laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק

תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק (באנגלית: The New York International Auto Show) היא תערוכת רכב המתקיימת אחת לשנה במנהטן, ניו יורק. האירוע נמשך עשרה ימים ובדרך כלל הוא נפתח בסוף השבוע לפני חג הפסחא ומסתיים ביום ראשון שלאחר החג. בימים שלפני פתיחת התערוכה יצרניות הרכב עורכות הצגות בכורה של דגמים נבחרים לעיתונאים. בנוסף, איגוד סוכנויות הרכב של ניו יורק (GNYADA) ואיגוד עיתונות הרכב הבינלאומי (אנ') ‏(IMPA) עורכים גם הם אירועים ופגישות מקצועיות בימים הסמוכים לתערוכה. בימי התערוכה עצמה מתקיימים במקביל עשרות אירועים נלווים הכוללים כנסים, סימפוזיונים ופגישות מקצועיות. התערוכה מאורגנת על ידי הארגון הבינלאומי של יצרני הרכב (אנ')‏ (OICA). תערוכת הרכב בניו יורק התקיימה לראשונה בשנת 1900 ונחשבת לתערוכת הרכב המודרנית הראשונה בצפון אמריקה. הצופים נדרשו לשלם עבור כרטיס כניסה 50 סנט (שווה ערך ל־13 דולר במונחים של שנת 2010). למרות המחיר, שנחשב לגבוה, השתתפו בתערוכה כ־10,000 איש. בין השנים 1956–1986 התקיימה התערוכה בקוליסאום ניו יורק (אנ'). מאז שנת 1987 מתקיימת התערוכה במרכז הכנסים ג'ייקוב יעבץ סנטר (אנ') הממוקם בשדרה ה־11 בניו יורק. מאז משנת 2006, במהלך התערוכה מוכרזים המועמדים והזוכים בתואר מכונית השנה בעולם. מדיה וקבצים בנושא תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק (באנגלית) תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק, ברשת החברתית פייסבוק תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק, ברשת החברתית אינסטגרם The Grandmother of All Auto Shows, Wired, 3 November 2010
זנאמיה נוגינסק

זנאמיה נוגינסק (Зна́мя) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר נוגינסק, שבפרברי מוסקבה, שהוקם בשנת 1911 ונחשב לאחד הוותיקים במדינה. כיום זהו מועדון חובבני אך בשיאו העפיל עד לשלב גמר הגביע הסובייטי. התמודד מספר שנים בליגה המקצוענית ברוסיה. מועדון הכדורגל בנוגינסק הוקם לראשונה בשנת 1911 והתמודדה במסגרות המקומיות. לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה, הקמת ברית המועצות וכינון ליגת העל הסובייטית בכדורגל, בשנת 1936 הקבוצה השתתפה בשם "קרסנויה זנאמיה" ("הדגל האדום") בגביע הסובייטי בכדורגל בו העפילה עד לחצי גמר הטורניר, ממנו הודחה לאחר תבוסה 5:1 לדינמו טביליסי. בשנים 1958–1969 השתתפה באליפויות המדינה. בשנת 1962 השתתפה בליגה הסובייטית השנייה והישג השיא היה מקום 5 בעונת 1959. ברם משנת 1969 השתתפה בעיקר בליגות הנמוכות ובאליפויות המחוז. בסתיו 1991 ראש עיריית נוגינסק ולדימיר לאפטב יזם יחד עם חברת התחבורה מוסטרנסאבטו את ארגונה מחדש של הקבוצה לקבוצה בשם "אבטומוביליסט" והשתתפה בליגת הכדורגל החובבנית. בשנת 1993 עלתה ליגה והפכה למועדון כדורגל מקצועני. בשנת 1996 סיימה במקום השלישי באליפות המחוז של הליגה השלישית וב-8 באפריל 1997 העפילה עד לשלב 16 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל, בו הפסידה 1:0 לספרטק מוסקבה במשחק שבו התרחשו עימותים בין האוהדים לכוחות משטרה. ביוני 1998 למאמן הקבוצה מונה איגור וולצ'וק, שהעלה את הקבוצה לליגה השנייה, בה התמודדה באזור "מערב", היא העפילה למשחקי הפלייאוף להעפלה לליגת המשנה, אך הפסידה לספרטק צ'וקוטקה (1:1, 1:4). בשנת 2002 המועדון נקלע לקשיים כלכליים ובסוף העונה ירד ליגה. בשל כך המועדון שיחק במסגרות החובבניות באליפויות מחוז מוסקבה. בשנת 2006 המועדון התמזג עם מועדון מוסאנרגו ליצירת מועדון הכדורגל נוגינסק, שבהמשך נקרא על שם גריגורי פדוטוב. המועדון שינה את שמו ל"בית הספר לכדורגל" וזמן קצר אירח משחקים בעיר אלקטרוגורסק. ביולי 2009 חדל להשתתף במשחקים רשמיים. בשנת 2010 המועדון חזר לפעילות והחל להיקרא בשם "זנאמיה", הקבוצה השתתפה באליפות מחוז מוסקבה. ב-2011 הקבוצה השתתפה בליגה השלישית ומאז היא מתמודדת בה. ב-2013 הקבוצה העפילה עד לגמר הגביע הרוסי בכדורגל לקבוצות חובבניות, אך בגמר הובסה. בעונת 2019 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות מחוז מוסקבה במסגרת ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בעונת 2020/2021 העפילה לשלב 32 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל. הישג שהיא שחזרה גם בעונת 2021/2022 ברית המועצות גריגורי פדוטוב רוסיה רומן פבליוצ'נקו רוסיה אלכסנדר סמדוב רוסיה רנאט ינבאייב הליגה השנייה אלופת המערב: 1999 הגביע הסובייטי בכדורגל חצי גמר: 1936 הגביע הרוסי בכדורגל 16 האחרונות: 1996/1997 אתר האינטרנט הרשמי של זנאמיה נוגינסק זנאמיה נוגינסק, ברשת החברתית פייסבוק זנאמיה נוגינסק, ביישום טלגרם זנאמיה נוגינסק, ברשת החברתית אינסטגרם זנאמיה נוגינסק, ברשת החברתית VK זנאמיה נוגינסק, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt היסטוריית ביצועים באתר klisf.info В Ногинске — кайф. Там играют бывшие сборники, а на стадионе — крутейшая атмосфера לא העפילה לליגת המשנה בעקבות תבוסה במשחקי ההעפלה.
עם ישראל חי (סרט)

עם ישראל חי הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1981. חבר הכנסת שלמה דינור הסובל מבעיה של אין-אונות נשלח על ידי המפלגה שלו לחופשה באילת, שם הוא משתמש בהמצאה חדשה הבאה לפתור את בעייתו. באותו זמן רעייתו גילה חושבת שהוא נסע לשליחות בחוץ לארץ ונוסעת גם היא לחופשה באילת, שם היא מאמצת לעצמה שם חלופי, והם מבלים ערב אחד עם השני מבלי לדעת על כך. "עם ישראל חי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עם ישראל חי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עם ישראל חי", באתר אידיבי "עם ישראל חי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עם ישראל חי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עם ישראל חי באתר אידיבי ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המרציפן והשוקולד

בית המרציפן והשוקולד הוא מרכז מבקרים השוכן בכפר תבור, הידוע בשם העבר "מוזיאון המרציפן". המרכז הוקם ב-1998 בחצר מוזיאון המושבה בכפר תבור אשר היה מקום משכנו בשלוש שנותיו הראשונות. במאי 2001, עת הוקם יקב תבור, עבר בית המרציפן למתחם חוות היין, בו הוא שוכן עד היום. בית המרציפן והשוקולד מציע סדנאות פיסול במרציפן ובשוקולד, לצד תצוגות של פסלי מרציפן המשלבות דמויות היסטוריות עם גיבורי תרבות ופנטזיה. בשנת 2020, כתגובה להתפרצות מגפת הקורונה בישראל, מרכז המבקרים של בית המרציפן הסב חלק מהתצוגה שלו לטובת תוצרת חקלאית ישראלית, אותו כינה "בית השקד". בית השקד הוא מותג של בית המרציפן והשוקולד לייצור ושיווק ממרחים ומוצרי בריאות טבעוניים. הוא הוקם בשנת 2020 בכפר תבור. בשנת 1998 הקימה ג'יליאן פלד מפעל קטן לייצור מרציפנים בעפולה, אך בהמשך נאלצה לסגור אותו בשל קשיים כלכליים. בנה, תמיר פלד, הקים ביחד איתה את "מוזיאון המרציפן" בכפר תבור באותה שנה. בשנת 2001 עבר המוזיאון למשכנו החדש בכפר תבור, סמוך למתחם יקב תבור. בשנת 2008, מוזיאון המרציפן החל לשווק את מוצריו לחנויות שונות בישראל. בשנת 2020 החברה בכפר תבור העמידה מותג עצמאי בשם "בית השקד". אתר האינטרנט הרשמי של בית המרציפן והשוקולד אתר האינטרנט הרשמי של בית השקד ליאור אוחנה, חנות ניידת לפרות ואמא מרציפן. תחרות עסקים קטנים 11, באתר ynet, 9 בדצמבר 2019 בית המרציפן והשוקולד, ברשת החברתית פייסבוק אלה לוי-וינריב, ‏כך בחסות הקורונה הפך המוזיאון הקטן והוותיק בכפר תבור את פניו, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2020 ליאור אוחנה, חנות ניידת לפרות ואמא מרציפן. תחרות עסקים קטנים 11, באתר ynet, 9 בדצמבר 2019 שקד תבור, ההיסטוריה של שקד תבור, באתר פייסבוק, ‏24 במרץ 2019 מותג בית השקד, באתר בית השקד אלה לוי-וינריב, ‏כך בחסות הקורונה הפך המוזיאון הקטן והוותיק בכפר תבור את פניו, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2020
דיאן ריי

דיאן ריי (באנגלית: Diane Reay) היא סוציולוגית אנגלית, פרופ' לחינוך באוניברסיטת קיימברידג'. היא ידועה בעיקר בזכות מחקרה על אי-שוויון בחינוך בקרב תלמידים בבתי ספר ממלכתיים באנגליה והעניין שלה בתורתו של פייר בורדייה בדבר הביטוס ומעמד. ריי טוענת שאי-השוויון משעתק עצמו דרך מערכות החינוך הציבוריות והפרטיות, אשר משמרות את ההפרדה וההעדפה למעמדות הביניים המבוססים, וכך משמרות את הפערים בין העשירים לעניים. ריי היא בתו של כורה פחם, הבכורה מבין שמונה ילדים. ריי לימדה במשך 20 שנה בבית ספר יסודי לפני שהתחילה לעבוד בקיימברידג', איפה שהיא התקדמה עם השנים לפרופסור אמריטוס לסוציולוגיה של החינוך. נתונים אישיים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארק אורבק

מארק אורבק (בגרמנית: Marek Oravec; נולד ב-27 בדצמבר 1983) הוא שחקן אוסטרי. אורבק החל את קריירת המשחק שלו כשלוהק לשלושה תפקידים ראשיים בפסטיבל "שייקספיר בשטיריה" (Shakespeare in Styria) הנערך באוסטריה, ב-2006 שיחק את קאליבן במחזה הסערה, ב-2007 ו-2009 שיחק את רומאו ברומאו ויוליה ואת התפקיד בראשי במקבת'. הוא עבר ללונדון והוא בוגר בית ספר למשחק בעיר (Drama Centre London). תפקידו הראשון באנגליה היה בטרגדיה פאוסט, שהועלתה בתיאטרון בצ'יזיק. ב-2011 הופיעה בתיאטרון המלכותי הלאומי בהצגה "המטבח" של ארנולד וסקר. ב-2008 שיחק בסרט מבצע ואלקירי ב-2011 שיחק בסרט קפטן אמריקה. ב-2014 גילם קצין SS בסרט זעם. ב-2016 גילם שומר ראש בסרט הבלשים הבריטי "Our Kind of Traitor". ב-2015 גילם רוצח בסדרת המתח השוודית, "מודוס". בנוסף, הוא התארח במספר סדרות טלוויזיה בריטיות. מדיה וקבצים בנושא מארק אורבק בוויקישיתוף מארק אורבק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק אורבק, באתר AllMovie (באנגלית) https://www.thirteen.org/blog-post/swedish-thriller-modus-pbs ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה

72 חיות מסוכנות: אסיה (באנגלית: 72 Dangerous Animals: Asia) היא סדרת טבע תיעודית אוסטרלית שיצאה לשידור בנטפליקס ב-10 באוגוסט 2018. סדרה זו מקוריינת בידי בוב בריסבן ומלווה בהסברים של חוקרים רבים, ביניהם: בריאן גריג פריי, גרגורי אריקסון, ריצ'רד פיצפטריק (אנ'), רומולוס ויטאקר (אנ'), ג'יימי סימור (אנ'), פול רוזולי (אנ') ווונג סיו טיי (אנ') וכן על עדויות של ניצולי פגיעות. חוקרים אלה מתעדים ב-12 פרקים רשימה של 72 בעלי חיים מסוכנים ביבשת אסיה ומכריעים מי החיה הקטלנית מכולם. כל פרק מכיל 5—7 חיות ומסתיים בחיה אחת המנצחת את שאר החיות. בפרק ה-12 ישנו קרב בין המנצחים על 11 המקומות הראשיים. פרק 1 - במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון: קרנף הודי (מקום 3) נמר הודי (מקום 1) רבנדל מהמין Scolopendra subspinipes (אנ') (מקום 5) אורנגאוטן (מקום 6) ארסן-ים פרחוני (מקום 4) אפעה (מקום 2) פרק 2 - לסתות וטפרים: עיט זהוב (מקום 4) סרטן הקוקוס (מקום 5) כרישים פסיפים (עמלץ כחול, כריש טיגרי וכריש שורי) (מקום 2) עכשובאים (מקום 6) דוב מלאי (מקום 3) תנין הים (מקום 1) פרק 3 - לוחמה כימית: לוריס איטי (מקום 7) חולדה שחורה (מקום 2) קטלן (מקום 3) קוברה הודית (מקום 1) קרפדות רעילות (מקום 5) קרצחפיתיים מהסוג Paederus (אנ') (מקום 6) טריגוניים (מקום 4) פרק 4 - קטלני: עובדה או פולקלור: לנגור אפור (מקום 4) טיגריס (מקום 1) עכביש נפיל ממין Nephila clavata (אנ') (מקום 7) גאביאל חקיין (מקום 3) נמלה ממין Brachyponera chinensis (אנ') (מקום 6) לוטרות (מקום 5) רב-פתן מלכותי (מקום 2) פרק 5 - רוצחים בתאונה: תאו מים (וכן תאו אסייתי) (מקום 2) שפודניים (חניתן תניני) (מקום 6) סלעניים, בעיקר מהמינים Zosimus aeneus ו-Lophozozymus pictor (מקום 4) תנין הביצות (מקום 3) קטלנית אוסטרלית (מקום 1) פיתון מרושת (מקום 5) פרק 6 - יפה ומכאיב: חרוטיים (מקום 3) דוב שחור אסייתי (מקום 2) פנדה זנובה (מקום 7) פתן אלמוגי כחול מלאי (מקום 4) שונר צפוני (מקום 5) פיל אסייתי (מקום 1) זהרון אדום (מקום 6) פרק 7 - הדרך שפחות נוסעים בה: אריה אסייתי (מקום 3) כוח ענק (מקום 1) חשמלנאים (מקום 7) תן זהוב (מקום 4) גרגרן (מקום 6) שפמית ארסית (מקום 5) דוב חום (מקום 2) פרק 8 - ג'ונגל אורבני: חזיר בר (מקום 5) כלבי רחוב (אנ') (מקום 2) נפוחיתיים (פוגו) (מקום 6) עקרב הודי אדום (מקום 4) יתוש הטיגריס האסייתי וכן אדס (מקום 1) קרייט מצוי (מקום 3) פרק 9 - אם תדחוק אותי, אני אלחם : זאב (מקום 3) אבנון (מקום 2) דורבן מלאי (מקום 7) דוב שפתני (מקום 1) גיבונים (מקום 5) נמר השלג (מקום 6) טרנטולה (מקום 4) פרק 10 - הנועזים והברוטלים: גירית הדבש (מקום 4) צפע ראסל (מקום 1) נצרניים (נצרתן זיתני) (מקום 6) מקוק (מקוק רזוס) (מקום 3) יאק הבר והבית (מקום 5) תמנון כחול-טבעות (מקום 2) פרק 11 - גדול, מאוחד ומחויב: ניבן ענקי (מקום 4) גאור (מקום 2) קרייט ימי מפוספס (מקום 3) עב-יד מסוג Heterometrus (אנ') (מקום 7) גאביאל הודי (מקום 6) דגי מקור (מקום 5) צרעת ענק אסייתית (מקום 1) פרק 12 - סיכום המפחידים: 72 חיות מסוכנות: אמריקה הלטינית 72 המסוכנים של אוסטרליה 72 החיות החמודות ביותר אתר האינטרנט הרשמי של 72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה "72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה", באתר נטפליקס "72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נקדימון רוגל

נַקְדִימוֹן (נקדי) רוֹגֵל (11 באוגוסט 1925 – 8 בדצמבר 2011) היה סופר עברי, עיתונאי, מתרגם, שדרן וחוקר תולדות היישוב בארץ. על שמו נקרא "מסמך נקדי" – תדריך הגשת חדשות ואקטואליה ברשות השידור, ו"אולפן נקדי" – האולפן הגדול של רשות השידור, שיועד לשידורי חדשות, אקטואליה ותוכניות אירוח. בין השאר שודרה מאולפן נקדי התוכנית מבט. רוגל נולד, גדל והתחנך בחיפה, וסיים בה את לימודיו בבית הספר הריאלי. עבר לירושלים, להשלמת לימודיו באוניברסיטה העברית בהיסטוריה, ספרות ערבית, ולשונות רומניות. במלחמת העצמאות הפסיק את לימודיו הצטרף לכוח שלחם בחזית ירושלים, שם שירת כקצין מודיעין גדודי. לאחר השחרור פנה לעיתונות, והיה במשך כמה שנים עיתונאי ב"על המשמר". בשנת 1952 הצטרף כעיתונאי לרשות השידור ול"קול ישראל", והחל בקריירה פורייה ומקורית ברדיו ובטלוויזיה. בין השאר היה שליח הטלוויזיה בפריז, עורך משדרי תעודה, תחקירן ומגיש, ומיוזמי תוכניות שעשועונים וחידונים, בין הידועים בהם "מחפשים את המטמון". לימים היה גם מנהל הטלוויזיה הישראלית, ויועץ למנכ"ל רשות השידור. ראשית פרסומו של נקדימון רוגל בעיתוני הילדים, סיפורי ארץ ישראל שפרסם בעיתון "משמר לילדים", וכן פרסם סיפוריו בעיתון "הצופה לילדים", בשם העט שלו "נ. קדי". סיפוריו מעוגנים בתולדותיה של ארץ ישראל היהודית, בתולדות היישוב ובמלחמות על הגנת הארץ. בשנת 2002 זכה בפרס סוקולוב למפעל חיים. היה נשוי לנעמי רוגל לבית זוסמן (1928–2014) ולהם שני בנים. נפטר ב-8 בדצמבר 2011, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא. מסמך נקדי, תדריך חדשות ואקטואליה, נקדימון רוגל, עמית שכטר, ירושלים, 1995. יהושע חנקין - יוזמותיו המדיניות, חוברת, (המכון לחקר תולדות קרן קיימת לישראל, הקרקע וישוב הארץ. החוג לתולדות קרן קיימת לישראל וההתיישבות היהודית בארץ-ישראל), מס’ 30, ירושלים, 1997. יומן הקרבות של דני, לילדים, על קרבות מלחמת העצמאות, ניומן, תל אביב, 1961. היוצאים אל ארץ הצפון, ראשיתן של קבוצות הפועלים באצבע-הגליל 1916–1920, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 1987. תל חי : חזית בלי עורף, הדר, 1979. ספר מעשה נורא של הרוח, אשר נכנס בגוף אשה אחת, בן-ציון מרדכי חזן, ההדיר והוסיף מבוא והערות נקדימון רוגל, דורן תקשורת, 1995 תיק אימבר, בעקבות נפתלי הרץ אימבר בארץ ישראל - תחקיר, ירושלים, 1997. תרגומיו הרפתקאותיו של פינוקיו, מאת קרלו קולודי, תרגם מאיטלקית נקדימון רוגל, ציירה בינה גבירץ, ירושלים, 1955. הסוציאליזם המערבי ושאלת היהודים: מחקר בתולדות המחשבה הסוציאליסטית במאה התשע עשרה, מאת אדמונד זילברנר, מוסד ביאליק, 1955. אי האלמוגים, מאת רוברט מייקל בלנטיין (רוגל חתם בספר כמתרגם בשם העט נ. אבי-רענן), ירושלים, עבר, 1954. נקדימון רוגל בכתבה על אוכל בצרפת (סרט בערוץ של בנו, רני רוגל אתר יוטיוב) רשימת הפרסומים של נקדימון רוגל, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של נקדימון רוגל באתר רמב"י עמית קוטלר, מת ותיק רשות השידור נקדימון רוגל ("נקדי"), באתר ynet, 8 בדצמבר 2011 רפי מן, המרדף אחרי האתיקה, באתר העין השביעית, 9 בדצמבר 2011 נקדימון רוגל, דף שער בספרייה הלאומית מכּתביו: השיבה לפינת הצפון, קתדרה 21, אוקטובר 1981 'ספר המִקְנֶה' של ראש-פינה, קתדרה 65, תשרי תשנ"ג, ספטמבר 1992 אתר "Billiongraves" שי גרייבסקי, מת נקדימון רוגל - ממקימי רשות השידור, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 8 בדצמבר 2011 מבזק מקמ"ן במלחמת העצמאות מול הצבא הירדני - נקדימון רוגל, מבט מל"מ 55, ינואר 2010, עמ' 11
Flying on My Own

Flying on My Own (בעברית: עפה לבד) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון, מתוך אלבומה ה-11 בשפה האנגלית, Courage. השיר יצא לאור ב-9 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. גרסת האלבום יצאה לאור ב-28 ביוני 2019. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים שבקוויבק. השיר נכתב על ידי יורגן אלופסון, ליז רודריגס ואנטון "היבריד" מורטנסון והופק על ידי אלופסון, היבריד ואגלי בייביז. ב-19 בדצמבר 2017, פרסמה דיון תמונה עם המפיק המוזיקלי יורגן אלופסון בה השניים נכחו בפאלמס קזינו, תוך שהוסיפה את הכיתוב "כיף גדול, מכינים מוזיקה יפה". "Flying on My Own" זכה לביקורות חיוביות. מייק ווס מ-Idolator תיאר את השיר כשיר פופ מעולה. הוא הוסיף ואמר כי צאתו של האלבום Courage קרובה מתמיד. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הוא מעין הופעה, אשר קיימה סלין דיון במהלך סיבוב ההופעות שלה, אשר התקיים בלאס וגאס. ההופעה עלתה לערוץ היוטיוב של דיון ב-9 ביוני 2019, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל שיווקי. ההופעה זכתה להצלחה כאשר מונה הצפיות שלה עומד על כ-2.5 מיליון צפיות. האודיו הרשמי של השיר עלה ליוטיוב כמה ימים לאחר מכן, והצליח לצבור כמעט שני מיליון צפיות גם כן. מידע על הסינגל "Flying on My Own" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Flying on My Own" באתר יוטיוב יורגן אלופסון, ליז רודריגס, אנטון "היבריד" מורטנסון Céline Dion on Instagram: “Great fun, making beautiful music with Jorgen Elofsson // Beaucoup de plaisir et une superbe séance de travail avec Jorgen Elofsson 🎤🎼 - …”, Instagram (באנגלית) Céline Dion - Flying On My Own (Official Lyric Video), נבדק ב-2019-09-18 FreezePage, www.freezepage.com Céline Dion – Flying On My Own (באנגלית), נבדק ב-2019-09-18 Céline Dion Drops New Single "Flying On My Own" & It's A Banger, Idolator, ‏2019-06-10 Céline Dion - Flying On My Own (Live from Las Vegas), נבדק ב-2019-09-18 "Flying on My Own (Live from Las Vegas) by Celine Dion". Amazon. Retrieved 12 June 2019., www.amazon.com "Flying on My Own + Dave Audé Remix". Amazon. Retrieved 28 June 2019., www.amazon.com
קרפדה גרגריזנס

קרפדה גרגריזנס (שם מדעי: Bufo gargarizans) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים המצויה במזרח אסיה ברחבי סין, במזרחה של סיביר ובחצי האי הקוריאני. כמו כן היא מצויה באיי מיאקו ובאי אוקינאווה שביפן. בעבר קרפדה זו נחשבה לתת-מין של קרפדה מצויה. אורך הקרפדה 56–102 מ"מ. גופה כדורי וצבעה אפור עם קווים חומים כהים ומעט אדומים והבטן צהובה. בדומה לקרפדה המצויה היא בעלת דו-צורתיות זוויגית והנקבות מעט יותר גדולות מהזכרים. קרפדה זו רעילה מאוד ובעלת בלוטות על עורה המפרישות רעל מסוג בופוטוקסין (אנ'). רעל זה משמש ברפואה הסינית לריפוי של כמה מחלות. הקרפדה מפרישה את הרעלים מגופה, כאשר פוגעים בעור שלה. חלק מהתושבים גם אוכלים קרפדות, לאחר שהוציאו מהם את הרעל וניקו את הקרפדה היטב. הקרפדה חיה בטבע באזורי שדות, ערבות לחות, יערות פתוחים וביצות אך נמנעת מיערות צפופים. רק לעיתים נדירות תימצא מעל גובה 800 מטר. היא ניזונה מחרקים כמו חיפושיות ואף מנדלים קטנים, שהיא בולעת בלשונה הדביקה. מדיה וקבצים בנושא קרפדה גרגריזנס בוויקישיתוף קרפדה גרגריזנס, באתר ITIS (באנגלית) קרפדה גרגריזנס, באתר NCBI (באנגלית) קרפדה גרגריזנס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפדה גרגריזנס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפדה גרגריזנס, באתר GBIF (באנגלית) קרפדה גרגריזנס באתר הרשימה האדומה של IUCN
מודוס (סדרת טלוויזיה)

מודוס (בשוודית: Modus) היא סדרת מתח פסיכולוגית שוודית, הסדרה מבוססת על הרומן "Frukta inte" מאת הסופרת הנורווגית אן הולט. הסדרה עוקבת אחר אינגר יוהאנה ויק, פסיכולוגית המתמחה בפשע ומחקר קרימינולוגי שעבדה עם משטרת שוודיה וה-FBI. בעונה הראשונה בתה הבכורה של אינגר יוהאנה, סטינה, הלוקה באוטיזם עדה לרצח המתרחש בבית המלון בו שוהה המשפחה, על מנת לחשוף את זהות הרוצח חוזרת אינגר יוהאנה לעבוד ביחד עם המשטרה, חוקר המשטרה אינגוואר ניימן מסייע לה בחקירת הפשע. העונה השנייה נפתחת עם היעלמותה של נשיאת ארצות הברית במהלך ביקורה בשוודיה, לאחר מכן מתגלה שההיעלמות קשורה לכך שהנשיאה התגוררה בשוודיה לפני שנים, עת בעלה שיש כמרצה באוניברסיטת סטוקהולם. אתר האינטרנט הרשמי של מודוס "מודוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מודוס", באתר נטפליקס "מודוס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מודוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גילי איזיקוביץ, האם מעריצי "הגשר" יתמכרו לסדרת המתח השוודית "מודוס"?, באתר הארץ, 5 ביוני 2016
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – הרפובליקה המרכז-אפריקאית

יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית. בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. שתי המדינות הן מדינות שכנות, וחולקות גבול אשר אורכו מגיע ל-1,747 קילומטרים. מכיוון שבשני הצדדים המצב הפוליטי מתוח וישנה אש צבאית לעיתים קרובות, נוהגים אזרחים לעבור את הגבול בין שני הצדדים. נכון לשנת 2014 מתגוררים ברפובליקה המרכז-אפריקאית 200,000 פליטים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. נכון לשנת 2016 מתגוררים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו 100,000 פליטים מהרפובליקה המרכז-אפריקאית. עקב המצב הרגיש ברפובליקה המרכז-אפריקאית, הוצבו ב-2003 כ-1,000 שומרי שלום מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ברפובליקה המרכז-אפריקאית. שומרי השלום תוגברו מאז תחילת מלחמת האזרחים ברפובליקה המרכז-אפריקאית של האוכלוסייה הנוצרית במדינה נגד האוכלוסייה המוסלמית. הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מיוצגת ברפובליקה המרכז-אפריקאית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבנגי, בירת המדינה. הרפובליקה המרכז-אפריקאית מיוצגת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקינשאסה, בירת המדינה. Près de 600 Congolais vivant en Centrafrique ont fui l’insécurité à Bangui, רילייף ווב ברונו שומכר ומארי לורנס פלאוס, Democratic Republic of the Congo: A Migration History Marked by Crises and Restrictions, המכון למדיניות ההגירה, 20 באפריל 2016 EMBASSY OF THE DEMOCRATIC REPUBLIC OF THE CONGO IN BANGUI, CENTRAL AFRICAN REPUBLIC EMBASSY OF THE CENTRAL AFRICAN REPUBLIC IN KINSHASA, THE DEMOCRATIC REPUBLIC OF THE CONGO
לימור מגן-תלם

לימור מגן-תלם (נולדה ב-17 במרץ 1971, כ' באדר ה'תשל"א) היא עורכת דין ישראלית, אשר כיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת "ישראל ביתנו" ובמשך 20 שנה כיועצת משפטית לעיריית מגדל העמק. בעברה הייתה דוגמנית והוכתרה כסגנית מלכת היופי בישראל וסגנית רביעית בתחרות "מיס אירופה". מגן-תלם נולדה וגדלה בחיפה כלימור מגן, שם למדה בבית הספר הריאלי שבחיפה. בגיל 17 זכתה בתואר סגנית מלכת היופי של ישראל לשנת 1988. באותה שנה הגיעה למקום החמישי (סגנית רביעית) בתחרות מיס אירופה 1988 (אנ'). את שירותה בצה"ל עשתה בחיל הים. בעלת תואר שני במשפטים מאוניברסיטת חיפה ועורכת דין, המתמחה בשלטון המקומי ותכנון ובניה. בשנים 2001–2021 שימשה כיועצת משפטית של עיריית מגדל העמק, יועצת משפטית של הוועדה לתכנון ובניה מגדל העמק, יועצת משפטית של החברה הכלכלית וכן תובעת בהסמכה מטעם היועמ"ש בתכנון ובנייה וברישוי עסקים. במהלך שנותיה בעיריית מגדל העמק עסקה בין היתר בייצוג העירייה בבתי משפט בצווי מניעה ובעתירות מנהליות, בבוררות ובהליכי גישור. בין היתר העניקה ייעוץ משפטי לראש העיר וסגניו, לחברי המועצה וליחידות העירייה. בנוסף, לקחה חלק פעיל בישיבות מועצת העיר ובוועדות המשנה לתכנון ובנייה. בשנים 2000–2006 כיהנה כדירקטורית חיצונית בבנק הפועלים – פעילים קרנות נאמנות וקונטיננטל קרנות נאמנות וכן כיהנה כחברה בוועדת ההשקעות של הקרנות וחברה בוועדת הביקורת. בשנים 2004–2010 כיהנה כדירקטורית חיצונית ויו"ר ועדת הביקורת בחברת סאמיט בע"מ. בשנים 2006–2015 כיהנתה כדירקטורית חיצונית בחברת סינאל מלל פייוויי בע"מ. מאז 2018 ועד כניסתה לכנסת כיהנה כדירקטורית בלתי תלויה בחברת סינאל מלל פייוויי בע"מ. מגן תלם הייתה מועמדת בבחירות לכנסת העשרים ואחת, העשרים ושתיים, העשרים ושלוש והעשרים וארבע מטעם מפלגת ישראל ביתנו. היא הוצבה במקום התשיעי ברשימה בארבע מערכות הבחירות ולא נכנסה לכנסת. עם זאת, לאחר כניסתה של ישראל ביתנו לממשלת ישראל השלושים ושש והתפטרותו של השר עודד פורר במסגרת החוק הנורווגי, נכנסה לראשונה לכנסת העשרים וארבע. לקראת הבחירות לכנסת ה-25 הוצבה במקום העשירי ברשימה. המפלגה זכתה בשישה מנדטים ולכן היא לא נכנסה לכנסת. מגן-תלם מתגוררת בחיפה, בזוגיות עם יוסי פלד, מהנדס אלקטרוניקה. היא אם לשניים מנישואיה ליריב תלם. עידן, בנה הבכור, הוא שחקן ומנהל ערוץ יוטיוב בולט בשם "Inde Game". לימור מגן-תלם, באתר הכנסת לימור מגן-תלם, באתר כנסת פתוחה נינה פוקס ומורן אזולאי, סגנית מלכת היופי, ראש העיר אילת והדרוזי הראשון מגרעין נח"ל | הח"כים החדשים, באתר ynet, 14 ביוני 2021 אתר ישראל ביתנו בועז כהן, מגן תלם במקום התשיעי ברשימה של ישראל ביתנו, באתר כלבו – חיפה והצפון, 29 בפברואר 2019 בועז כהן, סנובה המומה: יוסי פלד ועו"ד לימור מגן נפרדו, באתר כלבו – חיפה והצפון, 8 ביולי 2018 גיל ריבה, "אני מרגיש כמו הנועה קירל של הגיימרים. אני הכי גדול", באתר הארץ, 20 באוקטובר 2020