laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חברי הסנאט של ארצות הברית

בסנאט של ארצות הברית ישנם 100 חברים. לכל מדינה יש זכות לשלוח לסנאט שני נציגים, כך שבסנאט מאה סנאטורים. הייצוג השווה של מדינות בסנאט הוא אחד הסעיפים הבודדים בחוקה שלא ניתנים לשינוי על ידי תיקון של החוקה בהסכמת שני שלישים מהמדינות, אלא נדרשת הסכמת כל המדינות המעורבות. להלן רשימת הסנאטורים המכהנים של ארצות הברית החברים בסנאט של ארצות הברית בקונגרס ה-118 של ארצות הברית. מקרא:   המפלגה הרפובליקנית   המפלגה הדמוקרטית   עצמאי בית הנבחרים של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא חברי הסנאט של ארצות הברית בוויקישיתוף בסנאט חברים עצמאיים, והם יכולים להצטרף לגוש של אחת המפלגות לשם קביעת הרוב. כיום, העצמאיים הם ברני סנדרס, אנגוס קינג, קירסטן סינמה וג'ו מנצ'ין החוברים לסיעה הדמוקרטית. סגן נשיא ארצות הברית, על פי חוקת ארצות הברית, הוא נשיא הסנאט להלכה ובסמכותו להכריע הצבעות בסנאט שמסתיימות בשוויון.
אנפות

אנפות (שם מדעי: Ardeinae) היא תת-משפחה של עופות מים ממשפחת האנפתיים, בה מרבית המינים במשפחה. האנפות הן עופות גדולים שהגדולה בהם היא אנפת גוליית, המגיעה לגובה 120 ס"מ ולמשקל של 4.5 ק"ג. לאנפות מקור ארוך ומחודד היכול לנוע במהירות. הן בעלות צוואר ורגליים ארוכות, בעלות קרומי שחייה, והן נפוצות ליד מקווי מים שונים כולל בחופי הים. האנפות אוכלות בשר וניזונות ממינים קטנים, כמו דגים, צפרדעים, נחשים, חרקים גדולים, פרוקי רגליים, עופות קטנים ויונקים קטנים. הן תוקפות את הטרף ממארב בצמחייה ליד המים או מעמידה קפואה על קו המים, או בתוכם, אשר מדמה אותן לחפץ דומם. תת-משפחה אנפות (Ardeinae) סוג אנפה ירוקה (Butorides) מין אנפית מנגרובים (Butorides striata) מין אנפה ירוקה (Butorides virescens) מין אנפת לבה (Butorides sundevalli) סוג ומין יחיד אנפת אגמי (Agamia agami) סוג ומין יחיד אנפה כיפתית (Pilherodius pileatus) סוג אנפת אגם (Ardeola) מין אנפית סוף הודית (Ardeola ralloides) מין אנפית סוף (Ardeola ralloides) מין אנפית סוף סינית (Ardeola bacchus) מין אנפית סוף ג'אווה (Ardeola speciosa) מין אנפית סוף מלגשית (Ardeola idae) מין אנפה אדמונית-בטן (Ardeola rufiventris) סוג אנפית בקר (Bubulcus) מין אנפית בקר מערבית (Bubulcus ibis) מין אנפית בקר מזרחית (Bubulcus coromandus) סוג אנפה (Ardea) מין אנפה כחולה גדולה (Ardea herodias) מין אנפה אפורה (Ardea cinerea) מין אנפת גוליית (Ardea goliath) מין אנפת קוקוי (Ardea cocoi) מין אנפה לבנת-צוואר (Ardea pacifica) מין אנפה שחורת-ראש (Ardea melanocephala) מין אנפת הומבולט (Ardea humbloti) מין אנפה לבנת-מקור (Ardea insignis) מין אנפה גדולת-מקור (Ardea sumatrana) מין אנפה ארגמנית (Ardea purpurea) מין לבנית גדולה (Ardea alba) מין לבנית בינונית (Ardea intermedia) סוג ומין יחיד אנפה שורקת (Syrigma sibilatrix) סוג לבנית (Egretta) מין לבנית קטנה (Egretta garzetta) מין אנפית הצל (Egretta ardesiaca) מין אנפית השלג (Egretta thula) מין לבנית אדמדמה (Egretta rufescens) מין לבנית אפרורה (Egretta vinaceigula) מין לבנית לואיזיאנה (Egretta tricolor) מין אנפה לבנת-פנים (Egretta novaehollandiae) מין אנפה כחולה קטנה (Egretta caerulea) מין לבנית שונית פסיפית (Egretta sacra) מין לבנית ים סוף (Egretta gularis) מין לבנית דימורפית (Egretta dimorpha) מין לבנית סינית (Egretta eulophotes) מין אנפה צבועה (Egretta picata) כמה חוקרים משייכים לפה גם את תת-המשפחה אנפות לילה. מדיה וקבצים בנושא אנפות בוויקישיתוף אנפות, באתר ITIS (באנגלית)
ספריית ג'ורג' פיבודי

ספריית ג'ורג' פיבודי (באנגלית: George Peabody Library) שנודעה בעבר כספריית מכון פיבודי (באנגלית: Library of the Peabody Institute) היא ספריית מחקר של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הספרייה מתמקדת בספרים מהמאה ה-19 בשלל נושאים. הספרייה ממוקמת בקמפוס פיבודי שבמערב שכונת מאונט ורנון בבולטימור, מרילנד, מול אנדרטת וושינגטון (אנ'). אוספי הספרייה זמינים לשימוש חופשי גם לקהל שאינו נמנה עם לומדי האוניברסיטה, בהתאם לחזונו של הפילנתרופ, איש בולטימור, ג'ורג' פיבודי, שייעד את הספרייה לשימושו החופשי של כל המבקש דעת. מדיה וקבצים בנושא ספריית ג'ורג' פיבודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספריית ג'ורג' פיבודי ספריית ג'ורג' פיבודי, ברשת החברתית פייסבוק גלריית תמונות מהספרייה באתר שיתוף התמונות Flickr ניק מאפי, 15 ספריות אוניברסיטאיות מדהימות מסביב לעולם שאת צריכה לראות, באתר המגזין "Architectural Digest" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הכנסת אנקרה

בית הכנסת אנקרה (בטורקית: Ankara Sinagogu) הוא בית הכנסת היחיד הקיים כיום באנקרה, בירת טורקיה. בית הכנסת נפתח לראשונה לפני כ-750 שנה, ושימש במקור את הקהילה הרומניוטית בעיר. בתקופה העות'מאנית, לאחר גירוש ספרד הגיעו לאנקרה יהודים ספרדים ופורטוגזים, ובית הכנסת הפך לבית כנסת ספרדי. בית הכנסת קרס בשנת 1840 ונבנה מחדש ב-1843. ב-1907 שופץ בית הכנסת. בית הכנסת יכול להכיל כ-100 מתפללים. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, עם התמעטות מספר התושבים היהודים באנקרה ומעברם לשכונות מרוחקות, לא מתקיימות תפילות סדירות בבית הכנסת. רשימת בתי כנסת בטורקיה מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת אנקרה בוויקישיתוף הרבנות הראשית של טורקיה עיתון שלום - העיתון היהודי העיקרי בטורקיה ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנאים

האם התכוונתם ל... סנאיים – משפחה של יונקים מסדרת המכרסמים סנאים (תת-משפחה) – תת-משפחה במשפחת הסנאיים סנאיי עצים – שבט בתת-משפחת הסנאים סנאי (סוג) – סוג בשבט סנאיי העצים סנאי זהוב – מין בסוג סנאי; מין הסנאי היחיד הנפוץ בישראל סנאים דואים – שבט בתת-משפחת הסנאים סנאים יפים – תת-משפחה במשפחת הסנאיים סנאיי קרקע – תת-משפחה במשפחת הסנאיים הר סנאים – פסדה השייכת לרכס החרמון בצפון רמת הגולן
לואיס ירד דה יר

לואיס ירד דה יר (בשוודית: Louis Gerard De Geer; ‏18 ביולי 1818 – 24 בספטמבר 1896) היה מדינאי וסופר שוודי. דה יר נולד בטירת פינספונג שבמחוז אסטריֶטלנד. הוא היה עורך דין וב-1855 הוא מונה להיות נשיא בית המשפט לערעורים של יטאלנד. בין השנים 1858 – 1870 ובין השנים 1875 – 1876 הוא כיהן כשר הראשי לענייני משפטים (Justitiestatsminister). כבן למעמד האצולה הוא השתתף בפעילות באספת המעמדות (Riksens ständer) משנת 1851 והלאה. בין השנים 1867 – 1878 הוא כיהן כחבר הריקסדאג והציע והעביר רפורמות רבות. בשנים 1876 – 1880 כיהן דה יר כראש ממשלת שוודיה הראשון. הישגו הגדול ביותר של דה יר הייתה הרפורמה במערכת הייצוג הפוליטית השוודית. הרפורמה כללה את ייסודו של הריקסדאג (הפרלמנט) הדמוקרטי הדו-בתי, שהחליף את אספת המעמדות שהייתה מסורבלת ופחות דמוקרטית, שריד ממוסד שהתקיים בימי הביניים המאוחרים. מהלך זה התקבל בדצמבר 1865 וזכה להסכמה המלכותית ב-22 ביוני 1866. לזמן מה לאחר מכן נהנה דה יר מאהדה ציבורית משמעותית. הוא פרש ממשרתו ב-1870 וחזר אליו כראש הממשלה לענייני משפטים ב-1875. ב-1876 מונה דה יר להיות ראש ממשלת שוודיה הראשון, בעקבות הרפורמה שבמסגרתה הפכו תפקידי "השר הראשי לעניינים משפטים" (Justitiestatsminister), תפקיד אותו מילא דה יר באותה עת ו"השר הראשי לענייני חוץ" (Utrikesstatsminister) לתפקיד שר המשפטים ושר החוץ, בהתאמה. הוא שימש בתפקיד עד אפריל 1880 ובעקבות כישלונו בהסדרת שאלת החימוש הוא נאלץ להתפטר מתפקידו.[דרושה הבהרה] בין השנים 1881 – 1888 הוא שימש כנגיד של אוניברסיטת אופסלה ושל אוניברסיטת לונד. דה יר היה חסיד של מדיניות הסחר החופשי ושל הליברליזם הכלכלי ויש הטוענים[דרוש מקור] שהוא הניח את היסודות לכלכלה החזקה של שוודיה בין השנים 1870 – 1970. בנוסף לכמה רומנים ומאמרים, כתב דה יר כמה ספרים שבהם העלה את זיכרונותיו מימי הקריירה הפוליטית שלו. ב-1892 הוא פרסם את הספר האוטוביוגרפי Minnen (זכרונות) שבו תיעד את ניסיונו הפוליטי ואת דעותיו המגובשות לאורך חייו בבהירות יוצאת דופן, בצלילות דעת ובחן. למשל, ההסבר שלו מדוע הוא, בגיל כה צעיר, מונה להיות השר הראשי לענייני משפטים, היה שבמעגלים המצומצמים של האצולה השוודית באותה תקופה היה קשה למצוא אדם ברמת אינטליגנציה מספקת כפי שנדרשה למילוי המשרה. דה יר היה גם חבר באקדמיה השוודית ובאקדמיה המלכותית השוודית למדעים. בנו, ירד לואיס דה יר היה גם הוא ראש ממשלת שוודיה לתקופה קצרה בראשית שנות העשרים של המאה ה-20. מדיה וקבצים בנושא לואיס ירד דה יר בוויקישיתוף De Geer, Louis i Herman Hofberg, Svenskt biografiskt handlexikon (בשוודית)
קרדשיאן

קרְדשיאן (בארמנית: Քարտաշեան; באנגלית: Kardashian) הוא שם משפחה האם התכוונתם ל... קורטני קרדשיאן – ידוענית אמריקנית קים קרדשיאן – ידוענית וכוכבת טלוויזיה אמריקנית קלואי קרדשיאן – ידוענית אמריקנית משפחת קרדשיאן – תוכנית מציאות אמריקנית שעוסקת במשפחת קרדשיאן־ג'נר רוב קרדשיאן – ידוען אמריקני רוברט קרדשיאן – עורך דין אמריקני, שימש כסנגורו של או־ג'יי סימפסון
אברהם חי בן אמוזג

הרב אברהם חי בן אמוזג (1860–1930) היה שד"ר מרבני טבריה, מחבר הספרים "קנה אברהם" ו"אברהם בכל". נולד בטבריה לרב מרדכי בן אמוזג, שהיה בן דודו של הרב אליהו בן-אמוזג, בן ליוצאי מרוקו שמוצאם מספרד. בהיותו כבן שנה התייתם מאביו, והוא גדל אצל ג'מילה בת הרב יוסף דוד אבולעפיה, אמו החורגת שאביו נישא לה לפני פטירתו. במשך חייו בטבריה נמנה עם רבניה המשפיעים של העיר, והוא חתום איתם על הסכמות ומכתבים שונים. כן היה לומד עם הרב יצחק אבולעפיה.[דרושה הבהרה] בפעילותו הציבורית יצא כשד"ר לצרפת ולטורקיה מטעם כוללות טבריה, ובהמשך למרוקו מטעם ישיבת המקובלים בית אל. הלך לעולמו בירושלים ב-14 בדצמבר 1930 (כ"ד בכסלו ה'תרצ"א) ונקבר בטבריה. קנה אברהם - חידושים ופירושים על התורה, נביאים, כתובים וחמש מגילות, ירושלים ה'תרפ"ג אברהם בכל - שו"ת וחידושים על הש"ס, כולל תולדות בני משפחתו, ירושלים ה'תרצ"א אברהם חי ב"ר מרדכי אמוזג, בספר יהודי המזרח בארץ ישראל, באתר HebrewBooks הספר אברהם בכל, באתר HebrewBooks הספר קנה אברהם, באתר HebrewBooks אברהם חי בן אמוזג, באתר "החכם היומי" לעיתים אמוזג
1929 בקולנוע

ערך מורחב – 1929 הסרט הטוב ביותר: The Broadway Melody – MGM השחקן הטוב ביותר: וורנר בקסטר - In Old Arizona השחקן הטוב ביותר: ג'ורג' ארליס - ד'יזראלי השחקנית הטובה ביותר - מרי פיקפורד - Coquette כלב אנדלוסי - סרט קצר של לואיס בוניואל וסלבדור דאלי. מנגינת ברודוויי - סרט מוזיקלי בכיכובם של צ'ארלס קינג, אניטה פייג' ובסי לאב  ד'יזראלי – בכיכובם של ג'ורג' ארליס וג'ואן בנט  מסיכת הברזל – בכיכובו של דאגלס פיירבנקס באסטר קיטון (1917–1941) Our Gang ‏ (1922–1944) לורל והארדי (1921–1943) 3 בינואר - סרג'ו לאונה, במאי (נפטר ב-1989) 7 בינואר - טרי מור, שחקנית 31 בינואר - ג'ין סימונס, שחקנית (נפטרה 2010) 10 בפברואר - ג'רי גולדסמית', מלחין (נפטר 2004) 1 באפריל - ג'יין פאוול, שחקנית, זמרת, רקדנית 5 באפריל - נייג'ל הות'ורן, שחקן (נפטר ב-2001) 10 באפריל - מקס פון סידוב, שחקן (נפטר ב-2020) 4 במאי - אודרי הפבורן, שחקנית (נפטרה ב-1993) 31 במאי – מנחם גולן, במאי קולנוע ומפיק סרטים ישראלי (נפטר ב-2014) 28 באוקטובר - ג'ואן פלורייט, שחקנית  12 בנובמבר - גרייס קלי, שחקנית (נפטרה ב-1982) 15 בנובמבר - אדוארד אסנר, שחקן 9 בדצמבר - ג'ון קסאווטס, שחקן, במאי (נפטר ב-1989) 13 בדצמבר - כריסטופר פלאמר, שחקן 1928 בקולנוע 1929 1930 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1929 בקולנוע בוויקישיתוף
משפחה מעריכית

בהסתברות ובסטטיסטיקה, משפחה מעריכית (או לפעמים: מחלקה מעריכית) היא קבוצה של התפלגויות בעלות צורה מסוימת, המתוארת להלן. צורה מיוחדת זו נבחרה מסיבות של נוחות מתמטית, עקב מספר תכונות אלגבריות שימושיות, וכן עקב כלליותה, שכן התפלגויות ממשפחה מעריכית הן התפלגויות מאוד "טבעיות" ונפוצות. המושג "משפחה מעריכית" מיוחס לאדווין פיטמן (E. J. G. Pitman) לג'ורג' דרמויס (אנ') ולברנרד קופמן (אנ') בשנים 1935–1936. המשפחה המעריכית של ההתפלגויות מספקת מסגרת כללית לבחירה של אלטרנטיבה אפשרית אחרת לניסוח הפרמטרי של ההתפלגות, במונחים של "פרמטרים טבעיים", וכן להגדרת סטטיסטים שימושיים הידועים בתור: "הסטטיסטים הטבעיים המספיקים" של המשפחה (ראו להלן). רוב ההתפלגויות הידועות ביותר שייכות למשפחה המעריכית, למשל: התפלגות נורמלית התפלגות מעריכית התפלגות גמא התפלגות כי בריבוע התפלגות בטא התפלגות דיריכלה (אנ') התפלגות ברנולי התפלגות קטגוריאלית (אנ') התפלגות פואסון כמו כן גם ההתפלגויות הבאות שייכות למשפחה המעריכית, בהינתן שאחד מהפרמטרים שלהן קבוע: התפלגות בינומית (עם מספר קבוע של ניסיונות) התפלגות מולטינומית (עם מספר קבוע של ניסיונות) התפלגות בינומית שלילית (עם מספר קבוע של כישלונות) דוגמאות להתפלגויות ידועות שאינן שייכות למשפחה המעריכית הן התפלגות t, וההתפלגות האחידה. משפחה מעריכית חד-פרמטרית היא קבוצת ההתפלגויות שפונקציית הצפיפות שלהן (או פונקציית ההסתברות שלהן, עבור התפלגויות בדידות) ניתנת להצגה בצורה: f X ( x ∣ θ ) = h ( x ) exp ⁡ ( η ( θ ) ⋅ T ( x ) − A ( θ ) ) {\displaystyle f_{X}(x\mid \theta )=h(x)\exp \left(\eta (\theta )\cdot T(x)-A(\theta )\right)} כאשר (T(x), h(x), η(θ, ו-(A(θ הן פונקציות, x הוא המשתנה המקרי, ו-θ הוא הפרמטר של פונקציית הצפיפות (או פונקציית ההסתברות). הגדרה אלטרנטיבית היא קבוצת ההתפלגויות הניתנות להצגה בצורה: f X ( x ∣ θ ) = h ( x ) g ( θ ) exp ⁡ ( η ( θ ) ⋅ T ( x ) ) {\displaystyle f_{X}(x\mid \theta )=h(x)g(\theta )\exp \left(\eta (\theta )\cdot T(x)\right)} או באופן שקול: f X ( x ∣ θ ) = exp ⁡ ( η ( θ ) ⋅ T ( x ) − A ( θ ) + B ( x ) ) {\displaystyle f_{X}(x\mid \theta )=\exp \left(\eta (\theta )\cdot T(x)-A(\theta )+B(x)\right)} ערך זה הוא קצרמר בנושא סטטיסטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגן הארכאולוגי אשקלון

הגן הארכאולוגי הוא מתחם מוזיאלי במרכז שכונת אפרידר שבאשקלון בחצר בית העם. הגן משמש לתצוגה של ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר מהתקופה הרומית והביזנטית, שנחשפו באשקלון. בין המיצגים החשובים ביותר הם שני סרקופגים מהמאה הרביעית לספירה, אשר נחשפו בחפירות הצלה בשכונת אפרידר בשנת 1972, ומעניקים למתחם את הכינוי "חצר הסרקופגים". הסרקופגים מעוטרים ברמה אמנותית גבוהה מאוד, ומתארים סצנות מהמיתולוגיה היוונית והרומית. הם מייצגים את עושרה של אשקלון בתקופה הרומית. בגן גם פסיפס- קיר גדול שיצר האמן שלום סבא בשנת 1954. סרקופג הוא ארון קבורה עשוי אבן ששימש לקבורה בתקופה הרומית. סרקופג רומי יכול להיות יצירת אמנות המעוטרת בפיסול מסצנה מהמיתולוגיה הרומית או היוונית, סצנה היסטורית או סצנה מחיי היום יום. הסרקופג הראשון מן המאה הרביעית לספירה, המוצג בגן הארכאולוגי, מתאר קרב בין היוונים לטרויאנים, וחלקו האחורי מציג שני אריות תוקפים שני שוורים. מקורו, ככל הנראה, באחד מבתי המלאכה של אסיה הקטנה. הסרקופג השני מרשים ביותר. בחזיתו מתואר סיפור מהמיתולוגיה היוונית. על מכסה הסרקופג, מגולפים שני בני זוג, המתוארים בצורה גולמית, ללא פרטים מזהים. יש להניח שעיצובם הסופי של הפנים נועד להיעשות בהתאם לתווי פניהם של לקוחות לעתיד לבוא. הסיפור המיתולוגי המתואר על חזית הסרקופג הוא חטיפתה של פרספונה לשאול על ידי האדס, הנושא אותה שם לאישה. סיפור זה מתאר את חילוף עונות השנה לפי המיתולוגיה היוונית. בצידו האחורי של הסרקופג, מתוארים שני אריות השומרים על כד אפר. במסגרת חפירות ארכאולוגיות באשקלון נחשפו גם סרקופגים פשוטים יותר, שאחדים מהם מוצגים בגן הארכאולוגי. רובם יוצרו באשקלון, אך שני הסרקופגים המרכזיים שמוצגים בחצר הסרקופגים יובאו כנראה מאזור אנטליה. בתצוגות השונות שבגן מצויות גם כתובות המעשירות את ידיעותינו על העיר אשקלון. הכתובות מתעדות את חיי העיר בתקופות השונות בהן חיו בעיר אוכלוסיות של יוונים, יהודים ומאוחר יותר נוצרים. בין כתובות אלה ניתן למצוא תובת הלל יוונית מבית המועצה המקומי, ובה כתוב: הצליחי אשקלון! הצליחי רומא! הכתובת מעידה על יחסים מצוינים בין העיר לבין רומא, שהייתה מרכז העוצמה והסמכות באותה תקופה. בתוך המתחם בולט קיר פסיפס גדול (2X12 מטרים) העשוי מלבנים של האמן שלום סבא (1975-1897). הקיר (שחלקו השמאלי נראה בצדה הימני של התמונה לעיל) נעשה על ידי האמן בשנת 1954 ומתאר את שמשון ממוטט את מקדש דגון על ראשי הפלשתים. פסל של ניקה אלת הניצחון סרקופג בגן חצר הסרקופגים מדיה וקבצים בנושא הגן הארכאולוגי אשקלון בוויקישיתוף חצר הסרקופגים באשקלון משנה את פנייה: החלו העבודות לשימור ושדרוג מיכאל אבי-יונה, ארונות מתים מאשקלון, קדמוניות ז', 1975 / תשל"ה, עמ' 106-110 ממצאים ארכיאולוגים באשקלון (ארכיון) אהרון שבתאי, הקוסמולוגיה והאלים האולימפים: דמטר ופרספונה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, ‏2000 גן ארכיאולוגי באפרידר, אשקלון גדעון עפרת, גליה בר אור, שלום סבא, המשכן לאמנות עין חרוד, 1994, עמ' 12, 14, 96, 100. Sebba - Maler und Werkmann", Karlheinz Gabler, Verlag Thiele & Schwarz, Kassel, 1981, pp. 4, 41-42, 84, 214". דורון לוריא, "אל תבשרו בחוצות אשקלון, או - מזגנים עליך שמשון: גורל עבודותיו הציבוריות - מונומנטליות של שלום סבא", בתוך: גליה בר אור (עורכת), שלום סבא: לגופם של דברים, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2023, עמ' 90, 96-94, 103-102.
קבר השייח' עוואד

קבר השייח' עוואד הוא מבנה מקאם הנמצא בראש הצוק בטיילת אשקלון. לפי האמונה המוסלמית, שם קבור השייח' עוואד. זהות השייח' אינה ידועה, אך ישנן עדויות שונות שהוא נמנה עם אחת המשפחות הענפות בירושלים. המבנה הוא חלק משרשרת אתרי קודש שבנו הממלוכים (1260 - 1516) לאורך חופה של הארץ במסגרת הניסיונות שלהם לחיזוק גבולה המערבי מאיום הצלבנים. לא נמצא תיעוד לתקופת ההקמה של מבנה הקבר, אך לפי סגנון הבנייה נראה שנבנה במהלך התקופה הממלוכית. בתקופת הממלוכים, גברו חששות מפני התחדשות מסעות הצלב. כתוצאה מכך, החליטו על הקמה של קברי "שייח'ים": הקברים נועדו לגרום לאוכלוסייה המוסלמית, שנמצאה בסביבה, להגיע למקום ולקיים חגיגות "זיארה" (עלייה לרגל). בשנת 1948, במהלך מלחמת העצמאות, ננטש היישוב מג'דל (כיום שכונת מגדל באשקלון), שבו שכן הקבר, על ידי התושבים הערבים. המבנה הוכרז כמיועד לשימור על ידי עיריית אשקלון. בסוף שנות התשעים של המאה העשרים נערכו באזור חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות לקראת בניית מלון הולידיי-אין. בחפירות נחשפה רצפת פסיפס יפה כמאה חמישים מטר צפונית לקבר השייח', כנראה מהתקופה הביזנטית. הרצפה תועדה ואז כוסתה. מידותיו: אורכו 19 מטרים ורוחבו 7 מטרים. המבנה כולל שלושה חללים: שני החללים החיצוניים, ששימשו להתכנסותם שלעולי הרגל, ללינה ולאכילה, והחלל המרכזי, שבו נמצאת מצבת הקבר. המבנה עשוי אבני כורכר מקומיות. בחללים החיצוניים של המבנה קשתות רחבות עם חלונות כלפי חוץ וכלפי חדר הקבר. בפינות החיצוניות של החללים נבנו עיבויים, האופייניים לאדריכלות הממלוכית, לחיזוק המבנה. המבנה כולל שלושה חללים שנבנו בשני שלבים: בשלב הראשון נבנה החדר המרכזי, בו נמצאות מצבת הקבר וגומחת התפילה (מחראב) החצובה בקיר הדרומי, כשהיא פונה לכיוון מכה. חדר זה הוא בעל כיפה הבולטת מעל המבנה. בשלב השני, נבנו שני החללים משני צדי החדר המרכזי. שני החללים זהים במתארם ובמידותיהם. בחזיתם, שאינה תחומה בקיר, פונה צפונה. ששון, אבי, 2008, סקר אתרי מורשת באשקלון, עיריית אשקלון ששון, א., סובול, ג. 2012, אתרים היסטוריים באשקלון. "אחוזת קבר השיח' עוואד שעל חוף הים באשקלון", אתר היסטוריה על המפה, 12.7.2012  מדיה וקבצים בנושא קבר השייח' עוואד בוויקישיתוף "אחוזת קבר השיח' עוואד שעל חוף הים באשקלון", אתר היסטוריה על המפה קבר שייח' עוואד, באתר עיריית אשקלון(הקישור אינו פעיל) אחוזת קבר השי'ח עוואד שעל חוף הים באשקלון, באתר היסטוריה על המפה (ארכיון) אחוזת קבר השי'ח עוואד שעל חוף הים באשקלון, באתר היסטוריה על המפה (ארכיון) ששון ,א, סובול ,ג, אתרים היסטוריים באשקלון, ששון ,א, 2008
כנסיות מהתקופה הביזנטית באשקלון

הכנסיות מהתקופה הביזנטית ברחוב צבי סגל וברחוב יקותיאל אדם באשקלון הן שרידים מן המאות הרביעית והחמישית לספירה. בתקופה הביזנטית נבנו כנסיות רבות  באשקלון, כשהעיר הגיעה לשיא גודלה ועושרה. אחת מהן היא הכנסייה הממוקמת ברחוב צבי סגל שבשכונת ברנע בצפון אשקלון. רצפת פסיפס של כנסייה נוספת נחשפה ברחוב יקותיאל אדם באותה שכונה באשקלון. בתקופה הביזנטית, אשקלון הייתה אחת הערים החשובות והידועות בעולם בכלל ובארץ-ישראל בפרט. היא הייתה עיר משגשגת ובעלת תרבות עשירה שנודעה בכנסיותיה ובבתיה המפוארים, וחשיבותה התבטאה גם במינוי בישוף לעיר. בתקופה זו נבנו בעיר כנסיות רבות. לאחר כיבוש העיר על ידי הערבים באמצע המאה ה-7 לספירה, ננטשו הכנסיות. עם הזמן הן כוסו בחול, ורק שרידים שלהן שונים נותרו חשופים. הכנסייה ברחוב צבי סגל כונתה בקרב תושבי האזור הערבים בשם "חירבת א-סאווריף". היא נחשפה בשנת 1954 על ידי הארכאולוג יעקב עורי מרשות העתיקות במהלך חפירת הצלה שהתקיימו בזמן עבודת סלילת רחוב צבי סגל בשכונת ברנע בצפון אשקלון. מידותיה המשוערות של הכנסייה הן 25X16 מטר. היא בנויה על יסודות גרניט מלוטשים יפה ובסיסי שיש. היא בעלת אפסיס (גומחה חצי עגולה בחלק המזרחי) שמשני צדיו חדרים בעלי מבנה מרובע, המכונים פרוטאזיס (שם הכינו את הלחם לקרבן) ודיאקוניקון (בו נאספו מנחות הקהילה). חלל הכנסייה חולק על ידי שתי שורות עמודים לאולם ולשתי סיטראות משני צדדיו. מדרום לכנסייה נחשפו חדר תפילה ושרידי חדר טבילה. בשטח הכנסייה נמצאו עמודים וכותרות מוטלים על הרצפה, חלקם מעוטרים בצלבים, וכן שרידי פסיפס ושברי זכוכית. המבנה היה כנראה בן שתי קומות. רצפת הפסיפס ברחוב יקותיאל אדם בשכונת ברנע באשקלון נחשפה על ידי וסיליוס צפיריס מרשות העתיקות בעת ביצוע חפירות הצלה במערב שכונת ברנע בשנת 1967.[דרוש מקור: בערך על צפיריס כתוב שהכנסייה נחפרה ב-1969] רצפת הפסיפס שייכת לסיטרה הצפונית של כנסייה מהתקופה הביזנטית שנמצאה במקום. מידות רצפת הפסיפס הן 6X10.4 מטר. הפסיפס בעל דגם גאומטרי שהוקף במסגרת מעוטרת העשויה שריגי גפן המתפתלים מתוך אמפורה (כד). ברצפה משולבות כתובות ביוונית. במרכז הרצפה הכתובת:  "בשנת 602 בחודש ארטמיוס אנדיקציה 8 בחסות הבישוף אנסטסיוס, אהוב האל והקדוש ביותר נעשתה כל עבודת הדיוקוניקון מן היסוד ורוצפה." בחלקה המערבי של הרצפה שתי כתובות נוספות ביוונית. באחת קטע מתהילים - מזמור כ"ג: "ה' רועי לא אחסר." בשנייה קטע מתוך תהלים, מזמור צ"ג, פסוק ה' עם ציון תאריך בניית החצר והפסיפס: "לביתך נאוה קודש ה' לאורך ימים. נבנה ורוצף בפסיפס בשנת 597 חודש ...אינדיקציה ...".  על-פי הכתובות, נבנתה הכנסייה בין השנים 493–499 לספירה. במהלך 2021 החלו בעבודות שימור ושיפוץ סביב הפסיפס המדובר, ב-2022 הסתיימו העבודות בהן הקיפו את משטח הפסיפס המחודש בפארק עירוני ושבילי ספורט. ששון, א.,סובול, ג, אתרים היסטוריים באשקלון, מו"ל לא ידוע, 2012, עמ' 23 – 26 וילנאי, ז., אשקלון החדשה והעתיקה, מו"ל לא ידוע, 1963, עמ' 77 ששון, א., סקר אתרי מורשת, עיריית אשקלון, 2008, עמ' 127 - 130   ששון, א.,סובול, ג, 2012, "אתרים היסטוריים באשקלון" תשע"ג.   וילנאי, ז.,1963, "אשקלון החדשה והעתיקה"  עמוד 77   ששון, א.,2008, אשקלון- סקר אתרי מורשת, עמודים: 127 - 130. מדיה וקבצים בנושא כנסיות מהתקופה הביזנטית באשקלון בוויקישיתוף
תחנת משטרת החופים הבריטית (אשקלון)

תחנת משטרת החופים (Coast guard Station) הבריטית באשקלון היא חלק מקבוצת מצדיות ומצודות משטרה שהוקמו בארץ ישראל ביוזמתו של סר צ'ארלס טגארט, ולכן נהוג לכנותן "הטיגארטים". התחנה נבנתה על המצוק בחוף הים של אשקלון באמצע שנות הארבעים של המאה ה-20, כדי לאתר ספינות מעפילים ולמנוע מהן להגיע לחוף. כיום המבנה משמש את חיילי צה"ל כבית נופש לחיילים, ומכונה "מחנה נופש על שם מוטה גור". המחזיקה הנוכחית האגודה למען החייל. המצודה נבנתה כמבנה בודד על גבי מצוק מעל חוף הים. סגנון הבנייה מסיבי, והמבנה עשוי קירות עבים הבנויים לבנים, בלוקים, בטון וברזל. הפתחים מסורגים והדלתות החיצוניות משוריינות. למבנה גג שטוח עם מעקה, ששימש גם למסיבות. בקצה הגג הדרומי נבנה מגדל מרובע עשוי לבנים, ששימש למטרות תצפית. אלמנט זה מופיע גם בתחנות אחרות של משטרת החופים הבריטית, כמו משטרת סידנא עלי בהרצליה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 גברו ניסיונות ההעפלה לארץ ישראל של שארית פליטת יהודי אירופה. בתגובה, הגבירה ממשלת המנדט הבריטי את פעולותיה במטרה למנוע את אותן ספינות מלהגיע לחופי ארץ ישראל. כחלק מפעולות אלו, הקימה ממשלת המנדט שורה של תחנות משמר חופים לאורך חופי הארץ, וזאת במטרה לאתר את ספינות המעפילים בים עוד לפני הגעתן. הצבא הבריטי מצא יתרונות במיקומו של המבנה על חוף הים. בקרבתו של המבנה הראשי נבנו מבנים נוספים אשר שימשו את החיילים הבריטים כמקום רחצה ונופש, כשם שהמקום משמש את חיילי צה"ל כיום. מצבו של המבנה כיום: משוקם. גד קרויזר, 2002, מערכת השיקולים הבריטית בהקמת עמדת המשטרה האזורית-כפרית ומבצר טיגרט במג'דל בתקופת המנדט, ששון, א ואחרים (עורכים), 2002, אשקלון כלת הדרום, המכללה האקדמית אשקלון. 141 – 162. גד קרויזר, 2011, הטיגארטים, ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת. ששון, אבי, 2008, "כפר הנופש לחיילים ע"ש מוטה גור", סקר אתרי מורשת, עיריית אשקלון. גד קרויזר, הטיגארטים, המועצה לשימור אתרי מורשת, 2011 אבי ששון, אשקלון כלת הדרום, המכללה האקדמית אשקלון, 2002
המסגד הגדול באשקלון

המסגד הגדול באשקלון (בערבית: الجامع الكبير, "אל-ג'אמע אל-כביר") הוא מבנה גדול באשקלון אשר נבנה בשנת 1300 על ידי הסולטן הממלוכי אל-נאצר מחמד בן קלאוון. חלק מן המסגד משמש כיום כמוזיאון לתולדות העיר אשקלון. המסגד נבנה בשנת 1300 על ידי הסולטן הממלוכי מוחמד בן קלאוון, ששלט לסירוגין בין השנים 1293–1340. תקופת שלטונו הארוכה הייתה פורייה מבחינת בנייה בארץ ישראל. בשנת 1314 בנה את מינרט המסגד הגדול ברמלה וב-1318 בנה את מינרט המסגד הלבן שם. תחת חסותו בנה האמיר הסורי תנכיז בירושלים מבנים רבים ושופצה כיפתה של כיפת הסלע. המסגד באשקלון הוא מהראשונים שבנו הממלוכים במג'דל. המבנה שסביב המסגד נבנה בתקופה העות'מאנית מאבני בנייה ומפרטי שיש רבים, כגון עמודים שנלקחו מתל אשקלון. הוא מצטיין בעיטורים האופייניים לאמנות העות'מאנית. היה זה המבנה המפואר בעיר במשך מאות שנים. המסגד עמד בליבה של העיירה הערבית אל-מג'דל. כך נכתב בכתובת שעל גבי לוח שיש: ציווה על בניית הג'אמע המבורך הזה, מתוך שאיפה לרצות פני אללה וחסדו ומתוך בקשת השכר והגמול מעלת אדוננו סיף א-דין סלאר, מושל עליון של הארצות האצילות [...] ירחמו אללה על כל מי שיבקש עבורו מאת אללה את הרחמים, וירחם על המוסלמים. הרופא הצבאי הבריטי ויליאם וויטמן (Wittman) שעבר במקום ב-1801 מזכיר "מסגד עם מינרט גבוה", וזהו האתר היחיד שהוא מציין בעיירה מג'דל. ג'ון קנינגהם גייקי ציין בספרו מ-1887, בהתייחסו למג'דל: מסגד (קטן) עם מינרט גבוה ובולט הוא מבנה האבן היחיד בעיירה. ויקטור גרן, בעוברו באשקלון באמצע המאה ה-19, כתב כי המסגד: בנוי מאבנים מהוקצעות למדי. החצר שלפניו מרוצפת מרצפות שיש [...] מעלה בניין מזדקר מגדל נאה למדי. יחיאל בריל, המתאר מסע מיפו לעזה בשנת 1882, כתב: כאשר לא מצאו מקום ללון (באיסדוד), קמו והלכו לאיטם עד ליציאת הכוכבים, למג'דל. המקום הזה נחשב לעיר כי יש בו בית תפילה לישמעאלים, וגם בית שמבשלים בו קאפע, ואל הבית הזה סרו ללון. המסגד מכונה "החאן", אולם על-פי תיאורים אלה נראה כי לא שימש ללינה. אמנם מתבקש למצוא בית מלון או בית הארחה במג'דל לאור חשיבותה ומעמדה במרחב, אולם מבנה כזה לא נזכר במקורות. ייתכן שבתי קפה שונים, כגון זה שסיפר עליו בריל, שימשו גם ללינה. חלק ממכלול המסגד, המכונה "החאן", שופץ בשנות ה-90 של המאה ה-20. כיום שוכנים בו מוזיאון קטן לתולדות העיר אשקלון, גלריות לאמנות ומסעדה. בחאן מיצג קולי המספר בעברית ובאנגלית את סיפורה של העיר אשקלון. אתר מוזיאון החאן מ' אלקיים, תשנ"ה, 40 שנות יישוב יהודי בעזה, נצרים ויקטור גרן, תשמ"ב, תיאור ארץ ישראל, כרך ב', ירושלים א' ששון, 2002, אשקלון כלת הדרום, המכללה האקדמית אשקלון, עמוד 106 Geikie C., 1887, Holy Land and the Bible, London Witman W., 1803, Travels in Turkey, Asia minor, Syria, and across the Desert into Egypt, London מדיה וקבצים בנושא המסגד הגדול באשקלון בוויקישיתוף