laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרכז השיקום על שם אידה סוראסקי

מרכז השיקום ע”ש אידה סוראסקי הוא בית חולים שיקומי הממוקם במתחם המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי. הכניסה הראשית היא מרחוב הנרייטה סולד בתל אביב. מיועד לחולים שנותחו או טופלו במחלקות בית החולים השונות, וכן לאלה אשר זקוקים לשיקום וטופלו במוסדות רפואה אחרים. מטרתו לשקמם ולהחזירם לפעילות ולתפקוד יומיומי תקינים ככל האפשר. כמו כן, מטופלים במסגרת בית החולים השיקומי, מטופלים הזקוקים לטיפול במסגרת אמבולטורית, כגון מרפאות ואשפוז יום. בית החולים השיקומי כולל את מערך הגריאטריה והפסיכיאטריה, מחלקת השיקום, המכון לטיפול בכאב, המכון למניעת מחלות לב ושיקום הלב, וכן את מכוני הפיזיותרפיה והריפוי בעיסוק. בבית החולים השיקומי 124 מיטות. במהלך מלחמת חרבות ברזל הוקם בית חולים שיקומי לפצועי מלחמה - בשביל"ם. מדיה וקבצים בנושא מרכז השיקום על שם אידה סוראסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז השיקום על שם אידה סוראסקי דף המרכז השיקום ע”ש אידה סוראסקי, באתר המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי בית החולים השיקומי לפצועי מלחמה באתר של איכילוב ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה ובנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרג'וקו

תחנת הרג'וקו (ביפנית: 原宿駅) היא תחנת רכבת ברובע שִיבּוּיָה, בטוקיו, יפן. התחנה מנוהלת על ידי "חברת הרכבת המזרחית ליפן" (JR East). התחנה ממוקמת בצידו המזרחי של אזור הרג'וקו ועל כן שמה. בתחנה עוברים קו ימנוטה וכן הקו התחתי צ'יודא. התחנה מכילה פלטפורמה אשר כלואה בין שתי מסילות ובה שני רציפים. בנוסף בתחנה פלטפורמה זמנית אשר ממוקמת בצידה המערבי של התחנה ונעשה בה שימוש בעת אירועים גדולים באזור, בעיקר באירועי השנה החדשה. הכניסה המרכזית שוכנת בקצה הדרומי של התחנה. כניסה נוספת המובילה למרכז הפלטפורמה נמצאת ברחוב טאקשיטה המהווה מוקד תיירותי ובו חנויות רבות (כמעין שוק). מדיה וקבצים בנושא תחנת הרג'וקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הרג'וקו ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגת מוקד

מפלגת מוקד הייתה מפלגת שמאל ישראלית שפעלה בשנות ה-70, ובראשותה עמד מאיר פעיל. לאחר התפצלותה של מק"י בשנת 1965 למפלגות מק"י ורק"ח - הסיעות היהודית והערבית בהתאמה, ולאחר שמק"י היהודית זכתה במנדט אחד בלבד בבחירות לכנסת השישית ובבחירות לכנסת השביעית, היא החליטה לקראת הבחירות לכנסת השמינית ב-1973 להתאחד עם כוחות שמאל נוספים. בראש אותם כוחות עמדה תנועת תכלת-אדום, שהורכבה מתנועת שמאל ישראלי חדש (שי"ח) ומקבוצת מרצים, בעיקר מאוניברסיטת תל אביב, בראשות ד"ר מאיר פעיל. הרשימה המשותפת קיבלה את השם "מוקד". רשימה זו קיבלה בבחירות, כמו קודם לכן, מנדט אחד בלבד. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית התפצלה המפלגה: מק"י הצטרפה לחד"ש הקומוניסטית, והחברים הלא-קומוניסטים הצטרפו למחנה של"י. סיעת מוקד באתר הכנסת (הקישור אינו פעיל, 1 באוגוסט 2022) מוקד, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
חידת היגיון

חידת היגיון היא חידה הנשענת על תחום הדדוקציה והסקת מסקנות ופחות על ידע כללי או אינטואיציה. חידת ההיגיון הומצאה לראשונה בידי צ'ארלס לוטווידג' דודג'סון, הידוע יותר בשם העט שלו לואיס קרול, שכתב את הספר אליס בארץ הפלאות. בספרו The Game of Logic (משחק ההיגיון) הוא הציג חידות בהן מקבלים רשימה של הנחות יסוד ונשאלים מה יכולים להסיק מהנחות אלו, בעיקר באמצעות עקרון הסילוגיזם. דודג'סון המשיך לכתוב חידות מסובכות אף יותר, בהן יש עד לשמונה הנחות יסוד. במחצית השנייה של המאה ה-20, המתמטיקאי ריימונד סמוליאן המשיך והרחיב את תחום חידות ההיגיון בספרים כגון: The Lady, or the Tiger?, To Mock a Mockingbird ו-Alice in Puzzle-Land. הוא הפך את חידות האבירים והנוכלים לפופולריים, בהם יש אבירים, שתמיד דוברים אמת, ושקרנים, שתמיד משקרים. החידות הקלאסיות ואולי הנפוצות ביותר אלו חידות מילוליות. קיימות חידות היגיון המשלבות ציורים או תבניות. למשל תשבצים, תשחצים, חידות גפרורים המשלבות שרטוט של הגפרורים וכדומה. ישנן בנוסף חידות היגיון שהן לגמרי א-מילוליות במהותן. דוגמאות נפוצות הן הסודוקו, בו צריך להסיק היכן צריך להציב כל מספר בטבלה; שחור ופתור, בו צריך להסיק אילו ריבועים בטבלה לבנים ואילו שחורים על מנת ליצור תמונה מסוימת; ומבוכי היגיון, בהם על הפותר להסיק מהם החוקים במבוך. סוג אחר של חידות היגיון, הפופולרי בקרב חובבי חידות וזמין בכתבי עת המוקדשים לנושא, כולל תבנית בה מופיעות ההגדרות לחידה, כמו גם המטרה (לדוגמה, להחליט מי הביא את איזה כלב למופע כלבים, ומאיזה גזע כל כלב); בנוסף, כמה רמזים ניתנים ("מיסטי ורקס הם לא מגזע רועה גרמני"), ועל הקורא למלא טבלה עם הרמזים ולנסות להסיק מתוכם מה הפתרון. סוג זה של חידות נקרא לרוב חידות "טבלת היגיון". הדוגמה הידועה ביותר לכך היא החידה הנקראת חידת הזברה, בה נשאלת השאלה של מי הזברה?". תת-קבוצה של חידות טבלת היגיון, הנפוצה בכתבי עת של חידות היגיון, היא קבוצת "חידות שולחן". בחידות אלו, תהליך הפתרון זהה לתהליך בחידות טבלת היגיון, אך לא מופיעה בו טבלה אם משום שטבלה תהא גדולה מדי ואם משום שעזרה אחרת ניתנת. לדוגמה, מפה של עיירה יכולה להופיע במקום טבלה בחידה בה המטרה היא למצוא את המיקום של חנויות שונות. חידה חידה מכנית שעשועי מתמטיקה תשבץ היגיון מדיה וקבצים בנושא חידת היגיון בוויקישיתוף חידת היגיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חידות הגיון, דף שער בספרייה הלאומית חידות Xidot - אתר חידות לוגיות ומתמטיות בעברית חידות היגיון בעברית Hankies, Snarks, and Triangles – Ivars Peterson's MathTrek Logic problems for students in grades one through twelve
אם החומץ

אם החומץ הוא חומר המורכב מתאית וחיידקים המחמצנים כוהל לחומצה אצטית במהלך תהליך תסיסתו בנוכחות חמצן. ניתן להוסיף את אם החומץ לנוזל אלכוהולי כגון יין או סיידר לשם ייצור חומץ. אם החומץ יכול להיווצר גם בחומץ אם הוא מכיל סוכר או אלכוהול שטרם תססו. תופעה זו שכיחה יותר בחומץ שלא עבר פסטור. אם החומץ איננו מזיק וניתן לסנן אותו משארית החומץ, לעשות בו שימוש ליצירת חומץ, או פשוט להתעלם מהימצאותו. מדיה וקבצים בנושא אם החומץ בוויקישיתוף
פנצ'בו

פָּנְצֶ'בוֹ (בסרבית: Pančevo, ‏Панчево) היא עיר הממוקמת בדרום פרובינציית וויבודינה שבסרביה, כ-15 קילומטרים מזרחית לבירה בלגרד. פנצ'בו היא העיר השביעית בגודלה בסרביה, ומשמשת כבירת מחוז דרום באנאט. נמל העיר הממוקם על גדת הנהר טימיש, הוא הגדול לכל אורך הנהר. הכלכלה בעיר נשענת על תעשיות כבדות, תעשיות פטרוכימיות, דשנים, בית זיקוק, ומפעל המטוסים Utva. קיים תיעוד ליישוב במקום החל מימי הביניים. בין המאה ה-9 למאה ה-11 שלטו ביישוב לפרקים הממלכה הבולגרית הראשונה, האימפריה הביזנטית וממלכת הונגריה. במהלך המאה ה-16 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית וב-1716 עבר לחזקת ממלכת הבסבורג. בהמשך נכללה העיר בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה הכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה לאזורי שליטה בין מדינות הציר ואזור פנצ'בו נותר בחזקה גרמנית. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה ולאחר התפרקות יוגוסלביה בשטחי סרביה. ראשוני היהודים התיישבו בעיר במהלך המאה ה-18 ובהמשך הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1870 הוקמה הקהילה רשמית וב-1900 מנתה 751 נפשות. ב-1909, נחנך בית הכנסת המרכזי והוקמו אגודת נשים ואגודה ציונית. המשבר הכלכלי העולמי של 1929 לא פסח על יוגוסלביה ולווה בתהליך הגירה פנימי מקהילות קטנות יחסית לקהילות גדולות ומבוססות. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בפנצ'בו 548 יהודים. לאחר הכנעת ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית החלו הגרמנים ברדיפות יהודים תוך שהם מסתייעים באוכלוסייה מקומית ממוצא גרמני (פולקסדויטשה). חלק מבני הקהילה נורו בגיא ההריגה בכפר יאבוקה הסמוך לעיר, וחלקם גורשו למחנות הריכוז סיימישטה וטופובסקה שופה. לאחר המלחמה שבו לפנצ'בו שרידי הקהילה. ב-1947, התגוררו בפנצ'בו 101 יהודים וב-1968 מנתה הקהילה היהודית 47 נפשות. לפנצ'בו שש ערים תאומות: צרפת בולון ביאנקור, צרפת יוון נאפולי, יוון בוסניה והרצגובינה פריידור, בוסניה והרצגובינה רומניה רשיצה, רומניה הולנד זאנסטד, הולנד ספרד טרגונה, קטלוניה, ספרד מדיה וקבצים בנושא פנצ'בו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פנצ'בו (בסרבית) רשימת הנרצחים בשואה מהעיר פנצ'בו, במאגר המידע של יד ושם. הקהילה היהודית בפנצ'בו, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 274-273.
מחנה של"י

מחנה של"י (ראשי תיבות של "שלום לישראל, שוויון לישראל") הייתה מפלגת שמאל ישראלית. המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית (1977) כאיחוד של תנועות שמאל שונות - "מוקד" של מאיר פעיל, "מר"י" של אורי אבנרי, "הסוציאליסטים העצמאיים" (אריה לובה אליאב) וכמה חברים בולטים מ"הפנתרים השחורים" (סעדיה מרציאנו). בבחירות זכתה המפלגה לשני מנדטים והנהיגה רוטציה בין חבריה. סעדיה מרציאנו, שהחליף את מאיר פעיל כחבר הכנסת במאי 1980, פרש משל"י בנובמבר 1980 והקים את סיעת שוויון בישראל - פנתרים, שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"מפלגת האיחוד לקידום ולחינוך החברה בישראל", משהצטרף אליה מרדכי אלגרבלי, שפרש מד"ש. המפלגה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה בבחירות לכנסת העשירית ב-1981. בשנת 1983 התפלגה המפלגה עקב ויכוח פנימי על פגישה של חברי הנהלת המפלגה אבנרי, מתי פלד ויעקב ארנון עם ראשי אש"ף ובהם יאסר ערפאת ובמקביל בקורת של פלד על רן כהן על שירותו הצבאי בלבנון שאותו כינה 'פושע מלחמה'. הפלג בראשות כהן, שהפך ליו"ר המפלגה, נותר עם השם של"י ואילו הפלג של אבנרי, ארנון ופלד פרש מהמפלגה והקים את מפלגת 'אלטרנטיבה'. בשנת 1984 לקראת הבחירות לכנסת האחת-עשרה הצטרפה של"י למפלגת רצ ואילו מפלגת אלטרנטיבה הצטרפה להרשימה המתקדמת לשלום. לובה אליאב עם כמה מאנשי המפלגה התמודדו ברשימת 'לובה אליאב לכנסת' באותן בחירות אך רשימתם לא עברה את אחוז החסימה. אליאב חזר למפלגת העבודה ב-1987 וכיהן מטעמה כחבר הכנסת השתים עשרה בשנים 1988–1992. כהן כיהן כחבר כנסת מטעם 'רצ' ואחר כך מרצ בשנים 1984–2009. פלד כיהן כחבר כנסת מטעם הרשימה המתקדמת לשלום בשנים 1984–1988. 2 מנדטים: אריה אליאב, מאיר פעיל, אורי אבנרי, סעדיה מרציאנו, וליד חאג'-יחיא אתר האינטרנט הרשמי של מחנה של"י סיעת מחנה של"י בכנסת התשיעית, באתר הכנסת ב-31 בינואר 1979 פרש מהכנסת אריה לובה אליאב. החליף אותו אורי אבנרי. ב-19 במאי 1980 פרש מהכנסת מאיר פעיל. החליף אותו סעדיה מרציאנו. ב-13 בפברואר 1981 פרש מהכנסת אורי אבנרי. החליף אותו ווליד חאג` - יחיא. פרש מהסיעה ב-11 בנובמבר 1980 והקים סיעת יחיד. ב-13 בדצמבר 1980 ניתן לה השם שוויון בישראל - פנתרים.
הוגסונד (כדורגל)

מועדון כדורגל הוגסונד (בנורווגית: Fotballklubben Haugesund) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר הוגסונד בנורווגיה. המועדון משחק בליגת העל הנורווגית. המועדון נוסד בשנת 1993 לאחר מיזוג 2 קבוצות כדורגל. המועדון התחיל לשחק בליגה השלישית בנורווגיה ובסוף עונת 1994 הגיע למקום הראשון בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה ועלה לראשונה לליגת העל הנורווגית בסוף עונת 1996. בעונת 1997 הגיע לרבע גמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת סטרומסגודסט. בעונת 1998 הגיע לשמינית גמר הגביע הפסיד לקבוצת סקייד. המועדון שיחק בליגת העל הנורווגית שנתיים. לאחר מכן שיחק עונה אחת בליגה השנייה, עונה אחת בליגת העל וחזר לליגה השנייה בסוף עונת 2000. המועדון שיחק בליגה השנייה מעונת 2001 ועד עונת 2009 למעט עונה אחת ששיחק בליגה השלישית. בעונות 2003, 2004 הגיע לרבע גמר ושמינית גמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת רוזנבורג. בעונת 2007 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת לילסטרום. בעונת 2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת בודה/גלימט. בסוף עונת 2009 הגיע למקום הראשון בליגה השנייה ועלה לליגת העל הנורווגית. הקבוצה משחקת ברציפות בליגת העל הנורווגית מעונת 2010. בעונות 2010, 2011 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצות סטרמגודסט וויקינג בהתאמה. בעונת 2012 הגיעה לרבע גמר הגביע הנורווגי והפסידה לקבוצת IL הד. בעונת 2013 הגיעה לחצי גמר הגביע הפסידה לקבוצת רוזנבורג, סיימה את הליגה במקום השלישי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת איירבאס UK ברוטון מויילס. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת סרייבו מבוסניה והרצגובינה והודחה מהטורניר. הגביע הנורווגי: סגנות (1): 2007 נורווגיה טום ארנה אנדרסן ניגריה באלה גרבה נורווגיה פר מורטן כריסטיאנסן נורווגיה אריק מאלנד נורווגיה וגארד סקיירבה נורווגיה יואקים ואגה נילסן מדיה וקבצים בנושא הוגסונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוגסונד הוגסונד, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
גני טל (גוש קטיף)

גני טל הייתה התנחלות ומושב עובדים בגוש קטיף שברצועת עזה, כקילומטר מצפון לח'אן יונס, בקרבת היישוב קטיף. המושב נוסד ב-1979 במסגרת ארגון יישובי הפועל המזרחי, והיה בעל אופי דתי. במושב התגוררו 75 משפחות. היישוב פונה ונהרס במסגרת תוכנית ההתנתקות בשנת 2005. יישוב חדש שהוקם על ידי מפוני המושב ונושא את השם "גני טל" נמצא כיום סמוך לקיבוץ חפץ חיים. גני טל החל כגרעין של 10 משפחות שהתגבש בקיץ תשל"ז (1977) בכפר דרום. בקיץ 1978 נוספו לגרעין עוד 17 משפחות, ומחוסר מקום בכפר דרום, עברו כולם למגורים זמניים במושב קטיף. ב-8 באוגוסט 1979 עלה הגרעין לאתר הקבע של היישוב. ענף הכלכלה העיקרי במושב היה חקלאות ובפרט גידול פרחים וירקות אורגניים, בעיקר ליצוא וכן זרעים, צמחי תבלין וצמחי נוי. חלק קטן מן התושבים עבדו מחוץ לגוש קטיף. בגני טל פעל בית כנסת מרכזי בתכנונו של משרד האדריכלים זלצמן-דויטש. וכן פעלו בו גני ילדים ומעונות יום. ילדי בית הספר למדו בנוה דקלים בבית הספר האזורי "נאות קטיף". כמו כן היו ביישוב מועדון תרבות וסניף של בני עקיבא. התושבים המפורסמים ביישוב כללו את חבר הכנסת צבי הנדל, את משפחת סנדר, מפעילת אתר האינטרנט הרשמי של גוש קטיף - קטיף.נט, דובר המועצה האזורית חוף עזה ערן שטרנברג, וארל'ה צור - ראש המועצה האזורית לשעבר. כל אלה הובילו את המחאה נגד תוכנית ההתנתקות. בסמוך ליישוב שכן מנחת קטיף אשר שירת את הגוש כולו. המושב פונה מכל יושביו ב-17 באוגוסט 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004 במבצע שעליה פיקד אלברט אוחיון. לאחר הפינוי, שוכנו תושבי היישוב במתחם מגורים זמני סמוך ליישוב יד בנימין, ובשנת 2012 החלו לעבור המשפחות ליישוב החדש הנושא את השם "גני טל" שהוקם בסמוך לקיבוץ חפץ חיים. מדיה וקבצים בנושא גני טל בוויקישיתוף גני טל, באתר קטיף.נט פינוי גני טל - סרטון אורי גליקמן, כאן ביתי: גני טל, באתר nrg‏, 19 באפריל 2005 דן מרגלית, ביקור חולים, באתר nrg‏, 25 במרץ 2005 חגי הוברמן, שורשים בחולות. עמוד 82. חגי הוברמן, שורשים בחולות, עמודים 85 - 90. עיתון דבר 26/8/79 השבוע עליית גני-טל על הקרקע.
TeamSpeak

TeamSpeak היא תוכנה קניינית המאפשרת למספר משתמשים לדבר יחדיו דרך האינטרנט (VoIP). על משתמש TeamSpeak להצטייד במיקרופון המחובר למחשב, ובאמצעי שמע. פעולת ההתחברות נעשית דרך התוכנה באמצעותה המשתמש מתחבר לשרת כבחירתו ובשרת יכול המשתמש להתחבר לערוץ צ'אט או ליצור ערוץ. קהל היעד של TeamSpeak הוא גיימרים, שיכולים להשתמש בתוכנה כדי לתקשר בזמן אמת עם שחקנים אחרים באותה הקבוצה של משחק מרובה משתתפים. תקשורת כזאת נותנת לשחקנים יתרון משמעותי כאשר שתי ידיהם פנויות למשחק בבקרי המשחק או המקלדת והעכבר. שרת TeamSpeak תומך כיום ב-Microsoft Windows וב-mac OS X ומשתמש בממשק מבוסס web או telnet בשביל לשלוט בניהול השרת ובהגדרות. השרת פועל כשרת ייעודי נפרד מהלקוח. נכון למאי משנת 2014 TeamSpeak אינו תומך ב-IPv6. TeamSpeak 2 תומך בוירטואליזציית שרתים באמצעותה אפשר להריץ עד 75 חיבורים כאחד בתהליך שרת אחד. ניתן להפעיל תהליכי שרת נוספים כדי להגדיל את זה יותר. מתחרים לתוכנה בתחום הVOIP כוללים את Ventrilo ו-Mumble. הגרסה הנוכחית של TeamSpeak 3 הייתה בפיתוח משנת 2004. גרסת בטא שוחררה ב 19 בדצמבר 2009. ב-10 באוגוסט 2011 שוחררה סופית הגרסה היציבה TeamSpeak 3.0.0. גרסה 3 עושה שימוש במערכת עדכון משופרת שמעדכנת רק את הקבצים הדרושים, תכונה שגורמת שאין צורך כבעבר בהורדת התוכנה כולה מחדש. TeamSpeak הוזכר פעמים רבות בסדרה South Park בפרק עשו אהבה, לא וורקראפט ששודרה ב-4 באוקטובר 2006 בערוץ Comedy Central בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא TeamSpeak בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של TeamSpeak (באנגלית)
היי קיילוס

הַיי קֶיילוּס (באנגלית: Hy Kalus ‏;21 במאי 1925 – 30 בדצמבר 2012) היה במאי תיאטרון וטלוויזיה יהודי אמריקאי, שהִרבה לביים בתיאטרון הישראלי. נולד בפרובידנס שברוד איילנד במשפחה יהודית. החל לשחק כילד בתיאטרון היידי. למד תיאטרון באולפן השחקנים אצל לי שטרסברג וב"אמריקן תיאטר וינג". במלחמת העולם השנייה שירת בדיוויזיית השריון ה-11 (11th Armored Division) בצבא ארצות הברית ובמסגרתה לחם בקרב על הבליטה ובשחרור מחנה מאוטהאוזן בתחילת מאי 1945. על לחימתו זכה בעיטור לב הארגמן. קיילוס החל את דרכו כבמאי בשנת 1946. הוא ביים הצגות ברחבי אמריקה, כמו גם עשרות סרטי תעודה לטלוויזיה. בין ההצגות שביים היו "הפיזיקאים" במילווקי ו"הבט אחורה בזעם" בוושינגטון ו"שגעונו של אלוהים" מאת אלי ויזל. קיילוס הגיע לישראל ללמד בבית הספר למשחק שליד תיאטרון "הקאמרי" בשנת 1953, בעקבות הזמנתו של יוסף מילוא. כעבור שנה החל לביים בישראל. המחזה הראשון שביים בישראל היה "אנשי ריב" מאת ג'ורג' בלאק, בקאמרי. בשלהי אותה שנה ביים בקאמרי את "האיש שבא לסעוד" מאת קאופמן והרט. בקאמרי ביים בסך-הכול תשעה עשר מחזות. ב-1956 החל לביים בהבימה, בה ביים אחד עשר מחזות, בהם "הבט אחורה בזעם" ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?", שאותו ביים פעמיים ואשר זכה להצלחה רבה. רבים מהמחזות אותם ביים היו אמריקאים. ביים גם באופרה הישראלית, בתיאטרון בית ליסין, בתיאטרון גיורא גודיק, בתיאטרון בימות ובתיאטרון חיפה. ביים גם סרטי תעודה בטלוויזיה הישראלית, ביניהם "לילה שכולו יום", סרטו הראשון של הצלם דוד גורפינקל, על פי תסריט מאת רם עברון. היה חבר בוועדת הרפרטואר של הקאמרי. בתיאטרון גם הכיר את אשתו, השחקנית זהבה הס, בתה של הפסנתרנית עליזה (אליס) שמוּקלֶר-הֶס וגיסתו של הצ'לן עוזי ויזל. משנות ה-50 עד ה-90 עבר לסירוגין מישראל לארצות הברית, וביים בכל ארץ סרטים ומחזות. בארצות הברית גם ייעץ לקבוצות משקיעים מעסקי השעשועים אילו הפקות כדאי להעלות. ב-2006 הוענק לקיילוס אות הוקרה על תרומתו המיוחדת לתיאטרון הקאמרי. הוא נפטר בביתו בניו יורק ב-2012, בגיל 87. הותיר אחריו את אשתו, זהבה ושני בנים. נטמן בבית העלמין קנסיקו במדינת ניו יורק. בנו רם נשוי למוזיקאית אילה אשרוב. היי קיילוס, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב היי קיילוס, בארכיון הבימה שיר חכם, מת הבמאי היי קיילוס, באתר הארץ, 1 בינואר 2013 נפטר היי קילוס, מראשוני הקאמרי, באתר "הבמה", 1 בינואר 2013 Paid Death Notices | Hy Kalus: Obituary, The New York Times, January 27, 2013 היי קיילוס, באתר תיאטרון הבימה היי קיילוס, באתר התיאטרון הקאמרי ראובן לייב, אבן-דרך לתיאטרון היהודי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בינואר 2013 רפאל בשן, מונולוג של היי קילוס, מעריב, 15 בספטמבר 1967 רחל אורן, היי שב הביתה, דבר, 22 בספטמבר 1967 "הנערים שבחבורה" – הומוסקסואלים, אבל לא רק..., דבר, 6 בינואר 1970 עדית זרטל, מוסר בעת מלחמה, דבר, 9 בנובמבר 1971 חוה נובק, ומה, באמת, עושים עם ג'ני, דבר, 16 בדצמבר 1977 חיים נגיד, על החזרות של "אני לא רפופורט", מעריב, 29 באוקטובר 1986
הטיהור (סרט)

הטיהור (באנגלית: The Purge) הוא סרט מותחן אמריקאי משנת 2013 שכתב וביים ג'יימס דה מונקו, ומככבים בו אית'ן הוק ולנה הידי. לסרט נעשו ארבעה סרטי המשך בשנת 2014 (הטיהור 2: לשרוד את הלילה), בשנת 2016 (הטיהור 3: שנת בחירות), בשנת 2018 יצא הפריקוול של הטרילוגיה, הטיהור הראשון ובשנת 2021 יצא הסרט החמישי בסדרה (הטיהור לנצח) הסרט מתרחש לאחר שארצות הברית "נולדה מחדש" עם שיעורי פשע ואבטלה בשיאי שפל של כל הזמנים וזאת בשל המדיניות של הממשל הפדרלי, בהנהגת המפלגה הטוטליטרית "מפלגת האבות המייסדים החדשים של אמריקה", שהנהיגה אירוע שנתי בלילה שבין ה-21 במרץ ל-22 במרץ: במשך 12 שעות החושך, שנקראו "הטיהור", שירותים ממשלתיים כמו משטרה, בתי חולים ומכבי אש סגורים ולא נותנים שירות. כמו כן, כל פעילות פלילית (כולל רצח, גנבה ואונס) מוכרזת כחוקית. מטרתו של "הטיהור" היא למנוע מהתושבים לעבור על החוק ביום-יום על ידי מתן אפשרות לשחרר את כל הזעם והפראיות בפרק זמן מצומצם ("לשחרר את החיה"). ההרג הרב המאפיין את ליל הטיהור תורם גם לשליטה בגידול האוכלוסייה. לטענת המתנגדים למועד זה, הטיהור נועד כדי לאפשר לתושבים לרצוח את העניים שאין בידם האמצעים להגן על עצמם כדי שלא יהוו עוד עול על המדינה. הסרט עוקב אחר משפחה המנסה לשרוד את ליל הטיהור (שנערך בין ה-21 במרץ ל-22 במרץ) של שנת 2022 בביתם המבוצר. אמצעי המיגון שמצפים את הבית הותקנו במיוחד לקראת ליל הטיהור, בידי החברה בה עובד ג'יימס, אב המשפחה. לפני אבטחת הדלתות נכנס הנרי, החבר של זואי, הבת הבכורה. הנרי מאס ביחס הרע שקיבל מאבי-חברתו, ויורה לכיוון ג'יימס. הנרי מחטיא, וג'יימס מתגונן בהשבת אש והורג את הנרי. הבן הצעיר, צ'ארלי, אפשר לאדם נוסף להיכנס, בניגוד לדרישותיו של ג'יימס. האורח הזר, שנראה כי כבר נפצע מאירועי הטיהור שהשתוללו בעיר, מתחבא בפנים. פליט זה בסכנה מכיוון שהוא מהווה קורבן נוח לרצח ברחוב, עקב היותו אדם שחור ומחוסר בית. חבורת צעירים חמושים מקיפה את הבית ודורשת באיומים מהמשפחה להוציא את הפליט, כדי שזה יהיה קורבנם הטקסי. החבורה משיגה אמצעי פריצה חזקים במיוחד כדי לחדור את אמצעי המיגון המקצועיים של בית זה. המשפחה מקבלת זמן מוקצב למילוי הדרישה, שבמהלכו אב המשפחה מתלבט: הדרך הקלה, שליחת הפליט שבביתם; או הדרך שנראתה לו צודקת, והיא להתנגד לצעירים, מה שמסכן את כל המשפחה, בנוסף לפליט. לאורך הסרט מוצגת תמימות דעים מוחלטת בנוגע לצדקת דרך הטיהור, על אף מחירה הגבוה. רק בסוף הסרט, בקטעי רדיו שמושמעים לתוך כתוביות הקרדיט, המשפט האחרון מציג דעה נגד אירועי הלילה הזה. אתר האינטרנט הרשמי של הטיהור "הטיהור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הטיהור", באתר נטפליקס "הטיהור", באתר AllMovie (באנגלית) "הטיהור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הטיהור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הטיהור", באתר Metacritic (באנגלית) "הטיהור", באתר אידיבי "הטיהור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הטיהור, קדימון הסרט באתר יוטיוב "The Purge' (15)". British Board of Film Classification. 30 באפריל 2013. נבדק ב-30 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) Kaufman, Amy (2013-06-06). "Box office: Low-budget 'The Purge' expected to beat 'The Internship'". Los Angeles Times. Tribune Company. נבדק ב-10 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה)
סלייגו

סלייגו (באירית: Sligeach, באנגלית: Sligo) היא עיר בצפון-מערב אירלנד במחוז סלייגו. העיר ממוקמת על חוף האוקיינוס האטלנטי מצפון, ובסמוך לאגם גייל מדרום. נכון ל-2022 אוכלוסיית העיר מונה 20,608 תושבים. העיר היא אחת הערים המרכזיות בצפון-מערב אירלנד, והיא מהווה מוקד משיכה לטיולים באזור, כמו גם לעיר עצמה. זהו המרכז העירוני הגדול במחוז המהווה 29.5% מאוכלוסיית המחוז. בעיר ישנו נמל חשוב, על שפך נהר גארבוגה, אשר דרכו הפליגו 30,000 אנשים מאירלנד לארצות הברית בתקופת הרעב הגדול. העיר נמצאת במקום 24 בערים הגדולות ביותר באירלנד. האקלים של סליגו מסווג, כמו כל אירלנד, כאוקיינוס ממוזג. הוא מאופיין ברמות גבוהות של משקעים וטווח טמפרטורות שנתי צר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9.4 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 5.2 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 15.3 מעלות צלזיוס . בממוצע, החודשים היבשים ביותר הם אפריל עד יוני ואילו החודשים הרטובים ביותר הם אוקטובר עד ינואר. כמות המשקעים היא בממוצע 1131 מ"מ בשנה. כמות המשקעים הגבוהה פירושה שסלייגו נמצאת בביומת יער הגשם הממוזגת, שדוגמאות לכך קיימות סביב לוך גיל. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה אי פעם באירלנד הייתה -19.1 מעלות צלזיוס (-2.4 מעלות צלזיוס) בטירת מארקרי, מחוז סליגו, ב-16 בינואר 1881. במפקד האוכלוסין של 2016, 14,428 תושבים הגדירו את דתם כקתולית. 2,102 נוספים היו חסידי דתות מוצהרות אחרות; 1,959 אנשים ציינו שאין להם דת. סלייגו ממוקמת בדיוקסיה הרומית-קתולית של אלפין. בסלייגו גדל המשורר המפורסם וזוכה פרס נובל ויליאם בטלר ייטס. גם הסופר ספייק מיליגן התגורר בעיר. קבוצת הכדורגל של העיר, סליגו רוברס, זכתה באליפות ליגת העל האירית בכדורגל בשנת 2012. חברי להקת הבנים ווסטלייף גדלו בעיר. מוזיקאים מסורתיים מסלייגו שפעלו בתחילת המאה ה-20 כוללים את מייקל קולמן, ג'יימס מוריסון ופדי קילורן. סליגו היא התפאורה לסדרת הרומנים הבלשים הקשים של הסופר דקלן בורק, בהשתתפות הבלש הארי ריגבי. הרומנים של סבסטיאן בארי "הכתוב הסודי" ו"מקום הימצאו של אניאס מקנולטי" מתרחשים גם הם בעיר סליגו. סליגו היא התפאורה לסרט הדרמה הקומי האפל של ג'ון מייקל מקדונה משנת 2014, Calvary, שבו כומר ממשיך לשרת את בני הקהילה שלו למרות עוינותם המוגברת כלפיו וכלפי הכנסייה הקתולית. סליגו מספקת שירותי בית חולים לחלק גדול מאזור צפון המערב. שני בתי החולים העיקריים הם בית החולים האוניברסיטאי סליגו (לשעבר כללי ואזורי) ובית החולים הקהילתי סנט ג'ון. יש גם בית חולים פרטי בגן היל. מאוכלוסיית 2016, 9,238 היו גברים ו-9,961 נשים. אזרחים אירים היוו 85.1% מהאוכלוסייה עם פולנים (886 נפשות או 5.5%) כמיעוט הבא בגודלו, ואחריהם אנשים ממדינות מחוץ לאיחוד האירופי (753 נפשות או 4.1%). 6,299 אנשים יכלו לדבר את השפה האירית ומתוכם 1,639 דיברו את השפה מדי יום אבל רק בתוך מערכת החינוך. 3,117 אנשים דיברו בבית שפה שאינה אירית או אנגלית, ומתוכם 438 לא ידעו לדבר אנגלית טוב או בכלל. פולנית הייתה השפה הזרה הנפוצה ביותר המדוברת בבית, עם 980 דוברים. כון לשנת 2016, 14.2 אחוז מהמבוגרים חונכו לכל היותר ברמה יסודית בלבד; 45.1 אחוז נוספים הגיעו לרמת על-יסודי ואילו 40.7 אחוזים חונכו לרמת על-תיכון. מדיה וקבצים בנושא סלייגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלייגו סלייגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוכא

בוּחה או בוּכא (Boukha; בערבית: بوخة; בוח'ה) הוא משקה מזוקק לובי ותוניסאי המופק מתאנים. משמעות השם בערבית יהודית: "אדי אלכוהול". המשקה מתקבל מזיקוק של יין תאנים מתוניסיה, לוב וטורקיה. שם היצרנית העיקרית, "בוקובזה", נקרא על שם משפחת בוקובזה היהודית שיצרה אותו באופן תעשייתי לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-19, במזקקה בלה סוקרה (La Soukra) שליד תוניס. מסורת משפחתית כורכת את תחילת ייצור המשקה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-19, לפי סיפור אודות הרב יצחק חי טייב (1743-1835) שהטביע את יגונו במשקה הבוכא לאחר שגילה שכתבי היד שלו נשרפו. במאה ה-20 היגרה המשפחה לצרפת, שם הקימה את מפעלה מחדש. כיום מיוצר הבוכא בפריז, לצד יינות תוניסאיים נוספים בהכשר של בית הדין הרבני בצרפת. המשקה זכה למדליות הערכה של לאופולד השני, מלך הבלגים. כיום מזקקות ישראליות נוספות מיצרות את התזקיק הזה, כמו מזקקת "ירושלמי" מהמושב זנוח, ומזקקת "הולנדר", שבבית מאיר. אחוזי האלכוהול במשקה נעים בין 36 ל-40. ניתן להגיש את הבוכא בטמפרטורת החדר או עם קרח. הוא יכול לשמש כבסיס לקוקטיילים רבים ולסלט פירות. מדיה וקבצים בנושא בוכא בוויקישיתוף עמית יריב, חדשות האלכוהול: דור שישי לבוכא, באתר כלכליסט, 10 באוגוסט 2011 מיכל שרף, צמידי הזהב: סיפורים מחיי ר' חי טייב ור' ישועה בסיס מתוניסיה, מכון הברמן למחקרי ספרות, 1991