laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שחרור בעלי-החיים (ספר)

שחרור בעלי־החיים הוא ספר עיון מאת הפילוסוף האוסטרלי פיטר סינגר, העוסק בזכויות בעלי חיים. הספר, שהתפרסם לראשונה ב-1975 ותורגם לעברית ב-1998 מהווה את אחד הפרסומים המשפיעים ביותר בנוגע למעמדן המוסרי של חיות. אף על פי שסינגר הוא לא האדם הראשון שהתבטא בדבר מעמדם המוסרי של בעלי-חיים (סינגר עצמו אמר שהוא שמע על הרעיון מחבר שלו, ולא הגיע אליו בעצמו), הספר נחשב במידה רבה, בעיקר בתוך התנועה לזכויות בעלי-חיים, כמייסד הרעיון התפיסתי של זכויות בעלי חיים בצורתו המודרנית. בספר טוען סינגר, בהתאם למסורת התועלתנית, שלא ניתן להצדיק פגיעה בזולת למען קידום האינטרס שלנו, כאשר הפגיעה היא קשה יותר מאשר האינטרס שאותו אנו באים לקדם. ואף על פי כן, בתרבות שלנו מקובל להצדיק פגיעה בבעלי חיים - גם כשמדובר בפגיעה קשה ביותר - לקידום כל אינטרס אנושי שהוא - גם כשמדובר באינטרס זניח ביותר. את הסיבה לכך תולה סינגר בסוגנות (speciesism) - מונח שנטבע על ידי פעיל זכויות בעלי-החיים ריצ'רד ריידר ופירושו אפליה על רקע מין ביולוגי. סינגר מותח ביקורת חריפה על הסוגנות, ומשווה אותה לגזענות וסקסיזם באומרו כי אפליה על בסיס שוני ביולוגי, אינה שונה מאפליה על בסיס צבע עור או מגדר, מפני שגם אלו וגם אלו אינן תכונות רלוונטיות להתחשבות מוסרית. לפי סינגר, התחשבות במישהו נובעת מיכולתו לחוש סבל, בכך בני אדם ובעלי-חיים אחרים שווים, ולכן ראויים להתחשבות דומה. סינגר מבקש להבהיר כי הוא אינו טוען שבעלי-חיים ראויים לזכויות זהות לשל בני אדם (לדוגמה, זכות בחירה), אלא כי הם ראויים ליחס שווה, על-פי הצרכים הספציפיים של כל אחד מהם. בנוסף לפילוסופיה, מקדיש סינגר שני פרקים לפגיעה ממוסדת בבעלי-חיים על ידי בני אדם. פגיעה ממוסדת היא תופעה שנתמכת, ואף ממומנת על ידי החברה המערבית, וזאת בניגוד לפגיעה הנגרמת על ידי אנשים פרטיים בודדים ולא מקובלת בחברה המערבית כיום (למשל, התעללות בכלב). פרק אחד מתמקד במשקים מתועשים (בהם בני אדם "מייצרים" בעלי-חיים כמזון) ופרק שני בניסויים בבעלי חיים. סינגר מסביר שהחליט להתמקד בשני הנושאים הללו כי בהם בעלי-חיים נפגעים בצורה הכי קשה ובכמות הכי גדולה, ולא כי הן הפגיעות היחידות. הפתרון המיידי שסינגר מציע, בדומה להוגה טום ריגן, הוא מעבר לתזונה צמחית אשר לא כוללת מוצרים מן החי, שלפי סינגר כרוכים בגרימת סבל קשה לחיות, וכן הפסקת כל הניסויים בבעלי חיים. כל יום הוא טרבלינקה - ספר עיון הטוען כי היחס לבעלי החיים בידי בני האדם שימש כהשראה, כמודל וכהצדקה למעשי אלימות או זוועה שבוצעו כנגד בני אדם. דיאטת השלום העולמי - ספר עיון העוסק בקשר בין תזונת הפרט להלכות חייו והסביבה. פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009. שחרור בעלי החיים, תקציר הספר באתר אנימלס שחרור בעלי-החיים, באתר OCLC (באנגלית)
רגב

האם התכוונתם ל... אורי רגב – רב רפורמי ישראלי איל רגב – היסטוריון ישראלי אלדד רגב – חייל צה"ל שנהרג בגבול לבנון וגופתו נחטפה בידי חזבאללה אלי רגב – סגן אלוף בחיל הים הישראלי, מנהל בית הספר לקציני ים עכו אריה רגב – אלוף-משנה בצה"ל, מפקד חטיבת הבקעה, נהרג בקרב בעת מרדף אחר חוליית מחבלים גיל רגב – אלוף בצה"ל פרופ' גילי רגב - מומחית לרפואה פנימית ומחלות זיהומיות ומנהלת היחידה למניעה ובקרת זיהומים בבית החולים שיבא - תל השומר. חגי רגב – תת-אלוף בצה"ל, שירת כמפקד חטיבה במלחמת לבנון הראשונה, מפקד אוגדה ומזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק רבין יוסף רגב – מחלוצי המחשוב בישראל מוטי רגב: מוטי רגב – סוציולוג ישראלי מוטי רגב (קצין) – תת-אלוף בצה"ל מירי רגב – שרת התחבורה התשתיות והביטחות בדרכים בממשלת ישראל, חבר הכנסת ממפלגת הליכוד, לשעבר דוברת צה"ל סיגל רגב רוזנברג – מנהלת ודירקטורית בתחום הבריאות בישראל, יו"ר קבוצת דנאל עופר רגב – סופר ומוציא לאור ישראלי עמוס רגב – עיתונאי ישראלי, עורך "ישראל היום" רון רגב – פסנתרן ישראלי תל רגב: תל רגב – אתר ארכאולוגי בכניסה לכפר חסידים תל רגב (בית קברות) – בית הקברות החדש של חיפה רג'ב – החודש השביעי בלוח השנה המוסלמי
גרונטופיליה

גרונטופיליה (Gerontophilia) הוא דפוס התנהגות, שעל פי ה-DSM, המגדיר המקובל של הפרעות הנפש, נחשב לפאראפיליה. אדם בעל דפוס התנהגות כזה הוא אדם צעיר יחסית, הנמשך מינית לאדם זקן מאוד (70 ומעלה). תאוריות ניסו להסביר את הפאראפיליה בכך שהיא נובעת מקשר הדוק של ילד עם סבו, לצד בית שאינו חם ומתפקד, כשקשרים חמים נוצרים רק בין הילד לסבו או לסבתו. סהר שלו, על ג'רונטופיליה, פטיש מיני לקשישים, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2014 קורס "עבירות וסטיות מין", גב' עירית עין-טל ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריקה דוראנס

אריקה דוראנס (באנגלית: Erica Durance; נולדה ב-21 ביוני 1978) היא שחקנית קנדית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור לויס ליין בסדרת גיבורי העל האמריקאית "סמולוויל" (2011-2004) בזכות תפקידה בתור ד"ר אלכס ריד בסדרת הדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי" (2017-2012) ובשל תפקידה בתור אלורה זור-אל (אנ') בסדרה "סופרגירל" (2019-2017) מבית DC קומיקס והיא חלק מיקום החץ. דוראנס נולדה בקלגרי, אלברטה, קנדה, בתם של גייל וג'ואל דוראנס. היא גדלה בחוות תרנגולי ההודו של משפחתה עם אחיה ואחותה הגדולים בעיירה ט'רי הילס בדרום אלברטה. היא הוכשרה כזמרת קלאסית מילדות. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, עברה דוראנס לוונקובר ב-1999, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה באופן מקצועי. היא החלה ללמוד משחק בבית ספר לאמנויות הבמה לצד השחקן דייוויד פאלפי, לימים בעלה. דוראנס החלה את הקריירה שלה בפרסומות ותפקידי אורח. את הופעת הבכורה שלה עשתה בשנת 2002 בסרט האימה "The Untold". בשנת 2003 השתתפה בסרט האימה "House of the Dead". בשנת 2004 ביצעה הופעות אורח במספר סדרות וביניהם "מרוץ לאתמול", שם גילמה את אנג'לה טוד, מתמודדת בתחרות יופי מול אלייזה דושקו, בסדרת המדע-בדיוני "סטארגייט SG-1", שם גילמה את מושא אהבתו של טיאלק (כריסטופר ג'אדג'), ושיחקה בין היתר בסדרות "The Chris Isaak Show", "אנדרומדה" ו"אספן הנשמות". בזמן שעבדה כשחקנית במשרה חלקית, דוראנס עבד כסוכנת שחקנים עד אשר לוהקה לתפקיד של לויס ליין לעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל" בשנת 2004. היא גילמה את לויס, מתבגרת חצופה עם חוכמת רחוב. דמותה הייתה משנית בעונה הרביעית אך מהעונה החמישית ואילך קיבלה קרדיט של שחקנית ראשית עד לסיומה של הסדרה בעונה העשירית. בין השנים 2012–2017 שיחקה את הדמות הראשית במשך חמש עונות של סדרת הדרמה הרפואית "נס רפואי" של רשת הטלוויזיה CTV, בדמותה של ד"ר אלכס ריד, רופאה-מנתחת שיחד עם ארוסה, צ'ארלי, נקלעה לתאונת דרכים בדרכם לחתונתם שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת. בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW, בתפקיד חוזר בתור אלורה זור-אל (אנ'), אמה הקריפטונית של סופר-גירל / קארה זור-אל. דוראנס ושותפה לסדרה "סמולוויל", טום ולינג, שיחזרו את תפקידיהם בתור לויס ליין וקלארק קנט בפרק "המשבר בעולמות האינסופיים" מתוך הסדרה "באטוומן" בשנת 2019. בשנת 2022, שיחקה דוראנס בסרט המקורי של ערוץ לייפטיים "Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez", שמספר את סיפור חייה האמיתיים ילדה בת 14 שנחטפה וכיצד היא שרדה כנגד כל הסיכויים, דוראנס גילמה את אמה של הדמות הראשית, זניה. באותה שנה דוראנס גילמה את אמה, אמו של אמן מוכשר עם תסמונת דאון בסרט "Color My World With Love"; סרט מקורי פורץ דרך של ערוץ הולמרק שבמרכזו סיפור אהבה הכולל שתי דמויות ראשיות עם תסמונת דאון. דורטנס הייתה נשואה לווסלי פארקר מ-1996 עד 1999. בשנת 2001 היא החלה לצאת עם השחקן הקנדי דייוויד פאלפי; הם התחתנו בשנת 2005. בנם הראשון של הזוג נולד בפברואר 2015. דוראנס הודיעה שהיא בהריון עם הילד השני שלה ביוני 2016. בנה השני נולד בדצמבר 2016. יש לה גם בן חורג מנישואיו הקודמים של פאלפי. דוראנס ומשפחתה מתגוררים בוונקובר, קולומביה הבריטית. מדיה וקבצים בנושא אריקה דוראנס בוויקישיתוף אריקה דוראנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריקה דוראנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריקה דוראנס, באתר AllMovie (באנגלית) אריקה דוראנס באתר TV.com
וינטילה ברטיאנו

וינטילה ברטיאנו (ברומנית: Vintilă Brătianu‏; 16 בספטמבר 1867 – 23 בדצמבר[דרושה הבהרה] 1930) היה פוליטיקאי רומני אשר כיהן כראש ממשלת רומניה בין ה-24 בנובמבר 1927 ועד 2 בנובמבר 1928. וינטילה נולד באחוזת משפחתו "פלוריקה" בשטפנשט. הוא למד בצרפת ולאחר שחזר למולדתו נכנס לפוליטיקה. ביחד עם אחיו יון ודינו היה ממנהיגי המפלגה הליברלית הלאומית (PNL). ברטיאנו היה יועץ כלכלי בממשלתו של אחיו יון ברטיאנו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן כשר, ולאחר המלחמה ב-1922 היה חבר קבינט למשך שש שנים, כאשר תפקידו הראשון בתקופה זאת היה שר האוצר. לאחר מות אחיו, יון, שימש כראש ממשלת רומניה עד אשר נאלץ להתפטר ב-1928 ואת תפקידו תפס יוליו מאניו מנהיג מפלגת האיכרים (PNŢ). משפחת ברטיאנו מדיה וקבצים בנושא וינטילה ברטיאנו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא רומנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפל הריין

מפל הריין (בגרמנית: Rheinfall) הוא מפל המים הגדול באירופה לפי ספיקה. המפל נמצא באזור הריין העילי, בקרבת העיירה שפהאוזן בצפון שווייץ. רוחב המפל כ-150 מטר וגובהו כ-23 מטר. ספיקת המים הממוצעת במפל בעונת החורף היא כ-250 מטר מעוקב לשנייה, ובחודשי הקיץ היא עומדת על כ-700 מ"ק לשנייה. שיא ספיקת המים במפל נמדד בשנת 1965, כ-1250 מ"ק לשנייה ואילו השפל בספיקה נמדד ב-1921 ועמד על כ-95 מ"ק לשנייה בלבד. שפיעת המים במפל עזה כל כך עד שרוב הדגים אינם מסוגלים לשחות במעלה הזרם. רק צלופחים מסוגלים לכך. מסלולו המקורי של הריין נוצר בתקופה הפליסטוקן עם התקדמות הקרחונים לפני כ-500,000 שנה, בכיוון מערב משפהאוזן. לפני כ-132,000 שנה השתנה המסלול לכוון דרום ויצר תעלת זרימה חדשה. שתי תעלות הזרימה הללו התמלאו בשפוכת הסחיפה של הסלעים אך עדיין מהוות חלק מתואי הזרימה של הנהר. במהלך תקופת הקרח האחרונה שתחילתה לפני כ-110,000 שנה, נדחף מסלול הנהר דרומה לעבר שכבת אבן גיר קשה שמקורה בתקופת היורה המאוחרת. מפל הריין נוצר לקראת סופה של תקופת הקרח האחרונה לפני כ-14,000–17,000 שנה, כתוצאה משילוב של הזרימה על המצע הקשה ומשחיקת שפוכת הסלעים שמקורם בתוואי הקדום של הנהר אשר הצרו את גדותיו. הסלע הממוקם במרכז המפל הוא שריד לאבן הגיר הקשה שלא נשחקה מערוץ הנהר הקדום. בצידו הצפוני של המפל הוקמה במאה ה-17 טחנת מים אשר שימשה להפעלת כבשן היתוך לעפרת הברזל שנכרתה מתוך אבן הגיר שבאזור, והופעלה עד למחצית המאה ה-19. בשנת 1887 פנו מפעלי הברזל לרשויות בבקשה להטות חלק מהזרימה בנהר לצורך הקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, אך נתקלו בהתנגדות ארגוני טבע וסביבה שווייצריים והתוכנית נגנזה. גם בשנים הבאות נעשו מספר ניסיונות להקמת תחנות כוח לניצול מי המפל אך כולן נתקלו בהתנגדות של הארגונים הסביבתיים. בשנת 1951 נחתמה עצומה בידי כ-150,000 אזרחים שווייצרים המביעה התנגדות גורפת לכל תוכנית פיתוח תעשייתי עתידי של אזור הריין העילי והמפל. גם כיום עדיין קיימות תוכניות להקמת מתקנים הידרואלקטריים באזור למרות ששפיעת המים נחשבת לבלתי מספיקה עבור תחנות כוח מודרניות. מפל הריין הוא מוקד תיירותי כבר מאות שנים. ציירים ומשוררים רבים התפעמו מתופעות הטבע המרשימות של האזור והביעו את התפעלותם זו ביצירתם. כיום התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי בו מנוצל המפל. מרפסות נוף וספינות נהר משמשות את התיירים הרבים המגיעים למפל הריין, והעיירות בסביבה מציעות שירותי תיירות נלווים כגון מסעדות, מלונות, וטיולים מאורגנים. אתר האינטרנט הרשמי של מפל הריין נתוני מפל הריין, באתר World Waterfall Database (באנגלית) מפל הריין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גאבריל דז'או

גאבריל דז'או (ברומנית: Gavril Dejeu; נולד ב-11 בספטמבר 1932) הוא פוליטיקאי רומני, חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, שירת כשר הפנים בממשלתו של ויקטור צ'ורביה ולאחר התפטרותו כיהן במשך שבועיים כראש ממשלה זמני (30 במרץ - 17 באפריל 1998). גאבריל הוא משפטן במקצועו ונכנס לפוליטיקה בשנת 1990, לאחר המהפכה הרומנית, בהצטרפותו למפלגת האיכרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-איתיחאד

אל-איתיחאד (בערבית: الاتحاد) היא מילה בשפה הערבית שפירושה "האיחוד". האם התכוונתם ל... בספורט אל-איתיחאד (כדורגל) – מועדון כדורגל סעודי מהעיר ג'דה איתיחאד חַלַבּ ("איחוד חַלַבּ") – מועדון ספורט סורי מהעיר חַלַבּ, הידוע בעיקר בזכות קבוצת הכדורגל שלו אצטדיון איתיחאד (סיטי אוף מנצ'סטר) – מגרשה הביתי של קבוצת מנצ'סטר סיטי. השם "איתיחאד" מקורו בהסכם עם איתיחאד איירווייז, חברת התעופה הלאומית של אבו דאבי חברה ומתחם באבו דאבי (איחוד האמירויות) איתיחאד איירווייז – חברת התעופה הלאומית של אמירות אבו דאבי מגדלי איתיחאד – מתחם גורדי שחקים באבו דאבי אחר אל-איתיחאד (עיתון) – עיתון יומי בשפה הערבית של המפלגה הקומוניסטית הישראלית בשני גלגוליה (מק"י) אל-איתיחאד (מועצה מקומית) – מועצה בנפת רמאללה ואל בירה של הרש״פ המורכבת מהכפרים ביתילו, דיר עמאר וג'מאלא
חנות

חנות היא מקום מסחר קמעונאי המאחסן מוצרים שונים, שבו אנשים קונים חפצים שונים. ישנם סוגים שונים של חנויות המיועדים לסוגים ספציפיים של מוצרים, כמו חנויות ביגוד, חנויות מזון וחנויות רהיטים, וישנן חנויות שבהן יש מגוון רחב של מוצרים. חנויות אלה יכולות להיות בגדלים שונים מצרכניות במושבים דרך חנויות מכולת שכונתיות ועד חנויות כל-בו גדולות. בחנות המוכר אמור לשרת את הלקוח, ולסייע לו למצוא את מבוקשו. עם זאת בחנויות גדולות, ישנם לפעמים אנשים שתפקידם הוא לסייע ללקוח לבחור את המוצרים, ובסיום הקניה, הלקוח לוקח את מוצריו לקופה ושם משרת אותו קופאי. רוב החנויות המוקדמות היו למעשה חדרים קדמיים בבתי מגורים פרטיים. במהלך המאות ה-16 וה-17 החלו המוכרים להקצות מבני עץ ארעיים בסמיכות לביתם הפרטי שמהם בוצעו המכירות. חלק מהמוכרים פתחו חלונות רחבים כלפי הרחוב וביצעו משם את המכירה. כבר במאה ה-18 נתפסו מבנים אלה כמסוכנים, ורוב בעלי העסקים בנו ביתן קבוע לביצוע המכירה. ההנחה באותה התקופה הייתה שהקנייה היא צורך חיוני, ועל כן לא הושקעו מאמצים רבים בפיתוי קונים. המכירות בוצעו בעיקר במזומן ומעבר לדלפק עץ בתוך החנות. רוב הסחורה הוחזקה מאחורי הדלפק. כשהזכוכית הפכה לנפוצה באנגליה של המאה ה-17 התפתח המסחר דרך החלון המפואר, וסוחרים התחרו ביניהם בטיב החלונות. במהלך המאה ה-16 התפתחה גם שיטת מכירה כפולה: בשטח אחד של החנות הציעו מוצרי צריכה חיוניים שלא דרשו הרבה השקעה ועניין, ובשטח אחר - לרוב בחלק האחורי - הוצעו למכירה סחורות מתוחכמות יותר. ככה יכלו בעלי החנויות לפנות לשני קהלים שונים עם יכולות כלכליות שונות. במהלך המאה ה-18 עבר הדגש מהמוכרים אל הקונים, והתפתחה חוויית הקנייה. הסוחרים החלו להשקיע בקהל הלקוחות שלהם, וניסו להתבסס על קונים חוזרים יותר מאשר על עוברי אורח. המוכרים נדרשו להיות מחונכים, נקיים ומושכים, ואולם התצוגה - החנות - הפך לאטרקציה בפני עצמו. במאה ה-19 החלו להיבנות בתי הכלבו. חנויות הענק האלה הציעו מבחר אדיר של סחורה, בעיקר מתחום הריהוט והלבוש. מטרתם המוצהרת הייתה לא רק למכור, אלא גם לחנך את ההמונים לטעם טוב ומעודן יותר. בתי הכלבו צמחו יד ביד עם התערוכות הבינלאומיות והציעו מגוון אטרקציות לפוקדים אותם. השלב הבא בהתפתחות החנות היה הסופרמרקט. כמו בכלבו, הדגש היה על מגוון רחב של מוצרים, כשהרווח מכל מוצר בנפרד קטן יחסית, אך הרווח הגדול נעשה ממכירת כמות גדולה של מוצרים. בשנות החמישים החלו להיבנות בארצות הברית הקניונים, שהיו קומפלקס חנויות. רישום עסק חלון ראווה
מהנדס תעשייה וניהול

מהנדס תעשייה וניהול הוא מהנדס העוסק במיטוב של מערכות ותהליכים המשלבים טכנולוגיה ואנשים. מהגדרתו, מהנדס תעשייה וניהול משלב דיסציפלינות מתחום המדעים המדויקים, מדעי הניהול ומדעי ההתנהגות. הכשרת מהנדס תעשייה וניהול כוללת : מקצועות תשתית מדעיים: מתמטיקה, פיזיקה, כימיה. מקצועות תשתית טכנולוגיים כגון: תרמודינמיקה, חוזק חומרים, מבוא להנדסת חשמל, שרטוט. שיטות כמותיות כגון: חקר ביצועים, סטטיסטיקה, תורת התורים, תכנון ופיקוח ייצור. מקצועות המחשב ומערכות מידע. בראשיתו המקצוע נקרא "מהנדס ייצור", התפתח כהתמחות של מהנדס מכונות ועסק בעיקר בשיפור תפוקה של פסי ייצור. בעשרים השנים האחרונות של המאה העשרים, ההכשרה ותחומי העיסוק של מהנדס תעשייה וניהול מדגישים יותר את תחום יישומי מחשב ומערכות מידע, ניהול מוצר, ניתוח מערכות, ישומי ERP ועוד. בישראל נערכים לימודי הנדסת תעשייה וניהול במוסדות: הטכניון, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת אריאל, האוניברסיטה הפתוחה וכן במכללות אחדות להנדסה. הנדסת תעשייה וניהול
קרולין צ'רי

קרולין ג'ניס צ'רי (באנגלית: Carolyn Janice Cherry; נולדה ב-1 בספטמבר 1942), הידועה בשם העט סי. ג'יי. צ'רי (באנגלית: C. J. Cherryh) היא סופרת מדע בדיוני ופנטסיה אמריקאית. מאז אמצע שנות ה-70 כתבה צ'רי יותר מ-60 ספרים, ובהם הנובלות זוכות פרס ההוגו "Downbelow Station" ו-"Cyteen", שתיהן חלק מיקום ברית-איחוד שיצרה. ב-2016 הייתה הסופר ה-32 (הסופרת הרביעית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין, אן מק'קפרי וקוני ויליס), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. זכתה בכבוד כשעל שמה נקרא אסטרואיד (77185 צ'רי). מדיה וקבצים בנושא קרולין צ'רי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרולין צ'רי (באנגלית) קרולין צ'רי, ברשת החברתית Goodreads קרולין ג'ניס צ'רי, דף שער בספרייה הלאומית רשימת זוכי הפרס החל מ-1975 JPL Small-Body Database Browser Asteroid 77185 Cherryh ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חותכי ורידים: סיפור אהבה

חותכי ורידים: סיפור אהבה (באנגלית: Wristcutters: a Love Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי שהופק בשנת 2006 ויצא לאקרנים ב-2 בנובמבר 2007. זוהי קומדיה רומנטית, בעלת מאפיינים של קומדיה שחורה, אשר בוימה על ידי גוראן דוקיץ' הקרואטי. דוקיץ' גם כתב את התסריט, המבוסס על הספר "הקייטנה של קנלר" מאת הסופר הישראלי אתגר קרת. הסרט, כמו גם הספר, עוסק באופן הומוריסטי ושנון בנושאי מוות, העולם הבא והתאבדות. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע שונים, האחרון שבהם הוא פרס הסרט הטוב בפסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד ב-2007. הסרט נע על הקו הדק בין סרט מסע לבין קומדיה רומנטית, וניכר כי הוא מושפע מעלילת הקוסם מארץ עוץ. כמו כן, ניתן למצוא בסרט מאפיינים הדומים לסרטיו של ג'ים ג'רמוש. הסרט מתחיל בסצנת התאבדות של גיבור הסרט, נער בשם זיה (פטריק פיוגיט). לאחר התאבדותו, שבאה בעקבות אהבה נכזבת, מגיע זיה לעולם הבא, השמור רק לאנשים שהתאבדו. זיה מגלה שהעולם הבא של המתאבדים דומה מאוד לעולם האמיתי - רק קצת יותר גרוע. זיה עובד בעולם הבא בפיצרייה נידחת וחי חיים שגרתיים ודיכאוניים בעולם אפור, חסר חיוכים. בשלב כלשהו מגלה זיה כי דזירה, אהובתו מחייו הקודמים והעילה להתאבדותו, התאבדה גם היא ונמצאת אף היא בעולם בו הוא חי - והוא יוצא למסע חיפוש אחריה, יחד עם חברו יוג'ין. במסגרת המסע פוגשים השניים את מיקל, אשר נחושה בדעתה להוכיח ל"ממונים" על העולם הבא כי היא הגיעה לארץ המתאבדים בטעות. השלושה עורכים מסע במכונית מרופטת, במהלכו הם מגיעים אל "הקייטנה של קנלר" - מקום מוזר המאוכלס בטיפוסים מגוונים, ומנוהל בידי אדם קשיש בשם קנלר (טום ווייטס). בהמשך המסע פוגש זיה לבסוף באהובתו הנושנה, אך מגלה כי השתנתה מאוד. כמו כן, מגלה זיה כי אהבתו נתונה בעצם לאישה אחרת. במהלך המסע מגלים שלושת הגיבורים דברים חדשים על עצמם, על העולם הבא - ובעיקר על עולם החיים ועל האהבה. זיה - פטריק פיוגיט מיקל - שאנין סוסאמון יוג'ין - שיי ויגהאם קנלר - טום ווייטס דזירה - לסלי ביב פסטיבל סיאטל 2006 - פרס הבמאי הטוב ביותר פסטיבל ג'ן ארט 2006 - פרס הסרט העלילתי הטוב ביותר פסטיבל פילדלפיה 2006 - פרס הסרט העלילתי הראשון הטוב ביותר פסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד 2007 - פרס הסרט הטוב ביותר מועמדות לפרס השופטים בפסטיבל סאנדנס 2006 פסטיבל אייקון 2007 - פרס הקהל לסרט באורך מלא אתר האינטרנט הרשמי של חותכי ורידים: סיפור אהבה "חותכי ורידים: סיפור אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חותכי ורידים: סיפור אהבה", באתר נטפליקס "חותכי ורידים: סיפור אהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "חותכי ורידים: סיפור אהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חותכי ורידים: סיפור אהבה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חותכי ורידים: סיפור אהבה", באתר Metacritic (באנגלית) "חותכי ורידים: סיפור אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דף הסרט באתר פסטיבל אייקון גן עדן נוסח טום וייטס, באתר הארץ, 8 ביולי 2007
קלין פופסקו-טריצ'אנו

קלין קונסטנטין אנטון פופסקו-טריצ'אנו (ברומנית: Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu; נולד ב-14 בינואר 1952 בבוקרשט) הוא פוליטיקאי ליברלי רומני וראש ממשלת רומניה בשנים 2008-2004, ה-11 במניין אחרי מהפכת 1989. בשנים 2019-2014 כיהן כיושב ראש הסנאט של רומניה. בשנת 2007 כיהן זמן קצר כשר החוץ. החל משנת 2015 מכהן כיושב ראש מפלגת ALDE, ברית הליברלים והדמוקרטים שנוצרה על ידי איחוד בין סיעתו, המפלגה הליברלית הרפורמיסטית עם המפלגה השמרנית, והחל משנת 2014 הוא מכהן כיושב ראש הסנאט של רומניה. פופסקו-טריצ'אנו הוא ממוצא יווני מצד אמו. סבו גאורגה אתנסיאדה היה איש עסקים, מחלוצי ייבוא המכוניות ברומניה. בצעירותו פופסקו-טריצ'אנו היה דוגמן. פופסקו-טריצ'אנו הוא בעל תואר במתמטיקה ומדעי המחשב ובמהלך השנים מילא שורה של תפקידים בשרות הציבורי, בהם: מהנדס מינהל המים של מחוז ארג'ש (1976–1979), מורה בפקולטה ההידרוטכנית בבוקרשט (1980–1991), מייסד ומנהל תחנת הרדיו הפרטית הראשונה ברומניה, "רדיו קונטקט" (1990–1996), שר המסחר והתעשייה בממשלתו של ויקטור צ'ורביה (1996–1997), נציג בוקרשט בבית התחתון של הפרלמנט הרומני (1996–2004), וסגן נשיא המפלגה הליברלית לאומית (PNL). עם ניצחונו של טראיאן בססקו, בבחירות 2004 לנשיאות, מינה בססקו את פופסקו-טריצ'אנו לראש הממשלה. המינוי בוצע בהתאם להסכם ביניהם טרם הבחירות. בין שני האישים, בעלי הברית לשעבר, קיימת יריבות מתמדת. הנשיא בססקו אף סירב לאשר מינוי שרים שהוצעו על ידי ראש ממשלתו, פופסקו-טריצ'אנו, וביצע לכאורה עברות נוספות כנגד החוקה. בשל כך יזם פופסקו-טריצ'אנו את הדחתו של בססקו על ידי הפרלמנט. בססקו הושעה מתפקידו, אך לאחר משאל עם שנערך ב-19 במאי 2007, זכה לאמון מחדש. פופסקו-טריצ'אנו כיהן כראש ממשלת רומניה עד שהוחלף בידי אמיל בוק ב-22 בדצמבר 2008. נישא 5 פעמים ומנישואיו האחרונים נולדו לו שני בנים - קלין מנישואיו השניים ומיכאי מנישואיו הרביעים. מדיה וקבצים בנושא קלין פופסקו-טריצ'אנו בוויקישיתוף אתר יושב ראש הסנאט הרומני
פסטל שמן

פַּסְטֵל שמן (מכונה בישראל "צבע פנדה") הוא גליל קטן ונוח לאחיזה, המורכב משעווה, שמן ופיגמנט. צבע הפסטל משמש בעיקר כאמצעי ציור, ונחשב נוח לשימוש. ניתן להשתמש בפסטל שמן על מצעי ציור שונים, אך השימוש המקובל בימינו הוא על נייר. פסטל שמן הוא גליל צבע מוצק למחצה, וחלק מקטגוריה של מדיומים לציור בשם זה (הכוללת גירי פסטל, פסטלים רכים ועוד). שמה של הקטגוריה נובע מהמילה האיטלקית פסטלו (Pastello) שמשמעותה גליל. בעברית טרם סופק שם תואם, אם כי היו מספר ניסיונות, שכשלו מסיבות שונות. גיר מייצג את המחצב, או מקלות קטנים המיוצרים ממנו; מקלון מרמז על הצורה ואופי האחיזה, אך בעל הקשר של עץ; עיפרון מרמז על אופן האחיזה והשימוש ככלי-ציור, אך מהווה בעיה במושג "עפרון פסטל". לפיכך, על מנת לא ליצור בלבול, השימוש כיום הוא במושג הלועזי. פסטלי שמן הם פיתוח של גירי פסטל, אשר היו בשימוש אמנותי זה מספר מאות שנים, והורכבו משעווה, גיר ופיגמנט. הפיתוח הראשוני של פסטל השמן היה ביפן במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כחלק ממהפכה בחינוך לגיל הרך, במטרה לייצר כלי ציור זול ונוח לשימוש, ולדרבן את הילדים להבעה עצמית. לאחר הצלחה מקומית נדדו פסטלי השמן לאירופה, שם הופצו לראשונה על ידי חברת Talens ההולנדית, תחת המותג המערבי Panda (בישראל השם "פנדה" הפך לשם גנרי לפסטל שמן). הודות למחיר זול לייצור, חיי מדף ארוכים ופופולריות בכל הגילאים, פסטלי שמן מיוצרים כיום במדינות רבות ברחבי העולם, כולל בישראל. הם נחשבים כמדיום המייצר ציורים אקספרסיביים, צבעוניים וקלים לשימור. ניתן לצייר בפסטלי שמן בטכניקות שונות, החל ממריחה ישירה של הפסטל על דף מחוספס ועד המסה חלקית של הפסטלים בטרפנטין ומשיחת הצבע הנוזלי במכחול. ערכת פסטל שמן לציור לרוב תכלול את פסטלי השמן (בתצורה מלבנית או גלילית), עפרון לבן ושחור (נטולי גרפיט) לסימון קווי מתאר, חרטים וספוגיות למריחה וערבוב של גוונים על הדף, ממס כגון שמן פשתן או טרפנטין לאפקטים נוזליים, ושימוש רב באצבעות על מנת למזג את השכבות זו בזו. את הציור הסופי יש לשמר בורנית כמו ציור שמן, היות שמרבית פסטלי השמן ברמת אמנים אינם מתייבשים לחלוטין. מקובל בנוסף למסגר ציורים בפסטל שמן מתחת לזכוכית, בדומה לצבעי מים, כדי למנוע מריחה של הציור. פסטלי שמן מורכבים משלושה מרכיבים עיקריים, אך שינוי במינון החומרים או תכונותיהם יכולים ליצור מגוון מוצרים. השעווה בפסטל אחראית על מידת רכותו ואופן מריחתו, ושימוש בשעווה מסוגים שונים יכולה להשפיע על תגובת הפסטל לחום, עמידות של המריחה על הדף ועובי המריחה. השמן מטרתו לתת לפסטל אפשרות מריחה חלקה, לאפשר מסיסות בממיסים שונים (לרוב טרפנטין או ספירט), להבליט את הגוונים השונים ולהשפיע על זמן הייבוש של הציור. יש שימוש בשמנים רבים בתעשיית פסטלי השמן, ושילוב של מספר שמנים במינונים שונים הוא נפוץ מאוד, על מנת להשיג פסטל רך, קל לערבוב במגע, ושאינו מתייבש במהירות (ולעיתים, אינו מתייבש כלל). ולבסוף, השימוש בפיגמנט במינונים שונים קובע את איכות הפסטל, את מידת דהייתו עם הזמן, ואת גוונו. חומרים שונים אלו יכולים ליצור פסטל שמן רך (הרבה שמן לא מתייבש, מעט שעווה ופיגמנט) המשמש לגני-ילדים ולציירים מתחילים; פסטל שמן איכותי (מעט שעווה, שמן בעל ייבוש בינוני עד לא-מתייבש, כמות גדולה של פיגמנט) לציירים מומחים; מקלות שמן קשים (מעט שעווה, שמן מתייבש, פיגמנט רב) שניתן להשתמש בהם רק בטבילה בממיס; וכל שילוב אחר, בהתאם לקושי, איכות הגוון, עמידותו ועוד. פורום ציירים המשתמשים בפסטל שמן, אתר WetCanvas אחוות ציירים בפסטל שמן (הקישור אינו פעיל)
מרים

האם התכוונתם ל... נשים ששמן הפרטי "מרים": מרים הנביאה – אחותו של משה רבנו מרים החשמונאית (המאה ה-1 לפנה"ס) - אשתו של הורדוס מלך יהודה מרים (בת הכהן הגדול) – אשתו השלישית של הורדוס מרים (בת אריסטובולוס) – בתו של אריסטובולוס ונכדתם של הורדוס ומרים החשמונאית מרים (בת אגריפס הראשון) (המאה ה-1 לספירה) - בתו של אגריפס מלך יהודה בברית החדשה: מרים, אם ישו – אימו של ישו מרים המגדלית – אחת מהנשים, שעל פי האמונה הנוצרית נכחו בעת צליבתו של ישו ובקימתו לתחייה מרים מבית עניה – על פי הברית החדשה אחותם של לזרוס ומרתה מרים היהודייה (המאה ה-3 לספירה) - אלכימאית יהודיה מצריה מרים קרלין (אנ') – שחקנית יהודיה-אנגלייה נשים ששם-משפחתן "מרים": יוכבד בת-מרים – משוררת עברית מארי מרים – זמרת פורטוגזית, זוכת תחרות האירוויזיון רבקה מרים – משוררת וציירת ישראלית אחרים: אמבט מרים – סיר המשמש לאפייה חג עליית מרים – חג נוצרי מחנה מרים – היישוב בו מתגוררות משפחות בסיס חיל האוויר חצור מרים (אונייה) – אוניית משא שנרכשה על ידי הלויד הימי הארץ-ישראלי מרים – גופן עברי תוף מרים – כלי הקשה כנסיית מרים (פירושונים) באר מרים (פירושונים) נשים ששמן הפרטי הוא מרים