laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ווסחוד 2

ווסחוד 2 (ברוסית: Восход-2) הייתה החללית המאוישת השמינית ששוגרה לחלל על ידי ברית המועצות. במהלך הטיסה בוצעה לראשונה פעילות חוץ־רכבית. זו הייתה טיסה המאוישת האחרונה של חלליות מדגם זה, והאחרונה שהייתה תחת הנחייתו של סרגיי קורוליוב. אלכסיי לאונוב - מפקד פאבל בלייב - טייס דמיטרי זאיקין - מפקד יבגני חרונוב - טייס לאחר משימה מוצלחת של ווסחוד 1 המטלה החדשה הייתה יציאת הקוסמונאוט מחוץ לחללית במהלך הטיסה. לצורך כך תוכנן תא יציאה מיוחד שהורכב בחללית. ליציאה מהחללית תוכננה חליפת חלל מיוחדת. במהלך הכנות לטיסה נבנה דגם מיוחד של החללית שהורכב בתוך מטוס טופולב Tu-104. במהלך טיסות המוטב תורגלה יציאה מחללית במצב חוסר משקל. לאחר השיגור המוצלח של החללית ניפח הצוות את תא היציאה. עם סיום ההקפה הראשונה סביב כדור הארץ החלה הליכת החלל של אלכסיי ליאונוב. במהלך היציאה היה ליאונוב קשור לחללית בחבל שאורכו היה כ־5 מטר. מחוץ לחללית הורכבה מצלמה ששיגרה את הצילומים למרכז הבקרה. שותפו, פאבל בלייב נשאר בפנים. במהלך ניסיון לחזור לחללית התברר שחליפת חלל התנפחה ולאונוב לא יכול להיכנס לפתח התא. הוחלט לשחרר חלק מהאוויר וזה איפשר ללאונוב להיכנס לתא. משך השהייה מחוץ לחללית היה קצת יותר מ־12 דקות. במהלך הכנות לנחיתה, תא היציאה נותק מהחללית כי הוא לא תוכנן לחזור לכדור הארץ. חזרת החללית תוכנה לאחר ההקפה ה־17 אך מערכת אוטומטית לא פעלה. כתוצאה מכך, במהלך ההקפה ה־18 העביר בלייב את מערכת הנחיתה למצב "ידני" ותמרן את החללית. עקב המצב הבלתי־רגיל וביצוע נחיתה באופן ידני, החללית חזרה לכדור הארץ באזור מחוז פרם בתוך היער. צוות החללית שהה ביער כיומיים עד שצוות קרקע הצליח לאתר אותם ולהגיע. מדיה וקבצים בנושא ווסחוד 2 בוויקישיתוף נתוני הטיסה אלכסיי לאונוב על הטיסה תיאור של מהלך הטיסה תיאור הטיסה מידע על המשימה האמריקאים ביצעו פעילות חוץ־רכבית רק כעבור חודשיים.
הוויאנס

הוויאנס (בפורטוגזית: Havaianas) הוא מותג כפכפים ברזילאי. המותג מיוצר בידי חברת אלפרגאטאס, שהיא חלק מקונצרן קמארגו קוריאה. הכפכפים מיוצרים במפעל אחד, במדינת פרנאיבה שבצפון-מזרח ברזיל. כפכפי הוויאנס הראשונים יוצרו ב-1962, בהשראת סנדלי הזורי היפניים. סנדלים אלה עשויים מגבעולי אורז, בעוד שהכפכפים מיוצרים מגומי. על אף ההשראה היפנית, השם שנבחר היה Havaianas, שפירושו בפורטוגזית "מהוואי". הכפכפים נמכרו במחיר נמוך, ונחשבו במשך שנים רבות כ"כפכפים של עניים". הדגמים הראשונים כללו סוליות בצבע לבן ורצועות בכחול, שחור או צהוב. ב-1991 החליטה ההנהלה לפנות לקהלי יעד נוספים, והחלה לשווק את דגמי Havaianas Sky, בגוונים חזקים יותר, עם עקבים גבוהים יותר ובמחיר גבוה יותר. קידום המכירות של הדגם החדש כלל פרסומות בהשתתפות אמנים מקומיים. הקמפיין החדש הצליח, והחברה החלה להרחיב את פעילותה, ולפתח דגמים נוספים. כך, למשל, הוחל במהלך אולימפיאדת אטלנטה (1996) בשיווקו של דגם נוסף, Havaianas Olimpic. גם בשנים הבאות נעזרה החברה בידוענים ברזילאים כדי לקדם את המכירות. בין היתר, כיכבו בפרסומות שלה הכדורגלן ראיי והשחקנים קלאודיה אבראו, פביו אסונסאו, ריינלדו ג'אנקיני, פרננדה לימה, רודריגו סנטורו, דבורה סקו ומרקוס פלמיירה. ב-1997 הוחל בייצוא הכפכפים למדינות אחרות, הראשונה שבהן צרפת. עד לשנת 2006 כבר יוצאו הכפכפים ללמעלה מ-80 מדינות. בשנת 2006 נמכרו כ-162 מיליון כפכפי הוויאנס. כ-90% מהם נמכרו בברזיל לבדה, והיתר ברחבי העולם. בשנת 2011 זינקו המכירות לכ-210 מיליון כפכפים, ואחוז הכפכפים המשווקים מחוץ לברזיל עלה ל-15%. בשנת 2013 הוערך שוויו של המותג הוויאנס ב-422 מיליון דולרים. בשנת 2022 החברה מכרה 247 מיליון זוגות נעליים והכנסותיה הסתכמו ב 797.2 מיליון דולרים. מדיה וקבצים בנושא הוויאנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוויאנס (בפורטוגזית) הוויאנס, ברשת החברתית פייסבוק הוויאנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוויאנס, ברשת החברתית אינסטגרם אתר הוויאנס בעברית Jenny Barchfield, AT 50, HAVAIANAS FLIP-FLOPS ARE SYMBOL OF BRAZIL, The Big Story, 24.7.2012 Fernando Scheller, (בפורטוגזית) Alpargatas vende 160 milhões de Havaianas Aos 100 anos, Globo.com, 16.1.2007 Jenny Barchfield, AT 50, HAVAIANAS FLIP-FLOPS ARE SYMBOL OF BRAZIL, The Big Story, 24.7.2012 John Paul Rathbone, Latin American: Brand power on the rise, Financial Times, 23.9.2013 Parent company of Havaianas posts profit loss, WORLD FOOTWEAR, ‏22/2/2023
יעקב בכר

יעקב (ז'אק) בכר (בצרפתית: Jacques Bahar; ‏ 25 בינואר 1858 – 26 בדצמבר 1923) היה עורך דין, עיתונאי, סופר, משורר והוגה דעות ציוני-סוציאליסטי. יהודי-צרפתי ממוצא אלג'יראי, אשר ייצג (ביחד עם אדוארד אטאלי וד"ר אז'ן ואלנסין) את יהדות צפון אפריקה בקונגרס הציוני העולמי הראשון, בו הוא נבחר כנציג התנועה הציונית הצעירה למזרח. נולד במרסיי ב-1858. גדל באלג'יריה ובעיתוניה גם החל לפרסם ממאמריו. עבד לפרנסתו כמתורגמן צבאי. הוציא לאור בצרפת את העיתון הציוני-סוציאליסטי "הלפיד" (Le Flambeau) ביחד עם חברו ברנאר לזר. פרסם מאמרים וספרים רבים העוסקים בסוגיות יהודיות וציוניות, ובין השאר עסק רבות בפרשת דרייפוס. בין היתר חיבר מספר ספרים אוטופים בהם פרס את חזונו לגבי המדינה היהודית העתידית שחזה שתוקם בארץ ישראל, בהם "אנטי-גויות בציון" (Anti-goyisme à Sion),ו"הבוגד" (Le Traitre, 1898). ספרו "אנטי-גויות בציון" תורגם לימים לעברית ופורסם כחלק מאנתולוגיית "חזיוני המדינה" בעריכת גצל קרסל. הספר נכתב על רקע אירועי פרשת דרייפוס שהתחוללו בצרפת, ומדמה אירועים מקבילים הקורים במדינה היהודית שהוקמה בציון. היצירה מגוללת את סיפורה של תנועה גזענית הדוגלת ב"אנטי-גויות" (על משקל אנטישמיות) ושואפת לגרש את האזרחים הזרים מהמדינה, אולם דעת הקהל ורשויות החוק במדינה היהודית לא סבלו התנהגות זאת, ומנהיג התנועה נתבע לדין לפני הסנהדרין בירושלים. עלילת היצירה מתמקדת בקורות המשפט שהתנהל בסוגיה, וחשיפת השקרים והמניפולציות של שונאי הזרים. נפטר בפריז ב-1923. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יעקב בכר, "אנטי-גויות בציון", בתוך: חזיוני מדינה, בעריכת גצל קרסל, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד. יעקב בכר, אין כל חדש תחת השמש, הצבי, 26 באוגוסט 1898 Jacques Bahar, Le traitre, Paris, 1898. (הספר, בארכיון האינטרנט) מדיה וקבצים בנושא יעקב בכר בוויקישיתוף אמנון רובינשטיין, שמחה לא שלמה, הארץ, 1997. סבטלנה נטקוביץ', אנטי-גויות בציון, תרבות.IL, ‏7 באפריל 2013 Jacques Bahar, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים רשימת הפרסומים של יעקב בכר, בקטלוג הספרייה הלאומית Bahar, Jacques באתר WorldCat Identities. Jacques Bahar (1858-1923) Jacques Bahar ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב קליין

דב קליין (נולד ב-16 ביוני 1962) הוא מנתח פלסטי, חוקר ומפתח שיטות ניתוח בתחום הכירורגיה הפלסטית. מנהל המרפאה לאסתטיקה רפואית במרכז רפואי אסף הרופא, ומפעיל מרפאה פרטית לרפואה אסתטית בבית "מנדרין" בתל אביב. נולד וגדל בפתח תקווה לאב מהנדס ואם פסיכולוגית, הבכור מבין 3 אחים. לא שירת בצה"ל עקב סדרה של ניתוחים שעבר לפני הגיוס. למד רפואה באוניברסיטת פירנצה באיטליה בין השנים 1982–1988. במהלך לימודי הרפואה הכיר את צ'ינסיה, ולקראת סוף לימודיהם הם התחתנו. לאחר סיום הלימודים עברו להתגורר בישראל. בין השנים 1989–1996 התמחה בבית החולים תל השומר, במחלקה לכירורגיה פלסטית וכוויות. בשנת 1996 פתח את הקליניקה הפרטית "מרפאת דב קליין", וב-2006 מונה למנהל המרפאה האסתטית במרכז רפואי אסף הרופא.[דרוש מקור] בשנת 1995 זכה בפרס קפלן לכירורגיה פלסטית עבור מחקרו בפיתוח מודל לחקר הצלקות על עכברים שנערך באוניברסיטת תל אביב. משנת 2002 הוא חבר כבוד באקדמיה האיטלקית ליופי (Italian Academy of Beauty). בשנת 2011 עלתה לאוויר תוכנית הטלוויזיה "חלומות מפלסטיק" אשר מבוססת על קליין והמרכז הרפואי שלו. התוכנית עוקבת אחרי מטופלים לכל אורך תהליך הניתוח. שודרו ארבע עונות של התוכנית. קליין הוא הבעלים המשותף ביחד עם חברת המכוניות יגואר של ספא "Spa on the beach" בחוף סרדיניה באיטליה. חברה מתחרה לניתוחים פלסטיים, "פרופורציה פי.אם.סי בע"מ", פרסמה דרך מודעות גוגל את שירותיה. הם קבעו שבכל חיפוש אחר "ד"ר קליין" או "ד"ר דב קליין" במנוע החיפוש "גוגל", תוצג תחילה מודעה של "פרופורציה". קליין תבע את "פרופורציה" ואת חברת גוגל ודרש לאסור שימוש זה בשמו. תביעתו התקבלה בבית משפט השלום, והוא זכה לפיצויים. אך פסק הדין בוטל בבית המשפט המחוזי והפיצויים הוחזרו. לדברי השופט במחוזי הדבר דומה לפתיחת חנות מתחרה בסמוך, דבר לגיטימי במסגרת התחרות. על פסק דין זה הגיש קליין בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון, אך לאחר דיון חזר בו מבקשתו. קליין נשוי לצינסיה אותה פגש בלימודיו בפירנצה, לזוג שני בנים. גר בצפון תל אביב. אתר מרפאת ד"ר דב קליין איתי גל וליאת רותם מלמד, גם ד"ר קליין השתיל PIP. פעל לפני הנחיות מש' הבריאות, באתר ynet, 25 בדצמבר 2011 דב קליין: כל מה שלא ידעתם על המנתח הפלסטי של המפורסמים, באתר ‏מאקו‏, 11 במרץ 2012 גבי בר־חיים, ד"ר דב קליין סוגר את הקליניקה: "הבנתי שהיום שלי חוזר על עצמו. עוד דוגמנית ועוד דוגמנית. די, מיציתי", באתר ynet, 13 במרץ 2024 אלקנה שור, הניתוח הצליח: "חלומות מפלסטיק" לא מזלזלת בצופים, באתר nrg‏, 21 בפברואר 2012 יסמין גואטה, הערעור התקבל וגוגל תוכל להפנות ל"פרופורציה" בחיפוש "ד"ר קליין", באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2013 רעא 6545/13 ד"ר דב קליין נגד פרופורציה פי.אם.סי בע"מ, GOOGEL ISRAEL L.T.D, Googel INCORPORATET INC, Googel IRELAND Limited
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל

הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל (נקראת גם "הסגונדה ליגה"), היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בפורטוגל, לאחר ליגת העל. עד שנת 1990 הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל הייתה ליגה אזורית. בשנה זו נוסדה ליגה ארצית. בליגה הפורטוגלית השנייה משתתפות 18 קבוצות המשחקות אחת מול השנייה בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ, סך הכל 34 משחקים בעונה. שתי הקבוצות שמסיימות את העונה במקומות הראשונים בטבלה מעפילות ישירות לפרמיירה ליגה, הליגה הבכירה בפורטוגל. הקבוצה שמסיימת במקום השלישי מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 בליגה הבכירה, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגה הבכירה, והמפסידה משחקת בליגת המשנה. שתי הקבוצות שמסיימות אחרונות נושרות לליגה השלישית. הקבוצה שמסיימת במקום ה-16 מתמודדת בפלייאוף נגד הקבוצה שמסיימת במקום ה-3 בליגה השלישית, כשהמנצחת ביניהן משחקת בעונה שלאחר מכן בליגת המשנה, והמפסידה משחקת בליגת השלישית. קבוצות המילואים אינן עולות לליגת העל, אך יכולות לרדת לליגה השלישית. פאסוס די פריירה זכתה באליפות הליגה 4 פעמים, יותר מכל קבוצה אחרת. אתר האינטרנט הרשמי של הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל
פנטסטיקס

פנטסטיקס (אנגלית: Fantasticks) הוא מחזמר משנת 1960 עם מוזיקה של הארווי שמידט לפזמוניו של טום ג'ונס. הוא מספר סיפור אלגורי, המבוסס על המחזה "הרומאנטים" של אדמון רוסטאן. המחזמר רץ ברציפות 42 שנה והפך למחזמר הוותיק ביותר בעולם. המחזמר עוסק בשני אבות שכנים המערימים על ילדיהם, לואיזה ומאט, בהעמדת סכסוך ביניהם על מנת ששניהם יתאהבו. האבות שכרו שחקנים נודדים על מנת לביים חטיפה מדומה, כך שמאט הצליח בצעד אמיץ להציל את לואיזה, מה שסיים את הסכסוך לכאורה. כאשר הילדים מגלים את התרמית, הם דוחים את "משחק האהבה" שאורגן להם ונפרדים. לאחר מכן חווה כל אחד מהם חוויות מאכזבות ביותר של העולם האמיתי, שנראים כרצף של פנטזיות מקבילות. הם חוזרים אחד לשני חבולים אך מפוקחים, ומחדשים את הנדר שלהם עם יותר בגרות. המופע עלה לראשונה באוף ברודוויי ורץ בסך הכל 42 שנים עם 17,162 הופעות, מה שהפך אותו, כאמור, לוותיק ביותר על הבמה. הוא זכה בפרס הטוני למצוינות בתיאטרון ב-1991. הסיפור הפיוטי וההפקה הקלילה, רבת הדמיון, כולל שירים מוכרים כמו "מנסה להיזכר", "עוד מעט ירד גשם" ו"הם היו אתם" סייעו, לדעת מבקרים שונים, להפוך את המחזמר לכל כך עמיד. המחזמר גרר אחריו הפקות רבות בכל רחבי ארצות הברית ולפחות ב-67 מדינות נוספות בעולם, כולל הפקות מקומיות של תיכוניסטים. בסביבות 250 הפקות חדשות של המחזמר עולות מדי שנה. הוא מועלה בדרך כלל עם צוות שחקנים קטן, תזמורת של שניים-שלושה נגנים ועיצוב תפאורה מינימליסטי. הוא גם זכה לגרסה קולנועית וטלוויזיונית. המופע עלה מחדש באוף-ברודוויי בשנת 2006 ורץ למעל עשור. מדיה וקבצים בנושא פנטסטיקס בוויקישיתוף מרב יודילוביץ', אחרי ארבעה עשורים - הפנטסטיקס מורידים מסך, באתר ynet, 5 בספטמבר 2001 Gollust, Shelley and Jerilyn Watson. "The Fantasticks at 50". VOANews.com, May 23, 2010
דגל טנריפה

דגל טנריפה (ספרדית: Bandera de Tenerife) מורכב מצלב אלכסוני לבן, הוא צלב אנדראס הקדוש, על רקע כחול. אין שום משמעות רשמית מאחורי צבעי הדגל. למרות זאת, הצבע הכחול הכהה מייצג את הים בגלל האופי המבודד של טנריפה והשלג הלבן מכסה את הפסגות של הר טיידה במהלך החורף. דגל טנריפה מקורו בדגל של המחוז הימי של האיים הקנריים 1845 שהוקצו על ידי מסדר מלכותי. ב-1867 שני מחוזות ימיים נוצרו בארכיפלג, והדגל אושר במחוז ימי הדגל כמו של טנריפה. לבסוף, ב-9 במאי 1989 הפך הדגל. ORDEN de 9 de mayo de 1989, por la que se aprueba la bandera de la isla de Tenerife Banderas y escudos de las Islas Canarias
ליובוב יגורובה

ליובוב יגורובה (ברוסית: Любовь Егорова; ‏נולדה ב-5 במאי 1966) היא ספורטאית סובייטית ורוסיה, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית ואלופת העולם. יגורובה בעלת 9 מדליות אולימפיות, מהן 6 זהב וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם. היא השתתפה ב-3 אולימפיאדות. ליובוב יגורובה נולדה בעיירה סברסק (מחוז טומסק) למשפחת פועלים. כבר בגיל 11 היא התחילה להתאמן בסקי. לאחר סיום בית הספר היא למדה במכון למאמנים בטומסק. בשנת 1982 היא זכתה באליפות ברית המועצות לנוער והחל משנת 1984 היא השתתפה בתחרויות לבוגרים. בשנת 1986 יגורובה נכללה בנבחרת ברית המועצות לבוגרים. שיא הקריירה שלה הייתה במחצית הראשונה של שנות ה-90 כאשר היא זכתה במספר מרוצים באולימפיאדות ובאליפויות העולם. בשנת 1997, היא נפסלה עקב שימוש לא חוקים בתמריצים ומדליית הזהב שבה זכתה מאליפות העולם של אותה שנה שנערכה בטרונדהיים נורווגיה, נלקחה ממנה כמו כן נאסר עליה להשתתף בתחרויות במשך שנתיים. כתוצאה מכך היא לא השתתפה באולימפיאדה הקרובה. לאחר סיום תקופת סינון יגורובה חזרה לספורט התחרותי ואף שובצה למשלחת שהשתתפה באולימפיאדת 2002, אך היא לא זכתה באף מדליה. בשנת 2002 יגובורה עזבה את הספורט התחרותי ועתה היא מלמדת באוניברסיטה לספורט בסנקט פטרבורג. האולימפיאדה הראשונה של יגורובה הייתה באלברוויל 1992. במשחקים אלו יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב. גם בלילהאמר 1994 יגורובה השתתפה ב-5 מרוצים. במרוצים אישיים היא זכתה ב-2 מדליות זהב ומדליית כסף. במרוץ ל-30 ק"מ יגורובה הגיע למקום החמישי. במרוץ שליחות יגורובה עם קבוצתה זכו במדליית זהב. בשנת 2002 יגורובה הוחזרה לנבחרת רוסיה ונשלחה לסולט לייק סיטי 2002. היא השתתפה ב-2 מרוצים אישיים אך לא זכתה במדליה. מדיה וקבצים בנושא ליובוב יגורובה בוויקישיתוף ליובוב יגורובה, באתר olympedia.org סיכום הופעותיה באתר איגוד בסקי ליובוב יגורובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צי מטוסי אל על

צי מטוסי אל על מלווה את ההיסטוריה של מדינת ישראל מעת תקומתה ומטוסיה היו שותפים לכמה מן האירועים ההיסטוריים הבולטים בישראל. מטוסי אל על הראשונים נרכשו עוד בטרם הכרזת המדינה והיוו עורק תחבורה ואספקה מרכזי למדינה בעת מלחמת העצמאות. תחילה היה מורכב הצי ממטוסים צבאיים ישנים שהוסבו למטרות אזרחיות, ועם השנים החלה אל על רוכשת מטוסים חדישים אשר אפשרו לחברה לחנוך נתיבי טיסה חדשים. נכון לפברואר 2020 מנה צי החברה 45 מטוסים - כולם מטוסים מתוצרת בואינג: 24 מטוסי בואינג 737 (16 מדגמי 737-800 ו-8 מדגמי 737-900),‏ 6 מטוסי בואינג 777 (מדגם 200ER), שלושה מטוסי בואינג 787-8,‏ 12 מטוסי בואינג 787-9 (מתוך 16 מטוסי 787 דרימליינר שהוזמנו: 4 מדגם 787-8 ו-12 מדגם 787-9). הגיל הממוצע של הצי הוא 9 שנים. אל על היא חברת המטוסים הוותיקה של ישראל. Marvin G Goldman, EL AL: Israel's Flying Star. 2009 מדיה וקבצים בנושא צי מטוסי אל על בוויקישיתוף אתר מרקיע שחקים צי המטוסים, באתר אל על El Al Israel Airlines Fleet Details and History, www.planespotters.net יורם גביזון, גורלה של אל על עשוי להיחרץ הבוקר; נחשפה תוכנית ההתייעלות של החברה, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2020 אל על: הדרימליינר 8–787 ייכנס לשירות בחודש נובמבר, באתר Passportnews, ‏26 במרץ 2019 Aeronews, www.facebook.com מיקי גרינפלד, אל על מצרפת לצי המטוסים עוד שני דרימליינרים ב-230 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2022 rotter.net, מטוס הדרימליינר השני של אל על ינחת בישראל ביום שני הבא - חדשות רוטר, באתר Rotter.net צד אחד לאס וגאס, צד אחד סן פרנסיסקו: כך נראה מטוס אל על החדש, באתר ynet, 27 באפריל 2019 4X-EDF El Al Israel Airlines Boeing 787-9 Dreamliner, www.planespotters.net (באנגלית) איתי בלומנטל, לכבוד חגיגות ה-70: אל על מציגה דרימליינר "רטרו", באתר ynet, 25 ביולי 2018 דניאל סלאמה, מטוס ה"רטרו", הדרימליינר ה-6 של אל על, נחת בישראל, באתר ynet, 14 באוגוסט 2018 ch-aviation - Aircraft and Fleet Lists, ch-aviation (באנגלית) טוויטר, באתר mobile.twitter.com Accident description 4X-ACD Boeing 707 - Nose Section Non hull-loss description 4X-ATX N792FA כפי שצולם בספטמבר 1978 PP-VJB בצבעי חברת ואריג The TLV Spotters, www.facebook.com rotter.net, אל על נפרדת מעוד ג׳מבו - 744 ״ראשון לציון״ - חדשות רוטר, באתר Rotter.net תיעוד: גריטת מטוס אל על שיצא משירות, באתר ynet, 30 ביוני 2019 דני שדה, סוף דרכה: 'מלכת השמיים' של אל על - לגריטה, באתר ynet, 12 ביוני 2017 אל על נפרדת ממטוס המטען שלה, באתר Passportnews, ‏2019-07-01 TF-AMC Magma Aviation Boeing 747-400F, www.planespotters.net (באנגלית) מאת דרור מרום, ‏אל-על רכשה 2 בואינג 767 מאייר-פראנס תמורת 82 מיליון דולר, באתר גלובס, 18 באוגוסט 1998 4X-EAK El Al Israel Airlines Boeing 767-300, m.planespotters.net (באנגלית) rotter.net, תאונה בין שני מטוסים בנתבג בהיותם על הקרקע, אין נפגעים - חדשות רוטר, באתר Rotter.net 4X-EAP El Al Israel Airlines Boeing 767-300, planespotters.net (באנגלית) "הטיס את ראש הממשלה ורעייתו ויצא מהשירות באל על | בלב החדשות". בלב החדשות. 2018-10-02. נבדק ב-2018-10-03.
גיא בן ציוני

גיא בן ציוני (נולד ב-1974) הוא ויולן ישראלי. בן ציוני נולד בקריית טבעון בנו של הוטרינר יאיר בן ציוני. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל תשע, אצל ויולה הכהן ובגיל 13 עבר לנגן בוויולה. אחרי לימודים בתיכון לאמנויות תלמה ילין שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין. מוריו לוויולה בישראל היו דוד חן, חיים טאוב וגד לברטוב. בשנים 1997–2001 למד אצל טבאה צימרמן בפרנקפורט. להשלמת לימודיו השתלם אצל טטיאנה מזורנקו בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג. גיא בן ציוני הוא הוויולן הראשי בתזמורת קאמרטה נורדיקה בשוודיה ובאנסמבל סולני תל אביב ומוזמן כאורח לתזמורות שונות. ב-2004 הקים עם חברים מ"קאמרטה נורדיקה" את רביעיית המיתרים "גולד", שהייתה כעבור שנה לרביעיית הבית של התזמורת. בן ציוני הוא נגן קבוע בפרויקט הקאמרי הישראלי מייסודו של הקלרינטן טיבי צייגר. כסולן הופיע בן ציוני עם תזמורות רבות בישראל ובעולם ובפסטיבלי מוזיקה חשובים ברחבי העולם, בהם פסטיבל לוקנהאוז באוסטריה, פסטיבל דבוס בשווייץ, פסטיבל רוויניה בשיקגו, פסטיבל דוברובניק בקרואטי, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בכפר בלום והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים. הוא הקליט לחברות הקלטה צ'אנדוס וקלאסיקו. בן ציוני היה פרופסור לוויולה ולמוזיקה קאמרית בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג בשנים 2006–2017. כיום הוא פרופסור באקדמיה על שם רוברט שומאן בדיסלדורף. הוא מגיש כיתות אמן בשוודיה, אוסטריה, ישראל והונגריה. פרס מיוחד בתחרות ליונל טרטיס לשנת 2000 פרס שני בתחרות D.A.A.D בפרנקפורט פרס תחרות "קרן זלהיים" בהנובר לשנת 2002 מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל במשך שנים רבות ברציפות ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר "הפרויקט הקאמרי הישראלי" ביוגרפיה של גיא בן ציוני באתר של "אורורה מוזיקה קאמרית"
מאזני משפט

מאזני משפט הוא כתב עת משפטי, שיוצא לאור על ידי בית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה. כתב העת עוסק בנושאים משפטיים מגוונים ויוצא לאור פעם בשנה או שנתיים. בראש המערכת עומד עורך הנמנה עם סגל הפנים של בית הספר למשפטים. חברי המערכת הם סטודנטים במכללה. המאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים ביקורת עמיתים. כתב העת "מאזני משפט" שם לו למטרה לשמש במה שתקשר בין עולם האקדמיה המשפטית, לבין עולם המעש – השופטים, ציבור עורכי הדין והרגולטורים. כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי פרופ' סיני דויטש, דיקן בית הספר למשפטים ועל ידי פרופ' הדרה בר-מור, סגנית הדיקן. כתב העת מאפשר לקוראיו גישה חופשית לגרסה מקוונת ובטקסט מלא של כל המאמרים היוצאים לאור, וניתן לקוראם באתר כתב העת ובמאגרי המידע המשפטיים. עד כה ראו אור שישה עשר כרכים של כתב העת מאזני-משפט. בשלושת הכרכים הראשונים שימשה פרופ' הדרה בר-מור כעורכת; בכרך ד' כיהן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, כיו"ר המערכת; פרופ' ישראל גילת ערך את הכרכים ד'-ה'; בכרכים ו'-ח' שימש ד"ר שוקי שגב כעורך; כרכים ט' עד יא נערכו על ידי ד"ר שרונה אהרוני-גולדנברג, ומאז, העורכת היא ד"ר מעיין פרל. אתר האינטרנט הרשמי של מאזני משפט באתר המכללה האקדמית נתניה מאזני משפט, ברשת החברתית פייסבוק
השומרים המלכותיים

השומרים המלכותיים (בתאית: ทหารรักษาพระองค์) היא דיוויזיית המשמר של הכוחות המזוינים של תאילנד שתפקידה לשמור על משפחת המלוכה של תאילנד. המשמר המלכותי הוקם על ידי המלך צ'וֹלְאַלוֹנְגקוֹרֶן בשנת 1859, עוד בהיותו נסיך הכתר. בראשיתם היו השומרים המלכותיים משרתים שבין שאר תפקידיהם היה עליהם לגרש עורבים, מה שגרם להמוני העם לכנות אותם בשם "גיס מגרשי העורבים". כאשר ירש צ'ולאלונגקורן את כתרו של אביו ב-1868 בחר מתוך המשמר 24 חיילים חזקים בתור שומרי ראש. המשמר המלכותי אימץ את השם "משמר המלך" שנתיים אחרי כן ותפקידים של השומרים כלל ליווי המלך בנסיעותיו ברחבי הממלכה. מדיה וקבצים בנושא השומרים המלכותיים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספציה (כדורגל)

מועדון כדורגל ספציה (באיטלקית: Spezia Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי, המשחק בעיר לה ספציה שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה ב'. בשנת 1906 נוסד מועדון הספורט ספציה ובשנת 1911 נוסד מועדון הכדורגל ספציה. עד שנת 1917 שיחק המועדון משחקי ידידות ועד עונת 1928/1929 שיחק בליגות אזוריות. בעונת 1929/1930 נוסדה הליגה האיטלקית השנייה בכדורגל והמועדון העפיל לליגה זו בעונתה הראשונה. המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה מעונת 1936/1937 ועד עונת 1938/1939. בעונת 1936/1937 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בסוף עונת 1938/1939 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת חזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 11 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1940/1941 ועד עונת 1950/1951. בעונת 1940/1941 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בעונת 1941/1942 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת נובארה. בעונת 1944 הליגה הבכירה נערכה כטורניר בשל מלחמת העולם השנייה וספציה זכתה בו. ב-2002, הישג זה של המועדון, הוכר כ"עיטור כבוד" ולא תואר אליפות רשמי. בסוף עונת 1950/1951 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת ירד לליגה הרביעית. המועדון שיחק בליגה השלישית ובליגה הרביעית לסירוגין עד עונת 2005/2006 שבסופה העפיל לליגה השנייה אחרי 55 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה וירד לליגה השלישית. המועדון שיחק 4 עונות בליגה השלישית ובסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה השנייה. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת מילאן. העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, סרייה א' בתום עונת 2019/2020, לאחר שסיימה במקום השלישי ועברו את קייבו ורונה ואת פרוזינונה בפלייאוף העלייה. בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום ה-16, והבטיחה עונה שלישית ברציפות בסרייה א'. בעונת 2022/2023 סיימה ספציה בשיווין נקודות עם הלאס ורונה, והקבוצות נפשגו למשחק על ההישארות בליגה, ספציה הפסידה 3-1 וירדה לליגה השנייה. נכון ל-11 בפברואר 2024 איטליה ג'וזפה אלסי איטליה רוברטו בורדין איטליה רינאלדו פיומי איטליה לוצ'אנו ספאלטי מדיה וקבצים בנושא ספציה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספציה (באיטלקית ובאנגלית) ספציה, ברשת החברתית פייסבוק ספציה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספציה, ברשת החברתית אינסטגרם ספציה, ברשת החברתית טיקטוק ספציה, ברשת החברתית LinkedIn ספציה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net Prima Squadra, Spezia Calcio - Sito ufficiale
טרפאני קלצ'ו

מועדון כדורגל טרפאני (באיטלקית: Trapani Calcio) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר טרפאני שבאיטליה. המועדון משחק בליגה האיטלקית השלישית בכדורגל. המועדון נוסד בשנת 1905 ושיחק לאורך השנים בליגה השלישית ובליגה הרביעית באיטליה. משחקו הראשון היה כנגד פלרמו והסתיים בתבוסה מוחצת 12-0 לפאלרמו. בעונת 1958/1959 ניצח את פאלרמו בסיבוב השני של הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת פראטו בסיבוב השלישי. בעונת 1995/1996 הפסיד לקבוצת רג'אנה בסיבוב הראשון של הגביע. בעונת 2010/2011 ניצח את קבוצת ספאל בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת פרוזינונה בסיבוב השני. בעונת 2011/2012 הפסיד לקבוצת פוג'יה בסיבוב הראשון של הגביע. בעונת 2012/2013 ניצח את קבוצת אסטה בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת טרננה קלצ'ו בסיבוב השני. בסוף העונה העפיל בפעם הראשונה לליגה השנייה. בעונת 2013/2014 ניצח את קבוצת אלבינו לפה בסיבוב השני של הגביע. ניצח את קבוצת פאדובה בסיבוב השלישי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו בסיבוב הרביעי. מדיה וקבצים בנושא טרפאני קלצ'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרפאני קלצ'ו (באיטלקית) טרפאני קלצ'ו, ברשת החברתית פייסבוק טרפאני קלצ'ו, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt