laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברמק

אברמק הוא אלבום המורכב כולו משיריו של אברמק קופלוביץ', נער מגטו לודז' שנספה באושוויץ כשהיה בן 14. את האלבום הקליטו חברי הלהקה "קוסקים" (שלושה מיוצאי להקת "קרח תשע") וחברים בנוער העובד והלומד. בפברואר 2004 חיפש אורי מייזלמן, מדריך בתנועת הנוער העובד והלומד ובעבר המתופף של "קרח תשע", שירים בנושא השואה, ומצא ספרון ובו שיריו של אברמק. הוא פנה לחברו אוהד קוסקי (גיטריסט "קרח תשע"), וזה הלחין את כל שירי האלבום. יחד אספו השניים את חבריהם, הנגנים רועי הדס, עידן קגן, אייל תלמודי ודייוויד סטברו, וכולם הקליטו את האלבום באולפן העוגן. הם ערכו אותו באולפן של יזהר אשדות. האלבום הופק בשיתוף יד ושם ומוזיקאים נוספים כאסף אמדורסקי, פיטר רוט ויעקב גלעד, ובעזרת מזכ"ל הנוער העובד והלומד, פסח האוספטר. את הדיסק ייצרה איי.בי.סי.די מיוזיק. הרווחים מהאלבום, שנמכר בחנויות התקליטים, מוקדשים כולם לסבסוד נסיעה של בני נוער לפולין. עיריית לודז' בחרה בציור של אברמק לשמש כסמל הרשמי של הנצחת יהודי לודז' ושל האירועים לציון המלחמה והגטו. בשנת 2008 יצא קליפ אנימציה של אייל סורק לשיר "חלום". השיר תורגם ל־15 שפות, ביניהן פרסית, יפנית וערבית. בשנת 2009 יצא מטבע מיוחד של שני זלוטי ועליו ציורו של אברמק. בדצמבר 2009 יצאה מהדורה שלישית של הדיסק. את כל השירים תרגמה מפולנית עירית עמיאל והלחין אוהד קוסקי אלא אם צוין אחרת. הי במחלקה – 6:19 (ישראל/קוסקי, הדס, קגן, תלמודי) לכבוד היושב־ראש – 2:48 לכבוד מר יקובוביץ' – 2:53 אורלוגין – 2:35 קרבן – 6:37 (ישראל/הדס) מקבץ נדבות – 3:41 חלום – 4:29 רוח – 4:36 אורי מייזלמן – תופים וכלי הקשה, קריאה, קולות אוהד קוסקי – שירה, גיטרה חשמלית רועי הדס – בס, קולות, גיטרה קלאסית, הפקה מוזיקלית עידו קגן – קלידים, כלי הקשה, קריאה אייל תלמודי – כלי נשיפה, קולות דייוויד סטברו – גיטרה, קולות הקליפ לשיר "חלום", וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
סרז'יניו

סרז'יו קלאודיו דוס סאנטוס (בפורטוגזית: Sergio Claudio dos Santos; נולד ב-27 ביוני 1971 בריו דה ז'ניירו), הידוע בשם סרז'יניו הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק כקשר שמאלי וכמגן שמאלי. הוא ידוע בעיקר על תקופתו במועדון הכדורגל האיטלקי מילאן. סרז'יניו גם שיחק במדי נבחרת ברזיל. סרז'יניו החל את קריירת הספורט שלו בברזיל במספר מועדונים בברזיל, ביניהם אינטפרונה ופלמנגו, אך החליף מועדון כל שנה. לבסוף מצא את מקומו במועדון סאו פאולו, מהמועדונים הבכירים בברזיל. סרז'יניו שיחק בסאו פאולו שלוש עונות ובעקבות הופעותיו שם אף זומן לנבחרת הכדורגל הברזילאית ב-1998. ב-1999 עבר סרז'יניו לקבוצתו הנוכחית מילאן. סרז'יניו לא הירבה לשחק במילאן, בה שיחק בעיקר כמחליף. סרז'יניו זכה עם מילאן ב-2003 בליגת האלופות והיה אף הראשון להבקיע פנדל בבעיטות ההכרעה, לאחר שהמשחק הסתיים ללא הכרעה. בגמר הטורניר ב-2005 היה שותף להפסדה של מילאן, כאשר המשחק הגיע פעם נוספת להכרעה בבעיטות עונשין. באותו משחק סרז'יניו החמיץ את הבעיטה. הופעתו הידועה ביותר הייתה בדרבי של מילאנו ב-2001 בו ניצחה קבוצתו מילאן את יריבתה אינטר 6-0. בקיץ 2008, לאחר 9 שנים במועדון האיטלקי, הודיע סרז'יניו על פרישתו מכדורגל. מדיה וקבצים בנושא סרז'יניו בוויקישיתוף סרז'יניו, באתר Transfermarkt סרז'יניו, באתר Soccerway סרז'יניו, באתר WorldFootball.net סרז'יניו, באתר National Football Teams סרז'יניו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ניקולס בורדיסו

ניקולס אנדרס בורדיסו (ספרדית: Nicolás Andrés Burdisso;‏ נולד ב-12 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מנהל ספורטיבי בקבוצת נעוריו בוקה ג'וניורס. בורדיסו החל את הקריירה שלו בקבוצה הארגנטינאית בוקה ג'וניורס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17 ובמהרה הפך לשחקן הרכב קבוע ולאחד מכוכבי הקבוצה. הוא שיחק בקבוצה במשך 5 שנים, במהלכן שיחק ב-102 משחקים והבקיע 3 שערים. עם בוקה זכה בורדיסו בשתי אליפויות, 3 פעמים בגביע הליברטדורס ופעמיים באליפות העולם לקבוצות. ב-2004 עזב בורדיסו את בוקה וחתם על חוזה ל-4 שנים עם מועדון הכדורגל האיטלקי אינטר מילאנו, תמורתו קיבל כ-3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה נאלץ בורדיסו לבלות את מרבית זמנו בארגנטינה ליד מיטת בתו שחלתה בלוקמיה. ב-2006 האריך את החוזה בשנה נוספת. ב-2007, בעת משחק בין אינטר לולנסיה במסגרת ליגת האלופות נקלע בורדיסו לקטטה בין צוותי הקבוצות, במהלכה שחקן ולנסיה דייוויד נאברו הכה אותו ושבר את אפו. למרות ההערכה המקצועית הגדולה, מתקשה בורדיסו לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, הוא יכול לשחק בכל עמדה בהגנה אם כי עמדתו המקורית היא כבלם. בורדיסו שייך לדור הזהב של הכדורגל הארגנטינאי בגילאי הנוער, הוא זכה עם הנבחרת הצעירה במונדיאל הנוער בשנת 2001. בורדיסו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בינואר 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול הונדורס. הוא היה שותף לזכייה בזהב האולימפי באולימפיאדת אתונה (2004). הוא זומן לסגל ארגנטינה למונדיאל 2006 וגילה יכולת טובה במשחקים בהם הוא שיחק. עם פרישתו של רוברטו אז'אלה מהנבחרת עלה שמו של בורדיסו כאחד מיורשיו. בוקה ג'וניורס 2 זכיות באליפות הליגה הארגנטינאית - אפרטורה 2000, אפרטורה 2003 3 זכיות בגביע ליברטדורס 2000, 2001, 2003 2 זכיות בגביע הבין יבשתי - 2000, 2003 אינטר מילאנו 2 זכיות באליפות הסרייה א' - 2006, 2007 2 זכיות בקופה איטליה - 2005, 2006 זכייה אחת בסופר קאפ האיטלקי - 2005 נבחרת ארגנטינה אליפות עולם לנוער - 2001 זכייה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה 2004 מדיה וקבצים בנושא ניקולס בורדיסו בוויקישיתוף ניקולס בורדיסו, באתר Transfermarkt ניקולס בורדיסו, באתר Soccerway ניקולס בורדיסו, באתר BDFutbol ניקולס בורדיסו, באתר WorldFootball.net ניקולס בורדיסו, באתר National Football Teams ניקולס בורדיסו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סוכנויות הידיעות, אופ"א הודיעה: נחקור את ארועי המסטאייה, באתר ynet, 7 במרץ 2007
בית האצילים

בית האצילים הוא ספר מאת ג'יימס קלאוול אשר פורסם בשנת 1981, ומתרחש בהונג קונג בשנת 1963. בספר זה מתואר המשך עלילות חברת בית האצילים - חברת סחר וספנות חזקה שתוארה בספר קודם של קלאוול - טאי פאן. בית האצילים מציג עלילה מורכבת וסבוכה, העוסקת במסחר ובכלכלה הסבוכים של הבורסה המערבית והסינית בהונג קונג, על רקע ניסיונה של חברה אמריקאית להיכנס לעסקים שם. בית האצילים מתרחש בראשית שנות השישים של המאה העשרים, כאשר איאן סטרואן דאנרוס מקבל לידיו את מנכ"לות חברת בית האצילים - אחת מחברות הסחר והספנות החזקות ביותר בהונג קונג. מנכ"ל החברה עדיין מכונה טאי פאן, כפי שכונו כל מנכ"ליה מאז דירק סטרואן, ועדיין נחשב לבכיר סוחרי הונג קונג. הספר עוסק במאבקי הכוח הנוצרים כאשר מנכ"ל חברה אמריקאית, לינק בארטלט, עם סגניתו קייסי צ'ולוק, מגיעים להונג קונג במטרה לקנות לעצמם דריסת רגל בכלכלת הונג-קונג, בכל דרך, ומאלצים את דאנרוס, וסוחרים אחרים, להילחם על המשך קיומם העצמאי. סביב קו העלילה המרכזי מתנהלים מאבקים כלכליים בינלאומיים, פרשיית ריגול ומאבקים אישיים שהם ספיחי האיבה בין סטרואן לברוק מראשית ימיה של הונג-קונג, כפי שתוארו בספר טאי פאן. בסופו של דבר, כמו בספר טאי פאן, רק איתני הטבע הם שמכתיבים את המנצחים והמפסידים במאבק. הספר עובד בשנת 1988 למיני-סדרת טלוויזיה, בכיכובו של פירס ברוסנן. בית האצילים, באתר OCLC (באנגלית)
Twilight of the Gods

Twilight of the Gods (דמדומי האלים) הוא אלבום האולפן השישי של להקת בת'ורי. האלבום ממשיך לפתח את ז'אנר הוויקינג מטאל שהתהווה והומצא בשנים אלו. באלבום ניכרת ההשפעה של המוזיקה הקלאסית - האלבום עצמו קרוי על שמה של אופרה של המלחין הגרמני הנודע ריכארד ואגנר, והמלודיה של שיר מספר 7 באלבום, Hammerheart, לקוחה מיצירתו של המלחין האנגלי גוסטב הולסט, כוכבי הלכת (אופוס 32, יופיטר). באלבום כולו משולבות גיטרות אקוסטיות יחד עם הדיסטורשן והשילוב ביניהם הוא המאפיין הבולט באלבום. קוורת'ון - גיטרה, שירה, מילים והלחנה. Kothaar - באס Vvornth - תופים. הופק על ידי קוורת'ון ובוס פורסברג. מידע על האלבום Twilight of the Gods באתר MusicBrainz מידע על האלבום Twilight of the Gods באתר AllMusic האלבום Twilight of the Gods באתר Discogs
יעקב אדלשטיין (פעיל ציוני)

יעקב אדלשטיין (Jakob Edelstein‏; 1903 הורודנקה גליציה – 20 ביוני 1944 אושוויץ) היה יהודי צ'כי ששימש כראש התנועה הציונית הצ'כית, היה מנהל המשרד הארצישראלי של הסוכנות היהודית בפראג (משנת 1933) ואיש "החלוץ". בגיל 38 מונה לראש האלטסטנראט ("מועצת הזקֵנים") של גטו טרזיינשטט, הגטו ששימש כמחנה מעבר ליהודי מערב אירופה. נולד ב-1903 בהורודנקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע עם משפחתו לברנו, ושם הצטרף לתנועת "בלאו וייס". בידי אדלשטיין ומשפחתו היו עוד לפני המלחמה סרטיפיקטים לעלייה לארץ ישראל, והם התכוונו להגיע לקיבוץ גבעת חיים, אולם אדלשטיין בחר להישאר ולא לנטוש את חברי הקהילה. ב-1939 נשלח על ידי הגרמנים למחנה ניסקו, משם הצליח לחזור לפראג. אדלשטיין הגיע לגטו טרזיינשטט בדצמבר 1941. כראש האלטסטנראט (מועצת הזקֵנים) של הגטו, אדלשטיין ניסה להקים עיר יהודית של ממש בטרזיינשטט ואף העז להתעמת עם אדולף אייכמן, ראש המחלקה היהודית של האס אס, שהיה אחראי על גירושם של יהודי צ'כיה, פולין, אוסטריה והונגריה לגטאות ולמחנות ריכוז. אדלשטיין עמד בראש "מועצת היהודים" של הגטו לצד פאול אפשטיין. אדלשטיין הוא שכינה את גטו טרזין "מקלט לילה", כאשר עדיין קיווה כי הגטו יהווה מקום מקלט ליהודים השוכנים בו עד יעבור זעם. הוצע לאדלשטיין להימלט מטרזיינשטט. את ההצעה העלה ארגון החלוץ, אולם אדלשטיין דחה את ההצעה. בדצמבר 1943 נשלח עם משפחתו לאושוויץ, לאחר שהואשם כי ניסה להציל יהודים בכך שזייף תעודות זהות. הוא הוצא להורג בבלוק 11 ב-20 ביוני 1944, יחד עם משפחתו. רות בונדי, אדלשטיין נגד הזמן יעקב אדלשטיין באתר יד ושם יעקב אדלשטיין (באנגלית) באתר פרויקט מחקרי השואה יעקב אדלשטיין (באנגלית) באנציקלופדיית היהודים של YIVO תנועות הנוער היהודיות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך האנציקלופדיה של השואה טלי חרותי-סובר, בית טרזין: זכרונות מהחיים בגיטו, באתר ynet, 4 במאי 2005
קסטיליה-לה מנצ'ה

קסטיליה־לה מנצ'ה (בספרדית: Castilla-La Mancha, מבוטא: קַסְטִייַה לַה מַנְצַ'ה) היא קהילה אוטונומית של ספרד. קסטיליה-לה מנצ'ה ממוקמת בלב חצי האי האיברי וגובלת בקהילות האוטונומיות מדריד וקסטיליה ולאון בצפון, באראגון ובוולנסיה במזרח, במורסיה ובאנדלוסיה בדרום ובאקסטרמדורה במערב. זוהי הקהילה האוטונומית השלישית בגודלה בספרד מבחינת שטחה, אם כי התשיעית מבחינת גודל אוכלוסייתה. בירתה היא טולדו. עיר גדולה נוספת היא סיודד ריאל. קסטיליה-לה מנצ'ה מורכבת מחמישה מחוזות שנקראים על שם בירותיהם: גוודלחרה בצפון מזרח, קואנקה במזרח, טולדו במערב, אלבסטה בדרום מזרח וסיודד ריאל בדרום מערב. השם "קסטיליה-לה מנצ'ה" נוצר רק עם כינון המשטר הדמוקרטי בספרד וחלוקתה ל־17 קהילות אוטונומיות. לפני כן אזור זה נודע בשם "קסטיליה החדשה". חלק גדול מאזור זה נקרא גם לה מנצ'ה (או "לה מנשה" בספרדית עתיקה), וזהו האזור בו מתרחשת עלילת "דון קישוט איש לה מנשה". לה מנצ'ה מפורסמת גם בטחנות הרוח הרבות הפזורות בה. המטבח של האזור מתאפיין במאכלים מסורתיים האופייניים שכוללים בעיקר תבשילי נזיד, "פיסטו", לחם מקומי, "גספצ'וס", מיגליטוס והיינות המקומיים מדיה וקבצים בנושא קסטיליה-לה מנצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קסטיליה-לה מנצ'ה (בספרדית) האתר הרשמי של ממשלת קסטיליה-לה מנצ'ה (בספרדית) קסטיליה-לה מנצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל טיבט

דגל טיבט הוצג לראשונה בשנת 1912 על ידי הדלאי לאמה ה-13. הדגל מורכב מדגליהן של פרובינציות שונות בטיבט. עד שנת 1950 הוא שימש כדגל הצבא הטיבטי. נכון ל-2008 הוא משמש כדגלה של הממשלה הטיבטית הגולה היושבת בהודו. מכיוון שהוא משמש כסמל לתנועת העצמאות הטיבטית הוא מוחרם על ידי החוק הסיני ואסור להציגו בפומבי בטיבט ובסין. פירוש הסמלים המופיעים בדגל: במרכז התחתון של הדגל מופיע הר מושלג (המשולש הלבן) מסמל את האומה הטיבטית, הידוע גם בשם "הארץ המוקפת בהרים מושלגים". שישה פסים אדומים נפרסים על שמים כחולים, מייצגים את אבות האומה הטיבטית: סה, מו, דונג, טונג, דרו ורה. בקצה ההר המושלג ישנה שמש זורחת לכל הכיוונים, שמייצגת את ההזדמנות השווה לכל התושבים בטיבט ליהנות מחופש, אושר, עושר ושפע. על מדרון ההר עומדים זוג אריות שלג, יצורים אגדתיים מן המסורת הטיבטית, המסמלים את ההישג של איחוד החיים התרבותים והדתיים בטיבט. שלוש אבני החן הזוהרות אשר מוחזקות על ידי האריות מעל ראשיהם, מייצגות את שלוש אבני החן (שלוש ההתחייבויות) של הבודהיזם, בודהה (המואר), דהרמה (הלימוד) וסנגהה (הקהילה). תכשיט היין-יאנג הצבעוני אשר מוחזק על ידי האריות, מסמל את ההערכה, ההוקרה וההתחייבות של העם הטיבטי למשמעת עצמית בכל הנוגע להתנהגות מוסרית, כפי שהוא מתבטא בקוד ההתנהגות הבודהיסטי. המסגרת הצהובה מייצגת את התפשטות השפע הזהוב של תורת בודהה בעולם. מדיה וקבצים בנושא דגל טיבט בוויקישיתוף דגל טיבט, באתר דגלי העולם (באנגלית) הדגל הלאומי של טיבט באתר ממשלת טיבט הגולה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיסוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיסוס – סוג צמח רב שנתי במשפחת הקיסוסיים, הכולל 15 מינים. אביעד קיסוס – איש תקשורת ישראלי. חברת קיסוס – חברת ייעוץ המסייעת לישראלים בקבלה לתוכניות מוסמך במנהל עסקים. ליגת הקיסוס – התאחדות של שמונה אוניברסיטאות עילית אמריקניות. מבצע קיסוס – ניסוי גרעיני אמריקאי בשלהי 1952.
גלוסולליה

גלוסולליה (מיוונית, "γλώσσα" (גלוסה) לשון, "λαλώ" (לאלו) לדבר, באנגלית: Glossolalia) היא התבטאות בשפה משונה ולא מובנת, בדרך כלל כחלק מפולחן דתי כלשהו. בקרב זרמים בדת הנוצרית, שבה יש למנהג אזכורים מוקדמים מאוד, יש ויכוח על מקומו בפולחן ועל מהותו (האם מוצאו במקור על-טבעי או שמא זוהי תופעה אנושית). בספר מעשי השליחים, הספר החמישי במספר בברית החדשה מסופר על שנים עשר השליחים של ישו, אשר התקבצו בבית כאשר נחות עליהם "לשונות מתפרדות במראה אש" (הכוונה בלשונות היא לשפות שהם אינם מכירים). בהמשך באים השליחים לירושלים, שם הם מטיפים בלשונות החדשות אל ההמון המורכב מעמים רבים ושונים, המדברים שפות שונות, אך למרבה הפליאה כולם שומעים את דבריהם כמו דיברו בשפת ארצם. ניתן לפרש את הנס בשתי דרכים. יש הרואים בכך מקרה של קסנוגלוסיה, ידיעה פתאומית ולא מוסברת של שפה זרה לאדם שלא הייתה שום היכרות קודמת עמה. ויש המפרשים שבמקרה קיבלו השומעים את היכולת הפלאית להבין את ההברות חסרות המשמעות של השליחים ולשמוע אותן כשפת ארצם. כיום, יש הנוהגים "לדבר בלשונות" כחלק מהפולחן הדתי הנוצרי, בעיקר בקרב חוגים בנצרות הכאריסמאטית ובנצרות הפנטקוסטלית, שהם תתי זרמים בתוך הנצרות האוונגליסטית. חוגים אלה רואים ביכולת "לדבר בלשונות" כנס אלוהי ובתור אלמנט על טבעי ומייחסות לתופעה סגולות שונות. יש בנצרות זרמים שבהם הנהוג "לדבר בלשונות" כחלק מתפילה פרטית יחידנית ויש זרמים שבהם מקובל המנהג בפומבי במהלך התכנסויות דתיות. מנהג הגלוסולליה מתועד גם במקדש האורקל מדלפי, שבו הייתה נוהגת פיתיה, כוהנת דת, לפלוט הברות סתומות ומסתוריות, אשר לפי המסורת היו מסרים שהאל אפולו מעביר דרכה. כתבים גנוסטים עתיקים מהתקופה האימפריה הרומית מכילים הברות החוזרות על עצמן, לדוגמה "ט ט ט ט ט נ נ נ נ ד ד ד ד ד...". חוקרים מאמינים שאלו הם תעתיקים של צלילים שהופקו במהלך גלוסולליה. מנהג הגלוסולליה תועד גם בדתות השמאניזם והוודו אשר באי האיטי. נצפה כי ההברות שמרכיבות את המילים בגלוסולליה יהיו לרוב הרכבה מחדש בסדר שונה של פונמות הלקוחות משפתו העיקרית של הדובר. לפיכך, גלוסולליה של אנשים הדוברים שפות שונות, למשל עברית, אנגלית, סינית ורוסית, יישמעו שונות זו מזו, אך יהיו דומות באופן כלשהו לשפות המקוריות של דובריהן. מחקר נוירופסיכולוגי ראשון מסוגו שנערך בשנת 2006 באוניברסיטת פנסילבניה בקרב מקיימי מנהג ה"דיבור בלשונות" מקרב הזרם הפנטקוסטלי בנצרות, בדק צילומי מוח של המאמינים בעת שהם מקיימים את המנהג. המחקר גילה שבמהלך הגלוסולליה, הפעילות במרכז הדיבור במוח פוחתת, בעוד שהפעילות במרכז הרגש גוברת. בעולם המוזיקה לגלוסולליה יש משמעות מושאלת של שירה בשפה משונה ולעיתים חסרת משמעות. שימוש זה רווח בעיקר במוזיקת אווירה ומוזיקת עולם. מטרת הגלוסולליה היא להשרות אווירה אקזוטית או מיסטית הנובעת משפה זרה ולא מובנת, וחוסכת את הצורך להשקיע וללמוד שפה זרה שלעיתים קשה מאוד ללמידה. מקרה פרטי נפוץ של גלוסולליה במוזיקה הוא שירה בפסאודו-לטינית, "שפה" שנשמעת כמו לטינית אך למעשה מורכבת ממילים חסרות משמעות מעורבבות במילים לטיניות פשוטות ומוכרות. מקרה זה הנפוץ בעיקר במוזיקת עולם המנסה לחקות מוזיקה כנסייתית ומוזיקת עולם אירופאית עתיקה, לרוב מימי הביניים. גלוסולליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גלוסולליה, דף שער בספרייה הלאומית
¥

האם התכוונתם ל... ¥ הוא סימון שמשמש כלטיניזציה לסימון המטבעות האסיתיים הבאים: ין יפני יואן סיני
ה' בסיוון

ה' בסיוון הוא היום החמישי בחודש התשיעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישי בחודש השלישי למניין החודשים מניסן. ה' בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". היום הארבעים ותשעה והאחרון (שבעה שבועות מלאים) של ספירת העומר היום השלישי של שלושת ימי ההגבלה (שלושת הימים שלפני חג השבועות ובהם נצטוו בני ישראל להתקדש ולהתכונן למתן תורה) ערב שבועות בימים בהם קידשו את החודש על פי הראייה, היה חל לפעמים חג השבועות ביום זה, כאשר ניסן ואייר היו שניהם חודשים מלאים לא אומרים תחנון ה'תפ"ח – משפט האחים רייצס: שני האחים רבי חיים ורבי יהושע רייצעס מוצאים להורג בלבוב באשמת שידול מומר יהודי לשוב ליהדותו. ה'תרנ"ו – נוסדה המושבה מטולה שהייתה אז המושבה היהודית הצפונית ביותר בארץ ישראל והודות לה נכלל שטחו של הגליל העליון בשטח המנדט הבריטי. ה'תשמ"א – מבצע אופרה: חיל האוויר הישראלי מפציץ את הכור הגרעיני אוסירק בעיראק. ה'תשס"ד – סיום מבצע קשת בענן. ה'תשפ"א – האסון בבית הכנסת בגבעת זאב: שני הרוגים ומעל 200 פצועים עקב קריסת טריבונה בבית כנסת של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב. ה'תרנ"ז – אליעזר ננס, ביוגרף חסיד חב"ד (נפטר ב-ה'תשנ"ז) ה'תרצ"ז – משה אורון, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר שירת בחיל הים (נפטר ב-ה'תש"ף) ה'תש"ח – יוסי ביילין, מדינאי ופוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל ה'תקפ"ה – הרב מרדכי כרמי, מחבר הספר ההלכתי "מאמר מרדכי" על שולחן ערוך. (נולד בה'תק"ט) ה'תק"ץ – רבי יעקב מאיר, רבה של שטרסבורג של חבל הריין התחתון, מחברי הסנהדרין של פריז. ה'תרל"ח – רבי אליהו בן רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין, האדמו"ר מזידיטשוב. ה'תרצ"ט – משה יוסף גליקסון, מנהיג ציוני ועורך עיתון הארץ. (נולד בה'תרל"ח) ה'תש"ה – הרב ישעיהו שפירא (ה"אדמו"ר החלוץ"). (נולד בה'תרנ"א) ה'תש"ל – ד"ר ישעיהו פורדר, חבר הכנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית ומנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של בנק לאומי. (נולד בה'תרס"א) ה'תשנ"ג – הרב אורי שרגא קלרמן, מראשי ישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים. (נולד בה'תרפ"ה) ד' בסיוון – ו' בסיוון סיוון
תיבת דואר

תיבת דואר היא תיבה המיועדת לאיסוף דואר יוצא מבויל, לשם שליחתו ליעדו. בישראל, תיבות הדואר מוצבות מטעם דואר ישראל ברחובות היישובים ובסמוך לסניפי דואר. לעיתים מכנים בטעות בשם "תיבת דואר" את תיבת המכתבים הממוקמת בפתחי בניינים לשם קבלת דואר נכנס עבור הדיירים. במדינות מסוימות קיימים מספר סוגי תיבות דואר שונים, המשמשים להפרדה בין מכתבים המיועדים לאזורים שונים או בין סוגי משלוח שונים. באוסטרליה - תיבה צהובה משמשת למשלוח מהיר ואילו תיבה אדומה למשלוח רגיל. בישראל התקיים במשך שנים מעטות נוהג דומה, כשהתיבה האדומה שימשה למכתבים הממוענים לכתובות מחוץ לעיר בה שוכנת התיבה, והצהובה לדואר בתוך העיר. הפרדה זו בוטלה, ובעשור השני של המאה ה-21, תיבות הדואר צבועות כולן באדום. ריקון התיבות מבוצע בין מספר פעמים ביום למספר פעמים בשבוע. על גבי תיבת הדואר מצוינים מועדי הריקון או השעה בה מתבצע הריקון האחרון ביום. תיבת הדואר הראשונה שהוצגה לשירות הציבור הוצבה בפירנצה, ב-1650 והייתה מיועדת להנחת מכתבי הלשנה אנונימיים. בשנת 1653 הוצבו תיבות דואר ברחבי פריז באיים הבריטיים הוצבה תיבת דואר עצמאית (כזו שאינה חלק ממבנה, אלא מוצבת ברחוב) באי ג'רזי בשנת 1852, בהמלצת הסופר אנתוני טרולופ, שבאותה עת עבד בדואר. שנה לאחר מכן הותקנה תיבה כזו באנגליה. בארצות הברית הותקנו תיבות דואר בשנות ה-50 של המאה ה-19. תיבות דואר הן מדגמים אחדים: תיבת פנס (lamp box) - תיבה קטנה הניצבת על עמוד קצר או מחוברת לעמוד של פנס רחוב (מכאן שמה) או מחוברת לקיר. תיבת עמוד (pillar box) - תיבה הניצבת ברחוב באופן עצמאי. תיבת קיר (wall box) - תיבת דואר המוטמנת בתוך קיר תיבת פנס מוצמדת לעמוד טלגרף באירלנד תיבת עמוד בדגם משנת 1856 תיבת קיר בקיימברידג' הצבעים הנהוגים בעולם לתיבות דואר הם אדום (למשל בישראל, בלגיה, הודו, תאילנד, נורווגיה), צהוב (למשל בקפריסין, צרפת, גרמניה), ירוק (למשל בסין, אירלנד), כחול (למשל בארצות הברית, שוודיה) וכתום (למשל בצ'כיה ובהולנד). תיבת דואר סינית בהונג קונג תיבת דואר בגרמניה תיבה נוספת מגרמניה תיבת דואר ביפן תיבת דואר אמריקאית תיבת דואר במונטריאול, קנדה תיבות דואר בצ'כיה תיבת דואר בברזיל תיבות דואר מנדטוריות בירושלים תיבת דואר בקפריסין תיבת דואר מנדטורית (שאינה בשימוש) מותקנת בקיר בית הדואר הישן של הוד השרון תיבות דואר בדואר המכרזי בפתח תקווה תיבת דאר ביישוב כפר ורדים. ברקע תיבות דאר חדישות ניר חסון, ימיה האחרונים של תיבת הדואר: בוטלו רוב התיבות האדומות בבירה, באתר הארץ, 13 במאי 2015 Almanahul Filatelic 1981, עמוד 136 Ken Lawrence, Before the Penny Black (First Series) Vanessa Barford, Are there places more British than the UK?, BBC, 8 March 2013 Postal Collection Mailboxes, National Postal Museum
ח' בסיוון

ח' בסיוון הוא היום השמיני בחודש התשיעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמיני בחודש השלישי למניין החודשים מניסן. ח' בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה. בזמן בית המקדש, היו עולי הרגל שטרם הספיקו להביא עולת ראייה ושלמי חגיגה של חג השבועות, יכולים עדיין להקריב קורבנות אלו עד י"ב בסיוון. ימים אלו נקראים "ימי טבוח", וכיוון שימי קורבן הם ימי שמחה, נוהגים בימינו שלא לומר בהם תחנון (למעט האשכנזים בחוץ לארץ). אסרו חג של שבועות בחוץ לארץ. ה'ת"ש – מלחמת העולם השנייה: גרמניה הנאצית כובשת את פריז ה'תקצ"ד – ראשית פרעות צפת נגד יהודי העיר, בידי המורדים הפלאחים ה'תרל"ג – אוטו לוי, פרמקולוג גרמני-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נפטר ב-ה'תשכ"ב) ה'תר"ס – דניס גאבור, פיזיקאי יהודי-הונגרי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-ה'תשל"ט) ה'תרצ"א – אליעזר גולדברג, שופט בית המשפט העליון ומבקר המדינה ה'תשכ"ד – הרב בערל לאזאר, הרב הראשי לרוסיה ה'תרמ"ז – הרב משה נחמיה כהניו, ראש ישיבת עץ חיים בירושלים (נולד ב-ה'תקע"ז) ה'תרס"ז – הרב שמואל הומינר, מבוני השכונות הראשונות בירושלים מחוץ לחומת העיר העתיקה (נולד ב-ה'תר"ה) ה'תרע"ו – הרב אריה ליב פרומקין, רב ליטאי, חוקר תולדות ארץ ישראל וממייסדי פתח תקווה (נולד ב-ה'תר"ה) ה'תרצ"ה – שמריהו לוין, מנהיג ציוני ה'תש"ו – ר' משה בלוי, מנהיג העדה החרדית בירושלים, מראשי אגודת ישראל בארץ ישראל, (נולד ב-ה'תרמ"ו). ה'תש"ל – ישראל ברזילי, שר וחבר הכנסת מטעם מפ"ם (נולד ב-ה'תרע"ג) ה'תשל"ד – הרב שניאור זלמן גרליק, הרב הראשון של כפר חב"ד ומהתלמידים הראשונים בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' (נולד ה'תר"ם) ה'תשנ"ו – חייקה גרוסמן, לוחמת ופרטיזנית בזמן השואה ופוליטיקאית ישראלית (נולדה ב-ה'תר"ף) ה'תשס"ב – הרב זלמן רוטברג, ראש ישיבת בית מאיר בבני ברק (נולד ב-ה'תרע"ג) ה'תשס"ה – דן צלקה, סופר ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ו) ז' בסיוון – ט' בסיוון סיוון
ט' בסיוון

ט' בסיוון הוא היום התשיעי בחודש התשיעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום התשיעי בחודש השלישי למניין החודשים מניסן. ט' בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו". בזמן בית המקדש, היו עולי הרגל שטרם הספיקו להביא עולת ראייה ושלמי חגיגה של חג השבועות, יכולים עדיין להקריב קורבנות אלו עד י"ב בסיוון. ימים אלו נקראים "ימי טבוח", וכיוון שימי קורבן הם ימי שמחה, נוהגים בימינו שלא לומר בהם תחנון (למעט האשכנזים בחוץ לארץ). ה'תשכ"ז – עשרה ימים לאחר כיבושו, מוסר משה דיין את מפתחות הר הבית לאנשי הוואקף ה'תקפ"א – הרב אליהו חיים מייזל רבה של העיר לודז' במשך ארבעים שנה, ממנהיגי יהדות פולין (נפטר י"ד באייר ה'תרע"ב) ה'תרצ"ו – זבולון המר, שר וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נפטר ב-ה'תשנ"ח) ה'תש"ז – בועז שרעבי, זמר ופזמונאי ישראלי. ה'תש"ח – תיקי דיין, שחקנית, קומיקאית וזמרת ישראלית ה'תשי"ט – דב נבון, שחקן וקומיקאי ישראלי ה'תשכ"ג – ארקדי דוכין, מוזיקאי ישראלי, סולן להקת החברים של נטאשה ה'תשל"ט – חי דוידוב, שחקן, מחזאי, תסריטאי, במאי תיאטרון ויוצר טלוויזיה ישראלי ה'תשמ"ב – אליענה בקייר, שחקנית ישראלית ה'תשמ"ח – אריאל הרוש, שוער ישראלי נבל הכרמלי לפי התלמוד ירושלמי, מסכת ביכורים, פרק ב', הלכה א'. ה'תקצ"ח רבי - הלל ריבלין, ממנהיגי עליית תלמידי הגר"א לארץ ישראל ה'תקצ"ט – רבי ישראל בן שמואל אשכנזי משקלוב, תלמיד הגר"א, ממנהיגי עליית תלמידי הגר"א לארץ ישראל (נולד ב-ה'תק"ל) ה'תרל"ג – רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב, האדמו"ר השני בשושלת זידיטשוב (נולד בה'תקס"ה) ה'תרצ"ט – הראשון לציון הרב יעקב מאיר (נולד ב-ה'תרט"ז) ה'תרצ"ט – הרב יעקב חיים סופר, מחבר כף החיים (נולד ב-ה'תר"ל) ה'תשל"ב – הרב יחזקאל שרגא מערץ, האדמו"ר מ"קהל תולעת יעקב – קאשוי" ה'תשס"ב – סטיבן ג'יי גולד, מדען יהודי-אמריקאי (נולד ב-ה'תש"א) ה'תשפ"ג – יעקב טירקל, שופט בית המשפט העליון (נולד ב-ה'תרצ"ה) ח' בסיוון – י' בסיוון סיוון
י' בסיוון

י' בסיוון הוא היום העשירי בחודש התשיעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשירי בחודש השלישי למניין החודשים מניסן. י' בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". בזמן בית המקדש, היו עולי הרגל שטרם הספיקו להביא עולת ראייה ושלמי חגיגה של חג השבועות, יכולים עדיין להקריב קורבנות אלו עד י"ב בסיוון. ימים אלו נקראים "ימי טבוח", וכיוון שימי קורבן הם ימי שמחה, נוהגים בימינו שלא לומר בהם תחנון (למעט האשכנזים בחוץ לארץ). ה'ק"ף – תחילת הגזרות נגד יהודי אוסטריה, שהסתיימו בט' בניסן ה'קפ"א בטבח יהודי וינה וגירוש היהודים מאוסטריה. ה'תרפ"ה – נפתח "בית הנכות הלאומי בצלאל" בירושלים בהנהלתם של בוריס שץ ומרדכי נרקיס ה'תרפ"ו – מופע הבכורה של תיאטרון האהל נערך בתל אביב ה'תשל"ד – ישראל וסוריה חותמות על הסכם הפרדת כוחות לאחר מלחמת יום הכיפורים ה'תשפ"א – ישראל ועזה חותמות על הפסקת אש במסגרת מבצע שומר החומות ה'תרס"ט – בני גודמן, נגן קלרינט, חלוץ ג'אז (נפטר ב-ה'תשמ"ו) ה'תש"ה – עובדיה עלי, ראש עיריית עפולה, חבר הכנסת וסגן שר מטעם הליכוד ה'תשי"ד – אפי בירנבוים, מאמן כדורסל ישראלי ה'תקע"א – הרב ישמעאל הכהן ממודנה, רב במודנה שבאיטליה ומחבר ספר התשובות זרע אמת (נולד ב-ה'תפ"ד) ה'תקע"ח – הרב בנימין זאב וולף בוסקוביץ, רב בבוהמיה ובהונגריה ה'תשנ"ח – הרב ישעיהו משורר, דיין, אב"ד בבית הדין הרבני בפתח תקווה וחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים (נולד ב-ה'תרע"ח) ה'תשפ"ג – הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת פוניבז' בבני ברק, ראש מועצת גדולי התורה של דגל התורה ונשיא ועד הישיבות (נולד ב-ה'תרפ"ג) ט' בסיוון – י"א בסיוון סיוון