laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תולדות יעקב יוסף

תולדות יעקב יוסף הוא ספר שנכתב על ידי הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולונה, מגדולי תלמידי הבעל שם טוב ופורסם לראשונה בשנת ה'תק"מ (1780) במטרה לחזק ולהפיץ ברבים את תורת החסידות. הספר תולדות יעקב יוסף הוא ספר החסידות הראשון שהופיע בדפוס. והוא אחד מארבעה הספרים שכתב רבי יעקב יוסף. ייחודם של ספריו בספרות החסידית שהם מהספרים היחידים שנכתבו על ידי מי ששמע את שיחותיו של הבעל שם טוב עצמו במקור ראשון. הספר של רבי יעקב יוסף התקבל בהתלהבות בחוגי החסידים, והשפיע על רבים להצטרף אל שורות החסידות. מנגד, המתנגדים לחסידות החרימו את הספר ואף ערכו שריפה פומבית של הספר בעיירה ברודי, בוילנה ובמקומות נוספים. הספר ערוך כפירוש על פרשות השבוע וכולל בין היתר דיונים בעיון בהלכה ולא רק חסידות (בשונה מספרי חסידות אחרים). בספר מופיעים למעלה מ-280 אמרות הבעל שם טוב כשלפניהם מופיעות צמד-המילים "שמעתי ממורי". חיבור זה היה ספר החסידות הראשון שראה אור בדפוס ותיאר את תורת הבעש"ט ומושגיו המחשבתיים, וככזה ריכז אליו גם ביקורת חריפה מצידם של מתנגדים לתנועה החדשה. מתנגדים אלו הזדעזעו מן הביקורת הנדפסת כנגד הלמדנים והן מהעובדה שהספר הודפס ללא "הסכמות" כמקובל. תולדות יעקב יוסף - קארעץ, ה'תק"מ, מהדורה ראשונה תולדות יעקב יוסף - מז'יבוז', ה'תקע"ז תולדות יעקב יוסף – לבוב, ה'תרכ"ג תולדות יעקב יוסף - ורשה, ה'תרמ"א תולדות יעקב יוסף – פעשמישל, ה'תרס"ט תולדות יעקב יוסף – הוצאת אגודת בית וויעליפעלי, ה'תשל"ג, ירושלים, ב' כרכים תולדות יעקב יוסף - ספרי אור החיים, ירושלים, ה'תשס"ח תולדות יעקב יוסף - עם ביאורים, ג' כרכים, הוצאת חנוך וגשל, ירושלים, ה'תשע"א תולדות יעקב יוסף – מכון נחלת צבי, ג' כרכים תולדות יעקב יוסף עם ביאור נועם לתולדות, ה' כרכים תולדות יעקב יוסף עם ביאור משולב, עוז והדר, ה'תשפ"ג שמעתי ממורי - אלון בועז סבג ליקוטי תולדות יעקב יוסף המבואר – עוז והדר הגדה של פסח תולדות יעקב יוסף המבואר – עוז והדר דפוס ראשון – קארץ תק"מ 1780, מתוך אוסף הספרים של הרב יוסף יצחק שניאורסון תולדות יעקב יוסף – חלק א, באתר היברובוקס תולדות יעקב יוסף – חלק ב, באתר היברובוקס תולדות יעקב יוסף – טקסט באתר ספריא ר' יעקב יוסף מפולנאה, לקריאה באתר זושא-מגלים את הסיפור החסידי. הספרים הנוספים הם: כתונת פסים, צפנת פענח, בן פורת יוסף בספר "שמעתי ממורי" ליקט אלון בועז סבג את כל אמרות הבעל שם טוב מספר תולדות יעקב יוסף הפותחות בצמד מילים זה. צילום דף השער דף שער ספר תולדות יעקב יוסף מהדורת ה'תרכ"ג באתר בית המכירות פומביות מורשת דף השער באתר בית המכירות פומביות תפארת רבי יעקב יוסף כ"ץ מפולאנה, תולדות יעקב יוסף, מהדורת ה'תשל"ג כרך א, בראשית שמות ויקרא, באתר היברובוקס, רבי יעקב יוסף כ"ץ מפולאנה, תולדות יעקב יוסף, מהדורת ה'תשל"ג כרך ב, במדבר דברים, באתר היברובוקס. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיולקוס

דִיוֹלקוֹס (ביוונית: δίολκος) הייתה דרך סלולה מרוצפת, שנבנתה במאה ה-7 לפנה"ס לרוחב האיסתמוס הקורינתי שביוון, ושימשה להעברת ספינות ביבשה מהמפרץ הקורינתי אל המפרץ הסרוני ולהפך. השיט מן הים האגאי אל הים האיוני סביב הפלופונסוס נתון לסכנות רבות, הן משום חופיו הסלעיים של חצי האי הן משום מיעוט נמליו. אוניות סוחר רבות נטרפו במהלך ההיסטוריה על שלושת כפיו, ובמיוחד על כף מטפן וכף מאליאה. המפרץ הקורינתי והמפרץ הסרוני, לעומת זאת, הם מקווי מים מוגנים יחסית. גרירת האוניות ומטעניהן ביבשה, על גבי הדיולקוס, איפשרה להימנע מן השיט המסוכן, ובנוסף לכך קיצרה בצורה משמעותית את משך ההפלגה. הדיולקוס נותר בשימוש למעלה מאלף שנים, עד תחילת ימי הביניים. הדיולקוס נבנה כפי הנראה על ידי פריאנדרוס (625-588 לפנה"ס לערך), טיראן קורינתוס. הביוגרף היווני דיוגנס לארטיוס, בן המאה ה-3 לספירה, מספר כי הוא היה הראשון שחשב על כריית תעלה לרוחבו של האיסתמוס, אך נמלך בדעתו לאחר שמדענים מצרים הזהירו אותו, כי הוא מסתכן בהצפת הפלופונסוס כולו. תעלה בין שני הימים, תעלת קורינתוס, נחפרה רק כעבור 2300 שנים. הדיולקוס היה החלופה השנייה אותה הגה. הדיולקוס נמתח מסכינוס (Schinous) שבמפרץ הסרוני עד פוסיידוניה (Poseidonia) שבמפרץ הקורינתי, מרחק 6 ק"מ לערך, באותו נתיב בו נכרתה לימים התעלה הקורינתית. רוחב המסילה 3-3.5 מטרים, והיא נבנתה מרפידת חול וחצץ מרוצפת באבני גיר. שני חריצים מקבילים נחרצו למלוא אורכה של המסילה במרחק 1.5 מ' זה מזה, ובתוכם נעו גלגלי ה"הולקוס" (ὁλκός) – אותה עגלת גרירה מיוחדת, עליה הועמסה הספינה ואשר נגררה על ידי עבדים או בהמות משא. מטעני הספינות נפרקו מהן והובלו בנפרד. המסילה המרוצפת נותרה בשימוש כל תקופת הכיבוש הרומי של יוון (146 לפנה"ס – 330 לספירה) ובתקופת הקיסרות הביזנטית עד המאה ה-9 לפחות. ב-1893 נפתחה לשיט התעלה הקורינתית, אשר נחפרה סמוך מאוד לנתיב הדיולקוס. חלק גדול משרידיו נהרס בעבודות כריית התעלה, אך כ-500 מטרים ממנו נחפרו ונחקרו על ידי ארכאולוגים בין השנים 1956-1962. עדיין ניתן לראות את שרידי הדיולקוס בצד הדרומי של הכניסה המערבית לתעלה. Cook, R. M., "Archaic Greek Trade: Three Conjectures 1. The Diolkos", The Journal of Hellenic Studies, 1979, 99: 152-155 Legion, Ronald, P., The Megarian Decree and the Balance of Greek Naval Power. Classical Philology, 1973, 68: 161-171 MacDonald, Brian R., "The Diolkos", The Journal of Hellenic Studies, 1986, 106: 191-195 Raepsaet, G. & Tolley, M.: "Le Diolkos de l’Isthme à Corinthe: son tracé, son fonctionnement", Bulletin de Correspondance Hellénique, 1993, 117: 233–261 Verdelis, N. M., "Der Diolkos am Isthmus von Korinth", Mitteilungen des deutschen Archäologischen Instituts, Athenische Abteilung, 1956b, 71: 51–59 Verdelis, N. M., "Die Ausgrabungen des Diolkos während der Jahre 1957–1959", Mitteilungen des deutschen Archäologischen Instituts, Athenische Abteilung, 1958, 73: 140–145 Werner, Walter, "The largest ship trackway in ancient times: the Diolkos of the Isthmus of Corinth, Greece, and early attempts to build a canal", The International Journal of Nautical Archaeology (1997) 26.2: 98–119 מדיה וקבצים בנושא דיולקוס בוויקישיתוף רשימות ומאמרים על הדיולקוס באתר Corinthian Matters. (באנגלית) Flavius Philostratus, The Life of Apollonius 24.
פוז'ארוואץ

פוז'ארוואץ (בסרבית: Пожаревац או Požarevac; ברומנית: Pojarevaţ; בהונגרית: Pozsarevác) היא עיר ומרכז מנהלי של מחוז בראניצ'בו בסרביה. העיר פוז'ארוואץ שוכנת בצפון מזרח סרביה ובשנת 2011 התגוררו בה 41,183 תושבים. בשנת 435 נכרת במקום הסכם בין מנהיגי ההונים, אטילה ואחיו בלדה ובין האימפריה הביזנטית. ב-21 ביולי 1718 נחתם במקום זה שלום פוז'ארוואץ בין האימפריה העות'מאנית מצד אחד ובין אוסטריה והרפובליקה של ונציה מצד שני. בעיר נולד המנהיג הסרבי סלובודן מילושביץ', ובה הוא קבור. מונטנגרו בר, מונטנגרו מדיה וקבצים בנושא פוז'ארוואץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוז'ארוואץ פוז'ארוואץ, ברשת החברתית פייסבוק מפקד האוכלוסין, הדיור והשיכון של רפובליקת סרביה ב-2011: סקירה השוואתית של מספר האוכלוסייה לפי יישוב בשנים 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002 ו-2011, המשרד הסטטיסטי של רפובליקת סרביה. בטורקית: Pasarofça; בגרמנית: Passarowitz. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סרביה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלום פוז'ארוואץ

שלום פוז'ארוואץ (בגרמנית: Friede von Passarowitz; בטורקית: Pasarofça Antlaşması; באיטלקית: Pace di Passarowitz) הוא הסכם שלום שנחתם ב-21 ביולי 1718 בעיר הסרבית פוז'ארוואץ בין האימפריה העות'מאנית מצד אחד ובין ממלכת הבסבורג והרפובליקה של ונציה מצד שני. הסכם השלום, ששיקף את המצב הצבאי בשטח לאחר המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) והמלחמה הוונציאנית-עות'מאנית (1714–1718), קבע שהאימפריה העות'מאנית הפסידה את הבאנאט של טימישוארה, אולטניה, צפון סרביה וצפון בוסניה לאוסטריה, והרפובליקה של ונציה איבדה את אחיזתה בחצי האי פלופונז ובכרתים, אך שמרה לעצמה את האיים היוניים ואת דלמטיה. מדיה וקבצים בנושא שלום פוז'ארוואץ בוויקישיתוף שלום פוז'ארוואץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון 1981

אירוויזיון 1981 נערך ב-4 באפריל בדבלין לאחר זכייתה של אירלנד באירוויזיון 1980, והונחה על ידי דורין ני וריאן. לקראת סיום ההצבעה, הובילה בריטניה עם 116 נקודות. הצבעתה של קפריסין (הראשונה בתולדותיה) יצרה שוויון בין בריטניה, שווייץ ומערב גרמניה 120 נקודות כל אחת. הצבעותיהן של שווייץ ושוודיה שינו את המצב (חרף העובדה שהניקוד נותר צמוד מאוד בין השלוש) ולבסוף ניצחה בריטניה עם 136 נקודות, עם השיר הקצבי "Making Your Mind Up" של להקת Bucks Fizz. את ישראל, אשר חזרה לתחרות לאחר היעדרות בת שנה, ייצגה להקת הכל עובר חביבי עם השיר "הלילה". סולנית הלהקה שלומית אהרון עלתה לבמה כשהיא בחודשי היריון מתקדמים. השיר נחשב בעיני רבים כמועמד לזכייה[דרוש מקור][מפני ש...], אך סיים בסוף במקום השביעי עם 56 נקודות. ישראל ישראל – דן כנר יוגוסלביה יוגוסלביה – הלגה ולאהוביץ' צרפת צרפת – דניס פבר ישראל באירוויזיון 1981 אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1981 אירוויזיון 1981, באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1981 אירוויזיון 1981, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אירוויזיון 1982

תחרות האירוויזיון 1982, היא התחרות ה-27 למניין, התקיימה ב-24 באפריל 1982 בעיר הרוגייט הממוקמת בצפון יורקשייר בבריטניה, לאחר שהאחרונה זכתה שנה קודם לכן. התחרות נפתחה עם הצגת מפת אירופה על מרקע הטלוויזיה, תוך כדי שעולה הכיתובית "היכן נמצאת הרוגייט?" ("Where is Harrogate?‎"). לאחר מכן התמקדה המצלמה בהרוגייט, והוצגו תמונות של העיר, מלוות בהסברים אודותיה. מנחת התחרות הייתה ג'אן לימינג. גרמניה המערבית זכתה בתחרות בפעם הראשונה בתולדותיה. נציגת גרמניה, ניקול, בשירה "Ein bißchen Frieden" (מעט שלווה), גברה בפער של 61 נקודות על פני נציג ישראל אבי טולדנו בשירו "הורה", עם הפרש שיא שנשבר ב-1997 ו-2009. ניקול קיבלה באותו ערב 9 פעמים 12 נקודות (דוז פואה) ו-3 פעמים 10 נקודות, לא קיבלה נקודות כלל מלוקסמבורג וסיימה עם 161 נקודות בסיכום הכללי. ישראל סיימה כאמור במקום השני עם 100 נקודות. "הורה" קיבל "דוז פואה" מפינלנד ומגרמניה, ועשר נקודות מארבע מדינות נוספות, ולא קיבל נקודות כלל מטורקיה ומאירלנד. שתי מדינות לא השתתפו בתחרות: יוון וצרפת. יוון פרשה כי השיר שהיא בחרה (Sarantapente Kopelies, בביצוע של ת'מיס אדמנטידיס) הוא גרסת כיסוי לשיר אחר. צרפת פרשה לאחר שרשת הטלוויזיה הלאומית, TF1, סירבה להמשיך את שיתוף הפעולה עם התחרות (בטענה כי התחרות אינה איכותית כבעבר). הממשלה קיימה מכרז שבו אישרה לתחנות טלוויזיה אחרות להשתתף בתחרות, ובו נבחרה תחנת France Télévisions ("טלוויזיה צרפתית"), אולם התחנה לא הספיקה לבחור שיר עד למועד הרישום ולכן הסתפקה, באותה השנה, בשידור התחרות בלבד. אוסטריה אוסטריה – טיליה הרולד ישראל ישראל – יצחק שמעוני אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1982 אירוויזיון 1982, באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1982 אירוויזיון 1982, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בשפה השוודית, שהיא שפה רשמית בפינלנד, פירוש המילה "הורה" הוא זונה.
אירוויזיון 1983

אירוויזיון 1983 נערך ב-23 באפריל 1983 במינכן לאחר זכייתה של גרמניה באירוויזיון 1982. בתחרות ניצחה הזמרת קורין הרמס, שייצגה את לוקסמבורג עם השיר "Si La Vie est Cadeau". את ישראל ייצגה הזמרת עופרה חזה עם השיר "חי", שכתב אהוד מנור והלחין אבי טולדנו, אשר ייצג את ישראל בשנה שלפני כן. ישראלים רבים התרגשו לשמוע את עפרה חזה שרה "עם ישראל חי" דווקא על אדמת גרמניה במינכן, 40 שנה בלבד לאחר זוועות השואה.[דרוש מקור] חזה ומלוויה קיבלו פעמיים "דוז פואה", מהולנד ומאוסטריה, ו-6 פעמים 10 נקודות. בסך הכול קיבלה ישראל 136 נקודות, והגיעה למקום השני בפעם השנייה ברציפות. בסוף שלב הקראת הניקוד, 6 נקודות הפרידו בין ישראל לזוכה, נציגת לוקסמבורג לתחרות. זאת, לאחר שגם ישראל העניקה 12 נקודות לשיר שבסופו של דבר הגיע למקום הראשון. אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1983 אירוויזיון 1983, באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1983 אירוויזיון 1983, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אברהם בן יצחק אשכנזי

אברהם בן רבי יצחק אשכנזי היה תלמיד חכם, מאנשי היישוב בצפת במאה ה-16, שד"ר ומדפיס הספרים בעברית הראשון בארץ ישראל ובאסיה. לפני שנת 1577 יצא ר' אברהם לשליחות באירופה בתקופה זו הכירו המדפיס אליעזר בן אשכנזי מפראג. בשנת ה'של"ז (1577) הקימו בצפת בשותפות, אליעזר בן אשכנזי אשר כבר הדפיס קודם לכן בפראג לובלין וקושטא ספרים קודמים, ואברהם בן אשכנזי את בית דפוס העברי הראשון בביתו של ר' אברהם, במכונת דפוס שהביא עמו אליעזר. והגם שהעות'מאנים לא נתנו רישיונות הדפסה לבני מיעוטים, נתנו להם העותמאנים רישיון הדפסה, בתנאי שלא ידפיסו בערבית או בעות'מאנית. בבית דפוס זה הדפיסו ספרים של חכמי צפת כגון הספרים: "לקח טוב" לר' יום טוב צהלון, "קהלת יעקב" לר' יעקב גלנטי ו"שר שלום" לר' שמואל אריפול. למעשה הביא אליעזר את המומחיות המקצועית את המכונות כלים החומרים ור' אברהם סיפק את מקום בית הדפוס, את ההוצאות ההדפסה וביצוע ההפצה בעולם. בית הדפוס פעל כ-10 שנים ונחשב כתקופת הדפוס העברי הראשונה בצפת ובארץ ישראל. בשנת 1579 יצא כשד"ר בשליחות העיר טבריה והגיע אל קהילות בטורקיה, איטליה, מצרים, מסופוטמיה, ותימן. להערכת אברהם יערי לקח ר' אברהם אתו בשעה שיצא בשליחות הישיבה בטבריה לתימן בשנת של״ט (1579) ספרים שונים למכירה, בין ספרים שנדפסו בבית־דפוסו ובין ספרים אחרים. אחד המקורות המלמדים על פעילותו כשליח הוא ספר המקאמות המכונה בשם "ספר המוסר" שכתב המשורר התימני ר' זכריה אלצ'אהרי שהיה בארץ ישראל עוד בשנת 1562 וחזר לתימן, ובימי בואו של אשכנזי הוא היה כלוא יחד עם רבים מיהודי תימן במשך מספר שנים בבית הסוהר. ובאחד מאגרותיו הוא כותב כך: "שמע יהודי אחד בא למחוז אלמכה... ועוד הביא ספרי הקודש, ובזה העניין התחדש שלא ביקש דמיהם... שכוונתו להתרחק מהנאת כבוד תורה ובזה הדבר נהג כשורה... ותכלית בקשתו הייתה להרביץ תורה, וליהודים הייתה שמחה ואורה, ויפשטו בכל ארץ תימן, לכל משכיל ומבין מזומן, ויגיע מהם למגדלות (=בתי הסוהר)... כל העם באו לשמוע חכמתו." (מחברת כ"ה למשורר זכריה בן סעדיה אלצ'הרי). למרות מצבם הקשה של יהודי תימן, הוא קיבל מיהודי תימן תרומה עבור העיר טבריה. במשך התקופה ששהה בשליחות הנ"ל שבת בית הדפוס שלו, אולם בשנת ה'שמ"ז (1587) חזר והדפיס בו מספרי חכמי צפת. בעקבות המצב החמור בצפת עקב הבצורת הקשה והמגפות וההתנכלויות שפקדו את היישוב בגליל והידלדלות הרבה של היישוב בו, סגר את בית הדפוס. שני בניו יצחק ויעקב, הביאו את שרידי בית הדפוס לדמשק והדפיסו בשנת (1605) את הספר "כסף נבחר" לר' יאשיהו פינטו. ידוע לנו שבשנה זו ר' אברהם בן יצחק אשכנזי כבר לא היה בחיים. אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, מוסד הרב קוק, תשס"ב (הדפסה שלישית). נתן שור, תולדות צפת, עמ' 90-91, עם עובד כנרת, זמורה דביר בע"מ, רעננה, 1983, תשמ"ג. אברהם יערי, הדפוס העברי בקושטא - תולדות הדפוס העברי בקושטא מראשיתו עד פרוץ מלחמת-העולם השנייה ורשימת הספרים שנדפסו בה, ירושלים (תשכ"ז). בשותפות עם המדפיס אליעזר בן יצחק אשכנזי מפראג. לא ידוע בהכרח על קשר משפחתי ביניהם למרות שמם. נתן שור, תולדות צפת, עמ' 90, עם עובד כנרת, זמורה דביר בע"מ, רעננה, 1983, תשמ"ג. אברהם יערי, הדפוס העברי בארצות המזרח - חלק א' (צפת, דמשק, ארם צובה, קהיר, אלכסנדריה, עדן), ירושלים (תרצ"ז); חלק ב' (כלכתה, במבי, פונה, קוג'ין, מאדראס, בגדאד), ירושלים (ת"ש) אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל חלק א', עמ' 79, על הדפסה והפצת ספרים על ידי השד"רים. בית הדפוס העברי הבא שהוקם בארץ גם כן היה בצפת, הוקם רק לאחר כ-250 שנה על ידי ישראל ב"ק בעזרתו של משה מונטיפיורי.
אוניברסיטת אורגון

אוניברסיטת אורגון (באנגלית: University of Oregon, בראשי תיבות: UO וידועה בכינוי U of O) היא אוניברסיטה אמריקנית ציבורית ביוג'ין שבאורגון, מרחק כ-100 ק"מ מדרום לבירת המדינה, סיילם. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1876. היא אחת מ-60 האוניברסיטאות החברות באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, וידועה באופייה הפתוח והליברלי. האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר. באוניברסיטת אורגון מספר קולג'ים ובתי ספר: הקולג' לאמנות ומדעים: בקולג' נלמדים מסלולים לתואר ראשון במקצועות במדעים המדויקים, במדעי הרוח ובמדעי החברה וכן באמנויות שונות. נלמדים בו תחומים כגון אנתרופולוגיה, לימודי אסיה, לימודי כימיה, לימודי ביולוגיה, לימודי ספרות השוואתית, לימודי מדעי המחשב, לימודי כלכלה, לימודי אירופה, לימודי היסטוריה, לימודי גאוגרפיה ומסלולים נוספים. הקולג' למנהל עסקים: פועלות מחלקות בתחומים ניהול, חשבונאות, פיננסים, שיווק ואנליטיקה עסקית. הקולג' לעיצוב: בקולג' מתקיימות עשר תוכניות לתואר בוגר בתחומים כגון ארכיטקטורה, תולדות האמנות, לימודי שימור, לימודי עיצוב מוצר, לימודי אדריכלות נוף ועוד. הקולג' לחינוך: בקולג' מתקיימות תוכניות בחינוך וחינוך מיוחד ומסלולים לתארים מתקדמים בענפים כגון ייעוץ חינוכי, פסיכולוגיה חינוכית, מנהיגות בחינוך ולקויות למידה. בית הספר לעיתונאות ותקשורת: בין התוכניות לתואר בוגר המתקיימות בבית הספר נכללים לימודי עיתונאות, לימודי פרסום, לימודי יחסי ציבור ולימודי תקשורת. בית הספר למוזיקה ומחול: במסלולים ללימודי מחול ולימודי מוזיקה באוניברסיטה לומדים ענפים כגון כוריאוגרפיה, נגינה, הלחנה, מוזיקולוגיה, ג'אז, תולדות המחול וענפי מחקר נוספים. בית הספר למשפטים: ניתן לקחת חלק בתוכניות לתואר שלישי, תואר שני ותואר ראשון במשפטים. בית הספר ללימודים מתקדמים: בבית הספר נלמדות תוכניות לתואר שני ולתואר שלישי. בין בוגריה הידועים של אוניברסיטת אורגון נכללים: סוזן בונמיצ'י - פוליטיקאית ויליאם רות' - פוליטיקאי ומשפטן רון ויידן - פוליטיקאי ראיין זינקי - פוליטיקאי פיל נייט - איש עסקים, ממייסדי חברת נייקי קן קיזי - סופר, מחבר הספר "קן הקוקיה" צ'אק פלאניוק - עיתונאי וסופר, מחבר הספר "מועדון קרב" ניל גולדשמידט - איש עסקים ופוליטיקאי אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אורגון (באנגלית) אוניברסיטת אורגון, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת אורגון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת אורגון, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת אורגון, סרטונים בערוץ היוטיוב אוניברסיטת אורגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Programs of Study, אתר אוניברסיטת אורגון Famous Alumni, University of Oregon Alumni ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שניידר

שניידר (בכתיב לועזי: Schneider) הוא שם משפחה גרמני-יידי שפירושו "חייט"; מקביל לשמות טיילור (אנגלית), קרביץ (פולנית), חייק (ערבית) ופּורטנוֹי (רוסית). קיימים מספר וריאנטים לשם, ובהם הצורות ההולנדיות "סנידר" ו-"סניידר" (Snyder, Snider, Sneider, Sneijder) והצורה השווייצרית "שנידר" (Schnyder). האם התכוונתם ל... אישים: אלכס שניידר – איש עסקים ומיליארדר יהודי, בעלי מועדון הכדורגל מכבי תל אביב לשעבר אלכסנדר שניידר – כנר, מנצח ומחנך יהודי-ליטאי בראד שניידר – פוליטיקאי יהודי-אמריקאי ברנד שניידר – כדורגלן גרמני ברנד שניידר – נהג מרוצים גרמני. ג'ון שניידר – שחקן וזמר אמריקאי דן שניידר – שחקן אמריקאי, כותב סדרות וסרטים ומפיק וסלי סניידר (נכתב לעיתים "שניידר") – כדורגלן הולנדי. טל שניידר – עיתונאית ובלוגרית פוליטית ישראלית יורם שניידר – שחיין עבר ישראלי מייקל שניידר – שחקן בריטי משה שניידר – ראש ישיבת "תורת אמת" בפרנקפורט ובלונדון מת'יו שניידר – שחקן הוקי קרח אמריקאי-יהודי סשה שניידר – צייר ופסל גרמני פטי שניידר – שחקנית טניס שווייצרית פטרה שניידר – שחיינית מזרח גרמנית רוב שניידר – שחקן, קומיקאי, תסריטאי ובמאי אמריקאי יהודי, חבר בצוות תוכנית המערכונים הקומית סאטרדיי נייט לייב רומי שניידר – שחקנית קולנוע אוסטרית-גרמנייה רנה שניידר – כדורגלן גרמני אחר: מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל – בית חולים לרפואת ילדים שניידר אלקטריק – חברה צרפתית בינלאומית למוצרים חשמליים-הנדסיים שניידר CA1 – הטנק הצרפתי הראשון סניידר
ברנדה אן ספנסר

ברנדה אן ספנסר (באנגלית: Brenda Ann Spencer; נולדה ב-3 באפריל 1962 בסן דייגו שבקליפורניה) היא רוצחת אמריקנית שרצחה שני אנשים ופצעה תשעה בהתקפת ירי שביצעה בהיותה תלמידה. ביום שני, ה-29 בינואר 1979, בהיותה בת 16, התבצרה בביתה וירתה לעבר בית הספר היסודי הסמוך לביתה. היא הרגה שני מבוגרים (מנהל בית הספר ושרת) ופצעה שמונה ילדים ושוטר. כשנתפסה לאחר שש שעות הייתה תשובתה הראשונה לשאלה "מדוע עשית זאת?" - "I Don't Like Mondays" ("אינני אוהבת את ימי שני"). עדים מספרים שאחר-כך הוסיפה ש"לא הייתה סיבה, עשיתי זאת לכיף, זה כמו לירות בברווזים באגם". ספנסר נידונה למאסר עולם עם אפשרות לחנינה אחרי 25 שנה ונכון לאוקטובר 2022 היא כלואה בבית הכלא לנשים בקליפורניה. היא הגישה כבר שישה ערעורים על העונש, כולם נדחו. בערעוריה טענה שאביה ניצל אותה מינית ודרדר אותה למעשה כשקנה לה רובה ציד (שבו השתמשה למעשי הרצח), וכי במהלך הרצח הייתה שיכורה ובהשפעת סמי הזיה. לספנסר היה עבר של התעללות בבעלי חיים ואלימות כלפי ילדים, וטענות רבות הועלו על חוסר תשומת הלב והטיפול הראויים שיכלו למנוע את האסון. מעשי הרצח עוררו את להקת הבומטאון ראטס לכתוב שיר על המקרה - "I Don't Like Mondays". השיר הושמע רבות ברדיו אך תחנות מסוימות פסלו אותו בשל רגישות המקרה. מאוחר יותר ביצעו את השיר טורי איימוס וסולן ה-Boomtown Rats בוב גלדוף. בסרט "מועדון ארוחת הבוקר" של ג'ון יוז מופיע הגרפיטי "I Don't Like Mondays". מדיה וקבצים בנושא ברנדה אן ספנסר בוויקישיתוף ״ימי שני הארורים״ - סיפורה של ברנדה ספנסר והשיר שנולד בעקבות מסע הירי שלה בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
דוקטרינת הלשטיין

דוקטרינת הלשטיין (בגרמנית: Hallstein-Doktrin) הייתה עיקרון מרכזי במדיניות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (גרמניה המערבית) בין השנים 1955–1967. הדוקטרינה פותחה על ידי הקאנצלר הראשון של גרמניה המערבית, קונראד אדנאואר, והיא נקראת על שם מזכירו האישי וולטר האלשטיין. היא הוכרזה על ידי אדנאואר לפני הממשלה הפדרלית ב-22 בספטמבר 1955: "אנו נראה בכינון יחסים דיפלומטיים עם 'הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית'-כביכול כמעשה בלתי ידידותי." ב-8 בדצמבר הבהיר המנהל הכללי של משרד החוץ לכינוס השגרירים כי הסנקציות על כך יגיעו לניתוק יחסים. על פי דוקטרינת הלשטיין, הרפובליקה הפדרלית סירבה לכונן קשרים דיפלומטיים עם מדינות שהכירו ברפובליקה הדמוקרטית של גרמניה (גרמניה המזרחית). באמצעות גישה זאת, קיוותה המערבית לבודד את המזרחית, כחלק ממדיניות אי-ההכרה בלגיטימיות של קיומה ומתוך תקווה למוטטה. כפועל יוצא ממדיניות הלשטיין לא היו לגרמניה המערבית קשרים דיפלומטיים עם מרבית מדינות הגוש המזרחי, כולל מזרח אירופה, עד לסוף שנות ה-60. היא לא נאכפה על ברית המועצות, בשל מעמדה כמעצמת-על. בשני מקרים הביא יישום הדוקטרינה לניתוק קשרים דיפלומטיים: ב-1957 עם יוגוסלביה, כשזו הכירה ברפובליקה הפדרלית, ושוב ב-1963 עם קובה. הדוקטרינה נשמרה בקפדנות עד שנת 1967. עם היבחרו של וילי ברנדט לשר החוץ הגרמני במסגרת הקואליציה הגדולה בין הנוצרים דמוקרטים לסוציאל-דמוקרטים, היא החלה להישחק. ברנדט החל בפיתוח מדיניות האוסטפוליטיק, שכיוונה להפשרה ופיוס ביחסי גרמניה המערבית ומזרח אירופה. ב-1967 כוננו קשרים דיפלומטיים עם רומניה וב-1968 הם חודשו עם יוגוסלביה, למרות הכרתן של שתי מדינות אלו ברפובליקה הדמוקרטית. באפריל 1971 לא נאכף ניתוק יחסים על צ'ילה כשממשלת סלבדור איינדה כוננה קשרים עם גרמניה המזרחית. הדוקטרינה נגנזה סופית בדצמבר 1972, כששתי הגרמניות חתמו על הסכם הכרה הדדית. דוקטרינת הלשטיין באתר קרן אדנאואר ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקרופוליס באתונה

האקרופוליס באתונה (ביוונית Ακρόπολη Αθηνών) היא האקרופוליס הידועה ביותר מתקופת יוון העתיקה, הנמצאת במרכזה ההיסטורי של אתונה העתיקה. באקרופוליס באתונה נותרו מבנים ושרידים ארכאולוגיים רבים מתקופת הזוהר של אתונה ובראשם הפרתנון. האקרופוליס מתנשאת לגובה של 150 מטרים מעל גובה פני הים ולעיתים כונתה קקרופיה על שם איש הנחש האגדי קקרופס, שהיה גם מלכה הראשון של אתונה. האקרופוליס כולה מוכרת כאתר מורשת עולמית. ההתיישבות בגבעת האקרופוליס החלה עוד בתקופה הנאוליתית, באלף השישי לפנה"ס בערך. ייתכן שבתקופה המיקנית, עמד במקום מגרון שאף אליו התייחס כנראה הומרוס בכתביו. ממצאים מעידים כי בתקופת הפלישה הדורית, שעמה החלה תקופת המעבר ביוון, לא נפגעו המבנים שהתקיימו בגבעה וזאת גם בהתאם לאגדה אתונאית בדבר עמידתו של המקום המבוצר נגד התקפות הדורים, בתקופה זו. בתקופה הארכאית, החלה הבנייה האתונאית באקרופוליס אשר הגיעה לשיאה במאה ה-5 לפנה"ס, (התקופה הקלאסית) בה הנהיג פריקלס, גדול המנהיגים האתונאיים, את תנופת הבנייה המאסיבית שבמסגרתה נבנו רוב המבנים המפוארים של האקרופוליס, לרבות הפרתנון. האקרופוליס המשיכה לתפקד גם בתקופת הכיבוש הרומי של יוון ומבניה נותרו שלמים ברובם גם במהלך ימי הביניים. דווקא בעת החדשה החל האתר להתפורר ולהיבזז. ב-1687 נפגע קשות הפרתנון יחד עם עוד כמה מבנים, במהלך הפגזות של הצבא הוונציאני, זאת לאחר שהאקרופוליס בוצרה על ידי העות'מאנים כנגדם. בתחילת המאה ה-19 נלקחו אוצרות רבים, בעיקר יצירות פיסול יווני חשובות, מהאתר על ידי תומאס ברוס, הרוזן מאלג'ין והשגריר הבריטי בקונסטנטינופול. אוצרות אלה הועברו לבריטניה ונמצאים שם עד היום. רק במחצית השנייה של המאה ה-20, התפתחה המודעות לשימור האקרופוליס ומאמצים לשימור ושחזור נעשים עד היום. המבנים שהוקמו באקרופוליס בתקופת שיאה של האימפריה האתונאית, מייצגים היטב את אדריכלות יוון העתיקה בשיאה. המבנים כללו שלושה מקדשים, שני תיאטראות, מוזיאון ומספר מבנים נוספים ששירתו את באי המקום. התיאטראות נבנו למרגלות הגבעה תוך ניצול הטופוגרפיה הטבעית ליצירת יציעי תיאטרון נוחים. הדרך הפאנאתנאית אשר הובילה לאתונה ועברה גם באגורה של אתונה, עברה למרגלות האקרופוליס וממנה עלה שביל אל הגבעה. שביל זה, נסלל במכוון באופן כזה אשר העצים את יופייה ופארה של האקרופוליס מנקודות מבט משתנות לאורך מסלול העלייה. מסלול זה הגיע עד פתחו של פרופילאה, שער הכניסה המפואר אל פסגת האקרופוליס, אשר הכווין את מבטו של העולה אל הפרתנון בזווית המרשימה ביותר. מן העיר הנמצאת למרגלות האקרופוליס, נראו הגבעה והמקדשים שבראשה, כמקום נשגב וקרוב יותר אל האלים. אתונה העתיקה אדריכלות יוון העתיקה פרתנון פיסול יווני שיש אלגין מוזיאון האקרופוליס מדיה וקבצים בנושא האקרופוליס באתונה בוויקישיתוף על האקרופוליס באתר משרד התרבות היווני אקרופוליס (אתונה, יוון), דף שער בספרייה הלאומית