laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סאקו אוליסך

סאקו אוליסך (נולד ב-5 ביוני 1990) הוא כדורגלן עבר ליברי ששיחק בעמדת הקשר. אוליסך נולד במונרוביה בירת ליבריה, ובגיל צעיר עבר למשפחה מאמצת בניגריה. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של אבדאיי המקומית ובגיל 16 עבר למיטיולן הדנית. ב-26 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 לברונדבי. ביולי 2009 הושאל לצסק"א מוסקבה הרוסית. ב-4 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בצסק"א מוסקבה בליגה נגד קובאן קרסנודאר ובמשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בדצמבר של אותה שנה חתם במועדון ל-5 שנים. בתחילת עונת 2010 התקשה לקבל דקות משחק במקום מילוש קראסיץ' שזכה למקום בהרכב. בקיץ של אותה עונה, עזב קראסיץ' ליובנטוס ואוליסך תפס את מקומו בהרכב וזכה עם צסק"א בגביע בסיום העונה. בינואר 2013 הושאל לפאוק סלוניקי לעונה וחצי. ביולי 2014 הושאל שוב הפעם ל[קובאן קרסנודאר לחצי עונה. בתום עונת 2014/2015 עזב את צסק"א לאחר שהחוזה שלו הסתיים. באוגוסט 2015 חתם באל-גארפה הקטרית, בה לא שיחק כלל. ב-2016 חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית, בה גם לא שיחק, ובסוף חתם בדאליין ייפאנג מליגת העל הסינית, בה שיחק 10 משחקים ועזב את הקבוצה.. בשנת 2020 חזר לשחק כדורגל כאשר חתם ב-LISCR הליברית. אוליסך העביר את רוב חייו כניגרי, אך בספטמבר 2010 זומן לסגל נבחרת ליבריה. ב-5 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק שנגמר בתיקו 1-1 נגד זימבבואה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012. ב-2014 פרש מהנבחרת. מדיה וקבצים בנושא סאקו אוליסך בוויקישיתוף סאקו אוליסך, באתר Transfermarkt סאקו אוליסך, באתר Soccerway סאקו אוליסך, באתר National Football Teams סאקו אוליסך, באתר FootballDatabase.eu 网易体育, 大连一方续约多名大将 曝旅欧飞翼重回母队怀抱 _手机网易网, 3g.163.com, ‏2016-12-08
קוכם

קוֹכֶם (בגרמנית: Cochem) היא עיירה השוכנת בעמק המוזל על שתי גדות נהר מוזל לרגלי גבעות מכוסות בכרמי ענבים שעל אחת מהם בנויה מצודת קוכם (Reichsburg Cochem). היא בירת מחוז קוכם - צֶל (Cochem-Zell), אחד המחוזות במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה. יש עדות להתיישבות במקום בתקופה הקלטית והרומית. קוכם מוזכרת בכתב בפעם הראשונה בשנת 883 בשם Villa cuchema. היא הייתה שייכת לאימפריה הרומית הקדושה באזור שלטונו של הארכבישוף של טריר. ב-1332 קבלה זכויות של עיר ואז נבנו החומות שלה. ב-1423–1725 נפגעה ממגפת הדבר. ב-1688 נכבשה ונהרסה על ידי צבאו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שהרס גם את המצודה שלה. במלחמת שלושים השנים הייתה העיירה במצור אך לא נכבשה. בשנים 1789–1815 הייתה קוכם בשלטון צרפת. לאחר קונגרס וינה ב-1815 עברה קוכם לשלטון פרוסיה. מצודת קוכם מוזכרת לראשונה בכתובים ב-1130. נהרסה כאמור במלחמת תשע השנים על ידי לואי הארבע עשר ונבנתה מחדש ב-1866. מ-1978 היא אתר תיירות בבעלות העיר קוכם ובה מוזיאון היסטורי. ב-1927 נבנה גשר מעל המוזל- Skagerrak Bridge", וב-1932 התאגדו הכפרים קוכם ו-Sehl בצד המזרחי של המוזל עם Cond בצד המערבי, לראשות מוניציפלית אחת - קוכם. במהלך מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר קוכם מפקדי מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף, ובסמוך לה הוקם מחנה משנה שבו נכלאו עד 13,000 איש. הם הועסקו בעבודת כפייה עבור חברת בוש, שייצרה מערכות הצתה לציוד הצבאי של גרמניה הנאצית. כיכר השוק בקוכם בית עיריית קוכם הרבעים קונד (מימין) וקוכם, מחוברים בגשר מעל המוזל המזרקה בכיכר השוק בקוכם אוטובוס הסעית למצודת קוכם מזרקת ענבים בטיילת המוזל בקוכם המוזל בין שני חלקי קוכם מצודת קוכם מדרחוב קניות בקוכם פסל רחוב בקוכם מדיה וקבצים בנושא קוכם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוכם
פרדוקס תפוחי האדמה

פרדוקס תפוחי האדמה הוא חישוב מתמטי שתוצאתו מנוגדת לאינטואיציה. ה"פרדוקס" מתבסס על ייבוש תפוחי אדמה בכמות זעומה לכאורה, ואז חישוב השינוי במשקל של תפוחי האדמה, שיוצא גדול מהצפוי. הפרדוקס מתואר כך: ברשותכם 100 קילו של תפוחי אדמה, ש-99 אחוז ממשקלם הם מים. לאחר ייבוש תפוחי האדמה ל-98 אחוז מים, כמה שוקלים תפוחי האדמה? התשובה: 50 קילוגרם. ההסבר הוא שבתחילה החלק המוצק של תפוח האדמה מהווה 1% מן המשקל הכולל, כלומר קילוגרם אחד. לפי הנתון, אחרי ייבוש המים חלקו במשקל הכולל מוכפל ל-2%, אבל מכיוון שרק המים מתייבשים, משקלו של החלק המוצק לא השתנה, וכיוון שקילוגרם אחד שווה ל־2% מהמשקל הכולל, הרי המשקל הכולל הוא 50 קילוגרם, כלומר המשקל הכולל ירד במחצית. פרדוקס תפוחי האדמה, באתר MathWorld (באנגלית)
מנעול אהבה

מנעול אהבה הוא מנעול שזוגות נאהבים תולים על גשר, גדר או מתקן דומה, כסימן לנעילת אהבתם, ולכך שאהבתם תישאר נצחית. לעיתים בני הזוג כותבים את שמם על המנעול או את ראשי התיבות של הזוג, המועד בו נתלה המנעול, ולעיתים גם מסר קצר. יש המשליכים את המפתח לאחר מכן לנהר או למקום דומה. מתחילת המאה ה-21 נפוצו מנעולי האהבה. מקורו של מנהג זה קצת מעורפל, הוא הופיע במזרח אירופה בשנות 1980 ו-1990 ולאחר מכן התפשט לאירופה המערבית בשנות ה-2000. מנהג זה קיים גם בסין, שם המנעולים נתלים על הר קדוש, על ידי זוגות שזה עתה התחתנו, מתוך אמונה שהזוגיות שלהם תהיה מוצלחת ומאושרת. בפריז התפרסמו גשר פון דז אר, שאף קרס בחלקו מגודש המנעולים וגשר נוטרדאם. בקלן התפרסם גשר הוהנצולרן. במקומות אלו לאורך הגשר ישנם אלפי מנעולים בגדלים שונים. בישראל ישנם מנעולי אהבה שנתלים על גשרים מעל נחל הירקון ליד מתחם נמל תל אביב. יש עיריות או רשויות המסתייגות מהמנהג, והן מסירות את המנעולים שנתלו (למשל משיקולי בטיחות), ולעומתן ישנן אחרות שמעודדות את הרעיון, ומסדרות מיקומים מתאימים לתליית מנעולי האהבה ובבריכת האיילות בטיילת לואי בחיפה. מדיה וקבצים בנושא מנעול אהבה בוויקישיתוף משה גלעד, איך נהפכו המנעולים לסמל האהבה הפופולרי ביותר, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014 יותר מדי אהבה: חלק מגשר המנעולים קרס, באתר ynet, 9 ביוני 2014 גל מור, האם באמת גשר פריזאי קרס מכובד משקלם של "מנעולי האהבה", באתר "חורים ברשת", 10 ביוני 2014 אברהם בלבן, עד שהחלודה תפריד בינינו: מנעולי האהבה הגיעו לירקון, באתר הארץ, 15 במרץ 2015 גשר האוהבים. בתל אביב שלי – בלוג צילום המסורת נקטעת: פורקו המנעולים מ"גשר האוהבים" בפריז, באתר וואלה, 1 ביוני 2015
כריסטיאן רמירס

כריסטיאן לאונל רמירס סמבראנו (בספרדית: Cristian Leonel Ramírez Zambrano, נולד ב-12 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בפרנצווארוש בעמדת המגן השמאלי. רמירס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אינדפנדייטה דל ואיה. ב-28 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד אל נסיונל. יכולתו הגבוהה וגילו הצעיר יחסית, משכה את תשומת לבן של מועדונים רבים באירופה וב-25 במאי 2013 חתם בפורטונה דיסלדורף הגרמנית. ב-22 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בדיסלדורף בניצחון 0-1 נגד אנרג'י קוטבוס. בתום העונה הושאל לנירנברג לחצי עונה. בתום תקופת ההשאלה הושאל לפרנצווארוש ההונגרית. ב-4 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-5 נגד צקבאר במסגרת הגביע ההונגרי. בתום העונה רכש המועדון את כרטיס השחקן שלו. בדצמבר 2016 רמירס חתם בקרסנודאר הרוסית. ב-14 ביולי 2023 חזר רמירס לאחר שש וחצי שנים לפרנצווארוש. בצעירותו רמירס שיחק בנבחרת הנוער של אקוודור ואף השתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בשנת 2011. ב-20 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד הונדורס. פרנצווארוש אליפות הונגריה: 2015/2016 הגביע ההונגרי: 2014/2015, 2015/2016 גביע הליגה ההונגרי: 2014/2015 הסופר קאפ ההונגרי: 2015/2016 כריסטיאן רמירס, באתר Transfermarkt כריסטיאן רמירס, באתר Soccerway כריסטיאן רמירס, באתר WorldFootball.net כריסטיאן רמירס, באתר National Football Teams כריסטיאן רמירס, באתר FootballDatabase.eu
גידי וייץ

גדעון (גידי) וייץ (נולד ב-19 במרץ 1975) הוא עיתונאי ישראלי, חתן פרס סוקולוב. במהלך שנות עבודתו העיתונאית בלט בתחקירים שעשה בתחום השחיתות הציבורית, שזיכוהו באות אביר איכות השלטון. וייץ הוא בנו של ההיסטוריון יחיעם ויץ, הוא קרוי על שם חברו של אביו, גדעון (גידי) דבורצקי, בעל עיטור העוז שנהרג במלחמת יום הכיפורים. ב-1994 החל את שירותו בצה"ל ככתב בשבועון "במחנה". הוא הודח ממנו ב-1996 בשל ביקורת על הפרקליטות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי עבד במשך חמש שנים בעיתון "כל העיר". ב-2002 עבר לעיתון "ידיעות אחרונות", הוא שימש תחקירן וכתב במוסף "7 ימים". ב-2006 עבר לעיתון "הארץ", וב-2010 הקים את מחלקת התחקירים בעיתון ומונה לעמוד בראשה. בשנת 2008 העיד כי בתקופה בה הועסק בעיתון "ידיעות אחרונות", נתקל בתופעה של עיכוב פרסום תחקירים על רקע אינטרסים של המו"ל או העורך. ב-2011 יצר יחד עם הבמאי לוי זיני, המפיק מוש דנון ונדב עשהאל את הסרט הדוקומנטרי "א' תחסל אותם" על פרשת קו 300, ששודר בערוץ 10. ב-2013 זכה באות אביר איכות השלטון על פועלו כעיתונאי ותחקירן למען מערכת ציבורית נקייה משחיתות. ב-2015 זכה בפרס סוקולוב בתחום העיתונאות הכתובה. באוקטובר 2015 העלה וייץ את הטענה כי משפחת נתניהו זוכה ליחס מועדף באתר וואלה, פרשה שהפכה לחלק מתיק 4000. בפברואר 2019 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי הוא שוקל להעמיד את ראש הממשלה ואת בני הזוג אלוביץ' לדין באשמת שוחד, בכפוף לשימוע. ב-21 בנובמבר 2019, החליט אביחי מנדלבליט, כי נתניהו יואשם בשוחד, בכפוף לראיות שהוצגו בתיק 4000. בדצמבר 2021 נעצר וייץ כששאל שוטרים בשעת אירוע לפשר מעשיהם, על אף שהזדהה כעיתונאי. לאחר שעות אחדות שוחרר מבלי שנחקר. לווייץ ולבת זוגו, הבמאית נטע שושני, בן משותף. מאמרי גידי וייץ, באתר "הארץ" נתי טוקר, "עשיתי כתבה על דליה איציק, והרגל שלי רעדה מהלחץ. אמרתי לאשתי - את לא מבינה מה הולך לקרות", באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2018 גידי וייץ‏, ואז הגיע הטלפון משוקן. "אילן ישועה?" שאלתי מיד. "כן" הוא אמר, באתר וואלה, 18 באפריל 2018 גידי וייץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יחיעם וייץ וגידי וייץ, הענק ויורשו: על הביוגרפיה של אריאל שרון, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2011 יחיעם וייץ, "לפנים: פרקי זיכרונות מארץ ישראל שלפני מלחמת העולם השנייה" מאת שולמית לסקוב | נערת תלפיות, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010 אביב הורביץ, ‏הצעה שאפשר לסרב לה, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2015 רתם קלינה, גידי וייץ עוזב את "7 ימים", באתר nrg‏, 16 במאי 2006 אורן פרסיקו, מה איבד התחקירן הבכיר של "הארץ" ב"ידיעות אחרונות"?, באתר העין השביעית, 18 במאי 2008 מיה מנע‏, פרס סוקולוב יוענק לעמוס הראל וגידי וייץ, באתר וואלה, 16 ביולי 2015 גידי וייץ, לא רק ישראל היום: אתר החדשות הפופולרי "וואלה!" בשירות נתניהו, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015 יהושע בריינר, כתב "הארץ" גידי וייץ נעצר ונאזק בידיו וברגליו בתואנת שווא כי הפריע לשוטר, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2021 הסדרה שמנסה ללכוד את המוות במצלמה, באתר הארץ, 15 ביולי 2016
שרי מצרי

שרי מצרי (נולדה בשנת 1987) היא אלופת ישראל בשחייה 3 פעמים ברציפות (2002–2004), במשחה ל-200 מטר פרפר ובעלת 3 מדליות כסף מהמכביה השבע עשרה (2005). מצרי התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב כפר המכביה. באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכתה מצרי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.76 דקות, לפני מירב פינקלשטיין מהפועל ירושלים (2:28.18 דקות) ומור פליישמן ממכבי וייסגל רחובות (2:31.30 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.43 דקות, אחרי ורד בורוכובסקי ממכבי אשדוד (1:00.39 דקות) ולפי טל שפייזר מהפועל ירושלים (1:05.51 דקות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 1:05.30 דקות. באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2003 זכתה מצרי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.25 דקות, לפני מור פליישמן (2:22.47 דקות) ויבגניה בבין מהפועל ירושלים (2:28.12 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.52 דקות, אחרי ורד בורוכובסקי (59.90 שניות) ומור פליישמן (1:05.21 דקות). באליפות ישראל שנערכה ביולי 2004 זכתה מצרי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.16 דקות, לפני מור פליישמן (2:20.21 דקות) ורותם פלד מבני הרצליה (2:22.45 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר, אחרי רותם פלד (1:04.58 דקות) וסהר אלוני 1:05.03 דקות. באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 זכתה מצרי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.87 דקות, לפני עמית עברי (1:04.24 דקות) וירדן שר (1:05.01 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.71 דקות, לפני מור פליישמן (2:21.72 דקות) וירדן שר (2:22.13 דקות). בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו ביולי אותה שנה זכתה מצרי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.38 דקות, אחרי פייטון ג'ונסון מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 1:02.45 דקות ולפני טל שפייזר (1:05.67 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סיגל סימסולו, אסאלה חלאג' ומאיה פינקלר בתוצאה של 4:25.87, אחרי ארצות הברית (4:25.82 דקות) ולפני אוסטרליה (5:02.82 דקות). כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" במשחה ל-100 מטר פרפר תוצאה של 1:04.55 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:22.23 דקות, אחרי רבקה שמוק מארצות הברית (2:21.37 דקות) וירדן שר (2:22.22 דקות). שרי מצרי, באתר Swimrankings אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים חדשים באליפות ישראל, באתר ONE, ‏7 באוגוסט 2002
רוקישקיס (רשות מקומית)

רוקישקיס (בליטאית: Rokiškio rajono savivaldybė ‏האזנה‏Ⓘ‏; ביידיש ובעברית: רַקישוק) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. היא ממוקמת בצפון-מזרח המדינה על גבול לטביה, במחוז פוניבז', ובדרומה גובלת במחוז אוטנה. רשות מקומית רוקישקיס משתרעת על פני 1,807 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-32,000 תושבים. העיר רוקישקיס (רקישוק) היא העיר הגדולה ביותר ברשות המקומית, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה. ברשות המקומית שלוש עיירות גדולות: רוקישקיס (מרכז מנהלי), פנדליס ואובליאי (אובל). תשע עיירות קטנות, בהן העיירה קמיאי, ו-689 כפרים קטנים וחוות. מדיה וקבצים בנושא רוקישקיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוקישקיס (בליטאית) רוקישקיס, ברשת החברתית פייסבוק רוקישקיס, ברשת החברתית אינסטגרם רוקישקיס, ברשת החברתית LinkedIn נתונים על רשות מקומית באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית

טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית (שם מדעי: Brachypelma vagans) היא מין של טרנטולה מסוג ברכיפלמה. אדומת האחוריים נפוצה בעיקר במקסיקו אך ניתן למצוא אותה גם דרומה יותר בבליז, יוקטן, אל סלוודור וגואטמלה. עכבישים אלה הם יבשתיים ושוכני מחילות. מקור השם "אדומת אחוריים" הן השערות האדומות הייחודיות על בטן העכביש. כמו רוב הטרנטולות גם אדומת האחוריים תיזון על כל בעל חיים שעליו תצליח לגבור, בעיקר חרקים, אך גם לטאות קטנות ומכרסמים. מוטת הרגליים של הפרט הבוגר יכולה להגיע לכ-13 ס"מ. הזכרים מעט קטנים וצנומים יותר מהנקבות. מין זה מעדיף אזורי מחיה המאופיינים בשיחים. ב-1996 נתגלה פרט של אדומת אחוריים במחוז סנט לוסי, פלורידה. כעת נחשב המין למין יציב אך פולש במדינה. כפי הנראה שוחרר בטעות או בכוונה פרט לטבע על ידי מגדל חובב. מספרם בפלורידה הצטמצם לאחר שניזונו על חרקים נגועים בחומרי הדברה. אדומת האחוריים נחשבת לחיית מחמד מבוקשת בקרב מגדלים. היא נחשבת רגועה, למרות נטייתה לבעוט מבטנה שערות צורבות כשהיא חשה מאוימת. תוחלת החיים של הנקבות היא כ-15 שנה. כתוצאה מהפופולריות שלה כחיית מחמד הטרנטולה מופיעה בנספח II של CITES ואין להוציא פרטים מהטבע ולסחור בהם. הסכנה העיקרית המאיימת על אדומת האחוריים היא הרס סביבת המחיה הטבעית שלה ומוות של פרטים רבים בטרם הגיעם לבגרות מינית. אדומת הברכיים נמצאת במצב שימור המוגדר "פגיע". בסרט המדע הבדיוני "טרנטולה" של הבמאי ג'ק ארנולד משנת 1955, מופיעה אדומת אחוריים כמושא לניסוי שהופך אותה לענקית. הטרנטולה הענקית משתחררת ומאיימת על אזור המדבר בו השתחררה. אנשי שבט הצ'ול מתייחסים אל עכבישים אלה כאל יצורים חיוביים ומשתמשים בהם לייצור תרופות. הרוקח הורג את הטרנטולה, מרסק את גופה ומערבב אותו עם אלכוהול ולבסוף מסנן שערות צורבות בעזרת בד מסורתי. המשקה מסייע לטיפול ב"רוח הטרנטולה", מחלה שתסמיניה כוללים כאב בחזה, שיעול ואסתמה. הפפטיד GsMtx-4 הנמצא בארס הטרנטולה נבדק כעת במטרה לבדוק אם יוכל לסייע בריפוי בעיות בקצב הלב, ניוון שרירים וגליומה. מדיה וקבצים בנושא טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית בוויקישיתוף טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, באתר ITIS (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, באתר NCBI (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית, באתר GBIF (באנגלית) טרנטולה אדומת אחוריים מקסיקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN "Mexican redrump tarantula (Brachypelma vagans)". Arkive. Wildscreen. אורכב מ-המקור ב-2015-07-14. נבדק ב-6 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Salima Machkour-M'Rabet, Yann Hénaut, Peter Winterton and Roberto Rojo (2011). "A case of zootherapy with the tarantula Brachypelma vagans Ausserer, 1875 in traditional medicine of the Chol Mayan ethnic group in Mexico". Journal of ethnobiology and ethno medicine.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
פוניבז' (מחוז משנה)

פוניבז' (בכתיב עברי: פּוֹנֵבֵז'; בליטאית: Panevėžio rajono savivaldybė, פָּנֵבֶזִ'יס ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, מחוז משנה של מחוז פוניבז'. מחוז-משנה פוניבז' משתרע על פני 2,179 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, קרוב ל-37,500 תושבים. העיר פוניבז', החמישית בגודלה בליטא ובה קרוב ל-100,000 תושבים, היא העיר הגדולה ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו, אך אינה משתייכת אליו בחלוקה המנהלית של ליטא; היא מוגדרת כמחוז-משנה בפני עצמה. מדיה וקבצים בנושא פוניבז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוניבז' (בליטאית) פוניבז', ברשת החברתית פייסבוק פוניבז', ברשת החברתית אינסטגרם פוניבז', ברשת החברתית LinkedIn נתונים על מחוז-המשנה באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ינישוק (מחוז משנה)

ינישוק (בליטאית: Joniškio rajono savivaldybė, יונישקיס ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, הוא ממוקם במרכז-צפון המדינה, ובחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז שאולאי. מחוז-משנה ינישוק משתרע על פני 1,152 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-24,000 תושבים. העיר ינישוק, היא העיר הגדולה ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו. מדיה וקבצים בנושא ינישוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ינישוק (בליטאית) ינישוק, ברשת החברתית פייסבוק ינישוק, סרטונים בערוץ היוטיוב נתונים על מחוז-המשנה באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרידיונגולטיים

מרידיונגולטיים (שם מדעי: Meridiungulata) היא קבוצת יונקי שליה נכחדת שאין לה קרובים חיים היום. היא שייכת לקבוצה לאוראסייתריה (Laurasiatheria). ייתכן והם התפצלו ממכפילי פרסה או מפריטי פרסה קדומים או מבני סדרת קונדילרסים (חיות המהוות מעבר בין הטורפים לפרסתנים), מאחר שהם דומים בצורתם ובהרגלי אכילתם לפרסתנים. עם זאת הקרבה יכולה להיות דוגמה לאבולוציה מתכנסת, מאחר שהם התפתחו בדרום אמריקה, שם לא היו פרסתנים או טורפים מודרניים לפני ההחלפה האמריקנית הגדולה. לפי אפשרות זו הם כנאה קרובים ליונקים ממוצא אפריקני כמו הפילים או האמבריתופודיים. בני סדרות המרידיונגולטיים התפחתו באמריקה הדרומית לאורך תקופת הקנוזואיקון וכולם נכחדו עד סוף תקופת הפליסטוקן, בה הגיעו מינים מודרניים של יונקים, טורפים ואוכלי עשב שונים לדרום אמריקה. סוג ללא מקור Eoastrapostylops סוג Amilnedwardsia משפחה Didolodontidae - בה הדידולודוס סדרה נוטונגולאטויים (Notoungulata) סדרה ליטופטרנה (Litopterna) סדרה אסטרפותרים (Astrapotheria) סדרה פירותראים (Pyrotheria) סדרה קסנונולטיים (Xenungulata) יונקי שליה ההחלפה האמריקנית הגדולה כימולסטיים מדיה וקבצים בנושא מרידיונגולטיים בוויקישיתוף מרידיונגולטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
מונה מירון

מונה מירון (נולדה ב-5 בנובמבר 1987), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל במשחי החזה. ייצגה את ישראל באליפות אירופה (מדריד 2004). מירון התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכת הבנה קנצפולסקי ובקבוצת בני הרצליה בהדרכת סימון דוידסון. באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכתה מירון במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:48.29 דקות, אחרי מירב שיקלר ממכבי קריית אונו (2:40.64 דקות) וענבל לבבי מהפועל עמק חפר (2:43.92 דקות). באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2003 זכתה מירון ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי לגילאי 18-16 חדש של 34.19 שניות, לפני חנה פולישצ'וק ממכבי תל אביב כפר המכביה (35.25 שניות) ומירב שיקלר (35.54 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.92 דקות ובמשחה ל-200 מטר לחזה בתוצאה של 2:38.81 דקות. בתחרות שנערכה בקריית ביאליק (בריכת 25 מטר) בדצמבר 2003 קבעה מירון במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 33.18 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של מירב שיקלר (33.41 שניות). באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בבריכת השחייה של מכללת ספיר, במרץ 2004 זכתה מירון בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:11.36 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-3 שנים ונישבר על ידי יוליה בנך (1:11.08 דקות). באליפות הפנימיה שנערכה במכון וינגייט במאי 2004 קבעה מירון במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 33.62 שניות, שיפור ב-3 מאיות השנייה לשיא בן ה-4 שנים של אולגה צינקר (33.65 שניות). שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי דעאא מסארווה (33.24 שניות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי אותה שנה סיימה מירון, במקום 23 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 34.03 שניות, במקום 28 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:14.89 דקות ובמקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אניה גוסטומלסקי, ורד בורוכובסקי ומאיה פינקלר בתוצאה של 4:15.50 דקות. כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:14.47 דקות. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכתה מירון ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 34.66 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.21 דקות, לפני חנה פולישצ'וק (1:16.01 דקות) ונסטיה קורוטקוב מהפועל ירושלים (1:16.17 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הייתה שותפה לשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם סיגל סימסולו, רותם פלד וקרן זיבנר 4:24:66 דקות, שיפור לשיא של אגודת מכבי קריית אונו בן ה-4 שנים 4:28:36 דקות. באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק, במרץ 2005 זכתה מירון ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 33.79 שניות, לפני חנה פולישצ'וק (33.87 שניות) ודעאא מסארווה (33.94 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.18 דקות, אחרי נסטיה קורוטקוב (1:12.23 דקות) ולפני חנה פולישצ'וק (1:14.59 דקות) ומדליית ארד, במשזחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.25 דקות, אחרי קורוטקוב (2:31.34 דקות) ופולישצ'וק (2:37.72 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2005 זכתה מירון במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 34.47 שניות, אחרי דעאא מסארווה (33.72 שניות) ונסטיה קורוטקוב (34.42 שניות). מדיה וקבצים בנושא מונה מירון בוויקישיתוף מונה מירון, באתר Swimrankings שחייה: שיאים ישראליים לגוסטמלסקי ומירון, באתר ynet, 26 בפברואר 2004 אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים חדשים באליפות ישראל, באתר ONE, ‏7 באוגוסט 2002 שחייה: פינקלר ואיילון מצטייני אליפות ישראל, באתר ynet, 31 ביולי 2004
ספרינגפילד (אוהיו)

ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) הוא מושב המחוז של מחוז קלארק אשר בדרום-מערב מדינת אוהיו שבארצות הברית, כ-75 קילומטרים מקולומבוס ו-25 קילומטרים מדייטון. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2010 היו בעיר 60,608 תושבים, 24,459 משקי בית ו-14,399 משפחות. 75.2% מהתושבים הם לבנים, 18.1% אפרו-אמריקאים, 0.3% אינדיאנים, 0.8% אסיאתים, ו-4.0% משני גזעים או יותר. העיר משתרעת על שטח של כ-66.04 קילומטרים רבועים, מתוכם 65.50 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-0.54 קמ"ר שטחי מים. תושבים נודעים בולטים אשר נולדו בספרינגפילד כוללים את: ליליאן גיש (1893–1993) - שחקנית קולנוע וטלוויזיה. ברניס אבוט (1898–1991) - צלמת. ג'סטין צ'יימברס (נולד ב-1970) - דוגמן ושחקן. ג'ון לג'נד (נולד ב-1978) - מוזיקאי. מדיה וקבצים בנושא ספרינגפילד בוויקישיתוף ציפי שמילוביץ, ניו יורק, העיר שבלב קונספירציית "אוכלי הכלבים" של טראמפ, באתר ynet, 18 בספטמבר 2024 אתר האינטרנט הרשמי של ספרינגפילד (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ספרינגפילד (באנגלית)