laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יובל שפונגין

יובל שפונגין (נולד ב-3 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת המגן הימני משמש כיום כעוזר מאמן הפועל פתח תקווה. שפונגין גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והועלה לסגל הבוגרים על ידי ניר קלינגר. עם הקבוצה הבוגרת זכה בגביע הטוטו בעונת 2008/2009. בסוף עונת 2009/2010, לאחר סיום חוזהו במכבי תל אביב, הוחתם שפונגין באומוניה ניקוסיה מהליגה הקפריסאית. ב-15 במאי 2012 בישל השחקן את שער הניצחון בגמר הגביע הקפריסאי, כאשר קבוצתו גברה 1–0 על א.א.ל. לימסול. בסיום עונה זו נבחר שפונגין לנבחרת העונה של הליגה הקפריסאית, וכן נבחר כמגן הימני של העונה בקפריסין. ב-15 ביולי 2013 חתם לשנתיים בקבוצת מונס מליגת העל הבלגית. בסוף עונת 2013/2014 ירדה הקבוצה לליגת המשנה ושפונגין חזר למכבי תל אביב וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה. בתחילת עונת 2014/2015 שיחק במספר משחקים, כולל במוקדמות ליגת האלופות, אך לאחר מכן סבל מפציעות ולא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה. לאחר שלא שיחק מאז ספטמבר 2014, ערך שפונגין את הופעת הבכורה המחודשת שלו בליגת העל רק במאי 2015, במשחק האליפות נגד עירוני קריית שמונה. שלושה ימים לאחר מכן פתח בהרכב בגמר גביע המדינה, בו הביסה מכבי 2–6 את הפועל באר שבע. ב-4 ביוני 2017 מימשה הקבוצה את האופציה על שפונגין והאריכה את חוזהו בעונה נוספת. עם תום חוזהו בסוף עונת 2017/2018 החליטה הקבוצה שלא לחדש את החוזה שוב והוא שוחרר מהמועדון. לקראת עונת 2018/2019 חתם שפונגין בקבוצת עירוני קריית שמונה. בינואר 2019 שוחרר שפונגין מקריית שמונה, לאחר ששותף בשבעה משחקים בלבד, וחתם במ.ס. אשדוד. ב-10 ביולי 2019 חתם בקבוצת הפועל מרמורק מליגה א' דרום. ב-19 בדצמבר 2019 חתם בהפועל כפר שלם וב-21 ביולי 2020 האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת. בסיום עונת 2020/2021 פרש ממשחק. בעונת 2023/2024 היה עוזר מאמן בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה. בעונת 2024/2025 מונה לעוזר מאמן הפועל פתח תקווה. שפונגין רשם 15 הופעות במדי נבחרת ישראל הצעירה. ב-7 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה. שפונגין נולד ברמת גן, ולמד בתיכון בליך, במגמה הכימית. אמו, ד"ר סאלי שפונגין, היא מרצה לביוכימיה באוניברסיטת בר-אילן, ודודו הוא הפיזיקאי פרופ' דוד אנדלמן. הוא מחזיק באזרחות אסטונית. מכבי תל אביב אליפות: 2014/2015 גביע המדינה: 2014/2015 גביע הטוטו: 2008/2009, 2014/2015 אומוניה ניקוסיה הגביע הקפריסאי: 2011, 2012 מדיה וקבצים בנושא יובל שפונגין בוויקישיתוף יובל שפונגין, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל יובל שפונגין, באתר Transfermarkt יובל שפונגין, באתר Soccerway יובל שפונגין, באתר National Football Teams יובל שפונגין, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר מכבי תל אביב אורן יוסיפוביץ, הטריו הישראלי של אומוניה ניקוסיה, באתר nrg‏, 3 ביולי 2012 שפונגין בישל, אומוניה זכתה בגביע הקפריסאי, באתר ONE‏, 16 במאי 2012 רז אמיר, ‏שפונגין בחוץ, וסלינוביץ': מגיע עם איביץ' למכבי, באתר ONE‏, 22 במאי 2018 מצא בית חדש: יובל שפונגין חתם לשנתיים בעירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 24 במאי 2018 יניב טוכמן‏, המחליף של בן זקן: יובל שפונגין חתם עד תום העונה במ.ס. אשדוד, באתר וואלה, 30 בינואר 2019 ‏יובל שפונגין חתם במרמורק, הפועל ת"א ממתינה לאלטמן, באתר ספורט1, 10 ביולי 2019 מיכאל וייסרמן, יובל שפונגין חתם בהפועל כפר שלם, באתר doublepass.sport5.co.il, ‏19 בינואר 2020 לאומית: האחים שפונגין האריכו חוזים בכפר שלם, זר חדש לרעננה, באתר וואלה, 21 ביולי 2021
טלדיין

טלדיין טכנולוג'יס (Teledyne Technologies Inc) הוא קונצרן תעשייתי שבסיסו העיקרי ממוקם בארצות הברית אך הוא כולל גם סניפים ברחבי העולם. הוא נוסד ב-1960 על-יד הנרי סינגלטון וג'ורג' קוזמטסקי. טלדיין הייתה בתחילה חלק מאלגהני טכנולוג'יס אך התפצלה ממנה על מנת שהאחרונה תוכל להתרכז בעסקי הליבה שלה בתחומי ייצור פלדה ומתכות נדירות. ב-1968 רכשה טלדיין את ראיין איירונאוטיקל בעבור 128 מיליון דולר, ושנה מאוחר יותר הפכה ראיין איירונאוטיקל לחברה-בת בשליטה מלאה של טלדיין. בשלב מסוים עסקה טלדיין בתחומים שונים כגון ביטוח, מכשירים דנטליים (טלדיין ווטרפיק), ואווירונאוטיקה. כל שלושת העסקים התפצלו ממנה בהמשך: הראשונה כיוניטרין קורפוריישן, השנייה כווטרפיק קורפוריישן, והאחרונה (שהייתה פעם ראיין איירונאוטיקל העצמאית), נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן ב-1999. נכון ל-2007, עוסקות חברות הבת של טלדיין בעיקר בייצור רכיבים שונים בתחום האלקטרוניקה והאווירונאוטיקה. אתר האינטרנט הרשמי של טלדיין (באנגלית) מידע עסקי על חברת טלדיין באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) טלדיין, בגוגל פיננסים טלדיין, באתר Crunchbase (באנגלית) טלדיין, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)
ממנטו מורי (אלבום)

"ממנטו מורי" הוא אלבומו העשירי (כולל האוסף "ירח מלא") של הזמר אביב גפן. האלבום יצא לאור לחנויות באמצע יוני 2002, ושמו לקוח מהמשפט בלטינית, "ממנטו מורי", שפירושו "זכור את המוות", שנעשה בו שימוש בימי רומא העתיקה. האלבום שהוקלט ובושל באולפני Puk Studio שבדנמרק הוקדש לזכרה של סבתו גאולה מקובר שנפטרה לפני צאת האלבום. כעבור כחודשיים הוכתר "ממנטו מורי" כאלבום זהב עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים. הסינגל הראשון שליווה את צאת האלבום היה "שיר עצוב", שהפך ללהיט גדול, שהה 10 שבועות רצופים במקום הראשון במצעד העברי של גלגלצ ו-7 שבועות במצעד השבועי של רשת ג' שם גם סיים במקום ה-9 במצעד השנתי תשס"ב של התחנה. בהמשך יצאו הסינגלים "הולך קדימה" ו"קרן אור". לשיר "זיגוטה" הוקלטה גרסת כיסוי באנגלית אשר נכללת באלבום Welcome to My DNA, אלבומה השלישי של להקת Blackfield, בה משתפים פעולה גפן וסטיבן וילסון. אינטרו (0:30) זיגוטה (4:12) קרן אור (4:14) אין מלאכים בגן עדן (3:31) הרואין (4:46) מלח הדמעות (2:27) ממנטו מורי 2 (3:47) הולך קדימה (3:47) שיר עצוב (3:22) חושך (4:14) ממנטו מורי (7:38) אביב גפן - שירה, פסנתר, גיטרה אקוסטית, גיטרת 12 מיתרים, גיטרה קלאסית, גיטרה חשמלית, קלידים, קסילופון, טמבורין, קולות, מגפון דניאל סלומון - פסנתר, קלידים, ניצוח על כלי מיתר, קולות עודד שחר - תופים, טמבורין, קולות הראל בן עמי - גיטרה חשמלית, גיטרה סלייד, סיטאר, פרוגרמינג, קולות שלומי קינן - קלידים, המונד, מלוטרון, ווקורדר, קולות שלומי צידקי - גיטרה בס, פרטלס, קולות ברק גביזון - קולות אינגה סטיג מדסן - קולות Ansamble Anderskou - כלי מיתר
היינריך הרץ

היינריך רודולף הרץ (בגרמנית: Heinrich Rudolf Hertz; ‏22 בפברואר 1857 – 1 בינואר 1894) היה פיזיקאי גרמני ממוצא יהודי (נולד וגדל כנוצרי). היה הראשון שהדגים והראה את קיומה של הקרינה האלקטרומגנטית, על ידי בניית מכשיר המשדר גלי רדיו ומתקן לקליטת הגלים, בשנת 1888. הרץ נולד בהמבורג. אביו היה עורך דין. את לימודיו עשה באוניברסיטת ברלין. בשנים 1885–1889 היה מורה לפיזיקה בבית הספר הטכני שבקארלסרוהה, ולאחר מכן היה מרצה באוניברסיטת בון. היה תלמיד של הרמן פון הלמהולץ, ולאחר שסיים את הדוקטורט בגיל 23 בהצטיינות היה אסיסטנט שלו במשך שלוש שנים. ב-1885 בהיותו בן 28 שנים בלבד קבל הרץ משרה של פרופסור באוניברסיטת קארלסרוהה. הרץ הבהיר והרחיב את תאוריית האלקטרומגנטיות של האור שפרסם הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול בשנת 1873. הרץ הוכיח שחשמל יכול להיות מועבר בגלים אלקטרומגנטיים שנעים במהירות האור ובעלי תכונות רבות של האור. ניסוייו אלו בגלים אלקטרומגנטיים הובילו לפיתוח הטלגרף האלחוטי והרדיו. יחידת התדירות שנמדדת במחזורים לשנייה, קרויה על שמו, הרץ. כמו כן זכה במדליית רמפורד בשנת 1890. הרץ נפטר בגיל 37 כתוצאה מהרעלת דם. בן אחיו, גוסטב הרץ (1887–1975), זכה בשנת 1925 בפרס נובל לפיזיקה. רחוב באזור התעשייה חוף שמן בחיפה נושא את שמו. מדיה וקבצים בנושא היינריך הרץ בוויקישיתוף היינריך הרץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה היינריך הרץ, באתר MacTutor (באנגלית) ראסל ברנס; ד"ר גלי גרנק, היינריך הרץ והגלים האלקטרומגנטיים(הקישור אינו פעיל), אתר shvoong,‏ 29 באוקטובר 2007 אבי בליזובסקי, ‏היינריך הרץ – האיש שהוכיח שניתן להפוך חשמל לגלים אלקטרומגנטיים והוביל לפיתוח הטלגרף והרדיו, באתר "הידען", 22 בפברואר 2012 ליהי גבור, היום לפני: המדען שהכה גלים, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 22 בפברואר 2017 הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-155 של הרץ, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית), 22 בפברואר 2012 היינריך הרץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היינריך הרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הינריך הרץ (1857-1894), דף שער בספרייה הלאומית Robertson, Struan. "Buildings Integral to the Former Life and/or Persecution of Jews in Hamburg". uni-hamburg.de. נבדק ב-22 בפברואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Heinrich Rudolf Hertz. ur5eaw.com ראו אמיל פוירשטין, מגלים וממציאים יהודים, י. שרברק, תל אביב (1952) עמ' 75; והערך הרץ הינריך באנציקלופדיה העברית, כרך ט"ז, עמ' 344. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטנלי רוס

סר סטנלי פורד רוס (באנגלית: Sir Stanley Ford Rous;‏ 25 באפריל 1895 – 18 ביולי 1986) היה שופט כדורגל אנגלי, נשיא פיפ"א ואיש מנהלה. רוס החל את דרכו כמורה לחינוך גופני בבית ספר לבנים באחד מפרברי העיר לונדון. הוא שיחק כדורגל ברמה חובבנית וכן היה שופט כדורגל בינלאומי, כשלזכותו נרשמו 36 משחקים בינלאומיים כשופט. לאחר פרישתו מכדורגל פעיל, עבר רוס לתפקידי מנהלה. הוא שימש כמזכיר התאחדות הכדורגל האנגלית בין 1934 ל-1962 וכנשיא פיפ"א בין 1961 ל-1974. כאשר פרש מתפקיד הנשיאות בפיפ"א ב-11 ביוני 1974, הוענק לו תואר נשיא כבוד בפיפ"א. אחת מתרומותיו העיקריות לעולם הכדורגל הייתה שכתובם והפיכתם לקריאים ומובנים יותר של חוקת משחק הכדורגל - קובץ חוקי משחק הכדורגל הנקבעים כיום על ידי ועדת הכדורגל הבינלאומית (IFAB). רוס נפטר בשנת 1986 בגיל 91, ואפרו פוזר במגרש כדורגל סמוך לכפר בו נולד. על שמו של רוס נקרא גביע רוס - תחרות כדורגל בינלאומית במרכזה עמדו נבחרות אנגליה וסקוטלנד וכן יציע רוס באצטדיון ויקארג' רואד של ווטפורד. מדיה וקבצים בנושא סטנלי רוס בוויקישיתוף פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל השופט, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל אנגלי ובנושא אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייר בלטיק

אייר בלטיק (בלטבית: airBaltic) היא חברת התעופה הלאומית של לטביה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של ריגה. החברה מבצעת גם טיסות מווילנה שבליטא ומטאלין שבאסטוניה. החברה מוגדרת כחברת תעופה זולה. החברה נוסדה באוגוסט 1995 וביצעה את טיסתה הראשונה בתחילת אוקטובר של אותה שנה במטוסה הראשון מדגם SAAB 340. בשנת 1996 קיבלה החברה את מטוסה הראשון מדגם AVRO RJ-70.בשנת 1999 הוחלפו כל מטוסי הסאאב 340 במטוסי פוקר 50. בשנת 2003 הגיע המטוס הראשון מדגם בואינג 500–737. בשנת 2004 החלה החברה לטוס גם מנמל התעופה בווילנה. בדצמבר 2006 קיבלה החברה את מטוסה הראשון מדגם בואינג 300–737. עד ינואר 2009 החזיקה חברת התעופה סקנדינביאן איירליינס בחצי ממניות החברה. בעקבות קשיים פיננסיים שכמעט הובילו לסגירתה, השקיעה ממשלת לטביה בחברה כספים רבים וכיום היא מחזיקה ב - 99.9 אחוזים ממניותיה. בסוף שנת 2016 נכנס לשירות בחברה המטוס הראשון מדגם איירבוס A220-300, אשר עתיד עד שנת 2020 להחליף את כלל סוגי המטוסים האחרים שבשירות החברה. צי המטוסים של החברה, נכון לאוגוסט 2020. מדיה וקבצים בנושא אייר בלטיק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר בלטיק (בלטבית, באנגלית, ברוסית, באסטונית, בליטאית, בגרמנית ובפינית) אייר בלטיק, ברשת החברתית פייסבוק אייר בלטיק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אייר בלטיק, ברשת החברתית אינסטגרם אייר בלטיק, ברשת החברתית LinkedIn אייר בלטיק, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא אייר בלטיק באתר Airliners.net
שארטר

שָארְטְר (בצרפתית: Chartres) היא עיר בצרפת, בירת מחוז אר ולואר. העיר, השוכנת כ-80 ק"מ דרום-מערבית לפריז, מונה כ-40,000 תושבים (1999). העיר הייתה מוקד חשוב בתקופה הגאלו-רומית בצרפת. ב-858 היא נשרפה על ידי ויקינגים. תושביה גברו עליהם בשנת 911 אחרי ניסיונם להטיל על העיר מצור. בימי הביניים פרחה העיר כמוקד תרבותי וכלכלי, בעיקר הודות לשריד קודש שהנוצרים מאמינים שהוא טוניקה שהייתה שייכת למרים, אם ישו, שריד שהפך את העיר למרכז צליינות. אז גם נבנתה בעיר קתדרלת שארטר הגותית (1134–1145 ו-1194–1260) אשר עמה מזוהה העיר. במאה ה-15 נכבשה העיר על ידי האנגלים לתקופה של כ-15 שנים. במאה ה-16 היא הותקפה על ידי הפרוטסטנטים, ללא הצלחה, במסגרת מלחמת הדתות הצרפתית. במלחמת צרפת–פרוסיה הייתה שארטר תחת מצור ב-1870 והיוותה מוקד מרכזי בהמשך המערכה. במלחמת העולם השנייה ספגה העיר פגיעות קשות ביותר כמו ערים רבות נוספות בצפון-מערב צרפת. העיר ידועה בשל קתדרלת שארטר הגותית, שהוכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1979. מבנה חשוב נוסף הוא כנסיית סן-פייר, שנבנתה במאה ה-13 בסגנון גותי קורן. קתדרלת שארטר קתדרלת שארטר כנסיית סן-פייר כנסיית סן-פייר פרו קוסקו, פרו הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית אתר האינטרנט הרשמי של שארטר שארטר, ברשת החברתית פייסבוק שארטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שארטר, ברשת החברתית אינסטגרם אתר התיירות הרשמי של העיר שארטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שארטר (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תא צורב

תא צורב (Cnidocyte או Nematocytes) הוא תא המשמש להגנה ולתפיסת טרף וקיים בכל הפרטים במערכת הצורבים (אלמוגים, מדוזות וכדומה). זהו אחד התאים המורכבים ביותר בבעלי חיים, המסוגל לשגר "קליע" לעבר יצור סמוך ולהזריק לתוכו ארס. התאים הצורבים נמצאים ברקמת האפידרמיס (שכבת העור החיצונית) של הצורב, כאשר התא מגורה, הוא משגר את צינורון הארס שבו אל המטרה. תהליך השיגור עצמו הוא אחד התהליכים המהירים ביותר בעולם החי ואורך אלפיות שנייה בודדות בלבד. במהלך התהליך נפתח תא הצריבה, צינורון הארס הארוך שמגולגל בתוכו נורה בעזרת לחץ אוסמוטי אל מחוץ לתא, חודר את עור הטרף ומחדיר לתוכו את חומרי הארס. הלחץ האוסמוטי נוצר כתוצאה ממאגר של סידן הנמצא בתוך התא ומשוחרר אל הציטופלזמה שלו בזמן הגירוי. התא הצורב מסוגל לפעול פעם אחת בלבד, ולאחר שהוא נורה הוא מוחלף בתא אחר. בשל כך חייב התא להיות בעלי מנגנון זיהוי לטרף ולאויב, כדי לא לבזבז תאי צריבה וכדי שלא יירה אותם על עצמו. הזיהוי נעשה בעזרת תאי עצב הקשורים אל התא הצורב ומסוגלים לחוש את סביבתו הקרובה. תהליך הזיהוי הוא מורכב מאוד וירי תא צורב יתבצע רק לאחר שתאי העצב חשו בתנאים כימיים ופיזיקליים מתאימים (כמו מגע או תנועה). יעילותם של תאים אלו היא גבוהה מאד: נבדק כי תא בודד מסוגל להביא לשיתוק של פרוק רגליים קטן כדוגמת פגית של הזבוב דרוזופילה. האדם נתקל בתאים ייחודיים אלו בעיקר במגע עם מדוזות בחוף הים. צריבה של מרבית זני המדוזה גורמת לנפיחות ולתחושת צריבה באזור שנפגע. ברוב המקרים הצריבה מהווה אי נעימות בלבד ואינה מהווה סכנת חיים לאדם. זנים מסוימים נחשבים לקטלניים יותר ועלולים לגרום למוות כתוצאה מהצריבה. ישנם מעל שלושים סוגים שונים של תאים צורבים, שאותם ניתן לקטלג לארבע קבוצות מרכזיות בהתאם לתפקודם: חודרים: בעלי מבנה דמוי צלצל, חודרים את העור ומשמשים לציד והגנה מטורפים. נדבקים: נדבקים אל הטרף מבלי לחדור את העור ולוכדים אותו. בזנים מסוימים גם מסייעים לתנועה. עוטפים: צורתם מזכירה לאסו, הם נכרכים סביב הטרף ולוכדים אותו. חופרים: מסייעים בהתחפרות של זנים מסוימים של צורבים. בכל מין צורב יכולים להופיע מספר סוגים של תאי צריבה, בהתאם לצורך של אותו המין. מדיה וקבצים בנושא תא צורב בוויקישיתוף סרטון המציג ירי תאים צורבים, סרטון באתר יוטיוב G. Kass-Simon and A.A. Scappaticci, Jr. The behavioral and developmental physiology of nematocysts. Can. J. Zool. Vol. 80, 2002, pp 1772-1794
אסטוניאן אייר

אסטוניאן אייר (באנגלית: Estonian Air) הייתה חברת התעופה הלאומית של אסטוניה. בסיסה של החברה היה בנמל התעופה הבינלאומי על שם לנארט מרי, שבטאלין, בירת אסטוניה. ב-7 בנובמבר 2015 החברה הכריזה על הליך פירוק והפסקת פעילותה עקב החלטה שלילית של הנציבות האירופית באשר לחוקיות הסיוע הממשלתי שקיבלה בעבר. החברה נוסדה בשנת 1991 מיד עם קבלת העצמאות של אסטוניה. החברה החלה לטוס עם מטוסים רוסיים שהיו שייכים לפני כן לחברת אארופלוט הסובייטית. יעדה הראשון היה פרנקפורט, גרמניה. בשנת 1995 חכרה החברה שני מטוסי בואינג 737-300 ובשנת 1996 שני מטוסי פוקר 50 והוציאה משירות את מטוסיה הרוסיים הישנים. בעלי המניות של החברה עד לפירוקה היו: סקנדינביאן איירליינס - 49% הבנק האסטוני קרסקו - 17% ממשלת אסטוניה - 34%. מדיה וקבצים בנושא אסטוניאן אייר בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא אסטוניאן אייר באתר Airliners.net
רשת קיימברידג'

רשת קיימברידג' הייתה קבוצת אנשי מודיעין ואנשי שירות החוץ בבריטניה שריגלו עבור הק.ג.ב. – ארגון המודיעין הסובייטי. רשת קיימברידג' כללה קבוצה של צעירים שנפגשו כסטודנטים או מרצים באוניברסיטת קיימברידג' בשנות ה-30 של המאה העשרים. קישרה אותם אהדה לברית המועצות ולקומוניזם והתנגדות לפשיזם (וכנראה אף נטייה להומוסקסואליות). הקבוצה כללה מספר לא ידוע של צעירים, שנהוג לכנותם חמישיית קיימברידג' על סמך מידע שסיפק עריק ה-ק.ג.ב. אנטולי גוליצין. גוליצין טען שהרשת כללה חמישה מרגלים, אף שידע לנקוב בשמם של שלושה בלבד. לימים זוהה אדם רביעי, אך קיים ויכוח לגבי זהותו של "האדם החמישי". כיום מוערך כי היו יותר מחמישה אנשים, שמתוכם מוכרים היטב ארבעה, אשר גויסו לשירות המודיעין הסובייטי באמצע שנות ה-30 על ידי סוכנים מאגף ביון החוץ בנ.ק.ו.ד., בפיקודו של אברהם סלוצקי. לימים הגיעו ארבעתם לתפקידים בכירים בשירות המודיעין ובשירות החוץ בבריטניה והעבירו סודות כמוסים ביותר לברית המועצות. הארבעה היו: גאי ברג'ס: איש שירות השידור ושירות החוץ הבריטי. ערק ב-1951 לברית המועצות. דונלד מקלין: איש שירות החוץ הבריטי שערק יחד עם ברג'ס לברית המועצות ב-1951. קים פילבי: בכיר במודיעין הבריטי שערק לברית המועצות ב-1963. אנתוני בלאנט: האריסטוקרט שבחבורה. קרוב רחוק של המלכה ובעל תואר אצולה. שירת במודיעין הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה. בגידתו נחשפה כעבור שנים רבות, לעת זקנתו. לא הועמד לדין אך תואר האצולה נשלל ממנו והוא נפטר כמנודה. לאחר שנים הועלתה סברה כי ברשת היה עוד חבר חמישי: ג'ון קיירנקרוס (John Cairncross), איש מודיעין בריטי שהודה בריגול אך מעולם לא הועמד לדין. ב-2003 הפיק שירות השידור הבריטי, ה-BBC, סדרת דרמה על רשת קיימברידג' בשם "מרגלי קיימברידג'". הסדרה הוצגה בערוצי הלוויין בישראל (Yes) בחודש מאי 2004. מדיה וקבצים בנושא רשת קיימברידג' בוויקישיתוף
פינאייר

פינאייר (בפינית: Finnair) היא חברת התעופה הלאומית של פינלנד. בסיסה נמצא בנמל התעופה ואנטה שליד הלסינקי. החברה נוסדה ב-1 בנובמבר 1923. וטיסתה הראשונה התקיימה בתאריך 20 במרץ 1924 מהלסינקי לטאלין. מלחמת העולם השנייה הייתה קשה מאוד לחברה, עם תחילת המלחמה "גויס" חצי מצי המטוסים של החברה לרשות חיל האוויר הפיני וכשמלחמת החורף החלה מחצית מנוסעי החברה היו ילדים שהוטסו למקלט בשוודיה. בשנת 1946 עם סיום המלחמה השתלטה על החברה ממשלת פינלנד וארגנה אותה מחדש. הטיסות לאירופה חודשו בנובמבר 1947. בשנת 1953 אומץ השם פינאייר כשם החברה, ובשנת 1961 קיבלה החברה את מטוס הסילון הראשון שלה מסוג קרוול. בשנת 1969 ביצעה החברה את הטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה שלה בקו לניו יורק. בשנת 1975 קנתה החברה את מטוסה רחב הגוף הראשון מסוג מקדונל דאגלס DC-10. בשנת 1983 הייתה לחברה האירופאית הראשונה שמבצעת טיסות ישירות ליפן כשחנכה את קו הלסינקי-טוקיו וכמה שנים מאוחר יותר גם הייתה לראשונה לטוס בין אירופה לסין. בשנת 1990 קיבלה החברה את ראשוני מטוסיה מדגם מקדונל דאגלס MD-11. בשנת 1999 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה Oneworld. החברה נהגה לקשט את חלק ממטוסיה בדמויות הסדרה ״המומינים״. החברה מפעילה בין 2 ל-4 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הלסינקי ואנטה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A320. בנוסף, החברה מפעילה טיסת שכר שבועית אחת בעונת החורף בין נמל התעופה הלסינקי ואנטה לנמל התעופה רמון ונמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A320. צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2020: מדיה וקבצים בנושא פינאייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פינאייר פינאייר, ברשת החברתית פייסבוק פינאייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פינאייר, ברשת החברתית אינסטגרם פינאייר, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא פינאייר באתר Airliners.net "Finnair fleet". "Airbus A319-100 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 Finnair Airbus to Swap Finnair's Zodiac Seats Amid A350 Quality Concerns, Bloomberg.com, 5 June 2017. Retrieved 6 July 2017 "Airbus A320-200 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 http://www.getjet.aero/finnair-lease-a320-aircraft-pilots-getjet-airlines-operate-finnairs-european-routes-june-2018-january-2019/ Finnair fleet finnair.com Retrieved 22 March 2018 "Airbus A321-200 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 Finnair leases two A321 aircraft for the long term Retrieved on 15 December 2016 "Airbus A321-231 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 "Airbus A330-300 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 Finnairin kasvu jatkuu - kapearunkoprojekti etenee Lentoposti.fi (in Finnish) 2018-04-25 Retrieved on 25 April 2018 "Airbus A330-300 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 "Airbus A350-900 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018 "Annual Report 2017" (PDF). נבדק ב-16 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "A350-900". World Airline News. נבדק ב-2017-02-18. "Airbus A350-900 seat map" finnair.com. Retrieved 2 January 2018
קלטניסטה (נפה)

נפת קָלְטָנִיסֶטָה (באיטלקית: Provincia di Caltanissetta) היא נפה בדרום מחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה. נפת קלטניסטה בממלכת שתי הסיציליות התקיימה בין השנים 1818 - 1860. היא שכנה בדרום-מערב של האי סיציליה, וגבלה בנפת קטניה ממזרח, בנפת נוטו מדרום-מזרח, בנפת פלרמו מצפון, בנפת אגריג'נטו ממערב. בשנת 1840 התגוררו בה 22,513 נפש. בירת נפת קלטניסטה הייתה העיר קלטניסטה. שמה של הממלכה ניתן לה בידי המלך פרדיננד השישי אשר לאחר שינוי שמה נודע כ"פרדיננד הראשון של ממלכת שתי הסיציליות". ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי. בעקבות כך, סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת. ממלכת שתי הסיציליות ממלכת שתי הסיציליות נפת קלטניסטה בממלכת שתי הסיציליות באדום הנפה משתרעת על שטח של 2,128 קמ"ר. בירת הנפה בעיר קלטניסטה, והיא גובלת בעיר המטרופולינית של פלרמו מצפון, בנפת אנה ממזרח, בנפת אגריג'נטו ממערב, ובים התיכון ממערב. הגידולים החקלאיים בנפה הם זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה ועוד. משק החי כולל גידול כבשים, עזים ובקר. בנפה מחצבי מלח מאובן, גופרית, ושיש. נכון לשנת 2006 התגוררו בה 272,918 תושבים. להלן מפורטות הערים והקהילות בנפה עם יותר מ-10,000 תושבים: ג'לה (74,075 תושבים) קלטניסטה (61,311 תושבים) ניסקמי (26,274 תושבים) סן קטאלדו (21,859 תושבים) מזרינו (11,445 תושבים) רייסי (11,110 תושבים) מוסומלי (10,262 תושבים) מדיה וקבצים בנושא קלטניסטה בוויקישיתוף
ז'אן רוסטאן

ז'אן רוסטאן (בצרפתית: Jean Rostand‏; 30 באוקטובר 1894 – 4 בספטמבר 1977) היה ביולוג וסופר צרפתי. ז'אן רוסטאן היה בנם של המחזאי אדמון רוסטאן ושל המשוררת רוזמונד ז'ראר. הוא בילה את ימי ילדותו בעיירה קאמבו לה בין שבחבל אקיטן בצרפת. כבר בגיל עשר גילה את ספרו של המדען ז'אן פאבר "תורת החרקים". רוסטאן גמר את חוק לימודיו במדעים בפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז. בשנת 1920 נשא רוסטאן לאישה את אנדראה מאנט. ב-1922 אחרי מות אביו התגורר בפרבר של פריז ויל ד'אבריי. הוא השתתף בהקמת המחלקה הביולוגית ב"ארמון התגליות" במוזיאון הגרנד פלה בפריז, וב-1936 הקים את מעבדתו בויל ד'אבריי. רוסטאן התעניין מאוד בשאלת "מקורם של החיים". הוא התמסר למחקר הדו-חיים (קרפדות וצפרדעים) וגילה עניין בתורת התורשה. רוסטאן החל את דרכו הספרותית בפרסום של מסות פילוסופיות, ומאז חילק את זמנו בין מחקר לבין כתיבה. מטרתו הייתה להביא את הביולוגיה אל ההמונים, ולגרום למודעות לבעיות האנושות שהוא הציג. הוא הזהיר מפני שימוש לא נכון בתורת הגזע. רוסטאן היה פציפיסט והתנגד לנשק אטומי ולעונש המוות. הוא היה אתאיסט מושבע ודגל בחופש המחשבה. ב-1959 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. באותה שנה גם זכה בפרס קלינגה. ז'אן רוסטאן נפטר בפריז ב-1977. בין ספריו החשובים של רוסטאן: הרהוריו של ביולוג (1938) דפיו של איש מוסר (1952) תורשת האדם (1952), יצא בעברית בתרגומו של חיים בן-עמרם, בהוצאת מ. מזרחי, 1964. יומנו של ביולוג (1954) תקוותיו וחרדותיו של ביולוג (1959) ז'אן רוסטאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'ן רוסטן (1894-1977), דף שער בספרייה הלאומית
גן אנגלי

גן אנגלי הוא סגנון גן שהתפתח באנגליה במאה ה-18 ונפוץ מאוד בעיקר בה. המושג הוא גישה באדריכלות נוף המבדיל בין שני סגנונות גנים אירופאים נוספים – הגן האיטלקי שהתפתח ברנסאנס והגן הצרפתי הרשמי שהיה נפוץ מאוד בבארוק הצרפתי. עיקר תפישת התכנון של הגן האנגלי הוא ניסיון לייצר חיק טבע ארכאי ורומנטי, שלו מראה טבעי אך מושלם מבחינת התחושה לאדם הנמצא בו. הגנים האנגליים מאופיינים במרבצי דשא גדולים, שתילת עצים בלתי סדורה, הקמת בריכות נוי בעלות מראה טבעי וייצור מלאכותי של טופוגרפיה אשר מתוכנת בקפידה על אף שלא נראית ככזאת. עקרונות התכנון כללו יצירה של נופים מלאכותיים בעלי מראה טבעי המעצימים את יופיו של הטבע, שילוב הרמוני של צמחייה ובינוי עם מרחבים פתוחים ומבטים מתוכננים בכיוונים מסוימים החושפים מקומות שונים דרך עצים או דרך גבעות קטנות. על מנת לשמור על מראהו הטבעי של הגן אך במקביל למנוע חדירת חיות בר אליו שעלולות לסכן את בני האדם, בגנים רבים נחפרו תעלות מים קטנות שהוסתרו בין העצים ומנעו את כניסתן. בתקופת הרומנטיקה של המאה ה-19, ועל רקע תנועת התחייה הגותית באירופה, בגנים אנגליים רבים הוצבו במכוון הריסות מזויפות של מבנים גותיים עתיקים כביכול אשר כוסו חלקית בצמחייה והפכו לחלק מהנוף. גם הריסות של מבנים קלאסיים עתיקים הוצבו בגנים שונים ונבנו הרוסים במכוון. גנים אנגליים רבים נמצאים בלונדון, באת' ומקומות רבים נוספים באנגליה. אדריכלי נוף אנגליים בולטים אשר תכננו גנים רבים הם סטפן שוויצר (1682–1745), ויליאם קנט (1685–1748), צ'ארלס ברידג'מן, קאפביליטי בראון (1716–1783), ג'ון ואנברו (1664–1726) ולוקאס פיטרס רודבארד. גנים רבים מהמאה ה-19 תוכננו גם על ידי דסימוס ברטון (1800–1881). הגן האנגלי הוא מאפיין חשוב של התרבות האנגלית והוא מהווה תפאורה ביצירות אמנות, ספרות וקולנוע אנגליות רבות. הגן האנגלי במינכן הוא אחד הגדולים והמפורסמים בעולם המתאפיין באדריכלות נוף מסוג זה. הדוגמה הקרובה ביותר לגן אנגלי הקיימת בישראל היא פארק הירקון בתל אביב. גן צרפתי גן סיני גן יפני עיר גנים פארקים בלונדון אדריכלות הבארוק מדיה וקבצים בנושא גן אנגלי בוויקישיתוף גן אנגלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)