laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל מצרים

סמל מצרים הוא עיט צלאח א-דין זהוב המביט שמאלה. סמל זה הוא מתקופת צלאח א-דין. במרכז העיט ישנו מגן המכיל פסים אנכיים בצבעי אדום-לבן-שחור, כצבעי דגל מצרים. בתחתית מופיע הכיתוב "جمهوريّة مصر العربيّة" (רפובליקת מצרים הערבית, בערבית). ה"עיט של צלאח א-דין" הוצג בתחילה כסמל של מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952. גרסת הסמל עם המגן (בצבעי דגל מצרים) הושקה בתקופת הנשיא מובארכ, ב-1984. בהפיכה במצרים בשנת 2011, העיט בסמל הפך מזוהה עם משטר מובארכ, אך למרות דימוי זה הסמל שרד גם לאחר המהפכה, ולא הוחלף באחר. דגל מצרים המנון מצרים סמל עיראק סמל הרשות הפלסטינית מדיה וקבצים בנושא סמל מצרים בוויקישיתוף Historical coats of arms of Egypt, Egypt State Information Service (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היינריך שמידטגאל

היינריך שמידטגאל (בגרמנית: Heinrich Schmidtgal, בקזחית: Генрих Шмидтгаль; נולד ב-20 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר גרמני-קזחי ששיחק בעמדת המגן. שמידטגאל נולד בייסיק שבברית המועצות ובגיל שנתיים היגר עם הוריו לגרמניה המערבית (לימים גרמניה). הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים מקומית ממנה עבר לוארל מהליגה החמישית בגרמניה. ב-27 באוגוסט 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בתום אותה עונה רשם 10 הופעות בקבוצה הבוגרת כאשר במקביל שיחק בקבוצת הנוער. עונה לאחר מכן סיים את גיל הנוער והפך לשחקן הרכב מרכזי במערך של המועדון ועלה עם המועדון לליגה האזורית (צפון) (הליגה השלישית בחשיבותה באותה העת) בתום עונת 2006/2007. בקיץ 2007 חתם בבוכום מהבונדסליגה, אך שיחק בה עבור קבוצת המילואים ולא זכה לדקות משחק בקבוצה הראשונה. בקיץ 2009 חתם ברוט-וייס אוברהאוזן מהבונדסליגה השנייה. לקראת עונת 2011/2012 חתם בגרויטר פירט עימה העפיל לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה. בקיץ 2013 חתם בפורטונה דיסלדורף במדיה מיעט לשחק וביוני 2015 חתם לשנתיים בפ.ס.וו. פרנקפורט, אך לא ערך הופעות ושוחרר מהקבוצה. בשנת 2008 התחיל מאמן נבחרת קזחסטן ברנד סטרוק לחפש מידע על כדורגלנים גרמנים בעלי מוצא קזחי ולהביאם לנבחרת. שמידטגאל היה מבין השחקנים הללו והוא הסכים לשחק בנבחרת קזחסטן. ב-3 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2012 נגד טורקיה. אך במשחק שלאחר מיכן, שמידטגאל לא היה זכאי לשחק בנבחרת לפי כללי אופ"א מכיוון שהחזיק בדרכון זמני. כעבור כמה זמן הבעיה נפתרה כאשר קיבל אזרחות קזחית בנוסף לאזרחות הגרמנית. ב-26 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-1 לגרמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. גרויטר פירט הבונדסליגה השנייה: 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא היינריך שמידטגאל בוויקישיתוף היינריך שמידטגאל, באתר Transfermarkt היינריך שמידטגאל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) היינריך שמידטגאל, באתר Soccerway היינריך שמידטגאל, באתר WorldFootball.net היינריך שמידטגאל, באתר National Football Teams היינריך שמידטגאל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "היינריך שמידטגאל".
הופעה חיה בקיסריה

האם התכוונתם ל... הופעה חיה בקיסריה (יהודה פוליקר) – אלבום הופעה חיה של יהודה פוליקר משנת 1997. הופעה חיה בקיסריה (בעז שרעבי) – אלבום הופעה חיה של בעז שרעבי משנת 2007. הופעה חיה בקיסריה (גד אלבז) – אלבום הופעה חיה של גד אלבז משנת 2008.
ולדמר הצעיר

ולדמר הצעיר (בדנית: Valdemar den Unge; ‏1209 בערך – 28 בנובמבר 1231) היה מלך דנמרק מ-1218 ועד מותו. ולדמר היה בנו הבכור והמלך השותף של ולדמר השני, מלך דנמרק ושל אשתו הראשונה, דגמר מבוהמיה. הוא מת על פני אביו ולפיכך מעולם לא היה שליט יחיד. לעיתים הוא מאוזכר בשם "ולדמר השלישי", למשל, בכתובת שעל קברו רשום בלטינית, Waldemarus Tertius Rex Daniae, Filius Waldemari Secundi (ולדמר השלישי, מלך דנמרק, בנו של ולדמר השני). למרות ששם זה מתייחס בדרך כלל לולדמר משלזוויג שמלך על דנמרק יותר מאוחר. ולדמר היה ילדו הבכור של אביו מנישואיו הראשונים. אמו, המלכה דגמר מתה בלידתה ב-1212 והניחה אחריה את בעלה האלמן עם ילד קטן. המלכה דגמר הייתה אהודה מאוד על עמה עקב אדיקותה הדתית וטוב הלב שהפגינה כלפי האנשים הפשוטים. המלך ולדמר נישא שנית שנתיים מאוחר יותר לברנגריה מפורטוגל. מנישואין אלו נולדו לוולדמר הצעיר שלושה אחים למחצה ואחות אחת למחצה: סופי, אריק, אבל וכריסטופר. אמו החורגת החדשה, אישה יפהפייה ויהירה, הייתה בלתי אהודה על העם הדני וזכתה לרחשי בוז מצדו. היא הייתה ניגוד גמור לאמו המנוחה של ולדמר הצעיר. כאשר מתה ברנגריה גם היא בלידתה ב-1221, לא נישא המלך ולדמר השני שוב. בפגישה של האצולה הדנית, שאורגנה על ידי ולדמר השני ב-1215, באי סמסו, הוסכם פה אחד שוולדמר הצעיר יישבע אמונים ומיד לאחר מכן הוא נבחר להיות מלך שותף של דנמרק. היה זה נוהג שיושם במקור על ידי שושלת בית קאפה הצרפתית ומאוחר יותר על ידי בתי מלוכה רבים באירופה. דוכסות שלזוויג של ולדמר הועברה לאחיו הצעיר אריק. במהלך חגיגה גדולה שנערכה בשלזוויג בקיץ 1218, בנוכחות 15 בישופים ו-3 דוכסים, נמשח ולדמר הצעיר והוכתר כמלך דנמרק. הוא הצטרף לאביו למסע ציד חסר מזל באי ליו ב-1223, שם שניהם נלקחו בשבי על ידי היינריך הראשון משוורין ונכלאו עד לחג הפסחא של 1226. הרוזן היינריך דרש שדנמרק תשיב את האדמות שהיא כבשה מהולשטיין 20 שנה קודם לכן ותהפוך להיות ממלכה וסאלית של האימפריה הרומית הקדושה, בתמורה לשחרורם. שליחים שנשלחו מדנמרק סירבו לתנאים אלו ודנמרק הכריזה מלחמה. כאשר היו שני המלכים בשבי, רוב הטריטוריות הגרמניות התנתקו מדנמרק. הצבאות הדנים נשלחו כדי להחזירם למרותה של דנמרק. המלחמה הסתיימה בתבוסה של הכוחות הדנים ב-1225. כדי להבטיח את שחרורם, נאלץ ולדמר השני להכיר בהתנתקותן של הטריטוריות הגרמניות, לשלם קנס של 44,000 מארקים של כסף ולחתום על הבטחה שהוא לא יחפש לנקום ברוזן היינריך וישלח את בנו אריק לשבי במקומם. ב-24 ביוני 1229 נשא ולדמר הצעיר לאישה את אלנור מפורטוגל, בתו של אפונסו השני, מלך פורטוגל. השידוך הוסדר על ידי הבישוף גונר מוויבורג שאותו אהב הזוג הצעיר כמו אביהם. הם היו נשואים במשך שנתיים שלאחריהן מתה המלכה אלנור בלידתה. התינוק מת זמן קצר לאחר מכן. ב-28 בנובמבר 1231, נורה ולדמר הצעיר בשוגג במהלך מסע ציד. הוא מת באותו יום. ולדמר זכה לתשבחות על מתינותו וטוב ליבו על פי כל הסובבים אותו והיה אהוד על הכל. קינה שחוברה על ידי אנשי הדת כאשר הוא ואביו נשבו, מהללת ומשבחת אותו. לאחר מותו ירד על הממלכה אבל כבד. הוא נקבר בכנסיית סנט בנדט ברינגסטד, לצדה של אשתו, המלכה אלנור. אביו הכתיר את אחיו הצעיר אריק כמלך שותף במקום ולדמר. ולדמר השני מת עשר שנים מאוחר יותר ואחריו מלך בנו אריק. מדיה וקבצים בנושא ולדמר הצעיר בוויקישיתוף Valdemar the Young - memim.com Cawley, Charles, Denmark, Medieval Lands, Foundation for Medieval Genealogy, retrieved August 2012
אניטה ברוקנר

אניטה ברוקנר (באנגלית: Anita Brookner;‏ 16 ביולי 1928 – 10 במרץ 2016) הייתה סופרת יהודייה-אנגלייה, מומחית לתולדות האמנות. ברוקנר נולדה בלונדון, ורכשה את השכלתה בקינגס קולג' לונדון. בשנת 1967 הייתה לאישה הראשונה שקיבלה פרופסורה של סלייד באוניברסיטת קיימברידג'. מאז שנת 1977 היא חברה במכון קורטו לאמנות. עם זאת, מאז זכייתה בשנת 1984 בפרס בוקר על ספרה מלון האגם, היא נודעה יותר כסופרת, והיא פרסמה רומן אחד מדי שנה בממוצע. עיקר הסיפורת שלה מתרחש בלונדון, ומופיעות בה לעיתים קרובות דמויות ממוצא יהודי, כמוה. יצירותיה חוקרות את ניכורה של דמות, על פי רוב נשית, שחייה השקטים, הבודדים רצופי דלות, אומללות ואהבות נכזבות. לעיתים קרובות משווים את סגנון כתיבתה לסגנונם של ג'יין אוסטן ושל הנרי ג'יימס. Greuze: 1725–1805: The Rise and Fall of an Eighteenth-century Phenomenon (1972) ISBN 9780236176786 (on Jean-Baptiste Greuze) Jacques-Louis David (1980) ISBN 9780064305075 (on the history painter Jacques-Louis David) A Start in Life (1981, US title The Debut) ISBN 9780241976500 Providence (1982) ISBN 9780307826213 Look at Me (1983) ISBN 9780307826206 Hotel du Lac (1984) ISBN 9780307826220 (Booker Prize winner) Family and Friends (1985) ISBN 9780307826237 A Misalliance (1986) ISBN 9780307826343 A Friend from England (1987) ISBN 9780307826336 Latecomers (1988) ISBN 9780307826183 Lewis Percy (1989) ISBN 9780307826190 Brief Lives (1990) ISBN 9780307826251 A Closed Eye (1991) ISBN 9780307826275 Fraud (1992) ISBN 9780307826268 A Family Romance (1993, US title Dolly) ISBN 9780140234060 A Private View (1994) ISBN 9780307826299 Incidents in the Rue Laugier (1995) ISBN 9780307826305 Altered States (1996) ISBN 9780307826312 Visitors (1997) ISBN 9780307826329 Falling Slowly (1998) ISBN 9780307826244 Undue Influence (1999) ISBN 9780307492364 The Bay of Angels (2001) ISBN 9781400033010 The Next Big Thing (2002, US title Making Things Better) (longlisted for the Booker Prize) The Rules of Engagement (2003) ISBN 9780141910222 Leaving Home (2005) ISBN 9781400095650 Strangers (2009) (shortlisted for James Tait Black Memorial Prize) ISBN 9780307477583 "At The Hairdressers" (2011) (novella, available only as an e-book) חיים קצרים Brief Lives 1990, הוצאת אורעם 1992, תרגמה עדית הראל ידידה מאנגליה A Friend from England 1987, הוצאת הקיבוץ המאוחד 1993, תרגמה ליאורה הרציג משפחה וידידים Family and Friends 1985, הוצאת אורעם 1986, תרגמה אריאלה אנדרסן מלון האגם Hotel du Lac 1984, זוכה פרס בוקר, הוצאת לדורי 1984, תרגמה שלומית קדם סורי קרבי, אניטה ברוקנר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) אניטה ברוקנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אניטה ברוקנר, דף שער בספרייה הלאומית אניטה ברוקנר, ברשת החברתית Goodreads בתיה גור, אגם נפש - "מלון האגם" מאת: אניטה ברוקנר: תרגום מאנגלית: שלומית קדם: הוצאת לדורי, כותרת ראשית, 11 ביוני 1986
קומיקאים במכוניות שותים קפה

קומיקאים במכוניות שותים קפה היא סדרת רשת קומית אשר נוצרה בוימה והונחתה על ידי הקומיקאי ג'רי סיינפלד. התוכנית שודרה במשך 11 עונות וכללה 84 פרקים. פרק הבכורה שודר ב-19 ביולי 2012. בכל פרק סיינפלד מציג מכונית אספנות קלאסית אשר נבחרה על ידו במיוחד לאורח הקומיקאי התורן המופיע בתוכנית, יחד הם נוסעים לבית קפה או מסעדה שנבחרו מראש, שם הם משוחחים יחד, מעלים זיכרונות וחוויות. השיחות נעות לעיתים בין שיחות טיפשיות וסתמיות לשיחות עמוקות. נכון ל-2015 נרשמו לסדרה כ-100 מיליון צפיות. פורמט התוכנית הוא תוכנית אירוח כאשר עלות כל פרק מוערכת בכמאה אלף דולרים. הצילומים נמשכים כשלוש וחצי שעות, ועוברים עריכה על פני תקופה של שבועיים עד ליצירת פרק של כ-20 דקות. פרס אמי לבידור בפריים טיים 2013 בקטגוריית הצטיינות תוכנית שאינה סיפורת בפורמט קצר - מועמדות פרס אמי לבידור בפריים טיים 2014 - בקטגוריית הצטיינות תוכנית שאינה סיפורת בפורמט קצר - מועמדות פרס גילדת המפיקים של אמריקה בקטגוריית מפיק השנה של פרק בסדרה דיגיטלית 2015 - זכייה אתר האינטרנט הרשמי של קומיקאים במכוניות שותים קפה קומיקאים במכוניות שותים קפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "קומיקאים במכוניות שותים קפה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קומיקאים במכוניות שותים קפה", באתר נטפליקס "קומיקאים במכוניות שותים קפה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קומיקאים במכוניות שותים קפה", באתר Metacritic (באנגלית) "קומיקאים במכוניות שותים קפה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חן חדד, העונה שבה נגמר הדלק ל"קומיקאים במכוניות שותים קפה", באתר הארץ, 19 ביולי 2018 Itzkoff, Dave (2015-05-27). "Jerry Seinfeld, Online Force". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-11-26. Jerry Seinfeld Explains His 'Anti-Show' To David Letterman, HuffPost, ‏2014-06-12 (באנגלית) מערכת אוטו, ג'רי סיינפלד, ג'ים קרי ולמבורגיני קונטאש, ‏17 ביוני 2015
זיהוי קשתית

זיהוי קשתית היא שיטה אוטומטית לזיהוי ביומטרי המשתמשת בתבנית זיהוי על בסיס צילומי וידאו של קשתית אחת או שתיהן של אדם מסוים, אשר צורתה המורכבת ייחודית, יציבה ויכולה להראות ממרחק. סריקת רשתית היא שיטת זיהוי ביומטרי שונה המתבססת על המבנה הייחודי של כלי הדם ברשתית העין ולרוב מבלבלים בינה לבין זיהוי קשתית. בזיהוי קשתית נעשה שימוש במצלמת וידאו עם תאורת תת-אדום קרוב המספקת תמונה בפירוט עשיר של מבנים מורכבים בקשתית שנראים כלפי חוץ. תבניות דיגיטליות מקודדות ממבנים מורכבים אלה בעזרת אלגוריתמים מתמטיים וסטטיסטיים ומאפשרים לזהות האם מדובר באותו אדם או במתחזה. בסיס הנתונים של התבניות נסרק בעזרת מנוע חיפוש המחפש התאמה במהירות של מיליוני תבניות לשנייה, ועם תדירות נמוכה מאוד של תוצאות חיפושים כושלים. כמה מאות מיליוני בני אדם בכמה מדינות ברחבי העולם כבר רשומים במערכות זיהוי קשתית למטרות נוחות כגון מעברי גבול אוטומטיים וכחלק מתוכניות זהות לאומיות. יתרון מרכזי בזיהוי קשתית, בנוסף למהירות החיפוש והתאמות כושלות הוא יציבות הקשתית כאיבר פנימי ומוגן, אך עדיין איבר חיצוני גלוי של העין. ג'ון דאגמן שעבד באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה, פיתח ורשם פטנט ב-1991 על האלגוריתם הראשון לזיהוי קשתית. הוא פרסם את מאמריו הראשונים בנושא וביצע הדגמה חיה. לרעיון מאחורי ההמצאה יש היסטוריה ארוכה והיום יש מדענים רבים התורמים בתחום זה. כל מערכות זיהוי הקשתית הפרוסות דורשות תמונות של הקשתית כאשר היא מוארת באור תת-אדום קרוב (700–900 ננומטר) של הספקטרום האלקטרומגנטי. לרוב בני האדם בעולם יש "עיניים חומות כהות", הגן הדומיננטי של אוכלוסיית האדם. הטקסטורה שלו פחות גלויה באור הנראה אך מופיעה בפירוט עשיר בצילום בתת-אדום קרוב. שימוש בטווח תת-אדום קרוב מאפשר גם לחסום השתקפויות של אור המוחזר מהקרנית. כך רק אורכי הגל התת-אדום הקרוב חוזרים מהקשתית למצלמה.  צבע העיניים נקבע בעיקר על ידי כמות המלנין "אומלנין" שנוצרת בקשתית על ידי המלנוציטים. שני סוגי מלנין עיקריים מיוצרים אומלנין (eumelanin), שצבעו שחור-חום, ופאומלנין (pheomelanin), שצבעו צהוב-אדום, האחרון סופג את אורכי הגל בתחום התת-אדום הקרוב. יחד עם זאת בגלים קצרים יותר בתחום הנראה לעין הם יכולים להניב דפוסים עשירים ומדויקים. אלגוריתם לזיהוי קשתית יכול זהות עד 200 נקודות זיהוי כולל טבעות, חריצים ונקודות בתוך הקשתית. תחילה יש לכייל את המערכת לזיהוי הגבולות הפנימיים והחיצוניים של הקשתית בתמונה של העין. פעולות נוספות כוללות גילוי ואי הכללת עפעפיים, ריסים, והשתקפויות מחזירות אור שיכולים לעיתים קרובות להסתיר חלקים מהקשתית. Zetter, Kim (2012-07-25). "Research Excellence Framework". Liu Y, Simon JD (February 2005). Meredith P, Sarna T (December 2006). HRSID Iris Recognition | "more than 200 points that can be used for comparison, including rings, furrows and freckles"
Carbapenem-resistant enterobacteriaceae

Carbapenem-resistant enterobacteriaceae (בתרגום מילולי מאנגלית: חיידקים אנטריים עמידים לקרבפנם, בקיצור: CRE; מוכר גם בתור: Carbapenemase-producing enterobacteriaceae, בתרגום מילולי מאנגלית: חיידקים אנטריים מייצרי האנזים קרבפנמאז, בקיצור: CPE) הוא מונח שמתאר כל חיידקים ששייך למשפחת ה-Enterobacteriacea (מתגים חיידקים גראם-שליליים שמהווים חלק מן הפלורה הטבעית במעיים של בני האדם) שמפגינים עמידות כלפי אחת או יותר מהאנטיביוטיקות ששייכות לקבוצת הקרבפנם. החיידק יכול להרוג עד מחצית מהחולים שמפתחים אלח דם. ראש המרכז לבקרת מחלות ומניעתן התייחס ל-CRE כ"סיוט". התפרצויות החיידקים יכולות להיגרם בגלל ריכוז גבוה של מטופלים עם גורמי סיכון רבים להידבקות. רוב הנדבקים בחיידקים אלו הם חולים שנדבקו בעת אשפוז במוסדות רפואיים. בידוד של חולים הנגועים בחיידק היא אחת האסטרטגיות למניעת הדבקה. בבית החולים שיבא התגלה החיידק בצואתם של מספר פגים, משהתגלה הזיהום אלו הועברו לבידוד. בעקבות כך הצוות הרפואי הקשיח את משמעת הניקיון במקום וצוות של משרד הבריאות הגיע על מנת לבדוק את נסיבות ההדבקה. מדיה וקבצים בנושא Carbapenem-resistant enterobacteriaceae בוויקישיתוף http://www.cdc.gov/media/releases/2013/p0305_deadly_bacteria.html http://www.pbs.org/wgbh/pages/frontline/health-science-technology/hunting-the-nightmare-bacteria/illinois-nightmare-bacteria-outbreak-raises-alarms http://www.health.gov.il/hozer/mr44_2009.pdf http://www.medicalmedia.co.il/publications/ArticleDetails.aspx?artid=5726&sheetid=420 איתי גל, שיבא: התפרצות חיידק אלים ביותר בפגיה, באתר ynet, 29 באפריל 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רפי אמזלג

רפי אמזלג (נולד ב-12 בספטמבר 1963) הוא שחקן ישראלי. במהלך השנים שיחק אמזלג במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 2000-2005 שיחק בשלוש העונות של סדרת הדרמה "זינזאנה" בערוץ 2. ב-2001 לוהק לשחק בסרט "אודות המוניטין", בבימויו של יורם כסלו ובכיכובו של אסי דיין. בשנת 2003 שיחק בסרט הקולנוע "פגישה עיוורת". ב-2004 שיחק בסדרה "שלווה", וכן לוהק לשחק בסדרה "אשליות", שתיהן שודרו בערוץ 2. בשנת 2007 לוהק לשחק בסרט "דלת מול דלת". בשנת 2008 שיחק בסרטם של האחים שלומי ורונית אלקבץ, "שבעה". באותה שנה שיחק בסרט "רחמים". בשנת 2009 גילם את דמותו של בן לולו בסרט הקולנוע "הבית בפינת הרחוב". באותה שנה שיחק בסרטו של חיים בוזגלו, "כבוד", בו גילם את דמותו של ססי מרציאנו ובשנת 2011 שב לגלם את אותו דמות בסדרה המבוססת על הסרט, "הכבוד של מרציאנו", ששודרה בערוץ 10. בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה "לחיות מחדש", ששודרה בערוץ הראשון. ב-2011 לוהק לשחק בסרטו של מרקו כרמל, "אחותי היפה". בשנת 2012 גילם את דמותו של שלום בסדרת הדרמה "שביתה". בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון, "בית המשאלות". בשנת 2014 גילם את דמותו של ויסוצקי בסדרה "נויורק". בשנת 2016 השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה" בהוט 3. הוא השתתף בהצגות הילדים "מסעות הנסיך הקטן" ו"מוכר החלומות". אמזלג נשוי ואב לשתי בנות ובן. רפי אמזלג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רפי אמזלג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רפי אמזלג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רפי אמזלג, באתר ספר הקולנוע הישראלי רפי אמזלג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רפי אמזלג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רינת גור-נחום, ז'אן קלוד אמזלג, באתר ynet, 14 באפריל 2003
אגטה סמוקטונוביץ'

אגטה סמוקטונוביץ' (בפולנית: Agata Smoktunowicz; נולדה ב-12 באוקטובר 1973) היא מתמטיקאית ממוצא פולני המכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אדינבורו. מחקרה עוסק באלגברה לא-קומוטטיבית, ונסוב בעיקר סביב ממד גלפנד-קירילוב, חוגים ניליים, אלגברות גולוד-שפרביץ', וכן צמידים ומשוואת יאנג-בקסטר. סמוקטונוביץ' סיימה לימודי תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת ורשה בשנת 1997 וקיבלה דוקטורט במתמטיקה בשנת 1999 והביליטציה בשנת 2007 מן האקדמיה הפולנית למדעים. לאחר משרות זמניות באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו הצטרפה לאוניברסיטת אדינבורו בשנת 2005 וקודמה לדרגת פרופסור בשנת 2007. סמוקטונוביץ' הוזמנה כמרצה בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים שנערך בשנת 2006. באותה שנה זכתה בפרס וייטהד, המוענק מטעם האיגוד המתמטי של לונדון ובשנת 2008 זכתה בפרס מטעם האיגוד המתמטי האירופי. בשנת 2009, זכתה בפרס על שם סר אדמונד ויטאקר (המוענק מטעם האיגוד המתמטי של אדינבורו) ונבחרה כחברת החברה המלכותית הסקוטית. ב-2012 צורפה כעמיתה של האגודה האמריקאית למתמטיקה. בניית חוג נילי כך שחוג הפולינומים מעליו איננו נילי, שהוותה דוגמה נגדית להשערה של שמשון עמיצור. בניית חוג פשוט ונילי, שהשיבה על שאלה של קפלנסקי, ג'ייקובסון ואחרים. בניית דוגמה לאלגברה נוצרת סופית ונילית מממד גלפנד-קירילוב 3 (עם Tom Lenagan). זו הייתה הדוגמה הנגדית הראשונה לבעיית קורוש מגידול תת-אקספוננציאלי. הוכחת השערת הפער של ארטין-סטפורד, לפיה לא קיימים תחומים נוצרים סופית מדורגים בעלי ממד גלפנד-קירילוב לא שלם בין 2 ל-3. למשפט זה משמעות רבה בעולם הגאומטריה הלא-קומוטטיבית. דוגמה לאלגברה נילית כך שחוג הפולינומים (בשישה משתנים מרכזיים) מעליה מכיל תת-אלגברה חופשית, שהפריכה השערה של Makar-Limanov. בניית אלגברה מדורגת נוצרת סופית על ידי איברים מדרגה 1, מדורגת-נילית פרימיטיבית למחצה מעל שדה שרירותי, שפתרה שאלה של יפים זלמנוב ושל לאנס סמול. הוכחה שכל אידיאל פרימיטיבי בחוג הפולינומים מעל חוג נילי הוא הומוגני. אפיון אידיאלים ניליים של חוג טורי החזקות מעל חוג כללי (יחד עם Puczylowski). דוגמה לאלגברה נוצרת סופית ראשונית, מונומיאלית מגידול ריבועי שאיננה פרימיטיבית ואינה מקיימת זהות פולינומית (עם Uzi Vishne). הוכחה כי הרדיקל הנילי של אלגברה מדורגת הוא הומוגני. דוגמה לחוג נילפוטנטי מקומית כך שחוג הפולינומים הדיפרנציאלי מעליו איננו מדורג-נילי (ולכן איננו רדיקל ג'ייקובסון של עצמו), שפתרה שאלה של Shestakov (עבודה משותפת עם Michal Ziembowski). דוגמה לחוג לא נילי כך שחוג הפולינומים הדיפרנציאלי מעליה הוא ג'ייקובסון. זה עומד בניגוד מסוים למשפט של עמיצור, לפיו חוג הוא נילי אם חוג הפולינומים מעליו הוא ג'ייקובסון. דוגמה לחוג נילי שהחבורה הנלווית לו איננה מקיימת את זהות אנגל, שפתרה שאלה של יפים זלמנוב. Agata Smoktunowicz, European Women in Mathematics, retrieved 2014-12-31. אגטה סמוקטונוביץ', באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אגטה סמוקטונוביץ', באתר dblp
נומה שילה

נומה שילה (15 באוגוסט 1942 – 14 באוקטובר 2020) הייתה עיתונאית וסופרת ילדים, כלת פרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת 1997. נומה שילה נולדה וגדלה בתל אביב. הוריה, אפרים ופרידל שימל, עלו מגרמניה בשנת 1934 והקימו את חנות בגדי הילדים והנשים "אֵיטם" ברחוב אלנבי בתל אביב. אחותה רותי אדלר היא מרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. שילה למדה בבית הספר מוריה בתל אביב ובגימנסיה גאולה. לאחר שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים הוראה לחינוך גופני, ובתום לימודיה החלה לעבוד בתיאטרון בימות כמנהלת הפקות. כמו כן עסקה בתיאטרון בפרסום ויחסי ציבור ושימשה כעוזרת במאי לנסים אלוני בהפקת המחזה "נפוליאון חי או מת". בשנת 1976 החלה לעבוד בעיתון "ידיעות אחרונות" כעורכת מדור תגובות, אותו ערכה שנים רבות. פרסמה ארבעה ספרי ילדים וזכתה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 1997. ספריה עוסקים בחוויות הילדות וההתבגרות של ארבע ילדות שונות שיוצאות – כל אחת בדרכה – למסע הרפתקאות, כשהקשר שלהן לטבע ולבעלי חיים עז ומלא חמלה. שילה נפטרה ב-14 באוקטובר 2020 ממחלת הקורונה. ספורים שספרתי לפרנקו – או: הקציצה שלא נגמרת (כנרת 1993): קובץ ספורים קצרים על הקשר בין גבי, גיבורת הספר לבין כלבה האהוב פרנקו. עץ הג'ולים (עם עובד 1996): קובץ ספורים קצרים על הרפתקאותיה של אפי בתל אביב. המסע המופלא לכוכב אור (שילה 1998): סיפור מפגשה המרגש של דנה עם קאמי חברה מכוכב אחר ומסען המשותף לכוכב אור. המלאך שלי (שילה 2000): סיפור על מפגש בין תמי גבורת הספר למלאך השומר עליה. יחד הם יוצאים למסע הרפתקאות בכדור הארץ ובכוכב המלאכים. נומה שילה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" נומה שילה, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערן סויסה, צדי צרפתי: "אף פעם לא הרגשתי נאהב, אף פעם בימי חיי", באתר ישראל היום, 6 בנובמבר 2020
בובי מויניהן

רוברט לי מויניהן ג'וניור (באנגלית: .Robert Lee Moynihan, Jr; נולד ב-31 בינואר 1977), המוכר גם בשם הבמה בובי מוינהן, הוא שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כחבר בפאנל התוכנית הקומית "סטרדיי נייט לייב" משנת 2008 ועד שנת 2017. נולד באיסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, לג'ולי ורוברט לי. סיים תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת קונטיקט. בתחילת שנות ה-2000 הופיע בתפקידים קטנים במספר סרטים. בשנים 2006–2008 הופיע במגוון תפקידים בתוכנית הבידור "לייט נייט" של קונאן או'בריאן. החל מ-2008 מככב כחבר בפאנל התוכנית הקומית "סטרדיי נייט לייב". ב-2009 שיחק בסרט "צוות המסתורין" לצד דונלד גלובר. כן הופיע במספר קליפים ופרסומות, ודיבב בסרטי האנימציה "בית ספר למפלצות" (2013), "הקול בראש" (2015), "החיים הסודיים של חיות המחמד" (2016), "שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע" (2017) ו"החיים הסודיים של חיות המחמד 2" (2019). בשנת 2013 שיחק בסרט הטעות הגדולה. מויניהן גם דיבב במספר סדרות אנימציה, כגון סיטקום האנימציה "Chozen" מ־2014 בו הוא גילם תפקיד ראשי, ובסדרת האנימציה "בא בדוב" מ־2015. כמו כן, דיבב בין השנים 2017 ל־2021 את דמותו של לואי דאק בסדרה של דיסני "סיפורים של ברווזים". בשנת 2017, שיחק בתפקיד הראשי בסדרה הדרמה הקומית "Me, Myself & I", ובאותה שנה השתתף בסרט "גונתר חייב למות", לצד ארנולד שוורצנגר, והחל לדבב בתפקיד הראשי בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: התנגדות", במשך שתי עונות עד 2020. בשנת 2019 דיבב בסדרת האתחול "איפה אפי?". בשנת 2021 שיחק בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו. בהמשך השנה דיבב את פול רוויר בסרט האנימציה הפארודי "אמריקה: הסרט" בשירות של נטפליקס. כעת הוא משחק את ג'יידן קוואפיס בסדרה "אדוני ראש העיר", ומדבב את תחש הנהרות לופי בסדרה בעלת אותו השם, אותה הוא יצר, ביים וכתב. מדיה וקבצים בנושא בובי מויניהן בוויקישיתוף בובי מויניהן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בובי מויניהן, ברשת החברתית אינסטגרם בובי מויניהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בובי מויניהן, באתר AllMovie (באנגלית) בובי מויניהן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בובי מויניהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) בובי מויניהן, באתר Discogs (באנגלית) בובי מויניהן - הדמויות שגילם בסאטרדיי נייט לייב (באנגלית)
המומיה

האם התכוונתם ל... המומיה (סרט, 1911) (אנ') – סרט קולנוע משנת 1911 המומיה (סרט, 1932) (אנ') – סרט קולנוע משנת 1932 המומיה (סרט, 1959) (אנ') – סרט קולנוע משנת 1959 אל-מומיה – סרט מצרי משנת 1969 המומיה (סרט, 1999) – סרט קולנוע משנת 1999 המומיה חוזרת – סרט המשך משנת 2001 המומיה: שובו של קיסר הדרקון – סרט שלישי בסדרה משנת 2008 המומיה (סדרת הנפשה) – סדרת הנפשה שמבוססת על שני הסרטים הראשונים של המומיה. המומיה (סרט, 2017) (אנ') – סרט קולנוע משנת 2017 המומיה הצורחת – רעמסס השלישי ראו גם: מומיה