רוברט ד. קפלן

רוברט דייוויד קפלן (באנגלית: Robert David Kaplan‏, נולד ב-23 ביוני 1952) הוא עיתונאי ופרשן פוליטי יהודי אמריקאי, מחבר ספרי מסעות ומסות בתחום הגאופוליטיקה. קפלן משמש אנליסט גאופוליטי בכיר ב"סטרטפור" (Strategic Forecasting, Inc), חברה פרטית העוסקת בהערכות מודיעין בעיקר בעזרת מודיעין ממקורות גלויים ונמצאת באוסטין, טקסס. הוא חבר-חוץ בכיר במרכז למדיניות ביטחון חדשה CNAS הפועל החל משנת 2007 בוושינגטון ועבד מעל 25 שנה ככתב חוץ של המגזין "The Atlantic". מאמריו פורסמו גם ב"וושינגטון פוסט", "הניו יורק טיימס", ניו ריפבליק, "Foreign Affairs", ‏ "The National Interest" ווול סטריט ג'ורנל. המסות השנויות במחלוקת שלו בנוגע לכוחן של ארצות הברית בעולם עוררו פולמוסים בחוגים האקדמיים, בתקשורת ובחוגי הממשל. כך למשל המאמר שלו "The Coming Anarchy" שפורסם בשנת 1994 ב-The Atlantic Monthly. סוגיה הנדונה תכופות בפרסומיו היא ההתעוררות מחדש של המתחים ההיסטוריים והתרבותיים בעולם אחרי סיום המלחמה הקרה. בשנת 2009 התמנה קפלן על ידי מזכיר ההגנה של ארצות הברית, רוברט גייטס, לחבר ב"וועד למדיניות ביטחון" (Defense Policy Board), ועד מייעץ פדרלי שליד משרד ההגנה האמריקאי. כיהן בתפקיד זה עד שנת 2011. בשנת 2011 נבחר קפלן על ידי המגזין "Foreign Policy" לאחד ממאת "ההוגים הגלובליים" החשובים בעולם. רוברט דייוויד קפלן נולד בניו יורק וגדל בשכונה פאר רוקאוויי כבן להורים יהודים: פיליס קואשה ופיליפ אלכסנדר קפלן. אביו, שעבד כנהג משאית בעיתון ניו יורק דיילי ניוז עורר בו מגיל ילדות משיכה לתחום ההיסטוריה. התקבל לאוניברסיטת קונטיקט עם מלגה כמצטיין בשחייה וסיים שם בשנת 1973 תואר ראשון בשפה והספרות האנגלית. במהלך למודיו ערך את יומון הקמפוס. בשנים 1973–1974 ערך מסעות ברחבי ארצות הגוש הקומוניסטי במזרח אירופה ובחלק מן המזרח התיכון. אחרי שלא התקבל לעבודה בכמה מערכות חדשות בערים הגדולות, בשנים 1975-1974 היה כתב של העיתון "רותלנד דיילי הרלד" במדינת ורמונט. ב-1975 החלה תקופה של 16 שנה בה שהה תקופות ממושכות מחוץ לארצות הברית. במהלכה נסע ברחבי ארצות הים התיכון והעולם הערבי, חי מספר שנים בישראל ושירת שנה בצה"ל. בהמשך חי 9 שנים בפורטוגל ובאתונה ביוון, שם פגש את אשתו לעתיד, מריה קבראל, אזרחית קנדית. הזוג התחתן בשנת 1983 והתיישב בברקשיירס במערב מסצ'וסטס. יש להם בן נשוי, בשם מייקל. בשנת 1984 נסע קפלן לעיראק ככתב מלחמה בימי מלחמת איראן–עיראק. עבד בהמשך ככתב חוץ פרילנסר במזרח אירופה ובמזרח התיכון אך בהדרגה שלח כתבות מכל קצות העולם, שלח דיווחים מלמעלה ממאה מדינות, כולל מקומות רבים הזנוחים בדרך כלל על ידי התקשורת הפופולרית. ספרו הראשון משנת 1988 ,Surrender or Starve: The Wars Behind The Famine עסק ברעב באתיופיה. קפלן התרשם אז כי מאחורי הרעב עמדו גורמים נוספים שאינם קשורים רק לבצורת, כמו הקולקטיביזציה שנכפתה על ידי משטר מנגיסטו. קפלן נסע לאפגניסטן כדי לכתוב ב"רידרס דייג'סט" על מלחמת הגרילה נגד כוחות הכיבוש הסובייטים. בשנת 1990 יצא לאור ספרו Soldiers of God: With the Mujahidin in Afghanistan ("חיילי האל: עם המוג'אהידין באפגניסטן"), שבו תיאר את התנסויותיו מימי המלחמה האפגנית-סובייטית. ספריו Balkan Ghosts ו The Arabists לא זכו למכירות טובות. ספרו על הבלקן נדחה על ידי מספר הוצאות לאור לפני שפורסם ב-1993. אחרי פריצתן של מלחמות יוגוסלביה, הנשיא ביל קלינטון נראה כשהוא מחזיק בספר וגורמים בבית הלבן ידעו לספר שהספר שכנע את הנשיא שלא להתערב במלחמת בוסניה. קפלן הסביר בספר שלסכסוכים בבלקן גורמים הקשורים לשנאות עתיקות יומין שאינן נמצאות בשליטה חיצונית. אולם קפלן מתח בקורת על הממשל על השימוש בספרו כדי להצדיק מדיניות של אי התערבות. באותה תקופה עלה העניין הציבורי והביקוש לדיווחיו וספריו הגיע עד לחלונות הגבוהים של הממשל. בשנים 1994 ו-1995 יצא קפלן למסעות ממערב אפריקה ועד לטורקיה, ברחבי מרכז אסיה הסובייטית לשעבר עד איראן, ומהודו עד דרום-מזרח אסיה. את יומני המסעות שלו פרסם בספר The Ends of the Earth. לאחר מכן טייל לאורכן ולרוחבן של ארצות הברית וצפון אמריקה וכתב "'The Ends of the Earth ‏ (1998). מאמרו "The Coming Anarchy" שפורסם ב"The Atlantic" בפברואר 1994 דן בהתפוצצות האוכלוסין, תהלין האורבניזציה ואזילת המשאבים העלולים למוטט את כוחם של השלטונות השבירים בארצות המתפתחות ולהוות איום גם על העולם המפותח. למאמר היה הד רב בתקשורת והוא תורגם בארצות רבות. בעל הטור תומאס פרידמן החשיב את קפלן לאחד מארבעת המחברים הפוליטיים הנקראים ביותר העוסקים בהגדרת התקופה שלאחר המלחמה הקרה, לצידם של פרנסיס פוקויאמה, סמואל הנטינגטון ופול קנדי. בשנת 2000 הכליל קפלן את המאמר יחד עם מסות אחרות בספר בעל אותו השם "The Coming Anarchy". ספר זה כלל גם מאמר אחר, שנוי במחלוקת - "?Was Democracy Just a Moment". את רשמי מסעותיו בבלקן, טורקיה, קווקז והמזרח התיכון פרסם בספר Eastward to Tartary. המסה The Dangers of Peace ("סכנות השלום") תארה את נפילתן של ארצות הברית כקרבן לאשלייתם המטשטשת והפוגעת של תקופת השלום. קפלן שימש יועץ ליד גדוד כוחות מיוחדים של ארצות הברית, יועץ של כוחות הנחתים וחיל האוויר האמריקאי. הוא הרצה במכללות צבאיות, במסגרות של FBI, הסוכנות לביטחון לאומי, המטות המשולבים, הסוכנות למודיעין הגנתי, ה-CIA, האוניברסיטאות הגדולות ופורומים של עסקים גלובליים, בפורום של משרד החוץ של ארצות הברית. בשנים 2006–2008 היה מרצה אורח בתחום הביטחון הלאומי באקדמיה הימית של ארצות הברית. בשנות ה-1990 היה קפלן המחבר האמריקאי הראשון שהתריע לגבי פריצת מלחמה בבלקן. ספרו "רוחות רפאים בבלקן" (Balkan Ghosts) נבחר על ידי The New York Times Book Review לאחד הספרים הטובים בשנת 1993. גם הספרים "הערביסטים" (The Arabists), ‏ The Ends of the Earth ‏ (קצות התבל),An Empire Wilderness ‏ (אימפריה של שממה),‏ Eastward to Tartary (ממזרח לטרטריה) ‏ Warrior Politics (מדיניות לוחמים) נבחרו על ידי "ניו יורק טיימס" ברשימת הספרים הראויים לציון של השנה.An Empire Wilderness נבחרה על ידי וושינגטון פוסט ולוס אנג'לס טיימס לאחד הספרים הטובים של שנת 1998. וול סטריט ג'ורנל הגדיר את ספרו "הערביסטים" לאחד מחמשת הספרים הטובים ביותר על מעורבות ארצות הברית במזרח התיכון. 15 ספריו על יחסים בינלאומיים ומסעות תורגמו לשפות רבות. במסה הזאת "האנרכיה המתקרבת" טען קפלן שהתפוצצות האוכלוסין, תהליך האורבניזציה ואזילת משאבי הטבע גורמים להחלשת השלטון בארצות העולם השלישי. הם כר פורה לאנרכיה העלולה ליצור באזורים מסוימים מצב מלחמה מתמיד העלול לסכן את העולם. כדוגמה, הוא כותב: "אפריקה המערבית הפכה לסמל המשבר הדמוגרפי, הסביבתי והחברתי העולמי, שבה אנרכיה פושעת מהווה את הסכנה האסטרטגית האמיתית". בקובץ המאמרים בעל הכותרת "The Coming Anarchy" הכליל קפלן מסה פוליטית נוספת "?Was Democracy Just A Moment" שבה טוען כי הדמוקרטיה היא מושג מערבי טיפוסי שאינה ניתנת ליצוא אלא לארצות מפותחות שבהן קיים מעמד בינוני משמעותי, מערכת חינוך יעילה, גבולות מדיניים מוגדרים היטב, כלכלה יציבה ושלום חברתי יחסי. באשר לארצות העולם השלישי עדיף להן שלטון אוטוקרטי מתון ונאור, המבטיח אמנם רמה מינימלית של חירויות הפרט. תחת שלטון כזה מדינות אלה עשויות ביום מן הימים להשיג מאחור את ארצות המערב ולעבור בתורן לדמוקרטיה באופן "יעיל". הוא נותן כדוגמה את השגשוג של סינגפור תחת שלטונו האוטוריטרי של לי קואן יו לעומת האלימות הפושה תחת המשטרים הדמוקרטיים בקולומביה, רואנדה או דרום אפריקה. מצד שני, לדבריו, "התקופה הדמוקרטית" במערב אינה אלא זמנית בפרספקטיבה היסטורית ובעתיד קרוב יצוצו משטרים "דמוקרטיים" שבהם השלטון יימצא בפועל בידי אוליגרכיה מורכבת מחברות בינלאומיות, אנשי שדולות ותקשורת - משטרים שלדעתו קיימים כבר בארצות הברית או יפן. (אסטרטגיית הלוחם:מדוע המנהיגות נדרשת לאתיקה פגאנית?) המחבר טוען, כחסיד של מקיאבלי שהמנהיגים המערביים לא צריכים ליישם בפעילותם הפוליטית את עקרונות "המוסר היהודי-נוצרי", אלא לאמץ "מוסר פגאני" על מנת להתרכז במוסריות התוצאה ולא במוסריות האמצעים הנדרשים להשיג את התוצאה. (טוראים אימפריאליים: הצבא האמריקאי בשטח) מסה שפרסם באוקטובר 2005, הוא דן בה בפעילות הכוחות המיוחדים האמריקאים בקולומביה, הפיליפינים, עיראק ובמונגוליה, אפגניסטן ועיראק. קפלן מנבא את סוף העידן של המלחמה המבוצעת בעזרת מאסות של חיילים, כמו בעיראק, שבה הדינוזאור שהוא הצבא האמריקאי, צריך להתמודד עם "כוח קל וקטלני של העתיד" - גרילה פארא-צבאית המבוססת על חיל רגלי קל, עם לוחמים מעטים. מצד שני הוא מתרשם לטובה ממה שהוא מכנה תחיית רוח המורשת הצבאית של הקונפדרציה של מדינות אמריקה בקרב הצבא של ארצות הברית בימינו. והוא מסנגר על מדיניות "תירבות" שהפעילו ארצות הברית באזורים מסוימים בעולם, כפי שפעם עשו כדי להגן על גבול ארצות הברית בשנות ה-1800. ספר זהKaplan's book Hog Pilots, Blue Water Grunts: The American Military in the Air, at Sea, and on the Ground, שפורסם ב-2007 בהוצאת רנדום האוס, מוקדש גם כן לסוגיות קשורות לצבא ארצות הברית. (איך נילחם בסין?) מאמר שפרסם ביוני-2005 ב"אטלנטיק" ושבו הסביר כי מצב מלחמה עתידי, מסוג "המלחמה הקרה" בין ארצות הברית ולסין הוא בלתי נמנע. ביוני 2006 כתב את When North Korea Falls" מאמר בו סבר כי התמוטטות המשטר בקוריאה הצפונית היא אירוע שיטה את מאזן הכוחות בין המעצמות באסיה לטובת סין. יחד עם פריד זקריה מהמגזין "ניוזוויק", קפלן נמנה עם אותם הפרשנים הפוליטיים שתמכו במלחמת עיראק. הוא השתתף בפגישה חשאית עם סגן מזכיר המדינה פול וולפוביץ' שהציג בפני כמה עיתונאים מסמך ממשלתי לטובת הפלישה לעיראק. מאוחר יותר הסיק קפלן את המסקנה כי המלחמה הייתה שגיאה והתחרט על כך שתמך בה. קפלן ליווה כוחות אמריקאים בעיראק וכתב עבור כתב העת "אטלנטיס" את הכתבה " חמישה ימים בפלוג'ה" על המערכה משנת 2004. 2004 - פרס התלמידים המצוינים של אוניברסיטת קונטיקט 2009 - הפרס על שם בנג'מין פרנקלין לשירות ציבורי מטעם מכון המחקר למדיניות חוץ (ארצות הברית) Surrender or Starve:The Wars Behind the Famine, 1988, Soldiers of God:With the Mujahidin in Afghanistan, 1990, Balkan Ghosts:A Journey Through History, 1993, The Arabists:The Romance of an American Elite, 1993, The Ends of the Earth:From Togo to Turkmenistan, from Iran to Cambodia, A Journey to the Frontiers of Anarchy, 1997, An Empire Wilderness:Travels into America's Future, 1998, The Coming Anarchy:Shattering the Dreams of the Post Cold War, 2000, Eastward to Tartary:Travels in the Balkans, the Middle East, and the Caucasus, 2000, Warrior Politics:Why Leadership Demands a Pagan Ethos, 2001, Mediterranean Winter:The Pleasures of History and Landscape in Tunisia, Sicily, Dalmatia, and Greece, 2004 Imperial Grunts:The American Military On The Ground, 2005 The Revenge of Geography: What the Map Tells Us About Coming Conflicts and the Battle Against Fate, 2012, מדיה וקבצים בנושא רוברט ד. קפלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט ד. קפלן רוברט ד. קפלן, ברשת החברתית Goodreads לאהוב את קיסינג'ר תורגם לפי Atlantic 11.5.2013 באתר "אלכסון" דוד וינברג, ‏סיכום בעברית של מאמר באנגלית שפרסם קפלן ב"The Atlantic", השילוח, אוקטובר 2016