laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלופיטאי

אלופיטאי (בצרפתית: Alofitai) הוא הכפר המיושב היחיד באי אלופי שהוא חלק מהקולקטיב מעבר לים ואליס ופוטונה, שהוא שטח השייך לצרפת. בעבר הכפר היה מיושב, אך במאה ה-18, אוכלוסיית הכפר כמעט ונכחדה. קיימות מספר השערות לסיבת הכחדת אוכלוסיית הכפר: או בגלל הוריקן שהשמיד את היבול, ולכן תושבי האי השכן פוטונה, שהיו קניבלים, אכלו את תושבי הכפר, סמוך לשנת 1800, או בגלל הגירה של תושבי הכפר עקב מחסור במי שתייה זמינים. במפקד האוכלוסין משנת 2008 בכפר היה רק תושב קבע אחד, וכך גם במפקד האוכלוסין בשנת 2013 ובשנת 2018 מלבד תושב הקבע, לחלק מהמשפחות שגרות בדרום פוטונה (שרחוק רק 2 ק"מ) יש שדות באי והם מגיעות לעבד אותם ולקטוף את התוצרת מספר פעמים בשבוע. בכפר קיימת גם כנסייה. מפקד האוכלוסין ב-2018 Pacific Islands Vol.3 (western Pacific) עמוד 294 Wallis & Futuna Business Law Handbook: Strategic Information and Laws עמוד 39 מפקד האוכלוסין ב-2008 מפקד האוכלוסין ב-2013 תמונה של הכנסייה בגוגל מפות Clocher d'une église de France : INSEE 98611 - Alo ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Back Orifice

Back Orifice או BO (באנגלית: Back Orifice) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט ומאפשרת למשתמש בה להריץ כלים ופקודות במחשב מרוחק. Back Orifice פותחה על ידי ג'וש בוכבינדר (Josh Buchbinder) והופצה לראשונה בתאריך 1 באוגוסט 1998. התוכנה פותחה כדי להתריע על מספר בעיות אבטחה במערכת ההפעלה חלונות 98. שמה הוא נגזרת של Microsoft BackOffice Server. ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (אותו מתקינים על המחשב המרוחק) וקובץ השרת (המציג פאנל ניהול ומאפשר הרצת פקודות). קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט ומכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות: רישום הקשות לכידת מסך כקובץ תמונה כיבוי המערכת פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים הפעלת קבצים מקומיים שליטה בתזוזות העכבר התוכנה פועלת בפורט 31337 ורוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי. בשנת 1999, חברה קנדית בשם QHA הפיצה את הגרסה הבאה של התוכנה, Back Orifice 2000. TeamViewer פרוטוקול תקשורת DarkComet פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק אתר האינטרנט הרשמי של Back Orifice (באנגלית) האתר הרשמי של Back Orifice (באנגלית)
עבדול אקים סאני בראון

עבדול אקים סאני בראון (נולד ב-6 במרץ 1999) הוא אצן יפני, המתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. סאני בראון נולד בפוקואוקה שביפן, בן לאם יפנית ולאב מגאנה. באליפות העולם לנוער מתחת לגיל 18 שנערכה בסנטיאגו דה קאלי בקולומביה ב-2015, זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אליפות של 10.28 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אליפות של 20.34 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-20 בחצי הגמר בתוצאה של 20.47 שניות. בנובמבר 2015 זכה בפרס הכוכב העולה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית. ב-2016 סבל מפציעה שמנעה ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. הוא נרשם לאוניברסיטת פלורידה בה החל ללמוד ולהתאמן לקראת סוף 2017. יחד עם שישה אתלטים, נבחר על ידי מועצת הספורט של יפן, להשתתף בתוכנית אימונים מיוחדת לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020). באליפות יפן באתלטיקה 2017 ניצח בריצת 100 מטר בשיא אישי של 10.05 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.32 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 השווה את שיאו האישי בריצת 100 מטר בשלב המוקדמות וניצח במקצה שלו, אך בחצי הגמר סיים במקום ה-19 בלבד ולא העפיל לגמר. בריצת 200 מטר היה לצעיר המשתתפים בתולדות התחרות שהעפיל למקצה הגמר, בו סיים שביעי בתוצאה של 20.63 שניות. ב-2019 זכה שוב באליפות יפן בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. באליפות המכללות באתלטיקה שהתקיימה ביוני 2019 באוסטין, סיים שלישי בריצת 100 מטר בשיא יפן של 9.97 שניות ושלישי בריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.08 שניות. עם נבחרת השליחים של פלורידה זכה במדליית זהב בתוצאה של 37.97 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 100 מטר לאחר שקבע תוצאה של 10.15 שניות בחצי הגמר. עם נבחרת השליחים של יפן זכה במדליית ארד בשיא אסיה של 37.43 שניות. באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 21.41 שניות במוקדמות ריצת 200 מטר ולא העפיל לחצי הגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שביעי בתוצאה של 10.06 שניות. באולימפיאדת פריז (2024) שיפר את שיאו האישי ל-9.96 שניות אך לא העפיל לריצת הגמר. ריצת 100 מטר: 9.96 שניות (2024). ריצת 200 מטר: 20.08 שניות (2019). הטלת כידון: 73.40 מטרים (2017). ריצת 60 מטר: 6.54 שניות, שיא יפן מדיה וקבצים בנושא עבדול אקים סאני בראון בוויקישיתוף עבדול אקים סאני בראון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עבדול אקים סאני בראון, באתר olympedia.org עבדול אקים סאני בראון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית עבדול אקים סאני בראון, באתר ליגת היהלום עבדול אקים סאני בראון באתר אוניברסיטת פלורידה 18-year-old Sani Brown sets sights high in London, ‏japantoday.com, ‏27 ביוני 2017 Japan’s rising sports stars look to raise the bar at Tokyo 2020 Olympics, ‏japantimes.co.jp‏, 4 בינואר 2017 Japan's Abdul Hakim Sani Brown awarded with IAAF Rising Star award, התאחדות האתלטיקה של אסיה Star sprinter Sani Brown decides to attend University of Florida, ‏japantimes.co.jp‏, 10 בנובמבר 2016 Japan Sports Council selects sprinter Sani Brown, six other athletes for new overseas training program, ‏japantimes.co.jp‏, 6 באוקטובר 2016 Sani Brown seals sprint double with 200-meter victory, ‏japantimes.co.jp‏, 25 ביוני 2017
לי פלקון

לי סימה פלקון (נולדה ב-7 במאי 1992 במשמר העמק) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת קשרית התקפית. פלקון היא בין שחקניות הכדורגל הראשונות מישראל שניהלו קריירה בינלאומית. פלקון החלה לשחק כדורגל בגיל 8 במסגרת חוג כדורגל של מועצה אזורית מגידו. מגיל 12 עד 15 שיחקה בקבוצת בנות טבעון אך לא התחרתה במשחקים רשמיים מכוון שלא הייתה ליגה מסודרת לנערות בגילה. בגיל 15 שיחקה עונה אחת עם קבוצת בנות טבעון ובגיל 16 עברה לקבוצת אס"א תל אביב. בגיל 21 נסעה להתרשמות בקבוצת SC סאנד מהבונדסליגה אך לאחר מספר חודשים חזרה ארצה. לאחר משחק של נבחרת ישראל מול נבחרת דנמרק בדנמרק בו ישראל ניצחה 1:0 משער של פלקון, הוזמנה למבחנים בקבוצת ברונדבי הדנית, חתמה בקבוצה ושיחקה בה לעונה אחת. עונה לאחר מכן חתמה ב-דיסבורג מהבונדסליגה. לאחר שנתיים בליגה הגרמנית חתמה בקבוצת Western Sydney Wanderers בליגה האוסטרלית (w -league). מאמנת בטורניר השנתי בקיבוץ משמר העמק את נבחרת החינוך. אס"א תל אביב אליפות (3): 2011/2012,2012/2013,2013/2014 גביע המדינה (2): 2011/2012, 2013/2014 מדיה וקבצים בנושא לי פלקון בוויקישיתוף לי פלקון, באתר Soccerdonna (בגרמנית) לי פלקון, באתר Soccerway לי פלקון, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקנית באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עירד צפריר, לי פלקון: "אפשר לעשות את מה שהגברים כרגע לא מצליחים", באתר הארץ, 20 בספטמבר 2014 "הכדורגל היה הדבר היחיד שהיה לי בראש", בבלוג SARSPORT, ינואר 2016 ראם שרמן ואוריאל דסקל, לי פלקון כדורגלנית, פודקאסט בכל יום נתון, ‏ 23 ביוני 2017 ליאור ברטל, ‏לי פלקון, הכדורגלנית הישראלית המצליחה בעולם, שאתם לא מכירים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 בספטמבר 2017 אוריאל דסקל, השפלה, רשלנות רפואית והטרדות: חיי כדורגלנית ישראלית, באתר כלכליסט, 13 במאי 2021 ליאור ברטל, ‏לי פלקון, הכדורגלנית הישראלית המצליחה בעולם, שאתם לא מכירים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 בספטמבר 2017
קטיפנית גלים

קטיפנית גלים או קטיפנית משברים (שם מדעי: Melanitta perspicillata) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הברווזיים המצוי בחופי אמריקה הצפונית. הקטיפנית היא ציפור שחורה בעלת מקור כתום בעל כתמים לבנים רבים ועיניים לבנות אצל הזכרים בעוד הנקבות אפורות. אורכה 44 ס"מ ומשקלה 900 גרם בנקבות, כשהזכרים גדולים יותר ואורכם 48 ס"מ ומשקלם עד 1 ק"ג. הם בנויים לשחייה במים המלוחים של חופי ארצות הברית וקנדה באוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט והם מצפינים עד לאזור הארקטי. הם נפוצים גם במים מתוקים, בעיקר בימות הגדולות. בחורפים הם נודדים יחדיו כדי להימלט מהקור. לברווזים אלה מקור גדול ורגליים בעלות קרומי-שחיה והם צוללים כדי לתפוס את מזונם: סרטנים או רכיכות שונות. מדיה וקבצים בנושא קטיפנית גלים בוויקישיתוף קטיפנית גלים, באתר ITIS (באנגלית) קטיפנית גלים, באתר NCBI (באנגלית) קטיפנית גלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטיפנית גלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קטיפנית גלים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) קטיפנית גלים, באתר GBIF (באנגלית) קטיפנית גלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישנונן פסיפי

ישנונן פסיפי (שם מדעי: Somniosus pacificus) הוא מין של כריש גדול מהסוג ישנן המצוי במימי האוקיינוס השקט סמוך לחופי אמריקה הצפונית וסיביר, יפן ובאיי צפון האוקיינוס השקט. אורכו מגיע עד 4.4 מטר ומשקלו עד 888 ק"ג. משקלו הממוצע הוא 318–363 ק"ג. כריש זה איטי ומצוי במים קוטביים. העור אפור, חסר קשקשים וגיבנת על גבו. הראש גדול, העיניים קטנות והאף גדול ומעוגל. כריש זה מצוי רוב זמנו במצולות האוקיינוס עד לעומק 2,000 מ'. הוא צד את טרפו במצולות וניזון גם מנבלות. הוא טורף בעיקר תמנונים פסיפיים ובנוסף טורף מיני טרף איטי כמו סוליתאים שונים כמו סוליתיים, שטחנוניים וכו', שיבוטיים, דגי ורדון, סרטני נזיר, חסילונים ואף על חלזונות ים. לעיתים הוא יתקוף יצורים מהירים יותר כמו דיונונים או דגי סלמון ואף על דגי סחוס אחרים ויונקים ימיים כמו פוקנת המפרץ או על גורי אריה ים שטלר. לכריש זה טורף אחד היכול לטרוף אותו - האורקה. מדיה וקבצים בנושא ישנונן פסיפי בוויקישיתוף ישנונן פסיפי, באתר ITIS (באנגלית) ישנונן פסיפי, באתר NCBI (באנגלית) ישנונן פסיפי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ישנונן פסיפי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ישנונן פסיפי, באתר FishBase (באנגלית) ישנונן פסיפי, באתר GBIF (באנגלית) ישנונן פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישנוניים

ישנוניים[דרוש מקור] (שם מדעי: Somniosidae) היא משפחה של דמויי כריש מסדרת הקוצנאים החיים במים עמוקים בים וחלקם חיים גם במים ארקטייים או תת-ארקטיים. הם קיבלו את שמם עקב איטיותם הנראות כמו שינה. אורך כרישים אלה גדול ומגיע למעל 4.5 מטר ושוקלים קרוב ל-1 טון. הם בעלי עור כהה או בהיר וכמעט חסרי קשקשים והם מותאמים לחיים במצולות. ואולם אחרים קטנים יותר וחיים באזורים טרופיים ורדודים. הם טורפים הניזונים ממגוון דגים ויצורי ים בגדלים שונים. חלק מהם מחבבים במיוחד רכיכות ענקיות כמו דיונון ענק או דיונון עצום - חסרי החוליות הגדולים ביותר בעולם. רבים גם יאכלו נבלות של חיות אחרות. Centroscymnus - בו 2 מינים, ביניהם צנטרוסקימנוס אווסטוני סוג ומין יחיד Centroselachus crepidater Scymnodalatias - בו 4 מינים Scymnodon - בו 4 מינים ישנן (Somniosus) - בו 5 מינים סוג ומין יחיד Zameus squamulosus מדיה וקבצים בנושא ישנוניים בוויקישיתוף ישנוניים, באתר ITIS (באנגלית) ישנוניים, באתר NCBI (באנגלית) ישנוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ישנוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ישנוניים, באתר GBIF (באנגלית)
סרדין דרום-אמריקאי

סרדין דרום-אמריקאי המכונה גם סרדין אוסטרלי וסרדין דרום-אפריקני (שם מדעי: Sardinops sagax) הוא מין דג יחידי בסוגו ממשפחת הסרדיניים המצוי בחופים שונים בחצי הכדור הדרומי, ובעיקר בדרום אמריקה הדרומית, חופי דרום אפריקה וחופי אוסטרליה ומצוי בכל האוקיינוסים. זהו דג המגיע לאורך 40 ס"מ וצבעו כסוף עם גב ירקרק והפנים לעיתים צהובות. לדגים אלה פיות גדולים איתם הם מסננים נחילי פלנקטון שהם עוברים דרכם. נחילי הסרדינים נודדים בבליונים עצומים בעיקר סביב חופי דרום אפריקה - תופעה המכונה מרוץ הסרדינים (אנ'), בה נחילי פלנקטון המובאים על ידי הזרמים נפגשים בין 2 זרמי אוקיינוסים המתנפצים אל החוף ויוצרים אזור מלא בחומרי תזונה, מהם הפלנקטון עולה והסרדינים נודדים לכיוון החוף כדי להיזון מהם. בתורם הם מושכים מאות מיני טורפים - דולפינים, אריות ים וכרישים, טונות ועופות ים שונות ואפילו לווייתן בריד נמשך לעברם. הזלילה נמשכת בין מאי ליולי עד שחומרי התזונה נגמרים והפלנקטון שוקע. הסרדינים חסרי הגנה כמעט מול טורפיהם למעט כמויותיהם אך יכולים להסתובב בצורת כדור המבלבלת חלק מהטורפים. צבעם יכול להסוות אותם בתוך הלהקה ולתעתע במראם האמיתי. הדגים הם גם דגי מאכל חשובים לספינות דיג בדרום אפריקה, אמריקה הדרומית ואוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא סרדין דרום-אמריקאי בוויקישיתוף סרדין דרום-אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי, באתר FishBase (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית) סרדין דרום-אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שלמה דאנה

הרב שלמה דאנה (ה'תר"י, 1850 - כ"ט בסיוון ה'תרע"ג 4 ביולי 1913) היה מגדולי רבני תוניסיה; מייסד וראש ישיבת "חברת התלמוד" בתוניס. נולד בשנת ה'תר"י (1850) בתוניס. אביו היה ר' דוד דאנה. למד מספר חודשים אצל הרב אברהם הכהן יצחקי בעל "משמרות כהונה", ולאחר פטירתו אצל תלמידו הרב משה ברבי, ראש רבני תוניס. לפרנסתו עסק דאנה בצורפות. בעקבות התפשטות תנועת "כל ישראל חברים" והקמת בתי ספר "אליאנס" בתוניס, והתרחבות השפעתה שלה התרבות הצרפתית באזור, החלו להתמעט התלמידים בתלמודי התורה המסורתיים. בעקבות זאת, ייסד בשנת ה'תרמ"ח את ישיבת "חברת התלמוד" בתוניס, אשר הייתה לאחד ממרכזי התורה הגדולים בתוניסיה באותה תקופה. נפטר ביום שישי, כ"ט בסיוון ה'תרע"ג, 4 ביולי 1913. לפי מספר מקורות, לאחר פטירתו בוצע בו צילום פוסט מורטם. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בתוניס. על שמו נקראה ישיבת-ערב בשכונת גבעת אולגה בחדרה. הישיבה נקראה חברת לימוד התלמוד על שם ישיבתו של הרב בתוניס, ועסקה בין היתר בהדפסת ספרי חכמי תוניס, ביניהם גם ספרו של הרב "שלמי תודה" ועוד. בהנהלת הישיבה עמדו הרב אליהו חי סלקמון והרב אליהו כהן שלמדו יחד בישיבה בתוניס. שלמי תודה - חיבור שהוציאו תלמידיו בשנת ה'תרע"ח (כ-5 שנים לאחר פטירתו), בעריכת הרב אליהו סלקמון, הכולל חידושים על השולחן ערוך והתורה. שבת אחים - חיבור שכתב יחד עם הרב משה שתרוג ואחיו הרב ישועה שתרוג, העוסק בהלכות טרפות. הרב דוד כטורזה – הרב הראשי לתוניסיה הרב דוד בן בארון - הרב הראשי לתוניסיה הרב מאיר לומברוזו הרב אליהו גז (גג') – מזכיר הרבנות הראשית לתוניס ודיין בעיר הרב ישועה אלמליח - דיין בתוניס, בעל "תנובות שדי" הרב יוסף בראמי - עסקן, עיתונאי ופעיל ציוני בתוניס הרב שמואל טייב - רב במהדיה ומחבר הספרים "איילת השחר", "כנפי שחר", "עפעפי שחר" ו"שמן טוב") הרב שלמה חדאד - רבה של נאבל הרב אליהו סלקמון - עורך ספרו "שלמי תודה" הרב ישועה שתרוג - מחבר ספר "שבת אחים" הרב יהודה וזאן הרב אהרן ג'רמון הרב מאיר מאזוז, מגדולי ישראל חלק שני, בני ברק ה'תשע"ז, עמ' נ-ס תולדות המחבר מתוך ספר שלמי תודה, בני ברק : מכון הרב מצליח שע"י ישיבת כסא רחמים, תשפ"ד. ספר שלמי תודה, באתר "HebrewBooks" יום פטירת רבי שלמה דאנה, באתר "תוניסיה מורשת" רבי שלמה דאנה, באתר "אהלי צדיקים", כולל תמונת מצבתו שלמה דאנה, באתר "החכם היומי" הרב מאיר מאזוז, גדולי ישראל ח"ב עמ' נ; רפאל בנימין הכהן, "מלכי תרשיש" עמ' קנ בערכו, על פי דברי הרב דאנה עצמו (שלמי תודה על התורה, מ ע"ב). הרב מאיר מאזוז מביא (בגרסה מקוצרת באיש מצליח ח"א, עמ' 15 הערה 9 ובגרסה הבאה ב"מגדולי ישראל" ח"ב עמ' נד) מסורת, שהתגלו אליו מלאכים בפתח חנותו בשוק בתוניס ואמרו לו: "מה לך נרדם, קומה ועשה ויהיה ה' עמך גבור החיל". תלמידו, ר' אליהו סלקמון, כתב בהקדמת הספר "שלמי תודה: "אלמלא הוא, נשכחה תורה מישראל", והרב מאיר מאזוז כתב: "שאלמלי לא בא לעולם אלא לייסד ישיבת "חברת התלמוד" שעמדה כחומה נשגבה בפני רוח הפרצים וההתבוללות בתוניס במאה הקודמת - דיינו" (מגדולי ישראל ח"ב עמ' נ). הרב מאיר מאזוז, ירחון "אור תורה" שנה יב תש"מ, חוברת ט; ראה: הרב ישראל דנדרוביץ, הרואה חכמים במיתתן, מתוך הקובץ "עץ חיים" כמובא בהקדמת הספר בית נאמן, גיליון 101, פרשת תרומה, אות ח
אינרה שטאדט

אינרה שטאדט (בגרמנית: Innere Stadt, נהגה אינֶרֶה שְׁטאט; משמעות השם הוא "העיר הפנימית") הוא רובע 1 (בגרמנית: Bezirk .‏1) והמרכז ההיסטורי של העיר וינה, בירת אוסטריה. זהו האזור העתיק ביותר של וינה, והמאוכלס פחות מכל רבעי העיר. זהו החלק המתויר ביותר בעיר ומהווה את מרכז המסחר העיקרי שלה. עד 1850 אזור האינרה שטאדט היה מוקף בחומה ומחולק לארבעה רבעים, אשר נקראו על שם שערי העיר - "Stubenviertel" בחלק הצפון מזרחי, "Kärntner Viertel" בחלק הדרום מזרחי, "Widmerviertel" בחלק הדרום מערבי, ו-"Schottenviertel" בחלק הצפון מערבי. שדרת הרינגשטראסה מקיפה את אזור האינרה שטאדט באותו התוואי בו עברו חומות העיר. בשנת 2017 נכנס המרכז ההיסטורי של וינה לרשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון. מוזיאון אלברטינה בורגתיאטר ארמון הופבורג המוזיאון לתולדות האמנות בית העירייה של וינה (הראטהאוס) קתדרלת סטפנוס הקדוש האופרה של וינה הספרייה הלאומית של אוסטריה המוזיאון היהודי בווינה מוזיאון הטבע מוזיאון אוטו וגנר מוזיאון הקולנוע האוסטרי מוזיאון השעונים מוזיאון התיאטרון האוסטרי המוזיאון היהודי ביודנפלאץ בית מוצרט בניין הפרלמנט אתר האינטרנט הרשמי של אינרה שטאדט אתר הסטטיסטיקות האוסטרי הרשמי מרכז וינה ההיסטורי, באתר אונסק"ו עמית קוטלר, טבעת הקסם: וינה חוגגת 150 לרינגשטראסה, באתר ynet, 29 בדצמבר 2014
העמק הקדוש

העמק הקדוש (למפת פרו מוגדלת)   לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנה אקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקט העמק הקדוש (למפת פרו רגילה)   לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנה אקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקט העמק הקדוש העמק הקדוש (בספרדית: Valle Sagrado), המכונה גם עמק אורובמבה, הוא עמק בהרי האנדים שבפרו. העמק ממוקם כ-20 קילומטרים צפונית לבירת אימפריית האינקה קוסקו. אזור העמק הקדוש היה מיושב בעיקר על ידי בני האינקה בתקופה שבין המאה ה-11 עד המאה ה-15 לספירה. אזור העמק הקדוש, אשר מכיל אתרים ארכאולוגיים רבים, מהווה כיום יעד תיירותי מרכזי בפרו במיוחד בזכות אטרקציית התיירות המרכזית שממוקמת בו – מאצ'ו פיצ'ו. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1984/1985 בסרייה א'

עונת 1984/1985 בסרייה א' הייתה העונה ה-83 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-16 בספטמבר 1984 והסתיימו ב-19 במאי 1985. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. אטאלנטה, קומו וקרמונזה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. הלאס ורונה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אסקולי, לאציו וקרמונזה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פיזה, לצ'ה ובארי. מישל פלאטיני (צרפת צרפת) שחקנה של יובנטוס, כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים הפעם השלישית ברציפות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1984/1985 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
TCPView

טי סי פי ויו (באנגלית: TCPView) היא תוכנה חופשית, פותחה על ידי Sysinternals ומותאמת בעבור מערכות ההפעלה חלונות, מבית מיקרוסופט, היא אינה דורשת התקנה ומציגה רשימה מפורטת של כל תהליכי ה-TCPV6, UDP, TCP המחוברים ואלה הנמצאים במצב האזנה. לאחר ההפעלה הראשונית, TCPView תתעדכן באופן מיידי ותציג פירוט רחב של התהליכים: מספר פורט, שם תהליך, שם התוכנה, תהליכים פעילים (ירוק), תהליכים שנמחקו (אדום). במידה ותזהה תוכנה זדונית היא תסגור את החיבור מיד, בנוסף מאפשרת למשתמש לסגור חיבורים הנמצאים במצב ESTABLISHED, באופן ידני. מלבד התוכנה עצמה היא כוללת בתוכה גם ממשק פקודה (Tcpvcon), המקביל ל-Netstat ולה מספר אפשרויות ייחודיות: a-: הצגה של כל נקודות הקצה (ברירת המחדל היא הצגת חיבורי TCP). c-: הדפסת התוצאות בפורמט CSV. n-: ביטול תרגום כתובות. Netstat רחרחן פורט מיקרוסופט TechNet Process Explorer אתר האינטרנט הרשמי של TCPView (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של TCPView (באנגלית) עמוד התוכנה באתר מיקרוסופט (באנגלית) אתר מיקרוסופט ישראל (בעברית)
גלייזר

גלייזר (Glazer, Glaser, Glaeser) הוא שם משפחה שמשמעותו זגג. האם התכוונתם ל... אדוארד גלייזר – כלכלן אמריקאי יליד-גרמניה ג'ונתן גלייזר – במאי ותסריטאי אנגלי-יהודי דונלד גלייזר – פיזיקאי אמריקאי יהודי; זוכה פרס נובל מילטון גלייזר – מעצב גרפי אמריקאי יהודי מרסלו גלייזר – פיזיקאי ואסטרונום ברזילאי יהודי נייתן גלייזר – סוציולוג אמריקאי יהודי ניקי גלייזר – סטנדאפיסטית ושחקנית אמריקאית פול מייקל גלייזר – שחקן וקולנוען אמריקאי יהודי גלזר
אליזבטה פארנזה

אליזבטה פארנזה (באיטלקית: Elisabetta Farnese; ‏25 באוקטובר 1692 - 11 ביולי 1766), הייתה הנצר האחרון של בית פארנזה ואשתו של פליפה החמישי, מלך ספרד. אליזבטה נולדה ב-25 באוקטובר 1692 בפאלאצו דלה פילוטה שבדוכסות פארמה, לאודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה ולדורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתם של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט. לאליזבת היו יחסים טובים עם אביה, אך היא הייתה מסוכסכת קשות עם אמה. אליזבטה למדה לדבר ולכתוב לטינית, צרפתית וגרמנית, והיא למדה רטוריקה, פילוסופיה, גאוגרפיה והיסטוריה, אולם, היא לא מצאה עניין בלימודים ונהנתה יותר מריקוד, ציור שאותו למדה מפייר אנטוניו אבנזיני, מוזיקה ורקמה. זמן קצר לאחר מלחמת הירושה הספרדית חלתה אליזבטה באבעבועות שחורות, אולם היא החלימה מכך. מכיוון שאליזבטה הייתה אמורה לירש את דוכסות פארמה, היו לה הצעות נישואים רבות, וביניהם: ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה, פרנצ'סקו ד'אסטה, נסיך הכתר של מודנה, אולם לבסוף התחתנה אליזבטה ב-16 בספטמבר 1714 על ידי שליח עם פליפה החמישי, מלך ספרד, לאחר שהלה השתכנע שאליזבטה תהיה אשה צייתנית וכנועה. אליזבטה הייתה אמורה לנסוע לספרד בים, אולם בעקבות מחלה נסעה לבסוף דרך היבשה, והתעכבה כמה ימים בבאיון בצרפת. ב-24 בדצמבר נפגשה אליזבטה עם פליפה בגוודלחרה, ומיד התאהב בה פליפה ממבט ראשון. אליזבטה טיפלה בפליפה, שלקה בהתקפי מניה דיפרסיה ודיכאון, ואף התערבה בענייני השלטון השונים. בשנת 1724 ויתר פליפה על כתרו לטובת בנו לואיס, אך חזר לכהן כמלך עקב מותו של זה באותה שנה. מחלתו של פליפה מנעה ממנו לתפקד, ובשנים אלה דאגה אליזבטה לנהל את הממלכה. בשנת 1731 קיבל בנה קרלוס את דוכסות פארמה, אולם מאוחר יותר החליף אותה בממלכת נאפולי ובממלכת סיציליה. בשנת 1746 מת בעלה פליפה החמישי, מלך ספרד, ובנו פרננדו השישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאליזבטה מתחה ביקורת על תפקודו של פרננדו, היא הוגלתה בשנת 1747 ללה גראנחה, ושם ניהלה את חצרה בכל תקופת שלטונו של פרננדו. בשנת 1748 עם סיום מלחמת הירושה האוסטרית, נמסרה השליטה בדוכסות פארמה לידי בנה פליפה, דוכס פארמה. בשנת 1759 מת פרננדו השישי, מלך ספרד, ובנה קרלוס השלישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו. עד לבואו של קרלוס מנאפולי בשנת 1760, שלטה אליזבטה כעוצרת הממלכה. בשנת 1752 בנתה אליזבטה את ארמון ריפריו כמקום מגוריה הרשמי, וב-11 ביולי 1766 מתה אליזבטה בארמון המלכותי בארנחואס. ב-24 בדצמבר 1714 התחתנה אליזבטה עם פליפה החמישי, מלך ספרד, ממנו היו לה 6 ילדים: קרלוס השלישי, מלך ספרד (1716–1788). מריאנה ויקטוריה מספרד (1718–1781), התחתנה עם ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל. פליפה, דוכס פארמה (1720–1765). מריה תרסה רפאלה מספרד (1726–1746), התחתנה עם לואי פרדיננד, דופן צרפת. לואיס מספרד, רוזן צ'ינצ'ון (1727–1785). מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד (1729–1785), התחתנה עם ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. מדיה וקבצים בנושא אליזבטה פארנזה בוויקישיתוף אליזבטה פארנזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אליזבטה פארנזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סופיה, נסיכת ספרד

סופיה, נסיכת ספרד (בספרדית: Sofía de Todos los Santos de Borbón y Ortiz; נולדה ב-29 באפריל 2007), היא בתם השנייה של פליפה השישי, מלך ספרד ולטיסיה, מלכת ספרד. הנסיכה סופיה נולדה בניתוח קיסרי ב-29 באפריל 2007 במדריד, יומיים לאחר התאריך שתוכנן. בדומה ללידת אחותה, המשפחה המלכותית הודיעה על הלידה לתקשורת באמצעות הודעת SMS. סנדקיה של סופיה היו פולאמה רוקאסולאנו וקונסטנטין-אסן, נסיך וידין (נסיך בולגריה). הוכרז כי תאי גזע מחבל הטבור שלה יישלחו לבנק פרטי אירופאי בבלגיה ולבנק ציבורי בספרד. בני הזוג עשו את אותו הדבר עם תאי הגזע של ליאונור שנלקחו למרכז פרטי באריזונה, דבר שיצר התנגדות ומחלוקת בספרד. היא הוטבלה ב-15 ביולי בגני ארמון סרסואלה. שמה, סופיה, ניתן לה על שם סבתה, סופיה, מלכת ספרד. הנסיכה לומדת בבית הספר "סנטה מריה דה לוס רוסאלס" שבמדריד. לסופיה תואר אינפנטה שמשמעותו הוא תואר מוכר עם טיפול מלכותי. את התואר יכולים לקבל רק ילדי המלך ויורש העצר בתוך המשפחה המלכותית. תואר ה"אינפנטה סופיה" מאשר כי היא הראשונה בשורת הירושה ממש אחרי משפחתו הישירה של המלך, כלומר בתו הבכורה של המלך, לאונור, נסיכת אסטוריאס. מדיה וקבצים בנושא סופיה, נסיכת ספרד בוויקישיתוף האתר הרשמי של בית המלוכה Gema Tacon, Los datos que definen a la Infanta Sofía, MONCLOA, ‏10-11-2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הקריביים 2017

גביע הקריביים 2017 הוא הטורניר ה-19 של גביע הקריביים שנוהל ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הקריבי (CFU). המוקדמות לטורניר נערכו במהלך 2016 ובסיומן ארבע קבוצות עלו לטורניר הגמר. בינואר 2017 הוחלט שהטורניר יערך במרטיניק, באותו מעמד נקבעו גם משחקי חצי הגמר. הטורניר שוחק באצטדיון פייר אליקר שבפור-דה-פראנס, בירת מרטיניק. בטורניר זה זכתה נבחרת קוראסאו בפעם הראשונה בתולדותיה. אתר האינטרנט הרשמי של גביע הקריביים 2017 מידע על התחרות באתר ההתאחדות הקריבית קוראסאו השתתפה פעמים בשם האנטילים ההולנדיים והיא ממשיכת דרכה בפיפ"א