laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוחמד אמאן

מוחמד אמאן (נולד ב-10 בינואר 1994) הוא אתלט אתיופי, אלוף העולם (מוסקבה 2013) ופעמיים אלוף העולם באולם (איסטנבול 2012 וסופוט 2014) בריצת 800 מטר. אמאן נולד באסלה בירת מחוז ארסי שבמדינת אורומיה באתיופיה. בילדותו שאב את השראתו מבן המקום האתלט היילה גבריסלאסי. בגיל 14 סיים שישי בתחרות הגרנד פרי באבוג'ה שבניגריה וב-2010 זכה במדליית זהב בריצת 1000 מטר באולימפיאדת הנוער שהתקיימה בסינגפור. ב-2011 זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר באליפות העולם באתלטיקה לנוער, באותה שנה סיים שמיני באליפות העולם לבוגרים שהתקיימה בקוריאה הדרומית בזמן של 1:45.93 דקות. בהמשך השנה קבע שיא עולמי עד גיל 17 ושיא אתיופיה בריצת 800 מטר במהלך תחרות הגרנד פרי באיטליה בתוצאה של 1:43.37 דקות, עשרה ימים אחר כך זכה בתחרות במילאנו וקטע רצף של 26 ניצחונות רצופים של אלוף ושיאן העולם דייוויד רודישה. ב-2012 היה לאתלט האתיופי הראשון שזוכה במדליית זהב בריצת 800 מטר כשניצח באליפות העולם באולם שהתקיימה באיסטנבול בתוצאה של 1:48.36 דקות. הוא היה בכך גם לאתלט הצעיר ביותר בתולדות האליפות שזוכה במדליית זהב בתחרות כלשהי. באולימפיאדת לונדון סיים שישי בשיא אתיופיה חדש של 1:43.20 דקות. לאחר האולימפיאדה ניצח בתחרויות ליגת היהלום בסטוקהולם, בציריך ובדירוג הכללי ושיפר את שיאו האישי ל-1:42.53 דקות. ב-2013 זכה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה בתוצאה של 1:43.31 דקות, לפני ניק סימונדס מארצות הברית (1:43.55 דקות) ואייאנלה סולימאן מג'יבוטי (1:43.76 דקות). ב-2014 הגן על תוארו באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט בתוצאה של 1:46.40 דקות. הוא נפסל במהלך מקצה חצי הגמר באליפות העולם באתלטיקה 2015 בשל הפרעה ליריביו ובאליפות העולם באולם ב-2016 סיים רביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא העפיל למקצה הגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום השישי בתוצאה של 1:46.06 דקות. מדיה וקבצים בנושא מוחמד אמאן בוויקישיתוף מוחמד אמאן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מוחמד אמאן, באתר olympedia.org מוחמד אמאן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מוחמד אמאן, באתר ליגת היהלום AMAN OF STEEL, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 8 בינואר 2014 דני בורשבסקי‏, מוחמד אמאן הדהים את דייויד רודישה במילאנו, באתר וואלה, 19 בספטמבר 2011 2018 STATISTICS HANDBOOK
לי אברמוביץ'

לי אברמוביץ' (נולדה ב-24 בנובמבר 1983) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת צרכנות ותיירות בחברת החדשות של ערוץ 12. לי אברמוביץ' נולדה בקיבוץ גזית שבעמק יזרעאל. את שירותה הצבאי העבירה ביחידת דובר צה"ל בתור מש"קית דוברות בענף התקשורת. לאברמוביץ' תואר ראשון בתקשורת ובפסיכולוגיה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. אברמוביץ' הצטרפה אל חברת החדשות בשנת 2006 כתחקירנית, בזמן מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2007 מונתה לרכזת המערכת של מהדורת חדשות סוף השבוע. בשנת 2009 ריכזה אברמוביץ' את משדר הבחירות של אותה השנה. באותה השנה החלה לשמש ככתבת מגזין במהדורת חדשות סוף השבוע. בשנת 2012 קיבלה אברמוביץ' את פרס בני ברית על מצוינות סיקור יהודי התפוצות. את הפרס היא קיבלה בעקבות כתבה שערכה על יהודים אורתודכסים בתפוצות שתורמים איברים לחולים ישראלים. בשנת 2013 מונתה אברמוביץ' לכתבת הצרכנות והתיירות של המהדורה המרכזית. במסגרת עבודתה חשפה את פרשת הזיהום באוכל הנמכר בשוק שרונה. בעקבות החשיפה לשכת הבריאות ערכה ביקורת תברואתית בשרונה מרקט. ביולי 2016 הציגה בשידורי קשת את סרטה "מלכת הקזינו", שעסק בבעיית ההימורים בישראל. לסרט נלוותה סדרת כתבות ששודרה במהדורה המרכזית. באותו חודש הציגה בשידורי קשת סרט נוסף בשם "סכנת החלקה", שעסק במחדלים ובסכנות שיש בשוק החלקות השיער בישראל. לי אברמוביץ', ברשת החברתית פייסבוק לי אברמוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) לי אברמוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם לי אברמוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לי אברמוביץ', ‏כתבת חדשות 2 לי אברמוביץ' זכתה בפרס לעיתונאות, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2012 דוד אברהם‏, לי אברמוביץ זכתה בפרס "בני ברית" לסיקור התפוצות, באתר וואלה, 2 במאי 2012 לי אברמוביץ', ‏מתנה מיהודי הגולה: כליה לישראלים, באתר ‏מאקו‏, 9 ביולי 2011 לי אברמוביץ', ‏בדיקות מעבדה בשוק שרונה - באילו מנות נמצאו כמויות חריגות של חיידקים?, באתר ‏מאקו‏, 22 בפברואר 2016 לי אברמוביץ', ‏בעקבות תחקיר חדשות 2: פשיטה ב"שרונה מרקט", באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2016 הדר קנה, לשכת הבריאות ערכה ביקורת תברואתית בשרונה מרקט, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2016 הסרט "מלכת הקזינו", באתר mako סדרת הכתבות "ישראל מהמרת", באתר mako הסרט "סכנת החלקה", באתר mako
ווצ'ין

ווֹצִ'ין (בקרואטית: Voćin) הוא כפר ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכן בחבל סלאבוניה, מזרחית לעיר דארובאר. האזור הוא מרכז חקלאי ובו גם מרכזי תעשיית עץ ומזון. במפקד האוכלוסין שנערך בקרואטיה ב-2011 נמנו בווצ'ין 2,382 נפשות, 51.39% גברים ו-48.61% נשים. התיעוד הראשון בכתובים ליישוב במקום הוא מהמאה ה-12 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1543 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג. בהמשך, נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחזקת ממלכת יוגוסלביה. ב-1921 מנתה האוכלוסייה 6,437 נפשות, וב-1931 נמנו בווצ'ין 7,057 נפשות. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועבר אזור ווצ'ין לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה ווצ'ין בשטחי יוגוסלביה. ב-1991, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, הפך האזור לזירת קרב, מקצת מתושביו נפגעו ונגרם נזק לבתים ומבני ציבור. כוחות מיליציה סרביים רצחו 43 מתושבי הכפר במהלך נסיגתם. לאחר סיום המלחמה נכלל הכפר בשטחי קרואטיה. קהילה יהודית אשכנזית מתועדת בכפר בשלהי המאה ה-19. בני הקהילה היו אומנים וחלקם הקטן תעשיינים. בשלהי מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי כוחות הקאדר הירוק, נטשו את הכפר ועברו לאוסייק. לאחר המלחמה חודשה הקהילה, וב-1921 נמנו בה 39 נפשות – פחות מאחוז מכלל האוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת משטר האוסטאשה, גברו רדיפות היהודים בכפר, בעיקר על ידי הפולקסדויטשה. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל. טבח ווצ'ין אתר האינטרנט הרשמי של ווצ'ין (בקרואטית) מדיה וקבצים בנושא ווצ'ין בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין בווצ'ין, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קרואטיה (באנגלית). הקהילה היהודית בווצ'ין, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 117 - 118. Villagers in Croatia Recount Massacre by Serbian Forces, באתר הניו יורק טיימס, 19 בדצמבר 1991 (באנגלית). שמואל ספקטור, ג'פרי ויגודר, ‏The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: Seredina-Buda-Z, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001, עמוד 1410, אוחזר ב-30 ביולי 2016 (באנגלית).
המגינים (סרט, 2017)

המגינים (ברוסית: «Защитники» – "זאשצ'יטניקי") הוא סרט גיבורי-על נאו-נואר רוסי שבוים על ידי הבמאי הארמני סאריק אנדריאסיאן. הסרט עוסק בקבוצה של ארבעה גיבורי-על מברית המועצות, במלחמה הקרה. במהלך המלחמה הקרה, ארגון סודי בשם "פאטריוט" מרכז קבוצה של ארבעה גיבורי על סובייטים ומבצע עליהם ניסויים גנטיים כדי שיוכלו לשרת ולהגן על ברית המועצות מפני גורמים על-טבעיים. כל גיבור על מייצג עם מסוים בברית המועצות. העלילה מקבצת ארבעה גיבורי על רוסיים בעלי תכונות על-אנושיות שונות ומשונות, שגויסו על ידי השלטונות כתוכנית מגירה במהלך המלחמה הקרה, ועכשיו נכנסים לפעולה בעקבות איום נוראי על מוסקבה בראשות אדם-מכונה בשם אוגוסט קוראטוב. חברי סגל נבחרת גיבורי העל של רוסיה: ארסוס (אנטון פאמפושצ'ני) שהוא הכלאה של דוב ואדם ויש לו כוח עצום, לר (סבסטיאן סיסאק) השולט בסלעים, חאן (סנג'אר מדייב) שהוא זריז לא פחות מהפלאש, וקסניה (אלינה לנינה) הרואה ואינה נראית, בעלת יכולת השליטה במים. לר (סבסטיאן סיסאק) בעל היכולת לשלוט באדמה ובאבנים בכוח המחשבה. ארסוס (אנטון פאמפושני) איש-דוב, המסוגל להפוך חלקים מגופו או את כל גופו לדוב, כך שהוא יכול להפוך מאדם לדוב או להכלאה של אדם ודוב. חאן (סנז'אר מאדייב) בעל הכוח לרוץ מהר מאוד, דבר שנראה כאילו הוא משתגר, וגם יודע סוגים רבים של אמנויות לחימה. קסניה (אלינה לאנינה) בעלת הכוח לשחות ולרוץ מהר מאוד מתחת למים, מסוגלת לשהות מתחת למים ובתוך ואקום מוחלט בלי השפעות שליליות. יכולה גם להפוך לנוזל דמוי מים, שנותן לה את היכולת להיות מאוד גמישה. קסניה חשה בהבדלי טמפרטורה. אוגוסטוס קוראטוב (סטאניסלב שירין), האנטגוניסט הראשי בסרט, בעל מכשיר בשם "מודול-1" שמסוגל לשלוט בכל מכשיר טכנולוגי. הוא מחליט לבנות צבא של משובטים שיכבשו את מוסקבה, לקראת יישום תוכניותיו לשלוט בכל העולם. מנהיגת הארגון החשאי "פטריוט" (ולריה שקיראנדו). הגנרל ניקולאי דולגוב (ויאצ'סלאב רזבגאייב). צילומי הסרט החלו ב-27 באפריל 2015 ונמשכו עד 14 ביולי אותה שנה. הצילומים התרחשו במחוז מוסקבה ובחצי האי קרים. העבודה על האפקטים הוויזואליים נמשכה למעלה משנה והושלמה בקיץ שנת 2016. הסרט קיבל ביקורות שליליות מאוד ברוסיה ומחוצה לה. הביקורת התמקדה באיפור לא אמין, אפקטים מיוחדים בטכניקה מיושנת ולא משכנעת, משחק ובימוי ירוד ותסריט קלישאתי ולא עקבי הכולל סתירות רבות. מאוחר יותר באותה שנה חברת ההפקות Enjoy Movies נאלצה להכריז על פשיטת רגל, לאחר שלא הצליחה להרוויח ממעט הסרטים שהפיקה ומרבית הרווחים מסרטיה משנת 2017 לא הצליחו לכסות את ההוצאות. אתר האינטרנט הרשמי של המגינים המגינים, ברשת החברתית פייסבוק המגינים, ברשת החברתית אינסטגרם המגינים, ברשת החברתית VK "המגינים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המגינים", באתר AllMovie (באנגלית) "המגינים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המגינים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זאשצ'יטניקי באתר enjoy movies זאשצ'יטניקי באינסטגרם הוליווד, רוסיה מאחורייך: צפו בגיבורי העל הסובייטים ושהטוב ביותר ינצח: נבחרת גיבורי-העל האמריקנים מול שאר העולם «Защитники» стали самым кассовым российским фильмом 2017 года за рубежом הכנסות באתר kinopoisk.ru הכנסות באתר kinobusiness.com Zaschitniki (2017) ביקורת באתר playserver (רוסית) ביקורת באתר menofcomics ביקורת באתר rg.ru (רוסית) Enjoy Movies намерена объявить о банкротстве | Новости Единый федеральный реестр сведений о фактах деятельности юридических лиц Кинокомпания, выпустившая «Защитников», хочет объявить себя банкротом
ורליץ

ורליץ (בגרמנית: Wörlitz) היא עיירה לשעבר בתוך העיירה אורניינבאום-ורליץ במחוז ויטנברג, כ-120 קילומטר דרומית-מערבית לברלין, ליד העיר דסאו במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה. בוורליץ יש פארק גדול (Wörlitzer Park) השוכן לשפת אגם (Wörlitzer See), והוא מהווה חלק מפארק גדול המשתרע עד דסאו בשם: "ממלכת הגנים של דסאו-ורליץ", ששטחו 142 קילומטרים רבועים, והוא חלק מהשמורה הביוספרית של האלבה התיכון. הוא מהווה את הפארק הגדול ביותר באירופה והוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2000 כדוגמה יוצאת מן הכלל להשפעתם של העקרונות הפילוסופיים של עידן הנאורות על העיצוב של נוף, המשלב בתוכו אמנות, חינוך וכלכלה בצורה הרמונית שלמה. זה פארק בנוסח גן אנגלי. הוא הוקם בסוף המאה ה-18 על ידי לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו (1740–1817) שחזר ממסע באנגליה וביקש להקים גן אנגלי. במרכז הפארק נמצאת טירת ורליץ (Schloss Wörlitz) המשמשת כיום כמוזיאון. יהודים גרו בוורליץ מאז 1680. בית הכנסת הראשון היה בכיכר העיירה ונהרס כאשר בנו את בית העירייה. כמחווה לסובלנות דתית הורה הנסיך המושל לאופולד השלישי לבנות בית כנסת חדש על שפת האגם. האדריכל פרידריך וילהלם פון ארדמנסדורף בנה את בית הכנסת של ורליץ הדומה ל"מקדש וסטה (אנ')" העתיק בטיבולי, שבאיטליה. בגלל הידלדלות הקהילה הוא נמכר ב-1921 לקהילת דסאו ונסגר סופית ב-1937. בליל הבדולח נפגע בית הכנסת, אך לא נהרס. כל הריהוט והספרים בו נהרסו. הוא שוקם ב-2003 והוקם בו מוזיאון לתולדות הקהילה היהודית בוורליץ. בית הקברות היהודי נהרס על ידי הנאצים ב-1938 והמצבות שימשו לחומרי בנייה. ב-8 בנובמבר 2010 נחנך אתר הנצחה ליהודי ורליץ במקום בו עמד בית הקברות. נאספו 34 מצבות ונקבעו בקיר האתר שבכניסה עליו כתוב בעברית: זכור לא תשכח (בגרמנית: gedenke vergiss nie). בית הכנסת על שפת אגם ורליץ סירות באגם ורליץ שלט בכניסה לפארק ורליץ כנסיית זנקט פטרי בוורליץ טירת ורליץ בפארק ורליץ אנדרטת הזיכרון ליהודי ורליץ מדיה וקבצים בנושא ורליץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ורליץ אתר האינטרנט הרשמי של ורליץ (בגרמנית) אנדרטת בית הקברות היהודי בוורליץ (בגרמנית) אתר ממלכת הגנים דסאו-ורליץ וורליץ (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
גרף ליינוויבר-בורק

בביוכימיה, גרף ליינוויבר–בורק הוא ייצוג גרפי של משוואת ליינוויבר-בורק של קינטיקה אנזימטית, שתואר על ידי האנס ליינוויבר ודין בורק ב-1934. הגרף מספק שיטה גרפית שימושית לניתוח של משוואת מיכאליס-מנטן: V = V max [ S ] K m + [ S ] {\displaystyle V={\frac {V_{\max }[S]}{K_{m}+[S]}}} ובאופן שקול (אם מחשבים את ההופכי של שני אגפי המשוואה): 1 V = K m + [ S ] V max [ S ] = K m V max 1 [ S ] + 1 V max {\displaystyle {1 \over V}={{K_{m}+[S]} \over V_{\max }[S]}={K_{m} \over V_{\max }}{1 \over [S]}+{1 \over V_{\max }}} כאשר V הוא מהירות התגובה (קצב התגובה), Km הוא קבוע מיכאליס, Vmax הוא מהירות התגובה המקסימלית, ו-[S] הוא ריכוז המצע (הסובסטרט). בצורה זו מתקבל שההופכי למהירות (כלומר, 1V) הוא פונקציה ליניארית של ההופכי לריכוז המצע 1[S]. גרף ליינוויבר-בורק היה בשימוש נרחב כדי לקבוע מונחים חשובים בקינטיקה של אנזימים, כגון Km ו - Vmax, לפני הזמינות הרחבה של מחשבים חזקים. החיתוך עם ציר ה-y של גרף כזה הוא שווה ערך להופכי של Vmax; והחיתוך עם ציר x של הגרף מייצג את ההופכי והנגדי של Km. זה גם נותן התרשמות מהירה וחזותית של צורות שונות של עיכוב אנזימטי. מדיה וקבצים בנושא גרף ליינוויבר-בורק בוויקישיתוף Lineweaver, H; Burk, D. (1934). "The Determination of Enzyme Dissociation Constants". Journal of the American Chemical Society. 56 (3): 658–666. doi:10.1021/ja01318a036.
יופיו של החטא

יופיו של החטא (בסרבית: Лепота порока) הוא סרט דרמה יוגוסלבי משנת 1986, הממחיז מפגש קיצוני של אנשי החברה הישנה עם הערכים המערביים, המודרניים. הסרט צולם במונטנגרו, בבימוי זיווקו ניקוליץ´, שגם כתב את התסריט ובכיכובם שם מירה פורלן ומילוטין קרדג´יץ´. הסרט דובר סרבית ואורכו 105 דקות, והוא זכה להצלחה מסחרית עולמית. הקדמת הסרט מפגישה עם זוג נשוי, הגר בבקתה מסורתית בכפר נידח. כיכרות הלחם הנאפים בבקתה הם עגולים ועבים. על קיר הבקתה תלויים כלי עבודה רבים ובהם פטיש עץ ענק. כאשר האישה פונה לבעל ומספרת לו שנאפה, הוא מסיר את הפטיש הענק מהקיר, לוקח כיכר לחם ועולה עם האישה לפסגת הר גבוה. האישה מניחה באופן טקסי את כיכר הלחם על ראשה, יורדת על ברכיה ומבקשת את סליחתו של הבעל. היא מבקשת שיאכל מהלחם ויחוס על חייה. אולם הוא מניף את הפטיש הגדול ומכה בראשה של אשתו, המכוסה בכיכר הלחם. עיקר הסרט הוא סיפורם של זוג צעיר, שמוצאו מכפר זה. זוג, שגדל בחברה מרובת טקסים ובעלת איפוק מיני רב. הזוג לומד, למשל, שיחסי מין בזוג נשוי חייבים להיעשות כשהאישה מכוסה בסדין ומוסתרת מהבעל. הזוג שוקל לעבור לגור בעיר הגדולה, אך זקני הכפר מפצירים בו שלא לעשות זאת. באחד הימים חוזר לחופשה בכפר תושב ותיק בשם זורז (פטר בוז´ביץ´), שהוא מפוקפק ועשיר יחסית לשאר התושבים שם. כיוון שאין כביש גישה אל הכפר, מכוניתו מפורקת ונישאת אל הכפר על כתפי סבלים וחמורים. זורז בא לבקר את ילדיו ואשתו (מירה מריאנה בנייק), שגרים דרך קבע בכפר. הוא ואשתו מקיימים יחסי מין בתנוחה אחורית ובלי סדין, בניגוד לכול מוסכמות אותו כפר. בדרכו חזרה לעיר הגדולה, זורז לוקח אתו את הזוג הצעיר, והוא מסדר עבודה לשניים. לאישה, יגליקה (מירה פורלן), הוא מסדר עבודה כחדרנית במלון קטן, בחוף נודיסטים עם נוף מרהיב. יגליקה מתוודעת במקום עבודתה לאהבת גוף האדם ולחוסר הבושה בו. האישה מכירה שם זוג תיירים צעיר (אלן נורי ואינס קוטמן), שמשתף אותה בחיי המין שלו ומקיים אתה אורגיה. אלא שכשהתיירים מתחלפים, יגליקה מרגישה עצב רב על עזיבת ידידיה. הבעל, לוקה (מימה מילוטין קרדג´יץ´) לא מוצא כלל את מקומו בעיר. הוא גם מרגיש ריחוק גדל והולך מאשתו. הוא מנסה להתייעץ עם זורז, אך זה פוטר אותו בלעג. לוקה נשאר בלי שום ידיד בעיר. בלי איש שמבין אותו. הסרט נגמר בסצנה דומה לזו שבהקדמה. אלא שהפעם, את טקס בקשת הסליחה על הניאוף מקיימים לוקה ויגליקה. בניגוד לזוג שבהקדמה, לוקה כן מרחם על חיי אשתו. אלא שהוא מחליט להתאבד. הוא נכנס לבקתה ומשם נשמע קול ירייה רם. "יופיו של החטא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יופיו של החטא", באתר AllMovie (באנגלית) "יופיו של החטא", באתר אידיבי "יופיו של החטא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
עומאר מקלאוד

עומאר מקלאוד (באנגלית: Omar McLeod; נולד ב-25 באפריל 1994) הוא אתלט ג'מייקני, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף העולם (לונדון 2017) בריצת 110 מטר משוכות ואלוף העולם באולם (פורטלנד 2016) בריצת 60 מטר משוכות. הוא האתלט היחיד שירד מ-10 שניות בריצת 100 מטר ומ-13 שניות בריצת 110 מטר משוכות. מקלאוד נולד בג'מייקה. במהלך לימודיו בתיכון שבר את שיא ג'מייקה לנוער בריצת 110 מטר משוכות ובריצת 400 מטר משוכות. באליפות העולם באתלטיקה לנוער ב-2011 סיים רביעי בריצת 110 משוכות ושמיני בריצת 400 מטר משוכות. ב-2013 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ארקנסו בארצות הברית. הוא זכה באליפות ה-NCAA בריצת 60 מטר משוכות בשנת 2014 ובשנת 2015, כשב-2015 ניצח בשיא ג'מייקה ושיא NCAA חדש של 7.45 שניות. ב-2015 זכה גם בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.01 שניות. בהמשך השנה הפך למקצוען וחתם על הסכם חסות מסחרית עם חברת נייקי. ביולי 2015 קבע בריצת 110 מטר משוכות שיא אישי חדש של 12.97 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם, סיים שישי בריצת 110 משוכות בתוצאה של 13.18 שניות. באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, זכה במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 7.41 שניות. חודש לאחר מכן קבע שיא אישי של 9.99 שניות בריצת 100 מטר והפך לאתלט הראשון שירד מ-10 שניות בריצת 100 מטר ומ-13 שניות בריצת 110 מטר משוכות. באולימפיאדת ריו שנערכה בחודש אוגוסט, זכה מקלאוד במדליית זהב בריצת 110 משוכות בתוצאה של 13.05 שניות, לפני אורלנדו אורטגה הספרדי (13.17 שניות) ודימיטרי באסקו הצרפתי (13.24 שניות) בתחרות ליגת היהלום בבייג'ינג שנערכ במאי, סיים במקום הראשון בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.09 שניות. באותו חודש סיים במקום הראשון גם בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין, בתוצאה של 13.01 שניות. באליפות ג'מייקה שנערכה ביוני קבע בריצת 110 מטר משוכות שיא אישי חגש של 12.90 שניות, תוצאה המדרגת אותו חמישי בכל הזמנים. באליפות העולם שנערכה בלונדון, זכה מקלאוד במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.04 שניות, לפני סרגיי שובנקוב הרוסי (13.14 שניות) ובאלאז' באג'י ההונגרי (13.28 שניות). באליפות העולם באתלטיקה 2019 מעד במהלך ריצת הגמר וסיים במקום השמיני. מדיה וקבצים בנושא עומאר מקלאוד בוויקישיתוף עומאר מקלאוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עומאר מקלאוד, ברשת החברתית אינסטגרם עומאר מקלאוד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי עומאר מקלאוד, באתר olympedia.org עומאר מקלאוד, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית עומאר מקלאוד, באתר ליגת היהלום עומאר מקלאוד, באתר Track and Field (גברים) HURDLER MCLEOD MAKES HISTORY AS A BARRIER BREAKER AFTER 9.99 100M WIN, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 24 באפריל 2016
שרה גלובר

שרה אן גלובר (באנגלית: Sarah Ann Glover ‏ 13 בנובמבר 1785 - 20 באוקטובר 1867) הייתה פדגוגית מוזיקה אנגליה, שהמציאה את שיטת הסולפז' של נוריץ'. גלובר נולדה בנוריץ'. אביה התמנה לכומר של כנסיית סנט לורנס בנוריץ' בשנת 1811, והיא פיתחה את שיטת ההוראה שלה כעזר למורים בשירת א'קאפלה. ספר ההדרכה שלה Scheme for Rendering Psalmody Congregational נחל הצלחה רבה. במהלך הזמן ליטשו ופיתחו אותו ג'ון קורוון ואחרים. אחד מהם, קלמנט אנטרובוס (1918) עסק במלחמה בין הדו הקבוע לדו הנייד. הרעיון נקלט בתרבות הפופולרית אחרי שהוצג בשיר הידוע מן המחזמר צלילי המוסיקה. בשנים הבאות חיה גלובר בקרומר ואחר כך ברדינג ובהרפורד. היא מתה כתוצאה מאירוע מוחי בגרייט מלוורן ושם נקברה. Glover biography, illustration, and monument(הקישור אינו פעיל) via norwichchurches.co.uk Musical Quarterly Vol. IV, pp. 184-195
טינוס אוסנדרפ

מרטינוס "טינוס" ברנרדוס אוסנדרפ (בהולנדית: Martinus "Tinus" Bernardus Osendarp; ‏ 21 במאי 1916 – 20 ביוני 2002) היה אתלט הולנדי. אלוף אירופה (פריז 1938) ובעל שתי מדליות ארד אולימפיות (ברלין 1936) בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. אוסנדרפ נולד בדלפט. באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1934 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.6 שניות, אחרי בן ארצו כריס ברכר (21.5 שניות) ויוזף שיר מהונגריה (21.5 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.6 שניות, אחרי גרמניה (41.0 שניות) והונגריה (41.4 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות. באולימפיאדת ברלין (1936) זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מרט בתוצאה של 10.5 שניות, אחרי ג'סי אוונס (10.3 שניות) וראלף מטקלף (10.4 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.3 שניות, אחרי ג'סי אוונס שקבע שיא עולם חדש של 20.7 שניות ומארק רובינסון אף הוא מארצות הברית (21.1 שניות). בשלב הגמר של ריצת שליחים 4x100 מטר הוא הפיל את המקל ובכך נמנע ממנו לזכות במדליה נוספת. כשחזר לארצו הוא כונה בפי התקשורת "האצן הלבן הטוב ביותר". באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.5 שניות, לפני אורציו מריאני מאיטליה (10.6 שניות) ולנארט סטרנדברג משוודיה (10.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, לפני יאקוב שוירינג מגרמניה הנאצית (21.6 שניות) ואלן פנינגטון מבריטניה (21.6 שניות). אוסנדרפ עבד כקצין במשטרת הולנד בהאג. עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט בשנת 1940 במלחמת העולם השנייה עבר לעבוד בשירות הביטחון הגרמני. מאוחר יותר הוא הצטרף למפלגה הנאצית והפך לחבר מתנדב באס אס. הוא סייע באופן פעיל לגירוש יהודי הולנד. בשנת 1948, נידון אוסנדרפ ל-12 שנות מאסר בגין פשעי המלחמה. הוא זכה לשחרור מוקדם בשנת 1953 ועבר ללימבורג לעבוד במכרות. הוא נפטר בשנת 2002. ריצת 100 מטר: 10.4 שניות (1936) ריצת 200 מטר: 21.1 שניות (1936) מדיה וקבצים בנושא טינוס אוסנדרפ בוויקישיתוף טינוס אוסנדרפ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טינוס אוסנדרפ, באתר olympedia.org טינוס אוסנדרפ, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טינוס אוסנדרפ, באתר Track and Field (גברים)
פייטון מאייר

פייטון מאייר (באנגלית: Peyton Meyer; נולד ב-24 בנובמבר 1998) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בגילום דמותו של ווס מנינג בסדרה "דוג בלוג" (2013–2014), גילום דמותו של לוקאס פראיר בסדרה "העולם של ריילי" (2014–2017),, ובגילום דמותו של טריפ בסדרה "אמא אמריקאית" (אנ') (2018–2021). מאייר נולד בלאס וגאס, נבדה ב-24 בנובמבר 1998. הוא החל לשאוף לקריירת משחק בגיל 12, וכבר מאז החל להשתתף בפרסומות וקדימונים את תפקידו הראשון קיבל בשנת 2013 כאשר החל לגלם את ווס מנינג בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני. לאחר מכן, החל לגלם את לוקאס פראיר, אחת הדמויות הראשיות בסדרה "העולם של ריילי" בערוץ דיסני, הממשיכה את עלילות הסדרה "ילד פוגש עולם" ששודרה בשנות התשעים. באוקטובר 2021 פרסם מאייר כי התחתן עם המוזיקאית טאלה. בנם הראשון, זיגי מאייר, נולד במרץ 2022. הוא גם אב חורג לבנה. מדיה וקבצים בנושא פייטון מאייר בוויקישיתוף פייטון מאייר, ברשת החברתית פייסבוק פייטון מאייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פייטון מאייר, ברשת החברתית אינסטגרם פייטון מאייר, סרטונים בערוץ היוטיוב פייטון מאייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פייטון מאייר, באתר AllMovie (באנגלית) פייטון מאייר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פייטון מאייר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'ריון לוסון

ג'ריון לוסון (באנגלית: Jarrion Lawson; נולד ב-6 במאי 1994) הוא אתלט אמריקאי סגן אלוף העולם (לונדון 2017) בקפיצה לרוחק. לוסון נולד בטקסרקנה שבטקסס. בתקופת לימודיו בתיכון זכה חמש פעמים באליפות טקסס לתיכונים דרג 3A והיה קפטן קבוצת הכדורסל והפוטבול של בית הספר. ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה לנוער וסיים שישי בקפיצה משולשת. ב-2013 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ארקנסו, הוא התחרה בקפיצה לרוחק ובריצות קצרות. ב-2014 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.39 מטר וסיים שני באליפות ה-NCAA באצטדיון לאחר ג'פרי הנדרסון. ב-2015 סיים בשתי התחרויות שני לאחר מרקיז דנדי ובמקום הראשון עם נבחרת השליחים של ארקנסו בריצת 4X100 מטר. ב-2016 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר. באליפות ה-NCAA באצטדיון באותה שנה זכה בתחרויות הקפיצה לרוחק (8.15 מטר), ריצת 100 מטר (10.22 שניות) וריצת 200 מטר (20.19 שניות) והיה בכך האתלט הראשון לרשום הישג זה מאז ג'סי אוונס ב-1936. כמו כן סייע לנבחרת השליחים של ארקנסו לסיים במקום השלישי בריצת 4X100 מטר. הוא זכה בגביע באוורמן לאתלט המצטיין ב-NCAA, כמו כן היה מועמד לפרס ESPY לספורטאי השנה בקולג'ים, בו זכה לבסוף הכדורסלן באדי הילד. לוסון השלים תואר ראשון בקינסיולוגיה, עבר להתחרות כמקצוען וחתם על חוזה אימוץ עם אסיקס. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים שני לאחר הנדרסון בשיא אישי של 8.58 מטר. בתחרות ריצת 100 מטר סיים שביעי בתוצאה של 10.07 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית בענף זה. במשחקים האולימפיים סיים רביעי בתוצאה של 8.25 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.44 מטר אחרי לובו מניונגה (8.48 מטר) ולפני רשוואל סמאיי (8.32 מטר), שניהם מדרום אפריקה. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.14 מטר. מדיה וקבצים בנושא ג'ריון לוסון בוויקישיתוף ג'ריון לוסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ריון לוסון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ריון לוסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'ריון לוסון, באתר olympedia.org ג'ריון לוסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ג'ריון לוסון, באתר ליגת היהלום ג'ריון לוסון, באתר Track and Field (גברים) ג'ריון לוסון באתר אסיקס ג'ריון לוסון באתר אוניברסיטת ארקנסו ג'ריון לוסון באתר גביע באוורמן
מגדל 185

מגדל 185 הוא גורד שחקים בעל 55 קומות (בנוסף ל-2 קומות תת-קרקעיות) הממוקם בדרך גאלוס שבפרנקפורט, גרמניה. מגדל 185 הוא המגדל הרביעי בגובהו בעיר פרנקפורט והרביעי בגובהו בכל גרמניה (כל עשרת המגדלים הגבוהים בגרמניה ממוקמים בפרנקפורט). גובהו של המגדל הוא 200 מטר (656 רגל) והוא מתפרס על שטח של 100,500 מטר רבוע. בניית מגדל 185 החלה באוגוסט 2008 ונסתיימה בדצמבר 2011. במקור המגדל תוכנן להיות בגובה של 185 מטר (607 רגל) ולכלול 50 קומות, אולם התוכניות שונו ולמגדל נוספו עוד 5 קומות. עם זאת, שם המגדל נותר כשהיה לאחר שינוי התוכניות. מדיה וקבצים בנושא מגדל 185 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל 185 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מגדל 185".