laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מורביד אנג'ל

מורביד אנג'ל (אנגלית: Morbid Angel, בעברית: מלאך חולני) היא להקת דת' מטאל מפלורידה שנוסדה ב-1983. בתחילה שיריה של הלהקה התמקדו בעיקר בשטניזם, תורת הנסתר וחילול הקודש. החל מהאלבום Formulas Fatal to the Flesh, השירים התבססו יותר על המיתולוגיה המסופוטמית, על סיפוריו של ה.פ. לאבקרפט ועל ההיסטוריה של הקיסרות הרומית. למרות זאת המשיכה בקו אנטי דתי ואנטי נוצרי בשיריה. שמות האלבומים של הלהקה מסודרים לפי האלף-בית - שם האלבום הראשון מתחיל באות A, שם האלבום השני מתחיל באות B, וכו'. טרי אזאגטות' - גיטרה מובילה, קלידים, שירה פיט סנדובל - תופים דוד וינסנט - גיטרה בס, שירה אריק רוטן - גיטרה מובילה, קלידים (בזמן סיבובי הופעות באירופה בלבד) מייק בראונינג - תופים, שירה (1983–1986) ווין הרטסל - תופים (1986–1988) דאלאס וארד - גיטרה בס, שירה (1983–1985) ריצ'רד ברונל - (1985–1992 ,1998) - נגן בהופעות חיות קני במבר - שירה (1985) סטרלינג פון סקרברו - גיטרה בס (1986) סטיב טאקר - גיטרה בס, שירה (1997–2001, 2003–2004) ג'רד אנדרסון - גיטרה בס, שירה (2001–2002) (מת בגיל 30, ב-14 באוקטובר 2006) טוני נורמן - גיטרה (2003–2006) ג'ון אורטגה - גיטרה בס (1985–1986) מיכאל מנסון - שירה (1986) פיל אנסלמו - סולן אורח Altars of Madness - 1989 Blessed are the Sick - 1991 1991 - Abominations of Desolation Covenant - 1993 Domination - 1995 Formulas Fatal to the Flesh - 1998 Gateways to Annihilation - 2000 Heretic - 2003 Illud Divinum Insanus - 2011 2017 - Kingdoms Disdained מדיה וקבצים בנושא מורביד אנג'ל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורביד אנג'ל מורביד אנג'ל, ברשת החברתית פייסבוק מורביד אנג'ל, ברשת החברתית אינסטגרם מורביד אנג'ל, סרטונים בערוץ היוטיוב מורביד אנג'ל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר ספוטיפיי מורביד אנג'ל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר Last.fm (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר AllMusic (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מורביד אנג'ל, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר דיזר מורביד אנג'ל, באתר Discogs (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר Songkick (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר SecondHandSongs מורביד אנג'ל, באתר בנדקמפ מורביד אנג'ל, באתר בילבורד (באנגלית) מורביד אנג'ל, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תשומה

תשומה (באנגלית: Input) – מונח בכלכלה המתאר את גודל השימוש במשאבים בתהליך מוחשי או מופשט. לרוב מדובר בסך המשאבים, העבודה והעלויות הכרוכים בתהליך או בפעילות כלכלית, בהקשר לנושאים הקשורים למקרו-כלכלה. להבדיל מהתשומה, התפוקה מתארת את סך התוצרים הסופיים המוחשיים או המופשטים המופקים מתהליך. בתחום החינוך התשומות מתייחסות לכלל המשאבים המושקעים בתלמידים מטעם מערכת החינוך. חוק לימוד חובה נוסד מתוך רצון להגיע לשוויון הזדמנויות, אך האופן שבו הוא מיושם מושפע מהגדרת המושג שוויון. בתחילה הייתה נפוצה הגישה שהשוויון הוא תוצרה של השקעת תשומה זהה עבור כל תלמיד. עם זאת, קיומם של הבדלים בין אישיים מוביל לכך שתשומות זהות מובילות לתפוקות שונות בקרב תלמידים שונים. בעקבות זאת החלו להתפתח גישות המעריכות את מידת השוויון על פי התפוקה של מערכת החינוך. כלומר, על פי הידע והמיומנויות שהתלמיד רוכש בעקבות תהליך ההוראה. אחת ממטרות החינוך היא לאפשר לבוגרי בית ספר תיכון לרכוש השכלה גבוהה כדי להשתלב בשוק העבודה. על פי הגישה הרואה בתפוקה את המדד לשווין יש לקבוע את התשומה המושקעת בחינוך על פי הצרכים האישיים של כל תלמיד. זאת הסיבה להשקעת משאבים בחינוך מיוחד ובשילוב בחינוך. תוצר לאומי גולמי מדיה וקבצים בנושא תשומה בוויקישיתוף תשומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רביעיית בודפשט

רביעיית בודפשט הייתה הרכב קאמרי שפעל בין השנים 1917 ל-1967. הרביעייה, שהורכבה בראשיתה משלושה הונגרים והולנדי אחד, שינתה בהמשך את הרכבה עד שבסופו של דבר היו בה ארבעה רוסים. בעשור האחרון לקיומה הקליטה בקולומביה רקורדס. אמיל האוזר (1893 - 1978) משנת 1917 עד 1932 יוזף רויזמן (1900 - 1974) משנת 1932 עד 1967 אלפרד אינדיג, משנת 1917 עד 1920 אימרה פוגאני (1983 - 1975) משנת 1920- עד 1927 יוזף רויזמן (1900 - 1974) משנת 1927 עד 1932 אלכסנדר שניידר (1908 - 1993) משנת 1932 עד 1944 ומשנת 1955 עד 1967 אדגר אוטנברג (1900 - 1996) משנת 1944 עד 1949 ז'אק גורודצקי (1913 - 1955) משנת 1949 עד 1955 אישטוון איפולי (1886 - 1955) משנת 1917 עד 1936 בוריס קרויט (1897 עד 1969) משנת 1936 עד 1967 הארי סון (1880 - בסביבות 1940) משנת 1917 עד 1930 מישה שניידר (1904 - 1985) משנת 1930 עד 1967 Nat Brandt, Con Brio: Four Russians Called the Budapest String Quartet. מדיה וקבצים בנושא רביעיית בודפשט בוויקישיתוף רביעיית בודפשט, באתר AllMusic (באנגלית) רביעיית בודפשט, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית בודפשט, באתר Discogs (באנגלית)
מי רוצה להיות גיבור על

"מי רוצה להיות גיבור על?" (באנגלית: Who Wants to Be a Superhero?) היא תוכנית מציאות שהגה יוצר הקומיקס סטן לי. בסדרה מתחרים 11 מתמודדים שונים אשר ממציאים להם דמות גיבור על, מכינים את התחפושת שלה ומתנהגים כמוה. מכיוון שלא ניתן לבחון כישורים של גיבורי על (מבחני תעופה וכוח למשל), המשימות בתוכנית מתרכזות בבחינת התכונות האישיות של כל מתמודד. חלק מהתכונות שנבחנות, נבדקות בחשאיות מבלי שהמתמודדים יודעים על כך. לדוגמה במשימה שבה על המתמודדים לעבור במהירות ובחשאיות מבגדי אזרחים לחליפת גיבורים ולהגיע במהירות לנקודת הסיום, מושתלת ילדה בוכה. המטרה האמיתית של המשימה היא לעזור לילדה הבוכה ולא לסיים את המשימה כמה שיותר מהר. בעונה הראשונה זכה גיבור העל "פידבק". ששת הפרקים של העונה הראשונה שודרו בארצות הברית ביולי-ספטמבר 2006. המנצח הגדול של העונה השנייה היה גיבור העל "המגן" או באנגלית, "The Defuser". הסדרה שודרה בישראל בערוץ AXN וסטאר וורלד שבכבלים. אתר האינטרנט הרשמי של מי רוצה להיות גיבור על "מי רוצה להיות גיבור על", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מי רוצה להיות גיבור על", באתר Metacritic (באנגלית) "מי רוצה להיות גיבור על", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מנואל רוזנטל

מנואל רוזנטל (בצרפתית: Manuel Rosenthal‏; 18 ביוני 1904 – 5 ביוני 2003) היה מלחין ומנצח יהודי-צרפתי, אחד מתלמידיו המעטים של מוריס ראוול והאחרון בהם. רוזנטל נולד מחוץ לנישואים בפריז לאנה דבורסוסקי, יהודייה רוסייה, ולאב צרפתי, שאותו מעולם לא פגש. שם משפחתו הוא של אביו החורג, ברנרד רוזנטל. התחיל ללמוד נגינה בכינור בגיל תשע, ונכנס לקונסרבטואר של פריז בשנת 1918, בגיל 14. בין מוריו היה ז'יל בושרי. קריירת הניצוח שלו החלה בשנת 1934, כשהתקבל כנגן כלי הקשה ומנצח עמית של התזמורת הלאומית של צרפת. הקריירה המוזיקלית שלו נקטעה במלחמת העולם השנייה, כאשר בשנת 1940 נפל בשבי בעת ששירת כטוראי בגדוד חיל רגלים באלזס. במהלך שהותו בשבי ארגן הופעות ואף יצר אופרטה המבוססת על מחזה מאת ז'ורז' קורטלין. עם שחרורו בשנת 1944 חזר לתזמורת הלאומית הצרפתית והתמנה למנצחה הראשי, משרה בה החזיק עד 1947. משרותיו הבאות היו מנהל מוזיקלי של תזמורת סיאטל משנת 1948 עד 1951 ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ליאז' משנת 1964 עד 1967. כמו כן כיהן רוזנטל כפרופסור לניצוח בקונסרבטואר של פריז משנת 1962 עד 1974. יצירתו הנודעת ביותר של רוזנטל כמלחין הייתה הבלט Gaîté Parisienne משנת 1938, שהתבסס על מוזיקה של ז'אק אופנבך. בשנת 1999 פרסם ספר קטן בשם "קרשנדו לאלוהים", בו הוא בוחן ומציג את אמונותיו הדתיות. רוזנטל נפטר בפריז, בגיל 98. מנואל רוזנטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מנואל רוזנטל, באתר AllMusic (באנגלית) מנואל רוזנטל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מנואל רוזנטל, באתר Discogs (באנגלית) מנואל רוזנטל, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסטיבל סולם יעקב

פסטיבל סולם יעקב הוא פסטיבל מוזיקת פולק/קאנטרי דו-שנתי המתקיים בצפון מדינת ישראל. הפסטיבל הוא במה לאמנים חובבים ומקצועיים, מהארץ ומחו"ל, השרים ומנגנים בז'אנרים אלו, ומזוהה מעל לכל עם הקהילה האנגלוסקסית בישראל. מאז ראשיתו הוא משמש מקום מפגש רב-משתתפים לקהילה זו, ושפתו הרשמית הייתה ונשארה אנגלית, למרות שבשנים האחרונות החלו להגיע אליו גם ישראלים שאינם אנגלוסקסים, במספרים גדלים והולכים. בשל סוג המופעים, האווירה התרבותית והרכב הקהל זכה הפסטיבל לכינוי "המימונה" של העדה האנגלוסאקסית בארץ. כמו כן, זכה הפסטיבל לכינוי "פסטיבל וודסטוק הישראלי". הפסטיבל נערך לראשונה בקיבוץ מחניים בשנת 1978, כהמשך של מועדון פולק באותו שם שהתקיים בקיבוץ, באתר של בית כנסת עתיק. מייסדי הפסטיבל היו שלושה עולים מבריטניה: מנחם וינוגרד, מוריס כהן ויגאל סלע. מועדון הפולק שקדם לפסטיבל התבסס על הופעות אקוסטיות לחלוטין של אמנים צעירים מהגליל ואורחים מחו"ל. הופעות אלו זוכות להצלחה רבה והערכה מקצועית ניכרת ממיטב היוצרים בארץ ובעולם. מדי פעם, מנחם ומוריס היו נוסעים לפאבים ולמועדוני פולק בתל אביב לתור אחר מוזיקאים שיסכימו להופיע במועדון. כך הגיעו ל"סולם יעקב" בשנות ה-70 שי טוחנר ("הפונדקאים" / "אמרלד" / "קאנטרי רודס"), דויד ברוזה הצעיר שטרם התפרסם, ואהוד נתן שהקים את הלהקה האירית "קטיפה שחורה — אתר הפסטיבל בין השנים 1978 – 1986 התקיים הפסטיבל בקיבוץ מחניים עצמו שם גרו מייסדי הפסטיבל. בין השנים 1987 – 1992 התקיים הפסטיבל בחורשת טל, כשכמות הקהל עלתה בצורה משמעותית. באותה עת החלו להגיע גם אמנים מחו"ל. בשנים 1993 – 1994 נערך הפסטיבל בגן השלושה (הסחנה). בשנת 1995 הוא התקיים בשטח התיירות של קיבוץ האון. בשנים 1996 – 1997 הוא נערך שוב בגן השלושה. בשנים 1998 – 1999 נערך שוב בהאון. בשנים 2000 – 2002 נערך הפסטיבל בכרי דשא שעל חוף הכנרת. מאז שנת 2003 נערך הפסטיבל בגינוסר על חוף הכנרת. משנת 2004 הוחל בקיום "מיני פסטיבל" חורפי, באותו מקום בחודש דצמבר לקהל מצומצם יותר. בשנת 2019 הודיעו מפיקי הפסטיבל שלא יוכלו עוד להפיק את פסטיבל האביב שבגינוסר בעקבות הוצאות גבוהות וביוקרטיה גוברת. רבות מהלהקות הישראליות שהופיעו בסולם יעקב מנגנות בסגנון המוזיקלי האירי, ושמותיהן של רבות מהן מבטאים זאת. עם האמנים וההרכבים נמנים דויד ברוזה, שלמה בר, שי טוחנר, אהוד נתן, גבע אלון, "קטיפה שחורה", "הפונדקאים", "עשב כחול לבן", עדה ודיאן, "אמרלד", "אייריש קרים", "כחול", "הכנענים", "תנועת המרי הלהקה", "דרכים כפריות" ("Country Roads"), יונתן מילר, ג'וליאן שגרן, טד קופר, ליבי ו"הפלאשבק", סירל פורמן סופר, דייוויד דקלבאום, רון דקלבאום, יעל דקלבאום, דנה הלוי, "חמש תלתן", "ירוק עד", "עשב בר", אבנר שטראוס, אלי מרכוס, פול טראנק, יוסי פיין, מאיה איזקוביץ, אורי רונן והפולק סטונרס וג'יין בורדו. להקת "Oige" מאירלנד הזמר העממי טום פקסטון הזמר העממי סול ברודי להקת "Work o' The Weavers" הגיטריסט וודי מן נגן הבנג'ו "בנג'ר דן" "דוקטור בנג'ו" פיטר וורניק The Abrams Brothers אתר הפסטיבל רון בן טובים, למרות ההתנגדות והשמרנות בישראל, מצליח פסטיבל פולק קטן להתקיים כבר 40 שנה, באתר הארץ, 19 במאי 2016 Yehudit Vinegrad, www.facebook.com
בלאקנד דת' מטאל

בלאקנד דת' מטאל (באנגלית: Blackened Death Metal), הידוע גם בשם בלאק-דת' (Black-Death) הוא ז'אנר פיוז'ן של מטאל קיצוני בתוך סגנון הדת' מטאל והבלאק מטאל, המהווה שילוב של דת' מטאל ובלאק מטאל. לעיתים קרובות, הבלאקנד דת' מטאל מתאפיין בקרבה מוזיקלית רבה יותר לדת' מטאל מאשר לבלאק מטאל, אך מושפע יותר מתרבות הבלאק מטאל, המאופיינת באיפור קורפס פיינט ולבוש קיצוני של חברי הלהקה, שטניזם, שירים בנושאים אפלים (מוות, אובדן, צער) ועוד. גם בלאק מטאל וגם דת' מטאל התפתחו מאותו יבול של להקות אקסטרים מטאל (מטאל קיצוני) מוקדמות כמו Possessed,‏ Kreator,‏ Sodom,‏ Venom,‏ Celtic Frost ו-Bathory. להקות אלו, בין היתר, הובילו לאלמנטים משותפים בין ז'אנרים קיימים. להקות דת' מטאל מוקדמות בעלות אלמנטים מסוימים במשותף עם בלאק מטאל כוללות את Sepultura המוקדמת, Morbid Angel ו-Deicide. ג'ון מקאנטי, גיטריסט וזמר להקת הדת' מטאל Incantation, ציין כי הוא ולהקתו שואבים השפעה גם מבלאק מטאל. להקת הבלאק מטאל המכוננת Darkthrone החלה לנגן דת' מטאל לפני שהתפתחה לסגנון שבו בעיקר היו ידועים. בלאק-דת' מלודי (Melodic Black-Death), הידוע גם בשם בלאקנד דת' מטאל מלודי (Blackened Melodic Death Metal), הוא תת-ז'אנר של בלאקנד דת' מטאל ומטאל קיצוני המתאר את הסגנון שנוצר כאשר להקות דת' מטאל מלודיות החלו לקבל השראה מבלאק מטאל ומהרומנטיקה האירופית. עם זאת, בניגוד לרוב הבלאק מטאל האחר, הגישה הזו לז'אנר משלבת תחושה מוגברת של מלודיה ונרטיב. להקות בולטות בתחום: Dissection,‏ Sacramentum ו-Unanimated. וור מטאל (באנגלית: War Metal, "מטאל מלחמתי") הידוע גם בשם וור בלאק מטאל (War Black Metal) או ביסטיאל בלאק מטאל (Bestial Black Metal, "בלאק מטאל חייתי") הוא תת-ז'אנר אגרסיבי, קקופוני וכאוטי של בלאקנד דת' מטאל. להקות בולטות בתחום: Blasphemy,‏ Archgoat ו-Bestial Warlust. דייסקשן (Dissection) בהמות (Behemoth) אנג'לקורפס (AngelCorpse) בלפגור (Belphegor) הייט (Hate) דיסטרויר 666 (Destroyer 666) סקרמנטום (Sacramentum) בלספמי (Blasphemy) נאגלפר (Naglfar) ארצ'גואט (Archgoat) בלאק מטאל דת' מטאל Devian - Ninewinged Serpent Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-07-16 Albert Mudrian, Precious metal : Decibel presents the stories behind 25 extreme metal masterpieces, Cambridge, MA : Da Capo Press, 2009, ISBN 978-0-306-81806-6 Joel McIver, Extreme metal, London : Omnibus, 2000, ISBN 978-0-7119-8040-2 Darkthrone - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com J. Andrew, Blackened Melodic Death Metal: A History Lesson, Metal Injection, ‏2015-02-19 (באנגלית אמריקאית)
וילהלם האוף

וילהלם האוף (בגרמנית: Wilhelm Hauff;‏ 29 בנובמבר 1802, שטוטגרט – 18 בנובמבר 1827, שטוטגרט) היה סופר גרמני מתקופת הבידרמאייר (זרם ספרותי פוסט-רומנטי של תחילת המאה התשע עשרה, שקדם למהפכת אביב העמים). התפרסם בעיקר בזכות סיפורי הילדים שלו. אביו של וילהלם האוף, אוגוסט פרידריך האוף, היה מזכיר ממשלתי בשטוטגרט, בירת וירטמברג. לאחר שנפטר ב-1809, עברה אמו עם ארבעת ילדיה לגור אצל אביה קארל פרידריך אלזאסר בטיבינגן. האוף למד בגימנסיה בטיבינגן ומ-1817 גם בבית ספר של המנזר בבלאובוירן. מ-1820 עד 1824 למד האוף תאולוגיה במנזר האוונגלי בטיבינגן, שם קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה. מ-1824 עד 1826 עבד האוף כמורה פרטי בשטוטגרט אצל ארנסט אויגן פון היגל (גנרל ושר בממלכת וירטמברג), ולאחר מכן נסע לצרפת ולצפון גרמניה. ב-1827 היה לעורך העיתון ""Morgenblatt für gebildete Stände" (מילולית - עיתון בוקר למעמדות המשכילים), שהוציא לאור יוהאן פרידריך קוטה, מו"ל נודע. ב-1827 התחתן האוף עם בת דודתו לואיזה האוף, ולזוג נולד ילד באותה השנה. כשבוע לאחר מכן נפטר האוף ממחלת הטיפוס, שבה נדבק במסעו בטירול. הוא נקבר בשטוטגרט. בחייו הקצרים הספיק האוף לכתוב מעשיות, שהוסרטו פעמים רבות, ובכך זכה לתהילה. לזכרו מוענק פרס וילהלם האוף לקידום ספרות הילדים והנוער. בין היתר כתב האוף את הנובלה "היהודי זיס", שהתבססה על חייו של בנקאי יהודי מווירטמברג בשם יוזף זיסקינד אופנהיימר. על בסיס יצירה זו, בפרשנות מהופכת, הוסרט בגרמניה הנאצית אחד הסרטים האנטישמיים ביותר אי פעם, "היהודי זיס". אגדות; מתורגמות בידי ד. קמחי, תל אביב תשי"ג אגדות וספורים; תרגם א. ל. יעקובוביץ, תל אביב תש"ה קורות סעיד; תרגם א. ל. יעקובוביץ, הוצאת "יזרעאל", תל אביב תש"י/1950 הגמד חטם; תרגם א.ל. יעקובוביץ, תל אביב 1951 הצלת פטמה ומעשה באיש קצוץ יד הלב הקר מעשה בכליף שנהפך לחסידה, אייר נחום גוטמן, 1950? עלילות מוק הקטן השיירה ואגדות אחרות, תרגם יעקב גוטשלק, אחרית דבר יעקב הסינג, ירושלים, הוצאת כרמל 1998 מדיה וקבצים בנושא וילהלם האוף בוויקישיתוף כתבי וילהלם האוף בפרויקט בן-יהודה וילהלם האוף, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילהלם האוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי וילהלם האוף בפרויקט גוטנברג (באנגלית) וילהלם האוף (1802-1827), דף שער בספרייה הלאומית וילהלם האוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וילהלם האוף, באתר AllMovie (באנגלית) וילהלם האוף, באתר MusicBrainz (באנגלית) וילהלם האוף, באתר Discogs (באנגלית)
יוסי כץ

יוסי כץ (נולד ב-19 באוגוסט 1949) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה. כץ נולד בחיפה. כץ עורך דין במקצועו, ושימש כחבר מועצת קריית טבעון וכיועץ המשפטי של ההסתדרות במרחב חיפה. בשנים 1992–2003 כיהן כחבר הכנסת בכנסות 13 - 15 מטעם העבודה, ישראל אחת והעבודה-מימד. כץ כיהן כיושב ראש ועדת העבודה והרווחה בכנסת ה-13, כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה בכנסת ה-14 וכיושב ראש ועדת הכנסת בכנסת ה-15. כן עמד, במהלך הכנסת ה-15, בראש ועדה מיוחדת לעניין החקיקה הנלווית לאי-חידוש ההכרזה על מצב חירום ובראש הוועדה המיוחדת שגיבשה את חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם ("חוק טל"). בשנת 2000 החליטה הממשלה למנותו לשגריר בגרמניה, על אף התנגדותה של ועדת המינויים לכך. ההחלטה ספגה ביקורת קשה, ולבסוף לא מונה כץ לשגריר. בפריימריז שנערכו לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה, ניסה כץ להתמודד על מקום ברשימת המפלגה דרך הרשימה הארצית, ולא דרך המקום המשוריין למחוז חיפה, כפי שעשה עד אז. כץ לא הצליח להתברג ברשימה, ולא נבחר לכנסת ה-16. לאחר פרישתו מהכנסת, חזר לעבוד כעורך דין והשתלב כיועץ בכיר במשרד עורכי הדין "ליפא מאיר ושות'". בתפקיד זה הִרְבָּה כץ לעסוק בדיני עבודה ופנסיה. בשנת 2009 פרש ממשרד ליפא מאיר, ופתח משרד עצמאי. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף כץ למפלגת גיל. הוא הוצב במקום השלישי ברשימתה לכנסת, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. עקב כך, פרש מהחיים הפוליטיים. בשנת 2014 עלה שמו כמועמד לשופט בבית הדין הארצי לעבודה, אולם הוא לא זכה בתפקיד. יוסי כץ, באתר הכנסת יוסי כץ, באתר כנסת פתוחה בג"ץ הורה לממשלה לנמק מינוי יוסי כץ לשגריר בגרמניה, באתר גלובס, 23 באפריל 2000 מאיה לוי, עו"ד יוסי כץ חוזר לחיפה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בדצמבר 2009 חיים ביאור, המועמדים לשופט ביה"ד הארצי לעבודה: עורכי הדין מיכאל אטלן ויוסי כץ, באתר TheMarker‏, 20 באוגוסט 2014
רוברט רוסן

רוברט רוסן (אנגלית: Robert Rossen; ‏16 במרץ 1908 – 18 בפברואר 1966) היה במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקני זוכה פרס האוסקר על "כל אנשי המלך". הוא נולד בניו יורק. רוסן החל את כמחזאי בתיאטרון. אל תעשיית הקולנוע הוא נכנס כתסריטאי, החל מדרמת הפשע "Marked Woman" משנת 1937 בה כיכבו בטי דייוויס והמפרי בוגרט. בין השנים 1937–1947 (טרם היותו במאי קולנוע) עבד כתסריטאי בסרטיהם של לויד בייקון (ארבעה מסרטיו), מרווין לרוי, ראול וולש (בסרטו "שנות ה-20 הסוערות", בו כיכב ג'יימס קאגני), מייקל קורטיז ("זאב הים"), בשלושה מסרטיו של לואיס מיילסטון ובשניים מסרטיו של אנטול ליטבק. ב-1946 כתב את התסריט לסרט "אהבתה המוזרה של מרתה אייברס" בבימויו של לואיס מיילסטון. ב-1947 ביים את סרטו הראשון, "ג'וני או'קלוק", סרט אפל, לו כתב גם את התסריט. באותה שנה ביים את סרט האיגרוף "גוף ונפש", שעבר כמה עיבודים מחודשים עם השנים. סרטו השלישי היה "כל אנשי המלך", סרט פוליטי המבוסס על ספרו הנודע של רוברט פן וורן. הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, בו זכה רוסן בתוקף היותו מפיק הסרט, אולם הוא הפסיד את פרס הבימוי לג'וזף ל. מנקייביץ'. מהלך זה הפתיע רבים, שכן רוסן נודע, בסרטיו הראשונים, כבמאי אמין המביא איכויות קולנועיות יוצאות דופן למסך הקולנוע. חברי האקדמיה האמריקנית לקולנוע לא סברו שרוסן ראוי לקבל את הפרס, זאת למרות שהוא זכה בפרס גלובוס הזהב על הבימוי ובפרס איגוד הבמאים האמריקני. 12 שנים אחר כך קיבל רוסן פעם נוספת שלוש מועמדויות לפרס האוסקר, על סרטו "אדי פלסון" (1961),על פי הרומן מאת וולטר טוויס. סרט זה, בכיכובו של פול ניומן, עסק בשחקן סנוקר בעל דחף בלתי נשלט להיות הטוב מכולם. הסרט היווה השראה לסרט ההמשך, "צבע הכסף", שביים מרטין סקורסזה 25 שנה לאחר מכן, כשפול ניומן מככב גם בו. על אף תשע מועמדויותיו לפרס האוסקר, הסרט זכה רק בשני פרסים טכניים. בפרס הבימוי הוא זכה מטעם איגוד המבקרים של ניו יורק. כיום נחשב הסרט כיצירת-מופת אמריקאית. לאיגוד הבמאים האמריקני רוסן היה מועמד שלוש פעמים: על "כל אנשי המלך", "אדי פלסון" ועל "אלכסנדר הגדול" (1956), דרמה היסטורית המגוללת את סיפור חייו העשיר של המצביא היווני אלכסנדר הגדול, אותו מגלם ריצ'רד ברטון. ב-1951, בשיא עידן המקארתיזם, הואשם רוסן, כמו אחרים, שהוא בעל נטיות קומוניסטיות. הוא התייצב בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית (HUAC) לשימוע, אולם בתחילה סרב, אך לאחר שנתיים, תחת לחצים גדולים שפגעו בעבודתו, הסכים לחשוף את שמותיהם של 57 מעמיתיו למקצוע המשתייכים למפלגה הקומוניסטית. בעקבות הווידוי רוסן קיבל חנינה. סרטו האחרון טרם מותו בפברואר 1966 היה הדרמה הפסיכולוגית "לילית" (1964), בו כיכבו וורן בייטי, פיטר פונדה וג'ין הקמן. כבמאי: ג'וני או'קלוק (1947) גוף ונפש (1947) כל אנשי המלך (1949) הפרים האמיצים (1951) מאמבו (1955) אלכסנדר הגדול (1956) אי בשמש (1957) הם באו לקורדורה (1959) אדי פלסון (1961) לילית (1964) סך הכל: 10 סרטים כבמאי. 24 סרטים כתסריטאי. 6 סרטים כמפיק. מדיה וקבצים בנושא רוברט רוסן בוויקישיתוף רוברט רוסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט רוסן, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט רוסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט רוסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט רוסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מידי-פירנה

מידי-פירנה (בצרפתית: Midi-Pyrénées; באוקסיטנית: Miègjorn-Pirenèus) או דרום פירנאים היה אחד מבין 26 חבלי הארץ של צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד סוף 2015. משנת 2016 הוא כלול בחבל החדש אוקסיטניה. חבל ארץ זה היה הגדול מחבלי הארץ של צרפת, גדול יותר מהולנד או מדנמרק. הוא מורכב משמונה מחוזות (départements), והוא גובל במדינות ספרד ואנדורה. לחבל מידי-פירנה אין אחדות היסטורית או גאוגרפית. זהו אחד החבלים אשר נוצרו באופן "מלאכותי" בשלהי המאה ה-20. מידי-פירנה גובל בחבלי הארץ אקיטן החדשה ואוברן-רון-אלפ וכן לנגדוק-רוסיון (שכאמור אוחד עם מידי-פירנה לחבל אחד). חבל הארץ גובל בהרי הפירנאים. הגארון הוא הנהר העיקרי בחבל והוא מתפצל לארבעה זרמים: הז'רס, הארייז', הלוט והטארן. ישנם שני גושים הרריים עיקריים החוצים בשטח החבל, הרי הפירנאים והמסיף סנטרל. הרי הפירנאים מהווים גבול טבעי עם ספרד. בשטח החבל נמצא פרק פירנאים וקרקס גווארני בתוכו. אזור המידי-פירנה מפורסם בעיקר בזכות שלושה "מוצרים" מקומיים אשר זכו למוניטין עולמי - מטוסי האיירבוס המיוצרים במפעל בטולוז, גבינת הרוקפור ומרכז העלייה לרגל הקתולי בלוּרד. לחבל היסטוריה ארוכה כמעוז השמאל בצרפת, עוד מימי תחילתה של הרפובליקה הצרפתית השלישית. כך למשל המחוז ארייז' נותן בהתמדה לשמאל את אחוזי ההצבעה הגבוהים ביותר בצרפת. לאזור המידי-פירנה איכויות אוקסיטניות אותנטיות. בגדתו השמאלית של נהר הגארון שכן המחוז ההיסטורי גסקוני, אשר הותיר את חותמו התרבותי על אזור זה. לחבל הארץ מסורת כפרית מובהקת והיא במקום הראשון באזורי צרפת במספר החקלאים המתגוררים בה. מדיה וקבצים בנושא מידי-פירנה בוויקישיתוף אתר המועצה האזורית של המידי-פירנה יונית אבני, ‏חבל מידי-פירנה - מסע במעלית הזמן , באתר GoTravel מידי-פירנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סולם יעקב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סולם יעקב – לפי המקרא, פרט מרכזי בחלומו של יעקב אבינו פסטיבל סולם יעקב – פסטיבל מוזיקת פולק/קאנטרי דו-שנתי המתקיים בצפון מדינת ישראל סולם יעקב (חשמל) (אנ') – מתקן שבו קשת חשמלית עולה בין שני מוטות מוליכים "סולם יעקב" (לעיניך הכחולות) – קטע אינסטרומנטלי הפותח את אלבומו של יהודה פוליקר "לעיניך הכחולות" סולם יעקב (ציור, 1973) – ציור של מארק שאגאל סולם יעקב (סנט הלנה) – גרם מדרגות המוביל מג'יימסטאון, סנט הלנה, אל מבצר גבעת הסולם
כרכום

כרכום (שם מדעי: Crocus) הוא סוג במשפחת האירוסיים. זהו צמח רב-שנתי בעל פרחים. תפוצתו כוללת את אזורי החוף של מרכז ודרום אירופה, את אזורי האלפים התחתיים, צפון אפריקה, המזרח התיכון, וכן את מרכז אסיה עד למערב סין. שמו המדעי של הסוג נגזר מהתואר הלטיני crocatus, שפירושו צהוב-כתום. לפרחי הכרכום צורת גביע, הנשפך אל צינור ארוך. צבעיהם מגוונים, אולם לרוב הם צבועים בצבעי סגול-ורוד, ארגמן, צהוב ולבן. עליו של הכרכום צרים, ארוכים וישרים, ובאמצעם קו בצבע בהיר, בדרך-כלל לבן. טיפוס העלים- שלם. בצורה אופיינית, לכל פרח שלושה אבקנים בדיוק. בישראל הכרכומים פורחים לרוב בסתיו ובתחילת החורף. התבלין זעפרן מופק מעלי הפרי של ה-Crocus sativus, מין בסוג כרכום. בשונה מהתבלין הצהוב כורכום, המופק מצמח אחר. בתנ"ך מוזכר הכרכום כצמח בושם (מגילת שיר השירים, פרק ד', פסוק י"ד) וכן לפי המסורת שימש כאחד מן הסממנים של קטורת הסמים (תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף ו'). בתרגום שיר השירים ובספרות חז"ל מוזכר הכרכום בשם מוריקא. הסוג כרכום נמצא מבחינה טקסונומית ובוטנית במשפחת האירוסיים (Iridaceae). המינים בסוג הם פקעתיים. הם חזקים ונמצאים במגוון רחב של בתי גידול, ביניהם יערות, בתות ואדמות מרעה. בסוג נמצאים כ-80 מינים לערך, מתוכם כ-30 מתורבתים. בישראל נפוצים 10 מינים מהסוג כרכום, אשר כולם צמחים מוגנים: כרכום חלמוני (Crocus vitellinus) כרכום צהבהב (Crocus ochroleucus) כרכום נאה (Crocus pallasii) כרכום חורפי (Crocus hyemalis) כרכום גיירדו (Crocus aleppicus) כרכום החרמון (Crocus hermoneus) תת המין הישראלי של כרכום החרמון (Crocus hermoneus subsp.palaestinus) כרכום דמשקאי (Crocus cancellatus damascenus) כרכום השבכה (Crocus cancellatus) כרכום גיירדו כרכום צהבהב כרכום חורפי כרכום דמשקאי כרכום דמשקאי מדיה וקבצים בנושא כרכום בוויקישיתוף כרכום, באתר ITIS (באנגלית) כרכום, באתר NCBI (באנגלית) כרכום, באתר Tropicos (באנגלית) כרכום, באתר GBIF (באנגלית) כרכום, באתר IPNI (באנגלית) כרכום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיני כרכומי ארץ ישראל, באתר צמח השדה כרכומי ארץ ישראל באתר רת״ם רוב החוקרים מזהים את הכרכום שבמקרא ובמשנה עם הכרכום לדעת הרמב"ם וחוקרים נוספים, הכרכום המקראי הוא הכורכום. ראו זהר עמר, "צמחי המקרא", 2012, עמ' 97 - 99 אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005(הקישור אינו פעיל, 12.12.2020)
פיג'ו 403

פיג'ו 403 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שיוצרה בין השנים 1955–1966. המכונית עוצבה בידי פינינפארינה. הרכב הגיע עם 2 סוגים של מנועים: מנוע 1.5 ליטר בנזין שסיפק 65 כ"ס, ומנוע 1.3 ליטר בנזין שסיפק 54 כ"ס. לרכב זה 4 גרסאות: סטיישן, סדאן, טנדר וקונוורטבל (עם גג נפתח). האחרון זכה לפרסום כשהופיע בסדרה הטלוויזיונית "קולומבו", כרכבו של גיבור הסדרה. דגם זה הוחלף בפיג'ו 404, וב־1966 הופסק יצורו. מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 403 בוויקישיתוף .