laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגן הקהילה לנשים

מגן הקהילה לנשים (אנגלית: The FA Women's Shield) הוא המשחק המקביל למגן הקהילה בכדורגל הנשים באנגליה. מגן הקהילה הוא המשחק הרשמי הראשון של העונה. במשחק מתמודדות אלופת הפרמייר ליג ומחזיקת גביע ה-FA לנשים. משחק הצדקה הראשון נערך כאשר התאחדות הכדורגל האנגלית ארגנה מפגש בשנת 2000 בין צ'רלטון אתלטיק ליידיס לארסנל, ולצורך כך השתמשה באצטדיון קרייבן קוטג' של פולהאם. הרווחים מהמשחק נתרמו לצדקה. משחק מגן הקהילה הרשמי התקיים לראשונה בעונה שלאחר מכן, וזכה לחסויות ממקומות רבים באנגליה. מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית
גביע ה-FA לנשים

תחרות גביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל (באנגלית: The Football Association Women’s Challenge Cup Competition), היא טורניר הגביע הבכיר בכדורגל הנשים באנגליה, והיא מקבילה לגביע ה-FA (לגברים) שנוסד 99 שנים קודם לכן. הגביע נקרא בעבר גביע ה-WFA, לאחר מכן גביע ה-FA לנשים, וכעת נקרא גביע ה-FA ויטאליטי לנשים (מסיבות מסחריות). ארגון ה-WFA (התאחדות הכדורגל לנשים) ערך את התחרות ב-23 המהדורות הראשונות שלו, במהלכן קבוצת סאות'המפטון לנשים זכתה בגביע שמונה פעמים. ההתאחדות לכדורגל האנגלית (FA) החלה לנהל את כדורגל הנשים האנגלי באמצע שנת 1993, וכך עברה גם תחרות זו תחתיו משנה זו. ארסנל מחזיקה כיום בשיא התארים בסך הכל, לאחר שזכתה בגביע ארבע עשרה פעמים. מחזיקת הגביע הנוכחית היא מנצ'סטר יונייטד שניצחה 0-4 את טוטנהאם הוטספר בעונת 2023/2024. בטורניר הראשון, שנערך ב-1971, השתתפו 71 קבוצות (כולל מסקוטלנד ומוויילס) שחולקו לשמונה בתים על בסיס גאוגרפי. משחק הגמר הראשון נערך ב-9 במאי באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו גברה סאות'המפטון ליידיס על סטיוארטון אנד ת'יסל בתוצאה 4 - 1. משחק זה כמעט ולא סוקר על ידי התקשורת הבריטית. סאות'המפטון זכתה בגביע שמונה פעמים במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80. בעונת 1993/1994 עבר ניהול הטורניר למחלקת התחרויות של ההתאחדות, ובאותה עונה נרשמו 147 קבוצות. שמו של הטורניר שונה לגביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל, ובמשחק הגמר גברה דונקסטר רוברס ליידיס על נואסלי יונייטד בתוצאה 1 - 0. הקבוצות החצי מקצועניות המסונפות למועדוני הגברים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג היו הדומיננטיות בתחרות מאז הקמתה הפרמייר ליג לנשים ב-1993. במשחק הגמר שנערך במאי 2001 גברה ארסנל על פולהאם ליידיס בתוצאה 1 - 0 משער של אנג'י בנקס. משחק זה נערך גם כן באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו נקבע שיא צופים של 13,824. ארסנל זכתה בטורניר 9 פעמים בסך הכל, והיא הקבוצה עם מספר הזכיות הרב ביותר. חברת E.ON מדיסלדורף שבגרמניה נתנה את חסות לטורניר בין השנים 2006 ל-2010. כמו כן עד לשנת 2009 שודרו משחקי הגמר בערוצי ה-BBC. המגישה במשדרים הייתה סלינה הינצ'קליף, והפרשנים היו רבקה לואו וסטיב לי. במקביל שודר משחק הגמר ב-Radio Five Live של ה-BBC. החל משנת 2009 המשחקים אמורים להיות משודרים על ידי ITV1. מחזיקת הגביע בשנת 2014 הייתה ארסנל, אשר ניצחה את אברטון ליידיס 2-0. באוגוסט 2015 זכתה צ'לסי כשניצחה את נוטס קאונטי. היה זה המשחק הראשון בתולדות הטורניר שהתקיים באצטדיון ומבלי. חברת SSE הבריטית חתמה על חוזה לנתינת חסות לליגה ביוני 2015, למשך 4 שנים. בין 2017 ל-2020 זכתה מנצ'סטר סיטי ב-3 גביעים ב-4 שנים. קבוצות אשר זכו בדאבל באותה העונה מסומנות בכתב מודגש. מדיה וקבצים בנושא גביע ה-FA לנשים בוויקישיתוף מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית מידע באתר מאגר המידע של היסטוריית מועדוני כדורגל גביע ה-FA לנשים, ברשת החברתית פייסבוק גביע ה-FA לנשים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) FA Staff, The Women's FA Cup has a new partner after agreeing a four-year title sponsorship deal with energy firm SSE, ‏8 June 2015 "F A Cup Summary – Contents". The Football Club History Database. נבדק ב-4 בנובמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) Barnes, Stuart (2008). Nationwide Football Annual 2008–2009. SportsBooks Ltd. pp. 132, 134–143. ISBN 1-8998-0772-1. המשחק התקיים בדלתיים סגורות בעקבות התפרצות מגפת הקורונה העולמית
אגרטל ה-FA

אגרטל האתגר של התאחדות הכדורגל (אנגלית: The Football Association Challenge Vase) הוא טורניר כדורגל בשיטת גביע המיועד למועדונים הנמנים עם הליגות בדרגים התשיעי, עשירי ואחד-עשר של הליגות באנגליה. בעונת 2008/2009 של הטורניר השתתפו בו 514 קבוצות, ולפני ששת הסיבובים הראשונים ושלבי הנוק-אאוט התקיימו שני סיבובי מוקדמות. עד 1974 היו הכדורגלנים באנגליה במעמד של מקצוענים או חובבנים. המקצוענים קיבלו שכר מהמועדונים שבהם שיחקו, ותחרויות הגביע היחידות שמועדונים כאלה יכלו להירשם אליהן היו גביע ה-FA ופרס ה-FA (למועדונים מחוץ לפוטבול ליג). שחקנים חובבנים לא קיבלו תשלום מהמועדונים, שלהם הייתה תחרות גביע נפרדת בשם גביע ה-FA לחובבים. ב-1974 החליטה התאחדות הכדורגל האנגלית לבטל את ההבחנה הזאת, ביטלה את גביע החובבים והפעילה לראשונה את טורניר אגרטל ה-FA עבור קבוצות שקודם לכן שיחקו בגביע החובבים. בעונה הראשונה של הטורניר (1974/1975) השתתפו בו למעלה מ-200 קבוצות. משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן מול 9,000 צופים, ובו גברה הודסדון טאון (הליגה הספרטנית) על אפסון אנד אוול (ליגת העל של סארי) בתוצאה 2 - 1. הקבוצות הבכירות ששיחקו בגביע החובבים עברו להתחרות במסגרת פרס ה-FA, ואלו מהדרגים הנמוכים עברו לטורניר האגרטל. נכון לשנת 2008 הטורניר מיועד לכל הקבוצות ברמה החמישית עד השביעית של מערכת הליגות הלאומית, שהיא הרמה התשיעית עד הרמה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה, אם כי מועדונים מליגות אחרות יכולים להשתתף בטורניר בהנחה שהאצטדיונים שלהם עונים על דרישות מסוימות. וויטלי ביי ובילריקיי טאון, הן הקבוצות עם מספר הזכיות הגבוה ביותר בתולדות הטורניר. ביחד עם האלסואן טאון וטיברטון טאון הן זכו באגרטל בשתי עונות רצופות. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 זכו בטורניר קבוצות מחלקים רבים של אנגליה, כגון ויקהאם מליגת וירסייד שבצפון-מזרח ופורסט גרין רוברס מהליגה ההלנית שבדרום אנגליה. האלסואן טאון הייתה לקבוצה השנייה בתולדות המפעל שזוכה בו בשתי עונות רצופות (1985 ו-1986). טיברטון טאון הפכה לקבוצה השלישית שעושה זאת, עם זכיות ב-1998 וב-1999. בשנת 2003 הייתה בריג טאון לקבוצה הרביעית שזוכה בטורניר יותר מפעם אחת, שבע שנים לאחר שזכתה בו לראשונה. במשחק הגמר בין טרורו סיטי ל-AFC טוטון, שנערך באצטדיון ומבלי ב-13 במאי 2007, נקבע שיא הצופים במשחק כלשהו בטורניר והועמד על 36,232‏. מפתח: מידע באתר ההתאחדות האנגלית לכדורגל דרישות קבלה באתר ההתאחדות לכדורגל כתבה בסאות'רן דיילי אקו
הגביע הבין-ליגתי של ה-FA

הגביע הבין-ליגתי של ה-FA (אנגלית: The FA Inter-League Cup) היא תחרות כדורגל המנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית. היא נוסדה בעונת 2003/2004 תחת השם "גביע מערכת הליגות הלאומית של ה-FA" (אנגלית: The FA National League System Cup) על מנת לאפשר את ייצוגה של אנגליה בגביע האזורים של אופ"א. בעונות שלפני ייסוד הטורניר ההתאחדות קבעה איזו קבוצה תשתתף בגביע אופ"א, כשבעונה האחרונה (2002/2003) הייתה זו הנבחרת של ליגת מחוז קנט. אופ"א הכריזה כי החל מאותה עונה כל משתתפות הטורניר חייבות לזכות בתחרות לאומית, וכך הוחלט לייסד את הגביע. הקבוצות המתמודדות על הגביע משתייכות לליגות מהרמה השביעית של מערכת הליגות הלאומית, אם כי מדי פעם ההתאחדות מתירה לקבוצות מליגות אחרות להשתתף גם כן. רמה זו מקבילה לדרגה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה. משחק הגמר הראשון נערך ב-8 במאי 2004, ובו גברה ליגת מיד צ'שייר על ליגת קיימברידג'שייר בתוצאה 2 - 0. הגמר השני נערך ב-7 במאי 2006 באצטדיון אבי של קיימברידג' יונייטד, ובו התמודדו מחוז קיימברידג'שייר והפוטבול ליג של האי מאן. הקבוצה מהאי מאן ניצחה 4 - 0 משערים שהובקעו במחצית השנייה. היא נסעה לצ'כיה באפריל 2007 על מנת להשתתף בשלב הביניים של גביע אופ"א. לאחר שהפסידה לברטיסלבה (סלובקיה) בתוצאה 2 - 3, היא גברה על המארחת הראדץ' קרלובה והייתה יכולה להעפיל לשלבים הסופיים של הטורניר. אולם, היא הפסידה לקבוצה מהמחוז המזרחי של צפון אירלנד והודחה מהמשך הטורניר. הגמר של 2008 נערך בריקו ארנה של קובנטרי סיטי ב-3 במאי. ליגת החובבים הדרומית סיימה בתיקו 1 - 1 מול ליגת הכדורגל המשולבת של מידלנד, וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 4 - 0. באוקטובר 2008 היא נסעה לטורינו, שם התמודדה מול נציגות מאיטליה, סקוטלנד ואירלנד. היא סיימה במקום השני בעקבות הפרש שערים. ב-3 בנובמבר 2010 הודיעה ההתאחדות על שינוי שמו של המפעל לשמו הנוכחי, שנכנס לתוקף בעונת 2011/2012. מידע באתר ההתאחדות האנגלית לכדורגל
אדוארדו סזאר גספר

אדוארדו סזאר דאודה גספר (פורטוגזית: Eduardo César Daude Gaspar; נולד ב-15 במאי 1978 בסאו פאולו) המכונה אדו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר. אדו החל את הקריירה שלו בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. הוא זכה עם המועדון באליפות הליגה ב-1998 וב-1999, ובגביע העולם לקבוצות בשנת 2000. הוא היה אמור להצטרף לארסנל ב-2000, אך מעברו עוכב לאחר שהתברר כי ברשותו יש דרכון פורטוגזי מזויף. ב-16 בינואר 2001 הוא הועבר לארסנל תמורת 6 מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהצליח לקבל דרכון של האיחוד האירופי בזכות מוצאה האיטלקי של אמו. בתחילת דרכו בארסנל הוא ספג מהלומה רגשית לאחר שאחותו נהרגה בתאונת דרכים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול לסטר סיטי בשנת 2001, אך לאחר 15 דקות נפצע והצליח להשתתף בארבעה משחקים נוספים בעונתו הראשונה בארסנל. הוא היה חלק מההרכב שהוביל את ארסנל לזכייה במגן הקהילה ובאליפות הפרמייר ליג בעונת 2001/2002, ולזכייה בגביע ה-FA ובעונת 2002/2003. בעונת 2003/2004 (בה זכה המועדון פעם נוספת במגן הקהילה) הוא ערך את הופעתו ה-100 בארסנל בכל המסגרות, ולמרות זאת לא היו כל סימנים שהוא ימשיך במועדון לאחר תום החוזה שעליו הוא היה חתום. בסיום העונה זכה עם ארסנל באליפות. אדו שאף לקבל זימון לנבחרת אנגליה לקראת המונדיאל במקרה שהוא לא יזומן לנבחרת ברזיל, כיוון שהוא הצליח לקבל אזרחות בריטית. התוכניות הללו התבטלו כאשר הוא זומן למשחק מול נבחרת צ'ילה וזומן לסגל לקראת קופה אמריקה 2004. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2005. ברזיל זכתה בשני הטורנירים לאחר שגברה במשחקי הגמר שלהם על נבחרת ארגנטינה. בסך הכל השתתף אדו ב-17 משחקים של נבחרת ברזיל (נכון ל-2009). אדו החמיץ את תחילת עונת 2004/2005 (בה זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בפעם השלישית ברציפות) כיוון שהיה עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה. בינואר 2005 החלו שיחות עם ולנסיה מספרד, אך לא יצא מהן דבר בפועל כיוון שהנהלת ולנסיה לא יכלה לשלם את הסכום שהנהלת ארסנל דרשה תמורת אדו. במאי 2005 אושר כי אדו יעזוב את ארסנל בקיץ בהעברה חופשית בגלל חוק בוסמן. ב-30 במאי הכריזה הנהלת ולנסיה כי החתימה את אדו על חוזה לחמש שנים. זמן קצר לאחר החתימה הוא נפצע והיה מושבת מפעילות עד 4 באפריל 2006, אז ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5 - 3 על קדיס. ב-3 ביולי 2009 הסתיים חוזהו של אדו בוולנסיה, והוא עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט חזר לקורינתיאנס, וחתם על חוזה עד 31 בדצמבר 2011. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 95 - 96), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מדיה וקבצים בנושא אדוארדו סזאר גספר בוויקישיתוף אדוארדו סזאר גספר, באתר Transfermarkt אדוארדו סזאר גספר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אדוארדו סזאר גספר, באתר Soccerway אדוארדו סזאר גספר, באתר BDFutbol אדוארדו סזאר גספר, באתר WorldFootball.net אדוארדו סזאר גספר, באתר National Football Teams אדוארדו סזאר גספר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מידע באתר הרשמי של ולנסיה
ז'יל גרימנדי

ז'יל גרימנדי (בצרפתית: Gilles Grimandi; נולד ב-11 בנובמבר 1970 בגאפ שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי. גרימנדי החל את הקריירה שלו בקבוצת מונקו, וב-1991 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נאנסי במסגרת ליגת העל הצרפתית. הקריירה שלו נקטעה למשך זמן מה בעקבות שירותו הצבאי, אך למרות זאת הצליח להשתתף בתשעים משחקים ולהבקיע שלושה שערים עבור מונקו. הוא שיחק בעיקר בעמדת הבלם הקדמי. הישגיו העיקריים במונקו היו העפלה לחצי גמר ליגת האלופות וגביע אופ"א, וכן זכייה באליפות צרפת בעונת 1996/1997. בעונה שלאחר מכן הוא עזב את מונקו והצטרף למאמנו לשעבר ארסן ונגר בארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שם במשחק מול לידס יונייטד, וסייע למועדונו החדש לזכות בדאבל כבר בעונתו הראשונה באנגליה. הוא השתתף ב-114 משחקי פרמייר ליג כקשר, בלם קדמי, ומגן-כנף ימני. הוא זכה בדאבל גם בעונתו האחרונה בארסנל (2001/2002). ב-2003 חתם גרימנדי בקולורדו ראפידס מה-MLS, אך לאחר משחק קדם-עונה אחד עזב את המועדון ופרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו הוא המשיך לעסוק בתחום הספורט, והתמנה לתפקיד מנהל הכדורגל במועדון ASOA ואלנס מהליגה הצרפתית השלישית. הוא התמנה לתפקיד מאתר הכישרונות של ארסנל בצרפת לאחר שהנהלת ואלנס הגישה בקשה לאישור פשיטת רגל לפני עונת 2005/2006. ביולי 2006 הוא השתתף במשחק מחווה לדניס ברגקאמפ באצטדיון האמירויות. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 119 - 120), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מדיה וקבצים בנושא ז'יל גרימנדי בוויקישיתוף ז'יל גרימנדי, באתר Transfermarkt ז'יל גרימנדי, באתר BDFutbol ז'יל גרימנדי, באתר WorldFootball.net ז'יל גרימנדי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ונגר פונה לגרימנדי, הגרדיאן, 25 ביוני 2007 גרימנדי מסביר על מדיניות איתור הכישרונות של ארסנל, סקיי ספורטס, 7 במרץ 2008
ג'ון ינסן

ג'ון ינסן (בדנית: John Jensen; נולד ב-3 במאי 1965) הוא כדורגלן עבר דני. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת ברונדבי, והיה חלק חשוב במערך המשחק של הקבוצה שזכתה במספר אליפויות בשלהי שנות ה-80. ב-1987 הוא זומן לראשונה לנבחרת דנמרק, ואף זכה בתואר הכדורגלן הדני של השנה. ב-1988 הוא הצטרף למועדון הגרמני המבורג, אך ב-1990 חזר לברונדבי והוביל את המועדון לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991. ינסן הבקיע שער בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה בגמר יורו 1992, וזמן קצר לאחר מכן הוחתם בארסנל של המאמן ג'ורג' גרהאם. הוא היה בהרכב שהצליח לזכות בגביע הליגה ובגביע ה-FA בעונת 1992/1993, בהרכב שניצח בגמר גביע המחזיקות בעונת 1993/1994, ובהרכב שהפסיד בגמר גביע המחזיקות בעונת 1994/1995, אך לא השתתף במשחקי הגמר עצמם. לאוהדי ארסנל היו ציפיות גבוהות מינסן לאור השער שלו בגמר יורו 1992. הוא השתתף ב-132 משחקים במדי ארסנל, אך זכור בעיקר בשל נסיונותיו הכושלים להבקיע שער. אוהדי ארסנל ציפו מאוד לשער הראשון שלו, והיו מדרבנים אותו לבעוט בכדור בכל פעם שהוא נגע בו. שערו הראשון הובקע לאחר 98 משחקים, במשחק מול קווינס פארק ריינג'רס ב-31 בדצמבר 1994. שחקני ארסנל פיגרו בתוצאה 0 - 1, כאשר ינסן קלט את הכדור בקצה השמאלי של רחבת העונשין, במרחק של 16 מטרים מהשער. הקהל צעק לו לבעוט בכדור, ובעיטתו של ינסן הצליחה להחדיר את הכדור לתוך השער, מה שגרר תשואות רבות מהקהל. המשחק עצמו הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 1 - 3, כתוצאה מטעויות בהגנה. שערו של ינסן הוא אחד המפורסמים בהייבורי, ומדי פעם נמכרות חולצות שעליהם כתוב "I saw John Jensen score" ("ראיתי את ג'ון ינסן מבקיע"). במהלך השנים שלו בארסנל הוא הצליח להבקיע שני שערים במדי נבחרת דנמרק: נגד נבחרת אלבניה ב-1993 ונגד נבחרת בלגיה ב-1994. חודשים אחדים לאחר מכן התברר כי מעברו של ינסן להייבורי נבע באופן חלקי (לכל הפחות) מקשריו של ג'ורג' גרהאם עם רון הוג, שנתן לגרהאם תשלומים חשאיים תמורת החתמת שחקנים שהיו מיוצגים אצלו. השחקן הראשון שהיה מעורב בשערוריית השוחד היה מגן הנורווגי פל לידרסן, והשני היה ינסן. חודשיים לאחר חשיפת הפרשה פוטר גרהאם, והושעה מכדורגל למשך שנה. ינסן המשיך לשחק בארסנל עד קיץ 1996, כאשר שערו היחיד ב-138 משחקים היה זה שהובקע מול קווינס פארק ריינג'רס. לאחר מכן הוא חזר למועדונו הישן ברונדבי. הוא פרש ממשחק פעיל במשרה מלאה ב-1999, וקיבל את תפקיד המאמן של הרפולגה BK (מועדון דני קטן). הוא זכה באליפות ליגת העל הדנית כבר בעונתו הראשונה בהרפולגה. אולם, הצלחה זו הייתה קצרת טווח והמועדון ירד ליגה ב-2001. לינסן היה מוניטין טוב שסייע לו לקבל משרה בברונדבי. הוא קיבל את תפקיע העוזר של המאמן מיכאל לאודרופ, והחזיק בתפקידו עד יוני 2006. ינסן ולאודרופ לא האריכו את החוזה שלהם ועזבו את ברונדבי. לאודרופ התמנה למאמן חטאפה הספרדית ב-2007, וינסן הצטרף אליו באותו תפקיד. שניהם עזבו את חטאפה בתום עונה אחת בלבד. ינסן החל לאמן את המועדון ראנס מליגת העל הדנית ב-12 בינואר 2009. הוא פוטר ב-6 באוקטובר לאחר שראנס פתחה את העונה במאזן של 9 הפסדים ו-2 תוצאות תיקו. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 154), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מדיה וקבצים בנושא ג'ון ינסן בוויקישיתוף ג'ון ינסן, באתר Transfermarkt ג'ון ינסן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ג'ון ינסן, באתר Soccerway ג'ון ינסן, באתר BDFutbol ג'ון ינסן, באתר WorldFootball.net ג'ון ינסן, באתר National Football Teams ג'ון ינסן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר נבחרת דנמרק פרופיל כעוזר מאמן בברונדבי (בדנית) סטטיסטיקות בברונדבי (1996 - 1999) (בדנית)
דייוויד הילייר

דייוויד הילייר (אנגלית: David Hillier; נולד ב-18 בדצמבר 1969) הוא כדורגלן עבר אנגלי. הילייר נולד באזור רובע לואישהאם שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל בינואר 1984 הוא שיחק בנבחרות בתי ספר בלבד. מאוחר יותר הוא חתם על חוזה חובבן, ובפברואר 1988 חתם על חוזה המקצוען; הילייר היה הקפטן של ארסנל בניצחון על דונקסטר רוברס בגמר גביע ה-FA לנוער ב-1988. הוא קודם לקבוצת המילואים של המועדון, זכה עמה באליפות הליגה המשולבת בעונת 1989/1990, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר במשחק גביע הליגה מול צ'סטר סיטי ב-25 בספטמבר 1990. הילייר השתתף במשחקי ארסנל במתכונת לא רציפה, וערך 16 הופעות במדי ארסנל בעונה שבה זכה המועדון באליפות ובמגן הצדקה עם הפסד ליגה אחד בלבד. בשתי העונות שלאחר מכן הוא השתתף ביותר משחקים; בעונת 1992/1993 הוא השתתף ב-43 משחקים, וזכה למוניטין של קשר חזק המסוגל לחפות על היעדר כישרון באמצעות עבודה מאומצת. אולם, בשלהי העונה הוא נפצע ברגלו והחמיץ את משחקי גמר גביע הליגה וגביע ה-FA של אותה עונה; שני המשחקים הסתיימו בניצחון של ארסנל. הילייר חזר להרכב בעונה שלאחר מכן, אך בעקבות פציעה נוספת החמיץ את הניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות של 1994. בתקופה זו חל פיחות במספר דקות המשחק שלו, בעיקר לאחר החתמתו של סטפן שוורץ. למרות זאת השתתף הילייר בגמר אחרון במדי ארסנל, לאחר שנטל חלק בהפסד לריאל סרגוסה בגמר גביע המחזיקות של 1995. מעמדו של הילייר התדרדר עוד יותר בהשוואה לימיו הראשונים בארסנל, והוא היה אחד השחקנים הפחות חשובים בתקופתו של ברוס ריוק. כמו כן, הנהלת ארסנל הייתה מודאגת מהתנהגותו של הילייר מחוץ למגרש. במרץ 1995 נערכה בדיקת סמים במתחם האימונים של ארסנל, ובה התברר כי בדמו של הילייר יש שרידי קנאביס. הקריירה שלו בארסנל נפגעה עוד יותר לאחר שנתפס בגנבה של 3,000 לירות שטרלינג ממטענו של נוסע בנמל התעופה לונדון גטוויק; במשפט שנערך מאוחר יותר הוא נקנס על ידי השופטים ואף אולץ לשלם את הוצאות המשפט. הילייר כבר היה ברשימת ההעברות של ארסנל כשארסן ונגר הגיע בסתיו 1996, והוא לא היה נחוץ לתוכניותיו של המאמן הצרפתי. הוא הועבר לפורטסמות' תמורת רבע מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-142 משחקים והבקיע 2 שערים עבור ארסנל. במשך שנתיים וחצי השתתף הילייר ב-67 משחקים במדי פומפיי, ובפברואר 1999 עבר לבריסטול רוברס מהליגה השנייה. הוא לא זכה שם להצלחה רבה ושוחרר ב-2002; הוא פרש ב-2003 לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בבארנט. לאחר פרישתו הוא עבד ככבאי באזור בריסטול, וכמאמן של המועדון החובבני אולדלנד אבוטוניאנס. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 137 - 138), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) דייוויד הילייר, באתר Transfermarkt דייוויד הילייר, באתר BDFutbol דייוויד הילייר, באתר WorldFootball.net דייוויד הילייר, באתר FootballDatabase.eu מידע ב-BBC ניוז כתבה באינדפנדנט הסוקרת את המקרה היכן הם היום, האובזרבר
קווין ריצ'רדסון (כדורגלן)

קווין ריצ'רדסון (אנגלית: Kevin Richardson; נולד ב-4 בדצמבר 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי. ריצ'רדסון נולד בניוקאסל, והחל את הקריירה שלו כשחקן נוער במונטגיו ובנורת' פרנהאם בויז. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של אברטון ב-1978, וחתם על חוזה המקצוען ב-1980. הוא היה קשר בעל יכולת תיקול גבוהה ויכולת לשחק במגוון עמדות קישור, אך לרוב נאלץ להיות המחליף של שחקנים כגון פול ברייסוול, פיטר ריד וקווין שידיי. בין המשחקים שבהם הוא כן שיחק היה גמר גביע ה-FA של 1984, ובאותה שנה זכה גם במגן הצדקה. בשנה שלאחר מכן (1985) הוא זכה בגביע המחזיקות ובמדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי אברטון, והבקיע בהם 16 שערים. בתחילת עונת 1986/1987 הוא עבר לווטפורד, ושיחק שם במשך עונה אחת לפני שעבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג. ריצ'רדסון החליף את הקשר השמאלי גרהאם ריקס, אך בעונת 1988/1989 (שבה זכה באליפות עם ארסנל) עבר לעמדת הקשר הימני על מנת להחליף את פול דייוויס הפצוע. בעונה שלאחר מכן הוא כבר שיחק בקביעות בארסנל: אולם, הוא לא הסתדר היטב עם המאמן ג'ורג' גרהאם, ובקיץ 1990 הועבר לריאל סוסיאדד תמורת 750,000 לירות שטרלינג. הוא השתתף ב-121 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים. הוא לא זכה להצלחה רבה בזמן הקצר שבו היה בריאל. הוא חזר לאנגליה בקיץ 1991, חתם באסטון וילה של המאמן רון אטקינסון תמורת 450,000 לירות שטרלינג, והשתתף ברוב המשחקים בעונתו הראשונה שם. ריצ'רדסון זכה לענוד את סרט הקפטן של אסטון וילה, והוביל את המועדון למקום השני בעונה הראשונה בתולדות הפרמייר ליג, ולניצחון על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה של 1994. בזמן שהיה בווילה הוא השתתף במשחקו היחיד בנבחרת אנגליה, שהיה בניצחון 5 - 0 במשחק הידידות מול נבחרת יוון ב-17 במאי 1994. ב-1995 הצטרף ריצ'רדסון לאטקינסון בקובנטרי סיטי, ושיחק שם במשך שנתיים וחצי שבמהלכן המועדון נאבק כנגד ירידה מהליגה. הוא עזב את קובנטרי בספטמבר 1997, ושיחק בסאות'המפטון, בארנסלי ובלקפול. הוא פרש ממשחק פעיל ב-2000, כאשר במשחקו האחרון בבלקפול נקבע כי המועדון יירד לליגה השלישית. לאחר פרישתו הוא עסק באימון, והתמנה לתפקיד מאמן הנוער בסנדרלנד. בשנת 2001 הוא התמנה לתפקיד העוזר של קרלטון פאלמר בסטוקפורט קאונטי. ב-2004 הוא חזר לסנדרנלנד בתפקיד מאמן קבוצת המילואים, והתמנה לתפקיד המאמן המשני של הסגל הבכיר בעקבות רכישת המועדון על ידי קונסורציום בראשותו של ניאל קווין. המאמן הראשי החדש רוי קין השאיר את ריצ'רדסון בתפקיד זה, אך מאוחר יותר החליף אותו בניל ביילי ששיחק עמו (קין) במנצ'סטר יונייטד. לאחר מכן הוא החל לעבוד באקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד. טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 240), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X) קווין ריצ'רדסון, באתר Transfermarkt קווין ריצ'רדסון, באתר BDFutbol קווין ריצ'רדסון, באתר WorldFootball.net קווין ריצ'רדסון, באתר National Football Teams קווין ריצ'רדסון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
פרי גרובס

פרי גרובס (אנגלית: Perry Groves; נולד ב-19 באפריל 1965) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקיצוני או החלוץ. גרובס נולד באזור באו שברובע הלונדוני טאוור האמלטס, אך כנער שיחק במועדון קורנארד דיאמונדס מהכפר גרייט קורנארד השוכן על הגבול בין סאפוק לאסקס. גרובס נבחן בוולבס בזמן שלמד בבית הספר, אך לבסוף חתם בקולצ'סטר יונייטד ב-1981. הוא חתם על חוזה המקצוען שנה אחת לאחר מכן, ובמשך ארבע השנים הבאות הבקיע 26 שערים ב-142 משחקים בקולצ'סטר. בספטמבר 1986 הוא הוחתם בארסנל תמורת 75,000 לירות שטרלינג, ובכך היה לשחקן הראשון שמוחתם על ידי המאמן החדש ג'ורג' גרהאם. בעונתו הראשונה הוא היה מעורב במהלך שבסיומו הבקיע צ'ארלי ניקולאס את שער הניצחון בגמר גביע הליגה של 1987, לאחר שחלף על פני שלושה משחקני ליברפול. הוא היה ידוע בשל משחקו הנלהב והשקעתו באימונים. גרובס פתח ברוב המשחקים של ארסנל בעונת 1987/1988, וסייע לתותחנים להעפיל בפעם השנייה ברציפות לגמר גביע הליגה לאחר שהבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול אברטון. אמנם הוא השתתף ב-46 משחקים בכל המסגרות באותה עונה, אך זמן המשחק שלו הצטמצם בעקבות הגעתו של בריאן מרווד, ובעונת האליפות 1988/1989 הוא פתח בשישה משחקים בלבד ועלה כמחליף ב-15 נוספים. הוא חזר להרכב למשך תקופה מסוימת בעונת 1989/1990 בעקבות פציעתו של מרווד. למרות זאת הוא השתתף במספיק משחקים בעונת 1990/1991 על מנת להיות זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה, כאשר רוב הופעותיו היו כמחליף. ג'ורג' גרהאם החליט להנהיג סגנון משחק הגנתי, מה שצמצם את מספר המשחקים של גרובס עוד יותר, ובעונת 1992/1992 הוא השתתף ב-13 משחקים בלבד. בסיום העונה הוא הועבר לסאות'המפטון תמורת 750,000 לירות שטרלינג, אך השתתף רק ב-15 משחקים במשך שנתיים. בגיל 28 הוא הודיע על פרישתו מכדורגל בעקבות שתי פציעות בגיד אכילס. לאחר מכן הוא השתתף בארבעה משחקים במועדון החובבני דגנהאם אנד רדברידג' מהפוטבול קונפרנס, לפני שפרש סופית מכדורגל. לאחר פרישתו הסופית הוא עבד כנציג מכירות בחברת פרמאפליי, המתכננת מגרשי משחקים עבור בתי ספר ומנוהלת על ידי פרנסיס לי ששיחק במנצ'סטר סיטי. הוא גם הופיע במדי ארסנל בטורניר הכדורגל "לונדון מאסטרס", ומדי פעם מופיע בטלוויזיה בתוכניות העוסקות בספורט. גרובס נחשב לשחקן פופולרי מאוד בקרב אוהדי ארסנל, שאף חיברו עליו את השיר "We all live in a Perry Groves World" לפי המנגינה של השיר "Yellow Submarine" מאת הביטלס. באוקטובר 2006 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "We All Live In A Perry Groves World"‏ (ISBN 1-84454-319-6). בעקבות הוצאת הספר החל קמפיין של האוהדים למען רכישת הספר, כיוון שבאותה תקופה יצאה לאור גם האוטוביוגרפיה של שחקן ארסנל לשעבר אשלי קול ("My Defence"). ספרו של גרובס נמכר ביותר עותקים בהשוואה לזה של קול, ואף ביותר עותקים מהאוטוביוגרפיות של שחקנים ידועים אחרים כגון פרנק למפארד וריו פרדיננד. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 120 - 121), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מדיה וקבצים בנושא פרי גרובס בוויקישיתוף פרי גרובס, באתר Transfermarkt פרי גרובס, באתר BDFutbol פרי גרובס, באתר WorldFootball.net פרי גרובס, באתר FootballDatabase.eu ראיון באתר הגרדיאן כתבה בדיילי טלגרף