laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליהו ויור

אליהו ויוּר (באנגלית: Ellis Vure‏; 17 במרץ 1916 – 10 במאי 2000) היה רופא ישראלי, יהודי יליד אנגליה, מראשוני הרופאים בצה"ל ובמדינת ישראל וחייל בריטי, שעוטר בשני צל"שים[דרוש מקור]. נולד בלידס, אנגליה. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת לידס ב-1941, עם תעודה של ה Royal College of Surgeons of England. באותה שנה גם קיבל רישיון לעסוק בכירורגיה ומיילדות. ויור שירת כרופאם של שני גדודי קומנדו במהלך מלחמת העולם השנייה - The City of London Rough Riders ו- Black Watch (גדוד קומנדו סקוטי). השתתף בפלישה הבריטית לתוניסיה, ולאחר מכן בפלישה לסיציליה ולאיטליה, כולל בקרב המפורסם מונטה קאסינו. במסגרת שירותו הצבאי, טיפל ויור במאות פצועים בעת פלישת בנות הברית לצרפת. ויור היה בעל שני ציונים לשבח, שהוענקו לו במסגרת שירותו על ידי המלך ג'ורג' השישי. ויור עלה לישראל ביוני 1948. קיבל יחד עם אשתו את אשרות הכניסה לישראל מספר 3 ו-4, כאשר את השתיים הראשונות קיבל הנשיא חיים ויצמן. עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות חש ויור חובה לתרום מניסיונו כרופא צבאי בעל ותק וניסיון. ויור שימש כרופא הגדודי של גדוד 54 של חטיבת גבעתי, ושל סיירת "שועלי שמשון". במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948, בו הובקעה הדרך לנגב, פעל בתחנת איסוף הפצועים בכאוכבה, מתוך בקתת חמר שהוסבה למרפאת-שטח. בלילות עבר מגבעה לגבעה בשדה הקרב וטיפל בפצועים תחת אש. שם הצליח להציל בין היתר את חייהם של שני פצועי ראש קשים ביותר שסיכויהם להנצל היה קלושים ביותר. במבצע קדש (1956) שמש כקצין פינוי חזית דרום, ולאחר מכן מונה למפקד בית חולים שדה 544 במצודה ליד אילת. במלחמת ששת הימים הועבר לתפקיד מפקד חדר המיון בבית החולים אסף הרופא. ב-1949 ייסד את מחלקת הילדים בביה"ח תל השומר ע"ש שיבא[דרוש מקור]. ניהל את מחלקת הילדים בבית החולים אסף הרופא במשך שלושים שנה. במהלך שנות ה-50 היה מהמומחים היחידים בארץ לטיפול במחלת הפוליו[דרוש מקור], לאחר שעבר התמחות באנגליה, משם הביא איתו שני מומחים כירורגים נוספים למחלת הפוליו. הקים וניהל את מרכז השיקום לחולי פוליו בבית החולים אסף הרופא. ויור שימש כיושב ראש ועדות חקירה במשרד הבריאות, ושיתף פעולה עם מכון ויצמן למדע בפיתוח התרופה אלפא די 3. מאיר מייקין מדיה וקבצים בנושא אליהו ויור בוויקישיתוף אליס ויור (Ellis Vure), באתר Unit Histories רשימת מאמרים של ויור, באתר PubMed תעודת סיום לימודיו של ויור ויור במדים בריטיים ביום נישואיו אשרת הכניסה לישראל של ויור אשרת הכניסה לישראל של אשתו של ויור אליהו ויור בצעירותו ויור עם דוד בן-גוריון ]
א-סנארה (עיתון)

אַ-סִּנַארַה (בערבית: الصنارة, בתעתיק מדויק: אלצנארה, נהגה לעיתים גם אַ-סּוֹנַארַה) הוא שבועון ערבי ישראלי. מערכת העיתון יושבת בנצרת, והוא מופץ בכל רחבי ישראל וגם בירדן. בשנת 1983 החליט העיתונאי לוטפי משעור, בעל משרד פרסום בנצרת, להוציא לאור מקומון בנצרת בשם א-סנארה ("החכה"). שמו של העיתון הוא ככל הנראה פרפרזה על השם א-סיאד (الصيـّاد - "הדייג" או "הצייד"), שהוא שמם של כמה עיתונים בעולם הערבי. א-סנארה היה העיתון הפרטי הראשון במגזר הערבי בישראל. עד להקמתו יצאו לאור כל העיתונים במגזר זה מטעם מפלגות או ארגונים פוליטיים, או קיבלו תמיכה ממוסדות המדינה. למעשה, ייסוד העיתון היה חלק ממגמה כללית בעיתונות הישראלית של ירידה בתפוצת העיתונים המפלגתיים ועלייה מקבילה בתפוצת העיתונים הפרטיים, אם כי במגזר היהודי היו כל הזמן עיתונים פרטיים שפעלו בצד המפלגתיים. לעיתון מדורים קבועים בנושאי אקטואליה, ספרות, ספורט, כלכלה וצרכנות, ילדים, משפחה, נשים, בריאות, קוסמטיקה, שאלות ותשובות בנושאים חברתיים ומדור תלמידים. בשנת 2006 סבל העיתון מהתנכלויות, לטענת גורמים בעיתון על רקע פרסום שלילי על עזמי בשארה. א-סנארה (אתר אינטרנט) לילכ מדיה וקבצים בנושא א-סנארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של א-סנארה (בערבית) א-סנארה, ברשת החברתית פייסבוק א-סנארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) א-סנארה, ברשת החברתית אינסטגרם א-סינארה, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות לוטפי משעור, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות איתמר ענברי, סמל העיתונות הערבית בישראל הלך לעולמו. על פטירתו של עורך העיתון, לוטפי משעור, באתר nrg רועי נחמיאס, מי מצית מכוניות של העיתון א-סינארה?, באתר ynet, 13 במאי 2006
פרדוביצה

פרדוביצה (בצ'כית: Pardubice ‏האזנה‏Ⓘ‏; בגרמנית: Pardubitz) היא עיר בצפון צ'כיה, בירת מחוז פרדוביצה, שוכנת על גדת נהר אלבה, ומרוחקת כ-96 קילומטרים ממזרח לבירה פראג. פרדוביצה מדורגת במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 89,619 תושבים. אוניברסיטת פרדוביצה היא בעלת מסורת של כמעט שבעים שנות השכלה גבוהה באזור. המכללה הכימית (לימים מכונה המכון לטכנולוגיה כימית) נוסדה בשנת 1950 במטרה לתת מענה לצרכים של אזור בוהמיה המזרחית, שהייתה עשירה בתעשייה כימית מפותחות המספקת הזדמנויות נרחבות למחקר בתחום. אופייה של האוניברסיטה השתנה במיוחד לאחר 1990: נוסדו פקולטות חדשות המציעות מגוון רחב של תוכניות לימוד. כיום האוניברסיטה מחויבת לספק הזדמנויות חינוכיות לאוכלוסיית הסטודנטים המגוונת מרחבי צ'כיה ומלמעלה מ 60 מדינות. בעיר קיימת קבוצת כדורסל הנקראת בסקטבלבוי קלאב פרדוביצה. לפרדוביצה שלוש עשרה ערים תאומות: הולנד דוטינכם, הולנד הממלכה המאוחדת מזרח לות'יאן, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת פורטוגל גולגה, פורטוגל ספרד חרס דה לה פרונטרה, אנדלוסיה, ספרד איטליה מראן, איטליה בולגריה פרניק, בולגריה איטליה רוזיניאנו מריטימו, איטליה גרמניה שנבק, סקסוניה-אנהלט, גרמניה גרמניה זלב, בוואריה, גרמניה סלובניה סז'אנה, סלובניה שוודיה סקלפטה, שוודיה סלובקיה ויסוקה טטרי, סלובקיה בלגיה ורכם, בלגיה מדיה וקבצים בנושא פרדוביצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרדוביצה פרדוביצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [https://www.upce.cz/en/university University of Pardubice], upce.cz
טורו

טורו (Toro) הוא שם שמקורו בספרדית ומשמעותו שור. חלק מיהודי ספרד מתעתקים שם זה כ"טורא" אך הוגים אותו כ"טורו". האם התכוונתם ל... אישים: בניסיו דל טורו – שחקן קולנוע מפוארטו ריקו גיירמו דל טורו – במאי קולנוע מקסיקני יהודה טורו – נדבן יהודי אמריקאי ריי טורו – הוא גיטריסט אמריקאי אחר: בית הכנסת טורו – בית כנסת בארצות הברית טורו קולג' – אוניברסיטה פרטית אמריקאית ורשת מכללות על שם יהודה טורו טורו (פנס) – פנס יפני מסורתי טור (פירושונים) שור (פירושונים)
40:06

40:06 הוא אלבום הסולו השני של הזמר הישראלי גידי גוב שיצא במאי 1983. בחמש השנים שעברו מאז צאת אלבום הסולו הראשון שלו, "תקליט ראשון", היה גידי גוב סולן להקת הפופ "גזוז" ולהקת הרוק "דודה", השתתף מספר פעמים בפסטיבל שירי הילדים וכן היה חלק מצוות התוכנית "זהו זה!". באלבום זה חזר גוב לסגנון המוזיקלי של אלבומו הראשון הכולל עיבודי רוק רכים עם נטייה לג'אז ושב לשתף פעולה עם יוני רכטר כמפיק מוזיקלי, מעבד ומלחין רוב השירים. שני שירים הולחנו על ידי אבנר קנר: "נם לא נם" ו"סיפור קצר". מילות שישה מהשירים נכתבו על ידי הפזמונאי אהוד מנור, שלושה על ידי הפזמונאי עלי מוהר והשיר "נם לא נם" נכתב על ידי טלי כהן. המילים לשיר "יש אי שם" ללחן של רכטר נכתבו על ידי רכטר עצמו יחד עם ענת גוב, אשתו של גידי, בעוד המילים שכתב מוהר ללחן זה תחת השם "תן לי יד" הוקלטו מאוחר יותר באלבומים "אבק של כוכבים" של חוה אלברשטיין ו"וכך התחיל העצב המתוק" של מוהר. לאחר צאת האלבום יצאו גוב ורכטר לסיבוב הופעות שלא נחל הצלחה, אך רבים משירי האלבום הפכו ללהיטים גדולים מאוחר יותר, ביניהם "כלים שלובים", "שטח ההפקר" ו"יש אי שם". השיר "טוב שבאת" הגיע למקום ה-20 במצעד הפזמונים העברי השנתי. באלבום האוסף של גוב, "שלל שיריו" (2009) נכללו חמישה משירי האלבום. שמו של האלבום ניתן לו על שם אורכו הכולל. גוב הסביר כי ”עלו שמות כמו "חלומות" או "כלים שלובים" - שם אחד השירים, אבל מילים הן בעייתיות. לא רציתי שם שיהפוך את התקליט לדרמטי מדי. 40:06 מצא חן בעיניי, זה שם שמוסר אינפורמציה וזהו. לא נכנס להגדיר את הסגנון של התקליט או אותי”. יוני רכטר - קלידים, פנדר רודס, עיבוד, הפקה מוזיקלית אלון נדל - גיטרה בס גיל דור - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית אלון הלל - תופים טל ברגמן - כלי הקשה שם טוב לוי - חליל ירוסלב יעקובוביץ - סקסופון מורטון קם - סקסופון פטר ורטהיימר - סקסופון יעקב מירון - סקסופון איתמר ארגוב - חצוצרה אברהם פלדר - חצוצרה מיקי דור - טרומבון התזמורת הפילהרמונית הישראלית - רביעיית מיתרים הוקלט באולפני "סיגמא" - יוני 1982 עד פברואר 1983 טכנאי הקלטה ומיקס: גרי אקשטיין עוזר טכנאי: אלי רוזן חיתוך: אולפני "אוטופיה" בלונדון מפיק: דודו אלהרר עיצוב עטיפת אלבום: מיכל לויט צילומים: מיכל היימן המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר למעט "נם לא נם" ו"סיפור קצר" - אבנר קנר, "שטח ההפקר" - אלון נדל ויוני רכטר. שירי האלבום 40:06 באתר שירונט מתוך חוברת אלבום האוסף "שלל שיריו". בן שלו, שירו הישן של גידי גוב מוכיח: עדיף שד אחד על פני אלף זמירים, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2020
Tarkus

Tarkus הוא אלבום רוק מתקדם של הלהקה הבריטית אמרסון, לייק ופאלמר. זהו האלבום השני של הלהקה. בעטיפה ניתן לראות יצור מיתולוגי שחציו ארמדיל וחציו טנק. הציור עוצב על ידי סטודנט לאמנות בשם ויליאם ניל. היצירה הראשונה, טרקוס, מילאה את כל הצד הראשון של התקליט. אמרסון הלחין את רוב היצירה, בעוד שגרג לייק כתב לה מילים והיה אחראי על העיבוד מוזיקלי. צד ב' של התקליט הוא פשוט ורגוע יותר יחסית ליצירה הארוכה והרועמת בצד א'. האלבום נגמר במעין מחווה הומוריסטית לטכנאי של הלהקה - אדי אופורד, אשר עבד עם הלהקה על ארבעת האלבומים הראשונים שלהם (במקביל לעבודה עם להקת יס). האלבום זכה למקום הראשון במצעד המכירות, ולשבחים מצד מגזיני רוק חשובים. קית' אמרסון - אורגן, סינתיסייזר, פסנתר גרג לייק - שירה, גיטרה בס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית קרל פאלמר - תופים, כלי הקשה. Tarkus - 20:35 Eruption Stones of Years Iconoclast Mass Manticore Battlefield Aquatarkus Jeremy Bender - 1:46 Bitches Crystal - 3:55 The Only Way - 3:48 Infinite Space - 3:18 A Time and a Place - 2:57 Are You Ready Eddy? - 2:10 מידע על האלבום Tarkus באתר MusicBrainz מידע על האלבום Tarkus באתר AllMusic האלבום Tarkus באתר Discogs האלבום Tarkus באתר ספוטיפיי האלבום Tarkus באתר דיזר האלבום Tarkus באתר אפל מיוזיק האלבום Tarkus באתר טיידל
מתקן לנייר ניגוב ידיים

מִתקן לנייר ניגוב ידיים (נקרא לעיתים גם: "מתקן למגבות נייר" או "מחזיק נייר לניגוב ידיים") הוא מכשיר המיועד להחזיק נייר לניגוב ידיים. ישנם מספר סוגי מתקנים לניגוב ידיים העשויים מחומרים שונים ומכילים כמות שונה של נייר. מתקן זה הוא סוג של מתקן ליבוש ידיים, ומשמש בין השאר בשלב האחרון של תהליך רחצת ידיים. מוט עם בסיס - מתקן העשוי לרוב מפלסטיק, מתכת או עץ המורכב ממוט עץ באורך גליל הנייר ובסיס כבד ברדיוס הכולל של גליל הנייר, כאשר על המתקן לעמוד במומנט התמד שעלול להיווצר בשימוש בו, ובכך למנוע את נפילתו. על גליל הנייר להיות חלול במרכזו ועדיף כי יכיל בתוכו חלוקה למרובעים מראש כדי להקל על השימוש במתקן ועל האסתטיות הנפגמת כתוצאה מקריעה של נייר. מתקן לניגוב ידיים בגלילים ללא מנגנון פנימי - מתקן העשוי לרוב מפלסטיק, או עם מוט פנימי ושיניים חדות לחיתוך נייר המונח בתוכו בצורת גליל מלא ללא חלוקה למרובעים. מתקן לניגוב ידיים בגלילים קוצב מנה ידני - מתקן העשוי לרוב מפלסטיק בעל מנגנון פנימי המחלק גליל נייר שלם למלבנים בגודל שווה. מתקן לניגוב ידיים בגלילים קוצב מנה אוטומטי - מתקן בעל מנגנון ייחודי המאפשר שליטה מרבית על כמות הנייר. בדרך כלל במתקנים מסוג זה ניתן לשלוט על אורך הנייר היוצא והשהייה בין משיכת נייר אחת לשנייה. למתקן זה בדרך כלל תהיה עין אלקטרונית רגילה למרחק קטן לשם הפעלת המתקן. מתקן לניגוב ידיים צץ רץ - קופסה עם פתח צר. מתקן זה יכול להכיל בתוכו 400–1200 דפי נייר ניגוב צץ רץ (דפים שיוצאים אחד אחרי השני). המתקן מכיל בתוכו את הדפים עם פתח צר לשליפת הניירות. לאחר שליפת נייר יוצא נייר נוסף מיד אחריו בגלל צורת האריזה של הניירות, בה הם שלובים יחדיו. מרבית המתקנים לנייר לניגוב ידיים עשויים מחומרים תעשייתיים כגון: מתכות, עץ ופלסטיק. מכיוון ששימוש בנייר למטרת ניגוב ידיים, עלולה לפעמים להיות בזבזנית ולגרום ללכלוך רב, ישנן צורות אחרות המשמשות לייבוש ידיים: ישנם מתקנים המורכבים ממפוח אוויר חם בלחץ, אשר אינם מנגבים את הידיים, אך מייבשים אותן מנוזלים ללא צורך בנייר כלל. ישנם מתקנים הפועלים בלחיצת כפתור, ישנם מתקנים בהם הכפתור נותר לחוץ לזמן קצוב וישנם מתקנים המזהים קרבת ידיים ופועלים רק אז. ניתן להשתמש במגבת בד רב פעמית לצורך יבוש הידיים. אמנם יש צורך לכבס את המגבת מדי פעם, אך בכביסה מרוכזת ניתן לחסוך בהוצאות. מגבת בד מונעת את בעיית הפסולת הנוצרת עקב שימוש במגבות נייר ואינה צורכת חשמל או מתקן ייעודי. מדיה וקבצים בנושא מתקן לנייר ניגוב ידיים בוויקישיתוף
יהודה לייב ביאלר

יהודה לייב ביאלר (ג' בניסן תרנ"ו, 17 במרץ 1896 – ח' באייר תשל"ז, 26 באפריל 1977) היה פעיל ציבור, חבר המזרחי, סופר ומשורר. ביאלר נולד ב-1896 לר' חנוך, מפרנסי ורשה, וחסיד אמשינוב. עד מלחמת העולם הראשונה גר בוורשה. ב-1915 נישא למרים לבית ז'ליכובסקי מלוביץ, ועבר לגור בעיר זו. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנהל מפעל תעשייתי גדול בלוביץ. נוסף לעבודתו היומיומית היה עסקן חשוב, חבר מרכז המזרחי בפולין וחבר מועצת העיר לוביץ. בתחילת מלחמת העולם השנייה ברח מוורשה לרוסיה. רעייתו וצעיר בניו נשארו בוורשה עם רבים מבני משפחתו ונספו בשואה. מיד עם שובו לוורשה נבחר כמנהל ועד הקהילות היהודיות שהוקם בפולין, ומנהל המחלקה המדעית בספרייה המרכזית של ורשה. עם שובו לוורשה בשנת תש"ו מצא אותה חרבה, ושם כתב את קינתו המפורסמת "אֱלִי אֱלִי נַפְשִׁי בְּכִי", קינה על השואה וחורבן הקהילות היהודיות באירופה. הקינה בנויה במבנה הקינה "אֱלִי צִיּוֹן וְעָרֶיהָ", וקהילות רבות נוהגות לאומרה בתום הקינות בתשעה באב. כמו כן כתב מספר קינות נוספות על השואה וחורבן יהדות פולין, מספר מונוגרפיות על הקהילות שנספו בשואה, ואף מחקר על החיים היהודיים בפולין. בקיץ 1949 עלה לארץ ישראל, ונתבקש על ידי הרב יהודה לייב פישמן מימון, שר הדתות דאז, לנהל את המחלקה למועצות דתיות במשרד הדתות. ביאלר הקים את המוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה, והיה מנהלו הראשון. משנת 1956 שימש חבר בוועד המנהל של "יד ושם". כמו כן היה חבר בהנהלת בית הנכות "בצלאל", וחבר בהנהלת איגוד המוזיאונים. קיבל את תואר "יקיר ירושלים" בשנת 1970. על שמו נקרא רחוב ברחובות. על פי אנצקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו', הוצאת מוסד הרב קוק, שנת 2000, עמ' 140 היכל שלמה || המרכז למורשת היהדות, באתר www.hechalshlomo.org.il הקינה אלי אלי נפשי בכי, באתר הפיוט והתפילה יהודה לייב ביאלר, דף שער בספרייה הלאומית
קופיפליירינג

קופיפליירינג (באנגלית: Coffee Flairing) ‏ (ידוע גם בשמות: קופי פלייר, בריסטה פלייר ובריסטה פליירינג) הוא מופע ראוותני של הכנת משקאות קפה חמים או קרים, על פי רוב מבוססי אספרסו תוך כדי הטלתם באוויר ותפיסתם של: ידיות קפה, דוחסני קפה, כוסות קפה, תחתיות לכוסות קפה, כפיות, מפיות, שייקרים, כדי הקצפת חלב, קרח ובקבוקים שונים. מבחינה זו, קופיפליירינג הוא פליירינג של עולם הקפה. בדרך כלל נקשר קופיפליירינג עם להטוטנות. צורת הגשת המשקאות בקופיפליירינג חשובה אף היא. משקאות קפוצ'ינו מוגשים עם לאטה ארט ומשקאות קפה קרים שואבים השראה מקוקטיילים. קופיפליירינג היא תופעה יחסית חדשה ומקורה בקרבה שיש בין מקצועות הבר השונים. על פי רוב, מוזגים רבים שעובדים בברים ומסעדות מתמחים בהכנת קוקטיילים, מבינים ביין ובהכנת קפה כחלק מניסיון בית העסק להציע מבחר גדול של משקאות ולמקסם רווחים. מוזגים רבים מתעניינים בפליירינג ותופעה זו זלגה גם לתחום הכנת הקפה. ישנן כמה תחרויות קופיפליירינג בעולם, המאורגנות על ידי חברות הקפה וחברות המיצרות מוצרים משלימים לקפה. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים אותם ביצע וסגנון אישי. ציור בקפה בריסטה בריסטה מדגים קופיפליירינג, סרטון באתר יוטיוב
שמואל בלקין

הרב פרופסור שמואל בֶּלקין (Samuel Belkin; כ"א בכסלו תרע"ב, 12 בדצמבר 1911 – י"ח בניסן תשל"ו, 18 באפריל 1976) היה חוקר מדעי היהדות, בפרט מחשבת ישראל והיהדות ההלניסטית ונשיאהּ השני של "ישיבה יוניברסיטי" בניו יורק. בלקין נולד לרב שלמה ומינה בסביסלוץ' שבפולין. כשהיה בן שמונה, אביו נורה ונהרג בידי שוטר פולני. כילד גדל בעוני ומחסור. למד בישיבת מיר וראדין הוסמך לרבנות בגיל 17. ב-1929 היגר לארצות הברית, למד באוניברסיטת הרווארד אצל הארי אוסטרין (צבי) וולפסון, וב-1935 קיבל באוניברסיטת בראון תואר דוקטור (בהצטיינות) על מחקר בנושא כתבי פילון (ב-1940 התפרסם ספר המבוסס על הדיסרטציה שלו: Philo and the Oral Law: The Philonic Interpretation of Biblical Law in Relation to the Palestinian Halakah). שנה לאחר כך נתמנה למורה לתלמוד בישיבת רבי יצחק אלחנן (הישיבה של ישיבה יוניברסיטי). ב-1940 התמנה לפרופסור מן המניין. עם פטירתו של דב רבל התמנה לדקאן הישיבה, וב-23 במאי 1944 התמנה לנשיא. אחת מהצלחותיו המהירות הייתה השגת מעמד אוניברסיטאי לישיבה מטעם מדינת ניו יורק. ב-1975 התפטר ממשרת הנשיא עקב מחלה, ונתמנה נגיד האוניברסיטה, עד לפטירתו שנה לאחר מכן. היה חבר ההנהלה של עשרות מוסדות חינוך, מדע וציבור, בהם איחוד הרבנים האורתודוקסים בארצות הברית וקנדה, הסתדרות הרבנים דאמריקה, הציונים הדתיים באמריקה, ועוד. היה סופר וחוקר פורה, והשתתף ככותב קבוע בכתבי עת שונים. היה נשוי לסֶלמה (Selma) ואב לילדים. לאחר גירושיו נישא לאבּי (Abby). בלקין נפטר ב-1976, בגיל 64. הותיר את אשתו אבי, ילדיו ונכדיו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. The Philonic Interpretation of Biblical Law in Relation to the Palestinian Halakah, Harvard Semitic Studies, Volume: 11, (1940) Essays in Traditional Jewish Thought, New York: Philosophical Library, 1956. מדרשי פילון, כרך א פרשיות בראשית, נח, לך-לך, הוצאת ישיבה-אוניברסיטה ניו-יורק, תשמ"ט בעריכת אלעזר הורביץ Leon D. Stitskin (ed.), Studies in Judaica: In honor of Dr. Samuel Belkin as Scholar and Educator, New York: Ktav Pub. House, 1974. רשימת מאמרים בקטלוג רמב"י משה כרמלי, חיים ליף (עורכים), ספר זיכרון לשמואל בלקין, ניו יורק: המכללה ע"ש אלישבע (אירנה) מיכאל, ישיבה אוניברסיטה, תשמ"א. רשימת מאמרים בקטלוג רמב"י Leon D. Stitskin, 'Dr. Samuel Belkin as Scholar and Educator,' in: Studies in Judaica (New York 1974). מדיה וקבצים בנושא שמואל בלקין בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של שמואל בלקין, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של שמואל בלקין באתר רמב"י רשימת מאמרים על שמואל בלקין באתר רמב"י ד"ר שמואל בלקין באתר ישיבה יוניברסיטי שמואל בלקין, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) א. ל. גלמאן, המבצר הרוחני של יהודי אמריקה, הצופה, 3 במאי 1957, המשך מת ד"ר ש. בלקין נשיא "ישיבה-יוניברסיטי", דבר, 20 באפריל 1976 שמואל בלקין (1911-1976), דף שער בספרייה הלאומית שמואל בלקין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה Samuel Belkin Dead at 64, JTA, April 20, 1976 Rabbi William G. Braude, Samuel Belkin (1911-1976), Proceedings of the American Academy for Jewish Research 44 (1977), pp. xvii-xx, in JSTOR ביקורת: ה. ל., מסות במחשבת ישראל, הצופה, 12 ביולי 1957. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חידת סמירנוב

חידת סמירנוב הוא ספר מאת ספי אקוניס (שם עט של יניב הלר), אשר יצא לאור בשנת 2013 בהוצאת כנרת זמורה ביתן. עלילת הספר מתרחשת בעיירות יהודיות בדיוניות ברוסיה של המאה התשע-עשרה ובבית משפט השלום (הבדיוני אף הוא) במפרץ חיפה של ימינו. הספר כתוב תוך שימוש במשחקי מילים, רמיזות ופרפרזות, ומשלב בין עלילה מסוגת הסיפור החסידי לסגנון של בלש מודרני, ובין שפה ארכאית לעברית עכשווית. עיקרו של הסיפור נסוב על פרשנותן של המילים "ועיני לאה רכות" מפרשת ויצא בספר בראשית (כ"ט 17), אולם בין השאר ניתן למצוא בו ביקורת הומוריסטית על מערכת המשפט הישראלית ועל עריכת הדין, על ביורוקרטיה, פוליטיקה ודת, וגם התייחסויות ישירות ועקיפות לעולם לימוד התורה ולתורת הפרשנות. במוצאי שבת אחת נעלם ישראל הצעיר, בנו העילוי של האדמו"ר מסמירנוב, מיד לאחר שהשתדך לבתו של ראש החסידות בעיירה השכנה - האדמו"ר מקגלביץ. לאיש באף אחת משתי העיירות אין מושג מה קרה לבן האדמו"ר, והרמז היחיד שנותר הוא חומש שהשאיר ישראל הצעיר, פתוח בפסוק מפרשת "ויצא", ועליו חידה בכתב יד. את שארית חייו בילה האדמו"ר מסמירנוב בבדידות לאחר שהוטל עליו קלון בשל הפרת האירוסין על ידי בנו. ערב מותו מפקיד האדמו"ר מסמירנוב את החומש בידי שימל, אחד מאחרוני חסידיו, למשמרת עד אשר תיפתר החידה, אך החידה לא נפתרה מעולם. כעבור יותר ממאה שנה מוגשת על ידי אחד מצאצאיו של האדמו"ר מקגלביץ' תביעה לבעלות על החומש העתיק כנגד המחזיק בו, אחד מניניו של שימל. השופט שנדרש להכריע בתביעה זו הוא יפתח גלעדי, שעוזרו המשפטי הוא ספי (כשם כותב הספר), בוגר ישיבה וחובב תנ"ך שבאותם ימים סיים את הליך הגירושין שלו, מצא את עצמו ללא מקום לישון בו ועבר להתגורר במשרדי בית המשפט מבלי שאיש ידע. ספי מוקסם מהחידה ומשער שפתרונה עשוי להוביל גם לפתרון הסוגיה המשפטית. כרמית ספיר ויץ, מי סופר: ספי אקוניס הולך לזעזע את עולם המשפט, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2013 שי דורון, כשמעשיה חסידית הופכת לסיפור בלשי: חידת סמירנוב, באתר nana10‏, 10 באוגוסט 2013 עפרה לקס, על שוטים ושותים, באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2013 איתמר לוין, חידת החידה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 בספטמבר 2013 "מקבלים שבת" יניב הלר מתארח אצל דב אלבוים, ראיון באתר יוטיוב
הרמטיה אילוסנס

הרמטיה אילוסנס (שם מדעי: Hermetia illucens), הוא זבוב בעל תפוצה עולמית שמוצאו ביבשת אמריקה. רימת הזבוב אוכלת שאריות, והיא מצויה לרוב בחומרים אורגניים נרקבים שאינם מוטמנים, כמו פגרים או ערימות קומפוסט. בישראל הזבוב הוא מין פולש, כנראה מתחילת שנות ה-2000, והוא נפוץ בכל חלקי הארץ. הזבוב הוא בעל גלגול מלא. ניתן להשתמש ברימת הזבוב לצמצום מכוון של אוכלוסיית זבוב הבית, להפחתת פסולת אורגנית (בכללה גם צואה) וכמזון לבעלי חיים. רימת הזבוב מכילה כמויות גדולות של סידן וחלבון ומשמשת מזון מעולה לדגי נוי, זוחלים ועופות כגון תרנגולות. נקבת הזבוב מטילה את ביציה בחריצים וסדקים הממוקמים מעל למצבור פסולת אורגנית או פגרים. כעבור ארבעה ימים בוקעות הרימות ונושרות אל ערימת הפסולת. הרימה ניזונה במרץ מכל חומר אורגני שהחל בו תהליך ריקבון. במהרה לובשת הרימה צורת האקורדיון האופיינית לה וצבעה משתנה מלבן בהיר לאפור כהה. משתכהה, תנטוש הרימה את ערימת הפסולת ותמצא מחבוא מוגן להתגלם בו. כעבור מספר ימים נוספים יבקעו הזבובים הבוגרים. בניגוד גמור לרימה, לזבוב הבוגר אין אברי פה והוא אינו ניזון. את ימיהם כבוגרים מבלים הזבובים בהזדווגות והטלת ביצים ומסיימים את חייהם כעבור חמישה עד שמונה ימים. בשל כך ובשל העובדה שזבוב החייל השחור אינו נמשך לחומר אורגני טרי, הם אינם מהווים מטרד לאדם כזבוב הבית. אוכלוסייה מבוססת של רימות זבוב החייל השחור, תתמודד במהירות עם כל סוג של חומר אורגני, בכללו שום, בצל, קליפות הדרים, בשר וצואה, למעט תאית. בשל התרבותו המהירה זבוב החייל השחור מדיר ממקום מושבו זבובים אחרים ובכך גורם להפחתה משמעותית בכמות זבובי הבית באזורו. זבוב החייל השחור אינו נמשך למקומות מגורים ואינו מהווה מטרד לבני אדם. זבוב החייל השחור אינו בא במגע עם חומר אורגני, טרי או רקוב, ולכן לא מעביר מחלות. רימת הזבוב מכילה כמות גדולה של שומן וסידן ולכן משמשת להאכלת חיות מחמד, כדגי נוי, זוחלים עופות ודו-חיים. זבוב החייל השחור מנטרל חיידקים, כגון אי קולי וסלמונלה בפגרים. לגידול זבוב החייל השחור ערך חינוכי - ניתן ללמוד מגידולו על מחזור החיים בטבע. מדיה וקבצים בנושא הרמטיה אילוסנס בוויקישיתוף הרמטיה אילוסנס, באתר ITIS (באנגלית) הרמטיה אילוסנס, באתר NCBI (באנגלית) הרמטיה אילוסנס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הרמטיה אילוסנס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הרמטיה אילוסנס, באתר GBIF (באנגלית) חלון פתוח לחרקים - Hermetia illucens החייל השחור בלוג חרקים (עברית) blacksoldierflyblog בלוג אינטרנטי המוקדש לזבוב החייל השחור וגידולו (אנגלית) סרטון המדגים את יעילותו של זבוב החייל השחור בפירוק מזון, סרטון באתר יוטיוב מתקן לגידול זבוב החייל השחור (באנגלית) דרך פשוטה ויעילה לגידול זבוב החייל השחור בתנאים ביתיים (בגרמנית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הרמטיה אילוסנס".
ליברץ

ליברץ (בצ'כית: Liberec ‏האזנה‏Ⓘ‏, בגרמנית: Reichenberg - רייכנברג) היא עיר בצפון צ'כיה, ובירת מחוז ליברץ. העיר שוכנת לגדת נהר נייסה, למרגלות הרי ייזרה (Jizera). במהלך המאה ה-19 – המאה ה-20 בעיר התגוררה קהילה גרמנית גדולה והוא היה מרכז של חבל הסודטים. ליברץ היא העיר החמישית בגודלה בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 104,340 תושבים. יחד עם פרבריה, ממוקמת ליברץ במקום השלישי, אחרי פראג ופלזן. 7,000 סטודנטים לומדים בשבע פקולטות ומכון מיוחד אחד של האוניברסיטה הטכנית בליברץ מאז 1953 בתחום העברת הטכנולוגיה, לאוניברסיטה הטכנית בליברץ יש מסורת של מחקר בשיתוף פעולה הדוק במיוחד עם תעשיית הטקסטיל והרכב. זה הבטיח מיקומים מצוינים לבוגרים. יתר על כן, האוניברסיטה מעורבת ביותר מ-100 פרויקטים של מחקר בשווי של כמעט 3 מיליון דולר ובמחקר חוזים. בעוד שהיא מחוברת ברחבי העולם, האוניברסיטה מבינה את אחריותה כמוסד הממוקם באופן ייחודי במרכז אירופה ועוסקת בפרויקטים חוצי גבולות. לליברץ שמונה ערים תאומות: הולנד אמרספורט, הולנד צרפת אמיין, צרפת גרמניה אאוגסבורג, בוואריה, גרמניה ישראל נהריה, ישראל שווייץ סנט גאלן, שווייץ גרמניה זיטאו, סקסוניה, גרמניה צרפת דנקרק, צרפת רוסיה קוברוב, רוסיה מדיה וקבצים בנושא ליברץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליברץ (בצ'כית) ליברץ, ברשת החברתית פייסבוק ליברץ, ברשת החברתית אינסטגרם ליברץ, סרטונים בערוץ היוטיוב ליברץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליברץ (צ'כיה), דף שער בספרייה הלאומית TECHNICAL UNIVERSITY OF LIBEREC, www.tul.cz ערך זה הוא קצרמר בנושא צ'כיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.