דניאל קארפי

דניאל קארפי (Carpi;‏ 3 באוגוסט 1926 – 3 בדצמבר 2005) היה היסטוריון של יהודי איטליה, פרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. עם הקמת הגטאות באיטליה בסוף המאה ה-16, נאלצה המשפחה לצאת מקארפי (מקור שמה) לצ'נטו שבאזור אמיליה בצפון איטליה. סב-סבו של דניאל קארפי, זארו (אליעזר) קארפי, היה חבר באגודת הקרבונארים ומפעילי ההתקוממות של שנת 1821. משנתגלו קשריו עם המהפכנים נאלצה המשפחה לעזוב את צ'נטו ולעבור לבולוניה, שם הקימו בית כנסת והיו ממייסדי הקהילה. אבי סבו של דניאל היה ליאונה קארפי, פעיל בתנועת התחייה האיטלקית ומקורב לגריבלדי ולג'וזפה מציני. הוא זכה לאותות הצטיינות רבים לאחר איחוד איטליה. היה חבר הפרלמנט הראשון מטעם העיר פרארה. כתב מחקרים רבים על ההיסטוריה הכלכלית של איטליה והיה מקורב למלכה מרגריטה. אביו של דניאל, אריה ליאונה קארפי, היה קצין תותחנים במלחמת העולם הראשונה, שזכה לאותות הצטיינות רבים. היה יושב ראש המפלגה הרוויזיוניסטית ונציג בית"ר באיטליה. היה דוקטור למשפטים ולפילוסופיה. הוא ערך ירחון בשם "רעיון הציונות" ופעל לארגון עליה ב', היה מיודד עם זאב ז'בוטינסקי. דניאל נולד במילאנו לאריה ליאונה קארפי וללואיזה לבית מודנה. הוא למד בגימנסיה העברית במילאנו. בספטמבר 1943, כשפלשו הגרמנים לאיטליה, התפזרה משפחת קארפי. דניאל ואביו עברו את הגבול והצטרפו לכוחות בעלות הברית. אביו הפך לרב הראשי של החיילים הארצישראלים[דרוש מקור] וכיהן כיועץ משפטי של ממשלת איטליה החופשית. בשלהי מלחמת העולם השנייה הגיע דניאל קארפי לפירנצה, הצטרף ל"בית החלוץ" והיה אחד ממזכיריו. הוא עלה ארצה במרץ 1945, התיישב בשדה אליהו כחלק מקבוצת החלוץ והצטרף מאוחר יותר לגרעין של בני עקיבא. בשנת 1946 ירדה הקבוצה לנגב והקימה את תקומה. משם נשלח להדריך בקבוצת יבנה, שם הכיר את יהודית טרייטל, שהייתה נצר למשפחת רבנים ידועה מצ'כוסלובקיה. עם פרוץ מלחמת העצמאות הצטרף לגבעתי ולחם בנגב כחייל רגלים. הוא הצטרף לחטיבת ירושלים ומונה לסגן מפקד נוטרדם. לאחר המלחמה יצא לקורס קציני תותחנים. ב-1950 השתחרר מהצבא ונשא את יהודית טרייטל לאישה. במהלך שנות החמישים החל ללמוד תנ"ך, ספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית. במקביל לכך לימד במכון למדריכי חו"ל. ב-1967 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית ישראל הלפרין, חיים ביינארט ויצחק בער. נושא הדיסרטציה היה היהודים בפדובה בתקופת הרנסאנס. החל ללמד באוניברסיטת תל אביב החל משנת 1962 ועד לפרישתו בשנת 1994. ב-1972 מונה לדיקאן הפקולטה למדעי הרוח. החל משנת 1975 עמד בראש הקתדרה לחקר השואה ומונה לדיקן הפקולטה למדעי הרוח. מ-1988 כיהן כראש החוג להיסטוריה של עם ישראל. עמד גם בראש המכון לחקר הציונות ושימש כראש בית הספר למדעי היהדות. קארפי היה פרופסור אורח במכון ללימודים מתקדמים בירושלים, בישיבה יוניברסיטי, בסורבון, בסנט אנטוני קולג', ובסמינר התאולוגי של מרכז אוקספורד ללימודים יהודים. כן היה יו"ר הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי בישראל, יזם וערך את כרכי איגרות זאב ז'בוטינסקי והביבליוגרפיה של כל כתביו. קארפי היה היהודי הראשון אשר הוזמן לפתוח מגמה ללימודי היהדות וללמד באוניברסיטה הגריגוריאנית שבוותיקן. הוא זכה על מחקריו בשני עיטורי כבוד של הרפובליקה האיטלקית, פעמיים זכה בפרס יפה ופעמיים בפרס ורבורג. היהודים בפאדובה בתקופת הרנסאנס 1369-1509. ירושלים, 1967. פעולת ק"ק איטאליאני שבוויניציאה למען עניי ארץ ישראל: בשנים שלו"ו-תצ"ג. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב. בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, תשל"ט. בתרבות הרנסאנס ובין חומות הגיטו: מחקרים בתולדות היהודים באיטליה במאות הי"ד-הי"ז. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים, תשמ"ט. בין שבט לחסד: השלטונות האיטלקיים ויהודי צרפת ותוניסיה בימי מלחמת העולם השנייה. ירושלים, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ג. בלכתי בדרך: זכרונות מן השנים 1938-1945. ירושלים: הספרייה הציונית, תש"ס 1999. Scritti in memoria di Leone Carpi: Saggi sull'ebraismo italiano, a cura di Daniel Carpi, Attilio Milano, Alexander Rofe. Milano-Gerusalemme: Fondazione Sally Mayer, Scuola Superiore di Studi Ebraici, 1967 מפתח לכתבי עת של התנועה הקיבוצית: חוברת לדוגמה/ ועדת המערכת: מאיר בוכסווילר (העורך), דניאל קארפי. אפעל, מפעל הביבליוגרפיה הקיבוצית, תשכ"ח. Scritti in memoria di Enzo Sereni: Saggi sull'ebraismo romano, a cura di Daniel Carpi, Attilio Milano, Umberto Nahon. Gerusalemme: Fondazione Sally Mayer, 1970 הציונות: מאסף לתולדות התנועה הציונית והישוב היהודי בארץ-ישראל. כרך ג', 1973. פנקס ועד ק"ק פאדוואה/ הוציא לאור על פי כתב יד והוסיף מבוא, הערות ומפתחות: דניאל קארפי. ירושלים, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי, תשל"ד, 1973-תש"ם. ספר חיי יהודה/ לר' יהודה אריה ממודינא, ההדיר על פי כתב היד דניאל קארפי. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ה. מדבר תהפוכות: חיבור אוטוביוגרפי מן המאה הי"ז של משמש בקודש בגיטו של ויניציאה/ מאת יצחק מן הלויים. ההדיר על פי כתב היד דניאל קארפי. תל אביב: אוניברסיטה, תשמ"ה. איגרות זאב ז'בוטינסקי/ העורך דניאל קארפי; עורך משנה: משה הלוי. ירושלים: מכון ז'בוטינסקי בישראל, תשנ"ב-תשס"ו. פנקס ועד ק"ק איטאליאני בוויניציאה, ת"ד-תע"א/ ההדיר והוסיף מבוא והערות: דניאל קארפי. ירושלים: מכון בן-צבי, לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ג 2003. דינה פורת, מינה רוזן ואניטה שפירא (עורכות), ספר יובל לדניאל קארפי: אשכול: מחקרים בתולדות העם היהודי מוגש לדניאל קארפי במלאת לו שבעים שנה על ידי רעיו ותלמידיו, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, תשנ"ו. דן מכמן, (על) דניאל קרפי, "בין שבט לחסד: השלטונות האיטלקיים ויהודי צרפת ותוניסיה בימי מלחמת העולם השנייה" (תשנג), ציון ס,א (תשנ"ה), 111–116. אניטה שפירא, מינה רוזן, דינה פורת, "פתח דבר" בתוך ספר יובל לדניאל קארפי, עמ' ט–יב. ביבליוגרפיה: יהודית קארפי, 'כתבי דניאל קארפי', בתוך: ספר יובל לדניאל קארפי (תשנ"ו), עמ' רנז–רסז. Mauro Perani, 'Bibliografia di Daniel Carpi,' Materia Giudaica 10,2 (2005) 223-232. רשימת הפרסומים של דניאל קארפי, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של דניאל קארפי באתר רמב"י הספרים של דניאל קארפי, באתר "סימניה" ביבליוגרפיה מלאה של פרסומיו דניאל קרפי (1926-2005), דף שער בספרייה הלאומית מפרי עטו: הקהילה היהודית באיטליה עד 1960, מחניים סו (תשכ"ב), באתר דעת משפט טרינטו, מחניים קי (תשכ"ז), באתר דעת מעשה ההצלה של יהודים באזורי הכיבוש האיטלקי בקרואטיה, אתר יד ושם מינויים באוניברסיטת ת"א, דבר, 20 במרץ 1966 פרם לייב יפה לפרופ' ד.הארפי, דבר, 3 ביוני 1975 יוחנן ארנון, "ציונות" מעניינת, מעריב, 19 באפריל 1974