laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים פרס

חיים פְּרֵס (פרעסס; י"ב בחשוון תר"ד, 1843 - כ"ט באדר א' תרנ"ד, 1894) היה ממשכילי ירושלים במחצית השנייה של המאה ה-19, ממחיי השפה העברית ועורך כתב העת "שערי ציון". נולד בביאליסטוק, בנו של ישעיהו פרעס. בשנת 1850, בהיותו בן שש, עלה עם הוריו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בעיר העתיקה בירושלים. אביו היה כורך ספרים ואמו מיילדת. למד לימודים תורניים. בשנת 1860, בהיותו בן שבע עשרה, נישא לשרה, בת יעקב הכהן, חסיד חב"ד ממשפחת רבי מנחם מנדל מוויטבסק. לאחר נישואיו התגורר בדרום הרובע המוסלמי, בחצר ר' נחום משקלוב ברחוב הכרי, סמוך לחצר רייסין. פרס היה ממחיי השפה העברית בארץ ישראל. היה בקי בתורת הדקדוק העברי ועסק בחקר הלשון העברית ובהוראתה. בלוח ארץ ישראל (ט"ז) כתב עליו אברהם משה לונץ: ” אחד ממשכילי הזמן ההוא שעבד בכל כוחו להפצת ההשכלה, הוא הח' וכו' כמוהר"ר חיים פרס ז"ל... את כל עתותיו הפנויות הקדיש למחקר ומדע. בייחוד התמחה בתורת הדקדוק ולא היה ספר חדש או ישן שלא למד אותו. ובמאוד שמח כאשר ביקש אחד מצעירי ירושלים שילמדהו תורת הדקדוק בחינם.” פרס נמנה עם הכותבים הקבועים בעיתון "חבצלת". פרסם מאמרים בחקר הלשון העברית במוסף הספרותי-מדעי של העיתון, "פרחי החבצלת". בשנת 1873 יצא בשליחות העיתון למזרח אירופה כדי לגייס מנויים לעיתון. בשנת 1873 נמנה עם מייסדי חברת תפארת ירושלים, וכעבור שנתיים נמנה עם מייסדי הספרייה על שם מונטיפיורי. בשנת 1876, עם צאתו של כתב העת "שערי ציון" על ידי המו"ל והמדפיס יצחק גאשצינני, התמנה פרס לעורך העיתון. הגיליון הראשון הופיע באייר תרל"ו. בשנה הראשונה הוא יצא פעמיים בחודש והיה דו לשוני, בעברית וביידיש, ומתחילת השנה השנייה יצא מדי שבוע ובשפה העברית בלבד. שמו של פרס החל להופיע בו רק החל מן השנה השנייה. הוא כתב את המאמרים הפובליציסטיים הראשיים וקרא לחנך את הנוער לעבודה ובכלל זה לעבודת האדמה. הוא פרסם בעיתון רומן היסטורי בהמשכים בשם "גיא החזיון". בשנת 1880 יצא פרס למזרח אירופה כדי להרחיב את מעגל מנויי העיתון. בתקופת היעדרותו מילא את מקומו כעורך אברהם משה לונץ. בתקופה שבה שימש לונץ כממלא מקומו של פרס הוא התעוור ופרס הקדים את שובו ארצה. "שערי ציון" נחשב מתחרה לעיתון "חבצלת". בשנות השמונים של המאה ה-19 החל תהליך שקיעתו של העיתון והוא הופיע בתדירות לא קבועה. בשנת 1885 חדל להופיע. פרס נפטר בירושלים בשנת 1894, בגיל 50, ונקבר בהר הזיתים. אשתו עסקה בהוראה בבית הספר לבנות שייסד משה מונטיפיורי והיא האריכה ימים ונפטרה בשנת 1938, בגיל 96. בנם הוא החוקר והגאוגרף ישעיהו פרס. ישעיהו פרס, שערי ציון, קובץ מאמרים, ב', עמ' 61-54 דוד תדהר (עורך), "חיים פרס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 287
בחירות 2008

האם התכוונתם ל... הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הבחירות לנשיאות רוסיה 2008 הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור (2008) הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2008)
רבי שמעון בן הסגן

רבי שמעון בן הסגן (או סתם בן הסגן ולפעמים גם הסגן) היה תנא (כהן) בן הדור השני או השלישי. בנו של רבי חנינא סגן הכהנים. מספר מאמרים של רבי שמעון מובאים במשנה, תמיד על ידי רבן שמעון בן גמליאל. הוא נזכר גם פעמים בודדות בתוספתא (ראש השנה ב,ט ; כתובות ב,ג). כדוגמה, רבן שמעון בן גמליאל מצטטו לגבי המידות המדויקות של פרוכת היכל המקדש והחלפתו וטבילתו פעמיים בשנה (משנה שקלים בתלמוד ירושלמי ח ב). וכיוון שרוב מאמרי רבי שמעון בן הסגן עוסקים בענייני עבודות המקדש, מסיק בעל ספר היוחסין כי רבי שמעון בן הסגן פעל בעצמו בעבודות המקדש בתור כהן. מרדכי מרגליות, "ר' שמעון בן הסגן", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת "יבנה", עמ' 346. הרב אהרן הימן, "רבי שמעון בן הסגן", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט רמב"ם, הקדמה לפירוש המשנה משנה, מסכת כתובות, פרק ב', משנה ח' משנה, מסכת מנחות, פרק י"א, משנה ט' {{גם מאמריו שאינם קשורים בתיאור המקדש או בעבודתו, קשורים להיותו כהן. במשנה כתובות (ב,ח) הוא מדבר על אופן יחוס הכהונה, ובתוספתא רה"ש (ב,ט) הוא עוסק בקידוש החודש שנעשה גם הוא במקדש.}} ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנימין שבילי

בנימין (בני) שבילי (נולד ב-24 במרץ 1956) הוא משורר, סופר ועורך ישראלי. בנימין שבילי נולד בירושלים בשנת 1956, גדל בשכונת ימין משה. למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר לימד במכללת עלמא. בתחילת שנות ה-80 יזם וערך את כתב העת הירושלמי לספרות ״מראות״. מאז שנת 2014 משמש כעורך הראשי של 62 הוצאה לאור. שלושת ספריו: "קסטוריה" "הירידה מן הצלב'" ו"פה לין הלילה", הם טרילוגיה ספרותית של תיאור מסעות. שבילי נשוי לנעמי, בתו של חוקר היהדות פרופ' אפרים אלימלך אורבך, ומתגורר ביישוב צור הדסה. פרס הארי הרשון לשירה של האוניברסיטה העברית פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 1998 (תשנ"ח). פרס ירושלים לספרות על שם עגנון לשנת 2002. פרס ברנשטיין על ספר שירה עברי מקורי לשנת 2006. פרס דוליצקי של האוניברסיטה העברית על מכלול יצירותיו לשנת 2013. פרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת 2017 (תשע"ז). פרס ניומן לשנת 2019. משפחה שחורה: ספר השירים תשל"ח-תשמ"ב (מראות, 1983) ילד מעיף עפיפון במאה הי"ז: שירים (איכות, 1988) שירי געגועים למכה (תמוז - אגודת הסופרים, 1992) קסטוריה (הוצאת שוקן 1998) שירי התייר הגדול (הוצאת שוקן 1999) הירידה מן הצלב (הוצאת שוקן 2000) פה לין הלילה (הוצאת שוקן 2002) מילון חדש של ייסורים (הוצאת שוקן 2004) שביל החלב (הוצאת שוקן, 2005) ספריית הלב (זמורה-ביתן 2011) ספר יסירה (סדרת כבר לשירה, הוצאת מוסד ביאליק, 2012) ביום שנולד הבעש"ט נשרף הגיהנום - אנתולוגיה של הסיפור החסידי (62 הוצאה לאור, 2015) נהר הפה (אבן חושן, 2019) שירים ליוה (הוצאת מקום לשירה, 2022) אבישר הר-שפי, אל אשר לו אחוזת הארץ (62 הוצאה לאור, 2015) חיה אסתר, הבלנדר במוח שלי תנור (62 הוצאה לאור, 2016) גלעד מאירי, "צִיּוֹן הָלוֹ, תִּשְׁאֲלִי מָה עֲשִׂיתֶם לִי: על 'ספר יסירה' לבנימין שבילי", פופואטיקה 1, הוצאת מקום לשירה. 2020. עמ' 203-208. בנימין שבילי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בנימין שבילי, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" שירי לב-ארי, בנימין שבילי: "סופרים ישראלים לא קופצים לים", באתר ynet, 28 ביולי 2011 אלי הירש, בנימין שבילי, ספר יסירה בנימין שבילי, סיפור: נהר הַפֹּה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2017 בנימין שבילי, פואמה: מסע (קטע), באתר הארץ, 24 במרץ 2021 בנימין שבילי, שירים לאנדרוגינה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2021 בנימין שבילי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שואת יהודי צרפת

שואת יהודי צרפת היא ריכוזם של עשרות אלפי יהודים צרפתיים במחנות ריכוז בצרפת וגירושם על ידי שלטונות צרפת ואנשי אס אס גרמניים למחנות השמדה במזרח אירופה כחלק מהשואה שהתרחשה בזמן מלחמת העולם השנייה. כרבע מיהדות צרפת, 78,000, נספו בשואה. במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת, וב-22 ביוני נחתם הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית לצרפת. לפי ההסכם שלוש חמישיות משטחה של צרפת כולל כל אזור החוף הצפוני הועברו לשלטון גרמני, והשטח הנותר ניתן לממשלת בובות צרפתית מטעם הגרמנים שכונתה "ממשלת וישי". מנהיגי ממשלת וישי היו המרשל פטן וסגנו פייר לאוול. פטן שהיה במלחמת העולם הראשונה גיבור קרב וורדן, זכה לאהדה ציבורית ניכרת בצרפת לאחר כיבושה על ידי הגרמנים. פטן הוביל מדיניות "להחזיר את צרפת לצרפתיים" ולפיה ריכוז המאמץ הצרפתי הוא בעניינים לאומיים צרפתיים תוך דחיקת רגלי הזרים ובכללם היהודים. ביולי 1940 חוקק חוק "לבדיקת אזרחות המהגרים" כתוצאה מחוק זה, בוטלה אזרחות של כ-16,000 אזרחים צרפתיים, שליש מהם יהודים. יחד עם חוק זה, נאסר על כל מי שלא צרפתי מבטן ולידה לעסוק בשירות הציבורי, כדוגמת עריכת דין ורפואה ושאר המקצועות. באוגוסט 1940 חוקק חוק ספציפי כנגד היהודים שעניינו ביטול 'האמנספציה' דהיינו כתב השוואת הזכויות שניתנה ליהודים בשנת 1782 על ידי נפוליאון. בהמשך, הורה ליהודים לענוד טלאי צהוב, סילק אותם מעבודותיהם, שלל את פרנסותיהם והחרים את רכושם. בחורף 1940–1941 שלחו הגרמנים והצרפתים עשרות אלפי יהודים למחנות מעצר בדרום צרפת, בהם גירס וסן סיפריאן. רובם היו פליטים ומהגרים. באביב 1941 חודשו המעצרים. במחנות אלה נספו אלפי יהודים. בשנת 1942 לתעודת זהות של יהודי צרפת התווסף מידע על מוצאם היהודי. הדבר הקל על חיפושם ומעצרם. ערך מורחב – גירוש היהודים מפריז (1942) ב-16 ביולי 1942 החלה משטרת צרפת במעצרים המוניים של יהודי פריז, וזאת בהסתמך על רישומם, שנעשה על ידי שוטרים צרפתיים. המשטרה ריכזה את היהודים במחנות ריכוז באזור פריז, העיקריים שבהם דראנסי, בון לה רולנד ופיטיביה, ושלחה אותם ברכבות של חברת הרכבות הצרפתית למחנות השמדה. המעצרים התפשטו לכל רחבי צרפת, גם לאזור "משטר וישי" החופשי לכאורה. בנובמבר 1942 כבשו הגרמנים גם את אזור משטר וישי והמשיכו לעצור יהודים ולשלחם להשמדה. בסוף 1944 שוחררה כמעט כל צרפת. עד אז הספיקו הצרפתים והגרמנים לשלוח למחנות ההשמדה כ-78,000 יהודים, שהיוו כרבע מיהדות צרפת. מארק ירבלום היה בין מנהיגי הקהילה בתקופת המלחמה ומיד אחריה. אוז"ה ילדי איזיו חוק מעמד היהודים ריווזאלט (מחנה ריכוז) הצבא היהודי ההתנגדות היהודית בצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה מדיה וקבצים בנושא שואת יהודי צרפת בוויקישיתוף פרקים בתולדות השואה בצרפת, באתר יד ושם. שואת יהודי צרפת - סקירה היסטורית - באתר יד ושם שואת יהודי צרפת - גיליון חורף תשע"ה - 2014 של כתב העת המקוון "זיקה" של בית הספר הבינלאומי להוראת השואה ביד ושם. בתי ילדים בצרפת הכבושה - תערוכה מקוונת באתר יד ושם. לוסיין לזר, חסידי אומות העולם בצרפת בשביל הזיכרון 29, 1998, עמ' 27–29 רנה בדרידה, עמדות ראשי הכמורה בצרפת כלפי רדיפת היהודים בתקופת המלחמה בשביל הזיכרון 35, עמ' 38–43 שואה - צרפת, דף שער בספרייה הלאומית לירז לחמנוביץ, שואת יהודי צרפת - סקירה ספרותית, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרגות הכוחות המזוינים של תאילנד

דרגות הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד מבוססות על דרגות נאט"ו ועל דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים. בדרגות הקצונה קיימת הקבלה בין הזרועות השונות (הצבא המלכותי של תאילנד, הצי המלכותי התאילנדי, חיל האוויר המלכותי התאילנדי). אצל בעלי הדרגות האחרות ברוב המקרים קיימת הקבלה בין הזרועות. חיל הנחתים המלכותי של תאילנד משתמש בדרגות הצי. מפקד הצבא המלכותי של תאילנד פריות צ'אן-אוצ'ה (Prayuth Chan-ocha) בדרגת גנרל סגן מפקד הצי המלכותי התאילנדי (מימין), פיצ'אן טירנט (Pichan Tiranet) בדרגות תת-אדמירל קצין בחיל האוויר המלכותי התאילנדי בדרגת לוטננט טיסה הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד דרגות הכוחות המזוינים של ארצות הברית דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים דרגות צה"ל דרגות הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד, כולל דרגות משטרת תאילנד (באנגלית) דרגות ייצוג שמוענקות למלך תאילנד באופן אוטומטי עם עלייתו לכס המלוכה בכוחות המזוינים של תאילנד המינוח לדרגה זו הוא: "קולונל בכיר" – בצבא, "קפטן בכיר" – בצי, ו"קפטן קבוצה בכיר" בחיל האוויר דרגת קידום שכר (ללא שינוי בסימני הדרגות), המוענקת לבעלי דרגת נגד ראשון – בצבא ובצי ולבעלי דרגת סמל טיסה ראשון בחיל האוויר. מקבלים את הקידומת "מיוחד"
זברז'

זברז' (באוקראינית: Збараж, בפולנית: Zbaraż, ביידיש: זבאריזש) היא עיר במחוז טרנופיל במערב אוקראינה. בעיר מספר כנסיות ומנזר ברנרדיני. העיר מוזכרת במסמכים בשנת 1211 כמבצר רותני ובמאה ה-14 - כמקום מושבו של הנסיך זברז'קי. חורבות המבצר נמצאות עד היום בעיבורי העיר. במאות ה-15 וה-16 הייתה העיר נתונה פעמיים תחת מצור של הטטרים. לאחר תקופה זו ובמשך תקופה מסוימת במאה ה-16 השתייכה העיר למשפחת פוטוצקי. ב-1649, בתקופת פרעות חמלניצקי, צרו על העיר הטטרים ובעלי בריתם הקוזאקים במשך למעלה מחודש, אך העיר הייתה תחת הגנה פולנית ולא נפלה. עם האיחוד הפולני-ליטאי הפכה זברז' לחלק מממלכת פולין-ליטא, במחוז ווהלין. לאחר חלוקת פולין הראשונה ב-1772 נתפסה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ושויכה למחוז גליציה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת פולין-אוקראינה עברה זברז' לתחום שלטונה של פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה זברז' לאוקראינה הסובייטית. זברז' היא אחד האתרים המשמשים רקע לספרו של הנריק סנקביץ באש ובחרב (1884), רומן בו הוא מתאר את המצור על זברז'. בין רבני העיר היה רבי יעקב יצחק וואהרמן, נכדו של ה"אשל אברהם". בעיר פעלו צדיקי החסידות, רבי זאב מזברז' ורבי משולם פייבוש הלר. המשורר היהודי ולוול זבארז'ר היה בן המקום על פי מפקד שנערך בשנת 1931 היו בעיר כ-3,000 יהודים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לזברז' פליטים ומספר היהודים בעיר עלה ל-5,000. הגרמנים נכנסו לזברז' ביולי 1941, ובאוגוסט 1942 גורשו כ-560 יהודים מהעיר למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר האקציה הוקם בזברז' גטו. עד דצמבר 1942 גורשו ונרצחו עוד אלפי יהודים בעיר. בדצמבר 1942 היו בגטו כ-2,000 יהודים. באפריל וביוני 1943 נרצחו בקרבת זברז' רוב יהודי הגטו. אידה פינק רבי משולם פייבוש הלר מדיה וקבצים בנושא זברז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זברז' זברז' (Zbaraż), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ספר יזכור לקהילת זברז', בספריית העיר ניו יורק זברז' באתר מרכז מורשת יהדות פולין "זברז'", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') וסמואל פישמן, טרצ'ין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 846–848), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) זברז' (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
ו.פ.ר. אאלן

ו.פ.ר. אאלן (גרמנית: Verein für Rasenspiele 1921 Aalen e.V.) הוא מועדון כדורגל מהעיר אאלן בגרמניה. המועדון משחק נכון לעונת 2016/2017 בליגה הגרמנית השלישית. המועדון נוסד בשנת 1921 ושיחק לאורך השנים בליגות אזוריות בגרמניה. עד שנת 2008 הליגה הגרמנית השלישית הייתה ליגה אזורית ובשנה זו נוסדה ליגה ארצית והמועדון הצטרף לליגה זו בשנתה הראשונה. בסוף העונה 2008/2009 סיים במקום הלפני אחרון בליגה וירד לליגה הרביעית שהיא ליגה אזורית. לאחר עונה אחת בליגה הרביעית חזר המועדון לליגה השלישית. בסוף העונה השנייה 2011/2012 בליגה השלישית סיים במקום השני והעפיל בפעם הראשונה לליגה הגרמנית השנייה בכדורגל. המועדון סיים את העונה הראשונה בליגה השנייה במקום 9 מתוך 18 קבוצות. בעונה זו הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע הגרמני והפסיד לקבוצת בורוסיה דורטמונד. בעונת 2013/2014 הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע הגרמני והפסיד לקבוצת וולפסבורג. בעונת 2014/2015 הגיע בפעם הראשונה לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת הופנהיים. בסיום העונה ירד לליגה השלישית. גרמניה דניאל ברנהרדט גרמניה מרטין דאוש גרמניה מרקו האלר גרמניה דניס הילברנד גרמניה אנדראס הופמן גרמניה רוברט לכלייטר גרמניה אנדראס מאייר גרמניה מרקו סיילר גרמניה סשה טראוט מדיה וקבצים בנושא ו.פ.ר. אאלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ו.פ.ר. אאלן (בגרמנית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
או-רן

או-רן (בצרפתית: Haut-Rhin, "הריין העליון") הוא מחוז בצרפת בחבל גראנד אסט, שבירתו היא העיר קולמר. הריין העליון הוא אחד מ-83 המחוזות שהוגדרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית. או-רן הוא המחוז הדרומי של אלזס. המחוז כולו נמצא במישור. מחוז זה הוגדר במהלך מלחמת האזרחים ב-1790, והיה שטח של צרפת עד ל-1871. בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה כל חבל אלזס, מלבד העיר בלפור שהייתה בדרום או-רן, נכבשה על ידי הפרוסים. ב-1922 העיר בלפור וכל השטח שלא סופח על ידי פרוסיה, הופרד ממחוז או-רן ויצר מחוז חדש: טריטוריית בלפור. לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, חזר המחוז לידי צרפת, אך סופח לגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1945 הושב המחוז לשליטת צרפת, ובשנת 1960 נקשר מחדש לחבל אלזס. ב-7 באפריל 2013, במשאל עם שמטרתו הייתה ליצור את קולקטיב אלזס (בעל סמכויות רחבות יותר מחבל), הצביעו 55.74% ממצביעי המחוז נגד הצעה זו. עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אלזס. מדיה וקבצים בנושא או-רן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של או-רן אתר הבית של המועצה הכללית של או-רן אתר השירות לתושב או-רן ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זכויות האדם (ספר)

זכויות האדם (1791), הוא מנשר מפרי עטו של תומאס פיין, בעל 31 מאמרים, שבעיקרו טוען שמהפכה פוליטית עממית היא ראויה כאשר הממשל אינו שומר על ביטחון העם וזכויותיו הטבעיות. על בסיס זה הספר מצדיק את המהפכה הצרפתית כנגד התקפתו של אדמונד ברק במאמרו "הרהורים על המהפכה בצרפת" (1790). הספר פורסם בשני חלקים, במרץ 1791 ובפברואר 1792. פיין היה תומך נלהב של המהפכה הצרפתית שפרצה ב-1789 וכשנה אחר כך הוא ביקר בצרפת ואף נטל חלק בעיצובה. ביקורת המהפכה שכתב אדמונד ברק, "הרהורים על המהפכה בצרפת" (1790), זכתה לאהדה בין מעמד בעלי הקרקעות ומכרה 30,000 עותקים. ב-21 בפברואר 1791, ג'וסף ג'ונסון הדפיס את "זכויות האדם", אך ההדפסה הופסקה בשל חשש מרדיפה פוליטית. ג'.ס. ג'ורדן המשיך להדפיס את הספר ב-16 במרץ. הוא מכר כמיליון עותקים. מדיה וקבצים בנושא זכויות האדם בוויקישיתוף
גרויטר פירט

גרויטר פירט (בגרמנית: Greuther Fürth) הוא מועדון כדורגל גרמני, המשחק בעיר פירט שבגרמניה. המועדון נוסד בשנת 1903 ושיחק לאורך השנים בליגות אזוריות בגרמניה. בשנים 1914, 1926, 1929 זכה ב-3 אליפויות. בשנים 1935, 1937 הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצות פרייבורגר 1892 וברלינר SV בהתאמה. בשנת 1940 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ראפיד וינה. בעונות 1952/1953, 1963/1964 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות ואלדהוף מנהיים והרטה ברלין בהתאמה. בשנת 1969 שיחק בפעם היחידה בגביע האינטרטוטו. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות זגלבי סוסונוביץ' מפולין, ויינר ספורט קלאב מאוסטריה ויורגודן משוודיה. המועדון סיים את הבית במקום הראשון וזכה בגביע האינטרטוטו. עד שנת 1974 הליגה הגרמנית השנייה הייתה ליגה אזורית ובשנה זו נוסדה ליגה ארצית והמועדון הצטרף לליגה זו בשנתה הראשונה. המועדון שיחק בליגה השנייה 9 עונות ברציפות מעונת 1974/1975 ועד עונת 1982/1983 שבסופה ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק 14 שנה ברציפות בליגה השלישית מעונת 1983/1984 ועד עונת 1996/1997. בעונות 1983/1984, 1996/1997 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות בורוסיה מנשנגלדבך וקרלסרוהה בהתאמה. בסוף עונת 1996/1997 סיים את הליגה השלישית במקום השני והעפיל לליגה השנייה. המועדון שיחק 15 שנה ברציפות בליגה השנייה. בעונת 2003/2004 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ורדר ברמן. בעונת 2006/2007 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת וולפסבורג. בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת באיירן מינכן. בעונת 2011/2012 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת בורוסיה דורטמונד. בסוף העונה העפיל בפעם הראשונה לליגת העל של גרמניה. המועדון שיחק עונה אחת בליגת העל וירד לליגה השנייה בסוף עונת 2012/2013. בסיום עונת 2020/2021 שבה לבונדסליגה, ורשמה את הפתיחה הגרועה ביותר של קבוצה בבונדסליגה אי פעם כשצברה נקודה אחת בלבד ב-14 מחזורי הפתיחה של עונת 2021/2022. בסוף העונה נשרה חזרה לבונדסליגה השנייה. אליפות גרמניה (3): 1914, 1926, 1929 אליפות הבונדסליגה השנייה 2011/2012 נכון ל-15 בספטמבר 2024 מרוקו ראשיד עזוזי גרמניה הרברט ארהרדט גרמניה רוברטו הילברט גרמניה יוליוס הירש גרמניה קרל מאי קרואטיה אנדרה מיאטוביץ' גרמניה הייקו וסטרמן מדיה וקבצים בנושא גרויטר פירט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרויטר פירט גרויטר פירט, ברשת החברתית פייסבוק גרויטר פירט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרויטר פירט, ברשת החברתית אינסטגרם גרויטר פירט, ברשת החברתית טיקטוק גרויטר פירט, ברשת החברתית LinkedIn גרויטר פירט, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
שחר ישי

שחר ישי (נולד ב-22 ביולי 1982) הוא שחקן, זמר ומדבב ישראלי. נולד בחדרה, גדל והתחנך כילד דתי בנתניה. בנעוריו למד בתיכון "ריגלר" שבנתניה במגמת התיאטרון. בין השנים 2003–2006 למד משחק בבית צבי במסגרת לימודיו זכה במלגות הצטיינות ע"ש לולה שנצר וג. עיטור. ב-2008 השתלב בקורס שנתי של רותי דייכס - משחק מול מצלמה. ב-2011 השתתף בסדנת כתיבה של טל גורדון. ב-2008 השתתף בתוכנית הריאליטי "גריז" של רשת, בה זכה במקום הראשון. הוא הנחה ושר במופע המרכזי של פסטיבל כרמיאל והשתתף במופע "הפסקול של המדינה" בבימויו של בועז פייפר. החל בשנת 2008 שיחק בתיאטרון בית ליסין במגוון תפקידים מרכזיים, כגון "ליסנדר" ב"חלום של לילה בלב קיץ" (עיבוד למחזה השייקספירי) בבימויו של גלעד קמחי, "דובי" ב"תפוחים מן המדבר" בבימויו של עודד קוטלר, "אראל" ב"המלאך" בבימויה של ציפי פינס. כיום הוא משחק בתיאטרון הקאמרי בהצגה "קזבלן", בתיאטרון באר שבע ב"פיאף", בתיאטרון הארצי לנוער ב"קיץ שלי", "על ניסים ונפלאות" ו"נסיך מצרים", בתיאטרון בית ליסין ב"המלאך", בתיאטרון אורנה פורת ב"מעלה קרחות", וכן הוא מגלם את אלאדין ב"אלאדין ומנורת הקסמים". ב-2010 השתתף בסרט "חבורת ראש כרוב" בהפקת גלובוס גרופ ובבימויו של אופיר לובל, לצד חנה לסלאו ומיכל מוכתר. באותה שנה הוציא ישי שני סינגלים, "שמרי אותי" ו"שחרית". ישי עוסק גם בדיבוב עבור ערוץ דיסני וערוץ הופ!, וכן לקולנוע. ב-2012 היה שותף לרעיון הקמת להקת הילדים "מלאכים קטנים" המופיעה בכל העולם, יחד עם שביט רביבו וגדי גולדמן, והוא אף אחראי על הבימוי והכוריאוגרפיה של הלהקה. באותה שנה השתתף בהצגת הילדים "היפהפייה הנרדמת" בהפקת התיאטרון שלנו. ב-2013 ביים ויצר כוריאוגרפיה בפרויקט לילדים שנקרא "יהלום החלום" עבור נולי ויניב כוכבי הילדים, על פי סיפור של שלומי לניאדו, שייצא ב-DVD. ב-2014 הקים ויזם את "בית ספר למצטיינים באמנויות הבמה והטלוויזיה", יחד עם שביט רביבו, בעלת סוכנות ייצוג וניהול אישי לילדים ובני נוער ב-2018 שחר היה הכיאוגרף של "הלהקת הנוער הייצוגית של חולון" ועזב לאחר שנה בשל לחץ הצגות. ישי נשוי ולו ארבעה אחים בהם המוזיקאי דניאל ישי. מתגורר כיום בתל אביב. שחר ישי, ברשת החברתית פייסבוק שחר ישי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שחר ישי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שחר ישי, בארכיון הבימה עמוד שחקן שחר ישי, באתר תיאטרון ארצי לילדים ונוער ראיון עם עופר נחשון, באתר רשת גימל יונתן אסתרקין, "שום קשר לדני זוקו", באתר nrg (מעריב) אסף נבו, ‏שמרי את שחר ישי, באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2010 אסף נבו, ‏שחר ישי: "הורדתי את הכיפה, אבל חזרתי למקורות", באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2010 טל פרי, ‏לא בוכים על גריז שנשפך, באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2009 אסף נבו שחר מתפלל שחרית, באתר MAKO,‏ 21 ביוני 2010 סרטונים של שחר ישי, באתר YouTube
מצר מנאי

מצר מנאי (בוולשית: Afon Menai; "נהר המנאי") מצר ים באורך של כ-25 קילומטרים, המפריד בין ויילס באי הבריטי לבין האי אנגלסי, אשר נמצא במרחק מספר מאות מטרים אל תוך הים האירי. רוחבו של המצר משתנה, כאשר בפתחו הדרום-מערבי המרחק בין האיים הוא כ-400 מטרים, לאחר מכן הוא מתרחב לכ-1,000 מטרים באזור קרנארבון ובהמשך הרוחב קטן לכדי 500 מטרים היכן שהוקמו גשר מנאי וגשר בריטניה החוצים אותו. בפתח הצפון-מזרחי, המצר מתרחב ונפתח לכדי רוחב של כ-7.5 קילומטרים בין האיים. משני צידי המצר נמצאים כיום המחוזות גוויניד' ואנגלסי, כאשר באופן היסטורי אזור זה כולו מזוהה עם ליבה של ממלכת גוויניד' שהתקיימה במהלך ימי הביניים. בשנת 1826 הוקם גשר מנאי אשר חצה מעל למצר, הוא הוקם כדי לשאת את כביש ה-A5 החדש שחיבר את לונדון להוליהד ולדבלין. בשנת 1850 הוקם בקרבתו גם גשר בריטניה, אשר כיום משמש כנתיב התחבורה היבשתי העיקרי החוצה את המצר באמצעות כביש ה-A55. מדיה וקבצים בנושא מצר מנאי בוויקישיתוף אנגלסי גשר מנאי מצר מנאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קיהון

קיהון (בקאנג'י: 基本, きほん; תרגום: בסיס, יסוד, "מקור היסודות") הוא אחד משלושת סוגי התרגולים הנפוצים ביותר בקרטה. קרטה מורכב משלושה חלקים: קיהון, קאטה וקומיטה, כאשר הקיהון הוא הבסיס של המשולש – עליו נבנה כל הקרטה. הקיהון מהווה בסיס הן לקאטה והן לקומיטה (קרבות). לרוב תרגול הקיהון נעשה באופן קבוצתי, ללא תוקף או נתקף, כאשר המאמן מדגים את התרגיל ולאחר מכן מנחה את החניכים להתחיל בתרגול. בתרגול הקיהון לומד מתרגל הקרטה כיצד לבצע נכונה את התנועות שעומדות בבסיס השיטה: חסימות, גריפות, אגרופים, בעיטות, עמידות ואף קפיצות. בניגוד לקאטה, הקיהון מהווה שם כולל לאימון יסודות ואינו כולל סדרות קבועות מראש. בכל קיהון המאמן בוחר את התרגילים והדגשים במה הוא מעדיף להתרכז. עם זאת, בארגונים רבים קיימות סדרות "קיהון" מקובלות קבועות, אותן מבצע המתאמן בעת מבחן המעבר לחגורה הבאה. באמצעות תרגול הקיהון יכול מתרגל הקרטה לבנות לעצמו בסיס טכני איתן, שכן הוא לומד כיצד לבצע את התנועות הנדרשות בצורה נכונה, מהירה וחזקה. התרגול מפתח את הדיוק, הקוארדינציה ואת הכושר הגופני, מסגל למתרגל דרכי נשימה נכונות ואף דורש ברמות מתקדמות ריכוז מרבי. לעיתים, משמש אימון הקיהון לתרגול ושינון תרגילי קרבות בטרם התרגול המעשי בזוגות ("קומיטה"). תרגיל קיהון יכול לכלול תנועה אחת בלבד, לדוגמה אגרוף בהתקדמות (אוי צוקי), ויכול להכיל שרשרת ארוכה של תנועות רבות הכוללות התקדמויות, נסיגות ושינויי זווית. תרגול הקיהון נעשה לרוב באוויר ללא מטרה ממשית, אך ניתן לתרגל קיהון על מטרות כמו שקי אגרוף. התרגול המסורתי כולל אימון עם מאקיווארה (Makiwara). במקור המאקיווארה נבנתה על ידי קשי אורז מלופפים סביב עמוד שננעץ עמוק באדמה או נתלה מהתקרה, אך כיום קיימות גרסאות מודרניות יותר המכילות קפיצים ועשויות ממשטחים מסוגים שונים שאפשר גם לתלות על קיר חזק. בעזרת המאקיווארה ניתן להתאמן על כל התקפות הקיהון, אגרופים, בעיטות, מכות מרפקים, ברכיות ועוד. העבודה עם מאקיווארה מחשלת את האזור הפוגע, ועוזרת לקראטקא לתעל בצורה נכונה את כל הכוח והמשקל שלו כדי ליצור את המכה הכי עוצמתית שלו. אוי צוקי (אגרוף בהתקדמות) גיאקו צוקי (אגרוף מנוגד) אוּרה צוקי (אגרוף הפוך, "אפרקאט") טאטה צוקי (אגרוף אנכי) מיי גרי קקומי (בעיטה קדמית נועצת) מיי גרי קיאגה (בעיטה קדמית מצליפה) יוקו גרי קיאגה (בעיטה צדדית מצליפה) יוקו גרי קקומי (בעיטה צדדית נועצת) אושירו גרי (בעיטה אחורית) היזה גרי (ברכיה) מוואשי גרי קקומי (בעיטת מגל נועצת) מוואשי גרי קיאגה (בעיטת מגל מצליפה) טובי גרי (בעיטת קפיצה) נידאן גרי (בעיטת מאי גרי כפולה) מיקאזוקי גרי (בעיטת ירח, מכה עם כרית כף הרגל) פומיקומי (בעיטת דריכה, מכה עם העקב) אגה אוקה (חסימה עליונה) שוטו אוקה (יד חרב, חסימה מבפנים החוצה) גדאן באראי (חסימת גריפה) ג'וג'י אוקה (חסימה מוצלבת) אודו אוקה (חסימה מאוגרפת פנימית) מורטה אודו אוקה (חסימה מאוגרפת פנימית עם יד תומכת להדיפת יריב או חסימה כנגד בעיטה) טהצ'ואי (הגנת פטיש חיצונית) סוטו אוקה (חסימה כלפי פנימה) אוצ'י אוקה (חסימה פנימית) זנקוצו דאצ'י (עמידה קדמית) קוקוצו דאצ'י (עמידה אחורית) קיבא דאצ'י (עמידת פָּרָש) נקו אשי דאצ'י (עמידת חתול) יואיי (עמידת מוצא בסיסית) אוראקן אוצ'י (מכה עם גב האגרוף) אודה אוצ'י (מכה עם האמה) שוטו אוצ'י (מכת חרב) אמפי (מכה עם המרפק) נוקיטה (יד חנית, מכה עם קצות ארבע האצבעות)