laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי לוב–שווייץ

יחסי לוב–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת לוב לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין מדינת לוב לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת לוב לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים קרירים. שווייץ נוהגת לספק סיוע הומניטרי רחב לפליטים הלובים המפוזרים בכל רחבי המדינה, עקב היותה מדינה משוסעת ורעועה ביטחונית. שווייץ הכירה במדינה הלובית החדשה שנוסדה מעט לאחר הכרזת העצמאות שלה בשנת 1951. כשנים עשר אזרחים שווייצרים גרו בלוב בשנות החמישים של המאה העשרים. המספר גדל באופן משמעותי לאחר שחברות נפט שונות החלו בפעילותן בלוב, רוב השווייצרים שהגיעו ללוב בגל ההגירה הזה היו גאולוגים, מדענים, ונציגי האומות המאוחדות. החל מ-1962 ועד שנת 1965, האינטרסים של שווייץ בלוב יוצגו על ידי השגרירות השווייצרית בתוניסיה, בשנת 1965 שווייץ פתחה קונסוליה בטריפולי, ששודרג מעמדה לשגרירות בשנת 1968. בשנת 2008 עד שנת 2010 התקיים סכסוך מתוקשר בין לוב לבין שווייץ בו שווייץ הפעילה סנקציות על לוב של מועמר קדאפי. שווייץ מכירה במועצת המעבר הלאומית כשליטה הלגיטימית בלוב. שווייץ מיוצגת בלוב בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בטריפולי, בירת המדינה. השגרירות הייתה סגורה בעבר בעקבות המצב הביטחוני הרעוע שבלוב. לוב מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי לוב–שווייץ בוויקישיתוף Bilateral relations, אתר משרד החוץ השווייצרי EMBASSY OF SWITZERLAND IN TRIPOLI, LIBYA EMBASSY OF LIBYA IN BERN, SWITZERLAND
גבינות ארטיזניות

גבינות ארטיזניות הן גבינות המיוצרות בעבודת יד ובשיטות מסורתית במחלבות בוטיק קטנות. גבינות אלה עוברות על-פי רוב תהליך הבחלה קפדניים כדי להביא אותן למצב צריכה מיטבי. טעמן בדרך כלל עשיר ומורכב יותר מגבינות בייצור המוני אשר הבחלתן קצרה או שאינן עוברות תהליך הבחלה כלל. להבחלה חלק חשוב בתהליך ייצור גבינות. בתקופת ההבחלה הנמשכת שבועות ואף חודשים, נמצאת הגבינה בתנאים מבוקרים של טמפרטורה, לחות ואוורור, המאפשרים לחיידקים שבה ולתהליכים הביו-כימיים תנאי סביבה מיטביים להתפתחות. בשלב זה נקבעים בגבינה מאפייני הטעם, הארומה והמרקם. סוג אחד של גבינות ארטיזניות מכונה "גבינות משק". גבינות אלה מיוצרות מחלב מעדרי היצרן עצמו. ניתן להכין גבינות ארטיזניות גם על ידי ערבוב חלב ממספר משקים, אולם ההגדרה המחמירה יותר של "גבינת משק" מחייבת שהחלב והגבינות ייוצרו באותו המשק. גבינת משק - Fermier. גבינה המיוצרת במשקים קטנים על ידי יצרן בודד המייצר גם את החלב וגם את הגבינות. הגבינות מיוצרות בעבודת יד ובשיטות מסורתיות, ומחלב מלא שמקורו מעדרי אותו משק בלבד. חלב ממקור חיצוני אסור. השיווק בכמויות קטנות. גבינה ארטיזנית - Artisanal. גבינה בקטגוריה זו דומה לגבינות משק, אולם בעל המחלבה יכול להשתמש גם בחלב שנרכש ממקור חיצוני באותו אזור. מאפייני הגבינה ובכללם כמות השומן, הטעם ואף הצבע הם פונקציה של החלב ממנו יוצרה. מאפייני החלב ותכונותיו מושפעים ממשתנים רבים כגון סוג הגזע, עונת השנה והתזונה, מחזורי ההמלטה וההנקה והזמן מחליבה ועד ייצור הגבינה. יצרני גבינה תעשייתיים מעוניינים לקבל מוצר גבינה סטנדרטי ללא תלות במשתנים אלה ולכן מעבירים את החלב תהליך סטנדרטיזציה. גבינות ארטיזניות וגבינות מסורתיות אינן עוברות תהליכי סטנדרטיזציה ולכן הן שונות בטעמן ואף בצבען בהתאם לעונות השנה. גבינות משק מיוחדות בכך שהן מיוצרות מחלב מלא כשהוא במצב חם כפי שהוא נחלב ולא נדרש להובילו בקירור. כתוצאה מכך, ניחוחות החלב המועברים לגבינה מאפיינים את הטרואר הספציפי, ואת תנאי המחיה והתזונה של אותו עדר מסוים. אגודת הגבינות האמריקאיות פסטיבל הגבינה האומנות בקליפורניה גילדת גבינות אומנות בקליפורניה ברנדון אנציל, Eat the rind, don't sweat the sweat – an artisan cheese primer,‏ CNN "Presidia Artisan Somerset Cheddar". The Slow Food Foundation. אורכב מ-המקור ב-2007-08-25. נבדק ב-2007-05-09. Giannaclis Caldwell (14 במאי 2010), Farmstead Creamery Advisor: The Complete Guide to Building and Running a Small, Farm-Based Cheese Business, Chelsea Green Publishing, pp. 6–7, ISBN 978-1-60358-283-4 {{citation}}: (עזרה)
רויטל לוי-חברוני

רויטל לוי-חברוני היא רופאה ישראלית, מומחית ברפואת ילדים ובמנהל רפואי המכהנת כמנהלת המרכז הרפואי יוספטל. לוי-חברוני נולדה וגדלה בירושלים. ב-1983 התיישבה עם בני גרעין "אפיקים" של בני עקיבא בירוחם. היא סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, את הסטאז' והתמחות ברפואת ילדים עשתה בבית החולים סורוקה. היא שימשה במשך שמונה שנים מנהלת מרפאת ירוחם של שירותי בריאות כללית, לאחר מכן שימשה במשך חמש שנים רכזת רפואת ילדים של מחוז ירושלים. בתפקידה הבא שימשה סגנית המנהלת הרפואית של שירותי בריאות כללית במחוז ירושלים. ב-2015 מונתה לסגנית מנהל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. בדצמבר 2019 מונתה למנהלת המרכז הרפואי יוספטל. היא בעלת תואר שני (MHA) בניהול מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובוגרת המחזור הראשון של תוכנית ענב"ר של משרד הבריאות המכשירה עתודה ניהולית ברפואה. היא משרתת במילואים בהתנדבות כמודיעת נפגעים ויושבת ראש שותפות 2000 בין ירוחם ומיאמי. ב-2010 נבחרה למועצת העיר ירוחם מטעם רשימת הליכוד בראשותו של מוטי אביסרור. 70 ישראלים שנעים להכיר, אתר ישראל היום מנהלת יוספטל החדשה ד"ר רויטל לוי-חברוני: "לא מבינה איך אנשים עושים שיימינג לאנשי מקצוע כל כך טובים, מדוע שהם ירצו לבוא ולעבוד פה?", אתר ערב ערב, 26 בדצמבר 2019 רוני לינדר, סיירת מטכ"ל רפואית: 12 הרופאות והרופאים שנבחרו להיות חוד החנית של מערכת הבריאות, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2015 אורי בינדר, יום הבוחר: מי יחליף את עמרם מצנע בראשות מועצת ירוחם?, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2010 עפרה לקס, שאלת הגרעין, באתר ערוץ 7, 13 באוקטובר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלכת הכיתה (סרט)

מלכת הכיתה הוא סרט נעורים ישראלי משנת 1986 בבימויו של יצחק צפל ישורון, שגם כתב את התסריט, בכיכובם של אלון אבוטבול, יצחק בן נר ואביטל באר בתפקידים הראשיים. הסרט צולם בכפר הנוער מאיר שפיה והוא מתאר יחסים מורכבים בין התלמידים לבין עצמם וביניהם למורים, של אהבה, שנאה וגזענות. הוא מספר את סיפורה של בחורה קצת אבודה בכיתת נערים ונערות שהולכת לאיבוד בין כל מיני גברים. הוא מספר גם על מורה שמנסה להנהיג בבית הספר עקרונות של צדק ללא הצלחה. הסרט עוסק בחיים בפנימייה, בחלומותיהם של התלמידים והקושי שלהם להסתדר עם עצמם וגם עם אחרים. פנימיית נוער, 1985. התלמידים באים ממשפחות הרוסות ומשכונות מצוקה וקשה להשתלט עליהם. הם מתפרעים בשיעורים ורק המורה להיסטוריה אלכס (יצחק בן נר) מסוגל להשתלט עליהם ולהעמידם במקומם. מנהל הפנימייה (שמואל שילה) רוצה "שקט תעשייתי" ומתקשה אף הוא להשליט סדר. אלכס הוא מושבניק אלמן אב לשני ילדים. הוא בעל ערכים מוצקים - אהבת האדם, סובלנות עזרה הדדית אותם הוא מנסה להעביר ללא הצלחה לתלמידיו. אנריקה (אלון אבוטבול) הוא נער בן 17 משכונת מצוקה ונוטה לאלימות. הוא מחזר אחרי מנהיגת הכיתה, מלכה (אביטל באר) שהיא בתו של סרסור ישראלי שחי בגרמניה. היא נערתו של אנריקה אך מחבבת את שלום (רענן חפץ) העדין ומחזרת אחרי אלכס המורה. אלכס יוזם רעיון חינוכי שיעסיק את התלמידים - בניית דאון ממונע. אנריקה מתמנה למנהל הפרויקט ומסתייע בשלום ובג'ורג' (ג'וני ערביד), תלמיד ערבי נוצרי. עד מהרה פורץ סכסוך בין שלושתם. אנריקה מזמין למקום את חבריו הבריונים מהשכונה הם חובטים קשות בג'ורג' ואביו מוציא אותו מהפנימייה. מלכה מנסה להיכנס עירומה למיטתו של אלכס אך הוא דוחה אותה. היא בורחת כשהיא רואה שאחיה מנסה להגיע לביתו של אלכס. כשהאח וחבורת בריוניו רואים שהיא איננה הם פונים לעבר הפנימייה, מתפרצים לחדר המורים וכולאים את המורים, ובעיקר את אבנר (רמי ברוך), ומאשימים את אלכס במצב, והוא נאלץ להתפטר. המנהל מצליח לפתוח את הדלת וכולם צופים בתלמידים הרצים אחרי המתקיפים. הסרט קיבל ביקורות שליליות ולא זכה להצלחה מסחרית. עמוס עוז כתב במאמר על הסרט "מלכת הכתה": זהו סרט מר ונוקב העוסק בקנאה, בתאווה, בשנאה, בבדידות, בתככים ובנקמה. מרכיבי-יסוד אלה של המצב האנושי מופיעים בתוך רקע ישראלי עכשווי, המעניק להם גוון אקטואלי חריף. הצלחתו הגדולה והנדירה של הסרט היא בבניית איזון דק ומדויק, רחוק מאליגוריה ומסמליות בנאלית, בין פעולתם של דחפים אפלים ואוניברסליים לבין זירת פעולתם בתוך סביבה ישראלית עכשווית. כך צומחים בסרט תהליכים כגון: עלית הכהניזם, אלימות-נוער, מתחים עדתיים, שקיעת "ארץ ישראל הגבעטרונית", לא מתוך עמדה פוליטית-מוריאליסטית של הבמאי-התסריטאי אלא מתוך יסודות נצחיים ואוניברסליים של טבע האדם. את הסרט "מלכת הכיתה" כדאי וחשוב לראות לא רק כנבואת-חורבן (הקולנוע הישראלי, כמו הספרות העברית, שופע נבואות-חורבן) ולא רק כמשל קודר על נחשול של אלימות המאיים להטביע את הכל (גם זה ראינו וקראנו כבר), אלא בעיקר כסרט חכם ועצוב על אודות טיבו ומקורותיו של הרוע האנושי באשר הוא. "מלכת הכיתה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלכת הכיתה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מלכת הכיתה", באתר אידיבי "מלכת הכיתה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מלכת הכיתה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורות רחל נאמן, קן הפנימיה, כותרת ראשית, 15 באוקטובר 1986 מאיר שניצר, ישראל סכין - "מלכת הכיתה"; הפקה, תסריט ובימוי: יצחק צפל ישורון, חדשות, 16 באוקטובר 1986 ערן גפן, על הפנים, חדשות, 23 באוקטובר 1986 עמוס עוז, "אומללות, אלימות ועורמה", בעיתון דבר, 10 באוקטובר 1986
אלדד תמיר

אלדד תמיר (נולד ב־1 במאי 1962) הוא מנכ"ל ובעלים של בית ההשקעות "תמיר פישמן", דירקטור במספר חברות פרטיות בישראל; מראשוני מקימי תעשיית הון הסיכון בישראל. תמיר נולד בפתח תקווה למשה (לנגר) תמיר מלוחמי ההגנה והאצ"ל וליהודית שרה לבית שטיינלאוף. הוא גדל בקריית אונו והתחנך בתיכון בן צבי. בשנת 1980, התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון עד שחרורו בשנת 1985 בדרגת סרן. במהלך שירותו שימש בין היתר כמ"פ בסדיר, מג"ד במערך המילואים וקצין אגם חטיבה ואף לקח חלק במלחמת לבנון הראשונה, במסגרתה היה בין הלוחמים הראשונים שהגיעו לכביש ביירות-דמשק. הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני (MBA) במנהל עסקים במגמת מימון, מטעם אוניברסיטת תל אביב. בעברו, ניהל תמיר עשרות הנפקות ציבוריות בבורסות בארצות הברית, באירופה ובישראל ואף לקח חלק, כמשקיע וכבנקאי בחברות טכנולוגיות שונות, בהן: CHROMATIS TECHNOMATICS ,GALILEO .Coperrgate MSYSTEMS, NICE ,CHECKPOINT ,MODEM ART ,ALLOT, VOLTAIRE .RADWARE את דרכו המקצועית החל בשנת 1985, אז השתלב בקרן ההון סיכון הראשונה בישראל - WTI. בשנת 1987, הצטרף תמיר לחברת ייעוץ אסטרטגי, במסגרתה העניק ייעוץ אסטרטגי לחברות הגדולות במשק (מפעלי ים המלח, התעשייה האווירית נטפים, כיל, אלביט, נייר חדרה ורבות אחרות). בשנת 1990 עבר לקונצרן כלל וניהל השקעות טכנולוגיה, הנפקות, רכישות ומיזוגים. לאחר מכן הפך לשותף ומספר 2 בקבוצת אוורגרין ומנכ"ל אוורגרין שוק הון – במסגרת תפקידו ניהל תמיר את כלל הפעילות העסקית של החברה ודאג לקשר שבין "אוורגרין" לבין Robertson Stephens. בשנת 1996 מונה למנכ"ל בחברה הציבורית "EVERGREEN" שוקי הון" ובשנת 1997, ייסד יחד עם שותפו דני פישמן את "קבוצת תמיר פישמן". תמיר, יזם את קרן "אקליפטוס 1", ואת "תמיר הון סיכון" DFJ TF ו מהווה שותף מנהל בקרנות הון סיכון של הקבוצה. בשנת 2013, הפך לבעל השליטה היחידי של בית ההשקעות תמיר פישמן. חברת ניהול אופציות העובדים, המספקת שירות ניהול ונאמנות אותה הקים תמיר בשנת 2004, נמכרה בשנת 2017, לבית ההשקעות אי.בי.אי תמורת 38 מיליון שקל. תמיר שימש כמרצה בתחומי: בנקאות להשקעות וניהול השקעות, בחוג למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב, הוא משמש כפרשן בכיר בתחום ההשקעות בפאנלים מקצועיים רבים, בין היתר בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות מקומיות וזרות. מאז מרץ 2009 ועד פברואר 2017, שימש כפרשן בתוכנית הטלוויזיה לילה כלכלי בערוץ 10 ובשנת 2018, הצטרף תמיר לתוכנית הטלוויזיה "הכרישים" של קשת, כחבר בצוות המשקיעים, לצד דובי פרנסס, זוהר לבקוביץ, יסמין לוקץ' ואורן דוברונסקי. תמיר גרוש, מתגורר בתל אביב ולו 5 ילדים. תמיר פישמן אלדד תמיר באתר ice, באתר ice 11.5 מיליון שקל נכסים, 2.7 מיליון שקל דמי ניהול, באתר nrg אלדד תמיר הופך לבעל השליטה בחברת תמיר פישמן, באתר ספונסר תמיר הון: מר אלדד תמיר ימונה למנכ"ל, באתר טלנירי בעקבות ההתפתחויות: סטארט-אפים – האלטרנטיבה החדשה למשקיעים, באתר PC אלדד תמיר, באתר עדיף20 אלדד תמיר / Eldad Tamir, באתר news1 אלדד תמיר ודני פישמן מקימים בנק השקעות חדש, באתר גלובס מי אנחנו: קרן תמיר פישמן (4D) אקליפטוס הכלכלה הדיגיטלית, באתר אקליפטוס ”כל יזם צריך להאמין שמה שהוא עושה משנה את העולם, אבל בלי פוטנציאל עסקי אנחנו לא נשקיע”, באתר גיקטיים אלדד תמיר הופך לבעל השליטה בתמיר פישמן, באתר ארנון - מתוך גלובס האקזיט של אלדד תמיר, באתר ביזפורטל הכרישים באים: הכירו את האנשים ששווים ביחד מיליארדי שקלים, באתר מאקו יסמין לוקץ', אורן דוברונסקי ואלדד תמיר מצטרפים לתוכנית "הכרישים", באתר גלובס
מיקי דודקביץ

מיקי דודקביץ הוא רופא ישראלי מומחה בכירורגיה של אף-אוזן-גרון, ניתוחי ראש וצוואר ומומחה במנהל רפואי. מכהן כמנהלו של המרכז הרפואי הלל יפה. דודקביץ סיים ב-1990 לימודי רפואה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. הוא שירת בצה"ל במערך הפינוי בהיטס של חיל האוויר ושימש סגן ראש ענף טראומה בחיל הרפואה. ב-2004 סיים התמחות בכירורגיה של אף-אוזן-גרון, ניתוחי ראש וצוואר במרכז רפואי רבין. הוא בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-2009 סיים התמחות במנהל רפואי בבית החולים וולפסון. הוא בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. ב-2010 מונה לסגן-מנהל המרכז הרפואי הלל יפה. באוגוסט 2015 מונה למנהלו-בפועל של בית החולים ובאפריל 2016, זכה במכרז לשמש מנהלו הקבוע. דודקביץ עמד בראש ועדת ההסמכה לקביעת מוות מוחי נשימתי ושימש מרכז "ועדת שמיס לפינוי בהיטס על ידי גורם אזרחי". באוגוסט 2024 הוענק לו תואר "פרופסור חבר קליני" מטעם הפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה. מיקי דודקביץ באתר המרכז הרפואי הלל יפה ד"ר איתי גל, ועדת מומחים: קביעת מוות מוחי בישראל - מדוייקת, באתר ynet, 23 ביוני 2013 מנהל "הלל יפה" קודם לדרגת פרופסור מטעם הטכניון, באתר DoctorsOnly‏, 29 באוגוסט 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים פלטיאל

רבינו חיים פלטיאל (נקרא גם רבי פלטיאל מפָלַייזָא (אנ')) היה פרשן מקרא צרפתי בן המאה ה-13. רבינו חיים היה נכדו של רבינו שמואל "שִׂיר מוֹרֶל" מפלייזא, מגדולי בעלי התוספות ומנציגי היהודים בוויכוח פריז; רבינו שמואל היה תלמידם של רבי יהודה שירליאון, רבי ברוך בעל התרומה ורבי שלמה "הקדוש" מטרוייש, ורבם של רבי פרץ מקורביל ומהר"ם מרוטנבורג. על תלמידיו נמנה בן משפחתו רבי יצחק בן יהודה הלוי (גם רבי יצחק בן יהודה הלוי היה נכדו של ר' שמואל מפלייזא), שחיבר את הספר "פענח רזא" על התורה. החוקרים חלוקים בשאלה האם יש לזהות את רבי חיים מפלייזא עם רבי חיים פלטיאל בן יעקב ממגדבורג, שהיה נתון בחליפת מכתבים עם מהר"ם מרוטנבורג ודבריו מובאים בכתבי הרשב"א. רבותיו של אותו רבי חיים פלטיאל בן יעקב ממגדבורג היו רבי יחזקיה ממגדבורג (מהרי"ח), ר' אליעזר בן שלמה, ומהר"ם מרוטנבורג, שר"ח פלטיאל היה ככל הנראה תלמיד חבר שלו; מתלמידיו הוא מזכיר את רבי שבתי בן שמואל ממגדבורג. אחרים הציעו לזהות את ר"ח פלטיאל עם רבי חיים בן ברוך המכונה חיים פלטיאל, ששמו חתום על עשרה פיוטי תפילה. מצוי גם ספר ובו דינים ומנהגים לכל השנה הנקרא "מנהגי חפ"ת", על שם החתימה החוזרת ונשנית בו - ”חיים פלטיאל תולעת”. לימים כתב רבי אברהם קלויזנר הגהות ארוכות על הספר, עד שנקרא על שמו ומוזכר בדרך כלל בשם "מנהגי מהרא"ק". יש המייחסים גם חיבור זה לרבי חיים פלטיאל פרשן המקרא. בפירוש אנונימי על התורה מוזכרים לעיתים קרובות פירושים של מהר"ח פלטיאל על התורה, והפרשן מזכיר את מהר"ח פלטיאל כרבו; קטעים רבים מפירושו של רבי חיים פלטיאל מצוטטים גם בספר "פענח רזא", המזכיר את פירוש מהר"ח פלטיאל בכינוי "פרי עץ חיים", מתייחס למהר"ח פלטיאל כאל רבו, ומכנה אותו בדרך כלל בתואר "פלטיאל גאון". בשנת ה'תשמ"א יצא לאור פירושו לתורה מתוך כתבי-יד, בידי מהדיר ספרות הראשונים יצחק שמשון לנגה. לפי לנגה, פירוש זה נערך בידי בנו של מהר"ח פלטיאל. פירושיו של מהר"ח פלטיאל הם בפשט המשתלב תכופות עם אגדה, בדומה לפירושי רש"י; מפירושיו ניכר שהיה בעל ידיעות רחבות בתלמוד ובמדרשים. פירושיו מבוססים בדרך כלל על אבחנות דקות במילים ובפסוקים אותן הוא מסביר לפי האגדה והמדרשים, ולעיתים אף לפי הרמז והקבלה. בפירושיו מזכיר רבינו חיים את דברי חכמי צרפת שקדמו לו, ובהם: רש"י, רשב"ם, רבי יוסף בכור שור, רבי יעקב מאורליינש, רבי משה מקוצי בעל הסמ"ג ורבי יוסף קרא. בנוסף מוזכרים בדבריו רבי יהודה החסיד והרוקח, שניהם מחכמי גרמניה. נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים, כרך ג' עמ' רמ"ז. יום טוב צונץ, Literaturgesch, עמ' 493. על פיוטיו של ר' חיים בן ברוך פלטיאל ראו: ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט, כרך א' עמ' 382. כתב יד של מנהגי ר' חיים פלטיאל קודם הגהות מהרא"ק פורסם בידי דניאל גולדשמידט, "מנהגי ר' חיים פלטיאל", קרית ספר כג (תש"ז), עמ' 324–330. י"ש לנגה, פירושי התורה לר' חיים פלטיאל, ירושלים תשמ"א, במבוא עמ' י'. מינכן, MS. מס' 62. פירושי התורה לר' חיים פלטיאל, ירושלים תשמ"א, במבוא עמ' ט'.
נחום מרדכי פרידמן

רבי נחום מרדכי פרידמן (1874, י"ז בשבט ה'תרל"ד – 1946, י"ח באדר ב' ה'תש"ו) היה האדמו"ר מצ'ורטקוב. נולד בשנת תרל"ד לרבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב והתחנך אצל סבו רבי דוד משה פרידמן, מייסד חסידות צ'ורטקוב ובנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. במלחמת העולם הראשונה נדד לווינה יחד עם אביו ועוד כמה מאדמו"רי רוז'ין. בשנת ה'תרצ"ד (1933) נפטר אביו והוא החל לכהן בווינה כאדמו"ר מצ'ורטקוב תוך שהוא מבקר לעיתים את הקהילה בצ'ורטקוב. היה מראשי אגודת ישראל וכיהן כחבר מועצת גדולי התורה שלה. לאחר האנשלוס עונה על ידי הנאצים ומיד ברח מוינה. בשנת ה'תרצ"ט (1939) עלה לארץ ישראל, התיישב בתל אביב והיה מרכז לחסידי רוז'ין רבים. לאחר ששמע על זוועות השואה מצב רוחו התדרדר עד שנפטר בשנת תש"ו ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. תורתו יצאה בספר "דורש טוב" בירושלים תשכ"ד. הרב פרידמן נישא לחוה לאה, בת דודו (מדרגה שנייה) הרב שלמה בן הרב אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון) (נפטרה בי"ג בחשוון ה'תשי"ט) . לזוג היה בן ושתי בנות: הרב שלמה פרידמן – ממשיך דרכו באדמו"רות שרה – נישאה לרב יעקב השל מנובומינסק גיטל – נישאה לרבי משה מורגנשטרן יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות כרך ג' , עמודה תי"ב, מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ה. מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה כרך ד' , עמודה 224, ירושלים תשנ"א. דוד משה שפיגל, דורש טוב, תולדות אדמו"רי בית טשורטקוב, עמ' קע"ה, ירושלים תשכ"ד. שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה, עמ' 231, מכון ירושלים תשע"ז. דוד הלחמי, חכמי ישראל, עמ' ת"ט. רבי נחום מרדכי פרידמן בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'. כרטיס הקבר של האדמו"ר באתר הר הזיתים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר ווייטינסקי

אלכסנדר וייטינסקי (ברוסית: Александр Войтинский; נולד ב-11 במרץ 1961, מוסקבה) הוא במאי קולנוע רוסי, מפיק, מלחין ומייסד הלהקות "זברי" ו"ט.א.ט.ו.". הוא ביים מספר סרטי קולנוע רוסיים שהצליחו במדינות חבר העמים כדוגמת ג'ונגל, רוח הרפאים והיה שותף לפיתוח זיכיון "עצי אשוח". מייסד ומנכ"ל חברת "ברק הפקות" (Кинокомпания Молния Пикчерс). הוא סיים את לימודיו באקדמיה הרוסית לכלכלה. בשנת 1989 הקים יחד עם סרגיי טרופימוב וטימור בקממבטוב חברת הפקות טלוויזיה, יחד הם אספו צוות של אנשים בעלי דעות דומות על התפתחות הפרסום הרוסי. במיוחד הם עבדו יחד על קמפיין פרסום בשם היסטוריה עולמית שנוצר בשיתוף עם וידאו אינטרנשיונל ובנק אימפריאל. בשנת 1999, יחד עם איוואן שפובלוב, לקח חלק ביצירת הלהקה המוזיקלית "ט.א.ט.ו.", הלחין את המוזיקה לשירים "יוגוסלביה" ו"למה אני". בשנת 2000 הוא נבחר כחבר מן המניין באקדמיה לפרסום ברוסיה. בשנת 2001 הקים את להקת "זברי" יחד עם הסולן והמוזיקאי רומן זבר. הוא צילם את כל הקליפים של הלהקה משנת 2003 עד 2008. בשנת 2004, בטקס פרסי ה-MTV הראשון ברוסיה, הוכר הקליפ "כל מה שמעסיק אותך" כ"קליפ הטוב ביותר של השנה" והלהקה הוכרה בתור "הלהקה הטובה ביותר" ורומן זבר הוכר כ"אמן הטוב ביותר". הלהקה ייצגה לראשונה את רוסיה ברומא בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בשנת 2004. בשנת 2008 הוא הוזמן לחברת הקולנוע Bazelevs והציע את רעיון הסרט "ברק שחור", אותו צילם בעצמו יחד עם דמיטרי קיסליוב (במאי סצנות פעלולים). הכנסות הסרט ההוא הסתכמו בכ-22 מיליון דולר (וצפו בו 4 מיליון איש). בשנת 2009 ביים והיה המפיק היצירתי של הסרט "עצי אשוח". בשנת 2011 הקים את חברת הקולנוע שלו "ברק הפקות", Молния Пикчерс. בשנת 2019 ביים את העונה השנייה של סדרת המתח "השיטה" ומשתף פעולה באופן הדוק עם חברת ההפקות Sreda. גרוש, יש לו שני בנים - אלכסנדר (2001) ודניאל (2008). אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר ווייטינסקי (ברוסית) אלכסנדר ווייטינסקי, ברשת החברתית פייסבוק אלכסנדר ווייטינסקי, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסנדר ווייטינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדר ווייטינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Кассовые сборы в России Кассовые сборы в России Кассовые сборы в России Кассовые сборы в России(הקישור אינו פעיל) Кассовые сборы в России
חסינטו קינקוסס

חסינטו קינקוסס (בספרדית: Jacinto Quincoces; ‏17 ביולי 1905 – 10 במאי 1997) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת הבלם באלאבס וריאל מדריד נחשב לאחד הבלמים הטובים ביותר בתקופתו ומשחקני ההגנה המשמעותיים הראשונים בעולם. חסינטו קינקוסס נולד בברקלדו, בילבאו, שבספרד ב-17 ביולי 1905. במהלך ילדותו שיחק כדורגל ברחובות עם ילדים אחרים. התחיל לשחק בהשאלה בקבוצת בראקלדו למשך 7 עונות בהן הראה את יכולותיו הטובות. חסינטו הגיע לדפורטיבו אלאבס בשנת 1927 כשחקן חזק, ועזר להם להעפיל בפעם הראשונה בהיסטוריה ללה ליגה. הוא זכה עימה באליפות חבל הבסקים בעונת 1929/30. בשנת 1930 עבר לריאל מדריד, ויחד איתו, הבלם סיריאקו אראסטי וריקרדו זאמורה, החוזקה העיקרית של ריאל מדריד הייתה ההגנה. בעונתו הראשונה בריאל זכה עימה בתואר ליגה ראשון לקבוצה, הם לא הפסידו אפילו לא משחק אחד לכל אורך העונה וספגו רק 15 שערים. עונה אחר כך זכו פעם נוספת בליגה וריאל הייתה לקבוצה הראשונה לזכות בליגה פעמיים. בשתי העונות שאחרי ריאל סיימה פעמיים במקום השני בליגה אך זכתה בגביעי המלך, הקריירה שלו הושהתה לשלוש שנים עקב מלחמת האזרחים שהייתה בספרד באותה תקופה, למרות זאת הוא היה בין ארבעת השחקנים ששבו לשחק בריאל. את הופעתו האחרונה בקריירה ערך שלוש שנים אחר כך במשחק ליגה נגד סביליה, בשנת 1942. ריאל מדריד ערכה טקס הוקרה עבורו, שהיה נחשב לאחד מהשחקנים הגדולים של תקופתו. בעקבות הצלחתו באלאבס ראשי המנהלה של נבחרת ספרד התרשמו ממנו, וזמן קצר לאחר מכן כבר היה בסגל הנבחרת לקראת משחקי אולימפיאדת 1928. באותו טורניר הפסידה ספרד לאיטליה ברבע הגמר. במונדיאל 1934 חסינטו היה לאחד השחקנים הטובים בנבחרת הספרדית, ושיחק בהגנה עם חבריו לקבוצה מריאל מדריד, סיריאקו אראסטי הבלם, וריקרדו זאמורה השוער. ספרד הודחה ברבע הגמר על ידי איטליה במשחק חוזר. בסיום הטורניר נבחר חסינטו להיות בנבחרת המצטיינת. לאחר פרישתו אימן את ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד, סרגוסה וולנסיה. עם ולנסיה זכה פעמיים בגביע הספרדי ופעם אחת בגביע אווה דוארטה. עם שלושת תארים אלו חסינטו חולק את המקום הראשון עם רפאל בניטס, כמאמנים שזכו בהכי הרבה תארים עם ולנסיה. חסינטו נפטר בולנסיה שבספרד ב-10 במאי 1997, בגיל 91. ריאל מדריד אליפות ספרד (2): 1931/32, 1932/33 הגביע הספרדי (2): 1934, 1936 ריאל מדריד הגביע הספרדי: 1946 ולנסיה הגביע הספרדי (2): 1949, 1954 מדיה וקבצים בנושא חסינטו קינקוסס בוויקישיתוף חסינטו קינקוסס, באתר Transfermarkt חסינטו קינקוסס, באתר BDFutbol חסינטו קינקוסס, באתר WorldFootball.net חסינטו קינקוסס, באתר National Football Teams חסינטו קינקוסס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt חסינטו קינקוסס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ורוניק דה קוק

ורוניק דה קוק (בהולנדית: Véronique De Kock; נולדה ב-3 באפריל 1977) היא דוגמנית בלגית. דה קוק נולדה באזור דובר ההולנדית של בלגיה. ב-2007 הופצו ללא ידיעתה תמונות עירום שלה ברשת האינטרנט. ב-2019 נישאה ליזם מנואל גוסן. בגיל חמש עשרה היא החלה לדגמן ועבדה מלבד מדינתה בלגיה גם בגרמניה, צרפת ואיטליה, בין המגזינים שהופיעה הוא מגזין הגברים מקסים. בהיותה בת שבע עשרה זכתה בתואר היופי המקומי "מיס פלנדריה" (Miss Flanders) ושנה לאחר מכן זכתה בתואר הארצי של מיס בלגיה. היא ייצגה את בלגיה בתחרויות היופי מיס עולם 1995 שם דורגה במקום ה-13 על ידי השופטים ומיס תבל 1996 שם הייתה במקום ה-11. מ-2008 ועד 2018 הנחתה את תחרות מיס בלגיה בה זכתה. עוד בשנת כהונתה כמלכת יופי החלה לשמש כמגישה בערוץ הטלוויזיה "Q2", ב-2002 עברה לעבוד בערוץ "VT4". בין 1998–2001 שיחקה באופרת הסבון " Familie". ב-2010 הנחתה את התוכנית "Move Like Michael Jackson", תוכנית המהווה תחרות חיקויים של מייקל ג'קסון. היא הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "P-Diva's" וביחד עימם הוציאה סינגל ב-2001. מדיה וקבצים בנושא ורוניק דה קוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ורוניק דה קוק ביוגרפיה של ורוניק דה קוק ורוניק דה קוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ורוניק דה קוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) Véronique De Kock, Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייוויד ברי

האם התכוונתם ל... דייוויד ברי (בעל אדמות) (אנ') – מגדל בעלי חיים יליד סקוטלנד, ובעל אדמות באוסטרליה (1795–1889) דייב ברי (מוזיקאי) (אנ') – מוזיקאי, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי (נולד ב-1960) דייוויד ברי (סופר) (אנ') – מחזאי אמריקאי (1943–2016) דייב ברי (כדורגלן) (אנ') – כדורגלן אנגלי (נולד ב-1945) דייוויד ברי (פוליטיקאי) (אנ') – פוליטיקאי אוסטרלי (נולד ב-1951) דייוויד ברי (ממציא) (אנ') – ממציא ויזם אמריקאי (נולד ב-1978) דייב ברי (מנחה) (אנ') – מגיש טלוויזיה ושדרן רדיו בריטי (נולד ב-1978) דייוויד ברי (מחנך) (אנ') – מרצה וסופר אנגלי (נולד ב-1960) דייוויד ברי (שחקן) – שחקן אוסטרלי