laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוכי ענק

סוכי ענק (שם מדעי: Chlamydera nuchalis) הוא מין הסוכי הגדול ביותר, אנדמי לצפון אוסטרליה. בתי הגידול הטבעיים בהם מצוי הסוכי הם יערות, חורשות, כרמים, יערות מונסון וביצות מנגרובים. זהו המין הגדול ביותר במשפחת הסוכיים: אורכו כ-33 עד 38 ס"מ; הזכר גדול מעט מהנקבה, משקלו כ-180 עד 265 גרם, בעוד משקל הנקבה נע בין 153 ל-215 גרם. הזכר והנקבה דומים יחסית, ואצל שניהם הניצוי אפור ונוצות הכנפיים חומות ובעלות קצוות לבנים. ההבדל היחיד במראה הוא שלזכר יש ציצת נוצות ורודה על העורף. הסוכי הענק ניזון בעיקר מחומרים צמחיים ומחרקים, בין השאר פירות, פרחים, צוף, ירקות וזרעים. אין עונת רבייה מוגדרת והסוכי עשוי להתרבות לכל אורך השנה חוץ מבאפריל ויוני, אך המספר הגדול ביותר של ביצים בכל שנה מוטל בדרך כלל באוקטובר או בנובמבר. הנקבה מגדלת את הגוזלים לבדה, בעוד הזכר מחזר אחרי נקבות במבנה מיוחד שבנה, המכונה "סוכה". במהלך רוב השנה, הזכרים בונים, מתחזקים ומשפרים את הסוכות שלהם ומגנים עליהן ועל ה"מוצגים" שבהן מגנבה, ומעל לכל - מציגים בהן. הזכר בעל הסוכה הטובה ביותר זוכה לסיכוי הגבוה ביותר להתרבות. הסוכה בנויה בצורת שדרה, שאורכה ורוחבה כחצי מטר וגובהה כ-45 ס"מ. בסמוך לסוכה, הסוכי מניח חפצים בצבעי ירוק ולבן - אבנים, עצמות, קונכיות ועלים כמו גם חפצים מעשה ידי אדם, כמו מוצרי פלסטיק ומכסי בקבוקים. לעיתים, בתוך הסוכה עצמה ממוקמת חתיכת זכוכית. הזכר מושך את הנקבה על ידי חיקוי קולות של עופות אחרים. כשהנקבה מגיעה, הזכר מתחיל ללכת או לרוץ בשטח הסמוך לסוכה, וקופא בתנוחות שונות. לאחר מכן, הוא לוקח במקורו אחד מהפריטים הנמצאים בכניסה לסוכתו, ומנער אותו מול עיניה. הזכר והנקבה מזדווגים בתוך הסוכה. אצל הסוכי הענק הסוכה אינה משמשת כקן, בדומה לשאר מיני הסוכיים. בשונה משאר מיני הסוכיים, סוכיים צעירים באים לסוכה יחידה בקביעות, ו"מתאמנים" בבניית הסוכה לפני שיבנו אחת משלהם. מדיה וקבצים בנושא סוכי ענק בוויקישיתוף סוכי ענק, באתר ITIS (באנגלית) סוכי ענק, באתר NCBI (באנגלית) סוכי ענק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוכי ענק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוכי ענק, באתר GBIF (באנגלית) סוכי ענק, באתר אויסואקס-בירדס סוכי ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
אריסטון (מלך ספרטה)

אריסטון (ביוונית: Ἀρίστων) היה מלך ספרטה בין השנים 550 לפנה"ס-510 לפנה"ס. אריסטון היה בנו של אגסיקלס מהשושלת האאורטפונידית. הוא עלה לשלטון בשנת 550 לפנה"ס לאחר מותו של אביו. יחד עמו מלך אנכסנדרידס השני. מעט מאוד ידוע על חייו, הרודוטוס מספר שהוא יצא למלחמה על טיגיאה, אולם נכשל. על כן פנה אל האורקל מדלפי, בבקשה לדעת מה עליו לעשות כדי לנצח. האורקל השיבה לו שעליו להביא לקבורה את עצמות אורסטס. ולאחר שאכן הובאו העצמות לקבורה ניצח במלחמה. על פי ההשערות המלחמה היא היסטורית, אולם שאר הפרטים הם כמובן אגדה. היו לו שתי נשים, הראשונה לא ילדה לו בנים, והשנייה ילדה לו את דמרטוס. אם כי מאוחר יותר נטען שדמרטוס לא היה בנו למעשה, מכיוון שאריסטון נישא לאמו לאחר שכבר הייתה הרה מבעלה הקודם. הרודוטוס, ספר ראשון, 67-68. .W. W. How, J. Wells, A Commentary on Herodotus, book 1, chapter 67 הרודוטוס, ספר שישי, 60-70.
מרדכי פוגרמנסקי

הרב מרדכי פוגרמנסקי (ה'תרס"ג, 1903 - כ"ה בשבט ה'תש"י, 12 בפברואר 1950) היה דמות בולטת בישיבות ליטא, ראש ישיבה בכמה ישיבות שונות בלטביה ובלגיה. נולד בטבריג שבליטא לאליהו פוגרמנסקי. אמו הייתה בתו של רבי חיים סגל מיאנובה. למד בגימנסיה העברית המקומית. בעקבות מפגש ברב אליהו לופיאן עבר לישיבתו בקלם. אחר כך למד בישיבת טלז, שם התפרסם כעילוי ומדקדק בהלכה. בשלב מאוחר יותר קבע את מושבו בקובנה והיה מגיע לעיתים לטלז ומעביר שם שיחות מוסר ושיעורים. בקיץ 1932 מינה אותו הרבי יוסף יצחק שניאורסון לעמוד בראשות ישיבת תומכי תמימים שהקים אז בריגה. הישיבה נסגרה לאחר כשנה, והרב פוגרמנסקי עבר לכהן בראשות ישיבת היידה באנטוורפן, בלגיה, למשך כמה שנים. בסוף שנות ה-30 שב לקובנה, ועבר את השואה בגטו קובנה. לאחר המלחמה הגיע לצרפת, שם הקים ישיבות לבחורים מקרב שארית הפליטה. הוא הקים עם הרב אברהם אליהו מייזס ישיבה בפרבר פריזאי בשם באהי ושניהם עמדו בראשה. לאחר נישואיו בחודש אדר ה'תש"ט, 1949, התדרדר מצבו הרפואי, הוא לקה כנראה בשחפת ונפטר בשווייץ כמעט שנה לאחר מכן, בכ"ה בשבט ה'תש"י, 12 בפברואר 1950. ארונו הועלה לקבורה בישראל והוא נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. אלמנתו בלומה נישאה בשנית לרבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים-מייער, האדמו"ר מסאסוב. דוד צינמון, דרש טוב: דברים ששמעתי מהרב שמעון סגל... ששמע מרבינו הרב מרדכי פגרמנסקי... בגיטו קאוונא... ואחר המלחמה בצרפת, ניו יורק 2011 מ. יעקובזון, פנינים מתורתו של הגאון רבי מרדכי פוגרמנסקי זצ"ל, בתוך: אסופות - ו, ירושלים תש"ע, עמ' 34–37 שלום רוט, גדולת מרדכי: קוים לדמותו של... רבי מרדכי בן ר' אליהו פגרמנסקי, בני ברק תשנ"ב מיכאל יעקב ביטון, דב אליאך (עורך), רבי מרדכי פגרמנסקי: תולדות איש פלאי: גאון התורה, ענק המחשבה והדעת... רבי מוט'ל פגרמנסקי, כוכב שביט שהפציע בשמי ליטא, הפיץ אורו על פני ישיבות טלז והיידה, עמוד האמונה בגטו קובנה, מנהיג עולם התורה בצרפת. פריז, תשע"ג דוד זריצקי, אדם שלם, נדפס בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 56–59 מדיה וקבצים בנושא מרדכי פוגרמנסקי בוויקישיתוף הרב ר' מרדכי פגרמנסקי זצ"ל, בתוך הפרדס, שנה כד חוברת ז, עמ' 39, באתר היברובוקס פוגרמנסקי, ר' אברהם־מרדכי, בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 75 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1273). פרשת גדולת מרדכי: קוים לדמותו ותולדות חייו, בתוך: אסופות - ו, ירושלים תש"ע, עמ' 38–45 מכתביו שכל התורה ושכל האדם, בתוך המאסף "פרי עץ חיים", טלז תרצ"ט, באתר היברובוקס מרדכי בן אליהו פגרמנסקי (1904-1950), דף שער בספרייה הלאומית ישראל מיכל נתנזון, גזע ישישים, בכתב העת תבונה, ניסן תש"י, עמ' ס'.
אנטוניוס וקלאופטרה

אנטוניוס וקלאופטרה (אנגלית: Antony and Cleopatra) היא טרגדיה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתבה בערך ב-1606 והוצגה לראשונה כנראה ב-1607, המגוללת את סיפור אהבתם ומותם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה מלכת מצרים. המקור העיקרי עליו התבסס הכותב היה "חיי אישים" לפלוטרכוס, וניכרת השפעה חזקה של האינאיס לוורגיליוס. קלאופטרה במחזה נחשבת לאחת הדמויות הנשיות הסבוכות והמרובדות ביותר ביצירתו של שייקספיר. על בסיס היצירה נכתוב יצירות נסופות לרבות אופרה "קליאופטרה". הטריומוויר מרקוס אנטוניוס מאוהב כליל בקלאופטרה ושוכח את חובותיו. אוקטביאנוס קורא לו חזרה לרומא כדי להילחם בשודדי הים, והוא שב למרות תחנוניה של קלאופטרה. הוא משוכנע להתחתן עם אחותו הצעירה של אוקטביאנוס, אוקטביה. מלכת מצרים זועמת אך נרגעת כשהיא מבינה שאשתו לא משתווה לה. אוקטביאנוס ולפידוס מערימים על אחד השודדים, משקים אותו בחגיגה לכבוד השלום ביניהם ורוצחים אותו. אנטוניוס נרעש מהנבלה שנעשתה. הוא שב למצרים, מכתיר עצמו לשליט מזרח הרפובליקה הרומית ומתכונן עם קלאופטרה למלחמה, אף שחוזה עתידות הזהירו שיוכה שוק על ירך אם יצא נגד אוקטביאנוס. למרות יתרון הצי של אויבו, הוא יוצא למערכה ימית. במהלך קרב אקטיום נסוגה המלכה עם ספינותיה, ואנטוניוס שט בעקבותיה ומפקיר את אנשיו לתבוסה. הוא זועם על משוגותיה של קלאופטרה אך לא מפסיק לאהוב אותה, ועודו נחוש להוסיף ולהילחם. אוקטביאנוס מביס אותו שוב, והפעם אנטוניוס מאשים את המלכה בתבוסתו. היא מחליטה לזייף את מותה ומסתגרת בחדרה, בהנחה שימהר לראותה וכך תוכל להפיס את דעתו. כשהמצביא שב ושומע על כך, הוא נופל על חרבו אך לא מת מיד. הוא מובא אל קלאופטרה ומת בזרועותיה. כשהיא שומעת שאוקטביאנוס רוצה להציגה לראווה בטריומף שלו, היא מתאבדת באמצעות נחש ארסי עם משרתותיה. שליטה החדש של רומא עומד מעל גופתה בתערובת של ניצחון ואהדה, ומורה לקבור אותה ואת אנטוניוס ביחד. Antony and Cleopatra בוויקיטקסט ויליאם שייקספיר, אנטוניוס וקלאופטרה, תרגום לעברית: דורי פרנס, באתר "שייקספיר ושות'" אנטוניוס וקלאופטרה, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור
ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה

ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי, מלחמת העולם השנייה והשואה מעליית הנאצים לשלטון בגרמניה (1933) ועד פתיחת משפטי נירנברג (1945), כולל אירועים בארץ ישראל, במזרח הרחוק, האוקיינוס השקט ואירועים קשורים בעולם באותה תקופה. מלחמת העולם השנייה לפי מדינה השואה: ציר זמן, באתר יד ושם מלחמת העולם, 1939-1945 - כרונולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית
דניאל ברן

דניאל (דני) ברן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש חטיבת ההתעצמות ומפקד יחידת לוטם באגף התקשוב. ברן החל את שירותו הצבאי ביחידה 8200 של אגף המודיעין. שירת בתפקידי פיקוד ביחידות המחשוב השונות של אגף התקשוב. ב-2010 מונה למפקד מעו"ף, מחלקת המערכות והפרויקטים של יחידת לוטם. הוא ייסד את מחלקת הגנה בסייבר באגף התקשוב ועמד בראשה. במרץ 2013 מונה למפקד יחידת לוטם. בנובמבר 2015 מונה לראש חטיבת ההתעצמות, חטיבה חדשה שהוקמה באגף התקשוב ובאחריותה יחידת לוטם, מנהלת מעבר צה"ל דרומה ומחלקת אמצעי הלחימה של האגף. שירת בתפקיד עד יוני 2016. בדצמבר 2016 קיבל את פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית על מאמרו "כך נהגנו תמיד- תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות", שפורסם בכתב העת בין הקטבים בהוצאת מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית. ב-2017 הקים ברן, ביחד עם שלושה שותפים נוספים, את "אוטוריו" (באנגלית: OTORIO), חברת אבטחת מידע המספקת שירותי הגנת סייבר לתשתיות קריטיות, בה הוא משמש כמנכ"ל. ברן בוגר תואר שני בטכניון, נשוי ואב לשלושה. רביד חרובי ויוני שנפלד, במחנה, מגלי עתידות, גיליון 22, 13 ביוני 2013 מאיר אורבך, מפקד לוטם: "צריך לפתח תוכנות לחימה במקום תוכנות ניהול", באתר כלכליסט, 6 במאי 2013 עמי רוחקס דומבה, "בעידן הקיברנטי, הצפנה היא מרכיב אסטרטגי", אתר ישראל דיפנס, 10 בדצמבר 2013 מכתביו דניאל ברן ויוסי לוי, תופעת סייבר המדינה האסלאמית – מה המערב לא מבין?, בין הקטבים 3, דצמבר 2014, עמ' 111–138 "כך נהגנו תמיד..." – תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות, בין הקטבים 8, אוגוסט 2016, עמ' 31–74 דניאל ברן, "כך נהגנו תמיד..." - תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות, באתר מרכז דדו, ‏אוגוסט 2016 האתר הרשמי של חברת "OTORIO"
שמורת הטבע רונדווליי

רונדווליי (באנגלית: Rondevlei) היא שמורת טבע בתחום השיפוט של העיר קייפטאון בדרום אפריקה, דרומית-מזרחית למרכז העיר. השמורה משתרעת על פני 29 דונם, מאופיינת בסביבה ביצתית וכוללת גם לגונה של מים מליחים. השמורה הוכרזה ב-1952 באזור ששימש עד אז לרעיית סוסים ובקר ולכריתת עצים. בתחילה כללה השמורה רק את הלגונה ושטח של כקילומטר רבוע אחד מסביבה. היא הורחבה בהדרגה ב-1963 וב-1987. כדי לשמור על מפלס המים, הוקם סכר בצדה הדרום-מזרחי. בשמורה מצויים 230 מיני עופות בהם שקנאים מצויים, אגמיות מצויצות ומגלנים קדושים אפריקניים. היונקים המצויים בשמורה כוללים קרקלים, דרבנים, שועלי כף, סטינבוקים ונמיות מצויות. בשנת 1981 הובאה לשמורה קבוצה של היפופוטמים. לאורך הלגונה מסלול הליכה באורך של כקילומטר ולאורכו שישה מסתורים לצפייה בציפורים ושני מגדלי תצפית. כן פועלים במקום מוזיאון קטן ומרכז הדרכה. מדיה וקבצים בנושא שמורת הטבע רונדווליי בוויקישיתוף שמורת הטבע רונדווליי באתר לשכת התיירות של קייפטאון
אנתוני מייסון

אנתוני ג'ורג' דאגלס מייסון (באנגלית: Anthony George Douglas Mason; ‏14 בדצמבר 1966 - 28 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. ממוצעיו של מייסון לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 10.9 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק. מייסון נבחר בבחירה ה-53 בדראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. עם זאת, החליט מייסון להתחיל את קריירת המשחק שלו באפס פילזן הטורקית בה שיחק עונה אחת. בסיום עונת 1988/1989 ויתרו הטרייל בלייזרס על זכויות השחקן, ששיחק בשנתיים הבאות בניו ג'רזי נטס ודנוור נאגטס מליגת ה-NBA, "טולסה פאסט ברייקרס" מליגת ה-CBA ו-"רינוס דה אוריינטה" הונצואלנית. בעונותיו בניו ג'רזי ודנוור מיעט מייסון לקבל דקות משחק והעמיד ממוצעים צנועים של 2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים ב-24 משחקים בסך הכול. עונת הפריצה של מייסון הגיעה בעונת 1990/1991 לאחר שחתם בשורות ניו יורק ניקס על חוזה לשתי עונות. תחת המאמן פט ריילי הפך מייסון לשחקן רוטציה קבוע, ויחד עם פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי וצ'ארלס סמית' הרכיב קו קדמי חזק במיוחד. בחמש עונותיו בניקס תפקד מייסון בעיקר כשחקן ספסל, והעמיד ממוצעים של 9.9 נקודות, 7.7 ריבאונדים, ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 1993/1994 הגיעו הניקס לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת 1972/1973, אך נכנעו ליוסטון רוקטס בתוצאה 4-3. בעונת 1994/1995 זכה מייסון בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, ובסיום עונת 1995/1996 נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה ללארי ג'ונסון. בעונתו הראשונה בשארלוט רשם מייסון ממוצעי שיא של 16.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישייה השלישית של העונה וכן בחמישיית ההגנה השנייה. בעונת 1998/1999 קרע מייסון את שריר הזרוע הדו-ראשי ונאלץ להחמיץ את כל העונה הסדירה. בסוף עונת 1999/2000 הועבר בטרייד למיאמי היט, יחד עם אדי ג'ונס, ריקי דייוויס ודייל אליס, בתמורה לפי ג'יי בראון, ג'מאל משבורן, טים ג'יימס, רודני ביופורד ואוטיס ת'ורפ. מייסון הובא למיאמי כשחקן משלים, אך לאחר שאובחן כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, ניצל מייסון את ההזדמנות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונתו היחידה בקבוצה קלע מייסון 16.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר. באוקטובר 2001 חתם מייסון על חוזה בקבוצת מילווקי באקס, במדיה שיחק במשך שנתיים. בסיום עונת 2002/2003 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36. ב-12 בפברואר 2015 סבל מייסון מהתקף לב ואובחן כלוקה באי-ספיקת לב. כשבועיים לאחר מכן, ב-28 בפברואר, נכנע מייסון למחלה ונפטר בגיל 48. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA דף השחקן, באתר nba.com סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com אנתוני מייסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטטיסטיקת הקריירה של מייסון ב-NBA, באתר Basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1988, באתר basketball-reference.com מייסון נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס, באתר nbatrades.com סיכום עונת 1996/1997 ב-NBA, באתר basketball-reference.com מייסון נשלח בטרייד למיאמי היט, באתר abcnews.com דוח משחק אולסטאר ה-NBA‏ 2001, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של מייסון, באתר הניו יורק דיילי ניוז
לאוטיכידס השני

לאוטיכידס השני (ביוונית: Λεωτυχίδας) היה מלך ספרטה בין השנים 491 לפנה"ס-469 לפנה"ס. נודע בין היתר כמנצח בקרב מיקאלה. לאוטיכידס היה צאצא רחוק של בית המלוכה האֵירוּפּוֹנְטִידִי, ולכן לא היה לו סיכוי רב לרשת את הכתר ביום מן הימים. אולם כאשר הסתכסך המלך האַגִיאַדִי (בספרטה היו תמיד שני מלכים משני בתי מלוכה) קלאומנס הראשון עם המלך האירופונטידי דמרטוס השתנה המצב. קלאומנס תכנן להדיח את דמרטוס, אך היה זקוק למלך אירופונטידי חדש, על כן כרת ברית עם לאוטיכידס, והשניים הדיחו את דמרטוס בטענה שהוא אינו בנו של המלך אריסטון. בשנת 479 לפנה"ס יצא העוצר האגיאדי פאוסניאס לקרב מול הפרסים שנותרו על אדמת יוון אחרי קרב סלמיס, במקביל הפליג לאוטיכידס עם הצי הספרטני אל חופי אסיה הקטנה, והתנגש שם עם הצי הפרסי בקרב מיקאלה. לפני הקרב לאוטיכידס נשא נאום מפורסם בפני החיילים האיונים שלחמו בצבא הפרסי: אנשי איוניה, אלה מכם ששומעים את דברי, הקשיבו לי, כי הפרסים לא יבינו את אשר אודיע לכם. כשנתנגש, על כל אחד לזכור קודם כל את החירות, ואחרי כן את ססמתנו - הֵרָה, מיסרו את דברי לכל מי שלא הצליח לשמוע אותי. — הרודוטוס, ספר תשיעי, 98. הפרסים, שחשדו כי לאוטיכידס מנסה לגרום לעריקה בשורותיהם, פרקו בתגובה את בני סאמוס מנשקם, ושלחו את המיליטים לשמור על העורף ודרכי המילוט. לאחר המלחמה נשלח להעניש מספר שבטים מתסליה שסייעו לפרסים, אולם קיבל מהם שוחד ונטש את המערכה. הדבר התגלה, והוא נאלץ להימלט לטיגיאה שם מת. את מקומו ירש נכדו ארכידמוס השני. הוא נישא בחייו לשתי נשים, הראשונה ילדה לו בן בשם זאבכסידימוס, שמת והותיר אחריו בן בשם ארכידמוס השני שירש את לאוטיכידס. מהאשה השנייה נולדה לו בת שנישאה לארכידמוס. לאוטיכידס נזכר בספרו של קרולין דל סנידקר "הספרטאי". וכן בסרט "300 הספרטנים". לאוטיכידס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משה עמית, תולדות יוון הקלאסית. ירושלים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשמ"ד-1984. עמ' 250. הרודוטוס, ספר שישי, 60-70. אשתו של זאוס, אבי אלי יוון. השימוש דווקא בה נעשה בשל מקדשה, ההריון בסאמוס. הרודוטוס, ספר שישי, 71. הרודוטוס, ספר שישי, 72.
אליהו ראם

הרב אליהו רָאם (מבוטא: רוֹם; ה'תרל"ב, 1872 - ליל שבת ז' בסיוון ה'תשי"ט, 12 ביוני 1959) היה רב ודיין, ממייסדי מערכת הכשרות של בית הדין האשכנזי בירושלים בראשית המאה ה-20, ובסוף ימיו ראב"ד בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים. נולד בבירז', ליטא לרב שלמה ראם. אחיו הגדול היה הרב יונה ראם. בילדותו (1884) עלתה המשפחה לארץ ישראל והשתקעה בירושלים. הוא למד בישיבת עץ חיים ועם הקמת ישיבת תורת חיים עבר ללמוד בה. הוא היה תלמידו של רבי שמואל סלנט וקיבל תורה גם מפי רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין "הרב מבריסק". בראשית המאה ה-20 הצטרף לצוות השחיטה שע"י בית הדין האשכנזי הירושלמי, ובשנת ה'תרפ"ז, 1927, התמנה כראש השוחטים ומורה ההוראה של בית המטבחיים הירושלמי. לאחר פטירת אחיו הגדול, הרב יונה ראם, התמנה במקומו כחבר "בית הדין לכל מקהלות האשכנזים בירושלים" ששכן בחורבת רבי יהודה החסיד, ובמקביל שימש כרב ומו"צ שכונת כרם (אין לבלבל עם שכונת "כרם אברהם" הסמוכה לה) בירושלים, תפקיד אותו ממלאים צאצאיו עד עצם היום הזה. בשנת ה'תשי"ח, 1958, התמנה כמחליפו של הרב צבי פסח פרנק בראשות "בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים". הוא נפטר במוצאי חג השבועות, ליל שבת ז' בסיוון ה'תשי"ט, 12 ביוני 1959 ונקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים. דוד זריצקי, ירושלים באבלה, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 111–113 שבתי דב רוזנטל (עורך), אדרת אליהו ספר זכרון, ירושלים תשנ"א, באתר אוצר החכמה הרב שבתי דוב רוזנטל, תועפות ראם: תולדות חייו ופעולותיו של ... רבי אליהו ראם זצ"ל ראב"ד ירושלים, מכון הרב פרנק, ירושלים תשס"ו 'הרבנית ר. ראם ע"ה', שערים, 30 ביולי 1958, עמ' 4 'הגאון רבי א. ראם זצ"ל', שערים, 14 ביוני 1959, עמ' 1 הרב יעקב מן רקובסקי, 'הרב ר' אליהו ראם ז"ל - שלושים לפטירתו', הצופה, 14 ביולי 1959, עמ' 3 הרב ירמיהו רלבג, 'הגאון רבי אליהו ראם זצ"ל - שנה לפטירתו', שערים, 2 ביוני 1960, עמ' 3 הרב ש. דביר, 'דמות תורנית גדולה', שערים, 2 ביוני 1960, עמ' 3 אליהו ראם (1872-1959), דף שער בספרייה הלאומית הרב אליהו ראם באתר GRAVEZ
ריטה וולק

ריטה וולק (באנגלית: Rita Volk; נולדה ב-3 בספטמבר 1990) היא שחקנית אוזבקית-אמריקאית, המוכרת בעיקר מתפקידה בתור איימי רודנפלד בסדרת הקומדיה הרומנטית "מעמידות פנים" (2014–2016) ברשת MTV. נולדה בשם מרגריטה וולקובינסקאיה (Margarita Volkovinskaya) בטשקנט, אוזבקיסטן (אז חלק מברית המועצות). היא היגרה עם משפחתה לסן פרנסיסקו, קליפורניה כשהייתה בת שש. בהמשך, סוכנת דוגמניות פנתה אליה ושלחה אותה לאודישנים בלוס אנג'לס. לאחר אודישן לפרסומת החליטה וולק שהיא רוצה להמשיך לעסוק במשחק. וולק למדה בתיכון לוואל בסן פרנסיסקו. במהלך התיכון, היא שיחקה בהצגות בית ספר וחקרה עוד יותר את אהבתה המתפתחת למשחק שלטענתה עזרה לה ולמשפחתה להתאקלם לשפה האנגלית ולתרבות האמריקאית. בשנת 2005, היא זכתה בפרס המשורר בתיכון. לאחר מכן, וולק למדה באוניברסיטת דיוק בדרהאם, קרוליינה הצפונית, שם סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה במסלול קדם-רפואי. במהלך הקולג', היא שיחקה בסרטי סטודנטים והייתה חברה בלהקת Inside Joke, להקת קומדיית המערכונים של דיוק. בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "ריזולי ואיילס" ברשת TNT. בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת TNT, "המפענחת: פשעים חמורים", בתפקיד בריאנה בתחילת העונה השנייה. בשנת 2014 קיבלה את תפקידה הבולט ביותר בתור איימי רדנפלד בסדרת הנוער "מעמידות פנים" אשר שודרה במשך 3 עונות בערוץ MTV. הפרק האחרון שודר ב-17 במאי 2016. באותה שנה שיחקה בסרט הפארודי "משחקי ההנגאובר", בתור קטניפ הוורלין, אשר מגלמת באופן פרודי את דמותה של קטניס אוורדין. בשנת 2016 שיחקה בסדרת רשת בשם "Relationship Status", שם שיחקה בין התפקידים הראשיים. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "כמעט חברים" לצד פרדי היימור ואודיה רש. בשנת 2018 שיחקה בסרטו של אדוארד ברנס, "Summer Days, Summer Nights" בתפקיד וינקי. בשנת 2020 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "קונדור". בהמשך, שיחקה בסרט הקולנוע "We Still Say Grace" בתפקיד שרה. בשנת 2023 שיחקה בדמותה של יוליה טוליק בעונה השנייה של סדרת הפשע-אמיתי "ד"ר מוות" (אנ') בשירות הסטרימינג של Peacock. מדיה וקבצים בנושא ריטה וולק בוויקישיתוף ריטה וולק, ברשת החברתית אינסטגרם ריטה וולק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריטה וולק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריטה וולק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קבוצת ארמיות אוברריין

קבוצת ארמיות אוברריין (בגרמנית: Heeresgruppe Oberrhein) היה שמה של קבוצת ארמיות קצרת ימים של הוורמאכט בחזית המערבית במהלך מלחמת העולם השנייה. קבוצת ארמיות אוברריין ("הריין העליון") נוסדה ב-26 בנובמבר 1944. בעקבות התקדמותן המהירה של בעלות הברית בחזית המערבית. היטלר, הורה לאגד את כל היחידות הגרמניות באזור נהר הריין העליון לקבוצת ארמיות, שכמפקד שלה מינה את שר הפנים היינריך הימלר. היטלר סבר שנוכחותו של הימלר תעודד את החיילים, אולם בפועל נוכחותו רק הפכה את קבוצת ארמיות אוברריין לגוף נפרד בפני עצמו שאינו כפוף לאוברבפסלהאבר ווסט, היינו המפקד העליון של אזור המערב. בעקבות הקרב על הבליטה, נאלצו בעלות הברית להעביר כוחות רבים מאזור גבול צרפת-גרמניה אל ארצות השפלה, מה שהותיר את הכוחות הגרמניים באזור הריין מדולדלים מעט. הימלר סבר שזוהי שעת כושר שאסור להחמיצה, והורה על פתיחת מבצע נורדווינד - מתקפת הנגד הגרמנית האחרונה בחזית המערבית, שנועדה לכבוש מחדש את אלזס. ב-5 בינואר תקפו הכוחות של קבוצת הארמיות אוברריין, והצליחו לכבוש מספר ערים, אולם בעלות הברית הגנו על שטרסבורג היטב, והגרמנים נאלצו לסגת. בעקבות הכישלון אוחדה קבוצת ארמיות אוברריין עם קבוצת ארמיות G. Höheres Kommando Oberrhein באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Höheres Kommando Oberrhein, באתר Axis History (באנגלית)
ראש העיר קסטרברידג' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ראש העיר קסטרברידג' – רומן מאת תומאס הרדי ראש העיר קסטרברידג' (סרט, 1921) – סרט אילם עיבוד לרומן בבימויו של סידני מורגן ראש העיר קסטרברידג' (סדרה, 1978) – סדרת טלוויזיה על פי הרומן שעיבד דניס פוטר בכיכובו של אלן בייטס ראש העיר קסטרברידג' (סרט, 2003) – סרט טלוויזיה על פי הרומן בכיכובם של קירן הינדס, ג'ולייט אוברי, פולי ווקר וג'יימס פיורפוי התמורה – סרט קולנוע משנת 2000 עיבוד מודרני לרומן בבימויו של מייקל וינטרבוטום
מייסנר

האם התכוונתם ל... אוגוסט מייסנר – קצין באס אס אוטו מייסנר – ראש לשכת הנשיא בגרמניה הנאצית גאורג מייסנר – פיזיולוג גרמני, על שמו גופיף מייסנר היינריך אוגוסט מייסנר – מהנדס גרמני ולטר מייסנר – פיזיקאי גרמני, על שמו אפקט מייסנר תמר מייסנר – שחיינית ישראלית
ארמיית הדרום (האימפריה הגרמנית)

ארמיית הדרום הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית. ארמיית הדרום הוקמה ב-11 בינואר 1915 על בסיס הקורפוס ה-2, ולמפקדה מונה גנרל אלכסנדר פון לינסינגן. הארמייה השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב, ובקרבות הנסיגה הגדולה. ב-8 ביולי 1915 הוקמה על בסיס הארמייה ארמיית הבוג, אך הארמייה המשיכה לפעול על בסיס קורפוס המילואים הבווארי ה-2 בפיקודו של גנרל פליקס פון בותמר, והשתתפה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ובבלימת מתקפת קרנסקי. לאחר חתימת הסכם ברסט-ליטובסק פורקה הארמייה ב-25 בינואר 1918. בעת מתקפת גורליצה-טרנוב, כללה הארמייה את היחידות הבאות: בעת מתקפת ברוסילוב, כללה הארמייה את היחידות הבאות: אלכסנדר פון לינסינגן (11 בינואר 1915 - 8 ביולי 1915) פליקס פון בותמר (8 ביולי 1915 - 25 בינואר 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא ארמיית הדרום בוויקישיתוף Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
עורק הכסל הפנימי

עוֹרֵק הַכֶּסֶל הַפְּנִימִי (TA: arteria ilica interna), נקרא בעבר גם עוֹרֵק שִׁפּוּלֵי הַבֶּטֶן (arteria hypogastrica), הוא עורק באגן המתפצל מעורק הכסל המשותף ומספק דם לאיברי האגן. עורק הכסל הפנימי מספק דם לדופן האגן, לאיברים הפנימיים בו, לעכוז, למערכת הרבייה ולמדור התיכון של הירך. זהו עורק קצר ועבה הקטן מעורק הכסל החיצון ואורכו 3–4 ס"מ. ראשיתו של העורק בנקודת הפיצול של עורק הכסל המשותף מול מפרק העצה והכסל. הוא יורד מטה אל השוליים העליונים של נקב השת הגדול ומתפצל לשני גזעים גדולים: קדמי ואחורי. העורק נמצא מאחורי השופכן, קדמי לווריד הכסל הפנימי, גזע המותניים והעצה והשריר האגסי. סמוך לראשיתו הוא תיכון לווריד הכסל החיצון הנמצא בינו לבין שריר המותניים הגדול. מתחתיו העצב הסותם. סדרם המדויק של ענפי עורק הכסל הפנימי משתנה מאדם לאדם. באופן כללי, העורק מתפצל לחטיבה קדמית וחטיבה אחורית, כאשר מהאחורית מסתעפים עורק העכוז העליון, עורק הכסל והמותניים ועורקי העצה הצדיים, ומהקדמית מסתעפים יתר העורקים. בעובר עורק הכסל הפנימי גדול כפליים מעורק הכסל החיצון והוא למעשה המשכו הישיר של עורק הכסל המשותף. עורק הכסל הפנימי יכול לצאת בגבהים שונים מעורק הכסל המשותף, דבר המשפיע על אורכו. אף שאורכו הממוצע נע סביב 3 ס"מ, הוא יכול להגיע עד ל-7 ס"מ או להיות קצר עד כדי סנטימטר אחד. מקום הפיצול של העורק משתנה גם הוא ויכול לנוע בין הגבול העליון של עצם העצה לבין הגבול העליון של נקב השת הגדול. מדיה וקבצים בנושא עורק הכסל הפנימי בוויקישיתוף
ארמיית הצפון (האימפריה הגרמנית)

ארמיית הצפון הייתה ארמייה גרמנית שפעלה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועדה להגן על חופי גרמניה מפני פלישה בריטית. ארמיית הצפון הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 על בסיס קורפוס המילואים ה-9 ולמפקדה מונה גנרל מקס פון בהן. הארמייה כללה את קורפוס המילואים ה-9, דיוויזיית הלאנדווהר ה-1 ועוד יחידות לאנדווהר וארטילריה שונים. בסוף אוגוסט 1914 פורקה הארמייה, קורפוס המילואים ה-9 נשלח להשתתף במצור על אנטוורפן ואילו דיוויזיית הלאנדווהר ה-1 נשלחה לחזית המזרחית. סדר הכוחות הגרמניים בפרוץ מלחמת העולם הראשונה Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה