laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאלה גאולו

גאלה גאולו (באיטלקית: Galla Gaulo) או גאלה לופאניו (Galla Lupanio) היה החמישי מבין דוכסי העיר ונציה. גאולו שלט בעיר בין השנים 755–756. גאולו נבחר לכס הדוג'ה לאחר שהדיח ועיוור את קודמו תאודאטו איפאטו. בתקופה זו התקיים מאבק בוונציה בין מספר סיעות - תומכי ההישארות באימפריה הביזנטית, תומכי ההתקרבות לגאליה (שלוונציה הייתה ברית עימם למול הלומברדים והיוונים) והרפובליקנים, שתמכו בעצמאות מלאה של העיר. גאולו היה ככל הנראה פרו - גאלי, ולכן זמן קצר לאחר שעלה לשלטון הודח בעצמו, עוור, נשלח לגלות. משפחת בארוצי הוונציאנית (ממשפחות האצולה של העיר), טענה להיותה מצאצאיו של גאולו. מדיה וקבצים בנושא גאלה גאולו בוויקישיתוף
That's Life (אלבום של פרנק סינטרה)

That's Life הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-48 של סינטרה וה-21 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1966. לאחר ההצלחה הרבה לה זכו אלבומיו האחרונים של סינטרה, September of My Years, A Man and His Music וStrangers in the Night, המשיך סינטרה בניסיונו להשיג שוברי קופות נוספים, כשהוא מהלך על הגבול המפריד בין סגנון הפופ הקלאסי לבין החידושים האחרונים בתחום, הקליט סינטרה שירים בסגנונו המוכר כשהוא מוסיף להם טכניקות חדשות. באלבום, That's Life, הצליח למצוא סינטרה את נקודת האיזון, הוא שר בסגנון פופ מודרני, אך בבחירת השירים הקפיד כי יהיו "כבדי משקל", ומכובדים (לדעתו) מבחינת תוכנם. סינטרה שסלד מהמוזיקת הרוק העכשווית, דבר שהוביל אותו לעימות מתוקשר עם אלביס פרסלי, התפשר בצליל, אך לא הסכים להכניס אלמנטים של מוזיקת הרוק, עליה אמר כמה שנים קודם לכן כי היא ריקנית, משחיתה את הנוער ואינה תורמת דבר. המילים לשיריו המשיכו להיות כבעבר ובפעולה זו הצליח סינטרה לרצות את מעריציו הוותיקים וגם לפנות לקהל צעיר יותר. פרנק סינטרה - קולות ארני פרימן - מארגן, מנצח השיר הראשון באלבום, That's life, הופיע בסרט "סיפור מרובע ברונקס" משנת 1993, בסרט "קספר" משנת 1995, בסרט "ג'וקר" משנת 2019, במשחק הווידאו של Tony Hawk's Underground 2 משנת 2004, וכן בסיום העונה השישית של ברוקלין תשע-תשע. מידע על האלבום That's Life באתר MusicBrainz מידע על האלבום That's Life באתר AllMusic האלבום That's Life באתר Discogs האלבום That's Life באתר ספוטיפיי
תאונת הרכבת בכורדני

תאונת הרכבת בכורדני שארעה ב-22 בנובמבר 1954 הייתה אחת מתאונות הרכבת הקשות בתולדות רכבת ישראל. בתאונה נהרגו 12 אנשים ונפצעו 23 כתוצאה מהתנגשות של רכבת נוסעים באוטובוס של חברת אגד (שנקראה באותה תקופה אש"ד) שהוביל פועלים ממעברת כורדני בצפון קריית ים, לעבודתם בעיר חיפה. ביום 22 בנובמבר 1954, סביב השעה 5:15 בבוקר התנגשה רכבת נוסעים מספר 401, שהייתה מורכבת מ-5 קרונות נוסעים שבראשם קטר דיזל מספר 101, שנסעה מחיפה לעכו, באוטובוס מסוג פורד שנסע בקו 57 והסיע כ-45 נוסעים, שהיו ברובם פועלים, ממעברת כורדני למקום עבודתם בחיפה. האוטובוס חצה את מסילת הרכבת סמוך ליציאה מהמעברה כאשר הקטר התנגש בחלקו האחורי של האוטובוס וגרם להתהפכותו. כתוצאה מהתאונה נהרגו 10 מנוסעי האוטובוס וכ-25 נפצעו והועברו לבתי החולים בחיפה. אלפים מתושבי חיפה ליוו את ההרוגים למנוחות ובזמן ההלוויה הושבת נמל חיפה בו עבדו 8 מההרוגים. בימים שאחרי התאונה נפטרו שניים מהפצועים ומספר ההרוגים עלה ל-12. מיד אחרי התאונה נפתחה חקירת משטרה. כשבוע לאחר התאונה, יוסף ספיר, שר התחבורה, מסר לכנסת את ממצאי החקירה ולפיהם נהג האוטובוס, דב טילו, הוא האשם בתאונה מכיוון שחצה את המסילה למרות שהרכבת הייתה מוארת, צפרה לאות אזהרה ונוסעי האוטובוס הבחינו בה והפנו את תשומת לבו לסכנה. דב טילו, שנעצר לאחר התאונה, שוחרר בערבות לאחר כשבוע וחצי. בינואר 1955 החל משפטו. במשפט טען טילו כי לא הבחין ברכבת בשל תנאי הראות והשטח, אך השופט פסק כי הרכבת נראתה ונשמעה, הרשיע אותו בעבירת הריגה וגזר עליו שנת מאסר בפועל. 10 נוסעים נהרגו, 12 נפצעו קשה בהתנגשות עם רכבת ליד חיפה, הארץ, 23 בנובמבר 1954; המשך עשרת ההרוגים, הארץ, 23 בנובמבר 1954 שר התחבורה ימסור הודעה על התאונה הקטלנית, הַבֹּקֶר, 23 בנובמבר 1954; המשך הכנסת מזדעזעת מאסון ההתנגשות ליד עכו, הצופה, 23 בנובמבר 1954 כיצד קרה האסון?, הצופה, 23 בנובמבר 1954 10 נהרגו ו-25 נפצעו בהתנגשות שארעה בהצטלבות ללא מחסום, זמנים, 23 בנובמבר 1954 10 הרוגים ו-28 פצועים בהתנגשות רכבת במכונית נוסעים ליד מעברת קוררני, חרות, 23 בנובמבר 1954 ר. בן-צבי, אלפים באים להלוית 10 ההרוגים, מעריב, 23 בנובמבר 1954 זעזוע ואבל כבד בארץ לרגל התאונה הקטלנית ליד עכו, על המשמר, 23 בנובמבר 1954; המשך 10 פועלים נהרגו ו-25 נפצעו בתאונת דרכים קטלנית ליד עכו, קול העם, 23 בנובמבר 1954; המשך התאונה הקטלנית הועלתה בכנסת, שערים, 23 בנובמבר 1954 אלי אלון, אסון הרכבת ליד מעברת כורדני [1954], אתר news1 שר התחבורה ימסור לכנסת דו"ח על אסון ההתנגשות, דבר, 23 בנובמבר 1954 אלפים ליוו את חללי האסון למנוחתם, דבר, 24 בנובמבר 1954 החלה חקירתו המוקדמת של דב טילו, דבר, 17 בינואר 1955 שר התחבורה מסר דו"ח על החקירה באסון קורדני, דבר, 30 בנובמבר 1954 דב טילו נידון לשנה מאסר, דבר, 16 באוקטובר 1955
Jewish Life Television

Jewish Life Television (בראשי תיבות: JLTV) הוא ערוץ טלוויזיה יהודי הפועל בארצות הברית. ערוץ JLTV הוא הערוץ הראשון המשדר תכנים יהודיים 24/7. בערוץ, הפועל מלוס אנג'לס, משודרים בכל שעות היממה תכנים יהודים וישראלים, בהם חדשות, תוכניות אירוח וסרטי תעודה. הערוץ הוא הראשון ששידר את משחקי המכביה (ה-18) בשידור ישיר מחוץ לישראל. גליה אלבין מחזיקה בחלק גדול ממניות החברה המפעילה את הערוץ. אתר האינטרנט הרשמי של Jewish Life Television (באנגלית) Jewish Life Television, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניר נתן, "אנחנו ההפך מאלג'זירה", באתר ynet, 2 ביולי 2009 JLTV and Time Warner Cable Sign National Affiliation Agreement זכויות השידור של המכביה בארצות הברית נמכרו בחצי מיליון דולר, באתר גלובס ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליסס (גשושית)

יוליסס היא גשושית לחקר השמש שנבנתה על ידי סוכנות החלל האירופית ושוגרה באמצעות מעבורת החלל דיסקברי (משימה STS-41) ב-6 באוקטובר 1990 בשעה 11:47:15. התכנון המקורי היה לשגר את הגשושית ב-1986 עם מעבורת החלל צ'לנג'ר, תוכנית שלא יצאה לפועל עקב אבדנה של המעבורת בהתפוצצות בעת המראתה. משקלה בעת ההמראה היה כ־370 ק"ג, כולל 33.5 ק"ג הידראזין (עבור כוונון עדין של הגשושית). הפרויקט היה מיזם משותף של נאס"א וסוכנות החלל האירופית. היא תוכננה על ידי סוכנות החלל האירופית ונבנתה על ידי חברה Dornier Flugzeugwerke בגרמניה. יוליסס נועדה להקיף את הקטבים של השמש. לשם הגעה ליעדה נעזרה ב-8 בפברואר 1992 בכח המשיכה של צדק. אל האזור שמעל קוטב השמש הגיעה ב-13 בספטמבר 1994. ב-1 במאי 1996 הגשושית עברה דרך זנב של שביט C/1996 B2. בספטמבר 2005 הגיעה לנקודה הקרובה ביותר אל פני השמש, ואל הקוטב הדרומי ב-27 בנובמבר 2000. במהלך 2008 איבדה את כוחה וה-30 ביוני 2009 היה היום האחרון בו פעלה הגשושית. אתר האינטרנט הרשמי של יוליסס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יוליסס בוויקישיתוף יוליסס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומניקו מונגאריו

דומניקו מונגאריו (באיטלקית: Domenico Monegario) היה השישי מבין דוכסי ונציה. מונגאריו שלט בוונציה בין השנים 756–764. מונגאריו נבחר לכהונת הדוג'ה בתמיכת דזידריוס, מלך הלומברדים. באותה עת שלוש סיעות נאבקו זו בזו על השליטה בוונציה: תומכי האימפריה הביזנטית, תומכי הפרנקים והרפובליקנים - תומכי ונציה העצמאית. מונגאריו ניסה לשמור על מעמדו בין קבוצות שונות אלה, ובסופו של דבר, בשל המאבק ביניהן איבד את כיסאו לאחר שמונה שנות כהונה, ובדומה לקודמיו - עוור ונשלח לגלות. במהלך שנות כהונתו החל המהפך בכלכלה הוונציאנית - מכלכלה המבוססת על דיג לכלכלה המבוססת על סחר ימי עם איי יוון והמזרח התיכון. בתקופה זו החלו להיבנות בעיר ספינות סוחר חזקות, גדולות ומהירות יותר - דבר שאפשר גידול בהיקף המסחר הוונציאני ובהשפעה הוונציאנית על הסחר הימי ברחבי הים התיכון. מדיה וקבצים בנושא דומניקו מונגאריו בוויקישיתוף
מחנה הפליטים שתילה

מחנה הפליטים שתילה (בערבית: مخيم شاتيلا; תעתיק מדויק: מח'ים שאתילא) הוא מחנה פליטים פלסטינים בפרוורה הדרומי של ביירות, בירת לבנון. נכון לשנת 2017, רוב הפליטים במחנה הם ממוצא סורי שנמלטו ממלחמת האזרחים בסוריה. המחנה הוא אחד המוקדים בו התבצע טבח סברה ושתילה בספטמבר 1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה. המחנה גם מילא תפקיד חשוב במלחמת המחנות בשנים 1985 ו-1987. המחנה הוקם על ידי סוכנות אונר"א בשנת 1949. מאז שהגיע אש"ף לביירות ב-1970, היה המחנה אחד מבסיסי התמיכה בו. בזמן מלחמת לבנון הראשונה ב-1982, כשליש מתושבי סברה ושתילה היו שיעים עניים, שבאו מהכפרים הסמוכים וקנו את דירותיהם מידי פלסטינים שעברו לשכונות טובות יותר בעיר. במהלך המלחמה ספג שתילה הפצצות רבות מידי כוחות צה"ל. בעת התקדמותו של צה"ל למערב העיר, בני הברית הפלנגיסטים של צה"ל ערכו סדרה של התקפות על מחנות סברה ושתילה. כתוצאה מההתקפות נהרגו בין 700 ל-3500 אנשים, רובם לא חמושים. ישראל החלה לעזוב את ביירות מעט לאחר פרסום הטבח. הגנת המחנות הופקדה בידי איטליה, אך אלו עזבו עקב התקפות על כוחות שמירת השלום. כתוצאה מכך, הגנת המחנות הופקדה בידי ארגון אמל השיעי. שני מעשי טבח נוספים נערכו במחנה לאחר נסיגת ישראל מלבנון. מחנה שתילה ממוקם מדרום לביירות. במקור הוא אכלס כמה מאות פליטים שמקורם באזור הגליל וצפון ארץ ישראל. עם השנים גדל לכמות של מעל 12,000 פליטים פלסטינים. רבים מאותם פליטים חיים מחוץ למחנה בפועל, ובמחנה חיים גם תושבים לא-פלסטינים. שטחו של המחנה הוא כקילומטר רבוע, ומשום כך הוא בעל צפיפות אוכלוסין רבה ביותר. נכון לדצמבר 2003 חיו במחנה 12,235 פליטים. על פי מפקד האוכלוסין הלבנוני, נכון ל-2017 מונים הפליטים מסוריה כ-57.7% מתושבי המחנה. אונר"א מפעילה מרכז בריאות אחד ושני בתי ספר יסודיים בתוך המחנה. ארגונים לא ממשלתיים אחרים פועלים במחנה, כגון הצלב האדום הפלסטיני, ארגון סעד נורווגי ואחרים. מדיה וקבצים בנושא מחנה הפליטים שתילה בוויקישיתוף מחנה הפליטים שתילה באתר אונר"א אן ברנרד, הניו יורק טיימס, הפליטים הסורים מצאו בית חם בסברה ושתילה, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2014 דלית הלוי, כמה "פליטים" פלסטינים יש בלבנון?, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2017 פרנצ'סקה בורי, טבח דומם, באתר "ידיעות אחרונות", 13 ביוני 2019 תומאס פרידמן, מביירות לירושלים, עמ' 141 כמה "פליטים" פלסטינים יש בלבנון?, באתר ערוץ 7
א-סייפי

אַ-סַּיְפִי (בערבית: الصيفي; תעתיק מדויק: אלציפי), המכונה בצרפתית גם Le Quartier des Arts (רובע האמנויות), הוא רובע מגורים יוקרתי במזרח מרכז העיר ביירות שבלבנון. ברובע ישנן גלריות וחנויות אמנים רבות, וכמו כן מסעדות ובוטיקים. הרובע שוכן בקצה הדרומי של מרכז העיר ביירות, והוא גובל ברחובות שארל דבאס מדרום, ג'ורג' חדאד ממזרח, גורוד מצפון ואריס וכנעאני ממערב. רובע א-סייפי נחרב לחלוטין במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית, אך בשנים האחרונות שיפץ ארגון סולידר את בתי הרובע ההיסטוריים, הבנויים בסגנון צרפתי קולוניאלי, ושיקם את רחובות האבן המתפתלים של הרובע. בתי הרובע צבועים בצבעי פסטל מגוונים. במקור הרובע תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי פרנסואה ספורי. הרובע מהווה דוגמה לסגנון בנייה אורבני המשלב בתי דירות, בתי קרקע וחנויות. הרובע ידוע בכינויו "רובע האמנויות", בשל אותן גלריות אמנות, חנויות עתיקות, בתי מלאכה ובוטיקי יוקרה. בכל יום שבת בבוקר, נערך יריד מכירה "סוק א-טייב" בכיכר קטנה ברובע, שבו חקלאים מוכרים את תוצרתם האורגנית ומוצרים אחרים. בשל דמי השכירות ומחירי הדירות הגבוהים מאוד ברובע, נותרו דירות רבות לא מאוכלסות. מדיה וקבצים בנושא א-סייפי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרחיו רודריגס

סרחיו רודריגס (בספרדית: Sergio Rodríguez; נולד ב-12 ביוני 1986 בטנריפה שבאיים הקנריים) הוא כדורסלן עבר ספרדי . רודריגס החל את הקריירה שלו בקבוצת אסטודיאנטס מדריד מליגת העל הספרדית. בעונת 2004/05 הוא הוביל את הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה, וזכה בתואר "תגלית העונה". ממוצעיו באותה עונה עמדו על 14 נקודות וכ-5 אסיסטים בממוצע למשחק. רודריגס עזב את אסטודיאנטס מדריד לאחר שלוש עונות במדיה, ונבחר במקום ה-27 על ידי קבוצת פיניקס סאנס בדראפט ה-NBA של 2006. רודריגס לא שיחק כלל במדי פיניקס, ומיד לאחר בחירתו בדראפט הועבר לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. במשך שלוש עונות בהן שיחק בפורטלנד מיעט רודריגס לקבל דקות משחק, וממוצעיו בקבוצה עמדו על 3.6 נקודות וכ-3 אסיסטים בכ-12 דקות למשחק. ביוני 2009 הועבר רודריגס בטרייד לקבוצת NBA אחרת, סקרמנטו קינגס. לקראת עונת 2010/2011 חתם רודריגס בריאל מדריד הספרדית על חוזה ל-3 שנים. במאי 2014 רודריגס נבחר לחמישיית העונה ביורוליג ביחד עם חברו לקבוצה רודי פרננדס. לאחר מכן זכה גם בתואר ה-MVP של היורוליג תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 14 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2 ריבאונדים למשחק ביורוליג דבר שסייע לקבוצתו להגיע עד לגמר היורוליג שם הפסידו בהארכה למכבי תל אביב. בעונה לאחר מכן רודריגס וריאל שוב הגיעו לגמר היורוליג אך הפעם הביסו את אולימפיאקוס פיראוס וזכו בתואר. בנוסף זכו בעונה זו גם בגביע הספרדי ובאליפות ספרד ובכך השלימו זכייה בשלושה התארים החשובים בעונה. בתחילת עונת 2016/2017 חזר רודריגס לליגת ה-NBA וחתם בפילדלפיה 76. לפני פתיחת עונת 2017/2018, חתם בצסק"א מוסקבה הרוסית. לפני פתיחת עונת 2019/2020 חתם באולימפיה מילאנו האיטלקית. ב-18 ביולי 2022 חזר רודריגס לריאל מדריד. רודריגס שיחק בצעירותו בנבחרות הנוער השונות של ספרד. הוא היה שותף לזכיית ספרד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2004, ואף זכה בתואר ה-MVP של הטורניר. מאוחר יותר הוא החל לשחק בנבחרת הבוגרת של ספרד, וזכה עמה במדליית הזהב באליפות העולם 2006 ובמדליית הכסף באליפות אירופה 2007. לאחר הצטרפותו של הרכז ריקי רוביו לנבחרת ספרד, איבד רודריגס את מקומו בנבחרת אך חזר לנבחרת בשנת 2012 לפני תחרות הכדורסל של אולימפיאדת לונדון. ב-2015 זכה עם נבחרתו באליפות אירופה. ריאל מדריד 3 אליפויות בליגה הספרדית (2013, 2015, 2016, 2023) 4 זכיות בגביע הספרדי (2012, 2014, 2015, 2016, 2024) 3 זכיות בסופר קאפ הספרדי (2012, 2013, 2014, 2023, 2024) 2 זכיות ביורוליג (2014/15 ,2022/2023) זכייה בגביע הבין יבשתי (2015) צסק"א מוסקבה 2 זכיות בליגת ה-VTB 3 זכיות באליפות רוסיה זכייה ביורוליג (2019) אולימפיה מילאנו זכייה בליגה האיטלקית (2022) 2 זכיות בגביע האיטלקי (2021, 2022) זכייה בסופר קאפ האיטלקי (2020) מדיה וקבצים בנושא סרחיו רודריגס בוויקישיתוף סרחיו רודריגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר ה-NBA
פרו קמרון

סין פרו מקפרסון קמרון (באנגלית: Sean Pero MacPherson Cameron; נולד ב-5 ביוני 1974 בטוקורוה) הוא כדורסלן ניו זילנדי המשחק בעמדת הפורוורד ומשמש כקפטן קבוצת גולד קואסט בלייז מליגת ה-NBL ונבחרת ניו זילנד. גובהו 2.02 מטרים. קמרון נחשב לאחד מהכדורסלנים הניו זילנדים הטובים בהיסטוריה. הוא זכה ב-8 אליפויות NBL וזכה 5 פעמים בתואר ה-MVP של הליגה. את נבחרת ניו זילנד הוביל קמרון למקום הרביעי באליפות העולם 2002 ונבחר לחמישיית הטורניר. בשנת 1992, החל קמרון לשחק בליגת ה-NBL. ב-NBL הוא זכה ב-8 אליפויות ובחמישה תוארי MVP של הליגה. אליפויות ה-NBL ‏(8): 1995 (אוקלנד), 1996 (אוקלנד), 1997 (אוקלנד), 1999 (אוקלנד), 2000 (אוקלנד), 2001 (וייקאטו), 2002 (וייקאטו), 2008 (וייקאטו). תארים אישיים ב-NBL: רוקי השנה (1992), מלך הריבאונדים (1993), הפורוורד המצטיין (1998), MVP ‏(1993-1995,1997,1999), הופעות באולסטאר (1994 - 1999, 2001). קמרון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניו זילנד ב-1994. החל מאולימפיאדת סידני הוא משמש כקפטן הנבחרת. באליפות העולם 2002, קמרון הגיע לשיאו והוביל את ניו זילנד למקום הרביעי בטורניר ולניצחונות על סין, רוסיה, ונצואלה ופארטו ריקו. בנוסף על כך הוא נבחר יחד עם דירק נוביצקי, מאנו ג'ינובילי, יאו מינג ופרדראג סטויאקוביץ' להעפלה לשלב חמישית הטורניר. מדיה וקבצים בנושא פרו קמרון בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק זכויות האזרח (1964)

חוק זכויות האזרח (באנגלית: Civil Rights Act) נחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-2 ביולי 1964. הוא היה ציון דרך חשוב בחקיקה האמריקנית כנגד ההפרדה הגזעית שהייתה נקוטה ברחבי ארצות הברית בין אזרחים לבנים לבין אזרחים ממוצא אפרו-אמריקאי. במסגרת ההפרדה לא הורשו אזרחים אפרו-אמריקאים להתארח בבתי מלון ומסעדות, ללמוד בחלק מבתי הספר, להשתתף בשוק התעסוקה ולקבל שירות במוסדות ציבוריים רבים אחרים. את החקיקה הוביל תחילה נשיאה הצעיר של ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי, ולאחר מותו המשיך במשימה יורשו, לינדון ג'ונסון. החוק אסר על אפליה בתשתיות הממשלתיות, בגישה לתעסוקה, כשהוא מוציא מתוקפם את חוקי ג'ים קרואו אשר עקפו את התיקונים לחוקת ארצות הברית ובכך הכשירו צורות מסוימות של אפליה כלפי אזרחיה האפרו-אמריקאים של ארצות הברית, ובכלל זה שלילת זכותם להצבעה בבחירות לבתי המחוקקים המקומיים והפדרליים, כמו גם לנשיאות. החוק החדש אסר לחייב הפרדה גזעית בבתי הספר, בדיור או בתעסוקה. סמכויות האכיפה שניתנו לחוק היו חלשות מלכתחילה, אולם הן חוזקו ברבות השנים. החוק הוצג על ידי הנשיא קנדי בנאומו ב-11 ביוני 1963, נאום בו הוא ביקש להבטיח את זכותם של כל האזרחים לקבל שירות ולהשתמש בכל התשתיות, בכלל זה בתי מלון, חנויות, תיאטראות, מסעדות ומוסדות דומים, וכן הזכות להצביע. לאחר מכן, ב-19 ביוני, הגיש קנדי לקונגרס הצעת חוק שתנסה להשתוות להצעת חוק זכויות האזרח (1875).[דרושה הבהרה] הצעת החוק של קנדי כללה כלים לאיסור אפליה בדיור ציבורי ואפשרה לתובע הכללי של ארצות הברית להצטרף לתביעות כנגד ממשלי מדינות בארצות הברית אשר מקיימות הפרדה גזעית במערכות החינוך שלהן. עם זאת, הצעת החוק של קנדי לא הכילה את הכלים שנתפסו כחיוניים על ידי פעילי זכויות אזרח לפעולה כנגד אלימות משטרתית, הפסקת אפליה בתעסוקה במגזר הפרטי, או הענקת סמכויות למשרד המשפטים להגיש תביעות כנגד הפרדה גזעית או אפליה בתעסוקה. רק ב-1967 בוטלו סופית במדינות רבות בארצות הברית כל החוקים שנותרו עד אז נגד נישואים בין-גזעיים של לבנים עם צבעוניים (אפריקאים או אינדיאנים). לחוק הייתה גם התנגדות לא מעטה. אפילו חברי סנאט דמוקרטיים מארצות הדרום ביצעו פיליבסטר כדי לעכב את קבלתו. בסופו של דבר הנשיא ג'ונסון הצליח לשכנע מספיק רפובליקנים להצביע בעד, והחוק התקבל ברוב של 73 תומכים ו-27 מתנגדים. מדיה וקבצים בנושא חוק זכויות האזרח בוויקישיתוף חוק זכויות האזרח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוק זכויות האזרח (1964), באתר NATIONAL ARCHIVES, ‏7 בפברואר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסקדרון

אסקדרון הוא יחידת משנה בכוח צבאי, שיש בה חלוקה פנימית נוספת. בעבר אסקדרון היה יחידת פרשים בגודל של גדוד בצבאות אירופאים ובצבאות שמבוססים על הדגם האירופאי דוגמת הצבא האמריקאי. מהמאה ה-20 כונו בשם זה גם יחידות של שריון, חיל הים וחיל האוויר. בחיל השריון, בצבאות רבים, האסקדרון הוא יחידת משנה של רגימנט שריון או חרמ"ש, מקביל לפלוגה בחיל רגלים או סוללה בחיל התותחנים. בבריטניה וצבאות חבר העמים הבריטי השימוש באסקדרון (כמקביל לפלוגה) נפוץ במספר זרועות וחילות בצבא, בהם; חיל השריון המלכותי, חיל ההנדסה המלכותי, רגימנט הסיור המיוחד, חיל הקשר המלכותי, חיל הרפואה המלכותי, חיל הנחתים המלכותי ויחידות נוספות. בצרפת השימוש באסקדרון בעבר היה מקביל לחטיבה ושימש ביחידות שריון ופרשים. מאז המאה ה-20, אסקדרון משמש ליחידות המקבילות לפלוגה (באופן טיפוסי כ-13 טנקים). ערך מורחב – טייסת בחיל אוויר של ארצות הברית ובריטניה האסקדרון הוא יחידת משנה של להק ומורכב משני גפים או יותר, והוא מקביל בקירוב לטייסת. ערך מורחב – פלגה (חיל ים) בחיל הים האסקדרון הוא יחידת משנה של שייטת ומורכב משתי פלגות או יותר של ספינות מלחמה, לא בהכרח מאותו סוג. לקסיקון דביר למונחים צבאיים מאת יאיר בורלא, ע' 45 - 46.
פס קנדי

פס קנדי (באנגלית: Canadian pale) בווקסילולוגיה הוא הפס האמצעי האנכי (פאל בהרלדיקה) בדגל תלת-פסי אנכי, אשר מכסה מחצית משטח הדגל, וזאת לעומת שליש משטח הדגל בעיצוב תלת פסי מסורתי. רוחבו של הפס מאפשר את שיבוצו של מטען במרכז הדגל. השם הוצע על ידי ד"ר ג'ורג' סטנלי ונכנס לשימוש לראשונה כאשר אליזבת השנייה, מלכת קנדה הכריזה על דגל קנדה החדש ב-28 בינואר 1965. על פניו אמור המונח לתאר רק דגלים קנדיים, אך בשימוש כללי המונח מתאר גם דגלים שאינם קנדיים אשר נושאים את אותן פרופורציות. הפס הקנדי הוא עיצוב נפוץ בדגלים קנדים אזוריים ועירוניים שעוצבו לאחר 1965. מספר דוגמאות לכך הם דגל הטריטוריות הצפון-מערביות ודגלי הערים אדמונטון, אלברטה; קורנוול, אלברטה וברלינגטון, אונטריו. הפס הקנדי הקלאסי הוא ריבוע אמצעי שנמצא במרכז הדגל אשר יחס אורך/גובה שלו הוא 1:1. המונח הווקסילולוגי משמש לתיאור כל רצועה מרכזית שרוחבה מחצית מרוחב הדגל גם אם צורתה אינה ריבוע. המונח פס קנדי משמש, גם אם שלא כהלכה, לתיאור דגלים שאינם קנדיים. דגל סנט וינסנט והגרנדינים (ביחס של 7:11) וההצעה לדגל טאיוואן (ביחס של 3:5) מתוארים כדגל פס קנדי. המונח משמש לתיאור כללי יותר של דגל אשר הרצועה המרכזית שבו רחבה יותר ללא קשר לשאלה האם היא מכסה מחצית מרוחב הדגל או לא. על פי התיאור הכללי דגל טריטוריית האי נורפוק (שבו יחסי הפסים הם 7:9:7) ודגל מדינת איווה (בו יחסי הפסים אינם מוגדרים אך רוחבו של הפס המרכזי אינו כפול מרוחב שני הפסים הצדדיים) מתוארים לעיתים כנושאי "פס קנדי". דגלים אשר מתארים פס אופקי אשר רוחבו הוא כרוחב מחצית הדגל מתוארים כנושאי פס ספרדי. דגל הטריטוריות הצפון-מערביות, קנדה דגל יוקון, קנדה דגל קורנוול, אונטריו, קנדה דגל אדמונטון, אלברטה, קנדה הצעה לדגל טאיוואן (Liu proposal, 1996) דגל מדינת איווה, ארצות הברית דגל סנט וינסנט והגרנדינים פרסום אגודת מידלסקס להרלדיקה בו מופיע הפס הקנדי - עמ' 12
חוסיין בן עבדאללה, נסיך ירדן

הנסיך חוסיין בן עבדאללה (בערבית: الحسين بن عبد الله; נולד ב-28 ביוני 1994) הוא הבן הבכור ויורש העצר של עבדאללה השני, מלך ירדן. חוסיין נולד למלך עבדאללה השני ולמלכה ראניה. חוסיין הוא צאצא ישיר מהדור החמישי לעבדאללה הראשון, מלכה המייסד של ירדן, וכחלק מהשושלת ההאשמית הוא צאצא מהדור ה-44 של הנביא מוחמד. אם יומלך, הוא צפוי להיקרא בשם המלכותי המלך חוסיין השני. בשנת 2012 הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון פרטי בעיר מידבא. במאי 2016 סיים את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'טאון בבית הספר של משרד החוץ האמריקני. באוגוסט 2017 סיים את האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. מאז אמצע העשור השני של המאה ה-21, קידמה התקשורת הממלכתית בירדן את מעמדו של הנסיך חוסיין כמנהיג לעתיד, ובין השאר תיעדה אותו במשימות צבאיות ובסיורים במחוזות המדינה. בשנת 2015 ניהל מטעם ירדן את ישיבת מועצת הביטחון של האו"ם, שבה הייתה ירדן חברה אז. ב-10 במרץ 2021 התבטל ביקור של חוסיין בן עבדאללה במסגד אל-אקצא. לפי טענת ישראל סירב הממשל הירדני לקבל שמירה מאנשי ביטחון ישראלים. ירדן מצידה טענה כי השמירה הביטחונית הייתה נגד ההסכמות שנקבעו קודם הביקור. ב-17 באוגוסט 2022 התארס חוסיין עם רג'ווה ח'אלד א-סייף הסעודית, השניים התחתנו ב-1 ביוני 2023 בעמאן, ב-3 באוגוסט נולדה בתם הבכורה אימאן. מדיה וקבצים בנושא חוסיין בן עבדאללה, נסיך ירדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוסיין בן עבדאללה, נסיך ירדן (באנגלית) חוסיין בן עבדאללה, נסיך ירדן, ברשת החברתית אינסטגרם עלי ואקד ו-AFP, עבדאללה מינה את בנו הבכור חוסיין ליורש עצר, באתר ynet, 2 ביולי 2009 פנחס ענברי, "מינוי יורש העצר בירדן: ניסיון להתרחק מהגדה המערבית?", באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה גל ברגר, מלך ירדן מינה את בנו הבכור למלא מקומו כשיסע לחו"ל, באתר רשת ב', 22 באפריל 2012 רועי קייס, ירדן מציגה לעולם: יורשו של המלך עבדאללה, באתר ynet, 23 באפריל 2014 אסף גבור, ‏ממזרח בא המערב: הנסיך המדליק מרבת-עמון, בעיתון מקור ראשון, 3 באוקטובר 2018 שמעון איפרגן, ‏"המלך הדליק גפרור וגם אלף חכמים בינתיים לא מצליחים לכבות אותו", באתר ‏מאקו‏, 8 באפריל 2021 ליעד אוסמו, הכירו את המלכה לעתיד של ירדן: יורש העצר חוסיין התארס, באתר ynet, 17 באוגוסט 2022 יורש העצר הירדני ביטל הגעתו לאחר שהיה אמור לבקר במסגד אל אקצא, באתר ParsToday תקרית דיפלומטית עם ירדן: הנסיך היה בדרכו לישראל - וחזר לעמאן אחרי שסירבו להכניס את המשלחת, באתר כאן חדשות דניאל סלאמה והסוכנויות, יורש העצר הירדני התחתן לעיני כל המזרח התיכון, באתר ynet, 1 ביוני 2023 סבא עבדאללה: מלך ירדן התגאה בנכדתו החדשה, שמה עורר סערה בממלכה, באתר www.i24news.tv ארי, ליאור בן (2024-08-26). "ירדן מאוהבת בתינוקת המלכותית, הנכדה הראשונה של המלך עבדאללה". Ynet. נבדק ב-2024-08-27. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב תבור

קרב תבור או הקרב מול הר תבור היה קרב אשר התרחש ב-16 באפריל 1799 במהלך מסע נפוליאון בארץ ישראל. הקרב התנהל בעמק יזרעאל, במרחב שבין גבעת המורה והר תבור, סמוך למקום בו שוכנים בימינו המושב והקיבוץ מרחביה. בקרב ניצח צבאו של נפוליאון בראשותו ובראשות הגנרל ז'אן-בטיסט קלבר, את צבאות האימפריה העות'מאנית בפיקודו של עבדאללה פאשה אל עזם, מושל דמשק. בעודו צר על עכו, היה על נפוליאון להגן על עורפו, כמו גם להבטיח אספקה לכוחותיו. מכיוון שכך נשלחו כוחות צרפתים לכבוש את אזור הגליל. בצפון הגיעו כוחות אלה עד צור ובמזרח, תפסו את גשר בנות יעקב והגיעו אף עד קוניטרה. בעוד חייליו של נפוליאון כובשים את הגליל, התאסף כנגדם כוח של כ-20,000 חיילים אשר הגיעו ממקומות שונים, ובמיוחד מדמשק, וכן אנשי ההרים משכם. הכוחות התאחדו בעמק יזרעאל לרגלי גבעת המורה, ומשם התכוננו לפנות מערבה לעכו על מנת להסיר את המצור מן העיר. אל מולם עמד כוחו של קלבר, שניצב בראש 2,500 חיילים. בימים הקודמים עמד קלבר מול כוחות עות'מאנים פזורים. ז'ונו (Junot) הביס כמה מאות מהם בהרי נצרת ב־13 באפריל ובקרב נוסף בכפר כנא ב־15 באפריל הביס קלבר כמה אלפים נוספים. קלבר נע בחסות החשיכה בלילה שבין 15 ל-16 באפריל, מהר תבור לכיוון דרום-מערב. מטרתו הייתה לפתוח במתקפה עם עלות השחר, אולם הוא טעה בהערכת הזמן, וכאשר האיר היום, אותר בעודו בתנועה והותקף על ידי הפרשים העות'מאנים. קלבר החזיק מעמד מספר שעות, בעודו בנחיתות טקטית ומספרית. בשעות אחר הצהריים הגיע נפוליאון עצמו לזירה, כשהוא עומד בראש כוח של 2,000 חיילים, ועמו עשרים תותחי שדה, ואיגף את הפרשים העות'מאנים היגעים מיום הקרב ממערב. הכוח העות'מאני נלכד באש משני צדדיו ונפוץ לכל עבר. עתה היה נפוליאון חופשי להמשיך את המצור על עכו ללא כל איום. אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל - מביתר עד תל חי, הוצאת כרטא ירושלים, 1974, עמ' 88 מדיה וקבצים בנושא קרב תבור בוויקישיתוף פודקאסט על הקרב, גוגל פודקאסט
פרנל

האם התכוונתם ל... אוגוסטן ז'אן פרנל (Augustin-Jean Fresnel) - פיזיקאי צרפתי צ'ארלס סטיוארט פרנל (Charles Stewart Parnell) - מדינאי אירי בן המאה ה-19 ג'ים פרנל (James "Jim" Furnell) - שחקן כדורגל אנגלי