laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלמד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלמד – המורה של התלמידים בחדר המסורתי מַלְמַד בקר – כלי שבעזרתו מכוון רועה את הצאן או בקר אישים ששם משפחתם מלמד: אברהם מלמד (חבר הכנסת) – פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת מטעם המפד"ל אברהם מלמד (פרופסור) – פרופסור למחשבת ישראל וראש החוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה אברהם מלמד (שחיין) – שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה הרב אליעזר מלמד – ראש ישיבת הר ברכה, מחבר סדרת הספרים פניני הלכה ומרבני הציונות הדתית אלי מלמד – קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה אורי מלמד – מבקר מסעדות, סטנדאפיסט ד"ר אורי מלמד (חוקר) – ד"ר ללשון העברית וחוקר יהדות תימן אריאנה מלמד – עיתונאית, סופרת, בעלת טור, עורכת ומבקרת ספרות ישראלית גיא מלמד (פירושונים) – מספר אישים בשם זה דנה מלמד – בשלנית, מתכונאית ועיתונאית אוכל ישראלית דוד מלמד – סופר ישראלי דוד מלמד (שחיין) – שחיין עבר, אלוף ישראל דוד מלמד-חפץ – מעסקני הקהילה הבוכארית בירושלים וממיסדי שכונת הבוכרים הרב זלמן ברוך מלמד - רב היישוב בית אל ב' וראש ישיבת בית אל חנה מלמד – יושבת ראש תנועת אמונה ופעילת תרבות וציונות טטיאנה מלמד – שחמטאית בדרגת רב-אמן יהודה מלמד – רופא בתחום רפואת הצלילה והרפואה ההיפרברית וקצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה הרב יוסף חיים מלמד-מועלם – רב בבלי שעלה לישראל וגר בירושלים חתנו של בעל כף החיים יוסי מלמד – תת-אלוף בצה"ל ויועץ לשרים לביטחון הפנים יוסף מלמד – ראש מועצת ראש העין יעל מלמד – מפיקה אמריקאית ישראלית יעקב מלמד-כהן – רב ואיש ציבור יצחק מלמד – רב, מוסר שיעור תניא בבית הכנסת המרכזי בתל אביב משה מלמד (צייר) – צייר ישראלי ניסן כהן-מלמד – מלחין, מורה, חזן ואתנומוזיקולוג ישראלי סימן טוב מלמד – רב, פייטן ופילוסוף יהודי-פרסי-אפגני בן המאה ה-18. ידוע גם בשם העט "טוביה" עדה כרמי-מלמד – אדריכלית ישראלית, כלת פרס ישראל הרב עזרא ציון מלמד - חוקר תלמוד, זוכה פרס ישראל ל"פרשנות המקורות וספרות תורנית" ופרס הרב קוק הרב רחמים מלמד כהן – מרבני הציונות הדתית, מחבר הספר "כיסא הרחמים" רחמים מלמד כהן (מורה) – איש חינוך ישראלי רב מלמד – כינוי למגיד שיעור שמואל משה מלמד (ש"מ מלמד) – סופר והוגה דעות, חוקר פילוסופיה, עיתונאי ופובליציסט שולמית מלמד – אשת חינוך מנהלת ערוץ 7 שגיא מלמד – מומחה לגיוס משאבים, פובליציסט, סופר ומדריך קראטה מלומד
ביף בורגיניון

ביף בורגיניון או בף בורגיניון (בצרפתית: Bœuf bourguignon) הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המכיל בשר בקר שבושל ביין אדום (לרוב יין מאזור בורגון שבצרפת), ציר בקר, שום, בצל ובוקה גארני (זר תבלינים). לעיתים התבשיל כולל גם בצלי פנינה, בשר חזיר ופטריות. מאכל זה הוא דוגמה למאכל איכרים פשוט שבמהלך השנים הפך למאכל של המטבח העילי הצרפתי. מקורו של המאכל בניסיון לעשות שימוש בבשר מאיכות נמוכה על ידי ריכוכו בבישול ארוך ביין. לימים הפך תבשיל זה לאחד מסמליו של המטבח העילי הצרפתי, בעיקר בעקבות מתכון של השף אוגוסט אסקופייה. ביף סטרוגנוף קוק או ואן מדיה וקבצים בנושא ביף בורגיניון בוויקישיתוף רותי קינן, גם אם אין חורף: בקר שיכור לסוף השבוע, באתר ynet, 7 בינואר 2010 מתכון באתר אכול ו-Chataux מתכון של גיל חובב באתר Mako ירון שלו, פנטזיה על ביף בורגיניון, באתר ynet, 24 בפברואר 2016
מזכרת

מזכרת היא חפץ הנרכש או ניתן כמתנה לשם סימול הזכרונות המקושרים אליו. המונח "מזכרות" מקושר לרוב למוצרים הנמכרים בחנויות מתנות ומזכרות לתיירים, אך מזכרת יכולה להיות כל חפץ העשוי לשמש מושא אספנות, שאדם מביא עמו בשובו מטיול, מסע או אירוע. לחפץ עצמו עשוי להיות ערך אישי של סימול חוויה מהעבר המעוררת זיכרון רצוי מסוים. מזכרות הנמכרות לתיירים כוללות לרוב מידע על המיקום (שם המקום, מפה) או דימויים ויזואליים אופייניים כגון מבנים, נופים, אתרי תיירות, פריטי פולקלור ואמנות מקומיים וכדומה. מכירת מזכרות משרתת את הכלכלה המקומית באופן ישיר וכן עשויה לתרום לתיירות חוזרת או נוספת למדינה, בדומה לפרסום מ"פה לאוזן". מזכרות מעוצבות לרוב באופן שמתאים לאספנות. עיצובים נפוצים הם גלויות, מיניאטורות של מונומנטים, תמונות ותבליטים שבחלקם האחורי מגנט המיועדים להצמדה למקרר, כלים כגון ספלים, כפיות, מאפרות, אצבעונים, פעמונים, מחזיקי מפתחות, כלי כתיבה. גם אביזרי אופנה ולבוש משמשים כמזכרות כאשר מודפסים עליהם דימויים אופייניים. בעיקר משמשים למטרה זו חולצות טי, כובעים, סינרי מטבח וצעיפים. מזכרות מאירועים מוגדרות כ"ממורביליה". ביניהן כלולות מזכרות מאירועים היסטוריים (פיסות בטון מחומת ברלין נאספו עם הפלתה, תרמילי פגזים שימשו כאגרטלים בבתים ישראלים רבים לאחר מלחמת ששת הימים) ומאירועי ספורט, תרבות ובידור (כרטיס כניסה, תוכניה, סיכות בגד, פוסטרים). במדינות רבות מקובל לתת מזכרות לאורחי אירועים משפחתיים כגון חתונה, בר מצווה, ברית מילה וכדומה. המזכרות כוללות הן עיצובים הדומים לעיצובי מזכרות תיירים (מיניאטורות, מגנטים, סימניות) והן צילומים מהאירוע, ממוסגרים או בהדפסה על מגנט. באירועים בעלי הקשר דתי או מסורתי יש לעיתים מזכרות אופייניות כגון מחזיק מפתחות עם ספרון תהילים או תורה, חמסה. אבי פרימו, 10,000 דולר למסטיק משומש? מדריך לשוק מזכרות הספורט, באתר הארץ, 20 במרץ 2017 Tracey Benson, Museum of the personal: the souvenir and nostalgia - עבודת מאסטר, Queensland University of Technolgy, מרץ 2001
אצבע הקסם

אצבע הקסם הוא ספר לילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק. הספר יצא לאור בשנת 1966 והוא כולל שני סיפורים - "אצבע הקסם", על ילדה קטנה בעלת כוחות קסם, ו"אצ בצ" - סיפור על אהבה וצבים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ילדה בת שמונה שאת שמה אנו לא לומדים גרה ליד משפחת גרג, משפחה שאוהבת מאוד לצוד. מכיוון שמעשיהם הם לא לרוחה של הילדה, היא מפנה לעברם את אצבע הקסם שלה והופכת אותם לאווזי בר בעלי תודעה אנושית. כאווזי בר המשפחה מבלה לילה סוער בקן, ועל ביתם משתלטים אווזים ענקיים שרוצים לירות במשפחה ולאכול אותם. לאחר ויכוח בינם לבין המשפחה אב המשפחה, מר גרג, נשבע לא לצוד יותר לעולם וכך הקסם פג. למחרת בבוקר הילדה בת השמונה מגיעה לבית המשפחה לבקרם, ורואה את הילדים מאכילים ציפורים ומגלה ממר גרג שהמשפחתה שינתה את שמה ל"משפחת ציפור". מר גרג מספר לה את כל מה שקרה למשפחה כאווזים, כשברקע נשמעים קולות ירי. הילדה בת השמונה מגלה שהקולות מגיעים ממשפחה אחרת באזור שיצאה לצוד, והיא רצה לכיוונם עם אצבע הקסם שלה זקורה. הפרק הראשון בספר, באתר ידיעות ספרים אצבע הקסם, באתר "דףדף"
מרחבים

האם התכוונתם ל... מרחבים - חברה לחנוך ותרבות (חל"צ) בית הספר מרחבים מועצה אזורית מרחבים מכון מרחבים מרחבים (כתב עת) מרחב
תליום

תליום (Thallium) הוא יסוד כימי מתכתי, שסמלו הכימי Tl ומספרו האטומי 81. התליום זוהה בשנת 1861 על ידי הספקטרוסקופיסט הבריטי ויליאם קרוקס, וקיבל את שמו בשל הגוון הירקרק של הקו הספקטרלי שלו. שנה לאחר מכן, קרוקס וקלוד אוגוסטין לאמי הפיקו תליום טהור בנפרד האחד מהשני. התליום הוא מתכת אפורה עם גוון כחלחל, והוא רך מאוד. הוא דיאמגנטי, והופך לעל-מוליך בטמפרטורה של 2.39 מעלות קלווין (270.76- מעלות צלזיוס). מגיב עם החמצן שבאוויר ויוצר שני סוגי תחמוצות; בתגובה עם מים בנוכחות חמצן יוצר את ההידרוסקיל TlOH. התליום הוא רעיל, וחשיפה ממושכת אליו עלולה לגרום לסרטן. התליום נפוץ למדי בקרום כדור הארץ, ונמצא בו בשיעור של כ-0.7 מ"ג לכל ק"ג. בעיקר הוא נמצא יחד עם אשלגן בחרסית ובגרניט. כמו כן הוא מתלווה לסולפידים של נחושת, אבץ ועופרת. התליום כשלעצמו משמש בייצור מסבים ובייצור מסגים על בסיס בדיל ועופרת עמידים לחומצות. בתחמוצת התליום משתמשים לייצור עדשות עם מקדם שבירה גבוה ובייצור קולטנים של קרינת גמא. בעבר השתמשו בה לטיפול במחלות עור שונות, אך שימוש זה הופסק עקב רעילותו הגבוהה של החומר. סולפיד התליום (Tl2S) משנה את המוליכות שלו בהשפעת קרינה תת-אדומה, ולכן משתמשים בו לייצור תאי-אור (photocells). בתרכובת אחרת של תליום עם גופרית, סולפט התליום (Tl2SO4), השתמשו בעבר כרעל נגד עכברים וכקוטל מזיקים. באיזוטופ הרדיואקטיבי של התליום, Tl‏201, משתמשים ברפואה לצורך אבחונים שונים. תליום-יוד משמש בנורות מתכת הליד לתאורה אדריכלית, בהן הוא פולט אור ירוק עז. התליום הוא רעיל מאוד ומשפיע גם במגע עם העור, ועל כן יש לנהוג בו בזהירות. רעילותו נובעת מהיותו קרוב מבחינה כימית לאשלגן ולנתרן וליכולתו להתחלף עמם, מה שגורם לשיבוש הפעילות הנורמלית בתאי הגוף. כמו כן, התליום מדכא את ההשפעה של אנזימים הכוללים את הקבוצה SH. ההשפעות של הרעלת תליום כוללות נשירת שיער ונזק לעצבים הפריפריאליים, לקיבה ולכליות. כמו כן, התליום נחשד כחומר מסרטן. מסיבות אלה יש לדאוג לאוורור מתאים בעת עבודה עמו. תליום באתר Webelements תליום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המוזיאון הלאומי של אתיופיה

המוזיאון הלאומי של אתיופיה הוא מוזיאון השוכן בשדרות המלך ג'ורג' השישי באדיס אבבה, בירת אתיופיה, ונחשב לאחד המוזיאונים החשובים באפריקה. המוזיאון מציג מוצגים פרהיסטוריים, ארכאולוגים והיסטוריים, כמו גם יצירות אמנות מקומית. המוזיאון נוסד בשנת 1944 והאוסף שלו התגבש במהלך המאה ה-20, בעיקר על בסיס ממצאים מצפון המדינה ומאריתראה, אשר התגלו רובם בידי ארכאולוגים צרפתים. המוצג המפורסם ביותר של המוזיאון הוא דגם של "לוסי", שלד מאובן של הומיניד שגילו בערך 3.2 מיליון שנים ושייך למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. השלד שגובהו כמטר ומשקלו מוערך בכ-30 ק"ג, התגלה ב-24 בנובמבר 1974 באתר ארכאולוגי הנמצא בעמק נהר האוואש התחתון שבמשולש עפר באתיופיה. השלד שמור במעבדת המוזיאון, ודגם שלו נמצא בתצוגה הפתוחה לציבור. קומת הקרקע של המבנה מתמקדת במוצגים מתקופת ממלכת אקסום ולפניה, ומתקופות השושלת הסולומונית והשושלת הגונדרית. בין המוצגים מוצרי מלאכת יד, פסלים וכלים שונים, וכן אביזרי מלכות שונים, בהם כס עץ ענק ששימש את קיסר אתיופיה היילה סלאסי. הקומה הראשונה מציגה אמנות אתיופית מהמאה ה-14 ואילך, ובקומה השנייה מוצגים יצירות אמנות חילונית, וכלים שונים דוגמת כלי נשק, תכשיטים, ביגוד וכלי נגינה, המראים את רבגוניות היצירה של הקבוצות האתניות השונות במדינה. פעילות המוזיאון מחולקת לשלוש חטיבות - שימור, תיעוד ותצוגה ומחקר. עוד אחראי המוזיאון גם על הענקת היתרים ליצוא ממצאים היסטוריים ותרבותים והמדינה. לוסי (שלד) מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי של אתיופיה בוויקישיתוף
קהילות אוטונומיות של ספרד

ספרד מתחלקת מבחינה אדמיניסטרטיבית לשבע עשרה קהילות אוטונומיות (Comunidades Autónomas, ביחיד Comunidad Autónoma) ושתי ערים אוטונומיות (Ciudades Autónomas), בעלות אוטונומיה חקיקתית וניהולית רחבה. סעיף 2 בחוקה הספרדית משנת 1978 מבטיח את הזכות לאוטונומיה של הלאומים והאזורים שמרכיבים את "האחדות שאינה ניתנת לחלוקה" של המדינה הספרדית. עיקרון זה מבטא שינוי דרסטי לעומת משטר פרנקו הצנטרליסטי, שדיכא ביד קשה גילויים של שונוּת תרבותית. לכל קהילה אוטונומית יש מידת אוטונומיה שונה וסמכויות שונות. מהאוטונומיה הרחבה ביותר נהנות הקהילות ה"היסטוריות": גליסיה ואנדלוסיה. קטלוניה וחבל הבסקים אף מחזיקות כוח משטרה עצמאי. כך גם חלק מהקהילות גובות את המיסים בעצמן ואף מנהלות משא ומתן עם ממשלת ספרד באשר לכמות המיסים שיועברו אליה, בעוד שאחרות מקבלות מהממשלה הקצאות כספיות. רוב השלטונות המקומיים מנהלים כיום מאבק עם השלטון המרכזי על היקף הסמכויות שיואצלו להם. לפי חוקת המדינה, ממשלת ספרד יכולה לשלול את האוטונומיה של אחת מהקהילות במקרים מסוימים. כך למשל, שללה הממשלה בשנת 2017 את האוטונומיה של קטלוניה לאחר שזו הכריזה על עצמאותה. לאחר מספר ימים, בוטלה עצמאות הרפובליקה הקטלאנית והאוטונומיה שבה לקהילה. מחוזות ספרד מדיה וקבצים בנושא קהילות אוטונומיות של ספרד בוויקישיתוף
קוק או ון

קוק או ון (בצרפתית: Coq au vin - מילולית: תרנגול ביין) הוא נזיד העשוי בשר עוף שבושל ביין, פטריות ושום. המאכל מבושל לרוב עם יין מאזור בורגון, והעוף, לרוב, הוא עוף מאזור ברס. זהו אחד המאכלים המסמלים את המטבח הצרפתי המאכל נאכל בצרפת מקדמת דנא, וייתכן שמדובר במתכון שמקורו מתקופת בכיבוש גאליה על ידי צבאות האימפריה הרומית. האזכור הידוע הראשון של המתכון בספר בישול משנת 1864. אף ששמו של המתכון מתייחס לתרנגול, ניתן להשתמש גם בתרנגולת המבושל זמן ממושך ביין אדום, בשר חזיר, פטריות, בצל, שום ולעיתים גם ברנדי. התבשיל מתובל במלח, פלפל שחור, ובוקה גרני הכולל: טימין, פטרוזיליה ועלה דפנה. לעיתים מוסיפים לרוטב, לקראת סוף הבישול, דם של בקר. אופן הכנת המתכון דומה לאופן הכנתו של הביף בורגיניון (העשוי בשר בקר במקום בשר עוף). רון כהן, תבשילי קדירה - תרגיל ראשון, באתר ynet, 16 בנובמבר 2004
אברהם ריבלין

הרב אברהם יהושע ריבלין (נולד בשנת 1946) רב ואיש מחשבה ישראלי, כיהן כמשגיח הרוחני בישיבת כרם ביבנה. מלמד בישיבה קטנה מורשה. נולד וגדל בירושלים לרחל והלל ריבלין. בצעירותו למד בישיבת כרם ביבנה במסגרת מסלול ההסדר ולאחר מכן בכולל. נסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף, וכן על ידי ראש ישיבת כרם ביבנה, הרב חיים יעקב גולדוויכט. סיים את המכון להכשרת מורים שליד הישיבה. בתקופת לימודיו בכולל שימש כרב לתלמידי חו"ל בישיבה. בשנת 1971 (תשל"א) יצא עם משפחתו לשליחות חינוכית ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. שם שימש כר"מ בישיבה קולג' ורב למניין הצעירים בקהילת גלנהזל. כעבור ארבע שנים שב לישיבת כרם ביבנה, ומונה למשגיח הרוחני של הישיבה. השפעתו של הרב ריבלין ניכרת בישיבת כרם ביבנה. הוא מוסר שיחות שבועיות בפרשת השבוע, וכן שיחות מוסר וחיזוק כלליות במשך השנה. כמו כן, הרב ריבלין מעביר שיעורים קבועים בתנ"ך בישיבה קטנה מורשה, בישיבת ירושלים לצעירים, בישיבת תורת החיים, הגבוהה והקטנה, ובישיבת הכותל. בשיחותיו הרב ריבלין מחזק את חשיבות המוסר והדרך ארץ כרכיב קריטי לבניין אישיותו של בן תורה.[דרוש מקור] בשיעורי התנ"ך שלו הוא מערב את השומעים ומדגים כיצד פירושי חז"ל נבעו ישירות מתוך קריאה עמוקה ומדוקדקת של הטקסט והבנה מספקת של הדמויות המעורבות.[דרוש מקור] הוא אומר שיש לדקדק בכל מילה מהתנ"ך ושהתנ"ך לא כותב מילים סתם כשאר ספרי הקריאה, הוא מרבה להשתמש בדימוי 'תנ"ך זה לא חסמב"ה'. שיעוריו של הרב ריבלין מלווים בתנועות ידיים ובהצגות חזותיות, פעמים רבות הרב ריבלין קורא את פסוקי התנ"ך בשגיאות לשוניות כדי להבהיר לשומעים את השאלות העולות מהפסוקים. הרב ריבלין מרבה להדגיש שכאשר יש פרשיה חדשה (פתוחה או סתומה), פירושה הוא שתיקה ובקריאת התנ"ך יש לקרוא את השתיקה הזו, הוא מדגיש את העניין בפרט כאשר זו פסקה באמצע פסוק. הסתרים באסתר - עיונים במגילת אסתר ובזיקה שבין פורים, ארץ ישראל ועמלק. יונה: נבואה ותוכחה - על ספר יונה. עיוני הפטרה - עיונים בהפטרות, שני כרכים. עיוני פרשה - עיונים על סדר פרשת השבוע, חמישה כרכים. רות דוד ומשיח - על מגילת רות. עיוני מקרא - שני ספרי שאלות ותשובות בתנ"ך. עיוני מועדים - כרך ראשון: שיחות לראש השנה ויום הכיפורים, תשרי ה'תשע"ח, כרך שני: שיחות לחג הסוכות, לשמחת תורה ולמגילת קהלת, כרך שלישי: מאמרים להגדה של פסח, כרך רביעי: שיחות לפסח, ספירת העומר ושבועות, כרך חמישי: שיחות לחנוכה ופורים. מילדיו: הרב נתנאל - מלמד בישיבה לצעירים. הרב הראל - מלמד בישיבה לצעירים. לימד בתלמוד תורה מורשה. שיעורים של הרב באתר ישיבת כרם ביבנה הרב אברהם ריבלין, ענווה ושותפות, ישיבת מרכז הרב, כ"ו טבת תשע"ט אברהם בן הלל ריבלין, דף שער בספרייה הלאומית מאמרים של הרב אברהם ריבלין, באתר ספריית אסיף
בראיין גאן

בראיין ג'יימס גאן (באנגלית: Bryan James Gunn; נולד ב-22 בדצמבר 1963) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער. גאן שיחק בקבוצות אברדין, נוריץ' סיטי והיברניאן, וכן בנבחרת סקוטלנד. לאחר תקופה קצרה ב-2009 בה היה מאמן נוריץ' סיטי, הפך לסוכן שחקנים. בראיין גאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בראיין גאן, באתר Transfermarkt בראיין גאן, באתר BDFutbol בראיין גאן, באתר WorldFootball.net בראיין גאן, באתר National Football Teams בראיין גאן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ואי לורן אדמס

ג'ואי לורן אדמס (באנגלית: Joey Lauren Adams; נולדה ב-9 בינואר 1968) היא שחקנית קולנוע ובמאית אמריקאית שהשתתפה בלמעלה מ-30 סרטים. השתתפה בכמה מסרטי קווין סמית', בפרט עכברי הקניון ולרדוף אחרי איימי - עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. אדמס נולדה בעיר נורת' ליטל רוק שבארקנסו. גדלה לצד שני אחים, אחד מהם היה שקוע בתרדמת בעקבות תאונת דרכים. החליטה להפוך לשחקנית לאחר שנת לימודים באוסטרליה במסגרת חילופי סטודנטים ועברה להוליווד בגיל 20. הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1977, בתפקיד שולי בסרט "מגרש השדים 2: הכופר" - סרט המשך של מגרש השדים. ב-1991 התארחה בפרק ה-100 של "נשואים פלוס" ובשנים הבאות התארחה בסדרות טלוויזיה נוספות. ב-1993 הופיעה בתפקידי משנה בקומדיות "תופסים ראש" ו"טריפ נעורים". שנתיים לאחר מכן הופיעה בסרטו של קווין סמית' "עכברי הקניון", סמית' ואדאמס פיתחו מערכת יחסים מחוץ לסט הצילומים שנמשכה כשנתיים. מערכת היחסים שפיתחה עם סמית' נתנה לו השראה לסרטו "לרדוף אחרי איימי" בו כיכבה אדמס לצידם של בן אפלק וג'ייסון לי בתור אמנית קומיקס ביסקסואלית אליסה ג'ונס. הופעה זו זיכתה את אדמס בפרסי המבקרים ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה או סרט מוזיקלי. ב-1999 שיחקה בשובר הקופות הראשון שלה, הקומדיה "ביג דדי" בתור לילה חברתו של סוני קאופקס (אדם סנדלר). ב-2006 שיחקה אדמס את אדי חברתה של ברוק מאיירס (ג'ניפר אניסטון) בקומדיה "הצד שלו, הצד שלה". באותה שנה יצא סרט הבכורה שלה כבמאית - "השכם בבוקר". תופסים ראש (1993) טריפ נעורים (1993) התוכנית (1993) The Pros & Cons of Breathing ‏(1993) אשה גנובה (1994) לא דופק חשבון (1994) עכברי הקניון (1995) עולם קטן שלי (1996) לשרטט זבובים (1996) מייקל (1996) לרדוף אחרי איימי (1997) מקום שקט (1998) ביג דדי (1999) ברונו (2000) ביוטיפול (2000) הטריפ שלי בהארוורד (2001) ד"ר דוליטל 2 (2001) Reaching Normal ‏(2001) In the Shadows ‏(2001) ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001) התחרות הגדולה (2002) ביפר (2002) הריק הגדול (2003) The Gunman ‏(2004) Conflict ‏(2005) הצד שלו, הצד שלה (2006) משוך בגזר (2007) טראקר (2008) מחסלות לשעבר (2009) Endure ‏(2010) Big Swim ‏(2011) Apart ‏(2011) The Birthday Present ‏(2012) Mulberry Stains ‏(2012) Art Machine ‏(2012) Blue Caprice‏ (2013) A Country Christmas ‏(2013) היא לא אוהבת אותי‏(2013) Making the Rules ‏(2014) Sequoia ‏ (2014) Valley Inn ‏(2014) Animal ‏(2014) סטוץ כפול (2014) All the Birds Have Flown South‏ (2016) Greedy People‏ (2024) Tankhouse‏ (TBA) Twilight of the Mallrats‏ (TBA) Still the King‏ (2017-2016) השכם בבוקר - 2006 - גם תסריט מדיה וקבצים בנושא ג'ואי לורן אדמס בוויקישיתוף ג'ואי לורן אדמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואי לורן אדמס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואי לורן אדמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואי לורן אדמס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואי לורן אדמס, באתר Discogs (באנגלית)
דיסקוגרפיה

דיסקוגרפיה (מאנגלית: Discography) הוא מונח מתחום המוזיקה, המתייחס למחקר וקיטלוג פרטי הקלטות הרלוונטיות לאמן או לסוגה מוזיקלית מסוימת. השם מורכב משילוב בין המינוחים דיסק וגרפיה. דיסק הוא כינוי מקובל לתקליט וגרפיה הוא מונח המתייחס לרישום נתונים. המידע הכלול בדיסקוגרפיה משתנה בהתאם לסוגה והיקפה, אך מכיל בדרך כלל את שמות האמנים המבצעים, תאריכי ביצוע ההקלטות, משך כל רצועה, שם הרצועה המוקלטת, תאריכי הפקתה והפצתה, נתוני מכירות ובסוגות הרלוונטיות גם מיקום הרצועה במצעדי הפזמונים. הדיסקוגרפיה עשויה לכלול גם חלוקה גאוגרפית בהתייחס לנתוני מכירות ומצעדים ביבשות ובמדינות ספציפיות. הדיסקוגרפיות הוסיפו על המידע שהיה מודפס על עטיפות התקליטים השונים וכללו גם מידע על אולפני ההקלטות וכתובותיהם, כלי הנגינה השונים, פירוט מקיף על הנגנים ובסוגות הרלוונטיות גם על זמרי הליווי. דיסקוגרפיות חלקיות נוצרו לראשונה בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20. חברות תקליטים ובמיוחד קטנות, לא הקפידו על קטלוג התקליטים שהפיצו ועל רישום תאריכי ההפקה וההפצה וכך נולד הצורך בשימור המידע ותיעודו. האזכור הראשון למילה דיסקוגרפיה הופיע ב-1932 במילון אוקספורד. ב-1934 היה שארל דלונאי, מבקר מוזיקה צרפתי לראשון שפרסם דיסקוגרפיה מקיפה ושנה מאוחר יותר פורסמה הדיסקוגרפיה הראשונה בבריטניה שנקראה ‏"Rhythm on Record". המונח הפך לנפוץ מאמצע שנות ה-30 על ידי אספני תקליטי ג'אז בארצות הברית, אשר חקרו ופרסמו מאות דיסקוגרפיות של תקליטי הסוגה, האמנים הרלוונטיים וחברות התקליטים. ב-1957 פורסמה בארצות הברית דיסקוגרפיה בשם "המדריך השלם להקלטות ג'אז ובלוז", שנחשבה למקיפה והמקצועית שנוצרה וכללה מיון לפי מספר רב של מפתחות ומידע נרחב נוסף לגבי היצירות. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הוחל בעריכת דיסקוגרפיות מקיפות לסוגות מוזיקליות נוספות כגון מוזיקה קלאסית, רוק אנד רול ובהמשך מוזיקה אתנית. במהלך שנות ה-70 החלו לפרסם דיסקוגרפיות גם בכתבי עת שעסקו במוזיקה. הכניסה לעידן המחשב ככלל והאינטרנט בפרט, הרחיבה מאוד את יכולות יצירת מסדי נתונים ואת אפשרויות אחסונם והפצתם. כמו כן נוצרה אינטראקציה מקוונת ומהירה בין יוצרי מסדי נתונים שונים בעולם. כך נוצר מאגר דיסקוגרפיות ממוחשב שחלקו שיתופי ונגיש לגולשים באינטרנט וכן גדלה בצורת משמעותית כמות המידע בתחום ורמתו המקצועית. מדיה וקבצים בנושא דיסקוגרפיה בוויקישיתוף אטקינס, ג'רי, הדיסקוגרפים: כפייתיות מופלאה, IAJRC Journal, חורף 1989–1990 שפרד, ג'ון, האנציקלופדיה למוזיקה פופולרית בעולם, באתר גוגל ספרים (באנגלית). שאקר, רוי, מוזיקה פופולרית – תפישות מפתח, באתר גוגל ספרים (באנגלית).
בוקה גרני

בּוּקֵה גַרְנִי או בּוּקֵה גַארְנִי (מצרפתית: bouquet garni - "זר עיטורים") היא שיטת תיבול במטבח הצרפתי המשמשת לתיבול צירים, תבשילים, רטבים ומרקים. השיטה כוללת איגוד מספר עשבי תיבול לזר הקשור בחוט או ארוז בשקית בד. שיטה זו מאפשרת למצות את טעמו של הזר לנוזל הבישול אך גם להוציא אותו בסוף הבישול. זר התיבול עשוי לכלול כל צירוף של העשבים הבאים: פטרוזיליה, טימין, עלה דפנה, ריחן, עירית, רוזמרין, לענה, תמכה ומרווה, וייתכן שיכלול גם עשבים נוספים. לעיתים הזר כולל גם ירקות כגון: כרישה, גזר, סלרי, בצל ושורש פטרוזיליה, תערובת הנקראת מירפואה. בין המאכלים הידועים מהמטבח הצרפתי העושים שימוש בזר זה הם ביף בורגיניון, פוט-או-פה ובויאבז. שיטת הבוקה גרני משמשת גם במטבחים אחרים, למשל המטבח האיטלקי, המטבח היווני ואף המטבח הווייטנאמי. מדיה וקבצים בנושא בוקה גרני בוויקישיתוף בוקה גרני מהו, באתר טעמים בוקה גרני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טבע דומם

"טבע דומם" (באנגלית: Still life) הוא סוגה באמנות פלאסטית (בעיקר בציור), העושה שימוש בתיאור אובייקטים שונים – טבעיים או מעשי ידי אדם – כגון צמחים ופרחים, פירות, פריטי מזון, כלי בית וכדומה. סוגה זו מעניקה לאמן אפשרויות מגוונות בסידור האובייקטים, תוך התייחסות למבנה הקומפוזיציה, לסמליות ולאלגוריה דתית או ארס פואטית. במהלך המאה ה-20 החלה להופיע סוגה זו במדיות אחרות כגון צילום, וידאו ארט ובמדיה נוספות אחרות. ואניטאס טבע דומם הולנדי אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך 1, עמ' 68–75, הוצאת כתר, 1997. אליק מישורי, טבע דומם: מייצוג של חפצים לחפצים של ממש, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ח, 2008. Bryson, Norman, Looking at the Overlooked: Four Essays on Still Life Painting, Reaktion Books; Illustrated edition, 2017. מסת"ב 978-0948462061 טבע דומם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם יאנקיווה

יאנקיווה (Llanquihue; בשפת המפוצ'ה: "המקום ששקע") הוא אגם במחוז לוס לאגוס שבדרום צ'ילה. האגם נוצר כתוצאה מהמסת קרחונים קדומים. שטחו 860 קמ"ר, והוא האגם השני בגודלו במדינה, אחרי אגם חנרל קאררה. עומקו המדויק אינו ידוע, אך הוא ככל הנראה עולה על 350 מטרים. ממזרח לאגם מתנשא הר הגעש אוסורנו ומדרום לו הר הגעש קלבוקו. משני ההרים זורמים נחלים קטנים אל האגם, המשמעותי שבהם פסקאדו ("דג"), שאורכו 18 ק"מ. הוא עצמו מתנקז לנהר מאויין, שנשפך לאוקיינוס השקט במפרץ קורונאדוס. אורכו של נהר זה 85 ק"מ. רוב היישובים שלגדות האגם מצויים בצדו המערבי. פוארטו ואראס, שבקצה הדרום-מערבי היא העיירה הגדולה ביותר (כ-32 אלף תושבים ב-2002), וצפונית לה שוכנות יאנקיווה, פרוטיאר ופוארטו אוקטאי. בצדו המזרחי הכפר הקטן אנסנדה. כל היישובים מתפרנסים מתיירות, ובפוארטו ואראס אף פועל קזינו. חלק מהיישובים נוסדו במהלך המאה ה-19 בידי מהגרים גרמנים, ובחלקם התיישבו מהגרים גרמנים לאחר היווסדם. לנוכחות הגרמנית הייתה השפעה על האדריכלות המקומית ואף על המטבח המקומי. לבני הוויליצ'ה הייתה אגדה על מקורו של האגם. האגדה מספרת על נערה יפת תואר בשם ליקאראיין (Licarayén) ועל טוקי אמיץ בשם קיטְראלפּי. השניים תכננו להינשא, אלא שהשד פֶּריפּייָאן, שהיה כלוא בהר הגעש אוסורנו, קינא באהבתם, והחליט לשים לה קץ. הוא גרם להר הגעש לפלוט אש, עשן וגופרית, ולהבות כיסו את קו הרקיע. בני הוויליצ'ה התכנסו כדי להחליט מה לעשות כדי להרגיע את השד הזועם. רופא אליל ישיש, שאיש לא הכיר, גרס שיש להקריב את הבתולה היפה ביותר בקרב, ולהניח את לבה בראש הר פיצ'י חואן, כשעליו מקל קינמון. אז, תבוא ציפור שתאכל את הלב, ותשליך את מקל הקינמון ללוע הר הגעש, ותרגיע אותו. ראש השבט קבע כי בתו, ליקאראיין, היא היא היפה שבבתולות, ואותה יש להקריב. הוא סיפר לה בדמעות על החלטתו, אך ליקאראיין שמחה על כך שתוכל להציל את בני שבטה. הייתה לה רק בקשה אחת - שלא יהרוג אותה באמצעות הגרזן או החנית שלו. למחרת, הובאה ליקאראיין אל היער, והונחה על מצע של פרחים. לאחר שעצמה את עיניה, נשק קיטראלפי למצחה ועקר את לבה. הוא הביא אותו לראש השבט, ואחד הילדים העלה אותו לראש ההר. מיד לאחר שהניח על הלב את מקל הקינמון, הופיע בשמיים קונדור. הקונדור בלע את הלב, ועף לעבר הר הגעש. הוא חג מסביב ללוע שלוש פעמים, ואז הפיל את מקל הקינמון לתוכו. באותו הרגע נעץ קיטראלפי חנית בלבו, כדי שיוכל להתאחד עם אהובתו. שלג החל לרדת, והמשיך לרדת במשך ימים רבים, עד שהכניע את הלהבות. השלג שנמס גלש במורדות ההרים, ויצר את האגם. הפרחים ששימשו כמצע לליקאראיין בזמן מותה הכו שורשים, והפכו לגן פורח. מדיה וקבצים בנושא אגם יאנקיווה בוויקישיתוף אגם יאנקיווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האגם והר אוסורנו מעליו פוארטו ואראס Teatro del Lago ("תיאטרון האגם") בפרוטיאר
ח'ליל רבאח

ח'ליל רבאח (בערבית: خليل رباح; נולד ב-1961 בירושלים) הוא אמן רב-תחומי פלסטיני. בוגר תואר ראשון באדריכלות ואמנות יפה באוניברסיטת טקסס, ארצות הברית (1991). הציג תערוכות יחד ובתערוכות קבוצתיות במגוון של במות, בהן בביאנלה לאמנות בסאו פאולו, בביאנלה של ונציה, בביאנלה של קוואנגג'ו ובביאנלה של איסטנבול. בנובמבר 1996 הציג במוזיאון ישראל בירושלים את יצירה בצורת קיר בלבן ואפור בכותנה וצמר פלדה, ובכך היה לאמן הפלסטיני הראשון שמציג עבודה במוזיאון ישראל. שימש כמנהל של ביאנלת ריוואק (رواق) השנייה לאמנות, ארכיטקטורה ועיצוב בשנת 2007. הוא מהמייסדים של עמותת אל מא'מאל (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) לקידום האמנות המודרנית בחברה הפלסטינית ושל עמותת ArtSchool Palestine הפועלת לקידום אמנות פלסטינית בלונדון. רבאח לימד בבצלאל (1997 - 2000) ובאוניברסיטת ביר זית. כיום הוא גר ועובד ברמאללה. ח'ליל רבאח, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל ביוגרפיה ותמונה https://www.facebook.com/IsraelMuseumJerusalem/posts/2806426452716093/