laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חומצת שתן

חומצת שתן (בלועזית: חומצה אוּרית; באנגלית: Uric Acid) היא תרכובת אורגנית של פחמן, חנקן, חמצן ומימן. נוסחתה: C5H4N4O3. חומצת שתן היא פורין, והיא קרובה מאוד במבנה לגואנין, לאדנין ולקפאין. זהו תוצר סופי משני של תהליך פירוק ה-DNA. החומצה מופרשת בכמויות קטנות דרך השתן. אצל בעלי חיים, בייחוד אצל עופות, החומצה היא תוצר יותר משמעותי של תהליכים אלו ולכן הם מפרישים אותה בצואה. ריכוז החנקן הגבוה שבה הוא אחד הגורמים לכך שצואת עופות הים, גואנו, היא חומר דישון מבוקש. בני אדם רבים סובלים מעודף חומצת שתן בדם או היפריוריסמיה. במצב זה - רמת חומצת השתן בדם גבוהה מרמת חומצת השתן הנפלטת מן הגוף. עודף זה גורם אצל בני אדם להופעת מחלת השיגדון (גאוט). במחלה זו מצטברים העודפים של חומצת השתן בפרקים או בכליות תוך שהם יוצרים לאורך זמן דלקת מפרקים ואבנים בכליות. עודף חומצת שתן בדם נוצר עקב אכילת מזונות עתירי פורינים כגון כבד, אנשובי, מקרל, אפונה ובירה. כמו כן החומרים קפאין, ניקוטין, אלכוהול ואספירין נוטים להעלות את רמת חומצת השתן בדם. על אף הקשר של עודף חומצת שתן לקפאין, נראה שצריכה מתונה של קפה יכולה להוריד את הסיכון לשיגדון. מחקר שנערך באוניברסיטת ג'ונס הופקינס מצא כי לקיחת כדורי ויטמין סי מסייעת בהורדת רמת חומצת השתן בדם. כמו כן, רופאים ממליצים על שינוי הדיאטה לדיאטה נמוכת פורינים, שתייה מרובה של מים ואף שתית תמיסת סודה לאפיה למנוע את התגבשות חומצת השתן בפרקים. מדיה וקבצים בנושא חומצת שתן בוויקישיתוף חומצת שתן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חומצת שתן, דף שער בספרייה הלאומית NIst Chemistry Webbook חומצת שתן בדם - אתר מדליין (באנגלית) The Coffee and Gout Connection: Helpful or Harmful?, Healthline (באנגלית) The effects of vitamin C supplementation on serum concentrations of uric acid: results of a randomized controlled trial. How to Lower Uric Acid Levels Naturally In 3 Simple Steps הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מפרץ סויסון

מפרץ סויסון (באנגלית: Suisun Bay) הוא שפך נהר רדוד יחסית הממוקם במרכז קליפורניה שבארצות הברית. מפרץ סויסון מתחיל בזרימה המשותפת של הנהרות סקרמנטו וסאן חואן ומהווה פתח כניסה לדלתה של נהר סקרמנטו. המפרץ נקרא על שם השבט האינדיאני סויסונס (Suisunes) ששכן באזור. בקצה המערבי שלו, המפרץ מתחבר למפרץ סן פבלו. במפרץ מאוחסן חלק מצי המילואים של הצי האמריקאי, הנמצא במקום מאז סיום מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא מפרץ סויסון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באבל בובל

באבל בובל (באנגלית: Bubble Bobble) הוא משחק ארקייד של חברת טאיטו היפנית שיצא בשנת 1986. באבל בובל יצא במקור למכונות הארקיד ובהמשך ראה אור בפלטפורמות שונות, ובהן DOS, גיימבוי ואטארי. המשחק כולל שני דרקונים - בוב ובאב (ביפנית בובלון ובאבלון) אשר מנסים להציל את חברותיהם שנחטפו. כדי לעבור שלב במשחק, השחקן צריך לכלוא את כל האויבים במסך בבועות ואז לפוצץ את הבועות ביחד עם האויבים שבתוכן. עם כל חיסול אויב, האויב שחוסל נהפך לפרי שמעניק ניקוד בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת והניקוד מוכפל פי 2 בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת (כלומר חיסול אויב אחד נותן בננה שמעניקה 500 נקודות, חיסול שני אויבים בו זמנית נותן בננה (500 נקודות) ותפוח (1000 נקודות) וכן הלאה. בשלבים מופיעות מדי פעם בועות מיוחדות, למשל בועות מים אשר יוצרות מפל המסוגל להרוג חלק מהאויבים. כמו כן, כשהשחקן אוסף את כל האותיות של המילה EXTEND, הוא מקבל חיים נוספים ועובר אוטומטית לשלב הבא (במשחק לשני שחקנים, שני השחקנים עוברים לשלב הבא, אך רק השחקן שהשלים EXTEND מקבל חיים). למשחק המקורי היו מספר משחקי המשך: Rainbow Islands - The Story of Bubble Bobble 2 (יצא ב-1987) Parasol Stars (יצא ב-1991) Bubble Bobble Part 2 (יצא ב-1993) Bubble Bobble 2/Bubble Symphony (יצא ב-1994) Bubble Memories - The Story of Bubble Bobble III (יצא ב-1995) ישנן גם כמה סדרות המשתמשות בדמויות מהסדרה, אך צורת המשחק בהן שונה לגמרי, למשל Puzzle Bobble, שהיווה השראה למשחק זומה. ספקטרום סינקלייר קומודור 64 פאמיקום MSX מדיה וקבצים בנושא באבל בובל בוויקישיתוף באבל בובל(הקישור אינו פעיל) באתר נענע בגרסת פלאש באבל בובל, באתר PCGamingWiki (באנגלית) באבל בובל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
איילה (אי)

אַייְלָה (בגאלית סקוטית: Islay) הוא אי במערב סקוטלנד, הדרומי ביותר בקבוצת האיים ההברידיים. האי ידוע בכינוי "מלכת האיים ההברידיים" והיה מושבו של "מושל האיים" (Lord of the Isles) ראש שבט מקדונלד בפינלאגן שעל האי, עד שנכבשה סקוטלנד על ידי האנגלים והתואר "נגנב" על ידי משפחת המלוכה הבריטית, (בדומה לתואר Prince of Wales). האי שוכן במחוז (Council Area) ארגייל וביוט דרום-מערבית לאי ג'ורה, ומרוחק כ-45 ק"מ מחופי צפון אירלנד. השפה הגאלית הסקוטית נמצאת עדיין בשימוש באי, בעיקר בחלקו המערבי. בירתו היא העיירה באומור (Bowmore) המפורסמת עקב מזקקת הוויסקי השוכנת בה והכנסייה העגולה הייחודית הבנוי בה. היישוב הגדול ביותר באי הוא פורטנהאבן (Portnahaven). לאיילה היסטוריה אנושית ארוכה ועשירה מאוד. נמצאו עדויות המוכיחות כי האי איילה היה מיושב על ידי מתנחלים מוקדמים מאוד שהגיעו איילה בתקופות שלאחר עידן הקרח האחרון בסביבות 7500 לפני הספירה כדייגים וכציידים. בתקופות מאוחרות יותר של התקופה הנאוליתית ובראשית תקופת הברונזה הונפו אבנים עומדות וגלופות רבות. האי איילה היה בעבר מקור הכוח העיקרי במערב סקוטלנד ונודע כביתם של לורדי האיים. שרידי היישובים שלהם עדיין נראים ב-Finlaggan שהוא אתר ארכאולוגי חשוב מאוד באי איילה, שרידים מההיסטוריה הדתית של איילה ואבנים מגולפות במספר מוקדים באי. הצלב הגבוה של קילדטון הוא הצלב הסלטי מתוארך לסביבות שנת 800 לאחר הספירה ודוגמה יפה להיסטוריה מוקדמת זו. ניתן למצוא צלבים גבוהים אחרים בקילנייב וקילצ'ומן, וניתן לראות לוחות קבר מגולפים בקילצ'ומאן, קילנאכטון, קילס, ברידנדג', פינלגגן וניירבול. האי הוא החמישי בגודלו בסקוטלנד, והשישי בגודלו מבין האיים שסביב בריטניה. אורכו 40 ק"מ ורוחבו 24 ק"מ. כ-3,200 תושבים חיים באי. שטחו כ-600 קמ"ר ופרנסת התושבים מגיעה בעיקר מזיקוק ויסקי ותיירות. מרבית התיירים מגיעים לאי כדי לבקר באחת מתוך תשע מזקקות הוויסקי הפועלות בו, ההופכות אותו למרכז בעל חשיבות רבה בתחום זה. הוויסקי המיוצר באיילה נחשב לבעל הטעם המעושן ביותר מבין סוגי הוויסקי הסקוטי. באי אוכלוסייה גדולה של עופות, והוא מהווה יעד לצפרים חובבים במהלך כל השנה. האקלים באי נוח יחסית לחוף המערבי של סקוטלנד עקב השפעתו של זרם הגולף. מפה טופוגרפית של האי הכנסייה העגולה, מבנה ידוע השוכן בעיירה באומור שבאי מדיה וקבצים בנושא איילה בוויקישיתוף ליאור שדמתי, כבול, אש ותמרות עשן, 'איש הענבים' The Scottish island that buried America's dead מאתר ה-BBC איילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Place names of Islay Meanings and pronunciations. Islay Info. Retrieved November 30, 2021 ISLAYINFO, The Ultimate Online Guide to Islay ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סקוטלנד ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כבש (סוג)

כֶּבֶשׂ (שם מדעי: Ovis) הוא סוג של יונקים מעלי גירה השייכים לתת-משפחת היעלים. בסוג זה מצוי כבש הבית, יונק בעל חשיבות כלכלית רבה, בהיותו מקור לחלב, צמר, עור, פרווה ובשר. לכבש הבר קרניים (גדולות יותר אצל הזכר) ובלוטות ריח בפנים ובטלפיים. הכבשים חיים בעדרים, באזורים הרריים או ברמות, שבהם הם מלחכים עשבי־בר, כשהזכרים הבוגרים נוהגים לחיות בנפרד מיתר העדר. הזכרים נוהגים לנהל ביניהם מאבקים על הזכות להזדווג עם הנקבות בתקופה שמסוף הסתיו ועד תחילת החורף. הטלאים נולדים באביב, כאשר הנקבות חיות בנפרד מהזכרים, ולכן תפקיד ההגנה על הטלאים מוטל על הנקבות. כבש־הבר מגיע לבגרות מינית בגיל ½2– ½3 שנים. אורך חייו 15–20 שנה. "וְגָר זְאֵב עִם-כֶּבֶשׂ וְנָמֵר עִם-גְּדִי יִרְבָּץ" — ספר ישעיהו, פרק י"א, פסוק ו' כיום מבחינים בין שבעה מיני כבשים ועוד מספר תת-מינים שחלקם נחשבים בעיני חוקרים מסוימים למינים בפני עצמם. להלן רשימת המינים המרכזיים: כבש כחול כבש המושק כבש ברבארי כבש, באתר ITIS (באנגלית) כבש, באתר NCBI (באנגלית) כבש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כבש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כבש, באתר GBIF (באנגלית) כבש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גריסים

גריסים הם זרעי דגן או חלקי זרעים. כיום, שם זה מתייחס בעיקר אל גרעיני השעורה, אולם במקורות קדומים אפשר שהכוונה כללית יותר ומכוונת גם לקטניות גרוסות. כזרעי שעורה הגריסים משמשים בתעשיית המזון, המשקאות האלכוהוליים והמזון לבעלי חיים. גריסי פנינה הם גריסים שעברו תהליך של סילוק קליפה ולכן הם נוחים יותר לבישול ולעיכול, אך ערכם התזונתי נמוך יותר. במטבח היהודי משמשים הגריסים להכנת חמין וכן לעיבוי מרקים. מרק גריסים ידוע מהמטבח הפולני הוא מרק קרופניק. גריסי שעורה מיובשים גריסי כוסמת מבושלים תערובת גריסים המשמשת אוכל ליונים מדיה וקבצים בנושא גריסים בוויקישיתוף חדוה בן משה, מזון בריאות: גריסים, באתר ynet, 15 בינואר 2004 מרק גריסים, באתר וואלה חמין גריסים, באתר "מתכונים נט"
שרגא פייבל פרנק

הרב שרגא פייבל פרנק (תר"ג, 1843 - תרמ"ו, 1886) היה תלמיד חכם ועשיר נכבד באלקסוט(אנ'), פרבר של העיר קובנה; מתלמידי רבי ישראל מסלנט. נולד בקלווריה, פלך סובאלק שבפולין, לרב צבי פסח ומינה (לבית טורצקי) פרנק. קיבל חינוך תורני והוסמך לרבנות. הרב פרנק היה מתלמידיו ומקורביו של רבי ישראל מסלנט ואנשי תנועת המוסר. היה בעל מפעל גדול לעורות ובעל בתים רבים בקובנה שהושכרו, בין השאר, לפועלי המפעל שבבעלותו. על מידת הנדיבות שלו מסופר שכאשר נודע לו כי אחד מפועליו שרוי במצוקה כלכלית היה מוסר לו בחשאי את דמי השכירות, כדי שהפועל יוכל לשלמם לאשת הרב פרנק שהייתה אחראית על גביית תשלומי השכירות של בתיהם השכורים. עוד מסופר עליו שכשהיה בא אליו אדם נצרך היה הרב פרנק תוחב את ידו לתוך המגרה, ממלא חופנו בשטרות בלי לספור אותן ומושיטם לאיש. לימים כתב עליו חתנו הרב מלצר בהקדמת ספרו 'אבן האזל': "הרב המצוין בתורתו וצדקת פזרונו". עליית הגג שבביתו הגדול שימשה במשך מספר שנים כמקום התבודדות לרבי ישראל מסלנט, ולשם היה מביא את תלמידיו הקרובים. בעקבותיו השתמש גם רבי יצחק בלזר בעליית הגג הזו כמקום התבודדות בחודשי אלול ועשרת ימי תשובה. מאז שימש הבית, שהיה ממוקם על רכס גבוה באלקסוט, מקום התכנסות לתלמידי חכמים וראשי תנועת המוסר, ובהם רבי נפתלי אמסטרדם ורבי אברהם שינקר. גם ה"סבא" מקלם, הרב שמחה זיסל זיו, היה פוקד את הבית לעיתים מזומנות. הרב פרנק סייע לרב נתן צבי פינקל להקים קיבוץ של בחורים שיקדישו את זמנם לתורה ומוסר. כעבור מספר שנים עברה הקבוצה ללמוד בבית המדרש "הלויית המת" בקובנה. פטרונו של מוסד זה היה רבי יצחק בלזר, שמסר לבחורים שיחות מוסר. בשנת תרמ"ח (1888), לאחר פטירתו של הרב פרנק, עברו עשרה בחורים מן הקבוצה ללמוד בביתו שבאלקסוט. היה נשוי לגולדה פרנק. נפטר בשנת 1886, בגיל 42. בשכבו על ערש דווי ציווה שלא להספידו בהלווייתו. בשעת ההלוויה אמר הרב יצחק אלחנן ספקטור מקובנה, מנהיגה הרוחני של יהדות רוסיה באותה תקופה, שאמנם היה ראוי לעבור על מצוותו ולהספידו, אלא שהוא פוחד ממנו ולכן נמנע מלעשות זאת; אולם כיוון שהנפטר לא אסר לבכות, לכן הוא מתיר לעצמו לבכות על פטירתו. במשך שעה ארוכה בכה הרב ספקטור ויחד עמו כל ציבור המלווים. פרנק ציווה בצוואתו שבנותיו תינשאנה לתלמידי חכמים. ואכן ארבע בנותיו נישאו לתלמידי חכמים מפורסמים: חיה מנוחה - אשת הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלבודקה בליטא, ואחר כך ראש ישיבת חברון. חותנם של ראשי ישיבת חברון הרבנים יחזקאל סרנא, משה חברוני ואהרן כהן ומשה פינקל, ושל רבי יוסף זוסמנוביץ. ביילה הינדה - אשת הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת סלוצק, ואחר כך ראש ישיבת עץ חיים בירושלים. בתם חנה פרל נישאה לרבי אהרון קוטלר פעשא - אשת הרב ברוך הורביץ, שהיה רבה של אלקסוט ור"מ בישיבת סלבודקה שבקובנה. דבורה - אשת הרב שפטל קרמר, שכיהן כמשגיח בישיבת סלוצק, ולימים ראש ישיבה בקליבלנד. בתם פייגא נישאה לרבי יעקב יצחק רודרמן. בניו: רפאל פרנק והרב צבי פסח פרנק (שהיה חתנו של הרב אריה לייב ברוידא). אחיו, הרב יהודה לייב פרנק היה ממייסדי חדרה ואביו של הרב צבי פסח פרנק. גיסו (בעל אחות אשתו) היה הרב זבולון באריט, אב"ד פלונגיאן.
לופאדוטמאכוס...פטריגון

לוֹפַּדוֹטֵמַכוֹסֵלַכוֹגַלֵאוֹקְרַניוֹלֵיפְּסַנוֹדְרִימִיפּוֹטְרִימַּטוֹסִילְפִיוֹקַרַבּוֹמֵלִיטוֹקַטַקֵכוּמֵנוֹקִיכְלֶפִּיקוֹסּוּפוֹפַטּוֹפֵּרִיסְטֵרַלֵקְטְרוּוֹנוֹפְּטוֹקֵפַלִּיוֹקִיגְקְלוֹפֵּלֵיוֹלַגוֹסִירַיוֹבַּפֶטְרַגַנוֹפְּטֵרוּגוֹן (ביוונית: Λοπαδοτεμαχοσελαχογαλεοκρανιολειψανοδριμυποτριμματοσιλφιοκαραβομελιτοκατακεχυμενοκιχλεπικοσσυφοφαττοπεριστεραλεκτρυονοπτοκεφαλλιοκιγκλοπελειολαγοσιραιοβαφητραγανοπτερύγων) הוא שמו של מאכל בדיוני המוזכר בקומדיה מהפכת הנשים מאת המחזאי היווני אריסטופאנס, בין השורות 1169 ו-1175. מילה זו היא הארוכה ביותר בשפה היוונית ולה 170 אותיות ולמעלה מ-70 הברות. עד המאה ה-19 הייתה זו המילה הארוכה ביותר בכל השפות בעולם, אז החליפו אותה שמות של תרכובות בכימיה. זו עדיין המילה הארוכה ביותר בספרות. מאכל זה כולל כ-20 מרכיבים ובהם: חלקי דגים, דג תריסנית, דג הכלב, שומר, סרטן או סרטן הנחלים, נשר, גבינה, דבש, יונת עצים, "יונת בית", קיכלי, תרנגולת, ראש ציפור צלויה, יין, עז או פירות, ארנבת, וכנף של ציפור. שם המאכל הוא הלחם מילים ומורכב מהמילים הבאות המהוות למעשה את המתכון להכנת המאכל: לופאס - Λοπάς (מאכל) טמאכוס - Τέμαχος (חתיכות דגים) סלאכוס - Σέλαχος (תריסנית) גאלֵאוס - Γαλεός (דג הכלב - גילדן כלבי) קראניון - Κρανίον (ראש) לאיפסאנון - Λείψανον (חלקי) דרימיס - Δριμύς (בעל טעם עז) הימוטרימה - Ὑπότριμμα (מאכל המכיל מספר מרכיבים שנטחנו יחד ובהם: ) סילפיון - Σίλφιον (שומר) קאראבוס - Κάραβος (סרטן או סרטן הנחלים) פאראוס - Παραός (נשר) טירו, מהמילה טירוס - Τυρός (גבינה) מלי - Μέλι (דבש) קאטאקכימנוס - Κατακεχυμένος (לשפוך) קיכלי - Κίχλη (לרסק) אפי (מעל) קוסיפוס - Κόσσυφος (דג ים או קיכלי) פאטה - Φάττα (יונת עצים) פריסטרוס - Περιστερός (יונת הבית) אלקטריון - Ἀλεκτρυών (תרנגולת) אופטו, מהמילה אופטוס - Ὀπτός (לטגן או לאפות) קפאליון - Κεφάλιον (ראש קטן של) קינקלוס - Κίγκλος (סוג של תרנגולת) או פלייה מהמילה Πέλεια (יונה) לאגוס - Λαγῶς (או Λαγώς - ארנבת) סיראיון - Σίραιον (יין לבן שבושל עד צמצום) באפה - Βαφή (לטבול) טראגאנוס - Τραγανός ("תיש" או Τραγάλιον "פירות לא מבושלים") פטריס - Πτέρυξ (כנף) שאנוויירפושגוונגיש
רד אאורבך

ארנולד ג'ייקוב "רד" אָאוּוֶרְבָּךּ (באנגלית: Arnold Jacob "Red" Auerbach,‏ 20 בספטמבר 1917 – 28 באוקטובר 2006) היה מאמן כדורסל יהודי-אמריקאי. היה לנשיאה ומאמנה של קבוצת הכדורסל בוסטון סלטיקס בין השנים 1950 ל-1966 בהן זכתה בתשע אליפויות NBA, שיא שנשבר רק בעונת 2008-09 על ידי פיל ג'קסון. הוא וג'קסון נחשבים לגדולי מאמני ה-NBA בכל הזמנים. אאורבך נולד למשפחה יהודית בברוקלין ולמד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא שימש כעוזר מאמן באוניברסיטת דיוק עד שנאלץ להחליף את המאמן הראשי, גרי ג'רארד, שלקה בסרטן. אאורבך נשאר בתפקיד רק 3 חודשים כיוון שלא רצה לקבל משרת אימון בנסיבות שכאלה, ופנה לאמן את וושינגטון קפיטולס (שפורקה ב-1951) בשנים 1947-1949. בהדרכתו, הקבוצה הגיעה למאזנים מצוינים ולראשות הבית פעמיים, אך לא הצליחה לזכות באליפות. בעונת 1949/50 אימן אאורבך בקבוצת "טריי-סיטיז בלקהוקס" (כיום האטלנטה הוקס) והוביל אותה למאזן 28-29. עונה זו היא היחידה בה הוביל מועדון למאזן ניצחונות שלילי. בעונה הבאה החל אאורבך לאמן בבוסטון סלטיקס והוביל אותה להישגים מרשימים עם ביל ראסל, בוב קוזי, ג'ון האבליצ'ק ועוד שחקנים מעולים. כשפרש מאימון בשנת 1966, לאחר 20 שנה כמאמן, נזקפו לזכותו 938 ניצחונות עונה רגילה (שיא שנשמר עד שנת 1995) וכן 9 אליפויות (השיא נשבר רק על ידי פיל ג'קסון). אחד מסימני ההיכר הידועים שלו היה הדלקת סיגר לאות ניצחון עוד לפני סיום זמן המשחק. רד אאורבך המשיך לכהן כמנכ"ל ונשיא הסלטיקס וזכה עימה בעוד 4 אליפויות עד 1984: שתיים בשנות ה-70 בהנהגת האבליצ'ק ודייב קאונס, ושתיים בשנות השמונים כשכיכבו בקבוצה לארי בירד, קווין מקהייל, רוברט פאריש ועוד שחקנים מצוינים. הוא פתח בית ספר לכדורסל על שמו ועבד עם צעירים עד ימיו האחרונים. בנוסף, הוא כתב 7 ספרים על כדורסל. בשנים האחרונות לחייו מצבו הבריאותי התדרדר והוא אושפז שוב ושוב בבתי חולים. ב-28 באוקטובר 2006 לקה בהתקף לב מול ביתו ונפטר. ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA. אאורבך היה חלוץ בתחומים שונים בהיסטוריית ה-NBA: אאורבך היה המאמן הראשון בהיסטוריה שבחר שחקן אפרו-אמריקאי בדראפט (צ'אק קופר ב-1950) והראשון לשבץ חמישה אפרו-אמריקאים בחמישייה הפותחת (ב-1964). אאורבך היה הראשון לבחור בדראפט שחקן שלא בעונתו השלישית במכללה. היה זה בשנת 1978 כשבחר את לארי בירד (לימים אחד מגדולי שחקני ה-NBA בכל הזמנים). לאחר הדראפט נאלץ אאורבך להמתין שנה עד שבירד ישלים את לימודיו. אאורבך העביר את שרביט האימון לביל ראסל והפך אותו למאמן הכדורסל האפרו-אמריקאי הראשון. מדיה וקבצים בנושא רד אאורבך בוויקישיתוף פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל ה-NBA אומר שלום לרד אאורבך רד אאורבך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רד אאורבך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עידו רקובסקי, הוא המאמן הגדול בהיסטוריה, בקבוצה הגדולה אי פעם, באתר הארץ, 14 באפריל 2021 שם המשפחה נכתב באנגלית auerbach. הגיית תחילת השם היא כמו במילה author ("מחבר") והגיית סוף השם היא כמו k (ק'). כאן מופיעה הגיית השם בכתיב פונטי ובהשמעה.
באר מים

באר מים או באר היא מבנה מלאכותי שנוצר בחפירה או בקידוח במטרה להעלות מי תהום מן האקוויפר התת-קרקעי אל פני השטח. המים יכולים להישאב מתת-הקרקע בכלי קיבול (כמו דלי) הקשור לחבל, באנטיליה (שהיא מתקן שאיבה עשוי שרשרת נעה, שאליו מחוברים כלי קיבול למים) או, כנהוג בעולם המודרני, במשאבה. כמו כן קיימות בארות ארטזיות שמהן מופקים מים ללא הפעלת כוח חיצוני. מימי קדם הייתה מציאת מקורות מים צורך חשוב מאין כמוהו להישרדותו של האדם ולהתפתחות הציוויליזציה, ולכן בארות המים היו מהמבנים הראשונים שהוקמו. בשל חשיבותה הכלכלית של הבאר היא הופכת גם למרכז החיים. שם מתכנסים מדי יום הרועים, לשם מגיעות בנות העיר לשאוב מים, כך שהיא משמשת כמקום המפגש המרכזי של החברה כולה. צומת אליה מתנקזים סיפורים ומאורעות רבים. חפירת הבארות היא דרך של היאחזות במקום. גזילת הבאר או סתימתה היא חלק ממאבק על ההיאחזות בקרקע, והשתלטות על באר על ידי גזלתה או סתימתה, משמעה גירוש המתיישבים הקודמים שישבו סביבה ממקומם. בתנ"ך מסופר כי גם אברהם וגם יצחק עסקו בחפירת בארות, נאבקו עליהן עם הפלשתים, ובסופו של דבר נאחזו בארץ והתיישבו בה, ליד הבאר. בהלכה ניתן לעולי רגל היתר מיוחד הקרוי פסי ביראות לשאיבת מים בשבת להשקיית בהמותיהם בלבד, אף שבדבר יש איסור דרבנן של הוצאה מרשות לרשות. ברחבי ישראל מצויים מאות בתי באר שהוקמו בעיקר במהלך המאה ה-19. באזור תל אביב ויפו שרדו כמה עשרות בודדים מתוך למעלה מ-200 בתי באר שהיו קיימים באזור במאה ה-19. ב-2007 נסקרו כמה מבתי באר אלו, המתאפיינים במבני פאר הצמודים לבארות המים ובהם התגוררו עשירי יפו. הסקר נערך בשיתוף אוניברסיטת תל אביב ועיריית תל אביב-יפו. בור מים באר אברהם אקוויפר אנטיליה בית הבאר (נתניה) זיו ריינשטיין, באר מים מהעתיקות בעולם נחשפה בעמק יזרעאל, באתר ynet, 8 בנובמבר 2012 איריס ליפשיץ קליגר, נעם ברקן, על פני תהום, באתר "ידיעות אחרונות", 3 ביוני 2019 בארות, דף שער בספרייה הלאומית בית באר מבטון חשוף בצפון קריית אונו, 1/08 באר המים המרכזית שסיפקה את מי השתייה לעיר המקראית לכיש, 12/07 באר מים במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, 4/08 באר מים בתחומי בית קברות טאסו שביפו, 5/08 באר אברהם, 9/08 "באר השלום" בלוד שלט הסבר על "באר השלום" בלוד שרידי באר המים של הכפר בית דג'אן, 3/10 בתי הבאר - הארמונות הנעלמים של יפו
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית (בגאורגית: საქართველოს საბჭოთა სოციალისტური რესპუბლიკა, מילולית: סַכַּרתווֶלוֹס סַפּצ'וֹתה סוֹציאליסטוּרי רֶספּובּליקה) היה השם שניתן לגאורגיה כשהיא הייתה חלק מברית המועצות משנת 1936 ועד ל-1991. ברוסית היא נקראה: Грузинская ССР (גרוּזינסקַיה ססר). היא נוסדה כרפובליקה סובייטית סוציאליסטית ב-25 בפברואר 1921, והחל מ-12 במרץ 1922 ועד ל-5 בדצמבר 1936 הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז יחד עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1936 התפרקה הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. תחת שלטונו של סטלין, רבים מהגאורגים הוצאו להורג. תחת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב, הממשלה הייתה מבוזרת, וגבר כוחה של המפלגה הקומוניסטית הגאורגית. במקביל החלו לפרוח השוק השחור והשחיתות. אדוארד שוורדנדזה עמל רבות להילחם בשחיתות במשך שנים, מאמצע שנות ה-60 ועד לשנת 1985, כאשר מונה לשר החוץ הסובייטי. ב-28 באוקטובר 1990 נערכו בחירות דמוקרטיות לפרלמנט, וב-15 בנובמבר שונה שם האומה לרפובליקה של גאורגיה. היא הכריזה על עצמאותה ב-9 באפריל 1991, בראשות המנהיג הבדלן זוויאד גמסחורדיה. מדינה זו לא הוכרה על ידי הממשלה הסובייטית עד ספטמבר 1991. מדיה וקבצים בנושא הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית בוויקישיתוף לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באר

האם התכוונתם ל... בְּאֵר באר מים – מתקן להפקת מים מתת-הקרקע באר ארטזית – באר מים שהמים פורצים ממנה ללא צורך בשאיבה באר נפט – מתקן להפקת נפט מתת-הקרקע (ביבשה או בים) מדרשת באר – מדרשה תורנית-קהילתית לנשים בירוחם ובאשדוד בָּאר בר (גם "באר") – דֶּלְפֵּק, משטח עבודה אופקי המשמש להכנת מזון ומשקאות או להגשתם בר (גם "באר") – פאב, בית עסק ומקום בילוי המוכר משקאות אלכוהוליים, ומעוצב כך שעיקר המכירה בו היא סביב דוכן המוזג (הבר) באר (אוקראינה) (Бар) – יישוב באוקראינה דוכסות באר (Bar) – הייתה רוזנות אוטונומית דה פקטו בין האימפריה הרומית הקדושה לממלכת צרפת, סביב העיר בר-לה-דוק (בצפון-מזרח צרפת המודרנית), בשנים 1033–1766 באר (מרוצי מכוניות) (אנ') (BAR‏ – British American Racing) – קבוצה שהשתתפה במרוצי מכוניות פורמולה 1 בשנים 1999–2005 באר (שווייץ) – (בגרמנית: Baar) עירייה בקנטון צוג בשווייץ אישים ששם משפחתם באר אוריה באר (1937–2019) – סופר ומחזאי ישראלי חיים באר (רכלבסקי; יליד 1945) – סופר ישראלי יזהר באר (יליד 1955) – עיתונאי ופעיל חברתי מנחם באר (ג'ורג' באר; 1925–2017) – אדריכל ישראלי רמי באר (יליד 1957) – כוריאוגרף ורקדן ישראלי בר (פירושונים)
משנתו של דון חואן

משנתו של דון חואן (כותרת משנה דרך היאקי אל הדעת) הוא ספרו הראשון של הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה, מתוך סדרה של 12 ספרים הנסובים סביב מפגשיו של קסטנדה, בהיותו סטודנט לאנתרופולוגיה, עם מכשף אינדיאני-מקסיקני בשם דון חואן. קסטנדה נהפך לחניכו של דון חואן ומתוודע אל דרך חיים ומחשבה שונה מהגישה המערבית המקובלת. הספר מתאר את תחילת מסעו של קסטנדה אל "אינסוף הים האפל של המודעות"[דרוש מקור] . מטרת הלימוד היא להפוך את הלומד ללוחם ואיש דעת. אחת הדרכים שבהן משתמש דון חואן להעביר את הדעת לחניכו היא באמצעות "צמחי עוצמה" - צמחים הלוצינוגניים המשפיעים על ראייתו הקוגניטיבית של האדם וכן על הבנתו ותפיסתו את העולם. כך, למשל, תפיסה מרחבית יכולה להשתנות בהשפעתם, כמו גם כל תפיסה אנוש ההגיונית בכללותה. בספר מתוארים 3 סוגי צמחים כאלו: "דטורה אנוקסיה" ("התפוח הקוצני", "עשב השטן"): הדטורה היא צמח שכיח הנמצא בשטחים ריקים, הוא בעל פרח לבן ופרי המוקף בקוצים. "פיוטה" ("מסקלין", "מסקליטו"): קקטוס הגדל במקסיקו, צבעו ירוק והוא כמעט נטול קוצים, הוא בעל ניצנים לבנבנים. "פסילוסיבה מקסיקנה" ("העשן הקטן"): פטרייה שגדלה בדרום אמריקה. לאורך התנסויותיו של קסטנדה בצמחים משני תודעה הוא נחשף אל עולם חבוי אשר גרם לו להבין את המציאות בדרכים אחרות נוסף על הדרך בה היה רגיל עד אז. הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 1968, ובעברית בשנת 1977. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגו אורדז'וניקידזה

גריגורי קונסטנטינוביץ' אורדז'וניקידזה (בגאורגית: გრიგოლ (სერგო) ორჯონიკიძე, מילולית: גריגוֹל (סֶרגוֹ) אוֹרג'וֹניקידזֶה; ברוסית: Григорий Константинович Орджоникидзе) ידוע גם כסרגו אורדז'וניקידזה (24 באוקטובר 1886 (על פי הלוח היוליאני 12 באוקטובר) - 18 בפברואר 1937) היה חבר הפוליטביורו, וחבר קרוב של סטלין. אורדז'וניקידזה, סטלין והארמני אנסטאס מיקויאן נקראו בזמנו בבדיחות הדעת "הקליקה הקווקזית". אורדז'וניקידזה נולד בכפר ר'ורשה שבנפת חרגאולי (מערב גאורגיה). הוא נהיה מעורב בפוליטיקה הרדיקלית בשנת 1903, ואחרי שסיים את חוק לימודיו כרופא בבית הספר לרפואה מיכאילוב, הוא נעצר על העברת נשק. הוא שוחרר ונסע לגרמניה, אבל בשנת 1907 חזר לרוסיה והתיישב בבאקו, שם עבד עם סטלין ואחרים. אורדז'וניקידזה השתתף במהפכה החוקתית האיראנית כשליח של המפלגה הבולשביקית, ונשאר בטהראן לזמן מה (בסביבות 1909). הוא נעצר בגין חברותו במפלגה סוציאל-דמוקרטית והוגלה לסיביר, אבל הצליח להימלט שלוש שנים מאוחר יותר. הוא חזר עם סטלין לסנקט פטרבורג באפריל 1912, אבל שוב נתפס ונשפט לשלוש שנות עבודת פרך, אותן ריצה במבצר שליסלבורג. בתקופת מלחמת האזרחים הוא הפך לקומיסר לאוקראינה, והשתתף במאבק שהתחולל בקווקז, במקום שלימים הוא עזר לייסד כוח סובייטי במדינות כמו ארמניה. בשנת 1921 פלישה של הצבא הבולשביקי לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה ואת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה. אורדז'וניקידזה מונה לפוליטביורו בשנת 1926, אך בשנת 1936 החל סטלין לפקפק בנאמנותו, בפרט כאשר גילה כי השתמש בהשפעתו להגנה על דמויות מסוימות שהיו תחת חקירת הנ.ק.ו.ד.. בינתיים, שמועות שהתפשטו טענו כי אורדז'וניקידזה מתכנן להוקיע את סטלין בנאומו במליאה באפריל 1937. אורדז'וניקידזה נמצא מת לפני שהספיק לשאת את הנאום. הוא ירה בעצמו לאחר פגישה סוערת עם סטלין. בזכרונותיו מציין ניקיטה חרושצ'וב כי אורדז'וניקידזה גילה למיקויאן, בלילה שלפני מותו, שלא ימשיך להתמודד עם מה שקורה במפלגה, קרי, החיסולים השרירותיים של חברי מפלגה. מספר ערים בברית המועצות נקראו על שמו של אורדז'וניקידזה, כמו למשל ולדיקווקז. מדיה וקבצים בנושא סרגו אורדז'וניקידזה בוויקישיתוף ד.פ., אורג'וניקידזה, דבר, 24 בפברואר 1937 סרגו אורדז'וניקידזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סרגו אורדז'וניקידזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סרגו אורדז'וניקידזה (1886-1937), דף שער בספרייה הלאומית כרושצ'וב ממשיך במסע הגילויים נגד סטלין: סטלין בדה קשר הרופאים היהודיים, מעריב, 18 במרץ 1956