laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליזבת אולסן

אליזבת צ'ייס "ליזי" אולסן (באנגלית: Elizabeth Chase "Lizzie" Olsen; נולדה ב-16 בפברואר 1989) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית המוכרת מגילום דמותה של מכשפת השני ביקום הקולנועי של מארוול. אולסן נולדה בשכונת שרמן אוקס, לוס אנג'לס שבארצות הברית, הוריה הם ג'רנט ודייוויד אולסן. גדלה לצד אחיותיה הגדולות מרי קייט ואשלי ואחיה הגדול טרנט. אולסן החלה לשחק בגיל ארבע לצד אחיותיה הגדולות. לאחר מכן למדה משחק בבית הספר טיש לאומנויות באוניברסיטת ניו יורק וגם בבית הספר למשחק התיאטרון האטלנטי במנהטן. בשנת 2011 שיחקה אולסן בתפקיד הראשי הראשון בקריירה שלה במותחן העצמאי "מרתה מרסי מיי מרלין". באותה שנה, שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "על אהבה ואי הבנה". ב-2013 הופיעה בסרטו של ספייק לי "שבעה צעדים". בשנת 2014 שיחקה בסרט "גודזילה". מאותה שנה היא מגלמת את ונדה מקסימוף / מכשפת השני ביקום הקולנועי של מארוול בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 2023 שיחקה בסדרה "אהבה ומוות" בתפקיד קנדי מונטגומרי. על תפקידה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה. אולסן מגדירה עצמה כאתאיסטית עוד מגיל 13, משום שהיא מאמינה ש"דת צריכה להיות אודות קהילה ולא משהו שצריך לקבוע את חירויות הנשים". קו הבגדים של אחיותיה "אליזבת וג'יימס" נקרא על שמה ועל אחיה הגדול.[דרוש מקור: בביוגרפיה שלה וגם בביוגרפיה של אחיותיה מרי קייט ואשלי אולסן מוזכר אח אחד בשם טרנט] משנת 2011 עד ינואר 2015 אולסן הייתה בזוגיות עם השחקן בויד הולברוק. בשנת 2016 החלה לצאת עם המוזיקאי רובי ארנט. בשנת 2019 השניים התארסו ובשנת 2021 התחתנו. מדיה וקבצים בנושא אליזבת אולסן בוויקישיתוף אליזבת אולסן, ברשת החברתית פייסבוק אליזבת אולסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליזבת אולסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אליזבת אולסן, באתר AllMovie (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר Metacritic (באנגלית) אליזבת אולסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אליזבת אולסן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר Last.fm (באנגלית) אליזבת אולסן, באתר MusicBrainz (באנגלית) לירון סיני, במזל תאומות: אליזבת אולסן, באתר ynet, 24 בינואר 2011 ליה רוזן, הניו יורק טיימס, עכבר העיר אונליין, האחות הטובה: אליזבת' אולסן היא היפה והאיכותית החדשה, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2011 חגית גינזבורג, ‏האולסנית הנכונה, באתר ‏מאקו‏, 15 במאי 2014 אבנר שביט‏, אזרחית סוג אליזבת: ריאיון עם אליזבת אולסן על "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", באתר וואלה, 29 באפריל 2016 אמיר קמינר, אליזבת אולסן: "רציתי לעשות דברים בצורה שונה מאחיותיי", באתר ynet, 11 באוגוסט 2017
כד יתבין ישראל

כד יתבין ישראל הוא שיר יהודי נפוץ בעולם היהודי. מילות השיר הן בארמית, והוא עוסק ביחס הקדוש ברוך הוא לבניו בעת שהם לומדים תורה. מקור הפיוט אינו ידוע בבירור. אברהם וואלט (נולד במינסק, תרל"ב) מצטט שיר דומה ששרו בילדותו בשעת ההקפות: בשעה שישראל שמחים בשמחת התורה קודשא בריך הוא אומר לפמליא של מעלה שלו: חזו בני חביבי, חזו בני חביבי שהם משתכחים בצרותא דלהון ועוסקים ועוסקים בשמחה דלי. על שיר זה הוא כותב (ביידיש): ”מהיכן נלקחו מילים מדהימות אלו - לא ידוע לי. חיפשתי וחקרתי ולא מצאתי. שמעתי את הזמר עוד במינסק, עיר מולדתי, ועוד בגם ב"בלומקעס קלויז", קלויז ישן שעברו עמוס בזכרונות של השאגת אריה ואחיינו ר' רפאל כהן, שמעתי שיר זה עוד ממתי שזוכר אני את עצמי, כששרים אותו בחיות והתלהבות"”. למרות שהאמרה נראית על פי סגנונה כלקוחה מספר הזוהר, היא איננה נמצאת בזוהר ובשאר הספרים מסוגו. בשם הגאון מווילנה מובא שבשמחת בית השואבה אמר אמרה זו בסגנון שונה מעט, וכנראה זהו המקור שנשתייר לנו בדורות אלו. המקור הוא בספר באר אברהם לר' אברהם בן הגר"א (וילנא תרמ"ז) שם כתוב "ראו בנים חביבים שיש לי דשבקין צערא דידהו ועסקין בדידי, מיד מתמלא רחמין על ישראל" ובנוסח קצת אחר מובא במעשה רב (מעשה רב השלם עמ' רפ"ג): "אשריכם ישראל כשאתם עוסקין בשמחת בית השואבה כונס הקב"ה לכל פמליא דיליה ואומר ראו בנים החביבין שיש לי דשבקין צערא דידהו ועסקי בדידי". בני עדות אשכנז נוהגים לזמר פסקה זו בשמחת תורה ובשבועות משום שהיא עוסקת בעניין שמחת התורה. לחן מפורסם על המילים, הוא של רבי מאיר שפירא מלובלין. אשכול על מקור השיר והלחן בפורום אוצר החכמה. אשכול בפורום בחדרי חרדים העוסק במקור השיר מילות השיר ותרגומו השיר כד יתבין ישראל בביצועו של מרדכי בת עין, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אברהם וואלט (א' ליעסין), בספרו לידער און פאעמען, באנד איינס, ניו יארק 1938, עמ' 25-22: שיר 'שמחת תורה ביינאכט ...', ניו יארק 1933.
שלמה בן נתן

רבי שלמה ב"ר נתן (רשב"ן בראשי תיבות ומכונה גם אלג'יבלי) הוא חכם תימני מהמאה ה-12 שחי במצרים. חיבר ספר הלכה גדול על סידור התפילה המבוסס בעיקרו על התלמוד וחיבורי הגאונים. כתבי יד ממנו נמצאו בספריית אוקספורד ובספריית הוותיקן. רבי שלמה אלג'יבלי היה חכם ידוע במצרים בדורו של הרמב"ם. מוצאו מהעיר "דו אלג'יבלה" שהייתה בירת תימן בשעתו. לצד חכמתו היה ידוע כמי שאינו נושא פנים גם לגדולי מלכות ועשירים. בהיותו בקהיר שבמצרים הוא חלק על דרשתו של אחד מגדולי התורה שם בצורה חריפה, דבר שהביא לתלונה נגדו אצל הרמב"ם שאמנם הצדיק את המתלונן, אך עם זאת ייעץ למתלונן כי עדיף שיסיר את תלונתו במילים הבאות "ואולם מאחר שהוא ידוע ביראת שמים ובחכמה, אינו ראוי לומר עליו דבר, עד אשר ישמעו דבריו, הואיל והתורה הקדושה חייבה להדר תלמידי חכמים ולהכריעם לכף זכות, על כן מוטב להעלים עין מכל השאלה הזאת". רבי שלמה אלג'יבלי התפרסם בחיבורו שהוא סידור הגדוש בהלכות רבות המבוססות על התלמוד ותורת הגאונים. רבי שלמה כיהן כדיין. כפי הנראה הוא רבי שלמה בר נתן שהיה חבר בית דינו של רבי סעיד בן מרחב אב"ד עדן בשנת 1156. רבי שלמה אלג'בלי מכונה "אב בית דין" בכת"י, וכך נדפס בחיבורו שיצא על ידי שמואל חגי. לדברי פרופסור גויטיין בנו הוא רבי אברהם אלימני ממצרים שלימים עלה לירושלים וייסד בה בית כנסת הנקרא על שמו "כניסה בן אלימני". הוא כיהן בירושלים כדיין. שלמה דב גויטיין, הודו ב', עמ' 496.
רביעיית אאוליאן

רביעיית אאוליאן (באנגלית: Aeolian Quartet) היא רביעיית מיתרים בריטית ידועת שם, שבסיסה היה בלונדון. הרביעייה יצאה לסיורי קונצרטים רבים ברחבי העולם, הוציאה תקליטים רבים והייתה בעלת פרופיל גבוה בשידורי רדיו. רביעיית אאוליאן הייתה ממשיכתה של רביעיית סטראטון, שקמה ופעלה לפני מלחמת העולם השנייה. היא אימצה את שמה החדש בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 והתפרקה בשנת 1981. לפני 1953, רשום אלפרד' קייב כמנהיג הרביעייה. במהלך שנות ה-50' היה הרכב הרביעייה כדלקמן: סידני האמפריס (כינור) 1952 - 1970) כנר ראשון טרבור ויליאמס, (כינור) ווטסון פורבס ויולה ג'ון מור (צ'לו) (לפני 1956) ב-1970 החליף עמנואל הורביץ את הכנר הראשון. יתר הנגנים נשארו ברביעייה. עמנואל הורביץ (כינור) (מ-1970) ריימונד קינליסייד (כינור) (לפני 1965) מרגרט מייג'ור (ויולה) (מ-1965) דרך סימפסון (צ'לו) (מ-1956) רביעיית סטראטון עלתה כפורחת בשנות ה-20' וה-30' של המאה ה-20. ג'ורג' סטראטון, הכנר הראשון, התקשה יותר ויותר לעמוד הן בראש התזמורת הסימפונית של לונדון והן בראש הרביעייה, ועובדה זו היא שהביאה להולדת רביעיית אאוליאן. רביעיית סטראטון הרבתה להופיע בשמה זה בגלריה הלאומית בתקופת המלחמה. בשנת 1946, בערך בזמן שאימצה לה את שמה החדש, השתתפה הרביעייה בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בפראג. הן ווטסון פורבס והן ג'ון מור, הוויולן והצ'לן, היו חברים ברביעיית סטראטון. בהקלטות שנעשו לפני 1953 ליצירתו של פיטר וורלוק, "החרטומן", עם לאון גוסנס והטנור רנה סומס, ול"פנטזיות" של הנרי פרסל השתתף חבר הרביעייה לעתיד עמנואל הורביץ. בראש הרביעייה עמד אז אלפרד קייב. עם זאת, האיש שמנהיגותו גיבשה את ההרכב בשנות ה-50' היה סידני האמפריס, כנר קנדי, שלמד בוונקובר ובטורונטו והשתלם באירופה אצל פרדריק גרינק וג'ורג'ה אנסקו. האמפריס עמד בראש רביעיית אאוליאן משנת 1952 עד 1970. הוא היה כנר בעל שם הן ככנר ראשי בתזמורת והן בהרכבים קאמריים, בייחוד בשלישיית סנטה צ'צ'יליה בשנים 1954 - 1965 וככנר ראשון ברביעיית פרסל בשנים 1979 - 1980. רביעיית אאוליאן, באתר AllMusic (באנגלית) רביעיית אאוליאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית אאוליאן, באתר Discogs (באנגלית) סידני האמפריס באנציקלופדיה קנדית טולי פוטר, הערך "רביעיית אאוליאן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
FaceTime

FaceTime היא תוכנת שיחות וידאו שפותחה על ידי אפל עבור מכשירי ה-iOS ומחשבי המקינטוש מתוצרתה. FaceTime תומכת בכל מכשיר iOS עם מצלמה קדמית (כלומר, בכל מכשירי אייפון, אייפד ואייפוד-טאץ' שיצאו לשוק החל מהאייפון 4) ובכל מחשב מקינטוש המצויד במצלמת FaceTime (מערכות הפעלה Mac OS X 10.6.6 ומעלה). תוכנת FaceTime הוכרזה בכנס ה-WWDC שהתקיים ב-7 ביוני 2010 על ידי מנכ"ל אפל דאז סטיב ג'ובס בנאומו המרכזי במקביל להשקת האייפון 4. באירוע המוזיקה של אפל שהתקיים ב-8 בספטמבר 2010 הושק אייפוד טאץ' 4G עם זוג מצלמות - קדמית ואחורית והוכרזה תמיכתו בתוכנת שיחות הווידאו בנוסף למכשירי האייפון 4. FaceTime עבור Mac OS X הוכרז ב-20 באוקטובר 2010 באירוע מדיה שהתקיים בקמפוס של אפל. במרץ 2011 הושק האייפד 2, גם הוא עם מצלמה קדמית ואחורית, והתווסף לרשימת מכשירי iOS שתומכים בתוכנה. השם "FaceTime" נרכש על ידי אפל מ-FaceTime Communications, אשר שינו את שמם ל-Actiance Inc. תוכנת FaceTime עובדת על כל מכשיר אייפון 4 ומעלה, אייפוד-טאץ' דור רביעי ומעלה, אייפד 2 ומעלה ומחשב עם מערכת ההפעלה Mac OS X 10.6.6 ומעלה. התוכנה אינה זמינה במכשירים שאינם של חברת אפל, (למעט קישורים שיכולים להישלח על ידי משתמשים במכשירי אפל שיכולים להפתח על ידי מערכות הפעלה אחרות דרך אתר שמאפשר להצטרף לשיחה) ואינה זמינה באמצעות שירותי וידאו אחרים. התוכנה מאפשרת שיחות באיכות תמונה HD באופן אוטומטי, כאשר לשני המכשירים מצלמה תומכת. התוכנה אינה תומכת בשיחות ועידה והיא נועדה לשימוש אחד על אחד בין שני משתמשים. אם במהלך השיחה, מחייג משתמש נוסף, ניתן לקבל את השיחה אך שיחת הווידאו עם המשתמש הראשון תופסק. לפני גרסה iOS 6 תוכנת FaceTime פעלה רק כאשר המכשיר היה מחובר לרשת אלחוטית. החל מ-iOS 6 ואילך, השימוש ב-FaceTime אפשרי מכל מכשיר המחובר לרשת אלחוטית או לרשת 3G/4G בתנאי שספק הסלולר מאפשר זאת. במהלך דקה של שיחת וידאו אחת, מעוברים כ-3 מגהבייט של מידע. כאשר משתמשים ב-FaceTime אין ניצול של דקות שיחה. ניתן לחייג ממכשיר תומך לכל מכשיר תומך אחר, תוך שימוש במספר הטלפון או בכתובת דואר אלקטרוני. אם יש למספר מכשירים את אותה כתובת דואר, כולם יצלצלו בו-זמנית. פרוטוקול FaceTime מבוסס על תקנים פתוחים רבים הקיימים בשוק, אך הוא אינו יכול להתממשק עם מערכות שיחות וידאו אחרות. התקנים בהם נעשה שימוש: H.264 ו-AAC-ELD - מקודדי וידאו ואודיו. SIP - פרוטוקול איתות ל-VoIP אשר נקבע על ידי ה-IETF. STUN, TURN ו-ICE (אנ') - טכנולוגיות של ה-IETF, המאפשרות מעבר מידע דרך חומות אש ו-NAT. RTP ו-SRTP - תקנים של ה-IETF, המאפשרים הזרמת מדיה מוצפנת בזמן אמת, לטובת שירותי VoIP. החל מאוקטובר 2010, תוכנת FaceTime אינה זמינה במכשירי אפל המשווקים במדינות: איחוד האמירויות הערביות, ערב הסעודית ופקיסטן, החסימה היא ברמת החומרה של המכשיר. בישראל נמכרו מכשירי אייפון באמצעות משווקים עצמאיים, אשר יובאו ככל הנראה ממדינות ערב והיו חסומים לתוכנה. קרן החזית האלקטרונית, העניקה בנובמבר 2014 ניקוד של 5 מתוך 7 לתוכנת FaceTime. הסיבה להורדת הניקוד היא שהמשתמשים אינם יכולים לאמת את זהות אנשי הקשר המתקשרים, וכן מכיוון שקוד התוכנה אינו פתוח לסקירה עצמאית. מדיה וקבצים בנושא FaceTime בוויקישיתוף עומר כביר, האייפון 5 שלך לא מקולקל, הוא סעודי, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2013 "Secure Messaging Scorecard. Which apps and tools actually keep your messages safe?"
פורים סרגוסה

פורים סרגוסה הוא יום הודאה המצוין בי"ז וי"ח בשבט, כדי לציין נס שאירע ב-1380 או 1420 לאחת מהקהילות היהודיות באיטליה או בספרד. חלק מהמקורות משייכים את הנס ליהודי סירקוזה בסיציליה שבאיטליה, ואילו מקורות אחרים טוענים כי הנס התרחש לקהילה היהודית בסרגוסה שבספרד. כימי הודאה אחרים דומים הנחגגים בקהילות שונות, גם אירוע זה נקרא בשם פורים שני. אירועי הנס בסרגוסה נכתבו במגילה מיוחדת הנקראת באופן חגיגי ביום החג. האירוע התרחש בעיר סרגוסה בספרד (אז בממלכת אראגון היום במחוז סרגוסה), בשנת ה'ק"ם או ה'ק"ף, בימי פדרו הרביעי או אלפונסו החמישי בהתאמה. מסופר כי כאשר היה המלך, שבלשון המגלה נקרא בשם סארגוסאנוס, מגיע אל העיר, היו יהודי העיר יוצאים לברכו ובידיהם ספרי התורה משנים עשר בתי הכנסיות שבעיר. בשלב מסוים, החליטו רבני הקהילה כי כדי לשמור על קדושת הספרים, קבלת הפנים תהיה רק עם תיקי הספרים כשהם ריקים ועטופים במעילי רקמה, וספרי התורה עצמם יישארו בבתי הכנסת. מומר בשם מרקוס שמע על העניין והלשין על כך למלך. המלך זעם על כך, אך החליט שלא להעניש את היהודים לפני שבירר אם האשמה נכונה. הוא יצא לכיוון סרגוסה, כשמרקוס מלווה אותו, והחליט כי כשיצאו היהודים לקבלו, יצווה לפתוח את נרתיקי הספרים במפתיע ולראות אם יש אמת בדבר. מסופר, כי בלילה שלפני ביקור המלך, הופיע אליהו הנביא בחלומם של כל שנים עשר גבאי בתי הכנסת השונים, והורה להם להחזיר את ספרי התורה לתיקיהם. למחרת, כאשר ציווה המלך במפתיע לפתוח את נרתיקי הספרים, נמצאו הספרים בתוכם. המלך ציווה לתלות את מרקוס, והקהילה היהודית נצלה. סיפור הנס נכתב במגילה מיוחדת, הנקראת בבתי כנסת של יוצאי סרגוסה, בחלקם בי"ז בשבט ובחלקם בי"ח בו. כפי שנהוג לעשות בקריאת מגלת אסתר, בכל פעם שנקרא שמו של מרקוס המומר נהוג להשמיע רעש רב באמצעות רעשנים וצעקות. בבית הכנסת הספרדי של נחלת שבעה שבמרכז העיר ירושלים נהוג לפתוח את ההיכל לקראת סוף תפילת ערבית של ליל שבת ולהראות בספר התורה את מקום תחילת הקריאה של אותה שבת. מנהג ייחודי זה שורשו בנס סרגוסה.[דרוש מקור] יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, כרך ו: פורים, תל אביב: הוצאת אגודת עונג שבת (אהל שם) על יד דביר, תשי"ט-1959, עמ' 314. פורים סרגוסה בספר ספורים נפלאים מאת הרב יוסף הלל קעניג, באתר Hebrew Books. על עוד חגי פורים מיוחדים, ב-Jewish Encyclopdia. הספרייה הלאומית, מגילת יהודי סרגוסה, באתר הספרנים, ‏2022-03-18
אומר סיבורי

אנריקה אומר סיבורי (בספרדית: Enrique Omar Sívori;‏ 2 באוקטובר 1935 – 17 בפברואר 2005) היה כדורגלן ארגנטינאי. סיבורי זכה בפרס כדור הזהב לשנת 1961. סיבורי נולד בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס, עיירה שנמצאת במחוז בואנוס איירס, למשפחה ארגנטינאית-איטלקית. מ-1954 ועד 1957 שיחק סיבורי בקבוצת ריבר פלייט וזכה איתה בשלוש אליפויות ליגה רצופות. הוא הועבר ליובנטוס תמורת 30 מיליון פסו, סכום שבעזרתו התאפשר למועדון הארגנטיני לבנות את היציע הצפוני החסר באצטדיון המונומנטל. יציע זה נקרא מאוחר יותר על שמו של סיבורי. ביובנטוס שיחק מ-1957 עד 1965. לאחר מכן עבר לקבוצת נאפולי ושיחק בקבוצה עד 1969. בתחילה שיחק בנבחרת ארגנטינה אך לאחר שעבר לשחק באיטליה, רצה סיבורי לשחק בנבחרת איטליה וב-1961 קיבל את האישור לשחק בנבחרת. בשנה זו זכה סיבורי בתואר כדור הזהב. במדי נבחרת ארגנטינה ערך סיבורי 18 הופעות וכבש 9 שערים. הוא זכה עימה בטורניר אליפות דרום אמריקה של שנת 1957 כשארגנטינה מראה עליונות ברורה על שאר הנבחרות כשבדרך לזכייה הם הביסו 2–8 את קולומביה, 0–4 את אורוגוואי ו-0–3 את ברזיל. באותו טורניר נבחר סיבורי לשחקן המצטיין. ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. שנה לאחר מכן נפטר, בגיל 69. ריבר פלייט אליפות ארגנטינה (3): 1955, 1956, 1957 יובנטוס אליפות איטליה (3): 1957/58, 1959/60, 1960/61 הגביע האיטלקי (2): 1958/59, 1959/60 גביע האלפים: 1963 נאפולי גביע האלפים: 1966 נבחרת ארגנטינה אליפות דרום אמריקה: 1957 אישיים כדור הזהב: 1961 השחקן המצטיין של אליפות דרום אמריקה: 1957 מלך השערים בליגה האיטלקית: 1959/60 סיבורי על שער אל גראפיקו, 1954 סיבורי מחזיק את פרס כדור הזהב לשנת 1961 מימין לשמאל: ג'אמפיירו בוניפרטי, ג'ון צ'ארלס ואומר סיבורי במדי יובנטוס מדיה וקבצים בנושא אומר סיבורי בוויקישיתוף אומר סיבורי, באתר Transfermarkt אומר סיבורי, באתר WorldFootball.net אומר סיבורי, באתר National Football Teams אומר סיבורי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אומר סיבורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכבוד של מרציאנו

הכבוד של מרציאנו היא סדרת דרמת פשע ישראלית בהפקת יונייטד קינג ובבימויו של חיים בוזגלו, המבוססת על סרט הקולנוע "כבוד" שיצא לאקרנים בשנת 2009. הסדרה שודרה לראשונה באוקטובר 2011 בערוץ 10. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הסדרה מגוללת את סיפורם של שתי משפחות פשע מאורגן יריבות, משפחת מרציאנו ומשפחת ברדוגו וביניהן עומד בתווך המפלג לפשיעה מאורגנת של "היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה" (היאחב"ל). ליאון מרציאנו (זאב רווח): ראש משפחת מרציאנו. דניז מרציאנו (ריטה שוקרון): אשתו של ליאון מרציאנו. דניאל מרציאנו (חיים זנאתי): בנו הבכור של ליאון מרציאנו. פרלה מרציאנו (ריימונד אמסלם): אשתו של דניאל מרציאנו. מירו מרציאנו (לירון לבו): בנו של ליאון מרציאנו. קצין בצה"ל. ססי מרציאנו (רפי אמזלג): בנו הסורר של ליאון מרציאנו. רונית מרציאנו (מורן אטיאס): בתו של ליאון מרציאנו. מנהלת גלריה. שירלי מרציאנו (מיטל פארן): בת הזקונים של ליאון מרציאנו. יעקב (ג'קו) מרציאנו (אלברט אילוז): האח של ליאון מרציאנו. מישל (ג'יל בן דוד): רואה החשבון של משפחת מרציאנו. פחימה (איצ'ו אביטל): חייל של ססי מרציאנו. אלון (אלון דהן): שומר ראש של ליאון מרציאנו. הרצל ברדוגו (שמיל בן-ארי): בעבר ראש משפחת ברדוגו, יושב בכלא (בפרקים הראשונים). עמוס ברדוגו (עמוס לביא): ראש משפחת ברדוגו, אחיו של הרצל ברדוגו. ריימונד ברדוגו (אוולין הגואל): אשתו השנייה של עמוס ברדוגו. מיכאל ברדוגו (אייל רוזלס): בנו הבכור של עמוס ברדוגו. גילה ברדוגו (סמדר קילצ'ינסקי): אשתו של מיכאל ברדוגו. רפאל ברדוגו (סמי הורי): בנו של עמוס ברדוגו. דני ברדוגו (שירז טל): אשתו של רפאל ברדוגו. גבי ברדוגו (נטלי עטיה): בתו של עמוס ברדוגו. עורכת-דין. איתי ברדוגו (איתי בוזגלו): בן הזקונים של עמוס ברדוגו. מוטי ברדוגו (ירון לוי סבג): בנו של הרצל ברדוגו. ורוניקה (מרינה שויף): המאהבת של עמוס ברדוגו. רב-פקד שטרודל (אורי אברהמי): קצין בכיר במפלג לפשיעה מאורגנת ביאחב"ל. לולו (אריק משעלי): אחיין של הרצל ועמוס ברדוגו. החבר של רונית מרציאנו. פארס (ג'וני ערביד): בכיר ממשפחת פשע ערבית בלוד. הכבוד של מרציאנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לילך וולך‏, "הכבוד של מרציאנו": על מי ערוץ 10 עובד?, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2011 אריאנה מלמד, "הכבוד של מרציאנו": לא סתם זבל, זבל ממוחזר, באתר ynet, 23 באוקטובר 2011
בן ציון לויטן

הרב בן ציון יעקב לויטן (? - כ"ב בכסלו תרצ"ט, דצמבר 1938) היה רבה של שידלובה שבליטא. נולד בפומפיאן שבליטא לרב ישראל מאיר לויטן. בעת כהונתו כרבה של שידלובה הפיצו בעלי האטליזים, שנפגעו מפסקיו המחמירים, שמועות המטילות בו דופי, במטרה לאלצו לפרוש מן הרבנות. רבה של העיירה ציטוביאן הסמוכה, הרב יעקב קמינצקי, סיכל את מזימתם בטענה מחוכמת: אם יש חשד לאמינותו של הרב הרי יש לחשוש גם לכשרות המקווה שבעיירה העומד תחת פיקוחו, ואם כן יש לחשוש לכשרותם של ילידי שידלובה, וכרבה של ציטוביאן עליו לאסור לבני עירו להינשא עם בני שידלובה. הרב אשר ניסן לויטן, מראשי "אגודת הרבנים" בארצות הברית. הרב עזריאל משה, תאומו של הרב אשר ניסן, רב בקייב. הרב ירחמיאל נתן נטע לויטן, רבה של וינקובה שבליטא. אחותו, בת שבע שך, אמו של הרב אלעזר מנחם מן שך. אחותו, טויבע, נישאה בזיווג שני לרב יוסף חיים שר, אביו של הרב יצחק אייזיק שר. בתם של יוסף חיים וטויבע שר, חיה עלקא רבקה, נישאה לרב משה טיקוצ'ינסקי. הרב שלמה יהודה לייב לויטן - תלמיד ישיבת ראדין והתלמוד תורה בקלם. ממקורבי הרב יצחק יעקב רבינוביץ' מפוניבז'. נשלח על ידי הרב רבינוביץ לכהן כר"מ בבריסק, יחד עם הרב אלחנן וסרמן, ולאחר מכן כיהן כר"מ בשאוול, יחד עם דודו הרב אשר ניסן לויטן. כיהן כאב"ד בטווער שבליטא. היגר לארצות הברית וכיהן כ"הרב הכולל" של שלוש הערים רוק איילנד, מאלין ודווינפורט שבאילינוי. חיבר את הספר "יריעות שלמה". נפטר בארצות הברית בט"ז באלול תשכ"ו, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. הרב ישראל מאיר לויטן - כיהן כרב עדת "אהבת אחים" בשיקגו. מחבר הספר "אמרי ישראל". הרב אליעזר יצחק לויטן - נהרג בשואה. חתנו הרב שמואל קושלביץ - מראשי ישיבת תורה ודעת. מחבר הספר "נתיבות שמואל". אהלי יעקב – "ספר מאסף לכל המחנות, כהונה לויה וישראל, שכולם יחד נקראים מחנה שכינה" (ציטוט משער הספר) בספרו של הרב בן ציון לויטן הוא מכנה את אביו "הרב הגאון הצדיק".
אשר ניסן לויטן

הרב אשר ניסן לויטן (כ"א בתמוז תרל"ט, 1879 - ט"ו בסיוון תשט"ז, 1956) היה רב וראש ישיבה בשאוול, ולאחר מכן רב ואב"ד ברובע הברונקס, מראשי "אגודת הרבנים" בארצות הברית. נולד בפומפיאן שבליטא לרב ישראל מאיר לויטן. אחיו הבכור הוא הרב בן ציון לויטן, רבה של שידלובה, ואחותו בת שבע שך היא אמו של הרב אלעזר מנחם מן שך. למד בישיבת סלובודקה. נישא ליוכבד הינדה בת הרב יעקב דוב רפופורט רבה של זיימל ולימים של רבה כפר סבא, שהיה חתנו של הרב יוסף זכריה שטרן רבה של שאוול. לאחר נישואיו כיהן כרב בשאוול על מקום סב אשתו. כמו כן שימש כר"מ בישיבה המקומית שהוקמה בשנת תרס"ט (1909) ובראשה עמד הרב יהודה שפירא, חתנו של הרב מאיר אטלס, רבה של שאוול. לאחר מלחמת העולם הראשונה עמד בראשות הישיבה במשך כעשר שנים. לאחר פטירתו של רב העיר רבי מאיר אטלס, בי"ב בשבט ה'תרפ"ו, שימש רבי אשר ניסן כממלא מקום הרב. בשנת תרפ"ח (1928) היגר לארצות הברית ושימש רב ואב"ד בברונקס, ניו יורק, במשך עשרים ושמונה שנים. היה מראשי "אגודת הרבנים" בארצות הברית. פרסם מאמרי השקפה וחידושי תורה בכתבי עת תורניים, ובהם "הפרדס" ו"שערי ציון". לאורך השנים ניהל חליפת מכתבים עם אחיינו הרב שך, ובביקוריו בישראל ביקר בביתו. נפטר בערב שבת, בלכתו לבית הכנסת. במאמר הערכה עליו ב"הפרדס" נכתב בין השאר: "אחד מיחידי סגולה שבדור, אחד משיורי הרבנים שבדור הקודם, שבתורתם ובחוכמתם הטביעו חותם על מהלך החיים התורניים". הספרים שבעזבונו הובאו ארצה וחולקו בין שני אחייניו, הרב שך והרב משה טיקוצ'ינסקי. כתביו התורניים הועברו לידי אחיינו הרב שך שהורישם בצוואתו לחתנו הרב מאיר צבי ברגמן. לרב אשר ניסן לויטן היה אח תאום, עזריאל משה, ששימש כרב בקייב. אחותו טויבע נישאה בזיוו"ש להרב יוסף שר, אביו של רבי יצחק אייזיק שר, ראש ישיבת סלבודקה, וחותנו של רבי משה עקיבא טיקוצינסקי משגיח ישיבת סלבודקה בבני ברק. יהדות ליטא, שוולי, עמ' 365 תקציר מתולדותיו, נפתלי בן מנחם, חכמי ליטא, ירושלים תשי"ט, עמ' 161. "הפרדס" י, שנה ל.
דז'למה סאנטוס

דְזַ'לְמָה סאנטוס (בפורטוגזית: Djalma Santos; ‏(27 בפברואר 1929 – 23 ביולי 2013) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק כמגן ימני. דז'למה סאנטוס שיחק בנבחרת ברזיל במונדיאל מונדיאל 1954, 1958 ו-1962. הוא הכדורגלן הברזילאי הראשון שהשיג 100 הופעות בנבחרת. ב-2004 נבחר סאנטוס על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. סאנטוס נפטר ב-23 ביולי 2013 בגיל 84. מדיה וקבצים בנושא דז'למה סאנטוס בוויקישיתוף דז'למה סאנטוס, באתר Transfermarkt דז'למה סאנטוס, באתר National Football Teams דז'למה סאנטוס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי ובנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרלוס אלברטו

קרלוס אלברטו טורס (17 ביולי 1944 – 25 באוקטובר 2016) היה מאמן וכדורגלן ברזילאי, אשר שיחק בפלומיננסה, סנטוס, ניו יורק קוסמוס ונבחרת ברזיל. אלברטו החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 19, כאשר הצטרף לפלומיננסה. כבר בעונתו הראשונה שם, הצטיין בקבוצה, לא רק בזכות יכולת התיקול שלו וראיית המשחק המצוינת, אלא גם בזכות יכולת השליטה בכדור שלו, יכולת הכדרור שלו ובזכות היותו פליימקר. בשנת 1966, עבר אלברטו לסנטוס, שם חבר לאחד מגדולי שחקני הכדורגל בכל הזמנים, פלה. בשנת 1974, חזר לפלומיננסה, וזכה איתה בשתי אליפויות ריו דה ז'נרייו בכדורגל. בשנת 1977, עבר ליריבתה הגדולה של פלומיננסה, פלמנגו. בשנת 1978, עבר לקבוצת הכדורגל האמריקאית ניו יורק קוסמוס, שם חבר בשנית לפלה, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות צפון אמריקה. לאחר שנה בקבוצת הכדורגל קליפורניה סארף, חזר אלברטו לניו יורק קוסמוס, איתה זכה פעם נוספת באליפות צפון אמריקה. במשחקו האחרון, שיחק עם ניו יורק קוסמוס במשחק ידידות אשר נגד קבוצתו לשעבר פלמנגו. אלברטו נחשב לאגדה בנבחרת ברזיל. הוא הופיע בנבחרת חמישים ושלוש פעמים וכבש שמונה שערים. אלברטו היה קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 אשר נערך במקסיקו, שם הציגה נבחרת כדורגל נפלא ואלברטו הצטיין. שערו של אלברטו נגד איטליה בגמר, אשר נגמר בתוצאה 4:1 לטובת ברזיל, נחשב לאחד מהשערים הגדולים אשר אי פעם נכבשו בגביע העולם. הוא לא השתתף במונדיאל 1974 אשר נערך בגרמניה המערבית, עקב פציעה בברך. בשנת 1977 פרש מנבחרת ברזיל. אלברטו החל את קריירת האימון שלו בפלמנגו, ועבר 12 קבוצות כמאמן. בפברואר 2004, מונה לתפקיד מאמן אזרבייג'ן בכדורגל. למרות שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל. ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים את דרכו כמאמן הנבחרת. אלברטו זכה בכ-20 תארים קבוצתיים כשחקן ובמונדיאל אחד עם נבחרת ברזיל. ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נבחר גם כמגן כנף בקבוצת הכדורגל של המאה. ב-25 באוקטובר 2016 נפטר אלברטו מהתקף לב. מדיה וקבצים בנושא קרלוס אלברטו בוויקישיתוף קרלוס אלברטו, באתר Transfermarkt קרלוס אלברטו, באתר National Football Teams קרלוס אלברטו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt "פרידה מהקפטן: קרלוס אלברטו הלך לעולמו". ynet. 2016-10-25. נבדק ב-2016-10-25. "סופה של אגדה: מת קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 קרלוס אלברטו - וואלה! ספורט". וואלה! ספורט. נבדק ב-2016-10-25.