laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מעוף הצרעה

מעוף הצרעה (באנגלית: Hornet Flight) הוא ספר מאת הסופר הבריטי קן פולט. הספר יצא לאור ב-2002. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין הבריטי, על רקע מלחמת העולם השנייה, והאירועים המתוארים בו ריאליים. עלילת הספר מתרחשת בשנת 1941. מפציצי חיל האוויר הבריטי חוצים את תעלת למאנש למשימות הפצצה אולם מיורטים על ידי מטוסי חיל האוויר הגרמני. באותה עת באי קטן ליד דנמרק, האראלד אולופסון, נער מבריק בן שמונה-עשרה, נתקל במתקן גרמני סודי המתברר לו כתחנת מכ"ם חדשנית. בעוד חיל האוויר הבריטי מתכונן לבצע את מתקפה אווירית רחבת היקף, המתקן שאראלד גילה יכול לשנות את פני המלחמה. דיגבי הור, איש מודיעין בריטי המקורב לווינסטון צ'רצ'יל, ראש הממשלה של בריטניה, מפעיל את הרמיה מאונט, צעירה בריטית ובת של דיפלומט שכיהן בעבר בדנמרק, כסוכנת מפעילה של רשת ריגול בריטית בתוך דנמרק והיא פועלת כדי לסייע להאראלד. ככל ששעת המתקפה מתקרבת, מתברר להאראלד שהאחריות להעביר מידע לאנגליה מוטלת על כתפיו ועל כתפי חברתו. הדרך היחידה העומדת בפניהם היא מטוס ישן ונטוש, שאיש לא מאמין שיצליח להתרומם מעל פני הקרקע. נרדפים על ידי האויב ועל ידי משתפי פעולה, כמעט ללא כל הכשרה, כמעט ללא דלק, הם נושאים בידם את תקוותה היחידה של בריטניה למנוע אסון. הספר "מעוף הצרעה", באתר "סימניה" קן פולט, מעוף הצרעה, הוצאת מודן, 2005, עמוד 31. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתן קייזרמן

נתן קייזרמן (דצמבר 1863 ז' בטבת תרכ"ד - 9 ביוני 1945) היה אגרונום, בנקאי ופעיל ציבור בתקופת היישוב. קייזרמן נולד באודסה ליהודה קייזרמן. הוא למד חינוך מסורתי וכללי. את לימודיו הגבוהים סיים במחלקה לחקלאות בפוליטכניון בציריך, שם הוסמך כאגרונום והשתלם בכימיה חקלאית. בד ובד עם לימודיו היה חבר באגודה הציונית "ניר". אחרי סיום חוק לימודיו התגייס לצבא וב-1890, אחרי שרותו בצבא, הוסיף להשתלם בדרזדן שבגרמניה. בשנת 1891 עלה לארץ ישראל. בארץ ישראל רצה להשתמש בידע המקצועי אותו רכש על ידי הקמת אחוזה חקלאית בעמק יזרעאל על שטח של 500 דונם שהיו שייכים למשפחת סורסוק, אך תוכנית זאת לא עלתה יפה. קייזרמן חזר לרוסיה על מנת לחסל את ענייניו ולשאת לאישה את מרים (בת אברהם דב קרוגליאקוב – מראשוני חובבי ציון באודסה). הזוג חזר לארץ ישראל והתיישב ביפו. נתן התמנה לאגרונום מדריך מטעם הוועד האודיסאי למושבות גדרה, פתח תקווה וחדרה וחבר הוועד הפועל של חובבי ציון ביפו. בין פעולותיו היו שתילת האקליפטוסים בחדרה והקמת בית-החרושת לקוניאק בגדרה. מרים נהפכה למורה לפסנתר הראשונה ביפו. במסגרת הדרכתו כיהן שנים אחדות כמנהל המושבה באר טוביה שנוסדה על ידי "חובבי ציון". אחרי ניסיונות כושלים להקמת היאחזות חקלאית פרטית פתח קייזרמן ביפו בית מסחר סיטוני לקמח וסוכנות לחברת-הביטוח הלונדונית "גרשם". הזוג קייזרמן היו, יחד עם יחזקאל דנין וב. רבינוביץ, ממקימי גן הילדים העברי הראשון ביפו. בהמשך היו בין ראשוני התומכים בייסוד גימנסיה הרצליה ובניהם היו בין תלמידיה הראשונים. כשהקים זלמן דוד ליבונטין את בנק אפ"ק מינה את קייזרמן כנציג מורשה ובהמשך למנהל הסניף בחיפה. גם בחיפה התערה בחיים הציבוריים והיה חבר בוועד הקמת הטכניון, ממייסדי בית הספר הריאלי העברי, הנשיא הראשון של ועד קרן היסוד, חבר ועד הדר הכרמל ויו"ר ועד הקהילה העברית. ב-1929 עזב הזוג קייזרמן את מעונם ברחוב הירקון 14 על הכרמל לפרדס חנה שם גם נקבר. לזוג קייזרמן היו שישה ילדים יוסף, עו"ד וסופר, אורי קיסרי (עיתונאי) הרצלה, תמרה, כרמלה ליפשיץ (מורה) ושלומית. ב-1952 נקבע על שמו רחוב במרכז המסחרי הישן בחיפה על צלעו של סניף בנק אפ"ק בחיפה אותו ניהל, במקום רחוב המערב. דוד תדהר (עורך), "נתן קייזרמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 42 אמציה פלד, רחוב קיזרמן, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה על פי תדהר. במדריך רחובות חיפה כתוב 64. יעקב ינון, סביב כיכר השעון – לסייר ביפו עם יד בן צבי, הוצאת יד בן צבי, 2001, עמ' 263 חדרה וסביבתה: פארק השרון, באריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, הוצאת אריאל, עמ' 30 עוד על בית החרושת ראו היסטוריית גדרה באתר בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים . גם אחותה, רחל, הייתה מורה לפסנתר בקונסרבטוריון דוניה ויצמן בחיפה. שלומי שבה, הו עיר, הו אם, החברה האמריקאית־ישראלית למו״לות, 1977, עמ' 230 לזכרם של יקירי חיפה, דבר, 11 במרץ 1952
שביל באמצע שביל בצד

שביל באמצע שביל בצד הייתה תוכנית טיולים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין 1986 ל-1990. כל פרק התמקד באתר אחר בישראל. ראשיתו של הפרק בקליפ שצולם באותו אתר, בו הופיעו זמרים מתחלפים. בהמשך, סייר באתר ספי בן-יוסף, ונתן הסברים אודות האתר. לעיתים, נלווה אליו כסייד-קיק יאצק, דמות שגילם שלמה בר-אבא בפינת הטיולים של התוכנית "זהו זה!". בפרקים מאוחרים יותר התלווה ליאצק רובוט בשם פיצי. לעיתים נלוו לבן-יוסף שחקנים ובדרנים נוספים. בין הזמרים ששרו משיריהם בתוכנית: בני ברמן (בנחל עמוד), סי היימן (בנהר הירדן), עפרה חזה (בעין פשחה), ורדינה כהן (בנחל תנינים), אושיק לוי (בקיסריה), דורון מזר (בעכו), משינה (בממשית), ריטה (בירושלים) ועוד. שם התוכנית שאול מהשיר "שיר עם נקי" שכתב אהוד מנור והלחין וביצע מתי כספי. בשיר מתייחס הביטוי "שביל" לתסרוקות, אך בשם התוכנית המילה שביל משמשת במשמעותה המקורית. "שביל באמצע שביל בצד", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית באתר הטלוויזיה החינוכית מנדי קוגוסובסקי, עכבר העיר אונליין, געגועים ליאצק: לאן נעלמו תוכניות הטיולים?, באתר הארץ, 18 באפריל 2011
נלסון דה מיל

נלסון דה מיל (באנגלית: Nelson DeMille;‏ 23 באוגוסט 1943 – 17 בספטמבר 2024) היה סופר אמריקאי, שכתב ספרות מתח והרפתקאות. דה מיל נולד ב-23 באוגוסט 1943, בניו יורק, ארצות הברית, וגדל בגרדן סיטי שבמדינת ניו יורק. לאחר לימודיו באוניברסיטת הופסטרה, בשנת 1966, התגייס דה מיל לצבא ארצות הברית. הוא עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם. הוא שימש כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ולחם במלחמת וייטנאם. בין היתר עוטר דה מיל בכוכב הארד על גבורתו בשדה הקרב. בשנת 1969 השתחרר מן הצבא, והשלים תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת הופסטרה. את פרסומו קנה דה מיל הודות לספרו הנודע ביותר, שיצא לאור בשנת 1988, "בית הספר לקסם אישי", העוסק בניסיון של הק.ג.ב בעת המלחמה הקרה להסתיר שבויים אמריקנים ממלחמת וייטנאם, ולאלצם ללמד סוכנים רוסים כיצד להתחזות לאמריקנים. ספרו "בת הגנרל" אף עובד לסרט קולנוע בכיכובו של ג'ון טרבולטה בשנת 1996. על נהרות בבל, הוצאת שלגי (1993) – (By the Rivers of Babylon (1978 מצב חירום, הוצאת נירם (1998) – (Mayday (1979 קתדרלה, הוצאת שלגי (1995) – (Cathedral (1981 מילת כבוד, הוצאת כרם (1987) – (Word of Honor (1985 בית הספר לקסם אישי, הוצאת מעריב, תרגמו: חיה ו-איזי מן (1991), הוצאת כתר (2015) – (The Charm School (1988 ספנסרוויל, הוצאת שלגי (1995) - (Spencerville (1994 לבד בקובה, הוצאת תכלת (2017) – (The Cuban Affair (2017 ליפול על ארון (נובלטה) העריק, הוצאת תכלת (2021) – (The Deserter (2019 (2023) Blood Lines חוף הזהב, הוצאת שלגי (1991, 2009) – (The Gold Coast (1990 ביתי הוא מבצרי, הוצאת שלגי (2009) – (The Gate House (2008 בת הגנרל (1993) – (The General's Daughter (1992 ארץ מריבה (2002) – (Up Country (2002 הפנתר (2012) – The Panther (2012), משתף פעולה עם ג'ון קורי אי המגפות (1997) – (Plum Island (1997 משחק האריה (2000) – (The Lion's Game (2000 התרסקות לילית (2005) – (Night Fall (2004 אש תופת (2006) – (Wild Fire (2006 האריה (2010) – (The Lion (2010 הפנתר (2012) – The Panther (2012), משתף פעולה עם פול ברנר Radiant Angel (2015) The Maze (2022) מדיה וקבצים בנושא נלסון דה מיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נלסון דה מיל נלסון דה מיל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נלסון דה מיל, ברשת החברתית Goodreads נלסון דה מיל (1943-), דף שער בספרייה הלאומית עלית קרפ, שני ספרים בקצרה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2009 אהרון לפידות, הוואנה נגילה, באתר ישראל היום,‏ 27 בפברואר 2018 ליפול על ארון, אתר "עברית" גל פרל פינקל, הרפתקאות קובניות, באתר מקור ראשון,‏ 19 בינואר 2018 אתר האינטרנט של נלסון דה מיל "בת הגנרל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליפול על ארון | נלסון דה-מיל, באתר טרה ספרים הוצאה לאור | Tera Books Publishing House
אומץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אומץ – תכונה אנושית המגלמת את היכולת להתמודד עם פחד, כאב, סכנה, חוסר ודאות או איום. אומץ – מושב ישראלי בעמק חפר אומץ – מפלגה שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה. אומ"ץ – עמותה הנאבקת נגד קשרי הון-שלטון, נגד שחיתות ולמען שוויון בפני החוק. אומץ לסרב – תנועת סרבנות המעודדת סירוב לשירות צבאי בשטחים מטעמי מצפון.
לוד בן הלי

לוד בן הלי (באנגלית: Lud) היה אחד המלכים המיתולוגיים של בריטניה בתקופה הקלטית, לפי רשימותיו של ג'פרי ממונמות'. על פי המיתולוגיה הבריטית, לוד היה בנו הבכור של הלי ואחיו של קסיוולאונוס. לוד נקרא על שמו של הגיבור של המיתולוגיה הולשית - לוד לאו אריינט. לוד הפך למלכם של הבריטים בשנת 73 לפנה"ס לאחר מותו של אביו. בתקופת מלכותו ביצר את ערי הממלכה, ובייחוד את טרינובאנטום, בה בנה מגדלים במסגרת הביצורים. לאות הוקרה לפועלו שינו אנשי העיר את שמה ל"קרלוד" - "עירו של לוד" בולשית, ושם זה הפך, על פי המיתולוגיה, מאוחר יותר ל"לונדון". ללוד היו שני בנים אנדרוגאוס וטנבאנטיוס, אולם לאחר מותו אחיו מלך במקומו. לוד נקבר ליד שער העיר, שנקרא על שמו - לודגייט (בוולשית: פורת'לוד). שם זה נשתמר בשמו של אחד מאזורי הסיטי של לונדון. מדיה וקבצים בנושא לוד בן הלי בוויקישיתוף
C/2011 L4 (פאנסטארס)

שביט C/2011 L4 ("פנסטארס") הוא שביט לא מחזורי שנראה בעין בלתי מזוינת, והגיע לפריהליון שלו ב-10 במרץ 2013. בהירות נראית השביט בפריהליון הייתה 2. השביט התגלה ביוני 2011 במצפה הכוכבים Pan-STARRS שבהוואי. כאשר השביט התגלה, הוא היה בבהירות נראית 19. במאי 2012 השביט הגיע לבהירות 13.5, וניתן היה להבחין בו באמצעות טלסקופים חובבניים גדולים מאזורים בהם זיהום האור נמוך. באוקטובר באותה השנה קוטר ההילה הוערך בכ-120,000 קילומטרים, בערך פי 10 מקוטר כדור הארץ. שביט פנסטארס עבר בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ ב-5 במרץ 2013, במרחק של כ-1.09 יחידות אסטרונומיות. בתחילה, שוער שבהירות השיא של השביט תהיה בסביבות 0 (בדומה לכוכבים וגה, ארקטורוס וקפלה). באוקטובר 2012 שוער שבהירות השיא שלו תהיה 4- (בדומה לכוכב הלכת נוגה בשיאו), אך תוך זמן לא רב ההערכות חזרו להיות דומות להערכות הראשוניות. בפועל, בהירותו בפריהליון הייתה 2. לפי הערכות גסות של תצפיתנים חובבים בהירות השביט עלתה במעט דווקא כשבוע לאחר הפריהליון והגיעה לדרגה 1. ככל הנראה לקח לשביט מיליוני שנים להגיע לאזור הפנימי של מערכת השמש מעננת אורט. לאחר שיעזוב את האזור הפלנטרי של מערכת השמש, מעריכים שאורך המחזור ("השנה") שלו יהיה כ-105,000 שנות ארץ. C/2012 S1 (ISON) - שביט נוסף שעבר בשנת 2013 מדיה וקבצים בנושא C/2011 L4 בוויקישיתוף יוניברס טודיי, ‏מדריך לצפייה בשביט פאנסטארס במרץ 2013, באתר "הידען", 25 בפברואר 2013 יוניברס טודיי, ‏השביט פאנסטארס ממשיך לנוע צפונה, עשוי היום להיראות מישראל לזמן קצר לאחר השקיעה בעין בלתי מזוינת, באתר "הידען", 12 במרץ 2013
מייפל סטורי (אנימה)

מייפל סטורי (באנגלית: Maple Story; ביפנית: メイプルストーリー) היא סדרת אנימה יפנית בת 25 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 2007 בהשראת משחק רשת בעל אותו שם. הסדרה עלתה לראשונה ב-7 באוקטובר 2007. לפני 10 שנים, הגזע האנושי היה מחולק לארבעה גזעים: הלוחמים החזקים, הקוסמים החכמים, הקשתים הזריזים והגנבים הערמומיים. ארבעתם נקלעו למאבק כנגד הקבוצה המרושעת "זאקומס" על מנת להגן על "עץ העולם". בסופו של דבר, "עץ העולם" הפעיל את ההשמדה העצמית שלו על מנת להגן על עצמו, אולם הגזעים האחרים חשבו שהיו אלה בני האנוש שהשמידו את "עץ העולם". כש"עץ העולם" הושמד לרוב הגזעים לא נשאר דבר, אז חלקם הלכו ל"מייפל איילנד" מחשש שמי שיישאר – ימות. הם ברחו מהאי "ויקטוריה" וחיו על "מייפל איילנד" בו החיים נהיים קשים יותר ויותר. מאז הייתה לוחמה בלתי-נגמרת בין הגזעים השונים. לאחר עשר שנים, הגיבור הראשי, "אל", נחוש להחיות את "עץ העולם". "אל" וחבריו מתחילים את מסעם בחיפוש "זרעי עץ העולם", בו בזמן ה"זאקומס" מופיעים מחדש באותו חיפוש אך במטרה להשתלט על העולם. אל: הגיבור הראשי של הסדרה. הוא הבן של הלוחם "גרנדה". הוא מתלבש כמפלצת מכיוון שבני אנוש נחשבים לאויבים של הגזעים האחרים, אבל זהותו האמיתית התגלתה בפני חבריו כבר בפרקים הראשונים של הסדרה. הוא אוהב לעשות אימונים אקראיים והוא נראה בדרך כלל סוחב אחריו אבן כבדה. התכונות הבולטות בו הן אי-הוויתור ועקשנות. הוא מאוד נחוש במעשיו ויעשה מה שטוב ביותר למשפחתו ולחבריו, גם אם יאלץ לשתף פעולה עם אויביו. "נינה" ו"אנג'י" מגדירים אותו כתמים, זאת כיוון ששניהם הצליחו לשקר/לתחמן אותו בקלות. הנשק הראשי שלו הוא חרב מעץ אשר הוא סוחב על גבו, אך לאחר מכן החליף אותה בחרב האגדית של אביו. קינו: קינו אוהב לאסוף אבנים נוצצות, יום אחד אף נתקף על ידי הלוחמים של "סרון פריאון" והקשתים של "סרון הנסיס" בגלל שחשבו שהוא מחזיק ב"זרעי עץ העולם". קינו אוסף את האבנים על מנת ליצור מתנה לאמו. קינו מבוסס על מפלצת הפטרייה הכתומה במשחק מייפל סטורי. בארוו: המנהיג של "סרון הנסיס" ב"מייפל איילנד". הוא נלחם לצד אביו של "אל", "גרנדה". הוא מחזיק בנשק בשם "Maple Soul Searcher" אשר מופיע גם במשחק. רוב תלמידיו הם ארנבים, פיות ותרנגולי הודו. גאלוס: המנהיג של "סרון פריאון" ב"מייפל איילנד". גאלוס מחזיק בנשק "Maple Dragon Axe" אשר מופיע גם במשחק, אך בדרך כלל מעדיף להילחם ללא נשק. רוב תלמידיו הם גובלינים צהובים, מסכות עץ ומסכות אבן. הוא מבוסס על המפלצת "Muscle Stone" מהמשחק. נינה: הקוסמת החזקה ביותר בכפר "סרון אליניה" ומנהיגתו. היא הייתה השנייה לגלות ש"אל" הוא בן אנוש. כשרק פגשה את "אל" היא נראתה לא מעוניינת במיוחד אך עם הזמן היא התחילה ליהנות מחברתו והצטרפה למסעו. מחזיקה בנשק "Maple Wand" אשר מופיע גם במשחק. פודו: חיית המחמד של "נינה". מבוסס על המפלצת "Ribbon Pig" מהמשחק. הוא היה הראשון לגלות ש"אל" בן אנוש. אנג'י אריבה קרון זקטמן גיל אתר האינטרנט הרשמי של מייפל סטורי
איגל איי צ'רי

איגל איי לאנו צ'רי (באנגלית: Eagle-Eye Lanoo Cherry) הוא מוזיקאי שוודי. צ'רי נולד בסטוקהולם, שוודיה, בנם של אמן הג'אז דון צ'רי ומעצבת הטקסטיל מוניקה "מוקי" צ'רי. הוא אחיה למחצה של הזמרת ננה צ'רי מצד אמו ואחיה החורג של הזמרת טיטיו. שמו ניתן לו בעת לידתו, כאשר התבונן באימו לראשונה בעין אחת פקוחה. כאשר היו ילדים, איגל איי וננה בילו זמן רב בדרכים עם אביהם. בגיל 12, צ'רי נשלח לבית ספר בניו יורק, שם עבד כשחקן ומתופף בלהקות שונות. ב-1988 הופיע כמתבגר בסרט ההמשך לסרט ארתור. ב-1993 כיכב בסדרת פעולה שלא ארכה זמן רב, "החוף הדרומי". ב-1995, אביו נפטר, ושנה לאחר מכן, חזר צ'רי לסטוקהולם ובחר להתמקד בתחום המוזיקה במקום קריירת המשחק שעד כה הייתה חלק הארי בחייו המקצועיים. הוא החל בכתיבתו והקלטתו של אלבום הפתיחה שלו, Desireless, על גיטרה אקוסטית. האלבום נחל הצלחה מסחרית עולמית בשנים 1998 ו-1999. האלבום הגיע לפלטינה בארצות הברית ומכר כארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. צ'רי כתב במשותף את השיר "Wishing It Was" עם סנטנה לאלבומו המפורסם, "Supernatural", וכמו כן כתב לפסקולי סרטים כמו "ואת אמא שלך גם" ו"בילי אליוט". ב-27 בנובמבר 2012 הופיע כאורח מוזיקלי במופע קולה של רומניה. Desireless, 1997 Living in the Present Future, 2000 Present / Future, 2001 Sub Rosa, 2003 Live and Kicking, 2007 Can't Get Enough, 2012 Save Tonight, 1997 Falling in Love Again, 1998 Are You Still Having Fun?, 2000 מדיה וקבצים בנושא איגל איי צ'רי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איגל איי צ'רי (באנגלית) איגל איי צ'רי, ברשת החברתית פייסבוק איגל איי צ'רי, ברשת החברתית אינסטגרם איגל איי צ'רי, סרטונים בערוץ היוטיוב איגל איי צ'רי, ברשת החברתית Goodreads איגל איי צ'רי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר AllMovie (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר Metacritic (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר ספוטיפיי איגל איי צ'רי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר Last.fm (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר AllMusic (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר MusicBrainz (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר דיזר איגל איי צ'רי, באתר Discogs (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר Songkick (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר Genius איגל איי צ'רי, באתר SecondHandSongs איגל איי צ'רי, באתר בילבורד (באנגלית) איגל איי צ'רי, באתר טיידל (באנגלית)
עמק רייט

עמק רייט (באנגלית: Wright Valley) הוא הגדול מבין העמקים היבשים מקמרדו, עמק יבש הממוקם על החוף של מצר מקמרדו, בארץ ויקטוריה, מול האי רוס, באוסטרליה. בעמק רייט זורם הנהר אוניקס, הגדול בזרמי המים המתוקים של אנטארקטיקה וממוקמים בו גם האגם ונדה והאגם דון חואן הקטן יותר. אורך העמק הוא כ-60 קילומטרים ורוחבו כ-8 קילומטרים. בחורף, בין אפריל ובין נובמבר, הטמפרטורה במקום יורדת עד 70- מעלות צלזיוס, אך בקיץ, על חוף אגם ונדה, ביום 5 בינואר 1974, נמדדה הטמפרטורה הגבוהה ביותר באנטארקטיקה, 15 מעלות צלזיוס. בעמק לא יורדים ממטרים והרוח מורידה את לחות האוויר, כך שהעמק הוא אחד האזורים המדבריים היבשים ביותר על פני כדור הארץ. מדיה וקבצים בנושא עמק רייט בוויקישיתוף
אלכסנדר קוטפוב

אלכסנדר קוטפוב (ברוסית: Александр Павлович Кутепов, נולד ב-28 בספטמבר (16 בספטמבר לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת) 1882 - 26 בינואר 1930) היה גנרל רוסי השתתף מלחמת העולם הראשונה ומראשי צבא המתנדבים. אלכסנדר קוטפוב נולד למשפחת קונסטנטין טימופייב בעיר צ'רפובץ. בשנת 1890 אביו נפטר. בשנת 1892 אמו של אלכסנדר הצעיר התחתנה שנית. במרץ 1893 הילד אומץ על ידי אביו החורג ושם משפחתו הוחלף. הילד למד בגימנסיה בארכנגלסק ובשנת 1904 סיים בית הספר לקצינים בסנקט פטרבורג. במהלך מלחמת רוסיה–יפן הקצין הצעיר הצטיין וקיבל מספר עיטורים. לאחר סיום המלחמה קוטפוב הועבר לנובגורוד ושירת בבסיס טירונים. בשנת 1906 הוא הועבר לאחד מיחידות העילית של חיל הרגלים ושירת בה עד לתחילת מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם הראשונה קוטפוב לחם בחזית ובשנת 1916 קודם לדרגת קולונל. במהלך מהפכת פברואר הוא היה בבירה וניסה לארגן התנגדות למהפכנים אך ללא הצלחה. לאחר המהפכה קוטפוב חזר ליחידתו בחזית. בקיץ 1917 יחידתו הצטיינה במתקפת יוני וקוטפוב היה צריך לקבל עיטור אך ההענקה לא בוצעה עקב שינויי השלטון. בדצמבר 1917 קוטפוב עזב את יחידתו, נסע לאזור הדון וב-24 בדצמבר 1917 התנדב לצבא המתנדבים. במהלך סוף 1917 - תחילת 1918 קוטפוב היה מפקד חיל מצב בעיר טגנרוג ופיקד על הגנת העיר מפני מתקפת הצבא האדום. קוטפוב השתתף במסע קובאן הראשון של צבא המתנדבים כמפקד פלוגת קצינים, בהמשך היה מפקד רגימנט (לאחר שקודמו בתפקיד נהרג בקרב). בראש יחידה זו קוטפוב השתתף במסע קובאן השני ולאחר מותו של הגנרל סרגיי מרקוב קודם לתפקיד מפקד חטיבה. לאחר ההשתלטות על נובורוסיסק, קוטפוב מונה למושל האזור. ב-12 בנובמבר 1918 הוא קודם לדרגת גנרל-מאיור. בהיותו מושל האזור היה ידוע במדיניות קשוחה של משמעת וסדר. במהלך מתקפת צבא המתנדבים על מוסקבה הגיע עם יחידתו עד לפרברי אוריול. במהלך הנסיגה קוטפוב הצליח לשמור על רוב כוחות העלית וריכז אותם באזור נובורוסיסק. במרץ 1920 היחידות פונו לחצי האי קרים וקוטפוב מונה למפקד אוגדה. לאחר חלוקת היחידות שרוכזו באזור ל-2 ארמיות, קוטפוב מונה למפקד הארמייה ה-1. לאחר פינוי הכוחות מחצי האי קרים, קוטפוב מונה למפקד אוגדה ה-1 במחנה בגליפולי בו רוכזו יחידות הצבא הלבן שפונו. ב-20 בנובמבר 1920 הוא קודם לדרגת גנרל בחיל הרגלים על ידי פיוטר וראנגל. קוטפוב שמר בקפדנות על המשמעת במחנה ואף אישר מספר הוצאות להורג נגד מפירי סדר. דרישותיו למשמעת קשוחה הביאו לגל מתנגדים ובמיוחד מצד פאבל מיליוקוב. בסוף 1921 קוטפוב עבר לבולגריה וב-15 במאי גורש מהמדינה והגיע לממלכת יוגוסלביה. ב-8 בנובמבר 1922 מונה לעוזר מפקד העליון של הצבא הלבן ובמרץ 1924 עם העברתו לפריז השתחרר משרות צבאי. קוטפוב תמך בפעילות אקטיבית נגד שלטונות ברית המועצות ויצירת קשר עם ארגונים מחתרתיים בשטחה. לאחר מות פיוטר וראנגל קוטפוב מונה ליו"ר "הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים". בהיותו בראש הארגון קוטפוב תמך בפעילות טרור בתוך ברית המועצות. בשנת 1927 אורגן פיצוץ בבניין מועדון המפלגה בלנינגרד ובוצע מיקוש של מעונות עובדי נ.ק.וו.ד במוסקבה. ב-26 בינואר 1930 קוטפוב נחטף על ידי סוכנים סובייטים בפריז. בהתאם לעדויות הוא נפטר מהתקף לב זמן קצר לאחר החטיפה ולא הגיע לתחומי ברית המועצות. אולם ישנה גם עדות שהוא הועבר למרסיי לשם הפלגתו לברית המועצות בתוך שטיח ושהוא נחנק למוות. בבית הקברות הרוסי בפריז הוקמה אנדרטה לזכרו. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קוטפוב בוויקישיתוף אלכסנדר קוטפוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רן צמח

רן צמח (נולד ב-30 במאי 1969) הוא פסנתרן ישראלי, שזכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בטוקיו. צמח נולד בעיר אשדוד, והחל את לימודי הפסנתר בגיל 6 בהדרכת אמו ואביו. לאחר כשנתיים התקבל לכיתתו של פרופסור אריה ורדי, שעמו למד באינטנסיביות במשך 14 שנים. בין גיל 11 לגיל 17 זכה ברציפות בפרסים הראשונים בתחרות פרס קלרמונט. בגיל 12 הופיע לראשונה כסולן עם התזמורת הסימפונית ירושלים וגארי ברתיני, בנגינת הקונצ'רטו השני של מנדלסון בשידור חי בקול ישראל. באותה השנה הופיע לראשונה גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע קונצ'רטו של באך, וכעבור שנה ביצע עם הפילהרמונית וזובין מהטה את הקונצ'רטו הראשון של רחמנינוב בקונצרט ששודר בטלוויזיה הישראלית ובקול ישראל. מאז הופיע באופן קבוע עם כל התזמורות הישראליות המוכרות, ונתן רסיטלים ושידורים חיים ברדיו. בנובמבר 1986, בהיותו הצעיר מבין 84 מתמודדים מכל רחבי העולם, זכה במדליית זהב ובפרסים מיוחדים נוספים בתחרות הבינלאומית לפסנתר של יפן בטוקיו. בעקבות הישג זה הוזמן לסיורי קונצרטים רבים ביפן, באירופה ובישראל, והקליט עבור הטלוויזיה והרדיו. כמו כן הופעות חיות שלו הוקלטו על ידי חברת התקליטים "Fontec". צמח היה ידוע עוד טרם זכייתו בפרס בטוקיו כפסנתרן וירטואוז, וזכה לשבחים מהפסנתרנים מאוריציו פוליני, אריה ורדי וכריסטוף אשנבאך. צמח הוזמן להשתתף בפסטיבל לציון 100 שנים להולדתו של ארתור רובינשטיין עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזובין מהטה. בשנים שלאחר מכן הוזמן להופיע באולמות חשובים ברוסיה, פולין, ארצות הברית, איטליה, בריטניה, יפן ועוד. בשנת 1991 הוזמן המוזיקאי המצרי טהא נאג'י, המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קהיר להופעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים (זאת הייתה ההופעה הפומבית היחידה עד כה של מוזיקאי מצרי בישראל); צמח היה הסולן בקונצרט זה ששודר בשידור חי בקול ישראל, ובצע בו את הקונצ'רטו הראשון של צ'ייקובסקי . בהמשך שנות ה-90, המשיך צמח את לימודיו אצל הפסנתרן ראסל שרמן(אנ') בבוסטון, שם סיים את לימודי תואר האמן בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד. במקביל לפעילותו כפסנתרן קונצרטים עוסק צמח גם בהדרכת ואימון פסנתרנים מתקדמים. צמח מתגורר עם אשתו וחמשת ילדיהם המשותפים בזכרון יעקב, והוא בוגר תארים ראשון ושני גם במדעי המחשב מהטכניון בחיפה. אתר האינטרנט הרשמי של רן צמח אתר הסטודיו לפסנתרנים וירטואוזים של רן צמח הפוגה הגדולה מסונטת ההמרקלוויאר של בטהובן מתוך רסיטל של רן צמח בבוסטון, סרטון באתר יוטיוב (1993). ווריאציות הנדל מאת ברהמס, מתוך רסיטל של צמח במוזיאון תל אביב, סרטון באתר יוטיוב, 2016. חגי חיטרון, רן צמח, הפסנתרן שחזר מן הכפור, באתר הארץ, 18 בינואר 2015 באתר של רן צמח
הצריף הראשון (הוד השרון)

הצריף הראשון בהוד השרון הוא המבנה הראשון שהוקם במגדיאל בשנת 1924. כיום ניצב הצריף ברחוב סוקולוב 6, כמאה מטרים מצפון לכיכר אוסישקין ולבית הכנסת המרכזי במגדיאל. מגדיאל הוקמה בחודש יולי 1924 לפי החלטת שנים עשר מייסדיה, אשר התכנסו בתל אביב. המייסדים פנו לחברת הכשרת היישוב והחליטו לקנות 4,000 דונם באזור הכפר הערבי ביאר עדס. השטח נקנה מהשייח' אבו כישכ, ועל הגבעה הקימו חיים ומינדל קולטון, עולים מפולין שהגיעו ארצה מספר חודשים קודם, את הצריף הראשון. צריף העץ של משפחת חיים קולטון, כמו צריפים אחרים במושבות, נקנה מחיל האוויר הבריטי בסוף מלחמת העולם הראשונה. הוא פורק והובל למגדיאל על גבי חמורים, והורכב בה מחדש. אחד משלושת חדרי הצריף הושכר ונחשב לבית המלון הראשון במגדיאל. במשך כשנה הייתה משפחת קולטון המשפחה היחידה במושבה, ויתר המייסדים עזרו לעבד את האדמה אך התגוררו בכפר סבא. לימים פתחה אשתו של חיים קולטון מסעדת פועלים בצריף, ובו נערך סדר הפסח הראשון במושבה, חתונות ואסיפות. עם ההכרזה על הקמת ישראל בשנת 1948 היה הצריף למקום בו התקיימו החגיגות. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, בשל הקשיים הכלכליים, מכר קולטון את נכסיו, ועבר להתגורר בפתח תקווה. הצריף עבר מיד ליד, ובין היתר שימש כחנות המכולת של היישוב, וכבית קפה שפעל עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20. לאחר מכן הושכר למישפחת סנדק שגרו בו עד סוף שנות ה-70. לאחר עזיבתם הצריף ננטש ומצבו התדרדר. בשנת 2003 שוחזר הצריף, ובמרץ 2005 נחנך בו "מוזיאון הראשונים" לתולדות הוד השרון. במקום מוצגים כלים, חפצים, מסמכים ותמונות, והוא מספר על חיי התושבים בשנותיה הראשונות של מגדיאל. מדיה וקבצים בנושא הצריף הראשון בוויקישיתוף אודות המקום באתר עיריית הוד השרון באתר פיקיוויקי הצריף הראשון, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שלומית צור, הכפר הולך ונעלם, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 21 ביולי 2008 צאלה קוטלר, ‏שפת רחוב, באתר גלובס, 24 באפריל 2012