laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים מרדכי מרגליות

הרב חיים מרדכי מרגליות (בסביבות תק"מ, 1780-ט"ז בשבט תקפ"ג 1823), היה רב בדובנו, מחבר שערי תשובה על השולחן ערוך. נולד לרב מנחם מאניש מרגליות, אב"ד ויטקוב, דינוביץ', לכוביץ וגריידינג. אחיו היה הרב אפרים זלמן מרגליות. למד אצל דודו הרב אלכסנדר סנדר מרגליות. נשא את בת אחיו ר' אליקים גציל פשקס מרגליות שהיה מחכמי הקלויז בברודי והצטרף ללימוד בקלויז. בתק"ס מונה כראב"ד ברסטצ'קה (ביסטריצקי) ואחר כך עבר לכהן כרב של קהילת דובנו שבה יסד בית דפוס. הוא תכנן להדפיס מהדורה חדשה של שולחן ערוך עם החיבור באר היטב שמלקט את פסקי האחרונים שקמו מאז כתיבת השו"ע עד ימיו, חיבור משלו בשם "שערי תשובה" המביא את דברי הפוסקים שלא הובאו ב"באר היטב" כולל רבים מחכמי הספרדים, והגהותיו של אחיו ר' אפרים זלמן לשו"ע בשם "יד אפרים". יש אומרים שאחיו סייע לו בכתיבת חיבורו כפי שרואים במספר מקומות בחיבור שמפנה ל"יד אפרים". הכרך הראשון של שולחן ערוך אורח חיים, עם שערי תשובה נדפס לראשונה בדובנא בשנת תק"פ. בהקדמות שנכתבו על ידי המחבר ואחיו, נראה שמדובר בחיבור שאמור היה לכלול את כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. אולם בסופו של דבר יצא לאור שערי תשובה על חלק אורח חיים בלבד. בהקדמה לפתחי תשובה על יורה דעה, כותב המחבר רבי אברהם צבי הירש אייזנשטט כי הגאון הרב חיים מרדכי לא הספיק להשלים את החיבור על שאר חלקי השו"ע "כי לקח אותו אלוקים ואיננו". מסופר כי באמצע ההדפסה פרצה שרפה בבית הדפוס שכילתה הרבה מהציוד והספרים. ר' חיים מרדכי שקיווה לשלם את חובותיו ממכירת הספרים, עזב את דובנא בלב שבור ועם חובות גדולים ושב לברודי שבה נפטר בשנת תקפ"ג. לאחר פטירתו, המשיך אחיו את ההדפסה על חלק אורח חיים, שהושלם בשנת תקפ"ה (1825). ה"שערי תשובה" מודפס ברוב המהדורות של שו"ע או"ח, כולל במהדורות עם המשנה ברורה. סבו היה ר' מרדכי מרגליות שנפטר בגיל צעיר מאוד, ייתכן שהוא נקרא על שמו, בתוספת השם חיים, כנהוג להוסיף שם, בקריאה על שמו של אדם שנפטר בצעירותו. כרב תיקן תקנות שונות לבני הקהילה. עסק במסחר כדי לא להתפרנס מהרבנות. השתתף בוועידות רבנים שונות שנערכו ברוסיה. חיים מרדכי בן מנחם מנוש מרגליות, דף שער בספרייה הלאומית יוסף יונה כתב בהמעין, נט,ב, עמ' 100 הערה 7, שבכמה מקומות כתוב בטעות ט"ו שבט. וכן ראו שדי חמד, כללי הפוסקים ט"ו, כ"ח; "משפט צדק", סוף הספר. כך במעלת היוחסין שכתב אחיו הרב אפרים זלמן מרגליות. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטרטיגרפיה (ארכאולוגיה)

סטרטיגרפיה (באנגלית: Stratigraphy) או הִשתַכּבוּת היא תורת השכבות הארכאולוגיות. העיקרון המנחה הוא בידוד שכבות האתר על מנת שניתן יהיה להבחין בממצא הארכיטקטוני והחומרי שנמצא בכל שכבה ושכבה. הממצאים שהתגלו מאפשרים לאפיין את התקופה והתרבות המקובלים באותו אזור בתקופה שבה השכבה הנידונה הייתה השכבה העליונה של אתר החפירות. כאשר מתקבלת או נמצאת ההגדרה המתאימה לממצאים, ניתן להגדיר את שמה של השכבה הארכאולוגית, ובהתאם לכך את התאריך המשוער בו נוצרו השכבות הארכאולוגיות. העיקרון הסטרטיגרפי מניח כי שרידים מעשי ידי אדם מצטברים באתר זה על גבי זה, לפי סדר הזמנים, כך שהשרידים הקדומים מצויים מתחת לשרידים המאוחרים להם. שרידי יישוב שהתקיים בתקופה מסוימת, נותרים באתר כ"שכבה" של שרידים. הארכאולוג חופר בתל העתיק מראשו של התל כלפי מטה. הוא חופר, אפוא, בסדר הפוך לסדר הצטברות השרידים בתל במהלך תקופת קיומו. השרידים מרובדים בתל העתיק שכבה על גבי שכבה, בדומה להתרבדות שכבות סלע גאולוגיות (שיכוב). על הארכאולוג לחשוף את שרידיה של שכבה מסוימת, לבודד אותם בחפירה זהירה משרידיהן של השכבות הסמוכות לה מתחתיה ומעליה, דהיינו משכבות השרידים שנותרו מן התקופות שהתקיימו באתר לפני ואחרי התקופה שהותירה את השכבה הנדונה. לאחר שנחפרה ונחשפה שכבה אחת ושרידיה תועדו, מפרק הארכאולוג את השרידים, מסירם מן האתר, וממשיך לחפור ולחשוף את שכבת השרידים המצויה מתחת לשכבה שזה עתה סיים את חפירתה. תהליך זה חוזר על עצמו לפי מספר השכבות בתל או לפי רצונו של הארכאולוג לחשוף אותן. אם הקפיד הארכאולוג בכל פעם לחשוף ולתעד שרידים השייכים לשכבה אחת בלבד, יקבל בסופה של החפירה נתונים הנוגעים לרצף השכבות וגם ידע, אל נכון, את התיארוך היחסי של השכבות האחת ביחס לשכנתה, מי מוקדמת או מאוחרת למי. זוהי הכרונולוגיה היחסית של השכבות ושל השרידים המרכיבים אותן. הכרונולוגיה היחסית של השכבות יכולה להיקבע רק בעת העבודה בשדה תוך כדי חפירת השכבות. לאחר תום עבודת השדה, יהיה לארכאולוג מושג על זמנם של השרידים זה ביחס לזה, אך עדיין אין לו מידע על תאריכם המוחלט (הנמדד בשנים לפני הספירה המקובלת או בשנים לפני ימינו). למרות שהעיקרון הכללי של ההשתכבות ברור - שכבה עליונה מאוחרת לשכבה תחתונה - אין זה עניין של מה בכך לברר את הדברים באתר תוך כדי החפירה, מפני שהאתר לא התרבד לו בצורה אידיאלית כמו 'עוגת שכבות' אלא נוצרו במהלך הדורות שינויים בבנייה, הפרעות שונות, פירוק של מבנים וכדומה. כאן נכנסים לפעולה הבחנות מדוקדקות בין מרכיבי האתר, ובעיקר בין המרכיבים האנכיים, הם הקירות, ובין המרכיבים האופקיים, הן הרצפות, החצרות, הרחובות וכדומה, שעליהם חיו ופעלו בני האדם. ניתן להבחין בשלושה סוגי יחסים סטרטיגראפיים בסיסיים בין המרכיבים האלה: קירות ורצפות הניגשים ונצמדים אלה לאלה. מרכיבים אלה הם איפוא בני זמן זהה. קירות ורצפות המכסים קירות ורצפות אחרים. מרכיבים אלה הם אפוא מאוחרים לאלה המכוסים על ידם. קירות שיסודותים 'חותכים' רצפות וקירות שקדמו להם. יחסים אלה מובחנים תוך כדי חפירה, וחלק מן הפרטים האלה נותרים כעדות בפניהם המאונכים של מחיצות העפר אותן מותירים בשולי ריבועי החפירה. חתך ארכאולוגי מדיה וקבצים בנושא סטרטיגרפיה בוויקישיתוף בני אליהו, לקסיקון ארכאולוגי - עידן התנ"ך
מוזיקת אמביינט

מוזיקת אמביינט (באנגלית: Ambient music) הוא סגנון של מוזיקה אלקטרונית אווירתית היוצר אווירה מבלי לדרוש את ריכוז השומע. מוזיקת אמביינט התפתחה מתחילת המאה העשרים מהמוזיקה האימפרסיוניסטית של אריק סאטי והמינימליזם של טרי ריילי ופיליפ גלאס. את המונח "מוזיקת אמביינט" טבע באמצע שנות ה-70 בריאן אנו, הנחשב אבי הסגנון. התפתחויות מאוחרות יותר של הז'אנר שילבו את האלמנטים הלא-ליניאריים של מוזיקת האמביינט עם המוזיקה הקצבית העכשווית - מוזיקה אשר מושמעת לרוב בחדרי צ'ילאאוט במסיבות רייב. במהלך שנות התשעים נהייתה מוזיקת האמביינט למוזיקה פופולריות בזכות אמנים כגון: מאסיב אטאק, פורטיסהד ו-KLF. מוזיקת הצ'יל אאוט מקושרת בדרך כלל לתרבות המועדונים ולעיתים גם משמשת כמונח כללי הכולל תחתיו את מוזיקת האמביינט כתת-סגנון, אף על פי שרוב השירים בסגנון הצ'יל אאוט בעלי קצב ושונים בסגנונם ממוזיקת האמביינט. לאורך העשורים האחרונים נעשה שימוש רב במוזיקת האמביינט בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע שונים. מוזיקת אווירה לווארקייס מדיה וקבצים בנושא מוזיקת אמביינט בוויקישיתוף המדריך למוזיקת אמביינט מאמר על אמביינט טכנו רדיו מוזיקת אמביינט תחנת רדיו מקוונת המנגנת אמביינט בלבד רדיו - אמביינט ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תצורה (גאולוגיה)

תצורה (באנגלית: Formation) היא יחידת סלעים בסיסית בחלוקה סטרטיגרפית יחידה ליתוסטרטיגרפית המשמשת למטרת מיפוי גאולוגי. התצורה הגאולוגית מורכבת מסלעים, הנראים לעין, אשר להם זיקה בשלבי יצירתם, והנבדלת משכנותיה על ידי גבולות סלע ברורים. לתצורה הגאולוגית יש תפוצה גאוגרפית מסוימת. הכינוי אותו מקבלת תצורה מורכב משתי מילים. סוג הסלע העיקרי הבונה את התצורה ושם המקום בו מצויה התצורה. לדוגמה "דולומיט יגור" בהר הכרמל. אם אין בתצורה סוג סלע אחד בולט נוהגים להשמיט את שם הסלע ולהסתפק בשם המקום כשלפניו מוסיפים את המילה תצורה. לדוגמה: "תצורת חתירה". התצורה יכולה להתחלק בחלוקת משנה לפרטים (Members) הנבדלים מהחלקים הקרובים אליהם בתצורה. חלוקה זו נהוגה רק כשיש לה מטרה מועילה. רק חלק מהתצורה יכול להיות מורכב מפרטים, כאשר פרט יכול להשתרע על יותר מתצורה אחת. בתוך התצורה יכולים להופיע גם יחידות קטנות יותר המכונות עדשה או לשון (Lense או Tongue). אוסף של תצורות גאולוגיות מכונה חבורה. דוגמה לכך היא תצורת ורדים הכלולה בחבורת יהודה. היא מורכבת מסלעים ממוצא דומה סלעי משקע מסביבת היווצרות ימית – הדולומיט והקירטון. בתצורה זו נוצרה מערת שורק וכן מערת שמשון ומערת התאומים שמצפון ומדרום לה. ניתן ללמוד מהעובדה שהן כולם בתצורה אחת כי תהליך יצירת שלוש המערות היה דומה. כמה תצורות מוכרות: תצורת הל קריק (Hell Creek Formation), צפון אמריקה תצורת ג'ודית ריוור (Judith River), צפון אמריקה תצורת מוריסון (Morrison Formation), צפון אמריקה תצורת צ'ניני (Chenini Formation), אפריקה שכבות טנדגורו (Tendaguru Beds), אפריקה הצוקים הבוערים (The Flaming Cliffs), מונגוליה עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1980, מסת"ב 965-06-0276-3 מדיה וקבצים בנושא תצורה בוויקישיתוף שלמה שובאל, לימודי הגאולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, ראו שם גם הגדרות נוספות רשימת התצורות(הקישור אינו פעיל), המכון הגיאולוגי לישראל – במקרא למפה גאולוגית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריכרד פון שטריגל

ריכרד ריטר פון שטריגְל (בגרמנית: Richard Ritter von Strigl ;‏ 7 בפברואר 1891 - 11 בנובמבר 1942) היה כלכלן המקורב לאסכולה האוסטרית. פון שטריגל נולד במוראביה (היום חלק מצ'כיה). הוא למד באוניברסיטת וינה והצטרף בגיל צעיר מאוד לסמינר הפרטי של אויגן פון בהם-באוורק, שהניב דור שלם של כלכלנים מובילים, כמו באואר, בוכארין, מיזס, אוטו נויראת ושומפטר. אחרי מלחמת העולם הראשונה זכה בשנת 1923 לפרופסורה, אך בניגוד לרוב עמיתיו מהאסכולה האוסטרית נאלץ למצוא את פרנסתו מחוץ לאקדמיה והפך לפקיד בכיר בחברת ביטוח. כישוריו כמרצה שיטתי ובהיר, עם זאת, הקנו לו השפעה רבה על הדור הצעיר של כלכלנים שבקע מאוניברסיטת וינה אחרי מלחמת העולם הראשונה, ושטריגל הפך לדמות מעצבת עבור בני הדור השני של הכלכלנים הוינאים כמו האייק, הארבלר, מאכלופ, מורגנשטרן ואחרים. שטריגל טען כי יש ללמוד את התאוריה הכלכלית כדבר לעצמו, בלי לעסוק במחקרי שטח אמפיריים, ויש להשתמש בתאוריה כדי להסביר תופעות כלכליות ולהשתמש בה להכוונת הפעולה הפוליטית. דעות אלו היו חריגות בשנות העשרים והשלושים, בהן שלטה בגרמניה ובאוסטריה התפישה של "האסכולה ההיסטורית" שטענה כי אין חוקים כלכליים תקפים תמיד אלא רק כללים היפים למצבים מסוימים ולכן אין טעם בחקר חוקים כלליים ויש לעסוק במחקרים מעשיים של חברות, מנהל, ערים, וכדומה. עבודתו החשובה ביותר של שטריגל הייתה "הון וייצור" משנת 1934. שטריגל ביקש בה להתמודד עם הסיבות לשפל הכלכלי הגדול במערב בשנות השלושים. בהשפעת ג'בונס ובוהם-באוורק ניתח שטריגל בצורה בהירה וחדה את השפעת הרחבת ההון בזירה המקרו-כלכלית, כשהוא מפתח את הגישה האוסטרית לנושא לכלל תאוריה כוללת ושלמה. כרבים אחרים באסכולה האוסטרית, וכמו האסכולה בכללה, שקעו עבודותיו של שטריגל בשכחה בשנות השלושים. אחרי הסתפחותה של אוסטריה לגרמניה הנאצית (ה"אנשלוס") בשנת 1938 בחר שטריגל להישאר בווינה, בין השאר בגלל בריאותו המתדרדרת. עם מותו בגיל 51 בשנת 1942 נמחה הסיכוי האחרון לבנות מחדש את האסכולה האוסטרית בווינה ונחתם למעשה תפקידה של האסכולה ככוח עצמאי באוסטריה וגרמניה בתקופה אחרי מלחמת העולם השנייה. הון ויצור מדיה וקבצים בנושא ריכרד פון שטריגל בוויקישיתוף ריכרד פון שטריגל, ברשת החברתית Goodreads
כבלים (סרט)

כבלים הוא סרט פרודי ישראלי בפורמט ביתי של שירי הזמר אריק איינשטיין לצד מערכונים (בהשראת סרטי גנגסטרים וקאובוים הונגרים) בבימוי של צבי שיסל. בסרט מככבים אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל, יחד עם שחקנים רבים אחרים, ובהם שרית סרי, קרן מור, שלמה בראבא ויעקב כהן, וכן הופעות אורח כגון זו של יאיר לפיד. כמו כן, משתתפים בסרט הילדים של צבי שיסל – דניאל שיסל, של אריק איינשטיין – אמיר איינשטיין, ושל מוני מושונוב – אלמה ומיכאל מושונוב. זהו אחד הסרטים האחרונים בו השתתף איינשטיין, יחד עם "כמו גדולים" (יצירה נוספת של השלושה). הסרט שאב השראה מהסרט UHF אשר יצא 3 שנים קודם לכן בשנת 1989 והורכב גם הוא מסדרת מערכונים על סוגות ערוצי הכבלים השונים בארצות הברית של אותן השנים. בשנת 2010 הופץ הסרט לראשונה על גבי DVD. הסרט מביא סיפור מסגרת של נהג מונית (איינשטיין) שבביתו מותקנים שידורי טלוויזיה בכבלים (המהפכה הגדולה בתחום התקשורת של תחילת שנות התשעים בישראל) והוא, נדהם מהשפע הרב, מזפזפ בין ערוצי הטלוויזיה יחד עם חברו (מושונוב), כאשר כל מעבר בין ערוצים נותן לנו סצנה אופיינית-פארודית לערוצים הרלוונטיים, המשוחקת על ידי המשתתפים הנ"ל. בין הסצנות משובצים קליפים לשירים מוכרים, רובם דואטים של איינשטיין עם אמנים אחרים, כמו יהודית רביץ, קורין אלאל, יוני רכטר (עטור מצחך) ויהודה פוליקר (שיר השיירה). לצד שירים נוספים ("שכשנבוא") שולבו שירים מצחיקים כגון "ואלה שמות" (הכולל בעיקר שמות כדורגלנים מפורסמים) והשיר "ים אדוני" (פרודיה על מקהלות חסידיות). בין הסצנות הזכורות והמוכרות ישנה הפרודיה על הסרטים האיטלקיים התקופתיים של שנות ה-40 וה-50 (תוך התכתבות עם סרטו של פליני "זיכרונות"), המערבון ההונגרי, תחרות היריקה החופשית, אולפן ה-NBA של ערוץ הספורט (כפי הנראה חיקוי של שימי ריגר), פולקע וסיגריות פרש (פרודיות על פרסומות), קוקי פוקי (פרודיה על סאדו מאזו), סרט המאפיה (צ'רלי והשעון) ושיר הרוק הצרפתי, כחלק מפרודיה על ערוץ MTV. אריק איינשטיין מוני מושונוב צבי שיסל יעקב סרי שרית ברוך-סרי קרן מור מאיה קדישמן יעקב כהן שלמה בראבא רפי אדר קלוד אבירם רוני יהושוע אורי לוי הרצל כהן לואיזה קולרברט תקוה מולאי אלסנדרו פרניה יעקב בן מרדכי יוני רכטר מאיר ישראל יאיר לפיד אמיר איינשטיין דניאל שיסל מיכאל מושונוב אלמה מושונוב טל רינסקי אסף רינסקי יעל פלדינגר ענבל לוי יוני רכטר יצחק קלפטר מיכה מיכאלי מאיר ישראל תופים: מאיר ישראל בוזוקי: אריס נחום בוזוקי: צפי שלמה תופים: מוני ברנט גיטרה בס: שמוליק נוף קלידים: מרסל יהודה פוליקר יהודית רביץ קורין אלאל ויולה: תומר הופמן צ'לו: בצלאל מנדלסון כינור: מיכאל פרצמן בסון: ג'ילבר ייבגני כמו גדולים 1 כמו גדולים 2 "כבלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כבלים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "כבלים", באתר אידיבי "כבלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "כבלים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נדב הולנדר, המהדורה החדשה של "כבלים": שריד להומור מזמן אחר, באתר הארץ, 14 במאי 2010
דה אקדמי איז...

דה אקדמי איז... (באנגלית: The Academy Is...) הייתה להקת אינדי רוק משיקגו, אילינוי, ארצות הברית שהוקמה ב-2003. תחילה, הם נקראו "דה אקדמי", אבל הוסיפו את ה"איז" רק ב-2004 כדי להימנע מסכסוכים עם להקות אחרות בעלות אותו השם. הסולן ויליאם בקט והגיטריסט מייקל קארדן הקימו את הלהקה ביחד בשנת 2002. הם צירפו ללהקה את אדם טי. סיסקה כבסיסט, אדריאן להטראס הבן כגיטריסט משני ואת מייק דלפרינסיפ כמתופף. ב-2004, הם הקליטו מיני אלבום שנקרא על שמם, "דה אקדמי", בשביל חברת התקליטים "LLR Recordings". המיני אלבום הוקלט בוילה פארק, על ידי המפיק בריאן זיסקה. פיט ונץ מפול אאוט בוי שמע את המיני אלבום והתרשם כל כך עד ששכנע את הלייבל שלו, Fueled by Ramen, לטוס ולשמוע אותם. הלייבל החתים באופן מיידי את הלהקה. ב-2004 חברי הלהקה טסו לפלורידה כדי להקליט ב-Fueled by Ramen את אלבום הבכורה שלהם, "Almost Here" שהופק על ידי ג'יימס פאול וויסנר. אחרי הקלטות וסיבוב הופעות בקיץ הלהקה ביצעה מספר שינויים בהרכב הלהקה. טום קונרד, החליף את להטראס בגיטרה המשנית ובקולות רקע ואנדי מורטק החליף את דלפרנסיפ כמתופף. הלהקה התפרסמה כאשר יצאה לסיבובי הופעות עם פול אאוט בוי, Something Corporate, Midtown, Matchbook Romance, Motion City Soundtrack ו-Armor for Sleep. אלבום הבכורה יצאה ב-8 בפברואר 2005. בקיץ 2005, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ראשון כלהקה ראשית לצדם של פליין וייט טיז, Days Away ו- June. חברי הלהקה הופיעו בקליפ של פול אאוט בוי לסינגל " A Little Less Sixteen Candles, a Little More 'Touch Me'", לצד חברי להקת פאניק! אט דה דיסקו וג'ים קלאס הירוס. בקט גם שר בשיר של פול אאוט בוי " Sophomore Slump Or Comeback Of The Year" מהאלבום " From Under the Cork Tree". בקט גם שר את הפזמון של פסקול הסרט "נחשים על מטוס" שמבוצע על ידי הלהקה קוברה סטארשיפ. ב-2006, הקליטה הלהקה את אלבומה השני "Santi", אשר יצא ב-3 באפריל 2007. הלהקה נבחרה על ידי הרולינג סטון כאחת מעשר הלהקות שכדאי לצפות בהם. ב-2007, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Honda Civic Tour" עם הלהקות פול אאוט בוי, +44, קוברה סטארשיפ ופול וול. באוגוסט 2007, הופיעה הלהקה באוסטרליה וסינגפור עם קוברה סטארשיפ. ב-8 באוקטובר 2011 הלהקה הכריזה על התפרקותה בעמוד הפייסבוק שלה. אדם נהפך לבסיסט להקת "Say Anything" ואילו ויליאם בחר בקריירת סולו. 2004: The Academy 2006: From the Carpet 2006: Warped Tour Bootleg Series 2009: Lost in Pacific Time: The AP/EP 2005: Almost Here 2007: Santi 2008: Fast Times at Barrington High אתר האינטרנט הרשמי של דה אקדמי איז... דה אקדמי איז..., ברשת החברתית פייסבוק דה אקדמי איז..., ברשת החברתית אקס (טוויטר) דה אקדמי איז..., במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר ספוטיפיי דה אקדמי איז..., באתר Last.fm (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר AllMusic (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר MusicBrainz (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר דיזר דה אקדמי איז..., באתר Discogs (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר Songkick (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר בילבורד (באנגלית) דה אקדמי איז..., באתר טיידל (באנגלית) הפוסט שפורסם בחשבון הפייסבוק של הלהקה בו הם מודיעים על פירוק הלהקה:
אברהם לבנבראון

אברהם לבנבראון (24 ביוני 1916 - 25 באוגוסט 1987), היה חבר הכנסת מטעם סיעת רק"ח וחד"ש. נולד בשטפנשט שברומניה למשפחה יהודית ובגיל צעיר התייתם מאב. אברהם הצטרף לתנועת "השומר הצעיר" ובסיום בית הספר התיכון, בשנת 1938, עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ רוחמה, בו היה חבר עד 1944 ושימש כמזכירו, בתקופה זו כתב בעלון הקיבוץ מאמר ביקורת על תפיסת אדמות מעובדות של פלאחים ערבים וגירושם על ידי היישוב היהודי בצורה מלגלגת: "עכשיו אני מבין מה זו אחוות עמים. הערבים זורעים ואנחנו קוצרים". על רקע זה עזב את הקיבוץ ועבר להתגורר במגדל שם עבד כנהג. לאחר מכן ב-1948 עבר לחיפה שם עבד כמנופאי במפעל "דשנים וחומרים כימיים" והיה פעיל בוועד העובדים ואף נבחר למזכיר הוועד. תחילה לבנבראון היה חבר מפ"ם עד שבשנת 1954 עזב את המפלגה והצטרף למק"י, בפילוג שהתרחש במק"י בשנת 1965 צידד בפלג המיעוט בראשות מאיר וילנר שדגל בנאמנות בלתי מסויגת לברית המועצות והצטרף אליו כשזה עזב את מק"י והקים את רק"ח. ב-16 בפברואר 1972 נבחר לכנסת השביעית מטעם רק"ח ובהמשך נבחר מטעמה לכנסת השמינית והתשיעית, ממנה פרש ב-30 ביוני 1981. המשיך להיות חבר הוועד המרכזי של המפלגה עד 1985 וגם נציג המפלגה בהסתדרות. בנו של אברהם, רמי ליבנה, היה מחברי הארגון מצפן ממנו פרש ל-הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק). הוא היה מנאשמי רשת הריגול היהודית-ערבית שבה היה חבר גם אודי אדיב. ליבנה נעצר יחד עם חברו לארגון מלי לרמן ואחרים ב-1973 והורשע בקיום מפגש עם אנשי אש"ף ונידון ל-10 שנות מאסר. לאחר ערעור קוצר עונשו ל-4 שנים והוא שוחרר ב-1977. מדיה וקבצים בנושא אברהם לבנבראון בוויקישיתוף אברהם לבנבראון, באתר הכנסת אברהם לבנבראון, באתר כנסת פתוחה דברים לזכרו פרטי עיתונות היסטוריים על אברהם לבנבראון באתר עיתונות יהודית היסטורית
שמשי-אדד הראשון

שַמְשִי-אַדַד או שמשי-הדּוּ הראשון מלך בין השנים 1776-1808 לפנה"ס בתקופת הקדומה של אשור, היה שליט עיר המדינה המספוטמית אֶכַּלַתוּם, מעט לפני שלטונו של חמורבי בבבל. היה בנו של אִלַה-כִּבְכַּבֻּ, כנראה אמורי במוצאו, שמקורו בעיר תרקה. השם אדד בשמו הוא על שם אל הסערה אדד. שמשי-אדד, לוחם שאפתן, עמל שנים רבות על כיבושה מחדש של עירו, לאחר שזאת נכבשה בידי מלך אשנונה, נרם-סין. בבוא הזמן, כבש בחזרה את עירו והחל במסע כיבושים מעייף שבו ניצח את שליטי בבל ומארי, סיפח שטחים רבים לממלכתו, וייסד ממלכה חזקה בצפון מסופוטמיה. בין השאר, כבש את אשור והפסיק את שושלתו של פוזור-אשור הראשון. הוא נזכר ברשימת מלכי אשור, אף על פי שלאשורים היה חלק קטן מאוד בממלכתו, והוא היה מלך דחוי. בכתובותיו, שנמצאו בארמונו במארי, תיאר את כיבושיו ככאלו שמתחו את גבולות ממלכתו מעילם ועד לים התיכון, אך כנראה יש בכך התרברבות יתרה, וממלכתו לא הייתה בת גודל כה רב. הוא הקים עיר בירה חדשה בעמק נהר החבור וקרא לה שובת אנליל על שם האל השומרי אנליל. שמשי אדד טיפח את המסורות השומריות האכדיות והעלה את פולחנו של האל השומרי אנליל שהיה אל הרוח האוויר והסער במיתולוגיה השומרית. הוא המליך בשנת 1792 לפנה"ס, את בנו הצעיר ישמח-אדד כשליט על מארי, ואת בנו הבכור אשמי-דגן הראשון, על אכלתום והעיר אשור. לאחר שנפל חלל בשדה הקרב. ירש אותו אשמי-דגן שלא הצליח לשמור על האימפריה שלו, ונחל תבוסה לשליטי ימחד, מארי, עילם ואשנונה, עריו נשדדו ונכבשו, ולבסוף הפך לואסל של חמורבי, שליט בבל המפורסם. בימיו עברה התפיסה הביורוקרטית באשור ובעולם העתיק תמורות משמעותיות. מקור הצלחתו הייתה המערכת השלטונית שהנהיג, לא רק שאיחד לעד את שלושת ערי אשור החשובות (אשור, נינוה וארבאלו) גם מיהר להחזיר לפעולה את המושבות המסחריות שבקפדוקיה ומינה שרים רבים על כל האזורים שבממלכתו; הוא פיתח רשת של רצים והרבה לערוך מפקדי אוכלוסין. ממלכתו הייתה לממלכה הראשונה בסהר הפורה בעלת ריכוז כוח ביורוקרטי, ועל אף ששמה לעצמה את האימפריה האכדית כמודל לחיקוי, הפכה בעצמה למודל למלכים אשוריים מאוחרים כדוגמת תגלת פלאסר השלישי, שבימיהם הגיעה האימפריה האשורית לשיא כוחה. מדיה וקבצים בנושא שמשי-אדד הראשון בוויקישיתוף
נדב יעקבי

נדב יעקבי (נולד ב-11 בינואר 1961) הוא עיתונאי ישראלי, בעל טור בתחום הספורט בעיתונים "גלובס" ו"בלייזר", שדרן ספורט ופרשן כדורגל בערוץ הספורט משנת 1991. יעקבי נולד וגדל בשכונה ה' בבאר שבע ומילדותו אהד את הקבוצה המקומית הפועל באר שבע. החל לכתוב בעיתון "מעריב" בשנת 1982, והחל משנת 1984 כתב במשך שלוש שנים בעיתון "חדשות". היה סגן עורך המקומון "ערים" בשנים 1987–1990, והחל משנת 1988 כתב עבור "הארץ". בשנת 1990 עבר לכתוב ב"ידיעות אחרונות", ועד 2002 שימש ראש דסק הספורט העולמי במדור הספורט של העיתון. לאחר מכן היה בעל טור ב"גלובס" וב"העיר", ומשנת 2001 הוא כותב ב"בלייזר". יעקבי משמש כשדרן ופרשן בערוץ הספורט מ-1991. הוא ידוע כמומחה לכדורגל עולמי, בעיקר בליגות הלטיניות באירופה ובדרום אמריקה (דוגמת ספרד, פורטוגל, ארגנטינה, ברזיל ואורוגוואי), ולהיסטוריה של הכדורגל. כמו כן הגיש תוכנית ספורט ברדיו תל אביב. יעקבי גם מרצה בקורס "פוטבולוגיה" של האוניברסיטה הפתוחה. ביורו 2012 השתתף כפרשן בשידורי צ'רלטון, לאחר שקיבל אישור מיוחד מערוץ הספורט להופיע אצל המתחרים. במונדיאל 2014 שידר משחקים עבור הערוץ הראשון, שוב באישור מיוחד מערוץ הספורט. ב-2015 שידר לראשונה את גמר ליגת האלופות. ב-2019 משדר את משחקי מוקדמות היורו של נבחרת ישראל בכדורגל והמשיך לשדר את משחקי הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 2022 (לצד הפרשן אורי אוזן), בכאן 11. בפברואר 2013 השתתף יעקבי בתוכנית "כלוב הזהב" בערוץ 2 של רשת, יחד עם עמיתו לערוץ הספורט אלי סהר. לקראת מונדיאל 2014 הוציא יעקבי ספר בשם "ספר המונדיאל". בשנת 2014 מונה למנהלה המקצועי של מכללת ספורט פאנל - המכללה למקצועות הספורט. לקראת מונדיאל 2018 הוציא יעקבי ספר שני בסדרת ספרי המונדיאל המסקר את המונדיאל ב-2018. באותה שנה נדב יעקבי שימש בתור צ'ייסר אורח בתוכנית "המרדף" בערוץ כאן 11. בשנת 2019, נדב יעקבי התארח באולפני עמותת אלמנארה - העמותה לקידום אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית, בפודקאסט "בין חברים" בהגשתו של עבאס עבאס. ביולי 2021 הוציא יעקבי ספר בשם "לא היה כדבר הזה", שבו הוא מתאר ומספר על חוויות שלו במשחקים מנסיעות למדינות שונות בעולם, ועל סיקורים של משחקים בגביע העולם ובאליפות אירופה בכדורגל ובליגת האלופות בהם הוא מתאר את החוויות אשר עבר. בשנת 2022 עזב יעקבי את ידיעות אחרונות לאחר שנים ארוכות והצטרף לישראל היום. באותה שנה שוב נבחר לשדר מטעם כאן 11 במונדיאל 2022, והפעם היה השדר המוביל בטורניר ושידר לראשונה את משחק הגמר. יעקבי מתגורר כיום ברחובות. נשוי ואב לשניים. ידוע באהדתו לקבוצות אתלטיקו מדריד והפועל באר שבע. נדב יעקבי, ברשת החברתית פייסבוק נדב יעקבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נדב יעקבי, ברשת החברתית אינסטגרם הפודקאסט הנוסע המתמיד עם נדב יעקבי, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי" כתבות ופרשנויות של נדב יעקבי באתר ערוץ הספורט כתבות ופרשנויות של נדב יעקבי באתר ישראל היום כתבות ופרשנויות של נדב יעקבי באתר ynet
הלוחשת לרוחות

הלוחשת לרוחות (באנגלית: Ghost Whisperer) היא סדרת דרמת מתח אמריקאית נוסחתית, בכיכובה של ג'ניפר לאב יואיט שעלתה לאקרנים ב-23 בספטמבר 2005 בערוץ CBS. הסדרה מגוללת את סיפורה של מלינדה גורדון, אישה צעירה אשר לה יכולת לתקשר עם רוחות. ב-21 במאי 2010 תמו שידוריה של סדרה זו לאחר חמש עונות. בישראל היא שודרה בערוץ Yes Stars Action שבעבר נקרא yes stars 2, ולאחר מכן בערוץ "yes sci-fi" בלוויין ובכבלים היא שודרה בערוץ סטאר וורלד עד 2009. בשנת 2013 נוספו כל עונות הסדרה לספריית ה-HOT VOD בכבלים. מלינדה גורדון היא אישה צעירה, אשר לה יכולת לתקשר עם רוחות של אנשים שנפטרו. היא חיה יחד עם בן זוגה, ג'ים קלאנסי, בעיירה גרנדוויו. כל פרק בסדרה מתמקד במפגש של מלינדה עם רוח רפאים אחת או יותר, אשר אינן יכולות לעבור לעולם הבא עד שיפתרו את הבעיות שמפריעות להן להמשיך הלאה. לשם כך, הן נעזרות ביכולותיה של מלינדה. לצד עלילות הפרקים, שכל אחד פורש בפני הצופים סיפור מרכזי העוסק ברוח אחת או כמה שסיפורן נשזר יחדיו, העלילה מתמקדת גם בנרטיב כללי העוסק במאבקיה של מלינדה מול כוחות אחרים המבקשים לשאוב את הרוחות לצד האפל ובכך למנוע מהן את המעבר לעולם הבא. מלינדה גורדון (ג'ניפר לאב יואיט) - הדמות המרכזית בסדרה. למלינדה יכולת לתקשר עם רוחות כבר מילדותה. היא בעלת חנות עתיקות קטנה, נשואה לג'ים ובמהלך הסדרה היא הופכת אם לילד, איידן, לו כוחות אף גדולים משלה. ג'ים קלאנסי (דייוויד קונרד) - ג'ים נשוי למלינדה ומודע ליכולותיה על אף שלעיתים הוא מסתייג מיכולות אלו כיוון שהוא חושש לביטחונה. ג'ים נהרג במהלך הסדרה, אך רוחו השתלטה על גוף אחר בשל אהבתו העזה למלינדה. הגם שבתחילה סבל משכחה, ג'ים חזר לעצמו ויחסיו עם מלינדה שבו לתקנם. אנדריאה מרינו (איישה טיילר) - השותפה של מלינדה בחנות וחברתה הטובה ביותר. נהרגה בסוף העונה הראשונה. מלינדה עזרה לה לחצות לצד השני. ריק פיין (ג'יי מוהר) - פרופסור באוניברסיטה וידיד של מלינדה המרותק ליכולותיה ואף מסייע לה בהעברת הרוחות לעולם הבא. דיליה בנקס (קמרין מנהיים) - חברתה הטובה של מלינדה ומי שעבדה איתה בחנות העתיקות. היא ספקנית באשר לנושא התקשור עם רוחות ובעיקר מגוננת על בנה נד מפני נושא זה. נד בנקס (טיילר פטריק ג'ונס / קריסטופר סנדרס) - בנה של דיליה. למרות ספקנותה של אמו, מגלה סקרנות רבה באשר ליכולת התקשור של מלינדה ואף רצון לסייע לה בכך. איליי ג'יימס (ג'יימי קנדי) - ידיד של מלינדה ופרופסור באוניברסיטה. לאחר חוויית סף מוות שעבר, החל לשמוע רוחות ולדבר איתן, אך בניגוד אל מלינדה הוא אינו יכול לראותן. איידן (קונור גיבס) - בנם של מלינדה וג'ים. הוא נולד בעונה החמישית והתגלה בכבעל כוחות גדולים משל אמו, מה שמסכן אותו ואת משפחתו. אתר האינטרנט הרשמי של הלוחשת לרוחות "הלוחשת לרוחות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הלוחשת לרוחות", באתר AllMovie (באנגלית) "הלוחשת לרוחות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הלוחשת לרוחות", באתר Metacritic (באנגלית) "הלוחשת לרוחות", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "הלוחשת לרוחות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר מעריצים- אתר לא זמין יותר