laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פוניקולר

פוניקולר (בצרפתית: Funiculaire) הוא כלי תחבורה הנמשך על ידי כבל במעלה מתלול. שיווי המשקל בין שני הקרונות מאפשר נסיעה תוך שימוש במנוע בעל הספק נמוך יחסית, שכן משקל הקרון היורד מושך כלפי מעלה את הקרון העולה. הקרונות עצמם אינם ממונעים, והמנועים המניעים את הכבל נמצאים בתחנות הקצה, בדומה לרכבל. מקור המילה במילה הלטינית funiculus שמשמעה "חבל דק". במרבית סוגי הפוניקולרים שני קרונות רכבת מחוברים לכבל אחד ונעים לחלופין מעלה ומטה לרוב על מסילה אחת (המסילה מתפצלת במרכזה ומאפשרת מעבר הקרונות זה לצד זה), ולעיתים נדירות יותר - על שתי מסילות מקבילות זו לזו. פוניקולרים משמשים בעיקר במקומות בהם מדובר במדרונות תלולים בהם אחוז השיפוע של המתלול אינו משתנה (אחוז השיפוע קבוע), אחרת לא ניתן להפעיל את הפוניקולר, ויש להשתמש ברכבל. קרונותיו של הפוניקולר מתוכננים לשיפוע המתלול בהיותם מדורגים. על ידי שימוש בקרונות הנמשכים זה אחר זה כמדרגות, כיסאות הנוסעים בתוך הקרונות נותרים אופקיים ביחס לקרקע. פוניקולרים משמשים לתחבורה ציבורית כגון הפוניקולר של מונמארטר בפריז, הפוניקולר של מונז'ואיק בברצלונה, הכרמלית בחיפה, הטונל ופוניקולר קבאטש-טקסים באיסטנבול ו-15 הפוניקולרים הפועלים בוולפראיסו שבצ'ילה. פוניקולרים אחרים משמשים להעלאת נוסעים במעלה הרים - כגון הפוניקולר של מונטסראט בספרד וכן הפוניקולר בסקרבורו שבאנגליה. הפוניקולרים הראשונים הונעו באמצעות לחץ מים ואפשרו העלאת והורדת אסדות נושאות סחורה במעלה ובמורד גבעות בהן נחצבו תעלות. פוניקולרים אלה נבנו במהלך המאה ה-19, בעיקר בשנות ה-30 של המאה בארצות הברית. דוגמאות לתעלה בה עשו שימוש במנגנון זה היה רכבת אלייני פורטאג' במדינת פנסילבניה בשנת 1834 וכן בתעלת מוריס שחיברה את נהר דלאוור ונהר פאסאיק בניו ג'רזי. מאוחר יותר נעשה שימוש בפוניקולרים על מנת להסיע נוסעים. אחת הדוגמאות הראשונות היה הפוניקולר בהר לווה שבקליפורניה שהחל לפעול ב-4 ביולי 1893. פוניקולר ידוע נוסף הוא הפוניקולר על הר וזוב, עליו נכתב בשנת 1880 השיר פוניקולי פוניקולה. פוניקולר זה ניזוק בהתפרצות ההר בשנת 1944 ואינו בשימוש כיום. הפוניקולר התלול בעולם הוא רכבת קאטומבה שבניו סאות' ויילס באוסטרליה, שזוויתו 52° מעלות (תלילותו 122%) הכרמלית בחיפה נחנכה בשנת 1959. אורך מסלול הכרמלית 2000 מטר, והיא מקשרת את העיר התחתית עם שכונת הדר ומרכז הכרמל. במתחם המגורים 'חוות הברון' שבזכרון יעקב, אשר נחנך בשנת 1991, פעלו 2 פוניקולרים לשימוש באי המתחם. בשנת 2013 ניזוק הפוניקולר הדרומי וחדל לפעול. פוניקולר בליסבון פוניקולר בצ'ונגצ'ינג פוניקולר בבודפשט שבהונגריה הכרמלית בחיפה פוניקולר בהר איקומה שביפן פוניקולר בברן פוניקולר סטארי סמוקובץ–הרבינוק בסלובקיה פוניקולר לפטז'ין (Petřín funicular) בפראג פוניקולר לטירת ליובליאנה (Ljubljana Castle funicular) בסלובניה פוניקולר לטירת זלצבורג (Festungsbahn) באוסטריה מגזין אינטרנט על פוניקולרים כתבת Xnet על מתחם חוות הברון
יארליק

יארליק (במונגולית: Зарлиг, בטטרית של קרים: Yarlıq, בטטרית: Yarlığ) הוא צו או מפקד כתוב של השליטים המונגוליים. היה זה אחד משלושת סוגי כתבי הסמכויות של השליטים, מסמך זה היה מחייב את הקורא אותו לנהוג על פיו, כך התפרסמו צווי המלכים. מאמצע המאה ה-13 ועד אמצע המאה ה-15 כל נסיכי רוס החזיקו ביארליקים המאשרים את תפקידם. הנפקת היארליקים לשליטי רוס הסתיימה כאשר השלטון עבר לדוכס הגדול של ולדימיר. היארליקים היו מגיעים ממרכז שליטות אורדת הזהב ששליטה ישב בבולגריה., ובתקופה מאוחרת יותר מהעיר סאריי בטו שבשפך הוולגה ליד אסטרחן. מאמצע המאה ה-15 לאחר עלייתו לשלטון של וסילי השני נסיך מוסקבה נאסר על נסיכים רוסיים אחרים לקבל יארליקים מחאנ'ים מונגולים על מנת לבסס את שלטונו הבלעדי על רוסיה. מנהיגים מונגולים רבים נהגו לתת יארליקים גם לשליחים, נזירים וסוחרים, על מנת לתת להם מעבר חופשי ופטור ממס. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוקומנסימבי

מחוז בוקומנסימבי (באנגלית, בסוואהילי: Bukomansimbi) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בוקומנסימבי. במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסאקה. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוז גובל במחוז גומבה מצפון, במחוז קלונגו ממזרח, במחוז מאסאקה מדרום מזרח, במחוז לוואנגו מדרום מערב ובמחוז סאמבאבולה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא בוקומנסימבי. קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.6% בשנה. כ-80% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. אתר האינטרנט הרשמי של בוקומנסימבי Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית) Bukomansimbi (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
בוטמבלה

מחוז בוטמבלה (באנגלית, בסוואהילי: Butambala) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מפיגי. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. עוד לפני כן היה המחוז נפה בממלכת בוגנדה. המחוז גובל במחוז מיטיאנה מצפון מזרח, במחוז מפיגי מדרום מזרח, במחוז קלונגו מדרום מערב ובמחוז גומבה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא גומבה. קצב גידול האוכלוסייה הוא 1.15% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. אתר האינטרנט הרשמי של בוטמבלה Butambala District Hazard, Risk and Vulnerability Profile (באנגלית) Population & Culture | Butambala District, www.butambala.go.ug (באנגלית) Buikwe (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
לסקובי מאי

לסקובי מאי (ברוסית: Ласковый май; בעברית: חודש מאי הענוג) היא להקת סינתי-פופ סובייטית ורוסית מהעיר אורנבורג (לאחר מפגש עם המפיק אנדריי רזין (אנ'), הלהקה עברה למוסקבה). להקה הפופ הראשונה בברית המועצות שכיוונה למתבגרים על פי תוכניתו של מייסד הלהקה, סרגיי קוזנצוב (רו'), אך הלהקה זכתה לפופולריות רבה לא רק בקרב מתבגרים אך גם בקרב אנשים בכל הגילאים. מייסד הלהקה, סרגיי קוזנצוב, עזב אותה בשנת 1989, והסולן, יורי שטונוב, עזב בשנת 1991. כרטיס הביקור של הלהקה היה השיר "ורדים לבנים" (רו') ‏(Белые розы) שנכתב על ידי קוזנצוב ובוצע על ידי הסולן שטונוב. ההצלחה המסחרית של הקבוצה הובטחה על ידי ארקדי קודרישוב ואנדריי רזין. בשנת 1992 "לסקובי מאי" התפרקה, מיד לאחר שמפיק הלהקה, ארקדי קודריאשוב, שכנע את הסולן הראשי יורי שטונוב לעזוב את הלהקה ולהתחיל בקריירת סולו. לאחר מכן יצא שטונוב לגרמניה, שם הוא גר עד היום במינכן, ובמשך זמן מה הפסיק להופיע. אך עד מהרה החל הזמר את קריירת הסולו שלו בהצלחה. בשנת 2009, בעקבות סבב פופולריות חדש שקשור לאופנה לשנות התשעים ויציאת הסרט "לסקובי מאי", הופיעה הלהקה שוב על הבמה עם אנדריי רזין, סרגיי סרקוב, אנדריי קוצ'רוב וסרגיי לניוק. מדיה וקבצים בנושא לסקובי מאי בוויקישיתוף לסקובי מאי, ברשת החברתית VK לסקובי מאי, סרטונים בערוץ היוטיוב לסקובי מאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לסקובי מאי, באתר ספוטיפיי לסקובי מאי, באתר Last.fm (באנגלית) לסקובי מאי, באתר AllMusic (באנגלית) לסקובי מאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) לסקובי מאי, באתר דיזר לסקובי מאי, באתר Yandex.Music (ברוסית) לסקובי מאי, באתר Discogs (באנגלית) לסקובי מאי, באתר Genius https://note-store.com/musicians/laskovyy-may/ http://russia-ic.com/news/show/7188#.Xv7NP9SLTVQ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילסון הנרי אירווין

וילסון הנרי אירווין ( Wilson Henry Irvine;‏ 1869–1936) היה צייר נוף בסגנון אימפרסיוניזם אמריקאי. אף על פי שהוא קשור באופן הדוק ביותר למושבת האמנים אולד ליים, בקונטיקט בראשות פלורנס גריסוולד, אירווין בילה את הקריירה המוקדמת שלו בשיקגו, שהוכשר במכון לאמנות שם. אירווין צייר גם ברחבי מערב אירופה - שם ייצר גרסאות אמריקאיות אימפרסיוניסטיות של הנוף המקומי. אירווין ידוע בעיקר בזכות שליטת האור והמרקם. כדי לתפוס אפקטים עדינים של אור, אירוויין צייר לעיתים קרובות בחוץ. לפעמים האובססיה של אירווין לאור הובילה אותו לצייר נושאים טרוויאליים למדי - נופים המתארים לא יותר מאשר כמה עצים, או דרך או גדר. אבל מספר יצירות מופת של אירווין מתארות סצינות מורכבות היטב, כולל בתים, סירות, גשרים - אפילו קומץ דיוקנאות. וילסון הנרי אירווין, נולד בסמוך לביירון, אילינוי, היה צאצאיהם של מתיישבים ואיכרים ותיקים באילינוי. הוא סיים את בית הספר התיכון מרכז רוקפורד. הוא עבד בחברת הפורטרטים של שיקגו, ולמד במכון האמנות בשיקגו. מההתחלה, העניין של אירווין בנושאים ציוריים התלווה בעניין מקביל בטכניקה האמנותית. עוד כשהיה בשנות העשרים לחייו, אירווין היה חלוץ של שימוש באיירבראש (airbrush) צבע כמדיום אמנותי - כלי שפותח ושווק על ידי הצייר ליברטי ווקופ, שכנו, ומדריכו של אירווין. לאחר ששולט באיירבראש, בשנת 1888, עבר אירווין לשיקגו. עבודות הרגילה של אירווין בתקופה זו הייתה כמאייר / מעצב גרפי, והוא השתמש לעיתים קרובות במתיזן החדיש. אך במקביל, אירווין בנה קריירה כצייר רציני. הוא עשה את דרכו במעלה הקהילה האמנותית בשיקגו. במהלך השנים הללו, אירווין ביקר בבית הספר הלילי של המכון האמנותי המפורסם בשיקגו, שם למד יותר משבע שנים. לקראת סוף המאה, המכון הציג לעיתים קרובות את עבודתו של אירווין, והעניק לו תערוכת יחיד יוקרתית בעונת חג המולד 1916-1917. עד עכשו המכון לאמנות שומר על מספר ציורי וילסון אירווין באוסף הקבוע שלו. בעת פיתוח הקריירה שלו בשיקגו, אירווין פנה לעיתים קרובות מזרחה, צייר במסצ'וסטס, קונטיקט ובמקומות אחרים בניו אינגלנד - כבר בשנת 1906, הוא הציג סצנות של ניו אינגלנד במכון האמנות. הוא גם יצא לחופשות עבודה במקומות אחרים במזרח ארצות הברית, כולל וירג'יניה וניו אורלינס. אך רק כשהיה בן 45 (בשנת 1914) ארווין העביר את משפחתו לאולד ליים בקונטיקט, שהפכה לחלק מהמעגל החברתי והאמנותי של פלורנס גריסוולד, המוכר כ"ברביזון האמריקני ", מרכז האימפרסיוניזם האמריקאי. אירווין זכור כצייר אופייני של אולד ליים, אף על פי ששמר על קשרים עם שיקגו, שם הביקוש לעבודתו נותר גדול. לאחר הניסויים המוקדמים שלו עם האיירבראש, בשנותיו המאוחרות המשיך אירווין לנסות טכניקות אמנותיות חדשות. "נוף החורף" שלו הופיע על שער גיליון 31 בינואר 1931 של עיתון ספרותי. בשנת 1926 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר. הקריירה של אירווין התחזקה בשלוש נסיעות מורחבות באירופה, שם הציג דוגמאות ראויות לציון לנופים האירופיים של האימפרסיוניזם האמריקני - 1908 באנגליה וצרפת, ב 1923 בבריטניה, 1928 צרפת וספרד. אף על פי שאירווין ידוע בעיקר בזכות יצירתו באולד ליים, ונופיו המוקדמים מאילינוי, ציורי אירופה מציגים אנרגיה מיוחדת, ומביאים נקודת מבט אמריקאית ייחודית לנושאים ששבו את לבם של אמני האימפרסיוניזם הצרפתי. וילסון אירווין נפטר מדימום מוחי ב -21 באוגוסט 1936 אירווין התגלה מחדש והוכר כאחד מדמויות המפתח של ציירי שנות העשרים באמריקה. מדיה וקבצים בנושא וילסון הנרי אירווין בוויקישיתוף Irvine, Wilson Henry, 1869-1936, painter., siris-artinventories.si.edu Wilson Henry Irvine (ארכיון)
בובומה

מחוז בובומה (באנגלית, בסוואהילי: Buvuma) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מוקונו. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. מחוז בובומה הוא ארכיפלג בצפון אגם ויקטוריה. הארכיפלג מונה 52 איים. בשפת המקומיים, לוגנדה, משמעות השם היא "התעללות". שם זה ניתן למקום בראשית המאה ה-18, בתקופת שלטונו של קבקה קיווה על ממלכת בוגנדה. בעת ביקור של המלך במחוז, קרא לעברו אחד התושבים "האם האיש עם השיניים הבולטות הוא המלך?". פמליית המלך נעלבה בשמו, ומאז החל הממשל להפלות לרעה את תושבי המחוז. כדי לשמור על זהותם, המציאו תושבי המחוז שפה עצמאית בשם לווומה, שהיא ערבוב של השפות המקומיות לוגנדה וסוגה. בראשית המאה ה-19, התפשטה במחוז מחלת השינה על ידי זבוב הצה צה. המגפה הותירה נזק רב, ומותארת כמגפה שהותירה אחריה רק ציפורים וזוחלים. המחוז גובל במחוז ג'ינג'ה מצפון, במחוז מאיוגה ממזרח, ברפובליקה המאוחדת של טנזניה מדרום במחוז בוויקווה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קיטאמילו. שטח המחוז עשיר במשאבי טבע כגון נחושת, קובלט ואבן גיר. ענפי הכלכלה המרכזיים במחוז הם דיג, שבו תלויים רוב תושבי המחוז, וכעת נמצא בבעיה עקב דיג יתר, תיירות, חטיבת עצים, וייצור פחם. בנוסף רבים מתושבי המחוז עוסקים בחקלאות לצרכים עצמיים. במחוז יש 26 יערות, שנכחדים עקב כריתת עצים ושריפת יערות לטובת ייצור הפחם. קצב גידול האוכלוסייה הוא 6.36% בשנה. כ-90% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. אתר האינטרנט הרשמי של בובומה Buvuma District|Hazard, Risk and Vulnerability Profile (באנגלית) Buvuma the united states of Uganda, web.archive.org, ‏2014-05-15 (באנגלית) Welcome to Buvuma District | BUVUMA DISTRICT, www.buvuma.go.ug (באנגלית) Islanders told to end relying on fishing, web.archive.org, ‏2014-05-15 (באנגלית) Buvuma (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
אמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד

מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד (בספרדית: Cueva de Altamira y arte rupestre paleolítico del Norte de España) הוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו הכולל מקבץ של 18 מערות בצפון ספרד, המייצגות יחד את השיא של אמנות המערות מהתקופה הפלאוליתית העליונה באירופה לפני 35,000 - 11,000 שנה. המערה הבולטת מבין המערות הללו הוא מערת אלטאמירה, השוכנת בתוך העיירה סנטיאנה דל מאר בקנטבריה. מערה זו מכילה אחד ממחזורי הציור החשובים ביותר של הפרהיסטוריה, שמקורם בשלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים) ותחילת התרבות המגדלנית (לפני כ-16,500 ל-14,000 שנים) בתקופה הפלאוליתית העליונה. הסגנון האמנותי של מערה זו מייצג את האסכולה הפרנקו-קנטבריאינית, המאופיינת בריאליזם של ייצוג הדמויות. מערת אלאטמירה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1985. בשנת 2008 הורחב אתר המורשת העולמית וכלל 17 מערות נוספות הנמצאות בשלוש קהילות אוטונומיות בצפון ספרד: אסטוריאס, קנטבריה, וחבל הבסקים. Pike, A. W. G.; Hoffmann, D. L.; Garcia-Diez, M.; Pettitt, P. B.; Alcolea, J.; De Balbin, R.; Gonzalez-Sainz, C.; de las Heras, C.; Lasheras, J. A.; Montes, R.; Zilhao, J. (14 ביוני 2012). "U-Series Dating of Paleolithic Art in 11 Caves in Spain". Science. 336 (6087): 1409–1413. doi:10.1126/science.1219957. PMID 22700921. {{cite journal}}: (עזרה). מדיה וקבצים בנושא אמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד בוויקישיתוף Cave of Altamira and Paleolithic Cave Art of Northern Spain (unesco.org)
ירון מושקט

ירון מושקט (נולד בשנת 1958) הוא גיניקולוג ישראלי, מכהן כמנהל מרכז רפואי מאיר. מושקט, בנם של שולמית ואלכסנדר. שולמית ניצולת השואה עלתה לארץ ישראל בשנת 1946, אלכסנדר עלה בשנת 1934, הוריו היו ממקימי קיבוץ נחשונים. מושקט הוא בוגר הפקולטה לרפואה בטכניון, בה למד במסגרת העתודה האקדמאית. הוסמך כרופא צבאי שלאחריו עבר מסלול של רופא גדודי בגדוד שריון בתקופת מלחמת לבנון הראשונה, רופא חטיבתי ובהמשך סגן מנהל המכון לרפואה ימית בחיל הים. מושקט מומחה במיילדות וגינקולוגיה - התמחה בבית היולדות הקריה שפעל כבית חולים עצמאי במסגרת בית החולים איכילוב בתל אביב. מושקט מומחה במנהל רפואי. מושקט בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך כרופא צלילה בכיר. מושקט הצטרף לקופת חולים כללית בשנת 1999 בתפקיד מנהל מנהלת ראש העין במחוז דן פתח תקווה. בין השנים 2001–2006 כיהן מושקט כסגן מנהל מרכז רפואי מאיר. בין השנים 2006–2011 כיהן מושקט כמנהל בית חולים השרון במרכז הרפואי "רבין" בפתח תקווה. בין השנים 2011–2019 כיהן כראש אגף רפואה של חטיבת בתי החולים של קופת חולים הכללית. מפברואר 2019 מכהן מושקט כמנכ"ל מרכז רפואי מאיר. תושב ראש העין, נשוי לטלי ואב לשניים. מושקט מוזיקאי ופסנתרן. ירון מושקט, סרטון באתר יוטיוב מומחה לרפואת נשים: ד"ר ירון מושקט מונה למנהלו החדש של המרכז הרפואי מאיר (מיינט רעננה, אשר אטדגי, 20 בפברואר 2019) ד"ר ירון מושקט - מנהל המרכז הרפואי מאיר צוות ההנהלה - מרכז רפואי מאיר / אתר בתי החולים של כללית שולמית מושקט (טורצ'ניוק): "למרות שהיה קשה, רציתי לחיות" רוז'ישץ' (רוז'ישצ'ה) - ארגון יוצאי רוז'ישץ' והסביבה ובני דור ההמשך ד"ר ירון מושקט מרכז רפואי מאיר, חברי ועד מנהל רשימת רופאי צלילה מוכרים בישראל / ירון מושקט (נכון ל-אפריל 2018) diver.co.il/wp-content/uploads/2018/04 לירון סובול, הקורונה החיסון ומה שבניהם, צומת השרון, 27.11.20 מושקט שימש כסגן מנהל בית החולים בשנים 2001–2006, ומאז ועד המינוי החדש היה מנהל בית צומת השרון / כפר סבא, חן גוטהולץ-טל, 19 בפברואר 2019 מנהלי בתי החולים / ראו ד"ר ירון מושקט רשימת בתי החולים שמסונפים במלואם או בחלקם לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר. הרשימה מעודכנת לשנת הלימודים 2018–2019 / בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר
נהר אנאדיר

נהר אנאדיר (ברוסית: Ана́дырь) הוא הנהר המרכזי המזרחי ביותר ברוסיה, הוא קפוא ברוב חודשי השנה ואורכו 1,150 ק"מ. הנהר יוצא במפרץ אנאדיר (שם נמצאת הדלתה שלו) שבים ברינג באוקיינוס הקרח הצפוני והוא עובר בהמחוז האוטונומי צ'וקוטקה. הנהר עובר בעיר אנאדיר, בירת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה ומסתיים בהרי אנאדיר המצויים במרכז המחוז. סביב הנהר נמצאים יערות ובעלי חיים כמו דובים חומים, דובי קוטב, שועלי קוטב, שונרים, איילי הצפון ועוד. במשך שנים היה אנאדיר הדרך העיקרית למעבר מאוקיינוס הקרח הצפוני אל האוקיינוס השקט ואל חצי האי קמצ'טקה. אנאדיר צ'וקוטקה ים ברינג מדיה וקבצים בנושא נהר אנאדיר בוויקישיתוף נהר אנאדיר, סיפריית העולם הדיגיטלית
הר טננט (אוסטרליה)

הר טננט (באנגלית: Mount Tennent) המכונה באבוריג'ינית: ת'ראווא, הוא הר בקצה הדרומי של טריטוריית הבירה האוסטרלית שבאוסטרליה. ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי נאמאדג'י. גובהו של ההר 1,384 מטרים מעל פני הים (לפי דאטום אוסטרליה); ההר מתנשא לגובה של 404 מטרים מעל סביבתו. נהר ג'אג'נבי זורם למרגלות ההר. שמו האבוריג'יני של ההר היה ת'ארווא (על שמו של כפר בשם זה, שהיה למרגלות הצפוניים של ההר). לאחר מכן אלן קאנינגהאם (Allan Cunningham) קרא להר על שמו של קפטן מארק קארי (Mark Currie), אשר הוביל משלחת מתיישבים אירופאים בסמוך בשנת 1823. כיום נקרא ההר על שמו של נקרא על שם תושב ערבה מקומי (bushranger) בשם ג'ון טננט (John Tennant), אשר התחבא על מורדות ההר בשנת 1827. בשנת 2004, הודיע תאגיד המים של טריטוריית הבירה האוסטרלית (ACTEW Corporation) כי בכוונתו לסכור את נהר ג'אג'נבי, ולהקים מאגר מים שגודלו 159 ג'יגהליטר, וזאת על מנת לשפר את אמינות אספקת מי השתייה עבור העיר קנברה בפרט, ושאר טריטוריית הבירה. בשנת 2005 נחקק חוק על ידי ממשלת טריטוריית הבירה, אשר על פיו לא יוקם הסכר האמור על הנהר, ובמקומו יוגדל סכר קוטר, שנמצא בצפון טריטוריית הבירה האוסטרלית. ההר משמש את ארגון אאוטוורד באונד אוסטרליה (הסניף האוסטרלי של ארגון אאוטוורד באונד העולמי) - ארגון המעודד ומלמד מחנאות והכרת הטבע והסביבה (בדומה לבתי ספר שדה). ההר משמש כאתר מחנאות, ובו נערכים קורסים רבים בעניין זה, וכן קורסי זיהוי צמחי הסביבה. בהר מספר רב של מסלולי הליכה, ומסלולי טיפוס לפסגת ההר, והוא משמש כאתר נופש ופנאי פופולרי לתושבי טריטוריית הבירה האוסטרלית. • Linsie Tan, Australian Capital Territory, P 15 תרשים אופקי של גובה ההר, ומפות אזור ההר תצלומי ההר מהר טננט באתר peakbagger מסלול ההליכה לפסגת הר טננט באתר alltrails תיאור מסלול ההליכה לפסגת הר טננט ותצלומי המסלול באתר australianhiker תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר טננט (לפי גבהים) נתוני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים עבור הר טננט מזג אוויר ענוכחי דכני עבור הר טננט תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר טננט סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר טננט מידע גאוגרפי לפי מקור אחר גובהו של ההר 1,375 מטרים מעל פני הים נתוני גובה ההר תשומת הלב כי בעת מתן שמו של ההר הייתה שגיאת כתיב, והכתיב של שם ההר שונה מכתיב שמו של האיש על שמו נקרא ההר. • Linsie Tan, Australian Capital Territory, P 15 נייר עמדה של תאגיד המים של טריטוריית הבירה האוסטרלית מסלולי ההליכה על הר טננט תיאור מסלול ההליכה ותצלומי המסלול
פ. פ. רויס

פרדיננד פדורוביץ' רויס (בגרמנית: Ferdinand Friedrich von Reuss, נקרא בקיצור פ. פ. רויס) היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת מוסקבה ודוקטור לרפואה וכירורגיה. היה חבר באקדמיה למדעים בסנט פטרסבורג (מאז 1805), ובאקדמיה לרפואה וכירורגיה (מאז 1828). רויס נולד בטיבינגן ב-26 בינואר 1778. בשנת 1800, כשהיה בן 22, קיבל תואר ברפואה מאוניברסיטת טיבינגן, ועבר לגטינגן לגור עם דודו, פרופסור ומנהל ספריית אוניברסיטת גטינגן. בשנת 1801 סיים רויס לימודי דוקטור לרפואה וכירורגיה וקיבל תואר פריבט-דוצנט בכימיה. בשנת 1803 הוא הוזמן לאוניברסיטת מוסקבה כדי לעבוד כפרופסור לכימיה בפקולטה למתמטיקה ופיזיקה, שם הוא נשאר עד 1832. בשנת 1804 קיבל תואר פרופסור אורח, בשנת 1808 הפך לפרופסור מן המניין, ובשנת 1830 - פרופסור מכובד. בהשתתפותו נוצרה המעבדה הכימית הראשונה עבור המחלקה לפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה. באותה עת הוא היה פרופסור במחלקה לכימיה (1817–1839) בסניף במוסקבה של האקדמיה לרפואה וכירורגיה ושם עמד בראש המחלקה להיסטוריה, מתודולוגיה ובין היוצרים של האנציקלופדיה לרפואה. הוא הפך לאקדמאי בשנת 1828 וקיבל את התואר 'חבר כבוד' בשנת 1839. רויס נהג להרצות בלטינית, שפה בה דיבר באופן שוטף. הוא אף העביר הרצאות ציבוריות בצרפתית. עד שנת 1845 בערך עוד עבד רויס ברוסיה, אך אז פרש מהאוניברסיטה וחזר למולדתו, שם נשאר עד למותו ב־22 באפריל 1856 (בגיל 74). , עד אז הייתה רק הפקולטה לרפואה 'Зайцева Е А. РЕЙСС Фёдор Фёдорович (von Reuss Ferdinand Friedrich) // А. Ю. Андреев, Д. А. Цыганков Императорский Московский университет: 1755—1917 : энциклопедический словарь. — М.: Российская политическая энциклопедия (РОССПЭН), 2010. — С. 614—615. — ISBN 978-5-8243-1429-8.
אל-ג'רידה

אל-ג'רידה (בערבית: الجريدة) הוא עיתון יומי כוויתי בערבית. העיתון נוסד בכווית בשנת 2007 ונמצא בבעלות איש העסקים מוחמד אל-סאגר, העורך הראשי לשעבר של העיתון אל-קבאס ונשיא הפרלמנט הכוויתי לשעבר. העורך הראשי של העיתון הוא חאלד הילאל אל-מוטארי. נג'מה אידריס בין העיתונאיות הבולטות של העיתון ובעלת טור שבועי. במהלך השנים התפרסם העיתון בשל שורה של חשיפות שפרסם ובהן גם דיווחים על נושאים פנים-ישראליים רגישים שחלקם התבררו כנכונים ומהימנים, העיתון מסתמך על מקורות ישראליים בכירים. עם זאת חלקן של החשיפות היו שגויות. חשיפת העיתון בשנת 2010 כי ניר חפץ, האחראי על מערך ההסברה במשרד ראש הממשלה אולץ לעזוב את תפקידו לאחר שהתגלה כי הדליף מידע לעיתונאים מדיון ביטחוני סודי. בשנת 2011 דיווח העיתון על הדלפת מידע ביטחוני שנעשתה על ידי עוזי ארד ראש המל"ל לתקשורת. בעקבות זאת פוטר עוזי ארד מתפקידו. חשיפת העיתון בשנת 2012 על הדלפתו של השר שטייניץ מישיבת הקבינט. בשנת 2019 חשף העיתון כי איראן העבירה לחזבאללה טילי נ"מ מתקדמים. בשנת 2020 דיווח העיתון כי החבלה בתוכנית הגרעין האיראנית הייתה תקיפת סייבר ישראלית. חשיפה נוספת של העיתון ב-2020 הייתה דיווח על כך שחזבאללה חשף תוכנית ישראלית לניסיון התנקשות במנהיג הארגון חסן נסראללה, מספר שנים קודם לכן חשף העיתון ידיעה דומה על ניסיון לחסל את נסראללה. במרץ 2021, מספר ימים לאחר יום הבחירות לכנסת העשרים וארבע פורסם בעיתון טענה כי ראש ממשלת ישראל ויו"ר מפלגת הליכוד, בנימין נתניהו הורה לראש הסגל שלו לשעבר, נתן אשל הציע ליו"ר מפלגת תע"ל, אחמד טיבי ולחבר הכנסת, אוסאמה סעדי (גם הוא מטעם מפלגת תע"ל) את תפקידי השר לענייני ערבים וסגן השר לטיפול באלימות בחברה ההערבית, על אף שנטען בדיווח כי השניים הבטיחו לשקול את ההצעה טיבי ומפלגתו הכחישו את הדיווח וטענו כי הוא שקרי. עיתונות ערבית עיתון יומי כווית אתר האינטרנט הרשמי של אל-ג'רידה אל-ג'רידה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אורן פרסיקו, סכנות המיחזור, באתר העין השביעית, 15 באוגוסט 2024 ניר יהב‏, בלעדי: הכתב הערבי ש"מקבל הדלפות מישראל" מדבר, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2012 ניר יהב‏, עוזי ארד, חקירת ההדלפות והסקופים בעיתוני כווית, באתר וואלה, 19 במאי 2011 יוסי ניסן, יובל יועז, ‏ערוץ 10: עוזי ארד הוא שהדליף מידע ביטחוני לתקשורת, באתר גלובס, 17 במאי 2011 ניר יהב וטל שלו‏, עיתון כוויתי: שטייניץ הוא שהדליף מישיבת הקבינט, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2012 كتب الخبر, الجريدة- القدس, طهران-فرزاد قاسمي, ضربتان إسرائيليتان لـ «نووي إيران», www.aljarida.com (בערבית) ניר דבורי, ‏דיווח: החבלה במפעל האורניום בנתנז - "תקיפת סייבר ישראלית", באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2020 אליאור לוי, דיווח: הפיצוץ בביירות - ניסיון לחסל את נסראללה, באתר ynet, 2 באוגוסט 2011 סוכנויות הידיעות, ‏דיווח: מקורב לנתניהו הציע לח"כים מהמשותפת תפקידים בממשלה, באתר מעריב אונליין, 26 במרץ 2021