laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ראדו יואניד

ראדו יואניד (ברומנית: Radu Ioanid) (נולד ב-1953) הוא היסטוריון רומני-אמריקאי. המכהן כ החל ממרץ 2020 הוא מכהן כשגריר רומניה בישראל. . ראדו יואניד נולד למשפחה יהודית בבוקרשט, רומניה, כבנם של פרופסור וירג'יל יואניד והסופרת איליאנה יואניד. הוא סיים תואר שני בסוציולוגיה ב-1976, באוניברסיטת בוקרשט, דוקטורט בפילוסופיה ב-1983, באוניברסיטת קלוז' ברומניה, ודוקטורט בהיסטוריה ב-1995, בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, בפריז, צרפת. יואניד עבד בשנים 1976-1986 כסוציולוג במכון לתכנון בנייה ייחודית בבוקרשט. ב-1986, לאחר שהיה נתון במעקב של הסקוריטטה, התפטר מעבודתו, כדי להימנע מהעברתו לעבודה מחוץ לבוקרשט והיגר לארצות הברית, שם קיבל מלגת Starkoff באוהיו. כיהן כמנהל מחלקת המחקר הארכיוני של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והיה סגן יושב ראש הוועדה הבינלאומית לחקר השואה ברומניה שזימן נשיא רומניה, יון איליאסקו, בנובמבר 2004. במרץ 2020 התמנה כשגריר רומניה בישראל. 1978 "עיור ברומניה:השפעות חברתיות וכלכליות" (Urbanizarea în România: Implicaţii Sociale şi Economice), יצא לאור ב-Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, בבוקרשט. 1990 "חרבו של המלאך:אידאולוגיה פשיסטית ברומניה" (The Sword of the Archangel: Fascist Ideology in Romania) 1997 "היהודים תחת משטר אנטונסקו" (Evreii sub regimul Antonescu), הוצאת Hasefer בבוקרשט. 2000 "השואה ברומניה: השמדת יהודים וצוענים תחת משטר אנטונסקו, 1940-1944" (The Holocaust in Romania. The Destruction of Jews and Gypsies under the Antonescu Regime, 1940-1944) 2005 "פדיון היהודים. סיפור העסקאות החשאיות והלא רגילות בין רומניה וישראל" (The Ransom of the Jews. The Story of the Extraordinary Secret Bargain between Romania and Israel) 2013 "תיק ברוקאן" (Dosarul Brucan), יצא לאור בהוצאת Polirom, ברומנית, 792 עמודים. 2000 "מיכאיל סבסטיאן, יומן 1935 - 1944. השנים הפשיסטיות" (Mihail Sebastian, Journal 1935-1944. The Fascist Years) כולל הקדמה והערות של ראדו יואניד. 2006 "קבוצת אנטונסקו בחקירת SMERS, מוסקבה, 1944 - 1946, מסמכים מארכיון FSB‏" (Lotul Antonescu in ancheta SMERS, Moscova, 1944-1946. Documente din arhiva FSB) עם הקדמה והערות של ראדו יואניד הדו"ח הסופי של הוועדה לחקר השואה ברומניה, 2004 באנגלית או ברומנית. אי אפשר להפריד את ההיסטוריה המודרנית של רומניה מאנטישמיות (ברומנית) אריאל בולשטיין, כמה עולה יהודי? "חמש פרות ושלושה חזירים", ראדו יואניד, שגריר רומניה בישראל והיסטוריון מוערך, חושף את מחקרו על פרשת פדיון היהודים, באתר ישראל היום, 24 באפריל 2024 אתר השגרירות של רומניה בישראל
התחנה המרכזית של אילת

התחנה המרכזית של אילת היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר אילת. שוכנת במרכז העיר, בשדרות התמרים. בגלל המרחק הרב של העיר אילת משאר חלקי ישראל לתחנה המרכזית באילת יש תפקיד חשוב בחיבור העיר הדרומית למרכזה וצפון ישראל, ולכן יוצאים מדי יום עשרות אוטובוסים בין-עירוניים לעיר וממנה. פוקדים אותה מדי יום, ובעיקר בסוף ובתחילת שבוע, מאות נוסעים, שרבים מהם הם חיילים, ובעונת הקיץ והחגים גם רבבות של תיירים. בתחנה המרכזית באילת יש כיום 12 רציפים, בתחנה הורדה יש כ רציף אחד, בתחנה האיסוף יש כ 7 רציפים, שאר הרציפים הם רציפים תפעולים. מהתחנה המרכזית יוצאים קווי אוטובוס בין עירוניים לערים חדרה, ירושלים, באר שבע, ראשון לציון, חיפה ותל אביב-יפו. בנוסף יוצאים מן התחנה קווי אוטובוס עירוניים שנוסעים בתוך העיר. כיום יש בתחנה מספר בתי עסק, כמו בתי קפה ומזון מהיר. התחנה תוכננה ב-1968 על ידי האדריכל תאודור קיסלוב שהיה אחראי על פרויקטים רבים בעיר אילת. התחנה נחנכה בסמוך לשדרות התמרים ולמרכז רכטר באוגוסט 1974 והיא הוקמה על ידי חברת סולל בונה, עבור נצבא (ראשי תיבות של נכסי צאן ברזל אגד) שכיום נמצאת בבעלות פרטית וברשותה עדיין שטחים רבים המשמשים לצרכים ציבוריים כמו חניונים ומוסכים. היא ממוקמת על שטח של 16 דונם ובנוסף לאגד, פועלים בו מספר נוסף של שוכרים. התחנה המרכזית בנויה בעיקר מבטון חשוף שחלקו צבוע בצבעים צבעוניים כגון אדום, כחול וצהוב שעוזר לה להתמודד עם האקלים המדברי. בשלב השני של הפרויקט תוכנן להקים בניין משרדים וכיכר בקדמת הרחוב - תוכנית שלא יצאה מעולם לפועל. כל קווי האוטובוס העוברים בתחנה (עירוניים ובינעירוניים) מופעלים על ידי קואופרטיב אגד פרט לקווים 22 ו-23 המופעלים על ידי מועצה אזורית אילות. מקרא סימנים: ♿ - אוטובוס עירוני נגיש 🔄 - קו סיבובי (מעגלי) ניתן לשמור מקום בכל קו בינעירוני המגיע לאילת פרט לקווים 31 ו-50 מאילת לנמל התעופה רמון. בשנת 2009 בעלי השליטה בחברת מנופים פיננסים רכשה את התחנה המרכזית באילת במטרה לפתח אותה. הרעיון הוא שמסוף הנוסעים המשמש את חברת אגד יהיה בעתיד חלק מקניון גדול שינצל את תנועת הנוסעים הרבה העוברת שם. אילנית חיות, ‏בן-זקן ונניקשווילי רוכשים את התחנה המרכזית באילת ב-33 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 באפריל 2009 אלי אלון, סיפורה של התחנה המרכזית באילת, באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2017 "סולל בונה" הקים התחנה המרכזית החדשה באילת (מודעה פרסומית), דבר, 24 באוגוסט 1974
.ag

‎.ag היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באנטיגואה וברבודה, החל מ-1991. הרשמות אתרי אינטרנט בסיומות אינטרנט משניות ושלישיות הם זמינות ואין הגבלות בנוגע למי ומה מיקומו של הנרשם. בסיומות אינטרנט משניות, יופיע דומיין האתר לפני ‎.ag, בסיומות אינטרנט שלישיות יופיע דומיין האתר לפני ‎.com.ag,‏ ‎.org.ag,‏ ‎.net.ag או ‎.co.ag מדיה וקבצים בנושא .ag בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .ag מידע על הסיומת ‎.ag באתר IANA ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבה (דיון)

ישיבה היא אירוע שבו שני אנשים או יותר מתכנסים לדיון בנושא אחד או יותר. על פי רוב ישיבה היא בעלת אופי רשמי. ישיבה יכולה להתקיים פנים אל פנים, כך שכל המשתפים נוכחים באותו מקום פיזי וגם באופן וירטואלי תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת. למשל, ניתן לקיים שיחת ועידה באמצעות כמו קו הטלפון. כמו כן, רשת האינטרנט מאפשרת שימוש בסקייפ וועידת וידאו. ישיבה המתקיימת באמצעות האינטרנט מכונה ישיבה מקוונת. פגישות מקוונות יכולות להתקיים בין חברי צוות וירטואלי, שהוא צוות עבודה אשר חבריו ממוקמים במיקומים גאוגרפים שונים ומשתמשים בטכנולוגיות שונות לצורך ההתקשרות ביניהם. הן יכולות לאפשר גם עבודה מהבית. מכיוון שניתן לערוך ישיבה פעם אחת או יותר, נהוג שמארגן הישיבה מודיע מראש על התדירות והחזרתיות של המפגשים. הסוג הנפוץ ביותר הוא מפגש חד פעמי. מפגשים חזרתיים מאפיינים פגישות המתקיימות כל תקופת זמן מסוימת, כמו ישיבות צוות שבועיות. סדרת מפגשים כוללת מספר פגישות אשר כל אחת מהן מוקדשת לנושא או היבט מסוים. מדיה וקבצים בנושא ישיבה בוויקישיתוף תבניות אפשריות לתיעוד דיון/ישיבה, באתר "אבני ראשה" ישיבות-עבודה, דף שער בספרייה הלאומית
גנדהארה

גנדהארה ( (סנסקריט: गन्धार, פשטו: ګندارا, אורדו: گندھارا) ) הייתה ממלכה קדומה שהשתרעה בעמקי הנהרות סוואט וקאבול ובמישור פוטהאר, בשטח שהיום נמצא בצפון פקיסטן ובצפון-מזרח אפגניסטן, הערים המרכזיות בממלכה היו פורושפורה (פשאוור המודרנית) והעיר טקששילה (טקסילה המודרנית). השם גנדהארה מופיע לראשונה בשירה ההודית האפית ובטקסטים ריגוודה ואטהרוודה הם מוזכרים כשבט. הצורה הפרסית של השם, Gandara, מוזכרת על ידי הרודוטוס בהקשר הסיפור של סקילקס איש קריאנדה, מגלה ארצות יווני, אשר התחיל את הפלגתו בנהר האינדוס בעיר בגנהארה. השם Gandhara כנראה נובע מהמילה הסנסקריטית gandha, שפירושה "בושם". הממלכה התקיימה בשנים 500-1500 לפני הספירה כמרכז תרבות בודהיסטי, העיר ידועה כמקום לידתו של פדמאסמבהאבה מייסד הבודהיזם הטיבטי, העיר ידועה בסגנון האמנות המיוחד לה, Gandhara style, אשר הוא זרם באמנות הבודהיסטית שהתפתח והושפע על ידי מיזוג בין אמנות יוונית פרסית סורית והודית, זרם זה באמנות הגיע לשיאו בתקופת שלטונה של אימפריית קושאן. הממלכה הפסיקה להתקיים כיישות עצמאית בשנת 520 לפני הספירה, כאשר היא נכבשה על ידי האימפריה הפרסית, אך תרבותה הגיעה לשיא בתקופת אימפריית קושאן, בשנים 75-230. בסביבות שנת 450 שטחי הממלכה נכבשו על ידי ההונים הלבנים, אשר דגלו בהינדואיזם, ותושבי האזור המירו את דתם בהדרגתיות להינדואיזם. בשנים 400, 520 ו-644 האזור תועד על ידי עולי רגל ונזירים סינים (פאשיין, שוואנדזאנג). בשנת 400 נאמר שהבודהיזם שגשג בה, בשנת 520 מתואר הרס שבוצע על ידי ההונים, ובשנת 644 מתואר שהבודהיזם היה בדעיכה, וההינדואיזם היה בעליה, כמו כן תואר שהמקדשים הבודהיסטים היו נטושים. מדיה וקבצים בנושא גנדהארה בוויקישיתוף גנדהארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גנדהארה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
פליטת פרוטון

פליטת פרוטון, שידועה גם בשם רדיואקטיביות של פרוטון, היא סוג של תהליך רדיואקטיבי שבו פרוטון נפלט מאטום. פליטת פרוטון יכולה להתרחש כאשר גרעין האטום נמצא ברמה מעוררת גבוהה, לאחר קרינת בטא. במקרה זה, נקרא התהליך 'פליטת פוטון לאחר קרינת בטא'. כמו כן, התהליך יכול לקרות במצב מעורר רגיל, שבו האטום עשיר מאוד בפרוטונים. בכל מקרה, התהליך דומה מאוד לפליטת אלפא. כאשר פרוטון נפרד מנוקלאון, האנרגיה של פליטת הפרוטון חייבת להיות שלילית- ולכן הפרוטון לא יציב. פליטת פרוטון לא מתרחשת לעיתים קרובות באיזוטופים. קרינת פרוטונים יכולה להיווצר דרך תגובות נוקלאריות, בדרך כלל על ידי מאיץ חלקיקים. ב-2002, פליטת שני פרוטונים בו זמנית התרחשה בברזל-45 בניסוי בGSI ו GANIL. ב-2005, הוכח באופן מוחלט (באותם המקומות) שאבץ-54 יכול גם לפלוט שני פרוטונים בו זמנית. מדיה וקבצים בנושא פליטת פרוטון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ונתן נוט

ג'ונתן נוט באנגלית: Jonathan Nott נולד ב-25 בדצמבר 1962, סוליהול, אנגליה) הוא מנצח אנגלי. נוט הוא בנו של כומר בקתדרלה של ווסטר. הקשר הראשון שלו למוזיקה היה כנער סופרן במקהלת הקתדרלה. נוט היה סטודנט למוזיקה וחוקר מקהלה באוניברסיטת קיימברידג', וכן למד זמרה וחליל צד במנצ'סטר בקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה. נוט גם למד ניצוח בלונדון. הוא עזב את בריטניה כדי לפתח את קריירת הניצוח שלו בגרמניה באמצעות מערכת הקאפלמייסטר המסורתית. הופעת הבכורה של נוט כמנצח הייתה בשנת 1988 בפסטיבל האופרה בבאטיניאנו, איטליה. ב-1989 התמנה לקאפלמייסטר באופרה של פרנקפורט. בשנת 1991 התמנה לקאפלמייסטר ראשון בתיאטרון הממלכתי של ויסבאדן, והיה למנצח ראשי זמני לעונת 1996-1995. בהמשך היה למנהל מוזיקלי בתיאטרון של לוצרן וכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לוצרן מ-1997 עד 2002. עם הפילהרמונית של ברלין, הקליט נוט כמה יצירות תזמורתיות של ג'רג' ליגטי כחלק מתרומת חברת טלדק למכלול יצירותיו המוקלטות של ליגטי. נוט התמנה למנהל מוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן (EIC) בשנת 2000. הוא ויתר על משרה זו בשנת 2003 והתמנה מיד למשרת מנצח אורח ראשי של האנסמבל. ממשרתו זו פרש בשנת 2005. בינואר 2000 התמנה נוט למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של במברג. הוא ייסד תחרות בינלאומית ע"ש גוסטב מאהלר, ובשנת 2004 זכה במקום הראשון גוסטבו דודאמל. הופעתו הראשונה של נוט בניו יורק הייתה עם תזמורת במברג. לאחר שהחוזה המקורי שלו, שנחתם עד 2009, הוארך תחילה עד עונת 2012-2011. בשנת 2011 לקח נוט את התזמורת לפסטיבל אדינבורו. בהמשך הסכימו נוט והתזמורת על הארכה נוספת של החוזה עד עונת 2016-2015. נוט סיים את תפקידו בבמברג בשנת 2016. נוט ניצח לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של טוקיו באוקטובר 2011. מיד לאחר הזמנה זו, הציעה לו התזמורת לכהן כמנהלה המוזיקלי, ונוט נענה מיד בחיוב. תזמורת טוקיו הודיעה רשמית על מינויו של נוט כמנהל המוזיקלי הבא שלה באוקטובר 2012, מינוי שייכנס לתוקף בעונת 2015-2014, בחוזה התחלתי לשלוש שנים של ניצוח על 8 שבועות של קונצרטים לעונה. בשנת 2015 התמנה נוט לתפקיד המנהל המוזיקלי של תזמורת שווייץ המערבית. מדיה וקבצים בנושא ג'ונתן נוט בוויקישיתוף ג'ונתן נוט, באתר ספוטיפיי ג'ונתן נוט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ונתן נוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ונתן נוט, באתר Discogs (באנגלית) ג'ונתן נוט, באתר Songkick (באנגלית) CD/SACD Releases with Jonathan Nott by Tudor Recording Zurich Askonas Holt agency biography Richard Whitehouse, "Prophet Without UK Honour – Jonathan Nott Interview" https://www.youtube.com/watch?v=ovM9Ro3CZv0 ניקולאס רו, הגרדיאן, ג'ונתן נוט ותזמורת במברג 12 באוגוסט 2011 ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוגוסט 2011 ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוגוסט 2011 ניקולאס רו, הגרדיאן, 12 באוטגוסט 2011 "התזמורת הסימפונית של במברג" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
הצילו! אני לא יודע לבשל

הצילו! אני לא יודע לבשל היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה מ-13 בספטמבר 2014 עד 2 בדצמבר 2014 במסגרת שידורי קשת של ערוץ 2. פרק הבכורה של התוכנית זכה לרייטינג של 30.8%, ופרק הסיום השיג 25.5% אחוזי צפייה. עשרה ידוענים שכישורי הבישול שלהם לוקים בחסר נכנסים יחד לבית ספר לבשלנים מתחילים ולומדים כיצד לבשל. הידוענים יגורו יחד במשך 21 ימים במלון כרמים בסמוך לירושלים, ומדי יום ילמדו את רזי הבישול בהדרכתו של השף ניצן רז יחד עם מנהל מטבח בית הספר, פוטיל'ה. בסוף כל שיעור מתאספים הידוענים בחדר הטעימות ובוחרים את המנה הטובה ביותר. התלמיד שהכין אותה יקבל כוכב, והמנה שלו תיבחר למנה המצטיינת. במקרה של תיקו בהצבעות, השף ניצן רז שובר את השוויון ובוחר את המנה המצטיינת, מבין המנות שקיבלו אותו מספר קולות ועמדו בראש הטבלה של אותו היום. התלמיד שלאורך התוכנית יצבור הכי הרבה כוכבים יוכרז כזוכה. "הצילו! אני לא יודע לבשל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצילו! אני לא יודע לבשל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אתר האינטרנט הרשמי של הצילו! אני לא יודע לבשל מידע וכתבות: ביקורות: לילך וולך‏, "הצילו אני לא יודע לבשל" כל כך משעממת שאפילו לעצבן היא לא מצליחה, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2014 אריאנה מלמד, "הצילו! אני לא יודע לבשל": תוכנית איומה, באתר ynet, 14 בספטמבר 2014 ג'וני דוב, הצילו! עוד ריאליטי סלבס נחת על מסכינו, באתר nrg‏, 21 בספטמבר 2014 לי-אור אברבך, ‏הישג לקשת: 30.8% רייטינג ל"הצילו! אני לא יודע לבשל", באתר גלובס, 14 בספטמבר 2014 רייטינג יומי: גוש חוסם, באתר קולנוען, 3 בדצמבר 2014 איתמר רייצס, מי רוצה לחלוק אסלה עם יעל בר זוהר?, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: דוקטור, תציל אותי, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2014 לי-אור אברבך, ‏אפקט החג: ירידה ברייטינג במהלך ראש השנה וסוף השבוע, באתר גלובס, 28 בספטמבר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: כי בכל קצפת, יש גם דובדבן, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: אני לא רוצה שתלוו אותי הלאה, באתר וואלה, 19 באוקטובר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג סופ"ש: גלגל הצלה, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג יומי: עם הפנים לעתיד, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2014 דוד ורטהיים‏, רייטינג יומי: פנים אמיתיות עם קושמרו, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג יומי: קרוב למחצית מהצופים צפו אתמול בחדשות, באתר וואלה, 19 בנובמבר 2014 דוד אברהם‏, רייטינג יומי: זו אותה האכזבה, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2014
אהרן בן אליעזר

אהרון בן אליעזר (היה ידוע בכינוי שגיא נהור[דרוש מקור]) היה משורר ליטורגי, שחי בצפת משנת 1545. הוא היה מחברו של אוסף של שירים ותפילות אשר יצא לאור בשנת 1561 במנטובה. שמו של הקובץ הוא הספר המצנפת. החוברת שלו מתייחסת בעיקר לתפארתה של ישראל, וכוללת מספר השירים על שלושה עשר יסודות של האמונה היהודית. ערכו של אהרן בן אליעזר באנציקלופדיה היהודית Michael, Or ha-Ḥayyim, No. 308 Dukesin Orient, 1844, p. 453. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
.al

al. היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות ,juo של אתרי אינטרנט הרשומים באלבניה. סיומת זו נוצרה בשנת 1992. הסיומות מנוהלות על ידי רשות התקשורת והאלקטרוניקה של אלבניה (AKEP). נכון ליולי 2013, כל אחד יכול להירשם בשם תחום זה. בעבר, הרשמות ישירות של אתרי אינטרנט בסיומת האינטרנט המשנית של ‎.al לא היו מותרות. מדיה וקבצים בנושא .al בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .al מידע על הסיומת ‎.al באתר IANA דף הבית של רשות התקשורת והאלקטרוניקה באלבניה (AKEP) ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים חייקל גרינברג

הרב חיים חייקל גרינברג (תרס"ט, 1909 - כ"ב בחשוון תש"ל, 3 בנובמבר 1969) היה רבה של קענע בליטא, מו"ץ וחבר ועד הרבנים בווילנה וממקורבי הרב חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר עלותו ארצה כיהן כרבה של שכונת רסקו בצפון תל אביב. מחבר הספר "ברכת חיים". נולד בסלונים, בנם של ר' אברהם ומרים גיטל גרינברג. סבו היה רבה של דרובנין שבפולין. אחיו, הרב יעקב סנדר גרינברג, כיהן כרבה של מייצ'ט. נשא לאשה את בתו של השו"ב של סלונים, הרב אליהו אהרן ווגיניקר. בשנות ה-30, בשנות העשרים לחייו, התמנה לכהן כרבה של קענע שליד וילנה. כמו כן כיהן כמו"ץ בווילנה והיה חבר ועד הרבנים של העיר. היה מקורב לרב חיים עוזר גרודזנסקי וביצע עבורו שליחויות שונות. שליחות בולטת הייתה בפרשת "גזירת השחיטה". הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לרב יחיאל יעקב וינברג להורות לו שלא לפרסם את קונטרסו ההלכתי שבו הוא נוקט גישה מקלה בנושא. כמו כן ביקר מספר פעמים בוורשה כשליחו של הרב גרודזנסקי בנושא. פרשה אחרת קשורה במינויו של רב משכיל באושמינה שנחשד בדעות כפרניות. הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לפעול כנגד המינוי, ולשם כך נסע לפולין להיפגש עם האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הרב מנחם זמבה והרב מנחם מנדל אלתר. בשנת תרצ"ו (1936) הוציא את הקונטרס "ברכת חיים" על יורה דעה. הקונטרס זכה להסכמת הרב גרודזנסקי, הרב חנוך אייגש והרב שמחה זליג ריגר. בהמשך הוציא את ספרו במהדורה מורחבת וכן את הספר "אמרי חיים". לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף לתלמידי הישיבות שנמלטו לשאנגחאי ושם שהה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתמנה כרב שכונת רסקו בצפון תל אביב. פרסם מאמרי זיכרונות מליטא בבמות שונות, ובהן ב"המודיע", "דגלנו", "הפרדס" ו"המאור". מדי שנה, ביום השנה לפטירת הרב גרודזנסקי, נהג לפרסם מאמר לזכרו, חלק מהמאמרים התפרסמו בקובץ התורני "אחיעזר" שהוציא. לאחר פטירת הרב יחיאל יעקב וינברג פרסם קונטרס הספד "מגדולי הדור" ובו תיאר את שליחותו אליו בפרשת "גזירת השחיטה" בגרמניה. בשנת תשע"ד (2014) הוציא "מכון גנזי גאוני ליטא" מהדורה חדשה של ספרו "ברכת חיים" ובסופו קונטרס "מפיו אנו חיים" המרכז את זכרונותיו ומאמריו. נפטר בשנת 1969 בגיל 60. הלווייתו התקיימה בתל אביב והספידוהו ידיד נעוריו הרב צבי מרקוביץ והרב יחיאל מיכל פיינשטיין. נקבר בבית הקברות קריית שאול. אחיו הצעיר הוא הרב שמואל יצחק גרינברג מברוקלין, חניך ישיבת ברנוביץ' וישיבת מיר. ברכת חיים אתר היברובוקס. https://tablet.otzar.org/book/book.php?book=199861&width=-17&scroll=0&udid=0 ברכת חיים הוצאה מחדש באתר אוצר החכמה חיים חייקל גרינברג (1909-1969), דף שער בספרייה הלאומית גזירת השחיטה בגרמניה תיאור הרב גרינברג תיאור הרב גרינברג ב"המאור"
ריקה מילר פדרסן

ריקה מילר פדרסן (בדנית: Rikke Møller Pedersen; נולדה ב-9 בינואר 1989) היא שחיינית דנית, היא אלופת העולם (בריכת 25 מטר), סגנית אלופת העולם (ברצלונה 2013), אלופת אירופה (ברלין 2014) ושיאנית העולם בעבר (2013–2021) במשחה ל-200 מטר חזה. פדרסן נולדה באודנסה שבדנמרק. באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה פדרסן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.08 דקות, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (2:19.41 דקות) ולפני מיקה לורנס מארצות הברית (2:22.37 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:19.11 דקות (הנוכחי, 2016), שיפור לשיא בן השנה של רבקה סוני מארצות הברית (2:19.59 דקות). באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2014 זכתה פדרסן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 1:06.23 דקות, לפני יני יוהנסון משוודיה (1:07.04 דקות) ואריאנה קסטיליוני מאיטליה (1:07.36 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש נוסף של 2:19.84 דקות, לפני מולי ריינשו מבריטניה (2:23.82 דקות) וג'סיקה ול מונטרו מספרד (2:24.08 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אירופה חדש של 3:55.62 דקות, לפני שוודיה (3:56.04 דקות) ובריטניה (3:57.97 דקות). 50 מטר חזה: 30.57 שניות (2013) 100 מטר חזה: 1:05.93 (2013) 200 מטר חזה: 2:19.11 דקות (2013), שיא עולם בעבר 50 מטר חזה: 29.87 שניות (2013) 100 מטר חזה: 1:03.74 דקות (2013) 200 מטר חזה: 2:15.21 דקות (2013) התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה מדיה וקבצים בנושא ריקה מילר פדרסן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריקה מילר פדרסן ריקה מילר פדרסן, באתר olympedia.org ריקה מילר פדרסן, באתר Swimrankings ריקה מילר פדרסן באתר The-sports (באנגלית)
Dblp

dblp (נכתב גם DBLP) הוא אתר אינטרנט המספק מידע ביבליוגרפי במדעי המחשב. האתר מאוחסן באוניברסיטת טריר שבגרמניה, ומנהלו הוא מיכאל ליי (Michael Ley), מרצה במחלקה למדעי המחשב שם. על פעילותו בתחזוקת האתר זכה ליי בציון לשבח מטעם ה-ACM. באוגוסט 2014 הכיל האתר מידע על יותר מ-2.6 מיליון מאמרים במדעי המחשב, מאת יותר מ-1.4 מיליון מחברים. האתר מאנדקס את כל כתבי העת החשובים במדעי המחשב, ורבים מקובצי ההרצאות של כנסים במדעי המחשב. השם dblp היה בתחילת דרכו של האתר ראשי תיבות של DataBase systems and Logic Programming (מערכות בסיס נתונים ותכנות לוגי) – תחומים שבהם התמקד האתר באותה עת. עם התרחבות תחומי העניין המסוקרים באתר שונה פירוש ראשי התיבות ל- Digital Bibliography & Library Project (מיזם ביבליוגרפיה וספרייה דיגיטליים), אך כיום dblp הוא פשוט שם האתר, ללא ייחוס משמעות, וכותרת האתר היא dblp Computer Science Bibliography. את המידע הביבליוגרפי ניתן לקבל לפי שם המחבר, לפי שם כתב עת – הצגת תוכן העניינים של כל גיליון, ולפי שם כנס – רשימת כל קובצי ההרצאות של הכנס. אתר האינטרנט הרשמי של Dblp (באנגלית) Dblp, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Dblp, הבלוג הרשמי What is dblp?, באתר dblp What is the meaning of the acronym dblp?, באתר dblp
מרדכי סנדר קופשטיין

הרב מרדכי סנדר הלוי קופשטיין (תרל"ה, 1875 – ג' בסיוון תשי"ד, 4 ביוני 1954) היה רבה של ראדין ומראשי "התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות" בארץ ישראל. נולד בליטא למשפחת רבנים. אביו הרב יעקב הלוי קופשטיין היה רבה של ניימנצין שעל יד וילנה, ומחבר הספרים "פרי יעקב", "בית לוי" ו"תורת הלויים". אמו חיה רייזל היא בתו של יהודה לייב גולדשטיין. הוא נקרא על שם סבו, הרב מרדכי סנדר הלוי קופשטיין. סבתו, אשת מרדכי סנדר, הייתה נכדת הרב אלימלך אייזנשטט, רבה של לידה. נישא לאסתר, בתו של הרב זכריה מנדל כ"ץ, רבה של ראדין. היא נפטרה כבת 22, בשנת תרס"ד, והוא נישא בשנית לבת אחיה הרב יוסף יוזפא כגן, פנינה-פרל, אחותו הבכורה של "הרב הנזיר" דוד כהן. בארץ עבדה רעייתו כמנהלת המשק של בית החולים ביקור חולים, ושימשה כנשיאה של ארגוני חסד כגון "עזר יולדות", "חונן דל" ועוד. היא נודעה כאישה מרשימה בהופעתה ובעלת השכלה בולטת, ובייחוד נודעה בבקיאותה במקרא. היא נפטרה בשנת תשכ"ח. לאחר פטירת חותנו, בשנת תרנ"ז (1897) התמנה תחתיו כרבה של ראדין. ביתו היה מול ביתו של החפץ חיים. הם היו מיודדים ופעלו יחדיו בענייניה הדתיים של העיר. הוא החזיק בתפקידו עד עלותו ארצה. בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנות ה-30 היה ממייסדי "התאחדות הרבנים פליטי רוסיא" והוא עמד בראשה, לצדם של הרב יהושע צימבליסט ("ר' יהושע מהורודנה") והרב שמואל קיפניס. בהמשך נקרא הארגון התאחדות הרבנים פליטי רוסיה ושאר ארצות. בנו חיים מנדל נפטר בשנת 1934 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. בנו, אלימלך-מילטון, למד בישיבת מרכז הרב והיה רב בארצות הברית (נפ' בתשמ"ו). בתו הייתה נשואה ליהודה גולן, איש משרד החוץ. הרב קופשטיין נפטר ביוני 1954 ונקבר בירושלים. אחיו הרב יהודה קופשטיין היה רב בקנטון, אוהיו. בן אחותו היה הרב מרדכי רוגוב, מחבר הספר "עטרת מרדכי". הילה וולברשטיין ושמחה רז, איש כי יפליא, ישראל תשע"ז, עמ' 33. לתמונה משותפת של הרב קופשטיין והרב הנזיר ראו שם, עמ' 25. תמונה נוספת של הרב קופשטיין נדפסה אצל הרב מנחם קמפינסקי, בין שני כהנים גדולים, אלעד תשע"ה, עמ' 105 מתה הרבנית פנינה קופשטיין, הצופה, 7 בפברואר 1968, עמ' 4 ראו: הרב שאר-ישוב כהן, הרבנית מראדין, הצופה, 13 בפברואר 1968, עמ' 4; יחיאל פריש וידידיה הכהן, האיש על העדה, חיפה תשע"ג, עמ' 37; הילה וולברשטיין ושמחה רז, איש כי יפליא, ישראל תשע"ז, עמ' 32. לתמונתה ראו שם, עמ' 21 כרטיס הקבר של הרבנית פנינה קופשטיין בבית העלמין סנהדריה. יומן הרב הנזיר, בעריכת הראל כהן וידידיה הכהן, הוצאת נזר דוד תשע"ט, עמ' 202. לעדויות ששמע מפיו הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא אודות החפץ החיים, ראו: חג הסוכות: שיח איש, מכון הרצי"ה תשע"ז, עמ' צא-צב. שערי ציון [יג, א-ב], תשרי-חשון תרצ"ג, עמ' מא; הרב מנחם קמפינסקי, בין שני כהנים גדולים, אלעד תשע"ה, עמ' 116. ערכו, באתר Geni הרב ס.ה. קופשטיין, הצופה, 4 ביוני 1954 הרב מדאדין למנוחות בירושלים, הצופה, 8 ביוני 1954 עטרת מרדכי - חלק ב, ניו יארק, תשכ"ח, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.