laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לואו

לוֹאוּ (Low; "נמוך") היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית. הלהקה הוקמה בשנת 1993 בדולות', מינסוטה על ידי בני הזוג המורמונים אלאן ספרהוק (גיטרה, שירה) ומימי פרקר (תופים, שירה) וג'ון ניקולס (בס). להבדיל מלהקות הרוק הרבות של אותה תקופה, שבה הסגנון הפופולרי היה גראנג' רועש, לואו ניגנו שירים שקטים, איטיים ומינימליסטיים. למשל, מערכת התופים הייתה מורכבת רק מתוף סנר ומצילת היי האט. הסגנון שלהם קיבל את הכינוי סלואוקור (Slowcore) - הלחם של Slow (איטי) ו-Core (ליבה). ספרהוק עצמו הביע את חוסר שביעות רצונו מהכינוי הזה, אך השם הפך לשם כללי לסגנון הזה וכונו בו להקות אחרות, בהן Death Cab for Cutie‏, Red House Painters‏, Radar Bros.‏, Mojave 3‏ ו-מאזי סטאר. הלהקה פעלה מאז הקמתה ברציפות והוציאה כמעט כל שנה אלבומים אשר זכו ברובם לביקורות אוהדות וצברה קהל מעריצים נאמן. בשנת 2005 השיר California מתוך האלבום "The Great Destroyer" זכה בתואר "שיר השנה" של תוכנית הרדיו "הקצה" בגלגלצ. בספטמבר 2008 ובינואר 2015 הלהקה הופיעה בתל אביב. מימי פרקר נפטרה מסרטן השחלה ב־5 בנובמבר 2022. אתר האינטרנט הרשמי של לואו לואו, ברשת החברתית פייסבוק לואו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואו, ברשת החברתית אינסטגרם לואו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לואו, באתר ספוטיפיי לואו, באתר Last.fm (באנגלית) לואו, באתר AllMusic (באנגלית) לואו, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואו, באתר דיזר לואו, באתר Yandex.Music (ברוסית) לואו, באתר Discogs (באנגלית) לואו, באתר Songkick (באנגלית) לואו, באתר SecondHandSongs לואו, באתר בנדקמפ לואו, באתר בילבורד (באנגלית) אורי זר אביב, זולגות הדמעות מעצמן: אלן ספרהוק מלהקת Low בראיון רגשני, אתר Time Out תל אביב, 15 בינואר 2015 Low interview october 1998 במגזין המקוון QRD Condé Nast, Low’s Mimi Parker Has Died, Pitchfork, ‏2022-11-06 (באנגלית אמריקאית)
בית הסוהר רימונים

בית הסוהר רימונים הוא בית סוהר במחוז המרכז השוכן בסמוך לכביש 4 ליד צומת תל מונד והוא חלק ממתחם השרון הכולל 4 בתי סוהר בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק, בית המעצר הדרים ובית הסוהר רימונים. בית הסוהר הוקם ב-18 בפברואר 2004 והוא אחד מארבעת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר ברמת ביטחון מרבית. בית הסוהר מחולק לשני בניינים ומשתרע על 23,000 מ"ר. בכלא 13 אגפי כליאה הבנויים על פי מדרג אגפי, וכן אגף הפרדה ארצית ובידוד. בית הסוהרמיועד לאכלס כ-1100 אסירים בכלל האגפים השונים, כאשר בכל תא, שגודלו 10.5 מ"ר, משוכנים שני אסירים או שמונה. עם בניית הכלא המחודש הועברו אליו אסירים מבית סוהר אשמורת המיושן הנמצא בצומת בית ליד, שכיום אינו מאויש באסירים. עד 2022, מפקד בית הסוהר היה גונדר משנה. החל משנת 2022 הכלא אוחד עם בית הסוהר הצמוד לו, בית הסוהר אופק (מתקן הכליאה לנוער מתחת לגיל 18), משרתים בשני המתקנים כ-400 אנשי סגל.מפקד בית הסוהר רימונים-אופק הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר. בית הסוהר רימונים מתאפיין בשילוב בין שמירה קפדנית על הביטחון באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ביותר ובין דאגה לרווחת האסיר. בבית הסוהר נבנו חדר כושר, 8 חדרי לימוד, כיתת מחשבים וכן חדרים המיועדים לביקורים פתוחים ולביקורים סגורים. על פי דו"ח הוועדה לשירות בתי הסוהר של לשכת עורכי הדין, שפורסם ב-5 במרץ 2008 נמצא כי בית הסוהר רימונים הוא בעל תנאים ראויים וסבירים וכי האסירים בו זוכים לתנאים משופרים. ב-23 בפברואר 2014, ירה האסיר סמואל שיינביין בשלושה סוהרים, ולאחר מכן התבצר בתא השירותים. סוהר אחד נפצע קשה, אחד בינוני ושניים נפצעו קל. לאחר שהמשא ומתן נכשל, שיינביין פתח שוב באש, ונורה למוות על ידי כוחות יחידת מצדה של השב"ס. בית הסוהר רימונים באתר שירות בתי הסוהר הוועדה לזכויות הילד: בית הסוהר "אופק" לקטינים הופך למתחם בתוך כלא רימונים – האם תימשך הירידה במספר האסירים הקטינים?, אתר הכנסת, 26 בינואר 2022 מאיר תורג'מן, תקרית הדמים בכלא רימונים, ידיעות אחרונות, 27 בפברואר 2014
טפרי באנטי

טפרי באנטי (אוקטובר 1921 - 3 בפברואר 1977) היה איש צבא אתיופי אשר שימש כשליט אתיופיה השני לאחר הפלת מוסד הקיסרות. באנטי נולד בכפר סמוך לעיר אדיס אבבה, ורבים חושדים שהשתייך לעם האורומו, דבר אשר הוא עצמו הכחיש. באנטי התגייס לצבא האתיופי בגיל 20 ולמד באקדמיה הצבאית אואלטה ולאחר מכן שירת בחטיבות השנייה, השלישית והרביעית. בערב של ה-23 בנובמבר 1974, ראש הדרג אמן אנדום שהיה במראקים עם חברי החונטה נרצח לאחר חילופי אש בביתו. בזמן שמקרה זה קרה באנטי פיקד על החטיבה הרביעית שהוצבה בעיר אסמרה. לאחר מותו של אנדום מילא את מקום ראש החונטה מנגיסטו עד לבחירתו של באנטי לשליט אתיופיה. בריגדיר גנרל (תת-אלוף) טפרי באנטי נבחר לראש החונטה ושליט אתיופיה ב-28 בספטמבר 1974 ברוב קולות, המעשה הראשון אשר עשה הוא ששינה את האיות של שם משפחתו כדי שישמע אמהרי יותר, על מנת להדגיש את מוצאו החבשי. במהלך כהונתו הוא הכריז ונשא נאומים רבים על מנת להדגיש שהחונטה היא לטובת העם והיא תקים מפלגה הדומה למפלגה הקומוניסטית הסובייטית. טפרי נרצח במהלך פגישה בארמון מנליק השני, על ידי שליחים שנשלחו על ידי סגנו מנגיסטו היילה מריאם יחד עם עלמיו היילה, מוגס וולדה מיכאל ואסרט דסטה. לאחר רצח באנטי התמנה במקומו רוצחו, מנגיסטו. מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה, מסת"ב 084190362X (באנגלית). אנדרגצ'אוו טירונאה, המהפכה האתיופית 1974 - 1987, ISBN 0521430828, (באנגלית). מדיה וקבצים בנושא טפרי באנטי בוויקישיתוף
בית המעצר הדרים

בית המעצר הדרים הוא בית סוהר בשרון השוכן בסמוך למחלף הדרים בכביש 4. בית המעצר הוא חלק ממתחם השרון הכולל עוד 3 בתי סוהר: בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק ובית הסוהר רימונים ומאוכלס בכ-500 עצירים ושפוטים. בית המעצר שוכן בבנין חדיש, ומתוכנן על פי התפיסה המודרנית כי יש לשמור על כבוד האדם של האסירים. בית המעצר מאוכלס ברובו בעצירים שאינם שפוטים, בעצורי ימים ועצורים עד תום ההליכים, ולכן רמת הביטחון בו היא מרבית. בבית המעצר ישנם שני אגפים המיועדים לאסירים ביטחוניים, באגפים אלו כלוא מרואן ברגותי, ועד ליולי 2008 היה כלוא בבית המעצר סמיר קונטאר. בית המעצר הדרים באתר שב"ס בועז ווליניץ‏, מאחורי הסורגים: הצצה למטבח של כלא הדרים, באתר וואלה, 26 ביולי 2014 רם פרייס, רגע לפני חג החירות, הצצה לחיי העצירים בכלא הדרים, באתר nrg‏, 20 במרץ 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פולאבים

פולאבים (ברוסית: Полабы; בפולנית: Połabianie) הוא שם כולל המתייחס למספר שבטים סלאביים מערביים שנכחדו ברובם, אשר ישבו לאורך נהר האלבה, בין הים הבלטי מצפון, נהר הזאלה (Saale) והגבול הסקסוני ממערב, הסודטים ופרנקוניה מדרום, ופולין ממזרח. הפולאבים היו ידועים גם כ"סלאבים של האלבה" וכ"ונדים". הסלאבים הפולאבים החלו להתיישב בשטח גרמניה של היום במחצית השנייה של האלף הראשון לספירה. במהלך המאה ה-12 הם נכבשו בידי הסקסונים והדנים, וכתוצאה מכך נכללו במרוצת הדורות באימפריה הרומית הקדושה. השבטים עברו בהדרגה תהליך התגרמנות, ובמאות שלאחר מכן התבוללו; הסורבים הם צאצאיהם היחידים של הפולאבים אשר שמרו על זהותם ועל תרבותם. השפה הפולאבית נכחדה כיום. עם זאת, שתי השפות הסורביות מדוברות כיום בפי כ-60,000 מתושבי האזור, וממשלת גרמניה מכירה בהן כשפות רשמיות של האזור. Christiansen, Erik (1997). The Northern Crusades. London: Penguin Books, 287. ISBN 0-14-026653-4. Goldberg, Eric Joseph (2006). Struggle for Empire: Kingship and Conflict Under Louis the German, 817-876. Ithaca and London: Cornell University Press. ISBN 080143890X. De Vere, Maximilian Schele (1853). Outlines of comparative philology, with a sketch of the languages of Europe. New York: University of Virginia. מדיה וקבצים בנושא פולאבים בוויקישיתוף מפה המראה את הארצות שבהן ישבו הפולאבים (בפולנית) De Vere, p. 353. Christiansen, p. 18. Goldberg, p. 134 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולן, מלך סקוטלנד

קולן או קולין (באנגלית: Cuilén או Colin, בגאלית סקוטית: קולן מק אילדולב - Cuilén mac Ildulb באיות עתיק, Cailean באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 971), המכונה "הלבן" (בגאלית סקוטית: An Fionn - "אן פיון") היה מלך סקוטלנד משנת 967 לערך ועד מותו. קולן היה אחד משלושת בניו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אילדאלב מק קאוסאנטין); שני הבנים האחרים היו אמלאיב ואֶוֹכאיד (Eochaid). קולין הומלך לאחר שהביס את קודמו, דאב (דאב מק מל קולום), בקרב שנערך בשנת 965. על פי "דברי ימי אלסטר" וה"כרוניקון סקוטורום", בשנת 971 קולין ואחיו אוכאיד נהרגו בשריפה בלות'יאן. מצית האש היה אמדארך נסיך ממלכת סטרת'קלייד כנקמה על כך שקולין אנס את בתו של אמדארך. ככל הנראה נקבר דאב באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי אלבה. לאחר מותו של קולין, הומלך אחיו של דאב, קנת השני, אולם בשנת 973 הודח קנת לזמן קצר על ידי אחיו של קולין, אמלאיב. מדיה וקבצים בנושא קולן, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף דברי ימי אלסטר
אורחות צדיקים

אורחות צדיקים הוא אחד מספרי המוסר החשובים ביהדות, הגם כי זהות מחברו אינה ידועה. לפי השערות שונות וכתבי יד, הספר חובר בסביבות שנת ה'ר' (1440). הספר מעמיד במרכזו את העבודה על תיקון המידות, דהיינו על תכונות האדם והנהגותיו, כבסיס לחיי תורה ומצוות. יש בספר פרקים עבור למעלה מ-20 מידות, וכן על הנהגות בסיסיות כגון לימוד תורה, יראת שמים ותשובה. בהקדמתו מסביר המחבר במשל את נחיצותו של הספר גם לתלמידי חכמים: כמו שאם יהיה בחבית יין משובח חור קטן, כל היין יישפך דרך אותו חור, כך גם תלמיד חכם שאין בו מידות טובות, כל תורתו תאבד. הספר, המבוסס במתכונתו על "ספר תיקון מידות הנפש" של ר' שלמה אבן-גבירול, מחלק כמוהו את המידות בצורה של ניגודים, כשלכל מידה מוקדש פרק נפרד. הגאווה לעומת הענווה, הבושה לעומת העזות, האהבה לעומת השנאה, הרחמים לעומת האכזריות וכו'. בכל פרק כזה המחבר מביא את המידה המדוברת באסוציאציות חיוביות ושליליות. אף במידת האכזריות יש צד טוב (כשאדם מסרב לתת לבנו דבר מה שיזיק לו, הרי זה סוג מסוים של אכזריות, אך חיובית) וגם באהבה יש צד רע (אוהב כסף יותר מדי, שהוא עלול לקום ולגזול). בכך, אחד המסרים הכוללניים הבולטים בספר הוא, שאין תכונה שהיא חיובית או שלילית לגמרי אלא על האדם לאזן את חלקי האישיות שלו ולתת לכל חלק את מקומו הרצוי. הספר משלב את דבריו במובאות רבות מ"מבחר הפנינים", מובאות רבות מהרמב"ם, ותקציר של קטעים או פרקים רבים מ"חובות הלבבות" (כך למשל "שער חשבון הנפש", המבוסס כולו על זה שבספר חובות הלבבות) ומ"שערי תשובה" (שגם הוא עצמו כנראה השתמש בשער התשובה של חובות הלבבות כבסיס לספרו).תבנית:דרושה מקור ספר המידות - אורחות צדיקים – צילומי כתבי-יד ודפוסים ישנים של הספר; העתק של "סימני ספר המידות" (חלק מ"אורחות צדיקים" שנעדר מהדפוסים ונדפס כאן מתוך כתב-יד) יחד עם הערות על כתבי היד ועל תקופת חייו המשוערת של המחבר. כל החומר באתר ברישיון חופשי. הספר אורחות צדיקים טקסט מלא וערוך באתר דעת. אפליקציית אורחות צדיקים לאנדרואיד. סדרת שיעורים ב'ארחות צדיקים' | הרב בועז שלום | אתר 'טעמו וראו'
בורדו (פירושונים)

בורדו היא עיר בדרום צרפת. האם התכוונתם ל... בורדו (צבע) – צבע אדום כהה. ז'ירונדן דה בורדו – מועדון הכדורגל הצרפתי אנרי בורדו (אנ') – סופר ומספר צרפתי ז'ירונדן דה בורדו – קבוצת הכדורגל של בורדו. קתדרלת בורדו – קתדרלה רומית-קתולית ומושב הארכיבישוף של בורדו-באזה, הנמצאת בבורדו. דוג דה בורדו – כלב. ידוע גם כמסטיף צרפתי. יין בורדו – יין מענבים שגדלו באזור בורדו. סיווג היינות של 1855 בבורדו – שיטת סיווג ודרוג של מיני יינות מאזור בורדו. ג'יין בורדו – הרכב מוזיקלי אינדי, קאנטרי ופולק עברית שהוקם בשנת 2012
אטנפו אבטה

אטנפו אבטה (באמהרית: አጥናፉ አባተ;‏ 1930 - 3 בפברואר 1977) היה איש צבא אתיופי אשר שימש כיושב ראש הדרג השני לאחר הפלתו של עלם טסמה בגלל חילוקי הדעות בתנועה עצמה, למרות שלא התמנה לשליט אתיופיה, אבטה היה אחד מאלו שעיצבו את החונטה כפי שאנחנו מכירים. האידאולוגיה של אבטה הייתה שמרנית וכללה בין היתר לאומנות (לאומיות אמהרית-כלל אתיופית), סוציאליזם, דתיות וממלכתיות. ערך מורחב – הטיהורים (אתיופיה) אבטה נולד ליד העיירה ביצאנה שבמחוז גוג'אם והתחנך באקדמיה הצבאית אואלטה. בזמן המהפכה האתיופית אבטה שירת בחטיבה הרביעית שהוצבה באדיס אבבה. באפריל 1974 אבטה הצטרף לוועדה לתיאום הכוחות המזוינים (הדרג) ושיחק תפקיד מכריע בגיבוש קבוצה זו לתנועה ב-24 באפריל, חמישה ימים לאחר מכן חלק מחברי הקבוצה הוחלפו על ידי חמישה סוכנים מהמועצה לביטחון לאומי האתיופית תחת ההוראה של שר ההגנה אבאיה אבבה ובהסכמתו של עלם טסמה בעקבות ההסכם שנוסח עם ראש הממשלה אנדלקטצ'או מקונן. הצטרפותם של הסוכנים מהמועצה לא הייתה מקובלת על אבטה והוא החל לארגן קבוצת התנגדות ובכך הקים מחדש את הקבוצה שכללה בתוכה חברים חדשים בין היתר מהמשמר הקיסרי האתיופי, מחיל ההנדסה ומחיל האוויר. ראש הוועדה הקודם, עלם נהפך לנטול סמכויות ומפחד לחייו ברח למחוז הולדתו ב-22 ביוני. בשנים הראשונות לקיומו של הדרג, מערכת היחסים בין שני האישים החזקים בתוכו אבטה ומנגיסטו הייתה מתוחה, אך חברית מתי שצריך להתאחד. אבטה התמנה במאי 1976 להיות האיש שאחראי לגיוס איכרים לצבא, תוכנית שנכשלה כישלון חרוץ ולכן אבטה הוחלף עי ידי קצין אחר. מזלו של אבטה היה כאשר לא נכח באותה הפגישה שבה נרצח אמן אנדום, לאחר רצח אנדום, אבטה נשאר היחיד אשר התנגד למנגיסטו התנגדות שהובילה לרציחתו ב-3 בפברואר 1977. מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה, מסת"ב 084190362X (אנגלית).
טים פולנטי

טים פולנטי (באנגלית: Tim Pawlenty; נולד ב-27 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי אמריקאי ומושל מינסוטה ה-39. פולנטי נולד בסיינט פול, הצעיר מחמישה אחים, לאב נהג משאית ואם עקרת בית שמתה ממחלת הסרטן בהיותו בן 16. בנעוריו עבד פולנטי במשרות שונות על מנת לחסוך ללימודים באוניברסיטה והיה היחיד מבני משפחתו שסיים תואר ראשון, כאשר ב-1983 קיבל את התואר במדע המדינה מאוניברסיטת מינסוטה. הוא המשיך ללימודים מתקדמים בבית הספר למשפטים של המוסד, והחל לעבוד בחברת עורכי דין בה גם המשיך להיות מועסק לאחר שהוסמך בעצמו לעריכת דין. אשתו של פולנטי, מרי, אותה הכיר בזמן לימודיו, הייתה מספר שנים שופטת, ולאחר מכן מגשרת בחברות פרטיות. לזוג שתי בנות. פולנטי החל את תפקידיו הציבוריים ב-1988, כשהתמנה לחבר במועצת התכנון של העיר בה התגורר, איגן, פרבר של סיינט פול. ב-1989 נבחר למועצת העיר וב-1992 לבית הנבחרים של מינסוטה, תפקיד בו כיהן עוד חמש קדנציות כולל כמנהיג הרוב הרפובליקני. בשנת 2002 התמודד לראשונה על משרת מושל המדינה, וניצח בבחירות לאחר שזכה ב-44.4% מהקולות לעומת 37.2% ליריבו העיקרי. בתקופת כהונתו הראשונה פעל פולנטי לאזן את התקציב הגרעוני של המדינה, שסבלה מגרעון של יותר מ-4 מיליארד דולר, תוך קיום הבטחת הבחירות שלו: "ללא מיסים חדשים", באמצעות קיצוצים נרחבים בהעברות לחינוך, בריאות, ופרויקטים נוספים. פולנטי פעל למען אישור בניית אצטדיון חדש לקבוצת הבייסבול המקומית, מינסוטה טווינס. עלות האצטדיון, שנפתח בינואר 2010, מוערכת בסך של כ-522 מיליון דולר וממומנת ברובה על ידי כספי המדינה שמקורם בהעלאת מס הקנייה על טבק ומשקאות חריפים. בבחירות שנערכו ב-2006, נבחר פולנטי לקדנציה שנייה לאחר שניצח ברוב דחוק של 46.7% לעומת 45.7% את יריבו מהמפלגה הדמוקרטית. פולנטי כיהן כיושב ראש איגוד מושלי המדינות, והיה מראשוני התומכים בסנאטור ג'ון מקיין לתפקיד מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2008. הוא נחשב לאחד המועמדים המובילים לרוץ לצידו של מקיין כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, אך לבסוף נבחרה לתפקיד שרה פיילין. פולנטי החליט שלא להתמודד על קדנציה שלישית כמושל וסיים את כהונתו בינואר 2011. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, הכריז במרץ 2011, על הקמת ועדת גישוש ובמאי השיק את קמפיין הבחירות שלו. ב-13 באוגוסט 2011 הגיע פולנטי למקום השלישי (13.6%) במשאל שהתקיים באיווה בקרב הרפובליקנים, אחרי מישל בקמן (28.6%) ורון פול (27.7%). יום למחרת הודיע פולנטי כי הוא מסיר את מועמדותו מרשימת המתמודדים בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012. מדיה וקבצים בנושא טים פולנטי בוויקישיתוף טים פולנטי, ברשת החברתית פייסבוק טים פולנטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טים פולנטי, ברשת החברתית אינסטגרם טים פולנטי באתר מדינת מינסוטה אתר הבית של פולנטי כתבה בניו יורק טיימס טים פולנטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרופיל ברדיו מינסוטה פרופיל בניו יורק טיימס
מרדכי ולגר

מרדכי (מרקו) ולגר (2 באפריל 1952 – 30 במרץ 2008) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל. ולגר נולד בשנת 1952 בפולין ובהיותו בן חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בטבריה. בשירותו בצה"ל הוא היה ביחידת הניסויים של חיל החימוש ובתום שירותו הצבאי למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. לאחר סיום הדוקטורט הוזמן ולגר לתקופת הבתר-דוקטורט אל מרכז המחקר איימס שבקליפורניה. במרכז זה, בהנהלת נאס"א, שהה ולגר עד 1987 ובו הוא השתלם בנושאי רובוטיקה, ראייה ממוחשבת ובקרה. לאחר שובו לישראל הצטרף ולגר לחברת "אל-אופ" והיה שותף לפיתוח קסדת טיס בעלת מסד נתונים ולוח תצוגה פנימיים. בשנת 1990 הוא קודם לעמוד בראש קבוצת הבקרה של "אל אופ", תפקיד בו שימש עד למותו. בשנת 2005 היה ולגר שותף לצוות משותף ל"אל-אופ", "נס טכנולוגיות", משרד הביטחון וחיל האוויר הישראלי שזכה בפרס ביטחון ישראל על "פיתוח מערכת מודיעין חזותית מתקדמת ביותר." בתפקידו כראש קבוצת הבקרה היה ולגר שותף בשנות עבודתו לפרויקטים המובילים בתחום בישראל, ביניהם פיתוח מערכות הבקרה של טנק המרכבה, פיתוח הנחתה אוטומטית במזל"טים ושדרוג מערכות תצפית אוויריות על ידי שילוב GPS בתכונותיהן. תרומתו הייחודית נגעה לפיתוח רכבים אוטונומיים (בלתי מאוישים) הפועלים על פי מסלול מוגדר מראש ותוך שמירה על כללי התנועה המקובלים. ולגר נפטר בשנת 2008 כתוצאה מטביעה במהלך שליחות בברזיל. פורץ דרך בחזית הטכנולוגית, באתר הארץ, 27 ביולי 2008 אתר "Billiongraves"
אפרים אשכנזי

אפרים אשכנזי (י"ח באדר ב' תרצ"ח, 21 במרץ 1938 - ו' בטבת תש"ל, 15 בדצמבר 1969) היה טייס חיל האוויר הישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל. אשכנזי נולד בקיבוץ מרחביה, בנם של פנינה ומשה אשכנזי, לימים ראש המועצה האזורית יזרעאל. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות ובנעוריו החל בפעילות בתנועת "השומר הצעיר". בגיל 16 הוא היה למדריך קן התנועה בעפולה ובגיל 18 למדריך הקן בקריית חיים. בשנת 1956 התגייס אשכנזי לצה"ל והתנדב לחיל האוויר. הוא שירת כטייס ובשנת 1958 החל בשירות קבע. אשכנזי היה בין חברי משלחת חיל האוויר לסלון האווירי שבפריז ועם קבלת ההחלטה על רכישת מטוסים מסוג מיראז', הוא נשלח מטעם החיל לבחינתם ולדרוש מטעם צה"ל עריכת שיפורים לצורכי החיל. מתוקף אחריותו זו הוא עמד בראש צוות הקצינים שפיתחו עבור המטוס את מערכת הירי ופעלו לשיפור כוונת התותחים במטוס הנשר, פעולה שזיכתה אותו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1968. לאחר מלחמת ששת הימים נשלח אשכנזי לבחינת מטוסי ה-F-4 פנטום והסקייהוק שהיו עתידים להיות מסופקים לישראל על ידי ארצות הברית. בשובו לישראל מונה לסגן מפקד טייסת. אשכנזי נפטר ממחלה ממארת בדצמבר 1969 ונקבר בבית הקברות שבקיבוץ מרחביה. קורות החיים של אפרים אשכנזי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון דוד גורן, נפטר רב-סרן אפרים אשכנזי, על המשמר, 17 בדצמבר 1969
ג'ים דייוויס

האם התכוונתם ל... ג'ים דייוויס (מאייר) (אנ') (יליד 1945) – מאייר אמריקאי, יוצר דמות החתול גארפילד, ראו גארפילד (קומיקס) ג'ים דייוויס (שחקן) (1909–1981) – שחקן אמריקאי (מוכר כג'וק יואינג מהסדרה דאלאס)
וודית

ווֹדית (Vađđaa ceeli) היא שפתם של הוודים, מדוברת בפי כ-80 איש המתגוררים באזור העיר קינגיסֶפּ (מחוז סנקט פטרבורג) על-יד הגבול עם אסטוניה. השפות הקרובות ביותר אליה הן אסטונית, פינית, קַרֶלִית (מדוברת ברפובליקת קַרֶלִיָה שברוסיה), שתי השפות הנפוצות פחות (איז'וֹרית ווֶפּסית), המדוברות במחוז סנקט פטרבורג (רוסיה) והשפה הלִיווִית (מדוברת בצפון-מערב לטביה). שבע השפות הללו מהוות את הענף הבַלטוֹ-פיני בקבוצת השפות הפינו-אוגריות (המשתייכת למשפחת השפות האוּרַאלִיוֹת). ענף זה, יחד עם שפת סאמי (או לאפּית, המדוברת במחוז לאפלנד, החולש על צפון-פינלנד וצפון-מזרח שוודיה), מהווה את קבוצת השפות הפינו-לאפּית. קרובה-רחוקה של השפה היא ההונגרית. שפה זו, יחד עם הפינו-לאפיות ושפות נוספות (38 בסך הכול, רובן ככולן מדוברות ברוסיה), מהוות את משפחת השפות האוּרַאלִיוֹת. מדיה וקבצים בנושא וודית בוויקישיתוף וודית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אווירון

האם התכוונתם ל... מטוס – כלי טיס ממונע אווירון זעיר ממדים או אווירון זעיר משקל או אז"מ אווירון (חברה) – חברת תעופה שהוקמה ביישוב העברי כינויו של הכדורגלן הישראלי אלון מזרחי
רייזן

האם התכוונתם ל... מחשבים Ryzen – סדרת מעבדים של AMD ריזן – מגזין ליברטריאני אמריקאי אישים: ארני רייזן – כדורסלן אמריקאי קלמן רייזן (יק"ר) – סופר ומשורר עברי ויידי, מחבר ספר השירים "יונה הומיה"; אביהם של אברהם רייזן, שרה רייזן וזלמן רייזן אברהם רייזן (1876–1953) – משורר יידיש, מספר, סופר ילדים ומחזאי, עורך ועיתונאי יהודי-אמריקאי ממוצא רוסי שרה רייזן (1885–1974) – משוררת, סופרת ומתרגמת שהיגרה לארצות הברית ב-1933; אשתו הראשונה של הסופר ופעיל הבונד דוד קאסל (1881–1935) זלמן רייזן (1887–1938?) – פילולוג יידיש, היסטוריון של הספרות, עורך ומתרגם ליידיש, מבקר סופר ועיתונאי, ממייסדי מכון ייִוואָ ומייסד הלקסיקון לספרות יידית מרק רייזן (1895–1992) – זמר אופרה סובייטי גאוגרפיה: רידזינה (בפולנית: Rydzyna; בגרמנית: רייזן, Reisen) – עיירה פולנית שהייתה מקום מושבו של מלך פולין סטניסלאב לשצ'ינסקי בתקופת מלכותו הראשונה (1704-1709); ידועה כ"פנינת הבארוק הפולני" ריאזאן (פירושונים) Reason
גלטירמר אצטט

גלטירמר אצטט הוא חומר המשפיע על מערכת החיסון ומשמש כתרופה לטרשת נפוצה. החומר מוכר יותר תחת השם המסחרי קופקסון, וידוע גם בשם הגנרי קופולימר 1. הזכויות לשיווק הקופקסון נמצאות בידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, ומשנת 2015 נמכרת גם גרסה גנרית של התרופה. הבסיס לפיתוח התרופה הוא מחקר שנערך במכון ויצמן למדע בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי פרופ' מיכאל סלע, פרופ' רות ארנון וד"ר דבורה טייטלבאום, ועסק בהשפעתם של פולימרים סינתטיים דמויי חלבון על מערכת החיסון של עכברים. חברת טבע החלה לבדוק את התרופה בעזרת ניסויים. תחילה בוצעו ניסויים בבעלי חיים. התברר שהתרופה יעילה על חזירי ים וקופים. המכונים הלאומיים לבריאות, סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, העניקה ל"טבע" מענק של שני מיליון דולר על מנת לבצע ניסויים בבני אדם. לאחר שגם ניסויים אלו התבררו כמוצלחים, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש בתרופה, בשנת 1996. זוהי התרופה הראשונה בעולם לטרשת נפוצה שלא מכילה אינטרפרונים. היא מוחדרת לגוף על ידי הזרקה תת-עורית. ניסיונות לפיתוח קופקסון לבליעה טרם צלחו. הקופקסון אינה מרפאת את המחלה, אלא גורמת לירידה בתדירות ההתקפים, כאשר מהלך המחלה הוא התקפי-הפוגתי. מחקרים תצפיתיים מביעים עדות לכך כי קופקסון גם מעכב את מהלך ההידרדרות הפיזית של החולה, אך הדבר לא הוכח בניסוי קליני מבוקר. קופקסון משווקת ב-47 מדינות. מכירותיה השנתיות של התרופה בשנת 2012 היו כ-3.75 מיליארד דולר. באפריל 2015 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) שיווק של גרסה גנרית לקופקסון, מתוצרת חברת סנדוז. במרץ 2021 הודיע האיחוד האירופי כי פתח בחקירה רשמית נגד חברת "טבע" בחשד שעברה על חוק ההגבלים העסקיים, בכך שהכשילה באופן בלתי חוקי ומכוון את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון. גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "מטעות מעבדה להמצאה הרווחית ביותר בישראל", עמ' 248–253 מדיה וקבצים בנושא גלטירמר אצטט בוויקישיתוף הערך גלטירמר (קופקסון) (Glatiramer, Copaxone), באתר InfoMed Copolymer 1 reduces relapse rate and improves disability in relapsing‐remitting multiple sclerosis - Neurology Jul 1995, 45 (7) 1268-1276; DOI:10.1212/WNL.45.7.1268 מסע בארץ הלמה, "המכון - חדשות מדע בשפה ידידותית", דצמבר 2008 מידע על תרופות דומות לקופקסון - אתר כמוני גלי וינרב, ‏ממציא הקופקסון: "עברו 30 שנה מאז שהמצאנו את המוצר; יש מוצרים שעשויים להיות יותר טובים", באתר גלובס, 25 במרץ 2013 מידע על הקופקסון מאתר האינטרנט של "טבע תעשיות פרמצבטיות", עותק שמור בארכיון האינטרנט קופקסון: פריצת דרך מסחרית וקלינית, באתר "חדשנות ישראלית" קופקסון, מאגר התרופות, אגף הרוקחות, משרד הבריאות פאדי מועלם , ‏כלל פיננסים: הניצחון של טבע יפחית הלחצים על המניה, באתר גלובס, 23 ביוני 2012 יורם גביזון, היום שטבע חששה ממנו יותר מכל: אושרה הגרסה הגנרית לקופקסון, באתר TheMarker‏, 16 באפריל 2015 גיא בריצמן, באיחוד האירופי חוקרים: האם טבע הכשילה את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 במרץ 2021
עיט פיליפיני

עיט פיליפיני (שם מדעי: Pithecophaga jefferyi) הוא מין עוף דורס שהוא מהגדולים והנדירים שבמיני העיטים. עיט זה, הוא חלק מהקבוצה הלא טקסונומית "עיטים טרופיים" שבמשפחת הנציים. העיט הפיליפיני ידוע גם בשם "האריבון" או "הארינג איבון" - "מלך העופות". השם המקומי שלו הוא "באנוג". העיט הפיליפיני מצוי בארבעה איים ראשיים בפיליפינים: לוזון, סאמאר, לייטה, ומינדנאו; המספר הגדול ביותר של עיטים נמצא כיום במינדנאו. ראשו של העיט מקושט בנוצות חומות. נוצות אלה דומות במקצת לרעמת אריה, שמקנה לו דמיון לגריפון המיתי. צידו האחורי חום, הצד התחתון לבן; הרגליים הכבדות צהובות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים. המקור הבולט, הגדול וגבה הקשת הוא כחלחל-אפור, עם עיניים כחולות-אפורות. בממוצע, אורך הנקבה הוא בערך מטר אחד, משקלה בערך 7 ק"ג, ומוטת כנפיים באורך של בערך 2 מטר. זה הופך את העיט הפיליפיני לאחד מהעיטים הגדולים בעולם, עם אזור הכנפיים הגדול ביותר. ההרפיה ועיטם שטלר הם בערך באותו הגודל כמו העיט הפיליפיני. הזכר הבוגר קטן מהנקבה בכ-10-20% ומשקלו הממוצע הוא 5 ק"ג. תוחלת חייו של עיט זה מוערכת בכ-30–60 שנה. כיום, נחשב העיט הפיליפיני לציפור הלאומית של הפיליפינים, עובדה המסייעת להגברת המודעות לגביו והסכנה שבו הוא נמצא בטבע. העיט הוא טורף-על באיי הפיליפינים ועקב גודלו הוא יכול לצוד טרף עד לגודל של מקוקי סרטנים ואפילו אייל פיליפיני צעיר ששוקל 14 ק"ג. עם זאת קופים זכרים בוגרים עלולים להיות מסוכנים לציד והעיט יעדיף לצוד פרטים צעירים. הוא טורף לעיתים קרובות יותר יונקים קטנים יותר כמו עטלפים, גלשנים ומכרסמים אך גם צעירי טורפים ופרסתנים. כמו כן הוא צד עופות אחרים (בעיקר מיני ינשופיים וקלאוניים) וזוחלים כמו נחשים ולטאות כוח. העיט מתקיף את הטרף בשתי שיטות: הוא מחכה לטרף מענף גבוה ומביט עליו עד לרגע מתאים לתקיפה או שהוא סורק את השטח ממעוף נמוך וחוטף חיות מבוהלות. בשיטה זו הרבה פעמים העיטים צדים בצוות כשאחד העיטים מבהיל את החיות והשני כבר נמצא נמוך יותר. מקורו וטפריו הגדולים של העיט עוזרים לו להרוג את הטרף במהירות. מדיה וקבצים בנושא עיט פיליפיני בוויקישיתוף עיט פיליפיני, באתר ITIS (באנגלית) עיט פיליפיני, באתר NCBI (באנגלית) עיט פיליפיני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט פיליפיני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיט פיליפיני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיט פיליפיני, באתר GBIF (באנגלית) עיט פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN