laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיסק אופטי

דיסק אופטי (באנגלית: Optical disc או OD) הוא דיסק שטוח, בדרך כלל מעגלי, העשוי מחומר מיוחד (לרוב אלומיניום), אשר על גביו ניתן לקודד נתונים בינאריים (סיביות). הקידוד מבוצע לאורך נתיב ספירלי מתמשך המכסה את כל פני הדיסק ומשתרע מן המסלול הפנימי ביותר אל המסלול החיצוני ביותר. נתונים מאוחסנים על גבי הדיסק באמצעות לייזר או מכונת הטבעה, וניתן לגשת אליהם כאשר הדיסק מנוגן בכונן תקליטורים אשר מסובב את הדיסק במהירויות של בין 200 ל-4,000 סל"ד או יותר, בהתאם לסוג הכונן, פורמט הדיסק והמרחק של ראש הקריאה ממרכז הדיסק. בעוד שרק צד אחד של הדיסק האופטי מכיל נתונים בצד ההפוך בדרך כלל מודבקת תווית מודפסת, אשר לרוב עשויה מנייר, אם כי לעיתים רבות התווית מוטבעת על הצד הזה של הדיסק. רוב הדיסקים האופטיים אינם מכילים מעטפת מגן משולבת ולכן הם עשויים בקלות רבה יותר להתקלקל בעקבות שריטות, טביעות אצבע, וכו'. דיסקים אופטיים הם בדרך כלל בקוטר שבין 7.6 ל-30 ס"מ, כאשר הדיסקים האופטים בגודל 12 ס"מ הם הנפוצים ביותר. דיסק אופטי טיפוסי הוא בעובי 1.2 מ"מ. דיסק אופטי נועד לתמוך באחד משלושת סוגי ההקלטה: לקריאה בלבד (לדוגמה - תקליטורים), ניתן לצריבה (דיסק אופטי עליו ניתן לצרוב מידע רק פעם אחת, לדוגמה CD-R) ודיסקים אופטיים עליהם ניתן להקליט מחדש (למשל CD-RW). דיסקים אופטיים משמשים לרוב לאחסון מוזיקה (למשל עבור ניגון בנגן תקליטורים), וידאו (למשל לשימוש בנגן DVD או Blu-ray) או יישומים ונתונים עבור מחשבים אישיים. למרות שהדיסקים האופטיים עמידים יותר מאשר המדיות שהיו בשימוש לפני כן, הם רגישים במיוחד לנזקים סביבתיים ונהרסים בהדרגה ככל שעולה השימוש היומיומי בהם. בספריות ובארכיונים ישנם נוהלים שונים שמבוצעים על מנת לשמר מדיה אופטית כדי להבטיח שניתן יהיה להמשיך ולהשתמש בדיסקטים האופטיים לאורך זמן. במקרה של גיבוי קבצים והעברת נתונים פיזית, דיסקים אופטיים כגון תקליטורים ותקליטורי DVD מוחלפים בהדרגה עם אמצעים לאחסון מידע מתקדמים ומהירים יותר כגון הדיסק און קי. מגמה זו צפויה להימשך בעקבות העלייה בקיבולת של הדיסק און קי והירידה במחיר של ההתקן. ובנוסף, משום שבעשורים האחרונים בהדרגה מרבית המוזיקה נרכשת/מורדת מהאינטרנט ולכן מספר תקליטורי האודיו שנמכרים מדי שנה יורדת באופן מהותי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. התקליטור (CD) ונגזרותיו תקליטור שמע (אנ') Video CD‏ (VCD) (אנ') Super Video CD‏ (SVCD) (אנ') לייזרדיסק GD-ROM (אנ') Phase-change Disc (אנ') Double-density compact disc (אנ') Magneto-optical drive (אנ') מינידיסק Write once read many (אנ') הDVD ונגזרותיו DVD-Audio DualDisc (אנ') DIVX (אנ') DVD-RAM (אנ') Nintendo GameCube Game Disc (אנ') Wii Optical Disc (אנ') Super Audio CD Enhanced Versatile Disc (אנ') DataPlay (אנ') Universal Media Disk Ultra Density Optical (אנ') Blu-ray Wii U Optical Disc (אנ') HD DVD CBHD (אנ') HD VMD (אנ') Digital Multilayer Disk (אנ') Fluorescent Multilayer Disc (אנ') Forward Versatile Disc (אנ') Professional Disc (אנ') הפורמטים הבאים מתקדמים יותר מהדיסקים האופטים של הדור השלישי הנוכחי ויש להם פוטנציאל להחזיק נתונים בגודל טרה אחד לכל הפחות. תקליטורים אלו מיועדים להפצת וידאו בפורמט Ultra HD. Archival Disc (אנ') Holographic Versatile Disc (אנ') LS-R (אנ') Stacked Volumetric Optical Disc (אנ') מדיה וקבצים בנושא דיסק אופטי בוויקישיתוף Adedeji, Dr. Adewole. "COMBATING PIRACY THROUGH OPTICAL DISC PLANT REGULATION IN NIGERIA: PROSPECTS AND CHALLENGES" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-08-22. נבדק ב-2019-04-29.
ישיבת זכרון מיכאל

ישיבת זכרון מיכאל היא ישיבה חרדית-ליטאית השוכנת בזכרון יעקב. הישיבה הוקמה הוקמה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כחלק מ”המרכז לחינוך תורני“ (מ.ל.ת.) מיסודו של הרב שלום מאיר יונגרמן. בשנותיה הראשונות תפס כולל האברכים של הישיבה את המקום המרכזי בה, ובמהלך שנות ה-90 גדל מספר בחורי הישיבה. כיום עומד מניין הבחורים סביב מאתיים יחד עם הסניף בבני ברק. בשנת 1968 הקים הרב שלום מאיר יונגרמן קרייה חרדית בזכרון יעקב הכוללת ישיבות קטנות ומתיבתות, כולם תחת הארגון מ.ל.ת - מרכז לחינוך תורני. הישיבה נחנכה לקראת שנת הלימודים ה'תשמ"ט, בידי הרב יונגרמן ונקראה "זיכרון מיכאל" על שם אביו. בראשות הישיבה הועמד הרב אלחנן אילן מילר, לאחר פרישתו בתום תקופת כהונה קצרה, מינה הרב יונגרמן שהיה מקורבו של הרב חיים שאול גריינימן, את הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן לעמוד בראש הישיבה. המנהל הרוחני הוא הרב חיים שלום וייס, חתנו של הרב דב יפה. הלימוד בישיבה מתנהל בדרך החזון איש. הלימוד הוא לפי "סוגיות", נושאים נבחרים במסכת כמקובל בישיבת סלבודקה בבני ברק, ולא לפי סדר דפי המסכת כמקובל בשאר הישיבות. בנוסף מושם דגש בישיבה על ידיעת ההלכה ושמירתה בקפדנות שהיא עיקר עבודת ה' בתפיסתו של החזון איש. הישיבה מקבלת בחורים מכל הזרמים החרדיים שמעוניינים ללמוד בסגנון הלימוד המקובל בה, אך רוב התלמידים נמנים עם משפחות חוג חזון איש, בעיקר על החלק בו שנשמע לפסיקותיו של הרב חיים שאול גריינימן, שבנו הגדול הרב אברהם ישעיהו גר בקרבת הישיבה והשפעתו עליה רבה למרות שאינו נושא בה בתפקיד רשמי. מאפיין נוסף בישיבה זו בשונה משאר ישיבות הליטאיות, שהישיבה מרשה ואף מעודדת נישואין בגיל צעיר כהמשך לשיטתו של החזו"א בעניין להקפיד להתחתן לפני גיל עשרים. מלבד ראשי הישיבה: הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן. מכהנים בישיבה כר"מים: הרב יחיאל מיכל פישר; הרב אברהם קלמנוביץ; הרב אליהו בייפוס; הרב אליהו פוזן והרב צבי פרידמן. והמשיבים: הרב אילון שמואל עזריאלי; והרב שמעון קויפמן. הר"מים וראשי הישיבה מכהנים ברוטציה, כדי לאפשר לכל אחד מהם תקופה בשנה ללימודיו הפרטיים. לישיבה סניף קטן בבני ברק, במבנה ישיבת "אוהל יעקב" בשכונת זיכרון מאיר. בראשות סניף הישיבה מכהנים (לסירוגין) שניים מבניו של הרב חיים שאול גריינימן, הרב אליהו והרב יעקב גריינימן, וכן נכדו הרב שמואל ("מוקה") זילבר. שתי ישיבות קטנות קשורות לישיבה: "תהילת-שלמה" בבני ברק, ו"דרכה-של-תורה" במודיעין עילית כמו כן בחורים רבים מגיעים מישיבת משכן התורה בבני ברק. לבוגרי הישיבה מספר כוללי אברכים ייעודיים שהלימודים בהם תואמים לסגנון הלימוד בישיבה: בבני ברק, "כולל וילנא" בראשות הרב יוסף גריינימן (בן הרב חיים שאול גריינימן), וכולל נוסף בראשות הרב אברהם קלמנוביץ; במודיעין עילית, "כולל זיכרון גבריאל" על שם הרב גבריאל ריקליס, חמיו של הרב יונגרמן, בראשות הרב יחיאל לרר ורבנים נוספים. משה ויסברג, בחדרי חרדים, אבי זכרון יעקב • הגאון רבי שלום מאיר יונגרמן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 2 בינואר 2013 מקור: ספר 'קובץ חידושי תורה זיכרון מיכאל' כרך א'. קישור ישיר לספר באתר אוצר החכמה: [1]. ישראל כהן, ‏ה'ממשיך': הבן רבי אברהם ישעיהו גריינמן מזכרון יעקב, באתר כיכר השבת, 12 באפריל 2015 תמונתו ראו: קובץ:הרב בן דב3.jpg בן הרב משה פישר, אחיהם של הרבנים ישראל יעקב ושלמה פישר. נכדו של הרב אברהם קלמנוביץ מישיבת מיר-ארצות הברית, בן בנו הרב ישראל יצחק. ראש ארגון משמרת השבת. בן הרב יעקב פוזן ודיין בבית דין צדק בני ברק. בנו של הרב יעקב יצחק פרידמן ראש ישיבת תפרח נכדו של הרב יקותיאל עזריאלי, רבה של זכרון יעקב.
ישראל איסר שפירא (מזריטש)

הרב רפאל ישראל איסר שפירא (ה'תקפ"ח, 1828 - ה'תרנ"ד, 1894) היה רב ופוסק הלכה ליטאי שפעל גם בפולין. ר"מ בישיבת סייני ורבן של אוגוסטוב ומזריטש. מחבר הספר "עזרת ישראל". נולד באוגוסטוב, בצעירותו היה תלמידו המובהק של הרב יהודה בכרך רבה של סייני וראש הישיבה בעיר. אחר כך נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה לתלמידו של רבי יצחק מוולוז'ין. בוולוז'ין שמע שיעורים גם מפי ראשי הישיבה הצעירים דאז, הרב נפתלי צבי יהודה ברלין והרב אליעזר יצחק פריד. הוא נישא בווילנה לנינתו של הצדיק המקובל הווילנאי המפורסם, שהיה עיוור ונודע בכינויו ר' ישעיה'לה סגי-נהור אשכנזי. חזר לגור בסביבת עיר מולדתו ובסוף שנות ה-40 של המאה ה-19 היה שותף לרב משה יצחק אביגדור בהקמת ישיבתו החדשה בסייני, לאחר הקמתה כיהן בה כר"מ. לפי תוכניתם של השניים אמורה הייתה ישיבת סייני להיות המקבילה הפולנית של ישיבת וולוז'ין הליטאית, אך התוכנית נגנזה בשל התנגדות השלטונות הרוסיים. הוא היה מקובל כפוסק הלכה בכיר בדורו, וגדולי הרבנים בפולין וליטא הפנו אליו שאלות הלכתיות. בהם: רבי ישראל יהושע טרונק מקוטנו, רבי יום טוב ליפמן היילפרין מביאליסטוק, רבי יוסף שאול נתנזון מלבוב, רבי צבי הירש אורנשטיין מבריסק ורבי חיים אלעזר וקס מקאליש. בין השנים ה'תרי"ד, 1854 - ה'תרכ"ט, 1869, כיהן כרבה של אוגוסטוב מולדתו. ולאחר מכן (בסביבות ה'תר"ם, 1880) התקבל כרבה של מזריטש, משרה בה נשא עד פטירתו בשנת ה'תרנ"ד, 1894. אחיו הרב יהושע השל שפירא היה רבן של שאקי ושצ'וצ'ין שבפלך לומז'ה. חמיו היה הרב יעקב יוסף בן הרב משה יהודה הלוי גראמער, הוא נפטר במרץ 1870 בחיי אביו בגיל 49 לאחר מחלה קשה. בנו ר' דוב נחמן שפירא (ה'תרכ"א-ה'תרצ"א), התמנה אחריו כרבה של מזריטש. משה צינוביץ, רבני אוגוסטוב: הרב ישראל איסר שפירא - הרב הרביעי, בתוך: י. אלכסנדרוני (עורך), ספר יזכור לקהילת אוגוסטוב והסביבה, תל אביב תשכ"ו, עמ' 92–94 שו"ת עזרת ישראל, ורשה: אלאפין, תרנ"א, באתר היברובוקס ישראל איסר שפירא, דף שער בספרייה הלאומית הלל נח שטיינשניידער מווילנא, רוסלאנד: ווילנא. בחצות ליל שבת קדש..., המגיד, 2 במרץ 1870. לפי נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בערכו. פריט 12133. נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בערכו. פריט 4630.
רוג'ר אשטון-גריפית'ס

רוג'ר אשטון-גריפית'ס (באנגלית: Roger Ashton-Griffiths; נולד ב-19 בינואר 1957) הוא שחקן אופי, תסריטאי ובמאי אנגלי. הוא מוכר מהופעתו בתפקיד מייס טיירל בסדרה "משחקי הכס" של HBO. רוג'ר אשטון-גריפית'ס נולד בהרטפורדשייר. הוא סיים תואר באוניברסיטת לנקסטר, תואר MA באמנות באוניברסיטת מזרח לונדון, ודוקטורט באוניברסיטת מזרח אנגליה. הוא התחיל את הקריירה שלו בשירה עם האופרה האנגלית הלאומית בלונדון קוליסאום. אשטון-גריפית'ס הופיע במספר רב של סרטים מפורסמים בהם "ברזיל" של טרי גיליאם (1985), "האחים גרים - למבוגרים בלבד" (2005), "Dreamchild" ו"שרלוק הולמס הצעיר" (מ-1985), "ירח דבש מכושף" של ג'ין ויילדר (1986), "פירטים" של רומן פולנסקי (1986), "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" של פיטר גרינוויי (1989), "המסע אל הרי הירח" (1990), "שיקגו ג'ו והדוגמנית" (1990), "ארץ הצללים" (1993), "דיוקנה של גברת" (1996), "הרוח בערבי הנחל" (1996), "סיפורו של אביר" (2001), "כנופיות ניו יורק" של מרטין סקורסזה (2002), "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי" של וודי אלן, "גרייס ממונקו" של אוליבייה דהאן (2014) וסרטו של מייק לי "מר טרנר" (2014). בטלוויזיה הופיע אשטון-גריפית'ס בין השאר בסדרות "ג'ק המרטש", "האודיסיאה", "מרלין", "מרגרט", "שושלת טיודור", "דוקטור הו", "קורוניישן סטריט" ו"האב בראון". הוא גילם את לורד מייס טיירל בעונות הרביעית עד השישית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס". מדיה וקבצים בנושא רוג'ר אשטון-גריפית'ס בוויקישיתוף רוג'ר אשטון-גריפית'ס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוג'ר אשטון-גריפית'ס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רוג'ר אשטון-גריפית'ס, באתר AllMovie (באנגלית) רוג'ר אשטון-גריפית'ס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) New York Times "Game of Thrones Season 6 Mace Tyrell Interview with Roger Ashton-Griffiths". flicksandthecity.com. 29 במאי 2016. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך

מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Maria Franziska, Pfalzgräfin von Sulzbach‏; 15 ביוני 1724 – 15 בנובמבר 1794) הייתה נסיכה לבית ויטלסבאך, ואמו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. מריה פרנצסקה נולדה ב-15 ביוני 1724 בשווצינגן שהשתייכה לדוכסות פפאלץ-צווייבריקן, ליוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך, ולאליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתו של קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1729 מת אביה יוזף קרל אמנואל אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך, ובשנת 1742 התחתנה אחותה אליזבת אוגוסטה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך עם בן דודם קרל תאודור, רוזן פפאלץ-זולצבאך, והוא עלה לשלטון בנסיכות הבוחר מפפאלץ לאחר מות סבה באותה שנה. ב-6 בפברואר 1746 התחתנה מריה פרנצסקה עם פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ממנו היו לה 5 ילדים. בשנת 1760 החלו היחסים ביניהם להתדרדר, ומריה פרנצסקה החלה לנהל רומן עם שחקן ממנהיים. מריה פרנצסקה נכנסה להריון, ובשל כך גורשה מהחצר. היא עברה לשטרסבורג שם ילדה בן, ובשל כך נעצרה והוחזקה בכמה מנזרים. לאחר מות בעלה בשנת 1767 הורשתה מריה פרנצסקה לחזור לזולצבאך, שם היא מתה ב-15 בנובמבר 1794. לאחר מותו של קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה בשנת 1799 ללא יורשים, עלה במקומו לשלטון בנה מקסימיליאן יוזף. ב-6 בפברואר 1746 התחתנה מריה פרנצסקה עם פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ממנו היו לה 5 ילדים: קרל אוגוסט כריסטיאן (1746–1795) קלמנס אוגוסט יוזף פרידריך (1749–1750) מריה אמליה אוגוסטה (1752–1828), התחתנה עם פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה מריה אנה (1753–1824), התחתנה עם וילהלם, דוכס בבוואריה. מקסימיליאן יוזף (1756–1825) מדיה וקבצים בנושא מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך בוויקישיתוף מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיצובישי 500

מיצובישי 500 (באנגלית: Mitsubishi 500) היא מכונית מיני, 2 דלתות, 4 מושבים, מתוצרת Mitsubishi Heavy Industries (אנ') (משנת 1970 התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס) אשר יוצרה בין השנים 1960–1962 ביפן. ה-"מיצובישי 500" הוצגה לראשונה בשנת 1959 בתערוכת המכוניות בטוקיו. מחירה של ה-"מיצובישי 500" בשנת 1960 ביפן היה 390,000 ין יפני. מיצובישי 500 מיצובושי סופר דה-לוקס (הדגם יוצר מאוגוסט 1961) 2 דלתות דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר כיוון פתיחת הדלת מנוגד לכיוון תנועת הרכב) מנוע אחורי סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2 מנוע בנזין מנוע קירור אוויר מיצובישי מוטורס מיצובישי קולט מיצובישי קורדיה מיצובישי טרדיה מיצובישי טופו מדיה וקבצים בנושא מיצובישי 500 בוויקישיתוף מיצובישי מוטורס - היסטוריה web.archive.org/web/20050319071743/http://www.mitsubishi-motors.co.za היסטוריה של מיצובישי בין השנים 1960-1969 web.archive.org/web/20080515053458 "מיצובישי 500" web.archive.org/web/20120309175222
מריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט

מריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט (גרמנית: Marie Auguste Prinzessin von Anhalt;‏ 10 ביוני 1898 - 22 במאי 1983), הייתה בתו של אדוארד, דוכס אנהלט ואשתו של יואכים, נסיך פרוסיה. מריה אוגוסטה נולדה ב-10 ביוני 1898 בבאלנשטדט, לאדוארד, נסיך אנהלט ולואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן. ב-16 במרץ 1916 התחתנה מריה אוגוסטה עם יואכים, נסיך פרוסיה, בנם של וילהלם השני, קיסר גרמניה ואוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, ממנו נולד לה בנה קרל פרנץ, נסיך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מאושרים, והשניים התגרשו בשנת 1919. ב-18 ביולי 1920 התאבד יואכים, ואחיו אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה לקח את המשמורת על ילדם פרנץ קרל. מריה אוגוסטה התנגדה לכך בכל תוקף, ובשנת 1921 פסק בית המשפט לטובתה, על אף שמשרתיה העידו שאינה כשירה לכך. ב-27 בספטמבר 1926 התחתנה מריה אוגוסטה עם יוהנס-מיכאל פרייהר פון להן, אולם הם התגרשו בשנת 1935. לעת זקנותה הייתה מריה אוגוסטה במצוקה כלכלית, ולפיכך אימצה גברים עשירים, בתמורה לשמה ומעמדה, וב-22 במאי 1983 מתה מריה אוגוסטה באסן. מדיה וקבצים בנושא מריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט בוויקישיתוף מריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט (בגרמנית)
לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Louise Charlotte von Sachsen-Altenburg; 11 באוגוסט 1873 – 14 באפריל 1953), הייתה אשתו של אדוארד, דוכס אנהלט. לואיזה שרלוטה נולדה ב-11 באוגוסט 1873 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, למוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל. ב-6 בפברואר 1895 התחתנה לואיזה שרלוטה עם אדוארד, נסיך אנהלט, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-26 בינואר 1918 התגרשו השניים, וב-21 באפריל אותה שנה מת פרידריך השני, דוכס אנהלט ואדוארד עלה לשלטון במקומו. ב-13 בספטמבר אותה שנה מת אדוארד, ובנה יואכים ארנסט, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-14 באפריל 1953 מתה לואיזה שרלוטה באלטנבורג, והיא בת 80 שנה. ב-6 בפברואר 1895 התחתנה לואיזה שרלוטה עם אדוארד, דוכס אנהלט, ממנו נולדו לה 6 ילדים: פרדריקה, נסיכת אנהלט (1896) לאופולד, נסיך אנהלט (1897–1898) מריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט (1898–1983), התחתנה עם יואכים, נסיך פרוסיה יואכים ארנסט, דוכס אנהלט (1901–1947) אויגן, נסיך אנהלט (1903–1980) וולפגנג, נסיך אנהלט (1912–1936) מדיה וקבצים בנושא לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית)
אסתר גרנק

אסתר (מלכה) גרנק (בצרפתית: Esther Granek‏; 7 באפריל 1927 - 9 במאי 2016) הייתה משוררת בלגית-ישראלית בשפה הצרפתית, ניצולת השואה. אסתר גרנק נולדה בבריסל למרים וגרשון צבי. היא הייתה אוטו-דידקטית עקב חוקי הגזע בתקופת הכיבוש הנאצי. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, היא עברה עם משפחתה מבריסל לעיר Lunchon שבצרפת, ובהמשך הושמה עם משפחתה במחנה הריכוז Brens במחוז טארן שבצרפת. המשפחה הצליחה לברוח מן המחנה ב-1941 וחזרה לבריסל, מספר ימים לפני שכל תושביו נשלחו להשמדה. מ-1942 עד סוף הכיבוש הנאצי, גרנק הוסתרה בבריסל עם מסמכי זיהוי מזויפים על ידי בני משפחה נוצרית, כשהיא מתחזה להיות הילדה שלהם, ועבדה משחר עד ליל בחנותם. היא עלתה לישראל ב-1956, ועבדה בשגרירות בלגיה בתל אביב כמזכירה ומנהלת חשבונות במשך 35 שנים. על עבודתה קיבלה אות הוקרה מטעם מדינת בלגיה. במהלך חייה בארץ פרסמה חמישה ספרי שירה בצרפתית. נפטרה ב-9 במאי 2016 בתל אביב. השאירה אחריה בעל ושני ילדים. Portraits et chansons sans retouches, éditions Saint-Germain-des-Prés, 1976. Préface de Flora Groult Ballades et réflexions à ma façon, éditions Saint-Germain-des-Prés, 1978 Je cours après mon ombre, éditions Saint-Germain-des-Prés, 1981. Préface de Jean-Louis Curtis De la pensée aux mots, éditions Guyot, 1997 ISBN 2-87263-168-2 Synthèses, 2009. Préface de Christian Godin, ISBN 978-2-7466-0960-0 מדיה וקבצים בנושא אסתר גרנק בוויקישיתוף אתר הבית של אסתר גרנק Poèmes d'Esther Granek, באתר "poetica.fr" Emission radiophonique sur la poesie d'Esther Granek avec la soprano occitane Muriel Batbie-Castell [1] Poème "Désarroi" ("Sans finir"), Je cours après mon ombre -- 1981, chanté par Loumèn [2] Poème "Évasion", De la pensée aux mots – 1997, chanté par Alexis Roche [3] Quatre poèmes chanté en Jazz par Sospiro Quintet [4] [5](Chanson "J'ai attrapé un chant d'oiseau" (CD Ars Intima,2013) par Muriel Batbie Castell (voix, piano. Poème "Après l’Homme", De la pensée aux mots – 1997, chanté par Muriel Batbie Castell (vocals & guitar). [6] Cinq poèmes lus sur la radio française RCF.[7][8][9][10] תרגומים לעברית מאת הסופרת לילי גולדנברג ז"ל של שניים משיריה של אסתר גרנק בכתב היד המקורי של גולדנברג. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיצובישי קורדיה

מיצובישי קורדיה (באנגלית: Mitsubishi Cordia) היא מכונית קופה קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חברת מיצובישי מוטורס היפנית בין השנים 1982–1990. דגם הסדאן של חברת מיצובישי, מיצובישי טרדיה ("Mitsubishi Tredia"), יוצר באותן שנים (1982-1990), והיה כמעט זהה לדגם הקופה בתכונות המנוע והגיר (כולל תמסורת ידנית - 4x2 Super Shift transmission מהירויות). גם בסיס הגלגלים של "מיצובישי קורדיה", 2,445 מ"מ, זהה לבסיס הגלגלים של המיצובישי טרדיה. 1,410 סמ"ק 1,595 סמ"ק 1,795 סמ"ק 1,795 סמ"ק (מגדש טורבו), בדגם GSR (בין השנים 1983-1989) 1,997 סמ"ק (בארצות הברית) מיצובישי קורדיה דגם GSR מנוע מיצובישי קורדיה, דגם GSR טורבו, שנת 1985 מיצובישי קורדיה, דגם GSL, שנת 1985 מיצובישי קורדיה דגם GSR טורבו מיצובישי קורדיה דגם GSR טורבו שנת 1986 מיצובישי קורדיה: תמסורת ידנית - 4x2 Super Shift transmission מהירויות לוח הבקרה של מיצובישי קורדיה מיצובישי קורדיה פתיחת מכסה מנוע - מיצובישי קורדיה דגם GSR, שנת 1985 מיצובישי מוטורס מיצובישי טרדיה מיצובישי 500 מדיה וקבצים בנושא מיצובישי קורדיה בוויקישיתוף
מש (מידת צפיפות)

מש (באנגלית: Mesh) הוא מספר חסר יחידות המתאר את מספר החורים ברשת עם אריגה ריבועית, ב-1 אינץ' אורך. ברשת עם אריגה ריבועית, כלומר חוטי השתי והערב שווים בקוטרם וארוגים באוריינטציה אחד למעלה ואחד למטה, מספר המש שווה לכל כיוון. ישנן רשתות ארוגות בצורות שונות ועם חוטים עם קוטר חוט שונה ובהן מספר המש שונה בכל כיוון. רשת עם מספר מש גבוהה יותר משמע רשת עם חורים קטנים יותר (צפופה יותר). רשתות ריבועיות מיוצרות בהתאם לתקן רלוונטי: ISO-9044, המפרט את מש הרשתות. טבלת המרת גודל חלקיקים, באתר Sigma Aldrich ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חופים

האם התכוונתם ל... צורת הרבים של חוף חופים (סרט, 1988) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1988 חופים (סרט, 2017) – סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 2017 חופים הם לפעמים (נקרא גם "חופים") - שירו של המשורר הישראלי נתן יונתן להקת חופים – הרכב מוזיקלי ישראלי שפעל באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 בעלי חיים: בז חופים – מין עוף בסוג בז טאיפן חופים – מין נחש ארסי בסוג טאיפן ענפי ספורט: כדורגל חופים כדורעף חופים חוף
אנדרס הלסברג

אנדרס הלסברג (בדנית: Anders Hejlsberg, נולד ב-2 בדצמבר 1960) הוא מהנדס תוכנה דני בולט אשר תכנן מספר שפות תוכנה וכלי פיתוח מצליחים. הוא המחבר המקורי של טורבו פסקל והארכיטקט הראשי של דלפי. עובד בחברת מיקרוסופט כארכיטקט מוביל של שפת #C והמפתח המרכזי של TypeScript. הוא קיבל את פרס "Dr. Dobb's Excellence in Programming Award" לשנת 2001, על עבודתו על טורבו פסקל, דלפי, #C ו-.NET Framework. The C# Programming Language, 2nd Edition, Addison-Wesley Professional, ISBN 0-321-33443-4, June 9, 2006 The C# Programming Language, 3rd Edition, Addison-Wesley Professional, ISBN 0-321-56299-2, October 18, 2008 The C# Programming Language, 4th Edition, Addison-Wesley Professional, ISBN 0-321-74176-5, ISBN 978-0-321-74176-9, October 2010 מדיה וקבצים בנושא אנדרס הלסברג בוויקישיתוף אנדרס הלסברג, ברשת החברתית פייסבוק אנדרס הלסברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרס הלסברג, ברשת החברתית אינסטגרם אנדרס הלסברג, ברשת החברתית LinkedIn אנדרס הלסברג, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה

פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Franz Wilhelm von Preußen; ‏ נולד ב-3 בספטמבר 1943), הוא איש עסקים גרמני ונסיך לבית הוהנצולרן הפרוסי, שהיה נשוי למריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - הטוענת לראשות בית רומנוב הרוסי. פרנץ וילהלם נולד ב-3 בספטמבר 1943 בגרינברג בשלזיה, לקרל פרנץ, נסיך פרוסיה, שהיה נכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, ואשתו הראשונה הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט, בתם של יוהאן גאורג, נסיך שנאייך-קרולאט והרמינה, נסיכת רויס-גרייץ. יחד עם פרנץ וילהלם נולד גם אח תאום - פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה, אולם הוא מת כעבור 3 שבועות. בשנת 1946 התגרשו הוריו, ואביו התחתן עוד פעמיים נוספות. פרנץ וילהלם למד משפטים ומינהל עסקים באוניברסיטאות של מיינץ ופרנקפורט, ולאחר מכן עבד בחוץ לארץ במשך תקופה. ב-22 בספטמבר 1976 התחתן פרנץ וילהלם במדריד עם מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. פרנץ וילהלם קיבל את התואר "מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה", ובשנת 1981 נולד לזוג בנם היחיד גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. בשנת 1982 נפרדו השניים, ובשנת 1986 הם התגרשו, ופרנץ וילהלם ויתר על תוארו הרוסי. בשנת 1984 התיישב פרנץ וילהלם במדריד, שם עבד כבנקאי השקעות וכיזם נדל"ן. בשנת 2002 ייסד פרנץ וילהלם יחד עם תאודור טאנצן את חברת הפיתוח "פרינץ פון פרוסן", המשחזרת מבנים ישנים בגרמניה. בשנת 2004 רכש פרנץ וילהלם במימון קבוצת משקיעים, את "תעשיות הפורצלן המלכותי, ברלין", והציל אותה מחדלות פירעון. מדיה וקבצים בנושא פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה(הקישור אינו פעיל) (בגרמנית)
מיצובישי טרדיה

מיצובישי טרדיה (באנגלית: Mitsubishi Tredia) היא מכונית משפחתית קומפקטית, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת מיצובישי מוטורס היפנית בין השנים 1982–1990. שם הדגם "מיצובישי טרדיה" נגזר מהלוגו של חברת מיצובישי מוטורס - שלושת היהלומים. הדגם יוצא לארצות הברית ופנמה והיה לדגם הראשון שנמכר באצרות הברית תחת המותג מיצובישי. דגם הקופה של חברת מיצובישי: מיצובישי קורדיה יוצר באותן שנים (1982–1990) והיה כמעט זהה לדגם הסדאן "מיצובישי טרדיה" בתכונות של המנוע ושל הגיר, (כולל תמסורת ידנית - 4x2 Super Shift transmission מהירויות). בסיס הגלגלים של ה"מיצובישי טרדיה" הוא 2,445 מ"מ, זהה לבסיס הגלגלים של המיצובישי קורדיה. 1,410 סמ"ק 1,595 סמ"ק 1,595 סמ"ק (מגדש טורבו) 1,795 סמ"ק 1,795 סמ"ק (מגדש טורבו) 1,997 סמ"ק 1,997 סמ"ק (מגדש טורבו) מיצובישי טרדיה, דגם GLS, שנת 1983 מיצובישי טרדיה, שנת 1983 מיצובישי טרדיה, שנת 1982 מיצובישי טרדיה - 2 דגמים לוגו חברת מיצובישי מוטורס - שמו של הדגם "טרדיה" נגזר מהלוגו (3 יהלומים) מדיה וקבצים בנושא מיצובישי טרדיה בוויקישיתוף בשנים הראשונות נמכרו רכבי החברה תחת המותגים קרייזלר ודודג'
קרל פרנץ, נסיך פרוסיה

קרל פרנץ, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Karl Franz von Preußen; ‏ 15 בדצמבר 1916 – 23 בינואר 1975), היה נכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. קרל פרנץ נולד ב-15 בדצמבר 1916 בפוטסדאם, ליואכים, נסיך פרוסיה, בנו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, ולמריה אוגוסטה, נסיכת אנהלט, בתם של אדוארד, דוכס אנהלט ולואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. ב-9 בנובמבר 1918 לקראת תום מלחמת העולם הראשונה התפטר סבו מכסאו, ובעקבות כך נכנס אביו לדיכאון, ובשנת 1920 התאבד. בעקבות התאבדות אביו נטל דודו אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה את המשמורת על פרנץ קרל, אולם אמו התנגדה לכך בכל תוקף. בשנת 1921 פסק בית המשפט לטובת אמו, על אף שמשרתיה העידו שאינה כשירה לכך. ב-27 בספטמבר 1926 התחתנה אמו מריה אוגוסטה עם יוהנס-מיכאל פרייהר פון להן, אולם הם התגרשו בשנת 1935. בפרוץ מלחמת העולם השנייה שירת קרל פרנץ כלוטננט בדיוויזיית פאנצר, ואף קיבל את עיטור צלב הברזל על פעולותיו במערכה בפולין. ב-5 באוקטובר 1940 התחתן קרל פרנץ עם הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט, בתם של יוהאן גאורג, נסיך שנאייך-קרולאט והרמינה, נסיכת רויס-גרייץ, שהייתה בתו החורגת של סבו וילהלם השני. השניים התחתנו בטקס צנוע, בבית סבו באחוזת דורן שבהולנד. לבני הזוג נולדו 3 ילדים, אולם הם התגרשו ב-5 בספטמבר 1946. ב-9 בנובמבר 1946 התחתן קרל פרנץ עם לואיזה דורה הרטמן, אולם לא היו להם ילדים והם התגרשו בשנת 1959. ב-20 ביולי 1959 התחתן קרל פרנץ בלימה, פרו עם דונה אווה מריה אררה אי ואלדאווייאנו, ממנה נולדו לו 2 בנות. ב-23 בינואר 1975 מת קרל פרנץ באריקה, צ'ילה, והוא בן 58 שנים. מאשתו הראשונה הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט נולדו לו 3 בנים: פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה (נולד ב-1943) פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה (1943) פרנץ פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה (נולד ב-1944) מאשתו השלישית דונה אווה מריה אררה אי ואלדאווייאנו נולדו לו 2 בנות: אלכסנדרה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-1960) דזירה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-1961) מדיה וקבצים בנושא קרל פרנץ, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף קרל פרנץ, נסיך פרוסיה (בגרמנית)