laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יינון עצמי של מים

יינון עצמי של מים הוא תגובת יינון במים טהורים או בתמיסה מימית, שבה מולקולת מים, H 2 O {\displaystyle {\ce {H2O}}} , מתפרקת (מאבדת את הגרעין של אחד מאטומי המימן שלה) והופכת ליון הידרוקסיד, OH − {\displaystyle {\ce {OH-}}} . גרעין המימן, H + {\displaystyle {\ce {H+}}} , גורם לפרוטונציה של מולקולת מים נוספת ליצירת הקטיון הידרוניום, H 3 O + {\displaystyle {\ce {H3O+}}} . זוהי דוגמה לאוטופרוטוליזה, ומדגימה את האופי האמפוטרי של מים. היינון העצמי של מים הוצע לראשונה בשנת 1884 על ידי סוונטה ארניוס כחלק מהתיאוריה של פירוק יוני, שאותה הציע כדי להסביר את המוליכות של אלקטרוליטים כולל מים. ארניוס כתב את היינון העצמי בתור H 2 O ↽ − − ⇀ H + + OH − {\displaystyle {\ce {H2O <=> H+ + OH-}}} . באותו זמן, עדיין לא היה ידוע דבר על מבנה אטומי או חלקיקים תת-אטומיים, ולכן לא הייתה לו סיבה לשקול היווצרות של יון H + {\displaystyle {\ce {H+}}} מאטום מימן באלקטרוליזה כסביר פחות מאשר, נניח, היווצרות של יון Na + {\displaystyle {\ce {Na+}}} מאטום נתרן. בשנת 1923 הציעו יוהנאס ניקולאוס ברונסטד ומרטין לאורי כי יינון עצמי של מים כולל למעשה שתי מולקולות מים: H 2 O + H 2 O ↽ − − ⇀ H 3 O + + OH − {\displaystyle {\ce {H2O + H2O <=> H3O+ + OH-}}} . בשלב זה האלקטרון והגרעין התגלו ורתרפורד הראה שגרעין קטן מאוד מאטום. זה יכלול יון פשוט H + {\displaystyle {\ce {H+}}} שיתאים לפרוטון עם אפס אלקטרונים. ברונסטד ולאורי הציעו שיון זה אינו קיים חופשי בתמיסה, אלא תמיד מתחבר למולקולת מים (או ממס אחר) כדי ליצור את יון ההידרוניום H 3 O + {\displaystyle {\ce {H3O+}}} (או ממס אחר שעובר פרוטונציה). עדויות ספקטרוסקופיות מאוחרות יותר הראו כי פרוטונים רבים למעשה ממוימים על ידי יותר ממולקולת מים אחת. הסימון התיאורי ביותר עבור היון הממוים הוא H + ( aq ) {\displaystyle {\ce {H+ (aq)}}} , כאשר aq (עבור "מימי") מציין מספר בלתי מוגדר או משתנה של מולקולות מים. עם זאת, הסימונים H + {\displaystyle {\ce {H+}}} ו- H 3 O + {\displaystyle {\ce {H3O+}}} עדיין נמצאים בשימוש נרחב גם בגלל חשיבותם ההיסטורית. קתרין דניסטון, ג'וזף טופינג, קים וודראם, רוברט קארט, "עולם הכימיה", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2017 דניסטון, טופינג, וודראם וקארט, עמ' 287
MAN

האם התכוונתם ל... רשת עירונית – Metropolitan area network man (פקודה) – דפי עזרה במערכת ההפעלה יוניקס ומערכות הפעלה דמויות יוניקס מאן (חברה) – יצרנית אוטובוסים משאיות ומנועים מאן מן (פירושונים)
Extra

Extra הוא אלבום של הזמר והמלחין הברזילאי ז'ילברטו ז'יל, שיצא בשנת 1983. האלבום, כמו חלק גדול מהאלבומים של ז'יל משנות ה-80, הושפע מרגאיי. חלק מהשירים באלבום הושפעו מסמבה ופאנק. כל הרצועות נכתבו על ידי ז'ילברטו ז'יל, אלא אם צוין אחרת "Extra" "E lá poeira" (ז'ילברטו ז'יל, אום בנדה אום) "Mar de Copacabana" "A linha e o linho" "Preciso de você" "Punk da periferia" "Funk-se quem puder" "Dono do pedaço" (ז'יל, וולי סלומאו, אנטוניו סיסרו) "Lady Neyde" (ז'יל, אנטוניו ריזריו) "O veado" "Extra - Gilberto Gil | Songs, Reviews, Credits | AllMusic" – via www.allmusic.com. "Gilberto Gil | Biography & History". AllMusic. Pareles, Jon (16 בנובמבר 1992). "Review/Pop; Gilberto Gil on Pleasure, Fate and Other Things Worth Dancing About" – via NYTimes.com. {{cite web}}: (עזרה) "Extra - Gilberto Gil | Songs, Reviews, Credits | AllMusic" – via www.allmusic.com. ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרטיס ביקור

כרטיס ביקור הוא כרטיס המכיל פרטים מזהים ופרטי התקשרות של אדם, ומשמש להעברה מהירה ונוחה של פרטים אלה. כרטיס הביקור עשוי בדרך כלל מנייר עבה, צורתו מלבנית וגודלו המקובל 9x5 ס"מ, ניתן להכניסו לארנק או לכיס, והוא כולל פרטים מינימליים הקשורים בבעליו של הכרטיס: שם האדם, מקום פעילותו (כולל לוגו), תיאור תפקידו, דרך ליצירת קשר בטלפון, בפקס או בדוא"ל. כרטיס הביקור משמש מנהלים ונושאי תפקיד ייצוגי בארגונים, כגון אנשי מכירות, מנהלי מחלקות ועובדי מינהל בכירים. בפגישה עסקית עם איש קשר (לקוח, ספק, תורם וכדומה), ימסרו הנפגשים זה לזה כרטיס ביקור, במטרה לאפשר תזכורת ויצירת קשר עתידי. לעיתים, משמש כרטיס הביקור את הארגון עצמו, ללא ציון שם של נושא משרה מסוים. כרטיסים אלה נמסרים ללקוחות הבאים לארגון, כחלק משגרת הפרסום וקידום המכירות. כרטיס הביקור מהווה מרכיב ייצוגי בדרכו של הארגון והאנשים הפועלים בו. לכן רבים משקיעים מחשבה רבה ביצירת כרטיס התואם את תדמיתם ואת שאיפותיהם העסקיות. השקעה זו יכולה להתבטא בעיצוב הגרפי של הכרטיס, בחומרים ממנו הוא עשוי (נייר משובח או פשוט, פלסטיק, או על גבי מגנט לתלייה על משטחים מתכתיים), בהוספת תמונה או רכיב גרפי אחר, בתימלול פשוט או מתוחכם, בהוספה או הדגשה של פרטים רלוונטיים. כרטיסי ביקור נעשים במגוון רחב של צורות, הם יכולים להעיד על תרבויות מקומיות ועל אופיים העסקי של ענפים שונים, והם מהווים פריטי איסוף של אספנים ברחבי העולם. דן פרידמן, מדריך: עשו לכם כרטיס ביקור, באתר ynet, 22 בנובמבר 2005
האמנה כפולה

האמנה כפולה (באנגלית: Dual accreditation) היא הנוהג בדיפלומטיה של מדינה המעניקה שני תחומי אחריות נפרדים לדיפלומט יחיד. צורה בולטת אחת של האמנה כפולה היא כשדיפלומט ישמש כשגריר בשתי מדינות במקביל. לדוגמה, שגריר ישראל בסין הוא גם שגריר הלא תושב שלה במונגוליה. שגריר כזה עשוי להיקרא לפעמים שגריר בגדול. באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים מ-1961 (סעיף 5) נאמר: (1) המדינה השולחת רשאית, לאחר הודעה למדינות המקבלות הנוגעות בדבר, לאשר ראש נציגות או, לפי הצורך, למנות חבר בסגל הדיפלומטי של כמה מדינות, אלא אם אחת מהמדינות המקבלות מתנגדת במפורש. (2) אם המדינה השולחת מאשרת ראש נציגות במדינה אחת או יותר, היא רשאית להקים נציגות דיפלומטית בראשות ממונה לענייני ביניים בכל מדינה שבה אין לראש הנציגות מושבו הקבוע. האמנה כפולה מצויה מאוד במדינות קטנות. כך, מרבית מדינות העולם מחזיקות בשגריר ברומא המאומן גם לסן מרינו, ושגריר בניו דלהי המאומן גם לבהוטן. הוותיקן מסרב לקבל הסמכה כפולה עם איטליה, קביעת ריבונות שמקורה בסכסוך האסיר בוותיקן (אנ'). לדוגמה, כאשר אירלנד סגרה את משימת הכס הקדוש שלה ברומא, האמנה כשגריר אירלנד בכס הקדוש ניתנה לדיפלומט שבסיסו במשרד החוץ בדבלין ולא לשגריר אירי באיטליה. בספטמבר 2014 סירבה ישראל לקבל את השגריר ששלחה ניו זילנד לישראל, ג'ונתן קאר, בגלל שהוא נועד לשמש שגריר לישראל ולרשות הפלסטינית. מעצמה מעניקת חסות Glossary of Diplomatic Terms. eDiplomat. Retrieved on 2006-07-06. Parsons, J. Graham. "Oral History Interview". Harry S. Truman Library. נבדק ב-18 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Pullella, Philip (4 בנובמבר 2011). "Vatican stunned by Irish embassy closure" (באנגלית). Reuters. נבדק ב-18 בפברואר 2021. {{cite news}}: (עזרה) ברק רביד, נפתר המשבר עם ניו-זילנד: תפצל את תפקיד השגריר לישראל ולרשות הפלסטינית, באתר הארץ, 24 בפברואר 2015
אפאם באליק

אפאם באליק (במנדרינית: 曼煎粿; באנגלית: Apam Balik) הוא קינוח סיני, המבוסס על קמח, ביצים, סוכר, סודה לשתייה ואבקת אפייה. נפוץ במדינות דרום-מזרח אסיה. הקינוח נחשב למאכל רחוב, בדרך כלל אוכלים אותו עם חמאת בוטנים והוא מוכר גם בשם "אור הירח" (Terang Bulan). האפאם באליק הופיע לראשונה במאה ה-19 בשושלת צ'ינג, בעת הפלישה של צבא סין והמנהיג הצבאי צו צונטנג (Zuo Zongtang) לאזור פוג'יין. הקינוח מכיל סוכר ובוטנים טחונים והומצא על מנת לספק מזון לחיילי הצבא מתוצר מקומי, בייצור המוני. האפאם באליק עבר מספר גלגולים כאשר סוחרים ומהגרים הפיצו אותו לדרום־מזרח סין ולסינגפור. מדיה וקבצים בנושא אפאם באליק בוויקישיתוף מתכון להכנת קינוח אפאם באליק, באתר Tasteatlas הסבר על אפאם באליק והכנתו, באתר יוטיוב Raymond Saw, Apam balik is one of Malaysia’s favourite snacks… but where did it come from?, ‏17 בנובמבר 2020 (באנגלית) Bea & Marco, Asian Peanut Pancake Turnover (Apam Balik), El Mundo Eats, ‏13 בינואר 2018 (באנגלית) Sarah-Eden, Apam Balik, 196 flavors, ‏27 באוגוסט 2020 (באנגלית) 傳統小吃滿煎糕的由來, web.archive.org, ‏20 בדצמבר 2014 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אפאם באליק".
עגלון (קבוצת כוכבים)

עגלון היא קבוצת כוכבים החוצה את שביל החלב בחציה הצפוני של כיפת השמים. היא אחת מ-48 קבוצות הכוכבים של תלמי וגם אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות. הכוכב γ בעגלון הוא גם הכוכב β בשור. α בעגלון (קאפלה) הוא כוכב כפול במרחק 42 שנות אור המורכב מזוג ענקים צהובים המקיפים זה את זה במרחק של פחות מיחידה אסטרונומית. בהירות נראיתם המשותפת היא מדרגה 0.1 מה שהופך את α בעגלון לכוכב השישי בבהירותו בשמים. המערכת כוללת כוכב כפול נוסף המורכב מזוג ננסים אדומים במרחק של כעשירית שנת אור מזוג הענקים. β בעגלון (מנקלינן) אף הוא כוכב כפול במרחק 85 שנות אור ומשתנה לוקה המורכב מזוג כוכבים לבנים צמודים בבהירות כוללת מדרגה 1.9, המקיפים זה את זה מדי ארבעה ימים. כל יומיים, חולף אחד הכוכבים על־פני השני (מנקודת המבט של כדור־הארץ) וכתוצאה מכך הבהירות הכוללת נחלשת מעט. המערכת כוללת ננס אדום נוסף במרחק של כ-330 יחידות אסטרונומיות מהזוג הבהיר. θ בעגלון הוא כוכב כפול נוסף המורכב מכוכב בהיר עם בהירות מדרגה 2.6 ובן זוג חלש יותר עם בהירות מדרגה 7. זהו הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה. ε בעגלון (אלמאז) הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה נוסף במרחק כ-2,000 שנות אור עם זמן מחזור ארוך מאוד - 27 שנים. הכוכב הבהיר בזוג הוא על-ענק לבן עם בהירות נראית מדרגה 3. אחת ל-27 שנים, חולף על פניו הכוכב השני (שאינו ניתן לצפייה) והבהירות יורדת לדרגה 3.8 למשך כשנה וחצי. המעבר האחרון אירע בשנת 2010, והבא אחריו יהיה בשנת 2037. M37, M36 ו-M38 הם שלושה צבירי כוכבים פתוחים הניתנים לצפייה במשקפת ומכילים עשרות כוכבים. בשנת 2008 בקבוצת כוכבים זו התגלה כוכב לכת חוץ-שמשי אלף. כבר בתקופות עתיקות זוהתה הקבוצה כמרכבה עם עגלון. עם זאת, הקבוצה זוהתה גם כרועה הנושא על כתפו עז (α בעגלון) ואתו הולכים שלושה גדיים (ε ,ζ ,η בעגלון). מדיה וקבצים בנושא עגלון בוויקישיתוף עגלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נעמי גונן

נעמי גונן (נולדה ב-5 ביולי 1953) היא סופרת ילדים ונוער ומשוררת ישראלית. גונן מרצה ומנחה סדנאות לכתיבה יצירתית לילדים. פרסמה שירים, סיפורים, חידונים ותשבצים בעיתוני ילדים. חלק מיצירותיה נלמדות במקראות לבתי הספר ומופיעות באנתולוגיות ובתקליטורים. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים ובאקו"ם. ילידת עמק בית שאן, בת להורים ניצולי שואה. בשירותה הצבאי בסיני קיבלה את "אות השירות המבצעי" ו"אות מלחמת יום הכיפורים". שיריה וסיפוריה החלו להתפרסם בעיתוני ילדים משנת 1979. במהלך השנים הופיעה במפגשים עם ילדים בבתי הספר ובמסגרות שונות, והנחתה סדנאות לכתיבה יצירתית לילדים בבתי הספר הדר ברמת השרון, והיובל ברעננה. גונן השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "מי סופר?", במספר תוכניות רדיו, וסיפוריה שודרו בתוכנית הרדיו "עוד סיפור אחד ודי". הספר "ספסל הסיפורים" היה מועמד לתרגום לשפות זרות על ידי המכון לתרגום ספרות עברית. בנוסף, נבחר "ספסל הסיפורים" לרשימת הספרים של משרד החינוך לרגל 60 שנות מדינה בנושא: "עליה וקליטה". נשואה ואם לבן ובת וסבתא לנכדים. כיום מתגוררת ברעננה. בין האותיות פרצה מריבה - ספר עם חוברת עבודה (תל אביב: לילך, 1995) שנה נוגעת בשנה: המקראה לחנוכה (כפר יונה: ליתם, 1997) מסיבת הפתעה (קריית גת: דני ספרים, 1997) מה קרה לביל הפיל? (תל אביב: ש' זימזון, 1998) מי מגלה לאילנות? (כפר יונה: ליתם, 1998) צעדים על השביל (קריית גת: דני ספרים, 1999) סוד הקסם (קריית גת: דני ספרים, 2000) לילה טוב לשמש שהפכה לירח (קריית גת: דני ספרים, 2001) מהי דמותה של הרוח? (קריית גת: דני ספרים, 2002) הנעליים של אבא (קריית גת: דני ספרים, 2003) מה היה קורה אם (קריית גת: דני ספרים, 2003) הצבע של המחשבות (קריית גת: דני ספרים, 2003) קפסה מיחדת (קריית גת: דני ספרים, 2003) איך שומעים שקט? (חולון: צבר, 2004) איך צובעים ים? (חולון: צבר, 2004) מה רטוב יותר? (חולון: צבר, 2004) מה מסתתר באריזה? (חולון: צבר, 2004) ספסל הסיפורים (קריית גת: דני ספרים, 2006) מדיה וקבצים בנושא נעמי גונן בוויקישיתוף מידע על נעמי גונן בקטלוג הספרייה הלאומית נעמי גונן, ברשת החברתית פייסבוק נעמי גונן באתר worldcat נעמי גונן בגוגל ספרים גילי בר-הלל, ספסל הסיפורים באתר עוד דף אחד ודי, 1 במרץ 2006 נעמי גונן, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל נעמי דה-מלאך, ספרות הילדים קולטת עלייה, ילדות, עיון ומחקר בתרבות ילדים 2 (התשעז) עמודים 11–32 נעמי גונן, פגישה מאוחרת, אתר אסימון, 19 במאי 2011 נעמי גונן, מסע בתוך שלוליות לבנות, אתר אסימון, 3 במאי 2011 אייל הראל, שקיעה / נעמי גונן, אתר השראה, 26.11.2020 הסופרת נעמי גונן, באתר סימניה רשימת חברים, באתר אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל איתור יוצרים ויצירות, באתר אקו"ם נעמי גונן, ספסל הסיפורים, באתר המכון לתרגום ספרות עברית ספרים העוסקים בעליה וקליטה, באתר משרד החינוך ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נעמי גונן".
שריר סוגר

שריר סוגר הוא שריר שלד עגול שמכווץ ומרפה פתח בגוף של בעלי חיים רבים. ישנם למעלה מ-60 סוגי שרירי סוגר בגוף האדם, חלקם מיקרוסקופים, כמו מיליוני הסוגרים הקדם-נימיים (אנ'). הסוגרים נרפים במוות, ולעיתים קרובות משחררים נוזלים וצואה. כל שריר סוגר קשור לפתח שהוא מקיף. כל עוד שריר הסוגר מכווץ, אורכו מתקצר והפתח מכווץ. הרפיה של השריר גורמת להתארכותו, פותחת את הפתח ומאפשרת מעבר של נוזלים, מוצקים או גזים. שריר זה ניכר, למשל, בפתח הנשימה של יונקים ימיים רבים. סוגרים רבים משמשים מדי יום במהלך העיכול הרגיל. לדוגמה, סוגר הוושט התחתון השוכן בחלק העליון של הקיבה, סגור רוב הזמן, מונע מחומצות קיבה לעלות אל תוך הוושט, אך נפתח כדי לאפשר למזון שנאכל לעבור. ניתן לסווג עוד יותר את הסוגרים לספינקטרים פונקציונליים ואנטומיים: לסוגרים אנטומיים יש עיבוי שריר מקומי ולעיתים קרובות מעגלי כדי להקל על פעולתם כסוגר. לסוגרים פונקציונליים אין עיבוי שריר מקומי והם פועלים באמצעות התכווצות שרירים חיצונית או פנימית. קיימים סוגרים שניתן לשלוט בהם באופן רצוני ואחרים שפועלים גם באופן לא רצוני: סוגרים רצוניים נשלטים על ידי מערכת העצבים הסומטית. סוגרים בלתי רצוניים נשלטים על ידי מערכת העצבים האוטונומית. שריר סוגר האישונים (אנ'), השייכים לקשתית העין. שריר העין החוגי, שריר סביב העין. הסוגרים של הוושט העליון הסוגר התחתון של הוושט, או הסוגר הלבבי, בחלק העליון (הלב) של הקיבה. סוגר זה מונע מהתוכן החומצי של הקיבה לנוע כלפי מעלה אל הוושט. הסוגר הפילורי (אנ'), בקצה התחתון של הקיבה. מסתם אילאוצקלי במפגש של המעי הדק והמעי הגס הסוגר על שם אודי, שולט בהפרשות מהכבד, הלבלב וכיס המרה אל התריסריון. סוגר השופכה (אנ'), השולט ביציאת השתן מהגוף. בפי הטבעת, ישנם שני סוגרים אנאליים השולטים ביציאת צואה מהגוף, הסוגר האנאלי הפנימי (אנ') והסוגר האנאלי החיצוני (אנ'). הסוגרים הקדם-נימיים (אנ') המיקרוסקופיים פועלים כדי לשלוט בזרימת הדם לכל הנימים בתגובה לפעילות מטבולית מקומית. שריר סוגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מבצר החולות הרועדים

מבצר החולות הרועדים (באנגלית: Shivering Sands Army Fort) נבנה עבור הצי המלכותי הבריטי בשפך התמזה (אנ') בתקופת מלחמת העולם השנייה כחלק מקו ההגנה האנגלי שפנה מזרחה ונועד למנוע ממטוסים גרמניים, שהגיעו מהיבשת, לחדור לפנים הממלכה. המבצר כלל קבוצה של מגדלים ימיים עליהם הורכבו תותחי נ"מ. ב-1940 התחולל הקרב על בריטניה במהלכו ערך חיל האוויר הגרמני מאות תקיפות מהאוויר על ערי בריטניה (במיוחד נמל לונדון) והמחנות הצבאיים שבה. בעקבות מערכה זו החליט הצי המלכותי הבריטי לחזק את מערך ההגנה האווירית שלו שתפקידו היה מצד אחד למנוע הגעת מטוסי הפצצה גרמנים לפנים המדינה וכן למנוע ממטוסים מניחי מוקשים ימיים להטיל את המוקשים בכניסה לנהר התמזה. לשם כך הוקם מערך עמדות תותחי נ"מ ומקלעי נ"מ לארוך חופה הדרומי והמזרחי של בריטניה. רוב עמדות אלו היו יבשתיות אולם חלקן נבנה על הים ובשפכי נהרות על מנת לשמור על רציפות קוי ההגנה. העמדות הימיות שהוקמו נקראו "מבצרי מאונסל" (אנ') על שם ממציאם "גאי מאונסל" (אנ'). בסה"כ הוקמו 6 מבצרים ימיים (3 במפרץ ליברפול ו-3 בשפך התמזה (אנ')). מגדלי מבצר החולות הרועדים נבנו ב-1943 במספנות גרייבסנד (אנ') והושטו משם למקומם הסופי בשפך נהר התמזה כ-15 ק"מ מהחוף הקרוב ביותר והוצבו במקומם בין ספטמבר לדצמבר 1943. תפקיד המבצר היה להגן בעיקר על לונדון. המבצר כלל 7 מגדלים שסודרו כדלקמן: 4 מגדלים קדמיים שסודרו בחצי עיגול שפנה מזרחה כשכל מגדל צויד בראשו בתותח נגד מטוסים "3.7 מתוצרת ויקרס (אנ') מגדל אחורי עליו הורכב "תותח נגד מטוסים בופורס 40 מ"מ L/60" (אנ') מגדל תצפית וזרקורים מגדל פיקוד גובה המגדלים היה כ-20 מטר מעל פני הים והם נבנו ממתכת. בראש כל מגדל נבנו חדרים ששימשו את החיילים ששירתו וכן חדרי פיקוד ושליטה, מחסנים ומאגרי תחמושת וחדרי שירות. כל שבעת המגדלים היו מחוברים ביניהם בגשרים עיליים שאיפשרט מעבר מהיר ביניהם. צוות של כ-260 חיילים ומספר קצינים שהו במבצר והוחלפו כל 6 שבועות. במהלך מלחמת העולם השנייה הפילו תותחי הנ"מ במבצר החולות הרועדים 22 מטוסים גרמניים מסוגים שונים וכ-30 פצצות מעופפות (בעיקר מדגם V-1). המגדלים שימשו את צי בריטניה ותוחזקו עד 1958 אז פורקו התותחים, סולק הציוד הצבאי והמגדלים ננטשו. ב-1963 סטתה אוניית משא ממסלולה בגלל ערפל, התנגשה באחד משבעת המגדלים והפילה אותו למים. ב-1964 הציבה רשות הנמלים של לונדון ציוד לניטור רוח וגאות על מגדל הזרקורים. באותה שנה נפתחה במקום תחנת רדיו פירטית שפעלה במקום למשך מספר שנים. ב-1990 נוסר חלקו העליון של מגדל מגדל הזרקורים כדי לאפשר גישה קלה יותר של הליקופטרים לתחזוקת הציוד האלקטרוני שהותקן בו. ב-1992 הפסיק מגדל הזרקורים לשמש כפלטפורמה לציוד מעקב לאחר שהוצב בקרבת מקום מצוף שתוכנן למטרה זו. ב-2005 התיישב במקום, למספר שבועות, אמן כדי לחוות את חויית החיים המבודדים נכון ל-2023 המגדלים נטושים אך ניתן לבקר בחלקם. Turner, Frank R. (1995). The Maunsell Sea Forts. p. 93. ISBN 0-9524303-1-2. מדיה וקבצים בנושא מבצר החולות הרועדים בוויקישיתוף מבצר החולות הרועדים, באתר historicengland.org.uk מבצר החולות הרועדים, בארכיון של הניו יורק טיימס, 20 במרץ 2012 מבצרי מאונסל, באתר bobleroi.co.uk בזמן שהמבצר שימש כתחנת רדיו (אורכב) מבצרי מאונסל, באתר beyondthepoint.co.uk מבצר החולות הרועדים, באתר tracesofwar.com מבצרי מאונסל, באתר project-redsand.com סקירה של מבצרי מאונסל, סרטון באתר יוטיוב ההיסטוריה של מבצרי מאונסל, סרטון באתר יוטיוב תוכנית שהוגשה לאישור הקמת עוד מבצרים ימיים לא אושרה Alone on the Shivering Sands seafort, באתר inuklocal.co.uk
גיל נתנזון

גיל נתנזון (נולד ב-13 ביולי 1976) הוא שחקן ומנהל ארגון השמה לאומנים של"ש, אותו יזם בשנת 2008. גיל נתנזון נולד וגדל ברעננה, אחיו הוא הבמאי גיא נתיב ודודתו היא הבמאית ענת ניב. את שירותו הצבאי מילא בלהקת הנח"ל, ומיד אחר כך החל את לימודיו בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" כמו כן למד משחק מול מצלמה בהוראת רות דייכס. במהלך לימודיו בבית צבי, שיחק נתנזון בתפקידים ראשיים בהצגות "בריטניקוס" (בריטניקוס), מאת ז'אן ראסין (בבימוי ארתור קוגן), "אליזבת מלכת אנגלייה" (לורד אסקס), מאת פרדיננד ברוקנר (בבימוי עידו ריקלין), "קרנפים" (דודאר) מאת אז'ן יונסקו (בבימוי יוסף פיצ'חדזה), "אבות ובנים" (יבגני בזארוב), מאת בריאן פריל (בבימוי עידו ריקלין), "עקומים", "חפש והשמד", "הוליווד". בתיאטרון הספרייה כיכב נתנזון בתפקיד הראשי בהצגות "דויד" (בתפקיד דויד), "הבחורים בדלת ממול" (ברי קלמפר), "שיער" (ברגר). עם סיום לימודיו עבר נתנזון לשחק בתיאטרון בית ליסין, שם שיחק בהצגות "מירל'ה אפרת" (דוניה), מאת יעקב גורדין ובבימוי מיכה לבינסון. ההצגה זכתה בתואר הצגת השנה בטקס פרסי התיאטרון, כמו כן שיחק בהצגה "צור וירושלים" (העלם), בבימוי יוסי ישראלי. נתנזון שיחק בתפקיד ראשי ב"תיאטרון הרצליה" במחזמר "רחוב טוב" (גיא), מאת חנן פלד. והופיע במחזמר "בת הים הקטנה" (הנסיך) ובאופרה "הנגנים מברמן" (הנסיך) ובאופרה "על אדונים ומשרתים", בתפקיד ווספונה המספר. במסך לקח חלק בסדרות הטלוויזיה "משחק החיים" ששודרה בערוץ 3, ב"טיפול נמרץ" ששודרה בטלעד, וב"כנגד כל הסיכויים". ב-2007 השתתף בסדרה "בשורות טובות", בתפקיד יונתן. באותה שנה הצטרף לעונה השנייה של הסדרה "קצות האצבעות" ו"אלטלנה" בתפקיד יצחק רבין. ב-2010 שיחק במיני-סדרה "נבלות", ב"קרטושקס" ובפרסומת להיינקן, ב-2016 לוהק לסדרה "עקרון ההחלפה". בקולנוע שיחק בתפקיד ראשי בסרטים "הנעלם", "שישה מיליון רסיסים", "יום חמישי" ו"חנות האבידות והמציאות של אלקלעי". מ-2003 משמש נתנזון כמדבב, ובין השאר דיבב את מנהיג הצבים לאונרדו בסדרה "צבי הנינג'ה" ואת ריבן ב"מועדון ווינX". כמו כן הוביל את הפרסומות ל"מעריב לנוער", ל"yes הטלוויזיה בלוויין" (רומיאו), ל"קוקה-קולה" ב-2004, ל"חיש גד" ב-2006 ול"ילו" ב-2007. בשנת 2005 לקח נתנזון חלק בהקמתו של ארגון השחקנים של"ש - שחקנים למען שחקנים. הארגון נועד לסייע לשחקנים ולשחקניות במציאת עבודה בתחום המשחק. הארגון פועל על בסיס חופש המידע והעיסוק. ארגון השחקנים הוכר רשמי בשנת 2008[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא גיל נתנזון בוויקישיתוף גיל נתנזון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גיל נתנזון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיל נתנזון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שי בר יעקב, "אבות ובנים": אין תקציב. יש תיאטרון, באתר ynet, 1 ביולי 2003
נוגדנים מואנשים

נוגדנים מואנשים או נוגדנים כימריים הם נוגדנים שמקורם אינו מבני האדם, אלא מבעלי חיים אחרים, שעוברים תהליך האנשה. בתהליך זה, רצפי החלבון שנלקחו מהחיות עוברים תהליך שבסופו הם נהיים דומים במידת האפשר לנוגדנים שמיוצרים באופן טבעי בבני אדם. תהליך ההאנשה מבוצע בדרך כלל על נוגדנים חד-שבטיים. האזור המשתנה (Fv) בכל נוגדן מואנש מקורו בעכבר, ואילו היתר מקורו באדם. נוגדנים מואנשים מיוצרים בהנדסה גנטית וחשיבותם היא בכך שהם אינם מזוהים כאימונוגן (גורם זר) על ידי מערכת החיסון ולכן אינם מותקפים על ידה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גריסקירכן (מחוז)

גריסקירכן הוא מחוז בצפון מערב מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. בירתו והעיירה הגדול בו היא העיירה גריסקירכן, ויש בו 34 עיירות. שכניו הם המחוזות: שרדינג בצפון מערב, רוהרבאך בצפון, אורפאר במזרח, מחוז לינץ בדרום מזרח ומחוז ולס בדרום. המחוז משתרע על 579 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 42,000 תושבים. מדיה וקבצים בנושא גריסקירכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גריסקירכן
STS-66

STS-66 היא המשימה ה-13 של מעבורת החלל אטלנטיס ששוגרה ממרכז החלל קנדי, פלורידה, ב-3 בנובמבר 1994. צוות המעבורת עסק בחקר כדור הארץ. מפקד המשימה:ארצות הברית דונלד מקמונגל טייס:ארצות הברית קרטיס בראון (Curtis L. Brown) מומחה למשימה:ארצות הברית אלן אוצ'ואה מומחה למשימה:ארצות הברית ג'וזף טנר (Joseph R. Tanner) מומחה למשימה: צרפת ז'אן פרנסואה קלוורוי (Jean-François Clervoy) מומחה למשימה:ארצות הברית סקוט פרז'ינסקי (Scott E. Parazynski) המעבורת המריאה ב-3 בנובמבר 1994 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי כמתוכנן. במעבורת הותקנה מערכת ATLAS-03 של ספייסלאב. זו הייתה הטיסה שלישית של המערכת אחרי STS-45 ו-STS-56. בעזרת המערכת בוצעו מדידות שונות של מצב האטמוספירה. בין היתר היא כללה מכשירי מדידה שנבנו בבלגיה וצרפת. בנוסף מכשור המעבורת כלל מערכת Cryogenic Infrared Spectrometer Telescope for Atmosphere, or CRISTA שנבנתה בגרמניה. היא שוחררה לטיסה עצמאית ביום השני של המשימה ושהה במרחק 40–70 ק"מ מהמעברות. היא חזרה למעברות ביום האחרון של המשימה. ב-4 באוקטובר החלו ניסויים בתחום אינטרפרומטריה. המעבורת נחתה ב-14 בנובמבר במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס. מדיה וקבצים בנושא STS-66 בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה
יצחק לעבאוויטש

הרב יצחק ליבוביץ (ביידיש: לעבאוויטש, נולד בכ"א בשבט ה'תש"ז). הוא רב חרדי-חסידי, גאב"ד וודרידזש (אנ') ומייסד קהל יראים וודרידזש, במדינת ניו יורק. נולד במישקולץ הונגריה, להוריו, הרב שלמה וברכה, בתו של הרב יצחק ארנפלד מזנטה הונגריה, מחבר ספר נחלת יצחק. הרב שלמה היה בנו של הרב עקיבא צבי מבלד, הונגריה. בסיון ה'תש"ט הגיע הרב שלמה ומשפחתו לאמריקה שהתיישבה בוויליאמסבורג, ברוקלין. הרב יצחק נודע כעילוי והיה מ-10 התלמידים הראשונים בתלמוד תורה תורה ויראה של חסידות סאטמר בוויליאמסבורג. בגיל שתים עשרה למד אצל הרב מקראסנא הגאון הרב הלל ליכטנשטיין במשך שנתיים, ולאחר מכן למד אצל הרב מקיוויאשד הגאון הרב אלעזר שפירא. בגיל שש עשרה למד אצל הרבי מסטמר, הרב יואל טייטלבוים, ולמד אצלו עד נישואיו. בשנת ה'תשכ"ו נישא לציפערל, בת הרב נפתלי ליכטנשטיין בן הרב אברהם אב"ד סמאש-אויוואר בן הרב מקראסנא הרב ברוך בנדיט ליכטנשטיין. בשנת ה'תשכ"ח, לאחר נישואיו, נתמנה לאחד מראשי הישיבה בישיבת תורה ויראה דסאטמר בברוקלין, והיה הראש ישיבה הצעיר ביותר בחייו של רבי יואל מסאטמר. כיהן כרב קהילת אהל אברהם בוויליאמסבורג. בשנת ה'תשל"ו הקים את ישיבת "ישרש יעקב", על שם סבו הרב יעקב שפירא אב"ד טערצאל. בשנת 1978 עבר עם הישיבה לווינלנד, ניו ג'רזי לשנה אחת. בשנת ה'תשל"ט עבר עם הישיבה לטורונטו, אונטריו, קנדה לשנה אחת לשם נשלח על ידי הרבי משולם פייש לאווי מטאהש לבנות מוסדות הקיימים עד היום. בשנת ה'תשמ"ה, בחודש טבת, עבר לעיר וואודרידזש יחד עם הישיבה, בעזרתו ושיתוף פעולתו של יצחק אייזיק קפעטש ממונסי. בכך הפכו לראשוני היהודים החסידים לאחר מלחמת העולם השנייה שעזבו את ברוקלין ניו יורק לטובת הרי קטסקיל הגבוהים, כעבור כ-15 שנה הוקמה גם העיירה קיימישא לייק, על ידי חסידות ויז'ניץ מונסי. בשנת ה'תשנ"ח הוקם בית המדרש הגדול דקהל יראים וואודרידזש. על אף שהוא תלמידו של הרב יואל מסאטמר, הוא עצמאי ולא חלק מחסידות סאטמר. הרב ליבוביץ מחותן עם רבי יצחק טוביה וייס גאב"ד העדה החרדית, ועם רבי אליעזר חיים בלום מקאשוי. בנו הרב יעקב משה מתגורר במונסי ומכהן כראש ישיבת "בית הלל", בנו הרב יהושע ברוך הוא ראש הכולל של קהילת נייטרא במאונט קיסקו (אנ'), ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא יצחק לעבאוויטש בוויקישיתוף ספרו, דולה ומשקה, באתר אוצר החכמה שיעוריו באתר קול הלשון הגאון רבי יצחק לעבאוויטש שליט"א האדמו"ר מוואודריזש, באתר פורום אוצר החכמה מאיר אמסל, המאור, באתר היברובוקס