laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאול יונר

פאול יונר (בגרמנית: Paul Johner;‏ 10 בספטמבר 1887, ציריך, שווייץ – 25 באוקטובר 1938, ברלין, גרמניה) היה שחמטאי שווייצרי. יונר היה כנר מחונן, ואחיו הבכור של הנס יונר. יונר חלק מקום ראשון-שני באליפות שווייץ בשחמט בשנים 1907, 1908, 1928, 1932 וניצח בשנים 1925 ו-1930. יונר שיחק בתחרויות בינלאומיות רבות. בשנת 1904 חלק את המקום ה-12–13 בתחרות קובורג (דרג ב'). בשנת 1905/06 הגיע למקום השני בתחרות ניו-יורק. בשנת 1907 הגיע למקום ה-21 בתחרות קרלסבד (ניצח: עקיבא רובינשטיין. בשנת 1908 הגיע למקום ה-14 בתחרות וינה (ניצחו: אולדריך דוראס, גזה מארוצי וקרל שלכטר). באותה שנה הגיע למקום השמיני בתחרות דוסלדורף (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1909 הגיע למקום הרביעי בתחרות ברלין. בשנת 1911 חלק את המקום ה-19–21 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן). יונר ניצח באליפות התשיעית של ארצות הצפון שהתקיימה בקופנהגן בשנת 1916 (ראה עמ' 9 ב- [1]). הוא חלק את המקום הראשון-שני עם ולטר ג'ון בתחרות ברלין 1917. יונר ניצח בתחרות גטבורג 1920 (דרג ב'), וחלק את המקום הראשון-שני עם רודולף שפילמן בתחרות שבינגן 1923. בשנת 1923 ניצח יונר בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בטריסטיה. ההצלחה השחמטאית הבולטת ביותר של יונר הייתה ניצחון בתחרות ברלין 1924, בהקדימו את עקיבא רובינשטיין, ריצ'רד טייכמן וז'ק מיזס. יונר שיחק בלוח השני של נבחרת שווייץ באולימפיאדה הבלתי רשמית שהתקיימה בשנת 1936 במינכן +4 -7 =6 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין ניצחונותיו באולימפיאדה יש לציין את ניצחונו על מיגל ניידורף ועל ולדאס מיקאנס. כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט. [Event "Karlsbad"] [Site "Karlsbad (Karlovy Vary) AUH"] [Date "1907.09.03"] [EventDate "1907.??.??"] [Round "11"] [Result "0-1"] [White "Paul F Johner"] [Black "Akiba Rubinstein"] [ECO "C91"] [WhiteElo "?"] [BlackElo "?"] [PlyCount "98"] 1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 a6 4. Ba4 Nf6 5. O-O Be7 6. Re1 b5 7. Bb3 d6 8. c3 Bg4 9. d4 O-O 10. a4 Re8 11. Bd5 Qd7 12. dxe5 Nxd5 13. exd5 {הרע במיעוטו היה 13. א:ב5 פ:ה5 14. פ:ה5} Nxe5 14. Nxe5 dxe5 15. Qb3 Bd6 {עדיף 15...צהב8 במטרה לפתוח בהתקפה באגף המלכה} 16. axb5 axb5 17. Rxa8 Rxa8 18. Na3 Ra5 19. c4 bxc4 20. Nxc4 Rxd5 21. Nxd6 Qxd6 22. Qb8+ Qd8 23. Qxd8+ Rxd8 24. f3 Be6 25. Kf2 Rd5 26. b4 h6 27. g3 Bd7 28. Be3 f5 29. Rc1 c6 30. Rc2 Kf7 31. Ke2 g5 32. Bc5 f4 33. Ra2 Bf5 34. gxf4 Bd3+ 35. Ke1 gxf4 36. Ra7+ Kg6 37. Re7 Bb5 38. Re6+ Kg7 39. Bd6 Kf7 40. Rxh6 Rd3 41. Kf2 Re3 42. Bc5 Re2+ 43. Kg1 Bc4 44. Rxc6 Bd5 45. Rd6 {עדיף 45. צג7 או צג8} Bxf3 46. h4 e4 47. Bd4 {חיוני צד8 והעמדה שקולה. כעת העמדה אבודה ללבן} Rd2 48. Be5 e3 49. Bxf4 Rg2+ 0-1 פאול יונר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) 342 משחקי שחמט של יונר,365chess.com מידע כללי Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it OlimpBase :: Chess Olympiad, Munich 1936, Switzerland, web.archive.org, ‏2008-07-23 Paul Johner vs Akiba Rubinstein (1907), www.chessgames.com
סב

סבים הם האבות או האימהות של הוריו של אדם (המילים העבריות סב וסבה נתפסות בימינו כמשתייכות למשלב גבוה ואינן שימושיות בעברית היומיומית; במקומן נקלטו השמות המקבילים מארמית: סבא וסבתה). לכל אדם ישנם שני סבים, שתי סבות, ארבעה רב-סבים (סבא רבא) וארבע רב-סבות (סבתא רבתא) (לעיתים פחות מכך, עקב נישואים בין קרובי משפחה). בן הבן או בן הבת נקרא ביחס לסבו וסבתו נכד ובת הבת או בת הבן נקראת נכדה. הסבים מזוהים עם זקנה ואף משמשים לעיתים כסמל שלה. בתרבויות רבות לסבים תפקיד חשוב בגידול וחינוך הילדים ובמקרים רבים, שבהם ההורים מסרבים או לא מסוגלים לגדל את ילדיהם, לוקחים על עצמם הסבים את התפקיד. בתרבויות המזרח-אסייתיות המסורתיות, אשר הושפעו מאוד מהקונפוציאניזם, שבו כיבוד האבות היה מן הערכים המוסריים החשובים ביותר במשפחה, נהגו הסבים במשפחה להשתמש בסמכות שלהם בענייני המשפחה, וצאצאיהם היו חייבים לציית להם. מסורת זו נעלמה עם ההתגברות של ההשפעות המערביות והגידול במספר המשפחות הגרעיניות בקרבם. תאוריה להסבר אריכות החיים האנושית ובפרט תוחלת החיים הגבוהה של נשים לאחר הפסקת מחזור הווסת מציעה כי לטיפול של סבות בנכדים לאחר הגמילה ולפני שיוכלו למצוא את מזונם בעצמם הייתה חשיבות בהישרדות של אבות האדם שהתקיימו על ציד ולקט. תאוריה זו - "השערת הסבתא" (Grandmother hypothesis) - מסתמכת על תצפיות בשבטי ציידים-לקטים כדוגמת שבט ההַדזָה בטנזניה, שם לסבות תפקיד מרכזי במציאת מזון (שורשים ופקעות) לילדים בזמן שהאם מטפלת בתינוקות. סבתא פעילה מאפשרת בחברות אלו ילודה גבוהה יותר של הבת כך שמתבטל החסרון שבתקופת הילדות הארוכה אצל בני אדם בהשוואה לבעלי חיים אחרים. לפי ההלכה, מצוות כיבוד הורים כוללת גם את כיבוד הסבים: חייב בכבוד אבי אביו ואבי אמו, ואֵם אביו ואֵם אמו... ויתן להם דין קדימה בדיבור ובאכילה, וידבר אליהם בלשון כבוד וחשיבות. — שולחן ערוך המקוצר, הלכות כיבוד אב ואם במסכת ערכין מוזכר פתגם עממי שרואה את הסבתא כמועילה, לעומת הסב שמהווה נטל על בני הבית. אמרי אינשי סבא בביתא פאחא בביתא סבתא בביתא סימא בביתא (אומרים: סבא בבית - מעמסה בבית, סבתא בבית - מטמון בבית). — תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י"ט, עמוד א' פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הזכות לסבות היא זכותם של הורי נפטר או נפטרת להולדה לאחר המוות באמצעות זרע של הנפטר או ביצית של הנפטרת. זכות זו נדונה בפסקי דין אחדים. משפחה פסיכולוגיה התפתחותית כהן, רינה, תבונת הזקנה - תבונת הסבאות - אינטליגנציה סבאית, מדור לדור, 2017 מירי ברוך, "תמורות בעיצוב דמות הסבים במשפחה בספרות הילדים בת זמננו", מאזנים כרך פ"א, גיליון 3/4, אפריל 2008. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) אלכס דורון, מעניין את הסבתא: על תפקידם האבולוציוני של הסבא והסבתא, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2013 חיים ביאור, סבתאות 2014: עובדים במשרה מלאה, מטפלים בנכדים ובהורים המבוגרים, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2014 אקונומיסט, לשחרר את סבתוש: איך תשפיע העלייה בתוחלת החיים על היחסים בין הדורות במשפחה?, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2023 עברית לכל המשפחה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 בפברואר 2016 ישראל דורון, גליה לינצ'יץ, זכות העמידה של סבים וסבתות לקשר עם נכדיהם, משפחה במשפט ב, תשס"ט
פרארה (נפה)

נפת פרארה (באיטלקית: Provincia di Ferrara) היא נפה במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,632 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 349,774 נפש. בירתה של הנפה בעיר פרארה. הנפה המסומנת באותיות "FE" גובלת בנפת רוביגו במחוז ונטו בצפון, בנפת מנטובה במחוז לומברדיה בצפון, בנפת מודנה במחוז אמיליה-רומאניה במערב, בנפת בולוניה ובנפת רוונה במחוז אמיליה-רומאניה בדרום. מדיה וקבצים בנושא פרארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרארה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל אנטיגואה וברבודה

סמל אנטיגואה וברבודה עוצב בשנת 1966 על ידי גורדון כריסטופר. הסמליות של הסמל מורכבת יותר מהסמל המופיע על דגל אנטיגואה וברבודה, אולם בכל זאת אלמנטים רבים זהים. בראש הסמל ישנו האננס, פרי שבזכותו האיים מפורסמים. ישנם מספר צמחים מסביב למגן שמצויים בשפע במדינה: היביסקוס אדום, קני סוכר, וצמחי יוקה. משני צדדיו של המגן עומדים שני איילים שתומכים בו, ואלה מסמלים את חיות הבר של האיים. העיצוב של המגן עצמו ייחודי בפני עצמו ועליו ציור שמש, הנמצאת גם בדגל, והיא עולה מהים הכחול לבן. השמש באה לסמל התחלות חדשות, והצבע השחור מאחוריה מסמל את המקור האפריקאי של מרבית אזרחי אנטיגואה וברבודה. ולמטה לפני הים עומדת מטחנת סוכר הבנויה מלבנים. בתחתית הסמל, מתחת למגן, ישנה כרזה ועליה חרוט המוטו הלאומי של המדינה - "כל אחד מתאמץ, כולם משיגים". מדיה וקבצים בנושא סמל אנטיגואה וברבודה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרבו-קרואטית

סרבו-קרואטית היא שפה סלאבית דרומית המשתייכת למשפחת השפות ההודו-אירופית. היא שימשה כשפתה הרשמית של יוגוסלביה; לאחר שזו התפרקה, נותרה כשפה הרשמית בסרביה ומונטנגרו, קרואטיה ובוסניה והרצגובינה. רוב תושבי צפון מקדוניה וסלובניה דוברים אף הם סרבו-קרואטית כשפה שנייה. זוהי אחת השפות היחידות בעולם אשר נכתבות בשתי מערכות אלפבית שונות. האלפבית הלטיני נמצא בשימוש בקרואטיה ובסלובניה ואילו האלפבית הקירילי נמצא בשימוש בסרביה, מונטנגרו ובוסניה. האלפבית הערבי שימש לעיתים את הבוסנית, אך לא השתרש. הלשון היא בעלת ארבעה ניבים עיקריים: צ'קאווי, שטוקאווי, קאיקאווי וטורלאקי. תת-הניב המזרח-הרצגוביני של הניב השטוקאווי הוא העיקרי והנחשב ביותר, ועליו מבוססות כל הצורות הסטנדרטיות של השפה: סרבית, קרואטית ובוסנית. ההבדלים בין הצורות האלה זניחים. השם "סרבית" מתייחס כיום בעיקר לסרבו-קרואטית הכתובה באלפבית הקרילי (אך גם באלפבית לטיני) בשטחי סרביה, מונטנגרו, בוסניה, סלבוניה וקראינה, בעוד "קרואטית" מתייחס כיום בעיקר לזו הכתובה באלפבית הלטיני בקרואטיה, בוסניה והרצגובינה. המצב הפוליטי הסבוך ביוגוסלביה השפיע על השפה. לאחר פרישת קרואטיה מיוגוסלביה ב-1991, כחלק מהרצון לבדל את קרואטיה משאר מדינות יוגוסלביה לשעבר, מגמה שהתעצמה עקב הקרבות שהתחוללו במקום בשנות ה-90 בין שני עמים הדוברים אותה שפה. הכניסו מנהיגי קרואטיה באופן יזום מילים חדשות לשימוש בשפה, על מנת להבדילה מהסרבית. חלק מהמילים החדשות נלקחו מהשפה הדלמטית, חלקן ממקור איטלקי וחלקן תחדיש. מסיבות פוליטיות, לאומיות ופטריוטיות נקראת השפה בשמות שונים במדינות השונות. בקרואטיה נקראת השפה כיום "קרואטית", בסרביה, הדבקה בשפה המקורית, נקראת השפה כיום "סרבית", בחלקים מבוסניה והרצגובינה "בוסנית". מספר קבוצות במונטנגרו תומכות בשינוי שם השפה למונטנגרית. הדקדוק נשאר בינתיים זהה בכל גרסאות השפה, הן מבחינה מורפולוגית והן מבחינה תחבירית והשוני הוא באוצר מילים ובאיות. עדות למצב השפה מצויה גם בוויקיפדיה, שבה מתנהלים מיזמים שונים בבוסנית, סרבית, קרואטית וסרבו-קרואטית. לוח בשקה שפה סרבו-קרואטית, דף שער בספרייה הלאומית
אירידיום

המונח "Ir" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו IR. אירידיום (Iridium) הוא יסוד כימי ממשפחת מתכות המעבר שסמלו הכימי Ir ומספרו האטומי 77. אירידיום הוא מתכת מקבוצת הפלטינה, שצבעה לבן, קשה במיוחד המזכירה את פלטינה. אירידיום הוא המתכת העמידה ביותר בפני קורוזיה, בנוסף לכך הוא לא נתקף על ידי חומצות או על ידי מי מלך. החומרים שיכולים לתקוף אירידיום מתכתי הם מלחים מותכים כמו NaCl או NaCN. אירידיום הוא היסוד בעל צפיפות החומר השנייה הכי גבוהה (22.56 גרם / סמ"ק). היסוד היחיד שצפוף יותר הוא אוסמיום. בטבע, אירידיום מופיע לרוב בקרבת מרבצי יסודות מקבוצת הפלטינה והוא מופק מסחרית כתוצר לוואי של כריית ניקל. אירידיום הוא יסוד נדיר בכדור הארץ, אך הוא נפוץ למדי במטאוריטים. יש הטוענים כי סיבת נדירותו היא בשל נטיתו להתרכב בברזל, וזה האחרון שקע אל ליבת כדור הארץ, בעת היווצרותו. ריכוז גבוה יחסית של אירידיום אותר במאגר המים הפוסילים בהר הנגב שבמדינת ישראל ויש הרואים בכך תמיכה לתאוריה שלפיה פגע מטאוריט באזור בתקופות עתיקות. השימוש העיקרי של אירידיום הוא הקשחת סגסוגות פלטינה. ייצור רכיבים העמידים בפני טמפרטורות גבוהות במיוחד. לאירידיום שימושים כזרז בריאקציות כימיות. מגוון סגסוגות לשימושים שונים. ייתכן שימוש באירידיום בטיפול כימותרפי פחות מזיק, מאשר הטיפולים הרגילים. היסוד אירידיום זוהה ב-1803 על ידי סמית'סון טננט בלונדון שבאנגליה יחד עם אוסמיום במשקע כהה של פלטינה גולמית שהומסה במי מלך. שמו של היסוד ניתן לו על שם Ιρισ (איריס), המילה היוונית לקשת בענן ושם אלת הקשת היוונית, כיוון שלרבים ממלחיו צבעים עזים. רמות חריגות של אירידיום, הנדיר בכדור הארץ אך נפוץ יותר במטאורים, בסלעי גבול K-T (שכבת הסלעים שבין סלעי הקרטיקון לסלעי השלישון) גרמו להעלאת ההשערה שההכחדה הגדולה בסוף הקרטיקון (שסימנה את סוף המזוזואיקון) נגרמה עקב פגיעת מטאור בכדור הארץ ולאישושה. כיום, תאוריית המטאור היא אחד ההסברים המקובלים להכחדת הדינוזאורים. בשנת 1889 שימש מוט שעשוי מסגסוגת 90% פלטינה ו-10% אירידיום כמדד בינלאומי ליחידות מטר וקילוגרם. מיזם הטלפונים הלוויני "אירידיום " נקרא כך מכיוון שבהתחלה רצו להתבסס על 77 לוויינים, כמספר האטומי של אירידיום. אירידיום מתכתי אינו חומר מסוכן, אך תרכובותיו עלולות להיות רעילות. עדנה לבל, אירידיום. אירידיום ב-Webelements (אנגלית) אירידיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) התרופה לסרטן תגיע מהאסטרואיד שחיסל את הדינוזאורים?, וואלה 11 בפברואר 2019
האוסף הקצבי

האוסף הקצבי הוא אלבומה ה-16 של שרית חדד ואלבום האוסף הראשון שלה אשר יצא לאור ב-5 במאי 2008. האלבום כולל את להיטיה הקצביים של חדד מאלבומיה הקודמים, וכן מספר שירים שלא נכנסו לאלבומים אלה. מידע על האלבום האוסף הקצבי באתר MusicBrainz
האוסף השקט

האוסף השקט הוא האלבום ה-17 של שרית חדד ואלבום האוסף השני שלה אשר יצא לאור ב-5 במאי 2008. האלבום הוא אוסף של שירים שקטים מאלבומיה הקודמים, וכן שירים שהוקלטו, אך לא נכנסו לאלבומים אלה. מידע על האלבום האוסף השקט באתר MusicBrainz
קרואטית

קרואטית היא שפה סלאבית-דרומית המדוברת בעיקר בקרואטיה, בפי הקרואטים בבוסניה והרצגובינה ומיעוטים קרואטים בכמה מדינות שכנות, ובאזור האיטלקי מוליזה. הקרואטית המודרנית היא התפתחות מתמשכת של יותר מ-900 שנות ספרות, הכתובה בתערובת שפה כנסייתית עם שפת המקום. הקרואטית הכנסייתית נזנחה מאמצע המאה ה-15, וקרואטית כתובה, בהתגלמות ספרות עממית קיימת כבר למעלה מ-500 שנה. קרואטית היא בעצם סוג ניב של השפה הסרבו-קרואטית, והיא כמעט זהה לסרבית ולבוסנית (הדקדוק זהה בכל גרסאות השפה, הן מבחינה מורפולוגית והן מבחינה תחבירית והשוני הוא באוצר מילים ובאיות). סרבו-קרואטית לוח בשקה ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיר פדרלית

עיר פדרלית (בגרמנית Bundesstadt) היא תוארן הרשמי של הערים הבאות, בהקשרים שלהלן: בון (גרמניה) - ב-26 באפריל 1994, כאשר בון חדלה מלשמש כבירת גרמניה וברלין זכתה בתואר הבירה (Bundeshauptstadt - "עיר הבירה הפדרלית") במקומה, הוענק לראשונה התואר "עיר פדרלית" לבון, שנועד להצביע על כך שחלק ממשרדי הממשלה, משכנו החליפי של הבונדסראט (אספת המדינות) ומעונו הרשמי המשני של נשיא גרמניה נותרו בה. ברן (שווייץ) - חוקת שווייץ לא קבעה בירה למדינה, ו"העיר הפדרלית" הוא תוארה הרשמי של ברן, מקום מושבן של רוב רשויות השלטון הפדרליות מאז 1848. מוסקבה וסנקט פטרבורג (רוסיה): מבין 83 הסובייקטים הפדרליים של רוסיה מוגדרות מוסקבה וסנקט פטרבורג כערים פדרליות, אולם הגדרה זו אינה נושאת עימה סמכויות של עיר בירה. אף שמוסקבה היא אכן בירת רוסיה, מתחלקים מוסדות השלטון ברוסיה בין שתי הערים. סבסטופול שבחצי האי קרים נחשבת גם היא לעיר פדרלית על ידי רוסיה, אך אוקראינה שממנה השטח נכבש מוסיפה לראות בו שטח השייך לה. בעבר שימש המונח גם כתוארה של העיר וושינגטון, הבירה הפדרלית של ארצות הברית, לפני שאוחדה עם מחוז קולומביה ליצירת וושינגטון די. סי. ("וושינגטון (ו)מחוז קולומביה"). טריטוריה פדרלית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רימיני

רימיני (באיטלקית: Rimini) היא עיר במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה, ובירת נפת רימיני. העיר שוכנת סמוך לחוף הים האדריאטי, בין הנהרות מארקיה (Marecchia) ואוסה (Ausa). ענפי הכלכלה המסורתיים שלה הם ספנות ודיג חופיים, ויחד עם ריצ'ונה (Riccione) היא קרוב לוודאי אתר הנופש המפורסם ביותר בריביירה האדריאטית בקרב האיטלקים. בעיר כ-150,000 תושבים (2018). הקתדרלה מן המאה ה-13 - הייתה במקור בסגנון גותי, אך שונתה לפי הוראת סיג'יזמונדו פאנדולפו מאלאטסטה (Sigismondo Pandolfo Malatesta) לאונה בטיסטה אלברטי, ובעיצוביו של לאונה בטיסטה אלברטי, אך בנייתה מעולם לא הסתיימה. בקתדרלה נמצאים קברים של סיג'יזמונדו ואשתו איזוטה (Isotta). הקשת של אוגוסטוס - נבנתה בשנת 27 לפנה"ס. גובהה של הקשת 9.92 מטר ורוחבה 8.45 מטר. החומה שמעל הקשת נוספה בימי הביניים. הערים התאומות של רימיני הן: צרפת סן מור דה פוסה, צרפת בלגיה סראינג, בלגיה רוסיה סוצ'י, רוסיה סנגל זיגינשור, סנגל ארצות הברית פורט לודרדייל, ארצות הברית הרפובליקה העממית של סין יאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין נמל התעופה הבינלאומי פדריקו פליני אתר האינטרנט הרשמי של רימיני רימיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רימיני (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רון ג'יי. קליין

רונלד "רון" קליין (באנגלית: Ronald "Ron" Klein; נולד ב-10 ביולי 1957) פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. ייצג את המחוז ה-22 של פלורידה משנת 2007 ולא נבחר בבחירות שהתקיימו בשנת 2010. קליין נבחר לתפקיד זה במהפך של הדמוקרטים בקונגרס, בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006, בהביסו יריב רפובליקני שכיהן בתפקיד 26 שנה. לפני כן הוא כיהן בבית המחוקקים של פלורידה בין השנים 1993–1996 ובסנאט של פלורידה מ-1996 ועד 2006, שם כיהן גם כיושב ראש סיעת המיעוט. קליין נולד בקליבלנד, אוהיו. אמו הייתה מורה ואביו היה בעל עסק קמעונאי. אמו נפטרה מסרטן בגיל 52, דבר שעיצב את עולמו כמחוקק בתמיכה במחקר רפואי לסרטן ומחלות קשות אחרות. קליין סיים את תיכון הייטס ב-1975 וסיים תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת המדינה של אוהיו ב-1979. בזמן זה הוא כיהן כמתמחה בבית המחוקקים של אוהיו. ב-1982 סיים את בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב ונישא לדורין דרייגן. ב-1985, הזוג עבר לעיר בוקה רייטון שבפלורידה. לזוג שני ילדים וכלב שנאוצר. לאחר סיום חברותו בקונגרס חזר לפלורידה ושב לשמש עורך דין. ב-1992 הביס קליין בפריימריס הדמוקרטים את מי שכיהן בתפקיד עשר שנים, סטיב פרס, וזכה במושב בבית המחוקקים של פלורידה. קליין הפך לחבר סנאט של פלורידה ב-1996 וכיהן גם כמצליף סיעת המיעוט ב-1988 ומנהיג סיעת המיעוט בין השנים 2002–2004. בזמן כהונתו ברשות המחוקקת של פלורידה יצא לקליין מוניטין על עבודתו בחקיקה בתחום הטכנולוגיה, המשפט הפלילי, ביטוח הבריאות, החינוך, מדיניות הפיקוח על נשיאת נשק אישי והרפורמה בביטוח על בעלי הבתים. חוק חינוך השואה שלו הסמיך את לימודי השואה בכל בתי הספר הציבוריים בפלורידה.[1] ב-2006 התמודד קליין למשרה ברמה ארצית, בבית הנבחרים של ארצות הברית, עבור המושב של המחוז ה-22 של פלורידה, כנגד הרפובליקני שכיהן 13 כהונות, קליי שאו. השילוב של יכולת גיוס הכספים, רקורד ההצבעות שלו בפוליטיקה של פלורידה וידידותו עם חבר הקונגרס היהודי רוברט וקסלר, היה המפתח לניצחונו.[2] בנוסף, אף ששאו ניצח בקלות את המחוז ה-22 של פלורידה, במרוץ לבחירה מחדש ב-2004, כאשר יריבו נשר מהמרוץ לפני היפתחו, המועמד הדמוקרטי לנשיאות ג'ון קרי סחף את המחוז מידי ג'ורג' וו. בוש בשנה זו, בהפרש של 50%–40%. בהיותו חבר קונגרס טרי השתתף קליין במאמצים של העברת "תוכנית 100 השעות" של ננסי פלוסי, כולל אימוץ ההמלצות של ועדת ה-11 בספטמבר, הגברת מימון חקר תאי הגזע, הסכמת הממשל הפדרלי בניהול משא ומתן על הוזלת מחירי התרופות, קיצוץ בריבית על הלוואות סטודנטים, העלאת שכר המינימום והרחבת המחקר לפיתוח מקורות אנרגיה חלופית. קליין הצהיר כי הוא מעוניין לשים דגש על רפורמה בביטוח בעלי הבתים, כחבר בוועדת השירותים הפיננסיים וּועדות המשנה הנוגעות לכך, אשר נושא הביטוח ומוסדות בנקאיים נמצא בתחום שיפוטם וכהמשך מאמציו לרפורמה שכזו בסנאט של מדינת פלורידה. רון קליין היה חבר בוועדות בית הנבחרים האלה: ועדת השירותים הפיננסיים ועדת המשנה לשוקי ההון ומיזמים במימון ממשלתי ועדת המשנה למוסדות פיננסיים ואשראי לקוח ועדת המשנה לבקרה וחקירות ועדת יחסי החוץ ועדת המשנה למזרח התיכון ודרום אסיה (סגן יושב הראש) ועדת המשנה לטרור, מניעת תפוצת נשק וסחר ועדת המשנה לחצי כדור הארץ המערבי מדיה וקבצים בנושא רון ג'יי. קליין בוויקישיתוף רון ג'יי. קליין, ברשת החברתית פייסבוק רון ג'יי. קליין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רון ג'יי. קליין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
שולמית גולדהבר

שולמית גולדהבר (בגרמנית: Sulamith Goldhaber; ‏4 בנובמבר 1923 – 11 בדצמבר 1965) הייתה פיזיקאית אנרגיות גבוהות ומומחית בינלאומית בנושא האינטראקציות בין קאונים לבין נוקליאונים. גולדהבר הייתה האדם הראשון לצפות באינטראקציות גרעיניות של האנטיפרוטון. גולדהבר נולדה בווינה אוסטריה וגדלה בארץ ישראל של המנדט הבריטי כאשר משפחתה עלתה לארץ. היא למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם פגשה והתחתנה עם הפיזיקאי גרסון גולדהבר. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית עם תואר שני והיגרה לארצות הברית עם בעלה ללימודי דוקטורט. אוניברסיטת תל אביב מקיימת קולקוויום לזכרה. לואיס אלוורז, שולמית גולדהבר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תצורה רשתית

התצורה הרשתית (TA: Formatio reticularis) היא אזור במוח הממוקם בגזע המוח ומכיל 90 גרעינים ורשתות סבוכות של תאי עצב. התצורה הרשתית מעוררת את קליפת המוח להיות קשובה לגרייה חדשה ושומרת על ערנות המוח אפילו בזמן שינה. בהתאם לכך, פגיעה חמורה בתצורה הרשתית מובילה רבות למצב של תרדמת. התצורה הרשתית נמתחת מחלקו העליון של המוח האמצעי, עוברת דרך הפונס ומגיעה עד לתחתית המוח המוארך. התצורה הרשתית שולחת אקסונים לחלקים רבים במערכת העצבים, במסילות עולות (לעבר קליפת המוח) ויורדות (לאורך חוט השדרה). התצורה הרשתית מקבלת מידע רב מקליפת המוח הקדם-מוטורית וממספר אזורים תת-קורטיקלים, כמו האמיגדלה, ההיפותלמוס וגרעיני הבסיס. התצורה הרשתית שולחת מידע חושי לתלמוס, אשר בתורו מתעל את המידע לעיבוד במקומות המתאימים בקליפת המוח. למשל, המידע המגיע מן העיניים מתועל לאזורים האחראיים על הראיה. התצורה הרשתית ממלאת תפקיד חשוב בשליטה על מנגנונים הקשורים לעוררות ושינה. בין השאר, התצורה הרשתית מווסתת העברה של מידע המגיע ממערכות החוש, ומשתתפת בקביעה האם יועבר למוח הגדול ויגיע למודעות. התצורה הרשתית חיונית להיבטים מסוימים של התפקודים הניהוליים. מבנים בתצורה הרשתית מעורבים גם בשליטה מוטורית. התצורה הרשתית חיונית לתנועה של העיניים, הראש והגפיים. שליטה מוטורית מאפשרת קואורדינציה. התצורה הרשתית קשורה גם לוויסות טמפרטורה. מדיה וקבצים בנושא תצורה רשתית בוויקישיתוף גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates. Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. Brown, T. E. (2005). Attention deficit disorder: The unfocused mind in children and adults. Yale University Press. Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Don't Stop Me Now

"Don't Stop Me Now" (בעברית: "אל תעצור אותי עכשיו") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, ונכלל באלבומה השביעי של הלהקה, Jazz. השיר יצא כסינגל בשנת 1979, והגיע למקום 9 במצעד הלהיטים הבריטי ולמקום 86 במצעד הלהיטים האמריקאי. השיר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה, פרדי מרקיורי. בשונה מרוב שירי הלהקה, בשיר זה לא מבצע חלק עיקרי גיטריסט הלהקה, בריאן מיי, שבדרך כלל מוביל את שירי הלהקה. השיר הוקלט גם על ידי הלהקה מקפליי. בשנת 2005 נבחר השיר ל"שיר המכוניות הטוב בעולם", בתחרות שנערכה בשיתוף עם תוכנית הטלוויזיה "טופ גיר". השיר גם מופיע באלבום האוסף של הלהקה Greatest Hits מ-1981, וביוני 2011, במסגרת חגיגות ה-40 שנים של קווין, נכלל טייק ישן של השיר המכיל חלקים נוספים של גיטרות, במיני אלבום בונוס במהדורה המחודשת וההוצאה המחודשת של האלבום Jazz. בשנת 2014, הקוראים של מגזין הרולינג סטון דירגו את השיר במקום השלישי האהוב עליהם של קווין. את הקליפ של השיר ביים ג'יי קליבנשטיין וצולם ביער הלאומי בבריסל, בלגיה ב-26 בינואר 1979. בגרסת האולפן, החלק של בריאן מיי הוא רק בסולו הגיטרה שלו, אבל בגרסאות של ההופעות של Jazz ושל Crazy ב-1979, מיי שיחק קצת בקצב של הגיטרה בכל השיר כדי לתת יותר תחושה של מוזיקת רוק. גרסה חיה של השיר מופיעה באלבום של הלהקה Live Killers משנת 1979. במהדורה היפנית, האמריקאית, הקנדית והאוסטרלית, השיר "More Of That Jazz" היה הבי-סייד. פרדי מרקיורי - שירה וקולות ליווי, פסנתר. בריאן מיי - גיטרה, קולות ליווי. רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה, תוף מרים, משולש, קולות ליווי. ג'ון דיקון - גיטרה בס. מידע על היצירה "Don't Stop Me Now" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Don't Stop Me Now" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Don't Stop Me Now" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Don't Stop Me Now" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון האפיפיורים

ארמון האפיפיורים (בצרפתית: Palais des Papes) הנמצא באביניון שבדרום צרפת, הוא אחד מהגדולים והחשובים במבנים הגותים באירופה. הארמון נבנה בימי הביניים ומשמש כיום מוזיאון. אביניון הפכה למקום שהותם של האפיפיורים בשנת 1309, כשאפיפיור קלמנס החמישי לא הצליח להתמודד עם המהומה האלימה שפרצה עם בחירתו. קלמנס העביר את מועצתו לאביניון, לתקופה שנודעה כאפיפיורות אביניון. קלמנס התגורר כאורח במנזר הדומיניקני באביניון, ויורשו, האפיפיור יוחנן העשרים ושניים הקים במקום מבנה מפואר. בשנת 1334 בתקופתו של האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר חודש ארמון הבישופים הישן, והעבודה נמשכה על ידי יורשיו עד שנת 1364. האתר נבנה על סלע טבעי בקצה הצפוני של אביניון, במקום המשקיף על נהר הרון. הארמון נבנה בשני שלבים עיקריים בשני חלקים שונים הידועים כארמון הישן (Palais Vieux) והארמון החדש (Palais Neuf). כשהסתיימה בנייתו, תפס הארמון שטח של כ-11,000 מטרים רבועים. הבנייה הייתה יקרה מאוד, ובמסגרתה הוצאו רוב הכנסות האפיפיור. הארמון הישן נבנה על ידי האדריכל פייר פויסון ממיירפואה בהוראתו של האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר. בנדיקטוס הקפדן הרס את הארמון האפיסקופלי הישן והחליפו בבניין גדול ביותר שהוקם סביב קלויסטר ואשר בוצר היטב נגד התקפות. ארבע קשתות האכסדרה מאוגפות במגדלים גבוהים. בזמנם של האפיפיורים קלמנס השישי, אינוקנטיוס השישי ואורבנוס החמישי, המבנה הורחב למה שמוכר כיום כארמון החדש. ז'אן דה לובר מונה בידי האפיפיור קלמנס השישי לבניית מגדל חדש ומבנים סמוכים, כולל קפלה גדולה ששימשה כמקום לעבודת האפיפיורים. שני מגדלים נוספים נבנו בתקופתו של אינוקנטיוס השישי. האפיפיור אורבנוס החמישי השלים את בניית חצר הארמון, ואיתה גם מספר בניינים כדי לתחומה. פנים הבניינים עוטר בדרך כלל בפרסקאות, שטיחי-קיר, ציורים, פסלים ותקרות עץ. האפיפיורים נטשו את אביניון ב-1378, ושבו לרומא, אך גרמו בכך לקרע המערבי, שבמהלכו האנטי-אפיפיורים קלמנס השביעי ובנדיקטוס השלושה עשר הותירו את ביתם באביניון עד שנת 1408. זה האחרון התבצר בארמון למשך עשר שנים, לאחר שצרו עליו ב-1398. המבנה נותר בידיה של האנטי-אפיפיורות למשך מספר שנים. העיר הייתה במצור משנת 1410 עד שנת 1411, אך הושבה לידי צירי האפיפיורות ב-1433. אף על פי שהארמון נותר בידי האפיפיורים ביחד עם הערים הסמוכות לו למשך 350 שנים נוספות, מצבו התדרדר בהדרגה, וזאת למרות ששוקם בשנת 1516. כשפרצה המהפכה הצרפתית ב-1789, מצבו של הארמון היה בכי רע, והוא נכבש ונבזז בידי צבאות המהפכה. ב-1791 התבצע בו טבח המוני של מתנגדי המהפכה, שגופותיהם הושלכו למגדל דה לטרין שבארמון הישן. בתקופת נפוליאון שימש הארמון לצרכים צבאיים כקסרקטין וכבית כלא. הארמון נפגע קשות בתקופה זו, והוא פונה ושוקם רק בשנת 1906, כשהפך למוזאון לאומי. יופיו של הארמון פתוח כיום לציבור; הוא גם ביתה של ישיבת מחוז ווקלואה ושל ארכיוני המחוז. הישיבות מתקיימות באולם Salle du Conclave‏ [1] ששטחו כ-350 מ"ר וניתן להושיב בו כ-500 איש. מדיה וקבצים בנושא ארמון האפיפיורים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון האפיפיורים