laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוייר אולסאבל

אוייר אולסאבל פרדס (בספרדית: Oier Olazábal Paredes, נולד ב-14 בספטמבר 1989 באירון שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשוער, וידוע בשמו הפרטי, אוייר. לאחר ששיחק במחלקת הנוער של ריאל אוניון, עבר אוייר לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ב-2007, אז הייתה הקבוצה בליגה הרביעית ומאמנה היה ז'וזפ גוארדיולה. הוא עמד בשער הקבוצה במשך רוב משחקי עונת 2007/2008, והוא סייע לה לעלות חזרה לליגה השלישית. במקביל, ב-2 בינואר 2008, ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשעמד בשערה בתיקו 2-2 על אלקויאנו בגביע הספרדי. בעונה הבאה, כשברצלונה ב' הייתה בליגה השלישית, היה אוייר בעיקר שוער מחליף לרובן מיניו. ב-17 במאי 2009, לאחר שברצלונה זכתה באליפות הליגה, ערך את הופעתו היחידה במדיה בליגה הספרדית, בהפסד 2-1 לריאל מיורקה. בעונת 2009/2010, לאחר עזיבתו של אלברט ז'ורקרה את הקבוצה, הפך אוייר לשוער השלישי באופן מעשי של ברצלונה, כשהוא עדיין חלק מסגל קבוצת המילואים, אותה אימן לואיס אנריקה. בעונה זו חלק את עמדת השוער עם רובן מיניו באופן כמעט שווה. אוייר עמד בשער ב-18 משחקי ליגה וכן ב-3 משחקים בפלייאוף העלייה לליגה השנייה, מסייע לקבוצה להצליח במשימתה לחזור לליגה השנייה. בעונה הבאה פתח ב-15 משחקים בליגה השנייה, וברצלונה ב' הגיעה להישג שיא בתולדותיה, המקום השלישי בליגה השנייה. מקום זה מעניק לקבוצה מקום בפלייאוף העפלה לליגה הראשונה, אך מכיוון שברצלונה ב' היא קבוצת מילואים, היא לא מורשית לשחק באותה ליגה כמו קבוצת האם. בקיץ 2011 הוחלף לואיס אנריקה באוסביו סקריסטן. עמו בעונת 2011/2012 שיחק אוייר ברוב משחקיה של ברצלונה ב', 23 מ-42 משחקי ליגה, כשהוא מועדף על פני רובן מיניו וג'ורדי מאסיפ, שחלקו ביניהם את יתר המשחקים. בעונת 2012/2013 עזב מיניו את הקבוצה ואוייר חלק את משחקי ברצלונה ב' עם מאסיפ באופן כמעט זהה. בקיץ 2013 קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך המשיך להיות שוער שלישי, אחרי ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. לאחר פציעתו של ואלדס במרץ 2014, החל אוייר לשבת על ספסל הקבוצה במשחקיה עד סוף עונת 2013/2014, עת היא הפסידה את הגביע הספרדי לריאל מדריד בגמר ואת אליפות ספרד לאתלטיקו מדריד במשחק האחרון של העונה. בקיץ 2014 עזב אוייר את ברצלונה וחתם על חוזה ל-4 שנים בגרנדה, ששיחקה בליגה הראשונה. שם היה לרוב שוער שני לרוברטו פרננדס אלבריוס, אך לתקופה של 14 משחקים באמצע עונת 2014/2015 תפס את מקומו ועמד בשער הקבוצה. ב-25 באוגוסט הושאל לעונה לריאל סוסיאדד, שם הוא משמש שוער שני לחרונימו רולי. לאחר שרולי הורחק בכרטיס אדום ב-19 בספטמבר בהפסד לאספניול, תפס אוייר את מקומו במשחק זה ובמשחק הבא. כמו כן, עמד אוייר בשער הקבוצה בשני משחקי הסיבוב הראשון של הגביע הספרדי, שם הודחה על ידי לאס פאלמס. אוייר עצמו הורחק בכרטיס אדום בסוף משחק הגומלין. הסופר קאפ הספרדי: 2013 מדיה וקבצים בנושא אוייר אולסאבל בוויקישיתוף אוייר אולסאבל, באתר Transfermarkt אוייר אולסאבל, באתר Soccerway אוייר אולסאבל, באתר BDFutbol אוייר אולסאבל, באתר WorldFootball.net אוייר אולסאבל, באתר FootballDatabase.eu
ירוק S

ירוק S (באנגלית: Green S) הוא צבע מאכל סינתטי ירוק, העשוי מזפת הפחם. מספר ה-E שלו הוא E142. הוא יכול לשמש כצבע מאכל בקינוח, רוטב בשר, סוכרייה, גלידה ואפונה בפחית. הוא מאושר לשימוש כתוסף מזון באירופה ונמצא בשימוש בישראל, וכן באוסטרליה וניו זילנד. ירוק S חשוד בגרימת תגובה אלרגית, והוא אחד מצבעי המאכל אשר מומלץ להימנע מצריכתם על ידי ילדים, כך על פי המלצות שפרסמה קבוצת התמיכה בילדים בעלי הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא ירוק S בוויקישיתוף UK Food Standards Agency: "Current EU approved additives and their E Numbers". נבדק ב-2011-10-27. רשימת תוספי מזון על-פי תקנות בריאות הציבור, התשס"א – 2001, באתר משרד הבריאות Australia New Zealand Food Standards Code"Standard 1.2.4 - Labelling of ingredients". נבדק ב-2011-10-27.
עיט ניצי

עיט ניצי (שם מדעי:Aquila fasciata) הוא עוף דורס גדול ממשפחת הנציים. מקנן באזורים מסוימים בדרום אירופה, צפון אפריקה, המזרח התיכון (כולל ישראל), דרום אסיה ואינדונזיה. שוכן באזורים הרריים בעלי אקלים צחיח או לח למחצה, מגובה פני הים ועד רום של 1,500 מטר. אורכו 55-65 ס"מ בעל מוטת כנפיים של כ-150 ס"מ. החלק העליון של גופו בצבע חום כהה עם כתם לבן בין הכנפיים. החלק התחתון לבן עם פסים כהים והכנפיים שחורות. זנבו הארוך אפור מלמעלה ולבן בתחתית ולו פס רוחבי בודד שחור בקצהו. הרגליים והעיניים בצבע צהוב. הצעיר נבדל מעט במראהו ולו בטן בצבע חלודה עם פספוס חזה מטושטש. בתעופה ניכר בזנבו וכנפיו הארוכות ומזכיר מבנה של "צלב מעופף". העיט הניצי מקנן על גבי צוקים או עצים גדולים בקינים בגודל של כ-2 מטר, אותם הוא בונה מענפים בשימוש חוזר. העיט הניצי ניזון לרוב מציפורים אך לעיתים הוא מגוון את תזונתו גם ביונקים קטנים, זוחלים, חרקים ואף נבלות. בזמן הציד לרוב הוא מגיח ממקום מסתור בצמרות העצים אך לעיתים הוא צד בדומה לעיטים אחרים בצלילה ממצוקים תלולים או מדאיה באוויר. רוב הטרף ניצוד על גבי הקרקע. העיטים הניציים נוטים לאמץ ולגדל גוזלים יתומים מאותו המין בקינים ריקים במקרה בהם אובדן הביצה או הגוזל שלהם התרחש זמן קצר (שעות ספורות) קודם לכן. לעיתים יאמצו גם גוזלים בוגרים שכבר למדו לעוף. למרות ירידה דרסטית באוכלוסייתו העולמית בעיקר כתוצאה משימוש בחומרי הדברה איבוד בתי גידול, התחשמלויות, פגיעה מטורבינות רוח וציד, עד כה המין אינו מוגדר בסכנה ממשית (ללא חשש). באירופה ובישראל מוגדר כמין בסכנת הכחדה. בשנת 2017 דווח כי נותרו בישראל כ-3 זוגות מקננים ולפיכך הועלתה דרגת הסיכון שלו בארץ מסכנת הכחדה (EN) לסכנת הכחדה חמורה (CR). גרעין הרבייה בחי-בר כרמל שחרר לטבע עיטים צעירים, ובאפריל 2021 דווח על 20 זוגות, 3 מהם בגליל. מדיה וקבצים בנושא עיט ניצי בוויקישיתוף עיט ניצי, באתר ITIS (באנגלית) עיט ניצי, באתר NCBI (באנגלית) עיט ניצי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט ניצי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) עיט ניצי, באתר GBIF (באנגלית) עזרא חדד עיט ניצי באתר הצפרות הישראלי עיטים בסכנת הכחדה באתר החברה להגנת הטבע עיט ניצי באתר הרשימה האדומה של IUCN אילנה קוריאל, חנוכת הבית של העיט, ידיעות אחרונות גיליון 25058, 1.4.2021, עמ' 28
ירוק מהיר FCF

ירוק מהיר FCF (באנגלית: Fast Green FCF, Food green 3, FD&C Green No. 3, Green 1724, Solid Green FCF) הוא צבע מאכל ירוק-כחול. מספר ה-E שלו הוא E143. ירוק מהיר FCF משמש כתחליף מומלץ לצבע Light Green SF yellowish בתהליך מאסון לצביעת תאים, מכיוון שהצבע שלו בוהק יותר והסיכוי שלו לדהות קטן יותר. הוא משמש לצביעה של היסטון ב-pH בסיסי, לאחר שהחומצה הוצאה מה-DNA. הוא משמש גם לצביעת חלבון באלקטרופורזה. הוא נאסר לשימוש כצבע מאכל באיחוד האירופי ובמדינות נוספות, ובין השאר ישראל. הוא יכול לשמש באפונה משומרת וירקות אחרים, ג'לי, רוטב, דג, קינוח ומאפה. בניסויים שהתקיימו על בעלי חיים נמצא כי חומר זה גורם לנאופלזיה, וכן למוטגן בניסויים שנערכו על חיות וגם על בני אדם. בצורתו הבלתי מדוללת הוא גורם לגירוי בעיניים, בעור, במערכת העיכול ובמערכת הנשימה. מדיה וקבצים בנושא ירוק מהיר FCF בוויקישיתוף רשימת תוספי מזון על-פי תקנות בריאות הציבור, התשס"א – 2001, באתר משרד הבריאות "Fast Green FCF, INS: 143". Food and Agriculture Organisation of the United Nations. נבדק ב-2007-10-18. http://fscimage.fishersci.com/msds/60270.htm
מרקס

לשמות המשפחה המתועתקים בעברית למרקס קיימים מקורות שונים. המקור הגרמני או האשכנזי הוא בשם הפרטי "מרקוס". במשפחות יהודיות, "מרקס" היא הצורה הלועזית של "מרדכי". האם התכוונתם ל... אישים אדי מרקס (Merckx) – רוכב אופניים בלגי אלכסנדר מרכס (Marx) – היסטוריון יהודי, מרצה בבית המדרש לרבנים באמריקה גבריאל גארסיה מארקס (Márquez) – סופר, עיתונאי ותסריטאי קולומביאני, חתן פרס נובל לספרות דוד וולף מרקס (Marks) – רב רפורמי בריטי האחים מרקס (Marx) – קבוצת אחים קומיקאים: גראוצ'ו, הארפו, צ'יקו, גומו וזפו הדר מרקס – שדרנית רדיו ישראלית ורה מרקס (Marks) – דוגמנית גרמנייה יוזף מרקס (Marx) – מלחין, מורה ומבקר אוסטרי מייקל מרקס (Marks) – יזם יהודי-אנגלי ממוצא ליטאי, ממייסדי חברת "מרקס אנד ספנסר" מרטינה מרקס – שחיינית ישראלית קרל מרקס (Marx) – הוגה המרקסיזם קרל מרקס (עיתונאי) – עיתונאי יהודי גרמני רנה זיצוב-מרכס – רופאה ישראלית, מחלוצות תחום ההמטו-אונקולוגיה לילדים בישראל אחר מאראקס – כלי נגינה מרקס אנד ספנסר – בית מסחר ידוע באנגליה מרקז (פירושונים)
עקב הלטאות

עקב הלטאות (שם מדעי: Kaupifalco monogrammicus) הוא מין של עוף דורס אפריקני יחידי בסוג Kaupifalco. הוא איננו קשור למיני העקבים כשמו אלא דווקא לנץ. הוא קטן ביותר ואורכו 35–38 ס"מ. מוטת כנפיו עד 1.2 מ' ומשקלו 250–280 גרם. צבעו של הנץ אפור בראש ובחזה עם גרון לבן ועליו פס שחור. הבטן לבנה ומפוספסת מעט ומתחתיה הנוצות שחורות. הכנפיים לבנות מעט עם קצוות כהות והזנב שחור. הראש קטן ועגלגל ובעל מקור צהוב ועיניים חומות וגדולות העוזרות לו לאתר את טרפו מגבוה. שני הזוויגים דומים בגודלם והם חיים יחדיו. העקב חי באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר בחורשים ויערות פתוחים אך גם בסוואנה. הם מקננים על גבי דקלים ומטילים 3 ביצים. כמו רוב הנציים גם עקב זה אוכל בשר והוא מתמחה בעיקר בטרף של לטאות קטנות כמו זיקיות, חומטיים, לטאיים ושממיתיים וכן נחשים, חרקים גדולים כמו חגבים או פרפרים, יונקים קטנים ועופות. הוא קוטל אותם בטפריו החזקים. מדיה וקבצים בנושא עקב הלטאות בוויקישיתוף עקב הלטאות, באתר ITIS (באנגלית) עקב הלטאות, באתר NCBI (באנגלית) עקב הלטאות, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עקב הלטאות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עקב הלטאות, באתר GBIF (באנגלית) עקב הלטאות באתר הרשימה האדומה של IUCN
בית מאירוביץ

בית מאירוביץ הוא מהבתים הראשונים שנבנו בראשון לציון. נבנה ב-1888 על ידי מנשה מאירוביץ למגוריו ולמגורי משפחתו. הבית הוגדר כאתר מורשת. בית מאירוביץ הוא בין הבתים הראשונים שנבנו במושבה ראשון לציון. נבנה, ב-1888, ברחוב רוטשילד 21 על ידי איש ביל"ו מנשה מאירוביץ על חלקת אדמה שניתן לו על ידי זאב אברמוביץ שהיה אביהן של שתי נשותיו של מאירוביץ. הבית כלל 2 קומות. בקומה התחתונה נבנה מטבח, חדר אוכל, חדר ילדים וחדר עבודה ששימש לעיבוד תוצרת חקלאית כמו כבישת זיתים, קילוף שקדים ועוד. בקומה העליונה נבנה חדר אורחים וחדר שינה. הבניין נבנה מאבני כורכר שנכרו במחצבה בקרבת המושבה. בחזיתו, הפונה לרחוב רוטשילד, נבנתה מרפסת מהודרת ומעליה הכתובת תרמ"ג ביל"ו 1883. מימין לכתובת בולט עוגן חיזוק שבראשו האות M לציון שמו של בעל הבית מנשה מאירוביץ. הבית שימש את מנשה מאירוביץ עד פטירתו ב-1949 לאחר מכן שימש הבית את בנו זאב מאירוביץ עד פטירתו בשנת 2000. הבית הועבר לרשות עיריית ראשון לציון, הוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, ומיועד להיות מוזיאון למורשת ביל"ו ושלוחה של המוזיאון לתולדות ראשון לציון. ב-1900 נוסדה בבית זה התאחדות מושבות יהודה ממנה צמחה ב-1920 התאחדות האיכרים בישראל. רחל גיסין, בית מנשה מאירוביץ - אחרון הביל"ויים, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי בתים: סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 203–205 מדיה וקבצים בנושא בית מאירוביץ בוויקישיתוף מאניה מאירוביץ, באתר המשפחה לצאצאי זאב אברמוביץ' מאירוביץ היה "אחרון הביל"ויים" וזכה לראות בהקמת המדינה
עקב תני

עקב תני (שם מדעי: Buteo rufofuscus) הוא מין עקב החי ברחבי דרומה של אפריקה. אורך העקב 44–45 ס"מ ומשקלו 1,000-1,700 גרם. עוף זה מרשים במראהו והוא בעל נוצות שחורות בולטות על הראש ופלג הגוף העליון וכן החלק העליון של הכנפיים. החלק התחתון גם הוא ברובו שחור למעט הנוצות החיצוניות הלבנות. הבטן והזנב הגדול אדמוניים והרגליים מנוקדות. הנוצות של מרכז הזנב אדומות יותר מהשאר והמקור צהוב. כמו רוב העקבים הוא מסוגל לדאות על משבי רוחות חמים בלי מאמץ. בשל מראהו הכתמתם עם הגב השחור, המזכיר את התן שחור הגב וכן בשל קולו היללני הוא קיבל את שמו. העקב חי בעיקר בסוואנות, אזורים פתוחים ורמות ואיננו נודד ממקום מושבו. הוא דואה בשמי היום כדי לקלוט מיני טרף שנמצאים תחתיו ואליהם הוא צולל במהירות ותופס בטפריו הגדולות. מזונו העיקרי הוא יונקים קטנים כמו חולדות, עכברים, שפנים או סנאים. כמו כן הוא אוכל זוחלים קטנים, עופות וחרקים גדולים. העקב הוא עוף מונוגומי המקנן בין ענפי העצים והנקה מטילה 2 ביצים כחלחלות או לבנות. הגוזלים הופכים לבוגרים לאחר 70 יום מרגע בקיעתם. עקב זה לעיתים נחשב לתת-מין של עקב אוגור (Buteo augur) או עקב ארצ'ר (Buteo archeri). מדיה וקבצים בנושא עקב תני בוויקישיתוף עקב תני, באתר ITIS (באנגלית) עקב תני, באתר NCBI (באנגלית) עקב תני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עקב תני, באתר GBIF (באנגלית) עקב תני באתר הרשימה האדומה של IUCN
עקב אוגור

עקב אוגור (שם מדעי: Buteo augur) הוא מין של עוף דורס גדל החי באפריקה הטרופית. עקב אוגור נחשב לקרוב משפחה של עקב תני (Buteo rufofuscus) ועקב ארצ'ר (Buteo archeri) החיים באותם אזורים ולעיתים נחשבים לתת-מינים של אותו מין. העקב הוא עוף גדול שאורכו 55–60 ס"מ ומשקלו 1,000-1,300 גרם בממוצע. הוא בעל נוצות כהות, כמעט שחורות ברוב גופו כשהזנב אדמוני והנוצות החיצוניות של פנים הכנפיים לבנות. המקור צהוב והאזור סביבם מעט לבן. העקב חי באפריקה באזורים הררים בין גובה 2,000 ל-5,000 מטר וכן בסוואנות ואזורי שיחים לאורך תפוצתו. הוא איננו נודד רחוק ממקום מושבו. הוא חי מאתיופיה בצפון לדרום אנגולה ולמרכז נמיביה בדרום. הוא דואה במשך היום ומחפש יונקים קטנים, עופות, חרקים, נחשים ולטאות קטנות. כמו כן הוא אוכל חיות שנדרסו בתאונות על כבישים. הטרף נתפס בהפתעה מצלילה מלמעלה ונהרג במהירות. העקב מקנן על עצים או צוקים גבוהים והנקבה מטילה עד שתי ביצים גדולות והזכר מביא לה מזון עד לבקיעת הגוזלים. מדיה וקבצים בנושא עקב אוגור בוויקישיתוף עקב אוגור, באתר ITIS (באנגלית) עקב אוגור, באתר NCBI (באנגלית) עקב אוגור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עקב אוגור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עקב אוגור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עקב אוגור, באתר GBIF (באנגלית) עקב אוגור באתר הרשימה האדומה של IUCN
טואוג'יאנגוזאורוס

טואוג'יאנגוזאורוס (שם מדעי: Tuojiangosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל עשב במשפחת סטגוזאוריים שהתקיים בתקופה היורה במזרח אסיה. זהו אחד הסטגואורים הידועים ביותר. הוא נתגלה בפרובינציית סצ'ואן שבסין ב-1977 וידוע משלד כמעט שלם. פירוש שמו "הלטאה מנהר טואו". הטואוג'יאנגוזאורוס היה דינוזאור בינוני-גדול. אורכו היה כ-7 מטר ומשקלו נע בין 1,000 ק"ג ל-3 טון (גרגורי פול העריך את משקלו של פרט באורך 6.5 מטר בכ-2.8 טון). גובהו היה כ-2 מטר. שתי הגפיים האחוריות היו ארוכות מן הקדמיות. לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחיות קרניות בצורת משולשים חדים שעמדו זקופות. הלוחיות היו גבוהות במיוחד באזור אגן הירכיים. עד היום הפליאונטולוגים חלוקים בדעתם מה היה התפקיד של לוחיות אלה. להלן הסברות הנפוצות: זיהוי תוך-מיני ולהתגנדרות. הגדלת גודלו הנתפש של הטואוג'יאנגוזאורוס לצורכי יצירת רושם והרתעה. ויסות חום. כיום יש נטייה לפסול את הסברה האחרונה ולאמץ את הראשונה. בכל טור היו כ-15-17 לוחיות. מקצה זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס נזדקרו דוקרנים קוצניים וחדים בשני זוגות הניצבים ב-45 מעלות, שהגנו עליו מפני אויביו. זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס היה גמיש וזריז במיוחד, ואפשר לטואוג'יאנגוזאורוס לשלוח מכות חזקות עם הדוקרנים שבקצהו אל עבר הטורף. לוחיות הגב שימשו להרתיע את התוקף אך לא היו מערך הגנה יעיל מאחר שהיו שבירות ולא הוצבו על חלקיו החשופים באמת. בעת סכנה נפנף הטואוג'יאנגוזאורוס בזנבו כמעין אלה ועמד בתנוחה שלוחיות גבו יזהרו בשמש. ייתכן גם שהטואוג'יאנגוזאורוס הזרים דם בלוחיות כדי לשנות את צבען. כך נראה בעיני הטורף גדול יותר. הטואוג'יאנגוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. דינוזאור זה מופיע במשחקי המחשב עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive. סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, 2004 (באנגלית) - עמ' 343. מדיה וקבצים בנושא טואוג'יאנגוזאורוס בוויקישיתוף טואוג'יאנגוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Tuojiangosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) איור שלד של טואוג'יאנגוזאורוס מאת סקוט הארטמן סידור זה של הזנב נקרא "תגומייזר" (אנ').
נץ אפור כהה

נץ אפור כהה או נץ קולני אפור (שם מדעי: Melierax metabates) הוא עוף דורס קטן אפריקני מהסוג נץ אפור וכשמו הוא בעל נוצות אפורות. הנץ האפור הוא סוג דמוי נץ בעל 3 מינים ומין זה הוא הקטן ביותר בו. הוא בעל נוצות אפורות ומקור ורוד עם קצה צהוב, עיניים גדולות ושחורות ולהם "גבות" שחורות וזנב ארוך ושחור. הבטן לבנה ומפוספסת במעט שחור והשת לבן. הכנפיים רחבות וקצוותיהם שחורות. הרגליים יותר ארוכות מלשאר הדורסים מה שמאפשר לו ללכת על הקרקע. אורכו הממוצע 38–51 ס"מ, מוטת הכנפיים 86–105 ס"מ ומשקלם 512–852 גרם בנקבות ו-478-700 גרם בזכרים. מלבד המשקל אין הבדל גדול בין הזכרים לנקבות. כמו קרוביו הוא מותאם לחיים תת-מדבריים וכן לערבות והוא חי באפריקה שמדרום לסהרה, אם כי אוכלוסייה מסוימת נצפתה במרוקו וחלק אף בסעודיה ותימן. הוא שוכן על ענפים או עמודי חשמל ומהם משקיף בחיפוש מזון או שהוא הולך על הקרקע עד שהוא מוצא טרף. הוא ניזון מחסרי חוליות יבשתיים כמו חרקים, זוחלים, יונקים קטנים עד גודל של ארנבת וציפורים קטנות. הם חיים ביחידות מעט בעונת הרבייה. נצים אלה פולטים קריאות רמות כדי למשוך את הנקבות בעונת הרבייה ומכאן שמן האנגלי "chanting goshawk"- "נץ מזמר". הנץ מצוי ברוב חלקי אפריקה והוא איננו בסכנת הכחדה. נץ זה נצפה פעם אחת בשנת 2014 בישראל אך בדרך כלל ישראל לא נמצאת באזורי תפוצתו. מדיה וקבצים בנושא נץ אפור כהה בוויקישיתוף נץ אפור כהה, באתר ITIS (באנגלית) נץ אפור כהה, באתר NCBI (באנגלית) נץ אפור כהה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ אפור כהה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נץ אפור כהה, באתר GBIF (באנגלית) נץ אפור כהה באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ אפור מזרחי

נץ אפור מזרחי (שם מדעי: Melierax poliopterus) הוא מין של דורס קטן בעל נוצות אפורות החי במזרח אפריקה. מין זה הוא בגודל בינוני בסוגו בין המין הגדול - נץ אפור דרומי, לקטן - נץ אפור כהה, אורכו הממוצע 49–55 ס"מ ומוטת כנפיו מגיעה ל-96–110 ס"מ. הזכרים מגיעים ל-85% ממשקל הנקבות, הגדולות מהם. כמו שאר בני הסוג הוא בעל נוצות אפורות, זנב ורגליים ארוכות וראש קטן בעל "גבות שחורות" ומקור צהוב מעוקל. הזנב של מין זה יותר קצר משל חבריו והכנפיים מעט יותר רחבות. הבטן אפורה ומפוספסת מעט, השת לבן והרגליים ורודות. הגוף מוטה כלפי מעלה מעט. נצים אלה הם חיים ביחידות והם בולטים בעומדם על עמודי חשמל או על מוטות בצד הדרכים. הם מותאמים לתנאים תת-מדבריים ואף הרריים עד גובה 2,000 מ' וכן לערבות עשב. הם חיים באתיופיה, בג'יבוטי, במערב סומליה, במזרח קניה, בצפון טנזניה ובאוגנדה. הם ניזונים מעופות, זוחלים וחרקים ומגוונים גם בעכברים וחדפים. נצים אלה קולניים מאוד בעונת הרבייה מה שנתן להם את שמם האנגלי "chanting goshawk" - "נץ מזמר". מדיה וקבצים בנושא נץ אפור מזרחי בוויקישיתוף נץ אפור מזרחי, באתר ITIS (באנגלית) נץ אפור מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) נץ אפור מזרחי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ אפור מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) נץ אפור מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ גבאר

נץ גבאר (שם מדעי: Micronisus gabar) הוא מין עוף דורס אפריקני הדומה לנץ והוא מין יחיד בסוגו. בעבר נחשב למין של נץ אפור. נץ גבאר הוא עוף קטן באורך 28–36 ס"מ ובעל פלומת נוצות אפורה עם מקור צהוב קטן ו"גבות" שחורות וקל מאוד להתבלבל בינו לבין הנצים האפורים. הכנפיים כהות יותר משאר הגו אצלו והרגליים ורודות מעט. בזנבן נוצות שחורות ולבנות והוא חי הרבה מזמנו על הקרקע בחיפוש אחרי טרף קטן. הנץ מצוי ברוב חלקי אפריקה שמדרום לסהרה: אנגולה, בנין, בוצוואנה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רפובליקת קונגו, חוף השנהב, מצריים, אריתריאה, אתיופיה, גבון, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, קניה, לסוטו, מלאווי, מאלי, מאורטניה, מוזמביק, נמיביה, ניז'ר, ניגריה, רואנדה, ערב הסעודית, סנגל, סומליה, דרום אפריקה, סודאן, סווזילנד, טנזניה, טוגו, אוגנדה, תימן, זמביה וזימבבואה. Micronisus gabar gabar Micronisus gabar niger Micronisus gabar aequatorius מדיה וקבצים בנושא נץ גבאר בוויקישיתוף נץ גבאר, באתר ITIS (באנגלית) נץ גבאר, באתר NCBI (באנגלית) נץ גבאר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ גבאר, באתר GBIF (באנגלית) נץ גבאר באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ אפור דרומי

נץ אפור דרומי (שם מדעי: Melierax canorus) הוא דורס דמוי נץ מהסוג נץ אפור החי באזור דרום אפריקה. מכונה גם נץ אפור בהיר. הנץ האפור הדרומי הוא הגדול והכבד ביותר בסוגו. אורכו 56–65 ס"מ ומוטת כנפיו עד 105 ס"מ. הוא בעל נוצות אפורות עם בטן מפוספסת מעט בשחור וזנב ארוך ושחור. הרגליים ותחילת המקור ורודים. שאר המקור צהוב וה"גבות" שחורות. מין זה בעל נוצות בהירות יותר מקרוביו ומכאן שמו השני. הנץ חי על הקרקע באזורים תת-מדבריים וכן בסוואנות וברמות. נוהג לעמוד על עמודי חשמל ומוטות בצדי דרכים ולארוב לטרף. הוא ניזון ממכרסמים שונים, חסרי חוליות וחרקים, עופות וזוחלים קטנים כולל נחשים. במרבית השנה אלה עופות יחידים אך בעונת הרבייה הם מחפשים בני זוג ואז הם קולניים ביותר. הם בונים את קינם במרומי העצים באזור. הנקבה מטילה 1–2 ביצים בצבע כחול. לרוב שורד רק גוזל אחד כי הגדול מביניהם אוכל את השני, הקטן ממנו. לנץ זה 2 תת-מינים: Melierax canorus argentior - מצוי באנגולה, זימבבואה ובדרום אפריקה. Melierax canorus canorus - מצוי במרכז דרום אפריקה. מדיה וקבצים בנושא נץ אפור דרומי בוויקישיתוף נץ אפור דרומי, באתר ITIS (באנגלית) נץ אפור דרומי, באתר NCBI (באנגלית) נץ אפור דרומי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ אפור דרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נץ אפור דרומי, באתר GBIF (באנגלית) נץ אפור דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN. נץ אפור דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ ארך-זנב

נץ ארך-זנב (שם מדעי: Urotriorchis macrourus) הוא עוף דורס דמוי נץ והוא המין היחידי בסוגו. אורכו של הנץ 56–65 ס"מ ומוטת הכנפיים 81–90 ס"מ. הזנב ארוך מאוד ואורכו 30–37 ס"מ. הנקבות גדולות מהזכרים ב-15%. הוא בעל נוצות אפורות-כחלחלות על פלג הגוף העליון עם חזה אדמדם ועיניים צהובות. הזנב ארוך ושחור עם כמה קווצות לבנות ואורכו הוא מעל 50% מאורך הגוף. למעשה הוא בעל הזנב הארוך ביותר לעוף דורס יחד עם הזרון Circus cinereus. הנץ חי ביערות הגשם של מרכז ומערב אפריקה ותופס בעיקר עופות, סנאים וזוחלים קטנים אותם הוא קוטל במיומנות. לעיתים הוא גם תופס תרנגולות כשהוא מזדמן לכפרים. הוא חי בבדידות ובונה את הקן על ענפים גבוהים. עונת הקינון חלה באזור יולי-אוגוסט. לא ידוע יותר מדי פרטים על הרגליו בטבע. הנץ נפוץ למדי ואינו מצוי בסכנה. עם זאת הוא עלול להיפגע מכריתת יערות הגשם בהם הוא חי. מדיה וקבצים בנושא נץ ארך-זנב בוויקישיתוף נץ ארך-זנב, באתר ITIS (באנגלית) נץ ארך-זנב, באתר NCBI (באנגלית) נץ ארך-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ ארך-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נץ ארך-זנב, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) נץ ארך-זנב, באתר GBIF (באנגלית) נץ ארך-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ שחור

נץ שחור (שם מדעי: Accipiter melanoleucus) הוא מין של נץ החי ביערות אפריקה הטרופית. זהו הנץ הגדול ביותר באפריקה ואחד מהגדולים בעולם. הוא מגיע לאורך 50 ס"מ ולמוטת כנפיים של 1 מטר. משקל הזכר 450–650 גרם, והנקבה גדולה יותר ומשקלה 750-1,020 גרם. כמשתמע משמו נוצותיו שחורות כמעט לגמרי, כשהצד החיצוני של הכנפיים לבן וכן הזנב והשת. המקור והרגליים צהובות והעיניים אדומות. בזנבו יש 3–4 נוצות אברה והוא מעופף מיומן ובעל יכולת לתמרן בתוך היערות בהם הוא חי. נצים אלה מצויים באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר במערב אפריקה, מקניה עד דרום אפריקה ומערבה עד סנגל. הם מצויים בעיקר ביערות גשם או יערות פתוחים וכן בערבות שיחים ואף בסוואנה הפתוחה. כמו כן הם מצויים בביצות, ביצות מנגרובים ובחוף הים ואף באזורים עירוניים. באזורים מסוימים כריתת היערות גורמת לצמצום מספרם. הנצים נוהגים לצוד בעיקר עופות עד גודל בינוני ועד גודל של 300 גרם. הם עפים בדממה בין העצים ותופסים בזריזות ציפור שהופתעה ולא נמלטה בזמן. לעיתים נדירות הם מנהלים מרדף אחרי טרפם. הטרף נקטל באמצעות הטפרים הגדולים ששוברים את צווארו או קורעים את בשרו. לעיתים הם צדים גם טרף המצוי על הקרקע. המינים המועדפים עליהם הם יונים, שניצודות בעיקר על ידי הזכרים. הנקבות צדות יונים גדולות יותר וגם מיני פרנקולין, פנינייה (שיכולה לשקול עד 1 ק"ג) וכן דורסים קטנים יותר, לרבות נצים אחרים. לעיתים נדירות יצודו נצים אלה יונקים קטנים כמו עכברים, סנאים וגורי נמיות. משפחה מקננת מסתמכת על מושבות קינון של יוני סלע, שמהן היא ניזונה. הנצים ידאגו להצמיד את קניהם למושבות יונים גם אם יגיעו עד מגורי בני אדם. בדרום אפריקה, באזור כף התקווה הטובה, הם מקננים על החוף ועלולים לאבד את קניהם לאווזי היאורית האגרסיביים. על כן הם נוהגים לקנן באזורים מרוחקים יותר או לחכות לסיום עונת הקינון של האווזים. ישנם 2 תת-מינים לנץ השחור: Accipiter melanoleucus melanoleucus Accipiter melanoleucus temminckii מדיה וקבצים בנושא נץ שחור בוויקישיתוף נץ שחור, באתר ITIS (באנגלית) נץ שחור, באתר NCBI (באנגלית) נץ שחור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ שחור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נץ שחור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נץ שחור, באתר GBIF (באנגלית) Museum specimen נץ שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
נץ אפור

נץ אפור (שם מדעי: Melierax; באנגלית הם מכונים "chanting goshawk" – נצים מזמרים) הוא סוג של עופות טרף ממשפחת הנציים בעלי 3 מינים קיימים. כולם חיים באפריקה והם בעלי נוצות אפורות על ראשם ורוב גופם. המקור צהוב ומעוקל והעיניים השחורות בעלות "גבות" שחורות. הסוג התגלה בשנת 1840 על ידי החוקר ג'ורג' רוברט גריי (1808–1872). מינים אלה חיים באפריקה שמדרום לסהרה וחלק קטן גם בערב הסעודית, תימן ומרוקו. הם חיים באזורים מדבריים או ערבות חמות. נץ אפור כהה (Melierax metabates) נץ אפור דרומי (Melierax canorus) נץ אפור מזרחי (Melierax poliopterus) בעבר נכלל בקבוצה גם המין נץ גבאר אך עתה הוא שייך לסוג היחידי Micronisus. נץ גבאר נץ נץ ארך-זנב מדיה וקבצים בנושא נץ אפור בוויקישיתוף נץ אפור, באתר ITIS (באנגלית) נץ אפור, באתר NCBI (באנגלית) נץ אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ אפור, באתר GBIF (באנגלית)
על חומות העולם

על חומות העולם (באנגלית: Up the Walls of the World) הוא ספר מדע בדיוני מאת ג'יימס טיפטרי ג'וניור (שם העט של אליס שלדון), משנת 1978. זה היה הספר הראשון באורך מלא שכתבה, מאחר שלפני כן יצרה לעצמה שם בתחום הסיפור הקצר.  הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם, ויצא ב-1978 בהוצאת עם עובד. הספר חוקר את האפשרות שטלפתיה היא אמיתית, כמו גם כוחות מוחיים אחרים. הוא מתאר באופן אוהד ניסיונות פלישה לכדור הארץ על ידי חוצנים בעלי כוחות טלפתיים מתקדמים, מן הכוכב טיירי.  הוא בוחן את נושא התבונתיות בצורות חיים שונות אשר מתקיימות בסביבות שונות מאוד, במחשבים ובתושב החלל העמוק אשר מתקיים בצורת רשת צמתים מפוזרים. הכישרון של שלדון ניכר בכתיבתה באופן משכנע את החוויות של כל היצורים השונים האלו.  הסיפור מתרחש בשלוש סביבות אשר מתפתחות במקביל. בכדור הארץ, במעבדת טלפתיה של הצי האמריקאי. בכוכב טיירי, ענק גזים המיושב על ידי יצורים נבונים הדומים למנטה ריי, ואשר צפים בזרמי האוויר של האטמוספירה העצומה של הכוכב.  בחלל העמוק, ה"משמיד", יצור אינטליגנטי ענק, גדול יותר ממערכת סולרית, אך בעל דחיסות דומה לחלל עצמו, מכיוון שהוא בנוי כולו מצמתים מבוזרים המקושרים ביניהם. Dellamonica, A.M. "Classic Sci-Fi: Up the Walls of the World". www.scifi.com. Science Fiction Weekly. על חומות העולם במסד הנתונים לספרות ספקולטיבית על חומות העולם, באתר OCLC (באנגלית)