laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי ישראל–פלאו

יחסי ישראל–פלאו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת פלאו. ישראל הייתה המדינה הראשונה שלא מהאוקיינוס השקט שהצהירה על הכרתה בפלאו בעת קבלת עצמאותה בשנת 1994. ישראל מחזיקה קונסוליית כבוד בעיר קורור. שתי המדינות מיודדות במיוחד. רפובליקת פלאו מביעה תמיכה עקבית במדינת ישראל ובמדיניותה ומצביעה באו"ם לצידה. ישראל שולחת למדינה סיוע רפואי קבוע, בעיקר בתחום רפואת העיניים, ומדריכה את רופאיה בתחום תפעול מערכות רנטגן. משרד החוץ הישראלי שלח משלחות של מומחי חקלאות ודיג לפלאו כדי לסייע בהכשרת האוכלוסייה המקומית. ישראל תמכה בקבלת פלאו לארגון האומות המאוחדות, וכן סייעה כלכלית למדינה הצעירה לאורך השנים. החל משנת 2006 לפלאו יש שיתוף פעולה ברמה גבוהה עם ישראל בהצבעות באו"ם. ב-28 ביוני 2006 הגיע נשיא פלאו תומאס רמנגסאו לביקור בישראל, יחד עם רעייתו ובכירים נוספים מהרפובליקה. הנשיא ביקר במשכן הכנסת ונפגש עם ראש הממשלה, אהוד אולמרט, שרת החוץ, ציפי לבני, יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, ועם חברי הכנסת, לאחר מכן נטע עץ בחורשת הנשיאים בירושלים. במהלך הביקור הביע תמיכה בלתי מסויגת בישראל והצהיר באומרו על יחסי ישראל–פלאו, "אנחנו החברים הכי טובים ואנחנו כאן כדי לחזור על הידידות הזו". בדצמבר 2011 נחתם הסכם הדדי בין ישראל לפלאו המבטל את הצורך בוויזה בכניסת אזרחים מאחת לשנייה. ב-29 בנובמבר 2012 הייתה פלאו בין 9 המדינות שהצביעו נגד שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה באו"ם (החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם). ב-2 בדצמבר 2014, פלאו הייתה בין 4 המדינות היחידות (לצד ארצות הברית, קנדה ומיקרונזיה), אשר הצביעו נגד גינויה של ישראל באו"ם בעניין סירובה של ישראל להתפרק מנשק גרעיני ולהעמיד את מתקניה הגרעיניים לפיקוח של סבא"א (הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית). בדצמבר 2017, פלאו הייתה בין 9 המדינות שהצביעו נגד הצעה שאומצה על ידי העצרת הכללית של האו"ם בגנות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל. באוקטובר 2022 הגישה שגרירת פלאו אילנה סייד, שגרירת פלאו באו"ם והשגרירה הראשונה לישראל, את כתב האמנתה לנשיא ישראל יצחק הרצוג. יחסי איי מרשל–ישראל יחסי ישראל–מיקרונזיה יחסי ישראל–נאורו מדיה וקבצים בנושא יחסי ישראל–פלאו בוויקישיתוף איתמר אייכנר, איים נגד הזרם: התומכות הקטנות בישראל באו"ם, באתר ynet, 2 בדצמבר 2012 אמיר תיבון‏, כך הצדיעה ישראל למדינות האיים שתומכות בה באו"ם, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2014 Palau Virtual Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org [1] Palau: Israel's best friend at the UN, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית) האו"ם גינה את ישראל: "המדינה היחידה במזרח התיכון המחזיקה בנשק גרעיני", באתר וואלה, 3 בדצמבר 2014 "Jerusalem: UN resolution rejects Trump's declaration". BBC News (באנגלית). 2017-12-22. נבדק ב-2022-07-25. Jessica Durando and Oren Dorell, Here are the 7 small nations that sided with U.S. and Israel on U.N.'s Jerusalem vote, USA TODAY (באנגלית) הנשיא הרצוג קיבל את כתבי ההאמנה של שישה שגרירים חדשים, באתר ערוץ 7, ‏31 באוקטובר 2022
Arena Football League

ה-AFL, או בשמה המלא Arena Football League, היא ליגת הפוטבול האמריקאית באולמות סגורים. הליגה נוסדה בשנת 1987, אבל החלה לתפוס תאוצה רק במאה ה-21, כאשר בשנת 2005 הגיעה לממוצע של 12,400 צופים למשחק אחד. משחק הפוטבול באולמות סגורים הומצא בשנות ה-80 של המאה ה-20, והליגה נוסדה על ידי רושם הפטנט על המשחק, ג'ים פוסטר, חבר הנהלה לשעבר של ליגת ה-NFL ושל ליגת ה-USFL. הרעיון הראשוני היה לקיים משחק ראווה בשנת 1983 ברשת NBC, אך לבסוף פוסטר זנח את הרעיון בגלל מעורבותו הרבה ב-USFL. רק בשנת 1986 הוצג ספר החוקים הראשון של המשחק החדש והליגה יצאה לדרך. בשנים 2000–2009 הייתה ליגה משנית (Minor league) בשם AF2. ה-AFL שיחק במשך 22 עונות בשנים 1987–2008, ובעיות פנימיות גרמו לליגה לבטל את עונת 2009 שלו, אף על פי שליגת המשנה המשיכה במשחקיה. בסוף אותה שנה פורקו שתי הליגות וחוברו לאיגוד דש שהכיל קבוצות משתי הליגות, והליגה החדשה החלה במשחקה בשנת 2010. לאחר עונת 2016, שהמשיכה את הדפוס שהחל בשנים הקודמות של עזיבת קבוצות מדי שנה, עזבו חמש משמונה הקבוצות שנותרו בליגה. שלוש הקבוצות שנותרו מתכוונות להמשיך לעונת 2017, אז מתוכננות להצטרף שתי קבוצות חדשות. הליגה נפתחת כל שנה ב-28 בינואר, לקראת סוף עונת המשחקים של ליגת ה-NFL, ונמשכת עד משחק הארינה-בול (ArenaBowl), המקביל לסופרבול של ה-NFL. משנת 2003 החלה הליגה לשדר את משחקיה באולפן של רשת שידור ארצית בערוץ NBC. מדיה וקבצים בנושא Arena Football League בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Arena Football League (באנגלית) Arena Football League, ברשת החברתית פייסבוק Arena Football League, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Arena Football League, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוזף-הקטור פיוקו

יוזף-הקטור פיוקו (Joseph Hector Fiocco,‏ 20 בינואר 1703 - 21 ביוני 1741) היה מלחין בלגי ממוצא איטלקי. אביו, פייטרו אנטוניו פיוקו (1654–1714), היה מלחין איטלקי בתקופת הברוק שהוזמן לכהן כמנצח מקהלת קתדרלה נוטרדם בבריסל. הוא העניק ליוסף-הקטור את החינוך המוזיקלי. הוא התמנה למנצח ומנהל המוזיקה בקתדרלת אנטוורפן ובשנת 1837 התמנה למנהל המוזיקלי בקתדרלה הגדולה על שם מיכאל הקדוש בבריסל. הוא חיבר יצירות דתיות מתוכן ידועה ומבוצעת עד היום ה"מיסה סולמניס" וכן קטעים קצרים להרפסיקורד וכינור. הקטע המפורסם ביותר של פיוקו הוא "אלגרו" לכינור ופסנתר. הוא משמש קטע חובה לכנרים מתחילים אם כי גם כנרים ידועים כיצחק פרלמן ויהודי מנוחין מבצעים זאת בקצב מהיר יותר ובצליל מדויק. יש גם עיבודים לחליל ופסנתר, חליל וגיטרה, תזמורת כלי קשת ועוד. מדיה וקבצים בנושא יוזף-הקטור פיוקו בוויקישיתוף יוזף-הקטור פיוקו, באתר AllMusic (באנגלית) יוזף-הקטור פיוקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוזף-הקטור פיוקו, באתר Discogs (באנגלית)
קוננה

קוננה הוא אחד מ-13 המחוזות בנמיביה, הקרוי על שמו של נהר הקוננה. הוא בלתי מפותח יחסית לשאר נמיביה, וזאת בגלל תוואי השטח ההררי והבלתי נגיש וכן מפני שיובש הקרקע מקשה על החקלאות במחוז. עיר הבירה של המחוז היא העיר אופובו. קצהו המערבי של המחוז הוא האוקיינוס האטלנטי; בצפון ובמזרח הוא גובל במחוזות האנגוליים נמיבה וקוננה (בהתאמה); בצפון-מזרח הוא גובל במחוזות הנמיביים אומוסטי, אושנה ואושיקוטו; במזרח הוא גובל באוצ'וזונדג'ופה ובדרום במחוז ארונגו. למחוז קוננה 6 מחוזות בחירה: אפופה, אופובו, אוצ'ו, סספונטיין, קמנג'ב וקהוריקסס. ע"פ מפקד האוכלוסין בנמיביה לשנת 2001 באתר העירייה, בקוננה יש 68,735 איש (34,237 נשים ו-34,487), כאשר שיעור הגידול השנתי הוא 1.9%, ושיעור הפריון השנתי עמד על 4.7 ילדים לאישה. היחס בין גברים לנשים בקוננה עומד על 100 גברים על 101 נשים. שטחה של קוננה הוא 115,293 קמ"ר, כאשר 25% מתושבי קוננה התגוררו בערים, והשאר, 75%, בכפרים; צפיפות האוכלוסייה היא 0.6 אנשים על כל קמ"ר. בחלוקה ע"פ גילאים, 15% מהאוכלוסייה היא מתחת לגיל 5, 26% בגילאי 5–14, 48% בגילאי 15–59 ו-7% בגילאי 60 ומעלה. בקוננה יש 12,489 משקי בית, עם שיעור של 5.7 אנשים לכל משק בית; בראש 40% ממשקי הבית עומדת אישה וב-60% ממשקי הבית עומד גבר. ברוב משקי הבית השפות המדוברות הן שפת ההררו (42%) ושפת הנאמה (36%). תנאי משק הבית היו: 73% מקבלים מים נקיים, 66% שאינם מחוברים למערכת הביוב, ל-22% היה חשמל לתאורה, ול-72% הייתה גישה לרדיו. שיעור התעסוקה של כוח העבודה (56% מגילאי 15+) היה 77%, ומחוץ לכוח העבודה (37%) - 19% היו סטודנטים, 56% עקר/ות בית ו-25% בגמלאות וכו'. תוחלת החיים המשוערת בקרב גברים עמדה על 50 שנים, ואילו בקרב נשים על 57 שנים. שיעור התמותה בקרב תינוקות (על כל 1,000 תינוקות חיים) היה 49 תינוקות נקבות ו-61 תינוקות זכרים. אחוז היתומים מתחת לגיל 15, מהאב - 5%, מהאם- 2%, משני ההורים - 1%. 5% מהאוכלוסייה עם בעלי נכות, מתוכם 18% חרשים, 35% עיוורים, 16% עם נכות בדיבור, 18% עם נכות ביד, 27% עם נכות ברגל, ו-5% עם נכות נפשית. מדיה וקבצים בנושא קוננה בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של נמיביה לשנת 2001
קולומבוס דסטרוירס

קולומבוס דסטרוירס (Columbus Destroyers) היא קבוצת פוטבול אולמות (Arena Football) ששיחקה בליגת Arena Football League (AFL). הקבוצה נוסדה בשנת 1999 כ-Buffalo Destroyers בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק, ועברה בשנת 2003 לשחק בעיר קולומבוס שבמדינת אוהיו. במהלך השנים בקולומבוס, הקבוצה זכתה לפופולריות גבוהה בקרב האוהדים המקומיים, מה שבא לידי ביטוי ברמות נוכחות גבוהות במשחקים והופעות תכופות בתקשורת המקומית. הקבוצה זכתה להצלחה מוגבלת מבחינה מקצועית, כאשר ההישג הבולט ביותר היה הגעה ל-ArenaBowl XXI בשנת 2007, שם הפסידה לקבוצת San Jose SaberCats. עם זאת, למרות תמיכת האוהדים, הקבוצה התמודדה עם קשיים כלכליים, והליגה עצמה נכנסה להליך פשיטת רגל בשנת 2009, מה שהוביל להפסקת פעילות הקבוצה עד לשנת 2019. בשנה זו, לאחר כעשור של היעדרות, חזרה הקבוצה לפעילות בליגה, אך הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הצלחות העבר וסיימה את עונת 2019 עם מאזן של 11 הפסדים וניצחון אחד בלבד. הקבוצה הייתה ידועה בסגנון משחק מהיר ועתיר נקודות, ובעלת מסורת של משחקים עם תוצאות גבוהות במיוחד. המגרש הביתי של הדסטרוירס היה Nationwide Arena, והצבעים הרשמיים של הקבוצה היו שחור, כסף ואדום. בנוסף, לקבוצה הייתה יריבות קשה עם קבוצת Albany Empire, מה שהוסיף לאווירה התחרותית במשחקיה. למרות התקופות הקשות, אוהדי הקבוצה ידועים במסירותם, והקבוצה שמרה על מעמד חשוב בתולדות ליגת ה-AFL. עם זאת, לאחר עונת 2019, הקבוצה שוב הפסיקה את פעילותה, והעתיד של הדסטרוירס נשאר לא ברור. אתר האינטרנט הרשמי של קולומבוס דסטרוירס ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רישאר גאסקה

רישאר גאסקה (בצרפתית: Richard Gasquet; נולד ב-18 ביוני 1986) הוא טניסאי צרפתי המתגורר בשווייץ. בשיאו דורג במקום השביעי בעולם (9 ביולי 2007) בדירוג סבב ה-ATP. הישגי השיא של גאסקה הם זכייה בטורניר גרנד-סלאם, זוגות מעורבים באליפות צרפת הפתוחה (2004), עם בת ארצו טטיאנה גולובין, 3 פעמיים הגעה לשלב חצי הגמר, פעמיים באליפות וימבלדון (2007, 2015) ופעם אחת באליפות ארצות הברית הפתוחה (2013) וזכייה במדליית ארד מאולימפיאדת לונדון (2012) בטניס זוגות גברים ביחד עם ג'וליאן בנטו. גאסקה זכה ב-13 טורנירים בסבב היחידים, וב-2 טורנירים בסבב הזוגות. גאסקה נולד בבזייה בן יחיד להוריו. הוא החל לשחק טניס בגיל 4, בהדרכת אביו. את הקריירה המקצוענית שלו הוא החל בשנת 2002 בגיל 16. בשנת 2002 זכה גאסקה בשני תוארי גראנד סלאם לנוער באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה והגיע לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה. מדיה וקבצים בנושא רישאר גאסקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רישאר גאסקה רישאר גאסקה, ברשת החברתית פייסבוק רישאר גאסקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רישאר גאסקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רישאר גאסקה, באתר olympedia.org רישאר גאסקה, באתר ה-ATP רישאר גאסקה, באתר ה-ITF רישאר גאסקה, באתר גביע דייוויס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי רייטר

אלי (אליעזר) רייטר (נולד ב-27 במאי 1960) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. אלי (אליעזר) רייטר נולד וגדל בבאר שבע. הוא בנם של יהודית ואריה רייטר, שעלה לישראל מרומניה והיה לסמנכ"ל בבנק המזרחי וחבר המועצה הדתית בעיר. רייטר הוא בוגר ישיבת בני עקיבא אהל שלמה. לאחר שנת לימודים בישיבת כרם ביבנה התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון בחטיבה 500. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל, ובהם מפקד פלוגה בחטיבה 500, ולחם במלחמת של"ג. בהמשך, שימש כמפקד גדוד 433 "גור" בחטיבה 500, כמפקד חטיבה 640 וכמפקד חטיבה 401. לאחר מכן שימש כראש חטיבת תורה, הדרכה ואימונים במפקדת זרוע היבשה, וכמפקד קורס קציני שריון. בשנת 2004 מונה למפקד עוצבת געש בדרגת תא"ל. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כראש חטיבת תורה והדרכה באגף המבצעים. בשנת 2011 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו מצה"ל, מונה לתפקיד סמנכ"ל תעש מערכות ומנהל חטיבת האש בחברה. יובל לידור, מעריב, הכניסה לאלופים בלבד, באתר nrg‏, 7 במאי 2006 חנן גרינברג, הרמטכ"ל הגיע לביקורת פתע באוגדה שבגולן, באתר ynet, 23 באוקטובר 2006 חנן גרינברג, הרמטכ"ל אישר סבב מינויים בצה"ל, באתר ynet, 2 באוגוסט 2004. גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמ' 454 פלורית שויחט, צה"ל יפרסם התחקיר המקיף ביותר על מלחמת יום הכיפורים, אתר צה"ל, 10 בינואר 2011. יוסי הטוני, איך ה-IT מסייע לטיל לפגוע בחבית ממרחק 150 ק"מ?, "אנשים ומחשבים", 4 במרץ 2018
יחסי ישראל–קזחסטן

יחסי ישראל–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת קזחסטן. ב-10 באפריל 1992 שתי המדינות כוננו יחסים ביניהן בתחילה ברמת הקונסוליות, ובהמשך ברמת שגרירות מלאה. שגרירות ישראל בקזחסטן הוקמה באסטנה באוגוסט 1992, ושגרירות קזחסטן בתל אביב הוקמה במאי 1996. בשנים 1995 ו-2000 נערכו ביקורים רשמיים של נשיא קזחסטן נורסולטאן נזרבייב בישראל. ב-1995 (כשר חוץ) ו-2002 (כסגן ראש ממשלה) ביקר שמעון פרס בקזחסטן. באוגוסט 2004 נפגש מזכיר המדינה של קזחסטן עם השגריר משה קמחי, כדי לדון בקשרים חברתיים וכלכליים בין המדינות והעברת שגרירות ישראל לבירה אסטנה. באוקטובר 2006 הגיעה משלחת רשמית לישראל בראשות סגן ראש הממשלה הקזחי מקסימוב. באותה שנה התגלו נגיפי איידס בגופם של למעלה מ-100 תינוקות במחוז צ'ימקנט בדרום קזחסטן. שגרירות ישראל יזמה מבצע סיוע שנקרא "מבצע ידידות" והתנהל במהלך השנים 2006–2007 ובמסגרתו הגיעה משלחת רפואית לטיפול בתינוקות נשאי הנגיף ועל פי הצורך להטיסם לטיפול בארץ. ביוני 2009 ביקר שמעון פרס כנשיא מדינת ישראל בקזחסטן. בדצמבר 2011, שיגרה ישראל מאתר השיגור בייקונור בקזחסטן את הלוויין עמוס 5, וב-2013 את הלוויין עמוס 4. ב-14 בדצמבר 2016 ביקר ראש הממשלה בנימין נתניהו בקזחסטן, כביקור ראשון של ראש ממשלה ישראלי במדינה, שבמהלכו נפגש עם הנשיא נזרבייב והשתתף בפורום עסקים קזחי-ישראלי באסטנה. בינואר 2017 החליטה קזחסטן על ביטול הצורך בוויזה לתיירים ישראליים. המדינות מקיימות ביניהן יחסי מסחר הדוקים בתחום מערכות הגנה ומודיעין. באפריל 2009, הוועדה לביטחון לאומי של קזחסטן (ק.נ.ב) טען כי שר ההגנה הקזחי, קנה ביודעין ארטילריה ומערכות הגנה פגומות אשר יוצרו במפעלים ישראליים. קזימוראט מיירמנוב, סגן שר ההגנה, נעצר בהקשר לפרשה. בשנת 2009 נחתם הסכם סחר בין ישראל וקזחסטן. על פי מכון היצוא הישראלי היקף הסחר של ישראל מול קזחסטן הסתכם בשנת 2010 בכ-63 מיליון דולר (לא כולל חומרי אנרגיה), עלייה של כ-8.5% לעומת תקופה מקבילה אשתקד. יצוא הסחורות בשנה זו הסתכם בכ-62 מיליון דולר, עלייה של כ-10% בהשוואה לתקופה מקבילה אשתקד, עם זאת, נרשמה ירידה בהיקפי היצוא בהשוואה לשנים 2008 ו-2007. ייבוא הסחורות של ישראל מקזחסטן נמצא בירידה משנת 2008, ובשנת 2010 הסתכם בכ-300 אלף דולר, ירידה של כ-66% בהשוואה לתקופה מקבילה אשתקד. יהדות קזחסטן שגרירות ישראל באסטנה מדיה וקבצים בנושא יחסי ישראל–קזחסטן בוויקישיתוף ישראל- קזחסטן: יחסי סחר, באתר מכון היצוא יחסי קזחסטן-ישראל תמונות מביקורי משלחות בין קזחסטן לישראל "נתניהו לנשיא קזחסטן: "תמוך בהצטרפות ישראל למועצת הביטחון באו"ם"". nana 10 - חדשות. נבדק ב-2016-12-14. Astana Times, Israeli Prime Minister Visits Astana, Strengthens Ties, The Astana Times, ‏2016-12-16 (באנגלית) אייכנר, איתמר (2017-01-05). "קזחסטן ביטלה את הצורך בוויזה לישראלים". ynet. נבדק ב-2017-01-09. "Kazakhstan: Military hardware bought from Israel flawed". נחתם הסכם לשיתוף פעולה כלכלי בין ישראל לקזחסטן - טלנירי, באתר www.talniri.co.il
אנקונדה צהובה

אנקונדה צהובה (שם מדעי: Eunectes notaeus) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ בדרום אמריקה. נחשים בוגרים ממין זה קצרים יותר מאנקונדה כהה ומגיעים בדרך כלל לאורך ממוצע של 3-3.7 מ'. אורכם המרבי קרוב לוודאי ארוך עוד יותר כאשר הנקבות גדולות מן הזכרים. עורם בצבע צהוב, זהוב-בז' או ירוק-צהוב עם סדרת כתמים בצורת אוכף בצבע שחור או חום כהה. מין זה מצוי במרכז דרום אמריקה: במזרח בוליביה, בדרום ברזיל ופרגוואי ובצפון-מזרח ארגנטינה. נחשים ממין זה הם שוכני מים ומעדיפים אזורי ביצות ונהרות בעלי זרימה איטית. האנקונדה הצהובה ניזונה מעופות מים, מדגים, מצבים, מקיימנים קטנים, לטאות, ביצי עופות ואף מיונקים קטנים. מדיה וקבצים בנושא אנקונדה צהובה בוויקישיתוף אנקונדה צהובה, באתר ITIS (באנגלית) אנקונדה צהובה, באתר NCBI (באנגלית) אנקונדה צהובה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנקונדה צהובה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנקונדה צהובה, באתר GBIF (באנגלית) אנקונדה צהובה באתר הרשימה האדומה של IUCN
האנציקלופדיה של הגטאות

האנציקלופדיה של הגטאות (באנגלית: The Yad Vashem Encyclopedia of the Ghettos During the Holocaust) היא אנציקלופדיה מאת המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם בראשות דן מכמן, המהווה פרסום מתמשך של מחקר אודות כל הגטאות היהודיים שהתקיימו במהלך השואה. האנציקלופדיה ראתה אור לראשונה באנגלית בעריכת גיא מירון ושלומית שולחני בשני כרכים בשנת 2009 בתמיכת ועידת התביעות והכילה 1,100 ערכים. ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה, 27 בינואר 2013 הושקה האנציקלופדיה בעברית ברשת האינטרנט. רוב המחקר האקדמי, הן ב"יד ושם" והן במוסדות אחרים עסק בעיקר בהיסטוריה של הגטאות הגדולים והמפורסמים (גטו ורשה, גטו וילנה, גטו לודז', גטו טרזיינשטט וכדומה). זאת, בעוד למעלה מ-1,000 גטאות קטנים לא נחקרו כלל באופן אקדמי שיטתי (להבדיל מספרי יזכור ויומנים אישיים). מטרת יצירת האנציקלופדיה, שהחלה ב-2003, הייתה מחקר ותיעוד שיטתי של כל הגטאות ברחבי אירופה, עבודה מתמשכת שלא הסתיימה עם פרסום האנציקלופדיה. לפיכך הוחלט על פרסום מתמשך ומתעדכן באופן שוטף ברשת האינטרנט ופתיחתה, פרט לכלי לחוקרים, גם לעיון חופשי של הציבור הרחב, בהם בני משפחות ניצולים ובני הדור הצעיר. האנציקלופדיה מבוססת על ריכוז של חומרים שנאספו באופן שיטתי מתוך מחקרים, עדויות ומסמכים ומידע היסטורי אודות למעלה מ-1,100 גטאות, בעיקר במזרח אירופה. אחת הבעיות המתודולוגיות בפיתוח האנציקלופדיה הייתה שאין בנמצא למעשה הגדרה מדויקת של "גטו". לפיכך הוחלט להתבסס על פנומנולוגיה (אוסף מאפיינים משותפים, שבהתקיימם יחד מעידים על המושג, שאינו מושתת על עיון תאורטי מקדים במונח, ואף לא על הדרך שבה השתמשו בו הנאצים) מתוך ניתוח החומרים ההיסטוריים. בעוד חלק מהגטאות, בעיקר בתחומי הכיבוש של מבצע ברברוסה, התקיימו רק שבועות ספורים או מספר חודשים לפני חיסולם ושליחת אסיריהם להשמדה, הרי בפולין ובליטא היו גטאות שפעלו במשך שנים. ברבים מהגטאות הקטנים שהתקיימו זמן קצר לא נותרו כל ניצולים והמידע על קיומם לוקט והוצלב מתוך מכתבים אישיים ומסמכים אחרים. חלק גדול מחומר זה היה במשך שנים נחלת ארכיונים בברית המועצות, שהיו נעולים לחוקרים מן המערב וחלק ניכר ממנו אבד או הושחת במהלך הזמן. עורכי האנציקלופדיה מציינים כי חלק ניכר מהחומר מתבסס על עדויות ישירות של ניצולים, כפי שכונסו באנציקלופדיה של הקהילות היהודיות בהוצאת יד ושם, ושנעשה ניסיון לאמת מידע זה תוך הצלבתו עם חומר מחקרי אחר במידת האפשר, אך מטבע הדברים והזמן שחלף, לא כל מידע ניתן לאימות. המידע בכל ערך כולל מידע כמותי וכרונולוגי, תיאור תנאי המחיה, פירוט ההנהגה היהודית (יודנראט, אם היה וכדומה) ודרכי ההתמודדות של הפרט. האנציקלופדיה מאורגנת תוך הפניות רבות לערכים מקבילים הן בתוכה (גטאות אחרים) והן במחקר הכללי (שמות אישים ועניינים). כל הערכים כוללים את מיקום הגטו כולל קואורדינטות ואת כל השמות בהם נקרא במהלך המלחמה. במידת האפשר, לפי כמות החומר המחקרי, מולאו לכל גטו גדול מספיק פרקים בנושאים: התקופה שלפני מלחמת העולם השנייה, הכיבוש הסובייטי (בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב), הכיבוש הנאצי, הקמת הגטו, מוסדות הגטו וחיי היום-יום, מבצעי רצח ואקציות, מחתרת והתנגדות, מספר השורדים. כמו כן מתלווים לערכים תצלומים, מפות, מסמכים ו-DVD ובו סרטים תיעודיים, המצורף למהדורה האנגלית. גטאות בפולין הכבושה אתר האינטרנט הרשמי של האנציקלופדיה של הגטאות אתר האינטרנט הרשמי של האנציקלופדיה של הגטאות (באנגלית) אודות האנציקלופדיה (באנגלית) האנציקלופדיה באנגלית מסת"ב 965-308-345-5 עופר אדרת, סיפורו של הגטו שמעל למחלבה, באתר הארץ, 25 בינואר 2013 האנציקלופדיה של הגטאות, באתר OCLC (באנגלית) גיא מירון ושלומית שולחני, מבוא כללי
WC and the Maad Circle

WC and the Maad Circle היו להקת היפ הופ מלוס אנג'לס, קליפורניה. הלהקה כללה את הראפרים WC, קוליו, Sir Jinx ו-DJ Crazy Toones. לאחר התפרקות להקת Low Profile, הראפר WC ייסד את הלהקה ושחרר יחד עם הלהקה שני אלבומים: "Ain't a Damn Thang" ב-1991 ו-"'Curb Servin" ב-1995. בשני האלבומים היה אפשר להבחין בסינגלים הפופולרים: "Dress Code", "West Up!" ו-"The One". WC עזב את הלהקה וייסד את הסופרגרופ Westside Connection עם חבריו מאק 10 ו-אייס קיוב. WC ו-Crazy Toones עדיין עובדים יחד בלייבל של אייס קיוב Lench Mob Records. 1991 - Ain't a Damn Thang Changed 1995 - 'Curb Servin WC and the Maad Circle, באתר AllMusic (באנגלית) WC and the Maad Circle, באתר MusicBrainz (באנגלית) WC and the Maad Circle, באתר Discogs (באנגלית)
רונה דורון

רונה דורון (נולדה ב-7 בדצמבר 1954) היא מעצבת תלבושות לקולנוע ולטלוויזיה, זוכת שבעה פרסי אופיר. רונה דורון נולדה וגדלה עד הצבא בקריית היובל, ירושלים. לאביה ואמה הייתה חנות בגדים בירושלים שנהפכה אחר-כך לחנות הצעצועים של אחותה. בצעירותה חלמה להיות ציירת. בצה"ל שירתה בקיבוץ אייל במסגרת הנח"ל. בתום שירותה הצבאי הלכה ללמוד ציור בבית הספר לאומנות בעין הוד (1978-1975). בין מוריה היו מיכאל ארגוב, יצחק דנציגר, מיכאל גרוס, יוסף שאלתיאל. בשלב זה לא הייתה מוכנה לצייר כדי להתפרנס וחשבה לעסוק בעיצוב תפאורה (Art). היא הגיעה לראיון עבודה בטלוויזיה הישראלית, שם נקבע עתידה כשהופנתה לעסוק בעיצוב תלבושות. ברשות השידור עבדה בשנים 1980–1982, במחלקות: דת, דרמה, ילדים, שם למדה היבטים שונים של המקצוע. סרט הקולנוע הראשון לו דורון עיצבה תלבושות היה "מבצע שטריימל", בבימויו של בני שוילי (1984), שצולם בירושלים. זוהי קומדיה שמתרחשת בישראל של שנות הארבעים. אבי נשר שצפה בסרט, אהב את עבודתה והזמינה לעצב תלבושות לסרטו "זעם ותהילה" (1985). הסרט עסק במחתרת הלח"י והיה משופע בתלבושות. בעקבות הסרט הזה עברה דורון לתל אביב. עד היום היא עיצבה תלבושות ללמעלה משישים סרטי קולנוע וללמעלה מעשרים סדרות ודרמות טלוויזיה. מאז העשור הראשון של המאה העשרים ואחת החלה דורון לעצב תלבושות לסרטי תעודה של מוזיאונים רבים הסוקרים את ההיסטוריה של עם ישראל. בהם: מוזיאון הפלמ"ח, היכל הספר במוזיאון ישראל (סרט שמתאר את החיים של האיסיים), מוזיאון הרצל בירושלים, מוזיאון ההרודיון, "חמאם אל-באשה" בעכו (מצגת אור-קולית בשם "הבלן האחרון"), מוזיאון אסירי המחתרות - עכו, מרכז מורשת מנחם בגין בירושלים, הבית השרוף ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, פארק תמנע באילת, מוזיאון באר אברהם (נבנה כיום בבאר שבע) ומרכז המבקרים "תל שילה" בשילה. 1994 – עץ הדומים תפוס (פרס אופיר) 1996 – מרקו פולו (פרס אופיר) 2003 – סוף העולם שמאלה (פרס אופיר) 2006 – שלוש אמהות (פרס אופיר) 2008 – איים אבודים (פרס אופיר) 2011 – ברקיע החמישי (פרס אופיר) 2024 – העיר הזאת (פרס אופיר) 1992 – מעבר לים 1993 – הגמל המעופף 1995 – לילסדה 1998 – סודות משפחה 2001 - אסקימו לימון: החגיגה נמשכת 2002 - המנגליסטים 2005 – ג'נאם ג'נאם 2005 - תחיה ותהיה 2006 - מכתבים לאמריקה 2006 - אדמה משוגעת 2008 – עץ לימון 2008 – אצבע אלוהים 2009 – עג'אמי 2010 – פעם הייתי 2010 – התגנבות יחידים 2016 - ישמח חתני רונה דורון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רונה דורון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רונה דורון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רונה דורון, באתר ספר הקולנוע הישראלי הדר טורוביץ', המלבישה של הקולנוע הישראלי, באתר nrg מעריב, 15 בנובמבר 2008 סהר שלו, חייל, שפר הופעתך: המלבישה של "התגנבות יחידים", באתר הארץ, 5 בנובמבר 2010
דאפי (זמר)

קוסטנדינוס קונטוסטבלוס (באנגלית: Costadinos Contostavlos; נולד ב־11 ביוני 1987) או בשם הבמה שלו דאפי (באנגלית: Dappy) הוא ראפר בריטי. דאפי נחשב כיום כאחד הראפרים המובילים והמוערכים ביותר בבריטניה. דאפי נולד וגדל ברובע קמדן שבצפון לונדון. הוא גודל על ידי אביו ביירון קונטוסטבלוס שהיה מוזיקאי בהרכב המוכר Mungo Jerry. ב-12 באפריל 2007 ביירון נפטר. בגיל 15 נזרק דאפי מבית הספר, אך הוא לא וויתר על לימודיו וחזר לבת הספר ואף קיבל ציון מצוין באנגלית וטוב מאוד בתעודה כללית של חינוך על יסודי במוזיקה. כאשר אביו נפטר קיעקע דאפי על צווארו את הכיתוב "RIP dad" מבלי לציין את שם אביו, מאחר שדאפי לא מוכן לכנות את אביו בשמו לכן קורא לו "B" או "Uncle B". בזמן הוצאת אלבומם הראשון של ההרכב N-Dubz שבו דאפי נכלל ביחד עם בת דודתו טוליסה וחברם ריצ'רד רואסון או בכינויו פייזר, הוחלט לשנות את שם האלבום מ-gainst All Odds לUncle B במחווה לאביו של דאפי, לאחר כשנה בהוצאת אלבומם השני נקרא האלבום gainst All Odds. אלבום הסולו הראשון של דאפי יצא בשנת 2012 וכלל בתוכו את להיטיו הגדולים Rockstar בשיתוף הפעולה עם בריאן מיי, Good Intentions וNo Regrets. דאפי נעצר לאחר שנאשם בהתעללות בחברתו מימי התיכון ואימם של 2 בניו גינו ומיילו. אתר האינטרנט הרשמי של דאפי דאפי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאפי, באתר AllMusic (באנגלית) דאפי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דאפי, באתר Yandex.Music (ברוסית) דאפי, באתר Discogs (באנגלית) דאפי, באתר Songkick (באנגלית) דאפי, באתר Genius דאפי, באתר בילבורד (באנגלית)
השרפה במועדון קיס

השרפה במועדון קיס הייתה שרפה שפרצה במועדון בעיר סנטה מריה, ריו גראנדה דו סול, ברזיל ב-27 בינואר 2013. בשרפה נהרגו 242 איש ונפצעו 680. השרפה פרצה בשעות הבוקר המוקדמות במועדון הלילה קיס בסנטה מריה, עיר אוניברסיטאית גדולה המונה כרבע מיליון איש. באותה עת שהו במועדון בין 1,000 ל־2,000 איש, מעל ומעבר לקיבולת החוקית של המועדון. המסיבה נערכה על ידי סטודנטים מהמחלקה לאגרונומיה באוניברסיטה. הלהקה שהופיעה הייתה להקת "גוריזדה פנדגואיירה". על פי משטרת ברזיל השרפה החלה כשהלהקה הציתה זיקוקים כחלק מהופעתה. האש התפשטה במהירות במקום לאחר ששכבת הקצף לבידוד אקוסטי שבתקרה הוצתה. דלת הכניסה הייתה נעולה מה שגרם לצפיפות וקשיים להימלט. נראה שמנוסת הבהלה שארעה בעקבות השרפה כמו גם מחסור ביציאות חירום ובכיוון אליהן תרמו למספר הרב של הנפגעים שרבים מהם נפגעו משאיפת עשן. רוב הנפגעים היו בגילים 16–20. עיריית סנטה מריה הכריזה על 30 ימי אבל לזכר הנספים. מדיה וקבצים בנושא השרפה במועדון קיס בוויקישיתוף רויטרס , ד-פ-א, 232 הרוגים בשרפה במועדון לילה בברזיל, באתר הארץ, 27 בינואר 2013 nrg מעריב, ברזיל: לפחות 240 הרוגים בשרפה במועדון לילה, באתר nrg‏, 27 בינואר 2013 סוכנויות הידיעות, טרגדיה בברזיל: 245 הרוגים בשרפה במועדון לילה, באתר nana10‏, 27 בינואר 2013 "Scores killed in nightclub fire in Santa Maria, Brazil". BBC News . 27 January 2013. Retrieved 27 January 2013. רויטרס , ד-פ-א, 232 הרוגים בשרפה במועדון לילה בברזיל, באתר הארץ, 27 בינואר 2013 "Brazil nightclub fire in Santa Maria kills 233". ;BBC. Retrieved 28 January 2013