laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הני להמן

הנרייט להמן, לשעבר שטרסמן, המכונה הני (בגרמנית: Henni Lehmann;‏ 10 באוקטובר 1862, ברלין – 18 בפברואר 1937, ברלין) הייתה ציירת פעילה פוליטית וחברתית וסופרת יהודייה-גרמנייה. אביה, וולפגנג שטראסמן, היה רופא ופעיל חברתי שהיה במשך שנים רבות חבר בבית הנבחרים הפרוסי. בשנת 1888, בזמן שלמדה בבית הספר המלכותי לאמנות, הכירה והתחתנה עם קרל להמן (1858–1918), חוקר משפטי. לאחר החתונה עברו שניהם התנצרו ועברו לרוסטוק, שם מונה לפרופסור באוניברסיטת רוסטוק. בשנת 1904 הוא מונה לרקטור. היא הפכה ליושבת ראש איגוד הנשים. בשנת 1907 בילתה משפחתה את הקיץ באי הידנזה. מוטרדת מתנאי המחיה שמצאה באי, היא העניקה לתושבי האי הלוואה בשנת 1913 לבניית מתקן רפואי, ובשנת 1914 הפכה למייסדת וחברת מועצה ב"קונפדרציית הטבע והגנת הבית" המקומית. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עמדה בראש "Nationaler Frauendienst" אגודת ידידים לתמיכה במלחמה. לאחר מות בעלה היא עברה לויימאר, שם הייתה מעורבת בפעילות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. היא גם כתבה רומנים והעבירה הרצאות נגד אנטישמיות. בשנת 1920 היא קנתה בית נמוך (אנ') בהידנזה והסבה אותו למקום תצוגת אמנות שכונה האסם הכחול (Blaue Scheune), על פי הצבע שבחרה למבנה מבחוץ. "האסם הכחול" התחיל להיות מוכר בציבור הודות לתערוכות אומנות של פדרציית האומניות של הידנזה (Hiddenseer Künstlerinnenbundes) בקרב קבוצת האומניות, שפקדו את המקום בעידודה של להמן קלרה ארנהיים שסייעה ללהמן להקים את המקום, קתה לוונטל, ליזבת אנדרה, קתרין במברג והאומנית הידועה ביותר שיצאה מהידנזה, אליזבת בוכסל. ב-1934 אליזבת ניימיר (Niemeier) גרושתו של האמן מקס ניקולס ניימיר, קנתה את הבית מידיה של להמן וחברת הנשים שלה, שנאסר עליהן לעבוד בעיסוקן כאומניות וסופרות יהודיות בעקבות עליית האנטישמיות בשנותיה האחרונות של רפובליקת ויימר. ניימיר המשיכה להפעיל את האסם כמקום המציג תצוגות אומנות עד לשנת עזיבתה את האי ב-1952. להמן התגוררה בבית הקיץ הישן של משפחתה בסמוך למשך שארית חייה. בדרך כלל מאמינים כי התאבדה, אולי בתגובה לידיעה כי בתה מתה מסרטן. לאחר השיפוץ שימש ביתה לזמן קצר כבית העירייה של ויטה, עיירה באי. המקום משמש כיום לאירועים מיוחדים. ליד ביתה הונחה אבן נגף המוקדש לאמנים היהודים שנרדפו על ידי הנאצים, ושמו של "האסם הכחול" שונה רשמית ל"בית הני להמן" ב-5 ביוני 2000 לכבודה. Die Frauen aus dem Alten Staden Nr. 17 (הנשים מהעיר העתיקה מס '17), 1921, רומן בנושא פרולטרי שזכה לשבחים על ידי גרהרט האופטמן, שיצא לאור מחדש, מסת"ב 978-3-86276-126-5 Armenhauskinder ,ISBN 978-3-86276-127-2 Der Feldherr Ohne Heer (המפקד ללא צבא), 1928 מדיה וקבצים בנושא הני להמן בוויקישיתוף Brief biography @ Hiddensee Kultur. Brief biography @ Galerie Der Panther. Blaue Scheune in Vitte auf Hiddensee מתוך אתר [ostseemagazin.net https://ostseemagazin.net] (בגרמנית)
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2011

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2011 נערך ב-13 במרץ 2011 בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון. את התוכנית הנחו מייקל בול ואימלדה סטונטון, בסיקור של פול גמבצ'יני ברדיו 2 של ה-BBC. בין האורחים בטקס היו סטיבן סונדהיים, אנג'לה לאנסברי, קמרון מקינטוש, בארי מנילו. עוד הופיע ראמין קרימלו, אלפי בו, קרי אליס, אדריאן לסטר, וצוות משתתפי מחזות הזמר "לא רק בלונדינית" ו"אל תוך היער". שמות המועמדים הוכרזו ב-7 בפברואר 2011. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 7: "האהבה לעולם לא מתה" 6: After the Dance 5: "המלך ליר", "לא רק בלונדינית" 4: Clybourne Park,‏ End of the Rainbow 3: Fela,‏ Love Story,‏ Passion, "צ'ריטי המתוקה", The White Guard 2: Adriana Lecouvreur, "כולם היו בניי", Babel (Words),‏ Ghost Stories, "המלט", "אל תוך היער", Sucker Punch,‏ The Little Dog Laughed, "ילדי המסילה", "שבטים" ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 4: After the Dance 3: "לא רק בלונדינית", The White Guard 2: Babel (Words) פרסי אוליבייה לשנת 2011
ריצ'רד גורדון

ריצ'רד פרנסיס "דיק" גורדון (באנגלית: Richard Francis Gordon;‏ 5 באוקטובר 1929 - 6 בנובמבר 2017) היה אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. נולד בסיאטל, וושינגטון. בוגר במדעים בכימיה מאוניברסיטת וושינגטון, 1951. סיים קורס טיס בצי האמריקאי בשנת 1953. לאחר מכן למד בבית הספר לטיסה בכל מזג אוויר, והוצב בטייסת הקרב לכל תנאי מזג אוויר, בתחנת האוויר הימית בג'קסונוויל, פלורידה. בשנת 1957 למד בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי במרילנד, ושירת כטייס ניסוי עד 1960. בתקופה זו, ביצע טיסות ניסוי על F-8U קרוסיידר, F-11F טייגרקאט, FJ פיורי ו־A-4D סקייהוק, והיה טייס הניסוי הראשון במיזם F-4H פנטום II. היה מדריך טיסה במטוסי פנטום בטייסת הקרב ה־121 בתחנת האוויר הימית במיראמר, קליפורניה, והשתתף בהכנסת המטוס לציים האטלנטי והפסיפי. בנוסף, היה קצין בטיחות, סגן קצין מבצעים וקצין אימוני קרקע בטייסת הקרב 96 באותו בסיס. נבחר לאסטרונאוט בקבוצה השלישית, באוקטובר 1963. היה טייס גיבוי של ג'מיני 8. בספטמבר 1966 שוגר כטייס במשימת ג'מיני 11, שחברה לחללית אג'נה. במשימה זו ביצע הליכת חלל, השיג שיא גובה חדש של 850 מייל (כ-1,368 ק"מ), ולראשונה בוצעה כניסה מבוקרת אוטומטית לאטמוספירה. לאחר מכן, היה טייס גיבוי של מודול הפיקוד של אפולו 9. ב־14 בנובמבר 1969 שוגר כטייס מודול הפיקוד של אפולו 12, עם צ'ארלס קונראד ואלן בין. במסגרת תפקידו, נשאר במסלול סביב הירח בזמן שקונראד ובין נחתו על הקרקע. הוא צילם את פני הקרקע כדי למצוא אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות. התפקיד הבא שלו היה מפקד גיבוי של אפולו 15. הוא פרש מנאס"א ומהצי בשנת 1972. מיד לאחר סיום שירותו התמנה לתפקיד סגן נשיא קבוצת הפוטבול המקצוענית "ניו אורלינס סיינטס". במהלך שנות ה־70 היה בעל תפקידים בכירים במספר חברות בתעשיית הנפט. בין ספטמבר 1981 לפברואר 1983 היה דירקטור בחברת סקוט סיינס אנד טקנולוג'י, שהוקמה על ידי דייוויד סקוט. בשנת 1982 מונה לנשיא תאגיד "אסטרו סיינסס", העוסקת באספקת ציוד ושירותים לחדרי בקרה. בקיץ 1984 היה יועץ טכני למיני-סדרה "Space" בהפקת תחנת הטלוויזיה CBS, וגם שיחק בתפקיד CapCom (האדם המנהל את התקשורת בין חדר הבקרה לחללית, Capsule Communicator) בסדרה. החזיק בשיא המהירות בחציית ארצות הברית, לאחר שחצה את היבשת בשעתיים ו־47 דקות בשנת 1961, במהירות ממוצעת של 869.74 מייל לשעה (כ-1,400 קמ"ש). מלבד זאת, קיבל מספר רב של אותות מנאס"א, מהצי, ומארגונים אחרים. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד גורדון בוויקישיתוף אתר הבית הרשמי ריצ'רד גורדון באתר נאס"א (באנגלית) ריצ'רד גורדון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריצ'רד גורדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריצ'רד גורדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
Hymn 43

Hymn 43 (בעברית: מזמור 43) הוא סינגל מאת להקת ג'ת'רו טאל שפורסם במקור כחלק מהאלבום "Aqualung". הוא יצא לאור כסינגל על ידי חברת Reprise Records. זהו שיר מחאה נגד הדת והכנסייה, וכולל הרהורים על משמעותו של אלוהים. השיר מתאר את הדת כגזענית, תאבת בצע וכוח דרך כביכול מילות תפילה לאלוהים. השיר היה להצלחה מרובה מצד אחד, אך מן הצד השני גרם לקבוצות דתיות להתקומם כנגד השיר והאלבום בכלל, שעוסק ברובו בכנסייה ובאלוהים. השיר הגיע למקום 91 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום 86 במצעד הסינגלים הקנדי. כותב השיר, איאן אנדרסון, תיאר אותו כ"בלוז לישו, על הכנסייה העקובה מדם, על מחפשי התהילה שמתמשים בשמו כתירוץ למעשיהם. אתה יודע, 'היי אבא, זאת לא אשמתי - המיסיונרים שיקרו'". שין מרפי מאתר PopMatters כתב כי, "עבור 'מזמור 43' אנדרסון מסדר את ענייניו בארצות הברית, ומגדיר את הצביעות ויצירת המיתוסים של הדת החדשה, הבידור". השיר כתוב מוזיקלית במפתח רה מז'ור כאשר הטווח הקולי של אנדרסון (מספר האוקטבות שהוא יכול להפיק בשירתו) משתרע בין G4 ל-Eb6. Jethro Tull | Awards, AllMusic (באנגלית) Library and Archives Canada, Item, www.bac-lac.gc.ca, ‏2013-07-17 Jethro Tull Press: Disc & Music Echo, 20 March 1971, www.tullpress.com Jethro Tull: Aqualung (40th Anniversary Special Edition), PopMatters, ‏2011-12-08 (באנגלית) Anderson Ian, Jethro Tull, Hymn #43, Musicnotes.com, ‏2013-04-15 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוראי קאקאש

יוראי קאקאש (בסלובקית: Juraj Kakaš; נולד ב-17 ביוני 1971) הוא כדורגלן עבר סלובקי, ששיחק בעמדת השוער. קאקאש התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל סלובן ברטיסלאבה. במהלך עונת 1992/1993, הושאל לספרטק טרנבה. בסיום העונה, קאקאש חזר לסלובן. בשנת 1996, חתם בפטרז'לקה בה רשם 7 הופעות. בקיץ 1997, קאקאש חתם ברימבסקה סובוטה. בקיץ 1999, קאקאש חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, קבוצתו הראשונה מחוץ לסלובקיה. ב-12 באוגוסט 1999, קאקאש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–6 נגד מכבי נתניה. בשנת 2001, פרש מכדורגל. יוראי קאקאש, באתר Transfermarkt יוראי קאקאש, באתר WorldFootball.net ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוראי קאקאש". ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלע גיליס

סלע גיליס (באנגלית: Gillies Rock) הוא הר סלעי בולט מבודד ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה. הסלע ממוקם 11 קילומטרים מצפון להר דסינגר. גובהו של ההר - 1,185 מטרים מעל פני הים. רכס נפטון (בו ממוקם סלע גיליס) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר. הרי פנסקולה כולם (ובהם אזור הסלע) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1964, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא בשם זה, על שמה של בטי גיליס (Betty Gillies), מפעילת רדיו (ham radio) בסן דייגו, במדינת קליפורניה שבארצות הברית, אשר במשך מספר עונות מחקר (קיצים אנטארקטיים) בין השנים 1960- 1970 ארגנה גישור משדר-מקלט - וטלפוניה (phone patch) לחברי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר סקרו את הרי תיאל, הרי פנסקולה ובמקומות אחרים באנטארקטיקה. רכס מדי סלע גיליס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית סלע גיליס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה סלע גיליס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור סלע גליס מחשבון מרחקים - המרחק מסלע גיליס לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR מידע היסטורי על רכס נפטון ההיסטוריה של חובבי הרדיו בישראל ראו הסבר על מהות עבודתה, בעמוד 193
תל ראש

תל ראש, המכונה בערבית ח'רבת תל א-רווישה הוא אתר ארכאולוגי הנמצא בגליל העליון שבצפון ישראל. סקרים באתר הראו שהוא היה מיושב כמעט בכל תקופה ארכאולוגית והיסטורית מתקופת הברונזה הקדומה ועד לתקופה העות'מאנית, במשך כ-5,000 שנה. בתקופת הברזל ב' המקבילה לממלכת ישראל ופניקיה, היה האתר מרכז אזורי. האתר זוהה עם "בית שמש", המוזכרת בתנ"ך כיישוב בנחלת שבט נפתלי (אין להתבלבל עם בית שמש ביהודה). במקום נערכה חפירה ומחקר חדש הציע לזהות את האתר עם יישוב אחר המכונה בטקסטים המקראיים "רחוב", שבנחלת שבט אשר. חוקרים גם זיהו את האתר עם יישוב בשם "רויס" המוזכר בטקסטים צלבניים. כיום האתר ממוקם דרומית לגבול לבנון-ישראל ומצפון למושב אלקוש. האתר הוא תל ששטחו 25 דונם הממוקם על ראש גבעה. החפירה העלתה כי בתקופות מסוימות, היישוב באתר התרחב מעבר לתל למדרונותיו. האתר ממוקם בין הגליל המערבי, המאופיין בגבעות מתונות המשופעות לכיוון חוף הים התיכון במזרח, ורכס הר מירון ממזרח. האזורים ממערב מתאימים לחקלאות. מקור מים זמין נמצא בעין אלקוש, כ-500 מטר דרומית לאתר. מתחת לאתר נמצא תוואי דרך עתיק המחבר את העיר עכו עם טבנין. מאפיינים אלה אפשרו לאתר להיות יישוב מרכזי לאורך ההיסטוריה. האתר נחקר בסוף המאה ה-19 על ידי החוקרים האירופאים ויקטור גרן ועל ידי קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר מהקרן לחקר ארץ ישראל. מאחר שלאתר לא הייתה גישה מסודרת עד שנות ה-40, התעלמו ממנו החוקרים עד שרות עמירן ויוחנן אהרוני סקרו את האתר בין 1948 ל-1953, הודות לדרכים חדשות שנסללו. ההערכה לפני הייתה כי האזור היה מיושב בדלילות בגלל השטח הקשה ובגלל ההיעדר במקורות היסטוריים קדומים, אך הסקרים של עמירם ואהרוני חשפו את ההתיישבות הארוכה באתר ואת הפוטנציאל הארכאולוגי שלו. חפירה באתר תוכננה על ידי עמירם בשנת 1952 אך מעולם לא נערכה. האתר נחפר בשנת 2017 ובשנת 2018 על ידי מכללת כנרת בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה בישראל. נפתחו ארבעה שטחים, שניים בראש התל ושניים במורדותיו. החפירה הניבה מכלולי חרס מתקופות רבות ושונות, שרידי אדריכלות, כלים חקלאיים ועוד. ד"ר חיה כץ, שעמדה בראש החפירה, ויגאל לוין, כתבו במאמר שפורסם ב-2020 כי תל ראש הוא המועמד הסביר ביותר ל"רחוב", המוזכרת בספר יהושע, פרק י"ט, פסוק כ"ח, בין עברון, חמון וקנה, שבנחת שבט אשר. תל קדש Hayah Katz & Yigal Levin (2020). "Tel Rosh: The forgotten Rehob in the Upper Galilee". Palestine Exploration Quarterly. Katz and Levin, 2020, pp. 1–2 Guérin, Victor (1868). Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (בצרפתית). Vol. 7: Galilée, pt. 1. Paris: L'Imprimerie Nationale. Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1882). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1. London: Committee of the Palestine Exploration Fund. (p. 245) Katz and Levin, 2020, pp. 2–4 Katz and Levin, 2020, pp. 12–13
יחסי אורוגוואי – דרום אפריקה

יחסי אורוגוואי–דרום אפריקה הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לרפובליקה של דרום אפריקה. סחר בין שתי המדינות הוא חשוב מאוד, כאשר אורוגוואי מוכרת סחורות ומוצרים תעשייתיים. יש לשכת מסחר אורוגוואי-אפריקאית, המכסה סחר בין אורוגוואי למדינות אפריקה שונות. שתי המדינות חברות מלאות בקבוצת קיירנס וב-G77. דרום אפריקה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו. אורוגוואי מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה וקונסוליה בדרבן. מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי – דרום אפריקה בוויקישיתוף South African Embassy in Montevideo Embassy of Uruguay in Pretoria Consulate of Uruguay in Durban
רכס נפטון

רכס נפטון (באנגלית: Neptune Range) הוא רכס הרים בחלק המרכזי של הרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס 112 קילומטרים. רכס נפטון ממוקם מערבית - דרום-מערבית מרכס פורסטל. ברכס נפטון מצויות גבעות ויליאמס, גבעות שמידט, מישור אירוקווי, ומדרון וושינגטון. שיא גובהו של רכס נפטון (בהר הוקס) הוא 1,975 מטרים מעל פני הים; ההר השני בגובהו ברכס הוא פסגת גמבקורטה, שגובהה 1840 מטרים מעל פני הים. גובהו הממוצע של הרכס 1,385 מטרים מעל פני הים. רכס נפטון התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר. הרי פנסקולה כולם מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו בשנת 1964. שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם מטוס ה-P-2 Neptune של צי ארצות הברית בו בוצעה טיסת הצילום. • Storey, Bryan & Macdonald, David & Dalziel, Ian & Isbell, John & Millar, Ian. (1996), Early Paleozoic sedimentation, magmatism, and deformation in the Pensacola Mountains, Antarctica: The significance of the Ross orogeny, Geological Society of America Bulletin. 108. 685-707. https://doi.org/10.1130/0016-7606(1996)108<0685:EPSMAD>2.3.CO;2. • Curtis, M.L.; Storey, B.C., (2003), Early Palaeozoic near-surface deformation in the Neptune Range, Antarctica: implications for the Ross and Gondwanian orogenies, Journal of the Geological Society, 160 (4). 629-642. https://doi.org/10.1144/0016-764902-102 • Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, PP 235 - 266 רכס נפטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס נפטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור רכס נפטון תצלום לוויין של אזור רכס נפטון רכס נפטון באתר peakbagger רכס נפטון באתר mindat מפה גאולוגית של רכס נפטון מזג אוויר נוכחי מעודכן ברכס נפטון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רכס נפטון סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור רכס נפטון מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR מידע גאוגרפי על הרכס באתר peakbagger מידע גאוגרפי
Public

Public היא רשת חנויות קמעונאיות יוונית למוצרי טכנולוגיה, בידור, תקשורת וציוד משרדי שנוסדה בשנת 2005. הרשת שייכת לקבוצת החברות P. Germanou (Olympia Development). יש לה חנויות ביוון ובקפריסין ומשתפת פעולה עם ספקיות טלפונים ניידים וחברות אלקטרוניקה להפצה בלעדית של מוצריה. בנוסף, Public מציעה שירות של קניית כרטיסים לתיאטרון, קונצרטים ומופעים בינלאומיים אחרים בטלפון או דרך רשת הסניפים. Retail World SA החלה לפעול בשוק היווני בנובמבר 2005, והקימה את החנות Public הראשונה שלה במרכז הקניות Mediterranean Cosmos בסלוניקי. החנות השנייה של הרשת נפתחה בדצמבר 2006 בוולוס, ואילו השלישית נפתחה בספטמבר 2007 בקפריסין. בדצמבר 2007, הרביעי בסך הכל נפתח בכיכר סינטגמה, בארמון פאלי. מטה החברה, אליו עבר בספטמבר 2013, ממוקם בקיפיסיה (אנ'). לרשת Public חמישים ושלוש חנויות ביוון ובקפריסין. באטיקה יש להם 16 חנויות. החנות הראשונה נפתחה בשנת 2007 בכיכר סינטגמה. בשנת 2010 נפתחו חנויות חדשות בגליפאדה ובקניון אתונה. הרשת פתחה חנות בקניון המטרו באתונה וב־2013 בגולדן הול. כמו כן, בחלנדרי, אגיה פראסקבי, ניאה סמירני, ניאה אריתריאה, פריסטרי, זוגרוגרו, אגאלאו, פליאו פסיכו, קורידאלוס ופיראוס. בשנת 2014 החברה פתחה עוד סניף של החנות חנות בקליתאה. בשנת 2017 נפתחו שתי חנויות חדשות, אחת בקולונאקי ואחת בשדה התעופה הבינלאומי של אתונה. בשנת 2007 נפתחה החנות של רשת Public הראשונה בניקוסיה שבקפריסין, בשנת 2009 בלימסול, בשנת 2013 בפאפוס (בתוך קניון kings avenue mall) ובשנת 2016 בלרנקה. בשנת 2018 נפתחו שתי חנויות נוספות בפראלימני ובניקוסיה בקניון ניקוסיה. נכון לינואר 2018, לרשת "Public" ישנן 33 חנויות, הנמצאות בערים: סלוניקי (2 חנויות), יואנינה, וולוס, קסטוריה, רודוס, קסנטי, קומוטיני, קוזאני, קורינתוס, ארגוס, קלמטה, לריסה, למיה, פטרה, חאניה, הרקליון, קטריני, אורסטיאדה, כלקידה, אלכסנדרופולי, דרמה, פירגוס, טריקאלה, סרס, קורפו ומיטילנה. בשנת 2016 החברה פתחה חנות ברתימנו. אתר האינטרנט הרשמי של Public יוון אתר האינטרנט הרשמי של Public קפריסין Public, ברשת החברתית פייסבוק Public, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Public, ברשת החברתית אינסטגרם Public, ברשת החברתית LinkedIn Public, סרטונים בערוץ היוטיוב Public, הבלוג הרשמי
גארו פאילן

גארו (גאראבד) פאילן (בטורקית: Garo Paylan, בארמנית: Կարո Փայլան;‏ נולד ב-3 באוקטובר 1972 באיסטנבול) הוא מורה וחבר פרלמנט טורקי ממוצא ארמני. הוא חבר נבחר באספה הלאומית הגדולה. מקור משפחתו של פאילן הוא ממלטיה והיא עברה לאיסטנבול ב-1969, בה גארו נולד ב-1972. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת איסטנבול. בבחירות לפרלמנט שנערכו ביוני 2015, נבחר פאילן מטעם מפלגת העם הדמוקרטית (HDP) במחוז הבחירה איסטנבול השני (לצד סלינה אוזוון דואן מן מפלגת העם הרפובליקאית ואסיין מרקר מן מפלגת הצדק והפיתוח כאחד מתוך שלושה נציגים ארמנים בסך הכל בבחירות האלו). לפני שהפך לחבר בפרלמנט היה מורה למנהל עסקים ורכז בתי ספר ארמניים באיסטנבול. הוא נבחר מחדש בבחירות החדשות בנובמבר אותה שנה. מאז הוא חבר בוועדה הפרלמנטרית לתכנון ולתקציב. הוא מבקר בגלוי את הכחשת רצח העם הארמני ולכן הותקף לעיתים קרובות בפרלמנט. וגם זכה לקריאות בוז. במהלך ישיבה לתיקון חוקתי בינואר. במאי 2016 פאילן היה מעורב בקטטה בה האשים אותו שר המשפטים בקיר בוזדה בסכסוך בשבוע שקדם. פאילן מתלונן על התבטאויות גזעניות על מוצאו הארמני; איגוד זכויות האדם הטורקי מחה על האלימות נגדו. באפריל 2018 ביקשה הפרקליטות להסיר את החסינות הפרלמנטרית של פאילן בגין העלבת הטורקים והנשיא. ב-24 ביוני 2018 הוא נבחר מחדש כחבר במפלגה הדמוקרטית של העמים באספה הלאומית הגדולה. מדיה וקבצים בנושא גארו פאילן בוויקישיתוף גארו פאילן, ברשת החברתית פייסבוק גארו פאילן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גארו פאילן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר הפרלמנט הטורקי Garo Paylan Being Investigated for 'Insulting Turkishness' Under Turkey’s Notorious Article 301. 2018-05-17. Paylan Attacked in Parliament as AKP Strips MPs of Immunity. 2016-05-03. Turkish prosecution files motion against Garo Paylan seeking to strip ethnic Armenian MP of immunity. Garo Paylan and Markar Esayan Re-Elected to Turkey’s Parliament - Armenian News By MassisPost. 2018-06-25.
יחסי גאנה–מלזיה

יחסי גאנה–מלזיה הם יחסי החוץ דו-צדדיים בין גאנה ומלזיה. לגאנה נציבות עליונה בקואלה לומפור, ולמלזיה נציבות עליונה באקרה. גם הפדרציה של מלאיה (כיום מלזיה) וגם גאנה השיגו עצמאות בשנת 1957 והיו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית, אך ההבדל ההתפתחותי בין שתי המדינות מעיד על הבדל במדיניות כפי שנצפה על ידי כמה חוקרים גנאים. שני מסמכים נחתמו על ידי שתי המדינות במטרה להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי כמו קידום והגנה על השקעות. כמה מאנשי מקצוע בתחום הבנייה הגנאים ביקרו במלזיה כדי ללמוד עוד על תקנות, בריאות ובטיחות, הוצאת היתרים, נוהלי תכנון, רכש ופיתוח תשתיות. מועצה עסקית גאנה-מלזיה הוקמה גם היא כדי להגביר את ההזדמנויות הכלכליות בגאנה. גאנה-מלזיה: סיפורים מנוגדים של שתי מדינות (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine) רשת גאנה הנציבות העליונה במלזיה תורמת לבית ספר בגאנה "Ghana High Commission Kuala Lumpur". Ghana High Commission Malaysia. אורכב מ-המקור ב-30 באוקטובר 2015. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Official Website of High Commission of Malaysia, Accra". Ministry of Foreign Affairs, Malaysia. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Joseph Amamoo (16 בדצמבר 2011). Ghana: 50 Year of Independence. Xlibris Corporation. pp. 735–. ISBN 978-1-4628-3761-8. {{cite book}}: (עזרה) Kwame Boafo-Arthur (15 בפברואר 2007). Ghana: One Decade of the Liberal State, First Edition. Zed Books. pp. 77–. ISBN 978-1-84277-829-6. {{cite book}}: (עזרה) Kwame Insaidoo (19 בדצמבר 2012). Ghana: An Incomplete Independence Or a Dysfunctional Democracy?. AuthorHouse. pp. 49–. ISBN 978-1-4772-6762-2. {{cite book}}: (עזרה) "THE GOVERNMENT OF THE REPUBLIC OF GHANA AND THE GOVERNMENT OF MALAYSIA FOR THE PROMOTION AND PROTECTION OF INVESTMENTS" (PDF). United Nations. United Nations Conference on Trade and Development. אורכב מ-המקור (PDF) ב-1 בפברואר 2014. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Ghana To Learn Building Construction In Malaysia". The Chronicle. 21 במרץ 2013. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2014. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Ghanaian construction professionals leave for Singapore, Malaysia to learn best practices". Ghana Business News. 21 במרץ 2013. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Audrey Micah (1 באוקטובר 2009). "Ghana-Malaysia Business Club launched". GhanaDot.com. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
מה שאליס שכחה

מה שאליס שכחה הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית ליאן מוריארטי, המגולל את סיפורה של אם לשלושה ילדים, שבשל מכה בראש אינה זוכרת את עשר השנים האחרונות בחייה. הספר הוא הרומן השלישי של מוריארטי (מחברת הרומן רב המכר 'שקרים קטנים גדולים' שעובד לסדרת טלוויזיה מצליחה). הספר יצא באוסטרליה בשנת 2009, ובישראל בשנת 2017. אליס בת 39 אם לשלושה ילדים בתהליכי גירושין נופלת בחדר כושר במהלך אימון וסופגת מכה בראש. כשהיא מתעוררת היא מגלה כי נמחקו מזכרונה עשר השנים האחרונות של חייה והיא חושבת כעת שהיא צעירה בת 29 נשואה באושר ומצפה לילדה הראשון. אליס מנסה להשתלב בחייה 'החדשים' היא מכירה שוב את ילדיה את חברותיה החדשות ומנסה לגלות את כל מה שהתחדש בעולמה בעשור האחרון. אליס מתוודעת שבעשור האחרון היא הפכה לשונה בתכלית מאליס הישנה והיא ממאנת להתאים את עצמה לאורח החיים של אליס החדשה. בדרך המוזרה הזאת לומדת אליס רבות על עצמה, על מי שהיא הייתה פעם, על מי שהיא היום ועל הבחירות שעשתה לאורך החיים, התהליך משנה אותה וגורם לה לתובנות חדשות על החיים גם כאשר זכרונותה מהעשור האחרון מתחילים לשוב אל תודעתה. בשנת 2014 דווח כי חברת סרטי טריסטאר רכשה את הזכויות לעיבוד קולנעי לרומן, בשנת 2017 דווח כי הבמאי דוד פרנקל עתיד לביים את הסרט. https://nuritha.co.il/en/node/51929 מה שאליס שכחה - ליאן מוריארטי - נוריתה ביקורות והמלצות על ספרים, באתר nuritha.co.il WHAT ALICE FORGOT | Kirkus Reviews. (באנגלית) Miss 'Big Little Lies'? Here Are 4 More Liane Moriarty Books Slated for the Screen, EW.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרץ ויליאם סקורסבי

מפרץ ויליאם סקורסבי (באנגלית: William Scoresby Bay) הוא מפרץ בחוף המערבי של ארכיפלג ויליאם סקורסבי באדמת מק. רוברטסון ובארץ קמפ שבאנטארקטיקה. אורכו של המפרץ (עומק כניסתו אל תוך החוף) 8 קילומטרים; ורוחבו (רוחב פתחו) של המפרץ 5.6 קילומטרים. חופי המפרץ הם מצוקי סלע תלולים, וגבעות נטולות שלג, שגובהן מגיע ל-210 מטרים מעל פני הים. בפתחו של המפרץ שתי קבוצות איים גדולות (שהמזרחית היא ארכיפלג ויליאם סקורסבי) המהוות את הגדות המערבית והמזרחית של המפרץ - ומאריכות אותו ב-6 קילומטרים נוספים. המפרץ התגלה בפברואר 1936 על ידי אנשי סקרי דיסקברי, אשר הפליגו באוניית המחקר המלכותית ויליאם סקורסבי (RSS William Scoresby). המפרץ נקרא על שם אוניית המחקר, שצוותה גילה אותו. • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 421 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 295 מפרץ ויליאם סקורסבי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ ויליאם סקורסבי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפרץ ויליאם סקורסבי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפרץ ויליאם סקורסבי באתר marineregions תצלום לוויין של אזור מפרץ ויליאם סקורסבי המפרץ הוא נקודת הגבול בין שני אזורים אלה מידע גאוגרפי והיסטורי