laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בגידה (מעילה באמון)

בגידה היא מעילה באמון ביחסים שבהם מתקיים אמון בין בני אדם, כלומר עשיית מעשה הנוגד את האמון שניתן בעושהו. המעילה באמון עשויה להיות הפרה של סעיף מפורש בחוזה שבין הצדדים, הפרה של תנאי מכללא בחוזה כזה, או פגיעה ביחסי אמון שאינם יחסים חוזיים. דוגמה: חבר בחבורת עבריינים, המסגיר את חבריו למשטרה, ייחשב כבוגד בהם. בוגד נודע, ששמו הפך לסמל לבגידה, הוא יהודה איש קריות, שהיה אחד משנים עשר השליחים המוזכרים בברית החדשה, ולפי הכתבים הנוצריים, בגד בישו ומסר אותו לידי השלטונות הרומאיים. לשאלת מיקום הגבול שבין בגידה לצייתנות, אין תשובה קטגורית. כך למשל, תלמיד בכיתה שדיווח למורה כי אחד מחבריו העתיק בבחינה, ייחשב לבוגד בעיני חבריו, ואולי אף בעיני כל הכיתה, ואילו המורה עשוי לשבחו על אומץ הלב להסגיר את ה"עבריין" ולהילחם על אכיפת החוקים והתקנות. ערך מורחב – בגידה יחס מחמיר במיוחד ניתן לבגידה של אדם במדינתו, באמצעות סיועו לאויב במאבקו כנגד המדינה, בימי מלחמה או בעת עימות קשה בימי שלום (כדוגמת המלחמה הקרה), או בעת סכסוך מזוין ופעולות איבה שאינם בגדר מלחמה מלאה. על בגידה כזו חל לעיתים עונש מוות (גם בישראל, בסעיפים 97–99 של חוק העונשין ובסעיף 43 של חוק השיפוט הצבאי). ערך מורחב – בגידה (זוגיות) לתשומת לב מיוחדת זוכה בגידה הנערכת במסגרת מערכת יחסים זוגית, שבה מצפים שני בני הזוג זה מזה לנאמנות, כלומר לא לקיים יחסים מקבילים עם בן זוג אחר. כאשר בני הזוג נשואים זה לזה, בגידה קרויה ניאוף, היא מהווה הפרה של חוזה הנישואים, ונחשבת לחטא חמור, עד כדי כך שבדתות שונות ואף בקודקסי חוקים קדומים עונשה מוות. ניאוף לא יהווה בגידה אם נעשה בהסכמת בן הזוג, אך עדיין ייחשב לחטא דתי. בפואמה "הקומדיה האלוהית" שכתב דנטה אליגיירי בתחילת המאה ה-14, ונחשבת לפואמה השירית הגדולה ביותר בספרות האיטלקית, נחשבת הבגידה לחטא חמור ביותר. בגיהנום, המתואר ביצירה זו, נמצאים הבוגדים במעגל התשיעי, המחולק לארבעה אזורים: האזור הראשון קרוי "קינה" (Caina) על שם קין, ובו מוחזקים הבוגדים בקרוביהם כשהם קפואים עד גובה המותניים. האזור השני נקרא "אנטנורה" (Antenora), ובו נמצאים הבוגדים בעירם או בארצם כשהם קפואים עד גובה הכתפיים. האזור השלישי הוא "טולומאה" (Tolomea), באזור זה קפואים הבוגדים באורחיהם כשהם שקועים בקרח עד עיניהם. האזור הרביעי "יהודקה" (Giudecca), הוא המקום אליו נשלחים החוטאים הגדולים ביותר, הבוגדים באדוניהם, הם מוחזקים לנצח נצחים כשכל גופם שקוע במים הקפואים. במרכז האזור, שקוע עד מותניו בקרח לכוד השטן. דנטה מתאר את השטן כבעל שלושה ראשים (כניגוד לשילוש הקדוש), והוא אוכל לנצח את גופם של הבוגדים הנוראים ביותר ברוטוס וקסיוס שבגדו ביוליוס קיסר ואת ראשו של יהודה איש קריות. ראו: ניאוף ו-לא תנאף.
א-נאקורה (נפת שכם)

אַ-נַּאקוּרַה (בערבית: الناقورة) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם ליד ההתנחלות שבי שומרון. מספר תושביו, נכון לסוף שנת 2006, הוא 1,658. בכפר נקבת מים קדומה, "מעיין חתום", שממנה זרמו מים אל העיר שומרון העתיקה והיא מקור שמו. שמו של הכפר מעיד על ייחודו. המילה "נאקורה" פירושה נקרה, והכפר כולו מכונה על שום נקרה חצובה המצויה בו ומובילה אל מעיין מים בשם עין הארון (עין אהרון). מימיו זורמים צפונה אל הכפר סבסטיה. בשנת 1924 ביקר ב"עין הארון" החוקר יוסף ברסלבי וזיהה במקום מערכת מתקנים אשר הוליכה את המים לשומרון. בין השאר מצא ברסלבי בנקבה גומחת תפילה הפונה צפונה. לדעתו, היה זה מקדש אלילי לפולחן מאיומסה, שם הגזור מן המילה מים, והוא מציין מקום פולחן לאל המים. בסמוך לכפר, כשלושה קילומטרים מהריסות היישוב חומש, נמצאת "שמורת חומש" המשתרעת סביב פסגת ג'בל אבו יזיד, 724 מטר מעל פני הים. מרבית השמורה נמצאת בשטח C, אך בהתאם לחוק יישום תוכנית ההתנתקות הייתה אסורה בכניסה לישראלים ומאז אינה מנוהלת כשמורת טבע גם לאחר ביטול החוק באזור חומש. בתחום השמורה נמצא חתך גאולוגי אופייני לצפון השומרון, והצומח בשטח מגיב להבדלי הקרקע הקיימים ברכס, אם כי החורש הטבעי באזור זה נכחד זה מכבר. מדיה וקבצים בנושא א-נאקורה בוויקישיתוף מרכזים פולחניים נוספים ידועים לנו מצויים בעזה, אשקלון וקיסריה.
אנטבה

אֶנטֶבֶּה (Entebbe) היא עיר השוכנת במרכז אוגנדה. ממוקמת על חצי אי באגם ויקטוריה, כ-36 ק"מ (22 מייל) דרומית מערבית לעיר הבירה, קמפלה. בשטח העיר נמצא נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה שהוא נמל התעופה הראשי של אוגנדה. נכון ל-2014 מונה אוכלוסיית העיר כ-70,000 בני אדם. המילה "אנטבה" בשפת הלוגנדה, השפה המקומית, משמעה "כיסא" או "מושב", והעיר ככל הנראה קיבלה את שמה בשל העובדה שהיא הייתה מקום מושבו של צ'יף מממלכת הבוגנדה ובה שימש שופט הממלכה. העיר הפכה למרכז אדמיניסטרטיבי קולוניאלי בריטי ומרכז מסחרי בשנת 1893 כשסר ג'רלד פורטל, המושל הבריטי, קבע אותה כמקום מושבו. בחוף העיר ישנו רציף ימי ששימש בעבר את המעבורות באגם ויקטוריה, אולם כיום לא עוגנות בו עוד ספינות. בימינו משמשת פורט בל כנמלה העיקרי של הבירה קמפלה. ערך מורחב – מבצע יונתן במבצע אנטבה, שנערך ב-4 ביולי 1976, שחררו חיילי צה"ל בני ערובה שנחטפו במטוס חברת אייר פראנס על ידי טרוריסטים פלסטינים וגרמנים. המטוס החטוף הונחת בנמל התעופה הבין-לאומי בעיר ובני הערובה הוחזקו במבנה הטרמינל הישן של נמל התעופה. מדיה וקבצים בנושא אנטבה בוויקישיתוף אנטבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטבה (אוגנדה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיר שרף

דֵיר שַׁ֫רַף (בערבית: دير شرف, פירוש: "מנזר כבוד") הוא כפר פלסטיני בנפת שכם. מספר התושבים בסוף שנת 2006 היה 2,759. הכפר מהווה צומת דרכים בין כביש 57 (טולכרם–שכם) לבין המשך כביש 60 (ירושלים–ג'נין). כחצי קילומטר צפונית מזרחית לכפר עברה מסילת הרכבת הטורקית שנסללה במלחמת העולם הראשונה מתחנת הרכבת מסעודיה (סבסטיה) לשכם. תוואי זה הוא שלוחה של הרכבת מג'נין לדרום הארץ שהושלם לאחר חציבת מנהרת רמין. התכנון היה להמשיכו משכם לירושלים, אולם הביצוע הופסק בלחץ צרפת שחששה למצב הכלכלי של המסילה בין יפו לבין ירושלים. בסופו של דבר פוצלה המסילה בתחנת סבסטיה וסעיף אחר של המסילה המשיך לטול כרם ומשם לבאר שבע. סעיף האחר של המסילה המשיך בתוואי המתוכנן והושלם רק עד שכם. בתוואי זה בנוי היום הכביש היוצא משבי שומרון להר עיבל. שלוחה מסעיף המסילה לשכם הוביל לפאתיה הצפוניים של דיר שרף, מעט דרומה, מול הכניסה המזרחית לשבי שומרון (היום סגורה). שם מצויה קבוצה של מבנים בני קומה אחת (ראו בתמונה) ששימשו מחסנים של הרכבת. לפי כתבים עתיקים היה בדיר שרף מנזר לנשים. אדם זרטל בסקר הר מנשה כותב שהסוקרים לא מצאו עדות לכך בכפר. מדיה וקבצים בנושא דיר שרף בוויקישיתוף
בת אל גטרר

בת אל גטרר (נולדה ב-4 בפברואר 1988) היא לוחמת טאקוונדו, מרצה ומורה לחינוך גופני ישראלית, אלופת אירופה (סנקט פטרבורג 2010) במשקל של עד 57 ק"ג. ייצגה את ישראל באולימפיאדת בייג'ינג (2008). גטרר גדלה בכוכב יעקב בבית דתי, לה חמישה אחים. אביה אריק עוסק במערכות סולאריות ואמה עקרת בית. בתיכון למדה באולפנת עפרה. החלה ללמוד הגנה עצמית במתנ"ס בנווה יעקב, אצל המאמן חיים שלום כהן. בגיל 9. בעצת מאמנה, בגיל 12 היא החלה להתאמן בטאקוונדו, במועדון אחי יהודה בירושלים. מאז החלה להתחרות באופן מקצועי. בשנת 2006 גטרר השיגה את ההישג המשמעותי הראשון שלה בזירה הבינלאומית. זאת עם זכייתה במדליית זהב באליפות שוודיה הפתוחה. בשנת 2007 זכתה במדליית זהב באליפות אוסטריה, ובמדליית ארד באליפויות שוודיה ובלגיה. באליפות העולם שנערכה באותה שנה הודחה בקרב השני. בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה באיסטנבול בינואר 2008, הייתה גטרר אחת מתוך ארבעה נציגים ישראלים, ונחשבה לבעלת הסיכויים הנמוכים ביותר לסיים את הטורניר בהצלחה, בשל גילה הצעיר וחוסר ניסיונה. עם זאת, היא הפתיעה וסיימה במקום השלישי, שהקנה לה את הכרטיס לאולימפיאדת בייג'ינג תחת הדרכתה של המאמנת נועה שמידע. לאחר הטורניר היא זכתה במדליית זהב גם באליפויות גרמניה והולנד. באולימפיאדה עצמה הודחה גטרר בסיבוב הראשון על ידי סגנית אלופת אירופה מרטינה זובצ'יץ' מקרואטיה, בקרב שבו הובילה על מתחרתה עד ל-15 השניות האחרונות. בנובמבר 2008 זכתה גטרר במדליית זהב באליפות קרואטיה הפתוחה, ובשנת 2009 זכתה במדליית כסף באליפות בלגיה ובאליפות העולם לדוברי צרפתית שנערכה בצרפת. כן סיימה במקום החמישי באליפות ספרד. ב-2010 זכתה שוב במדליית זהב באליפות הולנד. באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה בסנקט פטרבורג, רוסיה במאי 2010 זכתה גטרר במדליית זהב. הייתה זו הזכייה הראשונה של לוחם או לוחמת ישראלית במדליית זהב באליפויות אלו. גטרר מתגוררת בירושלים, היא סיימה לימודים לתואר ראשון חינוך גופני, ולומדת תואר שני בחינוך גופני. בת אל גטרר, באתר olympedia.org בת אל גטרר באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו מוריה זלצר-וולשטיין, נציגת ישראל לסין: שומרת נגיעה, בועטת בבנים, באתר ynet, 4 באוגוסט 2008 חגית רוטנברג, מסורת חיה ובועטת, באתר ערוץ 7 ניר שועלי, טקוונדו: גטרר זכתה באליפות אירופה, באתר nrg‏, 13 במאי 2010
ילנה בוסינובה

ילנה בוסינובה (באוקראינית: Олена Босінова, ברוסית: Елена Босинова; ‏6 ביולי 1951 - 26 באוגוסט 2005; כ"א באב תשס"ה) הייתה פעילת ימין ישראלית שהציתה את עצמה למוות במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. נולדה באודסה, שבשטח אוקראינה (אז ברית המועצות). הייתה מהנדסת במקצועה, וכן למדה היסטוריה ופילוסופיה יהודית. עם הגעת השינויים הפוליטיים והפרסטרויקה הצטרפה לארגון הדמוקרטי-ליברלי "ממוריאל", שעסק בחקר פשעי המשטר הסובייטי ובעזרה לקורבנותיו. בנוסף הייתה פעילה מרכזית בקהילה היהודית באודסה, וסייעה לקשישים ולחולים יהודים. בשנת 2000 עלתה לישראל עם אמה. התיישבה בקדומים, וחייתה על קצבה חודשית. היא המשיכה לעסוק בנושאים של זהות יהודית, לקחה קורסים ביהדות בשפה הרוסית באוניברסיטת בר-אילן ובין היתר השתתפה בהפעלתו של חוג לחיזוק הזהות היהודית בקרני שומרון, שגם סייע למעוניינים לעבור גיור. לקראת יישום תוכנית ההתנתקות ניסתה להשתתף במשאל מתפקדי הליכוד, ללא הצלחה. בהמשך, לאחר ששרון הביא את התוכנית לאישור הממשלה, נפגשה עם חברי הליכוד במטרה לשכנעם לפעול כנגד ההתנתקות ופרסמה מאמרים ארוכים באתרי אינטרנט ברוסית, שבהם הביעה את חששה שההתנתקות תמיט אסון על ישראל. בשלב מסוים החלה בשביתת רעב מול הכנסת שהסתיימה ללא תוצאות. בהמשך יצאה למחאות בצמתים, ועוכבה פעמיים לחקירה. ב-17 באוגוסט 2005, הציתה את עצמה במרחק לא רב ממחסום שהקימה המשטרה באזור נתיבות. שוטרים שהיו במקום ניסו לכבות את האש שאחזה בה, ולאחר מכן הובהלה לבית החולים סורוקה בבאר שבע במצב אנוש, כשהיא סובלת מכוויות בדרגה 3, ולאחר תשעה ימים מתה מפצעיה, בגיל 54. היא נטמנה בבית העלמין בקדומים והותירה אחריה את אביה, שהיה אז חולה בסרטן ומאושפז בבית חולים. בוסינובה היא הישראלית הראשונה שבחרה בהצתה עצמית כדרך ביטוי של מחאה פוליטית וממשה את החלטתה (שמואל פרומר, חבר גוש אמונים מקריית שמואל, התכוון להצית את עצמו מול בית ראש הממשלה ב-1978 במחאה על מדיניות הממשלה, אך נעצר על ידי המשטרה, שהוזעקה על ידי הכתב דן סממה). בגיליון העין השביעית כתב גדי וולפספלד: "אחד האירועים המשמעותיים ביותר בהתנתקות לא צולם כלל, ... הדוגמה היא ילנה בוסינובה שהציתה את עצמה בלהבות (ומתה לאחר מכן) במחאה נגד ההתנתקות. אם אירוע זה היה מצולם, הוא היה מקבל תהודה בכל העולם ואולי הופך לסמל מרכזי של ההתנגדות" לאחר מותה הוקמה ביישוב מגוריה, קדומים, ספרייה תורנית לעילוי נשמתה. אתר לזכרה (ברוסית) ענת ברשקובסקי, תושבת קדומים הציתה עצמה במחאה על הפינוי, באתר ynet, 17 באוגוסט 2005 ענת ברשקובסקי, מתה תושבת קדומים שהציתה עצמה בהתנתקות, באתר ynet, 26 באוגוסט 2005 לילי גלילי, For the land she loved to death, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2005. עמיחי אתאלי, סיפור ההצתה העצמית הראשונה בישראל, באתר nrg‏, 15 ביולי 2012 ניר חסון, מפגינת ימין הציתה עצמה; מצבה קשה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2005 הקמת ספרייה לע"נ ילנה בוסינובה ז"ל, באתר "חדר החדשות", 14 באוגוסט 2006
קים איל

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא קים. קים איל (‏נולד ב־25 ביולי 1971) הוא מתאבק צפון קוריאני. הוא זכה בשתי מדליות זהב בהיאבקות במשקל זבוב (עד 48 ק"ג), באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). כמו כן הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם ב-1991. משנת 2006 נכלל איל קים בהיכל התהילה של FILA (התאחדות מקצועות ההיאבקות הבינלאומית). קוריאה הצפונית במשחקים האולימפיים קים איל, באתר olympedia.org קים איל, באתר United World Wrestling "Il Kim Olympic medals and stats". databaseOlympics.com. אורכב מ-המקור ב-2006-05-25. נבדק ב-2006-11-13. "Nine New Members Inducted into the FILA Hall of Fame". The National Wrestling Hall of Fame and Museum. אורכב מ-המקור ב-2011-05-25. נבדק ב-2006-11-13. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא קוריאה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוויגי

טוויגי (באנגלית: Twiggy, נולדה בשם לזלי הורנבי ב-19 בספטמבר 1949) היא דוגמנית-על, שחקנית וזמרת אנגלייה, זוכת פרס גלובוס הזהב. טוויגי נולדה בלונדון, השלישית מבין שלוש בנות. מגיל צעיר אימה למדה אותה לתפור והיא תפרה לעצמה בגדים. היא החלה לפעול בעולם הדוגמנות של שנות ה-60, ומזוהה עם עיניה הגדולות, עפעפיה הארוכים ומבנה גופה הרזה. היא ממשיכה כיום לדגמן, למשל בקמפיינים עבור חברת מרקס אנד ספנסר ובקמפיינים פרסומיים שונים. בהמשך הקריירה שלה כיכבה במספר סרטים, בהם הקומדיה המוזיקלית "חבר שלי" (The Boy Friend) ב-1971, עליו זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב (עבור השחקנית הטובה ביותר ופריצת השנה). בשנת 1998 גילמה תפקיד קטן בסרט "Brand New World" לצד גיא פירס. ב-1966 החלה בקריירה מוזיקלית כשהוציאה מספר סינגלים. ב-1971 השתתפה בפסקול הסרט "חבר שלי". הוציאה מספר אלבומים, בהם "Twiggy" משנת 1976 שהגיע למקום ה-33 במצעד האלבומים הבריטי, וכן מספר אלבומים בשנות ה-2000. מעבר לכך, הופיעה כשופטת בתוכנית הריאליטי "הטופ מודל הבאה". בנוסף, יצרה בשיתוף עם פראן דרשר את סדרת הטלוויזיה "נני" (The Nanny). היא גם מחזיקה ליין אופנה שהיא מעצבת, וכותבת בלוג אופנה. ב-1977 נישאה לשחקן מייקל ויטני, וביתם נולדה ב-1978. ויטני נפטר בעקבות התקף לב ב-1983. ב-1984 הכירה את השחקן לי לוסון. שניהם השתתפו בסרט "מאדאם סוזצקה" ב-1988, ונישאו בסוף אותה שנה. לוסון אימץ את בתה של טוויגי. כיום הם מתגוררים בלונדון. טוויגי, ברשת החברתית אינסטגרם טוויגי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טוויגי, באתר AllMovie (באנגלית) טוויגי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טוויגי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טוויגי, באתר ספוטיפיי טוויגי, באתר AllMusic (באנגלית) טוויגי, באתר MusicBrainz (באנגלית) טוויגי, באתר דיזר טוויגי, באתר Discogs (באנגלית) טוויגי, באתר Songkick (באנגלית) שחר אטואן, טוויגי: בת 60 פוקחת עין בתערוכת צילום חדשה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009 טוויגי חושפת: איך אני נראית ככה בגיל 67?, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2016 טוויגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאקוב קאטס

יאקוב קאטס (בהולנדחת: Jacob Cats;‏ 10 בנובמבר 1577, בראוארסהאפן – 12 בספטמבר 1660, האג) היה משורר ומדינאי הולנדי. יאקוב קאטס למד משפטים בליידן שבהולנד ובאורליאן שבצרפת והתפרנס מספר שנים ממקצוע זה. לאחר מכן החל להתפרנס מאחוזה בה החזיק. בשנת 1621 החל בקריירה הפוליטית שלו. הוא החל לכתוב בגיל 40. יצירותיו כוללות שירי-תוכחה ומוסר-השכל למרות שניכר בהם כי השקפת עולמו הייתה צרה וקודרת. שיריו היו פופולריים עד סוף המאה ה-19 והייתה להם חשיבות היסטורית. בשל כישרונו הספרותי, כונה בפי העם "האב קאטס". הספרים שלו כללו איורים של אדריאן ואן דה פנה.[דרוש מקור] Emblemata, 1618. קובץ שירים זה, שילב נושאים כמו דת, אהבה וחיי-נישואים. Houwelyck ("חתונה"), 1625. Trou-ringh ("טבעת נישואין"), 1637. Twee en taching jarigleven ("שמונים ושתיים שנות חיים"), 1659. יצירה אוטוביוגרפית שכתב כשנה לפני מותו. מדיה וקבצים בנושא יאקוב קאטס בוויקישיתוף יאקוב קאטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יאקוב קאטס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באה בטוב

"עינב גלילי באה בטוב" הייתה תוכנית ראיונות קומית בהנחייתה של עינב גלילי, ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי "רשת", החל ממאי 2008. בתוכנית, לצד ראיונות מיוחדים של גלילי עם אושיות בתחומי האקטואליה והתרבות בישראל, מוגשות פינות קומיות וסאטיריות על ידי צוות קומיקאים, ומונולוג קומי שמגישה גלילי עצמה בפתיחת התוכנית. בתוכניות הראשונות של "באה בטוב", אירחה גלילי בין השאר את מודי בר און, מירי רגב, עפר שכטר, צביקה יחזקאלי ויהודית רביץ. התכנית זכתה לביקורות צוננות בשל הפורמט הלא מוגדר. "יד ליד": פינה בהגשת רמי הויברגר, בדמותו של היו"ר המופרע של העמותה הפיקטיבית "יד ליד" שעוסקת בפתרון סוגיות בוערות ופחות בוערות. "חדשות לילדים": פינה בהגשת נתי קלוגר, בדמותה של מנחה ממורמרת של פינה לילדים, במסגרתה מספרת קלוגר סיפורים וסוגיות לילדים, אך תכניה רחוקים מלהתאים לקהל זה. "שרי (ם) קריוקי": פינה בהגשת שרי אלפי, במסגרתה היא שרה שיר מוכר בגרסת קריוקי, על רקע תמונות מתחלפות המתחברות באופן קומי לשורות השיר השונות. "בחירות מקומיות": פינה בהגשת אבי נוסבאום, במסגרתה הוא בוחן את הבחירות לרשויות המקומיות, ומתייחס בצורה קומית לערי הארץ. "פינתה של ליטל שוורץ": פינה בהגשת ליטל שוורץ, במסגרתה היא מדווחת דיווחים קומיים מאירועים שונים שהתרחשו בשבוע החולף. "באה בטוב" - האתר הרשמי חגי קראוס, ‏זה כואב, פשוט כואב, באתר גלובס, 7 ביולי 2009 עומר שוברט, עכבר העיר, באה בטוב: עינב גלילי לא מתבכיינת, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2011 ערן סויסה, ליטל שוורץ לא באה בטוב, באתר nrg‏, 10 ביוני 2008
שמואל ברקאי

האם התכוונתם ל... שמואל ברקאי (אדריכל) – אדריכל ישראלי. שמואל ברקאי (ברקוביץ) – מפקד ההגנה בתל אביב ומנהל בנק.
מריה קירילנקו

מריה יורייבנה קירילנקו (רוסית: Мари́я Ю́рьевна Кириле́нко; נולדה ב-25 בינואר 1987) היא טניסאית עבר מרוסיה. קירילנקו זכתה ב-8 תוארי יחידות (5 WTA ו-3 ITF) וב-9 תוארי זוגות (כולם בסבב ה-WTA). באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קירילנקו במדליית ארד בטורניר לזוגות נשים ביחד עם נדיה פטרובה לאחר ניצחון ב-3 מערכות על ליזה ריימונד ולייזל הובר מארצות הברית. בשלב חצי הגמר הן הפסידו לאחיות סרינה וונוס ויליאמס בשתי מערכות, שזכו לאחר מכן במדליית הזהב. בטורניר ליחידות נשים, היא הפסידה בחצי הגמר למריה שראפובה בת ארצה בשתי מערכות, ובמשחק על מדליית הארד היא הפסידה לוויקטוריה אזרנקה מבלארוס בשתי מערכות. מדיה וקבצים בנושא מריה קירילנקו בוויקישיתוף מריה קירילנקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריה קירילנקו, ברשת החברתית אינסטגרם מריה קירילנקו, באתר olympedia.org מריה קירילנקו, באתר ה-WTA מריה קירילנקו, באתר ה-ITF מריה קירילנקו, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איליה זדאנביץ'

איליה מיכאילוביץ' זדאנביץ' (ברוסית: Илья Михайлович Зданевич;‏ 21 באפריל 1894 – 25 בדצמבר 1975) היה סופר ואמן רוסי גאורגי צרפתי, שהיה מחובר עם זרם האמנותי האוונגרדי, דאדא. איליה נולד בטביליסי גאורגיה לאביו שהיה מורה צרפתי ולאימו שהייתה פסנתרנית גאורגית. בשנת 1913 גילו איליה ואחיו קיריל זדאנביץ, מנהיגי האוונגרד הטרנסקווקזי וחלוצי האומנות, את גדול ציירי גאורגיה, ניקו פירוסמני. בשנת 1919 הוא אימץ את הפסבדונים איליאזד. פוסטר שפרסם איליה יחד עם טריסטן צארה בשנת 1923, הערב של הלב המזוקן (Soirée du coeur à barbe), נודע כדוגמה לאוונגרד רוסי טיפוגרפי ואוונגרד בעיצוב הגרפי. איליה נפטר בשנת 1975 בפריז. מדיה וקבצים בנושא איליה זדאנביץ' בוויקישיתוף אליה זדנביץ' (1894-1975), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יתומי הסערה (קומיקס)

יתומי הסערה היה סדרת קומיקס ישראלית שנוצרה על ידי המאייר רון זיסנבך. הקומיקס התפרסם בין השנים 2000–2001 על בסיס שבועי במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ". הקומיקס עסק בהרפתקאותיהם של ארבעה חברים תושבי פתח תקווה אשר נאלצים לעבור לתל אביב בעקבות רעידת אדמה קטלנית בשנת 1983 שבמהלכה איבדו את משפחותיהם. פרקי יתומי הסערה באתר הקומיקס עורלה פרקי יתומי הסערה (הקישור אינו פעיל) פרקי יתומי הסערה אנימציה על פי הקומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SEC

האם התכוונתם ל... הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) – הידועה בשם המקוצר SEC. סקאנס – פונקציה טריגונומטרית שסימנה sec. Sec (חלבון) – חלבון שקשור להעברה של חלבונים שאמורים להיות מופרשים מחוץ לתא. ליגת ה-SEC – אחת הליגות ב-NCAA (קיצור של Southeastern Conference)
ג'ייסון ויליאמס

האם התכוונתם ל... ג'ייסון ויליאמס (רכז) – כדורסלן עבר אמריקאי, אשר נולד בשנת 1975 ושיחק בעמדת הרכז. ג'ייסון ויליאמס (פורוורד) – כדורסלן עבר אמריקאי, אשר נולד בשנת 1983 ושיחק בעמדת הסמול פורוורד, בין היתר במכבי תל אביב. ג'ייסון ויליאמס (סנטר) – כדורסלן עבר אמריקאי, אשר נולד בשנת 1968 ושיחק בעמדת הסנטר.
אלפונס גץ

אלפונס גץ (בצרפתית: Alphonse Goetz; 15 במרץ 1865 – 12 ביולי 1934) היה שחמטאי צרפתי. גץ, יליד שטרסבורג, היה מפליטי מלחמת צרפת–פרוסיה ולאחר סיפוח אלזס-לורן לאימפריה הגרמנית. גץ ניצח בתחרות פריז בשנת 1890, בהקדימו את ז'אן טאובנהאוס וסטניסלאוס סיטנפלד. גץ חזר וניצח באותה תחרות בשנת 1892; בתחרות זו הקדים את דוד ינובסקי. בשנת 1896 הגיע למקום השני, לאחר דוד ינובסקי. גץ היה אלוף צרפת לשחמט, בלתי רשמי, לאחר שניצח את תחרות ליון בשנת 1914. גץ פרסם מספר מאמרים וספרים בנושאי שחמט: Les échecs et la presse (1917) ’The Parallel Progress of Chess and Civilization’, in L’Eco degli Scacchi (1918) Cours d'échecs (1921) Cinema du Jeu des échecs (1922) אלפונס גץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) GOETZ Alphonse, באתר Heritage des Echecs Francais
סטניסלאוס סיטנפלד

סטניסלאוס סיטנפלד (בצרפתית: Stanislaus Sittenfeld;‏ 11 ביולי 1865, פולין – 15 ביוני 1902, דבוס) היה שחמטאי יהודי-פולני-צרפתי. סיטנפלד נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי, ובשנת 1884 עבר לפריז. הוא השתתף בתחרויות השחמט בפריז, ופעמיים הגיע למקום השלישי - בשנים 1890 ו-1892. בשתי התחרויות ניצח אלפונס גץ. סיטנפלד שיחק במספר דו-קרבות בפריז. בשנת 1891 הוא סיים בתיקו עם ז'אן טאובנהאוס וניצח את דוד ינובסקי. בשנת 1892 הפסיד לדוד ינובסקי ובשנת 1893 סיים עמו בתיקו. בשנת 1901 חלק מקום ראשון-שני באליפות פריז עם אדולף אלבין. סטניסלאוס סיטנפלד, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
סופיה מהנובר

סופיה מהנובר (בגרמנית: Sophie von der Pfalz;‏ 14 באוקטובר 1630 – 8 ביוני 1714) הייתה נסיכה-בוחרת (קורפירסטית) מהנובר. בשל חוק ההסדר שנחקק על ידי הפרלמנט הבריטי ב-1701 נבחרה סופיה כיורשת הכתר הבריטית וכיום סדר הירושה לכתר הבריטי נקבע על פי צאצאיה, כלומר שרק לצאצאיה הישירים ישנה הזכות לרשת את הכתר הבריטי. סופיה נפטרה זמן קצר לפני המלכה אן ולכן לא ירשה את הכתר בעצמה, ובנה הנסיך הבוחר גאורג לודוויג, ירש את הכתר והפך למלך ג'ורג' הראשון. סופיה הייתה הבת הצעירה של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מבית ויטלסבאך, ושל אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד, בתו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. סופיה נולדה בהאג בהיות הוריה בגלות, והייתה הצעירה מבין חמש בנותיו של פרידריך החמישי. סופיה גדלה בליידן עד שנת 1641 עת שבה משפחתה להאג. אמה הציעה שתתחתן עם צ'ארלס השני הגולה, שהיה בן דודה, אולם סופיה סרבה, ועברה להתגורר עם אחיה קרל שנבחר באותה עת לנסיך הבוחר מפפאלץ בהרנהאוזן. ב-30 בספטמבר 1658 בהיידלברג נישאה סופיה לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1692 הפך ארנסט אוגוסט לנסיך-בוחר (קורפירסט) הראשון של הנובר, ובהתאם החלה סופיה לשאת בתואר "נסיכה בוחרת" אף היא. סופיה הייתה בתה של אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד ונכדתו של ג'יימס הראשון מלך אנגליה, ואחת מיורשות כתר אנגליה. בעקבות היותה של אן, מלכת בריטניה חסרת ילדים, ולאור רצון הפרלמנט הבריטי למנוע מג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט הנוצרי קתולי למלוך, נחקק חוק ההסדר בשנת 1701. מאחר שסופיה הייתה פרוטסטנטית, ובשל היותה הקרובה ביותר בסדר הירושה למלך ויליאם השלישי, הורה החוק שיורשי הכתר הבריטי יוכלו להיות רק צאצאיה של סופיה מהנובר, ובלבד שלא היו קתוליים או נישאו לקתולים. כיום חיים כ-5,000 צאצאים של סופיה, כאשר כל אלה מהם שאינם קתוליים או נשואים לקתוליים מהווים חלק מסדר הירושה לכתר הבריטי. סופיה נפטרה ב-8 ביוני 1714 בעת שטיילה בגני ארמון הרנהאוזן. סופת גשמים פתאומית גרמה לה לרוץ ולתפוס מחסה, ובשל גילה (83) נפטרה, ככל הנראה מהתקף לב. מספר שבועות לאחר מכן נפטרה אף המלכה אן (בגיל 49). לאחר מותה של סופיה הפך בנה הבכור גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר ליורש העצר, ולאחר מותה של אן הומלך כג'ורג' הראשון. בתה של סופיה, סופיה שרלוטה מהנובר, נישאה לפרידריך הראשון, מלך פרוסיה והייתה למעשה ראש שושלת מלכי פרוסיה ולימים גם הקייזרים של גרמניה. מדיה וקבצים בנושא סופיה מהנובר בוויקישיתוף סופיה מהנובר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סופיה מהנובר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)