laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דנה וקסלר

דנה וקסלר (ספקטור) (נולדה ב-27 ביוני 1965) היא דוגמנית ישראלית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1981. דנה וקסלר נולדה וגדלה בגבעתיים כבת יחידה להוריה. למדה בתיכון קלעי. בגיל 16, זכתה בתחרות מלכת היופי, והייתה המתמודדת הצעירה ביותר בתחרות זו. ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1981. שירתה בצה"ל כמנהלת לשכתו של אהוד ברק, כאשר היה ראש אגף המודיעין. וקסלר הייתה מספר שנים דוגמנית מובילה בישראל. צעדה על מסלולי התצוגות של בכירי מעצבי האופנה הישראלים באותה תקופה, כגון גדעון אוברזון. במקביל לדוגמנות, סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר כללי באוניברסיטת תל אביב. בגיל 23 היא ויתרה על קריירה דוגמנות בפריז והתחתנה עם איש העסקים והמיליונר איציק ספקטור ולהם 4 ילדים. ב-1990 חזרה לדגמן בתצוגות אופנה. היא כותבת בלוג בתחום האופנה, בעקבות הצלחת הבלוג של בתה. השתיים הן הבעלים של "רוקוקו" - בוטיק אופנה ברשת. היא מנחת סדנאות אופנה וסטיילינג ומשמשת כיושב ראש ועד ההורים בבית הספר בו לומדים ילדיה ומתנדבת בכלבייה העירונית. נהגה להתארח דרך קבע בתוכנית הבוקר "אורלי וגיא" ששודרה בערוץ 10 בפינה שעסקה באימוץ כלבים. מתגוררת בשכונת אפקה בתל אביב. ציטוטים בנושא דנה וקסלר בוויקיציטוט דנה וקסלר, ברשת החברתית פייסבוק דנה וקסלר, ברשת החברתית אינסטגרם אביב וינברגר, "הסוד הוא לא להיות קורבן אופנה": בארון של מלכת היופי לשנת 1981, באתר Xnet‏, 29 בנובמבר 2016 שנות השמונים - מלכות היופי באתר ynet דנה הררי, דנה קמה: ריאיון עם דנה ספקטור שלא הכרתם, באתר nrg‏, 24 באוגוסט 2009 אסי טוחן, דנה וקסלר מול המראה: "אני לא משתמשת בפילטרים. אני לא רוצה להשלות אף אחד", באתר ynet, 5 באוקטובר 2024 דליה בן-ארי, מהמלכה שהייתה שחיינית מצטיינת ועד הזוכה שהפכה למרלין מונרו הישראלית, באתר Xnet‏, 29 במרץ 2011 מטפלת צמודה לדוגמנית בארכיון מעריב סלבס עשר, לא תאמינו איך מלכת היופי דנה וקסלר ספקטור נראית היום, באתר nana10‏, 14 בנובמבר 2017(הקישור אינו פעיל, 5.1.2020) ליאת לוי עזרן, רומי ספקטור: "גדלתי בבית עם כסף וחינוך נוקשה. לא קנו לי מותגים", באתר Xnet‏, 4 באוקטובר 2017
יהודה דרניצקי

יהודה (יודין) דְרָנִיצקי (26 באפריל 1910 – 14 ביוני 2002) היה איש ציבור ישראלי. החזיק בתפקידים בכירים בהסתדרות העובדים הכללית וכיהן כחבר הכנסת בכנסת השמינית מטעם מפ"ם. דרניצקי נולד בשנת 1910 בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה). בנעוריו הצטרף במחתרת לשורות השומר הצעיר, ועמה עלה לארץ ישראל בשנת 1925. בארץ היה דרניצקי פעיל במפלגת פועלי ציון שמאל ונמנה בין מייסדי הליגה הסוציאליסטית והחוגים המרקסיסטיים. לאחר מכן הצטרף למפלגת "השומר הצעיר", ויחד עמה התמזג לשורות מפ"ם. למד שנה בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1942 החל בפעילות ציבורית כחבר מזכירות מועצת פועלי תל אביב ובנוסף נבחר למועצת ההסתדרות ולמזכירות בית הדין העליון שלה. בשנת 1949 נבחר לוועד הפועל של ההסתדרות ובשנת 1955 לוועדה המרכזת. משנת 1966 עמד בראש המחלקה לדמוקרטיה תעשייתית בהסתדרות. כמו כן שימש מרצה בבית הספר לפעילי ההסתדרות. בשנת 1952 יצא מטעם ההסתדרות והמגבית לארצות הברית, אולם כניסתו סורבה בגלל היותו חבר מפ"ם והוא נשלח לאליס איילנד. לאחר 18 ימים הוא שב לישראל. בבחירות לכנסת הראשונה הוצב במקום ה-23 של רשימת מפ"ם ולא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמינית, בגלל עקרון הרוטציה שהגביל את כהונת חברי מפ"ם לשתי קדנציות, הוצב במקום ריאלי ברשימת המערך בבחירות לכנסת השמינית. בשנת 1974 נבחר לכנסת השמינית וכיהן כסגן יושב ראש הכנסת ישראל ישעיהו-שרעבי והיה חבר ועדת הכלכלה וועדת העבודה והרווחה. פרסם מאמרים רבים בעיתון "דבר". יהודה דרניצקי, באתר הכנסת יהודה דרניצקי, באתר כנסת פתוחה ממאמריו: האחריות - על הרוב, דבר, 5 באוגוסט 1949 לשאלות המדיניות המקצועית, על המשמר, 4 באוקטובר 1953 מכתב הקמת החוגים המרכסיסטיים, דבר, 10 בנובמבר 1933 חזית השמאל, משמר, 25 ביולי 1944 חברי המרכז של המפלגה המאוחדת, על המשמר, 25 בינואר 1948 רשימת חברי מועצת ההסתדרות, דבר, 26 באפריל 1942 הרכב מועצת ההסתדרות שנבחרה בועידה, דבר, 9 בפברואר 1945 מוסדות ההסתדרות, דבר, 2 ביוני 1942 הורכבה משלחה ההסתדרות למגבית בארה"ב, על המשמר, 7 באוקטובר 1952 י. בן ארי, י. יודין מוסר על מעצרו באי הדמעות כקרבן ציד המכשפות בארה"ב, על המשמר, 30 בדצמבר 1952; המשך רשימת מפלגת־הפועלים המאוחדת לאסיפה המכוננת, על המשמר, 25 בינואר 1949 עקרון הרוטאציה מפיל חללים במועמדי מפ"ם, מעריב, 13 באוגוסט 1973 נבחרו חמשת סגני יו"ר הכנסת, דבר, 5 בפברואר 1974 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק

אנדראס, נסיך יוון ודנמרק (ביוונית: Πρίγκιπας Ανδρέας της Ελλάδας; ‏20 בינואר 1882 – 3 בדצמבר 1944) היה נסיך יווני, בנו של מלך יוון גאורגיוס הראשון, נכדו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק (וצאצא לשושלת האצולה הגרמנית-דנית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג). אנדראס הוא אביו של פיליפ, דוכס אדינבורו, שהיה בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, וסבו של מלך בריטניה הנוכחי, צ'ארלס השלישי. הנסיך אנדראס נולד באתונה ב-20 בינואר 1882, לגאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. למד אנגלית עוד משחר נעוריו. במהלך מלחמות הבלקן, בשנים 1912–1913, ניהל בית חולים שדה. בשנת 1917, עם הדחת המלך ביוון, נאלצו אנדראס ואליס לצאת לגלות עם ילדיהם, והשתכנו בשווייץ. עם שיבת המלך קונסטנטינוס לכס המלוכה בשנת 1920 חזרו אליס ואנדראס ליוון והתיישבו בקורפו. אנדראס קיבל פיקוד על הארמייה השנייה של הצבא היווני במהלך מלחמת יוון–טורקיה, ומילא תפקיד פעיל בקרב סקריה, בו נחל צבא יוון תבוסה. בשנת 1922 תפסה קבוצת מהפכנים בראשותו של ניקולאוס פלסטירס את השלטון והגלתה שוב את המלך. אנדראס נעצר בעוון "סירוב פקודה ונקיטת יוזמות עצמאיות בשדה הקרב", נשפט ונידון לגלות. הוא, אליס וילדיהם עזבו את יוון על ספינת קרב של הצי הבריטי והתיישבו בצרפת. בשנת 1930 פרסם את גרסתו לאשר אירע במלחמה בספר "לקראת אסון: הצבא היווני באסיה הקטנה ב-1921". בשנת 1930 לקתה אשתו בהתמוטטות עצבים ואושפזה במוסד בשווייץ. הקשר בינו לבין משפחתו נותק, ולאחר ביקור קצר ביוון בשנת 1936 השתקע סופית בדרום צרפת. משפחתו התפזרה לכל עבר: בנותיו נישאו לאצילים גרמנים, בחלקם בעלי נטיות נאציות, בנו פיליפ עבר להתגורר אצל דודיו בלונדון, לואי מאונטבאטן וג'ורג' מאונטבאטן (מה שיביא אותו לימים לאמץ את שם משפחתם מאונטבאטן), ואשתו חזרה ליוון, שם חיה בתקופת מלחמת העולם השנייה. אנדראס מת ב-3 בדצמבר 1944 ממחלת לב בעת שהותו במלון מטרופול במונטה קרלו שבמונקו. אנדראס נישא בגיל צעיר לאליס, נסיכת בטנברג, נינתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אותה פגש במהלך הכתרתו של המלך אדוארד השביעי בשנת 1902. חתונתם התקיימה בשנת 1903 בדרמשטט, גרמניה. בטקס נישואיהם התרחש הכינוס הגדול האחרון של צאצאיהם המלכותיים של המלכה ויקטוריה וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק לפני מלחמת העולם הראשונה. לזוג נולדו חמישה ילדים: מרגריטה, נסיכת יוון ודנמרק (18 באפריל 1905 – 24 באפריל 1981) – נישאה לגוטפריד, נסיך הוהנלוהה-לאנגנבורג. תאודורה, נסיכת יוון ודנמרק (30 במאי 1906 – 16 באוקטובר 1969) – נישאה לברטהולד, מרקיז באדן. ססיליה, נסיכת יוון ודנמרק (22 ביוני 1911 – 16 בנובמבר 1937) – נישאה לגאורג דונאטוס, נסיך הכתר של הסן. ססיליה נהרגה בתאונת מטוס בעודה בחודש השמיני להריונה, יחד עם שני בניה ובעלה. סופיה, נסיכת יוון ודנמרק (26 ביוני 1914 – 24 בנובמבר 2001) – נישאה לכריסטוף, נסיך הסן ולאחר מכן לגאורג וילהלם, נסיך הנובר. פיליפ, נסיך יוון ודנמרק (10 ביוני 1921 – 9 באפריל 2021) – בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. מדיה וקבצים בנושא אנדראס, נסיך יוון ודנמרק בוויקישיתוף אנדראס, נסיך יוון ודנמרק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליהו מויאל

אליהו מויאל (2 באוגוסט 1920 - 6 בספטמבר 1991) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם המערך. מויאל נולד במרוקו בעיר סלי, בה שימש מזכיר ועד הקהילה (1941) ומזכיר אגודת "כל ישראל חברים" (1942). עלה לארץ ב-1945. בדצמבר 1945 הצטרף לארגון "ההגנה", וב-1946 למפא"י, בה שימש לימים כמזכיר מחוז הנגב (משנת 1957) וחבר המזכירות הארצית (משנת 1960). בשנת 1946 הושם מויאל במעצר למשך כשישה חודשים בגין פעילותו. לאחר שחרורו יצא כשליח הסוכנות היהודית והג'וינט אל מחנות המעצר בקפריסין. נמנה בין מייסדי קיבוץ ברור חיל, שהוקם ב-5 במאי 1948. בשנת 1949 יצא לשליחות במרוקו ובצרפת מטעם "תנועת הבונים". לאחר שובו הצטרף לקיבוץ דורות. מויאל, מורה במקצועו, עסק בהוראה בעליית הנוער (1952–1954) ועבד בבית הספר האזורי "שער הנגב" (1957 - 1959). בשנת 1959 נבחר מטעם מפא"י לכהן כמזכיר מועצת פועלי באר שבע, בה עבר להתגורר בשנת 1957. כעבור שבע שנים נבחר לוועדה המרכזת של ההסתדרות הכללית. בשנים 1974–1981 כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך והיה סגנו של שר התקשורת אהרן אוזן בממשלת ישראל השבע עשרה. לאחר סיום כהונתו נבחר, בשנת 1982, ליו"ר המועצה הארצית של קופת חולים כללית. מויאל עסק בחקר יהדות המזרח, ובעיקר בחקר התנועה השבתאית. בשנת 1988 זכה מויאל באות יקיר באר שבע. התנועה השבתאית במרוקו: תולדותיה ומקורותיה, תל אביב, עם עובד, 1984 רבי יעקב ששפורטש: מחולל הפולמוס נגד התנועה השבתאית ומאבקיו למען שלטון ההלכה, ירושלים, מוסד הרב קוק, תשנ"ב אליהו מויאל, באתר הכנסת אליהו מויאל, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרייסי היקמן

טרייסי ריי היקמן (באנגלית: Tracy Raye Hickman; נולד ב-26 בנובמבר 1955) הוא סופר פנטזיה, המוכר בזכות כתיבתו המשותפת עם מרגרט וייס בסדרת "רומח הדרקון". כתב בשיתוף פעולה עם וייס ספרים נוספים דוגמת סדרת "מחזור שער המוות", סדרת "עלילות חרב האופל" ואחרים. פרסם יחד עם אשתו לורה מספר דגמים למשחקי תפקידים בתחום מבוכים ודרקונים ובתחומים אחרים. היקמן נולד בסולט לייק סיטי, יוטה שבארצות הברית. נשא לאשה את לורה קרטיס בשנת 1977 ולהם ארבעה ילדים. הוא נוצרי מאמין המשתייך לכנסייה המורמונית, ולאחר לימודיו התנדב שנתיים בשליחות מיסיונרית באינדונזיה מטעם הכנסייה. מדיה וקבצים בנושא טרייסי היקמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרייסי היקמן טרייסי היקמן, ברשת החברתית פייסבוק טרייסי היקמן, ברשת החברתית Goodreads טרייסי היקמן (1955-), דף שער בספרייה הלאומית https://trhickman.com/my-works/ Summary Bibliography: Tracy Hickman, isfdb.org https://trhickman.com/about-tracy/my-family/ https://trhickman.com/about-tracy/my-faith/ https://trhickman.com/about-tracy/about/ ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב הרינג

זאב הֶרִינְג (21 באוגוסט 1910 – 26 בפברואר 1988) היה מבכירי הסתדרות העובדים הכללית וחבר הכנסת מטעם המערך בכנסת השביעית. זאב הרינג נולד בשנת 1910 בעיירה פשמישל שבגליציה (בעת הולדתו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעקבות המלחמה נכללה בשטחי המדינה הפולנית החדשה). בסיום לימודיו בגימנסיה למד משפטים באוניברסיטת ורשה. בפולין היה פעיל בארגון הסטודנטים היהודים, והחל בפעילות במפלגת פועלי ציון. בשנת 1935 נבחר למזכ"ל המפלגה בגליציה. בנוסף שימש עורך שבועון המפלגה ביידיש "דאס פרייע פאלק". בשנת 1940 עלה לארץ ישראל. באותה שנה התנדב לשורות הצבא הבריטי, ושירת בבריגדה היהודית. פעילותו בבריגדה נמשכה, ובין השנים 1945–1946 השתתף הרינג בפעולות ההצלה של שארית הפליטה ובארגון "הבריחה". בין השנים 1946–1947 נבחר למזכיר המרכז לגולה של הבריגדה. לאחר עלייתו ארצה הצטרף לקבוצת "עיינות", שהיוותה את הגרעין לייסוד רמת דוד. בראשית שנות החמישים נסע ללמוד בבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה בלונדון. עבודתו בהסתדרות התגברה עם בחירתו בשנת 1954 לחבר הוועד הפועל. באותה שנה נבחר גם לוועדה המרכזת של ההסתדרות וכיהן בה כיו"ר המחלקה לקשרים בינלאומיים, עד היבחרו לכנסת. במקביל, בין השנים 1956–1960, הרצה בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1969–1974 כיהן הרינג כחבר הכנסת מטעם המערך. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הכספים וועדת החינוך והתרבות. נפטר ב-26 בפברואר 1988 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. ז. הערינג, צווישן חורבן און גאולה: אין געראנגל פאר דער שארית הפליטה, אוגסבורג: פארלאג פועלי ציון <צ"ס> – התאחדות און נוח"ם אין דייטשלאנד, [תש"ח]. (ביידיש) המהפכה האפורה באנגליה, תל אביב: מסדה, 1957. מדיה וקבצים בנושא זאב הרינג בוויקישיתוף זאב הרינג, באתר הכנסת זאב הרינג, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "זאב הרינג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3286 מכּתביו: פירוק ההסתדרות מערכיה נוגד צורכי המדינה, דבר, 21 בנובמבר 1961, המשך נגד ביזוי כבודה של ההסתדרות, דבר, 14 באוגוסט 1968 מיתקפת שלום רוחנית, דבר, 1 במאי 1970 מה יהי על חברת "עמידר", דבר, 18 באוקטובר 1972 חזרה אל המשק, דבר, 6 במרץ 1973 על האבחנה בין פועלים ו"עסקנים", דבר, 20 במאי 1973 על פעילותו של הרינג בשירות "הבריחה" וההעפלה, באתר יד ושם זאב הרינג הובא למנוחות, מעריב, 29 בפברואר 1988
אברהם זילברברג

אברהם זילברברג (15 בדצמבר 1915 - 19 ביוני 1980) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם המערך בכנסת השביעית והשמינית. זילברברג נולד בפולין. בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה בסיביר. בשנת 1948 עלה, לאחר הקמת מדינת ישראל. עם עלייתו נמנה זילברברג בין מייסדי מושב בית אלעזרי. היה חבר סתריה. לאורך השנים פעל במסגרת תנועת המושבים. ליווה את מושבי הדרום מטעם תנועת המושבים ובספטמבר 1956 נבחר למזכירות תנועת המושבים. בסוף שנות ה-50 היה מנהל מחלקת משקי הביסוס שליוותה את משקי העולים ונחשב לנציג מושבי ההתיישבות החדשה שלאחר קום המדינה. במאי 1960 נבחר לסגן המזכיר של תנועת המושבים. בהמשך נבחר לכהן כמשנה למזכ"ל התנועה. במושב בית אלעזרי היה זילברברג מזכיר במשך מספר שנים, אך לאחר זמן הודח בבחירות. בסוף 1965 צורף למזכירות מפא"י. כחבר מפלגת העבודה נבחר לשמש יו"ר מחוז המושבים של המפלגה וכיהן כחבר הכנסת (1969–1977). זילברברג היה מאנשי הגוש של לוי אשכול ופנחס ספיר ובשנת 1974 תמך ביצחק רבין. אולם לקראת סוף 1976 העביר את תמיכתו לשמעון פרס. אברהם זילברברג, באתר הכנסת אברהם זילברברג, באתר כנסת פתוחה יצחק שומרון, אברהם זילברברג, דבר, 21 ביולי 1980 דניאל בלוך, המפאיניק הטוב, דבר, 25 ביוני 1980 מבחנה של התנועה, דבר, 28 במאי 1975 אך לא שותפות, דבר, 2 באפריל 1970 יום הזיכרון לשואה ולגבורה, דבר, 22 באפריל 1971 לוי אשכול ותנועת המושבים, דבר, 9 במרץ 1969; המשך אל יועמדו בסכנה הישגי החקלאים, דבר, 22 בנובמבר 1961 ברק חולף - או קרן אור, דבר, 14 בדצמבר 1973 המשך הכתבה ברק חולף - או קרן אור, דבר, 14 בדצמבר 1973 5 שנים לבכור יישובי העולים, דבר, 27 בדצמבר 1953 שריפה בעזריקם, חרות, 15 בפברואר 1956 נבחרה מזכירות תנועת המושבים, דבר, 26 בספטמבר 1956 רות בונדי, מושבי עולים סוג א', דבר, 19 ביוני 1958 יצחק יעקבי, בית שמתביישים בו, דבר, 8 בינואר 1960 מזכירות חדשה בתנועת המושבים, דבר, 27 במאי 1960 יצחק יעקבי, לקראת תמורות בתנועת המושבים, דבר, 27 במאי 1960 צבי אלגת, מי ישלוט בבית אלעזרי?, מעריב, 7 באפריל 1967 מזכירות מפא"י, דבר, 31 בדצמבר 1965 י. קורן: עדיפות לפעולה, דבר, 20 במאי 1968 דניאל בלוך, זילברברג תומך בפרס, דבר, 12 בנובמבר 1976 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מירית גרינברג

מירית גרינברג (נולדה ב־1979) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1997. גרינברג נולדה וגדלה בבאר שבע. למדה בתיכון מקיף ו'. כשהייתה בת 18, לפני שירותה בצה"ל, זכתה בתחרות מלכות היופי. בגלל גילה הצעיר היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם (במקום מיס תבל כמקובל). בהמשך דגמנה לחברות אופנה מטעם הסוכנות לוק. גרינברג עבדה כברמנית ובה בעת הצטלמה לקמפיינים ולהפקות אופנה שונות. בשנת 2005 התחתנה, ובשנת 2006 דגמנה לחברת האופנה for2 קולקציית בגדים לנשים בהיריון. ב־2008 השתתפה בקמפיין בין־לאומי למען ישראל לכבוד חגיגות שישים שנה לעצמאותה. ב־2011 דגמנה למותג "NYDJ". לצד עבודתה היא מתנדבת במעגלי נשים. מירית נשואה ליניב מידן ולזוג ארבעה ילדים. בחודש יולי 2020 שיתפה ברשתות החברתיות כי היא מתמודדת עם סרטן השד. בפברואר 2021 דווח בתקשורת כי החלימה מהמחלה, אך 3 שנים לאחר מכן, בפברואר 2024, אובחנה כחולה בסרטן בלוטת התריס. מלכות היופי – שנות התשעים, באתר ynet סמדר שיר, "אני פוחדת מהפחד שבעיני הילדים", באתר "ידיעות אחרונות", 17 ביולי 2020 Israel conquers Fifth Avenue, ynetnews.com. April 21, 2008 מירית גרינברג, עיתון לאשה יפעת הללי אברהם, ‏"מחר אני אמורה להיות נקייה מסרטן", באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2021 מלכת היופי במיל' חושפת בכאב: "הגיעו התוצאות וזה סרטני" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-02-12 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קילומטר אפס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קילומטר אפס – נקודת ייחוס למדידת דרכים בין עירוניות. קילומטר אפס (איגוד) (Kilometer Zero) - איגוד בינלאומי של אומנים ויוצרים בתיאטרון ובעיתונות, שנוסד בפריז בשנת 2000. קילומטר 0 (Km. 0‏) – סרט ספרדי שהופק בשנת 2000. קילומטר אפס (Kilomètre zéro‏) – סרט כורדי שהופק בשנת 2005. קילומטר אפס (Нулевой километр‏) – סרט רוסי שהופק בשנת 2007.
ברנטנו

האם התכוונתם ל... פרנץ ברנטנו – פסיכולוג ופילוסוף אוסטרי שעסק, בין היתר, בחקר ההכרה. קלמנס ברנטנו – סופר ומשורר גרמני, דמות מפתח בתנועת הרומנטיקה הגרמנית.
מזרח אנגליה (אזור גאוגרפי)

מזרח אנגליה (באנגלית: East Anglia) היא אזור גאוגרפי במזרחה של אנגליה. מזרח אנגליה הוא שמה של ממלכה קדומה - ממלכת מזרח אנגליה שהייתה אחת מממלכות ההפטרכיה, וכללה את האזורים נורפוק וסאפוק - אזורים בהם התיישבו מתיישבים דנים שנקראו בהתאם "אנשי הצפון" - "נור פוק" ו"אנשי הדרום" - אנגלים שמקורם מאזור אנגלן שבצפון גרמניה. יש הכוללים גם חלקים ממחוזות קיימברידג'שייר ואסקס באזור זה, וכן חלק מלינקולנשייר. העיקריות בערי האזור הם נוריץ', איפסוויץ' וקיימברידג'. חצי האי מזרח אנגליה מהווה חלק מאזור מזרחה של אנגליה. כמות המשקעים באזור נמוכה, וככל אנגליה הוא מוגדר כאזור בעל אקלים ימי. הטמפרטורות נעות בין 5 - 10 מעלות צלזיוס בחודשי החורף ל-20 - 25 מעלות צלזיוס בחודשי הקיץ (אף שנמדדו בקיץ גם טמפרטורות של 35 מעלות צלזיוס). האזור מישורי ברובו, ופלגים רבים חוצים אותו. פלגים אלה מאפשרים את קיום החקלאות באזור. העיר הגדולה באזור היא העיר איפסוויץ'. ערך מורחב – ממלכת מזרח אנגליה ממלכת מזרח אנגליה נוצרה בשנת 520 לערך, ממיזוגם של אזור נורפוק וסאפוק. ממלכה זו הייתה חלק משבע ממלכות ההפטרכיה - הממלכות של אנגליה הקדומה כפי שאלה הוגדרו במאה ה-12 על ידי הנרי מהנטינגדון. בשנת 616, לאחר ניצחון על ממלכת נורת'מבריה הסמוכה שהייתה יריבה לה, הייתה ממלכת מזרח אנגליה החזקה בממלכות האנגלו סקסיות של אנגליה, ומלכה של הממלכה - ראדוואלד מלך למעשה על כל ממלכות אנגליה, אולם זמן קצר לאחר מכן נוצחה מזרח אנגליה על ידי ממלכת מרסיה, ובשנת 794 נכבשה הממלכה על ידי אופה מלך מרסיה, ומלכה של מזרח אנגליה - את'לברט נהרג. בין השנים 825–827 מרדו תושבי מזרח אנגליה וזכו לעצמאות ממרסיה. ב-20 בנובמבר 870 הרגו פולשים ויקינגים דנים את אדמונד מלך מזרח אנגליה וכבשו את הממלכה. האנגלו-סקסונים שחררו את הממלכה בשנת 920 אולם זו נכבשה מחדש על ידי קאנוט הגדול בשנים 1015–1017. עד המאה ה-17 היו מרבית שטחי מזרח אנגליה שטחי ביצה. במהלך המאה ה-17 נחפרו תעלות אשר אפשרו הפיכת האזורים לשטחים חקלאיים באמצעות ניקוז המים וניצולם. האזור שגשג בשל הצלחת החקלאות עד ראשית המהפכה התעשייתית אשר הביאה להגירה לאזורים בהם נבנו מפעלים רבים. במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו באזור בסיסים רבים של חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר של ארצות הברית בשל השטחים הפתוחים הרבים שהיו באזור, ובשל קרבתו לאירופה. מזרח אנגליה (אזור מנהלי) מדיה וקבצים בנושא מזרח אנגליה בוויקישיתוף פורום מזרח אנגליה ההיסטוריה של מזרח אנגליה(הקישור אינו פעיל) מזרח אנגליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ימית הר נוי

ימית הר נוי (נולדה ב-1 באפריל 1982) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 2002. ימית הר נוי נולדה בחולון למשפחה בת ארבעה ילדים ובגיל 5 עזבה עם משפחתה לאורנית, אביה קצין רכב ואמה סייעת לגננת. בגיל 12 חלתה הר נוי בסרטן הלבלב והחלימה. בגיל 15 התמודדה הר נוי בתחרות "נערת השנה" של מעריב לנוער אבל לא זכתה בשום תואר. בגיל 18 התגייסה לצה"ל ובסיום השירות הצבאי שלחה אמה את מועמדותה והר נוי שובצה בין 20 המועמדות הסופיות, היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 2002 (מיס יוניברס 2002), אך לא עלתה לשלב הגמר. עקב השתתפות מדינת ישראל בתחרות מיס יוניברס באותה שנה לבנון פרשה מהתחרות. בסיום שנת הכהונה החלה הר נוי ללמוד משפטים במכללה בקריית אונו, היא השתתפה כשחקנית במחזה "הנסיך הקטן" לצד הילה נחשון. ימית הר נוי, ברשת החברתית פייסבוק ימית הר נוי, ברשת החברתית אינסטגרם דליה בן ארי, "לאשה", ימית הר-נוי: חלום מלכותי, באתר ynet, 18 במרץ 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקלויסטרס

הקלויסטרס (על שם הקלויסטר, אלמנט אדריכלי המצוי במנזרים) הוא אחד מאגפי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. הקלויסטרס שוכן בפארק פורט טריון בקצהו הצפוני של מנהטן, על גדת הנהר הדסון בניו יורק. ג'יימס רורימר שהיה אחד מאנשי המוניומנטים היה אחד ממקימי ויוזמי הקמתו. המוזיאון מציג אוסף של אמנות ימי הביניים, אולם מרכיב חשוב בתצוגה הוא מבנה המוזיאון עצמו אשר מורכב מכנסייה קטנה ומחמישה מנזרים צרפתיים שהובאו מצרפת לארצות הברית. המנזרים הם: סנט מישל דל קוקסה, סנט גילם לה דסר, בונפונט אן קומין, טרי אן ביגור ופרויל. בין המוצגים המפורסמים של המוזיאון הם שבעה שטיחי קיר הולנדיים המציגים את "ציד החד-קרן". כמו כן מציג המוזיאון את "ספר השעות היפות", ספר שעות מן המאה ה-15. המוזיאון והפארק סביבו הם תרומה של ג'ון ד. רוקפלר הבן, אשר רכש את הפארק סביב המוזיאון וכן את הגדה השנייה של הנהר הדסון (אזור הפליסיידס שבניו ג'רזי) על מנת להבטיח שהנוף מהמוזיאון ייראה תמיד נוף של יער בניימי. מדיה וקבצים בנושא הקלויסטרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקלויסטרס (באנגלית ובשפות מרובות) ספר השעות של ז'אן דברו הקלויסטרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "James Rorimer of Metropolitan, Duncan Phillips, Collector, Die; Mr. Rorimer JAMES J. RORIMER OF MUSEUM IS DEAD". The New York Times. 12 במאי 1966. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
סופיה, נסיכת יוון ודנמרק

סופיה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Σοφία της Ελλάδας και Δανίας; ‏26 ביוני 1914 – 3 בנובמבר 2001), הייתה בתם הרביעית של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג. הנסיכה סופיה נולדה ב-26 ביוני 1914 בקורפו שביוון. היא הייתה בתו של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק, נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, נינתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ודור חמישי לצאר ניקולאי הראשון. דרך אמה, אליס, היא הייתה דור חמישי לוויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. אחיה הצעיר של סופיה היה הנסיך פיליפ, בעלה של המלכה אליזבת השנייה, ואחד מדודיה היה לואי מאונטבאטן. משפחתה של סופיה, יחד עם שאר משפחת המלוכה היוונית, נאלצה לעזוב את יוון לאחר מלחמות הבלקן. המשפחה התיישבה בצרפת, אולם בשל בריאותה הרופפת של הנסיכה אליס החלה המשפחה להתפזר באירופה: הנסיך פיליפ עבר לגור עם קרוביו באנגליה, בעוד אחיותיו נישאו לנסיכים גרמנים והתיישבו בגרמניה. אליס, שחוותה התמוטטות עצבים ואובחנה כסכיזופרנית, אושפזה בבית חולים בשווייץ ונשארה שם במשך רוב שנות השלושים. כשאחיה פיליפ התחתן בשנת 1947 עם הנסיכה אליזבת, סופיה ואחיותיה לא הוזמנו לטקס משום שהיו נשואות כולן לנסיכים גרמניים, ודעת הקהל הבריטית באותה התקופה, בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה מאוד אנטי-גרמנית. הנסיכה סופיה מתה ב-3 בנובמבר 2001 במינכן, בגיל 87. היא קבורה לצד בעלה, שנפטר חמש שנים מאוחר יותר בשליירזה שבגרמניה. הנסיכה סופיה נישאה בשנת 1930 בברלין לכריסטוף, נסיך הסן. כריסטוף היה בעצמו נינה של המלכה ויקטוריה דרך אימו מרגרטה, נסיכת פרוסיה, שהייתה בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. לזוג נולדו חמישה ילדים: כריסטינה מרגרטה, נסיכת הסן (1933) - נישאה לאנדריי, נסיך יוגוסלביה, בנו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה. דורותיאה, נסיכת הסן (1934) קרל, נסיך הסן (1937) ריינר, נסיך הסן (1939) קלריסה, נסיכת הסן (1944) הנסיך כריסטוף שירת בצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה, בעוד שאחיה של סופיה, הנסיך פיליפ, שירת בצי הבריטי. כריסטוף מת בהתרסקות מטוס בהרי האפנינים ב-7 באוקטובר 1943, בגיל 42. בשנת 1946, לאחר מות בעלה הראשון סופיה נישאה בפעם השנייה לגאורג וילהלם, נסיך הנובר בבאדן-וירטמברג. הנסיך גאורג וילהלם היה למעשה בן דודו השני של בעלה הראשון, שכן סבו, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היה דודו של הנסיך כריסטוף, וכך גם הוא היה נינה של המלכה ויקטוריה. דרך אביו גאורג וילהלם היה נינם של גאורג החמישי, מלך הנובר, וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. לזוג נולדו שלושה ילדים: ולף ארנסט, נסיך הנובר (1947–1981) גאורג, נסיך הנובר (1949) פרדריקה, נסיכת הנובר (1954) מדיה וקבצים בנושא סופיה, נסיכת יוון ודנמרק בוויקישיתוף