laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
I Am Machine

"I Am Machine" (בעברית: אני מכונה) הוא סינגל של להקת הרוק הקנדית ת'רי דייז גרייס. הסינגל פורסם ב-30 בספטמבר 2014 כסינגל השני מתוך אלבומה החמישי של הלהקה, Human. השיר נכתב על ידי ג'וני אנדרוז, ניל סנדרסון, מאט וולסט, ברי סטוק ובראד וולסט, והופק על ידי גאווין בראון שהשתתף גם הוא בכתיבת השיר. השיר מתאר אדם שמייחל להרגיש יותר ולחוש רגשות כלשהם לגבי מצבו הנוכחי. ב-28 בספטמבר 2014 הוציאה הלהקה וידאו שכלל את מילות השיר בערוץ היוטיוב ובערוץ ה-Vevo שלה. הווידאו כולל סרטונים של הלהקה מקליטה את השיר. השיר היה מועמד לשיר השנה בטקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2016. הבילבורד דירג את השיר במקום ה-91 ברשימת "שירי הרוק המיינסטרימי הטובים ביותר בכל הזמנים". מידע על היצירה "I Am Machine" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I Am Machine" באתר יוטיוב "I Am Machine - Single". iTunes. 2014. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2014. נבדק ב-20 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Three Days Grace Releases New Song I Am Machine". Blabbermouth.net. 30 בספטמבר 2014. נבדק ב-7 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "BMI - I Am Machine". Broadcast Music, Inc. נבדק ב-7 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Chad Childers (29 בספטמבר 2014). "Three Days Grace Unleash Hard Rocking New Single I Am Machine". Loudwire. נבדק ב-7 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Three Days Grace - I Am Machine - YouTube". נבדק ב-28 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Joe Lynch (9 בפברואר 2016). "iHeartRadio Music Awards Announce 2016 Nominees, Performers & New Categories". Billboard. נבדק ב-25 ביוני 2022. {{cite journal}}: (עזרה) "Greatest of All Time Mainstream Rock Songs". Billboard. נבדק ב-20 ביוני 2022. {{cite journal}}: (עזרה) "Three Days Grace Chart History (Canadian Digital Songs Sales)". Billboard. נבדק ב-26 ביוני 2022. {{cite journal}}: (עזרה) US Mainstream Rock Airplay, (Billboard) "Hot Rock Songs – Year-End 2015". Billboard. נבדק ב-31 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Rock Airplay Songs – Year-End 2015". Billboard. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite journal}}: (עזרה) "Canadian single certifications – Three Days Grace – I Am Machine". Music Canada. נבדק ב-31 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "American single certifications – Three Days Grace – I Am Machine". Recording Industry Association of America. נבדק ב-31 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)
קוגניציה חברתית

קוגניציה חברתית (באנגלית: Social cognition) היא תחום מרכזי בפסיכולוגיה חברתית העוסק באופן שבו אנשים חושבים על עצמם ועל עולמם החברתי. התפתחות חברתית תקינה מתבססת על תהליכים קוגניטיביים שונים, אשר באמצעותם מסוגל הפרט לעקוב אחרי התנהגותם של אחרים ולהבינה. קוגניציה חברתית מתייחסת לשרשרת התהליכים הנדרשים כדי שהאדם יוכל להבין אנשים אחרים. היא כוללת יכולות תפיסתיות בסיסיות המאפשרות לפרט להבחין בין אנשים לאובייקטים, ויכולות מורכבות יותר המאפשרות לו לעשות אינטגרציה בין מספר רמזים חברתיים שונים (למשל, כיוון המבט, הבעת פנים, אינטונציה של הקול) ולפרש על פיהם את התנהגותו של האחר, והיכולת ליצור ייצוגים מורכבים לגבי כוונותיו, אמונתיו, ורגשותיו של האחר, והאופן בו הם מכוונים את התנהגותו. רושהארט וסטריאנו מתייחסים לארבעה מרכיבים עיקריים של קוגניציה חברתית: עיבוד פרצופים, זיהוי רגשות, תיאוריה של התודעה, וייחוס תכונות לאחר. המונח קוגניציה חברתית הוא שגור במספר תחומים בפסיכולוגיה ומדעי המוח, לרוב כדי להתייחס ליכולות החברתיות הנצפות בקרב אנשים המאובחנים עם אוטיזם, סכיזופרניה ופסיכופתיה. פסיכולוגיה קוגניטיבית מדיה וקבצים בנושא קוגניציה חברתית בוויקישיתוף Tricia Striano, Vincent M. Reid, Social cognition in the first year, Trends in Cognitive Sciences 10, 1 באוקטובר 2006, עמ' 471–476 doi: 10.1016/j.tics.2006.08.006 Rochat, P., & Striano, T. (1999). Social–cognitive development in the first year. In P. Rochat (Ed.), Early social cognition: Understanding others in the first months of life (pp. 3–34). Lawrence Erlbaum Associates Publishers. Striano, T.; Reid, V., eds. (2009). Social Cognition: Development, Neuroscience and Autism. Wiley-Blackwell. ISBN 978-1-4051-6217-3 Pablo Billeke, Francisco Aboitiz, Social Cognition in Schizophrenia: From Social Stimuli Processing to Social Engagement, Frontiers in Psychiatry 4, 2013 doi: 10.3389/fpsyt.2013.00004 Blair, J.; Mitchel, D.; Blair, K. (2005). Psychopath: emotion and the brain. Wiley-Blackwell. pp. 25–7. ISBN 978-0-631-23336-7 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודייה עם תפוזים

יהודייה עם תפוזים הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הפולני אלכסנדר גרימסקי, שהושלם בשנת 1881. הציור ונרכש על ידי המוזיאון הלאומי בוורשה (אנ') ב-1928, נבזז על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, והוחזר לפולין רק בשנת 2011. הציור נעשה על ידי גרימסקי בוורשה בין 1880 ל-1881. בציור נראה בעלת חנות יהודייה (שהונצחה על ידי האמן בציור אחר, "יהודיה עם לימונים"). האישה לבושה בבגדים בלויים. יש לה כיסוי על הראש וצעיף על הכתפיים. היא נושאת שני סלי תפוזים. ברקע נראים גגות בתי העיר ורשה. פניה של האישה רציניות. לחייה המודגשות והקמטים הבולטים מגבירים את השפעת העצב וחוסר האונים המשתקפים בדמותה. לעומתם עומדים התפוזים, שצבעם מהווה התייחסות לחיים, לחום ולאקלים הדרומי. הצייר חתם את שמו בפינה השמאלית התחתונה ושם את שם העיר שבה צייר את התמונה. התמונה הייתה שייכת במקור לחנות העתיקות Dom Sztuki בוורשה, והיא נרכשה על ידי המוזיאון הלאומי של ורשה ב-23 בפברואר 1928. במהלך הביזה של פולין במלחמת העולם השנייה, הציור נגנב על ידי הנאצים. מאז 1945 חיפשו הרשויות בפולין את מקום הימצאה. ב-26 בנובמבר 2010 הופיע הציור בשוק עתיקות בבוקסטהודה, גרמניה. משרד התרבות והמורשת הפולנית החל במשא ומתן להחזרת הציור לפולין. ב-15 ביולי 2011, לאחר ששילמה קרן PZU הפולנית לבעלים הגרמני, חזרה התמונה למוזיאון הלאומי. הסכום ששולם לא פורסם. מדיה וקבצים בנושא יהודייה עם תפוזים בוויקישיתוף "Jewess with Oranges". Lost Museum. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2013. נבדק ב-22 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Elżbieta, Rogowska (ביוני–בספטמבר 2011). "ŻYDÓWKA Z POMARAŃCZAMI" (PDF). Cenne, Bezcenne, Utracone (בפולנית). Narodowy Instytut Muzealnictwa i Ochrony Zbiorów. 3 (64): 3–5. ISSN 1428-6467. נבדק ב-22 בדצמבר 2013. {{cite journal}}: (עזרה)
סבכיי תוכי

סבכיי תוכי או פרדוקסורניים (שם מדעי: Paradoxornithidae) היא משפחה של ציפורי שיר, השייכת לעל-משפחת הסבכים, ולפי מספר חלוקות משוייכת למשפחת הסבכיים, אף שהיא פוצלה בשנת 2019. תפוצת ציפורים אלה היא לאורך מזרח אסיה ודרום-מזרח אסיה והמין Chamaea fasciata מצוי גם באמריקה הצפונית. במראם הם בעלי נוצות בוהקות מעט, וכפי ששמם מרמז הם בעלי מקור עבה יחסית, כשלחלקם בעלי מקור עבה מאוד דומה למקור תוכי - דבר המהווה התאמה לתזונה בעיקר מזרעים קשים או פירות וכן מצוף וחרקים. רובם מצויים ביערות טרופיים עד ממוזגים ולרוב אינם נודדים. בעבר הם היו קשורים מעט לירגזיים ולגנובתניים, אך כיום הם נחשבים לקרובי הסבכיים האמיתיים, לטימליים וכן לשפמתן. סוג ומין יחיד Myzornis pyrrhoura סוג ומין יחיד Moupinia poecilotis סוג ומין יחיד Lioparus chrysotis סוג Chrysomma סוג Rhopophilus סוג Fulvetta סוג ומין יחיד Chamaea fasciata סוג ומין יחיד Calamornis heudei סוג Paradoxornis סוג ומין יחיד Conostoma aemodium סוג Cholornis סוג Psittiparus סוג ומין יחיד Neosuthora davidiana סוג Suthora סוג ומין יחיד Chleuasicus atrosuperciliaris סוג Sinosuthora מדיה וקבצים בנושא סבכיי תוכי בוויקישיתוף סבכיי תוכי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סבכיי תוכי, באתר GBIF (באנגלית)
היליים

היליים (שם מדעי: Hyliidae) היא משפחה של עופות אפריקאיות מהסדרה ציפורי שיר הקרובה לסבכיים ובעבר אף נכללה בהם, אך לאחרונה הוחלט להעבירה למשפחה נפרדת. המשפחה קרובה לצטיות (לפי מספר חוקרים אף נכללת בהם) ומכילה 2 מינים, יחידים שניהם בסוגם. לפי מחקרים מולקולריים פילוגנטיים הם קרובים בעיקר למשפחה בברים אפריקנים. עופות אלה שוכני לאורך יערות באפריקה שמדרום לסהרה והם ציידי חרקים קטנים ודהויי נוצות החיים בעובי היערות. אורכן רק 7.5 עד 12 ס"מ ומשקלן כ-5 עד 14 גרם, מה שהופך אותם לבין הקטנים שבעופות היער האפריקנים. סוג ומין יחיד Pholidornis rushiae סוג ומין יחיד Hylia prasina מדיה וקבצים בנושא היליים בוויקישיתוף היליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) היליים, באתר GBIF (באנגלית)
אלקיפה

אלקיפה (שם מדעי: Alcippe) היא סוג של ציפורי שיר יחידים במשפחת האלקיפיים (Alcippeidae). המשפחה מצויה בטבע רק ביערות דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. ציפורים אלה קטנות ושוכנות קרקע ביערות טרופיים ומורדות הרים לאורך דרום ודרום-מזרח אסיה והם קרובות לסבכיים ולמשפחה סבכיי תוכי. המיון שלהם הועבר בין משפחת הטימליים, הזנבניים והמשפחה בברי אדמה אך הוחלט להעבירם למשפחה עצמאית. ציפורים אלה כהות עד אפורות ובעלי טבעת עין בולטת. מקורם מעט נוקשה וצר ומותאם לחטיפת חרקים מעופפים, אם כי הם מגוונים גם בפירות. סוג זה מכיל 10 מינים: Alcippe brunneicauda Alcippe poioicephala Alcippe pyrrhoptera Alcippe peracensis Alcippe grotei Alcippe morrisonia Alcippe davidi Alcippe fratercula Alcippe hueti Alcippe nipalensis מדיה וקבצים בנושא אלקיפה בוויקישיתוף אלקיפה, באתר ITIS (באנגלית) אלקיפה, באתר NCBI (באנגלית) אלקיפה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אלקיפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלקיפה, באתר GBIF (באנגלית)
דיוויזיית השריון ה-20 (ארצות הברית)

דיוויזיית השריון ה-20 הייתה דיוויזיית שריון של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה. היא הופעלה ב-15 במרץ 1943 במחנה קמפבל בקנטקי. לדיוויזיה לא היה שם רשמי למרות שהיא קישרה את עצמה לכינוי "שריונרים" בזמן האימונים במחנה קמפבל. לאחר הסמכה כדיוויזיה משחררת על ידי המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית ב-28 באוקטובר 1988, והענקת תעודת שחרור על ידי המועצה להנצחת השואה של ארצות הברית, ותיקי הדיוויזיה אימצו את השם "משחררים". דיוויזיית השריון ה-20 יצאה מבוסטון ב-6 בפברואר והגיעה ללה האבר, צרפת, ב-19 בפברואר 1945. בהגיעה היא נשלחה לבושי להרכבה, הכנה והכשרה נוספת של חודש. לאחר מכן היא עברה דרך בלגיה ל-Langendernbach, גרמניה, ב-10 באפריל. לאחר ששקל את פירוק הדיוויזיה החדשה כדי לספק מחליפים לדוויזיות השריון הוותיקות תחת קבוצת הארמיות ה-12 שלו, גנרל עומר בראדלי, שלח את היחידה למרקטבריט, שם צורפה הדיוויזיה לקורפוס השלישי ב-20 באפריל. שלושה ימים לאחר מכן, היא נותקה והוקצתה מחדש לקורפוס ה-15, הארמייה השביעית, בווירצבורג, גרמניה. מצבה של הדיוויזיה כשהגיעה לחו"ל הושפע משינוי שחל לאחרונה במשימה העיקרית שלה. עד אוקטובר 1944, משימתה של דיוויזיית השריון ה-20 הייתה להכשיר חיילים ולהכשירם למשלוחים לחו"ל כתחליפי קרב ליחידות שריון. לצורך ביצוע משימה זו כללה החטיבה בכוחה מספר רב יוצא דופן של גברים אינטליגנטיים ומאומנים במיוחד, כולל סטודנטים מכמה מתוכניות ההכשרה המתקדמות של הצבא. הדיוויזיה השתתפה בחציית הדנובה, ולאחר מכן השתתפה בשחרור מחנה הריכוז דכאו יחד עם הדיוויזיה ה-42 והדיוויזיה ה-45. במרדף אחר נסיגת כוחות גרמנים ומניעת חשש ממבצר לאומי גרמני בהרי האלפים האוסטריים, חצו גורמי דיוויזיית השריון ה-20 (בעיקר של פיקוד קרבי A) את נהר האין בווסרבורג ב-3 במאי, נכנסו לטראונשטיין ב-4 במאי ונכנסו לזלצבורג בעת שקיבלה הדיוויזיה את ההודעה שפעולות האיבה ייפסקו באירופה. לאחר יום VE, הדיוויזיה ביצעה את תפקידי חיל הכיבוש, וחזרה לארצות הברית באוגוסט 1945, תוך שהיא מיועדת להשתתפות בפלישה שתוכננה אז ליפן. הדיוויזיה נשלחה למחנה קוק, קליפורניה, לאימון תקיפה אמפיבי, אך לאחר הטלת פצצות האטום וכניעת יפן, הושבתה היחידה ב-2 באפריל 1946 במחנה הוד בטקסס. Nickname information taken from 18 March 1944 issue of the Camp Campbell Newspaper, Retreat to Taps.) 20th Armored Division in World War II, 1993 Edition, Walsworth Publishing Company, Inc. Major General Orlando Ward, Life of a Leader, Russel A. Gugler, Red Anvil Press, 2009
כרישון סרה

כרישון סרה (שם מדעי: Hemipristis serra) הוא מין נכחד של דג סחוס מסדרת הכרישאים, אשר התקיים במשך המיוקן לאורך חופי אמריקה הצפונית. הוא תואר למדע ב-1843 בידי החוקר האמריקאי לואי אגאסי, על סמך ממצאי מאובנים של שיניים שהתגלו ב"תצורות גאטון" (אנ') שבפנמה שלחופי האוקיינוס האטלנטי. מאובנים נוספים שלו התגלו בדרום פלורידה. כרישון זה הוא קרובו לסוג (שכיום נחשב למונוטיפי) של כרישון פלג-שן מהמשפחה כרישי סמור, אשר חי כיום במימי האזור האינדו-פסיפי ומגיע לאורך 2.4 מטרים. ואולם קרובו הנכחד הגיע לפי הערכות שיניו לאורך כללי של 6 עד 7 מטרים, דומה לזה של עמלץ לבן וייתכן שהיה גדול עוד יותר, אך מאחר ששלדו הסחוסי אינו התאבן המידע על כך חסר. ככל הנראה עקב גודלו היה טורף-על שניזון מיונקים ימיים כמו תחשי הנהרות. ממצאי נשיכות שלו התגלו על פרט של מטקסיתריום, כנראה הובילו למותו. עם זאת הוא עצמו כנראה נטרף לעיתים בידי המגלודון, גדול הכרישים מעולם והצעירים שלו נטרפו בידי פטישן גדול. שני המינים התגלו לצידו בב"תצורות גאטון" (אנ') בפנמה. מאובני שיניים אלה לעיתים קרובות נאספים לאוספים מועדפים בידי אספנים, לאורך חופי דרום פלורידה. מדיה וקבצים בנושא כרישון סרה בוויקישיתוף כרישון סרה, באתר ITIS (באנגלית) כרישון סרה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כרישון סרה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרישון סרה, באתר GBIF (באנגלית) Miocene, Volume 2, Part 1 Miocene, Maryland Geological Survey. Johns Hopkins Press, 1904 Pimiento, Catalina; Cantalapiedra, Juan L.; Shimada, Kenshu; Field, Daniel J.; Smaers, Jeroen B. (2019). "Evolutionary pathways toward gigantism in sharks and rays". Evolution. 73 (3): 588–599. doi:10.1111/evo.13680. ISSN 1558-5646. PMID 30675721. S2CID 59224442. Pimiento, Catalina; Ehret, Dana J.; MacFadden, Bruce J.; Hubbell, Gordon (2010). "Ancient Nursery Area for the Extinct Giant Shark Megalodon from the Miocene of Panama". PLOS ONE. 5 (5): e10552. Bibcode:2010PLoSO...510552P. doi:10.1371/journal.pone.0010552. PMC 2866656. PMID 20479893
מיני-מי

מיני־מי הוא דמות בדיונית בסדרת סרטי "אוסטין פאוורס" שמגולמת על ידי השחקן ורן טרויר בסרטים "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" ו"אוסטין פאוורס - גולדממבר". מיני־מי הוא שיבוט ננסי ששובט על ידי משרתיו של ד"ר רשע לפני החזרתו בזמן ל-1969. השיבוט דומה לד"ר רשע כמעט בכל היבט, חוץ מהעובדה שגודלו קטן ממנו פי שמונה. למיני־מי כמעט אין דיאלוג בסרטים, חוץ מהפעמים שהוא מצטרף לצחוק של ד"ר רשע. למרות גודלו הקטן, מיני־מי הוא לוחם מיומן ועוצמתי, ואף נלחם בדו-קרב מול אוסטין פאוורס בסרט "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" עד שפאוורס ניצל את גודלו הקטן של מיני־מי וניקז אותו החוצה מהחללית שבה נלחמו. למרות היותו שיבוט ננסי של ד"ר רשע, מיני־מי נדמה להיות הרבה יותר חזק משותפו הגדול, כפי שאפשר לראות בסצנה ב"אוסטין פאוורס: גולדממבר" בסצנת הרמת המשקולות בכלא. ב-1999, מיני־מי הופיע בתפקיד קמע בסרטון של הקליפ "Beautiful stranger" של מדונה. ב-2021, הופץ בהונגריה סרטון המבוסס על סצנת ההיכרות עם מיני־מי. מטרת הסרטון הייתה להדגיש את הדמיון בין המועמד לראשות הממשלה פטר מארקי זאי (מיני־מי) וראש הממשלה לשעבר פרנץ גיורצ'אני (ד"ר רשע). בסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה" כשהדמויות של לוני טונס מתפזרות ליקומים שונים של סרטי האחים וורנר, אלמר פאד הופך זמנית למיני־מי. Austin's' Mini-Me Making Big Name for Troyer, The Los Angeles Times Gyurcsány show / Miniferi
לביא"ה

לביא"ה (ראשי תיבות של לוחם ביעה אופני הנדסי) היא יעה אופני ממוגן מדגם קטרפילר 966 עם עמדת מפקד מיוחדת החמושה במקלע וחרך ירי. הלביא"ה שוקלת כ-25 טונות ובעלת מנוע דיזל בהספק של 253 כ"ס (189 קילוואט) בדגם 966G. הלביא"ה מופעלת על ידי מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית, צה"ל. הלביא"ה נועדה למשימות סער, פינוי מכשולים ומחסומים מאולתרים, פתיחת צירים בשטח בנוי והריסת בתים בעת לוחמה בשטח בנוי. המקלע מוסיף ללביא"ה אפשרות להשבת אש והסתערות. בנוסף למשימות לחימה וסער, הלביא"ה משמשת לעבודות בנייה, חפירה והקמת ביצורים. בפרט, היא משמשת לפירוק והקמה של מחסומי דרכים על ידי שפיכת ערימות עפר באמצע הכביש ובאמצעות הזזת בטונדות (קוביות בטון כבדות) לרוחב הכביש. בשנת 2005 החל צה"ל להשתמש ביעים גם להריסת מבנים כחלק מפעילות מבצעית ומבצעי "סיר לחץ". הסיבה לכך היא ניידותו של היעה, הגבוהה יותר מזו של דחפור D9 משוריין וכן הרצון להימנע מפגיעה בתשתית האזרחית פלסטינית שכן ה-D9 הורס את הכבישים שעליהם הוא עובר בגלל היותו בעל מזקו"ם החורץ את הקרקע. יעה אופני מועדף במבצעים פשוטים כאשר המבנה קטן ופשוט, וכן כאשר לא נשקף איום מצד נשק כבד או ירי מקלעים אל עבר הכוח. במקרים בהם מדובר במבנה גדול או יש סכנה לירי כבד ומטענים, צה"ל מעדיף להשתמש בדחפורי D9 הממוגנים בכבדות או במחפרים ממוגנים. במבצע שובר גלים נעשה שימוש תדיר בלביא"ה, בעת פשיטות, מעצרים ופעולות סיר לחץ בערים הפלסטיניות. במבצע בית וגן ביולי 2023 נעשה שימוש במספר לביא"ות לצד דחפורי ה-D9 הזחליים שחרשו את הכבישים נגד מטעני גחון. במהלך הלחימה ביהודה ושומרון בזמן מלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש רב בלביא"ה, לצד דחפורי D9 זחליים משוריינים, כולל במבצע מחנות קיץ. כמו כן נעשה שימוש בלביא"ה גם בלחימה ברצועת עזה. מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית יעה אופני קטרפילר 966 לוחמה בשטח בנוי נתונים של CAT 966G אזרחי, אתר Construction Equipment Guide. בהכוונת שב"כ: כך נוטרלו מטענים שהוטמעו ע"י מחבלים | צפו, באתר חדשות 0404‏, 4 ביולי 2023.
אנדרטת הקרון (נתניה)

אנדרטת הקרון בנתניה היא אנדרטה לזכר קורבנות השואה הניצבת במתחם בית יד לבנים בנתניה. ניצב בה קרון מספר "מינכן 246 12", הדומה לעשרות אלפי קרונות רכבות משא שהובילו בשנים 1941–1945 מיליוני יהודים מכל קצות אירופה אל מחנות הריכוז, העבודה והמוות. מסביב למסע הסעת היהודים בקרונות הרכבת האלה בנה השלטון הנאצי מנגנון שיקרי ומתוחכם, אשר נועד לייצר אשליה שהיהודים מוסעים מבתיהם למזרח אירופה למטרת עבודה ויישוב מחדש. בכול קרון נדחסו כ–100 אנשים, ילדים, נשים וגברים, צעירים וזקנים. הנסיעה ארכה כיממה ולעיתים אף יותר. במשך הנסיעה, התנאים היו מחרידים: צפיפות עד כדי מחנק, רעב, צמא ואי ידיעה מהי מטרת הנסיעה. כמיליון וחצי מתוך מיליוני היהודים האלה נפטרו כבר במהלך הנסיעה, ורק מעטים מאוד הצליחו להימלט מהם. עשרות פעולות פרטיזניות התבצעו במטרה לעכב או למנוע את נסיעת הרכבות. הקרון, שמשקלו 10 טון, נבנה בתחילת שנות העשרים של המאה שעברה. היוזמה להבאת קרון שואה מקורי ארצה הייתה של טַטְיַאנָה-מַתַּנְיָה רוּגֶה מברלין ורוני מאיר דותן מתל אביב, העוסקים בהתנדבות במחקר ובהנצחה של קורבנות השואה. לאחר חודשים של חיפושים, אותר הקרון הזה במגרש גרוטאות באאכן, על גבול גרמניה–בלגיה. הקרון נבדק לאימות הזיהוי שלו. בסיוע תרומות הוא נרכש, הובל לישראל, הועמד על מקומו ושופץ. במהלך השיפוץ נתגלו שלושה מגני דוד חרוטים במקומות שונים על שלדת הקרון. הקרון משמש לפעילויות הדרכה וחינוך בנושא השואה, בשילוב עם ניצולי שואה וסיפוריהם האישיים. הוא הוכר כאחד מ-24 קרונות שואה בעולם המשמשים להנצחת זכר השואה. טרנספורט קרון 12246, סיפור איתורו, רכישתו והבאתו של הקרון והפעילות בו, באתר יוטיוב, 5 בפברואר 2017 טקס פתיחת אתר קרון השואה נתניה, באתר יוטיוב, 27 בינואר 2015 אודות הקרון, באתר מצגת קרון מורשת השואה
פרטיופליס

פרטיופליס (שם מדעי: Pratifelis; מלטינית: "pratum" - שדה/מישור ו-"felis" - חתול) הוא סוג טורף ממשפחת החתוליים, אשר חי במשך תקופת המיוקן באמריקה הצפונית שלפני 10.3 עד 4.9 מיליון שנה מזמננו. הפרטיופליס ידוע ממספר מאובנים שנאספו ב-1911 בקנזס ותואר ב-1934 בידי החוקר קלוד ו. היברד (Claude W. Hibbard) והוא כולל מין יחיד - Pratifelis martini, הקרוי על שם H.T. Martin שאסף את הדגימה. הממצאים שלו שכללו שרידי שיניים ולסת תחתונה העלו שהיה קרוב לחתולים הקטנים וקשור מעט לשונר או לסוג פסדאלורוס הנכחד. מבנה השיניים ובייחוד הטוחנות שהתגלו היו כבדות יחסית, מה שאפיין אותו בלסתות קצרות יחסית בעלות עוצמה חזקה. ככל הנראה היה גדול יותר מפומה ומהגדולים שבחתולים הקטנים מעולם. מספר חוקרים טוענים שמבנה הלסת מרמז שהיה קרוב יותר לשנחרבים ששגשגו לאורך המיוקן בצפון אמריקה, אך הדבר נתון בוויכוח מדעי. מאחר שחתול זה התקיים בערבות עשב שופעות ייתכן שהיה צייד מהיר של פרסתנים בינוניים עד גדולים שצד בדומה לפומה המודרנית. פרטיופליס, באתר GBIF (באנגלית) Lane, H.H. (1947). "Survey of the Fossil Vertebrates of Kansas: Part V: The Mammals (Continued)" (PDF). Transactions of the Kansas Academy of Science (1903–). Kansas Academy of Science (published December 1947). 50 (3/4): 273–314. doi:10.2307/3625600. JSTOR 3625600.
דגל אוסטרליה הדרומית

דגל אוסטרליה הדרומית (באנגלית: Flag of South Australia) אומץ רשמית על ידי ממשלת מדינת אוסטרליה הדרומית כדגל המדינה בשנת 1904. הדגל הוא נס כחול בריטי, ובמרכזו עיגול מוזהב שעליו חנקן מציץ (Piping Shrike) שכנפיו פרושות. לא ברור מדוע בחר מעצב הדגל, רוברט קרייג דווקא בציפור זו, ולא בעקעק אוסטרלי (Australian Magpie) האופייני לאזור - ואשר הופיע על התרשימים הראשונים של הדגל. הדגל הראשון של אוסטרליה הדרומית אומץ בשנת 1870. דגל זה היה נס כחול שבמרכזו עיגול שחור ועליו הצלב הדרומי. דגל שני אומץ בשנת 1876, דגל זה היה אף הוא נס כחול, אולם במרכזו סמל אחר המתאר את הגעתה של בריטניה, מואנשת כאישה הלובשת גלימה ומחזיקה מגן, ומייצגת את בואם של המתיישבים החדשים, ומולה אבוריג'יני המחזיק בידו חנית על רקע סלעי. מאחורי האבוריג'יני, חרותה בסלה דמות של קנגורו. דגל זה עוצב לבקשת משרד המושבות הבריטי מאחר שהדגל הקודם דמה לדגל ויקטוריה ולדגל ניו זילנד. דגל אוסטרליה סמל אוסטרליה הדרומית דגלי אוסטרליה מדיה וקבצים בנושא דגל אוסטרליה הדרומית בוויקישיתוף סמלי המדינה באתר ממשלת אוסטרליה הדרומית (באנגלית) אוסטרליה הדרומית, באתר דגלי העולם (באנגלית) אוסטרליה הדרומית באתר Ausflag (באנגלית) דגל אוסטרליה הדרומית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא אוסטרליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר זיגזג

גשר זיגזג הוא גשר להולכי רגל המורכב מכמה מקטעים, שכל אחד מהם מוצב בזווית כלשהי ביחס למקטעים הצמודים אליו, ולרוב עם פניות לסירוגין ימינה ושמאלה. מבנה הזיג-זג מגביר את היציבות, וכן משמש כאמצעי לעיצוב נוף בחצותו בריכות נוי. גשרי זיגזג בנויים בדרך כלל מקורות עץ או מלוחות אבן. גשרי זיגזג משולבים לעיתים קרובות בגנים סיניים, יפניים, ובגני זן. בגנים הסיניים יהיה זה בדרך כלל גשר תשע פניות מסורתי. כיום משולבים גשרי זיגזג בגנים מודרניים, בפארקים עירוניים ציבוריים ובגנים בוטניים. לגשר זיגזג יש יתרון יציבות בחצייה של קרקע בוצית או ביצה: בעוד שגשר ישר עלול לנטות עקב תנועה של העמודים בבוץ הרך או במקרה של קורות עץ המונחות על פני מים, בגשר הזיגזג כל קטע של הגשר תומך הדדית באחר מפני פיתול והתהפכות. מבחינה פילוסופית, המטרה בשימוש בגשר כזה, שנבנה על פי פילוסופיית הזן ותורותיו, היא למקד את הקשב של ההולך למקום ולזמן – "להיות כאן, עכשיו". מכיוון שלעיתים אין לגשר מעקות, בהחלט ייתכן שהולך לא קשוב ייפול אל המים. הזג-זג של שבילים וגשרים פועל גם לפי עיקרון הפנג שווי. גשר אבני מדרך מדיה וקבצים בנושא גשר זיגזג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גמר הקונפרנס ליג 2023

גמר הקונפרנס ליג 2023 היה המשחק האחרון של עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג. הגמר היה השני בהיסטוריה של טורניר הקונפרנס ליג האירופי, הטורניר האירופי השלישי בחשיבותו המאורגן על ידי אופ"א אחרי ליגת האלופות והליגה האירופית. והוא נערך בפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה ב-7 ביוני 2023. המשחק הפגיש את המועדונים פיורנטינה מאיטליה ווסטהאם יונייטד מאנגליה. וסטהאם ניצחה בתוצאה 2–1 וזכתה בגביע וכן העפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2023/2024. הפורטונה ארנה אירח את משחק גמר הסופרקאפ האירופי 2013. וכן 4 משחקים במסגרת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 ביניהם משחק הגמר. במסגרת תהליך הגשת הצעות לאירוח הגמר לשנים 2022 ו-2023 שהושק על ידי אופ"א היה על ההתאחדויות הרוצות לארח את הגמר להגיש מועמדות עד 20 בפברואר 2020. ההחלטה הייתה אמורה להתקבל במקור על ידי אופ"א במהלך פגישתם ב-3 בדצמבר 2020. עם זאת, אופ"א החליטה מאוחר יותר לפתוח מחדש את תהליך הגשת ההצעות לאחר שהכריזה על האצטדיון המארח לגמר 2022 בלבד כשאצטדיון אייר אלבניה הוכרז כזוכה. ופתחה מחדש את האפשרות להגשת הצעות לאירוח גמר 2023. למעוניינות באירוח היה עד 30 בספטמבר 2021 לאשר את כוונתן להגיש הצעה, בעוד שההצעות היו צריכות להיות מוגשות עד 23 בפברואר 2022. שש מועמדות הביעו עניין באירוח הגמר. ב-10 במאי 2022 במהלך פגישה שנערכה בווינה, אוסטריה. הודיעה אופ"א כי הפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה נבחר לארח את גמר הקונפרנס ליג 2023. ערך מורחב – עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג גמר ליגת האלופות 2023 גמר הליגה האירופית 2023 מדיה וקבצים בנושא גמר הקונפרנס ליג 2023 בוויקישיתוף UEFA.com, UEFA Europa Conference League: all you need to know | UEFA Europa Conference League, UEFA.com, ‏12 בינואר 2023 (באנגלית) EPO plans to submit bid to host UEFA Europa Conference League final, AGONAsport.com (באנגלית) UEFA.com, UEFA Executive Committee agenda for December meeting | Inside UEFA, UEFA.com, ‏27 בנובמבר 2020 (באנגלית) UEFA.com, Tirana to stage first Europa Conference League final in 2022 | UEFA Europa Conference League, UEFA.com, ‏3 בדצמבר 2020 (באנגלית) Konferenční liga s vrcholem v Praze? V roce 2023 chce finále šest zemí, iDNES.cz, ‏5 באוקטובר 2021 (בצ׳כית) ΑΕΚ: Κατατέθηκε ο φάκελος για τον τελικό του Conference League 2023 στην «Αγιά Σοφιά - OPAP Arena» | Gazzetta, www.gazzetta.gr (ביוונית) SFZ, UEFA – Slovenský futbalový zväz sa uchádza o usporiadanie finále Európskej konferenčnej ligy, futbalsfz.sk, ‏6 באוקטובר 2020 (בסלובקית) UEFA.com, UEFA EURO 2024 match schedule approved | Inside UEFA, UEFA.com, ‏10 במאי 2022 (באנגלית)
נמל התעופה קאלמאר

נמל התעופה קאלמאר (בשוודית: Kalmar flygplats) הוא נמל תעופה בדרום־מזרח שוודיה. שדה התעופה ממוקם כ-5 קילומטרים מערבית למרכז העיר קאלמאר. חברות התעופה הבאות מפעילות טיסות סדירות וצ'רטר בנמל התעופה קאלמאר, והן: אייר דולומיטי (מנמל התעופה הבין-לאומי של פרנקפורט) וסקנדינביאן איירליינס (מנמל התעופה סטוקהולם ארלנדה). מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה קאלמאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה קאלמאר ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה ובנושא שדות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.