laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין

הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין (בגרמנית: Schlösser und Parks von Potsdam und Berlin) הם קבוצה של מתחמי ארמונות וגני נוף מורחבים הממוקמים באזור האפלנד (אנ') סביב פוטסדאם וברלין, בירת גרמניה. במונח נעשה שימוש כאשר המכלול התרבותי הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990. הוא זכה להכרה זו בזכות האחדות ההיסטורית של נופיו - דוגמה ייחודית לעיצוב נוף על רקע רעיונות מונרכיים של המדינה הפרוסית. ”המכלול הוא התגבשות של מספר רב של השפעות מאיטליה, אנגליה, פלנדריה, פריז ודרזדן. סינתזה של מגמות אמנות בערים ובחצרות המלכים באירופה במאה ה-18, הטירות והפארקים מציעים דגמים חדשים שהשפיעו רבות על התפתחות האומנויות המונומנטליות ועל ארגון החלל ממזרח לאודר. פוטסדאם-סנסוסי הוא דוגמה יוצאת מן הכלל ליצירות אדריכליות ופיתוח גינון הקשורים לתפיסת כוח המלוכה בתוך אירופה. לפי הגודל הנרחב של התוכנית, מכלולים מלכותיים אלה שייכים לקטגוריה הייחודית מאוד של בתי מגורים של נסיכים” (אתר אונסק"ו). בתחילה, הקיף אתר המורשת העולמית 5,000 דונם, וכלל 150 מיזמי בנייה, שנמשכו בין השנים 1730–1916. עד המהפכה השלווה (אנ') בשנת 1989, הופרדו אזורים אלה על ידי חומת ברלין, שנמשכה בין פוטסדאם לברלין המערבית, וכמה אתרים היסטוריים נחרבו על ידי ביצורי גבול המכונים "רצועת המוות". שני שלבי הרחבה לאתר המורשת העולמית, בשנים 1992 ו-1999 הובילו לשילוב שטח גדול יותר. לטענת קרן הארמונות והגנים הפרוסיים ברלין-ברנדנבורג (גר'), המנהלת את אתר המורשת העולמית, עומד גודל השטח של אתר המורשת העולמית המורחב על 20,640 דונם. ארמון סנסוסי ופארק סנסוסי בפוטסדאם הגן החדש, ארמון השיש וארמון צציליינהוף, צפונית-מזרחית לסנסוסי, פוטסדאם פארק בבלסברג, וארמון בבלסברג, פוטסדאם ארמון גליניקה ופארק קליין-גליניקה, ברלין בקתת העץ ניקולסקוי, ברלין אי הטווסים, ברלין בטכרברג, ברלין טירת הציד גלינקה, ברלין כנסיית הגואל, פוטסדאם הארמון והפארק זאקרו, פוטסדאם שדרת עצי הטיליה (Lindenallee), פוטסדאם המכללה המלכותית לגינון ותחנת הרכבת של הקייזר, פוטסדאם ארמון לינדשטדט והפארק הצמוד, פוטסדאם הכפר בורנשטדט, הכנסייה, בית הקברות והנופים צפונית לפארק סנסוסי, פוטסדאם זקופל (Seekoppel) – הנוף המעוצב בין אגם בורנשטדט לרואיננברג וולטרווג (Voltaireweg, "דרך וולטר") – רצועה ירוקה ודרך בין פארק סנסוסי והגן החדש בפוטסדאם השדרה לפני פארק סנסוסי (Allee nach Sans Souci) – שדרת בתים מהמאה ה-19 בפוטסדאם אלכסנדרובקה – בתי העץ של "המושבה הרוסית", פוטסדאם פפינגסטברג (Pfingstberg, "הר הפנטקוסט"), מקדש פומונה והבלוודרה על פפינגסטברג, פוטסדאם השטח בין פפינגסטברג לגן החדש, פוטסדאם החוף הדרומי של יונגפרנזה, פוטסדאם יער המלך – היערות המקיפים את ארמון ופארק זאקרו, פוטסדאם דרכי הגישה לפארק בבלסברג (Vorgelände des Babelsberger Parks) – פארק בבלסברג הוא יצירת מופת של אדריכל הנוף פטר יוזף לנה שהורחב משנת 1842 ואילך על ידי הנסיך הרמן פון פיקלר-מוסקאו. דרכי הגישה, כולל השטחים לאורך נהר נותה, מהווים חלק מהנוף הכללי. מצפה הכוכבים בבלסברג, פוטסדאם מדיה וקבצים בנושא הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין בוויקישיתוף Prussian Palaces and Gardens Foundation Palaces and Parks of Potsdam and Berlin – מאתר אונסק"ו
Moon Safari

Moon Safari הוא אלבום האולפן הראשון של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתית אייר, אשר יצא לאור ב-16 בינואר 1998. Moon Safari שוחרר מחדש ב-14 באפריל 2008 לציון עשור לאלבום, והוא כלל ספר כרוך, דיוידי סרט תיעודי על הצמד ותקליטור נוסף עם הופעות חיות ורמיקסים. Moon Safari זכה לשבחים על ידי המבקרים. עד פברואר 2012 האלבום מכר 386,000 עותקים בארצות הברית. מידע על האלבום Moon Safari באתר MusicBrainz מידע על האלבום Moon Safari באתר AllMusic האלבום Moon Safari באתר Discogs האלבום Moon Safari באתר ספוטיפיי האלבום Moon Safari באתר יוטיוב Mapes, Jillian (4 בפברואר 2012). "Air Over 'The Moon' About Film Score Turned Full Album". Billboard. נבדק ב-2 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר לוצ'יץ'

ולדימיר לוצ'יץ' (בסרבית: Владимир Лучић; נולד ב-17 ביוני 1989) הוא כדורסלן סרבי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בקבוצת הכדורסל באיירן מינכן, וכן בנבחרת סרביה. לוצ'יץ' נולד בבלגרד בשנת 1989 לוצ'יץ' השתתף בדראפט 2011, אך לא נבחר. גובהו הוא 2.04 מטרים והוא משחק בעמדות הסמול פורווד והפאוור פורוורד. בשנת 2006 החל לוצ'יץ' לשחק כדורסל מקצועי, בקבוצת "סופרפונד" הסרבית. בשנת 2008 עבר לשחק בפרטיזן בלגרד, עמה זכה 4 פעמים באליפות הליגה האדריאטית (2009–2011, 2013),‏ 5 פעמים באליפות ליגת העל הסרבית (2009–2013), ו-4 פעמים בגביע הסרבי (2009–2012). בשנת 2013 חתם על חוזה בקבוצת ולנסיה מליגת העל הספרדית. בעונת 2013/2014 זכה עם ולנסיה באליפות היורוקאפ. בשנת 2016 הצטרף לוצ'יץ' לקבוצת באיירן מינכן הגרמנית. בעונת 2017/2018 זכה עמה הן באליפות ליגת העל הגרמנית והן בגביע הגרמני, ובעונה העוקבת זכה עמה באליפות הליגה הגרמנית. ב-14 באוקטובר 2020 קלע לוצ'יץ' שיא קריירה של 26 נקודות במשחק היורוליג מול מכבי תל אביב. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר לוצ'יץ' בוויקישיתוף ולדימיר לוצ'יץ', ברשת החברתית פייסבוק ולדימיר לוצ'יץ', ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים ובנושא סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סביבה היסטורית סקוטלנד

הסביבה ההיסטורית סקוטלנד (בסקוטית גאלית: Àrainneachd Eachdraidheil Alba; באנגלית: Historic Environment Scotland, בראשי תיבות: HES) הוא גוף ציבורי ממשלתי בסקוטלנד, האחראי על מחקר, טיפול וקידום הסביבה ההיסטורית של סקוטלנד. היא הוקמה בשנת 2015 ממיזוג הסוכנות הממשלתית סקוטלנד ההיסטורית עם הוועדה המלכותית למונומנטים עתיקים והיסטוריים של סקוטלנד (RCAHMS). בין יתר התפקידים, הסביבה ההיסטורית סקוטלנד שומרת על יותר מ-300 נכסים בעלי חשיבות לאומית, כולל טירת אדינבורו, סקארה ברי ופורט ג'ורג'. האחריות שלה חולקה בעבר בין סקוטלנד ההיסטורית, סוכנות ממשלתית האחראית על נכסים בעלי חשיבות לאומית, לבין הוועדה המלכותית למונומנטים עתיקים והיסטוריים של סקוטלנד, שאספה וניהלה רשומות על הסביבה ההיסטורית של סקוטלנד. על פי תנאי הצעת החוק של הפרלמנט הסקוטי שפורסם ב-3 במרץ 2014, השניים פורקו ותפקידם הועבר ל"סביבה ההיסטורית סקוטלנד", ב-1 באוקטובר 2015. הסביבה ההיסטורית סקוטלנד היא גוף ציבורי שאינו מחלקתי בעל מעמד של גוף ללא מטרות רווח, המנוהל על ידי חבר נאמנים שממונה על ידי הממשלה הסקוטית. הגוף מיישם את "מקומנו בזמן", אסטרטגיית הסביבה ההיסטורית של סקוטלנד ואחראי על מבנים ומונומנטים בטיפול המדינה, כמו גם אוספים לאומיים של כתבי יד, רישומים ותצלומים. מעבר לאוספים אלה, הסביבה ההיסטורית סקוטלנד מספקת מימון והכוונה לעבודות שימור וחינוך ברחבי סקוטלנד. Canmore הוא מאגר מקוון שמתוחזק על ידי הסביבה ההיסטורית סקוטלנד מאז 2015. בעבר היא הוחזקה על ידי הוועדה המלכותית למונומנטים עתיקים והיסטוריים של סקוטלנד. מונומנט רשום קאדו (ויילס) אתר האינטרנט הרשמי של סביבה היסטורית סקוטלנד (באנגלית) סביבה היסטורית סקוטלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "A new lead public body for the historic environment" (PDF). Historic Environment Scotland. "Historic Environment Scotland Bill". Scottish Parliament. נבדק ב-6 ביולי 2014. {{cite web}}: (עזרה) McKenzie, Steven (30 בספטמבר 2015). "Monuments body RCAHMS produces final report ahead of merger". BBC News. אורכב מ-המקור ב-15 בספטמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "About Historic Environment Scotland". Historic Environment Scotland.
חרארד רווה

חרארד קורנליס ססיל דה ואן הט רווה (בהולנדית: Gerard Kornelis Cecil de van het Reve;‏ 14 בדצמבר 1923 – 8 באפריל 2006) היה סופר הולנדי. נולד באמסטרדם שבהולנד. הוא התחיל לכתוב תחת שם העט סימון חרארד ססיל דה ואן הט רווה ואימץ את השם הקצר יותר חרארד רווה [ˈɣeːrɑrt ˈreːvə] ב-1973. יחד עם וילם פרדריק הרמנס והארי מוליש הוא נחשב כאחד מ"שלושת הגדולים" (De Grote Drie) של הספרות ההולנדית שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 יצא לאור הרומן שכתב "שעות הערב" שנחשב לאחת היצירות החשובות ביותר של התקופה. ספר שהוציא לאור ב־1983 האדם הרביעי (De vierde man, באנגלית – The Fourth Man) היה הבסיס לסרט בשם זה מ-1983 של פול ורהובן. רווה היה אחד הסופרים הומוסקסואלים הראשונים שיצאו מהארון בהולנד. כתיבתו הבוטה על משיכה ארוטית, יחסים מיניים ומשגל בין גברים נחשבה כמזעזעת עבור קוראים רבים. עם זאת, הוא עשה זאת בדרך אירונית, מלאת הומור וניתנת להזדהות, אשר תרמה להפיכת ההומוסקסואליות למשהו נסבל וקביל עבור רבים מקוראיו. תמה מרכזית נוספת, תכופות בשילוב ארוטיות, היא הדת. רווה עצמו הצהיר שהמסר העיקרי בכל עבודתו הוא גאולה מהעולם החומרי שבו אנו חיים. מדיה וקבצים בנושא חרארד רווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חרארד רווה חרארד רווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חרארד רווה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) חרארד רווה, ברשת החברתית Goodreads Reve, Gerard Kornelis van het (1923–2006) Wood, Robert (2002), "Reve, Gerard", glbtq.com, אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2007, נבדק ב-2007-10-24 {{citation}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Impossible (שיר של קניה וסט)

Impossible הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי קניה וסט, בשיתוף הראפר האמריקאי טוויסטה, הזמרת האמריקאית קיישיה קול (אנ') והזמר האמריקאי BJ (אנ'), מתוך פסקול הסרט משימה בלתי אפשרית 3. השיר יצא לאור ב-5 במאי 2006, כשיר הנושא של הסרט, על ידי חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס ודאף ג'אם. יחד עם שאר שירי הפסקול Mission: Impossible III (אנ') של הסרט משימה בלתי אפשרית 3, השיר הוקלט במרץ 2006 במהלך שמונה ימים ב-"Sony Scoring Stage" שבקולבר סיטי (אנ'), קליפורניה והופק על ידי המפיק המוזיקלי של הסרט מייקל ג'אקינו. כוכב סדרת הסרטים טום קרוז העיד על שמחתו בשל תרומתו של וסט לפסקול, ותיאר את עצמו כ"מעריץ" של יצירותיו של וסט. השיר מכיל בתוכו דגימה מתוך השיר "It's Impossible" של להקת הפאנק New Birth (אנ'). השיר הוצב ברשימה "20 Horrible Songs Made By Great Rappers" (20 שירים נוראים שנעשו על ידי ראפרים גדולים) שפרסם מגזין קומפלקס (אנ') בשנת 2013. ג'ונתן רינגן מרולינג סטון נתן לשיר דירוג של שניים מתוך חמישה כוכבים ואמר: "זה לא ממש עובד. המילים לא מסבירים מה בדיוק אמור להיות כל כך בלתי אפשרי". השיר צעד בסך הכל 16 שבועות במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ובשיאו הגיע למקום ה-54 ב-24 ביוני 2006, למעלה מחודש לאחר שיצא כסינגל. במצעד השירים מתחת להוט 100, הגיע השיר בשיאו למקום ה-27. תקליטור סינגל "Impossible" (Radio) – 3:23 "Impossible" (Extended Radio) – 5:12 "Impossible" (Instrumental) – 5:09 סינגל 12" צד א' "Impossible" (Radio) - 3:25 "Impossible" (Extended Version) - 3:25 צד ב' "Impossible" (Instrumental) - 5:09 "Drive Slow" (Strings Mix) - 5:41 הורדה דיגיטלית "Impossible" (Radio Edit) - 3:22 קניה וסט, BJ, טוויסטה, קיישיה קול, סיד ויין, ארמנדו מזנרו Burlingame, Jon (2006-05-07). "Michael Giacchino's Mission: Make the Old Music New (Published 2006)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-10-16. mark, Tom Cruise Heaps Praise Upon Kanye West, Gawker (באנגלית) Kanye West feat. Twista, Keyshia Cole and BJ's 'Impossible' - Discover the Sample Source, WhoSampled (באנגלית) 20 Horrible Songs Made By Great Rappers, Complex (באנגלית) "Impossible" - Rolling Stone, web.archive.org, ‏2018-06-24 Kanye West, Billboard Kanye West Feat. Twista & Keysha Cole* - Impossible, Discogs (באנגלית) Kanye West Feat. Keyshia Cole, Twista & BJ* - Impossible, Discogs (באנגלית) Impossible - Single by Kanye West, Apple Music (באנגלית)
המהפכה (סדרת טלוויזיה, 2020)

המהפכה (בצרפתית: La Révolution) היא סדרת טלוויזיה צרפתית מז'אנר היסטוריה חלופית בסדרה 8 פרקים, כל פרק באורך של כ-50 דקות. הסדרה נוצרה על ידי אורליאן מולאס. והיא משודרת מ-16 באוקטובר 2020 בנטפליקס. בשנת 1787 בממלכת צרפת. ג'וזף איגנס גייוטין — ממציא הגיליוטינה מקבל משימה לנהל חקירת רציחות מסתוריות. במהלך החקירות הוא מגלה את קיומו של "דם כחול". הדם הכחול מתפשט בקרב האצולה ויש לו השפעות הרסניות על גוף האדם והתנהגותו, האצילים בעלי "הדם הכחול" נתקפים בשיגעון ותוקפים את "פשוטי העם". והעם יוצא למרד שיוביל למהפכה הצרפתית. אמיר אל קאסם - ג'וזף איגנס גיליוטין מרילו אוסילו - אליז דה מונטרגי קולין בל - אופלי ממאדו דומביה - אוקה ליונל ארדואן - אלברט גיליוטין ג'וליין פריסון - דונאטין דה מונטרגי איזבל איימה גונזלס-סולה - קאטל אמליה לקמנט - מדלן לורן לוקאס - שארל דה מונרגי דימיטרי סטורוז' - אדמונד דה פרוז גאיה וייס - מריאן הסופרים אורליאן מולאס וגאיה גואסטי העלו את הרעיון לסדרה על בסיס ציטוט של נפוליאון בונפרטה (L’Histoire est un tissu de mensonges sur lequel on se met d’accord, היסטוריה היא רשת שקרים שאנחנו מסכימים עליהם). הם רצו לכתוב היסטוריה חלופית על התקופה המפורסמת ביותר בהיסטוריה של צרפת: המהפכה הצרפתית. לדבריהם, גם אם כולם מכירים את האירועים הללו, הרעיון הוא לדמיין עלילה החושפת את האמת באופן אחר. לצורך תיאור אותנטי יותר, צוות הסדרה ביקר בכמה מקומות היסטוריים, כמו טירות וו-לה-ויקונט ופונטנבלו בסיין-א-מארן. ב-14 ביולי 2020, ביום הבסטיליה, נטפליקס חשפה את הטריילר הראשון של הסדרה. ב-15 בינואר 2021 נטפליקס צרפת הודיעו כי הסדרה עתירת התקציב "המהפכה" לא תזכה לעונה שנייה, זאת למרות הביקורת החיובית מהצופים. נטפליקס צרפת הרחיבה ואמרה "שהציבור לא מצא בסדרה את מה שהם רצו". המהפכה הצרפתית אתר האינטרנט הרשמי של המהפכה (באנגלית) "המהפכה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המהפכה", באתר נטפליקס "המהפכה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המהפכה", באתר Metacritic (באנגלית) "המהפכה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "La Révolution : tout ce que l'on sait sur la nouvelle série française de Netflix". Vogue Paris. 18 בספטמבר 2020. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "La série « La Révolution » de Netflix dévoile sa première bande-annonce". Le HuffPost. 14 בספטמבר 2020. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Kasey Moore, French Series ‘La Révolution’ Season 2 Canceled at Netflix, What's on Netflix, ‏January 15, 2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "המהפכה (סדרת טלוויזיה, 2020)".
צומת וולקן (סרט)

צומת וולקן הוא סרט קולנוע מוזיקלי ישראלי, בבימויו של ערן ריקליס. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט זכה בפרסי אופיר לשנת 1999 על עיצוב התלבושות, המלחין הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר. הסרט הוצג גם בפסטיבל ברלין בשנת 2000 וזכה להצלחה. במהלך הקרנותיו בבתי הקולנוע בישראל, נמכרו לו 29,000 כרטיסים. הסרט מתאפיין בפסקול מקורי של רוק בסגנון שנות השבעים שהולחן על ידי אמיר בן-דוד, יחיאל "קיטש" אמסלם, קובי רכט, חיים רומנו וטל יניב, ועתיר בשירים רבים אותם מבצעים חברי הלהקה. בשנת 2023 עלה מחזה מוזיקלי המבוסס על עלילת הסרט בתיאטרון באר שבע, לפי תסריט שכתבה עינת ברנובסקי ובבימויו של אלדר גוהר גרויסמן. הסרט מגולל את סיפורה של קבוצת צעירים בקריות בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים. במרכז הקבוצה עומדת להקת הרוק שחלקם חברים בה, "צופן גנטי", והפאב המקומי הקרוי "צומת וולקן" שנקרא כך בשל קרבתו לצומת וולקן, הנמצא בין חיפה והקריות, בו הם נפגשים ועורכים חזרות. בלהקה חברים הסולן מיכה שלי (אורן שבו), הקלידן דני רפאלי (תומר שרון), הבסיסט יגאל ידגר (דני שטג) והמתופף אלי כהנא (גילי שושן). הם מנסים להקליט אלבום ראשון וחולמים על העיר הגדולה תל אביב. אמרגן תל אביבי חשוב (קובי אשרת) צופה בהופעתם, אך מציע בחשאיות רק למיכה תפקיד במחזמר מלא פאתוס, הצעה שמשמעותה קידום רב עבורו, אך ויתור על חבריו בלהקה שיישארו מאחור בקריות. מיכה אינו מספר לחבריו על ההצעה וגורם להם לחשוב שהם על סף פריצה גדולה. כל אחד מחברי הלהקה מתלבט בלבטים משלו סביב הגשמתו העצמית: דני מתלבט האם ללמוד מוזיקה באקדמיה כמצוות משפחתו או להוציא את כספו על סינתיסייזר "מוג" חדיש ולהמשיך בלהקה, יגאל טרוד בבעיות פרנסת משפחתו אל מול ההופעות בלילות, ואילו כהנא מחזר אחר נערה צעירה. דמויות נוספות הסובבות את חברי הלהקה הן דליה (יעל הדר), בחורה נמרצת השואפת להיות עיתונאית ב"העולם הזה", אשר מעורבת במשולש רומנטי בין מיכה וחברו הטוב אלבז (סמי הורי), כדורגלן מבריק המבוקש על ידי קבוצת "אייאקס", אך בינתיים מסתבך עם החוק בעקבות רעיון של מיכה (מבוסס על סיפור חיו של כדורגלן העבר רוני קלדרון). דרך עיני הדמויות, הדינמיקה שבין החברים ודילמות המימוש העצמי נשקפת התקופה שלפני אוקטובר 1973, שהתאפיינה בתמימות שנקרעה עם פרוץ המלחמה. "צומת וולקן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צומת וולקן", באתר AllMovie (באנגלית) "צומת וולקן", באתר ספר הקולנוע הישראלי "צומת וולקן", באתר אידיבי "צומת וולקן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "צומת וולקן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "צומת וולקן", באתר קרן הקולנוע הישראלי ביקורת - נסים דיין, ‏כולם יודעים למי מתכוונים, באתר גלובס, 23 בדצמבר 1999 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 17 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 30 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 30
ספנדרל

ספנדרל (באנגלית: Spandrel) הוא חלל משולש בין עקומת הקשת למסגרת האופקית והאנכית סביבה, או אחד מארבעת הרווחים בין מעגל חסום לריבוע החוסם. המונח ספנדרל בתולדות האמנות והאדריכלות, מתייחס בעיקר למרחב שבין קשת לגבול מלבני. למשל: שטח הקיר שתחום בין עקומת קשת ארכיטקטונית למסגרת סביבה, הרווח שבין המדליון המרכזי של השטיח לפינותיו המלבניות, הרווח בין ציור טונדו למרובע תוחם, או הרווח שבין לוח המחוונים העגול של מגדל שעון לריבוע סביבו. לעיתים קרובות הספנדרלים מלאים בקישוטים. בבניין עם יותר מקומה אחת, המונח ספנדרל משמש גם לציון החלל שבין החלק העליון של החלון בקומה אחת לבין אדן החלון בקומה מעליה. המונח משמש בדרך כלל כאשר יש אלמנט דקורטיבי בחלל זה, או כאשר החלל בין החלונות מלא בזכוכית אטומה או שקופה, שבמקרה זה נקראת "זכוכית ספנדרל". מן הספנדרלים של בזיליקת סן מרקו נגזר הביטוי ספנדרל ביולוגי, אשר נטבע ב"מאמר הספנדרלים" (אנ') משנת 1979. ספנדרל ביולוגי הוא תכונה פנוטיפית שהיא תוצר לוואי של האבולוציה של מאפיין אחר, בניגוד לתכונה שהיא תוצר של ברירה טבעית. ארמון אלחפריה, סרגוסה בזיליקת סן מרקו, ונציה הספרייה הציבורית (אנ'), ונציה שער הניצחון של קרוסל, פריז "חורף", ציור טונדו, קפלת קיגי, רומא אוספדלה דלי אינוצ'נטי, פירנצה טאג' מהאל, אגרה (הודו) מדיה וקבצים בנושא ספנדרל בוויקישיתוף ספנדרל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Spandril". המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה. 1911. (באנגלית) "spandrel". מילון ובסטר. (באנגלית)
טונדו (אמנות)

טוֹנְדוֹ (באיטלקית: Tondo, ברבים: Tondi, קרי טוֹנְדִי) הוא מונח מימי הרנסאנס ליצירת אמנות עגולה, לרוב ציור או פסל. המילה נגזרת מהמילה האיטלקית rotondo שמשמעותה "עגול". המונח בדרך כלל אינו משמש לציורים עגולים קטנים, אלא רק לאלו שקוטרם לפחות כ-60 ס"מ, ועל כן לא כולל מיניאטורות דיוקן עגולות רבות. אמנים יצרו טונדי מאז ימי יוון העתיקה. ציורים מעגליים במרכז האגרטלים המצוירים של אותה תקופה ובחלק הפנימי של כוס היין הנמוכה המכונה קיליקס, ידועים בשם טונדי. הרקע בדרך כלל אחיד ולא חשוב. בעוד שבציורי טונדו הוא יכול להיות מתואר, בתבליטי ובגילופי טונדו הרקע לא נראה. אף על פי שטונדו הרנסאנס הקדום ביותר הוא בורגונדי (פיאטה מאת ז'אן מלואל, שנוצרה בין השנים 1400–1415, ומוצגת במוזיאון הלובר), הטונדו הפך לאופנתי בפירנצה של המאה ה-15, שם ייתכן שהוא התפתח מ"דסקו דה פרטו" (אנ') (מגשי לידה) קטנים יותר. הטונדו שימש גם כאלמנט עיצובי באדריכלות הרנסאנס, בגמלון של מבנים או או מתחת לקשתות חצי עגולות, שבנייתן חודשה במאה ה-15. סנדרו בוטיצ'לי צייר דוגמאות רבות, גם מדונות וגם סצנות סיפוריות. למשל מדונה דל מגניפיקט ו"מדונה דלה מלגרנה" (אנ') המוצגות בגלריית אופיצי. מיכלאנג'לו יצר מספר קומפוזיציות, כולל טונדו דוני המוצגת בגלריית אופיצי, ו"טונדו טדאי" (אנ'), המוצגת באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. רפאל יצר את מדונה דלה סגג'ולה, המוצגת בפאלאצו פיטי בפירנצה. פרנצ'סקו סלביאטי יצר ארבעה טונדי עבור עונות השנה בעיגולים שבין הספנדרלים בקפלת קיגי ברומא. אנדראה דלה רוביה ובני משפחתו האחרים יצרו טונדי טרקוטה מזוגגים שלעיתים קרובות היו ממוסגרים בזר של פירות ועלים ונועדו לקיבוע על קירות סטוקו. באוספדלה דלי אינוצ'נטי בפירנצה, שתוכנן בידי פיליפו ברונלסקי, סיפק דלה רוביה טונדי המציגים תינוקות בחיתולים עם רקע כחול רגיל שהוצבו בספנדרלים של הקשתות. סוורן טונדו (אנ'), משנת 200 לספירה בערך אנדראה דלה רוביה, טונדי בתוך ספנדרל, באוספדלה דלי אינוצ'נטי בפירנצה סנדרו בוטיצ'לי, "מדונה דלה מלגרנה", גלריית אופיצי בפירנצה, 1487 פרנצ'סקו סלביאטי, "חורף", קפלת קיגי ברומא, 1552 לערך טונדו של מנאנדרוס מיכלאנג'לו, "טונדו טדאי", האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון, 1504–1505 רוֹטוֹנְדָה (באיטלקית: Rotonda) – מבנה אדריכלי הבנוי בצורת גליל מדיה וקבצים בנושא טונדו בוויקישיתוף טונדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Madonna of the Magnificat". גלריית אופיצי. (באנגלית) "Holy Family, known as the "Doni Tondo"". גלריית אופיצי. (באנגלית)
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1982

טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1982 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984. הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 6: "ברנשים וחתיכות" 4: "דרך צ'רינג קרוס 84", "ארץ אחרת", Insignificance ו"פופי" 3: "בית בובות", "אופרת הקבצנים" ו"חשיבותה של רצינות" 2: "חלום ליל קיץ", Andy Capp,‏ Le songe d'une nuit d'été,‏ Noises Off,‏ Song and Dance, "שודדי הים מפנזאנס", "הדוד וניה", Underneath the Arches ו-Windy City ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 5: "ברנשים וחתיכות" 2: "בית בובות", "ארץ אחרת" ו"פופי" פרסי אוליבייה לשנת 1982
מדונה דל מגניפיקט

מדונה דל מגניפיקט (באיטלקית: Madonna del Magnificat) הוא טונדו טמפרה, מעשה ידי הצייר סנדרו בוטיצ'לי, שצויר בשנת 1481 ומתאר את המדונה והילד. היצירה מוצגת בגלריית אופיצי בפירנצה. היעד המקורי של הציור אינו ידוע. ציורי טונדו יועדו בדרך כלל לעולם החילוני בתקופת הרנסאנס, ומעל לכל לבתי אצולה. לעיתים קרובות הם הוזמנו לרגל נישואין או לידות. עם זאת, לאור גודלו הניכר של הציור, ייתכן שהוא נתלה באחד מבתי הדין של רפובליקת פירנצה, שלעיתים קרובות עוטרו בדימויי קדושים. הרקע של התמונה נפתח לנוף, המתואר על פי כללי הפרספקטיבה האטמוספירית (אנ'), בדומה לרקע ב"מדונה דל ליברה" (אנ'), שם החלון הפתוח מאפשר הצצה אל הנוף שבחוץ. נופים אלה מצביעים על ההשפעה על בוטיצ'לי של אמנים הולנדים בני זמנו כמו יאן ואן אייק, רוחיר ואן דר ויידן והוברט ואן דר גוז (אנ'). יחסי המסחר בין איטליה להולנד הלכו וגברו מאז המאה ה-15, וכתוצאה מכך נסעו הרבה סוחרים ובנקאים פלורנטינים צפונה, וחזרו עם ציורים המגלים תפיסות אמנותיות אחרות. הציירים האיטלקים העריצו במיוחד את העיצוב הריאליסטי של הדמויות ואת האפקט שיצרה הפרספקטיבה האטמוספירית של הנופים, וכל אחד מהם שילב את המוטיבים האלו בתמונותיו לפי דרכו. בוטיצ'לי יצר את מדונה דל מגניפיקט בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-15. באותה תקופה זו הייתה ככל הנראה תמונתו המפורסמת ביותר של הבתולה, כפי שמעידים חמישה העתקים בני זמנו שיש לציור. הציור נרכש מאוסף פרטי בשנת 1785, ומוצג בגלריית אופיצי. הציור הוא בצורת טונדו, שמשמעותו באיטלקית "עגול". מרים הבתולה יושבת על כס מלכות ומוכתרת על ידי שני מלאכים. הכתר שהיא לובשת היא יצירת צורפות עדינה אשר מורכבת מאינספור כוכבים. היא כותבת את המזמור הנוצרי מגניפיקט, המעניק לציור את שמו. ישו הילד יושב בחיקה של אמו. שניהם נוגעים ברימון, פרי בעל משמעויות סמליות רבות, שזרעיו האדומים מזכירים את הפסיון של ישו. הסצנה מתרחשת לפני חלון שנפתח אל נוף כפרי בהיר ושלו. הנושא הדתי הופך כמעט לבן זמנו של האמן בתיאור התסרוקות האופנתיות של מרים והמלאכים, שכמו בעבודות שונות אחרות של בוטיצ'לי, הם ללא כנפיים. השיער הבלונדיני של הבתולה, בגימור זהב בהיר, מכוסה על ידי רעלה שקופה, בעוד התסרוקות והלבוש של המלאכים מבוססים על אופנת המשפחות העשירות בפירנצה של סוף המאה ה-15. מקוריות העבודה, יחד עם האלגנטיות המתוחכמת של הלבוש והשיער, וחן ההבעה של מרים, הביאו לאורך השנים לגילויו מחדש של בוטיצ'לי, שדמויותיו מגלמות אידיאל יופי שזכה להערכה רבה במהלך המאה ה-20. דיוקן זה של הבתולה מייצג את הטונדו היקר ביותר שיצר בוטיצ'לי אי פעם, בשום ציור אחר הוא לא השתמש בכל כך הרבה זהב. הוא השתמש בזהב לקישוט הגלימות, לתיאור הקרניים האלוהיות והכתר של מרים, ואפילו כדי להעצים את צבע השיער של מרים והמלאכים. זהב הוא הצבע היקר ביותר, ועל כן שימוש בו נעשה בדרך כלל במשורה בלבד. השימוש החופשי כאן היה אפוא משאלתו המפורשת של מזמין היצירה. מדיה וקבצים בנושא מדונה דל מגניפיקט בוויקישיתוף "Virgin and Child, and Angels (Madonna of the Magnificat)". גלריית אופיצי. (באנגלית) "Madonna of the Magnificat (Madonna del Magnificat)". Web Gallery of Art. (באנגלית)