יוז'ף לנדייל

יוז'ף לנדייל (בהונגרית: Lengyel József; מרצאלי, 4 באוגוסט 1896 – בודפשט, 14 ביולי 1975) היה סופר ומשורר יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט ופרס אטילה יוז'ף. בתחילה למד באוניברסיטאות בבודפשט ובברטיסלבה, שיריו הראשונים הופיעו במגזינים של לאיוש קשאק. בשנת 1918 הוא הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP), לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ברח לאוסטריה, שם פרסם את ספרו העצמאי הראשון (Oh Faith Jerusalem) והצטרף למפלגה הקומוניסטית האוסטרית בה היה חבר עד 1921. הוא עבר לגרמניה בשנת 1927, שם עבד כעיתונאי, מתרגם עבור עיתוני שמאל והפך לחבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה. בשנת 1930 עבר למוסקבה, שם התפרנס כמחזאי וכעורך עיתון, שם פורסמה עבודתו "רחוב וישגראדי" (Visegrádi utca), בה כתב את חוויותיו האישיות בין השנים 1918–1919. הוא נעצר בשנת 1938, הורשע ונכלא במחנות עבודה שונים בגולאג למשך שמונה שנים. שוחרר רק בשנת 1946, אך נעצר מחדש והוגלה לסיביר. הוא הורשה לחזור להונגריה בשנת 1955, שם כתב על מחנות העבודה הסובייטים. יוז'ף לנדייל נולד במשפחה יהודית כבנם של פאל לנדייל (1864– 1913) סוחר תבואה, ושל ינקה ויטמן. הוא השלים את ארבע הכיתות של בית הספר היסודי במרצאלי ואת הכיתה הראשונה של הגימנסיה בעיר קסטהיי. כבר בילדותו כתב שירים בהשפעת המשורר הלאומי ההונגרי שאנדור פטפי. בשנת 1907 אביו פשט את הרגל ומשפחתו עברה לבודפשט. הוא המשיך את לימודיו בגימנסיה ברחוב ברצ'אי (היום הגימנסיה על שם אימרה מדאץ') בבודפשט. בשנת 1914 נרשם לפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (ששמו הפך בשנת 1951 לאוניברסיטת אטווש לוראנד), שם למד גם תולדות אמנות. הוא החל את לימודי משפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ברטיסלבה בשנת 1915, אך בשנת 1916 הפסיק. שני שיריו הראשונים הופיעו בשנת 1916 במגזין של לאיוש קשאק: "המעשה" הופיעו כמה משיריו, סיפור קצר וביקורות אמנותיות פרי עטו. בשנת 1918 הוקמה קבוצת סופרים סוציאליסטים מהפכניים, והוציאו לאור כרך משותף בשם "שחרור" (Szabadulás). לנדייל התוודע אז לדעותיו של ארווין סבו, השתתף בתנועה האנטי-מיליטריסטית הבלתי חוקית והצטרף לקבוצת הסוציאליסטים המהפכניים. לאחר ניצחון מהפכת החרציות, הקבוצה עסקה בתועמלנות בקרב פועלים שלא היו מרוצים מהמהפכה הבורגנית. לנדיאל הצטרף למפלגה הקומוניסטית בסוף נובמבר 1918. הוא נעצר ב-21 בפברואר 1919 יחד עם הנהגת ה-KMP ושוחרר ב-20 במרץ. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית הסתתר בפשט ובסביבתה. ב-28 באוקטובר 1919 ברח לאוסטריה. הוא נלכד בגבול על ידי המשטרה האוסטרית והועבר למחנה המעצר בקרלשטיין לאחר חקירה קצרה בווינה. לנדייל התגורר בווינה בין 1920 לבין 1927. בין השנים 1922–1923 היה סטודנט באוניברסיטת וינה. הוא נרשם לשיעורי היסטוריה ותולדות האמנות, למד אנגלית והשתתף בקורסי צילום ומיקרו-צילום. הוא חי מעבודה מזדמנת ואחר כך מדמי אבטלה. בווינה התחתן עם אירן קורנהאוזר, סטודנטית לרפואה באוניברסיטה. נישואיו נמשכו זמן קצר. במהלך שהותו בווינה ביקר פעמיים באיטליה. בין השנים 1919–1921 הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית האוסטרית. בשנים 1921–1924 הוא עבר משבר נפשי, עזב את המפלגה ואחר כך התפטר מעבודתו. בשנת 1927 עבר לברלין. בין השנים 1927 עד 1930 היה חבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה. הוא הקים ארכיון בליגה האנטי-אימפריאליסטית, ותרגם מאנגלית לגרמנית עבור כתב העת של "האיחוד המקצועי האדום". הוא עבד גם כמחזאי בחברות הסרטים Prometheus Film ו-Weltfilm. הוא הגיע למוסקבה בסוף אפריל 1930 ככתב העיתון Berlin am Morgen. מהסתיו עבד באיגוד המקצועי האדום של האינטרנציונל. הוא הפך לדרמטורג של חברת Mezrabpomfilm הסובייטית-גרמנית. בשנת 1932 התחתן עם נינה סרגייבנה קיזלוואלטר, מורה למוזיקה ולריתמיקה (אמנות התנועה). בשנת 1936 ביקש וקיבל אזרחות סובייטית. בשנים 1932–1934 היה ראש המחלקה ההונגרית של חברת ההוצאה של העובדים הזרים במוסקבה. הוא פרסם במגזין ההונגרי "פטיש ומגל" ( Sarló és Kalapács - סיפורים קצרים, עיתונאות), בשנים 1933–1934 היה העורך. הוא עבד כעצמאי מאמצע שנות השלושים (1935 או 1936). לנדייל נעצר ב-21 בפברואר 1938 בתקופת הטיהורים הגדולים ובמאי 1939 נגזר עליו בהיעדרו שמונה שנות מאסר במחנה חינוך מחדש, על ידי הוועדה החיצונית של משרד הפנים (OSO) על פי החלטה מה-23 באפריל 1939. הוא ריצה את עונשו במחנות נורילסק וקאנסק. רק אחרי שמונה שנים ועשרה חודשים שוחרר ביום האחרון של 1946. בשנים 1947–1948 הוא גר במה שנקרא "הקילומטר ה-101", 113 ק"מ ממוסקבה, באלכסנדרוב. הוא הועסק כמתרגם-מגיה ולקטור בהוצאה לאור בשפה זרה. בהתחלה נסע לעיתים קרובות למוסקבה ובילה יום או יומיים עם משפחתו. הוא כתב שני סיפורים ברוסית וסיפור קצר בשם אלקה. באביב 1947 הגיש את בקשתו לחזרה להונגריה. בחורף 1948 הוא נבדק בביקורת בדירתו במוסקבה ונאלץ לחזור תוך 24 שעות למקום הצ'ק-אין שלו, לאלכסנדרוב. בקשתו לחזור להונגריה נדחתה באביב 1948, אך הוא לא קיבל הודעה על כך. הוא נעצר שוב ב-22 בנובמבר והועבר לכלא ולדימיר. ב-9 בפברואר 1949 הוא נידון לגלות נצחית. במרץ 1949 הוחזר לסיביר בקרון כלא. מקארובו, כפר שנמצא במרחק של 50 ק"מ מקאנסק, הוגדר כמקום מושבו. שם כתב כמעט את כל קטעי "הקוסמים" וכן את דרמת הקולנוע "שוט אלוהים". ב-1 בספטמבר 1954 גזר עליו בית המשפט העממי של מחוז דז'ירינסק בחבל המנהלי קרסנויארסק שלוש שנים במחנה עבודה. הוא שוחרר ב-23 בפברואר 1955 הוא ובת זוגו חזרו למוסקבה והגישו בקשה לטיהור שמו. הוא טוהר מכל אשמה ב-25 ביוני בשל "היעדר פשע". עם שובו להונגריה ראה את כתיבתו ואת ייעודו האנושי לספר את כל מה שחווה במחנות, בגלות. בסוף שנות החמישים עבד על יצירות שאת ניסוחיהן הראשונים כתב בסיביר. הראשון היה "מבוקר עד ערב" שהופיע. הכרך "הקוסם", שיצא לאור בשנת 1961, הכיל 5 עבודות בהן כתב על עולם המחנות הסובייטים ומחנות הכפייה. פשיטות וינאיות (1970) הווידויים של ריצ'רד טרנד או אנטה,...(1970) ההתחלה מחדש (1970) בוני גשרים (1971) קסום (כרך 1–2, 1971) שוט אלוהים (1972) מכתבים לאריסטופנס (1972) הו אמונה-ירושלים (1972) רחוב וישגראדי (1972) ספינות ארגונידס (1973) על מדרגות הכנות (1974) שמו: ברנהרד רייסיג: ארץ וחוץ לארץ (1978) Sternekund und Reinekund: Sechs Märchen. Drezda, Verlagsanst. Proletarischer Freidenker Deutschlands, 1923 Des armen Gábor Kovács Lebenslauf. Regensburg: Habbel & Naumann Verlag, 1923 Изобретатель Андреас. Москва, Изд. ЦК МОПР, 1930 Исторический репортаж. Москва, Советская Литература, 1933 Три домны. Москва, Журн.-газ. Объединение ЦК МОПР, 1933 Visegráder Strasse. Berlin; Budapest, Dietz; Corvina, 1959 Беспокойная жизнь Ференца Пренна или стрелки указывают будущее. Москва, Иностр. лит., 1961 Batte il cuore della Cina. Milánó, Milano Nuova, 1964 Bosorák. Bratislava, Slovensky spisovatel, 1965 Dal principio alla fine. Milánó, Ferro, 1965 Sortilegio. Milano, Ferro, 1965 From beginning to end. London, Peter Owen, 1966 Prenn drifting: a novel. London, Peter Owen, 1966 Das unruhige Leben des Ferenc Prenn. Berlin, Volk u. Welt, 1966 Le pain amer. Párizs, Denoël, 1966 Die Attraktionen des Herrn Tördeky und andere Erzählungen. Reinbeck bei Hamburg, Rowohlt, 1967 Die Bekenntnisse des Richard Trend. Berlin; Weimar, Aufbau-Verlag, 1976 Čarodějník. Prága, Odeon, 1967 From beginning to end. Englewood Cliffs, Prentic-Hall, 1968 The judge's chair: A novel. London, Peter Owen, 1968 Fra begyindelsen til enden og andre fortaellinger. Koppenhága, Samleren, 1969 Acta Sanctorum and other tales. London, Peter Owen, 1970 Czarownik. Varsó, Pañstwowy Instytut Wydawniczy, 1971 Confrontation. London, Peter Owen, 1973 Confrontation. Secaucus, N. J., Citadel Press, 1973 Лицом к лицу. London, Overseas Publications Interchange Ltd, 1975 Deux communistes. Paris, Fayard, 1975 Endurance humaine. Bp., Corvina, 1976 Die Bekenntnisse des Richard Trend. Berlin; Weimar, Aufbau-Verlag, 1976 Pohnuty život Ference Prenna. Praha, Odeon, 1976 Attila – Bič Boži. Prága, Lidové nakladatelství, 1978 The Bridgebuilders. Bp., Corvina, 1979 Избранное. Москва, Худ. лит-ра, 1984 Die Kettenbrücke. Berlin. Verlag der Nation; Corvina, 1981 Gegenüberstellung. Frankfurt, Neue Kritik, 1990 Незабудки. Москва, Известия, 1990 Очная ставка. Москва, Радуга, 1990 Просроченный долг. Москва, 2016. ISBN 978-5-904280-67-3 בהתבסס על סיפורו הקצר פירוק וכריכה, ביים מיקלוס ינקסו את הסרט (1963) ינה הורבאט עשה סרט טלוויזיה על פי סיפורו הקצר Wengraf (1968) אני, פרנץ פרן - ביימתי סרט טלוויזיה מתוך הרומן של יוזף לנגיאל מאת מרטון קלטי (1969) התועמלנים, סרט שחור לבן. במאי: Dezső Magyar. התסריט נכתב על ידי ארווין סינקו, יוזף לנגיאל ואחרים דזס מגייר וגאבור בודי (1969) קסום ג. מיקלוס זניטאר עשה סרט טלוויזיה מסיפורו הקצר (1970, גישה מקוונת ) וידויים. מחזה טלוויזיה מבוסס על יצירותיו של איסטוואן אגרי יוז'ף לנדייל (1974) רחוב וישגראדי. סרט טלוויזיה (בבימויו של יוזף רוסט, 1986) פרגים צהובים. סרט טלוויזיה (בבימויו של Károly Esztergályos, 1989) יוז'ף לנדייל: למדוד את העבודות שנאספו לאין שיעור ממחברותיו של יוז'ף לנדייל, 1955-1975 יוזף לנדייל: עימות יוזף לנדייל: פשיטות בווינה יוזף לנדייל: שטרנקונד וריינקונד בוני הגשרים. סיפור על רקע יצירה רובע בודפשט 9 (1995/3) שלושה בוני גשרים (פרטים) לורד הזקן הכועס הקטן והפרק החדש של אקטה סנטורום יוז'ף לנדייל: ליבנה יוז'ף לנדייל: יומנו של נושא הנשק נדולו יוז'ף לנדייל: 13 הייקו הונגרי לאו-סי: על מציאות הסגולה; פשטות המוסר. תרגום מאת יוז'ף לנדייל יוז'ף לנדייל: קונצרט של יוהאן שטראוס (פרטים) // חיי האוונגליזם. 2006. פיליפסקו // סוף המילניום. 2007. 3. sz. NORILSK II Erzählung von Jozsef Lengyel (Die Zeit, 25.11.1966 מס '48) יוז'ף לנדייל: יאנוס מאטיס טייטש בתערוכה הראשונה של המגזין Ma. ניוגט. 1917 יוז'ף לנדייל: Die Strasse der Flucht פרס אטילה יוז'ף (1957) פרס סוט (SZOT) (1958) פרס קושוט (1963) מדיה וקבצים בנושא יוז'ף לנדייל בוויקישיתוף יוז'ף לנדייל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יצירות ספרות הונגריות על הגולאג יוז'ף לנדייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 2351/1975. folyószáma alatt". "Lengyel Pál halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 338/1913. folyószáma alatt". Születése bejegyezve Marcali polgári születési akv. 101/1896. folyószáma alatt Szabó József: Lengyel József alkotásai és vallomásai tükrében. Bp., Szépirodalmi K., 1966 (Arcok és vallomások) A Tett. 1916. II. évf. máj. 6. 13. sz. 1918 Szabadulás. - Bp., Krausz J. és Társa nyomdája, 1918 Életem – emlékeim // Az őszinteség lépcsőin / Lengyel József. Bp.: Magvető, 1974. 405. old. Lengyel József: Bécsi portyák Botka Ferenc: A Sarló és Kalapács (1929-1937) // Jelszótól a világképig / Botka Ferenc – Bp., Kossuth, 1982, 56-92. o. MTAKK MS 5538/3 A ház ma is áll, a 3. Likousinszkaja utca 26. szám alatt ahol lakott. "Александров". otzyv.ru. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. РГАСПИ Ф.495. ОП.199. Д.1039. Л.091. Noteszek 1973. dec. 23. MTAKK Ms 5535/32 Alka (Farkas-dakszli elmélkedései, tanításai, értékezései a kutyafajiságról, fajfölényről és főképp A KÉTLÁBÚAK TÖKÉLETES, EGYSZERŰ ÉS MAGAS DRESSURÁJÁRÓL): Lengyel József elfelejtett publikálatlan írása // Tekintet. 2006. 19. évf. 3. 9-30. o. Noteszek 1963. június 23. MTAKK Ms 5535/13 Élet és Irodalom. 1957. 6. sz.