laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מה זה הדבר הזה

מה זה הדבר הזה הוא אלבומה הרביעי של להקת מרסדס בנד. האלבום יצא בשנת 2019 ובוצע על ידי ההרכב החדש של הלהקה (גל תורן כזמר, אורי גת כמתופף, יוגב גלוסמן כבסיסט ויונתן גלילה כגיטריסט). זהו אלבום פופ רוק ומוזיקה אלקטרונית שיצא בתאריך 11 בינואר 2019 לאחר כמעט שנה של הקלטות על ידי הוצאת נענע דיסק. האלבום הודפס על גבי תקליט בשנת 2020 ונמכר בפלטפורמה דיסקוגס ב-250 דולרים אמריקאים, אף על פי שמחירו הקמעונאי היה כ-100 שקלים חדשים. מאז שנת 2012 ניסו גל תורן, אורי גת, יוגב גלוסמן ויונתן גלילה, להוציא אלבום חדש ללהקתם "מרסדס בנד", אך ללא הצלחה. תורן העיד כי מספר פעמים הוא וחבריו ללהקה היו משתמשים בסמים בזמן היצירה, והקליטו מספר שירים בזמן היותם מסוממים. לאחר שחלפה השפעת הסמים היו החברים מקשיבים להקלטות של עצמם ולא מאמינים שהם עשו "חומר כל כך גרוע שרצינו להקיא על עצמנו". לבסוף הצליחו הלהקה להקליט מספר שירים שקשורים בחייו של אדם בגיל ה-40 לחייו כשהוא סולן של להקת רוק, החברה הישראלית ככלל ומשבר ההזדקנות. בשונה מאלבומיהם הקודמים של הלהקה, שהיו אלבומי רוק כבד, פאנק ומטאל, האלבום הזה הוא בעיקר אלבום פופ רוק ומוזיקה אלקטרונית. עוד דבר שונה באלבום הוא שבאלבומים קודמים סולן הלהקה, גל תורן, שהוא גם כותב השירים, היה כותב על דברים שעשה בצעירותו: סקס, סמים, אלכוהול ואהבה. ואילו באלבום הזה תורן כבר היה אב לשתי בנות, נשוי, בגיל 40. לכן החומר שכתב לאלבום זה היה קשור בנושאים כמו משבר גיל הארבעים, מחשבות והרהורים על הזקנה ומבט לאחור על חייו. האלבום קיבל ביקורות טובות משלל מבקרי מוזיקה בישראל, אך לא הגיע לחו"ל. האלבום נמכר בארץ במעט עותקים, אך מספר ההורדות שלו באפליקציית "אפל מיוזיק" כבר עברו את ה-10,000. עם זאת, הלהקה החלה להופיע עם שירי האלבום ואפילו קיימו הופעה ארוכה של כשעתיים במועדון בארבי בתל אביב לכבוד האלבום. דודי פטימר מאתר המוזיקה של עיתון מעריב כתב כי "'מה זה הדבר הזה', של להקתו של גל תורן, הוא תקליט רלוונטי שמגיש את המציאות הישראלית היישר לאוזן, במיוחד בתקופת בחירות, בצורה סוערת, פרועה ואוונגרדית". תימורה לסינגר מאתר 'מיסטר G' כתבה כי "מה זה הדבר הזה" הוא תמצית מוזיקלית של הרהורים-ערעורים במצב צבירה שאמור היה כבר לשקף גיל התגברות ולא גיל התבגרות" וגם כי "המרסדסים אינם יהירים. בכנות עולצת הם מצליחים במשימתם, כלומר מתמידים להיות הם - בני עשרים כפול שניים. בראשם גל תורן הסולן והקלידן, שממשיך להפגין נוכחות כריזמטית ופגיעה - מורכבות שמפרנסת אותו כיוצר לצד שאר חברי הלהקה והשותפים לאלבום (אורי גת, אסף גובר, יונתן גלילה, יוגב גלוסמן, יוני כהן ואורן פולק) וכפרפורמר מרהיב ועמוק". מרסדס בנד – דאווינים, סרטון בערוץ "מרסדס בנד", באתר יוטיוב (אורך: 04:15) גל תורן, ‏רוק 40: הסיפור האמיתי מאחורי האלבום החדש של מרסדס בנד, באתר "Time Out ישראל", 20 בפברואר 2019 תימורה לסינגר, ‏המרסדסים ממשיכים לנגן, ובו זמנית לנהל זוגיות לצד הבלבול, באתר גלובס, 8 בפברואר 2019 דודי פטימר, ‏"בין השכפ"ץ והבשמים, בין הפטמה והמדים": מרסדס בנד באלבום נוקב, באתר מעריב אונליין, 29 בינואר 2019 Mercedes Band – מה זה הדבר הזה, באתר Discogs
פויאנה בראשוב

פויאנה בראשוב (ברומנית: Poiana Brașov; בהונגרית: Brassópojána; בגרמנית: Schulerau) היא אתר סקי מהחשובים ברומניה. היא מהווה רובע מרוחק של בראשוב, כ־166 קילומטר צפונית לבוקרשט. היא שוכנת לרגלי ההר טימפה ומוקפת ברכס הקרפטים הדרומיים. פויאנה בראשוב נחשבת לאתר הנופש מהחשובים ברומניה. בחורף כאתר סקי ובקיץ לטיולים לאופני הרים וענפי ספורט נוספים. מרחב הגלישה של פויאנה בראשוב כולל 12 ק"מ של מסלולים שאורכם הכולל כ-24 ק"מ. כאשר אורך המסלול הארוך ביותר הוא 4,752 מטר. הנקודה הנמוכה ביותר היא בגובה 1,020 מטר והגבוהה ביותר ב-1,799 מטר. באתר 10 מערכות לשינוע הגולשים אל המסלולים: 2 רכבלי קרונות, רכבל גונדולות, 2 רכבלי מושבים (chairlift), ו-5 מעליות סקי (surface lift). האתר מצויד ב"תותחי שלג" (אנ') המשמשים לשיפור איכות המסלולים ולהארכת עונת הסקי. מדיה וקבצים בנושא פויאנה בראשוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פויאנה בראשוב
מלאיקה מיהמבו

מלאיקה מיהמבו (בגרמנית: Malaika Mihambo; נולדה ב-3 בפברואר 1994) היא אתלטית מגרמניה, אלופה אולימפית (טוקיו 2020), פעמיים רצופות אלופת העולם (דוחה 2019, יוג'ין 2022) ופעמיים אלופת אירופה (ברלין 2018, רומא 2024) בקפיצה לרוחק. מיהמבו נולדה בהיידלברג, בת לאב מזנזיבר ואם גרמנייה. ב-2013 זכתה באליפות אירופה לנוער בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.70 מטר. באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה באוגוסט אותה שנה סיימה במקום 18 בתוצאה של 6.49 מטר. באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט 2014 סיימה רביעית בתוצאה של 6.65 מטר, כמו התוצאה של הזוכה במדליית ארד. ב-2015 זכתה באליפות אירופה עד גיל 23 בתוצאה של 6.73 מטר באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין, בסוף אוגוסט אותה שנה סיימה שישית בתוצאה של 6.79 מטר. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ביולי 2016 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 6.65 מטר, אחרינ איוונה שפאנוביץ' מסרביה (6.94 מטר) וג'זמין סוירס מבריטניה (6.86 מטר). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה רביעית בשיא אישי של 6.95 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 סיימה חמישית בתוצאה של 6.64 מטר. באליפות אירופה שהתקיימה בברלין באוגוסט אותה שנה זכתה במדליית זהב בתוצאה של 6.75 מטר, לפני מרינה בך רומנצ'וק מאוקראינה (6.73 מטר) ושארה פרוקטור מבריטניה (6.70 מטר). באוגוסט 2019 זכתה בפעם השלישית באליפות גרמניה בשיא אישי של 7.16 מטר. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 זכתה במדליית זהב בקפוצה לרוחק בשיא אישי של 7.30 מטר, לפני מרינה בך רומנצ'וק] (6.92 מטר) ואסה ברומה מניגריה (6.91 מטר). התוצאה שקבעה מדרגת אותה במקום 12 בעולם בכל הזמנים. באותה שנה זכתה באליפות ליגת היהלום. בשנת 2020 היא השיגה תוצאה של 7.07 מטר באולם, בין התוצאות הטובות של קופצות גרמניות בכל הזמנים ובמקום עשירי בעולם בכל הזמנים ובכך היא עברה את אלכסנדרה וסטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון, פולין במרץ 2021 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 6.88 מטר, אחרי מרינה בך רומנצ'וק (6.92 מטר) ולפני קאדי סנייה משוודיה (6.75 מטר). באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.00 מטר, לפני בריטני ריס מארצות הברית (6.97 מטר) ואסה ברומה (6.97 מטר). באליפות העולם שנערכה ביוג'ין אורגון ארצות הברית ביולי 2022 זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.12 מטר, לפני אסה ברומה (7.02 מטר) ולטיסיה אורו מלו מברזיל (6.89 מטר). היא זכתה חמש פעמים באליפות גרמניה באצטדיון וחמש פעמים באולם. קפיצה לרוחק: 7.30 מטר (2019) קפיצה לרוחק: 7.07 מטר (2020) מדיה וקבצים בנושא מלאיקה מיהמבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלאיקה מיהמבו (בגרמנית) מלאיקה מיהמבו, ברשת החברתית אינסטגרם מלאיקה מיהמבו, באתר olympedia.org מלאיקה מיהמבו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מלאיקה מיהמבו, באתר ליגת היהלום מלאיקה מיהמבו, באתר Track and Field (נשים)
Ciao Italia: Live from Italy

Ciao Italia: Live from Italy (בעברית: שלום איטליה: בהופעה חיה מאיטליה) הוא אלבום ההופעה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-24 במאי 1988, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס. עם יציאתו נכנס אלבום ההופעה אל המקום הראשון במצעד אלבומי הווידאו של בילבורד. האלבום הופק על ידי ריקרדו מריו קוראטו ובוים על ידי אגברט ואן היס. כמה שבועות לאחר צאתו, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לאלבום את תואר הפלטינה, על סך מכירות של כ-100,000 עותקים בארצות הברית. כמה שנים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. כל מצעדי האלבומים שלהלן, הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד, ובהם מדונה הצליחה לכבוש פסגות מצעדים רבות. מידע על האלבום Ciao Italia: Live from Italy באתר MusicBrainz האלבום Ciao Italia: Live from Italy באתר Discogs "Ciao Italia: Live from Italy", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Ciao Italia: Live from Italy", באתר נטפליקס "Ciao Italia: Live from Italy", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Caulfield, Keith (September 20, 2013). "Chart Moves: Album Sales Hit New Low; Madonna's 'MDNA World Tour' Debuts; Earth, Wind & Fire Reaches Chart High". Billboard. Retrieved September 20, 2013. Madonna - Ciao Italia - Live From Italy, Discogs (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) Madonna — Ciao Italia! - Live From Italy, a playlist by leonardo.clars on Spotify, Spotify "Argentinian video certifications – Madonna – Ciao Italia: Live from Italy". Argentine Chamber of Phonograms and Videograms Producers. Retrieved October 18, 2014.
האספן (סרט, 1965)

האספן (באנגלית: The Collector) הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1965 בבימויו של ויליאם ויילר, עם טרנס סטמפ וסמנתה אגר בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על רב המכר "האספן" של ג'ון פאולס (1963). פרדריק קלג (טרנס סטמפ) הוא פקיד בנק מתוסכל וסובל מתסביך נחיתות. הוא אנטמולוג חובב ואספן פרפרים כפייתי. פקידי הבנק לועגים לו עד שהוא זוכה בסכום גבוה בהימורי ספורט. הוא רוכש לו בית עתיק בסביבה כפרית עם מרתף, מעביר לשם את אוסף הפרפרים שלו ומצייד אותו לקראת מזימת חטיפה. הוא מסתובב בלונדון ועוקב אחרי סטודנטית יפהפייה לציור בשם מירנדה גריי (סמנתה אגר). הוא יודע שאף פעם אינו יכול לגרום שתתאהב בו ומחליט לחטוף אותה. הוא מצליח לחטוף אותה באמצע היום בעזרת הרדמה בכלורופורם ונועל אותה במרתף. מירנדה חושבת שנחטפה בגלל כופר אבל הוא מרגיע אותה ואמר שתשהה במקום ארבעה שבועות ותלמד להכיר אותו ולהתאהב בו. לאחר ניסיון בריחה שכשל היא מחליטה לשתף פעולה. פרדריק מביא אותה לבית ומראה לה את אוסף הפרפרים שלו והיא נתקפת חרדה ומטיחה בו שהיא למעשה גם פרפר באוסף שלו. לאחר ארבעה שבועות הוא מביא אותה שוב לביתו ומכין לה ארוחת פרידה. לאחר שמתברר לה שהוא אינו מתכוון לשחרר אותה היא מנסה לברוח והוא תופס אותה בכוח ומרדים אותה שוב בכלורופורם. היא נרדמת והוא נשכב צמוד אליה אבל לא שוכב איתה. כשהיא מתעוררת, הוא מוביל אותה כפותה למרתף בגשם שוטף. בדרך היא מוצאת את חפירה ופוגעת בראשו. הוא נופל שטוף דם אך מצליח לגבור עליה, ולהכניסה למרתף. הוא נוסע לבית חולים וחוזר כעבור שלושה ימים אך מוצא אותה מתה לאחר שלקתה בדלקת ריאות. הוא קובר אותה ליד הבית ויוצא שוב ללונדון לחטוף בחורה שיש לה פחות דרישות. סמנתה אגר זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ויליאם ויילר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה. טרנס סטמפ זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט זכה גם בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. "האספן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האספן", באתר נטפליקס "האספן", באתר AllMovie (באנגלית) "האספן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האספן", באתר אידיבי "האספן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט האספן, באתר יוטיוב
משה זריהן

הרב משה זריהן (ה'תרל"ח, 1877 לערך - כ"א בחשוון ה'תשי"ד, 30 באוקטובר 1953) היה אב בית הדין ורבה הראשי של מרקש כארבעים שנה. נולד במרקש בסביבות שנת ה'תרל"ח (1877). אביו רבי אברהם היה ראש ישיבה בעיר ודיין, וכך גם סבו שימש כדיין. אמו הייתה בתו של הרב מרדכי הצרפתי, דיין במרקש. בצעירותו למד אצל אביו. בסביבות שנת ה'תרס"ט (1909) החל לשבת כדיין בבית הדין בעיר, ובשנת ה'תרצ"ה לאחר פטירתו של אב בית הדין רבי שלמה אבן חיים, התמנה על ידי ועד העיר בראשותו של הגביר דוד זעפרני גם לתפקיד אב בית הדין. בבית דינו ישבו בין השאר הרבנים שאול אבן דנאן, אפרים שלום אנקאווא ומרדכי קורקוס. בשנת ה'תש"ט יצא לגמלאות, לאחר כארבעים שנות רבנות ודיינות. הרב מרדכי קורקוס החליפו בתפקידו לאחר פרישתו. נפטר בכ"א בחשון ה'תשי"ד, בגיל 76 ונקבר במרקש. עצמותיו הועלו בשנת 1994 לבית העלמין שדה יהושע (כפר סמיר) בחיפה על ידי נכדו. נשא את פרוח לבית משפחת פינטו, ממנה נולד לו בנו יעקב, ולאחר מכן הם התגרשו. בהמשך נישא לחנינה לבית עבו, נולדו לו עוד ארבעה בנים ובת: אברהם, שלמה, רפאל, חביב ומסעודה. ניניו הם הרב משה זריהן, מחבר סידור "דרכי אבות", והסופרת טרז דביר. בשנת ה'תשע"ט הוציאו לאור בני משפחתו את הספר פסקי הרמ"ז המכיל מבחר מפסקיו. שלמה זלמן מיארה, מראקש וחכמיה, חלק א, עמ' 294 הרב יוסף הלל, עדה המצבה: מצבות מראכש ירושלים ה'תשע"ו, עמ' 248–253. חביב איבגי, אבני זיכרון לקהילת מראקש, לוד ה'תשס"ד, עמ' קלט. הרב אברהם אסולין, קבר רבי משה זריהן רב העיר מראכש, סרטון באתר YouTube. אשר ויצמן, Rabbi Moshe ZRIHEN (ztl), אתר קהילת מרקש. רבי משה זריהן, באתר MyTzadik במודעת האבל הזו נרשם שנפטר בגיל 76 במקורות שונים ננקטו תאריכים שונים. זהו התאריך שהופיע על מצבתו המקורית במרקש ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוב גרוס

רוברט אדווין "בוב" גרוס (באנגלית: Robert Edwin "Bob" Gross; נולד ב-3 באוגוסט 1953) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1983. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 8.9 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק. בעונת 1976/1977 זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס. בדצמבר 2008 הפרישה הקבוצה את גופייתו, עם המספר "30". בשנת 1971 החל גרוס ללמוד באוניברסיטת סיאטל, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ' ("לונג ביץ' סטייט"). בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של לונג ביץ' קלע 11.5 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן לוט אולסון. בדראפט ה-NBA‏ 1975 נלקח גרוס בבחירה ה-25, על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. בעונתו השנייה בפורטלנד שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצד ביל וולטון, מוריס לוקאס, ליונל הולינס ודייב טוורדזיק, וקלע 10.3 נקודות בממוצע למשחק. בפלייאוף של אותה עונה גברה פורטלנד על שיקגו בולס (2–1), דנוור נאגטס (4–2), לוס אנג'לס לייקרס (4–0) ופילדלפיה 76' (4–2) בדרך לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA. לאורך סדרת הגמר הצטיין גרוס עם ממוצעים של 17.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-2.2 חטיפות למשחק. בעונת 1977/1978 נבחר גרוס לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, לצד וולטון, לוקאס והולינס אשר נבחרו לחמישייה הראשונה. בפברואר 1983, לאחר 7 עונות בפורטלנד, חתם על חוזה בסן דייגו קליפרס. בעונתו היחידה עם הקליפרס קלע 3.1 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 29. בדצמבר 2008 הפריש מועדון הטרייל בלייזרס את גופייתו של גרוס, עם המספר "30", ובכך הפך לשחקן השביעי מקבוצת האליפות של עונת 1977 שזוכה לכבוד זה. הפרשת גופייתו של גרוס, כמו גם אלו של חבריו לקבוצה טוורדזיק, לויד ניל ולארי סטיל, נחשבת בעיני רבים כ"לא מוצדקת". מדיה וקבצים בנושא בוב גרוס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות קריירת המשחק של גרוס, באתר basketball-reference.com בוב גרוס השאיר רושם מתמשך, באתר oregonlive.com,‏ 17 בדצמבר 2008 סטטיסטיקות המכללות של גרוס, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1975, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות סדרת הגמר 1977, באתר basketball-reference.com חמש הפרשות הגופיות הגרועות ב-NBA, באתר basketballinsiders.com,‏ 10 במרץ 2014 שחקני ה-NBA הגרועים ביותר שגופייתם הופרשה, באתר brightsideofthesun.com,‏ 19 בספטמבר 2013 15 גופיות ב-NBA שלא היו צריכות לצאת לגמלאות, באתר thesportster.com,‏ 20 בדצמבר 2016
ארץ אואטס

ארץ אואטס (באנגלית: Oates Land) היא אזור במזרח אנטארקטיקה, המהווה חלק מהטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית שבאנטארקטיקה. צורת ארץ אואטס היא צורת טריז, המשתרע לפנים היבשת מחוף אואטס בין קו אורך 53°45' מזרח לקו אורך 160° מזרח, ובין קו רוחב 60° דרום לקוטב הדרומי. ארץ אואטס גובלת במזרחה בשטח חסות רוס, ובמערבה בארץ ג'ורג' החמישי. אזור ארץ אואטס נצפתה לראשונה בפברואר 1911, על ידי סגן הארי פנל, מהצי המלכותי הבריטי, מפקד ה"טרה נובה" - ספינת המחקר של משלחת טרה נובה, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910. האזור מופה על ידי המשלחת האנטארקטית הלאומית הבריטית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913 - 1910), ולאחר מכן אזור חוף ארץ אואטס צולם על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בין השנים 1947–1946, וכן על ידי המשלחת האנטארקטית הסובייטית (בשנת 1958), משלחת החקר האנטארקטית הלאומית האוסטרלית (בשנים 1959, 1961, 1962), על ידי צי ארצות הברית בשנים 1962–1960 ולבסוף על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנים 1964–1963. ארץ אואטס נקראת על שמו של אדגר אואטס. קבוצתו של רוברט סקוט נתקלה בתנאים קשים באופן קיצוני במסעם חזרה מהקוטב הדרומי, בעיקר עקב מזג אוויר גרוע במידה בלתי מצויה, אספקת מזון ירודה, חבלות שנגרמו בנפילות, והשפעות הצפדינה וכוויות הקור, שחברו יחד להאט את התקדמותם. ב-17 בפברואר 1912, סמוך לרגלי קרחון בירדמור, מת אדגר אוונס (חבר המשלחת), כנראה, לדעת חבריו, כתוצאה מפגיעת ראש בנפילה אל תוך בקע כמה ימים קודם לכן. רגליו של אואטס נפגעו מכוויות קור קשות וייתכן (אם כי לא הוכח) שפצע המלחמה שלו נפתח מחדש בגלל השפעות הצפדינה. אין ספק שהוא נחלש והלך בקצב מהיר יותר מחבריו. ברישום ביומנו מיום 5 במרץ כתב סקוט "רגליו של אוטס במצב נורא... החייל המסכן כמעט גמור." התקדמותו האיטית יותר של אואטס, שיתר השלושה מיאנו להפקירו מאחור, גרמה לקבוצה לפגר בלוח הזמנים. בממוצע של 105 ק"מ בין תחנות המזון שהונחו מראש ומלאי של שבוע בלבד של מזון ודלק שסיפקה כל תחנה, נדרשה הקבוצה לקיים מכסת צעידה של למעלה מ-14 ק"מ ביום כדי להצטייד במנות מספיקות למסע 640 הק"מ האחרונים של מסעם חזרה על פני חומת הקרח רוס. אלא שמספר זה היה המיטב שהצליחו להגיע אליו בכל יום נתון והוא הלך והצטמצם לעיתים לכ- 4.8 ק"מ ביום בגלל מצבו המחמיר של אואטס. ב-15 במרץ אמר אואטס לחבריו, שאיננו יכול להמשיך והציע להם להניחו בשק השינה שלו. הם סירבו. הוא הצליח לגרור את עצמו עוד כמה קילומטרים אותו יום אבל מצבו החריף במשך לילה. בבוקר ה-16 במרץ הקיץ אואטס משנתו וידע, כי עליו להקריב את עצמו כדי לתת לאחרים סיכוי להינצל. סקוט כתב, שאואטס אמר להם, "אני רק יוצא החוצה ואולי אתעכב זמן מה", ויצא, חוסך מעצמו את הכאב והמאמץ של נעילת מגפיו. הוא יצא מן האוהל אל תוך סופת השלג בקור של 40°- צלזיוס, אל מותו. ארץ אואטס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ארץ אואטס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי רולנד האנטפורד, "המקום האחרון עלי אדמות", עמ' 500
יחסי אוסטריה–קוסובו

יחסי אוסטריה–קוסובו הם היחסים הדו-צדדיים של אוסטריה וקוסובו. לקוסובו יש שגרירות בווינה ולאוסטריה יש שגרירות בפרישטינה. אוסטריה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירה קוסובו כעצמאית ב-28 בפברואר 2008. כחברת האיחוד האירופי, אוסטריה תומכת בשילוב קוסובו בקרב מדינות אירופה. ב-25 במרץ 2011 אמר שר החוץ האוסטרי מיכאל שפינדלגר כי "אוסטריה מתכוונת להגביר את המאמצים כדי לקבל הכרה לעצמאות קוסובו על ידי כל מדינות האיחוד האירופי, שר החוץ מיכאל שפינדלגר אמר, לאלו שהעירו על ביקורו בקוסובו... [וזה] קוסובו צריך להראות למדינות הספקניות בתוך האיחוד האירופי כי הוא עושה את מה שנחוץ כדי להגן על מיעוטים". לאוסטריה כיום יש 606 חיילים המשרתים בקוסובו ככוח שומרי שלום של נאט"ו ומובילים את כוח קוסובו. "Botschaft des Kosovo in Wien eröffnet" (בגרמנית). Kleine Zeitung. 2009-02-06. אורכב מ-המקור ב-2009-06-15. "Kosovo Diplomatic Missions". Ministry of Foreign Affairs of Kosovo. נבדק ב-2013-06-24. KosovaLive "Plassnik: "Letter on Kosovo's recognition signed"" (הודעה לעיתונות). Austrian Foreign Ministry. 2008-02-28. נבדק ב-2008-02-29. "Austria supports Kosovo's European integration". mfa-ks.net (באנגלית). "Austrian foreign minister lobbies for recognition of Kosovo's independence by entire EU". emg.rs. אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2012. נבדק ב-28 במרץ 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Kosovo Force (KFOR)" www.nato.int Link accessed 21-07-09
אתר הצלילה בים האדום

אתר הצלילה בים האדום (באנגלית: The Red Sea Diving Resort, מופץ גם בשם: Operation Brothers - מבצע אחים) הוא מותחן ריגול משנת 2019, בהשראת סיפור אמיתי. הסרט מבוסס על פעילות המוסד בסודאן, ובעיקר בשימוש שנעשה בראשית שנות ה-80 בכפר הנופש הנטוש "ארוס" בחוף סודאן במסגרת מבצע נמל בית, כבסיס להסוואת פעילות להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן לישראל. הסרט צולם בדרום אפריקה ובנמיביה. את צוות סוכני המוסד שביצע את המשימה מוביל ארי לוינסון (כריס אוונס). צוות השחקנים כולל גם את היילי בנט, מיכיל האוסמן, אלסנדרו ניבולה, גרג קיניר ובן קינגסלי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו, ב-28 ביולי 2019. הוא יצא לאקרנים ב-31 ביולי 2019 על ידי נטפליקס. הסרט זכה לאהדה יחסית מצד הקהל, אך לא זכה לשבחי המבקרים. קבדה בימרו, יהודי-אתיופי מביתא ישראל, מגייס את עזרתו של סוכן המוסד הישראלי ארי לוינסון, כדי לעזור להביא את חבריו היהודים לישראל לאחר שברחו מאתיופיה למדינה המוסלמית סודאן, בה מענים והורגים אותם על פי רצון הממשלה. ארי מסכים ומאתר בית מלון נטוש בחוף סודאן. הוא משכנע את ראשי המוסד לחכור את בית המלון ככיסוי להעלאת היהודים. הוא מגייס כמה מחבריו ועמיתיו לשעבר: רייצ'ל רייטר, ג'ייק וולף, מקס רוז וסמי נבון שיסייעו לו בתוכנית. כאשר תיירים מגיעים למלון בטעות ארי מבין שהם יכולים להשתמש בהם לחיזוק סיפור הכיסוי. התוכנית מצליחה וארי וחבריו מתחילים להוציא קבוצות קבוצות דרך הים אל עבר ספינה של חיל הים, אך הממשלה והצבא, בראשות הקולונל העריץ עבדל אחמד, מגלים על בירמו והורגים קבוצה של יהודים שמסרבים להסגיר את הכוח שמוציא אותם מסודאן. אחמד מבקר באתר הנופש עם כמה מאנשיו, אך לא מוצא שום עדות לפעילות המוסד. ארי וסמי נעצרים בלילה על ידי הממשלה לאחר שהצוות מצליח לחלץ קבוצת יהודים, אך הם משוחררים. אחמד ואנשיו מבקרים שוב באתר הנופש, רק שהפעם רחל נאלצת להרוג את אחד הגברים כאשר הוא מוצא את היהודים המסתתרים. אחמד ואנשיו עוזבים את המלון מבלי לדעת על המוות, בזמן שארי וצוותו מתווכחים על מה לעשות. בידיעה שאחמד ואנשיו יחזרו, ארי מחליט לפנות מספר גדול של יהודים במטוס אליו הוא יזכה לגישה בעזרת וולטון בואן, סוכן CIA, אותו פגש ארי כמה פעמים בעבר. ברגע שבואן, ארי וצוותו מסיימים להביא את כל היהודים (כולל קאבדה שנפצע מדקירה) אל המטוס, אחמד מגיע עם אנשיו, אך הם לא מצליחים למנוע מהמטוס להמריא. הסרט מסתיים עם תמונות מהאירועים האמיתיים, מהמלון בסודאן והירידה של ביתא ישראל מהמטוסים, כשברקע מתנגן השיר "ממעמקים" של עידן רייכל. כריס אוונס בתור ארי לוינסון מפקד הכוח. מייקל קנת' ויליאמס בתור קאבדה בימרו, סוכן מוסד יהודי-אתיופי. היילי בנט בתור רחל רייטר, סוכנת מוסד. מיכיל האוסמן בתור יעקב (ג'ק) וולף, סוכן מוסד. אלסנדרו ניבולה בתור סמי נבון, רופא הכוח. בן קינגסלי בתור איתן לוין, מפקד המוסד. גרג קיניר בתור וולטון בוום, סוכן CIA. אלכס האסל בתור מקס רוז, סוכן מוסד מבצע משה מבצע אליהו מבצע אחים "אתר הצלילה בים האדום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אתר הצלילה בים האדום", באתר נטפליקס "אתר הצלילה בים האדום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אתר הצלילה בים האדום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) The Red Sea Diving Resort (2019) (באנגלית), נבדק ב-2019-08-04 המבצע המוצלח של המוסד הגיע לנטפליקס, אבל הסרט של גידי רף מאכזב, באתר ynet, 1 באוגוסט 2019
פרארי 195 אינטר

פרארי 195 אינטר (באיטלקית: Ferrari 195 Inter) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ האיטלקית פרארי אשר יוצרה בין השנים 1950–1951. יוצרו 28 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מאייד יחיד מתוצרת "וובר" מסוג "36 DCF". קיבולת מכל דלק - 72 ליטר. בלמים: קדמיים ואחוריים תוף בשליטה הידראולית. מתלים: מלפנים: גלגלים עצמאיים עם קפיץ עלה צלב ובולמי זעזועים הידראוליים / אחוריים: גשר קשיח, קפיצי עלים אורכיים חצי אליפטיים, בולמי זעזועים הידראוליים. מידות צמיגים: קדמיים: 5.50x15, אחוריים: 6.00x15. תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 9.4 שניות (דגם "Touring Coupe"). "Touring Coupe" - יוצרה 1 יחידה. "Touring Berlinetta" - יוצרו 2 יחידות. "Vignale Coupe" - יוצרו 12 יחידות. "Vignale Berlinetta" - יוצרה 1 יחידה. "Ghia Coupe" - יוצרו 8 יחידות. "Ghia Coupe 2+2" - יוצרו 3 יחידות. "Motto Coupe" - יוצרה 1 יחידה. "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter Touring Coupe" "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter coupe Vignale" שנת 1951 "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter Coupe Ghia" "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter Coupe Ghia" "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter Coupe Ghia" "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter Coupe Ghia" "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter coupe Vignale" שנת 1951 "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter coupe Vignale" שנת 1951 "פרארי 195 אינטר" דגם "Inter coupe Vignale" שנת 1950 פרארי S 159 פרארי S 195 מדיה וקבצים בנושא פרארי 195 אינטר בוויקישיתוף פרארי 195 אינטר, סרטון באתר יוטיוב פרארי 195 אינטר, סרטון באתר יוטיוב "פרארי 195 אינטר", שנת 1950 auto.ferrari.com/en_EN/sports-cars-models/past-models/195 "פרארי 195 אינטר" supercars.net/blog/1950-ferrari-195-inter דגם 195-s barchetta.cc/all.ferraris/by-serial-number/ferrari-by-serial-number/model-index-47-54/model-summary/195-s-register דגם 195-s auto.ferrari.com/de_DE/sportwagenmodelle/modelle-der-vergangenheit/195-s "פרארי 195 אינטר" - דגמים barchetta.cc/all.ferraris/by-serial-number/ferrari-by-serial-number/model "פרארי 195 אינטר" דגם inter-coup rmsothebys.com/en/auctions/ff17/ferrari
Blond Ambition World Tour Live

Blond Ambition World Tour Live (בעברית: סיבוב הופעות עולמי של הבלונדינית בשידור חי) הוא אלבום ההופעה השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-13 בדצמבר 1990, על ידי חברות התקליטים פיוניר. אלבום ההופעה זכה להצלחה רבה, כאשר זכה בפרס גראמי. מידע על האלבום Blond Ambition World Tour Live באתר MusicBrainz "Blond Ambition World Tour Live", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Blond Ambition World Tour Live", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Madonna - Blond Ambition World Tour Live, Discogs (באנגלית) GRAMMY.com, GRAMMY.com (באנגלית)
פרארי S 195

"פרארי S 195" (באיטלקית: Ferrari 195 S, קרויה גם: Ferrari 195 Sport) היא מכונית ספורט אשר נבנתה כמכונית מרוץ, מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ האיטלקית פרארי אשר יוצרה בשנת 1950. "פרארי S 195" הוצגה במרוץ "ג'ירו די סיציליה" (Giro di Sicilia) ב-2 באפריל 1950, הדגם היה דומה לדגם של "פררי 166 MM" שהשתתפה גם באותו מרוץ. שתי המכוניות, אחת פתוחה ואחת קופה סגורה, חלקו את בסיס הגלגלים של 2,250 מ"מ. יוצרו 4 יחידות. מקדם גרר - 0.45. 2 דלתות. מספר נוסעים: 2+2. מנוע קדמי - אורכי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנוע קירור מים. יחס כוח למשקל: 154.75 כ"ס ל-1,000 ק"ג. 3 מאיידים מתוצרת "וובר" מסוג "32 DCF". בלמים: קדמיים ואחוריים תוף. מתלים: מלפנים: גלגלים עצמאיים, מרובעים מעוצבים, קפיץ עלים רוחבי, בולמי זעזועים הידראוליים / אחוריים: גשר קשיח, קפיצי עלים אורכיים, מוט גלגל, בולמי זעזועים הידראוליים. מידות צמיגים: קדמיים:5.50-15, אחוריים: 6.00-15. "Touring Barchetta" - יוצרו 2 יחידות. "Touring Berlinetta" - יוצרו 2 יחידות. פרארי S 159 אאוטו אביו קוסטרוזיוני 815 מדיה וקבצים בנושא פרארי S 195 בוויקישיתוף "פרארי S 195" - מכונית מרוץ tech-racingcars.wikidot.com/ferrari-195-s "פרארי S 195" barchetta.cc/All.Ferraris/by-serial-number/ferrari-by-serial-number "פרארי S 195" - מפרט carfolio.com/specifications/models/car "פרארי S 195" Orange Coast Magazine, Julho 1995 "פרארי S 195" - מכונית מרוץ racingsportscars.com/type/Ferrari "פרארי S 195" auto.ferrari.com/en_EN/sports-cars-models/past-models/195-s