אגוטה קריסטוף

אגוטה קריסטוף (Agota Kristof, בהונגרית: Kristóf Ágota "קרישטוף אגוטה"; 30 באוקטובר 1935 – 27 ביולי 2011) הייתה סופרת שווייצרית ממוצא הונגרי, שכתבה בצרפתית. קריסטוף נולדה בעיירה צ'יקוואנד, בצפון-מערב הונגריה בשנת 1935 כבתם של קלמן קרישטוף, מורה כפרי, ושל אנטוניה לבית טורצ'אני, מורה למשק בית לבנות. בגיל 9 עברה עם הוריה ואחיה, אטילה ויינה, לעיר קסג הקרובה לגבול עם אוסטריה. ב-1948 נאסר אביה לשנים רבות והמשפחה התפרקה. קרישטוף סיימה לימודי תיכון בגימנסיה לבנות "דורוטיה קניז'אי" בעיר סומבטהיי. בגיל 14 פרסמה את שיריה הראשונים. זמן קצר אחרי בחינות הבגרות התחתנה עם המורה שלה להיסטוריה. בגיל 21 נאלצו לעזוב את הונגריה, בעקבות דיכוי המרד ההונגרי בידי הצבא הסובייטי. היא ברחה יחד עם בעלה ועם בתם בת ארבעת החודשים לעיר נשאטל (Neuchâtel) שבשווייץ. בתום חמש שנים של בדידות וגלות, היא התפטרה מעבודתה במפעל ועזבה את בעלה. קריסטוף למדה צרפתית ומאוחר יותר התחילה לכתוב רומנים בצרפתית. צעדיה הראשונים של אגוטה קריסטוף היו בכתיבת שירה ומחזות (John et Joe, Un rat qui passe) - שלא זכו להדים שעוררה הטרילוגיה שלה. בשנת 1986 יצא לאור הרומן הראשון והמצליח של קריסטוף, "המחברת הגדולה" (Le Grand Cahier). שנתיים אחריו הופיע ההמשך, "ההוכחה" (La Preuve). החלק השלישי פורסם בשנת 1991 תחת הכותרת "השקר השלישי" (Le Troisième mensonge). בין הנושאים המרכזיים בטרילוגיה: ילדות בזמן מלחמה, אהבה ובדידות, תשוקה ואובדן, אמת ובדיון. "המחברת הגדולה" עובד למחזה מספר פעמים. בישראל עלה לראשונה בעיבוד ובימוי של נויה לנצט בתיאטרון הסימטה ב-1992, ושוב ב-2015 בעיבוד של עינת ברנובסקי בתיאטרון גשר. בשנת 2014 עיבד הבמאי ההונגרי יאנוש סאס את הספר לסרט. אגוטה קריסטוף זכתה בפרס האירופי לספרות צרפתית (European prize for French literature) עבור "המחברת הגדולה". הרומן תורגם ללמעלה מ-30 שפות. בשנת 1995 פרסמה רומן נוסף, "אתמול" (Hier). בשנת 2004 יצא לאור ספרה L'analphabète (צרפתית: "האנלפבית"). זהו טקסט אוטוביוגרפי, אשר מתחקה אחר אהבתה של קריסטוף לקריאת ספרים בהיותה ילדה, ומזמין את הקוראים לטיול בפנימיה שלה, ומשם, דרך הגבול לאוסטריה, לשווייץ. היא, שנאלצה לעזוב את ארצה בשל כישלון המרד האנטי-קומוניסטי, מקווה לחיים טובים יותר בציריך. יצירתה האחרונה היא אוסף של סיפורים קצרים אשר יצא לאור בפריז ב-2005 תחת הכותרת C'est égal (בתרגום חופשי: "זה אותו דבר", או "לא משנה"). מרבית יצירותיה יצאו לאור בפריז, בהוצאת Editions du Seuil. ב-2008 זכתה בפרס אוסטריה לספרות אירופית. קריסטוף נפטרה בשנת 2011 בגיל 75 בנשאטל. אפרה נקבר לפי בקשתה האחרונה בעיר שבה גדלה בהונגריה, קסג. היא הורישה את עיזבונה הספרותי לארכיון לספרות של שווייץ בברן. אגוטה קריסטוף התחתנה והתגרשה פעמיים וילדה שלושה ילדים. 1986 הפרס ADELF - פרס אירופי לספרות 1998 פרס אלברטו מורביה 2001 פרס גוטפריד קלר 2005 - פרס שילר מטעם קרן "שילר" בשווייץ 2005 - פרס SWR לסופרים הטובים ביותר 2008 הפרס הממלכתי האוסטרי לספרות אירופית 2009 - פרס של "המכון של נשאטל" 2011 - פרס קושוט, הפרס הממלכתי של הונגריה בדצמבר 2011 הוקמה בעיר קסג חברה לספרות לחקר מפעלה הספרותי. 1986: Le Grand Cahier (תורגם לעברית בשם "המחברת הגדולה") 1988: La Preuve (תורגם לעברית בשם "ההוכחה") 1991: Le Troisième mensonge (תורגם לעברית בשם "השקר השלישי") 1998: L'Heure grise et autres pièces 1995: Hier (תורגם לעברית בשם "אתמול") 2004: L’analphabète 2005: C'est égal המחברת הגדולה (מצרפתית: נורית פסטרנק), ירושלים: הקיבוץ המאוחד, 1988. ההוכחה (מצרפתית: אביבה ברק), ירושלים: שוקן, תשנ"א 1990. השקר השלישי (מצרפתית: דניאל תודר), ירושלים: שוקן, תשנ"ד 1994. אתמול: רומן (מצרפתית: עדינה קפלן), ירושלים: שוקן, תשנ"ז 1996. האנאלפביתית: רומן (מצרפתית: ארז וולק), ירושלים: תשע נשמות, תשפ"א 2021. מדיה וקבצים בנושא אגוטה קריסטוף בוויקישיתוף אגוטה קריסטוף, ברשת החברתית Goodreads אגוטה קריסטוף, דף שער בספרייה הלאומית ביקורות על הספר 'ההוכחה' בגלובל ריפורט ביקורות על הספר 'אתמול' בגלובל ריפורט לירון סיני, המחברת הגדולה והמטרידה ביותר, באתר ynet, 22 במרץ 2012 עופרה עופר אורן, "האנלפביתית": מה עושה סופרת שלקתה במחלת הקריאה, בבלוג "סופרת ספרים", 11 ביולי 2021 תמי לוביץ, חישול והשירדות - הצגה: "המחברת הגדולה", יפו, תיאטרון הסימטה, חדשות, 13 במרץ 1992 רון שוורץ, ‏אסון התאומים, באתר גלובס, 5 בפברואר 2015 מיכאל הנדלזלץ, "המחברת הגדולה": נולדתי לפניך תאומים, באתר הארץ, 30 במאי 2015 אורי קליין, "המחברת הגדולה": אגדה אכזרית, סרט בעייתי, באתר הארץ, 2 במאי 2014 אסף רוט, "האנאלפבתית" של אגוטה קריסטוף מתאים בעיקר למעריציה, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2021 * נגה אלבלך, האוטוביוגרפיה של אגוטה קריסטוף מצטלבת עם הנובלה "כן" תומס ברנהרד, באתר הארץ, 26 באפריל 2022