laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבית המשוגע

"הבית המשוגע" הוא כינויו של בית מגורים משותף הנמצא ברחוב הירקון בתל אביב, מעבר לכביש הבניין שוכן גן העצמאות וקרוב לכיכר אתרים. הבניין תוכנן על ידי האדריכל ליאון גנייבה והמהנדס יעקב חי, בנייתו הסתיימה ב-1989. מאז הקמתו נחשב הבניין ל"קוריוז" אדריכלי בעיר. הבניין, שסגנונו שונה בתכלית מכל מבנה אחר בארץ ובתל אביב בפרט, נבנה בהשראת מבני מגורים שתכנן אנטוני גאודי בברצלונה בסגנונו הייחודי כגון קאזה מילה או בית באליו. מבנים אלו מתאפיינים בצורות עקמומיות ופיסוליות הלקוחות מעולם הטבע ומזכירות צמחייה, שלדים או חלקים מגוף האדם. בדומה למבנים של גאודי, גם הבית המשוגע כולל חלקים אשר לא ניתן לבנותם על פי תוכניות מקובלות אלא מצריכות עבודת פיסול בבניין עצמו. עם זאת, הבית המשוגע הוא למעשה בניין בעל שלד בטון מזוין פשוט עם חלוקה ברורה לדירות ומרפסות אליו הוצמדו אלמנטים העשויים מג'י אר סי (Glass fiber Reinforced Cement-G.R.C) (תערובת מלט מזוין בסיבי זכוכית עמיד בעל יכולות עיצוב גמישות, קל משקל ונוח להתקנה) היוצרים את העיצוב של רכיבים דינמיים באופן מלאכותי. שבירת הצורה אינה מוחלטת והמבנה נראה כמו קוביית בטון הלובשת בגדים קרועים. מבני המגורים של גאודי נבנו כעקמומיים כחלק מתפישת הבנייה שלהם - רוב הקימורים הם חלק ממבנה הבניינים וקישוטיהם הססגוניים נראים כצומחים מתוך הבניין באופן טבעי. מודל של הבית המשוגע מוצג יחד עם מבנים תל אביביים מפורסמים נוספים במיני ישראל. הבניין המשוגע נבנה על ידי חברת משולם לוינשטין הנדסה וקבלנות בע"מ. עורף הבניין ישראל בולג לצד מודל מוקדם ומודל של הבית שיזם וגר בו דלת הכניסה הראשית לבניין עיטור בתקרת הקומה המפולשת חזית הבניין מכיוון רחוב אליעזר פרי כיכר אתרים מדיה וקבצים בנושא הבית המשוגע בוויקישיתוף טקסט ותמונות של הבית מצגת על הבית ריאיון עם האדריכל ליאון גנייבה: דקל גודוביץ, "דיקטטורה של באוהאוס", באתר כלכליסט, 20 ביולי 2010 ענת בסר, הבית המשוגע, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח הניה מליכסון, הבית המשוגע, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" מיכאל יעקובסון, הבית המשוגע מבחוץ ומבפנים: הצצה נדירה לדירת הגן המהפנטת, באתר Xnet‏, 6 בינואר 2016 חברת משולם לוינשטין
פמפלונה

פמפלונה (ספרדית: Pamplona; בסקית: Iruña או Iruñea אירוּניה, "העיר") היא עיר הבירה של הקהילה האוטונומית נווארה שבצפון ספרד. היא שוכנת על גדות נהר הארגה (Arga), ואוכלוסייתה מונה כ-196,000 תושבים (2006). פמפלונה התפרסמה בעולם כולו בזכותו של ארנסט המינגוויי, אשר כתב על פסטיבל סן פרמין (אנ') המתקיים בה מדי שנה ושבמהלכו מתקיימת ריצת הפרים ברחובות העיר. העיר היא גם תחנה בדרך סנטיאגו. קבוצת הכדורגל של פמפלונה היא אוסאסונה המשחקת בליגת העל הספרדית. פמפלונה נוסדה על ידי המצביא הרומי פומפיוס הגדול בשנת 75 לפנה"ס. העיר נקראה בתחילה פומפאלו (Pompaelo) על שמו של המצביא, ושם זה השתנה במרוצת הזמן לפמפלונה. בתקופת האימפריה הרומית פמפלונה הייתה עיר חשובה בשל מיקומה האסטרטגי, ונבנו בה מבני ציבור רבים כגון פורום ובתי מרחצאות. במאה הרביעית לספירה פמפלונה הייתה תחת שלטון הוויזיגותים עד שבמאה השישית נכבשה על ידי הפרנקים. במאה השמינית העיר נכבשה על ידי המורים, אשר שלטו בה עד שבמאה העשירית הם הובסו על ידי מלכי נווארה. ב-1512 נווארה סופחה לממלכת קסטיליה, ופמפלונה הפכה מוצב מבוצר ומוקף חומות להגנה מפני פלישות אפשריות. בתקופת המלחמות הנפוליוניות, העיר נכבשה ב-1808 על ידי צבא צרפת ששלט בה עד 1813. במאה ה-20 פמפלונה החלה להתרחב ולשגשג - החומות שהקיפו אותה נהרסו, נבנו שכונות חדשות, הוקמו בה מבני חינוך ותעשייה, אוכלוסייתה גדלה ורמת החיים בה עלתה. פסטיבל סן פרמין (ספרדית: Sanfermines) הוא מסורת עתיקה המתקיימת מדי שנה בין 6 ביולי ל-14 ביולי. הפסטיבל נערך לכבודו של פרמין מאמיין, הקדוש הפטרון של פמפלונה, שיום חגו חל ב-7 ביולי. הפסטיבל מתקיים כבר 400 שנה, אך הוא התפרסם בעולם כולו רק במאה ה-20, כאשר הסופר האמריקאי ארנסט המינגוויי תיעד את הפסטיבל בספרו "וזרח השמש". במשך הפסטיבל נהוג ללבוש חולצה לבנה ולקשור מטפחת אדומה סביב הצוואר. במסגרת הפסטיבל מתקיימים אירועים וטקסים שונים, אך גולת הכותרת של הפסטיבל היא ללא ספק האנסיירו (encierro) - ריצת הפרים ברחובות העיר. האנסיירו מתקיים בכל אחד מימי הפסטיבל (למעט ב-6 ביולי), ומשתתפים בו בין 2,000 ל-3,500 אנשים. האנסיירו מוזנק באמצעות רקטה הנורית בשעה 8 בבוקר בדיוק; אז משוחררים שישה פרים ומתחילים לשעוט בעקבות משתתפי המרוץ. האנסיירו מסתיים כאשר כל הפרים מוכנסים למכלאות שבזירת מלחמת השוורים הנמצאת בסוף מסלול הריצה, שם ימתינו עד שישתתפו במלחמת השוורים המתקיימת מאוחר יותר באותו היום. אורך מסלול הריצה הוא כ-800 מטר, והריצה נמשכת בדרך כלל ארבע דקות. מאז 1925 נהרגו חמישה עשר בני אדם במהלך ה"אנסיירו". האחרון שבהם נהרג בפסטיבל שהתקיים ביולי 2009. צרפת באיון, צרפת יפן ימאגוצ'י, יפן גרמניה פאדרבורן, גרמניה קולומביה פמפלונה, קולומביה אתר האינטרנט הרשמי של פמפלונה sanfermin.com, אתר המוקדש לפסטיבל סן פרמין גיא רייפנברג, ‏חגיגות סן פרמין וריצת השוורים של פמפלונה, באתר GoTravel פמפלונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שור נגח למוות במשתתף בריצה בפמפלונה, באתר ynet, 10 ביולי 2009
הלב (ספר)

הלב (באיטלקית: Cuore) הוא ספר מאת אדמונדו דה אמיצ'יס, שיצא לאור בשנת 1886. הספר נחל הצלחה מסחרית ניכרת (משנת פרסומו ועד לשנת 1900 נמכרו ממנו כמיליון עותקים), והפך את דה אמיצ'יס לסופר הנקרא ביותר באותה תקופה באיטליה. הספר כתוב כיומן של ילד איטלקי בשם אנריקו בוטיני, המתעד שנת לימודים אחת בבית ספר יסודי, ומתאר את מרקם החיים בכיתה ואופיים של הילדים השונים. הספר מיועד לקהל צעיר ונכתב ברוח הערכים המסורתיים: פטריוטיות, דרך ארץ, הירואיות, כבוד למדינה ולמשפחה. גארונה - חברו הטוב של אנריקו שעוזר לכולם ומגן על החלשים. ארנסטו דרוסי - תלמיד מחונן שזוכה תמיד במקום הראשון בלימודים ומעורר עליו את קנאתם של מספר תלמידים, שמתוארים בספר כצרי עין. קרלו נוביס - בן-עשירים גאוותן ווטיני - בן עשירים, מהמתקנאים בהצלחתו של דרוסי. פייטרו פרקוסי - בן נפח, ילד מוכה שבהתמדתו בלימודים מצליח לגרום לאביו להפסיק לשתות ולחזור לעבוד. לואיג'י קרוסי - בן ירקנית, ילד בעל זרוע משותקת שאביו לכאורה באמריקה (בפועל הוא בכלא). קורטי - ילד חרוץ ועליז, בנו של סוחר עצים שהיה חייל. סטארדי - ילד קשה-תפיסה, בנו של מקיז דם, שבכוח ההתמדה והעקשנות מצליח בלימודיו. הבנאי הקטן (שמו האמיתי: אנטוניו ראבוקו) - בנו של בנאי, ילד קטן מהאחרים בכיתה. נלי - ילד גיבן, חלש מהאחרים. גארופי - סוחר באופיו, עוסק בלי הרף במסחר, מאסף בולים. פראנטי - ילד מושחת שמסולק מבית הספר, מוחזר לאחר תחנונים של אמו החולה, חוזר לסורו ומסולק לצמיתות. בנוסף לכתיבה היומנית כולל הספר גם סיפורים, המתוארים כסיפורים שמורהו של אנריקו גולל באוזני תלמידיו מדי חודש. סיפוריו של המורה הם חינוכיים ונסובים על מעשיהם של ילדים המקריבים את עצמם (או לפחות את בריאותם) למען משפחתם (או למען מולדתם או למען ערכים נאצלים אחרים). אחד מסיפורים אלו הוא "מהאפנינים עד האנדים", וגיבורו הוא מרקו, ילד איטלקי קטן, שיוצא לחפש את אמו בארגנטינה, אליה נסעה לחפש פרנסה. לפי סיפור זה נוצרה סדרת הטלוויזיה "הלב". ישנם כמה הבדלים בין הסיפור (הקצר מאוד) לבין הסדרה המתמשכת - בדומה לסדרות רבות המיועדות לילדים מרקו מקבל חיית מחמד כ"סיידקיק", מראו החיצוני בסיפור (בהיר שיער, גבוה, עם אף נשרי) שונה מבסדרה (קטן, כהה ועגלגל), גילו שונה (מרקו בסיפור בן 11 כשאמו נסעה ובן 13 כשיצא בעקבותיה לארגנטינה), נוספו דמויות ועלילות משנה רבות, ואופיין של כמה סצנות שונה לחלוטין. בישראל הוצג מחזמר על בסיס הסיפור כאשר את מרקו שיחק גיל סגל ואת אמו שיחקה ליאת אחירון. בנוסף כיכבו במחזמר גם ששי קשת (בתור קוסם בשם מוצוני) וטוביה צפיר. סיפורים בולטים נוספים הם "שומר מיטת אביו" או "צ'יצ'יליו שומר על אביו החולה", על נער שמלווה גוסס בבית חולים בימיו האחרונים, ו"הלבלר הפלורנטיני הקטן", על נער שמשלים את עבודת אביו ללא ידיעתו, על מנת לסייע לפרנסת המשפחה. הספר תורגם לעברית פעמים רבות. בגלל האופי המגויס והפטריוטי של הספר, סיפורים רבים מתוכו שולבו במהלך השנים בחומר הלימוד בספרות בבתי הספר בארץ. הלב בתרגום י. הלמן הלב באתר ספרות איטלקית יעל פרוינד אברהם, רומן הנעורים של איטליה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 22 במרץ 2012 הדר בן-יהודה, "הספר ייקרא 'הלב' – והוא יהיה ספר חיי", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 11 בספטמבר 2017 הלב באתר מדריך הרפתקה לספרי נוער
אריקו מלטסטה

אריקו מלטסטה (באיטלקית: Errico Malatesta; ‏14 בדצמבר 1853 – 22 ביולי 1932) היה אנרכו-קומוניסט איטלקי בעל אמונה חזקה, אותה חלק עם ידידו פיוטר קרופוטקין, לפיה המהפכה האנרכיסטית תתרחש בקרוב. שהה חלק גדול מחייו בגלות ממולדתו ולמעלה מ-10 שנים היה אסור בכלא. מלטסטה כתב וערך מספר עיתונים רדיקאלים והיה חברו של מיכאל באקונין. מלטסטה היה אנרכיסט של עקרונות - תמך תמיד בעקרונות האנרכיסטים ללא תלות בסיטואציה. כך דחה פוליטיקה של מפלגות, ומהפכה פוליטית, והעדיף מהפכה חברתית; הוא היה אפילו חשדן כלפי השימוש בארגוני עובדים מהפכניים, כפי שהציעו האנרכו-סינדיקליסטים. עבודתו המתמשכת כמארגן ודובר גילמה את האידיאלים שלו של התאגדות חופשית: עבור מלטסטה, היה טעם להצטרף להתארגנות רק לשם המטרה של עשייה משותפת עם קבוצה זו של אנשים. לא היה שום הגיון עבורו בלהשתייך לקבוצה פשוט לצורך ההשתייכות. מלטסטה היה מחויב למהפכה: הוא האמין שהמהפכה האנרכיסטית תבוא בקרוב, ושאלימות תהיה חלק הכרחי ממנה היות שהמדינה נשענת בסופו של דבר על כפייה אלימה. כפי שכתב במאמר "ה'חפזון' המהפכני": השאיפה שלנו והמטרה שלנו היא שכל אחד יהפוך לאפקטיבי ומודע חברתית. אבל כדי להשיג מטרה זו, הכרחי לספק לכולם את האמצעים לחיים ולפיתוח, ולכן מוכרחים להרוס באלימות, היות שלא ניתן לעשות זאת אחרת, את האלימות שמונעת את האמצעים האלה מהעובדים. — מלטסטה, אם כן, הטיף לאלימות כחלק "הכרחי" לצורך שחרורו של מעמד הפועלים. מלטסטה פרסם כ-15 ספרים באיטלקית על אנרכיזם. רק ספרים ספורים תורגמו לאנגלית או לשפות אחרות. במאה ה-21 ראו אור מספר ספרים המתעדים שיחות עם מלטסטה, וכן אסופות של מאמריו. כמו כן פורסמו מחקרים רבים על חייו ועל תפיסותיו. אריקו מלטסטה, ברשת החברתית Goodreads אריקו מלטסטה - ארכיון באתר ארכיון האינטרנט המרקסיסטי בעברית אריקו מלטסטה - קובץ מאמרונים באתר אוב - ז.ע.פ., תרגמו: יאיר חילו ואייל רוזנברג ערן סבאג, "חיים של אחרים" על אריקו מלטסטה‏, 14 בדצמבר 2010 אריקו מלטסטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אריקו מלטסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אריקו מלטסטה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אריקו מלטסטה (1853-1932), דף שער בספרייה הלאומית Umanità Nova, number 125, September 6, 1921[1]
ג'ון פול ג'ונס (מוזיקאי)

ג'ון פול ג'ונס (באנגלית: John Paul Jones; נולד ב-3 בינואר 1946) הוא מוזיקאי בריטי ולשעבר הבסיסט והקלידן של להקת הרוק המפורסמת לד זפלין. כיום הוא נחשב לאחד מנגני הבס הגדולים והמשפיעים בכל הזמנים. ג'ון פול ג'ונס נולד בלונדון, אנגליה. אביו היה פסנתרן ג'אז ואימו זמרת ורקדנית, לכן משיכתו למוזיקה הייתה מוקדמת ביותר והחל ללמוד לנגן על אורגן בגיל צעיר. בגיל 14 הוא לקח לידיו גיטרת בס והחל ללמוד אותה לבדו, אף שאביו רצה שילמד לנגן סקסופון. הוא עזב את בית הספר בגיל 17, לטובת קריירה כנגן שכיר, וניגן תפקידים קטנים עם אומנים שונים. בשנת 1964 ג'ונס הקליט והוציא סינגל רוק אינסטרומנטלי משלו, אך הוא לא זכה להתייחסות רבה. בשנת 1966 ניגן לראשונה עם דונובן, בהקלטות התקליט "Sunshine Superman". ג'ונס היה אמור לשמש נגן בס בלבד, אך בזמן ההקלטות ביצע גם את רוב התזמורים. בתקליטו הבא של דונובן, "Mellow Yellow", ביצע כבר את כולם. ב-1968 הזמין ג'ונס את הגיטריסט ג'ימי פייג' להקלטות הלהיט הבא של דונובן, "Hurdy Gurdy Man". ב-1967 עשה ג'ונס את עיבוד כלי המיתר בשיר "She's a Rainbow" של הרולינג סטונז. בין היתר ניגן גם בהקלטות "מתבודדי הרמן" של המפיק מיקי מוסט (Mickie Most). ערך מורחב – לד זפלין בשנת 1968, הגיטריסט ג'ימי פייג', לשעבר הגיטריסט של להקת היארדבירדס, שכר את ג'ונס כבסיסט וקלידן, זמר בשם רוברט פלאנט ומתופף בשם ג'ון בונהם במטרה להקים להקת רוק חדשה. לד זפלין נחלו הצלחה כבר מצאת אלבומם הראשון, וצלילם היה חדשני ומיוחד. התרומה של ג'ונס כבסיסט וקלידן הלהקה הייתה גדולה, הוא הביא ללהקה את הצליל הבלוזי שלה. בשנת 1980, ג'ונס הוא זה שמצא את חברו הטוב ומתופף הלהקה ג'ון בונהם חסר רוח חיים, הדבר שהוביל לפירוק הלהקה באותה שנה. לאחר פירוק הלהקה, חזר ג'ונס לעבוד כנגן שכיר, אך כעת עבד עם מוזיקאים יותר פופולריים, לאחר שצבר פופולריות והערכה משל עצמו. בנוסף, עסק בפרויקטים צדדיים וגם כמפיק. הוא ניגן בס בשיר של פול מקרטני "Ballroom Dancing", שהוקלט מחדש לפסקול הסרט "Give My Regards to Broad Street" משנת 1984. אלבום הסולו הראשון שלו משנת 1985, היה למעשה פסקול לסרט בשם Scream For Help, אותו הלחין לבדו. בשנת 1994, הוציא אלבום רוק אלטרנטיבי משותף יחד עם הזמרת דיאמנדה גאלאס. בשנת 1999, הוציא את האלבום Zooma, אלבום אינסטרומנטלי לגמרי עם אלמנטים של הבי מטאל ובלוז. ב-2001 הוציא את האלבום The Thunderthief, בו לראשונה שר ג'ונס בקטעים ספורים, בעקבות צאת האלבום יצא לסיבוב הופעות. חוץ מגיטרת בס וקלידים (פסנתר, אורגן, וסינתיסייזר). ג'ון פול ג'ונס גם מנגן על קונטרבס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מנדולינה, צ'לו ועוד כלי מיתרים שונים. בהם הוא מנגן בחלק מהשירים של לד זפלין ובאלבומי הסולו שלו. ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, מאנגלית: מתן קמינר, הוצאת רסלינג, 2011 (1994). Stephen Davis, Hammer of the Gods: The Led Zeppelin Saga; Harper Entertainment, 1985 מדיה וקבצים בנושא ג'ון פול ג'ונס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון פול ג'ונס ג'ון פול ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון פול ג'ונס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון פול ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון פול ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון פול ג'ונס, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון פול ג'ונס, באתר SecondHandSongs האתר הרשמי של לד זפלין ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, פרק 1 תחילת הדרך: סיבות ושורשים אישיים, ג'ון פול ג'ונס, עמ' 26-25.
אקו-אנרכיזם

אקו-אנרכיזם או אנרכיזם ירוק הוא ענף באנרכיזם המשלב אידאולוגיות של קיימות יחד עם אנרכיזם. זרם זה גורס כי יישובים אקולוגיים (בני כמה מאות אנשים) הם צורת ההתיישבות האנושית הטובה ביותר עבור הציוויליזציה וכי מערכות התשתיות והפוליטיקה צריכות לעבור ארגון מחדש כדי להבטיח שכפרים כאלו יוקמו ויתפקדו. אקו-אנרכיסטים טוענים, כי המוסדות החברתיים חייבים להיות מאורגנים בהתאמה לכוחות הטבע, ולא כנגדם. אקו-אנרכיזם משלב מגמות עתיקות יותר בכיוון של פרימיטיביזם, שבטיות, דמוקרטיה בינאזורית, פמיניזם (כאקו-פמיניזם), פציפיזם, פרישה וקהילה רצונית. אחד הספרים המשפיעים ביותר בספרות האקו-אנרכיסטית הוא "ישמעאל", מאת דניאל קווין, אשר מגולל שיחות בין אדם הלומד אצל גורילה. הוגים נוספים בזרם זה הם מארי בוקצ'ין, דריק ג'נסן (Derrick Jensen), וג'ון זרזן (John Zerzan). הדבר שמבדיל בין אקו-אנרכיסטים לבין פרימיטיביסטים הוא ההתמקדות של הראשונים בכפר ובהון החברתי שבו, בעוד האחרונים מתמקדים יותר בטכנולוגיה, בקבלתה או דחייתה. מה שמפריד בין האקו-אנרכיסטים מהאנרכיסטים ה"ירוקים" הוא הדגשה נוקשה על השתלבות באקולוגיה וביזור, ללא יבוא של חוקים מטעם גופים חברתיים גדולים יותר לתוך האזור האקולוגי, או לתוך הכפר האקולוגי עצמו. אקולוגיה חברתית העידן החדש אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם - אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
כירורגיה של היד

ענף הכירורגיה של היד עוסק הן בטיפול כירורגי והן בטיפול בלתי כירורגי של מצבים ובעיות ביד או בגפיים העליונות (מקצה האצבעות ועד לכתף). ניתוח של היד יכול להתבצע על ידי מנתחים כלליים, מנתחים אורתופדיים או מנתחים פלסטיים. כירורגים של היד מבצעים מגוון רחב של ניתוחים כגון: תיקון שברים, הפחתת לחץ בעצבים ושיקום פציעות או פגמים מולדים. כענף נפרד ועצמאי בכירורגיה הופעלה הכירורגיה של היד בראשונה במלחמת העולם השנייה על ידי ד"ר סטרלינג באנל, מנתח מסן פרנסיסקו, שהגיע ראשון למסקנה מרחיקת לכת כי ריבוי הפגיעות המלחמתיות מחייב להקדיש תשומת לב מיוחדת לשיקום היד, איבר חשוב אצל האדם. ביוזמתו של ד"ר באנל הוקמו בארצות הברית מרכזים רפואיים לריכוז הטיפול בנפגעי היד, בפיקוח מומחים שבחרו להתמסר לטיפוח ענף חדש זה בכירורגיה. שיקום היד הפגומה כולל תיקון גידים פגומים, כלי-דם, עצבים, עצמות ורקמות. אחרי המלחמה הואץ פיתוחו של ענף זה בעולם, אולם בארצות רבות נעשה עדיין שיקום היד הפגומה במסגרת המחלקות הכירורגיות הכלליות או הפלסטיות. היחידה הראשונה בישראל לכירורגיה של היד הוקמה במחלקה האורתופדית בבית החולים קפלן ב-1967, על ידי פרופסור איזידור קסלר, בעקבות המקרים הרבים של הפגיעה ביד בקרבות מלחמת ששת הימים. ב-1973 הייתה היחידה למחלקה מיוחדת בהשפעת הריבוי של פגיעות מלחמתיות במלחמת יום הכיפורים. פרופסור קסלר (1926 - 2007), יליד בולגריה ובוגר אוניברסיטת סופיה שהשתלם בפינלנד וארצות הברית, נחשב לאבי הכירורגיה של היד בארץ, והיה לפרופסור בעל שם עולמי. פרופ' קסלר ראה בענף זה את אחד האתגרים הגדולים של הכירורגיה המודרנית. פרופסור קסלר אף פיתח מכשיר רפואי, הקרוי על שמו, אשר בכל רחבי העולם נעשה בו שימוש והיווה פריצת דרך - "דגם קסלר" - מכשיר מתיחה להארכה של חלקי יד חסרים. כמו כן המציא את אחד מהקשרים החזקים לתפירת גידים ה- "Grasping Suture" הנושא את שמו.
המנון תימן

הרפובליקה המאוחדת הוא השם של ההמנון הלאומי של תימן. ההמנון נכתב על ידי עבדאללה אל-ווהאב נעמאן והולחן על ידי איוב טארש. ההמנון היה בתחילה שייך לדרום תימן. בשנת 1990, כשחל המיזוג בין הצפון לדרום, הפך ההמנון להמנון הלאומי של תימן המאוחדת. رددي أيتها الدنيا نشيدي ردديه و أعيدي و أعيدي و اذكري في فرحتي كل شهيد و امنحيه حللاً من ضوء عيدي رددي أيتها الدنيا نشيدي عشت إيماني و حبي أممياً و مسيري فوق دربي عربياً و سيبقى نبض قلبي يمنياً لن ترى الدنيا من بعدي وصياً Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Raddidihi Wa a'idi Wa aidi Wa 'Dhkuri Fi Farhati Kulla Shahidi Wa 'Mnahihi Hullalan Min Daw'i Idi Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Ya Biladi, Nahnu Abna'u Wa Ahfadu Rijalik Sawfa Nahmi Kulla Ma Bayna Yadayna Min Jalalik Wa Sayabqa Khalida 'D-daw'i 'Ala Kulli 'El-masalik Kullu Sakhrin Fi Jibalik, Kullu Dharrati Rimalik Kullu Anda'i Dilalik, Milkuna Innaha Milku Amanina 'L-kabirah, Haqqana Ja'a Min Amjadi Madiki 'L-muthirah Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Wahdati, Wahdati, Ya Nashidan Ra'i'an Yamla'u Nafsi Anti Ahdun 'Aliqun Fi Kulli Dhimmah Rayati, Rayati, Ya Nasijan Hiktahu Min Kulli Shamsi Ukhludi Khafiqatan Fi Kulli Qimmah Ummati, Ummati, Imnahini 'L-ba'sa Ya Masdari Ba'si Wa 'Dhkhurini Laki Ya Akrama Ummah 'Ishtu Imani Wa Hubbi Sarmadiyya Wa Masiri Fawqa Darbi 'Arabiyya 'Ishtu Imani Wa Hubbi Sarmadiyya Wa Masiri Fawqa Darbi 'Arabiyya Wa Sayabqa Nabdu Qalbi Yamaniyya Lan Tara 'D-dunya Ala Ardi Wasiyya. Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Raddidihi Wa a'idi Wa aidi Wa 'Dhkuri Fi Farhati Kulla Shahidi Wa 'Mnahihi Hullalan Min Daw'i Idi Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi הוי עולם, חזור אחר שירי. חזור עליו שוב ושוב. זכור באמצעות צהלתי כל קדוש מעונה. עטוף אותו בזוהר הפסטיבל שלנו. הוי עולם, חזור אחר שירי. הוי עולם, חזור אחר שירי. הוי ארצי, אנו בנים ונכדים של גבריך. אנו נגן על הוד מלכותך בידינו. אורך יהיה נצחי בכל מקום כל סלע בהריך, כל אטום באדמתך מימיך הם המכרה שלנו. הם שם עבור משאלותינו והם זכותנו. הם הגיעו מתהילת העבר שלך. הוי עולם, חזור אחר שירי. הוי עולם, חזור אחר שירי. אחדותי, הוי שיר נפלא מלאני ההבטחה שבתגובתנו דגלי, הוי בד נעוץ התנוסס לנצח מכל פסגה אומתי, תני לי כוח, הוי מקור של כוח שמריני עבורך, אומה יקרה באמונה ובאהבה אני חלק מהאנושות. ערבי אנוכי כל חיי. ליבי פועם בסינכרון עם תימן. אף זר לא ישלוט על תימן. הוי עולם, חזור אחר שירי. חזור עליו שוב ושוב. זכור באמצעות צהלתי כל קדוש מעונה. עטוף אותו בזוהר הפסטיבל שלנו. הוי עולם, חזור אחר שירי. הוי עולם, חזור אחר שירי. מידע על היצירה "המנון תימן" באתר מיוזיק בריינז גרסה אינסטרומנטלית מילים בערבית קובץ MIDI Himnuszok - גרסה קולית של ההמנון.
עידוד רדיקלי

עידוד רדיקלי (באנגלית: Radical Cheerleading) היא טקטיקה להבעת מחאה פוליטית המשתמשת בסגנון עידוד קבוצות הספורט, בדרך כלל באופן אירוני. השימוש בטקטיקה זו החל במיאמי, פלורידה, והתפשט למדינות נוספות בארצות הברית, קנדה ואירופה. הטקטיקה משמשת בעיקר כדי לקדם מחאה פמיניסטית ולמטרות שמאל. התנועה משתמשת בפרקטיקה של ג'נדרבנדינג, וכוללת גברים ונשים, כולל טרנסג'נדריות ובעלי מגדר לא-בינרי, ורבים מהפועלים בעידוד הרדיקלי אינם נראים כמו מעודדות אופייניות. עידוד רדיקלי משמש בהפגנות, וכן באירועים פמיניסטיים ורדיקליים. באמצעות שיטה זו מועבר מסר רדיקלי בצורה ידידותית ולא אלימה כלפי אנשים וכלפי אמצעי התקשורת. בעזרת חוש ההומור והאירוניה שבדרך העברת המסר, מופחת באופן משמעותי המתח שנוצר במהלך ההפגנות. אחת ההצלחות הבולטות של עידוד רדיקלי היה במצעד "March for Women's Lives" שנערך בוושינגטון למען זכויות נשים ולמען הזכות להפלה מלאכותית באפריל 2004. במצעד השתתפו כאלפיים מעודדות, אשר ביקשו לעורר את המודעות לזכות להפלה מלאכותית בקרב נשים בעלות הכנסה נמוכה. שירי המעודדים הרדיקליים מבוססים לעיתים על שירים פופולריים או היסטוריים, ולפעמים המפגינים כותבים ומלחינים את השירים בעצמם. תלבושות המעודדות הן מגוונות, אך לרוב הן כוללות את הצבעים ורוד או אדום ושחור, המקושרים עם אנרכו-פמיניזם ואנרכיזם. שיבוש תרבות מעודדות רדיקליות ניו יורק תמונות מאירועי המעודדות רוקדות נגד הגלובליזציה והמלחמות, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2003
גמאל מובארכ

גמאל (ג'ימי) מובארכ (בערבית: جمال مبارك, תעתיק: גָמַאל מֻבּארכּ; נולד ב-27 בדצמבר 1963) הוא בנם הצעיר של נשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ ואשתו סוזן מובארכ. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. גמאל הוא בנם הבכור של חוסני וסוזאן מובארכ. הוא נקרא על שם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. מובארכ סיים תואר שני בעסקים באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ושימש כראש הענף המצרי של בנק אמריקה. על פי פרסומים לא-מצריים, חוסני מובארכ ייעד את גמאל לרשת אותו בתפקיד נשיא מצרים. במסגרת זו מונה גמאל ב-2002 לכהן כראש הוועדה הפוליטית של המפלגה השלטת במצרים, ונחשב לאדם השלישי בכוחו במפלגה. לשם חיזוק נוסף במעמדו, הועברו במרץ 2007 שלושים וארבעה תיקונים בחוקה המצרית אשר יאפשרו את העברת השלטון מהאב לבנו במדינה שבאופן רשמי היא רפובליקה. צורת שלטון זו כונתה גומלוכיה וזכתה למחאות עם הקמת תנועת כפאייה. היו שטענו כי ארצות הברית תמכה בצעדים אלו כי הייתה מעוניינת לראות את מובראכ הבן מחליף בנשיאות את אביו, כיוון שהיה אלטרנטיבה מתונה יחסית לתנועות האופוזיציה המוסלמיות במצרים. בפברואר 2011, לאחר הימשכות המחאה במצרים, אמר סגן נשיא מצרים עומר סולימאן כי גמאל מובארכ לא יתמודד על הנשיאות. באפריל 2011, האשים אותו משרד התובע הכללי המצרי בשחיתות והוא נעצר, יחד עם אביו ואחיו עלאא והועמד לדין על עבירות שחיתות. ביוני 2012 הסתיים משפטו בזיכוי מחמת התיישנות, אך בתחילת 2013 הורה בית המשפט לבטל את הזיכוי ולהעמידו למשפט חוזר הוא שוחרר מהכלא בינואר 2015. בספטמבר 2018, גמאל נעצר יחד עם אחיו עלאא והואשם בביצוע מניפולציה בבורסה. השניים זוכו מאשמת המסחר הבלתי חוקי במניות בפברואר 2020. ב-12 במרץ 2021 ביטל האיחוד האירופי את הסנקציות שהוטלו ב-2011 נגד תשעה אזרחים מצריים, כולל בני משפחת מובארק. מדיה וקבצים בנושא גמאל מובארכ בוויקישיתוף צבי בראל, שושלת, באתר הארץ, 26 במרץ 2009 צבי מזאל, מצרים: המרוץ לנשיאות מתלהט, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 25 באוקטובר 2009 צבי בראל, גמאל מובארק, בנו של נשיא מצרים, מציג הון ושלטון, גרסת קהיר, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2010 סוכנויות הידיעות, סגן נשיא מצרים, עומר סולימאן: גמאל מובארק לא יתמודד על הנשיאות, באתר הארץ, 3 בפברואר 2011 סוכנויות הידיעות, נשיא מצרים לשעבר, חוסני מובארק, נעצר יחד עם שני בניו בחשד לשחיתות, באתר הארץ, 13 באפריל 2011 Court in Egypt orders retrial for Mubarak after appeal באתר BBC רועי קייס, אחרי 4 שנים בכלא: שוחררו בניו של מובארק, באתר ynet, 23 בינואר 2015 "Egypt arrests ex-President Mubarak's sons for embezzlement" (באנגלית בריטית). 2018-09-15. נבדק ב-2024-08-22. Reuters (2020-02-22). "Egyptian Court Acquits Mubarak's Sons of Illicit Share Trading". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-22. הודעת האיחוד האירופי, Egypt: EU revokes sanctions framework and delists 9 people, https://www.consilium.europa.eu/en/, ‏12/03/2021
פר (סוג)

פר או גם בקר אמיתי הוא סוג בר או מבוית של בקר. הפר הוא יונק גדול מעלה גרה ואוכל עשב. פרה היא מין מבוית ידוע ונפוץ של סוג זה. ישנם כמה ממיני הפר שנכחדו. מינים בני זמננו של פר נחשבים כבעלי אב קדמון אחד, שור הבר (B. primigenius). מין זה שרד עד סביבות המאה ה-17, אז ניצוד עד כדי הכחדתו. כיום מיני הפר הם מבין סוגי היונקים הנפוצים ביותר בעולם, כאשר קיימים כ-1.3 מיליארד פרים מבויתים. פרטים של סוג זה מצויים באפריקה, אסיה, מזרח אירופה וצפון אמריקה. מקומות המחיה שלהם מגוונים ביותר, ותלויים במינים השונים. ניתן למצאם בערבות, יערות גשם, אזורי ביצה, סוואנה ויערות ממוזגים. משך חיי פרטי פר שאינו מבוית הוא כ-18–25 שנים, ובשבייה עד 36 שנים. תקופת ההיריון עומדת על 9–11 חודשים, תלוי בהתאם למין הספציפי. לרוב נולד ולד אחד, ולעיתים נדירות שניים. רוב המינים חיים בעדרים שגודלם בין 10 עד מאות פרטים. באופן כללי הפר הוא בעל חיים בעל סדר יום קבוע: חלקי היום החמים מוקדשים למנוחה, בעוד הבוקר ואחר הצהריים מכילים פעילות. באזורים שבסמוך אליהם הגיעו בני אדם, עשויים הפרטים לעבור לפעילות לילית. ישנם מינים אשר נודדים בעדריהם בעקבות זמינות של מזון ומים. רוב המינים אוכלי עשב, והם בעלי לשונות ארוכות ושיניים גדולות המשמשות אותם לאכילת הצמחים. רוב המינים מעלי גירה. תת-סוג Bos מין שור הבר (Bos primigenius) - נכחד מין פר מצרי (Bos aegyptiacus) - נכחד מין בקר הבית (Bos taurus) מין פר אקוטיפרונס (Bos acutifrons) -נכחד מין Bos planifrons - נכחד תת-סוג Bibos מין גאור (Bos gaurus) מין גאיאל (Bos frontalis) מין בנטנג (Bos javanicus) מין Bos palaesondaicus - נכחד תת-סוג Novibos מין קופראי (Bos sauveli) - מצוי בסכנת חמורה תת-סוג Poephagus מין יאק הבית (Bos grunniens) מין יאק הבר (Bos mutus) מיני הפרים החיים: מדיה וקבצים בנושא פר בוויקישיתוף פר, באתר ITIS (באנגלית) פר, באתר NCBI (באנגלית) פר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פר, באתר GBIF (באנגלית) השם העברי לסוג Bos על פי כמה מקורות, למשל האנציקלופדיה העברית ישנם חוקרים המעריכים שנכחד בטבע