laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סארי (איראן)

סארי (בפרסית: ساری) היא עיר בפרובינציית מאזנדראן באיראן, המשמשת כבירת הפרובינציה. סארי הייתה בירתה לשעבר של איראן לתקופה קצרה והיא נמצאת בצפון המדינה, בין המדרונות הצפוניים של הרי אלבורז והחוף הדרומי של הים הכספי. סארי היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בפרובינציית מאזנדראן. במאה השביעית פארוחאן הגדול משושלת דאבויה בנה מחדש את העיר, ומכיוון ששמו של בנו היה "סרויה", הוא קרא לה בשם זה. סארי הפכה שוב לבירת טבריסטן במהלך אותה מאה (אמול הייתה הבירה בעבר). לאחר פלישות של ממשיכי דרכו של המונגולים, טימור לנג, אוע'וז והטטרים העיר איבדה את מעמדה החשוב ונשרפה מעת לעת לחורבות. לאחר נפילת השושלת הספווית ועד עלייתו של אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר לשלטון שם, אין עדות לאירועים בולטים בסארי. התפתחויות גדולות התרחשו לאחר השושלת הקאג'ארית. בתקופת שלטונו של רזא שאה פהלווי, פניה של העיירה שונו באופן דרסטי. תחנת הרכבת ורוב הרחובות והמבנים הממשלתיים הם מאותה תקופה. במהלך מלחמת העולם השנייה הצבא הסובייטי כבש את העיר, אך עזב אותה לאחר המלחמה. כלכלת סארי מבוססת על ייצור מזון כגון אורז, מוצרי חלב, בשר משומר ועוגיות. סארי היא יצרנית פירות הדר עיקרית, במיוחד תפוזים, קלמנטינות ולימונים. זרעי שמן כמו סויה וענבים מעובדים באדמות נרחבות סביב כפרים להפקת גהי צמחי ושמן בישול. ענפים אחרים של הכלכלה כוללים, בין היתר, נייר, עץ, בדים וחומרי בנייה. תאגיד מאזנדראן תעשיות עץ ונייר (Mazandaran Wood and Paper Industries), המפעל הגדול מסוגו במזרח התיכון, ממוקם בשטח של 2000 דונם על כביש סמנאן. החברה מייצרת כיום יותר מ-20% מדרישות הנייר של המדינה והיא ישות כלכלית מרכזית לא רק עבור העיר אלא גם עבור פרובינציית מאזנדראן. את סארי משרת שדה התעופה הבינלאומי דשט-ה נאז, שנמצא בחלק הצפון-מזרחי של העיר. כבישים מהירים מקומיים פותחו ונסללו לאחר מלחמת איראן–עיראק. כביש 22 מחבר את סארי למספר ערים במחוז כמו קמשהר, נקא ובאבול, כמו גם ערים גדולות מחוץ למחוז כמו גרגאן ומשהד. למרות שסארי הוא המקום התרבותי החשוב ביותר בצפון איראן, רעידות אדמה וסיבות אחרות הרסו את רוב המורשת התרבותית והמונומנטים העתיקים שלה. ציוני דרך כוללים מספר בתים מפורסמים כמו בית קולבאדי ובית אמיר דיבן (בית רמדני); גם מגדל רסקט מתקופת בית קארן ומתחם ארמון פרהאבאד מתקופת האימפריה הספווית ומסגד סארי המרכזי ומגדל הקבר אימאמזדה עבאס. Habibi, Hassan (21 ביוני 1369). "Approval of the organization and chain of citizenship of the elements and units of the divisions of Mazandaran province, centered in Sari city". Lamtakam (בפרסית). Ministry of Interior, Defense Political Commission of the Government Council. אורכב מ-המקור ב-14 בינואר 2024. נבדק ב-14 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "About Sari County". מדיה וקבצים בנושא סארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סארי (בפרסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שהרכרד

שַׁהְרֶכֹרְד (בפרסית: شهركرد) היא עיר בפרובינציית צ'הארמחאל ובח'תיארי באיראן, המשמשת כבירת הפרובינציה. זוהי העיר הגדולה ביותר במחוז, ונמצאת במרחק של 90 ק"מ מהעיר השלישית בגודלה באיראן, אספהאן. שהרכרד מאוכלסת על ידי פרסים, ומצויים בה גם מיעוטים לורים וטורקים. העיר ממוקמת כ-90 ק"מ דרומית-מערבית לאספהאן ו-512 ק"מ מטהראן. העירממוקמת מבחינה טופוגרפית בצפון הרי זגרוס. בהיותה ממוקמת 2,070 מטר מעל פני הים, שַׁהְרֶכֹרְד היא הגבוהה ביותר מבין בירות הפרובינציות של איראן ומכונה "הגג של איראן". שדה התעופה שהרכרד הוא שדה תעופה פנים הממוקם בדרום העיר. יוצאות ממנו טיסות פנים לטהראן ומשהד. Habibi, Hassan (21 ביוני 1369). "Approval of the organization and chain of citizenship of the elements and units of the national divisions of Chaharmahal and Bakhtiari province, centered in the city of Shahrekord". Islamic Parliament Research Center (בפרסית). Ministry of Interior, Defense Political Commission of the Government Board. אורכב מ-המקור ב-21 בספטמבר 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Language distribution: Chahar Mahal va Bakhtiari Province". Iran Atlas. נבדק ב-25 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Anonby, Erik. "Atlas of the Languages of Iran: A working classification". Iran Atlas. נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שהרכרד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה ורותי

"אריה ורותי" הוא שיר של הזמר הישראלי עמיר לב מתוך אלבומו השני, "עמיר לב". השיר הופיע כרצועה השמינית באלבום. נכון ל-2024 השיר נחשב לאחד משיריו המוכרים והבולטים ביותר של לב, והוא מבצע אותו בכל הופעותיו, לרוב לבדו ובלוויית גיטרה בלבד. השיר, שהוגדר "מהסיפורים הזוגיים הקורעים שנוצרו במוזיקה הישראלית", מספר על אריה ורותי, בני זוג, שהזוגיות ביניהם שמתחילה באידיליה, הולכת ומתדרדרת, עד לסופה הטראגי. השיר מתחיל בתיאור תמונה של השניים יושבים במסעדה. הקרבה בין השניים מתבטאת ביכולתו של אריה להצחיק את רותי ובמגע ביניהם. השניים אוחזים ידיים, ורגליהם נוגעות זו בזו מתחת לשולחן. חלקו השני של הבית הראשון קופץ בזמן. השניים מתגוררים יחד, אריה מחכה לרותי במיטה המשותפת, אך כשהיא מגיעה לבסוף הביתה היא לא ממהרת להגיע אליו, ומושכת את הזמן, כשהיא מתקלחת ארוכות. הפזמון הפסימי מהווה רמז מטרים להמשך העתיד לבוא. "מפולות בהרים, חשבו שזה יקרה באיזה יום עצוב. ארמונות נוצצים הפכו בשנייה לאיזה חור עלוב". בבית השני מתוארת סיטואציה אחת בהמשך חייהם המשותפים של השניים. באחד הלילות רותי לא חוזרת. כשהיא חוזרת לבסוף בבוקר, היא מתקלחת שוב לאורך זמן, ואריה לא חוקר אותה לפשר היעדרותה. השניים עדיין מחזיקים ידיים, אך רותי נרדמת ואריה לוקח שני כדורים במקום כדור אחד (אם כי לא מוסבר באיזה כדורים מדובר). לאחר פזמון נוסף מגיע הבית האחרון, הסוגר את השיר. אריה נפטר (ככל הנראה התאבד, אם כי הדבר לא נאמר במפורש) והמספר שמשתתף בהלוויה בוחן את אלו שמלווים את אריה בדרכו האחרונה, ומגלה שרותי לא הגיעה להלווייתו של אריה. לב עצמו מסרב באופן עקבי לספר את הסיפור שהביא אותו לכתוב את השיר, אך נטען כי השיר נכתב לאחר התאבדותו של חבר ילדותו, אריאלי, שהתאבד בגיל 28, והעובדה שחברתו של אריאלי לא הגיעה ללוויה. לב עצמו אישר זאת בשיחה שלא תועדה בכתובים קליפ לשיר "אריה ורותי", מתוך ארכיון רשות השידור, פורסם בדף הפייסבוק של 88FM לרגל יום הולדתו ה-60 של לב בן שלו, לעמיר לב נמאס להיות רוקר. תנו לו להיות זמר ים-תיכוני, באתר הארץ, 12 ביוני 2018 נוסע וחוזר: האזינו לקלאסיקות העבריות שבחר עמיר לב, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2022 עינב שיף‏, עמיר לב בן 50: האיש שתמיד אמר אמת, באתר וואלה, 23 בפברואר 2012 רועי בהריר, אירוע לב, 14 בפברואר 2010, Nrg MC insanity, 'במקום לקחת כדור אחד, הוא לוקח שניים', 21 בינואר 2012, ישראבלוג
אילאם (איראן)

אילאם (בפרסית: ايلام, בכורדית: ئیلام) היא עיר בפרובינציית אילאם באיראן, המשמשת כבירת הפרובינציה. רכס הרי כביר קו נמצא מזרחית לעיר. במערב היא גובלת בעיראק. בעיר ישנו מיעוט כורדי משמעותי. העיר נחשבת צעירה יחסית לעומת ערים אחרות באיראן. עד סוף המאה ה-19 עמד היכן שנמצאת העיר הכפר דה-ה באלה ושימש כמעון הקיץ של המושל המקומי, הוסינקולי צ'אן אבו קדרה אשר הקים במקום חיל מצב, בתי מגורים ומבצר משלו. העיר שהייתה אז כפר, נקראה הוסיינאבאד על שמו, וקיבלה את שמו הנוכחי רק ב-1936. עקב התיישבות הנוודים באזור ושינוי מעמדה המנהלי לבירת פרובינציית אילאם ב-1976 גדלה האוכלוסייה במהירות מ-8,346 (1956) ל-126,346 ב-1996. דרומית מזרחית לאילם נמצאו 70 קברים מסביבות השנים 750–1100 לפני הספירה בנקרופוליס של בארד-ה באל. שהכילה קרמיקה וברונזה וכן "ברונזה" עשויה ברזל. Habibi, Hassan (21 ביוני 1369). "Approval of the organization and chain of citizenship of the elements and units of the national divisions of Ilam province, centered in the city of Ilam". Lamtakam (בפרסית). Ministry of Interior, Defense Political Commission of the Government Council. אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2024. נבדק ב-8 בפברואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "BARD-e BAL". מדיה וקבצים בנושא אילאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אילאם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאסוג'

יאסוג' (בפרסית: بیرجند) היא עיר בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד באיראן, המשמשת כבירת הפרובינציה. אזור יאסוג' יושב כבר בתקופת הברונזה. הממצאים כוללים את גבעות השהידים (המתוארכות לאלף ה-3 לפנה"ס), גבעת חוסראווי מהתקופה האחמנית, האתר העתיק גרד, גשר פטווה ובית הקברות פיי א-חול. יאסוג' הוא המקום בו אלכסנדר הגדול עם הצבא המוקדוני הסתערו על השערים הפרסיים (Darvazeh-ye Fars), ומצאו דרך ללב הפרסי (331 לפנה"ס). ב-1990 נוסדה בעיר אוניברסיטה רפואית. בשנת 2002 נפתח מוזיאון יאסוג' אשר מציג מטבעות, פסלים, כלי חרס וכלי ברונזה ששוחזרו מאתרים ארכאולוגיים מסביב. Speck, Henry (2002). "Alexander at the Persian Gates. A Study in Historiography and Topography". American Journal of Ancient History. "Museum And National Parks". Islamic Institute of New York. נבדק ב-2008-08-18. מדיה וקבצים בנושא יאסוג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאסוג' ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בירג'נד

בירגַ'נְד (בפרסית: بیرجند) היא עיר בפרובינציית דרום ח'וראסאן באיראן, המשמשת כבירת הפרובינציה. הציטוט הראשון של העיר בספרות ההיסטורית שייך לספר המפורסם מויים אלבולדן, מאת יאקות אל-חמאווי (המאה ה-13) המציג את בירג'נד כעיר היפה ביותר בקוהסטן. לפני כן, בירג'נד כנראה לא הייתה גדולה וחשובה כעירייה אלא כקהילה כפרית. עם זאת, לאזור הגאוגרפי בירג'נד הייתה חשיבות היסטורית ופוליטית הרבה לפני הופעתה של העיר בירג'נד. ציטוטים רבים של האזור זמינים בספרות המקורית כמו Ehya -ol- Molook של היישובים החשובים של פעם באזור. מלבד ספרות, העדות העתיקה ביותר על ההיסטוריה של האזור היא הכתובת העתיקה של לאך-מזאר בכפר קוך, כ-25 ק"מ דרומית מזרחית לבירג'נד. רישומים וכתובות רבים חצובים על משטח סלע אבן. הכתובות כוללות פיקטוגרמות וכן כתבים ארסידיים, סאסאניים, ערבי ופרסי. Research articles collection (archaeology, ancient inscriptions): Lakh-Mazar, Birjand. Rajab Ali Labbaf Khaniki, Rassul Bashash Kanzaq. 25. Iranian Cultural Heritage Organization. Summer 1994. מדיה וקבצים בנושא בירג'נד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בירג'נד (בפרסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיוויזיית המילואים ה-153 (ורמאכט)

דיוויזיית המילואים ה-153 (בגרמנית: 153. Reserve-Division), הייתה דיוויזיית חי"ר של צבא היבשה הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נוסדה תחת השם דיוויזיה מס' 153 (בגרמנית: Division Nr. 153), וכן נשאה את השמות פיקוד חיילי המילואים III (בגרמנית: Kommandeur der Ersatztruppen III). היא נפרסה לראשונה באוגוסט 1939, הוגדרה מחדש בדצמבר 1939, ובדצמבר 1942 הפכה לדיוויזיית אימוני השדה ה-153. הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 במהלך הגיוס הגרמני וזמן קצר לפני הפלישה לפולין, היחידה שתהפוך לדיוויזיה ה-153 סומנה בתחילה כפיקוד חיילי מילואים III ושימשה כדיוויזיית ההדרכה והגוף המנהלי למגויסים מהמחוז הצבאי השלישי (ברלין). יחידה זו כונתה דיוויזיה מס' 153 ב-12 בדצמבר 1939. דיוויזיה מס' 153 המשיכה בתפקיד הקודם של פיקוד חיילי מילואים III. רגימנטים המילואים שהיו חלק מהדיוויזיה כללו, בין השאר, רגימנט המילואים ה-23 'פוטסדאם', רגימנט המילואים ה-76 'ברנדנבורג', רגימנט המילואים ה-218 'ברלין-שפנדאו', רגימנט המילואים הממונע ה-83 'אברסוולדה', ואחרים. הדיוויזיה הוגדרה מחדש כדיוויזיית המילואים ה-153 ב-11 בספטמבר 1942. עד לנקודה זו, הדיוויזיה נשארה במחוז הצבאי השלישי, אך כעת הייתה מוכנה להישלח לחזית. שאר המחליפים הועברו לאימונים נוספים לדיוויזיה ה-463 והיחידות הלוחמות של הדיוויזיה ה-153 הועברו לאחר מכן לאוקראינה. לאחר זמן קצר שונה שמה של דיוויזיה זו שוב כחלק מצו שניתן ב-10 בדצמבר 1942. חלקים מהדיוויזיה שהוצבו בקרים הועברו לדיוויזיית הרגלים ה-258, השאר אוחדו לדיוויזיית אימוני השדה ה-153. קורט שנהיינץ (26 באוגוסט 1939 – 1 בדצמבר 1939) אוטו שרדר (1 בדצמבר 1939 – 1 ביוני 1942) דיטר פון בהם-בצינג (1 ביוני 1942 – 10 בדצמבר 1942) דיוויזיה מס' 153 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית המילואים ה-153 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Tessin, Georg (1977). Die Landstreitkräfte 131-200. Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939-1945 (בגרמנית). Vol. 7. Osnabrück: Biblio Verlag. pp. 85–88. ISBN 3764810971. Mitcham, Samuel W. (2007). "153rd Field Training (later Grenadier) Division". German Order of Battle: 1st-290th Infantry divisions in World War II. Stackpole Books. ISBN 9780811734165.
ז'ארקו לאזטיץ'

ז'ארקו לאזטיץ' (בסרבית: Žarko Lazetić, בסרבית קירילית: Жарко Лазетић; נולד ב-22 בפברואר 1982) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל סרבי המשמש כמאמן מכבי תל אביב מליגת העל. לאזטיץ' שיחק כחלוץ והחל את קריירת הנוער שלו בכוכב האדום בלגרד. לאחר מכן שיחק באוביליץ' ובנז'באץ, וב-2002 עבר לפ.ק. בלגרד מהליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. ב-2004 עבר לבז'אניה מליגת המשנה, ובדצמבר 2006 עבר עם חברו לקבוצה אנטוניו רוקאבינה לפרטיזן בלגרד. הוא זכה עם הקבוצה בדאבל (אליפות וגביע) בעונת 2007/08. ביולי 2008 חתם לאזטיץ' לשנתיים בוויבודינה נובי סאד, בה שיחק שנתיים לפני שעבר לרודוס מהליגה השנייה ביוון. הוא כבש תשעה שערים בעונת 2009/10, אך לא הצליח לעזור לקבוצה להימנע מירידה. בתחילת 2011 עבר לאזטיץ' לאינדונזיה, בה שיחק בפרסיס סולו תחת בן ארצו ברנקו באביץ'. לאחר מכן הוא חזר לסרביה, ובקיץ 2013 פרש לאחר תקופות קצרות ביאבור איבאניצה ובבז'ניה. לאזטיץ' החל את קריירת האימון שלו בסרם יאקובו מהליגה האזורית של בלגרד בקיץ 2014. באוקטובר 2015 הוא מונה לעוזר מאמן בטלאופטיק מאותה ליגה. בדצמבר 2015 הוא המשיך עם הצוות המקצועי לפרטיזן בלגרד, ובאוקטובר 2016 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון עימה זכה באליפות הליגה. ביוני 2018 מונה לאזטיץ' לעוזרו של מירוסלאב ג'וקיץ' בפרטיזן, ובמרץ 2019 אף שימש כמאמן זמני לאחר התפטרותו של המאמן זוראן מירקוביץ'. כעבור חודש הוא חזר לטלאופטיק כמאמן. ביוני 2020 מונה לאזטיץ' למאמן מטאלאץ גורני מילאנובאץ מליגת העל הסרבית, אותה עזב בנובמבר 2021 לטובת TSC באצ'קה טופולה. ב-24 ביוני 2024 מונה לאזטיץ' למאמן מכבי תל אביב. בעונת 2024/2025 הוא הוביל את הקבוצה לשלב הליגה של הליגה האירופית לאחר ניצחון בפלייאוף המוקדמות על קבוצתו לשעבר באצ'קה טופולה 8–1. אחיו הגדול של לאזטיץ', ניקולה, היה גם הוא כדורגלן. בז'אניה אליפות ליגת המשנה הסרבית: 2005/06 פרטיזן בלגרד אליפות ליגת העל הסרבית: 2007/08 הגביע הסרבי: 2007/08 תארים אישיים מלך השערים של הליגה הסרבית השנייה: 2005/06 מלך השערים של הגביע הסרבי: 2006/07 מאמן החודש בליגה הסרבית: יולי 2022 ז'ארקו לאזטיץ', באתר Transfermarkt ז'ארקו לאזטיץ', באתר Soccerway ז'ארקו לאזטיץ', באתר WorldFootball.net ז'ארקו לאזטיץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פפ גווארדיולה הסרבי: הכירו את המאמן המיועד של מכבי ת"א, באתר ynet, 24 ביוני 2024 אבי אטיאס ואבירן גרין, ‏"הכדורגל הטוב בסרביה": הכירו את מאמן מכבי המיועד, ז`רקו לאזטיץ`, באתר ערוץ הספורט, 24 ביוני 2024 Žarko Lazetić novi igrač Vojvodine, b92.net, [ז'ארקו לאזטיץ', השחקן החדש של וויבודינה], ‏5 ביולי 2008 (בסרבית) Promene u Partizanu: Teleoptik ima novog trenera, kao kadeti crno-belih!, espreso.rs, [שינויים בפרטיזן: לטלאופטיק יש מאמן חדש, כמו גם לנוער השחורים-ולבנים!], ‏17 באוקטובר 2016 (בסרבית) Lazetić novi trener Metalca, novosti.rs, [לאזטיץ' הוא המאמן החדש של מטאלצה], ‏26 ביוני 2020 (בסרבית) נדב צנציפר, ז'ארקו לאזטיץ' מונה למאמן מכבי ת"א: "מחכה כבר לעבוד קשה", באתר ynet, 24 ביוני 2024 חגיגה אירופית: מכבי תל אביב עלתה לליגה האירופית עם 1:5 ענק, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2024 Trener meseca Mozzart Bet Super lige: Žarko Lazetić i sedam bodova sa tri teška gostovanja, ליגת העל הסרבית, [מאמן החודש בליגת העל של Mozzart Bet: ז'ארקו לאזטיץ' עם שבע נקודות בשלושה משחקי חוץ קשים], ‏3 באוגוסט 2022 (בסרבית)
הדיוויזיה ה-463 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-463 (בגרמנית: Division Nr. 463) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1942 בפוטסדאם, המחוז הצבאי השלישי, במקום דיוויזיה מס' 153. הדיוויזיה התגייסה בינואר 1945 במסגרת קריאת גנייזנאו כדיוויזיית התחלופה ה-463 ונפרסה בעמדת C. הדיוויזיה פורקה שם ב-31 בינואר 1945. השרידים צורפו לדיוויזיית ריגנר. לאחר מכן אורגנה הדיוויזיה מחדש בפוטסדאם. ב-23 במרץ 1945 נשלחה הדיוויזיה לאזור ביסקוב בכיוון לוטן-אוסטגוטן. הדיוויזיה נפרסה באפריל 1945 עם קורפוס מוזר תחת ארמיית הפאנצר הרביעית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז באודר. גנרל-לויטננט אויגן דמול (1 באוקטובר 1942 – 1 במאי 1943) גנרל-לויטננט רודולף האבניכט (1 במאי 1943 – אפריל 1945) דיוויזיה מס' 463 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
החיה שבפנים (סרט, 2024)

החיה שבפנים (באנגלית: The Beast Within) הוא סרט אימה בריטי שבוים על ידי אלכסנדר ג'יי. פארל על פי תסריט שכתב לצד התסריטאית גריר אליסון, ובו מככבים קיט הרינגטון, אשלי קאמינגס, ג'יימס קוזמו וקיילין ספרינגול. הסרט מבוסס באופן רופף על רומן באותו שם מאת אדוארד לוי. הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-26 ביולי 2024 בארצות הברית. אחרי שהיא עדה לסדרת אירועים משונים, וילו בת ה-10 מתחילה לפקפק בחיים המבודדים של משפחתה במעמקי יערות אנגליה ומחליטה לילה אחד לעקוב אחר הוריה כשהם יוצאים לאחד הטיולים הסודיים שלהם אל לב היער העתיק. לאחר שהיא עדה לאביה עובר מהפך מפלצתי, וילו מבינה שהיא עצמה נקלעה לסוד העתיק שהם ניסו להסתיר ממנה. קיט הרינגטון אשלי קאמינגס קיילין ספרינגול – וילו ג'יימס קוזמו איאן ג'יילס – ויליאם אדם בזיל מרים ארבלה מזלי על הפקת הסרט בפועל הופקדו המפיקים אלכס צ'אנג, ג'ורדן וגנר, סבסטיאן ארטיסט וג'ק כריסטיאן. מפיקים נוספים כוללים את ראיין המילטון ומרטין אוון. על בימוי הסרט הופקד אלכסנדר ג'יי. פארל, שזהו לו סרט ביכורים. בנוסף, על הלחנת המוזיקה הופקדו ג'ק חלמה ונייתן וו. קליין ועל מלאכת הצילום, צלם הקולנוע דניאל כץ. במעמד חשיפת הקדימון הראשון, נחשף כי לצוות השחקנים הראשי של הסרט לוהקו קיט הרינגטון, אשלי קאמינגס, ג'יימס קוזמו וקיילין ספרינגול. "החיה שבפנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החיה שבפנים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החיה שבפנים", באתר Metacritic (באנגלית) John Squires, ‘The Beast Within’ Trailer – Kit Harington Transforms into a Werewolf This Summer, Bloody Disgusting!, ‏2024-06-18 אורן מנדז, ג’ון סנו הופך לזאב של ממש בסרט אימה חדש, באתר גאדג'טי, ‏2024-06-19 From dire wolf to man-wolf: See Kit Harington transform in 'The Beast Within' trailer, EW.com Paul Heath, 'The Beast Within' with Kit Harington trailer lands, The Hollywood News, ‏2024-06-19
מפעל מב"ת טילים

מפעל מב"ת טילים (MBT) הוא מפעל של התעשייה האווירית לישראל, העוסק בתכנון, פיתוח, וייצור מגוון של מערכות טילים כולל תקיפה ימית, חימוש משוטט, חימוש מונחה מדויק ומערכות הגנה קצרות טווח. המפעל ממוקם ביהוד. מקור שם מבת: מפעל בי"ת. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בין השאר, המפעל עוסק בפיתוח וייצור: לוויינים, כולל לווייני הריגול, התצפית והתקשורת אופק, ארוס ועמוס מערכות נשק משוטטות הכוללות נשק אנטי ראדאר HARPY מערכות טילים, כגון ברק פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנים 1995–2002 ניהל את המפעל יצחק ניסן שעבד במפעל עשרות שנים, ולימים מונה למנכ"ל התעשייה האווירית. בשנת 2014 מונתה ד"ר אביטל שריפט למנהלת המפעל וכיהנה עד שנת 2022. מנהל המפעל כיום הוא אבי אלישע. אמנון ברזילי, בתוך 6 שנים הפך מב"ת מיצרן מפסיד של מערכות נשק מתקדמות למפעל הרווחי ביותר של התעשייה האווירית, באתר TheMarker‏, 29 באוגוסט 2001 ד"ר אביטל שריפט מנהלת מפעל מבת טילים התעשייה האווירית, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2015
יוסטון סטיוארט צ'מברלין

יוסטון סטיוארט צ'מברלין (באנגלית: Houston Stewart Chamberlain;‏ 9 בספטמבר 1855 - 9 בינואר 1927) היה הוגה דעות וסופר גרמני ממוצא בריטי שדגל בתורת הגזע. צ'מברלין נולד בסאות'סי (אנ') שבאנגליה. אמו הייתה ממוצא סקוטי. בגיל 14 חלה ומשפחתו לקחה אותו למעיינות מרפא ברחבי אירופה, בלווית מורה גרמני אשר לימד אותו את התרבות וההיסטוריה הגרמניים. בשנת 1899 הוציא לאור בגרמנית את ספרו המפורסם "יסודות המאה ה-19" (The Foundations of the Nineteenth Century). ספר זה סקר את תולדותיה של אירופה מן התקופה העתיקה ועד העת החדשה על יסוד עקרונות הגזענות. על פי הספר יש לבחון את האירועים ההיסטוריים והתרבותיים המתרחשים באירופה לאור השפעתם של שני גורמים: הגורם ה"ארי" הגרמני, החיובי, והגורם היהודי השלילי. צ'מברלין, הגרמנופיל, סבר שכל החיובי שבעולם מקורו בגזע הארי, הגרמני. באשר ליהודים שאל את עצמו צ'מברלין את השאלה הבסיסית, היא שאלת הקיום הפרדוקסלי של העם היהודי. כיצד ייתכן שכאשר עמים עלו וירדו, מדינות נבנו ונהרסו, ממשיכים עדיין היהודים להתקיים? כשהיהודים נמצאים בגלות הם גוזלים כוח חיות מהעמים האחרים. לכן אין ליהודים נחלה וחלק בחברה האנושית. העם היהודי נענש להיות נע ונד כפי שהיה עונשו של קין כשרצח את אחיו הבל. בנוסף ממשיך צ'מברלין לטעון בספרו כי העם היהודי משקף את התגלמות העקרות, חוסר הדמיון וכוח היצירה, אך כישרונו ותחבולותיו מופנים לערעור מעמדו של הגזע העליון. צ'מברלין טען בספרו כי רעיונותיהם של היהודים החלו לחדור לאירופה במאה ה-19 ועל כן התחזקה השליטה של הגזע הנחות ביותר, הגזע היהודי, ומצד שני הגזע הארי נאלץ להיאבק נגדם כדי לגבור על השפעותיו של הגזע הנחות. צ'מברלין הטיף למאבק ביהודים, שחורים, יפנים ואחרים, וניסה להוכיח כי ישו לא היה יהודי מזרח-תיכוני אלא ארי בלונדיני. ברעיונות אלו הושפע צ'מברלין מן הסופר הגזעני הצרפתי הרוזן ארתור דה גובינו. כמו כן, צ'מברלין היה מקורב מאוד לריכרד וגנר, שאב ממנו רעיונות ובסוף ימיו, לאחר גירושיו מאשתו הראשונה, היה נשוי לבתו אווה. בימי חייו היו רעיונותיו של צ'מברלין פופולריים מאוד באירופה ובמיוחד בגרמניה, והוא הוזמן לחצרו של הקייזר וילהלם השני. הקיסר היה משמיע מדי ערב בפני משפחתו ופמלייתו קטעים מתוך כתביו, וניסה להפוך אותם לחומר לימוד חובה בבתי הספר בגרמניה, אולם משרד החינוך לא פעל על פי המלצתו. לרעיונותיו של צ'מברלין הייתה השפעה רבה על תנועות לאומניות בגרמניה, ביניהן התנועה הנאצית ועל אחדים מבכיריה דוגמת אדולף היטלר ואלפרד רוזנברג. במהלך מלחמת העולם הראשונה כתב צ'מברלין מספר עלוני תעמולה כנגד ארצו, בריטניה, ולאחר מכן קיבל אזרחות גרמנית. ב-1923 נפגש צ'מברלין עם היטלר והתבטא בפניו שתקוותו אודות שליטת הגזע הארי נכזבה בערוב ימיו, ורק היטלר חולל מהפכה ושוב החיה את תקוותו זו. היטלר מצידו הודה בהשפעה הרבה שיש לצ'מברלין על תורתו, וכינה אותו "נביא הרייך השלישי". מדיה וקבצים בנושא יוסטון סטיוארט צ'מברלין בוויקישיתוף יוסטון סטיוארט צ'מברלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוסטון סטיוארט צ'מברלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עמוס אילון, רקוויאם גרמני, עמ' 266. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנג'מין ראגלס

בנג'מין ראגלס (באנגלית: Benjamin Ruggles;‏ 21 בפברואר 1783 – 2 בספטמבר 1857) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אוהיו. ראגלס נולד באבינגטון (אנ'), קונטיקט, ארצות הברית, למד משפטים והוסמך כעורך דין. ב-1807 עבר למרייטה (אנ'), וב-1810 לסנט קליירסוויל (אנ'). בשנים 1810–1815 היה שופט בבתי המשפט של אוהיו, ולאחר מכן נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעמה. הוא כיהן בסנאט במשך שלוש קדנציות בין השנים 1815–1833. ב-1832 החליט לא להיבחר מחדש. כאלקטור הצביע בעד ויליאם הנרי הריסון ב-1836. ב-1812 נישא בקונטיקט, וב-1817 מתה אשתו הראשונה. ב-1825 נישא מחדש. ראגלס נפטר ב-1857. בנג'מין ראגלס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בנג'מין ראגלס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיטה קאפאק

מאיטה קאפאק (קצ'ואה: Mayta Qhapaq, אולי עשיר) היה הסאפה אינקה הרביעי של ממלכת קוסקו (1290 - 1320). כבנו של המלך יוקי יופאנקי, מאיטה קאפאק הייתה יורשו, ואביו של קאפאק יופאנקי (אנ'). אשתו נקראה מאמה טנקארי יאצ'י, טאקוקריי, או מאמה קוקה. ילדיו האחרים (חוץ ממאיטה קאפאק) היו טרקו הואמן, אפו קונטי מאיטה, קואקו אבקיילי, ורוקה יופאנקי. אמו של מאיטה קאפאק הייתה מאמה קורה אוקלו קויה. היא מתה בקוסקו. מאיטה קאפאק נחשב לממציא לוח השנה. הכרוניקנים מתארים אותו כמצביא גדול שכבש שטחים עד אגם טיטיקקה, ארקיפה ופוטוסי. בעוד שלמעשה, ממלכתו עדיין הייתה מוגבלת לעמק קוסקו. בשנת 1134, מאיטה קאפאק הכניס את אזורי ארקיפה ומוקגואה (אנ') לשליטת האינקה. ההישג הצבאי הגדול שלו היה הכניעה של שבטי האלקביסה והקולונכימה. מדיה וקבצים בנושא מאיטה קאפאק בוויקישיתוף Felipe Guamán Poma de Ayala and Roland Hamilton, The First New Chronicle and Good Government Inca Garcilaso de la Vega, The Incas: the royal commentaries of the Inca de Gamboa, P.S., History of the Incas, 2015, ISBN 9781463688653 Bollaert, William, Observations on the History of the Incas of Peru, on the Indian of South Peru, and Some Indian Remains in the Province of Tarapaća, כתב העת של האגודה האתנולוגית של לונדון, 1854‏, JSTOR 3014140