קתלין פרייר

קתלין פרייר (אנגלית: Kathleen Mary Ferrier‏; 22 באפריל 1912 - 8 באוקטובר 1953) הייתה זמרת קונטראלטו אנגליה. היא הצמידה לעצמה את הכינוי "Klever Kaff". פרייר נולדה בבלקברן ובהמשך עברה עם הוריה ללנקשייר. בגיל 14 הפסיקה את לימודיה ועבדה כמרכזנית בבלקברן. קתלין פרייר נישאה למנהל בנק בשם ברט וילסון בשנת 1935 ועברה לקרלייל שבצפון אנגליה, שם התערב עמה בעלה, כי לא תעז לגשת לתחרות שירה. היא נרשמה לתחרות וזכתה בשתי קטגוריות - שירה ונגינה בפסנתר. תחרות זו עשתה פומבי לכשרונותיה והיוותה גורם מכריע בהחלטתה לנסות את כוחה בקריירה של זמרת. בתקופה הראשונה של מלחמת העולם השנייה הופיעה בקונצרטים מטעם "המועצה לעידוד המוזיקה והאמנויות" (CEMA) ואחר, בעצת מלקולם סרג'נט, עברה בשנת 1942 ללונדון, שם החלה הקריירה העיקרית שלה. נישואיה לא החזיקו מעמד והתבטלו כעבור 12 שנים. פרייר למדה אצל ד"ר האצ'ינסון בניוקאסל ואחר אצל הבריטון רוי הנדרסון, שהיה מורה נודע לשירה בימים ההם. למצלול הייחודי של קולה היה אחראי בחלקו חריג רפואי: גרונה היה רחב במידה יוצאת מגדר הרגיל. פרייר הצטיינה במוזיקה של מאהלר, באך והנדל. הרסיטלים שלה כללו לעיתים קרובות שירים משל שוברט, שומאן וברהמס ולקראת סוף הקריירה שלה שרה את ה"פואמה על האהבה ועל הים" של שוסון - היצירה הגדולה היחידה ששרה מן הרפרטואר הצרפתי. פרייר זכורה לטוב על פרשנויותיה לשירי עם בריטיים. פרייר, שהייתה מבוקשת מאוד ברחבי הממלכה המאוחדת, גם שרה בקביעות בהולנד, שם הייתה פופולרית ביותר, בצרפת, גרמניה, איטליה ובסקנדינביה. קתלין פרייר ביקרה שלוש פעמים בצפון אמריקה (1948, 1949 ו-1950) ושרה בפסטיבל אדינבורו הבינלאומי בשש הפעמים הראשונות - עובדה שהסבה לה גאווה מוצדקת. בנג'מין בריטן כתב תפקידים אחדים במיוחד בשבילה, ביניהם לוקרציה ב"אונס לוקרציה", "אברהם ויצחק" (שנכתב גם למען פיטר פירס) וחלק מ"סימפוניית האביב" (1949). בין מלחינים אחרים, שייחדו יצירות לכבודה, היו לנוקס ברקלי, ארתור בליס ואדמונד רוברה. קתלין פרייר עבדה עם מנצחים מפורסמים רבים, ביניהם ברונו ולטר, ג'ון ברבירולי, מלקולם סרג'נט, קלמנס קראוס, הרברט פון קאראיין, אדוארד ון ביינום, וכן עם בנג'מין בריטן. כמו כן עבדה עם זמרים מפורסמים אחרים, כמו איזובל ביילי, אליזבת שוורצקופף, יוליוס פאצאק ופיטר פירס. תפקידה האחרון היה כאורפיאו ב"אורפיאו ואאורידיקה" של גלוק בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפברואר 1953. קודם שרה בתפקיד זה בגליינדבורן בשנת 1947 ובהולנד בשנים 1949 ו-1951. הקלטה של קונצרט זה מ-1951 נמצאה בארכיוני האופרה ההולנדית הלאומית ויצאה בתקליט ויניל בראשית שנות ה-80', אבל השירה בקובנט גארדן הייתה בשפה האנגלית. קתלין פרייר, שכבר הייתה חולה מאוד בסרטן השד, שהתפשט לעצמותיה, עברה בהצלחה את ליל הפתיחה של אורפיאו, אבל בהצגה השנייה נשברה עצם ברגלה כשנמצאה על הבמה. היא הצליחה לסיים את ההצגה הזאת ועזבה את התיאטרון על גבי אלונקה. זו הייתה ההופעה האחרונה שלה. קתלין פרייר נפטרה מסרטן השד באוקטובר 1953. יצירות שנודעה בהן במיוחד הן: באך: מתאוס פסיון מיסה בסי מינור ברהמס רפסודיה לאלט ארבעה שירים רציניים ארנסט שוסון פואמה על האהבה ועל הים מאהלר השיר על הארץ שירים על מות ילדים לידר: שירי פרידריך ריקרט גלוק אורפיאו ואורידיקה הנדל המשיח שומאן אהבת אישה וחייה שירי עם שונים, ביניהם Blow the wind southerly, The Keel Row. פרייר ביצעה אחדות מיצירות אלה הן בשפתן המקורית והן באנגלית. דוגמאות לכך הן המתאוס פאסיון, אריות של באך ושל הנדל ואורפיאו של גלוק. פרייר הקליטה מספר רב של יצירות בקריירה הקצרה שלה, אם כי חלק מהופעותיה לא הוקלטו, או שההקלטות נפגמו. בין אלה ביצועים של "חלומו של גרונטיוס" של אלגר ו"המשיח". באך, מיסה בסי מינור, סוזאן דאנקו, קתלין פרייר, פיטר פירס, ברוס בויס, נורמה ווקר, מקהלת BBC, תזמורת בויד ניל, בניצוח ג'ורג'ה אנסקו (1951), BBC באך, מתאוס פסיון, גרין, סודאבי, פרייר, קאמינגס, מקהלת באך, תזמורת ז'אק בניצוח רג'ינלד ז'אק, דקה, עכשיו על דאטון (1947/8) באך והנדל, אריות (באנגלית), הפילהרמונית של לונדון בניצוח אדריאן בולט, דקה, הוקלטו ב-7 וב-8 באוקטובר 1952 ברהמס, רפסודיה לאלט, אפוס 53, קבוצת הגברים המקהלה הפילהרמונית של אוסלו, הפילהרמונית של אוסלו, אריק טוקסן, אוסלו (1949), APR ברהמס, רפסודיה לאלט, אופוס 53, מקהלת הגברים של הרדיו הדני, התזמורת הסימפונית של הרדיו הדני, פריץ בוש (קופנהגן, 6 באוקטובר 1949, הופעה חיה), דאנאקורד ברהמס, רפסודיה לאלט, אופוס 53, המקהלה והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, קלמנס קראוס, (1947), דאטון (העברה מדקה) בנג'מין בריטן, "אונס לוקרציה" (1946), קתלין פרייר, קונטראלטו (לוקרציה), פיטר פירס, ג'ואן קרוס, אוון בראניגאן (קולאטינוס), אדמונד דונליבי (ג'וניוס), אוסקר קראוס, בריטון (טרקווין), אנה פולאק (ביאנקה), מרגרט ריצ'י (לוצ'יה), התזמורת של קבוצת האופרה האנגלית בניצוח האנס אופנהיים, קונצרט גאלה מאהלר, השיר על הארץ, תזמורת האלה, ג'ון ברבירולי, ריצ'רד לואיס (טנור) 1952, APR מאהלר, השיר על הארץ, הפילהרמונית של וינה, ברונו ולטר, יוליוס פאצאק (טנור), דקה, פוליגראם מאהלר, השיר על הארץ, הפילהרמונית של ניו יורק, ברונו ולטר, סת סוואנהולם (טנור), 1948, נאקסוס מאהלר, שירים על מות ילדים, הפילהרמונית של וינה, ברונו ולטר, EMI, 1949 מאהלר, שירים על מות ילדים, תזמורת הקונצרטחבאו, אמסטרדם, אוטו קלמפרר, דקה 1951 מאהלר, הסימפוניה השנייה בדו מינור, "התחייה", עם ג'ו וינסנט (סופרן), אמסטרדם, תזמורת הקונצרטחבאו, אוטו קלמפרר, (1951), ארכיפל שומאן, אהבת נשים וחיים, לידר של ברהמס ושוברט, הקלטה בהופעה חיה בפסטיבל אדינבורו משנת 1949, בליווי ברונו ולטר, פסנתר, דקה, 1949 שירים מהאיים הבריטיים, שירי עם, אוסף הקלטות היסטוריות בליווי פסנתר, נקסוס היסטוריקל, 1949-1952 "קתלין פרייר - דיווה פשוטה" סרטי BBC, בהפצת יוניברסל מיוזיק ווידאו Yakir Ariel, The Community, Voice and Passion of Kathleen Ferrier: A Critical Outlook on the Legendary English Contralto, 2018 "חיי קתלין פרייר", מאת ויניפרד פרייר, רידרס יוניון, 1956 "מכתבים ויומנים של קתלין פרייר" מאת כריסטופרפיפילד (עורך), הוצאת בוידל, 2003 "קתלין פרייר" מאת ז'רום ספיקט "קתלין פרייר" מאמר מתוך "דעה מוזיקלית", מאת ג'ודית מונק "חיי קתלין פרייר", מסה בצרפתית מאת בנואה מאייה לה פנוון "קתלין פרייר, 1912-1953", ספר זכרונות מאת נוויל קארדוס, לונדון, המילטון, 1954 "פרייר - קריירה מוקלטת" מאת פאול קמפיון (דיסקוגרפיה מפורטת) מדיה וקבצים בנושא קתלין פרייר בוויקישיתוף קתלין פרייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתלין פרייר, באתר ספוטיפיי קתלין פרייר, באתר AllMusic (באנגלית) קתלין פרייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קתלין פרייר, באתר Discogs (באנגלית) קתלין פרייר, באתר בילבורד (באנגלית) קתלין פרייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קתלין פרייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) iClassics discography