laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טירת הזכוכית

טירת הזכוכית (באנגלית: The Glass Castle) הוא רומן אוטוביוגרפי שכתבה הסופרת האמריקאית ג'אנט וולס. הרומן יצא לראשונה בשנת 2005, זכה להצלחה רבה ואף עובד לסרט באותו השם. בפרולוג של הספר, וולס הבוגרת, שמתגוררת בבניין יוקרתי בניו יורק, רואה את אמה ההומלסית מחטטת בזבל. וולס נבוכה מהסיטואציה, מזמינה את אימה לפגישה ומבקשת לסייע לה, אך האם מתעקשת שהיא לא זקוקה לעזרה. לשאלת ג'אנט: "מה אני אמורה לספר לאנשים?" עונה לה האם: "את האמת". מכאן חוזרת וולס לילדותה: היא נולדה בפיניקס שבאריזונה, בת שלישית (האחות השנייה נפטרה טרם לידת וולס) לרקס ורוז מרי וולס, הורים משכילים שהתעקשו לחיות ולגדל את ארבעת ילדיהם מחוץ לתלם. הזיכרון המוקדם ביותר שלה הוא כיצד היא ניסתה לבשל נקניקיות בגיל שלוש, החצאית שלה עלתה באש והיא אושפזה בבית חולים עם כוויות חמורות, עד שהוצאה משם בידי אביה ללא הסכמת הרופאים. במהלך ילדותה נדדה המשפחה בין בתים שונים ברחבי אריזונה, קליפורניה, נבאדה ווירג'יניה המערבית. אביה אמר שהוא בורח מפני סוכנים פדרליים, אך אחותה טענה שהוא בורח מפני נושים. האב רקס עבד בעבודות מזדמנות, ולימד את ילדיו בעצמו לקרוא ולכתוב. בזמנו הפנוי הוא עבד על מכונה שלדבריו אמורה למצוא זהב, וכן על שרטוטים ותרשימים של בית החלומות המשפחתי – טירה עשויה מזכוכית, שעל שמה נקרא הספר. לעיתים קרובות הסתכסך האב עם הממונים עליו ופוטר, ולתקופות ארוכות היה שיכור ואלים. האם הייתה מורה בהכשרתה, אך שנאה ללמד והעדיפה לכתוב שירים ולצייר, וכך לעיתים קרובות לא היה אוכל בבית. לאחר שנים של נדודים התיישבה המשפחה בבית מוזנח בעיירת הולדתו של האב, בעיירה וולץ' שבדרום וירג'יניה המערבית. וולס ואחיה מאסו בחיי העוני, והתחילו לחסוך כסף (שנגנב באחת הפעמים בידי האב שרצה לקנות שתייה חריפה), ולבסוף עברו לניו יורק באופן עצמאי. מעט אחריהם עברו לשם גם הוריהם, והתגוררו ברחוב ובבניינים נטושים. באפילוג מספרת וולס על חייה לאחר מותו של אביה. היא הפכה לעיתונאית, נישאה (בשנית) וחיה ברווחה בבית כפרי. אחותה הגדולה לורי הפכה לאמנית עצמאית, אחיה בריאן הפך לשוטר מצטיין, אך האחות הצעירה מורין הסתבכה בפלילים, נשלחה לאשפוז פסיכיאטרי ובסופו של דבר עברה לקליפורניה וניתקה את קשריה עם המשפחה. באופן בולט, וולס אינה מבקרת את הוריה, ואינה מביעה את דעתה על דרכי חייהם הבלתי שגרתיות, אלא בוחרת לתאר את הדברים כפי שאירעו מנקודת מבטה. הכתיבה הופכת למורכבת יותר לאורך הספר, כאשר וולס מתבגרת ונקודת מבטה הופכת מתפיסה של ילדה בת שלוש לזו של נערה ושל אישה מבוגרת. הספר הפך לרב מכר, עמד במשך שש שנים רצופות בצמרת רשימות רבי המכר של הניו יורק טיימס, ותורגם לשפות רבות. לעברית תורגם הספר בידי דורית בריל פולק, ויצא לאור בהוצאת מודן. בשנת 2017 יצא סרט קולנוע המתבסס על הספר, ובו מככבים ברי לארסון, וודי הרלסון ונעמי ווטס. הספר "טירת הזכוכית", באתר "סימניה" טירת הזכוכית, באתר OCLC (באנגלית)
יחסי אוזבקיסטן–ליטא

יחסי אוזבקיסטן–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לליטא. היחסים הכלכליים בין אוזבקיסטן וליטא מבוססים על ההסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי שנחתם במהלך ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא ביוני 1995. על פי ההסכם, שתי המדינות ייצרו את התנאים הנוחים ביותר לסחר וייסדו קשרים כלכליים ישירים. כתוצאה מכך, מחזור המסחר בין שתי המדינות בשנת 1994 הסתכם ב-23.692 מיליון דולר ו-29.9 מיליון דולר בשנת 2001. במהלך ביקורו של נשיא ליטא באוזבקיסטן בפברואר 1997, הוסכם להעמיק עוד יותר את יחסי הסחר והכלכלה הדו-צדדיים. לבסוף, ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא בספטמבר 2002 הניח בסיס איתן להמשך פיתוח שיתוף הפעולה הכלכלי והתרבותי בין שתי המדינות, ונחתמו מספר הסכמים חשובים. בפרט יוקם שיתוף פעולה בתחומי התחבורה, החקלאות, תעשיית הדלקים, המזון והתעשייה הקלה. הוועדה הבין-ממשלתית האוזבקית-ליטאית בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי החלה את עבודתה. הרפובליקה של אוזבקיסטן מייצאת לליטא סיבי כותנה, מוצרי שמן ושמן, מתכות לא ברזליות, מוצרי עגבניות, שימורי פירות וירקות, דשנים, חוטי כותנה ואבנים יקרות. ליטא מייצאת לרפובליקה של אוזבקיסטן מכונות, ציוד, חלב, מוצרי בשר ודגים, סוכר וקונדיטוריה, עץ ורהיטים, סריגים, הנעלה וכובעים, חמאה ושמן צמחי. שיתוף הפעולה בתחום התחבורה חשוב במיוחד עבור הרפובליקה של אוזבקיסטן. מנמל קלייפדה, מיוצאים סחורות אוזבקיות לגרמניה, פולין, הולנד, בלגיה, שוודיה, פינלנד, דנמרק וצרפת. ישנם 22 מיזמים משותפים עם משקיעים ליטאים הפועלים ברפובליקה של אוזבקיסטן. הצעדים הראשונים בתחום בין המדינות נעשו בעזרת שיתוף הפעולה התרבותי. בפרט, החברה התרבותית הליטאית, שנוסדה בטשקנט בשנת 1992, והחברה הלאומית האוזבקית, שנוסדה בווילנה בשנת 1994, תורמות לשימור ולקידום המורשת התרבותית של שני העמים, לחקר השפה ולתרגום ופרסום יצירות ספרותיות.
ארנסט אופלר

ארנסט אופלר (בגרמנית: Ernst Oppler‏; 19 בספטמבר 1867 – 1 במרץ 1929) היה צייר וחרט אימפרסיוניסטי גרמני יליד הנובר. ארנסט אופלר היה בנו של אדווין אופלר (1831-1880), אדריכל גרמני-יהודי בולט. אחיו של ארנסט אופלר היה הפסל אלכסנדר אופלר (1869-1937), הרופא ברטולד אופלר (1871–1943), ועורך הדין והנוטריון זיגמונד אופלר (1873-1942). בת דודו הייתה המעצבת אלזה אופלר-לגבנד (גר') (1875–1965). הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן אצל ניקולאוס גיזיס ולודוויג פון לופץ. לאחר מכן עבר ללונדון ללמוד אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, אחד האמנים האהובים עליו. הוא הפך לחבר באגודה הבין-לאומית של פסלים, ציירים וחרטים, בשנת 1898. עבודתו המוקדמת הייתה נטורליסטית בגישתה. בשנת 1901 נסע להולנד וצייר דיוקנאות אלגנטיים של הגברים בגוונים מאופקים. שחזר למינכן הצטרף אופלר לזצסיון במינכן. בשנת 1904 הזמין מקס ליברמן את ארנסט אופלר ולוביס קורינת לעזוב את מינכן ולעבור לברלין. שניהם הפכו שם לחברים בזצסיון הברלינאי, קבוצת אמנים שדגלו בסגנון האימפרסיוניסטי הגרמני החדש. אופלר הפך שם לצייר דיוקנאות ידוע, וגם תיאר את חיי היומיום דרך רישומיו, תחריטיו, נופי עיר וציורי ז'אנר. עם אחיו הפסל אלכסנדר אופלר היו להם סטודיויים בווילה אופלר משלהם בברלין-גרונוולד ודירה עירונית בקורפירסטנשטראסה. ארנסט אופלר הוזמן שבע פעמים לביאנלה בוונציה והשתתף שש פעמים. בשנת 1912 לאחר מחלוקות על אקספרסיוניזם הוא הפסיק להשתתף בתערוכות של הזצסיון בברלין, אך הוא עדיין נותר אחד החברים הבולטים באוונגרד. המדינה הגרמנית קנתה יצירות מאופלר והציגה אותן במוזיאונים כדוגמאות לגל החדש באמנות. אופלר החל לבקר במופעי ריקוד של הבלט הרוסי שהיה פופולרי מאוד באותה תקופה והחל לתעד את ההופעות. הוא גם הפך לסופר חשוב של תולדות הבלט בגרמניה. ארנסט אופלר נפטר בברלין ב-1 במרץ 1929. ריקוד ואלס רקדניות בלט כיכר וינטרברג טבע דומם הצייר והדוגמנית חוף הים פיקניק כיכר בעיר מדיה וקבצים בנושא ארנסט אופלר בוויקישיתוף ארנסט אופלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארנסט אופלר (1867-1929), דף שער בספרייה הלאומית Paul Erich Küppers: Ernst Oppler als Graphiker. In: Die Kunst für alle. 32, 1916/17, S. 148 f Jüdisches Museum Berlin – Sammlungen Online, objekte.jmberlin.de Ernst Oppler - Deutsches Tanzarchiv Köln, www.deutsches-tanzarchiv.de
טרבור מוריס

טרבור מוריס (באנגלית: Trevor Morris; נולד ב-25 במאי 1970) הוא מלחין, מנצח ומפיק מוזיקלי קנדי המתמחה בהלחנות סדרות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו. מהבולטות שבהלחנותיו ניתן למנות את תוכניות הטלוויזיה שושלת טיודור, עמודי תבל, הבורג'ס וויקינגים. הסרט המטרה: הבית הלבן והמשכו המטרה: לונדון; ומשחק הווידאו Dragon Age: Inquisition. מוריס זכה בפרס אמי על הלחנת הפסקול לסדרה "שושלת טיודור" והיה מועמד לפרס על המוזיקה שהלחין לסדרה הטלוויזיה הבורג'ס ולמיני-סדרה עמודי תבל. מוריס נולד בעיר לונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה. בצעירותו למד בבית הספר לאמנויות של סנט מרי, שם למד נגינה בכינור. בגיל 13 מוריס הוזמן על ידי בית ספרו להלחין יצירה לכיתת הבוגרים שלו שהופיעה לכבוד ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקנדה. מוריס למד בקולג' פנשווה הממוקם בעיר לונדון שבקנדה. בשנת 1999 עבר מוריס ללוס אנג'לס לטובת ניסיון בקריירה במלחין סרטים. בלוס אנג'לס עבד מוריס על הלחנת סרטים יחד עם מספר מלחינים מפורסמים, בניהם ג'יימס ניוטון הווארד והנס צימר, עימו עבד מוריס על למעלה מ-25 סרטים. מוריס הלחין מספר משחקי וידאו בניהם הפרק השלישי של הסדרה Dragon Age מאת BioWare, ‏ Dragon Age: Inquisition, וכן Army of Two, ‏ וNeed for Speed: Carbon. מוריס מנהל חברת הפקות בטורונטו יחד עם שותפיו. כיום הוא גר ועובד בלוס אנג'לס עם משפחתו. אתר האינטרנט הרשמי של טרבור מוריס טרבור מוריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרבור מוריס, ברשת החברתית אינסטגרם טרבור מוריס, סרטונים בערוץ היוטיוב טרבור מוריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרבור מוריס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טרבור מוריס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) טרבור מוריס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טרבור מוריס, באתר ספוטיפיי טרבור מוריס, באתר AllMusic (באנגלית) טרבור מוריס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרבור מוריס, באתר דיזר טרבור מוריס, באתר Discogs (באנגלית) טרבור מוריס, באתר Songkick (באנגלית) טרבור מוריס, באתר Genius Trevor Morris, IMDb
המגה פאוורס

המגה פאוורס (באנגלית: The Mega Powers) היו צמד היאבקות מקצועית אשר הופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Federation‏ (ה-WWF, לימים ה-WWE) בין השנים 1987 ל-1989. הצמד הורכב מהאלק הוגאן ורנדי סאבאג', כשהמנג'רית שלהם הייתה אשתו של סאבאג', מיס אליזבת'. השניים הופיעו זה לצד זה כמונסטר מניאקס בארגון ההיאבקות המתחרה, World Championship Wrestling‏ (WCW) בשנת 1994, אך נפרדו כשנתיים מאוחר יותר. הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI PWI דירג אותם במקום ה-2 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003 הישגים בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling – WCW אליפות העולם במשקל כבד של WCW (פעמיים) הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF – האלק הוגאן (1), רנדי סאבאג' (1) New World Order
דרך המלך הפרסית

דרך המלך הפרסית (בפרסית: راه شاهی) היא דרך עתיקה, שנסללה בתקופתו של דריווש מלך האימפריה הפרסית במאה החמישית לפנה"ס. דריווש הורה לסלול את הדרך על מנת לאפשר תקשורת מהירה בין קצות האימפריה הגדולה שלו משושן לסרדיס. הודות לדרך יכלו שליחי המלך לעבור את המרחק בן ה-2,700 הקילומטרים בשבעה ימים. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב כי: "אין דבר בעולם הנוסע מהר יותר מהשליחים הפרסיים". השבחים שהעניק הרודוטוס לשליחים אלה: "לא שלג, אף לא גשם או חום, גם לא חשכת הלילה תימנע מהם להשלים את המשימה שהופקדה בידיהם במהירות הגבוהה ביותר", מהווים השראה למוטו הבלתי־רשמי של שליחי הדואר. הנתיב בו עברה דרך המלך הפרסית שוחזר מתוך כתביו של הרודוטוס (ספר חמישי 52–54), מחקר ארכאולוגי ורישומים היסטוריים נוספים. הדרך החלה מערבית לסרדיס (כ-100 קילומטרים מזרחית לאיזמיר בטורקיה של ימינו), המשיכה מזרחה באזור שכיום הוא מרכז החלק הצפוני של טורקיה אל בירת אשור - נינווה (בקרבת מוסול בעיראק של ימינו), ואז פנתה דרומה לבבל (בקרבת בגדאד). סמוך לבבל התפצלה הדרך לשתיים, האחת שכיוונה צפון מערב ואז מערב דרך אקבאטאנה (כיום חמדן באיראן) ובהמשך לאורך דרך המשי, והשנייה המשיכה מזרחה דרך בירת האימפריה הפרסית לעתיד שושן (באיראן של ימינו) ואז בכיוון דרום מזרח אל פרספוליס. מכיוון שמסלול הדרך לא היה הנתיב הקל או הקצר ביותר בין הערים החשובות של האימפריה הפרסית, מאמינים הארכאולוגים שהחלקים המערביים של הדרך נסללו כנראה במקור בהוראת מלכי אשור, כיוון שהדרך עוברת בלב האימפריה האשורית. הקטעים המזרחיים של הדרך (בצפון איראן של ימינו) מקבילים לדרך המסחר הראשית הידועה כדרך המשי. עם זאת, דריווש הוא שאחראי לדרך המלך כפי שהיא ידועה כיום, באמצעות שיפור תשתית הדרך וחיבור כל החלקים השונים לכדי מארג שלם, בעיקר לשם דרך תקשורת מהירה תוך שימוש בשליחים של הממלכה - ה"פירדאזי". איכות הדרך כפי שנסללה בימיו של דריווש הייתה כזו שהשימוש בה נמשך עד לתקופת האימפריה הרומית. מתקופה זו של השימוש בדרך נותר עומד על תלו גשר בדיארבקיר שבטורקיה. על אוקלידס נאמר כי ענה לתלמי מלך מצרים לאחר שהלה בקש ממנו לדעת מהי הדרך הקלה ביותר ללימוד מתמטיקה כי "אין דרך מלך לגאומטריה". מדיה וקבצים בנושא דרך המלך הפרסית בוויקישיתוף ליוויוס: מאמרים על היסטוריה עתיקה דרך המלך מתוך ההיסטוריה של איראן דרך המלך הפרסית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרכז לבריאות הנפש טלביה

מרכז לבריאות הנפש טלביה הוא מרכז רפואי העוסק בבריאות הנפש הממוקם בשכונת טלביה שבירושלים וכפוף לקופת החולים כללית. מנהל המרכז הוא ד"ר רנה לן קופר-קזאז. המרכז הוקם בשנת 1960, ופועל בשלוש שפות – עברית, אנגלית ורוסית. במרפאה עובדים מספר פסיכיאטרים, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים. בסמוך למרכז, בתוך מתחם המנזר של המסדר הקפוצ'יני, פעל בית חולים פסיכיאטרי אחר (גם הוא בבעלות קופת חולים כללית) ובו מעל ל-200 מיטות. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, בסיום מאבק משפטי ארוך, השיבה קופת החולים את המתחם למסדר האיטלקי בשנת 1999. במתחם פועל מאז מרכז לימודי דת. אודות המרכז, באתר שירותי בריאות כללית ויניק טלביה - מרכז בריאות הנפש מבוגרים - ירושלים, באתר שירותי בריאות כללית מרכז לבריאות הנפש טלביה, ירושלים, מרפאה ע"ש פרופ' ויניק, באתר אשל - ג'וינט ישראל שכונות ירושלים: טלביה, קטמון והמושבה היוונית, דוד קרויאנקר פרק 42, עמוד 100, כתר הוצאה לאור, 2002 רון פלד, המנזר הקפוצ'יני: קופת חולים, בית מעצר ויונה וולך, באתר ynet, 7 בפברואר 2012
הספנתעיר

הַסְפֶּנְתָּעִיר הייתה להקה ישראלית, שניגנה מוזיקת רוק מתקדם. שמה לקוח משירו של ביאליק, קן ציפור. הלהקה הייתה מהיחידות בישראל שניגנה מוזיקה פסיכדלית תוך נאמנות למאפיינים של הסוגה, וזכו בשל כך להכרה רבה בישראל של שנות התשעים. להקת רוק. נוסדה ב-1989 ע״י שגיא שובל, גיטרה ושירה, ומשה בן-יוחנה, בס ושירה. אליהם הצטרף מירון ספוז׳ניקוב (אשד) ,גיטרה, ומאוחר יותר אורן לוין (תופים). הלהקה הושפעה מרוק, בעיקר אלמנטים של רוק מתקדם שבא לידי ביטוי בסצנת קנטרברי וג'אז. הלהקה החלה מנגינת גרסאות כיסוי ללהקות מחו"ל אך עברה תוך כשנה לכתיבה מקורית. את המילים כתב שגיא שובל ואת הלחנים כתבו חברי הלהקה במשותף. ב-92 הלהקה זכתה בהכרה בעיקר באזור השרון השרון כשאלון פינק, (שם עט בו השתמש אז אלון חילו) כתב על הלהקה כתבות רבות. לאחר שהשתתפה בערב להקות שהתקיים ברוקסן וקטפה גם את המקום הראשון בתחרות להקות צעירות. אחרי הופעות והקלטות רבות בשנת 1993 הקליטה הספנתעיר את אלבומה היחיד כלהקה, "אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך?" באולפני ווליום. האלבום הופק והופץ עצמאית. ב-1994 לאחר הקלטת האלבום, התגייסו שניים מחברי הלהקה לצבא בעוד שובל ומירון החלו בהקלטות נוספות של שני סינגלים נוספים, "אבטקוס" ,ו"שיר ערש". להקלטות האלו הצטרפו ארבעה זמרי אופרה, ביניהם חן רייס. הלהקה שבה והתאחדה ב-1996 להופעה במועדון הבארבי. בסוף סיבוב ההופעות שקם מההופעה הזאת, הלהקה שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה הראשונית התפרקה שגיא ומשה בן-יוחנה המשיכו לכתוב, להלחין, להקליט ולנגן יחד ולחוד עד למותו הטרגי של שגיא שובל בשנת 2009. שגיא שובל – סולן וגיטרה. משה בן-יוחנה – בס וגיטרה. מירון ספוז'ניקוב – חלילית וגיטרה. אורן לוין – תופים. בשירים רבים חברי הלהקה ניגנו על כלים נוספים. 1993 – אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך? 1994 – סינגלים: אבטקוס, שיר ערש
קורפבול

קורפבול (בפ"א רפויה, אנגלית: Korfball) הוא משחק כדור קבוצתי. הוא נחשב (ביחד עם משחק הנט-בול) כהסתעפות של משחק הכדורסל. המשחק פותח בתחילת המאה ה-20 בהולנד, וזוכה עד היום לפופולריות רבה במדינות בנלוקס. בשנים האחרונות המשחק זוכה לפופולריות הולכת וגדלה גם בשאר העולם. המשחק נבדל משאר ענפי הספורט הקבוצתיים היות שהוא ענף ספורט מעורב לגברים ונשים. משחק קורפבול יכול להיערך במגרש פתוח או סגור. מגרש הקורפבול מחולק לשני חצאים הנקראים "אזורים", שבכל אחד מהם יש עמוד בגובה 3.5 מטר עם סל, הנקרא קורף (סל בהולנדית, מכאן שם המשחק) בקצהו. הסל ממוקם בשליש האזור היותר קרוב לקצה המגרש. כדור המשחק דומה בצורתו ובמשקלו לכדורגל. במהלך המשחק שתי קבוצות, אשר מורכבות מ-4 גברים ו-4 נשים כל אחת, מנסות לקלוע לסל היריבה, וזאת רק על ידי מסירות באוויר. אסורה ההקפצה של הכדור, ריצה עם הכדור, ומגע בין שחקנים/ות. כל קבוצה מתחלקת ל-2 תת-קבוצות, אחת לכל אזור - התקפה והגנה, כשקבוצת הגנה אחת משחקת באותו אזור מול קבוצת ההתקפה של היריבה, ולהפך. כל תת-קבוצה כוללת 2 שחקנים ושתי שחקניות. אחרי 2 סלים, תת-הקבוצות מתחלפות בתפקידים, ובמחצית שתי הקבוצות מחליפות צדדים במגרש. על פי מרבית העדויות, מורה ההתעמלות ההולנדי ניקו ברקהויסן נחשב לממציא המשחק. מסופר שבשנת 1902, במהלך ביקור בשוודיה, הוא נחשף למשחק הרינגבול, ובשובו להולנד הגה את עקרונות המשחק, כשהעקרון המנחה אותו הוא שילובם של בנים ובנות באותו המגרש. בראשיתו משחק הקורפבול שוחק בהולנד ובלגיה, ונערכו משחקי הדגמה במסגרת אולימפיאדת אנטוורפן (1920) ואמסטרדם (1928). התאחדות הקורפבול הבינ"ל נוסדה בשנת 1933, וחברות בה (נכון לפברואר 2018) 67 התאחדויות קורפבול לאומיות. אליפות העולם נערכת משנת 1978, כשנבחרת הולנד זוכה במרבית התארים, כולל האחרון שנערך בבלגיה בשנת 2015. אליפות אירופה האחרונה נערכה בשנת 2015 בהולנד בזכייתה של הולנד. הקורפבול מוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, אך עוד לא נכלל במסגרת המשחקים האולימפיים. עם זאת, נכלל הקורפבול במסגרת המשחקים העולמיים (World Games) תחרות המתקיימת בחסות הוועד האולימפי הבינ"ל כל 4 שנים וכוללת ענפי ספורט לא-אולימפיים. בישראל נכון להיום הענף מתקיים בעיקר במסגרות שיעורי ספורט בבתי ספר יסודיים ואין לענף גוף ארגוני. התאחדות הקורפבול הבני"ל אתר עם קטעי וידאו של משחקי קורפבול קורפבול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי אוזבקיסטן–לוקסמבורג

יחסי אוזבקיסטן–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ולוקסמבורג. הסכם השותפות והשיתוף פעולה משנת 1996 בין אוזבקיסטן לאיחוד האירופי, שנחתם בפירנצה שבאיטליה, מספק גם בסיס משפטי ליחסי סחר וכלכלה בין אוזבקיסטן ולוקסמבורג. ביולי 1997 חתמה לוקסמבורג על האמנה למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסה ועל הון. באפריל 1998 חתמו אוזבקיסטן והאיחוד הכלכלי של בלגיה-לוקסמבורג על הסכם לקידום השקעות והגנה הדדית. מחזור הסחר בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ללוקסמבורג בשנת 2000 הסתכם ב-0.4 מיליון דולר. OʻzME. Birinchi jild. Toshkent, 2000-yil ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ ובנושא לוקסמבורג. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארגון נוער

ארגון נוער הוא ארגון העוסק בחינוכם הבלתי פורמלי של ילדים ונוער. בישראל פועלים ארגוני נוער שונים אלו מאלו, אך מחויבים לפעול בהתאם "לערכיה היהודים-דמוקרטיים של המדינה ובהתאם לחוקי היסוד". ארגוני הילדים והנוער מאוגדים תחת מועצת ארגוני הילדים והנוער. המועצה מאגדת כ-20 ארגונים ומפעילים כ-1,000 מתנדבי שנת שירות. תנועת נוער תנועות נוער וארגוני נוער בישראל דף ארגוני הנוער, באתר משרד החינוך אתר מועצת ארגוני הילדים והנוער דף ארגוני הנוער באתר משרד החינוך ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת CONCACAF

ליגת CONCACAF היה מפעל כדורגל יבשתי שנתי שבו מתחרים מועדונים מאמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים. המפעל, אותו מארגנת CONCACAF, הוא המפעל השני בחשיבותו לקבוצות המשויכות לקונפדרציית CONCACAF, אחרי ליגת האלופות של CONCACAF. ב-8 במאי 2017 הודיעה CONCACAF על הקמת מפעל שני בחשיבותו לקונפדרציה, ובאותה העונה התקיים הגביע הראשון. בגביע משתתפות 22 קבוצות, ומתחילת הטורניר (1/16 גמר) ועד שלב הגמר הוא מתקיים בשיטת נוק-אאוט ב-2 מפגשים (בבית ובחוץ). בגביע הראשון של 2017 זכתה אולימפיה מהונדורס, אחרי שניצחה בגמר הגביע את סנטוס דה גואפילס מקוסטה ריקה 1–4 בדו-קרב פנדלים אחרי שהמשחק הסתיים בתיקו 1–1 בהארכה. בגביע השני ב-2018 זכתה קבוצת הרדיאנו הקוסטה ריקנית אחרי שניצחה בגמר הגביע 2–3 את מוטגואה מהונדורס. בגביע של 2019 זכתה סאפריסה מקוסטה ריקה שניצחה את מוטגואה ההונדורסית 0–1, שהפסידה בפעם השנייה בגמר הגביע בשנתיים. אל שלב הבתים של ליגת האלופות מעפילות 22 קבוצות בסך הכול. חלוקת הקבוצות המעפילות מתבצעת לפי אזורים: אם לאחד המועדונים המעפילים אין אצטדיון זמין העומד בתנאי הבטיחות של CONCACAF, הוא נפסל מהתחרות ומוחלף במועדון מהתאחדות אחרת. אם אצטדיונה הביתי של הקבוצה לא עומד בתנאים, היא רשאית למצוא אצטדיון חלופי ראוי וזמין באותה המדינה. החל מהקמת ליגת CONCACAF ב-2017, חולק בכל עונה פרס נעל הזהב למלך השערים, פרס כדור הזהב לשחקן המצטיין, פרס כפפת הזהב לשוער המצטיין, ופרס השחקן הצעיר המצטיין לטורניר. מדיה וקבצים בנושא ליגת CONCACAF בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליגת CONCACAF
יחסי אוזבקיסטן–הולנד

יחסי אוזבקיסטן–הולנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן והולנד. ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בהולנד בשנת 1993 הניח את הבסיס לפיתוח יחסים דו-צדדיים. במהלך הביקור נחתם "פרוטוקול משותף לשיתוף פעולה כלכלי בין הרפובליקה של אוזבקיסטן לממלכת הולנד". בשנת 1996 נחתם בטשקנט הסכם בנושא קידום והגנה הדדית על השקעות. מחזור המסחר בין הרפובליקה של אוזבקיסטן והולנד בשנת 1999 הסתכם ב-139.6 מיליון דולר. ישנם 10 ארגונים עם הון הולנדי הרשומים באוזבקיסטן, מתוכם 7 בעלי 100% הון הולנדי. שבע חברות הולנדיות פתחו משרדים תחת הסוכנות ליחסי כלכלה זרים של הרפובליקה של אוזבקיסטן. OʻzME. Birinchi jild. Toshkent, 2000-yil
רפאל מייזלס

רבי רפאל מייזלס (ה'תנ"ו, 1696 בערך – ה'תקל"ח, 1777) היה רב ופוסק, מחשובי הפוסקים בהלכות שבת. מחבר הספר תוספת שבת. נולד בברודי לרב חיים ודבורה מייזלש, ונקרא על שם סבו שנפטר שנים ספורות קודם לידתו – רפאל מייזלש. לימים שימש כרב העיירה הארחוב (אנ') (כיום בצפון צ'כיה, על גבול פולין), וכאב בית הדין של העיירה פאריצק (כיום פריצ'י בבלארוס). רבי רפאל נהג לעסוק רבות בלימוד רחב ומקיף. בכל יום היה עוסק בלימוד גפ"ת, ופעם בשנה סיים מחזור לימוד של 4 חלקי השולחן ערוך. הוא התנגד נחרצות לשיטת הפלפול, והיצר על כך שרבים מהלומדים מתעסקים בפלפול ולא בלימוד הלכה מסורתי. על הלומדים בפלפול כתב: ”חכמי הזמן... דרכם להתייהר בפלפול של הבל שאין בו ממש”. בשנת תקכ"ז (1767), בהיותו כבן 70, הוציא לאור את הספר 'תוספת שבת'. הספר כתוב על הלכות שבת, לפי סדר סימני השולחן ערוך, כאשר דברי השולחן ערוך והרמ"א מובאים בראש הדף. תחתיהם מובאים הערות המחבר, אשר כוללות סיכום דברי האחרונים שקדמו לו ודיון בדבריהם, יחד עם חידושיו של המחבר. הספר מתייחד בכך שהוא מרבה לחלוק ולהשיג על דברי המגן אברהם, שנחשב כפוסק מרכזי בקרב פרשני השולחן ערוך. ייחודיותו קנתה לו מקום בקרב ספרי הפוסקים המאוחרים יותר, כמו פרי מגדים ומשנה ברורה, אשר מזכירים רבות את דעתו. שם הספר רומז למושג ההלכתי תוספת שבת - זמן אשר עקרונית יש לו דין של יום חול, והאדם מחיל עליו את קדושת השבת. רבי רפאל כתב בהקדמה לספרו כי בחירת שם זה נועדה לבטא שרוב הדברים שכתב אינם חידושיו אלא דברי הפוסקים שקדמו לו, וחידושיו הם רק תוספת שולית לדבריהם. בתוספת מאוחרת להקדמת הספר כתב שלאחר השלמת הספר הודפסו הספרים אליה רבה ואבן העוזר (בהם מובאות גם מספרי ראשונים נדירים), והוא מצא שיש בספרו דברים הדומים לכתוב בהם. לכן הוא מצהיר שכל הכתוב בספר הוא מעצמו בלבד, ורק לאחר מכן ראה דברים הדומים לדבריו בספרי מחברים אחרים. הוא מסביר שלא מחק אותם משום שהיו חביבים בעיניו, ושזו הייתה גם דרכם של הראשונים: אף על פי שלפעמים מצאו כדבריהם בספרים קדמונים יותר, השאירו את דבריהם על מקומם. בין ההסכמות שצורפו לספרו ניתן למצוא את הסכמתו של רבי יחזקאל לנדא, בעל הנודע ביהודה, שהיה אז רב העיר פראג. בהסכמתו הוא מעיד על הקשר התורני ביניהם, ועל כך שכמה פעמים התייעץ עמו בסוגיות שונות. רבי רפאל הוא נין של רבי משה לימא, מחבר ספר חלקת מחוקק. אחיו של רבי רפאל, רבי יצחק מייזלש, כתב חידושים לש"ס בשם חוסן ישועות. לרבי רפאל היו שלושה בנים הידועים לנו: רבי אלכסנדר, רבי משה ורבי חיים. שלושתם כיהנו כרבני עיירות ודיינים. רשימת הפרסומים של רפאל מייזלס, בקטלוג הספרייה הלאומית תוספת שבת, פרנקפורט דאודר, תקכ"ז, באתר היברובוקס תוספת שבת, מהדורה חדשה, ניו יורק, תשנ"ט, חלק א וחלק ב, באתר אוצר החכמה רפאל בן חיים מיזלש, דף שער בספרייה הלאומית מבוא לספר תוספת שבת, מהדורה חדשה, חלק א, ניו יורק תשנ"ט, עמ' ג, באתר אוצר החכמה עוד כתב שהגימטריה של השם תוספת שבת (1648) שווה בדיוק לגימטריה של רפאל בלא"א החכם המופלא כמוהר"ר חיים זצל"ה מייזלש (=רפאל בן לאדוני אבי החכם המופלא כבוד מורנו הרב חיים זכרו לחיי העולם מייזלש)
המדרגות הספרדיות

המדרגות הספרדיות (באיטלקית: Scalinata di Piazza di Spagna) הן גרם מדרגות ברומא, בירת איטליה, המקשר בין הפיאצה די ספניה (Piazza di Spagna – כיכר ספרד) לבין הפיאצה טריניטה דיי מונטי וכנסיית טריניטה דיי מונטי. גרם המדרגות הכולל 136 מדרגות נבנה במימון הדיפלומט הצרפתי סטפנו גופייר, בעלות של 20,000 סקודי בין השנים 1723–1725 במטרה לקשר בין שגרירות ספרד לוותיקן עם הכנסייה (וזה מקור השם של גרם המדרגות). המדרגות תוכננו על ידי האדריכל פרנצ'סקו דה סאנקטיס, ושופצו מספר פעמים. במרכז הכיכר נמצא פסל הסירה של פייטרו ברניני ובנו ג'ובאני לורנצו ברניני, המכונה "מזרקת הספינה", או הברקאצ'ה (Barcaccia – הסירה). הרעיון של הקמת המזרקה במקום זה צץ לאחר הצפה של נהר הטיבר שהביאה לכך שסירה נסחפה בשטיפון והגיעה למקום זה. המזרקה נבנתה במימון האפיפיור אורבנוס השמיני. לאורך ההיסטוריה הכיכר הייתה מרכז ההתכנסות והמגורים של אמנים וסופרים אירופים רבים. המשורר האנגלי ג'ון קיטס התגורר בבית הסמוך לכיכר ונפטר בו בשנת 1821, ובית זה הפך למוזיאון לזכרו. בפינה הדרום מזרחית של הכיכר, בפיאצה קולונה (Piazza Colona) מוצב עמוד האימקולטה" (לידת הבתולין) שהוקם בשנת 1854 ולרגליו פסלים של דוד המלך, משה רבנו, יחזקאל, וישעיהו. Claudio Rendina, Enciclopedia di Roma. Newton Compton, Roma (2000). Carlo Alberto Ferrari di Valbona I viventi diritti dell’Italia a palazzo Farnese alla scalinata ed alla Trinità dei Monti in Roma. Edizioni d’Arte in Roma, Italy (1965). Pio Pecchiai, Regesti dei documenti patrimoniali del Convento Romano della Trinità dei Monti. Archivi anno XXV pagg. 406–423 (1958). מדיה וקבצים בנושא המדרגות הספרדיות בוויקישיתוף אתר פיאצה די ספניה עמוד האימקולטה Colonna dell'Immacolata Concezione, באתר dream your Italy
ILY (I Love You Baby)

ILY (I Love You Baby) (מעוצב באותיות קטנות; ily (i love you baby), מוכר גם כ: ILY) הוא סינגל, שהוקלט על ידי המפיק מוזיקלי האמריקאי סרף מסה בשיתוף הזמרת האמריקאית אמילי. השיר יצא לאור ב-26 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק ו-Astralwerks, כסינגל שלא מתוך אלבום. מילות השיר הן חזרה בסיסית על חלק מהפזמון מהשיר "Can't Take My Eyes Off You", משנת 1967 של פרנקי ואלי. במקור נקרא השיר "ILY", ולאחר צאתו שונה שמו של השיר "ILY (I Love You Baby)", על מנת כדי להקל על אנשים למצוא את השיר. השיר נכתב על ידי בוב גאודיו, בוב קריו, סרף מסה והופק על ידי מסה. בפברואר 2020, הוא החל לצבור פופולריות באמצעות קליפים שנוצרו על ידי משתמשים באפליקציה טיקטוק. הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מסה ב-20 במאי 2020. מידע על הסינגל "ILY (I Love You Baby)" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "ILY (I Love You Baby)" באתר Discogs מילות השיר "ILY (I Love You Baby)" באתר Genius סרטון השיר "ILY (I Love You Baby)" באתר יוטיוב ILY (I Love You Baby), genius (באנגלית) You Have a TikTok Hit! Now, Quick — Change the Title, rollingstone (באנגלית) Surf Mesa - ily (i love you baby) ft. Emilee ily (i love you baby) [feat. Emilee] by Surf Mesa (באנגלית), נבדק ב-2021-01-08 ily (i love you baby) [feat. Emilee] - Single by Surf Mesa (באנגלית), נבדק ב-2021-01-08