laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שגיאת תקן

שגיאת תקן (או טעות תקן, מאנגלית: Standard Error) היא סטיית התקן של האומד לסטטיסטי הנוצר מדגימה. למשל, הממוצע הוא אומד נפוץ של התוחלת. עם זאת, למדגמים שונים אשר נלקחו מאותה אוכלוסייה יהיו ערכים שונים לממוצע המדגם, כך שיש התפלגות של ממוצעי מדגמים (לה ממוצע וסטיית תקן משלה). שגיאת התקן של הממוצע (קרי, של שימוש בממוצע המדגם להערכת ממוצע האוכלוסייה) היא סטיית התקן של ממוצעי כל המדגמים (בגודל מסוים) שנלקחו מאוכלוסייה. בניתוח רגרסיה, המונח ״שגיאת תקן״ יכול גם להתייחס לאומד הריבועים הפחותים סטיית התקן הכלולה במודל. שגיאת התקן של הממוצע היא סטיית התקן של האומד לתוחלת האוכלוסייה - הוא ממוצע המדגם. ניתן לראות זאת גם כסטיית התקן של שגיאת ממוצע המדגם ביחס לממוצע האוכלוסייה, היות שממוצע המדגם הוא אומד בלתי מוטה. שגיאת התקן שווה לסטיית התקן של דגימה בודדת, חלקי שורש גודל המדגם (בהנחה שערכי המדגם בלתי תלויים): S E = σ n {\displaystyle {SE}={{\sigma } \over {\sqrt {n}}}} , כש-σ היא סטיית התקן של האוכלוסייה; אפשר לאמוד את שגיאת התקן בעזרת האומד לסטיית התקן, S D = s ^ n {\displaystyle {SD}={{\hat {s}} \over {\sqrt {n}}}} , כש-s היא סטיית תקן של מדגם (או של התפלגות מדגמים). סטיית תקן שגיאת תקן, באתר MathWorld (באנגלית)
דוהאמל

דוהאמל (באנגלית: Duhamel) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אנטוני דוהאמל – מלחין ומורה למוזיקה צרפתי ג'וש דוהאמל – שחקן ודוגמן אמריקאי מייגן דוהאמל – מחליקה אמנותית על קרח קנדית, אלופת העולם הנוכחית (שנגחאי 2015)
אי הנסיך מוויילס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אי הנסיך מוויילס – אי בנונאווט שבקנדה אי הנסיך מוויילס (אלסקה) – אי ששטחו 6,674 קמ"ר בארכיפלג אלכסנדר שבאלסקה (אלסקה פאנהנדל) (לחצו לצפייה במפה ); נחשב לאי הרביעי בגודלו בארצות הברית (אחרי הוואי, קודיאק ופוארטו ריקו) אי הנסיך מוויילס (אוסטרליה) – אי במצר טורס; הגדול באיי המצר; בשפה מקומית מוכר בשם "Muralug" (לחצו לצפייה במפה) שמם לשעבר של האיים הבאים: פננג (Pulau Pinang), השוכן במצר מלאקה ומהווה חלק ממדינת פננג בצפון-מערב במלזיה (לחצו לצפייה במפה) וויילס בדרום מפרץ בות'יה (Gulf of Boothia) שבנונאווט אטול מניהי (Manihi) שבאיי טואמוטו (Îles Tuamotu), פולינזיה הצרפתית
גביע דייוויס 2004

גביע דייוויס 2004 הייתה התחרות ה-93 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 131 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. נבחרת אוסטרליה שהייתה מחזיקת הגביע הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת ספרד בסביליה. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת ספרד. בכך הם זכו בגביע בפעם השנייה. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: אוסטרליה, אוסטריה, קרואטיה, צ'כיה, רומניה ורוסיה נותרו בבית העליון צ'ילה וסלובקיה עלו לבית העליון קנדה ומרוקו ירדו לבתים האזוריים בתחרות שנת 2004, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת גרמניה. לאחר הפסד זה, נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת פינלנד. בעקבות הניצחון נבחרת ישראל נותרה בבית אירופה-1 גם למשחקי 2005. מדיה וקבצים בנושא גביע דייוויס 2004 בוויקישיתוף אתר התחרות
ליליקס

ליליקס (באנגלית: Lillix) הייתה להקת בנות קנדית, שיצרה בסגנון הפופ-רוק. הלהקה נוסדה ב-1997 בשם טייגרלילי כשחבריה היו בתיכון. ב-2001 הוחתמה אצל חברת התקליטים "מבריק" והחליפה את שמה לליליקס בגלל שהשם טייגרלילי כבר היה בשימוש להקה אחרת. ההרכב המקורי כלל את טשה-ריי אווין (גיטרה), לייסי-ריי אווין (קלידים), לואיס ברנס (בס) וסיירה הילס (תופים). ב-2001 עזבה הילס ואת תפקיד המתופפת תפסה קים אורהאן ובהמשך אלישה וורינגטון. ב-2006 הושעתה פעילות הלהקה בעקבות סגירת פעילות חברת התקליטים. ב-2007 הצטרפו ללהקה שני חברים והחל תהליך הרכבה מחדש. ב-2009 הכריזה הלהקה על חזרתה לפעילות וב-2010 הוציאה אלבום באופן עצמאי, הנושא את שמה הקודם של הלהקה. האלבום לא הצליח מסחרית ופעילות הלהקה הופסקה. חברת הלהקה לואיס ברנס (אנ') המשיכה לעסוק במוזיקה והוציאה מספר אלבומי סולו. ב-2003 הוציאה ליליקס את אלבום הבכורה, Falling Uphill. מתוכו יצאו כסינגלים "It's About Time", "Tomorrow" ו-"What I Like About You" - גרסת כיסוי לשיר של הרומנטיקס. גרסה זו הופיעה בסרטים שישי הפוך ופתאום 30 ונבחרה כשיר הנושא בסדרה אחיות או לא להיות. שיר נוסף מהאלבום, בעקבות האלבום קיבלה הלהקה שתי מועמדויות בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2004. ב-2006 יצא אלבומה השני, Inside the Hollow, בקנדה וביפן. לאלבום סינגל אחד בלבד - "Sweet Temptation (Hollow)". רצועת הבונוס בגרסה היפנית, The Meaning, הופיעה לפני כן בסרט יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים מ-2004. האלבום השלישי, Tigerlily, יצא בקנדה ב-2010. מאלבום זה שני שירים יצאו כסינגלים: "Dance Alone", ו-"Nowhere to Run". ליליקס, ברשת החברתית פייסבוק ליליקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליליקס, ברשת החברתית אינסטגרם ליליקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליליקס, באתר ספוטיפיי ליליקס, באתר AllMusic (באנגלית) ליליקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליליקס, באתר דיזר ליליקס, באתר Discogs (באנגלית) ליליקס, באתר Songkick (באנגלית) ליליקס, באתר בילבורד (באנגלית) ליליקס, באתר יוטיוב עותק שמור מדף האודות, מאתר הלהקה שנסגר, 2005 It Happened to Me: The Record Label I Was Signed to Went Under, ראיון ב-SonicBids Blog, ‏24 בנובמבר 2015
לוסינדה ויליאמס

לוסינדה ויליאמס (באנגלית: Luicinda Williams, נולדה ב-26 בינואר 1953) היא זמרת ומשוררת אמריקאית בסגנון פולק, רוק ובלוז. אלבומיה הראשונים שהוקלטו בשנים 1978 ו-1980 קיבלו מעט מאוד תשומת לב מהתקשורת והציבור. בשנת 1988 הוציאה ויליאמס אלבום הנושא את שמה ששם אותה על המפה. בשנת 1998 הוציאה את אלבומה המצליח ביותר "Car Wheels on a Gravel Road", עליו זכתה בפרס גראמי. מאז אלבום זה, הוציאה עוד שבעה אלבומים שלא זכו לאותה הצלחה מסחררת. בשנת 2002 נבחרה על ידי מגזין טיים למשוררת האמריקאית הטובה ביותר. ויליאמס נולדה בלייק צ'ארלס, לואיזיאנה, בתם של משורר ופרופסור לספרות מילר ויליאמס ופסנתרנית חובבנית. הוריה התגרשו באמצע שנות ה-60, כאשר אביה זכה במשמורת עליה ועל אחיה הצעירים. בדומה לאביה, גם היא סובלת מספינה ביפידה. ויליאמס מעולם לא סיימה תיכון, אבל התקבלה ללימודים באוניברסיטת ארקנסו. ויליאמס החלה לכתוב בגיל 6 והראתה משיכה למוזיקה בגיל צעיר. היא החלה לנגן בגיטרה בגיל 12. ההופעה החיה הראשונה של ויליאמס הייתה בגיל 17 במקסיקו סיטי כחלק מצמד ביחד עם חברה, נגן בנג'ו בשם קלארק ג'ונס. מדיה וקבצים בנושא לוסינדה ויליאמס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוסינדה ויליאמס לוסינדה ויליאמס, ברשת החברתית פייסבוק לוסינדה ויליאמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוסינדה ויליאמס, ברשת החברתית אינסטגרם לוסינדה ויליאמס, סרטונים בערוץ היוטיוב לוסינדה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לוסינדה ויליאמס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר ספוטיפיי לוסינדה ויליאמס, באתר Last.fm (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר AllMusic (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר MusicBrainz (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר דיזר לוסינדה ויליאמס, באתר Discogs (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר Songkick (באנגלית) לוסינדה ויליאמס, באתר Genius לוסינדה ויליאמס, באתר SecondHandSongs לוסינדה ויליאמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טורבייחה

טורבייחה (בספרדית: Torrevieja; בוולנסית: Torrevella, נהגה: טורבליה) היא עיר במחוז אליקנטה בקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד. העיר שוכנת על חוף הים התיכון בצדה המזרחי של ספרד, במרחק של 48 קילומטרים דרומית לאליקנטה, בירת המחוז. עד תחילת המאה ה-19 במקום היה רק מגדל שמירה ישן ונטוש, ככל הנראה מתקופת הרקונקיסטה, שהעניק לעיר את שמה (השם הוא הלחם בסיסים של המילים Torre ו-Vieja ומשמעו "מגדל ישן"). ב-1803 הורה קרלוס הרביעי, מלך ספרד, להעביר מתקנים להפקת מלח מהעיירה הסמוכה לה מטה לטורבייחה, ובמקביל התחילו להקים עיירה בשביל העובדים שם. ב-1829 העיירה נחרבה ברעידת אדמה אך היא שוקמה לאחר מכן. ב-1931 אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, העניק לטורבייחה מעמד של עיר. כלכלת העיר מסתמכת קיום בעיקר על תיירות ועל מגזר השירותים. ענפי הפקת המלח והדיג, שהיו בעבר מקורות הפרנסה העיקריים של אנשי טורבייחה, עדיין נותרו משמעותיים בכלכלה המקומית, אם כי ברמה פחותה מבעבר. המלח מופק משתי לגונות באזור הנכללות בפארק הטבעי של הלגונות של לה מטה וטורבייחה. מדיה וקבצים בנושא טורבייחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורבייחה (בספרדית)
ג'יין אייר (סרט, 1934)

ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1934 מסוגת הדרמה הרומנטית, שביים כריסטי קבאני ובכיכובם של וירג'יניה ברוס וקולין קלייב. הסרט מבוסס על הרומן "ג'יין אייר" מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847, והוא העיבוד הקולנועי הראשון עם פסקול. באנגליה באמצע המאה ה-19, ג'יין אייר הקטנה נאלצת להתגונן מפני התעללותו של בן דודה ג'ון בתמיכתה של אימו. היא נשלחת לבית יתומים בו הוא סובלת מיחס קשוח מצד המנהל מר ברוקלהרסט. אחרי שנים אחדות של מצוקה, היא מקבלת משרה של מורה בבית היתומים. אכזריותו הנמשכת של ברוקלהרסט מאלץ אותה לחפש עבודה אחרת והיא מתחילה לעבוד כאומנת בביתו של אדוארד רוצ'סטר, ג'נטלמן אמיד. עד מהרה ג'יין מתחבבת על אדוארד ואחייניתו אדל, כמו גם על סוכנת הבית גברת פיירפקס והרכב סם פול. על אשרה של ג'יין מעיבות צרחות בלתי מוסברות שהיא שומעת מדי פעם. האחראית לכך היא ברתה, אשתו המטורפת של אדוארד, שכלואה באגף מבודד באחוזה. בעוד עורך הדין של אדוארד מנסה לאפשר לו להתגרש מאשתו, אדוארד עורך נשף גדול ומזמין את מי שנחשבת ארוסתו ליידי בלאנס אינגרם ואת הוריה. אחרי הנשף ברתה מעלה באש את וילונות מיטתו של אדוארד, ג'יין שמתעוררת מריח העשן, חשה לחדרו של אדוארד מכבה את האש ובכך מצילה את חייו. כשאדוארד חוזר לביתו אחרי שהות של שבועיים מלונדון, הוא מתוודה על אהבתו לג'יין, והיא מסכימה להינשא לו. במהלך טקס הנישואין מתפרצת לחדר ברתה, ומגלה את היותה אשתו של אדוארד. למרות הפצרותיו, ג'יין שבורת הלב עוזבת את תורנפילד, ומוצאת עבודה אצל ד"ר ג'ון ריברס הכומר. ברתה מעלה באש את כל הבית, ואדוארד בניסיון להציל אותה מאבד את מאור עיניו. ג'יין שאינה מודעת למצבו של אדוארד, מסכימה להינשא לד"ר ריברס, ומתכננת לנסוע עמו להודו. אך היא נתקלת בסם פול המספר לה על מה שקרה לרוצ'סטר. ג'יין חוזרת אל אדוארד העיוור ומכריזה על אהבתה אליו. וירג'יניה ברוס – ג'יין אייר קולין קלייב – אדוארד רוצ'סטר בריל מרסר – גברת פיירפקס דייוויד טורנס – מר ברוקלהרסט איילין פרינגל – ליידי בלנש אינגרם אדית פלוז – אדל רוצ'סטר ג'ון רוג'רס – סם פול ג'ין דרלינג – ג'יין אייר הילדה ליונל בלמור – לורד אינגרם ג'יימסון תומאס – צ'ארלס קרייג אתל גרייס – גרייס פול קלייר דו בריי – ברתה רוצ'סטר ויליאם בורס – כומר ג'ואן סטנדינג – דייזי ריצ'רד קוויין – ג'ון ריד גרטה גולד – מיס טמפל הפקת הסרט החלה ב-17 במאי 1934 באולפני ג'נרל סרוויס (General Service Studios). הפסקול כולל את השיר "מקהלת הכלה" מתוך האופרה לוהנגרין מאת ריכרד וגנר ואת השיר "My Bonnie Lies over the Ocean". את שני השירים שרה הילדה אדל. מדיה וקבצים בנושא ג'יין אייר בוויקישיתוף "ג'יין אייר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'יין אייר", באתר נטפליקס "ג'יין אייר", באתר AllMovie (באנגלית) "ג'יין אייר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ג'יין אייר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט "ג'יין אייר" להורדה מאתר ארכיון האינטרנט ג'יין אייר באתר TCM
אלכסון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלכסון – קטע המחבר בין שני קודקודים של מצולע שאינם נמצאים על צלע אחת אלכסון (כתב עת) – כתב עת אינטרנטי ישראלי אלכסון ראשי – במטריצה ריבועית זהו האלכסון שעובר מהפינה השמאלית העליונה של המטריצה עד לפינה הימנית התחתונה האלכסון של קנטור – הוכחתו של גאורג קנטור משנת 1891 שהמספרים הממשיים אינם בני מנייה שיפוע
אנדרטאות גדס"ר 134

אנדרטאות גדס"ר 134 הן שלושה אתרי הנצחה שהוקמו לזכר חללי הגדוד: אנדרטת זיכרון בפארק העוצבות שבלטרון, אנדרטת זיכרון לשלושים וחמישה נופלי הגדוד ואנדרטת זיכרון לשמונת לוחמי הגדוד שנפלו כאשר הנגמ"ש שלהם נפגע פגיעה ישירה מפגז סורי. גדס"ר 134 הוקם ב-1972, והיה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה. גדס"ר 134 צורף לאוגדה 36, וערך את אימון ההקמה בחורף 1972. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדוד ללא מג"ד ורס"ן חנני תבור, הסמג"ד, נטל את הפיקוד על הגדוד. הגדוד צורף לחטיבה 179 בפיקודו של רן שריג והשתתף בקרבות הבלימה והדיפת הצבא הסורי בגזרת חושניה. הגדוד כלל שלוש פלוגות מעורבות של טנקים ונגמ"שים, ופלוגת ג'יפים. בפריצה לסוריה היה הגדוד הכוח המוביל בהבקעה לכיוון חאן ארנבה וסבל אבדות כבדות. 35 מלוחמי הגדוד נהרגו במלחמה זו. שמונה מהם נהרגו מפגיעה בנגמ"ש שלהם ערב הפריצה לסוריה. לאחר המלחמה פורק הגדוד. לזכר הנופלים של גדוד זה הוקמו שלושה אתרי זיכרון: אנדרטת גדס"ר 134 נמצאת בחניון קק"ל מול הכניסה לקיבוץ עין זיוון. במקום מונצחים 35 נופלי הגדוד במלחמה. ב-2013 הותקן במקום לוח אבן עליו רשום סיפור הגדוד במלחמה. לצד האנדרטה ישנו הפסל "אם מבכה את בנה" של הפסלת רבקה קרן שבנה אילן היה קצין שריון בגדוד ונפל בקרבות הבלימה בשמונה באוקטובר ליד ציר הנפט וצומת המפלים. במקום גם טנק שרמן ששימש את הגדוד לפתיחת ציר בחרמון ותותח 122 מ"מ סורי. סיפור הגעתו של הטנק למיקומו הנוכחי הוא יוזמה של מ"פ הגדוד איתן סד שבשנת 1977 החליט להעביר את הטנק לאנדרטה שהוקמה לחללי הגדוד. איתן הטיל את המשימה על עזרא טל ואילן גל און, חיילי הגדוד. עזרא ואילן נסעו עם הטנק, על הזחלים, בכבישי רמת הגולן מהחרמון עד למיקום האנדרטה, בכניסה לקיבוץ עין זיון. עזרא ואילן מיקמו את הטנק במקום בו הוא נמצא עד היום. ב-10 באוקטובר 1973, ערב סוכות תשל"ד התרכזו נגמ"שים של הגדס"ר כהכנה לפריצה לסוריה. הסורים איכנו את מקומם ופתחו באש. החיילים קפצו לתוך הנגמ"שים וסגרו את הדלתות אך פגז אחד חדר לתוך אחד הנגמ"שים. בהתפוצצות נהרגו שמונה לוחמים ואחד נפצע קשה. בתחתית הנגמ"ש נפער חור וזמן קצר לאחר המלחמה נשתל בו ארז שהפך עם השנים להיות עץ מרשים. העץ נשתל על ידי חבר הכנסת לשעבר משה פלד שאחד הנופלים היה גיסו. סמוך לו נמצא עץ תאנה שמפירותיו נהנו הלוחמים. המקום הפך לאתר זיכרון ובו סיפור העצים, שמות הנופלים, שלט הסבר והנגמ"ש ההרוס מתוכו בוקע הארז. האנדרטה נמצאת כ-100 מטר מערבית לכביש 98, כק"מ צפונית לצומת אלוני הבשן. בשנת 2019 הושחתה האנדרטה וחלקים מהנגמ"ש נגנבו. האנדרטה הוקמה בפארק העוצבות באתר יד לשריון לזכר הנופלים ולכבוד הלוחמים של הגדוד במלחמת יום הכיפורים. האנדרטה הוקמה בשנת 2018. טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה נערך ב-5 ביוני 2018. מדיה וקבצים בנושא אנדרטאות גדס"ר 134 בוויקישיתוף אתר הנצחה לזכר חללי גדוד סיור 134 באתר יזכור גדס"ר 134, באתר "יד לשריון" אנדרטת התאנה והארז, באתר "טיולי" אורי מילשטיין, ‏המאבק הנעלם: הקרב בחאן ארינבה שצמרת הצבא התאמצה להסתיר, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2017 נקראת: אנדרטת הנגמ"ש והארז, אנדרטת הנגמ"ש, אנדרטת התאנה והארז, ארז השמונה. עץ הארז הבודד - באתר ערוץ 7
אלה סידי

אלז'בייטה (אלה) סידי (לבית קארבש; בפולנית: Elżbieta (Ela) Sidi; נולדה ב-27 באוגוסט 1965 בלובין שבפולין) סופרת ופובליציסטית פולנייה החיה בישראל משנת 1991. כותבת ומפרסמת בפולין. בוגרת הפקולטה לבלשנות פולנית באוניברסיטת גדנסק. בשנת 1991 היגרה לישראל. עבדה בספרייה הפולנית המפורסמת של אדמונד ועדה נוישטיין בתל אביב ובעיתונים "נוביני וקורייר" ו"מעריב". היום עובדת בעיתון "הארץ" כמעצבת גרפית. כתבה שני ספרים שיצאו לאור בפולין. מתרגמת לפולנית מחזות של חנוך לוין שמוצגים על במות בפולין ומתפרסמים בספרים. משמשת גם ככתבת סוכנות הידיעות הפולנית PAP בישראל. נשואה לאייל סידי, אם לבן ולבת. הספר Biała cisza בהוצאת Semper(הקישור אינו פעיל), ורשה 2009 הספר Izrael oswojony, בהוצאת Muza, ורשה 2013 תרגום המחזה "יאקיש ופוצ'ה" של חנוך לוין שהוצג בתיאטרון על שם ז'רומסקי בעיר קיילצה בפולין. מאמר פובליציסטי בעיתון "גזטה ויבורצ'ה" בנושא מסע בני נוער ישראלים לפולין שזכה להדים רבים ופרסים יוקרתיים. 1994 - פרס הסיפור הקצר של עיתונים פולניים Pani ו-Kobieta i życie וכתב עת Nowy dziennik בניו יורק. 2014 - מועמדת לפרס Beata Pawlak על ספרה "Izrael Oswojony". 2014 - מועמדת לפרס PAP על מאמרה בנושא טיולי נוער ישראלי לפולין. 2014 - זוכה בפרס Grand Press עבור מאמרה בנושא טיולי נוער ישראלי לפולין. מדיה וקבצים בנושא אלה סידי בוויקישיתוף אלה סידי, ברשת החברתית פייסבוק אלה סידי, הבלוג הרשמי אלה סידי, ברשת החברתית Goodreads הבלוג של אלה סידי בשם "הגויה מישראל" "Gojka z Izraela" Wywiad z Elą Sidi w Dzienniku Polskim Królestwo Wszechwanny Serdecznie witamy w Auschwitz w Gazecie Wyborczej Nagroda PAP Nagroda Grand Press
יוסף יודוביץ'

יוסף (יוסל'ה) יודוביץ' (21 באוקטובר 1941 – 22 בספטמבר 2018) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על יחידה 88 - דב לבן במלחמת יום הכיפורים ועל חטיבה 8 במלחמת לבנון הראשונה. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת ששת הימים. יוסף יודוביץ נולד וגדל בקיבוץ כפר מנחם. ב-1961 התגייס לצה"ל, שירת בחיל השריון ושימש נהג טנק בגדוד 82. ב-1962 סיים בהצטיינות קורס מפקדי טנקים ולאחר מכן קורס קצינים. באפריל 1964 השתחרר מהשירות הסדיר. בשירות המילואים שימש מפקד צוות סיור בחטיבה 14. בקרב אום-כתף, במלחמת ששת הימים, לחם הצוות בפיקודו תחת גדוד 63 בחטיבה. במהלך הקרבות נפצע מפקד הגדוד, נתן ניר, באורח קשה ויודוביץ' היה אמון על חילוצו. הוא זכה על פועלו במלחמה בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב: בליל ה-5–6 ביוני 1967 במרחב אום-כתף - אבו עגילה, פקד סגן יוסף יודוביץ על צוות סיור, שהוביל את הכוחות ליעדיהם. סגן יוסף יודוביץ נסע בראש צוות הסיור, השמיד כלי רכב של האויב, שנקלע בדרכו, הסתער וטיהר את מוצב "הסכר". באזור צומת קצימה - אבו-עגילה, חילץ ופינה צוות טנק "סנטוריון" וצוות זחל"ם פיקוד, שנפגעו. כל זאת תחת אש ובקרבת כלי רכב בוערים — אתר בעוז רוחם ב-1971 מונה למפקד יחידה 88 - דב לבן, יחידת סיור אמפיבי המבוסס על כלי רכב וכלי רק"ם שנלקחו שלל מהצבא המצרי, ולהקימה כיחידת מילואים מובחרת. היחידה בפיקודו לחמה במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית. במהלך הקרבות נהרגו 18 לוחמים ונפצעו 32 אחרים מתוך 126 אנשי היחידה. חלק גדול מהנפגעים היה בקרב מתחם אורחה. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 25 בחטיבה 274, הוא חזר לשירות הקבע, מונה למפקדה הראשון של חטיבה 889 ולאחר מכן לסגן מפקד אוגדה 440. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על חטיבה 8. במקביל לשירותו הצבאי במילואים שימש יודוביץ' מזכיר קיבוץ ומרכז משק בקיבוצו כפר מנחם, ובמשך שנים רבות היה מנהל אגף החלב בחברת תנובה (כולל במהלך פרשת הסיליקון בחלב) ומנהל סניפים בחברת סופרגז. נפטר ב-22 בספטמבר 2018 ונקבר בבית העלמין של קיבוצו כפר מנחם.[דרוש מקור] יוסף יודוביץ' באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון עיטור המופת שהוענק ליוסף יודוביץ', באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל אריק בשן, דוב לבן - היחידה הסודית של יום כיפור, באתר mynet‏ קיבוץ, 15 בספטמבר 2013 אל"ם (מיל') יוסף ("יוסל'ה") יודוביץ, יחידה 88 (יח’ סיור ופשיטה אמפיבית) “דב לבן” במלחמת יום הכיפורים, אתר חטיבה 14 יחידה 88 - דב לבן. אתר טלוויזיה ישראלית. יוסלה יודוביץ מספר על מלחמת ששת הימים, 11 ביוני 2017 יוסלה יודוביץ מספר על מלחמת ששת הימים YouTube, נבדק ב-2021-07-27 יוסלה מספר על מלחמת ההתשה, 5 באוקטובר 2017 יוסלה מספר על מלחמת ההתשה, נבדק ב-2021-07-27 יוסלה יודוביץ' - סיפור הקרבות של יחידת הדב הלבן במלחמת יום הכיפורים, סרטון באתר יוטיוב יוסל'ה יודוביץ - ספר זיכרון
אמיר אבו ניל

אמיר אבו ניל (בערבית: امير أبو النيل; נולד ב-27 בפברואר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי אום אל-פחם מליגה א'. נולד באעבלין, ישראל, למשפחה ערבית. אבו ניל החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובעונת 2008/2009 היה מלך השערים של קבוצת הנוער, עם 11 שערים. ב-29 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0–0 נגד הפועל רמת גן במסגרת הליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, וכבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–1 נגד מכבי נתניה. בסך הכל ערך 26 הופעות בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהן כבש שני שערים. בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערי ליגה, ובתחילת עונת 2011/2012 עבר ניתוח לשחזור הרצועה, ולא שיחק במשך שנתיים. בקיץ 2013 הושאל אבו ניל למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, במדיה שיחק בעונת 2013/2014 וכבש חמישה שערים. בתחילת עונת 2014/2015 חזר להפועל חיפה, אך בספטמבר הושאל להפועל עכו, במדיה שיחק עד תום העונה וכבש ארבעה שערים. לקראת עונת 2015/2016 חזר להפועל חיפה, ובמדיה כבש שער ב-11 הופעות עד תום העונה. ב-30 ביוני 2016 חתם אבו ניל בהפועל ראשון לציון. ב-16 בינואר 2017 חתם בעירוני נשר. את עונת 2017/2018 התחיל כשחקן חופשי, ובדצמבר 2017 חתם בהפועל בני לוד. באוגוסט 2018 חתם אבו ניל בהפועל כאוכב, העולה החדשה לליגה א'. ביולי 2019 חתם במ.ס. דבורייה מליגה א', ובנובמבר 2019 חתם במכבי בני ריינה מליגה ב'. ב-16 באוגוסט 2021, אבו ניל חתם באיחוד בני שפרעם. בסיום עונת 2022/2023 רשם עם הקבוצה שתי עליות ליגה ברציפות לליגה הלאומית. ב-10 בינואר 2024 חתם בצעירי אום אל-פחם. אמיר אבו ניל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אמיר אבו ניל, באתר Transfermarkt דוניא גנטוס, אמיר אבו ניל חתם באיחוד בני שפרעם, באתר דאבל פס, 16 באוגוסט 2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמיר אבו ניל".
גביע דייוויס 2005

גביע דייוויס 2005 הייתה התחרות ה-94 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 130 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. כבר בסיבוב הראשון משתתפות משחק הגמר של תחרות 2004 נבחרת ארצות הברית ונבחרת ספרד הפסידו לנבחרות שבהמשך התחרות הגיעו למשחק הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת קרואטיה לבין נבחרת סלובקיה בברטיסלאבה. נבחרת קרואטיה ניצחה בתוצאה 2:3 וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: אוסטריה, בלארוס, צ'ילה, ספרד, שוודיה, שווייץ וארצות הברית נותרו בבית העליון גרמניה עלתה לבית העליון צ'כיה ירדה לבתים האזוריים בתחרות שנת 2005, נבחרת ישראל שיחקה בבית האזורי אירופה/אפריקה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת בריטניה. בעקבות ההפסד נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת זימבבואה. בעקבות הניצחון נבחרת ישראל נותרה בבית אירופה/אפריקה-1 גם בשנת 2006. אתר התחרות
הטופולוגיה הקו-מנייתית

הטופולוגיה הקו-מנייתית (cocountable topology) על קבוצה נתונה היא הטופולוגיה בה הקבוצות הסגורות הן הקבוצות בנות המנייה (והקבוצה כולה). היא נקראת כך משום שקבוצה אשר משלימהּ הוא בן מנייה נקראת קבוצה קו-מנייתית (cocountable). תהי X {\displaystyle X} קבוצה נתונה. נגדיר עליה את הטופולוגיה הבאה: T = { A ⊂ X : | A c | ≤ ℵ 0 } ∪ { ϕ } {\displaystyle T=\{A\subset X:|A^{c}|\leq \aleph _{0}\}\cup \{\phi \}} זו אכן טופולוגיה; כדי להוכיח זאת, נוכיח את התכונות המקבילות על אוסף הקבוצות הסגורות: T c = { A ⊂ X : | A | ≤ ℵ 0 } ∪ { X } {\displaystyle T^{c}=\{A\subset X:|A|\leq \aleph _{0}\}\cup \{X\}} . הקבוצה כולה והקבוצה הריקה שם לפי הגדרה. חיתוך כלשהי של קבוצות בנות מנייה מוכל באחת מהן, ולכן אף הוא בן מנייה. איחוד מספר סופי של קבוצות בנות מנייה הוא בן מנייה. טופולוגיה זו מכלילה במובן מסוים את הטופולוגיה הקו-סופית, בה הקבוצות הסגורות הן הסופיות (והקבוצה כולה). כל קבוצה X {\displaystyle X} עם הטופולוגיה הקו-מנייתית היא לינדלוף (מרחב בו לכל כיסוי פתוח קיים תת-כיסוי בן מנייה), אך איננה קומפקטית אלא אם X {\displaystyle X} סופית. אם הקבוצה איננה בת מנייה, המרחב קשיר מסילתית ואף קשיר מסילתית מקומית. המרחב מקיים את אקסיומת ההפרדה הראשונה, אך בדרך כלל איננו האוסדורף: זה קורה אם ורק אם X {\displaystyle X} עצמה בת מנייה, ואז הטופולוגיה היא דיסקרטית. בכל זאת, הגבולות של סדרות בה יחידים, שכן היא דיסקרטית סדרתית (כלומר, הסדרות היחידות המתכנסות בה הן הקבועות לבסוף).
קייט מקגריגל

קייט מקגריגל (באנגלית: Kate McGarrigle;‏ 6 בפברואר 1946 – 18 בינואר 2010) הייתה זמרת-יוצרת קנדית, אשר כתבה והופיעה כצמד ביחד עם אחותה אנה מקרגריגל. היא אימם של הזמרים רופוס ויינרייט ומרתה וינרייט מנישואיה לזמר וכותב השירים האמריקאי לודון ויינרייט, אשר הסתיימו בגירושין. נולדה במונטריאול, קוויבק לאב אנגלי ואם צרפתייה-קנדית. שלוש האחיות לבית מקגריגל (ג'יין, אנה וקייט) גדלו בכפר הנמצא בצפון מונטריאול. המשפחה הייתה מוזיקלית משני צדיה ואפשרה לבנות לספוג השפעות מוזיקליות שונות ומגוונות. האחיות נחשפו באופן רשמי לתחום המוזיקה באמצעות שיעורי פסנתר שהועברו להן על ידי נזירות הכפר. בשנת 1960 אנה וקייט החלו לבסס את מעמדן בסצנת הפולק במונטריאול. בין 1963 ל-1967 הן חברו לג'ק ניסנסון ופיטר ולדון והקימו את קבוצת הפולק The Mountain City Four. קייט למדה הנדסה באוניברסיטת מקגיל, בתקופה זו היא החלה לכתוב שירים ביחד עם אנה אחותה. מקגריגל אובחנה במחלת הסרטן בשנת 2006 והקימה את קרן קייט מקגריגל במרכז הבריאות של אוניברסיטת מקגיל בשנת 2008 במטרה להגביר את המודעות לסרקומה. היא נפטרה ב-18 בינואר 2010 בגיל 63 בביתה במונטריאול. מדיה וקבצים בנושא קייט מקגריגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייט מקגריגל (באנגלית) קייט מקגריגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייט מקגריגל, באתר AllMusic (באנגלית) קייט מקגריגל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קייט מקגריגל, באתר Discogs (באנגלית) קייט מקגריגל, באתר Songkick (באנגלית) קייט מקגריגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)