laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1909 במוזיקה

ערך מורחב – 1909 12 במאי – לאופולד סטוקובסקי מנצח לראשונה על תזמורת קולון בפריז. 8 בנובמבר – נפתח בית האופרה בבוסטון עם האופרה "לה ג'וקונדה" בכיכובן של ליליאן נורדיקה ולואיז הומר. 28 בנובמבר – בכורה לקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 מאת סרגיי רחמנינוב בניו יורק. "Christmas-Time Seems Years And Years Away" מאת אירווינג ברלין וטד סינדר "I Just Came Back To Say Good Bye" מאת אירווינג ברלין  "I Wish That You Was My Gal, Molly" מאת אירווינג ברלין וטד סינדר ארנולד באקס – In the Faery Hills פרוצ'ו בוזוני – An die Jugend ג'ורג'ה אנסקו – רביעייה לפסנתר מס' 1 ברה מז'ור, אופוס 16 אנטולי ליאדוב – קיקימורה, אופוס 64 גוסטב מאהלר – סיום היצירה "השיר על הארץ" מקס רגר Psalm 100, אופוס 106 סונאטה לקלרינט מס' 3, אופוס 107 רביעיית מיתרים מס' 5, אופוס 109 ארנולד שנברג "Am Strande" Drei Klavierstücke, אופוס 11 איגור סטרווינסקי – Pogrebal’naya Pesnya סרגיי טאנייב – סוויטת קונצ'רטו לכינור ותזמורת שארל טורנמיר – סימפוניה מס' 2 אנטון וברן – 5 לידר לזמר ופסנתר, אופוס 4 5 פרקים לרביעיית מיתרים, אופוס 5 ז'יל מאסנה – "בכחוס" ניקולאי רימסקי-קורסקוב – "תרנגול הזהב" ריכרד שטראוס – "אלקטרה" 3 בינואר – ויקטור בורגה, נולד כבורגה רוזנבאום, קומיקאי, מוזיקאי ושחקן (נפטר ב-2000) 15 בינואר – ג'ין קרופה, מתופף (נפטר ב-1973) 9 בפברואר – כרמן מירנדה, זמרת ושחקנית ברזילאית (נפטרה ב-1955) 30 במאי – בני גודמן, מוזיקאי יהודי אמריקאי (נפטר ב-1986) 12 ביוני – ברל אייבס, שחקן וזמר פולק אמריקאי, (נפטר ב-1995) 22 ביולי – ליצ'ה אלבנזה, זמרת סופרן איטלקייה (נפטרה ב-1995) 18 בנובמבר – ג'וני מרסר, פזמונאי וזמר אמריקאי (נפטר ב-1976) 15 בינואר – ארנסט רייר, מלחין ומבקר מוזיקה (נולד ב-1823) 19 במאי – איסק אלבניס, מלחין ספרדי (נולד ב-1860) 15 בדצמבר – פרנסיסקו טארגה, גיטריסט ומלחין (נולד ב-1852) מדיה וקבצים בנושא 1909 במוזיקה בוויקישיתוף
יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט

יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט (בגרמנית: Josias Erbprinz zu Waldeck und Pyrmont; 13 במאי 1896 – 30 בנובמבר 1967), היה נסיך הכתר של ולדק ופירמונט, אובר-גרופנפיהרר באס אס אשר הורשע במשפט בוכנוולד, מחנה ריכוז שהיה תחת אחריותו. יוזיאס נולד ב-13 במאי 1896 בארולזן לפרידריך, נסיך ולדק ופירמונט ובטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, והיה אחיינם של אמה, נסיכת ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט, ובן דודם של וילהלמינה, מלכת הולנד וקרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. בשנת 1914 התגייס יוזיאס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-83 (נסיכות הבוחר מהסן ה-3 - פון ויטיך), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה אף נפצע כמה פעמים. ב-13 בנובמבר 1918 התפטר אביו מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה למד יוזיאס חקלאות, בשנת 1929 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1930 הצטרף לאס אס. בתחילה הוא שימש כשלישו של סף דיטריך, ולאחר מכן כשלישו של היינריך הימלר. בשנת 1933 הוא נבחר כחבר הרייכסטאג מטעם דיסלדורף, והועלה לדרגת גרופנפיהרר. בשנת 1939 הוא מונה למפקד האס אס והמשטרה בוויימאר, ובכך היה ממונה גם על בוכנוואלד. במסגרת תפקידו פיקח יוזיאס בשנת 1944 על מעצרו והוצאתו להורג של קרל אוטו קוך, מפקד המחנה, ועל מעצר אשתו אילזה קוך. בשנת 1942 הוא מונה לנציב המשטרה הראשי בצרפת, ואחד ממעשיו הראשונים בתפקידו החדש היה הוראה על הצבת בני ערובה צרפתיים על רכבות גרמניות, כדי למנוע ניסיונות חבלה עליהם. ב-19 באפריל 1945 הוא נפל בשבי האמריקני, ובשנת 1946 מת אביו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, ויוזיאס ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 1947 היה יוזיאס אחד מהנאשמים במשפט בוכנוולד, ונגזרו עליו 20 שנות מאסר, אולם הוא השתחרר בשנת 1950 בשל בריאות לקויה. ב-30 בנובמבר 1967 מת יוזיאס בטירת שאומבורג בריינלנד-פפאלץ, ובנו ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט ירש את תאריו ונחלותיו. ב-25 באוגוסט 1922 התחתן יוזיאס עם אלטבורג, דוכסית אולדנבורג, בתם של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ממנה נולדו לו 5 ילדים: מרגרטה, נסיכת ולדק ופירמונט (1923–2003), התחתנה עם פרנץ אוגוסט, רוזן ארבאך-ארבאך אלכסנדרה, נסיכת ולדק ופירמונט (1924–2009), התחתנה עם בוטו, נסיך בנטהיים ושטיינפורט אינגריד, נסיכת ולדק ופירמונט (נולדה ב-1931) ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1936), התחתן עם ססיליה, רוזנת גס-זאוראו גודה, נסיכת ולדק ופירמונט (נולדה ב-1939), התחתנה עם פרידריך וילהלם, נסיך ויד מדיה וקבצים בנושא יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט בוויקישיתוף אשתו של וילם השלישי, מלך הולנד אשתו של לאופולד, דוכס אולבני הומתק דינו של מפקד בוכנוואלד, דבר, 3 בפברואר 1950
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2012

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2012 הייתה התחרות ה-16 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. התחרות התקיימה ב-11 במאי 2012 ברטהאוס פלאץ בווינה שבאוסטריה. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי בשיתוף רשות השידור האוסטרית (Österreichischer Rundfunk ,ORF). מוזיקאים משבע מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני. זו הייתה הפעם הרביעית שהתחרות נערכה תחת כיפת השמיים ובמהלך הפסטיבל השנתי של וינה. אוסטריה והמשדרת ORF אירחו בעבר את התחרות בשנים 1990, 1998, 2006, 2008 ו- 2010. 14 מדינות השתתפו בתחרות. המשתתפים ביצעו קטע קלאסי לבחירתם ולוו בהתזמורת הסימפונית של וינה, בניצוח קורנליוס מייסטר. ארמניה, בוסניה והרצגובינה וגאורגיה עשו את הופעת הבכורה שלהן באירוויזיון למוזיקאים צעירים, בעוד אוקראינה חזרה לתחרות. חמש מדינות פרשו מן התחרות לשנה זו: קפריסין, רומניה, רוסיה, שוודיה ובריטניה. איבינג הולצמרק הנורווגי זכה בתחרות, בעוד שהמדינה המארחת אוסטריה וארמניה מוקמו במקומות השני והשלישי בהתאמה. רטהאוס פלאץ, כיכר הממוקמת מחוץ לבית העירייה של וינה, היה המקום המארח של האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2012. אולם שוברט בווינה שבאוסטריה אירח את חצי הגמר. מרטין גרובינגר היה המנחה של גמר תחרות 2012. פיא שטראוס הנחתה את חצי הגמר. בשנה זו, 14 מדינות השתתפו באירוויזיון למוזיקאים צעירים. חצי הגמר התקיים בשני חלקים; החלק הראשון התקיים ב-5 במאי 2012 והשני התקיים ב-6 במאי 2012. שבעת המתמודדים הטובים ביותר נבחרו על ידי חבר שופטים בינלאומי. מדינות מודגשות הן אלה שעלו לשלב הגמר. גמר התחרות התקיים ב-11 במאי 2012. פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפות אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי. מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2012 בוויקישיתוף האתר הרשמי של האירוויזיון למוזיקאים צעירים
עירום (סרט, 2018)

עירום (באנגלית: Stripped) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2018 והחלק הראשון ב"טרילוגיה על אהבה" שכתב, ערך וביים ירון שני. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ונציה במסגרת "אופקים", ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה, בו זכה בפרס העריכה ופרס השחקנית הטובה ביותר. אליס תורג'מן (לליב סיון) היא סופרת שספרה הראשון זוכה להצלחה רבה, כוכבת עולה בשמי הספרות הישראלית, שנקלעת למשבר נפשי בעקבות חזיונות אונס. זיו צוקרמן (בר גוטפריד) הוא תיכוניסט מופנם המנגן בגיטרה קלאסית ומנסה לזכות במעמד של מוזיקאי מצטיין כדי שיוכל להמשיך לעסוק במוזיקה במהלך שירותו הצבאי. המפגש בין השניים ממחיש כיצד משברים יכולים להוות מנוע להרס וגם לצמיחה, לאלימות וגם לחסד. ירון שני עובד עם צוות שחקנים לא מקצועיים (Non-Actors) אשר אינם מקבלים תסריט ומאלתרים את הסצנות שלהם במקום. הצילומים בסרט נעשו בטייק אחד וללא חזרות. לליב סיון זכתה על תפקידה בסרט זה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית שהופקה על ידי נעמי לבארי וסער יוגב מחברת בלאק שיפ בשיתוף עם מייקל רוטר מחברת The post republic. הסרט יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, ARTE ו-yes והוא מופץ על ידי Alpha Violet, חברת מכירות עצמאית שבסיסה בצרפת. עירום, ברשת החברתית פייסבוק "עירום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עירום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עירום", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עירום", באתר אידיבי "עירום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "עירום", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עירום, קדימון הסרט באתר יוטיוב ביקורות עופר ליברגל, פסטיבל ונציה 2018: ״האדם הראשון״, ״עירום״, ״קברים ללא שם״, ״על בשרו״, באתר סריטה, ‏30 באוגוסט 2018 אבנר שביט‏, פשוט וואו: כבר ביומו השני, הציג פסטיבל ונציה שני סרטים שירוצו חזק לאוסקר, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2018(הקישור אינו פעיל, 27 באוגוסט 2020) אורי קליין, "עירום" של ירון שני הוא הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל חיפה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2018 איתן ווייץ, פסטיבל חיפה 2018: טרילוגיה על אהבה: עירום, באתר קולנוע בראש צלול, ‏27 בספטמבר 2018 אינה טוקר, ארבעה יוצרים ישראלים יקרינו את סרטיהם בפסטיבל ונציה, באתר ynet, 25 ביולי 2018 המועמדים לפרסי אופיר 2018, ‏20 ביוני 2018 הזוכים-ות בפסטיבל חיפה 2018, באתר איגוד הבמאיות והבמאים, ‏30 בספטמבר 2018 Love Trilogy: Stripped, The 24th Busan International Film Festival (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
טאקומה נישימורה

האם התכוונתם ל... טאקומה נישימורה (גנרל) (1889–1951) – גנרל בצבא יפן, שפיקד על יחידה צבאית שהרגה 155 שבויי מלחמה אוסטרליים טאקומה נישימורה (כדורגלן) (יליד 1996) – כדורגלן יפני, המשחק בעמדת החלוץ בצסק"א מוסקבה
טאקומה נישימורה (גנרל)

טאקומה נישימורה (ביפנית: 西村 琢磨; נולד ב-12 בספטמבר 1889 – 11 ביוני 1951) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה. לאחר כניעת יפן, הוא נשפט על ידי בריטניה ומאוחר יותר באוסטרליה על פשעי מלחמה. הוא הוצא הורג באוסטרליה. היה יליד פאקאוקה. נישימורה היה בוגר כיתה 22 באקדמיה של הצבא היפני הקיסרי משנת 1910. לאחר מכן למד בבית הספר הצבאי להנדסה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1920. הוא שירת את רוב הקריירה שלו בפיקוד על יחידות שונות במטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי. נישימורה שימש כשופט במשפט הצבאי נגד קציני צבא שהואשמו כאחראים על ההתנקשות בחייו של ראש הממשלה אינוקיי איהרה ב-1932. הנאשמים קיבלו עונשים קלים. ייתכן שזו הייתה הסיבה ככל הנראה שמאוחר יותר הוא תוגמל עם מינויו לתפקיד היוקרתי של פיקוד על המשמר הקיסרי.[דרוש מקור] בשנים 1936–1938, הוא פיקד על גדוד חיל הרגלים התשיעי ובשנים 1938–1939 פיקד על חטיבת הארטילריה הראשונה. הוא מונה לראש המטה של ארמיית ההגנה המזרחית בשנים 1939-1940. הוענקה לו דרגת מייג'ור גנרל בשנת 1940 והיה למפקד צבא המשלוח להודו-סין במהלך הפלישה להודו-סין הצרפתית באותה שנה. הוא הועלה לדרגת אלוף בשנת 1941. במהלך 1941, מונה לפקד על היחידה העצמאית המעורבת ה-21 ולאחר מכן עמד בראש חטיבת המשמר הקיסרי במהלך קרב מלאיה. במהלך הקרב על מויאר, חיילי המשמר הקיסרי בפיקודו הרגו 155 אוסטרלים והודים שהיו שבויי מלחמה, באירוע המכונה "טבח פאריט סולונג". בעקבות כניעה כוחות בעלות הברית בסינגפור, נישימורה היה אחראי על ניהול החצי המזרחי של האי סינגפור, במהלך התקופה שבה התרחש טבח סוק צ'ינג במקום. נישימורה עצמו היה לעיתים קרובות מתעמת עם מפקד הארמייה ה-25, גנרל טומויוקי יאמאשיטה. כתוצאה מכך, החטיבה שלו לא קיבלה את אות הניצחון והוא זומן על ידי הקיסר חזרה ליפן ונאלץ לפרוש באפריל 1942. מיוני 1943 עד פברואר 1944, כיהן כמושל מדינות שאן בצפון בורמה. מפברואר 1944, מילא את תפקיד המושל הצבאי מטעם יפן של סומטרה, הוא החזיק בעמדה זו עד סוף המלחמה. לאחר תום המלחמה, נישימורה נשפט על ידי בית דין צבאי בריטי בסינגפור על האירועים הקשורים לטבח סוק צ'ינג. הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ונגזר עליו מאסר עולם, אותו הרצה במשך ארבע שנים בסינגפור לפני שהוא נשלח לטוקיו כדי להשלים את גזר הדין. בדרכו למולדת, יפן, נישימורה הורד בכוח מהאונייה בהונג קונג על ידי המשטרה הצבאית האוסטרלית והובא בפני בית דין צבאי אוסטרלי באי מאנוס, שם הוא הואשם על חלקו באירועי טבח פאריט סולונג. הוצגו ראיות לפיהן היה ברור שנישימורה הורה על ביצוע הירי בפאריט סולונג והשמדת הגופות. הוא נמצא אשם והוצא להורג בתלייה ב-11 ביוני 1951. ב-1996, עיתונאי אוסטרלי בשם איאן וורד טען כי התובע של הצבא האוסטרלי, קפטן ג'יימס גודווין — לשעבר מלח של הצי המלכותי של ניו זילנד טייס שהיה חולה בעת שבייתו בסומטרה — היה נתון למניפולציות והוכרח להציג ראיות כדי להפליל את נישימורה. לדברי וורד, הוא נתבקש לעשות זאת באמצעות זיוף ראיות על ידי לוביסט אמריקאי שרצה לזכות בפיצויים על שבויי המלחמה היפניים. וורד גם טען כי גודווין לא נקט בכל פעולה כשהגיעו לידיו עדויות לפיהן לויטננט פוג'יטה סייזאבורו דווקא היה האחראי על טבח פאריט סולונג. פוג'יטה לא הואשם וגורלו לא ידוע. Ammenthorp, Steen. "Nishimura, Takuma Lieutenant-General (1899–1951)". The Generals of World War II. Budge, Kent. "Nishimura Takuya". Pacific War Online Encyclopedia. Steen Ammenthorp, The Generals of World War II Kent Budge, The Pacific War Online Encyclopedia Ian Ward, Snaring the Other Tiger (Media Masters Publishers, Singapore, 1996)
אהרן פאלוטה

הרב אהרן פאלוטה (במקורות בעברית גם: אהרן פאלוטא, וכן אהרן מפאלוטא. בגרמנית: Aron Palotta;‏ 1776, וארפלוטה, אזור מחוז וספרם המודרני, ממלכת הונגריה – 1843, זאגרב, ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)) היה הרב הראשי הראשון ליהודי זאגרב וכיהן במשרתו מ-1809, עד 1840 בפועל, ובאופן רשמי עד למותו ב-1843. נולד ב-1776 בווארפאלוטה אשר בממלכת הונגריה. ב-1806 הוקמה רשמית הקהילה היהודית בזאגרב וב-1809 מונה אהרן פאלוטה לרב הראשי של הקהילה. ב-1816 עבר להתגורר בזאגרב במגורי קבע. פאלוטה שהיה רב אורתודוקסי נקלע לראשיתו של המאבק בין השמרנים לנאולוגים שהוביל בהמשך לקרע בין הקהילות. מעמדם של הנאולוגים הלך והתחזק והרב פאלוטה נותר בעמדת מיעוט. ב-1840 מונה הרב מוריץ גולדמן לרב בקהילה ובפועל כיהן כרבה הראשי. רשמית נשא אהרן פאלוטה את התואר רב ראשי, אך תפקידו היה משני וכמעט ריק מתוכן. הוא נפטר ב-1843 ונקבר בבית העלמין היהודי הישן. ב-1876 הועברו עצמותיו לבית הקברות מירוגוי. מצבת קברו המקורי נמצאת במוזיאון ההיסטורי בזאגרב. אהרן פאלוטה היה נשוי ואב ל-8 ילדים, 5 בנים ו-3 בנות. הבנים: ישראל, נתן (1819 - ), יצחק, מקס (1824 - 1880), פצאל (1824 - 1880), וילהלם (1828 - 1913) והבנות: נָאנֶט (1818 - ), קטרינה (1823 - ), אמליה (1826 - ). הרב אהרן פאלוטה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). צילום מצבת קברו המקורי של הרב פאלוטה, באתר mgz.hr (באנגלית). גאברו שוורץ, יהדות זאגרב, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). Gavro Schwarz, Povijest zagrebačke židovske opine od snutka do 50-ih godina 19. Vijeka, Zagreb, 1939 (בקרואטית).
כנפי האימפריה

כנפי האימפריה (ברוסית: Крылья империи) היא מיני-סדרת טלוויזיה ששודרה בנובמבר 2017. במקור הופקו 12 פרקים, אך הסדרה הורדה משידור לאחר ששודרו 4 פרקים בלבד בשנת 2017. ביולי 2019 הוחלט לשדר מחדש בערוץ הראשון, הפעם עם כל 12 פרקי הסדרה. הסדרה מגוללת את קורות אהבתם של פועל נגן בללייקה, חייל צעיר במשמר הקיסרי ואריסטוקרטית על רקע אירועי מהפכת פברואר ומלחמת האזרחים ברוסיה, החל משנת 1913 ועד למרד קרונשטדט בשנת 1921. שמונה שנים חלפו מאז מהפכת 1905 והמתח בחברה הרוסית גואה. אך גיבורינו חיים הרחק מהדרמה הפוליטית והחברתית המתרחשת סביבם. סופיה היא אריסטוקרטית צעירה שמוצגת בפני חצר הקיסר וכובשת את לב כולם. היא מתקרבת לאחד מחיילי המשמר הקיסרי, סרגיי קירסאנוב-דווינסקי, אך העולם סביבם קורס. קסניה לוקיאניצ'ניקובה - סופיה בקר (אב טיפוס: לריסה לייסנר) מילוש ביקוביץ' - סרגיי קירסאנוב-דווינסקי, בוגר מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי (אב טיפוס: מיכאיל טוכאצ'בסקי) גריגור נקרסוב - מאטוויי אוסיפוב (אב טיפוס: בוריס סבינקוב) לובמיראס לאוציאביצ'יוס - איוואן קרלוביץ' בקר, אביה של סופיה סרגיי זאמורב - ג'ורג' ויליאמס ביוקנן, שגריר בריטניה ברוסיה אלכסנדר בוחארוב - ליאדוב יורי קולוקולניקוב - מיכאיל אלכסנדרוביץ' "כנפי האימפריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כנפי האימפריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "כנפי האימפריה", סרטונים בערוץ היוטיוב "כנפי האימפריה" באתר חברת טריקס מדיה "כנפי האימפריה" באתר הערוץ הראשון "כנפי האימפריה" באתר kino.1tv.ru הכל אודות גיבורי "כנפי האימפריה", דיווח באתר הערוץ הראשון Первый канал снял с эфира сериал «Крылья империи» «КРЫЛЬЯ ИМПЕРИИ» ВОЗВРАЩАЮТСЯ НА ПЕРВЫЙ КАНАЛ Первый канал представляет: масштабная историческая драма «Крылья империи» Премьера на Первом: «Крылья империи» — судьбы обычных людей на фоне революции
בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה

בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Bathildis, Prinzessin zu Schaumburg-Lippe; ‏21 במאי 1873 - 6 באפריל 1962), הייתה אשתו של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט. בטילדיס נולדה ב-21 במאי 1873 בארמון ראטייבוריצ'ה שבבוהמיה, לוילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ולבטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל. ב-9 באוגוסט 1895 התחתנה בטילדיס עם פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1912 הקיה בטילדיס ארגון סעד לילדים נכים. ב-13 בנובמבר 1918 התפטר בעלה פרידריך מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1920 קיבל פרידריך את טירת ארולזן, שם התגורר עד מותו בשנת 1946, וב-6 באפריל 1962 מתה שם בטילדיס. ב-9 באוגוסט 1895 התחתנה בטילדיס עם פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 4 ילדים: יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט (1896–1967) מקס, נסיך ולדק ופירמונט (1898–1981) הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1899–1948), התחתנה עם ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג גאורג וילהלם, נסיך ולדק ופירמונט (1902–1971) מדיה וקבצים בנושא בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה בוויקישיתוף בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה
לוריס איטי בנגלי

לוריס איטי בנגלי (שם מדעי: Nycticebus bengalensis) הוא מין של פרימט לילי מהסוג לוריס איטי החי בטווח שבין תת-היבשת ההודית ועד תאילנד. אורכו של לוריס זה 26–38 ס"מ ומשקלו 1–2.1 ק"ג, מה שעושה אותו לגדול שבמיני הלוריס האיטי. ללוריס ראש עגול עם עיניים גדולות זהובות, אף לח עם חוש ריח טוב, אוזניים קטנות וגוף כדורי בעל זרועות ארוכות וזנב קטנטן. הפרווה צמרית וצבעה אפור-חום בפלג הגוף העליון ולבן בפלג התחתון. ליונק זה ישנו ארס הנוצר בידי בלוטות ריחניות על זרועותיו, אותם הוא מלחלח עם רוקו. מטרת הבלוטות לתקשר באמצעות ריח עם לוריסים אחרים על מעמדו, גילו, מינו וכו'. הלוריס חי רק ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה והוא חי באזורים הצפופים ביערות עד לצמרת. כמו כן הוא מצוי גם בכמה יערות במבוק. תפוצתו מצפון הודו, בנגלדש (ממנה קיבל את שמו), קמבודיה, לאוס, בורמה, וייטנאם, דרום סין ותאילנד. הלוריס מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הסכנה נובעת מכריתת היערות בהם חי ומציד לטובת רפואה עממית סינית המשתמשת בעצמותיו. למרות היותו מין מוגן, השמירה עליו לא נעשית בצורה יעילה מספיק. מדיה וקבצים בנושא לוריס איטי בנגלי בוויקישיתוף לוריס איטי בנגלי, באתר ITIS (באנגלית) לוריס איטי בנגלי, באתר NCBI (באנגלית) לוריס איטי בנגלי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לוריס איטי בנגלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוריס איטי בנגלי, באתר GBIF (באנגלית) לוריס איטי בנגלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נשפון חום

נשפון חום (שם מדעי: Myotis lucifugus) הוא מין של עטלף מהסוג נשפון שבמשפחת הנשפוניים החי באמריקה הצפונית והוא אחד מהנפוצים שבעטלפי אמריקה. עטלף זה כשמו בעל פרווה חומה כשהחלק התחתון אפור וחלקים מהפרווה על הגב, הכתפיים והראש צבועים בשחור. אורך העטלף 6–10 ס"מ, מוטת כנפיו 22–27 ס"מ ומשקלו 5–14 גרם בממוצע. הנקבות יותר גדולות מהזכרים. העטלף בעל קרומי תעופה גדולים ורגליים קצרות. המצח נמוך והחוטם גדול עם שיניים חדות המותאמות לתפיסת חרקים. העטלף יכול לחיות עד 10 שנים. העטלף מעופף לאורך כמעט כל אמריקה הצפונית, מדרום קנדה ורוב ארצות הברית למעט בערבות שבדרום-מרכז ארצות הברית. כמה עטלפים נמצאו באיים כמו איסלנד או בריטניה, נראה שהובאו בידי האדם. הוא צייד חרקים פעיל לילה התוקף להקות עשים, זבובים, יתושים, חיפושיות שונות ועוד. הטרף נתפס באמצעות השיניים החדות. עטלפים אלה נכנסים לתרדמת חורף במערות בחודשי החורף עם פעילות מושהית עד האביב. עטלפים אלה נפגעים מהפטריה Pseudogymnoascus destructans שגורמת לתסמונת האף הלבן (White-nose syndrome), הפוגע בשינת העטלפים החשובה. מדיה וקבצים בנושא נשפון חום בוויקישיתוף נשפון חום, באתר ITIS (באנגלית) נשפון חום, באתר NCBI (באנגלית) נשפון חום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נשפון חום, באתר GBIF (באנגלית) נשפון חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
קורמורן קטן דוגוני

קורמורן קטן דוגוני (שם מדעי: Microcarbo melanoleucos) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן קטן המצוי סביב איי האוקיינוס השקט ממלזיה ואינדונזיה, דרך גינאה החדשה לאוסטרליה ומדרום לניו זילנד ועד לאיים תת-אנטארקטיים. זהו קורמורן קטן שאורכו 56–58 ס"מ ומשקלו 440–880 גרם. הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים, זנב ועורף שחורים ומקור קטן וצהוב. מעל המקור עד לעין רצועה שחורה עד זהובה. הרגליים אפורות ובעלות קרומי שחייה ואיתם הקורמורן מתקדם במים. הוא חי סביב חופים, איים ושפכי נהר באזורי מחייתו. להקות מקננות גדולות נמצאות באי סטיוארט שבניו זילנד. הקומורן מחפש טרף על קרקעית המים לרבות דגים שונים כמו סוליתאים וסרטנים הוא מאחסן אותם בתוך גרונו במהירות, משום ששחפים עשויים לחטוף לו את הטרף. M. m. melanoleucos M. m. brevicauda M. m. brevirostris Go מדיה וקבצים בנושא קורמורן קטן דוגוני בוויקישיתוף קורמורן קטן דוגוני, באתר ITIS (באנגלית) קורמורן קטן דוגוני, באתר NCBI (באנגלית) קורמורן קטן דוגוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קורמורן קטן דוגוני, באתר GBIF (באנגלית) קורמורן קטן דוגוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ירבוען מדברי

ירבוען מדברי (שם מדעי Dipodomys deserti) הוא מין של מכרסם ממשפחת הירבועניים החי במדבריות אמריקה הצפונית בפארק הלאומי עמק המוות, האגן הגדול, מדבר מוהאבי וחלק ממדבר סונורה. הוא מעדיף אזורי חוליות רחבות בתנאים קיצוניים מאוד כמו בעמק המוות. הירבוען הוא אחד מהגדולים שבבני סוגו והוא מגיע לאורך 12 סנטימטר ולמשקל של 3.2 גרם. הפרווה שלו זהובה בהירה עם בטן לבנה. לירבוען כפות רגליים גדולות, איתם הוא יכול לברוח מאויביו במהירות. הוא מצוי רוב זמנו במחילה באדמה בעומק של 6–9 מטרים מתחת הקרקע, שם קר בהרבה מהטמפרטורה על פני השטח הלוהטים. הירבוען אוכל מיני זרעים של צמחייה מדברית המפוזרים בסביבתו והוא יוצא ללקט אותם בערב. הוא משתמש במים מטבוליים כדי לשמור על הלחות בסביבתו. מדיה וקבצים בנושא ירבוען מדברי בוויקישיתוף ירבוען מדברי, באתר ITIS (באנגלית) ירבוען מדברי, באתר NCBI (באנגלית) ירבוען מדברי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ירבוען מדברי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ירבוען מדברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ירבוען מדברי, באתר GBIF (באנגלית) ירבוען מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
חפרפז גראנט

חפרפז גראנט (שם מדעי: Eremitalpa granti) הוא מין של יונק קטן ממשפחת החפרפזיים המצוי בדרומה של אפריקה, והוא המין היחיד מסוגו. החפרפז נתון בטבע לאיום על בית גידולו. אורך החפרפז 7.5–9 ס"מ ומשקלו 15–25 גרם והוא הקטן בבני משפחתו. הוא דומה במראהו לחפרפרת, אך אינו קרוב אליה וצבעו זהוב-לבן. הוא בעל ראש מגודל הבנוי לדחוף חול במהירות בעודו שוחה בו באמצעות כפות רגליו הגדולות והשטוחות. לחפרפז אין זנב גלוי, עיניים קטנות מאוד ופה בעל כריות המשמשת לדחיפת חול. תפוצת חפרפז זה בטבע הוא בחוליות והדיונות של מדבר נמיב שבנמיביה. החפרפז מותאם לחיי מדבר, אך מעדיף לצאת לפעילות רק בלילה הקריר. ביום הוא נח במנהרות בחול או לעיתים מתחת לצמחייה. בלילה הוא מחפש חרקים שונים כמו חגבים, טרמיטים ונמלים ואפילו לטאות קטנות כמו חומטיים, אותם הוא תופס מתחת לחול. החפרפז חי בבדידות ויכול לנוע 4.6 ק"מ בלילה אחד. תת-מינים: E. g. granti E. g. namibensis מדיה וקבצים בנושא חפרפז גראנט בוויקישיתוף חפרפז גראנט, באתר ITIS (באנגלית) חפרפז גראנט, באתר NCBI (באנגלית) חפרפז גראנט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חפרפז גראנט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חפרפז גראנט, באתר GBIF (באנגלית) חפרפז גראנט באתר הרשימה האדומה של IUCN
Time's Up

האם התכוונתם ל... Time's Up (ספר) Time's Up (אלבום) Time's Up (שיר) תנועת Time's Up – תנועה של קבוצת שחקניות ומפיקות בהוליווד בעד שוויון ונגד הטרדות מיניות
אובדורודון

אובדורודון (שם מדעי: Obdurodon) הוא סוג יונק נכחד קדום שהיה קרוב משפחתו של הברווזן, המודרני אך היה גדול ממנו. מאובני גולגולת של היצור התגלו באזורים שונים באוסטרליה ונתגלו 4 מינים שלו, אך יש המשייכים חלק מהם לסוג אחר - מונוטרימטום. האובדורודון היה גדול יותר מהברווזן המודרני והגיע עד אורך של 1 מטר. הוא הכיל בלסתותיו דמויות המקור הברווזי חורים של שיניים טוחנות, החסרות לברווזן המודרני. בעזרת שיניים אלה הוא היה יכול לטרוף יצורים גדולים יותר מסרטנים וחרקים כמו זוחלים קטנים ואף יונקים קטנים שהתקרבו מדי למים. הוא חי בין האוליגוקן למיוקן מלפני 21 מיליון שנה ל-5 מיליון שנה. תפוצתו ככל הנראה הייתה במים והוא הטיל ביצים בדומה לברווזן ולקיפודניים, בניגוד לכל יונק אחר. מדיה וקבצים בנושא אובדורודון בוויקישיתוף אובדורודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אובדורודון, באתר GBIF (באנגלית)
שלושה דורות

האם התכוונתם ל... שלושה דורות (שיר) – שיר של ירדנה ארזי משנת 1995 שלושה דורות (עמותה) – ארגון אמריקאי ללא כוונות רווח שנוסד בשנת 2007 שלושה דורות (סרט) – סרט קולנוע בכיכובן של אל פנינג, נעמי ווטס וסוזן סרנדון משנת 2015