laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שבתי אטון

הרב שבתי אטון (כ"ב בתשרי ה'תרפ"ו, 10 באוקטובר 1925 - י"ב בשבט ה'תשס"ו, 10 בפברואר 2006), היה משגיח בישיבת פורת יוסף, חבר מועצת חכמי התורה, מייסד וראש ישיבת "ראשית חכמה" בירושלים. נולד בעיר העתיקה, לרב בן-ציון אטון, מרבני ישיבת פורת יוסף ולאסתריא. מוצא משפחת אטון הוא מקהילת האי רודוס. בצעירותו למד בישיבת פורת יוסף, וכן מספר שנים בישיבת מרכז הרב (בין היתר אצל הרב צבי יהודה קוק). נישא לקלרה, בתו של הרב יוסף חיים שרבני, שהיה גם חותנו של הרב בן-ציון אבא-שאול. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות. לאחר נישואיו התמנה לרב שכונת מלחה. בשנת ה'תשי"ז מונה למנהל רוחני בישיבת פורת יוסף. נהג לשלוח תלמידים מהישיבה להפיץ תורה בבתי כנסיות. נודע בשיחות המוסר שלו. בשנת תשי"ט נפטרה בפתאומיות קלרה אשתו, בגיל 26. לאחר כמה שנים נישא בשנית לבתו של הרב חדד. באותה שנה, ייסד את ישיבת "ראשית חכמה", על שם ספרו של רבי אליהו די וידאש, ועמד בראשה. בניין הישיבה היה בשכונת מקור ברוך, ובהמשך היא עברה לרחוב הרב בן-ציון אטון, שנקרא על שמו של אביו, בשכונת סנהדריה. נכון ל-2018 מונה הישיבה כ-140 בחורים, בנו הרב בן ציון עומד בראשה. מונה לחבר מועצת חכמי התורה של תנועת ש"ס כשהוקמה. ערך את כתב העת התורני בהלכה ובאגדה "משואות". נפטר ב-10 בפברואר 2006 י"ב בשבט ה'תשס"ו ונקבר בבית הקברות סנהדריה. בי"ב בשבט ה'תשס"ח הוכנס להיכל ישיבת "ראשית חכמה" ספר תורה לעילוי נשמתו. בין תלמידיו הרב בן-ציון מוצפי, ראש ישיבת "בני ציון". בנו בכורו הרב בן-ציון, ממלא מקומו בראשות ישיבת "ראשית חכמה" בירושלים. בנו עקיבא, מנכ"ל חברת "יובל ירדן" וממקימי עיתון הדרך ביטאונה של תנועת ש"ס. בתו תמר נשואה לרב שלמה חנניה, ראש כולל מדרש בית חנניה וכולל שערי ניסים בירושלים. בתו כוכבית נשואה לרב שמעון זיאת, משגיח בישיבת "ראשית חכמה". רוח חכמה - ליקוט על התנ"ך, הש"ס וסדר התפילה, ירושלים ה'תשע"א ראשית דעת - משיחותיו, ירושלים ה'תשס"ט אברהם אליעזר סופר, תולדות חכמי ירושלים, חלק א, ענף ב, ספר רזא דשבתי, יריד הספרים (ה'תשע"ד - ה'תשע"ט) קוים לדמותו של הרב שבתי אטון מאת הרב בן-ציון מוצפי. משואות - קובץ תורני לחידושי תורה בהלכה ובאגדה בעריכתו, באתר היברובוקס. ישי כהן, ‏עשור לפטירת ראש ישיבת 'ראשית חכמה' הגאון רבי שבתאי אטון זצ"ל, באתר כיכר השבת, 27 בינואר 2016 מצבתו באתר "עדה המצבה" שבתי אטון, באתר "החכם היומי" שבתי בן בנציון אטון (1925-2006), דף שער בספרייה הלאומית מתוך דברי הרב בן ציון מוצפי. עדות הרב אברהם יוסף, בריאיון ליוסף סופר, ו' חשון ה'תשע"ה, הידברות הרבנית קלרה אטון ז"ל, הצופה, 17 במרץ 1959, עמ' 3 יום ליום, י"ח באב תשע"ח קובץ:בן ציון אטון (הנכד).jpg אליהו קאופמן, בין "גדול הדור" ל"מנהיג הרוחני", באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 באוקטובר 2013
צביה אליהו

צביה חנה אליהו (נולדה בשנת 1933) היא אשת ציבור. אלמנתו של הרב מרדכי אליהו שהיה הראשון לציון והרב הראשי לישראל. נולדה לרבי נסים דוד עזראן ראש ישיבת בית שמואל ואהל מרדכי, נינתו של הרב מרדכי עזראן ולאביגיל (נפטרה בה' באייר תשע"ה), בתו של הרב יוסף שלוש ונכדתו של הרב דוד שלוש. משנת 1951–1953 למדה מקצוע[דרושה הבהרה] ורכשה במהלך השנים מספר שפות[דרושה הבהרה]. בשנת 1953, בהיותה בת עשרים, נישאה לרב מרדכי אליהו. בני הזוג גרו בשכונת גבעת שאול בירושלים, שם גרה עד היום. כותבת טור קבוע במגזין לנשים 'פנימה'. בעבר כתבה טור בעלון השבת מעייני הישועה. מעבירה שיעורים במקומות רבים ובפרט בימי עיון לנשים, בכנסי התעוררות ובמדרשות לנשים, ונחשבת לדמות תורנית משפיעה בקרב נשים רבות. בשנים 2010 וב-2012 יזמה מבצע עולמי לשמירת שתי שבתות. מטרת המבצע הייתה, בהתבסס על דברי רבי שמעון בר יוחאי, שאם ישראל משמרין שתי שבתות כהלכתן, מיד ייגאלו. לאחר פטירתו של הרב אליהו, מצאה פתק משומש בכיסו, ובו תפילה אישית-סודית שחיבר והיה נושא בכל יום. היא פנתה ליונתן רזאל, וביקשה ממנו שילחין אותה. השיר בוצע על ידו יחד עם יוסף הרקדן. בשנת 2013 הייתה שותפה למסע הרבניות, לאורכה ולרוחבה של הארץ לחזק, לקרב ולהעצים את נשות ישראל. מאות מסיפוריה על בעלה הרב אליהו הובאו בסדרת הספרים "אביהם של ישראל", ב-11 חלקים, שיצאה לאור בשנים תש"ע-תשפ"ב. היא גורסת שיש לחזק את לימוד התורה לנשים, אך לדעתה נשים אינן יכולות לפסוק הלכות. בנוסף, היא מתנגדת לגיוס בני ישיבות. בבחירות בשנת תשע"ה הביעה תמיכה במפלגת יחד - העם איתנו. בנה, הרב שמואל אליהו - חבר מועצת הרבנות הראשית ורב העיר צפת בנה, הרב יוסף אליהו - ראש כולל דרכי הוראה לרבנים בנה, עו"ד שלמה בן אליהו - מנכ"ל משרד החקלאות. בעבר היה מנכ"ל משרד השיכון ומנהל מינהל מקרקעי ישראל ועמד בראשות המכון להוצאת ספרי אביו. בתה, מירב אחותה, דינה פלפל עשרות טורי דעות מהמגזין לנשים 'פנימה' ומבחר ראיונות שהעניקה לערוץ 7, אתר ערוץ 7. 5 ראיונות עם הרבנית צביה אליהו באתר כיכר השבת. ראיונות שהעניקה הרבנית צביה אליהו, באתר כיפה. ריאיון עם הרבנית אליהו, עולם קטן. ריאיון לתוכנית מלווה מלכה ברשת ב', אתר הערוץ הראשון. ריאיון עם הרבנית אליהו, אתר ערוץ הידברות. אודי דוידי מראיין את הרבנית אליהו, ערוץ אורות. ריאיון עם הרבנית צביה אליהו, אתר חב"ד און ליין. כתבות על הרבנית צביה אליהו, אתר סרוגים. ראיונות עם הרבנית צביה אליהו, באתר יוטיוב. אמה של הרבנית צביה אליהו הלכה לעולמה באתר בשבע. אתר סרוגים ערב אמהות ובנות עם הרבנית צביה אליהו, באתר נעם-צביה כנס עם הרבנית צביה אליהו בגרעין אור יהודה ynet, בשידור חי: כנס ההתעורות במכון טל, באתר ynet, 21 בספטמבר 2011 כנס נשים ארצי בבנייני האומה בירושלים לדמותה של רחל אמנו עם הרבנית צביה אליהו, אתר הערוץ הראשון מדרשת צופיה אצל הרבנית אליהו, אתר מכללה ירושלים תוכנית אלול במדרשת אוריה חולון בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ח, עמוד ב'. ynet, הרבנית אליהו: "מי לא רוצה גאולה?", באתר ynet, 24 בדצמבר 2010 אתר השבת טלי פרקש, יונתן רזאל שר: התפילה הסודית של הרב אליהו, באתר ynet, 18 בפברואר 2014 אתר גאולה fm ידיעה באתר המרכז למורשת בגין מתוך ראיון: ענבל לרנר, ‏עזר כנגדו, באתר כיפה, 2 באוקטובר 2014. ישי כהן, ‏הרבנית צביה אליהו תומכת במפלגת 'יחד' • צפו, באתר כיכר השבת, 10 בפברואר 2015
דניאל קיש

דניאל קיש (באנגלית: Daniel Kish; נולד ב-1966) הוא אמריקאי עיוור, מומחה בהתמצאות במרחב באמצעות תהודה. קיש נולד בשנת 1966 לאב אלכוהוליסט מתעלל ולאם שנעדרה מהבית ברוב שעות היום על מנת לפרנס את המשפחה בעבודות מרובות. קיש איבד את מאור עיניו עקב מחלת הסרטן בינקותו. מגיל צעיר פיתח שיטה להתמצא במרחב באמצעות היזון חוזר מנקישות בלשונו. מרכז הראיה במוחו של קיש הוסב לפענח את ההד החוזר מנקישות לשונו לכדי תמונה ברורה של החלל הפיזי, באופן דומה לטכניקת ההתמצאות של עטלפים, דולפינים וחיות אחרות. קיש הגיע לדרגת שליטה המאפשרת לו לרכוב על אופניים ולצאת לטיולים ארוכים בטבע בגפו. הוא בעל שני תוארי מאסטר והוא מלמד את המיומנות שלו לעיוורים אחרים. מדיה וקבצים בנושא דניאל קיש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל קיש ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמונד פישר

אדמונד ה. פישר (באנגלית: Edmond H. Fischer‏; 6 באפריל 1920 – 27 באוגוסט 2021) היה ביוכימאי שווייצרי-אמריקאי, ממוצא יהודי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1992 (יחד עם אדווין ג. קרבס), על הגילוי, כיצד הוספת זרחה (PO4) לחלבונים (זירחון הפיך) מאפשרת ויסות תהליכים ביולוגיים. אדמונד פישר נולד בשאנגחאי, סין ב-1920 לאוסקר פישר, יהודי אוסטרי, ולרנה טפרנוקס הצרפתייה. בגיל 7 נשלח פישר יחד עם שני אחיו הגדולים ללימודים בווה שבשווייץ. בתיכון, למד מוזיקה בקונסרבטוריון בז'נבה. בזמן מלחמת העולם השנייה, למד כימיה באוניברסיטת ז'נבה, שם גם השלים תואר דוקטור בכימיה אורגנית. בשנת 1950 החל פוסט-דוקטורט באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל, ויחד עם אדווין ג. קרבס גילה כיצד הוספת זרחה (PO4) לחלבונים (זירחון הפיך) מאפשרת ויסות תהליכים ביולוגיים. בשנת 1992 זכו השניים במשותף בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. פישר היה חבר במועצת הנאמנים הבינלאומית של מכון ויצמן. כמו כן, רחוב בראשון לציון קרוי על שמו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. במהלך מחקריהם של פישר וקרבס, הם הראו שקיימות שתי צורות של הפוספורילאז, צורה פעילה ולא פעילה וכי המעבר ביניהם הוא הפיך. כמו כן, הם גילו את תהליך הזרחון וכי מדובר בתהליך הפיך. במהלך זרחון, קינאז מעביר קבוצת זרחה מ-ATP לחלבון. כתוצאה מהוספת הקבוצה הטעונה יש שינוי של קונפורמציה וכך שינוי של תפקוד החלבון. בהמשך, פוספטאז מוריד את קבוצת הזרחה מהחלבון וכך מפסיק את פעילותו. למעגל זה יש חשיבות רבה בתהליכים רבים בביולוגיה, בין היתר במעבר אותות ובמטבוליזם. על הגילוי של תהליך מפתח זה בביולוגיה פישר וקרבס זכו בנובל. פישר נפטר ב-27 באוגוסט 2021. 1973 - חבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) 1992 - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה Purification and Characterization of a Protein Tyrosine Phosphatase Containing SH2 Domains,” Z. Zhao, P. Bouchard, C.D. Diltz, S-H Shen and E.H. Fischer, J. Biol. Chem, 268, 2816 (1993). “Suppression of v-fms-induced transformation by overexpression of a truncated T-cell protein tyrosine phosphatase,” Zander, N.F., Cool, D.E., Diltz, C.D., Rohrschneider, L.R., Krebs, E.G. and Fischer, E.H. Oncogene, 8, 1175 (1993). “Multiple Forms of the Human Tyrosine Phosphatase RPTP alpha”, G. Daum, S. Regenass, J. Sap, J. Schlessinger and E.H. Fischer, J. Biol. Chem., 269, 10524 (1994). “Phorbol ester-induced expression, phosphorylation and translocation of protein-tyrosine-phosphatase 1C in HL-60 cells,” Z. Zhao, S-H Shen and E.H. Fischer, Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 91, 5007 (1994). “Identification and Purification of a Chicken Brain Neuroglia-associated Protein,” F.F. Solca, D.I. Lurie, C.D. Diltz, R.S. Johnson, S. Kuman, E.W. Rubel and E.H. Fischer, J. Biol. Chem., 269, 27559 (1994). אדמונד פישר, באתר פרס נובל (באנגלית) אדמונד פישר, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. אדמונד פישר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נולד אדמונד פישר, Edmond H. Fischer, באתר מכון ויצמן למדע
אובר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אוּבֶּר – חברה לתחבורה שיתופית אישים: דניאל אובר – מלחין צרפתי ז'אק אובר – מלחין וכנר צרפתי
עונת 1996 בליגת העל הרוסית בכדורגל

עונת 1996 בליגת העל הרוסית הייתה העונה החמישית של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. טורפדו מוסקבה החליפה בעלות ושינתה שמה ל"טורפדו-לוז'ניקי". בסיום העונה הודחו מהליגה אוראלמאש, טקסטילשצ'יק קאמשין ולאדה טוליאטי. במקומן העפילו מליגת המשנה שיניק ירוסלבל, דינמו גזוביק מטיומן וקבוצת פאקל וורונז'. הליגה נפתחה עם 18 קבוצות והעונה שוחקה ממרץ ועד נובמבר 1996, כשקבוצת ספרטק מוסקבה השיבה לעצמה את האליפות במאבק מתוקשר וצמוד מאוד עם סגניתה אלניה ולדיקווקז. העונה נערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת שני סבבים, בדומה לשתי האליפויות הקודמות. שלוש הקבוצות שסיימו אחרונות הודחו לליגת המשנה והוחלפו בשלוש קבוצות מליגת המשנה הרוסית. קבוצות הליגה לעונת 1996   צסק"א ספרטק טורפדו-לוז'ניקי לוקומוטיב דינמו קריליה סובייטוב לוקומוטיב נ"נ רוסטסלמאש טקסטילשצ'יק קמישין רוטור קאמאז אוראלמאש ספרטק ולד' ז'מצ'וז'ינה סוצ'י צ'רנומורץ נובורוסיסק בלטיקה קלינינגרד לאדה טוליאטי זניט בעונת 1996 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:      העפלה לליגת האלופות ולגביע מחזיקות הגביע      העפלה לגביע אופ"א      גביע אינטרטוטו      הדחה לליגת המשנה הרוסית בשל שוויון נקודות בין ספרטק מוסקבה לאלניה ולדיקווקז, נערך משחק אליפות בין 2 הקבוצות לקביעת אלופת המדינה.
מופע (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מופע (פאזה) – בפיזיקה, מושג שמתאר את מצבה הרגעי של תופעה מחזורית מערך מופע – בתורת הגלים, מערך מסודר של אנטנות אשר הבדלי מופע ביניהן משמשים כדי לכוון קרינה אלקטרומגנטית הופעה – אירוע שבו אמן או קבוצת אמנים מציגים יצירה בפני קהל קונצרט – הופעה מוזיקלית אל מול קהל מאזינים מופע רחוב – מופע שמוצג במקום ציבורי, בתמורה לתשרים מעוברי האורח מופע שוליים – מופע משני בקרקס, קרנבל או יריד מופע חימום – פעולה מבדרת (מוזיקלית, קומית או אחרת), אשר מבוצעת בקונצרט או הופעה לפני המופע הראשי מופע צדקה – הופעה חד-פעמית של אמנים נודעים, במטרה לגייס כספים או להעלות מודעות עבור מטרה ערכית מופע (יונה וולך) – ספר אוסף שיריה של המשוררת יונה וולך תיאטרון מופע – תיאטרון המפיק ומציג הצגות ומופעי מחול לילדים ולנוער מופע הירח – צורת החלק של הירח המואר לצופה, לרוב כזה הנמצא בכדור הארץ, במהלך החודש
היטמן (ראפר)

בריאן ביילי (באנגלית: Brian Bailey; נולד ב-16 בנובמבר 1974), ידוע בשם הבמה שלו, היטמן (Hittman), הוא ראפר מן החוף המערבי, כותב שירים ומפיק מלוס אנג'לס שבקליפורניה. היטמן היה חתום בחברת התקליטים אפטרמת' אנטרטיינמנט של ד"ר דרה משנת 1998. הוא הופיע כאורח בתשעה משירי  האלבום "2001" של ד"ר דרה, והוא האמן שמתארח בשירים הרבים ביותר באלבום. בחברת התקליטים של ד"ר דרה לא הצליח להוציא את אלבומו, עד מהרה עזב, כמו אמנים אחרים באותו הזמן, כמו ראקים, את חברת התקליטים אפטרמת'. בשנת 2000 הוציא את הסינגל הפופולרי ביותר שלו, "Last Dayz", שהופיע ב-B-side של הסינגל "Forgot About Dre" של ד"ר דרה. בקליפ לשיר, "Last Dayz" של היטמן מקבל דקה משלו בסוף. לאחר שעזב את אפטרמת', הוא הוציא את האלבום שנועד לצאת בה - "Hittmanic Verses", בחברת התקליטים סיק ביי רקורדס (Sick Bay Records) ב-2005. לעיתים רחוקות הוא המשיך להופיע בשירים כאורח. הוא הפיק שירים, כמו "Progression" מהאלבום "The Golden Age" של דיזי רייט. Hittmanic Verses‏ (2005) Big Hitt Rising‏ (2008) היטמן, באתר AllMusic (באנגלית) היטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) היטמן, באתר Discogs (באנגלית) Allhiphop.com - "Dr. Dre’s Former Protégé Hittman Gives His Opinion On Why Artists Didn’t Succeed On Aftermath" West Coast Network - Hittman Interview Forgot About Dre Music Video on YouTube featuring Eminem and Hittman
אלפרד דילגר

אלפרד דילגר (בגרמנית: Alfred Dilger;‏ 1901, ת'לשרי (אנ'), הודו – 1975) היה כומר, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה. דילגר היה חייל בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא נפצע בקרב ואיבד את רגלו. משנת 1924 היה כומר בדיוקסיה של שטוטגרט. בשנת 1932 עבר להיות כומר בנלינגן אאוף דר פילדרן (Nellingen auf den Fildern) (גר') שבפרברי שטוטגרט. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה דילגר חבר בכנסיית הווידוי (אנ') - כנסייה שהתנגדה למשטר הנאצי. בשנת 1942 עבר מפרברי שטוטגרט לתפקיד כומר בקנשטט (אנ'), כ-50 ק"מ מדרום-מערב לווירטמברג. ביתו של דילגר בקנשטט היה מקום מפגש סודי לחברי כנסייתו בווירטמברג, חברי "האחווה" (גר'), שם תכננו חברי האחווה פעילויות לסיוע לנרדפי הנאצים. בסוף 1943 הפנו חברי כנסייתו של דילגר בברלין יהודים נרדפים אל אזור מגוריו של דילגר. הקבוצה בה פעלו דילגר ועמיתיו, אוטו מריקה ותאודור דיפר, העניקה מקלט ליהודים נרדפים אלה. לימים הוכרו גם מריקה ודיפר בתור חסידי אומות העולם. באוקטובר 1943 קלטו דילגר ואשתו בביתם את בני הזוג קרקאואר (Krakauer), תחת השם הבדוי אקרמן (Ackermann). ילדיהם של בני הזוג דילגר היו מחוץ לבית עקב הפצצות האוויר של בעלות הברית. כדי להרגיע את חשדות השכנים הציגו בני הזוג דילגר את היהודים המסתתרים בתור תושבי ברלין שאיבדו את ביתם ואת כל רכושם בהפצצות האוויריות של בעלות הברית. בני הזוג קרקאואר נותרו בביתם של בני הזוג דילגר למעלה מחודש. זאת למרות אזהרתו של הכומר של שטוטגרט, לפיה לא יוכל דילגר לסמוך על הגנת הכנסייה במקרה שתתגלה העובדה שהוא מסתיר יהודים. על כך השיב דילגר שהוא מחשיב עצמו כזוכה ל"הגנה נעלה יותר" מאשר הגנתן של רשויות הכנסייה. משנת 1947 ועד פרישתו ב-1963 היה דילגר מנהל החברה המיסיונרית של בזל (אנ'). בשנת 1991 הכיר יד ושם באלפרד דילגר ובאשתו לואיז בתור חסידי אומות העולם. פעילותו של אלפרד דילגר, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סובייקטיביות

סוּבְּיֶיקְטִיבִיוּת היא התבוננות מזווית ראייה מסוימת, אישית, שאינה מתבססת רק על העובדות אלא על מחשבות, רגשות ותחושות הקשורות לסובייקט, לפרט. את הסובייקטיביות נהוג להנגיד לאובייקטיביות. הסובייקטיביים טוענים כי לא ניתן להתעלם מעולמו הפנימי של הסובייקט, וכי גם לרגשותיו ולהסתכלותו הייחודית האישית יש חשיבות מכרעת בהסתכלות על העולם. סובייקטיביות קיצונית עשויה לטעון כי אין דבר כזה "עובדות" שנכונות באופן בלתי תלוי, אלא הכול תלוי בצורת הראייה של המתבונן. המושג סובייקטיבי לקוח מתחום האפיסטמולוגיה, כקשור בתפישה האנושית, ועל כן הוא תמיד לא מוחלט, וערכו תלוי בעיני המתבונן, בסיטואציה, במקום, בזמן ובכל משתנה אפשרי אחר. לדוגמה, דבר הנחשב רב ערך בעיני אדם אחד, עשוי להיחשב חסר ערך בעיני אדם אחר, או אפילו בעיני אותו אדם, עם השתנות המצב. למשל, גבר מסוים עשוי להיחשב יפה או מושך בעיני נשים רבות, אך פחות גברים יחושו הערכה דומה לאותו גבר עצמו. אחד מסוגי הסובייקטיביזם, הוא סובייקטיביזם מוסרי – השקפה לפיה המשפטים המוסריים מבטאים את עמדתו של כל אדם בנפרד. לא ניתן להוכיח טענות מוסריות, ערכים אינם משקפים מציאות כלשהי, ערכים אינם עובדות ואי אפשר להבחין בין אמת לשקר במוסר. דייוויד יום, שמייצג השקפה זו, טוען שהרגש המוסרי הוא שקובע את השבח או הגנאי של הפעולה. לדבריו, הערכים אינם קיימים במציאות ואינם מייצגים עובדות, הרגש הוא שמצוי ביסוד השיפוטים המוסריים של האדם ומהווה את המניע לפעולה המוסרית. תפקיד השכל במוסר הוא להתאים את האמצעים הטובים ביותר למען השגת המטרה שנקבעה על ידי הרגש, ולקיים מערכת הכרעות כאשר מדובר בשאלות של צדק. בעיות של סובייקטיביות בשאלה איך אנו תופסים את העולם נידונות בין השאר בתחום הפילוסופי תורת ההכרה. הדגשה של הפן הסובייקטיבי קשורה לרוב לקבלה והכלה של האחר (פלורליזם) וכן לזרם הפוסט מודרני. אובייקטיביות אובייקטיביזם (איין ראנד) אינטרסובייקטיביות אינדיבידואליזם פוסט-מודרניזם סובייקטיביזם סובייקטיביזם מוסרי ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M92

M92 (מ-Messier 92, נקרא גם NGC 6341) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים הרקולס הנמצא במרחק של כ-26,700 שנות אור ממערכת השמש. הוא פחות בהיר מצביר הרקולס (M13) הסמוך, אך ניתן לצפות בו באמצעות משקפת. הצביר התגלה על ידי האסטרונום הגרמני יוהאן אלרט בודה ב-27 בדצמבר 1777 ותואר כערפילית עגולה המפיצה אור חיוור. שארל מסיה צפה בצביר ב-18 במרץ 1781, אותו הלילה שבו גילה עוד 7 גלקסיות מצביר הבתולה (M84,‏ M86‏ - M91), ובלי שידע על גילויו הקודם, הכניס אותו לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית בהירה בין הברך והרגל השמאלית של הרקולס, ללא כוכבים ועם מרכז בהיר מוקף בערפיליות שנראה כמו גרעין של שביט ומזכירה בבהירותה, גודלה וצורתה את הערפילית האחרת שבחגורה של הרקולס. בשנת 1783 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M92 וזיהה שזהו צביר כוכבים. בתצפיות מאוחרות יותר הוא ציין שמרכז הצביר צפוף בהרבה משוליו ושחלקו הדחוס הוא בגודל של כשלוש ורבע דקות קשת. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.4 וגודלו הזוויתי כ-14 דקות קשת, כחצי מקוטר הירח המלא, כך שניתן לראותו באמצעות משקפת או אפילו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית מיטביים. באמצעות טלסקופ חובבים איכותי ניתן לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 12. M92 נמצא כ-6.3 מעלות מצפון לכוכב π (פאי) בהרקולס (שהוא הכוכב הצפון-מזרחי בטרפז המרכיב את גופו של הרקולס) וכ-4.9 מעלות מדרום-מערב לכוכב ι (יוטא) בהרקולס, סמוך לקו המחבר אותו עם הכוכב η (אטא) בהרקולס (שהוא הכוכב הצפון-מערבי בטרפז). M13 (צביר הרקולס) נמצא במרחק של כ-9.5 מעלות מדרום-מערב ל-M92. M92 נמצא במרחק של למעלה מ-30,000 שנות אור ממרכז שביל החלב והוא מקיף אותו בזמן הקפה של כ-200 מיליון שנים ובמסלול אליפטי כך שמרחקו ממרכז הגלקסיה משתנה בין 5,000 שנות אור ל-35,000 שנות אור. מסתו של M92 מוערכת בפחות מ-500,000 מסות שמש, קוטרו כ-108 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 160,000 מהשמש. מרכזו דחוס, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-8.5 שנות אור והוא מסווג כצביר מסוג IV. המתכתיות של הצביר נמוכה מאוד ביחס לצבירים אחרים מה שמצביע על גיל מבוגר במיוחד, שמוערך בלמעלה מ-13 מיליארד שנים, קרוב לגילו של היקום. עד כה התגלו בצביר יותר מ-20 כוכבים משתנים, מהם 17 מהסוג של משתני RR בנבל. הספקטרום של אור הצביר מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F2. בעוד כ-14,000 שנה תביא נקיפת ציר כדור הארץ את M92 למרחק של כמעלה אחת מהקוטב השמימי הצפוני. מדיה וקבצים בנושא M92 בוויקישיתוף M92 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M92, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים W. E. Harris: CATALOG OF PARAMETERS FOR MESSIER'S GLOBULAR CLUSTERS J. Boyles, D. R. Lorimer, P. J. Turk, R. Mnatsakanov, R. S. Lynch, S. M. Ransom, P. C. Freire, & K. Belczynski: YOUNG RADIO PULSARS IN GALACTIC GLOBULAR CLUSTERS, p. 10 J. M. D. Kruijssen, J. L. Pfeffer, M. Reina-Campos, R. A. Crain & N. Bastian: The formation and assembly history of the Milky Way revealed by its globular cluster population, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 486, Iss. 3, p. 23 (2019) G. Kopacki: Variable stars in the globular cluster M 92, Astronomy & Astrophysics, 369, pp. 862-870 (2001)
יום האביב

יום האביב הוא חג שמציין את ביאת עונת האביב. הוא נחגג במדינות ובזמנים שונים בעולם. אלבניה חוגגת את יום האביב (אלבנית: Dita e Verës or Dita e Luleve) ב-14 במרץ, ומ-2004 הוא נחשב כחג לאומי. החג הוא מנהג פגאני קדום, והוא פופולרי במיוחד בעיר אלבסן שבמרכז אלבניה. אסטוניה חוגגת את יום האביב ׁׁ(אסטונית: kevadpüha, ידוע גם כיום מאי) ב-1 במאי. ערך מורחב – נורוז איראן חוגגת את יום האביב (בפרסית: نو روز - "יום חדש"- נורוז) ב-21 במרץ. בנוסף להיות נורוז יום האביב, הוא גם חג ראש השנה הפרסי. נורוז הוא היום הראשון בלוח השנה הפרסי המסורתי, שאחת מגרסאותיו משמשת באופן רשמי באיראן. מקורו הדתי של החג הוא זוראסטרי. ה-21 או ה-20 במרץ הם גם תאריכי יום השוויון האביבי. כיום מציינים את נורוז באופן רשמי במדינות מרכז אסיה כגון איראן, אפגניסטן, קזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, אוזבקיסטן (יומיים), טורקמניסטן, טורקיה ובאורח חלקי ולא רשמי בפקיסטן ובהודו. כן מציינים אותו המיעוטים הטורקים-עות'מאנים בבלקן. בנגלדש חוגגת את יום האביב, הפלגון (בנגלית: পহেলা ফাল্গুন Pôhela Falgun או পয়লা ফাল্গুন Pôela Falgun), ב-13 בפברואר כיום הראשון של חודש פלגון. ה-13 בפברואר הוא גם תחילת עונת הבושנטו, שהיא עונת האביב הבנגלית. ארגנטינה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני שמתרחש יום השוויון האביבי בפועל. ביום זה גם מצוין גם יום הסטודנט. אורוגוואי חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני יום השוויון האביבי. בוליביה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר. יום זה הוא גם יום הסטודנט וגם " día del amor ", יום בו בני הנוער שולחים מכתבים, שוקולדים או פרחים לחבריהם, בני זוגם ואהוביהם. דרום אפריקה חוגגת את תחילת האביב ב-1 בספטמבר. יום זה כולל מנהגים כמו גילוח הראש והזקן. בקהילות רבות ילדים חוגגים את החג במלחמות מים.
המרוץ (סרט)

המרוץ (באנגלית: Race) הוא סרט ביוגרפי משנת 2016 המבוסס על סיפורו של האצן האמריקאי ג'סי אוונס, שזכה ב-4 מדליות זהב באולימפיאדת ברלין (1936), שהתקיימה בגרמניה הנאצית. הסרט בוים על ידי סטיבן הופקינס וקיבל את תמיכתה של משפחת אוונס וקרן ג'סי אוונס. שם הסרט בשפת המקור, "Race", הוא בעל משמעות כפולה - מרוץ וגזע. ג'סי אוונס (סטפן ג'יימס) הוא בחור אפרו-אמריקאי צעיר, שהחל ללמוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם מתאמן בריצה וקפיצה למרחק תחת מאמן האתלטיקה לארי שניידר (ג'ייסון סודייקיס). תוך זמן קצר מרשים ביכולותיו האתלטיות בריצה ובקפיצה, אך לצד הצלחתו בתחום הספורט, נאלץ אוונס להיאבק עם חובותיו כמפרנס של משפחתו, של חברתו ושל בתו הקטנה. כמו כן, להתמודד עם גזענות רבה נגדו כהיותו כהה-עור מצד עמיתיו ללימודים. במקביל, נשקלת רבות השאלה האם ארצות הברית תשתתף באולימפיאדה הקרובה בברלין 1936, לאור תורת הגזע הנאצית והדיווחים הרבים שמגיעים משם אודות התנהלות המשטר כנגד יהודים וכהי עור. אוורי ברנדג', בכיר בוועד האולימפי האמריקני משכנע את רוב חברי הוועד לאשר את השתתפות ארצות הברית במשחקים האולימפיים, בטענה כי אין לערבב פוליטיקיה וספורט. ובכך יוצר לאוונס מאבק מוסרי בסוגיה האם להשתתף במשחקים. בסופו של דבר, אוונס ומאמנו נוסעים לאולימפיאדה בברלין. הצלמת הגרמנייה, לני ריפנשטאהל, בהוראת היטלר ובפיקוח של גבלס מצלמת לראשונה את המשחקים האולימפיים כחלק מניסיונה של גרמניה להראות לעולם את תורת הגזע שלהם, בעוד על אוונס עצמו מוטלת אחריות ולחץ רב לנצח את יריביו הגרמניים באולימפיאדה ולזכות במדליות הזהב בביתם בגרמניה. סטפן ג'יימס - ג'סי אוונס. הגיבור הראשי של הסרט, אצן אפרו-אמריקאי. ג'ייסון סודייקיס - לארי סניידר. המאמן של אוונס. ג'רמי איירונס - אוורי ברנדג'. נציג הוועד האולימפי האמריקני הפועל בעד השתתפותה של אמריקה במשחקים. קאריס ואן האוטן - לני ריפנשטאהל. צלמת גרמנית האחראית על צילום המשחקים האולימפיים. ויליאם הרט - ג'רמי מהוני. מראשי הוועד האולימפי האמריקני. שניס ברטון - רות סולומון-אוונס. אשתו של ג'סי אוונס. ג'רמי פרדמן - מארטי גליקמן. אצן יהודי-אמריקאי. ברנבי מטסצ'ורט - יוזף גבלס. אחראי על ארגון אולימפיאדת ברלין 1936. שנטל ריילי - קווינסלה. דויד קרוס - לוץ לונג. קופץ לרוחק גרמני. גלין טורמן - הארי דייוויס. חברו של אוונס. שמיר אנדרסון - יולס פיקוק. אצן אמריקני ויריבו של אוונס. ג'אקומו ג'אניוטי - סאם סטולר. ג'ונתן היגינס - דין קרמוול. המאמן האולימפי באתלטיקה של ארצות הברית. אדריאן זוויקר - אדולף היטלר. קנצלר גרמניה. אתר האינטרנט הרשמי של המרוץ (באנגלית) "המרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המרוץ", באתר AllMovie (באנגלית) "המרוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המרוץ", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המרוץ", באתר Metacritic (באנגלית) "המרוץ", באתר אידיבי "המרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, הסרט "המרוץ" מפספס את סיפורו של ג'סי אוונס, באתר הארץ, 13 ביוני 2016
עונת 1997 בליגת העל הרוסית בכדורגל

עונת 1997 בליגת העל הרוסית הייתה העונה הששית של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. ספרטק מוסקבה זכתה באליפות עונה שנייה ברציפות באליפות הרוסית החמישית שלה במספר. העונה נפתחה עם 18 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לשתי האליפויות הקודמות. 3 הקבוצות שסיימו אחרונות הודחו לליגת המשנה והוחלפו ב-3 קבוצות מליגת המשנה הרוסית. קבוצת דינמו-גזוביק שינתה שמה לטיומן במחזור השלישי של הליגה. בסיכום העונה הודחו פאקל וורונז', קאמא"ז נברז'ני צ'לני וקבוצת לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד. במקומן העפילה קבוצת אוראלאן אליסטה מליגת המשנה הרוסית, לאחר שהוחלט שהחל מעונת 1998 תשתתפנה 16 קבוצות. קבוצות הליגה לעונת 1997   צסק"א ספרטק טורפדו-לוז'ניקי לוקומוטיב דינמו קריליה סובייטוב לוקומוטיב נ"נ רוסטסלמאש שיניק ירוסלבל רוטור קאמאז דינמו-גזוביק ספרטק ולד' ז'מצ'וז'ינה סוצ'י צ'רנומורץ נובורוסיסק בלטיקה קלינינגרד פאקל וורונז' זניט בעונת 1997 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:      העפלה לליגת האלופות ולגביע מחזיקות הגביע      העפלה לגביע אופ"א      גביע אינטרטוטו      הדחה לליגת המשנה הרוסית לקבוצת קאמאז הורדו 6 נקודות בשל הפרת תשלומים בחלון ההעברות