laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תפר זהוב-ראש

תפר זהוב-ראש (שם מדעי: Cisticola exilis) היא מין של ציפור שיר ממשפחת התפריים, החיה בדרומה של אסיה מסין והודו ומזרחה לאינדונזיה, הפיליפינים ועד אוסטרליה. תפר זה הוא קרובו של התפר החי בישראל, באורך של 9 עד 11 ס"מ בקירוב ומשקל של 6 עד 10 גרם בקירוב, כשהזכרים מעט יותר גדולים מהנקבות. הוא בעל זנב ארוך המשמש ליציבה וצבעו הוא חום-בהיר בחלק העליון ולבן-שמנת בבטן והאזור התחתון כשהכנפיים והזנב מפוספסים בשחור או חום כהה. הראש גדול וצהוב עם גרון לבן וכיפה ועורף בעלי נוצות מעט זהובות. רוב השנה הזכרים והנקבות הבוגרים דומים, אך בעונת הרבייה הזכרים מפתחים נוצות גוף זהובות יותר וראשם מכתים-מזהיב כשהסנטר נשאר בהיר. כמו כן הזנב של הזכר מתקצר מעט, מה שהתברר כמסייע לברירה המינית ולהצלחה במשיכת נקבות. התפר מצוי בטבע לאורך דרומה של אסיה במגוון בתי גידול, לרוב בסוואנות, יערות שונים, חורשים, בתות וסבכים וכן בגדות נהרות וביצות או שטחים חקלאיים מוצפים. הוא מצוי לרוב באזורים נמוכים אך יכול לחיות עד גובה של 1,800 מטר. עם זאת הוא מתרחק ממקומות סגורים ולרוב מצוי בקרבה לקרקע עשבונית. הוא אוכל כל שלרוב ניזון מחרקים ושבלולים קטנים אך מגוון בזרעים ובפירות שונים. זהו עוף החי בחבורות ומשנה את אורח חייו בהתאם לאזור ממונוגמי או פוליגמי. תפוצתו רחבה והוא איננו בסכנה בטבע. ישנם 12 תת-מינים שלו: C. e. tytleri C. e. erythrocephalus C. e. equicaudatus C. e. courtoisi C. e. volitans C. e. semirufus C. e. rusticus C. e. lineocapilla C. e. diminutus C. e. alexandrae C. e. exilis C. e. polionotus מדיה וקבצים בנושא תפר זהוב-ראש בוויקישיתוף תפר זהוב-ראש, באתר ITIS (באנגלית) תפר זהוב-ראש, באתר NCBI (באנגלית) תפר זהוב-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תפר זהוב-ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תפר זהוב-ראש, באתר GBIF (באנגלית) תפר זהוב-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדום-חזה של האי הצפוני

אדום-חזה של האי הצפוני (שם מדעי: Petroica longipes) הוא מין של ציפור שיר מהמשפחה אדומי-חזה אוסטרליים האנדמית לניו זילנד. מין זה הוא קרובו לסוג של שחור-החזה הנדיר. בעבר הוא היה קשור יחדיו עם המין אדום-חזה של האי הדרומי (Petroica australis) לאותו המין, אך בדיקות מורפולוגיות הפרידו אותם למינים נפרדים. בעבר אוכלוסייתו הייתה רחבה מאוד לאורך האי הצפוני של ניו זילנד ולמרות שאיננו מצוי בסכנה האוכלוסיות שלו מצויות בירידה בטבע. אדום-חזה זה מגיע לאורך של 18 ס"מ ולמשקל של 26 עד 35 גרם. הוא בעל נוצות אפורות כהות עד-שחורות לאורך הגוף, כשהבטן יותר אפורה בהירה עם כתם לבן לאורכה והוא בעל פסים בהירים על חלקו העליון. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית והזכרים בעלי נוצות כהות מעט יותר משל הנקבות והם מעט גדולים יותר מהם. התפוצה שלו היא מחבל אוקלנד ודרומה עד ולינגטון והוא נפוץ גם באיים קטנים כמו מוקויה (אנ'), אי המחסום הקטן (אנ') והאי קפיטי (אנ'). לרוב הוא חי סביב חורשי אשור דרומי ועצי Podocarpus על קרקע היערות. זהו מין שוכן קרקע החי בקבוצות קטנות המתהלכות על קרקע היער בחיפוש מזון. חלק מהפרטים מחפשים באופן פעיל טרף בין העלים והצמחייה או גזעי העצים, בעוד אחרים אורבים בהתמנה לטרף מתאים. הם אוכלים חסרי חוליות שונים ביניהם ציקדות, חגבי ווטה, שלשולים, חלזונות, עכבישים ופירות. אדום-החזה מאחסן מזון שופע במזווים והוא מסתיר אותם מבני זוגו, כאשר בני הזוג גונבים באופן פעיל מבני זוגם. מדיה וקבצים בנושא אדום-חזה של האי הצפוני בוויקישיתוף אדום-חזה של האי הצפוני, באתר NCBI (באנגלית) אדום-חזה של האי הצפוני, באתר GBIF (באנגלית) אדום-חזה של האי הצפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
חטפית עקעקית סיישל

חטפית עקעקית סיישל (שם מדעי: Copsychus sechellarum) היא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת החטפיתיים האנדמית לאיי סיישל שבאוקיינוס ההודי והיא מצויה בטבע בסכנת הכחדה. בעבר הוא שויך לסוג Cochoa ממשפחת הקיכליים. חטפית זו דומה במראה לעקעק וכמותו בעלת גוונים כחולים-כהים עם קצוות שחורים וכנפיים בעלי פסים לבנים לאורכם. הוא מגיע לאורך של כ-25 ס"מ, בעל משקל של 65 גרם לנקבות ו-76 גרם לזכרים. ככל הנראה זו החטפית הגדולה ביותר בעולם, אשר ממדיה קשורים לענקיות איים עקב בידודה היחסי. מין זה יכול לחיות מעל 15 שנה בטבע, זמן ארוך יחסית. בעבר מין זה היה נפוץ באופן נרחב לאורך איי סיישל העיקריים, באזורי חורשים, מטעים וגנים שונים ולרוב הוא נמצא בין פסולת העלים בשיחור אחרי מזון כמו חרקים. עם זאת הגעת האדם לסיישל, הרס בית גידולו והכנסת מינים פולשים טורפים כמו חתולים וחולדות, אשר טרפו בוגרים וצעירים בהצלחה הפחיתו מאוד את מספרו. עד 1970 המין היה על סף הכחדה, עם רק 16 פרטים חיים, כולם על האי פריגט (אנ') המבודד בצפון-מזרח הארכיפלג. כיום האוכלוסייה מופצת גם לאיים האי קוסין (אנ'), האי אריד (אנ') והאי דניס (אנ') שלצד האי פריגט. האוכלוסייה העולמית כבר עלתה בשנים האחרונות ל-240 פרטים ועדיין הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע, זאת נוסף לכך שיש לעופות ששרדו מגוון גנטי נמוך ביותר. מדיה וקבצים בנושא חטפית עקעקית סיישל בוויקישיתוף חטפית עקעקית סיישל, באתר ITIS (באנגלית) חטפית עקעקית סיישל, באתר NCBI (באנגלית) חטפית עקעקית סיישל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חטפית עקעקית סיישל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חטפית עקעקית סיישל, באתר GBIF (באנגלית) חטפית עקעקית סיישל באתר הרשימה האדומה של IUCN
סבכון צהוב-כתר

סבכון צהוב-כתר (שם מדעי: Setophaga coronata) הוא מין ציפור קטנה בת למשפחת סבכי העולם החדש. הסבכון דומה מעט לסבכי אך הוא מצוי בטבע באמריקה הצפונית וכן באמריקה המרכזית. המין תואר למדע ב-1766 בידי החוקר קארולוס לינאוס. מין זה מגיע לאורך שלן 12 עד 15 ס"מ בקירוב, בעל מוטת כנפיים של 19 עד 24 ס"מ ומשקלו 9.9 עד 17.7 גרם בקירוב, כשתת-מינים שונים בעלי הבדלי גדלים קטנים. צבעו הוא אפור-כהה עד שחור בחלק העליון עם כנפיים וזנב שחורים בעלי קצוות לבנים וראש אפור. המקור והעיניים שחורים וסביבם טבעות לבנות והסנטר והגרון לבנים עם אזורים צהובים לאורכם. בחלק מהמופעים ישנו "כתר" צהוב ממנו קיבל המין את שמו. סבכי זה הוא שוכן לאורך יערות מחטניים ואחרים, חורשים, בתות וסבכים וכן בהרים בעלי צמחייה אלפינית. המין נודד בחורפים הקשים דרומה לאזורים חמימים סביב מקסיקו ואמריקה המרכזית וכן מגיע לקריביים. הוא מחפש מזון ביער באופן פעיל, לעיתים בקבוצות הכוללות עופות נוספים וצד מגוון חרקים ושאר חסרי חוליות וכן ניזון ממספר זרעים ופירות יער כשהם נפוצים ונוזלים המופרשים מכנימות מסוימות. זוג סבכונים מקננים ביערות מחטניים או יערות מעורבים בין הענפים, ובקן עשוי זרדים הם מטילים 4 עד 5 ביצים הבוקעות כעבור 12 עד 13 ימים והגוזלים גדלים במהירות ועוזבים כעבור 10 עד 14 ימים מהבקיעה. S. c. coronata S. c. auduboni S. c. nigrifrons S. c. goldmani מדיה וקבצים בנושא סבכון צהוב-כתר בוויקישיתוף סבכון צהוב-כתר, באתר ITIS (באנגלית) סבכון צהוב-כתר, באתר NCBI (באנגלית) סבכון צהוב-כתר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סבכון צהוב-כתר, באתר GBIF (באנגלית) סבכון צהוב-כתר באתר הרשימה האדומה של IUCN
חנקן סבך בוקמקיירי

חנקן סבך בוקמקיירי (שם מדעי: Telophorus zeylonus) היא מין של ציפור ממשפחת המלקונוטוסים החי באפריקה הדרומית, בעיקר בדרום אפריקה וגם בנמיביה ובהרים של מזרח זימבבואה ומערב מוזמביק. המין תואר ב-1766 בידי החוקר קארולוס לינאוס. מין זה קרוב לחנקנים ובעבר אף שויך למשפחה. הוא מגיע לאורך 22 עד 23 ס"מ והוא בעל גוני ירוק-זית עם גב אפור וכן אזור אפור לאורך הצידיים שתחת הכנפיים. הכנפיים ירוקות ובעלת קצוות שחורים וכך גם הזנב והראש אפור עם פנים צהובות ופס-עין שחור עובר ממקור השחור עד לעיניו וממשיך מטה אל החזה השחור. הבטן צהובה ומרבית אזור השת ותחילת הזנב גם צהובים. הרגליים אפורות וחזקות. במין זה אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות, אך הפרטים הצעירים אפורים-ירוקים בצבעם וללא כתמים שחורים על החזה. עוף זה שוכן בשטחים הפתוחים של מדבר קארו ובשיחיות סביבו וכן בפארקים, מטעים וגנים בסביבתו, אך הוא מתרחק ממדבריות יבשים. באזורים מסוימים הוא אף מצוי בהרים ממוזגים לאורך דרום אפריקה. הוא צייד של חרקים ועוד חסרי חוליות, לטאות, נחשים וציפורים קטנות וצפרדעים ומשתמש במקורו הגדול כדי להרוג את טרפו. הוא עצמו נטרף לעיתים בידי עופות דורסים, חנקניים אמיתיים, נחשים גדולים ובידי נמיות. באביב הזכרים מעופפים בריקודים אוויריים בעת החיזור לנקבות. הם מקננים בין העצים והשיחים ובקן מטילים 2 עד 7 ביצים. T. z. restrictus T. z. phanus T. z. thermophilus T. z. zeylonus מדיה וקבצים בנושא חנקן סבך בוקמקיירי בוויקישיתוף חנקן סבך בוקמקיירי, באתר ITIS (באנגלית) חנקן סבך בוקמקיירי, באתר NCBI (באנגלית) חנקן סבך בוקמקיירי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חנקן סבך בוקמקיירי, באתר GBIF (באנגלית) חנקן סבך בוקמקיירי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לבן-עין מרוסן

לבן-עין מרוסן (שם מדעי: Zosterops conspicillatus) הוא מין ציפור שיר מהמשפחה לבני-עין האנדמי לאיי מריאנה והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה. לבן-העין מגיע לאורך ממוצע של 10 ס"מ ולמשקל של 7.9 עד 10.5 גרם בממוצע. הוא בעל עיניים גדולות שחורות עם טבעות לבנות סביבן, ובעל נוצות ירוקות-זית עם כנפיים וזנב כהים מעט ובטן צהובה. הוא שוכן לרוב ביערות בקבוצות קטנות ומחפש בין הענפים והעלים חרקים שונים כמו חיפושיות אך גם פירות וצוף. פרטים אלה טריטוריאליים ויגרשו מסיגי גבול, בין ממינם ובין ממינים אחרים כמו מיזומלה מיקרונזית. באי סאיפאן מצויה האוכלוסייה הגדולה ביותר של לבן-העין ובה כ-534,000 ציפורים בסאיפן בלבד, מחצית מהאוכלוסייה העולמית. עם זאת בירוא היערות שבהם הוא חי, והחדרת המין הפולש בויגה עצים חום לאי גרמה להפחתה ניכרת של האוכלוסייה, ולהכחדת תת-המין שהיה אנדמי לגואם. למרות שהאוכלוסייה השתקמה מעט בשנים האחרונות עוד לא חל מפקד חדש, כך שממשיכים להעריך שהמין מצוי בסכנה בטבע. המין בעלת מספר תוכניות שימור כמו "National Aviary" ובגן החיות של סדגוויק (אנ'). ישנם 2 תת-מינים של לבן-העין אך אחד מהם נכחד: לבן-עין מרוסן (Zosterops conspicillatus conspicillatus) – נכחד מגואם מאז 1983. לבן-עין סאיפאן (Zosterops conspicillatus saypani) – מצוי בסכנה בטבע וחי באיי מריאנה הצפוניים: טיניאן, סאיפאן ואגיג'אן (אנ'). בנוסף המין Zosterops rotensis נחשב בעבר לתת-מין של מין זה. מדיה וקבצים בנושא לבן-עין מרוסן בוויקישיתוף לבן-עין מרוסן, באתר ITIS (באנגלית) לבן-עין מרוסן, באתר NCBI (באנגלית) לבן-עין מרוסן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לבן-עין מרוסן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לבן-עין מרוסן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לבן-עין מרוסן, באתר GBIF (באנגלית) לבן-עין מרוסן באתר הרשימה האדומה של IUCN
2004 באסטרונאוטיקה

בשנת 2004 בוצעו 56 שיגורים מהם 24 (43%) על ידי רוסיה. 21 ביוני – טיסה מאוישת ראשונה של ספייס שיפ 1, חללית פרטית ללא מעורבות ממשלתית כטיסה תת-מסלולית. 1 ביולי – גשושית קאסיני החלה בחקר שבתאי וסביבתו לאחר 7 שנות טיסה. 2 באוגוסט – שיגור גשושית מסנג'ר לכיוון כוכב הלכת חמה. שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. שיגורים מאוישים מסומנים בירוק. מדיה וקבצים בנושא 2004 באסטרונאוטיקה בוויקישיתוף ריכוז נתונים על השיגורים מהם 2 בעזרת משגר שנבנה באוקראינה תקלה במהלך הכנות לשיגור מיזם בין לאומי שהשתמש במשגר מתוצרת אוקראינה שימוש במשגר של האיחוד האירופי
מבצר ברלין

מבצר ברלין (בגרמנית: Festung Berlin) היה ביצורי העיר ההיסטורית ברלין. הבנייה החלה בשנת 1650. הריסת חומותיה החלה ב-1740. ברלין הייתה מקום שוק חשוב בדרך הראשית על ציר מזרח-מערב, היום בונדסשטראסה 1. עם זאת, לא היו בה ביצורים של ממש, בניגוד לשפנדאו במערב (מצודת שפנדאו) ולקופניק במזרח (ארמון קופניק). ברלין לא הייתה אתר קרבות במהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648), אך סבלה מהכיבוש השוודי. עד סוף המלחמה באזורה, ב-1631, שליש מהמבנים נהרסו ומחצית מהאוכלוסייה נמלטה או מתה. פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, הורה למהנדס האדריכל יוהאן גרגור ממהרדט (Memhardt) לתכנן תוכניות לביצור העיר. אלה החלו ב-1650 בעקבות דגם הביצור בן הזמן של מעוזים בצפון איטליה. הוקמו סוללות גדולות והמרווח ביניהן מולא מים. בניית החלקים שממזרח לנהר הסתיימה בין 1658 ל-1662. היו בעיות בחלקים המערביים עקב הביצות באזור ולכן הסתיימה הבנייה שם רק ב-1683 והביצורים בצד זה מעולם לא הגיעו לגובה המיועד. מצב החומות הידרדר ופרידריך וילהלם הראשון מפרוסיה נטש אותן ב-1734. במקומם הוקמה חומת המכס של ברלין, פרויקט שנמשך עד 1737. בשנת 1740 החלו העבודות להריסת חומות המבצר, אך רק בסוף המאה ה-19 יושרו כל הביצורים. היום לא נותר דבר מלבד זכר שנראה במסלולי הזיג-זג של כמה רחובות במרכז העיר. בברלין שטטבאן (Berlin Stadtbahn) יש מפת פסי רכבת שנבנו לאורך הקטע המזרחי (הצפוני) שבו הייתה המבצר. למבצר ברלין היו חמישה שערי עיר ו-13 מצודות. שער לייפציג (Leipziger Tor) שער קופניק (קופניקר טור) שער הטוחנים (Mühlentor) שער גיאורג (Georgentor), במקור נקרא על שם בית החולים סן ז'ורז'. שונה לשער המלך (Königstor) בשנת 1701 שער שפנדאו (Spandauer Tor) שער העיר החדשה (Neustädtisches Tor). נוסף לכיוון העיר המערבית דורותיאנשטאט (Dorotheenstadt) שהייתה אמורה להיות מוקמת ולהתבצר אך מעולם לא הוקמה. מצודת המצילים (Leib-Garde-Bollwerk) במבצר המטבעה (Gießhaus-Bastion) מצודת ויטגנשטיינשס ("Wittgensteinsches" Bollwerk) מצודת "שפאר" ("Sparr"-Bolwerk), מצודת הציידים (Jäger-Bastion) מצודת גרטראודן (Gertrauden-Bolwerk), מצודת היריקה (Spittel-Bastion) מצודת גולטשה ("Goltzsches" Bollwerk), מצודת המלח (Salz) מצודת Rillenfortsches מצודת הויבינדר (Heubinder) מצודת הביצה (Sumpf) (קופניקר, Köpenicker) מצודת שטראלאוטר (Stralauer) מצודת המנזר (Kloster) (הצגרטן, Hetzgarten) מצודת טרנסילבניה (Siebenbürgen), המכונה גם מצודת הפיקוד (Kommandanten) וגם מצודת מריין, (Marien-Bastion) מצודת דרגון (Dragoner) מצודת שפנדאו המכונה גם מצודת אופלנשס (Uffelnsches) מצודת לוסטגארטן Peter Feist, Als Berlin eine Festung war …, 1658–1746. In: Der historische Ort Nr. 27. 2. Auflage. Kai Homilius Verlag, Berlin 2006, מסת"ב 3-931121-26-7 (26 Seiten im Taschenkalender-Format). מדיה וקבצים בנושא מבצר ברלין בוויקישיתוף
מיזומלה מיקרונזית

מיזומלה מיקרונזית (שם מדעי: Myzomela rubratra) הוא מין של עוף ממשפחת הדבשניים הנפוץ בטבע באיי מיקרונזיה. ציפור זו מצויה במספר איים לאורך האוקיינוס השקט, ביניהם באיי מריאנה הצפוניים כמו רוטה, טיניאן וסאיפאן, כמו גם יאפ, איי צ'וק, פונפיי וקוסראי שבמיקרונזיה ובפלאו. בעבר הייתה אוכלוסייה שלה גם בגואם, אך היא נכחדה. המיזומלה מגיעה לאורך של 13 ס"מ בקירוב ובמראה מזכירה צופית והיא בעלת מקור מכופף דומה, המותאם ליניקת צוף מפתחי פרחים. היא בעלת נוצות אדומות ופנים, כנפיים וזנב שחורים ומקור שצבעו אפור כהה עד צהוב בבסיסו ולעיתים על כולו בעוד הרגליים אפורות. היא מעופפת ביערות, ביצות מנגרובים, שיחיות, סוואנות, ואזורים מיושבים חקלאיים ועירוניים, בהם היא מחפשת צוף מפרחים אף שהיא ניזונה גם מחרקים וחסרי חוליות דומים. היא יכולה להימצא גם בהרים אך אלה נדירים במיקרונזיה. לעיתים זוגות או קבוצות קטנות יאכלו יחד באותה טריטוריה אך לרוב בני המין הם טריטוריאליים ותוקפניים ויגנו על מקומם מעופות אחרים, בני אותו המין או בני מינים אחרים כמו לבן-עין מרוסן. השפעתה של המיזומלה חשובה לפרחים המואבקים ובהיעדרה, כמו בגואם פרחים רבים נותרו ללא מאביקים ואיבדו מהפצתם, מה שגרר שינויים בערכת האקולוגית. M. r. asuncionis M. r. dichromata M. r. kobayashii M. r. kurodai M. r. major M. r. rubratra M. r. saffordi מדיה וקבצים בנושא מיזומלה מיקרונזית בוויקישיתוף מיזומלה מיקרונזית, באתר ITIS (באנגלית) מיזומלה מיקרונזית, באתר NCBI (באנגלית) מיזומלה מיקרונזית, באתר GBIF (באנגלית) מיזומלה מיקרונזית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנדרה טיישיירה

אנדרה פריירה טיישיירה (בפורטוגזית: André Ferreira Teixeira; נולד ב-14 באוגוסט 1993 בפורטו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל פתח תקווה. טיישירה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות בלננסש, ליישואש, טרופנסה ומפרה במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה. בקיץ 2017 חתם בא.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית. הוא ערך 147 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך שש עונות, בהן הבקיע 11 שערים. ב-13 ביולי 2023 חתם בהפועל פתח תקווה א.א.ל. לימסול הגביע הקפריסאי (1): 2018/2019 אנדרה טיישיירה, באתר Transfermarkt אנדרה טיישיירה, באתר Soccerway אנדרה טיישיירה, באתר FootballDatabase.eu מוטי פשכצקי, ‏קפטן א.א.ל לימאסול חתם בהפועל פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 13 ביולי 2023 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנדרה טיישיירה".
קוליברי סגול-צווארון

קוליברי סגול-צווארון (שם מדעי: Myrtis fanny) הוא מין עוף טרופי בן למשפחת הקוליבריים המצוי בטבע ביערות של פרו ואקוודור. זהו מין יחיד בסוגו הקשור טקסונומית למין Calliphlox amethystina. קוליברי זה מגיע לאורך של 7.5 עד 8 ס"מ ולמשקל של 2.3 עד 2.5 גרם בקירוב. שני הזוויגים דומים ובעלי מקור ארוך ושחור המעוקל מטה. הוא בעל נוצות גב בגווני ירוק-ברונזה עם בטן אפורה עד ערמונית בהירה והזנב קצר יחסית וצבעו חום כהה עם נוצות ירוקות וכחולות ועוד נוצות שחורות עם קצוות לבנים ביניהם. הזכרים בעלי "סינר" סגול מבריק והנקבות בעלות בטן צהבהבה וכתמים רחבים לבנים על החזה, הגרון והבטן. הקוליבריים חיים בצפון-מערב אקוודור ובמערב פרו לאורך הרי האנדים באזורי שיחיות וחורשים פתוחים וגבוהים וכן בגנים בגבהים של 1,000 עד 3,000 מטר מפני הים. קוליברי זה מותאם למזג אוויר ממוזג וקר המתאים לגבהים בהם הוא חי ובהם הוא מבקר מספר פרחים קבועים ויונק מהם צוף וכן לוכד חרקים במעופו. הקוליבריים מקננים סמוך לצמחייה נמוכה בקן עשוי מסיבי צמחים ועטוף קורי עכביש ובהם מטילה הנקבה 2 ביצים במשך 15 עד 16 יום ולאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים לאחר 19 עד 22 יום מהבקיעה. מדיה וקבצים בנושא קוליברי סגול-צווארון בוויקישיתוף קוליברי סגול-צווארון, באתר ITIS (באנגלית) קוליברי סגול-צווארון, באתר NCBI (באנגלית) קוליברי סגול-צווארון, באתר GBIF (באנגלית) קוליברי סגול-צווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
קוליברי כוכב-גבהים אנדי

קוליברי כוכב-גבהים אנדי (שם מדעי: Oreotrochilus estella) הוא מין עוף קטן ממשפחת הקוליבריים החי בטבע באמריקה הדרומית שסמוך להרי האנדים בבוליביה, ארגנטינה, צ'ילה ופרו. הוא תואר ב-1838 בידי החוקר הצרפתי אלסיד ד'אורביני. קוליברי זה מגיע לאורך של 13 עד 15 ס"מ ומגיע למשקל של כ-8.8 גרם בזכרים ו-8 גרם בקירוב בנקבות. הוא בעל מקור ארוך ושחור המעוקל מעט מטה ובעל ראש אפור, גב חום-ירקרק ובטן אפורה. הכנפיים והזנב ארוכים ושחורים והזכרים בעלי "סינר" ירוק מבריק שתחתיו פס סגול ומתחתיו חזה לבן. הנקבות חומות עמומות בחלק העליון ואפורות בבטן ובעלות גרון חיוור שעליו כתמים כהים. הקוליברי מצוי בטבע לאורך ערבות הפונה שלאורך רכס האנדים הארוך מבוליביה ועד לארגנטינה, צ'ילה ופרו. לעיתים קרובות הקוליברים נמצאים סמוך לצמחי Polylepis או Puya raimondii. הם נפוצים גם ביערות הרריים ומורדות סלעיים. הקוליברים הם יונקי צוף המחפשים צוף פרחים שונים של עצים, שיחים ואף קקטוסיים והם מחבבים במיוחד את פרחי הצמח Chuquiraga spinosa וכן ניזונים מחרקים בעודם באוויר. בניגוד לקוליבריים רבים הם מעדיפים לינוק צוף בעודם נחים על הפרח, דבר המסייע להם לחסוך באנרגיה. בנוסף הם נכנסים בכל לילה למעין תרדמת חורף העוזרת להם לחסוך באנרגיה חיונית. קוליברי זה די נפוץ בטבע ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא מין מוגן במדינות חיותו. מדיה וקבצים בנושא קוליברי כוכב-גבהים אנדי בוויקישיתוף קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר ITIS (באנגלית) קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר NCBI (באנגלית) קוליברי כוכב-גבהים אנדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קוליברי כוכב-גבהים אנדי, באתר GBIF (באנגלית) קוליברי כוכב-גבהים אנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
לילך דיין

לילך רחל דיין (נולדה ב-19 בספטמבר 1972) היא עורכת דין ישראלית. החל מיולי 2023 משמשת כפרקליטת מחוז מרכז (אזרחי) בפרקליטות המדינה. לילך רחל דיין נולדה לרבקה (בקי), אמנית וציירת, וברוך מימון. בעלת תואר ראשון (בהצטיינות) ושני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בתחילת דרכה עבדה במשרד עורכי הדין נשיץ ברנדס אמיר ושות', בתחום האזרחי. ב-1999 החלה דיין לעבוד במחלקה הפיסקאלית בפרקליטות המדינה. ב-2001 החלה לשמש כפרקליטה פרקליטת מחוז תל אביב (אזרחי) (לימים מחוז מרכז). במסגרת תפקידה עסקה בתובענות אזרחיות, בהן מאות תיקי קשישים וניצולי השואה שהונו בפרשת הפנסיה הגרמנית. כן עסקה בתיקים רוחביים מטעם היועץ המשפטי לממשלה. ב-2019 נבחרה לשמש כמשנה לפרקליטת מחוז מרכז ומנהלת מחלקת מקרקעין. במסגרת עבודתה השתתפה בהקמת המחוז, הובילה פרויקטים דוגמת "מסלול בטוח" של אכיפה משולבת בחברה הערבית, הפקעת קרקעות לצורכי תחבורה ועוד. כן ניהלה תיקי דגל, דוגמת תיקים על גידולי קנאביס לצורך סחר בסמים על אדמות מדינה, שמירה על חופי הים והסביבה האקולוגית במחוז, ועוד. בנוסף, במסגרת פרשת דודי אפל, עסקה בתביעה לביטול מכרז בעתודות הקרקע במחוז מרכז (פרשת "מגדל הזוהר"), יזמה מבצעי אכיפה משולבת דוגמת טיפול במטמנות פיראטיות, השבת קרקע לאחר שינוי ייעוד, ועוד. חברת ועדת בוררות במחוז מרכז של לשכת עורכי הדין. ביולי 2023 בחרה ועדת המרכזים של נציבות שירות המדינה, פה אחד, בלילך דיין לשמש ככפרקליטת מחוז מרכז (אזרחי), במקומה של עורכת הדין שירלי אנגלרד. נשואה לגורן דיין ואם לארבעה. מתגוררת בראשון לציון. אחותה, ד"ר עינבל בלאו-מימון, מרצה בקריה האקדמית אונו. לילך דיין ברשת החברתית פייסבוק לילך דיין, 'חסיון תרשומות פנימיות בהליך האזרחי: טיבו של "האפקט המצנן"', משפט מפתח, גיליון 2, ספטמבר 2014, עמ' 38–45 לילך דיין וטליה אגמון, 'אי הארכת החיים באמצעים מלאכותיים: המתת חסד, או מיתת חסד?', שם גיליון 3, דצמבר 2015, עמ' 119–128 לילך דיין ונטע דגן, 'היעדר חסיון הדיון המקדמי: האם עול או כורח המציאות?', עורך הדין, גיליון 51, אפריל 2023, עמ' 90–96 רבקה (בקי) מימון, באתר צבע בטבע לדוגמה: פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 18 בינואר 2021; פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 17 באוקטובר 2021 ראו פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 9 באוגוסט 2020 משה ליכטמן, ‏רמ"י נגד גדעון ביקל: דורשת שיפנה מקרקעין שחכר ב-1962, באתר גלובס, 17 ביולי 2018 דניאל סלגניק, נדחתה תביעה נגד חסידות צאנז להכרה בזכויות הקרקע בנתניה, באתר mynet‏ נתניה, 29 באוגוסט 2021 פוסט של מחוז מרכז – לשכת עורכי הדין בישראל ברשת החברתית פייסבוק, 10 ביולי 2023 לילך דיין נבחרה לתפקיד פרקליטת מחוז מרכז, באתר ערוץ 7, 12 ביולי 2023 ראו: סרטון בדף הפייסבוק של משרד המשפטים, 8 באוגוסט 2017 ד"ר עינבל בלאו – הקריה האקדמית אונו, באתר הקריה האקדמית אונו, ‏29 במרץ 2020
אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית

 אנציקלופדית ההיסטוריה העולמית (באנגלית: World History Encyclopedia, בעבר Ancient History Encyclopedia – אנציקלופדיית ההיסטוריה העתיקה) היא חברה חינוכית ללא מטרות רווח שנוסדה בשנת 2009. הארגון מפרסם ומתחזק מאמרים, תמונות, סרטונים, הסכתים וכלים חינוכיים אינטראקטיביים הקשורים להיסטוריה. כל המשתמשים רשאים לתרום תוכן לאתר, אך התרומות נבדקות על־ידי צוות העריכה של האתר לפני פרסומן. מאמרים מקוריים נכתבים באנגלית ובהמשך מתורגמים לשפות אחרות, בעיקר צרפתית וספרדית. האנציקלופדיה להיסטוריה העתיקה (Ancient History Encyclopedia) נוסדה בשנת 2009 על ידי יאן ואן דר קרבן במטרה לשפר את החינוך להיסטוריה ברחבי העולם על ידי יצירת מקור היסטורי נגיש ואמין. הארגון רשום בגודלמינג (אנ') ובמונטריאול, אף שאין לו משרד והצוות מפוזר ברחבי העולם. האתר שם דגש על היסטוריה עתיקה כאשר נוסד, אך בהמשך עבר לכסות גם את ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת. בשנת 2021, הארגון שינה את שמו ל־World History Encyclopedia (אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית) כדי לשקף את השינוי הזה. האתר זכה לשבחים מצד ארגונים חינוכיים והומלץ על ידי כתב העת לספריות בתי ספר (School Library Journal), קבוצת המחקר של צופי האינטרנט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ארגון MERLOT (אנ'), ויוזמת "חינוך פתוח אירופה" של הנציבות האירופית. בשנת 2016, הארגון זכה בפרס .eu Web Award לחינוך מארגון EURid. אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) About, World History Encyclopedia "Smarter working: Ancient History Encyclopedia". The Guardian. London. 11 בפברואר 2014. נבדק ב-13 ביולי 2023. {{cite news}}: (עזרה) Contact World History Encyclopedia, World History Encyclopedia We Are Becoming World History Encyclopedia, World History Encyclopedia Dillon, Stacy; Laughlin, Amy (7 במאי 2016). "Unbury the Past: Apps and Websites for Exploring Ancient Worlds". School Library Journal. נבדק ב-13 ביולי 2023. {{cite journal}}: (עזרה) "Ancient History Encyclopedia". The Scout Report. 23. 2017. "Ancient History Encyclopedia". Merlot. 11 בדצמבר 2016. נבדק ב-13 ביולי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Ancient History Encyclopedia". OpenEducationEuropea. אורכב מ-המקור ב-2017-08-09. נבדק ב-2023-07-13. "The 2016 .eu Web Awards: Bringing Europe Together". EURid. 18 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
מזרקת נפטון (ברלין)

מזרקת נפטון (בגרמנית: Neptunbrunnen) בברלין נבנתה בשנת 1891 ועוצבה על ידי ריינהולד בגאס (Begas). האל הרומי נפטון נמצא במרכז. ארבע הנשים סביבו מייצגות את ארבעת הנהרות העיקריים של פרוסיה בזמן בניית המזרקה: האלבה עם הדמות האלגורית שמחזיקה פירות וקלחי תירס, הריין, שהדמות המייצגת אותה מחזיקה רשת דייגים וענבים, הוויסלה, שהדמות המייצגת אותה מחזיקה קוביות עץ, שהן סמלים לייעור, והאודר, שהדמות המייצגת אותה היא עם עזים ועורות בעלי חיים. הוויסלה נמצאת כעת כולה בפולין, בעוד שהאודר הוא הגבול בין גרמניה לפולין. המזרקה הוסרה ממיקומה המקורי בשלוספלאץ (Schlossplatz) בשנת 1951, כאשר נהרס ארמון הברלינר שטאדטשלוס. המזרקה שוקמה והועברה בשנת 1969 למיקומה הנוכחי בין כנסיית מריה הקדושה לבית העירייה האדום. קוטרה הוא 18 מטר וגובהה – 10 מטר.[דרוש מקור] מזרקת נפטון הייתה קיימת גם בוורוצלב, שם כינו אותה המקומיים "Gabeljürge", "גאבליירגה", או "יירגה מזלג", אך היא נהרסה במלחמת העולם השנייה, והעיר הועברה מאוחר יותר לפולין. מדיה וקבצים בנושא מזרקת נפטון בוויקישיתוף "14 of the world's most beautiful fountains (drought permitting)". The Telegraph (באנגלית בריטית). 2017-07-26. ISSN 0307-1235. נבדק ב-2020-09-11.