laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוח

לוח הוא משטח כתיבה מחיק, שעליו ניתן לשרבט, לכתוב או לצייר בעזרת גירים או מצבעים ("טושים") מחיקים. הסימנים המשורטטים עליו יכולים להימחק בקלות ובמהירות באמצעות בד פשוט או ספוג, או באמצעות מחק מיוחד המשמש ללוחות, המורכב מידית עץ שספוג מחובר אליה. הלוחות היו עשויים בעבר משכבות דקות וחלקות של אבן לווחה. לוח המיועד לגיר, שצבעו לבן או בגוני פסטל, בעלי רקע בצבע שחור או ירוק. לוח המיועד לטושים מחיקים מכונה לוח מחיק או לוח לבן והוא בעל רקע בצבע לבן. כיום הלוחות המיועדים לגיר הולכים ויוצאים משימוש, ומוחלפים בלוחות לבנים למצבעים, משום שחלקיקי האבק שנפלטים מהגיר בעת כתיבה או מחיקה נישאים באוויר ועלולים לחדור למערכת הנשימה ולגרום לזיהום או למחלות נשימה ואלרגיות [דרוש מקור] שימושו העיקרי של הלוח הוא הוראה. הלוח לרוב נתלה על קיר בכיתה, ומוצב כך שכיסאות התלמיד מופנים כלפיו. תרגילים, הסברים או הוראות נכתבים על גבי הלוח, אשר התלמידים מתבקשים להעתיק למחברותיהם על פי צורך. לוח צפחה מדיה וקבצים בנושא לוח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל קזחסטן

סמל קזחסטן משמש כסמל רשמי של המדינה לאחר התפרקותה של ברית המועצות. הסמל התקבל באופן רשמי ב-4 ביוני 1992. הסמל מעגלי בצורתו. רקע הסמל כחול ועליו כיתוב בצהוב. הכחול מסמל את השמיים, והצהוב מסמל את החקלאות שהיוותה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה במהלך התקופה הסובייטית. הסמל כולל שני חדי קרן מכונפים, המביטים לכיוונים מנוגדים. בחלקו העליון של הסמל מופיע כוכב. במרכז הסמל מופיע השאנגרק - הכתר הקזחי, המסמל את המסורת, עושר וכן תקווה לעתיד טוב יותר. בתחתית הסמל מופיע שם המדינה בשפה הקזחית. כשהסמל התקבל ב-1992 נכתב שם המדינה באותיות קיריליות: "ҚАЗАҚСТАН". בעקבות ההחלטה מ-2017 לעבור לכתוב קזחית באותיות לטיניות, שונה הסמל החל מ-1 בנובמבר 2018, כך ששם המדינה נכתב כך: "QAZAQSTAN". דגל קזחסטן המנון קזחסטן מדיה וקבצים בנושא סמל קזחסטן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר דייוויס

מצר דייוויס (באנגלית: Davis Strait, בצרפתית: Détroit de Davis) הוא מצר ים בין גרינלנד לאי באפין, בשטח הטריטוריה הקנדית נונאווט. עומק מי המצר נע בין 1 ל-2 ק"מ, והוא רדוד משמעותית מים לברדור הדרומי לו וממפרץ באפין הצפוני לו. ככל הנראה מצר זה נוצר בשל שבר גאולוגי בתקופת הפלאוגן לפני כ-45 עד 62 מיליון שנים. המצר נקרא על שם מגלה הארצות האנגלי ג'ון דייוויס אשר חקר את האזור בחיפוש אחר המעבר הצפון-מערבי. המעבר הצפון-מערבי מדיה וקבצים בנושא מצר דייוויס בוויקישיתוף תצלום לוויין של המצר - יוני 2005 מצר דייוויס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אמריקה הצפונית ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאגונה מאדרה

הלאגונה מאדרה (בספרדית: Laguna Madre – "הלאגונה האם") היא לשון ים ארוכה ורדודה לאורך חופו הצפוני של מפרץ מקסיקו. הלאגונה נמצאת לאורך חופי המדינות ארצות הברית ומקסיקו. אורכה של הלגונה – 209 ק"מ. בשטחה של ארצות הברית האי פאדרה מפריד בין הלאגונה לבין מפרץ מקסיקו המצוי ממזרח ללאגונה. הלגונה משתרעת בין קורפוס כריסטי בצפון לפורט איזבל בדרום. בשטחי מקסיקו מצויה שרשרת איים המפרידה בין הלאגונה למפרץ מקסיקו. שרשרת איים זו כוללת את האיים בארה לוס אמריקנוס (Barra Los Americanos), בארה חסוס מריה (Barra Jesus Maria) ובארה סוטה לה מרינה (Soto la Marina). מפרץ באפין מהווה חלק של לאגונה מאדרה. הלאגונה מאדרה מאוד רדודה. עומק המים הממוצע עומד על כ-90 סנטימטרים, והיא מחוברת למפרץ מקסיקו בשני מצרי ים רדודים וצרים, כך שלגאות ולשפל השפעה מועטה על מימי הלאגונה. מליחות מימי המפרץ גבוהה ביותר, בשל תחלופת המים המועטה, ובשל ההתאדות המרובה האזור ומיעוט המשקעים. המליחות הנמדדת משתנה בין 120 חלקים לאלף (12%) בתקופת יובש ל-20 חלקים לאלף (2%) לאחר רדת גשמים כבדים. הלאגונה מאדרה נחשב לאחד מאתרי ההגנה על החי ועל בעלי החיים החשובים לאורך חופי ארצות הברית. בלאגונה מצויים מינים רבים של דגים, ציפורים נודדות, צבי ים ואף חתולי בר. הלאגונה מהווה אתר קינון מרכזי של ציפורים רבות בתקופת החורף. לאגונה מאדרה (החלק המקסיקני) ביחד עם דלתת ריו גראנדה הוכרזו ב-2006 על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית. מדיה וקבצים בנושא לאגונה מאדרה בוויקישיתוף "יום חדש בלאגונה מאדרה" (PDF) (4/1/06) קובץ של - שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית מאמר על הלאגונה מאדרה לאגונה מאדרה, באתר "החברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) (אנ') לאגונה מאדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמל מקדוניה הצפונית

סמל מקדוניה הצפונית אומץ רשמית בשנת 1992 עם הכרזת העצמאות מיוגוסלביה. הסמל מעגלי בצורתו, בשני צדדיו שיבולי חיטה, עלי טבק וזרעי פרג. בתחתית הסמל קלף המעוטר בדגם האופייני לתלבושת המסורתית המקדונית. במרכז הסמל ניתן לראות הר, אגם וזריחה. הסמל נועד לסמל את עושרה של המדינה, את מבניה הטופוגרפי, ואת מאבקה לעצמאות. הסמל אומץ רשמית ב-27 ביולי 1946 על ידי מועצת העם של הרפובליקה העממית של מקדוניה (לימים הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה), והרפובליקה ממשיכה להשתמש בסמל זה גם לאחר היפרדותה מיוגוסלביה. הצעות שונות לבחור סמל חדש למדינה כשלו, בשל מחלוקת פוליטית על מבנה הסמל החדש. אחת ההצעות כללה אריה זהוב על רקע של מגן אדום - סמל לאומי מקדוני. ב-16 בנובמבר 2009 הוסר מראש הסמל הכוכב האדום בן חמישה קצוות - הסמל המסורתי של הקומוניזם. דגל מקדוניה הצפונית המנון מקדוניה הצפונית מדיה וקבצים בנושא סמל מקדוניה הצפונית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר נארס

מצר נארס (באנגלית: Nares Strait, בדנית: Nares Strædet) הוא מצר ים בין האי אלסמיר (האי הצפוני ביותר בטריטוריית נונאווט שבקנדה) לבין גרינלנד. המצר מקשר את מפרץ באפין עם ים לינקולן שבאוקיינוס הארקטי. המצר מחולק למספר גופי מים (מדרום לצפון): מצר סמית', אגן קיין, תעלת קנדי, אגן הול ותעלת רובסון. בשנת 1964 ניתן למצר שמו, והוא קרוי על שם קצין הימייה הבריטי ג'ורג' סטרונג נארס, בהסכמת ממשלת דנמרק וממשלת קנדה. מימי המצר מסוכנים לניווט ספינות בשל הקרחונים הרבים שבו. לפני לשנת 1948 הצליחו לחצות את המצר רק חמישה כלי שיט. כיום יכולות אוניות שוברות קרח לחצות את המצר בחודשי הקיץ. במרכז המצר מצוי האי הנס. הן קנדה והן דנמרק טוענות לבעלות על האי הבלתי מיושב. מדיה וקבצים בנושא מצר נארס בוויקישיתוף
ים לינקולן

ים לינקולן (באנגלית: Lincoln Sea) הוא חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני, בין כף קולומביה במערב לכף מוריס ג'ספ שבמזרח. ים זה מכוסה שכבת קרח שעובייה מגיע ל-15 מטרים משך כל ימות שנה. מתחת למדף הקרח, משתנה עומק המים ונע בין 100 ל-300 מטרים. הים מחובר לתעלת רובסון (החלק הצפוני ביותר של מצר נארס). הים נקרא על שם רוברט טוד לינקולן, שר המלחמה של ארצות הברית, ושמו ניתן לו על ידי רב החובל אגוסטוס גריילי במהלך מסע המחקר שערך בין השנים 1881–1884 למפרץ ליידי פרנקלין. מדיה וקבצים בנושא ים לינקולן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אמריקה הצפונית ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טטרית של קרים

טטרית של קרים היא שפה טורקית המדוברת בעיקר בחצי האי קרים על ידי הטטרים של קרים. זוהי שפה עצמאית לגמרי ואינה ניב של טטרית, כפי שנוהגים לחשוב, אם כי שתי השפות משתייכות לקבוצת השפות הטורקיות. מספר דובריה הרשמי עומד על כ־400,000, אך מספר זה אינו כולל את הטטרים של קרים בטורקיה, שמספרם נאמד בכ־5 מיליון, אך אינו ידוע במדויק. חוץ מאשר בחצי־האי קרים, השפה מדוברת בפזורות השונות של הטטרים של קרים, באוזבקיסטן כ־150,000, ברומניה כ־24,000, בבולגריה כ־3,000, וכן בקהילה קטנה בפולין. לשפה שלושה ניבים: הנוגאי, הטטי (הנחשב גם כשפה הספרותית ואינו קשור לטאטית יהודית של הקווקז), ויליבוילית. הניב הטטי הוא צאצא של השפה הקומנית וכיום התקרב מאוד לשפה הטורקית האוגוזית. עד 1944 התגוררו הנוגאים בסטפות של קרים, היליבוילים בחוף הדרומי, והטטים בחלק המרכזי. בימינו, כ־55% מדוברי השפה מדברים טטית. השפה החלה מתפתחת כששבטים טורקיים הגיעו לקרים. לאחר קבלת האסלאם, התקבל גם הכתב הערבי ככתב הרשמי לשפה. בתקופת חאנות קרים הייתה השפה הרשמית במדינה טורקית עות'מאנית וצ'גטאי, ולא טטרית של קרים. לאחר הכיבוש הרוסי ב־1783, היגרו רבים מדוברי השפה לטורקיה ואף לבולגריה ורומניה, שהיו תחת שלטון טורקי אותו זמן. ב־1876 הלאומן הקרימי איסמעיל גספרינסקי קבע כי השפה הספרותית תתבסס על הלהג היליבוילי כדי להביא לקרבה בין הטטרים לטורקים. ב־1920 הורם על חצי האי הדגל הקומוניסטי ובכך החל שלטון ברית המועצות, שנתן אוטונומיה לקרים, כחלק מהרפובליקה הרוסית, ב־1921 והטטרית של קרים הוכרזה כאחת משתי השפות הרשמיות. ב־1928 הוכרז הלהג הטטי כשפה הספרותית, והוחל בשינוי הכתב לכתב הלטיני לפי החוק החדש בברית המועצות. ב־1938 הרפורמה לשינוי כל הכתבים בברית המועצות לכתב הקירילי הונהגה גם על הטטרים של קרים. ב־1944 הואשמו הטטרים בשיתוף פעולה עם הגרמנים ופונו בכפייה לאוזבקיסטן. במקביל בוטלה האוטונומיה של קרים ומעמד השפה. לאחר פירוק ברית המועצות ב־1989 החלו טטרים לשוב למולדתם, ובמקביל החל ניסיון שיבה לכתב הלטיני, כטורקיה, אך עיתונים וספרים רבים עדיין יוצאים בכתב הקירילי ומרבית האוכלוסייה מורגלת להשתמש בו. בשנת 2016 הושמעה השפה הטטרית של קרים לראשונה על במת האירוויזיון כאשר הזמרת ג'מאלה, נציגת אוקראינה, נבחרה לייצג את מדינתה בשיר "1944", העוסק בגירוש המיעוט הטטרי על ידי הצבא האדום. השיר זכה בתחרות במקום הראשון. קטע עיתונות בשתי השפות ממחיש כי השפות דומות מאוד, והשינויים ביניהן מזעריים: מדיה וקבצים בנושא טטרית של קרים בוויקישיתוף ויקיאינקובאטור בטטרית של קרים מאמר מאת ולדימיר פוליאקוב באתר הוועד הבינלאומי למען קרים, 2003, נכתב מקור ברוסית ב-1999 (אורכב 16.04.2012 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית)
פתחיה מרגנסבורג

פתחיה בן יעקב מרגנסבורג (נדפס גם "רגנשבורג" או "רטיסבון") היה נוסע יהודי מפורסם בן המאה ה-12, שכתב תיאור של מסעו. הוא ערך מסע מגרמניה לבבל ולארץ ישראל וביקר בכל הקהילות היהודיות בדרך. פתחיה היה אחיו של רבי יצחק הלבן, מבעלי התוספות. בשנת 1175 לערך החליט פתחיה לצאת למסע לארץ ישראל ובבל. הסיבות שהניעוהו לנסוע אינן ידועות בבירור, אך ככל הנראה רצונו היה להשתטח על המקומות הקדושים. הוא יצא קודם כל לפולין וביקר אחר-כך ברוס של קייב, קרים, ממלכת הכוזרים, גאורגיה, ארמניה, כורדיסטן, בבל, סוריה וארץ ישראל. בבבל התרשם מאוד מצורת הלימוד בישיבות בבל וממעמדן הנכבד של הקהילות, שבראשן המשיכו לעמוד ממשיכי הגאונים. פתחיה אף זכה להמלצה מממשיכי גאוני בבל, שבכל אשר ילך היהודים המקומיים יראו לו את קברי הצדיקים. כשהגיע לארץ ישראל גילה מצב שונה מאוד מהקהילה בבבל. בארץ ישראל נותרו יהודים מעטים אחרי מסעי הצלב, ואפילו בירושלים, אליה הגיע לפני שנת 1187, גילה רק יהודי אחד, צבע במקצועו, שנשאר בהיתר מיוחד מהצלבנים, שהשתמשו בשירותיו. בין הקהילות היהודיות בארץ-ישראל, נוסף על ירושלים, הוא מונה גם את חברון, עכו וטבריה. מידע רב אפשר למצוא בסיפוריו גם לגבי קברי הצדיקים והמקומות הקדושים שבהם המחבר מתמקד. חלק מתיאוריו בנושא זה שימשו חוקרים בדורות מאוחרים יותר לגילויים מחדש של קברי צדיקים. משום מה, ספרו של פתחיה לא מזכיר את חזרתו לגרמניה אחרי ביקורו ביוון. ככל הנראה התיאור אבד, או שפתחיה לא ייחס לו חשיבות. ככל הנראה חזר פתחיה למולדתו לא יאוחר משנת 1217, שנת פטירתו של רבי יהודה החסיד, שכתב חלק מספרו של פתחיה. בכמה ערים בארץ קרויים רחובות על שמו. בספרו של פתחיה מוזכרים בהרחבה רק מסעותיו בארץ ישראל, בבל וסוריה. ככל הנראה לא הוא כתב את ספרו, אלא יהודה בן שמואל החסיד, לפי תיאור מסעותיו, ומשערים כי גם אחרים ערכוהו. לדעת יהושע פראוור, תיאור המסע של פתחיה עבר לפחות שתיים וכנראה שלוש עריכות שונות לפני שקיבל את צורתו הידועה כיום. ההוצאה הראשונה של ספרו בדפוס ראתה אור בשנת 1595 בפראג, בשם "סיבוב". הספר יצא ב-24 מהדורות מאז ותורגם לכל השפות העיקריות של אירופה. לדעת פראוור, תיאור המסע היה אחד מהחיבורים הגאו-היסטוריים החשובים ביותר בזמנו. לדבריו, תיאור-מסע דומה בהיקפו נכתב באירופה רק כעבור כמה מאות שנים. תיאוריו, סיפוריו וציוניו משמשים עד היום מקור אמין וחשוב לחקר חיי היהודים במזרח בעת ההיא. בארץ ישראל משמש ספרו כבסיס לחקר ידיעת-הארץ בתקופתו. עדותו על המקומות הקדושים ועל ערים בארץ משמשת חוקרים בתחומי ידיעת הארץ השונים. פתחיה מרעגנשפורג, סבוב הרב רבי פתחיה מרעגנשפורג, לונדון 1856, באתר "דעת" פתחיה מרגנשבורג, סבוב רבי פתחיה, אלעזר הלוי גרינהוט, ירושלים תרס"ה-1905, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "פתחיה מרגנסבורג", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1214, באתר היברובוקס מסעות ר' פתחיה מרגנשבורג בסוריה ובארץ-ישראל, בתוך מסעות ארץ ישראל, תל אביב: אברהם יערי, תש"ו-1946, עמ' 48–55, באתר Hebrew Books יהושע פראוור, ‏תיאורי מסע עבריים בארץ-ישראל בתקופה הצלבנית. א. המאה הי"ב, קתדרה 40, תמוז תשמ"ו יולי 1986 פתחיה בן יעקב מרגנשבורג, דף שער בספרייה הלאומית גרינהוט תיארך את שנת היציאה ל-1178, צבי גרץ הביא את השנה 1187 או 1174, ובדעה האחרונה החזיקו חוקרים נוספים. יהושע פראוור, תולדות היהודים בממלכת הצלבנים, עמ' 206.
פוינט פורוורד

פוינט-פורוורד היא עמדה בלתי-רשמית בכדורסל, המשלבת תכונות של פורוורד ושל רכז (רכז). הפוינט פורוורד מנהל למעשה את המשחק מעמדת הפורוורד, ולא מעמדת הרכז כנהוג. לארי בירד נחשב לנציג החשוב ביותר של הפוינט-פורוורד ותרם לפרסום המושג. מג'יק ג'ונסון שילב ברמה דומה את הדברים הנדרשים מרכז ומפורוורד, אך הוא שיחק בעמדת הרכז, ולכן הוא אינו פוינט-פורוורד. פוינט פורוורדים קלאסיים אחרים הם ג'ון האבליצ'ק, סקוטי פיפן ופול פירס משחקני העבר, קווין דוראנט ולברון ג'יימס משחקני ההווה. השחקן האירופאי הבולט עם תכונות של תפקיד זה הוא דיאן בודירוגה. בין שחקני העבר באירופה שהיו בולטים כאלו היו למשל טוני קוקוץ' ואנדריי קירילנקו. בכדורסל הישראלי נהוג לראות את נדב הנפלד כאב טיפוס של תפקיד הפוינט פורוורד, ובהמשך את השחקנים גור שלף, וליאור אליהו. ובהווה דני אבדיה. אחד הראשונים לשחק בעמדה היה ג'ון ג'ונסון, ששיחק בשנות ה-70 בסיאטל סופרסוניקס לצד שני הגארדים, גאס ויליאמס ודניס ג'ונסון. במהלך שנות ה-80 ג'ונסון ופול פרסי שיחקו כפוינט פורוורד בקבוצת מילווקי באקס תחת המאמן דון נלסון. לארי בירד, סמול פורוורד בגובה 2.06 שהצטיין ביצירת סלים וריבאונדים בעמדה זו, שיחק גם לעיתים כפוינט פורוורד. סקוטי פיפן ששיחק עם מייקל ג'ורדן בשיקגו בולס הוא דוגמה נוספת לפוינט פורוורד מודרני. הוא היה הסמול פורוורד של הקבוצה, אבל הוא שיחק כרכז בתיכון. ביום בו נבחר בדראפט, ניתן לצטט את פיפן במהלך הראיון שלו "אני רוצה לשחק כנראה בעמדת הסמול פורוורד אבל בעתיד אני ארצה לנסות את דרכי בעמדת הרכז". חברו לקבוצת השיקגו בולס, דניס רודמן, ציין כי "פיפן הוא ככל הנראה הגרסה המודרנית של עמדת הפאוור/פוינט פורוורד". NBA Draft 1987 - Scottie Pippen (Pick NO.5), נבדק ב-2023-12-11 Trikansh Kher, "Scottie Pippen Revolutionized the Point Forward Position": Dennis Rodman Once Heaped Praise on Bulls Teammate's Offensive Ability, The SportsRush, ‏2023-02-21 (באנגלית) ‏ ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית האבות היילברון

בית האבות היילברון היה בית אבות בעיר היילברון, אשר שימש את יהודי מחוז באדן-וירטמברג שבגרמניה. בית האבות הוקם בהיילברון בשנת 1907 ונהרס במהלך הפוגרומים בליל הבדולח ב-1938. לאחר הריסתו, התגוררו הניצולים מהמהומות בביתו של יוליוס פיקרד, רופא בית האבות ממוצא יהודי גרמני (בגרמנית: Julius Picard‏; 24 בינואר 1866 - 7 בדצמבר 1940; נולד ברנדאג אשר באוסטריה תחתית, אוסטריה). על אף מאמציו של פיקרד, נספו כל דיירי בית האבות ואף פיקרד עצמו, במהלך מלחמת העולם השנייה, במחנות הריכוז. לודוויג אסינגר היה רופא יהודי איש היילברון שעבד בבית האבות היילברון אשר שירת את יהודי וירטמברג. מדיה וקבצים בנושא בית האבות היילברון בוויקישיתוף
סאנטר-עמק הלואר

סאנְטְר-עמק הלואר (בצרפתית: Centre-Val de Loire) הוא אחד מ-18 חבלי הארץ המנהליים של צרפת. חבל זה כולל את שלושת חבלי הארץ ההיסטוריים ברי, אורליאנה וטורן. הוא מורכב משישה מחוזות, והוא ממוקם בלב המדינה. גבולות חבל זה לא השתנו במסגרת שינוי גבולות חבלי צרפת שנעשה בתחילת 2016. שטחו נותר זהה אולם שם החבל שונה ונוסף לו השם Val de Loire בעקבות מיקום עמק הלואר בשטחו. שטח חבל סאנטר-עמק הלואר מורכב בעיקר ממישורים ומרמות, בעלי תכונות מגוונות - מהקווסטות העשויות מאבן גיר, ליער הענק של אורליאן (הגדול ביותר בצרפת), ועד השטח רווי האגמים, אהוב הציפורים וחיות הציד, הנושא את השם סולוניה. את שטח החבל חוצה הנהר הארוך בצרפת, נהר הלואר (275 ק"מ), ממזרח למערב. הנהר מכיר רמות ספיקה משתנות, והיות ופלגים רבים פוגשים אותו בשטח החבל, החבל נמצא בסכנת הצפה. הסממן הבולט של החבל הוא עמק הלואר, הידוע גם כ-"הגינה של צרפת" ו"ערש השפה הצרפתית". רוב טירות עמק הלואר המפורסמות שוכנות בו, והן מביאות לחבל תיירים רבים. חבל סאנטר-עמק הלואר מורכב משטחם ההיסטורי של הפרובינציות הבאות: פרובינציית אורלאַנֶה, אשר נוצרה עוד לפני המהפכה הצרפתית ושאבה את שמה מהעיר אורליאן. פרובינציית טורן, אחת מהפרובינציות העתיקות של צרפת, את שמה היא שואבת מן הקלטים. פרובינציית בֶּרי, היא מפורסמת בהיותה מקום הלידה של מספר מלכי צרפת ורבים ממשפחת המלוכה הצרפתית. פרובינציית מיין לשעבר אשר מוכלת בעיקר במחוזות מאיין וסארת. חלק מפרובינציית פארש ההיסטורית. חבל ארץ סאנטר-עמק הלואר הוא במקום הראשון בגידול דגן באירופה, והוא החמישי בחבלי צרפת מבחינת תעשייה. תעשיית המשקים החקלאיים באזור מעסיקה כ-70,000 איש (מעל 7% מהתעסוקה בחבל). אזור אורליאן - שארטר ידוע בכינויו "עמק הקוסמטיקה" משום גדושת המקום בתעשייה זו. העמק מעסיק כ-16,000 איש ומגלגל הכנסה של כ-2.5 מיליארד אירו. סאנטר-עמק הלואר, ברשת החברתית אינסטגרם סאנטר-עמק הלואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Faith (אלבום של ג'ורג' מייקל)

Faith (מאנגלית: אמונה) הוא אלבומו הראשון של ג'ורג' מייקל בקריירת הסולו שלו. האלבום אשר יצא בשנת 1987, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של מגזין הבילבורד והיה לאלבום הראשון על ידי אומן סולו לבן אשר זכה לכבוש את מצעדי ה-R&B. ב-2003 הגיע האלבום למקום 480 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. בנוסף, הגיע האלבום לדירוג 79 בסקר שנערך ב-2005 על ידי ערוץ 4 הבריטי למציאת 100 האלבומים הגדולים ביותר של כל הזמנים. האלבום הצליח להכניס ארבעה סינגלים לראש המצעד בילבורד הוט 100, ובכך הפך מייקל לבן האמנים היחידים שעשו זאת[דרוש מקור]. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. בשנת 2012, מגזין הרולינג סטון ערך בשנית את רשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" ודירג את האלבום במקום ה-472. מהדורה הבאה של הרשימה, שנערכה בשנת 2020, האלבום דורג במקום ה-151 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-270 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2019. מידע על האלבום Faith באתר MusicBrainz מידע על האלבום Faith באתר AllMusic האלבום Faith באתר Discogs האלבום Faith באתר ספוטיפיי Greatest Albums List (Published 2003) - Rolling Stone, web.archive.org, ‏2021-10-22 Rolling Stone, Rolling Stone, The 500 Greatest Albums of All Time, Rolling Stone, ‏2020-09-22 (באנגלית אמריקאית) SPIN Staff, The 300 Best Albums of the Past 30 Years (1985-2014), SPIN, ‏2015-05-11 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטומבד

אנטוּמְבְּד (Entombed) היא להקת דת' מטאל שוודית אשר נוסדה בשנת 1987, במקור בשם ניהיליסט (Nihilist). הלהקה נחשבת לחלוצה בדת' מטאל הסקנדינבי; עם זאת, מאז האלבום Wolverine Blues, היא החלה לשלב השפעות רבות יותר של הארד רוק והבי מטאל, לצד אלמנטים של דת' מטאל ואף גרוב מטאל. אלבום זה נחשב לאלבום הראשון והמשפיע ביותר בסגנון שכיום ידוע בתור דת'נרול. אף על פי שהאלבום זכה לפילוג בקרב מעריצי הלהקה, הוא פנה לקהל רחב יותר, וביסס את המיינסטרים ואת המוניטין הביקורתי שלהם. האלבום החמישי של הלהקה, Same Difference מ-1998, נחשב לאלבום עם הכי פחות קשר לדת' מטאל שהוציאה Entombed. האלבום מציג את הלהקה עוברת לצליל מטאל אלטרנטיבי מסחרי יותר, ונחשב בדרך כלל לאלבום ה"חלש ביותר" של הלהקה, הן על ידי המעריצים והן על ידי סולן הלהקה לשעבר. באלבום הבא, הלהקה חזרה לנגן דת'נרול, אך אף פעם לא חזרה לסגנון הדת' מטאל ה"טהור" יותר של שני אלבומיה הראשונים. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לארס גורן פטרוב – שירה אלכס אליד – גיטרה ניקו אלגסטראנד – גיטרה בס אול דאלסטדט – תופים ג'ורג'ן סאנדסטרום – גיטרה בס זוראן – גיטרה בס לארס רוזנברג – גיטרה בס ניק אנדרסון – תופים, שירה, גיטרה בס פיטר סטג'ארנדווינד – תופים (1990) Left Hand Path (1991) Clandestine (1993) Wolverine Blues (1997) DCLXVI: To Ride Shoot Straight and Speak the Truth (1998) Same Difference (2000) Uprising (2001) Morning Star (2003) Inferno (2007) Serpent Saints – The Ten Amendments מדיה וקבצים בנושא אנטומבד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנטומבד אנטומבד, ברשת החברתית פייסבוק אנטומבד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנטומבד, ברשת החברתית אינסטגרם אנטומבד, באתר ספוטיפיי אנטומבד, באתר Last.fm (באנגלית) אנטומבד, באתר AllMusic (באנגלית) אנטומבד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטומבד, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) אנטומבד, באתר Discogs (באנגלית) אנטומבד, באתר Songkick (באנגלית) אנטומבד, באתר Genius אנטומבד, באתר בנדקמפ אנטומבד, באתר בילבורד (באנגלית) וידאוקליפים של הלהקה Entombed Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית) Wolverine Blues by Entombed - RYM/Sonemic (באנגלית), נבדק ב-2023-04-25 Death 'n' Roll - Music genre - RYM/Sonemic, Rate Your Music (באנגלית) Metal-Rules.com: Interview With L.G. Petrov of Entombed, www.metal-rules.com
עמית ענבר

עמית ענבר (נולד ב-9 באוגוסט 1972) הוא גולש רוח ישראלי, שלוש פעמים סגן אלוף העולם (1992, 1997, 1998), פעמיים אלוף אירופה (1993 ו-1997) ופעם אחת סגן אלוף אירופה (1998). ייצג את ישראל ב-12 אליפויות עולם, בשבע אליפויות אירופה ובשתי אולימפיאדות (ברצלונה 1992 וסידני 2000) וסיים במקום שמיני ושביעי במשחקים האולימפיים בהתאמה. 4 פעמים דורג במקום ראשון בעולם. ענבר נולד וגדל במכמורת. הוא החל לגלוש בעקבות אחיו, ערן, שהיה גולש מצטיין. בהמשך, היה חבר אגודת הפועל תל אביב וייצג את ישראל ב-12 אליפויות עולם, בשבע אליפויות אירופה ובשתי אולימפיאדות. ב-1992 זכה במדליית הכסף באליפות העולם על גלשן מדגם לכנר, שנערכה בסינגפור. באולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיע בתחרות גלשן רוח דגם לכנר למקום ה-8 לאחר שקיבל 118.1 נקודות. ב-1997 זכה במדליית הכסף באליפות העולם בדגם מיסטרל, שנערכה בפרימנטל שבמערב אוסטרליה. הקדים אותו הגולש הניו זילנדי ארון מקינטוש. ב-1998 זכה שוב במדליית הכסף באליפות העולם בדגם מיסטרל, שנערכה בברסט בצרפת. גם באליפות זו הקדים אותו הניו זילנדי מקינטוש. באולימפיאדת סידני בשנת 2000 הגיע למקום ה-7 בתחרות המיסטרל, לאחר שקיבל 99 נקודות. ענבר שימש כמאמן נבחרת הגלישה של ישראל וכמו כן היה מאמנו של הגולש הישראלי גל פרידמן. ענבר הוא בעל מועדון גלישה בחוף ינאי ומכמורת. מאמן באופן פרטי או קבוצתי בכל סוגי הגלישה ברחבי הארץ והעולם. כמו כן מוציא טיולי גלישה ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא עמית ענבר בוויקישיתוף עמית ענבר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי עמית ענבר, באתר olympedia.org עמית ענבר, באתר Sailing.org קישור לסיפור חייו של עמית ענבר מהאתר הרשמי עמית ענבר באתר איגוד השיט בישראל (הקישור אינו פעיל, 25 בספטמבר 2023) Inbar, Amit באתר Jews in Sport www.supaway.com ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנתול

מנתול (מלועזית: Menthol) הוא תרכובת אורגנית קוולנטית כיראלית וסוג של טרפנואיד, הנוצרת באופן מלאכותי או נרכשת ממיצוי נענע חריפה או סוגים אחרים של שמני נענע. למנתול איכות מאלחשת מקומית והשפעה הנוגדת גירויים. זוהי מולקולה קטנה (ראו איור), מסיסה בשומן (הידרופובית) כך שהיא יכולה לחדור דרך שכבת האפיתל ולהגיע אל העצבים האחראים לתחושת החום והקור ובפרט לקצוות התחושתיים הצפופים של העצב המשולש ברקמה הרירית של הפה והלוע. למנתול יכולת להגביר את רגישותם של קולטני העור הרגישים לקור, ובכך הוא יוצר את ההרגשה הקרירה המפורסמת שלו. הוא אינו משפיע בפועל על טמפרטורת העור ואינו יוצר בעצמו את תחושת הקירור, אלא רק מעלה את הרגישות לקירור מקומי.[דרושה הבהרה] מציצת סוכריית מנטה בפה סגור לא תיצור, לכן, הרגשת קור ("רעננות"), אבל הקירור הקל שגורמת שאיפת אוויר לאחר שהמנטול פעל על קצות העצבים תגרום לתחושת קור חזקה. הקלה קצרת טווח על כאבי גרון וכאבי לוע קלים תוסף לסיגריות להקלה על גירוי גרון וסינוסים כתוצאה מעישון ושיפור ריח הפה של המעשן תוסף לג'לים ומשחות להקלה על כאבי שרירים תכשירים להקלה על כוויות שמש תוסף למשחות שיניים ונוזלי שטיפת פה סוכריות ומסטיקים אסטרים של מנטול משמשים להוספת ניחוח פרחים לבשמים ישנן ראיות כי המנתול מוכר ביפן כבר מעל 2000 שנה. במערב, הוא בודד רק ב-1771, על ידי הגרמני הירונימוס דייוויד גאוביוס. יורם שורק, למה הסחוג שורף והנענע מרעננת?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏") מנתול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נקטרינה

נֶקְטָרִינָה (שם מדעי: Prunus persica nectarina) הוא עץ פרי גלעיני ממשפחת הוורדניים, זן (תת-מין) המשתייך למין אפרסק. מקור הנקטרינה בסין, שם גודלה במשך 4,000 שנה ויותר ועדיין נפוצה כעץ בר. בימי קדם הועבר הפרי (האפרסק) לפרס, ומכאן שמו המדעי (persica). בימי אלכסנדר מוקדון הובא האפרסק מפרס ליוון ומשם פשט גידולו לארצות אגן הים התיכון. הספרדים העבירוהו ליבשת אמריקה והיום הוא נפוץ בכל רחבי העולם. הארצות העיקריות המגדלות את הפרי הן ארצות הברית, איטליה, יפן, צרפת, ספרד, ארגנטינה וסין. הנקטרינה שונה משאר האפרסקים בכך שאין פלומה על הפרי, הקליפה החלקה מקנה מראה מבריק כשל שזיף. היעדר הפלומה הופך את הפרי רגיש יותר לפגיעה. העדר הפלומה הוא תכונה גנטית רצסיבית: נקטרינה שהואבקה מאפרסק עשויה להניב אפרסקים (מזרעיה), ולהפך. הנקטרינה בדרך כלל קטנה ומתוקה יותר מאפרסק "רגיל" אך יש חפיפה בהתפלגות הגודל ומידת המתיקות. מטעי נקטרינה בישראל מצויים בעיקר במרכז שפלת החוף, בהרי הגליל ובהרי ירושלים ובגוש שילה. הנקטרינה פורחת בעיקר באביב, על ידי האבקה עצמית. רוב הזנים הגיעו לישראל מדרום ארצות הברית ומועד הבשלתם חל מאפריל ועד אוקטובר. בעונת ההבשלה קוטפים את הפרי הבשל מדי כמה ימים כשצבע היסוד שלו הופך מירוק לצהבהב או לבנבן. הנקטרינה היא גלגול של אפרסק ולא הכלאה של אפרסק ושזיף, כפי שנהוג לחשוב (מחשבה זו הקנתה לנקטרינה את השם העממי "אפרשזיף", הלחם בסיסים של "אפרסק" ו"שזיף"). דרווין מציין הופעת נקטרינות על ענפי אפרסקים ולהפך כהוכחה לקרבה הרבה ביניהם (ראיה לכך שאין מדובר במינים שונים או במין בהתהוות).[דרוש מקור][מפני ש...] יש בידינו עדויות על גלעיני אפרסק שהצמיחו עצי נקטרינות וגלעיני נקטרינות שהצמיחו עצי אפרסק, של אותם עצים מניבים אפרסקים ונקטרינות, של עצי אפרסק שהניבו פירות נקטרינה (שהצמיחו נקטרינות מזרעיהן) ולבסוף של עץ נקטרינות שהניב פרי כלאיים ואחר כך אפרסקים אמיתיים. כיוון שהאפרסק קיים לפני הנקטרינה ניתן היה לצפות שנקטרינות יוכלו להניב אפרסקים לעתים קרובות יותר משאפרסקים יניבו נקטרינות – אך זה בפירוש לא המקרה. — The Variation of Animals and Plants under Domestication הנקטרינה עשירה בקרוטן, ההופך בגוף לוויטמין A וכן באשלגן, בברזל ובוויטמין C, וויטמינים נוספים. נקטרינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מהי הנקטרינה ומה ההבדל בינה לאפרסק?, באתר אנציקלופדית אאוריקה דרווין על אפרסק ונקטרינה (אנגלית).