laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפט ראווה

משפט ראווה הוא כינוי שלילי להליך משפטי ציבורי, שבו פסק הדין הוחלט למעשה טרם המשפט. מטרת המשפט, אם כן, אינה לדון באשמת הנאשם, אלא לפרסם בציבור את אופן הענישה והנימוקים לה, כאזהרה. לפיכך במשפטים אלו ניתן להרשיע אדם חף מפשע מבלי לתת לו משפט הוגן. משפטי ראווה הם אמצעי לרדיפת מתנגדי משטר או אנשים אחרים שהמשטר חפץ לפגוע בהם. מטרת גזר הדין היא בראש ובראשונה להתנקם או להעניש את הנאשמים על הפשעים המיוחסים להם, ולא לשקמם. במקרים רבים, קיימות חריגות מסדרי הדין ואף מן החוק עצמו במשפט ראווה. הנאשמים אינם מקבלים זכות להתגונן, והצהרותיהם נלקחו מהם תחת עינויים או כפייה אחרת להודות באשמתם. משפטו של יאן הוס (1415) משפטה של ז'אן ד'ארק (1431) משפטו של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה לאחר מלחמת האזרחים האנגלית (1649) משפטו של לואי השישה עשר, מלך צרפת (1792/3) משפט ריום שנערך בצרפת של וישי במטרה להוכיח כי מנהיגי הרפובליקה הצרפתית השלישית בין 1936 ל-1940 הם האשמים בתבוסת צרפת. משפטי קשר העשרים ביולי בגרמניה הנאצית משפטים בתקופה הסטאליניסטית במזרח אירופה: משפטי ראווה במסגרת תקופת "הטיהורים הגדולים" בברית המועצות (בין היתר, הוצאתו להורג של מיכאיל טוכאצ'בסקי, "משפט ה-21" נגד גנריך יגודה, ניקולאי בוכארין ואחרים); משפטם של לאסלו רייק בהונגריה (1949), טרייצ'ו קוסטוב בבולגריה (1949); משפטו של יאנוש קאדאר בהונגריה (1951); משפטי פראג בצ'כוסלובקיה (1952); ומשפט הרופאים בברית המועצות (1953) משפטי ראווה נגד יהודים מטעמים אנטישמיים ואנטי-ציוניים: משפטו של שפיק עדס בעיראק (1948) ; משפטי פראג בצ'כוסלובקיה (1952); משפטי הרופאים בברית המועצות (1953) משפטם התיאטרלי של כנופיית הארבעה בסין (1980) משפטי אנשי תנועת המחאה לאחר הבחירות לנשיאות איראן משפט מבוים מדיה וקבצים בנושא משפט ראווה בוויקישיתוף
פיב"א אירופה

פיב"א אירופה היא השלוחה של פיב"א באירופה. בפיב"א אירופה רשומות כיום 52 התאחדויות כדורסל. 1958 - קם גביע אירופה לאלופות 1966 - קם גביע למחזיקות גביע שהיה המפעל השני בחשיבותו באירופה 1972 - קם מפעל גביע קוראץ' שהיה המפעל השלישי בחשיבותו באירופה 1991 - גביע אירופה לאלופות הופך לאליפות אירופה לקבוצות וגביע למחזיקות גביע הופך לגביע האירופי 1996 - אליפות אירופה לקבוצות הופכת ל"הליגה האירופית" 1997 - הגביע האירופי הופך ליורוקאפ 1999 - היורוקאפ הופך לגביע ספורטה 2000 - הליגה האירופית הופכת לסופרוליג במקביל קם היורוליג של היול"ב 2001 - נסגר מפעל הסופרוליג 2002 - קם הצ'מפיונס קאפ מאיחוד של גביע ספורטה וגביע קוראץ' בעקבות הקמת גביע יול"ב והופך לטורניר השלישי בחשיבותו באירופה 2003 - קם היורופליג שהופך לטורניר השלישי בחשיבותו באירופה אחרי גביע יול"ב וה"צ'מפיונס קאפ" הופך ליורוקאפ 2005 - היורופליג הופך ליורוקאפ והיורוקאפ הופך ליורוקאפ צ'לנג' 2007 - נסגר היורוקאפ צ'לנג' 2008 - פיב"א ויול"ב מודיעים על שיתוף פעולה ביניהם. גביע היורוקאפ הפך לגביע יורוצ'אלנג' וגביע היול"ב קיבל את השם יורוקאפ. 2015 - סגירת יורוצ'אלנג' ופתיחת יורופקאפ. 2016 - פתיחת ליגת האלופות בכדורסל. אוסטריה אוסטריה אוקראינה אוקראינה אזרבייג'ן אזרבייג'ן איטליה איטליה איסלנד איסלנד אירלנד אירלנד אלבניה אלבניה אנדורה אנדורה אסטוניה אסטוניה ארמניה ארמניה בולגריה בולגריה בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה בלארוס בלארוס בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה גיברלטר גיברלטר גאורגיה גאורגיה גרמניה גרמניה דנמרק דנמרק הולנד הולנד הונגריה הונגריה טורקיה טורקיה יוון יוון ישראל ישראל לוקסמבורג לוקסמבורג לטביה לטביה ליטא ליטא מולדובה מולדובה מונקו מונקו מונטנגרו מונטנגרו מלטה מלטה מקדוניה מקדוניה נורווגיה נורווגיה סלובניה סלובניה סלובקיה סלובקיה סן מרינו סן מרינו ספרד ספרד סרביה סרביה פולין פולין פורטוגל פורטוגל פינלנד פינלנד צ'כיה צ'כיה צרפת צרפת קפריסין קפריסין קרואטיה קרואטיה רומניה רומניה רוסיה רוסיה שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ להלן דירוג הנבחרות בפיב"א אירופה לפי הדירוג העולמי של פיב"א: אליפות אירופה בכדורסל גברים נשים אליפויות אירופה לגילאים צעירים אליפות אירופה עד גיל 20 (גברים, נשים) אליפות אירופה עד גיל 18 (גברים, נשים) אליפות אירופה עד גיל 16 (גברים, נשים) גברים ליגת האלופות יורופקאפ הליגה הבלטית הליגה הבלקנית הליגה האדריאטית נשים יורוליג יורוקאפ הערה: היורוקאפ מופעל על ידי יול"ב, ואילו שלבי המוקדמות שלו על ידי פיב"א אירופה. התחרות עצמה נתמכת על ידי פיב"א ומשוחקת על פי החוקים במפעלי פיב"א. אתר האינטרנט הרשמי של פיב"א אירופה אתר הנבחרת האקרובטית דירוג נבחרות הגברים באירופה באתר פיב"א דירוג נבחרות הנשים באירופה באתר פיב"א
איבר נילפוטנטי

באלגברה מופשטת, איבר x {\displaystyle x} של חוג R {\displaystyle R} הוא נילפוטנטי, אם יש לו חזקה שהיא אפס, כלומר, אם x m = 0 {\displaystyle x^{m}=0} עבור m {\displaystyle m} גדול מספיק. המספר הטבעי הקטן ביותר בעל תכונה זו נקרא דרגת הנילפוטנטיות (ולעיתים גם אינדקס הנילפוטנטיות) של x {\displaystyle x} . חוג (בלי יחידה) שכל אבריו נילפוטנטיים נקרא חוג נילפוטנטי. כל אלגברה נילפוטנטית מממד סופי ניתנת לשיכון באלגברת המטריצות המשולשיות מעל השדה. בחוג Z / 4 Z {\displaystyle \mathbb {Z} /4\mathbb {Z} } של השאריות מודולו 4, האיבר 2 נילפוטנטי (מדרגה 2) כי 2 2 = 4 ≡ 0 ( mod 4 ) {\displaystyle 2^{2}=4\equiv 0{\pmod {4}}} . המטריצה הריבועית A = ( 0 1 0 0 0 1 0 0 0 ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}0&1&0\\0&0&1\\0&0&0\end{pmatrix}}} היא מטריצה נילפוטנטית (מדרגה 3), כי מתקיים A 3 = 0 {\displaystyle A^{3}=0} . בכל חוג (גם אם אינו קומוטטיבי), אם a b {\displaystyle ab} נילפוטנטי, אז גם b a {\displaystyle ba} כזה, משום ש- ( b a ) n + 1 = b ( a b ) n a {\displaystyle (ba)^{n+1}=b(ab)^{n}a} . לדוגמה, אם a = e 12 + e 22 {\displaystyle a=e_{12}+e_{22}} ו- b = e 12 {\displaystyle b=e_{12}} , כאשר e i j {\displaystyle e_{ij}} הן מטריצות בסיסיות (זו המטריצה בה בכניסה ה- i , j {\displaystyle i,j} יש 1 {\displaystyle 1} וביתר הכניסות יש 0 {\displaystyle 0} ), אז   a b = 0 {\displaystyle \ ab=0} ו-   b a = b {\displaystyle \ ba=b} נילפוטנטי מדרגה 2. אם x {\displaystyle x} נילפוטנטי מדרגה n {\displaystyle n} , אז 1 − x {\displaystyle 1-x} איבר הפיך, ומתקיים ( 1 − x ) − 1 = 1 + x + x 2 + x 3 + ⋯ + x n − 1 {\displaystyle (1-x)^{-1}=1+x+x^{2}+x^{3}+\dots +x^{n-1}} . באופן דומה גם 1 + x {\displaystyle 1+x} הפיך. בחוג קומוטטיבי, הסכום של כל איבר הפיך ואיבר נילפוטנטי הוא הפיך: אם x {\displaystyle x} הפיך ו- y {\displaystyle y} נילפוטנטי, אז x + y = x ( 1 + x − 1 y ) {\displaystyle x+y=x(1+x^{-1}y)} , ומכיוון ש- y {\displaystyle y} נילפוטנטי נקבל שגם x − 1 y {\displaystyle x^{-1}y} נילפוטנטי ומהאמור לעיל 1 + x − 1 y {\displaystyle 1+x^{-1}y} הפיך, ואז x + y {\displaystyle x+y} הפיך כמכפלת הפיכים. הספקטרום של חוג קומוטטיבי A {\displaystyle A} הוא מרחב טופולוגי אי פריק אם ורק אם אוסף כל האיברים הנילפוטנטים בחוג הוא אידיאל ראשוני. אידיאל נילי איבר נילפוטנטי, באתר MathWorld (באנגלית)
דייוויד דל טרדיצ'י

דייוויד דל טרדיצ'י (באנגלית: David Del Tredici;‏ 16 במרץ 1937 – 18 בנובמבר 2023) היה מלחין אמריקאי. דל טרדיצ'י, יליד קלוברדייל, קליפורניה, הופיע לראשונה כפסנתרן עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בגיל 17. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני בשנת 1964 מאוניברסיטת פרינסטון, שם למד אצל המלחינים ארל קים, סיימור שיפרין ורוג'ר סשנס. את ההשראה ליצירותיו המוקדמות שאב מספרו של לואיס קרול, אליס בארץ הפלאות. הוא כתב במגוון סגנונות וצורות מוזיקליים. בשנת 1980 זכה בפרס פוליצר על "לזכר יום קיץ", החלק הראשון של "אליס הילדה" נושאי יצירותיו המאוחרות כוללים ספרות – יצירות ויקטוריאניות, משוררים בני ימינו ויצירות של ג'יימס ג'ויס, אלן גינסברג, רומי, פדריקו גארסיה לורקה, תום גאן, פול מונה, קולט אינז ובראם סטוקר – סיפורים אישיים משלו וחייו כהומוסקסואל. אף כי הכשרתו כללה את טכניקה סריאלית, מבוססות יצירותיו על טונאליות; הוא אחד התומכים הנלהבים ביותר בנאו-רומנטיות, בשאיפה להשיב לחיות את הטונאליות במוזיקה בת זמננו. דל טרידיצ'י קיבל, נוסף לפרס פוליצר, גם את מלגות גוגנהיים ווודרו וילסון, פרס ברנדייס לאמנויות יוצרות, פרס פרידהיים ומענקים מקרן לאומית לאמנויות. כמו כן, נבחר לאקדמיה האמריקאית ולמכון לאמנויות ולספרות. תזמורות חשובות בארצות הברית ובארצות אחרות הזמינו אצלו יצירות כדבר של קבע. יצירתו "על כנפי השיר" נוגנה בביצוע בכורה בניו יורק בשנת 2004 במסגרת קונצרט חגיגות העשרים של אנסמבל האופרה של ריברסייד. שישה שירים לקול ופסנתר (לטקסט של ג'יימס ג'ויס) (1959) סימפוניית אליס (1969) "הילדה אליס" ("לזכר יום קיץ", "קולות מאושרים", "בשעות המנחה הזהובות", "אירועים מוזרים") לסופרן ותזמורת (1980–1981) חיי גאים (1996–2000) "העכביש והזבוב" לסופרן גבוה, בריטון גבוה, ותזמורת (1998) אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד דל טרדיצ'י (באנגלית) דייוויד דל טרדיצ'י, ברשת החברתית פייסבוק דייוויד דל טרדיצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד דל טרדיצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייוויד דל טרדיצ'י, באתר Discogs (באנגלית) Boosey & Hawkes biography American Mavericks interview NewMusicBox: David Del Tredici in conversation with Frank J. Oteri, 2003
תק"ע

האם התכוונתם ל... תצוגת קסדה עילית – בראשי תיבות: תק"ע ה'תק"ע – שנה בלוח העברי
חבש

חבש (בגעז: ሐበሻ) הוא חבל ארץ גאוגרפי-היסטורי בצפון-מזרח קרן אפריקה. גבולות החבל הם הים האדום בצפון, הנילוס הכחול בדרום, משולש עפר במזרח והגבול עם סודאן במערב. מבחינה גאוגרפית, האזור מכיל את צפון הרמה האתיופית, את אגם טאנה ואת אגן ניקוזו העקרי של הנילוס הכחול. מבחינה היסטורית, האזור הוא ערש מולדתם של העמים החבשים, שכיום מהווים את הרוב המוחץ של האוכלוסייה בחבל. מאזור זה צמחו המדינות ההיסטוריות דעמת, אקסום, האימפריה האתיופית וכיום היורשות התרבותיות שלה הן אתיופיה ואריתריאה, שהחבל מחולק ביניהן. דמוגרפית, האזור מיושב על ידי אמהרים בעיקר בדרום ובמרכז, תגרים בצפון-מרכז ותגרה בצפון. מקור השם "חבש" הוא בערבית ("الحبشة" – "אל-חבשה"), ופירושו – "ערב-רב". הכוונה היא לשלל השבטים השמיים אשר היגרו לאזור מחצי האי ערב, בעיקר מתימן, מהמאה ה-20 לפנה"ס ועד למאות הראשונות לספירה. על פי ההיסטוריון אדוארד גלאסר, העדות הראשונה לשימוש בשם זה היא ההירוגליף "חבסטווי" משנת 1460 לפנה"ס הערבים לא היו קיימים בכלל בעת הזו, שם שבו השתמשה מלכת מצרים חתשפסות על מנת לתאר את תושבי ארץ פונט. הכתובת הראשונה המוסכמת על פי רוב לשם "חבשים" היא כתובת המאה ה-2, שנמצאה בתימן; ובה נזכר השם "חבשאת" כשם של קבוצה אתנית מהאימפריה האקסומית; במאה ה-3 מופיע שם זה כשם כולל למספר שבטים. הכינוי "אביסיניה" ("Abyssinia") הוא גלגולו של השם "חבשיסטן" ("Habeşistan" – "ארץ החבשים") מהשפה הטורקית, שממנה התגלגל לכינוי אביסיניה בלשונות אירופה. ההקבלה של השם "חבש" לאתיופיה היא טעות. השם "אתיופיה" ("Αἰθιοπία") ניתן על ידי היוונים כשם לחבל ארץ גדול בצפון אפריקה שהתייחס לאזור דרומית למצרים (סודאן ואתיופיה דהיום), הישות הדומיננטית באותם זמנים באזור הייתה ממלכת כוש, וכך, גם ההתייחסות היוונית בשם "אתיופיה" הייתה בעיקר לממלכה זו. השימוש הראשון בשם "אתיופיה" בהתייחס לחבש הייתה לאחר שהנצרות הוכרזה כדת המדינה באימפריה החבשית על ידי הקיסר עזנה ב-325, והשם אתיופיה הפך לשם הרשמי של האימפריה המתנצרת – בייחוד לאחר כיבושהּ של ממלכת כוש על ידהּ ב-340. אימוץ זה של השם אתיופיה הביא עמו גם את השם "כוש" ככינוי לחבש, שהוא טעות, ובעקבות כך תורגם השם "כוש" בתנ"ך לשם "אתיופיה" בתרגום השבעים, ומשם לשאר שפות העולם. בעבר היה נהוג גם להשתמש בשם "הודו" ובעברית בשם "אינדואה" ונגזרותיה ככינוי לאזור חבש, במנותק מהאזור הגאוגרפי-יווני "אתיופיה"; מאחר שהשם אתיופיה שימש בעיקר ככינוי לממלכת כוש ולא לחבש, היה נהוג להשתמש בשם הודו לתיאור חבש, מכיוון שעל פי היוונים החבשים היו קרובים בצבע עורם להודים ולא לאפריקאים, והם קוטלגו כעם ערבי. שם זה ייצר בלבול נוסף – היסטוריונים חוקרי ארצות ואחרים השתמשו בשם "הודו" על מנת לתאר מספר מדינות וארצות. William Pulleyn, The Etymological Compendium, p. 270 Herausgegeben von Uhlig, Siegbert, Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha, p. 948 Stuart Munro-Hay, Aksum: A Civilization of Late Antiquity, p. 39 Munro-Hay, Aksum, p. 66 Munro-Hay, Aksum, p. 19 Munro-Hay, Aksum, pp. 79, 224 Herausgegeben von Uhlig, Siegbert, Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha. Wiesbaden:Harrassowitz Verlag, 2005. pp. 948. Philip Mayerson, A Confusion of Indias: Asian india and African India in the Byzantine Sources, p. 169–174
קלפי המיקוח הלבנונים

קלפי המיקוח הלבנונים הוא כינוי לקבוצה של 21 אזרחים לבנונים שנכלאו בישראל לתקופות של בין 10 ל-14 שנים כבני ערובה האמורים לשמש "קלפי מיקוח" במשא ומתן עתידי לשחרורו של רון ארד. המוכרים מבין "קלפי המיקוח" הם עבד אל-כרים עובייד, בכיר בחזבאללה שנחטף ב-1989, ומוסטפא דיראני, שהיה פעיל באמל, החזיק ברון ארד לתקופה מסוימת, ונחטף ב-1994. שניהם הוחזקו במתקן הכליאה 1391. שאר בני הערובה נכלאו בין השנים 1994-1986, רובם נעצרו כשהם בני פחות מ-20, כך לפי פסק הדין בעניינם. כולם נכלאו באגף מיוחד בכלא רמלה.[דרוש מקור] במשך השנים, עשרה מהם הועמדו למשפט בגין "חברות בארגון עוין", וקיבלו עונשי מאסר קצרים של בין שנה וחצי לארבע שנים. לאחר תום תקופת העונש לא שוחררו העשרה מהכלא, אלא נותרו בו במעצר מנהלי. שאר "קלפי המיקוח" לא הועמדו מעולם למשפט. במהלך השנים ארגוני זכויות אדם שבו והעלו את הטענה כי החטיפה והמאסר אינם חוקיים ואינם מוסריים. ארגונים אלו עשו את ההבחנה בין עובייד ודיראני לבין שאר בני הערובה, אשר רובם - לטענתם - שמעו על רון ארד לראשונה בכלא הישראלי. לטענתם, העובדה כי במהלך השנים חזבאללה מעולם לא הביע בהם התעניינות ולא דרש את שחרורם - גם במסגרת עסקות חילופי שבויים - מעידה על חוסר התועלת שבהחזקתם. לפי גישה זו, פרשת "קלפי המיקוח" לא רק שלא הצליחה לפתור את תעלומת רון ארד, אלא גם יצרה 19 אנשים נוספים במצבו. מתוך גישה זו הגיש צבי ריש, עורך דינם של הלבנונים, מספר עתירות לבתי המשפט בישראל, הנוגעות לחוקיותם ומוסריותם של המאסרים. ב-1999 אמר עמי אילון, ראש השב"כ דאז, כי "המשך החזקתם במעצר מנהלי של 19 לבנונים כקלף מיקוח כדי לשחרר שבויים ונעדרים לא תרם או יתרום לכך. מדובר בהחזקה בלתי מוסרית שאין בה תועלת". איילון לא התייחס בהודעתו זו אל עובייד ודיראני. גם אליקים רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה דאז, תמך בשחרורם של בני הערובה. בדצמבר 1999 שוחררו שישה מהחטופים, ובאפריל 2000 פסק בג"ץ כי גם המשך מאסרם של השאר אינו חוקי, מאחר שאינם מהווים סכנה מיידית לביטחון המדינה. בעקבות פסיקה זו שוחררו רוב העצורים, אך המדינה, שהייתה מעוניינת להמשיך ולהחזיק בדיראני ועובייד, העבירה בכנסת בדיעבד חוק בשם "חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים", שאפשר לה להמשיך ולהחזיק בהם. בסופו של דבר שוחררו גם הם במסגרת עסקת חילופי שבויים ב-2004, בתמורה לאלחנן טננבוים ולגופותיהם של שלושת החיילים שנחטפו בהר דב. פרשת קלפי המיקוח אביב לביא, קלפי מיקוח אנושיים, הארץ, 17 בדצמבר 1999 דנ"פ 7048/97 פלונים נ' שר הביטחון, ניתן ב־12 באפריל 2000 חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים, התשס״ב–2002, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט "על גבולותיו (הנוכחיים?) של המעצר המינהלי: 'קלפי המיקוח' הלבנונים" עודד מודריק, ‏החזקת 'מובאים' במעצר מנהלי כ-'קלפי מיקוח', משפט וצבא 16, תשס"ג, עמ' 813 פסק דין, דנ"פ7048/97 אביב לביא, קלפי מיקוח אנושיים, הארץ, 17 בדצמבר 1999
ת"ת

האם התכוונתם ל... ת"ת – השנה ה-800 במניין השנים העבריות ה'ת"ת – השנה ה-5800 במניין השנים העבריות תלמוד תורה – מוסד לימודי לילדים חרדיים תומכי תורה – ארגון חסד ישיבתי
אלגברה אוניברסלית

אלגברה אוניברסלית (לעיתים מכונה אלגברה כללית) היא תחום במתמטיקה העוסק בחקר הרעיונות המשותפים לכל המבנים האלגבריים. מבנה אלגברי (או בפשטות אלגברה) מורכבת מקבוצה A בצירוף פעולות מסוימות החלות על העצמים ב- A. פעולה נולארית (0-ארית) מיוצגת על ידי עצם ב- A (קבוע) אותו מכנים בדרך-כלל באמצעות אות קטנה, למשל a. פעולה אונרית (1-ארית) היא פונקציה מ- A ל- A, לרוב מיוצגת באמצעות סימן המושם לפני הארגומנט, למשל x~. פעולה בינארית (2-ארית) בדרך-כלל מיוצגת על ידי סימן המושם בין הארגומנטים, כמו למשל x * y. פעולות מסדר גודל גבוה יותר, או מסדר גודל לא מוגדר מסומנות באמצעות סימני פונקציה ולאחריהם הארגומנטים בסוגריים, כמו למשל (f(x,y,z או (f(x1,...,xn. לאחר שהוגדרו הפעולות, ניתן לעצב את טבעה של האלגברה ביתר פירוט על ידי הוספת אקסיומות, אשר באלגברה האוניברסלית בדרך-כלל מנוסחות באמצעות חוקי משוואה. דוגמה לכך היא אקסיומת האסוציאטיביות עבור פעולה בינארית אשר ניתנת על ידי המשוואה x * (y * z) = (x * y) * z. הכוונה היא שהאקסיומה תקפה לכל העצמים x, y ו- z של הקבוצה A. ניתן להגדיר את האלגברה האוניברסלית כענף מיוחד של תורת המודלים, ענף בו עוסקים במבנים אשר להם פעולות בלבד (בתוספת יחס השוויון) ושפת הניתוח שלו כוללת רק משוואות. מצד שני, המבנים הם כאלה שניתן להגדירם בכל קטגוריה אשר לה מכפלות סופיות. אלגברה אוניברסלית, באתר MathWorld (באנגלית) אלגברה אוניברסלית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמחה גולן

שמחה גולן (גולדברג) (8 באוגוסט 1899 – 25 בינואר 1964) היה איש העלייה השלישית ואיש ציבור. שמחה גולן (גולדברג) נולד בבריסק בליטא. בילדותו קיבל חינוך מסורתי בחדר וכללי בבית-ספר תיכון. בנעוריו נאלץ לנדוד בעקבות הכיבוש הגרמני באזור מגוריו. בנדודיו הגיע לאוקראינה (זלוטופול ואודיסה) ושם החל לפעול בתנועת צעירי ציון ובהחלוץ. הוא הגיע לישראל בשנת 1922 (בעלייה בלתי לגלית דרך פולין). בארץ ישראל החל בעבודה כפועל בניין בחיפה ובתל אביב והשתתף בבנין דפוס הפועל הצעיר. בשנת 1927 עבר לחיפה כטייח מומחה, עבד במקצועו והיה פעיל בהנהלת קופת מלווה וחיסכון המקומית. היה חבר במועצת פועלי חיפה ובין מייסדי המשרד הקבלני הקואופרטיבי של מועצת פועלי חיפה וחבר הנהלתו. עם פרישתו של יוסף צבי מילסון, בשנת 1933, נתמנה למנהל המשרד וכיהן בתפקיד זה עד למיזוגו של המשרד עם סולל בונה בע"מ בשנת 1937. משנת 1937 היה חבר הנהלת סולל בונה, אחראי לענפי פעולה רבים (בניין, כספים, אדמיניסטרציה, עבודות נמל ולבסוף עבודות חוץ), והשקיע מאמצים רבים בפיתוח המוסד וביצירת יחסים תקינים בקרבו. בשנת 1956, לבקשתו של שר האוצר, כיהן זמן מה (דצמבר 1955 - אפריל 1956) כמנהלו של משרד האוצר. בשנת 1958 גולן היה מהתומכים בארגון מחדש של סולל בונה ופיצולה לשלוש חטיבות. הוא צוטט כאומר: "נתהווה מצב בסולל בונה בו דברים מבלי שחברי הנהלה נשאלים ויודעים עליהם. מצב זה אינו יכול להמשך." עם התארגנותו המחודשת של סולל בונה נתמנה למנהל כללי של החברה לעבודות חוץ ונמלים. במשך תקופת כהונתו התפתחה פעילות חברה זו באסיה ובאפריקה ובביקוריו הרבים בכל הארצות המתפתחות הצליח ליצור קשרים אישיים טובים אשר סייעו לקידום היחסים עם ארצות אלו. כמו כן, השקיע שמחה גולן מאמצים מיוחדים לקידום נמל חיפה ולפיתוחה של חברת שרותי נמל מאוחדים שהייתה משותפת לסולל בונה ולקבוצת רוקח. פעילותו הציבורית הייתה רבה וענפה: היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות, חבר מועצת המנהלים של בנק הפועלים, חבר הנהלת עם עובד, חבר המוסדות העליונים של מפא"י, חבר מועצת פועלי חיפה וחבר בהנהלותיהן של חברות משקיות וכלכליות רבות. כמו כן כיהן כחבר הקורטוריום והוועד המנהל של הטכניון העברי וכחבר מועצת המנהלים של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. גולן נשא לאישה את סוניה ברינשטיין. לזוג נולדו 3 ילדים, אילנה (ברסלר), דוד וזאב. הוא נפטר בביתו בחיפה. על שמו רחוב בחיפה. אמציה פלד, רחוב שמחה גולן, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה מועצת פועלי חיפה, דבר, 19 בינואר 1933 משרד קבלני קואפרטיב פועלי חיפה בע"מ, דבר, 5 בדצמבר 1933 נבחרה הנהלת סולל בונה, דבר, 16 ביולי 1954 נתקבל התנאי של ש. גולן, מעריב, 30 בנובמבר 1955 יאושר מינוי גולן, מעריב, 18 בדצמבר 1955 מנהל האוצר אינו פורש, דבר, 7 במרץ 1956 חילופי גברי במשרד האוצר, מעריב, 6 באפריל 1956 ההחלטה לשינויים בסולל בונה, דבר, 4 במאי 1958 מרד הבוסים בסולל בונה, מעריב, 21 באוגוסט 1958 נבחרו הנהלות סולל בונה, דבר, 15 באוגוסט 1958 בקר: ש. גולן שירת בנאמנות, דבר, 27 בינואר 1964 נבחרה הנהלת עם עובד, דבר, 7 באוקטובר 1957 כביש שמחה גולן נחנך בחיפה, דבר, 23 בינואר 1967
המדינות הבלגיות המאוחדות

המדינות הבלגיות המאוחדות (בהולנדית: Verenigde Nederlandse Staten או Verenigde Belgische Staten, בצרפתית États-Belgiques-Unis) היו קונפדרציה קצרת ימים של ארצות השפלה הדרומיות שהתקיימה בין ינואר לדצמבר 1790, במרד כושל נגד הקיסר האוסטרי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבית הבסבורג. הקיסר יוזף השני, ברוח עידן האורות והאבסולוטיזם הנאור, יזם סדרה של רפורמות מקיפות בארצות השפלה האוסטריות בשנות ה-80 של המאה ה-18, שנועדו ליצור משטר מודרני וריכוזי בתחומי המנהל, הפוליטיקה והמשפט. הרפורמה נועדה להחליף את המערכת המבוזרת הישנה במערכת משפטית מאוחדת שתשמש את הקיסרות כולה, והמחוזות העצמאיים של ארצות השפלה האוסטריות יוחלפו בתשעה מחוזות על פי הדגם האוסטרי, מחולקים ל-35 חבלים. יוזף גם חילן את מערכת החינוך וארגן מחדש (או ביטל) כמה מסדרי נזירים. ב-1789 פרץ מרד עממי בארצות השפלה האוסטריות בתגובה למדיניות הריכוזית של הקיסר. הופיעו שתי סיעות: הסטאטיסטים שהתנגדו לרפורמות (מהמילה "סטאט", כלומר "מדינה"), והוונקיסטים, שנקראו על שם יאן פרנס וונק (Vonck), שתחילה תמך ברפורמות, אבל מאוחר יותר הצטרף לאופוזיציה בשל הדרך הכושלת שבה הן יושמו. ההתקוממות החלה בבראבנט, שב-1789 הכריזה כי היא אינה מכירה עוד בשלטונו של הקיסר, ובכך התחילה את מה שמכונה מהפכת בראבנט. מנהיגם של הסטאטיסטים, הנדריק ון דר נוֹט (Van der Noot), חצה את הגבול אל הרפובליקה ההולנדית וגייס שם צבא קטן בעיר ברדה שבסְטָאטְס-בראבנט (החלק של בראבנט שנכבש על ידי הרפובליקה ההולנדית, כיום מחוז צפון בראבנט בהולנד). באוקטובר של אותה שנה הוא פלש לבראבנט גופא וכבש את טורנהאוט לאחר שהביס את האוסטרים בקרב טורנהאוט ב-17 באוקטובר. גנט נכבשה ב-13 בנובמבר, וב-17 בנובמבר נמלטו מבריסל העוצרים אלברט מסקסוניה והארכידוכסית מריה-כריסטינה. שאריות הצבא הקיסרי הסתגרו מאחורי הביצורים הכבדים של לוקסמבורג ואנטוורפן. ון דר נוט הכריז על עצמאותה של בראבנט, ושאר מחוזות ארצות השפלה האוסטריות הצטרפו אליו עד מהרה (מלבד לוקסמבורג). ב-11 בינואר 1790 הם חתמו על ברית וכוננו קונפדרציה בשם "המדינות הבלגיות המאוחדות"; הברית הושפעה מנוסח שבועת ההתכחשות ההולנדית מ-1581 ומהכרזת העצמאות של ארצות הברית מ-1776. בלא כל קשר ישיר, פרצה ב-1789 מהפכה גם בבישופות לייז'. המהפכנים כוננו רפובליקה, שהצטרפה למדינות הבלגיות המאוחדות במעין ברית. ון דר נוט, שהכיר במעמדה השברירי של המדינה החדשה, ניסה לשאת ולתת עם מדינות זרות כדי לזכות בתמיכתן, ואף הציע איחוד עם הרפובליקה ההולנדית, אך לא זכה להצלחה. בינתיים גברו העימותים הפנימיים בין הסטאטיסטים והוונקיסטים, שהגיעו עד סף מלחמת אזרחים. בפברואר מת יוזף השני ואחיו לאופולד השני עלה לכס הקיסרות. לאופולד פעל במהירות וכבש מחדש את ארצות השפלה האוסטריות. ב-24 באוקטובר כבשו חילות קיסריים את נאמור, ואילצו את מחוז נאמור להכיר בסמכותו של הקיסר. כעבור יומיים נכנע מחוז פלנדריה המערבית ועד דצמבר חזר השטח כולו לידי הקיסרות. אף על פי שהמרידה נכשלה על פי כל קנה מידה, הרי שבסופו של דבר היא נטעה בראשם של תושבי ארצות השפלה הדרומיות את רעיון העצמאות ואת האפשרות למדינת לאום "בלגית" ועצמאית, שאינה נשלטת על ידי מדינה זרה. בסופו של דבר רעיונות אלה הם שהביאו ב-1830 לפרוץ המהפכה הבלגית ולהקמתה של בלגיה המודרנית. מדיה וקבצים בנושא המדינות הבלגיות המאוחדות בוויקישיתוף
ישילאירמאק

נהר ישילאירמאק (בטורקית: Yeşilırmak - "הנהר הירוק") הוא הנהר הרביעי באורכו בטורקיה ואורכו 520 ק"מ. הנהר נובע 80 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר סיוואס, על מורדותיו הצפון-מערביים של הר קסדה (Kösedağ) בהרי הפונטוס, שגובהו 2,812 מטר. הישילאירמאק זורם מערבה דרך טוקט, וסמוך מדרום לאמסיה הוא מבצע תפנית חדה לכיוון צפון-מזרח ונשפך לים השחור בדלתה שהוא יוצר במרכזו של מישור צ'רשמבה (Çarşamba Ovası), כ-25 ק"מ צפונית-מזרחית לסמסון. את הנהר סוכרים מספר סכרים המשמשים לייצור חשמל ולאגירת מים. דלתת הנהר ואזור סכר ידיקיר פופולריים בקרב חובבי צפרות. ב-26 ביוני 1243 התחולל קרב קסדה בין סולטנות רום לבין המונגולים סמוך למקורות הנהר, ובמהלכו הביסו המונגולים את רום. מדיה וקבצים בנושא ישילאירמאק בוויקישיתוף הכול אודות הישילאירמאק אתר אודות צפרות לאורך הישילאירמאק (מלווה במפות)
וולין

האם התכוונתם ל... וולין (אנרכיסט) – וסוולוד מיכאלוביץ' אייכנבאום, אנרכיסט רוסי וולין (אי) – אי בים הבלטי ווהלין – פלך במערב אוקראינה
לאו לאו

לאו לאו (בלאית: ເຫລົ້າລາວ) הוא המשקה הרשמי של מדינת לאוס. זהו ויסקי המופק מאורז. הלאו לאו מיוצר בייצור עצמי על ידי תושבי המקום. תהליך ההכנה מורכב מהשלבים הבאים: בישול כעשרה קילוגרם אורז, להוסיף מים עד לגובה של כשני סנטימטר מעל קו האורז והשארתו בכלי סגור כעשרה ימים. הוספת כחמישה ליטר מים, והמתנה של חמישה ימים נוספים. זיקוק הנוזל על ידי מזקקת אלכוהול. המנהג המקומי הוא זיקוק על ידי חבית וענף במבוק המשמש כצינור. תהליך זה מספק כעשרה ליטרים של משקה "לאו לאו" המכיל כ-47% אלכוהול. בלאוס נהוג להאכיל חזירים בשאריות האורז הנותרות לאחר הבישול. טעמו של הלאו לאו מתקתק ומזכיר במקצת יין אדום מתוק. צבעו של המשקה נע בין לבן ושקוף, ולרוב מאוחסן בבקבוקי פלסטיק ישנים שבעבר שימשו למים מינרליים אך כעת ממוחזרים על ידי המקומיים. ה"לאו" הראשון נהגה בטון גבוה יותר מהשני. משמעות ה"לאו" הראשון הא אלכוהול ואילו ה"לאו" השני מתייחס לעם הלאו המקומי. יין אורז באיג'יו אורז מדיה וקבצים בנושא לאו לאו בוויקישיתוף