laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלימלך הורוביץ

רבי אלימלך הורוביץ (תרמ"א, 1881-תש"ב, 1942) היה אדמו"ר חסידי בקראקא, החמישי בשושלת מעליץ. נודע בלחניו וכונה 'האדמו"ר המלחין'. היה מצאצאי רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ. נספה ביריות בבית הקברות בראדומישל. היה גיסו של ר' יחזקאל הולשטוק מאוסטרובצה. נולד לרבי נפתלי הורוביץ ממעליץ (ד' בטבת תר"ה–י"ח בתשרי תרע"ו) ולרכיל בתו של רבי אביש קנר מסאניק. עוד בבחרותו נודע בגאונותו וביכולתו לחדש חידושי תורה בהלכה ובאגדה. נישא לבינה, בתו של רבי צבי הירש הורוביץ מרוזבדוב (תר"ט-חשוון תרע"ט). עוד בחיי אביו מונה לרבה של מליץ וכונה בפי כל "הרב הצעיר". ניהל את רבנותו ביד רמה וראש הקהל שלא אהב זאת ירד לחייו. לכן היגר עם משפחתו לארצות הברית וחזר לאחר שנתיים. הוא ויתר על רבנותו במליץ לטובת אחיו רבי מנחם-מנדל (תרמ"ג-תש"ג), ועבר לקרקוב. לאחר זמן מה שב לזמן קצר לארצות הברית ולאחר חזרתו משם החל בתקופה שבה הרבה במתן צדקה ובמעשי חסד ונכנס לעסקים. את עסקיו מסר לאנשים שהבינו בתחום והיה לו אמון בהם, אך הם מעלו באמונו והוא נקלע למשבר כלכלי חמור. הוא שמע לעצת מקורביו ועבר לדירה גדולה יותר, הקים בית כנסת משלו וחזר להנהיג עדת חסידים. מספר החסידים הלך ועלה מיום ליום, והם נהנו בייחוד לשמוע את ניגוניו בתפילה. היה בעל כישרון מוזיקלי רב ובגיל 10 המלמד שלו לימדו גם תווים. בהמשך הרחיב בכוחות עצמו את ההשכלה המוזיקלית שלו עד שידע להלחין יצירות שלמות ולכתוב את התווים שלהן. השאיר אחריו מאות לחנים שתוויהן מילאו חמישה כרכים. עקב אחרי יצירותיהם של מלחינים יהודיים במוזיקה העולמית ושל גדולי החזנים. כשהיה בארצות-הברית הופק מלחניו תקליט שהצליח מאוד. חיבר גם פירוש לספר תהילים שנשאר בכתב יד. לאחר כיבוש פולין בידי הנאצים, גלו יהודי מליץ לגטו בעיירה ראדומישל הסמוכה למליץ בגליציה המערבית. מפני שלא היו פסי רכבת בסביבה, רציחת היהודים בגטו ראדומישל נעשה ביריות בבית הקברות. לפני ביצוע הרצח ביקש רבי אלימלך לערוך סעודה בפעם האחרונה. הרוצחים הסכימו, והרבי ישב[דרוש מקור: דרוש מקור לכל האירוע] עם חסידיו ליד הקבר הפתוח ובהתרגשות רבה השמיע להם דברי תורה וניגון חדש שחיבר לקטע התפילה "נשמת כל חי", שבמהלכו יצאו יחד בריקוד סוחף. לאחר סיום הריקוד אמר הרבי למבצעי הרצח: "אנו עשינו את שלנו, עשו אתם את שלכם!" מיד לאחר מכן נרצחו ביריות בידי הנאצים. הרב נפתלי הורביץ, נספה באמבטיה רותחת במחנה פוסטקוב ליד טרנוב. הרב יהודה אלתר הורוביץ, עלה לארץ ישראל בשנת 1934, ונפטר ב-21 במאי 1978 מ"ש גשורי, ספר קראקא, עמ' 172–174. מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה. על הרבי ממליץ-קראקא באתר "זכור - אמונה בימי השואה"
עזריהו בן צדוק

עֲזַרְיָהוּ בֶן-צָדוֹק הַכֹּהֵן היה הכהן הגדול השלישי שכיהן בבית המקדש הראשון אשר בירושלים. על אף שנקרא "בן צדוק" יש סוברים כי נקרא כך לא כי צדוק הכהן היה אביו ממש אלא שצדוק היה זקנו. ואביו היה אחימעץ בן צדוק. ככל הנראה, לפני התמנותו לכהן גדול, שירת עזריהו כשר בצבאו של שלמה המלך; ”וְאֵ֥לֶּה הַשָּׂרִ֖ים אֲשֶׁר־ל֑וֹ עֲזַרְיָ֥הוּ בֶן־צָד֖וֹק הַכֹּהֵֽן” (מלכים א ד ב). אם הביטוי שכיהן כ"כהן גדול" בכתובים לא נקרא אלא בשם "כהן הראש". עזריהו בן צדוק היה ה"עזריהו" הראשון שכיהן בכהונה גדולה בבית המקדש. אחריו, קם מנכדיו עזריה בן יוחנן שגם כיהן בכהונה גדולה. לפי האפוס האתיופי-נוצרי כברה נגסת, עזריהו היה האדם החשוב ביותר במשלחת היהודים ששלח שלמה המלך עם מנליק. עזריהו הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות. הכהנים בני צדוק "עזריהו הכהן הראש לבית צדוק".- ספר דברי הימים ב', פרק ל"א, פסוק י' ספר דברי הימים א', פרק ה' לד-מ Purdue researcher verifies the existence of 53 people mentioned in the Hebrew Bible, בעקבות מחקר שנערך באוניברסיטת פורדו, אינדיאנה, ארצות הברית רשימת הדמויות מופיעה בסוף מאמר זה ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גץ

האם התכוונתם ל... ניצוץ אש – חלקיק אש או להט אישים ששם משפחתם גץ איציק גץ – קצין ישראלי אלפונס גץ – שחמטאי צרפתי הרמן גץ – מלחין גרמני יהודה גץ – כדורגלן ישראלי מאיר יהודה גץ – רב ומקובל מאיר פייבל גץ – מחנך עברי ועסקן ברוסיה מנחם גץ – מחבר ספרי הגיוגרפיה ומוציא לאור חרדי סטן גץ – נגן סקסופון פריץ (פרץ) גץ – עיתונאי גרמני-ישראלי אחר ניו יורק ג'טס – קבוצת פוטבול מליגת ה- NFL גייטס
בריסל (מחוז)

אזור בריסל (בצרפתית: Bruxelles; בהולנדית: Brussel; בגרמנית: Brüssel; רשמית: אזור הבירה בריסל; בצרפתית: Région de Bruxelles-Capitale; בהולנדית: Brussels Hoofdstedelijk Gewest; בגרמנית: Region Brüssel-Hauptstadt) הוא עיר הבירה דה פקטו של האיחוד האירופי, והמטרופולין הגדול ביותר בבלגיה. הוא מורכב מ-19 ערים, בהן העיר בריסל - עיר הבירה של בלגיה ומקום מושבן של ממשלות הקהילה הוולונית והקהילה הפלמית של בלגיה. באזור נמצאים מספר מוסדות פוליטיים חשובים של האיחוד האירופי: הנציבות האירופית, המועצה האירופית, מועצת האיחוד האירופי ואחד ממושביו של הפרלמנט האירופי. כמו כן נמצא באזור המטה הראשי של נאט"ו. באזור מדוברות באופן רשמי, שתי שפות, צרפתית והולנדית, וכל השלטים הרשמיים נכתבים בשתיהן. בפועל, השפה השולטת בעיר היא צרפתית. מדיה וקבצים בנושא בריסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בריסל (בצרפתית, בהולנדית ובאנגלית) בריסל, ברשת החברתית פייסבוק בריסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלוסטריה

אָלוֹסְטֶרְיָה (באנגלית: Allostery) היא תכונה של אנזימים וחלבונים. תופעה זו מתרחשת כשמולקולה מסוימת (המכונה בהקשר זה אפקטור) נקשרת לאנזים או לחלבון, ומשנה את נטייתו להיקשר לסובסטרט (במקרה של אנזים) או לליגנד (במקרה של חלבון). המילה נטבעה על ידי ז'אק מונו על בסיס היוונית (ἄλλος, אחר, ו-στερεὀς, (גוף) מוצק, במובן של עצם תלת-ממדי), כדי להתייחס להבדל במיקום המרחבי בין מקום קשירת האפקטור לבין מקום קשירתו של הסובסטרט או הליגנד. המוגלובין, אחד החלבונים הנפוצים והנחקרים ביותר בביוכימיה, הוא חלבון אלוסטרי. כל מולקולת המוגלובין מורכבת מארבע תת-יחידות; כל אחת מהן מסוגלת לקשור מולקולה דו-אטומית אחת של חמצן (O2). לאחר שנקשרת מולקולת חמצן אחת להמוגלובין, צורתו המרחבית של החלבון משתנה, ועל ידי כך נעשים שלושת אתרי הקישור האחרים בהמוגלובין חשופים יותר לסביבה החיצונית, דבר המגביר את נטייתם לקשור מולקולות חמצן. במקרה של המוגלובין, הן האפקטור והן הסובסטרט הם אותה מולקולה (חמצן או פחמן דו-חמצני). במקרים רבים אחרים מדובר בשתי מולקולות שונות. Changeux J-P. 50th anniversary of the word “Allosteric.” Protein Science : A Publication of the Protein Society. 2011;20(7):1119-1124. doi:10.1002/pro.658. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינדזי קראוס

לינדזי אן קראוס (באנגלית: Lindsay Ann Crouse;‏ נולדה ב-12 במאי 1948) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1984 על תפקידה בסרט "מקום בלב". קראוס נולדה בניו יורק, בתם של אנה ושל המחזאי זוכה פרס הפוליצר ראסל קראוס. לקראוס אח עיתונאי בשם טימותי. קראוס נקראה על שמו של המחזאי ושותפו של אביה לכתיבה הווארד לינדזי. לאחר שסיימה את לימודיה הופיעה כרקדנית ג'אז וכשחקנית, את הופעת הבכורה שלה על בימת התיאטרון עשתה ב-1972 במחזה הקומי של ויליאם שייקספיר "מהומה רבה על לא דבר". הופעת הבכורה שלה כשחקנית קולנוע הייתה ב-1977 בסאטירה הספורטיבית "פול ניומן וחבורתו" בתור לילי, אשתו הממורמרת של שחקן ההוקי נד ברדן. סידני לומט שצפה בקראוס גם בבימות התיאטרון החליט ללהק אותה לשלושת סרטיו בתחילת שנות ה-80 "מסע דניאל", "נסיך העיר" בתור קרלה אשתו של שוטר משטרת ניו יורק דניאל סילו (טריט ויליאמס) ובדרמה המשפטית "פסק דין" בה גילמה את קייטלין קוסטלו. בשנת 1984 קיבלה את הערכת חברי האקדמיה שהעמידו אותה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור מרגרט לומקס אחותה של הדמות הראשית אדנה ספלדינג (סאלי פילד) בדרמה של רוברט בנטון "מקום בלב". ב-1987 קיבלה לראשונה תפקיד ראשי במותחן הפסיכולוגי של בעלה המחזאי דייוויד מאמט "שם המשחק" וגילמה את הפסיכיאטרית ד"ר מרגרט פורד. השתתפה בסוף שנות ה-90 במותחן הבדיוני "ההגעה" בתור חוקרת האקלים אינה גרין ובמותחן של מייקל מאן "המקור" המבוסס על סדרת הטלוויזיה "60 דקות" בדמותה של שרון טילר. ב-2007 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "מיסטר ברוקס" בתור קפטן ליסטר הקצינה של הבלשית טרייסי אטווד (דמי מור). גילמה את תפקיד השוטרת הלסבית קייט מק'ברייד בעונה השישית של סדרת הדרמה "בלוז לכחולי המדים" וכפרופסורית מגי וולש בעונה הרביעית של הסדרה "באפי ציידת הערפדים". בשנת 1977 התחתנה קראוס עם המחזאי, תסריטאי ובמאי הקולנוע דייוויד מאמט, לזוג נולדו שתי ילדות, ווילה וזושה, הם התגרשו ב-1990. נישאה בשנית ב-1998 לשחקן והבמאי ריק בלו. קראוס היא בודהיסטית ומשנת 2005 מארגנת תוכניות לימוד בודהיסטיות בעיירה רוקפורט שבמסצ'וסטס. בין השורות (1976) פסק דין (1982) מסע דניאל (1983) איש קרח (1984) שעות גורליות (1990) להיות אנושי (1994) מחוץ לאפלה (1994) ביי לאהבה (1995) מפתח הקסמים (1995) מושבעת (1996) אם הקירות האלה היו יכולים לדבר (1996) פרפונטיין (1997) בדרך לסלינס (2001) פצצה מהלכת (2001) רצח מתוק (2002) Chantilly Bridge‏ (2023) Lemon Sky (1988) - סרט טלוויזיה של PBS נורמה ג'ין (1996) - סרט טלוויזיה של HBO מאחורי הערבה 2: הסיפור האמיתי של לורה אינגלס וילדר (2002) - סרט טלוויזיה של CBS פלאש פורוורד (2010) - סדרת טלוויזיה לינדזי קראוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לינדזי קראוס, באתר AllMovie (באנגלית) לינדזי קראוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לינדזי קראוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) לינדזי קראוס, באתר Discogs (באנגלית)
רדגונדיס

רדגונדיס (Radegundis וגם Rhadegund ,Radegonde או Radegund;‏ 520 - 13 באוגוסט 586) הייתה נסיכה פרנקית ומלכה מרובינגית, אחת מנשותיו של כלותאר הראשון. היא ייסדה את המנזר של פואטייה והוכרזה במאה ה-9 כקדושה. קיימים מספר מקורות על רדגונדיס, כתבו עליה ונאנטיוס פורטונאטוס וגרגוריוס מטור. שלושתם היו מקורבים ונראה כי ונאנטיוס ורדגונדיס היו מיודדים. מקור נוסף הם כתביה ההגיוגרפיים של הנזירה בודוביניה (Baudovinia). רדגונדיס נולדה בערך ב-520 לברטאריוס, אחד משלושת מלכי תורינגיה, ברתאריוס, כמו שני אחיו היו בניהם של בזינוס מתורינגיה ובזינה, זו שעזבה את בעלה ונישאה לכילדריך הראשון, ומכאן שהיו אחיו למחצה של כלוביס הראשון, חמיה של רדגונדיס. ברטאריוס ושני אחיו ירשו במשותף את המלוכה אחרי מות אביהם, מה שהוביל למלחמת אחים. דודה, הרמנפריד הרג את ברתאריוס בקרב ולקח את רדגונדיס בת ה-3 לביתו, לאחר שכרת ברית עם המלך הפרנקי תיאודריך הראשון. הרמנפריד הביס והרג ב-529 את אחיו הנותר, בדריך (Baderic). הרמנפריד הפר את הברית שכרת עם תיאודריך ולא חלק איתו בריבונות על תורינגיה. עקב הפרת ההסכם, ב-531 או 532 תיאודריך, ובנו תיאודברט הראשון יחד עם כלותאר הראשון, תקפו את תורניגיה. הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אולם הפרנקים תפשו את אחייניתו רדגונדיס ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת. רדגוניס חונכה חינוך דתי נוצרי קפדן וב-538 אולצה להנשא לכלותאר הראשון (הרביעית משש נשותיו). כבר בסעודת הנישואין הפגינה את צניעותה הנוצרית וסירבה ללבוש בגדי יוקרה בהתאם למעמדה. מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים. היא למדה קרוא וכתוב, וקראה סיפורי מרטירים שגרמו לה לפנות לחיי סיגוף. וננטיוס פורטונטוס מספר כי בעזרת כומר בשם שמואל, היא אספה ילדים עניים, האכילה אותם על שולחנה ורחצה את ידיהם ואת שערם. לאחר מכן יצאה תהלוכה בדרכה לכנסייה, ורדגונדיס רחצה את מרצפות הכנסייה בבגדיה והסירה בצעיפה את האבק מן המזבח. רדגונדיס הקפידה על תזונה טבעונית, היא אכלה רק קטניות וירקות ירוקים, וסירבה לאכול מזון מן החי. כמו כן, היא מיעטה בצריכת לחם, נמנעה מיין, מבירה ומפירות. כלותאר התלונן על כך שנשא לאישה נזירה, אך סירב להתיר לה לעזוב את ארמונו. לאחר שנודע לה שכלותאר הורה לרצוח את אחיה, היא פנתה לבישוף העיר נויון כדי שיקדיש אותה לנזירה ובכך ישחרר אותה מחובתה לבעלה. הבישוף הסכים ובסופו של דבר כלותאר שחרר אותה ואף העניק לה את האמצעים לייסד מנזר של נשים בפואטייה. המנזר נוסד בשנת 552. על פי גרגוריוס מטור, היא אימצה למנזר שהקימה את הרגולה (תקנון) של קיסריוס מארל (אנ'). רדגונדיס סירבה לעמוד בראש הקהילה שייסדה. היא מינתה אם מנזר, שירתה תחתיה כנזירה, ועסקה בכל המלאכות המוטלות על הנזירות. לימים נקרא המנזר שייסדה, מנזר "הצלב הקדוש" (אנ'). אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6: נזירים ומנזרים במערב הנוצרי, פרק ה: "שפחות האל", עמ' 81–83. מדיה וקבצים בנושא רדגונדיס בוויקישיתוף רדגונדיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) biography/St-Radegunda רדגונדיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Effros, Bonnie. (2002). Creating Community with Food and Drink in Merovingian Gaul. Palgrave Macmillan. p. 49 אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 81–82. אורה לימור, ראשיתה של אירופה, כרך ג, יחידה 6, עמ' 82.
קצת אחרת (אלבום של רוני דלומי)

קצת אחרת הוא שמו של אלבום הבכורה של רוני דלומי, אשר יצא בשנת 2010, שנה וחצי לאחר השתתפותה בתחרות כוכב נולד. האלבום, בהפקתו ובעיבודו של אורי זך, כולל גרסאות כיסוי לתשעה שירים בסגנון דרום אמריקאי וספרדי אשר להם נכתבו מילים עבריות, ושיר שכתבה דלומי בספרדית והלחין זך יחד עם איל הלר. הרעיון לאלבום, על פי דלומי, עלה בעקבות תגובת הקהל האוהדת לביצועה לשיר Cada Dia אשר ביצעה במהלך תחרות "כוכב נולד", שיר שביצעה במקור הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז באלבום "בין קירות ביתי" של הפרויקט של עידן רייכל. את האלבום עצמו הקליטה דלומי תוך כדי שירותה בלהקה צבאית והוא כולל שיתוף פעולה עם מרתה גומז בשירה Paula Ausente, עם מילים עבריות שכתב דניאל אפרת. באלבום גם הקלטה מחודשת לשיר Cada Dia שכתבה גומז והלחין עידן רייכל. דלומי עצמה לקחה חלק בכתיבת שני שירים באלבום. אורי זך - גיטרה, קלידים, תכנות, הפקה מוזיקלית איל הלר - גיטרות, הפקה מוזיקלית סלעית להב - חליל, סקסופון אשר פדי - תופים תומר צדקיהו - תופים מיקי ורשאי - בס, קונטרה בס אמיר פינטו - כלי הקשה גיל פלדמן - פסנתר יאיר סלוצקי - טרומבון, עיבוד לכלי נשיפה ניב תואר - חצוצרה שלומי אלון - סקסופון
לחמית

לחמית או לחמית העין (conjunctivum) היא קרום רירי שקוף העוטף את לובן העין ומרפד את פנים העפעף. הלחמית מסייעת בלחלוח העין בכך שהיא מייצרת ריר ודמעות, אם כי בכמות פחותה מבלוטת הדמעות. כמו כן, היא משמשת כחלק מן המערכת החיסונית ומגינה על חלקיה הרגישים של העין מפני פתוגנים. נהוג לחלק את הלחמית לשלושה חלקים: החלק הצמוד לגלגל העין, הנע ביחד איתו, החלק הצמוד לעפעפיים, וחלק מחבר בין השניים (fornix conjunctivae), שהוא רפוי יותר כדי לאפשר תנועה חופשית של גלגל העין. נקב בלחמית (Puncta lacrimalia) מאפשר מעבר הדמעות דרך תעלת הדמעות אל האף. הלחמית רגישה לגירויים חיצוניים, ודלקת הלחמית היא מחלה קלה נפוצה, היכולה להיגרם כתוצאה מזיהום ויראלי או בקטריאלי, אלרגיה, חומרים מגרים (כגון אבק) או תנאי יובש. פירוש המילה "לחמית" בלטינית (conjunctivum, בריבוי conjunctiva) פירושו "מחבר", "מאגד", כיוון שהיא מחברת בין העין והעפעף. בעברית נגזר השם מן השורש ל.ח.מ במשמעות של "חיבור" (כמו בפועל "להלחים"). פינגואקולה לחמית העין, דף שער בספרייה הלאומית
חנוך בן ימי

חנוך בן ימי (נולד ב-1962) הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה המרכז-אירופית. מחקריו עוסקים בבעיות לוגיקה ושפה, פילוסופיה של הנפש, תורת היחסות ודקרט. בן ימי סיים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בשנת 1983, תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1989 ודוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995. בשנת 1996 קיבל את מלגת אלון ובשנת 1995 זכה במלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים. בין השנים 1996 ל-2004 לימד באוניברסיטת תל אביב ובשנת 2005 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה המרכז-אירופית ולאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2004 יצא לאור ספרו: Logic & Natural Language: On Plural Reference and Its Semantic and Logical Significance. בשנת 2013 יצא לאור ספרו "ידו של אריסטו: חמישה עיונים פילוסופיים". הספר דן בבעיות קלאסיות בפילוסופיה בגישה המושפעת מאריסטו ומוויטגנשטיין. בן ימי פעיל כנגד ברית המילה וכתב מספר מאמרים בנושא. אתר אישי באתר אוניברסיטת מרכז אירופה סקירות ספרים באתר אוניברסיטת תל אביב ידו של אריסטו באתר הוצאת מאגנס חנוך בן ימי, הטעות של הטבעונים, באתר הארץ, 14 בפברואר 2014 חנוך בן ימי, דף שער בספרייה הלאומית נטע אחיטוב, ברית דמים, באתר הארץ, 14 ביוני 2012 חנוך בן ימי, אפשר להיות רוחני גם עם עורלה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
כריך מלפפון

כריך מלפפון (או סנדוויץ' מלפפון; באנגלית: cucumber sandwich) הוא כריך מסורתי המהווה אחד מסמליו של המטבח הבריטי או המטבח האנגלי והנאכל בארוחת מנחה. כריך זה מורכב משתי פרוסות לחם לבן דקות ביותר, שתי הפרוסות מרוחות בחמאה ותוכן הכריך הן פרוסות דקות של מלפפון. הכריך מוגש ללא הציפוי הקשה (ה"קרום") של הלחם, וכשהוא חתוך לצורת "אצבעות" (מלבנים צרים), ריבועים או משולשים. בעת הכנת הכריך מורחים על צידי הפרוסות הפנימיים שכבה של חמאה, וזאת על מנת שנוזלי המלפפון לא ייספגו בלחם. בארצות הברית מגישים לעיתים כריך דומה ובו גבינת שמנת או מלפפון חמוץ. כריכי המלפפון היו פופולריים ביותר במהלך התקופה האדוארדית ובהמשך גם במהלך התקופה הוויקטוריאנית בה נהגו לאכול ארוחת תה של מנחה מלאה בקרב החברה הגבוהה בלבד. תיאורי החברה הגבוהה בספרות כוללים אזכורים מפורשים של כריכים אלה; כך למשל אזכורם מופיע במערכה הראשונה של מחזהו של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות", בה, בשל העובדה שאחיינה של ליידי ברקנל אכל את כל הכריכים שהוכנו במיוחד עבורה, הוא נאלץ לשקר ולהסביר מדוע אין בידיו להגיש כריכים אלה המהווים חלק בלתי נפרד מהארוחה (משרתו סיפר כי אזלו כל המלפפונים בשוק קובנט גארדן). מדיה וקבצים בנושא כריך מלפפון בוויקישיתוף רונית פנסו, ‏מה לשים לך בסנדוויץ'?, באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2010 מתכון באתר מבשלים תיאור היסטורי של התפתחות כריך המלפפונים
יואל אליצור

האם התכוונתם ל... יואל אליצור (חוקר מדעי היהדות) – חוקר גאוגרפיה מקראית ובלשן יואל אליצור (פסיכולוג) – פסיכולוג ומרצה באוניברסיטה העברית, מ-2010 מכהן כיו"ר מועצת הפסיכולוגים
בדמייך חיי (מאגר דם טבורי)

בְּדָמַיִךְ חֲיִי הוא מאגר ציבורי לדם טבורי בישראל. הוקם בשנת 2006 על ידי אגודת דור ישרים, כדי לענות על צרכים רפואיים של האוכלוסייה הכללית וקבוצות מיעוט אתניות בפרט. עד סוף שנת 2010 נתרמו למעלה מ-9,000 מנות דם טבורי למאגר, ונסגר בערך ב-2015. המאגר הציבורי נוסד כדי לתת מענה לציבור החולים בישראל הזקוקים להשתלה, ליהודים בעולם בכלל אשר אינם מיוצגים כראוי במאגרי הדם הטבורי העולמיים, ובפרט לאוכלוסיות מיעוט. המאגר מסונף למאגר הציבורי הכללי העולמי ומנות הדם הטבורי משמשות חולים בישראל ובעולם. מנות הדם מגיעות למאגר מתוך תרומה חופשית של יולדות. בישראל מתגלים מדי שנה כ-600 מקרים של סרטן הדם (לוקמיה) וחלקם מטופלים בעזרת השתלת מח עצם. השתלות מדם טבורי מהוות חלופה לטיפול זה. המאגר אוסף, מעבד, שומר ומאחסן את מנות הדם הטבורי לצורך שימוש בהשתלות דם טבורי לחולים הזקוקים לכך. האיסוף מתבצע בבתי החולים. המאגר הציבורי עורך קורסי הכשרה לשלב "אספנים" בתהליך איסוף הדם. במאגר מועסקות (נכון לתחילת שנת 2011) שמונה אוספות מקצועיות בשני בתי חולים והאיסוף מתבצע 24 שעות ביממה, ממוצאי שבת ועד ליום חמישי בבוקר. בד בבד, מתקיים איסוף מנות דם טבורי כ"תרומות ייעודיות" עבור חולה במשפחה, על פי המלצת רופאים מומחים וללא תשלום מצד המשפחה. נכון לסוף שנת 2010 נאספו והוקפאו במאגר 49 מנות ייעודיות, שמתוכן בוצעו מספר השתלות בהצלחה. אנשי המאגר פועלים למען העלאת המודעות של נושא הדם הטבורי בקרב רופאים, יולדות ומיילדות, ובציבור הרחב. לצורך כך הוקם אתר אינטרנט המכיל מידע בנושא, ומתעדכן בחדשות בתחום. הפעילות נעשית יחד עם מנהיגי עדות כדי לקדם את איסוף הדם בקרב עדות אלו. אנשי המאגר מנסים לקדם את חוק הדם הטבורי בישראל. תהליך עיבוד ואחסון המנות מתבצע במעבדת 'בדמייך חיי', תוך שיתוף פעולה נרחב עם מעבדות נוספות. מחקר העלה כי יצירת מאגר של כ-70,000 מנות יוכל לספק את צורכי הציבור המגוון בישראל. נכון לתחילת 2011, מספר המנות שנתרמו למאגר הציבורי עומד על כ-9,000 מנות, ומספר המנות שהוקפאו הוא כ-3,000 מנות. עד לסוף שנת 2010 נמצאו 138 התאמות בין מנות מהמאגר הציבורי עבור חולים בעולם (52 מתוכן בשנת 2010). מנות להשתלה יצאו למרכזים רפואיים בישראל, בארצות הברית ובצרפת. בכל ההשתלות דווח על קליטת התאים. כ-50 מנות שנמצאו לא מתאימות להשתלה נמסרו לצורכי מחקר ופיתוח לטכניון, להדסה, לבר-אילן ולחברת גמידה-סל. המאגר הציבורי מעסיק נערות הסובלות מתסמונת דאון, פיגור שכלי ולקויות אחרות. במסגרת ריפוי בעיסוק הן מכינות את ערכות האיסוף. מגדולי הרבנים החרדיים תמכו בפעילות המאגר. הפעילות עסקה בעיקר בחולי לוקמיה, שבזכות המאגר הצליחו להציל את חייהם של כמה עשרות ילדים שחלו בלוקמיה. המאגר נסגר בסביבות שנת 2015 בעקבות עליות רבות [שינוע, שימור, פיקוח רפואי ועוד] וחוסר תקציב. תא גזע אתר בדמייך חיי, המאגר הציבורי לדם טבורי. [האתר נסגר] קבוצות כגון מזרחים, ערבים ויוצאי אתיופיה - סובלות מייצוג לקוי ראו: nrg, באתר nrg. נתוני 2006 של האגודה למלחמה בסרטן. המחלות עבורן בוצעו השתלות מהמאגר הציבורי: לוקמיה מיאלואידית חריפה (AML) ולוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL) - סוגי לוקמיה. פנקוני אנמיה, Severe combined immunodeficiency SCID (ילדי הבועה)
לחישה בלילה

לחישה בלילה הוא אלבום הבכורה של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב־29 בדצמבר 1995 והופץ לחנויות לראשונה בינואר 1996. את האלבום הוציא גולן בעת ששיחק בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק שלימים הפכה בבעלותו. הוא המשיך לשחק עם הקבוצה בליגה ב' עד שנת 2002, לאחר מכן עזב את עולם הכדורגל והתמקד בקריירה מוזיקלית. גולן הפיק את רוב האלבום במימון עצמי, כשרק הנהלת הפועל מרמורק תמכה בו מבחינה כלכלית. בשנת פרסום האלבום חתם גולן על חוזה אמרגנות והפקות עם ישי בן צור, שהפיק והפיץ את האלבום. בנוסף לשירים "לחישה בלילה" ו"כמו רוח סערה", שהפכו ללהיטי מועדונים, בלטו באלבום השיר "חזרי אליי" (קיים גם בגרסה אינסטרומנטלית), "צעיר ורענן" והשיר "אמא אמא" (גרסה עברית לשיר "הוי אמינה", במקור של איברהים טטליסס), שהתפרסם קודם לכן בביצוע זמרים אחרים, בהם זוהר ארגוב וזהבה בן. מהאלבום נמכרו רק כ-10,000 עותקים, כך שהיה ליחיד מבין אלבומיו של גולן שלא הגיע למעמד של "אלבום פלטינה". השתתפו בהקלטות: קלידים: חיים חדד-הדר (1, 3, 8, 9), ארנון אלמסי (2,5,7), ירון בכר, אריה ברקוביץ' (6) גיטרה בס: אריה ברקוביץ', נחום עושרי גיטרות: אבי סינגולדה, נחום עושרי (4) כלי הקשה: זוהר פרסקו, יורם לב תיכנות תופים: ירון בכר כינור: פליקס מזרחי, ילמז טשצ'שמה בוזוקי: 'אריס' נחום ג'ומבוש: מומין ססלר (5) אקורדיון: בוריס אילאייב טכנאי הקלטה ומיקס: איציק תקומי, יורם לב, מוני ארנון קולות: אביחי מליחי מידע על האלבום לחישה בלילה באתר MusicBrainz האלבום לחישה בלילה באתר Discogs שירי האלבום באתר YouTube ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטבוליט

מטבוליט (באנגלית: Metabolite) הוא שם כולל לכל תרכובת המיוצרת בתהליך של חילוף חומרים (מטבוליזם) ביצורים חיים. נהוג להבדיל בין שתי רמות של מטבוליטים: מטבוליטים ראשוניים: תרכובות חיוניות לחיים ולתחזוקה השוטפת של התא, למשל: אנזימים המשתתפים במטבוליזם ובחלוקת התא, התרכובות המרכיבות את ממברנת התא, נוקלאוטידים וחלבונים הבונים את החומר התורשתי. המטבוליטים הראשונים מיוצרים בשלב הגידול הלוגריתמי (שלב הגידול המהיר). מטבוליטים משניים: תרכובות בעלות תפקידים תומכים אך לא חיוניים, למשל: פיגמנטים וחומרי הגנה מפני יצורים אחרים (אנטיביוטיקה, למשל). למטבוליטים המשניים תפקידים אקולוגיים בדרך כלל, המשפיעים על האופן בו היצור מתנהג עם סביבתו. המטבוליטים המשניים מיוצרים בשלב הגידול היציב. מטבוליטים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חימקי (עיר)

חימקי (ברוסית: Химки) היא עיר תעשייתית במחוז מוסקבה, רוסיה. העיר, שמרבית תושביה עובדים במוסקבה, נחשבת לפרבר של עיר הבירה. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-26 במרץ 1939. בשטח העיר נמצא יער חימקי המהווה את הריאה הירוקה של מוסקבה ונמצא במרכז מחלוקת ציבורית לאור תוואי כביש מהיר החדש הצפוי לעבור דרכו. התחבורה העירונית משרתת את הצורך של תושבי העיר להגיע למקומות העבודה במוסקבה ובחלקם בתוקף כרטיסים של התחבורה העירונית של מוסקבה - למשל באוטובוסים המקשרים את העיר חימקי עם תחנות של הרכבת התחתית של מוסקבה. בתחומי העיר ממוקם מפעל הטילים אנרגומאש, הנחשב לאחד הגדולים בעולם ומספק את תוצרתו לצבא הרוסי ולתוכנית החלל הרוסית. הגוף השלטוני הבכיר היא עיריית חימקי בראשה עומד ראש העיר. הגוף המחוקק היא מועצת נבחרי העם (Совет депутатов городского округа Химки), בה מיוצגות שש מפלגות: רוסיה המאוחדת, המפלגה הקומוניסטית, רוסיה הוגנת, יאבלוקו, המפלגה הליברל-דמוקרטית ומפלגת מולדת. מתקן הספורט המרכזי הוא ארנה חימקי בעיר. מועדון הכדורגל של חימקי – חימקי מתמודד בליגת העל הרוסית כשהישג השיא הוא מקום חמישי וגמר הגביע. המועדון היה מעורב בסכסוך משפטי מול קבוצת אינטר מילאן האיטלקית שתבעה את המועדון לבית הדין של אופ"א על שימוש במדים שדומים מאוד למדי אינטר. התביעה אילצה את המועדון לשנות במעט את המדים, אך צבעי האדום-שחור נותרו צבעי המועדון. מועדון הכדורסל של העיר נחשב למועדון הכדורסל המצליח ביותר ברוסיה, חוץ מצסק"א. הישגי השיא הם זכייה בגביע הרוסי ו-11 שנים רצופות סגנית אלופה. הקבוצה העפילה גם לשלב רבע הגמר (טופ 8) של היורוליג בעונת 2017/18. נובוגורסק מדיה וקבצים בנושא חימקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חימקי חימקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עיר הגנבים

עיר הגנבים (City Of Thieves), ספרו של דייוויד בניוף (David Benioff), הוא רומן המוצג כסיפור אמיתי שבו המחבר מתאר פרק בחייו לכאורה של סבו, לב בניוב, בנו של סופר יהודי-רוסי מפורסם, אברהם בניוב. הספר נכתב מנקודת מבטו של לב בשנת 1942 בעיר לנינגרד שבברית המועצות (בספר מכנים אותה "פיטיר"). הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2008, תורגם באותה שנה לעברית על ידי עידית שורר, ויצא לאור בהוצאת כתר. בתחילת הספר דייוויד מספר מעט על סבו, "סבא שלי הרג שני גרמנים בסכין עוד לפני שמלאו לו שמונה עשרה", וכיצד הוא טס אליו לפלורידה, כדי לראיין אותו ולכתוב על חוויותיו ממלחמת העולם השנייה. רוב הספר עוסק בחמשת הימים בהם קוליה (עריק שנתפס) ולב (שבזז גופת גרמני) מחפשים תריסר ביצים כדי שלבתו של הפולקובניק תהיה עוגה לחתונה. הפולקובניק יוציא אותם להורג אם הם לא יחזרו בזמן עם הביצים, לכן הם אף חוצים את קווי האויב על מנת למצוא תריסר ביצים. גבי לוין, פחד גדול מדי, באתר הארץ, 24 ביוני 2008 מאשה צור גלוזמן, מסודר: עיר הגנבים של דיוויד בניוף, באתר nrg‏, 5 ביולי 2008 עיר הגנבים, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.