קלוד פרולו

קלוד פרולו (בצרפתית: Clude Frollo) הוא דמות בדיונית, אחד הגיבורים הראשיים ברומן "הגיבן מנוטרדאם" מאת ויקטור הוגו. פרולו הוא כומר המשמש כארכידיקון של קתדרלת נוטרדאם ומורה, וחוקר בסתר את מדעי האלכימיה. פרולו נולד בשנת 1447 בפריז למשפחה ממעמד הביניים. בגיל צעיר יועד לכמורה, והפך לתלמיד מסור ומצטיין. בגיל שמונה עשרה כבר נחשב למלומד בולט. כשהיה בן 19 נפטרו הוריו במגפה, והורישו לו חלקת אדמה שמכניסה לו מעט כסף מדי שנה. קלוד אימץ את אחיו התינוק ז'אן, ואהב אותו מאוד – אך למורת רוחו ז'אן הפך לנער הולל ורודף שמלות, שניצל את אחיו בעיקר כדי לבקש ממנו כסף שיוכל לבזבז תמורת אוכל, הימורים ונשים. בגיל עשרים התמנה לכומר בקתדרלת הנוטרדאם. באחד הימים הגיע לקתדרלה ומצא ב"מיטת האסופים" תינוק מעוות שהונח שם ואיש לא רצה. פרולו ריחם עליו, לקח אותו תחת חסותו והעניק לו את השם קווזימודו על שם היום שבו נמצא, "יום ראשון קווזימודו" (על שם תפילה הנאמרת ביום זה, ונפתחת במילים "כתינוקות בני יומם" – "quasi modo geniti infantes"), חג נוצרי המתחיל ביום ראשון שלאחר פסחא. פרולו הביא אותו לקתדרלה והפך אותו למצלצל הפעמונים(אנ'). בשל צלצולם הרם של הפעמונים, קווזימודו גם איבד את שמיעתו ופרולו נאלץ ללמדו שפת סימנים, והיה האדם היחיד שידע לתקשר איתו. בשלב מאוחר יותר הפך פרולו לאלכימאי. בין השאר הוא חפר בביתו של ניקולא פלאמל האגדי, בנה לעצמו תא פרטי בקתדרלה וחקר בה לאורך כל הימים והלילות. בשל כך נחשב למכשף בקרב חלק מתושבי פריז. בין השאר נפגש איתו בספר גם לואי האחד עשר ולמד ממנו על האלכימיה. בתחילת הספר, מוצג פרולו כשונא את אזמרלדה. הוא מקלל אותה בזמן שהיא רוקדת ברחבה שלפני הקתדרלה, ולאחר מכן מנסה לחטוף אותה. כשהוא פוגש את פייר גרינגואר ולומד מפיו שהוא התחתן עם אזמרלדה ושהיא מאוהבת בקצין פבוס, פרולו מקלל אותו אך אינו מסביר מדוע. פרולו עוקב אחרי סרן פבוס, וכאשר הוא מוצא את אזמרלדה בחיקו של פבוס הוא מתנפל עליו מן המסתור ודוקר אותו. הוא חומק מהמקום, וכשמגיעים אנשי המשמר הם עוצרים את אזמרלדה והעז שלה, ומענים אותה עד שהיא מודה שהיא מכשפה ושניסתה להרוג את הקצין. אזמרלדה נידונת למוות יחד עם העז, ונכלאת במרתפי הכלא. בשלב זה פרולו מגיע אל אזמרלדה ומתוודה על אהבתו אליה, ומציע לה שיציל אותה ובתמורה היא תסכים לחיות איתו, אך היא מסרבת ומבהירה שהיא תעדיף למות ולא להיענות לאהבתו. בדרך אל הגרדום מגיע קווזימודו, חוטף את הצוענייה מידי המוציאים להורג ומכניס אותה אל הקתדרלה, המוגנת מפניהם ומשמשת כמקום מקלט המעוגן בחוק עתיק. כשהכומר מגלה שאזמרלדה מצאה מחסה בקתדרלה, הוא פונה לגרינגואר ומשקר לו שצו ממשלתי עומד להפקיע את זכותה של אזמרלדה למחסה בנוטרדאם, ולהוציא אותה להורג. גרינגואר רותם את כל הקבצנים (וביניהם גם ז'אן פרולו) ליצור מהומה, ובמהלכה להציל את אזמרלדה אחותם. קווזימודו טועה ומניח שהצועדים רוצים להרוג את אזמרלדה, ולכן הוא מגן על הנוטרדאם באמצעות אבנים ועופרת מותכת, ומביא למותם של רבים מהפושטים, ביניהם גם ז'אק. בחסות המהומה, נכנסים פרולו וגרינגואר בסתר דרך דלת סודית ומוציאים את אזמרלדה. גרינגואר נמלט עם העז, ופרולו חושף את עצמו, מתוודה שוב על ייסורי אהבתו לצוענייה היפה, ואומר שהוא מסכים לסבול את כל ייסורי הגיהנום בשביל לחיות איתה. אזמרלדה מסרבת, ופרולו מסגיר אותה לידי האחות גודול שתשמור עליה, בזמן שהוא הולך לקרוא למשמר שיעלה אותה לגרדום. בזמן ש"השקית" מחזיקה את אזמרלדה, היא מזהה שהיא בתה האבודה, אך רגע אחרי שהן מתאחדות מגיעים חיילי המשמר. הסגפנית מסתירה את בתה, אבל למשמע קולו של אהובהּ קפטן פבוס הצוענייה מסגירה את עצמה – אך הוא מתעלם ממנה והיא מועלה לגרדום. אימה מתה משברון לב למרגלות עמוד התלייה. על גג הנוטרדאם צופה פרולו במותה תוך כדי צחקוק, וקווזימודו מגיח מאחוריו ודוחף אותו אל מותו. בגרסת סרט ההנפשה לסיפור, של חברת וולט דיסני, שיצאה לאקרנים בשנת 1996, קיבל פרולו תפקיד מעט שונה – הוא הנבל הראשי של הסרט. על פי הסרט, פרולו הוא השופט של פריז. הוא לא מאמץ את קווזימודו כמעשה חסד, אלא נאלץ לעשות זאת בהוראת הבישוף, לאחר שהרג את אימו הצוענייה של התינוק. בניגוד לספר שבו מתקבל קווזימודו בבוז ובשנאה בשל מראהו החריג, ורק פרולו מפגין כלפיו אהבה ואכפתיות, בסרט פרולו הוא שמשכנע את בן חסותו שלא יצא אל הרחוב בשביל שלא ייתקל בהתעללות, ומשקר לו שהוא היחיד שאכפת לו ממנו, אך בסוף הסרט יוצא הגיבן אל הרחוב ומתקבל באהדה. פרולו מתאהב באזמרלדה וכולא אותה בנוטרדאם. קווזימודו עוזר לה לברוח, ופרולו רודף אחריו. בסוף הסרט מנסה פרולו להרוג את השניים, אך נופל מהגג ומת. במהלך הסרט, שר פרולו את השיר אש הגיהנום, הנחשב לאחד משירי הנבלים האפלים והבולטים של חברת דיסני. בשיר מוצג פרולו כשהוא נאבק בתאוותו לאזמרלדה, מאשים אותה בכך שגורמת לו לחטוא, ופונה למריה למען ינצל מקסמה. פרולו שר (לפי תרגום שפרירה זכאי) "הרסי את אזמרלדה, שתישרף בגיהנום, או רק שלי תהיה כמצוותי" בעוד באש מולו מרצדת בדמיונו אזמרלדה אשר רוקדת ריקוד פרובוקטיבי בלהבות האש. מדיה וקבצים בנושא קלוד פרולו בוויקישיתוף