laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולדימיר סולוביוב

ולדימיר סרגייביץ' סולוביוב (רוסית: Владимир Сергеевич Соловьёв;‏ 16 בינואר (כך על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגרגוריאני: 28 בינואר)‏ 1853, מוסקבה, האימפריה הרוסית – 31 ביולי ‏(13 באוגוסט)‏‏ 1900, אוסקויה, ליד מוסקבה) היה תאולוג נוצרי, פילוסוף, משורר, מבקר ומחזאי רוסי. ולדימיר סולוביוב היה בנם של המלומד סרגיי מיכאילוביץ' סולוביוב, היסטוריון חשוב באוניברסיטת מוסקבה ושל פוליקסנה ולדימירובנה לבית רומנוב, ממוצא פולני-קוזקי. לאחר סיום לימודיו בבית הספר החל את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1869. תחילה למד מדעי הטבע, ובעיקר ביולוגיה. אך בהמשך נטה למדעי הרוח, וסיים את לימודיו, בשנת 1873, כפילוסוף. לאחר מות מורו, פמפיל יורקביץ, שאליו היה קרוב מאוד, יצא סולוביוב בשנת 1874 להשלמת לימודיו במוזיאון הבריטי בלונדון. בשנת 1875 היה אמור סולוביוב הצעיר לשוב לרוסיה, אך בהשפעת לימודיו במוזיאון הבריטי יצא למסע לימודים במזרח התיכון. הוא סייר באיטליה וביוון, והמשיך עד למצרים. בשנת 1876 שב ולדימיר סולוביוב לרוסיה, והחל להורות פילוסופיה באוניברסיטה של מוסקבה. שם החל בעבודותיו הייחודיות, שבהן גם שילב פעילות חברתית. הוא עבר לסנקט פטרבורג בשנת 1877, והתפרסם שם מאוד כמרצה מבריק וכפעיל במשרד לחינוך הציבור. בשנת 1880 השלים סולוביוב את לימודי הדוקטור שלו, והתפרסם בפולמוסים ציבוריים חשובים ברוסיה הצארית. בשנותיו האחרונות עסק בשאלות של פילוסופיה, אמנות ומוסר. הוא היה דמות רבת השפעה, בעלת יחס מיוחד של הבנה וחיבה כלפי היהודים והיהדות עד כדי כך שכונה על ידי הרב אברהם יצחק קוק בכינוי "החסיד שבאומות העולם". בשנת 1900, בהיותו אך בן 47, חלה ומת. לאחרונה גובר העניין ברוסיה ובעולם בהגותו וביצירותיו. חוקרת הספרות והמתרגמת חמוטל בר יוסף פרסמה בשנת 2006 ממבחר כתביו. ולדימיר סולוביוב פרסם ברוסית כחמישה ספרים בשאלות פילוסופיות, ספרותיות, רוחניות ואמנותיות. על יצירתו נכתבו ספרי פרשנות רבים. אך ייצוגו בעברית עדיין דל מאד. תלמוד, מאת וולדימיר סערגעיעוויטש סאלאוויאוו, לאדז (לודז'), מסורה, תרפ"ה 1925 (תרגום ליידיש). משמעות האהבה, מבחר כתבים, בתרגומה של חמוטל בר יוסף, כרמל, ירושלים, תשס"ז 2006. ממלכת השטן (סיפור נבואי), מבחר כתבים, בתרגומו של בנימין בן-צדוק, הומני, תל אביב, תשע"ז, 2017. חמוטל בר-יוסף, "ההתקבלות של ולדימיר סולוביוב בעיתונות, בהגות ובספרות היהודית" בתוך: איגוד ג (תשסח), עמ' 195–211. גם בתוך: ההקשר הרוסי של הספרות העברית, מוסד ביאליק 2020. פרדריך מוקרמן, סולוביוב - פילוסוף העתיד, תורגם על ידי בנימין בן-צדוק, הומני, תל אביב, 2019 חמוטל בר יוסף, הנשיות הגואלת בשירת ביאליק, נדפס בשפע טל, תשס"ד 2004. אסתר נתן, ענקים מאובנים מקיצים : על הקבלה בין שיר של סולוביוב לפואמה "מתי מדבר, נדפס בדפים למחקר בספרות, 6, 1992. יצחק מאור, ולדימיר סולוביוב - "אדם עם אידיאות", נדפס בשדמות, ע'ח, 1981. כתבי ולדימיר סולוביוב בפרויקט בן-יהודה על מבחר כתביו של סולוביוב, בהוצאת כרמל אהבת התלמוד של המיסטיקן הרוסי, ריאיון עם פרופ' חמוטל בר-יוסף על סולוביוב - אורי פז, מקור ראשון ולדימיר סולוביוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדימיר סרגיוביץ' סולוביוב (1853-1900), דף שער בספרייה הלאומית אגרות הראי"ה א עמ' י"ח הוצאת מוסד הרב קוק ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
We Are the Champions

"We Are the Champions" (בעברית: "אנחנו האלופים") היא בלדת רוק של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך אלבומה השישי News of the World. את השיר כתב סולן הלהקה פרדי מרקיורי, והוא זכה לפרסום רב ולהצלחה במצעדי המוזיקה של מדינות רבות ברחבי העולם. השיר מושמע בתור המנון מנצחים בתחרויות ספורט שונות. מרקיורי אמר בראיון בשנת 1978: זו יכולה להיות מערכת יחסים, כמובן, אבל אני חשבתי על כדורגל כשכתבתי את זה. רציתי שיר השתתפותי, שהקהל יוכל להקשר אליו. הוא כוון להמון, חשבתי שנראה איך הם יקבלו אותו. זה היה נהדר. ביצענו אותו בהופעה פרטית בלונדון, והמעריצים באמת התחילו לשיר שירי כדורגל בין השירים. מובן שנתתי לזה יותר מעודנות תיאטרלית מאשר לשיר כדורגל רגיל. אתה מכיר אותי. בהחלט לא חשבתי על התקשורת. אני לא חושב על התקשורת הבריטית כיום. השיר נועד למוזיקאים, כמו גם למעריצים. אני מניח שהוא יכול להתפרש כגרסה שלי ל-My Way. יצירת השיר לא הייתה קלה. את השיר ניגנו חברי להקת קווין כאשר מרקיורי על הפסנתר, רוג'ר טיילור על התופים, ג'ון דיקון על גיטרת הבס ובריאן מיי על הגיטרה החשמלית. מאחר שהקול העיקרי בשיר הוא תובעני במיוחד ודורש שירה באוקטבה גבוהה, נהג טיילור לשיר קטעים מסוימים בהופעות חיות. בצדו השני של הסינגל נמצא השיר "We Will Rock You", שזכה אף הוא להצלחה מרובה. תחנות רדיו אמריקאיות נהגו להשמיע את שני השירים ברצף. לכן, חברת התקליטים האמריקאית של קווין הפיצה את שני השירים בתור שני צדי א'. הביצוע הזכור ביותר של השיר הוא במופע לייב אייד, שם ניגנו אותו אחרי השיר We Will Rock You, וגם זכה לביצוע של לייזה מינלי בסיום המופע לזכרו של פרדי מרקיורי ב-1992. לשיר גרסאות כיסוי רבות, כמו גם השמעות רבות בסרטים ובסדרות טלוויזיה. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. מידע על היצירה "We Are the Champions" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"We Are the Champions" באתר SecondHandSongs
בית הכנסת מגן אברהם

בית הכנסת מגן אברהם (בערבית: كنيس ماغين أبراهام) הוא בית הכנסת שאינו פעיל עוד, אולם הוא עדיין עומד על תלו ברובע ואדי אבו ג'מיל במרכז ביירות, במקום שבו היה בעבר הרובע היהודי של העיר. בשנת 2010 בית הכנסת שופץ והוכרז כמבנה לשימור, ובשנת 2020 חלק מבית הכנסת נפגע מהפיצוץ בנמל ביירות. בית הכנסת נבנה בשנת 1925 בתרומת משה ששון ונקרא על-שם אביו אברהם ששון, בני משפחת ששון מכלכותה. עקב קשיים במימון הבנייה, נרתם ראש הקהילה היהודית בלבנון, יוסף פארחי, לעזרה, וסייע ברכישת תשמישי הקדושה ועיצוב פנים בית הכנסת, כשחלק מהכספים נתרמו על ידי עזרא ענזרוט. סגן ראש הקהילה, יוסף בלילה פיקח על הבניה והתקציב (בסיוע אחיו יעקב בלילה). בחצר בית הכנסת פעלו שורה של מוסדות חברתיים של הקהילה: 'ביקור חולים' - מרפאה, טיפת חלב, בית ספר תלמוד תורה (ע"ש סלים טראב), משרדי הרבנות, סניף של אגודת בני ברית, מגרש הכדורסל של "מכבי" ביירות ועוד. בנוסף לתפילות בבית הכנסת, החצר שבחזית שימשה כמקום המפגש המרכזי של יהודי לבנון בשבתות וחגים. בשנות הארבעים של המאה העשרים השתמשה התנועה הציונית בבית הכנסת כתחנת מעבר לעולים בלתי-לגאליים. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון, ביירות חולקה ל"מזרח" ו"מערב", ובית הכנסת נשאר במערב, בשליטת המיליציות של אש"ף ששמרו עליו ועל יהודי האזור פן ייפגעו בקרבות (בית הכנסת עצמו הופקע על ידיהם לצורך אחסון ציוד ותחמושת). בשנת 1976, עקב התמשכות הקרבות, החליט יוסף פארחי להעביר את ספרי התורה לז'נבה. הוא הפקיד אותם בידי אדמונד ספרא, בנקאי יהודי ממוצא לבנוני, ששמר אותם בכספות הבנק שלו. רוב הספרים הועברו מאוחר יותר לבתי כנסת ספרדיים של יהודי לבנון בישראל, בהרצליה פיתוח וברמת הנשיא בבת ים. ב-1982 פלשה ישראל ללבנון במסגרת "מבצע שלום הגליל" שהתפתח למלחמת לבנון הראשונה. בקיץ 1982 מטוס ישראלי שהפציץ את ביירות הטיל פצצה על בית הכנסת והחריב את גגו. לאחר שכוחות צה"ל הגיעו לביירות המערבית, בראש השנה בספטמבר 1982 נערכה תפילה משותפת של קהילת יהודי ביירות עם מספר מצומצם של קצינים וחיילים מצה"ל. התפילה המשותפת נערכה בראשות תא"ל יצחק מרדכי (לימים שר הביטחון) וחייל צה"ל בשם איזאק (יצחק) בלילה, שהוא יליד ביירות שהכיר את בית הכנסת מילדותו, (והוא הנין של יעקב בלילה, ממקימי בית הכנסת). התפילה נערכה באולם קטן שלא ניזוק, הצמוד לבית הכנסת. משנת 1991 נותרו ברחוב ואדי אבו ג'מיל בביירות מספר יהודים מצומצם אשר העדיפו שלא להבליט את היותם יהודים. מתוכם, שני יהודים שמרו ותיחזקו את בית הכנסת. בלבנון כולה נותרו בין 60 ל-150 יהודים בלבד, והקהילה חדלה להתקיים למעשה. בתום מלחמת האזרחים החליט ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי לשקם את בית הכנסת ולהקיף אותו בגן, אולם התוכנית לא יצאה לפועל. בשנת 2003 בית המדרש הסמוך (תלמוד תורה) נהרס וכן מספר מבנים אשר היו שייכים בעבר ליהודי העיר. בשנת 2010 יהודים יוצאי לבנון המתגוררים בשווייץ, ביניהם משפחת הבנקאים ספרא, תרמו ושיפצו את בית הכנסת אשר הוכר על ידי שלטונות לבנון כמבנה דת לשימור. ב-4 אוגוסט 2020 בית הכנסת נפגע (אך לא נהרס) כתוצאה מההדף שיצר הפיצוץ העצום שהיה בנמל ביירות, מרחק אווירי של פחות משני ק"מ מבית הכנסת. בית הכנסת דיר אל-קמר יהדות לבנון מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת מגן אברהם בוויקישיתוף ⁨שערוריה בבית כנסת יהודי בבירות ⁩, דואר היום, 11 במרץ 1930 תצוגת 360 מעלות בפנים בית הכנסת The Synagogue of Wadi Bujmil in Beirut חמושים פלסטינים בפתח בית הכנסת בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון, 1975 אברהם אלמליח, יהודי סוריה ולבנון בשנת תש"א, הצופה, 21 בספטמבר 1941 נעמה ריבה, איך מביאים בית כנסת שהופגז בלבנון לתערוכה בתל אביב, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2019
קור

האם התכוונתם ל... קור (תחושה) – תחושה של טמפרטורה נמוכה קור (תסמין למחלה) קרה או כפור - תופעת אקלים המתאפיינת במזג אוויר קר קור (חוט) – קוּר, חוט דק שנטווה על ידי בעל חיים קורי עכביש – חוטי משי דקיקים אותם מייצר העכביש פילמנט – שרשרת חלבונים קור (תנועה) קור (פטריה) – (hypha) אחד ממרכיבי הפטריה Core – אלבום מאת סטון טמפל פיילוטס כוויית קור – פציעה הנגרמת לעור בשל מגע עם מוצק, נוזל או גז קר קור רוח – גישה נינוחה ועניינית קורת רוח - נחת - הרגשת שלווה ורוגע טמפרטורה – גודל פיזיקלי אישים: אבשלום קור – בלשן ישראלי, בנו של שלמה קור זהבה קור – סופרת ישראלית פאול קור – צייר ישראלי שבתאי קור – עיתונאי חוזר בשאלה ישראלי שלמה קור – מנהיג ציבור, איש הליכוד מוריה קור – חוקרת ספרות, עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית. בתו של אבשלום קור. הקורס: להקה אירית, חברי הלהקה הם שלוש אחיות ואח: אנדראה קור ג'ים קור קרולין קור שרון קור דמויות: קור (מסע בין כוכבים) – דמות של קלינגון בסדרה מסע בין כוכבים קר קורס (פירושונים)
בועז פייפר

בועז פייפר (נולד ב-8 ביוני 1968) הוא שחקן, זמר, במאי תיאטרון, מפיק ומעצב גרפי ישראלי. פייפר הוא יליד רמת השרון. לאחר שירות סדיר בחיל השריון המשיך לשירות מילואים בחטיבת מרכבות הפלדה. פייפר למד עיצוב תיאטרון בחוג לאמנויות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, שם פגש את חבריו ללהקת הדראג "בנות פסיה". שם הבמה שלו היה "רות צסנה". הלהקה פעלה בין השנים 1995–2001, וזכתה לפופולריות רבה' לאחר שהופיעה בפינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה השבועית "סוגרים שבוע" עם אמנון לוי, בערוץ הראשון. יחד עם "בנות פסיה" ומיכל ינאי השתתף במחזמר "הכל אגדה" (בימוי: אורי פסטר), שזכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 1998. במקביל ל"בנות פסיה", השתתף כשחקן וזמר במופע "צלילי המיוזיקל", אשר שודר בערוץ הראשון ועלה מספר פעמים בתיאטרון ירושלים ובבריכת הסולטאן. בשנת 2001 השתתף במופע "האישה באדון", שגם זכתה בפרס התיאטרון הישראלי. בשנת 2002 יזם, הפיק ושימש תחקירן ראשי של הסרט התיעודי "מייק ברנט-לס מואה טמה", על חייו של הזמר מייק ברנט. באותת שנה פייפר השתתף באופרה "חילול הקסם" עם קבוצת "אופרה אחרת". קבוצת "אופרה אחרת" ביקשה להציב אלטרנטיווה להפקת אופרה בגרסאות צנועות, עם תזמורת קטנה. בשנת 2003 השתתף במופע "בכל זאת יש בה משהו"- שירי תל אביב הקטנה- עם נחום היימן, דורית פרקש ובמופע "מעבר לתכלת" - משירי סשה ארגוב - שודר ברשת ג' וצולם לטלוויזיה. בנוסף השתתף במופע "אספחו- Espejo " של להקת הפלמנקו הישראלית. מופעים נוספים בהם השתתף, הפיק, כתב וביים היו: "הפרוטה והירח" - משירי חיים חפר "ערב קיץ ויונים" - משירי מוני אמריליו - שודר ברשת ג' וצולם לטלוויזיה "בצילה"- במלאת חודש לפטירתה של צילה דגן - שודר בגלי צה"ל בשנת 2010, ערך וביים את המופע "הדיוות", שבו נפגשו לראשונה על במה אחת השחקניות-זמרות רמה מסינגר, חני נחמיאס ורבקה רז לביצוע מיטב השירים המזוהים עם הקריירות שלהן. בדצמבר 2010, ערך והגיש מופע הצדעה לזמרת יפה ירקוני לציון יום הולדתה ה-85. באוקטובר 2011 הופיע, ערך הגיש ושר בערב מחווה לזמר שמעון ישראלי, במועדון "צוותא" בתל אביב. החל משנת 2013 פייפר מתגורר רוב הזמן בגרמניה, ועובד כמדריך טיולים לתירים ישראלים בברלין, ובהמבורג. במקביל ממשיך להופיע בישראל מדי פעם. בשנת 2002 זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר על סרטו "מייק ברנט-לס מואה טמה". אתר האינטרנט הרשמי של בועז פייפר בועז פייפר, סרטונים בערוץ היוטיוב בועז פייפר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בועז פייפר, באתר AllMovie (באנגלית) יצחק דנון, ‏איציק כהן ימשיך להיות "בת פסיה", באתר גלובס, 11 ביולי 1999 הכל אגדה! - מחזמר עם מיכל ינאי, בנות פסיה ועוד (בימוי: אורי פסטר), סרטון בערוץ "אורי פסטר Uri Paster", באתר יוטיוב (אורך: 1:04:21) מרב יודילוביץ', "השיבה למדבר" - כוכבת טקס פרסי התיאטרון, באתר ynet, 3 באפריל 2001 ניר וולף, מייק ברנט, דייגו מראדונה ועוד: המצליחנים שהתרסקו לאחר שהגשימו חלום, באתר הארץ, 14 באפריל 2009 נעם בן זאב, חילול קודש מופתי, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2002 בכורה ל"חילול הקסם" הערב ביפו, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2002 מרב יודילוביץ', "אנחנו מגישים לקהל תרבות שנכחדה", באתר ynet, 28 באפריל 2003 להקת הפלמנקו הישראלית בסוזן דלל, באתר הארץ, 28 בינואר 2003 טל פרי, ‏נשים על נשים, באתר גלובס, 4 במרץ 2010 גבריאלה דוידוביץ', עכבר העיר אונליין, פונץ' באלבום המצעדים ועוד הופעות מוזיקה מומלצות לסופ"ש, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2010 בן שלו, ערב שלם של איש אחד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 עידו שחם, עכבר העיר, מטיילים עם כוכבים: סיורי סלבס בעולם, באתר הארץ, 31 ביולי 2017
ראיון עם הערפד

האם התכוונתם ל... ראיון עם הערפד (ספר) – ספר פרי עטה של אן רייס ראיון עם הערפד (סרט) – סרט קולנוע משנת 1994, מבוסס על הספר הנ"ל ראיון עם הערפד (סדרת טלוויזיה) סדרת טלוויזיה משנת 2022 מבוססת על הספר
אורינוקו

נהר האורינוקו (בספרדית: Orinoco) הוא הנהר השלישי באורכו בדרום אמריקה, לאחר האמזונאס והפרנה, והשלישי בספיקתו בעולם לאחר נהרות האמזונאס וקונגו. הוא זורם בשטחי ונצואלה וקולומביה, ונשפך לאוקיינוס האטלנטי בדלתה גדולה מול האי טובגו. אורכו של האורינוקו הוא 2,400 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מכסה שטח של כ-880,000 קמ"ר. מקורותיו, המוקפים ביער הגשם של האמזונס, נובעים מהרי רמת גיינה שבדרום ונצואלה ובברזיל. מהלכו מתעקל בקשת גדולה ממערב צפונה, אז נשפכים אליו נהרות מרכסי האנדים הצפוניים: קורדיירה דה מרידה (ונצואלה) והקורדיירה המזרחית (קולומביה), שם הוא משמש גם כגבול בין ונצואלה לקולומביה. לאחר מכן זורם האורינוקו מזרחה דרך סוואנות וערבות-בר אל חוף האוקיינוס האטלנטי, אליו הוא נשפך בדלתה גדולה וביצתית. יובליו הראשיים של האורינוקו הם הנהרות גווירה ומטה (קולומביה), אפורה, קורה וקרוני (ונצואלה). במוצאו של הנהר ברמות גיינה, הוא מתפצל לשני ערוצים: אחד מהם הוא האורינוקו עצמו, שאליו זורמים כשני שלישים ממי הנהר, והשני הוא הנהר המיוחד במינו קסיקיארה, שמחבר בין אגן הניקוז של האורינוקו לזה של האמזונאס, ומוליך את השליש הנותר אל הנהר ריו נגרו וממנו לנהר אמזונאס. אזור בו עובר הנהר נקרא "אורינוקויה". שמו של הנהר נגזר מן השפה הילידית ווראו, בהוראת 'מקום-חתירה' (güiri-noko) . במשך אלפי שנים יושב אזור האורינוקו בידי שבטים אינדיאנים. האירופאי הראשון שהגיע לשפך האורינוקו היה כריסטופר קולומבוס, במסעו השלישי לאמריקה בשנת 1498, שעל אף שהבחין בערבוב המים המתוקים שמזרים הנהר למרחבי האוקיינוס, לא השכיל להבין שנהר עצום שכזה עובר ביבשת גדולה, ובכך החמיץ למעשה את גילוי אמריקה הדרומית. בין המפורסמים שבחוקרי האורינוקו נמנו אלכסנדר פון הומבולדט, שבילה כשנה וחצי בחקירת יערותיו בסירות רעועות וברגל בחברת ידידו אמה בונפלאן, וכן סר וולטר ראלי, שהאמין כי ימצא את עיר הזהב האגדית אל דוראדו ביערות האורינוקו. ראלי שכנע את אליזבת הראשונה מלכת אנגליה לממן את מסעו. הוא נכשל בניסיונו, לאכזבת מלכת אנגליה, אף שחזר לבריטניה עם תיאורים נלהבים על מערכת החי והצומח של האורינוקו. הדלתה הגדולה של האורינוקו היא מבוך של תעלות, איים וצמחייה מוריקה, בה חיים שפע של בעלי חיים: קורמורנים, דגי פיראנה, דולפינים, קפיבארה, שלדגים, פומות, יגוארים, קופי קפוצ'ין, נחשי בואה ואנקונדה, איגואנות ועוד. בדלתת האורינוקו חי מין של תנין בשם תנין האורינוקו, שהוא מין התנין היחיד החי באזור תפוצה אחד בלבד בעולם כולו. הערים העיקריות על נהר האורינוקו הן סיודד בוליבר (312,691 איש), סיודד גואיאנה (800,000 איש), וטוקופיטה (80,000 איש). בשטח הדלתא חיים כ-24 אלף איש מבני השבט האינדיאני ווראו (Warao). הרומן "רובינזון קרוזו" המבוסס על סיפור אמיתי מתרחש על אי סמוך לשפך נהר האורינוקו. הספר "האורינוקו המופלא" מאת ז'ול ורן (1898. תר' יוסף רביקוב בשם על גדות האורינוקו, 1964) — הרפתקאות משלחת שיצאה לחקור את נתיב הנהר הדרום-אמריקני. בשיר "ונצואלה" של דן אלמגור ומשה וילנסקי בביצוע להקת "בצל ירוק" מופיע שם נהר זה, ובטעות נכתב בגרסה הראשונה של השיר כי הוא נשפך לאמזונס. השיר "Orinoco Flow" בביצוע של הזמרת אניה, שיצא לאור בשנת 1988. מדיה וקבצים בנושא אורינוקו בוויקישיתוף אורינוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלי אשד, “ונצואלה” על פי דן אלמגור, באתר "יקום תרבות", 10 במאי 2013
MIMO (תקשורת)

MIMO (באנגלית, ראשי תיבות של Multiple Input, Multiple Output) הוא מודל מתמטי לתקשורת באמצעות מספר אנטנות. כל אות (סיגנל) שמשודר, סובל מרמה כלשהי של הפרעות. ההפרעות נקלטות יחד עם האות הרצוי ומקשות על פיענוח האות הרצוי. כאשר משתמשים ביותר מאנטנה אחת לקליטה, כל אנטנה קולטת את האות הרצוי בתוספת של הפרעות שונות. בצורה דומה, כאשר משתמשים ביותר מאנטנת שידור אחת, כל אות שמגיע מכל אנטנה סובל הפרעות שונות. שיטת ה-MIMO מנצלת את הריבוי באנטנות השידור ובאנטנות הקליטה, על מנת שהמקלט יקבל מגוון של אותות, שכל אחד סבל מהפרעה בצורה אחרת, בזמן אחר, ובעוצמה אחרת - ומתוך כל האותות הנקלטים, המקלט מחלץ את האות הרצוי בצורה מדויקת יותר. גם אם האות האלחוטי המגיע אל האנטנות הוא חלש ומשובש, תצליח טכנולוגיה זו לשחזר אותו ובאופן אפקטיבי תגדיל את קצב העברת הנתונים. המושג MIMO מתייחס במיוחד לטכניקות לשליחה וקבלה של יותר מהודעת נתונים אחת בו זמנית דרך אותו ערוץ רדיו, על ידי ניצול ההבדלים בהתפשטות האותות בין אנטנות שונות (לדוגמה כתוצאה מריבוי נתיבים). היתרון בשימוש בשיטה זו הוא טווח שידור גדול יותר ויעילות ספקטרלית גבוהה יותר מאשר בשימוש באנטנה יחידה. במודל זה משתמשים ברשתות אלחוטיות בתקנים 802.11n וב-WiMAX. MIMO מגבירה את הניצול של רוחב הסרט הזמין ואת ביצועי הרשתות המקומיות באמצעות אנטנות חכמות. רשת בתקן 802.11n יכולה באופן תאורטי להגיע לקצב נתונים של 248Mbps, ולקצב מעשי של 74Mbps (בהשוואה לקצב של 20Mbps בממוצע ברשתות 802.11a ו- 802.11g. חשוב להדגיש שטכנולוגיית ה-MIMO מגדילה טווח הכיסוי של הנתב האלחוטי, אך לא באופן משמעותי. השיפור שטכנולוגיה זו מספקת הוא ברגישות קליטת האות וכתוצאה ניכרת עליה בקצב הנתונים שניתן להעביר באמצעותה. מדיה וקבצים בנושא MIMO בוויקישיתוף עופר שמואלי, הכירו את Mimo, היורש של Wi-Fi, באתר ynet, 30 במאי 2005
לחיות (סרט)

לחיות (באנגלית: Alive) הוא סרט הישרדות משנת 1993, שבויים בידי פרנק מרשל והופק על ידי זוגתו, קתלין קנדי. הסרט מבוסס על ספרו של פירס פול ריד - "לחיות: סיפורם של ניצולי האנדים" (ספר שנכתב על סמך ראיונות שערך המחבר עם ניצולי התרסקות מטוס חיל האוויר האורוגוואי ב-13 באוקטובר 1972). אחד הניצולים, ננדו פראדו (בגילומו של אית'ן הוק), שימש כיועץ טכני במהלך הפקת הסרט. הסרט מלווה בקריינות של ג'ון מלקוביץ'. הסרט מגולל את סיפורם של חברי נבחרת רוגבי (ממכללת סטלה מאריס שבמונטוידאו, אורוגוואי), חבריהם ובני משפחותיהם, שנקלעו להתרסקות טיסה 571 של חיל האוויר האורוגוואי, בהרי האנדים ב-13 באוקטובר 1972. 16 מתוך 45 נוסעי הטיסה ניצלו, וסיפור הישרדותם עדיין מעורר פליאה. רוי, אחד הניצולים, נכשל בניסיונו לתקן את מכשיר הקשר של המטוס, אף על פי שמעולם לא התנסה באלקטרוניקה. הניצולים לא היו מודעים לכך שמכשיר הקשר ניזון ממנוע המטוס, כך שהסוללות בהן ניסו להשתמש היו חסרות תועלת ממילא. בסרט מתוארות סצינות שמעולם לא התרחשו במציאות, ומטרתן להגביר את המתח בסרט. הסרט זכה לביקורות מעורבות. אחד המבקרים[דרוש מקור] קטל את הסרט ותיאר אותו כ"נערי עמק מורעבים באנדים". כן ביקר את האמינות הלקויה הגלומה בליהוק שחקנים אמריקניים לדמויות לטיניות מובהקות דוגמת ננדו וקרליטוס. מאידך, המבקר ריי גרין גרס כי "מרטיט ומאלף ככל שיהיה, "לחיות" הוא יותר מעוד סרט פעולה - בדרכו הייחודית הוא גם דרמה של הרוח האנושית". סרט תיעודי בשם "לחיות: 20 שנה אחרי" יצא לאקרנים במקביל לסרט, וכולל ראיונות עם הניצולים, וכן קטעי ארכיון של החילוץ. הסרט התיעודי לווה בקריינות של מרטין שין. "לחיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לחיות", באתר נטפליקס "לחיות", באתר AllMovie (באנגלית) "לחיות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לחיות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "לחיות", באתר Metacritic (באנגלית) "לחיות", באתר אידיבי "לחיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וש הולווי

ג'וש לי הולווי (אנגלית: Josh Lee Holloway; נולד ב-20 ביולי 1969) הוא שחקן אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בגילום הדמות ג'יימס "סוייר" פורד בסדרת הדרמה "אבודים" (2004–2010) ברשת ABC, ובשל גילום הדמות וויל באומן בסדרת המדע-בדיוני "קולוני" (2016–2018) ברשת USA. הולווי נולד בסן חוזה שבקליפורניה, כילד שני מתוך ארבעה בנים. בגיל שנתיים עבר עם משפחתו ל"רכס ההרים הכחולים" (Blue Ridge Mountains) בג'ורג'יה. הולווי הוא צאצא של הקצין האמריקאי רוברט אדוארד לי. הולווי למד בבית הספר התיכון צ'רוקי בקנטון, ג'ורג'יה, וסיים את לימודיו ב-1987. הוא פיתח עניין קולנוע בגיל צעיר מאוד. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה אך עזב לאחר סמסטר עקב אילוצים כספיים, ומיד ופתח בקריירת דוגמנות מצליחה באירופה ובאמריקה הצפונית. בשנת 1993 גילם פושע בקליפ לשיר "Cryin' של להקת הרוק אירוסמית'. שאיפתו למשחק הובילה אותו ללוס אנג'לס, ובשנת 1999 קיבל את תפקידו הראשון בטלוויזיה, בסדרת הטלוויזיה "אנג'ל" שם גילם דמות של דוגמן. לאחר מכן, קיבל עד מהרה תפקיד בסרט הקומדיה "דוקטור בני". לאחר מכן קיבל תפקידים ראשיים במספר סרטים עצמאיים, וזכה להכרה על תפקידו הראשי בסרט "שן חרב" (Sabretooth). כמו כן הופיע כשחקן אורח בסדרות הטלוויזיה "ווקר" ו-"CSI". בנוסף השתתף בקליפ של להקת אירוסמית' לשיר "Cryin'". הולווי זכה בפרסום רב עקב תפקידו כג'יימס "סוייר" פורד בסדרת הטלוויזיה "אבודים". בינואר 2006 הכתיר אותו המגזין "In Touch Weekly" כשחקן ה"לוהט" ביותר על המסך הקטן. באותו חודש דירג אותו מגזין OK!‎ הבריטי במקום ה-17 ברשימת הגברים הכי הסקסיים בעולם. בקיץ 2006, יחד עם אוונג'לין לילי, השתתף בהפקת קלטת וידאו אמריקנית המלמדת צעירות להתמודד עם חוטפים ואנסים (Just Yell Fire). בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "אינטליג'נס" את דמותו של גבריאל ווהן, מודיע בכוח דלתא המושתל עם שבב המאפשר לו לגשת לרשת מידע גלובלית. הסדרה שודרה בCBS ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד ראשי בדרמת המדע הבדיוני "קולוני" של רשת USA, את דמותו של וויל באומן, חייל לשעבר ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית וכיום סוכן ב-FBI. את תפקיד זה עשה עד סיום שידור הסדרה ב-5 ביולי 2018, לאחר שלוש עונות. בין תחביביו נמנים שיט, החלקה על שלג, אמנויות לחימה, מרוצי אופנועים ונגינה על גיטרה. ב-1 באוקטובר 2004 נישא לבת זוגו, יסיקה קומלה, ולזוג שני ילדים, בן ובת. מדיה וקבצים בנושא ג'וש הולווי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וש הולווי (באנגלית) ג'וש הולווי, ברשת החברתית פייסבוק ג'וש הולווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וש הולווי, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וש הולווי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וש הולווי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וש הולווי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וש הולווי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דודי כספי, לוס אנג'לס‏, ג'וש הולוואי, כוכב "אבודים", חוזר לטלוויזיה: ראיון, באתר וואלה, 10 בפברואר 2014
סימפוניית החיים

סימפוניית החיים (באנגלית: Mr. Holland's Opus) הוא סרט דרמה משנת 1995, בבימויו של סטיבן הרק. ריצ'רד דרייפוס מגלם את דמותו של גלן הולנד, מוזיקאי ומלחין, הנאלץ להרוויח את לחמו כמורה למוזיקה על מנת לממן את שכר הדירה למגורי משפחתו ולצורכי בנו החירש. במעט זמנו הפנוי הוא משווע לממש את חלומו: הלחנת יצירה מוזיקלית שתטביע את חותמה בעולם. הולנד לומד על בשרו כי "החיים הם מה שקורה לך כאשר אתה מתכנן תוכניות אחרות", ועם חלוף השנים התשוקה למוזיקה שהוא מקרין על תלמידיו נעשית בעיניו להצלחה של חייו. בסרט משתתפים גם גלן הדלי, ג'יי תומאס, אולימפיה דוקאקיס, ויליאם ה. מייסי, אלישיה וויט, טרנס הווארד, ג'ין לואיזה קלי וג'ואנה גליסון. הסרט מלווה בפסקול תזמורתי מאת מייקל קיימן ויצירות קלאסיות רבות. קיימן הוא מלחין "הסימפוניה האמריקנית", היצירה עליה שוקד הולנד לאורך הסרט. הסרט נכתב בידי פטריק שין דאנקן (תסריט שזיכה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב). דרייפוס היה מועמד לפרסי האוסקר וגלובוס הזהב בעבור משחקו בסרט. אגודת הקולנוע האמריקנית סיווגה את הסרט כ-PG, בשל שפה בוטה (לרבות קללות בשפת הסימנים). הכנסות בארצות הברית: 82,569,971 דולר. הכנסות מחוץ לארצות הברית: כ- 23,700,000 דולר. סה"כ הכנסות: כ- 106,269,971 דולר. "סימפוניית החיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר נטפליקס "סימפוניית החיים", באתר AllMovie (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר Metacritic (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר אידיבי "סימפוניית החיים", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "סימפוניית החיים", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "סימפוניית החיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.