laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורשה 992

פורשה 992 (באנגלית: Porsche 992) הוא הדור השמיני של מכונית הספורט פורשה 911, שהוצג ב-27 בנובמבר 2018. בהשוואה לקודמו, פורשה 992 הוא רחב יותר ב-45 מילימטרים (1.8 אינץ') ומשתמש כעת בלוחות גוף מאלומיניום. אבזור סטנדרטי כולל מסך צג בגודל 10.9 אינץ' עם מערכת ניהול תקשורת של פורשה (PCM) וניווט, תיבת הילוכים PDK בעלת 8 הילוכים ומערכות סיוע לנהג. הילוכים 8 אוטומטי ו-7 ידני. הדגמים הראשונים שהופיעו בנובמבר 2018 בשושלת 992 היו קאררה S ו-קאררה 4S, שהוצגו בתערוכת הרכב בלוס אנג'לס ב-2018. 911 קאררה S קבריולה 911 קאררה S קופה 911 קאררה 4S קבריולה 911 קאררה 4S קופה מנוע טווין-טורבו שמספק כ-444 כ"ס, 8 הילוכים אוטומטי או 7 ידני, ה- Targa 4 מצויד בדיסקים של 330 מ"מ בעוד של- Targa 4S יש דיסקים גדולים יותר של 350 מ"מ. הוצג במרץ 2020, ל-פורשה 992 טורבו S יש מנוע כפול טורבו שמספק 650 כ"ס המנוע מבוסס על יחידת ה-3.0 ליטר שנמצאה בדגמי קאררה. המכונית יכולה להאיץ מ-0 עד 100 קמ"ש בתוך 2.5 שניות ומהירותה המרבית היא 330 קמ"ש. פורשה פורשה 911 פורשה 991 פורשה 911 GT2 RS מדיה וקבצים בנושא פורשה 992 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורשה 992 "Porsche 911 will be bigger and more powerful". USA Today (באנגלית). נבדק ב-2018-11-28. "Porsche 911 Turbo S (2020): Preis und Fahrleistungen sind enorm!". autobild.de (בגרמנית). נבדק ב-11 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Porsche präsentiert neues 911 Carrera Coupé und 911 Carrera Cabriolet". presse.porsche.de (בגרמנית). Porsche. נבדק ב-2019-07-30. "The technology behind the new Porsche 911". porsche.de (באנגלית). Porsche. נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Porsche 911 Turbo S". porsche.de (בגרמנית). Porsche. נבדק ב-2020-03-03. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואה (חברת נעליים)

חברת Lowa Sportschuhe GmbH היא יצרנית גרמנית של מגפי טיולים, סקי והרים שנמכרים תחת המותג Lowa. מאז נוסדה בשנת 1923, החברה שוכנת ביצנדורף שבבוואריה עילית. החברה נשלטת בעקיפין על ידי הקבוצה האיטלקית. המחקר והפיתוח של החברה ממוקמים ב יצנדורף, הייצור מתרחש בעיקר ב-יצנדורף (נעלי הרים וטרקים), סלובקיה (נעלי הליכה) ועד 2010, גם איטליה (נעלי סקי). יש לה סניפי מכירות זרים משלה בארצות הברית ובשווייץ, כמו גם שותפויות מכירה ארוכות טווח באוסטריה ובהולנד. לורנץ וגנר, בנו של הסנדלר יוהאן וגנר מיצנדורף (40 ק"מ צפונית למינכן), הקים את חברת לואה (לורנץ וגנר) כשהשתלט על עסק הוריו בשנת 1923. זמן קצר לפני כן הקימו שני אחיו הנס ואדולף עסק משלהם עם המותג Hanwag ב-Vierkirchen והמותג Hochland ב-Weichs. לאחר מותו של לורנץ וגנר בשנת 1953, השתלט החניך לשעבר (וכעת חתנו של המייסד) ספ לדרר על החברה ויחד עם אשתו ברטי הפך את לואה ליצרנית מגפי סקי מצליחה (לואה אייר) בשנות השבעים והשמונים. בשנת 1993, בגלל קשיים כלכליים ובעיות ירושה, 90% מהמניות נמכרו לקבוצת טניקניקה האיטלקית (בנוסף לטקניקה ולואה, אלה כוללים כיום גם את נורדיקה, בליזארד ורולרבלייד). ורנר ריטמן, שעבד בעבר בחברת הנעליים השווייצרית רייכל, משמש כמנכ"ל מאז 1992 והפך לבעלים משותף בשנת 1993 (אז 10%, כיום 20%). בשנת 2010 נמכרו לראשונה למעלה משני מיליון זוגות נעליים. נכון לשנת 2017, 60% מ- Lowa שייכים בעקיפין לקבוצת Tecnica האיטלקית, 20% למנכ"ל ורנר Riethmann ו- 20% ל-רנזו קסטלני, הבעלים של ספקית ה- Lowa Riko Sport מאיטליה. בשנת 2003 לואה נכנס למיזם משותף עם שופל, יצרנית בגדי חוץ. המיזם המשותף Schöffel-Lowa Sportartikel GmbH & Co. KG מפעיל בסך הכל 33 חנויות Schoffel-Lowa, המנוהלות בעיקר על ידי שותפי זכיינות (28 בגרמניה, ארבע באוסטריה ואחת באיטליה; נכון לאוקטובר 2018). יחד עם יצרני המגפיים המיוחדים הגרמנים האחרים, לואה היא הספקית של מגפי הקרב החדשים לבונדסוור. מדיה וקבצים בנושא לואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לואה (באנגלית) לואה, ברשת החברתית פייסבוק לואה, ברשת החברתית אינסטגרם לואה, סרטונים בערוץ היוטיוב
אוניברסיטת נאנג'ינג

אוניברסיטת נאנג'ינג (במנדרינית: 南京大学) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת בנאנג'ינג שברפובליקה העממית של סין, אשר הוקמה בשנת 1902. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-26,000 סטודנטים. האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמאיים רבים, ובהם התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה, ברית אוניברסיטאות דלתא של יאנגצה וליגת C9. דירוג שאנגחאי – מקום 96 (2023) דירוג Times Higher Education – מקום 73 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות – מקום 145 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת נאנג'ינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת נאנג'ינג (באנגלית)
Evermore

האם התכוונתם ל... Evermore (אלבום) – אלבום של טיילור סוויפט. Evermore (שיר) – שיר של טיילור סוויפט. Evermore (להקה) − להקה. Evermore (אלבום אוסף) − אלבום אוסף של הלהקה Evermore.
ז'אן פייר לוריט

ז'אן פייר לוריט (בצרפתית: Jean-Pierre Lorit; נולד ב-29 בנובמבר 1960) הוא שחקן צרפתי. תפקידו המוכר ביותר הוא בסרט "שלושת הצבעים: אדום". לאחר שלמד בבית הספר הלאומי לאמנויות וטכניקות לתיאטרון, ז'אן פייר לוריט נכנס לקונסרבטוריון הלאומי לאמנות הדרמה. הוא גם עובד בעבודות סדנה ספציפיות יותר עם בלאנש סלנט, קמיל דה קלוז וג'ולי וילמנט. כך הוא עוקב אחר הקורסים של אנשי מקצוע ידועים. זו גם מורתו לשעבר, בריז'יט ג'קס, שתאפשר לו לערוך את הופעת הבכורה שלו על הבמה, בהצגה של מריבו: הפתעת האהבה, בשנת 1983. במקביל, השחקן מתחיל לצלם סרטי טלוויזיה. הראשון שבהם הוא פביאן דה לה דרום (1983). ז'אן פייר לוריט ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1986, עם תפקיד בסרט ג'ייק ספיד של אנדרו ליין. עם זאת הוא לא ויתר על הקריירה התיאטרלית שלו, וגם לא על עבודתו בסרטי טלוויזיה. בין השנים 1983 ל-1997, ז'אן פייר לוריט שיחק בארבעה עשר הצגות. הוא עובד רבות על הרפרטואר הקלאסי, ומנגן יצירות של מריוו, מוס, מולייר או קורני, אך מגוון על ידי משחק קטעים עכשוויים יותר, כמו Les Enfants du paradis מאת ז'אק פרבר, בבימויו של מרסל מרשל, או טנגו, של מרוז'ק. במקביל, הוא ממשיך לשחק בסרטים לטלוויזיה, ומופיע יותר ויותר ביצירות קולנוע. לפיכך אנו רואים אותו עובד עם במאים מובילים, כמו קרישטוף קיוסלובסקי, בחלק השלישי של הטרילוגיה, טרויס קואלורס: רוז', קלוד סאוטט עבור נלי ומר ארנו, או אפילו אנדרה טצ'ינה, עבור אליס ומרטין (הוא תפקיד אחיו של מתייה אמלריק). הוא גם משתתף בכמה סרטים קצרים. הוא היה מועמד ל"פרס סזאר" 2001 לשחקן המבטיח ביותר עבור "עניין של טעם" על ידי בר. בשנת 2010 השתתף בדרמת המלחמה האפית "מחוץ לחוק" שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר לשנת 2011. הוא בן זוג של השחקנית עמנואל דבו. ג'ייק ספיד (1986) ג'ואן העלמה, חלק 2: בתי הסוהר (1993) בבימויו של ז'אק ריבט שלושת הצבעים: אדום (1994) בבימויו של קשישטוף קישלובסקי. נלי ומר ארנו (1995) בבימויו של קלוד סאוטט אוויר כל כך טהור (1997) בבימויו של איב אנג'לו אליס ומרטין (1998) בבימויו של אנדרה טצ'ינה עניין של טעם (2000) בבימויו של ברנרד ראפ אלחנדריה (2001) בבימויה של מריה איליו הרוזנת הלבנה (2005) בבימויו של ג'יימס אייבורי חבר מושלם (2006) בבימויו של פרנסיס גירוד מחוץ לחוק (2010) העתיד שלנו (2015) החיים הפרטיים מאוד של מיסטר סים (2015). ז'אן פייר לוריט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן פייר לוריט, באתר AllMovie (באנגלית) ז'אן פייר לוריט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נווה נוי

נווה נוי היא שכונה בבאר שבע הממוקמת מדרום לעיר העתיקה של באר שבע, מעברו הדרומי של נחל באר שבע. במזרח סמוכה השכונה לכביש 25 וממוקמת צפונית מזרחית לשכונת נחל בקע. שכונת נווה נוי הוקמה בתחילת שנות ה-50, על פי גישת עיר גנים בתכנון העיר באר שבע, כשכונת גנים נוספת לאלו שקדמו לה (שכונות א' עד ה'). המיוחד בשכונה זו היה בנייה חד קומתית עם חלקות של חצי דונם (דו-משפחתיים על דונם אחד) ששימשו כמשקי עזר. תחילה יושב המקום כמעברה על ידי עולים ממרוקו ומתוניס וכונה "מעברת משקי עזר" או "מעברת משק עזר". במשך הזמן וביוזמה מקומית, עם תום תקופת המעברות, נשאר השם "משק עזר" וזה שונה לאחר מכן ל"נווה נוי", שמה של השכונה היום. ערוץ נחל באר שבע מפריד את השכונה משאר העיר, והיא מקושרת אל העיר באמצעות שלושה גשרים. במשך שנים רבות זרמו בערוצו של נחל באר שבע שפכים והוא סבל מהזנחה. פרויקט שיקום ענק של עיריית באר שבע, בשנות האלפיים, הפך את האזור לפארק ירוק ופורח. בשיתוף עם קרן קיימת לישראל, רשות הניקוז "שקמה בשור", והמשרד לאיכות הסביבה, נבנה פארק אקולוגי שמשתרע על פני 5,200 דונם לאורך שמונה קילומטרים משני עברי הנחל. חלקו של הפארק, הממוקם בשכונת נווה נוי, קרוי "פארק גן הפעמון". בחלקה הדרומי של השכונה עובר קו מתח גבוה ישן שמגיע מכיוון תחנת המשנה בכביש 25, ועובר סמוך לגן ציבורי קטן. בשכונה מתקיימת קהילה קראית גדולה, בהי"ס יסודי ממלכתי "מענית", מרכז דואר שכונתי, קופת חולים, בית חב"ד, מתנ"ס ושלושה מרכזי קניות זעירים, בית ספר של האגודה למען ילדים עיוורים, סניף של תנועת הנוער המכבי הצעיר. בעבר פעל בתחומי השכונה כפר ילדים ונוער "אשלים" שנסגר בעשור השני של המאה ה-21. עד לשנת 2007 פעל בתחום השכונת בסיס חיל האוויר ובו השלוחה הבאר שבעית של הטכני בחיפה, בסוף שנת 2007 בית הספר הטכני הועבר למתחם חדש בגבול היציאה המערבית של העיר. במקום נערכו גם חפירות ארכאולוגיות ונמצא יישוב בשם "באר צפד", מן התקופה הכלקוליתית – האלף ה-5 לפנה"ס בתחום השכונה. מדיה וקבצים בנושא נווה נוי בוויקישיתוף מאה שנה לבאר שבע החדשה ראו סעיף תכנון כרונולוגיה של התרבויות הכלקוליתיות בדרום א"י
איז'ו קבש

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא Köves. איז'ו קבש (במקור ישראל שרייבר, בהונגרית: Köves Izsó; קאריי, 15 בספטמבר 1853 – בודפשט, 26 בדצמבר 1916) היה צייר ומרצה לציור יהודי-הונגרי. איז'ו קבש נולד במשפחה יהודית כבנם של הרמן שרייבר ורוזי בורגר. הוא עבר לבודפשט בגיל ארבע עשרה. בשנת 1875 כבר למד במכללה, שלימים נקראת האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. הוא קיבל את תעודת המורה לציור שלו בשנת 1879. בשנת 1880 נסע לפריז בסיור לימודי. שם היה תלמידם של פלורי, לורנס ולרוקס (Fleury, Laurens, Leroux). משנת 1882 היה מורה לציור בבודפשט בבית הספר העירוני ברחוב ושלני וכן בבית הספר לבנים, חטיבת ביניים של הקהילה היהודית של פשט. בפברואר 1916 פרש כמנהל בית ספר הזה של חטיבת הביניים. הוא צייר כמה יצירות בנושאי יהדות, כמו: חסרי הבית; משה מנדלסון לפני פרידריך הגדול; ספינוזה לפני שופטיו; ויכוח טורטוסה; יהודי בודה מברכים את המלך מתיאש; היהודים בתהלוכת הניצחון הרומית של טיטוס. הוא הובא למנוחןת בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה אידה קוהאני (לשעבר: קוֹהְן=כהן) (1856–1945), בתם של המורה שמואל קוהאני (קוהן) וליאונורה ליסאואר. הוא נשא את אידהלאישה ב־15 ביוני 1884 בבודפשט. ילדיהם: טיוודאר (1886–1959). אשתו הייתה ארנקה גוסטוני (1886–1953). בולדיז'אר (1888–1943) היה מורה בבית ספר, צייר. אשתו הייתה קורנליה סיטאר (1889–1970). דורה (1889–1928) לאונורה (1898–?). בעלה היה גזה וגנר, מהנדס מכונות. לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עמ' 509. גישה מקוונת חומרי מידע של המוזיאון והארכיון היהודי-ההונגרי דיוקן עצמי (ציור מלא) במוזיאון Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 33795/1881. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1881. év 19. oldal 24. sor Gyászjelentése (1916. december 27.) Pesti Hírlap, 38. évfolyam, 359. szám, 13. oldal "Köves Izsóné Kohányi Ida halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 630/1945. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 275/1884. folyószáma alatt". "Köves Boldizsár halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2803/1943. folyószáma alatt". "Köves Boldizsár gyászjelentése (1943)". "Köves Leonóra házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 729/1930. folyószáma alatt".
מיכאל ורדי

מיכאל ורדי (10 בדצמבר 1951 – 7 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בקרב בסיני במלחמת יום הכיפורים. במהלך הפעולה נהרג. מיכאל נולד ב-10 בדצמבר 1951 בתל אביב לרנה ורפאל ורדי, שהיה אלוף בצה"ל. הוא למד תחילה בבית-הספר היסודי "צהלה" בתל אביב, ואחר-כך בבית-הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים את לימודיו התיכוניים במגמה המתמטית בבית-הספר התיכון העירוני ד', בתל אביב. אף על פי שבחר בלימודי מתמטיקה ופיזיקה, הרבה לקרוא ספרות אנגלית ועברית. במסגרת לימודיו בבית-הספר התיכון הוא פעל כחניך וכמדריך גדנ"ע, ובשבט צופי "צהלה" הדריך במשך למעלה משנתיים. בינואר 1970 התגייס ורדי לצה"ל והתנדב לחיל האוויר. לאחר שנה עבר לחיל השריון, שם סיים בהצטיינות קורס מפקדי טנקים, וקורס קציני שריון בסיומו הוענקה לו דרגת סגן-משנה. מיכאל נשאר כמדריך בקורס קציני שריון. עם תום שירותו הסדיר בצה"ל החליט להישאר שנה אחת בשירות קבע. זמן קצר לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים הועלה ורדי לדרגת סגן, וכאשר פרצה המלחמה הוא היה לקראת סיום שירותו הסדיר בצה"ל. למחרת עמד להשתחרר ולהתחיל בלימודיו בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה. גדודו חנה במרכז סיני והותקף בצהרי יום כיפור מן האוויר. הגדוד נצטווה לנוע לעבר הגזרה הצפונית של התעלה כדי להדוף את הפלישה המצרית. מיכאל פעל כמפקד מחלקת טנקים על קו המים באזור מעוז "מפרקת". משימתו הייתה ליצור קשר עם המעוז הנצור, להחזיק מעמד עם אנשיו ולטהר את המעוז מחיילי אויב. כאשר הותקפה הפלוגה מצפון ונתקעה בביצות הטובעניות, נע ורדי צפונה, השמיד שני טנקי אויב, שני גשרים, וניקה את השטח מחיילי האויב. על פעולה זו חזר פעמיים, תוך גילוי חירוף נפש ושיקול דעת מופתי. לעת בוקר, בעלות השחר של ה-7 באוקטובר 1973, נתקע הטנק שלו בקרבת המעוז. ורדי ירד מן הטנק ועלה על טנק אחר, כדי לחלץ את אנשי המעוז. בדרכו פגע טיל בצריח הטנק בו ניצב ורדי והרגו. תחילה הוכרז כנעדר, וב-22 במאי 1975 הובא למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי קריית שאול. במאי 1975 הוענק לו עיטור העוז על הפעולה בה נפל, והרמטכ"ל מרדכי גור אמר עליו: "בכל פעולותיו גילה אומץ לב רב, קור רוח כושר מנהיגות ותושיה". קורות החיים של מיכאל ורדי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון מיכאל ורדי, באתר הגבורה
קורטני אלכסנדר

קורטני ג'ייסון אלכסנדר (באנגלית: Courtney Jason Alexander; נולד ב-22 באפריל 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2003. לאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 9.0 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק. אלכסנדר נולד וגדל בעיר ברידג'פורט שבקונטיקט, ובשנת 1995 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 14.3 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 1997 עבר לאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו, ולאחר "שנת קירור" (Redshirt) הצטרף לקבוצת הכדורסל שלה – פרזנו סטייט בולדוגס – אותה אימן חבר היכל התהילה של הכדורסל ג'רי טרקניאן. את עונת 1999/2000 סיים אלכסנדר כמלך הסלים של ליגת המכללות, עם ממוצע של 24.8 נקודות למשחק, ובסיומה הוביל את קבוצתו להשתתפות בטורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 16 שנים. לאחר העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American). בדראפט ה-NBA‏ 2000 נבחר אלכסנדר בבחירה ה-13 על ידי אורלנדו מג'יק, ומיד הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס. ב-38 משחקיו עם המאבריקס מיעט לשחק, וקלע 4.2 נקודות בממוצע למשחק. באמצע עונת הרוקי שלו הועבר יחד עם כריסטיאן לייטנר, לוי ואט, יוברט דייוויס ואית'ן תומאס בטרייד לוושינגטון ויזארדס, תמורת ג'וואן הווארד, קלווין בות' ואובינה אקזי. עד לסיום אותה עונה הצטיין במדי הוויזארדס, עם ממוצע של 17.0 נקודות למשחק, כולל 22.1 נקודות למשחק ב-12 המשחקים האחרונים. במשחק האחרון של העונה, מול טורונטו ראפטורס, קלע שיא קריירה של 33 נקודות. בעונת 2001/2002 פתח במחצית המשחקים בהם שותף, לצדו של מייקל ג'ורדן, וקלע 9.8 נקודות למשחק. ביוני 2002 הועבר בטרייד לניו אורלינס הורנטס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של בארון דייוויס ודייוויד וסלי. באוקטובר 2003 סבל אלכסנדר מקרע בגיד האכילס אשר אילץ אותו להחמיץ את כל עונת 2003/2004, ולמעשה הביא לסיום הקריירה שלו, בגיל 26 בלבד. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של אלכסנדר בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של אלכסנדר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com חמישיות העונה של ליגת המכללות בין 2000–2009, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2000, באתר basketball-reference.com וושינגטון ודאלאס משלימות טרייד של 8 שחקנים, באתר ESPN,‏ 23 בפברואר 2001 סטטיסטיקות המשחק בין וושינגטון לטורונטו, באתר basketball-reference.com אלכסנדר נשלח בטרייד להורנטס, באתר ESPN,‏ 25 ביוני 2002 אלכסנדר יעבור ניתוח בגיד האכילס, באתר ESPN,‏ 15 באוקטובר 2003
פיבי פוקס

פיבי פוקס סולר (באנגלית: Phoebe Fox Soller; נולדה ב-16 באפריל 1987) היא שחקנית אנגלייה. פוקס נולדה בהאמרסמית' שבלונדון. היא בתם של השחקנים סטיוארט פוקס ופרו קלארק. היא למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). ב-2010 הופיעה במחזה "חודש בכפר" מאת איוואן טורגנייב בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר. בשנה לאחר מכן כיכבה במחזה "כטוב בעיניכם" בתיאטרון רוז שבקינגסטון, במחזה "The Acid Test" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "There Is A War" בתיאטרון הלאומי. על הופעותיה אלה הייתה פוקס מועמדת בשנת 2011 לפרס התיאטרון של איבנינג סטנדרד לשחקנית החדשה המצטיינת. ב-2011 נכללה פוקס ברשימת "כוכבי המחר" של Screen International. ב-2012 הופיע פוקס בתפקיד גרייס בסדרת הטלוויזיה "Switch" אודות מכשפות החיות בעיר. ב-2014 שיחקה בסדרה "המוסקטרים" בתפקיד הדוכסית סאבוי. עוד באותה שנה הופיעה בסרט הטלוויזיה "משורר בניו יורק", ובסרט "האישה בשחור: מלאך המוות". ב-2015 גילמה פוקס את דמותה של האמנית ואנסה בל בדרמה "Life in Squares" של ה-BBC אודות קבוצת בלומסברי, והופיעה בסרט המתח "עין בשמיים". פוקס נשואה לשחקן קייל סולר אותו הכירה כשלמדה ב-RADA. בני הזוג חיים בלונדון. מדיה וקבצים בנושא פיבי פוקס בוויקישיתוף פיבי פוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיבי פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיבי פוקס, באתר AllMovie (באנגלית) פיבי פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Phoebe Fox Profile, RADA, 2010 "Screen International's Stars of Tomorrow tips Phoebe Fox for the top |". WestEndTheatre.com - London Theatre Tickets. Wiseman, Andreas (15 באוגוסט 2018). "Felicity Jones-Eddie Redmayne Ballooning Pic 'The Aeronauts' Under Way In UK, Amazon Releases Striking First-Look". Deadline. נבדק ב-6 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) A Month In The Country, Chichester Festival Theatre, 2010, אורכב מ-המקור ב-23 בנובמבר 2011 {{citation}}: (עזרה) "As You Like It", Evening Standard, 2011, אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2011 {{citation}}: (עזרה) The Acid Test, Royal Court Theatre, 2011 Bush Theatre, Sixty Six Project, 2011, אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2011 {{citation}}: (עזרה) A View from the Bridge, Young Vic, 2014, אורכב מ-המקור ב-30 במרץ 2014 {{citation}}: (עזרה) A View from the Bridge production details, Lincoln Center Theater "Fugue State". www.bbc.co.uk. נבדק ב-2020-08-27. "Mythos Glamis". www.bbc.co.uk. נבדק ב-2020-08-27. "BBC Radio 4 - The Case of Charles Dexter Ward". נבדק ב-6 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The Whisperer in Darkness". www.bbc.co.uk. נבדק ב-2020-08-27.
ססיליה ראוס

ססיליה אלנה ראוס (באנגלית: Cecilia Elena Rouse; נולדה ב-18 בדצמבר 1963) היא כלכלנית אמריקאית, שכיהנה כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית. טרם כניסתה לתפקיד זה הייתה הדקאנית של בית הספר ליחסים ציבוריים ובין-לאומיים באוניברסיטת פרינסטון. ראוס הועמדה לשירות פדרלי בידי הנשיא הנבחר ג'ו ביידן, ובראשית מרץ 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה. ראוס גדלה בדל מאר שבדרום קליפורניה, ובשנת 1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון טורי פינס. לראוס שני אחים: פורסט, פיזיקאי, וקרולין — אנתרופולוגית ופרופסורית באוניברסיטת פרינסטון. אביה הוא גם הוא פיזיקאי שקיבל דוקטורט בפיזיקה מטעם המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1956. אמה עבדה כפסיכולוגית בבית ספר ציבורי. בשנת 1986 השלימה ראוס באוניברסיטת הרווארד לימודי תואר ראשון בכלכלה, וב-1992 קיבלה תואר דוקטור בכלכלה מאותה האוניברסיטה. אחרי שסיימה את לימודי הדוקטורט הצטרפה אל אוניברסיטת פרינסטון. בשנים 2009–2011 הייתה חברה במועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית תחת נשיאותו של ברק אובמה. טרם שירותה בממשל אובמה ישבה במועצה הלאומית לכלכלה בבית הלבן של ביל קלינטון, מ-1998 עד השנה העוקבת. ראוס היא הדקאנית של בית הספר לעניינים ציבוריים ובינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון. כמו כן, היא גם חברת האקדמיה הלאומית לחינוך ועמיתת-מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי. תחומי המחקר העיקריים שלה הם בכלכלת עבודה ובכלכלה חינוכית. בשלהי נובמבר 2020 דווח כי ראוס היא מועמדותו של ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, לראשות מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית. כאשר נכנסה לתפקידה כיושבת ראש המועצה היא נעשתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בתולדות המועצה. ב-3 במרץ 2021 אישר הסנאט את מינויה לתפקיד, ברוב של 95 תומכים מול 4 מתנגדים. שנתיים אחר כך פרשה ראוס מתפקידה והוחלפה בג'ארד ברנסטיין. מדיה וקבצים בנושא ססיליה ראוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ססיליה ראוס ססיליה ראוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה רשמית, באתר אוניברסיטת פרינסטון AP‏, Del Mar native nominated for post in Biden administration, באתר Del Mar Times‏, 1 בדצמבר 2020 (באנגלית) ג'ים טנקרסלי, Biden’s New Top Economist Has a Longtime Focus on Workers, באתר הניו יורק טיימס, 2 בדצמבר 2020 (באנגלית) קן תומאס, Joe Biden Fills Out His Economic Team, באתר וול סטריט ג'ורנל, 29 בנובמבר 2019 (באנגלית) כריסטופר רגאבר, Biden names liberal econ team as pandemic threatens workers, באתר AP‏, 1 בדצמבר 2020 (באנגלית) אלכס רוג'רס, Senate confirms Cecilia Rouse to be Biden's top economist, באתר CNN‏, 3 במרץ 2021 (באנגלית)
נאסר בוריטה

נאסר בוריטה (בערבית: ناصر بوريطة; נולד ב-27 במאי 1969) הוא פוליטיקאי מרוקאי שמונה לשר החוץ של מרוקו ב-5 באפריל 2017. ב-2019 נפגש בחשאי עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ודן איתו בנרמול היחסים ובמאבק נגד איראן. נחשב למי שדחף להסכם ישראל–מרוקו מהצד של מרוקו. ב־7 באוקטובר 2021 מונה נאסר בוריטה מחדש כראש משרד החוץ של מרוקו. בוריטה נשוי ויש לו שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא נאסר בוריטה בוויקישיתוף ברק רביד‏, שר החוץ של מרוקו לוואלה! NEWS: "היחסים יהיו נורמליים - לא נלך חצי דרך", באתר וואלה, 23 בדצמבר 2020 ברק רביד, פרסום ראשון: נתניהו נפגש בחשאי עם שר החוץ של מרוקו, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 17 בפברואר 2019 כתבי ישראל היום, פריצת דרך מדינית נוספת: מרוקו וישראל יכוננו יחסים דיפלומטיים מלאים, באתר ישראל היום, 10 בדצמבר 2020 "King Mohammed VI Appoints Nasser Bourita as Minister Delegate to Foreign Minister". moroccoworldnews.com. 6 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל דגני

שמואל (מולי) דגני פישלר (20 במאי 1951 – 9 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בקרב ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. דגני נולד ב-20 במאי 1951 בחיפה לאסתר ונתן דגני. את לימודיו היסודיים החל בבית-הספר "הבונים" בחיפה, המשיך בבית-הספר "בארי", בבית-הספר התיכון-עירוני ג' בנווה-שאנן וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי בחיפה. בנוסף, היה חבר בתנועת הנוער "המחנות העולים", אשר בה היה חניך ולאחר מכן מדריך. בסוף ספטמבר 1969 התגייס דגני לצה"ל והוצב לנח"ל. הוא שירת במסלול נח"ל, במסגרתו יצא לשנת הדרכה (חל"ת) ברעננה, ולאחר מכן התנדב לשרת בחיל השריון, בו השתלם בקורסים למפקדי טנקים, לקצינים ולקציני שריון, והיה לקצין הנח"ל הראשון שצמח בשריון. הוא הצטרף לצבא הקבע בסוף ספטמבר 1972, והוצב כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 74. דגני היה מפקד מחלקה בפלוגה ו' בגדוד 74. דגני לחם בקרבות הבלימה הקשים בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים בצפון רמת הגולן. עם פרוץ הקרבות היה ממוקם עם מחלקתו במוצב 105, באזור הר ורדה. במהלך הקרב נפגע אולם המשיך להילחם, והצליח לבלום את התקדמות השריון הסורי. ב-9 באוקטובר 1973 בשעות הבוקר נשלח יחד עם טנק נוסף להילחם בחיילי חי"ר סורים שחדרו במהלך הלילה באזור רכס הבוסטר. שני הטנקים נפגעו מטילי נ"ט. דגני נהרג יחד עם שישה חיילים נוספים מפלוגתו. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית העלמין הצבאי בחיפה. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סגן והוענק לו עיטור העוז. קיבוץ בית קשת הוציא חוברת זיכרון לזכרו של מולי דגני ובה דברי חברים על דמותו, על אמונותיו וערכיו. אבירם ברקאי, על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור, ספריית מעריב, 2009 קורות החיים של שמואל דגני, באתר "יזכור" של משרד הביטחון שמואל דגני, באתר הגבורה אבירם ברקאי, על בלימה, עמ' 461-463.