laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחנת טעינה

תחנת טעינה לרכב חשמלי, המכונה לרוב רק תחנת טעינה, היא מערכת המספקת אנרגיה חשמלית לטעינה של כלי רכב חשמליים. רוב תחנות הטעינה הציבוריות מותקנות כיום בחניונים מסחריים, למשל של מרכזי קניות, בנייני משרדים, מלונות ואף של בתי עסק בודדים כמסעדות ומרכולים. שירות הטעינה מסופק לרוב באמצעות חברות פרטיות. טעינה איטית 230/115 וולט חד פאזי 15 אמפר הספק מרבי 3 קילוואט - זוהי שיטת הטעינה האיטית ביותר, משקע בקיר 115 או 230 וולט. זמן הטעינה בתחנות אלו הוא בין 4 - 16 שעות (תלוי בסוללות הרכב). עמדות טעינה אלה יעילות בעיקר במקומות בהם חונות מכוניות למשך שעות רבות כחניונים בבתי מגורים, בבנייני משרדים, בתי מלון וכדומה. טעינה בינונית - זרם ישר, הספק עד 24 קילוואט. זמן טעינה 3-1 שעות. תחנות טעינה אלו מותקנות במקומות בהם חונות מכוניות למשך שעות בודדות - מרכזי בילוי, מרכולים, חניות של ציי רכב וכדומה. טעינה מהירה - זרם ישר, הספק עד 150 קילוואט, זמן טעינה 90-20 דקות. מותקנות במרכזי קניות ובילוי, חניונים ליד אזורי מזון מהיר וחדרי כושר, ובתחנות דלק. טעינה אולטרא מהירה - הספק עד 360 קילוואט, זמן טעינה 20-10 דקות, אם כי תחנות אלו לעיתים מאפשרות טעינה של יותר ממכונית אחת בו-זמנית, ולכן זמן הטעינה במקרה של חיבור יותר ממכונית אחת מכפיל עצמו בהתאם למספר המכוניות הנטענות. תחנות אלו מותקנות בעיקר לצידי כבישים מהירים, לעיתים במפרצי ריענון ובתחנות דלק. למעט תחנות איטיות, תחנות הטעינה כוללות בתוכן את מיישר הזרם ומספקות זרם ישר למכוניות. טעינת מכוניות חשמליות יכולה להתבצע בזרם ישר, או בזרם חילופין דרך מיישר זרם אם כלול בהן. בשני המקרים, טעינת הסוללות מתבצעת דרך מערכת ניהול סוללות (BMS). בטעינה בזרם חילופין המגבלה על מהירות הטעינה היא מיישר הזרם עצמו: ככל שהמיישר גדול יותר כך מהירות הטעינה גבוהה יותר. בטעינה בזרם ישר המגבלה על מהירות הטעינה נובעת מתחנת הטעינה עצמה - זמן הטעינה תלוי בהספק החשמלי של התחנה. תאורטית, חישוב זמן הטעינה מתבצע על ידי חלוקה של האנרגיה האגורה בסוללות המכונית בהספק תחנת הטעינה. למעשה, סביר להניח שהמכונית אינה מגיעה לתחנת הטעינה כשסוללותיה מרוקנות לחלוטין, וכן קצב הטעינה אינו אחיד - ככל שהסוללות מתמלאות קצב הטעינה יורד. להלן דוגמה לחישוב זמן טעינה: טסלה מודל S דגם AWD (P85D) 85 kWh. גודל הסוללות ברכב - 85 קוט"ש מגיעה לתחנת טעינה מהירה של 100 קילוואט כאשר בסוללותיה 10%. חישוב הטעינה עד למילוי הסוללות ל-90% יהיה: 0.68 = 85 ⋅ ( 0.9 − 0.1 ) 100 {\displaystyle 0.68={\frac {85\cdot (0.9-0.1)}{100}}\,\!} כלומר הזמן המזערי שטעינה כזו תארך הוא 0.68 שעה, שהן כ-41 דקות. על פי נתוני היצרן, טעינה זו תספיק לנסיעה של 320 ק"מ. Open Charge Point Protocol מדיה וקבצים בנושא תחנת טעינה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרילוגיית הקורנטו

טרילוגיית הקורנטו (באנגלית: Three Flavours Cornetto trilogy) היא טרילוגיית סרטים קומיים בריטיים בבימויו של אדגר רייט, עם תסריטים מאת רייט וסיימון פג, בהפקת חברת נירה פארק, ובכיכובם של פג וניק פרוסט. הטרילוגיה כוללת את הסרטים "מת על המתים" (2004), "שוטרים לוהטים" (2007) ו-"סוף העולם" (2013). הטרילוגיה, אשר הופקה בתקציב כולל של 38 מיליון דולר, גרפה לאורך השנים מעל ל-156 מיליון דולרים ברחבי העולם. הסרט הראשון בטרילוגיה הוא "מת על המתים". זהו סרט קומי רומנטי המתרחש במהלך מתקפת זומבים. הסרט יצא במקור במהלך שנת 2004. פג מגלם בסרט את שון, אדם שמנסה להשתלט על חייו כאשר הוא נאלץ להתמודד עם אתגרים שונים בעיקר מצד חברתו, אמו, ואביו החורג בעיצומה של מתקפת זומבים אפוקליפטית. בסרט משולבת התייחסות ראשונה בטרילוגיה לגלידת קורנטו בסצנה בה שון קונה גלידת קורנטו לחברו אד (פרוסט) לבקשתו, לאחר שאד מתעורר עם הנגאובר רציני. הבמאי אדגר רייט ציין שנהג בעבר לאכול גלידת קורנטו כאשר היה לו הנגאובר. הסרט השני בטרילוגיה הוא "שוטרים לוהטים". זהו סרט קומי העוסק בחברות בין שוטרים. הסרט יצא במקור לאקרנים במהלך שנת 2007. פג ופרוסט מגלמים בסרט שני שוטרים החוקרים סדרת מקרי מוות מסתוריים בכפר אנגלי קטן. דני בוטרמן (פרוסט) גדל באותו הכפר, בעוד שניק אנג'ל (פג) הוא שוטר שנשלח לעבוד באותו הכפר. ההתייחסות לגלידת הקורנטו בסרט זה מתרחשת כאשר שני השוטרים רוכשים גלידות קורנטו בקיוסקים שונים לאורך הסרט. הסרט השלישי בטרילוגיה הוא הסרט "סוף העולם". זהו סרט קומי אפוקליפטי-מדע בדיוני. הסרט יצא במקור לאקרנים במהלך שנת 2013. הסרט עוקב אחר קבוצת חברים, אותה מנהיג פג, אשר מעוניינת לקחת חלק ב-Pub crawl (אנ') ביום בו חוצנים מנסים לכבוש את עיר הולדתם. ההתייחסות לגלידת הקורנטו בסרט זה מתרחשת בסצנה האחרונה של הסרט, בה עטיפה של גלידת קורנטו נושבת ברוח, ונתפסת לזמן קצר על גדר תיל. "Shaun of the Dead (2004)". Rotten Tomatoes. Fandango. ארכיון מ-26 באפריל 2007. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Shaun of the Dead (2004)". Metacritic. CBS Interactive. ארכיון מ-9 במאי 2019. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Hot Fuzz (2007)". Rotten Tomatoes. Fandango. ארכיון מ-30 באוגוסט 2017. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Hot Fuzz (2007)". Metacritic. CBS Interactive. ארכיון מ-14 באוקטובר 2017. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The World's End (2013)". Rotten Tomatoes. Fandango. ארכיון מ-19 בינואר 2018. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The World's End (2013)". Metacritic. CBS Interactive. ארכיון מ-19 בינואר 2018. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה)
לואיס פולמן

לואיס ג'יימס פולמן (באנגלית: Lewis James Pullman; נולד ב-29 בינואר 1993) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי-יהודי. הוא ידוע בתפקידיו בסרטים "טרף לילי", "זמנים קשוחים באל רויאל" ו"אהבה בשחקים: מאווריק". פולמן הוא גם המתופף של להקת "אטא בוי". פולמן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של שחקן הקולנוע ביל פולמן, ושל הרקדנית המודרנית, תמרה הורביץ, בת להורים יהודים שהיגרו מרוסיה. פולמן הוא הצעיר מתוך שלושה ילדים; יש לו אחות גדולה בשם מייסה, שהיא זמרת-יוצרת ואח גדול בשם ג'ק, בובנאי. קריירת המשחק של פולמן החלה בשנת 2013, עם הופעתו בסרט הקצר "המורה". מאז שיחק בתפקידי משנה בכמה סרטים. בין היתר בסרטים "להישען על פיט" "וקרב המינים", ושיחק לצד אביו בסרט המערבון "הבלדה של לפטי בראון". בשנת 2018 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "זמנים קשוחים באל רויאל". בהמשך השנה גילם את לוק בסרט האימה "טרף לילי"; אשר ממשיך את עלילותיו של הסרט הקודם משנת 2008. בשנת 2019 פולמן כיכב בסדרת הטלוויזיה "מלכוד 22" כמייג'ור. הסדרב, אשר מבוססת על רומן באותו שם על ידי ג'וזף הלר שודרה לראשונה ב-17 במאי 2019 ברשת Hulu. בשנת 2022 שיחק לצד טום קרוז בסרט "אהבה בשחקים: מאווריק". באותה שנה, החל פולמן לשחק בסדרת המסתורין "המרעה המערבי" מבית פריים וידאו בדמותו של ריט אבוט, בנו של ג'וש ברולין. פולמן הוא המתופף של להקת "אטא בוי", יחד עם השחקנית/מוזיקאית עדן ברולין (בתו של ג'וש ברולין), פרדי ריש ודאש תומפסון. הם הוציאו את אלבומם הראשון, "Out of Sorts", בשנת 2012. הם הוציאו את אלבומם השני, "Big Heart Manners", בשנת 2020. מדיה וקבצים בנושא לואיס פולמן בוויקישיתוף לואיס פולמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיס פולמן, באתר AllMovie (באנגלית) לואיס פולמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "Q&A with Bill Pullman on 'The Fruit Hunters' and His Orchard Obsession". "Helen Hurwitz Taught Art, Loved Nature". "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2018-10-24. נבדק ב-2018-10-24. {{cite web}}: (עזרה) McNary, Dave (23 באוגוסט 2018). "Jon Hamm, Ed Harris Joining Tom Cruise's 'Top Gun: Maverick'". Variety.com. נבדק ב-24 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Los Angeles CA, Atta Boy (באנגלית) "CJ Entertainment to Produce Romantic Drama 'Press Play' With Clara Rugaard, Lewis Pullman". hollywoodreporter.com. 7 באוקטובר 2019. נבדק ב-25 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Critics Choice Awards 2024: All the Winners, TIME, ‏2024-01-15 (באנגלית) 2024 Indie Spirit Awards: See the Complete List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
צ'ארלס מייקל דייוויס

צ'ארלס מייקל דייוויס (באנגלית: Charles Michael Davis; נולד ב-1 בדצמבר 1984) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור מרסל ג'רארד בסדרת הדרמה "המקוריים" (2013–2018), בתור קיין אנדרס בסדרה הקומית "יאנגר" (2017–2021) ובשל הופעתו בתור הסוכן המיוחד קוונטין קרטר בסדרה "NCIS: ניו אורלינס" (2020–2021). דייוויס נולד בדייטון, אוהיו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סטבינס בריברסייד, דייטון ובאוניברסיטת מיאמי באוקספורד, אוהיו. הוא ממוצא אפרו-אמריקאי ופיליפיני. אביו מקנטקי ואמו ממנילה. דייוויס התחיל את דרכו בסוכנות הדוגמנות בסינסינטי, אוהיו. הוא דגמן עבור נייקי ופוט לוקר. דייוויס הופיע כאורח וחוזר על עצמו בכמה סדרות טלוויזיה בולטות, כולל "כל כך רייבן", "הוחלפו בלידתן" ו"האנטומיה של גריי". בשנת 2011, הוא שיחק בתפקיד חוזר את קוואן קירקלנד, הקוורטרבק של קבוצת הסן דייגו סייברס בסדרה "משחקות את המשחק" (אנ'). בפברואר 2013 פורסם כי דייוויס לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "המקוריים", סדרת ספין אוף של הסדרה יומני הערפד. בשנת 2018, לאחר שהופיע בתפקיד חוזר בעונה הרביעית של הדרמה הקומית האמריקאית "יאנגר", החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה החל מעונתה החמישית. דייוויס הצטרף לצוות השחקנים של "NCIS: ניו אורלינס" במרץ 2020, ושיחק בתפקיד הסוכן המיוחד קוונטין קרטר בעונות השישית והשביעית עד סיומה. ב־17 ביולי 2020, דייוויס כיכב לצד לורה הארייר כזוג שעבר פרידה בקליפ של "What's Love got to do with it", גרסת הרמיקס של קייגו לשיר המקורי של טינה טרנר. דייוויס היה בקשר עם הכוריאוגרפית והדוגמנית קטרינה אמאטו. עם זאת, בפרק של תוכנית הטלוויזיה "The Talk" ב־19 בספטמבר 2014, הוא חשף שהוא "רווק". מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס מייקל דייוויס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ארלס מייקל דייוויס (באנגלית) צ'ארלס מייקל דייוויס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ארלס מייקל דייוויס, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ארלס מייקל דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ארלס מייקל דייוויס, באתר AllMovie (באנגלית) צ'ארלס מייקל דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Katz, Marc (2011-08-14). "Stebbins grad makes transition to the stage". Dayton Daily News. p. D8. YouTube interview "Success Stories: Charles Michael Davis". AMTC World. אורכב מ-המקור ב-2009-01-06. נבדק ב-2013-05-21. "Charles Michael Davis Lands Key Role In Vampire Diaries Spinoff The Originals". deadline.com. 2013-02-05. אורכב מ-המקור ב-2013-04-21. נבדק ב-2013-05-21. Swift, Andy (21 בפברואר 2018). "Younger: Charles Michael Davis Promoted to Series Regular". TVLine. נבדק ב-21 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Slater, Georgia (17 ביולי 2020). "Tina Turner Is Back (at 80!) on Kygo's 'What's Love Got to Do with It' Remix". People (באנגלית). נבדק ב-2020-07-18. {{cite web}}: (עזרה) Ushe, Naledi (2020-07-17). "Tina Turner teams up with Kygo for 'What's Love Got to Do With It' remix". Fox News (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-18. "My LA To Z: Charles Michael Davis". Los Angeles Magazine. 2014-02-04. נבדק ב-2014-02-04. https://m.youtube.com/watch?v=lRhX9J7E_yA https://vimeo.com/119829607/description https://www.youtube.com/watch?v=TNYGLMQxZ64
אדית קורבט

אדית קורבט (באנגלית: Edith Corbet;‏ 28 בדצמבר 1846 – 1920) הייתה ציירת נוף ויקטוריאנית, שהתאגדה עם קבוצת מקיאיולי (הידועה גם בשם הטוסקנאים או האטרוסקאים), אשר העדיפו לצייר בחוץ במטרה לתפוס אפקטים של אור טבעי והעדיפו פורמט פנורמי לציוריהם. אדית אדנבורו נולדה בגולבורן, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, בתם השנייה וילדתם החמישית של הנרי אדנבורו ומרגרט סטדמן. משפחת אדנבורו הגיעה מלסטרשייר, אך עברה להתגורר בלונדון, שם הפכה לסוחרים משגשגים בבגדי משי. הנרי אדנבורו היה רב-חובל ועשה כמה מסעות לאוסטרליה בין השנים 1833–1837, והחליט להתיישב שם בשנת 1840. הוא רכש חווה מדרום לגולבורן המכונה 'וולוגוראנג' ובנה "בניין לבנים יפהפה בן שתי קומות וגדרות אבן, על חלונותיו הצרפתיים המעניינים ובנייני החוץ המרשימים שסביבו". זה היה בית המשפחה עד לשנת 1854, כאשר הנרי ומרגרט מכרו את הנכס לג'ון ויליאם צ'ישולם, וחזרו לאנגליה עם משפחתם בת שישה ילדים. הנרי נפטר בשנת 1855 ב-Chesham Lodge בסארי, בן 43. בשנת 1861 ברישומי המפקד הבריטי רשומה אדית, כשהייתה בת 14, גרה עם אמה האלמנה בקנזינגטון. מפקד האוכלוסין בשנת 1871 מראה כי חייה עם אחותה אנני, שצוינה כראש משק בית, בגני שפילד 5 בקנזינגטון, באותה שנה הציגה את עבודותיה בלונדון. היא התחתנה עם הצייר הוויקטוריאני והמאייר ארתור מורץ' ועברה לרומא, שם ציירה עם ג'ובאני קוסטה, מנהיג קבוצת מקיאיולי. בשנת 1876 נשארו שניהם בוונציה. לעיתים קרובות בין השנים 1880–1890 היא הציגה בגלריה גרוסוונור ובגלריה החדשה בלונדון. בשנת 1891, לאחר מות בעלה הראשון, היא נישאה למתיו רידלי קורבט, אחד החברים המובילים בקבוצת מקיאיולי, לאחר מכן הציגה בעיקר באקדמיה המלכותית, ביקרה באיטליה והתגוררה בלונדון למשך שארית חייה. לצד אמניות בריטיות כמו אמילי מרי אוסבורן, הלן אלינגהאם, אנה אלמה-טדמה קורבט הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. היא נפטרה בהמפסטד, צפון לונדון, בשנת 1920. מדיה וקבצים בנושא אדית קורבט בוויקישיתוף Edith Corbet, 1846-1920: An Overview, www.victorianweb.org Biography for: Henry B. Edenborough, web.archive.org, ‏14 באפריל 2008 The Gentleman's Magazine, F. Jefferies, 1855. (באנגלית) Southern Tablelands History Matters, web.archive.org British Women Painters: 1893 Exposition--page 1, arcadiasystems.org
ג'פרי ארצ'ר (1944)

ג'פרי ארצ'ר (באנגלית: Geoffrey Archer;‏ נולד ב-1944 בלונדון) הוא סופר בריטי, שמתמחה בספרות הרפתקאות וריגול. ג'פרי ארצ'ר נולד וגדל בלונדון. החל מגיל צעיר הוא גילה עניין בכתיבה. הוא ניסה את עצמו בתחומים שונים ובסוף פנה לתחום העיתונות. ג'פרי ארצ'ר היה כתב במספר ערוצי טלוויזיה בריטיות ובתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 הוצב בצפון אירלנד ואחר כך בביירות. בשנת 1976 הוא קיבל אישור להצטרף להפלגה של צוללת גרעינית בריטית והועבר לסיקור הצבא. על בסיס הניסיון שרכש, ג'פרי ארצ'ר חזר לכתיבה כאשר התרכז בתחום ריגול וצבא. בשנת 1995 ג'פרי ארצ'ר עזב את הטלוויזיה והתרכז בכתיבת ספרים בלבד. 1988 – Sky Dancer 1989 – Shadow Hunter 1993 – Eagle Trap - תורגם לעברית 1995 – Scorpion Trail - תורגם לעברית 1997 – Java Spider - תורגם לעברית 1998 – Fire Hawk - תורגם לעברית 2001 – The Lucifer Network 2002 – The Burma Legacy 2004 – Dark Angel 2005 - Skydancer / Shadow Hunter אתר האינטרנט הרשמי של ג'פרי ארצ'ר רשימת ספרים ראיון עם ג'פרי ארצ'ר ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ורג' ברנרד אוניל

ג'ורג' ברנרד אוניל (באנגלית: George Bernard O'Neill‏; 17 ביולי 1828 – 23 בספטמבר 1917), היה צייר ז'אנרים אירי פורה, משנת 1859 חבר במושבת האמנים קרנברוק. אוניל נולד בדבלין שבאירלנד, התשיעי מתוך חמישה עשר ילדים של פקיד בדבלין. הוא הגיע לאנגליה בשנת 1837, למד בבית ספר בוואליץ' והתקבל לבית הספר המלכותיים של האקדמיה בשנת 1845. הוא היה סטודנט מצליח, הציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית משנת 1847 ואילך, וצבר מוניטין של צייר של סצנות נרטיב מקסימות. 'המייסד', שהוצג בשנת 1852, הפגין את מודעותו ליצירות של מאסטרים ישנים בשילוב עם הנושא המושך של ילד יתום. בשנת 1855 התחתן אוניל עם אמה קלקוט, בת דודתו של ג'ון קלקוט הורסלי. דרך נישואים אלה הוא נכנס למעגל האמנותי של הורסלי ובשנת 1859 התוודה למושבת האמנים קרנברוק. בשנה שלאחר מכן ג'ורג' ואמה שכרו בית עץ מימי הביניים,'בית וילסלי הישן', במרחק של כקילומטר אחד מהעיירה קרנברוק ושמרו עליה כבית קיץ ואולפן במשך שנים רבות. המקום הפך לתפאורה של רבים מציוריו של אוניל. דרכו האמנותית של אוניל הייתה דומה לזו של תומאס ובסטר ופרדריק הארדי. את מערכת היחסים הקרובה בין אוניל להרדי ניתן לשפוט על פי ציורם הקטן 'ההפתעה' בו הרדי צייר את הפנים ואוניל – הדמות (גלריה לאמנות וולברהמפטון). סצנות החיים הכפריים – תמימות, לפעמים עם הומור עדין, או סנטימנטליות, צבועות בקנה מידה ביתי קטן, פנו ללקוחות המעמד הבינוני. שיא הצלחתו היה בשנות 1850–1870, כאשר עבודותיו נאספו בשקיקה על ידי תעשייני מידלנדס ויזמי אזורים תעשייתיים אחרים במדינה. תחושה זו של הצלחה ציבורית התבטאה בציורו של אוניל 'דעת קהל', שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1863 (בגלריה לאמנות לידס). אוניל החזיק גם בית וסטודיו בלונדון, שם בילה את חודשי החורף בהשתתפות בחייה האמנותיים של הבירה. בשנות השבעים של המאה ה-19, יחד עם ג'ורג' הנרי בוטון, הוא התיידד עם ג'יימס מקניל ויסלר והציע לו תמיכה מוסרית בשנים 78–1877, אז ויסלר תבע את המבקר ג'ון ראסקין בגין הוצאת דיבה. אף שהשקפותיו האמנותיות של אוניל היו מנוגדות במובנים רבים לאלה של ויסלר, שניהן האמינו שמטרתו האסתטית של האמן נותנת תוקף ליצירת אמנות. מרבית ציוריו של אוניל הקשורים למושבת קרנברוק נראים כמו תיאורים סנטימנטליים של ילדים ומשפחות כפריות, אך ייתכן שהם נועדו למטרה רצינית יותר: "ניתן להשתמש בילדים כדי לפרסם את עוולות המערכת החברתית מבלי שנראה כי הם תוקפים את המבנה החברתי. ייתכן שהרפורמה תושג על ידי פניות למצפון באמצעות סנטימנט ולא על ידי טיעון מנומק וביקורת בעלת אופי פוליטי מדי." אם כן, ניתן לראות את דימויי הילדים של אוניל בהקשר לרומנים של דיקנס כחלק מהתנועות החברתיות של אותם ימים. בעשורים שלאחר מכן חלה ירידה משמעותית באיכות עבודותיו ובפופולריות שלהן. הוא נפטר בלונדון ב־23 בספטמבר 1917, חודשיים בלבד לאחר שנת 89 שלו, לאחר שלא הציג בתערוכה 24 השנים האחרונות לחייו. גיוס לחיל הים ברוכים הבאים ילדים בטאוור נשיקת חג המולד לא נשכח שששש.... האסופי מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' ברנרד אוניל בוויקישיתוף ג'ורג' ברנרד אוניל, באתר Discogs (באנגלית) George Bernard O'Neill, rehs.com (באנגלית) The Weald - People history and genealogy, theweald.org Roberts, Keith. 'The Cranbrook Colony' at Wolverhampton./The Burlington Magazine, Vol.119, No888. 1977
יחסי הודו–הולנד

יחסי הודו–הולנד מתייחסים ליחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לבין הולנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1947. היחסים בין הודו להולנד מתוארכים לתחילת המאה ה-17 עד 1605, כאשר ההולנדים הגיעו לאימפריה המוגולית לצורכי מסחר. הנוכחות ההולנדית בתת היבשת ההודית נמשכה בין השנים 1605–1825. סוחרי חברת הודו המזרחית ההולנדית התבססו תחילה בקורומנדל ההולנדית, ובמיוחד פוליקט, מכיוון שחיפשו טקסטיל להחלפה עם התבלינים שהם סחרו באיי הודו המזרחיים. סוראטה ההולנדית ובנגל ההולנדית נכבשו על ידי ההולנדים בשנים 1616 ו-1627 בהתאמה. לאחר שכבשו ההולנדים את ציילון מהפורטוגלים בשנת 1656, הם כבשו 5 שנים מאוחר יותר את המבצרים הפורטוגזים בחוף מלבר, כדי להבטיח את ציילון מפלישה פורטוגלית. מלבד טקסטיל, הפריטים הנסחרים בהודו ההולנדית כללו אבנים יקרות, אינדיגו ומשי ברחבי הודו, סלטר ואופיום בבנגל ההולנדית, ופלפל שחור במלבאר ההולנדית. עבדים הודים יובאו לאיי מאלוקו ולמושבת הכף ההולנדית. במחצית השנייה של המאה ה-18 איבדו ההולנדים את השפעתם יותר ויותר. במכתבי קיו ויתרו ההולנדים על כל המושבות ההולנדיות לבריטים, כדי למנוע את כיבושם על ידי הצרפתים. בקרב קולצ'ל (1741), צבאו של מלך טרוונקור מרת'נדה ורמה הביס את כוחות הודו המזרחית ההולנדית, וכתוצאה מכך הביס את הכוח ההולנדי בחוף מלבר. למרות שקורומנדל ההולנדית ובנגל ההולנדית הוחזרו לשלטון הולנד מכוח האמנה האנגלו-הולנדית משנת 1814, הם חזרו לשלטון הבריטי בשל הוראות האמנה האנגלו-הולנדית משנת 1824. על פי תנאי האמנה, כל העברות של רכוש ומפעלים היו אמורים להתקיים ב-1 במרץ 1825. באמצע 1825 איבדו ההולנדים את עמדות המסחר האחרונות שלהם בהודו. עם זאת, ניתן למצוא שרידים מהתקופה ההולנדית מסוראט ועד קולקטה וכן באזורים אחרים בהודו. הודו התפתחה לכלכלה שמתרחבת במהירות, והתמקדה בפיתוח טכנולוגי ובשיתוף פעולה טכני ומדעי. למרות המשבר הכלכלי המתמשך בגוש האירו והצמיחה האיטית של כלכלת הולנד עצמה, הסחר הדו-צדדי בין הודו להולנד המשיך לצבור תאוצה. שיתוף פעולה בין סחר והשקעות, מרכיב מרכזי ביחסי הודו והולנד, הראה צמיחה מספקת לאורך השנים. סחר דו כיווני ממשיך לצמוח בהתמדה והגיע ל-5.287 מיליארד אירו בשנת 2011. במהלך שבעת החודשים הראשונים של 2012, היצוא ההודי גדל ב-9.6% ואילו המסחר הבילטרלי הכולל גדל ב-9.45%. הולנד נותרה בין עשר השותפות המובילות בהודו מבחינת נפח הסחר עם מאזן סחר חיובי לטובת הודו. היא גם אחת המשקיעות הגדולות ביותר במונחי השקעות זרות ישירות (FDI) בהודו, כאשר ההשקעות ההודיות בהולנד הסתכמו בתקופה 1996–2010 ב-11.46 מיליארד דולר. השקעות ה-FDI מהולנד להודו בתקופה 2000–2011 עמדו על 5.62 מיליארד דולר (השישי בגודלו בסך הכל). ה-FDI בשנת הכספים 2011–2012 הסתכם ב-1,409 מיליארד דולר. התקיימו רכישות ומיזוגים גדולים של חברות הודיות, כולל זו של טאטה קורוס (כיום טאטא סטיל), אפולו-ורדיסטין, רכישת תיאודור גיליסן על ידי קבוצת הינדוג'ה וחברות הודיות רבות ובחינת האפשרויות לקשר נוסף. חברות רב-לאומיות הולנדיות כמו Shell, יוניליוור, KLM ובנקים גדולים כמו ING ורבובנק הן בעלות נוכחות הולכת וגדלה בהודו. חברות קטנות ובינוניות הולנדיות עם טכנולוגיות נישה ומומחיות ברמה עולמית מסתכלות באופן פעיל על השוק ההודי. באופן דומה, כמה חברות IT גדולות בהודו ביססו את נוכחותן בהולנד. הודו מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג. הולנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי. מדיה וקבצים בנושא יחסי הודו–הולנד בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
מייל לשעה

מייל לשעה (באנגלית: Miles per hour) היא יחידת מידה למהירות, המציינת מעבר של מייל אחד במשך שעה אחת. יחידת מידה זו היא יחידה פחות מקובלת למדידת מהירותם של כלי רכב (במרבית מדינות העולם משתמשים ביחידה קילומטר לשעה), והיא נהוגה בעיקר באנגליה ובארצות הברית. למדידת מהירותם של כלי שיט מקובלת יחידת המידה קשר, שהיא 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.8525 קילומטר לשעה. בכתיב פיזיקלי המהירות מייל לשעה נרשמת בצורה מייל/שעה או מייל·שעה1−. 1 מייל לשעה שווה ערך ל-1.609344 קמ"ש. יחידות מידה למהירות מדיה וקבצים בנושא מייל לשעה בוויקישיתוף
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1958

פרסי גילדת מפיקי ובמאי הטלוויזיה לשנת 1958 הייתה השנה הרביעית שבה חולקו פרסים בתחום הטלוויזיה, שנודעו בהמשך בשם פרסי באפט"א לטלוויזיה. בשנה זו גדל מספר הקטגוריות מארבעה לשבעה. זאת הייתה הפעם האחרונה שהגילדה העניקה את הפרסים. בשנה לאחר מכן שולב הארגון עם האקדמיה הבריטית לקולנוע ליצירת האיגוד לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. שחקן מייקל הורדרן מעצב סטיבן טיילור הפקת דרמה רודולף קרטייה אקטואליה דונלד באברסטוק וצוות ההפקה של התוכנית "Tonight" (רשת ה-BBC) בידור קל (הפקה) בריאן טסלר בידור קל (אמן) טוני הנקוק אישיות רובין דיי תסריטאי קולין מוריס פרס מיוחד צוות ההפקה של "Emergency Ward 10" (רשת ATV) פרס הכותבים קולין מוריס "Television & craft". web.archive.org. 25 באוגוסט 2006. {{cite web}}: (עזרה)
ג'יימס אלן

ג'יימס אלן (באנגלית: James Allen; ‏ 28 בנובמבר 1864 - 25 בינואר 1912) היה סופר ופילוסוף בריטי. ג'יימס אלן נולד ב-28 בנובמבר 1864, בלסטר שבאנגליה. ב-1879, כשהיה בן 15, משפחתו נקלעה לקשיים כלכליים, ואביו החליט לעבור לארצות הברית בתקווה לבנות עתיד טוב יותר למשפחתו. יומיים לאחר הגעתו לניו יורק, הוא נפטר, ויש האומרים שהוא נרצח. מותו של אביו גרם לג'יימס לעזוב את בית הספר ולהתחיל לעבוד. ב-1893, אלן עבר ללונדון, ולאחר מכן לדרום ויילס. ב־1895, התחתן אלן עם הסופרת האירית לילי ל. אלן (Lily L. Allen), וב-10 בספטמבר 1896 נולדה בתם הראשונה. ב-1898 החל אלן לעבוד ככתב במגזין The Herald of the Golden Age, ובשנת 1901 הוא הוציא לאור את ספרו הראשון. ב-1902, החל להוציא לאור מגזין שנקרא The Light of Reason. ב-1903 הוציא לאור את ספרו השלישי, שהוא גם ספרו המפורסם ביותר, As a Man Thinketh. הספר ראה אור גם בעברית בשם "אדם כיציר מחשבותיו". באותה שנה, אלן ומשפחתו עברו לאילפרקום (Ilfracombe), שם התגורר עד פטירתו ב-24 בינואר 1912. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אלן בוויקישיתוף כתבי ג'יימס אלן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) הספרייה החופשית של ג'יימס אלן (באנגלית) ג'יימס אלן, באתר www.e-vrit.co.il James Allen (1864-1912) - Find A Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית) The Way of Peace, www.amazon.com Third Minds » As a Man Thinketh (באנגלית) James Allen | Optimize, Meet our featured authors. (באנגלית) About James and Lily Allen, www.jamesallenlibrary.com Barnes & Noble, As a Man Thinketh|Paperback, Barnes & Noble (באנגלית) Rod Mann, Mannkind Perspectives: James Allen – Inspired Author, Gentle Soul, Mannkind Perspectives, ‏2011-12-18 about-james-allen takealot.com, m.takealot.com James Allen (author) | Project Gutenberg Self-Publishing - eBooks | Read eBooks online, self.gutenberg.org אדם כיציר מחשבותיו - ג'יימס אלן, באתר www.text.org.il Authors Overview, www.audioenlightenment.com
עונת 2009/2010 בליגה הבלקנית בכדורסל

עונת 2009/2010 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-2 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל. המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-10 באוקטובר 2009 והגמר נערך ב-15 באפריל 2010. בתחרות השתתפו 11 קבוצות, 4 מבולגריה, 2 ממונטנגרו, 2 ממקדוניה, 2 מסרביה ו-1 מרומניה. לראשונה השתתפו קבוצות ממונטנגרו. לעונה זו נרשמו למפעל כ-12 קבוצות ששובצו לשני בתים של כ-6 קבוצות, אך גז מתאן מדיאש הרומנית הודחה עקב שיתוף לא חוקי של שחקנים. הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-8 משחקים בבית א' ו-10 משחקים בבית ב', כאשר 4 הראשונות בכל בית מעפילות לרבע גמר בשיטת הצלבה, מקום 1 בבית א' נגד מקום 4 בבית ב' וכן הלאה. לבסקי סופיה זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה. הקבוצה שסיימה במקום הראשון בכל בית פוגשת את הקובצה שסיימה במקום ה-4 בבית המקביל והקבוצה שסיימה במוקם ה-2 פוגשת את הקבוצה שסיימה במקום ה-3 בבית המקביל.
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1959

פרסי גילדת מפיקי ובמאי הטלוויזיה לשנת 1959 הייתה הפעם הראשונה שהוענקו פרסי טלוויזיה בשם הזה בממלכה המאוחדת. לפני כן הם נודעו בשם "פרסי גילדת מפיקי ובמאי הטלוויזיה", עד שהארגון התמזג עם האקדמיה הבריטית לקולנוע. בהמשך כונו בשם פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. שחקן דונלד פלזנס שחקנית גוון ווטפורד מעצב סטיבן בונדי הפקת דרמה סילביו נריצאנו אקטואליה צוות ההפקה של התוכנית "Tonight" (רשת ה-BBC) Additional צוות ההפקה של התוכנית "Monitor" (רשת ה-BBC) בידור קל (הפקה) ג'ואן קמפ-ולץ' בידור קל (אמן) אלן מלוויל אישיות קליף מישלמור תסריטאי קולין מוריס פרס מיוחד צוות ההפקה של הסדרה "Monitor" פרס הכותבים קולין מוריס וקן יוז "Television in 1958 | BAFTA Awards". awards.bafta.org.