laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס

הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס (באנגלית: The Prince Augustus Frederick, Duke of Sussex; ‏27 בינואר 1773 - 21 באפריל 1843) היה בנו השישי של המלך ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל רעייתו, שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. הנסיך אוגוסטוס פרדריק נולד בארמון בקינגהאם. הוא הוטבל באולם המועצה הגדולה של ארמון סנט ג'יימס ב-25 בפברואר 1773 על ידי פרדריק קורנווליס, הארכיבישוף מקנטרברי. את חינוכו קיבל ממורים פרטיים בארמון, ובקיץ 1786 נשלח לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה יחד עם אחיו, הנסיך ארנסט והנסיך אדולפוס. אוגוסטוס, שסבל מאסתמה לא השתתף בחינוך הצבאי שניתן לאחיו בהנובר, ואף שקל להפוך לכומר של הכנסייה האנגליקנית. בעת טיול באיטליה פגש אוגוסטוס את ליידי אוגוסטה מריי, בתו השנייה של רוזן דנמור הרביעי. בני הזוג נישאו ברומא ב-4 באפריל 1793. טקס נישואים רשמי, שני, נערך בכנסיית סנט ג'ורג' בכיכר הנובר שבלונדון ב-5 בדצמבר 1793. הטקסים נערכו בלי ידיעתו והסכמתו של המלך. באוגוסט 1794 ביטל בית משפט את הנישואים מאחר שהם עומדים בניגוד לחוק הנישואים המלכותיים 1772 מאחר שלא אושרו על ידי המלך. הנסיך המשיך להתגורר עם ליידי אוגוסטה עד שנת 1801 עת הוענק לו מענק פרלמנטרי בסך 12,000 ליש"ט. לליידי אוגוסטה ניתנה המשמורת על ילדיהם ומענק של 4,000 ליש"ט לשנה לגידול הילדים. בעקבות הפרידה העניק המלך לאוגוסטוס את התארים דוכס סאסקס, רוזן אינוורנסו וברון ארקלו, וכן את התואר אביר מסדר הבירית ב-27 בנובמבר 1801. בשנת 1816 נבחר אוגוסטוס לתפקיד נשיא האגודה המלכותית לאמנויות. אוגוסטוס נישא בשנית ב-2 במאי 1831 לסיסילה לטיטיה בגין, בתם הבכורה של ארתור גור, רוזן אראן ואליזבת אנדרווד, ואלמנתו של סר ג'ורג' בגין. גם נישואים אלה נערכו בלא הסכמת המלך. ליידי אוגוסטה מוריי נפטרה שנה קודם לכן. ביום נישואיה שינתה סיליה לטיטיה את שם משפחה ל"אנדרווד" ברישיון מלכותי, אולם לא הוענק לה התואר "דוכסית סאסקס" אבל בשנת 1840 הוענק לה התואר "דוכסת אינוורנס" על ידי המלכה ויקטוריה. ב-29 בינואר 1831 מינה המלך ויליאם הרביעי את אוגוסטוס, אחיו הצעיר, לתפקיד הצייד הראשי ושומר פארק סנט ג'יימס והייד פארק. בין השנים 1830–1838 כיהן אוגוסטוס כנשיא החברה המלכותית. אוגוסטוס והנסיכה ויקטוריה (לימים המלכה ויקטוריה) היו ביחסים קרובים, ובעת נישואיה לנסיך אלברט היה זה אוגוסטוס שליווה אותה אל הטקס. אוגוסטוס נפטר בארמון קנזינגטון בשנת 1843. בצוואתו ביקש שלא תערך לו הלוויה ממלכתית, והוא נקבר בבית הקברות קנסל גרין ב-5 במאי 1843. רעייתו, דוכסית אינוורנס, המשיכה להתגורר בארמון קנזינגטון עד מותה בשנת 1873, ונקברה לצד הנסיך אוגוסטוס. במותו של הנסיך בלא יורשים זכרים התארים שהוענקו לו נכחדו. מנישואיו ללידי אגוסטה מריי (נישאו ב-4 באפריל 1793; הנישואים בוטלו בשנת 1801): אוגוסטוס ד'סטה (1794–1848); אוגוסטה אמה ד'סטה (1801–1866); נישאה לתומאס ויילד, ברון טרורו; לא נולדו להם ילדים. מנישואיו השניים לא היו לו צאצאים. הנסיך אוגוסטוס פרדריק היה גרנד מאסטר של ה-Premier Grand Lodge of England של הבונים החופשיים מאז שנת 1813, ושל ה-United Grand Lodge of England בין השנים 1813–1843. כמו כן הנסיך אוגוסטוס היה אביר במסדר הדרדר. מהיותו בנו של המונרך, נשא הנסיך אוגוסטוס את שלט האצולה המלכותי, כאשר ההבדל היחיד היה בתגי הסמל - בתג האמצעי שני לבבות, ובתגים החיצוניים צלב. הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תגים בסמל המלכותי של הממלכה המאוחדת
דוכס גלוסטר

דוכס גלוסטר (באנגלית: Duke of Gloucester) הוא תואר אצולה המוענק בממלכה המאוחדת לאחד מבניו של המונרך המכהן. התואר הוענק לראשונה לתומאס מוודסטוק, בנו ה-13 של המלך אדוארד השלישי. במותו בלא בן בוטל התואר. התואר הוענק בפעם השנייה להמפרי מלנקסטר, בנו הרביעי של המלך הנרי הרביעי. גם במותו בלא בן בוטל התואר. התואר הוענק בפעם השלישית לריצ'רד פלנטג'נט (לימים מלך אנגליה), אחיו של המלך אדוארד הרביעי. כאשר ריצ'רד הוכתר כמלך, שב התואר אל הכתר. לאחר מותו של ריצ'רד נחשב התואר כתואר הנושא עמו מזל רע, מאחר ששלושת הדוכסים שנשאו אותו נפטרו מבלי יורש, ובמשך 150 שנה לא הוענק התואר. התואר הוענק בפעם הרביעית להנרי סטיוארט, בנו של המלך צ'ארלס הראשון. במותו בלא בן בוטל התואר. ויליאם, בנה של המלכה אן נשא את התואר כל חייו, אולם התואר מעולם לא הוענק לו רשמית, והוא לא היה יכול להורישו. אחריו נשא את התואר פרדריק, נסיך ויילס אולם גם לו לא הוענק התואר רשמית (הוענק לו התואר דוכס אדינבורו). תואר נפרד הוענק לנסיך ויליאם הנרי, אחיו של המלך ג'ורג' השלישי: "דוכס גלוסטר ואדינבורו". תואר זה לא נמנה במניין התארים "דוכס גלוסטר". התואר הוענק בפעם החמישית לנסיך הנרי, בנו של המלך ג'ורג' החמישי. במותו של הנסיך הנרי, ירש בנו, הנסיך ריצ'רד את התואר, והוא נושא אותו כיום. בנו, אלכסנדר וינדזור, רוזן אלסטר עתיד לרשת את התואר במותו. מדיה וקבצים בנושא דוכס גלוסטר בוויקישיתוף ההיסטוריה של דוכסי גלוסטר
פול רסינייה

פול רסינייה (צרפתית: Paul Rassinier;‏ 18 במרץ 1906 - 28 ביולי 1967) היה פוליטיקאי ופציפיסט צרפתי, מאבותיה של הכחשת השואה. בזמן הכיבוש הנאצי בצרפת היה רסינייה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית ואף הקים עיתון מחתרתי ("הרפובליקה הרביעית"). ב-1943 נעצר על ידי הגסטפו ונשלח למחנה בוכנוואלד. לאחר המלחמה נודע בעיקר במאמריו וספריו בנושא הכחשת השואה. רסינייה נולד ב-1906 בברמונט שנמצא בטריטוריית בלפור במזרח צרפת, למשפחה פעילה פוליטית. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתייכה משפחתו של רסינייה לזרם הסוציאליסטי, ורסינייה הצטרף ב-1922 למפלגה הקומוניסטית הצרפתית (PCF), ובהמשך קודם למשרת המזכיר הראשי של המפלגה בבלפור. באותן השנים לימד בבית ספר יסודי, ולאחר מכן היה לפרופסור להיסטוריה וגאוגרפיה במכללה בבלפור. ב-1927 הוא התגייס לצבא הצרפתי ששהה במרוקו. השקפותיו הפציפיסטיות התחזקו כאשר חזה בשחיתות הצבאית והשימוש האלים והדיכוי כלפי תושבי המקום. לאחר עזיבתו את הצבא הוא המשיך בהוראה ובפעילות פוליטית. ב-1932, בעקבות תמיכתו בפלג השמאל האופוזיציוני, הוא סולק מן המפלגה, ולאחר מכן הצטרף למפלגה הסוציאלית SFIO. הספר "השקר של השמות" או בשמו "השקר של יוליסס" (בצרפתית: Le mensonge d’Ulysse) בהוצאת ברסאן בשנת 1950 מהווה חלק ראשון לכתיבתו של רסינייה על הרוויזיוניזם של הכחשת השואה ותוקף את הרעיון של מחנות ההשמדה. חלק ראשון זה פורסם בעבר תחת הכותרת "המעבר של הקו" בשנת 1948. ספר זה היה הסתה ראשונית וסחף אחריו קבוצה גדולה שהפכה למכחישי השואה. הספר קיבל תמיכה גדולה מהצד הצרפתי ואף זכה לתמיכה ולביקורות תומכות מקבוצות בין-לאומיות.[דרוש מקור] מר אדמונד מישל, חבר פרלמנט, שהביא תביעה נגד נזקי השקר של פול רסינייה קיבל תגובות והתנגדויות חריפות מקבוצה גדולה של החברה.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא פול רסינייה בוויקישיתוף פול רסינייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Paul Rassinier, The Holocaust Story and the Lies of Ulysses [Debunking the Genocide Myth]: A Study of the Nazi Concentration Camps and the Alleged Extermination of European Jewry פייר וידאל נאקה, A Paper Eichmann - Anatomy Of A Lie. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דורותי פילדס

דורותי פילדס (אנגלית: Dorothy Fields; ‏ 15 ביולי 1905 - 28 במרץ 1974), פזמונאית. כתבה למעלה מ-400 שירים, בעיקר למחזות זמר בברודוויי ולסרטים ובכללם שירים הנכללים בספר השירים האמריקאי הגדול. אחת מהנשים היוצרות הבודדות בסמטת טין פאן והוליווד. נולדה בניו ג'רזי וגדלה בניו יורק. בת למשפחת מהגרים מפולין. אביה היה אמן וודוויל. עד אמצע שנות השלושים כתבה לברודוויי ובין להיטיה מהתקופה, ללחנים של ג'ימי מקיו (Jimmy McHugh) ניתן למנות את Exactly Like You ואת On the Sunny Side of the Street. ב-1935 עברה להוליווד והחלה את שיתוף הפעולה הפורה שלה עם המלחין ג'רום קרן. יחד כתבו את המוזיקה לסרטים Roberta ו-Swing Time עם פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס. שירם The Way You Look Tonight מסרט זה זכה לפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר לשנת 1936. בשנות הארבעים חזרה לברודוויי כליבריתנית עבור מחזות בברודוויי, חלקם בשיתוף פעולה עם אחיה, הרברט פילדס. בין היתר כתבה את הליברית למחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות" (1946). המחזמר זכה להצלחה אדירה ו"רץ" בברודוויי במשך 1,147 הופעות. המחזמר המוצלח ביותר שכתבה היה Redhead ("ג'ינג'ית") מ-1959 שזכה לחמישה פרסי טוני בהם עבור המחזמר הטוב ביותר. היא נפטרה עקב שבץ בגיל 68. בנאום ההשבעה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית ציטט הנשיא את שירה של פילדס מן הסרט Swing Time באמרו: "Starting today, we must pick ourselves up, dust ourselves off, and begin again the work of remaking America" (החל מהיום עלינו לאסוף את עצמנו, לנקות את האבק, ולהתחיל מחדש את מלאכת שיקום אמריקה). מדיה וקבצים בנושא דורותי פילדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורותי פילדס דורותי פילדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דורותי פילדס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דורותי פילדס, באתר Discogs (באנגלית) דורותי פילדס, באתר SecondHandSongs מירנה כץ פרומר, דורותי פילדס, ב-Jewish Women Encyclopedia דורותי פילדס במסד הנתונים IBDB (באנגלית) דורותי פילדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דורותי פילדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנני אוקלי אשת לפידות במסד הנתונים IBDB (באנגלית)
זה"ב

האם התכוונתם ל... זהירות בדרכים משמרות זה"ב בישראל – משמרות זהירות בדרכים זה"ב בגן – תוכנית ארצית להתנדבות של גמלאים בגני ילדים בנושא בטיחות בדרכים מספר זה"ב – מערכת זיכוי העברות יומניות בזמן אמת (IBAN) זה"ב - הימים בהם קוראים בתורה: ז' (שבת), ה' (חמישי), ב' (שני).
דץ

האם התכוונתם ל... אורנה דץ – זמרת ומנחה ישראלית אורנה ומשה דץ – הרכב מוזיקלי ישראלי משה דץ – זמר, מלחין ומנחה ישראלי אייל דץ – במאי קולנוע ומפיק ישראלי
בואל

האם התכוונתם ל... אוגוסטו בואל (Boal) – במאי תיאטרון, יוצר תיאטרון המדוכאים דון קרלוס בואל (Buell) – מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית
הדוד קמצוץ (סדרת קומיקס)

הדוד קמצוץ (באנגלית: Uncle Scrooge) היא סדרת קומיקס אמריקאית המתמקדת בדמותו של הדוד קמצוץ. הסדרה מופקת משנת 1952 ועד היום. 70 החוברות הראשונות בסדרה אוירו ונכתבו על ידי הקריקטוריסט והקומיקסאי האמריקאי קארל בארקס, עלילת החוברת ה-71 בסדרה נכתבה על ידי בארקס אך אוירה על ידי המאייר טוני סטרובל. בשנת 1986 עברה הבעלות לחברת גלאדסטון שהחלה להוציא לאור חוברות חדשות בסדרה אשר אוירו על ידי אמנים אמריקאים כגון דון רוזה, ג'ון לוסטיג, פאט מקרגריל, דייב רוסון, מייקל גילברט, וויליאם ואן הורן ועל ידי אמנים אירופאים כגון דן ג'יפס, פרד מילטון, רומנו סקארפה. דונלד דאק והאחיינים שלו משתתפים גם כן בסדרה בתור דמויות משנה. היריבים העיקריים של קמצוץ לאורך הסדרה הם חבורת הביגלים, מג'יקה דה ספל, ג'ון רוקרדאק ופלינטהארט גלומגולד. הופעת הבכורה של קמצוץ הייתה בחוברת הקומיקס של דונלד דאק "Christmas on Bear Mountain" אשר יצאה לשווקים ביולי 1947 בו הוא בודק האם דונלד והאחיינים שלו ראויים לרשת את הונו. בארקס אשר ראה מיד את הפוטנציאל הטמון בדמותו של קמצוץ שילב בהמשך את דמותו של קמצוץ בעלילת חוברות קומיקס שונות של דונלד דאק. בעקבות הפופולריות הרבה לה זכתה הדמות, בשנת 1952 הוחלט לראשונה להפוך את הדוד קמצוץ לדמות הראשית בחוברת הקומיקס "Only a Poor Old Man". לאחר שתי חוברות ניסיון נוספות של הדוד קמצוץ, לבסוף קמצוץ החל לככב באופן רשמי כדמות הראשית בחוברת קומיקס משלו: תחת המו"ל Dell Comics: יצא לאור בשנים 1952 - 1962 (חוברות 4 עד 39). תחת המו"ל Gold Key Comics: יצא לאור בשנים 1962 - 1984 (חוברות 40 עד 209). תחת המו"ל Gladstone Publishing: יצא לאור בשנים 1986 - 1990 (חוברות 210 עד 242). תחת המו"ל Disney Comics: יצא לאור בשנים 1990 - 1993 (חוברות 243 עד 280). תחת המו"ל Gladstone Publishing: יצא לאור בשנים 1993 - 1998 (חוברות 281 עד 318). תחת המו"ל Gemstone Publishing: יולי 2003 - נובמבר 2008 (חוברות 319 עד 383). תחת המו"ל Boom Kids: ספטמבר 2009 - עד היום (חוברות 384 - עדיין רץ). אגדות ברווזים אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה דונלד דאק חוברות הסדרה החוברת באתר INDUCKS החוברת באתר INDUCKS
גלאגר

האם התכוונתם ל... איידן גלאגר – שחקן ומוזיקאי אמריקאי ג'ון גלאגר ג'וניור – שחקן אמריקני ג'קסון גלאגר – צלם ושחקן אוסטרלי ליאם גלאגר – סולן להקת אואזיס מייק גלאגר – פוליטיקאי אמריקאי מייקל גלאגר (אנ') – איש מדע המדינה אירי נואל גלאגר – גיטריסט וזמר בלהקת אואזיס פיטר גלאגר – שחקן אמריקני קונור גלאגר – כדורגלן אנגלי רורי גלאגר – זמר-יוצר אירי שיין גלאגר – מוזיקאי אמריקני, גיטריסט בלהקת +44 תרזה גלאגר (אנ') – שחקנית, מדבבת וזמרת בריטית משפחת גלאגר – קורותיה מסופרים בסדרה חסרי בושה
נשק קטלני (סדרת סרטים)

נשק קטלני (באנגלית: Lethal Weapon) הוא סדרת סרטי פעולה בכיכובם של מל גיבסון ודני גלובר אשר מגלמים את מרטין ריגס ורוג'ר מרטאו, צמד בלשים של משטרת לוס אנג'לס אשר נקלעים למצבים קיצוניים שונים. ריגס ומרטאו לחמו בעברם במלחמת וייטנאם, בטרם גיוסם למשטרה. ריגס כסמל מחלקה וצלף בכוחות המיוחדים ומארטו כמפקד מחלקה בחטיבת הצנחנים ה-173 של הצבא. בשל כישורי הקליעה של ריגס, כמו גם מיומנותו באמנויות לחימה, מכנה אותו מארטו בסרט הראשון- "נשק קטלני" ומכאן שמה של סדרת הסרטים. כל ארבעת הסרטים בסדרה בוימו על ידי ריצ'רד דונר. בסרטים שיחקו גם ג'ו פשי, רנה רוסו, כריס רוק, דארלין לאב (אנ'), טרייסי וולף(אנ'), דיימון היינס, אבוני סמית'(אנ'), סטיב קאהן ומרי אלן טריינור. את פסקול סדרת הסרטים הלחינו מייקל קיימן ואריק קלפטון. עד היום יצאו ארבעה סרטים בסדרה: נשק קטלני - יצא לאקרנים בשנת 1987 שהכניס כ-120,207,127 דולר ברחבי העולם. חסינות דיפלומטית (נשק קטלני 2) - יצא לאקרנים בשנת 1989 שהכניס כ-227,853,986 דולר ברחבי העולם. נשק קטלני 3 - יצא לאקרנים בשנת 1992 שהכניס כ-321,731,527 דולר ברחבי העולם. נשק קטלני 4 - יצא לאקרנים בשנת 1998 שהכניס כ-285,444,603 דולר ברחבי העולם. בספטמבר 2016 עלתה ברשת FOX סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת הסרטים, בכיכובם של קליין קרופורד בתפקיד מרטין ריגס ודיימון וואיינס בתפקיד רוג'ר מרטאו. "נשק קטלני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשק קטלני 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשק קטלני 4", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אבנר שביט‏, "נשק קטלני": כל החיקויים שנולדו לסרט שחוגג 25 שנה לצאתו, באתר וואלה, 14 באפריל 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
It Ain't Necessarily So

It Ain't Necessarily So (בתרגום לעברית: "זה לא בהכרח כך"), הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי איירה גרשווין – מילים וג'ורג' גרשווין – לחן עבור האופרה פורגי ובס (1935). באופרה הושר השיר על ידי דמותו של "ספורטינג לייף" - סוחר סמים, אשר מעלה בשיר ספקות לגבי מספר סיפורים תנכיים כמו: דוד וגלית, יונה הנביא והלוויתן, משה בתיבה וגילו של מתושלח. את תפקיד ספורטינג לייף גילם בהפקה הראשונה של האופרה ג'ון דבליו באבלס. בדרנים בולטים אחרים שהופיעו בתפקיד זה הם קאב קאלווי וסמי דייוויס ג'וניור שגילם את הדמות בגרסת הקולנוע לאופרה ב-1959. השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות על ידי אמנים קלאסיים, אמני ג'אז ואמני פופ ורוק, חלקם בעת שביצעו את מוזיקת האופרה "פורגי ובס", חלקם בעת שביצעו מקבץ מיצירות ג'ורג' גרשווין ולעיתים כשיר נפרד ללא הקשר למקורו. בחלק מהמקרים בוצע השיר תחת השם Ain't Necessarily So. גרסאות כיסוי של אמני מוזיקה פופולרית שזכו לפרסום: ארת'ה פרנקלין ב-1959 בובי דארין ב-1959 באלבומו " That's All" כוכב הזמר האוסטרלי בשנות ה-60, נורמי רו ביצע את השיר ב-1965 בגרסה שהפכה ללהיט באוסטרליה המודי בלוז כללו ביצוע לשיר באלבומם "The Magnificent Moodies" מ-1965 הברונסקי ביט הצעידו את השיר כלהיט השלישי מתוך אלבומם הבולט "The Age of Consent" ‏(1984) בעיבוד שכלל ליווי מקהלת נערים. הזמרת שר ב-1994 מידע על היצירה "It Ain't Necessarily So" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"It Ain't Necessarily So" באתר SecondHandSongs מילות השיר רשימת מבצעי השיר, אתר allmusic
טרבלסי

טרבלסי הוא שם משפחה המציין שנושאו צאצא לבן העיר טריפולי שבלוב. האם התכוונתם ל... אסנת טרבלסי – מפיקת קולנוע ישראלית חאתם טרבלסי – כדורגלן תוניסאי מיטל טרבלסי – זמרת ישראלית רנה (רוני) טרבלסי – שר התיירות של תוניסיה. ממוצא יהודי. תמר טרבלסי חדד – עיתונאית ישראלית
Spy vs. Spy

Spy vs. Spy (בתרגום חופשי לעברית: מרגל נגד מרגל) הוא קומיקס שחור לבן ללא מילים אשר מתפרסם באופן קבוע במגזין ההומור הסאטירי האמריקאי מד מגזין מינואר 1961 ועד היום. הקומיקס נוצר במקור על ידי הפליט הקובני אנטוניו פרוהיאס. הקומיקס אשר נוצר בהשראת מרוץ החימוש של המעצמות במהלך תקופת המלחמה הקרה מציג באופן הומוריסטי את המאבק המתמשך בין שתי דמויות מרגלים, אחד שחור והשני לבן, אשר מנסים לחסל זה את זה באמצעות שלל מלכודות וכלי נשק מתוחכמים. לאחר שפרוהיאס יצא לגמלאות, המשיכו להפיק את הקומיקס אמנים שונים: ג'ורג' וודברידג' (יצר שתי רצועות בלבד אשר פורסמו בשנת 1988), בוב קלארק (1988 - 1993), דייב מאנאק (1993 - 1997) ופיטר קופר (משנת 1997 ועד היום). בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה הופקו לאורך השנים משחקי וידאו רבים אשר מבוססים על הסדרה. משחק הווידאו הראשון של הסדרה יצא לשווקים בשנת 1984 ויועד למספר קונסולות משחק ומחשבים ביתיים שונים בהם קומודור 64. המשחק האחרון בסדרה יצא בשנת 2005 ויועד לקונסולות אקס בוקס ופלייסטיישן 2. כמו כן, לאורך השנים הופקו גם סרטוני אנימציה קצרים רבים המתבססים על עלילת הסדרה בתור מעברונים לסדרת המערכונים האמריקנית MADtv. המרגל השחור והמרגל הלבן - הדמויות הראשיות. המרגלת האפורה - ידועה גם כ"ליידי גריי". מרגלת אשר מופיעה בסדרה לעיתים רחוקות ומצליחה תמיד להביס את שני המרגלים. שני המרגלים אשר מאוהבים בה, מנסים לעיתים רבות להציל אותה משום שהיא מתיימרת להיות במצוקה. משום שהיא תמיד ניצחה, פרוהיאס החליט להפסיק להשתמש בה. לאורך השנים האמנים הנוספים אשר יצרו את הסדרה, בהם פיטר קופר, החזירו אותה להופעות מזדמנות. המנהיג השחור והמנהיג הלבן: הקצינים הבכירים ביותר בשגרירויות אליהם המרגלים משתייכים. מדיה וקבצים בנושא Spy vs. Spy בוויקישיתוף סקירה באתר toonopedia אוסף משחקי וידאו של Spy vs. Spy
רפאל אלשיך

רפאל אלשיך הלוי (י' באב תרמ"א, 5 באוגוסט 1881 – ט"ז בתשרי תשי"ח, 11 באוקטובר 1957) היה רב, מחנך ואיש ציבור ביישוב, חבר אספת הנבחרים והוועד הלאומי. אלשיך נולד בצנעא בירת תימן, בן לר' שלום (בן הדור השמיני לרב יחיא הלוי), ולשולמית, בת למשפחת פנחס הכהן. בילדותו התייתם מאביו והתחנך על ידי אחיו של אביו, ר' לוי ור' יוסף אלשיך, ואחיה של אמו, ר' דוד פנחס הכהן. אלשיך היה תלמידם של הרבנים חיים קורח, יחיא קאפח ושלמה פנחס הכהן. לצד לימודיו עסק בשזירת חוטי משי. בשנת תרס"ג, בעקבות הרעב שפקד את תימן, עבר להתגורר בעדן, וכעבור שנתיים עלה לארץ ישראל בעקבות דודיו, ולמד בישיבות בירושלים ובתל אביב, בהן ישיבת אוהל מועד. בארץ עבד כסופר סת"ם ובהגהת כתבי קודש. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק בהוראת ילדים יוצאי תימן בראשון לציון. בשנת 1918 הוזמן אלשיך לתל אביב, והיה למורה ראשי בתלמוד תורה של קהילת יוצאי תימן. שנים ארוכות היה רב קהילת יהודי תימן בתל אביב, רב שכונת מחנה יוסף ורב בית הכנסת "חיי עולם", וכיהן כחבר המועצה הדתית בעיר וחבר מועצת חברה קדישא. בפעילותו הציבורית היה חבר התאחדות התימנים בארץ ישראל ונציגה באספת הנבחרים הראשונה והרביעית (1920–1926, 1944–1949) ובקונגרס הציוני ה-19. באספת הנבחרים הרביעית נבחר לכהן בוועד הלאומי. אלשיך נפטר בתל אביב ב-1957, בן 76 במותו. בהלווייתו בבית הקברות טרומפלדור נכחו נציגו של נשיא המדינה יצחק בן-צבי, רב העיר תל אביב יעקב משה טולידאנו, ויו"ר התאחדות התימנים זכריה גלוסקא. בנו של דודו יוסף אלשיך, שלום אלשיך, היה רב ומנהיג ציבור בקהילת יוצאי תימן ביישוב. יהודה רצהבי, יצחק שבטיאל (עורכים), הראל: קובץ זיכרון להרב רפאל אלשיך, תל אביב: (דפוס העשור), תשכ"ב. דוד תדהר (עורך), "הרב רפאל אלשיך (הלוי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 217 הרב ראובן נדאף, הרב רפאל אלשיך זצ"ל (שלושים לפטירתו), הצופה, 13 בנובמבר 1957 שלמה הורניק, זכרון להולכים: המורה לצדקה (שבעה לפטירתו של הרב רפאל אלשיך זצ"ל), הצופה, 20 באוקטובר 1957 נבחר הועד הלאומי, משמר, 17 בפברואר 1946 נפטר הרב רפאל אלשיך, הצופה, 13 באוקטובר 1957 הרב רפאל אלשיך הובא למנוחות, הצופה, 14 באוקטובר 1957 ראו: משה צדוק, יוצאי תימן מספרים על עצמם, דבר, 14 בדצמבר 1962. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טייכר

האם התכוונתם ל... יוסף טייכר – תעשיין ישראלי ונשיא אוניברסיטת חיפה מינה טייכר – מרצה למתמטיקה, מתמחה בגאומטריה אלגברית ותורת הצמות עם יישומים בחקר המוח שרון טייכר – קומיקאי ושדרן רדיו ישראלי
בלוצ'י

האם התכוונתם ל... בלוצ'ית (אנ') (Balochi) – שפה המדוברת בעיקר בחבל ההיסטורי בלוצ'יסטן (כיום מחולק בין אפגניסטן, איראן ופקיסטן) בלוצ'ים – קבוצה אתנית אישים מוניקה בלוצ'י (Bellucci; ילידת 1964) – דוגמנית ושחקנית איטלקייה פרננדו בלוצ'י (Belluschi; יליד 1983) – כדורגלן ארגנטינאי
הרניק

האם התכוונתם ל... גוני הרניק – מפקד סיירת גולני מאיר הרניק – מוזיקאי ואיש רדיו ישראלי מרטין הרניק (Harnik) – כדורגלן אוסטרי רעיה הרניק – משוררת, סופרת ופעילה פוליטית ישראלית
חיים ליאור

חיים ליאור (8 באוקטובר 1905 – 22 בפברואר 1989) היה מזכיר הכנסת. ליאור נולד בקישינב בשם חיים לרנר. בשנת 1944 עלה לארץ ישראל. בשנים 1949–1959 שימש מזכירו האישי של יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק. לאחר מותו של שפרינצק מונה לסגן מזכיר הכנסת משה רוזטי, ועם פרישתו של האחרון מונה לממלא מקומו. ליאור כיהן כמזכיר הכנסת במהלך הכנסת השישית והשביעית, בשנים 1968–1972. הפוליטיקאי הבלגי הנרי מורו דה מלן, לאחר הגעתו לנמל התעופה בלוד, לטקס חנוכת בניין הכנסת החדש בירושלים. מימין, סגן יו"ר הכנסת אריה בן אליעזר. משמאל, סגן מזכיר הכנסת חיים ליאור , 1966 יו"ר האסיפה הלאומית של טוגו ברטלמי למבוני לוחץ יד למזכיר הכנסת חיים ליאור בנמל התעופה בלוד, לאחר שהגיע לטקס החנוכה של בניין הכנסת החדש בירושלים. במרכז, ח"כ רות הקטין. נשיא הסנאט של קונגו סילבסטר מודינגאי מלווה ע"י בכירים מממשלתו פייר טשילנג' ורוברט קבונזו לאחר הגעתם לנמל התעופה בלוד, לטקס חנוכת בניין הכנסת החדש בירושלים. במרכז, סגן יו"ר הכנסת יצחק נבון. משמאל, סגן מזכיר הכנסת חיים ליאור. משמאל, נציג משרד החוץ אלכסנדר דותן. ארכיון המדינה, תיק מ-3235/37 - HAIM LERNER, באתר ארכיון המדינה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעל עוזאי

יעל עוזאי (15 ביוני 1920 – 3 ביוני 2013) הייתה מזכירת הממשלה בין השנים 1962–1968 ובין 1958-1957 כמ"מ, והיא האישה היחידה שכיהנה בתפקיד זה בתולדות המדינה. עוזאי נולדה ברוסיה בשם קיילה נוביקוב, בת לרחל וליצחק, חסידי חב"ד. בשנת 1925 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל וגדלה בתל אביב. למדה בגימנסיה "הרצליה". בשנת 1938 החלה לעבוד כמזכירה במשטרת היישובים העבריים. בין השנים 1940–1948 עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. עברתה את שמה הפרטי ליעל בהוראת ראש המחלקה המדינית, משה שרת. לאחר קום המדינה הייתה עוזרת למזכיר הממשלה זאב שרף ומאוחר יותר מונתה לסגניתו. בתקופת הביניים שבין פרישת שרף ומינוי כתריאל כ"ץ לתפקיד, שימשה מזכירת הממשלה בפועל. לאחר פרישת כ"ץ מונתה לתפקיד ב-24 ביוני 1962 בהחלטת ממשלה וכיהנה בו בין השנים 1962–1968. למדה משפטים באוניברסיטה העברית (1957–1961) והוסמכה לעריכת דין. לאחר פרישתה משירות המדינה הייתה פעילה ב"איגוד נשים אקדמאיות" ובפעילויות התנדבותיות למען קשישים ומוגבלים. בשנת 1973 הביעה תמיכה בטדי קולק כראש עיריית ירושלים. הייתה מראשוני מפלגת "שינוי" וחברת מועצת התנועה. בנובמבר 1976 הייתה בין מייסדי התנועה הדמוקרטית של יגאל ידין. כיהנה גם כנציגת ציבור בבית הדין האזורי לעבודה בירושלים. הייתה נשואה למיכאל, ממנו התאלמנה. נפטרה ביוני 2013, בגיל 93. מדיה וקבצים בנושא יעל עוזאי בוויקישיתוף יוסף חריף, היא יודעת לשמור סוד, מעריב, 20 במאי 1963 המזכירה־בפועל היתה למזכירה, דבר, 24 במאי 1963 עופר אדרת, מתה יעל עוזאי, מזכירת הממשלה היחידה בישראל, באתר הארץ, 4 ביוני 2013 אפרת ארד, אין זה תפקיד מתאים לנשים, מעריב, 17 באוגוסט 1962 יעל עוזאי תמלא מקום מזכיר הממשלה, דבר, 26 בנובמבר 1957 ארכיון המדינה, תיק ג-6243/16 - עוזאי יעל - עמ' 139, באתר ארכיון המדינה שרים נפרדים מ"שומרת סוד", מעריב, 16 בספטמבר 1968 מוסמך למשפטים, דבר, 16 ביוני 1961 אל טדי קולק, דבר, 12 בספטמבר 1973 תנועת ידין קמה, דבר, 24 בנובמבר 1976
אטפיח

אטפיח היא עיר במצרים התיכונה (חלקה הצפוני של מצרים העליונה) במחוז חלואן. עד 17 באפריל 2008 הייתה העיר שייכת למחוז אל-גיזה. אוכלוסייתה מונה (נכון לשנת 2001) כ-106,000 תושבים. מקור שמה בשם שהיה לה בתקופת מצרים העתיקה: Tpyhwt. פירוש השם: "הראשון בפרות", והוא מתייחס לאלה חתחור. בשפה הקופטית שם העיר הוא פַּטְפַּה, וזה הפך לאטפיח בערבית (أطفيح). בתקופה היוונית – רומית במצרים היה שם העיר אפרודיטופוליס. בחפירות הארכאולוגיות בעיר נמצאו נקרופוליס של חיות, קברים מהתקופה היוונית-רומית. הארכאולוג והאגיפטולוג האנגלי פלינדרס פיטרי חפר באטפין בשנת 1911. הוא חפר באתר המתייחס לעיר הראשית של המחוז ה-22 של מצרים העליונה. הוא חפר תקופה קצרה בשל התנגדותו של ג' דה מ' ג'ונסון, אשר חפר במקום והתנגד לאישור החפירה שניתן לפיטרי. הפרסומים שלו מהחפירה התייחסו רק לעטורי קבר מהתקופה התלמאית של פרה קדושה אשר שמה "איסיס-הֵסַט" הופיע על כתובות בקבר. ג'ונסון חפר באתר ומצא כמויות של פפירוסים בתוך הקברים. האתר נחפר בשנת 2008 על ידי משלחת משותפת מצרית - צרפתית של אוניברסיטת חילואן במצרים, ואוניברסיטת מונפלייה מדרום צרפת. אתר החפירות באטפיח, אוניברסיטאות חילוואן ומונפלייה - האתר בצרפתית