laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אטואי

אטואי (נולד במהלך המאה ה-15 - הוצא להורג בשריפה ב-2 בפברואר 1512) היה מנהיג שבט הטאינו שלחם בספרדים בהיספניולה ובקובה בתקופת הכיבוש הספרדי באמריקה. אטואי עמד בראש אימפריה אינדיאנית נרחבת שהשתרעה על פני רוב שטחה של קובה ומספר איים שכנים בים הקריבי. לאחר הכיבוש הספרדי עמד אטואי בראש מרד אינדיאני כנגד הכובשים. ההתנגדות המזוינת של אטואי החלה באי היספניולה (כיום האיטי והרפובליקה הדומיניקנית) בעידן קולומבוס, וככל הנראה התגברה לאחר 1502 כאשר צי של 30 ספינות ספרדיות הביא את המושל החדש ניקולה דה אובנדו. על אף שזכה להצלחה בתחילה, כאשר השתמש בלוחמת גרילה כנגד הצבא הספרדי, המרד נכשל בסופו של דבר ואטואי עצמו הוצא להורג. עם זאת אטואי היה לאינדיאני הראשון להרים נס מרד כנגד הכיבוש הקולוניאליסטי ובכך הפך לגיבור בעיני בני שבטו ושכניהם. כלוחם החופש הבולט הראשון של אמריקה, האטוי לא רק איחד אפריקאים ואנשים ילידים נגד הפולשים, אלא בהבאת עמו ולוחמיו מהיספניולה לקובה, הוא יזם את מאבק ההתנגדות הפאן-אמריקני הראשון. כיום פסל בקובה חוגג את אטואי כגיבור לאומי. כתוצאה מדיכוי מרד שבטי הטאינו בהנהגתו של אטואי בידי הספרדים נטבחו מאות אלפי אינדיאנים והיתר מתו כתוצאה מעבודות פרך שהוטלו עליהם בידי הכובשים וכן ממגפות שהביאו הכובשים הזרים לעולם החדש, מפניהן תושבי האזור לא היו מחוסנים. מדיה וקבצים בנושא אטואי בוויקישיתוף William Loren Katz, ZINN EDUCATION PROJECT, Feb. 2, 1512: Taíno Leader Hatuey Executed in Cuba ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבא שטולצנברג

אַבָּא שְׁטוֹלְצֶנְבֵּרְג (בכתיב יידי: אַבא שטאָלצענבערג; באנגלית: Aba (Abo) Stolzenberg או Shtoltsenberg;‏ 1 באוקטובר 1905 –1941) היה משורר יידי אמריקני. אבא שטולצנברג נולד בהליניאני (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה) והיגר לארצות הברית. התגורר בניו יורק ונמנה עם חוג משוררי היידיש של זישה לנדוי. השתייך לזרם המודרניזם בספרות היידיש ולמה שמקובל להגדיר בחקר ספרות היידיש, "הדור השלישי של משוררי היידיש באמריקה", לצד משוררים כוויינשטיין, השלס, פרייל, טלר, שטיקר, כ"ץ, צייטלין וגראדה. שירתו תוארה על ידי אברהם נוברשטרן כ"ביטוי הבולט ביותר בשירת יידיש בארצות הברית בשאיפה למזג בין האימפרסיוניזם של 'די יונגע' לבין המודרניזם של האינזיכיסטים". קטע משירו "נודנע טעג" (ימים מטרידים): נודנע טעג, אונטער אייער לאסט (ימים מטרידים, תחת משאתך) פאלן פערד, משוגע ווערן הינט (סוסים נופלים, משוגעים נתהווים לכלבים) בין השירים שכתב: Bolsheviks (הבולשביקים) Boring Days (ימים משעממים) Dream Canaan Galician Winter (חורף גאליציאני) Wolf Bezberider Young Ukrainians (אוקראינים צעירים) בבית הספרים הלאומי בירושלים מצוי ספר שירים שלו: לידער, שירים, ניו יורק, 1941. Seth L. Wolitz, Abo Shtoltsenberg: A Poet and His Personae, Yiddish, Vol. 7, No. 1, 1987, pp. 15-26. Abraham Ber Tabatshnik, Aba Shtoltsenberg, Fun Haverim, New York, 1951. Irving Howe, Ruth R. Wisse and Khome Shmeruk (eds.), The Penguin Book of Modern Yiddish Verse, Penguin Books, 1988. Seth L. Wolitz, Personnae in Aba Shtoltsenberg's Poetry., Annual YIVO Conference, New York, October, 1985. כתבי אבא שטולצנברג בפרויקט בן-יהודה אבא שטולצנברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) https://www.geni.com/people/Aba-Stolzenberg/6000000032089775824 דוד רוסקיס, מסע מטאפיסי מסיביר לסיני, באתר הארץ, 20 במאי 2005 אברהם נוברשטרן. מודרניזם יידי בארצות הברית. בתוך: זמן יהודי חדש : תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי, כרך ג. ספרויות ואמנויות. ירושלים, הוצאת כתר, 2008, עמ' 171. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משמעות לוואי

בסמנטיקה, משמעות לוואי (או הוראת לוואי), או קונוטציה, היא המשמעות הנוספת, הנלווית, שניתן להסיק אותה מהמסר –(שרואים, שומעים או קוראים). המושג קונוטציה מתייחס לאסוציאציות התרבותיות-החברתיות או האישיות של האדם. זוהי הדרך שבה החברה או מישהו בתוך החברה חושבים על המסר. פירוש קונוטטיבי קשור למעמד, גיל, מגדר, מוצא של הנמען והיא כוללת את כל מה שהמסר מביעה מעבר למשמעות הבסיסית שלו, הדנוטציה. הדנוטציה היא בדרך כלל אובייקטיבית ושווה אצל כל הדוברים, ואילו הקונוטציה משקפת את עמדת הדובר ואת התייחסותו הסובייקטיבית למילה. בנוסף, קונוטציה היא גם המשמעות הרגשית של כל אדם הנלווית למילה, סיפור, תמונה, מוזיקה ועוד. לדברי גד בן-עמי צרפתי, ההוראה [דנוטציה] היא התפקיד הסמנטי הטהור של המילה, ואילו הוראת הלוואי [קונוטציה] היא מכלול רגשות, הערכות, זיכרונות ותסמיכים (אסוציאציות) שהמילה מעוררת בנו. נֹאמר, למשל, שהוראת המילה 'אימא' היא 'אישה ביחס לבניה', ואילו הוראת הלוואי שלה יכולה להיות רגשי חיבה, געגועים, זיכרונות הילדות וכדומה - וגם תרעומת ואפילו איבה. הוראת המילה 'מלחמה' היא 'התנגשות בין צבאות עוינים', והוראת הלוואי יכולה להיות רגש של התלהבות, של פחד, של כאב ועוד. לעיתים הקונוטציה עשויה להבדיל בין מילים בשפה שיש להן משמעות יסודית זהה. לדוגמה, לביטויים "נפטר", "הלך לעולמו", "מת" ו"התפגר" יש משמעות יסודית אחת שווה – חייו של האדם נפסקו. ואולם, ל"נפטר" ול"הלך לעולמו" יש קונוטציה חיובית, ל"התפגר" יש קונוטציה שלילית ואילו ל"מת" אין בדרך כלל קונוטציה. קונוטציה יכולה לשמש גם כאמצעי ספרותי או רטורי: לדוגמה, שימוש במילה "אביב" מעורר קונוטציות של התחדשות ולבלוב אצל הקורא או השומע. יש המבחינים בין משמעות לוואי, ובין אסוציאציה. משמעות לוואי משמשת לציון משמעות המתקשרת לעצם, בעוד אסוציאציה היא של עצם אחר המתקשר אליו. לדוגמה: לצבע אדום יכולה להיות משמעות לוואי של אהבה או אזהרה, ואילו לעורר אסוציאציות לפרחים אדומים, שטיח אדום או מאדים - הכוכב האדום. הגבול בין משמעות לוואי ואסוציאציה מטושטש, ותלוי במידה רבה בהקשר ובאדם. לדוגמה, בהקשר של פרס האוסקר, הצבע האדום יכול לעורר משמעות לוואי אל השטיח האדום; ובהקשר של אסטרולוגיה, הוא יכול להיות בעל משמעות לוואי למאדים. השימוש במשמעויות לוואי עשוי לאפיין ז'אנרים שונים של כתיבה: בנאום, בפשקוויל או בפרסומת עושים בדרך כלל שימוש רב במשמעויות לוואי, ולעומת זאת בכתיבה מדעית או אנציקלופדית מקובל למעט ככל האפשר במשמעויות לוואי. גב"ע צרפתי, העברית בראי הסמנטיקה, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 10–12 מדיה וקבצים בנושא משמעות לוואי בוויקישיתוף דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "קונוטציה/דנוטציה", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות
אנסטטיט

אנסטטיט הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. האנסטטיט (MgSiO3) המכיל בעיקר מגנזיום מצוי בתחילתה של שורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הקרויה "קבוצת האנסטטיט" שנוסחתה הכללית Mg,Fe)SiO3), המסתיימת בפרוסיליט המכיל בעיקר ברזל (FeSiO3). בעבר היה נהוג לכנות בשם היפרסתן מינרל המצוי באמצעיתה של קבוצת האנסטיט והמכיל כמויות שוות של מגנזיום וברזל, אך הוועדה לשמות מינרלים באגודה הבינלאומית למינרלוגיה פסלה ב-1988 את השימוש בשם זה וקבעה כי במקומו להשתמש בשם אורתופירוקסן ולציין את כמות האנסטטיט (En) או הפרוסיליט (Fs) בהתאם ליחס מגנזיום/ברזל במינרל (לדוגמה En80Fs20). המינרלים שבקבוצת האנסטטיט מכונים גם אורתופירוקסנים משום שהם שייכים לקבוצת הפירוקסן והמבנה שלהם אורתורומבי. והם מינרלים בוני סלעים נפוצים המצויים בסלעי יסוד, סלעים מותמרים ומטאוריטים. אנסטטיט המכיל מעט ברזל והעובר בליה מקבל ברק תת-מתכתי וצבע דמוי ארד (ברונזה), ולכן יש המכנים חומר זה ברונזיט, אם כי השם הנכון יותר הוא אנסטטיט שעבר שינוי. רוב הגבישים הטבעיים הם אורתורומביים, למרות שידועים שלושה פולימורפים. הפולימורף של טמפרטורה גבוהה ולחץ נמוך מכונה פרוטואנסטטיט ואף הוא אורתורומבי. הפולימורף של טמפרטורה נמוכה מכונה קלינואנסטטיט והוא מונוקליני. הברונזיט וההיפרסתן היו מוכרים זמן רב לפני שנתגלה האנסטטיט לראשונה. המינרל תואר לראשונה על ידי ג. א. קננגוט (G. A. Kenngott) ב-1855. מקור השם מיוונית - "אנסטטס" – יריב, בשל עמידות המינרל לחום ולחץ. נוהגים לחתוך את סוג האנסטטיט שלו גוון ירוק אזמרגד, המכונה אנסטטיט-כרום, לשימוש כאבן חן. הצבע הירוק נגרם בשל כמויות זעירות של כרום, ומכאן שם הסוג. גם בברונזיט עושים לעיתים שימוש כאבן חן. ניתן למצוא אנסטטיט בסלעי תהום כדוגמת גברו ודיוריט. אנסטטיט יכול ליצור פנוקריסטים קטנים בעלי צורה ייחודית כמו גם את הגרגרים של מסת האם בסלעי פרץ כדוגמת בזלת, אנדזיט ודקיט אנסטטיט המכיל מעט ברזל (En90Fs10) הוא מינרל משמעותי בסלעי פרידוטיט ופירוקסניט המצויים במעטפת כדור הארץ. קסנוליתים של פרידוטיט נפוצים בקימברליט ולעיתים בבזלת. מדידות של תכולת הסידן, האלומיניום והכרום באנסטטיט בקסנוליתים אלו היו הגורם המכריע בקביעת העומקים מהם נלקחו קסנוליתים אלו על ידי המגמה העולה. ניתן למצוא אנסטטיט טהור או אנסטטיט המכיל מעט ברזל בחלק מהסרפנטינים שעברו התמרה. גבישים גדולים באורך של 30 סנטימטר שרובם עברו שינוי לסטיאטיט נמצאו ב-1874 בעורקים של אפטיט כשהם חוצים שיסט-נציצי ושיסט-הורנבלנדה במכרה האפטיט של קיורסטד (Kjorrestad) בקרבת ברוויג בדרום נורווגיה. אנסטטיט הוא מינרל נפוץ במטאוריטים. גבישים של אנסטיט נמצאו במטאוריטים סלעיים או מטאוריטים של ברזל, כולל במטאוריט שנפל בברייטנהאך שליד ארזגבירג', בוהמיה. בחלק מהמטאוריטים מהווה האנסטטיט, יחד עם אוליבין את רוב החומר. האנסטטיט יכול להיווצר בגושים כדוריים קטנים שהמבנה הפנימי הוא של קרניים מהמרכז כלפי חוץ. Deer, W. A., Howie, R. A., and Zussman, J. (1992). An introduction to the rock-forming minerals (2nd ed.). Harlow: Longman ISBN 0-582-30094-0 מדיה וקבצים בנושא אנסטטיט בוויקישיתוף אנסטטיט באתר webmineral אנסטטיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברוך אדלר

ברוך אדלר (1 באוגוסט 1926 – 30 בנובמבר 2005, כ"א באב ה'תרפ"ו - כ"ט בחשוון ה'תשס"ו) היה עיתונאי, עורך לילה וכתב בעיתון "הצופה". אדלר כתב גם ב"הארץ", ב"ידיעות אחרונות", ב"שערים" וב"מבט". נולד בטרנבה שבצ'כוסלובקיה, ונקרא על שמו של רבי ברוך הגר, האדמו"ר השני לבית חסידות ויז'ניץ. ב-1936 עלה ארצה עם משפחתו ממניעים ציוניים, הורים ושבעה ילדים, חלקם נשואים, ובהם גיסו יהודה שפיגל. אביו, מנחם מנדל אדלר, היה מראשוני חסידי ויז'ניץ בארץ ישראל. המשפחה לקחה איתה ארצה מכונות סריגה ופתחה עסק משפחתי של ייצור סוודרים ומוצרי סריגה בתל אביב. לאחר תום לימודיו בישיבת היישוב בתל אביב הצטרף לאגודת אליצור, בה עסק בפעילות ציונית דתית. כמו כן, היה חבר בהגנה. במלחמת העצמאות נלחם עם חטיבת אלכסנדרוני באזורים שונים ובהם כיבוש מחנה תל ליטוינסקי, כיבוש לוד ורמלה במבצע דני ועוד. במילואים שירת בתותחנים וכקצין הגנה מרחבית. ב-1956 נישא לרחל לוי, ועבר להתגורר בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשל מצבה הדחוק של משפחתו לא זכה להשכלה על-תיכונית. עבד תחילה כמורה לחינוך גופני. ב-1954 החל לעבוד כעיתונאי במערכת העיתון הציוני דתי הצופה, שם עבד במשך 46 שנים. תחום הכתיבה העיקרי שלו היה בנושאים כלכליים, אך הוא שימש גם ככתב צבאי, כתב לענייני תחבורה ותעופה וכתב לענייני תיירות. גם לאחר שחלה בפרקינסון, והתקשה בכתיבה, הוא המשיך להכתיב את כתבותיו למזכירותיו במערכת. בנוסף לעבודתו ב"הצופה" עבד כפרילנסר, בעיקר בתחום הכלכלי, בעיתונים נוספים כדוגמת "הארץ", והעיתונים הכלכליים "מבט" ו"שערים". בעבודתו ב"הצופה" קידם נושאים שהיו חשובים בעיניו, בעיקר בהובלת מאבקים סוציאליים לטובת עמיתיו בעיתון. נפטר בכ"ט בחשוון ה'תשס"ו ונקבר בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו אישה, רחל אדלר, מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך, שלושה בנים ובת. צעיר הבנים הוא הזמר-יוצר אורי אדלר. התגורר בבית מגורי העיתונאים, שני בנייני מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב בהם התגוררו כמה עיתונאים מרכזיים, ובהם יוסף לפיד, יגאל לב, שבתי דון-יחייא, לוי יצחק הירושלמי, יצחק בראט ונפתלי קראוס. מנחם משיב נפשי, ה'תשמ"ט, עמוד 19, פיסקה ה' מנחם משיב נפשי, ה'תשמ"ט, עמוד 30
במה (פירושונים)

במה (או בימה) היא אזור מוגבה כדי שהציבור יוכל לראות את המתרחש עליו. האם התכוונתם ל... במת התיאטרון – מקום התרחשות המופע בימה – שבבית הכנסת עליה נמצאת התיבה - שולחן שעליו מניחים או מעמידים (תלוי במנהג) את ספר התורה בעת קריאת התורה. במות – מקומות פולחן מוגבהים עתיקים, שכללו מזבח, מצבה ופסל במה (כתב עת) – כתב עת ישראלי לתיאטרון במה (גאולוגיה) שם משפחה ממקור גרמני (Böhme), המעיד על מוצאו של נושאו או אבותיו מחבל בוהמיה יאקוב במה – פילוסוף גרמני פרנץ במה – איש צבא גרמני בימה בם
הטלוויזיה הרומנית

הטלוויזיה הרומנית (בשמה המלא ברומנית: Televiziunea Română, בקיצור: TVR) היא תחנת טלוויזיה ציבורית בבעלות ממשלת רומניה המפעילה את הערוצים: ‏TVR1‏, TVR2‏, TVR international ו-TVR cultural. התחנה הוקמה ב-1956 ושידרה לראשונה ב-31 בדצמבר באותה השנה. בשנת 1968 החלו שידורים של ערוץ נוסף ובשנת 1983 החלו שידורי צבע. בשנת 1961 החלו שידורי התוכניות של TVR מדי יום (למעט בימי שני) משעה 18.30 - עד 22.00. ביום ראשון ולעיתים בשבת הייתה תוכנית בוקר משעה 9.00 עד הצהריים. התוכניות היו מגוונות ומושכות, מה שהביא לגידול בקהל. כך, בשנת 1965 מספר המנויים לשירות הטלוויזיה הציבורי הגיע ל 500,000, וחמש שנים אחר כך ל 1.5 מיליון. במהלך תקופה זו נחנכה תוכנית 2 (2 במאי 1968). תחילה היא שידרה יום אחד בשבוע בלבד, ביום חמישי, כך שמיום ה-16 ביוני הוא ישודר ביום ראשון, אחר כך ביום שני ושבת. בגלל איכות התוכניות, קהל הטלוויזיה גדל והיה אמצעי חשוב ליידע את האוכלוסייה. אולם, מאז 1985, באופן בלתי צפוי, מסיבות אידאולוגיות, תוכנית הטלוויזיה הוגבלה לשעתיים בלבד ביום, כאשר התוכניות הוקדשו בעיקר לפולחן האישיות של ניקולא ואלנה צ'אושסקו. בישראל משודר ערוץ TVR international. מדיה וקבצים בנושא הטלוויזיה הרומנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטלוויזיה הרומנית V. Brădăţeanu, 1985 – Ceauşescu a hotărât: Televiziunea Română să funcţioneze doar două ore pe zi, rador.ro, ‏19-2-2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורמנט

פורמנט (בעברית: מעצב) הוא שיא בספקטרום התדרים של צליל הנובע מתדרי התהודה של מערכת אקוסטית. המונח משמש בפונטיקה ובאקוסטיקה לתיאור תדרי התהודה של מיתרי הקול וכלי נגינה. עם זאת המונח תקף לכל חלל אקוסטי, מאולמות ועד חדרי אמבט. ניתן לנתח פורמנטים באמצעות ספקטרוגרמות - מיפוי ספקטרום התדרים האקוסטיים כפונקציה של הזמן. פורמנטים הם מרכיבי התדר המשמעותיים להבנת דיבור ושירה. למשל, תנועות מוגדרות לפי הפורמנטים העיקריים המרכיבים אותן. פורמנטים אלה הם הצלילים העיליים האפייניים לפיהם מזהה המאזין את התנועה המדוברת. הפורמנט בתדר הנמוך יותר נקרא f1 ופורמנטים בתדרים גבוהים יותר יקראו f3 ,f2 וכו'. בדרך כלל ניתן לזהות את התנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2. ככלל, זכר אנושי בוגר מסוגל לשנות את תדר הפורמנטים שהוא מפיק בתחום של כאלף הרץ, והמרווח בין תדרי הפורמנטים עומד אף הוא על כאלף הרץ. תדר הצליל היסודי מאפשר לנו לזהות מי הדובר, בעוד שהפורמנטים מאפשרים לנו לזהות מה נאמר. רוב התנועות מכילות לפחות ארבעה פורמנטים ניתנים להבחנה, ולעיתים אף יותר משישה פורמנטים. כאשר תדר הצליל היסודי גבוה מתדר הפורמנט של המערכת האקוסטית הנדונה, אובד המידע הנישא על ידי תדרי הפורמנטים. תופעה זו ניכרת לאוזן כשמאזינים לזמרת סופרן, השרה בתדרים כה גבוהים שקשה לזהות את התנועות שהיא מבטאת. נמצא כי זמרים מאומנים מבטאים פורמנט ברור בסביבות 3,000 הרץ (2,800-3,400 הרץ) שאינו מופיע בספקטרום התדרים של זמרים לא מאומנים. פורמנט נוסף זה מאפשר למאזינים להבין את זמרתם גם כאשר הם מלווים על ידי תזמורת. ניתן לעבוד על הגיית פורמנט זה באמצעות תרגילי פיתוח קול. בטכניקת שירת צלילים עיליים הזמר שר צליל יסודי נמוך ונעזר בתהודה ליצירת צלילים עיליים היוצרים רושם של שירת מספר צלילים בו-זמנית. שליטה בפורמנטים היא מרכיב הכרחי בטכניקה זו. עיצורים סותמים (ובמידה מסוימת גם עיצורים חוככים) משנים את תדר הפורמנטים בתנועות השכנות להן. עיצורים דו-שפתיים (כמו 'בּ' ו-'פּ') מורידים את תדר הפורמנטים. לעיצורים אפיים יש בדרך כלל פורמנט נוסף בסביבות 2,500 הרץ. עיצורים וילוניים (כמו 'ק' ו'ג') מבוטאים על ידי הצמדה רגעית של הלשון לחך הרך, המכונה וילון. בהתאמה, עיצורים וילוניים אלה מאופיינים בפורמנט שני ושלישי (f3 ו-f2) שתדריהם מתבדרים זה מזה כאשר הלשון נפרדת מהחך הרך. עיצורים מכתשיים חכיים (כמו 'ט' ו'ד') משנים אף הם את הפורמנטים השכנים להם, אך אופן השינוי תלוי במיקום התנועה. שינויים בתדרי הפורמנטים של תנועה כפונקציה של הזמן מכונים מעברים פורמנטיים או מעברי מעצבים (באנגלית: formant transitions). כאמור, בדרך כלל ניתן לזהות תנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2. תדרי פורמנטים אלה נקבעים בעיקר על ידי מיקום הלשון: הנמכת הלשון מביאה לעליה בתדר הפורמנט הראשי f1 (תנועות פתוחות) ואילו שליחת הלשון קדימה מביאה לעליה בתדר הפורמנט המשני f2 (תנועות קדמיות). הטבלה הבאה מסכמת את תדרי הפורמנטים הראשיים המאפיינים תנועות שונות: גוון (צליל) מדיה וקבצים בנושא פורמנט בוויקישיתוף מהם פורמנטים? פורמנטים להנאה ולמחייה פורמנטים ופדלי ווא-ווא מְעַצֵּב במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית מַעֲבַר מְעַצְּבִים במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
פרמי (יחידת מידה)

פרמי היא יחידת אורך שאינה נמנית עם מערכת יחידות SI. יחידה זו קרויה על שם אנריקו פרמי, והיא נמצאת בשימוש נפוץ בפיזיקה גרעינית ובפיזיקת חלקיקים. יחידת הפרמי שווה בערכה לפמטומטר, כלומר ‎10-15‎ מטר. משום שהאותיות fm הן גם הקיצור המקובל לפמטומטר וגם מופיעות בשמו של אנריקו פרמי (Fermi) מסמנים גם את יחידת פרמי באמצעות אותיות אלו. לצורך המחשה ניתן לומר שהרדיוס של גרעין זהב הוא בערך 8.45 פרמי. פרמי הוא סדר הגודל של רוב גרעיני היסודות. היחידה הומצאה בשנת 1956 על ידי הפיזיקאי האמריקאי רוברט הופשטטר, שזכה חמש שנים מאוחר יותר בפרס נובל לפיזיקה. הופשטטר, שבעצמו עסק בפיזיקה גרעינית, רצה להעניק בצורה זו כבוד לאנריקו פרמי, מחלוצי המחקר הגרעיני ומתכנן הכור הגרעיני הראשון. יחידות מידה על שם אישים
בלוטות קאופר

בלוטות קאופר (Cowper's gland; על שם האנטומיסט ויליאם קאופר), הידועות גם בשם בלוטות הבולבוס (בלטינית: glandulæ bulbourethrales; באנגלית: Bulbourethral gland), הן בלוטות אקסוקריניות קטנות בגוף הגבר הנפתחות אל השופכה ומפרישות מעט נוזל שקוף וצמיגי בשלב הראשון של העוררות המינית. הבלוטות נמצאות משני צידיו של צינור השופכה ומתחת לערמונית. תפקידי ההפרשה הם לסכך את השופכה ולהקל על מעבר נוזל הזרע בזמן הפליטה ולסתור את הסביבה החומצית שבשופכה, ובכך לאפשר סביבה מתאימה יותר לנוזל הזרע. הפרשתה של בלוטת קאופר היא הראשונה שנפלטת; לאחריה נפלטת הפרשת בלוטת הערמונית ותאי הזרע, ולבסוף הפרשת שלפוחית הזרע. הפרשת בלוטת קאופר מופיעה בפתח השופכה כטיפה צמיגה, המכונה נוזל טרום-שפיכה. בנוזל זה קיימים לפעמים גם תאי זרע. למרות כמותם הקטנה של תאי הזרע קיים הסיכוי לעיבור אם הנוזל נפלט בנרתיק האשה. הסיכוי לקיומם של תאי זרע בהפרשת בלוטות קאופר מקטין את בטיחותה של שיטת המשגל הנסוג כאמצעי למניעת הריון. הבלוטה ההומולוגית בגוף הנקבה לבלוטת קאופר היא בלוטת ברטולין. בלוטות קאופר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל הרפובליקה הסינית

דגל הרפובליקה הסינית, המוכר גם כדגל טאיוואן, הוא דגל לאומי ששימש את הרפובליקה הסינית בסין היבשתית ואת הרפובליקה הסינית בטאיוואן. הרפובליקה הסינית הוקמה בשנת 1912 לאחר נפילת שושלת צ'ינג במהפכת שינהאי, שהחלה בהתקוממות ווצ'אנג. הדגל הראשון שהונף על ידי הרפובליקה היה דגל בן חמש קווי צבע אדום-צהוב-כחול-לבן-שחור. ב-1925 הקימה מפלגת הקוומינטנג, שהוקמה ב-1912 בהנהגתו של סון יאט-סן, ממשלה מתחרה בגואנגג'ואו. הממשלה חדשה הניפה דגל אדום בו נקבע בפינה השמאלית סמל המפלגה - שמש לבנה על רקע כחול. הדגל בוסס על דגל המפלגה, בו נמצא הכוכב ומסגרתו במרכז הדגל. הדגל המקורי עוצב ב-1895. ב-1928 איחד צ'יאנג קאי שק, מנהיג הקוומינטנג, את הרפובליקה הסינית במערכה שזכתה לשם המשלחת הצפונית, ודגל הקוומינטנג הפך לדגל הרפובליקה הסינית. ממשלת ואנג ג'ינג-ויי, ממשלת בובות של האימפריה היפנית בצפון-מזרח סין במהלך מלחמת העולם השנייה, השתמשה בדגל הרפובליקה הסינית שעליו מתווסף משולש עליון עליו כתובות המילים המנדריניות 和平反共建國 - שלום, אנטי-קומוניסטיות ובנייה לאומית. לאחר תבוסת הקוומינטנג במלחמת אזרחים ב-1949, ברחו חברי מפלגת קוומינטנג ותומכיהם לטאיוואן והקימו בו מחדש את הרפובליקה הסינית, והדגל הפך לדגלה הרשמי. החל מ-1984, מתחרי הרפובליקה הסינית במשחקים האולימפיים משתמשים בדגל מיוחד, בו מופיעים סמל הרפובליקה הסינית והדגל האולימפי בתוך מחומש מעוגל אדום-כחול. בדרך כלל קוראים לדגל בסינית שמים כחולים, שמש לבנה, וארץ אדומה כולה (青天，白日，满地红 בפין-יין: qīng tīan, bái rì, măn dì hóng). שלושת הצבעים בדגל הרפובליקה הסינית (אדום, כוחל ולבן) ממיצגים את שלושת העקרונות של העם, האידיאולגיה הרשמית של הקוומינטנג. הצבע האדום גם שימש כצבע לאומי של בני ההאן. הנפת והורדת הדגל מלווים בשירת המנון הדגל הלאומי. סמל הרפובליקה הסינית המנון הרפובליקה הסינית המנון הדגל הלאומי מדיה וקבצים בנושא דגל הרפובליקה הסינית בוויקישיתוף דגל הרפובליקה הסינית, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל הרפובליקה הסינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מבחן בוזגלו

מבחן בּוּזַגְלוֹ הוא מונח שהתפשט מתחומי עולם המשפט, והפך למטבע לשון. המונח מבטא השוואה בין החזק לחלש, במשל - בין האשכנזי המבוסס לבוזגלו העולה החדש. בשנת 1976 הורה היועץ המשפטי לממשלה דאז, אהרן ברק, לפתוח בחקירה פלילית נגד אשר ידלין במה שנודע לימים כפרשת ידלין. ידלין, פעיל מרכזי במפא"י שעמד להתמנות לנגיד בנק ישראל, נחשד בגנבה וקבלת שוחד במסגרת תפקידו הקודם כיו"ר מרכז קופת חולים כללית. כאשר ביקשו מברק לקיים את חקירתו של ידלין במשרדו, הורה לזמן את ידלין לחקירה במתקן משטרתי ואמר כי מעמדו של חשוד, רם ככל שיהיה, צריך להיות שווה למעמדו של אזרח פשוט מן השורה. לבסוף, ידלין הורשע ונידון לחמש שנות מאסר. החלטתו זו של ברק לקיים את החקירה במתקן משטרתי הייתה צעד נחוש ואמיץ באותם ימים. בהתייחסו להחלטה, אמר ברק: "דין ידלין - כדין בוזגלו". המשמעות הייתה שאין הבדל בפני החוק בין החזק לחלש, ובהתאמה לאותם ימים, בין מי שנתפס כחזק - אשכנזים ותיקים לעומת החלש - בני העליות החדשות ובעיקר המזרחים. למעשה, מבחן בוזגלו הועתק ממשמעותו המקורית שנגעה לשחיתות שלטונית ושימש אינדיקציה לנושאים הקשורים לשסע הבין-עדתי בישראל. מבחן בוזגלו הפך לכלי מבחן תרבותי בשורה רחבה של נושאים כמו כלכלה, חינוך תקשורת ועוד. המבחן נערך למעשה על ידי השוואת הישגיהן של שתי קבוצות עדתיות אלו, מתוך ראייה שלא אמור להיות ביניהן הבדל. עם השנים התפתח גם המונח מבחן בוזגלו ההפוך, המתייחס לרדיפה של איש ציבור על סמך חשדות לא מבוססים, שלא היו מצדיקים פתיחת חקירה כנגד אדם מן השורה. מבחן זה גם מתייחס למתן גזר דין מחמיר על עבירה שביצע איש ציבור, בעוד אדם מן השורה יקבל גזר דין קל יותר. מסעודה משדרות יהודה שפר, מבחן בוזגלו: לתבוע משרה נתניהו להחזיר למדינה 360 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2019 שני מזרחי, מבחן בוזגלו הפוך: "לטפל בדירקטורים שלא עומדים בחובותיהם", באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2011
קונספציה (אתר אינטרנט)

קונספציה היה אתר אינטרנט (בכתובת exego.net) ששימש מגזין ובמה לתרבות הדיגיטלית. האתר הוקם בשנת 1999 על ידי ירדן לוינסקי, אילן גליני ואורי ברוכין. פעילותו הופסקה בשנת 2009, אם כי כמה תת-פרויקטים היו פעילים עד ל-2012. האתר עסק בתרבות דיגיטלית ובמסגרתו פותחו מספר פרויקטים, כגון: רשימות - מערכת אתרים אישיים. הכללים - פרויקט המסביר בהרחבה על סטנדרטים בבניית אתר אינטרנט. הקולקטיב - עלון שבועי שנשלח למנויים שלו באימייל ועוסק בטכנולוגיה. אופטימום - אתר המציג קישורים לאתרים נבחרים ומשמש מפה לאינטרנט הישראלי. המוסף הטיפוגרפי - מגזין שעוסק בטיפוגרפיה בישראל. נמלים עובדות - פרויקט המציג ראיונות עם אנשים שמשפיעים על עולם האינטרנט הישראלי. הפורום של קונספציה - "לדבר על סביבות דגיטליות, עיצוב, טכנולוגיה, טרנדים, וסתם דברים שכיף להראות." בנוסף נמצאו באתר מספר פרויקטים נוספים הקשורים גם הם לנושא התרבות הדיגיטלית והאינטרנט. האתר היה מגזין תרבות רשת פופולרי וחשוב בשנותיו הראשונות, בעיקר עבור העוסקים בפיתוח ועיצוב אתרים או בקידום האינטרנט בעברית. ב-2002 הגדיר אתר ynet את האתר כ"גורם משפיע בתחום המדיה החדשה בישראל". שנה אחר כך נבחרו יוצרי האתר לרשימת 100 מובילי התרבות הישראלית של ידיעות אחרונות, בין השאר לפני יעקב אילון ואריק איינשטיין. ב-2004 ו-2005 איגוד האינטרנט הישראלי קיים שיתופי פעולה עם המגזין כמו כן זכה האתר בתעודות הוקרה ו"תג ההתנדבות" 2005-2006 של איגוד האינטרנט הישראלי.] האתר התבסס על תורמי תוכן חופשי ולא הכיל פרסומות. ב-2006, האתר נסגר לתקופה מה עקב קשיי תקציב. לאחר תקופה נוספת נסגרו רוב מיזמי האתר, ומה שנותר מקונספציה היה אתר רשימות - אתר בלוגים אליטיסטי באופיו, שהמשיך לרכז בלוגים של סופרים, מוזיקאים, אנשי תקשורת ואקדמאים. במהלך השנים עם השינויים שעברו בבלוגוספירה התעמעם יחודו של "רשימות". בסוף 2009 עזרו מנהלי הפרויקט לכל המשתתפים לייצא את החומרים שלהם ולעבור לאתרים עצמאיים על גבי וורדפרס, זאת מאחר שהמשך פיתוח מערכת נפרדת הסתבר כלא יעיל. מרבית הכותבים עברו, עם כל החומרים שלהם באותו שלב, לפלטפורמות אחרות כמו וורדפרס או בלוגספוט והאתר עצמו הפך למעשה לאגרגטור שהציג כותרות של כותבים שבחרו לעשות זאת בעודם כותבים בפלטפורמה אחרת. רשימות שהיה ציון דרך ברשת הישראלית. לאחר הודעה רשמית בבלוג הפרויקט בדצמבר 2019, ירד עמוד העדכונים סופית מהרשת באפריל 2020. לאחר סגירת אתר "רשימות", פרויקט "פרפרים - הבלוגוספרה שלנו" משמש פלטפורמה להמשיך את דרכו. גל מור, מייבשי הביצות החדשים, באתר ynet, 6 באוגוסט 2001 עידו קינן, 30 שנה למלחמת יום כיפור: הקונספציה קורסת, באתר nana10‏, 6 באוקטובר 2003 השוליים במרכז הרשת / "קונספציה", באתר הארץ, 29 בספטמבר 2005 עידו הרטוגזון, ריאקציה בשירות המהפכה, באתר nana10‏, 24 בינואר 2008 אתר קונספציה בארכיון האינטרנט טוויטר הרג את הפורום של קונספציה, ב"וובסטר" הבלוג של חנן כהן על טרולים אקס-טריטוריאליים, ומות הקולקטיב הפרטי שלי, בבלוג של אורי ברוכין במקום הראשון: תרשים פיגוע במחסום ארז, באתר וואלה, 10 במרץ 2004 [1] (הקישור אינו פעיל, 14.6.2020)[2](הקישור אינו פעיל, 14.6.2020) באתר איגוד האינטרנט(הקישור אינו פעיל, 14.6.2020) באתר נענע(הקישור אינו פעיל, 14.6.2020) אלי אשד, מצב הבלוגים בעשור השלישי של המאה ה-21, ‏2020-05-20