laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל אריאל (עסקן ציוני)

שמואל אריאל (זילבֶּרדיק) (1 באוגוסט 1902 – 16 באוגוסט 1953) היה מהנדס כימיה איש העלייה השלישית, מייסד ומנהל מפעל התמרוקים "מפעלים כימיים מזרחיים עדיף" ברמת גן, מעסקני התאחדות בעלי התעשייה וממייסדי וראשי האיגוד למען תוצרת הארץ. אריאל נולד בשם שמואל זילברדיק ב-1902 בוורשה שבפולין הרוסית, בנו של מנחם מֶנדֶל זילברדיק, סוחר. התחנך ב"חדר" ובגימנסיה עברית. למד באוניברסיטת ורשה. ב-1923 עלה לארץ ישראל כחלוץ. מעלייתו עבד כפועל חקלאי עד 1927, אז נסע להמשיך לימודי הנדסת כימיה באוניברסיטת ז'נבה, וב-1929 קיבל תואר דוקטור למדעים. הוא שב לארץ, וב-1932 ייסד וניהל עם גיסו (אחי אשתו) יוסף שופמן את המפעל הראשון לתמרוקים בקנה מידה אירופי בארץ, "מפעלים חימיים מזרחיים" (מ.ח.מ.) "עדיף" ברמת גן – הסניף הארצישראלי של מפעל הקוסמטיקה הוורשאי "ש. שופמן" שבבעלות משפחתו של שופמן, יצרנית ליין המותגים הפופולרי לתינוקות וילדים "בֶּבֶּה שופמנ'ס". משנת 1933 היה חבר הוועד הפועל של התאחדות בעלי התעשייה. בנובמבר 1934 היה בין אנשי הציבור והתעשיינים שייסדו את האיגוד למען תוצרת הארץ (שבסוף 1935 הצטרפה אליו ההסתדרות הכללית) והיה חבר הנהלת המרכז ויו"ר האיגוד בתל אביב. בשנת 1938 היה בין ששת עסקני התנועה שריצו מעצר בית אדמיניסטרטיבי של שלושה חודשים, בהם משה חלוץ, יעקב צדקוני ושמעון קושניר. בערוב ימיו פעל למען הקמת אוניברסיטה בתל אביב. התגורר ברח' פינסקר 12 בתל אביב. שמואל אריאל נפטר בתל אביב באוגוסט 1953 בתום מחלה קשה, בגיל 51. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. אריאל היה אחיהם של המהנדס ישראל זילברדיק; של פרומה, פעילה ציונית בפולין ובארץ ושל פרידה קוֹרנגרין, עורכת דין ופעילה חברתית. 'אריאל (זילברדיק), שמואל', בתוך: דוד קלעי (עורך), ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה, תרצ"ז 1936, עמ' 59. (הספר בקטלוג ULI) 'Ariel, Shmuel,' in: Who's who, Israel, Tel-Aviv: Mamut, 1952, p. 89. "מפעלים חימיים מזרחיים", דבר, 8 בנובמבר 1933 ד"ר ש. אריאל, על המשמר, 16 באוגוסט 1953 (עם פטירתו) מ. ברגמן, לזכר נעדרים: ד"ר שמואל אריאל (שלושים למותו), דבר, 28 בספטמבר 1953 דוד תדהר (עורך), "יוסף שופמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1037. יעקב שביט וגדעון ביגר, ההיסטוריה של תל אביב, כרך ב: מעיר מדינה לעיר במדינה (1936–1952); מחבר ראשי: חיים פיינברג, תל אביב: רמות - אוניברסיטת תל אביב, תשס"ז 2007, עמ' 92. דוד תדהר (עורך), "משה חלוץ (נודלמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1972. מאסר-בית לעסקני תוצרת-הארץ, דבר, 13 ביוני 1938; תם "עוונם", דבר, 4 בספטמבר 1938. שמואל אריאל (עסקן ציוני) באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
ריקודים עם כלבים

ריקודים עם כלבים (באנגלית: Musical canine freestyle או Dogdancing) הוא ספורט כלבני מודרני המשלב אימוני משמעת, טריקים, וריקוד המאפשר קיומה של אינטראקציה יצירתית בין הכלבים והבעלים שלהם. זהו ספורט תחרותי במספר מדינות ברחבי העולם. הספורט החל להתפתח במספר מקומות ברחבי העולם בסביבות שנת 1989[דרוש מקור], כאשר תוך 3 שנים החלו מופעים להדגמת ה"רגלי" לצלילי מוזיקה בארצות הברית, קנדה, אנגליה והולנד. השלב הראשון הוא ללמד את הכלב לעבוד מכל צדדי הנוהג, ולא רק מצד שמאל כפי שנהוג בתחרויות משמעת. הנוהג מחלק את הריקוד לחלקים קצרים הכוללים מספר טריקים בודדים בכל חלק, ובהדרגה משלב את כל החלקים ליצירת ריקוד שלם. ישנם שני סוגים עיקריים לריקודים עם כלבים: רגלי למוזיקה על הכלב להיות באחד ממצבי ה"רגלי" השונים בזמן שהנוהג נע לצלילי המוזיקה. על הכלב והנוהג להישאר קרובים זה לזה לכל אורך הרוטינה, תוך כדי תנועה קדימה, אחורה, לצדדים או באלכסונים. בחלק מהארגונים אסור לבצע תנועות אשר אינן "רגלי" (למשל קפיצות, גלגולים, מעבר בין רגלי הנוהג וכדומה). ריקודים בסגנון חופשי על הכלב לבצע טריקים ותרגילים שונים ומגוונים. ניתן לשלב קטעי "רגלי" יחד עם תנועות נוספות, למשל סללום בין רגלי הנוהג, שליחת הכלב למרחק, תנועות מתואמות של הנוהג והכלב כאשר הם במרחק זה מזה, כמו גם טריקים דרמטיים יותר כדוגמת קפיצות, גלגולים או סיבובים. טריק נפוץ בסוף ריקוד הוא קפיצה של הכלב לידי הנוהג, או מעל גבו. ישנם מספר ארגונים המארגנים תחרויות. למשל WCFO - World Canine Freestyle Organization, MDSA - Musical Dog Sport Association, וכן ארגונים שונים במדינות שונות. חוקי התחרויות שונים מארגון לארגון וממדינה למדינה, אך רובם מבוססים על ניקוד ליכולת טכנית ויכולת אומנותית. אסור להשתמש בעזרי אילוף, חטיפים או צעצועים בזמן התחרות, מלבד בחלק ממקצי המתחילים. ניתן להתחרות כצוות נוהג-כלב בודד, כזוג צוותי נוהג-כלב או כקבוצה הכוללת מספר צוותי נוהג-כלב. ברוב המקרים עם כל נוהג מתחרה כלב בודד, אך ישנם ארגונים בהם יש מקצים לנוהג אחד עם זוג כלבים. בחלק מהארגונים ובחלק מהמקצים מותר להשתמש באביזרים שונים בזמן הריקוד. בכל המקצים, על הריקוד להתאים למוזיקה. המוזיקה משפיעה על כל חלק מהריקוד, החל מהתלבושת של הנוהג וכלה בכוריאוגרפיה של התנועות. ריקוד שלא נע בקצב המוזיקה לא יקבל ניקוד גבוה. בינואר 2019 התקיימה אליפות ישראל בריקוד עם כלבים התקיימה לראשונה על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות בסביון. במקום הראשון זכתה אלכסה, בורדר קולי בת ארבע שנים עם בעליה סתוית בודין מחיפה. אג'יליטי פריסבי לכלבים מדיה וקבצים בנושא ריקודים עם כלבים בוויקישיתוף World Canine Freestyle Organization Musical Dog Sports Association OEC 2011 - אתר אליפות אירופה הפתוחה בריקודים עם כלבים לשנת 2011 FCI WC 2012 - אתר אליפות העולם של ה-FCI בריקודים עם כלבים לשנת 2012 OEC 2012 - אתר אליפות אירופה הפתוחה בריקודים עם כלבים לשנת 2012 OEC 2013 - אתר אליפות אירופה הפתוחה בריקודים עם כלבים לשנת 2013 כתבה על אליפות ישראל בריקוד עם כלבים באתר ynet 7 באוגוסט 2019
ים כחול עמוק

ים כחול עמוק (באנגלית: Deep Blue Sea) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1999 בבימויו של רני הרלין, ובכיכובם של תומאס ג'יין, ספרון בורוז וסמואל ל. ג'קסון. במרכז מחקר סודי הממוקם באי בודד צוות של מדענים מנסים למצוא תרופה למחלת אלצהיימר בעזרת הגדלת מוחם של כרישי מעבדה. כאשר התהליך לא מצליח כרצוי ד"ר סוזאן מקליסטר (מגולמת על ידי ספרון בורוז) מחליטה להשתמש בהנדסה גנטית כדי להגדיל את מוחו של כריש מסוים על מנת שהוא יתפתח יותר מבלי ליידע את יתר המדענים. כתוצאה ממעשיה של סוזאן מתפתחת אצל הכרישים תופעת לוואי חמורה - הם הופכים לחכמים יותר, מהירים יותר ומסוכנים בהרבה יותר. בהמשך, שרשרת אירועים מאפשרת לכרישים להציף את מבנה מרכז מחקר ובעקבות כך הם מסוגלים לשחות ברחבי הבניין כאשר הם מנסים לברוח מהבניין, להגיע לים ולצאת לחופשי. צוות מדענים צריך כעת לנסות ולברוח ממרכז המחקר אשר מוצף בהדרגה, להימנע מלהיאכל על ידי הכרישים, ולמנוע מהכרישים להצליח להגיע לים הפתוח. אתר האינטרנט הרשמי של ים כחול עמוק "ים כחול עמוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ים כחול עמוק", באתר נטפליקס "ים כחול עמוק", באתר AllMovie (באנגלית) "ים כחול עמוק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ים כחול עמוק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ים כחול עמוק", באתר Metacritic (באנגלית) "ים כחול עמוק", באתר אידיבי "ים כחול עמוק", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "ים כחול עמוק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלון רוזן

אלון איסר רוזן (נולד ב-29 בינואר 1981) הוא איש ציבור ואיש עסקים ישראלי, מייסד חב' Elements ומנכ"ל החברה. היה המנכ"ל בפועל של המשרד להגנת העורף. רוזן נולד בכפר אז"ר ובגיל צעיר עבר להתגורר ביבנה שם התחנך בבית הספר התיכון ע"ש גינסבורג. שירת כלוחם בחיל התותחנים וסופח לתפקיד רס"פ ביחידה שהוקמה בחיל באותה תקופה. שוחרר מוקדם עקב פציעה במהלך שירותו שהצריכה ניתוח ושיקום במשך כשנה. סיים תואר ראשון בממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. החל את פעילותו הציבורית בגיל 22 כאשר נבחר לחבר במועצת עיריית יבנה מטעם מפלגת "יבנה שלנו" בראשות צבי גוב-ארי, ראש עיריית יבנה ובמקביל שימש במגוון תפקידים בהם- יו"ר אגודת הסטודנטים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו, סגן ומ"מ יו"ר ארגון הסטודנטים בישראל ויו"ר עמותת "אנוש" ביבנה. לאחר מכן, חבר לח"כ מתן וילנאי וליווה אותו במגוון תפקידיו בממשלת ישראל החל משנת 2007 כסגן שר הביטחוןועד פרישתו באוגוסט 2012 לאחר סיום תפקידו כשר להגנת העורף בעקבות מינויו לשגריר ישראל בסין. במסגרת תפקידו כראש המטה של השר להגנת העורף שימש רוזן כמזכיר "ועדת ליבנה" אשר בראשה עמד האלוף במיל' זאב ליבנה, הוועדה עסקה בחלוקת תחומי האחריות והסמכויות בין משרד הביטחון למשרד להגנת העורף. עם הקמת המשרד (הכפוף למשרד הביטחון) מינה וילנאי את רוזן למנכ"ל בפועל. רוזן חבר בהנהלת עמותת "ציוני ישראל" למען קידום הגיוס של בני הקהילה האתיופית בישראל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו. רוזן חבר בלשכת המסחר ישראל קוריאה הדרומית. בין השנים 2007-2003 שימש חבר דירקטוריון בחברת "קסם – מישר בע"מ". מכהן כמנכ"ל חברת Elements שהוקמה לאחר פרישתו של רוזן מהמשרד להגנת העורף, החברה עוסקת בניהול פרויקטים וייעוץ אסטרטגי לגופים, חברות, ממשלות וארגונים בתחומי הגנת המולדת והעורף. חגי עמית, "תקציב הגנת העורף היה פח הזבל של משרד הביטחון. זה חייב מינוי שר", באתר TheMarker‏, 25 באפריל 2014 אתר החברה מונה מנכ"ל למשרד להגנת העורף לראשונה מאז הקמתו, באתר ynet, 5 באפריל 2012 גיל קול, רוצה להיות עוזר אישי? תתרגל לאגו פצפון, באתר ynet, 7 בינואר 2011
ספיי קידס

ספיי קידס (באנגלית: Spy Kids) הוא סרט מדע בדיוני אמריקני לילדים משנת 2001 בבימויו של רוברט רודריגז. הסרט בכיכובם של אלכסה וגה ודריל סברה. זהו הסרט הראשון בסדרת "ספיי קידס". כרמן וג'וני הם שני אחים אמריקאים, החיים עם ההורים שלהם אינגריד וגרגוריו קורטז. הילדים חושבים שההורים שלהם משעממים, אולם הם לא יודעים כי הם מרגלים בסוכנות OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-OSS). שני ההורים החליטו לפרוש מחיי הריגול כדי להתאחד עם המשפחה, אולם הם נלכדו על ידי פלופ (מייק ג'אדג') והרובוטים שלו דמויי כפות הידיים. כעת, כרמן וג'וני צריכים להציל את ההורים שלהם ואת העולם מידי פלופ וצבא הרובוטים שלו. ג'וני (מגולם על ידי דריל סברה, מדובב בגרסה העברית על ידי דניאל מגון) - אחיה של כרמן כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני אינגריד (קארלה גוג'ינו / רמה מסינגר) - אמם של כרמן וג'וני גרגוריו (אנטוניו בנדרס / דני בסן) - אביהם של כרמן וג'וני מאקט (דני טרחו / מיכה מורים) - דודם של כרמן וג'וני פאגן פלופ (אלן קאמינג / אוהד שחר) - האיש הרע. כוכב תוכנית הילדים "הפוגליס של פלופ" בעקבות הצלחת הסרט, יצאו שלושה סרטי המשך: ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים, ספיי קידס 3: סוף המשחק וספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם. בשנת 2023 עתיד לצאת בנטפליקס סרט אתחול בשם ספיי קידס: ארמגדון. אתר האינטרנט הרשמי של ספיי קידס "ספיי קידס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספיי קידס", באתר נטפליקס "ספיי קידס", באתר AllMovie (באנגלית) "ספיי קידס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ספיי קידס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ספיי קידס", באתר Metacritic (באנגלית) "ספיי קידס", באתר אידיבי "ספיי קידס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ספיי קידס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים

ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים (באנגלית: Spy Kids 2: The Island of Lost Dreams) הוא סרט הרפתקאות אמריקני משנת 2002 בבימויו של רוברט רודריגז. זהו הסרט השני בסדרת סרטי ספיי קידס. כרמן וג'וני כבר סוכנים יותר מנוסים ויותר פעילים אשר עומדים בראש מחלקת הילדים של הסוכנות OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-OSS). אולם בעקבות תקלה בלונה פארק הם מגלים שיש להם מתחרים המאיימים על מקומם גארי וגרטי גיגלס. כדי לשמור על מעמדם ולהציל את העולם, כרמן וג'וני נוסעים לאי החלומות האבודים אשר שוכן שם מדען מטורף בשם רומרו (סטיב בושמי) העושה ניסויים גנטים בחיות. ג'וני (דריל סברה / דניאל מגון) - הדמות הראשית בסדרה. אחיה של כרמן ונכדו של ולנטין. כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני. נכדתו של ולנטין. ולנטין (ריקרדו מונטלבן / דב רייזר) - סבם של ג'וני וכרמן. יושב על כיסא גלגלים כבר 30 שנה. הלגה (הולנד טיילור / שפרירה זכאי) - סבתם של ג'וני וכרמן. אינגריד (קארלה גוג'ינו / רמה מסינגר) - אמם של כרמן וג'וני גרגוריו (אנטוניו בנדרס / דני בסן) - אביהם של כרמן וג'וני גארי גיגלס (מאט אולירי / דין ברנד) - סוכן מתחרה של ג'וני, אח של גרטי גרטי גיגלס (אמילי אוסמנט / שירה זמק) - סוכנת מתחרה של כרמן, אחות של גארי רומרו (סטיב בושמי / יורם יוספסברג)- מדען מטורף אשר עושה ניסויים גנטים בחיות האי. אתר האינטרנט הרשמי של ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר נטפליקס "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר AllMovie (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר Metacritic (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר אידיבי "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
De-Loused in the Comatorium

De-Loused in the Comatorium הוא אלבום הבכורה על ידי להקת הרוק המתקדם האמריקנית, דה מארס וולטה. האלבום יצא לאור ב-24 ביוני 2003 על ידי Gold Standard Laboratories ויוניברסל רקורדס. זהו אלבום קונספט המספר על סיפור מאת סולן הלהקה, סדריק ביקסלר-זוולה יחד עם מניפולציה של צלילים מאת האמן, ג'רמי מייקל-וורד. זהו סיפור על אדם שנכנס לתרדמת שבוע ארוכה לאחר מנת יתר של תערובת של מורפיום ורעל עכברים. הסיפור גם מרמז על מותו של אחד מחבריו של סדריק, האמן מאל פאסו שבטקסס, חוליו ונגס (1972–1996). מפיקי האלבום היו ריקרובין יחד עם גיטריסט הלהקה, עומר רודריגז-לופז. זהו אלבום האולפן היחיד שבו השתתף חבר הלהקה, ג'רמי מייקל וורד שלאחר מכן נמצא מת ממנת יתר של הרואין. האלבום גם שוחרר אחרי עזיבתו של הבסיסט, מייקל באלזארי שחזר ללהקת, רד הוט צ'ילי פפרז. המוזיקה באלבום משלבת סגנונות רבים כגון: רוק מתקדם, רוק ניסיוני, פיוז'ן ומוזיקה לטינית. שם האלבום נלקח מהמילים של השיר, Eunuch Provocateur ב-מיני אלבום של הלהקה, Tremulant. עטיפת האלבום עוצבה על ידי סטורם ת'ורג'רסון. כל השירים נכתבו על ידי סדריק ביקסלר-זוולה יחד עם ג'רמי מייקל וורד. כל המוזיקה הולחנה על ידי עומר רודריגז-לופז חוץ מאיפה שמצוין. Son et Lumière - 1:35 Inertiatic ESP - 4:24 Roulette Dares (The Haunt of) - 7:31 Tira Me a las Arañas (בתרגום לעברית:זרקי אותי לעכבישים) - 1:28 Drunkship of Lanterns (רודריגז-לופז, ביקסלר-זוולה) - 7:05 Eriatarka - 6:20 Cicatriz ESP - 12:29 This Apparatus Must Be Unearthed (רודריגז-לופז, ביקסלר-זוולה) - 4:58 Televators - 6:19 Take the Veil Cerpin Taxt - 8:42 סדריק ביקסלר-זוולה - זמרה עומר רודריגז-לופז - גיטרה ג'ון ת'יאודור - תופים ישהיע "איקיי" אוונס - קלידים מייקל באלזארי - גיטרת בס ג'רמי מייקל וורד - מניפולציית צלילים ואפקטים לני קאסרו - כלי הקשה ג'ון פרושיאנטה - גיטרה וסינתיסייזר ("Cicatriz ESP") ג'סטין מלדאל-ג'ונסן - קונטרבס ("Televators") מידע על האלבום De-Loused in the Comatorium באתר MusicBrainz האלבום De-Loused in the Comatorium באתר Discogs שיר דויטש, De-Loused in the Comatorium ביקורת עברית, באתר מתקדם.
ג'יין בארנל

ג'יין בארנל (באנגלית: Jane Barnell;‏ 3 בינואר 1871, וילמינגטון, צפון קרוליינה - 1945, ניו יורק) היא אישה מזוקנת אמריקאית שהופיעה בשם הבמה הגברת אולגה (ליידי אולגה). לפי מקורות שונים, ובהם המאמר "ליידי אולגה" בספרו של ג'וזף מיטשל Up In The Old Hotel - אמה של בארנל מכרה אותה לקרקס משפחת אוריינט הגדול (Great Orient Family Circus), שמוזג לאחר מכן תחת קרקס גדול יותר. במסע ההופעות של הקרקס הגיעה לגרמניה, ובברלין היא חלתה, ועקב כך ננטשה שם והושארה בבית יתומים. לאחר מכן מצא אותה בבית היתומים אביה. בבגרותה, כאשר עבדה בחווה של סבתה, פגשה איש שרירים שעבד בקרקס אשר הזמין אותה להצטרף לקרקס של ג'ון רובינסון (John Robinson's Circus). היא הופיעה תחת מספר שמות במה, עד שבחרה לבסוף בשם הבמה "ליידי אולגה רודריק" (Lady Olga Roderick). באותה תקופה היה הזקן שלה באורך 33 ס"מ. במשך תקופה מסוימת ערכה ליידי אולגה סיבובי הופעות עם מספר קרקסים, ובהם קרקס האחים רינגלינג, ולאחר מכן הצטרפה למופע המוזרויות של "מוזיאון האברט" (Hubert's Museum) בטיימס סקוור, ניו יורק. היא הופיעה בכמה סרטי קולנוע, ובהם בולט הסרט "פריקס" (1932) בבימויו של טוד בראונינג. לפי הסרט התיעודי במארז ה-DVD של הסרט (Freaks: The Sideshow Cinema,‏ 2004), היא לא הייתה שבעת רצון מהדרך שבה הוצג עולם מופעי השוליים בסרט. בארנל נישאה ארבע פעמים. נישואיה האחרונים היו לתומאס או'בויל (Thomas O'Boyle), מי שנחשב למנהלה, וששימש במהלך הקריירה ליצן בקרקס וכרוז במופע השוליים של מוזיאון האברט. מדיה וקבצים בנושא ג'יין בארנל בוויקישיתוף ג'יין בארנל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אליזבת' גרין, אשת החסידה

אליזבת' גרין, אשת החסידה (באנגלית: Elizabeth Green the Stork Woman; ‏10 באוקטובר 1905, ספרינגפילד, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 9 במאי 2001), הידועה גם בשם בטי גרין (Betty Green), הייתה אמנית מופעי שוליים אמריקאית שהוצגה לקהל כ"חסידה אנושית" במופעים בראשית המאה ה-20. אף על פי שהפרעה גנטית היא הסיבה לעיוותה הגופני, היא סבלה גם מפיגור שכלי קל. עם זאת, לא היו לה בעיות רפואיות אחרות. הכינוי "אשת חסידה" מקורו באף הגדול והארוך שלה ובמבנה העצמות הדק. גרין הייתה הראשונה שהופיעה במופעי השוליים בשם הבמה "קו-קו אשת הציפור", במסגרת קרקס האחים רינגלינג. המופע שלה היה בעיקרו מופע קומי, ובו רקדה בבגד גוף מכוסה בנוצות, לרגליה "רגלי ציפור" גדולות ועל ראשה נוצה ארוכה. יש הטוענים כי גרין הייתה אחת מאלו שעמדו בכניסה לקרקס והזמינו את העוברים והשבים להיכנס למופע, בשל היותה אחת מ"פריקים" שנראו יחסית "פחות מוזרים". היא כונתה גם בשם "מולינה ראש הסיכה", אם כי ייתכן ששם זה נבע רק מהרצון להבדיל בינה ובין קו-קו אשת הציפור, שהופיעה לצדה בסט של הסרט "פריקס", ושהייתה בתפקיד דומה. היא ידועה בעיקר בשל הופעתה בסרט "פריקס" בבימויו של טוד בראונינג משנת 1932, בתפקיד "אשת החסידה". בערך בזמן שבו לוהקה לתפקיד, לוהקה לסרט גם מיני וולסי (Minnie Woolsey), אמנית הקרקס שהייתה ידועה בשם קו-קו אשת הציפור. לא ידוע מה הייתה תגובתה של גרין ל"תחרות" החדשה שלה, אך לאחר מכן היא חזרה להופיע תחת השם קו-קו אשת הציפור. מיני, ולא אליזבת' גרין, היא זו שמזוהה בדרך כלל עם שם הבמה "קו-קו אשת הציפור", מאחר שהיא זו שרקדה על שולחן הסעודה בסצנה המפורסמת בסרט. ביוגרפיה, באתר Phreeque.com
אמברוסיה (צמח)

אמברוסיה (שם מדעי: Ambrosia) היא סוג של צמח ממשפחת המורכבים. חמישה מינים בסוג מיוצגים בצמחיית ישראל. מתוכם ארבעה מינים גרים, שהיגרו מדרום ארצות הברית כנראה, והפכו בשנים האחרונות לסכנה ממשית לצומח של מישור החוף התיכוני. מצמחים גרים אקראיים הם הפכו לפולשים המוניים, והתפשטו בצורה מהירה ומדאיגה מגדות הנחלים, בעיקר נחל אלכסנדר, אל המטעים והשדות המעובדים. רשויות הגנת הצומח הכריזו עליהם מלחמת חורמה. גרגרי האבקה של מיני האמברוסיה מהווים מטרד קשה לאדם בשל גרימתם לאלרגיה אצל אנשים רגישים. אמברוסיה ימית A. maritima - מין ותיק בישראל, תפוצתו בישראל ככל הנראה טבעית. לא נמצא בארץ משנת 1981. אמברוסיה שסועה A. trifida - מין פולש הופיע מספר פעמים באגמון החולה ומאז לא נראה בישראל. אמברוסיה צרת-עלים A. tenuifolia - מין פולש. אמברוסיה מכונסת A. confertiflora - מין פולש, נפוץ מאוד בעמק חפר. (עדיין לא נקבע שם עברי) A. artemisiifolia - מין פולש. מדיה וקבצים בנושא אמברוסיה בוויקישיתוף אמברוסיה, באתר ITIS (באנגלית) אמברוסיה, באתר NCBI (באנגלית) אמברוסיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמברוסיה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אמברוסיה, באתר Tropicos (באנגלית) אמברוסיה, באתר GBIF (באנגלית) אמברוסיה, באתר IPNI (באנגלית) אמברוסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאמר על התפשטות האמברוסיה בישראל מאמר באנגלית על התפשטות האמברוסיה בישראל (אורכב 18.02.2020 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי מזאל

צבי מַזאֵל (נולד ב-4 במרץ 1939), מזרחן ודיפלומט ישראלי כיהן כשגריר ישראל ברומניה, במצרים ובשוודיה. עמית מחקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. מזאל נולד בבני ברק. הוא שירת בצה"ל בשנים 1956 עד 1958. לאחר שירותו הצבאי למד בצרפת תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במכון למדע המדינה פריז. ב-1966 הצטרף לסגל הדיפלומטי של משרד החוץ. הוא שימש כחוקר במכון למחקר מדיני של משרד החוץ ומזכיר ראשון בשגרירות ישראל במדגסקר בשנים 1969 עד 1973. בהמשך שימש נספח פוליטי בשגרירות ישראל בצרפת עד 1977. לאחר שובו שימש חוקר בכיר במכון למחקר מדיני. ב-1979 מונה לסגן מנהל ענף מצרים. בשנים 1980 עד 1982 שימש יועץ מדיני בשגרירות ישראל בקהיר בירת מצרים. ב-1983 מונה לסגן מנהל מחלקת אפריקה, ובהמשך למנהל מחלקת מצרים וצפון אפריקה. במקביל עמד בראש ועד העובדים של משרד החוץ. בשנים 1987 עד 1989 כיהן כראש מחלקת מזרח אירופה במשרד. באוגוסט 1989 מונה לשגריר ישראל ברומניה. הוא כיהן בתפקיד בתקופת המהפכה הרומנית, שבה הופל המשטר הקומוניסטי והוצא להורג ניקולאה צ'אושסקו. ב-1992 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ הממונה על אגף אפריקה. בעקבות הסכמי אוסלו חלה פריחה ביחסי ישראל עם מדינות אפריקה, ובתקופת כהונתו של מזאל חודשו היחסים עם 19 מדינות אפריקאיות. בדצמבר 1996 מונה לשגריר ישראל במצרים וכיהן בתפקיד עד 2001. שימש כמומחה מיוחד לענייני ערבים. בדצמבר 2002 מונה לשגריר ישראל בשוודיה וכיהן בתפקיד עד 2004. בינואר 2004 התפרסם מזאל כשחיבל במיצג "שלגיה וטירוף האמת" של האמן השוודי-ישראלי דרור פיילר, בו הוצגה תמונתה של המחבלת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים בטענה ש"המיצג מעודד רצח עם". בעקבות הפרשה זומן לבירור במשרד החוץ השוודי וזכה לתמיכת בכירי משרד החוץ הישראלי וכן של שר החוץ סילבן שלום וראש הממשלה אריאל שרון. מאז פרישתו משמש עמית-חוקר ומנהל האתר בערבית במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. כמו כן הוא כותב טורי דעות באתרי האינטרנט ynet ו-nrg מעריב. צבי מזאל נשוי למישל, סופרת ומתרגמת שהכיר בעת לימודיו בצרפת, והוא אב לשלושה. מישל מזאל, לרקוד עם השגריר, הוצאת אוריון, 2014 אהוד שישון, "אין כיבוש, יש סכסוך": בגובה העיניים עם צבי מזאל, באתר nrg‏, 5 באוקטובר 2011 טוריו של צבי מזאל, באתר nrg מעריב טוריו של צבי מזאל, באתר ynet טוריו של צבי מזאל, באתר מידה צבי מזאל שמול עיניו התהפכו המשטרים בקהיר ובבוקרשט, סרטון באתר יוטיוב וואלה! NEWS, ‏"שבדיה מסרה את עצמה לידי המהגרים והאיסלאם", באתר גלובס, 6 בדצמבר 2015 דיאנה בחור-ניר, שוודיה: השגריר חיבל במיצג המחבלת, וזומן לבירור, באתר ynet, 17 בינואר 2004 שוודיה מגנה שגריר ישראל על השחתת המיצג, באתר וואלה, 18 בינואר 2004 דיאנה בחור-ניר, שרון התקשר לשגריר מזאל והביע תמיכה, באתר ynet, 17 בינואר 2004
אדריאנה סקלנריקובה

אדריאנה סקלנריקובה (בסלובקית: Adriana Sklenaříková Karembeu; נולדה ב-17 בספטמבר 1971 בברזנו, צ'כוסלובקיה) היא דוגמנית סלובקית. אמה של סקלנריקובה היא סלובקית ואביה הוא צ'כי. סקלנריקובה החלה ללמוד רפואה בפראג ושם הפכה להיות דוגמנית. ב-22 בדצמבר 1998 התחתנה עם הכדורגלן הצרפתי, כריסטיאן קארמבו, בשנת 2012 התגרשו בני הזוג. ספר השיאים של גינס משנת 1998 קבע שהיא "הדוגמנית עם הרגליים הארוכות בעולם". אורך רגליה מהאגן לעקב הוא 124 ס"מ. הופיעה כשחקנית בשני סרטים: הסרט הבלגי-צרפתי Trois petites filles (הופק ב-2004) הסרט הצ'כי Jak básníci neztrácejí nadeji (הופק ב-2004) מדיה וקבצים בנושא אדריאנה סקלנריקובה בוויקישיתוף אדריאנה סקלנריקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדריאנה סקלנריקובה, ברשת החברתית אינסטגרם אדריאנה סקלנריקובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדריאנה סקלנריקובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדריאנה סקלנריקובה באתר מאגר המידע על אופנה "FMD" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלוצקי

סלוצקי (פולנית: Słucki, בלארוסית: Слуцкі) שם משפחה יהודי מזרח אירופאי שפירושו מן סלוצק. השם מעיד על שורשים מן הקהילה היהודית של סלוצק. האם התכוונתם ל... אברהם סלוצקי – קצין בכיר במודיעין הסובייטי, ראש אגף הביון בנ.ק.וו.ד. אברהם יעקב סלוצקי – סופר ופובליציסט יהודי-רוסי (אוקראיני) ציוני דתי. הוגה שמו של המזרחי. אירינה סלוצקיה – מחליקה על הקרח רוסייה אפרים זלמן הלוי סלוצקי – רב בווילנה, מחבר הספר "אור חדש" בנושאי חשמל ארנולד סלוצקי – משורר יהודי פולני בוריס סלוצקי – משורר יהודי – סובייטי, בן דודו של מאיר עמית הראל סלוצקי – שדרן רדיו ובדרן ישראלי. חלק מהצמד סלוצקי ודומינגז חיים סלוצקי – מפיק ישראלי, בעל חברת ההפקות "סלוצקי אפיקי תקשורת" יבגני סלוצקי (אנ') – כלכלן וסטטיסטיקאי סובייטי משוואת סלוצקי (אנ') – משוואה בכלכלה משפט סלוצקי – משפט בתורת ההסתברות יהודה סלוצקי – היסטוריון וסופר ישראלי יעל עמית (סלוצקי) – שחקנית קולנוע ותיאטרון ומדבבת ישראלית לאוניד סלוצקי – כדורגלן עבר סובייטי, ומאמן כדורגל רוסי לאוניד אדוארדוביץ' סלוצקי – פוליטיקאי רוסי מאיר עמית (סלוצקי) – איש ההגנה, אלוף בצה"ל, ראש המוסד השלישי, מנכ"ל כור תעשיות ושר בממשלת ישראל נח סלוצקי – מאנשי העלייה השנייה וממקימי נהלל נעמה סלוצקי – שחיינית ישראלית רחל סלוצקי – מאנשי העלייה השנייה וממקימי נהלל, רעייתו של נח
זריקה (ספורט)

באתלטיקה, ענפי הזריקה הם אלה שבהם המטרה היא זריקתו של עצם מסוים למרחק רב ככל האפשר. תחרויות של הטלת אבנים או עצמים כבדים אחרים ידועות מזמנים קדומים. הומרוס סיפר על תחרויות כאלה באיליאדה. ענפי הזריקה הם: הדיפת כדור ברזל: ספורט שבו אדם הודף כדור ברזל במשקל כבד (7.26 קילוגרם לגברים ו-4 קילוגרם לנשים). שיא העולם לגברים הוא 23.56 מטר, ולנשים – 22.63 מטר. הטלת כידון: ספורט שבו אדם מטיל כידון, אובייקט דק וארוך העשוי ממתכת, פיברגלס, ולעיתים גם מסיבי פחם. שיא העולם לגברים הוא 98.48 מטר, ולנשים – 72.28 מטר זריקת דיסקוס: ספורט שבו אדם זורק דיסקוס (דסקה עגולה) במשקל שני קילוגרם לגברים וקילוגרם אחד לנשים. זורק הדיסקוס אוחז בו ביד אחת מתוחה כאשר היא מורמת לצד גופו, מסתובב סביב עצמו, כדי לתת לדיסקוס תנופה, וזורק את הדיסקוס. שיא העולם לגברים הוא 74.35 מטר, ולנשים – 76.80 מטר. יידוי פטיש: ספורט שבו אדם זורק כדור ברזל המחובר לתיל שבקצהו ידית, המכונים "פטיש". שם הענף נובע מתחרויות מוקדמות יותר בהיסטוריה, במהלכן נזרק פטיש של ממש. הפטיש לגברים שוקל 7.257 ק"ג ולנשים – 4 ק"ג. שיא העולם לגברים הוא 86.74 מטר, ולנשים – 82.98 מטר. זריקת אלה: ספורט שבו אדם זורק אלה מעץ. הדיפת כדור ברזל הטלת כידון זריקת דיסקוס יידוי פטיש זריקת פרסה