laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שינקן

המונח "האם" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו האם (פירושונים). שִינְקֵן או שִינְקֵה (בגרמנית: Schinken; בפולנית: Szynką; באנגלית: Ham; מכונה גם הַאם) הוא בשר ירך ואחוריים של חזיר הניתן לבישול ולהגשה בהיותו טרי, אבל לרוב משומר בצורה כזו או אחרת. השינקן מוגש לרוב פרוס וקר ומשמש בין השאר כמילוי לכריכים. ניתן לשמר שינקן על ידי שימור יבש או שימור לח. שינקן בשימור יבש שופשף בתערובת המכילה מלח וחומרים נוספים (בדרך כלל סודיום ניטראט וסודיום ניטריט). בארצות הברית משתמשים לעיתים גם בסוכר. לאחר מכן הבשר מיובש ומיושן. שינקן בשימור לח נכבש בתמיסת מלח, באמצעות השרייתו בה או הזרקת התמיסה. ההפרדה בין השיטות אינה חד-משמעית כיוון שישנן שיטות המתחילות בשימור לח וממשיכות ביישון יבש. בארצות הברית רוב השינקן בשימור לח המצוי בסופרמרקטים הוא גרסת "האם עירוני" - תמיסת המלח מוזרקת לבשר לשימור מהיר המתאים לשיווק נרחב. השיטה המסורתית כוללת השריית הבשר בתמיסת המלח לתקופה מסוימת ולאחריה בדרך כלל עישון קל. בשיטה זו מייצרים את "האם וילשייר" האנגלי ואת "ז'מבון דה פארי" הצרפתי. גרסאות שינקן בשימור יבש כוללות את ה"פרושוטו קרודו" האיטלקי ואת החמון סרנו וחמון איבריקו הספרדיים. בארצות הברית קיים "האם כפרי" שעשוי להיות מעושן או ללא עישון. באנגליה - "יורק האם". בגרמניה, "שינקן וסטפאלי" מעושן לרוב על גבי ערער. בבלגיה קיים "ז'מבון ארדנה" מעושן, בסין - "ז'ינחואה", ובבולגריה - "אלנסקי בט". שינקן מעובד גם למוצרים נוספים כגון קציץ בשר משומר (המכונה "ספאם" או לוף). שינקן אפוי הוא מאכל מסורתי בחג הפסחא. רומן המתאר את ילדותו ונעוריו של צ'ארלס בוקובסקי נקרא "שיפון עם שינקן". ספר הילדים "לא רעב ולא אוהב" מאת דוקטור סוס נקרא במקור "Green Eggs and Ham" ("ביצים ירוקות וירך חזיר"). ארוחת בוקר של איכרים - אוכל - ynet / שגיא קופר, באתר ynet שזיפים בשינקן, באתר האיטלקי של ג'אקומו שינקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיקסק

סִיקְסָק (שם מדעי: Vanellus spinosus) הוא מין עוף ממשפחת החופמיים הנפוץ בסוריה, בירדן, בלבנון, בטורקיה ובישראל. הסיקסק הוא עוף גדות השוכן לרוב בגדות הנחלים ובמקווי מים. עד לשנות השישים קינן בישראל בעיקר בסמוך למקורות מים בצפון הארץ, אך אז החל להסתגל אף לשדות ולמישורים, תחילה באזור העמקים, וכיום הוא נפוץ כמעט בכל חלקי הארץ. הוא ניזון מחרקים, תולעים, סרטנים ורכיכות. נמצא לרוב על הקרקע ומעופף באיטיות. לסיקסק רגליים שחורות וגבוהות בעלות שלוש אצבעות. צבע מקורו שחור. לא קיימת דו־צורתיות זוויגית, כלומר לא ניתן להבחין בין הזכר והנקבה. אין להם הבדלי לבוש בין קיץ לחורף. קיים הבדל לבוש בין פרט בוגר לצעיר, הצעיר הוא בעל גרון, מצח וכיפה חומים בהירים ושחורים לסירוגין וכנפיו נראות כטלאים חומים. בדרך כלל, הסיקסקים חיים בזוגות. הקשר הזוגי יכול להימשך מעונה אחת עד שנים רבות. הקן נבנה על קרקע מוסתרת ובתטולה מניין הביצים כולל ארבע עד חמש ביצים, וצבען חום בהיר עם כתמים שחורים כהים. שני ההורים משתתפים בקינון, וכאשר מגיע זר או פולש לאזור הקן, חגים ההורים מעליו בקריאות רמות ללא הפסקה, ומנסים לגרשו. הסיקסק מצויד בטופר־דרבן חד במפרק הכנף, המשמש אותו לתקיפה של בעלי חיים ואף אדם המתקרבים אל צאצאיו. הדרבן ע"פ רוב מכוסה בנוצות הכנף, אך במעקב ארוך ובוחן אפשר להבחין בו בבירור. אורכו עשוי להגיע אף ל־12 מילימטר. הודות למאפיין זה נקרא שמו על ידי מחיי השפה העברית בשם "שרוני מזוין". השם סיקסק נבחר כמייצג את צליל קריאותיו, בהשפעת שמו בערבית "זקזאק". כמו כן, מכונה בערבית מדוברת "אבו ט'פר" כלומר, "בעל הטופר". סיקסק באגמון חולה סיקסק בתל אביב סיקסק בצאלים סיקסק בפארק הלאומי ברמת גן סיקסק באגם ירוחם סיקסק בגן החיות התנ"כי אפרוח הסיקסק מדיה וקבצים בנושא סיקסק בוויקישיתוף סיקסק, באתר ITIS (באנגלית) סיקסק, באתר NCBI (באנגלית) סיקסק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיקסק, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) סיקסק, באתר GBIF (באנגלית) סיקסק באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר ד"ר נח רוטרי, סיקסק, הספרייה הווירטואלית של מטח סיקסק באתר המשרד להגנת הסביבה סיקסק - אנציקלופדיית אביב סיקסק באתר הרשימה האדומה של IUCN http://www.tevahadvarim.co.il/2014/12/הסיקסק-השרוני-המזוין באתר טבע הדברים
רוטב הולנדז

רוטב הולנדז (בעבר נקרא גם רוטב הולנדי) הוא אמולסיה של חלמון ביצה, חמאה מומסת, מים ומיץ לימון (או יין לבן או חומץ בן יין מצומצם). הרוטב מתובל לרוב במלח, פלפל לבן או פלפל קאיין. הרוטב מלווה בדרך כלל מאכלי דגים, פירות ים וירקות (בעיקר אספרגוס) וכן ביצים בנוסח בנדיקט. רוטב הולנדז הוא בין הרטבים הקלאסיים של המטבח הצרפתי. מקור השם הוא בחמאה המפורסמת של הולנד. להכנת הרוטב ממיסים חמאה ומסננים אותה במסננת דקה. אחר כך מקציפים חלמוני ביצים, ובחלק מן המתכונים מוסיפים להם מעט מיץ לימון או יין לבן או חומץ בן יין מצומצם, בצלי פנינה, עלי דפנה ופלפל לבן. אל החלמונים מוסיפים את החמאה הפושרת בהדרגה. את הרוטב מתבלים במלח, פלפל לבן ומיץ לימון, לעיתים גם במעט רוטב ווסטרשייר. רוטב שנקרש ניתן להפוך שוב לנוזלי על ידי הוספה של מעט מים קרים. ניתן להכין רוטב אחר, דמוי הולנדז, על בסיס של רוטב לבן שאליו מוסיפים חלמונים, חמאה ומיץ לימון. מדיה וקבצים בנושא רוטב הולנדז בוויקישיתוף
לאונרדו פונסיו

לאונרדו דניאל פונסיו (בספרדית: Leonardo Daniel Ponzio; נולד ב-29 בינואר 1981 בלס רוזאס, מחוז סנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת ריבר פלייט כקשר אחורי. זכה עד היום ב-17 תארים עם המועדון ונחשב בו לסמל. פונסיו החל את הקריירה בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, הוא שיחק בקבוצה החל מ-1999 ועד 2003 ואז הוחתם על ידי קבוצת ריאל סרגוסה הספרדית. הוא שיחק שלוש עונות וחצי בסראגוסה, איתה זכה בגביע הספרדי ובסופר קאפ הספרדי (2004). ב-2007 חתם בריבר פלייט, איתה זכה באליפות הקלאוסורה 2008. באותה שנה הוא שב לסראגוסה, שם הוא שהה עד 2012, שנה בה הוא חזר לריבר פלייט. עם ריבר הוא שוב זכה באליפות (פינאל 2014), והתווספו לכך זכיות בטורנירים רבים: קופה קמפאונאטו (2013/14), גביע סודאמריקנה (2014), שלושה גביעי רקופה סודאמריקנה (2015, 2016, 2019), שני גביעי ליברטדורס (2015, 2018), גביע סורוגה בנק (2015), שלושה גביעי ארגנטינה (2016, 2017, 2019) ושני גביעי הסופר קאפ הארגנטינאי (2017, 2019). פונסיו סיים את הקריירה עם זכייה נוספת באליפות הליגה בעונת 2021 ובטרופאו דה קמפאונס באותה עונה. פונסיו היה שותף לזכיית הנבחרת הצעירה של ארגנטינה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת באוגוסט 2004 במשחק מול יפן, לזכותו שמונה הופעות במדי הנבחרת כשהאחרונה הייתה במשחק מול בוליביה ב־26 במרץ 2013. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו פונסיו בוויקישיתוף לאונרדו פונסיו, באתר Transfermarkt לאונרדו פונסיו, באתר Soccerway לאונרדו פונסיו, באתר BDFutbol לאונרדו פונסיו, באתר National Football Teams לאונרדו פונסיו, באתר FootballDatabase.eu
גביעונית הלבנון

גביעונית הלבנון (שם מדעי: Fritillaria persica) היא מין בסוג גביעונית, גאופיט רב שנתי ממשפחת השושניים. לגביעונית הלבנון בצל גדול המורכב ממספר מועט של גלדים; הוא נמצא בקרקע בעומק של כ-15 ס"מ, וממנו יוצאים שורשים לעומק. בתחילת החורף מצמיח הבצל גבעול, הגבעול נושא עלים מפותחים - בשונה מרוב הגאופיטים. העלים מוארכים, בעלי גוון ירוק-כחלחל. אורכו של הגבעול 60–150 ס"מ. גביעונית הלבנון פורחת בין החודשים ינואר לאפריל, על כל צמח פורחים 10–40 פרחים, המסודרים בתפרחת מפוזרת לאורך הגבעול. צורת הפרחים כשל פעמון קטן, אורכם כ-1.5 ס"מ, הם תלויים על עוקץ כשפתחם כלפי מטה והם מלווים בחפה ארוך. צבעם של הפרחים נע בין לבן לוורוד-ארגמן, וששת עלי הכותרת מעורקים בפסי אורך כהים. תפרחתה של הגביעונית הלבנונית בלתי מסוימת - הפרח התחתון ביותר פורח ראשון. משך חייו של הפרח 9–12 יום. בתחילת הפריחה, צלקתו של הפרח בשלה להפריה והיא בולטת מעל ששת האבקנים שטרם הבשילו והתארכו, הצמודים לעלי הכותרת. למחרת הפריחה, מבצבצת טיפת צוף בבסיסו של אחד מעלי העטיף והאבקן שמולו מתארך, מתקרב למרכז הפרח, ומאבקו נפתח. בימים הבאים, נפתחים בזה אחר זה כל שאר האבקנים, ניצבים זקופים זמן מה ואחר נובלים. נטייתם של הפרחים כלפי מטה מגנה על האבקה מפני הגשם, ולכן אין הפרחים נסגרים אפילו בימים גשומים. האבקה דבוקה למאבק על ידי ויסצין - חומר דביק המצמיד את האבקה לאבקן. נטייתו של הפרח כלפי מטה היא מנגנון מכוון למניעת הרטבת האבקה ולא תוצאה ממשקל הפרח, שכן לאחר ההפריה מתישר עוקץ הפרח כלפי מעלה. גביעונית הלבנון מואבקת בעיקר על ידי דבורי דבש, וכן על ידי צרעות. לאחר ההפריה נושר הפרח, ועוקצו מתיישר וזוקף את הפרי. הפרי הוא הלקט גדול, צורתו כשל מנסרה משושה. הזרעים חומים, צורתם שטוחה ומכונפת מעט והם ערוכים בצפיפות בתוך הפרי. הזרעים מופצים על ידי הרוח עם הפתח ההלקט בתום הקיץ ועם נענועי הרוח. הזרעים נובטים בתחילת החורף, ובשלוש השנים הראשונות הם מוציאים רק עלה אחד. רק בשנה הרביעית צומח עליהם גבעול בעל עלים, ורק בשנה החמישית פורחת הגביעונית. מלבד ההפצה על ידי הזרעים, מתפתחת הגביעונית הלבנונית גם בצורה וגטטיבית: הבצל גדל כל שנה, וכשהוא נעשה גדול ביותר הוא מתחלק למספר בצלים קטנים. שמה המדעי של הגביעונית - Fritillaria - גביע קטן לזריקת קוביות משחק נקרא על שם צורתם של הפרחים, זהו גם מקור השם העברי. משרעת תפוצתה של הגביעונית הלבנונית היא מזרח-ים תיכונית - מישראל עד טורקיה. בארץ ישראל צומחת הגביעונית הלבנונית באזורי חורש ובתה, באדמות שונות, ובאזורים שונים. בחבל האירנו-טורני - באזור ספר המדבר צומח זן של גביעונית הלבנון שגבעולו קצר יותר, פרחיו מועטים וצבעם ארגמני כהה יותר מהזן הרגיל. בעבר, נחשב זן זה למין נפרד בשם גביעונית ערבית. גביעונית הלבנון אינה נדירה בארץ ישראל, אך היא גם אינה נפוצה מאוד, ועל פי החוק נחשבת לצמח מוגן. ריכוז של גביעונית הלבנון נמצא בשמורת תל קריות בדרום הר חברון. גביעונית הלבנון מדיה וקבצים בנושא גביעונית הלבנון בוויקישיתוף גביעונית הלבנון, באתר NCBI (באנגלית) גביעונית הלבנון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גביעונית הלבנון, באתר צמח השדה גביעונית הלבנון, באתר צמחיית ישראל וסביבתה גביעונית הלבנון, באתר Tropicos (באנגלית) גביעונית הלבנון, באתר GBIF (באנגלית) גביעונית הלבנון, באתר The Plant List (באנגלית) גביעונית הלבנון, באתר IPNI (באנגלית)
פטל לביד

פטל לביד (שם מדעי: Rubus canescens) הוא מין בסוג פטל, צמח מטפס או שרוע. הפטל הלביד הוא צמח קוצני, קוציו מגנים עליו מפני רעייה ומסייעים לו בטיפוס. העלים מנוצים, מורכבים מ-3-5 עלעלים עגולים ורכים. הפריחה בקיץ, מאפריל עד ספטמבר. הפרחים ערוכים בתפרחת דמוית אשכול, צבעם לבן והם בעלי חמישה עלי גביע, חמישה עלי כותרת, אבקנים לבנים רבים ושחלה עילית. הפרי מקובץ מגרגרים רבים, בהבשילו הוא אדום (בשונה מפטל קדוש המשחיר בהבשילו) והוא טוב למאכל אדם. בחורף נושרים עליו, וצבעם משתנה לאדום. משרעת תפוצתו של הפטל הלביד היא באירופה, צפון ים תיכונית, ואירנו-טורנית. בארץ הוא צומח בחורשים וביערות לחים בגליל, בגולן ובחרמון. הפטל הלביד נדיר מעט והוא מוגן בישראל על פי חוק. מדיה וקבצים בנושא פטל לביד בוויקישיתוף פטל לביד, באתר ITIS (באנגלית) פטל לביד, באתר NCBI (באנגלית) פטל לביד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פטל לביד, באתר צמח השדה פטל לביד, באתר צמחיית ישראל וסביבתה פטל לביד, באתר Tropicos (באנגלית) פטל לביד, באתר GBIF (באנגלית) פטל לביד, באתר The Plant List (באנגלית) פטל לביד, באתר IPNI (באנגלית)
הצגה (מתמטיקה)

במתמטיקה, הצגה היא הפעולה של תיאור אובייקט מופשט, כמו חבורה או חוג, באמצעות הענקת משמעות קונקרטית לאיברים שלו. ההצגות השכיחות ביותר הן אלו הממַמשות את האיברים כפעולות על קבוצה (הצגה כחבורת תמורות), מרחב וקטורי (הצגה ליניארית) או, באופן כללי יותר, חבורה אבלית (הצגה של חוג באמצעות פעולה על חבורה אבלית הופכת את החבורה למודול). הצגות מאפשרות לחקור חבורות שונות, או אובייקטים מופשטים אחרים, בכלים אחידים, ולהשוות בין הופעות של אותה חבורה בהקשרים שונים. לעיתים קרובות, מן התיאור המופשט של האובייקט (כגון, תיאור על-פי יוצרים ויחסים) לא ניתן לשלול את האפשרות שמדובר באובייקט טריוויאלי, והדרך להפיח בתיאור כזה ממשות היא להוכיח את קיומה של הצגה, שבה אפשר להשוות בין איברים ולהווכח מיד שהם שונים זה מזה.
הצגה (תורת החבורות)

האם התכוונתם ל... הצגה ליניארית (באנגלית: representation) - הצגה של החבורה כחבורה של מטריצות מעל שדה הצגה כחבורת תמורות (באנגלית: permutation representation) - הצגה של החבורה באמצעות פעולה על קבוצה (בדרך-כלל, סופית) הצגה (באנגלית: presentation) - תיאור של החבורה באמצעות יוצרים ויחסים
אסון הדבשה של בוסטון

אסון הדבשה של בוסטון התרחש בשכונות הצפוניות של בוסטון שבמסצ'וסטס, במזקקה של Purity Distilling Company, ב-15 בינואר 1919. באותו זמן, דבשה (מולאסה) הייתה הממתיק העיקרי בארצות הברית, והשתמשו בה כמרכיב בדברי מתיקה, כמו גם להכנת רום. מכל דבשה בגובה 15 מ', שהכיל 9.5 מיליון ליטר של דבשה, התפוצץ. הפיצוץ היה חזק עד כדי כך שהקורות של מסילת ברזל מוגבהת סמוכה נקרעו ורכבת שעברה על גב מסילת הברזל, נפלה ממנה. מספר בניינים באזור קרסו, עקב הפיצוץ. הדבשה זרמה מהמכל ההרוס בגל בגובה שבין 2.5 ל-4.5 מטר ובמהירות של 56 קמ"ש. 21 אנשים נהרגו ו-150 נפצעו תחת גל הדבשה שמחץ וחנק רבים מהנפגעים עד מוות. עבודות הניקיון נמשכו שבועיים והשתתפו בהן מעל 300 איש, שקרצפו את הדבשה מאבני הרחוב, מהתיאטראות, מהעסקים, מהמכוניות ומן הבתים. נמל בוסטון היה צבוע חום עד הקיץ. המזקקה שילמה 640,000 דולר דמי נזיקין (מקביל לכ-10 מיליון דולר כיום), כעשירית מן הנזק שנגרם, באחת מן התביעות היצוגיות הראשונות במסצ'וסטס. סיבת התאונה לא התבררה עד היום. אחת ההשערות היא שהמכל מולא מעבר לקיבולתו בשל הבהילות לייצר דבשה עבור משקאות חריפים לפני אישור חוק היובש. השערה אחרת היא שהמכל התפוצץ עקב תסיסה בתוכו. השערה נוספת היא שהמכל הושפע מעליית הטמפרטורות החריגה באותו יום – הטמפרטורה עלתה מ-17° מתחת לאפס ל-4°, בפרק זמן קצר. בתחילת שנות האלפיים נעשה שימוש במודלים הנדסיים מודרניים כדי לבדוק את הסיבה לפיצוץ, ונמצא שמכל הפלדה לא נבנה בהתאם לתקנות, הוא נבנה במהירות והיה במחצית העובי הנדרש. כמו כן אחוז המנגן בפלדה היה נמוך בהרבה מהתקן, ולכן היא נסדקה בקלות. האסון הפך לחלק מהמורשת התרבותית של בוסטון, לא רק בגלל הנזק שנגרם, אלא גם בגלל הריח המתוק שמילא את השכונות הצפוניות במשך עשרות שנים לאחר האסון. על פי אחד הדיווחים העיתונאיים, "ריח המולסה נשאר במשך עשרות שנים והיה לחלק מהאווירה הייחודית של בוסטון." שיטפון הבירה של לונדון מדיה וקבצים בנושא אסון הדבשה של בוסטון בוויקישיתוף מוות מתוק, פרק בהסכת "מינהר הזמן" בהגשת ערן מינהר, תאגיד השידור הישראלי. אסון המולסה של בוסטון, פרק בהסכת "מה יש בזה" בהגשת קובי מלמד ואלעד יצחקיאן. The killer flood made of molasses מאתר ה-BBC. The Great Boston Molasses Flood of 1919 killed 21 after 2 million gallon tank erupted, באתר NBC, ‏15 בינואר 2019 (באנגלית). Emily Sohn, Why the Great Molasses Flood Was So Deadly, HISTORY (באנגלית)
מלפפון חמוץ

מלפפון חמוץ או מלפפון כבוש הוא מלפפון שעבר החמצה. זהו ירק מוחמץ נפוץ, שמשמש במטבחים לאומיים רבים ברחבי העולם. המלפפון החמוץ נמכר לרוב מוחמץ בחומץ או במי מלח, ונארז לרוב בקופסת שימורים או בקופסת זכוכית אטומה. ארכאולוגים ואנתרופולוגים סבורים כי בני מסופוטמיה היו הראשונים שהחמיצו מלפפונים, בערך ב-2400 לפנה"ס. לאחר מכן המאכל הופץ ברחבי העולם בדרכי מסחר. המלפפונים החמוצים היו מוכרים גם לתושבי יוון העתיקה (ידוע כי אריסטו היה חובב מלפפונים חמוצים) ולתושבי מצרים העתיקה. תושבי רומא העתיקה ראו במלפפונים החמוצים מעדן, ופיתחו טכניקות רבות להחמצת המלפפונים. המלפפונים החמוצים הפכו לנפוצים באזורי הים התיכון והמגרב, והם פופולריים באזורים אלו גם כיום. ערכים מורחבים – כבישה, החמצה, תסיסה הומולקטית ניתן לכבוש מלפפונים בשתי שיטות: בתמיסת חומץ (תהליך המכונה החמצה) או בתמלחת. כאשר כובשים את המלפפונים בחומץ הסביבה החומצית מגנה על המלפפון מפני ריקבון ועובש לאורך זמן. כאשר כובשים את המלפפונים בתמלחת (תמיסת מי מלח) התמלחת מגינה עליהם מפני אותן בקטריות ופטריות הגורמות לריקבון, אך מאפשרת לפרוביוטיקה לשגשג ולשמר את המלפפון. תהליך זה נקרא "תסיסה הומולקטית", מכיוון שהבקטריות הפרוביוטיות מסוג Lactobacillus acidophilus מייצרות חומצה לקטית. בישראל מלפפונים חמוצים נמכרים בקופסאות שימורים או קופסאות זכוכית אטומות. החברות הבולטות בתחום הן מפעלי בית השיטה, קבוצת יבנה, פרי ניר, בני דרום ומוטולה, כשלצידן פועלים גם יצרנים קטנים. כ-90% מן הצריכה בישראל היא של מלפפונים במלח. קלאוסן ציר הזמן של היסטורית המלפפונים החמוצים (באנגלית) ערכים תזונתיים של מלפפון חמוץ (באנגלית) Terebelski, D; Ralph, N (2003). Pickle History Timeline. New York Food Museum. נווית זומר, חמוץ לו, חמוץ לו, באתר "ידיעות אחרונות", 24 באוקטובר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פואזיס

פואזיס (יוונית: Πoεςις) הוא מונח בפילוסופיה ובעיקר בפילוסופיה האריסטוטלית ומשמעותו עשייה לשם השגת תכלית מסוימת, אמצעי. גם הפראקסיס וגם הפואזיס מציינים עשייה ונבדלים בכוונה שעומדת מאחורי העשייה גופה. בפראקסיס, עצם המעשה הוא הדבר שרוצים להשיג ובפואזיס הדבר המבוקש מגיע בסוף העשייה שנעשתה. בימינו משתמשים בפראקטיקה כדי לציין שיטה הדנה במקרים פרטיים של תופעה זו או אחרת ומבחינים בינה לבין תאוריה. 'פואטיקה' בימינו מציינת כתיבה או דיבור שירי, הנבדל מפרוזה. לפי אריסטו, לכל דבר ישנה תכלית אליה הוא שואף. תכלית הכיסא לשמש לישיבה, תכלית הסכין לשמש לחיתוך, תכלית הרפואה להביא לאדם בריאות וכדומה. כשאריסטו דן על אתיקה הוא הבחין בין שני סוגי תכליות של הפעילויות האנושיות: ברור שיש שני מיני תכליות: אלו נשארות בתחום הפעילויות למיניהן ואלו הן תוצאות מסוימות החורגות מהפעילות שיוצרתן — האתיקה הניקומאכית, ספר ראשון, פרק א' אריסטו מזהה את המעשה המוסרי כזה שתוצאותיו מביאות אל הטוב ואל האושר. לפי אריסטו האושר הוא פעילות שיש לעשותה. האדם המאושר הוא האדם שמממש את תכליתו האנושית, לפי אריסטו - הוצאת השכל מהכח אל הפועל. מכאן יוצא שהעיסוק הפילוסופי משתייך לפראקסיס, והאמצעים שמביאים לנו נחת כדי שנהיה פנויים לעסוק בפילוסופיה משתייכים לפואזיס. ההבחנה של אריסטו בין דברים הנעשים לשם תכלית אחרת לבין כאלו שנעשים לשמם מצויה גם במקורות היהדות. חז"ל אומרים 'אם אין קמח (אמצעים) אין תורה (תכלית בפני עצמה)' (מסכת אבות ג', כ"א). הרמב"ם הדגיש רבות את חשיבותה של האמונה לשמה והשפעת אריסטו עליו ניכרת בדיונים שלו בסוגיה זאת. מושגי יסוד אצל אריסטו אריסטו במשנת הרמב"ם
שפק

האם התכוונתם ל... שפק (מטוס קרב) (Shafaq) - מטוס קרב פרי פיתוח של התעשייה האווירית האיראנית קותל חזיר – שפֶּק (מגרמנית: Speck), נתחי בשר חזיר מומלח אישים ששמם שפק: אריה שפק – לוחם הבריגדה היהודית, איש הנוקמים, מפקד פלוגת שועלי שמשון מגדוד 54 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות, מראשי "מכבי" תל אביב, ראש מינהל יפו בעיריית תל אביב (1950–1961) ומייסד סוכנות הביטוח "אריה שפק" דב שפק-לובזובסקי – גואל קרקעות, קבלן התברואה הראשון של תל אביב, בעל שכונת שפק שבמרכז העיר נירה שפק – חברת כנסת ישראלית ספק
ג'ון לו

ג'ון לוֹ (באנגלית: John Law; אפריל 1671 – 21 במרץ 1729) היה כלכלן סקוטי. מאבות ענף המימון והשימוש בכסף נייר. במהלך חייו נודע כמתמטיקאי מוכשר וכמהמר מחונן. כבן למשפחת צורפים מהעיר אדינבורו, בתקופה בה עסקו הצורפים גם בבנקאות, למד ג'ון את רזי העסק המשפחתי. בגיל 12 התייתם מאביו שנפטר בעת ניתוח להוצאת אבן מהכליה. ג'ון גילה כישרון מתמטי בצעירותו, ששימש אותו בעיקר בתחום ההימורים. היה גם הולל ורודף נשים. הוא עזב את אדינבורו ועבר אל לונדון, העיר הגדולה, שם המשיך בפעילותו. בשנת 1694 הרג לו אדם בדו-קרב והורשע ברצח, עבירה שעונשה מוות. הוא הצליח להימלט מבית הסוהר לאמסטרדם שבהולנד. לאחר מכן הוא עבר בארצות שונות ביבשת אירופה, בהן הולנד, צרפת ואיטליה. בתקופת שהותו בפריז מצא את זוגתו לחיים, קתרין. קתרין הייתה אשה נשואה וכדי לממש את אהבתם נאלץ הזוג לברוח לוונציה. לזוג נולדו בהמשך שני ילדים, בן בשם ג'ון ובת בשם קיית. במהלך מסעותיו נחשף לשיטות כלכליות שהיו נהוגות במדינות השונות, בין השאר ברעיון השימוש בכסף נייר וגיבש את משנתו הכלכלית. לו קנה לו שם כמומחה בתחום הפיננסים. בשנת 1704 חזר לסקוטלנד וניסה, ללא הצלחה בשלב זה, לקבל חנינה מאן מלכת בריטניה. בתקופת שהותו בסקוטלנד חיבר שני חיבורים, בהם פרס את משנתו הכלכלית וניסה לעניין את אנגליה וסקוטלנד בהקמת בנק לאומי המנפיק שטרות נייר שערכם מבוסס על ערך הקרקע. תוכניתו זו נדחתה. בעקבות דחיית תוכנית זו ודחיית בקשת החנינה שלו עזב לו את סקוטלנד ויצא שוב לגלות. על לו עברו עשר שנים נוספות של נדודים בניסיון לעשות נפשות לתוכניותיו עד שנחל הצלחה. המלחמות הרבות שבהן נלחמה צרפת בתקופתו של לואי ה-14 השאירו את המדינה במצב כלכלי קשה, חוב לאומי ומחסור במתכות יקרות. לאחר מותו של לואי ה-14 שוכנע הדוכס מאורליאן, העוצר למלך צרפת, לתת ללו לנסות את כוחו בהבראת המשק. בשנת 1716 פתח לו ברחוב הטמפל את "בנק גנרל" (Banque générale de dépôt de change et d’escompte) שהיה בנק פרטי, אך נתמך על ידי הממשלה (הדוכס מאורליאן הפקיד בבנק כספים רבים, שטרות שהנפיק הבנק הוכרו לצורך תשלום מיסים בשלב מסוים ועוד). בשנת 1717 הקים את "חברת מיסיסיפי", שנועדה לתמוך במתיישבים הצרפתים בלואיזיאנה והיו לה זכויות מסחר במושבה זו. בתחילה נחלו מפעלים אלו של לו הצלחה כבירה. הבנק היה מקובל בציבור הרחב ובקרב הממשלה והוא אף הולאם ונהפך ל"בנק רויאל". חברת מיסיסיפי התרחבה, רכשה זכויות מסחר באזורים נרחבים ומניותיה עלו משער של כ-500 ליברות (מאי 1719) לשער של כ-10,000 ליברות (פברואר 1720). לו מונה בשנת 1719 לאחראי על גביית המיסים בצרפת ובפועל שלט בכלכלת צרפת. הוא אף קיבל לבסוף חנינה ממלכת בריטניה. אולם, עליית שערי מניות חברת מיסיסיפי הייתה בפועל בועה כלכלית. המושבה עצמה הייתה כושלת וענייה. עליית מניות החברה הביאה להתעשרות אנשים רבים, אך גם לאינפלציה מהירה. בשלב מסוים נוצר חוסר אמון בציבור בשטרות הבנק של לו ובחברת מיסיסיפי. מניות חברת מיסיסיפי צנחו בחזרה לשער של כ-500 ליברות בשנת 1721. גם חינו של לו סר בעיני הציבור עקב גזירותיו הכלכליות וניסיונות רפורמה מהפכניות מדי לתקופה זו. לו פוטר מתפקידו ונאלץ לעזוב את צרפת. לו עבר לבריסל ואז חזר ללונדון, שם ניסה לקבל תפקיד בממשלה הבריטית. לאחר מכן עבר לוונציה, שם נפטר בשנת 1729. ג'נט גליסון, המיליונר, בהוצאת ידיעות אחרונות. מדיה וקבצים בנושא ג'ון לו בוויקישיתוף חיבור של לו משנת 1705 ג'ון לו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית

האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית הוא שטח אדמה בגבול שבין ערב הסעודית ועיראק, שהוגדר ב-1922 במסגרת אמנת עוקייר לאחר משא ומתן בין סולטנות נג'ד לשלטונות המנדט הבריטי על מסופוטמיה, שקדם לעיראק המודרנית. הגבול בין שתי המדינות באזור הנייטרלי לא הוגדר באופן רשמי. הסכם נסיוני על חלוקת האזור הושג בשנת 1981, והחלוקה התבצעה בפועל בשנת 1983. אזור נייטרלי דומה היה גם בין ערב הסעודית וכווית. הסיבה לאזורים הנייטרליים נעוצה באופי שוכני האזור בתחילת המאה ה-20. באותו זמן נדדו באזור שבטים בדואים נודדים שונים, ועל כן לא הייתה חשיבות רבה לנושא הגבולות. אולם, עם כניסת האימפריה הבריטית לאזור, לחצו הבריטים על המדינות למתוח באופן מדויק את הגבולות, כדי למנוע סכסוכים בעתיד ולשמור על השלום. בשטח שבין ערב הסעודית ועיראק שכן שבט הזפיר הבעייתי, ועל כן, בפרוטוקול עוקיר הוחלט שאף מדינה מהשתיים לא תבנה ביצורים ולא תציב חיילים בשטח, או לאורך הגבול בכלל. המחלוקת נמשכה במשך שנים רבות. באזור הנייטרלי בין ערב הסעודית וכווית נתגלה נפט, ולכן החליטו שתי המדינות לחלק את השטח ביניהן. בשנת 1981, עקב פרוץ מלחמת איראן–עיראק, החליטו עיראק וערב הסעודית לחלק אחת ולתמיד את האזור הנייטרלי שביניהן, כדי לייצב את גבולן. ב-26 בדצמבר 1981 נחתם ההסכם בין המדינות, אולם מסיבה לא ברורה הוא לא הגיע לאו"ם או לכל מדינה אחרת, כך שמבחינת מדינות רבות האזור הנייטרלי עדיין קיים. גבול עיראק – ערב הסעודית מדיה וקבצים בנושא האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית בוויקישיתוף The Straight Dope אתר המסביר את טיבו של האזור הנייטרלי
אליה שמואל הרטום

אליה שמואל הרטום (Elia Samuele Artom) (כ"ג בסיוון ה'תרמ"ז, 15 ביוני 1887 – כ"ג באדר א' ה'תשכ"ה, 25 בפברואר 1965) היה רב ומחנך באיטליה ובישראל, מנהל בית המדרש לרבנים ברומא. מחבר "תנ"ך קאסוטו". נולד בטורינו שבאיטליה למנחם עמנואל יהושע. למד אצל אביו ורב העיר. לאחר מכן עבר לפירנצה, שם למד בבית המדרש לרבנים. כיהן כרב בפירארה, בטורינו, בטריפולי (לוב) וכרב ראשי בפירנצה. שימש כמנהל ומורה בבית המדרש לרבנים ברומא. בשנת 1939 עלה לארץ ועסק בהוראה בתיכון דתי בירושלים עד 1951. נפטר בעת שהות זמנית ברומא, והובא למנוחות בהר הזיתים בירושלים. על שמו כביש בירושלים, בהר חוצבים. פרופ' א"ש הרטום התפרסם בעולם היהודי הודות לפירושו המדעי-עממי למקרא, המוכר בציבור כ"פירוש קאסוטו" או כ"תנ"ך קאסוטו", על אף שמורו וגיסו משה דוד קאסוטו עצמו לא נטל בו כל חלק (פירוש זה הוצג מטעמים שיווקיים כ"פירוש שנעשה על פי שיטת קאסוטו", שכן ההוצאה בחרה למתג פירוש זה באמצעות שמו של פרופסור קאסוטו). הפירוש מבוסס על המסורת ועל פרשנות המקרא. בנוסף, תרגם ופירש את הספרים החיצוניים ועל כך זכה בציון לשבח משופטי פרס טשרניחובסקי תשכ"ו. עבודתו המדעית והסיפרותית השתרעה על שטחים רבים של מדעי היהדות. ספרו "חיי ישראל החדשים" יצא לאור לאחר פטירתו על ידי בנו מנחם עמנואל הרטום, והוא מהווה סיכום ותמצית של משנתו. לפיה "אין קיום לעם ישראל ולמדינת ישראל ללא התורה". וכי התורה אינה אך ורק מה שנקבע בתלמוד ובשולחן ערוך, אלא התורה עצמה דורשת שדרכי שמירתה תתפתחנה ותיקבענה בכל דור ודור בהתאם לצרכיו ולנסיבות. כמו כן הוא טוען כי אפשר לקבל את התורה כיסוד לחוקת מדינת ישראל גם מצד אלו שאינם מאמינים בעיקרי התורה גופה. וכי אם הנהגת התורה תהיה לפי האמור בספר אפשר יהיה לגשר בין 'דתיים' לבין 'בלתי דתיים' לטובת העם כולו. ביבליוגרפיה של כל כתביו הודפסה בסוף הספר "חיי ישראל החדשים". היה נשוי ליעל (אחותו של משה דוד קאסוטו), ונולדו להם חמישה ילדים: דבורה שנפטרה בגיל שבע, מנחם עמנואל, דוד – נפטר בשנות העשרים לחייו מדלקת קרום המוח, מאיר – ניצל מהנאצים, נישא בארץ ונפטר במגפת הפוליו בשנות ה-50 וראובן – נהרג במלחמת העצמאות. ביוגרפיה, באתר אנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית) כרטיס הקבר של אליה שמואל הרטום, באתר הר הזיתים רשימת המאמרים של אליה שמואל הרטום באתר רמב"י הרטום באתר "Rabbini Italiani" (באיטלקית) אליה שמואל הרטום, באתר "החכם היומי" אליהו שמואל הרטום (1887-1965), דף שער בספרייה הלאומית הרטום, אליהו שמואל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, ספריית פועלים, 1965 רחוב הרטום באתר עיריית ירושלים עמ' 151 -167