחד עם המשחק Battlefield Heroes. Battlefield Play4Free לוקח שתי תכונות מהמשחקים Battlefield 2 ו-Battlefield: Bad Company 2: שדה קרב, מצבי משחק, תקיפה ועומס. במשחק יש חנות שבא אפשר לרכוש אביזרים (בתשלום) כגון: רובים, אקדחים, רימונים, תלבושות וכו' והוא גם דומה קצת בהתאמה למשחק Battlefield Heroes. במשחק Battlefield Play4Free יש שמונה מפות מ-Battlefield 2, ותומך בשרתים של עד 32 אנשים בכל שרת. כאשר שחקן נכנס לסרבר, המשחק בוחר באופן אוטומטי לאיזה קבוצה השחקן יצטרף (האמריקאים או הרוסים). במשחק Battlefield Play4Free יש כיתות (Classes), בהם השחקן יכול לבחור להיות מסתער, מהנדס, חובש, או צלף. כיתת המסתערים חמושה עם רובה סער, "קופסת תחמושת" שיכולה לספק יותר תחמושת לשחקן ולחבריו בקבוצה ובהמשך ברימון עשן וחומר נפץ מדגם C4. החובשים מחומשים במקלעים, ובעלי יכולת לרפא את עצמם, ולרפא שחקנים אחרים עם "קופסת חובש" (Medic Box) ובהמשך בדפיברילטור ונור-סימון בשביל שחברי הקבוצה ייווצרו בנור. חיילי מחלקת ההנדסה חמושים ב-RPG-7, תת מקלע, וכלי לתיקון שניתן לשמש לתיקון של כלי הרכב של חברי הקבוצה ובהמשך במוקש נגד טנקים ומטול רימונים מסוג MX-25. כיתת הסיירים חמושים ברובה צלפים, חיישן תנועה ומוקשים מסוג M18(נגד אדם) ובהמשך במשקפת שגם גורמת לנפילת טילים. לארבע הכיתות גם יש את האפשרות לשאת אקדח, סכין ואקדח-סימון לכלי רכב. מערכת כיתה זו נעשתה בשימוש במשחק Battlefield: Bad Company 2. Easy Studios, המפתחים של המשחק Battlefield Play4Free, מבצעים עדכונים למשחק. העדכון המשמעותי הראשון התקיים ב-29 בינואר 2011, כאשר Easy Studios, השיקו את המפה עומאן (Oman). והעדכון השני התקיים ב-9 ביוני 2011 המפה "Fourth" שוחררה. לאחר מכן, העדכון השלישי התקיים ב-10 באוגוסט 2011 שבה יצאה המפה "Dragon Valley". מלבד המפות החדשות Easy Studios הוסיפו אלמנטים שונים כגון טשטוש תנועה (כאשר השחקן זז מהר) עקב המנוע המשופר Refractor 2. המשחק Battlefield Play4Free קיבל ציון של 68% מתוך 11 ביקורות באתר Metacritic וקיבל 67.75% מתוך 8 ביקורות באתר GameRankings. Counter-Strike: Online Battlefield 2 Battlefield Play4Free, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Battlefield Play4Free, באתר PCGamingWiki (באנגלית) האתר הרשמי של המשחק (כולל הורדה למשחק) (באנגלית)
ינשוף חשוף-רגל

ינשוף חשוף-רגל (שם מדעי: Gymnoglaux lawrencii) הוא סוג ומין יחיד של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים אשר אנדמי לקובה (תפוצתו מכסה כמעט את כל האי). מוכר גם בשם "Cuban screech owl" (ינשוף צווחן קובני). זהו ינשוף שלא נחקר כהלכה, ולכן המידע עליו לוקה בחסר. שמו – "ינשוף חשוף-רגל" – מתייחס לרגליו חסרות הנוצות, מופע ייחודי השונה מרוב ינשופי העולם שלהם יש רגליים מנוצות כמעט לחלוטין (מעל 200 מינים). זאת כנראה הסתגלות אבולוציונית שמקורה בבית גידולו הטרופי והחם. זהו ינשוף לילי, המעדיף יערות של עצי דקל, בהם הוא קודח חורים המשמשים לו כמקום מגורים (הם לעיתים קרובות מאכלסים גם קני נקרים נטושים). מופע נוצותיו חום-כהה המנוקד בלבן ובטנו ותחתית כנפיו לבנים. פרצוף השמע הלבן שלו מקיף עיניים גדולות וחומות. ככל הנראה, הוא ניזון מטרף קטן כמו יונקים וציפורים קטנים, פרוקי-רגליים ודו-חיים. בעבר איגוד האורניתולוגים האמריקאי (American Ornithologists' Union) הכלילו בסוג "שעיר", אך בשנת 2003 הוא חזר בו, בהתבסס על הבדלים מורפולוגיים ודפוסי קולות שונים, והכלילו בסוג נפרד משלו – Gymnoglaux (ינשוף חשוף-רגל). מדיה וקבצים בנושא ינשוף חשוף-רגל בוויקישיתוף ינשוף חשוף-רגל, באתר ITIS (באנגלית) ינשוף חשוף-רגל, באתר NCBI (באנגלית) ינשוף חשוף-רגל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ינשוף חשוף-רגל, באתר GBIF (באנגלית) "Cuban Screech Owl Gymnoglaux lawrencii", National Geographic Home: Animals ינשוף חשוף-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבעתי (מושב)

גִּבְעָתִי הוא מושב באזור הדרום ליד אשדוד השייך למועצה אזורית באר טוביה. כביש הגישה למושב גבעתי עובר דרך מושב אמונים הסמוך. שמו של היישוב הוא על שם חטיבת גבעתי שעצרה את צבא מצרים מכיוון דרום בזמן מלחמת העצמאות. המושב נוסד בשנת 1950 על ידי יוצאי חטיבת הראל בפלמ"ח וכן על ידי משוחררי גדוד 53 בחטיבת גבעתי הישנה ועל ידי עולים מאיראן, עיראק ומצרים. היישוב הוקם על אדמות הכפר הערבי בית דראס, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות, ולא הורשו לחזור אליו לאחריה, ונקרא בתחילה 'בית-דרס', אחר כך 'מסילת עוז' ואחר כך 'ג"ן גבעתי' (שוב ע"ש גדוד 53 המפורסם). עם סיום מלחמת השחרור, התארגנו 42 לוחמי גבעתי במטרה ליסד מושב שיתופי, באזור בית דראס וגבעה 69, שבו נלחמו. עם שחרורם הם התיישבו בבניינים עזובים של משטרת באר טוביה. הם ניהלו משא ומתן עם הסוכנות שרצתה ליישבם במקום אחר בנגב. בשנת 1951 הם עלו בעצמם למקום שבמורד גבעה 69, הקימו אוהלים והחלו לעבד את האדמות. רק מאוחר יותר הוכר היישוב על ידי הסוכנות, והגיעו אליו תושבים נוספים. המושב מונה 81 נחלות. ענפי החקלאות הנפוצים הם גידולים חקלאיים, רפת ודיר. במושב בית כנסת, מועדון נוער וצרכנייה. רב היישוב הוא הרב אברהם חיים מזרחי, המשמש גם כשליח חב"ד במקום. רכזת הנוער היא נעה סלוקי ויו״ר המושב אייל סלוקי. בדרום המושב, ליד בית הקברות, יש אנדרטה ואתר זיכרון לעשרים לוחמי חטיבת גבעתי שנפלו בקרבות בית דראס במלחמת העצמאות. מדיה וקבצים בנושא גבעתי בוויקישיתוף גבעתי (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 צבי רפלנסקי, זמנים 7/11/54 אנשי גבעתי מקימים מושב שיתופי.