יורו 2004

אליפות אירופה בכדורגל 2004, הידועה גם בשם יורו 2004, היא אליפות אירופה בכדורגל ה-12 שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בפורטוגל בין 12 ביוני עד 4 ביולי 2004. פורטוגל אירחה את הטורניר לראשונה בתולדותיה, וזאת לאחר שהצעתם לאירוח התחרות התקבלה ב-12 באוקטובר 1999, תוך שהיא גוברת על הצעת ספרד וההצעה המשותפת של אוסטריה והונגריה. בדומה לשני טורנירי היורו הקודמים, גם הפעם 16 נבחרות השתתפו בתחרות. נבחרת פורטוגל המארחת העפילה אוטומטית לטורניר, ושאר 15 הנבחרות עלו מטורניר המוקדמות שהחל בשלהי שנת 2002. בין המעפילות לטורניר היו לטביה, שעלתה להופעה ראשונה בתולדותיה בטורניר יורו או מונדיאל, ויוון, שחזרה לטורניר לראשונה מזה 24 שנים, אז העפילה לטורניר יורו 1980. בעוד נבחרות בכירות כמו ספרד, גרמניה ואיטליה הודחו כבר בשלב הבתים, אל הגמר העפילו פורטוגל המארחת ויוון המפתיעה. השתיים נפגשו גם במשחק הפתיחה של הטורניר, ולראשונה בהיסטוריה נפגשו אותן הנבחרות גם במשחק הפתיחה וגם במשחק הגמר. בדומה למפגש הפתיחה, יוון ניצחה את פורטוגל גם במשחק הגמר, שהסתיים בתוצאה 1-0 משער של אנגלוס חריסטיאס. יוון זכתה בתואר לראשונה בתולדותיה. ערך מורחב – מוקדמות יורו 2004 הגרלת מוקדמות יורו 2004 התקיימה ב-25 בינואר 2002 בסנטה מריה דה פיירה שבפורטוגל. 50 נבחרות חולקו לעשרה בתים בני חמש קבוצות כל אחד, שנפגשו ביניהן פעמיים. משחקי המוקדמות התקיימו בין החודשים ספטמבר 2002 ונובמבר 2003, ובסיומם העפילו המנצחות מכל בית באופן אוטומטי לטורניר, בעוד הסגניות הוגרלו לפלייאוף בשיטת בית-חוץ, ממנו העפילו חמש הנבחרות הנותרות לטורניר היורו. 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר 2 כצ'כוסלובקיה 3 כגרמניה המערבית 4 כברית המועצות 5 כחבר המדינות העצמאיות שמונה ערים שונות בפורטוגל אירחו את משחקי יורו 2004. בערים הגדולות ליסבון ופורטו התקיימו משחקים בשני אצטדיונים שונים, ובסך הכל הטורניר נערך בעשרה אצטדיונים שונים ברחבי המדינה. משחק הגמר נערך בגדול מבין האצטדיונים, אצטדיון האור בליסבון, בעוד משחק הפתיחה נערך באצטדיון הדרגאו שבפורטו. הגרלת הבתים נערכה בליסבון ב-30 בנובמבר 2003, ובמסגרתה חולקו 16 הנבחרות לארבע קבוצות דירוג, על פי הישגי הנבחרות במוקדמות מונדיאל 2002 ובמוקדמות יורו 2004: דרג א': פורטוגל (מארחת), צרפת (הזוכה ביורו 2000), שוודיה, צ'כיה דרג ב': איטליה, ספרד, אנגליה, גרמניה דרג ג': הולנד, קרואטיה, רוסיה, דנמרק דרג ד': בולגריה, שווייץ, יוון, לטביה הנבחרת המארחת, פורטוגל, פתחה את משחקי הבית עם הפסד ליוון, אך העפילה לבסוף מהמקום הראשון בבית לאחר שניצחה בשני משחקיה הנותרים. יוון וספרד, שסיימו את המשחק ביניהן בתוצאת תיקו, השיגו בשלב הבתים מספר נקודות ופער שערים זהה. אמנם, יוון הייתה זו שעלתה לרבע הגמר בזכות מספר גבוה יותר של שערי זכות. צרפת הגיעה לטורניר כאלופת אירופה המכהנת לאחר זכייתה ביורו 2000. כבר במשחק הראשון שלה בשלב הבתים, מול אנגליה, הצליחה צרפת להשלים מהפך עם שני שערים של זינדין זידאן בתוך תוספת הזמן של המשחק. בסיום שלב הבתים צעדה צרפת בראש בית ב' ללא הפסד. אנגליה, שניצחה בשני משחקיה הנותרים, העפילה מהמקום השני בבית. בסיום שלושת סיבובי בית ג', נוצר מצב של שוויון בנקודות בין שלוש נבחרות: שוודיה, דנמרק ואיטליה, וזאת לאחר שהשלוש סיימו בתיקו את המשחקים ביניהן, ושלושתן ניצחו את בולגריה במשחק הנותר. המעפילות לשלב הבא הוכרעו לפי טבלה פנימית בין השלוש, בה לשלושתן מאזן של שתי נקודות (שתי תוצאות תיקו), ופער שערים של אפס (מאחר שכל המשחקים ביניהן הסתיימו בשוויון), אך לכל אחת מספר שונה של שערי זכות. כתוצאה מכך העפילו לבסוף נבחרות שוודיה (שלושה שערים) ודנמרק (שני שערים), בעוד איטליה (שער אחד) נותרה מחוץ להמשך התחרות. צ'כיה הייתה לנבחרת היחידה בטורניר שמעפילה לרבע הגמר עם מאזן מושלם, לאחר שניצחה בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים. גרמניה סיימה רק במקום השלישי, לאחר שסיימה בשתי תוצאות תיקו בשני משחקי הפתיחה ובמחזור הסיום הפסידה לצ'כיה ונעקפה על ידי הולנד שסיימה במקום השני. 5 שערים צ'כיה מילאן בארוש 4 שערים אנגליה ויין רוני הולנד רוד ואן ניסטלרוי 3 שערים אנגליה פרנק לאמפרד דנמרק יון דאל תומאסון יוון אנגלוס חריסטיאס צרפת זינדין זידאן שוודיה הנריק לארסון 2 שערים איטליה אנטוניו קסאנו פורטוגל מאניש פורטוגל רוי קושטה פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו צ'כיה מרק היינץ צ'כיה יאן קולר צרפת תיירי הנרי שוודיה זלאטן איברהימוביץ' שער אחד איטליה סימונה פרוטה אנגליה מייקל אואן אנגליה סטיבן ג'רארד אנגליה פול סקולס בולגריה מרטין פטרוב גרמניה מיכאל באלאק גרמניה טורסטן פרינגס דנמרק יספר גרונקיאר הולנד וילפרד בומה הולנד רוי מקאיי יוון אנגלוס באסינס יוון טראיאנוס דלאס יוון זיזיס וריזאס יוון גיורגוס קראגוניס לטביה מאריס ורפקובסקיס ספרד חואן קרלוס ואלרון ספרד פרננדו מוריינטס פורטוגל נונו גומש פורטוגל הלדר פושטיגה צ'כיה ולדימיר שמיצר צרפת דויד טרזגה קרואטיה איגור טודור קרואטיה דדו פרשו קרואטיה ניקו קובאץ' קרואטיה איגור רפאייץ' רוסיה דמיטרי בוליקין רוסיה דמיטרי קיריצ'נקו שוודיה מרקוס אלבק שוודיה מתיאס ג'ונסון שוודיה פרדי יונגברי שווייץ יוהאן פולאנטן שער עצמי פורטוגל חורחה אנדרדה (נגד הולנד) קרואטיה איגור טודור (נגד צרפת) בתואר נעל הזהב זכה מילאן בארוש, חלוץ נבחרת צ'כיה, שכבש חמישה שערים בטורניר. הוא כבש שער אחד בכל משחק בשלב הבתים, וצמד שערים בשלב רבע הגמר. בתואר השחקן המצטיין של הטורניר זכה תאודורוס זגוראקיס, קשר נבחרת יוון. קבוצה של שמונה אנליסטים מטעם הוועדה הטכנית של אופ"א בחרה את 23 השחקנים שהרכיבו את נבחרת הטורניר. ההחלטה התקבלה לאחר צפייה בכל משחקי הטורניר, כולל משחק הגמר. חמישה שחקני הנבחרת הזוכה יוון נכללו בנבחרת הטורניר, בעוד מיכאל באלאק וג'אנלוקה זמברוטה הם הנציגים היחידים בנבחרת הטורניר מנבחרות שלא עברו את שלב הבתים. סכום כולל של 200 מיליון פרנק שווייצרי, סכום גבוה יותר מטורניר יורו 2000 בו חולקו 120 מיליון פרנק שווייצרי. בנוסף למענק השתתפות בסך 7.5 מיליון פרנקים בו זכתה כל נבחרת, חולקו גם המענקים הבאים (הסכומים בפרנק ים שווייצרים): 10 מיליון לזוכה בטורניר 6 מיליון לסגנית הזוכה 4 מיליון למעפילות לחצי הגמר 3 מיליון למעפילות לרבע הגמר במסגרת שלב הבתים: מיליון עבור כל ניצחון, חצי מיליון עבור כל תוצאת תיקו מוקדמות יורו 2004 - ישראל מדיה וקבצים בנושא יורו 2004 בוויקישיתוף יורו 2004 באתר הרשמי של אופ"א