laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קטלוג מסיה

קטלוג מסיה הוא רשימת עצמים אסטרונומיים אשר הוכנה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה תחת השם "קטלוג של ערפיליות וצבירי כוכבים" ופורסמה ב-1771. הסיבה העיקרית לעריכת הרשימה הייתה שמסיה היה צייד שביטים והוא היה מתוסכל מעצמים שדמו לשביטים והפריעו לו בחיפושיו מדי לילה. הפתרון של מסיה היה להכין רשימה של עצמים אלה, תאורם ומיקומם בשמי הלילה, יחד עם עוזרו פייר מאשן. הגרסה הראשונה, שפורסמה בשנת 1774, כללה 45 עצמים הממוספרים מ-M1 (ערפילית הסרטן) ועד M45 (פליאדות). רשימה מעודכנת שהכילה גם את העצמים M46 עד M68 פורסמה בשנת 1780 והרשימה הסופית והמלאה של מסיה פורסמה בשנת 1781 וכללה 103 עצמים, אך היא זכתה ל"חיים משלה" בדמות תוספות של אסטרונומים נוספים מאוחר יותר, המונעים על ידי הערות צד בכתביהם של מסיה ומאשן, הערות אשר העידו על היכרותם עם העצמים הנוספים. התוספת הראשונה נעשתה על ידי קאמי פלמריון ב-1921, אשר הוסיף את M104 לאחר שהוא מצא את הערתו של מסיה על עותק הקטלוג שלו משנת 1781. M105 עד M107 נוספו על ידי הלן סויר הוג ב-1947 אחרי שגילתה מכתב של מאשן שמתאר את גילוין של M104‏ - M107 בתוך ספר של יוהאן אלרט בודה, M108 ו-M109 על ידי אוון גינגריץ' ב-1960 ו-M110 על ידי קנת' גלין ג'ונס. M102 נצפה על ידי מאשן, אשר העביר את המידע למסיה, שהכניס אותו לקטלוג מבלי שצפה בו בעצמו; מאוחר יותר, מאשן עצמו הודה כי עצם זה לא קיים, והוא היה פשוט תצפית חוזרת של M101. יש הטוענים כי הגלקסיה NGC 5866 היא למעשה M102, אך זיהוי זה אינו תואם את המתואר בהערותיו של מאשן. מכיוון שמסיה חי וביצע את תצפיותיו בצרפת, בחצי הכדור הצפוני, רשימת העצמים כוללת רק עצמים אשר ניתן לראות מאזור זה, הנמצאים בין הקוטב השמיימי הצפוני לבין קו רוחב שמיימי של כ-35.7°-. עצמים מרשימים רבים אשר ניתן לצפות בהם מחצי הכדור הדרומי, כגון ענן מגלן הגדול והקטן, אינם נכללים ברשימה. כל העצמים בקטלוג ניתנים לתצפית באמצעות משקפת או טלסקופ קטן (בתנאי ראות טובים), ולכן מהווים מטרות תצפית פופולריות עבור אסטרונומים חובבים. באביב המוקדם, אסטרונומים נוטים אף לערוך מפגשים של "מרתון מסיה", כאשר היעד הוא לצפות בכל העצמים ברשימה תוך לילה יחיד.      צביר כוכבים      ערפילית      גלקסיה      אחר גרם שמים עמוק קטלוג קלדוול - רשימה מודרנית (1995) של עצמים שלא נכללו בקטלוג מסיה וכוללת עצמים משמי הדרום. הקטלוג הכללי החדש (NGC) - קטלוג מקיף של 7,840 עצמים שפרסם ג'ון דרייר בשנת 1880. קטלוג כללי של ערפיליות וצבירי כוכבים - קטלוג של 5,079 עצמים שפרסם ג'ון הרשל בשנת 1864 סיכום של מידע אסטרופיזיקלי על כל עצם מסיה, כמו גם של העצמים בקטלוג ה-400 של הרשל ניתן למצוא בספר הבא: Concise Catalog of Deep-sky Objects: Astrophysical Information for 500 Galaxies, Clusters and Nebulae by W. H. Finlay, ISBN 1-85233-691-9. מדיה וקבצים בנושא קטלוג מסיה בוויקישיתוף קטלוג מסיה במאגר SEDS‏ נתונים נוספים על עצמי מסיה, באתר Seds‏ תמונות CCD של עצמי מסיה גלריית של עצמי מסיה קטלוג מסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Helen B. Sawyer: Méchain’s additions to Messier’s catalogue, Astronomical Journal, Vol. 53, p. 117 (1948) Pierre Méchain: Letter of May 6, 1783 אתר SEDS Frommert, Hartmut; Kronberg, Christine (במאי 1995). "Messier 102". Usenet. נבדק ב-2009-02-06. {{cite web}}: (עזרה) Warren H. Finlay: Concise Catalog of Deep-sky Objects: Astrophysical Information for 500 Galaxies, Clusters and Nebulae, Google Books
נחושתן

האם התכוונתם ל... נחש הנחושת – בתנ"ך, צורת נחש שהכין משה מנחושת, על פי הוראת אלוהים, לרפא את הנפגעים ממכת נחשים במדבר נחל נחושתן – נחל בדרום ארץ ישראל נחושתן (חברה) – חברת השקעות ישראלית נחושתן – מיני פרפרים במשפחת הכחליליים שינדלר נחושתן מעליות – חברת מעליות ישראלית אישים: יעקב נחושתן – איש ציבור ומשפטן ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל בכנסת השביעית עידו נחושתן – אלוף בצה"ל, המפקד ה-16 של חיל האוויר הישראלי. פיקד על פעילותו האינטנסיבית של חיל האוויר במבצע עופרת יצוקה
קביעת מוט

קשר מוט, או קביעת מוט הוא קשר-קביעה של חבל על מקל או מוט. הוא בנוי כך שהחבל יישאר קבוע למקומו ולא יחליק לאורך המוט. ניתן ליצור קשר מוט בשני אופנים, התוצאה זהה: קשר מוט מולבש - כאשר "מלבישים" את הקשר על גבי המוט מאחד מצדדיו בהשחלה. יוצרים שתי לולאות - כאשר היתר של האחת מעל הלולאה, ושל השנייה מתחת, מצליבים את שתי הלולאות ומשחילים את המוט באמצע. קשר מוט פשוט (מכונה לעיתים קשר מוט בנוי) - יוצרים לולאה סביב למוט, כאשר היתר הקצר מוצלב מעל ליתר הארוך. מעבירים את היתר הקצר מתחת למוט, ומתחת להצלבה, ולבסוף מותחים. את קשר המוט מסיימים על ידי קשר בוהן או קשר שטוח. קשר המוט הוא הקשר הבסיסי המשמש להתחלת רוב הכפיתות. קביעת מוט באתר הצופים קביעת מוט מולבשת באתר הצופים קשר מוט באנציקלופדיית הטיפוס קביעת מוט, באתר MathWorld (באנגלית)
סאאב

סאאב (Saab, תעתיק מדויק: סוב) היא חברת רכב ותעשייה כבדה שוודית שהוקמה בשנת 1937 ועסקה ביצור מטוסים. עם סיום מלחמת העולם השנייה חיפשה החברה שווקים חדשים. בשנת 1944 החל פרויקט במטרה ליצור את המכונית הראשונה, חמש שנים לאחר מכן החל היצור של המכונית "SAAB 92". העיצוב הדגיש את שורשיה של החברה בתעופה בעיקר. בשנת 1969 נחתם הסכם שותפות עם יצרנית המשאיות השוודית סקאניה. בדצמבר 1989 הכריזה ג'נרל מוטורס על קניה של חמישים אחוז מחברת סאאב, ואופציה לרכוש את המניות הנותרות בתוך כעשור. בהמשך התפתחה סאאב לחברה לייצור שלל מוצרי תעשייה כבדה מתוחכמים כמו טילי כתף. ב-2009, לאחר משבר בענף הרכב האמריקאי בעקבות משבר 2008 נחתם מזכר הבנות לפיו ימכרו עסקי מכוניות הנוסעים של סאאב מידי ג'נרל מוטורס לחברת מכוניות העל השוודית "קוניגסג" בשילוב קבוצת משקיעים נורווגים. הסכם זה לא יצא לפועל, וסאאב נמכרה לחברת רכב הולנדית שמכרה את מותג היוקרה "ספייקר", כיום החברה נקראת Swedish Automobile. בשנת 2011 החברה נכנסה למשא ומתן עם יצרן סיני שהיה מעוניין לרכוש אותה אך ג'נרל מוטורס הטילה וטו, ולכן הסינים ויתרו על העסקה וסאאב נכנסה להליך פירוק, אך בשנת 2012 התקשורת בשוודיה דיווחה על השלמתה של עסקה לקניית יצרנית המכוניות השוודית וחובות העתק שלה, אולי בדרך לחזרה לפעילות. על-פי הדיווחים, חברת "הרכבים החשמליים הלאומית של שוודיה" (National Electric Vehicle Sweden, או בקצרה NEVS), בבעלותו של איש עסקים מהונג קונג, הסכימה לשלם סכום העומד על 208–250 מיליון יורו תמורת שליטה בסאאב, למעט חברת-בת להספקת חלפים לדגמי החברה. המהלך התאפשר מאחר שהחוק השוודי קובע שניתן לרכוש חברה אפילו אם הכריזה על פירוק ולמעשה סגרה שעריה, בתנאי לכיסוי החובות. במקרה של סאאב, עומדים החובות הללו על סכום עתק של כמיליארד יורו. בינואר 2013 הכריזה החברה על כוונתה לחזור ולייצר כלי רכב והציבה יעד מכירות של 120,000 יחידות עד לשנת 2016. בסיום שנת 2015 הכריזה החברה על כוונתה לייצר 4 דגמים חדשים בתוך כשנתיים. למרות הצהרת הכוונות לא שבה החברה לייצר כלי רכב וביוני 2016 הודיעה החברה באופן סופי על כוונתה לוותר על המותג סאאב ולייצר מכוניות תחת שם מותג חדש -NEVS. הכרזה זאת מהווה, למעשה, את סיום דרכה של סאאב כיצרנית רכב. סאאב 60 סאאב 90 סאאב 93 סאאב 95 סאאב 96 סאאב 99 סאאב GT750 סאאב 900 סאאב פורמולה ג'וניור סאאב קתרינה סאלינה סאבו (קרוואן) אתר האינטרנט הרשמי של סאאב ניר בן-טובים‏, אחריי שנתיים: סאאב חוזרת לפעילות, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2013 התקווה החדשה של סאאב תצא לדרך באוגוסט, באתר ynet, 27 בינואר 2013 רועי צוקרמן, תחיית המתים? סאאב חוזרת (שוב) עם 4 דגמים, באתר ynet, 15 בדצמבר 2015 הלל פוסק, סאאב נפרדת לשלום, ולא להתראות, באתר ynet, 21 ביוני 2016 היסטורית רכבי סאאב saabhistory.com/videos ערך זה הוא קצרמר בנושא יצרני רכב ובנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקזוטיקה (סרט)

אקזוטיקה (Exotica) הוא סרט קנדי מ-1994 שעלילתו מתרחשת סביב מועדון החשפנות "אקזוטיקה" בטורונטו, קנדה. הסרט נכתב ובוים על ידי אטום אגויאן. הסרט מציג קבוצת אנשים אקראיצ שהקשר ביניהם הוא סביב ענייני מועדון הלילה "אקזוטיקה". כריסטינה (מיה קירשנר) היא חשפנית במועדון; זואי (ארסני חניג'אן) היא מנהלת המועדון; אריק (אליאס קוטיס) הוא תקליטן במועדון הזה וחבר לשעבר של כריסטינה. פרנסיס (ברוס גרינווד) הוא לקוח המתמיד לבוא למועדון כדי לקבל ריקוד פרטי מכריסטינה, כשהיא לבושה במדי ילדת בית-ספר קתולית. 1994 - מועמד - פרס דקל הזהב ("אקזוטיקה") 1994 - זכה - פרס מבקרי הקולנוע ("אקזוטיקה") 1994 - זכה - הסרט הטוב ביותר ("אקזוטיקה") 1994 - זכה - הבמאי הטוב ביותר ("אקזוטיקה") 1994 - זכה - התסריט המקורי הטוב ביותר ("אקזוטיקה") 1994 - זכה - הסרט הקנדי הטוב ביותר ("אקזוטיקה") "אקזוטיקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אקזוטיקה", באתר נטפליקס "אקזוטיקה", באתר AllMovie (באנגלית) "אקזוטיקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אקזוטיקה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אקזוטיקה", באתר Metacritic (באנגלית) "אקזוטיקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חודורוב

האם התכוונתם ל... אבנר חודורוב – מוזיקאי ישראלי, חבר להקת "משינה" אליעזר חודורוב – ימאי עברי יעקב חודורוב – שוער ומאמן כדורגל ישראלי מתן חודורוב – עיתונאי ישראלי תמיר חודורוב – שחקן כדוריד ישראלי חודורוב (עיר) – עיר באוקראינה
חואן פדרו לנסאני

חואן פדרו לנסאני (בספרדית: Juan Pedro Lanzani; נולד ב-24 באוגוסט 1990, הידוע גם בשם הבמה פיטר לנסאני, הוא שחקן, זמר ודוגמן ארגנטינאי. לנסאני מוכר בתפקידיו בטלנובלות הארגנטינאית של כריס מורנה, "קטנטנות" ו"כמעט מלאכים", ומהיותו חבר בלהקת "טין אנג'לס" שהתפרקה. חואן פדרו לנסאני נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה. בנו של חואן לנסאני וקלאודיה ורגס ולו שלושה אחים. למד בבית הספר בבלגראנו ובמכללת מריה. היה בזוגיות עם מריאנה אספוסיטו. השניים הכירו על סט קטנטנות והתחילו לצאת ב 2006, והם נפרדו ב-2010. לאחר מכן יצא עם מרטינה סטואסל המוכרת כ "ויולטה" בשנים 2013–2015. ב-2004 החל את הקריירה שלו כדוגמן. ב-2006 הופיע לראשונה בטלוויזיה כטבנו בטלנובלה "קטנטנות" של המפיקה כריס מורנה. בין השנים 2007–2010 שיחק לנסאני במשך ארבע עונות בטלנובלה המצליחה "כמעט מלאכים" את טיאגו בדוז'ה אגוארו. בשנת 2011 החל לשחק בקומדיה "כשאת מחייכת אליי" לצד לאלי אספוסיטו, בת זוגו בתפקיד גרמן. ביוני 2012 השתתף בהופעה מיוחדת באופרת הסבון "אהבה מתוקה", בתפקיד פדה. במהלך אותה השנה השתתף גם בטלנובלה "la dueña". בשנת 2013 השתתף לנסאני בהצגת תיאטרון בשם "camila" לצד נטלי פרס. בשנים 2013–2014 השתתף לנסאני בסדרה "אליאדוס" של כריס מורנה, המכונה גם "בני ברית", בתפקיד כוכב צעיר בשם נואה לצד פאבלו מרטינס ואוריאנה סבטיני. ב-2014 שיחק בסדרה "אבות" לצד פטו מנחם ולוסיאנו קסטרו. ב-2015 שיחק בסרט "השבט" בתפקיד אלחנדרו. ב-2016 שיחק בסדרה "האריה" בתפקיד ברון מילר, וב-"los unicos" בתפקיד פדרו. בשנת 2017 שיחק בסרט "hpyrosima" לצד קנדלה וטראנו וחימנה ברון. שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הסאטירי "Sólo se vive una vez" לצדה של אאוחניה סוארס, שותפתו מ"כמעט מלאכים". בשנת 2021 שיחק בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "מרדונה: חלום מבורך" מבית פריים וידאו אודות הכדורגלן הארגנטינאי דייגו מראדונה. לנסאני גילם את המנג'ר הארגנטינאי-יהודי חורחה סיטרספילר, שהיה מנהלו האישי הראשון של מראדונה וחבר ילדות שלו. לצד עבודתו של לנסאני בכמעט מלאכים, הפך חבר בלהקת הפופ "טין אנג'לס", אשר על חבריה נמנו שחקני הסדרה הראשיים: מריאנה אספוסיטו, אאוחניה סוארס - הוחלפה לאחר מכן ברוסיו איגרזבל, ניקולס ריירה וגאסטון דלמאהו. שני האלבומים הראשונים של הלהקה, "טין אנג'לס" ו"טין אנג'לס 2", הגיעו במהירות למעמד פלטינה במכירות, בעוד האלבום השלישי, "טין אנג'לס 3", היה האלבום החמישי הנמכר ביותר בארגנטינה לשנת 2009. הקבוצה הופיעה מספר פעמים בתיאטרון גראן רקס שבבואנוס איירס, וכן בספרד, בישראל ובחלק גדול ממדינות אמריקה הלטינית. בשנת 2009, זכתה הלהקה בפרס "האמן הטוב ביותר בארגנטינה". ביולי 2012, הציגה הלהקה מופע חדש בגראן רקס שנקרא: "הטין אנג'לס בגראן רקס 2012: הפרידה". המופע האחרון שלהם נערך ב-8 באוקטובר 2012, בקורדובה. מדיה וקבצים בנושא חואן פדרו לנסאני בוויקישיתוף חואן פדרו לנסאני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חואן פדרו לנסאני, ברשת החברתית אינסטגרם חואן פדרו לנסאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה

גן הפסלים במוסקבה (ברוסית: Парк искусств, גן האמנות, או Парк скульптуры ЦДХ, גן הפסלים של מרכז האמנים) הוא גן פסלים הממוקם בקרימסקי ואל, מוסקבה, בשכנות לגלריית טרטיאקוב לאמנות חדשה. הגן הוקם ב-1992 ביוזמת עיריית מוסקבה, וכיום מוצבים בו יותר מ-700 פסלים, והוא אתר הפסלים היחיד במוסקבה שממוקם באוויר הפתוח ולא במבנה. הפסלים בפארק עשויים ממגוון חומרים ובהם אבן, ברונזה ועץ, פרי עבודתם של אמנים רבים, בהם פסלים סובייטיים ידועים כורה מוחינה, ויבגני ווצ'טיץ', וכן אמנים רוסיים עכשוויים. הפארק מחולק לחלקות, ובהן "הגן האוריינטלי", "גן השושנים", "כיכר פושקין", ועוד. חטיבה מיוחדת בגן מכילה עשרות פסלים של מנהיגים סובייטיים, שהוסרו ממקומם לאחר התפרקות ברית המועצות והובאו אל הגן לתצוגה. פסלים אלה הובאו אל הפארק כבר באוקטובר 1991, עם קריסת ברית המועצות, כאשר במקומות רבים הוסרו פסלים של ההנהגה הסובייטית לדורותיה, וכן פסלים בעלי ניחוח קומוניסטי, והושארו בפארק במצב אופקי. לאחר מכן הוצבו הפסלים שוב על כניהם, וכיום הם מהווים חלק מהתצוגה בפארק. ביניהם ניתן למנות פסלים של לנין, סטלין, פליקס דזרז'ינסקי, מפקד הצ'קה, שפסלו המונומנטלי הועבר לגן מחזית בניין לוביאנקה, וברז'נייב. ב-1995 התווספה חלקה לרגל 50 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית. חלקה זו כוללת פסלים תעמולתיים העוסקים בנושא. ב-1998 הוקמה בפארק חלקה המוקדשת לקורבנות הרודן העריץ סטלין, שפסליו מוצגים אף הם בסמוך. מדיה וקבצים בנושא גן הפסלים (Muzeon Park) בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה, ברשת החברתית VK
זרזיר (סוג)

זרזיר (שם מדעי: Sturnus) הוא סוג עוף ממשפחת הזרזיריים שבסדרת ציפורי שיר. בסוג זה ישנם שני מינים. שניהם מקננים או חולפים בארץ ישראל: זרזיר מצוי (Sturnus vulgaris) זרזיר שחור (Sturnus unicolor) ישנם מינים נוספים ממשפחת הזרזיריים המכונים בשם "זרזיר", אך שייכים לסוגים אחרים. בעבר היו שייכים לסוג זה המינים: זרזיר ארבה (Pastor roseus), וזרזיר בורמזי (Acridotheres burmannicus) המצויים בישראל, הראשון כטבעי והשני כמין פולש. זרזיר, באתר ITIS (באנגלית) זרזיר, באתר NCBI (באנגלית) זרזיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זרזיר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המצור על קאפואה

המצור על קאפואה נערך בין השנים 214 ל-211 לפנה"ס, והיה חלק מהמלחמה הפונית השנייה, בזירה האיטלקית שלה. את המצור הטילו על העיר הרומאים בפיקודם של הקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולוויוס פלאקוס, מפני שבגדה ברומא והצטרפה לצד הקרתגי. חניבעל, המצביא הקרתגי, ניסה להציל את העיר בשיטות שונות ללא הצלחה. לבסוף נפלה העיר בידי הרומאים. המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס, כאשר חניבעל כבש את העיר סגונטו, ופלש דרך הרי האלפים לאיטליה. באיטליה הביס חניבעל את הרומאים במספר קרבות כאשר האחרון והגדול שבהם היה קרב קאנאי, בו הכה חניבעל בתכסיס מבריק צבא הכפול כמעט מגודל צבאו. לאחר קרב קאנאי הצטרפו אל חניבעל ערים רבות, בעיקר בדרום ומזרח איטליה. העיר קאפואה הייתה בירת מחוז קאמפאניה, מדרום לרומא, ונחשבה העיר השנייה בכוחה ובעושרה באיטליה, אחרי רומא עצמה. בעקבות קרב קאנאי שינתה קאפואה את נאמנותה והצטרפה אל חניבעל בתנאי שלא יוכל לגייס בה חיילים בכפייה. הייתה זו אחת מהצלחותיו הגדולות של חניבעל שמטרתו במסעו לאיטליה הייתה למוטט את השליטה הרומאית על איטליה, ביחד עם הצטרפותה של העיר סירקוסאי אל הצד הקרתגי והברית שכרת עם פוליפוס החמישי מלך מוקדון. לאחר קרב קאנאי דגלו הרומאים באסטרטגיה הפביאנית, הם נמנעו מקרבות ישירים עם חניבעל, כי הכירו בגאונותו האסטרטגית של חניבעל, ונקטו מדיניות של מלחמת התשה. הרומאים ניצלו את יתרונם העצום בכוח אדם כדי להחליש את חניבעל שלא יכול היה לפצל את צבאו בבטחה. החל משנת 214 לפנה"ס הציקו הרומאים לעיר קאפואה. בשנת 212 לפנה"ס הקצו הרומאים שישה לגיונות להתקפה על העיר. מצב האספקה של העיר היה קשה בשל הקושי לגדל את התבואה כרגיל תחת לחץ הלגיונות הרומאיים, ולכן שלח חניבעל את חנון, קצינו, לשלוח אספקה לקאפואה, אבל הקונסול קוונטיוס פולוויוס פלאקוס התקיף את שיירת האספקה של חנון בדרכה, והכה אותה. חניבעל עצמו נסע לקאמפאניה להצלת קאפואה והביס בדרכו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס שניסה לחסום את דרכו, לאחר מותו של טיבריוס גרקכוס וניצחון קרתגי בקרב פרשים קטן, הסירו הרומאים את המצור מן העיר, לא הייתה אפשרות להמשיך לצור על קאפואה בלא להיכנס לקרב גדול כנגד חניבעל. חניבעל חזר לאפוליה, שם שכן באותה תקופה, מיד שהסירו הרומאים את המצור, כדי לא להכביד על מצב האספקה הקשה ממילא באזור, ואז חזרו הרומאים והטילו שוב מצור על קאפואה. בשנה הבאה (211 לפנה"ס) ניסה חניבעל לפרוץ שוב לקאמפאניה בתקווה להסיר שוב את המצור, אבל הרומאים הכינו מבעוד מועד ביצורים למחנותיהם שסביב לעיר, בתוכם הסתתרו והמצור על קאפואה נמשך. חניבעל ניסה להסיר את המצור בדרך אחרת, הוא פנה, הלך הישר אל העיר רומא ועצר רק כ-6 קילומטרים מרומא, מתוך כוונה שהכוחות הצרים על קאפואה יפנו להצלת הבירה ומתוך כך יפול המצור, אך תקוותיו נתבדו, ארבעת הלגיונות שנועד להגנת רומא נשארו במבצריהם או על חומות העיר והכוחות הצרים על קאפואה נשארו לצור על העיר. לאחר מכן הניח חניבעל את קאפואה לגורלה מחוסר בררה, והיא נפלה באותה שנה. מצור קאפואה מראה על איבוד היוזמה של חניבעל באיטליה, ונטילתה על ידי הרומאים. בכיבוש קאפואה הוכיחו הרומאים לעצמם ולבעלות בריתם, שכוחם באיטליה גדול מכוחו של חניבעל ושהשליטה על איטליה חזרה לידיהם, פה נגמרה התאוששותה של רומא מן ההתקפה של חניבעל בתחילת המלחמה, והיא החלה לתקוף את קרתגו על מנת להשיג יתרון עליה. מדיה וקבצים בנושא המצור על קאפואה בוויקישיתוף
אמברוטייפ

אמברוטייפ (באנגלית: Ambrotype) היא שיטה לצילום דימוי פוזיטיבי על גבי לוח זכוכית, שטופל בתהליך הקולודיון (מכונה גם לוח רטוב). השיטה הומצאה ב-1854 בידי ג'יימס אמברוז קוטינג (James Ambrose Cutting 1814-1867) והייתה נפוצה בעיקר בארצות הברית. קוטינג השתמש בהמצאת הקולודיון של פרידריך סקוט ארצ'ר מ-1851, אך בשונה מארצ'ר, השתמש קוטינג בתהליך כדי ליצור דימוי פוזיטיבי ישיר. מקור השם מהמילה "ambrotos" ביוונית, שפירושה "בלתי מתכלה". באנגליה השיטה כונתה גם "קולודיון פוזיטיבי" (collodion positive). האמברוטיפ נוצר על ידי צילום בשיטת הקולודיון של נגטיב בהיר מאוד (חשוף בחשיפת חסר) על גבי לוח זכוכית, והנחתו הפוך בתוך קופסה עם בד שחור (לרוב קטיפה). כשצופים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, הדימוי נראה פוזיטיבי (כלומר, הגוונים נראים מציאותיים - הבהיר נראה בהיר והכהה נראה כהה - ולא הפוכים כמו בנגטיב). בנגטיב רגיל, האזורים הכהים שבאמולסיה הם האזורים הבהירים שבאובייקט המצולם. האזורים הכהים באובייקט המצולם נותרים כמעט שקופים בנגטיב. ואולם, כאשר מביטים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, האמולסיה מחזירה אור, ואילו האזורים השקופים נותרים שקופים, כך שרואים דרכם את הרקע הכהה. כך הופך הדימוי הנגטיבי לפוזיטיבי. בצילומי האמברוטייפ השתמשו לרוב בצילומי דיוקנאות. הפקה מהירה יותר, היות שלא נדרש שלב ההדפסה. עלות נמוכה יותר בחומרים ובזמן. חשיפה קצרה יותר. תצלומי אמברוטייפ זולים יחסית לדגרוטיפים, שהיו פופולריים מאוד במשך שנים ובכל זאת דומים להם מאוד. התצלומים היו נוחים יותר לצפייה מן הדגרוטיפ (מבריקים פחות, ניתן לראותם בכל זווית). את האמברוטייפ אי אפשר לשכפל בהדפסה נוספת. מרווח הטונים של התמונה היה דל יותר מהדפס נייר, היא לקתה במיוחד בהיעדר פרטים באזורים הכהים. משמעותה המעשית של התפשטות שיטת האמברוטייפ היה קירוב של הצילום לפשוטי העם. אנשים שעד אותה עת לא יכלו להרשות לעצמם לרכוש דאגרוטיפ, יכלו כעת לרכוש תצלומי דיוקן של עצמם, שנראו טובים כמעט באותה מידה. הצלם המילטון סמית המציא פטנט להחלפת בסיס הזכוכית במתכת שנצבעה בשחור. תצלומים מסוג זה נודעו בשם טינטייפ או פרוטייפ - כלומר תצלומי פח או ברזל. אלפים רבים של טינטייפים צולמו החל משנת 1856. טינטייפים / אמברוטייפים נצבעו לעיתים קרובות ביד. אמברוטיפים מודרניים וכיצד ליצור אותם צילום אלטרנטיבי: תהליך הקולודיון וכיצד ליצור ממנו אמברוטייפ
זרזיר

האם התכוונתם ל... זרזיר (ציפור) – שם כולל למינים ממשפחת הזרזיריים ולעיתים נדירות גם למשפחות קרובות כמו זרזיר בקר זרזיר (יישוב) – מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל זרזיר מתכלה – כינויה של רקטת הכתף M72 לאו בצה"ל זַרְזִיר מָתְנַיִם – כלב ציד המוזכר בתנ"ך בספר משלי, פרק ל', פסוק ל"א, ומזוהה כגרייהאונד בתרגום המלך ג'יימס
נועה קולפ

נועה קולפ (נולדה ב-18 באפריל 1980) היא כתבת ועיתונאית לשעבר, המשמשת מנהלת מחלקת בנקאות הטכנולוגיה והסטארטאפים בבנק דיסקונט בניו יורק. קולפ נולדה ברעננה ולמדה באולפנת צביה בהרצליה. הייתה פעילה בתנועת בני עקיבא כחניכה ומדריכה. מאוחר יותר למדה כלכלה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. היא החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1998 ככתבת תשתיות ונדל"ן בגלי צה"ל, כחיילת הדתיה הראשונה שם. שנה לאחר מכן מונתה לכתבת הכלכלה של התחנה. לאחר שחרורה המשיכה לעבוד בתחנה ככתבת כלכלית וכמו כן שימשה כעורכת יומן הבוקר "בוקר טוב ישראל" ומגישת התוכנית הכלכלית ו"24 היום שהיה". בשנת 2005 עברה קולפ לערוץ 10 ומונתה לראש הדסק הכלכלי. כמו כן הגישה קולפ את ה"תוכנית הכלכלית" בערוץ. ב-2009 עברה לניו יורק, בעקבות מינויו של בן זוגה לקונסול הכלכלי, ומינויה לכתבת ערוץ 10 ו"גלובס" בניו יורק. בשנת 2012 סיימה קולפ לימודים לתואר שני בעיתונות ומינהל עסקים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. בשנים 2014 - 2016 ניהלה את תחום הפיתוח העסקי והשיווק בחברת האופנה של אלי טהרי בניו יורק ובשנים 2017 - 2019 ניהלה את חברת התוכנה למעבדות "Netlims" בניו ג'רזי. מאז פברואר 2019 מנהלת את מחלקת בנקאות הטכנולוגיה והסטארטאפים בדיסקונט ניו יורק. קולפ נשואה לאמנון קראוס לשעבר בכיר במשרד האוצר והקונסול הכלכלי בניו יורק. לשניים ארבעה ילדים. ריאיון עם נועה קולפ, אתר ארגמן ערן סויסה, נועה תנוע: נועה קולפ עוזבת את ערוץ 10, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2009 כוח 17, באתר הארץ, 16 במאי 2002 רומן במקום העבודה, באתר גלובס, 21 במאי 2008 מוטי בסוק, האוצר נפרד מקליין, באתר הארץ, 2 במרץ 2005 ערן בר-און, חתונת הכסף, באתר ynet, 3 בדצמבר 2009 ענת קם‏, הפיצו את השמועה, באתר וואלה, 18 באוקטובר 2009 רז קיל, ברנז'ה:חוטובלי וקולפ נטשו את שוק הרווקות, באתר דתילי, 6 בדצמבר 2009 עירית אבישר, ‏נועה קולפ מצטרפת לדיסקונט ניו יורק, באתר גלובס, 3 באפריל 2019
טניטה טיקרם

טניטה טיקרם (בכתיב לועזי: Tanita Tikaram; נולדה ב-12 באוגוסט 1969 במינסטר, גרמניה) היא זמרת יוצרת בריטית בסוגת פולק-פופ, הידועה בעיקר בשל הלהיטים "Twist in My Sobriety" ו-"Good Tradition", מאלבום הבכורה שלהּ, Ancient Heart‏ (1988). אחיה הוא השחקן רמון טיקרם. טיקרם, בת לאם סרווקית (מלזית), פטימה רוהאני, ולאב ממוצא פיג'י-הודי, פראמוד טיקרם, קצין בצבא הבריטי, נולדה בקיץ 1969 במינסטר שבגרמניה, שם הוצב אביה. כשהייתה כבת 12 עברה משפחתה לבייסינגסטוק, במחוז המפשייר שבאנגליה. לאחר שלמדה בבייסינגסטוק מדע המדינה, סוציולוגיה וספרות אנגלית, ב-Queen Mary's College, בחרה לטפח את הקריירה המוזיקלית שלה. כבר בהיותה נערה החלה טיקרם להופיע במועדוני לילה. בשנת 1988 יצא אלבום הבכורה שלה, Ancient Heart, בחברת התקליטים "WEA Records", והסינגלים "Twist in My Sobriety" ו-"Good Tradition" דורגו בעשירייה הפותחת במצעד הפזמונים האירופי. האלבום מכר יותר מ-4 מיליון עותקים, וטיקרם, בת 19, זכתה לפרסום בינלאומי. מאז הוציאה עוד שישה אלבומים, אך לא הצליחה לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון. מדיה וקבצים בנושא טניטה טיקרם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טניטה טיקרם (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של טניטה טיקרם טניטה טיקרם, ברשת החברתית פייסבוק טניטה טיקרם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טניטה טיקרם, ברשת החברתית אינסטגרם טניטה טיקרם, סרטונים בערוץ היוטיוב טניטה טיקרם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר ספוטיפיי טניטה טיקרם, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר Last.fm (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר AllMusic (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר MusicBrainz (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר דיזר טניטה טיקרם, באתר Yandex.Music (ברוסית) טניטה טיקרם, באתר Discogs (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר Songkick (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר Genius טניטה טיקרם, באתר SecondHandSongs טניטה טיקרם, באתר בילבורד (באנגלית) טניטה טיקרם, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמיר

זמיר (שם מדעי: Luscinia) הוא סוג עוף ממשפחת החטפיתיים שבסדרת ציפורי שיר. בעבר היה הסוג שייך למשפחת הקיכליים, חוקרי טבע שמרניים עדיין מקטלגים את הסוג במשפחה זו. בסוג שלושה מינים שמקננים או חולפים בארץ ישראל: זמיר מנומר Luscinia luscinia זמיר הירדן (זמיר רונן) Luscinia megarhynchos כחול-החזה Luscinia svecica מינים אשר אינם מצויים בארץ: זמיר הודי כחול Luscinia brunnea זמיר סיבירי Luscinia calliope זמיר סיבירי כחול Luscinia cyane זמיר שחור-חזה Luscinia obscura זמיר אדום-חזה Luscinia pectardens זמיר לבן-זנב Luscinia pectoralis זמיר אדום-ראש Luscinia ruficeps זמיר אדום-זנב Luscinia sibilans זמיר, באתר ITIS (באנגלית) זמיר, באתר NCBI (באנגלית) זמיר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל מילקן

מייקל רוברט מילקן (בשם מלא באנגלית: Michael Robert Milken; נולד ב-4 ביולי 1946) הוא איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. שווי נכסיו מוערך ב-3.7 מיליארד דולר (נכון ל-2019), והוא מדורג על ידי מגזין פורבס במקום ה-606 ברשימת האנשים העשירים בעולם. מילקן נולד באנסינו, קליפורניה, למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. במהלך שנות ה-70 וה-80, יצר מילקן כמעט לבדו את שוק איגרות החוב בעלות תשואה גבוהה, המכונות גם "אג"ח זבל". בתקופה זו כינו אותו מתנגדיו "מלך אג"ח הזבל". ב-1989 הואשם מילקן בהפרת חוקי מס של ארצות הברית, סחיטה ומרמה בניירות ערך, כתוצאה של חקירה בנושא מידע פנים. ב-1990 הודה מילקן בעסקת טיעון בשש עבירות על חוקי ניירות ערך ודיווחים כוזבים, ונידון לעשר שנות מאסר; תקופת המאסר קוצרה בהמשך, ומילקן שוחרר לאחר 22 חודשי מאסר. הוא זכה לחנינה נשיאותית מדונלד טראמפ. מילקן עוסק לאורך השנים בתרומות ופעילות פילנתרופית רחבה. הוא נמנה עם מייסדי קרן הצדקה "Milken Family" שהוקמה ב-1982 כדי לתמוך בחינוך ומחקר רפואי; הוא מכהן כיו"ר "מכון מילקן", המקיים מדי שנה כינוס עולמי בו משתתפים יותר מ-3,000 מנהיגים ומקבלי החלטות מכ-60 מדינות ברחבי העולם. המכון פעיל גם בישראל, כמרכז מחקר כלכלי בתוך מכון ירושלים למחקרי מדיניות. הוא מייסד מרכז המחקר לסרטן העור, FasterCures, והקרן לחקר סרטן הפרוסטטה. המגזין "פורצ'ן", בכתבה מ-2004, כינה אותו "האיש ששינה את הרפואה", בשל תרומתו הרבה למחקר הרפואי. מדיה וקבצים בנושא מייקל מילקן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל מילקן מייקל מילקן, The Boom Generation - Seventh Decade, מאמר שפרסם בוול סטריט ג'ורנל, 19 בספטמבר 2006 גלי וינרב, ‏"ישראל היא כמו 15 אקסונים", באתר גלובס, 4 בדצמבר 2007 מייקל מילקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בית, באתר מרכז מילקן לחדשנות ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.