laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לגור איתו

לגור איתו הוא פזמון שכתבה מירית שם אור, הלחין צביקה פיק וביצעה ריקי גל. השיר יצא לאור בשנת 1979. השיר יצא לאור כחלק מפסקול הסרט "דיזנגוף 99". במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ם (1980) דורג השיר במקום ה-22. במצעד שירי צביקה פיק שערכו רשת ג' ואתר ynet הגיע השיר למקום העשירי ריקי גל סיפרה על השיר:"צביקה פיק פנה אלי עם 'לגור איתו' לסרט 'דיזנגוף 99'. בגדול, לא אהבתי את השיר הזה בהתחלה. למה הוא כל כך הצליח? יש בו איזהשהי אמת כובשת, רוק-פופ תמים של בחורות צעירות שמתאהבות לפעמים בגברים נשואים וחולמות לעבור לגור איתם יום אחד". ביצוע מוכר נוסף הוא של פיק עצמו עם להקת "נושאי המגבעת" ב-1992, במסגרת מסע ההופעות שלהם ביחד. שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק. בשנת 2020 פרסמה כאל פרסומת עם הקומיקאית ליאת הר לב שרה את השיר במילים שונות לקידום המוצר "cal pay". בשנת 2017 בתוכנית הטלוויזיה "היהודים באים" בסיום אחד המערכונים הדמויות המופיעות המערכון שרות את השיר לגור איתו ריקי גל - לגור איתו, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:23) מילות השיר "לגור איתו", באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מידע על היצירה "לגור איתו" באתר מיוזיק בריינז ynet, "נאסף תשרי": השיר הכי אהוב של צביקה פיק, באתר ynet, 6 באפריל 2012 נערת הרוק חוגגת 70: "מחשבות על המוות זה נתון קבוע", באתר ynet, 10 ביולי 2020 כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2017-12-02), היהודים באים | עונה 3 - רפול סוגר את הלהקות, נבדק ב-2024-08-17
יחסי מלטה–מקסיקו

יחסי מלטה–מקסיקו הם יחסי החוץ בין מלטה לבין מקסיקו. היחסים בין המדינות כוננו ב-29 באוקטובר 1975. מקסיקו מוסמכת למלטה משגרירותה ברומא, איטליה ומחזיקה בקונסולית כבוד בוואלטה. מלטה מוסמכת למקסיקו ממשרד החוץ שלה בוואלטה ומחזיקה בקונסוליית כבוד במקסיקו סיטי. אתר על יחסי מדינות ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Boogie with Canned Heat

Boogie with Canned Heat (בתרגום חופשי: בוגי עם קנד היט) הוא האלבום השני של להקת הבלוז רוק והבוגי ווגי האמריקאית Canned Heat, שיצא בשנת 1968. בשונה מאלבומם הראשון שיצא שנה קודם לכן, שכלל בעיקר גרסאות כיסוי לשירי בלוז מוכרים, אלבום זה הכיל בעיקר חומר מקורי. האלבום כלל 10 מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה, בהם On the Road Again שהיה השיר המצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית. השיר "Amphetamine Annie", אשר מדבר על הסכנות שבשימוש רב באמפטמין, זכה להשמעות רבות ברדיו האמריקאי והבריטי. בשנת 2005 יצא האלבום כתקליטור ובו נכללו כמה קטעי בונוס שיצאו בשנות השישים כסינגלים. מלבד השיר On the Road Again בו ניגן המתופף המקורי פרנק קוק, בכל שאר האלבום מבצע את תפקיד התופים אדולפו דה לה פארה. מלבדו, באלבום מנגנים כל חברי ההרכב המקורי. האלבום הוא אלבום בלוז רוק שסימן את פריצת הדרך של הלהקה. הלהיטים שיצאו מתוך האלבום העלו את המודעות ללהקה, והאלבום נמכר במדינות רבות בהן ארצות הברית, בלגיה, אוסטרליה, איטליה, אירלנד, גרמניה המערבית ועוד, ושבר שיאי מכירות שונים. בוב הייט - שירה, מפוחית פה אלן וילסון - שירה, גיטרה שנייה, מפוחית פה הנרי וסטין - גיטרה מובילה לארי טיילור - גיטרה בס אדולפו דה לה פארה - תופים פרנק קוק - תופים (רק ב- On the Road Again) מלקולם ג'ון רבנאק - עיבוד מוזיקלי, פסנתר סאנילנד סלים - פסנתר (רק בשיר "Turpentine Moan") מידע על האלבום Boogie with Canned Heat באתר MusicBrainz מידע על האלבום Boogie with Canned Heat באתר AllMusic האלבום Boogie with Canned Heat באתר Discogs
יוסף שפירא (מחנך)

יוסף שפירא (1922 – 8 בינואר 2020) היה מורה ומחנך, שימש מורה למתמטיקה ולפיזיקה בבתי ספר על-יסודיים דתיים, וכן מפקח כולל על בתי ספר אלה, ומורה למחשבת החינוך הדתי בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן. יוסף שפירא נולד בשנת 1922 ליצחק ורבקה שפירא. אביו היה בנו של האדמו"ר רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ', שהיה נכדו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה לשושלת אדמו"רי בית רוז'ין. כמו כן היה צאצא של רבי יצחק פרידמן מבוהוש, השרף ממוגלניצא, המגיד מקוז'ניץ, רבי אלימלך מליז'נסק, רבי מנחם נחום מצ'רנוביל ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. איש "ההגנה", שרת בבריגדה היהודית. שנים אחדות שהה בשליחות חינוכית בארצות הברית, והורה את מקצועות היהדות בישיבה דפלטבוש, שבברוקלין. ד"ר שפירא היה יקיר החינוך הדתי מטעם ארגון המורים הדתיים, משנת תשנ"ו. הוא זכה בפרס יו"ר הכנסת. נפטר ב-8 בינואר 2020 (י"א בטבת התש"ף) ונטמן בהר המנוחות. הגות, הלכה וציונות – על עולמו הרוחני של הרב יצחק יעקב ריינס חינוך של פתיחות ממקורות היהדות (גרסה אלקטרונית באתר "דעת") על לבטיו של מדען יהודי – בשולי "חזון התאוריה הסופית" מאת סטיבן ווינברג (גרסה אלקטרונית באתר "דעת") בהתנדב עם – מתנדבים דתיים במלחמת העולם השנייה, בעריכת יוסף שפירא ואחרים. הוצאת מורשת. הספר זכה בפרס חיים משה שפירא. "עיון תפילה" – בשדה חמ"ד תשל"ח "על האיזון בין התחום הרציונלי לתחום האמוציונלי בהוראה", שמעתין, תשל"ח "כזה ראה וחדש", עמודים, אב תשמ"ז "הזמן הצהוב – תמונת מצב או תמונת נפש?", עמודים, תשרי תשמ"ח "עת הזמיר – מיתוס של ניתוץ מיתוסים", עמודים, ניסן תשמ"ח "מדינה וחינוך – עיון ביקורתי בספרו של גרשון ווילר" – הבטים בחינוך, אוניברסיטת בר-אילן, 1989 מדיה וקבצים בנושא יוסף שפירא בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של יוסף שפירא, בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף שפירא (1922-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דולומיט (מינרל)

דולומיט הוא מינרל נפוץ הבנוי מפחמה (קרבונט) של סידן ומגנזיום והוא גם שמו של סוג סלע המשקע (דולומיט) הבנוי בעיקר ממינרל זה. הדולומיט דומה פיזית לקלציט אך קיימים בין המינרלים כמה הבדלים הדולומיט קשה מקלציט. דרגת הקושי של הקלציט היא 3 על פי סולם מוס בעוד שדרגת הקושי של המינרל דולומיט היא 4-3.5. הגוון של הדולומיט לרוב כהה יותר מהגוון של קלציט. קלציט תוסס בחומצת מלח, גם כשהחומצה קרה וריכוזה נמוך. דולומיט יתסוס רק אם נחמם את החומצה או נכתוש את הסלע. המרקם הגבישי של הדולומיט גס יותר מזה של הקלציט. עקב כך, גבישי הדולומיט מנצנצים בשמש. (יש הנוהגים לקרוא בשל כך לסלע הדולומיט, דולומיט סוכרי). המינרל והסלע קרויים על שמו של החוקר הצרפתי דאודה דה דולומייה (1801-1750) שבשנת 1791 זיהה את הסלע לראשונה באלפים של טירול. קיימת אי־ודאות משמעותית לגבי הסיבה להיווצרות הדולומיט. מרבצים עבים של דולומיט, לעיתים של מאות מטרים מצויים בחתכים גאולוגיים, אך המינרל נדיר למדי בשכבות מודרניות. לעובדה זו מתייחסים כאל "בעיית הדולומיט". דולומיט מהווה כ-10% מכל סלעי המשקע, כולל כאלו שנוצרו במקור על פני השטח. במעבדה הצליחו ליצור דולומיט רק בטמפרטורה העולה על 100 מעלות, ועם זאת נראה כי רוב הדולומיט המופיע בחתכים של סלעים נוצר דווקא בטמפרטורות נמוכות. נראה כי הטמפרטורה הגבוהה מזרזת את תנועת היונים של הסידן והמגנזיום כך שהם מוצאים את מקומם במבנה המסודר של סריג הגביש בתוך זמן סביר. עובדה זו מרמזת כי ייתכן שהעדר הדולומיט מסלעים הנוצרים כיום נובע מגורמים קינטיים. עם זאת, תחת תנאים מיוחדים, נוצר דולומיט גם כיום. דולומיט בתהליכי היווצרות אותר בימות המלוחות של אזור קורנוג שבאוסטרליה הדרומית, במפרץ הפרסי ובאזור ריו דה ז'ניירו בלגונות רדודות שהקשר שלהם לים הפתוח רופף ולכן נוצרת תמלחת מרוכזת בשל ההתאדות. דולומיט מסוג זה קרוי דולומיט סינגנטי. גבישי דולומיט נוצרים גם במשקעים על קרקעית אזורים עמוקים בים מקום בו תכולת החומר האורגני גבוהה. דולומיט מסוג זה מכונה דולומיט אורגנוגני. אחד ההסברים המקובלים לבעיית הדולומיט היא שהמינרל מתחיל כקלציט או ארגוניט היוצרים אבן גיר ואז כשתמיסות עשירות במגנזיום שוטפות את הסלע מוחלף הקלציט בדולומיט, תהליך הקרוי דולומיטיזציה. הדולומיט משמשת כאבן לקישוט וכחומר גלם לייצור מלט, כחצץ לבניין וללבנים חסינות אש. לעיתים משתמשים בדולומיט כתחליף לקלציט בתהליך יצור ברזל ופלדה לשם סילוק זיהומים. מדיה וקבצים בנושא דולומיט בוויקישיתוף דולומיט באתר webmineral science/protodolomite דולומיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אסה-פקה סאלונן

אסה-פקה סאלונן (בפינית: Esa-Pekka Salonen; נולד ב-30 ביוני 1958 בהלסינקי) הוא מנצח ומלחין פיני. סאלונן למד נגינה בקרן יער, ניצוח וקומפוזיציה באקדמיית סיביליוס בהלסינקי. חברו לכיתה היה המלחין מגנוס לינדברג. הוא ייסד את האגודה להערכת מוזיקה חדשה, "קורבאט אאוקי" ואת ההרכב הנסיוני "טוימיי" ("אוזניים פתוחות" ו"זה עובד", בפינית). בהמשך למד סאלונן אצל המלחינים פרנקו דונאטוני, ניקולו קסטיליוני ואיוניוהאני ראוטאווארה. התנסותו הראשונה בניצוח הייתה בשנת 1979 עם תזמורת רדיו פינלנד, אם כי הוא המשיך לראות את עצמו בעיקר כמלחין. אבל בשנת 1983 קיבל על עצמו לבצע את הסימפוניה השלישית של מאהלר עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון בהתראה קצרה, וקונצרט זה העלה אותו על דרך המלך כמנצח. בהמשך היה מנצח אורח ראשי של הפילהרמונית משנת 1985 עד 1994. סאלונן, שכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה משנת 1984 עד שנת 1995 ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס משנת 1991 עד שנת 2009, נודע במחויבותו לביצוע והקלטה של מוזיקה בת זמננו. הקלטת הבכורה העולמית שלו לסימפוניה השלישית של ויטולד לוטוסלבסקי זיכתה אותו בפרס גראמופון לשנת 1985 על ההקלטה הטובה ביותר למוזיקה בת זמננו. בין יצירותיו של סאלונן: ...ממבט ראשון ובלי לדעת... (...auf den ersten blick und ohne zu wissen... ) משנת 1980, קונצ'רטו לסקסופון, ששמו לקוח מן "המשפט", של פרנץ קפקא), "פלוף" לסופרן והרכב כלי (1982, לפי טקסטים של סטניסלב לם) ווריאציות ל.א. לתזמורת (1996). כדי להקדיש יותר מזמנו להלחנה, לקח לו סאלונן שנת שבתון מניצוח ב-2000, זמן שבמהלכו כתב יצירה לקרן סולו (קונצרט אטיוד, היצירה המתחרה לשבוע כלי הנשיפה ממתכת של לייקסה), "דיכוטומיה" לפסנתר, "מניה" לצ'לן אנסי קארטונן, סינפונייטה ו"גאמביט", יצירה תזמורתית שכתב כמתנת יום הולדת לחברו, המלחין מגנוס לינדברג. בשנת 2001 חיבר סאלונן את "גופים זרים", יצירתו הגדולה ביותר במונחי תזמור, שבתוכה שילב מוזיקה מן הפרק הראשון של "דיכוטומיה". יצירה תזמורתית אחרת, "אינסומניה", נכתבה בשנת 2002 ועוד אחת, "כנף על כנף", בשנת 2004. "כנף על כנף" כוללת תפקידים לשני קולות סופרן ודגימות מעוותות מקולו של האדריכל פרנק או גרי. מ-1991 עד 2009 הוא שימש כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, התזמורת שעליה ניצח בהופעת הבכורה שלו בארצות הברית בשנת 1984. עד שנת 2021 שימש כמנצח ראשי של תזמורת פילהרמוניה שבלונדון ובמקביל כיהן כמלחין הבית של הפילהרמונית של ניו יורק עד 2018. בדצמבר 2018 פורסם כי סאלונן נבחר להיות המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, והוא התחיל בתפקיד בספטמבר 2020. בשנת 2024 החליט להתפטר מתפקידו בסן פרנסיסקו. מדיה וקבצים בנושא אסה-פקה סאלונן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסה-פקה סאלונן (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, ברשת החברתית פייסבוק אסה-פקה סאלונן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסה-פקה סאלונן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר ספוטיפיי אסה-פקה סאלונן, באתר AllMusic (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר Discogs (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר Songkick (באנגלית) אסה-פקה סאלונן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Esa-Pekka Salonen named next Music Director of the San Francisco Symphony, באתר הרשמי של התזמורת, ‏5 בדצמבר 2018(הקישור אינו פעיל) 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
דוד גרנות

דוד גרנות (נולד ב-30 בינואר 1947) הוא כלכלן ומנכ"ל ישראלי. גרנות נולד בפולין ובשנת 1950 עלה לישראל. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1971 התקבל לעבודה במשרד האוצר בו התקדם עד לתפקיד חשב עסקאות מטבע חוץ. ב-1978 מונה למנהל מחלקת הלוואות בחטיבה הבינלאומית בבנק לאומי לישראל ובשנת 1980 מונה למנהל מחלקת מטבע זר. בשנת 1983 מונה למנהל מחלקת ניירות ערך במשרד הראשי של בנק לאומי. גרנות שימש כדירקטור בבורסה לניירות ערך (מטעם לאומי). בשנת 1986 עבר לארצות הברית כשמונה לאחראי על ארבעה מסניפי הבנק. ב-1988 מונה לראש חטיבת שוק ההון ושירותים פיננסיים, וניהל את חברות הבת בנק לאומי הפועלות בשוק ההון. כחלק מתפקידו, שימש יו"ר מועצת המנהלים של ויזה כ.א.ל, ונציג בנק לאומי בדירקטוריון מגדל ובבורסה לניירות ערך. ב-1991 מונה לדירקטור ומנכ"ל בנק לאומי בבריטניה וחבר מועצת המנהלים של בנק לאומי בצרפת ולוקסמבורג. ב-1995 מונה למנכ"ל ודירקטור בנק איגוד עד שהתפטר ביולי 1998 ומונה למנכ"ל בנק דיסקונט בו כיהן עד לשנת 2000. בשנת 2001 מונה למנכ"ל הבנק הבינלאומי אותו ניהל עד לשנת 2007. בתחילת 2008, מינה אותו בני שטיינמץ ליו"ר מועצת המנהלים בחברת הנדל"ן סקורפיו. גרנות כיהן כדירקטור בהראל השקעות, אלרוב, אורמת טכנולוגיות וטמפו. הוא נחקר בנוגע לחשדות לעבירות שוחד והלבנת הון של בני שטיינמץ ושוחרר ללא הגבלות. בשנת 2017, לאחר שהחלה חקירתו של שאול אלוביץ' בפרשת 4000, מונה ליו"ר הזמני של בזק. הוא כיהן בתפקיד זה עד לאוגוסט 2020 בו מונה גיל שרון ליו"ר קבוע. גרנות נשוי ואב לשלושה. דוד גרנות באתר מכון היהלומים הישראלי יהודה שרוני, ‏יו"ר בזק מסביר: איך מנווטים חברת ענק השקועה בחקירות, באתר מעריב אונליין, 22 בספטמבר 2017 גרנות דוד באתר News1 מחלקה ראשונה
I Can't Go On

I can't Go On (בעברית: אני לא יכול להמשיך) הוא שיר של הזמר השוודי רובין בנגטסון, אשר השתתף בתחרות האירוויזיון לשנת 2017 מטעם שוודיה. השיר הגיע למקום הראשון בתחרות המוזיקה מלודיפסטיבלן אשר משמשת כקדם האירוויזיון השוודי, ומתוקף כך ייצג את מדינתו בתחרות הבינלאומית לשנת 2017 שהתקיימה בעיר קייב, אוקראינה. בחצי גמר האירוויזיון סיים השיר במקום השלישי, ובגמר במקום החמישי. מידע על היצירה "I Can't Go On" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I Can't Go On" באתר יוטיוב מיטל שבח חן פרורדין, ‏אירוויזיון 2017: פורטוגל ניצחה, ישראל במקום ה-23, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2017
אלה נייבורג

אלה נייבורג (? - 27 באפריל 1943) הייתה רופאה יהודייה חברת הארגון הצבאי היהודי שלחמה ונפלה במרד גטו ורשה. אלה נייבורג נולדה בוורשה. למדה בבית הספר לבנות "יהודייה". כשהייתה נערה הצטרפה לתנועת "מסדה" ולאחר מכן לבית"ר. בתנועה פעלה לקירוב נוער יהודי מתבולל לערכי היהדות וארץ ישראל. נייבורג למדה רפואה בפיזה באיטליה. עם סיום לימודיה, סמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה חזרה לוורשה ועבדה בבית החולים צ'יסטה. במקביל המשיכה בפעילותה בבית"ר. לאחר הכיבוש הגרמני, הייתה נייבורג לרופאה בגטו. בנוסף הצטרפה לאצ"י שהיה הארגון הלוחם של חניכי בית"ר והרוויזיוניסטים. היא פיתחה יחסים קרובים עם אנשי גסטפו, גרמנים ואיטלקים, דרכם השיגה מידע חיוני למחתרת וכן אספקת ציוד רפואי ונשק. היא הייתה ממארגני דירות המסתור בצד הארי, אותן תכנן הארגון מבעוד מועד. במרד, שהחל ב-19 באפריל 1943, ליוותה את הלוחמים במהלך הקרבות בכיכר מורנובסקה והעניקה סיוע רפואי לפצועים. ב-27 באפריל נהרגה בקרב. אלה נייבורג, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה Ela Neiburg, באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות לפי ספרו של חיים לזר ליטאי – "מצדה של ורשה"
רודיולה רוזאה

רודיולה רוזאה (שם מדעי: Rhodiola rosea) הוא צמח בעל-פרחים ממשפחת הטבוריתיים. לרודיולה קנה שורש עבה ופרחים צהובים ריחניים, הוא מגיע לגובה של 30–76 ס"מ, והוא נפוץ באדמה חולית באזורים קרים וגבוהים באירופה ואסיה. עקב שימוש מוגבר ברודיולה על ידי חברות מסחריות, באזורים מסוימים הפך הצמח למוגן תחת סכנת הכחדה. התיעוד המוקדם ביותר לצמח הוא מהמאה ה-1 לספירה. הצמח היה בשימוש נפוץ ברוסיה וצפון אירופה. בנורווגיה נוצרו סביב הרודיולה מסורות שונות של רפואה עממית, והצמח נחשב בעבר כתרופה למספר מחלות. על פי עדויות מהמאה ה-13 ואילך, בעבר נשתלו צמחי הרודיולה על גגות בנורווגיה במטרה להרחיק רוחות מזיקות. בימינו משווק צמח הרודיולה כתוסף תזונה במטרה לשפר סיבולת, קשב, זיכרון ויכולת התמודדות עם לחץ. מספר מחקרים ניסו לבחון את האפקטיביות של הצמח לטיפול בעייפות פיזית או נפשית וטיפול בדיכאון קל עד בינוני, אולם נכון לשנת 2020 מחקרים אלו לא רבים, איכות חלקם חלשה ופגומה, וכן הממצאים של מחקרים אלו סותרים ואינם חד-משמעיים, כאשר בחלק מהמקרים השפעותיו של הרודיולה אף נופלות מהשפעותיהם של תוספי פלצבו. מחקרים אחרים הראו שבמינונים שונים לצמח השפעות סותרות - מעוררות או מרגיעות - אולם מכיוון שהיקף המחקר סביב הרודיולה לא רחב מספיק, מחקרי המשך לא הצליחו ליצור השפעה אחידה על נבדקים. מספר ניסויים בבעלי חיים מצביעים על השפעות חיוביות אפשריות, אולם אלו טרם הוכחו בבני אדם. בשנת 2019 מנהל המזון והתרופות האמריקאי שלח מכתב אזהרה למשווקים של תוספי תזונה מבוססי רודיולה, והתרה שטענות שונות במסרים השיווקיים שלהם - לפיהן הרודיולה מסייע לתחושת אושר טבעית, מפחית תאים סרטניים ומפחית את הכולסטרול הרע – אינן מבוססות ומנוגדות לחוק, והורה להם להסירן מהמידע השיווקי. מדיה וקבצים בנושא רודיולה רוזאה בוויקישיתוף רודיולה רוזאה, באתר ITIS (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר NCBI (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר Tropicos (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר GBIF (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר The Plant List (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר IPNI (באנגלית) רודיולה רוזאה, באתר Drugs Ethnobotany of Rhodiola rosea (Crassulaceae) in Norway, researchgate Rhodiola, nccih Rhodiola Rosea, drugs.com Peak Nootropics LLC aka Advanced Nootropics, FDA
מצוק ארס

מצוֹק אָרֶס (באנגלית: Ares Cliff) הוא מצוק בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. המצוק מורכב מאבן חול שצבעה בהיר. גובהו של המצוק 500 מטרים מעל פני הים. המצוק ממוקם ממזרח לקרחון מארס; המצוק ממוקם 2 קילומטרים מצפון למצוקי טו סטפ. המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950. שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם ניתן בהתייחס לשמו של קרחון מארס הסמוך, אשר נקרא על שמו של כוכב הלכת מאדים, ואולם "מארס" הוא גם שמו של אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית, אשר נקרא במיתולוגיה היוונית ארס - ובשל כך שם המצוק. מצוק ג'ורג'ן מצוק הול מצוקי טו סטפ מצוקי קורנר מצוקי קנונבול מצוקי ברן מצוקי קליסטו מצוק ארס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מצוק ארס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מצוק ארס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מצוק ארס מזג אוויר נוכחי מעודכן במצוק ארס תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מצוק ארס מידע גאוגרפי והיסטורי
פוליטרוק

פּוֹלִיטְרוּק (רוסית: политру́к, קיצור של полити́ческий руководи́тель, מדריך פוליטי) היה קצין חינוך בצבא האדום, האחראי על הדרכה אידאולוגית של חיילים. באחריות הפוליטרוק היה לערוך שיעורים על הקומוניזם, לעורר את המורל של החיילים ולהטיף להם על צדקת דרכם, לעודד את החיילים לפעילות יצירתית-אידאולוגית (כגון העלאת הצגות בנושא מהפכת אוקטובר), ולציין בטקסים את "חגי המעמד" (כגון האחד במאי ויום הולדתו של לנין). תפקיד דומה היה נהוג גם בצבאות של חלק מהמדינות הקומוניסטיות האחרות. הפוליטרוק היה קצין שלא היה כפוף לשדרת הפיקוד הצבאית, אלא להיררכיה מפלגתית מקבילה. הפוליטרוקים היו בעלי כוח רב - ללא חתימתם פקודות הקצונה המקצועית לא היו תקפות. חלק מהפוליטרוקים נודעו כבעלי יכולת לרומם באמת את המורל ביחידותיהם ולצקת לתוכו תוכן, בעוד רבים אחרים היו סוכני אנ קה וה דה שרק חיפשו חיילים ומפקדים סוררים במטרה להצדיק את תפקודם בפני הממונים עליהם. מספר אישים ידועים היו פוליטרוקים בשירותם הצבאי, ביניהם המשורר הטטרי הקומוניסטי מוסא ג'ליל, מנהיגי ברית המועצות גאורגי מלנקוב (בשנות ה-20 של המאה ה-20), ניקיטה חרושצ'וב וליאוניד ברז'נייב (בזמן מלחמת העולם השנייה) וכן נשיא בלארוס מאז 1994, אלכסנדר לוקשנקו (בשנות ה-70 של המאה ה-20). בתולדות היישוב בארץ ישראל שימש המושג פוליטרוק בפלמ"ח, בו פעלו החל מייסודו קציני הסברה. למרות שראשי הפלמ"ח הסתייגו מהאינדוקטרינציה בחינוך הצבאי של הצבא האדום ושאפו להציב במרכז את המפקד המחנך ולהפוך את קצין ההסברה לעוזר שלו, כונו כמה מקציני ההסברה הראשונים "פוליטרוקים" וניתן לזהות קווים מקבילים בין הדומיננטיות שלהם ביחידה לדומיננטיות של הפוליטרוקים. בין הדמויות הללו ניתן למנות את זרובבל גלעד שגם כתב את המנון הפלמ"ח ואת בני מהרשק קצין ההסברה של חטיבת הראל. אליהם הצטרף במהלך מלחמת העצמאות אבא קובנר קצין ההסברה של חטיבת גבעתי שנודע בדפים הקרביים אותם כתב. קצינים אלו השפיעו על התפתחותו העתידית של חיל החינוך והנוער ועל דימויים של קציני החינוך. המג"ד - צילום היסטורי של פוליטרוק בשדה הקרב מערך קציני המורשת מוטי שלם, צבא מחפש משמעות: ערכי ארגון ההגנה, בחינה היסטורית של תהליך התגבשותם ודרכי הנחלתם 1948-1939, רמת-גן: משרד הביטחון (2004). עדי שרצר, "צמיחתו ההיסטורית של החינוך הצבאי ומקומו של קצין החינוך בצה"ל", מערכות 483 (2019), עמ' 55-59. מדיה וקבצים בנושא פוליטרוק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי גאורגיה–מקסיקו

יחסי גאורגיה–מקסיקו הם היחסים הבינלאומיים בין גאורגיה למקסיקו. שתי המדינות חברות באו"ם. היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה למקסיקו כוננו ב-8 ביוני 1992 זמן קצר לאחר התפרקות ברית המועצות. זמן קצר לאחר העצמאות, שתי המדינות הסמיכו שגרירים זה לזה דרך מדינות שלישיות. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחסים הרשמיים בין שתי המדינות היו מוגבלים. בשנת 2008, במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה; מקסיקו נותרה נייטרלית וביקשה משני הצדדים לחתור לשלום. מקסיקו לא הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה ורואה בהן חלקים אינטגרליים מגאורגיה. בספטמבר 2010 נכחה ראש ממשלת גאורגיה, ניקה גילאורי, בחגיגות העצמאות המקסיקנית. מאוחר יותר באותה השנה בדצמבר 2010, נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי השתתף בוועידת האו"ם בנושא שינויי אקלים (COP16) שנערכה בקנקון. באוגוסט 2011 ביקר שר החוץ הגאורגי גריגול ושאדזה במקסיקו והודיע על פתיחת שגרירות גאורגית במדינה. השגרירות נפתחה מאוחר יותר באותה שנה במקסיקו סיטי. ביולי 2016 ביקרה משלחת מקסיקנית של ועדת קשרי חוץ בגיאורגיה. ביקורים רמי דרג מגאורגיה למקסיקו ראש ממשלת גאורגיה ניקה גילאורי (2010) נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי (2010) שר החוץ גריגול ושאדזה (2011) ביקורים רמי דרג ממקסיקו לגאורגיה הסנאטורית גבריאלה קואבאס בארון (2016) שתי המדינות הסכימו על מזכר הבנות להקמת התייעצויות פוליטיות בנושאי עניין הדדי. בשנת 2019 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-23 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של גאורגיה למקסיקו כולל: מגנזיום, מסמרים וברגים ומטוסים. הייצוא העיקרי של מקסיקו לגאורגיה כולל: טקילה, בירה ואופרות סבון מקסיקניות. גאורגיה מחזיקה שגרירות במקסיקו סיטי. מקסיקו מוסמכת לגאורגיה משגרירותה באנקרה, טורקיה ומחזיקה בקונסוליית כבוד בטביליסי. מדיה וקבצים בנושא יחסי גאורגיה–מקסיקו בוויקישיתוף Relaciones Bilaterales México-Georgia (in Spanish) Fortalecimiento y diversificación de las relaciones de México con los países de Europa: Georgia (in Spanish) The meeting of Manana Kobakhidze with the Delegation of the Foreign Relations Committee of the Congress of the United Mexican States Mexican Ministry of the Economy: Georgia (in Spanish) Embassy of Georgia in Mexico City Embassy of Mexico in Turkey)
חוג'אלי

חוג'אלי (באזרית: Xocalı) היא עיירה ומחוז באזור נגורנו קרבאך של אזרבייג'ן שנמצאת עכשיו תחת שליטת הבדלנים הארמנים. בפברואר 1992 התרחש באזור זה טבח הידוע כטבח חוג'אלי. הממשלה הבדלנית המקומית מציינת אותה כמחוז של אסקראן. מדיה וקבצים בנושא חוג'אלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוג'אלי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא אזרבייג'ן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנון אדום זנב

גנון אדום זנב (שם מדעי: Cercopithecus ascanius) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג גנון, החי ביערות מרכז אפריקה. הוא קרוב מאוד למין גנון לבן שפה. הגנון מגיע לאורך 40 עד 60 סנטימטרים ומשקלו 3 עד 6 קילוגרם. הקוף בעל פרווה בצבע אפור עד ירוק-זית והרגליים וציצת הראש כהים יותר. הפנים כחולות ובעלות זקן לחיים, אף וסנטר לבנים. הזנב ארוך יחסית וצבעו אדום בהיר. הקופים חיים בקבוצות של 7 עד 30 פרטים הנעים בעיקר על העצים של יערות מרכז אפריקה ומורכבים מזכר ונקבה דומיננטיים ומצאצאיהם. ידוע שקוף זה מתרבה עם המין גנון כחול. הגנון מצוי בטבע במדינות: אנגולה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רוואנדה, דרום סודאן, טנזניה, אוגנדה, זמביה וייתכן שגם בבורונדי. קוף זה הוא פרוגיבור בעיקרו אך יגוון בעלים, פירות וחרקים. בתורו הוא נטרף בידי עופות דורסים כמו עיט כתר, שימפנזות ונמרים. ישנם גם שבטים אפריקאים הצדים אותו, אך הוא איננו בסכנת הכחדה. Cercopithecus ascanius schmidti Cercopithecus ascanius ascanius Cercopithecus ascanius atrinasus Cercopithecus ascanius katangae Cercopithecus ascanius whitesidei מדיה וקבצים בנושא גנון אדום זנב בוויקישיתוף גנון אדום זנב, באתר ITIS (באנגלית) גנון אדום זנב, באתר NCBI (באנגלית) גנון אדום זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גנון אדום זנב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) גנון אדום זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גנון אדום זנב, באתר GBIF (באנגלית) גנון אדום זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
אסקראן

אסקראן הוא מחוז של נגורנו קרבאך. אסקראן נמצאת במרכזו של החבל, מקיפה את עיר הבירה סטפנקרט (חאנקנדי). אסקראן גובלת עם המחוז האזרביג'אני חוג'אלי, נמצאת תחת שליטה ארמנית מלאה. רוב שטח המחוז היה חלק מהאזור האוטונומי נגורנו קרבאך בתקופת ברית המועצות. החל משנת 1990 הוא כלל גם חלק ממחוז אגדם של אזרבייג'ן. שטח המחוז הוא 1222 קמ"ר ומתגוררים בו כ-17000 תושבים (2005). בהתאם להסכם שנחתם בשנת 2020 השליטה באזור המזרחי של המחוז שהיה עד לשנת 1991 חלק של אזרבייג'ן חזרה לשליטתו. מדיה וקבצים בנושא אסקראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסקראן ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מונטנגרו–מקסיקו

יחסי מונטנגרו–מקסיקו הם יחסי החוץ בין מונטנגרו לבין מקסיקו. מקסיקו הכירה בעצמאות מונטנגרו ב-19 ביולי 2006, ויחסים דיפלומטיים בין מונטנגרו למקסיקו כוננו ב-5 ביוני 2007. שתי המדינות מנהלות יחסים ידידותיים באופן מסורתי המבוססים על כבוד ומוכנות מלאה להגדיל את שיתוף הפעולה בתחומים בעלי עניין הדדי. בתקופה ינואר–אוגוסט 2018 הסתכם הסחר בין מונטנגרו למקסיקו ב-2.2 מיליון אירו. בשנת 2017 הסתכם הסחר בין מונטנגרו למקסיקו ב-2.97 מיליון אירו. מקסיקו מוסמכת למונטנגרו משגרירותה בבלגרד, סרביה. מונטנגרו מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא יחסי מונטנגרו–מקסיקו בוויקישיתוף יחסי מונטנגרו–מקסיקו, באתר משרד החוץ המונטנגרי שגרירות מקסיקו בסרביה