laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דולורס איברורי

דולורס איברורי גומס (בספרדית: Dolores Ibárruri Gómez‏; 9 בדצמבר 1895 – 12 בנובמבר 1989), הידועה גם בכינוי "לה פסיונרייה" (La Pasionaria), הייתה מנהיגה קומוניסטית ספרדייה, דמות בולטת במלחמת האזרחים של ספרד, המזכירה הכללית של המפלגה הקומוניסטית הספרדית בשנים 1944–1960, וחברת בית המחוקקים הספרדי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר. דולורס נולדה בגאלארטה, עיירה בנפת ביסקאיה שבחבל הבסקים, בספרד. היא הייתה הילדה השמינית מתוך 11 ילדים במשפחה קתולית ענייה. למרות היותה תלמידה מצטיינת לא המשיכה בלימודיה בגלל עונייה. כבר בצעירותה הייתה מעורבת בפעילות פוליטית. בשנת 1916 התחתנה עם פועל מכרות ופעיל פוליטי בשם Julián Ruiz. לזוג היו שישה ילדים, אך ארבעה מתו בצעירותם בגלל עוני המשפחה. בנה נהרג בגיל 22 בקרב על סטלינגרד ורק בת אחת, אמיה, שרדה אחריה. בשנת 1917 השתתף Julián Ruiz בשביתה כללית ונכלא. איברורי החלה לקרוא בכתבי מרקס ואחרים וכתבה את המאמר הראשון שלה ב-1918 בעיתון הכורים המקומי. המאמר עסק בצביעות דתית וכדי להצניע את זהותה חתמה בשם עט שהפך לכינוי שלה: la pasionaria (ה"פסיפלורה", פרח הייסורים). ב-1920 הצטרפה עם אחרים למפלגה הקומוניסטית של ספרד. אחרי עשר שנים של פעילות מקומית נבחרה לוועדה הארצית של המפלגה ב-1930. בין השנים 1931 ו-1936 חיה במדריד. מונתה לעורכת עיתון המפלגה. נעצרה מספר פעמים ובכל פעם יזמה פעולות לחיזוק האסירים ולהעלאת המודעות הפוליטית שלהם. כתבה עוד שני מאמרים בבית הסוהר. ב-1932 נבחרה למועצה המרכזית של המפלגה בקונגרס הרביעי שנערך בסביליה. ב-1933 יסדה ארגון נשים המתנגד לפאשיזם ולמלחמה ובסוף אותה שנה נסעה למוסקבה, כנציגת המפלגה, לכנס היסוד של האינטרנציונל הקומוניסטי, שם דנו בסכנה הנשקפת מן הפאשיזם ובאיום המלחמה. הוקסמה ממוסקבה ולא חזרה לספרד. ב-1934 נכחה בכנס הראשון של נשים כנגד המלחמה והפשיזם שנערך בפריז וחזרה לספרד. ב-1936 נאסרה שוב ועברה התעללות בכלא. מיד עם שחרורה התגייסה לפעילות למען הבחירות ומפלגתה הצליחה לצבור די קולות למושב אחד בפרלמנט שאותו היא איישה. בשנים 1936–1939 התרחשה מלחמת האזרחים בספרד. איברורי הייתה פעילה בעידוד הכוחות המורדים בסדרת נאומים, אך הבינה כי ללא עזרה מבחוץ לא יוכלו לנצח, וקראה למתנדבים מכל העולם הדוגלים בחופש וקידמה לבוא לספרד ולסייע. הם לא יעברו! מדיה וקבצים בנושא דולורס איברורי בוויקישיתוף דולורס איברורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דולורס איברורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דולורס איברורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Luis del Almo, [Dolores Ibárruri. Luis del Olmo con La Pasionaria onYouTube. COPE Radio program Protagonistas. COPE Radio, 1988, seconds 13 to 32. Dolores Ibárruri], ‏1988 Enrico Galavotti: HomoLaicus. ., "Storia della Spagna—La Pasionaria.", storia -spania -pasionaria, ‏September 3, 2005
שירטוקו

חצי האי שירטוקו (ביפנית 知床半島 - "שירטוקוהאנטו") הוא חצי אי בים אוחוצק בצידו הצפון-מזרחי של האי הוקאידו ביפן המשתרע על שטח של כ-450 קמ"ר. רובו של חצי האי מהווה את הפארק הלאומי שירטוקו ששטחו 386.33 קמ"ר וזה מוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 2005. משמעות שמו של חצי האי בשפת האיינו היא "סוף העולם". אורכו של חצי האי שירטוקו הוא כ-70 ק"מ ורוחבו בבסיסו הוא 25 ק"מ. הוא הולך ונעשה צר ומסתיים בצפון בכף שירטוקו. חצי האי נוצר מפעילות געשית והוא שוכן בגבול סגירה בין הלוח הפסיפי שהרים את הלוח הצפון-אמריקאי. לאורך מרכזו של האי ניצבים מספר הרי געש בשורה, והם שירטוקו-דאקה (知床岳 הנישא לגובה של 1254 מטר), שירטוקו-יוזאן 知床硫黄山 שגובהו 1562 מטר), רואסו-דאקה (羅臼岳 בגובה של 1661 מטר), אוֹנבטסו-דאקה (遠音別岳 המגיע לגובה של 1331 מטר) ואוּנבטסו-דאקה (海別岳 שגובהו 1419 מטר). משני צדדיו של חצי האי שוכנים שני היישובים העיקריים באזור - אוטורו בחוף המערבי וראוסו (羅臼) בחוף המזרחי. מצפון לאוטורו משתרעים צוקים שגובהם 60 עד 120 מטר, וצפונית להם שוכנים חמישה אגמים קטנים הידועים כ"חמשת אגמי שירטוקו". בשל הפעילות הגעשית באזור מצויים בו מספר מעיינות חמים. חצי האי ומימי הים שסביבו מצטיינים בעושר ביולוגי ומשלבים בין מינים האופייניים לאי סחלין מצפון ולאי הונשו מדרום. הטופוגרפיה המורכבת והבדלי מזג האוויר בין החוף המזרחי של חצי האי לחופו המערבי, הביאו להיווצרות בתי גידול שונים. הדגה בחופיו של שירטוקו כוללת 223 מיני דגים, מהם עשרה מיני סלמונאים (Salmonidae). שבעה מיני לווייתנאים מאכלסים את חופי חצי האי, וביניהם לווייתן מינקי, ראשתן גדול-ראש, ופוקנת דאל (Phocoenoides dalli). נפוצים פחות הם הלווייתן הצפוני ולווייתני מקור קטנים. על אוכלוסיית היונקים היבשתיים נימנים 28 מינים ובכלל זה אריה ים שטלר (Eumetopias jubatus) ודוב החום המאכלס את חצי האי בצפיפות גבוהה יחסית של עד 35 פרטים לכל 100 קמ"ר. שטח המחיה של כל פרט הוא כ-15 קמ"ר בממוצע, ושטח זה נחשב למצומצם במיוחד בקנה מידה עולמי. 264 מיני עופות מצויים בשירטוקו שהבולטים שבהם הם ינשוף הדגים בלקיסטון (שם מדעי Bubo blakistoni), עיטם לבן-זנב ועיטם שטלר (שם מדעי Haliaeetus pelagicus). המין האחרון מונה כ-5,000 פרטים בכל העולם וכמעט מחצית מהם חורפים בשירטוקו. חצי האי מיוער עד לגובה של 800 מטר שלאורכו משתרע קו גבול העצים, והצמחייה ערוכה בשלוש רצועות בהתאם לגובה הטופוגרפי. ברצועה התחתונה צמחייה האופיינית לאקלים ממוזג קר והיא כוללת עצי אלון, אדר וטיליה יפנית (Tilia japonica). ברצועה העלית נמצאת צמחייה סובארקטית שבה עצי אשוח, ועצים אורניים. הרצועה השלישית היא רצועת מעבר הכוללת מינים משתי הרצועות הנ"ל. מדיה וקבצים בנושא שירטוקו בוויקישיתוף
הם לא יעברו!

הם לא יעברו! (בצרפתית: !Ils ne passeront pas; בספרדית: !No pasarán¡) היא סיסמה פוליטית אנטי-פשיסטית. הקריאה "הם לא יעברו!" מוזכרת לראשונה כסיסמתו של גנרל רובר ניוול הצרפתי בהקשר לקרב ורדן, אך יש המשייכים את הסיסמה למפקדו של ניבל, מרשל פיליפ פטן. הסיסמה שמשה שוב במלחמת העולם הראשונה, בקרב השני על המארן, כשהופצו פוסטרים עם הסיסמה הזו. גם במלחמת האזרחים של ספרד, בתקופת מצור מדריד, הפריחה המנהיגה הקומוניסטית דולורס איברורי את הסיסמה לעידוד רוח המגינים. מאוחר יותר היא גם כתבה ספר אוטוביוגרפי בשם "הם לא יעברו!". כשנכבשה מדריד על ידי כוחותיו של פרנסיסקו פרנקו, בירך הגיס החמישי בעיר את הבאים בקריאות "הם עברו!" (¡Han pasado!). הזמרת הלאומנית סליה חמז אף הקליטה את השיר "עברנו!" (Ya Hemos Pasao) שלעג לרפובליקנים המובסים. גם הכוחות המגינים על קו מאז'ינו במלחמת העולם השנייה השתמשו בסיסמה הזו. מדיה וקבצים בנושא הם לא יעברו! בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערביה

האם התכוונתם ל... כינוי לחצי האי ערב ערביה (פרובינקיה) – פרובינקיה רומית שקמה בשנת 106 ערביה טרה – מישור על פני כוכב הלכת מאדים אל-ערביה – רשת טלוויזיה בערבית אייר עראביה – חברת תעופה אמירית אייר עראביה איג'יפט (מצרים) אייר עראביה מרוק (מרוקו) אייר עראביה ג'ורדן (ירדן)
כדור טניס

כדור טניס הוא כדור המיועד למשחק בענף הטניס, הכדור מזכיר מאוד את כדור הבייסבול, אך הוא שונה בצבעו, משקלו והרכבו. כדורי הטניס המודרניים נשמרים בלחץ (על פי תקן) בקופסתם עד לפתיחתם הראשונית, זאת מכיוון שכדי לשמור על הקפיציות שלהם כדורי הטניס ממולאים באוויר. הנפח של הכדורים קטן יחסית, ולא ניתן לנפח אותם מחדש – כך שאריזת הלחץ מונעת מהאוויר שבהם לברוח בטרם השתמשו בהם. כדור הטניס הוא אחד ממרכיבי הציוד הבסיסיים בטניס, יחד עם מחבט טניס ובלעדיו המשחק אינו יכול להתקיים כלל. כדורים אלו מיוצרים בצבעים ירוק, צהוב ולבן, ויכולים לשמש למטרות נוספות פרט למשחק עצמו. בתחילת דרכו של הטניס, כדוריו היו עשויים לרוב מעור אשר היה עטוף בשיער או בצמר. מי שהיו מייצרים את הכדורים באותה תקופה היו בעלי מלאכה סקוטים (הענף הומצא בבריטניה) ועבודה זו נחשבה כמורכבת מאוד כך שרק מעטים ידעו לבצע אותה בצורה נכונה, במיוחד שספורט זה נחשב אז כ"ספורט של עשירים". על פי הסיפורים, גם המלך הנרי השמיני אהב לשחק טניס ובהוראתו בעלי המלאכה חויבו לייצר את הכדורים בצבע ירוק בלבד. כדורי הטניס המודרניים מיוצרים בצבע ירוק זוהר או בצבע לבן, שהם גם הצבעים היחידים המאושרים על ידי ה-ITF. כמו כן, הכדורים צריכים גם לעמוד בקריטריונים של גודל, משקל, הרכב ייצור ועוצמת קפיצה, כדי שיוכלו לשמש במשחקים רשמיים. הבדיקה הראשונית והחשובה ביותר שעושה כל שחקן, אפילו חובב, כדי לבחון כדורים שאינם חדשים היא בדיקת הקפיציות שלהם. אם הכדור לא קופץ מספיק, כנראה הוא לא מתאים למשחק. רוב שחקני הטניס מעדיפים כדורים קופצניים מספיק, שמתאימים לרוב סוגי המשטחים (קשים, חימר ודשא). השיטה המקובלת בקרב השחקנים לבדיקת הכדורים מתבצעת כך שלוקחים את אחד הכדורים, מפילים אותו מגובה של 2.5 מטר בקירוב ואם הוא קופץ חזרה מהרצפה לגובה של 1.35-1.50 מ', סימן שהוא תקין למשחק. צבעו של כדור הטניס הוא בתדר גל של Hz 555-560, המהווה את שיא הרגישות של תאי המדוכים בעין האנושית . ד"ר אלה לכמן, הידעת? כדורי טניס נשמרים בתוך מיכלים בלחץ גבוה, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏10 באוקטובר 2019 https://www.artsy.net/article/artsy-editorial-reason-tennis-balls-yellow-green https://dot-color.com/2018/03/22/are-tennis-balls-yellow-or-green/ https://books.google.co.il/books?id=BY6gDwAAQBAJ&pg=PA484&lpg=PA484&dq=why+tennis+ball+is+green+eye+cones&source=bl&ots=VwmhXp26QU&sig=ACfU3U3h5tsHW_1W8L5z2z1SU2-m_possg&hl=iw&sa=X&ved=2ahUKEwjE4Om6mqf2AhWUuaQKHcvDCQIQ6AF6BAhFEAM#v=onepage&q=why%20tennis%20ball%20is%20green%20eye%20cones&f=false https://www.valleyflyers.org/wp-content/uploads/TheEyeandNightVision.pdf
IMac

iMac (איי-מק) היא סדרת מחשבי מקינטוש נייחים של חברת אפל. האיי-מק המקורי הוצג לציבור ב-7 במאי 1998 על ידי אפל והחל להמכר באוגוסט אותה שנה. המחשב נחשב לחידוש בעיצוב מחשבים באותה תקופה. המחשב היה מעוצב בקופסת "הכל באחד" (All In One) שקופה, שבה הצג והמעבד משולבים בתוך אותה קופסה. צבעו של המחשב היה כחול שקוף. האחראי לעיצובו היה ג'ונתן אייב. האיי-מק היה הצעד החשוב הראשון בשינוי הכיוון באפל לאחר חזרתו של סטיב ג'ובס לתפקיד המנכ"ל הזמני בחברה. לבד מעיצובו החדשני ופורץ הגבולות, שהוליד שורה ארוכה של חקיינים לדגמיו וצבעיו השונים, סימן האיי-מק גם את המעבר של אפל מסגירות לפתיחות בחומרה. זה היה המחשב הראשון בו זיכרון קריאה בלבד (ROM) נטען מקושחה פתוחה ולא משבב מיוחד. המחשב גם היה הראשון שצויד ביציאות USB שהיו תקן תעשייתי, במקום יציאות ADB או Geoport שהיו בלעדיות לחברה. אפל גם השמיטה במחשב זה את כונן התקליטונים (לטובת כונן תקליטורים) ואת יציאת הסקאזי. העיצוב החדשני והנטישה החד-משמעית של חומרה ישנה הפכו בשנים הבאות לכיוון שתעשיית המחשבים כולה פסעה בעקבותיו. האיי-מק באותה שנה היה הדבר הגדול והחשוב ביותר בעולם המחשבים. האידאולוגיה שעמדה מאחורי האיי-מק הייתה מחשב שבתוך דקות ספורות מהוצאתו מהקופסה הוא פועל ומתחבר לרשת האינטרנט (אמנם האיי-מק הגיע עם ספר הוראות, אלא שספר הוראות זה הוא למעשה כרטיסיות של שישה שלבים הדרושים להפעלת המחשב) אפל זכתה לקרדיט על תרומתה המכרעת לצמיחת השימוש בהתקני USB, אשר משולבים היום כמעט בכל מחשב בתעשייה. מבחינתה של אפל, השימוש בחומרה ובחיבורים מקובלים בתעשייה אפשר לרוב יצרני ההתקנים החיצוניים (כמו מדפסות, סורקים, כבלים, כוננים, דיסקים, עכברים, מקלדות, וכדומה) למכור את תוצרתם למשתמשי מקינטוש ופיסי כאחד, בלי צורך בהתאמות מיוחדות בחומרה. המחשב נחשב למחשב המקינטוש הראשון שזכה להצלחה מסחרית כלשהי בקרב הציבור הרחב עם 4.5 מיליון דגמים מקוריים או משופרים של האיי-מק נמכרו במהלך השנים מאז הצגתו. אפל המשיכה לעדכן את המחשב עם הוספת כונן תקליטורים הכולל צורב, קורא DVD, קורא וצורב DVD (הנקרא Superdrive), חיבורי FireWire ורישות AirPort (הידוע כ-WiFi). אפל עדכנה גם את צבעי המחשב והוציאה דגמים בצבעי דובדבן, תות שדה, קלמנטינה, ענב, לימונית, שלג, כתמים דלמטיים, כריזנטמה, גרפיט, ועוד. בינואר 2002, בשינוי חדש מהעיצוב הקיים, הוציאה אפל דגם חדש של האיי-מק, שכלל מסך שטוח הנישא על זרוע מתכווננת המחוברת למחשב לבן בדמות חצי ביצה. ייצורו של הדגם המקורי הופסק במרץ 2003. באוגוסט 2004 הציגה אפל דגמים חדשים של האיי-מק, עם עיצוב שונה, כשהמחשב כולו משולב בחלק האחורי של מסך מחשב שטוח בגודל 17 ו-20 אינץ'. עיצוב חדש זה תרם לקפיצה משמעותית במכירות דגמי האיי-מק. בדגמי המחשב שיצאו ב-17 בספטמבר 2006 נחשף מחשב iMac עם מפרט מחוזק ומסך בגודל "24. בחודש מרץ בשנת 2009 הציגה אפל סדרה חדשה של דגמים משופרים למחשבי האיימק. בסדרה זו מוצעים שלושה דגמי 24" ורק דגם 20" אחד. החידוש הראשי בהם היה בכמות הRAM ובכרטיסי המסך של חברת NIVIDIA. הסלוגן של המוצר היה "more for less". ב-20 באוקטובר 2009 שחררה אפל דגמים חדשים של ה-iMac בשני גדלים - 21.5 ו-27 אינץ'. השינויים המרכזיים היה בביצועי המחשב ובמסך: יחס המסך שונה ל-16:9, קיבולת ה-RAM הוכפלה, ונפח האחסון הוגדל. באירוע של אפל שנערך ביום 20 באפריל 2021 הוצג דגם חדש של ה-iMac בגודל 24 אינץ'. הדגם מגיע בשבעה צבעים שונים והשינוי המרכזי בו הוא המעבר ממעבד של חברת אינטל למעבד החדש של אפל, Apple M1. אתר האינטרנט הרשמי של IMac איי-מק במוזיאון אפל ההיסטוריה של אפל דף איי-מק בעברית
פיש (להקה)

פיש (Phish) היא להקת רוק אמריקאית, הנחשבת מאז תחילת שנות התשעים לממשיכת דרכה של להקת "גרייטפול דד". פיש נוסדה כלהקה בת ארבעה חברים באוניברסיטה של ורמונט בשנת 1983, והייתה פעילה במשך 21 שנה, עד 2004. הצלחתה מיוחסת לכישרונם האישי של חברי הלהקה, בצד כימיה מצוינת ביניהם, וסגנון ייחודי. פיש יוצרת מוזיקת רוק עם השפעות ג'אז ופולק, ואלבומיה כוללים שירים וקטעים אינסטרומנטליים, בהם שירים "קלילים" והומוריסטיים בני כשלוש דקות, ויצירות בנות למעלה מעשר דקות של רוק מתקדם. למרות המגוון והשוני בין היצירות, ניתן להבחין בכולם בצליל הייחודי המאפיין את הלהקה, המזכיר את סגנונה של הגרייטפול דד. סיבה נוספת שבשלה נחשבת פיש לממשיכת דרכם של הגרייטפול דד, היא שבדומה ל"דד", הופעות הלהקה מורכבות מקטעים ארוכים של ג'אם סשן (הופעות רבות הוקלטו ונמכרו כאלבומים). כן גם לפיש עדת מעריצים הנוסעת בעקבותיה באופן קבוע ונוכחת בכל ההופעות, בדומה ל-"Dead Heads", עדת מעריצי הגרייטפול דד. חברי פיש התאחדו כחמש שנים לאחר פירוק הלהקה, בתחילת 2009, ובחודש מרץ אותה שנה יצאו למסע הופעות עד הקיץ, שהחל בשלושה לילות בהמפטון, וירג'יניה. מדיה וקבצים בנושא פיש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיש פיש, ברשת החברתית פייסבוק פיש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיש, ברשת החברתית אינסטגרם פיש, סרטונים בערוץ היוטיוב פיש, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פיש, באתר ספוטיפיי פיש, באתר Last.fm (באנגלית) פיש, באתר AllMusic (באנגלית) פיש, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיש, באתר דיזר פיש, באתר Discogs (באנגלית) פיש, באתר Songkick (באנגלית) פיש, באתר Genius פיש, באתר בילבורד (באנגלית) פיש, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשימה

נשימה היא שם כללי לתהליך ביולוגי של חילופי גזים המאפשר קליטת חמצן ופליטת פחמן דו-חמצני. המושג נשימה מתייחס לשני תהליכים עיקריים: נשימה פיזיולוגית: בבעלי חיים זהו תהליך קליטת האוויר וחילוף הגזים. במסגרת הנשימה הפיזיולוגית עובר החמצן מהאוויר או מהמים אל כל אחד מתאי הגוף. במקביל, משתחרר מהתאים פחמן דו-חמצני הנפלט מהריאות ונפלט אל הסביבה. השימוש הרגיל במושג נשימה מתייחס בדרך-כלל לתהליך זה. גם צמחים, פטריות, פרוטיסטים וחיידקים מחליפים גזים עם הסביבה, אך הם עושים זאת לרוב באמצעות דיפוזיה של הגזים דרך קרומי התאים ולא באמצעות מערכת סבוכה של איברים ורקמות, כפי שנעשה בבעלי חיים. המונח נשימה במשמעות הפיזיולוגית מתייחס, אם כן, לבעלי חיים בלבד. ערך מורחב – מערכת הנשימה נשימה תאית: זהו תהליך הפירוק של מולקולות עתירות אנרגיה בתא, והשימוש באנרגיה זו לייצור חומרים אחרים (חומרי הבניין של התא, למשל) ולהנעת תהליכים בתא. בעוד שנשימה פיזיולוגית מתייחסת בהכרח לקליטת חמצן מהסביבה, בתהליך הנשימה התאית לא תמיד מעורב חמצן (חיידקים רבים מבצעים נשימה אל-אווירנית). נשימה תאית, באופן זה או אחר, מתרחשת בכל התאים ובכל היצורים החיים, ללא יוצא מן הכלל. אף על פי שיש להקפיד על ההבחנה בין נשימה פיזיולוגית ונשימה תאית, הרי שבבעלי חיים הקשר בין שני התהליכים הדוק: החמצן הנקלט מועבר אל כל תאי הגוף; התאים משתמשים בחמצן כקולט האלקטרונים הסופי בתהליך הנשימה התאית, שבמהלכו הם מפרקים מולקולות מהמזון ומייצרים מולקולות של הנוקלאוטיד ATP, המשמש כ"מטבע אנרגיה" ובעזרתו מתאפשרת בניית חומרים בתא והנעת תהליכים ביולוגיים. לפירוט עיקרון זה ראו: מטבוליזם מחקרים מראים שנשימה מודעת תורמת לשיפור תפקוד מוחי ובריאות כללית. ערך מורחב – נשימה תאית נשימות אגונאליות קוצר נשימה נשימת יתר אימוני נשימה איתי עניאל, קחו אוויר: תרגול נשימה מאפשר מוח בריא וחיים ארוכים יותר, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2024
פרננדו גונסאלס

פרננדו פרנסיסקו גונסאלס סופארדי (בספרדית: Fernando Francisco González Ciuffardi; נולד ב-29 ביולי 1980) הוא טניסאי עבר צ'יליאני. גונסאלס בחר בקריירת טניס מקצוענית בגיל 21 (1999), ופרץ לתודעת הקהל בשנת 2004, כשזכה במפתיע במדליית הארד האולימפית, באתונה ליחידים ובמדליית הזהב לזוגות יחד עם שותפו הצ'יליאני ניקולאס מאסו. שנת השיא של גונסאלס הייתה 2007, שבה הגיע לגמר הגראנד סלאם היחיד בקריירה שלו באליפות אוסטרליה הפתוחה והפסיד בגמר לרוג'ר פדרר. לאחר הישג זה הגיע לדירוג השיא שלו בקריירה, 5 בעולם. את השנה סיים במקום השביעי בעולם לאחר הופעה משכנעת בגביע המאסטרס בשאנגחאי כשהצליח לגבור על רוג'ר פדרר בשלוש מערכות. שנה לאחר מכן, ב-2008, הגיע לגמר טורניר הטניס של אולימפיאדת בייג'ינג. גונסאלס הודיע על פרישה ממשחק פעיל לאחר טורניר המיאמי מאסטרס שנערך ב-2012. המשחק המקצועני האחרון שלו נערך ב-21 במרץ 2012, בו הוא הפסיד ב-3 מערכות בסיבוב הראשון של הטורניר לטניסאי הצרפתי ניקולה מאהו. גונסאלס, יליד סנטיאגו, בירת צ'ילה, התחיל לשחק טניס בגיל 7 עם אביו. הוא ומשפחתו עברו לעיירה בשם לה ריינה (La reina) במזרח סנטיאגו שם התאמן עם מאמן בשם קלאודיו גונסאלס (אין קשר משפחתי ביניהם) במועדון הטניס בלה ריינה. גונסאלס היה מדורג ראשון בסבב הנוער העולמי. זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה בזוגות לנערים יחד עם חברו ושותפו הצ'יליאני ניקולאס מאסו, שיתוף פעולה שהניב יותר מאוחר זכייה במדליית זהב באולימפיאדת אתונה 2004. גונסאלס זכה גם באליפות ליחידים באליפות צרפת הפתוחה לנוער. כשעבר גונסאלס לליגה של הבוגרים הוא השתלב בה היטב עם זכייה בתחרות "פיוצ'ר". הוא העפיל פעמיים לחצי גמר "פיוצ'ר" בצ'ילה. גונסאלס התחיל לשחק בטורנירים גדולים בשנת 1999 ונחשב מאז למקצוען. בתחילת השנה הוא עוד שיחק בטורנירים קטנים כמו "פיוצ'רים". הטורניר הגדול הראשון שלו היה בוושינגטון. הוא ניצח בסיבוב הראשון את הטניסאי הקרואטי איוון ליוביצ'יץ, בסיבוב השני הוא הפסיד למרק רוסה שהיה מדורג אז במקום 31. הזכייה הראשונה שלו בטורניר ATP גדול הייתה בשנת 2000 על מגרשי החימר באורלנדו, פלורידה, בגמר הוא הדיח את ניקולאס מאסו שהיה מדורג 89 בעולם. לישראלים הוא מוכר במיוחד עקב הפסדו לדודי סלע במשחק העלייה לבית העליון בגביע דייוויס. הפריצה הגדולה של פרננדו גונסאלס הייתה בשנת 2002. הוא זכה בתואר הגדול השני שלו בוויניה דל מאר שבצ'ילה כשניצח את ניקולאס לאפנטי בגמר בשלוש מערכות. מדיה וקבצים בנושא פרננדו גונסאלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרננדו גונסאלס פרננדו גונסאלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרננדו גונסאלס, ברשת החברתית אינסטגרם פרננדו גונסאלס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פרננדו גונסאלס, באתר olympedia.org פרננדו גונסאלס, באתר ה-ATP פרננדו גונסאלס, באתר ה-ITF פרננדו גונסאלס, באתר גביע דייוויס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס ובנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אואן קולפר

אואן קולפר (באנגלית: Eoin Colfer; נולד ב-14 במאי 1965 בווקספורד שבאירלנד) הוא סופר אירי. קולפר נודע בזכות סדרת הספרים ארטמיס פאול שכתב, ושעליה זכה בפרס הספר הטוב לשנת 2004. קולפר נולד בווקספורד, עיר חוף בדרום מזרח אירלנד. בגיל צעיר התחיל לכתוב סיפורים ובחזרות למחזה הראשון שכתב, הכריח את חבריו להתחפש לוויקינגים. במקביל להיותו סופר, קולפר הוא מורה בבית ספר יסודי. על ארטמיס פאול אמר בראיון ש"רציתי לכתוב סיפור שייקרא כמו ספר פעולה. ילדים אוהבים סרטי פעולה, ויש מעט מאוד סרטים כאלה שמתאימים לצעירים". כשנשאל למה דווקא השם ארטמיס, קולפר ענה: "זה השם הכי מסתורי שמצאתי באתר שמכיל שמות של ילדים יוונים..." קולפר גם כתב את הספר השישי בסדרת מדריך הטרמפיסט לגלקסיה "ועוד משהו..." באישורה של אלמנתו של דאגלס אדמס. עד כה יצאו לאור עשרה ספרים, תשעה מהם תורגמו וראו אור בעברית. הספרים שיצאו עד עתה בעברית: ארטמיס פאול (2001) ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני (2002) ארטמיס פאול: צופן הנצח (2003) ארטמיס פאול: המזימה של אופאל (2005) ארטמיס פאול: המושבה האבודה (2006) ארטמיס פאול: פרדוקס הזמן (2008) ארטמיס פאול: הרומן הגרפי (2007) ארטמיס פאול: תסביך אטלנטיס (2014) ארטמיס פאול: השומר האחרון (2016) הספר שעדיין לא תורגם לעברית: קובצי ארטמיס פאול (2004) מלבד סדרת ארטמיס פאול כתב קולפר עוד ספרים אחדים: ספרים שתורגמו לעברית: האגדה על מארפי בטטה (2004) האגדה על קפטן קראו (2006) ברנרד ועומר (1998) ועוד משהו... (2009) הספר השישי בסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, קולפר כתב את הספר במקומו של דאגלס אדמס שמת בשנת 2001, באישורה של אלמנתו של אדמס. ספרים שלא תורגמו לעברית: בני ובייב (1999) Going Potty‏ (1999) רשימת המשאלות (2000) הרגליים המצחיקות של אד (2000) המיטה של אד (2001) ארטמיס פאול: הגמד השביעי - סיפור קצר (2004) The Supernaturalist‏ (2004) חקירות חצי ירח (2006) איירמאן (2008) מדיה וקבצים בנושא אואן קולפר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אואן קולפר אואן קולפר, ברשת החברתית Goodreads יותם שווימר, אואן קולפר: "קומיקס טוב הוא יצירה ספרותית", באתר ynet, 23 ביוני 2012 אואן קולפר (1965-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גג (כתב עת)

גג הוא כתב עת ספרותי הרואה אור מאז קיץ 1998. בשנת 2019 יצא הגיליון ה-49. את כתב העת מוציא לאור האיגוד כללי של סופרים בישראל, עמותה שהוקמה בשנת 1995, בעקבות פיצול באגודת הסופרים העבריים. שמו של כתב העת נועד לסמל את היותו של האיגוד 'ארגון גג' לסופרים הכותבים בישראל בשפות שונות, לא רק בעברית. את כתב העת עורך חיים נגיד, הוא מודפס בכ-1,400 עותקים ומתפרסמים בו שירים, סיפורים ומסות במגוון שפות. כמו כן נערכו בתל אביב ערבי ספרות מטעם כתב העת, אותם ניהל פסח מילין. מועצת המערכת: פרופ' גד קינר, פרופ' זיוה שמיר, ורדה גנוסר, פרופ' פארוק מואסי, ד"ר איבון קוזלובסקי-גולן. גג : כתב-עת לספרות, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ארכיון וירטואלי של כתב העת גג (כתב עת), באתר המכלול האינצקלופדיה היהודית ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גג – אלמנט אדריכלי בבית גג (סימן דיאקריטי) גג (הומור) – קטע חזותי מצחיק בראינוע, קולנוע ובקומיקסים גג (כתב עת) – כתב עת לספרות גג (אלבום) – אלבום של להקת "ג'ירפות" גג (שיר) – שיר הנושא של האלבום מאת "ג'ירפות" ג"ג – חברת הפצה לסרטי קולנוע, בשמה המלא גלובוס גרופ גאג (BDSM) – פריט נפוץ במשחקי BDSM המשמש לריסון פיו של הנשלט גאג (רפואה) – מתקן רפואי למניעת דיבור גג (דיאלקט) – דיאלקט של השפה האלבנית
שמורת המסרק

שְׁמוּרַת הַמַּסְרֵק היא שמורת טבע בסמוך למושב בית מאיר. השמורה קיבלה את שמה בזכות עצי אורן ירושלים הצומחים בפסגתה והמזכירים מרחוק צורה של מסרק לשיער הנעוץ בראשה. ככל הנראה הראשונים שנתנו לשמורה את שמה היו חברי הכשרה של הפלמ"ח שישבו בגבעת ברנר ויצאו לסיורים באזור. השמורה מאופיינת בצמחיית חורש ארץ ישראלי של עצים ירוקי עד כמו אלון מצוי ואלה (אלה ארצישראלית ואלת המסטיק), צמחים מטפסים כגון קיסוסית ועוד. בשמורה קיימים גם פרטים בודדים של אלת הכלאיים הנדירה. כיפת המסרק בנויה מחוואר תצורת מוצא, אשר ממנו מתהווה קרקע רנדזינה - תשתית נוחה להתפתחות חורש האורנים. בתחילת שנות השבעים נמדד גילם של כמה מהאורנים המבוגרים ביותר בשמורה. המדידות נעשו על ידי קידוח בגזע העץ וספירת טבעות הצימוח העונתיות (דנדרוכרונולוגיה). אחדים מהעצים היו כבר אז בני יותר מ 150 שנה. בתחום שמורת המסרק נמצא גם קבר שייח' אחמד אל עג`אמי. לפי וילנאי אל עג`מי היה הספר של הנביא מוחמד, אולם נראה כי אין בסיס לאגדה זו. המקום שימש כמקום תפילה וסביבו נקברו תושבי הכפר הסמוך בית מחסיר שאת קבריהם ניתן לאתר עד היום ברחבי השמורה. במלחמת העצמאות התנהלו קרבות עזים על השליטה ברכסים השולטים על הכביש לירושלים העובר בסמוך. במפות של לוחמי הפלמ"ח וההגנה סומנו פסגות הרכסים במספרים עוקבים ששימשו אותם בעת ניהול הקרבות. משלט מספר 1 היה בגבעה עליה ניצבת כיום האנדרטה לפורצי הדרך לירושלים, בסמוך לצומת שואבה. הפסגה של המסרק ובה קבר השיח הייתה משלט 17. כיבוש המסרק, משלט 17 והכפר בית מחסיר הסמוך נעשה על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח במהלך מבצע מכבי. השלט המוצב בשמורה מתאר את מהלך הקרבות. בעת טיול בשמורה ניתן להבחין בשרידי תעלות הגנה, בעיקר בצידה הצפוני של השמורה, כמו גם במערכת בונקרים מבטון בפסגתה בסמוך לקבר השיח. אלה גם אלה שייכים לביצורי הגנה של תושבי בית מאיר שבעת מלחמת סיני (1956) נערכו להגנה היקפית סביב פסגת השמורה למקרה של הצטרפות ממלכת ירדן למלחמה. שרידים של ביצורים דומים ניתן למצוא גם בסמוך לצומת בר גיורא וישובים אחרים בהרי יהודה שנערכו להגנה בצורה דומה. מערה חצובה בסלע קירטון רך שלט אודות משלט 17 תגית בשמורת המסרק קבר שייח' אלעג'מי מרכז שמורת המסרק מנחם מרקוס, הרי ירושלים - סקר נוף ומסלולי טיול, רשות שמורת הטבע, 1973 כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, תשל"ח 1978. עמוד 61. שמואל ואזנה, "מסרק ללא ספר", טבע וארץ כז/ 5 (תשמ"ב) עמ' 8–9 זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1986. עמוד 1874. ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש כרך 111 הרי יהודה, הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר 2001. עמוד 210. שמורת טבע המסרק, באתר רשות הטבע והגנים סיור לשמורת המסרק, באתר דעת שמורת המסרק ורכס שיירות, החברה להגנת הטבע שמורת המסרק, טבע ונופים בישראל שמורת המסרק ורכס השירות, גלי צה"ל יעל זילברשטיין ברזידה, טיול בשמורת המסרק, באתר הארץ, 20 בינואר 2022 מנחם מרקוס שמואל ואזנה, "מסרק ללא ספר", טבע וארץ כז/ 5 (תשמ"ב) עמ' 8–9)