laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון קלרנס סטיוארט

ג'ון קלרנס סטיוארט (באנגלית: John Clarence Stewart; נולד ב-16 באוגוסט 1988) הוא שחקן וזמר אמריקאי. סטיוארט נולד בשנת 1988 בסטון מאונטן (אנ'), ג'ורג'יה. בתחילה למד בבית הספר התיכון "שילה" לפני שעבר ללמוד באקדמיית ג'ורג' וולטון במלגת כדורגל למשך שנה. בשנתו האחרונה הוא חזר לבית הספר התיכון לאחר שהבין שהוא לא מוכשר מספיק לכדורגל. הוא הופיע במחזמר בבית הספר "פעם אחת באי הזה". הוא למד באוניברסיטת קולומבוס, וסיים תואר ראשון באמנויות יפות. לאחר מכן למד באוניברסיטת קנזאו סטייט, וסיים בשנת 2012 תואר ראשון בלימודי תיאטרון ומחול. לאחר מכן שיחק בתיאטרון חינוכי קייזר פרמננטה באטלנטה. בגיל 24 עבר לעיר ניו יורק ואז ללוס אנג'לס כדי להמשיך במשחק. סטיוארט ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במחזה "The Whipping Man" בשנת 2013, שהוצג בתיאטרון אליאנס. הוא הופיע בעוד כמה מהפקות התיאטרון וכיכב גם במחזה בתיאטרון השחקנים בלואיוויל, ובמחזה "Fit for a Queen" שהוצג בתיאטרון הקלאסי בהארלם בשנת 2016. בשנת 2015 ערך סטיוארט את הופעת הבכורה בסדרת הטלוויזיה "גות'האם" כקצין גריפין כץ. הוא המשיך להופיע בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה ותפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה כאלכס ווסלי בסדרת הטלוויזיה לוק קייג' בה הופיע משנת 2016 עד שנת 2018. בשנת 2019 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "What/If". שנה לאחר מכן הוא החל לגלם את סיימון בסדרת הטלוויזיה "הפלייליסט של זואי". ג'ון קלרנס סטיוארט, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון קלרנס סטיוארט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון קלרנס סטיוארט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון קלרנס סטיוארט, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון קלרנס סטיוארט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון קלרנס סטיוארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) Alexander, Andrew (15 בנובמבר 2019). "10 Years of ArtsATL: John Clarence Stewart goes from Alliance to Marvel's "Luke Cage"". ArtsATL. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) NewsDesk (4 במאי 2020). "John Clarence Stewart Talks Avoiding Tropes and Black Men Showing Vulnerability". ExBulletin. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Ho, Rodney (1 במאי 2020). "INTERVIEW: Atlanta native John Clarence Stewart on playing Simon on "Zoey's Extraordinary Playlist'". The Atlanta Journal-Constitution. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2020. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "John Clarence Stewart - LinkedIn Profile". LinkedIn. 7 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Scott, Thomas A. (14 באוקטובר 2014). "Kennesaw State University Oral History Project" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "John Clarence Stewart theatre profile". AboutTheArtists. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Script in Hand Series". Westport County Playhouse. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "10 Years of ArtsATL: John Clarence Stewart goes from Alliance to Marvel's "Luke Cage"". ArtsATL. 15 בנובמבר 2019. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Simon: Zoey's Extraordinary Playlist Character". NBC. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)
ולטר אופי

ולטר הוגו אוֹפֵי (בגרמנית: Walter Ophey‏; 25 במרץ 1882 – 11 בינואר 1930) היה צייר ומעצב גרפי גרמני, בסגנון האקספרסיוניזם. ולטר אופי נולד ב־25 במרץ 1882 בעיר יופן (Eupen) (בהווה בבלגיה) ללואיז הייבר ולרואה החשבון אמיל אופי. אביו נפטר בדצמבר 1888 ואמו חזרה לעבוד והעבירה שיעורי מוזיקה. הוא למד אצל הפסל קרל קראוס (1859–1906) בשנת 1900 הוא למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, אצל פריץ רובר ווילי ספאץ (1861-1931). בשנת 1912 הצטרף אופי לקבוצת זונדרבונד עם ציירים אחרים מדיסלדורף, יוליוס ברץ, מקס קלרנבך, אוגוסט דויסר, וילהלם שמור והאחים קרלי סון-רטל, (אנ') אוטו סון-רטל (אנ') ואלפרד סון-רטל (אנ'). ב־12 בפברואר 1917, ולטר אופי התחתן עם ברנהרדין בורנמן (1879–1968). בשנת 1919 הוא היה חבר מייסד בעמותת האמנות הצעירה של ריינלנד (דאס ג'ונגה ריינלנד) לצד ורנר הייזר, היינריך נאון, ארתור קאופמן, קרלו מנסה, והאדריכל וילהלם קרייז. עבודתו האמנותית של אופי מתחילה בצבעי המים "סיפור פנטסטי", היצירה המוקדמת והמשומרת ביותר, משנת 1894. מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 נערכו הרישומים הראשונים של אזור יופן. בפרט בעמק וסדרה ובכפרים קטנים בין אאכן ליופן, הוא מצא מוטיבים לתמונותיו, בהם השתמש עד לסביבות 1906. עם הציור Beim Brandts Jupp, מוטיב החורש, טען אופי כי השיג את פריצתו האמנותית באביב 1905. התמונה המרובעת מציגה שני גזעי ערבה ועץ ערבה שלישי בצד ימין במרכז התמונה, שגזעו נוטה לכיוון ימין בתמונה. לראשונה אופי תיאר את המוטיב שלו באור שמש, והמריחה של הצבע הופכת את הציור לחופשי ואינטנסיבי יותר מאשר בעבודות הקודמות. אופי כינה את הציור על שם מסעדה המוצגת ברקע. מבחינת המוטיבים, הטכניקה והצבע בעבודותיו, אופי היה הצייר הראשון של דיסלדורף שהשתחרר מהמודל הוותיק של ציור הנוף ההולנדי. שלב של הציור באוויר הפתוח החל בשנת 1908, והתמונה "שמש אביבית" משנת 1908 היא אחת התמונות החדשניות ביותר של שנת 1908 בסגנון עבודה זה – צבעיה בהירים במיוחד וסגנון הציור הוא פוינטליסטי. שיאו של שלב אמנותי זה התפתח במסעו הראשון לאיטליה בשנת 1910. שנה קודם לכן, במהלך שהותו בחוף בלגיה, התלונן אופי כי "לימודיו הם כובעים" מכיוון שאין בהם אור, "האדם חייב לשהות כאן הרבה זמן לצייר את כל זה היטב." ציור השמן "פוזיטאנו בשמש", שאופי ראה בהן את אחת מיצירותיו החשובות ביותר – הוא מעולם לא מכר אותו, אך הוצג בתערוכות יחיד בגלריית פלכטיים – מראה את הנוף ללא שינוי כמעט של מפרץ פוזיטאנו עם נוף של כפר הדייגים המדורג וכנסייתו עם כיפת הקרמיקה הירוקה והצהובה. אופי בנה "את כל צבעי התמונה על גוני לבן ושחור, חום, אדום-חום וצהוב-ירוק הבהיר בלבן." תערוכת האמנות "וולטר אופי, הצג את צבעיך!" הוצגה בשנים 2018–2019 במוזיאון קונסטפלאסט, ובשנת 2019–2020 בוירצבורג. מדיה וקבצים בנושא ולטר אופי בוויקישיתוף ולטר אופי, באתר Discogs (באנגלית) "So farbenfroh – und merkwürdig – malte Walter Ophey" Walter Ophey, www.rheinische-geschichte.lvr.de (בגרמנית) Selz, Peter (1957). German Expressionist Painting. Berkeley, California: University of California Press. p. 246 Johanna Ey, Mutter der rheinischen Avantgarde. Eine regionale Kunstgeschichte, www.rheinische-art.de Walter Ophey at Museum Kunstpalast – Events on artnet, www.artnet.com
מערכת תה

מערכת תה (או סט תה, או סרוויס תה) מאגדת פריטים תואמים המשמשים להכנת ולשתיית תה. מערכת התה עשויה לכלול מספר פריטים שונים, בהתאם להחלטת היצרן או למחירה, והדבר אף עשוי להיות תלוי-תרבות. תקופת שושלת האן בסין (220–206 לפני הספירה) מקובלת כראשיתן של מערכות התה. מערכות התה אז היו עשויות חרסינה, וכללו קערות שבהן תבלינים ועלי תה, עליהן שפכו מים חמים להכנת התה. קערות אלו שימשו גם לצרכים נוספים, כמו בישול. בתקופה זו שימש התה בעיקר למטרות רפואיות ולא לצריכה יומיומית. במאה ה-17 החל התה להיות נפוץ ברחבי אירופה, וחברת הודו המזרחית ההולנדית החלה לייבא מסין מערכות תה מחרסינה. ניתן היה להזמין אז מערכות תה מיצרנים בסין וביפן, ולקשטן בסמל המשפחתי עם הגעתן לאנגליה, תהליך שהיה עשוי להימשך עד שנתיים. באותה תקופה המרקיזה מאדאם דה סבינייה מצרפת הכניסה לתודעה את השימוש בקנקני חלב (creamer), ועד המאה ה-18 נכנסו לשימוש גם קעריות סוכר (נקראו באנגלית גם "סלי סוכר" - sugar baskets). רק בשלהי המאה, עם הירידה במחירי התה והעלייה בפופולריות שלו בציבור הרחב, הפכו נפוצות מערכות תה הכוללות קנקן, קעריות סוכר וקנקן חלב. בתקופה זו חלק ממערכות התה הכילו אף 40 פריטים ויותר (לרבות ספלים, תחתיות, קנקן עם כיסוי ומעמד, קופסת תה, קנקן חלב ומגש). להלן מספר כלי תה העשויים לשמש במערכת התה: מדיה וקבצים בנושא מערכת תה בוויקישיתוף מערכות תה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מדריך קצר Tea Set History, Tea Set Shop, ‏19 בנובמבר 2006 (בארכיון האינטרנט) History of the Tea Set, AC Silver
ראסול גוליאב

רסול באיירם אוגלו גולייב (באזרית: Rəsul Bayram oğlu Quliyev; נולד ב-20 בדצמבר 1947, מחוז נחצ'יבאן, אזרבייג'ן) הוא פוליטיקאי אזרי. ראסול גוליאב נולד ב-20 בדצמבר 1947 בכפר קטן בנחצ'יבאן שבאזרבייג'ן הסובייטית למשפחת מנהל חשבונות. בהיותו בן 9 אביו נפטר והוא היה צריך לעזור בפרנסתה משפחה מרובת ילדים. בשנת 1965 הוא סיים את לימודי בית הספר ועבר לבאקו בה החל ללמוד במכון לנפט. בשנת 1970 ראסול גוליאב סיים אותו עם תואר מהנדס והחל לעבוד בתעשיית הנפט הענפה באזור. בהדרגה הוא התקדם לתפקידים ניהוליים ובשנת 1981 התמנה למנהל מפעל זיקוק בבאקו. לאחר תחילת הפרסטרויקה, ראסול גוליאב נכנס לתחום הפוליטי ובשנת 1990 נבחר לפרלמנט של הרפובליקה הסובייטית. לאחר קבלת העצמאות, בדצמבר 1992 הוא התמנה לנשיא חברת הנפט הלאומית. בשנת 1993 הוא התמנה לסגן ראש הממשלה. בנובמבר 1993 ראסול גוליאב נבחר ליושב ראש הפרלמנט של אזרבייג'ן. בשנת 1995 הוא נבחר מחדש. במהלך 1996 החלו בעיות ביחסים בינו לבין היידר אלייב. בהמשך השנה הוא הואשם בפעילות לא תקינה וקבלת שוחד. מספר משפטנים בולטים לרבות אילהאם רחימוב פעלו להגנתו בטענה שלא ניתן לשפוט אותו בהיותו חבר פרלמנט. בסופו של דבר ראסול גוליאב נאלץ לעזוב את המדיה ועבר לארצות הברית. בהיותו בארצות הברית ראסול גוליאב פסרם מספר ספרים והמשיך בפעילות נגד הממשל במדינתו. בשנת 2005 לפי בקשת השלטונות האזרים הוא נעצר באוקראינה, אך בלחץ בינלאומי שוחרר. מדיה וקבצים בנושא ראסול גוליאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראסול גוליאב
פורט נאוואחו

פורט נאוואחו היא סדרת הקומיקס שפורסמה במשך כמה גליונות של המגזין "פילוט" בשנת 1951, ובהמשך נאספה לספר אשר הפך לשני בסדרת הבת המצליחה והגדולה בהרבה, "אוכמניות". את הקומיקס יצרו ז'אן מישל שרלייה (כתיבה) וז'אן ז'ירו (איור) והופיע לראשונה בגיליון 288 של "פילוט" מתאריך 29 באפריל 1951. הוא פורסם כספר בשנת 1965 תחת הכותרת "Fort Navajo", ובו הופיעה דמותו של סגן אוכמניות, אשר היה בהמשך גיבור סדרת "אוכמניות". בשנת 1993 יצא במהדורה מחודשת הספר המקורי, אך הפעם בצבע (צביעה מאת קלודין בלאן-דומונט). העלילה עוקבת אחר דמותו של סגן אוכמניות, לעתיד גיבור הסדרה על שמו, אשר הוצב כחלק מתפקידו הצבאי באזור שנקרא פורט נאוואחו באמצע שטח של שבט האפאצ'י בראשית המאה ה-19. יחד עמו מוצבים גם סגן גרג וסגן קרואו, אשר מתיידדים איתו והשלושה חוברים זה לזה. השלושה מוצאים את עצמם נאבקים למניעת מלחמה כוללת בין שבטי האינדיאנים לצבא המתיישבים האירופאים בעקבות חטיפתו של ילד לבן על ידי האינדיאנים. לאחר שהם מצליחים למנוע את המלחמה, מזלם לא משחק עבורם ופורצת מלחמת האזרחים האמריקאית, כאשר השלושה לוחמים לצד האיחוד. סגן אוכמניות: סגן בחיל הפרשים של ארצות הברית אשר נשלח לפורט נאוואחו כחלק משירותו הצבאי. סגן גרג: סגן נוסף שנשלח לאזור ופוגש את סגן אוכמניות בדרכו לשם. השניים מתיידדים ונלחמים יחד. בסקום: מפקד בחיל הפרשים בדרגת מייג'ור. גזען לכהי עור ולאינדיאנים, ומעשיו יגרמו לפרוץ מלחמה בין האינדיאנים לצבא. דיקסון: אלוף-משנה אשר אחראי על כל אזור פורט נאוואחו. קרואו: סגן נוסף בחיל הפרשים, בן לאב הודי ואם לבנה. הוא שונא את בסקום על דעותיו הגזעניות, ונוטה לטובת האינדיאנים. בשנות החמישים המוקדמות היה ז'אן מישל שרלייה סופר קומיקס מערבונים מפורסם יחסית בצרפת (זאת על אף שלא חש אמפתיה מיוחדת לז'אנר), ואילו ז'אן ז'ירו היה חדש בתחום. עם זאת, ז'ירו הצעיר הפגין יכולות מרשימות ופנה לשרלייה בהצעה לכתוב תסריט לדמותם של סגן אוכמניות וסגן גרג המתרחש במערב הישן של אמריקה. שרלייה נענה בחיוב והשניים החלו לעבוד על הקומיקס של "פורט נאוואחו" יחד. במקביל, ז'ירו הפך לחניך של האמן המוערך ז'וזף ז'ילן ("ז'יז'ה") אשר היה גם חבר קרוב ושותף אמנותי של שרלייה. מאוחר יותר, כאשר רצה שרלייה להמשיך את פורט נאוואחו לסדרת בת הוא הציע את גילאין לתפקיד, אך זה סירב והציע במקום זאת את תלמידו, ז'ירו, מה שהתברר עד מהרה כשיתוף פעולה מוצלח. סדרת "פורט נאוואחו", שנאספה לבסוף לספר אחד בלבד, התפרסמה במגזין "פילוט" בין שנת 1951 ל-1963 ב-46 חלקים, כאשר בממוצע פורסמו מספר עמודים כל שלושה חודשים. בסדרה זו סגן אוכמניות – שעיצובו הפיזי נוצר בהשראת השחקן הצרפתי ז'אן-פול בלמונדו – היה אחד מבין מספר דמויות מרכזיות. עם זאת הוא בלט מעל השאר. על אף שבמקור נועדה הסדרה להתפרסם עוד ולהתאגד למספר ספרים מורכבים, הפופולריות יוצאת הדופן של סגן אוכמניות הובילו את היוצרים, ז'אן ז'ירו וז'אן מישל שרלייה, ליצור סדרת בת בשם "אוכמניות" העוקבת אחר סגן אוכמניות. ז'אן מישל שרלייה וז'אן ז'ירו, Fort Navajo, עמ' 48, פריז, 1993, הוצאת דרגאוד. ISBN 2-205-04212-2 Gilles Ciment : sur la couleur dans la bande dessinée, gciment.free.fr Fort Navajo, פריז 1993, עמ' 6 Fort Navajo, פריז 1993, עמ' 24 Fort Navajo, פריז 1993, עמ' 43-44 Fort Navajo, פריז 1993, עמ' 31 קולקטיב, "L'univers de 1: Gir", (בצרפתית). הוצאת דרגאוד, פריז, מסת"ב 2205029452. עמ' 21 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ רובר

פריץ רובר (בגרמנית: Fritz Roeber‏; 15 באוקטובר 1851 – 15 במאי 1924) היה מאייר גרמני, ליתוגרף וצייר היסטוריה. אביו היה הסופר פרידריך רובר (גר'), ששימש גם כפרוקורטור של אלברפלד. לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, למד ציור בבית ספר פרטי שהופעל על ידי אדוארד בנדמן. לימודיו הופסקו בזמן השירות במלחמת צרפת–פרוסיה. באמצע שנות ה-70, הציג כמה ליטוגרפיות גדולות על נושאים תנ"כיים. הוא קיבל משימה גדולה ממחוז ריין על עיצוב קישוטים פיגורטיביים לגביע זהב, שיועבר לנסיך (לימים קייזר) וילהלם לרגל חתונתו. מאוחר יותר הוא הפך למייסד משותף של "איגוד הסחר המרכזי" (Central-Gewerbe-Vereins) וסייע בפיתוח תעשיית האומנות והמלאכה המקומית. משנת 1893 היה מדריך באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. בראשית המאה העשרים הוא היה מעורב בארגון כמה תערוכות בינלאומיות גדולות. בשנים 1908 עד 1924 שימש כמנהל האקדמיה לאמנות. טעמו וגישתו בניהול נחשבו לשמרניים למדי באותה תקופה. למרות זאת, הוא הוסיף כל הזמן לתוכניות הלימודים – כולל סדנאות לאמנות הכנסייה וויטראז'ים. בשנת 1919, לאחר מיזוג חלקי עם בית הספר לאמנות ומלאכה הוא שכר שבעה מדריכים שילמדו את הנושאים החדשים שיתווספו כמו גרפיקאי, ושלושה אדריכלים – וילהלם קרייז, אמיל פרנקאמפ ופריץ בקר. הוא גם פיקח על בניית בנייני סטודיו חדשים עבור האקדמיה לאמנות, לאורך הריין, שנועדו להיות "עיר אמנות על פי המודל האנגלי". אלה נהרסו בשנת 1937 כדי לפנות מקום לנורדפארק לאורך הריין בדיסלדורף. רחוב העובר לצד האקדמיה לאמנות נקרא על שמו. אחיו הבכור, ארנסט, היה גם מדריך שם. מדיה וקבצים בנושא פריץ רובר בוויקישיתוף Zur Geschichte der Düsseldorfer Kunst, insbesondere im XIX. Jahrhundert. Kunstverein für die Rheinlande und Westfalen, Düsseldorf 1902, pg.241 Kristina Kratz-Kessemeier: Kunst für die Republik. Die Kunstpolitik des preußischen Kultusministeriums 1918 bis 1932. Akademie Verlag, Berlin 2008
סער בן יוסף

סער בן יוסף (נולד ב-11 בדצמבר 1967) הוא שחקן, בדרן ומורה למשחק ישראלי. בן יוסף נולד בפתח תקווה, הוא למד בתלמה ילין במגמת תיאטרון, הוא שירת בתיאטרון צה"ל והוא בוגר בית הספר למשחק ניסן נתיב. בשנת 1989 השתתף במחזמר "פיטר פן" בתפקיד זולי., כמו כן השתתף במחזמר "הסוחר מוונציה". ב-1994 השתתף בקלטת הווידאו לילדים "מי שטוב לו ושמח כף ימחא" (מבית "קלסיקלטת" – על פי שיריה של דתיה בן-דור) גילם את דמותו של עכבר הכפר ואת דמותו של אבא דוב. כמו כן השתתף גם בקלטת הילדים "כיף חיות". באותה השנה השתתף במחזמר "הקוסם!" בתפקיד הדחליל. באותה השנה גם דיבב בסדרה "האקלברי פין" ששודרה בחינוכית . ב-1996 הופיע בפסטיגל. בשנים 1996-1999 גילם את דמותו של אמיר גורן בסדרת הדרמה ששודרה בערוץ 2 "רמת אביב גימל". בשנת 1998 התארח בעונה השנייה של הסדרה הקומית ששודרה בערוץ 2 ״שמש״ גילם את יוהאן. בשנת 1999 השתתף בסדרה "מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ" שיחק את מישל. בתחילת שנות ה 2000 השתתף בפרסומת של תפוצ'יפס לצד השחקן אבי יפה. בשנת 2003 שיחק בסרט "סיפורי בית קפה" בתפקיד טוכטרמן. בשנת 2005 דיבב את פינוקיו בסדרה "משטרת האגדות" ששודרה ערוץ הילדים. בשנת 2011 גילם את גל בסדרת הדרמה של ערוץ עשר ״2.3 בשבוע״. באותה השנה דיבב בסרט "פינגווינים יכולים לעוף". בשנת 2014 השתתף בסרט "שושנה חלוץ מרכזי" בתפקיד ד"ר שירן. באותה השנה הופיע בסדרה הקומית של ערוץ הילדים ״משפחה שולטת״ בתור מורה להולנדית. בשנת 2023 גילם את דני בסרט ״גן קופים״. הוא מלמד משחק מול מצלמה ואלתור בהנחיה, מדריך במאי קולנוע בעבודה עם שחקנים בבית ברל. מדיה וקבצים בנושא סער בן יוסף בוויקישיתוף סער בן יוסף, ברשת החברתית טיקטוק סער בן יוסף, סרטונים בערוץ היוטיוב סער בן יוסף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סער בן יוסף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
שי אהרון

שי אהרון (נולד ב-12 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ והקשר התקפי. כיום המנהל המקצועי של קבוצת הפועל ירושלים. שי אהרון נולד וגדל בירושלים בשכונת גילה. בגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של הפועל ירושלים שחבריו לכיתה הזמינו אותו לשחק בה. כבר בגיל 16 גילה כשרון יחסי על בני גילו, והוזמן לקבוצה הבוגרת של הפועל ירושלים, כשמאמן הקבוצה, אורי מלמיליאן, שחקן מפורסם בירושלים בפני עצמו, הקפיץ אותו לבוגרים. במשחקו הראשון בבוגרים בשנת 1996 נגד הפועל רמת-גן, ניצחה הקבוצה 0–3, כאשר הוא מבקיע שער עוד בהופעת הבכורה שלו, ובסיום אותה עונה עלתה הקבוצה לליגה הבכירה. לאחר מכן יצא להשאלה לקבוצת מכבי פתח תקווה שם לא הצליח להבקיע, וחזר להפועל ירושלים. בשנת 2000 יצא להשאלה קצרה בהכח מכבי רמת גן אך חזר לאחר תקופה קצרה. ב-2004 יצא שוב להשאלה לעונה אחת בהפועל אשקלון. בשנת 2010 עבר לשחק ביריבה העירונית של הפועל ירושלים, הפועל קטמון שהוקמה כקבוצת אוהדים שאוהדיה מאוכזבים מניהול הפועל ירושלים בבעלותו של יוסי סאסי. בקבוצה זו הופיע 115 פעמים והבקיע 55 שערים שהעלו את הקבוצה מליגה א' עד לליגה הלאומית, לאחר מכן פרש מכדורגל בגיל 36. ב-1 במאי 2015 חזר אהרון מפרישה לשחק משחק אחרון (אחרי שלא שיחק שנה שלמה) והשתתף במשחק עלייתה המחודשת של קטמון מליגה א' לליגה הלאומית, כאשר במשחק סוער במיוחד החמיץ שני פנדלים, אך גם כבש ובישל בניצחון של קטמון 4:2 על מכבי עירוני קריית אתא. לאחר משחק זה פרש סופית מכדורגל בגיל 37, וקיבל תפקידי ניהול ספורטיבי במועדון. לאחר הפרישה הסופית מכדורגל אייש אהרון מספר תפקידי ניהול ספורטיבי בקבוצות הנוער בהפועל קטמון, וכיום הוא המנהל הספורטיבי של הקבוצה המאוחדת של הפועל ירושלים. אהרון בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמקדות בהכשרות בספורט בקריה האקדמית אונו.[דרוש מקור][מפני ש...] שי אהרון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שי אהרון, באתר Transfermarkt שי אהרון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גיא בן זיו, ‏הסמל עזב: אהרון עבר מהפועל ירושלים לקטמון, באתר ONE‏, 21 ביוני 2010 שי אהרון, הסמל של קטמון פורש, רז זהבי, אתר דאבל פס, 25 ביוני 2014 מערכת ONE, ‏נפרדנו כך: משחק פרישה משוגע לשי אהרון מקטמון, באתר ONE‏, 1 במאי 2015 מהאצטדיון לספסל הלימודים, haifahaifa ‏4 בנובמבר 2018
סונז'ה

סונז'ה (ברוסית: Сунжа) היא עיר שנמצאת ברפובליקת אינגושטיה, רוסיה. ליד העיר פועל נמל התעופה מגאס (אנ'). העיר ממוקמת כ-27 ק"מ מבירת אינגושטיה, מגאס, וכ-1,483 ק"מ מבירת רוסיה, מוסקבה. הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 791 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (134 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (37 מ"מ גשם). מדיה וקבצים בנושא סונז'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סונז'ה (ברוסית) Sunzha, Sunzha (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאלגובק

מאלגובק (ברוסית: Малгобе́к) היא עיר שנמצאת ברפובליקת אינגושטיה, רוסיה. העיר ממוקמת כ-37 ק"מ מבירת אינגושטיה, מגאס, וכ-1,455 ק"מ מבירת רוסיה, מוסקבה. הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 893 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (134 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (36 מ"מ גשם). מדיה וקבצים בנושא מאלגובק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאלגובק (ברוסית) Malgobek, Malgobek (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נסטרובסקאיה

נסטרובסקאיה (ברוסית: Нестеровская) הוא כפר שנמצא ברפובליקת אינגושטיה, רוסיה. העיירה ממוקמת כ-22 ק"מ מבירת אינגושטיה, מגאס, וכ-1,491 ק"מ מבירת רוסיה, מוסקבה. בנוסף, הכפר נמצא ליד הנהר אסא (אנ'). הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (22 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא פברואר (-2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 791 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש הגשום ביותר (134 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (37 מ"מ גשם). Nesterovskaya, Nesterovskaya (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המחר הארוך

המחר הארוך (באנגלית: The Long Tomorrow) הוא סיפור קומיקס קצר מסוגת המדע הבדיוני וסייברפאנק, אשר פורסם על גבי שני גליונות במגזין הקומיקס הצרפתי מטאל אירלאן בשנת 1976. הוא נכתב על ידי דן הובנון ואויר על ידי ז'אן ז'ירו. הקומיקס, שברובו חסר מלל ונתון להגגיו האמנותיים של ז'ירו, הוא בעל השפעה יוצאת דופן על ז'אנר המדע הביוני בכלל ובקולנוע בפרט, כאשר יוצרי סרטים רבים ציינו אותו כאחת ההשפעות הגדולות על סרטיהם, ביניהם הנוסע השמיני, בלייד ראנר וטרון. הסיפור הופיע לראשונה במגזין מטאל אירלאן הצרפתי, שז'ירו הוא אחד ממייסדיו, כחלק מאוסף הסיפורים הקצרים "?L'Homme est-il bon" שאת חלקם כתב הסופר דן הובינון. האוסף כלל מספר סיפורי קומיקס קצרים ולא קשורים ביניהם, אשר היו חדשניים מאוד באופן שבו הציגו מדע בדיוני בקומיקס, אך הבולט מביניהם היה "המחר הארוך", שעלילתו יוצאת הדופן מאת הובינון והאמנות פורצת הדרך מאת ז'ירו שולבו בו לכדי יצירה חדשנית שלא דמתה לסיפורים אחרים שפורסמו במגזין. במבוא לאוסף הספורים (אשר יצא כספר אחד בשנת 1977) כתב ז'ירו: ציירתי את "המחר הארוך" בשנת 1975, באותו הזמן שעבדתי עם אלחנדרו חודורובסקי על עיבוד קולנוע לחולית. במקור אמור היה דאגלס טרומבול לבצע את האפקטים המיוחדים, אך הוא לא יכול היה ולכן חודורבסקי שכר את דן הובינון להחליפו. כשדן הגיע לפריז הוא היה מזוקן, לבוש בגדים פרועים, הפוסט-היפי הקליפורני האופייני. עבודתו האמיתית הייתה מתחילה רק בשלב הצילומים, עם הדגמים ואביזרי החומרה. כשעוד היינו בשלב ההכנות והמושגים, כמעט ולא היה מה לעשות והוא היה משועמם מאוד. כדי להרוג את הזמן, הוא התחיל לצייר. דן ידוע בעיקר ככותב תסריטים, אך הוא גם קריקטוריסט מצוין. אם היה רוצה, הוא יכול היה להיות גרפיקאי מקצועי. יום אחד הוא הראה לי את מה שהוא מצייר. זה היה מה שהפך מאוחר יותר לסטוריבורד של 'המחר הארוך'. סיפור משטרתי קלאסי, אך ממוקם בעתיד. התלהבתי. כשאירופאים מנסים ליצור פרודיה מסוג זה, היא אף פעם לא מספקת לחלוטין, כי הצרפתים צרפתים מדי, האיטלקים איטלקים מדי וכו' [...] מכיוון שהסיפור היה חזק מאוד, שאלתי מיד אם הוא יאפשר לי לשחק עם הגרפיקה, בחופש מוחלט, ללא פירוטכניקה קונבנציונלית, אלא להתמקד מחדש בנקודת המבט של הקורא. אחד החידושים בסיפור של הובינון היה שהסיפור התבסס על סרטי פילם נואר ופשע משנות ה-50 וה-60, אך הסיפור דווקא מתרחש בעתיד הרחוק. עובדה זו הופכת אותו לאחד מסיפורי הסייברפאנק הריאליסטיים הראשונים. מחבר הסייברפאנק החלוצי ויליאם גיבסון כתב על "המחר ארוך" ואמר: זה לגמרי הוגן לומר, ואמרתי את זה כבר בעבר, שהדרך בה נוירומנסר 'נראה' הושפעה במידה רבה מכמה מיצירות האמנות שראיתי ב'מטאל אירלאן'. אני מניח שזה חייב להיות נכון גם לגבי הבריחה מניו יורק של ג'ון קרפנטר, בלייד ראנר של רידלי סקוט, וכל שאר העלילות בסגנון שכונה לפעמים 'סייברפאנק'. האמנות החדשנית של הקומיקס השפיעו רבות על תעשיית סרטי המדע הבדיוני של אותן שנים, ויוצרי סרטים רבים ציינו אותו כהשפעה ישירה על עבודתם. בין סרטים אלו היו גם הנוסע השמיני וטרון שבהם ז'ירו היה שותף בהפקה. Moebius, Moebius Oeuvres : The Long Tomorrow USA, Les Humanoïdes Associés, 2014-03-19, ISBN 978-2-7316-6981-7. (בצרפתית) Ralph Pordzik, Futurescapes: Space in Utopian and Science Fiction Discourses, Rodopi, 2009, ISBN 978-90-420-2602-5. (באנגלית) Moebius | WIRED, web.archive.org, ‏14 באוקטובר 2019