laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לראות את נאפולי ולמות

לראות את נאפולי ולמות (איטלקית: Vedi Napoli e poi muori) היא אמרה איטלקית שאין יודעים מה מקורה ומי מחברה. ישנה סברה שהשחקן הנפוליטני הידוע אנטוניו דה קורטיס, שנודע בשם הבמה "טוטו", טבע את הביטוי בהתייחסו לעיר. לפי סברה נוספת נטבעה אמרה זו על ידי מלך בורבוני. אמרה זו מבקשת לומר כי אדם שראה את נאפולי שוב לא יראה מקום יפה יותר, וכי לאחר שראה אותה, יוכל האדם למות בשקט תוך ידיעה שראה את המקום היפה ביותר בעולם. ואכן, מלבד יופייה של העיר עצמה, ממוקמת נאפולי באחד המקומות הנאים באיטליה כולה. היא מצטיינת בשפע של שמש, במים הכחולים של מפרץ נאפולי, באי קאפרי ובהר הגעש וזוב הנראה מרחוק, כשהעשן עולה מתוכו ביום ונוגה אש מרחף מעליו בלילה. יש הטוענים כי מדובר בשיבוש האמרה המקורית. לפי טענה זו נאמר במקור: "אתה רואה את נאפולי ולאחר מכן את מואורי" (ישוב שאכן קיים). והמשבשים קראו: "אתה רואה את נאפולי ולאחר מכן את מורטו" ("מת" באיטלקית).
המועצה הלאומית ללשון המלטית

המועצה הלאומית ללשון המלטית (במלטית: Il Kunsill Nazzjonali ta l'Ilsien Malti) היא מועצה שנוסדה באפריל 2005 מכוח חוק של בית הנבחרים של מלטה, ותפקידה לקדם ולתקנן את השפה המלטית בתחום החינוך ובתחומים אחרים, וכן להגן עליה ולפקח על מילים המושאלות אליה משפות אחרות. המועצה ללשון המלטית החליפה את האקדמיה למלטית (Akkademja tal-Malti) שהופקדה על הכוונת השפה המלטית מתחילת המאה ה-20 ועד סופה. המועצה מורכבת מחמש מחלקות העוסקות בתחומי התקשורת, הספרות, חקר השפה, תרגום ומינוח וכן פיתוח השפה המלטית בתחומי המידע והטכנולוגיה. המועצה הלאומית ללשון מלטית חברה בפדרציה האירופית למוסדות לאומיים ללשון (ENFIL). אתר האינטרנט הרשמי של המועצה הלאומית ללשון המלטית ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צמח גרין

הרב צמח גרין (1905–1961) היה מרבני הציונות הדתית. נשיא ועד הרבנים בוושינגטון וממייסדי גבעת וושינגטון. גרין נולד בעיירה קטנה בשם סומי לא רחוק מחרקוב, למינה לבית וולק שמתייחסת למהר"ל מפראג ולרב שלמה יצחק רב העיירה, במשפחה שמנתה שישה ילדים. לאחר המהפכה הקומוניסטית ברוסיה, נכלא אביו עם רבנים רבים אחרים, ונפטר לאחר שחרורו מהכלא בגיל 44. אמו ואחיותיו לובה וטובה עלו לארץ ישראל בעקבות פטירת האב. גרין, אז תלמיד ישיבת סלובודקה, עלה בעקבותיהן בתחילת שנות ה–20. הוא הגיע באוניה לנמל יפו כנוסע סמוי, יחד עם החברותא שלו מסלובודקה. לאחר עלייתו החל גרין ללמוד בישיבת חברון שהייתה אז הגרעין של ישיבת סלובודקה ביישוב החדש. אחרי זמן מה, עבר לירושלים לישיבת מרכז הרב (שבה היה מעשרת התלמידים הראשונים). למד אצל הרב קוק ואצל "הנזיר", הרב דוד כהן. גרין נישא לרבקה ווינשטיין בת הרב אהרון, שנולדה בסוואלקה שפולין. היא עלתה ארצה בתחילת שנות ה–20 כחלוצה יחד עם אחותה חנה, ולמדה סיעוד. הם נפגשו כאשר במסגרת מקצועה כאחות נשלחה לרחובות לבית הבראה היהודי – הישן והיחיד ביישוב החדש, לעזור בהחלמתו של הרב קוק שהיה מאושפז שם, וגרין הגיע לביקור חולים אצל רבו. תפקידה האחרון של רבקה היה בטיפול יוצאי חברון בשנת תרפ"ט. ישנן עדויות כי לכבוד אירוסיהם של בני הזוג כתב הרב קוק שיר בסגנון אקרוסטיכון – כל שורה של השיר התחילה באות משמם. כעבור זמן קצר, עקב קשיי פרנסה, קיבלו בני הזוג את רשות הרב קוק לנסוע לארצות הברית. אחרי כמה שנים, מונה לרב הקהילה של בית הכנסת הישן "אוהב שלום" בוושינגטון הבירה. אורחים רבים התארחו בביתם. הרב גרין היה נשיא ועד הרבנים בוושינגטון, וחבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי בארצות הברית. הוא הקים את "חברותא", ארגון לקידום הלשון העברית, הספרותית והמדוברת. הוא ארגן תלמוד תורה אחרי בית הספר (After School Talmud Torah) וייסד יחד עם הרב יהושע קלעוואן את 'האקדמיה העברית של וושינגטון' (Hebrew Academy of Washington), שבה למדו בנים ובנות יחד. נאומיו של גרין שודרו ברדיו בשנות מלחמת העולם השנייה[דרוש מקור]. גרין ייסד בישראל את גבעת וושינגטון. המוסד, שיועד בתחילתו לשמש כמקלט לילדים יתומים ניצולי השואה, משמש כיום מכללה להכשרת מורים. בשנת ה'תש"ו (1946) התקיים טקס הנחת אבן הפינה של המוסד. הרב גרין גייס את הכסף למקום שנקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית, והביא עמו לטקס אבנים מהבית הלבן, שסימלו את הקשר בין המוסד לקהילה היהודית בארצות הברית. קודם לכן, בתקופת המנדט הבריטי, הפקיעו הבריטים את האדמה שעליה גבעת וושינגטון הייתה אמורה להיבנות. בניסיון להציל את המקום, התקבל הרב גרין על ידי האפיפיור פיוס השנים עשר בשנת 1945 על מנת לבקש את תיווכו בעניין. האפיפיור אמר שיתפלל למען הילדים. הרב גרין השיב לאפיפיור שלא הגיע כדי לקבל תפילה, אלא ביקש את התערבותו המעשית. גרין נפטר בארצות הברית בשנת 1961. גרין נפטר בשנת 1961 בגיל 56. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים. הבכור הרב איתן (ג'יסון) כיהן כראש ישיבה בירושלים (נפטר ב-2019), בן נוסף ד"ר עמנואל היה פסיכולוג קליני ומרצה לפסיכולוגיה (נפטר ה'תשע"ד) ובתו אביבה גרין היא אמנית בעלת שם בניו יורק. הרצאה של אביבה גרין על אביה, הרב צמח גרין, 2008 מ.ק., אורחים בארץ - הרב צמח גרין, הצופה, 15 במאי 1955 אזכרה להרב צמח גרין ז"ל, הצופה, 20 בדצמבר 1961, עמ' 3 אתר אישי \ משפחתי אודות הרב צמח גרין אישים ומוסדות - הרב צמח גרין בארץ, הצופה, 29 באוגוסט 1948 3 אבנים נשלחו מוואשינגטון בדואר דיפלומאטי, הצופה, 27 במאי 1946 אתר אישי
המוסד ללימודים קטלאניים

המוסד ללימודים קטלאניים (בקטלאנית: Institut d'Estudis Catalans) הוא מוסד אקדמי בברצלונה שבספרד, העוסק במחקר מדעי בכל התחומים הקשורים בתרבות הקטלאנית. המחלקה לחקר הלשון במוסד מקדמת את התקינה הרשמית של השפה הקטלאנית בקטלוניה ובאיים הבלאריים. המוסד ללימודים קטלאניים הוא אחד משני הגופים האמונים על פיתוחה והכוונתה של הלשון הקטלאנית. הגוף האחר הוא האקדמיה הוולנסיינית ללשון (Acadèmia Valenciana de la Llengua) העושה כן בקהילה האוטונומית של ולנסיה. המוסד נוסד ב-18 ביוני 1907 על ידי אנריק פרט דה לה ריבה (Enric Prat de la Riba), הנשיא הראשון של חבר העמים של קטלוניה (Mancomunitat de Catalunya), במקביל להקמתם של מוסדות תרבותיים ומדעיים אחרים שהתמקדו בשפה ובתרבות הקטלאנית, כמו הספרייה של קטלוניה (Biblioteca de Catalunya), בית הספר התעשייתי (Escola Industrial), בית הספר הגבוה לאומנויות יפות (Escola Superior de Belles Arts) ובית הספר לעבודה (Escola del Treball). אחת ממטרותיו החשובות של המוסד הייתה להמשיך ולקדם את מפעלו של פומפאו פברה לתקינת השפה. המוסד שימש השראה להקמתו של המוסד ללימודים אוקסיטניים (Institut d'Estudis Occitans). ב-1922 התקבל המוסד לאיחוד האקדמי הבינלאומי וב-1976 הוכר על ידי ממשלת ספרד. בין פרסומיו של המוסד "מילון השפה הקטלאנית של המוסד ללימודים קטלאניים" (Diccionari de la llengua Catalana de l'IEC). מדיה וקבצים בנושא המוסד ללימודים קטלאניים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוסד ללימודים קטלאניים המוסד ללימודים קטלאניים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקדמיה הוולנסיינית ללשון

האקדמיה הוולנסיינית ללשון (בקטלאנית: Acadèmia Valenciana de la Llengua) נוסדה בוולנסיה שבספרד מכוח חוק של הקהילה האוטונומית של ולנסיה, מיום 16 בספטמבר 1998, ואשר תפקידה העיקרי לפתח ולנסח את תקינתה הרשמית של השפה הקטלאנית בתחומי הקהילה האוטונומית של ולנסיה, שפה הנקראת שם "ולנסית" (Valencià). האקדמיה היא אחד משני הגופים האמונים על פיתוחה והכוונתה של הלשון הקטלאנית. הגוף האחר הוא המוסד ללימודים קטלאניים בברצלונה המשמש בתפקיד דומה בקטלוניה ובאיים הבלאריים. החלטותיה של האקדמיה בתחומי אחריותה מחייבות את כל מוסדות הקהילה האוטונומית, השירות הציבורי ומערכת החינוך בתחומיה, אמצעי התקשורת, הרשויות, החברות והגופים בעלי התפקיד הציבורי ואלה הנהנים ממימון ציבורי. מקום מושבה של האקדמיה הוא בעיר ולנסיה אך היא רשאית לקיים ישיבות בכל יישוב בתחומי הקהילה. האקדמיה מונה 21 חברים מקרב אנשי האקדמיה. מדיה וקבצים בנושא האקדמיה הוולנסיינית ללשון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הוולנסיינית ללשון ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגיד

האם התכוונתם ל... מגיד (הגדה) – חלק בהגדה של פסח, שקריאתו מהווה את השלב העיקרי בליל הסדר. מגיד (קבלה) – מונח בקבלה היהודית המתאר כוח עליון, מלאך או נשמת צדיק שנפטר, המתגלה לצדיק חי ומגלה לו דבר מה. מגיד (בעל תפקיד) – אדם העוסק בדרשנות. מגידים היו מקובלים כמטיפים ומורי מוסר במזרח אירופה. אהרן מגיד – סופר ועורך תורני, מחבר האנציקלופדיה "בית אהרן". הלל נח מגיד שטיינשניידר – היסטוריון יהודי, חוקר תולדות יהודי וילנה. ספרי מגיד – סדרת ספרים היוצאת לאור על ידי הוצאת קורן ירושלים. המגיד (פירושונים)
קוויק

האם התכוונתם ל... דיאנה קוויק – שחקנית אנגלייה קוויק סופר אונליין – סופרמרקט מקוון ישראלי Quake (סדרת משחקים)
גרטן

גרטן (מצרפתית: Gratin, "מוקרם") הוא תבשיל קדירה ממטבח מספר מדינות אירופיות, המצופה גבינה או פירורי לחם בחמאה ונאפה. חלק מגרסאות הגרטן כוללות תפוחי אדמה בשמנת. בגרסה המסורתית, פעמים רבות מחליפים את הגבינה ברוטב בשמל. רכיבים אפשריים הנכללים בגרטן הם גבינת שמנת, בשר חזיר, בצל, פלפל שחור. במדינות מסוימות נחשב גרטן למאכל חגיגי, ומגישים אותו בחג המולד ובחג ההודיה. בצרפת נפוץ גראטן דופינה. מדיה וקבצים בנושא גרטן בוויקישיתוף גרטן תפוחי אדמה ובטטות - אוכל - ynet / בני סיידא, באתר ynet ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זורם ניוטוני

זורם ניוטוני הוא מונח בהידרודינמיקה המתאר זורם צמיג. מרביתם של הנוזלים בטבע מתאימים להגדרה של זורם ניוטוני ולכן הוא משמש כמודל טוב לאפיון נוזלים. חוק הצמיגות של ניוטון (אנ') מתאר את התנהגות זורמים ניוטונים על ידי המשוואה: τ = μ d u d y {\displaystyle \tau =\mu {\frac {du}{dy}}} כאשר τ {\displaystyle \tau } הוא מאמץ הגזירה; μ {\displaystyle \mu } מייצג את צמיגות הזורם; ו- d u d y {\displaystyle {\frac {du}{dy}}} מייצג את גרדיאנט המהירות של הזורם בניצב לגרר. מכיוון שניתן לפרש את גרדיאנט המהירות המקומי כקצב הגזירה של אלמנט זורם, מקבלים איפוא שמאמצי הגזירה בתוך הזורם יחסיים לקצב הגזירה ולא לגזירה עצמה כמו במוצקים. ניתן לראות לפיכך במודל הזורם הניוטוני מעיין הגדרה לזורמים (שתקפה למרבית הזורמים) - בעוד שבמוצקים מדובר על מודול הגזירה ועל מאמץ גזירה שיחסי למידת הגזירה, בזורמים מדובר על מאמץ היחסי לנגזרת של הגזירה. זורם לא-ניוטוני ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גאוס (יחידת מידה)

גאוס היא יחידת מידה של יחידות cgs למדידת שדה מגנטי. סימולה הוא G. הקשר בין גאוס לטסלה (T) הוא 1   G = 10 − 4   T {\displaystyle 1\ G=10^{-4}\ T} , זאת אומרת שגאוס היא רבבית טסלה. היחידה קרויה על שמו של המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס. עוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ הוא 0.5 גאוס מגנט ברזל קטן - כ-100 גאוס מגנט נאודימיום-ברזל-בורון (NIB) - כ-2000 גאוס אלקטרומגנט גדול - 15,000 גאוס עוצמת השדה המגנטי במכשיר MRI - כ־20,000 גאוס עוצמת השדה המגנטי בקרבת כוכב נייטרונים/מגנטר - 1012 גאוס יחידות מידה על שם אישים גאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוני אם

בוני אם (באנגלית: Boney M) היא להקת פופ ודיסקו, שהורכבה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מארבעה זמרים ורקדנים קריביים: בובי פארל, ליז מיטשל, מרשה בארט, מייזי ויליאמס ורג'י ציבו. הלהקה, בראשות המפיק הגרמני פרנק פריאן, נחשבת לאחת מחלוצות הדיסקו והפופ של שנות ה-70 ולאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים. ההרכב והסגנון המיוחדים של הלהקה, הפכו אותה לאחת מהלהקות המוכרות בעולם בתחום הדיסקו עד היום. הלהקה הוקמה ב-1975 על ידי המפיק המערב גרמני פרנק פריאן, שגם שר בהקלטות האולפן של הלהקה. שמה של הלהקה נבחר על ידי פריאן לאחר שהקליט את השיר "Baby Do You Wanna Bump" בדצמבר 1974, אולם לא רצה להוציאו לאור תחת שמו האמיתי. הסינגל יצא לאור בפברואר 1975 עם השם "Boney M" כשם האמן. לאורך השנים הלהקה הוציאה להיטים רבים שהפכו לקלאסיקות דיסקו של שנות ה-70, ביניהם: Ma Baker, Sunny, Rivers of Babylon, Rasputin ועוד רבים אחרים. הלהיט המוכר ביותר של הלהקה הוא השיר Daddy Cool. במרוצת השנים, בוני אם הוציאו להיטים רבים וזכתה להצלחה בכל העולם, כולל באפריקה, באיראן, בדרום-מזרח אסיה ובברית המועצות. כאמור, הלהקה הצליחה להשפיע רבות על הדיסקו בעולם, ולהיטיה הפכו לקלאסיקות בתחום. מכירות התקליטים של הלהקה נאמדות ביותר מ-150 מיליון עותקים, דבר שהפך אותה לאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים. שיריה של הלהקה מושמעים עד היום בתחנות הרדיו השונות ברחבי העולם ובמסיבות דיסקו רבות. הרכבה וסגנונה המיוחד של הלהקה, בעיקר בהופעותיה, שהיו מורכבות מכוריאוגרפיה ייחודית שכללה תנועות וריקודים במהלך השירה, עיצבו את הדיסקו המיוחד של שנות ה-70. סולן הלהקה בובי פארל נודע בזכות תנועותיו המרובות במהלך הופעות הלהקה ברחבי העולם. בין שיריה המוכרים ביותר של הלהקה: Daddy Cool Ma Baker Rivers of Babylon "Sunny" Gotta Go Home Rasputin Bahama Mama Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday El Lute Brown Girl in the Ring Children of Paradise Happy Song Mary's Boy Child Kalimba De Luna Belfast Still I'm Sad Painter Man Boonoonoonoos Ribbons of Blue Oh My Lord Going Back West Felicidad Nightflight To Venus מדיה וקבצים בנושא בוני אם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוני אם בוני אם, ברשת החברתית פייסבוק בוני אם, ברשת החברתית אינסטגרם בוני אם, ברשת החברתית טיקטוק בוני אם, סרטונים בערוץ היוטיוב בוני אם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוני אם, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בוני אם, באתר ספוטיפיי בוני אם, באתר Last.fm (באנגלית) בוני אם, באתר AllMusic (באנגלית) בוני אם, באתר MusicBrainz (באנגלית) בוני אם, באתר דיזר בוני אם, באתר Yandex.Music (ברוסית) בוני אם, באתר Discogs (באנגלית) בוני אם, באתר Songkick (באנגלית) בוני אם, באתר Genius בוני אם, באתר SecondHandSongs בוני אם, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) בוני אם, באתר בילבורד (באנגלית) "מא הקשר?" - פרק על חייה של מא בארקר והקשר ללהיט "Ma Baker" של בוני אם בפודקאסט ״מינהר הזמן״, תאגיד השידור הישראלי, כאן ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלוגס

קלוגס או קלוג'ס (באנגלית: Kellogg's) היא חברה רב לאומית אמריקאית, העוסקת בייצור דגני בוקר, חטיפים, עוגיות וכיוצא בזה. חלק מהמוצרים מיוצרים על ידי קלוגס עצמה, וחלק על ידי חברות שבבעלותה. בשנת 1890 הכינו ד"ר ג'ון הארווי קלוג, ואחיו ויל קית' מבאטל קריק שבמישיגן דייסה מקמח תירס. הדייסה נשכחה בתנור, ונתגלתה רק כעבור יומיים. הם שיטחו את הדייסה המיובשת במערוך, עד לקבלת פתיתים, אותם קלו. היו אלה הקורנפלקס הראשונים. להפתעתם, המוצר שהתקבל היה טעים, והפך למוצר מבוקש בקרב לקוחות בית ההבראה של ד"ר קלוג. ויל קית' זיהה את הפוטנציאל העסקי הגלום בקורנפלקס, והחל לשווקם באמצעות הדואר. אחיו לא התעניין בכך, ואף טען כי פרסום המוצר נוגד את כללי האתיקה הרפואית. בשנת 1906 הצליח ויל קית' למצוא משקיעים, וב-19 בפברואר אותה שנה הוקמה חברת Battle Creek Toasted Corn Flake Company. בימיה הראשונים ייצרה החברה 33 ארגזי קורנפלקס ביום, ובתוך שנה עלה הקצב על 3,000 ארגזים ביום. בשנת 1922 שונה שם החברה לקלוגס. במקביל לקורנפלקס, עסקה החברה בפיתוח מוצרים נוספים כמו דגני חיטה (1915), דגני אורז (1928) ובהמשך גם גרנולה, דגנים בטעמי שוקו ודבש, דגנים דיאטתיים ועוד. קלוגס הייתה אחת מהחברות הראשונות שראו בילדים קהל יעד. על אריזות מוצריה הופיעו דמויות מצוירות, ובתוכן היו ספרונים וצעצועים, במטרה למשוך קהל יעד זה. בשנת 2024, חברת קלנובה, הגיעה עם חברת מארס להסכמות בנוגע לרכישתה על ידי מארס בסכום של 29 מיליארד דולר. מוצריה של קלוגס נמכרים במדינות רבות בעולם. בשנת 2006 נאמדו רווחיה של החברה בקרוב ל-11 מיליארד דולרים. בישראל, משווקים המוצרים מאז 1932, והם מהווים כ-21% משוק דגני הבוקר. מאז ה-24 בינואר 2005 עומד בראש החברה ג'יימס ג'נס. משרדיה הראשיים של החברה עדיין ממוקמים בעיירת הולדתם של האחים קלוג, באטל קריק. מדיה וקבצים בנושא קלוגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלוגס קלוגס, ברשת החברתית פייסבוק קלוגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלוגס, ברשת החברתית אינסטגרם קלוגס, סרטונים בערוץ היוטיוב היסטוריה של קלוגס קלוגס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע עסקי על חברת קלוגס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) קלוגס, בגוגל פיננסים קלוגס, באתר Crunchbase (באנגלית) קלוגס, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)
מיטת סדום

מיטת סדום נכללת בתיאור אכזריותם של אנשי סדום המקראית טרם חורבנה. היא אחד מסמלי הרשע בפולקלור העברי והעולמי. כמושג, "מיטת סדום" היא מטפורה לתיאור כללים המגבילים מאוד את חופש הפעולה של הכפוף להם. פרק י"ח בספר בראשית מספר על החלטתו של אלוהים להשמיד את העיר סדום על תושביה בגלל רשעותם הרבה. האגדה העברית מתארת את אחד ממנהגיהם האכזריים: כשהגיע אורח לעיר, היו מלינים אותו על מיטה שנועדה לאורחים. אם המיטה הייתה קצרה על מידותיו של האורח היו מקצצים את רגליו, ואם מידות גופו היו קטנות מן המיטה, היו מותחים בכוח את איבריו עד שיתאימו אליה. בתלמוד מובא סיפורו של אליעזר עבד אברהם שכאשר נאמר לו לישון על מיטה זו, התחמק באמרו שהוא אבל על אימו, ולכן הוא ישן על הרצפה. המיתולוגיה היוונית מספרת על שודד אכזר במיוחד, פרוקרוסטס שמו, שהיה נוהג לקשור את קורבנותיו אל מיטת ברזל, והיה אם קומת האיש הייתה ארוכה מן המיטה, היה השודד מקצר את רגליו, ואם הייתה מידת הקורבן קצרה מן המיטה, היה מותח את גופו עד שהתאים לה. תסאוס, שהרגו לבסוף, עשה לפרוקרוסטס כפי שעשה הוא לקרבנותיו, ועינה אותו על מיטת הברזל שלו. סיפור זה הוא מקור הביטוי באנגלית "procrustean bed", המקביל לביטוי "מיטת סדום". בהשאלה, משמש הביטוי "מיטת סדום" לתיאור מצב דחוק המגביל חופש פעולה או תנועה, או להמחשת מצב בו מנסים להתאים בכוח רעיון או אידאולוגיה לתבנית או כותרת נתונה. בפסק דין שילב שופט בית המשפט העליון יצחק אנגלרד, בין האגדה העברית לאגדה היוונית: דומה כי הוראות החוק בעניין נייר ערך, שמושכן לטובת מוסד בנקאי, הן כעין מיטת סדום כלפי ה"אורחת" הבלתי צפויה שהגיעה בדמות מניית הבורסה. בפרשת אובזילר, סבר שופט בית משפט השלום וסברו שופטי בית המשפט המחוזי כי ניתן להתאים את גפיה של מניית הבורסה אל המיטה המוצעת על ידי סעיף 17(3) לחוק. לעומת זאת, שופטי בית המשפט המחוזי בפרשת חזן לא ראו אפשרות להחיל על מניית הבורסה את הוראת סעיף 17(3) לחוק ולכן העדיפו עליה את הוראת סעיף 17(4) לחוק. זו גם דעתו של חברי הנשיא א' ברק. אך, לטעמי - כפי שיתברר להלן - גם הוראה אחרונה זו אינה בבחינת מיטה נוחה יותר; ואם הוראת סעיף 17(3) לחוק נמשלת למיטה האגדתית שבעיר סדום עבור האורחת בדמותה של מניית הבורסה, הרי הוראת סעיף 17(4) לחוק היא עבורה המיטה הקטלנית עליה נהג להשכיב השודד המיתולוגי היווני פרוקרוסטוס את אורחיו שלו. מִטַּת סְדוֹם, באתר האקדמיה ללשון העברית תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ט, עמוד ב'; ספר הישר וירא נח-סב. בן-ציון פישלר, מיטת סדום, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2002 ע"א 4294/97 אובזילר טוביה ואחרים נ' בנק דיסקונט לישראל בע"מ, ניתן ב־21 בנובמבר 2001
כבד קצוץ

כבד קצוץ (ביידיש: געהאַקטע לעבער) הוא מאכל מהמטבח האשכנזי, עשוי מכבד עוף, המוגש קר לרוב, כמנה ראשונה או כממרח לכריכים. יש המכינים אותו מכבד בקר. המתכון הבסיסי כולל טיגון הכבד בשמן או שמאלץ (שומן אווז) או שומן כבש, לרוב עם בצל. לאחר הטיגון מניחים לתבשיל להתקרר, מועכים את הכבד לדרגה הרצויה (ישנן גרסאות עם מרקם גושי ואחרות עם מרקם דמוי משחה), מוסיפים מלח, פלפל שחור, בצל מטוגן או טרי קצוץ דק ולעיתים גם ביצה קשה או תפוח אדמה. בעבר נהגו להגישו עם "אייערלאך" (ביידיש, מילולית "ביצים קטנות") ביצים שלא הוטלו, שנמצאו לעיתים בקרבי תרנגולת, ונראות כחלמונים. כבד קצוץ נחשב כמעדן, מוגש בארוחות חג ופופולרי כממרח במעדניות יהודיות בארצות הברית ובקנדה ובתרבות הסלאבית במזרח אירופה. כבד קצוץ רגיש מאוד לטמפרטורה ומתקלקל בקלות, לכן יש לצרוך אותו סמוך ככל האפשר להכנה ולאחסן אותו בקירור לימים בודדים. כבד הוא מוצר עתיר שומן וכולסטרול, אך גם עתיר ברזל. בתקופת הצנע בישראל, כאשר כבד לא היה בנמצא, הומצא תחליף מחצילים שכונה חצילים בטעם כבד. למרות שמו, טעמו אינו דומה לזה של כבד קצוץ, והדמיון הוא בעיקר בצבע ובמרקם. מאכל זה הוא ממתכוני הצנע היחידים שעדיין פופולריים במטבח הישראלי, ואף קיימות גרסאות מסחריות שלו. ביידיש קיים הפתגם "געהאַקטע לעבער איז בעסער ווי געהאַקטע צרות" (משחק מילים: 'כבד קצוץ עדיף מצרות צרורות'). בלקסיקון היהודי-אמריקאי (וכן בתרבות האמריקנית הכללית) קיים הביטוי "מה אני, כבד קצוץ?!" (What am I, Chopped Liver?!), הנאמר בשעת תסכול הנגרם מכך שאדם חש שמתעלמים ממנו (מקביל לביטוי העברי-גששי "מה אני, עז?!"). ייתכן כי מקור הביטוי הוא בכך שכבד קצוץ נחשב כמאכל של טעם נרכש, שאינו אהוד על הכל; לחלופין, ייתכן כי מקור הביטוי בהיותו של המאכל מנה נלווית ולא עיקרית. פָּטֶה מדיה וקבצים בנושא כבד קצוץ בוויקישיתוף What Am I, Chopped Liver?.
האיים החיצוניים

האיים החיצוניים (בסינית 離島區) הם אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, ונחשבים לחלק מהטריטוריות החדשות. השטח הכולל של התחום 175.3 קמ"ר, ואוכלוסיית התחום הגיעה בשנת 2001 ל-86,667 איש. הונג קונג מיושבת על פני חצי אי אחד ו-236 איים. האיים החיצוניים הם עשרים האיים הגדולים (למעט האי הונג קונג עצמו), ושאר האיים הנמצאים בצדו הדרומי או הדרום מערבי של הונג קונג. על אף שהשטחים תופסים 16% מכלל שטחי הונג קונג, אוכלוסיית המקום תופסת רק 2% מכלל האוכלוסייה. תחום זה, אם כן, הוא התחום הגדול ביותר בהונג קונג, והכי פחות מיושב. נתון זה הוא בעיקר משום שאיים אלו אינם ראויים למגורי אדם, לבד ממקומות בודדים (כמו האי לנטאו) בהם אזורי יישוב מפותחים. אנשים רבים מעדיפים להתגורר במקומות אלו, עקב השקט, הנוף והטבע החסרים להם בהונג קונג ובקאולון. הרכבת התחתית של הונג קונג מספקת שירות לאי לנטאו, ומעבורת סטאר לאיים נוספים זולת האי למה והאי צ'נג צ'או. האי לנטאו 爛頭 צ'ק לאפ קוק 赤鱲角 האי צֶ'נְג צַ'או 长洲 האי למה 南丫岛 צַ'ה קְווֹ צַ'או הִי לִינְג צַ'או 喜灵洲 קַאי יֶק קוֹק 雞翼角 קַאו יִי צַ'או 交椅洲 פֶּנְג צַ'או 坪洲 איי פּוֹ טוֹי 蒲苔群岛 שֶׁק קְווּ צַ'או 石鼓洲 איי סוֹקוֹ 索罟群島 מדיה וקבצים בנושא האיים החיצוניים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האיים החיצוניים
משארף

מָשָארֵף (בערבית: مشارف) הוא כתב עת לספרות ותרבות, היוצא לאור בישראל בשפה הערבית. את כתב העת הקים הסופר והמחזאי אמיל חביבי בשנת 1995 עם המשוררת סיהאם דאוד כבמה לכותבים ערבים-ישראלים ולתרגומים לערבית מספרות העולם. לאחר מותו של חביבי ב-1996 נסגר כתב העת, אך בשנת 2002 חודשה פעילותו ביוזמת הוצאת ערבסק ועמותת הליקון. את כתב העת המחודש עורכת האמנית סיהאם דאוד, מנהלת עיזבונו של חביבי, וחברי המערכת הם אנטון שמאס, סלמאן מצאלחה, מוחמד חמזה ע'נאים, אנטון שלחת ורמזי סולימאן. בכתב העת מתפרסמים שירים, סיפורים, מסות ותרגומים מספרות העולם, בין השאר מעברית. עירית המאירי, "משארף". אחרי שש שנים, באתר ynet, 17 ביוני 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוואי צינג

קֱוַואי צִינְג (בסינית: 葵青區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, והוא ממוקם בטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 21.82 קמ"ר. אוכלוסיית התחום היא 523,300, וצפיפותה היא כ-22,000 נפש לקמ"ר. הוא מיושב על גבי שני האזורים קוואי צ'ונג והאי צינג ומכאן שמו. עד 1985 היה התחום חלק מתחום צואן וואן, אז החליטו להפרידו והוא נקרא תחום קוואי צקונג וצינג יי. רק בשנת 1988 קיבל את שמו החדש קוואי צינג. המקום נודע בעיקר בזכות גשר צינג מה, שהוא הגשר המחבר בין צינג יי ללנטאו, ולמעשה מחבר את הונג קונג עם שדה התעופה. קְוַואי צ'וֹנְג קוואי הינג טַאי ווֹ הַאו - חלק עליון טאי וו האו - חלק תחתון אחוזת קוואי צ'ונג שֶׁק יָם אוֹן יָם טַאי פַּק טִין קְוַואי פוֹנְג לַאי יוּ' לַאי וַוה צ'וֹ יוּ' הִינְג פוֹנְג לַאי קִינְג קְוַואי שִׁינג - אחוזה מערבית צִינְג יִי אוֹן הוֹ וַואי יִינְג אחוזת צינג יי גרין פילד (שדה ירוק) צ'וּ'אֶנְג צִ'ינְג צ'וּ'אֶנְג הוֹנְג שִׁינְג הוֹנְג דרום צינג יי צ'וּ'אֶנְג הַנְג צִ'ינְג פַאט צ'וּ'אֶנְג אוֹן אתר האינטרנט הרשמי של קוואי צינג קוואי צינג, ברשת החברתית פייסבוק
בית דניאל (תל אביב)

בית דניאל הוא הקהילה המרכזית של היהדות הרפורמית בתל אביב. המרכז שוכן ברחוב בני דן בצפון הישן של תל אביב, סמוך לנחל הירקון. הוא מסונף לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. בראש הקהילה עומדים הרב מאיר אזרי והרבה גליה סדן. בית דניאל הוקם בשנת 1991 והיה לבניין בית הכנסת הרפורמי הראשון בתל אביב. בבית הכנסת התאחדו שתי הקהילות הרפורמיות שהיו פעילות קודם לכן בעיר: קהילת קדם וקהילת רמת-אביב. קהילות אלה פעלו ללא מבנה קבוע. בניין בית-דניאל תוכנן על ידי האדריכל צ'ורני קפלן, ועוצב על ידי האמן פיליפ רנצר. בבית דניאל פועל בית כנסת שבו מתקיימות תפילות בערבי שבת, שבתות וחגים, ואירועים מיוחדים בכל חגי ישראל. בנוסף מתקיימת במרכז פעילות תרבותית ופעילות העשרה. כמו כן מפעיל המרכז רשת גני ילדים ופעילות העשרה לבתי ספר. נערכים בו אירועי ספרות ותרבות, סמינרים וערבי עיון (שאינם קשורים בהכרח לקהילה הרפורמית). המרכז הוקם על בסיס תרומות של משפחת דניאל, משפחת נדבנים מארצות הברית, ונתמך בידי גופים ציבוריים ופרטיים שונים, בהם עיריית תל אביב-יפו והסוכנות היהודית. מחלקת החינוך בבית דניאל מקיימת אירועים בדרך שוויונית וחגיגית. מחלקת החינוך יוצרת ומפתחת תוכניות אישיות וכלל כיתתיות לבני ובנות מצווה, טקסי קבלת ספר תורה, תוכניות העשרה בתחום המורשת ועוד. בבית דניאל מתקיימים לאורך השנה שיעורים שבועיים ופעילויות לגיל הזהב, תפילות שבת משפחתיות וקהילתיות, קרנבל פורים, תיקון ליל שבועות, אירועי סליחות, הקפות בשמחת תורה ועוד. בשנת 2006 נפתחו ביפו משכנות רות דניאל, המסונפים לבית דניאל. במקום פועלים אכסניה ומרכז חינוכי. בית דניאל מזמין בני מצווה ובנות מצווה לעלות לתורה בטקס שוויוני, שבו בנות מוזמנות לעלות לתורה ולחגוג בת מצווה, כל המשפחה יושבת יחדיו והאמהות (כמו גם בנות המשפחה האחרות) עולות לתורה, מברכות ושותפות מלאות בתהליך ההכנה ובטקס עצמו. במהלך השנים אלפי בנים ובנות עלו לתורה בבית דניאל. בנוסף לטקס, בית דניאל מזמין את בני ובנות המצווה ואת משפחותיהם לקחת חלק בחוג בני/בנות מצווה, אשר מלווה את תהליך העלייה לתורה כולו. בית דניאל מקיים טקס נישואים יהודי, שוויוני, שבו בני הזוג יכולים לנסח את הכתובה, לקדש זה את זו וזו את זה (בשונה ממעמד הקידושין היהודי המסורתי בו רק האיש נותן לאשה טבעת ובכך מקדש אותה), לשתף בני משפחה וחברים בטקס ולהוסיף לו מעולם התוכן הייחודי להם. נישואים אלה אינם מוכרים לצורך רישום נישואים בישראל. בבית דניאל מתקיימים שיעורי גיור, בעלי אופי שוויוני. בית דניאל רואה בתהליך זה מסע משמעותי הכולל למידה והכרה של שורשי התרבות ומנהגיה, בניית זהות יהודית אישית המתבטאת בהצטרפות לעם ישראל מתוך קבלת עקרונות היהדות הרפורמית, וקיום אורח חיים יהודי מודרני ופתוח, כמקובל בתנועה ליהדות מתקדמת. הגיור נעשה בארבע שפות: עברית, אנגלית רוסית וספרדית. המתגיירים בדרך זו (המכונה "גיור רפורמי") מוכרים במדינת ישראל כיהודים לצורך רישום במרשם האוכלוסין, אך אינם מוכרים כיהודים על ידי הרבנות הראשית לישראל, ולכן אינם יכולים להינשא ולהירשם לנישואין באמצעות המועצות הדתיות. עינת ליבל-הס, התפתחות היהדות הליברלית (הרפורמית/מתקדמת והקונסרבטיבית/מסורתית) בתל אביב: דפוסי ארגון וזהויות בקהילות בית דניאל ותפארת שלום (2015-1991), עבודה לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, 2015. מדיה וקבצים בנושא בית דניאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית דניאל טקסי מעגל החיים - חתונה, באתר התנועה ליהדות מתקדמת גיור רפורמי, באתר התנועה ליהדות מתקדמת