laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Trust Me

Trust Me הוא אלבום הסולו הרביעי של קרייג דייוויד. האלבום הופץ ב-12 בנובמבר 2007 על ידי האחים וורנר. על האלבום עבד דייוויד בקובה ביחד עם פרסר טי סמית'. האלבום התאפיין בהשפעת המוזיקה הקובנית על סגנונו של דייוויד, שלראשונה נגע במוזיקת הרגאיי. 2 הלהיטים הגדולים מן האלבום היו - "This Is The Girl" עם הראפר האנגלי קאנו ו- "Hot Stuff (Let's Dance)" שסימפל את הלהיט "Let's Dance" של דייוויד בואי. 2 סינגלים נוספים שיצאו מן האלבום- "Six Of One Thing", "Officially Yours". האלבום מכר כחצי מיליון עותקים ברחבי העולם. האלבום דורג במקום ה-18 במצעד האלבומים הבריטי ובמקום ה-58 במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ הופ האמריקאי. Hot Stuff (Let's Dance) Six Of One Thing Friday Night Awkward (בהשתתפות ריטה אורה) Just A Reminder Officially Yours Kinda Girl For Me She's On Fire Don't Play With Our Love Top Of The Hill This Is The Girl (With Kano) This Is The Girl (With Kano) - מקום 18 בבריטניה Hot Stuff (Let's Dance) - מקום 7 בבריטניה Six Of One Thing - מקום 39 בבריטניה Officially Yours - מקום 158 בבריטניה מידע על האלבום Trust Me באתר MusicBrainz מידע על האלבום Trust Me באתר AllMusic האלבום Trust Me באתר Discogs האלבום Trust Me באתר ספוטיפיי
גויאס (עיר)

גויאס (בפורטוגזית: Goiás; ידועה גם כגויאס וליו (Goiás Velho), "גויאס הישנה") היא עיר במרכז מדינת גויאס שבברזיל. גויאס העיר נוסדה ב-1727 עם גילויו של זהב באזור, והייתה לבירתה של גויאס במשך כמאתיים שנה, עד שב-1937 הועברה הבירה לגויאניה. רבית מהבתים הקולוניאליים שנבנו בעיר בתקופת הזוהר שלה נותרו על תלם, ובשל כך הכריז אונסק"ו ב-2001 על המרכז ההיסטורי שלה כעל אתר מורשת עולמית. כיום גויאס היא עיירה קטנה ובה כ-25 אלף תושבים. גויאס נוסדה ב-25 ביולי 1727 בידי הבנדיראנטה ברטולומיאו בואנו דה סילבה, בעקבות גילוי זהב באזור. הוא הקים כפר כורים קטן בשם אריאל דה סנט'אנה (Arraial de Sant'Anna), באזור של גבעות בסמוך לנהר ורמליו (Vermelho). ב-1736 הוכרה אריאל דה סנט'אנה כעיר, ושמה שונה לווילה בואה גויאז (Vila Boa Goyaz; "העיר היפה גויאז"). באותה העת הייתה עדיין חלק מהקפיטניה של סאו פאולו. ב-1748 כוננה הקפיטניה של גויאס, ווילה בואה גויאז הייתה לבירתה. במחצית השנייה של המאה ה-18 התפתחה העיר במהירות, והוקמו בה מוסדות ציבור וממשל. עם המבנים הבולטים שנבנו בתקופה זו נמנים הקאסה דה פונדיסאו (Casa de Fundição,‏ 1750), ששימש את מוסדות הממשל שעסקו בפיקוח על הכרייה והסחר בזהב, ארמון המושל (1751), מפקדת הצבא (1751), בית כלא (Casa de Câmara e Cadeia‏, 1761), תיאטרון (1777) ומזרקות קריוקה ושפאריז דה קאודה. ב-1782 אישר המושל לואיס דה קוניה מנסס תוכנית מתאר שמיושמת במידה רבה גם כיום. לקראת סוף המאה ה-18 החלו מרבצי הזהב להידלדל, והעיר החלה לאבד מחשיבותה. אוכלוסייתה החלה לרדת, ואת מקומה של כריית הזהב כענף הכלכלי המרכזי תפסה החקלאות. שיאו של תהליך הירידה במעמד העיר הגיע ב-1937, כאשר הוחלט להעביר את הבירה לגויאניה, עיר מודרנית שהוקמה רק ארבע שנים קודם לכן. גויאס איבדה אמנם מחשיבותה, אך מעבר הבירה לגויאניה אפשר לה להמשיך לשמור על צביונה ועל אופייה הקולוניאלי. בראשית שנות ה-50 הכריז המוסד הברזילאי למורשת היסטורית ואומנותית לאומית על כמה מהמבנים בעיר כמבנים שראויים לשימור, וב-1978 הכריז המוסד על המרכז ההיסטורי כולו כאזור לשימור. ב-2001 הכיר גם אונסק"ו בחשיבות התרבותית והארכיטקטונית של המרכז ההיסטורי של גויאס, והכריז עליו כאתר מורשת עולמית. כלכלתה של גויאס מבוססת כיום בעיקר על תיירות ועל חקלאות. ענפי החקלאות הבולטים הם גידול בקר (כ-240 אלף ראשים), בננות, תפוזים, לבבות דקל, אורז, שעועית, תירס, פולי סויה וחיטה. בגויאס פועלים מספר מוזיאונים. מוסאו דאס בנדייראס (Museu das Bandeiras), הממוקם בקאסה דה קאמרה אה קאדייה, בית הסוהר לשעבר, עוסק בקורותיה של העיר בשיא תפארתה, במאה ה-18. מוזיאון נוסף העוסק בתקופה זו ומכיל חפצי אמנות וריהוט, נמצא בפלאסיו קונדה דוס ארקוס (Palácio Conde dos Arcos), לשעבר מעונו הרשמי של מושל גויאס. בכנסיית בואה מורטה שנבנתה ב-1779 מוזיאון לאמנות נוצרית ומוזיאון נוסף נמצא בביתה של הסופרת המנוחה קורה קורלינה ומוקדש לה. מאז 1999 נערך בעיר מדי חודש יוני פסטיבל הקולנוע FICA‏ (Festival Internacional de Cinema e Vídeo Ambiental), בו משתתפים סרטי קולנוע מרחבי העולם העוסקים באיכות הסביבה. האירועים לציון השבוע הקדוש בגויאס הם מהמרכזיים בברזיל. שיאם של האירועים ביום רביעי שלפני חג הפסחא, אז כובים כל האורות בעיר, ונערכת תהלוכה המשחזרת את מאסרו של ישו, בה משתתפים אלפי אנשים הנושאים לפידים. Antiga Casa da Câmara e Cadeia, atual MuBan Chafariz de Cauda Casa de Cora Coralina Casa do Bispo Igreja de Nossa Senhora d'Abadia Igreja de Nossa Senhora do Carmo Palácio do Conde dos Arcos Quartel do XX מדיה וקבצים בנושא גויאס בוויקישיתוף
הקבוע הסולארי

הקבוע הסולארי הוא עוצמת הקרינה האלקטרומגנטית (הספק ליחידת שטח) שמגיעה מהשמש, במרחק של יחידה אסטרונומית אחת ממנה. מספר זה מייצג את העוצמה הממוצעת של קרינת השמש מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ. הקבוע הסולארי מציין את סך הקרינה מן השמש בכל אורכי הגל, ולא רק את האור הנראה לעין אדם. על פי מדידות שבוצעו בעזרת לוויינים, נמדד ערך הקבוע הסולארי כ-1,367 ואט למטר רבוע. בפועל, עוצמת הקרינה מהשמש כפי שהיא נמדדת במעטפת החיצונית של אטמוספירת כדור הארץ איננה קבועה, אלא היא משתנה בכ-6.9% במהלך השנה, בגלל האקסצנטריות של מסלול כדור הארץ. לכן עוצמת הקרינה משתנה בין 1,412 ואט למטר רבוע בתחילת ינואר ל-1,321 ואט למטר רבוע באמצע יולי, כתוצאה משינוי מרחקו של כדור הארץ מהשמש. בכל רגע נתון, כמות האנרגיה הסולארית המתקבלת מהשמש במיקום כלשהו בשטח כדור הארץ תלויה בתאריך, במצב האטמוספירה במיקום הנמדד, ובקו הרוחב שלו על פני כדור הארץ. הערך הנמדד הממוצע בפני השטח של כדור הארץ נע בין 800 ל-1,000 ואט למ"ר. בגרמניה לדוגמה, נמדדו ערכים שנתיים ממוצעים של 950 ל-1,100 ואט למטר רבוע באזורים גאוגרפיים שונים. מדיה וקבצים בנושא הקבוע הסולארי בוויקישיתוף הקבוע הסולארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טאו בלווייתן

τ (טאו) בלווייתן הוא כוכב בקבוצת הכוכבים "לווייתן", שנמצא במרחק של כ-11.9 שנות אור מהשמש, כך שמבין הכוכבים הנראים לעין הוא השביעי בקרבתו אל מערכת השמש (אחרי מערכת אלפא קנטאורי, סיריוס, ε בארידנוס, פרוקיון, 61 בברבור ו-ε באינדיאני). כמו כן הוא אחד הכוכבים הדומים ביותר לשמש מבין הכוכבים הקרובים אליה. בשל קרבתו ודמיונו לשמש, היווה הכוכב מוקד מחקר לאפשרות של קיום חיים מחוץ למערכת השמש. בשנת 1960 היה כוכב זה, יחד עם ε בארידנוס, הראשון שאליו כוון רדיו-טלסקופ בניסיון לקלוט שידורים המעידים על קיום חיים אינטליגנטיים. ניסיונות אלו לא העלו דבר עד היום. τ בלווייתן הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי G8. הבהירות הנראית שלו היא 3.50, כך שניתן לראותו בקלות ממקום חשוך. רדיוסו ומסתו קטנים מאלו של השמש בכ-20%, הטמפרטורה על פניו היא כ-5,345 קלווין, מעט פחות מטמפרטורת השמש, ועוצמת ההארה שלו היא מעט יותר ממחצית עוצמת השמש. כוכב לכת המאפשר קיום חיים צריך להמצא במרחק של כ-0.68 יחידות אסטרונומיות, בערך כמו רדיוס המסלול של נוגה. הכוכב מסתובב סביב עצמו במהירות נמוכה יחסית של 1–2 ק"מ בשנייה והוא משלים סיבוב על צירו בכ-31 ימים. הפעילות המגנטית על פניו מועטה ביחס לשמש ונוצרים על פניו כתמי שמש מועטים. מהירותו המוחלטת של הכוכב היא מעט גבוהה - כ-37 ק"מ בשנייה ונראה שהוא נוצר מחוץ למרכז הדיסקה של שביל החלב ונדד לתוכה מאוחר יותר. בשל קרבתו לכוכב תנועה עצמית גדולה של קרוב ל-2 שניות קשת בשנה. גילו של τ בלווייתן מוערך בכ-10 מיליארדי שנים, בערך כפול מגילה של השמש. שכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו נמוכה משל השמש באופן משמעותי מה שמפחית את הסיכוי לקיומו של כוכב לכת סלעי. תצפיות בתחום התת-אדום הראו שאת הכוכב מקיפה דיסקת אבק קר המשתרעת עד למרחק של כ-55 יחידות אסטרונומיות ממנו. מסת הדיסקה מוערכת ביותר ממסת ארץ לעומת מסת הדיסקה המקיפה את מערכת השמש (חגורת קויפר) המוערכת בכעשירית מסת ארץ בלבד. לעומת זאת לא נמצא עד היום שום כוכב לכת המקיף את הכוכב. אם קיים כוכב לכת כזה, הוא צפוי לספוג פגיעות רבות של אסטרואידים וכוכבי שביט המגיעים מדיסקת האבק ולכן הסיכוי שייווצרו על פניו חיים רב תאיים נמוך. רוב שכניו של τ בלווייתן הם ננסים אדומים, הקרובים שביניהם הם כוכב ההבזק YZ בלווייתן במרחק של 1.6 שנות אור וזוג הננסים האדומים גליזה 65 במרחק של כ-2.9 שנות אור. למרות קרבתם הם לא ניתנים לראייה ממרחק זה בעין אנושית ללא ציוד עזר. חוץ מהם נמצא במרחק של כ-5.5 שנות אור ממנו הכוכב ε בארידנוס, שנראה משם ככוכב בהיר למדי עם בהירות נראית מדרגה 2.12. השמש תראה מ-τ בלווייתן ככוכב עם בהירות מדרגה 2.64. במרחק זוויתי של כ-90 שניות קשת מ-τ בלווייתן נמצא ננס אדום עם בהירות מדרגה 13. אם הננס מהווה מערכת כפולה עם τ בלווייתן אז הוא מקיף אותו במרחק של לפחות 325 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של לפחות 6,000 שנים, אך ככל הנראה השניים לא קשורים זה לזה ורק נמצאים בערך על אותו קו ראייה. מדיה וקבצים בנושא טאו בלווייתן בוויקישיתוף τ בלווייתן באתר של ג'ים קלר τ בלווייתן ב-Solstation טאו בלווייתן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 146, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
חפר

חָפַר הוא פועל בעברית שם הפעולה חפירה או חיפוש. חֵפֶר הוא שם פרטי מקראי ושם משפחה ישראלי. במקרא ובעת החדשה שם לכמה מקומות האם התכוונתם ל... חפר – מקצוע הנדסה צבאית תצורת חפר – תצורה גאולוגית של כורכר וחמרה מקומות עמק חפר – אזור בשרון מועצה אזורית עמק חפר – מועצה אזורית בצפון השרון בת חפר – יישוב קהילתי במזרח עמק חפר בית יצחק-שער חפר – מושב בשרון גת חפר – עיר מקראית בנחלת שבט זבולון המוזכרת בתנ"ך תל חפר – תל עתיק בשרון הממוקם סמוך לנחל אלכסנדר, כקילומטר צפונה ממעברות אישים אביו של צלפחד שלחלק מהדיעות הוא הדמות בסיפור המקושש חיים חפר – פזמונאי ישראלי רוני חפר – סופר ספרי ילדים ישראלי שמואל חפר – יו"ר מכללת בית רבקה בכפר חב"ד, יו"ר הוועד למען שלימות העם ועוד
המלכודת העדינה

המלכודת העדינה (אנגלית: The Tender Trap) הוא סרט קומדיה שצולם בשיטת הסינמסקופ והופק באולפני MGM. הסרט מבוסס על מחזה בעל אותו השם שנכתב בידי מקס שולמן ורוברט סמית. "המלכודת העדינה" מסמן את חזרתו של פרנק סינטרה אל אולפני MGM, שש שנים לאחר סרטו האחרון בחברה, "יום בניו יורק". אף כי סרט זה היה הראשון שצולם, הסרט "ברנשים וחתיכות" שצולם אף הוא באותה השנה יצא לאקרנים יום אחד קודם ב-3 בנובמבר 1955. הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשנת 1956, בעבור השיר הטוב ביותר, "‎(Love Is) the Tender Trap", השיר הפך ללהיט בעבוד סינטרה, שהמשיך להשמיע אותו בהופעותיו לאורך הקריירה. צ'ארלי רידר (פרנק סינטרה), סוכן שחקנים ממנהטן, הנהנה מחייו כרווק, כאשר מספר עלמות חמד הנמצאות סביבו ומארחות לו לחברה, מטפלות, מבשלות ומנקות עבורו. חברו הטוב של צ'ארלי מאז ימי גן הילדים, ג'ו מגיע לבקרו. חייו של ג'ו נמצאים במצב הפוך לזה של צ'ארלי, הוא נשוי ועם ילד החיים באינדיאנפוליס. ג'ו מקנא בחייו החופשיים של צ'ארלי עם כל העלמות שסביבו. לעומתו צ'ארלי המביע את הערכתו לאורך חייו של ג'ו עם הנישואים היציבים. באחד ממבחני הבד, פוגש צ'ארלי את השחקנית המתחילה ג'ולי ג'יליס (דבי ריינולדס). ג'ודי תכננה את חייה בצורה דקדקנית ואף קבעה לעצמה כי עד גיל 22 היא מתכוונת לפרוש מהמשחק, לאחר שתזכה להצלחה, להתחתן ולגדל ילדים, צ'ארלי מוקסם מדבריה ומגלה בה עניין. ג'וליה וצ'ארלי יוצאים כמה פעמים, וג'וליה מוצאת את זה כמספיק זמן ולהכריז כי היא לא תתחתן עמו כל עוד הוא לא יזנח את שאר חברותיו. צ'ארלי שלא אמר מילה לגבי נישואים ובאופן טבעי היה מעמיד אותה על מקומה, נחרד כל כך מדבריה עד שפשוט מתחיל להתאהב בה. ג'ו, שבינתיים החל לצאת עם סילביה (סלסט הולם), אחת מאהובותיו הקודמות של צ'ארלי, מתחיל להתאהב בה. סילביה המתקרבת לגיל 33 ומאמינה כי צ'ארלי הוא תקוותה האחרונה להתחתן. היא מתרגשת כאשר צ'ארלי מציע לה נישואין, אך בבוקר למחרת מסיבת הארוסין שלהם, היא מגלה כי צ'ארלי הציע נישואין לג'ולי גם כן. ג'ו מתוודה בפני סילביה כי הוא אוהב אותה ומבקש ממנה להתחתן עמו. סילביה דוחה אותו, ומזכירה לו כי הוא אוהב את אשתו ובנו הנמצאים באינדיאנפוליס, ושהסיבה היחידה שהוא נמשך אליה היא כי היא דומה לאשתו את'ל. היא מסבירה לו כי נערות הופכות לנשים, כאשר הן מתחתנות והיא רוצה את אותו הדבר שיש לאת'ל איתו. בדרכה החוצה היא נתקלת בגבר זר, המכיר אותה מהתזמורת בה היא מנגנת ומבקש ממנה לצאת איתו לארוחת ערב. הסרט מסתיים כאשר ג'ו חוזר אל אשתו ובנו. צ'ארלי משתתף בחתונה של סילביה וכאשר הוא רואה את ג'ולי הוא מתוודה בפניה כי הוא אוהב אותה. מאוחר יותר לאחר הטקס סילביה משליכה את זר הכלולות שלה לעברו של צ'ארלי שתופס אותו (מנהג המסמן כי הוא הבא להתחתן). צ'ארלי הרואה את ג'ולי זורק לעברה את הזר ובשעה שהיא תופסת אותו, הוא כורע ברך ומציע לה נישואין. פרנק סינטרה - צ'ארלי רידר דבי ריינולדס - מיס ג'ולי ג'יליס דויד ויין - ג'ו מקאל סלסט הולם - סילביה קרווסט "המלכודת העדינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המלכודת העדינה", באתר נטפליקס "המלכודת העדינה", באתר AllMovie (באנגלית) "המלכודת העדינה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המלכודת העדינה", באתר אידיבי "המלכודת העדינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לא כזר

לא כזר (באנגלית: Not as a Stranger) הוא סרט דרמה שהופק באולפני יונייטד ארטיסטס בשנת 1955. הסרט הופק ובוים בידי סטנלי קרמר והיה סרטו הראשון. הסרט הוא עיבוד לרומן מאת מורטון תומפסון שראה אור שנה קודם לכן, בשנת 1954. המלודרמה הרומנטית הפכה לרב מכר ואף הגיעה לראש מצעד המכירות במהלך אותה שנה. בנוסף לשני הכוכבים הראשיים, אולביה דה הבילנד ורוברט מיצ'ם, מופיעה סדרה ארוכה של כוכבים כשחקני משנה, בהם: פרנק סינטרה, גלוריה גראהם, ברודריק קרופורד, צ'ארלס ביקפורד ולי מרווין. פרנק סינטרה חזר לאור הזרקורים לאחר הופעתו המוצלחת בסרט מעתה ועד עולם, שזיכתה אותו בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. למרות היות הסרט הצלחה קופתית בזמנו, היום אין לו כמעט זכר. הסרט הופץ בכמות מוגבלת למדי על קלטות וידאו וכלל לא יצא בגרסת DVD. הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר בעבור ההקלטה הטובה ביותר. סטודנט הרפואה השאפתני וחסר הפרוטה, לוקאס מארש (רוברט מיצ'ם), מתחתן עם קריסטינה (אוליבייה דה הבילנד) המבוגרת ממנו, כדי שהיא תוכל לשלם את שכר הלימוד שלו. קריסטינה אוהבת את לוקאס, אך הוא אינו משיב לה אהבה; אהבתו היחידה היא עבודתו. לוקאס ניתק עצמו רגשית מסביבתו, כולל מחברו הטוב אלפרד בון (פרנק סינטרה) ואביו השיכור (לון צ'אני הבן). לוקאס משלים את חוק לימודיו ויוצא להתמחות כעוזרו של ד"ר ראנקלמן (צ'ארלס ביקפורד), המשמש כרופא של עיירה קטנה. לאחר זמן מה לוקאס נקשר ברומן עם הארייט לאנג העשירה (גלוריה גראהם). ידידו אלפרד, עתה רופא בעיר הגדולה, מנסה לעזור לו לשקם את נישואיו, אך לוקאס אינו מעוניין ואינו מרגיש עוד דבר ובעיקר אינו זקוק לאיש, מכיוון שהוא מחשיב עצמו כרופא הטוב ביותר החף מכל טעות. כאשר לוקאס נכשל במאמצי ההחייאה לד"ר ראנקלמן, לאחר ניתוח לב (לראשונה נעשה שימוש בלב אמיתי לצורך צילומי העיסוי), מבין הרופא הצעיר כי אינו חף מכל טעות. הוא משוטט בלא כיוון בעיירה, ולבסוף חוזר אל אשתו, נופל בזרועותיה ומתייפח לעזרה. רוברט מיצ'ם - ד"ר לוקאס מארש אוליביה דה הבילנד - קריסטינה הדוויגסון פרנק סינטרה - ד"ר אלפרד בון "לא כזר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לא כזר", באתר AllMovie (באנגלית) "לא כזר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לא כזר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לא כזר במסד הנתונים TCM The 28th Academy Awards | 1956, Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences (באנגלית)
חדר לפי שעה

בתחום המלונאות והארחה, חדר לפי שעה היא שיטת אירוח בה החדר מושכר למספר שעות במשך היום בתעריף הנקבע על פי מספר השעות שהאורח שהה בחדר (בניגוד לשיטה בה התעריף נקבע על פי מספר לילות). השכרת חדר לפי שעה משמשת לשתי מטרות עיקריות: בבתי מלון הסמוכים לנמל תעופה, עומדת השכרה כזו לרשותם של נוסעים במעבר, המעוניינים לנצל למנוחה את שעות ההמתנה שבין טיסה לטיסה. כיוון שמדובר בזמן מצומצם, של שעות אחדות, למעבר מהיר מנמל התעופה לבית המלון ובחזרה חשיבות גדולה. לשימושם של זוגות לשם קיום מפגש הכולל יחסי מין בתנאים נוחים. בתי מלון וחדרי הארחה המציעים שירות זה מקפידים להדגיש את הדיסקרטיות שבקבלתו – האפשרות להגיע אל החדר, לשהות בו ולעזוב אותו ללא כל מפגש עם צוות המלון. חדרים לפי שעה מוצעים ברמות יוקרה שונות, מחדר זול, פרקטי ושימושי, המספק את הצרכים הבסיסיים בלבד כמו שינה במיטה, מצעים נקיים, חדר רחצה וכדומה. ועד חדרים יוקרתיים עם מראות בתקרה, מיטות ענק, מכונות קריוקי, ג'קוזי זוגי, תאורה רומנטית, נרות ריחניים, בקבוקי משקה אלכוהולי (יין ויין נתזים, בעיקר), ועוד. במזרח אסיה, במדינות כמו יפן, קוריאה הדרומית ובהונג קונג. נקראים מלונות המשכירים חדרים לפי שעה מלון אהבה. השוהים במלון הם, בדרך כלל, זונות ולקוחותיהן, או עוברי אורח המגיעים למקום למטרות מין, וכן עובדים הנמצאים בהסדר כלשהו עם מקום העבודה שלהם המאפשר שהייה קצרה במלון[דרוש מקור]. המלונות שוכנים בדרך כלל הרחק ממרכז העיר על מנת לוודא את הדיסקרטיות והאנונימיות של הלקוחות. בטוקיו, למשל, ניתן למצוא אותם באזור שנקרא דוגנזקה שייבואה, ליד כביש ראשי או בפרוורים בפאתי העיר או אפילו באזורים תעשייתיים. היו מספר הצעות לבניית מלונות אהבה בבנייני מגורים אך ניסיונות אלה כשלו. לעיתים המבנה האדריכלי של מלונות האהבה רועש וצעקני, ויש בהם מבנים בצורת ארמון וטירה, בצבעי ורוד וסגול זוהרים, עם תאורת ניאון מסנוורת. אחרים אינם מתבלטים אך ניתן לזהותם במספר החלונות הקטן. ניתן למצוא מלונות אהבה מיוחדים שפונים לכל פנטזיה מינית, החדרים מעוצבים להפליא ולכל חדר יש מוטיב מרכזי, כגון חדרי BDSM או חדרים רומנטיים, המאובזרים במיטב המוצרים ומכונות המין. מלון האהבה המפורסם ביותר ביפן הוא מלון "הקיסר מגורו" הנמצא בלב אזור מגורו שבטוקיו. המלון בנוי כמצודה מימי הביניים, וכיאה לטירה שכזו הוא מצויד בצריחים, בחרכי ירי, בחומות מגן, בתעלות מים ובשערים מתרוממים. במלון שישים ושניים חדרים בעלי שמות כמו "תאווה ספרדית", "נדנדה איטלקית". בעבר נועדו מלונות האהבה היפניים בעיקר לזוגות לא נשואים, כאשר ההורים הגבילו את החופש המיני. HotelsByDay אריק מירובסקי, ‏ביהמ"ש המחוזי: השכרת חדרים לפי שעה היא מלונאות, באתר גלובס, 13 בפברואר 2019 דידי רפאלי, ‏מתפשטים בעולם: הצצה למלונות האהבה, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2013
הברקים של קאטאטומבו

הברקים של קאטאטומבו אלו ברקים המופיעים במשך למעלה מחצי שנה מסביב לשפך נהר קאטאטומבו לאגם מרקאיבו במערב ונצואלה. סופות הברקים פורצות בעיקר בלילות ומגיעות לתדירות של 280 פעמים בשעה במשך 10 שעות. הברקים נשארים בגובה 2–10 ק"מ מעל פני האדמה, מגיעים לעוצמה הגבוהה פי 10 מברקים רגילים ומייצרים יותר אוזון מכל אירוע בודד אחר על פני כדור הארץ. ימאים משתמשים בברקים הנראים למרחוק כמגדלור טבעי, אותו הם מכנים "המגדלור של קאטאטומבו". תיעוד ראשון לתופעה נמצא בכתבי המחזאי הספרדי בן המאה ה-17, לופה דה וגה. בפואמה "הדרגנוטה", דה וגה מתאר כי סופות הברקים של קאטאטומבו האירו את שמי הלילה וחשפו את ספינותיו של סוחר העבדים האנגלי פרנסיס דרייק שניסה לכבוש את האזור. בשנת 1823 התרחש סיפור דומה: תוך כדי מלחמת העצמאות של ונצואלה, הברקים חשפו את ספינות הצי הספרדי ועזרו לסימון בוליבאר להוביל את צבאו לניצחון בקרב. שבט האינדיאנים המקומי הווארי רואה את הסופות בתור ריקוד של מיליוני גחליליות המביעות תודה לאבי הבריאה. שבטים אחרים, כגון היופה והוואיו, טוענים שמדובר ברוחות אינדיאנים מתים המתגלות כהבזקי אור להעביר מסרים סודיים לבני עולמנו. חוקר הטבע הפרוסי בן המאה ה-19, אלכסנדר פון הומבולדט, היה הראשון לתת הסבר מדעי לתופעה אותה תיאר כפיצוצים חשמליים הדומים לאש גופרית, אך עד היום המדענים חלוקים מהו ההסבר הנכון. יש שטענו כי הזרימה המעגלית של הרוחות מעל האגם היא שגורמת לברקים. אחרים הסבירו שזה דווקא ההתנגשות בין זרמי אוויר קר וחם. הסבר שלישי לתופעה קושר את הסופות למצבורי גז המתאן הנמצאים באזור. הברקים של קאטאטומבו נכנסו למהדורת 2015 של ספר השיאים של גינס. מדיה וקבצים בנושא הברקים של קאטאטומבו בוויקישיתוף דייגו אורה, רויטרס, "ברקי קטטומבו": סופת הברקים שלא נגמרת, באתר ynet, 8 בנובמבר 2014 דייגו אורה, "ברקי קטטומבו": סופת הברקים שלא נגמרת, באתר ynet, 8 בנובמבר 2014
פעמון הצאר

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה פעמון הצאר (רוסית: Царь–колокол, צאר-קולוקול) הוא פעמון ענק המוצב בחוצות הקרמלין במוסקבה. זהו הפעמון הגדול ביותר בעולם, משקלו 216 טון. פעמון הצאר נבנה ביוזמת הקיסרית אנה. הוא נבנה על ידי איוון מוטורין ובנו מיכאיל, יצרני פעמונים ידועים ברוסיה, בשנים 1733-1735. מוטורין האב מת באוגוסט 1735, לפני יציקת הפעמון, ואת העבודה סיים בנו. על הפעמון עיטורים, דיוקנאות וכתובות מעשה ידיהם של אמנים שונים. הפעמון עשוי ברונזה, גובהו 6.2 מטרים, קוטרו בחלקו התחתון 6.6 מטרים ועוביו המקסימלי כ-60 סנטימטרים. הפעמון לא צלצל מעולם – בשריפה שאחזה ב-1737 בבנייני העץ שבקרמלין נסדק הפעמון, בעודו מונח בבור היציקה, ושבר במשקל של 11.5 טונות נפרד ממנו. לאחר שנשבר, נותר הפעמון באתר היציקה שלו במשך כ-100 שנים. ב-1812, לאחר כיבוש מוסקבה, חשב נפוליאון לקחת את הפעמון לצרפת כחלק ממסע ניצחון, אך עקב קשיים לוגיסטיים נשאר הפעמון במקומו. רק ב-1836 הוצב על בסיס מתומן ליד מגדל הפעמונים של איוואן הגדול בחצר הקרמלין, כשלצידו החלק השבור. הפעמון ושברו מונחים בפשטות ואינם מקובעים לקרקע, שכן לא ניתן להזיזם ללא מכשור מתאים. פצצת הצאר תותח הצאר מדיה וקבצים בנושא פעמון הצאר בוויקישיתוף משקלו של הפעמון השני בעולם, באוסקה, יפן, הוא כ-100 טון. לשם השוואה, משקלו של "ג'ורג' הגדול", הפעמון הגדול ביותר בקתדרלת ליברפול הוא 14.5 טון.
מאמן השנה ב-NBA

מאמן השנה ב-NBA (באנגלית: NBA Coach of the Year Award) הוא פרס כדורסל שנתי, שניתן מאז עונת 1962/1963 למאמן המצטיין בעונה הסדירה של ליגת ה-NBA. הזוכה בפרס מקבל גביע על שם מאמן הכדורסל הוותיק רד אאורבך שהוביל את בוסטון סלטיקס לתשע אליפויות NBA מ-1957 עד ל-1966. הזוכה נבחר בסוף עונת המשחקים הרגילה על ידי פאנל של כתבי ספורט מארצות הברית ומקנדה. לכל משתתף יש קול אחד עבור בחירות למקום הראשון, למקום השני ולמקום השלישי. כל בחירה במקום הראשון שווה חמש נקודות; כל בחירה במקום השני שווה שלוש נקודות; כל בחירה במקום השלישי שווה נקודה אחת. המאמן בעל מספר הנקודות הגבוה ביותר בסך הכול זוכה בפרס. גרג פופוביץ', דון נלסון ופט ריילי מחזיקים בשיא הזכיות לאחר שזכו 3 פעמים בפרס, כשיובי בראון, ביל פיץ', קוטון פיטסימונס, ג'ין שו, מייק ד'אנטוני ומייק בודנהולצר באים אחריהם עם 2 זכיות כל אחד. פט ריילי הוא המאמן היחיד שזכה בפרס עם שלוש קבוצות שונות. לארי בירד הוא המאמן היחיד שזכה בפרס וגם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. ג'וני קר הוא המאמן היחיד שזכה בפרס עם מאזן שלילי (33–48, עם שיקגו בולס בעונת 1966/1967), לאחר שהוביל את הבולס למשחקי הפלייאוף בעונתם הראשונה בליגה. מאמן השנה ב-NBA באתר ה-NBA מאמן השנה ב-NBA באתר basketball-reference.com פירוט שיטת קבלת הניקוד, באתר ה-NBA פט ריילי נכנס להיכל התהילה של הכדורסל, באתר ESPN הביוגרפיה של ג'וני קר, באתר ה-NBA
צ'ולי זכאי

צ'ולי זכאי הוא מוזיקאי, פזמונאי ומלחין ישראלי. זכאי נולד וגדל ברמת גן. בביתו הייתה מקובלת שירתה של אום כולתום, אך זכאי הושפע רבות גם ממוזיקת הרוק שהייתה פופולרית בשנות ה-70. דרכו המוזיקלית החלה בגיל 14, לאחר שרכש בכספו את הגיטרה הראשונה. במהלך שירותו הצבאי השתתף זכאי כנגן גיטרה בס בצוות הווי ובידור והופיע בבסיסים רבים ברחבי ישראל. בשנת 1989 הוציא אלבום סולו בשם "ככה" על טהרת הרוק נ' רול. בין השירים שבאלבום ניתן למצוא את השיר "עיר הלכה לישון", אשר הגיע במסגרת פסטיבל חיפה למקום השלישי אחרי השירים הידועים "אצל הדודה והדוד" של דני סנדרסון ו"עוף גוזל" של אריק איינשטיין. לאחר שירותו הצבאי החל זכאי לנגן לפרנסתו בלהקה שהופיע באירועים קטנים ובמקביל הצטרף כגיטריסט ללהקת רוק בשם "Crime" שלימים הפכה ללהקת "ווילד קרוז". בסוף שנות ה-90 עבד זכאי בתיאטרון הארצי לנוער ברמת אביב כמנהל הצגה. זכאי החל לכתוב שירים לאמנים לאחר פגישתו עם מפיק שהיה אחראי על הפקת אלבום לזמרת מוג'דה - הילדה הטורקייה. השיר הראשון שנכתב לאלבום היה "מלאכים". לאחר שהפקת האלבום לא יצאה לפועל, פנה זכאי בשנת 2000 למעבד המוזיקלי יעקב למאי עם החומרים אותם כתב והלחין, ובשיתוף פעולה ראשון ביניהם עובדו השירים לאלבום "מלאכים" בביצועה של הזמרת רינת בר. הפריצה הגדולה לעולם הזמר הים-תיכוני החלה כאשר פגש זכאי את המעבד המוזיקלי שי ראובני בתחילת שנת 2005. השניים החלו לעבוד יחד כאשר שירם המשותף הראשון היה "כל הכוח" בביצועו של הזמר קובי פרץ. זכאי כתב את השיר, וראובני הלחין ועיבד. השיר הפך ללהיט. בשנת 2007 הקימו זכאי ושי ראובני חברת הפקות משלהם בשם "שי ראובני הפקות". תחת בית היוצר הופקו בין השנים 2007 ל-2009 מעל 100 שירים המאוגדים ב-9 אלבומים. בין האמנים להם השניים הפיקו שירים ניתן למצוא את ליאור נרקיס, מושיק עפיה, זהבה בן וכן זמרים צעירים כגון לירן אביב, מאור דניאל, אופיר כהן ועוד. הדואט "יחד" אותו כתב צ'ולי זכאי עם הזמרת אישתאר והלחין ועיבד שי ראובני, זכה בקטגוריית השיר הים תיכוני הטוב ביותר במסגרת תחרות ה-Big Apple Music Awards בניו יורק. בשנת 2009, כתב את השיר "מקודשת", עבור הזמרת שרית חדד, שנכלל באלבומה ה-18 מרוץ החיים. בשנת 2013, כתב את השיר "קול העולם" עבור מרגלית צנעני וזהבה בן. השיר הפך ללהיט וכבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט. בשנת 2018 כתב את "צועקת" עבור עדן בן זקן. ברבעון האחרון לשנת 2019, השיר ״את״, מתוך אלבומו של אייל גולן-הלב על השולחן, שנכתב והולחן ע״ זכאי ואלי קשת, דורג במקום השלישי במצעד שירי העשור. זכאי נשוי לאוסנת ולהם שלושה ילדים. צ'ולי זכאי, באתר שירונט צ'ולי זכאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ולי זכאי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) שחר אמאנו, האיש שהכניס ערבית לפלייליסט של גלגל"צ, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 14 באוגוסט 2009 חריף, האנשים מאחורי הקלעים במוזיקה הים תיכונית- צ'ולי זכאי "יחד" של קובי פרץ ואישתאר זכה בפרס בינלאומי, חריף, ‏ 27/10/09 SaritHadadOfficial (2009-09-22), שרית חדד - מקודשת - Sarit Hadad - Sacred, נבדק ב-2018-08-11