laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
KinoPoisk

KinoPoisk (ברוסית: КиноПоиск, "קינופואיסק", הלחם של המילים "קולנוע" ו"חיפוש" ברוסית) הוא פורטל אינטרנט רוסי העוסק בקולנוע ומספק מידע על סרטים, תוכניות טלוויזיה, שחקנים, במאים, מפיקים, תסריטאים, מלחינים, עורכים ועוד והוא אתר אינטרנט המכיל בסיס נתונים מקוון הכולל מידע על סרטים, שחקני קולנוע, תוכניות טלוויזיה, צוותי ההפקה השונים ומתעדכן על בסיס קבוע. לאתר גם כמה תכונות של רשתות חברתיות והוא נחשב לאחד מפורטלי הקולנוע הפופולריים ביותר באינטרנט בשפה הרוסית כשהוא מדורג במקום 12 בדירוג Alexa של אתרים רוסיים החל מיולי 2019. האתר מושווה[דרושה הבהרה] לעיתים קרובות לבסיס הנתונים IMDb. עד 2013 השירות היה בבעלות חברת "קינופואיסק" שהחזיקה ב-60% מהמניות, בעוד 40% מהן הוחזקו בידי חברת AlloCiné הצרפתית. באוקטובר 2013 נרכשה KinoPoisk על ידי Yandex, אחת מחברות טכנולוגיית המידע הגדולות ברוסיה. בשנת 2015 KinoPoisk עברה עיצוב מחדש. עם זאת, העיצוב החדש ספג ביקורת חריפה מצד המשתמשים והתקשורת בשל הפונקציונליות הנחותה שלו וזמן הטעינה האיטי יותר של האתר. תוך ארבעה ימים החזירה יאנדקס את האתר לעיצובו הקודם שנשאר בשימוש עד 2021, עת החברה השיקה בסופו של דבר עיצוב מחודש לאתר כולל לוגו חדש. בשנת 2018, KinoPoisk הציגה תכונה מקוונת של "אולם קולנוע" שמספק כמה מהסרטים בחינם ומאפשר למנויים להזמין צפייה ישירה בסרטי קולנוע באמצעות הפורטל. כך בשיתוף פעולה עם אולפני יאנדקס נוצר שירות הזרמת המדיה KinoPoisk HD שמספק גם תוכן מקורי. מדיה וקבצים בנושא KinoPoisk בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של KinoPoisk (ברוסית) KinoPoisk, ברשת החברתית פייסבוק KinoPoisk, ברשת החברתית אקס (טוויטר) KinoPoisk, ביישום טלגרם KinoPoisk, ברשת החברתית אינסטגרם KinoPoisk, ברשת החברתית טיקטוק KinoPoisk, ברשת החברתית VK KinoPoisk, סרטונים בערוץ היוטיוב "Movie websites rating" (ברוסית). Rambler's Top100. נבדק ב-2012-11-04. "Movie websites rating" (ברוסית). Rating@Mail.Ru. נבדק ב-2012-11-04. "KinoPoisk Site Info". Alexa Internet. נבדק ב-2019-07-05. Holdsworth, Nick (15 באוקטובר 2013). "Russian Internet Giant Yandex Acquires Top Movie Site KinoPoisk". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2019-07-05. {{cite news}}: (עזרה) Mira, Vlad (26 באוקטובר 2015). "How Yandex kills thier [sic] child's". Medium. נבדק ב-2019-07-05. {{cite web}}: (עזרה)
מדובר באלבום

מדובר באלבום הוא האלבום השני של פנחס ובניו, שיצא בשנת 2018. האלבום מומן בקמפיין מימון המונים באתר הדסטארט. עיקר הקמפיין והתשורה המרכזית הייתה "ההקלטות הפתוחות" - קונספט הקלטה שפיתח ההרכב, במסגרתו יגיעו התומכים ליום ההקלטות וישתתפו בהקלטת השירים החדשים. האלבום מורכב מסוגים שונים של הקלטה: חלקו הוקלט באולפן באופן "מסורתי", קטע אחד ממנו הוקלט מהופעה חיה, קטע נוסף הוקלט במהלך חזרה, והשאר בהקלטות הפתוחות. מבחינה סגנונית, האלבום דומה לקודמו ומאחד שלל סגנונות מוזיקליים. הקטע הפותח "פרלוד" הוא עיבוד של ההרכב לפרלוד מס' 1 של יוהאן סבסטיאן באך. השירים "עץ שנופל" ו"מחול הטירוף" הם חידוש לשירים שהופיעו באלבום הקודם. באלבום מתארחים המוזיקאי גיא מזיג ("כן זה חסר סיכוי") והזמרת שירן אברהם ("שני שושנים"). השיר "שני שושנים" הוא עיבוד שנעשה במסגרת פרויקט מחווה לשירי שושנה דמארי. פנחס ובניו: נועה קרדוד - שירה עופר פנחס - פסנתר ושירה ברק סובר - חליל מושיקו ג'יואן - כינור דניאל תנחלסון - ויולה ברק סרור - גיטרות, עוד ליאור עוזרי - גיטרה בס שרון פטרובר - תופים מתן ארבל - כלי הקשה אמיר ליברזון - ויולה עמית שרון - כלי הקשה אורחים: גיא מזיג - שירה, גיטרה (כן זה חסר סיכוי) שירן אברהם - שירה (שני שושנים) קרן טננבאום - כינור, ויולה (מחול הטירוף, ליל סתיו) יונתן גבעוני - מרימבה, כלי הקשה (Bound, פרלוד) גלעד דוברצקי - כלי הקשה (לילה קר, תמונה) אייל סלע - קלרינט (לילה קר) עופר עמר - גיטרה ספרדית (לילה קר) עמרי אגמון - גיטרה (מחול הטירוף, ליל סתיו) אייל רג'יניאנו - קונטרה בס (תמונה) גל לוי - קולות (Bound, פשוט, למה) גל טימור, רונה עמישי, ארז טל - קולות יובל בילגוראי - שירה (לילה קר) משתתפי ההקלטות הפתוחות: ארז טל (ניצוח), עידו עמר, טיפני לוזנו, יעל פירר, ענבר שניידר, אבישי לביא, אביגיל פגי, נמרוד גלבוע, רע לבנת, תומר לוי, אלון שטרן, עדי שטרן, רויטל רפאלי, רון הרשקוביץ, יהלה לחמיש, עודד ניר, שירן בן טוב, אילה רענן, מעיין וטרסקו, עינב קדר, דניאל סעדו ועופר שטרן - מקהלה גיא אילון - צ'לו אורי יוסף - חצוצרה תמר קרניאל - סקסופון סופרן איתמר שוחט - סאז עינב קדר - מנדולינה אופיר קדר - קלרינט דניאל סעדו - גלוקנשפיל יובל גור - כינור חשמלי עופר שטרן - מלודיקה רון הרשקוביץ - תיפוף גוף נדב פרי, עופר בן ישראל - כלי הקשה אייל בית יוסף, עומר פישביין - גיטרה מדובר באלבום, להאזנה באתר Bandcamp
קראמורה (סדרת טלוויזיה)

קראמורה (ברוסית: Карамора) הוא סדרת ערפדים רוסית משנת 2022, שבוימה על ידי דנילה קוזלובסקי שגם מככב בו לצד אנדריי סמוליאקוב. זהו שיתוף הפעולה השלישי בין קוזלובסקי לסמוליאקוב לאחר שהשניים עבדו יחד גם על הסרטים "הוויקינג" ו"המאמן". הסדרה הופקה על ידי Premier Studios וסנטרל פרטנרשיפ. עלילתה מגוללת היסטוריה אלטרנטיבית של המדינה הרוסית בתחילת המאה ה-20. האנרכיסט קראמורה מקבל גישה למידע על חיי המשפחה הקיסרית. מתברר כי במשך שלוש מאות שנים השושלת אובטחה על ידי מסדר ערפדים חשאי. סדרת טלוויזיה פותחה כסדרה בת 8 פרקים. בהמשך, במקום איליה נאישולר שתוכנן לביים את הסדרה, הוזמן דנילה קוזלובסקי לביים וגם לככב בו. חלק מהצילומים נערכו בגאורגיה. הקרנת הבכורה של "קראמורה" תוכננה תחילה ל-19 בנובמבר 2020, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה השידור נדחה תחילה לספטמבר 2021 ולאחר מכן לינואר 2022. ראשית המאה העשרים. רוסיה נמצאת על סף מהפכה, כאשר קראמורה, אנרכיסט צעיר, לומד סוד נורא - במשך מאות שנים נשמרה שושלת רומנוב על ידי מסדר חשאי המורכב מערפדים. במאבק איתם מאבד האנרכיסט הצעיר קראמורה את אהובתו, אלינה. כעת אין לו ברירה אלא לצאת לדרך הנקמה. הוא אוסף קבוצה של נאמנים שמכריזה מלחמה על מסדר הערפדים, כשאירועים אלה הופכים לתחילת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה מהפכת 1917, שישפיעו גם על גורלה של המדינה כולה. דנילה קוזלובסקי - קראמורה, אנרכיסט דריה בלאבאנובה - אלינה, אהובתו של קראמורה פיליפ יאנקובסקי - רונבסקי ניקולאי קומיאגין - ולדימיר מאיאקובסקי אנדריי סמוליאקוב נינו נינידזה ארתור ואחה רינאט סאפין וילן באביצ'ב "עם כל הקדרות, חוסר הפשרות והאכזריות, לסרט שלנו מחלחלים אור, אהבה ואירוניה עצמית. מצד אחד זו הפנטזיה של העולם שאנו יוצרים, מצד שני זו מציאות הדומה להיום." — דנילה קוזלובסקי בשיחה עם משתתפי קומיק-קון רוסיה 2019. במקור זו נועדה להיות סדרה שתוכננה לעלות לשידור בערוץ TV3. הצילומים החלו במהלך שנת 2019 ונערכו בגאורגיה עד פברואר 2020. באוקטובר 2020 חודשו צילומי השלמה במוסקבה ובנובמבר עברו לסנקט פטרבורג, בה נמשכו עד דצמבר 2020. "קראמורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קראמורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קראמורה" באתר ru.ign.com "קראמורה" באתר kino-teatr.ru "קראמורה" באתר KinoPoisk.ru Карамора. Первый официальный тизер (сериал Данилы Козловского) Кодзима-гений, майор Гром и Ганнибал: Самое интересное на Comic Con Russia 2019, דיווח בפורטל KinoPoisk Ожидается выход сериала «Карамора» на канале «ТВ-3» ОБЗОР ИЗМЕНЕНИЙ ГРАФИКА РЕЛИЗОВ РОССИИ ЗА НЕДЕЛЮ С 15 ПО 21 ФЕВРАЛЯ Проект Данилы Козловского "Карамора" выйдет в феврале 2022 года На Comic Con Russia 2019 Данила Козловский презентует свою новую режиссерскую работу «Карамора» Режиссер «Чернобыля» Данила Козловский пообещал снять фильм победителю запущенного им конкурса Данила Козловский нашёл исполнителя роли Владимира Маяковского для «Караморы», Кино-Театр.Ру, ‏2020-06-30 ДАНИЛА КОЗЛОВСКИЙ НАЧАЛ СЪЕМКИ ИСТОРИЧЕСКОГО ФЭНТЕЗИ-ТРИЛЛЕРА «КАРАМОРА» Данила Козловский приступил к съемкам фильма "Карамора"
חורף האימה

חורף האימה הוא הכינוי שניתן לחורף 1950–1951, שבו התרחשו מאות מפולות שלגים בהרי האלפים שבאירופה. מפולות אלו גרמו למותם של 265 בני אדם ולנזק כבד לרכוש באוסטריה, שווייץ ואיטליה. המפולות התרחשו בדצמבר 1950 ובעיקר בחודשים ינואר ופברואר 1951 עקב תנאי מזג אוויר חריגים. נפילת השלג באלפים החלה כבר בנובמבר. במהלך שני אירועי מזג אוויר חריגים בינואר ובפברואר ירדו באלפים כמויות גדולות מאוד של שלג, כ-200 עד 400 אחוז (במקומות מסוימים 600 אחוז) מעל הממוצע הרב-שנתי. במחצית ינואר ירדו בחלק מהמקומות כ-2.5 מטר של שלג בתוך ימים ספורים. במחצית פברואר נערמו בשני אתרים בשווייץ ארבעה מטרים של שלג. באוסטריה גרמו מפולות השלג למותם של 135 בני אדם, בעיקר במדינות טירול, קרינתיה וזלצבורג. כפרים חרבו, כ-200 מבנים נהרסו וכ-350 דונם של חורש נפגעו. בשווייץ נספו 92 בני אדם, רובם במפולות שהתרחשו בחודש ינואר. נהרגו מאות ראשי בקר, מאות מבנים חרבו ואלפי דונם של יער ניזוקו. הכפר אנדרמאט (Andermatt) שבקנטון אורי ספג שש מפולות שלגים, שגרמו למותם של 13 בני אדם. בעת התרחשות המפולות הוכחה יעילותם בהפחתת נזק של מחסומי מפולות שהיו מותקנים בהרי האלפים, ובעשורים שלאחר מכן הורחב מאוד בשווייץ השימוש בהם. מדיה וקבצים בנושא חורף האימה בוויקישיתוף Deadliest Avalanches In History, באתר World Atlas
שער הניצחון של בוקרשט

שער הניצחון (ברומנית: Arcul de Triumf) הוא מונומנט לאומי של רומניה, שנבנה לראשונה בצפון בוקרשט, ב-1878, וממוקם על דרך קיסלף (אנ'), בהצטלבות הרחובות קונסטנטין פרזאן, אלכסנדרו אוורסקו ואלכסנדרו קונסטנטינסקו, כדי לחגוג את שובם של החיילים הרומנים מהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. החיילים, ששבו מהחזית הבולגרית, עברו מתחת לשער, אבל השער נבנה מחומרים שלא היו עמידים לגשם. אחרי מלחמת העולם הראשונה התקבלה החלטה לבנות שער ניצחון קבוע יותר. ב-1922, בעת כהונתו של ראש עיריית בוקרשט, מאתיי קורבסקו, אורגן מצעד לכבוד איחוד רומניה עם הטריטוריות, שסופחו אליה (טרנסילבניה, בוקובינה, באנאט ובסרביה) וראש העירייה הציע לבנות שער ניצחון מעץ. הצעתו זכתה לביקורות רבות ובין המבקרים היה גם ג'ורג'ה אנסקו ששאל: "ושער ניצחון אמיתי מתי?". המונומנט, שעוצב על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו (אנ'), נבנה בין השנים 1922-1921, שופץ ב-1936-1935 וחודש שוב בתחילת 2014. הוא מנציח את ניצחונה של רומניה במלחמת העולם הראשונה והכתרת המלך פרדיננד ואשתו מארי. שער הניצחון הראשון נבנה בחיפזון מעץ, לאחר שרומניה זכתה בעצמאותה (אנ') (1878) כדי שהכוחות המנצחים יוכלו לצעוד תחתיה. קשת נוספת משלד בטון וטיח חיצוני עם פסלים ועיטורים משוכללים, שתוכננה על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו (אנ'), נבנתה באותו מקום לאחר מלחמת העולם הראשונה ב-1922. החלק החיצוני של הקשת, שהתבלה באופן חמור, הוחלף ב-1935 לעיצוב הנאו-קלאסי הנוכחי, בהשראה הדוקה יותר לשער הניצחון בפריז. הקשת החדשה, שתוכננה גם היא על ידי אנטונסקו ובוצעה באבן, נחנכה ב-1 בדצמבר 1936. כיום, שער הניצחון הוא אחד הסמלים הידועים של הבירה הרומנית. תהלוכות צבאיות מתקיימות מתחת לקשת בכל 1 בדצמבר, לרגל היום הלאומי הרומני (אנ'). כניסתו לאחר ניצחון של הצאר הרוסי בבוקרשט ב-1878, תחריט מתוך Illustrated London News שער הניצחון המקורי ב-1878; קשת עץ זמנית שנבנתה כדי לחגוג את עצמאות רומניה. רוכלי בייגלה במדים שער הניצחון הנוכחי בסוף שנות ה-30 של המאה העשרים. שער הניצחון מתנשא לגובה של 27 מטרים. יש לו בסיס מלבני בגודל 25X11.5 מטרים. הפסלים בהם מעוטרות החזיתות נוצרו על ידי פסלים רומנים מפורסמים כמו יון ז'אליה (אנ') ודימיטריה פאציוראה (אנ'). ארמון אליזבטה (אנ'), בית המגורים הנוכחי של משפחת המלוכה הרומנית (אנ'), ממוקם ליד שער הניצחון, בפארק הרסטראו. סמל הכתר המלכותי ("כתר הפלדה" (אנ')) הרומני, מתואר על החזית המזרחית. שער הניצחון בפריז מדיה וקבצים בנושא שער הניצחון של בוקרשט בוויקישיתוף שער הניצחון בבוקרשט שער הניצחון בבוקרשט - Arcul de Triumf (אורכב 09.10.2019 בארכיון Wayback Machine) Povestea Arcului de Triumf din Bucureşti. Ştiaţi că înaintea lui au mai fost încă cinci în Capitală? (ברומנית) Sidonia Teodorescu (ברומנית). "Arhitectul Petre Antonescu (1873–1965)", in Studii și comunicări, vol. VIII/2015, pp. 381–396 (ברומנית) Vă mai amintiţi de: Petre Antonescu, Adevărul, 14 December 2010. Retrieved 2018-12-15
Celebration: The Video Collection

Celebration: The Video Collection (בעברית: חגיגה: אוסף הווידאו) הוא אלבום הווידאו השלישי זה הזמרת מדונה אשר יצא על ידי חברת התקליטים של האחים וורנר ב-29 בספטמבר 2009, במקביל להוצאת אלבום האוסף Celebration, אף על פי שתחילה תוכנן לצאת ביולי של אותה השנה. אלבום הווידאו מכיל קליפים של מדונה מכל הזמנים: החל מתחילת הקריירה שלה ועד צאת אלבום הווידאו עצמו. אלבום הווידאו מחולק לשני חלקים; החלק הראשון כולל קליפים של מדונה משנת 1983 ועד שנת 1994 ואילו החלק השני מכיל קליפים שלה משנת 1994 ועד שנת 2009. הביקורות על האלבום היו מעורבות, חלק מהמבקרים מתחו ביקורת כלפי האיכות הירודה של הקליפים אך חלק נתנו ביקורות חיוביות על העובדה שהאלבום מציג את מדונה כאמנית חזותית. האלבום זכה להצלחה, הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות ביניהם ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד ואף הגיע למעמד פלטינה כפולה בברזיל וצרפת, למעמד פלטינה בארצות הברית ולמעמד זהב בפולין ופורטוגל. בנוסף למהודה הרגילה של האלבום, יצאו לאלבום מספר גרסאות נוספות ביניהם גרסת האייטונס אשר כוללת חלק מהשירים באלבום בגרסת האודיו שלהם. כל מצעדי האלבומים שלהלן, הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד, ובהם מדונה הצליחה לכבוש פסגות מצעדים רבות. מידע על האלבום Celebration: The Video Collection באתר MusicBrainz "Celebration: The Video Collection", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Celebration: The Video Collection", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) CD: CELEBRATION (CD DUPLO) - MADONNA - POP, web.archive.org, ‏2010-01-10 Madonna, madonna.com (באנגלית) Madonna - Celebration - The Video Collection, Discogs (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) CERTIFICADOS – Pro-Música Brasil, pro-musicabr.org.br ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - Wyróżnienia - Złote płyty DVD - Archiwum, bestsellery.zpav.pl AFP - Associação Fonográfica Portuguesa, web.archive.org, ‏2010-09-21 Les Certifications, SNEP - Syndicat Nation de l'Edition Phonographique, ‏2013-11-01 (ארכיון) BIG W Online Shopping - Everyday low prices on LCD TVs, Electronics, …, archive.is, ‏2011-07-04 "Fnac release date". FNAC.pt. Retrieved September 23, 2009.(הקישור אינו פעיל) Madonna | News | A “Celebration” Of Madonna Music - The Definitive Greatest Hits Collection September 28/29 Release, madonna.com (באנגלית)
יחסי גבון–צ'ילה

יחסי גבון–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין גבון לצ'ילה כוננו באופן רשמי בספטמבר 1978. בשנת 1984 פתחה צ'ילה שגרירות בליברוויל, בירת גבון, זו פעלה עד 1989. אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגבון אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי גבון שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן. צ'ילה אינה מיוצגת בגבון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. גבון אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. גבון האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על צ'ילה. Reseña histórica de la presencia chilena en África (אורכב 21.08.2017 בארכיון Wayback Machine), אתר הספרייה הלאומית של צ'ילה Informativo de Visas Diplomáticas y Oficiales, אתר משרד החוץ של צ'ילה
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – צ'ילה

יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סאו טומה ופרינסיפה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-5 במאי 1989. אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסאו טומה ופרינסיפה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי סאו טומה ופרינסיפה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן. צ'ילה אינה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. Reseña histórica de la presencia chilena en África (אורכב 21.08.2017 בארכיון Wayback Machine), אתר הספרייה הלאומית של צ'ילה Informativo de Visas Diplomáticas y Oficiales, אתר משרד החוץ של צ'ילה
קסטנופסיס דלאוויי

קסטנופסיס דלאוויי (שם מדעי: Castanopsis delavayi; בכתב סיני: 高山栲; בפין-יין: gao shan zhui) הוא מין עץ ירוק-עד אנדמי לסין, השייך לסוג קסטנופסיס במשפחת האלוניים. העץ גדל בגובה 1,500–2,800 מטרים ביערות של עצים רחבי עלים או ביערות מעורבים עם מחטניים במחוז גואנדונג דרום-מערב גוויג'ואו, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן. עץ בגובה עד 20 מטרים וקוטר בגובה חזה 60 סנטימטרים. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה בעוד שקליפת גזע של עצים בוגרים עבה וחרושה בתלמים. העצה בגוון צהוב-חום כבדה, חזקה, עמידה ללחות ומתאימה לשמש כעמודים או לרהיטים. אורך פטוטרת העלים בין 7 ל-15 מילימטרים, העלים גלדניים, מעט קשים ומתפוררים אחרי שהם מתייבשים. צורתם נעה מסגלגלה ועד אליפטית, אורכם בין 5 ל-13 סנטימטרים ורוחבם בין 3 ל-7 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים החל מאמצע הטרף. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש 6 עורקים משניים דקים מאוד ומעוגלים במקצת. גוון עלים צעירים הוא חום-צהוב, והם מכוסים קשקשים. גוון עלים בוגרים הוא אפור או אפור-כסוף. העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 10 עד 15 סנטימטרים כשקוטר המוט המרכזי של התפרחת בין 2 ל-3 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים. הספלול הוא בתחילה אליפסואיד ואחר כך חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 1.5 ל-2 סנטימטרים, המתפצל ל-2 או 3 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים בקוטר 15 עד 20 מילימטרים ובאורך של עד 3 עד 6 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז סגלגל, אורכו בין 10 ל-15 מילימטרים וקוטרו בין 13 ל-14 מילימטרים כשקצהו מכוסה בדלילות בשערות עדינות. הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך. מדיה וקבצים בנושא קסטנופסיס דלאוויי בוויקישיתוף קסטנופסיס דלאוויי, באתר NCBI (באנגלית) קסטנופסיס דלאוויי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קסטנופסיס דלאוויי, באתר Tropicos (באנגלית) קסטנופסיס דלאוויי, באתר GBIF (באנגלית) קסטנופסיס דלאוויי, באתר The Plant List (באנגלית) קסטנופסיס דלאוויי, באתר IPNI (באנגלית) Flora of China: Castanopsis delavayi 高山锥 Castanopsis delavayi Franch. (אורכב 01.07.2020 בארכיון Wayback Machine) (בסינית) קסטנופסיס דלאוויי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קסטנופסיס אורתאקנתה

קסטנופסיס אורתאקנתה (שם מדעי: Castanopsis orthacantha; בכתב סיני: 毛果栲; בפין-יין: yuan jiang zhui) הוא מין עץ ירוק-עד אנדמי לסין, השייך לסוג קסטנופסיס במשפחת האלוניים. העץ גדל בגובה 1,500–3,200 מטרים ביערות של עצים רחבי עלים או ביערות מעורבים עם מחטניים במערב מחוז גוויג'ואו, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן. עץ בגובה עד שבין 10 ל-15 מטרים (20 מטרים במקרים קיצוניים) וקוטר בגובה חזה 50 סנטימטרים. גוון הגזע חום והעצה בגוון צהבהב עד לבן צהבהב. הענפים, הטרף של העלים ומוט התפרחת חלקים. אורך פטוטרת העלים סנטימטר אחד, העלים גלדניים וצורתם נעה מסגלגלה ועד משולשת, אורכם בין 7 ל-14 סנטימטרים ורוחבם בין 2.5 ל-5 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש בין 9 ל-13 עורקים משניים. העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 15 סנטימטרים וקוטרו בין 4 ל-7 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים. הספלול הוא חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 3 ל-3.5 סנטימטרים, המתפצל ל-4 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים באורך של עד 7 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז חרוטי, לעיתים קרובות שטוח בצד אחד ורוחבו בין 10 ל-15 מילימטרים מכוסה בצפיפות בשערות קצרות. הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך. האגוז אכיל. קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר NCBI (באנגלית) קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר Tropicos (באנגלית) קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר GBIF (באנגלית) קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר The Plant List (באנגלית) קסטנופסיס אורתאקנתה, באתר IPNI (באנגלית) Flora of China: Castanopsis orthacantha 元江锥 Castanopsis orthacantha Franch. (אורכב 01.07.2020 בארכיון Wayback Machine) (בסינית) קסטנופסיס אורתאקנתה באתר הרשימה האדומה של IUCN Castanopsis orthacantha - Franch.
טקסט (סרט)

טקסט (ברוסית: Текст) הוא סרט דרמה ומותחן רוסי בבימויו של קלים שיפנקו ובכיכובו של אלכסנדר פטרוב. הסרט מהווה עיבוד לרומן באותו שם מאת דמיטרי גלוכובסקי שגם כתב את התסריט לסרט. בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-18, שנערך בינואר 2020, הסרט זכה בפרס נשר הזהב בקטגוריית הסרט העלילתי הטוב ביותר, בנוסף זכה גם בפרסים בקטגוריות השחקן הטוב ביותר לאלכסנדר פטרוב ושחקן המשנה הטוב ביותר לאיוואן יאנקובסקי. בנוסף זכה גם בקטגוריית העריכה הטובה ביותר. במאי 2020 זכה הסרט בפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריית הסרט העלילתי הטוב ביותר. גרסה מורחבת כמיני-סדרה בת 5 פרקים בשם "טקסט: המציאות", עלתה בשירות הסטרימינג Start.ru ב-3 ביולי 2020. הסרט מספר כיצד איליה גוריונוב בן ה-27, מוצא את עצמו מאחורי סורג ובריח בהאשמת שווא על גידול לא חוקי של סמים. ברגע שהוא משתחרר הוא מבין שהוא כבר לא יכול לחזור לחייו הקודמים ומחליט לנקום בקצין המשטרה פיוטר חאזין, שבגללו הוא סיים בכלא. כתוצאה מפגישתם איליה הורג את חאזין, מקבל את הסמארטפון שלו ומתחיל לחיות את חיי הבחור, שולח הודעות טקסט לעמיתיו, הבוסים, ההורים והבחורה שלו. אלכסנדר פטרוב – איליה גוריונוב כריסטינה אסמוס – נינה איוואן יאנקובסקי – פיוטר חאזין סופיה אוזרובה – ורה מקסים וינוגרדוב – סרגיי "טקסט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טקסט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "טקסט" באתר KinoPoisk קדימון הסרט באתר יוטיוב (ברוסית) ИВАН ЯНКОВСКИЙ СЫГРАЕТ В ЭКРАНИЗАЦИИ «ТЕКСТА» ГЛУХОВСКОГО Режиссер картины «Салют-7» снимет фильм «Текст» по роману Глуховского טריילר הסדרה Текст, 2019 АЛЕКСАНДР ПЕТРОВ ПОЛУЧИЛ ГЛАВНУЮ РОЛЬ В ЭКРАНИЗАЦИИ «ТЕКСТА» ДМИТРИЯ ГЛУХОВСКОГО Александр Петров сыграет в экранизации романа «Текст» ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונקים לאומיים בארצות הברית

יונקים לאומיים מצוינים בסמלי מרבית מדינות ארצות הברית, אך לא בכולם. במקרים רבים מדובר במונח לא רשמי, בניגוד לציפורים לאומיות למשל. באופן כללי יונקים אלה נפוצים במדינה ומהווים סמל סטטוס עבורה. הם נבחרו בשנה בה הצביעו על אימוצם, בדרך כלל לאחר בחירתם של ציפורים לאומיות וסמלים לאומיים נוספים. בחלק מהמדינות ישנם מספר קטגוריות ליונקים כשקטגוריה אחת היא ל"יונקי יבשה" ואחרת ל"יונקים ימיים". כמה מדינות מוסיפות יונק שני לכל קטגוריה, בנוסף על יונק מהקטגוריה השנייה. במישיגן ישנה גם קטגוריה ל"יונק ציד לאומי". אייל פרדי לבן-זנב הוא היונק הלאומי של הכי הרבה מדינות - 11 בסך הכל. החי בארצות הברית זוחלים לאומיים בארצות הברית דינוזאורים לאומיים בארצות הברית ציפורים לאומיות בארצות הברית ייתכן שהוא מין נפרד
איי כריסטיאניה (אנטארקטיקה)

איי כריסטיאניה (באנגלית: Christiania Islands) הם קבוצת איים וסלעים בין האי לייז' והאי טריניטי, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. ההרים התגלו על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש. ז'רלאש קרא להרים על שמה של העיר כריסטיאניה (כיום אוסלו) שבנורווגיה, בה השיג סיוע וציוד למשלחתו. • Thomas Wyatt. Bagshawe, Two men in the Antarctic : an expedition to Graham land, 1920-1922, P 186 • United States. Hydrographic Office, Sailing Directions for Antarctica, P 144 איי כריסטיאניה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית איי כריסטיאניה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור איי כריסטיאניה תצלום לוויין של אזור איי כריסטיאניה, וציון מקום האתרים שסביבו באתר copernix מידע גאוגרפי והיסטורי