laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמציה אבני

אמציה אבני (נולד ב-17 בדצמבר 1954) הוא פסיכולוג ישראלי, שחמטאי המחזיק בדרגת אמן פיד"ה בשחמט תחרותי ואמן בינלאומי בקומפוזיציה שחמטית. אבני נטל חלק חמש פעמים בגמר אליפות ישראל בשחמט, בשלוש מתוכן סיים בין עשרת הראשונים. חיבר סיומי שחמט (אטיודים) רבים, שזכו להצלחה ופורסמו ברחבי העולם. אבני סיים לימודי תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה חברתית-תעשייתית בשנת 1983 באוניברסיטת בר-אילן. בצבא שירת כפסיכולוג ארגוני בחילות השדה ובחיל המודיעין תחת מחלקת מדעי ההתנהגות, והשתחרר בדרגת רס"ן. כתב מספר רב של מאמרים וספרים העוסקים בשחמט ובנושאים שבתפר שבין פסיכולוגיה לבין שחמט, שחלקם תורגמו למספר שפות. שימש כעורך מגזין השחמט הישראלי. עובד כמרצה ומנחה סדנאות בתחום מדעי ההתנהגות ובהכנת מועמדים למבדקי תעסוקה. הפסיכולוג הכשיל אותי; להצליח להתקבל לעבודה – מדריך למועמד הנבוך, ePublish, 2014 (דיגיטלי) גיוס מוצלח - מדריך לארץ הצבא, עם גדי אמיר, אור-לי להט. הוצאת כתר. 2002 "עד הרגלי האחרון" מאת יוחנן אפק והורסיו וולמן. עורך: אמציה אבני. הוצאת "גמביט", 2000 The Amazing Chess Adventures of Baron Munchausen, Mongoose Press, 2011 Chess Tips for the Improving Player, Quality Chess, 2008 Devious Chess: How to Bend the Rules and Win, Batsford, 2006 The Grandmaster's Mind, Gambit Publications, 2004,Russian Chess House, 2016 Practical Chess Psychology: Understanding the Human Factor, Batsford, 2001 Danger in Chess: How to Avoid Making Blunders, Cadogan Chess 1994, Dover, 2003 Surprise in Chess, Cadogan Chess, 1998 Creative Chess, Pergamon Chess 1991, Prisma Editori 1992, Cadogan Chess 1997. מדיה וקבצים בנושא אמציה אבני בוויקישיתוף אמציה אבני, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אמציה אבני, באתר פיד"ה (באנגלית) הדף של אמציה אבני הדף של אמציה אבני באתר FIDE מידע על אמציה אבני בקטלוג הספרייה הלאומית מס' רישיון 27-4970 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד טברסקי (עיתונאי)

דוד טברסקי (אנגלית: David Twersky; ‏ 19 בפברואר 1950 - 16 ביולי 2010) היה עיתונאי יהודי-אמריקאי, פעיל ציוני. כתב בעיתונים ניו יורק סאן ופארווערטס. נולד בשנת 1950 בניו יורק ברובע ברונקס. אביו היה עובד טקסטיל ופעיל שמאל. אמו עדה נפטרה כשהיה בן 8. הוא למד בבית הספר האורתודוקסי Ramaz School. בנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער הציונית הבונים והיה למנהיג הארצי של התנועה. הוא למד ב-City College of New York. בשנת 1970 היה ליו"ר השני של ארגון הסטודנטים היהודי "North American Jewish Students Network" והיה עורך של שירות הידיעות היהודי לסטודנטים "Jewish Student Press Service". בשנת 1974 עלה לישראל עם תנועת הבונים והיה מהמייסדים שהקימו מחדש את קיבוץ גזר, שם התגורר. בישראל היה העורך של שדמות ושל הירחון האנגלי החודשי של תנועת העבודה Spectrum. הוא הצטרף למפלגת העבודה ועבד עם אבא אבן והיה לאחראי לקשרים בינלאומיים של המפלגה וכן שימש כעוזר פרלמנטרי. הוא שירת בחיל התותחנים הישראלי במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1986 חזר לארצות הברית עקב בעיות בריאות של אביו. בשנת 1990 החל העיתון היהודי האמריקאי "פארווערטס" (The Forward) לפרסם עיתון באנגלית וטברסקי שימש כעורך משנה במשרד בוושינגטון די.סי. כעורך בעיתון פרסם כתבת תחקיר אודות ג'ונתה קול (Johnnetta B. Cole), אשר הייתה מועמדת על ידי הנשיא ביל קלינטון לתפקיד שרת החינוך. במאמר חשף כי קול הייתה חברה בוועד של ארגון שלפי החשד היה קשור לממשלו של פידל קסטרו בקובה ובכך סיכל את המינוי. לאחר שעזב את ה"פארווערטס" היה העורך של העיתון היהודי של ניו ג'רזי New Jersey Jewish News. אחר כך הצטרף לעיתון The New York Sun כעורך חוץ ובעל טור. הוא נישא לעיתונאית הישראלית גיני מדבדב והיה אב לשני בנים. הוא נפטר בשנת 2010 כשהוא בן 60. ביוגרפיה בעיתון ניו יורק סאן ביוגרפיה בעיתון פארווערטס, ג'יי ג'יי גולדברג ביוגרפיה זוכרים את טברסקי בראדלי בורסטון, American Jews without Israel, Israel without U.S. Jews, הארץ
ואן

האם התכוונתם ל... ואן (טורקיה) – עיר במזרח טורקיה ואן (נפה) – נפה במזרח טורקיה ואן (צרפת) – עיר במערב צרפת ואן (רכב) – סוג כלי רכב ואן טורקי – מין של חתול הבית ימת ואן – ימה במזרח טורקיה ONE – אתר אינטרנט ישראלי העוסק בספורט ואן (van) - תחילית בשמות-משפחה הולנדיים שמשמעה - "מ..", בהשפעת התחילית "פון" הגרמנית ון (אי) – אי במצר ים ארסונד ואן ריפאבליק וואן פיס וון (פירושונים)
מרואן דווירי

מרואן דווירי (בערבית: مروان دويري) (נולד ב- 1953) הוא פסיכולוג ערבי-ישראלי, פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה במכללת אורנים. בשנת 1975 סיים דווירי תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1978 סיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ובשנת 1991 סיים תואר דוקטור מהפקולטה לרפואה בטכניון. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור הלל פרת, הייתה בנושא "שימוש בפוטנציאלים מעוררים לבדיקת הקשב, ההכחשה, והסחת הדעת בקרב רפרסיביים וסנסטיביים בזמן ציפייה לאיום פיזי". בין השנים 1990 ל-1994 היה מרצה במחלקה להוראת המדעים בטכניון. בין השנים 1994 ל-1997 היה מרצה לפסיכולוגיה ב-Nova Southeastern University בפלורידה. בין השנים 2000 ל-2005 היה מרצה לייעוץ חינוכי בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. בשנת 2000 החל ללמד במכללת אורנים, בשנת 2005 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין. במחקר שנעשה ב 2008 באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית התברר שפרופ' דווירי היה בין 10 החוקרים התורמים ביותר בעולם למחקר בפסיכולוגיה הבין-תרבותית. דווירי הוא פסיכולוג קליני מומחה ומדריך בפסיכולוגיה רפואית, חינוכית והתפתחותית. הוא מפעיל קליניקה ומקבל מטופלים בנצרת. תחומי המחקר שלו כוללים פסיכולוגיה בין תרבותית, הערכה פסיכולוגית והורות. כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים. משנת 2004 דווירי הוא חבר בהנהלת ארגון עדאלה ובשנת 2005 נבחר לתפקיד יושב ראש הארגון. בשנת 2007 היה בין החותמים על הצהרת חיפה. בשנת 1990 הקים את ארגון העובדים הערבים בבריאות הנפש. ב-2005 קיבל דרגת פרופסור חבר, וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין על תרומתו לפסיכולוגיה. Dwairy, M. (1998).Cross-cultural counseling: the Arab-Palestinian case, Haworth Press., 1998 Dwairy, M. (2006).Counseling and psychotherapy with Arabs and Muslims: a culturally sensitive approach, Teachers College Press, 2006 Dwairy, M. (2015). From psycho-analysis to culture-analysis. London, Palgrave Macmillan Press.   דף אישי באתר מכללת אורנים ספרו של דווירי "Counseling and psychotherapy with Arabs and Muslims", באתר Google books אפרת זמר, חוקר ישראלי ברשימת עשרת הטובים בעולם, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2008
מטאטא כבישים

מטאטא כבישים (או כפי שהוא נקרא בסקטור התעשייתי: "מכונת טיאוט" או "רכב טיאוט") הוא כלי רכב מנועי (תת סוג של משאית) המשמש לניקוי כבישים ורחובות. רכבים מסוג זה נפוצים בערים, ומופעלים על ידי העירייה המקומית, אך משמשים גם ארגונים גדולים בעלי קרקעות נרחבות לצורכי תחזוקה. בשנת 1840 הפכה העיר מנצ'סטר שבאנגליה לעיר המתועשת הראשונה, והכילה את מערכת רכבות הנוסעים הראשונה בעולם ואת אחת מתעשיות הטקסטיל הגדולות ביותר. במהרה קיבלה מנצ'סטר מוניטין של "העיר הכי מזוהמת באנגליה". בתגובה למצבה התברואתי של העיר, המציא ג'וזף ויטוורת' את מטאטא הרחובות המכני הראשון. מטרתו של המטאטא הראשון הייתה טיפול בחלקי פסולת גדולים בלבד, והוא השאיר אחריו את חלקי הפסולת הקטנים. היות שחלקי הפסולת הקטנים נשטפו בקלות בגשמים (אשר פוקדים את אנגליה תדירות), לא נתפסה עובדה זו כבעייתית עד שנות ה-70 של המאה ה-20, אז החלו לשקול טיפול גם בבעיית זיהום המים שגורמת הפסולת הנשטפת בגשמים. מכונה לשטיפת רצפות מדיה וקבצים בנושא מטאטאי רחובות (מכונות) בוויקישיתוף טלי שמיר, זבל של חוקרת, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואלי

שמואלי הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... אלחנן שמואלי – קצין ישראלי אליעזר שמואלי – מורה, איש חינוך ומומחה למינהל חינוכי. כיהן כמנהל הכללי של משרד החינוך והתרבות. אביו של חגי שמואלי. אפרים שמואלי – מחנך, סופר, היסטוריון ומסאי ישראלי דורון שמואלי – משפטן ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בשלהי הכנסת הארבע עשרה הרצל שמואלי – פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל בתחום המוזיקה לשנת 2001 זהבה שמואלי – אתלטית ישראלית, התמחתה בריצות ארוכות חגי שמואלי - עורך דין ישראלי, שותף מנהל במשרד עורכי הדין ארנון, תדמור-לוי, בנו של אליעזר שמואלי. יצחק שמואלי – אמן ישראלי עמיחי שמואלי – טייס קרב ותת-אלוף בצה"ל מנחם שמואלי (ממשי) – חלוץ העלייה השנייה פרוין שמואלי בוכניק – אמנית ישראלית רז שמואלי – זמרת פזמונאית ומלחינה ישראלית רם שמואלי – טייס קרב ותת-אלוף בצה"ל, כיהן כראש להק מודיעין בחיל האוויר שמואל (פירושונים) סמואלי
לורן אמברוז

לורן אמברוז (באנגלית: Lauren Ambrose; נולדה ב-20 בפברואר 1978) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמרת אמריקאית. מועמדת שני פרסי אמי על גילום קלייר פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" ומועמדת פרס טוני על המחזמר "גבירתי הנאווה". אמברוז נולדה בשם לורן אן ד'אמברוזו בעיר ניו הייבן שבקונטיקט, בתה של אן (לבית ווטצ'אל), מעצבת פנים ושל פרנק ד'אמברוזו, ספק קייטרינג. היא ממוצא איטלקי מצד אביה, וממוצא גרמני, אנגלי ואירי מצד אימה. אמברוז למדה בארבעה בתי ספר שונים. לאחר לימודי התיכון למדה במכון טנגלווד למוזיקה מאוניברסיטת בוסטון. אמברוז החלה את דרכה בתיאטרון ניו יורק, כאשר השתתפה במחזה של אוף ברודוויי "Soulful Scream of a Chosen Son" מאוגוסט עד ספטמבר 1990. הקריירה המוקדמת שלה כללה גם הופעות משחק בטלוויזיה, ובמיוחד היא ידועה מהתפקיד האורח שביצעה בסדרה "חוק וסדר" בתפקיד של ולרי מקסוול, צעירה מאותגרת נפשית שנאנסה על ידי קבוצה של תיכוניסטים. תפקידה הקולנועי הראשון היה "בפנים ובחוץ" בכיכובו של קווין קליין משנת 1997. בשנת 1998 קיבלה תפקיד מרכזי בסרט הנעורים "לא יכולים להתאפק", ובשנת 2000 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "מסיבת חוף מוטרפת". בשנת 2001 החלה לשחק בתור קלייר פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" של רשת HBO כבת הזקונים בבית משפחת פישר. אמברוז שיחקה בכל עונות הסדרה (5 סה"כ) עד לתום שידוריה ב-2005, ואף קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה בשנים 2002 ו-2003. בשנת 2006 ביצעה את הבכורה שלה בברודוויי בחידוש של המחזה "Awake and Sing!". במרץ 2018 שבה אמברוז לברודוויי כאשר החלה לגלם את אלייזה דוליטל במחזמר "גבירתי הנאווה" בהפקה של ברודוויי. על תפקידה במחזמר קיבלה אמברוז מועמדות לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר ומועמדות לפרס הגראמי. סיבובי ההופעות רצו עד חודש אוקטובר. באוקטובר 2024, יצא לאור הסרט "Caddo Lake", בו מגלמת אמברוז את סלסט, אמא שנמצאת במתח עם בתה. העלילה מתרחשת באזור אגם קאדו, בגבול בין טקסס ללואיזיאנה, מקום בעל אווירה אפלה ומסתורית. אמברוז נישאה לצלם סאם הנדל בספטמבר 2001. יש להם שני ילדים. כיום אמברוז מתגוררת עם משפחתה במערב מסצ'וסטס. מדיה וקבצים בנושא לורן אמברוז בוויקישיתוף לורן אמברוז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורן אמברוז, באתר AllMovie (באנגלית) לורן אמברוז, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לורן אמברוז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לורן אמברוז, באתר MusicBrainz (באנגלית) Pete Hammond, ‘Caddo Lake’ Review: Dylan O’Brien & Eliza Scanlen Caught Up In Head-Scratching Family Mystery In Paranormal Thriller Produced By M. Night Shyamalan, Deadline Hollywood, ‏October 8, 2024
בנימין מונטר

בנימין מונטר (1894 – 1 במרץ 1920) היה חלוץ ומנהיג פועלים איש העלייה השנייה, אחד מן הלוחמים לצדו של יוסף טרומפלדור בתל חי. מונטר נולד בלודז' בפולין למשפחה שומרת מצוות. ביו, ברוך, היה שען וצורף והוא למד ממנו את רזי המקצוע ואף סייע בחנותו של האב. הצטרף בנעוריו לתנועת "צעירי ציון". אהב לקרוא והיה בקיא בעברית וביידיש. בהיותו בן 19, לאחר הכשרה עצמאית, יצא עם חבר, חרף התנגדות הוריו, לנמל טריאסטה ומשם עלה באנייה "הלואן" לארץ ישראל. בהיותו באוניה חלה, אך למרות זאת סירב להפצרות הוריו לשוב, ולו על מנת להירפא, באומרו: "ארץ ישראל היא מקום הבראה לכל עמנו ואף אני אבריא כאן".[דרוש מקור]. בנומבר 1913 הגיע לארץ ישראל. לאחר שהבריא, עבר לפתח תקווה, שם יסד את קבוצת "עמל". מונטר היה צמחוני ופציפיסט לפי השקפת עולמו, והתנגד להתנדבות לגדודים העבריים. עם זאת, האמין כי עליו לשאת נשק מגן, וכך הגיע לתל חי. תפיסתו זו של מונטר, אשר שילבה בין הסלידה מצבא, מלחמה ונשק, לבין לאומיות, ציונות והכרה בכורח ההגנה העצמית, הייתה תפיסת עולם מוצהרת של רבים מן החלוצים בארץ ישראל בני דורו; ופותחה בשנות העלייה השנייה והשלישית בכתביו של ההוגה א"ד גורדון. תפיסתו הציונית הובילה אותו לכתוב את המשפט: "אם אתה רוצה לדעת מה שלומי – שאל לשלומה של ארץ-ישראל". בשנות מלחמת העולם הראשונה נעצר מונטר כששהה ברוחמה, יחד עם מקומיים נוספים והועבר לירושלים. שם גויס עבד בעל כורחו, כמו רבים מאישי היישוב היהודי בארץ, לעבודת כפייה (עמלִיָה) בצבא הטורקי. הוא נמלט ונתפס. עמדו להוציאו להורג, ואז עבר מטוס של חיל האוויר המלכותי הבריטי אשר הטיל פצצה והוא הצליח להימלט. לאחר הכיבוש הבריטי בארץ ישראל, מונטר עבד זמן מה בחולדה, וארגן שם קבוצה ששאפה להתיישבות שיתופית. הוא עלה עם חבריו למטולה בי"א באדר תר"ף 1920, בדרכו לכפר גלעדי להביא בעלי חיים. כאשר נשמעו יריות בתל חי. הוא רץ למקום יחד עם יוסף טרומפלדור והופקד על החדר העליון בחצר תל חי. בנימין נהרג מהרימון שהושלך לחדר זה, יחד עם שרה צ'יזיק, דבורה דרכלר וזאב שרף. הותיר אחריו ביישוב את אחותו, אסתר. יש סבורים כי הדמות השלישית באנדרטה ביער חולדה של הפסלת בתיה לישנסקי, לצד דמויותיהם של אפרים ושרה צ'יזיק, היא דמותו המגוננת של בנימין מונטר. דודתו, תמר אגמון, כתבה את הספר "שדות אדומים: עד תל חי, חיי בנימין מונטר" על קורותיו. קונטרס, כ"ט, כ"ב אדר ה'תר"ף שולמית לסקוב, טרומפלדור: סיפור חייו, חיפה: שקמונה, (1972), ירושלים: הוצאת כתר, 1982, 1995 תמר אגמון, שדות אדומים: עד תל חי, חיי בנימין מונטר, [עורכת: נאורה יהב], הוצאת כרמל, תשס"ז 2007 מצוטט במוזיאון חצר תל חי נירית שלו-כליפא, ‏אנדרטת ’עבודה והגנה’ בחולדה, קתדרה תשמ"ב
בתי וורשא

האם התכוונתם ל... שכונת בתי ורשה ביפו. שכונת בתי ורשה בירושלים.
ראזי פלאח

ראזי פלאח (בערבית: غازي فلاح) הוא פרופסור לגאוגרפיה בדואי, המלמד באוניברסיטת אקרון באוהיו, ארצות הברית. פלאח נולד בכפר רומת אל-הייב שבגליל התחתון. הוא למד לתואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית ואת הדוקטורט סיים באוניברסיטת דרהאם באנגליה בשנת 1982. הוא לימד אחר כך תקופה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת א-נג'אח שבשכם. בין השנים 1991 ל-1993 היה עמית פולברייט ומרצה באוניברסיטת צפון איווה. בין השנים 1995 ל-1997 לימד באוניברסיטת למפטר שבוויילס. בין השנים 1996 ל-2001 לימד באוניברסיטת טורונטו. החל משנת 2001 מלמד באוניברסיטת אקרון שבאוהיו. בשנת 1993 קיבל אזרחות קנדית. בשנת 1998 ייסד את כתב העת האקדמי Arab World Geographer, ומאז הוא משמש כעורך שלו. בשנת 1987 ייסד פלאח את "מרכז הגליל למחקר חברתי" ועמד בראשו במשך כמה שנים. הוא כתב מאמר משותף עם דייוויד ניומן בנושא הגבולות. בחודש יולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, הגיע לישראל כדי לבקר את אמו חולת הסרטן אשר אושפזה בבית החולים רמב"ם בחיפה. במהלך ביקורו הגיע לאזור נהריה וראש הנקרה וערך מספר צילומים. הוא נעצר על ידי השב"כ בעת שצילם אנטנה צבאית. לטענתו, את הצילומים לקח למטרות מחקר והוא לא ידע כי האנטנה היא מתקן צבאי, ובלאו הכי היא גלויה לכל. במשך 18 ימים הוטל על הפרשה, כולל על עצם מעצרו, צו איסור פרסום, והוא הוסר בעקבות עתירה של עיתון הארץ. במהלך אותם ימים נמנעה ממנו פגישה עם עורך דין. פלאח שוחרר לאחר שלושה שבועות של מעצר בלא שהוגש נגדו כתב אישום. בתום החקירה האשים פלאח את השב"כ בהתעללות במהלך חקירתו. בעקבות מעצרו חתמו מאות אנשי אקדמיה מהעולם על עצומה הקוראת לשחרורו. דף אישי באתר אוניברסיטת אקרון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המשרד

האם התכוונתם ל... המשרד (סדרת טלוויזיה בריטית) – קומדיית מצבים בריטית שנוצרה, נכתבה ובוימה על ידי ריקי ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט. המשרד (סדרת טלוויזיה אמריקאית) – הגרסה האמריקאית לסדרה הבריטית, בכיכובו של סטיב קארל. המשרד (סדרת טלוויזיה ישראלית) – הגרסה הישראלית לסדרה הבריטית, בכיכובו של דביר בנדק. משרד
LATAM אקוודור

LATAM אקוודור בעבר: LAN אקוודור היא חברת תעופה אקוודורית המהווה חלק מחברת LATAM. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי חוסה חואקין דה אולמדו שבעיר גואיאקיל. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות באקוודור וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה ואירופה. החברה נוסדה ביולי 2002. הטיסות הראשונות שלה נערכו ב-28 באפריל 2003 ליעדים בינלאומיים בלבד. בתחילת שנת 2009 LAN אקוודור קיבלה את האישור מהרשויות המקומיות להפעלת טיסות פנימיות באקוודור. צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018: מדיה וקבצים בנושא LATAM אקוודור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של LATAM אקוודור LATAM אקוודור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "LATAM Ecuador fleet".
אילן בוגר

אילן בוגר (נולד ב-10 בדצמבר 1966) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר הישראלי. נולד בבסיס תל נוף, שבו שירת אביו, הרצל בודינגר. התחנך בפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב והתגייס לקורס טיס מספר 111 ב-1984 אותו סיים במגמת קרב ב-1986. שירת בטייסת 102 בה טס על מטוסי A-4 סקייהוק וכפיר, עבר הסבה למטוסי F-16 ושובץ בטייסת 110. מילא תפקיד ראש מדור במחלקת אמצעי לחימה של מטה חיל האוויר, וכמדריך ומפקד קורס בבית הספר לטיסה בחצרים. בשנת 2000 מונה למפקד טייסת 105, טייסת העקרב, בשנים 2003 עד 2005 כיהן כראש ענף לוחמים בלהק כוח האדם ואחר כך שירת כראש מחלקת הדרכה בלהק האוויר. בשנת 2007 מונה למפקד בסיס רמת דוד ופיקד עליו במהלך מבצע עופרת יצוקה. בספטמבר 2009 מונה על ידי מפקד החיל, עידו נחושתן, לעמוד בראש ועדת חקירה לנסיבות התאונה בה נהרג טייס הקרב אסף רמון, בנו של אילן רמון. ביולי 2010 מונה לראש להק כוח האדם בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקיד עד נובמבר 2013 והשתחרר משירות הקבע. בספטמבר 2012 פורסם כי תתי-האלופים אילן בוגר וזיו לוי, מפקד בסיס חצרים, התקרבו בניגוד לנהלים למרחק של 100 מטר בלבד, במהלך תרגול קרב אווירי בדרום. משנת 2014 ועד 2016 שימש כמנכ"ל חברת הסטארט-אפ Double Cool והחל משנת 2018 חבר בצוות הנהלת הטייסת - מתחם סימולטורי טיסה שנמצא במבנה סינמה סיטי גלילות. בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני מאוניברסיטת חיפה. נשוי לעו"ד טל אייל-בוגר, ולהם ארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אילן בוגר בוויקישיתוף מוביל חדש להון האנושי, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 ביולי 2010 תת-אלוף אילן בוגר מונה היום (ג'), לתפקיד ראש להק כוח האדם בחיל-האוויר(הקישור אינו פעיל), אתר צה"ל, 1 באוגוסט 2010 אמיר בוחבוט‏, מפקדו של אילן רמון: "היה מגיע ראשון ולומד", באתר וואלה, 3 בפברואר 2013. אילן בוגר, באתר "בהשקט ובבטחה". יואב זיתון, 100 מטר מאסון אווירי: תא"לים כמעט התנגשו, באתר ynet, 23 בספטמבר 2012
פתח הריגה

פתח הריגה (אנגלית: Murder-hole; צרפתית: Meurtrière או Assommoir) הוא פתח בתקרת מעבר מקורה במצודה, בדרך כלל בתקרת מעבר בשער דרכו יכולים לוחמי חיל המצב לירות חיצים, להשליך חפצים או לשפוך נוזלים על אויב שפרץ את דלתות השער החיצוני. פתחים מיוחדים שנקבעו מעל שער הכניסה החיצוני ובמגדלים איפשרו למגינים לכסות באש את קו החומה ונקראים משיקולי. מבצר ביצורים טירה David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004 David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005 Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006 מדיה וקבצים בנושא פתחי הריגה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טחנה (משחק)

טחנה (או "טחנות") הוא משחק אסטרטגיה מופשט לשני שחקנים, ששורשיו בעת העתיקה. באנגלית המשחק ידוע במספר שמות, בהם Mill ו־Mills (כלומר "טחנה" או "טחנות", כמו בעברית), שהנפוץ ביניהם הוא Nine Men's Morris ("מוריס של תשעה חיילים", כמספר הכלים על הלוח). למעשה מדובר במשפחה של משחקים שההבדל ביניהם הוא בגודל לוח המשחק ומספר הכלים על הלוח, וידועים בשמות מוריס של שלושה חיילים, מוריס של שישה חיילים ומוריס של 12 חיילים (הידוע בדרום אפריקה בשם מורַבַרַבה). המשחק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ", שבו אומרת טיטניה: "The nine men's morris is fill'd up with mud"; בתרגומו של אפרים ברוידא: "ריבוע הפסיפסים כוסה ברפש", ובתרגומו של אהרן קומם: "משחק האבנים מושבת מרוב בוץ". המשחק נערך על גבי לוח המכיל 24 צמתים המצוירים על הלוח על ידי 3 ריבועים בגדלים שונים המחוברים על ידי 4 קווים היוצאים ממרכז צלעות הריבועים. מטרת המשחק היא להותיר בידי היריב פחות מ-3 חיילים או לחסום את היריב מלבצע מהלכים. המשחק מתחיל בלוח ריק. בשלב ראשון מניח כל שחקן בתורו חייל בצומת פנוי. כאשר שחקן יוצר רצף של שלושה חיילים שלו באחד מהקווים הישרים שעל הלוח (רצף הקרוי "טחנה"), הוא מסיר מהלוח חייל של היריב (אם ניתן, יש להסיר חייל שאינו בטחנה). חייל זה יוצא מהמשחק. לאחר שכל שחקן הניח על הלוח תשעה חיילים, מתחיל השלב השני של המשחק בו השחקנים מזיזים, כל אחד בתורו, חייל אחד. הזזת חייל נעשית מהצומת בו הוא נמצא לצומת סמוך פנוי. גם בשלב זה שחקן שיצר טחנה מסיר מהלוח חייל של היריב. שחקן שנותר עם פחות משלושה חיילים או שאינו מסוגל לזוז בהגיע תורו מפסיד במשחק. מקורו של המשחק איננו ידוע ולוחות משחק חרוטים באבן נחשפו באתרים שונים באזור אגן הים התיכון. המשחק היה פופולרי בתקופת האימפריה הרומית. המשחק צבר פופולריות באירופה בימי הביניים ולוחות משחק חרוטים נמצאו בקלויסטרים של מנזרים באנגליה, בגרסאות אלו נוקבו חורים בלוח המשחק על מנת לייצג את העמדות של כלי המשחק. לוח משחק של מוריס של 9 חיילים משחק מוריס, ציור משנת 1270. משחק מוריס. ציור משנת 1283. לוח מוריס חרוט במצודה הצלבנית בבית גוברין. מדיה וקבצים בנושא טחנה בוויקישיתוף טחנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם שקספיר, חלום ליל קיץ, מערכה ב, תמונה א, תרגום: אפרים ברוידא, מוסד ביאליק, 1964. ויליאם שקספיר, חלום ליל קיץ, מערכה ב, תמונה א, תרגום: אהרן קומם, הוצאת אור-עם, 2006. בגרסה נפוצה של המשחק, שחקן שנותר עם שלושה חיילים בלבד יכול "להקפיץ", כלומר להעביר בתורו חייל כלשהו לצומת פנוי כלשהו, גם אם צומת זה אינו סמוך לצומת המוצא
מוחמד חאג'-יחיא

מוחמד מחמוד חאג'-יחיא (בערבית: محمد حاج يحيى; נולד ב-1957 בטייבה) הוא חוקר ופרופסור מן המניין המכהן בקתדרה על-שם גורדון בראון בבית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד, באוניברסיטה העברית בירושלים. חאג' יחיא נולד בטייבה, למשפחה ערבית-מוסלמית. הוא סיים את לימודי תואר בוגר והמוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים דוקטורט בעבודה סוציאלית באוניברסיטת מינסוטה בשנת 1991. לימד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בית לחם ובאוניברסיטת אל-קודס. משנת 1994 החל ללמד באוניברסיטה העברית ובשנת 2004 מונה לפרופסור חבר. בשנת 2010, מונה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 2009 העניקה לו אוניברסיטת מינסוטה פרס על מנהיגות מצטיינת. חאג' יחיא נחשב כפורץ דרך בתחומי המחקר העיקריים שלו והם אלימות נגד נשים, פגיעה בילדים והזנחתם, המשפחה הערבית בתהליכי מעבר ושינוי, השלכות חשיפתם של ילדים ובני נוער לאלימות בקהילה ולאלימות פוליטית, גורמי החוסן הממתנים את ההשלכות הללו וההקשר הסוציו-תרבותי של החינוך לעבודה סוציאלית. בשנת 2021 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. מוחמד חאג'-יחיא, באתר גוגל סקולר אודות באתר אוניברסיטת מינסוטה הטיפול בנשים מוכות מחברות קולקטיביסטיות צריך להיות מותאם לחברה בה הן חיות אלימות נגד נשים, המקרה של החברה הפלסטינית, פרופ' מוחמד חאג' יחיא מידע על חאג' יחיא, מוחמד מחמוד בקטלוג הספרייה הלאומית Distinguished Leadership Award for Internationals 2009 Recipients Muhammed M. Haj-Yahia, www.umnalumni.org (באנגלית) פרופ' מוחמד חאג' יחיא, באתר www.academy.ac.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאו קופר

ליאו קופר (באנגלית: Leo Kuper;‏ 24 בנובמבר 1903 - 23 במאי 1994) היה סוציולוג אמריקאי ממוצא יהודי, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ומחלוצי המחקר בתחום הג'נוסייד. קופר נולד למשפחה יהודית שומרת מסורת ממוצא ליטאי ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. הוא למד משפטים באוניברסיטת ויטווטרסראנד ושימש כעורך דין בדרום אפריקה עד למלחמת העולם השנייה; עסק במקרים של זכויות אדם וזכויות שחורים. במלחמה שירת כקצין מודיעין בארמייה השמינית של הצבא הבריטי. בשנת 1948 הוא החל ללמוד סוציולוגיה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל שבארצות הברית, ואחר כך באוניברסיטת בירמינגהם באנגליה, שם כתב מחקר בנושא תכנון עירוני, שהתפרסם כ-"Living in towns" על בסיס מחקר בעיר קובנטרי. בשנת 1952 חזר קופר לדרום אפריקה ושימש כראש החוג לסוציולוגיה באוניברסיטת נטל (University of Natal) בדרום אפריקה. היה פעיל פוליטי והפך ליו"ר סניף נטל של המפלגה הליברלית. הוא פרסם שני ספרים ובהם מחקרים על החברה בדרום אפריקה, אשר צונזרו על ידי הממשל. עקב התנגדותו למשטר האפרטהייד בדרום אפריקה, עזב את המדינה. בשנת 1961 הצטרף למחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם המשיך עד לפרישתו בשנת 1977. במשך מספר שנים שימש כמנהל המרכז ללימודים אפריקאיים באוניברסיטה. בשנת 1981 יצא בהוצאת אוניברסיטת ייל ו"פינגווין" ספרו "ג'נוסייד: השימוש הפוליטי שלו במאה ה-20" (Genocide: Its Political Use in the 20th Century), אשר נחשבת לעבודתו המובילה, בה הוא מביא תיאור מחקרי של פשעי ג'נוסייד שהתרחשו במאה העשרים. עבודתו זכתה לשבחים רבים; הפרופסור מייקל בנטון כתב ב"The Times Literary Supplement" כי "לו היה פרס נובל לשלום לסוציולוגים, היה קופר מקבל אותו". קופר היה מהמייסדים של המרכז לחקר השואה ורצח-עם בירושלים בשנת 1979. היה נשוי להילדה קופר, סוציולוגית ואנתרופולוגית, ואב לג'ני קופר, עורכת דין המתמחה בזכויות אדם, ומארי קופר, פסלת. לזכרו הוקמה "קרן ליאו קופר". ביוגרפיה של קופר, באתר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ביוגרפיה של קופר מודעת אבל בעיתון "The Independent" שנכתבה על ידי אחיינו, אדם קופר מודעת אבל באתר הניו יורק טיימס