laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זנב של ספנס

זנב של ספנס (באנגלית: Tail of Spence), נקרא גם זיז בית השחי (באנגלית: Axillary process), הוא אזור התארכות של רקמת השד המשתרעת לתוך בית השחי. השד מונח על שרירי בית החזה וחיתולית החזה וזהו למעשה התארכות של הרביע אנטרולטרלי של השד, מה שיוצר לשד צורה של טיפה. הוא עובר אל בית השחי דרך פתח בחיתולית העמוקה שנקרא "חור על-שם לאנגר" (foramen of Langer). ניתן למצוא באזור הזנב של ספנס רקמות שד ובלוטות לימפה. אזור זה נקרא על-שם המנתח הסקוטי ג'יימס ספנס. הזנב של ספנס הוא הקצה העליון של קו החלב. סרטן שמקורו באזור זה נחשב לנפרד מזה שמקורו ברביע האנטרולטרלי של השד ונחשב נדיר. סרטן באזור זה קרוי סרטן בזנב של ספנס (CATS). מדיה וקבצים בנושא זנב של ספנס בוויקישיתוף Memon S, Emanuel JC (2008). "The axillary tail--an important caveat in prophylactic mastectomy". Breast J. 14 (3): 313–4. doi:10.1111/j.1524-4741.2008.00585.x. PMID 18373642. אנטומיה של השד, באתר ויקירפואה, ‏10 באוקטובר 2012 Sebastian, Anton (1999). A dictionary of the history of medicine. Carnforth, Lancs: Parthenon. p. 677. ISBN 1-85070-021-4. FEDERICO AMPIL, GLORIA CALDITO, BENJAMIN HENDERSON, BENJAMIN LI, ROGER H. KIM, GARY BURTON and QUYEN CHU, Carcinoma of the Axillary Tail of Spence: A Case Series, The International Institute of Anticancer Research, ‏ספטמבר 2012
Siren Song

"Siren Song" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוקראינית מארוב. השיר יצא לאור ב-13 בפברואר 2019 על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ רוסיה, כסינגל שלא מתוך אלבום. במקור נבחרה מארוב לייצג את אוקראינה עם השיר באירוויזיון 2019. אולם, ב-27 בפברואר 2019, הודיעה רשות השידור האוקראינית UA:PBC על פרישתה מהתחרות בשל "פוליטיזציה" של תחרות הקדם אירוויזיון האוקראינית. מארוב נדרשה לבטל את סיבוב הופעותיה ברוסיה - אחרת לא תוכל לייצג את אוקראינה באירוויזיון. זאת בשל היחסים המתוחים בין המדינות. בהמשך, פרסמה הזמרת את התנצלותה על כך שלא תייצג את מדינתה באירוויזיון. היא הסבירה שפרט לביטול הופעותיה ברוסיה, נדרשה לשמש כ"דוברת" של מדיניות אוקראינה כלפי רוסיה, ושאם תסטה מהמסרים אותם תרצה הטלוויזיה האוקראינית להעביר לעולם, היא תיאלץ לספוג קנסות כבדים בהתאם לחוזה מול ה-UA:PBC. הטלוויזיה האוקראינית פנתה אל להקת Freedom Jazz ולהקת קזקה, אשר זכו במקום שני ושלישי בהתאמה, אך גם אלו סירבו לקבל את החוזה. הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מארוב ב-8 בפברואר 2019, מספר ימים לפני צאתו כסינגל. ביום הראשון לצאתו, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות. נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-37.5 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Siren Song" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Siren Song" באתר Genius סרטון השיר "Siren Song" באתר יוטיוב מידע על השיר "Siren Song" באתר iTunes Ukraine: MARUV Will Not Go To Eurovision, eurovoix, ‏2020-03-04 Siren Song by MARUV, iTunes Store, ‏2020-03-05 אוקראינה פרשה מהאירוויזיון, באתר EuroMix Розваги у ліжку та напівроздягнені дівчата: MARUV представила провокативний кліп Siren Song, ТСН.ua, ‏2019-04-05 (באוקראינית) SIREN SONG MARUV СТАЛА ПЛАТИНОВОЙ, muz-tv (ב־) Siren Song - Single, apple
ג'ונתן שטיינברג

ג'ונתן שטיינברג (באנגלית: Jonathan Steinberg; ‏ 8 במרץ 1934 – 4 במרץ 2021) היה פרופסור להיסטוריה של אירופה יהודי-אמריקאי ויו"ר המחלקה להיסטוריה באוניברסיטת פנסילבניה. שטיינברג נולד לאדית ולרב מילטון שטיינברג, קיבל את התואר הראשון מאוניברסיטת הרווארד ואת הדוקטורט שלו מאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר כהונה בת 33 שנה כמרצה בקיימברידג', כולל סגן-הנשיא ועמית בטריניטי הול, הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה. שטיינברג לימד את ההיסטוריה של אירופה המודרנית מאז 1789, עם התמחות באימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרית, גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית והיסטוריה יהודית מודרנית. בנוסף, לימד שטיינברג בסמינרי בוגרים במחשבות ושיטות היסטוריות, וקורסים של היסטוריה של הכלכלה מאדם סמית לקארל מרקס. נפטר ב-4 במרץ 2021. "Keynote Speaker Jonathan Steinberg". Franklin University Switzerland. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צופיה (מוסד חינוכי)

צופיה הוא מעון נעול לנערות בסיכון בישראל שהוקם ב-1956 ונמצא ביבנה. המעון שייך לחסות הנוער של משרד הרווחה ומופעל על ידי זכיין, עמותת ענב. למעון מגיעות נערות בגילי 12–18. הנערות נשלחות למקום על פי צו בית משפט, או על ידי הפניה ממוסדות טיפוליים אחרים בקהילה, חובה אישור של שופט. משך השהות הרשמי בצופיה הוא שלושה חודשים. השהות בצופיה נועדה להתערבות ראשונית במצבי סיכון ומצוקה קיצוניים, אך גם כמוסד אבחוני-ממיין לנערות בעלות התנהגות שמוגדרת כבעייתית: לאחר השהות הקצרה של הנערה במקום, הצוות מפנה אותה להמשך טיפול במוסד שלפי אבחנתו מתאים לה. צופיה נחשב ל"תחנה האחרונה" בדרך למסילה, שנחשב למעון בעל התנהלות נוקשה יותר. המעון מכיל עד 60 נערות, המתחלקות למרחבים מופרדים במתחם: שלושה מרחבי "מגן", שהוא מרחב סגור בעל כללים נוקשים; ושני מרחבי "קידום", שמהווה מקום פתוח יותר, בעל מערכת כללים פחות נוקשה וזכויות רבות יותר לנערות. כ־200 נערות שוהות במקום מדי שנה. בשנת 2003 נשמעו טענות קשות נגד התנהלות המוסד, שכללו טענות על ענישה על כל סטייה מהכללים, כליאת הנערות לימים ארוכים בחדרן, כליאה לשעות ממושכות בחדר קטן שנראה כצינוק, העסקה תמידית בניקיון וקרצוף של המוסד ומניעת זכויות בסיסיות כשיחות טלפון וביקורי משפחה. בעקבות פניית האגודה לזכויות האזרח בישראל הקים שר הרווחה זבולון אורלב ועדת בדיקה שבחנה את המצב במוסד והגישה ב-2004 את המלצותיה. ב-2008 הוצגה בדו"ח רשמי של מבקר המדינה בעיית מחסור חמור בכוח אדם במקום, שפגע באיכות הטיפול בנערות; בנוסף, דווח כי חלק מהנערות אף לא נפגשו עם עובדת סוציאלית במשך כל שהותן במקום. דוד טנא, צופיה כמודל לטיפול מוסדי לטווח קצר, ירושלים תש"מ (1980) אתר האינטרנט הרשמי של צופיה חמש שנים למוסד "צופיה", הצופה, 21 בדצמבר 1960 בלה אלמוג, חמש שנים למוסד "צופיה" - שיקום נערות מתבגרות, למרחב, 25 בדצמבר 1960 א. סדומי, בנות "צופיה" צופות לעתיד, למרחב, 23 באפריל 1962 חיים פיקרש, <<צופיה>> ובנותיה, הצופה, 19 בספטמבר 1967 אהרון גבע, צופיה - בית חם לנערות שסטו, דבר, 7 בינואר 1972 דני צדקוני, "צופיה" אינו "קן הקוקיה", דבר, 28 ביולי 1976, המשך יאיר קוטלר, מנהל צופיה: המון צעירות זקוקות למוסד אך אין מי שיאסוף אותן מהרחוב, מעריב, 14 בנובמבר 1978 דוד טנא, ""צופיה" מעון נעול לטווח קצר - תיאוריה ומעשה באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חמש שנים למוסד "צופיה", הצופה, 21 בדצמבר 1960 עמותת ענב- הזדמנות לשינוי לנוער בסיכון - מעונות, באתר www.enav.org.il דוח מבקר המדינה על משרד הרווחה רשות חסות הנוער ומעונות לאנשים עם פיגור שכלי לשנת 2008, באתר Google Docs טנא, ד' (1987). צופיה: מעון נעול לטווח קצר – תיאוריה ומעשה. חברה ורווחה ח(1), עמ' 66–83. בילי מוסקונה-לרמן, ילדות של אף אחד, באתר מעריב, ‏5.12.03 "חשד: נערות בפנימייה של משרד הרווחה ביבנה נכלאו בכלוב ברזל". הארץ. 2003-10-20. נבדק ב-2020-08-13. התקבלו רוב טענות האגודה בעניין מעון "צופיה" לנערות במצוקה באתר "באגודה לזכויות האזרח בישראל, 14 ביוני 2004
התנועה הלאומית הרויאליסטית

התנועה הלאומית הרויאליסטית (בצרפתית: Mouvement national royaliste, בראשי תיבות MNR; בהולנדית: Nationale Koninklijke Beweging, בראשי תיבות NKB) הייתה קבוצה שפעלה כחלק מתנועת הרזיסטאנס בעת הכיבוש הגרמני בבלגיה במהלך מלחמת העולם השנייה. התנועה פעלה בעיקר בבריסל ופלנדריה והשתייכה לצד הימני של המפה הפוליטית הבלגית. ה-MNR הוקמה בעת הכיבוש הגרמני בבלגיה זמן קצר אחרי כניעת המדינה במאי 1940 על ידי חברים לשעבר במפלגה הרקסיסטית. את התנועה הנהיגו אויגן מטרן דה וילמרס, תומך לשעבר לאון דגרל. ה-MNR תמכה בכינון משטר סמכותני-דיקטטורי בבלגיה תוך שמירה על המונרכיה בראשות לאופולד השלישי. ביולי 1941 הרשויות הגרמניות החלו לרדוף את התנועה שנאלצה לרדת למחתרת. לאחר עצירתו של מטרן דהה וילמרס במאי 1942 התנועה הפכה לאנטי-גרמנית במובהק והחלה בפעילות במסגרת הרזיסטאנס הבלגי. ה-MNR החלה להדפיס עיתונים ואספה מידע מודיעיני. חברי התנועה גם סייעו בהסתרת יהודים מפני הנאצים וסייעו לטייסי בעלות הברית שמטוסיהם הופלו. בשיתוף פעולה עם Witte Brigade והארמייה החשאית ה-MNR השתתפה בשחרור נמל אנטוורפן זמן קצר לפני השחרור של בעלות הברית בספטמבר 1944. המבצע מנע מהגרמנים להרוס את מתקני הנמל ואפשר לבעלות הברית לקבל גישה לנמל המים העמוקים הראשון שאליו הגיעו. במהלך המלחמה הוצאו להורג 160 מחברי התנועה הרויאליסטית במחנות הנאצים. כ-100 נהרגו במהלך שחרור נמל אנטוורפן. אנדרטה לזכר חברי המחתרת שנהרגו במהלך שחרור בריסל מוצבת בסמוך למוזיאון המלכותי לאמנות יפה של בלגיה. מדיה וקבצים בנושא התנועה הלאומית הרויאליסטית בוויקישיתוף Vincent Dujardin, Mark Van den Wijngaert, La Belgique sans roi: nouvelle histoire de Belgique 1940-1950, בריסל: Le Cri édition, 2010, ISBN 9782871065203 Monument: National Royalists Monument, Brussels Remembers
המפלגה האגררית של רוסיה

המפלגה האגררית של רוסיה (ברוסית: Аграрная Партия России, בראשי תיבות: АПР) הייתה מפלגה פוליטית אגררית ברוסיה שהתקיימה משנת 1993 עד 2008 ולאחר מכן משנת 2012 ועד לפירוקה הסופי בשנת 2019. היא הוקמה בפברואר 1993 והייתה בין המפלגות הראשונות בפדרציה הרוסית ונועדה לקדם את זכויות החקלאים. המפלגה האגררית של רוסיה הוקמה ב-26 בפברואר 1993 על ידי ראש הרפובליקה של אלטאי, מיכאיל לפשין ו-וסילי סטארודובצב, מושל טולה וחבר לשעבר בוועדת המדינה של ברית המועצות לענייני חירום. בשנות הנהגתם (1993–2004), כרתה המפלגה ברית עם המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית ועם גוש "המזרח—כל רוסיה". עד 2008 האידאולוגיה של המפלגה הייתה סוציאליזם אגררי וקולקטיביזם. מייסדה מיכאיל לפשין הוביל את המפלגה עד 2004. בבחירות לדומה הממלכתית בדצמבר 1993 השיגה המפלגה האגררית 37 מושבים בדומא וזכתה 8% מהקולות. בין 1994 ל-1996 היה אחד מחברי מפלגתו, איוון ריבקין, ליושב ראש הדומה הממלכתית, יו"ר הפרלמנט הרוסי. בבחירות לדומה בדצמבר 1995, היא לא עברה את אחוז החסימה שעמד על 5% והשיגה רק 3.78% מהקולות. בבחירות לרשות המחוקקת שהתקיימו ב-7 בדצמבר 2003 זכתה המפלגה ב-%3.6 מהקולות וקיבלה שלושה מתוך 450 מושבים בפרלמנט. חבר המפלגה האגררית ניקולאי חאריטונוב התמודד כמועמד לנשיאות מטעם המפלגה הקומוניסטית בבחירות לנשיאות רוסיה 2004 וזכה ב-13.7% מהקולות, כשהוא שני רק לולדימיר פוטין. בשנות התשעים צירי המפלגה היו בדרך כלל בעלי ברית של המפלגה הקומוניסטית פרלמנט ודוגלים בתמיכה גדולה יותר של הממשלה במגזר החקלאי. המפלגה זכתה ב-2.30% מהקולות בבחירות 2007, לא עברה את מחסום 7% שהוגדר כאחוז החסימה וכך לא היו לה מושבים בבית התחתון. המפלגה האגררית תמכה במועמדותו של דמיטרי מדבדב בבחירות לנשיאות 2008. מאוחר יותר היא התמזגה עם רוסיה המאוחדת - מפלגת השלטון. שנת 2012 סימנה תקופה בולטת במיוחד למפלגה עם הקמתה מחדש ומינויאולגה בשמצ'ניקובה למנהיגת המפלגה ולמנכ"ל האיגוד החקלאי ב-18 במאי. זה הוביל את המפלגה לנקוט כיוון חדש, כשהעא מתרחקת מהאידאולוגיות של סוציאליזם אגררי וקולקטיביזם לעבר צנטריזם. המפלגה נטשה את הברית עם המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית והיא מאוחדת כיום עם החזית העממית והמפלגה האקולוגית הרוסית "הירוקים". על פי תוצאות הבחירות 2012, 2013 ו-2014, המפלגה לא הצליחה לנצח בבחירות לרשויות המקומיות ולא זכתה למושבים בפרלמנטים אזוריים ועירוניים. ב-21 באוקטובר 2019 המפלגה פורקה בהחלטת בית המשפט העליון של רוסיה. מדיה וקבצים בנושא המפלגה האגררית של רוסיה בוויקישיתוף אתר רשמי האתר הרשמי של האיגוד החקלאי הארכיון של האתר הרשמי של המפלגה עד 2008 Russia's Agrarian Party to merge with United Russia The program and Charter of the Agrarian Party of Russia on the website of the Ministry of Justice of Russia (ארכיון) Решение Верховного Суда РФ от 21.10.2019 N АКПИ19-796
Honey Boo

"Honey Boo" הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה, ביחד עם הלהקה CNCO. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, בקטגוריית "הכוריאוגרפיה הטובה ביותר". השיר הגיע למקום ה-62 במצעד השירים שבארגנטינה. השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, טיירון הרננדז, רפאל רודריגז, רפאל פינה, פטריק רומנטיק, אובימל מלדונאדו, דניאל רונדון, ריצ'רד קמאצ'ו, אריק בריאן קולון, זבדיאל דה ג'יזס, כריסטופר וולז וג'ואל פימנטל והופק על ידי רפאל רודריגז. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו את סגנון הרגאטון. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של CNCO ב-3 באפריל 2020, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-70 מיליון צפיות. השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, בקטגוריית "הכוריאוגרפיה הטובה ביותר". סרטון השיר "Honey Boo" באתר יוטיוב נאטי נטשה, טיירון הרננדז, רפאל רודריגז, רפאל פינה, פטריק רומנטיק, אובימל מלדונאדו, דניאל רונדון, ריצ'רד קמאצ'ו, אריק בריאן קולון, זבדיאל דה ג'יזס, כריסטופר וולז, ג'ואל פימנטל CNCO & Natti Natasha – Honey Boo (באנגלית), נבדק ב-2020-05-14 CNCO & Natti Natasha - Honey Boo (Official Video) Justin Curto, Here Are the Nominees Who the VMAs Expect to Come to an In-Person Ceremony, Vulture, ‏2020-07-30 (באנגלית) monitorLATINO, Title, charts monitorLATINO (בספרדית) Honey Boo, נבדק ב-2020-05-14
קו החלב

קו החלב או רכס השדיים (באנגלית: Mammary ridge או Mammary crest) הוא רקמת נבט ספציפית להתפחות של בלוטות החלב. הוא עובר מקו בית השחי באזור הזנב של ספנס ועד המפשעה. קו החלב הוא ראשיתי לבלוטת החלב בשד בבני אדם, וקשור לבלוטת החלב ולהתפתחות השד. במהלך השבוע השישי של התפתחות העובר האנושי מתפתחים צינוריות חלב מהאקטודרם בקו החלב אשר פולש לאפידרמיס בשבוע השביעי ויוצר את הרכס הממרי של השד. אצל יונקים רבים אחרים בלוטות החלב מופיעות תחילה כרכסים מוגדלים לאורך קווי החלב, אשר נפרדים אז לניצנים בודדים הממוקמים באזורים לרוחב קו הגחון האמצעי. מיקומם של ניצנים אלה משתנה בהתאם למינים השונים: הם ממוקמים באזור בית החזה בפרימטים, באזור מפשעתי אצל פרסתנים, ולכל אורך הגו אצל מכרסמים וחזירים. קו החלב בדרך כלל מפסיק לגדול בשבוע השמיני ואורכו נסוג מחדש החל מלמטה למעלה, כך שמה שנשאר הוא עיגול אקטודרמי היכן שמתפתח בית השחי. עם סיום התקצרות קו החלב, המבנה נותר בולט באזורים שבהם נוצרות בסופו של דבר בלוטות החלב. אצל בני אדם, קווי חלב נוצרים כעיבויים של האפידרמיס, לאורך הגו הקדמי של שני המינים. קווי החלב מופיעים בשבוע השביעי להתפתחות העוברית לפני ההתמיינות המינית, מה שמסביר מדוע גם לגברים יש פטמות. לאחר התפתחות ראשונית של קווי החלב הם עוברים הפחתה. לרוב בני האדם יש שתי פטמות, אך במקרים מסוימים יתפתחו יותר משתיים, בתופעה שנקראת פטמה יתרה. פטמות נוספות אלו בדרך כלל גדלות לאורך קו החלב. רקמת שד אקטופית (EBT) היא תופעה בה גדלה רקמת שד מחוץ לחזה. תופעה זו נראית בדרך כלל עקב הישארות של שרידים עובריים לאורך קו החלב, החל מבית השחי ועד הפות. לרוב, מקרים של רקמת שד אקטופית לא מתגלים, אלא אם מתחילים להוות בעיה, כמו למשל נפיחות והפרשת חלב לאחר לידה או כאשר הם מתפתחים במקרים מסוימים לגידולים סרטניים. פטמה הנקה מדיה וקבצים בנושא קו החלב בוויקישיתוף Ernst, Linda; Rucelli, Eduardo D.; Huff, Dale S. (2007). Color Atlas of Fetal and Neonatal Histology. אנטומיה של השד, באתר ויקירפואה, ‏10 באוקטובר 2012 Robinson, Gertraud W. (2004). "Identification of signaling pathways in early mammary gland development by mouse genetics". Breast Cancer Res. 6 (3): 105–8. doi:10.1186/bcr776. PMC 400673. PMID 15084230. תקלה בחיווט: למה לאישה הזאת דלף חלב אם מהפות?, באתר וואלה, 17 ביוני 2019
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1999

הבחירות הפרלמנטריות שנערכו ברוסיה ב-19 בדצמבר 1999 לבחירת 450 המושבים בדומה, הבית התחתון של האספה הפדרלית של רוסיה היו מערכת הבחירות השנייה מאז 1993. כמו בבחירות הקודמות בשנת 1995, מערכת הבחירות הביאה לכך שמפלגות רבות התמודדו על המושבים ומספר לא מבוטל של צירים נבחרו. שישה רשימות עברו את אחוז החסימה שעמד על 5% (המפלגה הקומוניסטית — 90 חברים ו-39 חברים נוספים מברית החקלאים, "אחדות" — 82 חברים ו-59 עצמאים שחברו אליהם, תנועת "מולדת – רוסיה כולה" — 45 חברים ו-41 נוספים מתנועת "אזורי רוסיה", ברית כוחות הימין — 32, יאבלוקו — 21, גוש ז'ירינובסקי — 17). על פי חוק הבחירות בשנת 1993, 225 חברי הבית הוקצו באופן יחסי, תוך שימוש ברשימות מפלגתיות ברחבי המדינה, ואילו 225 חברים אחרים נבחרו בבחירות חד-חבריות, תוך שימוש בשיטה רובנית. כדי להבטיח מקום בהצבעה, המפלגות היו צריכות להירשם במשרד המשפטים הרוסי שנה לפני הבחירות (במקום שישה חודשים בבחירות הקודמות). כחלופה לאיסוף 200,000 חתימות, הייתה להם אפשרות לשלם פיקדון של קצת יותר משני מיליון רובל, שניתן להחזירו אם המפלגה תזכה לפחות 3.0 אחוז מהקולות ברשימה. כדי להגדיל את המידתיות, החוק קבע כי אם מפלגות שמגיעות לרף של חמישה אחוזים קיבלו בסך הכל 50 אחוז או פחות מהקולות, מפלגות עם לפחות 3.0 אחוז מהקולות יזכו גם במושבים על ידי ירידה במספר הקולות. עד לנקודה בה סך ההצבעה עלה על 50 אחוז. עם זאת, אם לאחר הליך זה המפלגות הזוכות במושבים עדיין היו פחות מ-50 אחוז מהקולות, הבחירות היו צריכות להיחשב כלא חוקיות. בהצבעות המחוזות, אם הקולות שהוענקו נגד כולם חרגו מהקולות של כל מועמד, היו צריכות להתקיים בחירות חוזרות בתוך ארבעה חודשים. כתוצאה מכך, היו צריכים להתקיים בחירות חוזרות בשמונה מחוזות. לבסוף, כחלופה לאיסוף חתימות לתמיכה במועמדותם, ניתנה גם למועמדים מהמחוזות אפשרות לשלם פיקדון של 83,490 רובל, שניתן להחזירו אם יזכו לפחות ב-5.0 אחוזים מקולות המחוז. מערכת הבחירות המוקדמת נשלטה על ידי גוש מולדת-כל רוסיה, בראשות ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב וראש הממשלה לשעבר יבגני פרימקוב, שניסה לנצל את חוסר כושרו של הנשיא בוריס ילצין וחולשת הממשל שלו. הגאות והשפל התרחשה ב-9 באוגוסט 1999 כאשר ילצין מינה את ולדימיר פוטין כראש ממשלה וליורשו בסופו של דבר. ב-24 בנובמבר הודיע פוטין כי כ"אזרח" הוא יתמוך בגוש הפרו-ממשלתי שהוקם לאחרונה, תנועת"אחדות", שייסד סרגיי שויגו, חבר כל ממשלות הרוסיות מאז 1994. עם זאת, המפלגה הגיעה רק למקום השני Hesli, Vicki L. & William M. Reisinger (2003). The 1999–2000 Elections in Russia: Their Impact and Legacy. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-81676-9 מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1999 בוויקישיתוף בחירות כלליות ברוסיה דו"ח סופי על הבחירות לפרלמנט בפדרציה הרוסית, 19 בדצמבר 1999, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, 13 בפברואר 2000. ועדת אד-הוק לקיום הבחירות לפרלמנט ברוסיה (19 בדצמבר 1999), דו"ח PACE . 24 בינואר 2000.
קונהדייש

קוּנְהֶדְיֶיש (בהונגרית: Kunhegyes) היא עיירה בת 7,500 תושבים באזור המישור הגדול הצפוני בהונגריה, במחוז יאס-נאגיקון-סולנוק ומקום הולדתו של המתמטיקאי ההונגרי-יהודי גאבור סגה שפרסם 141 מאמרים מדעיים ו-7 ספרים. עם עבודתו על הפולינומים האורטוגונאליים הניח את היסודות לתורת הפונקציות הקונסטרוקטיבית וכן מקום הולדתו גם של הסופר אנדרה קאדאר (מקודם: שוורץ) מהדור הראשון של כותבי כתב העת הספרותי ניוגט שנרצח בשואה במחנה ההשמדה אושוויץ. העיירה נמצאת בחלק הצפון מערבי של האלפלד המישור ההונגרי הגדול, באזור מרכז נהר הטיסה, כ-160 ק"מ מבודפשט, 15 ק"מ מאגם טיסה (אבאדסלוק), וממושב המחוז העיר סולנוק כ־50 ק"מ. היישובים הסמוכים הם: קונמדראש, אבאדסלוק. ניתן להגיע אל העיירה בכביש הראשי 34 מכיוון טיספירד. ניתן להגיע אליה גם מאבאדסלוק בדרך משנית. תחבורה ציבורית באמצעות אוטובוסי וולאנבוס. בנוסף ליישובים הסמוכים, נגישים ישירות הערים אגר, סולונוק, יאסברן, דברצן, בקשצ'בה, ג'נג'ש, טיספירד ומישקולץ. היישוב נקרא לראשונה Hegyesegyháza על ידי קארוי הראשון, מלך הונגריה באיגרת שלו מוואץ ב-8 בנובמבר 1311. משנת 1552 נקרא הכפר אחר כך עיירה כבר בשם הנוכחי. במלחמת העולם הראשונה לחמו תושבי העיירה כמעט בכל חזית. מבין החיילים 373 נהרגו ו -676 נפלו בשבי. במהלך המלחמה שימש בניין חוג הקריאה כבית חולים לפצועים. ב־9 באוקטובר 1944 הצבא האדום הסובייטי כבש את העיירה, במסגרת מתקפת הנגד המשוריינת הגרמנית שכשלה. בחלק הפנימי של העיירה לא התרחשה לחימה ולכן לא היו נזקים מיוחדים למבנים. מלחמת העולם השנייה גבתה כ -400 קורבנות מהיישוב, ביניהם יהודים רבים שנשלחו למחנות ההשמדה. הכנסייה הרפורמית השנייה בגודלה במדינה: היא נבנתה בין 1827 ל -1948 בסגנון הקלאסי, על בסיס תוכניותיו של יוזף הילד. כנסיית האולם בעלת שני המגדלים, בעלת שלוש ספינות, קיבולת של כ-4000 איש. פסל סנט אישטוואן: יצירת פאל צופ בשנת 2000 . אנדרטה לקדושי המאה ה -20: יצירתו של לאיוש ג'ורפי (1993) בית המלח: נבנה בשנת 1739 בסגנון בארוק . זה כרגע בית של ספריית העיר. פסל חזה פרנץ ז'יגמונד: יצירתו של לאיוש פאפי. פסל חזה של גאבור סגה: יצירתו של לאיוש ג'ורפי. צלב טריאנון. בניין העירייה: נבנה בשנת 1878, בסגנון אקלקטי, על בסיס תוכניותיו של ג'אנום פום. הכנסייה הרומית-קתולית (השילוש הקדוש): נבנתה בין 1830 ל־36, בסגנון קלאסיציסטי, על בסיס תוכניותיו של פרנץ הומאיושי. אוסף אתנוגרפי גאבור סגה (בהונגרית: Szegő Gábor, קונהדייש, 20 בינואר 1895 - פאלו אלטו, 7 באוגוסט 1985) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטה. אנדרה קאדאר, מקודם שוורץ (בהונגרית: Kádár Endre; קונהדייש, 9 בדצמבר 1886 – אושוויץ, 1944 נובמבר) היה עיתונאי, סופר יהודי-הונגרי, השתייך לדור הראשון של כתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בשנת 2004 עיריית היישוב הזמינה את היהודים שורדי השואה ילידי המקום ליום שלם של טקס הסרת הלוט מאנדרטה לזכר היהודים שנספו. קהילת יהודי קונהדייש קון-מאדאראש בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 487 קון-מאדאראש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 371–372. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קונהדייש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונהדייש "Kádár Endre". Magyar Életrajzi Index. נבדק ב-2014-03-17.
ארווינגרנה

ארווינגרנה (בשוודית: Arvingarna; בתרגום חופשי: "היורשים" או "בעלי הירושה") היא להקת בנים שוודית. הלהקה הוקמה בגטבורג ב-1989. ב-1991 יצא הסינגל הראשון שלהם, שהיווה גרסת כיסוי לשיר "Have You Ever Seen the Rain?" של קרידנס קלירווטר רבייבל. ב-1992 יצא אלבומם הראשון "Coola killar". נכון לשנת 2019 הוציאה הלהקה 15 אלבומים. הם ייצגו את שוודיה באירוויזיון 1993 עם שיר האהבה "אלואיז" והגיעו למקום השביעי. ב-1995 הם השתתפו בשנית במלודיפסטיבלן, במטרה לייצג את שוודיה באירוויזיון, אך שירם לא הגיע לחמשת המקומות הראשונים. ב-1999 הגיעו למקום השלישי במלודיפסטיבלן עם שיר שכתבה לנה פיליפסון. במלודיפסטיבלן של 2002 לא עברו את שלב חצי הגמר. במלודיפסטיבלן של שנת 2019 הגיעו למקום השביעי בגמר. סגנונם המוזיקלי הוא הסגנון השוודי "Dansband" המשלב מספר סוגי מוזיקה שונים כמו פופ ורוק. מדיה וקבצים בנושא ארווינגרנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארווינגרנה (בשוודית) ארווינגרנה, ברשת החברתית פייסבוק ארווינגרנה, סרטונים בערוץ היוטיוב ארווינגרנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארווינגרנה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ארווינגרנה, באתר ספוטיפיי ארווינגרנה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ארווינגרנה, באתר Last.fm (באנגלית) ארווינגרנה, באתר AllMusic (באנגלית) ארווינגרנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארווינגרנה, באתר דיזר ארווינגרנה, באתר Discogs (באנגלית) ארווינגרנה, באתר Songkick (באנגלית) ארווינגרנה, באתר Genius ארווינגרנה, באתר SecondHandSongs ארווינגרנה, באתר טיידל (באנגלית)
נשות רוסיה

נשות רוסיה (ברוסית: Женщины России) הייתה מפלגה וגוש פוליטי ברוסיה, שהתמודדה במספר מערכות בחירות לבית התחתון של הפרלמנט. המפלגה הוקמה בסתיו 1993 על ידי מיזוג של שלוש תנועות נשים, איחוד נשות רוסיה (הכוח הדומיננטי), איגוד יזמות הנשים ברוסיה ואיגוד נשות חיל הים. איחוד נשות רוסיה בחן את המניפסטים של 30 מפלגות לקראת הבחירות לפרלמנט בדצמבר 1993 ולא היה מרוצה מחוסר תשומת הלב לנושאי נשים. לאחר שנציגות האיחוד כתבו למפלגות וקיבלו שלוש תגובות שטחיות ועלו חששות שרשימות המפלגות מכילות מעט מאוד נשים, לכן התקבלה ההחלטה להקים את המפלגה. בבחירות המפלגה קיבלה באופן מפתיע 8.1% מהקולות של הייצוג היחסי והיא הייתה המפלגה הרביעית בגודלה וזכתה ב-23 מתוך 450 המושבים בדומה. בבחירות 1995 המפלגה הייתה צפויה לעבור את אחוז החסימה של 5%, אך קיבלה 4.6% מהקולות, שלא הספיק לה לקבל מושבים. בשנת 1996 המפלגה התפצלה כאשר יקטרינה לאחובה עזבה את המפלגה כדי להקים את התנועה הכלכלית-חברתית של רוסיה לנשים, ששמה התקצר לעיתים קרובות בכוונה ל"נשים רוסיה"מכדי לנסות לפתות תומכים. באפריל 1999 הוכרז כי המפלגה לא תתמודד בבחירות בדצמבר 1999, אלא תהפוך לחלק ממפלגת "מולדת - רוסיה כולה", שאליה הצטרף גם לאחובה. עם זאת, המפלגה נפרדה מהגוש בספטמבר במחאה על היעדר נשים ברשימת המפלגה ואכן התמודדה בבחירות באופן עצמאי. עם זאת, נתח ההצבעה שלה ירד שוב ל-2% והיא איבדה את הייצוג בפרלמנט ולא שבה להתמודד בבחירות שנערכו לאחר מכן. המפלגה לשעבר היא היום איחוד הנשים של רוסיה (wuor.ru) שנוסד בשנת 2018. לאחר 2012 הוקמה תנועה בשם למען נשות רוסיה (npzhr.ru) אך זו פורקה בשנת 2019. Women of Russia-1 Panorama [1] Carol Nechmias Politics in Post-Soviet Russia: Where Are the Women? pp206–207 Nohlen & Stöver, p1656 Nechmias, p208 Nechmias, p210–211
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1990

הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1990, רשמית הבחירות לצירי העם של רוסיה הסובייטית (Выборы народных депутатов РСФСР) היו בחירות לגוף הנבחר הגבוה ביותר ברוסיה - קונגרס צירי העם, שכיהן כפרלמנט והגוף המחוקק העיקרי עד 1993 ונקרא בשם הסובייט העליון של רוסיה. הבחירות נערכו ב-4 במרץ 1990 כאשר 1,068 צירים נבחרו לקונגרס צירי העם של רוסיה לתקופת כהונה של 5 שנים, 86% מהחברים היו חברי המפלגה הקומוניסטית, השאר היו א-מפלגתיים בעיקר, דמוקרטים ונציגים מהקומסומול. חלק מהמועמדים זכו לתמיכת גושי בחירות. למרות האיסור הרשמי על הקמת מפלגות אחרות, הוקמו תנועות כמו רוסיה הדמוקרטית, שאיחדה ארגוני אופוזיציה רבים, השתתפה בבחירות וזכתה ב-148 מושבים. ממחוזות מוסקבה נבחרו 56 דמוקרטים, 4 פטריוטים, 4 עצמאים. במקביל התקיימו בחירות למועצות המקומיות. הקונגרס הנבחר החל לעבוד ב-16 במאי 1990 עם בחירת ילצין ליו"ר המועצה העליונה, שקידם בהמשך את אימוץ הכרזת הריבונות הממלכתית. לאחר מכן עזבו רבים מחברי המפלגה הקומוניסטית שהשתתפו בבחירות את המפלגה הקומוניסטית. פעילות המפלגה הופסקה באוגוסט 1991, לאחר התבוסה של ועדת החירום הממלכתית, ונאסרה בנובמבר של אותה שנה. שנה בדיוק לאחר מכן, בית המשפט לחוקה הסיר את האיסור על פעילות המפלגה הקומוניסטית והוקמה לה מפלגה יורשת: המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית. לאחר פיזור קונגרס צירי העם והמועצה העליונה של רוסיה בשנת 1993, נערכו הבחירות הבאות בפרלמנט החדש - האספה הפדרלית. הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1993 "Статистика выборов 1990 года". Society.ru. 3 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-2004-01-27. {{cite web}}: (עזרה) מסיבת עיתונאים על פתיחת התערוכה במלאת 20 שנה לבחירת נבחרי העם של רוסיה ב-4 במרץ 1990 Статья 6 Конституции РСФСР 1978 года (в редакциях 12.04.1978 - 31.05.1990) "Статистика выборов 1990 года". Society.ru. 3 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-2004-01-27. {{cite web}}: (עזרה)