laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאיר פנים

מאיר פנים - כח לתת הוא ארגון חסד ישראלי המספק מענה לצרכים שונים של האוכלוסייה הנזקקת, ופועל לפיתוח מעורבות ואחריות חברתית בדאגה לחלשים. נכון ל-2009, הארגון מפעיל 40 מוקדי פעילות ברחבי ישראל, מתוכם 14 בתי תמחוי המשרתים אלפי נזקקים מלמעלה ממאה יישובים ברחבי ישראל. יתר המוקדים הם מחסני ציוד יד שנייה, מועדוני נוער ומרכזי השמה. הארגון הוקם בשנת 2000 על ידי דודי זילברשלג ואשתו רבקה לזכרו של בנם מאירק'ה שנפטר בגיל 13 ממחלת כבד ממנה סבל מעת לידתו. הארגון מתאפיין בשירות אוכלוסיות מגוונות בישראל, בהקפדה על שמירת כבודם ומניעת תיוגם של הנזקקים ובפעילות למען השבתם למעגל העצמאות. פעילויות הארגון ממומנות מתרומות פרטיות, אך נעשות בשיתוף עם שירותי הרווחה והקליטה הציבוריים. לאחר כ-7 שנים של הפעלת הארגון, עזב זילברשלג את תפקידו. נכון ל-2016, העומדת בראש הארגון היא חיה מורגנשטרן. בתי התמחוי של מאיר פנים מעוצבים כמסעדות לכל דבר על מנת להעניק לסועד חוויה שוות ערך לארוחה במסעדה טיפוסית, במטרה לשמור על כבוד הנזקקים. התפריט השבועי בנוי על פי המלצתו של תזונאי, וכולל את כל אבות המזון וויטמינים חיוניים. המתנדבים המגישים את הארוחות מונחים להעניק גם חום ותמיכה רגשית לנזקקים. בתי התמחוי מספקים מנות חמות לבתי קשישים או אנשים בעלי מוגבלות על בסיס יומי. המתנדבים המחלקים מונחים להתעניין במצבו הבריאותי של הקשיש, ומעניקים לו סיוע כגון קניית תרופות, תיקון מכשירי חשמל ועוד. הארגון מספק ארוחות חמות לבתי ספר וגני ילדים שמנוהג בהם יום לימודים ארוך, על מנת להבטיח לילדים לפחות ארוחה אחת ביום בעלת ערך תזונתי גבוה. הארוחות ניתנות תמורת 3 שקלים לארוחה או ללא תמורה כלל למשפחות שאינן יכולות לשלם סכום מועט זה. לקראת חגים או אירועים מיוחדים אחרים, הארגון מחלק חבילות מזון לנזקקים בשיתוף גורמי הרווחה בערים השונות. הארגון מפעיל רשת מועדוני נוער המעניקה לילדי רווחה תמיכה רגשית ומקצועית במגוון תחומי החיים. המועדוניות מופעלות בשעות אחר הצהריים בשיתוף תנועות הנוער ושירותי הרווחה. במסגרת המועדוניות הילדים מקבלים עזרה בשעורי הבית, שיעורי העשרה, חזרה לקראת מבחנים ותמיכה רגשית. התוכנית מותאמת אישית לכל ילד בתיאום עם המוסד החינוכי בו הוא לומד. במהלך השהות במועדוניות הילדים מקבלים ארוחת צהרים מזינה, וארוחה קלה נוספת בטרם היציאה לביתם. במהלך חופשות בתי הספר, המועדוניות מפעילות מערך של פעילויות מגוונות הכוללות משחקים וטיולים. הארגון מעניק אפשרות תעסוקתית לקשישים ולפגועי נפש בסניפיו השונים. השיקום המקצועי כולל הכנת מזון, עריכת שולחנות והגשת המזון לנזקקים. תמורת עבודתם מקבלים המשוקמים מלגה סמלית שאינה פוגעת בזכאותם הסוציאלית לתשלומים. כמו כן מועסקים בסניפים עובדי שירות מטעם שירות בתי הסוהר ועובדים המחויבים בשירות מבחן. כח לתת הוא מפעל התנדבותי המספק ציוד ביתי כרהיטים ומוצרי חשמל שנתרמו על ידי הציבור למשפחות נזקקות. הציוד שנאסף עובר תהליך של מיון, ניקוי והתאמתו לשימוש באמצעות מתנדבים. הציוד נמסר לנזקקים תמורת סכום סמלי. הארגון מפעיל כ-15 סניפים של "כח לתת" ברחבי הארץ. אתר האינטרנט הרשמי של מאיר פנים מאיר פנים, באתר "גיידסטאר ישראל" כח לתת - מרכז ציוד לנזקקים
משפחת סולובייצ'יק

משפחת סולובייצ'יק (בכתב עברי דייקני: משפחת סוֹלֹוְצִּ'יק) היא שושלת רבנים לויים מפורסמת ששימשה ברבנות העיר בריסק שלשה דורות ברציפות, ובניה נמנו בין גדולי ומנהיגי היהדות בדורם. משמעות שם המשפחה הוא חזן, ומורה על תפקיד קדום של משפחה זו בקהילה היהודית'. משפחה זו נקראת על שם השתייכותם ויחוסם להלויים המשוררים בבית הבחירה שיבנה בקרוב שכן סוֹלֹוְצִּ'יק הוא תרגום מיידיש לחזן ומשורר ששר שירת סולו. על שם עיר רבנותם השושלת מכונה לעיתים בית בריסק. השושלת התחילה ברבי יוסף דוב סולובייצ'יק, בנו רבי חיים, ובנו של רבי חיים - רבי יצחק זאב. בנוסף לשלושה רבנים נודעים אלה בין שורות המשפחה נמנו רבנים מפורסמים שהשפיעו מתורתם ודעותיהם על בני דורם ואף לדורות. אבי משפחת סולובייצ'יק היה רבי יצחק בן רבי יוסף סג"ל סולובייצ'יק אשר היגר מבריסק לאחד מפרברי קובנה. בנו משה ונכדו רבי יוסף היו מחשובי העיר ורבניה, רבי יוסף נשא את רלקה בתו של רבי חיים מוולוז'ין אשר הייתה גם אחיינית של רבי זלמן מוולוז'ין, מזיווג זה נולדו שני ילדים, יצחק זאב אשר היה אביו של הבית הלוי אשר ממנה יצאה שושלת בריסק, הבן השני היה אליהו צבי סולובייצ'יק. הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי) - ראש ישיבת וולוז'ין ורבה של סלוצק ובריסק, ומחבר השו"ת "בית הלוי" הרב שמחה סולובייצ'יק - רבה של מאהליב, בנו של הרב יוסף דוב הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, בנו של הרב שמחה הרב יצחק סולובייצ'יק - ראש ישיבה בירושלים הרב חיים סולובייצ'יק - ראש ישיבת וולוז'ין ורבה של בריסק, אבי "שיטת בריסק" בלימוד ההלכה, ומחבר ספר "חידושי רבינו חיים הלוי על הרמב"ם", בנו של הרב יוסף דוב הרב יצחק זאב סולובייצ'יק - רבה של בריסק ואחר כך בירושלים, מחבר ספר "חידושי מרן רי"ז הלוי על הרמב"ם", בנו של הרב חיים הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ירושלים) - ראש ישיבת בריסק בירושלים, בנו של הרב יצחק זאב הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק, בנו של הרב יוסף דוב הרב רפאל סולובייצ'יק, בנו של הרב יצחק זאב הרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק, בנו של הרב יצחק זאב הרב יצחק זאב סולובייצ'יק בנו של הרב משולם דוד הרב מאיר סולובייצ'יק, בנו של הרב יצחק זאב הרב משה סולובייצ'יק (ישיבה יוניברסיטי) - ראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן, בנו של הרב חיים הרב אהרן סולובייצ'יק - ראש ישיבת בריסק בשיקגו, בנו של הרב משה הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בוסטון) - ממנהיגיה הרוחניים של היהדות אורתודוקסית-מודרנית בארצות הברית, בנו של הרב משה פרופסור חיים סולובייצ'יק (היסטוריון) - פרופסור לתולדות עם ישראל בישיבה אוניברסיטה ובאוניברסיטה העברית, בנו של הרב יוסף דוב מבוסטון הרב ישראל גרשון סולובייצ'יק - בנו הבכור של הרב חיים הרב משה סולובייצ'יק (ציריך) - תלמיד חכם וראש ישיבה בציריך, בנו של הרב ישראל גרשון אליהו צבי סולובייצ'יק מחבר פירוש על הרמב"ם וספר קול קורא בנו, ר' שמחה הלוי סולובייצ'יק, המכונה גם ר' שמחה לונדינר (על שם לונדון, מקום מושבו) זלמן יוסף סולובייצ'יק - רוקח ואיש ציבור, מאנשי היישוב הישן בירושלים, בנו של ר' שמחה ראה מאגר שמות משפחה, ערך תפקיד בקהילה היהודית ראה ספר הראשון לשושלת בריסק ראה מאגר שמות משפחה, ערך תפקיד בקהילה היהודית
גלריית הדיוקנאות הלאומית (וושינגטון)

גלריית הדיוקנאות הלאומית (אנגלית: National Portrait Gallery) היא מוזיאון הממוקם בוושינגטון בירת ארצות הברית. המוזיאון מנוהל על ידי מכון הסמית'סוניאן ומהווה אחד ממוזיאוני המכון. המוזיאון מתמקד בהצגת דיוקנאות של אמריקאים מפורסמים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית. המוזיאון ממוקם בבניין הפטנטים הישן של וושינגטון - מבנה בעל חשיבות אדריכלית והיסטורית. המבנה ממוקם דרומית לרובע צ'יינהטאון שבעיר, בשכונת פן, והוא המבנה הפדרלי השלישי שנבנה בעיר. המבנה הוקם בין השנים 1836–1837 והוא עשוי שיש וגרניט. חזית המבנה נבנתה בהשראת הפרתנון שבאתונה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית שימש המבנה כבית חולים, ובתום המלחמה עברה אל המבנה הלשכה לענייני אינדיאנים של מחלקת הפנים של ארצות הברית. וולט ויטמן עבד במבנה כמזכיר בין השנים 1865–1867 ופוטר לאחר שהתגלה כתב היד של ספרו "עלי עשב" על שולחנו. המבנה נועד להריסה בשנת 1958 אולם ביוזמת נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ניצל, והוענק למכון הסמית'סוניאן במטרה שישמש כמוזיאון הלאומי לאמנות אמריקאית. בשנת 1968 נפתחה במבנה גלריית הדיוקנאות הלאומית. כיום נקרא המבנה בשם "מרכז דונלד ו. ריינולדס לאמנות אמריקאית ולדיוקנאות" (Donald W. Reynolds Center for American Art and Portraiture). המוזיאון נסגר בשנת 2000 לצורך שיפוץ נרחב שהסתיים ב-1 ביולי 2006. השיפוץ כלל קירוי בגג זכוכית של החצר הפנימית של המבנה בתכנונו של האדריכל נורמן פוסטר. המוזיאון מציג דיוקנאות רבות של מנהיגים אמריקאים ואישי תרבות, ובהם דיוקנאות נשיאי ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא גלריית הדיוקנאות הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית הדיוקנאות הלאומית (באנגלית) גלריית הדיוקנאות הלאומית, ברשת החברתית אינסטגרם גלריית הדיוקנאות הלאומית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיגברט

האם התכוונתם ל... סיגברט הראשון, מלך אסקס המכונה סיגברט הקטן - מלך ממלכת אסקס בין השנים 617–653 סיגברט השני, מלך אסקס המכונה סיגברט הטוב - מלך ממלכת אסקס בין השנים 653–660 סיגברט, מלך מזרח אנגליה – מלך ממלכת מזרח אנגליה בין השנים 629–634 סיגברט, מלך וסקס – מלך ממלכת וסקס בין השנים 756–757 זיגברט הראשון, מלך אוסטרזיה – מלך אוסטרזיה בין השנים 561–575 זיגברט השני, מלך אוסטרזיה – מלך אוסטרזיה בשנת 613 זיגברט השלישי, מלך אוסטרזיה – מלך אוסטרזיה בין השנים 634–656
סיגברט הראשון

האם התכוונתם ל... סיגברט הראשון, מלך אסקס המכונה סיגברט הקטן - מלך ממלכת אסקס בין השנים 617–653 סיגברט הראשון, מלך אוסטרזיה (אנ') – מלך אוסטרזיה בין השנים 561–575
סיגברט השני

האם התכוונתם ל... סיגברט השני, מלך אסקס המכונה סיגברט הטוב - מלך ממלכת אסקס בין השנים 653–660 סיגברט השני, מלך אוסטרזיה (אנ') – מלך אוסטרזיה בשנת 613
יעקב לויצקי

יעקב לויצקי (Levitzki;‏ 17 באוגוסט 1904 – 25 בפברואר 1956) היה מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים, ומחלוצי המחקר המתמטי בישראל. לויצקי נולד בחרסון שברוסיה (כיום באוקראינה) ב-1904 לאלכסנדר הלוי לויצקי ולאטיל בת עוזר חיים קוטלרוב, ועלה לארץ ישראל בשנת 1912. את לימודיו התיכוניים החל לויצקי בבית הספר של חברת "עזרה", ובעקבות מלחמת השפות עבר לגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, שם סיים את עבודת הדוקטורט במתמטיקה בהנחייתה של אמי נתר. לאחר מכן הרצה ולימד מתמטיקה באוניברסיטת קיל ובירושלים. באוגוסט 1930 יצא ללימודים באוניברסיטת ייל, הודות למלגת הצטיינות שקיבל מקרן סטרלינג לאחר שנתיים חזר לארץ ישראל והצטרף לסגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1945 הוא הועלה לדרגת מרצה. במהלך השנים התקדם בדרגות במכון ואף שימש יושב הראש שלו למשך זמן מה. לויצקי ידוע בתרומתו המשמעותית למחקר באלגברה מודרנית. יחד עם צ'ארלס הופקינס הוא הוכיח את משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. ב-1950 גילה עם תלמידו שמשון עמיצור את הזהויות הסטנדרטיות של אלגברות המטריצות. משפט עמיצור-לויצקי, שהוא אחת התוצאות הראשונות בתאוריה של חוגים עם זהויות, זכה מיד להערכה רבה, שבשלה קיבלו לויצקי ועמיצור את פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1953. בנו, פרופ' אלכסנדר לויצקי, לימים חתן פרס ישראל למדעי החיים, ייסד על שם הוריו יעקב ושרלוטה ("לוטה") את פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה. יעקב לויצקי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה יעקב לויצקי, באתר MacTutor (באנגלית) פרופ' יעקב לויצקי, דבר, 26 בפברואר 1956 (נקרולוג) דוד תדהר (עורך), "פרופ' יעקב לויצקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3151 יעקב לויצקי, דף שער בספרייה הלאומית פרס הצטיינות לבן א"י, דבר, 20 באוגוסט 1930 שעורי השתלמות למורים באוניברסיטה בעונת הקיץ, הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1941 הועלו לדרגת מרצים באוניברסיטה, המשקיף, 24 ביולי 1945 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסקווין

האם התכוונתם ל... אסקווין, מלך אסקס – מלך ממלכת אסקס בין השנים 527–587; מייסד ממלכת אסקס וראשון מלכיה אסקווין, מלך וסקס – מלך ממלכת וסקס בין השנים 674–676 לערך
מוזיאון הדואר הלאומי

מוזיאון הדואר הלאומי (באנגלית: National Postal Museum) הוא מוזיאון הממוקם בוושינגטון בירת ארצות הברית, המוקדש להצגת ההיסטוריה של שירות הדואר של ארצות הברית. המוזיאון מנוהל על ידי שירות הדואר ומכון הסמית'סוניאן ומהווה אחד ממוזיאוני המכון. המוזיאון ממוקם בבניין שירות הדואר אשר נבנה בשנת 1914 בתכנונו של האדריכל ארנסט גרהם ושימש את שירות הדואר עד שנת 1986. המוזיאון נפתח במבנה בשנת 1993. המוזיאון מציג אוסף נרחב של בולי דואר וכן מוצגים נוספים הנוגעים להיסטוריה של הדואר בארצות הברית וברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הדואר הלאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הדואר הלאומי
סיגהרה, מלך אסקס

סיגהרה (באנגלית: Sighere) היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 664 עד 683 או 688. סיגהרה מלך לצד אחיו סאבי, אשר ירש אותו במותו והפך לשליט יחיד. סיגהרה וסאבי היו אחייניו של קודמם, סוויתהלם ועלו יחד לשלטון לאחר מותו. לפי סברה אחרת היו סיגהרה וסאבי בנים של סיגברט הקטן או של סיגברט הטוב. במהלך המגפה שפגעה בממלכה בשנת 664 התנצרו סיגהרה וסאבי אולם לאחר המגפה, בעוד שסיגהרה שב לדת הקלטית הפגאנית, סאבי נותר נוצרי, וזמן קצר לאחר עלייתם לשלטון, המחלוקות הדתיות הביאו לסכסוך מזוין. סיגהרה מצא בן ברית בממלכת וסקס הפגאנית, ואילו סאבי מצא תמיכה בממלכת מרסיה. בשל מחלקותיהם השתלט וולפיר, מלך מרסיה על ממלכת אסקס ושלט למעשה על שניהם. וולפיר השיא את סיגהרה לאחייניתו אוסית' (Osyth), בתו של פירות'וולד, מלך סארי שהיה ואסל שלו. בדה ונרביליס מספר בכתביו כי סיגהרה שב לנצרות ביוזמת ההגמון יארומן (Jaruman) אשר נשלח על ידי וולפיר, ורק לאחר המרתו המחודשת לנצרות נשא לאישה את אוסית' הנחשבת לקדושה נוצרייה. בשנת 673 עזב סיגהרה את נישואיו הכפויים לאוסית' ונאלץ להימלט מהממלכה. הוא מצא מחסה אצל ההגמון בידווין (Beaduwine) בצפון אלמהאם. לפי גרסה אחרת הייתה זו אשתו שעזבה אותו ונמלטה למנזר, ובשנת 686 פלש עם בן בריתו קאדוואלה, מלך וסקס לממלכת קנט ושלט בה עד מותו. סיגהרה נפטר בשנת 683 (או 688) והותיר את סאבי כשליט יחיד של ממלכת אסקס. קורות חיים באתר ה-BBC ממלכת אסקס באתר worldtimelines הממלכות האגלו סקסיות הקדומות
עות'מאן נורי פאשא

עות'מאן נורי פאשא (בטורקית: Osman Nuri Paşa‏; 1832, טוקט – 5 באפריל 1900, איסטנבול, האימפריה העות'מאנית) היה קצין עות'מאני בדרגת פילדמרשל (בטורקית: Müşir) ונחשב לגיבור מלחמה בשל תעוזתו בעת המצור על פלבן, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). נורי פאשא זכה לתואר ראזי, המהווה תואר כבוד של "לוחם קודש" הניתן ללוחמים עתירי ניסיון שהוכיחו את גבורתם בקרב. עות'מאן פאשא נולד למשפחה מיוחסת מהעיר טוקט. אביו היה פקיד ממשל עות'מאני ועם מינויו של האב לתפקיד בבירה העות'מאנית, עברה המשפחה לעיר זו. ב-1852, סיים עות'מאן פאשא סיים את האקדמיה הצבאית, הצטרף לחיל הפרשים ולחם במלחמת קרים. הוא הצטיין בתפקידו וזכה לקידום מהיר. ב-1861 פיקד על הכוחות העות'מאנים אשר דיכאו את המרד בכרתים וב-1864 טיפל במהומות בתימן. עם שובו מתימן, זכה לתואר פאשא ומונה למפקד הצבא העות'מאני בחבל שקודרה שבאלבניה. באפריל 1876 היה עות'מאן פאשא דמות צבאית מרכזית בדיכוי מרד אפריל הבולגרי, אשר בעקבותיו קודם לדרגת מושיר. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877–1878, בעת המצור על פלבן, גילה עות'מאן פאשא תעוזה והקרבה אישיים כאשר בניגוד לסיכויים, ניסה לפרוץ עם כוחותיו את המצור. לאחר הצלחה ראשונית נפצע עות'מאן פאשא ממספר כדורים ברגלו, המשיך לנהל את הקרב כאשר הוא פצוע ומדמם והצליח להסיג את כוחותיו באופן מסודר יחסית, בחזרה לפלבן. ב-10 בדצמבר 1877 נכנע עות'מאן פאשא עם כוחותיו ונלקח בשבי הרוסים. עות'מאן פאשא נלקח לחרקוב ושם הוחזק עד לסיום המלחמה. בשובו משביו, זכה עות'מאן פאשא לקבלת פנים השמורה לגיבורים כאשר קהל המונים הריע לו. מאוחר יותר העניק לו הסולטאן עבדול חמיד השני תואר כבוד של מרשל ארמון הסולטאן. בעשרים השנים הבאות, כיהן עות'מאן פאשא ארבע פעמים כשר המלחמה העות'מאני. הוא הלך לעולמו ב-5 באפריל 1900 ונקבר באיסטנבול. אחד מפרברי העיר איסטנבול (בחלק האירופי), מכונה על שמו ובעיר הולדתו טוקט, הוקמה ב-1992 אוניברסיטה הנושאת את שמו. מדיה וקבצים בנושא עות'מאן נורי פאשא בוויקישיתוף עות'מאן נורי פאשא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סידני וויטמן, "זכרונותיו של מלך רומניה, לונדון, 1899, עמודים 274-275.", באתר archive.org (באנגלית).
מפלגת החברה הדמוקרטית

מפלגת החברה הדמוקרטית (בטורקית: Demokratik Toplum Partisi; בראשי תיבות: DTP) הייתה מפלגה כורדית בטורקיה אשר נוסדה בשנת 2005. המפלגה הזדהתה כסוציאל-דמוקרטית והייתה בעלת מעמד של משקיפה באינטרנציונל הסוציאליסטי. המפלגה נחשבה כממשיכת דרכה של מפלגת העם הדמוקרטית. ב-11 בדצמבר 2009 אסר בית המשפט לחוקה של טורקיה על קיומה של המפלגה, וקבע כי הפכה למוקד של פעילות כנגד האחדות הבלתי ניתנת לחלוקה של המדינה, הארץ והאומה. בעת ההכנות לבחירות הכלליות בטורקיה בשנת 2007 טענה מפלגת החברה הדמוקרטית כי אחוז החסימה הנדרש, 10% מכלל הקולות, לצורך הכנסת נציג לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה נועד כדי למנוע את כניסת נציגיה לאספה, אף שמפלגות קטנות רבות אחרות כשלו במעבר אחוז החסימה. לאור זאת החליטה המפלגה כי נציגיה ינהלו את מסע הבחירות כעצמאים ולא כנציגי המפלגה. עשרים מחברי המפלגה (מתוך 550 חברי האספה) נבחרו לאספה הלאומית. בשנת 2009 נערכו בטורקיה בחירות מוניציפליות ותשעה מחברי המפלגה נבחרו לעמוד בראש ערי מחוז במדינה ובסך הכל עומדים חברי המפלגה בראש 54 רשויות מקומיות בטורקיה. מדיה וקבצים בנושא מפלגת החברה הדמוקרטית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טורקיה ובנושא מפלגות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חושן (פסל)

"חושן" הוא פסל עשוי פליז מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל תוכנן עבור חזית בית הכנסת שבטכניון בשנת 1969. הפסל נועד לעמוד מעל לכניסה למבנה, אולם, בסופו של דבר לא הוצב הפסל במקום. הפסל עוצב כעיבוד מודרניסטי של נושא מטאפיזי, האופייני ליצירתו המאוחרת של דנציגר. החושן מן הפולחן היהודי הועתק בעבודה זו אל מבנה מופשט, עשוי פליז מוזהב. בשנת 1975 הציע דנציגר גרסה גדולה של הפסל עבור עיצוב כיכר באוניברסיטת בן-גוריון, אולם גם הצעה זו לא התממשה. עותקי הפסל מצויים באוספים שונים כגון אוסף בנק דיסקונט, אוסף הפניקס חברה לביטוח ועוד. עותק מוקטן של העבודה מצוי באוסף גבי ועמי בראון. הפסל בנוי כמבנה מתכת גאומטרי מוזהב בעל זוויות היוצר תחושה של דיאלקטית בין פנים לחוץ על ידי משטחי הפסל. הוא מזכיר בעיצובו פיסול קונסטרוקטיביסטי. משחקי התאורה שבו יוצרים, על פי מרדכי עומר, "מתח בין הסטטי לדינאמי, הנראה כמשתקף, מחזיר את הצופה למקור הפולחני-דתי של 'חושן המשפט' (שמות כ"ח, 29)". אחד מהעתקי הפסל מוצג בבניין בנק דיסקונט ברחוב יהודה הלוי בתל אביב-יפו. עותק נוסף נמצא באוסף מוזיאון ישראל. "חושן" באתר מוזיאון ישראל עומר, מרדכי, יצחק דנציגר, מוזיאות תל אביב לאמנות, תל אביב, 1996, עמ' 250. נכון ליולי 2010
באסה

האם התכוונתם ל... באסה - מילת סלנג שפירושה אכזבה או עוגמת נפש אל-באסה – כפר ערבי בגליל המערבי, שחרב במלחמת העצמאות באסה (ספרד) – עיר בספרד באסה (שבט) – שבט בקמרון באסה (הרצליה) – אזור ביצות היסטורי, היום בריכת חורף בהרצליה אצטדיון באסה – אצטדיון כדורגל ששכן במקום שבו נמצא כיום אצטדיון בלומפילד גן כרונינגן הצמוד לאצטדיון בלומפילד
שלום צברי

שלום בן יחיא בן יחיא בן הארון צברי (1935 - 23 ביוני 2002) היה זמר ופייטן, משורר, מלחין וחוקר שירת יהודי תימן. צברי נחשב לאחר מגדולי הזמר התימני בישראל והקריירה המוזיקלית שלו השתרעה על פני 4 עשורים לערך: מסוף שנות ה-50 עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, עת הפחית את פעילותו המוזיקלית לטובת התמקדות בחקר שירת הקודש של יהדות תימן. שלום צברי נולד בתימן, בכפר ג'לבּה (Jalabe) שבנפת טווילה, מחוז אל-מחוית, הנמצאת צפונית-מערבית לבירה צנעא. בילדותו נשלח ללימודי תורה ביישוב שאחד'ייה, שהיה מרכז תורני גדול, ובמווארה. צברי הילד התחנך אצל מארי נתן ג'ולי, ממנו שאב לראשונה את הלחנים התימניים האותנטיים. בגיל 8 כבר עלה לתורה, והרשים את המתפללים בקולו הערב. אביו יחיא, ייעד אותו להיות שוחט, שלח אותו ללמוד שחיטה ואף קנה לו כלי שחיטה. עם הידיעה על הקמת מדינת ישראל והתחלת העלייה ההמונית מתימן התכוננו הוריו של צברי לעלות גם הם. לאחר מסע ארוך ומפרך שעשו שלום, הוריו ושלוש אחיותיו עד שהגיעו לעדן, למחנה העולים חאשד, הם המשיכו לישראל במטוס במסגרת מבצע על כנפי נשרים. משפחתו של צברי עלתה לישראל ב-1950, ושוכנה במעברת ראש העין. לאחר פירוק המעברה והקמת יישוב קבע, עברה המשפחה להתיישב בצפון העיר. בשנת 1953 התגייס צברי לצה"ל, שם שירת כסייר. הגם שבצבא גילו חבריו את כישרונו לשירה והוא אף הוזמן לשיר באירועים, הוא לא הפך זאת למקצועו עם השחרור, אלא למד חשמלאות בניין ונעשה לחשמלאי מוסמך. בתחילת דרכו, השתלב כמתופף בלהקתו של אהרן עמרם, והקליט איתו דואט, בשיר "איומה המשי" של שלום שבזי. לאחר מכן התפצלה דרכם של השניים, ובשנת 1959 צברי הקים את "להקת שבזי". בשנת 1962 ייצג את ישראל בפסטיבל האתני בפינלנד, שם זכה במקום השני, וזכייה זו הפכה לנקודת מפנה בקריירה המוזיקלית שלו. שלום צברי בלט במיוחד בהופעותיו החיות, בהן רקד על הבמה תוך כדי שירה והלהיב את הקהל. בשנת 1978 כתב את השיר "שלומי לך" אותו הקדיש לחברו הזמר שמעון משרקי. כמו כן כתב שיר לנשיא יצחק נבון כאות הוקרה על פועלו. צברי נהג להופיע בכל יום הולדת של מנחם בגין[דרוש מקור]. בשנת 1989 המועצה המקומית ראש העין ערכה מופע הצדעה לשלום צברי ופועלו בתחום השירה התימנית, בו השתתפו אמנים רבים. בשנת 1997 סייע לזמרת גילה בשארי בהפקת אלבומה כשייעץ לה בנושא פולקלור תימני. בשנת 2001 הקליט את שירו האחרון, דואט עם ציון גולן לנאשיד "אני היום". השיר שלומי לך אותו כתב והקדיש לחברו הזמר שמעון משרקי. חתם את שמו בשיר באקרוסטיכון (האותיות המודגשות): שלומי לך ידיד נפשי ועיני וקבל נא תשורתי ברוני לך שמח עדת קודש המוני באולמות וגם בחוץ כמוני מהרה תלמדה תוכן ומשרה ואל תשכח יתד משקל וסוגרה צפונים הם בכל נשיד ושירה בכל קושיה תסגל לי מהרה בחפץ לב אספר לך ופותרה סריג גלעד אשלח לך בחזרה ראה שמעון עמיתי האומרים שמרם עוד בראשית הדברים יהא עזרך בילן שעשועים למען ישמחום עם רעים ושלום רב וכל כבוד שפעים התימניאדה ה-16 שנפתחה באילת כחודשיים לאחר פטירתו הוקדשה לו, ונפתחה בדקת דומיה לזכרו. בתחילתה נערך כנס לזכרו בהנחיית העיתונאי איתמר פנחס ובהשתתפות אחיו של שלום, ד"ר אבינועם צברי. שלום צברי העלה על כתב במחברתו שירי עם תימניים (שירת נשים) כמו שירי חתונה, שירי יולדת, שירי טחינת החיטה באבני ריחיים ושירי מקוננות, בעיקר מפי אימו רומיה ואחיותיה חממה, זהרה ובתיה חיימי, שהיו בקיאות בשירת הנשים. בין השירים ניתן למנות את "טלעת ראס אלג'בל", "כלוני אסלא לי", "יא ולידה" ועוד. מדיה וקבצים בנושא שלום צברי בוויקישיתוף שלום צברי, באתר ספוטיפיי שלום צברי, דף שער בספרייה הלאומית כתבה במקומון ראש העין, ענק הזמר של יהודי תימן שלום צברי- איננו, איתמר פנחס
עקלתון (פסל)

"עֲקַלָּתוֹן" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל נמצא בפארק הירקון בתל אביב-יפו. פסלו "עקלתון", שיוצר ב-1975, היה אחד הפרויקטים הבודדים שהצליח יצחק דנציגר להציב במרחב הציבורי. המימון לפרויקט ניתן בעזרת קרן תל אביב לספרות ולאמנות. "עקלתון" נבנה כחומת בטון מתפתלת שגבהה המרבי 370 ס"מ. הפסל, שצבעו הלבן הבוהק מזכיר משהו מן הקברים הפולחניים שעניינו את דנציגר, מתפקד כיצירה מופשטת שהאור הנופל עליה משנה את צורתה ללא הפסק. הצללים מודגשים על ידי משחקי הגבהים שבחומה ובניגוד שבין צבעה הלבן לבין הדשא. ב- 7 בפברואר 1995, השירות הבולאי הנפיק בול דאר שעליו הופיע פסל העקלתון שפיסל דנציגר. על השובל הופיע הכיתוב: פארק הירקון תל אביב. הבול נכלל בסדרה של שלושה בולים שנקראה "פסלי חוצות" שעוצבה על ידי האמן אד ואן אויין. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרוץ כלבים

מרוץ כלבים הוא תחרות ספורטיבית בין כלבים, בדרך כלל מגזע גרייהאונד, הנערכת לרוב לצורך הימורים או גיוס תרומות. מועדון המרוצים הראשון נוסד באנגליה בשנת 1776, ובמהרה נוסדו עוד רבים כמותו. בתקופה זו נהגו לשסות את הכלבים בארנבת כדי לעודד אותם לרוץ. רק לאחר 100 שנה, ב-1876, הוחלפה הארנבת האמיתית בארנבת מכנית שנוסעת במהירות על מסילה/מעקה, ושיטת המרוץ השתנתה לשיטה כפי שהיא מוכרת כיום. כיום מרוצי כלבים פופולריים בעיקר באנגליה ובארצות הברית. הכלב המפורסם ביותר מתחום המרוצים, ובעל הערך הכספי הגבוה ביותר, היה הכלב "אינדיאן ג'ון", שנמכר בסכום של 72,000 דולר.[דרוש מקור] לצד הפופולריות הרבה של מרוצי הכלבים, ישנו צד אחר שגורם לביקורת רבה בחוגים שונים בציבור הרחב – הימורים שמתקיימים במהלך המרוץ. כלבים רבים, שסיימו את תפקידם ככלבי מרוץ, נשארים ללא בתים. קיימות מספר עמותות, שהוקמו במיוחד לשם כך, העוסקות במציאת בתים מאמצים לכלבים ש"פרשו לגמלאות". החוג הישראלי לכלבי רוח עורך אימוני שדה מדי חודש לחברי החוג, בהם משתתפים כלבי ויפט וסלוקי בעיקר. אג'יליטי (כלבנות) כלבי רוח אתר בינלאומי לכלבי גרייהאונד הפדרציה העולמית לכלבי מרוץ מגזע גרייהאונד מרוצים של החוג הישראלי לכלבי רוח, באתר החוג ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Dissection

Dissection היא להקת בלאק-דת' מטאל מלודי שוודית שהוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט והזמר ג'ון נודויט (Jon Nödtveidt). אלבומם הראשון של דייסקשן, The Somberlain, אשר הוקלט בחורף 1993 ויצא לאור בתחילת שנת 1994, זכה להצלחה מסחררת והגיע לראש מצעד המטאל בסקנדינביה. בנובמבר 1994 חתמה הלהקה חוזה לאלבום אחד עם חברת Nuclear Blast ובספטמבר 1995 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה Storm of the Light's Bane, שזכה להצלחה מסחררת לא פחות מהאלבום הראשון. בין 1995 ל-1997 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם הלהקות המטאל הקיצוניות המצליחות של אותה התקופה ביניהן At the Gates, Dimmu Borgir, In Flames, Cradle of filth ו-Morbid Angel. ב-1997 התפרקה הלהקה עקב כניסתו של נודויט לכלא, לאחר שרצח הומוסקסואל. הלהקה חזרה לפעול לאחר שחרורו של הסולן מהכלא בסוף שנת 2004 עם הרכב חדש לגמרי (למעט נודויט). מדינות רבות סירבו להכניס את הלהקה לתחומן עקב עברה הפלילי ואמנים רבים התנו את השתתפותם בפסטיבלים בכך שהלהקה לא תופיע איתם על אותה במה. ב-30 באוקטובר 2004, הופיע דייסקשן לראשונה מזה 7 שנים באצטדיון שבסטוקהולם, לאחר ששינו את מקום ההופעה פעמיים על מנת שיהיה מקום לאנשים הרבים שביקשו להגיע ולצפות בהופעה המתוכננת. בפברואר 2005 יצא לאור אלבומה האחרון של דייסקשן, והראשון מזה 11 שנה, Reinkaos. האלבום הכיל ליריקה המבוססת על העקרונות והאמונות של MLO,(אנ') ארגון שטניסטי-תאיסטי אוקולטיסטי ומיזנתרופי, הדוגל ב"שטניזם אנטי-קוסמי" וב"כאוס-גנוסטיות", אשר נודויט היה חבר בו. בתאריך 17.6 2006 אמורה הייתה הלהקה להופיע במועדון הבארבי בתל אביב. לאחר שבעלי האולם ביטל את המופע, הועברה ההופעה למועדון הקומפורט 13, ת״א ולבסוף בוטלה עקב התאבדותו של ג’ון. מפיק המופע בישראל, שוחח יום לפני עם הסולן ג’ון שהתנצל על הביטול ולבסוף טען שהוא יוצא לחופשה. ב-16 באוגוסט 2006 התאבד נודויט בירייה בראשו במהלך טקס פולחני, כאשר הוא מוקף בטבעת נרות וכתביה של הכת בה היה חבר, MLO. אתר האינטרנט הרשמי של Dissection Dissection, ברשת החברתית פייסבוק Dissection, באתר ספוטיפיי Dissection, באתר Last.fm (באנגלית) Dissection, באתר AllMusic (באנגלית) Dissection, באתר MusicBrainz (באנגלית) Dissection, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Dissection, באתר דיזר Dissection, באתר Discogs (באנגלית) Dissection, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.