תהילים ע"ח

תהילים ע"ח הוא המזמור ה-78 בספר תהילים (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-77 במספר). מזמור זה משתייך לקובץ מזמורי אסף ונפתח בביטוי ”מַשְׂכִּיל לְאָסָף”. המזמור הוא השני באורכו מכלל הפרקים בספר תהילים (רק מזמור קי"ט ארוך ממנו). אופיו של המזמור הוא לאומי והיסטורי. משורר תהילים סוקר אירועים מכוננים בתולדות עם ישראל: מהעבדות במצרים, דרך יציאת מצרים ומסע בני ישראל במדבר, ועד בחירתו של דוד למלך ותיאור ירושלים כמקום המקדש. בעל המזמור מתאר את החסדים שהעניק ה' לעם ישראל, ומנגד את כפיות הטובה של העם. על פי מנהג הגר"א משמש מזמור זה כשיר של יום ליום השני של פסח (בחוץ לארץ יום טוב שני של גלויות, ובארץ ישראל היום הראשון של חול המועד), בשל התיאור של יציאת מצרים המופיע בו. תולדות עם ישראל מסופרות בקצרה במזמור. תיאור חורבן שילה ובחירת שבט יהודה במקום שבט אפרים למלכות מעיד כי הכוונה לבחירת בית דוד ועל כן ייתכן כי המזמור נכתב בימי שלמה. אולם, ייתכן כי יש עדות להמשכיות ממלכת יהודה לאחר חורבן ממלכת ישראל, ובכך יש להעיד כי זמנו של המזמור הוא לאחר שנת 722 לפנה"ס. המזמור לא מתאר אירועים לאחר חורבן בית המקדש אך תיאור חרון אפו של ה' על בניית הבמות מעיד כי ייתכן וזמנו של המזמור הוא מימי הרפורמה הדתית, שביצעו חזקיהו ויאשיהו. יש המחלקים את המזמור לשבעה חלקים: בכמה מהמזמורים כמזמור ע"ח, בעל המזמור סוקר אירועים בעברו של עם ישראל. בעל המזמור משלב מסורת מקבילה לסיפור המסופר בתורה כאשר הוא מתאר את השיעבוד, עשר מכות מצרים ונדודי ישראל במדבר אך באופן שונה. יש שהצביעו על מסורת אחרת ביחס לסיפור עשר המכות במזמור בדומה למזמור ק"ה. כותרת המזמור ”מַשְׂכִּיל לְאָסָף” מופיעה בנוסף למזמור זה גם בתהילים ע"ד. המונח "משכיל" מוזכר בפרקים אחרים גם ביחס לדוד, לבני קורח ולאיתן. כותרת זו מבקשת לטעת בקורא מוסר השכל וזאת לאור הכתוב בספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק י"ד:”וַיְהִי דָוִד לְכׇל דְּרָכָו מַשְׂכִּיל וַה' עִמּוֹ” ככלל, קובעים חז"ל כי ספר תהילים מיוחס לדוד. אלכסנדר רופא טוען כי מזמור ע"ח שייך לקובץ מזמורים שנכתבו על ידי משפחות אסף או נמסרו על ידן. וזאת עולה מהכתוב בהמשך אודות שבט אפרים וכשלונו: ”וַיִּמְאַס בְּאֹהֶל יוֹסֵף וּבְשֵׁבֶט אֶפְרַיִם לֹא בָחָר. וַיִּבְחַר אֶת שֵׁבֶט יְהוּדָה אֶת הַר צִיּוֹן אֲשֶׁר אָהֵב.” (ספר תהילים, פרק ע"ח, פסוקים ס"ז–ס"ח) מהמזמור עולה כי בידי משפחות אלו ובהן שימרו מסורות מממלכת ישראל ובירתה שילה. לפי המתואר בספר שמות, פרק ז' עד ספר שמות, פרק י"א הכה ה' את מצרים בעשר מכות. אולם, לפי המתואר במזמור ע"ח ובמזמור ק"ה, המצרים הוכו בשבע מכות בלבד. יש הסוברים כי ציון מספרים טיפולוגיים אלו בספר שמות, עשר מכות ובמזמורים ע"ח וק"ה, שבע מכות מבטאים שלמות. במקרא מספר סיפורים בהם קיים חילוף מספרים בין שבע לעשר. בספר דברים, פרק ז', פסוק א' מציין הכתוב שבעה עמים זרים ואילו בספר בראשית, פרק ט"ו, פסוקים י"ט–כ"א בסיפור ברית בין הבתרים מציין הכתוב עשרה עמים. כך גם במשנה קיים חילוף זה בין המספר עשר לשבע. בתלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ב, עמוד א' נכתב: "אמר רב: בעשרה דברים נברא העולם..." ובאבות דרבי נתן מציין הכתוב שבעה דברים לפיהם העולם עומד: "בשבעה דברים ברא ה' את עולמו..." שמואל ליונשטם טוען כי שתי מסורות שקולות אלו זו כנגד זו. התיאור המובא בתהילים פותח במכת דם וכך גם בשמות. יש הסוברים כי זאת מסורת קדומה שהשתרשה. מכת הדם מנחיתה על המצרים מוות וצמא הנרמזות מתוכן המזמור. לאחר תיאור מכת הדם במזמור באות ברצף מכת ערוב ומכת צפרדעים. מכות המתארות מחלה מופיעות בסדר שונה מהתיאור המובא בספר שמות. מזמור ע"ח מתאר כי מכת הדבר הכתה באדם ולא בחי. מזמור ע"ח מאריך בתיאור במכה זו שלא כמו בתורה. ייתכן כי מסורת זו קודמת למסורת הכתובה בשמות אשר ממעטת בתיאורה. מכת הארבה במזמור רביעית במספר ועוצמתה עולה על זו של קודמתה. לאחר מכה זו באה מכת הברד אשר בה בא לידי ביטוי הרס הסביבה והיא ממשיכה את ההרס הסביבתי שגרם הארבה. לאחר מכן מגיעה מכת הדבר כנראה הברד הפוגע בחי ואז המזמור מסתיים במכת הדבר הפוגע באדם. שלושת המקורות מסיימים במכת בכורות. כאמור מספר המכות במזמורי תהילים (ע"ח, ק"ה) הוא שבע. המסורת הכתובה בספר שמות הייתה שקולה לעשרת המאמרים לפיהם יצר ה' את העולם. ייתכן כי המספר עשר המכות המופיעות בשמות שקולות כנגד עשרת הדיברות וציינו את יצירתו של העם. בתהילים סדרן של המכות משתנה ממזמור למזמור. ייתכן כי בספרה שבע מביע מחבר תהילים את החשיבות הדתית של המספר שבע ומעמיד אותו כנגד שבעה ימי הבריאה. ייתכן חילוף מיספורן של המכות בשירה בתהילים שבע ועשר בתורה מעיד על כך כי בעל המזמור הכיר מקורות אחרים. מזמור זה משלב אירועים היסטוריים בתולדות עם ישראל. המזמור מבקש להוסיף פרטים הנעדרים מסיפור המלכת דוד בספר שמואל א', פרק ט"ז. המדרש מבקש לענות על השאלה מה עשה דוד לפני בחירתו למלכות. ייתכן והביטוי המופיע בתהילים י"א: "ה', צַדִּיק יִבְחָן" על פי חז"ל מתייחס לבחירת דוד למלכות בידי ה'. המדרש מוסיף נדבך נוסף על מעשיו של דוד לפני בחירתו למלך בידי האל.: ובמה הוא בוחנו ? במרעה צאן. בדק לדוד בצאן ומצאו רועה יפה, שנאמר : " וַיִּבְחַר, בְּדָוִד עַבְדּוֹ; וַיִּקָּחֵהוּ, מִמִּכְלְאֹת צֹאן."(תהילים ע"ח, ע') מהו מכלאות? כמו "וַיִּכָּלֵא הָעָם מֵהָבִיא" (ספר שמות, פרק ל"ו, פסוק ו') היה מונע (כולא) הגדולים והיה מוציא הקטנים תחילה לרעות שירעו הקטנים הרכה ואחר כך היה מוציא הזקנים כדי שירעו עשב הבינונית, ואחר כך היה מוציא הבחורים שיהיו אוכלים עשב השדה... — שמות רבה, פרשה ב', פסקה ב' על המילים: "וַיַּנְחֵם לָבֶטַח וְלֹא פָחָדוּ וְאֶת אוֹיְבֵיהֶם כִּסָּה הַיָּם". "וַיְבִיאֵם אֶל גְּבוּל קָדְשׁוֹ, הַר זֶה קָנְתָה יְמִינוֹ". מושר ניגון חב"ד שהולחן לכבוד ולרגל יום הולדתו של הרבי מליובאויטש בשנת ה'תשל"ט. על המילים "וַיִּבְחַר בְּדָוִד עַבְדּוֹ וַיִּקָּחֵהוּ מִמִּכְלְאֹת צֹאן". "מֵאַחַר עָלוֹת הֱבִיאוֹ לִרְעוֹת בְּיַעֲקֹב עַמּוֹ וּבְיִשְׂרָאֵל נַחֲלָתוֹ". "וַיִּרְעֵם כְּתֹם לְבָבוֹ וּבִתְבוּנוֹת כַּפָּיו יַנְחֵם". מושר ניגון חב"ד שאף הוא הולחן לכבוד ולרגל יום הולדתו של הרבי מליובאויטש באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא תהילים ע"ח בוויקישיתוף תהילים ע"ח באתר 929 - תנ"ך ביחד הרב ישראל רנד, הר ציון אשר אהב - עיון בספר שופטים על פי מזמורי תהילים, פשטות המתחדשים ג, באתר ספריית אסיף למעט שנה בה הוא חל ביום ראשון שאז אומרים בו את מזמור קי"ד מעשה רב, הלכות פסח קצד. גרשון ברין, עולם התנ"ך: תהלים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 32 נאוה כהן, דף לימוד מתוך מתן על הפרק, המכללה האקדמית הרצוג גרשון ברין, הספרות המזמורית, בתוך ספרות המקרא: מבואות ומחקרים, צפורה טלשיר עורכת, ירושלים, בן צבי, 2011, עמ' 364 נפתלי הרץ טור-סיני, הלשון והספר: בעיות יסוד במדע הלשון ומקורותיה הספרותיים, ירושלים, מוסד ביאליק, 1959, עמ' 179 אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא , ירושלים, כרמל, 2006, עמ' 314-313 ספר תהילים, פרק ק"ה, פסוקים כ"ח–ל"ו אבות דרבי נתן, נוסחה א', ל"ז שמואל א' ליונשטם, מסורת יציאת מצרים בהשתלשלותה, ירושלים, מאגנס, תשכ"ה, עמ' 43-32 פנינה גלפז-פלר, יציאת מצרים: מציאות או דמיון, תל אביב, שוקן, 2002, עמ' 105 גרשון ברין, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, עמ' 32 יאיר זקוביץ, דוד, מרועה למשיח, ירושלים, יד בן צבי, 1995, עמ' 186 הניגון מתוך ניחו"ח, באתר Chabad.org. הניגון מתוך ניחו"ח, באתר Chabad.org.