laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טאיסה פרמיגה

טאיסה פרמיגה (באנגלית: Taissa Farmiga; נולדה ב-17 באוגוסט 1994) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. מוכרת בזכות תפקידיה בסדרה "אימה אמריקאית", בסרטה של סופיה קופולה "בלינג רינג" ובקומדיית האימה "בחורות אחרונות". טאיסה פרמיגה נולדה בקליפטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית. הוריה מהגרים אוקראינים מרקע נוצרי. סבה וסבתה מצד אמה נפגשו במחנה עקורים בגרמניה במלחמת העולם השנייה. אביה מייקל פרמיגה הוא מנתח מערכות מחשב, ואמה לובומירה ספס, היא מורה בבית ספר. לה שישה אחים ואחיות גדולים, כשביניהן השחקנית מועמדת האוסקר ורה פרמיגה, המבוגרת ממנה ב-21 שנה. פרמיגה ידועה בתפקידה של ויולט הרמון בעונה הראשונה של הסדרה האנתולוגית "אימה אמריקאית: בית הרצח" בשנת 2011 שיצר ראיין מרפי לרשת FX Networks, ובהמשך מתפקידה כסם בסרט הדרמה הביוגרפי "בלינג רינג" של הבמאית סופיה קופולה שם שיחקה לצידה של השחקנית אמה ווטסון. בשנת 2013 פרמיגה שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף" בתפקיד זואי בנסון, מכשפה צעירה וקטלנית. בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "עיר מרושעת", ברשת ABC בדמותה של קארן מק'לארן. ובנוסף כיכבה בסרט העצמאי "6 שנים", לצד בן רוזנפילד. כן ב-2015 כיכבה בתור מקס בסרט קומדיית האימה "בחורות אחרונות", לצד מאלין אקרמן שגילמה את אמה של מקס. בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "יוצא מן הכלל" שביים והפיק וורן בייטי. בהמשך, שיחקה גם במחזה "קבורת תינוק" מאת סם שפרד באוף ברודוויי. בשנת 2018 שיחקה בסרט "תמיד גרנו בטירה" לצד אלכסנדרה דדריו וסבסטיאן סטן, הסרט מבוסס על ספרה באותו שם של שירלי ג'קסון. עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "הנזירה". שיחקה גם בסרט הדרמה "אהבה כמו שלנו" (אנ'), בקומדיה "The Long Dumb Road" ובסרטו של קלינט איסטווד "הפרד". באוגוסט 2018, אושר כי פרמיגה תשוב לשחק בסדרה "סיפור אימה אמריקאי", לעונה השמינית של הסדרה, "אימה אמריקאית: אפוקליפסה", שם גילמה את שתי הדמויות הקודמות שלה, ויולט הרמון וזואי בנסון. במאי 2019, פרמיגה הופיעה בתור אנני מילר בפרק בסדרה "אזור הדמדומים" מבית פרמאונט+, אתחול מחדש של סדרת הטלוויזיה באותו שם משנת 1959. באותה שנה, הוכרז כי פרמיגה לוהקה לסדרת הדרמה התקופתית של HBO ‏"העידן המוזהב", בתור אשת החברה גלאדיס ראסל. ההפקה של הסדרה נדחתה עקב מגפת הקורונה, מה שהוביל את הצילומים להתחיל רק בפברואר 2021. הסדרה עלתה בבכורה ב-24 בינואר 2022. במאי 2019 דווח על כך שהיא מאורסת לתסריטאי והבמאי האמריקאי-יהודי הדלי קליין, וב-8 באוגוסט 2020 נישאו בטקס צנוע בביתם, בשכונת לוס פליז, לוס אנג'לס. פרמיגה דוברת גם אוקראינית, ואף בקיאה בשפת הסימנים האמריקאית, לאחר שלקחה שיעורים במשך 4 שנים. מדיה וקבצים בנושא טאיסה פרמיגה בוויקישיתוף טאיסה פרמיגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טאיסה פרמיגה, ברשת החברתית אינסטגרם טאיסה פרמיגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טאיסה פרמיגה, באתר AllMovie (באנגלית) טאיסה פרמיגה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טאיסה פרמיגה, באתר Metacritic (באנגלית) טאיסה פרמיגה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מקס ינובסקי

מקס יָנוֹבסקי (גרמנית: Max Janowski, באנגלית נהגה "ג'נאוסקי";‏ 29 בינואר 1912 – 8 באפריל 1991) היה מלחין, מנצח, מעבד ומלווה יהודי אמריקאי שפעל בשדה המוזיקה הליטורגית היהודית. ינובסקי נולד בברלין בירת גרמניה. אביו חיים חייקל ניצח על מקהלות ולימד חזנים, ואימו מרים רפ-ינובסקה הייתה זמרת אופרה. למד פסנתר ועוגב בקונסרבטוריון קלינדוורט-שארוונקה (Klindworth-Scharwenka-Konservatorium) בעירו. כבר בברלין ליווה חזנים בהופעותיהם במקום, בהם מרדכי הרשמן וישראל בקון. לאחר שזכה בתחרות נגינה בפסנתר, עבר בשנות ה-30 לטוקיו בירת יפן, שם שימש כראש המחלקה ללימודי פסנתר באקדמיה למוזיקה מוסשינו (Mosashino) (אנ'). בשנת 1937 היגר לארצות הברית. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל הים האמריקאי. בארצות הברית הקדיש את עבודתו למוזיקה ליטורגית יהודית, כשהתמנה ב-1937 למנהל מוזיקלי ומנצח בקהילה הרפורמית "קא"מ (קהילת אנשי מערב) ישעיה ישראל" (KAM Isaiah Israel) בשיקגו, משרה בה כיהן לאורך כל הקריירה שלו. בקהילה זו פיתח ינובסקי רפרטואר נרחב לבית הכנסת למעגל השנה, בעיקר לחזן, מקהלה מעורבת ואורגן או פסנתר, אך גם יצירות קונצרטנטיות, קנטטות ואורטוריות. בסך הכל כתב ינובסקי כ-500 יצירות שונות. ינובסקי היה מעורב בסצנה הפורחת של המוזיקה היהודית הרפורמית בארצות הברית, ויצירותיו בוצעו בקהילות רבות ובקונצרטים. שיתף פעולה עם חזנים וזמרים רבים, בהם יאן פירס ויעקב ברקין. הידועה שביצירותיו היא "אבינו מלכנו" שפרסם בזמנו יאן פירס, אך זכתה לפרסום עולמי בביצועה של ברברה סטרייסנד. כמו כן ידועה יצירתו "שים שלום", שאותה הקדיש לדיפלומט ראלף באנץ'. בנוסף שימש כמורה לפיתוח קול. בין תלמידיו: הזמרים שריל מילנס ואיזולה ג'ונס. ינובסקי נפטר באפריל 1991 בביתו שבהייד פארק, שיקגו, בגיל 79, כחצי שנה לאחר פטירתה של אשתו גרֶטל. מקס ינובסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקס ינובסקי, באתר Discogs (באנגלית) מקס ינובסקי, דף שער בספרייה הלאומית מקס ינובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מקס ינובסקי בקטלוג פרידמן של ספריית אוניברסיטת פנסילבניה מאלבומיו בארכיון הקול המוקלט של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה (FAU JSA) מקס ינובסקי באתר yiddishmusic.jewniverse.info מקס ינובסקי(הקישור אינו פעיל) באתר Save The Music 2012-13 Season Preview: Genius in the Synagogue, סרטון באתר יוטיוב יצירתו של מקס ינובסקי אבינו מלכנו מבוצעת ב-2018 על ידי חזן צעיר ואמן אקפלה צעיר Jerry Crimmins, Max Janowski: Wrote Jewish Music, Chicago Tribune, April 9, 1991 Max Janowski, 79, Composer and Teacher, The New York Times, April 10, 1991
ליאור לוי

ליאור לוי (נולד ב-26 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן. לוי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. בינואר 2007 הושאל להפועל רמת גן מהליגה הארצית, במדיה שותף בשישה משחקים ועלה עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 הושאל לבית"ר כפר סבא מליגה א'. בקיץ 2008 הושאל לוי להפועל עכו מהליגה הלאומית, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך לוי בעכו, וב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי חיפה. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, ובקיץ 2010 חזר להפועל כפר סבא, ובמדיה שיחק עונה אחת בליגה הלאומית. בקיץ 2011 עבר לוי לעירוני קריית שמונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות הראשונה בתולדות המועדון, וכן זכה עמה בגביע הטוטו. בעונה שלאחר מכן השתתף עם הקבוצה במשחקי מוקדמות ליגת האלופות, והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית ולגמר גביע המדינה. את שערו היחיד במדי הקבוצה הבקיע בהפסד 3–4 לאולימפיק ליון בשלב הבתים. במהלך שנתיים בהן שיחק במועדון שימש כמחליפם של המגן הימני אלעד גבאי והמגן השמאלי דושאן מאטוביץ', ובסך הכל ערך במדי קריית שמונה 38 הופעות בליגה. ב-16 בספטמבר 2013 חתם לוי לשלוש שנים בהפועל תל אביב. ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. בסך הכל שיחק לוי שנתיים בהפועל תל אביב, ובתום עונת 2014/2015 שוחרר מהמועדון. ב-20 ביולי 2015 חתם לוי בהפועל עכו. ב-11 בינואר 2016 שוחרר מהקבוצה, וב-26 בינואר חתם לשנתיים וחצי בהפועל רעננה, אך בתום העונה שוחרר מהקבוצה. ב-23 ביוני 2016 חזר לוי לקבוצת נעוריו וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית ושוחרר מהמועדון. ב-27 בנובמבר 2017 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה שיחק עד תום עונת 2017/2018. ב-27 ביוני 2018 חתם בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה שיחק עונה אחת. בספטמבר 2019 חתם לוי בקבוצת הפועל אזור מליגה א'. בדצמבר 2019 חתם לוי בהפועל כפר שלם. ב-25 באוגוסט 2020 חתם בשמשון כפר קאסם, אך כעבור זמן קצר חתם בהפועל הוד השרון. לאחר שלוש הופעות בהוד השרון חתם לוי במכבי שעריים. עירוני קריית שמונה אליפות: 2011/2012 גביע הטוטו: 2011/2012 ליאור לוי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ליאור לוי, באתר Soccerway ליאור לוי, באתר FootballDatabase.eu אסף שמש, ‏ליאור לוי חתם רשמית לשלוש שנים בהפועל ת"א, באתר ONE‏, 16 בספטמבר 2013 דורון בן דור, ‏ליאור לוי חתם בעכו, משחק אימון מול אשדוד פוצץ, באתר ONE‏, 20 ביולי 2015 אורן קורנפלד‏, ליאור לוי חתם לשנתיים וחצי ברעננה: "שמח להצטרף למועדון שמתקדם", באתר וואלה, 26 בינואר 2016 יניב טוכמן‏, הפועל כפר סבא: ליאור לוי חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 23 ביוני 2016 אסף שמש, ‏ליאור לוי חתם בהפועל ר"ג עד סיום העונה, באתר ONE‏, 27 בנובמבר 2017 יניב טוכמן‏, לאומית: ליאור לוי חתם בהפועל ראשון לציון, סתיו שושן בנס ציונה, באתר וואלה, 27 ביוני 2018
דוד כרמון

דוד ("דודיק") כרמון (11 ביולי 1921 - 23 בדצמבר 1969) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ראש מחלקת המחקר באגף המודיעין ונספח צה"ל בארצות הברית. כרמון נולד בשכונת בית הכרם בירושלים, בנם של משה ומרים. הוריו היו מראשוני המורים בגימנסיה רחביה. הוא למד בגימנסיה והיה חבר בתנועת הצופים ובארגון ההגנה תחת הדרכתו של יגאל ידין. בהגנה היה פעיל בשמירה על מפעל האשלג הארץ ישראלי. ב-1941 סיים קורס מפקדי מחלקות והצטרף לפלמ"ח. במקביל סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1944 הצטרף למערכת כתב העת מערכות. במלחמת העצמאות לחם בקרבות פריצת הדרך לירושלים ובמבצע נחשון. לאחר הקמת צה"ל מונה לסגן עורך במערכות ועסק בתחקירים על המלחמה. לאחר קורס קצינים בכירים עבר למחלקת ההדרכה, הוא עמד בראש ועדת חקירה לבדיקת קרב תל מוטילה. ב-1953 היה חבר בצוות ההקמה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מונה למדריך ראשי ובהמשך לסגן מפקד המכללה. ב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, במלחמת סיני לחם כסגן מפקד חטיבת גולני ופיקד על כיבוש רפיח. ב-1957 עבר לאגף המודיעין, מונה לראש מחלקת המחקר וקודם לדרגת אלוף-משנה. עסק בחקר השריון בצבאות ערב ודוקטרינת המלחמה הסובייטית, מחקרים שתרמו להכנה וניצחון צה"ל במלחמת ששת הימים. ב-1966 מונה לסגן ראש אמ"ן ושירת בתפקיד בתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1968 היה מהקצינים הראשונים שקיבלו דרגת תת-אלוף ומונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. במהלך שירותו בוושינגטון נפטר מהתקף לב. נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. היה נשוי לצפורה ואב לברוריה, טליה ומשה. על שמו פרס לעבודת מחקר מצטיינת לתואר מוסמך/דוקטור בתחום היחסים הבינלאומיים, המזרח התיכון וביטחון ישראל המוענק על ידי המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים קורות החיים של דוד כרמון, באתר "יזכור" של משרד הביטחון מתי פלד, דודיק, מעריב, 16 בינואר 1970 אורי דן, תא"ל כרמון שנפטר בארה"ב היה ממקימי צה"ל, מעריב, 25 בדצמבר 1969 דוד כרמון, דף שער בספרייה הלאומית 70 שנות מערכות אורי בר-יוסף, בעיניים פקוחות, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2011.
אנדרס טונייס

אנדרס חוסה טונייס ארסאו (בספרדית: Andrés José Túñez Arceo; נולד ב-15 במרץ 1987) הוא כדורגלן ונצואלי-ספרדי המשחק בעמדת הבלם ב-BG פאטום יונייטד ובנבחרת ונצואלה. טונייס נולד קראקס שבוונצואלה למשפחת מהגרים ספרדים מגליסיה. כשהיה בן 7 חזרה המשפחה לספרד, וטונייס החל לשחק כדורגל בקבוצות ילדים שונות. כשהיה בן 17 עבר למחלקת הנוער של סלטה ויגו. בשנת 2006 החל טונייס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובפברואר 2010 צורף לסגל הקבוצה הבכירה ששיחקה אז בליגת המשנה, עמה עלה לליגה הבכירה בשנת 2012. בעונת 2012/2013 ערך 29 הופעות עם סלטה בליגה הבכירה. ב-16 בספטמבר 2013 הגיע טונייס לישראל, והושאל לעונה אחת לבית"ר ירושלים (בהמשך של אותה עונה ג'ונתן וילה גם הוא מסלטה ויגה הושאל לביתר). ב-24 באפריל 2014, סיים טונייס את דרכו בבית"ר וחתם בקבוצת בוריראם יונייטד התאילנדית. טונייס הוא שחקנה של נבחרת ונצואלה, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2011. מדיה וקבצים בנושא אנדרס טונייס בוויקישיתוף אנדרס טונייס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אנדרס טונייס, באתר Transfermarkt אנדרס טונייס, באתר Soccerway אנדרס טונייס, באתר BDFutbol אנדרס טונייס, באתר WorldFootball.net אנדרס טונייס, באתר National Football Teams אנדרס טונייס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבער בונזן

מבער בונזן הוא כלי מעבדה נפוץ המשמש לייצור להבה המיועדת לחימום, התכה ולעיקור. המבער עובד על גז, בדרך כלל גז טבעי או גז פחמימני מעובה. המבער נקרא על שמו של רוברט בונזן. המכשיר עשוי מגליל מתכתי המחובר לצינור הגז במעבדה על ידי ברז, המאפשר שליטה בזרימת הגז. הגז זורם כלפי מעלה, אל חלק בו ישנם חרירים המאפשרים זרימת אוויר פנימה, כנקבע מעקרון ונטורי. חרירים אלו נשלטים בידית, הקובעת את מצבם, מפתוחים לחלוטין ועד סגורים. הצתת הגז המעורב באוויר נעשית באמצעות גפרור או מצית. כמות האוויר המעורב בגז קובעת את סוג הבעירה הנוצרת. ככל שכמות האוויר המעורב בגז פחותה - הבערה קרה יותר. ערבוב מוצלח של אוויר בגז יגרום לבערה חמה יותר, ולהופעת להבה כחולה. במשך השנים יוצרו גירסות שונות למבער, החשובות שביניהם: מבער טקולו (אנ') - תחתית הצינור חרוטית ובקצה מחובר בורג, הניתן לפתיחה וסגירה מה שגורם לערבוב טוב יותר של האוויר עם הגז, ולהשגת להבה חמה יותר. מבער מייקר-פישר (אנ') - המבער רחב יותר, עם חורים גדולים יותר לאוויר. קצה המבער מכוסה ברשת, המחלקת את הלהבה לעשרות להבות קטנות, מה שעוזר להשגת טמפרטורה גבוהה אף יותר, עד ל-1200 מעלות צלזיוס. מעלה נוספת למבער היא היותה שקטה במיוחד, שלא כשאר גירסות המבער. כאשר בונזן הועסק על ידי אוניברסיטת היידלברג בשנת 1852, הבטיחה לו האוניברסיטה כי היא תבנה עבורו מעבדה חדשה. חומר הבערה הנפוץ היה אז גז פחם (אנ'), ובשל כך היה צורך בכלי שישמש לחימום לצורכי עבודת המעבדה. בונזן הציע לפטר דזאגה (אנ'), מי ששימש כיצרן המכשירים של האוניברסיטה באותה עת, תכנון למכשיר. המכשיר שהוצע על ידי בונזן היה שכלול של מכשיר דומה שתוכנן על ידי חברו מייקל פאראדיי שנתיים קודם לכן. דאזאגה ייצר כחמישים ממבעריו של בונזן עבור הסטודנטים, והפך במהרה לפופולרי ביניהם. בונזן פרסם תיאור של המכשיר, וכיום הוא מהווה כלי מעבדה נפוץ בכל רחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא מבער בונזן בוויקישיתוף מבער בונזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ריבוזים

ריבוזים (Ribozyme; הלחם בין ריבונוקלאוטיד (RNA) לאנזים) הוא סוג מסוים של מולקולות RNA בעלות פעילות קטליטית, בדומה לאנזימים. ההבדל בין ריבוזים לאנזים הוא שבעוד אנזים הוא חלבון, ריבוזים מורכב מ-RNA. הריבוזים התגלה ב-1981 על ידי תומאס צ'ק וסידני אלטמן, שמצאו שמולקולות שונות של RNA כמו tRNA ו-mRNA עוברות שחבור (תהליך הכולל חיתוך של אזורים מסוימים והרכבה מחדש של האזורים שנשארו) על ידי מולקולות RNA אחרות. הגילוי עורר הדים רבים בקהילה המדעית משתי סיבות עיקריות: ראשית, לפי הדוגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית (Centeral dogma of molecular biology) תפקיד ה-RNA הוא לשמש עותק זמני לגנים המקודדים ב-DNA, ויש לו תפקיד פסיבי בלבד. לעומת זאת, מחקרם מצא ש-RNA מסוגל לחולל אף ריאקציות כימיות ואינו משמש כעותק בלבד. שנית, שנים רבות תהו מדענים כיצד בראשית החיים על פני כדור הארץ היה יכול DNA להתקיים היות שלצורך שכפולו נחוצים חלבונים רבים, ולצורך קידודם של אותם חלבונים נחוץ DNA. גילוי הריבוזים מציע שהריבוזים היה תחילה - מולקולת RNA בעלת פעילות קטליטית שיכלה לשכפל את עצמה ורק במהלך האבולוציה עבר המידע הגנטי ל-DNA ומרבית הפעילות הקטליטית לחלבונים בתא. צ'ק ואלטמן קיבלו פרס נובל בכימיה בשנת 1989 על תגליתם. בניגוד ל-DNA, ב-RNA ישנה קבוצת הידרוקסיל על פחמן '2 של הריבוז. ההידרוקסיל, מורכב ממימן וחמצן ולכן פולארי - המימן טעון חיובית ומחפש לקבל אלקטרון והחמצן טעון שלילית ומחפש למסור אלקטרון. לכן ההידרוקסיל יכול לשמש בפעילויות כימיות הדורשות מעבר אלקטרונים או התמרה נוקלאופילית. הריאקטיביות של הידרקסיל על פחמן '2 נובעת מכך שהוא אינו מחובר למולקולות אחרות כמו ההידרוקסיל על פחמן '3 או '5 ב-DNA או ב-RNA ושומר על הפולאריות שלו. שחבור חילופי, snRNA, הוא משפחה של ריבוזימים שאחראית על ביצוע פעילות שחבור חילופי ב-hrRNA. בסדרה של ריאקציות כימיות הן חותכות אינטרונים ומחברות אקסונים כך שמ-hrRNA נוצר ה-mRNA. במחלת הזאבת (לופוס) מולקולות אלו נתקפות על ידי המערכת החיסונית. קידוד חלבונים - rRNA הוא ריבוזים שאחראי לכלל הפעילות הקטליטית בריבוזום. בסדרה ארוכה של פעולות גורם לגיוס ה-tRNA, הזזת הריבוזים על גבי מולקולת ה-mRNA וכיוצא בזה. כדי למנוע בלבול הריבוזום הוא ריבוזים אך לא להפך. עיבוד RNAse P - tRNA הוא ריבוזים שאחראי על חיתוך והכנת tRNA. על עבודתם של צ'ק ואלטמן מתוך האתר הרשמי של ועדת פרס נובל מדיה וקבצים בנושא ריבוזים בוויקישיתוף
ארוחת בוקר ישראלית

ארוחת בוקר ישראלית היא סגנון מיוחד של ארוחת בוקר שמקורה בקיבוצים, וכיום היא פופולרית בבתי המלון ובמסעדות רבות בישראל. בשנים הראשונות לאחר הקמת מדינת ישראל, נהגו חברי הקיבוצים לסעוד את ארוחותיהם בחדר אוכל משותף. חברי הקיבוצים נהגו לאכול ארוחה קלה בשעות הבוקר המוקדמות, ולאחר מכן לעבוד מספר שעות בשדות. בסיום העבודה הם שבו לחדר האוכל לארוחת בוקר שנייה שהוגשה בצורת מזנון. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלו בתי המלון בישראל להגיש את ארוחת הבוקר בצורה שחיקתה את מאפייני ארוחת הבוקר בקיבוצים. בבתי המלון בישראל ארוחת הבוקר בדרך כלל מוגשת בצורת מזנון בשירות עצמי. במסעדות התפריט עשוי להיות מוצע בצורת ישיבה לשולחן. ארוחת בוקר ישראלית כוללת בדרך כלל לחם, ריבה ומאפים, מוצרי חלב, דוגמת גבינות, חמאה, יוגורט ומעדני חלב, ירקות ופירות, דגי מאכל, ביצים ודגני בוקר. לצד אלה מוגשים קפה, תה, שוקו ומיצים. בדרך כלל ארוחת הבוקר אינה כוללת בשר, דבר שנפוץ בהרבה מדינות בעולם, בין היתר, מאחר שלפי ההלכה היהודית, בשר וחלב אינם מוגשים ביחד לשולחן. המטבח הישראלי ארוחת בוקר אנגלית מדיה וקבצים בנושא ארוחת בוקר ישראלית בוויקישיתוף גיל מרקס, האנציקלופדיה של האוכל היהודי (באנגלית) העיתון טמפה ביי טיימס, 10 באפריל 1955 (באנגלית)
מוזיאון הכיכר הרומית

מוזיאון הכיכר הרומית הוא מוזיאון המציג אתרים ארכאולוגים מהתקופה הרומאית, ליד שער שכם, בעיר העתיקה. האתר מופעל על ידי החברה לפיתוח מזרח ירושלים. המוצגים העיקרים הם שרידים של מכלול שער הרומי, וכיכר שניצבה לפניו. בנוסף קיימת במקום תערוכה על תולדות שער שכם, בה מוצגים מפות, צילומים ואיורים. השער הרומי, הוקם בשנת 133 בתקופת שלטון הקיסר אדריאנוס. השער היה בנוי משלושה פתחים. הפתח המזרחי שרד ברובו. אחרי הפתח ניצבת כיכר הרומית, מרוצפת באבנים המקוריות. בתקופה הקדומה התנשא בכיכר עמוד ענק בגובה 22 מטרים. העמוד שימש נקודת ציון למדידת מרחק, בייחס לערים אחרות בארץ ישראל (קילומטר אפס). אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הכיכר הרומית סיור ב"כיכר הרומית" - סרטון The Roman Plaza – Damascus Gate "מוזיאון הכיכר הרומית" באתר "שימור חומות ירושלים" "החברה לפיתוח מזרח ירושלים"
שוקי התוכי

שוקי התוכי היא סדרת ספרים חרדית בהוצאת ספרייתי לילדים בת 6 ספרים של הסופרת רחל שטיגליץ. הספר הראשון, שוקי כפול שתיים, יצא בשנת תשס"ב, 2002. מאיירת הסדרה היא רחל דוד. יענקל, שכנם המבוגר של משפחת ביכלר, הלך לבית עולמו בגיל 85. בימי חיותו היה בן בית אצל המשפחה ונהג לבקר אותם רבות. אולם, מעולם לא הזמין איש אליו, מה שסיקרן מאוד את הילדים. לאחר מותו ביקש אבי המשפחה מהילדים ללכת ולסדר את דירתו של יענקל. להפתעתם, לאחר שהם נכנסו לדירה הם גילו ששכנם היה בעלים של תוכי מסוג ג'קו אפריקני העונה לשם שוקי. שמו של התוכי ניתן לו על שם בחור אמריקאי שהתגורר בביתו של יענקל במשך חודש, אז עזב בבהילות לארצות הברית משום שאביו חלה. לאחר התלבטות הסכימו ההורים ביכלר לאמץ את התוכי אליהם, לשמחת הילדים ושוקי התוכי הפך לחלק מהמשפחה והשתתף בכל עלילות הסדרה. גבריאל - הבן הבכור. עינו קצת צרה במיכלי אחותו הקטנה מצליחה לפתור בעיות ביתר קלות. מיכלי - ילדת הסנדוויץ' של המשפחה, אוהבת להמציא פטנטים וקצת שתלטנית. יודי - יש לו שער שחור ועיניים כחולות. הוא הלץ של המשפחה. נחומי - לומד בכיתה א'. תולעת ספרים שתמיד יודעת הכול על הכול. שוקי כפול שתיים שוקי התוכי בניו יורק שוקי התוכי בתעלומת בית הכנסת שוקי התוכי ברוסיה שוקי התוכי בתעלומת המזוזות שוקי התוכי בבית הספר
גזיאנטפ בסקטבול

גזיאנטפ בויוקשיר בלדייסי ספור קלוב (בטורקית: Gaziantep Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר גזיאנטפ, המתמודדת בליגת המשנה הטורקית. הקבוצה הוקמה בשנת 2007 כשהערייה לקחה תחת חסותה את הקבוצה המקומית (גזיאנטפספור) שהייתה בליגה הטורקית השלישית, והתמודדה שנים ארוכות בליגה השנייה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה החלה חברת השטיחים "רויאל האלי" לאמץ את הקבוצה, שסיימה במקום התשיעי בטבלה ולא השתלבה בסדרות הפלייאוף. ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 2013/14 בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. הקבוצה מארחת לעיתים באולם הקטן קאמיל אוצ'ק המכיל 2,500 מקומות. ולעיתים באולם הגדול סהינביי ארנה המכיל 6,400 מקומות. ארצות הברית ג'ואי דורסי סרביה אוליבר סטביץ' ג'מייקהארצות הברית ברינטון למאר מדיה וקבצים בנושא גזיאנטפ בסקטבול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גזיאנטפ בסקטבול
ישראלים (כתב עת)

ישראלים הוא כתב עת מדעי דו-לשוני (עברית ואנגלית) שיצא לאור על ידי מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות והמסלול ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. כתב העת היה שפיט ופעל באמצעות ביקורת עמיתים, הוא נערך על ידי חוקרים צעירים ושימש במה לפרסום ביכורי מחקר מישראל ומהעולם. כתב-העת פרסם מאמרים הנוגעים לתחום של לימודי מדינת ישראל בדיסציפלינות שונות: היסטוריה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, ספרות, לימודי תרבות, משפטים ועוד. בכל אחד מגיליונות כתב העת התפרסם גם ריאיון עם דמות מרכזית בהיסטוריה הישראלית, תעודה היסטורית מוערת וסקירה של עבודות דוקטורט מרכזיות שהתפרסמו בשדה של לימודי מדינת ישראל. כתב העת יצא לאור בין השנים 2007-2021. בראשית דרכו לווה כתב העת על ידי טוביה פרילינג ובהמשך על ידי אבי בראלי ועופר שיף, לאורך רוב שנותיו ערך אותו אורן קלמן, עורכו האחרון היה עדי שרצר. אתר האינטרנט הרשמי של ישראלים ישראלים, ברשת החברתית פייסבוק
דן לירי

דן לירי (באירית: Dún Laoghaire, נקראת גם Dunleary) היא עיר נמל פרוורית, השוכנת במזרח אירלנד כעשרה קילומטרים דרומית לבירה דבלין. העיר משמשת כבירת מחוז דן לירי-ראת'דאון. בעברה הייתה דן-לירי נמל מרכזי בין אירלנד לבריטניה הגדולה. בין השנים 1821-1920 כונתה העיר קינגסטאון (Kingstown). העיר היא מולדתם של כל ששת חברי להקת בומטאון ראטס. מדיה וקבצים בנושא דן לירי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דן לירי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה של בריסל

נמל התעופה של בריסל (בהולנדית: Luchthaven Brussel-Nationaal, בצרפתית: Aéroport de Bruxelles-National, באנגלית: Brussels Airport) נקרא גם נמל התעופה הלאומי בריסל, הוא נמל התעופה הגדול בבלגיה ומשרת את אזור הבירה בריסל. בשנת 2011 עברו בנמל 18,716,034 נוסעים. הנמל ממוקם כ-11 קילומטרים צפונית-מזרחית לבריסל, בין הערים זבנטם, דיגם, ומכלן, כולן שוכנות באזור הפלמי. ראשיתו של נמל התעופה בשדה תעופה שהקים שלטון הכיבוש הגרמני בבלגיה ב-1940. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחלט להקים בו את נמל התעופה הלאומי החדש, שנחנך ב-1948. ב-1958 נפתח נמל התעופה מחדש בבניינים חדשים שנבנו במיקום אחר (הבניינים הישנים נמסרו לנמל התעופה הצבאי מלסברוק, שמסלולי נמל התעופה משרתים גם אותו). בשנות האלפיים, משרת את הנוסעים טרמינל חדש, שנחנך בשנת 1994. יש בו 109 שערי עלייה למטוסים, שב-54 מהם מותקנים גשרי עלייה. ב-22 במרץ 2016 התרחשה מתקפת טרור בשתי זירות שונות בנמל התעופה, לפחות 13 אנשים נהרגו ולמעלה מ-30 אנשים נפצעו. בעקבות כך הופסקו למשך כמה שעות כל הנחיתות וההמראות בנמל. כשעה לאחר פיגוע ההתאבדות בנמל התרחשה מתקפת טרור נוספת ברכבת התחתית (המטרו) הסמוכה לנמל התעופה, ולפחות 20 אנשים נהרגו וכ-150 נפצעו. ארגון הטרור דאעש קיבל אחריות על שני הפיגועים. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה של בריסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה של בריסל (באנגלית, בהולנדית, בצרפתית ובסינית) נמל התעופה של בריסל, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה של בריסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה של בריסל, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה של בריסל באתר Airliners.net Logo & brand, באתר נמל התעופה (באנגלית)
סלטו

סלטו או סאלטו (בספרדית: Salto) היא עיר הבירה של מחוז סלטו שבצפון-מערב אורוגוואי. לפי מפקד אוכלוסין שהתקיים בעיר בשנת 2011, גרים בה 104,028 תושבים. לפיכך היא העיר השנייה בגודלה באורוגוואי.[דרושה הבהרה] בעיר קיים גם נמל תעופה בין-לאומי. העיר נמצאת 496 ק"מ צפונית-מערבית לעיר הבירה, מונטווידאו, על גדתו המזרחית של נהר ריו אורוגוואי ובסמוך לעיר הגבול הארגנטינאית, קונקורדיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גידול האוכלוסייה בעיר: הסכר הגדול של סלטו מוזיאון הטכנולוגיה של סלטו תחנת הרכבת של סלטו קתדרלה בעיר מדיה וקבצים בנושא סלטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלטו Termas de Salto Grande (15 km north of the city), Viajando Por Uruguay INE map of Salto סלטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Instituto Nacional de Estadística, Instituto Nacional de Estadística (בספרדית) "Censos 2011 Cuadros Salto". INE. 2012. אורכב מ-המקור ב-2012-10-10. נבדק ב-25 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Census 2011: Resultados Finales". INE. נבדק ב-25 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אורוגוואי ובנושא יישובים באמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.