דוד מלץ

דוד מַלֶץ (כ"ו בכסלו תר"ס, 28 בנובמבר 1899, בנדין – י"ד בתשרי תשמ"ב, 11 באוקטובר 1981) היה סופר עברי, ממייסדי קיבוץ עין חרוד וממבקריה הראשונים של התנועה הקיבוצית. מלץ נולד בסתיו 1899 בעיירה בנדין (Bedzin) שבדרום פולין (אז באימפריה הרוסית) בחורף שנת תר"ס (1899). בשנות מלחמת העולם הראשונה ניסה לארגן קבוצות ללימוד עברית וציונות תוך נדודים. עם תום המלחמה עלה לארץ ישראל בעלייה השלישית והצטרף לקבוצת מייסדי עין חרוד. מלץ עבד בחקלאות, וצפה בעין בוחנת במתחולל בחברה הקיבוצית. את מסקנותיו פרסם בספרו הראשון "מעגלות" – כתב אישום חריף ראשון של הכשלים והבעייתיות בחיי הקיבוץ ושל ניתוח חיי הפרט בתוך קבוצה המעלה על נס את הקולקטיב. הספר, הכתוב כרומן אוטוביוגרפי, היה אחד הראשונים שיצאו בהוצאת עם עובד בשנת 1944. הוצאת הספר לוותה בביקורת קשה של ראשי ההתיישבות העובדת על עורך ההוצאה, ברל כצנלסון, על שהסכים להוציאו. הוא זיכה את מחברו בפרס ברנר (1945). בשנת 1950 ראה אור בתרגום לאנגלית. הוא קידם הוצאה לאור של ספריו של חברו שלמה ריכנשטיין בשנת 1921 נישא ליהודית לבית מֶנש. לשניים נולדו בת ובן. בנו, סגן רפי מלץ נהרג במלחמת העצמאות, בקרב נבי סמואל. בשנת 1933 נישא בשנית, לסופרת רוחמה חזנוב. לשניים נולדו שתי בנות. מלץ שימש שנים רבות מורה לספרות. לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד היה חבר עין חרוד איחוד. מלץ נפטר בשנת תשמ"ב-1981 ונקבר בקיבוצו. בשנת תש"ט ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ומשק עין-חרוד הספר "ביקוד", שבו נדפסו מכתביו להוריו ולחברתו. מעגלות: סיפור, תל אביב: עם עובד – ספריה לדור, תש"ה. חתחתים בדרך: סיפורים מחיי הקבוצה, תל אביב: בטֶרם, תש"ז. השער נעול, תל אביב: עם עובד – ספריה לעם, תשי"ט 1959. מסביב לעיקר: (לדמותו של דור), תל אביב: תרבות וחינוך, תש"ל. לדרכו התועה: סיפור, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ו. דוד מלץ, רוחמה חזנוב, שני סיפורים ואחד, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"א. (כולל את הסיפורים "בא" ו"כאן ומעבר" למלץ ו"המאמין אתה?" לאשתו רוחמה חזנוב) בתרגום: David Maletz, Young Hearts: A Novel of Modern Israel; translated from the Hebrew by Solomon N. Richards, New York: Schocken Books, 1950. (אנגלית: מעגלות) עריכה: דוד מלץ (עורך), האדם בהתיישבות: דברים בכינוס לשאלות החברה בהתיישבות העובדת בסמינריון מפלגת פועלי ארץ ישראל, ירושלים 1947, תל אביב: מפלגת פועלי ארץ ישראל, תש"ח. דוד מלץ: (נולד בבנדין... שנת ה’ תר"ס 1899. 11. 30, נפטר באור לי"ד בתשרי ה’ תשמ"ב 11 באוקטובר 1981...), [עין חרוד אחוד : עין חרוד איחוד, תשמ"ג]. (משלו ולזכרו) (הופיע ביום השנה לפטירתו) מוטי זעירא, עף בכנפיים שבורות: סיפור חייו ויצירתו של דוד מלץ, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"א 2011. דוד מלץ באתר WorldCat Identities רשימת מאמרים על דוד מלץ באתר רמב"י דוד מלץ, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" דוד תדהר (עורך), "דוד מלץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2968 ת. דוברין, איש ליד שער נעול, דבר, 18 בספטמבר 1959 אייזיק רמבה, דוד מלץ – טראקטוריסט, מורה וסופר, מעריב, 27 ביוני 1969 (במדורו "סופרים בנעלי-בית") מת הסופר דוד מלץ, מעריב, 12 באוקטובר 1981 מת דוד מלץ, דבר, 12 באוקטובר 1981 (נקרולוגים קצרים) אהוד בן עזר, באין מוצא לאדם: עם פטירתו של דוד מלץ, דבר, 16 באוקטובר 1981, המשך משה דור, מלץ – סופר-חלוץ, מעריב, 23 באוקטובר 1981 יחיעם ויץ, מבקר פנים, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2011 אילון שמיר, אין ברכה בפי, אין אבא בשמים, באתר הארץ, 2 במרץ 2012 לילך נתנאל ואבידב ליפסקר, ‏כתיבת המקום ברומנים מעגלות והשער נעול לדוד מלץ, מכאן ט"ז, מרץ 2016, עמ' 7–30 דוד מלץ (1899-1981), דף שער בספרייה הלאומית דוד מלץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מכּתביו: ברית, דבר, 8 בפברואר 1929 דוד מלץ, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה". פרס ברנר – לד. מלץ, משמר, 18 באפריל 1945; יהודה בורלא, ישראל כהן, ד. א. פרידמן, חות דעת של ועדת השופטים בדבר הפרס ע"ש י. ח. ברנר למלץ, דבר, 4 במאי 1945. https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/02015.php ראו: ש. שלום, במערכות היצירה: ביקוד, דבר, 2 ביוני 1949. ביקורת: י. יציב, מעגלות, דבר, 29 בדצמבר 1944; גיטל מייזל, שני ספרים על הקיבוץ, משמר, 23 במרץ 1945; יעקב רבינוביץ, על ספורי הקיבוץ, דבר, 4 במאי 1945. ביקורת: רבקה כצנלסון, שער נעול, דבר, 4 בספטמבר 1959; חיים דן, צוותא ומשעולי צדדין: עם הופעת הספר "שער נעול" לדוד מלץ בהוצאת עם עובד, דבר, 25 בדצמבר 1959, המשך. ביקורת: בצלאל שחר, מסביב לעיקר, דבר, 27 במרץ 1970. ביקורת: עליזה שנהר, התעייה באין דרך: על שני רומאנים: "לדרכו התועה" לדוד מלץ ו"שורשים במים" למרים ברנשטיין-כהן, דבר, 10 בדצמבר 1976. אבי-טנא, דפדוף ראשון: סיפורת: שכול ואהבה, דבר, טור 1, 20 בנובמבר 1981.