laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איתן נאוה

איתן נאוה (י' בסיוון ה'תש"ד, 1 ביוני 1944 – כ"ז באייר ה'תשכ"ז, 6 ביוני 1967) היה צנחן מחטיבה 55 שנהרג בקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב הוענק לו עיטור הגבורה. איתן נאוה נולד במושב השיתופי מולדת ב-1 ביוני 1944 לוולטר וקלרה נאוה, יוצאי גרמניה שעסקו בחקלאות. בנעוריו למד בבית-הספר היסודי במושב וסייע להוריו בעבודות המשק ובכל עבודה אחרת, בייחוד בכלים ממונעים ובטרקטורים. נאוה התגייס לצה"ל בפברואר 1962 והתנדב לחטיבת הצנחנים. כעבור שבעה חודשי אימון עבר ניתוח ברגלו, נפסל לצניחה וסווג כבעל בריאות לקויה. הוא הועבר להיאחזות הנח"ל אלמגור ושם הכיר את אשתו לעתיד. על חלקו בכיבוי שרפה שהתחוללה באוגוסט 1963 באזור אלמגור, קיבל צל"ש ממפקד החטיבה. לאחר השירות חזר למושב מולדת ונולד לו בן, כשנה לפני מלחמת ששת הימים. בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים, גויס והתאמן יחד עם חטיבתו בדרום לקראת צניחה באזור אל-עריש. עם פרוץ המלחמה התברר שאין בכך צורך והחטיבה הועלתה לירושלים לתגבר את הכוחות של פיקוד מרכז, כחלק מהקרב על ירושלים. ביום השני למלחמה, בקרב על גבעת התחמושת, גילה אומץ-לב ונהרג בקרב תוך חיפוי על חבריו הנלחמים בתעלות הקשר. על מעשה זה קיבל משר הביטחון את עיטור הגבורה. בתיאור המעשה נכתב: ביום ה-6 ביוני 1967 בירושלים, בקרב על גבעת התחמושת, כאשר הכוח נתקל בהתנגדות קשה והתקדמותו נעצרה, יצא טור' איתן נאוה ז"ל מהתעלה וחיפה מהשטח החשוף על הכוח. על ידי כך איפשר לכוח שבתעלה להמשיך בהתקדמותו. הוא רץ חשוף, כשהוא מלווה ומחפה על התקדמות הכוח בתעלה, עד שנפגע בכדור אויב ונהרג. — אתר בעוז רוחם הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. סיפור גבורתו הונצח בשיר גבעת התחמושת כשהבית השני מספר כיצד המפקד שולח את נאוה לחפות במקלע על הכוח המתקדם, ונאוה, אף שידע שהמעשה כרוך בפגיעה בלתי נמנעת, אינו מהסס לרגע ויוצא למשימה. באותו רגע נזרק רימון מבחוץ. בנס לא נפגענו. חששתי שהירדנים יזרקו רימונים נוספים. מישהו היה צריך לרוץ מלמעלה ולהשגיח. לא היה לי זמן לשאול מי מתנדב. שלחתי את איתן. איתן לא היסס לרגע. עלה למעלה והתחיל להפעיל את המקלעון. לפעמים היה עובר אותי והייתי צריך לצעוק לו שיישאר בקו שלי. ככה עברנו איזה שלושים מטר. איתן היה מחפה מלמעלה ואנחנו טיהרנו את הבונקרים מבפנים, עד שנפגע בראשו ונפל פנימה. — יורם טהרלב, גבעת התחמושת בארכיון גבעת התחמושת נמצא במהלך מחקר סרטון שציין כי היה אירוע באלמגור שבגינו זכו חיילים בצל"ש, ביניהם נאוה. לאחר מחקר בארכיון המושב מולדת נמצא מקור המוכיח כי נאוה זכה בצל"ש מח"ט משום שסייע בכיבוי שריפה בכורזים. צל"ש זה נשכח ונמצא לאחר שנים רבות. בספר "מאריות גברו" של מפקדת הצנחנים הוקדש עמוד לתיאור תולדות חייו ולתיאור הקרב במהלכו נפל. בנו הקריא את תפילת יזכור בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-69 של מדינת ישראל לזכרו, בטקס שנערך בנושא ירושלים - לציון 50 שנים לשחרורה, שבו לקח נאוה חלק. על שמו של נאוה נקרא רחוב בקריית גת. יגאל ארד יעקב חץ עיטור הגבורה שהוענק לאיתן נאוה, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל קורות החיים של איתן נאוה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון סיפור גבורתו באתר הגבורה מילות השיר גבעת התחמושת, באתר של יורם טהרלב השיר גבעת התחמושת מתוך אתר גבעת התחמושת, "באדיבות הד ארצי בע"מ" ביוגרפיה באתר מורשת צנחנים סיפורו של איתור ציון לשבח נשכח, באתר www.gvura.org
מקאם שהאב א-דין

מקאם שהאב א-דין (ערבית: مقام شهاب الدين) בנצרת הוא מבנה מקאם המזוהה כקברו של שהאב א-דין, אחיינו של צלאח א-דין, שמצא את מותו בקרב קרני חיטין ב-1187. המקום נמצא מול חאן אל-באשה בדרום השוק העירוני בעיר ובסמוך לבזיליקת הבשורה. במקום שוכן מבנה קטן הנושא כיפה ירוקה ובו חדר בודד. פרוזדור חיצוני מוביל אל חצר קטנה וממנה עולה גרם מדרגות אל הגג, המשמש כמסגד. המקום ניצב בליבם של עימותים וחיכוכים בלתי פוסקים בין האוכלוסייה הנוצרית לאוכלוסייה המוסלמית בנצרת, על רקע כוונתם של האחרונים להקים במקום מסגד. התוכנית אושרה על ידי ממשלת ישראל בשנת 1997, ובשל קרבתו הרבה לבזיליקת הבשורה התנגדו לה הנוצרים. המקום זכה לכינויים "מסגד המריבה" ו"כיכר המריבה", וביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 2000 מיקד את תשומת הלב העולמית לעניין. לבסוף קבעה הממשלה בחודש מרץ 2002, לאחר שבחנה את המלצותיה של ועדה מיוחדת בראשותו של שר הבינוי והשיכון נתן שרנסקי, כי המסגד לא יוקם באתר שבו ביקשו להקימו. תחת זאת הציעה הוועדה שבעה אתרים חלופיים להקמתו של המסגד. ההחלטה גררה תגובות גינוי מצידם של פוליטיקאים ערבים ואנשי דת מוסלמים. דובר הכנסייה הקתולית בישראל והקהילה הנוצרית המקומית הביעו קורת רוח. בתגובה נבנה במקום מבנה בלתי חוקי, אך הוא נהרס ביום 1 ביולי 2003 לפי צו של בית המשפט המחוזי בנצרת. כאשר החלו דחפורי מינהל מקרקעי ישראל לבצע את מלאכת ההריסה, קרא המואזין במסגד למאמינים להגיע אליו ולהצילו. בתגובה הגיעו כמה עשרות אנשים למקום ובהם שניים מסגני ראש העיר נצרת, אך פעולת ההריסה שגובתה בנוכחותם של כ-500 שוטרים, התנהלה בשקט יחסי. התקרית היחידה שנרשמה במהלך האירוע הייתה פציעתו של שוטר באורח קל כתוצאה מדקירה. המתיחות בין העדות בנצרת זכתה לאזכור בנאומו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר עת ביקר בעיר וערך מיסה בהר הקפיצה בשנת 2009. מדיה וקבצים בנושא מקאם שהאב א-דין בוויקישיתוף המקום באתר לשכת התיירות העירונית המסגד על הגג ציטוט מהקוראן הקבוע מעל מבנה הקבר המבטיח להולכים אחר דת אחרת שאינה האסלאם, שהם מהמרים על הסוס הלא נכון הפרוזדור המוביל אל החצר חלון המבנה הפונה אל החצר Nazareth mosque will not be built next to the Basilica of the Annunciation נהרס "מסגד המריבה" בנצרת; מעטים הפגינו, באתר ynet, 1 ביולי 2003
1842

שנת 1842 היא השנה ה-42 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1842 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 15 בפברואר – בול הדואר הראשון עם דבק מונפק בארצות הברית עבור הדואר בניו יורק במחיר של 3 סנט לבול (2.50$ ל-100 בולים) 21 בפברואר – נרשם פטנט על מכונת התפירה 30 במרץ – שימוש ראשון באתר כחומר הרדמה הראשון בניתוח 7 במאי – כ-5300 נהרגו כתוצאה מרעידת אדמה חזקה בהאיטי 16 במאי – שיירת העגלות הגדולה הראשונה לכיוון אזור הפסיפיק נורת' וסט יוצאת לדרכה על שביל אורגון מאלם גרוב, מיזורי, עם 100 חלוצים 11 בינואר – ויליאם ג'יימס, פילוסוף אמריקאי (נפטר ב-1910) 26 בינואר – פרנסואה קופה, משורר, מחזאי וסופר צרפתי (נפטר ב-1905) 24 בפברואר – אריגו בויטו, משורר ומלחין (נפטר ב-1918) 25 בפברואר – קרל מאי, סופר גרמני (נפטר ב-1912) 26 בפברואר – ניקולא קאמי פלמריון, אסטרונום וסופר צרפתי (נפטר 1925) 12 במאי – ז'יל מאסנה, מלחין צרפתי (נפטר ב-1912) 16 באוגוסט – יעקב רוזנס, מתמטיקאי ושחמטאי יהודי-גרמני (נפטר ב-1922) 31 באוגוסט – ג'וזפין סנט פייר ראפין, עיתונאית, מוציאה לאור וסופרג'יסטית אפריקאית-אמריקאית (נפטרה ב-1924) 21 בספטמבר – עבדול חמיד השני, סולטאן טורקי ושליטה של האימפריה העות'מאנית, מהאחראים לרצח העם הארמני הראשון (נפטר ב-1918) 23 במרץ – סטנדל, סופר צרפתי (נולד ב-1783) 30 במרץ – אליזבט ויז'ה-לה ברן, ציירת צרפתייה (נולדה ב-1755) 28 באוגוסט – פטר פנדי, צייר, חרט וליתוגרף אוסטרי (נולד ב-1796) 24 באוקטובר – ברנרדו או'היגינס, פוליטיקאי ואיש צבא צ'יליאני (נולד ב-1778) 26 בנובמבר – רוברט סמית', מדינאי אמריקני (נולד ב-1757) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1842 התחילה ביום ב' בשבט ה'תר"ב (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-י"ט בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1842 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1842 במוזיקה‎ 1842 במדע‎ ילידי 1842‎ נפטרים ב-1842‎ מדיה וקבצים בנושא 1842 בוויקישיתוף
קוטג' (מבנה)

קוטג' הוא בית מגורים צמוד קרקע, עם חלקת גינה פרטית, לרוב בסביבה כפרית או בסביבה המדמה עצמה ככזו. קוטג' מאפשר לדיירים בו יותר פרטיות מאשר לדיירי בית משותף, אך פחות פרטיות מאשר לדיירי וילה. בישראל משתמשים בביטוי לתיאור בית מגורים הצמוד לאחד או יותר מגבולות המגרש שלו. בדרך כלל הוא נבנה בצמוד לבית מגורים זהה, או למספר בתים. בכך הוא נבדל מהווילה שהיא בית מגורים צמוד קרקע המוקף שטח אדמה. קוטג' נפוץ הוא קוטג' דו-משפחתי: בית החולק קיר משותף עם בית אחד נוסף. בדרך כלל ייבנו בו זמנית על ידי קבלן אחד לפי תוכנית דומה. קוטג'ים חד ודו-משפחתיים, נפוצים בישראל, באזורי בנה ביתך. קוטג' מסוג אחר הוא קוטג' טורי - בית צמוד קרקע אשר הוא חלק מקומפלקס הכולל לפחות שלושה בתים צמודי קרקע הצמודים זה לזה, ובנויים בשורה. בניגוד לבית טורי, בקוטג' טורי אין דירות מעל דירות אחרות ולכל דירה יש שטח גינה פרטי משלה. בניית קוטג' במקום וילה מאפשרת שימוש יעיל יותר בקרקע, דבר אשר מוזיל את מחירו של הבית והופך אותו למוצר בר השגה עבור אנשים רבים יותר. הדבר נכון במיוחד, כשמדובר בקוטג'ים קטנים, שיש להם רישיונות להרחבת המבנה. זוג צעיר או עולים חדשים יוכלו הרבה פעמים להרשות לעצמם קנייה של קוטג' קטן בעיר ספר, תוך מחשבה, שכאשר הם יתבססו מבחינה כלכלית, הם ירחיבו את ביתם. ישנם גם קוטג'ים הצמודים למגדלי מגורים. בדרך כלל זה משום, שבמקור היו במקום שני קוטג'ים והשכונה הייתה שכונה צדדית בעיר. לאחר שהעיר התפתחה והשכונה הפכה למרכזית, אחד מהם נהרס ותחתו נבנה מגדל מגורים. "שיכוני שטיח" הם דגם של שיכונים, שנבנה בישראל בסוף שנות החמישים, בעיקר בבאר שבע. שיכוני שטיח הם שיכונים של קוטג'ים טוריים, קטנים משמעותית מהמקובל, עם חצרות קטנות משמעותית מהרגיל (סך כל מגרש משפחתי פחות ממאה מטר מרובע, במקום רבע דונם, כמקובל), בהם החצרות מגודרות בקירות גבוהים ובין הקוטג'ים ישנם שבילים להולכי רגל, ברוחב שלושה מטרים. הקוטג'ים יכולים להיות חד קומתיים או דו קומתיים. בחלק מהמקרים, חלק מהקומה השנייה של הקוטג'ים, מקרה לסירוגין את השביל שבין הקוטג'ים. זו שיטת בנייה זולה ומהירה, עבור אוכלוסייה ענייה יחסית, על קרקע זולה, שלא הופכת את השיכון לשכונת מצוקה. נמרוד בוסו, הבנייה של בתים צמודי קרקע ירדה ב-10% בתוך ארבע שנים, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2015 הילה ציאון, חלום הולך ונעלם: לאן נעלמו צמודי הקרקע?, באתר טמקא, 12 בפברואר 2021 קוטג'ים, דף שער בספרייה הלאומית שלוש תפישות של מקום בשיכון הציבורי של ישראל בשנות החמישים, הדס שדר, עמוד 378 ערן טמיר – טאוויל, ערסיטקטורה, שיכון לדוגמה 2007 אוקטובר 21, 2007, 9
חימנסיה לה פלאטה

קלוב דה חימנסיה אי אסגרימה לה פלאטה (בספרדית: Club de Gimnasia y Esgrima La Plata, מועדון ההתעמלות והסיף לה פלאטה) הוא מועדון כדורגל מהעיר לה פלאטה שבארגנטינה. המועדון משחק במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, והוא השתתף ב-90 מעונותיה. למועדון יריבות עתיקה עם המועדון השני בעיר, אסטודיאנטס דה לה פלאטה, ומשחק הדרבי ביניהם מכונה "אל קלאסיקו פלאטנסה". המשחק הרשמי הראשון בין הקבוצות נערך ב-27 באוגוסט 1916, במסגרת ליגת העל, והוא הסתיים בתוצאה 1-0 לחימנסיה. אליפות הליגה השנייה בכדורגל הארגנטינאי בשנת 1915 אליפות ליגת העל הארגנטינאית בשנת 1929 (עידן חובבני). זכייה ב-קופה סנטנריו בשנת 1994 סגנות הליגה בשנים: 1924 (חובבנים), קלאוסורה 1995, קלאוסורה 1996, אפרטורה 1998, קלאוסורה 2002, אפרטורה 2005 אליפות הליגה השנייה בכדורגל הארגנטינאי בשנים 1944, 1947 ו- 1952. רוברטו סוסה פדרו טרוגליו גיז'רמו בארוס שלוטו לוקאס ליכט מדיה וקבצים בנושא חימנסיה לה פלאטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חימנסיה לה פלאטה (בספרדית) חימנסיה לה פלאטה, ברשת החברתית פייסבוק חימנסיה לה פלאטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חימנסיה לה פלאטה, ברשת החברתית אינסטגרם חימנסיה לה פלאטה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu בצירוף העידן החובבני והעידן המקצועני; מקום שמיני בטבלה ההיסטורית מבחינה זו ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ארגנטינאי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקדמיה למדעים

האם התכוונתם ל... האקדמיה הגאורגית למדעים האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים האקדמיה הצרפתית למדעים האקדמיה המלכותית השוודית למדעים האקדמיה הרוסית למדעים קטגוריה:אגודות מדעיות וקטגוריות המשנה שלה.
הפרובינציות והטריטוריות של קנדה

קנדה מורכבת מעשר פרובינציות ושלוש טריטוריות (באנגלית: Provinces and territories of Canada). ההבדל בין פרובינציה לטריטוריה הוא בהיקף סמכויות השלטון המקומי: פרובינציה נוצרת על ידי החלטה בעלת תוקף חוקתי (כלומר עדכון החוקה של קנדה), באמצעותה מוענקות לממשלת הפרובינציה זכויות וסמכויות שלטוניות רבות. טריטוריה של קנדה נוצרת על ידי חוק פדרלי, כך שהממשל הפדרלי (הממשל העליון בקנדה) הוא השולט העיקרי בטריטוריה, ומותיר את השלטון המקומי של הטריטוריה עם סמכויות פחותות יחסית לאלו של פרובינציה. שלוש הטריטוריות הקנדיות נמצאות באזורים דלילי אוכלוסין בצפון המדינה. לפרובינציות סמכויות רבות ביחס לממשל הפדרלי – סמכויות בנושא בריאות, חינוך, סעד. הממשל הפדרלי מעביר חלק מהמסים שהוא גובה לפרובינציות על מנת לממן נושאים אלה, וכן הפרובינציות יכולות לגבות בעצמן מיסים נוספים. הפרובינציות והטריטוריות הן בעלות בית מחוקקים אחד (בניגוד לבית המחוקקים של קנדה הכולל בית תחתון (בית הנבחרים הקנדי) ובית עליון (הסנאט הקנדי). במקור היו לחלק מהפרובינציות בתים עליונים, אולם אלה בוטלו במהלך השנים (המועצה האחרונה, זו של קוויבק בוטלה בשנת 1968). החל מזמן ייסודה של קנדה ועד היום אחת השאלות המרכזיות בפוליטיקה הקנדית היא שאלת היחס בין הממשל הפדרלי לבין הפרובינציות השונות. החוקה של 1867 הגדירה מהם התחומים להם הפרובינציות אחראיות ומהם התחומים להם הממשל הפדרלי אחראי. עם זאת, ביומיום בפועל מתברר כי הגבולות אינם ניתנים תמיד להגדרה ברורה, וכך אף שנושא הבריאות למשל הוא בעיקרו בתחום הפרובינציאלי, מעורבת הממשלה הפדרלית ביוזמות שונות לקידומו בכל קנדה. תארים ושמות גופים בממשל בהשוואה בין הממשל הפדרלי הקנדי לבין הפרובינציות והטריטוריות: (אם לא נאמר אחרת - נתוני אוכלוסין הם נכון לשנת 2016). הערות: ניופאונדלנד, נובה סקוטיה, אי הנסיך אדוארד וניו ברנזוויק היו מושבות נפרדות בזמן איחוד הקונפדרציה של קנדה. אונטריו וקוויבק הצטרפו יחד לדומיניון של קנדה. מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה נוצרו מאוחר יותר מתוך שטחים שהיו חלק מקנדה. בקנדה שלוש טריטוריות, כולן נמצאות מערבית למפרץ הדסון וצפוניות לקו רוחב 60° צפון. בעבר הן היוו טריטוריה אחת שנקראה הטריטוריה הצפון-מערבית (אנ'). זוהי רשימה של פרובינציות קנדיות ואוכלוסייתן, המבוססים על המפקד לסטטיסטיקה של קנדה (נכון ל-2011). בקנדה יש עשר פרובינציות ושלוש טריטוריות. השטח של שלוש הטריטוריות של נונאווט, יוקון, והטריטוריות הצפון-מערביות מהווה יותר משליש שטחה של קנדה, אך הוא מאוכלס בדלילות, מה שמקטין את צפיפות האוכלוסין הכללית בקנדה. אוכלוסיית קנדה מתרכזת באזורים הסמוכים לגבול ארצות הברית. כתוצאה מכך, רוב הקנדים חיים באזורים עם צפיפות גבוהה יותר מהממוצע הארצי של 3.7 נפשות לקמ"ר. שטחי המים המתוקים בקנדה כוללים אגמים, נהרות ומאגרי מים, אך לא כוללים את השטחים השונים שקנדה טוענת לבעלות עליהם באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס הארקטי. אין בקנדה אגמי מים מלוחים או ימות מים מלוחים. הפרובינציות והטריטוריות לפי שטח כולל של פרובינציה וטריטוריה (הן שטח יבשתי והן שטחי מים מתוקים). גלריית דגלי קנדה מדיה וקבצים בנושא הפרובינציות והטריטוריות של קנדה בוויקישיתוף
כריתת כיס המרה

כריתת כיס המרה (cholecystectomy, כוֹלֵצִיסְטֶקְטוֹמִיָּה) היא ניתוח לכריתה של כיס המרה. פעמים רבות הוא מבוצע עקב סיבוכים של אבני כיס מרה. כריתת כיס מרה מבוצעת במקרה של תסמינים חמורים ביותר של אבני מרה, או במקרה של דלקת חריפה בכיס המרה. הניתוח מבוצע אם אין בעיות קרישת דם, בעיות של המערכת החיסונית, או בעיות אחרות שעלולות להביא לסיבוכים. במקרה של דלקת רצוי לדחות את הניתוח עד תום הטיפול במחלה. אם התקף הדלקת נעלם לרוב תדחה הכריתה בחודשיים ואף יותר. אם במהלך דלקת חלה התנקבות של כיס המרה, מופיע נמק, או מתפתחת מורסה, הצורך בכריתת כיס המרה עולה. אולטרסאונד היא שיטת אבחנה מצוינת לאבני מרה. באבחון של דלקת חריפה של כיס המרה מסתמכים בעיקר על התסמינים הכוללים כאב שגובר במהירות ומחמיר בעת נשימה עמוקה, בחילה והקאה, התקשות שרירי הבטן בצד ימין, חום גבוה מהנורמלי ועולה בהדרגה. ישנם תסמינים של סיבוכים (ניקוב בכיס המרה, נמק או מורסה) הדורשים ניתוח: חום גבוה מאוד, רעידות, חסימת מעיים ועלייה בתוך שעות ספורות בספירת תאי הדם הלבנים. האבחנה מצריכה ספירת תאי דם, כימיה בדם, בדיקות תפקודי כבד (GGT ,GOT ,GPT) ובדיקת האנזים עמילאז. לאחר התפתחויות ברפואה, כדוגמת הלפרוסקופיה, הצורך בכריתת כיס המרה פחת, או שמתבצע באמצעות לפרוסקופ. כאשר הניתוח מתבצע בשיטה הפתוחה, ללא לפרוסקופיה, חותכים את חלקה הימני של הבטן, המנתח בוחן את צינור המרה ומוציא ממנו, לרוב, את האבנים שנתקעו בו. במקרה של עמילאז גבוה המנתח יבחן את הלבלב. בחלק משמעותי של הניתוחים מתגלה כולסטרולוזיס של כיס המרה. לאחר הניתוח יוכנסו לגוף נקזים לניקוז עודף הנוזלים מאתר הניתוח. לפעמים יש גם צורך בצינור לניקוז המרה. לאחר שלושה ימים יותר לאכול ולשתות כרגיל, עד אז המזון יוכנס דרך הוריד. השהות בבית החולים נמשכת לכל היותר עשרה ימים. כריתת כיס המרה אינה פוגעת בהרגלי האכילה. כריתת כיס המרה אינה פוגמת בייצור המרה, אלא שלאחר הכריתה, המרה מופרשת ישר מהכבד לתריסריון. מדיה וקבצים בנושא כריתת כיס המרה בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי. טיפול באבנים בכיס המרה
ממבה

ממבה (שם מדעי: Dendroaspis) הוא סוג נחש אפריקני זריז וארסי מאוד. הממבה שייכת למשפחת הפתניים הכוללת גם את הסוגים קוברה, טאיפן ופתן. הממבה השחורה היא הנחש הארסי הארוך באפריקה, ולה ארס קטלני הפוגע בעצבים ובלב. קיימות אגדות וסיפורים רבים באפריקה אודות נחשים אלו. לפני קיומו של הנסיוב נגד ארס, הכשה על ידי ממבה הסתיימה באחוזי מוות גבוהים. להכשת ממבה שחורה לא מטופלת יש 100% סיכוי תמותה, אך כיום מקרי מוות נעשו נדירים הרבה יותר עם זמינותו של הנסיוב. מרבית מיני הממבות הם שוכני עצים, אולם הממבה השחורה היא יבשתית. הממבות צדות במשך היום: הן צדות באופן אקטיבי יונקים קטנים, ציפורים ולטאות, וחוזרות למאורה שלהם בערב. הממבות קרובות של הקוברה (משפחת הפתניים), כאשר הן מאוימות הן מותחות מן "צווארון" בדומה לקוברה, אך קטן ממנו. רבים מאמינים שהממבה השחורה תרדוף ותתקוף בני אדם. אולם, אמונה זו היא כנראה חוסר הבנה למהירות בה החיה נעה. הממבה השחורה משתמשת בדרך כלל במהירות שלה לברוח מאיומים. האדם הוא הצייד הראשי שלהם, ולא הטרף שלהם; הממבות מנסות להתחמק ממגע עם בני האדם לרוב. כל מיני הממבות ארסיים מאוד. הארס שלהם מכיל ברובו רכיבים נוירו-טוקסינים (רעל עצבים). בנוסף לכך הארס שלהם מכיל גם רכיבים קרדיו-טוקסינים הפוגעים בפעילות שריר הלב. מידת הרעילות של הארס של פרט מסוים בתוך המין או התת-מין משתנה בהתאם למספר גורמים, ובכלל זה האזור הגאוגרפי בו מצוי. אפילו מזג האוויר והגובה בו הוא שוכן יכולים להשפיע על מידת הרעילות. הכשה יכולה להיות קטלנית לאדם ללא טיפול רפואי ושימוש בנסיוב מתאים. ממבה ירוקה מזרחית, ממבה ירוקה מערבית וממבה ג'יימסונית מכילים ארס הדומה בהרכבו ובהשפעתו לזו של הממבה השחורה. אולם, מכיוון שמידת הרעילות של הארס שלהם נמוכה יותר (בהתבסס על מדד LD50), והמזג שלהם לרוב לא אגרסיבי כמו של הממבה השחורה, וכמו כן שלושת המינים הללו לא מזריקים כמות ארס רבה כמו הממבה השחורה, לכן ההכשות שלהם מסוכנות פחות באופן יחסי. לפני השימוש בנסיוב, התאפיינה כל הכשה מכל אחד ממיני הממבה באחוזי תמותה גבוהים. בסוג זה 4 מינים: שלושה מינים של ממבה ירוקה והממבה השחורה. הצבע שחור בא לתאר את פנים הלע של הנחש ולא את צבעו שבגוון חום או אפור. מדיה וקבצים בנושא ממבה בוויקישיתוף ממבה, באתר ITIS (באנגלית) ממבה, באתר NCBI (באנגלית) ממבה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ממבה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ממבה, באתר GBIF (באנגלית) ממבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מייקה ריצ'רדס

מייקה לינקולן ריצ'רדס (באנגלית: Micah Lincoln Richards; נולד ב-24 ביוני 1988 בברמינגהאם) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני. משמש כיום כפרשן כדורגל. ריצ'רדס משחק במגוון עמדות בחוליית ההגנה מערך המשחק, אך תפקידו העיקרי הוא מגן ימני. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אנגליה בנובמבר 2006, ובכך הפך למגן הצעיר ביותר המזומן לסגל הנבחרת. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לפיורנטינה האיטלקית לעונה אחת. ב-17 ביוני 2015 עזב את סיטי לאחר עשור וחתם באסטון וילה לארבע שנים. ב-2012 נבחר על ידי מאמן נבחרת בריטניה סטיוארט פירס להשתתף באולימפיאדת לונדון כאחד משלושת השחקנים מעל גיל 23 המותרים לכל נבחרת. ב-2019 הודיע על פרישה מכדורגל, בגיל 31 בלבד. ב-2020 החל ריצ'רדס לשמש כפרשן בתוכניות הספורט של הערוצים Sky Sports ו-BBC Sport המשודרות בבריטניה וב-CBS Sports המשודרת בארצות הברית ומכסה את משחקי ליגת האלופות, וידוע בשל סגנונו וצחוקו הפרוע. מדיה וקבצים בנושא מייקה ריצ'רדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקה ריצ'רדס מייקה ריצ'רדס, ברשת החברתית פייסבוק מייקה ריצ'רדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקה ריצ'רדס, באתר Transfermarkt מייקה ריצ'רדס, באתר Soccerway מייקה ריצ'רדס, באתר BDFutbol מייקה ריצ'רדס, באתר WorldFootball.net מייקה ריצ'רדס, באתר National Football Teams מייקה ריצ'רדס, באתר FootballDatabase.eu הדיכאון, העליות והירידות, הפציעות וקללות האוהדים: מיקה ריצ'רדס על חייו של כדורגלן, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2019 Chris Bevan, Micah Richards: Ex-England defender retires from football, BBC Sport. 26 July 2019 Josh Lawless, Compilation Of Micah Richards Laughing Non-Stop Is The Best Thing You'll Watch Today, Sport Bible. 22 August 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועד האחדות והקדמה

"מועצת האיחוד והקידמה" (בטורקית עות'מאנית: إتحاد و ترقى; בטורקית: Birlik ve İlerleme Derneği), שכונתה גם "הוועד לאיחוד ולקידמה", הייתה ארגון המסגרת של תנועת הטורקים הצעירים בראשיתה, ולאחר מהפכת הטורקים הצעירים בשנת 1908, הייתה לארגון הגג של הזרם הלאומני באימפריה העות'מאנית. המועצה נוסדה על ידי אהמט רזא. בשנת 1889 ביקר רזא בפריז והושפע רבות מהפילוסופיה הפוזיטיביסטית, שקבעה כי ניתן לפתור את מצוקות החברה על ידי הקידמה המדעית. רזא האמין כי כך תפתרנה בעיות האימפריה העות'מאנית הנחשלת. סיסמתו של רזא הייתה סדר וקידמה ואלה הולידו את "מועצת האיחוד והקידמה". המועצה פעלה בפריז, משום שהסולטאן התייחס אל חבריה כאל מורדים ועונש מוות ריחף מעל ראשיהם. בשנת 1900 הצטרף אל הגולים סבאהדין (Sabaheddin) ממשפחת הסולטאן, ועד מהרה השתלט על הנהגת התנועה. ב-4 בפברואר 1902 התכנס לראשונה קונגרס של המועצה בפריז בנשיאותו של סבאהדין. הקונגרס קיבל שתי החלטות מרכזיות: יש לעבור לאמצעים אקטיביים יותר וליצור תנועה מהפכנית ברחבי האימפריה. יש לדרוש את התערבותן הפעילה של המעצמות האירופאיות באימפריה העות'מאנית, כדי שילחצו על האימפריה לבצע רפורמות ברוח המערב. בדצמבר 1907 נערך קונגרס שני של התנועה בפריז. הפעם, נערך חלק ניכר מהדיונים בדלתיים סגורות. הדיונים לא עסקו באידאולוגיה, אלא בתוכנית פעולה מעשית להפלת שלטונו של הסולטאן. לאחר הפיכת הטורקים הצעירים ביולי 1908 החל מאבק על ירושת השלטון בין שני זרמים של הטורקים הצעירים. מצד אחד ניצב הזרם הליברלי שתמך בהדגשת הייצוגיות והפתיחות התרבותית, שבזכותן יוכלו העמים השונים המרכיבים את האימפריה העות'מאנית להישאר במסגרתה. הם הציעו להקים מדינה ליברלית-חוקתית, שבה יבחר פרלמנט שיעודד פלורליזם פוליטי ותרבותי בכל רחבי האימפריה. מנגד ניצב הזרם הלאומני שהאמין כי רק בני הגזע הטורקי ראויים ומסוגלים לשלוט באימפריה המגוונת, כפי שהיה עד אותה עת. זרם זה היה מורכב בעיקר מקציני צבא ומאנשי מנהל ממוצא טורקי ששאפו לשמר את מעמדם, ושלט במועצת האיחוד והקידמה. בשנים הראשונות לשלטון הטורקים הצעירים באימפריה הייתה ידו של הזרם הליברלי על העליונה, אולם הידרדרות מצבה של האימפריה בתקופתם יצר כעס ומרירות בקרב הטורקים וחיזק את האגף הלאומני. היסטוריונים טוענים כי הטעות המרכזית שעשו המנהיגים הליברלים הייתה שהם השאירו את מועצת האיחוד והקידמה מאחורי הקלעים הפוליטיים ולא העניקו לה הזדמנות נאותה להשתתף במשחק הפרלמנטרי[דרוש מקור]. בינואר 1913 תפסו אנשי האגף הלאומני את מאחזי השלטון בכוח הזרוע, לאחר ששמועה שקרית כי הליברלים הסכימו לוותר על חבל אדירנה לבולגרים נפוצה באיסטנבול ושלהבה את ההמונים, שמועה זו באה לאחר תקופת בת 5 שנים בה איבדה האימפריה כ-83% משטחיה. הלאומנים ממועצת האחדות והקידמה כוננו למעשה דיקטטורה צבאית שבראשה עמדו שלושה אישים: איסמאיל אנוור פאשה, אחמד ג'מאל פאשה ומהמט טלעת פאשה ("שלושת הפאשות"). השלושה הנהיגו משטר דיכוי ומנגנון שלטון ריכוזי, ובתקופתם התבצע רצח העם הארמני (אפריל 1915). שלטונם הסתיים רק בשנת 1918 עם תבוסת האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה השלושה נידונו למוות שלא בפניהם; טלעת וג'מאל נרצחו בידי מתנקשים ארמנים (בברלין ב-1921 ובטביליסי ב-1922, בהתאמה), ואנוור נהרג בקרב בטג'יקיסטן. מדיה וקבצים בנושא ועד האחדות והקדמה בוויקישיתוף מועצת האיחוד והקידמה, דף שער בספרייה הלאומית
אחמד רזא

אחמד רזא (טורקית Ahmed Rıza, ‏1858 איסטנבול - 26 בפברואר 1930) היה ממנהיגי תנועת הטורקים הצעירים באימפריה העות'מאנית. אחמד רזא נולד באיסטנבול. אביו כונה "אינגיליז עלי" עקב ידיעותיו הרבות בשפה ובתרבות האנגלית וכן קשריו הטובים עם האנגלים במלחמת קרים. רזא הצעיר מונה למנהל על מערכת החינוך בעיר בורסה. בשנת 1889 קיבל רזא אישור מהשלטונות לבקר בפריז לרגל התערוכה העולמית שחגגה 100 שנים למהפכה הצרפתית. הוא ניצל זאת כדי לחבור לקבוצת הגולים שפעלה שם במחאה על שלטונו העריץ של הסולטאן עבדול חמיד השני. בפריז ייסד את כתב העת "התייעצות" שהפך לביטאון של הטורקים הצעירים. בתקופת שהותו בפריז הושפע מהפילוסופיה הפוזיטיביסטית, שקבעה כי ניתן לפתור את מצוקות החברה על ידי הקידמה המדעית. סיסמתו של רזא הייתה סדר וקידמה ותחת השפעתו נוסדה מועצת האיחוד והקידמה, שהייתה למסגרת הארגונית של תנועת הטורקים הצעירים. אחמד רזא התנגד להפעלת לחץ חיצוני אירופאי על האימפריה כפי שנקבע בקונגרס הראשון של התנועה בשנת 1902. הוא טען שזה מיותר ומסוכן, משום שהאינטרס של המעצמות אינו עולה תמיד בקנה אחד עם האינטרס של נתיני האימפריה. מדיה וקבצים בנושא אחמד רזא בוויקישיתוף