laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יבהן שאחוב

יֶבְהֶן יבהנוביץ' שאחוב הידוע גם כ"יבגני שאחוב הבן" (באוקראינית: Євген Євгенович Шахов; נולד ב-30 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקשר בקבוצת טובול מקזחסטן. נולד בעיר דנייפרופטרובסק במשפחתו של יבגני שאחוב כדורגלן סובייטי ידוע ששיחק אז בקבוצת דנייפר דנייפרופטרובסק. בשנת 1991 חתם האב על חוזה במכבי פתח תקווה ועבר עם משפחתו לישראל. יבהן שאחוב גדל בארץ עד גיל 7, אז חזר עם משפחתו לאוקראינה. החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דניפרו. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2005 קודם לקבוצה הבוגרת. שאחוב הבן שיחק תחילה בקבוצת המילואים של המועדון ובשנת 2007 עלה לראשונה למשחק במדי הקבוצה הבוגרת. בשנים הראשונות שיחק שאחוב משחקים מועטים במדי הקבוצה (וברובם הוא נכנס כמחליף לקראת סיום המשחק). בשנת 2010 ו-2012 הוא הושאל לתקופה קצרה לקבוצת ארסנל קייב. גם לאחר שחזר מהשאלה לא מצא שאחוב מקום בהרכב הקבוע של הקבוצה ושימש בעיקר כשחקן מחליף. הוא שותף כמחליף גם בגמר הליגה האירופית 2015, בו הפסידה דניפרו 2–3 לסביליה. ביוני 2016 חתם יבהן שאחוב חוזה לשלוש שנים עם הקבוצה היוונית פאוק סלוניקי. ב-29 ביוני 2019 שאחוב חתם בלצ'ה העולה החדשה לסרייה א'. ב-19 בספטמבר 2020 חתם בא.א.ק. אתונה לשנתיים. שאחוב הבן שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בנובמבר 2005 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 22 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה. הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים. ב-2009 השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל לנבחרות עד גיל 19 וזכה עמה במקום הראשון. מנבחרת הנוער המשיך שאחוב לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 20 משחקים, הבקיע 3 שערים. לנבחרת הלאומית של אוקראינה זומן לראשונה בספטמבר 2016. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה מול איסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את שערו היחיד במדי הנבחרת הבקיע בנובמבר 2016 במהלך המשחק נגד סרביה. מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 הגביע היווני בכדורגל : 2017, 2018, 2019. אליפות יוון : 2018/2019. יבהן שאחוב, באתר Transfermarkt יבהן שאחוב, באתר Soccerway יבהן שאחוב, באתר WorldFootball.net יבהן שאחוב, באתר National Football Teams יבהן שאחוב, באתר FootballDatabase.eu אופיר סער‏, מחובר: הבן של ייבגני שאחוב מתגעגע לישראל, באתר וואלה, 23 בינואר 2015
ג'ובתא א-זית

ג'ובתא א-זית (בערבית: جباتا الزيت; בתעתיק מדויק: ג'באתא אלזית) היה כפר סורי בצפון רמת הגולן. על פי דיווח תושבי העיירה הסמוכה לכפר, הייתה לכפר אוכלוסייה של 1,500 עד ל-2,000 איש לפני מלחמת ששת הימים. השם ג'ובתא א-זית היא מילה ערבית לבור של שמן זית, אשר מתייחס לעצי זית שגדלו בכפר. לקראת סוף מלחמת ששת הימים ביוני 1967, האזור הוכרז כשטח צבאי סגור. כמחצית מתושבי הכפר נמלטו במהלך הלחימה, כשהשאר פונו על ידי צה"ל לאחר המלחמה. מאחר שהכפר נחרב בתחילת 1970, המושב נווה אטי"ב נבנה על אזור הכפר שנחרב. נווה אטי"ב Shimon̕n Dar (1993). Settlements and cult sites on Mount Hermon, Israel: Ituraean culture in the Hellenistic and Roman periods (Illustrated ed.). Tempus Reparatum. p. 168. ISBN 9780860547563. Dauphin, Claudine (1998). La Palestine byzantine, Peuplement et Populations. BAR International Series 726 (בצרפתית). Vol. III : Catalogue. Oxford: Archeopress. (p. 641) Murphy, Ray; Gannon, Declan (2008). "Changing the Landscape: Israel's Gross Violations of International Law in the Occupied Syrian Golan". Yearbook of International Humanitarian Law. Cambridge University Press. 11: 139–174. Batatu, Hanna (1999). Syria's peasantry, the descendants of its lesser rural notables, and their politics (Illustrated ed.). Princeton University Press. ISBN 978-0-691-00254-5. שלמה מן, ג'ובתא אל-זית נפל, באתר "נעמוש", ‏27 באוגוסט 2018 Settlements and cult sites on Mount Hermon, Israel: Ituraean culture in the Hellenistic and Roman periods Dar 1993, p. 168 Murphy & Gannon 2008, p. 149 Murphy & Gannon 2008, p. 163 Humphries, Isabelle. Murphy & Gannon 2008, p. 151 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם גורביץ

הרב אברהם גורביץ הוא ראש ישיבה אנגלי-ליטאי, המכהן מאז 1982 כראש ישיבת גייטסהד. נולד באנגליה, בנם השני של ראש ישיבת גייטסהד הרב אריה זאב גורביץ וליבה בת הרב אליהו לופיאן. מצד אם אביו מתייחסת המשפחה לגאון מווילנה. למד אצל אביו ובישיבת בריסק אצל הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק ונישא לשרה, בת-דודו, ביתו של הרב אריה ליב לופיאן שכיהן אף הוא כראש ישיבת גייטסהד. הרב גורביץ מעביר שיעור יומי ושיעור שבועי. חלק משיעוריו נדפס בסדרת הספרים "לקט הערות". מלבד ספרים אלו פרסם הרב גורביץ סדרת ספרים על סוגיות שונות בתלמוד בשם "ענפי ארז", ושיחות על התורה ועל המועדים בשם "וענפיה ארזי אל". הרב גורביץ מדגיש את חשיבות מצוות שבין אדם לחברו. בשונה מרוב ראשי הישיבות הליטאיות הוא מוסר שיעור מוסר של כרבע שעה בחובות הלבבות בתחילת כל שיעור יומי. הוא מוסר גם שיעור בספר חפץ חיים בשבת אחר התפילה. בתו הבכורה אסתר רייכל נישאה לרב ברוך לוי פייבלסון, ראש ישיבת דרך החיים בירושלים. בנו הרב משה אהרן, ר"מ במנצ'סטר[דרושה הבהרה] בנו הרב אליהו נישא לרבקה, בתו של הרב ברוך דב פוברסקי. ר"מ בישיבת גייטסהד בתו גיטל (נפטרה ב-2019) הייתה אשת הרב ניסן שלמה קפלן, בנו של הרב נפתלי קפלן. בעבר ר"מ בישיבת מיר וכיום ראש ישיבת דעת אהרן ורב קהילה בגבעת המבתר בירושלים. בנו הרב מנחם, ר"מ בישיבת ברנדייס מנצ'סטר מדיה וקבצים בנושא אברהם גורביץ בוויקישיתוף ענפי ארז - הלכות עבדים, מהדורה שלישית מתוקנת, ירושלים תשס"ט, באתר היברובוקס אברהם בן אריה זאב גורביץ, דף שער בספרייה הלאומית ראו גם: הבחור מעבר לדלת געה בצחוק: "כל הכבוד, אתה מחקה את הראש ישיבה ממש מצויין... נו", המשיך ודרש – "תגיד כבר מי זה?". ושוב עונה ראש הישיבה בקולו: "אברהם גורביץ", באתר דרשו, ‏2018-04-18
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Friedrich I. von der Pfalz; ‏1 באוגוסט 1425 - 12 בדצמבר 1476), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1451–1476. פרידריך נולד ב-1 באוגוסט 1425, ללודוויג מפפאלץ ולמתילדה מסבויה, בתם של אמדאו, נסיך אכאיה וקתרין מז'נבה. בשנת 1436 מת אביו לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואחיו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1449 מת אחיו לודוויג הרביעי, ובנו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין שלט פרידריך כעוצר, ובשנת 1451 תפס את השלטון בעצמו. מכיוון שהדבר היה מנוגד לחוק הקיסרי לא הכיר בכך פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם לא היה יכול למנוע זאת, מכיוון שפרידריך היה בברית עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה. פרידריך סירב להתחתן, ואימץ את אחיינו פיליפ כבנו. פרידריך היה בסכסוך מתמיד עם אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ועם דיטריך פון איזנבורג, ארכיבישוף מיינץ, שהיו תומכיו של פרידריך השלישי, ובמלחמות נגדם הרחיב את שטחיו. בשנת 1462 הביס פרידריך בקרב סקנהיים שהיה חלק ממלחמת בוואריה, את קרל הראשון, מרקיז באדן-באדן, אולריך החמישי, רוזן וירטמברג, לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וגאורג מבאדן, בישוף מץ, והרחיב את שטחיו על חשבונם. בשנת 1465 כרת פרידריך ברית עם שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, שהייתה מכוונת נגד אויביו אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ולודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן. בשנת 1471 הסתכסך פרידריך עם יאקוב פון ברוק, ראש המנזר בוייסנבורג, ובעקבות כך הטיל עליו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה חרם קיסרי, אך לא היה לכך השפעה על פרידריך. ב-12 בדצמבר 1476 מת פרידריך בהיידלברג, ואחיינו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1472 התחתן פרידריך בנישואים מורגנטיים עם פילגשו קלרה טוט, ממנה נולדו לו שני בנים: פרידריך פון ויטלסבאך (1461–1474) לודוויג הראשון, רוזן לוונשטיין (1463–1524) - מייסד שושלת לוונשטיין-וירטהיים שלטה במבצר לוונשטיין. מדיה וקבצים בנושא פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ בוויקישיתוף פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית) פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Philip. von der Pfalz; ‏14 ביולי 1448 - 28 בפברואר 1508), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1476–1508. פיליפ נולד ב-14 ביולי 1448 בהיידלברג, ללודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגריטה מסבויה, דוכסית אנז'ו, בתם של אמדאו השמיני, דוכס סבויה ומארי מבורגונדי, דוכסית סבויה. בשנת 1449 מת אביו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין שלט בשמו כעוצר דודו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם עד מהרה הוא נטל את השלטון לעצמו ואימץ את פיליפ כיורשו. בשנת 1476 מת דודו פרידריך הראשון, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1499 ירש פיליפ את רוזנות פפאלץ-נוימרקט ואת רוזנות פפאלץ-מוסבאך. בשנים 1503–1505 לחם פיליפ נגד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן במלחמת לנדסהוט, אך הובס ונאלץ לוותר על שטחי דוכסות בוואריה-לנדסהוט, חוץ משטחי רוזנות פפאלץ-נויבורג שנמסרו לנכדו אוטו היינריך. ב-28 בפברואר 1508 מת פיליפ בגרמרסהיים, ובנו לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. ב-21 בפברואר 1474 התחתן פיליפ עם מרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה, ממנה נולדו לו 14 ילדים: לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1478–1544) פיליפ מפפאלץ (1480–1541) רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג (1481–1504) פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1482–1556) אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן (1483–1522), התחתנה עם וילהלם השלישי, רוזן הסן, ולאחריו התחתנה עם פיליפ הראשון, מרקיז באדן גאורג מפפאלץ (1486–1529) היינריך מפפאלץ (1487–1552) יוהאן השלישי מפפאלץ (1488–1538) אמליה מפפאלץ (1490–1524), התחתנה עם גאורג הראשון, דוכס פומרניה ברברה מפפאלץ (1491–1505) הלנה מפפאלץ (1493–1524), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג וולפגנג מפפאלץ (1494–1558) אוטו היינריך מפפאלץ (1496) קתרינה מפפאלץ (1499–1526) מדיה וקבצים בנושא פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ בוויקישיתוף פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית) פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרריה

הפְּרֶרְיָה (באנגלית: Prairie) היא שטח ערבה גדול ממדים המצוי באמריקה הצפונית, מקנדה בצפון, לאורך מרכז ארצות הברית ועד לצפון מקסיקו (המהווה את גבולה הדרומי של הפרריה). מדובר בשטחי עשב ענקיים בעלי אקלים ממוזג, עם עונה גשומה שלאחריה עונה יבשה. בפרריות גדלים מעט מאוד עצים, אך ישנם עשבים, שיחים נמוכים ופרחים. הטמפרטורה בהם נמוכה יותר מאשר בסוואנה הטרופית ובהרבה מקרים יש בה אזורים הרריים. בחורפים הפרריה יכולה להתכסות בשלג. ידועה גם בשם "הערבות הגדולות" (Great Plains) (אנ'). הפרריה בקנדה נמצאת במדינות מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה. הפרריה בארצות הברית נמצאת במדינות דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, אוקלהומה ובחלק ניכר ממדינות מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, טקסס, מיזורי, איווה, אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין ומערב ודרום מינסוטה. גם סנטרל ואלי בקליפורניה נחשב לפרריה. באזורי הפרריה חיים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, דוב גריזלי, אייל קנדי, הזאב האפור וזאב הערבות (קויוט). כמו כן נראים בה אייל פרדי לבן-זנב ואייל פרדי שחור-זנב, וכן נובחניות המושכות חמוס שחור הרגל ואת השועל המהיר. ישנם גם עופות רבות המקננין בפרריה, דוגמת מינים שונים של גבתוניים ושל קלקרידיים, עגור קנדי, שליו קשקשים, שכווי הלענה, כוס המחילות, המשתלט על מאורות של נובחניות, מיני עקב ועיט זהוב. מהזוחלים ישנם כמה עכסנים, איגואנית מקרינה טקסנית ונחש בירית. הערבה שופעת בצמחים מהמין Bouteloua gracilis ועוד מיני דגניים. בפרריה ישנם גם הרבה פרחים כמו ממשפחת הציפורניים המלבלבים לאחר החורף. חלק מהאזורים הפכו לאדמות חקלאיות, וכן אדמות מרעה המשמשות עדרי בקר וצאן. המישורים הגדולים מדיה וקבצים בנושא פרריה בוויקישיתוף פרריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גאורג האז

גאורג האז (Georg Haas;‏ 19 בינואר 1905 – 13 בספטמבר 1981) היה זואולוג ישראלי, חוקר ומורה במחלקה לזואולוגיה, לימים המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים. גאורג האז נולד בווינה שבאוסטריה. הוא למד זואולוגיה ופלאונטולוגיה באוניברסיטת וינה, ובשנת 1928 קיבל תואר דוקטור על עבודתו בנושא האנטומיה של נחשים פרימיטיביים. ב-1931–1932 השתלם במכון קייזר וילהלם לביולוגיה בברלין, ושם התמקד בחקר פרוטוזואה. ב-1932 נענה להזמנתו של שמעון בודנהיימר, עלה לארץ ישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, שבה חקר ולימד עד לפרישתו ב-1976. את עיסוקו בתחום האנטומיה הפונקציונלית ואבולוציה של זוחלים הרחיב לחקר תפוצתם באזורנו ולסיווג שיטתי שלהם. האז התמחה במלקולוגיה (חקר הרכיכות), ומתחילת דרכו בארץ החל באיסוף שיטתי של רכיכות ושקד על פיתוח האוספים של האוניברסיטה העברית, לימים חלק מאוספי הטבע הלאומיים. האז תיאר והגדיר מינים חדשים למדע, וכמה וכמה מינים נקראו על שמו. בפלאונטולוגיה מקומית הגיע לתגלית מרעישה של נחשים מאובנים בעלי רגליים מתקופת הקנומן התחתון שמצא במחצבה בעין יַבּרוּד שמצפון לירושלים. האז ניצל את התמחותו בפלאונטולוגיה למחקרים על עצמות בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים, בעיקר מהתקופה הפלאוליתית. הוא חבר לארכאולוגים רנה נוויל במחקריו במדבר יהודה ולמשה שטקליס בחפירותיו במערת אצבע בנחל אורן בהר הכרמל, במערת קפזה בגליל וכן באתר עובדייה בעמק הירדן. גאורג האז נפטר בירושלים ב-1981 ועד יום מותו לא חדל מפעילותו המדעית. גאורג האז היה חתן פרס רוטשילד (1964), חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בחטיבת מדעי הטבע (1966), חבר כבוד של החברה לזואולוגיה בישראל וחבר כבוד של החברה האמריקאית של חוקרי דגים וחוקרי זוחלים ודו-חיים, בצד אותות הוקרה אחרים. ב-2005, במלאת מאה שנים להולדתו, הוקדש לזכרו יום עיון על ביולוגיה ושמירת טבע של זוחלים ודו-חיים בישראל. העמותה לזואולוגיה בישראל מעניקה מדי שנה, במסגרת המפגש השנתי שלה, פרס ע"ש גאורג האז להרצאה המצטיינת לסטודנט לתואר דוקטור. עם תלמידיו נמנו חוקרי הטבע יהודה ורנר, אביתר נבו, איתן צ'רנוב, אלעזר כוכבא וכן אפרים קציר ורננה בן גוריון. יהודה ל' ורנר, "גאורג האז, 1905–1981, עמוד תווך של חקר הזוחלים בארץ", חרדון 7 (מרץ 2007), עמ' 5–7 Yehudah L. Werner, "Georg Haas, 1905-1981", Copeia (May 28, 1982), pp. 491–493 Carl Gans, "Georg Haas,1905-1981", American Zoologist 23 (1983), pp. 343–346 L. Forcart & H.K. Mienis, "The importance of Georg Haas (1905–1981) for the Malacology in Israel", Levantina 40 (1982), pp. 467–470 מדיה וקבצים בנושא גאורג האז בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של גאורג האז, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת כתביו של גאורג האז באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים רשימה של מבחר כתביו נורית קירש, "חוקרים בעברית חולמים בגרמנית: מדענים יוצאי גרמניה באוניברסיטה העברית בתקופת היישוב", באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך: גליליאו 117, מאי 2008 גאורג האז באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים H.K. Mienis, "The History of the Hebrew University Mollusc Collection", HAASIANA 6 (2012), pp. 5–10 גיאורג האז, דף שער בספרייה הלאומית אתר אוספי הטבע הלאומיים באוניברסיטה העברית; כתב העת שלהם – HAASIANA – נקרא על שמו של האז היה ממקימי העמותה לזואולוגיה בישראל ב-1936 יחד עם היינץ שטייניץ ASIH - American Society of Ichthyologists and Herpetologists רחוב בבאר שבע בשכונת רמות, בקרבת אוניברסיטת בן-גוריון, נקרא על שמו יום העיון נערך מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחברה הזואולוגית בישראל הודעת העמותה לזואולוגיה בישראל באתר מכללת אורנים
אמדאו השמיני, דוכס סבויה

אמדאו השמיני, דוכס סבויה (באיטלקית: Amedeo VIII di Savoia; ‏4 בספטמבר 1383 – 7 בינואר 1451), היה רוזן סבויה בין השנים 1391–1416, ודוכס סבויה בין השנים 1416–1440. כמו כן כיהן אמדאו כאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי, לאפיפיורים אאוגניוס הרביעי וניקולאוס החמישי. אמדאו נולד ב-4 בספטמבר 1383 בשיאמברי, לאמדאו השביעי, רוזן סבויה ולבון מברי, בתם של ז'אן, דוכס ברי וז'אן מארמניאק. בשנת 1391 מת אביו אמדאו השביעי, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו בון מברי כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1416 העלה זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את אמדאו למעמד של דוכס, ובשנת 1418 איחד אמדאו את כל נחלות בית סבויה לאחר מותו של לודוביקו מסבויה-אכאיה. אמדאו הרחיב את שלטונו במהלך השנים, ואף ניסה כמה פעמים לתווך על מנת להביא לסיום מלחמת מאה השנים. לאחר מות אשתו הקים אמדאו את מסדר סנטי מאוריציו ולצארו יחד עם 6 אבירים אחרים, וחי עמם בהתבודדות בקסטלו די ריפאליה על יד ז'נבה. בשנת 1439 נבחר אמדאו על ידי ועידת בזל לאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי לאאוגניוס הרביעי, ובעקבות כך מסר אמדאו את דוכסות סבויה לבנו לודוביקו, דוכס סבויה. אמדאו כיהן כאפיפיור עד לאפריל 1449, וב-7 בינואר 1451 מת אמדאו בקסטלו די ריפאליה. ב-30 באוקטובר 1401 התחתן אמדאו עם מארי מבורגונדי, דוכסית סבויה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, ממנה נולדו לו 9 ילדים: מרגריטה מסבויה (1405–1418). אנטוניו מסבויה (1407). אנטוניו מסבויה (1408). מריה מסבויה, דוכסית מילאנו (1411–1469), התחתנה עם פיליפו מריה ויסקונטי, דוכס מילאנו. אמדאו, נסיך פיימונטה (1412–1431). לודוביקו, דוכס סבויה (1413–1465). בונה מסבויה (1415–1430). אוגו מסבויה (1415–1439). פיליפו, רוזן ז'נבה (1417–1444). מרגריטה מסבויה, דוכסית אנז'ו (1420–1479), התחתנה עם לואיג'י השלישי, מלך נאפולי, ולאחריו התחתנה עם לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולאחריו התחתנה עם אולריך החמישי, רוזן וירטמברג. מדיה וקבצים בנושא אמדאו השמיני, דוכס סבויה בוויקישיתוף אמדאו השמיני, דוכס סבויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משה חלוץ

משה חלוץ (22 ביוני 1903 - 3 באפריל 1978) היה פעיל ציוני ומוציא לאור ארץ ישראלי, בעליהם של "הוצאת משה חלוץ" ו"פרסום תוצרת הארץ". נולד בכפר ליד מינסק, בנם של אלתר וצפורה נודלמן. בצעירותו היה פעיל בנוער הציוני שעל יד "צעירי ציון" בבלארוס. בשנת 1917 השתתף בייסוד "החלוץ הצעיר" בבלארוס. היה חבר המפלגה צ. ס. (ציונים-סוציאליסטים). בשנת 1925 נאסר בברית המועצות באשמת פעילות ציונית וגורש לסיביר. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל. עבד כפועל חקלאי בפתח תקווה וכפועל במפעל נעליים. במשך שנים רבות היה פעיל מרכזי לעידוד תוצרת הארץ וייסד את "האיגוד למען תוצרת הארץ". במסגרת פעילות זו נעצר עשרות פעמים בידי משטרת המנדט. במשך חצי שנה שהה במעצר בית, ונערכה הפגנה ברחובות תל אביב לשחרורו. היה עורך "האנציקלופדיה לתעשייה העברית בארץ ישראל", שבהכנתה החל בשנת 1944. היה חבר פעיל ב"גדוד מגיני השפה העברית" וחבר המרכז הארצי של "ועד להשלטת הלשון העברית". בשנות ה-40 ייסד את "הוצאת משה חלוץ", שעסקה בעיקר בהדפסת דיוקנאות של מנהיגי הציונות ואישי רוח יהודים. כמו כן עמד בראש "פרסום תוצאת הארץ". היה נשוי לצביה לבית קוך. מת בפברואר 1978 ונקבר בבית העלמין בחולון. על קברו נכתב "הלוחם לתוצרת הארץ". דוד תדהר (עורך), "משה חלוץ (נודלמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1972 אתר "Billiongraves"
בחירות 1968

האם התכוונתם ל... בחירות 1968 לנשיאות ישראל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968
בחירות 1951

האם התכוונתם ל... בחירות 1951 לנשיאות ישראל הבחירות הכלליות בבריטניה 1951 הבחירות לכנסת השנייה הבחירות ללוק סבהה (1951–1952)
בחירות 1952

האם התכוונתם ל... הבחירות ללוק סבהה (1951–1952) בחירות 1952 לנשיאות ישראל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952
בחירות 1949

האם התכוונתם ל... בחירות 1949 לנשיאות ישראל – מערכת הבחירות הראשונה לנשיאות ישראל הבחירות לאספה המכוננת – מערכת הבחירות הראשונה במדינת ישראל, שהתקיימה בשנת 1949
בחירות 1969

האם התכוונתם ל... הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1969 הבחירות לכנסת השביעית הבחירות לנשיאות הודו 1969 הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1969) הבחירות לנשיאות צרפת 1969
פרס בוקר הבין-לאומי

פרס בוקר הבין-לאומי (באנגלית: International Booker Prize), שנקרא בעבר פרס מאן בוקר הבין-לאומי (באנגלית: Man Booker International Prize), הוא פרס ספרותי בינלאומי הניתן בבריטניה. הקמת הפרס הוכרזה ביוני 2004, כהשלמה לפרס בוקר הוותיק יותר, המוענק רק לסופרים מחבר העמים הבריטי, מאירלנד ומזימבאבווה. שני הפרסים מוענקים על ידי קבוצת מאן (Man Group) הבריטית, ונהנים מיוקרה רבה. בשנים 2005–2015 ניתן הפרס אחת לשנתיים לסופר חי, על מכלול יצירתו שיצא לאור לאנגלית. המועמדים לפרס נקבעו על ידי חבר השופטים. הפרס היה בסך 60,000 ליש"ט, וסופר יכול היה לזכות בו רק פעם אחת בימי חייו. לסופר הזוכה ניתנה זכות לבחור מתרגם של ספריו לאנגלית, וזה זכה בפרס בסך 15,000 ליש"ט. החל משנת 2016 הפרס ניתן לספר יחיד שתורגם לאנגלית. הפרס הוא בסך 50,000 ליש"ט ומתחלק שווה בשווה בין הסופר והמתרגם. בנוסף ניתן פרס של 1,000 ליש"ט לכל אחד מהסופרים והמתרגמים שברשימה המצומצמת של המועמדים לפרס. בתהליך בחירת הספר הזוכה נוצרת תחילה רשימה של 12 או 13 מועמדים, ממנה נבחרת רשימה מצומצמת שבה שישה מועמדים, וממנה נבחר הזוכה. בשנת 2017 זכו הסופר דויד גרוסמן מישראל על ספרו "סוס אחד נכנס לבר" שנכתב בעברית, והמתרגמת לאנגלית ג'סיקה כהן. בכך היה גרוסמן לסופר הישראלי הראשון שזכה בפרס זה. סכום הזכייה, 50,000 ליש"ט, התחלק בינו ובין המתרגמת. יושב ראש ועדת השופטים של הפרס, ניק בארלי, שהוא גם מנהל פסטיבל הספרים הבינלאומי של אדינבורו שבסקוטלנד, אמר בנימוקי מתן הפרס: "דויד גרוסמן ניסה בשאפתנות להלך על חבל דק בדמות רומאן, והצליח בכך באופן מרהיב. 'סוס אחד נכנס לבר' מפנה זרקור אל השפעות האבל, בלי שמץ של רגשנות. הדמות המרכזית מאתגרת ופגומה, אך לחלוטין מרתקת. נפלנו שדודים מהנכונות של גרוסמן לקחת סיכונים רגשיים, כמו גם סגנוניים: כל משפט הוא בעל משמעות, כל מילה חשובה, בדוגמה העילאית הזו למלאכת הכותב". הספר ראה אור באנגליה בהוצאת ג'ונתן קייפ, וזכה מול 126 מתחרים ב"רשימה הארוכה", שצומצמה לשישה ספרים ב"רשימה הקצרה" הסופית, שכללה אותו ואת הסופרים: סמנתה שוובלין מארגנטינה על ספר הביכורים שלה, "Fever Dream" מתיאס אנאר מצרפת על ספרו "Compass", שזכה שנתיים קודם בפרס גונקור רוי יקובסן מנורווגיה על ספרו "הבלתי נראים", שתורגם לעברית בהוצאת כתר ב–2015 דורתה נורס מדנמרק על ספרה "Mirror, Shoulder, Signal" עמוס עוז מישראל על ספרו "הבשורה על-פי יהודה", שיצא בעברית בהוצאת כתר ב-2015. מדיה וקבצים בנושא פרס בוקר הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס בוקר הבין-לאומי History of The Man Booker International Prize, באתר הפרס Sarah Shaffi, 'Reconfiguration' of Man Booker International Prize, The Bookseller, July 7, 2015 Evolution of the Man Booker International Prize announced, באתר הפרס יוענה גונן, "הצמחונית": יצירה קודרת, מטרידה וסוחפת, באתר הארץ, 4 ביולי 2017 איתמר זהר, הסופרת העומאנית ג'וקהא אלהרטי זכתה בפרס מאן בוקר הבינלאומי, באתר הארץ, 22 במאי 2019 עידו ישעיהו ויעל געתון‏, הישג ענק: דויד גרוסמן זכה בפרס "מאן בוקר" הבינלאומי, באתר וואלה, 14 ביוני 2017 David Grossman wins Man Booker International Prize, JTA, June 14, 2017
דוד אלכסנדר וינטר (זמר)

דוד אלכסנדר וינטר (בהולנדית: David Alexandre Winter; נולד בשם לאון קלירקופר ב-4 באפריל 1943) הוא זמר פופ יהודי-הולנדי. וינטר נולד באמסטרדם במלחמת העולם השנייה. הוא והוריו שרדו מחנות השמדה גרמניים שונים והתאחדו שוב בהולנד ב-1945 עם תום המלחמה. בשנים 1966 עד 1968 היה וינטר סולן להקת "Daddy's Act". הוא הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים עם שירם של הביטלס "Eight Days a Week" בשם הבמה ג'וני ואן-דורן. וינטר היה די ג'יי ברדיו הפירטי Radio 227, ואחר כך ברדיו ורוניקה. הוא הקליט שני סינגלים בפיליפס ליבל. ב-1968 עזב את הולנד ונסע לפריז. שם גילה אותו לאו מיסיר מריביירה רקורדס. בנובמבר 1968 יצא הסינגל הראשון שלו "Oh Lady Mary" שהפך ללהיט. עד אפריל 1969 נמכרו בצרפת 750,000 תקליטים, ובאוגוסט הגיעו נתוני המכירות למיליון עותקים. בצרפת היה השיר במקום הראשון במצעד הפזמונים במשך 36 שבועות, ובין עשרת הגדולים במשך תשעה חודשים. השיר היה להיט גם באיטליה (מקום 4), ספרד (מקום 5), גרמניה (מקום 2), הולנד (מקום 1), בלגיה (מקום 1). בסך הכל נמכרו יותר 3.6 מיליון עותקים באירופה. את השיר כתבה פטרישה קרלי ללחן מאת המלחין הטורקי מטין בוקיי. ב-1970 הקליט את השיר הזמר האוסטרי פיטר אלכסנדר שגם הוא היה ללהיט. דוד אלכסנדר וינטר הקליט 10 אלבומים ו-42 סינגלים ומיני-אלבומים, בהם ארבעה שהגיעו למקום ראשון במצעדי פזמונים בצרפת, בלגיה, הולנד איטליה וגרמניה. הסינגל "Vole S'Envole" מכר 1,250,000 עותקים, "Je Suis Tombe du Ciel" מכר 3,850,000 עותקים, "Amsterdam" מכר 1,100,000 עותקים והגיע למקום ראשון במצעדי פזמונים בהולנד, בלגיה וצרפת. ב-1970 ייצג וינטר את לוקסמבורג באירוויזיון בשיר "Je suis tombé du ciel", וזכה במקום האחרון. ב-1980 עבר וינטר לארצות הברית. הוא הקליט אלבום עם איסבה רקורדס חברת תקליטים עצמאית קנדית, והוציא את הסינגל "L'Étoile du Berger". ב-2010 חזר וינטר להופיע על הבמות בצרפת בסיבוב הופעות בשם "Age Tendre & Tetes de Bois" במקומות שונים בפני יותר מ-550,000 צופים. ב-2014 הקליט אלבום אולפן בשם "Winter Country" בנאשוויל, טנסי. מדיה וקבצים בנושא דוד אלכסנדר וינטר בוויקישיתוף דוד אלכסנדר וינטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר ספוטיפיי דוד אלכסנדר וינטר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר Last.fm (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר AllMusic (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר דיזר דוד אלכסנדר וינטר, באתר Yandex.Music (ברוסית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר Discogs (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר, באתר Genius דוד אלכסנדר וינטר, באתר SecondHandSongs דוד אלכסנדר וינטר, באתר DNCI דוד אלכסנדר וינטר, באתר טיידל (באנגלית) דוד אלכסנדר וינטר (בצרפתית) כותרות האתמול: 27 בנובמבר 1970 להיטון Albums by David Alexandre Winter. Rate Your Music (2003-01-21). Murrells, Joseph (1978). The Book of Golden Discs (2nd ed.). London: Barrie and Jenkins Ltd. p. 270. ISBN 0-214-20512-6. David Alexandre Winter, eurovision.tv
מדונה ויין גייסי

מדונה ויין גייסי הוא שם הבמה של סטפן גרגורי ביר הבן (נולד ב-6 במרץ 1964 בפורט לודרדייל, פלורידה שבארצות הברית) שהוא הקלידן לשעבר של להקת המטאל אלטרנטיבי מרילין מנסון. כנויו מורכב משמותיהם של הזמרת מדונה והרוצח הסדרתי ג'ון ויין גייסי. כינויו הנוסף הוא "פוגו". אביו הוא יהודי ואמו היא קתולית. גייסי לא ניגן בקלידים עד שהצטרף למרילין מנסון. הוא ניגן בכלים רבים בלהקה, כגון סקסופון, אורגן האמונד, תופים אלקטרוניים, פסנתר, מלוטרון ועוד. גייסי הוא האחראי לרוב הנושאים הקבליים והנומרולוגיים שבאלבומיה של מרילין מנסון.[דרוש מקור] מדונה ויין גייסי, ברשת החברתית פייסבוק מדונה ויין גייסי, ברשת החברתית אינסטגרם מדונה ויין גייסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מדונה ויין גייסי, באתר AllMusic (באנגלית) מדונה ויין גייסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מדונה ויין גייסי, באתר Discogs (באנגלית) מדונה ויין גייסי, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.