laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארכיאולוגיה כהרפתקה

הספר ארכיאולוגיה כהרפתקה מספר את התפתחות הארכאולוגיה מספורי תיירים ומחפשי אוצרות הרפתקנים ועד הפיכת הארכאולוגיה למדע. הספר, מאת ד"ר בריאן מ' פאגן, יצא לראשונה בשנת 1985 בשם The Adventure of Archaeology ב-260,000 עותקים, בהוצאת נשיונל ג'יאוגרפיק. תרגום לעברית, יצא לאור בשנת 1990 בהוצאת ספרית מעריב. הספר הודפס בפורמט אלבומי, והוא כולל שפע של תמונות. הספר הוא חלק מסדרת ספרי מדע פופולרי בפורמט דומה, שבה נכללו גם "פלאי ההנדסה" ו"מגלים וממציאים". פאגן הוא ארכאולוג המנסה להביא לקוראים בספרו זה את החוויה של חיפוש ממצאים עתיקים שקיבלה תאוצה בעיקר במאה ה-19, כאשר הרפתקנים שונים נסעו ברחבי העולם בחיפוש אחר ממצאים מעניינים. הם לא התעניינו באתרים עצמם, איך חיו האנשים בעבר, כל שרצו הוא ממצא מעניין אותו יוכלו למכור בכסף רב לאספנים ומוזיאונים ברחבי העולם. הספר גם מספר איך במשך הזמן, השתנתה המגמה, הוקמו אגודות שונות במדינות שונות כגון אנגליה, גרמניה, צרפת ועוד אשר התחילו לשים את הדגש על המחקר. האגודות מימנו חפירות ארכאולוגיות של אנשי מדע. הספר מביא גם את הסיפורים שמאחורי הקלעים, ובשפה קולחת מספר את סיפורה של הארכאולוגיה מתחילתה כאשר כומר בריטי חשף במאה ה-18 31 תלי קבורה ביום אחד, ועד לימינו אלה כאשר נדרשים מספר שבועות כדי לחפור מטרים ספורים בתל עתיק, וחודשים ושנים כדי לשמרם, לחקור את הממצאים ולפרסם אותם. מבוא ראשיתה של הרפתקה ציידי האוצרות חיפוש אחר הערים הקבורות – ערי מסופוטמיה, מצרים העתיקה, פרס, פומפי משעשוע למדע - ההתפתחות שחלה בארכאולוגיה, סיפורי חובבי הארכאולוגיה הראשונים, עד להפיכת התחביב למדע מוכר. קברים, כתובים ושלל – חשיפת טרויה, ז'אן-פרנסואה שמפוליון, התפתחות האגיפטולוגיה, צ'ארלס וילסון בארץ ישראל בעקבות התושבים הראשונים של אמריקה להשליט סדר בזמן – חפירותיו של פלינדרס פיטרי במצרים, חפירותיו של ג'ון פיטרס בניפור וזיהוי תרבות שומר במסופוטמיה., חשיפת לוחות בכתב יתדות, חשיפת התרבות המיקנית ועוד מבט חדש על העולם החדש - סיפור החפירות הארכאולוגיות במקסיקו תרבות האצטקים, דרום ארצות הברית כגון תרבות אנאסאזי ועוד מדענים בשדה - שיטות העבודה בחפירה ארכאולוגית - סיפורן של חפירות מתי היכן ומדוע - שימוש בשיטות חדשות לגילוי אתרים ארכאולוגים ספינות טרופות, ערים טבועות - הפרק מתרכז בארכאולוגיה ימית ומספר כיצד התחיל פרק זה בארכאולוגיה, סיפורו של ז'אק קוסטו, וסיפור החפירה של ספינות שונות אל קצות התבל והזמן - הארכאולוגיה העוסקת באדם הקדמון, סיפורו של לואיס ליקי וארכאולוגים נוספים. העתיד של העבר טבלת שלוש מאות שנה של תגליות בחלוקה לפי יבשות, בשנים 1985-1700 טבלת לוח של תרבויות העולם בחלוקה לתקופות ויבשות. ביבליוגרפיה רשימת איורים מדגם מיצג של מוזיאונים ברחבי העולם כולל ממצאים ייחודיים בכל מוזיאון רשימה מצומצמת של חפירות ארכאולוגיות המחפשות מתנדבים מפתח
זינה קלאי-קלייטמן

זינה קלאי-קלייטמן היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירת ישראל באוקראינה ובקרואטיה. קלאי-קלייטמן נולדה בקישינב (כיום בירת מולדובה, בעבר חלק מברית המועצות). אביה היה מהנדס ואימה עובדת טקסטיל. לאחר שסיימה את לימודי התיכון עלתה לישראל ולמדה מדעי המדינה באוניברסיטה העברית, עם התמחות בסובייטולוגיה. את הקריירה הדיפלומטית שלה החלה בשנת 1986. 1995–1998 – יועצת בשגרירות ישראל ברוסיה. 1998–2001 – סגנית מנהל מחלקת אירופה ואסיה במשרד החוץ. 2001–2005 – יועצת במשלחת ישראל לאו"ם. 2005–2007 – עובדת בחטיבת התפוצות במשרד החוץ. 2007–2011 – שגרירת ישראל באוקראינה. 2014–2018 – שגרירת ישראל בקרואטיה. בשנת 2009 נערכה ביקורת של משרד מבקר המדינה על התנהלות לשכת הקשר נתיב. קלאי-קלייטמן מסרה לעורכי הביקורת כי השיבושים בקשר שבין שליחי משרד החוץ בשגרירות ישראל בקייב לבין שליחי נתיב נבעו מ"היעדר הסדרה ברורה בכל הקשור לכפיפויות, שאינו מחייב את נציגות נתיב לדווח לה או לתאם את הפעילות עם השגרירות", אך דו"ח המבקר בנושא התפרסם רק ב-2013, לאחר סיום תפקידה. בשנת 2010, בעת שכיהנה כשגרירת ישראל באוקראינה נבחרה קלאי-קלייטמן לרשימה השנתית של 10 הנשים הזרות שלהן ההשפעה הרבה ביותר באוקראינה של השבועון האוקראיני "פוקוס", הנחשב לאחד המובילים במדינה. בין הנימוקים לבחירתה היו פועלה של קלאי-קלייטמן "להביא לסיומו את פרויקט ביטול האשרות בין אוקראינה לבין ישראל, דבר שמצפים לו 70 אלף תיירים, וכן אוקראינים רבים שקרוביהם וחבריהם התיישבו במולדתם ההיסטורית", אך גם "הסגרות עבריינים לאוקראינה. קייב מעוניינת בפושעים נמלטים רבים השוהים כעת בארץ הקודש" באוקטובר 2010 נבחר ראובן דינאל להחליפה בתפקיד. מדיה וקבצים בנושא זינה קלאי-קלייטמן בוויקישיתוף מינוי שגריר בקייב, אוקראינה | מספר החלטה 2427, באתר GOV.IL הביא את המזל, באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏12:00:00 AM מבקר המדינה, דוח ביקורת לשכת הקשר "נתיב", ‏אוגוסט 2013 רונן מדזיני, כבוד לשגרירה באוקראינה: "מסגירה עבריינים", באתר ynet, 22 בנובמבר 2010 ילקוט הפרסומים 6171, הודעה על מינוי שגריר בקייב (אוקראינה), ‏12 בדצמבר 2010
שליו כחול

שליו כחול (וכן, שליו אפריקאי כחול; שם מדעי: Coturnix adansonii) הוא מין של עוף קטן עד בינוני ממשפחת הפסיוניים (סוג: Coturnix). נצפה ביחידים, בקבוצות משפחה קטנות, או בלהקות גדולות. גובה 14-16.5 ס"מ. משקל כ-47 גרם. אורך כנף 78–82 מ"מ לזכרים ו- 80–84 מ"מ לנקבות. אורך הזנב 26–32 מ"מ לזכרים ו- 29–31 מ"מ לנקבות. צבעים - הראש כחול שחור, המקור שחור, העיניים אדומות, הגרון כחול, הגב שחור והרגליים צהובות. הזכר מהודר יותר מן הנקבה. השליו הכחול הוא עוף נודד, שתפוצתו מסיירה לאון עד אתיופיה, דרומית לזמביה ומזרחית לקניה והוא נמנע מלקנן באזורים צחיחים. השליו הכחול חי בעיקר בכרי דשא ושדות, ליד נחלים או גופי מים אחרים, שם הוא ניזון מזרעי עשבים, חרקים, (כולל טרמיטים) ורכיכות, אותם הוא הורג טרם אכילתם. השליו הכחול הוא עוף מונוגמי החי כל חייו עם בן זוג אחד, אך אינו טריטוריאלי. במהלך עונת הרבייה הזכר משמיע 3 שריקות, הראשונה בקול צווחני והשתיים לאחריה בקול רך. בקן הבנוי על הקרקע, ומדופן בקש ועלים, מטילה הנקבה 3–9 ביצים בצבע זית - חום כהה, בעלות קליפה מחוספסת השוקלות כ־4.5 גרם כל אחת. הקן ממוקם מתחת לשיח כדי להגן על האפרוחים, שהם מקבוצת עוזבי קן, מפני טורפים. האפרוחים בוקעים מהביצים לאחר כשבועיים וחצי. שליו שליו נודד מדיה וקבצים בנושא שליו כחול בוויקישיתוף שליו כחול, באתר ITIS (באנגלית) שליו כחול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שליו כחול, באתר GBIF (באנגלית) Blue Quail - Coturnix adansonii, birds of Southern African Janice Pappas, blue quail, University of Mishigan Museum of Zoology
מוג'תבא ח'אמנאי

סייד מוג'תבא חוסייני ח'אמנאי (בפרסית: سید مجتبی حسینی خامنه‌ای; נולד ב-1969) הוא בנו השני של המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי; נחשב לשמרן קיצוני. למוג'תבא השפעה על אביו, ורבים מהשמרנים ובכללם מנהיגי משמרות המהפכה תומכים בו. עם זאת, סמכותו הדתית ומעמדו הפוליטי אינם מבוססים דיים, ויש הסוברים כי ייתקל בקשיים רבים אם ירצה להחליף את אביו. מוג'תבא תמך בנשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד בבחירות שנערכו ב-2005 וב-2009, ויש הטוענים כי היה לו תפקיד מכריע בניצחונו של אחמדינז'אד בבחירות 2009, וכן בדיכוי האלים של ההפגנות לאחר הבחירות. במכתב פומבי שפרסם המועמד הרפורמיסטי מהדי כרובי הוא האשים את מוג'תבא כי היה שותף להונאה של זיוף הבחירות. מוג'תבא נשוי לבתו של יו"ר המג'לס לשעבר גולאם-עלי חדאד-עאדל, הנחשב אף הוא לקיצוני מהקו השמרני הנוקשה. על פי דיווח ברשת אל-ערביה, מוג'תבא נעצר בהוראת אביו בדצמבר 2011, בחשד שהיה מעורב בניסיון התנקשות בו. בסוף 2011 הואשם מוג'תבא על ידי אחמדינז'אד כי היה מעורב במעילת ענק, בהיקף של מיליארדי דולרים. מדיה וקבצים בנושא מוג'תבא ח'אמנאי בוויקישיתוף orger Julian, Khamenei's son takes control of Iran's anti-protest militia Guardian 08/07/2009 דורון פסקין, מלחמת הגרעין האיראני האמיתית, מוסף כלכליסט הגרדיאן, מוג'תבא ח'אמנאי, בנו הקיצוני של עלי ח'אמנאי - דמות המפתח מאחורי הדיכוי האלים, באתר הארץ, 24 ביוני 2009 Son of Iranian Supreme Religious Leader Ali Khamenei Mojtaba Khamenei arrested for planning to assassinate his father דורון פסקין, שחיתות בצמרת: בנו של חמינאי חשוד בהונאת הענק של הבנקים, באתר כלכליסט, 3 בנובמבר 2011 דורון פסקין, דיווח: אחמדינג'אד מאשים את בנו של חמינאי במעילה של 1.6 מיליארד יורו, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2012 Series of incriminations rips through Iran’s conservative camp, Al Arabiya, 15.1.2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט שון לאונרד

רוברט שון לאונרד (באנגלית: Robert Sean Leonard; נולד ב-28 בפברואר 1969) הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס טוני לשנת 2001 על משחקו במחזה "המצאת האהבה". הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור ד"ר ג'יימס וילסון בסדרה "האוס" ובתפקידיו בסרטים "ללכת שבי אחריו" ו"מהומה רבה על לא דבר". לאונרד נולד בווסטווד, ניו ג'רזי תחת השם רוברט לורנס לאונרד לג'ויס, אחות ורוברט הווארד לאונרד, מורה לספרדית. הוא גדל ברידג'ווד ולמד בתיכון רידג'ווד ולאחר מכן למד באוניברסיטת פורדהאם ובאוניברסיטת קולומביה. לאחר הלימודים התקבל לאיגוד שחקני הקולנוע שם התברר לו שהוא חולק את אותו השם עם שחקן אחר ואז שינה את שמו האמצעי לשוֹן, שם אחיו. בשנת 1989, בגיל 20, שיחק לאונרד בסרט זוכה פרס האוסקר "ללכת שבי אחריו" בתפקיד ראשי של: ניל פרי, הסרט בבימויו של פיטר ויר. בשנת 1993 גילם את קלאודיו בסרט "מהומה רבה על לא דבר" בבימויו של קנת בראנה, לצידם של דנזל וושינגטון וקיאנו ריבס. בשנת 1996 הוא שיחק בסרט "Killer: A Journal of Murder" על הרוצח קארל פאנזרם שאותו גילם ג'יימס וודס. בשנת 2001 זכה בפרס טוני על משחקו במחזה "המצאת האהבה" על פי הסופר והמחזאי טום סטופארד. בשנת 2003 שיחק בסרט הטלוויזיה "בית צבוע" בכיכובו של לוגאן לרמן, הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת ג'ון גרישם מ-2001.  בשנת 2004 הוא זכה לעיקר פרסומו בזכות תפקידו בסדרת הדרמה הרפואית "האוס" ברשת פוקס. הוא היה השחקן הראשון שלוהק לסדרה, ונמצא שם מתחילתה עד סיומה ב-2012. בסדרה הוא גילם את דמותו של אונקולוג שהוא חברו היחיד של ד"ר האוס. בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האזור החם" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק בכיכובה של ג'וליאנה מרגוליס, והתארח בעונה השלישית של הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" ב־ABC. ב-2023 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "העידן המוזהב" בתור בעלה של איידה ברוק (סינת'יה ניקסון). לאונרד שומר על ידידות קרובה עם הכוכב של האוס יו לורי. הוא ואית'ן הוק, השחקן ששיחק איתו ב- "ללכת שבי אחריו" וב"טייפ" הם חבריי ילדות. בשנת 2008 התחתן עם גבריאלה סליק. לזוג שתי בנות, אלינור וקלאודיה. רוברט שון לאונרד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט שון לאונרד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רוברט שון לאונרד, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט שון לאונרד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוברט שון לאונרד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט שון לאונרד, באתר Discogs (באנגלית) Schwartz, Ryan (10 בספטמבר 2019). "The Good Doctor: Robert Sean Leonard to Guest-Star in Season 3, Reuniting With House Creator — Get First Look". TVLine. נבדק ב-18 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The Gilded Age season 2 release date speculation, cast, plot, and news". The Digital Fix (באנגלית אמריקאית). 2023-07-26. נבדק ב-2023-08-01. "The Gilded Age Season 2: Everything we know about the lavish period drama's return". House & Garden (באנגלית בריטית). 2023-06-28. נבדק ב-2023-08-01. The Rod Ryan Show: Interview with Robert Sean Leonard (אורכב 23.07.2011 בארכיון Wayback Machine). None. Retrieved on December 3, 2011. Warren Curry HALLOWED HALLS: An interview with Chelsea Walls star Robert Sean Leonard. douban.com. 4/18/02
אדם וחווה (קראנאך)

אדם וחווה הוא כינוי ליצירת חיתוך עץ שיצר לוקאס קראנאך האב בשנת 1509, ביצירה מתוארים אדם וחוה לפני גירושם מגן עדן, חיתוך עץ זה הוא מהראשונים שנוצרו בתקופת הרנסאנס הצפוני. היצירה מוצגת במוזיאון ישראל בירושלים. מן התימה של היצירה ניתן להניח כי הושפעה מתחריט הנחושת של אלברכט דירר "אדם וחוה", משנת 1504, אך בעוד שבתחריטו של דירר אדם וחוה ממוקמים במרכז התמונה, נמצאים באופן סימטרי זה לעומת זו ומתוארים כדמויות אידיאליות, בחיתוך העץ של קראנאך אדם וחווה נמצאים בתור פרט, כשחיות סובבות אותם, ואינם לבד. שינוי נוסף הוא בתפקידן של החיות: אצל דירר נמצאות ארבע חיות המייצגות את ארבעת סוגי הליחה שהיו תחת שליטת האדם לפני חטאו: החתול מייצג את הכולירה, הארנב סנגוויני, השור פלגמטי, והדישון מלנכולי. אצל קראנאך החיות ממלאות את התמונה ומציפות אותה בפרטים. אצל קראנאך רואים כי חוה היא זו העומדת והאקטיבית, בעוד אדם יושב ומצטייר כפאסיבי. זהו ביטוי לפרשנות הנוצרית, שלפיה חווה היא החוטאת העיקרית בחטא האדם הראשון. דף היצירה באתר מוזיאון ישראל דף על תחריט הנחושת "אדם וחווה" של אלברכט דירר מאתר מוזיאון המטרופוליטן, ניו-יורק
סטראטון מלאמפסאקוס

סטראטון מלאמפסאקוס (Strato of Lampsacus, ביוונית: Στράτων בערך 335 - 269 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני. הוא נולד בעיר למפסקוס (כיום העיר לפסקי שבקצהו הצפוני של מצר הדרדנלים בטורקיה). יש סבורים שהכיר את אפיקורוס שלימד בעיר זו ב-310 - 306 לפנה"ס. סטראטון למד בליקיאון באתונה ואחרי כן נסע לאלכסנדריה, שם שימש כמורה של תלמי השני, מלך מצרים ושל אריסטרכוס מסאמוס. הוא שב לאתונה אחרי מותו של תאופרסטוס שעמד בראש הליקיאון, ונבחר לשמש כיורשו. אחרי מות סטראטון ירש את מקומו ליקון מטרואס. אם כי עסק בעיקר במדעי הטבע, סטראטון התפרסם בשל רעיונותיו בדבר האלוהות, הנפש האנושית ומבנה היקום. הוא דחה את תורת אפלטון בדבר הישארות הנפש ואת רעיון קיומם של אלים מחוץ לעולם החומר. כמו דמוקריטוס ולוקיפוס לפניו, סטראטון חשב כי היקום מורכב מחומר ומאנרגיה וכי החומר שביקום מורכב מאטומים. סטראטון היה אחד הפילוסופים הראשונים שעיצבו השקפת עולם אתאיסטית. לדעתו, לא אלוהים אלא הטבע הוא אשר יוצר ומקיים את כל הדברים. קיקרו דחה את דעתו של סטראטון שאמר כי העוצמה האלוהית מעוגנת בטבע, וכתב: "עלינו להזכיר לסטראטון כי הטבע הוא חסר רגשות." במכתבו ללוקולוס כתב קיקרו: "סטראטון הכחיש את הרעיון כי ללא אלוהים דבר לא היה קיים. הוא אמר שכל הדברים נוצרו על ידי הטבע באמצעות חלקיקים של חומר, בדומה לחלומותיו של דמוקריטוס. בכך הוא רצה לשחרר את אלוהים מתפקידו, ואותי מן הפחד ממנו." תורתו של סטראטון הפכה לשם דבר במרוצת המאה השבע עשרה מפני הדמיון שבינה לבין הפנתאיזם של שפינוזה. רעיונותיו של סטראטון השפיעו על הפילוסוף והסופר הצרפתי פייר בל שכתב כי סטראטון נמנע מלייחס ליקום את מושגי הטוב והרע, חשב כי היקום אינו ישות חיה, וכי אין בנמצא כל עוצמה אלוהית מחוץ לטבע. מדיה וקבצים בנושא סטראטון מלאמפסאקוס בוויקישיתוף סטראטון מלאמפסאקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
התפוח (בית המקדש)

התפוח היה מתחם במרכז מזבח העולה בבית המקדש. לפי הדעה המרכזית, התפוח היה ערימת אפר גדולה. לפי דעה זו, התפוח נקרא כך שנקרא כך משום שהיה תָּפוּחַ או משום שהיה נראה כתפוח גדול[דרוש מקור]. בניגוד לדעה המקובלת, שהתפוח הוא ערימת האפר שהייתה בראש המזבח, קיימות דעות נוספות הרואות בתפוח חלק מהמזבח עצמו: לפי הראב"ד התפוח הוא טבלה מרובעת, שגודלה הוא 22 אמות רבועות בגובה אמה. לדעתו, ייתכן שטבלה זו הייתה מעוגלת בקרנותיה כדי להוסיף מקום למערכה. הדשן היה ניתן על גבי טבלה זו. גם בעל ספר החינוך סובר שהתפוח הוא מקום על גבי המזבח, אך הוא אינו מספק תיאור של מקום זה. יש מקשים על דעות אלה, לפיהן התפוח הוא חלק ממבנה המזבח, מדוע לא הוזכר התפוח במסכת מידות, במשנה המתארת בפירוט את מבנה המזבח. דעה נוספת בעניין היא דעתו של רבנו חננאל, הסובר שהתפוח הוא כלי שהיה מונח באמצע המזבח, ובתוכו הניחו את האפר. התפוח שימש כמאגר של אפר על גבי המזבח, שאליו העבירו בכל בוקר את האפר שנשאר מהמערכה הגדולה. בתפוח השתמשו גם כמעין "פח אשפה" של מזבח העולה, למשל כאשר הקריבו קרבן כלשהו, זרקו אל התפוח את גיד הנשה, שאותו אסור להקריב. את התפוח פינו אל בית הדשן שמחוץ לבית המקדש בכל פעם שהיה צורך בכך. בשלוש הרגלים לא היו מדשנים (מֵפַנִים) את התפוח. הסיבה לכך הייתה מפני שהדבר הראה "נוי למזבח", בכך שראו את ריבוי הקרבנות שהקריבו עליו. על פי דברי המשנה, בזמן שלא פינו את התפוח הוא הגיע למידה של כשלוש מאות כור, לדעת רבא בתלמוד, המשנה נקטה בלשון גוזמה. יש שניסו לחזק את דברי רבא כי מדובר בגוזמה בעזרת חישוב מתמטי[דרוש מקור], שכן נפח של 300 כור שווה בערכו לכ- 117 ממ"ק. קוטרו של "תפוח" בנפח כזה, הוא 26.8 אמה, קוטר הגדול משטחו האפקטיבי של המזבח המתואר במסכת מידות שהוא 24 אמות רבועות. אמנם, נפח זה מתאים למידותיו של המזבח במקדש הורדוס כפי שמתואר על ידי יוסף בן מתתיהו (50x50 אמות), אך יש הסבורים כי דווקא המידות שמביא פלביוס בספרו הם המוגזמות ובלתי מדויקות[דרוש מקור]. חז"ל חלוקים בדבר קדושתו של אפר התפוח. רב סבר ש"אין מועלין בו", כלומר: מותר ליהנות מאפר התפוח ואין בכך מעילה, ואילו רבי יוחנן סבר ש"מועלין בו". מסביר התלמוד שהמחלוקת בין רב לרבי יוחנן היא לאחר שכבר תרמו את תרומת הדשן, אבל לפני שתרמו את תרומת הדשן, לדעת שניהם הנהנה מאפר התפוח הרי הוא מועל. רב סובר שמכיוון שכבר הורמה תרומת הדשן, נעשתה מצוות האפר ואין בו עוד קדושה, ולכן ניתן ליהנות ממנו מבלי שהדבר ייחשב מעילה. רבי יוחנן מסיק מכך שנדרשים בגדי כהונה להוצאת אפר התפוח שהאפר עדיין בקדושתו, ואין ליהנות ממנו. בהשגותיו על משנה תורה לרמב"ם, הלכות תמידים ומוספין, פרק ב', הלכה ז' ספר החינוך, מצווה קלא: "וגורפין את הדשן מכל צדדי המזבח, ועושין ממנו ערימה על גבי תפוח, והוא מקום מן המזבח שנקרא כן". רבי יהושע יוסף פינברג, עזרת כהנים על משנה, מסכת מדות, פרק ג', משנה א' בפירושו לתלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף נ"ה, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ', עמוד ב' משנה, מסכת תמיד, פרק ב', משנה ב' משנה, מסכת תמיד, פרק ב', משנה ב' תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ', עמוד ב' "נמצא עשרים וארבע על עשרים וארבע, מקום המערכה" משנה, מסכת מדות, פרק ג', משנה א' תולדות מלחמת היהודים, עמוד רצ"ד, סעיף ו', תלמוד בבלי, מסכת מעילה, דף ט', עמוד א' לפי הפסוק: "וְלָבַשׁ הַכֹּהֵן מִדּוֹ בַד, וּמִכְנְסֵי בַד יִלְבַּשׁ עַל-בְּשָׂרוֹ, וְהֵרִים אֶת-הַדֶּשֶׁן אֲשֶׁר תֹּאכַל הָאֵשׁ", (ספר ויקרא, פרק ו', פסוק ג')
אלים, קברים ומלומדים

אלים, קברים ומלומדים (בגרמנית: Goetter Graeber und Gelehrte) הוא ספר המספר את סיפורם של ראשוני הארכאולוגים, שנכתב על ידי הסופר הגרמני ק. וו. צראם. הספר (שהגדיר עצמו "הרומן של הארכאולוגיה") יצא לאור בגרמנית ב-1949, והציג לקהל הרחב היסטוריה פופולרית של מדע הארכאולוגיה בשפה סוחפת ובהירה, ובצירוף תמונות רבות, לוחות זמנים וטבלאות ארכאולוגיות. הספר היה לרב מכר עולמי, תורגם ל-28 שפות, ומכר למעלה מ-5 מיליון עותקים ברחבי העולם. הספר עודו בדפוס גם כיום. בעברית יצא הספר בשנת 1957, בהוצאת מ. ניומן, בתרגום ירוחם טולקס. צראם היה, למעשה, עובד בית ההוצאה "ריבולט" בהמבורג בשם רמאק, שכתב בשם בדוי (שהוא היפוך אותיות שמו בגרמנית, ושינוי האות K ל-C), כפי הנראה על מנת לנסות ולנתק עצמו מספרי תעמולה נאצית שכתב בתקופת המלחמה. הספר עוסק בתרבויות עתיקות שונות - תרבות יוון העתיקה, מצרים העתיקה ומסופוטמיה כמו גם בתרבויות מרכז אמריקה ודרום אמריקה. הוא מביא סיפורים ביוגרפיים קצרים של חלוצי הארכאולוגיה כהיינריך שלימאן, ז'אן-פרנסואה שמפוליון, פול-אמיל בוטה והווארד קרטר. הצלחתו של הספר הביאה לכך שהוא שימש כמודל לספרי מדע פופולרי רבים שבאו לאחריו, כמו גם בסיס לסרט הוליוודי משנת 1954 בשם "עמק המלכים" בו כיכבו כוכבי התקופה רוברט טיילור ואלינור פארקר. מותח מ"בלש", דבר, 15 בנובמבר 1957 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנים אינם בוכים

בנים אינם בוכים (באנגלית: Boys Don't Cry) הוא סרט דרמה אמריקאי עצמאי משנת 1999, המבוסס על סיפור חייו של ברנדון טינה, גבר טרנסג'נדר שנאנס ונרצח ב-31 בדצמבר 1993 על ידי חבריו, לאחר שנתגלה להם כי הוא סומן כנקבה בלידה. בסרט מככבת הילרי סוונק כברנדון טינה, וקלואי סביני כחברתו של ברנדון, לאנה טיסדל. טינה ברנדון (הילרי סוונק) הוא גבר טרנסג'נדר שקרא לעצמו ברנדון טינה. ברנדון מסתבך עם בני משפחתה של הבחורה עמה יצא, לאחר שגילו שהוא טרנסג'נדר. לאחר מכן הוא מסתכסך עם דודו שאיתו הוא מתגורר, ולאחר הסתבכות עם החוק הוא בוחר לעבור לעיירה פולס סיטי. במקום מגוריו החדש הוא מתיידד עם ג'ון לוטר (פיטר סארסגארד) ותום ניסן (ברנדן סקסטון), אסירים לשעבר, ועם ידידותיהם קאדס (אלישה גורנסון) ולאנה (קלואי סביני). הוא מפתח מערכת יחסים רומנטית עם לאנה, מבלי שהיא מודעת לכך שהוא טרנסג'נדר. אולם, עברו של ברנדון משיג אותו, והוא נעצר לאחר שלא התייצב לדיון בבית המשפט בעיר מגוריו. לאנה משחררת אותו בערבות מהכלא, וכאשר היא שואלת אותו למה הוא הוכנס לאגף הנשים בכלא, ברנדון משקר לה וטוען שהוא אנדרוגינוס ושהוא עתיד לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. לוטר וניסן, ידידיה של לאנה, מגלים את עובדת היותו של ברנדון נקבה ואונסים אותו באכזריות. ברנדון מצליח להימלט מידיהם ולהגיש נגדם תלונה במשטרה. בנקודה זאת לוטר וניסן מחליטים לרצוח את ברנדון, ומבצעים זאת לאחר שמוצאים אותו במקום מחבואו. כיוון שמדובר היה בהפקה עצמאית והפצה מינורית, הייתה ההצלחה הקופתית של הסרט צנועה יחסית, אך הוא זכה לשבחי הביקורות ונחשב על ידי רבים ממבקרי הקולנוע לאחד הסרטים הטובים של שנת 1999. הילרי סוונק, שגילמה בסרט את ברנדון טינה, זכתה על משחקה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. קלואי סבייני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. אתר האינטרנט הרשמי של בנים אינם בוכים "בנים אינם בוכים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בנים אינם בוכים", באתר נטפליקס "בנים אינם בוכים", באתר AllMovie (באנגלית) "בנים אינם בוכים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בנים אינם בוכים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בנים אינם בוכים", באתר Metacritic (באנגלית) "בנים אינם בוכים", באתר אידיבי "בנים אינם בוכים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "בנים אינם בוכים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הוצאות והכנסות הסרט בנים אינם בוכים באתר Box Office Mojo ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוארטו מדרין

פוארטו מדרין (בספרדית: Puerto Madryn; בוולשית: Porth Madryn) היא עיר נמל בפטגוניה הארגנטינאית, לחופו של מפרץ נואבו (אנ'), מערבית לחצי האי ואלדס. בשנת 2001 התגוררו בה כ-58 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השלישית בגודלה בפרובינציית צ'ובוט. פוארטו מדרין נוסדה ב-28 ביולי 1865 בידי 150 מהגרים ולשים. הם קראו לה על שמה של מדרין, חוותו של סר לאב ג'ונס-פרי, מדינאי ובעל אדמות שהיה מיוזמי ההתיישבות הוולשית בארגנטינה. היא נותרה בתחילה עיירה קטנה, אך חשיבותה גברה לאחר שב-1886 נחנכה מסילת הברזל שחיברה אותה עם העיר טרלאו והפכה אותה ואת הנמל שלה לשער הכניסה לצ'ובוט. מעמדה של העיר דעך בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים. בתקופה זו בוטלו פטורים שונים ממכס על יבוא דרך נמלה של העיר, וחברות הספנות נטשו אותה. בהמשך נסגר קו הרכבת לטרלאו, וגם תעשיית הטקסטיל ששגשגה בעיר לתקופה קצרה בשנות ה-60 עקב הקלות מס דעכה. תהליכים אלה גרמו לעזיבתם של תושבים רבים. בשנות ה-70 השתנתה המגמה, עם הקמתו של מפעל אלומיניום, שהאיץ את התפתחותו של אזור תעשייה חדש בצפון העיר. אפשרויות התעסוקה החדשות הביאו לעיר תושבים חדשים, והעיר גדלה במהירות. במקביל, התבססה פוארטו מדרין כנקודת מוצא לתיירים המבקרים בשמורת הטבע שבחצי האי ואלדס, ולאורך חוף הים שלה הוקמה טיילת. כלכלת העיר מבוססת על שלושה ענפים עיקריים: ייצור אלומיניום, דיג ותיירות. מפעל האלומיניום אלואר הוא הגדול בארגנטינה, והוא מעסיק כ-1,700 עובדים. תיירים המגיעים לעיר עושים זאת כדי לבקר בחצי האי ואלדס, לצפות בלווייתנים, לרחוץ בחופיה או ליטול חלק בפעילויות של ספורט ימי, ובפרט צלילה במימיו הצלולים של מפרץ נואבו. ויילס נפין, ויילס איטליה פאולה (אנ'), איטליה צ'ילה פוארטו מונט, צ'ילה פרו פיסקו, פרו חצי האי ואלדס פונטה טומבה טרלאו מדיה וקבצים בנושא פוארטו מדרין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוארטו מדרין (בספרדית) מידע על העיר (באנגלית) הוולשים בפטגוניה מתוך אתר ה-BBC (באנגלית)
גירוי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גירוי – שינוי מובחן בסביבה הפיזיולוגית שגורם לאיבר להגיב גירוי (פסיכולוגיה) – חלק ממודל גירוי-תגובה המשמש בביהביוריזם וממנו נגזר לתחומים כמו שיווק גירוי מיני – גורם שמביא למצב של עוררות מינית גירוי (כאב) (אנ') – מצב של דלקת או תגובה לאלרגיה גירוי עצבי – מתרחש כאשר תא עצב מקבל גירוי כימי או חשמלי מתא עצב שכן גירוד – תחושה לא נעימה בעור שמקורה בפעילות עצבית קלט (קוגניציה) – כלל המידע המגיע אל המוח בגישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב
STS-55

STS-55 הייתה המשימה ה-14 של הקולומביה וה-55 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-26 באפריל 1993 ונמשכה קרוב לעשרה ימים. המטרה העיקרית הייתה ביצוע מחקרים בעזרת מערכת Spacelab D-2 הגרמנית. מפקד המשימה: ארצות הברית סטיבן נגל טייס: ארצות הברית טרנס הנריקס מומחה למשימה: ארצות הברית ג'רי רוס (Jerry L. Ross) מומחה למשימה: ארצות הברית צ'ארלס פרקורט מומחה למשימה: ארצות הברית ברנרד האריס (Bernard A. Harris Jr.) מומחה מטען: גרמניה אולריך וולטר (Ulrich Walter) מומחה מטען: גרמניה האנס שלגל (Hans Schlegel) בהתאם לתכנון שיגור המעבורת היה צריך להתבצע ב-22 במרץ. 3 שניות לפני השיגור רצף השיגור הופסק בעקבות גילוי בעיה טכנית. לאחר החלפת החלקים הפגומים השיגור הועבר ל-24 באפריל אך נדחה. מעבורת החלל קולומביה שוגרה מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי ב-26 באפריל 1993. הצוות היה אמור לבצע מחקרים בעזרת מערכת Spacelab D-2 הגרמנית. זה היה המשך של ניצול מערכת Spacelab D-1 בטיסת STS-61-A בשנת 1985. המערכת נבנתה על ידי המרכז הגרמני לחקר החלל ומספר מדינות תרמו להגדרת המחקרים. הצוות חולק ל-2 משמרות ועבד 24 שעות. חלק מהמחקרים היו המשך של מחקרים שבוצעו ב-Spacelab D-1 והיתר היו מחקרים חדשים. בסך הכל בוצעו 88 ניסויים בתחום פיזיקת נוזלים, תורת החומרים, מדעי החיים וטכנולוגיה. מעזרת המערכת צוות מרכז הבקרה בגרמניה לכד עצם שהיה בחלל בקרבת המעבורת. הנחיתה בוצע ב-6 במאי במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס. במהלך הטיסה מעבורת החלל קולומביה השלימה 100 ימים של טיסת בחלל. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-55 בוויקישיתוף המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.