laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אי רובינזון קרוזו

אי רובינזון קרוזו (בספרדית: Isla Robinsón Crusoe), ובשמו הקודם מאס א טיירה (Más a Tierra), הוא אי געשי השייך לארכיפלג של איי חואן פרננדס הצ'יליאנים, הממוקמים בדרום האוקיינוס השקט, כ-640 קילומטר מערבית ליבשת אמריקה הדרומית. האי, שגודלו כ-50 קמ"ר, הוא האי המאוכלס היחיד בארכיפלג. רוב אוכלוסייתו, כ-1,100 נפשות, מרוכזת בכפר אחד הממוקם בחופו הצפוני של האי. כלכלת האי מתבססת בעיקר על דיג, ייצוא של סרטנים ותיירות. האי, כמו שאר הארכיפלג, התגלה לאירופאים לראשונה בשנת 1574 על ידי המלח הספרדי חואן פרננדס, בעקבות גילויו האי זכה תחילה לשם "אי חואן פרננדס". בשנת 1704 ננטש על האי מלח צעיר בשם אלכסנדר סלקירק, אשר שרד לבדו על האי במשך חמש שנים עד שחולץ על ידי ספינה חולפת. סיפורו היה ההשראה לרומן "רובינזון קרוזו", מאת הסופר דניאל דפו, שפורסם לראשונה בשנת 1719. במהלך המאות ה-17 וה-18 שימש האי כמקור מסתור לשודדי ים. במהלך מלחמת העולם הראשונה טובעה אניית הצי הגרמנית דרזדן באחד ממפרציו של האי, בימינו מהווים שרידיה מקור משיכה תיירותי לצוללים. בשנת 1966 שינתה ממשלת צ'ילה את שם האי ממאס א טיירה ("קרוב ליבשת") לרובינזון קרוזו, בשל שיקולים תיירותיים. ב-27 בפברואר 2010 נפגע האי מגלי-צונאמי בגובה של כחמישה מטרים שנוצרו בעקבות רעידת האדמה בצ'ילה. חמישה בני אדם נהרגו ורוב הכפר נהרס. האי, כמו כל הארכיפלג, הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית והוא מהווה את מקום הגידול של כ-104 מינים של בעלי חיים וצמחים אנדמיים. מדיה וקבצים בנושא אי רובינזון קרוזו בוויקישיתוף Timothy Severin, In search of Robinson Crusoe, Basic Books, 2002, עמ' 23, ISBN 978-0-465-07698-7 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקדמיה הצרפתית

האקדמיה הצרפתית (בצרפתית: Académie française) היא אגודה מדעית שנוסדה בשנת 1635 בצרפת, ומטרתה קידום ענייני השפה הצרפתית. בתחילה הייתה האקדמיה הצרפתית חוג בלתי רשמי שבו התנהלו שיחות בנושאים הקשורים בשפה הצרפתית. הקרדינל רישלייה, השר הראשי של המלך לואי השלושה עשר, לקח חוג זה תחת חסותו. ב-22 בפברואר 1635, בהתאם לבקשתו של רישלייה, חתם המלך על מסמך רשמי שהיווה את הבסיס המשפטי לקיומה של האקדמיה והעניק לה מעמד של מונופול. מסמך זה נרשם על ידי הפרלמנט של פריז כהוראה מלכותית ב-10 ביולי 1637. תפקידה העיקרי של האקדמיה, כפי שנקבע במסמך הרשמי של ייסודה, היה לתכן את השפה הצרפתית, לקבוע כללים לשימוש בה, ולעשותה מובנת לכל הצרפתים ולכל דוברי השפה הצרפתית. ברוח זו החלה האקדמיה לערוך את "מילון האקדמיה הצרפתית". המהדורה הראשונה של המילון הופיעה ב-1694, והמהדורה האחרונה (לעת עתה) - ב-1992. בסך הכול יצאו לאור שמונה מהדורות, והמהדורה התשיעית נמצאת בשלבי עריכה. בתקופת המהפכה הצרפתית ביטלה האספה הלאומית את כל האקדמיות המלכותיות, כולל האקדמיה הצרפתית. ב-1792 נאסר עליה לבחור חברים חדשים במקום אלה שנפטרו. ב-1795 חודשו פעולותיה במסגרת המכון של צרפת שנוסד אז. נפוליאון בונפרטה, בתפקידו כקונסול ראשון, החליט להחיות מחדש את האקדמיות המלכותיות. האקדמיה הצרפתית המשיכה ליהנות מחסותם של כל המלכים, הקיסרים והנשיאים הצרפתיים עד היום. האקדמיה פועלת לשמור על איכותה של השפה ולעקוב אחר התפתחותה. היא מוסמכת לקבל החלטות בתחומי הדקדוק, הכתיב והספרות בשפה הצרפתית, אם כי החלטות אלה הן בגדר המלצה שאינה מחייבת את הציבור ואת הממשלה. האקדמיה מוסמכת להעניק פרסים בשטחים הבאים: ספרות, שירה, תיאטרון, קולנוע, היסטוריה ותרגום. היא מעניקה כשישים פרסים מדי שנה, שהחשוב שבהם הוא פרס הפרנקופוניה (הפרס הגדול של כל הארצות הדוברות צרפתית). האקדמיה מורכבת מארבעים חברים הנבחרים על ידי החברים עצמם. (החברים הראשונים התמנו על ידי רישלייה). הם נבחרים לכל חייהם, אך קיימת אפשרות לסיים את חברותם בגלל התנהגות לא נאותה. כך הודחו לאחר מלחמת העולם השנייה החברים שארל מוראס, אנרי פיליפ פטן, אבל בונאר, ואבל הרמן בשל קשריהם לממשלת וישי. מאז היווסדה שימשו באקדמיה כ־700 חברים ובהם: משוררים, סופרים, מחזאים, פילוסופים, רופאים, מדענים, מבקרי אמנות, אנשי צבא, מדינאים ואנשי כנסייה. כאשר מתפנה מקום באקדמיה על המועמדים להציע את מועמדותם, אך גם חברי האקדמיה רשאים להציע מועמד. המועמד מתקבל כחבר ברוב קולות. אם אין מועמד שזכה ברוב הקולות, על הבחירה להתקיים במועד מאוחר יותר. מדיה וקבצים בנושא האקדמיה הצרפתית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הצרפתית (בצרפתית) האקדמיה הצרפתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
The Bends

The Bends הוא אלבומה השני של להקת הרוק הבריטית רדיוהד, שיצא לראשונה ב־13 במרץ 1995. האלבום מתחיל את המעבר של רדיוהד למוזיקת רוק אלטרנטיבית ואלקטרונית ניסיונית יותר. הגרסה היפנית של האלבום מכילה שני שירים נוספים: ?How Can You Be Sure (השיר קיים כ־B-side בסינגל Fake Plastic Trees). Killer Cars (השיר קיים כ־B-side בסינגלים High and Dry / Planet Telex ו־Just). השיר My Iron Lung נכלל ב־EP באותו שם, שיצא ב-24 באוקטובר 1994. ה־EP הכיל שירים שהוקלטו בזמן הקלטת The Bends וגרסה אקוסטית של השיר המפורסם ביותר של רדיוהד, Creep (מתוך האלבום Pablo Honey שיצא ב־1993). השיר Planet Telex הוקלט כשסולן הלהקה, תום יורק, היה שיכור. הוא נשכב על הרצפה והמיקרופון הוחזק ליד פיו. לאחר הקלטת השיר האמוציונלי Fake Plastic Trees פרץ יורק בבכי. השיר Just נולד מתוך תחרות בין תום יורק לג'וני גרינווד על כמה אקורדים ניתן להכניס לשיר אחד. ב־2005 בחרו קוראי מגזין Q הבריטי את האלבום למקום השני ברשימת האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. את המקום הראשון שמרו הקוראים לאלבומם השלישי של רדיוהד, OK Computer. הגיע למקום 88 במצעד האלבומים של ארצות הברית The Billboard 200. בשנת 2020 דירג המגזין רולינג סטון את האלבום במקום ה־276 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. מידע על האלבום The Bends באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Bends באתר AllMusic האלבום The Bends באתר Discogs עידו ישעיהו‏, קול צף 4: הגרביטציה תמיד מנצחת, באתר וואלה, 13 במרץ 2015
ספרייה (תכנות)

בתכנות, ספרייה היא אוסף של תת-תוכניות המשמשות לפיתוח תוכנה. ספריות מכילות קוד או מידע, שמספקים שירות לתוכניות עצמאיות. זה מאפשר לשתף ולשנות קוד או מידע באופן מודולרי. ישנם קובצי הרצה שהם גם תוכניות עצמאיות וגם ספריות, אך רוב הספריות אינן קובצי הרצה. קובצי הרצה וספריות מייצרים הפניות - הידועות כקישורים (links) - זה לזה בתהליך הידוע כקישור, אשר נעשה באמצעות מקשר. רוב מערכות ההפעלה המודרניות מספקות ספריות שמשמשות את רוב שירותי המערכת. ספריות אלו מספקות את השירותים שיישומים מודרניים מצפים ממערכת הפעלה לספק וככאלו, הן מספקות את רוב הקוד שמשמש יישומים מודרניים. גם רוב שפות התכנות מספקות ספריה סטנדרטית (אנ'), המכילה פונקציות בסיסיות לפעולות נפוצות. יש שפות שמספקות מערכת ניהול חבילות שכוללת אתר שיתופי של ספריות, כך שמשתמשים יכולים להעלות ספריות ולהוריד אותם בקלות. ניתן לסווג ספריות על פי אופי הקישור אליהן. בשיטת הקישור הסטטי מכניס המקשר בזמן הפיתוח את קוד התוכנה של הספרייה לתוך תוכנית ההרצה. באופן זה תוכנית ההרצה אינה זקוקה בזמן הריצה לקובץ נפרד עם קוד הספרייה. בשיטת הקישור הדינמי מתבצע בזמן ריצה קישור בין תוכנית ההרצה לקובץ ספרייה נפרד. בשיטה זו ניתן לשתף את קוד הספרייה בזיכרון המחשב בין תהליכים שונים במערכת ההפעלה. דוגמה לשיטת קישור דינמי היא השימוש ב-Dynamic-Link Library (קובצי dll) במערכת ההפעלה חלונות. מדיה וקבצים בנושא ספרייה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליילה: חקירה על אודות המידות

ליילה: חקירה על אודות המידות (אנגלית: Lila: An Inquiry into Morals;‏ 1991) הוא הרומן הפילוסופי השני של רוברט מ. פירסיג, שידוע בעיקר בזכות ספרו זן ואמנות אחזקת האופנוע. סיפור אוטוביוגרפי בחלקו זה מתרחש בסתיו, כשהסופר משיט את ספינתו במורד נהר ההאדסון. פיידרוס, האלטר אגו של המחבר, מנוער משגרתו המתבודדת באמצעות מפגש עם ליילה, אישה ישירה אבל מעורערת, אשר קרובה להתמוטטות נפשית. כמו בספרו הקודם, העלילה משובצת ברגעים של מחשבות פילוסופיות עמוקות. מטרתו העיקרית של הספר היא לפתח מערכת מטאפיזית שלמה, שמבוססת על הרעיון של איכות; רעיון שהוצג בספרו הראשון של הסופר. שלא כמו בספרו הראשון, שבו הוא יוצר דיכוטומיה בין איכות קלאסית ורומאנטית, הספר הזה מתמקד בחלוקה בין איכות סטאטית ודינמית. מטרה נוספת של הספר הוא לבקר את תחום האנתרופולוגיה. פירסיג טוען שהאובייקטיביות המסורתית בתחום עיון זה, הופכת אותו ללא יעיל. הסופר משתמש במושג האיכות כדי להסביר את הקשיים של החברה המערבית להבין את הערכים ואת דרך ההתבוננות של האינדיאנים. מסקנה מעניינת של הספר היא שהתרבות האמריקאית המודרנית היא תוצאה של מפגש של ערכים אינדיאנים וערכים אירופאים. נושא נוסף שמנותח באמצעות שימוש במטאפיזיקה של איכות, הוא קשר הגומלין בין תבניות אינטלקטואליות לתבניות חברתיות. פירסיג טוען שעד לסוף התקופה הוויקטוריאנית, תבניות חברתיות שלטו בהתנהגות של חברי התרבות האמריקאית. כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, תבניות אינטלקטואליות והשיטה המדעית תפסו את השליטה הזאת, כשהן לוקחות את האחריות על מטרות האומה ועל פעולותיה. ההופעה המאוחרת יותר של הפשיזם, לפי גישת הספר, היא מאבק אנטי-אינטלקטואלי להחזרת תבניות חברתיות לשליטה. התנועה ההיפית שהבינה את הפגמים שקיימים גם בתבניות החברתיות וגם בתבניות האינטלקטואליות, דחתה את שני סוגי התבניות הללו. ההיפים שאפו לאיכות ביולוגית, שאותה זיהו בטעות עם האיכות הדינאמית. התוצאה הייתה ניוון חברתי, שהתבטא בפשע ובסמים. כיום החברה האמריקאית אינה מחפשת עוד איכות דינמית, אלא מנסה לחזור אל הוויקטוריאניות - התבניות הסטטיות החברתיות הנוקשות, כדי להתמודד עם התבניות הביולוגיות הדומיננטיות באזורים מסוימים, כגון שכונות העוני של הערים הגדולות. ליילה: חקירה על אודות המידות, באתר OCLC (באנגלית)
טקאשי קיטאנו

טקאשי קיטאנו (ביפנית: 北野 武;‏ נולד ב-18 בינואר 1947 בטוקיו), הידוע גם בכינויו "beat" קיטאנו, הוא קומיקאי, מנחה טלוויזיה, שחקן טלוויזיה וקולנוע ובמאי, תסריטאי ועורך קולנוע יפני מפורסם, זוכה שלושה פרסי האוסקר היפני מתוך 11 מועמדויות, על עבודתו כשחקן, במאי, תסריטאי ועורך קולנוע. קיטאנו החל את דרכו כחלק מצמד קומיקאים שהופיע במועדון לילה (נקרא the two beat ומכאן כינויו). את קריירת הבימוי שלו החל קיטאנו בשנת 1989 בעת שהבמאי של הסרט שבו כיכב עזב את הסט לאור מחלוקות איתו - מה שגרם לאולפן להעביר את הסרט לידיו של קיטאנו (הסרט נקרא violent cup). קריירת הבימוי שלו המריאה מאותו רגע והלאה, כשהוא מתמחה בעיקר בסרטי גנגסטרים אלימים שבהם גם שיחק (בדרך כלל כשחקן הראשי). ב-1995, בעת עבודה על הסרט ?getting any, אירעה לו תאונת אופנוע ששינתה את חייו. השריד הפיזי הכי בולט של אותה תאונה היא הצלקת והשיתוק שמופיעים על פניו. סרטיו הבאים של קיטאנו הראו שינוי גישה וסגנון וגם בנושאים בהם החל לעסוק - והבימוי שלו הפך להיות מוערך ברחבי העולם. סרטו hana bi (זיקוקין די-נור) היה הראשון שזכה לפרסים בינלאומיים רבים (כולל הסרט הלא אירופי הטוב ביותר לשנת 1997). מאז יצר סרטים רבים כבמאי, עורך ומפיק, וגם כיכב בלא מעט סרטים כשחקן. קיטאנו מצטיין בסגנון מאופק, קומפוזיציות מורכבות ותנועות מצלמה מתוזמנות היטב. סרטיו מלאי הומור ואירוניה, למרות ההתעסקות הרבה בסיפורים של אלימות וגנגסטרים. סגנונו הייחודי זוכה להערכה ברחבי העולם וזכה למחמאות רבות ואף למחוות בידי במאים ידועים כקוונטין טרנטינו. בשנת 2016 הופיע קיטאנו כדמות ראשית במשחק הווידאו Yakuza 6: Song of Life. בשנת 2017 שיחק בסרט הפעולה "הרוח במעטפת", המבוסס על מאנגה יפנית באותו השם. בשנת 2020 גילם את גנרל יאמאשיטה במיני-סדרת המלחמה ההודית "הצבא הנשכח" של רשת פריים וידאו. זיקוקין דינור - 1997 קיקוז'ירו - 1999 טאבו - 1999 אחי - 2000 בובות - 2002 זטואיצ'י - 2003 טקאשי'ס - 2005 שערורייה - 2010 שערורייה 2 (בתהליכי הפקה) - 2011 הרוח במעטפת - 2017 הטירה של טקאשי - שעשועון טלוויזיה הומוריסטי דוד גורביץ', ‏הגנגסטר הפוסטמודרני: טראומה, קיטש, חלום, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2017, פרק ז': פרחים ואש - הסמוראי כליצן מלנכולי - על טקאשי קיטאנו, עמ' 273–312. מדיה וקבצים בנושא טקאשי קיטאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקאשי קיטאנו (ביפנית) טקאשי קיטאנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר AllMovie (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר Metacritic (באנגלית) טקאשי קיטאנו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טקאשי קיטאנו, באתר Last.fm (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר MusicBrainz (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר Discogs (באנגלית) טקאשי קיטאנו, באתר SecondHandSongs סטיב רוז, הגרדיאן, עכבר העיר אונליין, חייו הכפולים של טאקשי קיטאנו, באתר הארץ, 24 במרץ 2010 טקאשי קיטאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מצג

מַצָּג (או מִקְדָּם, הֶצֵּג, אֶקְסְפּוֹזִיצְיָה בלעז) ביצירת ספרות כולל את כל המידע הקודם לסצנה הראשונה של הסיפור. המצג נותן, למעשה, רקע להתרחשויות העלילה בסיפור. המידע הניתן במצג כולל פרטים כלליים על הזמן והמקום שהעלילה מתרחשת בהם ומידע ספציפי על הביוגרפיה, הקודמת לסצנה הראשונה, של דמויות המשחקות תפקיד בעלילה. המידע במצג, כמו גם אופן מסירתו, עשויים לרמוז רמזים מטרימים החיוניים להבנת המשך הסיפור. מצג עשוי להימסר במרוכז (מצג בגוש אחד) או במפוזר, לאורך הסיפור כולו, וכן עשוי להימסר לפני הסצנה הראשונה (מצג תחילי, הנמסר בראש הסיפור) או אחרי הסצנה הראשונה (בשלב כלשהו בהמשך הסיפור). גם מצג תחילי בגוש אחד, דוגמת המצג של הרומן אבא גוריו משאיר פריטי מצג רבים (הקודמים לסצנה הראשונה של הסיפור) ומוסרם בהמשך הסיפור (למשל על מנת ליצור מתח או הפתעה). פריטי מצג מפוזר ניתן ללקט ממשפטים רבים במהלך הסיפור - כל פריט מידע שמספר על דבר מה שאירע לפני הסצנה המובחנת הראשונה של הסיפור, הוא פריט מצג. לדוגמה: בסיפורו של ש"י עגנון, "הרופא וגרושתו", משפט הפתיחה הוא "כשנכנסתי לשמש בבית החולים מצאתי אחות רחמנייה בחורה בלונדינית, שהייתה אהובה על הכל וכל החולים סיפרו בשבחה". במשפט זה כמה פריטי מצג. הוא מציג את הדמויות העיקריות בסיפור: המספר והאחות (שלדעתה מייחס המספר משקל רב). הוא מציג את בית החולים, שמתרחש בו חלק נכבד מעלילת הסיפור. עוד נרמז זמן ההתרחשות ("כשנכנסתי לשמש בבית החולים"). דינה ציונית, אקספוזיציה, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח מצג (אקספוזיציה), באתר הספרייה הווירטואלית של מטח ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרי רנו

מרי רנו (באנגלית: Mary Renault;‏ 4 בספטמבר 1905 - 13 בדצמבר 1983) הייתה סופרת אנגליה. יצירותיה פופולריות בקרב חובבי הרומן ההיסטורי. נולדה בלונדון (שמה האמיתי היה מרי שאלאן) ולמדה בקולג' סנט יו באוקספורד, שהיה אז קולג' לנשים בלבד. היא הוסמכה לאחות, ובספריה הראשונים בא לידי ביטוי ניסיונה כאחות. בשנת 1948, אחרי שהרומן שלה North Face זכה בפרס MGM בשווי $150,000, היגרה לדרום אפריקה עם בת זוגה ג'ולי מולארד, אחות גם היא. בשנות ה-50' הייתה פעילה בתנועת Black Sash נגד האפרטהייד. כתיבתה המוקדמת עסקה בנושאים בני ימינו, בעיקר על רקע תקופת המלחמה, אבל בשנת 1956 החלה לכתוב סדרת ספרים שזירת התרחשותם הייתה יוון העתיקה, בכללם הטרילוגיה על חיי אלכסנדר הגדול: אש משמיים (1970), הנער הפרסי (1972) ומשחקי קבורה (1981). למרות אי-היותה בקיאה בספרות קלאסית, זכתה להוקרה על הקפדנות ללא דופי שבה הקימה לחיים את העולם היווני. יחסה האוהד לאהבה בין גברים קירב את ספריה גם ללב קהל קוראים רחב בקהילת ההומוסקסואלים. כמה מעמדותיה ההיסטוריות היו שונות מהמקובל, כגון ביקורתה החריפה על הנואם דמוסתנס. אף כי רנו לא יכלה לקרוא את נאומי דמוסתנס במקורם היווני, היא סברה שהייתה הפרזה גדולה בהערכת כושר הנאום של דמוסתנס, שלא היה, לדעתה, אלא תועמלן מרושע. היא טענה ש"גם ההערכה שזכה לה האיש עצמו הייתה מוגזמת לאין שיעור. הוא היה מושחת. דבר ידוע הוא, שהאיש לקח שוחד ותמיכות מן הפרסים. הוא היה פחדן, בקרב כירוניה הוא זרק את המגן והנשק ונס על נפשו. הוא היה אכזר, מעולם לא גילה חמלה למישהו, אם במילה ואם במעשה. כל אלה הן עובדות ידועות היטב." נוסף לכך, רנו הציעה שתי תאוריות חדשניות על דמוסתנס: הוא ניסה לפגוע מינית באלכסנדר הצעיר, בלי לדעת את זהותו, כשדמוסתנס היה שליח למקדוניה. דמוסתנס היה בין השותפים לקשר ההתנקשות בפיליפוס השני. היין האחרון (1956), תרגמה חנה קסל, הוצאת זמורה ביתן, 1988. מות יומת המלך (1958) - תזאוס האגדי עד מות אביו. תרגמה דליה רביקוביץ, הוצאת עם עובד, 1962. נחשב לספרה הטוב ביותר של רנו. השור מן הים (1962) - שארית חיי תזאוס. תרגם מרדכי ברקאי, הוצאת זמורה ביתן, 1991. אש משמיים (1969) - אלכסנדר הגדול עד מות אביו. תרגמה שולמית במברגר, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1978. הנער הפרסי (1972) - אלכסנדר אחרי כיבוש פרס. תרגמה שולמית במברגר, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1978. משורר התהילה (1978), תרגמה ניצה בן ארי, הוצאת זמורה ביתן, 1983. משחקי קבורה (1981) - ממשיכי אלכסנדר. תרגם חגי פינסקר, הוצאת זמורה ביתן, 1985. "מות יומת המלך" ו"השור מן הים" עובדו לסדרה בת 11 פרקים ברדיו 4 של ה-BBC, תחת הכותרת "מות יומת המלך" (The King Must Die). מרי רנו, ברשת החברתית Goodreads גיטה אבינור, "המלך מת עם סתו" (על "מות יומת המלך" למרי רנו), בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975 מרי רנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרי רנו (1905-1984), דף שער בספרייה הלאומית
אגם אדוארד

אגם אדוארד (באנגלית: Lake Edward) הוא הקטן מבין האגמים הגדולים של אפריקה. האגם מצוי על הבקע הסורי-אפריקני, על הגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואוגנדה וגדתו הצפונית של האגם נמצאת כמה ק"מ דרומית לקו המשווה. הנרי מורטון סטנלי ביקר באגם ב-1888 והעניק לו את שמו, על שם אלברט אדוארד, נסיך ויילס. האגם קיבל מאוחר יותר את השם אגם אידי אמין או אגם אידי אמין דאדא על שם הדיקטטור האוגנדי אידי אמין, אך כיום קרוי האגם שוב אגם אדוארד. אגם אדוארד מוזן על ידי הנהרות ניאמוגסני, איששה, רוטשורו ורווינדי. הוא מנוקז בצפון דרך נהר סמליקי לאגם אלברט. אגם אדוארד מחובר באמצעות ערוץ קזינגה לאגם ג'ורג' שמצפון מזרח אליו. האגם שוכן בגובה של 920 מטר, אורכו 77 ק"מ ורוחבו 40 ק"מ בנקודות השיא שלו. האגם משתרע שטח כולל של 2,150 קמ"ר (ה-15 בגודלו ביבשת). החופים הצפוניים והדרומיים שלו הם מישורים נמוכים, אך רוב גדותיו המזרחיות והמערביות הם קירות תלולים. חברת בעלי החיים החיים על גדות הנהר מוגנת על ידי הפארק הלאומי וירונגה (קונגו) ופארק לאומי המלכה אליזבת (אוגנדה). האגם משמש כבית גידול למיני עופות ודגים רבים. דיג היא פעילות חשובה בקרב התושבים המקומיים. מדיה וקבצים בנושא אגם אדוארד בוויקישיתוף אגם אדוארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Lake Edward|lake, Africa, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
חרמונה שורק

חרמונה שורק (נולדה ב-3 באפריל 1947) היא חוקרת ישראלית בתחום מדעי המוח המולקולריים, פרופסור אמריטה בקתדרה על שם שלזינגר במכון למדעי החיים שבאוניברסיטה העברית בירושלים. האשה הראשונה ששימשה בתפקיד דיקנית הפקולטה למדעים באוניברסיטה זו. שורק נולדה בראשון לציון, בתם של תמר אבן, לימים מנהלת בית הספר חביב, ושל יוסף אבן (קמינצקי) שהיה קצין בצה"ל ואיש הש"י. סבה אהרון קרון היה מייסד הגימנסיה הריאלית, ובן דודה הוא הפיזיקאי וחבר הכנסת לשעבר פרופ' עוזי אבן. גיסתה היא הפרופסור לאה אבן. למדה בבית הספר חביב ובגימנסיה הריאלית. לאחר מכן, המשיכה את לימודיה באוניברסיטה העברית. את התואר השלישי והתמחותה בביוכימיה ובביולוגיה מולקולרית עשתה במכון ויצמן, בין השנים 1976-1970. שורק המשיכה את השתלמותה באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, ובהמשך מונתה לפרופסור חבר במכון ויצמן; פרופסור חבר ופרופסור מן המניין בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטה העברית בירושלים; ראשת המחלקה לכימיה ביולוגית וראשת המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן והמרכז לחקר המוח ע"ש אדמונד ולילי ספרא באוניברסיטה העברית בירושלים; ודיקן הפקולטה למדעי הטבע. תחום המחקר המרכזי של שורק הוא נוירוביולוגיה מולקולרית. במחקריה היא מתמקדת במנגנוני תגובה למצבי לחץ וחרדה, ובפיתוח תרופות ואמצעים אחרים להקטנת ההשפעות הטראומתיות של מצבי לחץ. בין היתר, שורק הובילה מאמצים לפיתוח תרופות חדשניות למניעה וטיפול בתסמונת פוסט-טראומטית ובמחלות ניווניות של המוח ומערכת העצבים. שורק חוקרת את השפעותיו של האצטילכולין (ACh), מולקולה אורגנית שמשמשת מוליך עצבי שמפקח בין היתר על הפעלת שרירים בגוף, לזיכרון וללמידה, להפעלת בלוטות שונות (דמע, זיעה), לפעילות המעי, מערכת החיסון ועוד, ולצידו את החלבון אצטילכולין אסטראז, החומר המפרק אותו, ואת מערכות המיקרו רנ"א, ומקטעי רנ"א מעביר שמווסתים את ייצור אצטילכולין ואצטילכולין אסטראז. שורק הוכיחה במחקריה כי תהליך התקשורת בין תאי העצב בגוף מבוקר על ידי מיקרו רנ"א ומקטעי רנ"א מעביר (מולקולות בגודל קטן פי 100 מגן רגיל, המעורבות בפיקוח על תהליכי הביטוי של חומר גנטי וביצירת חלבון בגוף), והוכיחה כי במצבי לחץ רמת המיקרו רנ"א עולה במוח ובמעי ואילו בעקבות שבץ עולה רמתם של מקטעי רנ"א מעביר בתאי הדם. מחקריה שימשו בין היתר לפיתוח תרופה ניסיונית למחלות קרוהן ומיאסטניה ולפיתוח מדדים מבוססי מיקרו רנ"א לאבחון טראומות כגון הלם קרב. ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת סטוקהולם בשוודיה, 1996 פרס מייסדי טבע לשנת 2006. ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת פרידריך-אלכסנדר ארלנגן-נירנברג (אנ') בגרמניה, 2007 ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב 2007 פרס רפפורט לחוקר ביו-רפואי בכיר 2015 פרס א.מ.ת במדעי המוח 2022 מדיה וקבצים בנושא חרמונה שורק בוויקישיתוף תיאור תחומי המחקר של שורק, באתר "הידען" דף חוקר באתר המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן מידע גינאולוגי, באלבום משפחות ראשון לציון פירוט של תחומי המחקר המרכזיים, באתר המרכז לחקר מדעי המוח של האוניברסיטה העברית בירושלים (באנגלית) גלי וינרב, ‏פרופ' חרמונה שורק, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2005 בר חיון, מדען אורח - פרופ' חרמונה שורק, באתר אלכסון, 12 בדצמבר 2013 עידו אפרתי, זוכי פרס רפפורט בביו־רפואה ל-2015: פרופ' שורק מהאוניברסיטה העברית וד"ר אלינב ממכון ויצמן, באתר הארץ, 22 בפברואר 2015 חרמונה שורק, דף שער בספרייה הלאומית חרמונה שורק, באתר פרס רפפורט פרופ' חרמונה שורק באתר פרס א.מ.ת.
צילום בחשיפה ארוכה

צילום בחשיפה ארוכה היא שיטת צילום המתבצעת על ידי האטת מהירות תריס המצלמה כך שבאופן יחסי יותר אור נכנס למצלמה ומגיע לחיישן. משתמשים בשיטה זו על מנת להתגבר על תנאי תאורה חלשים, ליצירת אפקט מריחה והדגשת תנועה. לעיתים ניתן להשתמש גם במפתח צמצם שונה על מנת להכניס יותר אור לתמונה, אך הדבר יכול לפגוע בעומק השדה הרצוי. החשיפה הארוכה הרצויה תלויה בתנאי תאורה סביבתיים ובעיקר נתונה לתוצאה אליה רוצה להגיע הצלם. צילום בחשיפה ארוכה יהיה קל יותר להשיג בתנאים של תאורה נמוכה, שכן חשיפה ארוכה תעזור להשיג את כמות האור הדרושה. חשיפה ארוכה מידיי, או במהלך היום למשל, תכניס עודף אור לתמונה שתצא שרופה וחסרת פרטים. מעבר לאובייקט ה"מרוח" את יתר התמונה הצלם רוצה לתפוס בחדות ולצורך זה נדרש שימוש בחצובה. שימוש בחשיפה ארוכה מכניסה דינאמיות ותפיסה של תנועה, כך שהאובייקט המצולם מקבל אפקט מריחה. וכך, במקום לקבל אובייקט שקפא. את מידת המריחה יהיה ניתן לקבוע לפי משך הזמן בו בחרנו להשאיר את התריס פתוח. משך זמן ארוך מדי יביא למריחה עודפת של האובייקט ולחלופין אף להיעלמותו. כשישנם תנאים נמוכים מאוד של תאורה, צלמים עשויים להשתמש בחשיפה ארוכה יותר של החיישן על ידי כך השארת התריס פתוח לזמן ממושך יותר. יצירת תמונה בחשיפה ארוכה בתנאים לקויים תעזור לתפיסת הטווח דינאמי מלא על גביי חיישן האור של המצלמה. ניתן להשתמש בכל מצלמה המאפשרת שליטה ידנית על זמן החשיפה, צמצם ורגישות ISO. כמו כן נדרשת חצובה, ופילטר ND לצילומי חשיפה ארוכה ביום. צילום צילום דיגיטלי מצלמה אלון קירה, צילום בחשיפה ארוכה, אלון קירה בית ספר לצילום. רועי גליץ, מדריך לצילומי לילה, גליץ בית ספר לצילום. מדיה וקבצים בנושא צילום בחשיפה ארוכה בוויקישיתוף צילום בחשיפה ארוכה, באתר (dizzo) חשיפה ארוכה בצילום - מדריך (אורכב 10.06.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר (tamir bibi) מיפתח צמצם, באתר (סודות הצילום הדיגיטליים). ND Filter, באתר (http://www.naturephoto.co.il/). חשיפה ארוכה (אורכב 02.08.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר (cliki). Dizzo, צילום בחשיפה ארוכה – דיזו מדריך צילום דיגיטלי - למדו היום כל מה שהמצלמה שלכם יכולה לעשות, באתר מדריך צילום דיגיטלי (באנגלית אמריקאית) GND | ND Grad | Graduated Neutral Density Filter| פילטר מדורג, באתר www.naturephoto.co.il