laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קו השליטה

קו השליטה, המכונה גם LoC (מאנגלית: Line of Control) הוא קו הפרדת כוחות בין הודו לפקיסטן בחבל קשמיר. הקו אינו מוכר כגבול רשמי על ידי הודו ופקיסטן, הטוענות כל אחת לריבונות על כל חבל קשמיר, ואינו מוכר בינלאומית כקו גבול, אך משמש דה-פקטו כגבול הודו–פקיסטן. הקו נקבע בהסכם שימלה שנחתם בין הודו לפקיסטן ב-1972. לאורך קו השליטה, שאורכו 740 ק"מ, בנתה הודו גדר הפרדה שאורכה 550 ק"מ וגובה 2.4–3.7 מטר. זו גדר תיל חשמלית, שבה משולבים חיישני תנועה ואמצעי דימות תרמיים. באזור מתקיימת מתיחות תמידית ואף אירועים אלימים הגובים את חייהם של עשרות ולפעמים מאות חיילים ואזרחים בשני הצדדים כל שנה[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא קו השליטה בוויקישיתוף Jonathan Marcus, Analysis: The world's most dangerous place?, BBC, 23 March, 2000 Vinay Kumar, LoC fencing in Jammu nearing completion, The Hindu, ‏1 בפברואר 2004 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוויז

הוויז (בהונגרית: Hévíz) היא עיר במחוז זאלה בדרום-מערב הונגריה. העיר שוכנת בקרבת אגם הוויז, אגם מעיינות חמים טבעיים ייחודיים, ההופך את העיר ליעד התיירותי המבוקש ביותר בהונגריה אחרי בודפשט. בשנת 2017 נחתם הסכם ברית ערים בין הוויז למועצה אזורית שומרון במסגרתו ניסו ראש העיר הוויז וראש המועצה יוסי דגן לקדם טיסה ישירה בין נתב"ג לבין נמל התעופה הוויז-בלטון הנמצא בקרבתה. אפקט הריפוי של אגם הוויז היה מוכר עוד לרומאים אשר ראו במים כבעלי סגולות מרפא. בשנת 1980 נאספו מן האגם ממצאים מהתקופה הרומאית על ידי צוללנים וכן נתגלה מעין מזבח הנמצא ליד האגם. ממצאים שונים הראו כי גם האוכלוסייה הגרמנית והסלאבית השתמשה באגם. האזכור הראשון של הוויז בכתב מופיע בתעודה המתוארכת לשנת 1328. היישוב של היום נוסד בשנת 1946 על ידי שילוב של שני הכפרים אגרגי (Egregy) והוויזסנטנדראס (Hévízszentandrás). במאי 1992 קיבל תואר עיר. עיקר העיסוק של תושבי העיר נסוב סביב התיירות, בשנת 2012 ביקרו בעיר מעל מיליון תיירים. הוויז הוא היישוב השני הפופולרי ביותר מבחינת תיירות בהונגריה לאחר בודפשט; עיקר התיירים מגיעים מגרמניה (258,000), רוסיה (181,000) ואוסטריה (97,000). הפופולריות של אגם הוויז נובעת מאפקט הריפוי המיוחס לו. כיום, מאות אלפי התיירים מבקרים בספא שיש לו מסורות ספא בנות למעלה ממאתיים שנה. הוויז חברה באיגוד הלאומי של המרחצאות ההונגריים. בכפרים מהם הוקמה הוויז חיו עשרות בודדות של יהודים בתקופות זמן שונות ובהוויז היה בית כנסת יהודי רוסיה פיאטיגורסק, רוסיה הרפובליקה העממית של סין גווילין, הרפובליקה העממית של סין קרואטיה צ'זמה, קרואטיה גרמניה פפונגשטאדט, גרמניה גרמניה הרבשטיין, גרמניה פולין אוסצ'יקי דולנה, פולין טורקיה פטהייה, טורקיה מצרים שארם א-שייח', מצרים ישראל מועצה אזורית שומרון, ישראל מדיה וקבצים בנושא הוויז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוויז המועצה האזורית שומרון מקדמת קו טיסה ישיר שיחבר בין נתב"ג לעיירה הוויז בהונגריה יהודי הוויזסנטנדראס, יהודי אגרגי בית הכנסת בהוויז בידוד מדיני? הסכם לשיתוף פעולה כלכלי-תיירותי בין השומרון לעיר באיחוד האירופי, באתר ערוץ 7, 13 בפברואר 2022
יחסי אזרבייג'ן–שווייץ

יחסי אזרבייג'ן–שווייץ הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הקונפדרציה השווייצרית. שתי המדינות הן חברות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. בנובמבר 1998 שתי המדינות הסכימו לשפר את קשריהם הכלכלי, והממשלה השווייצרית הסכימה להעניק לאזרבייג'ן זיכוי בסך 50 מיליון דולר. שווייץ רואה באזרבייג'ן מדינה חשובה לשיתוף פעולה כלכלי. הנשיא האזרי הדגיש את חשיבות הקשרים בין שתי המדינות. הסכם בין ממשלתי בין שתי המדינות נחתם בבאקו באוקטובר 2000. שר החוץ השווייצרי ביקר באזרבייג'ן בפברואר 2006 ונפגש עם הנשיא האזרי. בפגישתם, הדגישו השניים את חשיבות היחסים ביניהן. במהלך הביקור התמקדו השניים בעיקר בשיתוף פעולה כלכלי, אך השר העלה את סוגיית העימות של אזרבייג'ן עם ארמניה. בעקבות זאת ביקר שר האנרגיה השווייצרי באזרבייג'ן באוקטובר 2007, ולאחר מכן נחתם הסכם אנרגיה בין שתי המדינות. דגש נוסף היה על היחסים ועל המשך הפיתוח בעת ביקורו של שר החוץ השווייצרי בבאקו במאי 2009. בפגישה זו אמר עמיתו האזרי כי ארצו שמה "חשיבות רבה להגברת שיתוף הפעולה עם שווייץ" והביע תקווה כי הקשרים הדו-צדדיים בין המדינות יגדלו. לשווייץ היה חלק בפיתוח הקשרים בין אזרבייג'ן לאיחוד האירופי. שווייץ שימשה "קרקע נייטרלית" עבור פגישות בין פקידים אזרים לנציגים של ארגונים וממשלות מערביות. אזרבייג'ן מחזיקה בשגרירות בברן. מאידך, שווייץ מחזיקה בשגרירות בבאקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–שווייץ בוויקישיתוף יחסי אזרבייג'ן–שווייץ, ברשת החברתית פייסבוק יחסי אזרבייג'ן–שווייץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יחסי אזרבייג'ן–שווייץ, סרטונים בערוץ היוטיוב < "Swiss envoy, Azeri officials agree to expand economic relations". Sharg. 1998-11-16. נבדק ב-2009-05-29. State Secretariat for Economic Affairs SECO, Economic Cooperation and Development. Azerbaijan (אורכב 17.07.2007 בארכיון Wayback Machine) http://www.today.az/print/news/politics/23615.html "Azerbaijan, Switzerland sign economic cooperation agreement". 2000-10-30. נבדק ב-2013-07-03. "Azeri president, Swiss foreign minister discuss ties". Azartac. 2006-02-23. נבדק ב-2009-05-29. http://www.swissinfo.ch/eng/index.html?siteSect=106&sid=6495342&cKey=1140685418000 http://www.rferl.org/content/Article/1093316.html "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-05-23. נבדק ב-2009-05-19. {{cite web}}: (עזרה) http://www.today.az/news/politics/52390.html http://www.today.az/print/news/business/42644.html שגרירות אזרבייג'ן בשווייץ שגרירות שווייץ באזרבייג'ן
רובליובקה

רובליובקה (ברוסית: Рублёвка) הוא שם בלתי רשמי של אזור מגורים יוקרתי בפרברים המערביים של מוסקבה. השם נובע משמו של הכביש רובליובו-אוספנסקויה. אין יחידה מנהלית רשמית בשם "רובליובקה", אבל שם זה הפך פופולרי בחברה ובתקשורת ההמונים. פקידי ממשלה רוסיים רבים ואנשי עסקים מצליחים מתגוררים בקהילות המגודרות של רובליובקה. מחירי הנדל"ן שם הם מהגבוהים בעולם. במשך שנים אזור כביש רובליובסקויה היה אזור מגורים עבור האצולה הרוסית, מאחר שהיה הדרך שדרכה נסע הצאר בתקופת המאה ה-16 וביתר שאת בתקופת שושלת רומנוב. השליטים מיכאיל פיודורוביץ', אלכסיי מיכאילוביץ', פיוטר הגדול ויקתרינה הגדולה היו נוסעים דרך אזור זה בנוסעם אל מנזר סאבינו-סטורוז'בסקי בזווניגורוד. זהו גם היה אזור ציד מלכותי ואצילים רבים התגוררו כאן כדוגמת הנסיכים יוסופוב, שובאלוב וגוליצין. גם השינוי במצב המדיני לא הביא את בני המעמד הגבוה להדיר את רגליהם מכאן. כאן שכנו מעוני הקיץ של לנין, סטלין ושל כל מזכ"לי המפלגה הקומוניסטית מחרושצ'וב ועד מיכאיל גורבאצ'וב, כך גם מדינאים בכירים אחרים כמו אנסטאס מיקויאן, פליקס דזרז'ינסקי, ניקולאי יז'וב ומדענים ואמנים רבים כמסטיסלב רוסטרופוביץ', אנדריי סחרוב, דמיטרי שוסטקוביץ' ודיפלומטים זרים. בתקופה הסובייטית ליאוניד ברז'נייב התגורר במרחק הליכה מהסופר אלכסנדר סולז'ניצין שנרדף על ידי הקג"ב והסתתר במעונו של רוסטרופוביץ'. בשנות התשעים של המאה העשרים האזור הפך לביתם של אוליגרכים רבים כמו מיכאיל חודורקובסקי, בוריס ברזובסקי לפני בריחתו לאנגליה וגם נשיא רוסיה מחזיק כאן מעוני קיץ. בארוויחה http://www.dailymail.co.uk/news/article-2897053/Has-collapse-Russian-economy-finally-hit-super-rich-Sumptuous-palaces-owned-oligarchs-begin-appear-Moscow-s-property-market-70million.html ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עולם האלמוגים

עולם האלמוגים (באנגלית: coral world international) היא חברה מסחרית, שמטרתה היא להביא למודעות הציבור את הבעיות של שוניות האלמוגים. נשיא החברה הוא בנימין קאהן. חברה זו היא המובילה העולמית במערכות צפייה תת-ימיות, והיא פיתחה את המצפים התת-ימיים היחידים בים האדום. החברה מתמחה ביצירת מערכות חיים טרופיות ידידותיות לסביבה בסביבה סימביוטית. מערכות אלו מעוצבות על מנת להבטיח את השילוב בין אסתטיקה, שימור וחינוך. שניים מהפארקים הימיים של החברה כוללים את מנהרות האקריליק הארוכות ביותר בעולם, ובפארקים אלה ישנן את התצוגות הטרופיות היפות ביותר בעולם. החברה נוסדה באמצע שנות ה-70 על ידי מוריס קאהן ודוד פרידמן. החזון שלהם התבסס על רעיון של אקווריום מהפכני וחדש, שבו יכולים המבקרים ליהנות ממפגשי תקריב עם שוניות אלמוגים וצורות חיים ימיות אחרות בים האדום, מבלי להירטב. החברה פיתחה את המצפה התת-ימי הראשון באילת בשנת 1975, ובאותה תקופה נחשב כסוג חדש של אקווריומים בעולם. כאתר התיירות היבשתי הראשון שנצא תחת למים, זכתה עולם האלמוגים להצלחה מיידית. לאחר הפופולריות של רעיון זה, החליטה החברה להרחיב את פעילותה עם פארקים נוספים, כמו עולם האלמוגים סנט תומאס באיי הבתולה של ארצות הברית שנפתח בשנת 1978. פארק המצפה התת-ימי באילת - הפארק הראשון שהחברה פיתחה ונפתח בשנת 1975. פארק אקווה במערב אוסטרליה - פארק שנפתח כחלק מפרויקט להרחבת החברה במדינות נוספות, ונפתח בשנת 1991. פארק האוקיינוס מאווי בהוואי - נפתח בשנת 1998. אקווריום פלמה בספרד - האקווריום האחרון שבנתה החברה, ונפתח בשנת 2007. עולם האלמוגים סנט תומאס באיי הבתולה של ארצות הברית - זהו הפארק הימי השני שפותח על ידי החברה, ונפתח בשנת 1978. אי האלמוגים נסאו, באיי בהאמה - הפארק הימי הנפתח לראשונה ביחד עם בית מלון בשנת 1987 וממוקם על אי פרטי. פארק האוקיינוס מנלי באוסטרליה - נפתח בשנת 1992. אתר האינטרנט הרשמי של עולם האלמוגים
פיליפ הגר סמית'

פיליפ הגר סמית' (באנגלית: Phillip Hagar Smith; ‏29 באפריל 1905 – 29 באוגוסט 1987) היה מהנדס חשמל, שהפך למפורסם בזכות המצאתה של דיאגרמת סמית'. נולד בלקסינגטון, מסצ'וסטס בקרבת ספריית לינקולן של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לג'ורג' ורוז, הורים ממוצא אנגלי-סקוטי. אמו רוז הייתה צאצאית של איליי ויטני, ממציא המנפטה המודרנית. בילדותו למד בבתי הספר ציבוריים בלקסינגטון וכאשר הגיע לתיכון הפעיל תחנת רדיו חובבנית שבנה תוך שימוש ברכיבים ביתיים. באותו זמן הוא אף פרסם מספר כתבות קצרות במדור הרדיו של Boston traveler. התעסקותו ומשיכתו לתחום הרדיו הובילה אותו להחלטה לעסוק בעתיד בתחום האלקטרוניקה אך גם גרמה לו לזלזל בלימודים ההומניים בתיכון, ולכן הוא נאלץ ללמוד שנה נוספת כדי לעבור את בחינות הקבלה לקולג'. בשנת 1924 התחיל את לימודיו בקולג' טאפטס (כיום אוניברסיטה) כאשר במקביל אליהם המשיך להפעיל תחנת רדיו חובבנית בקולג' ואף עבד במספר עבודות שונות בחופשות הקיץ (מכונאי רכב, שרטט וטכנאי רדיו). ב-1928 הוא סיים את לימודיו, קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל והחל לעבוד במעבדות בל בניו ג'רזי. ב-1939 בעת שעבד על פרויקט במעבדות בל הוא הזדקק לבצע כמות גדולה של חישובים למציאת עכבות של רכיבים ולתיאומם. הוא היה נחוש למצוא שיטה לפתרון מהיר יותר לבעיות הנ"ל וכך הוא המציא את דיאגרמת סמית' - כלי עזר גרפי המשמש לפתרון בעיות אלקטרוניקה הנוגעות לקווי תמסורת ותיאום עכבות הנמצאת בשימוש מהנדסי חשמל גם כיום. כשנשאל מדוע הוא המציא את התרשים, סמית' הסביר, "מרגע שהתחלתי לעבוד עם סרגל חישוב, הייתי מעוניין למצוא ייצוגים גרפיים עבור יחסים מתמטיים." ב-1952 הוא התקבל להיות חבר בארגון IRE, אגודת מהנדסי הרדיו הבינלאומית (שב-1963התאחד עם ארגון IEEE, אגודת מהנדסי החשמל הבינלאומית). ב-1969 לאחר שביצע עבודה מקיפה הוא פרסם את הספר "יישומים אלקטרוניים של דיאגרמת סמית' במדריך גלים, מעגל וניתוח מורכב". ב-1970 הוא הפסיק את עבודתו במעבדות בל ופתח חברה קטנה אשר מכרה את דיאגרמת סמית' ואביזרים נלווים ובהמשך אף מכרה ציוד ניווט עבור מטוסים קלים. ב-1980 אובחנה אצלו מחלת פרקינסון אך הוא היא לא הפריעה לו לבצע את משימותיו בחיי היומיום. נפטר ב-29 באוגוסט 1987 בגיל 82, בברקלי הייטס, ניו ג'רזי לאחר שהיה מאושפז כחודשיים וחלה בדלקת ריאות. לאחר מותו פורסם שנמכרו יותר מ9 מיליון עותקים של הדיאגרמה שלו. סמית' רשם 21 פטנטים בארצות הברית ופרסם יותר מ35 מאמרים טכניים בנושאי אנטנות וקווי תמסורת, ממוניו העידו עליו שהוא אדם שקט וצנוע, ללא אויבים, בעל אינטואיציה ושקדן שלא נרתע מבעיות ונובר בהן עד למציאת פתרון. הדיאגרמה שהוא המציא משרתת את מהנדסי החשמל לפתרון בעיות תיאום עכבות גם היום והיא משמשת כתצוגה מקובלת ונוחה לעבודה גם באמצעות שימוש בטכנולוגיה מודרנית. Philip H. Smith, an oral history conducted in 1973 by Frank A. Polkinghorn, IEEE History Center Aziz S. Inan. "Remembering Phillip H. Smith on his 100th Birthday" (PDF). School of Engineering, University of Portland. Sss-mag.com Biography of Phillip Smith "Phillip H. Smith: Originator of the Smith Chart, August 1958". Microwave Journal. 1 (1): 44–45.
קאמילה לודינגטון

קאמילה לודינגטון (באנגלית: Camilla Luddington; נולדה ב-15 בדצמבר 1983) היא שחקנית אנגלייה, ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור ד"ר ג'ו וילסון (אנ') בסדרת הדרמה הרפואית של ABC, "האנטומיה של גריי" (2012–הווה) ובשל הופעתה בתור קתרין, נסיכת ויילס בסרט "וויליאם וקייט" (אנ') (2011). היא דיבבה גם את דמותה של לארה קרופט במשחק המחשב Tomb Raider ובמשחק ההמשך Rise Of The Tomb Raider. לודינגטון נולדה בעיירה האמידה אסקוט (אנ'), ברקשייר בדרום-מזרח אנגליה ב-15 בדצמבר 1983. בגיל אחד עשרה החלה ללמוד במרכז לאמנויות איטליה קונטי (אנ') אשר נמצא בעיר ווקינג (אנ') במחוז סארי. היא עברה לפרברי אוסטין, טקסס שבארצות הברית כשהייתה בת ארבע עשרה, ולמדה בתיכון ווסטווד (אנ') במשך שנה אחת. היא חזרה לאנגליה לאחר שנת לימודים, והשלימה את לימודיה בבית הספר האמריקאי הבינלאומי באנגליה (TASIS), ביולי 2002. כשהייתה בת תשע עשרה, לודינגטון נרשמה לאוניברסיטת סוסקהאנה (אנ') בסלינגרוב (אנ'), פנסילבניה. עם זאת, היא לא ביקרה באוניברסיטה לפני שהגיעה כסטודנטית, ולאחר שישה חודשים היא עזבה ועברה ללמוד באקדמיה לקולנוע של ניו יורק (אנ'). ללודינגטון היה את התפקיד הראשי בסרט "ויליאם וקייט", שם היא גילמה את קייט מידלטון. שנתיים אחר כך (2013), היא הופיעה בסרט האימה הברית II, וב-2016 היא הצטרפה לקאסט של המרפא בתור ססיליה, לודינגטון כיכבה באותה סדרה עם אוליבר ג'קסון כהן, ג'ונתן פרייס, חורחה גרסיה וקייטלין ברנרד. לודינגטון עבדה בעיקר בארצות הברית. בפברואר 2011, הדיילי מייל כתב עליה: "בדרך לתהילה ועושר אחרי שהייתה בקאסט המצליח של ויליאם וקייט: הסרט, המדבר על מערכת היחסים בין הנסיך ויליאם וקתרין 'קייט' מידלטון". לודינגטון הצטרפה לקאסט של סדרת הדרמה קומדיה של שואוטיים, קליפורניקיישן לעונה החמישית של הסדרה בתור אומנת. היא גם הצטרפה לעונה החמישית של סדרת הדרמה/ערפדים של HBO, דם אמיתי בתור קלודט קריין. ביולי 2012 לודינגטון התחילה לשחק את הדמות ג'ו וילסון בדרמת הרפואה האנטומיה של גריי ומשחקת את דמות זו עד היום. ביוני 2012, קריסטל דינמיקס אישרה כי לודינגטון תדבב את דמותה של לארה קרופט במשחק הווידאו Tomb Raider. לודינגטון הלכה בהתחלה לאודישנים כי חשבה שהיא הולכת לפרויקט הנקרא Krypted עם דמות הנקראת שרה. ביוני 2014, התגלה כי לודינגטון תדבב את לארה קרופט עוד פעם במשחק ההמשך הנקרא Rise Of The Tomb Raider, ולודינגטון אישרה את מידע זה שכתבה בטוויטר שהיא אכן הולכת לדבר את לארה במשחק החדש. ב-21 באוקטובר 2016 לודינגטון הודיעה כי היא מצפה לתינוקת עם השחקן האמריקאי מת'יו אלן (אנ'), ובתם, היידן אלן, נולדה ב-9 במרץ 2017. הם נישאו ב-17 באוגוסט 2019. בנם השני, לוקאס אלן נולד ב-25 באוגוסט 2020. מדיה וקבצים בנושא קאמילה לודינגטון בוויקישיתוף קאמילה לודינגטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאמילה לודינגטון, ברשת החברתית אינסטגרם קאמילה לודינגטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קאמילה לודינגטון, באתר AllMovie (באנגלית) קאמילה לודינגטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קאמילה לודינגטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) "British actress Camilla Luddington plucked from obscurity to play Kate Middleton". Mail Online. נבדק ב-2018-01-17.
תחנת הרכבת מירון

תחנת הרכבת מירון (נקראת גם "תחנת הרכבת מרום גליל") היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל בסמוך לצומת שבע בבקעת חנניה העתידה לשרת את היישובים באזור, העולים לקבר הרשב"י במירון. התחנה היא חלק מפרויקט קו הרכבת לקריית שמונה. על פי התוכניות, תשמש התחנה כתחנה משולבת רכבת-רכבל לקבר רבי שמעון בר יוחאי. ביולי 2016 אושרה תוכנית להארכת מסילת עכו–כרמיאל הקיימת מזרחה וצפונה עד לקריית שמונה ובניית תחנות ביניים – תחנה זו, ותחנת הרכבת חצור הגלילית הצפויה לקום סמוך לחצור הגלילית ולשרת גם את תושבי צפת, ראש פינה ושאר תושבי גוש צפת. תחנת הקצה בתוואי, תחנת הרכבת קריית שמונה, עתידה להיות התחנה הצפונית ביותר במדינת ישראל ולשרת את קריית שמונה והיישובים הסמוכים לה. הדרך מהמסילה לכיוון תחנת הרכבת כרמיאל (הקיימת) תכלול מנהרות מתחת להר מצפה ימים, רמת פשחור ורמת רזים ובנוסף גשר מעל נחל עמוד בתוואי שבין כפר חנניה וראש פינה. הכשרת התוואי במקטעים אלו תייקר את עלויות הפרויקט. מהתחנה עתידות לצאת רכבות דרומה לתל אביב ובאר שבע דרך כרמיאל וחיפה ורכבות צפונה לראש פינה וקריית שמונה. אחד מיעודי התחנה הוא שירות העולים לקבר הרשב"י מדי שנה בהילולת רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר. בעתיד, מתוכנן להיבנות רכבל אשר יצא מהתחנה ויסתיים בהר מירון. בניית התחנה צפויה להקל על עומסי הכבישים באזור בקעת בית הכרם ובקעת חנניה אשר נוצרים באזור בשל ריבוי העולים להילולה, אך מהתחנה יידרש שירות משלים אל מקום ההילולה. עופר פטרסבורג, התחנה הבאה, קריית־שמונה, באתר ynet, 18 ביולי 2016 חדשות 2, ‏בקרוב: קו רכבת לקריית שמונה, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2016 נעמה גרין, חדש: רכבת ישראל תגיע לקרית שמונה ולמירון, באתר Hidabroot, ‏2 ביוני 2016 הוצגה תוכנית רכבת לכרמיאל, חצור וקרית שמונה – כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏1 באפריל 2022 גיא ליברמן, ‏אחרי 11 שנה: אושר תוואי מסילת הרכבת בין כרמיאל לקריית שמונה, באתר גלובס, 23 ביוני 2021 מיכל לוי, הסוף לצפיפות במרון? רכבל לקבר הרשב"י, באתר ערוץ 7, 6 בנובמבר 2017
זיקי פלדה

זיקי פלדה היה קיבוץ קומוניסטי קצר ימים שהתקיים ליד רחובות בשנים 1949–1951. בשנת 1949 הוציא קיבוץ זיקים מתוכו 28 חברים שהזדהו כקומוניסטים. אלו קיבלו מהסוכנות היהודית מחנה מעבר ליד גיבתון, זרנוגה ורחובות ששימש קודם לכן את קיבוץ צאלים בטרם עברו לנגב. הקיבוץ החדש נקרא "זיקי פלדה", על שם הקיבוץ ממנו גורשו בצירוף המילה "פלדה" שסימלה את יוסיף סטלין. "זיקי פלדה" זכתה לחסות מק"י, למרות הביקורת של מק"י על רעיון הקיבוץ, ואנשיה הגיעו בשבתות לחזק את המקום. בתחילת 1950 הצטרפו לקיבוץ כמה מעולי עיראק, יוצאי המפלגה הקומוניסטית העיראקית. ביולי 1950 סולקו עשרה נערים קומוניסטים מגבעת ברנר והועברו לזיקי פלדה. לקיבוץ הוקצה שטח קטן לצורך גן ירק ובתחילת 1950 הונחו בו צינורות השקאה על ידי הסוכנות. אולם במרץ 1950 הוקצה השטח להסתדרות העובדים הלאומית לצורך שיכון ולאחר שנקטפו הירקות הועבר השטח חזרה לסוכנות. לטענת אנשי הקיבוץ, הטענות להקמת שיכון במקום נועדו אך ורק להביא לפינויים מהשטח ולא הייתה כל כוונה להקים במקום שיכון. הקיבוץ התפרק ככל הנראה בתחילת 1952, אולם חבריו המשיכו להתגורר במקום והוא הוכר כיישוב עד אמצע שנות ה-50. בסוף שנות ה-50 הוא כונה במעריב אזור מגורים ליד רחובות, ובשנות ה-60 מופיע "זיקי פלדה" כשם שכונה בעיר רחובות. בתחילת הדרך הרימו אנשי מק"י על נס את קיבוץ "זיקי פלדה" כהוכחה לכך שהקומוניסטים אינם שוללים את ההתיישבות. התנועות הציוניות טענו שקיבוץ "זיקי פלדה" קיבל סיוע מהסוכנות אך כשל והביאו זאת כהוכחה לכישלון הדרך הקומוניסטית. בהצופה כתב צבי אשל על הקיבוץ: "אותו קיבוץ נפל משמש עד היום כתובת לאיסוף כספים ... למען העיתונות של מק"י ..." "זיקי פלדה מסרב אף הוא לעבור להתיישבות והוא ממשיך במחנה ליד רחובות ולמעשה אינו אלא אחד הקאדרים לפעילות קומוניסטית בארץ" בדבר נטען: "הקיבוץ זיקי־פלדה שוכן לבטח ליד רחובות. הקומונה, שהנה יסוד לחיי הקולקטיב בקיבוץ — פורקה. המקום משמש כיום מושבת־פונקציונרים של מק"י לחתירה בהתיישבות העובדת. כשתעברו בשבילים שלצדי ה"קבוץ" לא תיתקל עיניכם בכרי־דשא, גני־ירק או רפתות ולולים הומים. בכל ניכרת עזובה והזנחה. תוצאות התחרות סוציאליסטית ברוכה — לא נראות כאן." לעומת זאת, אנשי מק"י טענו שהקיבוץ הוכשל על ידי הסביבה, אשר נמנעה מלסייע לאנשיו, נמנעה מכל שותפות איתם בהכשרה מקצועית, הפלתה אותם במתן עבודה, שללה מהם את גן הירק ונמנעה מלהקצות להם מקום להתיישבות קבע. אנשי הקיבוץ אף טענו לחבלה מכוונת במשאית שרכשו. הקומוניסטים חברי "זיקים" - להתישבות קיבוצית, קול העם, 20 ביוני 1949 הקומוניסטים קיבלו מחנה קיבוצי מהסוכנות, חרות, 15 ביולי 1949 ניסא שפרן, שלום לך קומוניזם, הקיבוץ המאוחד, 1983, עמ' 121 אלברט בני, עוד יתלקחו הזיקים לשלהבת, קול העם, 26 באוגוסט 1949; המשך פלוגת עבודה מזיקי פלדה עוזרת לתושבי עקיר, קול העם, 8 במאי 1950 קומוניסטים בגבעת ברנר, חרות, 1 באוגוסט 1950 רות לוין, וידוי מאוחר, ירון גולן, 1995, עמ' 91 עזרת הסוכנות לקיבוץ זיקי פלדה, קול העם, 12 באפריל 1951 תוצאות ראשונות - זיקי פלדה, דבר, 27 ביולי 1955 צריף גדול נשרף ליד רחובות, מעריב, 14 בדצמבר 1958 אלעזר פרי, הקיבוץ ־ אבאנגאדד או רק בעל־ברית?, על המשמר, 20 באוקטובר 1950 שלמה רוזן, לביצור המפעל הקיבוצי וגידולו, על המשמר, 22 בפברואר 1952 שלמה רכב, מק"י והקיבוץ, על המשמר, 16 במאי 1955 צבי אשל, תרבות לעם וזיקי פלדה, הצופה, 30 בינואר 1953 כשלון ההתישבות הקומוניסטית, הצופה, 9 בנובמבר 1951 ב. ן., התולעת המקיסטית, דבר, 3 בספטמבר 1951 יצחק בנדיתר, האמת על מצב זיקי פלדה, קול העם, 7 בספטמבר 1951
מדליית חייל חיל האוויר

מדליית חיל חיל האוויר (באנגלית: Airman's Medal) היא העיטור הגבוה ביותר המוענק לחיילי חיל האוויר של ארצות הברית על גבורה שלא במהלך קרב. העיטור יכול להיות מוענק גם לאנשי צבא ידידותי עבור מעשה גבורה במהלך תמיכה במבצעי חיל האוויר של ארצות הברית אך לא במהלך קרב, כמו כן יכול להינתן לאנשי כוחות המילואים של חיל האוויר שלא היו בשירות פעיל בזמן מעשה הגבורה. העיטור נוסד בהתאם להחלטת הקונגרס של ארצות הברית מה-6 ביולי 1960. על פי הקריטריונים מעשה הגבורה צריך לכלול סיכון עצמי והתנדבות לסיכון החיים שלא במהלך עימות עם כוחות צבא אויב. העיטור לא יוענק רק על בסיס הצלת חיים או הצלחת מעשה הגבורה. העיטור לא יוענק לחיילים הממלאים את תפקידם באופן שגרתי הכולל סיכון חיים כגון לוחמי אש, לוחמי חילוץ וחיילי אבטחה. בחזית המדליה ציור של הרמס המשחרר עיטם לבן-ראש. סרט המדליה כולל 13 פסים בצבעי חיל האוויר: צהוב וכחול עז (Ultramarine). החלטת הקונגרס
טביעת הספינה מוגושואיה

טביעת הספינה מוגושואיה (ברומנית: Catastrofa navei Mogoșoaia) התרחשה בבוקר של 10 בספטמבר 1989, כששיירה בת שש דוברות בולגריות, שהובילו מחצבי ברזל, וספינת הדחף Petar Karamincev התנגשו בספינת הנוסעים הרומנייה "מוגושואיה" והטביעו אותה בדנובה, אחרי גאלאץ, במקום הקרוי "נפתול החתולה" (Cotul Pisicii (רומ')), שם מגיע עומק הדנובה ל-20 מטר. ב-10 בספטמבר 1989, "מוגושואיה", שנבנתה ב-1975, הייתה אמורה לצאת להפלגה מגאלאץ אל כפר הדייגים "גרינדו" (רומ') (לשעבר "פיזיקה", המילה הרומנית ל"חתולה" ומכאן שם הנפתול) בשעה 8:00 בבוקר, אך רב החובל, יון פוסטולקה, עיכב את היציאה בגלל ערפל כבד. כעבור עשר דקות התפזר לפתע הערפל והספינה יצאה לדרך. "מוגושואיה" נועדה לשאת 160 נוסעים, אך באותו היום מספר הנוסעים על סיפונה היה מעל 200, בנוסף לאנשי הצוות. מנגד הגיע השיירה הבולגרית, שמסלולה חתך את מסלול מוגושואיה וכתוצאה מכך נפגעה מוגושואיה פגיעה קשה וגרמה לשקיעתה תוך זמן קצר ביותר. באסון טבעו 213 נוסעים ותשעה אנשי צוות. 15 נוסעים ואיש צוות אחד ניצלו. TRAGEDIA MOGOŞOAIA. Cel mai mare dezastru civil din ultimul deceniu al lui Ceuşescu (ברומנית) Titanicul românesc. 25 de ani de la scufundarea navei Mogoşoaia. Mărturia unui supravieţuitor: „Vasul s-a scufundat în câteva minute“ (ברומנית) Mogoşoaia... Mogoşoaia nu mai vine (ברומנית)
אצטדיון טוטו שדרות

אצטדיון טוטו שדרות הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר שדרות ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת מ.כ. שדרות שהוקמה בקיץ 2023 מסגרת מיזוג עם מכבי עירוני שדרות והפועל שדרות. האצטדיון ממוקם בצפון של העיר ומכיל 1,186 מקומות ישיבה ביציע אחד שמתחתיו חדרי הלבשה וחדרי שירות נוספים. עלות בניית האצטדיון הסתכמה בכ-12 מיליון שקלים. במהלך 2024 נוסף קירוי לטריבונה בעלות של מעל 5 מיליון שקלים שיושלם בקיץ 2024. בסמוך לאצטדיון נותר המגרש העירוני הישן של הפועל שדרות שקיים מעל 50 שנה, המשמש כמגרש אימונים וכאתר הופעות ציבוריות כבמת יום העצמאות, וב-2023 הוחלף הדשא הטבעי בו לדשא סינתטי. הקמת האצטדיון התאפשרה לאחר שיתוף פעולה בין עיריית שדרות ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון טוטו שדרות בוויקישיתוף יאיר צוקר, ‏אצטדיון הכדורגל החדש בשדרות נחנך בטקס ובמשחק חגיגי מול ב"ש, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 בינואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהאן שטראוס

האם התכוונתם ל... יוהאן שטראוס (האב) – מלחין אוסטרי (1804 - 1849) יוהאן שטראוס (הבן) – מלחין אוסטרי (1825 - 1899) יוהאן שטראוס השלישי – מלחין אוסטרי (1866 - 1939)
קירזנר

האם התכוונתם ל... אדריאן סואר (קירזנר) (אנ') – שחקן מפיק יהודי-ארגנטינאי ישראל קירזנר – כלכלן יהודי בריטי-אמריקאי מיכל קירזנר-אפלבוים – מתרגמת ישראלית פרשת לזרוביץ-קירז'נר – פרשת חטיפה ורצח של משפחה יהודית בידי כנופיה ערבית בהנהגתו של יוסוף אבו דורה שאירעה בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט