laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אאורות (מיתולוגיה)

במיתולוגיה היוונית, האאורות (יוונית עתיקה: Αὔραι) היו נימפות רוח ובנותיו של בוריאס. שם העצם היווני αὔρα פירושו "בריזה, אוויר צח", רוח קרירה במיוחד. זה קשור למילה ἀήρ, שפירושה אוויר או ערפל בוקר, משורש פרוטו-הודו-אירופי מוקדם יותר *h₂ewsḗr. המשורר האוגוסטי (אנ') אובידיוס, באמנות האהבה ובמטמורפוזות, מכניס את אאורה לסיפורם הטרגי של קפאלוס (אנ') ופרוקריס (אנ'), אולי משחק על הדמיון המילולי של אאורה ואורורה, אלת השחר הרומית (אאוס היוונית), אשר הייתה לזמן קצר אהובתו של קפאלוס לפני שחזר לאשתו. במטמורפוזות, אובידיוס מספר על קפאלוס איך ההרגל שלו היה, שאחרי סיום הציד, הוא יחפש את הרוח הצוננת: חיזרתי אחרי הרוח, נושבת עלי בעדינות בחום שלי; הבריזה שחיכיתי לה. היא הייתה המנוחה של העבודה שלי. 'בואי, אאורה', אני זוכר שהייתי בוכה, 'בואי הרגיע אותי; בוא אל החזה שלי, ברוכה הבאה, וכמו שאת עושה, שחררי את החום שבו אני נשרף. ; את מרעננת ומנחמת אותי; את גורמת לי לאהוב את היער ואת המקומות המבודדים. זה תמיד השמחה שלי להרגיש את נשימתך על פניי. — אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 7, שורות 811-820 אבל יום אחד, כפי שמספר קפאלוס: ”מישהו ששמע את המילים הללו הוטעה במשמעותן הכפולה; וחושב שהמילה 'אאורה' לעתים קרובות כל כך על שפתי היא שם של נימפה, היה משוכנע שאני מאוהב באיזו נימפה.” כאשר דבריו של קפאלוס דווחו לאשתו פרוקריס, היא הייתה מוכה צער ופחד, בגלל, לדברי קפאלוס, ”סתם כלום” ו”שם ריק”. למחרת, לאחר ציד בוקר מוצלח, קרא קפאלוס שוב: ”בואי, אאורה, בואי והרגיעי את העמל שלי” אך כשאמר זאת חשב קפאלוס ששמע גניחה וקרא: "בואי, יקירתי". לאחר מכן, כששמע את רשרוש העלים, השליך את הכידון שלו, על מה שהוא חשב שהיא חיה כלשהי, אבל במקום זאת פרוקריס, שבאה לרגל אחרי בעלה, פחדה שהוא בוגד בה עם אורורה. בנשימתה הגוססת אומרת פרוקריס: ”באיחוד אהבתנו, על ידי האלים מלמעלה והאלים שלי, על ידי כל מה שעשיתי עבורך, ועל ידי האהבה שעדיין אני נושאת אותך בשעת מותי, הסיבה של מותי, אני מתחנן בפניך, אל תיתן לאאורה הזו לתפוס את מקומי.” וקפאלוס אומר: ”ואז סוף סוף ידעתי שזו טעות בשם.” האאורות, באתר פרויקט תאואי אובידיוס, אמנות האהבה, ספר 3, שורות 687-746 אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 7, שורות 690-862 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורות 821-823 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורה 830 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורות 835-838 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורות 839-850 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורות 851-855 אובידיוס, מטמורפוזות, פרק 7, שורות 856-857 Liddell, Henry George; Scott, Robert (1940). A Greek-English Lexicon. revised and augmented throughout by Sir Henry Stuart Jones with the assistance of Roderick McKenzie. Oxford: Clarendon Press. Beekes, Robert S. P. (2009). Etymological Dictionary of Greek. Leiden Indo-European Etymological Dictionary Series. Leiden, the Netherlands: Brill Publications. pp. 171-172. ISBN 978-90-04-17420-7.
קולנוע אנמי

קולנוע אנמי (באנגלית: Anemic Cinema) הוא סרט אוונגרד ניסיוני שנוצר על ידי האמן הצרפתי-אמריקאי מרסל דושאן בשנת 1926. הידוע בתפקידו המשפיע בתנועות הדאדא והסוריאליסטיות, הגיחה של דושאן לעשיית סרטים משקפת את עבודתו פורצת הדרך באמנות חזותית, במיוחד ה-ready-mades שלו ניסויים אופטיים. מרסל דושאן הפיק את "קולנוע אנמי" תחת השם הבדוי שלו, Rrose Sélavy, שבו הוא השתמש לכמה מיצירותיו המוכוונות לדאדא. הסרט משלב את תחומי העניין של דושאן במשחקי מילים חזותיים ואפקטים אופטיים, אלמנטים שהם מרכזיים בחלק גדול מהאמנות שלו. הוא כולל סדרה של אשליות אופטיות מסתובבות הידועות בשם Rotoreliefs, המשולבות במשחקי מילים בצרפתית. הסרט לא היה ידוע ברבים במהלך חייו של דושאן, אך מאז זכה להכרה על תרומתו לתחום הקולנוע האוונגרד והשפעתו על תנועות מאוחרות יותר כמו סרט מבני. "קולנוע אנמי" ממשיך להיחקר בשל השילוב הייחודי שלו של אמנות חזותית וטכניקות קולנועיות, המציע תובנות לגבי הפילוסופיה האמנותית המורכבת של דושאן והשפעתו המתמשכת על אמנות מודרנית ועכשווית. "קולנוע אנמי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קולנוע אנמי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Annette Michelson, “ANEMIC CINEMA,” REFLECTIONS ON AN EMBLEMATIC WORK, Artforum, ‏1973-10-01 Restauro Anémic cinéma ENG — NP–artlab, www.npartlab.com
הדיוויזיה ה-89 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-89 (בגרמנית: 89. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1914 כדיוויזיית וסטרנהגן הזמנית (Division Westernhagen), על שם מפקדה. גרעין היחידה היה חיילים שנאספו בפוזן. דיוויזיית וסטרנהגן שירתה בתחילה בחזית המזרחית. היא נלחמה בקרב לודז' בנובמבר/דצמבר 1914. מדצמבר 1914 עד יולי 1915, היא לחמה על נהרות ראוקה ובזורה. ביולי ובאוגוסט 1915, היא נלחמה סביב ורשה ולאחר מכן השתתפה במצור על מבצר מודלין. היא הוגדרה מחדש כדיוויזיית הרגלים ה-89 באוגוסט ולאחר מכן נלחמה בקרבות ניימן ווילנה. לאחר שהקו התייצב, לחמה הדיוויזיה בלוחמת חפירות עד ספטמבר 1916. לאחר מכן ירדה דרומה כדי להשתתף במערכה הרומנית. היא נלחמה ברומניה עד שביתת הנשק שם בדצמבר 1917, ולאחר מכן נשארה בקו שהבטיח את שביתת הנשק. בינואר 1918 ויתרה הדיוויזיה על כוחות רבים ליד פאנצ'יו לדיוויזיית המילואים ה-76 ולדיוויזיית הרגלים ה-115, שהועברו לחזית המערבית. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בעתודה בפוקצ'אני עד אפריל. ביוני זוהה רגימנט הרגלים ה-375 על ידי סיור מדינות ההסכמה ליד דרנוד במקדוניה, אך הוא חזר ליד פאנצ'יו מיולי. בסוף אוקטובר הייתה הדיוויזיה באזור בוקרשט כחלק מכוחות הכיבוש ברומניה. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג רביעי. גנרל-לויטננט אדוארד פון וסטרנהגן (24 באוגוסט 1915 – 4 באוקטובר 1915) גנרל-לויטננט גאורג פון ליטוויץ (5 באוקטובר 1915 – 17 באוקטובר 1916) גנרל-מיור הנס פון בלו (18 באוקטובר 1916 – 1 בינואר 1917) גנרל-מיור ברונו מלמס (2 בינואר 1917 – 27 ביולי 1917) גנרל-לויטננט ריכרד הרמן פוגל (27 ביולי 1917 – 12 בינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. Division Westernhagen (Chronik 1914/1915) 89. Infanterie-Division (Chronik 1915/1918) Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 569-570.
בני בוריאס

במיתולוגיה היוונית, בני בוריאס (ביוונית עתיקה: Βορεάδαι) הוא כינוי הכולל את כל בניו של בוריאס, אל רוח הצפון. רשימת בני בוריאס: קלאיס וזטס, שהשתתפו במסע הארגונאוטים. כיאונה, אלת השלג והקרח ואמו של אומולפוס מפוסידון. קלאופטרה, אשתו הראשונה של פיניאוס. בוטס, בנו של בוריאס מהיפודמיה. אאורה האאורות, נימפות הרוח במיתולוגיה היוונית. לוקסו האמוס הירפסה הקארגה, גרה בהיפרבוראה. אפולודורוס, ביבליותקה, 1.9.21, 3.15.4 פאוסניאס, תיאור יוון, 1.38.2 היגינוס, פאבולות, עמ' 157
התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – טבעות

תחרות טבעות באולימפיאדת פריז (2024) נערכה ב-27 ביולי וב-4 באוגוסט 2024 בהיכל הספורט פריז-ברסי, כחלק מתחרויות ההתעמלות באולימפיאדת פריז. 62 מתעמלים מ-24 מדינות (מתוך 96 מתעמלים בתחרות סך הכל) התחרו בתרגיל הטבעות בשלב המוקדמות. תחרות הטבעות התקיימה בפעם ה-26 במשחקים האולימפיים, והיא אחת מחמש תחרויות המכשירים הבודדים שהתקיימו בכל אולימפיאדה בה היו תחרויות על מכשירים בודדים (תחרויות התעמלות ללא תחרויות על מכשירים בודדים התקיימו ב-1900, ב-1908, ב-1912 וב-1920). 8 המתעמלים המובילים בשלב המוקדמות (עם מגבלה של 2 מתעמלים למדינה) התקדמו לשלב הגמר. תחרות הקפיצות התרחשה לאורך יומיים: שלב המוקדמות (עבור כל תחרויות ההתעמלות לגברים) התרחש ב-27 ביולי, ושלב הגמר התרחש ב-4 באוגוסט. ערך מורחב – התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – מוקדמות גברים עתודה העתודה לגמר תרגיל הקרקע היו: אשר הונג (ארצות הברית) איברהים צ'ולאק (טורקיה) וטארו טאניגאווה (יפן) רק שני מתעמלים מכל מדינה יכולים להשתתף בשלב הגמר. לכן, ג'אנג בוהנג מהרפובליקה העממית של סין לא יכול לשמש כעתודה בתחרות הטבעות, אלא אם אחד המתעמלים הסינים האחרים יפרוש מהתחרות. התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) התעמלות במשחקים האולימפיים התעמלות מכשירים במשחקים האולימפיים Artistic Gymnastics Men's Still Rings Qualification, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית, 27 ביולי 2024 Men's Rings - Final results, באתר אולימפיאדת פריז (2024), 4 באוגוסט 2024
מתוק מתוק

"מתוק מתוק" הוא שיר שכתב אילן גולדהירש והלחין ועיבד אילן מוכיח. להקת פיקוד הצפון ביצעה את השיר בשנת 1971 עם הסולן יגאל בשן שהפך לאחד מלהיטיה הגדולים. השיר עמד בראש מצעד הפזמונים באותה השנה במשך חמישה שבועות רצופים ונבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים ה'תשל"א של קול ישראל, אשר שודר בתוכנית מקום בצמרת ברשת ג', וגם במצעד השנתי של גלי צה"ל. השיר נכתב לפי בקשתו של בשן, שפנה אל מוכיח, מנהלה המוזיקלי של התוכנית, בבקשה לכתוב שיר בסגנונה של אריתה פרנקלין. השיר נכלל ב"חייך לעולם", תוכניתה ה-18 של להקת פיקוד הצפון שביים ג'וקי ארקין וניהל מוזיקלית אילן מוכיח. בתוכנית נכלל גם השיר סיירת אגוז, שזכה אף הוא להצלחה והגיע למקום התשיעי במצעד השנתי. פזמון השיר הוא ”מתוק, מתוק, הוא טעם החיים, אם רק יודעים כיצד לטעום, אם רק יודעים.” והוא עוסק בהשקפה חיובית על החיים ”בלי 'למה איך ואם'”. סולן השיר, יגאל בשן ביצע את השיר גם בעצמו בעיבוד יורם צדוק. בשנת 1996 עיבד לו גרסת רוקנ'רול לסיבוב הופעות שערך אחרי הפסקה בת שבע שנים. בשנת 2001 כלל את השיר באלבום האוסף "ציפור קטנה בלב א'". תיקי דיין ביצעה עם חבורת לול גרסה פרודית לשיר בשם "חמוץ חמוץ" שנכלל בתוכנית השלישית של לול. את קולות הרקע ביצעו אריק איינשטיין ואורי זוהר. סרטון השיר "מתוק מתוק" באתר יוטיוב "מתוק מתוק" באתר של אקו"ם מילות השיר "מתוק מתוק" באתר שירונט עמ' 162, טסלר (2007): שמוליק טסלר, "שירים במדים", הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2007) חייך לעולם, באתר "פזמונט" תוכנית י"ח - חייך לעולם - שרים במדים, "הלהקות הצבאיות" יוסי חרסונסקי, שיר השנה: "מתוק מתוק" - יוסמיוסיק, באתר יוסמיוסיק, ‏23 במרץ 2016 מילות השיר "חמוץ חמוץ", באתר שירונט
Too Drunk to Fuck

"Too Drunk to Fuck" הוא הסינגל הרביעי של להקת דד קנדיז. השיר יצא לאור במאי 1981 בחברת התקליטים צ'רי רד רקורדס עם השיר "The Prey" כבי-סייד. שני השירים מתוך הסינגל זמינים באלבום האוסף Give Me Convenience or Give Me Death משנת 1987. הסינגל הגיע למקום ה-36 במצעד הסינגלים הבריטי, למרות שלא נמכר בכמה חנויות תקליטים בגלל שמו הפרובוקטיבי. זה היה הסינגל הראשון בטופ 40 הבריטי שכלל את המילה "fuck" בכותרתו. השיר נאסר להשמעה ברדיו 1 על ידי ה-BBC. ברשימות המצעדים, הוא כונה בדרך כלל "Too Drunk To". כשהשיר הגיע לטופ 40, המגיש טוני בלקבורן התייחס אליו בפשטות כאל "שיא של קבוצה שקוראת לעצמה הדד קנדיז". דד קנדיז סיפקו מדבקה לכמה חנויות תקליטים שנעלבו מהכותרת שבה נכתב: "זהירות: אתה קורבן של עוד קמעונאי מטומטם שמפחד לעוות את דעתך על ידי חשיפת הכותרת של התקליט הזה, אז תקלף לאט ותראה..." השיר כולל מילים סאטיריות של ג'לו ביאפרה שמציירות תמונה נוקבת של מסיבה מורונית שערורייתית, על רקע ריף רוק גלישה/גראז' רוק כבד של הגיטריסט איסט ביי ריי. "ריף קשה מאוד לנגינה... מאוד, מאוד מהר", ציין הקומיקאי ביל ביילי, שביצע גרסת כיסוי לשיר עם להקת הפאנק שלו Beergut 100. "אתה לא יכול לנגן אותו גם אם אכלת חצי לאגר". השיר מסתיים בצליל של גבר מקיא. ג'לו ביאפרה - שירה איסט ביי ריי - גיטרה קלאוס פלוריד - גיטרה בס, קולות רקע טד - תופים Geza X - מפיק מידע על היצירה "Too Drunk to Fuck" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Too Drunk to Fuck" באתר SecondHandSongs Alternative Tentacles - Bands, web.archive.org, ‏2006-04-12 Glass, Polly, Q&A: Bill Bailey, Classic Rock 244, 2018, עמ' 24
יורם צדוק

יורם צדוק הוא זמר, פזמונאי, מלחין ומעבד מוזיקלי שהיה חבר בלהקת פיקוד הצפון. צדוק שירת בלהקת פיקוד הצפון בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1977 השתתף בתוכניתה "בלילה על הדשא" שהשיר הראשי בה באותו השם הגיע למקום השני במצעד השנתי העברי 1977, ובמקום 25 במצעד שירי הלהקות הצבאיות. ב-1985 הלחין ועיבד את השיר "בבר" שכתב ושר מוטי גלעדי. ב-1986 הלחין את השיר יבוא יום שכתב מוטי גלעדי שגם ביצע אותו עם שרי צוריאל. השיר זכה בקדם אירוויזיון 1986 בה עבר את הלוואי שביצע בעז שרעבי ושביל הבריחה של ריטה וייצג את ישראל בתחרות בנורווגיה בה הגיע למקום ה-19, שהיה הנמוך ביותר בו זכתה ישראל עד אז. בשנות ה-80' עבד צדוק עם האחיות אופירה ורוית יוספי והשתתף בכתיבת שיריהן בהם "לשמוח ולרקוד" איתו הופיעו בקדם-אירוויזיון 1989 ו"כל אחד יכול" שהופיע באלבום היחיד שהוציאו. באותה השנה הלחין לראובן לביא את השיר "כשהוא חוזר הביתה" שכתב דני רובס שהופיע באלבום היחיד שהוציא לביא וזכה להצלחה כשצעד במשך 14 שבועות במצעד השנתי של רשת ג' והגיע בשיא למקום ה-7 באוגוסט 1989. ב-1990 כתב והלחין לאחיות יוספי את השירים "טיפ טיפ טופ" ו"אלוהים". הוא עבד עם יגאל בשן אותו הכיר בלהקת פיקוד צפון, ועיבד את שיריו בהם הביצוע שלו ללהיט הלהקה מתוק מתוק וב-1995 את השיר "איתך". הוא ניהל מוזיקלית את להקת הופה היי ותוכנית הטלוויזיה שהציגה את הופעותיהן לצד אבנר חודורוב ואילן הראל. צדוק ניהל את ההפקה המוזיקלית של פסטיגלים רבים בהם "פסטיגל משפחה" ב-1989, "ריב על הנחיית הפסטיגל" ב-1990 ופסטיגל חיות ב-1995. בשנת 1998 ניהל מוזיקלית עם קובי אושרת את קלטת שירי הילדים של דפנה דקל. צדוק מנהל מוזיקלית בשנים האחרונות את הלהקה הייצוגית של המועצה האזורית הגליל העליון. יורם צדוק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יורם צדוק, באתר שירונט בלילה על הדשא באתר פזמונט השיר "כשהוא חוזר הביתה" באתר פיזמונט המצעד השבועי של רשת ג' - 1 באוגוסט 1989
אוה איצקוביץ

אוה איצקוביץ (ציגלר) (1922 - 14 באוגוסט 2024) הייתה מאיירת ישראלית. נודעה באיוריה לספר "שמלת השבת של חנה'לה" (1957). נולדה בסקסוניה שבגרמניה בשנת 1922. בשנת 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטה עם משפחתה מגרמניה ליוון, שם למדה ציור דיוקנאות באקדמיה לאמנות באתונה. בשנת 1945 עלתה לארץ ישראל. נישאה לדוד איצקוביץ, לוחם בבריגדה היהודית, ונולד להם בן. בשנים 1957–1975 איירה ספרי ילדים עבור ספריית עופר, אך שמה לא הופיע על גבי הספרים שאיירה. ב-2013 הוצגה תערוכת יחיד של יצירותיה בשם "ימי התום" באגף הנוער והחינוך של מוזיאון ישראל. איצקוביץ התגוררה ברמת גן. "שמלת השבת של חנה'לה" (איור לספר של יצחק דמיאל) "אבא שלי" (איור לספר של ימימה שרון) "עוגה עוגה" (איור לספר של מירה לובה) "שעון בן חייל" (איור לספר של לוין קיפניס) "אבא חייל אמיץ" (איור לספר של אוריאל אופק) "אני עובד כמו אבא" (איור לספר של אוריאל אופק) "עטרה מפוזרת" (איור לספר של אוריאל אופק) אוה איצקוביץ, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל אוה איצקוביץ: דף עד במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם רשימות המתויגות עם אוה איצקוביץ, באתר "הפנקס" תמר רותם, המאיירת האנונימית של "חנה'לה ושמלת השבת" יוצאת לאור, באתר הארץ, 20 בינואר 2013
אליצ'ה בלאנדי

אליצ'ה בלאנדי (באיטלקית: Alice Bellandi; נולדה ב-28 בנובמבר 1998) היא ג'ודוקא איטלקייה המתחרה בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג. בלאנדי היא זוכת מדליית הזהב באולימפיאדת פריז (2024). אליצ'ה בלאנדי נולדה בברשה, איטליה ונחשפה לענף הג'ודו לראשונה, כשעלתה על מזרן הג'ודו בגיל שלוש; בגיל 12, לקחה ברצינות יתרה את הג'ודו והפכה לספורטאית בענף זה. לפני שעברה לקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג, היא התחרתה בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג ואף זכתה במדליית ארד בקטגוריה זו במסגרת תחרות גראנד פרי טביליסי 2019. באולימפיאדת טוקיו (2020), היא התחרתה בקטגוריית משקל עד 70 ק"ג, כשהגיעה עד לשלב הראשון של בית הניחומים, שם היא הפסידה לברברה מאטיץ' הקרואטית. באולימפיאדת פריז (2024), היא ניצחה את ענבר לניר בגמר וזכתה במדליית הזהב. במסגרת תחרויות הגראנד סלאם יש לה ארבע מדליות זהב, שלוש מדליות כסף ושתי מדליות ארד. בלאנדי היא לסבית מוצהרת. בלאנדי חשפה שהיא סבלה מבולימיה ודיכאון קליני לפני שביצעה את המעבר לקטגוריית המשקל של עד 78 ק"ג בשנת 2021, משום שהיא הרגישה שהיא הוכרחה להישאר בהגבלת המשקל של עד 70 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא אליצ'ה בלאנדי בוויקישיתוף אליצ'ה בלאנדי, ברשת החברתית פייסבוק אליצ'ה בלאנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליצ'ה בלאנדי, ברשת החברתית אינסטגרם אליצ'ה בלאנדי, באתר olympedia.org אליצ'ה בלאנדי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אליצ'ה בלאנדי, באתר איגוד הג'ודו העולמי אליצ'ה בלאנדי, באתר JudoInside.com ג'ודו בפריז 2024: כל התוצאות, אליצ'ה בלאנדי מאיטליה זוכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג קרוב ל-186 ספורטאים באולימפיאדת טוקיו הם מקהילת הלהט"ב מיהי אליצ'ה בלאנדי? (באיטלקית)
ג'ומנג'י (ספר תמונות)

ג'ומנג'י הוא ספר תמונות לילדים משנת 1981 שנכתב ואייר על ידי הסופר האמריקאי כריס ואן אלסבורג. הספר עוסק במשחק לוח קסום המשלב חיות בר ואלמנטים אחרים בג'ונגל כאשר המשחק משוחק בחיים האמיתיים. הצלחת הספר הובילה ליצירה של מספר עיבודים. המפורסם ביותר מין העיבודים היה הסרט "ג'ומנג'י" משנת 1995, בכיכובו של רובין ויליאמס. הספר גם היווה השראה לסדרת טלוויזיה מונפשת ושלושה סרטי המשך. ספר המשך בשם "Zathura" יצא לשווקים ב-2002. גם על בסיס ספר ההמשך נוצר עיבוד קולנועי בשנת 2005. בתחילת הסיפור אח ואחות, פיטר וג'ודי, מגלים משחק לוח בשם "ג'ומנג'י" בפארק. הם מתחילים לשחק את המשחק בביתם, והם מבינים במהרה שלמשחק יש כוחות על טבעיים. ככל שהם מתקדמים במשחק, האירועים המתוארים בכרטיסי המשחק מתעוררים לחיים, וחיות שונות מהג'ונגל מופיעות בביתם, כולל אריה, קופים, וקרנפים. למרות זאת הילדים ממשיכים לשחק במשחק, בתקווה שאם הם יסיימו את המשחק הכל יחזור לקדמותו. המשחק מסתיים לבסוף ואכן הכל חוזר לקדמותו. ג'ומנג'י, באתר OCLC (באנגלית) Wheeler, Jill C. (2005). Chris Van Allsburg. Edina, Minn.: ABDO Pub. Co. p. 13. ISBN 978-1-59197-721-6. jumanji. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד מזכיר הסגל של הבית הלבן

משרד מזכיר הצוות בבית הלבן (באנגלית: White House Office of the Staff Secretary) הוא יחידה במשרד הבית הלבן, האחראית על ניהול זרימת המידע אל הנשיא וממנו. המשרד משמש כמעין "תיבת דואר" מרכזית, ומבצע מגוון רחב של משימות חיוניות לתפקודו השוטף של הבית הלבן. המשרד הוקם בעקבות המלצות הוועדה הראשונה של הובר (Hoover Commission) בשנת 1947. מאז הקמתו, תפקידו של המשרד עבר שינויים משמעותיים, כאשר חלק ניכר מהמשימות הראשוניות שלו הועברו למשרד האדמיניסטרציה. תפקידי מזכיר הסגל הם: שליטה על זרימת המסמכים אל הנשיא: המשרד משמש כנקודת הכניסה העיקרית לכל המסמכים המיועדים לעיון הנשיא. המשרד מסווג מסמכים לפי חשיבותם ודחיפותם, ומבטיח שהנשיא יקבל את המידע הרלוונטי בזמן הנכון. לדוגמה, מסמך הקשור למשבר בינלאומי יטופל בעדיפות גבוהה בהרבה ממסמך פנימי שגרתי. מעקב אחר זרימת המסמכים היוצאים ממשרד הנשיא: המשרד אחראי על מעקב אחר כל המסמכים היוצאים מהחדר הסגלגל, ולוודא כי הם מתועדים כראוי. תיאום וניטור תהליך קבלת ההחלטות: המשרד ממלא תפקיד מרכזי בתיאום וניטור תהליך קבלת ההחלטות בתוך הבית הלבן. המשרד מנתח את ההשלכות הפוטנציאליות של כל החלטה, ומספק לנשיא מידע מקיף כדי לסייע לו לקבל החלטות מושכלות. לדוגמה, לפני חתימה על צו נשיאותי, המשרד ירכז חוות דעת של מומחים בתחומים רלוונטיים, ויבחן את ההשפעות המשפטיות, הכלכליות והפוליטיות האפשריות. אימות נכונות הנאומים הנשיאותיים: המשרד אחראי על אימות נכונות הנאומים הנשיאותיים לפני שנשאים. הכנת "הספר": המשרד אחראי על הכנת מסמך מקיף המתעד את ההחלטות והפעולות של הנשיא במהלך כהונתו. The White House, President Biden Announces Key White House Personnel, The White House, ‏2023-05-05 Neera Tanden named as Biden's staff secretary, NBC News, ‏2021-10-22 Shear, Michael D. (2021-10-22). "Biden Names Neera Tanden as White House Staff Secretary". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-15.
קן פייג'

קן פייג' (באנגלית: Ken Page; 20 בינואר 1954 – 30 בספטמבר 2024) היה שחקן, מדבב וזמר אמריקאי. פייג' יצר את הדמות של "קן" בהפקה המקורית של המחזמר "Ain't Misbehavin'" בברודוויי, וגילם את דמותו של "אולד דויטרונומי" גם בהפקה המקורית של המחזמר "קאטס" בברודוויי וגם בגרסתו המצולמת. פייג' היה מוכר גם כקולו של אוגי בוגי בזיכיון הסרטים "הסיוט שלפני חג המולד". בנוסף, הוא השתתף בהפקה המקורית של המחזמר "הקוסם" בברודוויי בתפקיד האריה, וכן בהפקה הראשונה של המחזמר "ברנשים וחתיכות" בברודוויי בתפקיד ניקלי-ניקלי ג'ונסון. פייג' נולד ב-20 בינואר 1954 בסנט לואיס, מיזורי. הוא גודל כקתולי על ידי אמו גלוריה ועל ידי אביו החורג גארווין גילסטרפ. הוא למד בבתי הספר היסודיים של ברידג'ט של ארין וסנט ניקולס. בזמן שלמד בסנט ניקולס, קיבל השראה ממורה ומבן דודו לפנות לתיאטרון. לאחר מכן הוא סיים את לימודיו בתיכון בישופ דובורג בשנת 1972. משם הוא המשיך לקולג' פונטבון בקלייטון, מיזורי, עם מלגה מלאה, שם התמחה בתיאטרון. פייג' החל את הקריירה שלו במקהלת תיאטרון החוצות "מוני" בסנט לואיס. לאחר הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזמר "הקוסם", גילם פייג' את דמותו של ניקלי-ניקלי ג'ונסון בהפקה של המחזמר "ברנשים וחתיכות" (במסגרתו זכה בפרס תיאטרון וורלד). לאחר מכן, הופיע בצוות המקורי של המופע המוזיקלי של פאטס וולר, תפקיד עליו חזר גם בשידור הטלוויזיוני של 1982. הוא חזר לתפקיד זה בהפקת ברודוויי של 1988. בשנת 1982, גילם את אולד דויטרונומי במחזמר "קאטס", ושב לתפקיד בגרסת הווידאו של 1998. פייג' גם התפרסם בכך ששיחק את דמותו של אלוהים בשתי הפקות שונות: במחזמר "פאוסט" של רנדי ניומן בתיאטרון לה ג'ולה ובתיאטרון גודמן, ובמחזמר "ילדי עדן" של סטיבן שוורץ בתיאטראות וסט אנד. פייג' הופיע לעיתים קרובות בתיאטרון "מוני", הופעותיו כללו את "ישו כוכב עליון", "אאידה", "הקוסם מארץ עוץ", "עלובי החיים", "מיי וואן אנד אונלי" ו"חנות קטנה ומטריפה". הסרטים העיקריים בהם השתתף פייג' הם "סיפור אהבה בשלושה פרקים" ו"נערות החלומות". בטלוויזיה שיחק תפקידי אורח בתוכניות כמו "מכושפות" ו"מגע של מלאכים", וכן בסרטים ובספיישלים שונים. בנוסף, פייג' היה מדבב מבוקש בשל קול הבריטון החזק שלו, ובין היתר דיבב את המלך גייטור בסרט "גן עדן לכלבים" ואת אוגי בוגי בסרט "הסיוט שלפני חג המולד". הוא חזר לדבב את אוגי בוגי במספר הזדמנויות, כולל במשחקי וידאו ובמופעים, כמו קונצרט לציון 30 שנה לסרט שנערך ב-2023 בהוליווד בול. פייג' נפטר ב-30 בספטמבר 2024 בגיל 70. מדיה וקבצים בנושא קן פייג' בוויקישיתוף קן פייג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קן פייג', באתר AllMovie (באנגלית) קן פייג', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קן פייג', באתר MusicBrainz (באנגלית) קן פייג', באתר Discogs (באנגלית) קן פייג', באתר Songkick (באנגלית) Ken Page Biography. The History Makers. April 4, 2008. Retrieved January 23, 2019 Greg Evans, Ken Page Dies: Voice Of Oogie Boogie & Broadway’s Original Old Deuteronomy In ‘Cats’ Was 70, Deadline, ‏2024-10-01 (באנגלית אמריקאית)
וולף מנקוביץ

סיריל וולף מנקוביץ (באנגלית: Cyril Wolf Mankowitz;‏ 7 בנובמבר 1924 – 20 במאי 1998) היה סופר, מחזאי ותסריטאי יהודי-אנגלי. אביו של מנקוביץ היה מוכר ספרים יהודי-רוסי שהיגר לאנגליה וגדל בלונדון. מנקוביץ החל ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1943 ולאחר מכן עבד בתחילה כסוחר עתיקות. מאוחר יותר עבר לעסוק בעיתונאות והחל לעבוד כמבקר ספרות ותיאטרון. הוא גם כתב כמה סיפורים קצרים ועד מהרה הפך למחבר של רומנים ומחזות. ב-1954 החל את הקריירה הקולנועית שלו כתסריטאי, תחילה בעיבודים של יצירותיו הספרותיות. סרטו העלילתי הראשון משקף היטב את מוצאו היהודי והרוסי של מנקוביץ. בשנת 1962 הציע מנקוביץ לחברו אלברט ברוקולי לפגוש את הארי זלצמן, בעל הזכויות על ספרי ג'יימס בונד, כאשר הראשון אמר שהוא רוצה להפוך את סדרת הספרים לפרויקט הקולנועי הבא שלו. ברוקולי וזלצמן הקימו אז את איון הפקות והחלו בהפקה משותפת של הסרט הראשון בסדרת הסרטים, "ד"ר נו", ומנקוביץ הושכר כאחד מתסריטאי הסרט, אך לבסוף פרש מתפקידו זה. מאוחר יותר היה אחד מתסריטאי הסרט "קזינו רויאל", שאינו הופק על ידי איון הפקות. ב-1944 התחתן מנקוביץ עם אן זליגמן, פסיכואנליטיקאית; בני הזוג נפגשו באוניברסיטת קיימברידג'. נולדו להם ארבעה בנים; הבכור שבהם, גרד מנקוביץ (אנ'), הוא צלם. מנקוביץ מת במחוז קורק שבאירלנד ממחלת הסרטן ב-1998. במהלך אוגוסט 2010 נחשף כי במשך עשור לאחר מלחמת העולם השנייה נחשד מנקוביץ על ידי ה-MI5 כמרגל למען ברית המועצות. החקירה נגדו נסגרה לאחר שביטל ביקור בברית המועצות ב-1957. וולף מנקוביץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וולף מנקוביץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולף מנקוביץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי וולף מנקוביץ, באתר AllMovie (באנגלית) וולף מנקוביץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וולף מנקוביץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) וולף מנקוביץ, באתר Discogs (באנגלית) Gerald Jacobs, Wolf Mankowitz - the man who did everything, The Jewish Chronicle, ‏14 בפברואר 2013 Guardian staff reporter, Oh, James..., The Guardian, ‏13 בספטמבר 2002
עידן כהן

האם התכוונתם ל... עידן כהן (כוריאוגרף) – כוריאוגרף ישראלי עידן כהן (כדורגלן) – כדורגלן ישראלי עידן כהן (יוטיובר) – יוטיובר ויוצר תוכן ישראלי, אשר נודע בעיקר בשם הבמה שלו "דה כהן" ("TheCohen")