laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריך מוספלדט

אריך מוספלדט (בגרמנית: Erich Muhsfeldt;‏ 18 בפברואר 1913 – 28 בינואר 1948) היה חייל אס אס בדרגת אובר-שארפיהרר, פושע מלחמה נאצי ומש"ק באס אס בזונדרקומנדו במחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נעצר, נשפט על ידי בית דין גבוה לצדק במשפט אושוויץ הראשון בשנת 1947 בקרקוב ונידון למוות בגין פשעים כנגד האנושות. בשנת 1933 הצטרף מוספלדט לאס אה, וב-1939 למפלגה הנאצית. הוא שירת במחנה אושוויץ עוד משנת 1940, תחילה כראש קבוצת אסירים ולאחר מכן כראש בלוק. הוא נשלח למחנה מיידנק ב-15 בנובמבר 1941. היה מעורב בהוצאה ההמונית להורג בירי באסירים שנותרו במחנה בפעולה שנודעה כ"אקציית חג הקציר". באקציה זו נורו למוות ביום אחד קרוב ל-43,000 אסירים בשלושה אתרים שונים של המחנה. לאחר שמחנה מיידנק חוסל, מוספלדט חזר למחנה אושוויץ ופיקד בו על יחידות הזונדרקומנדו בקרמטוריום 2 ו-3 שבאושוויץ-בירקנאו. מוספלדט היה בעל קשר יוצא דופן עם הפתלוג הרומני-הונגרי ד"ר מיקלוש ניסלי, שנכפה עליו לבצע נתיחות בגופות הקורבנות על ידי ד"ר יוזף מנגלה. ניסלי שרד את המלחמה ובהמשך העיד על שהתרחש באושוויץ. ניסלי תיאר מקרה אחד שבו מוספלדט הגיע אליו לבדיקה שגרתית לאחר שירה באחורי ראשם של שמונים אסירים קודם לשריפתם בכבשן. ניסלי ציין שלחץ הדם של מוספלדט היה גבוה, והוא שאל אותו אם הדבר קשור לעלייה "בתנועת" האסירים, כלומר אם העלייה בכמות המשלוחים החדשים למחנה הובילה לכך. מוספלדט ענה בכעס שהדבר לא שינה לו אם ירה באסיר אחד או בשמונים. הוא הוסיף ואמר שאם לחץ הדם שלו גבוה מדי זה מפני שהוא שתה יתר על המידה. עם סוף המלחמה נעצר מוספלדט והועמד למשפט בפני בית דין גבוה לצדק בקרקוב בשנת 1947. הוא הורשע ברצח המונים, נידון למוות והוצא להורג בתלייה ב-28 בינואר 1948 בכלא מונטלופיך. גופתו הועברה למכון האנטומיה של אוניברסיטת קרקוב, בה שימשה עזר חזותי לסטודנטים. בעת שירותו ב"יחידות גולגולת המת" של האס האס היה מוספלדט נשוי ואב לילד. גורלם של אשתו ובנו אינו ידוע בוודאות, אם כי לדבריו של ניצול השואה ד"ר מיקלוש ניסלי, האישה נהרגה במהלך הפצצה אווירית, ובנו נשלח לחזית הרוסית. מוספלדט הוכר לראשונה לציבור הרחב דרך דרמת מחנה הריכוז "האזור האפור", בה גילם אותו הארווי קייטל. הסרט המבוסס על זכרונותיו של מיקלוש ניסלי, שכפי שנאמר, שוחח איתו לעיתים קרובות ולכן זה האחרון הכיר אותו. מדיה וקבצים בנושא אריך מוספלדט בוויקישיתוף The Auschwitz Trials: First Auschwitz Trial [1]
סקוט קאן

סקוט אנדרו קאן (באנגלית: Scott Andrew Caan; נולד ב-23 באוגוסט 1976) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של דניאל "דנו" ויליאמס (אנ') בחידוש לסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" (2010- 2020); על תפקיד זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. קאן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה; בנם של שחקן הקולנוע ג'יימס קאן ושל שילה מארי ריאן, שחקנית ודוגמנית לשעבר. סבו וסבתו מצד אביו היו יהודים שהיגרו מגרמניה לארצות הברית. יש לו אחות-למחצה גדולה בשם טארה, ושלושה אחים-למחצה קטנים. בתחילת דרכו קאן היה מצוות ההפקה של הלהקה סייפרס היל ואף היה חבר להקה בעצמו בלהקה הנקראה The Whooliganz (אנ') יחד עם דה אלכימיסט. בתחילת שנות התשעים קיבלו השניים חוזה הקלטות בחברת טומי בוי רקורדס. הם הקליטו אלבום אחד אשר נקרא "Make Way for the W". הסינגל הראשון היה "Put Your Handz Up" והסינגל השני היה "Whooliganz". לאחר מכן חוזה ההקלטות בוטל והצמד התפרקו. ב-2014 חזר קאן לשיתוף פעולה עם האלכימאי בשיר "Byron G". בסוף שנות התשעים שיחק בעיקר בסרטים עצמאיים דלי תקציב, עד שקיבל בשנת 1999 את תפקידו הראשון בסרט משמעותי בשם "כוכב חדש נולד" (אנ') לצדו של ג'יימס ואן דר ביק. בשנת 2000 שיחק בסרט הפעולה "עקיצה ב-60 שניות" בכיכובו של ניקולס קייג'. בשנת 2001 שיחק לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים (אנ')" בבימויו של לס מייפילד. בשנת 2003 ביצע את עבודת הבימוי הראשונה שלו בסרט "Dallas 362" (אנ') אשר זיכה אותו בפרס בפסטיבל הסרטים בלאס וגאס. בשנת 2006 ביים וכתב את הסרט הקולנועי "The Dog Problem", בו גם השתתף לצד ג'ובני ריביסי, לין קולינס ודון צ'ידל. באותה שנה שיחק בדרמה הקומית "חברות עם כסף" (אנ') לצד ג'ניפר אניסטון. לאחר מכן שיחק בסרטים לצידם של הארווי קייטל ופול ווקר. בנוסף, קיבל תפקיד משני בסדרה של רשת HBO, "הפמליה". החל משנת 2010 מגלם קאן את תפקידו של הבלש דני "דאנו" ויליאמס בחידוש לסדרה "הוואי חמש-אפס". הסדרה החלה את שידוריה ב-20 בספטמבר 2010 ושודרה במשך עשר עונות עד ל-3 באפריל 2020; על משחקו בסדרה היה מועמד קאן פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה. ביולי 2014 פורסם כי לקאן ובת זוגו, קייסי ביקסבי, נולדה בת ראשונה, ג'וזי ג'יימס. בנוסף למשחק קאן מנהל קריירת צילום. את השראתו קיבל מהצלם פיל פרמט אשר גם מדריך אותו מאז עבודתם יחד בשנת 2003 בסרט דאלאס 362. בשנת 2009 הוציא לאור את ספר הצילום הראשון שלו אשר הכיל 256 עמודים ונקרא "Scott Caan Photographs, Vol. 1". יש לו חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי. מדיה וקבצים בנושא סקוט קאן בוויקישיתוף סקוט קאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סקוט קאן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי סקוט קאן, באתר AllMovie (באנגלית) סקוט קאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סקוט קאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סקוט קאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סקוט קאן, באתר Discogs (באנגלית)
מפולות הבוץ באפגניסטן (2014)

מפולות הבוץ באפגניסטן אירעו ב-2 במאי 2014 בשטחו של כפר במחוז בדחשן שבצפון-מזרח אפגניסטן. כתוצאה מהן נספו כ-350 עד 500 בני אדם ורבים עודם נעדרים. כ-14,000 איש נותרו חסרי קורת גג לאחר שבתיהם נקברו או ניזוקו על ידי המפולות. מפולת הבוץ הראשונה אירעה בין השעות 11:00 עד 13:00. כפריים שנזעקו לסייע לנפגעים מהמפולת הראשונה נפגעו מהמפולת השנייה. מפולות הבוץ, שמקורן בצלעו של הר, גרפו עמן כמויות גדולות של עפר וסלעים, שנערמו על גבי חלק משטח הכפר בגובה של 10 עד 30 מטרים. המפולות אירעו ככל הנראה בעקבות גשמי זעף והצפות שפקדו את האזור בשבוע שלפני האסון. שלטונות המחוז העריכו כי 500 איש נהרגו באסון. אנשי האו"ם באפגניסטן ציינו כי נקבע מותם של 350 איש. יחידה של צבא אפגניסטן נשלחה לאתר האסון כדי לסייע בפעולות החילוץ וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי במדינה הודיע על נכונותו לסייע לפעולות ההצלה, אם יתבקש. מאמצי ההצלה הופרעו על ידי מחסור בציוד מתאים, לרבות ציוד הצלה כבד, והחשש ממפולות בוץ נוספות, והופסקו כעבור יומיים לאור הערכה כי אפסו הסיכויים למצוא באתר ניצולים. מפולת הבוץ באוסו מפולת בוץ באפגניסטן: יותר מ-2,000 הרוגים, באתר ‏מאקו‏, 3 במאי 2014 אסון באפגניסטן: קבר המוני מתחת לבוץ, באתר ynet, 3 במאי 2014 ידיעה על האסון באתר אלג'זירה ידיעה על האסון באתר האינדפנדנט ההערכות הראשוניות בנוגע למספר ההרוגים עמדו על כ-2,000, אך תוקנו בהמשך.
מחאת רשת

מחאת רשת היא מחאה הנוצרת ומתפתחת באמצעות האינטרנט ובשנים האחרונות לרוב באמצעות רשתות חברתיות כגון פייסבוק. מחאת רשת מתאפיינת במספר רב של מוחים, בזכות הגישה הנוחה של הציבור לחומרי המחאה וקלות השיתוף בין משתמשי האינטרנט. מחאות אינטרנט רבות עוררו עניין רב בציבור ואף השפיעו על המציאות בשטח. מחאות רשת שונות הובילו להפגנות, כמו בסין ואיראן, וחלקן התגלגלו לכדי תמורות גאופוליטיות כגון האביב הערבי בתוניס, מצרים ומדיניות נוספות. דוגמה למחאת רשת בישראל היא מחאת האוהלים ב-2011, אותה יזמה דפני ליף באמצעות פייסבוק. דוגמה נוספת היא מחאת דוד הנחלאווי אשר במסגרתה העלו חיילים ואזרחים רבים תצלומים עם שלטים "גם אני עם דוד הנחלאווי". מחאה זו גררה שלל תגובות, בהן מפוליטיקאים ואף מאנשי צבא בכירים, וסוקרה בהרחבה בתקשורת. במרץ 2020, על רקע המשבר הפוליטי בישראל והתקנות לשעת חירום שהוטלו מתוקף התפרצות נגיף הקורונה בישראל ובפרט על עיכוב הצבעה על מינוי יושב ראש הכנסת התקיימה מחאת רשת בהשתתפות מספר ארגונים, בהם "דרכנו" ו"התנועה לאיכות השלטון", בה נמנו כ-500 אלף צפיות באמצעים השונים. מחאה נוספת שבלטה מבחינת פרק הזמן הארוך שהתקיימה, בהקשר הפלילי-משפטי וההשפעות המשמעותיות שלה על הציבור הייתה המחאה למען צדק לרומן זדורוב, אשר הורשע ברצח תאיר ראדה ב-2010 ונידון למאסר עולם ובתום משפט חוזר הוא זוכה בשנת 2023. המחאה התבססה על מספר קבוצות פייסבוק כאשר הגדולה בהם הייתה מהגדולות בישראל. ספיר טיטלבויים ונדב דקנר, איך מחאות וירטואליות הופכות למציאות Amber Young, Lisen Selander, Emmanuelle Vaast, Digital organizing for social impact: Current insights and future research avenues on collective action, social movements, and digital technologies, Information and Organization 29, 2019-09, עמ' 100257 doi: 10.1016/j.infoandorg.2019.100257 Azi Lev-On, Facebook framed: Portraying the role of social media in activism, Journal of Language and Politics 18, 2019-03-15, עמ' 40–60 doi: 10.1075/jlp.17058.lev; Azi Lev-On, The igniter and the megaphone: Perceiving Facebook’s role in activism, Convergence 26, 2020, עמ' 577–592 הרמטכ"ל על סערת דוד הנחלאווי: "נפיק לקחים", באתר ישראל היום יוחאי עופר, מחאת הפייסבוק מתרחבת: למעלה מ-15,000 תומכים בחייל, באתר nrg‏, 30 באפריל 2014 שגיא בן נון‏, לוסי אהריש פוטרה מתכניתה בכאן 11: "כעסו שהנחתה ההפגנה נגד הפגיעה בדמוקרטיה", באתר וואלה, 22 במרץ 2020 אזי לב-און, רצח תאיר ראדה ופרשת רומן זדורוב: ממסד, צדק, אזרחים ורשתות חברתיות, ידיעות ספרים, 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילהלם, נסיך פרוסיה

וילהלם פרידריך פרנץ יוזף כריסטיאן אולף, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Wilhelm Friedrich Franz Joseph Christian Olaf Prinz von Preußen ‏4 ביולי 1906 – 26 במאי 1940) היה בנו הבכור של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. וילהלם נולד ב-4 ביולי 1906 בפוטסדאם, לוילהלם, נסיך הכתר של גרמניה ולצציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה. בשנת 1916 קיבל וילהלם דרגת סגן בצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. לאחר המהפכה הגרמנית גלה אביו להולנד, אולם וילהלם נשאר עם אמו ואחיו בפוטסדאם. וילהלם למד באוניברסיטאות קניגסברג, מינכן ובון, ובזמן שהותו באוניברסיטת בון התאהב בדורותיאה פון סלוויאטי. סבו לא אישר את נישואיו לדורותיאה, משום שמוצאה לא הלם את תנאי הנישואים של בית הוהנצולרן, אך למרות זאת החליט וילהלם להתחתן ובשל כך וויתר וילהלם על התואר ראש בית הוהנצולרן לאחיו לואי פרדיננד. במהלך מלחמת העולם השנייה התגייס וילהלם לוורמאכט, נפצע במהלך המערכה על צרפת וכעבור שלושה ימים מת מפצעיו. בהלווייתו השתתפו כ-50,000 איש, דבר שהבהיר לחברי המפלגה הנאצית שעדיין יש למלוכנים תומכים רבים בגרמניה. בעקבות כך, היטלר הוציא צו שאוסר על נסיכים מבית הוהנצולרן לשרת בצבא. מנישואיו של וילהלם לדורותיאה פון סלוויאטי, נולדו לו שתי בנות: פליסטס, נסיכת פרוסיה (1934–2009), התחתנה עם דיניס פון דר אוסטן כריסטנה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-1936), התחתנה עם פטר פון אסיס ליבס מדיה וקבצים בנושא וילהלם, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף וילהלם, נסיך פרוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טלגרמות שונות, הארץ, 28 באפריל 1933
תנועת ארבעה במאי

תנועת ארבעה במאי (בסינית: 五四运动) הייתה תנועת מחאה בסין בראשית המאה ה-20. התנועה ביקרה את מדיניות הממשלה והתרפסותה-כביכול בפני המערב. היא דגלה בנתק מהסממנים הייחודים לתרבות סין: המערכת השלטונית הקונפוציאנית הסגורה, הגדרת המעמדות החברתיים, תסביך העליונות כלפי הזרים וחוסר האמון כלפיהם, ובמקום זאת דגלה באימוץ ערכים מערביים חדשים: שוויון וזכויות אדם, והקמת מדינה חדשה על בסיס עקרונות הדמוקרטיה המערבית. לתנועה הייתה השפעה מכרעת על הקמת המפלגה הקומוניסטית הסינית כשנתיים לאחר הקמת התנועה. תנועת ארבעה במאי קמה בסין בעקבות הפגנות סטודנטים המוניות בבייג'ינג בארבעה במאי 1919. ההפגנה יצאה כנגד הסכם ורסאי שהעביר את מחוז שאנדונג שבסין שהיה בשליטה גרמנית לשליטה יפנית. יותר מ-3,000 סטודנטים מאוניברסיטת בייג'ינג וממוסדות לימוד אחרים בעיר, צעדו לעבר שער השלום השמיימי שבכיכר טיין-אן-מן וערכו שם הפגנה סוערת בדרישה מממשלתם לא לקבל את תנאי ועידת ורסאי. זה היה השיא של תנועת "התרבות החדשה" שקראה למודרניזציה ולהתנערות מכבלי הקונפוציוניזם, ורגע מכונן בהיסטוריה של תנועות סטודנטים ושל תסיסה אינטלקטואלית בסין, כמו גם המנוף להקמת המפלגה הקומוניסטית הסינית שנתיים אחר כך. הגורם שהניע את ההפגנה היה האכזבה בסין מכך שהמעצמות המנצחות במלחמת העולם הראשונה החליטו - במהלך ועידת פריז - לא להחזיר את השטח הסיני שגרמניה השתלטה עליו לסין, אלא למסור אותו ליפן. זה קרה למרות שסין עמדה לצד בעלות הברית במלחמה ושלחה לחזית האירופית 200 אלף עובדים ככוח מסייע ללחימה. שאנדונג נמסרה ליפן כפיצוי על סירוב המעצמות, בהנהגת בריטניה, לכלול בחוזה ורסאי סעיף על שוויון בין הגזעים. לסין, כמו לעמים אחרים באסיה ובמזרח התיכון, היו ציפיות גדולות מוועידת פריז בעקבות הכרזות הנשיא האמריקאי וילסון על "הזכות להגדרה עצמית", ורוב הציפיות האלה התבדו: משלחת מצרית לשיחות נעצרה בדרך והשליח הווייאטנמי, אלמוני בשם הו צ'י מין, סורב כניסה. המשלחת הסינית ספגה השפלה כשלא קיבלה מושב בשולחן המעצמות הגדולות. האכזבה מהמעצמות המערביות הביאה לגל התעניינות מחודשת ברעיונות המרקסיזם, ובעיקר במדינה הקומוניסטית הצעירה שמעבר לגבול הצפוני של סין עם ברית המועצות. תנועת ארבעה במאי נחשבת עד היום בסין כציון דרך בהתפתחות הלאומיות הסינית ובהתפתחות סין המודרנית. רעיונות דמוקרטים, אימוץ המדע כמניע קידמה, ורגש אנטי אימפריאליסטי ואנטי-מערבי מעצב במידה רבה את היחסים בין סין למערב עד היום. סין תופסת את זהותה העצמית כמדינה ששייכת לגוש הפוסט-קולוניאלי למרות שלא הייתה קולוניה במובן הקלאסי. גם הפמיניזם הסיני התפתח בהפגנות ההן, שבהן צעדו לראשונה נשים משכילות בתביעה לשחרור הנשים הסיניות. אחד ממובילי ההפגנה היה לי דה-ג'או, אינטלקטואל מוביל וספרן באוניברסיטת בייג'ינג, שיהפוך מאוחר יותר לאחד ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הסינית. ברחוב במרכז בייג'ינג שנקרא על שם תנועת ארבעה במאי (五四大街), עומד עד היום בניין הספרייה הישן, מבנה נאה מאבן אדומה שממנו עבדו לי דה-ג'או ועוזר צעיר ומבטיח שלו, מאו דזה-דונג. הסיסמאות שהופיעו בהפגנות ארבעה במאי קידמו את "דוקטור דמוקרטיה" ו"דוקטור מדע" כתרופות לבעיות של סין, הדמוקרטיה הפכה לקריאה שחוזרת בהפגנות ההמוניות הבאות (כמו בהפגנות בכיכר טיין-אן-מן בשנת 1989). לו שו'ן אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989) אירועי כיכר טיין-אן-מן (1976) מדיה וקבצים בנושא תנועת ארבעה במאי בוויקישיתוף תנועת ארבעה במאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סין, היסטוריה, תנועת הרביעי במאי, 1919, דף שער בספרייה הלאומית
הגוש המערבי

הגוש המערבי, המכונה גם הגוש הקפיטליסטי, היה קואליציה של מדינות שהיו בעלות ברית עם ארצות הברית והזדהו עם האידאולוגיה שלה, רוב החברות בגוש היו חברות בנאט"ו או התנגדו לברית המועצות, נגד הגוש המערבי הוקמה ברית ורשה. הממשלות והעיתונות של הגוש המערבי נטו לכנות את עצמן כ"עולם החופשי" או "העולם המערבי", ואילו הגוש המזרחי נקרא לעיתים קרובות "העולם הקומוניסטי" או העולם השני". בלגיה בלגיה קנדה קנדה דנמרק דנמרק צרפת צרפת גרמניה גרמניה (חברה בנאט"ו החל מ-1990) מערב גרמניה גרמניה המערבית (חברה בנאט"ו בין השנים 1955–1990) יוון יוון (חברה בנאט"ו החל מ-1952) איסלנד איסלנד איטליה איטליה לוקסמבורג לוקסמבורג הולנד הולנד נורווגיה נורווגיה פורטוגל פורטוגל ספרד ספרד (חברה בנאט"ו החל מ-1982) טורקיה טורקיה (חברה בנאט"ו החל מ-1952) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית צ'כיה צ'כיה (חברה בנאט"ו החל מ-1999) הונגריה הונגריה (חברה בנאט"ו החל מ-1999) פולין פולין (חברה בנאט"ו החל מ-1999) בולגריה בולגריה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) אסטוניה אסטוניה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) לטביה לטביה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) ליטא ליטא (חברה בנאט"ו החל מ-2004) רומניה רומניה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) סלובקיה סלובקיה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) סלובניה סלובניה (חברה בנאט"ו החל מ-2004) אלבניה אלבניה (חברה בנאט"ו החל מ-2009) קרואטיה קרואטיה (חברה בנאט"ו החל מ-2009) מונטנגרו מונטנגרו (חברה בנאט"ו החל מ-2017) מקדוניה מקדוניה הצפונית (חברה בנאט"ו החל מ-2020) פינלנד פינלנד (חברה בנאט"ו ב-2023) אפגניסטן אפגניסטן (בעבר) אוסטריה אוסטריה קפריסיןקפריסין גאורגיה גאורגיה אירלנד אירלנד ישראל ישראל קוסובו קוסובו מלטהמלטה מולדובה מולדובה שוודיה שוודיה אוקראינה אוקראינה אוסטרליה אוסטרליה ניו זילנד ניו זילנד ארצות הברית ארצות הברית איי מרשל איי מרשל מיקרונזיה מיקרונזיה פלאו פלאו איראן איראן עיראק (1921–1959) עיראק פקיסטןפקיסטן טורקיה טורקיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארגנטינה ארגנטינה איי בהאמה איי בהאמה (חברה באמנה החל מ-1982) בוליביה בוליביה (חברה באמנה עד 2012) ברזיל ברזיל צ'ילה צ'ילה קולומביה קולומביה קוסטה ריקה קוסטה ריקה קובה קובה הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית אקוודור אקוודור (חברה באמנה עד 2012) אל סלוודור אל סלוודור גואטמלה גואטמלה האיטי האיטי הונדורס הונדורס מקסיקו מקסיקו (חברה באמנה עד 2004) ניקרגואה ניקרגואה (חברה באמנה עד 1979) פנמה פנמה פרגוואי פרגוואי פרו פרו טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו (חברה באמנה החל מ-1967) ארצות הברית ארצות הברית אורוגוואי אורוגוואי ונצואלה ונצואלה אוסטרליהאוסטרליה צרפת צרפת (חברה בSEATO עד 1965) ממלכת לאוס (חברה בSEATO עד 1975) ניו זילנדניו זילנד פקיסטןפקיסטן (חברה בSEATO עד 1972) הפיליפינים הפיליפינים דרום וייטנאם דרום וייטנאם (חברה בSEATO עד 1975) תאילנד תאילנד הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת ארצות הבריתארצות הברית בחרייןבחריין מצרים מצרים איראן איראן עיראק עיראק ישראל ישראל ירדן ירדן כווית כווית לבנון לבנון לוב לוב מרוקו מרוקו עומאן עומאן קטארקטאר ערב הסעודית ערב הסעודית סומליה סומליה סודאן סודאן תוניסיה תוניסיה טורקיהטורקיה איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות תימן תימן צפון תימן צפון תימן טיוואן טאיוואן הונג קונג (1959–1997)הונג קונג הבריטית מקאו הפורטוגזית (אנ') יפןיפן קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית בני ברית כוחות הציר הגוש המזרחי עולם ראשון העולם השני עולם השלישי מבצע קונדור העולם המערבי
The Righteous Brothers

The Righteous Brothers (הרייצ'ס ברדרס) היו צמד מוזיקלי אמריקני המורכב מביל מדלי ובובי הטפילד. הצמד ביצע הקלטות שונות בין השנים 1963 עד 1975 ולאחר מכן המשיך להופיע עד מותו של הטפילד ב-2003. בשנת 2003 הצמד נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול. הקריירה המוזיקלית של מדלי והטפילד החלה בשנת 1962, כאשר החלו לשיר בלהקה "The paramours". בעקבות ההצלחה הראשונית הם חתמו בהמשך על חוזה הקלטות בחברת התקליטים Moonglow Records. במהלך 1963 הצמד הוציא לשווקים שני אלבומים, אשר מתוכם שני שירים זכו להצלחה מתונה - "Little Latin Lupe Lu" ו-"My Babe". הצמד בחר את השם "Righteous Brothers" לאחר שאחד מהמעריצים שנכח בהופעה שלהם צעק לעברם בסוף המופע "That was righteous, brothers". במהלך 1965 הצמד הוציא את הלהיט "You've Lost That Lovin 'Feelin'" אשר הופק על ידי פיל ספקטור. זה היה אחד מהסינגלים בז'אנר הפופ שזכו להצלחה הרבה ביותר באותה העת, זאת על אף שהשיר לא היה באורך הסטנדרטי של השירים שנוגנו ברדיו בתקופה זו. לפי BMI, "You've Lost That Lovin 'Feelin'" הוא השיר המושמע ביותר בתולדות הרדיו עד היום. ב-1965 הוציא הצמד מספר להיטים נוספים שהופקו על ידי ספקטור, בהם השירים "Just Once in My Life", ‏"Unchained Melody", ו-‏"Ebb Tide", אשר כולם הגיעו למצעד הבילבורד טופ 10. "Unchained Melody" זכה להצלחה מחודשת ב-1990, כשחזר למעמד של להיט ענק בעקבות שימוש בו בסצנת הריקוד האחרון של סם ומולי בסרט "רוח רפאים". בשנת 1987 ביצע ביל מדלי בדואט, יחד עם הזמרת ג'ניפר וורנס, את שיר הנושא מהסרט "ריקוד מושחת", "(I've Had) The Time of My Life". הסינגל הפך לרב מכר בינלאומי. הטפילד מת ממנת יתר של קוקאין ב-5 בנובמבר 2003. 1963: Right Now! 1964: Some Blue-Eyed Soul 1965: Just Once in My Life 1965: You've Lost That Lovin' Feelin' 1965: This Is New! 1966: Back to Back 1966: Soul & Inspiration 1966: Go Ahead and Cry 1966: In Action 1967: Sayin' Somethin' 1967: Souled Out 1968: One for the Road 1970: Rebirth 1973: 2 by 2 1974: Give It to the People 1975: Sons of Mrs Righteous 1991: The Reunion 2003: Night with the Righteous Brothers Live אתר האינטרנט הרשמי של The Righteous Brothers The Righteous Brothers, ברשת החברתית פייסבוק The Righteous Brothers, באתר ספוטיפיי The Righteous Brothers, באתר Last.fm (באנגלית) The Righteous Brothers, באתר AllMusic (באנגלית) The Righteous Brothers, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Righteous Brothers, באתר דיזר The Righteous Brothers, באתר Discogs (באנגלית) The Righteous Brothers, באתר Songkick (באנגלית) The Righteous Brothers, באתר בילבורד (באנגלית) BMI Announces Top 100 Songs of the Century | News | BMI.com
יד2

יד2 (yad2) הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק בפרסום מודעות לקנייה ומכירה של מוצרים מיד שנייה (כגון מוצרי חשמל, ריהוט, או דברים בחינם), כמו גם לוח רכב, נדל"ן, חיות מחמד, פורטל דרושים ובעלי מקצוע. האתר נוסד ב-2005 על ידי שון תל, בבעלותה של חברת "קורל-תל בע"מ", בהשקעה של 350 אלף דולר. האתר הפך למותג מוכר וכבר בשנה הראשונה להשקתו פורסמו בו כ-1,000 מודעות חדשות ביום והשתמשו בו עשרות אלפי גולשים ביום. בשנת 2008, רכשה קרן ההשקעות האמריקאית "טייגר הולדינגס" 49% מהאתר לפי שווי של 85 מיליון שקל. ביולי 2010, רכשה חברת וואלה 75% מחברת קורל-תל תמורת 117 מיליון ש"ח, ובנובמבר 2013 רכשה את 25% הנותרים תמורת 50 מיליון ש"ח. בשנת 2012, השיק האתר "לוח טרמפים" לפרסום הסעות בתשלום, אך הלוח לא זכה להצלחה. במאי 2014 הושגה הסכמה למכירת חברת "קורל-תל" ל-Axel Springer Digital Classified, מיזם משותף של תאגיד אקסל שפרינגר הגרמני וקרן ההשקעות של ג'נרל אטלנטיק, תמורת כ-800 מיליון ש"ח, סכום הגבוה מעל לפי ארבעה מהסכום בו אלוביץ' רכש את האתר. המכירה הניבה לאילן ישועה, מנכ"ל "וואלה!", בונוס של 12 מיליון ש"ח על פי כתב האישום בתיק 4000 עמד שאול אלוביץ' בקשר עם בנימין נתניהו על מנת לקבל אישור מזורז לעסקה. בספטמבר 2015 רכש אתר יד2 70% מפורטל דרושים פורטל לחיפוש עבודה. בשנת 2017, תחקיר של פוליטיקלי קוראת חשף כי באתר מתפרסמים שירותי זנות במסווה של שירותי עיסוי, זאת למרות מחאה כנגד פרסומים כאלו שעלתה בשנת 2011. בעקבות התחקיר, דיון בוועדה לקידום מעמד האישה עסק בנושא וראשי האתר הבטיחו כי יקפידו על אכיפת החוק בנושא ביתר שאת. מאז, האתר הסיר לצמיתות משירותיו את האפשרות לפרסם שירותי עיסוי. בשנת 2023 סערת רשת החלה סביב מודעות להשכרת דירות שעלו בפלטפורמה של יד2 מפני שהמודעות הצהירו כי הנכס מיועד לדתיים ושומרים מסורת בלבד, בעקבות כך יד 2 פעלה להסירן. האתר מאפשר לכל דורש לפרסם בו חינם מודעה, על פי תבנית שמציע האתר, למכירה או לקנייה של מוצר, כגון דירה, מכונית, ציוד ביתי ועוד. בדרך זו החליף האתר את מודעות הלוח, שהיו מקור הכנסה נכבד (כמיליארד ש"ח בשנה) של העיתונות המודפסת. גולש המעוניין לבצע עסקה מסוגל לתת את המאפיינים הנחוצים לו, כגון סוג המוצר וטווח מחירים, ולקבל את המודעות העונות על מאפיינים אלה. בנוסף למודעות חינם מאפשר האתר פרסום מודעות בתשלום, הזוכות לחשיפה בולטת יותר, ופרסום ללקוחות עסקיים, בעיקר בתחום הנדל"ן והרכב. כמו כן, באתר מופיעות פרסומות. אתר יד2 אמיר טייג, פרשנות // כיצד השיגה יד2 את השווי הגבוה ביותר שניתן לחברת אינטרנט מקומית?, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2014 גד פרץ, רועי גולדנברג, ‏וואלה מוכרת את יד2 לאקסל שפרינגר תמורת 806 מיליון שקל, באתר גלובס, 6 במאי 2014 דניאל שמיל, טרמפיאדה מקוונת: יד2 פותח לוח טרמפים, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2012 אופיר דור וגולן חזני, בזק מוכרת את יד2 לאקסל שפרינגר ב-806 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 6 במאי 2014 איתמר ב"ז, "הגרמני צלצל אליך, לא שלח עדיין משהו?", באתר העין השביעית, 6 בדצמבר 2019 אביחי מנדלבליט, שי ניצן, ליאת בן ארי, יהונתן תדמור, יהודית תירוש ואלון גילדין, כתב אישום: מדינת ישראל נגד בנימין נתניהו, שאול אלוביץ', איריס אלוביץ' וארנון מוזס, באתר פרקליטות המדינה, ‏21 בנובמבר 2019 אמיר טייג, יד2 מתחזק בתחום חיפוש העבודה: רוכשת 70% מפורטל 'דרושים', באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2015 בדיקה: האם באתר "יד 2" מפורסמים שירותי מין?, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏2017-05-16 יד2 מקשיבה לביקורות: הסירה מודעות שכירות "לדתיים בלבד", באתר אייס, 6 ביוני 2023
צקאלטובו

צקאלטוּבּוֹ (בגאורגית: წყალტუბო) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת צקאלטובו שבמערב המחוז. צקאלטובו ממוקמת באזור הגבעות הנמוכות שבצפון מישור קולכתי, על גדת הנהר צקאלטובוסצקאלי, בגובה 120 מ' מעל פני הים; העיירה מרוחקת בשבעה קילומטרים מהעיר כותאיסי שמדרום-מזרחהּ. בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית צקאלטובו מנתה 11,281 נפש. האקלים בצקאלטובו סובטרופי-לח. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 5 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, אוגוסט, היא 24 מעלות. הכמות השנתית הממוצעת של המשקעים בצקאלטובו הוא 1,700 מילימטרים. צקאלטובו מוכרת כעיירת נופש בזכות מעיינותיה המינרליים החמים, שעשירים ברדון ובקרבונט ומשמשים כמרחצאות מרפא בבריכות שאוגרות את מימיהם; למרות ההרכב שלהם, המים המינרליים זכים וחסרי ריח. טמפרטורת המים נעה בין 33 ל-35 מעלות. המים המינרליים של צקאלטובו משמשים לטיפולי ספא בנוירופתיה פריפרית, מחלות גפיים, מחלות עור, מחלות דם ולב, הפרעות מטבוליות, הפרעות במערכת האנדוקרינית, מחלות של מערכת הרבייה הנשית, שיגרון, פוליו ושיתוק מוחין. המערות הקרסטיות שבסמוך לצקאלטובו מיטיבות בזכות מיקרו-האקלים שלהן עם חולי אסתמה, דלקת ריאות, תעוקת לב, היפרטוניה ונוירוזה. בפארק הנופש של צקאלטובו שתולים עצים ושיחים שמשתייכים ללמעלה מ-150 זנים; בעיירה ישנו אגם מלאכותי, שנוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי סכירתו של הנהר צקאלטובוסצקאלי. בתקופת השלטון הסובייטי בצקאלטובו הוקמו תשע בריכות של מים מינרליים ו-19 סנטוריומים ובניינים להשכרת חדרים (פַּנסיונטים); לרווחת החולים והנופשים מרוסיה פעל קו רכבת מהיר מוסקבה-צקאלטובו. משנת 1993 מרבית הסנטוריומים והפנסיונטים של צקאלטובו מאוכלסים על ידי 9,000 פליטים מהסכסוך הגאורגי-אבחזי. נכון לשנת 2014 בצקאלטובו פועלים הסנטוריום "אוֹאזיס", הפנסיונט "צקאלטובו", בית המלון "סַכַּרתווֵלוֹ" וכן שלוש מהבריכות של המים המינרליים; בעיירה ישנה מרפאה וגם מכון לחקר אסתמה, אלרגולוגיה ואימונולוגיה קלינית. בצקאלטובו פועל מועדון הכדורגל "סַמגוּרַלי", שנוסד בשנת 1945 בשם "מֵדיקי". קבוצת "סמגורלי" צקאלטובו משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); אצטדיון הקבוצה יכול להכיל 12,000 צופים. אתר האינטרנט הרשמי של צקאלטובו מדיה וקבצים בנושא צקאלטובו בוויקישיתוף