laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרב יתד

קרב יתד התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל. במהלך הקרב הסתערו מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס על המושב יתד שבחבל שלום, במטרה לבצע טבח בתושבי המושב ולחטוף אזרחים לרצועת עזה. ערך מורחב – מתקפת הפתע על ישראל (2023) בבוקר יום שבת כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, שמיני עצרת ושמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. כבר בעת מתקפת הפתע מוקדם בבוקר, נכנסו ליישוב 15 מחבלים על טנדרים ואופנועים. חברי כיתת הכוננות של המושב וכן לוחמים מגדוד קרקל בפיקודה של אור בן יהודה ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום אותם וגם לקחת אותם בשבי. עם זאת, כל תשתיות התקשורת והחשמל ביישוב נפגעו. התושבים נאלצו לשבת בממ"ד במשך כ-32 שעות ללא מזגן ובחום כבד, ללא תקשורת וללא מידע בשעות קריטיות אלו. בכניסה לאחד הבתים נתפסו מחבלים עם כמויות נשק גדולות, כולל RPG. הם החלו לירות על משפחות ביישוב אך אלו לא נפגעו. המחבלים הללו חוסלו ואחרים ברחו מהיישוב כשנתקלו בכוח כיתת הכוננות. בערב התעקשה כיתת הכוננות להמשיך ולטהר את היישוב ממחבלים. הם סברו כי נותרו מחבלים ביישוב ואכן גילו אותם מתבצרים באחד הבתים וחיסלו אותם. הקרב היה אחד משני קרבות שהתרחשו בחבל שלום בדרום העוטף ביחד עם קרב פרי גן. יום לאחר מכן, ב-8 באוקטובר נמצאו ביישוב מספר מחבלים נוספים ממתקפת הפתע וחוסלו על ידי צה"ל. במהלך טיהור המושב ממחבלים התברר מיקום חלקם בין היתר על ידי חקירתם של מחבלים שנתפסו קודם. החקירה בוצעה על ידי תושבת המושב נסרין יוסף. קרב פרי גן קרב מבטחים ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024 ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024 ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023 ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו) טל לב רם, ‏מדממים בשדה הקרב: סיפורי הגבורה של הלוחמים בעוטף עזה נחשפים, באתר מעריב אונליין, 9 באוקטובר 2023 דבי שרון, ‏בחוץ יורים RPG, הנכדים איתי בממ"ד – ומשום מה חשבתי רק על האוסובוקו, בעיתון מקור ראשון, 31 באוקטובר 2023 מלחמה בדרום: צה"ל סיכל חוליות מחבלים ביתד ובזיקים, באתר ערוץ 7, 8 באוקטובר 2023 כמו לביאה: האישה שחקרה את המחבלים והצילה יישוב שלם בשבת השחורה, באתר ‏מאקו‏, 13 בינואר 2024
יחיא פטרה

סולטאן סר יחיא פטרה איבני אלמרהום סולטאן איברהים (בג'אווי: سلطان يحيى ڤيترا ابن المرحوم سلطان إبراهيم) היה היאנג די-פרטואן אגונג השישי של מלזיה משנת 1975 ועד מותו, הסולטאן העשירי של קלנטן. יחיא פטרה נולד באיסטנה באלאי בסאר, קוטה בארו, קלנטן. הוא בנו השני של הסולטאן אבראהים מאשתו השלישית. יחיא פטרה גדל בבית דודו טנגקו איסמעיל (לימים הסולטאן אסמעאיל). הוא התחנך בבית הספר פרנסיס לייט בפננג, לאחר מכן המשיך את לימודיו בבריטניה. דודו, הסולטאן איסמעיל, מינה אותו לטנגקו טמנגונג ביולי 1939. ומאוחר יותר, הוא מונה על ידי אביו לטנגקו בנדהארה בפברואר 1945 ששלט כסולטאן איברהים באותה תקופה. הוא שירת בתפקידים שונים בשירות המדינה בקלנטן מ-1941 עד 1948. טנגקו אינדרה פטרה היה בנו הבכור של הסולטאן איברהים ואחיו למחצה של יחיא פטרה. לאחר שהסולטאן איברהים ירש את אחיו חשוך הילדים סולטאן איסמעיל, טנגקו אינדרה פטרה מונה ליורש העצר עם באוקטובר 1944. עם זאת, בשל סכסוך עם אביו, הוא הודח מהתפקיד והורחק משושלת הירושה על פי צו של אביו בפברואר 1948. באותו יום החליף יחיא פטרה את אחיו כיורש העצר. הסולטאן יחיא פטרה ירש את אביו לאחר מותו ביולי 1960. הוא הוכתר ביולי 1961. בשנים 1970–1975 שימש כסגן היאנג די-פרטואן אגונג ובשנת 1975 נבחר ליאנג די-פרטואן אגונג השישי של מלזיה. הסולטן יחיא פטרה מת מהתקף במהלך כהונתו במרץ 1979. ארונו הוצב בארמון הלאומי במשך יום ולאחר מכן נלקח במטוס לקוטה בארו, שם נקבר במאוזוליאום המלכותי של קלנטן. מדיה וקבצים בנושא יחיא פטרה בוויקישיתוף
פויפט

פויפט (בקמרית: ប៉ោយប៉ែត) היא עיר במחוז באנטי מינצ'י במערב קמבודיה, על הגבול עם תאילנד. זוהי העיר החמישית בגודלה במדינה. היא משמשת בעיר כמעבר גבול וכמרכז להימורים, לאור העובדה שבתאילנד הסמוכה רובם אינם חוקיים. העיר מרוחקת כ־40 קילומטרים מבירת המחוז סריי סיסופון וכ־340 קילומטרים מעיר הבירה פנום פן. בשנת 1998 נמנו בעיר 43,366 תושבים, בשנת 2008 נמצא שגדלה ביותר מפי 2 – נמנו בה 89,549 תושבים. בשנת 2019 מספר תושבי העיר היה 98,934 תושבים, הרביעית בגודלה במדינה, 85 תושבים פחות מהעיר השלישית בגודלה – בירת המחוז סריי סיסופון. העיר משמשת כקצה של מערכת הרכבת במדינה, ומקשרת בינה לבין הקו המזרחי של הרכבות בתאילנד. ישנו כביש ראשי המחבר בינה לבין סריי סיסופון ולשאר רשת הכבישים הלאומית. מדיה וקבצים בנושא פויפט בוויקישיתוף "General Population Census of the Kingdom of Cambodia 2019 – Final Results" (PDF). National Institute of Statistics. Ministry of Planning. 26 בינואר 2021. נבדק ב-4 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ננסי גולדשמידט

ננסי גולדשמידט (נולדה ב-4 באוגוסט 1966) היא מתעמלת עבר ישראלית, ייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים (לוס אנג'לס 1984). חלק ניכר מההכשרה של גולדשמידט בהתעמלות (1978–1987) היה באקדמיה הלאומית להתעמלות ביוג'ין, אורגון בהדרכתו של דיק מלביהיל. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 היא סיימה עם נבחרת ישראל במקום 24 בתוצאה של 351.10 נק'. היא קיבלה את הניקוד הגבוה מבין המתעמלות הישראליות בקרב רב בתוצאה של 72.20 נק' - קפיצות (9.15 נק', 9.20 נק'); מקבילים מדורגים (8.80 נק', 9.50 נק'); קורה (8.50 נק', 9.25 נק'); קרקע (9.15 נק', 8.65 נק'). באולימפיאדת לוס אנג'לס היא סיימה במקום 31 בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 73.725 נקודות. קרקע 9.45 נק' (מקום 16); קפיצות 9.20 נק' (מקום 36); מקבילים מדורגים 9.65 נק' (מקום 21); קורה 9.40 נק' (מקום 18). נוסף לכך, היא סיימה במקום 53 בתרגיל קורה (8.90 נק', 9.05 נק'), במקום 54 בתרגיל קרקע (9.30 נק', 9.20 נק'), במקום 58 בתרגיל מקבילים מדורגים (8.00 נק', 9.30 נק') ובמקום 64 בתרגיל קפיצות (9.20 נק', 9.10 נק'). ננסי גולדשמידט, באתר olympedia.org תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות
הגנה עצמית מפני פירות טריים

הגנה עצמית מפני פירות טריים הוא מערכון של מונטי פייתון המופיע בפרק הרביעי בעונה הראשונה של הקרקס המעופף של מונטי פייתון. הוא מופיע בנוסף בסרטם ועכשיו למשהו שונה לגמרי. המורה בשיעור ההגנה העצמית (ג'ון קליז) עומד להתחיל את השיעור שלו, אבל הוא שם לב שכולם, מלבד ארבעה תלמידים, נעדרים. הוא מתחיל את השיעור בכך שהוא ממשיך מהמקום שבו עצרו בשבוע שעבר, כשהראה להם כיצד להתגונן מפני כל מי שתוקף עם חתיכת פרי טרי. הכיתה מתלוננת שבמשך תשעת השבועות האחרונים, כל מה שהוא לימד אותם זה כיצד להתגונן מפני פירות. תלמיד אחד (אריק איידל) ממשיך להתעקש שצריך ללמד אותם איך להתגונן מפני כל מי שתוקף במקל מחודד. המורה צועק על התלמיד על שחשב שמקלות מחודדים מסוכנים יותר מפירות טריים. הוא מתחיל את השיעור בהתגוננות מפני פסיפלורה, אבל כל הכיתה מתלוננת שהם למדו כיצד להתגונן מפסיפלורה, כמו גם תפוזים, תפוחים, אשכוליות (שלמות ומפולחות), רימונים, שזיפים ירוקים, ענבים, לימונים, שזיפים, מנגו בסירופ ודובדבנים (אדומים ושחורים). המורה מחליט ללמד אותם על תקיפה באמצעות בננות. הוא אומר להם שכדי להתגונן מפני אדם חמוש בבננה, ראשית, יש להכריח אותו להפיל את הבננה, ואז יש לאכול את הבננה, ובכך לנטרל אותו מנשקו ולהפוך אותו לחסר אונים. כאשר תלמיד אחר (מייקל פיילין) שואל על אדם חמוש בצרור בננות, המורה אומר לו לשתוק. התלמיד ממקודם מתפרץ ושואל לגבי אדם עם מקל מחודד, אך המורה צועק גם עליו לשתוק. המורה מדגים את התרחיש בכך שהוא מבקש מתלמיד בשם מר האריסון (גרהאם צ'אפמן; שהמורה קורא לו "מר משמש"), לתקוף אותו עם בננה, אבל בדיוק כשהאריסון עומד לתקוף אותו, המורה יורה בו למוות, ואוכל את הבננה. לאחר מכן, הוא מבקש מתלמיד בשם תומפסון (טרי ג'ונס; שהמורה קורא לו "מר אפרסק משומר") לתקוף אותו עם פטל, אך תומפסון מסרב באומרו שהמורה יירה בו. המורה זורק את האקדח, ותומפסון עומד לתקוף אותו, אך לפתע המורה מוריד על תומפסון משקולת של 16 טון. לאחר מכן הוא מבקש מהתלמידים הנותרים לעשות את אותו הדבר, אך הם מסרבים עד שהוא מבטיח לא להרוג אותם. כשהתלמידים מתקדמים עם סלים של פטל, המורה משחרר נמר שתוקף את התלמידים הנותרים. לבסוף, המורה מזהיר תלמידים דמיוניים אחרים שהוא קשר את עצמו ל-200 טון של ג'ליגנייט, ומפוצץ את עצמו. בגרסת הסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי", לאחר שהמורה יורה במר האריסון, המערכון נקטע על ידי דמותו של הקולונל (אנ') (גרהאם צ'אפמן). ג'וני וולפיש מיורוניוז תרבות כתב כי זהו המערכון האהוב עליו של מונטי פייתון. SBS (אנ') כתבו כי המערכון הוא אחד מתשעת המערכונים הטובים ביותר שהופיעו בקרקס המעופף של מונטי פייתון. Culture Re-View: A look back on the formation of Monty Python, euronews, ‏2023-05-11 (באנגלית) These are the 9 best sketches from 'Monty Python’s Flying Circus', SBS What's On (באנגלית)
חגית צוברי

חגית צוברי (נולדה ב-16 בינואר 1960) היא טניסאית עבר ישראלית. 3 פעמים אלופת ישראל בטניס (1975, 1979 ו-1980). צוברי גדלה בכרם התימנים, תל אביב בת לאם חד הורית, ברכה, ואחותם הצעירה של איתן ונאווה. בילדותה עברה ליד מגרשי הטניס בדרכה מבית הספר, עד שנתקלה באחד מתושבי הכרם שעבד בצוות שמתפעל את המגרש, ונתן לה את ההזדמנות הראשונה לשחק עם מחבט. היא התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב. באליפות ישראל שנערכה במאי 1975 בהיותה בת 15, היא ניצחה במשחק הגמר את רונית הלר (1-6, 0-6) וזכתה בתואר אליפות ישראל לנשים לראשונה בקריירה שלה. באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוקטובר 1979 היא זכתה בפעם השנייה בתולדותיה באליפות ישראל לנשים, לאחר ניצחון במשחק הגמר על האלופה היוצאת פאולינה פלד (4-6, 3-6). באליפות ישראל שנערכה ב-1 באוקטובר 1980 היא הגנה על תוארה וזכתה בפעם השלישית בתולדותיה באליפות ישראל לנשים, לאחר ניצחון במשחק הגמר על רקפת בנימיני ב-3 מערכות (6-3, 1-6, 3-6). בשנים 1976–1980 ייצגה את ישראל ב-10 מפגשים במסגרת גביע הפדרציה. חגית צוברי, באתר MATCHSTAT (באנגלית) מנחם תלמי, גביע מאליפות הטניס דיפלומה מהרווארד ומכתבים מכלא דמון, מעריב, 30 בנובמבר 1979 שלם אלוף ישראל בטניס, דבר, 18 במאי 1975 גליקשטיין וחגית צוברי הגנו על תואריהם באליפות הטניס, דבר, 3 באוקטובר 1980
איסמעיל נסירודין

סולטאן סר איסמעיל נסירודין שאה איבני אלמרהום סולטאן חאג'י זינאל אבידין השלישי מועזאם שאה (בג'אווי: سلطان إسماعيل ناصرالدين شاه ابن سلطان زين العابدين ٣) היה היאנג די-פרטואן אגונג הרביעי של מלזיה והסולטאן השישה עשר של טרנגנו. איסמעיל נסירודין נולד בקואלה טרנגנו והיה בנו החמישי של הסולטאן זינאל אבידין השלישי (שלט בשנים 1881–1918). אמו הייתה מוסלמית תאילנדית מומרת. הוא התחנך בבית הספר המלזי Kuala Terengganu Malay בקואלה טרנגאנו, ולאחר מכן למד בקולג' המלאי. בשנת 1929 נכנס לשירות המנהלי בטרנגאנו. בשנת 1934 מונה לעוזר אספן הכנסות הקרקע בקואלה טרנגאנו. בשנת 1935 הוא הפך לעוזרו של אחיו למחצה הבכור סולטאן סולימאן, והתלווה אליו בטקס הכתרת המלך ג'ורג' השישי במאי 1937. בשנת 1939 התמנה לרשם בית המשפט העליון ולבית הדין לערעורים. כמו כן שימש כרשם בתי המשפט למקרקעין. ב-1940 מונה לשר בקבינט של מדינת טרנגנו. ב-1941 מונה לשופט שלום מהשורה הראשונה. בנובמבר 1941 קודם לתפקיד מזכיר המדינה של טרנגנו. אחיו הסולטאן סולימאן מת בספטמבר 1942 מאלח דם. הממשל הצבאי היפני, שכבש את מלזיה באותה תקופה, הכריז על בנו עלי שאה כסולטאן של טרנגנו. באוקטובר 1943, ממשלת תאילנד בראשות ראש הממשלה הפילדמרשל פלק פיבונסונגרם לקחה על עצמה את ניהול טרנגנו מידי היפנים והמשיכה להכיר בסולטאן עלי שאה. כאשר הבריטים חזרו למלזיה בתום מלחמת העולם השנייה, הם סירבו להכיר בשלטונו של עלי שאה. הסולטאן עלי ביקש מהממשל הצבאי בבריטי להדיחו בשל סירובו לחתום על הסכם האיחוד המלאי. בנובמבר 1945 הודיעה מועצת המדינה של טרנגנו, המונה שלושה-עשר חברים, על פיטוריו של הסולטאן עלי שאה ועל מינויו של טנגקו איסמעיל נסירודין לסולטאן. עלי שאה המשיך במשך כל השנים לערער על פיטוריו עד מותו במאי 1996. הסולטאן איסמעיל שירת כסגן של יאנג די-פרטואן אגונג בשנים 1960–1965. הוא נבחר לכהן כיאנג די-פרטואן אגונג של מלזיה ב-1965 וסיים את כהונתו עד 1970. איסמעיל מת בקואלה טרנגאנו בספטמבר 1979, לאחר שסבל משני התקפי לב, ונקבר יום לאחר מכן במסגד אבידין, המאוזוליאום המלכותי בקואלה טרנגאנו. את מקומו ירש בנו הבכור סלטאן מחמוד אלמכתאפי בילה שאה. מדיה וקבצים בנושא איסמעיל נסירודין בוויקישיתוף
ספייק סטנט

מארק "ספייק" סטנט (באנגלית: Mark "Spike" Stent; נולד ב-3 באוגוסט 1965) הוא מפיק מוזיקלי ומהנדס מיקס אנגלי. סטנט עבד עם אמנים בין-לאומיים רבים, ביניהם מדונה, U2, ביונסה, ביורק ודפש מוד. הוא הועמד לעשרים-ואחד פרסי גראמי וזכה בשמונה בסך הכול, כולל על Confessions on a Dance Floor של מדונה. סטנט גדל בהמפשייר, אנגליה וצבר ניסיון בתור מהנדס באולפני ג'ייקוב לפני שעבר לעבוד באולפני טריידנט (אנ'). בהמשך, עבד באולפני אולימפיק (אנ') בבארנס, דרום לונדון. בזמן שם, הוא שיתף פעולה עם מאסיב אטאק, ביורק, מדונה, U2, קין ואואזיס. רדיוהד גייסה אותו להפיק את אלבומה In Rainbows משנת 2007, אך שיתוף הפעולה לא צלח. סטנט עובד בשני אולפנים: מיקס סיוט בלוס אנג'לס (אולפני איסט-וסט) ומיקס סיוט בממלכה המאוחדת. במהלך הקריירה שלו, הועמד סטנט לעשרים-ואחד פרסי גראמי, מתוכם זכה בשמונה בסך הכול. במהלך הקריירה שלו, הועמד וזכה סטנט בשלושה פרסי המוזיקה של בילבורד. במהלך הקריירה שלו, הועמד וזכה סטנט בשלושה פרסי גילדת המפיקים המוזיקליים. בתור טכנאי/מיקסר. אתר האינטרנט הרשמי של ספייק סטנט מדיה וקבצים בנושא ספייק סטנט בוויקישיתוף ספייק סטנט, ברשת החברתית פייסבוק ספייק סטנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספייק סטנט, ברשת החברתית אינסטגרם ספייק סטנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ספייק סטנט, באתר ספוטיפיי ספייק סטנט, באתר AllMusic (באנגלית) ספייק סטנט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ספייק סטנט, באתר Discogs (באנגלית) Mark Spike Stent, Mark Spike Stent, ‏2018-02-12 (באנגלית אמריקאית) Mark Stent | Artist | GRAMMY.com, www.grammy.com The Making of Radiohead’s ‘In Rainbows’ – Rolling Stone, web.archive.org, ‏2019-07-30 Ben Rogerson published, Producer of The Year named at MPG Awards, MusicRadar, ‏2011-02-15 (באנגלית) MPG Awards event 2015 – the winners!, The Music Producers Guild, ‏2015-02-13
מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי

מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי (בהונגרית: Magyar Műszaki és Közlekedési Múzeum) שעדיין מכונה לעיתים קרובות בשמו הקודם, Közlekedési Múzeum ("מוזיאון התחבורה"), הוא מוזיאון בבודפשט, הונגריה, המחזיק באחד מאוספי התחבורה העתיקים ביותר באירופה. במוזיאון ישנו אוסף ייחודי של קטרים וקרונות רכבת. משמעות הדבר היא כי קטר למשל באורך של 10 מטרים משוכפל עם כל הפרטים בדגם באורך 2 מטרים. הדגמים מייצגים מגוון רחב של טכנולוגיות רכבת. המוזיאון מציג גם קטר ועגלה בגודל אמיתי עם תחנת רכבת מהעשור הראשון של המאה ה-20. בחלקים אחרים של המוזיאון מוצגים גם: ההיסטוריה של התנועה בכבישים: כלי רכב רתומים לסוסים ומכונות, בניית כבישים וגשרים עם אוסף של מכוניות, אופנועים ואופניים ישנים. ההיסטוריה של השיט (שיט מפרשיות): הפלגותה מהתקופות הפרהיסטוריות; ההיסטוריה של ייצור הסירות ההונגריות, המוצגת על ידי דגמים. במיקום עמוק יותר בפארק יש תערוכת קבע על תולדות הטיסה והטיסות לחלל, כולל מטוסים הונגריים וזרים מקוריים, כולל Junkers F-13, מטוס התובלה הראשון עשוי מתכת. יש בו גם את תא הנוסעים של האסטרונאוט ההונגרי הראשון, ברטלן פרקש. מודגמים גם פיתוח של מנועים ומכשירים וטכניקות הנדסת רקטות מודרניות. ההיסטוריה של התחבורה העירונית מראה את התנועה הציבורית בבודה ובפשט לפני הופעתם של החשמלית והאוטובוס. המוזיאון מחזיק גם באוסף המטוסים בארופארק (Aeropark), מוזיאון תעופה המוקדש להיסטוריה של התעופה האזרחית ההונגרית, הנמצא ליד נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי
אקדמיית ויליאמס לנהגים

אקדמיית ויליאמס לנהגים (באנגלית: Williams Driver Academy) היא יוזמה של קבוצת ויליאמס המתחרה באליפות הפורמולה 1 במטרה לקדם נהגים צעירים בסדרות מרוצים שונות, תוך מתן מימון ותמיכה מקצועית במטרה לפתח את דור העתיד של הנהגים בקבוצה. בין הבוגרים של התוכנית ניתן למצוא את לאנס סטרול, ניקולס לטיפי, ג'ק איטקן ולוגאן סרג'נט; שכולם עשו את הופעת הבכורה שלהם באליפות בקבוצה. זכייה באליפות מופיעה בכתב מודגש bold. מדיה וקבצים בנושא אקדמיית ויליאמס לנהגים בוויקישיתוף "Jamie Chadwick joins Williams Racing Driver Academy". Williams F1. 20 במאי 2019. אורכב מ-המקור ב-11 ביוני 2020. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Jamie Chadwick continues in the Williams Racing Driver Academy". www.williamsf1.com (באנגלית). נבדק ב-2022-03-21. "British teen racer Zak O'Sullivan joins Williams Driver Academy | Formula 1®". www.formula1.com (באנגלית). נבדק ב-2022-02-04. "Welcoming Ollie Gray to the Williams Racing Driver Academy". www.williamsf1.com (באנגלית). נבדק ב-2022-03-07. "Franco Colapinto joins Williams Racing Driver Academy". Williams Racing (באנגלית). נבדק ב-2023-01-09. "Luke Browning joins the Williams Racing Driver Academy". "Oleksandr Bondarev joins the Williams Racing Driver Academy". "Williams sign Canadian Lance Stroll to young driver programme". Sky Sports. 27 בנובמבר 2015. נבדק ב-1 באפריל 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Oliver Rowland gets Williams Formula 1 role for 2018". www.autosport.com (באנגלית). 23 בפברואר 2018. נבדק ב-2022-05-23. {{cite web}}: (עזרה) "W Series star Jamie Chadwick joins Williams' Driver Academy | Formula 1®". www.formula1.com (באנגלית). נבדק ב-2021-08-04. "Dan Ticktum joins Williams Racing Driver Academy". Williams F1. 17 בדצמבר 2019. אורכב מ-המקור ב-10 בינואר 2021. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Williams release development driver Dan Ticktum | Formula 1®". www.formula1.com (באנגלית). נבדק ב-2021-08-03. "Jack Aitken confirmed as Reserve Driver for ROKiT Williams Racing". Williams F1. 4 בפברואר 2020. אורכב מ-המקור ב-11 ביוני 2020. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Roy Nissany is confirmed as Official Test Driver". Williams F1. 15 בינואר 2020. אורכב מ-המקור ב-10 ביוני 2020. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}: (עזרה)
לראות את הכאב

"לראות את הכאב" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית שרית חדד. יוסי גיספן כתב את השיר, ושמואל אלבז הלחין אותו. השיר נכלל באלבומה של חדד "ילדה של אהבה", שהתפרסם ב־2002. השיר, שעוסק בכאב לאומי ונכתב בימי האינתיפאדה השנייה, הפך לאחד מלהיטיה הבולטים של חדד. הוא מושמע תדיר בימי זיכרון ובהקשר לאירועים קשים. ב־2024 הקליטה חדד את השיר מחדש וצירפה אותו למיני־אלבום הראשון שלה, "אלבום געגועים". "לראות את הכאב" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־28 באפריל 2002. השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום השני ב־2 ביוני. הוא יצא מהמצעד ב־21 ביולי 2002 בתום 11 שבועות צעידה. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשס"ב של רשת ג' השיר דורג במקום ה־12. במצעד השירים האהובים של שרית חדד שנערך ברשת ג' השיר דורג במקום ה־10. אקורדי השיר "לראות את הכאב" באתר Tab4u סרטון השיר "לראות את הכאב" באתר יוטיוב מילות השיר "לראות את הכאב" באתר שירונט השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־2 בנובמבר 2023 האלבום "ילדה של אהבה", באתר סטריאו ומונו נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־5 בנובמבר 2023 חגי אוזן, אסף שלונסקי, "אני לא מצטערת על שום דבר שעשיתי", באתר ישראל היום, 6 ביולי 2013 שרית חדד, באתר מעריב אונליין רונן טל, שרית חדד יצאה מהארון בזמנה המתאים, וטוב שכך, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2021 ירדנה ארזי, יכול להיות שזה נגמר, באתר ynet, ‏19 באוקטובר 2009; לראות את הכאב – טקס יום הזיכרון 2010 אורט דפנה, באתר יוטיוב, 22 באפריל 2010; לראות את הכאב ולהביט בו בעיניים – עצרת ליום השנה ה־18 לרצח רבין בשהם, באתר יוטיוב, 16 באוקטובר 2013; לראות את הכאב – יום הזיכרון עפרה תשפ"ב, באתר יוטיוב, 5 במאי 2022; לראות את הכאב +הרעות + פרי גנך. זוכרים מהבית 2020, באתר יוטיוב, 28 באפריל 2020; לראות את הכאב – טקס יום הזיכרון מנהל קהילתי פסגת זאב 2016, באתר pzeev.org.il; אין לי כבר מילים משלי:(. דיון מתוך פורום נפגעי/ות תקיפה מינית - תמיכה, באתר doctors.co.il, אוקטובר 2006 אלבום געגועים, 2024-05-09, נבדק ב-2024-07-13 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת גימל (2), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־2 בנובמבר 2023 השיר יוצא ממצעד רשת גימל, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־2 בנובמבר 2023 המצעד השנתי לשנת תשס"ב של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־2 בנובמבר 2023 מיוחד: שרית חדד - "כשהלב בוכה" בהופעה, באתר וואלה, 19 באפריל 2009
ברוך ידיד

ברוך ידיד (נולד בשנת 1964) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כראש הדסק לענייני ערבים של "עכשיו 14". ידיד הוא חוקר ויועץ בתחום המדיני ביטחוני בענייני המזרח התיכון, מומחה לענייני ערבים, בעבר שימש יועץ לפרויקטים אזרחיים בשטחי הרשות הפלסטינית. ברוך ידיד למד בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר, במגמת ביולוגיה. בשנת 1982 התגייס לצה"ל ושימש כלוחם ומפקד בחטיבת גולני. בשנים 1987–1989 שימש ככתב לענייני ערבים ופלילים בסוכנות הידיעות עתי"ם בירושלים. בשנת 1989 התגייס כסוכן פעיל של השב"כ באזור חברון, במהלך האינתיפאדה הראשונה בשנת 1993, במהלך שירותו כקצין, החל בלימודי היסטוריה והמזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן וסיים את לימודיו ב־1995. בין השנים 1989–1993 כיהן כקצין מנהל האזרחי בחברון. ב-1995 מונה למפקד מנהלת התיאום והקישור בשכם. בשנת 2000 החל לשמש כיועץ לענייני ערבים בפיקוד המרכז ובמפקדת מתאם פעולות הממשלה בשטחים, עד לשחרורו מצה"ל ב-2007. בשנת 2011 הקים את חברת "עירון" והוא בעלים ברשתות מסעדות ובתי קפה, והיה אחד מהזכיינים הראשונים של חברת ג'פניקה בישראל. נשוי לרחלי ואב לילדים, הזוג מתגורר בעלמון. מדיה וקבצים בנושא ברוך ידיד בוויקישיתוף ברוך ידיד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברוך ידיד, באתר עכשיו 14 סא"ל (מיל.) ברוך ידיד, באתר Spy Legends ברוך ידיד, באתר בית המרצים ברוך ידיד, באתר הביטחוניסטים 20 לייב עם ברוך ידיד, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 25:06) חגורות האש: ברוך ידיד על הרצועה אחרי 20 ימים של תקיפות ישראליות נרחבות, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 03:05) עירון באתר checkId
בית הגל

מוזיאון בית הגל (בגרמנית: Museum Hegel-Haus) הוא מוזיאון המוקדש לחייו ולהגותו של הפילוסוף הגרמני גיאורג וילהלם פרידריך הגל. המוזיאון שוכן בעיר שטוטגרט בגרמניה, בבית שבו נולד הגל ב-1770. הגל גדל בבית זה עד לאוקטובר 1788, כשעזב ללימודי תאולוגיה בטיבינגן לאחר התיכון. כתובת הבית היא אֵבֵּרהארד-שטראסה 53, והקמתו מתוארכת למאה ה-16. הבית משמש כמוזיאון משנת 1991. המוזיאון נסגר באופן זמני בשנת 2019 לרגל עבודות שיפוץ, וב-27 באוגוסט 2020 נפתח מחדש לרגל 250 שנה להולדת הגל. בית הגל הוא חלק ממשפחת המוזיאונים של העיר שטוטגרט (אנ'). תערוכת הקבע כולל מיצב מולטימדיה בתלת-ממד, וחפצים מקוריים שונים של הגל, כגון כובע הבארט שלו. המיצב מוצב בקומת הקרקע ואורכו כ-18 דקות. הוא מתאר את הביוגרפיה והפילוסופיה של הגל וכן את העיר שטוטגרט של שלהי המאה ה-18. לסרט תרמו את קולם השחקן וולטר סיטלר (אנ') והשחקנית נינה סיוורט (גר'). תערוכת הקבע בקומה הראשונה והשנייה עוסקת בדמותו של הגל וביצירתו הענפה. בנוסף לשלבי החיים השונים מבית הספר ועד הפיכתו לפרופסור בכיר באוניברסיטת ברלין, נכללת הצגה של יצירתו של הגל והשפעתה על הדורות הבאים ועל תולדות הפילוסופיה. התערוכה הקבועה מוצעת בשלוש שפות (גרמנית, אנגלית, וסינית). בנוסף נכלל במוזיאון בקומה השנייה חדר בריחה. על המבקרים לפתור משימות שונות תוך יישם עקרונות ורעיונות השאובים מן הפילוסופיה של הגל. אתר נוסף המכונה "בית הגל" היא דירתו של הגל בפפאלפלאטצ'אן בעיר במברג (Das Wohnhaus Hegels am Pfahlplätzchen in Bamberg.) שבבוואריה. במקום זה חי ופעל בשנים 1807–1808. בתקופה זו, שלאחר הפסקת עבודתו באוניברסיטת ינה כמרצה מן החוץ וכתיבת 'הפנומנולוגיה של הרוח', עבד כעורכו של העיתון "במברגר צייטונג" (גר'). מדיה וקבצים בנושא בית הגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הגל (באנגלית, בגרמנית ובסינית) בית הגל, ברשת החברתית אינסטגרם סרטונים בערוץ של בית הגל, באתר יוטיוב Museum Hegel-Haus (באנגלית) טרי פינקרד, הגל - ביוגרפיה: כרך א', תרגום: ד"ר טלי וולף, עריכה מדעית: רועי בר, הוצאת רסלינג, 2010, עמ' 43. טרי פינקרד, הגל - ביוגרפיה: כרך א', תרגום: ד"ר טלי וולף, עריכה מדעית: רועי בר, הוצאת רסלינג, 2010, עמ' 290.
אמיר ג'ונסון

אמיר ג'לה ג'ונסון (באנגלית: Amir Jalla Johnson; נולד ב-1 במאי 1987 בלוס אנג'לס שבקליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. ג'ונסון נבחר בסיבוב השני של דראפט 2005 על ידי דטרויט פיסטונס, במקום ה-56. בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק בממוצע 13 דקות ב-2 משחקים בלבד. למרות מיעוט הדקות, באחד משלושת המשחקים בהם שותף, נגד מילווקי באקס, הוא קלע ב-100 אחוזי הצלחה מהשדה ומקו העונשין וסיים עם 18 נקודות במחצית אחת בלבד. ב-27 בפברואר 2006 צירפו הפיסטונס את ג'ונסון לקבוצת פאייטוויל פטריוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2006/2007 הוא ביקש לחזור ל-NBDL כיוון שהאמין ששם יוכל להתפתח ולהשתפר. הוא נשלח לקבוצת סו פולס סקייפורס, שם הצטיין והעלה את הקבוצה עד למקום השני בין קבוצות המזרח, מה שהוביל אותה לפלייאוף למרות פתיחת עונה חלשה. לאחר שהפיסטונס הבטיחו את המקום הראשון בין קבוצות המזרח, קראו לג'ונסון להצטרף לסגל כדי שישחק במשחקים הלא-משמעותיים. אז קבע ג'ונסון שיא קריירה של 20 נקודות ו-12 ריבאונדים, אך כתוצאה מחזרתו לפיסטונס למשחקים האחרונים נבצר ממנו להצטרף למסע הפלייאוף של סו פולס, שם הצטיין עם ממוצעים של 19 נקודות, כמעט 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-3 חסימות למשחק. בסוף עונת 2006/2007 החתימו הפיסטונס את אמיר ג'ונסון על הארכת חוזה ל-3 שנים בשווי כ-11 מיליון דולר. בעונת 2009/2010 חתם ג'ונסון על חוזה בטורונטו ראפטורס. בשנת 2015, לאחר שש עונות בטורונטו, עבר לבוסטון סלטיקס. לקראת עונת 2017/2018 חתם ג'ונסון על חוזה בפילדלפיה 76', ושנה לאחר מכן חידש את חוזהו לעונה נוספת. נכון לסוף עונת 2018/2019.‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא אמיר ג'ונסון בוויקישיתוף אמיר ג'ונסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמיר ג'ונסון, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN Amir Johnson career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.