laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנדרטת הקרב על בריטניה

אנדרטת הקרב על בריטניה (באנגלית: The Battle of Britain Monument in London) היא אנדרטה על רציף ויקטוריה שעל גדת הנהר תמזה במרכז לונדון שבאנגליה. האנדרטה מנציחה את הטייסים שהשתתפו בקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה. הלוט מעל האנדרטה הוסר ב-18 בספטמבר 2005. האנדרטה מומנה על ידי "האגודה הבריטית ההיסטורית לזכר הקרב על בריטניה" שאספה 1.74 מיליון ליש"ט מתרומות פרטיות. בראש האגודה עומד נורמן טביט. האנדרטה משתמשת במבנה אוורור שאורכו 25 מטרים והוא מצופה גרניט. המבנה שימש בעבר ארובת קיטור לרכבות שעברו מתחת לרציף בדרכן לתחנת הרכבת. במסגרת בניית האנדרטה נחצב מעבר דרך מרכז המבנה ונוצקו לוחות ברונזה המתארים את הקרב. במרכז האנדרטה פסל בגודל טבעי של טייס בדרכו למטוסו בפתיחת הקרב. על צידה החיצוני של האנדרטה רשומים בלוחות ברונזה שמות כל הטייסים שהשתתפו בקרב ההגנה על שמי בריטניה. הפסל שנבחר להקמת האנדרטה הוא פול דיי, והנפחייה אשר יצקה את הפסלים היא מורסי סינגר בע"מ - אותה נפחיה אשר יצקה את האריות בכיכר טרפלגר. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הקרב על בריטניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת הקרב על בריטניה
קתדרלת פטרופבלובסקיה

קתדרלת פיוטר ופאבל או פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловский собор) היא קתדרלה פרבוסלאבית הממוקמת בתוך מבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג, רוסיה. הקתדרלה נחשבת לאחת מנקודות הציון העירוניות הוותיקות ביותר בעיר. היא נבנתה בשנים 1712–1733 ב"אי הארנבים" לאורך נהר הנייבה. הקתדרלה והמבצר בתוכו שוכנת נבנו בתקופת שלטונו של פיוטר הגדול ותוכננו על ידי דומניקו טרזיני. מגדל הפעמונים של הקתדרלה הוא מגדל הפעמונים הגבוה ביותר בעולם המשתייך לכנסייה אורתודוקסית ומכיוון שמגדל הפעמונים אינו עומד בפני עצמו, אלא מהווה חלק בלתי נפרד ממבנה הקתדרלה עצמה לעיתים הקתדרלה מתארת בתור הכנסייה האורתודוקסית הגבוהה בעולם. משנת 1733 ועד 2013 הייתה הבניין הגבוה ביותר בסנקט פטרבורג. הקתדרלה מוקדשת לפטר הקדוש ופול הקדוש (פטרוס ופאולוס), הפטרונים של המבצר; פטר הקדוש נחשב גם לפטרון של העיר עצמה. הכנסייה הנוכחית היא השנייה שנבנתה במקום לאחר הראשונה, שנבנתה על ידי פיוטר הגדול לאחר שייסד את העיר סנקט פטרבורג וקודשה על ידי הארכיבישוף של נובגורוד באפריל 1704. מבנה הכנסייה הנוכחי היה בזמנו מבנה האבן הראשון בעיר ועוצב על ידי דומניקו ג'ובאני טרזיני ונבנה בשנים 1712–1733. צריח הזהב שלו מתנשא לגובה של 123 מטר ונראה למרחק רב בעיר. בקדקוד הצריח ישנו פסל קטן של מלאך האוחז בצלב. מלאך זה הוא אחד מסמליה החשובים ביותר של סנקט פטרבורג. אדריכלות הכנסייה מציגה איקונוסטאזיס ייחודי. בנצרות האורתודוקסית, האיקונוסטאזיס הוא בדרך כלל קיר שטוח או מסך עם 3 דלתות, כשהדלת האמצעית היא הקדושה ונפתחת רק באירועים חגיגיים ושתי הדלתות הצדיות משמשות את הכמורה האורתודוקסית. בכנסיית פטר ופול, האיקונוסטאזיס עולה כמעין מגדל מעל המקום הקדוש בכנסייה. בקתדרלה קבורים כל הצארים והקיסרים הרוסיים החל מפיוטר הגדול ועד לניקולאי השני, פרט לפיוטר השני (שקבור בקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה) ואיוואן השישי (ששרידיו קבורים במבצר שליסלבורג על ימת לדוגה). בקתדרלה נמצא קריון אופייני, מתנה מהעיר הפלמית מכלן שבבלגיה. ב-28 בספטמבר 2006, 78 שנים לאחר מותה, נקברה שנית בקתדרלה נסיכת דנמרק, מריה פיודורובנה דאגמאר, קיסרית רוסיה. מריה פיודורובנה, אשתו של אלכסנדר השני ואמו של ניקולאי השני, מתה ב-13 באוקטובר 1928 בגלות בדנמרק ואז נקברה בקתדרלת רוסקילדה. בשנת 2005 ממשלות רוסיה ודנמרק הסכימו ששרידי הקיסרית יוחזרו לסנקט פטרבורג בהתאם לדרישתה להיקבר לצד בעלה. עד שנת 1859 היה מושבו של הבישוף של סנקט פטרבורג בקתדרלה, עד שהפכה קתדרלת איסק הקדוש לקתדרלה הרשמית של העיר. כיום קתדרלת קאזאן משמשת בתור הקתדרלה הרשמית של העיר. הקתדרלה נסגרה בשנת 1919 והפכה למוזיאון ב-1924. בשנת 2000 חודשו הטקסים הדתיים בקתדרלה וזו ממשיכה לשמש במקביל כמוזיאון. כמרי הקתדרלה אחראים לתחזוקת הקברים ומנהלים טקסי תפילה לכבוד הצארים הקבורים בקתדרלה. קצה הצריח המחודד של הקתדרלה מבט על הקתדרלה ועל מבצר פטרופבלובסקיה על אי הארנבים מכיוון נהר הנייבה קברי משפחת הצאר ניקולאי השני בתוככי הקתדרלה הנצחת הקתדרלה על שטר של 50 רובל מבצר פטרופבלובסקיה סנקט פטרבורג מדיה וקבצים בנושא קתדרלת פטרופבלובסקיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת פטרופבלובסקיה
הייקו זימנס

הייקו זימנס (בגרמנית: Hayko Siemens, נולד ב-1954) הוא מנצח ונגן עוגב גרמני, שהתמחותו היא במוזיקה כנסייתית. זימנס נולד בשלזוויג-הולשטיין ולמד אצל הנס גבהרד, ולטר קראפט, מיכאל שניידר ומארי-קלייר אלן. בקונצרט הבכורה שלו הופיע בגיל 16 בברלין. את דרכו המוזיקלית החל זימנס בכנסיית הגואל בבאד הומבורג, שם ייסד את פסטיבל העוגב "פוגאטו", הנערך מדי שנתיים, שבראשו הוא עומד עד היום. מאז 1998 פעיל זימנס בכנסיית סנקט מתאוס במינכן ומשנה זו הוא גם מנצחה ומנהלה של מקהלת המוטטים של מינכן. ב-3 באפריל 2012 ניצח הייקו זימנס בתל אביב על הביצוע הראשון המלא בישראל של האורטוריה "יורם" של פאול בן-חיים, בהשתתפות סולנים מגרמניה, מקהלת המוטטים של מינכן והתזמורת הפילהרמונית הישראלית. סזר פרנק - כל יצירות העוגב הייקו זימנס, באתר AllMusic (באנגלית) הייקו זימנס, באתר MusicBrainz (באנגלית) הייקו זימנס, באתר Discogs (באנגלית) Onlinebiographie und Porträt auf den Seiten des Münchner Motettenchors Hayko Siemens auf den Seiten des Orgelfestivals Fugato, Bad Homburg ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייב פינגר דת' פאנץ'

פייב פינגר דת' פאנץ' (באנגלית: Five Finger Death Punch - או בקיצור FFDP/5FDP) היא להקת הבי מטאל מלאס וגאס, נבדה, אשר מנגנת תערובת של הארד רוק מודרני, מטאל אלטרנטיבי וגרוב מטאל. שם הלהקה לקוח מסרט הקונג פו: The Five Fingers of Death. הלהקה הוקמה בשנת 2005 על ידי הסולן איוון מודי, הגיטריסט זולטן באתורי, הגיטריסט קיילב אנדרו בינגהאם, הבסיסט מאט סנל והמתופף ג'רמי ספנסר. בינגהאם הוחלף על ידי הגיטריסט דארל רוברטס בשנת 2006, שהוחלף על ידי ג'ייסון הוק בשנת 2009. הבסיסט מאט סנל עזב את הלהקה ב-2010 והוחלף על ידי כריס קאל אלבום הבכורה של ffdp שנקרא the way of the fist שוחרר ב-2007 ומכר למעלה מ-500,000 עותקים ב-2009 שוחרר האלבום השני שניקרא war is the answar שגם היה פופולרי מאוד ומכר מעל מיליון עותקים האלבום השלישי של הלהקה שנקרא American Capitalist יצא ב 11 באוקטובר 2011 אחריו יצאו עוד שלושה אלבומים ( (The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1 (2013) and The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2 (2013), and Got Your Six (2015 שגם נחלו הצלחה מסחררת מה שהפך את ffdp לאחת מלהקות המטאל המצליחות בעשור עקב ההצלחה הלהקה הוזמנה לנגן בפסטיבלים בינלאומיים ביניהם פסטיבל Mayhem ב 2008, 2010 ו 2013, ו פסטיבל הורד 2009, 2010, 2013, 2015, ו 2017. לא מזמן שחררה הלהקה את אלבומה השביעי justice for none. מדיה וקבצים בנושא פייב פינגר דת' פאנץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פייב פינגר דת' פאנץ' (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', ברשת החברתית פייסבוק פייב פינגר דת' פאנץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) פייב פינגר דת' פאנץ', ברשת החברתית אינסטגרם פייב פינגר דת' פאנץ', ברשת החברתית טיקטוק פייב פינגר דת' פאנץ', סרטונים בערוץ היוטיוב פייב פינגר דת' פאנץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר ספוטיפיי פייב פינגר דת' פאנץ', באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר Last.fm (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר AllMusic (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר דיזר פייב פינגר דת' פאנץ', באתר Yandex.Music (ברוסית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר Discogs (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר Songkick (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר Genius פייב פינגר דת' פאנץ', באתר SecondHandSongs פייב פינגר דת' פאנץ', באתר בילבורד (באנגלית) פייב פינגר דת' פאנץ', באתר טיידל (באנגלית)
רצח תמר ברז

פרשיית רצח תמר ברז הייתה פרשיית אונס ורצח שהתרחשה ב-17 בספטמבר 1997 על ידי יגאל אקסלרוד. גופתה של תמר ברז נמצאה מגולגלת בשטיח על גג בניין סניף "ביתילי" ברמת גן עשרה ימים לאחר הרצח. תמר ברז שהייתה בת 33, הגיעה ב-17 בספטמבר 1997 לסניף של רשת "ביתילי" לרהיטי בית וגינה על מנת לחפש ריהוט גן. עובד מטעם "קלאסי-גן" שהועסק ברשת "ביתילי", יגאל אקסלרוד, בעל הרשעות פליליות בגין גנבת נשק וניסיונות אונס, עקב אחרי תמר, וכאשר הגיעה ברז לגג החנות כדי לראות ריהוט גן התנפל עליה אקסלרוד וניסה לאנוס אותה, ומשהתנגדה אקסלרוד דקר אותה בחזה והתעלל מינית בגופתה. לאחר שסיים לבצע בגופה את זממו גלגל אקסלרוד את גופתה של ברז בשטיח, וכיבה את הטלפון הסלולרי שהיה ברשותה. בבית המשפט טען "רציתי לעשות לה מה שראיתי בסרטים הכחולים". משפחת ברז והמשטרה חיפשו אחרי תמר במשך כשבועיים, ובמקביל לאחר הרצח לקוחות ברשת "ביתילי" התלוננו על ריח רע בחנות, וב-27 בספטמבר 1997 אקסלרוד הזמין ריסוס וטען שהריח נגרם מחתול מת, ואותו מרסס שהגיע לסניף מצא את השטיח ובתוכו את גופתה של ברז כשהיא במצב ריקבון מתקדם. בשנת 1998 הקימה אורה ברז, אמה של תמר ארגון בשם "ארגון משפחות נרצחים ונרצחות", שחבריו הם בני משפחה של קורבנות רצח ללא עבר פלילי. הארגון מסייע למשפחות הנרצחים בליווי וייעוץ משפטי, סיוע נפשי, רפואי וסוציאלי. הארגון הביא לחקיקת "חוק זכויות נפגעי עבירה". ערך מורחב – פסק דין עיזבון תמר ברז לאחר מציאת הגופה, הסכימה המשפחה לניתוח שלאחר המוות; אך ב-2002 כחמש שנים לאחר הרצח התברר למשפחה בעקבות ועדת חקירה שמינה שר הבריאות דאז רוני מילוא לבדיקת פעילות המכון לרפואה משפטית כי מגופתה של תמר הוצאו הלסתות, עצם, שריר, צלעות ורקמות. ב-2003 תבעה משפחת ברז את משרד הבריאות, את המכון לרפואה משפטית ואת מנהל המכון, פרופסור יהודה היס. המשפחה טענה כי האיברים הוצאו ללא ידיעתה, הושארו במכון למשך 4 שנים, ונקברו בבית הקברות בקרית שאול בעוד בתם קבורה בבית העלמין בחולון. בתביעה אחרת שהוגשה נגד הרוצח, קבע בית המשפט שעל הרוצח שמרצה עונש מאסר עולם, לפצות את המשפחה בכ-6 מיליון ש"ח. תביעה אחרת הוגשה על ידי המשפחה ב-2004, נגד הגופים הפרטיים והעסקיים שהיו מעורבים במיקום הרצח. ב-7 באפריל 2010 קבע בית המשפט כי "ביתילי", "קלאסי-גן" ו"כרמל החזקות" יפצו את משפחת ברז ב-2.5 מיליון שקל בגין ניהול לקוי, סבל וקיצור תוחלת חיים. עורכות הדין של משפחת ברז טענו כי פסיקתה של השופטת דליה גנות "מהווה אבן דרך בהקשר של הרחבת האחריות הנזיקית על גופים פרטיים ועסקיים, וברעיון של שינוי חברתי באמצעות המשפט הפרטי". בערעור החברות לבית המשפט העליון הוחלט, על דרך הפשרה, להפחית את סכום הפיצוי ב-50%. חן קוטס­ בר, הנה מוטלות גופותינו, באתר nrg‏, 18 במאי 2001 גלעד שלמור, ‏12 שנה אחרי: משפט הפיצויים על רצח תמר ברז ב"ביתילי", באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2009 גלעד גרוסמן‏, העובד הורשע ברצח, הרשת תפצה את המשפחה, באתר וואלה, 7 באפריל 2010 יגאל אקסלרוד, יגאל אקסלרוד נ. שרות בתי הסוהר, באתר ישראקורט, 1 ביוני 2020 מרדכי חיימוביץ', אחרי רצח בתה בסניף ביתילי, הפיצוי אינו מקל על אורה ברז, באתר nrg‏, 24 באפריל 2010 יובל גורן, נרצחה בביתילי, הרשת תפצה ב-2.5 מיליון שקל, באתר nrg‏, 7 באפריל 2010 ע"א 3917/10 ביתילי בע"מ נ' עזבון המנוחה תמר ברז ז"ל
קושי

האם התכוונתם ל... אוגוסטן לואי קושי – מתמטיקאי צרפתי קשיות – דרגת הקושי של חומר מוצק קשיי למידה כושי קאשי
פייר דוהם

פייר דוהם (בצרפתית: ‏Pierre Maurice Marie Duhem‏Ⓘ‏;‏ 9 ביוני 1861 - 14 בספטמבר 1916), היה פיזיקאי, מתמטיקאי ופילוסוף של המדע. פילוסופית המדע של דוהם היא רשתית במובן זה שלטענתו אי אפשר לבודד טענה מדעית ולאמת אותה (כמו בשיטתו של ויטגנשטיין המוקדם או של קארנפ), וגם לא להפריך אותה (למשל, בשיטת קרל פופר). זאת משום שכל טענה מדעית תאורטית קשורה ברשת עמוקה של משמעויות לעובדות. וכל עובדה קשורה לרשת של תאוריות. לכן אין עובדות. בכך, דוהם הקדים את תומאס קון בתובנה שגם המדע וגם הדת מבוססים על אמונה. בכך, דוהם העמיד בסימן שאלה את שיטות המחקר הן של ניוטון והן של דקארט. במידה רבה, דוהם פיתח את פילוסופיית המדע שלו כדי שתהווה בסיס למהפכה שביקש לחולל בתחום הפיזיקה. הפיזיקה של דוהם היא אנטיתיזה לפיזיקה של ג'יימס קלרק מקסוול. מקסוול המציא את האלקטרו-דינמיקה כהסבר לפיזיקה האלקטרומגנטית השונה מהפיזיקה המכנית של ניוטון. דוהם טען שהתרמודינמיקה של החשמל עדיפה על פני האלקטרודינמיקה. לפיזיקה הכוללת שלו, דוהם קרא "אנרגטיקה". אנרגטיקה יכולה להסביר לא רק את כל התופעות החשמליות, אלא גם את כל התופעות הכימיות, וכל התופעות המכניות. חתן פרס נובל לשנת 2005, תומאס שלינג, הצליח להסביר תופעות סוציולוגיות, כלכליות, וחברתיות, באמצעות מושגי יסוד תרמודינמיים, ובכך ייסד את התחום החדש של הסוציו-פיזיקה, המסבירה בין השאר רשתות חברתיות בכלי הפיזיקה. המתמטיקאי והלוגיקן וילארד קוויין הסתמך על דוהם ב"תיזת קווין-דוהם", כדי לקעקע בשנת 1951, את שתי הדוגמות של האמפיריציזם: ההבחנה בין לוגי לאמפירי, והרדוקציוניזם. על כך התבסס פייראבנד בספרו הנבואי "נגד שיטה: תאוריה אנרכיסטית של האפיסטמולוגיה". בספרו זה פיירבאנד קרא לא רק להפריד את הדת מהמדינה, אלא גם להפריד את המדע מהמדינה. Schelling T. C. 1971 "Models of Segregation", The American Economic Review, 59/2. Quine W.O. 1951 "Two Dogmas of Empiricism" The Philosophical Review 60. מדיה וקבצים בנושא פייר דוהם בוויקישיתוף פייר דוהם, באתר MacTutor (באנגלית) פייר דוהם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://isites.harvard.edu/fs/docs/icb.topic185351.files/shelling1.pdf Two Dogmas of Empiricism
רציף ויקטוריה

רציף ויקטוריה (באנגלית: Victoria Embankment) הוא חלק מרציפי התמזה. הרציף מצוי לאורך הגדה הצפונית של התמזה בלונדון שבאנגליה. רציף ויקטוריה הוקם בשנת 1870 על ידי ג'וזף באזאלגט, במטרה להקים ללונדון מערכת ביוב מודרנית. לצורך זה הוקם הרציף ותחתיו הוקמה מערכת הביוב של לונדון. על הרציף נבנה כביש במטרה להקל על עומסי התנועה בסטרנד וברחוב פליט. הרציף נבנה על שטח שיובש מנהר התמזה, ומתחתיו נבנתה גם מנהרת קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון. כמו כן נמצאים על הרציף גנים נרחבים ועליהם פסלים ואנדרטאות. רציף ויקטוריה מתחיל בגשר וסטמינסטר, צפונית לארמון וסטמינסטר. הרציף נמשך צפונה מעבר לגשר הנגרפורד וגשר ווטרלו. הרציף מסתיים בגשר בלקפריירס. על גדת הרציף נמצאת מחט קלאופטרה ואוניית הוד מלכותה פרסידנט עוגנת לידו דרך קבע, על הרציף נקבעה בשנת 2005 אנדרטת הקרב על בריטניה. מדיה וקבצים בנושא רציף ויקטוריה בוויקישיתוף
אלעד גבאי

אלעד גבאי (נולד ב-15 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני וכיום מאמן קבוצת הנוער של בני יהודה. גבאי נולד בראשון לציון. החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בני יהודה תל אביב בגיל שש כקיצוני ימני, שם התגלה כישרונו. בגיל 19 אמור היה לעלות לבוגרים של בני יהודה, אך מאמן בני יהודה דאז, ניצן שירזי, החליט להשאיל אותו לשנה ומחצה להפועל מרמורק מהליגה הארצית. במרמורק הציג יכולת גבוהה עם 10 בישולים ו-15 שערים. בתום תקופת ההשאלה שוחרר מבני יהודה וחתם, בקיץ 2006, בהפועל בני לוד לארבע שנים. בלוד עבר לשחק בעמדת המגן הימני וצבר 157 הופעות. ב-2010 הסתיים חוזהו בלוד וגבאי עבר לעירוני קריית שמונה לשנתיים על תקן מגן מחליף לברק בכר. בתחילת העונה נפצע בכר, ולכן קיבל גבאי מקום בהרכב של רן בן שמעון. עד מהרה הפך לשחקן חשוב במערך של הקבוצה, שסיימה את העונה במקום החמישי ואף זכתה בגביע הטוטו. בעונתו השנייה בקריית שמונה סייע לה לזכות בפעם השנייה ברציפות בגביע הטוטו, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונת 2012/2013 העפיל עם קבוצתו לגמר גביע המדינה הראשון בתולדות המועדון. הוא פתח בהרכב במשחק הגמר, אך קבוצתו נכנעה להפועל רמת גן בדו-קרב בעיטות עונשין. ב-11 ביוני 2013 חתם בקבוצת מכבי חיפה לארבע עונות. ב-25 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–8 על חזר לנצ'ראן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונתו הראשונה בקבוצה נאבק על מקומו בהרכב עם אייל משומר, ושותף ב-14 משחקי ליגה. בעונת 2014/2015 שותף ב-13 משחקי ליגה. ב-21 ביולי 2015 שוחרר ממכבי חיפה. ב-6 בספטמבר 2015 חתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. ב-27 בספטמבר 2015, ערך גבאי הופעת בכורה במדי בית"ר ירושלים בניצחון 3-1 על הפועל כפר סבא. ב-22 בנובמבר 2015 כבש את שער הניצחון של בית"ר בניצחון 0–1 על הפועל עכו בדקה האחרונה של המשחק. גבאי אף נבחר לכדורגלן החודש בליגת העל בחודש זה. ב-1 ביולי 2016 חתם בהפועל רעננה. ב-3 ביוני 2017 חתם על חוזה בהפועל אשקלון. ב-12 בספטמבר 2018 חתם על חוזה בהפועל פתח תקווה, אך בינואר שוחרר מהקבוצה. ב-24 ביוני 2019 חתם במכבי יבנה. יכולתו הטובה של גבאי הובילה לזימון בכורה לנבחרת ישראל הבוגרת, על ידי המאמן הלאומי אלי גוטמן. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך גבאי ב-29 בפברואר 2012, במשחק ידידות מול אוקראינה. בשנים 2012–2013 ערך שש הופעות במדי הנבחרת הלאומית. עירוני קריית שמונה אליפות (1): 2011/2012 גביע הטוטו (2): 2010/11, 2011/12 מדיה וקבצים בנושא אלעד גבאי בוויקישיתוף אלעד גבאי, ברשת החברתית אינסטגרם אלעד גבאי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אלעד גבאי, באתר Transfermarkt אלעד גבאי, באתר Soccerway אלעד גבאי, באתר WorldFootball.net אלעד גבאי, באתר National Football Teams אלעד גבאי, באתר FootballDatabase.eu שלום אלבז, ‏ממרמורק לליגת העל: אלעד גבאי כבר לא אנונימי, באתר ONE‏, 2 בינואר 2012 חוזר ללאומית אחרי שמונה שנים: אלעד גבאי חתם בהפועל פתח תקוה, באתר וואלה, 12 בספטמבר 2018 שלומי והבה, אלעד גבאי חתם במכבי יבנה, באתר דאבל פס, 24 ביוני 2019 אלעד גבאי - נתוני השחקן בנבחרת, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
כוכב הקופים (סרט, 2001)

כוכב הקופים (באנגלית: Planet of the Apes) הוא סרט מדע בדיוני ופעולה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של טים ברטון ובכיכובם של מארק וולברג, טים רות', הלנה בונהם קרטר, מייקל קלארק דאנקן, פול ג'יאמטי ואסטלה וורן. הסרט מבוסס על רומן באותו השם מאת פייר בול, והוא מהווה גרסה מחודשת של הסרט משנת 1968 באותו השם. העלילה מתרחשת בשנת 2029. בתחילת הסרט מוצגת תחנת החלל "אוברון" בה שימפנזים מאומנים לבצע משימות בחלל. כאשר שימפנזה בשם פריקלס נעלם לתוך חור תולעת, האסטרונאוט האמריקני הצעיר קפטן ליאו דוידסון (מגולם על ידי מארק וולברג) יוצא בעקבותיו בניגוד לפקודת מפקד תחנת החלל הממונה עליו. אך דוידסון נעלם גם הוא בתוך החור השחור שגורם לחללית שלו להתרסק על פלנטה לא ידועה. דוידסון מוצא עצמו לכוד בעולם אכזר המאוכלס בקופים בעלי אינטליגנציה גבוהה, דוברי אנגלית שהם שליטי הפלנטה, בעוד שבני האנוש בפלנטה, אשר הם פרימיטיביים, משמשים כעבדים בעבור הקופים. בעזרתה של קופה בשם ארי (מגולמת על ידי הלנה בונהם קרטר), דוידסון מחליט להוביל את המרד האנושי נגד צבא בלתי מנוצח של גורילות שבראשם עומד הגנרל ת'ייד (מגולם על ידי טים רות') שתוצאותיו יהיו חירות למין האנושי או השמדה מוחלטת של המין האנושי בפלנטה. כאשר יצא לראשונה לאקרנים, הסרט היה להצלחה כלכלית, זאת על אף שקיבל ביקורות שליליות ולציון 45% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 155 ביקורות. ביקורת רבה התמקדה בסוף המבלבל של הסרט, אם כי הסרט זכה לשבחים בתחום האיפור. על אף הצלחתו הכלכלית, פוקס המאה ה-20 בחרה שלא ליצור לסרט זה סרט המשך, והוחלט על אתחול המותג מחדש - עם צאתו של הסרט "כוכב הקופים: המרד". כוכב הקופים כוכב הקופים (סרט, 1968) כוכב הקופים: המרד כוכב הקופים: השחר כוכב הקופים: המלחמה אתר האינטרנט הרשמי של כוכב הקופים "כוכב הקופים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כוכב הקופים", באתר נטפליקס "כוכב הקופים", באתר AllMovie (באנגלית) "כוכב הקופים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כוכב הקופים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "כוכב הקופים", באתר Metacritic (באנגלית) "כוכב הקופים", באתר אידיבי "כוכב הקופים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "כוכב הקופים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כוכב הקופים, קדימון הסרט באתר יוטיוב יעל שוב, קוף שחור, קוף לבן, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2001 Richard Natale (2001-05-06). "Remaking, Not Aping, An Original". Los Angeles Times. "Planet of the Apes‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
זהבה קור

זהבה קור (נולדה ב-18 בדצמבר 1957) היא סופרת ישראלית. קור נולדה בשנת תשי"ח במושב ניר גלים לשרה ודוד (דוגו) לייטנר. אביה ניצול השואה מהונגריה (התפרסם בעקבות "מבצע דוגו", עליו כתבה את הספר "הסיפור של דוגו") ואמה היא ילידת הארץ, ממשפחה ירושלמית של חסידי גור. הוריה היו ממקימי המושב. בבית הספר היסודי למדה בקבוצת יבנה הסמוכה. בסיום לימודי התיכון התגייסה לעתודה האקדמית ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב. בשנה הראשונה ללימודיה באוניברסיטה פגשה את אבשלום קור, שהיה באותה עת מרצה צעיר. השניים נישאו בט"ו באב תשל"ט (1979), ונולדו להם שישה ילדים. הזוג התגרש בשנת 2011. אחת מבנותיה היא העיתונאית מוריה קור. קור התגוררה שנים רבות בתל אביב, ולאחר גירושיה חזרה למושב נעוריה, ניר גלים. נישאה בשנית באפריל 2014 לד"ר רפאל זר. קור העידה על עצמה שהחלה לכתוב מאז שלמדה לקרוא ולכתוב. בשנת 1987 נוסד עיתון הילדים והנוער "אותיות" על ידי אורי אורבך, שבו כתבה קור סדרה בהמשכים בשם "דפי זהבה" שעסקה בחוויותיה כאם צעירה. במשך השנים המשיכה לכתוב ב"אותיות" סדרות וסיפורים נוספים, וכיום היא כותבת בו רק לעיתים ולא באופן קבוע. בהמשך כתבה מופע בשם "דור שני מספר דור ראשון" יחד עם חברתה תמר קאופמן, שגם אביה הוא ניצול השואה מהונגריה. במופע מספרות הנשים על האירועים הקשים אותם חוו הוריהן בשואה. המופע מועלה בפני תלמידי תיכון כהכנה למסע לפולין, בפני סטודנטים ועוד. קור כתבה ספר בשם "הסיפור של דוגו", המתאר את ילדותו של אביה בתקופת השואה. הספר תורגם לשפות הונגרית ואנגלית. נכון לשנת 2017 פרסמה קור שמונה ספרים לבני נוער, שחלקם היו לרבי מכר. רובם התפרסמו קודם כסיפורים בהמשכים בעיתון "אותיות". אחד הספרים, "עלילות לוט" שמו, נכלל ברשימת מומלצי 'מצעד הספרים' של משרד החינוך. כיום זהבה קור מדריכה בבית העדות להנחלת זיכרון השואה בניר גלים. עלילות לוט (דני ספרים, 1999) (הספר בקטלוג ULI) אבא בחופשת לידה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001) (הספר בקטלוג ULI) ג`ינג`י שכזה (דני ספרים, 2002) (הספר בקטלוג ULI) צנחן וחצי (ידיעות ספרים, 2002) (הספר בקטלוג ULI) הסיפור של דוגו (ידיעות ספרים, 2005) (הספר בקטלוג ULI) לבן-גוריון ובחזרה (ידיעות ספרים, 2011) (הספר בקטלוג ULI) מִסְפָּר (ידיעות ספרים, 2015) (הספר בקטלוג ULI) Dugo's Story (הוצאת המחברת, 2016) (הספר בקטלוג ULI) הפרה עם הלב (הוצאת המחברת, 2017) (הספר בקטלוג ULI) הפלאפל של דוגו (הוצאת המחברת, 2024) מדיה וקבצים בנושא זהבה קור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זהבה קור זהבה קור, ברשת החברתית פייסבוק זהבה קור, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל דינה חלוץ, אשתו לשעבר של אבשלום קור: "אחרי הגירושים לא רציתי לקום מהמיטה", באתר Xnet‏, 28 באפריל 2015 שגיא בן נון, הארד קור: ריאיון עם זהבה קור, באתר nrg‏, 11 ביוני 2011 ריאיון עם זהבה קור באתר ארגמן רשימת הפרסומים של זהבה קור, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של זהבה קור, באתר "סימניה" זהבה קור, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ריאיון עם זהבה קור, סופרת ילדים ונוער, באתר "ארגמן", ‏8 בנובמבר 2007 (ארכיון) שרון גבע, "מִסְפָּר": ספר לנוער שמערער על הצורך במסע לפולין, באתר הארץ, 5 במאי 2015
טמרין רעמתי שחור

טמרין רעמתי שחור (שם מדעי: Leontopithecus chrysopygus) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים. תפוצתו בברזיל במרכז ובדרום מדינת סאו פאולו. הוא חי בקבוצות של 4 עד 9 פריטים בשטח של 640–1,270 דונם. הוא נע בצמרות עצים ביערות עד לגובה 700 מטר מעל גובה פני הים. לטמרין רעמתי זה יש רעמה שחורה וכל גופו שחור מלבד אחורי הגפים שבצבע זהוב. אורכו 28 ס"מ, אורך זנבו 38 ס"מ ומשקלו 580 גרם. לטמרין יש אצבעות דקות וארוכות שמאפשרות לו לתפוס חרקים בצורה יעילה, כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים ופירות. מין זה לא נראה משנת 1905 ועד 1970 ונחשב כמין נכחד. זהו המין הנתון בסכנה החמורה ביותר בסוג טמרין רעמתי וכיום ידוע על כ-1,000 פריטים בטבע, כך שהוא נמצא בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא טמרין רעמתי שחור בוויקישיתוף טמרין רעמתי שחור, באתר ITIS (באנגלית) טמרין רעמתי שחור, באתר NCBI (באנגלית) טמרין רעמתי שחור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טמרין רעמתי שחור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טמרין רעמתי שחור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טמרין רעמתי שחור, באתר GBIF (באנגלית) טמרין רעמתי שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN Albernaz, Ana L. "Home Range Size and Habitat Use in the Black Lion Tamarin." International Journal of Primatology 18.6 (1997). טמרין רעמתי שחור, באתר הרשימה האדומה של IUCN.
אתלטיקה באולימפיאדת אטלנטה (1996)

אולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכה באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-26 ביולי לבין ה-3 באוגוסט 1996. נערכו 44 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (20 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 2,057 משתתפים (755 נשים ו-1,302 גברים) מ-190 מדינות. ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה שוב במקום הראשון עם 13 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל. מספר שיא של מדינות זכו במדליה כלשהי, 46 מדינות בסך הכל. בסך הכל נקבעו שני שיא עולם חדשים, שניהם לגברים, בריצות ל-100 ול-200 מטר. מארי-ז'וזה פרק (צרפת צרפת) זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר. סווטלנה מסטרקובה (רוסיה רוסיה) זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. גייל דיברס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר. גוון טורנס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר. ע'אדה שועאע (סוריה סוריה), זכתה במדליית זהב בקרב שבע ובכך הייתה לספורטאית הסורית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב אולימפית. מרלין אוטי (ג'מייקה ג'מייקה) זכתה ב-3 מדליות, 2 מדליות כסף בריצות ל-100, בתוצאה זהה למנצחת דיברס ול-200 מטר ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר. מייקל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית) זכה בשתי מדליות זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש ובריצת 400 מטר והיה לאתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה בשתי ריצות אלו באולימפיאדה. דונובן ביילי (קנדה קנדה) זכה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש ובריצת שליחים 4x100 מטר. קרל לואיס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה בפעם הרביעית ברציפות בקפיצה לרוחק ויאן ז'לזני (צ'כיה צ'כיה) הגן על תוארו בהטלת כידון. מדיה וקבצים בנושא אתלטיקה באולימפיאדת אטלנטה בוויקישיתוף אתלטיקה באולימפיאדת אטלנטה (1996), באתר Sports Reference (באנגלית)