laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אחמד אל-יעקובי

אחמד אל-יעקובי (בערבית: أحمد اليعقوبي) היה היסטוריון וגאוגרף ערבי חשוב בן המאה ה-9. נחשב לאחד מראשוני ההיסטוריונים של תרבויות העולם באסלאם של ימי הביניים. אחמד אל יעקובי נולד בבגדאד במחצית הראשונה של המאה ה-9. בצעירותו הוא נסע לאזור ארמניה ועד שנת 873 שירת בח'וראסאן את השושלת הטאהרית ועסק בכתיבת היסטוריה. לאחר נפילתה של השושלת הטהארית יצא אל-יעקובי והתיישב במצרים, שם הוא חי עד מותו בתחילת המאה ה-10 (בסביבות שנת 905). במהלך חייו אל-יעקובי נסע בין ארצות שונות כולל באזור ארמניה, הודו וצפון אפריקה. שלושה מחיבוריו של אל-יעקובי נשמרו עד ימינו. חיבוריו הם בעלי חשיבות בין היתר עקב זה שהם מהווים כמה מהחיבורים האסלאמים הראשונים העוסקים בהיסטוריה של העולם, והוא מספק פירוט גם לגבי תרבויות ועמים לא-אסלאמים. במהלך כתביו הוא עושה שימש יוצא דופן יחסית במקורות לא-אסלאמים, וכך למשל בתיאוריו על ההיסטוריה של בני ישראל הוא מצטט מהתנ"ך בתרגומו לערבית וכן מושפע מפרשנויות המדרש. בתיאוריו על ישו הוא מצטט מהברית החדשה. "תאריח' אבן-וודיע" - "כרוניקת אבן-וודיע", הידועה גם בשמה המקובל "תאריח' אל-יעקובי" (בערבית: تاريخ اليعقوبي). ספר זה הוא ספר היסטוריה רחב-יריעה שמחולק לשני חלקים. הראשון עוסק בהיסטוריה של שלל עמים וקבוצות מהתקופה הטרום אסלאמית, ובעיקר של הדתות והספרות שלהם; בין השאר מופיעים בו כתבים מתורגמים של פילוסופים יוונים עתיקים, תיאורים לגבי מסורות הודיות עתיקות, ההיסטוריה של בני ישראל והיהודים, ואף האזכור הראשון לדמות הבדיונית סינבד. החלק השני של הספר עוסק בהיסטוריה המוסלמית מראשיתה עד ימיו של אל-יעקובי, ולגבי חלק זה בספר נטען שנטייתו של אל-יעקובי לטובת הפלג השיעי באסלאם ניכרת בכתיבו. הספר הושלם בשנת 874. "כִּיתַאבּ אל-בּולדאן" - "ספר הארצות" (בערבית: كتاب البلدان), ספר גאוגרפיה שבו אל-יעקובי כתב את רשמיו ממסעותיו ברחבי העולם המוסלמי והודו. חלק מספר זה אבד ולא ידוע לחוקרים מודרניים מה נכתב בו, אך מירב הספר שרד, ומופיעים בו נתונים ומידע רב לגבי הארצות והערים הרבות שבהם אל-יעקובי ביקר. הספר הושלם בשנת 891. "אל-משאקלת א-נאס לזמאנהם" - חיבור קצר המציג באופן סכמטי את האופן שבו חייהם ומנהגיהם של אנשים מתעצבים על פי הח'ליפים שבזמנם הם חיים. החיבור עוסק באופן כרונולוגי בכל הח'ליפים מאבו בכר עד אל-מעתדד. כִּיתַאבּ אל-בּולדאן בערבית: Al-Yaqubi, Ahmad. "Kitab al-Buldan", Laydin Brill, 1861 עותק אונליין של "כִּיתַאבּ אל-בּולדאן" בערבית, באתר archive.org אחמד אל-יעקובי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אחמד בן אבי יעקוב אליעקובי (נפטר 897?), דף שער בספרייה הלאומית Daly, Okasha El (2005). Egyptology : the missing millennium : ancient Egypt in medieval Arabic writings. London: UCL. p. 166. ISBN 1844720632. al-Yaqubi Encyclopaedia Britannica. ירושלים לדורותיה, יחידה 5 (כתבו: יורם ארדר, אביבה חלמיש, דפנה אפרת), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ז–2016, עמ' 46, הערה 12.
Medal of Honor: Infiltrator

Medal of Honor: Infiltrator הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי .Netherock Ltd והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Game Boy Advance ב-17 בנובמבר 2003 (לצפון אמריקה), ב-12 בדצמבר 2003 (לאירופה) וב-18 בדצמבר 2003 (ליפן). במשחק, השחקן משחק בדמותו של טוראי ג'ייק מרפי, לאחר חמש משימות בהן הביס את הציר, מהקרבות המפורסמים ביותר במלחמת העולם השנייה. המשחק כולל 15 משימות המפוזרות על פני שלושה אזורים וחמש משימות מעבר לקווי האויב. ההסתננות משוחקת בגוף-שלישי ויריות בגוף-ראשון מעורבבים יחד. באמצעות שימוש בכבל מתאים, המשחק יכול לתמוך בשני שחקנים. כאשר השחקן מסיים את כל המשימות, נפתח מצב הישרדות מיוחד. Medal of Honor: Vanguard Medal of Honor: European Assault הביקורת של IGN (באנגלית) הביקורת של GameRankings (באנגלית) הביקורת של Metacritic (באנגלית) הביקורת של GameSpot (באנגלית)
אברהם כ"ץ-עוז

אברהם כ"ץ-עוז (נולד ב-7 בדצמבר 1934) המכונה "כֶּצָלֵ'ה", הוא פוליטיקאי, איש עסקים וצייר ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. כ"ץ-עוז נולד בתל אביב למרדכי (מישל) כ"ץ ולציירת ציונה תג'ר. הוא למד בתיכון חדש ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל והיה בין מייסדי קיבוץ נחל עוז. לאחר שירותו הצבאי, למד במחלקה לגנטיקה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית שמשכנה ברחובות, ועל כן הוא גם אגרונום בהכשרתו. כ"ץ-עוז נכנס לכנסת התשיעית מטעם המערך באמצע כהונתה, במקום יצחק נבון שנבחר לכהן כנשיא המדינה. את השם עוז הוסיף על שם קיבוצו, נחל עוז, על מנת להבדיל בינו לבין חבר הכנסת אברהם כץ מהליכוד. כ"ץ-עוז כיהן בכנסת ברציפות עד 1992. בכנסת ה-9 וה-10 כיהן כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה. בכנסת ה-11 כיהן כסגן שר החקלאות בממשלות האחדות תחת הנהגתם של יצחק שמיר ושמעון פרס, ובכנסת ה-12 כיהן כשר החקלאות בממשלת שמיר, עד לפירוקה בעקבות "התרגיל המסריח". כ"ץ-עוז לא נבחר לכנסת ה-13 והוא החל לכהן רק לאחר מותו של חבר הכנסת מרדכי גור, ב-16 ביולי 1995. הוא פרש מן הכנסת ב-28 במאי 1996, יום אחד לפני הבחירות לכנסת ה-14, כדי להיכנס לתפקיד יו"ר מפעל הפיס, תפקיד שמילא עד 2003. במסגרת תפקידו זה יסד את פרס ספיר. בסוף שנת 1979, על רקע שיחות השלום עם מצרים, פרסם כ"ץ עוז תוכנית למסירת רצועת עזה לריבונות מצרית. התוכנית יצאה מתוך ההנחה שעדיף למסור את הרצועה לריבונות מצרית משתקום בה מדינה פלסטינית. במשך מספר חודשים נדונה התוכנית בתקשורת ועוררה ויכוח בין תומכים למתנגדים. כ"ץ-עוז היה יו"ר קבוצת המים במשא ומתן הרב-צדדי עם מדינות ערב בשנים 1992–1996 וניסח את הסכם ההבנות עם הפלסטינים בנושא המים במסגרת הסכם אוסלו. לאחר 48 שנים שבהן חי בקיבוץ נחל עוז ומילא מכלול תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובאיחוד הקבוצות והקיבוצים, עבר כ"ץ-עוז לרעות. הוא מכהן כיו"ר המועצה לישראל יפה, עומד בראש עמותת צאצאי מייסדי אחוזת בית וארגון גמלאי מודיעין והסביבה, ופעיל בהקמת אגודות ידידים לתמיכה במוסדות חינוך ותרבות. לאברהם שלושה ילדים. בת דודתו, ציפה, הייתה אמו של הזמר גידי גוב. מדיה וקבצים בנושא אברהם כ"ץ-עוז בוויקישיתוף אברהם כ"ץ-עוז, באתר הכנסת אברהם כ"ץ-עוז, באתר כנסת פתוחה כ"ץ-עוז בשיחה עם נתנאל סמריק באולפן קונטנטו, 2014 (התחלה 1:17) כ"ץ-עוז בשיח ציירים עם מרק וצ'רושנסקי |חלק א | חלק ב | כצל'ה - על האיש, הציור, השירה, הבישול והפוליטיקה המקומית | חלק א | חלק ב | חלק ג | מפעל הפיס עבר מהפכה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2002 - מכתב תגובה מאת זאב בילסקי, ראש עיריית רעננה. כ"ץ עוז מציע החזרת עזה למצרים, דבר, 13 בדצמבר 1979 בנימין כצנלסון, זמורת זר, דבר, 23 בינואר 1980 דני צדקוני, שכני הרצועה מתווכחים על עתידה, דבר, 16 במרץ 1980 אישים ופעילים באתר המועצה לישראל יפה גמלאים מספרים באתר עיריית מודיעין-מכבים-רעות
שבר לבן

שַׁבָּר לבן (שם מדעי: Peganum harmala) הוא צמח רב-שנתי ממשפחת הזוגניים, הגדל בארץ ישראל בבתי גידול מדבריים יבשים ומלוחים או במקומות העשירים בתרכובות חנקניות. השבר הלבן הוא צמח בעל גבעולים נושאי עלים הגזורים לאונות דקות. בחיק העלים שבראשי הענפים נישאים בראשית הקיץ פרחים לבנים. הפרי הוא הלקט שקוטרו כס"מ אחד, הנפתח בשלוש קשוות ומכיל זרעים רבים, שחומים ומזוותים. יש לו שימושים רבים ברפואה העממית. יהודי תימן השתמשו בעליו ובזרעיו לריפוי דלקות עיניים ולחיזוק הראיה, לכאבי ראש חזקים, לדלקות פרקים, לטיפול בפצעים, להגברת התיאבון, להפרשת ליחה ועוד. חלקי הצמח מכילים חומרים פעילים חריפים; הזרעים מכילים אלקלואידים ובהם מוכר במיוחד ההרמין (Harmine) המשמש ברפואה המודרנית במינון נמוך כחומר מעורר ומרפא, ובמינון גבוה לדיכוי מערכת העצבים ואף לגרימת מוות. בתימן היה הצמח שכיח באזור צנעא, צעדה וערים אחרות, בעיקר בצידי דרכים ושדות בור. הוא נקרא "חרמל", ושימש לצרכים רפואיים ולטינון גרעיני תבואה לפני פסח, במקום השריית הגרעינים במים והסתכנות בהחמצתם, על מנת להסיר את הקליפה מהם לצורך ייצור קמח לבן. שבר לבן על גבי השיח שיח שבר לבן מדיה וקבצים בנושא שבר לבן בוויקישיתוף שבר לבן, באתר ITIS (באנגלית) שבר לבן, באתר NCBI (באנגלית) שבר לבן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שבר לבן, באתר צמח השדה שבר לבן, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שבר לבן, באתר Tropicos (באנגלית) שבר לבן, באתר GBIF (באנגלית) שבר לבן, באתר The Plant List (באנגלית) שבר לבן, באתר IPNI (באנגלית) זהר עמר, "מנהג הטינון בעשבים להכנת מצות במסורת תימן", תימא, גיליון ז' (תשס"א), עמ' 177-186.
המשטר החדש

תנועת המשטר החדש הייתה תנועה פוליטית שפעלה בישראל בשנים 1959- 1960. התנועה הוקמה במטרה לקדם שינויים במבנה הפוליטי והחברתי של ישראל התנועה הוקמה רשמית ביוני 1959. ואיחדה בין גורמים משני צידי המפה הפוליטית. בין מייסדיה היו אליעזר ליבנה, היסטוריון ופובליציסט שהיה לשעבר חבר מפא"י, שמואל תמיר, עורך דין שהיה לשעבר חבר תנועת החרות, פרופ' ישעיהו ליבוביץ איש רוח ומדען, וערי ז'בוטינסקי בנו של זאב זבוטינסקי מייסד התנועה הרוויזוניסטית, ואליקים העצני. רבים מחברי התנועה היו פעילים קודם לכן בארגון "שורת המתנדבים". תנועת המשטר החדש ביקשה לקדם שינויים במערכת הפוליטית הישראלית. בין הנושאים שהתנועה העלתה לדיון היו שינוי שיטת הבחירות, הפרדת הדת מהמדינה, כלכלה חופשית, שחיתות מפלגתית ופוליטיזציה של שירותי המדינה, המשטר הצבאי על ערביי ישראל, ומדיניות החוץ והביטחון של ישראל. התנועה פעלה באמצעות פרסום מאמרים וניירות עמדה, וקיום כנסים ואסיפות ציבוריות. ואף הוציאה לאור שבועון בשם "יעד", שהיה הביטאון הרשמי למחצה שלה. התנועה הוקמה חודשים ספורים לפני הבחירות לכנסת הרביעית, אך סמוך לבחירות הודיעה התנועה שלא תציג רשימה לבחירות לכנסת הרביעית. שמואל תמיר הסביר כי ההחלטה נבעה מההערכה שהתנועה לא תוכל להשיג את מטרותיה באמצעות השתתפות בבחירות במסגרת המערכת הפוליטית הקיימת בדצמבר 1960. שניים מהמייסדים, אליעזר ליבנה ופרופ' ישעיהו ליבוביץ, פרשו או הוצאו מהתנועה, מה שהביא לפירוק התנועה. הסיבה הרשמית שניתנה הייתה חילוקי דעות לגבי צורת עריכתו של השבועון "יעד". מקורות שונים מציינים מספר גורמים אפשריים להתפרקות, ביניהם קשיים בגיבוש עמדות משותפות בין חברי התנועה וחוסר יכולת לגייס תמיכה ציבורית רחבה מצע תנועת המשטר החדש החוג המדיני של ליבנה ושו' ייקרא מעתה "המשטר החדש", דבר, 7 ביוני 1959 חביב כנען, דיוקנה של תנועה: המשטר החדש, הארץ, 10 ביולי 1959 יעקב בר-און, ‏הליברל העצמאי: סיפורו של איש הימין שבגין פחד ממנו, באתר מעריב אונליין, 25 ביוני 2017 הארץ, עלילות הפרופסור, באתר הארץ, 25 בפברואר 2003 חוג "המשטר החדש" קיים אספה פומבית בחיפה, קול העם, 7 ביוני 1959 "יעד" - שבועון "המשטר החדש", למרחב, 1 ביולי 1960 "המשטר החדש" לא יציג מועמדים לבחירות לכנסת, דבר, 6 בספטמבר 1959 זאב שיף, פרופ' י. ליבוביץ וא. ליבנה פרשו מן "המשטר החדש, הארץ, 26 בדצמבר 1960 אסיפת חברי המשטר החדש נגד הוצאת לבנה וליבוביץ, חרות, 11 בינואר 1961 מ. בן שלמה, יעד מאחד - יעד מפלג, הצופה, 30 בדצמבר 1960 בנימין גונדר, המישטר החדש - ניתוח שלאחר המוות, באתר אתגר, ‏13 ביולי 1961
השב"ס

האם התכוונתם ל... שירות בתי הסוהר – רשות הכליאה הלאומית של מדינת ישראל השאלה בין-ספרייתית – שירות השאלת ספרים ופריטי מידע אחרים בין ספריות
דניאל אגר

דניאל מונת'ה אגר (בדנית: Daniel Agger; נולד ב-12 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בברונדבי, בליברפול ובנבחרת דנמרק. אגר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ברונדבי וביולי 2004 עלה לבוגרים. עד מהרה תפס אגר את מקומו בהרכב הקבוצה והפך לשחקן משמעותי בה. כבר בעונתו הראשונה זכה עם המועדון בדאבל. באותה שנה זכה אגר בתואר "כישרון השנה" בדנמרק. בינואר 2006 חתם בליברפול ל-4 וחצי שנים. ברונדבי קיבלה עליו 6,000,000 ליש"ט, בזכות העסקה הפך אגר לשחקן הדני היקר ביותר שנמכר למועדון מחוץ למדינה. ב-30 באוגוסט 2014 אגר עזב את ליברפול אחרי 8 שנים וחזר למועדון נעוריו ברונדבי. בצעירותו היה אגר חלק מהנבחרות הצעירות של דנמרק. לאחר ההצלחה בברונדבי זומן אגר לסגל נבחרת דנמרק לקראת משחק הידידות נגד פינלנד. ב-2 ביוני 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת כאשר הוא בן 18 וחצי. אגר היה עם הנבחרת במונדיאל 2010 וביורו 2012. הוא שימש גם כקפטן הנבחרת. ב-9 ביוני 2016, בגיל 31, אגר הודיע על פרישתו מכדורגל בתום החוזה שלו בברונדבי. במאי 2010 אגר התחתן עם חברתו סופי נלסון בדנמרק. לזוג שני בנים. הם מתגוררים במרבייה שבספרד. ב-2012 אגר ייסד את "עמותת אגר" על מנת לעזור לילדים נזקקים. אגר הוא מקעקע מוסמך. יש לו מספר רב של קעקועים על גופו כולל ויקיניג על כתפו הימנית. בשנת 2012, בזמן שהיו ספקולציות רבות לגבי המשך עתידו בליברפול, אגר קעקע על אצבעות יד ימינו את האותיות "YNWA" ראשי התיבות של "לעולם לא תצעדי לבד", שיר המזוהה עם קבוצת ליברפול. ברונדבי אליפות דנמרק: 2004/2005 הגביע הדני: 2004/2005 ליברפול גביע ה-FA: 2005/2006 גביע הליגה: 2011/2012 מגן הקהילה: 2005/2006 אישיים שחקן החודש: אוגוסט 2006 שחקן השנה בדנמרק: 2007, 2012 מדיה וקבצים בנושא דניאל אגר בוויקישיתוף דניאל אגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל אגר, באתר Transfermarkt דניאל אגר, באתר Soccerway דניאל אגר, באתר BDFutbol דניאל אגר, באתר WorldFootball.net דניאל אגר, באתר National Football Teams דניאל אגר, באתר FootballDatabase.eu דניאל אגר, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אתר השחקן באתר הרשמי של ליברפול "Former Liverpool defender Daniel Agger retires at 31". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2016-06-09. נבדק ב-2017-08-12. "Kæmpe hus og hurtige biler: Her er Aggers nye luksusliv". www.bt.dk (בדנית). נבדק ב-2017-08-12.
מירון ראובן

מירון ראובן (נולד ב-1961) הוא דיפלומט ישראלי המכהן משנת 2020 כקונסול ישראל בבוסטון. ראובן נולד בקייפטאון שבדרום אפריקה, ובשנת 1974 עלה לישראל. בשנת 1980 התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר עד לשנת 1983. לאחר שירותו הצבאי למד דיפלומטיה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1988 הצטרף ראובן לשירות במשרד החוץ וכיהן בתפקידים שונים. תחילה עבד במחלקה לענייני אירופה במשרד ובמחלקת המידע. בשנים שלאחר מכן יצא לדרום אמריקה ועסק בתפקידם שונים בשגרירויות ישראל במקסיקו ובצ'ילה. בשנת 1997 שב לישראל והיה מנהל מחלקת יהדות התפוצות ומנהל המחלקה לענייני הפלסטינים. בין השנים 2000–2002 היה שגריר ישראל בפרגוואי ובין השנים 2002–2003 בבוליביה. לאחר תקופה שהיה מנהל המחלקה לענייני אמריקה הלטינית והאיים הקריביים במשרד החוץ, מונה ראובן בשנת 2007 לשגריר ישראל בקולומביה. בספטמבר 2010 מונה לכהן כממלא מקום השגריר באומות המאוחדות. מינויו היה פשרה בין ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן שלא הגיעו להסכמה על זהות השגריר באו"ם. במרץ 2011 סיים את שירותו באו"ם. בשנת 2015 מונה לתפקיד ראש הטקס במשרד החוץ. באוגוסט 2020 מונה ראובן לתפקיד הקונסול הכללי בבוסטון. ראובן גרוש ואב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא מירון ראובן בוויקישיתוף רוני סופר, מירון ראובן מונה למ"מ שגריר ישראל באו"ם, באתר ynet, 16 ביולי 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטר

האם התכוונתם ל... אישים: פטר הראשון, מלך סרביה – המלך האחרון של סרביה פטר השני, מלך יוגוסלביה – מלך יוגוסלביה האחרון פטר הרביעי, קיסר בולגריה – הצאר הראשון של האימפריה הבולגרית השנייה פטר הקדוש – פטרוס, אחד משליחיו של ישו רבנו פטר – אחד מבעלי התוספות בצרפת תובל פטר – מוזיקאי ישראלי אנוק פטר – אתלטית הולנדית אחר: פטר חמור – מצווה ביהדות קפה פטר – בית קפה היסטורי שפעל במושבה הגרמנית בירושלים בשנים 1948-1974 אישים ששמם הפרטי הוא פטר פיוטר (פירושונים) פטרי
ברק טל

ברק טל (נולד ב-1 ביוני 1975) הוא מנצח, כנר ומורה למוזיקה ישראלי, המייסד והמנהל המוזיקלי של אנסמבל סולני תל אביב, והחל מחודש יולי 2018 גם מנכ"ל האנסמבל. טל החל הקריירה המוזיקלית שלו ככנר בתזמורות הנוער בחיפה, בהרכבים מוזיקליים במגמת המוזיקה של בית הספר רעות לאמנויות בחיפה ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. בהמשך למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, והיה תלמידו של יבגני צירלין. השתלם בחו"ל אצל המנצחים קורט מאזור (גרמניה), נמה ירווי (אסטוניה), יורמה פאנולה (פינלנד), ולדימיר פונקין (רוסיה), ז'ולט נאג' (הונגריה-גרמניה), ומנדי רודן. הופיע על בימות מרכזיות בעולם, בהן אולם קרנגי הול בניו יורק, ה"קונצרטהאוס" בווינה, היכל התרבות בתל אביב והאמפיתיאטרון "מרגיטזיגט" בבודפשט. כמנהל מוזיקלי של אנסמבל סולני תל אביב שיתף פעולה עם גדולי הסולנים הבינלאומיים, בהם הכנרים מקסים ונגרוב, אידה הנדל ואיליה גרינגולץ, הויולנית טבאה צימרמן, זמר הקונטרה-טנור אנדריאס שול, זמר הבס קלאוס מרטנס, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין, הקלרניתנים גיורא פיידמן וחן הלוי, נגן הבסון סרג'יו אזוליני, ועוד. כמנצח אורח הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית של מוסקבה והתזמורת הסימפונית של קובאן ברוסיה, הסינפונייטה של קרקוב והתזמורת הפילהרמונית של ורוצלב בפולין, התזמורת הפילהרמונית החדשה וסטפאליה בגרמניה, התזמורת הסימפונית של פרנו באסטוניה, תזמורת העיר ואזה בפינלנד, ועוד. כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה וכמנצח הבית של התזמורת הסימפונית חיפה. בעבר שימש גם כמנהל מוזיקלי של מתא"ן (מפעל תרבות ואמנות לנוער) ובשנים 2013–2014 שימש כמנהל מוזיקלי של מקהלת זמרי קולגיום. כיום הוא מקדיש הרבה מזמנו לעבודה עם מוזיקאים צעירים ולחינוך מוזיקלי – כמנצח תזמורת כלי הקשת הייצוגית של הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים. בין השנים 2016-2007 שימש בתור רכז הוראת מוזיקה קאמרית בבית הספר לאומניות "רעות" בחיפה. במהלך ינואר 2017 שימש ברק טל כמנצח ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית הצעירה חיפה ע"ש אליעזר החתי (שהלך לעולמו ביוני 2016). החל בשנת 2017 מדריך טל גם הרכבים קאמריים בקונסרבטוריון העירוני באר שבע. הפרס ע"ש עדן פרטוש מטעם משרד התרבות, המדע והספורט לשנת 2005 מענק למנצח צעיר מטעם מועצת הפיס לתרבות ואמנות לשנת 2006 פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב לשנת 2007 זכה במלגות השתלמות ובמענקים מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. אתר האינטרנט הרשמי של ברק טל ברק טל, דף שער בספרייה הלאומית אמיר מנדל, לאתגר את הקהל הקלאסי עם עירבוב של רוק עם סימפוניה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2016 קלאסי - ברק טל ינצח על הסימפונית הצעירה חיפה, באתר www.habama.co.il
אנטון ברג

אנטון ברג (בדנית: Anthon Berg) היא יצרנית שוקולד דנית השייכת כיום לחברת "Toms International" (אנ'). היא נקראת על שם מייסדה, שוקולטייר דני. ברג החל לייצר שוקולד בתור בעל צרכנייה בקופנהגן בסוף המאה ה-19. בשנת 1884 רשם את החברה. החברה עברה בירושה לצאצאיו שעד היום מחזיקים חלק משמעותי בבעלותה. מטה ומפעל של החברה נמצאים בבאלרופ בפרברי קופנהגן ותוכננו על ידי ארנה יאקובסן. מדיה וקבצים בנושא אנטון ברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנטון ברג ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקה בורג

אקה בורג (בשוודית: Åke Borg;‏ 18 באוגוסט 1901 – 6 ביוני 1973). היה שחיין שוודי, בעל מדליית ארד אולימפית ושתי מדליות (כסף וארד) מאליפות אירופה בשחייה במשחי השליחים. בורג נולד בסטוקהולם. אחיו התאום ארנה בורג היה אלוף אולימפי ושיאן עולם. באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אחיו ארנה, אורבר טרולה ויורג ורנר בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:26.0 דקות, אחיו התאום ארנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 5:05.6 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 5:25.0 דקות ובמקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:59.4 דקות, גם במשחה זה זכה אחיו במדליית כסף בתוצאה של 20:41.4 דקות. באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג במדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות) ובאליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות. שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות). מדיה וקבצים בנושא אקה בורג בוויקישיתוף אקה בורג, באתר olympedia.org
סבסטיאן דה וובאן

סבסטיאן לה פרסטר, מרקיז וובאן (בצרפתית: Sébastien Le Prestre, marquis de Vauban;‏ 13 במאי 1633 – 30 במרץ 1707) היה מהנדס, מתכנן צבאי ועירוני, הידראולוג ומסאי צרפתי. לקראת סוף ימיו קיבל מלואי הארבעה עשר, מלך צרפת את התואר מרשל צרפת. כמומחה למצור, הוא פעל להגן על הממלכה הצרפתית בעזרת "חגורת ברזל". הוא תכנן ובנה כ-40 מבצרים שהקיפו את צרפת מכל הצדדים בשתי שורות. המבצרים שהוא בנה לא היו בלתי חדירים אלא נבנו על מנת לעכב את האויבים ולגרום להם להשקיע כוחות גדולים פי עשרה מהכוחות הנצורים. בכך הוא הפך את צרפת לבלתי פגיעה, מלבד מבצר ליל שנכבש פעם אחת, במשך כל תקופתו של לואי הארבעה עשר ועד לסוף המאה ה-18 בה השיפור בארטילריה הפך את המבצרים ללא יעילים. 12 מהביצורים של וובאן, שקובצו לביצורי וובאן, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2008. מוזיאון מפות התבליט שבאינווליד מכיל תבליטים של רבים מהמבצרים שנבנו על ידי וובאן. וובאן נולד בסן-לג'-דה-פושר (ששינתה את שמה לסן-לג'-וובאן לכבודו ב-1867), שבמחוז יון, בורגון, למשפחת אצולה. בגיל 10 הוא הפך ליתום בנסיבות מצערות וגדל עם האיכרים שבאזור מגוריו. אירוע מיוחד הביא אותו לחיקם של כרמליתים מהישוב סמור-אן-אוסווה שם הוא קיבל חינוך עשיר במדעים, מתמטיקה וגאומטריה, מה שתרם תרומה מכרעת לקריירה שלו כמהנדס. בגיל 17 הוא הצטרף לכוחותיו של דה קונדה שנלחמו בפרונד. לאחר מכן דה קונדה מינה אותו לבצר את העיר קלרמון-אן-ארגון (Clermont-en-Argonne) אך זמן קצר לאחר מכן הוא נתפס על ידי כוחות המלוכה ונעצר. טוב לבו של הקרדינל מאזארן גרם לשינוי נאמנותו של וובאן והוא החל לעבוד כמהנדס בשירותו של המלך. הוא מונה להשלים את ביצור קלרמון-אן-ארגון ולאחר מכן מונה למהנדס המלך ( ingénieur du roi) תחת שבלייה דה קלרוויל. וובאן התחיל לבצר ערים חשובות בעיקר בגבולה הצפוני של צרפת כמו דנקרק, טורנה, דואה וליל. לאחר שלום אקס-לה-שאפל, שסיים את מלחמתו של לואי הארבעה עשר עם ספרד בארצות השפלה, החל וובאן לבצר את כל צרפת. לאחר מותו של קלרוויל ב-1677 הוא מונה למהנדס הראשי של המלך ועסק בביצור צרפת, עד מותו ב-1707. משנת 1668 שבה מונה למתכנן הביצורים בגבולות היבשתיים (commissaire général des Fortifications sur les frontières terrestres)הוא הרחיב ובנה כ-140 ביצורים רוב ביצוריו נעשו בסגנון מבצר כוכב. מדיה וקבצים בנושא סבסטיאן דה וובאן בוויקישיתוף מידע על 40 מביצורי וובאן מאתר linternaute (בצרפתית) הערך על וובאן מבריטניקה 1911 כפי שמופיע ב-ויקיטקסט (באנגלית) סבסטיאן דה וובאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סבסטיאן דה וובאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שבלייה דה קלרוויל (Louis Nicolas de Clerville) היה אחד המהנדסים הצבאיים החשובים של אותה תקופה. היום העיר נמצאת בבלגיה אך בזמנו העיר נכבשה על ידי צרפת מידי ספרד ששלטה בארצות השפלה הדרומיות הביוגרפיה של וובאן מאתר chateau-du-taureau
לוריק צאנה

לוריק צאנה (באלבנית: Lorik Cana; נולד ב-27 ביולי 1983) הוא כדורגלן עבר אלבני-קוסובני ששיחק בעמדת הקשר אחורי ולעיתים כבלם. צאנה נולד בפרישטינה, ובגיל צעיר משפחתו היגרה לשווייץ. בשנת 1997 הצטרף למחלקת הנוער של דרדאניה לוזאן, שנוסדה על ידי הקהילה האלבנית בעיר, ואחרי 3 שנים הצטרף למחלקת הנוער של קבוצת פריז סן-ז'רמן לאחר שהיה מבוקש גם בארסנל אך לא הצליח להשיג ויזה בריטית. בשנת 2002 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונת 2003/2004, הוא שיחק 32 משחקים וכבש שער אחד, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום ה-2 בליגה וזכה עימה בגביע. עם זאת, בתחילת עונת 2005/2006 ויתר עליו מאמן הקבוצה לורן פורנייר וצאנה חתם באולימפיק מרסיי. בקיץ 2007 הפך לקפטן קבוצה לאחר עזיבתו של הקפטן לשעבר חאביב באיה לניוקאסל יונייטד. ב-24 ביולי 2009 חתם בסנדרלנד תמורת 5 מיליון ליש"ט ובכך הפך לאלבני הראשון בפרמייר ליג. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 על בולטון וונדררס. ב-8 ביולי 2010 עבר לגלאטסראיי תמורת 4.5 מיליון אירו. את עונת 2010/2011 פתח טוב, אך באמצע העונה נפצע ולא הצליח לשחזר את יכולתיו מתחילת השנה. ב-3 ביולי 2011, צאנה עבר ללאציו מסרייה א', כחלק מעסקת העברתו של פרננדו מוסלארה שעבר מלאציו לגלאטסראיי. הוא כבש את השער הראשון שלו בלאציו ב-10 בדצמבר 2011 נגד לצ'ה. לאחר פציעות קטנוניות רבות לאורך העונה, ב-31 בינואר 2012, לאציו אישרה כי צאנה ייעדר 6 שבועות עקב פציעה בגב שנגרמה באימונים. לאחר שחזר מפציעה צאנה התאושש במהירות והצליח לחזור להרכב הקבוצה. בעונת 2012/2013 זכה עם המועדון בגביע האיטלקי. ביוני 2015 חזר לצרפת כאשר חתם בנאנט. צאנה המחזיק גם באזרחות שווייצרית וצרפתית, החליט בסופו של דבר לשחק בנבחרת אלבניה. ב-11 ביוני 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר הוא רק בן 19. צאנה שימש כקפטן הנבחרת, ויש לו שער אחד ב-93 הופעות. ב-23 ביוני 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת לאחר יורו 2016. פריז סן-ז'רמן הגביע הצרפתי: 2004 אולימפיק מרסיי קופה דה פרנס: סגנות 2006, 2007 לאציו הגביע האיטלקי: 2013 אלבניה שחקן השנה באלבניה: 2004, 2005, 2006 חביב הקהל באלבניה: 2009 מדיה וקבצים בנושא לוריק צאנה בוויקישיתוף לוריק צאנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוריק צאנה, באתר Transfermarkt לוריק צאנה, באתר Soccerway לוריק צאנה, באתר BDFutbol לוריק צאנה, באתר WorldFootball.net לוריק צאנה, באתר National Football Teams לוריק צאנה, באתר FootballDatabase.eu