laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיאן ויליאמס

דיאן ויליאמס (באנגלית: Diane Williams; נולדה ב-14 בדצמבר 1960) היא אצנית עבר אמריקאית. היא אלופת עולם (רומא 1987) בריצת שליחות 4x100 מטר, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (הלסינקי 1983), סגנית אלופת פאן אמריקה (אינדיאנפוליס 1987) ואלופת ארצות הברית (1987) בריצת 100 מטר. ויליאמס נולדה וגדלה בשיקגו אילינוי. ויליאמס ניבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך לא השתתפה בה, בשל החרם שהובילה מדינתה על המשחקים, במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכתה ויליאמס במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.06 שניות, אחרי מרליס גר (10.97 שניות) ומריטה קוך (11.02 שניות), שתיהן ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת שליחות 4x100 מטר. במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה בתחילת אוגוסט 1987 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה שך 11.25 שניות, אחרי בת ארצה גייל דיברס (11.14 שניות) ולפני פולין דייוויס מאיי בהאמה (11.47 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 10.94 שניות במהירות רוח גבית של 3.7+ מטר/שנייה מעל המותר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר 1987 זכתה ויליאמס במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אליס בראון, פלורנס גריפית' ג'וינר פאם מרשל בתוצאה של 41.58 שניות, לפני מזרח גרמניה (41.95 שניות) וברית המועצות (42.33 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.07 שניות, 3 מאיות איטי ממדליית הארד שבה זכתה מרלין אוטי מג'מייקה. במבחנים האמריקאים לאולימפיאידת סיאול שנערכו באינדיאנפוליס ב-16 ביולי 1988 קבעה ויליאמס בשלב רבע הגמר בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 10.86 שניות. ויליאמס הודתה כי השתמשה בסמים משפרי ביצועים במהלך הקריירה שלה בשנים 1981 - 1984. עם זאת, בשנת 1987 היא רצה מהר מתמיד, ללא שימוש בסמים. מאמנה צ'אק דה-באס הושעה מאימון לכל חייו. כעת היא מרצה בבתי ספר בהם היא מתייחסת לנזק שנגרם לה משימוש בסטרואידים והמאבק שלה להשבת הבריאות שלה. היא כתבה אוטוביוגרפיה, True to Me, המתעדת את מאבקה להישאר נקייה מאימרוץ ברמה הגבוהה ביותר. ריצת 100 מטר: 10.86 שניות (1988) ריצת 200 מטר: 22.60 שניות דיאן ויליאמס, באתר olympedia.org דיאן ויליאמס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית דיאן ויליאמס, באתר Track and Field (נשים)
ג'רמי צוקר

ג'רמי סקוט צוקר (באנגלית: Jeremy Scott Zucker; נולד ב-3 במרץ 1996), הידוע בשם הבמה ג'רמי צוקר (באנגלית: Jeremy Zucker), הוא זמר-יוצר אמריקאי-יהודי, שידוע משיריו "all the kids are depressed" ו-"comethru", שצברו מעל ל-300 מיליון השמעות בספוטיפיי. 2020: Love Is Not Dying 2015: Beach Island 2015: Breathe 2017: Motions 2017: idle 2018: stripped. 2018: glisten 2018: summer, 2019: brent ‏(בשיתוף צ'לסי קאטלר) מדיה וקבצים בנושא ג'רמי צוקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'רמי צוקר (באנגלית) ג'רמי צוקר, ברשת החברתית פייסבוק ג'רמי צוקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רמי צוקר, ברשת החברתית אינסטגרם ג'רמי צוקר, ברשת החברתית טיקטוק ג'רמי צוקר, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'רמי צוקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר ספוטיפיי ג'רמי צוקר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר Last.fm (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר AllMusic (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר דיזר ג'רמי צוקר, באתר Discogs (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר Songkick (באנגלית) ג'רמי צוקר, באתר Genius ג'רמי צוקר, באתר And the writer is, דקה 9:38, ‏FEBRUARY 15, 2021 "Jeremy Zucker". Spotify. ארכיון מ-2020-05-17. נבדק ב-20 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לורנס מונסון

לורנס מונסון (באנגלית: Lawrence Monoson; נולד ב-11 באוגוסט 1964) הוא שחקן אמריקאי. מונסון נולד ביונקרס שבניו יורק. ב-1982 נבחר לשחק בסרט הבתול האמריקאי האחרון, הגרסה האמריקאית לסרט הישראלי אסקימו לימון את התפקיד המקביל לדמותו של בנצי. יוצר הסרט בועז דוידזון בחר בו לתפקיד בעת שהיה בן שש עשרה, זאת על מנת לשמור על אותנטיות שכן מדובר בסרט נעורים. ב-1984 שיחק בסרט הרביעי בסדרת סרטי האימה יום שישי ה-13. ב-1985 שיחק בסרט מסכה את חברו של הנער רוקי. ב-1987 שיחק בסרט הטלוויזיה "Gaby: A True Story" אודות חייה של גבריאלה ברימר, סופרת בעלת שיתוק מוחין שפעלה לקידום זכויותיהם של בעלי מוגבלויות. ב-1988 הופיע בסרט הפשע "אהבה מסוכנת". ב-1993 שיחק בסרט והתזמורת ממשיכה לנגן ועל תפקידו היה מועמד לפרס בטקס פרסי הטלוויזיה "CableACE Award". בשנה זו גם הופיעה בסרט "Lies and Lullabies", העוסק באישה בהריון המכורה לקוקאין. ב-1994 הופיע בשלושה פרקים של בוורלי הילס 90210. ב-1997 שיחק בסדרה של NBC "נסיך רחוב" (Prince Street), שירדה מהמסכים לאחר שידור של שני פרקים. בשנים 1999–2000 הופיע בארבעה פרקים של ER. ב-2000 שיחק בסרט "Sharing the Secret", אודות נערה המתמודדת עם בולמיה. ב-2003 שיחק בסרט הפעולה "Marines", אותו הפיק בועז דוידזון. לורנס מונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הכפיל האמריקאי של אסקימו לימון
שלומי לביא

שלומי לביא (נולד ב-1980), ידוע בשם הבמה כרובי, הוא מתופף ומוזיקאי ישראלי, הידוע בעיקר בזכות היותו המתופף המקורי של להקת הבילויים. לביא נולד בישראל בשנת 1980. בשנת 2000 הצטרף ללהקה התל אביבית הבילויים, שהקימו מעט לפני כן ימי ויסלר ונועם ענבר. את הסינגל הראשון של הלהקה, "אוטו זבל (קח אותי איתך)", הוציאה הלהקה בשנת 2003. בשיר לביא מנגן סולו תופים מהיר. הסינגל הבא שהוציאו לאור יחד היה "נפלא פה", שבו לביא ביצע תפקידי ג'אז, סווינג ובוסה נובה בעזרת כלי הקשה רבים ומגוונים, לצד פולק ומוזיקה רוסית. בשנת 2003 יצא אלבום הבילויים הראשון בהשתתפותם של לביא, ויסלר וענבר, בשם "הבילויים". באלבום מנגן לביא מספר מקצבים, על כלי הקשה שונים, ומפגין ידע רחב בעולם התיפוף, תוך שימוש קבוע במקצבי כליזמר מסורתיים, פולק ואף רוק כבד. בשנת 2005 הצטרף לביא ללהקת נונצ'קו, להקה ישראלית-אמריקאית. הלהקה הוקמה על ידי כמה ישראלים מברוקלין, ולביא הצטרף כמתופף עוד כשגר בישראל. מאוחר יותר, כשירד לארצות הברית, המשיך להוציא אלבומים עם הלהקה. בשנת 2007 הוציא יחד עם הבילויים את האלבום השני שלהם יחד, "שכול וכישלון". באלבום זה לביא משתמש יותר במערכת, ובמקצבים פשוטים ואיטיים יותר. כדוגמת הסינגל "באב אל-ואד 38 א'", הפותח את האלבום, בו לביא מנגן רק תוף בס וסנר על הרבעים השני והרביעי של תיבה בעלת ארבעה רבעים. באלבום ניתן לשמוע יותר סגנון של ג'אז בתיפוף שלו, ופחות כליזמר. למשל, השיר "שוש אלמוזלינו" (שיר רגוע על הפוליטיקאית שושנה ארבלי-אלמוזלינו), כאשר בסוף השיר התיפוף הופך למקצב סווינג קלאסי כולל שימוש במצילות. בסוף אותה השנה עזב לביא את הלהקה והיגר לארצות הברית. שם הוא התיידד עם בסיסט להקת הרוק האלטרנטיבי האמריקאית Marcy Playground, דילן קיף. קיף הכיר אותו לסולן הלהקה, ג'ון ווזניאק, ובשנת 2008 החליף לביא את המתופף הקודם של הלהקה, מרטינז דה לה קוטרה. במקביל הצטרף לביא ללהקה הישראלית-אמריקאית "אלקטרו מרוקו", להקת מוזיקה אלקטרונית מעורבת באלמנטים ים תיכוניים. בסוף שנת 2008 עזב לביא את הלהקה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הבילויים שכול וכישלון Drink the Best Wine First A Carefully Planned Accident (אנ') Electro Morocco EP Low Ride EP Marcy Playground (אנ') MP3 Leaving Wonderland...in a fit of rage אתר האינטרנט הרשמי של שלומי לביא אתר האינטרנט הרשמי של Van Goose שלומי לביא, באתר Discogs (באנגלית)
סטיב ליניק

סטיב אלן ליניק (באנגלית: Steve A. Linick; נולד ב-1963) הוא משפטן אמריקאי, שכיהן כמפקח הכללי של מחלקת המדינה של ארצות הברית. ליניק, שהחל את כהונתו תחת מזכירת המדינה הילרי קלינטון, הודח במאי 2020 בידי הנשיא דונלד טראמפ מפני שהוביל חקירה נגד מזכיר המדינה מייק פומפאו בחשד שניצל לרעה את סמכותו למינויים פוליטיים כדי להיטיב עמו ועם רעייתו. ליניק השלים באוניברסיטת ג'ורג'טאון לימודי תואר ראשון ותואר שני בפילוסופיה, וב-1990 קיבל תואר שני במשפטים מאותה האוניברסיטה. בראשית נתיבתו המקצועית בשירות הציבורי שימש ליניק כעוזר התובע המחוזי במחוז פילדלפיה ואחר כך היה שותף במשרד עורכי הדין "ניומן והולצינגר" השוכן בוושינגטון הבירה. בין השנים 1994–1999 היה ליניק עוזר תובע פדרלי בקליפורניה, ובשנים 1999–2006 מילא אותו תפקיד במדינת וירג'יניה. הוא שימש גם כמנהל הביצועי של כוח המשימה הלאומי להונאות רכש במחלקת המשפטים של ארצות הברית ומשנה לראש אגף ההונאה באגף הפלילי של כוח משימה זה משנת 2006 עד 2010. במהלך כהונתו במחלקת המשפטים הוא פיקח והשתתף בתיקי הונאה ועבירות צווארון לבן, שכללו בין היתר שחיתות והונאת חוזים נגד ארצות הברית בעיראק ובאפגניסטן. בשנים 2010–2013 היה ליניק המפקח הכללי הוא שימש כמפקח הכללי הראשון של הסוכנות הפדרלית למימון שיכון (FHFA). ליניק החל את כהונתו כמפקח הכללי של מחלקת המדינה של ארצות הברית ב-30 בספטמבר 2013. כמפקח הכללי, ליניק היה הבכיר האחראי על זיהוי הסיכונים התפעוליים במחלקת המדינה ובסוכנות האמריקאית למדיה גלובלית (USAGM), כמו גם על הערכת הדיות של בקרות פנימיות וביצוע חקירות מנהליות ופליליות של בזבוזים, הונאות, ניהול כושל והתנהגות שגויה. הוא היה אחראי על מתן פיקוח ליותר מ-70,000 עובדי מחלקת המדינה וה-USAGM ששירתו ב-270 משימות שונות מעבר לים, ופיקח על למעלה מ-70 מיליארד דולר אמריקני במחלקת המדינה, בסוכנות למדיה גלובלית ובגופים המוקצים למתן סיוע חוץ. בעיצומה של פרשת טראמפ–אוקראינה, ליניק העביר חבילה של מסמכים מרודי ג'וליאני דרך מזכיר המדינה מייק פומפאו לחבר ועדת המשפט של בית הנבחרים ג'יימי רסקין. ב-16 במאי 2020 פוטר ליניק מתפקידו במחלקת המדינה, זאת לאחר שהוביל חקירה נגד מזכיר המדינה פומפאו בגין שימוש לרעה לכאורה במשרדו. החקירה נפתחה על רקע טענות כי פומפאו השתמש במינוי פוליטי כדי לבצע סידורים אישיים עבורו ועבור רעייתו. עם זאת, החוק בארצות הברית קובע כי על נשיא ארצות הברית להודיע לקונגרס על פיטוריו של בכיר בשירות המדינה חודש ימים מראש כדי לאפשר לו לחקור את הנסיבות לפיטורין, לכן כניסת פיטוריו של ליניק לתוקף תהא ב-16 ביוני. מדיה וקבצים בנושא סטיב ליניק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד המפקח הכללי על מחלקת המדינה של ארצות הברית (באנגלית) כריסטינה רופיני, Trump fires State Department watchdog Steve Linick, באתר CBS News‏, 15 במאי 2020 (באנגלית) דניאל האלפר, State Dept. Finally Fills Vacant Position After Cruz Pledged to Block Nominees, באתר ויקלי סטנדרד, 29 בינואר 2013 (באנגלית) ביוגרפיה רשמית, באתר משרד המפקח הכללי של מחלקת המדינה (באנגלית) משרד דובר הבית הלבן, President Obama Announces More Key Administration Posts, באתר הבית הלבן, 27 ביוני 2013 (באנגלית) אביגייל ויליאמס, ג'וש לדרמן ואחרים, Giuliani says State Dept vowed to investigate after he gave Ukraine docs to Pompeo, באתר NBC News‏, 3 באוקטובר 2019 (באנגלית) ג'וליאן בורגר, Steve Linick: State Department official investigating Pompeo is fired, באתר הגרדיאן, 16 במאי 2020 (באנגלית)
קבוצה לא רשמית (טקסונומיה)

קבוצה לא רשמית או בקיצור קבוצה היא דרגה טקסונומית שאינה מוגדרת על ידי נומנקלטורה של גופים רשמיים הקובעים שמות מדעיים. השימוש בסוג כזה של קבוצה נעשה לרוב כאשר היא איננה מוגדרת היטב. פעמים רבות קבוצות כאלו מבוטלות לאחר שמחקרים חדשים מצליחים לשייך את הטקסונים בתוכה לקבוצות רשמיות. לעיתים במקרים אחרים כאשר קיים קושי להבין את הקשרים בין הטקסונים מחליטים להעביר את הקבוצה לדרגה הרשמית של סדרה. סוג זה של קבוצה יכול להיות פרפיליטי או פוליפיליטי. בזואולוגיה דוגמה לסוג של קבוצה כזו היא למשל הקבוצה "ענף", קבוצה פילוגנטית הכוללת אורגניזם מסוים ואת כל צאצאיו, למשל בסיווג של חלזונות: אחורני-זימים, Sorbeoconcha, חלזונות גבוהים, ו-Ptenoglossa. בתחום הפלאונטולוגיה השימוש בקבוצה נפוץ יחסית משום שפעמים רבות חסר מידע רב כדי להבין כיצד לשייך מאובנים לדרגה הטקסונומית הנכונה. דוגמאות כוללת את הקבוצות: עופות קמאים, לאבירנתודונטיה ומיאקויים. קבוצות כמו הדיינוניכוזאוריה מצויות במחלוקת, כאשר מספר חוקרים רואים בהם קבוצה לגיטימית בעוד אחרים רואים בהם קבוצות לא רשמיות. לרוב קבוצות לא רשמיות הקרובות לדרגה הטקסונומית סדרה, אך לעיתים קיימות גם קבוצות קטנות מאוד למשל בטקסונומיה האנושית, הדרגה הטקסונומית הבלתי רשמית של הגזע נחשבת מקבילה לדרגת תת-מין. בבוטניקה הקבוצה הבלתי רשמית alliance שימשה בעבר כקבוצה של שבטים או סוגים אך בוטלה לפי החלטה של ICN (סעיף 17.2) וכל הקבוצות מוגדרות היום תחת הדרגה הרשמית סדרה.
קירן מאדן

קירן אן מגדלן מאדן (באנגלית: Ciaran Anne Magdalene Madden; נולדה ב-27 בדצמבר 1942) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. מאדן היא בוגרת האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), והיא עמיתה באקדמיה. לפני שנרשמה ל-RADA למדה מאדן בבית הספר לאומנות ראסקין באוניברסיטת אוקספורד. מאדן ידועה בעיקר מהופעותיה בתפקידים ראשיים בסרטי טלוויזיה, בין השאר בעיבודים ליצירות מאת אגאתה כריסטי, ויליאם שייקספיר וטום סטופארד. ב-1971 כיכבה בתפקיד מריאן דשווד במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד ל רומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. מאדן הופיעה במבחר סדרות טלוויזיה, סרטים ומחזות שהופקו לטלוויזיה ומיני-סדרות. ב-1984 כיכבה במיני-סדרה "A Married Man" לצדו של אנתוני הופקינס. בקולנוע הופיעה בסרטים "Gawain and the Green Knight" מ-1973, סרט האימה "The Beast Must Die" מ-1974, "Spy Story" מ-1976, וב"נערי הסווינגג" מ-1993. בסוף שנות התשעים של המאה העשרים הפסיקה לשחק, וחזרה לעסוק בציור, והתמקדה בציור דיוקנים. היא קיבלה תעודה מבית הספר לאומנות Heatherley School of Fine Art שבלונדון. ב-1972 התחתנה מאדן עם ג'ון פטריק סקריבנור. לבני הזוג נולד בן. ב-2001 עברה לגור בדורסט עם בעלה השני, כריסטיאן טיילר, לו נישאה ב-1987. קירן מאדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קירן מאדן, באתר AllMovie (באנגלית) קירן מאדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קירן מאדן, באתר Discogs (באנגלית) Debrett's Peerage and Baronetage. Kelly's Directories, 2000. p. 256. RADA Associates 2008 Profile at CiaranTyler.com. "Ciaran Madden". IMDb. England and Wales Marriage Registration Index, Chelsea Registration District, County of London, April-May-June 1972, Volume 5A, p. 1726. Thomas Alexander J Scrivenor. Birth Registry, St. Marylebone Registration District, County of London, October–December 1972, Volume 5D, p. 2403. "Christian Tyler | Dovecote Press".
יחסי מקסיקו–סמואה

יחסי מקסיקו–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין המדינה העצמאית של סמואה. בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין המדינה העצמאית של סמואה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים שכוננו ב-21 באוקטובר 2008. לאחר כינון היחסים האמינה מקסיקו את שגרירה היושב בניו זילנד על סמואה. בינואר 2012 הפכה לאונורה רואדה גוטיירס לשגרירה המקסיקנית הראשונה להציג את כתב האמנתה לאו לה אאו או לה מאלו של סמואה טופוגה אפי. בנובמבר 2010 ביקר טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, ראש ממשלת סמואה, במקסיקו על מנת להשתתף בוועידה למען מניעת שינויי האקלים שנערכה בקנקון. בנובמבר 2011 חתמו שתי המדינות על הסכם חילופי מידע בנושא מס. בספטמבר 2014 ביקרה בסמואה משלחת מקסיקנית ובראשה שנרית מורגן סטומיור, הסגנית השגריר של מקסיקו לארגון האומות המאוחדות. המשלחת השתתפה בוועידה השלישית הבינלאומית בנוגע לאיים מתפתחים שנערכה באפיה, בירת סמואה. ב-2015 פתחה מקסיקו קונסוליה באפיה, בירת סמואה. מאז שנת 2017 מציעה הממשלה המקסיקנית מלגות לסמואים ללמידה במוסדות ציבוריים להשכלה גבוהה המפוזרים ברחבי מקסיקו. 2010 - טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, ראש ממשלת סמואה 2014 - שנרית מורגן סטומיור, סגנית השגריר של מקסיקו לאומות המאוחדות מקסיקו אינה מיוצגת בסמואה בדרג השגרירות. מקסיקו מיוצגת בסמואה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באפיה, בירת המדינה. מקסיקו הקימה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד הסמוכה, על סמואה. סמואה אינה מיוצגת במקסיקו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ESTADO INDEPENDIENTE DE SAMOA - Ficha Técnica, אתר משרד החוץ של מקסיקו CONSULATE OF MEXICO IN APIA, SAMOA
מרוץ אמסטל גולד לנשים

מרוץ אמסטל גולד לנשים (שם רשמי: Amstel Gold Race Ladies Edition) הוא מהדורת הנשים של מרוץ אמסטל גולד, מרוץ אופני כביש חד-יומי שנערך במחוז לימבורג שבהולנד. המרוץ נוסד בשנת 2001, אז ניצחה בו דבי מנסוולד ההולנדית, הוא התחיל והסתיים במאסטריכט וכלל 100.5 קילומטרים בסך הכל המרוץ התקיים גם בשנת 2002 ו-2003, אולם מאז לא התקיים במשך 14 שנים, וחזר להתקיים ב-2017. גם במהדורה של 2017 המרוץ התחיל במאסטריכט, אך הסתיים בברג וטרבלייט, כשאנה ואן דר ברחן מנצחת במרוץ. שנה לאחר מכן שנטל בלאק ניצחה במרוץ, במדי חולצת הקשת של אלופת העולם. המרוץ מאורגן על ידי חברת "קרן מרוץ אמסטל גולד", שהיא גם המארגנת של מרוץ הגברים. המרוץ גם מתקיים באותו היום של הנשים. מרוץ אמסטל גולד מדיה וקבצים בנושא מרוץ אמסטל גולד לנשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרוץ אמסטל גולד לנשים
עופר רגירר

עופר רגירר (נולד ב-16 במאי 1977) הוא שחקן ישראלי. רגירר נולד בחיפה וגדל ברחובות הוא בן אמצעי בין שלושה אחים: אחות בכורה, ואח צעיר. בגיל צעיר הצטרף ל"בימת הנוער" ברחובות. עוד בהיותו תלמיד תיכון התקבל להפקה הישראלית של גריז (1995) בבימויו של אורי פסטר. לאחר שירותו הצבאי כחוקר מצ״ח משטרה צבאית חוקרת, התבלט בצוות הבידור של מלונות ישרוטל באילת ומשם התקבל כשחקן, זמר ורקדן למחזמר "מלך סיאם", ובהמשך גם במחזמר "המלך ארתור ואבירי השולחן העגול" שכתב וביים ירון כפכפי בהפקת יוכלמן-אשר. במקביל החל ללמוד משחק, בתחילה בבית הספר למשחק מול מצלמה של שרון אלכסנדר (2000–2001), ולאחר מכן בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה בית צבי (2001–2004). רגירר הוא חלק מקבוצת "בועות" בהנחייתה של סיגלית מחבר, אשר מופיעה ברחבי הארץ בערבי תיאטרון פלייבק. מאז שנת 2001 רגירר נמצא בזוגיות עם הבמאי ירון כפכפי. השניים מתגוררים יחד בתל אביב ומגדלים ארבעה ילדים מהורות משותפת עם שתי נשים: זוג תאומות של רגירר ובן ובת של כפכפי. מדיה וקבצים בנושא עופר רגירר בוויקישיתוף עופר רגירר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עופר רגירר, בארכיון הבימה זהר אליה, משפחתם של הבמאי והשחקן: שני אבות, שלוש אמהות, חמישה ילדים, באתר Xnet‏, 28 בנובמבר 2018
כריסטיאן דניאל ראוך

כריסטיאן דניאל ראוך (בגרמנית: Christian Daniel Rauch;‏ 1777, באד ארולזן, גרמניה – 1857, דרזדן) היה פסל גרמני אשר ייסד את בית הספר לפיסול בברלין. אביו הועסק בחצרו של פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל, בגיל 13 התמחה כריסטיאן אצל פרידריך ולנטין פסל החצר של ארולזן, בגיל 18 הפך לעוזר פסל החצר של קאסל, בשנת 1796 מת אביו ובשנת 1797 מת אחיו הבוגר, ובשנת 1797 בגיל 20 ראוך עבר לברלין, ועסק באמנות בזמנו החופשי תחת השפעתו של הפסל יוהאן גוטפריד שדו. לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ שהתרשמה מעבודתו שלחה אותו ללימודים באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, ואחרי זמן קצר הרוזנת סנדרסקי סיפקה לו את האמצעים להמשיך את לימודיו ברומא. ברומא ראוך חבר לוילהלם פון הומבולדט, אנטוניו קנובה, וברטל תורוואלסן, ונשאר שם שש שנים. בשנת 1830 ראוך התחיל לעבוד בייחד עם קארל פרידריך שינקל על מודלים לפרויקט גדול ממדים של מונומנט פרידריך השני, מלך פרוסיה בברלין שהסתיים בשנת 1851. בין תלמידיו: אוגוסט קיס, קארל היינריך מולר, קרל יוהאן שטיינהאוזר, אלברט וולף ופרידריך דרייק. בשנת 1837 החל בקשר עם האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנות ומדעים. צדקה בארמיטז' דנאידה בארמיטז' פרוטומה של ברטל תורוואלסן פרוטומה של אגנס ראוך-בתו פרוטומה של גתה בוורשה פרש לוחם באריה מאת אלברט וולף על פי עיצוב של ראוך בכניסה למוזיאון הישן (ברלין) מונומנט פרידריך השני, מלך פרוסיה באונטר דן לינדן אלברכט דירר בנירנברג מאת יעקב דניאל בורגשמידט על פי עיצוב של ראוך אהרון וחור תומכים בזרועות משה בעת הקרב נגד עמלק ברפידים. בארמון סנסוסי מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן דניאל ראוך בוויקישיתוף כריסטיאן דניאל ראוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
4Q120

4Q120 (נקראת גם pap4QLXXLevb; VH 46; Rahlfs 802; LDAB 3452) היא מגילה המכילה קטע מתרגום השבעים לספר ויקרא, שנמצאה סמוך לקומראן במערה מספר 4, ומוצגת כיום במוזיאון רוקפלר בירושלים. המגילה היא חלק ממגילות קומראן - הנקראות גם מגילות מדבר יהודה. אלו אוסף מגילות הנמצאו באזור מדבר יהודה, מערב ים המלח, החל משנות ה-40 של המאה ה-20. המגילה נמצאה במערה מס. 4 הסמוכה לקומראן, ומתוארכת לתחילת המאה הראשונה לספירה, או סוף המאה הראשונה לפני הספירה. לאחר חקירת המגילה ותיעודה, המגילה הועברה למוזיאון רוקפלר הנמצא בירושלים, ושם היא מוצגת. כתב היד כתוב על פפירוס דק, כאשר הכתב נמצא על שני צידי הפפירוס. מדובר על 97 חלקי (פרגמנטים) פפירוס, שרק על 31 חלקים ממנו ניתן לפענח טקסט כלשהו. כתב היד מכיל חלקים של ספר ויקרא מפרק א פסוק יא, ועד פרק ה פסוק כה, הכתובים ביוונית, כלומר - המגילה כתובה כחלק מתרגום השבעים, תרגום התורה והתנ"ך ליוונית. המגילה נמצאת במצב מאוד מקוטע, כאמור - 97 חלקי פפירוס. בנוסף לכך, בתוך הטקסט ישנם חללים המשמשים להפרדה בין מושגים ושאר חלוקות בתוך הטקסט, וישנו גם שימוש בסימן מיוחד (⌐) להפרדה בין פסקאות שונות בטקסט. אחד המאפיינים הייחודיים של הטקסט במגילת 4Q120 הוא ההופעה של האותיות ΙΑΩ במקום שם י-ה-ו-ה, אחד משמותיו של אלוהים. אלו הופעות כמעט יחידות של התחליף הנ"ל לשם העברי, כאשר במגילות אחרות מופיעים שמות כגון: "κύριος", כתיבת השם בעברית או אפילו כתיבת ארבע נקודות - " .... " במקום שם האלוקים. עמנואל טוב טוען שהחלפת שם י-ה-ו-ה ב-ΙΑΩ היא מוקדמת יותר מכינויים כתובים אחרים לאל, ושכינוי זה הוא הוכחה לכך ש"הפפירוס מייצג גרסה מוקדמת של הכתוב היווני" בניגוד לטקסט של כתבי היד הראשיים והמוכרים יותר. Skehan, Patrick W. (1957). The Qumran Manuscripts and Textual Criticism,: Volume du congrès, Strasbourg 1956. Supplements to Vetus Testamentum 4. Leiden: Brill Publishers. pp. 148–160. Ulrich, Eugene (1992). 120. pap4QLXXLeviticusb in: Discoveries in the Judean Desert: IX. Qumran Cave 4. IV. Oxford: Clarendon Press. pp. 167–186. ISBN 0-19-826328-7. Ulrich, Eugene (1992). "The Septuagint Manuscripts from Qumran: A Reappraisal of Their Value". Septuagint, Scrolls, and Cognate Writings. By George J. Brooke; Barnabas Lindars. 33. Atlanta: Scholars Press. pp. 49–80. תצלומים נוספים של המגילה 4Q120 באתר הספרייה המקוונת של מגילות מדבר יהודה. Sabine Bieberstein; Kornélia Buday; Ursula Rapp (2006). Brücken Bauen in Einem Vielgestaltigen Europa. Jahrbuch der Europäischen Gesellschaft für Theologische Forschung von Frauen: European Society of Women in Theological Research, Jahrbuch der Europäischen Gesellschaft für die Theologische Forschung von Frauen, European Society of Women in Theological Research, Journal of the European Society of Women in Theological Research. Vol. 14. Peeters Publishers. p. 60. ISBN 9042918950. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטנלי רוג'רס ריזור

סטנלי רוג'רס ריזור (באנגלית: Stanley Rogers Resor;‏ 5 בדצמבר 1917 - 17 באפריל 2012) היה עורך דין, קצין צבא ופקיד ממשל אמריקאי. סטנלי רוג'רס ריזור נולד בניו יורק כבנם של הלן לנסדאון ריזור וסטנלי ברנט ריזור, נשיאת סוכנות הפרסום J. Walter Thompson ואחד ממחוללי תעשיית הפרסום המודרנית. עוד בהיותו נער הוא שינה את שמו מסטנלי ברנט ריזור הבן לסטנלי רוג'רס ריזור. אביו של ריזור סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1901, ובנו הלך בעקבותיו וסיים את לימודיו שם ב-1939. הוא המשיך את לימודיו בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה, ולמד שם בתקופה בה למדו סרג'נט שרייבר, ג'רלד פורד וסיירוס ואנס. לימודיו של ריזור הופסקו עם גיוסו לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה עוטר בכוכב הכסף, כוכב הארד ולב הארגמן. לאחר המלחמה הוא החל לעבוד בוול סטריט, והיה לשותף במשרד עורכי הדין הבולט Debevoise & Plimpton. ב-1965, בתקופת מלחמת וייטנאם, מינה אותו הנשיא לינדון ג'ונסון כמזכיר הצבא. בתפקיד זה הוא המשיך לכהן גם בתקופת נשיאותו של ריצ'רד ניקסון, עד 1971. לאחר סיום כהונתו הוא שם למשרד עורכי הדין, בו הוא עבד ונשאר שם עד פרישתו ב-1991. בשנות ה-70 הוא שירת כשגריר ארצות הברית לשיחות צמצום הכוחות ההדדי והמאוזן (Mutual and Balanced Force Reductions) שנערכו בווינה בין נאט"ו לבין ברית ורשה. בהדרגה הוא הפך לביקורתי בנוגע למדיניותה של ארצות הברית בנוגע לנשק גרעיני וב-1997 הוא היה לחבר ולדובר של אגודת הפיקוח על הנשק של ארצות הברית כאשר היא מחתה נגד הרחבתה של נאט"ו למזרח אירופה, מחאה שהייתה מבוססת על הדאגה בנוגע לתגובתה של ממשלת רוסיה להשגת הגבול כביכול של נאט"ו. ב-1942 נשא ריזור לאישה את ג'יין פילסברי, בת למשפחת פילסברי, בעלת חברת המזון המפורסמת. בטקס החתונה נכחו סיירוס ואנס וג'ון פיצג'רלד קנדי. לזוג נולדו שבעה בנים. לאחר מותה של ג'יין ב-1994, נשא ריזור ב-1999 לאישה את לואיז מיד ריזור. במשך כל ימי חייו היה ריזור תומך בקידום החינוך ובשלטון החוק, במיוחד בנוגע להגנת זכויותיהם של נשים, ילדים ומיעוטים, מניעת עימותים בינלאומיים והגנה על הסביבה. מדיה וקבצים בנושא סטנלי רוג'רס ריזור בוויקישיתוף סטנלי רוג'רס ריזור באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית (באנגלית) Associated Press, Former Army Secretary Stanley R. Resor dies at 94, April 19, 2012 סטנלי רוג'רס ריזור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)