laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גארט הרדין

גארט ג'יימס הרדין (באנגלית: Garrett James Hardin;‏ 21 באפריל 1915 – 14 בספטמבר 2003) היה מדען אמריקאי בולט בתחום האקולוגיה והיבטיה המוסריים. ב-1968 התפרסם לאחר שפרסם מאמר בשם "הטרגדיה של נחלת הכלל" שעסק בבעיית ניהול משאבי הטבע הציבוריים בכדור הארץ. בהזדמנויות שונות עורר הרדין את זעמן של קבוצות שונות באקדמיה ובחברה האמריקאית בעקבות עמדות קיצוניות ולא תקינות פוליטית שביטא בפומבי. הרדין נולד בדאלאס שבטקסס. בגיל ארבע חלה בשיתוק ילדים והחלים אך היה מוגבל בתנועותיו, דבר שהשפיע על נטייתו לתחום העיוני. אביו היה סוכן של חברת רכבות והמשפחה העבירה את מקום מגוריה מספר פעמים. את רוב ילדותו עשה הרדין בחווה חקלאית במיזורי והתנסותו בחיי החווה חסרי הרחמים השפיעה כנראה על תפיסת עולמו. ב-1932 קיבל מלגה מאוניברסיטת שיקגו וב-1936 השלים תואר ראשון בזואולוגיה ובמקביל למד גם מוזיקה. ב-1941 קיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת סטנפורד. ב-1946 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה לסגל המחלקה למדעי הביולוגיה. ב-1963 נתמנה לפרופסור ל"אקולוגיה אנושית" (Human Ecology). ב-1978 פרש ממשרתו האקדמית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. בשנות ה-50 היה אחד מראשוני "החברה לחקר מערכות כלליות" שעסקה בחקר מערכות (Systems science). נושא מרכזי בקריירה שלו, שחזר ברבות מעבודותיו, היה בעיית ריבוי האוכלוסין. דבר זה הביאו לכתיבה על נושאים שהיו שנויים במחלוקת בארצות הברית כמו הפלות (שהביאו לכך שנמתחה עליו בקורת מצד הימין הפוליטי) והגירה וסוציוביולוגיה (שהביאו לכך שהשמאל הפוליטי מתח עליו בקורת). במאמריו אף עסק באתיקה של שימור הסביבה ובבריאתנות. ב-1994 היה הרדין אחד מ-52 הפרופסורים שחתמו על המאמר "Mainstream Science on Intelligence", שהתפרסם בוול סטריט ג'ורנל ונכתב על ידי לינדה גוטפרדסון. המאמר הגן על הממצאים אודות "אינטליגנציה וגזע" שהוצגו בספר השנוי במחלוקת "עקומת הפעמון". הרדין ואשתו ג'יין היו חברים באגודה שחבריה האמינו בזכותם של פרטים לקבוע את מועד מותם. הם התאבדו יחד בביתם שבסנטה ברברה בספטמבר 2003, זמן קצר לאחר שחגגו את יום נישואיהם ה-62, כשהוא בן 88 והיא בת 81. האתיקה של סירת ההצלה גארט הרדין סוסייטי מאמר אודות הרדין ב"אמריקן סיינטיסט" גארט הרדין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Craig Straub, Childhood Influences on Garrett Hardin's Worldview, באתר גארט הרדין סוסייטי
האל הרטלי

האל הרטלי (באנגלית: Hal Hartley; נולד ב-3 בנובמבר 1959) הוא במאי קולנוע אמריקאי, מחשובי הבמאים בקולנוע העצמאי בארצות הברית בשנות ה-90. הרטלי נולד בלונג איילנד ב-1959. אחרי שנה של לימודים בקולג' לאמנות התחיל לעבוד בחנות ספרים וצילם סרטי 8 מ"מ, שאיפשרו לו להתקבל ללימודי קולנוע באוניברסיטה של מדינת ניו יורק. עם סרטיו החשובים נמנים "הנרי פול" (1997) (שזיכה אותו בפרס התסריט בפסטיבל קאן), "האמת שלא תיאמן" (1989), "אמון הדדי" (1990), "חובבים" (1994), "פלירט" (1995), "פיי גרים" (2006) ו"נד רייפל" (2014). אתר האינטרנט הרשמי של האל הרטלי (באנגלית) האל הרטלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האל הרטלי, באתר AllMovie (באנגלית) האל הרטלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האל הרטלי, באתר AllMusic (באנגלית) האל הרטלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) האל הרטלי, באתר Discogs (באנגלית) האל הרטלי, באתר Songkick (באנגלית) יאיר רוה, ריאיון עם האל הרטלי, שיגיע בשבוע הבא לפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 25 במאי 2015 אבנר שביט‏, גבר לא פשוט: ריאיון עם הבמאי האל הרטלי לקראת ביקורו בתל אביב, באתר וואלה, 27 במאי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף

הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף (באנגלית: American Federation of Women Bodybuilders) נוסדה בשנת 1980 על ידי סוזן פריי, קים קאסידי ודוריס בארילאוקס. בן וידר ביקש מהן לפתוח ארגון ארצי למפתחות גוף, כדי לספק מקום בו מפתחות גוף חובבניות יוכלו להשתלב בקבוצה (דבר של היה קיים אז באמריקה). מכיוון שזה לא היה חוקי לפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף לתחזק שני ארגוני חובבים נפרדים (מכיוון שהייתה קיימת אגודת NPC לחובבנים גברים). מיס אולימפיה מר אולימפיה פיגר אולימפיה פיטנס אולימפיה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הימלאיה (חתול)

הימלאיה הוא גזע של חתול הבית שנוצר מהכלאת חתול פרסי עם חתול סיאמי. חתול ההימלאיה הוא תוצאה של הכלאת החתול הפרסי עם חתול סיאמי. הניסיונות המסודרים הראשונים להכלאה בין החתולים הפרסים לחתולים הסיאמים התקיימו בארצות הברית ושוודיה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך אין תיעוד המראה את תוצאות הניסיונות הללו. בשנת 1931 שני חוקרים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת הרווארד החלו לעבוד על פיתוח חתול עם גוף ופרווה של חתול פרסי ודוגמת החודים (החוטם, האוזניים, כפות הרגליים והזנב) המיוחדת של החתול הסיאמי. לאחר חמש שנות מחקר הצליחו במשימתם וגור חתולי ההימלאיה הראשון שנקרא דביוטנט (Debutante) נולד. כעבור שני עשורים נוספים הגזע הוכר באופן רשמי על ידי התאחדויות החתולים, וב-1955 ערך את הופעת הבכורה בשם "כהה חודים ארוך שיער". במהלך עשר השנים הבאות צבר הגזע פופולריות במהירות. עם זאת, רוב חתולי הגזע התקשו לעמוד בתקן הגזע, שתמך בחתול עם מאפיינים פרסיים. מגדלים רבים חדלו להשתמש בחתולים פרסיים אחידי צבע בתוכניות הגידול כשם שהיו אמורים לעשות. במקום זאת, הם זיווגו כהי חודים אחד עם השני וכתוצאה מכך התרחקו מהמראה הפרסי, ואת מקומו של האף הפחוס האופייני החל לתפוס אף ארוך. בשנות ה-70 המגדלים ניסו לנסח מחדש את היעדים שהם מנסים להשיג בפיתוח הגזע. היה ברור לרובם שצריך להתחיל לעבוד על חתולים בעלי מאפיינים פרסיים יותר בולטים. כדי להשיג זאת, החלו בזיווגים עם פרסיים בעלי צבע אחיד, והמשיכו בתוכנית הגידול רק עם החתולים הטובים שהתקבלו. לא כל המגדלים הסכימו עם התוכנית. היו שהעדיפו להישאר עם ההימלאיה הנבדלת מהפרסי, אך הם לא יכלו להמשיך להשתתף בתערוכות. בימינו נהוג לזווג מדי פעם בין החתולים הימלאיים לחתולים פרסיים כדי לקרב את המבנה של חתול ההימלאיה למבנה של החתול הפרסי. סטנדרט הגזע זהה לסטנדרט של החתול הפרסי וכיום חתול ההימלאיה מוצג באותו סיווג יחד עם שאר החתולים הפרסיים. ההימלאיה הוא בעל פרווה ארוכה ומלאה דוגמת החתול הפרסי. צבעיה של הפרווה מגוונים ודומים לצבעיו של החתול הסיאמי. צבע זה הוא מוטציה של גן הלבקנות וזהו גם מקור העיניים הכחולות. צבע פרווה מיוחד זה קשור לטמפרטורה ולכן החתול מתכהה עם הגיל. עיניו של ההימלאיה כחולות, פניו רחבות ורגליו קצרות ועבות. ההימלאיה מצוי במגוון רחב של שילובי צבעים: שחום (Seal): פרווה בצבע שנהב כחול, חודים בצבע חום-אפרפר כהה. שוקולד (Chocolate): פרווה בצבע שנהב, חודים בצבע חום. כחול (Blue): פרווה בצבע לבן-כחלחל, חודים בצבע כחול-אפרפר. לילך (Lilac): פרווה בצבע לבן-ורדרד, חודים בצבע אפור-ורדרד. אדום (Red): פרווה בצבע לבן-שנהב, חודים בצבע כתום או אדום. שנהב (Cream): פרווה בצבע לבן שנהב, חודים בצבע שנהב-כתמתם. טורטי (Tortie): פרווה בצבע שנהב כהה, חודים שחומים עם כתמים באדום ושנהב. כחול-שנהב (Blue-Cream): פרווה בצבע לבן כחלחל או לבן שנהב, חודים בצבע כחול עם נימור שנהב. לילך-שנהב (Lilac-Cream): פרווה בצבע לבן-ורדרד, חודים בצבע אפור-ורדרד עם נימור שנהב. כל הזנים קיימים גם בגרסת לינקס (Lynx), כלומר חודים בעלי פסים, וצורת M על המצח כמו בדוגמת הטאבי. מדיה וקבצים בנושא הימלאיה בוויקישיתוף צבעי ההימלאיה עם תמונות הימלאיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הליגה המקצועית של IFBB

הליגה המקצועית של IFBB (באנגלית :IFBB Professional League) נוסדה בשנת 2005 כתוצאה מהתרבות תחרויות פיתוח הגוף של הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף. בשנת 1946 ייסדו בן וג'ו וידר את ארגון IFBB, בשנת 1965 יצר ג'ו וידר את התחרות המקצועית הראשונה של הארגון מר אולימפיה. בשנת 1978 תחרות לילה של אלופים הראשונה נערכה בניו יורק. בשנת 1980 יצר ג'ו וידר את התחרות מיס אולימפיה. בשנת 1987 עבר חלק מ-IFBB מפתחי גוף ארגון מחדש וקיבל את השם החדש "IFBB-המחלקה המקצועית". ב-1989 התאחדו ארנולד שוורצנגר וג'ים לורימר ויצר את התחרות ארנולד קלאסיק. ב-1990 יצר ג'ון באליק את איש הברזל. ב-1995 ג'ו וידר יצר את פיטנס אולימפיה, וב-2003 את פיגר אולימפיה. בשנת 2005. הפכה המחלקה המקצועית של IFBB לליגה המקצועית של IFBB באופן רשמי. בשנת 2006 היו למעלה מ-40 תחרויות פיתוח גוף של ארגון IFBB וסכום כל הפרסים המחולקים היה בשווי 1.6 מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של הליגה המקצועית של IFBB ההיסטוריה של IFBB בקצרה (באנגלית)
ג'ק גרינוול

ג'ון ריצ'רד "ג'ק" גרינוול (באנגלית: John Richard "Jack" Greenwell;‏ 1884–1942) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי שהתפרסם כשהיה שחקן ומאמן בברצלונה. גרינוול שיחק במדי קרוק טאון, קבוצה מצפון מזרח אנגליה, ובברצלונה בתחילת המאה ה-20. את הבכורה בברצלונה ערך ב-1912 במשחק מול נבחרת ספרד. גרינוול היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות קטלוניה פעמיים, בעונות 1912/1913 ו-1915/1916. בנובמבר 1913 כבש שער בניצחון ברצלונה 7 - 0 על יריבתה ריאל מדריד בביתה, יריבות שלימים תיוודע בשם "הקלאסיקו". הוא פרש ממשחק ב-1916, כשלרשותו 96 הופעות ו-12 שערים במדי ברצלונה, ולאחר שג'ון בארו פוטר ממשרת האימון באותה שנה, מונה על ידי נשיא המועדון ז'ואן גאמפר להיות מאמנה הרשמי הראשון של ברצלונה. הוא אימן את הקבוצה שבע שנים רצופות, עד 1924, למרות קריאות אוהדים שיפוטר משום שניסה להציב את פאולינו אלקנטרה בעמדת הבלם. הוא היה אחראי על הקבוצה בתחילת עידן הזהב הראשון שלה. תחתו שיחקו כדורגלנים מפורסמים כגון ריקארדו סאמורה וז'וזפ סמיטייר שגרינוול היה האחראי על הבאתם, ואלקנטרה, אמילי סאז'י-ברבה ופרנץ פלאטקו. הקבוצה זכתה עם גרינוול כמאמן בחמש אליפויות קטלוניה ופעמיים בגביע המלך. בעקבות סכסוך עם ההנהלה ב-1924, עזב גרינוול את המועדון ועבר לקבוצה השנייה מהעיר ברצלונה - אספניול. הוא היה מאמנה בעונה הראשונה של לה ליגה, בה הקבוצה לא הצליחה וסיימה במקום השביעי בלבד. עם זאת, עונה זו הייתה הצלחה במסגרות האחרות - אספניול זכתה באליפות קטלוניה ולראשונה בגביע המלך ב-1929, לאחר ניצחונות על האלופה ברצלונה בחצי הגמר ועל ריאל מדריד בגמר. גרינוול עזב את הקבוצה בתום העונה הבאה, שהסתיימה ללא זכייה בתארים. ב-1931 שב גרינוול לברצלונה בזכות שכנוע של נשיא המועדון. הוא אימן את מועדונו הקודם במשך שנתיים, בהן התואר היחיד שבו זכה המועדון היה אליפות קטלוניה ב-1932. בסוף עונת 1932/1933 הצטרף לוולנסיה. בליגה, סיימה הקבוצה במקום השביעי. גרינוול הוביל את הקבוצה לזכייה ב'אליפות ולנסיה' ולגמר הגביע הספרדי. בגמר הפסידה ולנסיה 2-1 לריאל מדריד, ששיחקו בה חבריו בברצלונה בעבר, סמיטייר וסאמורה. ב-1939 עבר לפרו, שם אימן הן את אוניברסיטריו דה דפורטס והן את הנבחרת הלאומית. גרינוול עזר לקבוצה לזכות באליפות ליגת העל הפרואנית, ולנבחרת לזכות בקופה אמריקה של אותה שנה שנערכה על אדמת פרו. בטורניר השתתפו חמש נבחרות בלבד - נבחרת צ'ילה, נבחרת אקוודור, נבחרת פרגוואי, פרו ונבחרת אורוגוואי. בטורניר שיחקו כל הנבחרות אחד כנגד השנייה. נבחרות פרו ואורוגוואי נפגשו במחזור החמישי לאחר ששתיהן צברו שלושה ניצחונות, לכן המפגש נחשב למשחק הגמר של הטורניר. במשחק ניצחה נבחרת פרו 2 - 1, ובכך זכתה באליפות. מדיה וקבצים בנושא ג'ק גרינוול בוויקישיתוף ג'ק גרינוול, באתר Transfermarkt ג'ק גרינוול, באתר WorldFootball.net פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ג'ק גרינוול באתר הרשמי של ברצלונה
ארץ הצ'וקצ'ים

ארץ הצ'וקצ'ים (ברוסית: Чукотка) הוא ספרו של טיכון סיומושקין, סופר ומורה סובייטי, שנשלח בשנות העשרים של המאה ה-20 להקים בית ספר סובייטי לילדי הצ'וקצ'ים בטונדרה שבמחוז הקוטב. כמי שביקר ושהה פעמים אחדות במחנות הצ'וקצ'ים, היה סיומושקין היחיד שידע לדבר בלשונם, ולכן עמד בראש המשלחת, שייעודה היה לאסוף ילדים בני 8 עד 12 מן ה"יאראנגות" של משפחותיהם, להביאם אל פנימיית בית הספר וללמדם שם רוסית, השכלה כללית ומנהגי האדם הסובייטי המודרני. בספר מתוארים תפקידיהם של סיומושקין ועוזריו שהיו קשים ומאתגרים, החל בצורך לשכנע את הצ'וקצ'ים להיפרד מילדיהם האהובים ולשלוח אותם לעשות חודשים ארוכים בין אנשים, שאינם יודעים את שפתם ואינם מכירים את מנהגיהם, בעולם זר ומוזר להם. המשימה לא הייתה קלה, אבל בעזרת זקן השבט וראש הוועד המקומי, שניהם אהובים ומכובדים בקרב בני עמם, הצליחו סיומושקין ואנשיו להביא כמה עשרות ילדים אל בית ספרם ולהתחיל במשימה הקשה פי כמה - להרגיל את הילדים אל חייהם החדשים, להתגבר על פחדיהם, געגועיהם הביתה וחשדנותם הטבעית. ההורים המודאגים באו לבקר את ילדיהם, להפיג את חששותיהם מיחס בלתי הוגן, שמא יכו את הילדים לטעת בהם משמעת, ישבו עם ילדיהם בחדרי הכיתות והשתאו לקטנים אלה, שמבינים את דברי המורה ומצליחים "לדבר על נייר", ואפילו מסתגלים לפלאי פלאים כמו ראינוע ומטוס. מאבקם הקשה ביותר של סיומושקין ועוזריו היה בשאמאנים - רופאי אליל, שקיימו בידיהם את כוחם ועושרם תוך ניצול פחדיהם של הצ'וקצ'ים והאמונות הטפלות השולטות בחייהם. הרוסים ניצלו כל הזדמנות להוכיח לצ'וקצ'ים, כי השאמאנים מזיקים ואינם מועילים להם, ופתחו בשכנועם, כי ב"יאראנגה" הלבנה של בית הספר אין שליטה לרוחות הרעות ואין צורך בשאמאנים שיגנו על ילדיהם הרכים מפגיעתן. בספרו מתאר סיומושקין את ההסתגלות ההדדית של הצ'וקצ'ים אל הרוסים ולהפך, את הכבוד ההדדי, האמון והחיבה המתפתחים בין שני הצדדים, שבמרכזם טובת הילדים. הספר זרוע התייחסויות לשלטון הסובייטי החדש ולטובה הרבה שהוא מביא לשבטי הצפון הנידחים, אבל אין בו התנשאות, פטרונות או זלזול. המורים והרופא מתפעלים מכישרונותיהם הטבעיים של הילדים ומן היחסים השוררים בינם לבין משפחותיהם ובני שבטם, בד בבד עם מאמציהם להקנות להם ידע וכישורים חדשים. הספר מגלה לקוראים עולם שאינו מוכר להם, קדום, ששינה מאז את פניו וכבר איננו קיים, ובזה ייחודו. "ארץ הצ'וקצ'ים" יצא לאור בעברית בתרגומו של אברהם שלונסקי בהוצאת ספרית פועלים (הקיבוץ הארצי) בשנת 1945. טיכון סיומושקין צ'וקצ'ים
ארסוף קדם

ארסוף קדם הוא יישוב יהודי לא מוכר הנמצא דרומית לקיבוץ שפיים. כביש סלול בצמוד לכביש החוף מוביל אליו משפיים. המקום שייך למועצה האזורית חוף השרון, אם כי עד היום הוא אינו מוכר רשמית כיישוב ואינו מופיע במפות ישראל. בשנת 1935 רכש קורט מנהיים, עולה מגרמניה, כ-20 דונם דרומית לקיבוץ שפיים מחברת אחוזה א' (שייסדה את רעננה) בעקבותיו רכשו אנשים נוספים קרקעות באזור. התושבים עסקו בחקלאות פרטית, בשיווק ישיר לשווקים בתל אביב. ב"מדריך ארץ ישראל" של זאב וילנאי משנת 1941 נקרא מקום זה בשם שכונת ארסוף. לאחר קום המדינה, כשהוקמה המועצה האזורית חוף השרון מנעו מאנשיה את ההכרה במקום כיישוב ישראלי מן המניין. הם היו שייכים לרשפון אך לא היה לתושביה זכות לבחור ולהיבחר לוועד המקומי. החל מ-1997 נקבעה להם בבג"ץ זכות לנציג נפרד במליאת המועצה האזורית חוף השרון. את השירותים הבסיסים כמו חשמל, מים, דואר, קבורה, בחירות וחינוך הם קבלו רק לאחר התדיינויות בבתי משפט ופסיקות בג"ץ. לאחר הקמת שכונת היוקרה ארסוף, ניתן למקום השם ארסוף קדם למרות שאינו מופיע במפה ולא מוכר על ידי מינהל מקרקעי ישראל. תוכנית המתאר האחרונה מסווגת את המקום כשמורת טבע. משמעות ההחלטה היא שאין כל אפשרות לבנות במקום או להרחיב בתים קיימים. אין במקום שום שירותים מוניציפליים פרט לאיסוף אשפה, אין תאורת רחוב, אין שום מבנה ציבורי או פיתוח סביבתי ציבורי, אין מערכת ביוב, אין אפשרות לקבל רישיון עסק המחליף את החקלאות כמקובל בקיבוצים ובמושבים. במקום כ-40 יחידות דיור, עם קרוב ל-100 נפשות. שטח המקום כ-1400 דונם מתוכם כ-80 דונם שטח בנוי. ניתן לראות את בתי היישוב בעת נסיעה בכביש החוף (כביש 2). "פארק דינה", על שם אחת התושבות שנפטרה בדמי ימיה. בפארק זה מציגה קבוצת אמנים בשם "הגלריה הירוקה", שחלקם גרים במקום, את עבודותיהם בגלריה פתוחה על שטח נרחב. גן בוטני ובו עשרות עצים, בהם עצים טרופיים נדירים. הגן ניטע על ידי דניאל מנהיים, בנו של מייסד המקום ואפשר לסייר בו בתיאום מראש. הגלריה הפתוחה בארסוף קדם על רקע בתי שכונת ארסוף "העץ הנדיב" בגלריה הפתוחה בארסוף קדם "ניקוי ראש" בגלריה הפתוחה בארסוף קדם מדיה וקבצים בנושא ארסוף קדם בוויקישיתוף אתר "הגלריה הירוקה" בארסוף קדם דליה טל, ‏ארסוף פיתוח, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2003 חגית רוזנבאום, מאחז על כביש החוף, באתר ערוץ 7, מתוך העיתון בשבע, י"ג בניסן, 29 במרץ 2018 ענת ג'ורג'י, לדני מנהיים יש 20 דונם בין ארסוף לשפיים - והם לא שווים אפילו שקל אחד, דה-מרקר, 1 באוקטובר 2021 דני דגן, ההתנחלות היקרה בארץ - על שפת הים, כאן 11, 20 בינואר 2023 איתן לשם, פארק דינה, פארק פסלים סביבתי, באתר הארץ, 31 בינואר 2023 המאבק לעצירת הגזל בארסוף קדם המאבק בגזל בארסוף קדם, באתר הגזל בארסוף קדם אלון פרס, לגור בלי כתובת, תיבת דואר ומכולת - אבל עם גן של 50 פסלים מרהיבים, באתר Xnet‏, 22 באוגוסט 2017
פיליפ השלישי, מלך צרפת

פיליפ השלישי "הנועז" (בצרפתית: Philippe Trois le Hardi;‏ 3 באפריל 1245 – 5 באוקטובר 1285), בן לשושלת הקאפטינגים, מלך על צרפת מ-1270 עד מותו. פיליפ זכה לכינוי "הנועז" משום שניחן בגבורה וגילה אומץ לב בקרב. פיליפ היה בנם של לואי התשיעי מלך צרפת ושל מרגריט מפרובאנס. ב-28 במאי 1262 הוא נשא לאישה את איזבלה מאראגון (1247–1271). ב-1270 מת המלך לואי התשיעי, ופיליפ ירש את הכתר בשם פיליפ השלישי. לפיליפ ולאיזבלה מאראגון נולדו ארבעה ילדים. איזבלה מתה והיא בת 24 בלבד. ב-21 באוגוסט 1274 נשא פיליפ השלישי לאישה את מארי מברבנט (אנ') (1254–1321) ולהם נולדו שלושה ילדים נוספים. ב-1270 ליווה פיליפ את אביו, המלך לואי התשיעי, במסע הצלב השמיני (לתוניסיה), אך המלך לואי חלה בדיזנטריה ומת בתוניסיה ב-25 באוגוסט של אותה שנה, ועם מותו הוכרז פיליפ כמלך צרפת. באמצעות דודו, שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, הגיע פיליפ להסכם על הפוגה בקרבות עם המורים בתוניסיה, מה שאיפשר לו לחזור לצרפת. ב-12 באוגוסט 1271 נמשח והוכתר פיליפ השלישי למלך צרפת. המלך פיליפ השלישי היה נעים הליכות ונחבא אל הכלים. הוא סמך על עצות מקורביו, ובעיקר על אלה של דודו שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה. פיליפ השלישי ירש מדודו אלפונס מפואטייה הרוזן מטולוז, את מחוז פואטו שבמערב צרפת וחלק ממחוז אוברן שבדרום צרפת, שהפכו לנחלותיו של מלך צרפת. ב-1282 פרץ מרד בסיציליה נגד השלטון הצרפתי בראשותו של שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה. אנשי סיציליה קראו לעזרתם את פדרו השלישי, מלך אראגון, שכבש את סיציליה מידי שארל. ב-1285 הטיל פיליפ השלישי מצור על העיר גרונה שבקטלוניה, אך ללא הצלחה (26 ביוני - 7 בספטמבר). נסיגתו הייתה הרת אסון בשל מגפה שתקפה את האזור ובגלל מחסור באספקה. ב-5 באוקטובר 1285 נפטר המלך פיליפ השלישי בעיר פרפיניאן שבדרום צרפת, ובנו פיליפ ירש את הכתר בשם פיליפ הרביעי. לואי (1265 - 1276), הורעל, ככל הנראה בידי אמו החורגת. פיליפ הרביעי (1268 - 1314), ירש את כסאו של אביו לאחר מותו. רובר (1269 - 1271). שארל, רוזן ולואה (1270 - 1325), הרוזן הראשון מבית ולואה. אבי המלך פיליפ השישי. לואי, רוזן אברו (1276–1319). מרגריט (1279–1318), הייתה אשתו השנייה של אדוארד הראשון, מלך אנגליה. בלאנש (1282–1305), נישאה לרודולף הראשון, מלך בוהמיה. מדיה וקבצים בנושא פיליפ השלישי, מלך צרפת בוויקישיתוף פיליפ השלישי, מלך צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיליפ השלישי, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מונספל

מונספל (Moonspell) היא להקת מטאל גותי פורטוגזית שהוקמה בשנת 1989 תחת השם Morbid God. בשנת 1992 הוחלף השם למונספל. הלהקה הוציאה מיני-אלבום (EP) ראשון ב-1994, ושנה לאחר מכן את אלבומה הראשון, Wolfheart, שזכה להצלחה רבה בפורטוגל ובגרמניה. הלהקה הוציאה 9 אלבומי אולפן, אלבום אוסף אחד, DVD מהופעות ומספר וידאו-קליפים. במספר אלבומים של הלהקה, כמו Wolfheart מ-1995 ו-Under Satanæ מ-2007, היא מוסיפה אלמנטים של בלאק מטאל לצד המטאל הגותי הידוע שהיא מנגנת. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. פרננדו ריביירו (שירה) מיגל גספר (תופים) ריקרדו אמורים (גיטרה) פדרו פאיקסו (קלידים וגיטרה) איירס פריירה (גיטרה בס) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא מונספל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונספל מונספל, ברשת החברתית פייסבוק מונספל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מונספל, ברשת החברתית אינסטגרם מונספל, סרטונים בערוץ היוטיוב מונספל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מונספל, באתר ספוטיפיי מונספל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מונספל, באתר Last.fm (באנגלית) מונספל, באתר AllMusic (באנגלית) מונספל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מונספל, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מונספל, באתר דיזר מונספל, באתר Discogs (באנגלית) מונספל, באתר Songkick (באנגלית) מונספל, באתר SecondHandSongs מונספל, באתר בנדקמפ מונספל, באתר בילבורד (באנגלית) מונספל, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאני ארקנה

קאני ארקנה (בצרפתית: Keny Arkana; נולדה ב-20 בדצמבר 1982 בצרפת) היא זמרת ראפ צרפתייה-ארגנטינאית. ארקנה נולדה במרסיי צרפת, להורים ארגנטינאיים. היא התחילה לכתוב שירים בגיל 12, וב-1996 לבצע אותם לפני מכריה. היא הקימה את ההרכב "Mars Patrie" ולאחר מכן את ההרכב "Etat-Major". כך צברה ניסיון במה בסצנה המחתרתית של מרסיי, עד אשר הוציאה ב-2003 דיסק דמו ראשון של Etat-Major. אחרי מספר הופעות סולו בפרויקטים שונים, ארקנה הוציאה תקליט EP ראשון בשם "Le missile est lancé" (בעברית: "הטיל שוגר") ב-2004. האלבום הראשון שלה, "Entre ciment et belle étoile" ("בין הבטון לכוכבים") יצא לאור באוקטובר 2006. הסינגל הראשון שלה, "La rage", שפורסם ב-2006, מתייחס בעיקר למהומות בצרפת ב-2005. 2004 : Le missile est lancé (EP)‎ 2005: L'esquisse 2006 : La rage (EP)‎ 2006 : Entre ciment et belle étoile (Album)‎ 2008 : Désobéissance (EP)‎ מדיה וקבצים בנושא קאני ארקנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאני ארקנה קאני ארקנה, ברשת החברתית פייסבוק קאני ארקנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאני ארקנה, ברשת החברתית אינסטגרם קאני ארקנה, סרטונים בערוץ היוטיוב קאני ארקנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קאני ארקנה, באתר ספוטיפיי קאני ארקנה, באתר AllMusic (באנגלית) קאני ארקנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קאני ארקנה, באתר דיזר קאני ארקנה, באתר Discogs (באנגלית) קאני ארקנה, באתר Songkick (באנגלית)
חתול סיבירי

חתול סיבירי הוא גזע של חתול הבית שמוצאו בסיביר, רוסיה. חתול זה בעל פרווה ארוכה ובהירה. גזע שהתפתח באופן טבעי, ללא התערבות האדם, באזור סיביר, בצפון רוסיה. העדות הראשונה לקיומו באירופה היא מהאלף הראשון לספירה. חתולים רבים מהגזע אומצו על ידי נזירים ברוסיה, והחתולים גילו כלפיהם נאמנות רבה. מהגרים, שעזבו למוסקבה, נהגו לקחת עמם את החתולים. ברוסיה באותה תקופה נאסרה אחזקת חיות מחמד[דרוש מקור], והגזע לא טופח. רק במאה ה-19 בוית באופן סופי. הגזע היה מוכר במערב ואפילו התחרה בתערוכות חתולים כבר בתחילת המאה ה-19 אך נדחק הצידה על ידי החתולים הפרסיים הפופולריים. בעקבות העניין המחודש שעלה בקרב אגודות חתולים באירופה בשנות השמונים של המאה ה-20, מגדלים ברוסיה החלו למקד תשומת לב בגזע המקומי שנזנח. בשנת 1990 הגיעו הסיביריים הראשונים לארצות הברית כחלק מתוכנית חילופי גזעים, שבה הגיע גזע ההימלאיה לרוסיה. החתול הסיבירי זכה לאהבת המקומיים כיוון שהגן על מחסני התבואה מפני מכרסמים. משקלו בינוני עד גדול, בדרך כלל הנקבות קטנות יותר מהזכרים. החתול הסיבירי התאים עצמו לסביבתו, וכך התאפשר לו לשרוד את החורף הקפוא: פרווה תחתונה עבה וסמיכה מאוד ופרווה עליונה מעט קשה למגע ועמידה בפני מים; כף רגל עגולה וגדולה, המאפשרת תנועה טובה יותר על משטחי שלג וקרח. מבנה גופו מלבני, מאוד מוצק, ובעל חזה רחב. רגליו חזקות ובגובה בינוני. ראשו מעט יותר ארוך מרחב, וכל הקווים בראש בגודל ואורך בינוני ובקווים עגולים. אחד המאפיינים של גזע זה הוא הסנטר הנוטה לאחור. פרוות הקיץ קצרה ודלילה הרבה יותר. כל צבעי העיניים מקובלים, אך ניכרת עדיפות לירוק. התפתחותם איטית עד לבגרות מלאה. אחד ממאפייני הגזע המיוחדים הוא תכונת ההיפו-אלרגניות שלו. לגזע הסיבירי ישנה כמות קטנה משמעותית של חלבון בנוזל הרוק שלהם הגורם תגובות אלרגיות. חלבון זה המצוי בדרך כלל בכמות גדולה יותר אצל שאר גזעי החתולים הוא הגורם לתגובות האלרגיות אצל אנשים אלרגיים. מאחר שחתולים מלקקים את פרוותם, לאחר התייבשות הרוק החלבון שנשאר על הפרווה מתפזר יחד עם נשירתה ויוצר תגובה אלרגית אצל אנשים הסובלים מאלרגיה. המחסור בחלבון זה בגזע הסיבירי מסב לו פופולריות רבה בקרב אוהבי חתולים האלרגיים אליהם. מדיה וקבצים בנושא חתול סיבירי בוויקישיתוף מידע על החתול הסיבירי
ריי מאר

ריי מאר (באנגלית: Ray Meagher; נולד ב-4 ביולי 1944) הוא שחקן אוסטרלי. מאר מוכר בעיקר בשל תפקידו כאלף סטיוארט באופרת הסבון "קרוב רחוק", אותו הוא מגלם מאז החל שידור הסדרה ב-1988. הוא נרשם בספר השיאים של גינס כשחקן שהשתתף בסדרת דרמה אוסטרלית במשך התקופה הארוכה ביותר. עמיתתו קייט ריצ'י הייתה שותפה עמו בשיא זה, עד עזיבתה את הסדרה בראשית 2008. מאר גדל בחווה לגידול צאן ובקר בעיירה רומא שבמערב קווינסלנד. בגיל 9 נשלח לפנימייה בגולד קוסט. בהמשך למד בתיכון בבריזביין, והיה חבר בנבחרות הטניס, השחייה, האתלטיקה והרוגבי של בית ספרו. לאחר סיום לימודיו המשיך לשחק רוגבי במסגרת מקצוענית, ובמקביל החל לנסות את מזלו כשניגש למבחני בד שונים. בראשית שנות ה-70 הנחה תוכנית פולק בשם "Around Folk". תפקידו הטלוויזיוני הראשון היה תפקיד אורח בסדרת המשטרה "Matlock Police" ב-1973, וב-1977 קיבל את תפקידו הקבוע הראשון, באופרת הסבון "Number 96". בהמשך גילם תפקידים נוספים בטלוויזיה ובקולנוע, הבולט שבהם בסדרת הטלוויזיה "Prisoner". ב-1988 החל לגלם את תפקידו של אלף סטיוארט באופרת הסבון "קרוב רחוק", אותו הוא מגלם גם כיום. מאז החל להשתתף בסדרה לא הופיע בסדרות ובסרטים נוספים, ואף דחה הצעה להשתתף בסרט הקולנוע "חתונתה של מיוריאל" בשל מחויבויותיו להפקת "קרוב רחוק". ב-2007 גילם את דמותו של בוב במחזמר שהועלה בסידני ומבוסס על סרט הקולנוע הרפתקאותיה של פרסילה, מלכת המדבר. בשנת 2010 החל לגלם את אותו תפקיד בהפקה המקבילה של תיאטרון פאלאס הלונדוני. מדיה וקבצים בנושא ריי מאר בוויקישיתוף ריי מאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריי מאר באתר ערוץ 5 הבריטי
טונה (יחידת מידה)

טוֹנָה (כך לפי האקדמיה ללשון העברית, אך נפוצה גם הצורה טון) היא יחידת מידה של מסה. לפי תקן SI - מערכת היחידות הבינלאומית, וברוב חלקיו של העולם, טונה (Tonne) אחת שווה 1,000 קילוגרם, שהוא יחידת המידה הבסיסית של מסה. בארצות הברית היא מכונה טון מטרי (Metric ton), על מנת להבדילה מהמשמעויות האחרות. טון קצר (Short ton), הנמצא בשימוש בעיקר בארצות הברית, שווה 2,000 ליברות, כלומר 907.18474 ק"ג. לפי שיטת התקנים האימפריאלית שתוקננה במאה ה-13, טון ארוך (Long ton או Imperial ton) שווה 2,240 ליברות, כלומר 1,016.0469088 ק"ג. לטון ארוך יש עדיין שימוש מסוים בארצות הברית, בעיקר במדידת הדחק של אוניות ולשקילת גופרית. עדיין ניתן למצוא שימוש מסוים ביחידה זו גם באנגליה ובחלק ממדינות האימפריה הבריטית לשעבר כגון קנדה ואירלנד. טון תפוסה (יחידת נפח) מדיה וקבצים בנושא טונה בוויקישיתוף טוֹנָה היא לא טוֹן, בדף פייסבוק של האקדמיה ללשון העברית The International System of Units (SI), 2006 "NIST Handbook 44 Specifications: Handbook 44 – 2013 Appendix C – General Tables of Units of Measurement באנגלית Avoirdupois system ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.