laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דלון ויקס

דלון ג'יימס וויקס (באנגלית: Dallon James Weekes; נולד ב-4 במאי 1981) הוא מוזיקאי, זמר וכותב שירים אמריקאי, הידוע בעיקר בשל היותו הבסיסט לשעבר של הלהקה פאניק! אט דה דיסקו. וויקס הוא גם הסולן והבסיסט של הלהקה I Don't Know How But They Found Me. וויקס נולד במיזורי שבארצות הברית למשפחה מורמונית. וויקס גדל ביוטה ולמד בבית הספר של קלירפילד, שם הכיר את רוב חברי להקת "The Brobecks". בשנת 1999, לאחר שסיים את לימודיו, הצטרף וויקס לתנועה המיסיונרית המורמונית באוקלהומה לשנתיים. לאחר מכן החל וויקס ללמוד באוניברסיטת וובר סטייט, ממנה נשר זמן קצר לאחר מכן, והחל לעסוק במוזיקה. בשנת 2009 הצטרף וויקס כחבר זמני ללהקה פאניק! אט דה דיסקו כבסיסט וזמר רקע בהופעותיה. באמצע שנת 2010 הצטרף וויקס ללהקה כחבר רשמי. וויקס הודיע על הצטרפותו ללהקה בשנת 2012, והודיע כי הקלטת אלבומה הרביעי של הלהקה, בו לקח חלק, צפויה להסתיים בסוף שנת 2012. האלבום יצא לאור ב-8 באוקטובר 2013, ובנוסף לעבודתו כבסיסט הלהקה, השתתף וויקס בכתיבת חלק משירי האלבום. בשנת 2016 הקים יחד עם חברו מהתיכון, המתופף ריאן סימן (שגם ניגן יחד עם וויקס ב-The Brobecks) את הפרויקט המוזיקלי "I Don't Know How But They Found Me" ("IDKHow" בקיצור). במשך מעל לשנה, הופיעו השניים בברים מקומיים ללא רצון להשתמש במוניטין המוזיקלי שלהם כדי למשוך קהל ואף הכחישו שמדובר בהם כששאלו אותם על ההרכב ברשתות החברתיות. מתוך רצון להתמקד בפרויקט החדש, עזב וויקס את פאניק! אט דה דיסקו ב-28 בדצמבר 2017, ובכך הפך את ברנדון יורי לחבר היחיד שנותר בלהקה- באותה התקופה גם הכריז רשמית על קיום ההרכב החדש שלו ושל סימן. לאחר יותר משלוש שנים החל מהקמת הפרויקט IDKHow, שבמהלכן וויקס וסימן הספיקו לצאת יחדיו למספר סיבובי הופעות ולהוציא שני תקליטים, הוציאו השניים את אלבום הבכורה שלהם, "RAZZMATAZZ", ב-23 באוקטובר 2020. ב-18 במרץ 2006, נישא וויקס לבת זוגו מעל לשנה, הדוגמנית והשחקנית בריזי דאגלס. ב-1 ביוני 2008, נולדה בתם הראשונה, אמלי אוליביה וויקס. ב-23 ביוני 2010, נולד בנם השני, נוקס אוליבר וויקס. וויקס הוא נוצרי מורמוני. 2003: Understanding The Brobecks 2004: Happiest Nuclear Winter 2006: Goodnight and Have a Pleasant Tomorrow 2007: Small Cuts EP 2008: I Will, Tonight EP 2009: Violent Things 2010: Your Mother Should Know EP #1 2012: Quiet Title EP 2011:Vices & Virtues 2013: Too Weird to Live, Too Rare to Die! 2016: Death Of A Bachelor 2018: 1981 EP 2019: "Christmas Drag" 2020: RAZZMATAZZ מדיה וקבצים בנושא דלון ויקס בוויקישיתוף דלון ויקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דלון ויקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דלון ויקס, באתר AllMusic (באנגלית) דלון ויקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דלון ויקס, באתר Discogs (באנגלית) דלון ויקס, באתר Genius דלון ויקס, באתר בנדקמפ ההודעה על הצטרפותו של וויקס ללהקה בעמוד הטוויטר של וויקס
יהודה רובינשטיין (ביבליוגרף)

יהודה רובינשטיין (תרנ"ט, קרקוב – א' בסיוון תשל"ז, ניו יורק), היה ביבליוגרף עברי, חוקר תולדות חכמי ישראל, ביוגרף, סופר ועורך ספרים. נולד בקרקוב לרב מרדכי רובינשטיין (תר"ד-תרע"ז) ששימש למעלה משלושים שנה כ"מגיד משרים" בעיר. ר' מרדכי חיבר ספר "דורש לפרקים", פירוש על פרקי אבות, ו"נטעי נאמנה" בו פירט את יחוס המשפחה, דור אחר דור, עד הרמ"א, מהר"ם מפאדווא ועוד (עד לרש"י) אשר "יחוסם נמשך עד דוד המלך". לעת זקנתו, בשנת תרס"ז, התיישב בירושלים. יהודה, בן זקוניו, גדל בעיר הקודש, למד בישיבת עץ חיים בירושלים אצל רבי יעקב משה חרל"פ ורבי צבי פסח פרנק. בשנת 1918 התחתן עם אסתר פרייז. הוא עבד כמורה, ומאוחר יותר עבד במוסד חסד בירושלים, בשעות הפנאי, ביקר בספריות, אצל אספנים פרטיים ובחנויות ספרים ורכש את ידיעותיו בתחום הספר ותולדות עם ישראל. בשנת 1922 היגר לפילדלפיה, ארצות הברית לעבוד כמזכירו של הרב דוב אריה לוינטל, נשיא אגודת הרבנים, וכמורה בישיבת "משכן ישראל". לאחר מכן עבר לשיקגו ומשם ללוס אנג'לס, בה לימד בשנת תרפ"ה (1925) בישיבה הראשונה בעיר, שנוסדה על ידי הרב משה שרירא. בשנת 1928 התיישב בניו יורק בה חי עד מותו. הוא נקבר בירושלים. רוב כתביו נותרו בכתב יד. כבר בצעירותו בירושלים השתתף בכתבי-עת תורניים והמשיך בכתיבה לאחר שעבר לגור בארצות-הברית. נפתלי בן מנחם כתב עליו: "כל מקום שאתה מוצא בו הערותיו של ר' יהודה רובינשטין עשה אזנך כאפרכסת". מאמריו הופיעו בכתבי העת התורניים: היכל התורה, ניו-יורק תרצ"ג; תלפיות; השתתף קבוע ב"הדרום" בעריכת ח.ד. שעוועל; "כרם" בעריכת הרב צימרמן; אור המזרח ו"מעין". לאחר מלחמת העולם השנייה, חיבר הרב רובינשטיין את הביבליוגרפיות הגדולות והמוערכות: קונטרס השלם של מפרשי הירושלמי אוצר מפרשי משנה תורה, רשימה של 341 מפרשי משנה תורה לרמב"ם, עם מילים קצרות על כל מפרש (נדפס בסוף הכרך החמישי של משנה תורה להרמב"ם בהוצאת האחים שולזינגר, ניו יורק תש"ו) רשימה ביבליוגרפית מכל ההוצאות של ספר החינוך וספר מנחת חינוך. (נדפסו בהוצאת הש"ס, הרמב"ם ו"מנחת חינוך" של האחים שולזינגר). הוא השתתף גם באיסוף ילקוט ההערות של גדולי ישראל על ספר החינוך ו"מנחת חינוך" שנדפס בהוצאה הנ"ל של "מנחת חינוך". הוא התחיל בעריכת "אוצר כתבי עת תורניים - ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים" ולפני פטירתו מסר את עבודתו ליצחק לוין שערך, השלים והוציא לאור את האוצר. רובינשטיין חיבר גם מונוגרפיות על רבנים, אדמו"רים ושושלות חסידיות. ביניהם: רבי משה טייטלבוים, בעל "ישמח משה" מאוהל, (נדפס בספר היובל לכבוד הרב משה ליפשיץ מפילדלפיה, תש"ד). קונטרס "ענף עץ אבות", נדפס בראש שו"ת "שאילת שלום" לר' שלום טויבש, ניו-יורק תשל"ג תולדות הגאון רבי שלמה גאנצפריד זצ"ל וביבליוגרפיה של ספריו, המעין, כרך יא גיליון ד תפארת בנים אבות, נדפס בסדרת כתבי אדמו"רי אליק על ידי הרב א. י. ברנדוין, ניו-יורק תשל"ה-תשל"ו. ספרים שערך "קריית חנה דוד", כתבי הרב דוד רקמן, שו"ת ומכתבים, ניו יורק תשכ"ז. מפתח לירחון תורני "המסלה", בהוצאת המכון לחקר בעיות היהדות החרדית, ניו יורק תשל"ז. יהודה בן מרדכי רובינשטין, דף שער בספרייה הלאומית הערך מבוסס על מאמרו של טוביה פרשל, הביבליוגרף ר' יהודה רובינשטיין ז"ל, באתר המחבר, מתוך: הדרום, תשרי תשל"ח. בשערי ספר, מוסד הרב קוק 1967 עמ' 131. המאמר כאן
עורבני מצויץ-כיפה

עורבני מצויץ-כיפה (שם מדעי: Cyanocorax chrysop) הוא מין ממשפחת העורביים. הוא חי אך ורק ביערות באמריקה הדרומית במדינות: ברזיל הדרום-מערבית, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה וכן באזור הדרומי של אגן האמזונאס ובביצות הפנטנל. תפוצתו משתרעת מהיערות עד החוף והוא נמצא גם מעל יובלי האמזונאס. העורבני הוא עוף בינוני בגודלו ומגיע לאורך 36 ס"מ. נוצות כחולות ושחורות מעטרות את גופו ועל ראשו כיפה מצוייצת גדולה. עיניו צהובות ומעוטרות בקווים כחולים. העורף לבן וקצה הזנב והבטן בצבע קרם. העורבני מחפש את מזונו בין העלים והענפים ביער. מזונו מורכב מחרקים, מתולעים, מחולייתנים קטנים, מביצים ומגוזלים של עופות אחרים וגם מפירות ומזרעים. הוא חי בקבוצות קטנות ביער ומתחבא בסבך הצמחייה כשיש סכנה. תת-מינים של העורבני הם: Cyanocorax chrysops diesingii Cyanocorax chrysops insperatus Cyanocorax chrysops chrysops Cyanocorax chrysops tucumanus מדיה וקבצים בנושא עורבני מצויץ-כיפה בוויקישיתוף עורבני מצויץ-כיפה, באתר ITIS (באנגלית) עורבני מצויץ-כיפה, באתר NCBI (באנגלית) עורבני מצויץ-כיפה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עורבני מצויץ-כיפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עורבני מצויץ-כיפה, באתר GBIF (באנגלית) עורבנ מצויץ-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN עורבני מצויץ-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רמון ויי

רֶמון ויי ז'נבה (בצרפתית: Raymond Weil Genève; הגייה: [ʁemɔ vɛːj]) הוא מותג שעוני יוקרה שווייצרי. חברת רמון ויי, היא חברה משפחתית שנוסדה בשנת 1976 בז'נבה בידי רמון ויי (1926–2014), ומנוהלת בידי חתנו אוליבייה ברנהיים ובניו אלי ופייר ברנהיים. זהו אחד המותגים הפרטיים האחרונים בתעשיית השעונים השווייצרית. מדיה וקבצים בנושא רמון ויי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רמון ויי רמון ויי, ברשת החברתית פייסבוק רמון ויי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רמון ויי, ברשת החברתית אינסטגרם רמון ויי, ברשת החברתית LinkedIn רמון ויי, סרטונים בערוץ היוטיוב רמון ויי, באתר פינטרסט ערך זה הוא קצרמר בנושא שווייץ ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טים מקינרני

טים מקינרני (באנגלית: Tim McInnerny; נולד ב-18 בספטמבר 1956) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר מתפקידים רבים בטלוויזיה ובתיאטרון. בתחילת הקריירה שלו גילם את לורד פרסי פרסי ואת קפטן דרלינג בסדרת הטלוויזיה "הפתן השחור". מקינרני נולד בצ'ידל הולם שבצ'שייר. בן לוויליאם רונלד מקינרני ולמרי ג'ואן (שם נעורים גיבינס). הוא גדל בצ'ידל הולם ובעיר סטרוד שבגלוסטרשייר. למד בבית הספר מרלינג בסטרוד ובוודהאם קולג' באוניברסיטת אוקספורד. אחד מתפקידיו הראשונים של מקינרני היה בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים כלורד פרסי פרסי בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "הפתן השחור". הוא גילם את אותה דמות גם בעונה השנייה, אך סירב להמשיך ולגלם את התפקיד בעונה הבאה כדי שלא יהיה מזוהה עם הדמות. עם זאת הופיע בתפקיד אורח בפרק אחד בעונה השלישית. בעונה הרביעית של "הפתן השחור" (Blackadder Goes Forth) חזר לסדרה בתפקיד אחר, קפטן קווין דרלינג, עוזרו הפחדן של ג'נרל מלצ'ט (בגילומו של סטיבן פריי), ושיחק לצדם של רואן אטקינסון וטוני רובינסון. מקינרני הופיע בסרטי קולנוע שונים כמו "ות'רבי", "101 כלבים וגנבים" לצדו של יו לורי אחד משותפיו לסדרה "הפתן השחור", ובסרט "נוטינג היל" שכתב ריצ'רד קרטיס יוצר הסדרה "הפתן השחור". ב-1985 היה לו תפקיד קטן אך משמעותי בסדרת הטלוויזיה "Edge of Darkness" של ה-BBC, שבו גילם את טרי שילדס החבר של אמה קרייבן. ב-2011 השתתף מקינרני בסדרה "חוק וסדר: בריטניה" בתפקיד אב שהורשע לא בצדק ברצח בתו. בנוסף להופעותיו בטלוויזיה מופיע מקינרני גם בתיאטרון. ב-1990 גילם את ד"ר פרנק נ'פורטר בהפקה של "מופע האימים של רוקי" בווסט אנד. בקיץ 2007 שיחק לצדו של אנתוני הופקינס במחזה "Pravda" מאת דייוויד הר. בקיץ 2007 גילם את דמותו של יאגו ב"אותלו" בתיאטרון "שייקספיר גלוב" בבנקסייד שבלונדון. בין הופעותיו ברדיו אפשר למנות את תפקיד ג'פרי פייק במחזה "Habbakuk of Ice" מאת סטיב ווקר. ב-2004 גילם את אודיסאוס בעיבוד של סיימון ארמיטאג' ל"אודיסיאה" בהפקה של ה-BBC. ב-2010 גילם את הקיסר טיבריוס בעיבוד הרדיופוני לספר "אני, קלאודיוס". ב-1989 כיכב מקינרני לצדה של קייט בוש בוידאו קליפ לשיר "This Woman's Work". הוא גם הופיע בווידאו קליפ של להקת וסטלייף לשיר "Uptown Girl" יחד עם רוברט בת'הרסט, קריספין בונהם-קרטר, יואן גריפית' וג'יימס וילבי. ב-2006 כיכב בסרט קצר בשם "One Day" שהוצג בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. החל מ-2012 מקינרני הוא פטרון בפסטיבל הסרטים של נוריץ'. מדיה וקבצים בנושא טים מקינרני בוויקישיתוף טים מקינרני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים מקינרני, באתר AllMovie (באנגלית) טים מקינרני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טים מקינרני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טים מקינרני, באתר MusicBrainz (באנגלית) טים מקינרני, באתר Discogs (באנגלית) http://www.norwichfilmfestival.co.uk/judges Nicholson, Rebecca (28 באפריל 2022). "Ten Percent review – a perfectly pleasant if pointless remake of Call My Agent!". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-2 במאי 2022. {{cite news}}: (עזרה)
אייפון 6S

iPhone 6S (בתעתיק לעברית: אייפון 6s) הוא טלפון חכם של חברת אפל. הוא נחשף ב-9 בספטמבר 2015 יחד עם iOS 9 והאייפד פרו. אייפון 6S הוא ממשיכו של מכשיר האייפון 6. למכשיר מסך 4.7 אינץ' ברזולוציית 750X1334, מצלמת 12 מגה פיקסל וזיהוי עוצמת לחיצה על מסך המגע. למכשיר גרסת פאבלט עם מסך 5.5 אינץ' - אייפון 6S פלוס. החומרה של האייפון 6S דומה לזו של המכשיר הקודם, האייפון 6. האייפון מכיל את המעבד A9, שלדברי אפל מהיר ב-80% מקודמו, ובנוי בטכנולוגיית 14 ננומטר במעבד המיוצר על ידי סמסונג ו-16 ננומטר בזה המיוצר על ידי TSMC. המסגרת האחורית עשויה מאלומיניום 7000, שהוא חזק יותר מקודמו, לדברי החברה, וימנע התקפלויות. לדברי אפל, גם זכוכית המסך חזקה יותר. הסוללה בעלת נפח של 1715mAh, נמוך יותר מהדגם הקודם, אך לטענת אפל יתאפשר אותו זמן שימוש. באייפון 6S טכנולוגיית תצוגה חדשה, המכונה 3D Touch, מזהה את עוצמת הלחיצה על המסך ומאפשרת לבצע פעולות שונות בהתאם לעוצמת הלחיצה. למצלמה האחורית חיישן 12 מגה פיקסל, במקום 8 מגה פיקסל בדגם הקודם, וכן ניתן לצלם בה וידאו ברזולוציית 4K (בקצב של 30 פריימים לשנייה). המצלמה הקדמית בעלת 5 מגה-פיקסל מאפשרת שיחות וידאו באיכות HD ובעלת יכולת צילום עם פלאש באמצעות המסך. אפל הציגה בנוסף תוסף ששמו live photo: האייפון מצלם שנייה וחצי סרטון אחרי ולפני צילום וכך אחרי לחיצה חזקה (באמצעות טכנולוגיות ה-3D Touch), התמונה תתחיל לזוז והתוסף הזה ידוע בשם "סלפי זז" או "תמונה זזה". האייפון מגיע בנפחים 16GB, 64GB, 128GB. ובגוון זהב, אפור (space gray), ורוד (rose gold) וכסף. נפח: 16G 64G 128G מעבד: A9 64bit. במהירות 1.85Ghz + מעבד תנועה m9 זיכרון: 2G DDR4 סוללה: 1715mAh אורך: 138.3 מ"מ רוחב: 67.1 מ"מ עובי: 7.1 מ"מ משקל: 143 גרם גודל מסך: "4.7 326ppi רזולוציה: 1334x750 HD מדיה וקבצים בנושא אייפון 6S בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפון 6S שי מזרחי, gsm-israel, חדש וגם ורוד: אייפון 6s בסקירה ראשונית, באתר ynet, 27 בספטמבר 2015 אלי כהן, אתר Gadgety: אפל מכריזה על iPhone 6S ו-6S Plus, ב-9 בספטמבר 2015.
היינריך פון ויטינגהוף

היינריך גוטפריד אוטו ריכרד פון ויטינגהוף (בגרמנית: Heinrich Gottfried Otto Richard von Vietinghoff;‏ 6 בדצמבר 1887 – 23 בפברואר 1952), היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ומפקד החזית האיטלקית בסוף המלחמה. פון ויטינגהוף נולד ב-6 בדצמבר 1887 במיינץ שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. אביו היינריך אוטו קונרד פון ויטינגהוף היה גנרל לוטננט בצבא הפרוסי ואמו הייתה הרוזנת לבית שמטו. בשנת 1903 התגייס פון ויטינגהוף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה שאותה סיים בדרגת האופטמן. לאחר המלחמה נשאר פון ויטינגהוף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 מונה למפקד הפלוגה ה-1 ברגימנט הרגלים ה-9 (הפרוסי), ובשנת 1926 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1931 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-14 (הבווארי), ובשנת 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד חטיבת הרובאים ה-1. ב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1937 מונה למפקח הכללי על כוחות השריון. במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5. עם פרוץ המלחמה היה פון ויטינגהוף מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, ולחם עימה במערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-8, במסגרת הארמייה ה-14. ב-26 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-13, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-16, במסגרת קבוצת ארמיות A. על הצלחתו בקרבות קיבל ב-24 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 ביוני מונה פון ויטינגהוף במקביל למפקד הקורפוס ה-46, ופיקד עליו במהלך המערכה בבלקן כחלק מהארמייה השנייה, ובמבצע ברברוסה כחלק מקבוצת הפאנצר השנייה, במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. במהלך הקרב על מוסקבה לחם פון ויטינגהוף עם הקורפוס שבפיקודו, כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, וב-22 באפריל 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-10 ביוני 1942 מונה פון ויטינגהוף למפקד הארמייה התשיעית, וב-1 בדצמבר 1942 מונה למפקד הארמייה ה-15 בחזית המערבית. ב-15 באוגוסט 1943 מונה למפקד הארמייה העשירית בחזית האיטלקית, ופיקד עליה בהצלחה בהגנה בקו החורף ובקו הגותי. ב-16 באפריל 1944 קיבל פון ויטינגהוף תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים, וב-1 בספטמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט. בין ה-23 באוקטובר 1944 ל-15 בינואר 1945 פיקד על קבוצת ארמיות C במקום אלברט קסלרינג שנפצע בתאונה. ב-27 בינואר 1945 מונה פון ויטינגהוף למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, אך ב-10 במרץ חזר לאיטליה כמפקד הפיקוד הדרומי, במקום קסלרינג שעבר לפקד על הפיקוד המערבי. לקראת סוף אפריל יצר פון ויטינגהוף קשר עם בעלות הברית, וב-29 באפריל חתם נציגו קרל וולף על כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה. ב-2 במאי נלקח פון ויטינגהוף לשבי הבריטי. פון ויטינגהוף שוחרר מהשבי בספטמבר 1947. לאחר שחרורו שימש כיועץ לממשלת גרמניה המערבית על אופן התחמשותה מחדש, וב-23 בפברואר 1952 מת פון ויטינגהוף בפפרונטן והוא בן 64 שנים. מדיה וקבצים בנושא היינריך פון ויטינגהוף בוויקישיתוף היינריך פון ויטינגהוף באתר Lexikon der Wehrmacht (בגרמנית)
אברהרד פון מקנזן

גנרל אוברסט אברהרד פון מקנזן (בגרמנית: Eberhard von Mackensen;‏ 24 בספטמבר 1889 – 19 במאי 1969), היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, פושע מלחמה ומפקד החזית האיטלקית בסוף המלחמה. פון מקנזן נולד ב-24 בספטמבר 1889 בברומברג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. אביו אוגוסט פון מקנזן היה גנרל-פלדמרשל נערץ ממלחמת העולם הראשונה. בשנת 1908 התגייס פון מקנזן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט משמר ההוסארים, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-23 באוגוסט 1915 נפצע באורח קשה, ולאחר החלמתו שירת בקבוצת הארמיות שולץ עד לסיום המלחמה, שאותה סיים בדרגת האופטמן. לאחר המלחמה הצטרף פון מקנזן לפרייקורפס, ולאחר מכן שירת ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד הפלגה ה-1 ברגימנט הפרשים ה-5 (הפרוסי), בשנת 1928 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1933 מונה לראש מטה חיל הפרשים, ובשנת 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במאי 1935 מונה פון מקנזן לראש מטה הקורפוס ה-10, וב-1 באפריל 1937 מונה למפקד חטיבת הפרשים ה-1. ב-1 בינואר 1938 הועלה פון מקזן לדרגת גנרל מיור, בנובמבר 1938, מונה לראש מטה קבוצת הארמייה החמישית בווינה, וב-1 במאי 1939 מונה לראש מטה הארמייה ה-14. עם פרוץ המלחמה היה פון מקנזן ראש מטה הארמייה ה-14, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין. ב-1 בינואר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת הוא כיהן כראש מטה הארמייה ה-12. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פון מקנזן לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-15 בינואר 1941 מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-3. במבצע ברברוסה לחם פון מקנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מקבוצת הפאנצר הראשונה, במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון, ועל הצלחתו בקרבות קיבל פון מקנזן ב-27 ביולי 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-31 במרץ 1942 העביר פון מקנזן את הפיקוד על הקורפוס ללאו גייר פון שוופנבורג ויצא לחופשה קצרה, וב-20 ביולי 1942 חזר לפקד על הקורפוס שבינתיים הפך לקורפוס פאנצר, ופיקד עליו במהלך מתקפת הקיץ ובכלל זה בקרב חרקוב השני. על הצלחתו בקרב קיבל פון מקנזן תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים. ב-21 בנובמבר 1942 מונה פון מקנזן למפקד ארמיית הפאנצר הראשונה, ופיקד עליה בקרב חרקוב השלישי, וב-6 ביולי 1943 הועלה לדרגת גנרל אוברסט. ב-5 בנובמבר 1943 מונה פון מקנזן למפקד הארמייה ה-14 בחזית האיטלקית, שפעלה בגזרה המזרחית, והיה אחראי לטבח בפוסה ארדיאטינה. ב-4 ביוני 1944 פרש פון מקנזן מתפקידו בעקבות חילוקי דעות עם היטלר ושב לביתו. בסוף המלחמה נלקח פון מקנזן לשבי הבריטי. לאחר המלחמה נשפט פון מקנזן ברומא על פשעי מלחמה ונידון למוות ב-30 בנובמבר 1946. עונש המוות הומר במאסר עולם ביולי 1947, אך לבסוף שוחרר פון מקנזן באוקטובר 1952. ב-19 במאי 1969 מת פון מקנזן בנוימינסטר והוא בן 80 שנים. מדיה וקבצים בנושא אברהרד פון מקנזן בוויקישיתוף אברהרד פון מקנזן באתר Lexikon der Wehrmacht (בגרמנית)
פרס דון בלון

פרס דון בלון (בספרדית: Premio Don Balón) הוא פרס שהוענק על ידי העיתון הספרדי דון בלון למצטייני העונה בלה ליגה. הפרס הוענק לראשונה למצטיינים בעונת 1975/1976, ועד לעונת 1984/1985 הוענק לכדורגלן הספרדי, הכדורגלן הזר והמאמן המצטיינים. החל מעונת 1985/1986 הוענק הפרס גם לפריצת העונה ולשופט העונה. הפרס הוענק בפעם האחרונה בעונת 2009/2010, בעקבות סגירתו של העיתון בספטמבר 2011. הכדורגלן הספרדי המצטיין: ראול גונזלס (5 זכיות) הכדורגלן הזר המצטיין: אולי שטיליקה (4 זכיות) המאמן המצטיין: לואיס מולוני (4 זכיות) אתר האינטרנט הרשמי של פרס דון בלון
כידון (סרט)

כידון הוא סרט קומדיית פעולה ישראלי של הבמאי והתסריטאי עמנואל נקש שצולם בשנת 2013. הסרט עוסק בקבוצת אנשים, אשר מתפרסמים מעל גבי העיתונים ככאלה שאחראים לחיסולו של מחמוד אל-מבחוח, בעוד שאנשי "המוסד" מופתעים מכיוון שהם כלל אינם מכירים אותם. הקרנת הבכורה של הסרט בישראל התקיימה ב-24 באוקטובר 2013. הסרט הוא קו־פרודוקציה ישראלית־צרפתית. הסרט עוסק בתוצאות חיסולו של מחמוד אל-מבחוח, אשר מספר ימים לאחר חיסולו פורסמו תמונותיהם של המחסלים לכאורה. בתחילת הסרט מוצגות התמונות של המחסלים בעיתוני העולם, אנשי "המוסד" במבוכה מכיוון שאינם מכירים את הדמויות שפורסמו בתקשורת. ארבעת המחסלים ממוצא צרפתי כוללים: נוכל מתוחכם, גאון מחשבים, בעל רשת בתי בושת ומפיץ גלולות ויאגרה מזויפות, וסטודנטית. אנשי "המוסד" לוכדים את חוליית המחסלים אשר טוענים כי הם חלק מיחידת "כידון" של "המוסד", המתמחה בחיסולים. תומר סיסלי - דניאל לוי בר רפאלי - עינב שוורץ ששון גבאי - יאיר יצחקי, המשנה לראש המוסד שי אביבי - אריאל פלמוך, בכיר לשעבר במוסד ישראל קטורזה - טיירי, סוכן מוסד ריימונד אמסלם - אורנה מימון, קצינת משטרה עמוס תמם - איציק, בכיר במוסד איפוליט ז'יררדו (צר') - מסייה גרנייה, שגריר צרפת בישראל לימור גולדשטיין - דיפלומטית רוסיה קוו אדמס - אנטואן סימון "פייסבוק", גאון מחשבים ליונל אובלנסקי - אריק, בעל רשת בתי בושת ומפיץ גלולות ויאגרה מזויפות חיים זנאתי - עופר, מפקד מחלקת כידון במוסד דידי לוקוב - "כידון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כידון", באתר AllMovie (באנגלית) "כידון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כידון", באתר ספר הקולנוע הישראלי "כידון", באתר אידיבי "כידון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "כידון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שמוליק דובדבני, "כידון": מרגלים עם פאסון, באתר ynet, 27 באוקטובר 2013
ישראפון

ישראפון (באותיות לועזיות: Israphone) הייתה חברת תקליטים ישראלית. החברה הוקמה ב-1953 באזור על ידי האחים נפתלי אלשיך (1926–1987) וז'ק אלשיך (1923–1979). שני האחים עלו לישראל בסוף שנות ה-40 מבולגריה ופתחו בארץ מפעל למוצרי פלסטיק. ב-1958 הצליחו לזכות ברישיון הפצה מחברת התקליטים העולמית "דקה". ישראפון ייצגה והקליטה זמרים בולטים בישראל, ביניהם בני אמדורסקי, אריק איינשטיין, אילנית, ישראל יצחקי, זוהר ארגוב, שמעון בר ויוסי בנאי. במרץ 1965 הוקם מפעל התקליטים ברחוב המרכבה 7 באזור התעשייה בחולון וישראפון החלה בייצור עבור חברת ארץ ישראל מזרחית בע"מ (שברשותה היה זיכיון לייצור והפצת תקליטי חברת התקליטים הבריטית EMI). ב-1967 הקימו ישראפון וחברת ארץ ישראל מזרחית את חברת התקליטים ישראדיסק. ישראדיסק הפיקה בין היתר את אלבומיו הראשונים של שלמה ארצי וכן אלבומים רבים לילדים, בהם אלבומי פסטיבל שירי הילדים. בסוף שנת 1995 נמחקה ישראדיסק מרשם החברות. פרט לחברת סיביאס (אחר כך אנ.אם.סי, שהיה לה מפעל תקליטים וקסטות נפרד) יצרה ישראפון לכל שאר החברות בארץ (איסטרוניקס, גלרון, ראובני ואף להד ארצי עם סגירת מפעלה ברמת גן בתחילת שנות ה-80). איציק אלשיך, בנו של נפתלי אלשיך, הקים בשנת 1985 את חברת התקליטים "הליקון". בשנת 1993 נרשמה ישראפון תחת השם "טליסף נט (1993) בע"מ" ופעילה תחת חברת הליקון. בשנת 2009 השיקו פלאפון והליקון את קטלוג "ישראפון" שכלל את קטלוג השירים הישראליים המצליחים ביותר משנות ה-50 עד שנות ה-70. היוצר נחום היימן עסק בליקוט החומר. מפעל התקליטים ישראפון, בפורום 'מוזיקה עברית ישנה וחדשה', באתר תפוז אנשים חברת ישראדיסק הוקמה על ידי חברת ישראפון, בפורום 'מוזיקה עברית ישנה וחדשה', באתר תפוז אנשים מיכל ויינשל, קטלוג "ישראפון" משותף לפלאפון והליקון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בספטמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל אירלנד

סמל אירלנד מורכב מנבל אירי או נבל קלטי (אירית: Clàrsach), הקרוי גם נבל בריאן בורו בצבע זהב על רקע כחול. הסמל משמש כיום כסמל הרפובליקה של אירלנד. הנבל נבחר בעת יסוד אירלנד החופשית בשנת 1922, אולם הסמל נרשם רשמית רק ב-9 בנובמבר 1945. . הנבל האירי מזוהה עם אירלנד מאז המאה ה-13 והופיע על מטבעות כבר משנת 1536, בתקופת שלטונו של הנרי השמיני. מקורו של נבל בריאן בורו הוא במאה ה-14, והוא שוכן בספריית הטריניטי קולג', בדבלין. בשל כך הוא נקרא גם נבל טריניטי קולג'. הנבל קרוי על שם בריאן בורו, המלך הנעלה של אירלנד, אך הוא מת כ-400 שנה לפני יצירת הנבל, ואין לו שום קשר אליו. הסמל מופיע על המטבעות האיריים (גם לאחר המעבר לאירו), הדרכונים וכל המסמכים הממלכתיים. דגל אירלנד המנון אירלנד נס נשיא אירלנד הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא סמל אירלנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר אנדיקיתירה

מצר אנדיקיתירה (ביוונית: Στενό των Αντικυθήρων) הוא מצר ים ביוון, המפריד בין האיים אנדיקיתירה וכרתים, ומחבר את ים כרתים ממזרח עם הים התיכון ממערב. רוחבו של המצר בין כף אפוליטארס (באנדיקיתירה) לבין האיון גראמבוסה (מול חופי כרתים) הוא 16 מיילים ימיים (כ-30 קילומטרים). מצר אנדיקיתירה, באתר Ygeiaonline.gr (ביוונית) (הקישור אינו פעיל, 2 בינואר 2021) "Sea of Crete", The Encyclopedia of Earth, 23 October 2009; Updated: 13 May 2013 Antikythera, GreekVoyager.com ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.