גוסטב לאבס

גוסטב לאבס (בגרמנית: Gustav Laabs;‏ 20 בדצמבר 1902 - 12 במרץ 1980) היה מפקד אס אס גרמני בתקופת הנאצים. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד כמפעיל משאית גז במחנה ההשמדה חלמנו בוורתגאו. בתפקידו היה לאבס מעורב ישירות ברצח עם של למעלה מ-100,000 גברים, נשים וילדים, רובם יהודים. בנובמבר 1963, הוא נשפט והורשע על פשעים נגד האנושות, ונידון ל-15 שנות מאסר (לאחר מכן הופחת העונש ל-13 שנות מאסר) על ידי בית משפט אזורי בבון (Landgericht Bonn), גרמניה. לאבס הצטווה להגיע למחנה הריכוז חלמנו, שם שירת בין אפריל 1942 לינואר 1945, והחל לנהוג במשאית הגז לאחר מספר ימים. הוא עבד קודם לכן במוסך הרכב במשרד הראשי לביטחון הרייך והועבר ליחידת אס-אס "זונדרקומנדו" בפוזנן. הוא הצטווה לשמור על סודיות באשר לעבודתו שם. במטה הגסטפו בפוזן הצטווה לעבוד בזונדרקומנדו בחלמנו. למחרת פגש את ולטר בורמייסטר, שהסיע אותו ואיש אס אס אחר, אוסקר הרינג, לחלמנו. המחנה, הממוקם בחלמנו על הנר, כלל מבנה אחוזה ישן ושטח של כ-3–4 קילומטרים של חורש מצפון-מערב למבנה האחוזה. למחרת, איש האס אס ארווין בורסטינגר, שהיה אחראי לכלי הרכב, הראה ללאבס ולהרינג את המחנה ואמר להם לבצע נסיעת מבחן במשאיות הגז. לימים בבית המשפט דיבר לאבס על האופן שבו בוצעו הרציחות בגז. הוא נהג במשאית הגז לצד בניין האחוזה וכחמישים יהודים הוכנסו למשאית בכל פעם. כשהיא הייתה מלאה, הדלת האחורית ננעלה. בין צינור הפליטה של משאית הגז לפתח האחורי של המשאית חובר צינור. לאחר מכן נאמר ללאבס להתניע את המנוע ולתת לו לפעול; לאחר כ-30 דקות כל הקורבנות מתו. לאחר מכן נצטווה לאבס לנסוע לאזור מיוער בכפר קולו כדי לפרוק את הגופות. שוטר הלך עם לאבס כדי להראות לו היכן לפרוק אותן: בקבר אחים כשלושה קילומטרים במעמקי היער. כל מי ששרד את הגז נורה. בתחילת 1942, שטנדרטנפיהרר פאול בלובל נצטווה על ידי ריינהרד היידריך להוביל את מבצע 1005, בו נחפרו הקברים ההמוניים כדי לשרוף את הגופות. היידריך נרצח כמה חודשים לאחר מכן והתוכניות נעצרו. בשנה שלאחר מכן הורה הרייכספיהרר אס אס היינריך הימלר להשמיד את כל קברי האחים בפולין ובברית המועצות, מבלי להשאיר עקבות לרצח ההמוני. עבודתו של בלובל החלה בחלמנו, שם ניסו להשמיד את הגופות שנחתכו בפיצוצים. שיטה זו התגלתה כלא יעילה ובלובל החליט לשרוף את הגופות על מוטות ברזל במדורה. לאבס סיפר לימים בבית המשפט כי מנהלי המחנה הזמינו מכונה כדי לטחון את העצמות בעקבות השריפה. אפר הגופות נשפך לנהר נר. שטח קברי האחים נהרס ונשתלו עצים חדשים. בסוף נובמבר 1963, לאבס ואנשים עשרה אחרים ממחנה הריכוז חלמנו נשפטו בבית דין אזורי בבון. נגד לאבס הוגש כתב אישום בגין רצח של 100,000 בני אדם במשאית גז ובירי בניצולים המעטים. ב-30 במרץ 1964 נידון לאבס ל-15 שנות מאסר ואיבד 10 שנות זכויות אזרחות בגין חלקו בשואה. מאוחר יותר הופחת עונשו ל-13 שנים. כתבתה של אינגה דויטשקרון במעריב על משפטו של לאבס, 18 בינואר 1963 על הקמת מחנה חלמנו והשילוחים הראשונים, באתר יד ושם, ע' 3 Krakowski, Shmuel (2007). Das Todeslager Chełmno, Kulmhof: der Beginn der ”Endlösung”. Göttingen: Wallstein Verlag. ISBN 978-3-8353-0222-8 "Five-month 'Chełmno Trial' Ends; Six Imprisoned for Killing Jews". Jewish Telegraphic Agency. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Krakowski, Shmuel (2007). Das Todeslager Chełmno, Kulmhof: der Beginn der ”Endlösung”. Göttingen: Wallstein Verlag. ISBN 978-3-8353-0222-8ISBN 978-3-8353-0222-8 Montague, Patrick (2012). Chełmno and the Holocaust: A History of Hitler's First Death Camp. London: I. B. Tauris. ISBN 978-0-8078-3527-2 Curilla, Wolfgang. Der Judenmord in Polen und die Deutsche Ordnungspolizei 1939–1945. Paderborn: Schöningh. ISBN 978-3-506-77043-1 Curilla, Wolfgang. Der Judenmord in Polen und die Deutsche Ordnungspolizei 1939–1945. Paderborn: Schöningh. ISBN 978-3-506-77043-1ISBN 978-3-506-77043-1 Montague, Patrick (2012). Chełmno and the Holocaust: A History of Hitler's First Death Camp. London: I. B. Tauris. ISBN 978-0-8078-3527-2ISBN 978-0-8078-3527-2 Szulc, Artur (2015). I skuggan av Auschwitz: Förintelsen 1939–45. Lund: Historiska Media. ISBN 9789175452371