בירת התרבות של אירופה

בירת התרבות של אירופה היא עיר אותה בוחר האיחוד האירופי לתקופת זמן של שנה, ובה ניתנת לה הזדמנות להציג את חיי התרבות וההתפתחות התרבותית בה. מספר ערים אירופיות שנבחרו כ"בירות התרבות האירופית" ניצלו שנה זו כדי לשנות לחלוטין את בסיסן התרבותי ואת הדרך בה רואה אותן העולם. במטרה לקרב את אזרחי האיחוד האירופי אחד לשני, אישרה מועצת אירופה את פרויקט "בירת התרבות של אירופה" ב-13 ביוני 1985 על פי הצעה של שרת התרבות היווניה מלינה מרקורי. בירות התרבות האירופיות נבחרו על ידי הממשלות עד 2004; חברות האיחוד בחרו את הערים המועמדות לאירוח האירוע והנציבות האירופית מסבסדת את האירוע בכל שנה. נכון ל-2005, מוסדות האיחוד האירופי לוקחים חלק בתהליך בחירות הערים המארחות. ב-1990, שרי התרבות באירופה הכריזו "חודש התרבות האירופית". אירוע זה דומה מהותו ל"בירת התרבות" אך נמשך לפרק זמן קצר יותר ומיועד בעיקר לארצות מרכז אירופה ומזרח אירופה. הנציבות מעניקה סיבסוד גם לחודש התרבות האירופית. כבר ב-1991, מארגני עיר התרבות בערים שונות יצרו את רשת בירות התרבות האירופיות (ECCM) שאיפשרה החלפת והפצת מידע, גם למארגני אירועים עתידיים. ב-1994 פרסמה הרשת מחקר על השפעת בירת התרבות של אירופה מאז תחילתה. הארגון הוא ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו בלוקסמבורג ועובד צמוד למוסדות האירופים. מ-2006 הוא יציג בכל בירת תרבות נוכחית ובבירות תרבות קודמות תערוכה שנקראת "מסע אל העולם: בירות תרבות". התערוכה הוצגה לראשונה בפטרס, יוון ב-27 במרץ 2006. ב-1999 שונה שם הפרויקט מ"עיר התרבות האירופית" לשם הנוכחי, "בירת התרבות של אירופה". העיר קורק שבאירלנד הייתה הראשונה לשאת את התואר החדש. החלטת הפרלמנט האירופי והמועצה מה-25 במאי 1999 משלבת את האירוע במסגרות קהילתיות ומציגה תהליך חדש לבחירת הבירות בשנים 2005–2019. התהליך שונה כדי למנוע תחרות פראית לזכייה במעמד; לכל חברה באיחוד האירופי תינתן ההזדמנות לארח את האירוע בתורה. החל מ-2005 שתי ערים יחלקו את הסטטוס כל שנה. ב-2004, ביקשה הנציבות האירופית מרוברט פאלמר להעריך את תוכנית בירות התרבות בשנים 1994–2004 לאחר שנעשתה הערכה של השנים 1985–1993. המחקר האחרון מעלה פרספקטיבות של תרבות, כלכלה, תיירות וחברה של פרויקט בירות התרבות. הוא כולל שני חלקים: בראשון סיכום הממצאים, ניתוחם ומסקנות מהם, ובשני מחקר על כל אירוע בצורה אינדיבידואלית. שני החלקים ניתנים להורדה בחינם. על פי ממצאיו של פאלמר, הוועדה האירופית המליצה על שינויים בתהליך הבחירה והפיקוח על בירות התרבות של אירופה עם דגש על חלקה בתרבות האירופית של העיר. רק ערים בתחומי האיחוד האירופי יכולות להיבחר כבירת תרבות של האיחוד. למרות זאת, מועצת האיחוד האירופי יכולה לבחור עיר מחוץ לאיחוד האירופי בשנה מסוימת, אם מועמדות העיר עוברת פה אחד במועצה. כך נבחרו למשל הערים רייקיאוויק וברגן, שאינן באיחוד. 1985: יוון אתונה (יוון) 1986: איטליה פירנצה (איטליה) 1987: הולנד אמסטרדם (הולנד) 1988: ברלין ברלין המערבית 1989: צרפת פריז (צרפת) 1990: הממלכה המאוחדת גלאזגו (הממלכה המאוחדת) 1991: אירלנד דבלין (אירלנד) 1992: ספרד מדריד (ספרד) 1993: בלגיה אנטוורפן (בלגיה) 1994: פורטוגל ליסבון (פורטוגל) 1995: לוקסמבורג לוקסמבורג (לוקסמבורג) 1996: דנמרק קופנהגן (דנמרק) 1997: יוון סלוניקי (יוון) 1998: שוודיה סטוקהולם (שוודיה) 1999: גרמניה ויימאר (גרמניה) 2000: איסלנד רייקיאוויק (איסלנד), נורווגיה ברגן (נורווגיה), פינלנד הלסינקי (פינלנד), בלגיה בריסל (בלגיה), צ'כיה פראג (צ'כיה), פולין קרקוב (פולין), ספרד סנטיאגו דה קומפוסטלה (גליסיה, ספרד), צרפת אביניון (צרפת), איטליה בולוניה (איטליה) 2001: הולנד רוטרדם (הולנד), פורטוגל פורטו (פורטוגל) 2002: בלגיה ברוז' (בלגיה), ספרד סלמנקה (ספרד) 2003: אוסטריה גראץ (אוסטריה) 2004: איטליה ג'נובה (איטליה), צרפת ליל (צרפת) 2005: אירלנד קורק (אירלנד) 2006: יוון פטרס (יוון) 2007: לוקסמבורג לוקסמבורג (לוקסמבורג), רומניה סיביו (רומניה) 2008: הממלכה המאוחדת ליברפול (הממלכה המאוחדת), נורווגיה סטוונגר (נורווגיה) 2009: אוסטריה לינץ (אוסטריה), ליטא וילנה (ליטא) 2010: גרמניה אסן (גרמניה), הונגריה פץ' (הונגריה), טורקיה איסטנבול (טורקיה) 2011: פינלנד טורקו (פינלנד), אסטוניה טאלין (אסטוניה), בוסניה והרצגובינה סרייבו (בוסניה והרצגובינה) 2012: פורטוגל גימארייש (פורטוגל), סלובניה מריבור (סלובניה) 2013: צרפת מרסיי (צרפת), סלובקיה קושיצה (סלובקיה) 2014: שוודיה אומאו (שוודיה), לטביה ריגה (לטביה) 2015: בלגיה מונס (בלגיה), צ'כיה פלזן (צ'כיה) 2016: ספרד סן סבסטיאן (ספרד), פולין ורוצלב (פולין) 2017: דנמרק אורהוס (דנמרק), קפריסין פאפוס (קפריסין) 2018: הולנד לייוורדן (הולנד), מלטה ולטה (מלטה) 2019: איטליה מטרה (איטליה), בולגריה פלובדיב (בולגריה) 2020: קרואטיה ריאקה (קרואטיה), אירלנד גאלוויי (אירלנד) 2021: יוון אלפסינה (יוון), סרביה נובי סאד, (וויבודינה, סרביה) 2022: ליטא קובנה (ליטא), לוקסמבורג אש-סיר-אלזט (לוקסמבורג) 2023: הונגריה וספרם (הונגריה), רומניה טימישוארה (רומניה) 2024: אסטוניה טרטו (אסטוניה), אוסטריה באד אישל (אוסטריה), נורווגיה בודו (נורווגיה) 2025: סלובניה סלובניה, גרמניה גרמניה 2026:סלובקיה סלובקיה, פינלנד פינלנד 2027:לטביה לטביה, פורטוגל פורטוגל 2028: צ'כיה צ'כיה, צרפת צרפת 2029: פולין פולין, שוודיה שוודיה בירת התרבות הערבית מדיה וקבצים בנושא בירת התרבות של אירופה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בירת התרבות של אירופה (באנגלית) משה גלעד, איך הופכת עיר ל"בירת התרבות של אירופה", ומה זה אומר על ירושלים, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2016 רשמית, הייתה העיר בחלקה המערבי נתונה לכיבוש בריטניה, צרפת וארצות הברית מאז 1945 ועד 1990. בפועל, גרמניה המערבית שלטה בשטח זה החל משנת 1949. חגית פלג-רותם, ‏תחת שמי ים התיכון, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2003 העיר האוסטרית "גראץ"-בירת התרבות של אירופה, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2002 משה גלעד, חלון לים התיכון, באתר הארץ, 10 באפריל 2004 סוכנויות הידיעות, רינגו סטאר על הגג בליוורפול, באתר הארץ, 14 בינואר 2008 חגי חיטרון, בשורות מירושלים דליטא, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2008 משה גלעד, גלריה, מחוץ לבודפשט: בירת התרבות החדשה של אירופה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2010 רוני בר, בבירת התרבות של אירופה האלימות והסמים הפכו לשגרה, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2013 משה גלעד, ריגה בירת התרבות של אירופה ל-2014, באתר הארץ, 19 בינואר 2014 גליה גוטמן ורשה, מאחורייך, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2015 עמית קוטלר, פאפוס על הגל: בירת התרבות החדשה של אירופה, באתר ynet, 29 בינואר 2017 גילי מרין, העיירה שהפכה מבושה לאומית לבירת התרבות של יבשת אירופה, באתר הארץ, 20 ביוני 2018