laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויק טייבאק

ויקטור "ויק" טייבאק (באנגלית: Victor "Vic" Tayback;‏ 6 בינואר 1930 - 25 במאי 1990) היה שחקן אמריקאי זוכה 2 פרסי גלובוס הזהב על תפקידו בתור מל שארפלס בסדרה "אליס". טייבאק נולד בברוקלין, ניו יורק. הוריו הלן ונאג'יב ג'יימס טייבאק הם מהגרים סורים שהיגרו לארצות הברית מחלב. הוא גדל בעיר ברבנק, קליפורניה וחי את מרבית חייו שם ובגלנדייל. טייבאק הוא בוגר בית הספר למשחק הנודע "אולפן השחקנים". זכה להכרה בשנות ה-60 וה-70 בזכות הופעות אורח שביצע בסדרות בטלוויזיה ובזכות תפקידו בסרט הפשע של פיטר ייטס "בוליט". את תפקידו הבולט בקריירה שבזכותו הוא הפך לכוכב טלוויזיה לאורך סוף שנות ה-70 ותחילת ה-80, הטבח מל שארפלס גילם טייבאק בסדרה הקומית "אליס". טייבאק חזר בסדרה על תפקידו הקולנועי שגילם בסרט של מרטין סקורסזה "אליס לא גרה כאן יותר". הוא זכה על משחקו בסדרה בשני פרסי גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. ב-1976 שיחק בסרט "עם הכלב לצמרת לצידו של קינן ווין. ב-1989 דיבב טייבאק בסרט האנימציה "גן עדן לכלבים" את דמותו של האמריקן פיטבול טרייר קארפייס קורטרס. טייבאק היה אב לבן אחד, הפרקליט והשחקן לשעבר כריסטופר טייבאק, מנישואיו לשילה מקי בראנד. טייבאק נפטר ב-25 במאי 1990 מהתקף לב פתאומי כשהוא בן 60. נקבר ב"בית הקברות פורס לון" שבלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא ויק טייבאק בוויקישיתוף ויק טייבאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויק טייבאק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויק טייבאק, באתר AllMovie (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסוגלות תעסוקתית

מסוגלות תעסוקתית או תעסוקתיות (באנגלית: Employability) היא יכולתו של אדם להסתגל לשוק העבודה, אשר מאפשרת לו לזהות ולממש הזדמנויות לקידום הקריירה שלו. מסוגלות תעסוקתית היא מושג פסיכו-חברתי, הכולל מאפיינים אישיים המאפשרים לאמץ יכולות הסתגלות קוגניטיביות, התנהגותיות ואפקטיביות (רגשיות) והמעצימות את יכולת העבודה של האדם. היא כוללת את מיומנויות המאה ה-21. מסוגלות תעסוקתית אינה מבטיחה תעסוקה בפועל, אך היא מעלה את הסיכויים למציאתה. היא משפיעה על רמת השכר והסיפוק מהעבודה לאורך הקריירה של האדם. המונח הפך למרכזי בדיון המתקיים סביב תעסוקה מסוף המאה ה-20, הודות לשינויים שחלו בשוק העבודה ולעלייה בתחלופה במשרות ובמקומות העבודה במהלך חיי העבודה של אדם. בהגדרתה הפורמלית, מסוגלות תעסוקתית היא קשת היכולות והכישורים המסייעת לאדם להתקבל למקום עבודה ולעבוד בו. מעבר ליכולת להשיג עבודה, מתייחסת מסוגלות תעסוקתית בדרך כלל גם לכושרו של אדם לשמור על מקום עבודתו, להתמיד ולהתקדם בו, או להתקבל למקום עבודה חדש, ככל שיש בכך צורך. מסוגלות תעסוקתית מספקת לפרט סיכויים טובים יותר למצוא עבודה, מגדילה את הסבירות שישתלב בעבודה במקצועו ומנבאת סיפוק רב יותר מעבודתו ואף תגמול חומרי משופר. מסוגלות תעסוקתית כוללת הכשרה מקצועית, מיומנות וניסיון בעבודה, כמו גם "כישורים רכים" מקבץ מיומנויות אישיותיות הקשורות בתכונות אופי ובמוטיבציות כדוגמת יכולות למידה, יצירתיות, ביטחון עצמי, יכולת עבודה בצוות, כישורים חברתיים, יכולת הסתגלות לשינויים ולסביבות עבודה שונות, אחריות אישית, משמעת עצמית חשיבה חיובית ועוד. זאת משום שמיומנויות הייחודיות לתחום דעת מסוים אינן מספיקות כדי להבטיח תוצאות טובות לאורך הקריירה ויש צורך בסט כישורים מגוון יותר הניתן להכללה בין מצבים שונים. אסטרטגיית למידה תעסוקה גמישה שירות התעסוקה למידה לאורך החיים אדם ועבודה: האם ניתן לשפר מסוגלות תעסוקתית (אורכב 13.01.2016 בארכיון Wayback Machine) חקר הגורמים המשפיעים על מסוגלות תעסוקתית של אנשים עם מוגבלות Employability in higher education: what it is – what it is not Fugate, M., Kinicki, A. J., & Ashforth, B. E. (2004). Employability: A psycho-social construct, its dimensions, and applications. Journal of Vocational behavior, 65(1), 14-38. Fugate, M. 2006. Employability in the new millennium. In J. H. Greenhaus & G. A. Callanan (Eds.), Encyclopedia of Career Development. SAGE Van der Heijde, C. M., & Van der Heijden, B. I. J. M. (2005, June). The development and psychometric evaluation of a multi-dimensional measurement instrument of employability—and the impact of aging. In International congress series (Vol. 1280, pp. 142-147). Elsevier. Another Model of Employability? Considering the RAW Framework, 2014. Study D., Kottke J.L מתוך נייר עמדה- מסוגלות תעסוקתית ועידוד תעסוקה: השלכות למציאות הישראלית, 2009. פרופ' יוסי תמיר ועו"ד זוהר נוימן. קבוצת המחקר במדיניות חברתית, האוניברסיטה העברית, בית הספר לעבודה סוציאלית.
גביע דייוויס 1959

גביע דייוויס 1959 הייתה התחרות ה-48 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 42 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. המשחק על התואר נערך ב-31-28 באוגוסט 1959 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם ה-15 בסך הכל. הבית כלל 6 נבחרות כולל אוסטרליה. הנבחרות חולקו לתת-הבית הצפוני ותת-הבית הדרומי. בתת-הבית הצפוני המשחקים נערכו במהלך חודש יולי. בתת-הבית הדרומי נבחרת ארגנטינה ניצחה בניצחון טכני את נבחרת ונצואלה ונבחרת קובה ניצחה את נבחרת האיים הקריביים 4:0. ארגנטינה לא התייצבה למשחק מול קובה ובהתאם לכך, קובה עלתה למשחק מול נבחרת אוסטרליה והפסידה עם התוצאה 5:0. הבית כלל 27 קבוצות, כולל ברזיל, קולומביה, צ'ילה, לבנון, מצרים, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. הבית כלל 8 נבחרות. המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1959 בארצות הברית בשנת 1959 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת שווייץ. לראשונה המשחק של גביע דייוויס נערך בתל אביב. נתונים על התחרות
שמחה פרת

שמחה פרת (26 בנובמבר 1913 - 1 בינואר 2003) היה דיפלומט ישראלי. כיהן כציר ישראל בדרום אפריקה, שגריר ישראל במקסיקו באוסטרליה ובניו זילנד. פרת נולד בעיר רובנו (אז ברוסיה), ועלה לארץ ישראל ב-1926. הוא למד משפטים באוניברסיטת בזל ובאוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן חזר לארץ ישראל ועסק בעריכת דין. באוקטובר 1953 הצטרף למשרד החוץ. שירת כקונסול כללי בשיקגו וקונסול כללי בניו יורק. ב-1960 מונה למנהל המחלקה למוסדות בינלאומיים במשרד החוץ. ב-1961 מונה לציר הדיפלומטי של ישראל בפרטוריה שבדרום אפריקה. בתום כהונתו ב-1963 צומצמה הנציגות הדיפלומטית הישראלית בדרום אפריקה, בהתאם להחלטת עצרת האו"ם, בשל מדיניות האפרטהייד. ב-1963 מונה לשגריר ישראל במקסיקו. ב-1964 שב לישראל ומונה למנהל מחלקת חבר העמים הבריטי במשרד החוץ. בשנים 1967 עד 1970 שירת כשגריר ישראל באוסטרליה ושגריר לא תושב בניו זילנד. לאחר מכן היה יועץ מדיני לשר החוץ. בשנים 1973 עד 1975 היה בחופשה ללא תשלום ממשרד החוץ, במהלכה כיהן כמבקר האוניברסיטה העברית בירושלים. בתפקידו האחרון במשרד החוץ עד פרישתו ב-1977 שירת כמנהל בפועל של מחלקה אירופה 1. בכספי עיזבונו הוקמה קרן מלגות בטכניון וקומה בבניין אמרסון למדעי החיים. כמו כן תרם לבניית בניין בבית הספר הריאלי בחיפה. שמחה פרת באתר ההנצחה של משרד החוץ כל פרט ופרת, מגזין הטכניון, סתיו 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדם פיש

אדם פיש (31 בינואר 1957 - 26 בדצמבר 2014) היה עורך דין ישראלי שעסק בהתנדבות בייצוג בנושאי זכויות אדם, וייסד כמה עמותות בתחום. כיהן כחבר מועצת עיריית חיפה. ממקבלי אות הנשיא למתנדב לשנת 2013. ב-1981 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה הוסמך לעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. בנוסף היה בעל תואר שני במשפט בינלאומי פומבי וזכויות אזרח מהאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון די. סי. בשנות ה-80, כעורך דין צעיר, עבד בסניף חיפה של האגודה לזכויות האזרח בישראל. בין פעולותיו באותה תקופה: הגנה ללא תמורה על כפרים ערביים לא מוכרים ובעיקר הכפר עין חוד שזכה כעבור 15 שנים להכרה; הגנה ללא תשלום שכר טרחה על חופש ההפגנה; פעילות ללא תמורה נגד אלימות משטרתית תחת הכותרת "המשטרה חוקרת את עצמה", שתרמה לבסוף להקמת המחלקה לחקירות שוטרים; הגנה ללא תשלום שכר טרחה, על פעילים פוליטיים ערבים מהגליל נגד צווי ריתוק ומעצרים מנהליים מתוקף צווי חירום, ועוד. הוא נהג לומר: "אני לוקח שכר טרחה גבוה מאלה שיש להם, כדי לעזור לאלה שאין להם", מתוך הסרט של יצחק רובין אדם לכל עת (סרט דוקומנטרי) 2015. ב-1997 פתח יחד עם רחל בן ארי את משרד עורכי הדין "רחל בן ארי, אדם פיש ושות'" בחיפה, שכלל בשנת 2014 כ-20 עורכי דין. פיש התמחה במשפט מנהלי, ציבורי, פלילי ומסחרי, ייצג גופים ציבוריים ופרטיים רבים בתחומים אלו, והרצה במסגרות מקצועיות שונות בתחום עיסוקו. עבד גם כמגשר. היה ממייסדי "המרכז לסיוע משפטי להגנה על זכויות אדם ע"ש השופט חיים כהן", המעניק סיוע משפטי פרו בונו. פיש ייסד גם את "עמותת המשפט בשירות הזקנה", עמותות להגנת הסביבה, ועמותות לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות. ב-2013 זכה באות הנשיא למתנדב על תרומתו במתן שירותים משפטיים פרו בונו במשך כ-30 שנה לאוכלוסיות חלשות, ובהגנה על זכויות האדם. בנימוקי וועדת הפרס ל"אות הנשיא למתנדב" נכתב: "ההליכים המשפטיים שעו"ד פיש היה מעורב בהם בכל שנות פעילותו שינו את איכות חייהם של מאות אלפים מאזרחי מדינת ישראל". כיהן כחבר מועצת העיר חיפה. היה חבר נבחרת הצעירים של ישראל בברידג'. פיש היה אב לבת אחת. נפטר במהלך טיול רכיבת אופניים בנגב, בגיל 57. במאי 2021 נחנכה לזכרו כיכר זכויות האדם בחיפה, בצומת כביש נחל הגיבורים ורחוב אבן גבירול. הערך "אדם פיש" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 289, 2018, חיפה. הסרט "אדם לכל עת" בבימויו של יצחק רובין, סרט דוקומנטרי 2015. אדם פיש, באתר משרד עורכי הדין רחל בן ארי, אדם פיש ושות' יואב איתיאל, עורך הדין אדם פיש מצא את מותו ברכיבה על אופניים במדבר, "מגזין המושבות", 26 בדצמבר 2014 עו"ד אדם פיש נפטר בפתאומיות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בדצמבר 2014 חיפה החופשית, על פעילות אדם פיש באגודה לזכויות האזרח בשנות השמונים והתשעים, 27 בדצמבר 2014 משה גורלי, שנה למותו של עו"ד אדם פיש: פשוט בן אדם, באתר כלכליסט, 13 בדצמבר 2015 חן מענית, ‏עו"ד אדם פיש מחיפה קיבל את אות מתנדב נשיא המדינה, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2013 ענת רואה, עורך הדין אדם פיש נהרג אתמול כשרכב על אופני שטח, באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2014 https://www.1075.fm/כיכר-עש-עוד-אדם-פיש-זל-נחנכה-בחיפה/4/ כיכר ע"ש עו"ד אדם פיש ז"ל נחנכה בחיפה], באתר רדיו חיפה, 26 במאי 2021
סובל

האם התכוונתם ל... הנרי סובל – רב רפורמי ברזילאי יעקב צבי סובל – סופר עברי מיכאל סובל (1892-1993; Michael Sobell) – איש עסקים יהודי-בריטי ונדבן. המושב כוכב מיכאל נקרא על שמו משה סובל – שופט ישראלי, נכדו של שלמה סובל נעם סובל – קצין ישראלי צבי סובל – פרופסור (אמריטוס) בחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה שלמה סובל – דרשן ירושלמי סבל סובול צובל (פירושונים)
טיפשים בלי הפסקה 2

טיפשים בלי הפסקה 2 (באנגלית: Dumb and Dumber To) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 אותו ביימו האחים פארלי. זהו סרט המשך של "טיפשים בלי הפסקה". הסרט יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2014, ודורג בראש טבלת שוברי הקופות בארצות הברית, לאחר שהכניס 35.6 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. העלילה מתרחשת 20 שנה לאחר הסרט הקודם. בסרט זה לויד, אחד מגיבורי הסרט הקודם, נמצא בבית חולים פסיכיאטרי, מאז שנפרד ממארי, בחורה שאהב. לאחר ביקור אצלו, הבין הארי, חברו של לויד, שלויד התלוצץ איתו במשך 20 שנה. לאחר מכן, השניים הלכו לבית של הארי וגילו שיש להארי בת אבודה. בעקבות זאת יצאו השניים להרפתקה על מנת לחפש את הבת האבודה של הארי. את המוזיקה לסרט הלחינו הצמד המוזיקלי-אלקטרוני "אימפריית השמש" ופסקול הסרט כלל רק שלושה שירים של הצמד שנקראים "Alive",‏ "Tonight" ו-"Wandering Star". משתגעים על מרי טיפשים בלי הפסקה אתר האינטרנט הרשמי של טיפשים בלי הפסקה 2 טיפשים בלי הפסקה 2, ברשת החברתית פייסבוק טיפשים בלי הפסקה 2, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "טיפשים בלי הפסקה 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", באתר AllMovie (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", באתר Metacritic (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", באתר אידיבי "טיפשים בלי הפסקה 2", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "טיפשים בלי הפסקה 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טיפשים בלי הפסקה 2, קדימון הסרט באתר יוטיוב אורון שמיר, עכבר העיר, "טיפשים בלי הפסקה 2": טמטום שגובל בגאונות, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2014 איתמר זהר, שובם של האנשים הכי טיפשים באמריקה, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2014 עכבר העיר, טיפשים בלי הפסקה 2 Dumb and Dumber, באתר הארץ
דב חומסקי

דב חומסקי (15 באוקטובר 1913, י"ד בתשרי תרע"ד - 20 בינואר 1976, י"ח בשבט תשל"ו) היה משורר עברי, מתרגם, מורה, ונשיא אגודת הסופרים העבריים בישראל חומסקי נולד במינסק, בירת רוסיה הלבנה (בלארוס) בי"ד בתשרי תרע"ד, 15 באוקטובר 1913. אביו יוסף היה בלשן, חוקר ספרים עתיקים, ציוני ומבוני החינוך העברי. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה משפחתו של חומסקי לקרטוז ברזה בפולין, שם גודל ולמד בבית הספר העברי של איגוד "תרבות". ב-1932 חומסקי המשיך את לימודו בסמינר העברי למורים של איגוד "תרבות" בווילנה, שנוהל על ידי ד"ר זאב שמטרלינג. בסמינריון, חומסקי הצטיין במקצועות העבריים ומוריו כללו את ד"ר אביגדור גרינשפאן וד"ר דוד נייגר שצפו שיהיה לו עתיד ספרותי. לאחר הוא עסק בהוראה בבתי הספר העברים של איגוד "תרבות" בברזנה, רוזישצה ולידה שבפולין. בשנת 1936 חומסקי עלה לארץ, והתקבל ללימודי מדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים. בפרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936 חומסקי היה חבר ההגנה והוא מילא תפקידי שמירה בפרברי ירושלים. כשהוקמה הבריגדה היהודית לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, חומסקי התנדב לשרת בה. הוא השתתף הפעילות החטיבה במצרים, ובאיטליה. גם בסוף המלחמה עבד במחנות הפליטים באוסטריה ובבלגיה במסגרת הבריגדה. בתחילת 1948 נשלח לפולין מטעם קרן היסוד, שם ערך מסע בקרב ניצולי השואה ודיווח על מצבם. חומסקי נשאר שם מעל חצי שנה, ובתקופה זו היה פעיל בהסברה, במגבית היהודית ואף יצג את מדינת ישראל בקונגרס אנשי הרוח שנערך בוורוצלאב ב-25 באוגוסט 1948. במשך השליחות גם התקבל לראיון אצל בולסלב בירוט נשיא פולין דאז. לאחר מכן גם נשלח לשליחות במקסיקו שם לימד עברית. כשחזר לארץ היה מורה בתל אביב וירושלים. עם תלמידיו נמנתה שולמית אלוני. חומסקי ניהל את בית הסופר ע"ש טשרניחובסקי בתל אביב משנת 1958. משנת 1958 עד 1974 היה נשיא איגוד הסופרים הישראלי. ב-1974 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים. חומסקי נפטר בי"ח בשבט תשל"ו, 20 בינואר 1976. חומסקי פרסם את שיריו בשנת 1931 בכתב עת "זרמים" בווילנה לאחר גם התפרסמו ב"דרך" (וראשה), ב"הדואר", (ניו-יורק) ו"העולם" (לונדון). לאחר שעלה לארץ התפרסמו שיריו בעיתונים: "דבר", "הארץ", "מאזנים", "גליונות", "גזית" ובקבצים שונים. רבים משיריו הוקראו ברדיו ירושלים בשידורים המיוחדים לחיילים - "פינת החייל". במערבל: שירים (וילנה: מעיינות, תרצ"ג) צהרים לבאות: שירים (תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ז) וילאות: שירים (ירושלים: ר' מס, ת"ש) החוף האחר: שירים (ירושלים: ר' מס, תש"א), הקובץ מאויר על ידי אריה אלוייל מפתחות אבודים: שירים (ירושלים: ר' מס, תש"ג) עלי דרך: שירים (ירושלים: ר' מס, תשי"א) אזוב באבן: שירים (רמת גן: מסדה, תשכ"ו) - עבורו קבל את פרס רמת גן לספרות לשנת תשכ"ו בעת ובעונה: שירים (מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ט) עד בלי ירח: שירים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ה) צעדים על גשר: מבחר שירים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ז) בנוסף גם תרגם את: גם שם היו חיים: דפים מברגן-בלזן של מינה טימקביץ (תל אביב: נ' טברסקי, תש"ז) בין המצרים של א' קייזר (תל אביב: נ' טברסקי, תשי"ג) ניצה פרילוק, דג זהב לה, בבריכה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 כתבי דב חומסקי בפרויקט בן-יהודה דב חומסקי, דף שער בספרייה הלאומית דב חומסקי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דוד תדהר (עורך), "דב חומסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1642 דב חומסקי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" http://viaf.org/processed/NLI%7C000317521
האוניברסיטה הפתוחה הלאומית ע"ש אינדירה גנדי

האוניברסיטה הפתוחה הלאומית על-שם אינדירה גנדי (הינדית: इंदिरा गाँधी राष्ट्रीय मुक्त विश्वविद्यालय; ראשי תיבות: IGNOU ‏- Indira Gandhi National Open University), היא אוניברסיטה לאומית המאפשרת למידה מרחוק, ומרכזה ממוקם בניו דלהי, הודו. היא קרויה על שם ראש ממשלת הודו לשעבר, אינדירה גנדי. היא נחשבת לאוניברסיטה הגדולה בעולם, עם יותר מ-3 מיליון סטודנטים. האוניברסיטה הוקמה ב-1985 בתקציב של כ-20 מיליארד רופי הודי, לאחר שהפרלמנט ההודי העביר את חוק IGNOU. היא הוקמה במטרה להנגיש את הלימודים הגבוהים לחלקים נרחבים באוכלוסייה ולשכבות חלשות ומרוחקות, במתכונת של אוניברסיטה פתוחה. האוניברסיטה מנוהלת על ידי ממשלת הודו. תחילה הציעה האוניברסיטה רק שני מסלולי לימוד, לתואר בניהול ובלמידה מרחוק, ולמדו בה כ-4,000 סטודנטים. כיום היא מציעה 228 מסלולי לימוד ב-21 מחלקות, וכוללת רשת של 67 מרכזי לימוד אזוריים, 2,667 מרכזים תומכי למידה, ו-29 מוסדות לימוד שותפים ברחבי העולם. עובדים בה 810 חברי סגל, 574 אנשי צוות אקדמי ו-33,212 יועצי לימודים. אתר האינטרנט הרשמי של אתר האוניברסיטה "Profile of IGNOU - Preamble". Ignou.ac.in. אורכב מ-המקור ב-2014-12-16. נבדק ב-10 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) About IGNOU - Profile
גשר ביג דם

גשר ביג דם (באנגלית: Big Dam Bridge; השם הרשמי: גשר הולכי הרגל והאופניים של מחוז פולאסקי (Pulaski County Pedestrian and Bicycle Bridge)) הוא גשר להולכי רגל ואופניים הנטוי על פני נהר ארקנסו במדינת ארקנסו שבארצות הברית. הוא מחבר בין הערים ליטל רוק שמדרומו ונורת' ליטל רוק שמצפונו. רוחבו הוא 4 מטרים ואורכו 1,288 מטרים, וככזה הוא גשר הולכי הרגל הארוך ביותר בצפון אמריקה. אורך קטע הגשר המתנשא מעל הנהר הוא 1,055 מטרים, ורמפות העלייה אליו מהוות את יתרת אורכו. חלקו המרכזי נשען על גבי מבנה סכר ותא השיט מארי (Murray) שעל הנהר. הגשר נטוי בגובה של 9.1 מטרים מעל הסכר ו-27 מטרים מעל הנהר. הוא מקשר בין הפארקים העירוניים המצויים ליד שני קצותיו, וכולם יחד מהווים אתר למרוצים ולמרוצי אופניים שונים. לאורכו מצויות שמונה מרפסות תצפית. עלות הקמת הגשר הגיעה ל-12.8 מיליון דולר. הוא נחנך ב-30 בספטמבר 2006. למקימי הגשר הוענקו מדליות רבות וביניהן מטעם מנהל הכבישים המהירים הפדרלי ומטעם אגודת מהנדסי התאורה בארצות הברית (עבור תאורת ה-LED שהותקנה בחלקו המרכזי). מדיה וקבצים בנושא גשר ביג דם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר ביג דם תיאור הגשר, באתר Haw Creek מקור: http://www.bigdambridge.com/awards.htm.
כלב ים מזוקן

כלב ים מזוקן (שם מדעי: Erignathus barbatus) הוא מין של כלב ים בינוני והיחיד בסוג Erignathus, המצוי באזור האוקיינוס הארקטי. לכלב ים זה שפם גדול ועשיר המגיע עד ללסת התחתונה ומשווה לה צורת זקן, מה שנתן לו את שמו. הם ניזונים ממבחר יצורים החיים על קרקעית האוקיינוס, כמו דיונונים, צדפות ודגים והשפם שלהם עוזר להם לגשש אחרי הטרף. הבוגרים נוטים שלא לצלול לעומק של יותר מ-300 מ', אך הצעירים יכולים לצלול עד עומק 450 מ', לאזורים הרבה יותר עמוקים. הם עצמם נטרפים על ידי דובי הקוטב, אורקה ולעיתים נדירות גם ניבתנים יטרפו גורים. הם גם ניצודים על ידי שבטי האינואיטים של החופים הארקטיים, אשר צדים את כלבי הים גם בשביל שומנם ועורם הקשה, ממנו הם מייצרים נעליים, שוטים, רתמות לכלבי השלג ולבניית סירות, סירת Umiak ובקיץ גם אוהלים. יש לכלב ים זה שני תת-מינים, אך הם אינם נתמכים על ידי נתונים מולקולריים ויש מדענים המערערים על קיומם: Erignathus barbatus barbatus Erignathus barbatus nautica כלב הים המזוקן מגיע לאורך 2.1-2.7 מ' ולמשקל 200-430 ק"ג. הנקבות גדולות מהזכרים. לכלב ים זה סנפירים מרובעים, וזיפי שפם עבים ומרובים הגולשים עד ללסתו התחתונה. צבעם של הבוגרים הם אפרפר-חום ומאחורה יותר כהים, עם כמה כתמים על הגב ולעיתים רחוקות יש להם גם כתמים כהים על צידי הגוף. לעיתים הפנים והצוואר בצבעי חום אדמדמים. הגורים לעומתם, נולדים בצבעי אפור-חום ומנוקדים בכתמים לבנים על גבם וראשם. תכולת השומן בגוף שלהם מגיעה ל-30 עד 40%. כלב ים זה וכלבי הים הנזירים הם היחידים בכלבי הים בהם לנקבה 2 פטמות. הנקבות ממליטות באביב (באזור אפריל-מאי) על קרחונים צפים בימים רדודים, גורים שמשקלם 30-40 ק"ג. הגורים צוללים לראשונה כמה שעות מלידתם ונעשים מיומנים במהירות. האמהות מטפלות בגורים 18-24 יום עד גמילתם, אז הגורים שוקלים בערך 100 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא כלב ים מזוקן בוויקישיתוף כלב ים מזוקן, באתר ITIS (באנגלית) כלב ים מזוקן, באתר NCBI (באנגלית) כלב ים מזוקן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כלב ים מזוקן, באתר GBIF (באנגלית) כלב ים מזוקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כלב ים מזוקן באתר הרשימה האדומה של IUCN
סופרייר

האם התכוונתם ל... סופרייר (דומיניקה) – עיירה באי דומיניקה סופרייר (סנט לוסיה) – עיירה באי סנט לוסיה לה סופרייר – הר געש באי סנט וינסנט לה סופרייר (גוואדלופ) – הר געש באי גוואדלופ סופרייר הילס – הר געש באי מונטסראט La Soufrière – סרט של ורנר הרצוג על התפרצות הר הגעש לה גרנד סופרייר בגוואדלופ שברולט סופריור – היו מספר סדרות של מכוניות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרו בין השנים 1926–1923
מסדר לאופולד

מסדר לאופולד (בצרפתית: L'ordre de Léopold; בפלמית Leopoldsorde) הוא העיטור החשוב ביותר בבלגיה. הוא מוענק, הן לאזרחי בלגיה והן לזרים, כהוקרה לתרומה אזרחית או צבאית יוצאת מגדר הרגיל. המסדר נוסד ב-1832 ונקרא על שם לאופולד מלכה הראשון של בלגיה. סמלו של המסדר הוא צלב מלטזי ופניו מצופים אמייל לבן. באמצע הצלב מדליון ובו אריה על רקע שחור, ובהיקפו טבעת באמייל אדום ועליה הכתובת "באחדות כוחנו" בצרפתית ובפלמית. מעל הצלב כתר. מתחת לכתר זוג חרבות צלובות לאנשי צבא וזוג עוגנים לאנשי צי. לעיטור חמש דרגות: מפקד עליון (Grand Cordon). קצין גבוה מפקד קצין אביר נפוליאון השלישי יוליאנה, מלכת הולנד. עבאס חלמי השני עלי בן חוסיין מחיג'אז אסטריד, נסיכת בלגיה אסמאעיל פאשא, ח'דיו מצרים. וינסטון צ'רצ'יל. פרדיננד פוש- מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה. פואד הראשון מלך מצרים. טריה הלונן, נשיאת פינלנד. מסטיסלב רוסטרופוביץ', מנצח. סיריקיט קיטיאקון, מלכת תאילנד. יוסיפ ברוז טיטו, מנהיג יוגוסלבי. יאן סמאטס, מדינאי דרום אפריקני. ואירה ויקה-פרייברגה, נשיאת לטביה. דווייט אייזנהאואר, נשיא ארצות הברית, ממשחררי בלגיה במלחמת העולם השנייה. ולדיסלב שיקורסקי, מנהיג צבאי ופוליטי פולני. הנרי יוז וילסון, מצביא ופוליטיקאי בריטי. קרל פון בילוב, מצביא גרמני במלחמת העולם הראשונה. ז'אן-בטיסט פרן, פיזיקאי צרפתי, זוכה פרס נובל לפיזיקה 1926. ז'ורז' תיירי ד'ארז'נלייה אדמירל צרפתי. אבי פרימור, דיפלומט ישראלי. שארל אזנבור. אוטו האן, כימאי גרמני, זוכה פרס נובל. ג'ון מיינרד קיינס, כלכלן בריטי. ג'ורג' פטון, מצביא אמריקני. ממשחררי בלגיה במלחמת העולם השנייה. ארתור רובינשטיין, פסנתרן יהודי. מרגריט יורסנאר, סופרת צרפתייה ילידת בלגיה. לורנס אלמה-טדמה, צייר הולנדי/בריטי. מרלן דיטריך, שחקנית גרמניה. צ'ארלס לינדברג, טייס אמריקני. ז'אן-פול בלמונדו, שחקן צרפתי. ניקולא סרקוזי, נשיא צרפת. מדיה וקבצים בנושא מסדר לאופולד בוויקישיתוף
קרב האולימפוס

קרב האולימפוס (באנגלית: The Battle of Olympus), שהופץ ביפן במקור כ-אולימפוס נו טטקאי (オ リ ュ ン ポ ス の 戦 い?), הוא משחק פלטפורמה, פעולה והרפתקאות שיצא לאור ב-1988. המשחק פותח על ידי אינפיניטי (Infinity) והופץ על ידי ברודרבנד (Brøderbund) למערכת נינטנדו (NES). יש גם גרסת גיימבוי של המשחק שיצאה ב-1993. גרסה זו פותחה על ידי רדיקל אנטרטיינמנט (Radical Entertainment) והופצה על ידי אימג'ניר באופן בלעדי באירופה. כשהוא דומה מאוד לפרק השני בסדרת משחקי האגדה של זלדה, קרב האולימפוס מתרחש ביוון העתיקה אשר נמצאת תחת שלטון טרור של האדס, אל השאול ושליטו האפל של העולם התחתון. הלן, אהובתו של אורפאוס, נחטפת על ידי האדס שמחזיק אותה בשבי. מפה של יוון העתיקה מראה מבוכים שונים וערי מדינה מיוון העתיקה שעל השחקן לבקר במסעו. חרבות, מגינים, וגבישים מספקים כוח התקפי והגנתי לשחקן. שלושה שברים של אהבה, בצורת לבבות, פזורים ברחבי המשחק כדי להזכיר לאורפאוס את אהובתו הלן. האדס שולט בטרטרוס, שם חיים נתיניו החזקים ביותר לצדו. במהלך מסעו, על אורפאוס להפגש עם האלים האולימפיים ולהשיג את טובתם, החל מזאוס, אבי האלים האולימפיים, שמעודד את האלים האחרים להעניק כוחות לאורפאוס. כוחות אלה באים לידי ביטוי בצורת נשק, מגן, וציוד מיוחד אחר כגון נבל, אשר מזמין את פגסוס, הסוס המעופף, שלוקח את אורפאוס למקומות רחוקים. ככל שהמשחק מתקדם, שחקנים נחשפים לצורות שונות של כלי נשק משודרגים. השחקן מתחיל עם מחבט עץ בסיסי. מאוחר יותר, מקבל השחקן פריטים כגון מטה השומר, אשר מסוגל להקרין את האש, חרב הנימפה והחרב האלוהית המסוגלת להקרין ברק. במהלך המשחק, אוסף השחקן כמה פריטים המוזכרים במיתולוגיה היוונית כגון הנבל של אפולו, החרב של הפייסטוס, המטה של פרומתאוס והסנדלים של הרמס. המשחק כולל מפגשים עם יצורים מיתולוגיים כמו השור, למיה, קיקלופ, הידרה, קנטאור, טאלוס, המינוטאורוס, מדוזה, קרברוס, ציפורי סטימפליה, סלמנדרה, האריה מנמאה, וגם הרפיה. על השחקן להילחם בדרכו עמוק אל תוך השאול, להביס את האדס ולבסוף להציל את הלן. זאוס - אדון האלים פוסידון - אל הים ארס - אל המלחמה הפייסטוס - אל הנפחים, המלאכה, האש וחרשי הברזל אפרודיטה - אלת היופי והאהבה אתנה - אלת החוכמה, הניצחון, האמנות והצדק הרמס - אל העושר והמזל הטוב אפולו - אל השמש והאור ארטמיס - אלת הירח והציד האדס - אל השאול והמתים אורפאוס שור למיה מדוזה האריה מנמאה פרומתאוס הידרה קיקלופ הרפיה גראיה גאיה קנטאור לאדון טאלוס מינוטאורוס פגסוס קרברוס קירקה נימפות סלמנדרה ציפורי סטימפליה מדריך לקרב האולימפוס - StrategyWiki קרב האולימפוס - MobyGames RPG Classics shrine Mike's RPG Center קרב האולימפוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) העטיפה מכילה את תת-הכותרת איי נו דנסטסו (愛の伝説), שלא מופיעה במשחק. The Battle of Olympus (Game Boy) game overview at MobyGames
פבריקטור

פבריקטור - Phabricator היא תוכנה חופשית למעקב אחר באגים - תקלות במערכות תוכנה או חומרה. פבריקטור פותחה על ידי אוון פריסטלי (Evan Priestley) ככלי פנימי לבדיקת באגים בפייסבוק. בהמשך עזב פריסטלי את פייסבוק והחל לפתח את התוכנה תחת רישיון חופשי ובאופן עצמאי. בדצמבר 2014 קרן ויקימדיה חדלה להשתמש בבאגזילה והחלה להשתמש בפבריקטור לצורך בדיקה ודיווח על באגים במערכת מדיה-ויקי. באגזילה מדיה וקבצים בנושא פבריקטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פבריקטור פבריקטור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פבריקטור של ויקימדיה רישיון פבריקטור אודות בפבריקטור פבריקטור של ויקימדיה ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.