שיתין נשמין

שִׁיתִין נִשְׁמִין או שִׁיתִין נִשְׁמֵי (מארמית - שישים נשימות) הוא שיעור זמן הלכתי למדידת שינה. ישנן דעות שונות בספרות ההלכה לגבי אורכו של השיעור, וההכרעה המקובלת היא שהוא מעט יותר מחצי שעה. בתלמוד הבבלי נאמר כי אסור לישון בשנת צהריים יותר משיתין נשמין. התלמוד מכנה את השיעור "שינת הסוס". אמר רב: אסור לאדם לישן ביום יותר משינת הסוס. וכמה שינת הסוס - שיתין נשמי. אמר אביי: שנתיה דמר כדרב, ודרב כדרבי, ודרבי כדדוד, ודדוד כדסוסיא, ודסוסיא שיתין נשמי. אביי הוה ניים כדמעייל מפומבדיתא לבי כובי, קרי עליה רב יוסף: "עַד מָתַי עָצֵל תִּשְׁכָּב מָתַי תָּקוּם מִשְּׁנָתֶךָ" (משלי, ו', ט'). — תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ו, עמוד ב' דין זה נפסק להלכה בשולחן ערוך: אם אי אפשר לו ללמוד בלא שינת צהריים – יישן. ובלבד שלא יאריך בה, שאסור לישן ביום יותר משינת הסוס, שהוא שיתין נשמי. — שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רל"א, סעיף א' הפוסקים האחרונים סייגו את הדברים וכתבו כי אם ישן לצורך לימוד תורה בלילה וכדומה מותר לו לישון גם יותר מכך. בפוסקים ישנן כמה דעות מהו שיעור הזמן של שיתין נשמין. יש שהביאו בשם האר"י שהשיעור הוא שש שעות. הרב צבי הירש בושקא כתב כי השיעור הוא לא פחות משלוש שעות, והוכיח ממה שמסופר על האר"י שישן שלוש שעות בשבת בצהריים, ולא ייתכן שישן יותר משיתין נשמין. הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין כתב "יש אומרים (שהשיעור הוא) כשתי שעות". החיד"א כתב כי "ירא אחד דקדק כמה פעמים בשינת הסוס" ומצא שהיא "יותר מחצי שעה". הרמ"ע מפאנו כתב כי שיעור נשימה אחת הוא חלק אחד (1/1080) משעה, ולדבריו שישים נשימות הם שלוש דקות ושליש. בעל התניא כתב גם כן כי שיעור נשימה הוא כך, אך הוסיף כי שישים הנשימות המוזכרות על דוד המלך הם נשימות גדולות הכלולות מ-18 נשימות, לדבריו השיעור הוא שעה אחת. הרב אברהם דנציג כתב כי שיעור שיתין נשמין הוא שיעור "כדי הילוך מאה אמה", ולדבריו השיעור הוא 54 או 72 שניות. גם הט"ז צידד בכך. בספרות הקבלה נתנו משמעות אחרת ל"שיתין נשמין" על פי הזוהר, כי אין הכוונה לשיעור זמן כלשהו, אלא כל אדם שקם משנתו לפני חצות הלילה, שנתו לא נחשבת כשנת שיתין נשמין אלא רק כ"שישים נשימות חסר אחת" כיון שהשינה לא מושלמת והוא לא התחבר לכל שישים הדרגות שיש בשינה. אולם המלבי"ם הוכיח מהזוהר שהוא "פחות מארבע שעות". מי שלא ישן שיעור שיתין נשמין אינו חייב בנטילת ידיים כשקם, יש אומרים כי אינו חייב בברכות התורה, ואם היה זה באמצע סעודה אין זה נחשב הסחת דעת המחייבת שוב בברכה. רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה שינת הסוס יעקב משה הלל, ביאור לשון הזוהר בעניין השינה לפני ואחרי חצות ופירוש השיתין נשמי, מקבציאל יט' ה'תשנ"ד עמודים קצ"א - ר"ב. יחיאל דב פוקס, בעניין שינה ביום והמסתעף, קובץ "מדרכי דוד" ירושלים ה'תשס"ה, עמודים קע"א - ר"ח. "מתנמנם כסוס" באתר פורטל הדף היומי קיצור שולחן ערוך סימן ב' אות ח'. אור לציון חלק ב' פרק א' סימן ז'. פלא יועץ מערכת השין. פתח הדביר אורח חיים סימן רל"א. רב פעלים בקונטרס "סוד ישרים" חלק ב' סימן ט'. הרב שלום בוזגלו ב"מקדש מלך" על הזוהר בראשית ר"ז., שו"ת משנה הלכות חלק ה' סימן ד' סוף דיבור המתחיל "גם מש"כ". שו"ת תפארת צבי סימן א'. ערוך השולחן סימן ד' סעיף קטן יז'. מחזיק ברכה בקונטרס אחרון אורח חיים סימן ד'. אלפסי זוטא סוכה כו:. מובא בשערי תשובה אורח חיים סימן ד' סעיף טז'. מאמרי אדמו"ר הזקן תקס"ח, עמוד תקמ"ג. חיי אדם כלל ז' אות ח'. המוזכר בתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ו, עמוד א'. (תלוי במחלוקת הראשונים ב"כדי הילוך מיל" ) מידות ושיעורי תורה פרק כ' הערה 127. שמירת הגוף והנפש סימן נד' הערה מה' טורי זהב, אורח חיים סימן מד' ס"ק א'. ספר הזוהר, חלק א', דף ר"ז, עמוד א' שלמי ציבור יז. בשם הרש"ש. כף החיים אורח חיים סימן ד' סעיף קטן נז'. שו"ת וישב הים חלק ג' סימן א'. ארצות החיים, ארץ יהודה, סימן ד' סעיף קטן י'. משנה ברורה, סימן ד', סעיף קטן ל"ד הרב שלמה זלמן אוירבך ב"הליכות שלמה" תפילה פרק ו' סעיף א'. לוח לארץ ישראל בדיני הושענא רבה בשם האדר"ת. חיי אדם כלל מ' סעיף י"ז. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.