laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוטרלטר

בוטרלטר או בתרגום אות הולנדית (בהולנדית: banketstaaf, banketletter, boterletter ו- letterbanket) היא סוג של מאפה. המאפה מוכן בדרך כלל באמצעות תערובת קמח, ביצים וחמאה או בצק עלים כבסיס וממולא בממרח שקדים (או פרסיפן), מאובקים בסוכר ומעוצבים בצורת "S" או אות אחרת. מרציפן, משחת שקדים שהוכנה עם קמח שקדים ודבש או סוכר, משמשת לעיתים כמלית. לבוטרלטר מרקם נקבובי או אוורירי ומתקלף. המאפה עוצב במקור "לראשי התיבות של שם המשפחה". כיום, הצורה הנפוצה ביותר של המאכל בארצות הברית היא האות "S". בוטרלטר מוגש כפינוק במהלך דצמבר, ובמיוחד בסינטרקלאס ב-5 בדצמבר בהולנד, כמו כן במהלך כמה פסטיבלים בארצות הברית. שם המאפה הוא גרסה מקוצרת של המילה ההולנדית banketletter. המאפה עשוי להיקרא על ידי הולנדים גם banketstaven, boterletter ו-letterbanket. בהולנד נוהגים לאכול בוטרלטר בסינטרקלאס ב-5 בדצמבר, שם הם מעוצבים בראשי התיבות של בני המשפחה. בוטרלטר הוכנס לארצות הברית על ידי מהגרים הולנדים, ומקורו בפלה, איווה (אנ') אשר נוסדה ב-1845 על ידי "פליטים דתיים הולנדים". מאפי הבוטרלטר הם פינוק נפוץ ב"פסטיבל הצבעונים" (אנ') השנתי בפלה, איווה, ומכינים אותם התושבים המקומיים שמוכרים אותם בשווקים, בתחנות דלק ובכנסיות מקומיות שונות. הם נמכרים כל השנה במאפיות הולנדיות. בוטרלטר שהוכן עם שוקולד נאכל באופן מסורתי כחלק מהפעילויות במהלך "פסטיבל החורף ההולנדי" בהולנד, מישיגן (אנ'). המטבח ההולנדי רשימת מנות שקדים רשימת מאפים בנקט (מאפה) (אנ') מדיה וקבצים בנושא בוטרלטר בוויקישיתוף
מישהו לרוץ איתו (סרט)

"מישהו לרוץ איתו" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של עודד דוידוף משנת 2006. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת דויד גרוסמן. הסרט פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2006 והיה מועמד לשנים-עשר פרסי אופיר, כמעט בכל הקטגוריות המיועדות לשחקנים וליוצרים. שחקן המשנה, צחי גראד, זכה בפרס אופיר על תפקידו בסרט. בשנת 2007 יצא הסרט לטלוויזיה כמיני סדרה בת שני חלקים. בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה זכתה בר בלפר בפרס השחקנית הטובה ביותר בדרמה בודדת, מיני סדרה, סרט טלוויזיה וסדרת דרמה על משחקה בסרט. בנוסף, הסרט היה מועמד בעוד שלוש קטגוריות, בהן בימוי ותסריט. הסרט צולם ברובו בירושלים ושני אתרי הצילום העיקרים של הסרט הם מלון פאלאס, הנמצא בקצהו של רחוב אגרון, ששימש בתור "מעון האמנים של פסח", והכפר הערבי הנטוש ליפתא בכניסה לירושלים ששימש בתור המחבוא של תמר. תמר בת ה-16 (בר בלפר) עזבה את ביתה, ואיש איננו מבין מדוע. היא מסתובבת ברחובות ירושלים, מנגנת בגיטרה ושרה. אך המתח ברחובות אלה עולה, בגלל פני האנשים המאיימים במבטם עליה. חייו של אסף (יונתן בר-אור), נער ביישן וגמלוני, משתנים כאשר לקח על עצמו משימה פשוטה לכאורה, שהתגלתה כמסובכת מאוד. יהיה עליו לאתר את הבעלים של כלב (כולם מתייחסים לכלבה כאל כלב, בגלל האגרסיביות שלה, אך תמר יודעת שזוהי כלבה נקבה) עזובה שנמצאה ברחובות ירושלים. במהלך החיפוש, מובל אסף על ידי הכלבה (דינקה) למפגשים עם דמויות מגוונות, ולמקומות שונים, שבאמצעותם הוא נחשף לסיפורה של תמר. כחודש לפני שהתחילה משימתו זו של אסף, יצאה תמר, מוזיקאית צעירה, עם כלבתה דינקה, למסע חיפוש ברחובות ירושלים אחר אחיה שי. שי נקלע לבעיות שונות אצל פסח (צחי גראד), בעל מעון לילדים מוזיקליים, צעירים עם בעיות בבית, או יתומים. תמר נכנסת למעון וכך נלכדת בעלילה מסוכנת. אסף נדהם מסיפורה של תמר, ויוצא בעקבות הנערה שמעולם לא הכיר. הסרט מתקדם בשני צירי זמן – של אסף ושל תמר – במהלך מסעות ההתבגרות של שתי הדמויות, שבסופם יגיעו לגילוי עצמי ולאהבת אמת. דויד גרוסמן עצמו הופיע בסרט כניצב (בהופעת קמע) בסצנה בה תמר ושי שרים את ה"תקווה" ומיד לאחר מכן בורחים. ביקורת אדם אבולעפיה, ‏אין מה לרוץ, באתר גלובס, 18 ביולי 2006 אבנר שביט, עכבר העיר תל-אביב, ראן, דוידוף, ראן, באתר הארץ, 16 ביולי 2006 אורון שמיר, עכבר העיר, מישהו לרוץ איתו, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2007 איך מדברים בספרות ובקולנוע? מישהו לרוץ איתו כמקרה בוחן הד האולפן החדש 97 (2010), עמ' 87–93, משרד החינוך. "מישהו לרוץ איתו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מישהו לרוץ איתו", באתר AllMovie (באנגלית) "מישהו לרוץ איתו", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מישהו לרוץ איתו", באתר אידיבי "מישהו לרוץ איתו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מישהו לרוץ איתו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מערכת עכבר העיר, לרוץ שבי אחריה, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2006 יעל דר, מישהו לרוץ אתו / דויד גרוסמן, באתר הארץ, 18 ביולי 2005 גואל פינטו, לראשונה: שני סרטים ישראליים חולקים את פרס הסרט הטוב ביותר, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2006
ליגת העל של סן מרינו

הקאמפיונאטו סאמירינזה די קאלצ'ו (באיטלקית: Campionato Sammarinese di Calcio) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסן מרינו. לפי דירוג אופ"א (נכון ל-2023), זוהי הליגה שמדורגת במקום האחרון באירופה. יש בליגה 15 קבוצות שנפגשות פעמיים אחת נגד השנייה, בסיום העונה יש פלייאוף אליו מעפילות 12 הראשונות כשהרביעייה הראשונה עולה ישר לשלב השני. מנצחת הפלייאוף מוכתרת כאלופת הליגה של סן מרינו ובעקבות זאת מעפילה לשלב ההעפלה הראשון של ליגת האלופות. בנוסף, סגנית האלופה מעפילה לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג והקבוצה שזוכה בגביע מצטרפת גם היא לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בקופה טיטאנו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל של סן מרינו רשימת אלופות הליגה באתר RSSF ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שניים סינים עם כינור גדול

שניים סינים עם כינור גדול הוא שיר ילדים עברי, שהוא תרגום של שיר ילדים עממי בגרמנית בשם Drei Chinesen mit dem Kontrabass ("דְרַיי כִינֵזֶן מִיט דֵם קוֹנְטְרַבַּס", כלומר: שלושה סינים עם קונטרבס). התרגום לעברית מיוחס לנתנאל לורך. שניים סינים עם כינור גדול ישבו בצד הכביש ופיטפטו בקול גדול. בא שוטר, גרש אותם, וזה הכול. שניים סינים עם כינור גדול. נהוג לשיר את השיר ראשית באופן רגיל, ולאחר מכן באופן שבו כל תנועותיו זהות, כגון "שִינִים סִינִים עִים כִּינִיר גִּידִיל..." ואחר כך "שוּנוּם סוּנוּם עוּם כּוּנוּר גּוּדוּל..." וכן הלאה. נוהג זה קיים גם כן בגרסה המקורית בגרמנית. קיימות גם שתי גרסאות נוספות (הנאמנות פחות למקור הגרמני), בהן שני הסינים "ישבו על הספסל" במקום "ישבו בצד הכביש", או לחלופין, "ישבו בצד הרחוב". בשנת 1975 ביצעה להקת "קצת אחרת", שיר המתבסס על מילים אלה, אותו עבדו שלמה גרוניך, שלמה יידוב ושם טוב לוי. מקור השיר הגרמני לוט בערפל, אך ידוע שהוא עבר תהפוכות וגרסאות רבות עד שהגיע לצורה שהיום נחשבת לסטנדרטית, והיא: Drei Chinesen mit dem Kontrabass saßen auf der Straße und erzählten sich was. Da kam die Polizei, ei (/na/ja/fragt) was ist denn das? Drei Chinesen mit dem Kontrabass. (בתרגום מילולי לעברית:) שלושה סינים עם קונטרבס ישבו על הכביש ושוחחו ביניהם. אז הגיעה המשטרה: "נו, מה זה אמור להיות?" שלושה סינים עם קונטרבס. בתוכנית "הקומדי סטור" ישנה פרודיה שעשו לשיר, ובו שני הסינים (בגילומם של גיל ססובר ורובי דואניאס) מדביקים את האזרחים במחלת הניקוד (מחלה שגורמת לקורבן לדבר רק עם צליל דיבור אחד) ובסופו של דבר, כמו בשיר, הם מסולקים על ידי שוטר (אסף אשתר). מדיה וקבצים בנושא שניים סינים עם כינור גדול בוויקישיתוף מידע על היצירה "שניים סינים עם כינור גדול" באתר מיוזיק בריינז Drei Chinesen mit dem Kontrabass, אתר שבו ניתן לשמוע את השיר המקורי שניים סינים עם כינור גדול, בביצוע האחים והאחיות, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב מילות השיר "שניים סינים", באתר שירונט מתוך הופעה של שלמה גרוניך ושם טוב לוי בפסטיבל הפסנתר, ‏2000
קטמרן

קָטָמָרָן היא סירה או ספינה המורכבת משני גופי ציפה המחוברים יחדיו. הקטמרן יכולה להיות מונעת באמצעות מפרש או באמצעות מנוע. סירות קטמרן משמשות גם כסירות תענוגות וגם כסירות ספורטיביות. לרוב הקטמרן תהיה רחבה ומרווחת מסירה רגילה ואף תתאפיין ביציבות גבוהה בשל המבנה המיוחד שלה. הקטמרן הומצאה על ידי הפאראבאס, קהילת דייגים בדרום הודו במאה החמישית. מקור השם הוא מהשפה הטמילית, המדוברת בדרום הודו. המילה מורכבת משני חלקים: קאטה - לקשור מאראם - עץ. הקטמרן היא סירה או ספינה שבה השתמשו השבטים שחיים באיים כספינות בים הפתוח והסער בגלל יציבותה. לקטמרן ספורטיבית מספר חלקים עיקריים: שני גופי ציפה הנקראים בידונים. שלדה המחברת בין שני הבידונים. טרמפולינה - רשת המגשרת בין שני הבידונים ומאפשרת לאנשי הצוות לעבור בין הצדדים. שני מפרשים: חלוץ - מפרש קטן הפרוש בקדמת הקטמרן ומאפשר לקטמרן לבצע תמרונים ביתר קלות. ראשי - מפרש גדול הפרוש במרכז הקטמרן. מפרש זה מהווה למעשה את לוכד הרוח העיקרי והוא אשר מניע את הקטמרן. בדרך כלל קטמרן ספורטיבית מושטת באמצעות שני אנשי צוות: משיט - אחראי על ניווט הסירה, שולט בהיגוי הקטמרן ובמפרש הראשי. איש צוות - אחראי על איזון הסירה, שולט במפרש החלוץ. עד כה במשחקים האולימפיים היו שני דגמים של קטמרנים: טורנדו ו-Nacra 17. מדיה וקבצים בנושא קטמרן בוויקישיתוף אתר עמותת שייטי הקטמרנים בישראל קטמרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קטמרן Lück, Michael (2008). The Encyclopedia of Tourism and Recreation in Marine Environments. Wallingford, UK: CABI. p. 86. ISBN 978-1-84593-350-0. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיום מלוריס

גִיוֹם מִלוֹרִיס (בצרפתית: Guillaume de Lorris; סביבות 1200? – סביבות 1238?) היה משורר צרפתי. גיום, שלא ידוע דבר על חייו, נולד כנראה בלוריס (אנ') בצפון-מרכז צרפת של ימינו ונחשב למחבר של החלק הראשון של היצירה המכונה רומן הוורד (בצרפתית: Le Roman de la Rose) המכילה 4,068 חרוזים, שאותה החל לכתוב בסביבות 1230 עבור הקהל של חצר המלכות בעיקר. משערים שמיתה חטופה הפסיקה את עבודתו, ואת הרומן סיים ז'אן דה מאן (אנ') בסביבות 1280. ההישג המיוחד של גיום היה לשלב במיומנות שלושה מרכיבים שהיו נוכחים אך לא נפוצים מאוד בספרות של אותה תקופה: צורת הנרטיב בגוף ראשון, השימוש בדמויות אלגוריות כגיבורות הסיפור, וייצוג של עלילת רומן שלם. בצורה פיזית של דוח חלום. שליטתו של גיום מתבטאת גם בתיאור הרגיש והחי של הפסיכולוגיה של ההתאהבות. נראה שגיום היה גם ממציא הדמות האלגורית של "סכנה" (Danger, מלטינית תיכונה domniarium "שלטון, תביעה לשלטון"). המפלצת הזו, המגלמת את כל מה שמקשה על האוהבים, במיוחד על הגבר המאוהב, להגשים את תשקותיהם, הייתה לאחר מכן דמות רווחת ביותר בספרות הצרפתית, בעיקר בשירה, במשך למעלה מ-200 שנה. רומן הוורד, המתאר חיפוש של מאהב אחר הוורד כסמל האהובה, זכה להצלחה רבה לאחר שהמשיך והסתיים על ידי ז'אן דה מאן והשפיע רבות על הספרות הצרפתית עד המאה ה-16. מדיה וקבצים בנושא גיום מלוריס בוויקישיתוף כתבי גיום מלוריס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גיום מלוריס, באתר Discogs (באנגלית) Works by or about Guillaume de Lorris at Internet Archive
The Dark Side of the Moon Live

"The Dark Side of the Moon Live" היה סיבוב ההופעות הרביעי של הזמר הבריטי רוג'ר ווטרס שהתקיים בשנים 2006–2008. סיבוב ההופעות כלל ביצוע מלא של אלבום האולפן השמיני של להקת Pink Floyd בה ווטרס היה חבר, The Dark Side of the Moon, עיצוב במה ייחודי של מארק פישר, אשר עיצב את הבמות בסיבוב ההופעות The Wall Tour של להקת Pink Floyd. בין השאר נכללו בובות ענק, תצוגות וידאו גדולות ומערכת סאונד קוואדרופונית. רשימת השירים הנ"ל רלוונטית לגבי ההופעה שהתקיימה ב-22 ביוני 2006 בנווה שלום, ישראל ואינה מייצגת בהכרח את שאר ההופעות שהתקיימו במהלך סיבוב ההופעות בו הערך עוסק. "In the Flesh" "Mother" "Set the Controls for the Heart of the Sun" "Shine On You Crazy Diamond (Parts I-V)" "Have a Cigar" "Wish You Were Here" "Southampton Dock" "The Fletcher Memorial Home" "Perfect Sense, Part 1" "Perfect Sense, Part 2" "Leaving Beirut" "Sheep" "Speak to Me" "Breath (In the Air)" "On the Run" "Time" / "Breath (Reprise)" "The Great Gig in the Sky" "Money" "Us and Them" "Any Colour You Like" "Brain Damage" "Eclipse" "The Happiest Days of Our Lives" "Another Brick in the Wall, Part 2" "Vera" "Bring the Boys Back Home" "Comfortably Numb" Rock in Rio Lisboa - הופעה 1 Arrow Rock Festival - הופעה 5 Norwegian Wood - הופעה 7 Live at the Marqee - הופעה 14 Hyde Park Calling - הופעה 15 Roskilde Festival - הופעה 16 Moon and Stars Festival - הופעה 21 Live Earth - הופעה 106 רוג'ר ווטרס - שירה מובילה, גיטרת בס וגיטרה סנואי וויט - גיטרה דייב קילמינסטר - גיטרה, שירה מובילה וגיטרת בס ג'ון קרין - סינתיסייזר, פסנתר, גיטרה, גיטרת פלדה הוואית ושירה מובילה הארי ווטרס - אורגן האמונד וסינתיסייזר קרול קניון - שירה מלווה, כלי הקשה ושירה מובילה פי. פי. ארנולד - שירה מלווה, כלי הקשה ושירה מובילה איאן ריצ'י - סקסופון, EWI וגיטרת בס גרהם בורד - תופים וכלי הקשה אנדי פיירוות'ר לואו - גיטרה, גיטרת בס ושירה מלווה (בהופעות 1–110) קייטי קיסון - שירה מלווה, כלי הקשה ושירה מובילה (בהופעות 1–110) צ'סטר קאמן - גיטרה, גיטרת בס ושירה מלווה (בהופעות 111–121) סילביה מייסון ג'יימס - שירה מלווה וכלי הקשה (בהופעות 111–121) ניק מייסון - תופים וכלי הקשה (הופעה 40 בשירים "Speak to Me", "Breathe (In the Air)", "On the Run", "Time", "Breathe (Reprise)", "The Great Gig in the Sky", "Money", "Us and Them", "Any Colour You Like", "Brain Damage" ו-"Eclipse") מדיה וקבצים בנושא The Dark Side of the Moon Live בוויקישיתוף Roger Waters at Monastery Grounds, Latrun, Neve Shalom, Israel, Setlist, ‏10 במאי 2023 (באנגלית)
רקפת (שיר של רוחמה רז)

"רקפת" הוא שיר עברי שכתבה תלמה אליגון-רוז והלחין ועיבד מוני אמריליו בביצוע רוחמה רז. מוני אמריליו הוא הבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים החשובים בתולדות הזמר העברי. במשך כמעט שני עשורים התחרו שיריו של המלחין בפסטיבלים. הוא השתתף בעשרה פסטיבלים בין השנים 1961 ו-1977, יותר מכל מלחין אחר. עם אחד עשר שירים מתחרים אמריליו הוא המלחין היחיד לו מספר דו ספרתי של שירים. כמו כן הוא המלחין שזכה יותר מכל מלחין אחר באחד משלושת המקומות הראשונים. בסך הכל זכו חמישה משיריו באחד משלושת המקומות הראשונים: אחד במקום השלישי ("רכבת העמק"), שלושה בשלוש שנים עוקבות במקום השני: ("עץ האלון", "רבי עקיבא" ו"ומתוק האור בעיניים") ופעם אחת, עם שירו האחד עשר והאחרון שהתחרה בפסטיבלים, "רקפת" למילים של תלמה אליגון בביצוע רוחמה רז זכה במקום הראשון. בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל נכנס השיר בשנת 1977 למצעד הפזמונים בקול ישראל, והגיע גם כאן למקום הראשון. במצעד הפעמונים השנתי תשל"ד הגיע השיר למקום השביעי, בשנת שבעים ושבע. מילות השיר "רקפת" באתר שירונט "רקפת" - רוחמה רז, פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ז 1977, סרטון באתר יוטיוב "פסטיבלי הזמר והפזמון" Moni Amarilio - מוני אמריליו - הפסטיבלים, באתר moni.yesh.net הפרס הראשון לשיר "רקפת" בפסטיבל הזמר, דבר, 6 במרץ 1977
גביע לה מאט

גביע לה מאט (בשוודית: Le Mat-pokalen) הוא הגביע המוענק לאלופת ליגת ההוקי קרח SHL. הגביע הוענק מאז עונת 1926 והחל מעונת 1975–1976 - הוא הוענק לקבוצה המנצחת בפלייאוף ליגת ההוקי השוודית. לה מאט הוא הגביע העתיק ביותר עליו מתחרים ספורטאים מקצועיים בשוודיה. הגביע נתרם על ידי האב המייסד של ההוקי קרח בשוודיה, ראול לה מאט, ומטרו גולדווין מאייר בשנת 1926. מאז, גביע הכסף עבר שינוי וכעת הוא כולל מכסה עם שני מקלות הוקי קרח מוצלבים ובסיס עץ אלון. גובה הכוס 52 ס"מ ומשקלו 3.34 ק"ג. הקבוצות הטובות ביותר בעונה הסדירה של SHL Hockeyligan.se, web.archive.org, ‏2007-03-21
משאלה אירית

משאלה אירית (באנגלית: Irish Wish) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת פנטזיה רומנטית משנת 2024 בבימויו של ג'אנין דמיאן, עם לינדזי לוהן, אדוארד ספלירס ואלכסנדר ולאהוס בתפקידים הראשיים. הסרט הוקרן לראשונה בשירות הסטרימינג נטפליקס ב-15 במרץ 2024 וזכה לצפיות רבות. העלילה מתרחשת ברובה באירלנד שבה בריג'יד הקדושה מסוגלת למלא משאלות. כאן היא ממלאת משאלה של צעירה להינשא לאהוב ליבה אך כשהמשאלה מתמלאת מסתבר שהיא מובילה לתוצאות בלתי צפויות. מאדי קלי (לינדזי לוהן) היא עורכת ספרים מוצלחת. לאחרונה ערכה את ספרו של פול קנדי (אלכסנדר) שהפך לרב מכר. בטקס ההשקה היא נפגשת עם פול ומציגה לפניו את חברותיה הת'ר (איישה קארי) ואמה (אליזבת טן). היא מאוהבת בפול ומחכה שיציע לה נישואים. פול מזמין אותה לשיחה אך במקום הצעת נישואין הוא מציע לה לערוך את ספרו הבא לאכזבתה של מאדי ואימה רוזמרי (ג'יין סימור) העובדת כמורה בדה מוין. כעבור זמן מתאהב פול דווקא באמה והם מחליטים להתחתן. מאדי מקבלת הזמנה לחתונה באירלנד ובנמל התעופה באירלנד היא נתקלת בג'יימס תומאס (אדוארד ספלירס) ורבה אתו על מזוודה שמסתבר אחר כך שהיא שלו. היא מגיעה לבסוף לבית משפחתו של פול שהוא וילה ענקים מוקפת בגנים. כולם מתכוננים לחתונת פול ואמה בה תהיה מאדי לצערה שושבינה. ג'יימס שהוא צלם טבע מגיע במקרה לאותו כפר לאירוע גז כבשים וכשהאירוע מתבטל הוא מסכים לשמש כצלם בחתונה. פול יוצא לשיט עם הת'ר ואמה באגם ומאדי מתיישבת על סלע ולעיניה מתגלה בריג'יד הקדושה. היא מבקשת ממנה משאלה - להינשא לפול. למחרת היא קמה לעולם שבו המשאלה התמלאה. היא חובטת בפול מאחר שישן במיטתה ועדיין לא תופסת שהיא נמצאת בעולם אחר - משאלתה התמלאה. היא נוסעת עם ג'יימס לצילומי בצוקי מוהר ובדרך חזרה יורד גשם ועץ חוסם את הכביש. הה נכנסים לפאב, שותים, רוקדים ומתאהבים. בחזרה היא מבחינה בקשר ההדוק בין פול לאמה ומבינה שאינה רוצה להתחתן איתו. לטקס החתונה המפואר היא נכנסת בשמלה פשוטה ומודיעה להפתעתו ולהפתעת האורחים שאינה רוצה להתחתן איתו. היא רצה לאגם ומבקשת מבריג'יד הקדושה שתבטל את המשאלה שלה. הכל מתהפך - פול ואמה נישאים. מאדי מודיעה לפול כי אם ברצונו להמשיך פעולה עליו לציין את שמה בספר הבא וכשהוא מסרב היא עוזבת אותו, נפגשת עם ג'יימס ומגלה לו כי ברצונה לחיות איתו. "משאלה אירית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משאלה אירית", באתר נטפליקס "משאלה אירית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משאלה אירית", באתר Metacritic (באנגלית) קדימון למשאלה אירית, באתר יוטיוב הסצנה הסופית של משאלה אירית, באתר יוטיוב
העיר (שיר)

העיר (בגרמנית: Die Stadt) הוא שיר שכתב תאודור שטורם ומוקדש לעיר הולדתו הוזום (Husum) לחוף הים הצפוני. שטורם כתב את השיר ב-1852, כאשר רישיון עריכת הדין שלו נשלל בגלל שפעל נגד הדנים למרות הסכם השלום. ניתן לשייך את השיר לאסכולת הריאליזם. לשיר שלושה בתים בני חמש שורות כל אחד עם חריזה מצטלבת חובקת כפולה. בהתחלה שטורם מתאר את העיר כמשמימה, אפורה ומונוטונית, אבל בסוף הוא מצביע על זיכרונות הילדות היפים שיש לו מהעיר הזו. הטקסט הופך בכך לשירת אהבה המופנית לעיר הוזום, שיר הנצמד לאמת בלי להתרחק מהאהבה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מלבד המשרת רופרכט, העיר הוא כנראה שירו הידוע ביותר של שטורם. השיר "העיר" באוסף שירי שטורם ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית אימברגר

בתי אימברגר (Imberger) הם שני מבנים במושבה הגרמנית בירושלים. הבית הקדמי ברחוב עמק רפאים 14 נבנה בשנת 1877 על פי תוכניות של האדריכל הרמן אימברגר, בן המשפחה, והבית האחורי נבנה בשנת 1926. המבנים נבנו על ידי משפחת אימברגר שהייתה אחת המשפחות הוותיקות ממקימות המושבה הגרמנית. בעוד שהמבנה הקדמי בנוי בסגנון טמפלרי קלאסי – בית בן קומה אחת, שמעל דלתו כתובת מהתנ"ך, המבנה האחורי בן שלוש קומות ובנוי בסגנון מנדטורי. על המשקוף של הדלת חקוק, בגרמנית, המשפט מספר ישעיהו: קוּמִי אוֹרִי כִּי בָא אוֹרֵךְ, וּכְבוֹד ה' עָלַיִךְ זָרָח — ספר ישעיהו, פרק ס', פסוק א' דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
מור סרוסי

מור סרוסי (נולדה ב־1994) היא שחקנית ישראלית. התפרסמה בעקבות תפקידה בסדרת הנוער "בת השוטר". מור סרוסי נולדה באור יהודה, ולה אח ואחות גדולים ממנה. בהמשך עברה המשפחה להתגורר בקריית אונו. משפחתה מסורתית ושומרת חגים, וסרוסי אף למדה בבית ספר יסודי ממלכתי דתי, כי הוריה חשבו שהחינוך שם טוב יותר. אביה נפטר כאשר הייתה בתיכון, ממחלת הסרטן. בשירותה הצבאי, שירתה בתחילה כקצינת ת"ש, ולאחר מכן כמפקדת בקורס קצינים של חיל האוויר בבה"ד 1. שירתה שנה בקבע. בשנת 2017 פרצה בתפקידה הראשון לטלוויזיה בסדרה כדברא, בה גילמה את עמית, חברתן של ליבי ולילה. היא שיחקה בסדרה עד לסיומה בשנת 2019. בשנת 2020 התחילה לשחק בסדרה בת השוטר בה היא מגלמת את חני, הבת של הרב רבינוביץ, ואחותה של דבורי. סרוסי שיחקה בשלושת עונותיה של הסדרה שיצאו עד כה. בשנת 2021 החלה לשחק בסדרה בעלת החלומות, בה היא מגלמת את שירלי ברוך, אחותו התאומה של ליאור. לאחר תפקידה בכדברא, החלה סרוסי ללמוד תואר אקדמי במשפטים וממשל באוניברסיטת רייכמן, וסיימה שנה א' כמצטיינת דיקן, אך בחרה לעזוב את לימודי התואר כדי ללמוד משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לאחר סיום שנה א', הודחה מהסטודיו בטענה שהיא טלוויזיונית מידי ואינה מתאימה לבמה. במקביל לקריירת המשחק, סרוסי גם מעבירה קורסי משחק לנוער, יחד עם שותפתה לסדרה כדברא, אור גרוס. בנוסף, סרוסי מתחזקת חשבונות אינסטגרם וטיקטוק עם עשרות אלפי עוקבים ומתפרנסת גם משיתופי פעולה מסחריים שם. סרוסי רווקה כיום, לאחר שנפרדה בזמן לימודיה אצל יורם לווינשטיין, מבן זוג איתו הייתה בקשר במשך חמש שנים, לצורך התמקדות בלימודי המשחק התובעניים. מור סרוסי, ברשת החברתית אינסטגרם מור סרוסי, ברשת החברתית טיקטוק מור סרוסי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מור סרוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מור סרוסי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דליה בן ארי, מור סרוסי הודחה מבית הספר למשחק ופרצה בגדול בלעדיו: "קיבלתי כאפה", באתר את, ‏22/02/24
בית הכנסת זניומה

בית הכנסת זניומה (בבלארוסית: Занёманская сынагога; בפולנית: Synagoga drewniana w Grodnie) היה בית כנסת עממי מעץ ששכן בעיר גרודנו בבלארוס. בית הכנסת נבנה בשנת 1750 תחת ממשל חבר העמים הפולני-ליטאי. הוא ניזוק בשריפה ב-1899 ולאחר מכן נבנה מחדש. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הושמד על ידי צבא גרמניה הנאצית. אורכו של בית הכנסת היה 28.5 מטר, רוחבו 19 מטר וגובהו 12.5 מטר. עזרת הנשים הייתה בחלקה הצפוני והדרומי של קומת הקרקע. הקירות עוטרו בפסוקים מהמקרא ובתפילות. בחזית בית הכנסת היו גומחות פינותיות ששימשו לעיתים קרובות בבתי כנסת באמצע המאה ה-18. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם (1918–1939) פרופסור אוסקר סוסנובסקי מהמחלקה לארכיטקטורה של הפוליטכניקה של ורשה, והצלם והיסטוריון האמנות שמעון זייצ'יק, הנחו את האדריכלים ליצור תיעוד נרחב של בתי הכנסת מעץ. הם יצרו רישומים אדריכליים, ציורי העתק ותצלומים. חלק גדול מהפרויקט הזה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה אך כמות ניכרת שרדה. בית הכנסת בגרודנה נמדד וצולם ב-1928. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת זניומה בוויקישיתוף Hrodna, Belarus - Original Linocut Wooden Synagogue in Grodno, Belarus
סינישה מיכאילוביץ'

סינישה מיכאילוביץ' (בסרבית: Синиша Михајловић; ‏20 בפברואר 1969 – 16 בדצמבר 2022) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סרבי. מיכאילוביץ' נודע ברחבי אירופה בבעיטות החופשיות המצוינות שלו, שעזרו לו להבקיע רבות על אף תפקידו האחורי כבלם (92 סה"כ). עוד תכונה שאפיינה את מיכאילוביץ' כשחקן היא מזגו החם, שבגינו הספיק לאסוף מספר כרטיסים אדומים במהלך הקריירה שלו. מיכאילוביץ' נולד בווקובאר שביוגוסלביה, כיום קרואטיה. התחיל את הקריירה בקבוצת אן. קיי. בורובו הסרבית, בה שיחק בין השנים 1986 עד 1988. בשנת 1988 עבר לשחק בוויוודינה הסרבית, שם שיחק עד תחילת שנת 1991. משם קנתה אותו קבוצת הצמרת הכוכב האדום בלגרד. בבלגרד מיכאילוביץ' עשה את פריצת הקריירה שלו, כאשר היה משחקני המפתח של הכוכב האדום, איתה זכה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1990/91, כאשר היה אחד מבועטי הפנדלים במשחק הגמר נגד אולימפיק מרסיי. מיכאילוביץ' הבקיע גם שער בחצי הגמר בבלגרד מול באיירן מינכן מבעיטה חופשית, שהעלה את קבוצתו לגמר. באותה עונה זכה מיכאילוביץ' עם קבוצתו גם באליפות יוגוסלביה, וגם בגביע הבין-יבשתי. בשנת 1992 עבר לרומא, בה שיחק שנתיים והבקיע 2 שערים ב-59 משחקים. בסמפדוריה שיחק 4 עונות (1994–1998), בלאציו 6 עונות, ולבסוף עבר לאינטר בהעברה חופשית, שם סיים את הקריירה שלו בסוף עונת 2005/2006. את קריירת האימון שלו החל מיכאילוביץ' בשנת 2006 כאשר שימש כעוזר מאמן בקבוצה בה פרש ממשחק פעיל, אינטר. מיכאילוביץ' שימש כעוזר מאמן לתקופה של שנתיים, כאשר המאמן הראשי של הקבוצה היה רוברטו מאנצ'יני. לאחר מכן, מיכאילוביץ' עבר לשמש כמאמן ראשי בקבוצות איטלקיות אחרות, כשהראשונה לקלוטו הייתה בולוניה. לאחר עונה אחת פוטר מיכאילוביץ' והוא עבר לאמן בקטאניה. בתום אותה עונה, עבר שוב קבוצה, הפעם לפיורנטינה. ב-21 במאי 2012 מונה מיכאילוביץ' למאמן נבחרת סרביה. ב-20 בנובמבר 2013 התפטר מיכאילוביץ' מאימון הנבחרת הסרבית, ומונה למאמן סמפדוריה האיטלקית. ביוני 2015 הודיע שלא ימשיך במועדון. ביוני 2015 מונה למאמן מילאן. באפריל 2016 פוטר מהקבוצה בעקבות חוסר הצלחתו. במאי 2016 מונה מיכאילוביץ' למאמן טורינו, ופוטר מהקבוצה ב-4 בינואר 2018 לאחר הפסד 0–2 בגביע ליובנטוס. ביוני 2018 מונה מיכאילוביץ' למאמן ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית אך פוטר כעבור תשעה ימים בלבד, לאחר שההנהלה התחלפה. ב-28 בינואר 2019 מונה בפעם השנייה למאמנה של בולוניה, במקומו של פיפו אינזאגי, כאשר הקבוצה סבלה מרצף של תוצאות רעות והייתה מתחת לקו האדום. תחת הדרכתו, השיגה בולוניה 30 נקודות ב-17 משחקים ונשארה בליגה, ומיכאלוביץ' הוחתם לעונה הבאה. ב-13 ביולי 2019 הודיע מיכאלוביץ' במסיבת עיתונאים שאובחן כחולה בלוקמיה, והנהלת בולוניה אישרה שיישאר בתפקידו על אף מחלתו. ב-6 בספטמבר 2022 פוטר מתפקידו. ב-16 בדצמבר נפטר. מדיה וקבצים בנושא סינישה מיכאילוביץ' בוויקישיתוף סינישה מיכאילוביץ', באתר Transfermarkt סינישה מיכאילוביץ', באתר BDFutbol סינישה מיכאילוביץ', באתר WorldFootball.net סינישה מיכאילוביץ', באתר National Football Teams סינישה מיכאילוביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מיכאל יוכין‏, כתוב בדם: סיפורו של מאמן סרביה סינישה מיכאילוביץ', באתר וואלה, 21 במרץ 2013 מיכאל יוכין‏, לנצח בכל החזיתות: סינישה מיכאילוביץ' חייב לאמן כדי לחיות, באתר וואלה, 15 ביולי 2019 סינישה מיכאילוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) סיניסה מיכאלוביץ' יחליף את אטזורי כמאמן קטאניה, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2009 סיניסה מיכאלוביץ' מונה למאמן פיורנטינה, באתר וואלה, 3 ביוני 2010 סיניסה מיכאלוביץ' מונה למאמן נבחרת סרביה, באתר ערוץ הספורט, 21 במאי 2012 (מאורכב בארכיון האינטרנט
סוג'וד

האם התכוונתם ל... סוג'וד (ג'זין) – כפר לבנוני בנפת ג'זין מוצב סוג'וד – מוצב בצפון הגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בלבנון