laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלטורה

קלטורה (באנגלית: Kaltura) היא תוכנה המספקת פלטפורמה לחוויות וידאו בענן, ומשרתת אוניברסיטאות, ארגונים גדולים וחברות מדיה וטלקום, עם מוצרים ללמידה בווידאו, עבודה מקוונת ותקשורת מקוונת בווידאו, אירועים וירטואליים, ושידורי טלוויזיה באינטרנט. הפלטפורמה של החברה זמינה גם בקוד פתוח, ומספקת תשתיות לניהול, יצירה, הגנה, הנגשה, חיפוש ואינטראקציה ושיתוף של וידאו. תוכנת קלטורה זמינה למפתחים בתצורת SDK, וכן כתוסף חינמי לאתרי ניהול תוכן כדוגמת ג'ומלה, דרופל, וורדפרס ומדיה-ויקי. התוכנה מיוצרת על ידי חברת קלטורה, שהפכה ביולי 2021 לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק. חברת קלטורה נוסדה בשנת 2006 בניו יורק על ידי מיכל צור שלו, ד"ר שי דוד, רון יקותיאל וערן איטם. פלטפורמת הווידאו של קלטורה הושקה בספטמבר 2007. באפריל 2014 רכשה קלטורה את טיוינצ'י, סטארט-אפ ישראלי המספק פתרונות טלוויזיה על גבי רשת האינטרנט, תמורת סכום המוערך בעשרות מיליוני דולרים. בשנת 2016 גייסה קלטורה 50 מיליון דולר מבנק ההשקעות גולדמן זקס, לפי שווי מוערך של חצי מיליארד דולר. בין לקוחות החברה פיליפס, סימנס ונסטלה. נכון למאי 2017, היא מעסיקה כ-500 עובדים וגייסה מיום הקמתה 160 מיליון דולר. מאז השקתה הפומבית זכתה קלטורה במספר פרסים ותארים: פרס "בחירת הקהל" בתחרות TechCrunch40 בשנת 2007 פרס Video-Sharing ‘Open Web’ award מטעם Mashable בשנת 2007 פרס TWS ‘Top 10’ company בשנת 2008 פרס AlwaysOn ‘Global 250’ company בשנת 2008 תואר ‘most promising’ Web 3.0 companies של מגזין אסקווייר בשנת 2008 מדיה וקבצים בנושא קלטורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלטורה (באנגלית) אתר התוכנה החופשית קלטורה (באנגלית) אתר חברת קלטורה - Kaltura.com (באנגלית) ענבל אורפז, וידאו ניישן: קלטורה רוכשת את טיוינצ'י בעשרות מיליוני דולרים, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2014 נתי יפת, ‏"אתה צריך להחליט אם אתה רץ 100 מטר או מרתון", באתר גלובס, 6 בדצמבר 2017 רותי לוי, "ויתרנו על אקזיט בחצי מיליארד דולר": קלטורה הישראלית מתכננת את המסלול לוול סטריט, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2018 קלטורה, ברשת החברתית פייסבוק קלטורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מידע עסקי על חברת קלטורה באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) קלטורה, בגוגל פיננסים קלטורה, באתר Crunchbase (באנגלית) קלטורה, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) סופי שולמן, קלטורה מתחילה להיסחר בוול סטריט; המנכ"ל: "זה מבחן אופי", באתר כלכליסט, 21 ביולי 2021 אסף גלעד, ענק וידאו נולד: קלטורה קונה את טיוינצ'י, באתר כלכליסט, 1 במאי 2014 אסף גלעד, קלטורה מגייסת 50 מיליון דולר - לפי שווי של חצי מיליארד ד', באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2016 דיווח על קלטורה בתחרות TechCrunch40 דיווח על פרס ‘Open Web’, באתר Mashable דיווח על תחרות TWS'08 מתוך אתר TheMarker, בתאריך 1.7.08 זוכי פרס Global 250 בארכיון האינטרנט The Suit, Version 3.0/
מנוע תא להט

מנוע תא להט (באנגלית: hot bulb engine) הוא סוג היסטורי של מנוע בעירה פנימית בוכנאי, שפותח בשלהי המאה ה-19 בבריטניה על ידי הרברט אקרויד סטיוארט (Herbert Akroyd Stuart) ושווק לראשונה ב-1891. הוא נבדל ממנועי בעירה פנימית אחרים בכך שהדלק (בדרך כלל סולר) התאדה והתלקח כתוצאה ממגעו בדפנות הלוהטים של תא מוקדם בראש הצילינדר ולא על ידי חום של ניצוץ חשמלי כמו במנוע בנזין או חום האוויר הדחוס כמו במנוע דיזל. תא הלהט חומם מבחוץ לפני התנעת המנוע על ידי מבער הלחמה, והוסיף לשמור על חומו תוך כדי עבודת המנוע בשל מגעו עם גזי השריפה הלוהטים. מנוע תא הלהט שימש להנעת כלי רכב (טרקטורים למיניהם) וכלי שיט קטנים. מדיה וקבצים בנושא מנוע תא להט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קני דורהאם

קני דורהאם (שמו המלא באנגלית: McKinley Howard (Kenny) Dorham‏; 30 באוגוסט, ידוע גם בכינויו KD ‏; 1924 - 5 בדצמבר 1972) היה חצוצרן, זמר ומלחין ג'אז אמריקאי. דורהאם היה אחד חצוצרני הבי בופ הגדולים ביותר. בתחילת דרכו, בסוף שנות הארבעים וראשית שנות החמישים, הוא ניגן בלהקות של מובילים דגולים כגון החצוצרן דיזי גילספי, הזמר בילי אקסטיין, נגן הויברפון ליונל המפטון ובחמישייה המפורסמת של סקוספוניסט האלט צ'ארלי פארקר. דורהאם היה חבר בהרכב המקורי של שליחי הג'אז, ואחרי שארט בלייקי הפך למוביל ההרכב, עבר לנגן עם הוראס סילבר. הוא ניגן גם לצד סאני רולינס ות'לוניוס מונק בהקלטות שלהם משנות החמישים. לאחר מותו של החצוצרן קליפורד בראון, בשנת 1956, דורהאם תפס את מקומו בחמישייה של המתופף מקס רואץ'. במקביל הוא עבד כמוביל, כשבשלב כלשהו החליט להקים את ההרכב שלו, "The Jazz Prophets" (בעברית: נביאי הג'אז), אשר הקליטו עבור בלו נוט. בהרכב ניגנו: בובי טימונס הצעיר, לפני פריצתו בשליחי הג'אז, נגן הקונטרבס סם ג'ונס, הגיטריסט קני בורל ועוד. בשנת 1963 צירף דורהאם להרכב את סקסופוניסט הטנור בן ה-26 ג'ו הנדרסון, אשר הקליט עמם את Una Mass (יחד עם המתופף הצעיר טוני ויליאמס). דורהאם הקליט רבות עם הנדרסון, והשניים הפכו לחברים טובים. בין הקלטותיהם המשותפות ניתן למנות את אלבומו של הנדרסון "Page One" בו מופיע הסטנדרט המפורסם ביותר של דורהאם - "Blue Bossa" (בעברית בוסה כחולה). סטנדרט זה זכה לביצועים ועיבודים רבים. בין המבצעים המפורסמים של הסטנדרט נמנים דקסטר גורדון וג'יי ג'יי ג'ונסון. דורהאם עסק גם בעיתונאות ג'אז וכתב כמה מאמרים בעיתון דאון ביט, כמו כן כתב את הערות האלבום של "Page One" ואלבומים נוספים. במהלך שנות השישים דורהאם הקליט לעיתים תכופות, כמוביל וכמלווה, עם הנדרסון, סידר ולטון, מילט ג'קסון ואחרים. במשך חייו הוא לא זכה לתשומת לב רבה מאוד, ועל כן נחשב למוזיקאים שלא הוערכו דיו, בעיקר משום שחסה בצילם של גילספי, בראון, מיילס דייוויס ולי מורגן. בשנותיו האחרונות דורהאם מיעט לנגן עקב מחלת הכליות, ממנה מת בחמישה בדצמבר 1972. מדיה וקבצים בנושא קני דורהאם בוויקישיתוף קני דורהאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קני דורהאם, באתר AllMusic (באנגלית) קני דורהאם, באתר MusicBrainz (באנגלית) קני דורהאם, באתר Yandex.Music (ברוסית) קני דורהאם, באתר Discogs (באנגלית) קני דורהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Gary Giddins: "virtually synonymous with 'underrated.'"
אלגברת אוקטוניונים

במתמטיקה, אלגברת אוקטוניונים היא אלגברה אלטרנטיבית פשוטה מממד 8. אלגבראות אוקטוניונים (מעל שדה) מתקבלות על ידי בניית קיילי-דיקסון מאלגברת קווטרניונים, והן קשורות למבנים מרכזיים באלגברה לא אסוציאטיבית, ובפרט לאלגבראות לי וחבורות ליניאריות מטיפוס G2. הדוגמה החשובה ביותר לאלגברת אוקטוניונים היא אלגברת האוקטוניונים של קיילי, שהיא אלגברת החילוק היחידה מממד 8 מעל שדה המספרים הממשיים. כל חוג אלטרנטיבי פשוט שאינו נילי ואינו אסוציאטיבי הוא אלגברת אוקטוניונים . כפי שאלגברת קווטרניונים מוגדרת על-פי שני קבועים מעל שדה הבסיס, אלגברת אוקטוניונים מוגדרת על-פי שלושה קבועים: האלגברה   ( Q , γ ) = ( α , β , γ ) {\displaystyle \ (Q,\gamma )=(\alpha ,\beta ,\gamma )} היא זו המתקבלת בבניית קיילי-דיקסון מאלגברת הקווטרניונים   Q = ( α , β ) = F [ x , y | x 2 = α , y 2 = β , y x = − x y ] {\displaystyle \ Q=(\alpha ,\beta )=F[x,y|x^{2}=\alpha ,y^{2}=\beta ,yx=-xy]} (ההצגה - בהנחה שהמאפיין שונה מ-2) על ידי סיפוח איבר z המקיים   z 2 = γ {\displaystyle \ z^{2}=\gamma } . מעל כל שדה, יש אלגברת אוקטוניונים מפוצלת אחת, וכל שאר אלגברות האוקטוניונים הן אלגברות עם חילוק. את אלגברת האוקטוניונים המפוצלת אפשר להציג באמצעות וקטורי צורן,   ( a u → v → b ) {\displaystyle \ \left({\begin{array}{cc}a&{\vec {u}}\\{\vec {v}}&b\end{array}}\right)} , עם פעולת החיבור הטבעית ופעולת כפל המשתמשת במכפלה הווקטורית. אם יש באלגברת אוקטוניונים אידמפוטנט, אז היא מפוצלת, ושווה ל-   C = Q [ z ] {\displaystyle \ C=Q[z]} כאשר Q אלגברת קווטרניונים כלשהי ו-   z 2 = 1 {\displaystyle \ z^{2}=1} . במקרה זה,   e = 1 2 ( z + 1 ) {\displaystyle \ e={\frac {1}{2}}(z+1)} אידמפוטנט, וביחס אליו המרכיבים בפירוק פירס הם   C 00 = F ( z − 1 ) , C 11 = F ( z + 1 ) , C 01 = ( z − 1 ) Q 0 , C 10 = ( z + 1 ) Q 0 {\displaystyle \ C_{00}=F(z-1),C_{11}=F(z+1),C_{01}=(z-1)Q_{0},C_{10}=(z+1)Q_{0}} , כאשר   Q 0 {\displaystyle \ Q_{0}} הוא מרחב האיברים בעלי עקבה 0 ב-Q. תבנית הנורמה של אלגברת אוקטוניונים קובעת את האלגברה - לפי משפט של נתן ג'ייקובסון, שתי אלגבראות אוקטוניונים ממאפיין שונה מ-2 C , C ′ {\displaystyle C,C'} עם תבניות נורמה n , n ′ {\displaystyle n,n'} הן איזומורפיות אם ורק אם תבניות הנורמה שלהן שקולות (כלומר קיים איזומורפיזם f : C → C ′ {\displaystyle f\colon C\to C'} כך ש- n ′ ( f ( x ) ) = n ( x ) {\displaystyle n'(f(x))=n(x)} . מעל שדות ממאפיין שונה מ-2 ו-3, אלגברת הנגזרות של אלגברת אוקטוניונים היא אלגברת לי פשוטה מטיפוס G2. במאפיין שאינו 2 או 3, כל נגזרת של האלגברה היא סכום של פעולות מהצורה   R [ x , y ] − L [ x , y ] − 3 [ L x , R y ] {\displaystyle \ R_{[x,y]}-L_{[x,y]}-3[L_{x},R_{y}]} . אלגברת אוקטוניונים, באתר MathWorld (באנגלית) E. Kleinfeld, Simple alternative rings, Ann. Math. 58, 544-547 (1953)
עגור כתר אדום-לחיים

עגור כתר אדום-לחיים (שם מדעי: Balearica pavonina) הוא עוף במשפחת העגוריים. בעבר נקרא גם עגור קאפיר. העגור מצוי בסוואנות היבשות באפריקה שמדרום לסהרה, אף על פי שהוא מקנן באזורים רטובים יותר. למין זה שני תת-מינים. מין זה מקורב מאוד לעגור כתר לבן-לחיים שמעדיף גם הוא בתי גידול רטובים יותר לחיפוש מזון, אלה הם מיני העגור היחידים אשר מקננים בעצים. הרגל זה, הוא אחת הסיבות לכך שמיני עגור כתר, הקטנים יחסית, נחשבים דומים לאבותיהם של מיני העגורים החיים כיום. אורכו בערך מטר אחד. מוטת כנפיו 1.87 מטר, ומשקלו בערך 3.6 ק"ג. כמו כל העגורים, עגור הכתר אדום-לחיים אוכל חרקים, זוחלים ויונקים קטנים. הוא מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר במערב. הוא מאוים על ידי הרס בתי גידול. מדיה וקבצים בנושא עגור כתר אדום-לחיים בוויקישיתוף עגור כתר אדום-לחיים, באתר ITIS (באנגלית) עגור כתר אדום-לחיים, באתר NCBI (באנגלית) עגור כתר אדום-לחיים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עגור כתר אדום-לחיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגור כתר אדום-לחיים, באתר GBIF (באנגלית) עגור כתר אדום-לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלבטרוס נודד

אלבטרוס נודד (שם מדעי: Diomedea exulans) הוא עוף ימי גדול ממדים ממשפחת האלבטרוסיים. הוא נפוץ באוקיינוס הדרומי מסביב לקוטב הדרומי. הוא היה האלבטרוס הראשון שתואר, ועד תחילת המאה ה-21 הסברה הייתה כי האלבטרוס האנטיפודי והאלבטרוס הטריסטני הם תת-מינים שלו. הוא דומה מאוד לאלבטרוס אמסטרדם, וקשה מאוד להבחין ביניהם על סמך הבדלים מורפולוגיים בלבד. מוטת כנפיו של האלבטרוס הנודד היא מהגדולות בעולם העופות, אם לא הגדולה שבהן, בעומדה על כ-310 סנטימטרים (10.2 רגל) בממוצע כאשר נצפו גם פרטים עם מוטת כנפיים של 370 סנטימטרים (12.1 רגל). כאשר הוא דואה, יחס הגלישה שלו עומד על 1:22, כלומר הוא מתקדם 22 מטרים אופקית בזמן שהוא מנמיך את גובהו במטר. נתונים אלו מאפשרים לו להישאר באוויר במשך שעות רבות ללא מנוחה, תוך נפנוף מועט בכנפיו. אורך גופו 1.35 מטרים, ומשקלו נע בין שישה לתריסר קילוגרמים. הנקבות קטנות במעט מן הזכרים. ניצוי העוף משתנה עם גילו. נוצות גוף הבוגרים לבנות, והכנפיים - שחורות ולבנות. מקורם גדול, וצבעו ורוד, כצבע כפות רגליהם. האלבטרוסים הנודדים ניזונים בעיקר מדיונונים, מדגים קטנים ומשאריות בעלי חיים אחרים שצפות על הים. הם נוהגים למלא את קיבתם לשובע בכל ארוחה, עד הגעה למצב שהם אינם מסוגלים לעוף, ואז הם משייטים על פני המים. הנקבה מטילה ביצה אחת, לבנה ומנוקדת, ואורכה כעשרה סנטימטרים. הם מתרבים במושבות על איים מבודדים באוקיינוס הדרומי, כמו איי קרוזה, איי ג'ורג'יה הדרומית, איי קמפבל, איי אוקלנד, איי הנסיך אדוארד, איי קרגלן, האי מקווארי וכן בניו זילנד. קניהם בנויים בצורת חרוט גדול, לרוב מחומרים צמחיים. בעבר נהגו מלחים ללכוד את האלבטרוסים הנודדים ולהורגם לצורך שימוש בעצמות כנפיהם הארוכות, בהן השתמשו לייצור מקטרות. אוכלוסייתו מוערכת בכ-25,000 פרטים, כאשר מגמת האוכלוסייה הכללית היא כפי הנראה ירידה. ירידה זו מיוחסת בעיקרה לפעילות הדיג באזור חייהם של האלבטרוסים, שמביאה ללכידתם כשלל לוואי במספרים גדולים. איום זה על האלבטרוסים הביא להידלדלות משמעותית בחלק מאוכלוסיות האלבטרוס הנודד. מצב השימור שלו מוגדר "בסיכון" לפי איגוד השימור העולמי (IUCN). אלבטרוס נודד בתעופה. האלבטרוס הנודד הוא העוף בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר בעולם. אלבטרוס גולש מעל הים זוג של אלבטרוסים בג'ורג'יה הדרומית ביצת אלבטרוס נודד מדיה וקבצים בנושא אלבטרוס נודד בוויקישיתוף אלבטרוס נודד, באתר ITIS (באנגלית) אלבטרוס נודד, באתר NCBI (באנגלית) אלבטרוס נודד, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אלבטרוס נודד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלבטרוס נודד, באתר GBIF (באנגלית) אלבטרוס נודד באתר BirdLife International מה מיוחד בכנפיו של האלבטרוס הנודד?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה אלבטרוס נודד באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהנס פסיון

יוהנס פסיון (בגרמנית: Johannespassion) או "הפסיון על פי יוחנן", 245 ברשימת יצירותיו של באך לקולות סולו, מקהלה ותזמורת. היצירה כתובה לפרקים 18 ו-19 של הבשורה על-פי יוחנן. המילים לפתיחה, לאריות ולכוראלים לקוחות ממקורות שונים, בחלקם מתוך המתאוס פסיון. ידוע גם כי באך השתמש במילים מתוך תרגום התנ"ך של מרטין לותר. במקור הייתה היצירה אמורה להתבצע בראשונה בכנסיית תומאס שבלייפציג, אך לבסוף הייתה הופעת הבכורה בכנסיית ניקולאי בלייפציג ב-1724. יצירה זו קצרה יותר מן המתאוס פסיון, והיא שוכתבה פעמים רבות לפני שנחתמה. קטעים שבאך הסיר מן היצירה צורפו כנספחים ליצירה, אך הם לא נוגנו עוד כחלק מהיצירה בתפילות בכנסייה. ישנם שני רצ'יטטיבים אשר מילותיהם נלקחו מתוך הבשורה על-פי מתי, ולא מתוך הבשורה על-פי יוחנן. בניגוד למתאוס פסיון, אשר כמעט ולא עבר שינויים, היוהנס עבר שינויים רבים מהמקור. הגרסה המוכרת ביותר היא משנת 1724. ב-1725 החליף באך את הפתיחה המקורית (Herr, unser Herrscher, dessen Ruhm) ב-O Mensch bewein dein Sünde groß, אשר מאוחר יותר שימש גם כפרק הסיום של המתאוס פסיון. פרק הסיום המקורי (Ach Herr, lass dein lieb Engelein) הוחלף ב-Christe, Du Lamm Gottes מתוך קנטטה 23 של באך. כמו כן הוא הוסיף שלוש אריות נוספות. ב-1730 שינה באך שוב את היצירה. הוא החזיר את הפתיחה והסיום המקוריים והסיר את שלוש האריות שהוסיף. כמו כן הוא גם הוסיף לבקשת הרשות הכנסייתית שני רצ'יטטיבים מתוך הבשורה על-פי מתי. ב-1749 הוא שינה מספר דברים נוספים, כך שהיא הייתה כמעט זהה למקור מ-1724. רוב השינויים היו בהחלפת הויולה ד'אמורה בכינורות מסוג אחר. מתאוס פסיון מדיה וקבצים בנושא יוהנס פסיון בוויקישיתוף מידע על היצירה "יוהנס פסיון" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "יוהנס פסיון" באתר AllMusic
לודוויג הראשון, מלך בוואריה

לודוויג הראשון, מלך בוואריה (בגרמנית: Ludwig I von Bayern;‏ 25 באוגוסט 1786 - 29 בפברואר 1868), היה מלך בוואריה בשנים 1825–1848. לודוויג הראשון נולד ב-25 באוגוסט 1786 למקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ואוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים. בשנת 1810 התחתן לודוויג עם תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן (1792-1854), בתו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, וחתונתם היוותה את האירוע הראשון של האוקטוברפסט (שבועיים של פסטיבל בירה). בשנת 1825 מת מקסימיליאן הראשון, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1826 העביר לודוויג את אוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאן מלנדסהוט למינכן. שמו הוכפש לאחר השערורייה בה הוא התחבר עם אחת הפילגשים שלו, לולה מונטז, וב-20 במרץ 1848 התפטר לודוויג, והוריש את המלוכה לבנו מקסימיליאן השני. ללודוויג הראשון ואשתו תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, היו 9 ילדים: מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (1811–1864) מתילדה קרולינה, נסיכת בוואריה (1813–1862), התחתנה עם לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן אותון מלך יוון (1815–1867), הוכתר למלך הראשון של יוון בשנת 1832 תאודלינדה, נסיכת בוואריה (1816–1817) לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, נסיך ועוצר של בוואריה (1821–1912) אדלגונדה, נסיכת בוואריה (1823–1914), התחתנה עם פרנץ החמישי, דוכס מודנה הילדגרד, נסיכת בוואריה (1825–1864), התחתנה עם הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן אלכסנדרה, נסיכת בוואריה (1826–1875) אדלברט, נסיך בוואריה (1828–1875) מדיה וקבצים בנושא לודוויג הראשון, מלך בוואריה בוויקישיתוף לודוויג הראשון, מלך בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) biography/Ludwig-I לודוויג הראשון, מלך בוואריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לודוויג ה-1, (1786-1868), מלך באווריה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוועדה לאנרגיה אטומית

הוועדה לאנרגיה אטומית (בראשי תיבות: וא"א) היא יחידת סמך במשרד ראש הממשלה המופקדת על הפעילות הממלכתית בתחום הגרעין במדינת ישראל. פעילות הוועדה לאנרגיה אטומית מתקיימת בשני מרכזים: המרכז למחקר גרעיני–שורק (ממ"ג) והקריה למחקר גרעיני – נגב (קמ"ג). הוועדה לאנרגיה אטומית הוקמה ב־13 ביוני 1952 על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון בראשות פרופ' ארנסט דוד ברגמן. עם חבריה נמנו ד"ר ישראל דוסטרובסקי ממכון ויצמן למדע, רא"ל (מיל') יעקב דורי, מנהל אגף המדע במשרד ראש הממשלה, ד"ר ש' כהן, פרופ' שמואל סמבורסקי מהאוניברסיטה העברית בירושלים, פרופ' יואל רקח מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ופרופ' פרנץ אולנדורף מהטכניון. בשנת 1966 לקח על עצמו ראש הממשלה לוי אשכול את התפקיד, מידי דוד ארנסט ברגמן. בראש מליאת הוועדה עומד ראש הממשלה, שהוא יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית, והוא הממנה את חברי הוועדה. בתחילת שנות ה-80 מנחם בגין מינה את יובל נאמן ליו"ר הוועדה. בפברואר 2011 עודכן מבנה הוועדה לאנרגיה אטומית, אושררה אחריותו של ראש הממשלה בנושא הגרעין, לרבות היותו הממונה הישיר על הוועדה לאנרגיה אטומית, עודכנו תפקידי הוועדה והוסדרו הממשקים בין הוועדה לבין משרדי ממשלה אחרים. בתחילה ישבה הוועדה במבנים ארעיים ליד רחובות. בשנת 1958 הוחל בהקמת המרכז למחקר גרעיני שורק (ממ"ג). בסוף שנת 1959 הוחל בהקמת הקריה למחקר גרעיני – נגב (קמ"ג). משרדי הוועדה שכנו בעבר ברחוב חיים לבנון ברמת אביב, וכעת שוכנים בסמוך לממ"ג. במדינת ישראל אין חוק ספציפי שמסדיר את פעילותה של הוועדה לאנרגיה אטומית. בג"ץ דחה עתירה לחייב לחוקק חוק כזה, בנימוק שאין זה בסמכותו. הוועדה לאנרגיה אטומית אחראית על הפעילות הגרעינית של מדינת ישראל, המתבצעת, כאמור, בשני מרכזים – המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק והקריה למחקר גרעיני ליד דימונה. ייעוץ לממשלה בכל הקשור לקידום המחקר והפיתוח הגרעיני. המלצות על מדיניות וסדר עדיפויות בתחום המחקר והפיתוח הגרעיני. ביצוע מדיניות הממשלה בתחום זה. יצוג מדינת ישראל בקשריה עם מוסדות לאומיים ובין-לאומיים בתחום הגרעין. עם הקמת הוועדה לאנרגיה אטומית הועמד בראשה הפרופ' דוד ארנסט ברגמן, שכיהן בתפקידו עד שנת 1966. מאז הנוהג הוא שבראש הוועדה עומד ראש הממשלה, ראש הוועדה לאנרגיה אטומית מתמנה על ידי הממשלה, הוא כפוף לראש הממשלה ומדווח לו באופן ישיר. להלן רשימת מנכ"לי הוועדה מאז שנת 1966: אנרגיה גרעינית בישראל אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה לאנרגיה אטומית הוועדה לאנרגיה אטומית, באתר משרד ראש הממשלה אמיר אורן, דרוש: איש עם גרזן, באתר הארץ, 2 בפברואר 2014 ישראל, הוועדה לאנרגיה אטומית, דף שער בספרייה הלאומית עידן יוסף, קידום גרעיני (1952), באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 ביוני 2015 כיהן לאחר מכן כממלא מקום יו"ר הוועדה
האריאל

האריאל היה עיתון יומי עברי אשר הודפס ופורסם בירושלים בין השנים 1874–1877, בעריכת מיכל הכהן. בסמוך לשמו של העיתון נדפסה כותרת משנה: יכלכל כל דבר הדורש לחפץ לבב אוהבי ציון הנאמנים מאתי מיכל הכהן - "אחלי! יכנו דרכי". לימים כתב חיים מיכל מיכלין, חתנו של העורך, עליו ועל העיתון: הוא שכח דבר אחד ועל כן לא האירה ההצלחה פניה אליו. שכח שעיתון בירושלים אי-אפשר שיצליח אלא אם כן יש לו איזו תמיכה חומרית ומוסרית מצד עדה או מפלגה... שלוש אלה לא היו לו: א. איש לא תמך בידו; ב. גם בית דפוס משלו לא היה לו, באותו הזמן; ג. וגם היה עני מרוד... עיתון "האריאל" היה צאצא של העיתון העברי הראשון, "הלבנון", שיצא לאור בשנת 1863 ביוזמתם של מיכל הכהן ביחד עם יואל משה סלומון ויחיאל ברי"ל. מספר שנים פרש מיכל הכהן מהשותפות הוציא לאור את העיתון "האריאל". עיתון האריאל התנגד לקבלת כספי החלוקה ועקב כך עורר עליו את זעמם של קנאי היישוב הישן בירושלים. על-שמו של העיתון קרוי רחוב אריאל בשכונת רוממה בירושלים. חיים מיכל מיכלין, האריאל (תרל"ד-תרל"ז), בתוך: דוד יודילוביץ (עורך), קבץ לדברי ימי העיתונות בישראל, ב, תל אביב, תרצ"ו, עמודים 39–47 במקור כתוב בטעות שהוא היה נכדו, אך לא היא: ראו למשל: שאלה, הצפירה, 12 באוגוסט 1893 יחיאל לימור, ‏כרוניקה של מוות ידועה מראש, קשר 25, אביב 1999. נעבוד בצוותא: טיול בירושלים, באתר עמלנט-לשון ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמן אנדום

אמן מיכאל אנדום (21 ביוני 1924 - 23 בנובמבר 1974) היה פוליטיקאי אתיופי, כיהן כשליט אתיופיה הראשון לאחר הפלת מוסד הקיסרות ב-15 בספטמבר 1974 ועד לרציחתו ב-23 בנובמבר 1974 בשבת הדמים. קודם להיותו שליט אתיופיה, כיהן כמפקד החטיבה השלישית בצבא אתיופיה והתפרסם בתור המפקד שהיה אחראי על הדיפת הצבא הסומלי מגבולות אתיופיה בראשית שנות השישים. אנדום נולד בשנת 1924 באריתריאה, אז קולוניה איטלקית. אנדום פיקד על החטיבה השלישית האתיופית, התפרסם בזכות פועלו בחיל המשלוח האתיופי שצורף לצבאות האו"ם במלחמת קוריאה, וכמי שמנע פלישה סומלית לארצו בתחילת שנות השישים. ב-1964 הודח מתפקידו על ידי היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, לאחר שנתן פקודה לכוחותיו לתקוף את שטחה הריבוני של סומליה. לאחר מכן שירת אנדום כחבר בסנאט הקיסרי. בתחילת פברואר ומרץ 1974, החל אנדום לקשור קשרים עם הקצינים שיזמו את מרד החטיבה הרביעית ותמך ב"וועדה לתיאום הכחות המזוינים, המשטרה וצבא היבשה" ("הדרג") שבראשה עמדו קצינים זוטרים, באותה השנה בחודש יולי אנדום מונה ליושב ראש אותה הוועדה ודרש מהקיסר המכהן היילה סלאסי לוותר על סמכויות רבות. אנדום שנטר טינה עמוקה לקיסר הדיח אותו באופן רשמי ב-12 בספטמבר 1974 כאשר נתן פקודה לאסור את הקיסר במפקדת החטיבה הרביעית. לאחר שנכלא הקיסר, היה אנדום שליט אתיופיה דה פקטו ושלושה ימים מאוחר יותר, הוכרז באופן רשמי כיושב ראש "המועצה הצבאית המנהלית הזמנית" (החונטה הצבאית האתיופית או ה"דרג") ושליט אתיופיה. מיומו הראשון כיושב ראש החונטה, אנדום המתון בדעותיו היה בקונפליקט תמידי עם הקיצוניים שבחונטה אודות ארבעה נושאים מרכזיים. אנדום, אריתראי במוצאו, מצא עצמו תחת מתקפה בכל הקשור למלחמה האריתראית. אנדום, ששאף לנהל משא ומתן עם הבדלנים, היה תחת מתקפה מהצד הנצי בחונטה האתיופית שדרש להשמיד את הארגון הבדלני הג'אבחה. למרות התקפות אלו מצד חבריו, אנדום ביצע שני ביקורים באריתראה הראשון בין ה-25 באוגוסט - 6 בספטמבר והשני כחודשים לאחר מכן בנובמבר, ביקוריו באריתריאה היו מלווים בנאומים סוחפים לאריתראים על סיום המשטר הקיסרי, החזרת האוטונמיה שבוטלה על ידי הקיסר היילה סלאסי לאריתריאה וענישת אנשי ממשל לשעבר שביצעו פשעי מלחמה באריתראים. ערך מורחב – אוקטובר הדמים במקביל להתעסקותו של אנדום בפתרון הבעיה באריתריאה, החלו הקבוצות הקיצוניות ב"דרג" לתת הוראות לאנשי השטח שלהם להתחיל להיפטר מאנשי הביטחון הפרו-קיסריים, מערכה שנודעה בכינוי אוקטובר הדמים. שלוש זרעות ביטחון וצבא מרכזיות היו על הכוונת, המשמר הקיסרי, חיל האוויר וחיל ההנדסה, המערכה הראשונה כנגד המשמר הקיסרי וחיל האוויר הצליחה אך המערכה העיקשת ביותר הייתה כנגד חיל ההנדסה, בסופו של דבר חיילי הדרג הבקיעו את ההגנות של חיל ההנדסה ב-7 באוקטובר הרגו חמישה חיילים פצעו מספר מהם והשאר נכלאו, מהלך זה גרר מאבק מזוין בין חברי הדרג. באמצע נובמבר המאבק בין אנדום לשאר חברי הדרג עלה מדרגה כאשר התנגד להעלאת שכר החיילים, בליל ה-23 בנובמבר, המכונה "שבת הדמים", נורה אנדום לאחר שהתנגד למאסרו על ידי קבוצת חמושים. ונרצחו 59 אסירים פוליטיים תומכי הקיסר, האסירים שהיו כלואים בבית הכלא מנליק נלקחו לבית הסוהר המרכזי אקקי ושם הוצאו להורג ונקברו בקבר אחים. בעקבות הירצחו של אנדום התמנה מנגיסטו היילה מריאם ליושב ראש זמני עד ל-28 בנובמבר אז נבחר השוואני טפרי באנטי לתפקיד יושב ראש הדרג ושליט המדינה. Marina Ottaway, David Ottaway, Ethiopia: empire in revolution, Africana Pub. Co., 1978. מדיה וקבצים בנושא אמן אנדום בוויקישיתוף
אסטטין

אסטטין או אסטט (Astatine) הוא יסוד כימי ממשפחת ההלוגנים, שסמלו הכימי At ומספרו האטומי 85 (משמעות השם: מיוונית - אסטטוס = חסר מנוחה, לא יציב, מעורער). האסטטין התגלה בשנת 1940. זהו ההלוגן האחרון בטבלה המחזורית והיחידי שהוא רדיואקטיבי. אסטטין מוצק בטמפרטורת החדר, רעיל ביותר ומתפרק במהירות. אסטטין הוא אל-מתכתי באלקטרושליליות ובאנרגיית היינון שלו, אך הוא אטום גדול בעל 6 רמות אנרגיה, והדבר מעניק לו מוליכות תרמית ומוליכות חשמלית למחצה וגם טמפרטורת התכה וטמפרטורת רתיחה גבוהות יחסית. מנדלייב, שהניח את קיומו של היסוד, כינה אותו אקה-יוד, משום שסבר כי הוא יהיה הלוגן בעל תכונות דומות לאלו של יוד. מאז פרסום הטבלה המחזורית עסקו מדענים בחיפוש אחר היסוד, שכמותו בכדור הארץ מועטה, והוא נוצר מתהליך הזדקנות רדיואקטיבי של אורניום. ההערכה היא שבכל רגע נתון מכיל קרום כדור הארץ לא יותר מ-28 גרם אסטטין, עובדה ההופכת את האסטטין ליסוד הנדיר ביותר בטבע. ניתן להפיק אסטטין באופן מלאכותי. בשנת 1940 יצרו המדענים דייל ר. קרסון, ק.ר. מקנזי ואמיליו סגרה אסטטין באופן מלאכותי, באמצעות שימוש בציקלוטרון והפצצת אטומי 209Bi בקרינת אלפא. הפצצה זו גרמה ליצירת איזוטופ 211At. לאסטטין 19 איזוטופים, כולם רדיואיזוטופים וכולם אינם יציבים, אפילו ביחס לחומרים רדיואקטיביים. זמן מחצית החיים של הרדיו-איזוטופ 210At, הוא הארוך ביותר, 8.1 שעות. באתר lenntech
FM

האם התכוונתם ל... אפנון תדר (תדר רדיו FM) פרמיום – יסוד כימי שסמלו Fm fm היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של מיקרונזיה פוטבול מנג'ר – סדרת משחקי מחשב