laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקול מיליטר

האקול מיליטר (בצרפתית: École Militaire, "בית ספר צבאי") הוא מתחם רחב-ידיים של בתי ספר להכשרה צבאית ברובע השביעי של פריז, בירת צרפת, דרום-מזרחית לשאן דה מארס ומוזיאון המלחמה של צרפת. האקול מיליטר הוקם על ידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת ב-1750 לפי הצעתו של הכלכלן ז'וזף פארי דוברנה (Joseph Paris Duverney) בתמיכתה של מאדאם דה פומפדור, במטרה לייסד אקדמיה צבאית לצוערים ממשפחות דלות-אמצעים. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל (Ange-Jacques Gabriel), והבנייה החלה ב-1752 על חוות גרנל (Grenelle). בית הספר נפתח ב-1760. ב-1777 ערך הרוזן סן ז'רמן שינוי מבני ביעדי המוסד, ארגן אותו מחדש, ושינה את שמו ל"בית הספר לג'נטלמנים צעירים" (École des Cadets-gentilshommes). ב-1784 הצטרף לשורות בית הספר נפוליאון בונפרטה הצעיר כדי להתחנך בו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר תוך שנה אחת במקום שתיים. המתחם כולל שני מוסדות: מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense) המוסד ללימודים גבוהים של ביטחון לאומי (Institut des hautes études de défense nationale) מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense) היא מוסד צרפתי ללימודי צבא גבוהים. הוא החליף את ארבע המכללות החיליות - Écoles supérieures de guerre - של חיל הרגלים הצרפתי, הצי הצרפתי, חיל האוויר הצרפתי והז'נדרמריה הצרפתית, ואת האיחוד העליון שלהן (Cours supérieur interarmées), מאז 1 בספטמבר 1993. מכללת ההגנה המשותפת ממוקמת במתחם האקול מיליטר, והיא כפופה למפקד הארגוני של צבא צרפת (Chef d'État-Major des Armées). נושאי הלימוד מגוונים ומתמקדים בשילוב ענפי הלוחמה הצבאית, ביחסים בינלאומיים ובמינהל ותכנון. במכללה לומדים קצינים משלושת החילות הצרפתיים (אוויר, ים, יבשה), מהז'נדרמריה, משירותי הצבא (השירות הרפואי ושירות התדלוק) ומסוכנות הרכש של אמצעי לחימה. מועמדים ללימוד במכללה מתקבלים לאחר מבחנים מסננים. לאחר קבלתם, הם רוכשים הכשרה מקצועית לקראת איוש משרות בגוף הצבאי שבו שירתו קודם לכן, בתפקידים משולבים, בתפקידים קישוריים, או בכל משרה אחרת שנתונה תחת מכלול העיסוק הביטחוני בצרפת ושפועלת לפי קודי הפעילות הביטחוניים הצרפתיים. משנות החמישים של המאה ועשרים יצאו קציני צה"ל להשתלמויות בשני בתי הספר במתכונת הקודמת: "בית הספר לפיקוד ומטה" (École d'état-major) ו"בית הספר הגבוה למלחמה" (École supérieure de guerre). וביניהם אביגדור - ינוש בן גל, מנחם אבירם, אהרון דוידי, שלום עירון, מרדכי גור, דני מט, יהונתן דותן, דב שפיר, יואש צידון, דורון רובין, ארוין לביא, יוסי אבירם, צבי פולג שלמד במחזור 100 של המכללה, ועוד. מדיה וקבצים בנושא אקול מיליטר בוויקישיתוף
ישראל זוהר

ישראל זוהר (נולד ב-1944) הוא קלרניתן, כליזמר ומלחין ישראלי. נולד בנתניה למשפחת זונשיין, דור שביעי בארץ. החל להופיע בפני קהל בגיל תשע, ובהיותו בן 14 זכה בפרס על נגינה בקלרינט בתחרות הלנה רובינשטיין. בגיל 27 עבר להתגורר בתל אביב. כשהתזמורת הפילהרמונית הישראלית ויתרה על שירותיו של נגן הקלרינט גיורא פיידמן, היא בחרה את זוהר לתפקיד כקלרניתן וכנגן קלרינט בס. זוהר היה חבר קבוע בפילהרמונית הישראלית החל מ-1 באוקטובר 1968 ועד 30 בספטמבר 2011. סמוך לגיל 40, בעת שירותו במילואים בלבנון, פגש בשני בחורי ישיבה שעסקו במבצע תפילין, דרכם התוודע למוזיקה של הכליזמרים, ועבר ממוזיקה קלאסית למוזיקת נשמה יהודית. בשנת 1984 החל לחקור יחד עם המוזיקולוג עדי סולקין את הסגנון הכליזמרי הייחודי של צפת והר מירון, רכש בקיאות בסגנונות הכליזמר השונים והתקבל כנגן הרשמי בהילולה המסורתית במירון בל"ג בעומר. כתוצאה מכך יזם ועזר בהקמת פסטיבל הכליזמרים בצפת. הוא היה סולן של תזמורת וינה ועם התזמורת הפילהרמונית ביצע רבות את יצירתו "לילה במירון" במקומות רבים בארץ ובעולם, כולל בסאן פאולו בכיכר העיר לפני קהל של 250,000 איש. זוהר הפיק 12 אלבומים והשתתף יחד עם הכנר יצחק פרלמן בקונצרט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה. קונצרט זה הונצח באלבומו של פרלמן, "Tradition" ‏(1990). זוהר מרבה לנגן בהופעות ברחבי הארץ ובחו"ל את תוכניתו המוזיקלית "כזוהר הרקיע". בין היתר הופיע באולם מוזיקפראיין עם הפילהרמונית של וינה, עם הפילהרמונית של ברלין, והפילהרמונית של ניו יורק. בטקס פתיחת חגיגות יום העצמאות ה-50 שנערך על יד הכותל המערבי ניגן את יצירתו של המלחין הישראלי אנדרה היידו "תרועת מלך". כמו כן הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, ששודרו ברחבי אירופה, יפן וברזיל. זוהר גם השתתף בנגינה בתקליטים רבים. אתר האינטרנט הרשמי של ישראל זוהר ישראל זוהר, דף שער בספרייה הלאומית ערוץ היוטיוב של ישראל זוהר Violin/Clarinet Klezmer Perlman\Zohar  Klezmer Clarinet virtuoso Suite by Zohar אישור לחברותו בפילהרמונית, 13.11.16 Tradition, באתר Arkivmusic‏; Tradition, באתר של דב זלצר
לוקסור (מלון)

לוקסור לאס וגאס הוא מלון וקזינו הממוקם בסטריפ שבלאס וגאס. המלון בן ה-30 קומות, שמופעל על ידי רשת "MGM אתרי נופש בינלאומיים", מכיל אולם קזינו בשטח 11,000 מ"ר הכולל מעל 2,000 מכונות הימורים ו-87 שולחנות משחק. מאז השיפוץ שנעשה בין 2008 ל-2009, למלון יש עיצוב מודרני מאוד והוא כולל 4,400 חדרים מתוכם 442 סוויטות, המסמנות את הקירות הפנימיים של מגדל דמוי פירמידה ושני מגדלי זיגוראת בני 22 קומות שנבנו מאוחר יותר. המלון נקרא על שם העיר לוקסור (תבאי העתיקה) במצרים ומעוצב בסגנונה. הוא המלון השני בגודלו בלאס וגאס (הראשון הוא ה-MGM גראנד) והשמיני בגודלו בעולם. אבן הפינה ללוקסור הונחה ב-1992 והמלון נפתח רשמית לאחר 18 חודשים ב-15 באוקטובר 1993, לעיני 10,000 איש. בזמן הפתיחה, הפירמידה, שעלות בנייתה עלתה 375 מיליון דולר, הייתה הבניין הגבוה ביותר בסטריפ, והכיל 2,526 חדרים וקזינו בשטח 9,300 מ"ר. תיאטרון ושני מגדלי מלון הכוללים 2,000 חדרים נוספים נוספו ב-1998 בעלות של 675 מיליון דולר. כשהאתר נפתח, הוא כלל את סיור נהר הנילוס, שהיה שיט לאורך נהר שלקח אורחים לחלקים שונים בפירמידה, עבר דרך יצירות אמנות שונות והקיף את הקזינו. הקזינו כלל גם מוזיאון ואת קבר תות ענח' אמון, העתק של קברו כפי שנמצא בעמק המלכים סמוך ללוקסור, מצרים. ביולי 2007, חברת MGM, שהמלון בבעלותה, הודיעה כי היא מתכוונת לעשות שיפוץ גדול למלון בהשקעה של 300 מיליון דולר, ולחדש 80% מהשטח הציבורי של המלון, כולל החלפה של רוב התמה המצרית במסעדות, לאונג'ים ומועדונים מודרניים המיועדים לקהל הבוגר. לוקסור לאס וגאס כולל 1,900 מ"ר של שטח לכנסים, 4 בריכות שחייה ובריכת גלים, קפלת חתונות, ספא טבעי ו-29 חנויות. לוקסור גם מחובר למפרץ מאנדליי דרך החנויות במאנדלי פלייס, הקניון של מפרץ מאנדליי, גשר אווירי באורך 94 מטרים הכולל חנויות מותגים רבות. הלוקסור הוא ביתם של 5 הופעות שונות: מאמין של כריס אנג'ל (Criss Angel - Believe) פריזם של ג'בוואקיז (Jabbawockeez - PRiSM) פאנטזי (Fantasy) הקומיקאי קארוט טופ (Carrot Top) המחזמר מנופאוס (Menopause) ב-31 באוגוסט 2007, מועדון הלילה LAX נפתח רשמית במסיבה שאירחה את בריטני ספירס. מספר ידוענים אחרים, כולל כריסטינה אגילרה אירחו ערבים במועדון. המועדון בן 2 הקומות בשטח של 2,400 מ"ר מכיל 78 שולחנות VIP ובר לילה, שנחשב לבר אולטרה-עלית, שעל בסיס הזמנה מראש בלבד. המלון תוכנן על ידי האדריכל וולדון סימפסון ומעצב הפנים צ'ארלס סילברמן, וקיבל הערכה בתור אחד המלונות המזוהים ביותר בסטריפ בזכות עיצובו הייחודי. החלק המרכזי של המלון הוא מבנה דמוי פירמידה בן 30 קומות בגובה 111 מטר. חדרי האורחים ממוקמים בחלק החיצוני של קירות הפירמידה, וניתן להגיע אליהם על ידי מעליות מיוחדות הנעות בזווית של 39 מעלות. המלון מכיל גם אטריום בנפח 820,000 ממ"ק, שהיה האטריום הפתוח הגדול בעולם כשנפתח בשנת 1993. המלון מסומן על ידי אובליסק בגובה 43 מטר ושחזור של הספינקס הגדול של גיזה בגובה 34 מטר. קצה הפירמידה מכיל זרקור מובנה המכוון ישירות כלפי מעלה ונחשב כזרקור החזק בעולם בעל עוצמה של 42.3 מיליארד נרות. בלילה בהיר ניתן לראות את קרן הזרקור ממרחק של עד 400 ק"מ ממטוס בגובה שיוט, וניתן לראותה בבירור גם מהחלל. קרן האור של הלוקסור מבט על המלון משדה התעופה הבינלאומי של לאס וגאס הספינקס הגדול של גיזה וקרן הזרקור מאחוריו מבט על פנים הלובי מדיה וקבצים בנושא לוקסור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוקסור
L3/35

L3/35 (באיטלקית מכונה גם: Carro Veloce CV-35, "טנק מהיר") הוא טנק איטלקי קל, ששימש את צבאות איטליה וצבאות נוספים בתקופה שבין מלחמות העולם, וכן בקרבות רבים במלחמת העולם השנייה. על אף שתוכנן כטנק קל, מבנהו חסר הצריח משקלו הקל וכוח האש שלו הן תכונות המאפיינות שריונית מודרנית. הטנק הוא הדגם המרכזי בסדרת טנקים קלים המתחילה בטנק ה-CV/29 שנכנס לשימוש בשנת 1929, ה-L3/33 שהיה דגם מוקדם של ה-L3/35 וה-L3/38 שהיה דגם משופר שלו. הטנק היה רק"מ חמוש בשני מקלעי 8 מילימטר (אם כי היו דגמים בעלי חימוש שונה), וצוותו מנה שני אנשים. המפקד שהיה גם התותחן ישב משמאל, והנהג מימין. המנוע היה מאחור. הטנק נמכר למדינות רבות ברחבי העולם, ונעשה בו שימוש בקרבות הבאים - המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מלחמת סין–יפן השנייה, מלחמת האזרחים בספרד, המלחמה ההונגרית סלובקית וכן מרד רשיד עאלי אל-כילאני בעיראק. במלחמת העולם השנייה נעשה בטנק שימוש בכל מקום בו לחמו האיטלקים, לרבות המערכה על צרפת המערכה במדבר המערבי, המערכה במזרח אפריקה, המערכה בבלקנים, החזית המזרחית, סיציליה והמערכה באיטליה. H-39 הוצ'קיס ויקרס סימן 6 (טנק) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מדיה וקבצים בנושא L3/35 בוויקישיתוף
L3

האם התכוונתם ל... L3/35 – טנק איטלקי קל, ששימש את צבאות איטליה וצבאות נוספים בתקופה שבין מלחמות העולם L3 טכנולוגיות – היא חברה אמריקאית לשירותי ומוצרי ומערכות בתחום הביטחוני. זיכרון מטמון מסוג L3
A Million Lights

־ A Million Lights (בתרגום חופשי: מיליון אורות) הוא האלבום השלישי של זמרת הפופ הבריטית שריל. האלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2012, על ידי בחברת התקליטים Fascination Records. ב-18 במאי 2012, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום "Call My Name". כמו כן, זהו האלבום הראשון של קול שיצא תחת השם "שריל", זאת לאחר עקבות גירושיו מבעלה מאשלי קול. ב-18 באפריל 2012, חשפה קול את שמו של אלבום האולפן השלישי שלה "A Million Lights", באוות יום חשפה קול את תאריך צאת האלבום ב-15 ביוני. ב-24 במאי, הוציאה לאור שריל את עטיפת האלבום ורשימת השירים ובנוסף הודיעה שתוציא לאור שתי גרסאות גרסה סטנדרטית, וגרסת דלוקס, שריל אישרה זאת בעמוד הפייסבוק שלה. כדי לקדם את האלבום, קול יצאה ב-3 באוקטובר 2012, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "A Million Lights Tour", באירופה. אשר הסתיים ב-17 באוקטובר. מידע על האלבום A Million Lights באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Million Lights באתר AllMusic האלבום A Million Lights באתר Discogs האלבום A Million Lights באתר ספוטיפיי טאיו קרוז, will.i.am, אלכס דה קיד, דאדא החיים, קלווין האריס, פנתר bpi Connecting to the iTunes Store., itunes.apple.com A Million Lights por Cheryl (בBrazilian Portuguese), נבדק ב-2019-06-03 Cheryl的《A Million Lights (Deluxe Version)》 (בChinese (Taiwan)), נבדק ב-2019-06-03 Play.com - Buy online at Play.com and read reviews. Free delivery to UK and Europe!, web.archive.org, ‏2012-05-30 CHERYL: A Million Lights, Universal Music Polska (בפולנית) (ארכיון) www.ibs.it www.jbhifionline.com.au Alexandra ONLINE, web.archive.org
שרה אראני

שרה אראני (באיטלקית: Sara Errani; נולדה ב-29 באפריל 1987) היא שחקנית טניס מקצוענית מאיטליה. בשיאה דורגה במקום חמישי בעולם ב-20 במאי 2013 בדירוג ה-WTA. הישג השיא של אראני הוא זכייה באליפות צרפת הפתוחה בטורניר זוגות נשים ביחד עם רוברטה וינצ'י אף היא מאיטליה לאחר ניצחון על מריה קירילנקו ונדיה פטרובה שתיהן מרוסיה 4–6, 6–4, 6–2 וכן הגעה לשלב הגמר בטורניר זה בטורניר לנשים. בשלב הגמר היא הפסידה למריה שראפובה מרוסיה 3-6, 2-6 שזכתה לראשונה בטורניר זה ועלתה למקום הראשון בעולם. אראני זכתה פעמיים ברציפות ביחד עם נבחרת איטליה בגביע הפדרציה בשנים 2009, 2010. בגיל 12 נסעה אראני לפלורידה, ארצות הברית ללמוד ולהתאמן באקדמיית הטניס של ניק בולטיירי. בגיל 16 עברה להתאמן בוולנסיה, ספרד בהדרכתם של פאבלו לוזנו ודוד אנדרס. ב-13 ביולי 2008 זכתה אראני בתואר הראשון שלה במסגרת הסבב העולמי לנשים (WTA), בטורניר פלרמו, איטליה לאחר ניצחון בשלב הגמר על מריה קוריצ'בה מאוקראינה 6–2, 6–3. בשנת 2012 זכתה אראני בשלושה תארים ובפרסים בסכום של יותר מ-1.8 מיליון דולר. בתחילת השנה היא הגיעה לראשונה בקריירה שלה לשלב רבע גמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה ודורגה במקום 33 בעולם דירוג השיא שלה. היא הגיעה למשחק הגמר בטורניר זה בטורניר לנשים ביחד עם רוברטה וינצ'י שבו הפסידו לסבטלנה קוזנצובה ולורה זבונרבה מרוסיה 7–5, 4–6, 3–6. אל אליפות צרפת הפתוחה שנערכה ביוני אותה שנה הגיעה אראני במקום 21 בעולם. בטורניר עצמו היא הגיעה לשלב הגמר לאחר ניצחונות על קייסי דלאקווה מאוסטרליה 6-4, 2-6, 2-6, מלני אודין מארצות הברית 2-6, 3-6, אנה איבנוביץ' מסרביה (14 בעולם) 6-1, 5-7, 3-6, סבטלנה קוזנצובה (28 בעולם) 0-6, 5-7, אנגליקה קרבר מגרמניה (10 בעולם) 6–3, 7–6 השחקנית הראשונה מהטופ 10 שאותה ניצחה ואת סמנתה סטוסור מאוסטרליה (6 בעולם) 7–5, 1–6, 6–3. בשלב הגמר היא הפסידה למריה שראפובה (2 בעולם) 3-6, 2-6. נוסף לכך, היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם רוברטה וינצ'י לאחר ניצחון בשלב הגמר על מריה קירילנקו ונדיה פטרובה 4–6, 6–4, 6–2. בעונת 2013 הרוויחה אראני 3,073,992 דולר, רק מפרסים על תחרויות בהן השתתפה. אל טורניר ווימבלדון שנערך ביולי 2015 הגיעה אראני במקום 19 בעולם. בסיבוב הראשון גברה אראני על פרנצ'סקה סקיאבונה מאיטליה המדורגת במקום 80 בעולם בתוצאה 6:2 5:7 6:1. בסיבוב השני של הטורניר הודחה אראני על ידי אלכסנדרה קרוניק מסרביה המדורגת 82 בעולם לאחר שהפסידה 6:3 7:(2)6 6:2. ב-2018 לאחר שנכשלה בבדיקת סמים אסורים והודתה בשימוש בלטרוזול הושעתה לעשרה חודשים. באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב במסגרת טורניר זוגות הנשים ביחד עם ג'סמין פאוליני לאחר ניצחון בשלוש מערכות על מירה אנדריבה ודיאנה שניידר מספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים. אתר האינטרנט הרשמי של שרה אראני שרה אראני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרה אראני, ברשת החברתית אינסטגרם שרה אראני, באתר olympedia.org שרה אראני, באתר ה-WTA שרה אראני, באתר ה-ITF שרה אראני, באתר גביע הפדרציה אמיר ענבר, האיום האראני, באתר הארץ, 7 ביוני 2012 אורן אהרוני, הטניסאית שרה אראני הושעתה לעשרה חודשים, באתר ynet, 11 ביוני 2018
ריקלה גלזר

ריקְלֶה (רות) גלֶזֶר-קפלן (ביידיש: ריקלע גלעזער-קאַפּלאַן; 17 בדצמבר 1924 – 12 בינואר 2006) הייתה אסירה בגטו וילנה ופרטיזנית שחיברה בתקופת המלחמה שירים פופולריים העוסקים בשואה. גלזר נולדה בעיר וילנה שבפולין. בגיל 16, כשנכבשה העיר על ידי הגרמנים, גורשה לגטו וילנה. בגטו חיברה שירים למנגינות של פזמונים ידועים. בשיר "גטו שלי" ("דו געטאָ מײַן"), שחיברה למנגינת השיר הרוסי "מוסקבה שלי" ("Моя Москва") מאת המלחין הסובייטי איסאק דוּנאיֶיבסקי, מתאר באירוניה לא את יופייה של העיר (כבמקור), כי אם את תלאות הגטו. כשהייתה בת 18 התפרסם שירה הנודע "היה זה יום קיץ" ("ס'איז געווען אַ זומערטאָג", סִיז גֶווֵן אַ זוּמֶרטוֹג), שאותו כתבה למנגינת הלהיט היידי "פָּפִּירוֹסְן" ("פּאַפּיראָסן", 'סיגריות') מאת הרמן יבלוקוף. השיר עוסק בפּוֹנָאר, הפרוור שבו נרצחו עשרות אלפי יהודים, רובם בני וילנה. (לימים זכה השיר להקלטות, והושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.) זמן קצר אחרי כן גורשה מהגטו למחנה. היא הצליחה לקפוץ מהרכבת, יצרה קשר עם אנשי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או) והצטרפה לפרטיזנים הליטאים של יערות רודניקי שמדרום לווילנה, כלוחמת בגדוד "מוות לפאשיזם". בין הפעולות הצבאיות הוסיפה לכתוב. בחודש דצמבר 1948 עלתה לישראל עם משפחתה באונייה "נגבה" והמשפחה השתקעה בחולון. בשנת 1991 התפרסם בהוצאת טרקלין בתל אביב ספר שיריה, "לידער פון לעבן" (לידֶר פוּן לֶבְּן, 'שירי חיים'). לידער פון לעבן, תל אביב: טרקלין, תשנ"א 1991. לידער פון די געטאָס און לאַגערן; טעקסטן און מעלאָדיעס געזאַמלט: ש’ קאַטשערגינסקי; רעדאַקטירט: ה' לייוויק, ניו יורק: ציקא, 1948, עמ' 7–8, 364. מדיה וקבצים בנושא ריקלה גלזר בוויקישיתוף ריקלה גלזר בקטלוג פרידמן, אוניברסיטת פנסילבניה רות-ריקלה קפלן (גלזר) באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות ריקלה גלזר באתר Music and the Holocaust (באנגלית) עדות באתר יוטיוב https://youtu.be/CfZwhwLtHfs עדות באתר יוטיוב https://youtu.be/P0DB8ezFHEw ריקלע גלעזער-קאפלאן, דף שער בספרייה הלאומית S'iz geven a zumertog באתר Music and the Holocaust (באנגלית). נדב מנוחין‏, ריקלה קפצה מהרכבת לפונאר והצטרפה לפרטיזנים. השירים שלה תיעדו הכול, באתר וואלה, 17 באפריל 2023
נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל

נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מקדוניה הצפונית. מדינת מקדוניה הייתה ברוב המאה ה-20 חלק מהפדרציה היוגוסלבית, שהייתה מיוצגת על ידי נבחרת כדורגל מצליחה, אך בעקבות פירוק יוגוסלביה בתחילת שנות ה-90 הכריזה מקדוניה על עצמאותה, דבר שהוביל, בין השאר, להקמת נבחרת משלה. משחקה הראשון של נבחרת מקדוניה התקיים ב-13 באוקטובר 1993 נגד סלובניה, במשחק שהסתיים בניצחון 4:1 לזכות מקדוניה. ב-12 בנובמבר 2020 ניצחה הנבחרת 0-1 את נבחרת גאורגיה והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, יורו 2020. הדירוג הנוכחי של נבחרת מקדוניה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-72 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,351.18 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 46 נמדד לראשונה באוקטובר 2008, והדירוג הנמוך ביותר 166 נמדד לראשונה במרץ 2017. 1930 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה. 1994 לא נרשמה 1998 עד 2022 - לא העפילה. משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה להלן סגל הנבחרת לקראת משחקי יורו 2020 הנתונים מעודכנים נכון ל-22 ביוני 2021 לאחר המשחק נגד נבחרת הולנד במסגרת שלב הבתים ביורו 2020 דרקו פאנצ'ב גוראן פאנדב נכון ל-10 באוקטובר 2024. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל, ברשת החברתית פייסבוק מערכת ONE, לראשונה בתולדותיה: מקדוניה הצפונית ביורו, באתר ONE, ‏12 בנובמבר 2020 דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל ממאי 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
The End

The End הוא שיר של להקת הביטלס מאלבומם Abbey Road מ-1969. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). זהו השיר האחרון שהוקלט על ידי כל הלהקה יחד (ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, וגם השיר האחרון שהלהקה הקליטה. בחלקו הראשון של השיר משתעשעים לנון, מקרטני והאריסון באלתורים על הגיטרות, כל אחד בתורו, וכן סולו התופים היחיד של רינגו סטאר בכל הקלטות הביטלס. בחלקו השני, לאחר פאוזה קצרה של פסנתר, נשמע המשפט המסכם - "And in the end, the love you take is equal to the love you make" (ובסופו של דבר, האהבה שאתה מקבל שווה לאהבה שאתה נותן). אחרי משפט זה, נשמע מצלול של קולות: אורגן, גיטרות, כלי נשיפה ומיתר המסתיים באקורד רב רושם. לכאורה, אין דרך מרשימה מזאת לסיים את האלבום האחרון של הביטלס. אך לחברי הלהקה הייתה הפתעה: בסוף השיר The End יש כ-20 שניות של שקט מוחלט -המטעה את המאזינים לחשוב שהאלבום הסתיים. לאחר מכן נשמע אקורד פתאומי וחזק, ולאחריו אותו שיר שנחתך על ידי מקרטני - Her Majesty. האקורד המפתיע אינו אלא סיומו של השיר Mean Mr. Mustard. לאחר 23 שניות שבהן פול מקרטני מדבר על הוד מעלתה, נקטע השיר במפתיע, בדיוק כמו בסוף השיר I Want You בצידו הראשון של האלבום. באלבום הרמיקס של הלהקה LOVE, נמצא סולו התופים ואלתור הגיטרות בשיר Get Back. במשחק הווידאו של הלהקה The Beatles: Rock Band, השיר מגיע בסופו של המשחק. בסיקור של השיר סולו הגיטרה של ג'ורג' האריסון בסיום השיר זכה לתשבחות. פיל קולינס ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1998. פול מקרטני - שירה מובילה וקולות רקע, גיטרה בס, פסנתר, סולו גיטרה ג'ון לנון - קולות רקע, סולו גיטרה ג'ורג' האריסון - קולות רקע, גיטרה מובילה, קצב גיטרה, סולו גיטרה רינגו סטאר - תופים, קולות רקע ג'ורג' מרטין - תזמור מידע על היצירה "The End" באתר מיוזיק בריינז Which Beatle Played the Best Guitar Solo on ‘The End’?, מתוך אתר cheatsheet.com
Golden Slumbers

"Golden Slumbers" הוא שיר של להקת הרוק הביטלס מאלבומם Abbey Road משנת 1969. השיר נכתב על ידי פול מקרטני וניתן קרדיט ללנון-מקרטני, והוא השיר השישי במחרוזת הבי-סייד של האלבום. השיר מלווה בשיר "Carry That Weight" ומתחיל את ההתקדמות שמובילה לסוף האלבום. שני השירים הוקלטו יחד, ושניהם מכילים כלי קשת וכלי נשיפה שעובדו והולחנו על ידי המפיק ג'ורג' מרטין. זהו שיר הערש השני של הלהקה לאחר השיר Good Night מהאלבום The Beatles. בשיר זה משתתפים 30 נגני כלי מיתר אשר לא קיבלו קרדיט ביצירת השיר. מקרטני היה הזמר המוביל בשיר וניגן על פסנתר, ג'ורג' האריסון ניגן על גיטרה בס ואילו רינגו סטאר ניגן על התופים והטימפאני. מקרטני היה הסולן הראשי. הוא פותח את השיר בטון רך המתאים לשיר ערש, עם פסנתר, גיטרה בס וליווי קטעי מיתרים. התופים נכנסים בשורה "Golden slumbers fill your eyes", ומקרטני עובר לטון חזק יותר, שניהם מדגישים את המעבר לפזמון. מקרטני אמר, "אני זוכר שניסיתי להשיג קול חזק מאוד על זה, כי זה היה נושא כל כך עדין, אז עבדתי על הכוח של הקול על זה, ובסופו של דבר די מרוצה עם זה". ההקלטה העיקרית של "Golden Slumbers"/"Carry That Weight" הייתה ב-2 ביולי 1969. ג'ון לנון לא היה נוכח, שכן הוא נפצע בתאונת דרכים בסקוטלנד ב-1 ביולי, ואושפז שם עד 6 ביולי. תופים, טימפאני ושירה נוספת נוספו בסשן אוברדאב ב-31 ביולי, באותו יום בו נוצרה עריכת הניסיון הראשונה של מחרוזת הצד השני, כאשר לנון השתתף בסשן. ב-15 באוגוסט נוספו אוברדאב תזמורתי שכלל 30 נגנים ל-"Golden Slumbers" ולחמישה שירים נוספים ב-Abbey Road. הלהקה הסקוטית White Trash הקליטה את השיר "Golden Slumbers/Carry That Weight" שיצא כסינגל בחברת התקליטים אפל רקורדס שבוע לפני יציאת Abbey Road. לדברי איאן מקדונלד: הביטלס פול מקרטני - שירה, פסנתר ג'ורג' האריסון - גיטרה בס 6 מיתרים רינגו סטאר - תופים, טימפאני מוזיקאים נוספים נגני סשן ללא שם - שנים עשר כינורות, ארבע ויולות, ארבעה צ'לו, קונטרבס, ארבע קרנות, שלוש חצוצרות, טרומבון, טרומבון בס ג'ורג' מרטין - עיבוד תזמורתי מידע על היצירה "Golden Slumbers" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Golden Slumbers" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Golden Slumbers" באתר SecondHandSongs Barry Miles, Paul McCartney, H. Holt, 1997, עמ' 557, ISBN 978-0-8050-5248-0 דייוויד שף, All we are saying, St. Martin's Griffin, 2000, עמ' 203, ISBN 978-0-312-25464-3 מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, עמ' 178, ISBN 0-517-57066-1 מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, עמ' 177, ISBN 0-517-57066-1 מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, עמ' 183, ISBN The Beatles Recording Sessions מארק לואיסון, The Beatles Recording Sessions, עמ' 184, ISBN 0-517-57066-1 Golden Slumbers/Carry That Weight | Songs with Earlier Histories Than the Hit Version, ‏2015-01-29 (באנגלית אמריקאית) "Trash - Golden Slumbers And Carry That Weight" איאן מקדונלד, Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties, 2005, עמ' 355, ISBN 1-84413-828-3 מצעד שירי הביטלס של כאן 88
סכמת לינאטי ליוליסס

סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס הן רשימות שנוצרו על ידי מחבר יוליסס, הסופר ג'יימס ג'ויס, על מנת לסייע לידידיו קרלו לינאטי וסטיוארט גילברט להבין את המבנה והעלילה בספר. לינאטי אף תרגם את הספר לאיטלקית, וגילברט פרסם את הסכמה שלו ב-1930 בספר נפרד. סכמות אלו משמשות עד ימינו חוקרים בניתוח הספר. ב-21 בספטמבר 1920 שלח ג'ויס ללינאטי מכתב ובו, בנוסף לרשימות שצירף, כתב בין היתר: ...סבורני כי לאור הנפח העצום והסיבוכיות הגדולה אף יותר של הרומן המפלצתי המקולל שלי, עדיף לשלוח לו סוג של סיכום - מפתח - שלד - סכמה (לשימוש ביתי בלבד)... הכנסתי רק מילות מפתח בסכמה שלי, אך אני חושב שתבין זאת... זהו גם סוג של אנציקלופדיה. — סכמת גילברט ליוליסס נוצרה בשנת 1921, ופורסמה על ידו בשנת 1930. הסכמה של גילברט כוללת תיאור פרטני של כל פרק, ובכלל זה שמו המקביל לאודיסאה (שמות הפרקים לא נכללו בספר המקורי), זמן התרחשות, צבע, סמל, מדע או אמנות קשורים, טכניקת כתיבה, איבר, סמלים ותיאור הסצנה. סכמת לינאטי מקיפה מעט יותר וכוללת גם דמויות מקבילות מהמיתולוגיה היוונית ומשמעות. בסכמה של לינאטי חסר תיאור מפורט של שלושת הפרקים האחרונים משום שהם היו בשלבי כתיבה ראשוניים באותה עת. James Joyce, Selected Letters, ed. Richard Ellmann (London: Faber and Faber, 1975), p. 271 חברו למסע של אודיסאוס, שנהרג על ידי סקילה המינקת של אודיסאוס