laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית עיריית לוון

בית עיריית לוון (בפלמית: Stadhuis van Leuven) הוא מבנה בולט ונקודת ציון עירונית בעיר לוון שבבלגיה. הבניין ממוקם על כיכר השוק (Grote Markt) ממול לכנסיית פטרוס הקדוש. המבנה נבנה בסגנון האמנות הגותית המאוחרת הברבאנטית בין השנים 1448 ל-1469. לבניין שלוש קומות ראשיות, בעלות חלונות גותיים בשלושת צדדי הבניין הנראים מן הכיכר. למבנה גג מחודד שבקצותיו צריחים מתומנים בעלי חרכים המאפשרים מעבר של אור דרכם. פסלים הממוקמים בנישות מיוחדות מפוזרים בכל רחבי הבניין. התומכות של הפסלים מגולפים עם סצנות תנכיות. בעוד הנישות והתומכות מקוריים, 236 הפסלים חדשים יחסית, ומתוארכים אחרי שנת 1850. הפסלים של הקומה הראשונה מסמלים אישים חשובים בהיסטוריית העיר; אלו של הקומה השנייה, מסמלים קדושים פטרונים ודמויות סימבוליות; אלו של הקומה השלישית, את הדוכס של לוון ושל דוכסות בראבנט מתקופות שונות. בחזית הראשית קיים גרם מדרגות המובילות לכניסה, ושני שערים במרכז, אשר מעליהם מתנוססות הדמויות של פטרוס (השמאלי) והמדונה והילד (הימני). בחלק הפנימי קיים אוסף מעניין של עבודות אמנות, כולל פסלים של ז'ף לאמבו וקונסטנטין מונייה, כמו כן ניתן לראות בפנים את הדיוקנות של כל ראשי הערים משנת 1794. הבניין הידוע כיום כבית העירייה היה הבניין הקדמי במתחם של בניינים עירוניים שבנייתם החלה בשנת 1439. האדריכל הראשון של הבניין מת זמן קצר אחרי תחילת הבנייה של האגפים האחוריים, והוא הוחלף על ידי אדריכל אחר, שמותו בשנת 1445 ציין את סוף השלב הראשון בבנייה. הפרויקט המשיך בשנת 1448. אבן הפינה הונחה ב-28 במרץ של אותה השנה. מרתפים של מספר בתים הרוסים סופחו למבנה, וניתן להגיע אליהם כיום דרך דלת קטנה בצידו השמאלי של בית העירייה. התוכניות הראשונות, שהושפעו מבית עיריית בריסל, כללו מגדל פעמונים באחת הפינות. התוכניות שונו לצריחים סימטריים, אותם ניתן לראות כיום. בניית התקרה והגג הסתיימו בשנת 1460, והבניין כולו הושלם בשנת 1469. במאה ה-19, בית העירייה עבר שיפוץ הכרחי כתוצאה של מאות שנים של התיישנות. הבניין נותר עומד לאחר ההפצצות הרבות על לוון במלחמת העולם הראשונה, וסבל מנזקים קלים בלבד. במלחמת העולם השנייה פצצה פגעה בפתח הבניין וגרמה לנזקים חמורים יותר, שתיקונם הושלם רק ב-1983. מדיה וקבצים בנושא בית עיריית לוון בוויקישיתוף
ריף (אזור)

ריף (בריפית: ⴰⵔⵉⴼ) הוא אזור בצפון מרוקו שמתפרס מטנג'יר במערב עד הגבול עם אלג'יריה במזרח והים התיכון הוא גבולו הצפוני. האזור הררי בעיקרו אך כולל גם כמה מישורים פוריים. אזור ריף במרוקו מיושב בעיקר על ידי ברברים מבני שבטים המוכרים כ"ריפים". בני שבטים אלה דוברים בדיאלקט ריפי של ברברית (תאמאזיגת) לצד ערבית מרוקאית. בתחילת המאה ה-20 קבוצת שבטים זאת נלחמה לעצמאותה בהובלת עבד אל-כרים אל-ח'טאבי וזכתה להקמת רפובליקת ריף בשנים 1920-1926. אולם הרפובליקה במהרה פורקה על ידי כוח צבאי מסיבי ומשותף של ספרד וצרפת. מדיה וקבצים בנושא ריף בוויקישיתוף ריף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארוק א-שרע

פארוק א-שרע (בערבית: فاروق الشرع; נולד ב-10 בדצמבר 1938) הוא מדינאי סורי אשר כיהן כסגן נשיא סוריה משנת 2006 עד 2014. א-שרע נולד בדרעא. לאחר שהשלים תואר ראשון באנגלית, עבד כעשר שנים באירופה, כנציג של חברת התעופה הסורית. בשנות השבעים הפך לחבר פעיל במפלגת הבעת' הסורית, והתקבל לעבודה במשרד החוץ הסורי. בשנים 1976–1980 שירת כשגריר באיטליה, בשנים 1984-1980 היה סגן שר החוץ, ובמרץ 1984 מונה לתפקיד שר החוץ, על ידי הנשיא חאפז אל-אסד. במקביל התחזק מעמדו במרכז מפלגת הבעת', והוא מונה לסגן ראש הממשלה. א-שרע נטל חלק בוועידות השלום עם ישראל, בוועידת מדריד בשנת 1991, בקמפ דייוויד ובוועידת שפרדסטאון בשנת 2000. במהלכן הצהיר כי החזרת השטח שנכבש במלחמת ששת הימים בשנת 1967 (רמת הגולן) היא תנאי הכרחי לחתימה על הסכם שלום. לאחר מותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, החליף בנו בשאר רבים מבכירי הממשל, אך השאיר את א-שרע. בכך היה לאחד משרי החוץ הוותיקים בעולם. באוקטובר 2005, בעקבות האשמות כי הטעה את החוקרים הבינלאומיים בנוגע לחקירה על מעורבות סורית אפשרית ברצח ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, הייתה ציפייה כי יתפטר מתפקידו. עם זאת, מאז 2009, נראה כי טענת א-שרע התקבלה, במיוחד לאחר שחרורם של ארבעה לבנונים בכירים שהואשמו בעבר במעורבות ברצח. ב-11 בפברואר 2006 עזב את תפקידו כשר החוץ והתמנה לסגן נשיא סוריה. תפקיד שלא היה מאויש במשך מספר חודשים, מאז עזיבתו של עבד אל-חלים ח'דאם, אשר שימש גם שר החוץ במשך זמן רב לפני שהפך סגן נשיא. היו שראו במינויו של א-שרע לסגן נשיא הורדה בדרגה, שכן יש בתפקיד זה פחות קשר עם דיפלומטים רבים ומנהיגים בעולם. סגן נשיא סוריה הוא בדרך כלל תפקיד טקסי. עם זאת, אחרים מאמינים כי מאז מינויו לסגן הנשיא, יש לא-שרע תפקיד גדול יותר בקבלת ההחלטות, שכן הוא נמצא בסוריה לעיתים קרובות יותר. כסגן הנשיא, ימלא א-שרע את תפקיד הנשיא במקרה שאסד יפסיק לשמש בתפקידו. בנובמבר 2018, לאחר שנים שלא נראה בציבור ונפוצו שמועות לגביו, נראה א-שרע לצד הנשיא הסורי אסד. מדיה וקבצים בנושא פארוק א-שרע בוויקישיתוף אהוד יערי, ‏צפו: אסד מתפלל, סגנו פארוק א-שרע - נעדר, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2012 ניר יהב‏, אסיר בביתו: לאן נעלם סמל המשטר הסורי?, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2014 ציוץ של רועי קייס ברשת החברתית אקס (טוויטר), 21 בנובמבר 2018
מועצה אזורית השרון הצפוני

מועצה אזורית השרון הצפוני הייתה מועצה אזורית באזור השרון. המועצה הוקמה בשנת 1951 והתקיימה עד שנת 1984 עם חיבורה עם מועצה אזורית הדר השרון ליצירת מועצה אזורית לב השרון. המועצה גבלה בצפון בכפר יונה, במועצה אזורית עמק חפר ובפרדסיה (אחרי שנת 1952), במזרח בקלנסווה, טייבה ואזור השומרון, בדרום ב קדימה וצורן, ומועצה אזורית הדר השרון ובמערב באבן יהודה ונתניה. יישובי המועצה היו: צור משה גאולים נורדיה גנות הדר (מ-1964) תנובות שער אפרים ניצני עוז פרדסיה (עד שנת 1952) ינוב בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה שיחד המועצה תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל. המועצה אוחדה לבסוף עם מועצה אזורית הדר השרון ביוני 1984 ליצירת מועצה אזורית לב השרון. שאול לוי מצור משה אברהם כוכבי מגאולים יעקב כהן מתנובות אברהם אליהו מצור משה מציעים לאחד מועצות אזוריות, דבר, 14 בפברואר 1967 צו המועצות המקומיות, קובץ התקנות, 4639, 31 במאי 1984, עמ' 1645-1653 בית הספר, באתר www.zur-moshe.co.il
קדחת חוזרת

קדחת חוזרת הוא שמם של שתי מחלות הנגרמות על ידי חיידקים בסוג Borrelia. האם התכוונתם ל... קדחת חוזרת אנדמית – מחלת חום המועברת לאדם בישראל על ידי קרציות רכות ממין Ornithodoros tholozani. מוכרת גם בשם קדחת המערות. קדחת חוזרת מגפתית – מחלת חום המועברת לאדם על ידי כיני גוף. נפוצה כיום בעיקר באפריקה ובדרום אמריקה.
א-רפיד

אָ-רָפִי֫ד הוא התעתיק העברי לשם הערבי الرفيد (תעתיק מדויק: אָלרָפִי֫ד, ה-ל' אינה נהגית), המשמש כשמם של מספר מקומות. האם התכוונתם ל... א-רפיד (לבנון) (אנ') – כפר בנפת ראשיא, בבקאע שבדרום–מזרח לבנון א-רפיד (רמת הגולן) (אנ') – כפר סורי במחוז קוניטרה שבדרום-מערב סוריה, סמוך לגבול עם ישראל, ראו קוניטרה (מחוז) חורבת א-רפיד – אתר ארכאולוגי בתחומי פארק הירדן שבשיפולי רמת הגולן בישראל, סמוך לנהר הירדן א-רפיד (ירדן) (ער') – כפר במחוז אירביד בצפון–מערב ירדן, ראו אירביד (מחוז) הר רפיד ("ח'ירבאת ראפידיה"; הר בפרוזדור ירושלים) רפיד (פירושונים) הכפר הלבנוני א-רפיד ממוקם ממערב לדמשק ובערך על אותו קו אורך של מזרח רמת הגולן הישראלית ומפגש הגבולות סוריה-לבנון-ישראל הכפר הסורי א-רפיד מצוי בשטח החיץ שממזרח לקו הסגול, בחלק שנתון לפיקוח הכוח הרב–לאומי אונדו"ף. מצדו השני של הגבול ומעט צפונה, בשטח ישראל, מצוי הר פרס. חורבת א-רפיד ממוקמת כמעט על אותו קו רוחב עליו ממוקם כפר א-רפיד הסורי, אך השניים מרוחקים זה מזה ומצויים משני צדי רמת הגולן הישראלית. הכפר א-רפיד הירדני ממוקם מדרום לגבול ירדן-סוריה, וקרוב למדי לגבול ירדן-סוריה-ישראל.
ולדימיר מורוזוב

האם התכוונתם ל... ולדימיר מורוזוב (החלקה על קרח) – מחליק על קרח רוסי, סגן אלוף אולימפי (בייג'ינג 2022) וסגן אלוף עולם (2018 ו-2019) ולדימיר מורוזוב (שחיין) – שחיין רוסי, אלוף עולם ובעל מדליית ארד באולימפיאדת לונדון 2012 ולדימיר מורוזוב (1940) – חותר סובייטי, זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות ולדימיר מורוזוב (1952) – חותר סובייטי, זכה במדליית זהב אולימפית
ולדימיר מורוזוב (1940)

ולדימיר איבונוביץ' מורוזוב (ברוסית: Володимир Іванович Морозов; ‏4 במרץ 1940 – 8 בפברואר 2023) היה קיאקיסט סובייטי. 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי (טוקיו 1964, מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) ו-3 פעמים אלוף עולם (ברלין 1966, קופנהגן 1970 ובלגרד 1971). ולדימיר מורוזוב נולד בקרסנובודסק (אז בתחומי ברית המועצות היום בטורקמניסטן). הוא התחיל להתאמן בעיר הולדתו ותוך זמן קצר עבר עם משחתו לקייב. בשנת 1962 הוא זכה לראשונה באליפות ברית המועצות ובעקבות כך נכלל בנבחרת. מורוזוב זכה במדליות זהב באליפויות ברית המועצות במשך עשור עד לשנת 1972 וזאת במסגרות שונות (רביעיות וזוגות). במהלך הקריירה על הישגים בספורט הוא זכה בעיטורים סובייטים ובשנת 2012 הוענק לו עיטור אוקראיני. בשנת 1964 הוא זכה במדליית זהב הראשונה ותחרות לרביעיות. בתחרות גמר הרביעייה הסובייטית הקדימה את הרביעייה הגרמנית בפחות משנייה. בשנת 1968 הוא זכה במדליית זה שנייה בתחרות של זוגות כאשר הוא התחרה ביחד עם שותפו מאוקראינה שזכה במדליית כסף אישית בתחרות ל-1000 מ'. בשנת 1972 הוא הוצב בפעם השנייה בתחרות רביעיות וזכה במדליית זהב השלישית. ולדימיר מורוזוב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ולדימיר מורוזוב, באתר olympedia.org
יאיר מזור

יאיר מזור (נולד ב-2 באוקטובר 1950) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי בתחום הספרות העברית החדשה. מכהן כראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית וראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי בארצות הברית. מזור למד לתואר ראשון, שני ושלישי בספרות באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלו (1978) עסקה במוטיבים ביצירות ש"י עגנון. עבודת הדוקטורט (1983) עסקה במבנה של הסיפורת העברית הריאליסטית בתקופת ההשכלה. שתי העבודות זכו בפרסי מחקר של אוניברסיטת תל אביב. בשנים 1976 - 1978 הרצה בתחום הספרות בסמינר הקיבוצים, ובשנים 1977 - 1980 באוניברסיטת בן-גוריון. במקביל הרצה בשנים 1977- 1981 באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן עבר לארצות הברית והצטרף כעמית מחקר למחלקה ללימודי סקנדינביה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ומ-1982 החל לחקור במסגרת המחלקה לשפות עבריות ושמיות באוניברסיטה זו. ייסד את המרכז ללימודים יהודיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ועמד בראשו. ב-1990 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין, שם עבד במחלקה לספרות ושפות אפריקאיות ובמחלקה לתרבות ושפות מזרח-תיכוניות. ב-1994 עבר לאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, שם הוא מכהן עד היום כפרופסור במחלקה לשפות זרות, ראש המגמה לשפה וספרות עברית חדשה ומקראית, וראש המכון למדעי היהדות. פרסם 11 ספרי מחקר ויותר מ-180 מאמרי מחקר וביקורת. מחקריו עוסקים בספרות העברית החדשה, ספרות ההשכלה, ספרות מקראית, ספרות השוואתית, וכן ספרות מסקנדינביה. בין השאר כתב על הסופרים והמשוררים העבריים דוד פוגל, שאול טשרניחובסקי, עמוס עוז ורוני סומק. מזור נשוי ואב לבת אחת. הדינמיקה של מוטיבים ביצירות ש"י עגנון. תל אביב: דקל, תשל"ט 1979 פנים ומגמות בפואטיקה של המבנה בסיפורת העברית "הריאליסטית" בתקופת ההשכלה: עיונים בעקרונות המבנה של מחבר מהסיפורת של מאפו, סמולנסקין, ברודס, ברנדשטטר, יל"ג, א. שולמן, גוטלובר ומנדלי מו"ס. אוניברסיטת תל אביב, 1981 (דיסרטציה) השכלה בשום שכל: סיפורת ההשכלה - פניה האחרות. תל אביב: פפירוס, תשמ"ו 1986 שירתם הצעירה - תבונת המבנה: מחקרים בשירה ובסיפורת עברית חדשה ובספרות המקרא. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאים להוצאה לאור, 1987 פוגל דוד - לא על השיר לבדו: לאמנות הסיפור של דוד פוגל. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאים להוצאה לאור, 1987 טשרניחובסקי האחר - תבנית נוף סיפורו: לאמנות הסיפור של שאול טשרניחובסקי. תל אביב: פפירוס, תשנ"ב 1992 משדות שבעמק עד רחוב המסגר: שירה עברית עכשווית. תל אביב: פפירוס, 1996 מיהודה הלוי עד יונתן הקטן: מחקרים בשירה העברית. תל אביב: תג, תשנ"ז 1996 ליטוף באפילה: על סיפורת עמוס עוז – בצירוף ראיון עם עמוס עוז. עם הלית ישורון. ירושלים: כתר, 1998 (תורגם לאנגלית) אהבה במושב האחורי: השירה העברית בשנות השישים. אור יהודה: זמורה-ביתן, 2005 אקרובט פואטי: שירת רוני סומק. אור יהודה: זמורה ביתן, 2008 כמו שריקה בחשיכה: על 'אותו הים' מאת עמוס עוז. ירושלים: כתר, 2008 The triple cord: Agnon, Hamsun, Strindberg: where Scandinavian and Hebrew literature meet. Tel-Aviv: Papyrus, 1987 Somber lust: the art of Amos Oz. Albany: State University of New York Press, 2002 Pain, Pining & pine trees: contemporary Hebrew poetry. Tel Aviv: Papyrus, 2000 Asher Reich: portrait of a Hebrew poet. Madison, Wis.: University of Wisconsin Press, 2003 יאיר מזור, באתר אוניברסיטת ויסקונסין (באנגלית) יאיר מזור (1950-), דף שער בספרייה הלאומית יאיר מזור, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יאיר מזור, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יאיר מזור, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" רשימת הפרסומים של יאיר מזור, בקטלוג הספרייה הלאומית
ח'יתאן

המילה, הסרת העורלה, בערבית חִ'תאן (ختان), היא מצווה לכל גבר מוסלמי לפני הגיעו לגיל 18. המושג "חִ'תאן" משמש גם לתיאור ניתוח לכריתת דגדגן או חלקי פות אחרים לנשים מוסלמיות (ראו: השחתת איבר המין הנשי באסלאם). המילה הייתה נפוצה בשבטי ערב עוד בתקופה הטרום-אסלאמית, כבר אז היא שימשה טקס פולחני וכנורמה לאומית (בני חצי האי ערב נקראו "אוּמַּת אל-חִ'יתָאן" امّة الختان – אומת הנימולים). במאות שלאחר מות הנביא מוחמד קיבלה המילה את משמעותה הדתית בשריעה המוסלמית. על אף שאין בקוראן אזכור מפורש למילה, המנהג מיוחס לפסוק "זכור את ניסיונות אללה את אברהם במצוות אשר מולאו" (סורה 2 (סורת אל-בקרה), פסוק 124) – מפסוק זה נגזרת בחדית' המילה על כל הגברים. ייחוסה של המילה לאברהם מחוזקת בקביעת החדית' כי מאז ימיו לא הקיף ערל את הכעבה. בראשית האסלאם הייתה המילה טקס שנוהל במסגרת מצומצמת, לעיתים בהשתתפות זמרים שתפקידם לחזק את רוחו של הילד הנימול ולהקל על כאבו. בתקופת הממלכות האסלאמיות הפכה החגיגה המשפחתית לטקס מפואר עתיר מוזמנים. המילה נהוגה כמעט בקרב כל המוסלמים, ורובם רואים בה מצווה דתית. מקובל שטעמה הוא שמירה על ההיגיינה, אותה מחייב האסלאם לצורך היטהרות לתפילה. חשיבות המילה למתאסלם נובעת מכך שלפני המילה תפילתו אינה מתקבלת, הוא אינו יכול לעלות לחג', אינו יכול להעיד במשפט, ואינו רשאי לשחוט בהמה למאכל. האסלאם אינו קובע גיל למילה, אלא מחייב לערוך את המילה לפני שהילד הגיע לבגרות. המילה מבוצעת בגילאים שונים בתרבויות שונות – לרוב היא מבוצעת בין היום השביעי ליום הארבעים ללידה, אבל בחברות מסוימות, בעיקר בצפון-מערב אפריקה (המגרב), המילה מבוצעת בילדים עד שנתם השביעית. על פי מסורות קדומות, יש לערוך את המילה בגיל שבו עבר ישמעאל את המילה בידי אברהם – בגיל שלוש עשרה. בקהילות מסוימות נהוג לערוך את המילה לכל הבנים במשפחה ביום אחד, ולערוך סעודה גדולה אחריה. כיום, הורים מוסלמים נוטים לערוך את המילה כשהילד עוד תינוק בשל היתרונות שבעריכת מילה בגיל צעיר. מדיה וקבצים בנושא ח'יתאן בוויקישיתוף ח'יתאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוח שנה (אפל)

לוח שנה (באנגלית: Calendar; לשעבר iCal) הוא יישום לוח שנה אישי שנעשה על ידי חברת אפל ופועל על מערכת ההפעלה OS X. iCal היה יישום לוח השנה הראשון עבור OS X שהציע תמיכה במספר לוחות שנה לסירוגין בשרתי WebDAV. התוכנה פורסמה במקור להורדה ללא תשלום עבור Mac OS X v10.2 ב-10 בספטמבר 2002, הוא הגיע יחד עם מערכת ההפעלה כiCal 1.5. גרסה 2 של iCal שוחררה כחלק של Mac OS X 10.4. גרסה 3 כחלק של Mac OS X 10.5, גרסה 4 כחלק של Mac OS X 10.6, גרסה 5 כחלק של Mac OS X v10.7 וגרסה 6 כחלק מOS X v10.8. אפל קיבלה רישיון לשם iCal ממערכת ההפעלה Brown Bear שהשתמשה בו ליישום לוח השנה שלה מאז שנת 1997. עם שחרורה של OS X v10.8 ביולי 2012, iCal נקראה Calender (לוח שנה), בדומה לגרסת הiOS. פיתוח iCal הוא די שונה מתוכנה אחרת של אפל משום שהיא תוכננה באופן עצמאי על ידי צוות צרפתי קטן שעבד "בסתר" בפריז, בראשותו של ז'אן-מארי הולוט, חברו של סטיב ג'ובס. מאז, הפיתוח של iCal הועבר למפקדה האמריקנית של אפל בקופרטינו. אתר האינטרנט הרשמי של לוח שנה (בשפות מרובות)
האגודה לרווחת הפלאשים

האגודה לרווחת הפלאשים (באנגלית: Falasha Welfare Association, ר"ת: FWA) הוא גוף בין ארגוני שהתקיים ומימן פעילויות רווחה וסיוע בקרב ביתא ישראל באתיופיה בהם את בתי הספר של בית ישראל, פעילות דתית, פרויקטים חקלאיים והתיישבותיים ומרפאות. בשנת 1960 קיבל הקונגרס היהודי העולמי בקשת עזרה מראשי ביתא ישראל ושלח את נורמן בנטוויץ' לבירור מצבם. שנה לאחר מכאן ביקר בנטוויץ' באתיופיה ולאחר זאת הקים בישראל את הוועד הציבורי לסיוע לפלשים שריכז את הפעילים למען ביתא ישראל. כנשיא כבוד של הוועד כיהן הנשיא יצחק בן-צבי כאשר יושב הראש היה אריה טרטקובר, ציר ירושלים בקונגרס היהודי. בראשיתו פעל הארגון למען עליית ביתא ישראל, אך בעקבות התנגדות ממשלת ישראל לקח על עצמו לסייע לקהילה בצורות אחרות. במקביל לפעילות הוועד בישראל פעל בנטוויץ' בבריטניה וגייס מספר ארגונים כאשר בשלהי מאי 1967 התכנסה ועידה של הארגונים בלונדון שהפכה לאחר מכאן לגוף בין ארגוני בשם "הוועידה הנמשכת לארגונים המעוניינים ברווחת הפלאשים שבאתיופיה" (Standing Conference of Organizations Interested in the Welfare of the Falashas of Ethiopia). הארגונים שנכללו בגוף היו: אליאנס, הקרן הבריטית המרכזית לסיוע יהודי עולמי (אנ'), ג'וינט, ההתאחדות האנגלו-יהודית, אוז"ה, הסוכנות היהודית, החברה היהודית להתיישבות, הקונגרס היהודי העולמי ואורט. בנוסף קיבל הארגון מימון מארגונים פילנתרופיים בצפון אמריקה בהם הוועד האמריקאי למען הפלאשים והחברים של קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה וזאת בנוסף לזרוע הישראלית של הארגון, הוועד הציבורי לסיוע לפלשים, וממשלות זרות בהן ארצות הברית, קנדה, גרמניה המערבית, שווייץ והולנד. לאחר מותו של בנטוויץ' ב-1971 הפך דייוויד קסלר לראש הארגון ושינה את שמו ב-1972 ל"אגודה לרווחת הפלאשים". עד ל-1971 הנציג הרשמי של הגוף באתיופיה היה יונה בוגלה ולאחר מכאן, בעקבות סכסוכים בינו לבין ראשי וכהני הקהילה, הועבר תפקידו לנציגים מחוץ לקהילה. ב-1977 לקחו על עצמם הארגונים אורט וג'וינט מערבות גדולה יותר בגוף. הגוף סיים את פעילותו באתיופיה ב-1981 כאשר גורש על ידי השלטונות לאחר שעודד ועזר ביציאתם של ביתא ישראל לסודאן במסגרת מבצע אחים וזאת בעקבות הוראות שקיבל מישראל. במהלך שנות ה-80 הסתפח הארגון אל הקרן הבריטית המרכזית וחדל מלהתקיים. David Kessler, The Falashas: A Short History of the Ethiopian Jews, Frank Cass & Co Ltd, 1996, pp. 152-155 Mitchell G. Bard, From Tragedy to Triumph: The Politics behind the Rescue of Ethiopian Jewry, Praeger, 2002, pp. 14-16 Bard, From Tragedy to Triumph, pp. 39-40 Kessler, The Falashas, pp. 159-160 Kessler, The Falashas, p. 164 Bard, From Tragedy to Triumph, pp. 78-79 Kessler, The Falashas, p. viii
רוד איילנד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מושבת המטעים של רוד איילנד ופרובידנס (1776-1636) – אחת מתוך 13 הקולוניות הבריטיות בצפון אמריקה שאחרי המהפכה האמריקאית הפכה למדינת רוד איילנד רוד איילנד – מדינה בצפון-מזרח ארצות הברית - הקטנה בשטחה מבין 50 המדינות אוניברסיטת רוד איילנד – אוניברסיטה שהוקמה ב-1892 מפרץ רוד איילנד (אנ') רוד איילנד אדום (תרנגול) – גזע תרנגול מבוית, ציפור לאומית של מדינת רוד איילנד רוד איילנד לבן – גזע תרנגול מבוית שמקורו במדינת רוד איילנד
סרגיי צ'וכראי

סרגיי צ'וכראי (ברוסית: Сергей Алексеевич Чухрай; ‏31 במאי 1955) היה קיאקיסט סובייטי. הוא זכה באליפות ב-3 אולימפיאדות: (מונטריאול 1976, מוסקבה 1980. באליפויות העולם הוא זכה ב-3 מדליות זהב. סרגיי צ'וכראי נולד בבלוגורסק שבמחוז אמור. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר לעיירה נובאיה קחובקה בדרום אוקראינה. בעיירה זו סרגיי סיים את בית הספר והתאמן במועדון חתירה המקומי. לאחר סיום בית הספר הוא למד בבית הספר להנדסאים בעירו וסיים אותו בשנת 1974 תוך קבלת הסמכה כחשמלאי. לאחר גיוס לתבא הסובייטי הוא החל להתאמן במועדון של צי הים השחור. בשנת 1974 סרגיי צ'וכראי לראשונה זכה באליפות ברית המועצות, נכלל בנבחרת ארצו וזכה במדליית כסף באליפות העולם (חתירת שליחים ל-500 מ'). בשנת 1976 הוא נסע לראשונה למשחקים האולימפיים וזכה במדליית זהב בתחרות רביעיות. בשנת 1979 שותפו בתחרויות זוגות חלה והיה צורך למצוא מחליף. סרגיי צ'וכראי החל להתאמן עם ולדימיר פרפנוביץ' ובאולימפיאדת מוסקבה הם זכו ב-2 מדליות זהב. סרגיי צ'וכראי המשיך להתחרות עד לשנת 1983 בתחרויות זוגות ורביעיות. החל מאותה שנה הוא עבר לעסוק באימון. כמאמן צ'וכראי הגיעה לאולימפיאדות סאול וברצלונה. ספורטאים שהוא אימן זכו במספר מדליות באולימפיאדות ואליפויות העולם. לאחר התפרקות ברית המועצות סרגיי צ'וכראי אימן נבחרת קיאקים של אוקראינה. במונטריאול 1976 סרגיי צ'וכראי הגיע כחלק של רביעיית החותרים הסובייטים. בתחרות הם הצליחו להקדים את הרביעייה בספרדית ב-20 מילישניות וזכו במקום הראשון. למוסקבה 1980 סרגיי צוכראי הוצב בתחרויות זוגות עם שותפו ולדימיר פרפנוביץ'. הם השתתפו בתחרויות ל-500 מ' ול-1000 מ' וזכו במקום הראשון. סרגיי צ'וכראי, באתר olympedia.org
המקדש הלבן

המקדש הלבן (בתאית: วัดร่องขุ่น, בתאית צפונית: , תעתיק לעברית: ואט רונג קון) הוא מקדש בודהיסטי אשר שוכן במרחק של כ-13 קילומטרים דרומית לעיר צ'יאנג ראי שבתאילנד. המקדש תוכנן על ידי האמן התאילנדי צ'אלרמצ'אי קוסיתפיפאט, שרצה ליצור מחווה למלך תאילנד, ראמה התשיעי, ומימן את בנייתו. האמן נולד למשפחה סינו-תאית באזור צ'יאנג ראי. בתחילת דרכו הוא היה צייר ולאחר מכן הפך לאדריכל. צ'אלרמצ'אי מאמין שהמקדש יזכה אותו בחיי נצח, והוא ממשיך לבנות אותו. מימון רב מגיע מכספי תרומות של מיליוני מבקרים, מאמינים ותיירים המשאירים באתר תרומות ומשלמים דמי כניסה אל המקדש. באתר ניתן לקנות "עלי כסף" הנתלים לשם ברכה ומזל על פרגולה ייעודית. מקדש זה מיוחד בצבעו הלבן, אשר מסמל את טוהר הבודהה. המקדש בנוי מתשעה בניינים המעניקים לו חזות יוצאת דופן. עיצובו של המקדש בולט בין המקדשים המוזהבים השכיחים ברחבי תאילנד, והוא מושפע מעלילות מדע בדיוני. על קירותיו של המקדש הלבן משובצות מיליוני מראות קטנות הזוהרות בשמש ומשוות למקדש מראה של ארמון שלג מאגדות דמיוניות. במקדש המרכזי, הבוט, מצויים ציורי קיר מיוחדים וביניהן שובצו דמויות של גיבורי על, כגון סופרמן, וגם דמויות אהודות על ילדים, כמו הארי פוטר והלו קיטי. מטרת הציורים לדמות את האדם המודרני הנוטה לחמדנות ותאווה. מידות רעות עליהן חייב האדם להתגבר לפי הבודהיזם. באותו המקדש הוצבו כמה דמויות יושבות של בודהה ונזיר ידוע, כולם בתנוחת מדיטציה. המקדש נפתח למבקרים ב-1997 ובנייתו הייתה צפויה להסתיים בשנת 2008. עם זאת, הבנייה לא הסתיימה והעבודה על מתחם המקדש עתידה להסתיים רק בשנת 2070. מבט פנורמי של המקדש הלבן המקדש הלבן מדיה וקבצים בנושא המקדש הלבן בוויקישיתוף Wat Rong Khun: A Buddhist Temple Inspired by Sci-Fi Movies | Amusing Planet ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד ובנושא מבני דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CP

האם התכוונתם ל... שיתוק מוחין פורנוגרפיית ילדים cp (יוניקס) קלאב פינגווין
ג'יורג'יו

ג'יורג'יו (ברומנית: Giurgiu, בבולגרית: Гюргево, בטורקית: Yergöğü) היא עיר נמל בדרום רומניה, על החוף השמאלי של הדנובה, סמוך לגבול עם בולגריה. העיר היא גם בירת מחוז ג'יורג'יו והגדולה בערי המחוז. נכון ל-2011 יש בג'יורג'יו 61,353 תושבים. 83.87% מהתושבים הם רומנים ו-4.5% צוענים. בשנת 2005 רכשו אנשי העסקים הישראלים האחים אביחי ומירי סטולרו, מידי הממשלה הרומנית, 51% מהון המניות של הנמל החופשי בג'ורג'יו, וקיבלו גם שליטה מלאה על קו הספנות והמרכז הלוגיסטי במקום, המשמש להעברת סחוחות מים השחור לאורך הדנובה ומשם לבוקרשט. גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה מעל הדנונבה מחבר את העיר עם בולגריה. מדיה וקבצים בנושא ג'יורג'יו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יורג'יו ג'יורג'יו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יעל שוורצברט, ‏אביחי סטולרו יוצק את פעילות הנמל ברומניה לשלד הבורסאי אורליין, באתר גלובס, 27 בינואר 2008 שרון שפורר, אביחי ומירי סטולרו מתכוונים לנסות לגייס מאות מיליוני שקלים בהנפקת נמל רומני ב-AIM במחצית הראשונה של 2007, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר פרפנוביץ'

ולדימיר פרפנוביץ' (ברוסית: Владимир Владимирович Парфенович; ‏2 בדצמבר 1958) היה קיאקיסט סובייטי ממוצא בלארוסי. הוא זכה ב-3 מדליות זהב במוסקבה 1980. באליפויות העולם הוא זכה ב-9 מדליות זהב. ולדימיר פרפנוביץ' נולד במינסק. בילדות הוא החל להתאמן בהיאבקות אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1974 ולדימיר החל להתאמן החתירה. בתחרות הראשונה הוא בטעות הוצב בקבוצת גיל גבוהה ממנו אך להפתעת כולם ניצח. בגיל 18 פרפנוביץ' נכלל בנבחרת ברית המועצות. בשנת 1978 הוא לראשונה השתתף אליפות העולם וזכה במדליית כסף בתחרות יחידים. בשנת 1979 סרגיי צ'וכראי נישאר ללא שותף בתחרויות זוגות וסוכם לצרף אותו לוולדימיר פרפנוביץ'. ביחד הם זכו ב-2 מדליות אולימפיות במשחקי מוסקבה 1980. במשך מספר שנים פרפנוביץ' היה זוכה באליפות העולם בתחרות יחידים וב-2 מדליות זהב נוספות בתחרויות זוגות. בשנים 1980-1983 הוא זכה בתואר "ספורטאי השנה" של בלארוס. לאחר סיום השתתפות בתחרויות פרפנוביץ' הועסק במספר תפקידים בממסד הבלארוסי. בשנת 2000 פרפנוביץ' השתתף בבחירות לפרלמנט וזכה. בהיותו חבר פרלמנט פרפנוביץ' הצטרף לשורות האופוזיציה. ביוני 2004 הוא הכריז על שביתת רעב כאות מחאה לאי-מתן זכות השתתפות בדיוני מושב הפרלמנט הבלארוסי. השביתה הסתיימה לאחר 18 ימים כאשר חברי הפרלמנט הצביעו נגד שובתי הרעב. לאור השתתפותו באופוזיציה לשלטון, הוועד האולימפי הבלארוסי ניסה להוציא את ולדימיר פרפנוביץ' מחברות בוועד אך לא הצליח. בשנת 2005 פרפנוביץ' איבד את תפקידו כיושב ראש איגוד החתירה הבלארוסי. בשנת 2010 פרפנוביץ' היגר לרוסיה בה הוא מועסק כמאמן קיאקים. ולדימיר פרפנוביץ' השתתף רק במוסקבה 1980 וזכה בה ב-3 מדליות זהב. בכך הוא היה ראשון הקיאקיסטים שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדה בודדת. בתחרויות זוגות הוא התחרה לצד סרגיי צ'וכראי שזכה במדליית זהב השלישית שלו. לאחר שהתברר לפרפנוביץ' שברית המועצות לא תשתתף במשחקים אולימפיים של שנת 1984 הוא פרש מספורט תחרותי. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר פרפנוביץ' בוויקישיתוף ולדימיר פרפנוביץ', באתר olympedia.org
סופי עבדאללה

סופי עבדאללה (בערבית: صوفي عبد الله; 15 בינואר 1925 – 29 בספטמבר 2003) הייתה סופרת ועיתונאית מצרייה. עבדאללה נולדה בעיר פיום למשפחה אמידה ומשכילה. היא התחנכה במוסדות חינוך זרים ולמדה שיעורי ערבית עם מורה פרטי מגיל צעיר. היא החלה לכתוב סיפורים בשנת 1942 ואף זכתה בפרס מטעם משרד החינוך המצרי בשנת 1947. משנת 1948 עבדה כעורכת וככותבת בכתבי עת בהוצאת דאר אל-הילאל, ומינואר 1955 כתבה טור שבועי בכתב העת לנשים "חוואא", תחת הכותרת "בעייתך". כתיבתה התמקדה פעמים רבות בהבעת העולם הרגשי - אהבה, חופש, שבירת מוסכמות. סגנונה היה פעמים רבים ריאליסטי ורומנטי. היא הייתה למחזאית המצרית הראשונה, עת כתבה את המחזה "הרווחנו את הפרימו". החל משנות ה-50 של המאה ה-20 פרסמה סיפורים קצרים ורומנים. רבים מהם עוסקים בבעיות הנוגעות לחברה המצרית, ובעיקר למקומה ומעמדה של האישה בעולם הנשלט על ידי גברים. סיפורה הקצר "שמונה עיניים" נכלל על ידי משרד החינוך הישראלי בתוכנית הלימודים לחטיבות הביניים. הסיפור נכתב ב-26 במרץ 1971. סופי עבדאללה, שמונה עיניים, דבר, 26 במרץ 1971 סופי עבדאללה, באתר אל-סנמה Arab Women Writers: A Critical Reference Guide, 1873-1999 (עמ' 118, 132, 148) חוזר מפמ"ר ספרות התשע"ז - מס' 1 - משרד החינוך