laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אוסטרליה–הפיליפינים

יחסי אוסטרליה–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין אוסטרליה והפיליפינים. לאוסטרליה ולפיליפינים היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה דו-צדדי. בשנת 1957 מונה שגריר אוסטרליה בפיליפינים, ובשנת 1962 הפיליפינים פתחה שגרירות בקנברה. ב-18 בנובמבר 2015 חתמו ראש ממשלת אוסטרליה מלקולם טרנבול ונשיא הפיליפינים בניגנו אקינו השלישי על הצהרה משותפת על שותפות בין המדינות, אשר בטווח הארוך אמורה להוביל להתפתחות נוספת של קשרים דו-צדדיים. בשנת 2016 אוסטרליה והפיליפינים חגגו 70 שנה לכינון היחסים הדו-צדדיים. בשנת 1962 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-11.5 מיליון דולר. בשנת 1981 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-250 מיליון דולר. בשנת 2015 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-2.5 מיליארד דולר אוסטרלי. בשנת 2015, אוסטרליה השקיעה 10 מיליארד דולר בפיליפינים והפיליפינים השקיעו 473 מיליון דולר באוסטרליה. בשנים 1960–1990, מספר לא מבוטל של פיליפינים היגרו לאוסטרליה וכיום הם אחת מקהילות המהגרים הצומחות ביותר באוסטרליה. בשנת 2011 אוסטרליה ערכה מפקד אוכלוסין, 225,000 אוסטרלים ציינו את שורשיהם הפיליפינים בשאלונים (בשנת 2001 היו 129,000 איש). בשנת 2016 למדו מעל 10,000 סטודנטים פיליפינים באוסטרליה, וצמיחת הסטודנטים ממדינה זו גדלה ב 100% בהשוואה לשנת 2010. אוסטרליה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה. הפיליפינים מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה וקונסוליות כלליות בסידני, בריסביין, אדלייד ודרווין. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–הפיליפינים בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
יחסי הפיליפינים – ניו זילנד

יחסי הפיליפינים–ניו זילנד הם היחסים הדו-צדדיים בין ניו זילנד לבין הפיליפינים. שתי המדינות חברות בשיתוף פעולה כלכלי באסיה ופסיפיק. ניו זילנד והפיליפינים נלחמו יחד במהלך מלחמת קוריאה (1950–1953) תחת ה"פעולה המשטרתית" של האו"ם כדי להתמודד עם פלישת צפון קוריאה לדרום קוריאה. במהלך המלחמה הקרה, ניו זילנד והפיליפינים היו שניהם חלק מ-SEATO בין השנים 1954–1977. חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד ערך גם תרגילים בפיליפינים. סך הייצוא של ניו זילנד לפיליפינים בשנת 2010 הסתכם בכ-475 מיליון דולר, המהווה גידול של 30% לעומת 2009, מה שהפך את הפיליפינים לאחד משווקי הייצוא העיקרי שלהם. שר החוץ הפיליפיני אלברט דל רוסאריו ערך ביקור רשמי בן יומיים בניו זילנד בהזמנת שר החוץ מורי מקולי. המזכיר ציין את הפעילות העסקית ההולכת וגוברת בין הפיליפינים לניו זילנד כאשר חברות רבות יותר בשתי המדינות בוחנות ועוסקות בהזדמנויות עסקיות והשקעות בתחומי החלב, טכנולוגיית המידע, הגיאותרמיה ועוד. באוקטובר 2012 ערך הנשיא בניגנו אקינו השלישי ביקור ממלכתי בניו זילנד. הוא היה עד לחתימה על שלושה הסכמים דו-צדדיים שנועדו לחזק את היחסים הדיפלומטיים בין מנילה לוולינגטון. החתימה באה בעקבות פגישה דו-צדדית בין הנשיא אקינו לבין ראש הממשלה ג'ון קי, שניהם נערכו בבניין הפרלמנט. ההסכמים עוסקים בתוכנית חופשית לעבודה הדדית, בשיתוף פעולה הגנתי ובאנרגיה גיאותרמית. בשנת 2009, משטרת ניו זילנד סייעה למשטרה הלאומית בפיליפינים להילחם במתאמפטמין. משטרת ניו זילנד מסייעת גם במתן הדרכות למשטרה הלאומית בפיליפינים. בשנת 2013 התגוררו בניו זילנד מעל 40,000 פיליפינים. מפקד האוכלוסין בניו זילנד בשנת 1936 מצא שישה תושבים מניו זילנד שנולדו בפיליפינים, והגעת הסטודנטים הפיליפינים למדינה החלה לצמוח בשנת 1960 במסגרת תוכנית קולומבו עם זאת, אפילו בסוף שנת 1981, היו בניו זילנד 405 פיליפינים בלבד. בשנות ה-90 של המאה ה-20 האזורים המאוכלסים מאוד כמו וולינגטון ואוקלנד (במיוחד פרברי הנדרסון והר רוסקיל) החלו לראות צמיחה אקספוננציאלית של הקהילות הפיליפיניות שלהם. הקהילות עצמן ידועות בחגיגות רבות הקשורות לפיליפינים, במיוחד בחגיגת יום העצמאות הפיליפיני מדי שנה ביום ראשון הקרוב ל-12 ביוני. באפריל 2008 ציינה שגרירות ניו זילנד כי הם רוצים להגדיל את צריכת האחיות והמהנדסים מהפיליפינים. הפיליפינים מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון ו-2 קונסוליות באוקלנד ובכרייסטצ'רץ'. ניו זילנד מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים – ניו זילנד בוויקישיתוף "New Zealand eyes more business partnerships". Inquirer Global Nation. 18 בפברואר 2011. אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Philippine-New Zealand Relations take another step forward". DFA. 23 באוגוסט 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Philippines, New Zealand ink 3 bilateral pacts". Inquirer Global. 23 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "NZ police take drug fight offshore". Television New Zealand. 5 בספטמבר 2009. נבדק ב-30 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) New Zealand Aid Programme "Ethnic Group (detailed total responses)", 2013 Census, Statistics New Zealand, 15 באפריל 2014 {{citation}}: (עזרה) Walrond, Karl (21 בספטמבר 2007), "New Zealand Peoples: Filipinos", Te Ara: The Encyclopedia of New Zealand, Ministry for Culture and Heritage, ISBN 978-0-478-18451-8, אורכב מ-המקור ב-5 במאי 2008, נבדק ב-2008-04-11 {{citation}}: (עזרה) "New Zealand needs Filipino nurses", GMA News, 7 באפריל 2008, נבדק ב-2008-04-11 {{citation}}: (עזרה)
מיליונים (שיר)

"מיליונים" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה אתי אנקרי. השיר יצא לאור כסינגל ב־21 בפברואר 2004 וכשיר הנושא של האלבום, מיליונים, שיצא גם הוא בשנת 2004 וכלל 12 שירים. השיר נכתב בעקבות המשבר הכלכלי שהתרחש בישראל בתחילת שנות ה־2000. השיר נכלל באלבום הנושא את שמו, והוא דורג במקום ה־18 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ד (2004). מקור ההשראה העיקרי של אנקרי היה המשבר הכלכלי שחוותה ישראל בשנת 2002. במשבר זה עברה כלכלת ישראל שפל גדול, שהביא לאי־שוויון במשק. השיר מספר על אישה שעובדת ומתפרנסת למחייתה, אך עקב המשבר או התנהלות שגויה שלה בעבר היא צוברת חובות ומסתבכת עם הבנק, שהפקידה בו פוגעת בכבודה. רכושה של הדוברת מעוקל בהוצאה לפועל, והיא מתארת כחוסר צדק את המצב שבו לקיחת רכושה בידי הרשויות אינה נחשבת גנֵבה, אלא נעשית כחוק. היא מדגישה שהיא אינה מקרה בודד, וכי יש "מיליונים" שנמצאים במצבה. השיר מסתיים בדבריה של הדוברת כלפי בן שיחה, שגם הוא יכול להיקלע למצבה, אף אם מצבו כעת שפיר. השיר מראה איך בחלוף הזמן ההשפעה של כסף על חיינו הולכת וגדלה, וכיצד הכסף משפיע על אנשים. בשנת 2020 חידשו משתתפי התוכנית "זהו זה" את השיר, ששודר באחת התוכניות, על רקע המשבר הכלכלי שנגרם לרבים בעקבות מגפת הקורונה בישראל. השיר זכה בפרס אקו"ם, פרס ישראלי ליצירה על שם אהרן אשמן. סרטון השיר "מיליונים" באתר יוטיוב מילות השיר "מיליונים" באתר שירונט מילות השיר "מיליונים", באתר שירונט אתי אנקרי - מיליונים (הקליפ הרשמי), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:14) מיליונים, באתר תרבות.il דודי פטימר, ‏30 שנה לאלבום הבכורה: אתי אנקרי נזכרת בתחנות המוזיקליות בחייה, באתר מעריב אונליין, 23 באוגוסט 2020 מפתיע: 'זהו זה' עושים אתי אנקרי. צפו, באתר "סרוגים", 3 באוגוסט 2020
משרד ענבר

משרד ענבר (בערבית: مكتب عنبر) הוא בית במרכז דמשק העתיקה, סוריה. המשרד ממוקם ממזרח למסגד אומיה בדמשק, ובמקור הוא היה בית שנבנה בסגנון הדמשקאי. הבית נבנה כבית מגורים פרטי על ידי יהודי דמשקאי אמיד בשם יוסף אפנדי ענבר, באמצע המאה ה-19. הבית הוחרם מאוחר יותר על ידי הממשלה העות'מאנית לאחר פשיטת הרגל של ענבר ושימש שנים רבות כבית ספר. צורתו של המשרד מלבנית בשטח של 5,000 מ"ר והוא מחולק לשלושה חלקים, לכל קטע יש חצר משלו המוקפת בחדרים, בסך הכל 40 המפוזרים על פני שתי קומות. הבית בנוי סביב שלוש חצרות, בכניסה יש את חצר הקבלה הרשמית, מאחוריה עזרת הנשים, ולבסוף חצר המשרתים. החוקרים חלוקים לגבי שנת בניית הבית - חלק מהחוקרים סבורים שהבית נבנה בשנת 1872 ואחרים סבורים כי נבנה ב-1867. בבניית הבית הושקעו 43 אלף לירות לירות סוריות. ענבר הרוויח את כספו במזרח הרחוק, ולאחר חזרתו לדמשק בנה את הבית. הוא הלווה כסף רב לסולטאן טורקיה שסירב אז להחזיר לו. משפחת ענבר פנתה לקיסר גרמניה להתערב, והוא עשה זאת. הסולטן זעם כל כך שהוא מעולם לא החזיר את הכספים ומר ענבר פשט רגל ואיבד את הבית ב-1887. בהמשך, המשפחה היגרה לאלכסנדריה במצרים. הממשל העותמאני השלים את הבנייה לאחר פשיטת הרגל של ענבר והפך את הבניין לבית הספר המכינה האזרחית בדמשק, שהיה בית ספר יוקרתי, יקר ומבוסס על שכר לימוד לבניהם של המשפחות העשירות בדמשק. מנהיגים לאומניים סורים רבים בשנות המנדט הצרפתי בסוריה היו בוגרי ענבר. במאה ה-20, הפכה הממשלה הסורית העצמאית את הבניין לבית ספר לבנות ולאחר מכן ננטש. הבית נרכש על ידי משרד התרבות בשנת 1976 ששחזר אותו לאחר שהיה במצב קשה. כעת יש בו אולם תצוגה, ספרייה, מוזיאון וסדנאות יצירה. כיום המשרד משמש כמפקדת הוועדה להגנת העיר העתיקה של דמשק, והאזור בו הוא נמצא נקרא על שמו. הסרט "משרד ענבר" יצא גם במסגרת הסדרה התיעודית "טביעת אצבע של מקום" שהוצגה לרגל חגיגת דמשק בירת התרבות הערבית. משרד ענבר חצר הקבלה עזרת הנשים עזרת הנשים חצר המשרתים מדיה וקבצים בנושא משרד ענבר בוויקישיתוף Archnet, Maktab Anbar Restoration
נעמה כהן (כדורגלנית)

נעמה כהן (נולדה ב-7 באוקטובר 1988) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בעמדת הבלמית בליגת הנשים הבכירה ובנבחרת ישראל. במהלך הקריירה שלה כשחקנית זכתה ב-6 אליפויות וב-8 גביעי המדינה. כהן החלה לשחק כדורגל במסגרת טורניר ארצי לבתי ספר. בשנת 2003 החלה את הקריירה המקצועית שלה בקבוצת עירוני בת ים שם שיחקה חצי עונה. בשנת 2004 הצטרפה לקבוצת הכדורגל מכבי חולון ושיחקה בשורותיה עד עונת 2013/2014. במהלך תקופה זו זכתה עם הקבוצה ב-5 אליפויות ו-7 גביעים. בעונת 2014/2015 הדרימה לקבוצת מ.ס. קריית גת בה שיחקה 3 עונות עד פרישתה בשנת 2017. בתקופה זו זכתה בעוד אליפות אחת ובגביע המדינה. כהן שיחקה במסגרת נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19 בשני קמפיינים של מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19. במסגרת זו שיחקה 5 משחקים והבקיעה שער אחד. בשנים 2008–2014 שיחקה בנבחרת הבוגרת כשמשחק הבכורה שלה היה מול נבחרת בלארוס בפברואר 2008. משחקה האחרון בנבחרת היה בניצחון על דנמרק שנחשב לאחד מהישגיה הטובים ביותר של הנבחרת אי פעם. בסך הכל רשמה 11 הופעות במדים הלאומיים. אליפות המדינה: (5) - 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 גביע המדינה: (7) - 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2012/2013 אליפות המדינה: (1) - 2016/2017 גביע המדינה: (1) - 2015/2016 פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל כדורגל נשים: ניצחון חוץ מרשים לנבחרת ישראל בדנמרק, באתר וואלה, 17 בספטמבר 2014 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נעמה כהן (כדורגלנית)".
What Are You Doing New Year's Eve?

"What Are You Doing New Year's Eve?‎" הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי פרנק לוסר בשנת 1947, ויצא לאור כשיר עצמאי שלא נכתב עבור מחזה זמר כלשהו, בשונה מרוב יצירותיו של לוסר. השיר הוקלט לראשונה על ידי מרגרט וויטינג בשנת 1947, ודורג לראשונה תחת הביצוע של להקת הרית'ם אנד בלוז האמריקאית The Orioles, שגרסתה הגיעה למקום התשיעי במצעד "Best-Selling Retail Rhythm & Blues" של המגזין בילבורד בדצמבר 1949. השיר הוקלט על ידי אמנים רבים, ביניהם ברברה סטרייסנד, בט מידלר, הארי קוניק ג'וניור, אנדי ויליאמס, אלה פיצג'רלד, דוני אוסמונד, ויק דיימון, הקרפנטרז, קתרין מקפי, קייסי מאסגרייבס ואזיליה בנקס. מידע על היצירה "What Are You Doing New Year's Eve?" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"What Are You Doing New Year's Eve?" באתר SecondHandSongs 'What Are You Doing New Year's Eve?': Pick the best version -- POLL, EW.com (באנגלית) Cover versions of What Are You Doing New Year's Eve written by Frank Loesser | SecondHandSongs, secondhandsongs.com
ארנסט סטויזפל

ארנסט סטויזפל (בגרמנית: Ernst Stojaspal;‏ 14 בינואר 1925 – 3 באפריל 2002) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ. סטויזפל נולד ב-14 בינואר 1925 בווינה שבאוסטריה. הוא גויס לורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה ביוני 1943, ושנה אחר כך שבר את ידו מבקשת חבר על מנת למנוע פריסה אפשרית של החזית. באוקטובר 1944 סטויזפל, יחד עם אחרים, נמצאו אשמים בפגיעה בכח הצבאי והם נידונו ל-8 שנות מאסר. אולם לאחר תום המלחמה במאי 1945 הוא שוחרר. לאחר סיום המלחמה הוא שיחק באוסטריה וינה וכבש שיא של 36 שערים ב-22 הופעות בלבד בעונת 1945/46. סטויזפל זכה עימה ב-3 תוארי אליפות ובשני גביעים עד לעזיבתו ממנה ב-1954. ברמה האישית כבש בסך הכל 220 שערים ב-184 הופעות ליגה והיה למלך השערים של הליגה האוסטרית 5 פעמים. הוא עדיין מחזיק בשיא שערי אוסטריה וינה בכל הזמנים ונבחר להיות בהרכב המאה ה-20 של כדורגלנים אוסטרים בשנת 2001. משנת 1954 עבר סטויזפל לשחק בצרפת, אם כי הדבר מנע ממנו לשחק בנבחרת אוסטריה שוב. הוא שיחק שם בשטרסבורג בה כבש שלושער במשחקו הראשון בליגה בניצחון 1–5 על נאנסי. בסך הכל הוא ערך 189 משחקים בהם כבש 74 שערים בליגה הצרפתית, וסיים במקום השני בטבלת הכובט בעונת 1954/55 אחרי רנה בילרד. סטויזפל שהה אחר כך בקבוצות מונקו, טרואה, AS בזיירס ומץ. בשנת 1962 סיים את הקריירה ככדורגלן. בשל הצלחתו הגדולה של סטויזפל באוסטריה הוא זומן לשחק בנבחרת בשנת 1946. שערו הראשון הגיעה בניצחון 2–3 על איטליה במילאנו. סטויזפל שיחק את משחקיו החשובים ביותר במונדיאל 1954 בשווייץ. אוסטריה הרשימה כשסיימה במקום השלישי, והוא כבש צמד בניצחון 0–5 על צ'כוסלובקיה בשלב הבתים ושער נוסף במשחק על המקום השלישי נגד אורוגוואי. אחרי הטורניר הוא סיים את דרכו בה. סטויזפל היה למאמן כדורגל במדינות צרפת, שווייץ ובלגיה. בנוסף לכך היה גם מנהל סניף בית קפה, "קפה דה וינה", במונקו. הוא נפטר ב-3 באפריל 2002 במץ שבצרפת בגיל 77, כתוצאה ממחלות לב. אוסטריה וינה אליפות אוסטריה (3): 1949, 1950, 1953 הגביע האוסטרי (2): 1947, 1948 נבחרת אוסטריה מקום שלישי בגביע העולם: 1954 אישיים מלך השערים בליגה האוסטרית (5): 1946, 1947, 1948, 1952, 1953 ארנסט סטויזפל, באתר Transfermarkt ארנסט סטויזפל, באתר WorldFootball.net ארנסט סטויזפל, באתר National Football Teams ארנסט סטויזפל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ליגת העל הרוסית בכדורגל אולמות

אליפות רוסיה בכדורגל אולמות (ברוסית: Чемпионат России по футзалу) היא האליפות הלאומית ברוסיה בענף כדורגל אולמות, הנערך בחסות AMF, בניגוד לליגת העל הרוסית בקטרגל, הנערכת בחסות פיפ"א והתאחדות הכדורגל הרוסית. האליפות נערכת מאז שנת 1993. לפני כן, בשנת 1991, נערכה אליפות ברית המועצות, שבה זכתה קבוצת מאיאק טאלין ובשנת 1992 נערכה אליפות חבר המדינות בה זכה מועדון אטלנט מינסק. משנת הקמתה ועד 2014 נוהלה הליגה על ידי פדרציית כדורגל אולמות הרוסית, ברם בשנת 2014 חלק ממועדוני הכדורגל אולמות הסתכסכו והקימו ליגה נפרדת בחסות הפדרציה הבין-אזורית לכדורגל אולמות ובכך יצרו מצב שבאותו ענף התנהלו שתי ליגות שונות. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הרוסית בכדורגל אולמות (ברוסית) הפדרציה הבין-אזורית לכדורגל אולמות, ברשת החברתית פייסבוק פדרציית כדורגל אולמות של רוסיה, ברשת החברתית VK сайт Федерации футзала России сайт Межрегиональной федерации футзала России משנת 2008 אלמאז עברה להתמודד בענף הקטרגל ובליגת העל הרוסית בקטרגל УРФФМ
היוזמה הלאומית למינהל ולשינוי בסוריה

היוזמה הלאומית למינהל ולשינוי בסוריה (NIACS; בערבית: المبادرة الوطنية للإدارة والتغيير في سوريا) היא מפלגה פוליטית סורית. מנהיג המפלגה הוא חסאן א-נורי, איש עסקים עשיר, שר וחבר פרלמנט שהתייצב בבחירות לנשיאות סוריה 2014 וקיבל 500,279 קולות, 4.3% מכלל הקבוצות. המפלגה טענה כי תתמודד עם שחיתות, תקדם משק אפקטיבי ותקדם שינוי בסוריה. המפלגה תיארה את הליברליות הכלכלית בכך שהיא התחייבה לחלק מחדש את עושרן של המשפחות המעטות השולטות במדינה ולבנות מחדש את מעמד הביניים של המדינה. המפלגה הוקמה בשנת 2012 וקיוותה ליצור מנגנוני אינטראקציה בין תאגידים וקהילות בסוריה. ה-NIACS ערער בחשדנות על מערכת השליטה היחידה על ידי חוקת סוריה. למרות ההפסד בבחירות, אמר א-נורי, "הקואליציה נעשתה לעת עתה, כעת שהשחיתות חלחלה אליה, ואני אופטימי להשיג ניצחון בקרוב." ה-NIACS מתנגד גם לקבוצות המורדים במלחמת האזרחים בסוריה, ומתח ביקורת על צבא סוריה החופשית ועל ההתערבות בהובלת ארצות הברית בסוריה. הוא גם מתח ביקורת על עמדתה של ישראל. Kenner, David. "The Biggest Losers". "Who's who: Hassan Al-Nouri May 29th, 2014 by The Syrian Observer". אורכב מ-המקור ב-2018-07-18. נבדק ב-2015-10-10.
ג'יימי האוולט

ג'יימי האוולט (באנגלית: Jamie Hewlett;‏ נולד ב-3 באפריל 1968) הוא קומיקסאי, אנימטור, מעצב, מאייר ובמאי אנגלי, הידוע בעיקר בתור היוצר של ספר הקומיקס טנק גירל וכמעצב והאנימטור מאחורי הווידאו קליפים של הלהקה הווירטואלית גורילז. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האוולט גדל בהורשאם אשר באזור ווסט סאסקס. בילדותו לקח חלק ביצירת האמנות עבור קמפיין בטיחות בדרכים אשר זכה במקום השני בתחרות ששודרה בטלוויזיה בכל בריטניה. לטענתו ההשראה עבור פרויקט זה הייתה להקת הפאנק האירית "The Undertones" (אנ'). במהלך לימודיו במכללת נורת'ברוק וורת'ינג האוולט, אלן מרטין והסטודנט פיליפ בונד החלו להפיק עלון בשם "Atomtan". בעקבות כך גילה אותו אמן הקומיקס הבריטי ברט אווינס (אנ'). לאחר שסיים את לימודיו במכללה אווינס הזמין את האוולט ומרטין ליצור יחד עימו תוכן עבור המגזין Deadline אותו הוא החל להפיק בשנת 1988 יחד עם אמן הקומיקס הבריטי סטיב דילון (אנ'). המגזין Deadline הציג תערובת של רצועות קומיקס שהופקו על ידי יוצרים בריטים, לצד מאמרים על מוזיקה ותרבות. במהלך תקופה זו האוולט ומרטין החלו להפיק בשיתוף פעולה את הקומיקס האנרכי טנק גירל (אנ') שעוסק בהרפתקאות של נערת פאנק מתבגרת שנוהגת בטנק יחד עם חיית המחמד שלה הקנגורו בוגה. הקומיקס זכה להצלחה רבה והפף במהרה לחלק הפופולרי ביותר במגזין. סגנונו האקסצנטרי של האוולט זכה לאהדה רבה ובעקבות כך הוא החל לעבוד בשיתוף עם הלהקות Senseless Things ו-Cud אשר ביצעו באותה העת גרסאות כיסוי עבור חברות תקליטים שונות. באותה התקופה יצר האוולט גם מספר יצירות אמנות עבור המגזין Commodore User (אנ'). עד 1992 הפך האוולט לאמן קומיקס בולט בבריטניה, ולאחד מאמני הקומיקס החדשים הבודדים באותה העת שהצליחו לזכות בפרסום ופופולריות רבה בבריטניה. באותה העת האוולט הפיק ביחד עם הכותב פיטר מיליגן את הגיליונות 700 עד 707 של סדרת הקומיקס Hewligan's Haircut. האוולט היה מעורב בהמשך ביצירת הכריכות והאיורים עבור הקומיקס "Shade, the Changing Man" (אנ'), אותו יצר יחד עם מיליגן עבור DC Comics. הקומיקס טנק גירל זכה בהמשך לעיבוד קולנועי, בהפקת חברת MGM. הסרט יצא לאקרנים ב-1995 כאשר השחקנית האמריקנית לורי פטי גילמה את דמותה של טנק גירל. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית, לטענת מעריצי הקומיקס הדבר קרה משום שהסרט לא היה נאמן למקור עליו הוא התבסס. האוולט כמעט ולא היה שותף בהפקה של הסרט. מאמצע שנות התשעים החל לקחת חלק בהפקת תוכן עבור להקות בריטיות שונות, כולל רצועת קומיקס עבור השיר "Common People" של להקת פאלפ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא ג'יימי האוולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימי האוולט (באנגלית) ג'יימי האוולט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימי האוולט, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יימי האוולט, ברשת החברתית Goodreads ג'יימי האוולט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימי האוולט, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימי האוולט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימי האוולט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יימי האוולט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימי האוולט, באתר Discogs (באנגלית) ג'יימי האוולט, באתר Songkick (באנגלית)
סת' גייבל

סת' גייבל (באנגלית: Seth Gabel; נולד ב-3 באוקטובר 1981) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. גייבל ידוע בתפקידיו של הסוכן לינקולן לי בסדרת הטלוויזיה "פרינג'", קוטון מת'ר בסדרה "סאלם" ואדריאן מור בסדרת "ניפ/טאק". גייבל נולד למשפחה יהודית בהוליווד, פלורידה. הוא גדל תחת שם המשפחה של אביו החורג, שאימץ אותו, "קוסנטינו". הוא סיים את בית הספר התיכון בבית הספר האוניברסיטאי של אוניברסיטת נובה סאות'ווסטרן ברובע דייווי, פלורידה בשנת 1999, ובית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק. הוא אחיינו של השחקן מרטין גייבל. גייבל כיכב בדרמת הנעורים "קח אותי הביתה הלילה" והופיע בסרט "צופן דה וינצ'י", משנת 2006 עיבוד לרומן של דן בראון בבימוי חמיו רון הווארד. הוא שיחק בכמה תפקידים חוזרים ואורחים בין היתר ב"טרה", "המפענחת", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "CSI", "סקס והעיר הגדולה". הוא כיכב בתפקיד ראשי בסדרה "כסף, דארלינג" כ"ג'רמי דרלינג", הבן המקסים והמרדן במשפחת דרלינג המיוחסת. גייבל זכה לשבחים על גילומו של אדריאן מור, בנו המאומץ המבולבל של אווה מור (פמקה ינסן) בסדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק". גייבל הופיע לראשונה בסדרת הטלוויזיה "פרינג'" במהלך עונת הטלוויזיה 2010–2011. הוא היה חלק מהקאסט הראשי בעונה הרביעית. ב-30 בינואר 2013 לוהק גייבל בפרק "ורטיגו" של הסדרה "החץ כדמות המבוססת על הרוזן ורטיגו. הוא שיחק את קוטון מת'ר בסדרת הטלוויזיה "סאלם". בשנת 2015 לוהק גייבל לתפקיד ג'פרי דאהמר בסרט אימה אמריקאית: המלון. בשנת 2019 הוא הופיע בפרק של "מיליארדים" לצד דמיאן לואיס. הוא פגש את השחקנית ברייס דאלאס הווארד באוניברסיטת ניו יורק, והם יצאו במשך חמש שנים לפני שהתחתנו ב-17 ביוני 2006, בגריניץ', קונטיקט. יש להם שני ילדים: הבן תיאודור נורמן הווארד-גייבל (נולד ב-16 בפברואר 2007), והבת ביאטריס ז'אן הווארד-גייבל (נולדה ב-19 בינואר 2012). מדיה וקבצים בנושא סת' גייבל בוויקישיתוף סת' גייבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סת' גייבל, ברשת החברתית אינסטגרם סת' גייבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סת' גייבל, באתר AllMovie (באנגלית) סת' גייבל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Profile, virtualonlineeditions.com; accessed April 19, 2015. Q&A with Seth Gabel, anthemmagazine.com; accessed May 6, 2015. Fradkin, Lori (2010-01-08). "Seth Gabel Talks About Being Dirty, Sexy, and Moneyed". New York. נבדק ב-2012-01-22. Ausiello, Michael (2011-05-11). "Fringe Exclusive: Seth Gabel Returning Full-Time". TVLine. נבדק ב-2011-05-11. Michael Ausiello (13 בנובמבר 2012). "Exclusive: Arrow targets Fringe's Seth Gabel to play Big Bad Vertigo". TVLine.com. נבדק ב-3 בפברואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) Roschke, Ryan (13 באוקטובר 2015). "Jeffrey Dahmer Will Check Into American Horror Story: Hotel". PopSugar. נבדק ב-13 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) "15 Juicy Facts about Bryce Dallas Howard". Extra. Warner Bros. Television Distribution. 2009-07-30. נבדק ב-2011-05-22. Raftery, Liz (2012-01-22). "Bryce Dallas Howard Has a Baby Girl". People. Time Warner Inc. נבדק ב-2012-01-22.
דיימלר פריליין

דיימלר פריליין (באנגלית: Daimler Freeline) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב "The Daimler Company Limited " (אנ') אשר יוצר בין השנים 1951 – 1964 בבריטניה ומשנת 1960 נשלטה על ידי יצרנית המותג יגואר. יוצרו 650 יחידות, 558 יחידות יוצאו ל-10 ארצות. 2-1. דלתות כניסה באמצעות מדרגות מנוע דיזל מוקם מתחת לרצפה. שלדת רכב - ל"דיימלר פריליין" הייתה מסגרת סולם גבוהה וישרה, עשויה מקטע תעלות פלדה משמעותי, עם הרחבה מסגרת אחורית אופציונלית למגפי מזוודות על קרוניות, או פלטפורמות סטנדרטיות לאוטובוסים עירוניים. בלמים - הבלימה הייתה במקור הידראולית בעוצמה מלאה, ניתן היה להפעיל סיוע הידראולי גם על ההגה ועל דוושת בחירת ההילוכים. המערכת ההידראולית לא הייתה פופולרית בקרב המפעילים ו"מעצורי אוויר" הוצגו כאופציה בשנת 1952 הרדיאטור הורכב אנכית, ישירות מאחורי הגלגלים הקדמיים, וקפיצי העלים האליפטיים למחצה היו בעלי בנייה משמעותית של המתלה הקדמי. אוסטרליה בלגיה דרום אפריקה הודו - הופעל בעיר בומביי ישראל נורווגיה ניגריה ניו זילנד - הופעל בעיר אוקלנד ספרד פורטוגל דיימלר 22 דיימלר SP250 דיימלר 250 מדיה וקבצים בנושא דיימלר פריליין בוויקישיתוף דיימלר פריליין, סרטון באתר יוטיוב מנוע "Daimler D650H" בדגמי "דיימלר פריליין" perthbus.info/prequery.php "דיימלר פריליין" busaustralia.com/forum/viewtopic Daimler Company הייתה בבעלות יגואר בין השנים 1966-1960 "דיימלר פריליין" web.archive.org/web/20200403020549 "דיימלר פריליין" old-bus-photos.co.uk "דיימלר פריליין" web.archive.org/web/20200403015512 "דיימלר פריליין" web.archive.org/web/20200403023834
אלינור פורטסקווי-בריקדייל

אלינור פורטסקווי-בריקדייל (באנגלית: Eleanor Fortescue-Brickdale‏; 25 בינואר 1872 – 10 במרץ 1945) הייתה ציירת אנגלייה הידועה באיורי הספרים ובמספר עבודות בזכוכית צבעונית. פורטסקווי-בריקדייל נולדה בבית הוריה, בסארי, בתם של מתיו ושרה פורטסוקי בריקדייל. אביה היה עורך דין. היא הוכשרה תחילה בבית הספר לאמנות קריסטל פאלאס, בהנהלתו של הרברט בון ונכנסה לבתי הספר המלכותיים של האקדמיה בשנת 1896. באותה שנה הציגה גם יצירה באקדמיה המלכותית לאמנויות, וזכתה בפרס על עיצוב קישוט לכניסה לחדר האוכל של האקדמיה. הציור הגדול הראשון שלה היה "חיוורון האהבה האמיתית" (1899). עד מהרה היא החלה להציג את ציורי השמן שלה באקדמיה המלכותית ואת צבעי המים שלה בגלריית דאודסוול, שם היו לה כמה תערוכות יחיד. בהיותה באקדמיה, פורטסקיו-בריקדייל הייתה תחת השפעתו של ביאם שו (אנ׳) בן חסותו של ג'ון אוורט מיליי שהושפע רבות מג'ון ויליאם ווטרהאוס. כאשר ביאם שו ייסד את בית הספר לאמנות בשנת 1911, הפכה פורטסוקי-בריקדאל למורה שם. בשנת 1909 הזמין ארנסט בראון מגלריות לסטר סדרה של 28 איורי צבעי מים לאידיליות המלך של אלפרד טניסון, שאותם ציירה פורטסקווי-בריקדייל במשך שנתיים. הם הוצגו בגלריה בשנת 1911, ו-24 מהם פורסמו בשנה שלאחר מכן במהדורה מפוארת של ארבע האידיליות הראשונות. היא התגוררה במהלך רוב הקריירה שלה בהולנד פארק רואד, מול בית לייטון, שם קיימה תערוכה בשנת 1904. פורטסקווי-בריקדייל הציגה בתערוכה הראשונה של החברה לאמנות גרפית בשנת 1921. בהמשך עבדה גם עם ויטראז'ים. היא הייתה נוצרייה מאמינה ותרמה עבודות לכנסיות. בין עבודותיה הידועות ביותר הם "האורח הלא קרוי". היא נפטרה ב־10 במרץ 1945, ונקברה בבית העלמין ברומפטון, לונדון. Poems by Tennyson, 1905 Pippa Passes by Robert Browning, 1908 Men and Women by Browning, 1908 Dramatis Personae by Browning, 1909 Dramatic Romances and Lyrics by Browning, 1909 Idylls of the King by Tennyson, 1911 Story of St Elizabeth of Hungary by WM Canton, 1912 Book of Ols English Songs and Ballaids by WM Canton, 1915 Eleanor Fortescue Brickdale's Golden Book of Famous Women, 1919 The Sweet and Touching Tale of Fleure and Blanchfleure, 1922 Carols, 1925 Golden Treasury of Songs and Lyrics published by Palgrave, 1925 A Diary of an Eighteenth Century Garden, Calthorp, 1926. אלואיזה ואבלהרד דנטה וביאטריץ לאורה ופטרארקה ז׳אן דארק קתרין מארגון המלכה מארי אונה והאביר הצלב האדום ניק בוטום וטטיינה כטוב בעיניכם קתרין מסיינה קלרה אסייס מדיה וקבצים בנושא אלינור פורטסקווי-בריקדייל בוויקישיתוף כתבי אלינור פורטסקווי-בריקדייל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Authors: Fortescue Brickdale Eleanor (sorted by popularity), Project Gutenberg Oxford Index, Oxford Academic (באנגלית) Arthurian Art - Eleanor Fortescue-Brickdale, web.archive.org, ‏2016-03-03 "Obituary. Times [London, England] 14 Mar. 1945: 7. The Times Digital Archive. Web. 30 Aug. 2013.