laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צארייביץ' איוואן איוואנוביץ'

איוואן איוואנוביץ' (ברוסית: Ива́н Иванович;‏ 28 במרץ 1554 – 19 בנובמבר 1581) לבית רוריק, היה יורש העצר של רוסיה. היה בנו של איוואן האיום, שבסופו של דבר הרג אותו. איוואן היה בנו השני של איוואן האיום מאשתו הראשונה אנסטסיה רומנובנה. אחיו היה פיודור. איוואן הצעיר ליווה את אביו במהלך הטבח בנובגורוד בגיל 15. במשך חמישה שבועות הוא ואביו היו צופים באופריצ'ניקים בהתלהבות ופורשים לכנסייה לתפילה. בגיל 27 איוואן נקרא לפחות כמו אביו, ובזמנו הפנוי כתב ביוגרפיה על אנטוניוס מסיה. איוואן נחשב כמי שהציל פעם את אביו מניסיון חיסול. אסיר לבוני בשם ביקובסקי הרים חרב נגד הצאר, רק שנדקר במהירות על ידי יורש העצר. בשנת 1566 הוצע כי איוואן בן ה־12 יתחתן עם וירג'יניה אריקוסדוטר, בתו של המלך אריק ה־14 משוודיה, אך הדבר לא קרה. בגיל שבע עשרה התארס איוואן ליבדוקסיה סבורובה, שהוצעה בעבר ככלה עבור הצאר איוואן. ואכן, היא הייתה אחת משנים עשר נשים שהופיעו לפני הצאר במופע כלות לבחירתו. הצאר דחה את יבדוקסיה ככלה לעצמו, אך מאוחר יותר היא נישאה לבנו של הצאר. הצאר רצה שכלתו תייצר יורש במהירות רבה, וזה לא קרה, ולכן הצאר גירש אותה למנזר והשיג לבנו כלה נוספת. אשתו השנייה הייתה פרסקוביה סולובה, שזכתה במהירות באותו גורל כמו קודמתה והוכנסה גם היא למנזר. לאחר מכן השיג הצאר לבנו אישה שלישית, ילנה שרמיטבה, שנמצאה בהריון באוקטובר 1581. קרוב לוודאי שילד זה הופל בסביבות הזמן בו איוואן נרצח בידי אביו בנובמבר 1581. ההערכה היא כי איוון איוואנוביץ' נהרג על ידי אביו, איוון האיום. יחסיו של איוואן איוואנוביץ' עם אביו החלו להידרדר בשלבים המאוחרים של מלחמת לבוניה. כועס על אביו על כישלונותיו הצבאיים, איוואן דרש לקבל פיקוד על כמה חיילים לשחרור פסקוב הנצורה. היחסים ביניהם התדרדרו עוד כאשר ב-15 בנובמבר 1581 הצאר, לאחר שראה את כלתו ההרה של יורש העצר לבושה בבגדים קלים לא שגרתיים, תקף אותה פיזית. כששמע את צרחותיה, מיהר יורש העצר להגנתה וצעק בכעס, "שלחת את אשתי הראשונה למנזר ללא שום סיבה, עשית את אותו הדבר עם השנייה שלי, ועכשיו אתה מכה את השלישית וגורם למות הבן שהיא מחזיקה ברחמה." לאחר מכן ילנה עברה הפלה טבעית. הצארייביץ' התעמת עם אביו בעניין, רק כדי לשנות את הנושא לחוסר כפיפותו בנוגע לפסקוב. הצאר איוואן האשים את בנו בהסתה למרד, האשמה שאיוואן הצעיר הכחיש, אך דבק בתוקף בדעה שיש לשחרר את פסקוב. כועס, אביו של איוואן הכה אותו בראשו עם שרביטו. בוריס גודונוב שנכח במקום ניסה להתערב אך קיבל מכות בעצמו. איוון הצעיר נפל, בקושי בהכרה ועם פצע מדמם. איוואן הבכור מייד השליך את עצמו על בנו, מנשק את פניו ומנסה לעצור את הדימום, תוך שהוא בוכה שוב ושוב, "ארור הנני! הרגתי את הבן שלי! הרגתי את הבן שלי!" איוואן הצעיר שב להכרה לזמן קצר ונחשב כמי שאמר "אני מת כבן מסור והמשרת הצנוע ביותר". בימים הבאים התפלל איוואן האב ללא הרף לנס, אך ללא הועיל, והצארייביץ' מת מפצעיו ב־19 בנובמבר 1581. למותו של איוואן היו השלכות חמורות על רוסיה, מכיוון שהיא לא הותירה שום יורש מוכשר לצאר. לאחר מותו של הצאר בשנת 1584, בנו פיודור הראשון שלא היה מוכן לירושה, ירש אותו עם גודונוב כשליט בפועל. לאחר מותו של פיודור, רוסיה נכנסה לתקופה של חוסר ודאות פוליטית המכונה זמן תקופת הצרות. מדיה וקבצים בנושא צארייביץ' איוואן איוואנוביץ' בוויקישיתוף Perrie, Maureen; Pavlov, Andrei (2014). Ivan the Terrible. Routledge. p. 192. ISBN 978-1-317-89468-1. Andreyev, Nikolay. "Ivan the Terrible". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, inc. נבדק ב-20 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה)
פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית

פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית (באנגלית: The Norbert Wiener Prize in Applied Mathematics) הוא פרס בסך 5,000 דולר, המוענק עבור תרומה יוצאת מן הכלל ל"מתמטיקה יישומית במובן הגבוה והרחב ביותר". הוא נוסד בשנת 1967 לכבוד נורברט וינר וממומן על ידי תרומות וקרן מהמחלקה למתמטיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (אנ') ומוענק במשותף על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה והאגודה למתמטיקה יישומית ותעשייתית (אנ'). מקבל הפרס צריך להיות חבר באחת מהאגודות המעניקות את הפרסים.החל משנת 2004 הפרס מוענק כל שלוש שנים. להלן רשימת הזוכים נכון לשנת 2020: 1970 - ריצ'רד בלמן 1975 - פטר לקס 1980 - טוסיו קאטו וג'רלד ויט'אם 1985 - קליפורד גרדנר 1990 - מייקל אייזנמן וג'רולד מרסדן 1995 - הרמן פלאשקה וסיפריאן פויאס 2000:- אלכסנדר ג'ורין וארתור ווינפרי 2004 - ג'יימס סת'יאן 2007 - קרייג טרייסי והרולד וידום 2010 - דייוויד דונוהו 2013 - אנדרו מג'דה 2016 - קונסטנטין דפרמוס 2019 - מרשה ברגר וארקדי נמירובסק 2022 - איתן תדמור פרס נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית מדיה וקבצים בנושא פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט של פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית באתר האגודה האמריקאית למתמטיקה (באנגלית) אתר האינטרנט של פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית באתר האגודה למתמטיקה תעשייתית ויישומית (באנגלית) AMS, Prizes and Awards, ams.org, Norbert Wiener Prize in Applied Mathematics.. AMS, Prize: Norbert Wiener Prize in Applied Mathematics.
PurifyPlus

PurifyPlus היא תוכנית ניפוי שגיאות הקשורות לזיכרון, המשמשת מפתחי תוכנה, במיוחד עבור תוכנות שנכתבו ב- C או ++C . במקור הוא נכתב על ידי ריד הייסטינגס מחברת PureSoftware. מאוחר יותר PureSoftware התמזגה לתוך Atria ושם החברה החדש היה Pure Atria Sotware, החברה נרכשה מאוחר יותר על ידי Rational Software וזו נרכשה על ידי IBM ולאחר מכן פוצלה להיות UNICOM Systems. ב־31 בדצמבר 2014. מבחינה פונקציונלית התוכנה דומה למנפי שגיאות זיכרון אחרים כגון: Insure++, Valgrind ו BoundsChecker . כלי תכנות דליפת זיכרון Purify: fast detection of memory leaks and access errors. by Reed Hastings and Bob Joyce, Usenix Winter 1992 technical conference.
פרס נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית

פרס נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית (באנגלית :The Norbert Wiener Award for Social and Professional Responsibility) הוא פרס שנוסד בשנת 1987 לכבודו של נורברט וינר, כדי להכיר בתרומה יוצאת דופן או בקריירה יוצאת מן הכלל על ידי יחיד או צוות של עד שלושה חברים בתחום ההשלכות החברתיות של הטכנולוגיה. הפרס הוענק מדי שנה על ידי הארגון הגלובלי, אנשי מקצוע בתחום המחשבים לאחריות חברתית (אנ') (CPSR), עד להתפרקות הארגון בשנת 2013. הפרס מנוהל כעת על ידי אגודת IEEE להשלכות חברתיות של טכנולוגיה (אנ') באגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה ונקרא בשם: "SSIT נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית". הפרס משמש כתזכורת על מה וינר דגל, ולמה שכל אדם יכול לעשות כדי להפוך את זה לעולם טוב יותר. הישגים רלוונטיים כוללים, אך אינם מוגבלים, תרומות למטרות החברה באקדמיה (מחקר, מלגות, הוראה), תעשייה (מחקר, פיתוח מעשי ויישום), שירות ציבורי (ממשלתי, מוסד ללא כוונת רווח) ועבודה אישית והשפעה. להלן רשימת זוכי הפרס נכון לשנת 2020: 1987 - דייוויד פרנס 1988 - ג'וזף וייצנבאום 1989 - דניאל ד' מקרקן 1990 - קריסטן ניגארד 1991 - סברו אורנשטיין ולורה גולד 1992 - ברברה סימונס 1993 - המכון לתקשורת גלובלית 1994 - אנטוניה סטון 1995 - טום גרונדנר 1996 - פיל צימרמן 1997 - פיטר נוימן 1998 - כוח משימה להנדסת אינטרנט 1999 - תוכנה חופשית ותנועות קוד פתוח 2000 - מארק רוטנברג 2001 - נירה שוורץ ותיאודור פוסטול 2002 - קרל אורבך 2003 - מיטץ' קאפור 2004 - בארי שטיינהרדט 2005 - דאגלס אנגלברט 2008 - ברוס שנייר 2013- גארי צ'פמן. פרס נורברט וינר למתמטיקה יישומית אתר האינטרנט של אגודת IEEE להשלכות חברתיות של טכנולוגיה (באנגלית) IEEE, SSIT, Awards Programs, technologyandsociety.org, Norbert Wiener Award. CPSR, cpsr.org, Winners of the Norbert Wiener Award for Professional and Social Responsibility.
הר מאר (אנטארקטיקה)

הר מאר או הר מר (באנגלית: Mount Marr) הוא פסגה סלעית בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה. הפסגה מתנשאת מעל סביבתה. הפסגה ממוקמת 15 קילומטרים מדרום לפסגת ג'ונסטון; ו-15 קילומטרים ממערב לפסגת דאגלס. גובהו של הר מאר 873 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-4,373 באנטארקטיקה. הפסגה התגלתה בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. הפסגה נקראת על שמו של ג'יימס וו. אס. מאר (James W.S. Marr), שהיה זואולוג המשלחת (הוא הושאל למשלחת מטעם ועדת דיסקברי). • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 248 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 299 הר מאר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר מאר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר מאר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר מאר גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
וו צ'ינג ליאנג

סינגפור זהו שם סיני; שם המשפחה הוא וו. ווּ צ'ינג ליאנג (בסינית: 吴清亮; נולד ב-1927) הוא מיליארדר סינגפורי שהקים את וות'לאם אחזקות, המייצרת מוצרי צבע וציפויים. הונו הוערך בנובמבר 2020 במעל 22 מיליארד דולר. וו צ'ינג ליאנג נולד בסינגפור. הוא בנם של וו סונגצ'ינג ולי שיוּיִינג. הוא הקים את חנות הצבע הראשונה שלו בסינגפור בשנת 1955, והפך למפיץ הראשי של Nipon Paint בשנת 1962. חברת וות'לאם אחזקות, שיש לה כיום נתח משמעותי מעסקי הצבע, הוקמה בשנת 1974 במקור כחברת נדל"ן. Wong, Sterling (19 בינואר 2015). "Raffles Hotel Job Helps Make Goh Cheng Liang Singapore's Richest". Bloomberg Billionaires. Bloomberg LLC. נבדק ב-6 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "立邦漆背后的百亿富豪：从贫穷子弟到亚洲"油漆大王"的励志转身". Sina (בChinese (China)). 2018-04-27. "Our History". Nippon Paint SG. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
ארמין פודור

ארמין פודור (במקור פליישנר, בהונגרית: Fodor Ármin; נאג'מיהאי, מחוז זמפלן, 27 בינואר 1862 – בודפשט, 23 בפברואר 1944) היה שופט, מומחה למשפט יהודי-הונגרי, קודיפיקטור (עורך חוקים ומחבר תקנות וצווים), יושב ראש מועצת הקוריה המלכותית ההונגרית (בית המשפט העליון בהונגריה משנת 1723 ועד 1949. יושב ראש מועצת הקוריה הוא תפקיד מקביל לנשיא בית המשפט העליון בישראל). פודור נולד במשפחה יהודית כבנם של אילש (אליהו) פליישנר ומגדולנה האס. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בעיר אוז'הורוד (בהונגרית אונגוואר, אז חלק מממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית). את לימודי המשפטים סיים באוניברסיטה בבודפשט. הוא הפך דוקטור למשפטים בשנת 1885 ולעורך דין בשנת 1886. בשנת 1890 מונה לבית המשפט השלום של רובע 5 בבודפשט ובשנת 1895 הועבר למשרד המשפטים, שם עבד במחלקה להכנת חוקים. במיוחד לקח חלק בעבודה בנושא רפורמת הליטיגציה (יחד עם דיולה טרפי). הוא הכין את ההסבר לטיוטת הדו"ח של שאנדור פלוֹס (לימים שר המשפטים בממשלת הונגריה) לגבי ההליך המשפטי ההונגרי (בדומה לתקנות סדר הדין האזרחי ולחוק סדר הדין הפלילי בישראל) שפורסם בשנת 1893 (החוק עבר רק בשנת 1911). בשנים 1910–1912 כיהן פודור כנציג ממשלת הונגריה בוועידת האג בנושא שטרי חליפין בינלאומיים. מאמריו המשפטיים הופיעו בכתבי עת שונים (למשל. "משפט הונגרי" - Magyar Igazságügy). בשנים 1929–1932 היה יו"ר מועצת הקוריה. אשתו הייתה אדולפין הרמן. סגן נשיא אגודת המשפט ההונגרית חבר הנהלה באיגוד המשפט הבינלאומי. תקיפת מהלכיו המשפטיים בפשיטת רגל של חייב חדל פירעון (בודפשט, 1887); מדריך למשפט אזרחי (1894–1897; עם דז'ה מרקוש) הליך הירושה (עם דז'ה מרקוש, בודפשט, 1896) קוד סדר הדין האוסטרי (1896) המשפט הפרטי ההונגרי (עורך, כרכים 1–5, סייעו בידו בעריכת כרכים 1 ו-3: מור קיש ודז'ה מרקוש) (1890–1897) פרשנות של עסקאות משפטיות בהליך ביקורת (1899) קוד סדר הדין האזרחי (בודפשט, 1912) יוז'ף סיניאי:חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים יוז'ף בוקור (עורך). הלקסיקון הגדול של פאלאס (1893 -1897 - 1998). ISBN 963 85923 2 X  לקסיקון יהודי הונגרי. ארמין פודור לקסיקון ביוגרפי הונגרי Halálesete bejegyezve a Bp. XIV. ker. állami halotti akv. 242/1944. folyószáma alatt.
Johnny Guitar

Johnny Guitar הוא שיר שנכתב על ידי פגי לי (מילים) ויקטור יאנג (לחן) והיה שיר הנושא של הסרט "Johnny Guitar" מ-1954 בבימויו של ניקולס ריי ובכיכובו של ג'ואן קרופורד. בשיר יש שימוש בגיטרה קלאסית, תוך שהוא מכיל בתוכו סוגות מוזיקליות שונות שמבקרי המוזיקה השוו ליצירות אחרות. נעשה שימוש בקטע הכלי של השיר בתחילת הסרט ולאורכו, תוך שבסופו ניתן לשמוע את פגי לי, כשהיא שרה אותו. השיר הפך לקלאסיקה והוקלט פעמים רבות, הן כשיר והן כקטע כלי. הוא הושמע גם בסדרת משחקי הווידאו Fallout, משנת 2010. במרוצת השנים הוקלט השיר עשרות פעמים, ביניהן הגרסאות של: ריינו הליסמא דליה לביא רנאטו קרוסון וג'וני רוסו .(Young, Victor. Cinema Rhapsodies: The Musical Genius of Victor Young Ontario: (Hit Parade Records, 2006 מידע על היצירה "Johnny Guitar" באתר מיוזיק בריינז PEGGY LEE - Johnny Guitar, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:01) Johnny Guitar, 1954-08-20, נבדק ב-2020-11-26 Johnny Guitar (1954) - IMDb, נבדק ב-2020-11-26 Fallout: New Vegas- The Soundtrack, a playlist by Emanuel Derwinger on Spotify, Spotify Surujen kitara (Peggy Lee - Reino Helismaa) DALIAH LAVI - Johnny Guitar (english Version) Johnny Guitar Johnny Guitar (Remastered)
הר מאר

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הר מאר (אנטארקטיקה) – הר בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה ארצות הברית הר מאר (אלסקה, קצ'יקן גייטווי) – הר במחוז קצ'ין גייטווי במדינת אלסקה, שבארצות הברית הר מאר (אלסקה, יוקון-קויוקוק) – הר במחוז יוקון-קויוקוק במדינת אלסקה, שבארצות הברית
נג'מה אידריס

נג'מה עבדאללה אידריס (בערבית: نجمة عبدالله إدريس, באנגלית: Najma Abdullah Idrees; נולדה ב-25 בדצמבר 1952) היא דוקטור לפילוסופיה בספרות ערבית מטעם אוניברסיטת לונדון, משוררת, בעלת טור ואשת אקדמיה כוויתית. נג'מה אידריס נולדה ב־1952 בכווית, בוגרת בהצטיינות מטעם אוניברסיטת כווית (אנ') ב-1976 בספרות ערבית. בשנת 1987 היא הוסמכה בתואר דוקטור Ph.D מטעם אוניברסיטת לונדון - בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (אנ'). נושא התזה שלה היה על "מושג המוות והתפתחותו בשירה הערבית המודרנית" (ערבית: مفهوم الموت وتطوره في الشعر العربي الحديث). היא לימדה בבית הספר התיכון בכווית סיטי, בין השנים 1976 ל -1981. ד"ר אידריס הייתה מרצה לשירה וספרות ערבית באוניברסיטת כווית בין השנים 1987–2007. אידריס החלה לכתוב כמשוררת וחוקרת מאז שנותיה הראשונות באוניברסיטה, ופרסמה את מרבית עבודותיה המוקדמות במגזין "אל-באיאן" שמונפק על ידי איגוד הסופרים הכוויתי. היא הצטרפה לאגודת הסופרים הכוויתית בתחילת דרכה ומצאה גיבוי ותמיכה רבים מצד החברים האחרים, ובעידוד זה מצאה עצמה משתתפת בהקראות השירה שארגנה אגודת הסופרים. במהלך פורום הסיפורים והרומנים בכווית, שאורגן על ידי אגודת הסופרים בין התאריכים 21–23 במרץ 1994, אידריס הציגה מחקר יקר ערך בשם "הנקבה והחברה בסיפור הכוויתי", ובו היא הראתה את האופן שבו החברה הכוויתית מתארת את מושג הנשיות, בעיית המין, הניכור וחיפוש הישועה. מאוחר יותר היא הפכה לעורכת ראשית של המגזין אל-באיאן (אנ') Al-Bayan בשנת 2010. כמו כן, היא השתתפה תכופות בשבועות התרבות שאירחה המועצה הלאומית לתרבות, אומנות וספרות ה-NCCAL. המתקיימת מדי שנה במדינות ערב שונות. השתתפותה הראשונה של אידריס ב- NCCAL הייתה במרוקו בשנת 1979, במהלכה ד"ר אידריס הייתה חלק ממשלחת התרבות של כווית. לאחר מכן לקחה על עצמה להשתתף בכנסים ופורומים תרבותיים, הרצאות כלליות וקריאת שירה לאורך כל השנים, בכווית ומחוצה לה. היא השתתפה במקומות הבאים: בגדאד, קהיר, איחוד האמירויות הערביות, פריז, רבאט, תוניס, אלג'יר, מוסקט ותימן . תרומתה כוללת גם טורים שבועיים בעיתון " אל-ג'רידה ", מאמרים למגזינים חודשיים ודיונים פתוחים בעיתונות המקומית הכוויתית ובראיונות רדיו. פרס נשים ערביות (כווית 2013) פרס מטעם מדינת כווית בתחום הספרות. (2002) שפת הדיבור שלי מתפרקת ... אני גדלה - تتكسر لغتي انمو: سيرة شعرية وشواهد (בערבית) מדיה וקבצים בנושא נג'מה אידריס בוויקישיתוף Al-Bayan Magazine by Kuwaiti Writers Association http://alrabeta.net/?page_id=590 http://www.kuna.net.kw/ArticlePrintPage.aspx?id=1299946&language=ar Preview of 'My Language Fractures.. I Grow' (Arabic: تتكسر لغتي انمو: سيرة شعرية وشواهد) https://books.google.com/books?id=B7bYKvnuZfwC&lpg=PP1&ots=lkymLiX_XB&dq=نجمة%20ادريس&pg=PP1#v=onepage&q&f=false
הבחירות הכלליות באוגנדה 2011

הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב־18 בפברואר 2011. הנשיא המכהן יוורי מוסווני מהתנועה להתנגדות הלאומית (NRM) נבחר בפעם השלישית ברציפות, לאחר שהיה בשלטון מאז 1986. מפלגת ה-NRM זכתה גם ב-263 מתוך 375 המושבים בפרלמנט. מוסווני, בעבר המפקד של ארגון הגרילה צבא ההתנגדות של האל, וקיזה בסיג'ה עמדו זה מול זה בפעם השלישית, לאחר שבסיג'יה הובס על ידי מוסווני בבחירות 2001 ובבחירות 2006. שמונה מועמדים התמודדו בבחירות לנשיאות, ואילו בסך הכול 1,713 מועמדים התמודדו בבחירות לפרלמנט: 443 למושבים המיועדים לנשים ו-1,270 לשאר המושבים. מפלגת NRM התמודדה על כל מושב בחירות, והגישה בסך הכול 364 מועמדים; הפורום לשינוי דמוקרטי (אנ') הגישה 288 מתמודדים; הקונגרס העממי באוגנדה (אנ') הגישה 135 מתמודדים; המפלגה הדמוקרטית (אנ') הגישה 120 מתמודדים; הברית הפדרלית באוגנדה הגישה 66 מתמודדים; המפלגה הפרוגרסיבית העממית (אנ') הגישה 33 מתמודדים; מפלגת הפיתוח העממית הגישה 18 מתמודדים. יו"ר שיתוף הפעולה הבין-מפלגתי, קיזה בסיג'יה, אמר לפני פרסום התוצאות כי האופוזיציה דוחה באופן מוחלט את תוצאות הבחירות. מאוחר יותר הזהיר כי לאחר יותר משני עשורים בשלטונו של מוסווני, אוגנדה בשלה למרד בנוסח זה שהיה במצרים בשנת 2011. עם זאת, המפגינים לא הצליחו לצבור די כוח. Ugandans starts voting exercise New Vision, 17 February 2011 Elections held in 2011 IPU Ugandans upbeat on voting outcome (אורכב 19.08.2017 בארכיון Wayback Machine) New Vision, 18 February 2011 Ugandan president comfortably wins re-election, The Telegraph, 20 February 2011
Timecop (קומיקס)

טיימקופ (באנגלית: Timecop, שוטר הזמן) היא אנתולוגיית קומיקס שפורסמה במקור בין אוגוסט לאוקטובר 1992 כסיפור בן שלושה חלקים מבית דארק הורס קומיקס. הסיפור, "שוטר הזמן: האיש מחוץ לזמן", הביא לשחרורו של הסרט המצליח Timecop. לאחר שהסרט הגיע למקום הראשון בקופות, הוא הצליח להפוך למשחק וידאו עבור SNES, סדרת טלוויזיה קצרת מועד ברשת ABC, סדרת רומנים והמשך ישיר לווידאו בשנת 2003. מייק ריצ'רדסון כתב סיפור בן שלושה חלקים שכותרתו "שוטר הזמן: האיש מחוץ לזמן" (The Man Out of Time), שנכלל בהשקת סדרת האנתולוגיות של דארק הורס קומיקס בשנת 1992. ריצ'רדסון פיתח את הסיפור, אך הקומיקס נכתב על ידי מארק ורהיידן ואוייר על ידי רון רנדל לגיליונות 1–3. ריצ'רדסון ו-ורהיידן חברו אז לכתיבת התסריט לעיבוד הקולנועי, שזכה להמשך כקומיקס לסרט, שפורסם יחד עם יציאתו של הסרט בשנת 1994. עלילת סיפור הקומיקס "האיש מחוץ לזמן" וסרט ה-Timecop שונים מאוד, אך חולקים את אותו גיבור: מקס ווקר. בסיפור הקומיקס בן שלושה חלקים, ווקר הוא סוכן בנציבות אכיפת הזמן (TEC), הפועלת בשנת 2007 ומטרתה לנטר שינויים בהיסטוריה על ידי נוסעי זמן שעשו זאת בניגוד לחוק. ווקר הסרקסטי וחם המזג היה נשוי פעם והמחשבה על אשתו יכולה מביאה אותו לדמעות, אך גורלה לא מובהר. צג TEC הנקרא בריכת הזמן מייצג שינויים בהיסטוריה כגלים או גלים גדולים. סוכן TEC נשלח אחורה בזמן על ידי שיגור בתרמיל אישי שמגן מפני הכוחות המעורבים במסע בזמן ומתנהג כמו פקעת מגן אם הם מתממשים באמצע קיר או מעל גוף מים או לתוך סביבה עוינת. ברגע שסוכן TEC מגיע ועוזב את התרמיל, הוא חוזר אוטומטית לעתיד והסוכן עשוי לעשות זאת גם על ידי הפעלת מכשיר קטן. מוסבר שהזמן הוא "כמו כוח המשיכה", ולכן הנסיעה לזמן אחר היא קשה ודורשת תרמיל שיגור, אך להחזיר אדם לתקופת הזמן המקומית שלו קל יותר מכיוון שהמציאות מוכנה למשוך אותו חזרה הביתה. "האיש מחוץ לזמן" מציג את ווקר במרדף אחר ג'ון אדם פקר, פושע שנוסע לשנת 1933 כדי לשדוד ממכרה דרום אפריקאי יהלום ענק. כשווקר מגיע, הוא מופתע לגלות שפאקר הביא רובוט של צייד / רוצח של RamCo כביטחון. כשהרובוט קבור מתחת להריסות המערות, ווקר מחזיר את פרקר בעזרת מקומי בשם ג'וזף מבוטו. ווקר נותן למ'בוטו את היהלום כתודה לפני שעוזב עם פקר. בשובו לשנת 2007, נאמר לווקר שנסיעתו גרמה לשינוי גדול יותר בהיסטוריה מאשר המסע המקורי של פקר והוא מבין שהרובוט בוודאי היה עדיין פעיל וגרם הרס להיסטוריה בפעולותיו המאוחרות יותר. כדי להחזיר את הסדר על כנו, ווקר חוזר למכרה ועוצר את השתוללות המכונה, שוב בעזרתו של מבוטו. בשובו לשנת 2007, הוא לומד שההיסטוריה חזרה למסלול עם רק אדווה מינורית אחת שנותרה כתוצאה מטיולו, שום דבר שלא נוגע לסוכנות TEC. הקוראים מבינים שנוכחותו של ווקר אפשרה למ'בוטו להתעשר ולהפוך לפעיל פוליטי שעזר להוביל את סיום ההפרדה הגזעית בדרום אפריקה של שנות החמישים. סיפור הסרט שהופץ בשנת 1994, עוסק בקצין "אכיפת זמן" שמנסה להביא לדין פוליטיקאי נוכל שמשתמש במסעות בזמן למימון קמפיין הנשיאות שלו. במהלך הסרט הקצין מגלה שהפוליטיקאי אחראי גם למותה המוקדם של אשתו ולפשעים רבים אחרים שלא היו קשורים בעבר. ישנם דיונים להפקת סרט אתחול מחודש, אך אלה טרם הבשילו לכדי ביצוע. Timecop באתר Dark Horse Comics Cohen, Jason (2017-04-20). "15 Adaptations More Famous Than the Original Comics". CBR.com. נבדק ב-2017-06-14. "'Timecop' Reboot at Universal Gets Two Writers". Screen Rant. נבדק ב-2017-06-15.
מפרץ ארבוס

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה מפרץ ארבוס (אנטארקטיקה) – מפרץ באי רוס, שבאנטארקטיקה קנדה מפרץ ארבוס (נונאווט) – מפרץ בחוף הדרומי של האי דבון באיי המלכה אליזבת שבארכיפלג הארקטי הקנדי, בצפון בטריטוריית נונאווט שבקנדה
טאנגראנג

טאנגראנג (באינדונזית: Tangerang) היא העיר הגדולה ביותר במחוז בנטן שבמערב האי ג'אווה שבאינדונזיה ואחת מהפרוורים המאוכלסים של הבירה ג'קרטה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.895 מיליון תושבים. בסמוך לטאנגראנג נמצא נמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה, נמל התעופה הגדול באינדונזיה. העיר היא מרכז תעשייתי חשוב, ומסביבה התפתחו פרוורים רבים. טאנגראנג מחולקת ל-13 רבעים: מלזיה פוטרג'איה, מלזיה קנדה מיסיסוגה, אונטריו, קנדה פקיסטן סיאלקוט (אנ'), פנג'אב, פקיסטן מדיה וקבצים בנושא טאנגראנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאנגראנג טאנגראנג, ברשת החברתית אינסטגרם Indonesia: Banten Province (Regencies and Cities) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אינדונזיה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועדת התקציב של הסנאט של ארצות הברית

ועדת התקציב של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on the Budget) היא ועדה קבועה בסנאט של ארצות הברית, שנוסדה בשנת 1974. היא אחראית על עריכת תוכנית התקציב השנתית של הקונגרס ועל מעקב אחר פעולות התקציב עבור הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. לוועדה סמכות שיפוט על משרד התקציב בקונגרס (CBO). הוועדה פעלה לזמן קצר כוועדה מיוחדת בשנים 1919 עד 1920 במהלך הקונגרס ה-66, לפני שמעמדה כוועדה קבוצה מוּסד בחוק בקיץ 1974. פרק 1 לחוקת ארצות הברית מגדיר לידי הקונגרס האמריקאי שורה של סמכויות תקציביות מרכזיות, המכונות לעיתים קרובות באופן קולקטיבי כ"כוח הארנק" (Power of the Purse). עם זאת, החוקה לא פירטה באופן ספציפי את ההליכים שעל הקונגרס לנקוט במימוש תפקיד זה, והיא מאצילה לבית הנבחרים ולסנאט את המסכות לפתח כללים ונהלים כל אחד לחוד. כתוצאה מכך הגישה לתקצוב הייתה מבוזרת ומקוטעת במשך 200 השנים הראשונות להיסטוריה של הקונגרס. בתקופה שקדמה ל-1974, ניסיונות אחדים למיסוד רפורמה בתהליכי אד הוק לשם תקצוב ננקטו בידי הקונגרס. אלה כללו דרישה למתן תוכנית פיסקלית כוללת, שילוב של כל ההקצבות להצעת חוק אחת, וקביעת מגבלות הוצאה סטטוטוריות. כל המאמצים הללו לא נשאו פירות ועלו בתוהו. הצעת חוק להגדלת מגבלת החוב שנחקקה בשנת 1972 הקימה ועדת מחקר משותפת של שני בתי הקונגרס בנושא בקרת תקציבים. הדו"ח הסופי של אותה ועדה, שפורסם ב-1973, המליץ על הקמת ועדת תקציב בסנאט, נוסף לוועדה מקבילה בבית הנבחרים. במקביל, בקרב חברי הקונגרס התגלעו חילוקי-דעות בדבר השימוש בסמכויותיה של ממשלת ארצות הברית להשבית את הרשות המבצעת, בהן מנעה הממשלה הוצאות כספיות שמוסדו בחוק בעבר. לכן, ב-12 ביולי 1974 חתם נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון על "חוק השליטה בהקפאה ובתקציב של הקונגרס 1974" (Congressional Budget and Impoundment Control Act of 1974), שהקים את ועדת התקציב של בית הנבחרים לצד זו של הסנאט, עם הסמכות להציג בפומבי ולאמץ את תקציב הקונגרס למען ניהול תקציב המדינה וקביעת חזון פיסקלי קונקרטי. בנוסף, החוק ביצע שינויים בתהליך ה-Impoundment. יושב ראש הוועדה הראשון היה אדמונד מאסקי ממדינת מיין, ובראשה ישב בשנים 1975–1980. יו"ר הוועדה הנוכחי בקונגרס ה-118 של ארצות הברית הוא שלדון וייטהאוס ממדינת רוד איילנד. אתר האינטרנט הרשמי של ועדת התקציב של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית) היסטוריה של ועדת התקציב, באתר הרשמי של ועדת התקציב של הסנאט (באנגלית)
מערב ג'אווה

מערב ג'אווה (באינדונזית: Jawa Barat) הוא מחוז במערב האי ג'אווה שבאינדונזיה. המחוז הוקם בשנת 1950, לאחר עצמאותה של אינדונזיה. המחוז מחולק ל-18 נפות ו-9 ערים ובירתו היא העיר באנדונג. המחוז גובל במחוזות ג'קרטה, בנטן, מרכז ג'אווה ובאוקיינוס ההודי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית המחוז מנתה כ-48.2 מיליון תושבים, המאוכלס ביותר במדינה, כ-97% מתושביו הם מוסלמים והשאר נוצרים ובני דתות נוספות. מדיה וקבצים בנושא מערב ג'אווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מערב ג'אווה (באינדונזית) מערב ג'אווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.citypopulation.de/en/indonesia/admin/ ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז הבירה (איסלנד)

מחוז הבירה רייקיאוויק (באיסלנדית: Höfuðborgarsvæðið) הוא אחד ממחוזות איסלנד המורכב מבירת איסלנד רייקיאוויק ופרבריה. בין ערי המחוז ישנו שיתוף פעולה נרחב בתחומי תחבורה וסביבה. המחוז מהווה את האזור העירוני הגדול במדינה, כאשר עיר הבירה לבדה מתגוררים כ-64% מתושבי איסלנד בשטח שמהווה 1% משטח איסלנד. ערי המחוז הנוספות הן קואופווגיר, הפנרפיירדיר, גארדבאיר, מוספלסבאיר וסלטיירנרנס. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוד'ורנס

סוד'ורנס (באיסלנדית: Suðurnes) הוא אחד ממחוזות איסלנד, הממוקם בדרום-מערב המדינה, והקטן שבהם. בירת המחוז היא קפלאוויק. במחוז מתגוררים כ-28,000 תושבים, והוא נחשב לאחד הצפופים באי. במחוז פועל גם נמל התעופה הבינלאומי קפלאוויק, שמהווה את נמל התעופה המרכזי באיסלנד, וכן את אתר הבריאות של הלגונה הכחולה. מלבד קפלאוויק, ישנן במחוז מספר עיירות דייג שונות. את האזור מאפיינת געשיות רבה, שאינה מאפשרת צמחייה רבה. מדיה וקבצים בנושא סוד'ורנס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסטורלנד

וסטורלנד (באיסלנדית: Vesturland) הוא אחד ממחוזות איסלנד, הממוקם במערב המדינה. במחוז מתגוררים כ-16,000 תושבים. העיר הגדולה במחוז היא אקרנס, שלמרות גודלה היחסי, היא אינה בירת המחוז. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.