laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איוואן איוואנוביץ' טולסטוי

איוואן איוואנוביץ' טולסטוי (ברוסית: Ива́н Ива́нович Толсто́й; ‏1858 – 20 במאי 1916) היה מדינאי ופוליטיקאי ברוסיה הקיסרית. שר החינוך של האימפריה הרוסית (1905–1906) וראש עיריית סנקט פטרבורג (1912–1916). איוואן טולסטוי נולד בעיירה לוגה, ליד סנקט פטרבורג למשפחה אצילה. אביו היה שר הדואר ונכד של מיכאיל קוטוזוב. בשנת 1880 איוואן טולסטוי סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג והחל לעבוד במשרד הפנים. בשנת 1905 מונה לשר החינוך. בהיותו בתפקיד הוא קידם הסרת מגבולות לקבלת יהודים ללימודים במוסדות להשכלה גבוה. הצעותיו אושרו במועצת השרים אך לא קיבלו אישור סופי של הצאר. יחד עם זאת, טולסטוי קידם ביטול מספר מגבלות שהיו בתחום משרדו. בשנת 1907, כאשר כבר לא היה בתפקיד השר הוא פרסם ספר שושא מצב היהודים ברוסיה שכתב ביחד עם יולי גסן. טולסטוי מומחה בנומיסמטיקה ופרסם מספר עבודות בנושא. לאחר הקמת "ארגון ללימוד חיי היהודים" בתחילת מלחמת העולם הראשונה, מונה ליושב ראש הארגון. מטרת הקמת הארגון הייתה פעילות נגד אנטישמיות ברוסיה. בשנת 1916 הוא התפטר מכל תפקידיו לאו מצבו הבריאותי. הוא נפטר תוך זמן קצר ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג. בנו היה איוואן איוואנוביץ' טולסטוי (רו') חוקר העולם הקלאסי וחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. מדיה וקבצים בנושא איוואן איוואנוביץ' טולסטוי בוויקישיתוף איוואן איוואנוביץ' טולסטוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה הרוסית ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב

מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב (ברוסית: Михаи́л Васи́льевич Челноко́в; ‏5 בינואר 1863 – 13 באוגוסט 1935) היה פוליטיקאי ואיש עסקים רוסי, ראש עיריית מוסקבה (1914–1917) בתקופת מלחמת העולם הראשונה, יושב ראש איגוד הערים הכל רוסי. חבר הדומה השנייה, השלישית והרביעית (1906–1917). היה מראשי המפלגה הדמוקרטית החוקתית. על הפעילות הציבורית בעיריית מוסקבה הוענק לו אות מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. לאחר מהפכת אוקטובר פעל להפלת המשטר החדש. ב-1919 ירד למחתרת ואחר כך נמלט מרוסיה, הוא מת משחפת בבלגרד ב-1935. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב בוויקישיתוף כרטיס מידע ומקורות על מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב באתר VIAF ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי קוריאה הדרומית – קטר

רפובליקת קוריאה ומדינת קטר מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1974. שנתיים לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נפתחה שגרירות קוריאה הדרומית בדוחה. מאמצע שנות השבעים ועד שנות השמונים של המאה ה-20 הגיעו כ-12,800 מהגרים קוריאנים לקטר. היקף הסחר בין קטר לקוריאה הדרומית עמד בשנת 2010 עד 21.5 מיליארד דולר אמריקאי ובשנת 2012 היה 26.8 מיליארד דולר. שגרירות רפובליקת קוריאה בקטר Cheongwadae, Office of the President, Republic of Korea, 16cwd.pa.go.kr Godfrey Gunatilleke, Migration to the Arab World: Experience of Returning Migrants, United Nations University Press, 1991-01-01 Qatar-South Korea Bilateral Relationships Witnessed an Upward Trend Qatar, South Korea bilateral trade hits $26.72bn in 2013
עונת 1991/1992 בליגה האירופית של פיב"א

עונת 1991/1992 בליגה האירופית של פיב"א הייתה העונה ה-35 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה והראשונה במתכונת החדשה של הליגה. המשחק הראשון התקיים ב-27 בספטמבר 1991 ותחרות הסתיימה ב-16 באפריל 1992. בתחרות השתתפו 33 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של פרטיזן, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. פרדראג דנילוביץ' מפרטיזן נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל פור. ניקוס גאליס מאריס זכה בפרס אלפונסו פורד. בתחילת התחרות התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו 12 עולות לשלבים הבאים. ל-12 קבוצות אלו הצטרפו סלובודנה דלמציה, מכבי תל אביב, מונטיגלה בדלונה ו-פונולה קזרטה. הקבוצות חולקו ל-2 בתים. עם סיום המשחקים בבתים נערך רבע הגמר בשיטת הטוב מ-3 משחקים. מנצחות רבע הגמר נפגשו באבדי איפקצ'י ארנה איסטנבול למשחקי פיינל פור. בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לבית הגמר. בגלל מלחמת העצמאות של קרואטיה המשחקים נערכו בפוארטו ריאל בגלל מלחמת העצמאות של קרואטיה המשחקים נערכו בא קורוניה בגלל מלחמת העצמאות של קרואטיה המשחקים נערכו בפואנלברדה מכבי ראשון לציון בסיבוב הראשון של המוקדמות ניצחה את סטיאווה בוקרשט 111:78 ו-102:79 והעפילה לשלב השני. בשלב השני היא נפגשה עם קומודור דן חלדר ההולנדית והפסידה 89:75, 55:73. מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב הבתים. היא סיימה את הבית במקום השלישי ועברה לשלב רבע הגמר בו היא הפסידה לאסטודיאנטס מדריד. פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר משחק הגמר, המחצית הראשונה, סרטון באתר יוטיוב משחק הגמר, המחצית השנייה, סרטון באתר יוטיוב
נואי איטו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא איטו. נואי איטו (ביפנית: 伊藤 野枝; ‏ 21 בינואר 1895 - 16 בספטמבר 1923) הייתה סופרת אנרכיסטית ופמיניסטית יפנית. נואי איטו נולדה באי קיושו שביפן. בגיל 14 החלה לעבוד בדואר, ושנה לאחר מכן עברה להתגורר בטוקיו ושם למדה בבית ספר תיכון לבנות. בשנתה החמישית ללימודים היא נישאה לגבר בשם פוקוטארו ששודך לה בידי דודה. היא הסכימה להינשא לו מכיוון שהוא בדיוק שב מארצות הברית, לשם רצתה להגיע בעצמה, ותכננה להפרד ממנו ברגע שתגיע לשם, אך לדאבונה הם נשארו ביפן, ופוקוטארו לא תמך ברצונה להמשיך בלימודיה. לאחר נישואיה, נואי איטו התיידדה עם יון צוג'י, אחד המורים בבית ספרה, שהיה גם סופר ניהליסט ופמיניסט. בתמיכתו של מורה, נואי איטו סיימה את לימודיה ועזבה את בעלה. לאחר סיום לימודיה במרץ 1912, הפכו יחסיה עם יון צוג'י לרומנטיים, והם נישאו בשנת 1915. השניים היו יחד 4 שנים, ונולדו להם שני ילדים, ובשנת 1916 נפרדו כשנואי איטו התאהבה בפעיל האנרכיסט סקאה וסאגי ועברה לגור איתו. עם סיום לימודיה הצטרפה נואי איטו ל-Bluestockings, תנועה לא רשמית של נשים אינטלקטואליות והחלה לערוך את המגזין הפמיניסטי לאמנות ותרבות "סייטו". במהלך שנות פעילותה במגזין היא העלתה לדיון ציבורי סוגיות שונות הנוגעות לנשים, ביניהן זנות, הפלות, אמצעי מניעה ואמהות, ותרגמה ליפנית מספר מכתביה של ההוגה האנרכה-פמיניסטית אמה גולדמן. היא סיימה את תפקידה במגזין כעורכת ראשית בשנת 1916. בשנת 1919 ייסדה יחד עם וסאגי ופעילים אנרכיסטים נוספים את המגזין הראשון של תנועת העובדים היפנית בו דנו בקשרים בין תנועת העובדים לבין אנרכיזם. ובשנת 1921 היא לקחה חלק בייסודו של ארגון הנשים הסוציאליסטי אגודת הסחלב האדום. במהלך השנים פרסמה נואי איטו יותר מ-80 מאמרים על אנרכיזם, פמיניזם, זכויות עובדים וסוציאליזם. לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, הכריזה ממשלת יפן על ממשל צבאי, והשתמשה במצב על מנת להתנקש במתנגדים למשטר הקיים. ב-16 בספטמבר 1923 נעצרו נואי איטו, סקאה וסאגי ואחיינו בן ה-6 בידי המשטרה הצבאית היפנית והוכו למוות. לאחר מכן גופותיהם הושלכו לבאר נטושה. מדיה וקבצים בנושא נואי איטו בוויקישיתוף המשטרה נראית חסרת תועלת בקהילה שלנו…, אחדות, 22 בינואר 2014. בה ג'ין, התנועה האנרכיסטית ביפן: חללי טוקיו, 1930. ביוגרפיה של נואי איטו באתר libcom.org.
אליפות אירופה בכדורסל 1983

אליפות אירופה בכדורסל 1983, המכונה גם יורובאסקט 1983, היא האליפות ה-23 לנבחרות כדורסל אירופאיות. האליפות התקיימה בין ה-25 במאי עד ה-4 ביוני 1983 בערים קן, לימוז' ונאנט שבצרפת. באליפות השתתפו 12 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה נבחרת איטליה בתואר האליפות הראשון בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ספרד במשחק הגמר. שחקן נבחרת ספרד, הרכז חואן אנטוניו קורבלאן, זכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שקלע 10.7 נקודות בממוצע למשחק. נבחרת ישראל סיימה את הטורניר במקום השישי, לאחר שרשמה מאזן כולל של 3 ניצחונות ו-4 הפסדים, כולל ניצחון מפתיע על נבחרת יוגוסלביה במשחקי הדירוג. הקלעים המובילים של נבחרת ישראל היו מיקי ברקוביץ' (21.3 נקודות למשחק), דורון ג'מצ'י (18.6) ולו סילבר (15.0). בשלב הראשון של הטורניר חולקו 12 הנבחרות לשני בתים, ושתי הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. יתר הנבחרות התמודדו ביניהן על מקומות 3–12, בהתאם למיקומן בשלב הבתים. אליפות אירופה בכדורסל 1983, באתר פיב"א
בעקבות הסיפורים הקסומים

בעקבות הסיפורים הקסומים היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים ששודרה בערוץ הילדים ובערוץ לוגי. הסדרה בת 30 פרקים ושודרה בשנים 1998–2000. לרוב הפרקים מוטיב שקשור לחגים ואירועים, כגון סוכות, יום הזיכרון ותשעה באב ולכן הם שודרו בסמוך אליהם. הסדרה משודרת לסירוגין במספר מועדים גם שנים רבות לאחר סיום תקופת השידור המקורית. פרקי הסדרה בנויים כסיפור בתוך סיפור. בסיפור המסגרת, סבא אלי (אברהם מור) או סבא יוסי (יוסי גרבר) מספר לנכד יוני (איתי שגב) סיפור במיטה ויוני מדמיין אותו. הסיפור המרכזי של כל פרק הוא עיבוד מודרני של פיני עדן לספר מפורסם, כגון חיית החושך, מעשיות האחים גרים ואגדות חז"ל והעץ הנדיב. "בעקבות הסיפורים הקסומים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מיכאי רומן (1984)

מיכאי רומן (ברומנית: Mihai Roman; נולד ב-16 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר רומני ומאמן כיום את בוטושאן. רומן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת צ'טאטאה סוצ'אבה. בגיל 22 חתם בקבוצת בראשוב עימה עלה לליגת העל הרומנית כבר בעונתו הראשונה במועדון. בקיץ 2010 חתם בראפיד בוקרשט, אחד מהמועדונים הגדולים ברומניה. ב-18 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 1–3 נגד שלונסק ורוצלאב הפולנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית בו גם הבקיע את השער השני עבור קבוצתו. בנוסף לכך, רומן גם שיחק עם ראפיד במסגרת שלב הבתים של המפעל באותה עונה וגם הגיע עימה לגמר הגביע הרומני. בקיץ 2013 עזב לראשונה את רומניה וחתם בטולוז מליגת העל הצרפתית, אך בתחילת העונה סבל מדלקת בגיד האכילס שהשביתה אותו לתקופה של 7 חודשים מהמגרשים. ב-5 באפריל 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור טולוז בהפסד 1–2 לליל. במהלך תקופתו כשחקן ליל סבל מפציעות חוזרות ולא זכה לדקות משחק רבות ובקיץ 2016 שוחרר מהמועדון וחתם בבוטושאן. ב-20 באוגוסט 2018 רומן חתם בסטיאווה בוקרשט. ב-6 ביוני 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה בניצחון 0–1 נגד ליטא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-27 בינואר 2012 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בניצחון 0–4 נגד טורקמניסטן. מדיה וקבצים בנושא מיכאי רומן בוויקישיתוף מיכאי רומן, באתר Transfermarkt מיכאי רומן, באתר Soccerway מיכאי רומן, באתר WorldFootball.net מיכאי רומן, באתר National Football Teams מיכאי רומן, באתר FootballDatabase.eu
מיכאי רומן (1992)

מיכאי אלכסנדרו רומן (ברומנית: Mihai Alexandru Roman; נולד ב-31 במאי 1992) הוא כדורגלן רומני המשחק בפטרולול פלוישט. רומן התחיל את הקריירה שלו באוניברסיטטה קראיובה מליגת העל הרומנית. בקיץ 2011 הצטרף לפטרולול פלוישט בה לא צבר דקות משחק רבות ובקיץ שלאחר מכן הושאל לאוניברסיטטה קלוז'. בקלוז' רשם רק הופעה אחת בליגה ולכן בינואר 2013 הצטרף לטורנו סווארין בה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד גז מתאן מדיאש. בתום העונה המועדון הפסיק את פעילותו ורומן חתם בסגאטה נבודאר העולה החדשה לליגת העל. בתום העונה ירדה סגאטה לליגה השנייה ורומן עזב את המועדון וחתם בפאנדורי טרגו ז'יו. בפאנדורי היה רומן מלך שערי הקבוצה וסגן מלך השערים של הליגה כולה עם 16 שערים ב-32 משחקים. בנוסף הגיע עם המועדון לגמר הגביע הרומני. את עונת 2015/2016 התחיל בפאנדורי ואף הבקיע 4 שערים ב-9 משחקים, אך לקראת סיום חלון העברות של קיץ 2015 חתם בניימכן מליגת העל ההולנדית. ב-11 באוגוסט 2016 הושאל למכבי פתח תקווה עד לסיום העונה. ב-30 ביוני 2017 חתם בCSU קראיובה. ב-16 בפברואר 2018 הושאל לפולי טימישוארה. מיכאי רומן, באתר Transfermarkt מיכאי רומן, באתר Soccerway מיכאי רומן, באתר FootballDatabase.eu רותם רוזנסקי, ‏"מי שלא טוב - לא יהיה פה. נצרף עוד שחקנים", באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2016 העברות בעולם, 30.6: ברצלונה רכשה בחזרה את ג'רארד דאולופאו מאברטון, באתר וואלה, 30 ביוני 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא רומנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים יצחק הלוי

הרב חיים יצחק הלוי (ה'תר"ף - ב' בניסן ה'תשס"ה) היה רבה של העיר הרצליה. נולד בצנעא בירת תימן כבן הזקונים של הרב יחיא יצחק הלוי, שהיה רבה הראשי של תימן. למד מפי אביו, וכשנפטר אביו עבר ללמוד אצל תלמידו של אביו, הרב חיים חובארה. המשיך את לימודיו אצל הרב חיים כסאר בישיבת בית אלשיך. כמו כן היה תלמידו של הרב סעיד עוזרי. כשהחל מבצע על כנפי נשרים נותר בתימן, כדי לסייע מבחינה מנהלית לארגון העלייה. רק לאחר שישה חודשים, כשנסתיימה העלייה לישראל, יצא הוא מתימן לישראל. בהגיעו לישראל פגש באחיו הרב שלום יצחק הלוי, שאותו לא הכיר עד אז מפני שאחיו עלה לארץ ישראל טרם נולד, ובהמלצתו הלך ללמוד בישיבות ירושלים, ביניהן ישיבת מרכז הרב. בשנת תשכ"ב מונה לרב שכונה בהרצליה, וכעשר שנים לאחר מכן (תשל"ב, 1972) נבחר לרב העיר הספרדי. לאחר בחירתו הוגשה בקשה לצו על תנאי ולפסילת בחירתו, בשל מה שנראה למגישיו כאי־חוקיות בפעילותו של הגוף הבוחר, שנדחתה על ידי בית המשפט העליון. הרב יצחק הלוי שימש בתפקיד זה עד מותו, במשך שלושים וארבע שנה, לצד רבה האשכנזי של העיר יצחק יחיאל יעקבוביץ. נפטר בב' בניסן תשס"ה. היה נשוי למזל, ולא הותיר אחריו בנים. על שמו תיכון לחיים אחי"ה בהרצליה, והעמותה "ברכת חיים לתורה ולתעודה". "הרה"ג חיים בכ"ר יחיא יצחק הלוי – רב העיר הרצליה", בתוך: הרב אבירן יצחק הלוי (עורך), איש ימיני: ספר הזיכרון למרן הגאון הרב יחיא יצחק הלוי זצוק"ל, כרך רביעי, בני ברק, תשע"ג, עמ' רג–רכח אושרה בחירת הרב התימני בהרצליה, דבר, 3 ביולי 1962 בוטל צע"ת נגד בחירת רב בהרצליה, מעריב, 3 ביולי 1962 פ"כ מס' 37 מישיבת מועצה מן המניין שהתקיימה ביום שלישי, ה' באדר ב' תשע"ו, 16.3.1
יצחק הלוי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יצחק בן אלעזר הלוי – מרבני אשכנז. רבו של רש"י. יצחק בן אשר הלוי – מבעלי התוספות. יצחק הלוי סגל – אחיו של הט"ז. יצחק הלוי (קראקא) – רבה של קראקא במשך עשרים שנה. יצחק הלוי הורוביץ – מנהיג וראב"ד אה"ו. יעקב יצחק הורוביץ – החוזה מלובלין. יצחק הלוי איש הורוויץ – אב"ד קהילות: אוטיניה, זורובנה, וסטאניסלב, ומחבר שו"ת "תולדות יצחק" וספר "מאה שערים". אישים ששם משפחתם הוא "יצחק הלוי" יחיא יצחק הלוי – רבה הראשי של תימן שלום יצחק הלוי – הרב הראשי של יהדות תימן בארץ ישראל. בנו של הרב יחיא יצחק הלוי ואחיו של הרב חיים יצחק הלוי חיים יצחק הלוי – רבה של הרצליה. בנו של הרב יחיא יצחק הלוי ואחיו של הרב שלום יצחק הלוי מאיר יצחק-הלוי – ראש עיריית אילת ראו גם יצחק לוי (פירושונים)
בובי איקס

בובי איקס (באנגלית: Bobbie Eakes; נולדה ב-25 ביולי 1961) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. איקס נולדה בג'ורג'יה כצעירה מבין חמש בנות, ב-1982 נבחרה למיס ג'ורג'יה וב-1983 הייתה אחת מעשר המועמדות הסופיות בתחרות מיס אמריקה. ב-1986 התארחה בסדרת הטלוויזיה "מטלוק". ב-1988 שיחקה בפרק בסדרה "חופשי על הבר" ולאחר מכן הופיעה בסדרות "רחוב ג'אמפ 21" ו"צער גידול בנות". בשנת 1989 החלה להופיע באופרת הסבון "היפים והאמיצים" בתפקיד מייסי אלכסנדר, אהובתו של ת'ורן פורסטר, עקב תפקיד זה היא קיבלה את מירב פרסומה והייתה מועמדת עליו לפרס אופרת הסבון של מגזין דיגסט. איקס עזבה את הסדרה ב-2000, אך ב-2002 שבה לשחק בסדרה עד לפרישתה הסופית שנה לאחר מכן. בשנות האלפיים היא הופיעה בתפקיד עצמה בקומדיית המצבים "הופ ופיית", והתארחה בסדרות "ג'אג", ו-"ימי חיינו". בשנת 2003 החלה לשחק תפקיד קבוע בסדרה "כל ילדיי" כקריסטל קארי, עד אשר עזבה את הסדרה בשנת 2011. אתר האינטרנט הרשמי של בובי איקס בובי איקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בובי איקס, באתר AllMovie (באנגלית) בובי איקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) בובי איקס, באתר Discogs (באנגלית) בובי איקס, באתר Songkick (באנגלית)
דיאן פרנקלין

דיאן פרנקלין (באנגלית: Diane Franklin; נולדה ב-11 בפברואר 1962) היא שחקנית אמריקאית. פרנקלין נולדה במחוז נסאו ובנערותה החלה לעבוד כדוגמנית. ב-1982 היא שיחקה בסרט "הבתול האמריקאי האחרון", הגרסה האמריקאית לסרט הקאלט הישראלי "אסקימו לימון" ושם גילמה את דמותה של קארן, המקבילה לדמותה של נילי אותה גילמה ענת עצמון. ב-1985 גילמה סטודנטית צרפתייה הבאה לארצות הברית במסגרת חילופי סטודנטים בסרט "Better Off Dead", לצד ג'ון קיוזאק. ב-1986 שיחקה את אמנדה, רעייתו של ג'וק יואינג בסרט המבוסס על סדרת הטלוויזיה "דאלאס". ב-1989 שיחקה נסיכה בסרט "ההרפתקה המצוינת של ביל וטד" ובאותה שנה שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה "אלפרד היצ'קוק מגיש". אתר האינטרנט הרשמי של דיאן פרנקלין דיאן פרנקלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיאן פרנקלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיטון (סדרת טלוויזיה)

סִיטוֹן היא סדרת דרמה משפטית אשר שודרה בערוץ הראשון ב-1995. הסדרה בוימה והופקה על ידי האחים אורי ובני ברבש, ובתפקיד הראשי שיחק ששון גבאי. לסדרה צולמו שתי עונות בהן 21 פרקים ללא אורך קבוע, בין 28 ל-46 דקות. בהתחלה הוזמנו 13 פרקים, ולאור ההצלחה הגדולה הוחלט על עונה שנייה בת 8 פרקים. הסדרה מספרת את סיפורו של גבריאל רומנו סיטון, עורך דין ירושלמי עצמאי, ומלווה אותו הן בהופעותיו בבית המשפט, והן בחייו האישיים. הסדרה עוסקת בנושאים רבים, בהם סוגיות ההפלות, אבהות, קיום יחסי מין ומערכות יחסים עם קטנים, תורמת איברים ואפילו פרשת ילדי תימן. עורך הדין הירושלמי חגי סיטון הגיש תביעת דיבה נגד רשות השידור בשל פרקי הסדרה ובשל מודעות הפרסומת לה על אוטובוסים. תביעתו נדחתה, אך בערעור שהגיש לבית המשפט המחוזי התהפכה ההחלטה. "סיטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיטון", באתר אידיבי "סיטון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איתן להמן, קללת הברכה, באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 2001
בהגווד גיטא

בהגווד גיטה (בסנסקריט: भगवद्गीता, מילולית "שירת האל") הוא אחד מכתבי הקודש ההינדיים הנודעים ביותר, הכולל פרקים בתאולוגיה, בפילוסופיה, באתיקה ובדהרמה. הגיטה מתוארך בין המאה החמישית למאה השנייה לפנה"ס, והוא חלק מן האפוס הסנסקריטי המהאבאראטה (פרקים 25-42 של הבהישמה פארוואן). מחד, יש המחשיבים את הגיטה ל"סמיריטי" - בשורה אלוהית הנמסרת לאדם באמצעות מתווך טהור, לעומת כתבי ה"שרוטי" - בשורה הנמסרת לאדם ישירות מהאלוהות ללא תיווך, ולכן בוחרים לסווגו כמשני לכתבי שרוטי קדושים כאופנישדות, המעניקים תמונה כללית ובלתי אישית של האלוהות. מאידך, היות שהספר נחשב לשירת האל במישרין, הרי שהבדלי השרוטי והסמריטי לא חלים לגביו, ולכן יש גם המכנים אותו גיטופנישד — אופנישדת הגיטה. הרקע לספר הוא מלחמת אחים בין בני קורו לבני פאנדו. בני קורו הדיחו מכסאם את בני פאנדו, וחיללו את כבודה של הנסיכה דראופאדי. כמו כן, בניו של פאנדו עוררו את קנאת הקורווים במוסריותם ובמידותיהם הנעלות. בהוראתו של קרישנה, הנסיך ארג'ונה, בנו של פאנדו, נלחם בבני קורו כדי להשיב את הממלכה שנלקחה בעורמה, ולכונן מחדש שלטון מוסרי ואלוהי. הטקסט מתאר את ההוראות הרוחניות שנמסרו לארג'ונה על ידי מורהו קרישנה, מקור והתגלמות (אוואטר) האל וישנו. אל מול שדה הקרב, ארג'ונה מביע צער על האובדן הצפוי של חיי ידידיו וקרוביו אשר נמצאים במחנהו, כמו גם במחנה האויב. קרישנה מנחם אותו באומרו שהנשמה נצחית, והמוות הוא הסרה של הגוף החולף. מכאן ממשיך קרישנה להורות על מסירות, מדיטציה וידע. הוא מראה לנסיך כי הוא גם התגלמות האל וישנו, גם האלוהות שמאחורי היקום, וגם אדונו האישי, לו הוא מצווה להתמסר (ב.ג 18.66). שילוש זה הוא אחד הבסיסים העיקריים לרבים מן הזרמים בהינדואיזם. עוד טוען קרישנה שיש להיטהר מן ה"אני הכוזב" (אהנקארה) ולעורר את החלק האלמותי והרוחני, הנשמה (ג'יוה), שמקורה באישיות הברהמן העליון, אותה הוויה ייחודית, רוחנית ונשגבת. כדי להיווכח בתפארת האלוהים, מאפשר קרישנה לארג'ונה להתבונן בו בדמות היקומית שלו (ויראט-פורושה), והמחזה המופלא מתואר ביצירה בפירוט. הגיטה תורגם לשפות רבות, בהן גם עברית, אך בשל העושר וכפל המשמעויות בשפת המקור שלו, סנסקריט, בכל תרגום צפויה בהכרח התרחקות מסוימת מדקויות היצירה המקורית כפי שנכתבה. מהאבהארטה בהאגווטה פוראנה בהגודגיטה - שירת המבורך, תרגם וצירף מבוא עמנואל אולסבנגר, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, 1956 בהגודגיטה, הוצאת דעת, תרגם מאנגלית שלמה קאלו, 1976 בהגוד-גיתא כפי שהיא, הוצאת "נאמנות ספרי בהקטיודאנתה", תרגום מאנגלית דורית לובן, 2011 הבהגווד גיטה תרגם איתמר תאודור, הוצאת כרמל ירושלים, 2002 הווארד רזניק, בהגווד גיטה: המדריך המקיף ותרגום מילולי מסנסקריט, תרגמה מאנגלית: טלי לב צ'רני, הוצאת רסלינג, 2018. שיר האל – בהגווד גיטה, תרגום אמיר אור, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 2024. International Gita Society - תרגום הטקסט המלא של הגיטה לכמה שפות ומידע. Bhagavad-Gita As It Is תרגום רב לשוני לטקסט השלם של הבהגווד-גיטא הכולל הסברים, ביאורים ותעתיק סנסקריטי. מידע נוסף על הבהגוואד גיטה, המהאבהראטה, הראמאיאנה ד"ר אודי בילו הטקסט המלא של הבהגוד-גיתא בעברית, כולל התעמקויות, תעתיק סנסקריט-עברית שלם ופירושי מילה למילה מאתר יוגה של אהבה. מבוא לסמליות של הקרב של ארג'ונה, מאתר אקרופוליס החדשה בהגווד גיטא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בהגווד גיטא, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M110

M110 (מ-Messier 110 או NGC 205) היא גלקסיה אליפטית ננסית המלווה את גלקסיית אנדרומדה ומהווה חברה בקבוצה המקומית. היא ו-M32 הן הגלקסיות הבהירות ביותר מבין הגלקסיות הלווייניות של גלקסיית אנדרומדה עם דרגת בהירות 8.1. מיקומה, כחצי מעלה מצפון-מערב למרכז של גלקסיית אנדרומדה, ובהירות נראיתה מאפשרים לאתרה בקלות באמצעות טלסקופ חובבים ואפילו באמצעות משקפת איכותית. זהו העצם האחרון שנוסף לקטלוג מסיה בשנת 1966 על ידי קנת גלין ג'ונס, כמעט 200 שנים אחרי גילויו. M110 התגלתה ב-10 באוגוסט 1773 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, בזמן שצפה בגלקסיית אנדרומדה במטרה לשרטטה. מסיה ציין שהיא קרובה לגלקסיית אנדרומדה כך שהן נמצאות באותו שדה ראייה והביע את תמיהתו על כך שהיא לא התגלתה עד עכשיו. לא ידוע למה מסיה החליט שלא לצרף אותה לקטלוג מסיה, בניגוד ל-M32 הסמוכה שכן הוכנסה. בשרטוט של גלקסיית אנדרומדה, מסיה שרטט גם את M32 ואת M110 וציין לצידן את שנות גילוין ואת שם המגלה. ב-27 באוגוסט 1789 צפתה קרוליין הרשל ב-M110, בלי שידעה על גילויה הקודם וציינה את מיקומה. כשנה מאוחר יותר צפה בה ויליאם הרשל ותיאר אותה כבהירה מאוד ומאורכת וייחס את גילויה לאחותו. ג'ון הרשל צפה בה ב-1828 וציין שמרכזה בהיר משוליה ונראה שיש לה גרעין. בשנת 1866 האסטרונום הבריטי ויליאם הגינס ביצע מדידות ספקטרוסקופיות וציין כי הספקטרום של M110 רציף. בשנת 1944 הצליח האסטרונום וולטר באד במצפה הר וילסון לצפות בכוכבי הגלקסיה וזיהה שלכוכבי הגלקסיה בעלי הבהירות הגבוהה ביותר יש בהירות דומה לבהירות של הכוכבים הבהירים ביותר בגלקסיית אנדרומדה, ומכך הסיק שהן בערך באותו המרחק. M110 נמצאת במרחק של כ-2.7 מיליון שנות אור ממערכת השמש, כך שהיא נמצאת למעשה מעבר לגלקסיית אנדרומדה. צורתה אליפטית כאשר לציר המשני אורך של כמחצית אורכו של הציר הראשי ואורכו הזוויתי של הציר הראשי עומד על כ-22 דקות קשת ששקולות לאורך של כ-17,000 שנות אור. בשונה מגלקסיות אליפטיות אחרות, ובניגוד ל-M32, ניתן למצוא ב-M110 כוכבים צעירים וחמים שנוצרו בעשרות מיליוני השנים האחרונות. בשל כך צבעה של M110 כחלחל יותר משל M32. מסתה של M110 מוערכת בכ-‎2×109‎ מסות שמש ולמרות מסתה הנמוכה וקוטרה הקטן, יש לה מערכת של לפחות 8 צבירים כדוריים המקיפים אותה. M110 נעה במהירות של כ-240 ק"מ לשנייה בכיוון מערכת השמש. בקיזוז מהירות השמש סביב מרכז שביל החלב, נראה ש-M110 נעה באיטיות ביחס למרכז שביל החלב, בעוד שגלקסיית אנדרומדה נעה במהירות של כ-100 ק"מ בשנייה לכיוון שביל החלב, כך שנראה ש-M110 נעה כעת לכיוון צידה האחורי של גלקסיית אנדרומדה במסלול ההקפה שלה סביבה. מדיה וקבצים בנושא M110 בוויקישיתוף M110 באתר SEDS M110, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: M110 NED: M110 M. Geha, P. Guhathakurta, R. M. Rich, M. C. Cooper: Local Group Dwarf Elliptical Galaxies: I. Mapping the Dynam ics of NGC 205 Beyond the Tidal Radius W. Baade: The Resolution of Messier 32, NGC 205, and the Central Region of the Andromeda Nebula, Astrophysical Journal, vol. 100, p.137 (1944) M.G. Lee: Stellar Populations in the Central Region of the Dwarf Elliptical Galaxy NGC 205, Astronomical Journal v.112, p.1438 (1996)
יונדאי i10

יונדאי i10 (באנגלית: Hyundai i10) היא מכונית האצ'בק 5 דלתות מיני מבית היוצר של יונדאי מוטור בדרום קוריאה. הדגם מיוצר מ-2007 ומיועד לנהיגה עירונית בשל היותו קטן באופן יחסי לדגמים אחרים של יונדאי. הדגם תוכנן והושק כמחליף מרווח ונמוך יותר לדגם יונדאי אטוס. עד כה יוצרו שני דורות של יונדאי i10, הדור הראשון הורכב בהודו ומלזיה, ויוצר ונמכר בין השנים 2007-2013, והדור השני מורכב בטורקיה, הודו ומוזמביק, ומיוצר ונמכר מאז 2013 ועד היום. הדור הראשון הושק בהודו ב-31 באוקטובר 2007 בעקבות הצלחת דגמי האצ'באק קומפקטיים במדינה במדינה, והוא נמכר בהודו בתשע גרסאות שונות. ב-2010 עבר הדגם מתיחת פנים עיצובית שהעניקה לו מראה ספורטיבי ועדכני יותר. הדגם יוצר עם חמישה סוגי מנועים – 1.1 ליטר, 1.1 ליטר דיזל, מנוע חשמלי בגרסת בלו און (blue on) ומנוע 1.2 ליטר. הדור השני מיוצר מ-2013 והוצג לראשונה בתצוגת המכוניות בפרנקפורט, גרמניה. הוא פותח בהודו ובראש צוות העיצוב שלו עמד תומאס בורק. יש גרסאות מעט רחבות יותר לדגם שמיוצרות במיוחד עבור הקהל ההודי והאסיאתי שנקראות יונדאי i10 גרנד. בדור השני של יונדאי i10 יש אפשרות בחירה בין שלושה סוגי מנועים: 1.0 ליטר, 1.0 ליטר b-fuel ו-1.2 ליטר. לדגם יש תיבת הילוכים אוטומטית של חמישה הילוכים, וגרסה ידנית עם שישה הילוכים. מהירותו המרבית היא 163 קמ"ש וצריכת הדלק היא 15.3 קילומטרים לליטר. הגרסאות החדשות זכו לביקורות חיוביות. במגזין What Car? יונדאי i10 קיבלה דירוג של חמישה כוכבים. במגזין Top Gear הדגם קיבל דירוג של 8 מתוך 10. במגזין Autocar הוא קיבל דירוג של 4.5 כוכבים. גרסת הגרנד זכתה בפרס ההגה המוזהב בקטגוריית ההאצ'בק בהודו ב-2014. היא זכתה בפרס מכונית המיני של השנה מידי קבוצת פרסי המכוניות בפיליפינים ל-2014-2015. נכון ל-2015 נמסרו בישראל 7720 מכוניות מדגם יונדאי i10, מספר שממקם אותה במקום החמישי ברשימת הדגמים הנמכרים ביותר לאותה שנה. גרסאות הדור השני של יונדאי i10 מצוידות בשש כריות אוויר, במערכת בקרת יציבות (ESP) ובמערכת התראה על בלימה פתאומית עבור הנהגים האחרים על הכביש. על פי אתר יונדאי ישראל דרגת זיהום האוויר של הדגם נמוכה: דרגה 3 בגרסאות עם מנוע 1.0 ידני ודרגה 4 בגרסאות עם מנוע 1.0 או 1.25 אוטומט. מדיה וקבצים בנושא יונדאי i10 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי i10 דגם i10, באתר יונדאי העולמית דגם i10, באתר יונדאי בישראל Hyundai has Introduced the 2014 i10 at the Frankfurt Motor Show תומאס בורק באתר יונדאי הבינלאומי הלל פוסק, אודי עציון, ניר בן זקן, מבחן מכוניות מיני אוט': יונדאי i10 - קיה פיקנטו - שברולט ספארק, באתר ynet, 29 בפברואר 2016 ביקורת יונדאי i10 באתר ?What Car ביקורת יונדאי i10 באתר Top Gear ביקורת יונדאי i10 באתר Autocar זכיית יונדאי i10 בפרס ההגה המוזהב 2014 בהודו זכיית יונדאי i10 בפרס מכונית המיני של השנה 2014-2015 סיקור הדגמים הנמכרים ביותר בישראל ב-2015 באתר Cartube פירוט מפרט הבטיחות של יונדאי i10 בביקורת באתר ?What Car