נסים אלוני

נסים אלוני (24 באוגוסט 1926 – 13 ביוני 1998) היה מחזאי, במאי תיאטרון, סופר, עיתונאי, תסריטאי, מתרגם ופזמונאי ישראלי, חתן פרס ישראל לשנת 1996, הנחשב לאחד ממחזאי ישראל הבולטים והחשובים ביותר. אלוני נולד בשם נסים לוי, בשנת 1926, למשפחה קשת יום שהתגוררה בשכונת וולפסון בתל אביב. השכונה והדינמיות בה התנהלו ענייניה על ידי הילדים, סיפקו כר נרחב לדמיונו הפורה, ושנים רבות לאחר מכן תיאר אותה בסיפורי "הינשוף" שלו. בתום לימודיו התיכוניים בבית הספר "השכלה", התגייס לנוטרות ושם החל לכתוב לשבועון במחנה. עם סיום שירותו הצבאי התמנה אלוני לעורך הספרותי של "אשמורת" ולחבר מערכת "בעין". במלחמת העצמאות שירת בגדוד 52 של חטיבת גבעתי, וסיים בהצלחה קורס קצינים. בין היתר, השתתף בקרב על משלט עיבדיס. מוראות המלחמה השפיעו עליו לאורך כל שנות כתיבתו. למד היסטוריה כללית ותרבות צרפתית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב־1953 הועלה מחזהו הראשון "אכזר מכל המלך" בתיאטרון הלאומי "הבימה", בבימויו של שרגא פרידמן, ועורר הד גדול בקרב שוחרי התיאטרון. המחזה עוסק בדמותו של המלך ירבעם בן נבט, ובעלילת המחזה משרבב אלוני השקפות עולם ועמדות אישיות בנושאים על סדר היום הציבורי. ב־1961 הועלה ב"הבימה" מחזהו "בגדי המלך" שמיקם אותו כמחזאי ישראלי מוביל. רבים ממחזותיו של אלוני עוסקים בבני האצולה, במלכים ובנסיכים, כמו: "בגדי המלך", "הנסיכה האמריקאית", "אכזר מכל המלך" ו"אדי קינג". מחזות נוספים שכתב וביים אלוני, הם: "הצוענים של יפו", "המהפכה והתרנגולת", "כמו כולם" (או בשמה הנוסף: "לוקאס הפחדן"), "הנפטר המתפרע", "נפוליון - חי או מת" ו"שעיר אחד לעזאזל". נסים אלוני העריך במיוחד את שחקנית "הבימה" חנה רובינא, לה אף כתב מחזה המוקדש לה בשם "דודה ליזה", שבו גילמה את התפקיד הראשי. ב-1972 ביים דוד פרלוב את סרט הקולנוע "הגלולה" על פי תסריט עשיר בהמצאות עלילתיות ולשוניות שכתב אלוני, ובו השתתפו אבנר חזקיהו, יוסי בנאי, שרגא פרידמן, אדית אסטרוק, ז'רמן אוניקובסקי, גדעון זינגר וזהרירה חריפאי. ב-1974 ביים רם לוי את סרט הטלוויזיה "הכלה וצייד הפרפרים", על פי מחזה של אלוני (שגם כתב את התסריט, יחד עם לוי), ובו השתתפו יוסי בנאי בתפקיד גץ, גילה אלמגור בתפקיד מי ויוסי פולק. ההצגות האחרונות שכתב אלוני היו "שמחת קבצנים" (עם שייקה אופיר) שהוצגה ב-1984 בהפקת התיאטרון העממי של אברהם דשא פשנל ו"שפריץ" של להקת ילד מבחנה (אלי יצפאן, גדי פור, מיכאל מורים, דבי קליידר, נולי עומר, שמוליק לוי) בהפקת טמירה ירדני ב-1988. אלוני פרסם קובץ פרוזה בשם "רשימותיו של חתול רחוב". הקובץ מהווה לקט של טורים שכתב לעיתונים 'דבר', 'הארץ' ו'ידיעות אחרונות', על סיוריו במקומות שונים בארץ ושפתה, מכתבים מפריז, אמסטרדם וברלין המספרים חוויות מעניינות מסוף שנות החמישים, סיפורים על חבריו הטובים הציירים יוסל ואודרי ברגנר, וסיפורים על הצגות שכתב. ב־1963 הקים אלוני, עם חבריו השחקנים יוסי בנאי ואבנר חזקיהו, את "תיאטרון העונות", שבמסגרתו העלה כמחזאי-במאי את "הנסיכה האמריקאית". מכאן ואילך ביים אלוני את כל מחזותיו. תיאטרון "העונות" שרד עונות בודדות, שקע בחובות ונאלץ לנעול שעריו. אלוני כתב מערכונים לשלישיית הגשש החיוור וביים שתיים מתוכניותיהם: "סינמה גשש" ו"קנטטה לשווארמה". כתיבתו לשלישייה התאפיינה בחידודי לשון ויש שרואים בו כממציאה של "השפה הגששית" המוכרת לקהל הישראלי. אלוני כתב גם מספר פזמונים ללהקה, ובהם "יפות יפות", "כולם חכמים כולם" (יחד עם ירון לונדון) ו"שירת הבִרבור". פזמון מוכר נוסף שכתב הוא "שיר כלולות", שהלחין עודד לרר והתפרסם בביצועו של יזהר כהן. אלוני היה נשוי פעמיים, בראשונה לרות לבית זיידמן, לה היה נשוי 12 שנים, ובשנייה לשחקנית הצעירה אילנה עדן (זו זכתה לקריירה קצרה בהוליווד). השניים נישאו ב-1962 והתגרשו ב-1965. כמו כן, קיים מערכות-יחסים עם השחקניות ז'רמן אוניקובסקי, אדית אסטרוק, הפסיכולוגית נירה ירון ושחקנית הקולנוע הרומנית-צרפתית, נדיה גריי (Nadia Gray). אחיו היה השופט שאול אלוני. ב-1993 לקה אלוני באירוע מוחי ולאחר תקופת שיקום חזר לעבוד. ב-13 ביוני 1998 נפטר אלוני בגיל 71 ונטמן בבית העלמין ירקון. פרס כינור דוד למחזאי - 1964 פרס נשיא המדינה לספרות - 1971 פרס משה הלוי - 1971 פרס ביאליק - 1983 עמית כבוד של בית הספר סם שפיגל - 1992 פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה - 1993 פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים - 1995 פרס ישראל לתיאטרון - 1996 פרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה (עבור "התאומים מוונציה") - 1997 פרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה (עבור "אותלו") - 1998 ערב מחווה הקאמרי לציון 80 שנה להולדתו של ניסים אלוני 2006 בשנת 2008 הופיעה הביוגרפיה שלו "נמר בוער", מאת העיתונאית ומבקרת התיאטרון שרית פוקס. פוקס נעזרה באלוני עוד בחייו, התייעצה עם אחיו, שאול אלוני וראיינה 200 אנשים לצורך הכתיבה. לטענת הביוגרפית סבל אלוני מהלם קרב מתמשך והדבר עיצב במידה רבה את חייו וכתיבתו. הספר עורר דיון ציבורי נוקב והפך לספר לימוד לשחקנים ולסטודנטים לתיאטרון. בשנת 2014 הופיעה הביבליוגרפיה המקיפה הראשונה ליצירתו, "נסים אלוני, ביבליוגרפיה 2014-1948" בעריכת אילן בר-דוד ודור ורטהיימר. בשנת 2015 הוקרן לראשונה בפסטיבל דוקאביב, הסרט התיעודי של דורון ג'רסי "הָיֹה הָיָה מלך - נסים אלוני בשלוש מערכות, שתי תמונות ביניים ואפילוג" על חייו ופועלו של נסים אלוני. הסרט משלב אנימציות מרהיבות המבוססות על ציוריו ואיוריו של יוסל ברגנר לדמויותיו של אלוני. עיריית ת"א מעניקה את פרס המחזאות מטעם קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות על שמו. עיריית ת"א קראה רחוב על שמו בשנת 2009 במתחם פארק צמרת. עיריית ראש העין קראה רחוב על שמו בשנת 2017 במתחם פסגות אפק. לוחית זיכרון הושמה על ביתו ברח' דיזנגוף 223 בתל אביב בתאריך 27 בדצמבר 2005 דאר ישראל הנפיק בול דאר לזכרו של אלוני הנושא את דיוקנו, שעוצב על ידי האמן משה פרג . על השובל: תצלום של סצנה מתוך המחזה "הצוענים של יפו" . אדי קינג, מחזה בשתי מערכות, מפעלים אוניברסיטאיים, תל אביב, 1975 הכלה וצייד הפרפרים והנפטר מתפרע, מחזה בשני חלקים שונים, הקיבוץ המאוחד, 1980 נפוליון - חי או מת!, מחזה עם פזמונים, מוזיקה מאת גארי ברתיני, כתר, ירושלים, 1993 אכזר מכל המלך, משכל תל אביב, 1997 הצוענים של יפו, מחזה בשתי מערכות, רישומים - יוסל ברגנר, משכל, 2000 בגדי המלך, מחזה בשלושה חלקים: סתיו, חורף, אביב, ציורים ואיורים - יוסל ברגנר, עריכת המחזה לדפוס - דורי פרנס, משכל תל אביב, 2004 דודה ליזה, מלודרמה ישראלית בשתי מערכות, ציורים ורישומים - אודרי ברגנר, משכל תל אביב, 2004 הנסיכה האמריקאית, מחזה אחד בשתי גרסאות, ציורים ורישומים - יוסל ברגנר, עריכת מחזה לדפוס - דורי פרנס, משכל, 2004 האם יש מקקים בישראל? רשימות של חתול רחוב, הופיע בהוצאת ספרי פרוזה רוץ, חייל טורקי, הספרייה הקטנה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה (2006) - חידוש של ארבעה סיפורים שפורסמו לראשונה בספר 'הינשוף' בספריית תרמיל, וכונסו במהדורה זו לנובלה אחת. הינשוף, ספריית תרמיל. עובד למחזה "משחיז הסכינים הסיני" בידי דניאל הורוביץ והוצג בתיאטרון החאן, בבימויה של מור פרנק, בשנת 2009 השממית, כנרת, זמורה ביתן, דביר - 2017 סדרת רטרו יהונתן גפן, פרצוף של צועני - נסים אלוני: המקום, הזמן, הדמויות, העלילה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2022 אוריאל זוהר, תיאטרון מגלם מיתוס (בעיקר על חנוך לוין וניסים אלוני), עיתון 77 ירחון לתרבות וספרות, מספר 170, עמ' 30–33, 42, תל אביב, 1994 משה נתן, כישוף נגד מוות: התיאטרון של נסים אלוני. ערך וצירף הקדמה ונספחים זאב שצקי; איורים: יוסל ברגנר, אודרי ברגנר, שלמה ויתקין, משה מוקדי. הוצאת הקיבוץ המאוחד. 1996 יצחק בן-מרדכי, ליידיס אנד ג'נטלמן אנד ליידיס: עיון ביצירתו של נסים אלוני, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ד, 2004 נורית יערי (עורכת), על מלכים, צוענים ושחקנים - מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006 שרית פוקס, נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008 מאיה בז'רנו, על שלושה מחזות של נסים אלוני, עמדה 22, 2010, עמודים 137–155 נסים אלוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נסים אלוני, באתר שירונט נסים אלוני, באתר MusicBrainz (באנגלית) נסים אלוני, דף שער בספרייה הלאומית נסים אלוני, בלקסיקון הספרות העברית החדשה נסים אלוני, בארכיון הבימה יעל רנן, ספרות המערב: הנסיכה האמריקאית 2.7 "המלך הגולה של התיאטרון הישראלי", פודקאסט "גיבור תרבות" להאזנה המוקדש כולו לניסים אלוני וליצירתו, בהגשת ד"ר דן ערב, ד"ר דוד גורביץ' ויונתן גת] נסים אלוני, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) מילים לשירים של ניסים אלוני, באתר "שירונט" נורית יערי, חייו ויצירתו של נסים אלוני, באתר תיאטרון החאן מידע על נסים אלוני בקטלוג הספרייה הלאומית שלמה שבא, איפה המהפכה ואיפה התרנגולת, דבר, 3 באפריל 1964 יפעת נבו, שני מונולגים על שבע בובות ועוד שתיים, מעריב, 27 בדצמבר 1968 שאול אלוני, אחי, נסים אלוני, באתר ynet, 11 ביוני 2003 ציפי שוחט, למה התיאטרון מתנער מניסים אלוני?, באתר הארץ, 2 ביולי 2008 מיכאל הנדלזלץ, במחשבה שנייה, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2008 מיכאל הנדלזלץ, ניסים אלוני נחשף בספר חדש, באתר הארץ, 7 בינואר 2009 ניסים קלדרון, נמר של פרדוקסים, באתר ynet, 6 בינואר 2009 אורי הולנדר, קנטטה לביוגרפיה, באתר הארץ, 11 במרץ 2009 עודד מרום, גילה אלמגור: זכיתי לעבוד עם אלוני, באתר nrg‏, 26 במאי 2009 שמעון שלוש, על שני סיפורים של נסים אלוני מתוך "הינשוף", באתר סימניה, 3 באוגוסט 2010 המחזה "הנסיכה האמריקאית", באתר תיאטרון החאן "ניסים אלוני - מחשבות נוספות" מסדרת התוכניות "גיבור תרבות" שרית פוקס, נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני יצחק בן-מרדכי, ‏הגנגסטר והספינקס : קריאה במחזה אדי קינג מאת נסים אלוני, מכאן א', מאי 2000, עמ' 97–114 יצחק בן-מרדכי, המולדת היא הגולה האמתית - על עולמו של נסים אלוני, עיונים בתקומת ישראל 12, 2002 יהודה זיו, על דעת המקום: מחברת הסיפורים של נסים אלוני, בבלוג "עונג שבת", 29 במאי 2013 אברהם עוז, "נסים אלוני: מארץ הקודש לארץ נוֹד: אלוני והשיח הפוסט־קולוניאלי", מתוך: שדות ומזוודות: הדרמה העברית והסיפר הציוני ת"א: רסלינג, 2014, ע"ע 187–206. ערן סבאג, ‏"חיים של אחרים" על נסים אלוני, באתר iCast‏, 22 בינואר 2014 יאיר אשכנזי, נפתח ארכיון נסים אלוני, באתר הארץ, 11 בפברואר 2014 יצחק בן-מרדכי, ‏״ערים כמו חלומות, עשויות תשוקות ופחדים״ : תל אביב של נסים אלוני, מכאן ט"ו, מאי 2015, עמ' 37–59 יאיר אשכנזי, למה נסים אלוני מצליח דווקא בין אוהבי תיאטרון צעירים, באתר הארץ, 26 במאי 2015 מיכאל הנדלזלץ, נסים אלוני: הבטחה שכן מומשה, באתר הארץ, 10 במאי 2015 יעקב לויתם, היום אף אחד לא יודע מי זה נסים אלוני. אולי יגלו אותו עוד 100 שנה, באתר ישראל היום, 21 באוגוסט 2015 נחום מוכיח, אוזניו היו כרויות לדרמות באתר הבמה, 25 באוגוסט 2015 אורי הולנדר, מסה על נסים אלוני, במלאת עשרים שנה לפטירתו, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 14 ביוני 2018 סיפור מאת ניסים אלוני ברשת: "הממזר - סיפור על יפתח הגלעדי", פורסם ב"יקום תרבות", 2020 סיפור מאת ניסים אלוני ברשת: "המעשה במלך אדוני בזק והמלכים קצוצי האצבעות", פורסם ב"יקום תרבות", 2020 טקס פרסי כינור דוד 1964, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים תיאטרון הבימה מציג את "הצוענים של יפו", 1972, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים קטע מההצגה "הנסיכה האמריקאית" מאת ניסים אלוני, 1967, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים פרסומת להצגה ארלקינו של תיאטרון העונות, 1963, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים תיאטרון העונות מציג: אל תיגעו בנוימן, 1964, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים זיוה שמיר, "הינומת כלה ובגדי שחורים" על שני מחזותיו של נסים אלוני "הכלה וצייד הפרפרים" ו"הנפטר מתפרע", מעריב ,5 בספטמבר 1980 תוכנית הרדיו "שאלות אישיות" ב-7-2-2009 בגלי צה"ל בה ראיין יעקב אגמון את שרית פוקס אודות ספרה "נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני" הגלולה, מאת ניסים אלוני סרט בבימוי דוד פרלוב 1972 הכלה וצייד הפרפרים מאת ניסים אלוני סרט בבימוי רם לוי 1974 יוֹסִי רן, רשימות של חתול רחוב | נסים אלוני, באתר תרבות הפנאי, ‏2009-12-31 פרס הנשיא לנסים אלוני, דבר, 7 ביוני 1971 רשימת הזוכים, באתר פרס התיאטרון הישראלי (ארכיון) מרב יודילוביץ', איש עם גבנון כפול, באתר ynet, 15 באוגוסט 2006 יאיר אשכנזי, לראשונה: ביבליוגרפיה מקיפה ליצירתו של נסים אלוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014 אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "היה היה מלך": נסים אלוני חוזר לחיים, באתר הארץ, 27 במאי 2015 יונתן גת, יונתן גת ממליץ על הסרט 'היה היה מלך': הדוקו הטוב ביותר שראיתי בשנים האחרונות רדיו ללא הפסקה 103FM, יוני 2015 אירוס חיון "היה היה מלך" נסים אלוני בסרט דוקו הכי טוב שראיתם השנה באתר סלונה, 23 באוגוסט 2015 איתי לב, "זה סיפור על ילד עני שרצה להיות מלך", באתר כלכליסט, 24 באוגוסט 2015 התאחדות בולאי ישראל, קטלוג בולי ישראל רקפת א. ידידיה, אחרי שהאדם יושמד ישארו רק מקקים, באתר שחרזדה, ‏17 בדצמבר 2018 חגית גינזבורג, מחזה נשכח של נסים אלוני חיכה בארכיון 35 שנה, באתר הארץ, 4 במאי 2021 ננו שבתאי, הנה הסוד: נסים אלוני לא היה גאון, באתר הארץ, 11 במאי 2021 נסים קלדרון, מקקים שאנחנו עדיין חיים אתם 35 שנה, באתר הארץ, 14 במאי 2021 מיכאל הנדלזלץ, ניסים אלוני נחשף בספר חדש, באתר הארץ, 7 בינואר 2009