laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לובו מניונגה

לובו מניונגה (באנגלית: Luvo Manyonga; נולד ב-8 בינואר 1991) הוא אתלט דרום אפריקאי, סגן האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) אלוף העולם (לונדון 2017) ושיאן אפריקה בקפיצה לרוחק. מניונגה נולד בפרברי העיר פארל שבדרום אפריקה. ב-2009 זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות אפריקה מתחת לגיל 20 וב-2010 זכה במדליית זהב באליפות העולם מתחת לגיל 20. באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית סיים חמישי בתוצאה של 8.21 מטר. ב-2012 נמצא כי השתמש בחומרים אסורים, הוא הודה בהתמכרות לקריסטל מת' ועבר גמילה. ב-2016 חזר להתחרות, הוא סיים שני באליפות אפריקה בתוצאה של 8.23 מטר ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בשיא אישי של 8.37 מטר, לאחר המנצח ג'ף הנדרסון שקבע תוצאה של 8.38 מטר. במרץ 2017 קבע שיא אפריקה חדשה של 8.62 מטר, בתחרות שנערכה בפרטוריה (בתנאי גובה של מעל 1,330 מטר). זוהי התוצאה הטובה ביותר בעולם מאז 2009 ושיפור של 12 סנטימטרים לשיא הקודם. באפריל אותה שנה קבע שיא אפריקה של 8.65 מטר בתחרום שנערכה בפוצ'פסטרום (גם תוצאה זו נקבעה בתנאי גובה של מעל 1,330 מטר). במאי 2017 זכה בתחרות ליגת היהלום בשאנגחאי בשיא תחרות של 8.61 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.48 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה במדליית כסף בשיא אפריקה של 8.44 מטר. במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בשיא משחקים של 8.41 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים רביעי בתוצאה של 8.28 מטר. בינואר 2021 הושעה עקב חשד לאימרוץ. אצטדיון: 8.65 מטר, 22 באפריל 2017, שיא אפריקה אולם: 8.44 מטר, 2 במרץ 2018, שיא אפריקה מדיה וקבצים בנושא לובו מניונגה בוויקישיתוף לובו מניונגה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי לובו מניונגה, באתר olympedia.org לובו מניונגה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית לובו מניונגה, באתר ליגת היהלום לובו מניונגה, באתר Track and Field (גברים) הקופץ התגבר על התמכרות לקריסטל מת' - וזכה במדליית כסף, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2016 אמיר ענבר, קפיצה למרחק של תשעה מטרים קוראת ללובו מניונגה, באתר הארץ, 30 במרץ 2017 MANYONGA SMASHES AFRICAN LONG JUMP RECORD WITH 8.62M, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
רולס-רויס פנטום 4

רולס-רויס פנטום 4 (Rolls-Royce Phantom IV) היא מכונית מסוג לימוזינה, היוקרתית ביותר מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1950–1956. בסך הכול יוצרו 18 יחידות, מתוכן 15 בגרסת סלון, ו-3 בגרסת קבריולה. סדאן, 4 דלתות, 7 מושבים קבריולה, 4 דלתות אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת הנסיכה מרגרט מוחמד רזא שאה פהלווי הגנרל פרנסיסקו פרנקו פייסל השני, מלך עיראק עבדאללה א-סלים א-סבאח - אמיר כווית Aga Khan III רולס-רויס פנטום 4, קבריולט רולס-רויס פנטום 4, שנת 1954 רולס-רויס פנטום 4 - מבט למושבים האחוריים רולס-רויס פנטום 4, שנת 1955 רולס-רויס הנרי רויס רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20-25 כ"ס רולס-רויס 25/30 כ"ס רולס-רויס ריית (1938) רולס-רויס פנטום 1 רולס-רויס פנטום 2 רולס-רויס פנטום 3 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס סילבר דאון רולס-רויס סילבר סראף רולס-רויס קמארג' רולס-רויס ריית (2013) מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס פנטום 4 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס פנטום 4
אברהם בלסבלג

אברהם בלסבלג (1909 – 28 בפברואר 1991) היה ראש עיריית אשקלון מיולי 1972 עד פברואר 1974. חבר במועצת עיריית אשקלון מ-12 באוגוסט 1951 עד 1977. נולד, בשנת 1909, למשפחה יהודית בעיר ז'שוב (ריישא) אשר נמצאת במערב גליציה. ב-1939, לאחר פלישת הגרמנים לפולין, נמלט אברהם בלסבלג לברית המועצות שם נכלא והועסק בעבודת פרך במפעל ליציקת פגזים במחנה כפייה סובייטי בסיביר. לאחר המלחמה שב לפולין, וגילה כי כל משפחתו הושמדה בשואה. אברהם המשיך לגרמניה בה ניהל, מחנה עקורים שריכז וטיפל ביתומים יהודיים ניצולי השואה טרם העלאתם לארץ. שם הכיר ונישא לרעייתו אילה (לבית דויטש) ששימשה כאם בית ליתומים רבים באותם מחנות. לקראת סוף 1947, עלה עם רעייתו וקבוצת הילדים אותם הנהיג באנייה "אקסודוס" (יציאת אירופה תש"ז) בה שימש כראש קבוצת עולי תנועת "הנוער הציוני" בדרכו לארץ ישראל. במאי 1948 עלה אברהם בלסבלג למדינת ישראל, מיד עם הקמתה. התיישב ביפו עם רעייתו אילה. אברהם בלסבלג הגיע לאל־מג'דל בעקבות בן דודו יחזקאל ויינשטיין הקרוי "חצקל איש-כסית", שהקים והיה הבעלים של מסעדת "כסית" בתל אביב. "חצקל" התבקש לארגן הסעדה בקיבוץ ניר עם לעובדי חברת "מקורות" שעסקו בהקמה ובפיתוח קווי המים לנגב באותו אזור ושלח את אברהם כנציגו להקים ולנהל פעילות זו. בהמשך פתח חצקל את מסעדת "כסית" ברחוב הרצל באשקלון (שנקראה אז מג'דל) ואת ניהולה הטיל על אברהם בלסבלג. מספר שנים לאחר מכן אברהם רכש מבן דודו את המסעדה והסב את שמה ל"מסעדת המפגש". המשפחה התיישבה במגדל ובשנת 1953 עברה והייתה מראשוני המתיישבים בשכונת אפרידר. אברהם נרתם לפעילות ציבורית באזור, ובבחירות שנערכו ב-12 באוגוסט 1951 נבחר כנציג מפלגת הציונים הכלליים למליאת מועצת עיריית אשקלון. בשנת 1959 נבחר לסגן ראש העיר. לאחר פטירתו של רחביה אדיבי, נבחר אברהם בלסבלג להחליפו כראש עיריית אשקלון וכיהן מיולי 1972 עד לבחירות לראשות העיר בפברואר 1974. המשיך לכהן בכל מועצות העירייה עד שנת 1977. אקסודוס יחזקאל ויינשטיין המצבה של אברהם בלסבלג, באתר BillionGraves מזרח תיכון ישן-חדש - ארנן עזריהו (סיני) מיראון, בעל עבר ביטחוני עשיר, מנתח את המצב, באתר התנועה הקיבוצית(הקישור אינו פעיל) ארבל נפתלי, אשקלון - 4000 ועוד ארבעים שנה, כרך ב', עמותה למורשת אשקלון, 1990 גד סובול, קפה כסית ומשפחת בלסבלג, ביטאון גמלאי אשקלון - גמלאון
אקסטרא

"EXTRA" (מבוטא אקסטרא, ראשי תיבות של Extended Range Artillery) היא רקטה ארטילרית ישראלית מדויקת לטווח בינוני שנועדה לפגיעה מדויקת במטרות איכות כגון מפקדות אויב, סוללות טילים וארטילריה ומתקני מכ"ם. הרקטה מוצעת במספר ראשי קרב וביניהם פצצונות רסס ורש"ק חדירה, תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות וייחודיות. האקסטרא מיוצרת על ידי תעש מערכות (ובהמשך על ידי אלביט מערכות יבשה) ומפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל (תע"א) בשיתוף פעולה. קוטר הרקטה 306 מילימטרים (12.0 אינץ') ואורכה כ-4 מטר. משקלה בשיגור הוא 450 קילוגרם (990 ליברות) והיא נושאת ראש קרבי עם חומר נפץ מרסק במשקל של עד 120 קילוגרם (260 ליברות). היא בעלת טווח של 150 קילומטר ודיוק של 10 מטר. הרקטה משוגרת ממשגר ה-LYNX. לאקסטרא קיים דגם בשם "טריגון" בו הרקטה והמשגר מותאמים לירי מהים ובפרט מכלי שיט. קיים דגם נוסף בשם Rampage המשוגר ממטוסי קרב ולפי פרסומים זרים נמצא בשימוש חיל האוויר הישראלי. ה-"EXTRA" מוגדרת כ"רקטה מתקנת מסלול". בעוד שלטיל יש מערכת ביות עצמאית ויכולת לעקוב אחרי המטרה באופן אקטיבי ולתקן את מסלולו בהתאם לתנועתה, רקטה מתקנת את מסלולה כך שהיא תפגע בנקודת ציון נייחת שהזינו לה בעת השיגור. "EXTRA" מנווטת באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית ו-GPS ומסוגלת לפגוע בדיוק של 10 מטר (CEP < 10 m). מערכת "EXTRA" נרכשה על ידי צה"ל לצורך שימוש המערך הרקטי של חיל התותחנים, בו היא מכונה "נוגה". היא משוגרת ממשגר רקטות "להב" שמבוסס על ה-LYNX. לפי פרסומים זרים, ייתכן שנעשה בה שימוש בסכסוך ישראל-איראן-חזבאללה בסוריה לתקיפת מטרות איראניות, אך לא ניתן לכך אישור רשמי מצד ישראל. ה-"EXTRA" נמצאת בשימוש גם בידי צבאות אזרבייג'ן ווייטנאם. שיגור רקטת אקסטרא ישראל ישראל: נמצא בשימוש צה"ל בו הוא מכונה "נוגה". אזרבייג'ן אזרבייג'ן וייטנאם וייטנאם מדיה וקבצים בנושא אקסטרא בוויקישיתוף EXTRA, קובץ PDF באתר תעש מערכות EXTRA - Extended range Rocket System, באתר Defense Update,‏ 2006 אקסטרא בתצוגת אירוספייס בלטרון, 2015 טריגון - קובץ PDF באתר תעש מערכות אלכס פישמן, טיל אקסטרא לארג', באתר "ידיעות אחרונות", 22 באוגוסט 2019 Israel Mulls Acquisition of Hundreds of Missiles for Possible Lebanon Conflict, באתר "הארץ", 2016 ניר דבורי, ‏שיגור הטיל שבוצע הרחק מישראל חשף את היכולת החשאית, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2023. כתבה מ-25 באוגוסט 2021 מאתר 21ARR על יצוא מערכת PULS, בכתבה מוזכר שאזרבגאן יש טילי EXTRA עמי רוחקס דומבה, ‏IMI to Sell EXTRA Rocket Systems to Vietnam, באתר "IsraelDefense‏", 1 במרץ 2016.
אפרים צור

אפרים צור (פיינשטיין; מאי 1900 – 17 באפריל 1962) היה ראש מועצת מגדל (כיום אשקלון) משנת 1950 עד שנת 1951. אפרים צור נולד במאי 1900 בעיר פינסק שברוסיה הלבנה. אביו, אברהם-אשר פיינשטין, היה מורה וציוני פעיל, ציר בקונגרסים של "חובבי ציון" והתנועה הציונית. הילדים זכו לחינוך עברי- ציוני. צור היה פעיל ציוני והקים אגודת דוברי עברית בפינסק. הוא התנדב לצבא האדום בימי המהפכה, וחזר לעירו, שהפכה לחלק מפולין. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל עם קבוצת חלוצים, שייסדה את קבוצת גבת בעמק יזרעאל. הוא היה חבר ב"גדוד העבודה" על שם יוסף טרומפלדור, והתגורר ביישובים רבים עד 1936, אז התיישב בבאר טוביה (באותם ימים - יישוב מבודד בדרום הרחוק). לצד עיסוקו בחקלאות, צור היה פעיל גם בענייני ציבור, בעיקר בנושאי תרבות. העיירה מגדל נכבשה במסגרת מבצע יואב (1948) על ידי חטיבת גבעתי ב-5 בנובמבר 1948. הוטל משטר צבאי על העיירה, וביולי 1950 כונסה בהנחיית הממשלה מועצה ממונה לניהול העיירה החדשה, שנקראה מגדל-גד (על שם העיר המקראית מגדל-גד). צור התבקש על ידי מפלגתו, מפא"י, לכהן כראש המועצה, ונענה לבקשה זו. ב-16 ביולי 1950 התכנסה המועצה החדשה, מועצה ממונה (שלא נבחרה בידי התושבים), לישיבתה הראשונה בהרכב הבא: אפרים צור כיושב הראש; אליעזר רומנובסקי, אליעזר מילרוד, דוד פלדמן, יחיא משה קפח, אברהם יקר ויהודה אבניאלי (גולדשטיין) כנציגי מפא"י. זלמן דידנר ויצחק פולסטר נציגי הפועל המזרחי. מאיר ארזי נציג מפ"ם, אליעזר רובין נציג חירות, עזריאל זמוש נציג משרד הפנים, וטהא רשיד אל-כטיב נציג המגזר הערבי. בישיבות השתתף כמעט תמיד גם קצין המחוז יעקוב ברדיצ'בסקי. לפי פרסום ברשומות מספר 98, מיום ה-2 ביולי 1950, נקראה המליאה "וועדת העירייה מג'דל", ובשם זה פעלו המועצה ומשרדי העירייה. בישיבה זו נבחרה הנהלה מצומצמת בה היו חברים אפרים צור, עזריאל זמוש ואליעזר רומנובסקי. הישיבה הראשונה הזאת נוהלה על ידי המושל הצבאי, יהושע ורבין, שסיכם את פעילות הוועדה המייעצת שהוא עמד בראשה עד אותה עת. המעשה הראשון של צור כראש העיר, היה לאסוף את העגלונים, שהיו מחוסרי עבודה, ויחד עם כמה פועלים מלשכת העבודה, הם יצאו לפנות את הריסות המבנים, שנפגעו במלחמה. ההריסות שימשו תשתית לסלילת רחוב שלימים נקרא רחוב הרצל. אפרים צור, שדבק בעקרונות הציונות הסוציאליסטית, ניצב מהיום הראשון מול בעיות מורכבות וקשות: הוא עמד בראש ישוב חדש, שלא היו לו מקורות הכנסה, ומוסדות מסודרים; ישוב, שכמעט כל תושביו היו עולים חדשים מחוסרי כל, שבאו מתרבויות שונות בלא שפה משותפת ביניהם. התושבים סבלו מבעיות בעיות תעסוקה, דיור, בריאות, חינוך ותחבורה. כראש מועצה התמודד גם עם תקציב מועט והגדרה לא ברורה של סמכויות - כשגורמים נוספים כמו מנגנון הממשל הצבאי, הסוכנות היהודית, ואף פעילי מפלגתו של צור, מפא"י, פועלים במקביל לפעילות העירייה ולא תמיד בתיאום אתה. המאבק המפלגתי על נפשם של העולים החדשים הטביע את חותמו על החיים הציבוריים. צור מצא עצמו כמעט בודד במפלגתו, לא זכה לאמון מפלגתו ולא הוצב בראש הרשימה לבחירות הראשונות, שהתקיימו ב-12 ביוני 1951. בהן נבחר אליעזר מילרוד כראש העיר. צור החליט לפרוש ולשוב למשקו בבאר טוביה. נפטר בישראל ב-17 באפריל 1962. ראשי העיר בעבר, באתר עיריית אשקלון אתר "Billiongraves" אבי ששון, סקר ערכי מורשת, המכללה האקדמית אשקלון - הקרן לחקר מישור החוף, 2008 נפתלי ארבל, אשקלון 4000 ועוד 40 שנה, העמותה למורשת אשקלון, 1990
רולס-רויס פנטום 5

רולס-רויס פנטום 5 (אנגלית: Rolls-Royce Phantom V) היא לימוזינה יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1959–1969. בסך הכול יוצרו 516 יחידות. סדאן - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד) קבריולה - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד) אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת, המלכה האם אולף החמישי, מלך נורווגיה מוחמד רזא שאה פהלווי יוסיפ ברוז טיטו אימלדה מרקוס ג'ון לנון עדנאן חשוגי רולס-רויס פנטום 5, שנת 1961 רולס-רויס פנטום 5, שנת 1961 רולס-רויס פנטום 5, שנת 1960 רולס-רויס פנטום 5, שנת 1960 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 5, שנת 1968 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס הנרי רויס רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20-25 כ"ס רולס-רויס 25/30 כ"ס רולס-רויס ריית (1938) רולס-רויס פנטום 1 רולס-רויס פנטום 2 רולס-רויס פנטום 3 רולס-רויס פנטום 4 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס סילבר דאון רולס-רויס קמארג' רולס-רויס סילבר סראף רולס-רויס ריית (2013) לימוזינה מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס פנטום 5 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 5, סרטון באתר יוטיוב
אל-ג'ורה (נפת עזה)

אל-ג'ורה (בערבית: الجورة) היה אחד משלושת הכפרים (יחד עם נעליא וחמאמה) שהקיפו את העיירה אל-מג'דל (כיום נמצאת במקום שכונת מגדל באשקלון). הכפר נכבש בידי צה"ל במלחמת העצמאות במהלך נובמבר 1948. בתי הכפר נהרסו מאוחר יותר. גבולות שרידי הכפר כיום גובלים ברחוב חיל הים במזרח, שדרות בן-גוריון בצפון ורחוב בן עמר במערב (כולם רחובות באשקלון). מדרום גובל הכפר בתל אשקלון. בתחום האתר נתגלו מבנים קדומים ובהם גם בית קברות פלישתי. הכפר נוסד כנראה במאה ה-16 ונבנה על גבי מדרון המשתפל מערבה. פירוש השם הוא בור. עם השנים התפתח לכפר חקלאי שבשטחו גידולי שדה, פרדס ומטעים. במאה ה-19 שימשו החלקות בתל אשקלון העתיק כגינות ירק של הכפר. בתחומו התגלו שרידי מבנים, בארות ודרכי סולינג שנבנו בתקופת המנדט הבריטי וכנראה היוו חלק מדרך הים העתיקה. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עזה. בשנת 1919 נפתח בכפר בית ספר יסודי, ובשנות ה-40 של המאה ה-20 למדו בו למעלה מ-200 תלמידים. על פי סקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 השתרעו אדמות הכפר על פני 12,224 דונמים. ב-30 בנובמבר נכנסו כוחות צה"ל לכפר ריק מתושבים. ב-1992 נותר רק בית אחד עומד על תילו. בסוף המאה ה-19, מנתה האוכלוסייה בכפר כ-300 נפשות. יחד עם התפתחות ענפי החקלאות והדיג ומציאתם של בארות נוספות באזור, גדלה האוכלוסייה. במפקד האוכלוסין המנדטורי שנערך בשנת 1922 נספרו בכפר 1,326 נפשות. במפקד האוכלוסין משנת 1931 מנה הכפר 1,754 תושבים ב-396 בתים. על פי סקר הכפרים של 1945 מנה הכפר 2,420 תושבים. כלכלת כפר ג'ורה התבססה על שני ענפים עיקריים: דיג – ג'ורה היה אחד משמונת אתרי הדיג בנפת עזה בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1942, נמנו בג'ורה 285 דייגים ו-60 סירות דיג. תושבי הכפר הקימו ארגון כלכלי שבראשו עמד ראש הדייגים, שהיה אחראי לקובלנות הדייגים ולביטחונם. הדייגים נהגו לנדוד עד חוף סוכריר (שפך נחל לכיש, מרחק של כ-15 ק"מ מהכפר) ואף צפונה יותר, אל חוף ואדי רובין (שפך נחל שורק, מרחק של כ-35 ק"מ מהכפר), כדי לדוג דגים ולמכור אותם בשוקי מג'דל והאזור. רוב הדיג נעשה בשפכי נחלים, מה שכנראה מעיד על כך שתושבי הכפר התפרנסו מדיג של זני דגים החיים בערוצי הנחל המתוקים. חקלאות – הכפר ג'ורה התאפיין בחלקות אדמה רבות ופוריות. גנים עשירים ביבול, בהם ירקות, עצי מאכל: לימון, חבוש, רימון, תפוז, תאנה, שקד ודקלים. ששון, א., תשס"ב, "התפתחות נוף אשקלון וסביבתה בשלהי התקופה העות'מאנית", אשקלון-כלת הדרום, המכללה האקדמית אשקלון, עמוד 111–116 וילנאי, ז., 1963, אשקלון החדשה העתיקה, עיריית אשקלון ששון, א., 2008, סקר אתרי מורשת, עיריית אשקלון, עמוד 146 – 148 מדיה וקבצים בנושא אל-ג'ורה בוויקישיתוף מפת גושים של אל-ג'ורה, 1946, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית ששון, אבי, אשקלון-כלת הדרום: התפתחות נוף אשקלון וסביבתה בשלהי התקופה העות'מאנית, המכללה האקדמית אשקלון, 2010, עמ' 116-111 נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. ששון, אבי, סקר אתרי מורשת, עיריית אשקלון, 2008, עמ' 146 – 148 וילנאי, זאב, אשקלון החדשה העתיקה, עיריית אשקלון, 1963
בית עלי

בית עלי בשכונת אפרידר באשקלון היה ביתם של הנשיא השני יצחק בן צבי ורעייתו רחל ינאית שרכשו אותו כבית נופש ליד בית בנם עמרם. הבית נקרא על שם בנם עלי שנהרג במלחמת העצמאות בקרב בית קשת ב-16 במרץ 1948. הבית מציג את הקשר של משפחת בן צבי לאשקלון ולחקר המורשת שלה. נכון ל-2017, בית עלי משמש כמקום להשתלמות והעשרה למורים ומחנכים בשם מרכז-פסג"ה בית עלי. בית עלי נקרא כך כדי להנציח את עלי בן צבי, בנם של יצחק בן צבי ורחל ינאית, שנהרג בקרב בשדות קיבוץ בית קשת שבגליל התחתון ב-16 במרץ 1948. יצחק בן צבי ורעייתו רחל ינאית הגיעו לאשקלון בעקבות בנם עמרם בן צבי שהתמנה למנהל תחנת אוטובוסים של אגד. עמרם בן צבי קנה בשנת 1954 פרדס בשדרות רבין - רחוב אלי כהן באשקלון. את הפרדס רכש עם חבריו: מוסה שמעוני, יוסקה פלד, צבי סגלוביץ' ורעיותיהם ומכאן הקיצור – "פרדס עמיצ"ור". כמו כן, הוא רכש בית בשכונת אפרידר. יצחק בן צבי ורעייתו החליטו לקנות בית בצמוד אליו. ביולי 1958 דויד בן-גוריון הגיש את התפטרותו מהממשלה בביתו של בן-צבי באשקלון, זאת הייתה הפעם הראשונה שראש ממשלה או שר התפטר מחוץ לירושלים. בינואר 1959 הוקמה המרכזייה הפדגוגית בשכונת אפרידר באשקלון על שם עלי בן צבי וביוני 1961 נחנך המרכז התרבותי "בית עלי". יצחק בן צבי ציווה את הבית לעיריית אשקלון ותושביה, למטרות חינוך ותרבות. כיום המקום משמש להשתלמות מורים וכמרכז פסג"ה. הבית הוא קוטג', בסגנון בו נבנו בתי אפרידר הראשונים. הוא בעל גג רעפים, מוקף חצר וגינה, ומשקיף על הים. ינוב, ע. קרישק, א., האור שבחוף – סיפורה של עיר, 2007, עמוד 36 ארבל, נ., אשקלון 4000 ועוד 40 שנה, 1990, כרך ב', עמוד 96–97 ששון, א., סקר אתרי מורשת, 2008, עמוד 121–122 מדיה וקבצים בנושא בית עלי בוויקישיתוף שלמה נקדימון, תעלומת מותו של עלי, בנו של נשיא המדינה השני, יצחק בן־צבי, בקרב בתש"ח, באתר הארץ, 1 במאי 2014 ינוב וקרישק, האור שבחוף - סיפורה של עיר, מו"ל לא ידוע, 2007, עמ' 121-122 ע. ינוב, המרכז התרבותי "בית עלי" ייחנך היום באקלון, מעריב, 22 ביוני 1961 אבי ששון, סקר אתרי מורשת 2008, מו"ל לא ידוע, 2008, עמ' 121-122
מזופאוזה

מזופאוזה (mesopause) היא השכבה השישית באטמוספירה של כדור הארץ, המפרידה בין שכבת המזוספירה לשכבת התרמוספירה. הטמפרטורה לכל אורך שכבת המזופאוזה שווה, וגובהה הוא כ-85 קילומטרים מעל כדור הארץ. תכונה מיוחדת של המזופאוזה היא הטמפרטורות הנמוכות בקיץ לעומת בחורף - תכונה זו נקראת "האנומליה של המזופאוזה". בשנים האחרונות שכבת המזופאוזה היוותה מוקד למחקרים בנושא שינוי האקלים הגלובלי הקשור לעלייה בכמות הפחמן הדו-חמצני. בניגוד לשכבת הטרופוספירה, שבה גזי החממה גורמים לעליה בטמפרטורה, במזופאוזה הפחמן הדו-חמצני מקרר את השכבה עקב פליטת קרינה מוגברת כך שככל שריכוז הפחמן הדו-חמצני עולה, הטמפרטורה יורדת. תצפיות מראות שיש ירידה בטמפרטורת המזופאוזה בסדר גודל משתנה. הנושא זקוק למחקר נוסף. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן חייבי

אהרן חייבי (30 בדצמבר 1915 – י' בסיוון ה'תשס"ה, 17 ביוני 2005) היה שופט מחוזי וראש עיריית אשקלון השביעי בין השנים 1974–1977. אהרן חייבי נולד בירושלים למשפחה שעלתה מתימן. הוא קיבל חינוך מסורתי ולמד בבית הספר כי"ח אותו סיים בשנת 1935. לאחר מכן החל ללמוד בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב וסיים ללמוד שם בהצטיינות בשנת 1940. מיד לאחר סיום לימודי המשפטים עסק בעבודות במשרות שונות בשירות המדינה ועסק בעריכת דין בין השנים 1948-1940. חייבי שימש כמזכיר שופטים בבית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 1951-1949. בכב' באדר ב' תשי"ט, 1 באפריל 1959, מונה חייבי לשופט בבית המשפט השלום באשקלון וכעבור עשור מונה חייבי לשופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע החל מיום כ"ז בניסן תשכ"ב, 1 במאי 1962, עד יום י"א בתמוז תשכ"ב, 13 ביולי 1962.שימש בתפקיד זה עד שפרש מכס השיפוט ביום ה' באלול תשל"ג, 2 בספטמבר 1973 לטובת פעילות פוליטית באשקלון במסגרת רשימת "המערך". אהרן חייבי נפטר בי' בסיוון התשס"ה, 17 ביוני 2005. אהרן חייבי כיהן כראש העיר אשקלון בשנים 1974 עד 1977. כשפרש מתפקידו ושב לירושלים והמשיך כפרקליט. לזכותו של חייבי נרשמו הישגים רבים בהתפתחותה של העיר אשקלון, כגון בניית טיילת, סלילת כבישים ויצירת תשתית של רשת חשמל, מים וביוב. ארבל נפתלי, 4000 ועוד 40 כרך ב', עמותה למורשת אשקלון, 1990 אהרן חייבי, באתר הרשות השופטת אהרן חייבי, באתר הרשות השופטת ארבל נפתלי, 4000 ועוד 40 כרך ב', עמותה למורשת אשקלון, 1990
אסטרומטריה

אסטרומטריה היא ענף באסטרונומיה המשמש למדידת מרחקים בין גרמי השמיים ולמדידת שינויי המיקום שלהם. ההיסטוריה של האסטרומטריה קשורה לקטלוגי כוכבים, אשר נתנו לאסטרונומים נקודות התייחסות עבור גרמי השמיים כך שיוכלו לאתר את תנועותיהם, כבר בשנת 190 לפנה"ס השתמש היפרכוס בקטלוגי כוכבים קדומים יותר כדי לגלות את הנקיפה של כדור הארץ. במאה ה־16 השתמש טיכו ברהה בכלי מדידה משוכללים, כגון מדי־זווית קיריים, כדי למדוד את מיקומי הכוכבים בצורה מדויקת ביותר (דיוק של כ־15 עד 35 ארקסק – 1/3600 המעלה). בשנת 1729 ניסה ג'יימס בראדלי לראשונה בעולם למדוד פרלקסות בין כוכבים. אמנם לא הצליח להבחין בפרלקסות באמצעות הטלסקופ שלו, אך בכל זאת גילה את האברציה הכוכבית. עד המאה ה-19 נראו רק כ־60 פרלקסות כוכביות. בשנים 1989–1993 לקח הלוויין "היפרכוס" של סוכנות החלל האירופית את האסטרומטריה צעד קדימה, הוא היה במקום בו הוא פחות הושפע מהכוחות המכניים של כדור הארץ ומההפרעות האופטיות של האטמוספירה שלו וכך יכול היה למדוד זוויות בשמיים, מיקומים ותנועות של כוכבים בדיוק חסר-תקדים. מלבד מסגרת ההתייחסות שאסטרומטריה נותנת לאסטרונומים בעת דיווח על התצפיות שלהם, אסטרומטריה גם עוסקת בנושאים כמו מכניקה שמימית, דינמיקה כוכבית ואסטרונומיה גלקטית. טכניקות באסטרומטריה עוזרות לזהות עצמים כוכביים על פי תנועותיהם הייחודיות. אסטרומטריה היא צעד חשוב בסולם המרחקים הקוסמי משום שהיא מאפשרת לבסס מרחק של פרלקסות ביחס לכוכבים בגלקסיית שביל החלב ומחוצה לה. משתמשים באסטרומטריה למדידת קואורדינטות שמימיות, תנועות כוכבים וזוויות. ישנם שבטים באזור האוקיינוס השקט שמשתמשים באסטרומטריה ככלי ניווט כשהם מפליגים בים, הם יודעים את מיקום הכוכבים בלילה ומפליגים בלי שום מצפן או כלי ניווט אחר, רק התבוננות בכוכבים משמשת אותם ככלי לניווט בים. חלק חשוב באסטרומטריה הוא תיקון שגיאות. פעמים רבות נתון מצב בו ישנה טעות חישובית, אשר מובילה לתוצאות שגויות. ניתן לצמצם את היווצרות השגיאות הללו על ידי שיפור הציוד ואיזון התוצאות. כיום, רמת הדיוק במדידת זוויות כוכבים גדלה בקצב מהיר. אחת ממשימות החלל החשובות שמדדה בצורה חסרת-תקדים זוויות בחלל היא משימת "גאיה" של סוכנות החלל האירופאית. משימת חלל נוספת שהייתה אמורה למדוד זוויות בחלל בדיוק רב, אך בוטלה, היא משימת SIM של נאס"א. מדיה וקבצים בנושא אסטרומטריה בוויקישיתוף Astrometry, באתר Planetary Astrometry, באתר scholarpedia
ריצ'רד אברמסון

ריצ'רד אברמסון (באנגלית: Richard S. Abramson; ‏24 ביולי 1945 – 16 בינואר 2016) היה שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף המכביה השישית (1961). אברמסון היה נדבן ועסק רבות למען חיזוקה של מדינת ישראל וחיזוקו של העם היהודי. כיהן כנשיא מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון משנת 2014. אברמסון נולד וגדל במנהטן, בנם הצעיר של ג'ק ורות' אברמסון. הוא גדל במשפחה של שחיינים. אביו ג'ק, היה חבר בוועד האולימפי האמריקאי ומנהל המבחנים האמריקאים בשחייה, קפיצה למים וכדורמים לאולימפיאדת טוקיו (1964). שני אחיו הגדולים, אלן ודייוויד, היו שחיינים מצטיינים. בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכה אברמסון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר בשיא מכביה חדש של 8:46.3 דקות, לפני ישראל 9:23.3 דקות ודרום אפריקה (9:25.6 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:33.2 דקות, אחרי אחיו דוד אברמסון שקבע שיא מכביה חדש של 18:45.4 דקות ולפני ג. סולטמן מדרום אפריקה (19:35.6 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:54.9 דקות בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 סיים אברמסון במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:37.0 דקות. ב-1963 התגייס לאקדמיה של חיל האוויר האמריקני ליד קולורדו ספרינגס, קולורדו וב-1968 סיים אברמסון את לימודיו. הוא שירת בבסיס חיל האוויר בהנסקום ליד בוסטון עד שנת 1972. באותה שנה הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מבבסון קולג' בוולסלי, מסצ'וסטס. במהלך המכביה השביעית הכיר אברמסון את כוכבת המכביה, האתלטית לוריין לוצוף מדרום אפריקה. שלוש שנים לאחר מכן הם נישאו ביוהנסבורג ואחר כך עברו להתגורר בארצות הברית. אברמסון היה חבר בידידים האמריקאים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2008 חצה אברמסון את תעלת למאנש במשחה שליחים עם חבריו ובשנת 2013 הוא הקיף בשחייה את מנהטן וכל זאת על מנת כדי לגייס כסף למחקר עבור מחלת מיאלומה נפוצה שבה לקה. ב-17 בינואר 2016 נפטר אברמסון מהמיאלומה, בביתו שבמנהטן. הותיר אחריו שני ילדים, בת ובן ו-4 נכדים. Richard Abramson, AllianceBernstein Veteran, Dies at 70, By Nancy Moran, Jan. 17 2016, Bloomberg (באנגלית) Tribute to Lorraine and Richard Abramson, באתר YouTube, 6 בדצמבר 2012 (באנגלית) A Tribute to Former Institute President Richard Abramson, באתר YouTube, 12 במאי 2016 (באנגלית) Richard S. Abramson Elected President of The Washington Institute, December 23, 2013 NAMES IN THE NEWS Abramson Family Hogs' Medals עליונות לארה"ב בפתיחת תחרויות השחייה במכביה זכו ב-4 מדליות זהב, חרות, 3 בספטמבר 1961 אהרן להב, יומן המכביה ה-7 - 2 שיאים ישראלים, 3 שיאי מכביה, 2 שיאי יסוד הושגו בתחרויות השחייה, דבר, 25 באוגוסט 1965
רולס-רויס פנטום 6

רולס-רויס פנטום 6 (באנגלית: Rolls-Royce Phantom VI) היא לימוזינה יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1968–1990. בסך הכול יוצרו 374 יחידות, בגרסאות סדאן וקבריולה. סדאן - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד) קבריולה - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד) אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, (בבעלותה שתי יחידות של הדגם). עד שנת 2002 נחשב דגם ה"רולס-רויס פנטום 6" לרכב השרד המלכותי של בריטניה. בשנת 2002 החליף את הדגם בנטלי סטייט לימוזינה ("Bentley State Limousine"), אשר יוצר על ידי חברת בנטלי. מוחמד רזא שאה פהלווי (השאה האחרון של איראן) "Rolls-Royce Cloudesque" - נרכשו שלוש יחידות של הדגם על ידי הסולטן של בורונדי בין השנים 1995–1997. הדגם היה קרוי גם "רולס-רויס פנטום 7" (דגם ארוך יותר). רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס פנטום 6, שנת 1969 רולס-רויס הנרי רויס רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20-25 כ"ס רולס-רויס 25/30 כ"ס רולס-רויס ריית (1938) רולס-רויס פנטום 1 רולס-רויס פנטום 2 רולס-רויס פנטום 3 רולס-רויס פנטום 4 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס סילבר דאון רולס-רויס קמארג' רולס-רויס סילבר סראף רולס-רויס ריית (2013) רולס-רויס פנטום 8 לימוזינה מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס פנטום 6 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס פנטום 6 (2:03 דקות), יו-טיוב