laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חלום ליל קיץ (סרט, 2017)

חלום ליל קיץ (באנגלית: A Midsummer Night's Dream) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 2017, בבימויו של קייסי ווילדר מוט. הסרט מבוסס על המחזה חלום ליל קיץ מאת ויליאם שייקספיר, ומעביר את העלילה לתקופה עכשווית בלוס אנג'לס, תוך שמירה על השפה השייקספירית המקורית. הסרט מתמקד בקשרי אהבה סבוכים, קסמים, ובלבול בין דמויות במפגש פנטסטי בין עולמות פיות ואנשים. הסרט עוקב אחר המחזה המקורי אך מתרחש בלוס אנג'לס של ימינו. בגלל זה, יש בסרט שינויים מזעריים שיתאימו לתפאורה החדשה. ביניהם "המכונאים הגסים" שמתוארים כיוצרי קולנוע. קווינס היא כעת נקבה ומתווספת עלילת משנה רומנטית בינה לבין ניק בוטום. הדוכס תסאוס הוא כעת מפיק סרטים עם קשרים מרומזים לעולם התחתון הפלילי. נרמז שהפיות הן בוהמייני יער, אם כי עדיין יש להן קסם. הטרנספורמציה של ניק בוטום לתחת נלקחת פשוטו כמשמעו בגרסה הזו כשהפנים שלו הופכות לתחת, עם רעשי נפיחה. בעוד שהסרט שומר על הדיאלוג המקורי של שייקספיר, הוא יוסיף מדי פעם דיאלוג חדש, שחלקם מתייחס ליצירות אחרות של שייקספיר, להשפעה הומוריסטית. לילי רייב בתפקיד הלנה חמיש לינקלייטר בתור ליסנדר פין ויטרוק בתור דמטריוס רייצ'ל לי קוק בתור הרמיה פראן קרנץ בתור בוטום אוון ג'וגיה בתור פוק טד לוין בתור הדוכס תסאוס פז דה לה הוארטה בתור היפוליטה סול ויליאמס בתור אוברון מיה דוי טוד בתור טיטאניה צ'ריטי וייקפילד בתור קווינס צ'ארלי קארבר בתפקיד סנואוט מקס קארבר בתור סנאג ג'סטין לופה בתור פלוט הסרט קיבל ביקורות חיוביות עם יצאתו בתיאטרון. באתר Rotten Tomatoes, הוא מחזיק בדירוג של 65%, בהתבסס על 17 ביקורות עם דירוג ממוצע של 6.4/10. Metacritic מעניק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 67 מתוך 100, בהתבסס על 8 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". "חלום ליל קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חלום ליל קיץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חלום ליל קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Rechtshaffen, Michael (16 ביולי 2018). "Review: Shakespeare's 'A Midsummer Night's Dream' charmingly recast in La La land". Los Angeles Times. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Harvey, Dennis (13 ביולי 2018). "Film Review: 'A Midsummer Night's Dream'". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite news}}: (עזרה) Allen, Nick (13 ביולי 2018). "A Midsummer Night's Dream Movie Review (2018) | Roger Ebert". RogerEbert.com. Ebert Digital LLC. נבדק ב-16 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "A Midsummer Night's Dream (2018)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-24 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "A Midsummer Night's Dream (2018) Reviews". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-24 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)
יצחק פרידמן (רימנוב)

הרב יצחק פרידמן (11 באוקטובר 1885 – 8 בדצמבר 1924) היה אדמו"ר מחסידות סדיגורה אשר כיהן ברימנוב. הרב יצחק פרידמן נולד בסדיגורה בשנת ה'תרמ"ו (1885) לרבי ישראל פרידמן מסאדיגורה ולרבנית בת-שבע, בתו של רבי שלום יוסף פרידמן. בקיץ ה'תרס"ג נשא את הרבנית דבורה, בתו של רבי אשר ישעיה הורוויץ מרימנוב, נכדו של רבי צבי הירש מרימנוב. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרס"ז, קיבל על עצמו את הנהגת חסידיו של אחיו. בשנת ה'תרע"ג, לאחר פטירת סבו של אשתו, רבי יוסף מרימנוב, ללא שהותיר בנים, מונה לכהן כאדמו"ר ברימנוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר לבודפשט ולאחר מכן לווינה, שם חי בדחקות במשך מספר שנים. בשנת ה'תרפ"ד, בשל חשש למלחמה נוספת, עבר לארצות הברית והתיישב בלואר איסט סייד שבניו יורק. לאחר כחצי שנה חלה ונפטר בי"א בכסלו ה'תרפ"ה (8 בדצמבר 1924). הרב יצחק נקבר בבית העלמין מאונט ציון בקווינס בחלקת חסידי סדיגורה. אשתו חזרה לרימנוב ונהרגה בשואה בשנת ה'תש"ב. אחיו רבי אהרן פרידמן מסדיגורה. אחיו רבי אברהם יעקב ה"אביר יעקב" מסדיגורה. אחיו רבי שלמה חיים פרידמן. בנו רבי ישראל פרידמן, נפטר בניו יורק בשנת ה'תשכ"ז. בתו שפרינצא, אשת רבי יוסף הכהן גולדהירש, נפטרה ללא ילדים. ערך זה מבוסס ברובו על מחקרו של ד"ר יצחק אלפסי בספרו "טרקליני החסידות" (חלק א')
עופר בן-דוד ארז

עופר בן-דוד ארז הוא פעיל למען זכויות להט"ב בישראל, אשר ידוע בהיותו הקצין הטרנסג'נדר הראשון בצה"ל. ארז נולד בקיבוץ עין דור, ובנעוריו עבר עם משפחתו לכפר מנחם. הוא הפגין סימני התנהגות גבריים מגיל צעיר, סירב ללבוש שמלות ופריטי לבוש נשיים. בנערותו הוא הבין שהוא גבר טרנס והחל לעבור תהליך שינוי מגדרי. בשל תהליך זה, לא קיבלו אותו לשנת שירות טרם הגיוס. בשנת 2012 התגייס למערך מדעי ההתנהגות כחיילת. בהמשך הוא יצא לקורס קצונה, במהלכו הוא יצא מהארון בפני אנשי המערכת הצבאית כגבר טרנס, ובכך היה לקצין הטרנסג'נדר הראשון בישראל. ארז שירת בענף הפסיכולוגיה בזרוע היבשה ובאגף התכנון, עד לשחרורו בדרגת סרן. במהלך שירותו הצבאי ארז פעל לקידום הטרנסים במערכת הצבאית, בשיתוף פעולה עם יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר וארגוני חברה אזרחית כגון האגודה למען הלהט"ב וחוש"ן. כחלק מפעילותו, נכתבו נהלים להתייחסות לחיילים טרנסג'נדרים ונוצר תפקיד ייחודי לשילובם במערכת הצבאית. לאחר שחרורו מהצבא, החל לכהן כמנכ"ל הבית הפתוח בירושלים. בהמשך, החל להרצות על סיפורו האישי וכיצד ניתן לקדם את שילוב אנשי הקשת הטרנסית בחברה הישראלית לחברות במגזר הפרטי והציבורי. הדס יום טוב, הקצין הטרנסג'נדר הראשון בצה"ל: "הטרנסים חוללו עבור עצמם את השינוי", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, ‏2023-06-22 עופר בן דוד ארז, באתר המגדלור ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עופר בן-דוד ארז".
שלום יוסף פרידמן (מילניצה)

שלום יוסף פרידמן (ה'תרל"א – כ' באב ה'תרפ"ז) היה האדמו"ר ממילניצה, נצר לשושלת חסידות סדיגורה. שלום יוסף פרידמן נולד בשנת ה'תרל"א בעיר סדיגורה לנחום בערניו פרידמן, חתנו של האדמו"ר הזקן מסדיגורה ומי שהיה אמור ליורשו, ולרבנית פרל'ה, בת האדמו"ר ישראל מסדיגורה. בהיכנסו לברית המילה נקרא על שם זקינו אבי אביו, האדמו"ר שלום יוסף פרידמן, בנו בכורו של האדמו"ר ישראל מרוז'ין. בזיווגו הראשון, נשא פרידמן את הרבנית חוה חיה, בתו של האדמו"ר ישראל מסדיגורה, אחי אמו. לאחר פטירתה, נשא בזיווג שני את הרבנית גולציה, בת האדמו"ר מרדכי יוסף מזלאטיפול, משושלת טשרנוביל. לאחר מלחמת העולם הראשונה, החל פרידמן לכהן כאדמו"ר במילניצה. בשנת ה'תרע"ט עבר לעיר טשרנוביץ, ולאחר מכן התיישב בלמברג (לבוב). חסידי בית רוז'ין על ענפיהם התייחסו אליו בכבוד מיוחר עקב היותו צאצא לבכורו של הרבי מרוז'ין. קיימת שמועה לפיה קיים פרידמן קשרים עם חוגי המשכילים בטשרנוביץ, דבר שגרם למבוכה בקרב החסידים. שלום יוסף פרידמן נפטר בכ' באב ה'תרפ"ז, והוא נקבר בעיירה סדיגורה. ערך זה מבוסס על מחקרו של ד"ר יצחק אלפסי בספרו "טרקליני החסידות", חלק א, עמ' 80.
התקיפה הישראלית בתימן (ספטמבר 2024)

התקיפה בתימן (ספטמבר 2024) הייתה תקיפה של חיל האוויר הישראלי בנמל אל-חודיידה ובראס עיסא שבתימן ב-29 בספטמבר 2024. הייתה זו התקיפה השנייה באזור נמל חודיידה (אנ'), לאחר מבצע יד ארוכה ב-20 ביולי באותה השנה. ערך מורחב – מעורבות החות'ים במלחמת חרבות ברזל מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל תקפו החות'ים בתימן את מדינת ישראל פעמים רבות. ב-20 ביולי 2024 יצאה ישראל למבצע יד ארוכה לפגיעה בתשתיות של החות'ים בנמל חודידה שבתימן, וביצעה הפצצה אווירית על מחסני אמל"ח, מאגרי נפט, תחנות כוח ויעדים צבאיים נוספים של החות'ים בעיר הנמל אל-חודיידה. המתקפה התרחשה בשעה 18:00 בערב, יום לאחר שכטב"ם ששוגר מתימן התפוצץ במרכז תל אביב וגרם להרג של אדם אחד ולעשרה פצועים. במחצית השנייה של ספטמבר 2024 שבו החות'ים לתקוף את ישראל בשיגור טילים בליסטיים וכטב"מים, חלק מהתקיפות בתגובה לסיכול הממוקד שביצעה ישראל ב-26 בספטמבר, בו נהרג מוחמד חוסיין סרור, שהיה אחראי על הפעילות האווירית של החות'ים. דבר שהוביל לצורך בתגובה ישראלית נוספת. כלי תקשורת ערביים דיווחו כי מדובר בסדרת תקיפות של מטוסי קרב ישראליים נגד נמלי אל-חודיידה וראס עיסא, מתקני זיקוק נפט, תחנת הכוח ראס עיסא ויעדים נוספים באזור נמל חודידה. כמו כן הותקף נמל התעופה הבין-לאומי באל-חודיידה. החות'ים הודיעו כי בתקיפה נהרגו לפחות ארבעה בני אדם, ו-49 נפצעו. דובר צה"ל מסר כי עשרות כלי טיס של חיל האוויר הישראלי שכוללים מטוסי קרב, מטוסי תדלוק ומטוסי ביון תקפו מטרות של "שלטון הטרור החות'י" באל-חודיידה וראס עיסא, בהם נמלי-ים, תחנות כוח ומתקני נפט שמשמשים את החות'ים לייבוא דלק, נפט ואספקה צבאית, בעיקר מאיראן. המתקפה באה בתגובה לשיגור הטילים הבליסטיים לעבר ישראל בשבוע האחרון. מדיה וקבצים בנושא התקיפה הישראלית בתימן בוויקישיתוף יואב זיתון, פרטים חדשים על התקיפה בתימן: "פגענו בצינורות הכנסת הדלק לחות'ים", באתר ynet, 29 בספטמבר 2024 בצה"ל מעריכים: התקיפה בתימן שיתקה את החות'ים, באתר "סרוגים", 30 בספטמבר 2024 תקיפה משמעותית של ישראל בתימן, באתר ערוץ 7, 29 בספטמבר 2024 ליאור בן ארי, דיווחים: תקיפה ישראלית בנמל חודיידה ותחנת הכוח שבמערב תימן, באתר ynet, 29 בספטמבר 2024 ליאור בן ארי, גורמים בתימן: התקיפה - גם בנמל התעופה בחודיידה, באתר ynet, 29 בספטמבר 2024 איתי בלומנטל כרמלה מנשה גילי כהן עמיחי שטיין, תקיפה בתימן | עשרות מטוסי קרב ישראליים תקפו בתימן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בספטמבר 2024 יומן המלחמה - 29/09, באתר צה"ל, 29 בספטמבר 2024. יואב זיתון, צה"ל מאשר: עשרות מטוסי קרב תקפו בתימן - 1800 ק"מ מישראל, באתר ynet, 29 בספטמבר 2024
מאהו

מאהו (בשפת המקור: "באמצע") הוא השם אשר ניתן בתרבויות הילידיות של הוואי וטהיטי לבני אדם אשר משתייכים למגדר שלישי. אנשים אלו קיבלו מעמד ותפקידים רוחניים וחברתיים ייחודיים בתרבויות הללו, בדומה לפאפאפין בסמואה. באופן היסטורי, המונח תיאר רק אנשים שנולדו כזכרים, אך בשימוש מודרני הוא כולל מגוון מגדרים וזהויות מיניות. בהיסטוריה הפרה קולוניאלית של הוואי, מאהו נחשבו כמרפאים מוכשרים, אם כי רבים מהתיעודים ההיסטוריים על כך נמחקו בשל מאמציהם של המיסיונריים הנוצריים. התיעוד הראשון הידוע על קיום קבוצה זו הוא מספר של קפטן בשם ויליאם בילג' שעגן בטהיטי בשנת 1789, בו הוא כתב שמעמד המאהו נפוץ, ותיאר את בני המעמד כגברים בעלי מאפיינים נשיים רבים. שליחים מיסיונריים להוואי החלו לקדם חוקים שמתבססים על הדת הנוצרית בעשור השלישי של המאה ה-19. בשל השפעתם, בשנת 1850 הועברה חקיקה נגד "מעשי סדום" בהוואי. חקיקה זו גרמה לסטיגמטיזציה של המאהו. החל באמצע שנות ה-60 מועצת העיר הונולולו אף דרשה מנשים טרנסיות לענוד תג שמזהה אותן כגברים. עם זאת, מאז שנות ה-80 מאהו ופאפאין, לצד תרבויות קוויריות אחרות מהתרבויות באיים הפסיפיים החלו להתארגן ולפעול למען קידום מעמדם החברתי. מאמצים אלו הובילו להכרה בהם במגוון תחומים ולשיפור בתנאי חייהם. מדיה וקבצים בנושא מאהו בוויקישיתוף Polare 3: Like a lady in Polynesia | The Gender Centre Inc., web.archive.org, ‏2015-09-24 Joan Roughgarden, Evolution's Rainbow, 2004 Hawaii museum revisits history of gender-fluid healers, AP News, ‏2022-07-08 William Bligh, Bounty Logbook Aleardo Zanghellini, Sodomy Laws and Gender Variance in Tahiti and Hawai‘i, Laws 2, 2013-06, עמ' 51–68 doi: 10.3390/laws2020051 Eleanor Kleiber, Research Guides: Gender Identity and Sexual Identity in the Pacific and Hawai'i: Introduction, guides.library.manoa.hawaii.edu
אמה ויגואר

אמה ויגואר (בגרמנית: Aimée & Jaguar) הוא סרט גרמני משנת 1999 אשר עוסק בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט נכתב ובוים על ידי מקס פרברבוק ומבוסס על ספרה של אריקה פישר שמתאר את חייהן של לילי ווסט ופליס שרגנהיים באותן השנים. הספר מכיל תמונות של חלק מהמכתבים שנשלחו בין פישר לבין ווסט והתכתבויות רשמיות אחרי מלחמת העולם השנייה שמתייחסות למיקומה של שרגנהיים. הסרט עוסק בחייהן של פליס שרגנהיים (מריה שראדר), אישה יהודייה שחייה תחת זהות בדויה ומשתייכת לתנועת התנגדות, ולילי ווסט (ג'וליאן קוחלר), נשואה ואם לארבעה אשר לא מרוצה מנישואיה לבעלה המתעלל, שמתפרנס כשוטר נאצי. הסרט מתחיל ב-1997, כשלילי בת ה-83 (אינגבורג קלר) עוברת לגור בבניין מיושן שבעבר שימש כמחבוא לאנשי המחתרת. לאחר מכן, הסרט עובר לשנת 1943, אז פליס נוטלת שם משפחה פיקטיבי ומתחילה לעבוד כעיתונאית בכתב עת נאצי, עבודה בה היא פוגשת את לילי לאחר שאילזה, עובדת הבית של לילי, מכירה ביניהן. פליס מתאהבת בלילי ומתחילה לשלוח לה מכתבי אהבה, כשהיא חותמת את שמה כיגואר, למורת רוחה של אילזה. בהמשך השנה, פליס, אילזה וחברותיהן קלרה ולוטה נתפסות על ידי חיילים גרמנים. כל החברות מלבד לוטה מצליחות לברוח. לאחר שלוטה נרצחת, החיילים לא מוצאים אף אמצעי זיהוי על גופתה מלבד תמונה שלה ושל פליס. באותו הזמן, בשל הבדידות שמרגישה לאחר עזיבת בעלה לחזית, לילי פוצחת בסדרת רומנים עם גברים אחרים, אך מפסיקה לאחר שמתחילה לספוג יחס פוגעני מאחד המאהבים, שגם הוא עובד כשוטר נאצי. היא מתקרבת לפליס, שמנשקת אותה במהלך חגיגות ערב השנה החדשה בדירתה אחרי שלילי מוצאת את בעלה עם אילזה. לילי מתרגזת על פליס, אבל כשבעלה מנסה להשלים איתה היא מבינה שמעולם לא אהבה אותו ומשלימה עם פליס. כשבעלה לא נמצא בבית בגלל המלחמה, לילי ופליס פוצחות ברומן. במהלך יום ההולדת של לילי, פליס וחברותיה מארגנות לה מסיבה שמסתיימת באורגיה לסבית. לילי מזדעזעת כשהיא רואה את אילזה ופליס מתנשקות בשכרות, ומתעצבת כשפליס דוחה אותה בהמשך הערב. למחרת, בעלה של לילי מגיעה בהפתעה לכבוד יום הולדתה ומופתע לראות את שהתחולל בדירה. אף על פי שהוא מתעצבן, הוא מבטיח שלא להעניש את לילי כל עוד נישואיהם יימשכו כרגיל, אך היא מבקשת להתגרש. מהחשש שבעלה של לילי ילשין עליהן למשטר, פליס וחברותיה מפסיקות לפגוש את לילי. מעשה זה שובר את ליבה של לילי, שפורצת בזעם כשפליס מבקרת אותה לאחר מספר שבועות. פליס מספרת ללילי שהיא יהודייה ופחדה על חייה, והשתיים משלימות. לאחר אירועי קשר העשרים ביולי, פליס וחברותיה בורחות מגרמניה, אך ברגע האחרון פליס בוחרת להישאר עם לילי. לאחר יום נדידה באזורי הכפר של המדינה, הן חוזרות לדירתה של לילי, שם פליס נתפסת על ידי הגסטפו שזיהו אותה על ידי תמונה שלה עם לוטה. היא נשלחת למחנה ריכוז, אך היא עדיין מצליחה לתקשר עם לילי, עד שקשר זה נפסק בסוף 1944. הסרט עובר ללילי ואילזה שנפגשות במקרה כששתיהן קשישות והן משוחחות על שקרה. לילי, אשר מאוכזבת מהטרגדיה שגרמה לחברותיה ואהבותיה, מספרת שהיא לא מצליחה לדמיין מסלול חיים אחר בו הייתה בוחרת. מריה שראדר ג'וליאן קוחלר יוהנה ווקלק הייקי מקטש אליזבת' דגן דטלב באק אינגבורג קלר קירה מלאדק שרה קאמפ קלאוס מנחן מרגיט בנדוקאט יוכן שטרן פיטר וק ליה דוליצקיה דני לוי רודריגר האקר Prizes & Honours 1999, web.archive.org, ‏2017-08-08 Aimée & Jaguar, 1999-02-11, נבדק ב-2024-09-29
וול סטריט 2: הכסף מדבר

וול סטריט 2: הכסף מדבר (באנגלית: Wall Street: Money Never Sleeps) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אוליבר סטון. הסרט הוא המשך לסרט "וול סטריט" משנת 1987 ומככב בו מייקל דאגלס שחוזר לדמותו של גורדון גקו, סוחר המניות המושחת, שזכה לאוסקר על תפקידו בסרט הראשון. ולצידו מככבים בו שיה לבוף, ג'וש ברולין, קארי מאליגן, פרנק לנג'לה, סוזן סרנדון ואלי וולך –ו הקולנועי האחרון. הסרט מתרחש בעיר ניו יורק, 23 שנים לאחר המקור, ומסתובב סביב המשבר הכלכלי העולמי של שנת 2008. העלילה שלה מתמקדת בגורדון גקו מתוקן כביכול, בגילומו של דאגלס, ועוקבת אחר ניסיונותיו לתקן את מערכת היחסים שלו עם בתו וויני (מוליגן), בעזרת הארוס שלה, ג'ייקוב מור (לאבוף). רוב הצילומים התקיימו בניו יורק בין ספטמבר לנובמבר 2009. לאחר שתאריך היציאה שלו הוזז פעמיים הסרט יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-24 בספטמבר 2010, על ידי פוקס המאה ה-20 . לפני שחרורו הרשמי, על פי הדיווחים, עיתונאים רבים הקשורים לתעשייה הפיננסית הוצגו להקרנות מוקדמות של הסרט. למרות הפתיחה לקבלת פנים חיובית בפסטיבל קאן 2010הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. אף על פי שלא עמד בציפיות הקריטיות שלו, הסרט זכה להצלחה בקופות, במקום הראשון בדירוג של ארצות הברית במהלך סוף השבוע הפותח שלו, והרוויח סך של 134 מיליון דולר במכירות כרטיסים ברחבי העולם, ויותר מ-15 מיליון דולר ב-DVD. הסרט מתחיל עם שחרורו של גורדון גקו (מייקל דאגלס) מהכלא לאחר ריצוי עונש של שמונה שנים. בעודו מנסה לשקם את חייו, הוא פוגש את ג'ייקוב מור (שיה לה-באף), סוחר צעיר וחבר של בתו של גקו, ויני (קארי מאליגן). ג'ייקוב מחפש את עצתו של גקו כדי לנקום בבנקאי שהרס את הקריירה שלו, אך מגלה שגקו עדיין מתמרן את האנשים סביבו. הסרט מציג את הדילמות המוסריות בעולם הפיננסי, תוך הדגשת ההשפעה של התאווה לכסף על חיי הדמויות. מייקל דאגלס – גורדון גקו שיה לה-באף – ג'ייקוב מור קארי מאליגן – ויני גקו ג'וש ברולין – ברטון סוזן סרנדון – סילביה מור פרנק לנגלה – לואי זאבל וול סטריט 2: הכסף מדבר קיבל ביקורות מעורבות. המבקרים שיבחו את הופעתו של מייקל דאגלס ואת ההשפעה שלו על הסרט, אך העלילה נתפסה כפחות חזקה מהסרט המקורי. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 55%, וב-Metacritic, ציון של 59 מתוך 100. אתר האינטרנט הרשמי של וול סטריט 2: הכסף מדבר "וול סטריט 2: הכסף מדבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר נטפליקס "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר AllMovie (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר Metacritic (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר אידיבי "וול סטריט 2: הכסף מדבר", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "וול סטריט 2: הכסף מדבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
חוף היתושים (סרט)

חוף היתושים (באנגלית: The Mosquito Coast) הוא סרט דרמה-הרפתקאות משנת 1986 בבימויו של פיטר ויר, המבוסס על הרומן מאת פול ת'רו. הסרט מתמקד באלי פוקס (האריסון פורד), ממציא אקסצנטרי ומתבודד, שמואס בחיי הצריכה בארצות הברית ומשכנע את משפחתו לעבור לבליז, שם הוא מתכנן להקים אוטופיה. אולם, ככל שהחיים בג'ונגל הופכים קשים יותר, חזונו מתמוטט, והמשפחה מוצאת עצמה נאבקת לשרוד לא רק מול הסביבה העוינת אלא גם מול השיגעון הגובר של אלי. אלי פוקס, ממציא מבריק אך אובססיבי, מאמין שהחברה המערבית עומדת בפני קריסה ומחליט לעקור את משפחתו לאזור מבודד בג'ונגל של בליז, אותו הוא מכנה "חוף היתושים". שם, הוא מקים קהילה קטנה ומתחיל לבנות מכונה הממירה אשפה לקרח, במטרה להביא טכנולוגיה מתקדמת לאזור הנידח. אך עם הזמן, התנהגותו הופכת תוקפנית וקיצונית יותר, ופרויקט החלום הופך לסיוט. משפחתו מוצאת את עצמה במצב שבו היא נקרעת בין נאמנות לאלי לבין רצון לברוח מהמציאות המסוכנת שיצר. האריסון פורד – אלי פוקס הלן מירן – אשתו, מרגו פוקס ריבר פיניקס – צ'רלי פוקס, בנו של אלי קונרד רוברטס – מר האט חוף היתושים קיבל ביקורות מעורבות בעת יציאתו. המבקרים שיבחו את המשחק של האריסון פורד וריבר פיניקס, אך העלילה והסיום קיבלו תגובות חלוקות. למרות זאת, הסרט נחשב ליצירה מורכבת ומעניינת מבחינת עיסוקו בנושאים של שיגעון, אובססיה ואידיאליזם. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 74%, וב-Metacritic, ציון של 49 מתוך 100. "חוף היתושים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חוף היתושים", באתר AllMovie (באנגלית) "חוף היתושים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חוף היתושים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חוף היתושים", באתר Metacritic (באנגלית) "חוף היתושים", באתר אידיבי "חוף היתושים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הרמס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הרמס – שליח האלים במיתולוגיה היוונית הרמס טריסמגיסטוס – כינוי לאל המצרי תחות, בהתגלמותו כאל היווני הרמס סדרת כלי טיס בלתי מאוישים מתוצרת חץ הכסף, חברת בת של אלביט מערכות הכוללת את הרמס 180, הרמס 450, הרמס 650, הרמס 900 והרמס 1500 הרמס קונרד – דמות בסדרת ההנפשה פיוצ'רמה. אה"מ הרמס (95) – נושאת מטוסים בריטית שנכנסה לשירות ביולי 1923 אה"מ הרמס (R12) – נושאת מטוסים בריטית שהשתתפה במלחמת פוקלנד הרמס (מכונת כתיבה) – מותג מכונת כתיבה פופולרי הרמס (מעבורת חלל) – מעבורת החלל האירופית הרמס (בית אופנה) – בית אופנה צרפתי
נמל חודיידה

נמל חודיידה הוא נמל מרכזי על חוף הים האדום. זהו הנמל השני בגודלו בתימן (אחרי נמל עדן), הממוקם באל-חודיידה, העיר הרביעית בגודלה בתימן. הנמל נמצא תחת שליטת המורדים החותים. הנמל מטפל בעד 80% מהאספקה ההומניטרית, הדלק והסחורות בצפון תימן. הנמל ממוקם במרכז החוף המערבי של תימן, על הים האדום. הנמל נבנה בין השנים 1958 ו-1961 בסיוע כספי וטכני מברית המועצות. בשנת 2015 השתלטו החות'ים על הנמל. מאז הקואליציה בראשות סעודיה וממשלת תימן המוכרת באופן בינלאומי האשימו שוב ושוב את החות'ים בשימוש בנמל כדי לקבל נשק מאיראן. ביוני 2018 פתחה הקואליציה בראשות סעודיה במתקפה שהובילה איחוד האמירויות כדי להשתלט מחדש על הנמל ולקחתו מידי החות'ים. בעקבות מעורבות החות'ים במלחמת חרבות ברזל, במסגרתה הם שיגרו טילי קרקע-קרקע וכטב"מים לעבר ישראל, ב-20 ביולי 2024 יצאה ישראל במבצע יד ארוכה לתקיפת הנמל. ב-29 בספטמבר 2024, לאחר תקיפות נוספות מצד החות'ים לעבר ישראל, הותקף שוב הנמל על ידי חיל האוויר הישראלי, כמו גם שדה התעופה ומכלי הדלק. "Yemen war: Battle for vital port of Hudaydah intensifies". BBC News (באנגלית בריטית). 7 בנובמבר 2018. נבדק ב-1 בנובמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה) "REPORT ...ON A PROPOSED CREDIT TO THE YEMEN ARAB REPUBLIC FOR A PORT DEVELOPMENT PROJECT..." documents1.worldbank.org. 6 במאי 1977. נבדק ב-1 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Dewan, Khalil (25 במאי 2017). "Operation Hudaydah: Yemen's most wanted port". MEM. נבדק ב-2 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) איתי בלומנטל כרמלה מנשה גילי כהן עמיחי שטיין, תקיפה בתימן | עשרות מטוסי קרב ישראליים תקפו בתימן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בספטמבר 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיאל בוהדנה

יחיאל בוהדנה (נולד ב-1971) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כמפקד מחוז חוף. נולד באשקלון, בנם של אברהם ועליזה בוהדנה. התגייס לשירות חובה במשמר הגבול. בהמשך שירת כסגן מפקד תחנת אשקלון. ב-2009 מונה למפקד תחנת נתיבות. ב-2010 מונה למפקד תחנת שדרות. ב-2016 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה לתפקיד מפקד הכשרות קצונה במכללה הלאומית לשוטרים. ב-2021 מונה לממלא מקום מפקד מרחב דן עד ליוני 2021. ב-2022 מונה לסגן מפקד מרחב ירקון. ב-2023 מונה לקצין אגף מבצעים מחוז תל אביב. במאי 2024 מונה למפקד מרחב ירקון. בספטמבר 2024 מונה למפקד מחוז חוף והועלה לדרגת ניצב. בוגר תואר ראשון במזרחנות ותואר שני במדעי החברה. הוא נשוי ואב לשלושה. משה פריאל, סבב מינויים נרחב במחוז הדרומי, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2009 השר ארדן אישר את סבב הנצ"מים במשטרה, באתר פוסטה אבי גדלוביץ', בעיצומו של המשבר: המפקדים של בני ברק עוזבים; מי המחליפים?, באתר בחדרי חרדים, 27 בינואר 2021 מפקד חדש למרחב דן של משטרת ישראל, באתר אונו News, ‏1 ביוני 2021 צפו: טקס החלפת מפקד מרחב ירקון במשטרה, באתר פוסטה, ‏20 במאי 2024 סבב מינויים לקצינים בכירים במשטרת ישראל, באתר משטרת ישראל, ‏12 בספטמבר 2024 רשימת מקבלי הדרגות והמינויים במשטרת ישראל, באתר פורטל הכרמל
פופ ארט

פופ ארט (באנגלית: Pop art) היא תנועה אמנותית שפועלת החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ומרכזיה בתחילתה היו בעיקר בארצות הברית ובאנגליה. התנועה מקיפה תחומי תרבות שונים כגון מוזיקה, אמנות פלסטית, קולנוע, אופנה ועוד. אמני הפופ ארט בוחנים את ההשפעה ההדדית של תחומי התרבות השונים. אמנות הפופ מרמזת בשמה על המילה פופולרי. אף על פי שאמנות הפופ נוסדה באנגליה, סגנונם של האמנים האמריקנים לא התבסס על סגנונם של הבריטים. אמני פופ ארט בולטים בתחום האמנות הפלסטית הם רוי ליכטנשטיין, אנדי וורהול, קלאס אולדנבורג וריצ'רד המילטון. המאפיין של עבודותיהם היה בהכנסה של חומרים חוץ אמנותיים לעבודות, כגון קומיקס, פרסומות ועוד. העבודות מתאפיינות בדרך כלל בצבעוניות עזה. מבקרי אמנות רואים באמנות הפופ תגובה לאקספרסיוניזם המופשט, אבל אמנות הפופ קיבלה מהאקספרסיוניזם המופשט גורמים אחדים. אחד הגורמים החשובים הוא המודעות הרבה לאפשרויות באמנות בכלל ובאפקטים הנוצרים ביצירה אדירת ממדים. אך בניגוד לאקספרסיוניזם המופשט אמנות הפופ היא שיבה אל הפיגורטיביות ומשיכות הצבע בהן על פי רוב נקיות וחדות. הפופ ארט אינה תנועה עם מניפסטים והופעות קבוצתיות, אלא נטייה משותפת של אמנים בכיוון יצירתי מסוים, שעושה שימוש בטכניקות ובאמצעים שונים מאלו שהיו מקובלים כ"תהליך אמנותי" לפני כן. נושאי יצירות פופ שאולים מן המרקם האורבני (בעיקר של ניו יורק), המשקף את מאפייני החברה האמריקנית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה: השפע הכלכלי והתרבותי, הצרכנות והשיווק. את המושג Pop Art המציא דווקא מבקר האמנות האנגלי לורנס אלווי, בהתייחסו להתרחשויות באמנות האנגלית (ולא האמריקנית) החל מ-1953. בראשית שנות ה-50 סימנו כיווניה של אמנות העיצוב באנגליה מגמה, שגברה לקראת סוף העשור ומצאה את מלוא ביטויה דווקא בארצות הברית, בעיקר בשנות ה-60. החל מ-1953 פעלה בלונדון קבוצת אמנים אליטיסטית בשם "הקבוצה העצמאית". האידאולוגיה העיצובית, שמצאה ביטוי בתערוכותיהם הקבוצתיות רצתה להעביר מסר, שלפיו הטכנולוגיה החדשה משתלטת על החיים. ב-1956 הציגה הקבוצה בלונדון תערוכה בשם "זהו המחר". בתערוכה הוצגו יצירות שהדגישו את העובדה, שאין מרחק בין הפונקציונלי לאסתטי. בין המוצגים היו: בקבוקי בירה ענקיים, קולאז'ים של כרזות פרסומת, גופי תאורה חדשניים, שהבהירו את המסר: "השימושי הוא גם יפה!". מחולליה הישירים ביותר של אמנות הפופ היו ג'ספר ג'ונס ורוברט ראושנברג. שניהם אמנם פעלו בדרכים נפרדות, אך הם אלו שעוררו ביקורות של מבקרי אמנות. צייר נוסף שהשפיע על אמנות הפופ הוא לארי ריברס. העיתונות אהבה את ציוריו של לארי ריברס, בניגוד לאלו של ג'ונס וראושנברג. העיתונות אהבה את החושניות שהיה מפיק מן הצבע. ריוורס היה אמפיריציסט, ודגל בעריכת ניסויים; ניסוייו הם בדרך כלל נטולי יראת כבוד ורבי המצאות שנונות. עם זאת הוא היה הראשון שעשה שימוש מתוך כובד ראש גמור בנושאים ה"וולגריים" האופייניים לאמנות הפופ. אנדי וורהול רוי ליכטנשטיין קלאס אולדנבורג ריצ'רד המילטון ג'ספר ג'ונס רוברט ראושנברג קית' הרינג יושיטומו נארה קוריטה קנט אלכס כץ קלאוס הונף, פופ ארט, הוצאת סטימצקי, ספרי טאשן, 2008. מדיה וקבצים בנושא פופ ארט בוויקישיתוף עדי צור, פופ ארט בלונדון סוכנויות הידיעות, מרילין הצהובה, באתר הארץ, 19 במרץ 2007 art/Pop-art פופ ארט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמנות פופ, דף שער בספרייה הלאומית נורית הדס, עיונים באמנות המאה העשרים, משרד החינוך והתרבות - האגף למדע ולטכנולוגיה, 1996, עמ' 373
חיים סרגרוף

חיים סרגרוף (נולד ב-1972) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כמפקד מחוז תל אביב. לאחר השחרור מהצבא. התגייס למשטרת ישראל בשנת 1993 כלוחם בימ"ס איו"ש. שימש מפקד תחנת שכונות בתל אביב, קצין אג"מ במרחב יפתח, מפקד תחנת תל אביב צפון, וסגן מפקד מרחב יפתח. ב-2016 הועלה לדרגת נצ"מ ומונה למפקד תחנת קדמה. ב-2019 מונה למפקד מרחב שומרון של מחוז ש"י. ב-2023 מונה למפקד מרחב אשר. בספטמבר 2024 מונה למפקד מחוז תל אביב והועלה לדרגת ניצב. הוא בוגר תואר ראשון במדעי הרוח והחברה ותואר שני בחינוך, מינהל ציבורי וביטחון לאומי. הוא נשוי ואב לשלושה. חילופי מפקדים בתחנות נתניה וקדמה, באתר פוסטה "נחתור להשגת היעדים": החלפת פיקוד במרחב שומרון, באתר משטרת ישראל, ‏30 באפריל 2019 סבב מינויים לקצינים בכירים במשטרת ישראל, באתר משטרת ישראל, ‏12 בספטמבר 2024 רשימת מקבלי הדרגות והמינויים במשטרת ישראל, באתר פורטל הכרמל