laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאבלו מרטינס

פאבלו (אנדרס) מרטינס (בספרדית: Pablo Martínez; נולד ב-7 בנובמבר 1987 בלה פלאטה) הוא שחקן טלוויזיה ארגנטינאי שידוע בזכות משחקו בטלנובלה הפופולרית "כמעט מלאכים". בעברו עסק מרטינס בטניס, ועבד כמורה לטניס. בשנים 2008–2010 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "כמעט מלאכים", בתפקיד סימון ארצ'בלטה. בספטמבר 2009 ובפברואר 2010 ביקר בישראל לצד אאוחניה סוארס כדי לקדם את המופע של "כמעט מלאכים". באוקטובר 2009 ובמרץ 2010 הגיע שוב לישראל עם כל הקאסט למופעי ענק בהיכל נוקיה ובגני התערוכה. ב-2011 לוהק מרטינס לסדרה בשם "סופר טורפה", העוסקת בפולי טרופר אותה מגלמת קנדלה וטראנו, ילדה בעלת כוחות מיוחדים שלומדת לשלוט בהם ומתאהבת בפליקס, אותו מגלם מרטינז. ב-2013 התחיל לוהק פאבלו לתוכנית החדשה של כריס מורנה "אליאדוס", בה שיחק את האל המציל את שבעת הילדים העומדים למות ביום בו הכירם. ב-2014 שיחק פאבלו בטלנובלה "דרך לאהבה" בה גילם את התפקיד של פולו, לצד אאוחניה סוארס. ב-2016 שיחק בסדרה "שובו של לוקאס", בתפקיד לוקאס. פאבלו מרטינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאבלו מרטינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נתנאל מור, פאבלו וקנדלה ממשיכים הלאה!, באתר ערוץ הילדים
אליאנה רוס-לאטינן

אליאנה רוס-לאטינן (אנגלית: Ileana Ros-Lehtinen; נולדה ב-15 ביולי 1952), היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי-קובני. הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית, שייצגה את המחוז ה-18 ולאחר מכן ה-27, של פלורידה מטעם המפלגה הרפובליקנית מ-1989 עד 2019. בשנים 2011–2013 כיהנה כיו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים. נולדה בהוואנה לאם יהודייה שהתנצרה, בת להורים שהיו מראשי קהיליית יהדות ספרד בהוואנה, ולאב קתולי. משפחתה עברה לארצות הברית בשנת 1960. היא למדה באוניברסיטת פלורידה אינטרנשיונל והמשיכה ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת מיאמי. בשנים 1983–1987 כיהנה כחברת בית הנבחרים של פלורידה ובשנים 1987–1989 כחברת הסנאט של פלורידה. רוס-לאטינן נקטה קו עקבי ונחרץ בשני נושאים מדיניים: תמיכה בישראל והתנגדות למשטר הקומוניסטי של פידל קסטרו ויורשו ראול קסטרו בקובה. ביולי 2012 הייתה הנציגה הרפובלקנית הראשונה בבית הנבחרים שתמכה בנישואין חד מיניים. רוס-לאטינן הייתה הנציגה הנשית הבכירה ביותר בבית הנבחרים מטעם המפלגה הרפובליקנית. באפריל 2017, הודיע כי לא תתמודד לכהונה נוספת וסיימה את כהונתה בתחילת 2019, עם כינונו של הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. ב-1984 התחתנה דקסטר לאטינן, עורך דין ולזוג 2 ילדים. בנה הבכור, רודריגו, הוא עורך דין טרנסג'נדר, הפעיל למען זכויות להט"ב. משתייכת לכנסייה האפיסקופלית. מדיה וקבצים בנושא אליאנה רוס-לאטינן בוויקישיתוף אליאנה רוס-לאטינן, ברשת החברתית פייסבוק אליאנה רוס-לאטינן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליאנה רוס-לאטינן, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר אישי אליאנה רוס-לאטינן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ברק רביד, ראש הממשלה בנימין נתניהו נאלץ להתנצל על שבחים שחלק לפידל קסטרו, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2010. GOP Congresswoman Is First in House from Her Party to Support Marriage Equality, www.advocate.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרילנקן איירליינס

סרילנקן איירליינס (בסינהלית: ශ්‍රී ලංකන් ගුවන් සේවය, בטמילית: சிறீலங்கன் எயர்லைன்ஸ், באנגלית: SriLankan Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של סרי לנקה, בצי החברה 26 מטוסים והיא מפעילה טיסות ליעדים באסיה, אפריקה ואירופה. החברה הוקמה על ידי ממשלת סרי לנקה ביולי 1979, לאחר פשיטת הרגל של חברת התעופה אייר ציילון (Air Ceylon). בתחילה נקראה בשם "אייר לנקה" (Air Lanka), והיא הפעילה שני מטוסי בואינג 707 אותם חכרה מסינגפור איירליינס. בשנות השמונים הוסיפה החברה יעדים חדשים, ובשנת 1990 היו לה 26 יעדים. בדצמבר 1992 רכשה החברה מטוסי איירבוס A320 חדשים. בין השנים 1999 ל-2000 רכשה החברה מטוסי איירבוס A330 ו-A340. בשנת 2004 סבלה סרילנקן איירליינס מרעידת האדמה במדינה, וממלחמת האזרחים בסרי לנקה. בהמשך החלה החברה לבסס את קולומבו כמרכז לטיסות למזרח אסיה, והיא פתחה מספר קווים חדשים בעיקר להודו ולמזרח התיכון. כחלק מאסטרטגיה זו החלה להפעיל טיסות ללא הפסקה ממאלה ללונדון, פריז, וטוקיו. לסרילנקן איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: ב-3 במאי 1986 התפוצץ מטוס לוקהיד L-1011 של החברה, בעת שחנה בנמל התעופה הבינלאומי של קולמבו, 21 נהרגו ו-41 נפצעו. את הפצצה הניחו נמרי השחרור של טאמיל אילם. ב-24 ביולי 2001 תקפו נמרי השחרור של טאמיל אילם את נמל התעופה של קולמבו, בהתקפות נהרסו 3 מטוסים של החברה. מדיה וקבצים בנושא סרילנקן איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרילנקן איירליינס סרילנקן איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק סרילנקן איירליינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרילנקן איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא סרילנקן איירליינס באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של סרילנקן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית) סרי לנקה: המורדים ניסו להשתלט על נמל התעופה, באתר ynet, 24 ביולי 2001
אברהם האפט

אברהם האפט (22 בפברואר 1892 – 6 בינואר 1965) היה מפעילי תנועת העבודה, ממיסדי דגניה ב' ומיוזמי כופר היישוב ומגבית ההתגייסות בתקופת היישוב וקרן המגן בתקופת המדינה. ראש המועצה האזורית עמק הירדן. האפט נולד בפוצב שבבלארוס (שנקראה אז "רוסיה הלבנה") לבן ציון האפט ששימש כרבה של העיר קלינצי. למד בחדר ואחר כך בגימנסיה שם הכיר את הציונות. עלה לארץ ישראל בשנת 1913 ועבד כחלוץ במושבות יהודה וב-1914 הצטרף לקבוצת "עבודה" שנוסדה בפתח תקווה. ב-1917, בשלהי מלחמת העולם הראשונה, התגייס לגדוד העברי שם חלה ואושפז במשך מספר חודשים בבית חולים צבאי באלכסנדריה שבמצרים. לאחר המלחמה הצטרף לגדוד העבודה והיה ממארגני מבצע סלילת הכבישים של הגדוד בחיפה ובעפולה. בשנת 1920 נמנה האפט על הגרעין המייסד של קיבוץ דגניה ב'. ב-1926 נשלח לארגון החלוץ בפולין כנציג ההסתדרות הציונית העולמית ושהה שם כשנה. ב-1934 היה פעיל בארגון ההעפלה הבלתי ליגאלית והיה שותף בהבאת אניית המעפילים ולוס ארצה. בימי מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט היה אברהם האפט מיוזמי וממייסדי "כופר היישוב", מגבית שעסקה באיסוף תרומות לצרכים ביטחוניים, כגון גיוס מתנדבים לשורות ההגנה, הכשרת לוחמים, הקמת גדרות וביצורים ליישובים וסלילת צירי ביטחון. בתקופה זו גם יזם את הקמת "האיגוד למען תוצרת הארץ" לעידוד צריכת התוצרת החקלאית. בעת מלחמת העולם השנייה היה האפט חבר בוועד ההצלה וכן פעל בגיוס מתנדבים לצבא הבריטי ולבריגדה העברית והיה מפעילי "מגבית ההתגייסות" שעסקה באיסוף תרומות שנועדו לסיוע למשפחותיהם של מתנדבי היישוב לצבא הבריטי ולרווחתם של החיילים, ובהמשך למען ניצולי השואה. לאחר המלחמה מילא תפקידים ציבוריים רבים, בשנת 1949 נבחר להיות חבר ועד אספת הנבחרים. הוא שימש כראש המועצה האזורית עמק הירדן הממונה למשך שנה וב-1950 הוא ניצח בבחירות מסודרות לתפקיד וכיהן עד 1956. בתפקידו הוא פעל רבות בענייני ביטחון וכן בקידום מפעלים כלכליים אזוריים (מפעל המים, בית הבשלה לבננות ועוד). בתקופה שלפני מלחמת סיני היה האפט פעיל בקרן המגן, שנועדה לאסוף כספים לחימושו של צה"ל, כדי לאזן את הפער בינו לבין צבא מצרים, שנוצר בעקבות עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית. מ-1957 ועד 1960 עבד האפט כגזבר של מפא"י וכן כמרכז ענף הפירות בתנובה. על שמו המרכז לנוער בצמח, בו התקיימו הלימודים של המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן בשנותיה הראשונות. בתקופת ההתיישבות בדגניה נישא לשושנה שעלתה מבוברויסק. לזוג נולדו ארבעה ילדים- שתי בנות ושני בנים. האפט נפטר בשנת 1965 לאחר מחלה קשה. זוגתו שושנה נפטרה ב-1980. נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ג', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים, 1971, עמודים 138-140 דוד תדהר (עורך), "אברהם האפט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2094 אברהם האפט, דבר, 7 בינואר 1965 אשכול: ביוגרפיה מאת יוסי גולדשטיין, יוסי גולדשטיין, עמוד 486 דוד שליו, שבירת קרח בעמק הירדן, דבר, 30 בנובמבר 1965 חיים מנוס, אוניברסיטת זוטא בעמק הירדן, דבר, 6 בינואר 1969
מתנות

האם התכוונתם ל... מתנה – שי מתנות כהונה – 24 מתנות שלפי ההלכה חייבים לתת לכהנים זרוע, לחיים וקיבה – שלוש מתנות כהונה שנקראו בחז"ל בפשטות "מתנות" מתנות עניים – מצוות נתינה לעניים המחויבות לפי ההלכה מתנות לאביונים – אחת מהמצוות הנהוגות בחג הפורים מתנה משמיים – סרט קולנוע ישראלי
משה בן מכיר

רבי משה בן מכיר (או משה בן יהודה המכירי) היה ממקובלי העיר צפת במאה ה-16, עמד בראש ישיבה בעין זיתון, מחבר הספר סדר היום. ישיבתו של רבי משה בן מכיר שכנה בעין זיתון הסמוכה לצפת. על אופייה של הישיבה, תקנותיה ומנהגיה ניתן ללמוד מכמה איגרות שנשלחו לחוץ לארץ בבקשת סיוע כספי תוך שהן מתארות את סדרי הישיבה. מהאיגרות עולה שמבנה הישיבה היה אופייני לישיבות הספרדיות בתקופה זו. הישיבה הורכבה מתלמידי חכמים, "חברים מקשיבים", שהתכנסו ללמוד תורה יחד כאשר בראשם עומד "הראשון" או "החכם". האגרות שבידינו נשלחו בין השנים שנ"ח לשס"א (1601-1598). על פי אזכורים שונים באיגרות ועל פי כתב יד המכיל את תקנות החבורה ניתן ללמוד שישיבתו של רבי משה בן מכיר פעלה באופן דומה לחבורות תלמידי חכמים אחרות, אשר הושפעו מהאווירה הרוחנית האינטנסיבית ומהמתח המשיחי ששרר באותה תקופה, ופעלו לקירוב הגאולה על ידי מעשי תשובה וסיגופים. הידועות שבין החבורות הן אלו של רבי שלמה אלקבץ, האר"י, רבי חיים ויטל ורבי אלעזר אזכרי; אולם בניגוד לחבורות אלו שעיקר עיסוקן היה בפעילות מיסטית של גילוי סודות ולימודם, חבורתו של רבי משה לקחה את צורת הלימוד המקובלת בישיבות הספרדיות והשתמשה בה כבסיס לפעילותה. בכתב היד מופיעות עשר תקנות. אחת התקנות המרכזיות הייתה קביעת משמרות של לומדים יום ולילה ללא הפסקה. תקנה זו אף הוזכרה באיגרות השונות. הלימודים כללו לימוד רצוף בלשון הקודש של משניות, זוהר, גמרא, מקרא, וכתבי רי"ף ורמב"ם. הלימוד נעשה בכוונה "לשם סוכת דוד הנופלת ולשם כל ישראל ושתיכון העטרה בירושלים". בנוסף נקבעו תקנות שונות בענייני תפילה וברכות. התקנה האחרונה עוסקת בעלייה שבועית קבועה לקברו של התנא רבי יהודה בר אלעאי הסמוך לעין זיתים כדי להתפלל "בעד כל ישראל". ישיבתו של רבי משה בן מכיר התקיימה בעין זיתים כנראה משנת ה'שמ"ב. בעקבות שוד של "אורחת ישמעלים" שעבר עליהם הם ברחו לצפת והישיבה עברה לצפת בשנת ה'שס"א (1601). סדר היום הוא ספר הלכתי-קבלי המתאר על פי ההקדמה, את "הסדר שיעשה האדם בימיו ובלילותיו, בשבתות ובמועדים, סדר כל השנה בשבתו בבית ובלכתו בדרך, בשכבו ובקומו". הספר הודפס לראשונה בשנת שנ"ט (1599) על ידו חתנו של המחבר, רבי שלמה מור דוד, בעת ששהה בוונציה בשליחות לגיוס כספים עבור ישיבת חותנו, ושוב בשנת שס"ה (1605), גם כן בוונציה. הספר זכה למהדורות נוספות, והוא מהווה מקור למנהגים ולנוסחים שונים, בהם תפילת מודה אני שהוזכרה לראשונה בספר זה. בסוף הספר נדפס פירושו למשנת "בן חמש שנים למקרא" וביאור לספר קהלת. לספר פירוש הלכתי, בשם "אמרי ישראל" מאת הרב ישראל מאיר ברנר שיצא בשנת תשנ"ה ומביא השוואות בין ההנהגות המובאות בסדר היום לבין פוסקים שונים. זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל' הערך: עין זיתון, עמ' 5733–5734. רונית מרוז, ‏חבורת ר' משה בן מכיר ותקנותיה, פעמים 31 (תשמ"ז), עמ' 40-61 סדר היום, ונציה שנ"ט, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית סדר היום, ונציה שנ"ט 1599, באתר היברובוקס סדר היום, ונציה שס"ה 1605, באתר היברובוקס סדר היום, ורשה תרל"ו 1876, באתר היברובוקס ‏סדר היום, באתר גוגל ספרים, למברג תרכ"ט 1869 משה בן יהודה אבן מכיר, דף שער בספרייה הלאומית
שכרות נח

פרשת שכרותו של נח היא אחד מסיפורי המקרא בספר בראשית. הסיפור כולל את קללת חם - שיהיה "עבד עבדים" לאחיו. וַיָּחֶל נֹחַ אִישׁ הָאֲדָמָה, וַיִּטַּע כָּרֶם; וַיֵּשְׁתְּ מִן הַיַּיִן, וַיִּשְׁכָּר, וַיִּתְגַּל בְּתוֹךְ אָהֳלֹה. וַיַּרְא חָם - אֲבִי כְנַעַן - אֵת עֶרְוַת אָבִיו, וַיַּגֵּד לִשְׁנֵי אֶחָיו בַּחוּץ. וַיִּקַּח שֵׁם וָיֶפֶת אֶת הַשִּׂמְלָה, וַיָּשִׂימוּ עַל שְׁכֶם שְׁנֵיהֶם, וַיֵּלְכוּ אֲחֹרַנִּית; וַיְכַסּוּ אֵת עֶרְוַת אֲבִיהֶם, וּפְנֵיהֶם אֲחֹרַנִּית, וְעֶרְוַת אֲבִיהֶם לֹא רָאוּ. וַיִּיקֶץ נֹחַ מִיֵּינוֹ, וַיֵּדַע אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה לוֹ בְּנוֹ הַקָּטָן, וַיֹּאמֶר: "אָרוּר כְּנָעַן! עֶבֶד עֲבָדִים יִהְיֶה לְאֶחָיו." וַיֹּאמֶר: "בָּרוּךְ יְהֹוָה, אֱלֹהֵי שֵׁם! וִיהִי כְנַעַן עֶבֶד לָמוֹ; יַפְתְּ אֱלֹהִים לְיֶפֶת, וְיִשְׁכֹּן בְּאָהֳלֵי שֵׁם, וִיהִי כְנַעַן עֶבֶד לָמוֹ." — ספר בראשית, פרק ט', פסוקים כ'–כ"ז לאחר שניצל נח מן המבול, נטע כרם, הפיק ממנו יין, ושתה ממנו לשוכרה. חם, בנו של נח, הבחין בנח שוכב באוהלו, כשהוא שיכור, מעורטל וערוותו חשופה. הוא סיפר על כך לשם וליפת אחיו. שם ויפת נכנסו לאוהל בהליכה אחורנית, כדי לכסות את ערוותו של נח השיכור מבלי לראות את ערוות אביהם. לאחר שהתפכח נח משכרותו, ונודע לו על שהתרחש, הטיל קללה על כנען בנו של חם, וברך את שם ויפת. קללתו של כנען היא שיהיה "עבד עבדים". החטא שבעקבותיו הוטלה הקללה לא ברור לגמרי מתוך הכתוב, והפרשנים התחבטו בעניין. הרלב"ג כתב, שחם חטא בחוסר צניעות בכך שהסתכל על ערוות אביו. הרמב"ן כתב, שחטאו של חם היה שלא דאג לכבודו של אביו, ופעל בניגוד למצופה ממנו: לכסות בעצמו את ערוות אביו, ובוודאי שלא לספר על כך לאחרים. בחז"ל מופיעות פרשנויות חופשיות יותר לחטאו של חם, לפיהן בראותו את ערוות אביו השיכור, הוא סירס אותו או אנס אותו. לעומת זאת, פרשנים אחרים הצביעו על כך שנח לא קילל את חם עצמו אלא את בנו כנען. לפי פרשנים אלו, חם אכן לא חטא, וכנען הוא זה שפגע בנח. פרשנים אלו הציעו שכנען היה זה שהפשיט את נח וחשף את ערוותו, או שהוא סירס אותו, או שפרסם ברבים את קלונו, או שביצע בו מעשה מגונה כלשהו. הרב יעקב מדן טען שחם בא על אמו אשת נח, וממנה נולד כנען. הפרשנים שפירשו שחם הוא שחטא, התחבטו בשאלה מדוע הוטלה הקללה לא על חם עצמו אלא על בנו, כנען. לפי הרמב"ן כנען היה בנו הבכור של חם, והפרשיה אירעה לפני שנולדו לו בנים נוספים, ועל כן קילל נח את כנען כדי שהקללה תחול על זרעו של חם. לעומת זאת על פי התלמוד כנען היה דווקא בנו הרביעי של חם, ולכן הקללה הוטלה עליו משום שחם סירס את נח ומנע ממנו להוליד בן רביעי מעבר לשלושת הבנים שכבר היו לו. לפי ספר היובלים, המעשה אירע 12 שנים אחרי המבול, באחד בחודש הראשון, שהוא תחילת שנה חדשה בלוח השנה במגילות קומראן. מדיה וקבצים בנושא שכרות נח בוויקישיתוף איתי קגן, ארור כנען – מה היה חטאו של חם בן נח, באתר אסיף ספר בראשית, פרק ט', פסוקים כ'–כ"ז תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע', עמוד א' כך כתבו האברבנאל והרלב"ג פרקי דרבי אליעזר פרק כג, וכך כתב גם הספורנו כך הציע האברבנאל כך כתב האבן עזרא הרב יעקב מדן, כי קרוב אליך, חלק א, פרשת נח. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע', עמוד א'
נלסון אבורה

נלסון אבורה (בפורטוגזית: Nelson Évora; נולד ב-20 באפריל 1984) הוא אתלט פורטוגלי. הוא אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008), אלוף עולם (ברלין 2009) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בקפיצה משולשת. אבורה נולד בחוף השנהב שם התגוררו הוריו לאחר שעברו מכף ורדה. הוא קיבל אזרחות של כף ורדה ובגיל חמש עבר לגור בפורטוגל, בעיר אודיבלס. בשנת 2002 קיבל אזרחות פורטוגלית ומאז הוא מייצג את פורטוגל בתחרויות בינלאומיות. אבורה הוא בן לדת הבהאית. בשנת 2003 זכה אבורה בשתי מדליות זהב באליפות אירופה באתלטיקה לנוער לאחר שזכה בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 7.83 מטר ובקפיצה משולשת עם תוצאה של 16.43 מטר. בשנת 2004 השתתף באולימפיאדת אתונה, אך לא הצליח להעפיל לגמר. בשנת 2005 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23. באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2006 הוא סיים במקום השישי, ובאותה שנה סיים רביעי באליפות אירופה באתלטיקה לאחר שקבע במהלך המוקדמות 17.23 מטר ובכך שבר את השיא הפורטוגלי בקפיצה משולשת. שנת 2007 הייתה שנת הפריצה של אבורה, כשזכה באליפות העולם באתלטיקה באוסקה, יפן במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.74 מטר, לפני ג'אדל גרגוריו מברזיל (17.59 מטר) וולטר דייוויס מארצות הברית (17.33 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד בשנת 2008 זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.27 מטר, אחרי פיליפס אידוו מבריטניה (17.75 מטר) וארני דויד גירלט מקובה (17.47 מטר) באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.67 מטר, לפני פיליפס אידוו (17.62 מטר) וליוואן סנדס מאיי בהאמה (17.59 מטר). באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.22 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.55 מטר, אחרי פיליפס אידוו (17.73 מטר) ולפני אלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר). באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.31 מטר. בינואר 2012 עבר אבורה ניתוח ברגלו הימנית, אשר השבית אותו מפעילות למשך מספר חודשים, ועל כן נאלץ להיעדר מאולימפיאדת לונדון (2012). באליפות אירופה באולם שהתקיימה במרץ 2015 זכה במדליית הזהב ואליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.52 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית שקבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (18.21 מטר) ופדרו פאבלו פיצ'רדו מקובה (17.60 מטר). קפיצה משולשת: 17.74 מטר (2007) קפיצה לרוחק: 8.10 מטר (2007) קפיצה לגובה: 2.07 מטר מדיה וקבצים בנושא נלסון אבורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נלסון אבורה (באנגלית ובפורטוגזית) נלסון אבורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נלסון אבורה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נלסון אבורה, באתר olympedia.org נלסון אבורה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית נלסון אבורה, באתר ליגת היהלום נלסון אבורה, באתר Track and Field (גברים)
קריליה סובייטוב מוסקבה (הוקי קרח)

קרילייה סובייטוב מוסקבה (ברוסית: ПХК Крылья Советов, פירוש השם "כנפיים סובייטיות") הייתה קבוצת הוקי קרח רוסית מוסקבאית מקצועית - אחת מקבוצות העילית של ההוקי קרח הסובייטי בתקופת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים שנמשכו מספר שנים ולבסוף פורקה ב-2011 והוקמה מחדש בשנת 2016 כקבוצת נוער. הקבוצה נוסדה ב-1947 על ידי אגודת הספורט קריליה סובייטוב, שייצגה את תעשיית המטוסים הסובייטית. לאורך שנות קיומה בברית המועצות היא נחשבה לאחת הקבוצות החזקות של המדינה, ובמהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 אף סיירה בצפון אמריקה ושיחקה מול קבוצות NHL. הקבוצה זכתה בתקופת ברית המועצות בפעמיים באליפות ברית המועצות בהוקי קרח, ב-3 גביעים סובייטיים ובגביע אירופי אחד. בתקופה שלאחר פירוק ברית המועצות דעכו הישגיה של הקבוצה. הישג השיא שלה היה מקום שלישי בליגה ב-1993. ב-2008 סולקה הקבוצה מאולמה הביתי, "היכל הקרח קריליה סובייטוב", לאחר שקשיים כספיים אליהם נקלעה הביאו לאיחור בתשלומי השכירות. הקבוצה עמדה בסכנת קיום, ובעקבות התערבות נשיא ליגת ה-KHL חזרה הקבוצה לפעול זמנית, ושיחקה עונה אחת בליגת העל הרוסית בהוקי קרח שנחשבת לליגה השנייה בטיבה ברוסיה, בעונת 2010/11. בסיום אותה עונה הכריעו את הקבוצה בעיותיה הכספיות, והיא פורקה באופן סופי. בעונת 2016 הוקמה מחדש וממומנת על ידי חברת האנרגיה TNS Energo. אליפות רוסיה בהוקי קרח: מקום 3: 1993 אליפות ברית המועצות בהוקי קרח (2): 1957, 1974 גביע ברית המועצות בהוקי קרח (3): 1951, 1974, 1989 הגביע האירופי (1): 1974 גביע שפנגלר (1): 1980, 1988 טורניר אַהֶרְן: 1961, 1968 מדיה וקבצים בנושא קריליה סובייטוב מוסקבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קריליה סובייטוב מוסקבה
דראגסטור קאובוי

דראגסטור קאובוי (באנגלית: Drugstore Cowboy) הוא סרט קולנוע מסוג דרמת פשע שיצא בשנת 1989. את הסרט כתב וביים גאס ואן סנט, והוא נחשב לסרט שזיכה אותו בהכרה רחבה. הסרט, בכיכובם של מאט דילון והת'ר גראהם, מבוסס על רומן אוטוביוגרפי תחת אותו השם שנכתב על ידי הנרקומן וסוחר הסמים ג'יימס פוגל בעת שריצה עונש מאסר. עלילת הסרט מתרחשת בעיקר בפורטלנד שבאורגון. הסרט זכה בפרס איגוד המבקרים האמריקני, בפרס אינדפנדנט ספיריט, פרס איגוד המבקרים בלוס אנג'לס ופרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק. הסרט מתאר את קורותיו של בוב היוז ו"משפחתו", חבורה של מכורים לסמים, בעת שהם עורכים טיול בצפון מערב הפסיפיק בארצות הברית בתחילת שנות ה-70. על מנת לממן את הסמים עוסקת החבורה בשוד של בתי מרקחת ובתי חולים. היוז מתגורר עם בת זוגו ובחורה נוספת שהשניים הכירו, ולאחר שזו מתה ממנת יתר הוא מחליט לעבור גמילה מסמים בפורטלנד ולעזוב את החבורה אך מגלה שהדבר קשה מכפי שחשב. "דראגסטור קאובוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דראגסטור קאובוי", באתר נטפליקס "דראגסטור קאובוי", באתר AllMovie (באנגלית) "דראגסטור קאובוי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דראגסטור קאובוי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דראגסטור קאובוי", באתר Metacritic (באנגלית) "דראגסטור קאובוי", באתר אידיבי "דראגסטור קאובוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק ברוידה

ד"ר יצחק דוד בְּרוֹיְדֶה (לעיתים בכתיב יידי: ברוידע; בכתיב לועזי: Isaac David Broydé;‏ 23 בפברואר 1867, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית – 15 באפריל 1922,‏ ניו יורק) היה מזרחן, ערביסט וספרן יהודי. נולד בפּוֹרוֹזוֹבוֹ (Porozowo)‏ שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) בשנת 1867. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בגרודנו, נסע ב-1883 לפריז, שם למד בסורבון, וקיבל דיפלומה מבית הספר לשפות המזרח (École spéciale des Langues orientales; אקול ספסיאל דה לאנג אוריינטאל) ב-1892, ומהמחלקה למדעי ההיסטוריה והפילולוגיה של האקול פראטיק דה אוטז אטיד (École pratique des hautes études) ב-1894. שימש מזכירו של המזרחן היהודי-גרמני-צרפתי יוסף דֶרֶנְבּוּרג מ-1890 ועד מותו של האחרון ב-1895, אז התמנה על ידי ועדת הפרסומים של "כל ישראל חברים" לאחד מחברי הצוות שהמשיך במלאכת ההוצאה לאור של כתבי סעדיה גאון שבה החל דרנבורג. באותה שנה התמנה לספרן ב"כל ישראל חברים", ושימש במשרה זו עד 1900. אז נסע ללונדון, ובמהלך שהותו הקצרה שם קטלג את ספרייתו של הסופר, ההיסטוריון ואוסף כתבי היד היהודי-אנגלי אלקן אדלר. בהמשך אותה שנה נסע ברוידה לניו יורק כדי להשתתף בכתיבת ועריכת האנציקלופדיה היהודית, ונשאר בארצות הברית. שם גם עבד כספרן ומקטלג במחלקה היהודית של ספריית העיר ניו יורק. כן פרסם מאמרים בכתבי העת המדעיים בנושאי יהדות Revue des Études Juives ו-Jewish Quarterly Review. ספר תורות הנפש [Les réflexions sur l’âme] לרבנו בחיי בן יוסף הדַין הספרדי, נעתק בפעם ראשונה לשפתנו מכ"י ערבי ישן נושן שנמצא בבית עקד הספרים הלאומי בפריז על ידי יצחק דוד ברוידע בהרב ר’ שלמה זלמן, פריז: דפוס לעווינזאהן, תרנ"ו. בן-ציון אייזנשטט, ברוידא, יצחק, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמוד 23, באתר היברובוקס איסידור זינגר ופרדריק ט' היינמן, ‏"יצחק ברוידה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ערכים מאת יצחק ברוידה(הקישור אינו פעיל) באנציקלופדיה היהודית (באנגלית) פרסומיו של יצחק ברוידה לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט (באנגלית) רבנו בחיי בן יוסף הדַין הספרדי, ספר תורות הנפש, תורגם לעברית בידי יצחק דוד ברוידא; דפוס לעווינזאהן, פריז, תרנ"ו, באתר היברובוקס יצחק דוד ברוידא (1867-1922), דף שער בספרייה הלאומית תאריך הפטירה המדויק ע"פ: Library journal, Vol 47, 1922, p. 520. ע"פ מקורות אחרים: בעיירה זֶלְוָוה (Zelva).
St. Anger

St. Anger ("כעס קדוש") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת ההבי מטאל האמריקאית מטאליקה, והאלבום העשירי מכלל אלבומיה. בתכנון המקורי האלבום היה אמור לצאת ב-10 ביוני 2003, אך הלהקה החליטה להקדים את מועד יציאת האלבום ל־5 ביוני 2003, מחשש שהאלבום יהיה זמין להורדה בתוכנות שיתוף הקבצים באינטרנט, עוד לפני מועד יציאתו. שש שנים חלפו בין תאריך יציאת אלבום האולפן האחרון של הלהקה, ReLoad, לבין הקלטת אלבום זה שהחלה ב־2002. גורמים רבים השפיעו על עיכוב זה, כאשר השניים המשמעותיים ביותר הם עזיבתם של הבסיסט ג'ייסון ניוסטד שפרש מהלהקה, והסולן-גיטריסט ג'יימס הטפילד שעזב לחודשים אחדים למען שיקומו, לאחר שהתמכר לאלכוהול. מפיקה מזה זמן רב של הלהקה, בוב רוק, החליף את הבסיסט היוצא, ג'ייסון ניוסטד, בתפקיד נגן הבס בהקלטת האלבום. בוב רוק אף הציע להצטרף ללהקה באופן קבוע, אך רעיון זה ירד מהפרק תוך זמן קצר, היות שאודישנים לבסיסט מחליף נערכו כבר בתחילת 2003. לתפקיד נבחר רוברט טרוחיו, שבמקור היה חבר בלהקת Suicidal Tendencies ("נטיות אבדניות"), ולאחר מכן בלהקתו של אוזי אוסבורן. טרוחיו לא השתתף ביצירת האלבום, אך הוא מופיע בשלושת הקליפים שצולמו לשירים "St. Anger", "Frantic" ו-"The Unnamed Feeling". המהדורות הראשונות של האלבום הכילו דיסק DVD של הלהקה בו מצולם סרט תיעודי על הלהקה, שבחלקו מצולמים קטעים מהקלטת האלבום. האלבום מכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית בה הגיע למעמד של פלטינה כפולה. "Frantic" - ‏5:50 "St. Anger" - ‏7:21 "Some Kind of Monster" - ‏8:25 "Dirty Window" – ‏5:26 "Invisible Kid" - ‏8:30 "My World" - ‏5:46 "Shoot Me Again" - ‏7:10 "Sweet Amber" - ‏5:27 "The Unnamed Feeling" - ‏7:09 "Purify" - ‏5:13 "All Within My Hands" - ‏8:48 ג'יימס הטפילד - גיטרה, שירה, הפקה קירק האמט - גיטרה, הפקה לארס אולריך - תופים, כלי הקשה בוב רוק - גיטרה בס, הפקה, טכנאות, מיקס מייק גיליס - עוזר טכנאי, מיקס, טכנאי דיגיטלי אריק הלמקאמפ - עוזר טכנאי, מיקס ולאדו מלר - מאסטר פושהד - עיצוב עטיפה אנטון קורבין - צילום בראד קלאוסן - עיצוב הפקה מאט מהורין, Forhelvede Productions, פסקל ברון, קומניוס רותליסברגר - איור ותמונות אתר האינטרנט הרשמי של St. Anger (באנגלית) מידע על האלבום St. Anger באתר MusicBrainz מידע על האלבום St. Anger באתר AllMusic האלבום St. Anger באתר Discogs האלבום St. Anger באתר אפל מיוזיק תומר יודלביץ על "סיינט אנגר", באתר nrg Gold & Platinum, RIAA(הקישור אינו פעיל, 26.10.2019) May 2024 Albums Accreds.PDF, Dropbox
אנה מריה יופק

אנה מריה יוֹפֶּק (בפולנית Anna Maria Jopek; נולדה בוורשה ב-14 בדצמבר 1970) היא מוזיקאית וזמרת פולנייה. היא ייצגה את פולין באירוויזיון 1997 עם השיר "Ale jestem" ("אבל אני כן") וסיימה במקום ה-11 מתוך 25. ליופק מספר סינגלים אשר הגיעו לראש מצעד הפזמונים הפולני ו-15 מאלבומיה הגיעו למעמד זהב ופלטינה. ליופק הוענקו מספר פרסים, ובהם פרס ממישל לגראן בשנת 1994 ופרס פרדריק, המקבילה הפולנית לגראמי, על אלבום הבכורה שלה בשנת 1998. מדיה וקבצים בנושא אנה מריה יופק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה מריה יופק (בפולנית) אנה מריה יופק, סרטונים בערוץ היוטיוב אנה מריה יופק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה מריה יופק, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אנה מריה יופק, באתר ספוטיפיי אנה מריה יופק, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנה מריה יופק, באתר Yandex.Music (ברוסית) אנה מריה יופק, באתר Discogs (באנגלית) אנה מריה יופק, באתר Songkick (באנגלית) אנה מריה יופק, באתר Genius אנה מריה יופק, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.