laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל

אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית: University of North Carolina at Chapel Hill; בראשי תיבות: UNC; בקיצור: NC-Chapel Hill או North Carolina) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בצ'אפל היל שבמדינת קרוליינה הצפונית בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1789 והיא האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית. נכון לשנת 2022, למדו בה כ-31,705 סטודנטים. הקמת האוניברסיטה אושרה באספת הנבחרים של מדינת קרוליינה הצפונית ב-11 בדצמבר 1789, אבן הפינה שלה הונחה ב-1793 והיא החלה לקלוט סטודנטים ב-1795. בכך הייתה לאוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית. האוניברסיטה נקראה בתחילה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. ב-1932 הייתה האוניברסיטה חלק מהמוסדות שייסדו את מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית וב-1963 שונה שם האוניברסיטה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. נכון לשנת 2015 האוניברסיטה מציעה תואר ראשון ב-78 תחומי דעת ותארים שניים ב-112 תחומי דעת ו-78 תוכניות לדוקטורט ו-7 תארים מקצועיים. האוניברסיטה משתרעת על פני שטח של כ-3 קילומטרים רבועים. היא מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: הקמפוס הצפוני בו שוכנים מרבית כיתות הלימוד, ספריות וחלק ממעונות הסטודנטים לתואר ראשון, הקמפוס האמצעי בו שוכנים מרבית מתקני הספורט של האוניברסיטה, בית הספר למשפטים ובית הספר לממשל והקמפוס הדרומי בו שוכן אולם הכדורסל של האוניברסיטה, בית הספר לרפואה, בית הספר למנהל עסקים, בית החולים האוניברסיטאי ומעונות הסטודנטים החדשים. לאוניברסיטה מסורת ארוכת שנים של הצטיינות בענפי ספורט שונים. נבחרות האוניברסיטה זכו ב-43 תארים של אליפויות ה-NCAA, בהם שש אליפויות בכדורסל גברים (1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017), אליפות בכדורסל נשים (1994), שש אליפויות בהוקי שדה (1989, 1995, 1996, 1997, 2007, 2009), ארבע אליפויות לקרוס גברים (1981, 1982, 1986, 1991), שתי אליפויות לקרוס נשים (2013, 2016), שתי אליפויות כדורגל גברים (2001, 2011) ו-22 אליפויות בכדורגל נשים. דירוג שאנגחאי: מקום 31 (2024) דירוג Times Higher Education: מקום 72 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 132= (2024) דירוג U.S. News & World Report: מקום 47 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית) אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, באתר פינטרסט אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שתי אוניברסיטאות נוספות מתחרות על התואר הזה: אוניברסיטת ג'ורג'יה, אשר קיבלה צ'רטר ארבע שנים לפני צ'פל היל, אולם הלימודים בה החלו אחריה. הקולג' של ויליאם ומרי נוסד לפני צ'פל היל אולם לא היה אוניברסיטה ציבורית עד 1906.
חמישיית העונה ביורוליג

חמישיית העונה ביורוליג (באנגלית: All-Euroleague Team) הוא פרס עונתי המוענק לעשרת השחקנים המובילים בליגת היורוליג, החל מעונת 2000/2001. בחירת השחקנים לחמישיות העונה נעשית על ידי הצבעה של חברי תקשורת, המהווה 75% משקלול הקולות, והצבעה מקוונת של האוהדים המהווה את ה-25% הנותרים. חמשת השחקנים בעלי הדירוג הגבוה ביותר נכללים בחמישיית העונה הראשונה, וחמשת הבאים בדירוג נכללים בחמישיית העונה השנייה. עד עונת 2010/2011 נעשו הבחירות לפי עמדות; לכל אחת מהחמישיות נבחר שחקן אחד מעמדת הרכז, שני שחקנים מעמדות הכנף (קלע וסמול פורוורד) ושני שחקנים מעמדות הפנים (פאוור פורוורד וסנטר). החל מעונת 2011/2012 נבחרים השחקנים ללא תלות לעמדתם במגרש. ואסיליס ספאנוליס (פנאתינייקוס ואולימפיאקוס) מחזיק בשיא הבחירות לאחת מחמישיות העונה, עם 8 בחירות, ואחריו מדורגים חואן קרלוס נבארו (ברצלונה) ומילוש תאודוסיץ' (אולימפיאקוס וצסק"א מוסקבה) עם 7 ו-6 בחירות בהתאמה. נבארו, שנבחר 5 פעמים לחמישייה הראשונה, הוא השחקן בעל מספר הבחירות הרב ביותר לחמישייה זו, ואחריו מדורג דימיטריס דיאמנטידיס (פנאתינייקוס) עם 4 בחירות. בשל שוויון בהצבעות בין פאפאלוקאס לדיאמנטידיס, נכללו שני השחקנים בחמישייה הראשונה. בעונה זו לא נבחרו חמישיות העונה. ההכרזה על חמישיות עונת 2001/02, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2002/03, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2003/04, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2004/05, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2006/07, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2007/08, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2008/09, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2009/10, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2010/11, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2011/12, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2012/13, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2013/14, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2014/15, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2015/16, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיות עונת 2016/17, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיית העונה הראשונה 2017/18, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיית העונה השנייה 2017/18, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיית העונה הראשונה 2018/19, באתר היורוליג ההכרזה על חמישיית העונה השנייה 2018/19, באתר היורוליג
חוטמן הרים מערבי

חוטמן הרים מערבי (שם מדעי: Nasuella olivacea) הוא מין של טורף קטן ממשפחת הראקוניים האנדמי לקצה הצפוני של קולומביה ואקוודור ביערות הרריים בקצוות הרי האנדים בגובה 1,300-4,250 מ', ועל שם הרים אלה העניקו לו את שמו. בנוסף על כך כנראה חיה קבוצה נוספת בהרים בדרום מערב פרו, אך ייתכן שהם שייכים למין הקרוב אליו לקרוב משפחתו היחיד בטבע - (ולעיתים אחד מתת-מיניו) הוא חוטמן הרים מזרחי החי בשטחים מזרחיים ממנו באותם הרים והוא קטן יותר. שני המינים האלה (או היחיד על פי כמה מיונים) הם קרובי משפחה רחוקים של החוטמננים ונראים כמוהם אך קטנים ונדירים בהרבה. ישנם 2 תת-מינים (מובהקים) של החוטמן ההררי המערבי: N. o. olivacea וN. o. quitensis. ההבדל ביניהם הוא בעיקר בגודל ובצבע (הראשון גדול וכהה מעט יותר. השני קטן ובהיר יותר ועל זנבו פחות טבעות). אורכם של החוטמנים 20-24 ס"מ ופרוותם חומה כהה עם ראש מעט יותר בהיר. יש להם חוטם ארוך, ואיתו הם מרחרחים ותרים אחר מזון. כמו רוב בני המשפחה הם אוכלי כל הניזונים מפירות, ירקות, חרקים, חולייתנים קטנים וביצים. אין מספיק נתונים אודות מצב השימור של החוטמן בטבע. מדיה וקבצים בנושא חוטמן הרים מערבי בוויקישיתוף חוטמן הרים מערבי, באתר ITIS (באנגלית) חוטמן הרים מערבי, באתר GBIF (באנגלית)
חוטמן הרים מזרחי

חוטמן הרים מזרחי (שם מדעי: Nasuella meridensis) הוא אחד ממיני הראקוניים הנדירים והנחבאים ביותר. הוא נראה כמו חוטמן, אך קטן ממנו וקרוב משפחתו היחיד הוא חוטמן הרים מערבי. החוטמן הוא אנדמי לאזורים נידחים בצפון אמריקה הדרומית ובמערב ונצואלה ביערות עננים בגבהים 2,000-4,000 מטרים. בעיקרון הוא היה נכלל עד שנת 2009 במין של החוטמן ההררי המערבי, אך התברר שהוא קטן יותר, זנבו ושיניו קטנות יותר ופרוותו בצבע חום-זית עם פס שחרחר באמצע הגב. עם זאת על פי הרבה מיונים הוא נחשב לאותו מין כמו חוטמן ההרים המערבי. למעשה לא ידוע כמעט דבר על חוטמן זה. חוטמן חוטמן אדום חוטמן חום חוטמן הרים מערבי חוטמן הרים מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) חוטמן הרים מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) חוטמני הרים באתר wizzley חוטמן הרים מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית

אוניברסיטת קרוליינה הצפונית היא אוניברסיטה ציבורית מרובת-קמפוסים במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. ישנם 17 קמפוסים במערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית, להלן המרכזיים שבהם. האם התכוונתם ל... אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל – הקמפוס הראשי. האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית, נוסדה ב-1789 אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית (NCSU) – אוניברסיטה ציבורית, האוניברסיטה הגדולה ביותר בקרוליינה הצפונית, ממוקמת בבירה ראלי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בגרינסבורו אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט אוניברסיטת מזרח קרוליינה (ECU) – אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בעיר גרינוויל אוניברסיטת מערב קרוליינה אוניברסיטת המדינה אפלצ'יאן אחר הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (UNC Press) – הוצאה אוניברסיטאית השייכת למערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית, ממוקמת בצ'אפל היל, נוסדה בשנת 1922
טורונטו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות טורונטו – העיר הגדולה ביותר בקנדה והבירה של פרובינציית אונטריו. טורונטו (קנזס) – עיר בקנזס, ארצות הברית. טורונטו (אוהיו) – עיר באוהיו, ארצות הברית. טורונטו (אינדיאנה) – עיר באינדיאנה, ארצות הברית. טורונטו (דקוטה הדרומית) – עיר בדקוטה הדרומית, ארצות הברית. ספורט טורונטו (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר טורונטו, אונטריו שבקנדה, אשר משחקת בליגה הצפון-אמריקנית הבכירה ה-MLS. טורונטו ראפטורס – קבוצת כדורסל קנדית המשחקת בליגת ה-NBA מהעיר טורונטו. טורונטו מייפל ליפס – היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מטורונטו, אונטריו, קנדה, המשחקת בליגת ה-NHL. טורונטו בלו ג'ייז – קבוצת בייסבול קנדית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר טורונטו שבפרובינציית אונטריו, קנדה.
יוהנס פון אבן

יוהנס קרל לודוויג ריכרד פון אבן (בגרמנית: Johannes Karl Louis Richard von Eben;‏ 24 בפברואר 1855 – 30 ביוני 1924) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. פון אבן נולד ב-24 בפברואר 1855 לפרדיננד וילהלם פון אבן שהיה בעל אחוזה ולאגנס לבית מונו דה פרוידוויל, בממלכת פרוסיה. בשנת 1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-30. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון אבן מפקד הדיוויזיה ה-30 שהייתה חלק מהקורפוס ה-15 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הדיוויזיה בפיקודו השתתפה בבלימת הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, ולאחר מכן השתתפה בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914, שבו בלמו הארמייה השביעית והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. ב-2 בספטמבר 1914 הועבר פון אבן לפקד על קורפוס המילואים ה-10 שהשתייך לארמייה השנייה, במקום גנרל גינטר פון קירכבך שנפצע במהלך קרב סן קנטן, והשתתף עמו בקרב על המארן. ב-11 ביוני 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-1 שהשתייך לארמייה ה-12, ולחם עמו במתקפת גורליצה-טרנוב. ביולי 1915 כבש פון אבן את ביאליסטוק, ובספטמבר חבר להארמייה העשירית וכבש עימה את וילנה, ובאוקטובר כבש בסיוע פלגת הארמייה D - שולץ את דינבורג. ביוני 1916 השתתף תחת פיקוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ועל הצלחתו בקרבות קיבל ב-7 באוקטובר 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-10 ביוני 1917 מונה פון אבן למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל רוברט קוש שחזר לפקד על הקורפוס ה-52, ופיקד עליה בקרבות כנגד הרומנים. ב-22 בספטמבר 1917, קיבל פון אבן תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. ב-9 ביוני 1918 הועבר פון אבן למפקד פלגת הארמייה A באלזס, אך המשיך לפקד על הארמייה התשיעית שהועברה לחזית המערבית ב-19 ביוני, עקב מחלתו של מפקדה גנרל פריץ פון בלו. לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון אבן את כוחותיו אל מעבר לריין לכיוון וירטמברג. ב-14 בפברואר 1919 פרש פון אבן מהצבא ושב לביתו. פון אבן נפטר בבאודיטן ב-30 ביוני 1924 והוא בן 69 שנים. מסדר העיט האדום עם עלי אלון פור לה מריט עם עלי אלון מסדר הכתר של וירטמברג הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא יוהנס פון אבן בוויקישיתוף Johannes von Eben na stranici Prussian Machine באנגלית Johannes von Eben na stranici Deutschland14-18.de בגרמנית
ג'רי גרינפילד

ג'רי גרינפילד (באנגלית: Jerry Greenfield; נולד ב-14 במרץ 1951) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי, ממייסדי חברת בן אנד ג'ריס. גרינפילד נולד בברוקלין למשפחה יהודית, וגדל בלונג איילנד. בתחילה ניסה להתקבל ללימודי רפואה, אך לא הצליח בכך. בעת שלמד בקולג' באוהיו עבד כמוכר גלידה בקפיטריה המקומית, ולאחר מכן עבד כטכנאי מעבדות בניו יורק, והתגורר בדירת שותפים עם חבר נעוריו בן כהן. בשנת 1978 פתחו גרינפילד וכהן חנות גלידה ראשונה בשם "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברלינגטון, ורמונט, לאחר שהשניים נטלו לשם כך הלוואה של 4,000 דולר. עם הצלחת החברה ברחבי ארצות הברית כיצרנית גלידות ארוזות, החליט גרינפילד יחד עם שותפו כהן להעביר דרך קבע חלק ניכר מרווחי החברה למטרות נדבנות. לאחר מכירת חברת בן אנד ג'ריס לחברת יוניליוור בשנת 2000, חדל גרינפילד מלשאת בה תפקיד רשמי, אך נשאר פעיל במידת מה בניהולה. הוא נשוי ואב לילד. ב-19 ביולי 2021 הודיעה יוניליוור על כוונתה להפסיק את מכירת מוצריה בשטחים הפלסטיניים. בעקבות ביקורת מצד ישראל ומדינות שונות בארצות הברית, פרסם גרינפלד (ביחד עם בן כהן) מאמר בניו יורק טיימס בו טענו השניים כי הפסקת הפעילות ב"שטחים הכבושים" אינה חרם על ישראל, וכי מדובר ב-”החלטה חשובה המקדמת שלום“. לדעתם מדיניות ממשלת ישראל מהווה מכשול לשלום ומפרה את זכויות האדם הבסיסיות של הפלסטינים, וכי כיהודים בעצמם הם תומכים במדינת ישראל, אבל דוחים את הטענה כי ביקורת נגדה היא בבחינת פעולה אנטישמית או תמיכה בארגון BDS. ג'רי גרינפילד באתר Biography בנט כהן וג'רי גרינפילד, מייסדי בן אנד ג'ריס: הפסקת הפעילות בשטחים הכבושים אינה חרם על ישראל, באתר הארץ, 29 ביולי 2021 We’re Ben and Jerry. Men of Ice Cream, Men of Principle., New York Times, July 28, 2021
אולינגו צפוני

אולינגו צפוני (שם מדעי: Bassaricyon gabbii) הוא מין בסוג אולינגו שבמשפחת הראקוניים החי באמריקה המרכזית וקצת מאמריקה הדרומית. הוא נחשב בעבר למין יחיד בסוגו עד לגילויו של קרובו הקטן האולינגיטו. האולינגו הוא יצור קטן שוכן עצים והוא מזכיר מעט אופוסום ענקי. הוא מין ביניים בין הדביבון לחוטמן (ומקורב יותר לאחרון). המין הקרוב ביותר למיני האולינגויים הוא הקינקז'ו או דביבון הדבש מאמריקה המרכזית. יש לאולינגו הצפוני 3 תת-מינים: B. g. richardsoni B. g. medius - בכמה מיונים הוא מהווה מין נפרד. B. g. gabbii האולינגו הוא יצור החי על עצים ביער והוא טוב בטיפוס. צבע פרוותו באפור-חום או אפור בהיר על רוב הגוף והזנב והפנים כהים יותר עם אוזניים ואף ורודים. החלק התחתון בצבעי קרם או צהבהב. אורך הגוף 36-42 ס"מ והמשקל מגיע ל-1.2-1.4 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ויכול אפילו להיתלות ממנו. יש לו עיניים ואוזניים גדולות, לסת קצרה ומעוגלת, רגליים אחוריות ארוכות מהקדמיות וכפות ידיים שעירות עם טפרים קטנים. לנקבות זוג פטמות אחד הממוקמות בחלק האחורי של הבטן ליד הרגליים האחוריות. האולינגו חי בטבע רק ביערות גשם ממקסיקו עד פרו ובוליביה בדרום ותפוצתו הרבה ביותר היא באמריקה המרכזית. הוא חי ביערות גבוהים מ-1,000 מ' בדרך כלל אך גם פחות ונמנע מיערות פתוחים או ממטעים. הוא יוצא לחיים בלילות וביום ישן במחילה בין העצים. מזונו העיקרי הוא פירות שונים, בעיקר תאנים, אך הוא אוכל כל והוא ניזון גם מבשר, ביצים וכו'. בעונה היבשה נצפו אולינגים ששותים מצוף של עץ הבלזה. בעתות רעב תת-המינים הצפוניים עשויים לחפש אוכל על הקרקע ובתקופה זו הם פגיעים ביותר. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי היגוארונדי, הפומה, האוצלוט, הטאירה ונחשי הבואה. האולינגו נחשב לחיה בודדה אבל לעיתים הוא חי בזוגות או במשפחה מאוד קטנה, בעיקר בעונה היבשה בה הם נוהגים להתרבות. הוא יכול לחיות עד 25 שנים בשבי. מדיה וקבצים בנושא אולינגו צפוני בוויקישיתוף אולינגו צפוני, באתר ITIS (באנגלית) אולינגו צפוני, באתר NCBI (באנגלית) אולינגו צפוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אולינגו צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אולינגו צפוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אולינגו צפוני, באתר GBIF (באנגלית) אולינגו צפוני באתר animals אולינגו צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדולף פון קרלוביץ

אדולף פון קרלוביץ (בגרמנית: Adolph von Carlowitz;‏ 24 בפברואר 1855 – 9 ביולי 1928) היה גנרל גרמני שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה. פון קרלוביץ נולד ב-24 בפברואר 1855 במשפחת אצולה סקסונית, לגאורג יוב פון קרלוביץ שהיה פקיד בית המשפט המלכותי של סקסוניה ולאידה לבית פון קנריץ, בעיר ריזה שהשתייכה לממלכת סקסוניה. בשנת 1877 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1912 מונה לשלישו הצבאי של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה, ובשנת 1914 מונה לשר המלחמה של ממלכת סקסוניה, במקום מקס פון האוזן. בספטמבר 1914 מונה פון קרלוביץ למפקד קורפוס המילואים ה-27 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בקרב איפר הראשון. בסוף אוקטובר נאלץ פון קרלוביץ לפרוש מתפקידו עקב התקף לב. ב-30 בנובמבר מונה פון קרלוביץ למפקד דיוויזיית המילואים ה-12, וב-24 באוגוסט 1915 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-3, ופיקד עליו בבלימת מתקפת אגם נארוץ' באביב 1916. ב-8 באוגוסט 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-19 ופיקד עליו במהלך קרב איפר הרביעי במסגרת מתקפת האביב. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל פריץ פון בלוב שפרש מהפיקוד על הארמייה עקב מחלתו, ופיקד על הארמייה עד לפירוקה ב-18 בספטמבר 1918. ב-22 בספטמבר 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה השנייה במקום גנרל גאורג פון דר מרוויץ שעבר לפקד על הארמייה החמישית, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה. לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון קרלוביץ את כוחותיו לגרמניה, וב-14 בינואר 1919 פרש פון קרלוביץ מהצבא ושב לביתו. פון קרלוביץ נפטר בגרסדורף ב-9 ביולי 1928 והוא בן 70 שנים. הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא אדולף פון קרלוביץ בוויקישיתוף Eintrag in Personen.Wiki der SLUB Dresden בגרמנית Eintrag im Nordisk familjebok 1923 (schwedisch) בגרמנית Jan Hoffmann: Die sächsische Armee im Deutschen Reich 1871 bis 1918 (PDF; 1,4 MB), Dresden 2006 בגרמנית General der Infanterie Adolph von Carlowitz auf www.deutsche-kriegsgeschichte.de, abgerufen am 7. Juni 2011 בגרמנית
בלד (הונגריה)

בלד (בהונגרית: Beled) היא עיירה בעלת למעלה מ-2,500 תושבים במחוז גיור-מושון-שופרון שבהונגריה. בשנת 1785 החלה להיבנות קהילה יהודית בכפר, מרביתם עסקו במסחר וזאת בעקבות האיסור המקומי של רכישת אדמות. ולאחר כחמש שנים, בשנת 1790 נחנכו במקום בית כנסת ובית עלמין. עד שנת 1930 מנתה הקהילה 336 יהודים ובשנת 1944 מנתה 315 יהודים. לאחר עליית השלטון הנאצי החלו להישלח צעירים יהודים בגיל גיוס לעבודות כפייה ובאביב של 1944, לאחר שנכנסו הכוחות הגרמנים להונגריה, נלקחו גם יהודים מבוגרים. אלה שהועסקו בידי עיריית שופרון ניצלו מגירוש למחנה ההשמדה אושוויץ. באפריל 1944, הוקם בבלד גטו בו רוכזו כ-360 יהודים מהכפר ועוד 72 יהודים מהיישובים הסמוכים. ב-30 ביוני 1944 הועברו מקצתם לגטו בסומבטהיי והיתר, ב-5 ביולי נאספו בתחנת הרכבת של שופרון ומשם הוסעו למחנה הריכוז באושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו 44 יהודים ניצולי מחנות עבודה והחלו לשקם את חייהם בכפר יחד עם שיפוץ מבני הקהילה והבית כנסת. הניצולים התקבלו בידי התושבים המקומיים באיבה ואלו סירבו להחזיר להם את הרכוש שנלקח לפני המלחמה. בשנת 1957 התגוררו במקום כעשרים יהודים. מיקשה פולק (בהונגרית: Pollák Miksa; בלד, 8 במרץ, 1868 – אושוויץ, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, סופר אביו של הסופר קארוי פאפ. שניהם ניספו בשואה. מדיה וקבצים בנושא בלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלד (בהונגרית) מפת הרחובות בבלד סיפור יהודי קהילת בלד באתר בית התפוצות. "בלד (הונגריה)", באתר JewishGen (באנגלית) בית הקברות היהודי בבלד דף הקהילה בלד מתוך מפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופינה

אופינה (בליטאית: Upyna; בז'מאיצ'ו: Opīna) היא עיירה קטנה על גדות נחל אופינאלי (ליט') במחוז משנה שיללה, במחוז טאורגה שבמערב ליטא. לפני מלחמת העולם הראשונה חיו באופינה עשרות בודדות של משפחות יהודיות. חלק מרבני העיירה התפרסמו: הרב שלום אלחנן יפה; הרב יהושע ליב שטיין וחתנו הרב נחום ברוך גינזבורג; הרב שרגא גברן והרב יצחק יפה. מדיה וקבצים בנושא אופינה בוויקישיתוף 'אופינה (אופינאס), מחוז טאווריג', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1487). על השמדת יהודי אופינה: שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקמנה

אקמנה (בליטאית: Akmenė ‏האזנה‏Ⓘ‏; ביידיש: אוקמיאַן) היא עיירה במחוז משנה אקמנה שבצפון ליטא, בתחומי מחוז שאולאי. בעבר הייתה העיירה מרכז אזורי, ואולם בעקבות גילוי מצבורי אבן גיר וחרסית בקרבת העיר, התפתחה בשנות ה-40 של המאה ה-20 תעשייה של ייצור מלט ובעקבותיה הוקמה סמוך לאקמנה עיר חדשה, נאויויי אקמנה (אקמנה החדשה), שהפכה למרכז המנהלי של מחוז המשנה. לפני מלחמת העולם הראשונה התקיימה במקום קהילה יהודית שחלקה היחסי באוכלוסייה המקומית עמד על כשליש. בשנת 1847 נמנו בעיירה 667 איש וחמישים שנה מאוחר יותר, ב-1897, 543 איש. מנין האוכלוסייה הכולל היה כ-1,500 נפש. בימי המלחמה היגרו רוב יהודי אוקמיאן לעומק שטח רוסיה, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית רק 150 נפש. ערב השואה, היו יהודי אוקמיאן מעטים אף יותר. בין רבניה היה הרב יצחק אייזיק וונדר (עד תרכ"ג) והרב אהרן אליהו כהנא. רבה האחרון של הקהילה, הרב נחום מרדכי ורבובסקי, נרצח בשואה יחד עם בני קהילתו. הרצח ההמוני של יהודי אוקמיאן אירע בט"ז באב ה'תש"א, 8 באוגוסט 1941 במז'ייקי, וקבר האחים שלהם ממוקם ליד בית הקברות היהודי המקומי. מדיה וקבצים בנושא אקמנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקמנה אקינה (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית 'אוקמיאן (אקמיאנא), מחוז מאז'ייק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1487). על השמדת יהודי אוקמיאן: שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942) "אקמנה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, אקמנה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1038), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) גם אקמיאן, אקמעיאן. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בסרקיון

בסרקיון (שם מדעי: Bassaricyon) הוא סוג ממשפחת הראקוניים המצוי באמריקה המרכזית ובחלק מאמריקה הדרומית, בדרך כלל ביערות בטווח של 700 מטר ומעלה. לבסרקיון פנים קצרות, אוזניים ועיניים גדולות וזנב ארוך בו הוא יכול להיתלות. הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מפירות, והוא נוהג לחיות בבדידות בטריטוריות גדולות. המין החי הקרוב אליו ביותר הוא הקינקז'ו. בעבר היה בסוג רק המין אולינגו צפוני. בהמשך הופרדו ממנו 3 מינים. אולינגו צפוני (Bassaricyon gabbii) - חי במרבית השטח מניקרגואה עד לפרו. אולינגיטו (Bassaricyon neblina) - המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים, שהתגלה רק בשנת 2013 והפך למין הטורף החדש ביותר למדע. אולינגו מזרחי (Bassaricyon alleni) אולינגו מערבי (Bassaricyon medius) כמה חלוקות מונים מינים נוספים לסוג. אולינגו מערבי אולינגו מזרחי אולינגיטו מדיה וקבצים בנושא בסרקיון בוויקישיתוף בסרקיון, באתר ITIS (באנגלית) בסרקיון, באתר NCBI (באנגלית) בסרקיון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בסרקיון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בסרקיון, באתר GBIF (באנגלית) בסרקיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טום וורד

טום וורד (באנגלית: Tom Ward; נולד ב-11 בינואר 1971) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ולשי. טום וורד נולד בסוונסי שבוויילס. אביו, ג'ון פאוול וורד, הוא משורר ואיש אקדמיה, אמו, שרה וורד היא קצינה במסדר האימפריה הבריטית (OBE). אחיו, טריסטאן, הוא שותף במשרד עורכי הדין "מקפרלנס" שבסיטי של לונדון. וורד למד בדרגון סקול בעיר אוקספורד וב"קינג'ס סקול" שבקנטרברי. בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד למד פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה. הוא הצטרף לאגודת התיאטרון ובעקבות שאת החליט להמשיך בקריירה של משחק. וורד ידוע בעיקר בזכות תפקידו כד"ר הארי קנינגהם בסדרת הדרמה "עדות אילמת", דמות שגילם במשך עשר שנים. עוד השתתף וורד בפרק "איש השלג", ספיישל חג המולד של "דוקטור הו", ובסדרה "Death in Paradise". בדצמבר 2013 שיחק וורד בתפקיד קולונל פיצוויליאם במיני-סדרה של ה-BBC "תעלומה באחוזת פמברלי" עיבוד לרומן מאת פ.ד. ג'יימס. וורד הוא סיף שייצג את בריטניה. הוא מנגן בסקסופון שר ורוקד. הוא שומר על כושר ברכיבה על סוסים, והשתמש ביכולת זו בתפקידים אחדים בטלוויזיה. ב-2005 זכה בתחרות "מקבילית המוחות" לידוענים, תחום המומחיות שלו היה המשורר פיליפ לארקין. ב-2001 התחתן וורד עם העיתונאית אמילי הולר. לבני הזוג שלושה ילדים, ג'ק נולד ב-2002, טביתה נולדה ב-2004, וג'ימי נולד ב-2006. הם מתגוררים באוקספורדשייר. טום וורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום וורד, באתר AllMovie (באנגלית) טום וורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Dead end: Silent Witness star Tom Ward quits as hunk Harry after 10 years", Mirror, 6 August 2012. Gerard O Donovan, ‏Death Comes to Pemberley: episode 2, BBC One, review, The Telegraph, 27 December 2013 Dragon School, Oxford: Eminent Dragons