laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוזיקולוגיה

מוזיקולוגיה היא התחום האקדמי העוסק במוזיקה. זהו נושא רחב הנוגע בפנים רבות של המוזיקה כגון נגינה, הלחנה, היסטוריה של המוזיקה וכיוצא בזאת. המוזיקולוגיה כוללת גם למידה ספציפית של ז'אנרים (למשל מוזיקה אימפרסיוניסטית), היסטוריה של התיווי המוזיקלי, התפתחות כלי הנגינה וכדומה. התחום האקדמי העוסק במוזיקה שאינה מערבית נקרא אתנומוזיקולוגיה. היסטוריה של המוזיקה הרמוניה אקוסטיקה תורת המוזיקה פסיכולוגיה של המוזיקה פילוסופיה של המוזיקה אתנומוזיקולוגיה תקופות במוזיקה המערבית מוזיקולוגים דון הרן, מוזיקולוגיה: תחומים ומגמות, ירושלים: מוסד ביאליק, 1974. נפתלי וגנר, מוזיקה אז ועכשיו, תל אביב: מפה, 2004. אבנר בהט, מוזיקה יהודית: שער לאוצרותיה ויוצריה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2011. אוליבר סאקס, מוזיקופיליה: סיפורים על מוזיקה והמוח (תרגום: נעמי כרמל), תל אביב: מחברות לספרות, 2009. דליה כהן, אקוסטיקה ומוזיקה, ירושלים: אקדמון, תשמ"ג. דליה כהן, מזרח ומערב במוזיקה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2006. דליה כהן, שמע וידע של המרכיבים המוזיקליים, ירושלים: אקדמון, 1975. אתר החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית מוזיקולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוזיקולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגור דניסוב

איגור ולדימירוביץ' דניסוב (ברוסית: Игорь Владимирович Денисов; נולד ב-17 במאי 1984) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר. דניסוב נולד בלנינגרד, ובצעירותו למד בבתי הספר לכדורגל "טורבוסטרויטל" (Турбостроитель) ו"סמנה" (Смена). בגיל 16 הוא הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי זניט סנקט פטרבורג, ושיחק בה במשך שנתיים. ב-2002, בגיל 18, הוא הצטרף לראשונה לקבוצה הבוגרת של המועדון וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק מול צסק"א מוסקבה. במהלך השנים הבאות הפך דניסוב לאחד מהשחקנים החשובים בזניט. הוא תפקד בקבוצה בעיקר בתור קשר אחורי, הלוקח חלק מרכזי במשימות ההגנתיות ואף בונה התקפות חדשות. לעיתים שימש גם כקשר התקפי בעל תפקיד יצירתי בהכנת מצבי הבקעה לחלוצים. דניסוב סייע לזניט לזכות באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל ב-2007, ובעונת 2007/2008 היה שותף לזכייה הראשונה בתולדות המועדון בגביע אופ"א לאחר שהבקיע שער במשחק הגמר מול גלאזגו ריינג'רס. ב-2010 הוא זכה עם הקבוצה בדאבל של אליפות והגביע הרוסי. ביולי 2013 חתם דניסוב באנז'י מחצ'קלה הרוסית, אך עזב אותה חודש לאחר מכן בעקבות המשבר הגדול בקבוצה, והוא חתם בדינמו מוסקבה הרוסית. באוגוסט 2016 עבר ללוקומוטיב מוסקבה, עמה זכה באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2017/2018. במאי 2019 עזב את לוקומטיב בהסכמה הדדית עם הקבוצה. יומיים לאחר מכן הודיע על פרישה ממשחק. בצעירותו כיהן דניסוב כקפטן נבחרת רוסיה עד גיל 21. ב-2005 הוא התאמן לראשונה עם הנבחרת הבוגרת, אך החל לשחק בה רק שלוש שנים לאחר מכן. הוא זומן על ידי חוס הידינק לסגל הנבחרת לטורניר יורו 2008, אך סירב להשתתף בו. באוקטובר 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, מול נבחרת גרמניה, ומאז הפך לשחקן קבוע בסגלה, אך לא הצליח להעפיל עמה למונדיאל 2010. גביע אופ"א: 2007/2008 אליפות רוסיה:2007, 2010, 2011/2012, 2017/2018 גביע רוסיה:2009/2010, 2016/2017 איגור דניסוב, באתר Transfermarkt איגור דניסוב, באתר Soccerway איגור דניסוב, באתר WorldFootball.net איגור דניסוב, באתר National Football Teams איגור דניסוב, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר הרשמי של זניט דף השחקן באתר התאחדות הכדורגל הרוסית סטטיסטיקות קריירה באתר Soccernet
קתדרלת קמפר

קתדרלת קורנטין הקדוש מקמפר (צרפתית: Cathédrale Saint-Corentin de Quimper) היא קתדרלה קתולית בעיירה קמפר שבחבל ברטאן שבצרפת. הקתדרלה היא מונומנט לאומי של צרפת ומקום מושבו של הבישוף של קמפר-לאון (הקתדרלה מוקדשת לבישוף הראשון של האזור, קורנטין הקדוש). הקתדרלה נבנתה בין המאה ה-13 למאה ה-16 והיא המבנה הגותי העתיק ביותר בברטאן התחתונה. המגדלים בחזית המערבית נוספו במהלך המאה ה-19. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי ולה חזית מרשימה שהושלמה רק במאה ה-19. זוג הצריחים המחודדים בחזית המערבית מתנשאים לגובה של 76 מטר. בקתדרלה חלונות ויטראז' ראויים לציון מהמאה ה-15. בניגוד לקתדרלות גותיות אחרות, היא קצת מעוקמת בצדדים, כדי להתאים למגבלות השטח במקום שבו נבנתה, ולהימנע מביצה ששכנה במקום בעת הבנייה. חזית הקתדרלה עם צריחיה פנים הקתדרלה מבט על החזית הצפונית מדיה וקבצים בנושא קתדרלת קמפר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת קמפר סיור וירטואלי בקתדרלה מיקום תמונה מצפון על החזית המערבית תמונה של החזית המערבית ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחנה העולים בקריית שמואל

מחנה העולים בקריית שמואל היה מחנה העולים הראשון שהוקם על ידי הסוכנות היהודית לצורך קליטת גלי העלייה הצפויים ממחנות העקורים באירופה. כבר בשנת 1945 יושבו עולים מתימן במחנה אוהלים ליד קריית שמואל בהיעדר שיכון זמין אחר עבור העולים. כדי להתמודד עם המחסור בדיור בגלל מלחמת העולם השנייה ובמיוחד לאור טענות הבריטים שלא ניתן לאפשר עלייה נוספת לאור המחסור בדיור בארץ ישראל, הקימה הסוכנות היהודית מקבצי דיור זמני שנקראו מחנות מעבר במקומות שונים ברחבי הארץ, אחד מהם בקריית שמואל. במחנה המעבר ניתן לעולים דיור מסובסד לתקופה שאמורה להיות עד ששה חודשים, וסיוע במציאת עבודה, אך העולים נדרשו לנהל את חייהם בעצמם. המחנה עצמו הוקם לקראת ראשית 1947 ופעל עד הקמת מדינת ישראל באופן דומה למחנה המעצר בעתלית בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט כמחנה מעצר לעולים שהמתינו להגעת תורם להשתחרר על פי מכסת הסרטיפיקטים שהקציבו שלטונות המנדט הבריטי. על פי ההסדר עם שלטונות המנדט, המחנות תופעלו בפנים על ידי הסוכנות היהודית וארגון הדסה שסיפק שירותי רפואה, אך נשמרו מבחוץ על ידי שוטרים בריטיים שאסרו את יציאת העולים עד הגיע תורם להשתחרר. מחנה העולים בקריית שמואל היה בעל תנאים טובים בהרבה מאלו של המחנה בעתלית שהוקם כמחנה מעצר, וקיבולתו הייתה קטנה יותר והגיעה לכ-700 נפש. בנוסף, על מחנה העולים בקריית שמואל שמרו שוטרים יהודים ממשטרת המנדט שנתנו לעולים תחושה שהם בבית בארצם. לרוב, למחנה העולים בקריית שמואל הובאו עולים ממחנה המעצר בעתלית במסגרת הליך מדורג של שחרור, אולם לעיתים הובאו אליו עולים ישירות ממחנות המעצר בקפריסין. בנוסף, מדי פעם הובאו אליו עולים שנתפסו בארץ ישראל עצמה. למשל, בינואר 1948 הובלו למחנה העולים בקריית שמואל עולים בלתי לגליים שהצליחו לעלות לחוף בנהריה. לאחר קום המדינה נחשב מחנה העולים בקריית שמואל, בה היו שיכונים שנבנו עבור משפחות, לבעל תנאים טובים יחסית למחנות אחרים בהם שוכנו העולים באוהלים וצריפים של הצבא הבריטי. לקראת סוף 1949 היה מחנה העולים בקריית שמואל לאחד ממחנות העולים הראשונים שהוסב למחנה עבודה בו נדרשו העולים לצאת לעבודה. בספטמבר 1949 היו במחנה 268 משפחות ובדצמבר אותה שנה היו בה 950 נפש. המחנה המשיך להתקיים כמעברה (שכונה גם מחנה עולים) עוד שנים רבות ועדיין התקיים בשנת 1959. ברכה חכם, במחנה קריית שמואל, דבר, 24 במרץ 1947 משכנות לעולי ישראל, דבר, 22 במאי 1945 Memorandum by Ch. Yassky, 18 July 1947 in Jewish Agency for Palestine, Yehoshua Freundlich, Zvi Ganin, Political Documents of the Jewish Agency: January-November 1947, pages 468-469 מחנה מעבר לעולים בקרית שמואל, דבר, 7 בפברואר 1947 121 הובלו מנהריה למחנה המעפילים בקרית שמואל, דבר, 4 בינואר 1948 תוכנית להעסקת שוכני מחנות העולים בעבודה, דבר, 9 בספטמבר 1949 ירידה במספר העולים במחנות, דבר, 6 בדצמבר 1949 במחלקה לתרבות של עירית חיפה, דבר, 24 ביולי 1959 מזכירות מועצת פועלי חיפה, עצרות ומסיבות יום העצמאות, דבר, 11 במאי 1959
יחזקאל ראטה

הרב יחזקאל ראטה (קרי רוֹט; כ"ג באדר א' תרצ"ה פברואר 1935 – כ"ג באדר ה'תשפ"א, 7 במרץ 2021) היה פוסק חסיד סאטמר, רב בית המדרש "קהל יראי ה' קרלסבורג" בשכונת בורו פארק שבניו יורק ונשיא בית תלמוד להוראה. נולד ליצחק אייזיק בן הרב משה ראטה אב"ד האמאראד, חתן הרב יצחק אייזיק רוזנפלד, חתן הרב יצחק משה פנט בן רבי יחזקאל פנט בעל ה'מראה יחזקאל' מקארלסבורג. למד בישיבת אראד. נמלט מרומניה ועלה לישראל ב-1953. למד בישיבת יטב לב סאטמר בירושלים בראשות הרב משה אריה פריינד. אחרי נישואיו שימש בתור מורה הוראה מטעם העדה החרדית בירושלים ורב בית הכנסת סאטמר בקטמון. על פי בקשת אדמו"ר מסאטמאר רבי יואל טייטלבוים[דרוש מקור] עבר לניו יורק בשנת תשל"ב לשמש בתור מורה הוראה לחסידי סטמר בבורו פרק. אחר פטירת הרב טייטלבוים ייסד קהילה עצמאית בשם קהל יראי השם קארלסבורג. בשנת ה'תש"ן (1990) נפתח במונרו בית ספר ציבורי לילדים עם בעיות התפתחות. לפי החוק האמריקני לא הותקנו מזוזות במקום (אנ').[דרושה הבהרה] הרב ראטה אסר את הלימוד בו, בניגוד לדעת האדמו"ר מסאטמר רבי משה טייטלבוים, שהתיר בנימוק שהבניין בבעלות נוכרית. התיר את העירוב בוויליאמסבורג, למרות התנגדות חסידי סאטמר. משנת תשמ"ג נהג לשהות רבות בקבר הרשב"י במירון, בעיקר בימי שובבי"ם, ל"ג בעומר ובחודש אלול. קנה שם בית גדול ופתח בו בית מדרש. בשבתות שבהן שהה במקום נהג לארח, בעיקר בחורי ישיבות. בתשנ"ד הוציא לאור שלושה כרכים משו"ת "עמק התשובה". כיום מונה הסדרה תשעה כרכים בשו"ת. עוד פרסם את הספרים 'משפט הארץ' על מצוות התלויות בארץ (ירושלים, תשכ"א); 'חזקת טהרה' על הלכות נדה (ירושלים, תשכ"ד); 'עמק שמעתתא' על סוגיות במסכת סוכה וכריתות (ירושלים, תש"ל); 'קרן התורה' על הלכות ריבית (ברוקלין תשמ"ג); 'חזון יחזקאל' על התורה ומועדים (ברוקלין, תשע"א). באדר תשע"ו מינה את בנו הגדול הרב משה כרב הצעיר של קהל יראי השם קארלסבורג, והוא מילא את מקומו אחר פטירתו. בנו הרב עמרם הוא רב האמאראד, הרב ברוך דוד רב מראה יחזקאל, הרב עזריאל יודא רב בג'רזי סיטי, הרב אברהם מרדכי רב טשערנא, הרב שלום רב אוסטריק, הרב יצחק אייזיק רב קהל חסידים. חתנו הרב משה פרידמן הוא דיין בקהילת סאטמאר (הרב אהרן) בבורו פארק, חתנו הרב אהרן צבי יוזשעף רב בבורו פארק, חתנו הרב אשר זעליג מיללער רב דקהל ערבי נחל בסטטן איילנד. אחד מנכדיו הוא הרב יואל ראטה ראש ישיבת ברסלב בוויליאמסבורג. נפטר בביתו בכ"ג באדר תשפ"א (7 במרץ 2021) באופן פתאומי. מסע הלווייתו יצא מבית מדרשו בבורו פארק והמשיך במטוס פרטי לישראל נקבר במירון בחלקה שקנה בחייו וקרא לה חלקת קהל יראי השם קארלסבורג, ליד קבר אשתו הקבורה שם לפניו. מדיה וקבצים בנושא יחזקאל ראטה בוויקישיתוף עמק התשובה חלק א עמק התשובה חלק ב עמק התשובה חלק ג שלמה אבינר, ‏הרב אבינר סופד: חי בטהרה ועלה למרומים בטהרה, באתר "סרוגים", 7 במרץ 2021 יחזקאל בן יצחק איזיק ראטה (1935-2021), דף שער בספרייה הלאומית יעקב מלמד, ‏אבל כבד בעולם התורה והחסידות: הגאב"ד הגה"צ רבי יחזקאל ראטה זצ"ל, באתר JDN‏, 7 במרץ 2021 חתם על כרוז בעניין בשנת תשנ"ה
לגיון העבודה

לגיון העבודה היה ארגון שהוקם על ידי ישראל שוחט בשנת 1909, ואשר התבסס על חברי השומר. הארגון שם לעצמו מטרה לארגן קבוצות עבודה עבריות שיהיו מלוכדות במשמעת חזקה. על יוזמיו נמנה גם יוסף זלצמן. הארגון שאב השראה מהצלחת הקולקטיב בסג'רה, מרעיונותיה של מניה שוחט בדבר הקמת כוח גדול של פועלים שבעזרתם ניתן יהיה לעלות לאדמות החורן, ומהצעתו של מנחם אוסישקין לגייס נוער למען בניין ארץ ישראל למשך שלוש שנים. הצעת היסוד של הלגיון הובאה בפני האספה הכללית השנייה של השומר בשנת 1909. שוחט חיבר תקנון לפיו התחייב כל חבר בלגיון להקדיש שנתיים לעבודה ולשמירה, לקבל על עצמו כל תפקיד ולהישלח לכל מקום כאיש צבא. בנוסף נקבעו לחברים דרגות ומדים. שתי קבוצות של לגיון העבודה הוקמו ב-1909 - האחת נשלחה לחוות סג'רה והשנייה לחדרה. בסג'רה עסקה הקבוצה בעיבוד שדות הפלחה. חברי הקבוצה סבלו מסכסוכים עם הפועלים האחרים ועם מנהל החווה - האגרונום אליהו קראוזה אשר טען שחלק מהפועלים מתרשל בעבודתם. הפועלים הכריזו על שביתה ובעקבותיה נפסקה עבודתם. בראש קבוצת הלגיון שנשלחה לחדרה עמד מנדל פורטוגלי (שהיה אחד משלושת חברי ועד השומר). הם הקימו במושבה מטבח פועלים, בית חולים מאולתר, והביאו בפעילותם לשיפור חיי החברה והתרבות במושבה כמו גם לעלייה במספר הפועלים העברים. חברי הלגיון עבדו בפרדסי המושבה במטעי בעטה הסמוכה לחדרה, ובשבתות התאמנו בנשק וברכיבה. הם גם השתתפו בפעולת כיבוש חלק מאדמות חדרה (פעולה של עלייה וחרישה של קרקע השייכת למושבה אך בעלותה לא מוכרת על ידי השכנים הבדואים). הצלחתה של הקבוצה בחדרה הביאה להתקשרות בין המושבה לבין ארגון 'השומר'. בשיא פעילות הארגון הוא מנה לא יותר מ-40 חברים. ההתחייבות לשנתיים הרחיקה ממנו את הדור הצעיר במושבות, מפלגת 'הפועל הצעיר' אסרה על חבריה להצטרף לשורות הארגון והוא לא זכה ליחס חיובי מצד מפלגת הפועלים השנייה, מפלגת 'פועלי ציון'. הארגון השתמש במשמעת לליכוד וארגון העבודה. חבריו לבשו לבוש מיוחד: על ראשם כובע קולפאק צ'רקסי. על מותניהם אבנט רחב בצבע אדום כשעליו חגור אשפת כדורים. תלבושת זאת אומצה לאחר מכן על ידי חיל הספר העבר-ירדני. בעקבות התגברות הצורך בשמירה בשנת 1911 ובעקבות הצלחת ארגון השומר, פוזרו חברי לגיון העבודה בין המושבות והארגון חדל להתקיים. אולם הרעיונות שעמדו בבסיסו של לגיון העבודה באו לידי ביטוי בהקמת גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור בשנת 1920. גרשון גרא, חצר כנרת ואנשיה, הוצאת גג לאור, תשנ"ו, עמ' 175
משה אריה פריינד

הרב משה אריה פריינד (ו' בתשרי תרס"ד, 27 בספטמבר 1903 – כ' באלול תשנ"ו, 4 בספטמבר 1996) היה גאב"ד העדה החרדית. נולד בהונגריה לרב ישראל פריינד, רב הכפר הוניאדי (הו') הסמוך לברגסס, בנו של רבי אברהם יהושע פריינד. התחתן עם בילא בת הרב ברוך רב העיר פיר, לפני השואה שימש כרב בעיירה נאסויד וראגנא, וכדומ"ץ בעיר סאטמאר. בתקופת השואה, הרב עבד באושוויץ כ'מחלק מים' בין האסירים, וחילק רק ליהודים שהסכימו לברך על המים לפני השתייה. אלו שהתנגדו לברך, גער בהם ואמר: "וכי סבורים אתם, שהקב"ה השתנה? הרי אותו בורא-עולם, שהיה קודם, נמצא גם עכשיו, ואסור ליהנות מעולמו בלא ברכה!". איבד בשואה את רעייתו ושמונת בניו. לאחר מכן שימש זמן קצר כרב העיר סטמר. עלה לארץ ישראל ומונה כראש ישיבת "ייטב לב" של חסידות סטמר בירושלים. לאחר פטירת רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, בתשל"ט התמנה לשמש ראב"ד העדה החרדית כנציג סאטמר. בשנת ה'תשט"ו (1955) מונה כחבר וועד בבית היתומות בית לפליטות בירושלים. בסיוון ה'תשמ"ט התמנה לגאב"ד העדה החרדית בעקבות פטירתו של ה"מנחת יצחק", הרב יצחק יעקב וייס. לאחר השואה נישא לפרידא דאכנר. היא נפטרה בשנת ה'תשמ"ב. לאחר מכן התחתן עם טשארנא. שתיהן לא ילדו לו ילדים. בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים את תלמוד תורה "חיי עולם המקורית", לאחר שפרש ממוסדות חיי עולם. בהמשך נפתחו בנשיאותו ישיבה קטנה וישיבה גדולה וכשבוע לפני פטירתו התקיים מעמד חנוכת הבית לבניין המוסדות בשכונת גוש 80 בירושלים. לאחר פטירתו נקראו המוסדות על שמו "מוסדות רמ"א". בהמשך הוקמה על שמו "ישיבת תולדות משה אריה" בבית שמש. חידושיו ודרשותיו נדפסו בסדרת ספרי "עטרת יהושע". בספר "מרא דשמעתתא" הובאו פסקיו, בעריכת תלמידו הרב שלמה יהודה הירש. הרב יהושע רוזנברגר, דיין בעדה החרדית הרב שלמה יהודה הירש, דיין בקהילת סאטמר ירושלים הרב חיים הערש מייזליש, ראש ישיבת סאטמר בני ברק הרב אברהם יונה שוורץ, גאב"ד ווינה פרק המוקדש לו אצל: אברהם אליעזר סופר, ממשה ועד משה, ירושלים ה'תשס"ז משה טארים, הללו עבדי ה', מונרו, ניו יורק, ה'תשס"א, סיפורים שסיפר הרב פריינד, ביידיש ספריו עטרת יהושע - חידושים על הש"ס ובהלכה, חלק א, ירושלים תשנ"ד, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - בראשית, ירושלים תשנ"ה, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - שמות, ירושלים תשנ"ז, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - ויקרא, ירושלים תשנ"ז, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - במדבר, ירושלים תשנ"ח, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - דברים, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - פסקים והנהגות, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - על המועדים, ירושלים תש"ס, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - אלול וימים נוראים, ירושלים, באתר אוצר החכמה עטרת יהושע - סדר הקפות, מהדורה שנייה, ירושלים תשס"ט, באתר אוצר החכמה משה אריה בן ישראל פריינד (1904-1996), דף שער בספרייה הלאומית עטרת יהושע, בתחילת הספר אנציקלופדיה שמע ישראל : לתיעוד ולהנצחת מעשים של מסירות נפש בשנות הזעם תרצ"ט-תש"ה 1945-1939 בגטאות, במחנות העבודה, במחנות הריכוז ובמחנות ההשמדה, מכון 'שמע ישראל' שע"י מרכז קאליב העולמי, בני-ברק תש"ס, כרך ב', עמ' 63. ביטאון 'עולם החסידות', תשרי תשנ"ז, עמ' 23-24.
מאיר בלומנטל

מאיר בלומנטל (11 באפריל 1952 - 21 בנובמבר 1974) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל פתח תקווה בתחילת שנות ה-70 ונחשב לאחת התקוות הגדולות ביותר באותה התקופה. נפטר בגיל 22 בעת אימון ריצה של קבוצתו. בלומנטל נולד וגדל בפתח תקווה. למד בבית-הספר היסודי 'השומר' שבבני-ברק. אחרי-כן למד בבית-הספר המקצועי ע"ש 'מקס פיין' שבתל אביב וסיים את לימודיו בבית-הספר המקצועי 'עמל' שבפתח-תקוה. גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, וכשחקן נבחרת הנוער של ישראל היה שותף עימה לזכייה בגביע אסייה בבנגקוק. עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל פתח תקווה בשנת 1970, ומשחקו הראשון בקבוצה היה מול בית"ר תל אביב, אשר הסתיים בתיקו 1-1. החל מעונת 1971/72 רכש לעצמו בלומנטל מקום של קבע בהרכב הקבוצה והפך לאחד השחקנים האהובים ביותר על אוהדי הקבוצה, משחק השיא שלו היה בתחילת עונת 1973/74 בדרבי נגד מכבי פתח תקווה, עת כבש שער בניצחון קבוצתו בתוצאה 0-5. ב-21 בנובמבר 1974 צנח בלומנטל על כר הדשא במהלך אימון כושר עם חבריו לקבוצה. תחילה היה נדמה שהוא מעד אולם כאשר התקרבו אליו מאמן הכושר ומעסה הקבוצה נדהמו לראות את פניו שהכחילו. עיסוי הלב והנשמה לא הועילו, ואמבולנס שהוזעק למקום הביאו לבית החולים בלינסון שם נקבע מותו. בלומנטל היה חייל קבע בחיל האוויר, שם שימש כנהג ועל כן נערכה לו הלוויה צבאית. בסך הכל ערך בלומנטל 69 הופעות בליגה וכבש 4 שערים, ובגביע ערך 16 הופעות וכבש שער אחד. עמוד השחקן באתר יזכור עמוד השחקן במוזיאון הפועל פתח תקווה
Little Green Footballs

Little Green Footballs (כדורי פוטבול קטנים וירוקים) או בראשי תיבות LGF הוא שמו של בלוג אמריקאי פוליטי המנוהל על ידי צ'ארלס ג'ונסון, הבלוג מציג דעות אמריקאיות רפובליקניות ומזוהה עם הנאו-קונסרבטיבים והימין האמריקני. מבחינת עמדותיו בנושאים בינלאומיים, האתר הוא בעל נטיות פרו-ישראליות מובהקות ותומך בקו נוקשה נגד מדינות התומכות ומממנות טרור. האתר עוסק רבות במלחמה כנגד הטיות פוליטיות בתקשורת, שלטענתם מוטית שמאלה כנגד ישראל והרפובליקנים בארצות הברית. לפני פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 עסק הבלוג בנושאים לא פוליטיים, מאז הוא עוסק בנושאים כמו המלחמה בטרור, בפרט בטרור אסלאמי והסכסוך הישראלי-ערבי. בשנת 2004 חבר הבלוג לבלוגים וכותבים אחרים וניהל קמפיין נגד כתבה בתוכנית הטלוויזיה "60 דקות" של רשת CBS שהציגה את הנשיא ג'ורג' בוש הבן כמי שהתחמק משירות צבאי. הבלוג אסף נתונים שהצביעו על העובדה שמסמכים שהוצגו בכתבה היו מזויפים. הפרשייה הסתיימה בהודאה של רשת CBS שהכתבה שפורסמה אכן הציגה מסמכים מזויפים, לאחר מספר חודשים נאלץ הכתב האחראי דן ראת'ר לצאת לגמלאות. האתר ידוע בתמיכתו בישראל ובין השאר עזר בארגון תרומות ומשלוחי פיצה לחיילי צה"ל. בשנת 2004 הוזכר הבלוג ברשימת הבלוגים הפוליטיים הטובים ביותר של הוושינגטון פוסט. ב-5 באוגוסט 2006 חשף הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs זיוף תמונות על ידי עדנאן חאג' כאשר ניתח צילום של צלם רויטרס לבנוני המתאר הפצצת עיר בלבנון בזמן מלחמת לבנון השנייה והראה כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. לטענת ג'ונסון, עיבוד הצילום נעשה במזיד כדי לפגוע בתדמיתה של ישראל כחלק מתקשורת מוטה כנגד ישראל. בעקבות החשיפה, פוטר חאג' מתפקידו ומאוחר יותר תמונותיו הוסרו ממאגר התמונות של רויטרס. הבלוג מטפל באירועים המוצגים בתקשורת העולמית מזווית ראייה פרו-רפובליקנית, פרו-אמריקאית ופרו-ישראלית. במקביל הוא מנסה להעלות לדיון הציבור נושאים שונים כמו האנטישמיות באירופה, השחיתות ברשות הפלסטינית, ההטיה הפוליטית בתקשורת העולמית וארגונים מוסלמים אנטי-אמריקאים במערב. חלק לא קטן מהאתר מוקדש להוקעת השמאל הקיצוני, שלטענת עורכי האתר תומך בטרור. ידיעה ממוצעת בבלוג מושכת מאות תגובות מקוראים. בגלל כמות הקוראים הרבה שבו ומגנון התגובות, האתר LGF הוליד מגוון רב של מונחים וסלנג פוליטי, חלקן מתארות הווי מיוחד של האתר אך אחרות כלליות יותר שהשתרשו בשיח הפוליטי בארצות הברית. בין המילים האלה אפשר לציין את: Idiotarian - מונח המשלב בין "אידיוט" לליברטריאני ומשמש כשם גנאי לשמאלנים ששונאים את המערב וישראל ולכן משרתים את תעמולת האויב. המונח ממשיך את "אידיוט שימושי", מונח מתקופת המלחמה הקרה שאפיין בעלי דעות פוליטיות שמאלניות ככלי משחק בידי "האויב הקומוניסטי" (ברית המועצות). האתר מנהל תחרות שנתית "Idiotarian of the Year". Al-Reuters, שם המודבק לסוכנות הידיעות האירופאית רויטרס, לטענת LGF בגלל נטייתה הפרו-פלסטינית, שמתבטאת לעיתים גם בסיקור מסולף. Moonbat - קיצוני פוליטי שנדחף להאמין בתאוריות קשר, לא משנה מאיזו דעה. Arafish - כינוי מלגלג ליאסר ערפאת, שנוצר בעקבות תמונה מעוותת שלו בפוטושופ. אירוערביה -שילוב של "אירופה" ו"ערביה", כינוי גנאי למדינות אירופה המוצפות במהגרים מוסלמים ונכנעות פעם אחר פעם לגחמות האנטי-ישראליות והאנטי-אמריקניות של הערבים. אתר האינטרנט הרשמי של Little Green Footballs Pizza, Soda and Ice Cream, Yummy sweets for our Israeli Soldiers - and Burgers too!!! ספציפית הכפלת פריטים בתמונה באמצעות התוכנה אדובי פוטושופ המידע באתר רויטרס Reuters Doctoring Photos from Beirut? באתר Little Green Footballs
כביש 675

כביש 675, המכונה גם כביש התענכים, הוא כביש בעמק יזרעאל המקיף את עפולה מדרום. מהכביש יש הסתעפויות ליישובי התענכים, ומכאן כינויו. ע"פ תוכנית משרד התחבורה של מספור הכבישים שהוצגה ב-2018, כביש 675 צפוי להתמזג עם כביש 71, לכל אורכו, ככביש ארצי. צילום נסיעה בכביש 675 מצומת נבות לצומת הסרגל ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה

נתיב המורשת היהודית בסלובקיה (אנגלית: Slovak Jewish Heritage Route, סלובקית: Slovenská cesta židovkého kultúrneho dedičstva) הוא אוסף של 24 אתרי מורשת יהודית ברחבי סלובקיה. הם נבחרו מתוך כמאה בתי כנסת, קרוב ל-700 בתי קברות, מיקוואות, מבני ציבור של הקהילה ואתרי הנצחה לשואה הפזורים ברחבי המדינה. בשנת 2001 הוחל באיסוף נתונים ויצירת מאגר נתונים בפרויקט שנקרא Synagoga Slovaca. האתרים תועדו בידי סטודנטים שצילמו, רשמו והכינו תוכניות מפורטות. חלק מהאתרים ניתן לראות במאגר מידע באינטרנט. 24 האתרים שנבחרו לנתיב המורשת היהודית בסלובקיה הם מהיותר שמורים וכאלו שיש קהילה יהודית או גורם מקומי אחר הדואג לאחזקתם. מטרת הפרויקט בעיקר חינוך וחשיפה של הקהילות המקומיות, תלמידי בתי ספר ותיירים למורשת היהודית. נתיב המורשת היהודית בסלובקיה הוא חלק מפרויקט נתיב המורשת היהודית באירופה (European Routes of Jewish Heritage), המאגד אתרי מורשת יהודית ב-37 ממדינות אירופה, ואחד מנתיבי המורשת שהוכרזו על ידי מועצת אירופה (Council of Europe) בנושאים שונים. בין אתרי המורשת: קברו של חת"ם סופר בברטיסלאבה המוזיאון היהודי בברטיסלאבה בית הכנסת האורתודוקסי בברטיסלאבה בית הכנסת במלצ'קי בית הכנסת בסטופבה בית הכנסת בטרנבה בית הכנסת בטרנצ'ין בית הכנסת בז'ילינה בית הכנסת בניטרה אתר נתיב המורשת היהודית בסלובקיה אנגלית, סלובקית מאגר מידע של אתרי מורשת יהודית בסלובקיה אנגלית, סלובקית כרמית וייס, ‏בנתיב המורשת היהודית של סלובקיה, באתר GoTravel
פינקי ובר

פנחס מרדכי ובר נקרא: פינקי וובר (הכתיב ביידיש: וועבער) הוא מלחין חרדי במוזיקה החסידית, ומשמש גם כבדחן בחתונות. הוא תושב ארצות הברית ונמנה עם אנשי חסידות סאטמר. כמה מלחניו נעשו להיטים ידועים, ובהם הלחן "תפילה לעני" בביצוע מרדכי בן-דוד (שהפך לשיר-תפילה המזוהה עם מפוני גוש קטיף וזכה לגרסאות כיסוי של תזמורת שלהבת, גד אלבז, בן סנוף, גלעד שגב ואחרים), וכן הלחן "רחם" שביצע הזמר יעקב שוואקי והקנה לו את פרסומו. רבים משיריו של ליפא שמלצר הולחנו על ידו. זמרים נוספים להם הלחין שירים לאלבומם: זאנוויל ווינברגר מוטי שטיינמץ, אהרלה סמט, מנדי וייס, אברהם פריד, ישראל אדלר, אלי מרקוס, יידל ורדיגר, שמילי אונגר, בערי וובר, יואלי גרינפלד, אייזיק האניג, להקת יונגערליך, ישראל ורדיגר, לוי כהן, לוי פולקוביץ, שימי ענגעל, שרגי גשטטנר, אוהד מושקוביץ, דודי קאנפלער, חיים דוד ברסון, דוד שמחה, שלומי גרטנר, יונתן שווארץ, מיכאל שניצלר, בני פרידמן, שלום למר, שלמה כהן, שלמה טויסיג. בשנת 2008 הוציא פינקי אלבום ובו אוסף מלחניו בשם התרגשות, באלבום משתתפים אהרלה סמט, דודי קאליש, ומשה שטעקל והוא הופק על ידי לחיים הפקות. ובר משמש בנוסף כבדחן בחתונות, ומפורסם בכישוריו לרגש את השומעים. בנוסף יש לו גם יכולת ביצועית בחזנות. התרגשות, 2008 הנשמה בקרבי, מוטי שטיינמץ, 2017 מאך א ברכה, שמילי אונגר, 2018 אלע אלע, מנדי וייס, 2019 תנועות, 2022 מימיני מיכאל, מיכאל שניצלר ריאיון עמו ביידיש באתר אייוועלט ריאיון עמו בעברית במגזין קול פליי 28 ריאיון עמו באנגלית בעיתון משפחה (שבועון) [https://www.thejewishinsights.com/wp/mishpacha-magazine-pinkys-prayer/] פנחס מרדכי ובר, דף שער בספרייה הלאומית מוזיקה/shlager/להאזנה-התרגשות-הפרויקט-החדש-של-פינקי-וועבר.html
בוני עולם

בוני עולם הוא ארגון חסד יהודי המסייע לזוגות חשוכי ילדים, נתמך ממשלתית ובאופן פרטי על ידי נדיבים מרחבי העולם. הארגון מממן או מסייע במימון קשת רחבה של טיפולי פוריות לזוגות שאין ידם משגת לממן אותם בעצמם. כמו כן עוסק הארגון בייעוץ רפואי מקצועי בנושאי פוריות ומעניק תמיכה וסעד נפשי למטופלים, החווים לעיתים אכזבות קשות. בנוסף, דואג הארגון להבאת מומחי פוריות מבתי חולים מובילים בעולם לישראל. הארגון מבליט את הצורה הדיסקרטית שבה נעשים ההפניה למומחים והקשר עם הפונים. הארגון פועל תוך שיתוף פעולה עם כל קופות החולים בישראל. בארגון קיים מערכת פיקוח הלכתי ובו כמה עשרות משגיחות הנמצאות במעבדות בזמן הטיפול - למניעת טעות אנוש חלילה בהליך הטיפול במעבדות הפוריות - כאשר קופות החולים משתתפות או נותנות התחייבות עבור עלות הפיקוח. הארגון מפרסם כי למעלה מ-9,350 ילדים נולדו בסיועו. הארגון הוקם ומנוהל על ידי הרב שלמה בוכנר מניו יורק שחווה בעצמו את קשיי העקרות. לארגון מוסדות סיוע ברחבי העולם, בישראל ובארצות הברית, בקנדה, בלגיה ובריטניה והוא נתמך רוחנית על ידי רבנים ומנהיגי קהילות בישראל ובחו"ל. הרב שטיינמץ, רב חסידות סקווירא בבורו פארק מכהן כיום (2010) כרב הארגון. בישראל משמש הרב יעקב אייכלר כרב הארגון. מחזור הפעילות של הארגון בשנת 2010 היה 4.1 מיליון ש"ח. בשנת 2015 זכה הארגון לתמיכה בשיעור של 2.3 מיליון ש"ח ממדינת ישראל. הארגון מפרסם לפני אירועים מיוחדים וחגים עלוני התרמה ובהם הוא פורש את משנת הארגון ואת מטרותיו. מכון פוע"ה A TIME מכון דורות פרי חיים אתר האינטרנט הרשמי של בוני עולם ערב הוקרה ל'בוני עולם' אות הוקרה הוענק ל"מכבי שירותי בריאות" על ידי ראשי הנהלת ארגון בוני עולם (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) בוני עולם, באתר "גיידסטאר ישראל" בוני עולם (ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית בוני עולם מביאים מומחים, באתר בחדרי חרדים על פי אתר הארגון הנתון נכון ליוני 2021. באתר האינטרנט של הארגון ישנו מונה המתעדכן בכל לידה נוספת דו"ח כספי לשנת 2010 באתר גיידסטאר ישראל מיעוט עמותות נתמכות מתקנה 2015, אתר החשב הכללי, משרד האוצר