רועי צ'יקי ארד

רועי צ'יקי ארד (נולד ב-5 בינואר 1976 בבאר שבע) הוא עיתונאי, משורר, מוזיקאי, עורך ואמן ישראלי, מייסד ועורך לשעבר של כתב העת "מעין". כתב לשעבר בעיתון "הארץ" ולשעבר עורך בעיתונים "גלובס" ו"ידיעות אחרונות". פרסם מספר ספרים בישראל, ושיריו התפרסמו בכתבי עת בישראל ובעולם. ב-2016 נבחר ספרו "החלום הישראלי" על ידי אתר "מאקו" כאחד מעשרת הספרים העבריים הגדולים של המאה ה-21. בנוסף להיותו עורך "מעין", השתתף ארד בעריכת שלוש אסופות שירה: אנתולוגיית השירה המעמדית "אדומה" (הוצאות מעין, הכיוון מזרח ואתגר), האסופה "לצאת" נגד מבצע עופרת יצוקה (הוצאות אתגר, דקה, מעין, סדק גרילה תרבות) שיצאה ביום השביעי למבצע, וחלקים ממנה תורגמו לערבית והתפרסמו בלבנון ו"שירון המהפכה", בעקבות המחאה החברתית של קיץ 2011. כתב העת 'מעין' לא מנוקד וגם רוב שיריו מפורסמים כשהם חסרי ניקוד. ארד הגה סגנון שירה חדש בשם "קימו", שאותו הגדיר כגרסה ישראלית להאיקו. הקימו אף הוא שיר בן שלוש שורות, ובו 10 הברות בשורה הראשונה, 7 בשנייה ו-6 בשלישית. דוגמה לקימו (פרי עטו של ארד): מתחת לשיירת אווזים (10 הברות) מציצה מים שקט (7 הברות) פדחת הפקיד (6 הברות) בשנת 2002 התקבל ה"קימו" כסוגה שירית קבילה על ידי אתר האינטרנט "במה חדשה". ארד הוא אחד המשוררים שהיו הפעילים בגרילה תרבות ואחד ממייסדי קבוצת "מאבק המשוררים". שירו "הינשוף" השתלב עם עבודתה של האמנית מיכל הלפמן בביאנלה של ונציה בשנת 2003. בשנת 2009, שירו של ארד, "המנון סוף הלילה", הולחן על ידי אלה מילך-שריף ובוצע בניצוחו של זובין מהטה על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בהופעות מיוחדות לרגל 100 שנה לייסוד תל אביב. ספריו: "הכושי", שדוריאן, (2000) "אירובי", שדוריאן, (2003). עורך: רואי וולמן "שירים וציורים 2000–2003", שדוריאן וגלריה טל אסתר. "רובים וכרטיסי אשראי", פלונית, (2009). עורך: שלמה קראוס "החלום הישראלי", הוצאת חרגול-עם עובד, (2010). עורך: אלי הירש "שכר הולם", מעין, (2013) "השקנאי", הוצאת חרגול-מודן (2013). עורך: אלי הירש "נושאת המטוסים" מעין (2014). עורך: אהרן שבתאי תרגום: קנת' קוך, "הקרקס, הקרקס ושירים אחרים", הוצאת 'דחק' (2023). ב-2003 יצר יחד עם שאול בצר וארז הימן את זהירות מצלמה, הסרט המוקומנטרי הראשון בישראל באורך כזה, העוסק בחייו של החלוץ הבדיוני של סרטי המתיחות, מקס טונה שרייבר. הסרט שודר במסגרת שידורי קשת והועלה לאינטרנט לצפייה חופשית. ארד שימש תסריטאי משותף יחד עם יובל שגב בסדרה "רנו פסקל" בערוץ ביפ ותסריטאי הסדרה "טופי והגורילה" באותו ערוץ. ארד היה אחד מיוצרי המיני-סדרה המוקומנטרית החיים האמיתיים, ששודרה בערוץ 10. פרק מתוכו, בכיכוב אביב גפן, זכה במקום הראשון בפסטיבל המוקומנטה לסרטים מוקומנטריים בשנת 2011. ב-2013 שודר בטלוויזיה החינוכית במסגרת סדרת ואקום סרטו הדוקומנטרי "אין עניין בפועלי בניין" בעקבות סדרת כתבות של ארד שפורסמו ב"הארץ" ובאתר העיתון הבריטי "לונדון רוויו אוף בוקס" בנושא ריבוי תאונות העבודה הקטלניות בקרב פועלי בניין בישראל. ארד כתב ופרסם מספר מחזות פרי עטו, מהן הופקה "קדימה", העוסקת בצד החברתי של מלחמת לבנון השנייה. "קדימה" הוצגה בין השאר בפסטיבל "צו קריאה" בצוותא. יחד עם המחזאי יונתן לוי, היה שותף בבימוי ההצגה "אנרגיות טובות", המבוססת על הקראת פרוטוקול מקוצר של דיון ועדת הכלכלה בנושא הגז הטבעי. ההצגה הוצגה בין השאר במסגרת "פסטיבל מתחת להר" בירושלים כשבקהל נוכחים שר האוצר יובל שטייניץ, איתן ששינסקי, מחבר דו"ח ששינסקי שבו עסק הפרוטוקול, וחברת הכנסת שלי יחימוביץ', שהשתתפה בדיונים שהוקראו. קוראי המחזה היו יוצרים ופעילים חברתיים וההצגה יצאה לאחר מכן כספרון שיצא במסגרת הוצאת "מעין" ולאחר מכן הוצגה במספר תיכונים בישראל על ידי תלמידים. דמותו הופיעה ב"הבועה", סרטם של איתן פוקס וגל אוחובסקי מ-2007, העוסק ברייב נגד הכיבוש, שארד היה בין יוזמיו, ובו מופיע השחקן יותם ישי כדמות "צ'יקי". "בננות" (2013), סרטו של איתן פוקס, בוסס על ניסיונו של פוקס כבמאי להקת "פינגפונג" באירוויזיון, והדמות המקבילה היא של השחקן עופר שכטר. ארד מופיע בתפקיד עצמו בסרט "השוטר" (2012) של נדב לפיד ושר שני שירים, "אני ואנונו" ו"ישראליות בחלל" שיצא כסינגל לרדיו באותה שנה. בסרט "אין בתולות בקריות" דמותו של העיתונאי התל אביבי "צ'יפי אבידן" (מיכאל אלוני) מבוססת על ארד. את דרכו המוזיקלית התחיל ארד בלהקת קנאק/פופ, בה שימש כסולן וכותב השירים. הלהקה פעלה בין 1994 ל-1999, אך לא הוציאה אלבום בזמן פעילותה. ב-2014, אחרי הפסקה ארוכה, יצא אלבומה "המהפכה המעניינת האחרונה" כאלבום-רשת. עם חברו ללהקה, שי נובלמן, כתב ב-2007 את שיר הנושא לסדרה "טופי והגורילה". בשנת 2000 היה ממקימי להקת "פינגפונג", שהוציאה אלבום אחד, "בין מוסר לאופנה" (הד ארצי), הופיעה באירוויזיון 2000 עם השיר "שמח" בליווי דגלי סוריה וישראל, והגיעה למקום ה-22 מתוך 24. ועדת החינוך של הכנסת קבעה כי הלהקה היא "ביזיון ובושה למדינת ישראל ולתרבות הישראלית", וארד פוטר ממשרתו בערוץ 1 עם חזרתו לישראל. לאחר שהתפרקה הלהקה, הוציא כזמר סולו חמישה אלבומים בסגנונות שונים - פופ, אוונגרד, אקוסטי ופאנק. את רוב אלבומי הסולו אפשר להוריד חינם בתנאי רישיון Creative Commons. ארד הסביר זאת כאידאולוגיה: "חשוב לי לתת את האלבומים שלי בחינם על האינטרנט, דבר שיוצר להם חשיפה גדולה וגם חושף אותי לקהל ששומע מוזיקה בעולם. אני לא מבין אמנים ישראלים שנלחמים באינטרנט במקום להתמסר לו, זה הדבר הכי טוב שקרה למוזיקאים מאזור מרוחק כמו ישראל". אלבומיו: "סונול", רא רקורדס (2003) "מונסטר" עם שנארד וולקר, קומפורטסטנד, סיאטל, ארצות הברית (2005) "ספוטניק אין לאב" ווירדומיוזיק, הולנד (2005) "אני ואנונו", פת\קית, ישראל ופרי-סמפל-זון, צרפת (2005) "ידידים טובים", בירדסונג, ישראל (2006). אלבומיו עם להקות: "בין מוסר לאופנה", פינגפונג (2000) "המהפכה המעניינת האחרונה", קנאק\פופ (2014, הוקלט בשנות התשעים) כאמן, ארד הציג מספר תערוכות יחיד בגלריה "טל-אסתר" והשתתף במספר תערוכות משותפות, בין השאר בגלריה גבעון וב-NGBK ברלין. ב-2006 היה מאוצרי "דורון", תערוכה קבוצתית של כתב העת "מעין", שעסקה בקשר בין אמנות ובין ניצול חברות כוח אדם וב-2012, יחד עם יהושע סימון וארי ליבסקר, אצר את התערוכה "איראן" שהוצגה בגלריה "החללית" ומחתה נגד אפשרות תקיפה באיראן. ארד סייע בארגון "רייב נגד הכיבוש", מסיבות מחאה נגד פעולות ממשלת ישראל בתקופת האינתיפאדה השנייה. ארד החל את דרכו העיתונאית ככתב במקומון "כל הנגב" בבאר שבע, ובמקביל כמו"ל ועורך הפנזין המוזיקלי "סוס" שיצא לאור בבאר שבע בשנת 1992. במשך שנים ערך את "פירמה", ירחון העיתון "גלובס", יחד עם יעל שחם, לאחר מכן שימש כסגן עורך ב-"7 לילות" של ידיעות אחרונות. במקביל, ארד ערך את כתב העת לשירה "מעין" וסייע להוציא לאור את עיתון הקולנוע "מערבון" ואת עיתון האמנות "החדש והרע". ארד כתב בעיתון "הארץ". בין כתבותיו ניתן למנות תחקירים חברתיים על מותם של פועלי הבניין, תנאי התעסוקה הקשים של נהגי המשאיות וסיקור מהצפת שכונת הארגזים בת"א לצד מאמרים כתובים בנימה אישית מטקס הדלקת המשואות ומוועידת הליכוד.[דרוש מקור] ב-9 בספטמבר 2020 פורסם תחקיר של שרון שפורר על טענות לפגיעה מינית שביצע בנשים ונערות לאורך השנים, חלקן קטינות. בעקבות התחקיר הודיע על יציאה להפסקה בלתי מוגבלת מעבודתו ב"הארץ" ובכתב העת "מעין". ארד התגורר בשכונת התקווה בתל אביב. אחותו דפנה ארד היא סולנית ביר7 ועיתונאית "הארץ". מדיה וקבצים בנושא רועי צ'יקי ארד בוויקישיתוף רועי צ'יקי ארד, ברשת החברתית פייסבוק רועי צ'יקי ארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רועי צ'יקי ארד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רועי צ'יקי ארד, באתר ספוטיפיי רועי צ'יקי ארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) רועי צ'יקי ארד, באתר Discogs (באנגלית) רועי צ'יקי ארד, דף שער בספרייה הלאומית רועי צ'יקי ארד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) רועי צ'יקי ארד, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מאמרי רועי צ'יקי ארד, באתר "הארץ" הבלוג של ארד ברשימות ארד בבמה חדשה רועי צ'יקי ארד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רועי צ'יקי ארד, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" טורים של ארד באתר ynet ריאיון עם ארד ב"הבמה" דובי קננגיסר, צ'יקי צ'יקי בנג בנג, באתר "האייל הקורא" - ריאיון עם רועי ארד עמיחי שלו, זובין וצ'יקי על במה אחת, באתר ynet, 7 ביולי 2009 אלי הירש, על "רובים וכרטיסי אשראי", ידיעות אחרונות, 26/6/09 רועי ארד על להקת פינג פונג והופעתה באירויזיון, 'רשימות', 23/3/10 מיה סלע, עכבר העיר אונליין, ממה פוחד רועי צ'יקי ארד, באתר הארץ, 1 ביוני 2010 לירז אקסלרד, חלומות בהצ'יקיס, באתר ynet, 29 ביוני 2010 אריק גלסנר, על "החלום הישראלי", של רועי צ'יקי ארד, הוצאת "חרגול", פורסם במוסף לספרות של מעריב ביוני 2010 כרמית ספיר ויץ, מי סופר: רועי צ'יקי ארד מפנטז את דני דנון, באתר nrg‏, 11 בספטמבר 2013 רועי צ'יקי ארד, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל רועי צ'יקי ארד, שיר: הוילון (2016), באתר הארץ, 5 במרץ 2019 תומר מיכלזון ושרון שפורר, "ברחתי משם ופשוט התעלמתי מאותו יום": עדויות נוספות בעקבות התחקיר על צ'יקי ארד, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 11 בספטמבר 2020 מיה סלע יובל אביבי, ‏100 הספרים הגדולים של המאה ה-21, באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2016 אסופה נגד המלחמה בעזה המהפכה המעניינת האחרונה אור ברנע, וענונו ואני, באתר ynet, 16 בנובמבר 2005 rockbar שרון שפורר, "הדלת היתה פתוחה וצ'יקי שכב עם חלוק והחזיק את איבר המין שלו ביד". היא היתה בת 14, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 10 בספטמבר 2020 עיתונאי "הארץ" רועי צ'יקי ארד הפסיק את עבודתו בשל תחקיר המייחס לו מין עם קטינות, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2020 מערכת ישראל היום, עיתונאי "הארץ" בפוסט: "פגעתי בקטינות", באתר ישראל היום, 9 בספטמבר 2020 ביר 7 | qube.co.il, באתר www.qube.co.il דפנה ארד - הארץ, באתר www.haaretz.co.il