laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלברטו מורנו

אלברטו מורנו פרס (בספרדית: Alberto Moreno Pérez; נולד ב-5 ביולי 1992) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקומו. לאורך שנות הקריירה הראשונות שלו שיחק מורנו, יליד סביליה, בקבוצת הכדורגל של העיר. הוא החל את דרכו במחלקת הנוער של המועדון וב-2011 שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, סביליה אתלטיקו. באפריל 2012 שיחק לראשונה בקבוצה הבכירה של העיר בליגה הספרדית הראשונה אך רק בפברואר 2013 הצטרף באופן קבוע לקבוצה הראשונה של המועדון. בסוף עונת 2013/2014 זכה עם הקבוצה בליגה האירופית. מורנו פתח בהרכב למשחק הגמר, בו ניצחה סביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. ב-16 באוגוסט 2014, ביום פתיחת עונת 2014/2015 של הליגה האנגלית, חתם מורנו במועדון האנגלי ליברפול, ששילמה לסביליה 12 מיליון ליש"ט תמורת העברתו. ערך את הופעתו הבכורה נגד מנצ'סטר סיטי בהפסד 1–3, וכבש את שערו הראשון בהופעה השנייה נגד טוטנהאם הוטספר בניצחון 0–3. הוא העפיל עם קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2016, שם פגשה את קבוצתו לשעבר סביליה. מורנו הפגין יכולת חלשה במשחק, שהובילה לביקורת חריפה כלפיו. במיוחד בלטו טעויותיו של מורנו בשער השוויון של סביליה, כאשר הרחקה לא טובה שלו העבירה את הכדור לספרדים בחצי המגרש של קבוצתו, ובהמשך המהלך העביר מריאנו את הכדור בין רגליו של מורנו בדרך לבישול השער. ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגת האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד. ב-19 ביולי 2024 חתם בקומו האיטלקית לעונה אחת. בשנת 2013 זומן מורנו לנבחרת ספרד הצעירה וזכה עימה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנה זו. בסוף השנה קיבל זימון לנבחרת הבוגרת ופתח בהרכב במשחק הבכורה שלו, ניצחון ספרד 0–2 על גאורגיה. הוא נכלל בסגל המורחב של הנבחרת למונדיאל 2014, אך לא נכנס לסגל הסופי של 23 שחקנים. סביליה הליגה האירופית: 2013/2014 ליברפול ליגת האלופות: 2018/2019 ויאריאל הליגה האירופית: 2020/2021 נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21 אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2013 מדיה וקבצים בנושא אלברטו מורנו בוויקישיתוף אלברטו מורנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלברטו מורנו, באתר Transfermarkt אלברטו מורנו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אלברטו מורנו, באתר Soccerway אלברטו מורנו, באתר BDFutbol אלברטו מורנו, באתר WorldFootball.net אלברטו מורנו, באתר National Football Teams אלברטו מורנו, באתר FootballDatabase.eu
בחזית הכיתה

בחזית הכיתה (באנגלית: Front of the Class) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2008. הסרט, בכיכובם של ג'יימס וולק, טריט ויליאמס ופטרישיה היטון, מבוסס על ספר ביוגרפי שנכתב על בראד כהן: "בחזית הכיתה, איך תסמונת טורט הפכה אותי למורה שמעולם לא היה לי", שנכתב על ידי ליסה ווסקי ובוים על ידי פיטר וורנר. בראד כהן בן ה-12, המתגורר במיזורי עם אימו אלן ואחיו הקטן ג'ף, מתמודד עם תסמונת טורט בעקבותיה הוא מפיק טיקים קוֹליים חזקים. לפני שאובחן בתסמונת, המבוגרים סביבו חשבו שהוא פשוט היפר-אקטיבי ומנסה למשוך תשומת לב. הטיקים גורמים לו להסתבך לעיתים קרובות עם אביו נורמן ועם המורים בבית הספר, ובאחת הפעמים המורה בבית הספר קוראת לו להתנצל בפני הכיתה על שהפריע לכולם. בניסיון להבין את פשר הטיקים, אלן ניגשת עם בראד לפסיכיאטר שסובר שהם נובעים מהגירושים של הוריו, אך אלן מסרבת לקבל את האבחנה, ממשיכה לחקור את הנושא ומגלה על התסמונת בזכות ספר שמצאה בספרייה. בראד עולה לחטיבת הביניים, והוא נשלח לחדר המנהל אחרי שהטיקים שלו הפריעו למהלך השיעור. המנהל מזמין אותו לבוא לקונצרט של תזמורת בית הספר, ואחרי שהטיקים שלו הפריעו בהופעה, הוא מזמין את בראד לבמה כדי להסביר על התסמונת. התלמידים בקהל פורצים במחיאות כפיים, ובאותו הרגע בראד מחליט להיות מורה כשיהיה גדול. לאחר לימודי בקולג' בראד עובר לגור בג'ורג'יה ומחפש עבודה כמורה בבית ספר יסודי. למרות שהוא נדחה מ-24 ראיונות עבודה בשל הטיקים שלו, הוא מוצא בית ספר שמקבל אותו. בראד מסביר לתלמידיו על התסמונת שלו ומסייע לתלמידים עם אתגרים אחרים. במקביל, הוא פוגש את ננסי באתר היכרויות, והשניים מתאהבים. בראד זוכה להצלחה מקצועית כאשר הוא נבחר למורה השנה בבית הספר, והוא מקבל את הפרס מול משפחתו, חבריו ותלמידיו. בסיום הסרט מתגלה שבראד השיג תואר שני, התחתן עם ננסי ב-2006, ואף היה קמע של קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס. ג'יימס וולק – בראד כהן דומיניק סקוט קיי – בראד כהן כילד טריט ויליאמס – נורמן כהן, אבא של בראד פטרישיה היטון – אלן כהן, אמא של בראד ג'וני פאקר – ג'ף כהן, אחיו הקטן של בראד מייק פניווסקי – המנהל מאייר שרה דרו – ננסי קין, בת הזוג של בראד ווינה גוהנסון – מנחת קבוצת התמיכה בטורט ג'ייק אוסטין ווקר – הבריון שמציק לבראד בילדותו התסריט נכתב בהתבסס על ספרו של כהן, ובוים על ידי פיטר וורנר. ההפקה הייתה בשריבפורט, לואיזיאנה. כהן הופיע בתוכנית של אופרה וינפרי ב-2006, וב-2007 בוועידה בה נאם וריגש מאוד את הקהל שלפי שיריוור (מאולימפיאדת הנכים) "צחק ולאחר מכן בכה, שוב צחק ושוב בכה וכשסיים הריעו לו וכיבדו אותו". כתוצאה מאותה וועדה והפופולריות שכהן גרף, שיריוור הציע לעבד את סיפורו של כהן לסרט אותו שיריוור יפיק. כדי לשמור על רמת האמינות של הטיקים, צפו וולק וקיי בסרטונים ביתיים של כהן ונעזרו במדריך מיוחד לפיתוח קול כדי שיוכלו להעביר את הקולות המדויקים של הטיקים. (בדרך כלל, הטיקים עוברים בשלב הילדות, אך הטיקים של כהן נשארו גם בחייו הבוגרים, מה שגרם לו להגיד שהוא מקווה שלא יעיפו אותו מהסרט שלו עצמו). כהן פיקח במשך כל זמן ההפקה על הריאליזם והדיוק שבסרט הן מבחינה ביוגרפית והן מבחינת התסמונת עצמה, אך הוא ציין שכמה אירועים מחייו הושמטו ותאריכים שונו כדי להתאים למגבלת הזמן של הסרט. הסרט הופץ ב-DVD ב-2009. תסמונת טורט לקות על בראד כהן מתוך וושינגטון פוסט (אנגלית) על הסרט מתוך הוליווד ריפורטר (אנגלית) על הליהוק מתוך CBS News (אנגלית) על טיקים ותסמונת טורט אתר האינטרנט הרשמי של בחזית הכיתה (באנגלית) "בחזית הכיתה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בחזית הכיתה", באתר נטפליקס "בחזית הכיתה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דיאבלרה

דיאבלרה (בצרפתית: Les Diablerets) הוא כפר נופש וסקי הממוקם במחוז אגל ושייך לרשות המקומית אורמון-דסִי (Ormont - Dessus) בקנטון וו, באזור דובר הצרפתית בשווייץ. הכפר שוכן בגובה של 1,160 מטרים מעל פני הים, בצידו הצפוני של רכס דיאבלרה שבאלפים הברניים. הגישה לכפר היא דרך כביש אזורי מספר 11 (המחבר בין אגל ושפיץ שעל גדות אגם תון). קיימות שתי דרכי גישה נוספות, האחת דרך גשטאט (Gstaad) המתחברת גם היא בסופה לכביש מספר 11 או דרך העיירה וילאר-סור-אולון אך דרך זו חסומה בימות החורף. אל הכפר מגיעה גם רכבת בקו ASD (אגל-ספה-דיאבלרה Aigle-Sepey-Diablerets) היוצא מתחנת הרכבת המהירה באגל, וכן קו אוטובוס יומי מווילאר-סור-אולון. בכפר פועלת מעלית גונדולה העולה לפסגת איזנו (Isenau) הפעילה גם בימות הקיץ ונחשבת לאחת המעליות הוותיקות בשווייץ. על כביש היציאה מן הכפר לכיוון גשטאט (Gstaad) נמצא אתר קול-די-פיו (Col-du-Pillon) בו שוכנת התחנה הנמוכה של הרכבל העולה לקרחון 3000 (Glacier 3000) על רכס דיאבלרה. הכפר מארח את הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע בנושא האלפים בכל שנה מאז 1969. מדיה וקבצים בנושא דיאבלרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיאבלרה פסטיבל הקולנוע של דיאבלרה
למואל מלך משא

לְמוּאֵל מֶלֶךְ-מַשָּׂא הוא דמות מקראית המופיעה בספר משלי, פרק ל"א, פסוק א'. למואל הוא שם יחידאי ולשמו ניתנו כמה פירושים כמו, שייך לָאֵל או האל לִים המוכר מתעודות ממארי. חז"ל קשרו את שמו לשלמה המלך וזאת בגלל טעמי המקרא המפרידים בין המילים משא ומחברים אותו לבא אחריו. ייתכן כי המילה "מַשָּׂא", על שם היותו בן השבט "משא", מצאצאי ישמעאל. כך סובר גם אלכסנדר רופא. לשיטתו המילה ”משא”, מצביעה על השתייכות לאומית. למואל שייך לשבט 'המשאי' המיוחס לישמעאל. שבט זה ישב בצפון ערב ונזכר בכתובות מאשור. לפיכך, דברי למואל הם חלק מקובץ דברי חכמה לא ישראלים. אם מחלקים את הפסוק לפי טעמי המקרא, (יש לחלקו כך: ”דִּבְרֵי לְמוּאֵל מֶלֶךְ : מַשָּׂא אֲשֶׁר-יִסְּרַתּוּ אִמּוֹ”.) המילה ”מַשָּׂא” מקבלת את המשמעות של נאום, כלומר נאום אותו נשאה אמו של למואל. מדרש במדבר רבה, י, נדרש לשמו: דברי למואל מלך (משלי ל"א, א') למה נקרא שלמה למואל? אמר רבי ישמעאל: באותו הלילה שהשלים שלמה מלאכת בית המקדש נשא את בתיה בת פרעה. והיו שם צהלת שמחת בית המקדש וצהלת בת פרעה יותר מצהלת בית המקדש... ולכן נקרא למואל, שהשליך עול מלכות שמיים מעליו, כלומר: למה לו אל. למואל הוא גם שמו של גיבור ספרו של ג'ונתן סוויפט, מסעי גוליבר. דברי למואל פותחים את פרק ל"א בספר משלי: א דִּבְרֵי, לְמוּאֵל מֶלֶךְ מַשָּׂא, אֲשֶׁר-יִסְּרַתּוּ אִמּוֹ. ב מַה-בְּרִי, וּמַה-בַּר-בִּטְנִי; וּמֶה, בַּר-נְדָרָי. ג אַל-תִּתֵּן לַנָּשִׁים חֵילֶךָ; וּדְרָכֶיךָ, לַמְחוֹת מְלָכִין. ד אַל לַמְלָכִים, לְמוֹאֵל--אַל לַמְלָכִים שְׁתוֹ-יָיִן; וּלְרוֹזְנִים, או (אֵי) שֵׁכָר. ה פֶּן-יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח מְחֻקָּק; וִישַׁנֶּה, דִּין כָּל-בְּנֵי-עֹנִי. ו תְּנוּ-שֵׁכָר לְאוֹבֵד; וְיַיִן, לְמָרֵי נָפֶשׁ. ז יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח רִישׁוֹ; וַעֲמָלוֹ, לֹא יִזְכָּר-עוֹד. למואל נושא את הדברים האלה בהוראת אימו כצוואה או מתוך רצון להורות לילדיו כיצד לנהוג. המילה: יִסְּרַתּוּ פירושה מוסר והוראה. האם קוראת לבנה בַּר-בִּטְנִי ובַּר-נְדָרָי. האם מפצירה בבנה ובדבריה רומזת ללידתו בסדר הפוך. טרם נולד היה בן בטנה אך כעת משנולד הוא בנה. היא מתארת את תשוקתה לילד בכך, שנדרה נדר. בסיפור זה מהדהד הכתוב בספר שמואל א', א', בסיפור הולדת שמואל והנדר, שנודרת חנה. אמו של למואל מסבירה לבנה כי רצוי שהתרחק מנשים ומיין. היא יודעת, שהיין הוא ממכר 'תְּנוּ-שֵׁכָר לְאוֹבֵד; וְיַיִן, לְמָרֵי נָפֶשׁ. יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח רִישׁוֹ; וַעֲמָלוֹ, לֹא יִזְכָּר-עוֹד. רצוי כי מלכים הנושאים בעול השלטון, המשפט והצדק לא יתמכרו לשתייה, כדי שלא יאבדו את היכולת לשלוט ולשפוט בצדק: אַל לַמְלָכִים, לְמוֹאֵל--אַל לַמְלָכִים שְׁתוֹ-יָיִן; וּלְרוֹזְנִים, או (אֵי) שֵׁכָר. פֶּן-יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח מְחֻקָּק; וִישַׁנֶּה, דִּין כָּל-בְּנֵי-עֹנִי. יאיר זקוביץ, "למי אוי למי אבוי": משלי כג, כט- לה: אזהרת חכמים כנגד שתיית יין? אתר מקראנט. י.מ. גריניץ, משלי עלוקה אתר מקראנט. אביגדור הורוויץ, מקרא לישראל: משלי י'-ל"א, ירושלים, מאגנס, 2012. עמ' 585. בראשית, כ"ה, י"ד. אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים, כרמל, 2006, עמ' 403. נילי שצ'ופק, עולם התנ"ך: משלי, תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 209.
הארמייה המוטסת הראשונה

הארמייה המוטסת הראשונה הייתה ארמיית חיל רגלים מוטסת ומוצנחת של בעלות הברית שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה ב-2 באוגוסט 1944 בהוראתו של גנרל דוויט אייזנהאואר, ראש המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית, וכללה את כל הכוחות המוטסים במערב אירופה, ולמפקדה מונה לוטננט גנרל לואיס בררטון. הארמייה המוטסת הראשונה השתתפה במבצע מרקט גארדן בספטמבר 1944, מתקפה משולבת של בעלות הברית בהולנד שכללה הצנחתן של הדיוויזיות המוטסות לתפיסת גשרים חיוניים; בקרב על הבליטה בדצמבר 1944, המתקפה גרמנית על הארדנים; ובמבצע נבחרת במרץ 1945, אחד מהמבצעים המוטסים הגדולים בהיסטוריה - שהיה חלק ממבצע ביזה לצליחת הריין. הארמייה פורקה זמן קצר לאחר סיומה של המלחמה באירופה, ב-20 במאי 1945. הארמייה המוטסת הראשונה כללה את היחידות הבאות: הקורפוס המוטס ה-18 האמריקאי הדיוויזיה המוטסת ה-13 הדיוויזיה המוטסת ה-17 הדיוויזיה המוטסת ה-82 הדיוויזיה המוטסת ה-101 הקורפוס המוטס הראשון הבריטי הדיוויזיה המוטסת הראשונה הדיוויזיה המוטסת השישית הדיוויזיה ה-52 חטיבת השירות האווירי המיוחד החטיבה הפולנית המוצנחת הראשונה פיקוד הובלת הגייסות התשיעי להק מטוסי יירוט מספר 38 להק מטוסי יירוט מספר 46 היסטוריית הארמייה המוטסת הראשונה
אליפות וימבלדון 1880

אליפות וימבלדון 1880 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-5 ביולי והסתיימה ב-15 ביולי. בתחרות השתתפו 59 ספורטאים בריטים שהתחרו בהתאם לכללים שפורסמו על ידי מועדון קריקט של לונדון (Marylebone Cricket Club) תוך שינויים שבוצעו לאחר סיום אליפות וימבלדון 1877 ובנוסף לכך הוחלט על הורדת גובה הרשת ל-1.2 מטר במרכז ול-1.45 בקצוות. כמן כן, מרחק מהרשת עד לקו ההגשה הוקטן ל-6.4 מטר. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון 58 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה. כול המשתתפים חולקו ל-4 קבוצות (16, 16, 16 ו-10 ספורטאים).מנצחי הקבוצה הראשונה והשנייה נפגשו בחצי גמר ומנצח הקבוצה השלישית הגיע ישירות למשחק הגמר. המנצח של השלב הראשון היה ספורטאי בריטי הרברט לאופורד שניצח את ורט גולד האירי ב-3 מערכות. במשחק בינו לבין ג'ון הארטלי (מנצח של תחרות 1879) הסתיים לאחר 4 מערכות בניצחון של הארטלי. במשחק הגמר היו כ-1300 צופים. לאחר זכייה בתחרות זו, הארטלי לא הצליח להגן על התואר בשנת 1881. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי האליפות
כרונומטר

כְּרוֹנוֹמֶטֶר הוא שעון בעל רמת דיוק גבוהה, כזו שאפשר להסתמך עליה גם בספינה שיצאה למסע ארוך בים. אומנם זהו מכשיר מדידה המודד את הזמן, אך חשיבותו הגדולה והמניע להמצאתו קשורים דווקא לניווט ימי. כדי לקבוע את מיקומו של כלי שיט בים הפתוח, יש לדעת את קו הרוחב ואת קו האורך שבו הוא נמצא. בעוד שאת קווי הרוחב קל לחשב על פי מיקומם של גרמי שמיים, מציאת קו האורך מצריכה שעון מדויק, מכשיר שלא היה קיים במשך שנים רבות. ימאים היו מוכרחים להשתמש בשיטת ניווט עיוור (dead reckoning) הבלתי מדויקת, שכללה מדידת מהירות הספינה באמצעות מד דרך ימי וחישוב מקורב של הדרך שהיא עברה. רק במאה ה-18 הצליח בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון לבנות כרונומטר בעל רמת דיוק מספקת כפי שדרשה ועדת קו האורך, שאיפשר לחשב במדויק את מיקום האנייה בים. בשל חשיבותו, נהגו לשמור את הכרונומטר במקום שמור ומוגן בכלי השיט, והשתמשו במנגנון קרדני הנמצא בקופסת עץ בעלת מכסה זכוכית. עד להמצאת השעונים הדיגיטליים השתמשו בכרונומטר הנמתח ידנית בעזרת מפתח מיוחד. בכל יום, בשעה קבועה, בדרך כלל בשעה שמונה בבוקר, היה זה מתפקידו של החובל השלישי, שהיה מתחיל בשעה זו את משמרתו בגשר, למתוח את הכרונומטר. מתיחת השעון בוצעה על ידי סיבוב המפתח שבעה סיבובים וחצי. בעבר היה נהוג לעשות שימוש בכדור זמן(אנ') לטובת כיול הכרונומטר. הכדור, שהיה מוצב על מבנה ביבשה, היה יורד לאורך עמוד במועד קבוע מראש. לימים, משהחל השימוש בתקשורת אלחוטית בכלי שיט, הייתה שגיאת הכרונומטר נבדקת מדי יום על פי "אות זמן" המשודר באלחוט מתחנת חוף ונרשמת ביומן הכרונומטר. מחלוצי השימוש במכשיר היה ג'יימס קוק. מעל מיליון שעונים בשנה עוברים ביקורת בארגון בדיקת הכרונומטר הרשמי של שווייץ (COSC), ורק מנגנון שעבר בחינה מקיפה רשאי לשאת שם זה. במשך מספר ימים רצופים, כל מנגנון נבדק ונמדד בנפרד בחמישה מצבים שונים ובשלוש טמפרטורות שונות. הכרונומטר משמש בכלי שיט כיותר מאשר שעון, באמצעותו ניתן לדעת מהי השעה המדויקת לפי שעון גריניץ', כך שניתן להשתמש בו לצורך ניווט אסטרונומי. בידי קציני האונייה מצוי אלמנך אשר מראה נתונים שונים לגורמים שמימיים נבחרים. השעות של אותם נתונים מתייחסים לקו גריניץ' כנקודת הזמן, זמן מדויק נדרש לצורך מציאת מיקום מדויק של האוניה, דיוק המיקום מושפע משני חלקים, דיוק בזמן, האם הכרונומטר נבדק ואופס כראוי, ודיוק המדידה, האם התכווין שנלקח בסקסטנט היה מדויק. שעון דווה סובל, קו האורך – סיפורו האמיתי של הגאון הבודד שפתר את הבעיה המדעית הגדולה ביותר של זמנו, 1998, כתר הוצאה לאור. המירוץ אחר קו האורך אמיר גור, מתוך מגזין חיל הים, מדור "כוכב הצפון" ג'ון הריסון ובעיית קו האורך: על ניווט ימי ומפות חובקות עולם רן לוי, עושים היסטוריה כרונומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Oh, Jeff...I Love You, Too...But...

Oh, Jeff...I Love You, Too...But... (בעברית: הו, ג'ף... גם אני אוהבת אותך... אבל...) או בקיצור Oh, Jeff (הו, ג'ף) הוא ציור שמן ומגנה (Magna) על קנבס משנת 1964, של אמן הפופ ארט רוי ליכטנשטיין. כמו בעבודות רבות של ליכטנשטיין, כותרת היצירה באה מתוכן בועת הדיבור שביצירה. היצירה נחשבת לאחת היצירות המפורסמות ביותר של ליכטנשטיין, לצד וואם! (Whaam!‎) ונערה טובעת (Drowning Girl), לעיתים אף נחשבת פסגת יצירתו. הציור הוא חלק מסדרת יצירות של ליכטנשטיין, שנוצרו בהשראת סצנות מחוברות קומיקס רומנטיות ויצאו בשנים 1961–1965. בציור מאוירת אישה יפה עם עיניים עצובות שמדברת בטלפון עם אהובה. הוא מתאר משבר רגעי בין זוג אוהבים, ולמעשה דוחס לשורה אחת את העלילה הקלאסית של הקומיקס הרומנטי: גבר ואישה מתאהבים, מתמודדים עם משבר שמסכן את הזוגיות שלהם (ה"אבל") ולבסוף הם חיים באושר ועושר עד עצם היום הזה. הציור "הו, ג'ף" נוצר בשיא התקופה שבה ליכטנשטיין השתמש בהגדלה וחיתוך, כך ששיער האישה גולש אל מחוץ לגבולות הקנבס. האיור המקורי היה בגודל 12.1 על 12.1 ס"מ, בגרפיט ועפרונות צבעוניים על נייר. הציור נמכר תמורת 210 אלף דולר ב-15 במאי 1980 בסותבי'ס, ניו יורק. באותו הזמן היה הציור חלק מהאוסף של משפחת אברהמס. ב-1994 דיווח "לוס אנג'לס טיימס" שהציור הוא חלק מהאוסף של סטפן ד. אליס. Bradford R. Collins, "Modern Romance: Lichtenstein's Comic Book Paintings", American Art 17(2), Summer 2003, The University of Chicago Press, pp. 60-85 ראו לדוגמה: Deni Kirkova, Pop goes the Tate! Iconic works of Roy Lichtenstein brought together for exciting new exhibition at the Tate Modern, Daily Mail, 19 February 2013. למרות זאת, לעיתים משמיטים את הציור מהרשימה ומציינים רק את הקודמים. Vian Shamounki Borchert, Roy Lichtenstein: A Retrospective at the National Gallery of Art, Washington, DC, Gaithersburg Patch, 11 December 2012 Marilyn Stokstad, "Art in the United States And Europe since World War II", In: Art History, New York: H. N. Abrams, 1999, p. 1129 Drawing for Oh Jeff...I Love You Too...But Roy Lichtenstein (American, 1923–1997): Oh Jeff, I love you too, but..., Blouin Art Sales Index ראו: Mary Lou Loper, Good Grief! Show Will Salute Schulz, Los Angeles Times, 3 February 1994
יגודינה (כדורגל)

מועדון כדורגל יגודינה (בסרבית: Фудбалски клуб Јагодина) הוא מועדון כדורגל סרבי, המשחק בעיר יגודינה שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. המועדון משחק נכון לעונת 2016/2017 בליגה הסרבית השלישית. המועדון נוסד בשנת 1919 בשם מועדון כדורגל זורה. בשנת 1921 המועדון התפרק ונוסד מועדון כדורגל חדש בשם מועדון כדורגל ספרטה. בהמשך השנה שינה את שמו למועדון כדורגל בודוצ'נוסט ששיחק במערכת הליגות של יוגוסלביה. בשנת 1923 זכה באליפות הליגה היוגוסלבית השלישית. בשנת 1935 שחקנים מקבוצות שהתפרקו הקימו את מועדון ספורט יגודינה. עד שנת 1945 המועדון שיחק בליגות אזוריות ביוגוסלביה. בשנת 1947 המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל ניקשביץ' ושיחק בסיבוב הראשון של הגביע היוגוסלבי. בשנת 1957 העפיל לליגה היוגוסלבית השנייה. בשנת 1962 3 מועדוני כדורגל מהעיר יגודינה התמזגו למועדון כדורגל יגודינה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השלישית ובליגה הרביעית של יוגוסלביה. בשנת 1993 לאחר התפרקות יוגוסלביה המועדון העפיל לליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית של סרביה ומונטנגרו. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בעונת 2006/2007 בליגה הסרבית השלישית בסוף העונה סיים את הליגה במקום הראשון והעפיל לליגה הסרבית השנייה. בסוף עונת 2007/2008 סיים את הליגה השנייה במקום הראשון והעפיל לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית ברציפות מעונת 2008/2009. בעונה זו העפיל לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד שוב לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2010/2011 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת וויבודינה נובי סאד. בעונת 2011/2012 הקבוצה סיימה את הליגה במקום הרביעי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת אורדבסי מקזחסטן והודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה בגביע הסרבי בפעם הראשונה והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת רובין קאזאן והודחה מהטורניר. בעונה זו הגיעה לגמר הגביע הסרבי והפסידה לקבוצת וויבודינה נובי סאד, סיימה את הליגה במקום השלישי והעפילה לליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת צ'.פ.ר. קלוז' והודחה מהטורניר. את עונת 2015/2016 גמר המועדון במקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. בעונת 2017/2018 ירד ליגה פעם נוספת, לליגה הסרבית השלישית. בעונת 2018 המועדון נקלע למשבר כלכלי חמור וירד ליגה. בשנת 2020 הוחלט על תחילת הליך פשיטת רגל של המועדון. הגביע הסרבי: זכייה (1): 2012/2013 סרביה דניאל מיכאילוביץ' סרביה מילוש סטויאנוביץ' סרביה ווקשין טומיץ' מדיה וקבצים בנושא יגודינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יגודינה (בסרבית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
קאימק

קאימק (וכן: קז'מאק, קז'מארק, קאילגמאק, גיימאק, גיימאר, גאימר, קמר) הוא מוצר חלב שמנתי ממטבחי מרכז אסיה, חבל הבלקן, העמים הטורקיים והמטבח הטורקי, העשוי מחלב בקר או תאו מים ודומה לשמנת עשירה. בשיטת ההכנה המסורתית מרתיחים חלב באיטיות ולאחר מכן מבשלים אותו כשעתיים בחום נמוך. לאחר כיבוי האש, מקפים את הקרום, ומניחים לו להצטנן ולתסוס מעט, במשך מספר שעות או אף ימים. בקאימק כ-60% שומן. מרקמו סמיך ושמנתי, אם כי לא לגמרי מוצק עקב נוכחות סיבי חלבון חלב, וטעמו עשיר. המונח קאימק וגרסאותיו בשפות בהן הוא קיים (ביניהן: מונגולית, טורקית, אזרית, קירגיזית, אוזבקית, טורקמנית) ובשפות עמים שירשו את המונח (למשל כאלו שהיו תחת שלטון או השפעת האימפריה העות'מאנית), אינו מציין רק את המוצר המוגמר, אלא גם כל קרום הנוצר על פני החלב לאחר רתיחה וכן קצף הנוצר על קפה טורקי ברתיחתו. בטורקיה התקיימו חנויות למכירת קאימק מאות שנים. כיום קאימק נאכל לרוב כחלק מארוחת הבוקר הטורקית הטיפוסית. לרוב הוא נאכל יחד עם מאפים, שימורים או דבש, או כמלית לחביתיות. קאימק מאזור אפיונקרהיסאר מופק מחלב תאואי-מים, הניזונים מהשאריות שנותרות לאחר כבישת זרעי פרג לצורך הפקת שמן. בבלקנים המאכל מיוצר לרוב בייצור ביתי, אם כי גם הייצור המסחרי צובר פופולריות. המוצר טעים במיוחד כשהוא טרי, יום-יומיים לאחר הייצור. ניתן לשמרו שבועות בקירור אך אז הוא מתקשה ומאבד מטעמו. גרסה בה הקאימק מבשיל בשקי עור נקראת "סקורופ". בבוסניה והרצגובינה, מונטנגרו, סרביה ומקדוניה הוא נחשב כמאכל לאומי. המאכל נצרך כמתאבן וגם כמטבל. בסרביה הוא משמש כמלית ללחמנייה, מאכל זה נקרא lepinja sa kajmakom ומשמש כארוחת בוקר או כמזון מהיר. מאכל בלקני אחר הוא pljeskavica sa kajmakom, סוג של המבורגר שמעליו קאימק מותך. קאימק משמש גם ב-ribić u kajmaku – שוק בקר מבושל עם קאימק. באיראן סוג שמנת זה מכונה גם קאימק וגם סרשיר. בעיראק הוא מכונה גאימר או קאימר ומוגש לעיתים לארוחת בוקר עם לחם, דבש או ריבה ותה חם. בעיראק נמכר בגרסה תעשייתית וכן כמוצר-חווה. הגרסה הנמכרת על ידי חוואים מכונה "גאימר ערב" או "גאימר מעדן". יהודי עיראק אכלו קאימק על מצע של מאפה קאהי (מאפה מתוק) בחג השבועות. דלעת מסוכרת עם קאימק ואגוזים, בחג המולד בטורקיה בקלוואה טורקית עם קאימק ופיסטוק חלבי קבב בוסני עם קאימק קטאיף ממולא קיאמק, מלבנון קאימר עיראקי מחלב תאו מים מדיה וקבצים בנושא קאימק בוויקישיתוף המזלג המעופף באיסטנבול, באתר "בייגלה" רונית ורד, השמנת של השמנת: המעדן הנדיר שחזר לישראל, באתר הארץ, 17 בפברואר 2021 קיפוי: הסרת הקצף העולה על פני תבשיל קאימק, באתר "מרתף הגבינות של רן בוק" קאימק, בבלוג "חומוס להמונים"
טולנה (מחוז)

טולנה (בהונגרית: Tolna) הוא מחוז בדרום טרנסדנוביה שבהונגריה. מצפון הוא גובל במחוז פייר, במזרחו זורם הדנובה ומפרידו ממחוז באץ'-קישקון, מדרום הוא גובל במחוז באראניה ובמערב במחוז שומוג'. בירת המחוז היא סקסארד. מחוז טולנה ההיסטורית (בלטינית: comitatus Tolnensis, בגרמנית: Tolnau) נוסד עוד בתקופת ממלכת הונגריה וגבולותיו נשארו כמעט ללא שינוי עד ימינו. באוכלוסייתו, מחוז טולנה הוא מהקטנים ביותר בהונגריה ורק אוכלוסיית מחוז נוגראד קטנה יותר. גם בירת המחוז סקסארד היא הקטנה ביותר מכל בירות המחוז בהונגריה. במחוז 11 ערים ובסך הכל 109 יישובים. בעיר פקש שבמחוז פועלת תחנת הכוח הגרעינית היחידה של הונגריה, שמספקת כמחצית מתצרוכת האנרגיה שלה. מדיה וקבצים בנושא טולנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טולנה טולנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נמל

נָמֵל הוא מעגן מעשה ידי אדם המשמש לטעינה ולפריקה של מטענים המובלים בכלי שיט, לרבות העלאה והורדה של נוסעים. השם "נמל" בעברית הוא תולדה של המילה היוונית "לימנוס" (λιμένας), שקוצרה ל"לימן". לנמל השפעה ניכרת על אופייה של העיר שבה הוא נמצא, ולכן עיר כזו קרויה עיר נמל. תפקידי הנמל: הגנה מפני זרמים, גלים, רוחות וסערות (באמצעות שובר גלים). מתן אפשרות הצטיידות, טעינה ופריקה כולל גישה לדרכי תחבורה יבשתיות, שמאפשרות הובלת מטענים אל הנמל וממנו. מתן אפשרות לתיקונים קלים למיקום הנמלים אפשרויות אחדות, המשפיעות על תפקודם: נמל השוכן לחוף ים, ומשמש לתובלה בין-לאומית. זהו הסוג הנפוץ ביותר של נמלים. נמל השוכן על גדת נהר, ומשמש לתובלה פנים-ארצית לאורך הנהר, וכן לתובלה בין-לאומית דרך מוצא הנהר אל הים. נמל השוכן לחוף אגם, ולכן התובלה בו מוגבלת לתחומי האגם. דוגמה לנמל כזה הוא נמל פורט בל לחוף אגם ויקטוריה שבמרכז אפריקה. נמל על אי מלאכותי סוגי נמלים: נמל מעבר, נותן לספינות שבדרך שירותים כמחסה בסערה (ובעת העתיקה גם בלילה), מים, מזון, דלק. זהו גם מקום אליו מגיעות ספינות ונאספות לשיירות. נמל שטעון, מקום בו ספינות טוענות ופורקות סחורות ונוסעים. נמל צבאי, בסיס לספינת מלחמה נמל עמוק-מים הוא נמל המאפשר גישה במים עמוקים (13 מטר לפחות). ציוד שניתן למצוא בנמלים: רציפי טעינה ופריקה, תדלוק ותיקונים (Pier) מזחים (mole, dock)- מבנים הבאים במגע עם הים לידם עוגנות האוניות ובהן מתבצעת פעילות פריקה וטעינה שטחי אחסנה פתוחים ומקורים כלי רכב להעברת מטענים מהאוניות ואליהן עגורנים מחסני קירור רציפים לסירות ולספינות דיג מכולות סטנדרטיות הן בגודל 20 רגל ולכן מכונות Twenty-foot Equivalent Units) TEU) אולם ישנן גם מכולות בגודל 40 רגל ו־45 רגל. גובהן 8.5 רגל או 9.5 רגל ומשקלן מגיע ל־22.68 טון. אחת הבעיות שנמל צריך להתמודד מולה היא הרבדת חול שעלולה לגרום לסתימת הנמל. דירוג נמלי העולם בשנת 2022 לפי היקף הסחורות: בהתייחס לפיצוץ בנמל ביירות וללקח שעל מדינת ישראל ללמוד ממנו כתב פרופסור שאול חורב כי נמל ימי וקרפיפיו מהווים מטבעם סיכון בטיחותי ובריאותי לאוכלוסייה האזרחית השוכנת בקרבתם: בהתחשב ביכולת ההרס ובהינתן מעורר התחלי, חומרים מסוכנים, הנפרקים, נטענים ומאוחסנים בו לתקופות שונות בשילוב תעשייה פטרוכימית שהתפתחה בסביבתו ברבות השנים ושבקרבתה נוספו מתחמי מגורים, גדל הסיכון לאפר"ן. גם הימצאות בסיסים צבאיים של חיל ים בנמל בהם עוגנים כלי שיט מצוידים בנשק, תחמושת ופירוטכניקה, תורמים להיותו גורם סיכון לסובב אותו. נמל בית נמל דיג נמל מים חמים נמל יבשתי רשימה של ערי נמל איך בונים נמל? ריאיון עם נועה אורן, ראש מנהלת פיתוח נמל המפרץ ונמל הדרום בחברת נמלי ישראל, באתר עושים היסטוריה מעגנים(הקישור אינו פעיל) רשימת הנמלים והמעגנים בישראל חברת נמלי ישראל מפות נמלי ארץ ישראל, 1918, משאב הוראה מאתר החינוך של הספרייה הלאומית אילון גלעד, גדולי המומחים ניסו לשנות את הגיית המילה הזאת, אבל המשוררים עמדו בפרץ, באתר הארץ, 20 במרץ 2019 נמלים, דף שער בספרייה הלאומית ועד הלשון העברית, ואחריו גם האקדמיה ללשון העברית, החליט בשנת 1936 כי הצורה התקנית היא נָמֵל, אף שרווחת בציבור הצורה נָמָל. על תולדות המילה נמל. בסמיכות: נְמַל-, למשל נמל-הבית שיכול אותיות זה מתועד עוד בתלמוד הבבלי (עירובין ד ב) וחדר לארמית ואף לערבית. One Hundred Container Ports 2023. Lloyd's List טריגר שאול חורב, ‏אסון נמל ביירות: מה שישראל צריכה ללמוד, בעיתון מקור ראשון, 11 באוגוסט 2020