laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיליפ אברהם כהן

פיליפ אברהם כהן (גרמנית: Philipp Abraham Cohen;‏ 25 במרץ 1790–28 במרץ 1856) היה יזם, בנקאי וסוחר מתכות יהודי גרמני במאה ה-19. בעל הפירמה "פיליפ אברהם כהן". אביו, אברהם הרץ כהן (1746–1825) ודודו לפמן הרץ כהן (1751–1813) הפעילו את הבנק הפרטי בהנובר L. & AH Cohen" " ומכרו עבור ממשלת הנובר מוצרי עפרות ומתכות. פעילותם הגבירה מאוד את סחר במתכות באזור. יחד עם אחיו, אלכסנדר כהן, למד פיליפ את סחר העפרות והמתכות, הקשור לבנקאות ושטרות חליפין, בבנק של אביו. בשנת 1816 נישא לאלינור ורטהיים, בתו של הבנקאי היהודי זכריה איזאק ורטהיימר מפרנקפורט. בתחילת שנות העשרים של המאה ה-19, כתוצאה מהקלה משפטית, הוא עבר עם אחיו אלכסנדר לפרנקפורט, שהייתה אז מרכז הבנקאות של האזור שצרך ועיבד מתכת. כהן היה נדבן ופעיל בקהילה היהודית בפרנקפורט וכיהן כחבר במועצת הקהילה היהודית בעיר. בשנת 1837 נישאה בתו הגדולה שרה אמילי לרפאל (ראלף) מוזס (לימים מרטון), בן למשפחת אנשי העסקים והפילנתרופים מרטון. בשנת 1850 נרשמה החברה "המסחר במוצרי מתכת, שטרות חליפין, עמלה והעברה" של כהן במרשם המסחרי. חברות דומות רבות התפתחו לבנקאות. עם השנים, עסקי הבנקאות של כהן נחלשו ותחתיהם הוא הגביר את עיסוקו בסחר המתכות. אחיינו פיליפ אלינגר (בנו היה ליאו אלינגר) הפך לחותם מורשה. בשנת 1855 פרש פיליפ אברהם כהן לגמלאות והוריש את עסקיו לחתנו מוזס, שכמו קרוביו האנגלים, שינה את שם משפחתו למרטון בשנת 1856. לאחר מות כהן הוא המשיך בעסקים עם בני משפחת אלינגר. בהמשך העסק שולב בחברה של זכריה הוכשילד. S. M. Auerbach [1] Jews in the German Metal Trade דיוקן של פיליפ אברהם כהן, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
אשמן (סוג)

אשמן (שם מדעי: Taphozous) הוא סוג של יונק ממשפחת האשמניים שבסדרת העטלפים. האשמן נפוץ בעיקר באוסטרליה, אינדונזיה ופפואה גינאה החדשה אך ניתן למצוא אותו גם בדרום-מזרח אסיה ובהודו. שמו המדעי של האשמן מגיע מהמילה היוונית τάφος, שפירושה קבר. לאשמן יש 14 מינים, בהם אשמן גדול ואשמן קטן, הנפוצים גם בארץ ישראל. האשמן תואר על ידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר בשנת 1818. תת-סוג Liponycteris מין Taphozous hamiltoni מין אשמן גדול (Taphozous nudiventris) תת-סוג Taphozous מין Taphozous achates מין Taphozous australis מין Taphozous georgianus מין Taphozous hildegardeae מין Taphozous hilli מין Taphozous kapalgensis מין Taphozous longimanus מין Taphozous mauritianus מין Taphozous melanopogon מין אשמן קטן (Taphozous perforatus) מין Taphozous theobaldi מין Taphozous troughtoni מדיה וקבצים בנושא אשמן בוויקישיתוף אשמן, באתר ITIS (באנגלית) אשמן, באתר NCBI (באנגלית) אשמן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אשמן, באתר GBIF (באנגלית) Mammal Species of the World - Browse: Emballonuridae, www.departments.bucknell.edu ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה

ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה (ברוסית: Невероятные приключения итальянцев в России) הוא סרט קומדיה-הרפתקאות סובייטי ואיטלקי משנת 1973, בבימויו של אלדר ריאזאנוב. בברית המועצות הסרט זכה לכ־50 מיליון צפיות במהלך השנה הראשונה להקרנתו. באחד מבתי החולים הרומיים נפטרה מהגרת רוסייה. לפני מותה, סיפרה הגברת הזקנה לנכדתה אולגה כי כל הונה הענק מוסתר בלנינגרד "מתחת לאריה". נסיבה זו הפכה לסיבה לעזיבה הדחופה לרוסיה של כל אלה שבמקרה או בכוונה, היו שותפים לסוד זה. "ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה", באתר AllMovie (באנגלית) "ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט, סרטון באתר יוטיוב https://www.m24.ru/shows2/77/160559 https://essayhub.net/essays/unbelievable-adventures-of-italians-in-russia-movie-review-essay-film-analysis-3 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פולקסווגן אמאו

פולקסווגן אמאו (בהינדית: वोक्सवैगन एमियो, באנגלית: Volkswagen Ameo) היא מכונית משפחתית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב ההודית Škoda Auto Volkswagen India (אנ') בבעלות קונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן, אשר יוצרה בין השנים 2020–2016 ב-הודו פולקסווגן אמאו נמצא תחת התכנית "Ameo", משווק עם הסלוגן "הנדסה גרמנית עם לב הודי". 4 דלתות נוצ'בק (אנ') סדאן 5 נוסעים סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנוע טורבו-דיזל סוג הנעה: הנעה קדמית קיבולת מכל דלק: 45 ליטר תאוצה בין 0–100 היא 14.2 שנייה (מנוע בנזין 1.2 ליטר) תאוצה בין 0–100 היא 9.9 שנייה (מנוע 1.5 ליטר טורבו-דיזל) "Comfortline Plus" "Highline" "Trendline" "Comfortline" "Highline Plus" כל הגרסאות מקבלות מאפיינים בסיסיים כמו מהבהבי LED על מראות הכנף, גלגל הגה מתכוונן וטלסקופי, מיזוג אוויר והגה תחתון שטוח, כמו גם מאפייני בטיחות כמו כריות אוויר קדמיות כפולות, צד קדמי ואחורי, חגורות בטיחות עם שלוש נקודות, מתכווננות לגובה. משענות ראש ומערכת בלימה נגד נעילה. גרסת ה- "Comfortline" זוכה לחלונות חשמל אחוריים, מערכת מוזיקה דו-ממדית עם קישוריות בלוטות', מנורה בתא כפפות, מערכת נעילה מרכזית מרחוק, מושב נהג מתכוונן לגובה, ידיות דלת בצבע גוף ומראות כנף בצבע גוף מתכווננות חשמלית. גרסת ה- "Highline Plus" כוללת עיצוב פנים בגוון כפול, אפליקציית כרום על ידיות הדלתות, גלגלי סגסוגת 16 אינץ', מערכת מידע על מסך מגע, מנורות תא רגליים, גלגל הגה ומנוף הילוכים עטוף עור ומגע הפעלה בלחיצה אחת החלונות. יש בדגם גם מראות כנף מתקפלות חשמלית, בקרת שיוט, מערכת בקרת אקלים, חיישני חניה לאחור ומצלמה, משענת יד קדמית, פתחי מיזוג אחוריים ושקע של 12 וולט, ומגבים שמשות רוח. בדגם מנוע הדיזל של גרסה זו יש גם אפשרות ל- DSG (אנ') אוטומטית עם מצמד יבש DQ200 עם שבעה הילוכים. פולקסווגן ונטו מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן אמאו בוויקישיתוף פולקסווגן אמאו, סרטון באתר יוטיוב פולקסווגן אמאו, סרטון באתר יוטיוב פולקסווגן אמאו, סרטון באתר יוטיוב פולקסווגן אמאו carkhabri.com/carnews/volkswagen-ameo-launched פולקסווגן אמאו auto.economictimes.indiatimes.com/cars/volkswagen-ameo פולקסווגן אמאו zigwheels.com/newcars/Volkswagen/Ameo פולקסווגן אמאו carwale.com/volkswagen-cars/ameo
רודל

האם התכוונתם ל... הנס אולריך רודל – טייס גרמני יוליוס רודל – מנצח יהודי-אמריקאי ליאון רודל – עיתונאי ולוחם במרד גטו ורשה מדיה וקבצים בנושא רודל בוויקישיתוף
מארי-לואיזה יאן

מארי-לואיזֶה יאן (בגרמנית: Marie-Luise Jahn;‏ 28 במאי 1918 – 22 ביוני 2010) הייתה רופאה גרמנייה וחברה בתנועת ההתנגדות האנטי-נאצית הוורד הלבן. יאן נולדה בסנדלאק שבפרוסיה המזרחית (כיום סדלאווקי, פולין), שם גדלה. בין השנים 1934–1937 למדה בבית הספר בברלין והחלה את לימודיה בכימיה באוניברסיטת מינכן בשנת 1940, שם הפכה יאן לחברה קרובה של הנס קונרד לייפלט וחברה בתנועת ההתנגדות הוורד הלבן. לאחר שסופי שול, אחיה הנס, וכריסטוף פרובסט נעצרו, המשיכה לפרסם את עלוני התנועה ואספה כסף כדי לסייע לאלמנתו של קורט הובר. באוקטובר 1943 נעצרה על ידי הגסטפו, ונידונה ל-12 שנות מאסר על ידי בית הדין העממי של גרמניה הנאצית בשנת 1944. לאחר שחרורה למדה רפואה באוניברסיטת טיבינגן ועבדה כרופאה בבאד טלץ. בשנת 1987 הייתה חברה מייסדת בקרן הוורד הלבן, וחברה בוועד המנהל עד שנת 2002. היא נפטרה ב-22 ביוני 2010 בבאד טלץ. ינינה אלטמן, הוורד הלבן, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2007. מארי-לואיזה יאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רכבי צ'אנגן

רכבי צ'אנגן (שם מלא באנגלית: Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd.) היא אחת מ-4 יצרני הרכב הגדולים והוותיקים בסין ובסיסה בגואנגג'ואו. בשנת 2016 החברה יצרה 3 מיליון כלי רכב, מהם 1.4 מיליון נמכרו בסין. החברה נמצאת בבעלות ממשלתית. החברה נוסדה בשנת 1862 בשנחאי כמפעל לייצור ציוד צבאי. בשנת 1937 המפעל עבר לצ'ונגצ'ינג. בשנת 1959 נבנה רכב ראשון מתוצרת החברה. במהשך החל ייצור תוך שימוש בידע שנרכש מסוזוקי. בשנת 2009 נרכשו יצרני רכב קטנים לרבות Hafei, יצרנית של Hafei Ruiyi. בשנת 2015 הוכרז שמפעל מפסיק לייצר דגמים קיימים ויועבר לייצור מכוניות מדגם פורד. בשנת 2012 דווח שכ-72% מהייצור מהווה מכוניות נוסעים. בנובמבר 2012 נוסדו חברות בת Changan Ford ו-Changan Mazda. בשנת 2017 צ'אנגן הכריזה שלקראת 2025 היא תעבור לייצור מכוניות חשמליות בלבד. Chang'an Ben Ben (BenBen E-Star) Changan Alsvin V3 Chang'an Eado DT (Alsvin V7 facelift) Chang'an Eado Chang'an Eado XT Chang'an Eado Plus (Eado facelift) Chang'an Linmax Chang'an Raeton Changan Raeton CC Changan UNI-T Changan UNI-K Chang'an CS15 Chang'an CS35 Changan CX30 Chang'an CS55 צ'אנגן CS85 אואשנג A600 Chang'an CS75 Plus Chang'an CS85 Coupe Chang'an CS95 מדיה וקבצים בנושא רכבי צ'אנגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רכבי צ'אנגן רכבי צ'אנגן, ברשת החברתית פייסבוק רכבי צ'אנגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רכבי צ'אנגן, ברשת החברתית LinkedIn
המכונית המהירה ביותר בעולם

המכונית המהירה היותר בעולם היא הגדרה למכונית ששברה את שיא המהירות למכוניות כביש. מחזיקת השיא כרגע היא רימאק נברה. יצרניות הרכב מקיימות ביניהן תחרות תמידית על המכונית בעלת המהירות הגבוהה ביותר. המכונית הראשונה שהגיעה למהירות 200 קילומטרים לשעה היא היגואר XK120 ששברה שיא עולמי בשנת 1949. כדי שמכונית בעלת מהירות גבוהה תוכל לקבל את התואר "המכונית המהירה ביותר בעולם" היא צריכה להיות מכונית ייצור, כלומר מכונית שמייצרים אותה באופן קבוע למשך כמה שנים, ושהיא נמכרת בכמה שווקים בעולם. מדידת המהירות המרבית תתבצע באופן עצמאי בשני הכיוונים של הכביש. להלן רשימה של המכוניות שהחזיקו בתואר "המכונית המהירה ביותר בעולם". חלק מהמכוניות לא נחשבו ל"מכוניות המהירות ביותר בעולם", מסיבות שונות. מדיה וקבצים בנושא מכוניות ששברו שיא במהירות בוויקישיתוף כתבה על המכוניות המהירות בעולם, באתר מוטור1, 27 באפריל 2022 (בגרמנית) אחת מהמכוניות הראשונות בעולם גרסה משופרת של המיורה הבסיסית גרסה משופרת של הלמבורגיני קונטאש דני שטיינמן, שלבי טואטארה – המכונית המהירה בהיסטוריה?, באתר אוטו, ‏25 ביולי 2011 מהירותה שנויה במחלוקת ולכן אינה מחזיקה בשיא כרגע אומנם מהירותה המרבית עומדת על 412 קמ"ש אך היא גומעת רבע מייל ב-8.9 שניות שיא חדש ששום מכונית לא עשתה מלבדה ולכן היא נחשבת למכונית המהירה בעולם
נמל התעופה הבין-לאומי לוקסור

נמל התעופה הבינלאומי לוקסור (בערבית: مطار الأقصر الدولي) הוא נמל תעופה, המשרת את העיר לוקסור שבמצרים, וממוקם כ-6 קילומטרים מזרחית לעיר לוקסור. חלק מטיסות הצ'ארטר עושים שימוש בנמל תעופה זה, והוא משמש כשער ליעדים תיירותיים, כגון: עמק הנילוס ועמק המלכים. ב-2005 הנמל שודרג לצורך מעבר של 8 מיליון נוסעים בשנה. המתקנים לנוסעים כוללים 48 דלפקי צ'ק אין, 8 שערי עלייה למטוס, 5 מתקנים למזוודות, משרדי דואר, בנק ועוד. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי לוקסור בוויקישיתוף נמל התעופה הבינלאומי לוקסור, באתר CAPA נמל התעופה הבינלאומי לוקסור - זמני המראה ונחיתה, באתר Airportia ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ע'ולאם רזא אזהארי

ע'ולאם רזא אזהארי (בפרסית: غلامرضا ازهاری; 18 בפברואר 1912 - 5 בנובמבר 2001) היה ראש ממשלת איראן ולפני כן רמטכ"ל הכוחות המזוינים של איראן. אזהארי נולד בשיראז בשנת 1912 (אם כי יש המעריכים שנולד ב-1917)הוא למד באוניברסיטה לביטחון לאומי (אנ') ששוכנת בוושינגטון בשנות החמישים. אזהארי מונה לרמטכ"ל הכוחות המזוינים של איראן בשנת 1971 וכיהן בתפקיד זה עד 1978. לאחר מכן, כבר ב-6 בנובמבר של אותה שנה החל לכהן כראש ממשלת איראן הזמני עד שהוחלף ב-31 בדצמבר 1978. בינואר 1978 חטף אזהארי התקף לב ובשל כך התפטר ב-2 בינואר 1978. הוא מינה את שאפור בח'תיאר להיות מחליפו. אחר שעזב את תפקידו נסע לארצות הברית לניתוח לב בבית החולים הלאומי וולטר ריד, לאחר שנותח הוא לא חזר לאיראן והתמקם בעיירה מקלין שבוירג'יניה. לאחר המהפכה האיראנית בה הודח השאה, מוחמד רזא שאה פהלווי החליטו השלטונות האיראנים החדשים לגזור גזר דין מוות לכל בני משפחת פהלווי ולבכירי השלטון שלו, בין בכירי השלטון היו אזהארי. הוא נפטר מסרטן במקלין ב -5 בנובמבר 2001. מדיה וקבצים בנושא ע'ולאם רזא אזהארי בוויקישיתוף Rubin, Barry (1980). Paved with Good Intentions (PDF). New York: Penguin Books. p. 220. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 באוקטובר 2013. נבדק ב-2 באוגוסט 2013. {{cite book}}: (עזרה) Nikazmerad, Nicholas M. (1980). "A Chronological Survey of the Iranian Revolution". Iranian Studies. 13 (1/4): 327–368. doi:10.1080/00210868008701575. JSTOR 4310346. Mansoor Moaddel (בינואר 1994). Class, Politics, and Ideology in the Iranian Revolution. Columbia University Press. p. 160. ISBN 978-0-231-51607-5. נבדק ב-25 ביולי 2013. {{cite book}}: (עזרה) "Gholamreza Azhari, 83; Briefly Served as Iran's Prime Minister". Los Angeles Times. 18 בנובמבר 2001. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Iran Cabinet". The Telegraph. 2 בינואר 1979. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite news}}: (עזרה) Jessup, John E. (1998). An Encyclopedic Dictionary of Conflict and Conflict Resolution, 1945-1996. Westport, CT: Greenwood Press. p. 46. (נדרשת הרשמה) "No Safe Haven: Iran's Global Assassination Campaign". Iran Human Rights. 2008. נבדק ב-4 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תהילים קמ"ז

תהילים קמ"ז הוא המזמור ה-147 בספר תהילים. מזמור זה מהלל ומשבח את ה'. בלטינית נקרא המזמור "Lauda Jerusalem Dominum". המזמור נחלק לשלושה חלקים. כל חלק פותח בבקשה להלל ולשבח את ה'. בחלקו הראשון בפסוקים א'-ו' משבח המשורר את ה' על כוחו ושלטון הצדק שהוא משליט בעולם. חלקו השני בפסוקים ז'-י"א דן בהשגחה ובחסד ה'. בחלק השלישי מתוארת תהילת וברכת ירושלים ובקשה מירושלים ומציון לשבח את ה'. אלה מלווים בירידת גשמים שבשני הפסוקים האחרונים מתווסף תיאור מתן תורה לעמו ישראל. בתרגומי התנ"ך השבעים והוולגטה נחלק המזמור לשניים: חלק ראשון פס' א'-י"א והחלק השני מפסוק י"ב עד סופו. למזמור זה מבנה קוצנטרי שבמרכזו הרעיון המרכזי. בעל המזמור מדגיש את הזווית הלאומית. הוא מתאר את מעשי החסד של ה' (פסוקים: ג', ו', י"א) אשר ניצבים לצד מעשיו ושלטונו בכוחות הטבע. (פסוקים ד', ח'-ט', ט"ז-י"ח). אלה באים לידי ביטוי בהתגשמות החסדים כלפי עמו ובירתו ירושלים. יש הסוברים כי בפסוקים י"ב- י"ג נמצאת התשובה לחיבור המזמור: שיקום העיר. את פסוקים י"ב-י"ג הלחין אביהו מדינה. את השיר "שבחי ירושלים" ביצעו מיטב זמרי ארצנו בהם, דקלון, יזהר כהן, יהורם גאון ולהקת הדג נחש. ידוע גם ביצועה של הזמרת היווניה גליקריה. יצירות קלאסיות בהשראת המזמור נכתבו על ידי מונטוורדי ואנטוניו ויוואלדי. בונה ירושלים - שלומי גרטנר לחן של פינקי ובר. בונה ירושלים - משה קליין באלבום ניצוץ יהודי. בונה ירושלים - שרולי ונתנאל גבורת הסוס - פיני איינהורן, בלחן של אלי קליין, ועיבוד של אלי קליין ואיצי ברי. עולם התנ"ך, תהילים ב', עמ' 273. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" מדיה וקבצים בנושא תהילים קמ"ז בוויקישיתוף הרב משה ליכטנשטיין, הללויה כי טוב זמרה אלוקינו, באתר תורת הר עציון עמוס חכם, תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ תקפ"ה-תקפ"ו משה גרסיאל, תהילים, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 273 שמאי גלנדר, החוויה הדתית במזמורי תהלים, ירושלים, מוסד ביאליק, תשע"ג, עמ' 119 שבחי ירושלים לחן: אביהו מדינה, מילים: מן התפילה אתר שירונט בונה ירושלים, שלומי גרטנר באתר יוטיוב. בונה ירושלים משה קליין באתר יוטיוב. בונה ירושלים, שרולי ונתנאל באתר יוטיוב. גבורת הסוס, בביצוע פיני איינהורן, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:54), 26 בפברואר, 2020
כשל הבעיטה בסלע

כשל הבעיטה בסלע (באנגלית: Appeal to the stone), הידוע גם בכינוי ארגומנטום אד לפידם (מלטינית: argumentum ad lapidem), הוא כשל לוגי המבטל טיעון בטענה פשוטה שהוא אבסורדי. הכשל צומח מכשלים לוגיים נוספים הקשורים בחוסר ביסוס מספק לטענה ובשימוש בטיעונים מסיחי דעת. לדוגמה, ויכוח הכולל שימוש בכשל הבעיטה בסלע עשוי להתנהל כך: דובר א': "גללים כשמם כן הם, הם לעולם גליליים או כדוריים" דובר ב': "לא נכון. לדוגמה, צואת הוומבט היא קובייתית." דובר א': "אוי, נו, באמת! כיצד ייתכן שצואה תהיינה קובייתית?!" המקור לביטוי הוא תגובתו של סמואל ג'ונסון לגישתו של ג'ורג' ברקלי, על פיה כל האובייקטים קיימים בתודעתנו בלבד ואין להם קיום ממשי מחוץ אליה. בתגובה לטענה ג'ונסון קרא "בזאת אני מפריך זאת!" ובעט בחוזקה בסלע. תגובה זו מהווה שילוב של כשל איש הקש ושל כשל הבעיטה בסלע. H. F. Hallett, Dr. Johnson's Refutation of Bishop Berkeley, Mind 56, 1947, עמ' 132–147
תומאש סואוצ'ק

תומאש סואוצ'ק (בצ'כית: Tomáš Souček; נולד ב-27 פברואר 1995) הוא כדורגלן צ'כי, שמשחק בעמדת הקשר האחורי בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת צ'כיה. סואוצ'ק החל את הקריירה בקבוצת הנוער של סלביה פראג בגיל 10. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצ'כית ב-8 במרץ 2015 בהפסד 1–2 לויקטוריה ז'יז'קוב. הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו ב-16 באוגוסט 2015 בניצחון 0–4 על FC Vysočina Jihlava. במהלך 2016/2017, הושאל סואוצ'ק לסלובן ליברץ. בעונת 2018/2019 זכה בדאבל המקומי עם סלביה פראג וזכה בפרס שחקן השנה הצ'כי בליגה הצ'כית הראשונה. ב-17 ביוני 2019, האריך את חוזהו בסלביה עד 2024. ב-29 בינואר 2020, הצטרף סואוצ'ק לווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג בהשאלה עד לסיום עונת 2019/2020, עם אופציה לרכישה בקיץ. ב-1 ביולי, הוא כבש את שערו הראשון עבור ווסטהאם בניצחון 2–3 על צ'לסי. ב-24 ביולי 2020 הודיעה ווסטהאם על רכישת סואוצ'ק מסלביה פראג סואוצ'ק בחוזה לארבע שנים, תמורת סכום של כ-21 מיליון יורו. באוגוסט 2020 זכה בכדור הזהב הצ'כי. לאחר שייצג את צ'כיה בכל נבחרות הנוער, ערך סואוצ'ק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה הבוגרת ב-15 בנובמבר 2016 במשחק ידידות נגד דנמרק. ב-24 במרץ 2021, כבש סואוצ'ק שלושער בניצחון 2–6 על אסטוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2024. אליפות צ'כיה: 2016/2017, 2018/2019 הגביע הצ'כי: 2017/2018, 2018/2019 כדורגלן השנה בליגה הצ'כית: 2019 ,2020 כדור הזהב הצ'כי: 2020 מדיה וקבצים בנושא תומאש סואוצ'ק בוויקישיתוף תומאש סואוצ'ק, באתר Transfermarkt תומאש סואוצ'ק, באתר Soccerway תומאש סואוצ'ק, באתר BDFutbol תומאש סואוצ'ק, באתר WorldFootball.net תומאש סואוצ'ק, באתר National Football Teams תומאש סואוצ'ק, באתר FootballDatabase.eu "'He just wasn't good enough' - Soucek's rise". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-03-26. Mám se vrátit do Slavie, víc neřeším, říká Souček před odletem na Euro, iDNES.cz, ‏14 ביוני 2017 Slavia roste, Tvrdík z toho někdy nespí. Cílem je LM i skončit bez ztráty, iSport.cz West Ham United complete loan signing of Czech midfielder Tomáš Souček | West Ham United, www.whufc.com (באנגלית) West Ham United complete €21m permanent Tomáš Souček transfer | West Ham United, www.whufc.com (באנגלית) Záložník Souček poprvé vyhrál anketu Zlatý míč ČR o fotbalistu sezony, www.ksn.cz Nominace reprezentace na přípravný kemp před EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'כית, 28 במאי 2024 (בצ'כית)
הקוזאק מאמאי

הקוזאק מאמאי (באוקראינית: Козак Мамай) הוא דמות בפולקלור האוקראיני. דמותו היא אחת הדמויות הסטנדרטיות בתיאטרון הבובות המסורתי האוקראיני, הוורטפ. דמותו של הקוזאק מאמאי שזורה בסיפורי עם ופתגמים אוקראיניים. אלה זכו לפופולריות רבה לאחר התפרקותו של הסיץ' הזפורוז'י בשנת 1775. הקוזאק מאמאי הוא אחת הדמויות הנפוצות בנוף העממי האוקראיני, מסוף המאה ה-17 ועד ימינו. במאות הציורים ששרדו מוצג בדרך כלל הקוזאק מאמאי עם קובזה – כלי נגינה דמוי לאוטה שהוא סמל הנשמה האוקראינית; סוס, שייצג גם חופש וגם נאמנות; ואלון שכלי הנשק שלו תלויים עליו מסמל את כוחו של העם. הציורים מתקופת קוליבישנייה (תקופת שבה נעשו פוגרומים כנגד בני מיעוטים באוקראינה) מציגים לעיתים את מאמאי על רקע תקריות אלימות בהן מעורבים פולנים או יהודים. על מטבע משנת 1997 שהוטבע על ידי הבנק הלאומי של אוקראינה, מופיעה דמותו של הקוזאק מאמאי לבוש במעיל פרווה ויושב ברגליים שלובות, מעשן מקטרת ומנגן בקובזה. אלמנטים מסורתיים של חיי הצבא הקוזאקים נמצאים סביב הדמות: סוס בעל רתמה, קשור לחנית עם דגל נטועה באדמה; עץ אלון ירוק ועליו תלויה חרב; אקדח; קלפאק טורקי, ובקבוק אוקוביטה (משקה אלכוהולי). בשולי המטבע הכתובות: (באוקראינית: Козак Мамай, קוזאק מאמאי) – משמאל ומימין - (באוקראינית: Лицар волі і честі, אביר החירות והכבוד). מלמעלה, כתובות אלו מופרדות באמצעות הדגל שכרוך לראש החנית. מטבע מאמאי הוא מסדרת "גיבורי עידן הקוזקים", מטבעות זיכרון ויובל לאוקראינה. מדיה וקבצים בנושא הקוזאק מאמאי בוויקישיתוף Сміхова культура українського народу у творах “Козак Мамай” та “Запорожцях” Іллі Рєпіна, Prostir museum, ‏28 באוגוסט 2006 (באוקראינית) https://web.archive.org/web/20160303233051/http://s.com.ua/Catalog/Collection/Mamay/, Олександр Галенко Рецензія на: Козак Мамай: феномен одного образу Студії мистецтвознавчі. – К.: Iнститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології iм. М.Т.Рильського НАН України, 2009. – №1 (25) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינה ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדם טאבור

אדם טאבור (בהונגרית: Tábor Ádám; נולד ב-1 באוגוסט 1947, בודפשט) הוא סופר, משורר, עורך, מבקר יהודי-הונגרי. זוכה פרס אטילה יוז'ף (2009) (הפרס הספרותי הגבוה ביותר בהונגריה). אחותו היא המשוררת אסתר טאבור. הוריו של אדם טאבור היו הפילוסוף בלה טאבור (1907–1992) והמתרגמת שטפניה מאנדי (1918–2001). הוא מפרסם מאז 1962. בין השנים 1963–1965 היה העורך הספרותי של כתב העת אטווש דיאק (Eötvös Diák). בין השנים 1966–1971 הוא היה סטודנט להיסטוריה ולהונגרית באוניברסיטת אטווש לוראנד. משנת 1971 עבד במשך 10 שנים במרכז המחקר הפדגוגי להשכלה גבוהה. בין השנים 1980 לבין 1985 היה עורך ספרותי בכתב העת "נשימה" (Lélegzet) וערך שתי אנתולוגיות (1985, 1987). בין השנים 1981 לבין 1984 הוא היה איש הקשר הבינלאומי של בית ההוצאה לאור ההונגרי אירופה (Európa Könyvkiadó). בין השנים 1984–1991 הוא היה עמית מערכת ב- Analecta Linguistica. בשנת 1985 היה חבר מייסד בחוג הידידות ארלאי אישטוואן. בין השנים 1992 לבין 2010 היה קצין העיתונות הראשי בלשכת ראש העיר של בודפשט ועורך הסדרות ב"ספרי נשימה" (Lélegzet Könyvek). הוא כותב עד היום מאמרים, מחקרים, שירים. שיריו החדשים הם בסימן התקופה ועוסקים בענייני היום-יום. דנמרק (שירים, 1982) מט-הרקליטוס (שירים, 1991) גן הסנוורים (שירים, 1994) התרבות הבלתי צפויה. מאמרים על ספרות ואמנות נאו-אוונגרדית הונגרית; 1997 בית הספינה (שירים, 2001) רוח ושירה. מאמרים בנושא חשיבה קיומית וליריקה הונגרית מודרנית; קליגרם, ברטיסלבה, 2007 בית ההוריקן. שירים חדשים ונבחרים; קליגרם, ברטיסלבה, 2009 פרס בלה פסטור (1970) מלגת MTA-סורוס (1986) מלגת NKA (1999) פרס הסופר (2007) פרס אטילה יוז'ף (2009) סוכנות הידיעות ההונגרית: מי מיהו? 2009. מיהו מי בספרות ההונגרית? בודפשט, 1999 ISBN 9-638157-91-7 מיהו מי בספרות ההונגרית? מאגרי ספרים מסת"ב 963-8607-10-6 מדיה וקבצים בנושא אדם טאבור בוויקישיתוף אדם טאבור באתר החברה של כותבי ספרות יפה אדם טאבור, באתר KIA סופרים הונגרים בני זמננו ראיון של אדם טאבור בכתב העת היהודי שבת (Szombat)
בלם (עיר)

בלם (בפורטוגזית: Belém) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת פארה שבברזיל. העיר שוכנת סמוך לגדה הדרומית של הדלתא של האמזונאס, על גדות הנחלים גואמה (Guama) וגואג'רה (Guajara) בקרבת האוקיינוס האטלנטי. בשטח המטרופוליטני של העיר יחד עם הפרוורים (אננינדאואה ומריטובה) חיים יותר משני מיליון תושבים. העיר היא נקודת כניסה לאמזונאס, ויחד עם מנאוס, העיר החשובה ביותר באזור מדינת האמזונאס בברזיל. בלם ידועה גם כ"עיר עצי המנגו" (בפורטוגזית: Cidade das mangueiras) לאור כמות עצי המנגו המצויים בעיר. ברזילאים מתייחסים לרוב אל העיר כאל "בלם של פארה" (Belém do Pará) ולא רק כ"בלם" על מנת להבדיל אותה מבית לחם שבארץ ישראל (בפורטוגזית בית לחם נקראת Belém), שעל שמה היא נקראת. אזור בלם היה מאוכלס במקור על ידי אינדיאנים משבט הטופינאמבה. העיר נוסדה ב-12 בינואר 1616 על ידי קפטן פרנסיסקו קלדרס דקסטלו ברנקו (Francisco Caldeiras Castelo Branco), שנשלח לאזור על ידי הכתר הפורטוגלי על מנת להגן על האזור מפני המאמצים הקולוניאליסטים של צרפת, הולנד ובריטניה. למטרה זאת, קפטן ברנקו בנה מבצר בשם "פרזפיו" (Forte do Presépio). בהתחלה, העיר נקראה בשם "פליז לוסיטניה" (Feliz Lusitânia), אך מאוחר יותר החליפו את שמה ל-"סנטה מריה דו גראו פרה" (Santa Maria do Grão Pará) וכן ל-"סנטה מריה די בלם דו גראו פרה" (Santa Maria de Belém do Grão Pará), ולבסוף קיבלה את שמה הנוכחי בלם. מרוחקת משאר המדינה, וקשורה מאוד לפורטוגל, בלם אישרה את עצמאות ברזיל באוגוסט 1823, כמעט שנה לאחר ההצהרה עצמה. בשנת 1835 אוכלוסיית העיר מנתה כ-13,000 איש, והתפשטה בצורת רשת למרחק קטן מאוד מגדות נהר האמזונאס. על גבעה קטנה המשקיפה על הנמל המרכזי ועל כל העיר, נצב מעוז קולוניאליסטי פורטוגלי וכן סוללת תותחי חוף. עקב הגידול הרב בביקוש לגומי החל מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, בלם הפכה לעיר חשובה מאוד. במהלך תקופה זאת נבנו בעיר בניינים חשובים רבים, ביניהם ארמון "לאורו סודרה" (Palácio Lauro Sodré), קולג' "גנטיל ביטנקורט" (Colégio Gentil Bitencourt), תיאטרון "דה פאז" (Teatro da Paz), ארמון "אנטוניו למוס" (Palácio Antônio Lemos) וכן שוק "ור-או-פזו" (Ver-o-Peso). מאז שנגנבו עצי פיקוס הגומי מברזיל, ונשתלו בהודו, ירד ערך מחירו של הגומי, ואיתו הכלכלה של בלם. הפיכתה של מנאוס לאזור פטור ממכס, פגעה אף היא בכלכלה של בלם. מאז שנות החמישים של המאה העשרים, בלם נותרה עיר בעלת חשיבות משנית בכלכלה ובתרבות הברזילאית. כיום, עיקר הכלכלה של בלם מושתת על יצוא עץ ומוצריו, בנוסף למתן שירותים תעשיות המתפתחות בפארה. מתן השירותים מתבטא בעיקר במסחר במכונות ובציוד יצור, כתחנה לוגיסטית מקשרת בין יתר ברזיל לאגן האמזונס. היצוא מתבצע דרך שני נמלים: נמל בלם, ופורטו דה וילה דוס קונדס, המרוחק כ- 100 קילומטרים מבלם. הנמל בבלם הוא נמל של מים רדודים, ולכן המגמה היא לייצא שלא דרך נמל בלם. כיום העיר נחשבת לעיר העשירית בגודלה בברזיל. הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית פורטוגל אוויירו, פורטוגל ברזיל קמפינאס, סאו פאולו, ברזיל ברזיל גויאניה, גויאס, ברזיל ברזיל מנאוס, אמזונאס, ברזיל צרפת פור-דה-פראנס, מרטיניק, צרפת הרפובליקה העממית של סין נאניאנג (אנ'), חנאן, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא בלם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלם בלם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)