laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בל אייר (מאוריציוס)

בל אייר (בצרפתית: Bel Air Rivière Sèche) הוא כפר השוכן במחוז פלאק (Flacq District) במאוריציוס. בל אייר ממוקם כ-28 ק"מ מבירת המדינה פור לואי. הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 615 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (208 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (6 מ"מ גשם). בל אייר ממוקם ליד הכבישים B59,‏ B55,‏ B28 ו-B27. "Table G1 - Resident population by geographical location, whereabouts on census night and sex" (PDF). Statistics Mauritius. 2011. p. 3 and 4. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת רוסקאיה

תחנת רוסקאיה הייתה תחנת מחקר סובייטית ורוסית לשעבר, שהייתה ממוקמת בחוף רופרט, בארץ מרי בירד, שבמערב אנטארקטיקה. הוצע להקים את התחנה בשנת 1973 והקמת התחנה אושרה על ידי ממשלת ברית המועצות בשנת 1978. בניית התחנה החלה בשנת 1979 והיא החלה לפעול ב-9 במרץ 1980. התחנה ניטשה רשמית ונסגרה ב-12 במרץ 1990. בחודש פברואר 2006, ולרי לוקין, ראש משלחת האנטארקטית הרוסית (RAE), הודיע כי גם תחנות המחקר מולודיוז'נאיה, לנינגראדקאיה ורוסקאיה יפתחו מחדש לעונת המחקר 2008- 2007; עם זאת, טרם החלה תוכנית ההפעלה מחדש; באפריל 2018 פורסם כי התחנה תיפתח בשנת 2020. • James G. Bockheim, The Soils of Antarctica, PP 185 - 194 • Olga V. Frank-Kamenetskaya, Elena G. Panova, Dmitry Yu. Vlasov, Biogenic—Abiogenic Interactions in Natural and Anthropogenic Systems, P 241 תחנת רוסקאיה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד תיאור התחנה, תמונות ומידע עליה נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור התחנה תחנות מחקר רוסיות באנטארקטיקה תחזית מזג אוויר עדכנית עבור תחנת רוסקאיה תחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור תחנת רוסקאיה מידע היסטורי על התחנה פרסום על פתיחה מחודשת של תחנת המחקר
BookCrossing

BookCrossing (בוקרוסינג) היא תופעה עולמית שעיקרה הפצת ספרים על ידי "שחרורם" במקומות ציבוריים (פארקים, בתי קפה, ספריות, תחנות רכבת, וכו') כך שאנשים אקראיים אחרים יוכלו למצוא אותם ולקרוא אותם, ובתקווה שגם הם יבחרו לעשות אותו הדבר לאחר שיסיימו לקרוא את הספרים. האתר שהפיץ את הרעיון, bookkrossing.com, אשר פותח על ידי האמריקאי רון הורנבייקר, מאפשר למשתמשים לרשום ספרים שהם מעוניינים "לשחרר", לאחר מכן המשתמשים מקבלים מספר זיהוי ייחודי עבור הספר אשר באמצעותו הם מסוגלים, במידה ורוצים, לבדוק במסד הנתונים של המערכת את ה"מסע" של הספר. את מספר הזיהוי של הספק מדבקים על כריכת הספר על מנת שהאדם שימצא את הספר יוכל להיכנס לאתר BookCrossing ולציין שם שהוא/היא מצאו את הספר. לאנשים שמדווחים באתר על ספרים שהם שחררו או מצאו קיימת האפשרות להישאר אנונימיים. למשתמשי BookCrossing.com גם היכולת לראות באתר רשימה של הספרים ש"שוחררו" לאחרונה בקרבת מקום על מנת לצאת ולחפש ספרים חדשים מעניינים שהם מעוניינים לקרוא. החברות באתר איננה כרוכה בתשלום, אך האתר מקבל תרומות על מנת לכסות את עלות השימוש בשרתים. רון הורנבאקר הגה את הרעיון של BookCrossing במרץ 2001 וגייס בעקבות כך את השותפים ברוס והת'ר פדרסן כאשר האתר BookCrossing.com הושק לבסוף ב-21 באפריל 2001. שנתיים לאחר השקת האתר הוא הכיל מעל ל-113,000 חברים. ב-2004 המילה "BookCrossing" נכללה לראשונה במילון Concise Oxford English Dictionary. עד מרץ 2012 הכיל האתר מיליון חברים רשומים וכמות הספרים שנרשמו באתר עד אז הייתה 8,500,000. עד 2017, היו באתר מעל ל-1.7 מיליון חברים ומעל ל-11.7 מיליון ספרים נרשמו באתר ב-132 מדינות שונות. ביולי 2007 הפכה סינגפור למדינה הראשונה שנתנה מעמד רשמי לנוהג חילופי הספרים כאשר הציבה ברחבי סינגפור אלפיים מוקדי החלפת ספרים ביוזמה שהושקה יחד עם הספרייה הלאומית של סינגפור. מדיה וקבצים בנושא BookCrossing בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של BookCrossing BookCrossing, ברשת החברתית פייסבוק BookCrossing, ברשת החברתית אקס (טוויטר) BookCrossing, ביישום טלגרם BookCrossing, ברשת החברתית אינסטגרם BookCrossing, ברשת החברתית טיקטוק BookCrossing, ברשת החברתית VK BookCrossing, סרטונים בערוץ היוטיוב
התחנה המרכזית של דימונה

התחנה המרכזית של דימונה הייתה מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר דימונה. התחנה ממוקמת במרכז העיר, בשדרות הרצל פינת שדרות גולדה מאיר, לא רחוק מצומת הכניסה לעיר. התחנה נחנכה ב-10 במרץ 1976 ותוכננה על ידי האדריכל נחום שני. עיריית דימונה. תחילה הוקצה לתחנה שטח של 16 דונם במרכז העיר, מול שכונת מגורים חדשה שתכננו באותה עת האדריכלים דן איתן ויצחק ישר, שנקראה לאחר מכן "שכונת הניצחון". בניית התחנה החלה בשנת 1973 והסתיימה שנה לאחר מכן, אך נחנכה רק ב-1976. העיכוב נבע כנראה מהשפעות מלחמת יום הכיפורים וחסמים ביורוקרטיים. לפי מידע מהארכיון ההיסטורי של אגד, לאחר אירוע החנוכה עוכבה ההפעלה בשבועיים נוספים בגלל קשיים בחיבור התחנה לרשת הטלפונים. התכנית המקורית כללה הקמת מגרש חנייה, מוסך ותחנת דלק לאוטובוסים, וכן מבנה שיכיל שירותים ומזנון לנהגים, משרדים לאגד, חנויות ומסעדה. ראש המועצה באותה תקופה ניסה גם לקדם את הקמתו של מלון ואולם קולנוע בסמוך לשטח התחנה, אך תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל. המבנה מורכב מגוש מלבני עם גגון מצחייה רחב, המיועד להגן על הנוסעים מפני תנאי מזג האוויר. הגגון נתמך בקורות במרווחים שווים, היוצרות חלוקה וקצב לאורך המבנה. במקור, הגגון היה עשוי מבטון חשוף צבוע בלבן, והקורות והעמודים בירוק, בהתאם לצבעי המיתוג של "אגד". בחזית התחנה משולב קיר אמנות שיצר האמן גרשון קניספל. היצירה, העשויה תבליט אלומיניום, מתארת סצנה תנ"כית של כיבוש וחלוקת הארץ בידי יהושע בן-נון. הסצנה מתייחסת לאזכור דימונה בספר יהושע ומשלבת אלמנטים המרמזים על ההווה, כמו סמל הקריה למחקר גרעיני. שילוב האמנות בתחנה מייצג תופעה רחבה יותר של שילוב אמנות באדריכלות בישראל בשנות ה-60 וה-70. יצירתו של קניספל נועדה להעשיר את חוויית המשתמשים בתחנה ולהעביר מסר תרבותי וחינוכי לתושבי העיר. התחנה נסגרה ומרבית הקווים אשר עברו בה עוברים כעת בשדרות גולדה מאיר מחוץ לתחנה. קיר האמנות של קניספל שמור יחסית טוב, אם כי מכוסה באבק המדבר. את קווי האוטובוס העירוניים בדימונה מפעיל אגד. מקרא סימנים: ♿ – קו נגיש 💺 – קו בהזמנה מראש בלבד דימונה תחנה מרכזית גרשון קניספל תחנת הרכבת דימונה מיכאל יעקובסון, סיבוב בתחנה המרכזית של דימונה, באתר WordPress.com, ‏10 במרץ 2023
אליסון פרננדז

אליסון פרננדז (באנגלית: Alison Fernandez; נולדה ב-20 ביולי 2005) היא מדבבת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. מוכרת מתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC ו"אני עם קיילי" בשירות נטפליקס. אליסון פרננדז נולדה ב-20 ביולי 2005 בברוקלין, ניו יורק. אביה, מנואל פרננדז משמש כסוכן שלה מאז שהחלה לשחק בגיל 5 בתיאטרון מקומי בניו-יורק. אחותה הגדולה סברינה, גם היא שחקנית. בשנת 2011 החלה פרננדז לגלם את זארה אמארו, בתו של ניק אמארו בעונה ה-13 של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", תפקיד אותו שבה לגלם מדי פעם בעונות 14–16. בשנת 2013 גילמה את אווה, בתה הקטנה של האסירה אליידה דיאז בסדרה הדרמה-קומית "כתום זה השחור החדש" שיצרה ג'נג'י כהן לשירות הסטרימינג של נטפליקס. את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע עשתה בשנת 2014 בסרט "צבי הנינג'ה" בתפקיד רוזה מנדז. בשנת 2016 היא קיבלה תפקידים אורחים במספר סדרות טלוויזיה, ביניהם "חמוץ מתוק", "פרק זמן אחר" ו"ג'יין הבתולה". בשנת 2017 היא התארחה בעונה השישית של סדרת הפנטזיה של רשת ABC, "עד עצם היום הזה" כלוסי, בתו של הנרי. בעונה השביעית של הסדרה דמותה הפכה לחלק מצוות השחקנים הראשי. בהמשך שיחקה את דמותה של דליילה בסרט גיבורי-העל "לוגאן - וולברין" המבוסס על חוברת הקומיקס "לוגאן הזקן". בשנת 2018 פרננדז שיחקה לצדה טיירה בנקס ופרנסיה רייסה בסרט הטלוויזיה "בובה אמא 2", סרט ההמשך ל"בובה אמא", ועלה בדצמבר בערוץ Freeform. בשנת 2019 קיבלה פרננדז את התפקיד הראשי, בתור אמבר בסדרה "אני עם קיילי" של נטפליקס. בשנת 2020 גילמה את פפר פן בסרט המקורי של ערוץ דיסני "קסם בלתי נשלט" שמבוסס על סדרת הספרים "קסם לא נורמלי". לפני כן, התארחה בסדרה "סידני במקסימום", גם היא של דיסני. אליסון פרננדז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליסון פרננדז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בהיג' מנסור

בהיג' מנסור (בערבית: بهيج منصور; נולד ב-20 במרץ 1956) הוא איש ציבור דרוזי-ישראלי. כיהן כראש המועצה המקומית עספיא. בעבר איש משרד החוץ. מנסור מתגורר בעספיא ומכהן כראש המועצה המקומית. אביו קנג' היה ראש המועצה בשנים 1989–1998. לאחר קריירה צבאית ארוכה (סגן מפקד חטיבה) החל מנסור בקריירה דיפלומטית והיה לשגריר הדרוזי הראשון. מנסור כיהן בתפקידים שונים בשירות הציבורי במשרדי ממשלה שונים. בין היתר כיהן כשגריר במדינות שונות, חבר המשלחת הישראלית באומות המאוחדות והיה ראש המחלקה הבין-דתית במשרד החוץ. הוביל מטעם משרד החוץ ומשרד הפנים משלחות שונות, בין היתר משלחת דתית ישראלית מכל העדות שנפגשה עם האפיפיור בשנת 2010. בשנים 2001–2005 כיהן כשגריר ישראל באנגולה. בשנים 2013–2015 כיהן כשגריר ישראל ברפובליקה הדומיניקנית. מנסור גם כיהן כחבר ועד באוניברסיטת חיפה. לפני שנבחר לכהן כראש מועצת עספיא הצהיר מנסור על כוונותיו לטפל בתשתיות היישוב (מערכת הביוב, מים, חשמל ניקוז ועוד), להעלות את רמת הביטחון האישי של תושבי המועצה, ולטפל בסוגיות שונות הקשורות לנוער, חינוך ביישוב, תוכנית המתאר היישובית, הקרקעות ועוד. מנסור נעצר במאי 2023 בחשד לעבירות לקיחת שוחד, מרמה והפרת אימונים ועבירות נוספות. בבחירות ב-2024 התמודד לכהונה נוספת מול שלושה מועמדים ח'יר כיוף, ראיד מנסור ומוניב סאבא והפסיד למוניב סאבא לאחר שקיבל 39.51% לעומת 41.51% לסאבא. בהיג' מנסור, ברשת החברתית פייסבוק בהיג' מנסור, ברשת החברתית אינסטגרם בהיג' מנצור, רק לברית דמים אנחנו טובים, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2014 בהיג' מנסור, ברשת החברתית פייסבוק בהיג' מנסור, ברשת החברתית אינסטגרם בהיג' מנסור חוזר לעוספיה, פורטל הכרמל ביוטיוב בהיג' מנסור מתמודד בעוספיה, פורטל הכרמל ביוטיוב עקיבא אלדר, ביקורו הקרוב של האפיפיור בנדיקטוס ה-16 לא ייגמר בתפילות למען השלום, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008 Bahij Mansour, Israel's Druze Ambassador Can't Defend the Nation-state Law, haaretz.com, ‏Dec 06, 2014 Ambassador Bahig Mansour, yumpu.com בהיג מנסור לא רק משקיף מהצד בעוספיה, באתר karmel.co.il, ‏17 בדצמבר 2010 Angola, mfa.gov.il Dominican Republic, mfa.gov.il Members of the Board of Governors, bogcms.haifa.ac.il בהיג מנסור מתמודד בעוספיה, באתר יוטיוב, ‏21 במאי 2009 פורטל הכרמל והצפון, מדינת ישראל נגד בהיג מנסור, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏2 במאי 2023 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12172, התשפ"ד, 10 במרץ 2024, עמ' 4671
התחנה המרכזית של ערד

התחנה המרכזית של ערד היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר ערד. נמצאת בכניסה לעיר, ליד צומת ערד ברחוב יהודה בעיר. התחנה משמשת כמסוף אוטובוסים, בנוסף יש בה מספר דוכנים ומזנון ותחנת שירות "על הקו" להנפקה ושירות לכרטיסי רב-קו, עם זאת רוב מקומות המסחר באזור ממוקמים ממול לתחנה במרכז מסחרי ערד. מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בעיקר לבאר שבע והדרום, קיימים גם קווים לתל אביב. את קווי האוטובוס העירוניים בערד מפעילה חברת מטרופולין. מקרא סימנים: ♿ - אוטובוס עירוני נגיש 🔄 - קו סיבובי (מעגלי) הנסיעה הראשונה בקו לכיוון להבים יוצאת מערד ניתן לשמור מקומות בקו זה
חי (סרט)

חי (ברוסית: Живой) הוא סרט רוסי משנת 2006 בבימויו של אלכסנדר ולדינסקי ובכיכובם של אנדריי ואלכסיי צ'אדוב. הסרט זכה לשבחי המבקרים על הטון והביקורת הסמויה כלפי השלכות מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ומלחמת צ'צ'ניה השנייה. ולדינסקי זכה עם איגור פורובלב בפרס ניקה בקטגוריית התסריט הטוב ביותר ובפרס השחקן הטוב ביותר לאנדריי צ'אדוב במסגרת טקס פרסי הקולנוע של MTV Russia. קיר כחייל צעיר, חוזר לחיים נורמליים לאחר שנפצע בצ'צ'ניה, הוא זוכה לביקור של רוחות הרפאים של שני חבריו שנהרגו ומנחמים אותו על הטראומה הרגשית והגופנית שלו. לאחר קרב במלחמת צ'צ'ניה, שרידי הגדוד המובס נסוגים אל תוך היער. כמה חיילים נושאים את חברם, שנפצע ברגלו. שני קציני המודיעין הצבאי מחליטים להישאר ולהקריב את עצמם כדי לעצור את המורדים המתקדמים לעברם. הדמות הראשית, קיר, מוצאת את עצמה בבית חולים ורגלו נקטעת. הוא הלך לשרת בצ'צ'ניה על פי חוזה כדי להרוויח כסף כדי להתחתן. אבל כשחזר מהמלחמה, הוא מבין שהוא לא יכול ליהנות מחיים נורמליים בעתות שלום. חלק מהלב שלו נשאר בהרי הקווקז, יחד עם חבריו המתים והוא לא מבין למה הוא שרד. לאחר שעזב את בית החולים, קיר מנסה לקבל את פיצויי נכות, אבל פקיד צבאי חסר מצפון דורש אחוזים מהפיצויים שלו. קיר מסכים, מקבל את הכסף וקונה חרב. הוא פוגש את הפקיד, שמסכים לעשות הכל לקיר ולשלוח אותו לבית שיקום רפואי, אבל רק בתמורה לשוחד. בתגובה, קיר תופס את חרבו והורג את הפקיד. הוא חוזר הביתה ורוחות הרפאים של שני הקצינים המתים מופיעים בפניו. הם מנסים לעזור לו להתמודד עם המצב ולענות על שאלות שאין להן תשובות. קיר רק מרגיש טוב איתם, אבל הם מגנים את התנהגותו והופכים למצפון שלו. קיר לא מצליח למצוא שלום בביתו, שבו אמו מוצאת נחמה אצל זר, או עם החברה שלו, שהשתנתה ולא יכולה לקבל את מה שהוא הפך להיות, ולא עם חברו לקרב, שמנסה להיפטר מקיר, לאחר שהם אינם מסוגלים לתקשר זה עם זה יותר. אבוד ומתוסכל קיר רוצה למצוא את קברי חבריו. בדרך לבית הקברות הוא פוגש כומר צעיר שמביא אותו לבית הקברות. קיר מוצא את קבריהם של שני החברים, כאשר הכומר מציע לקרוא תפילה למען חברים המנוחים, קיר מנסה באלימות למנוע ממנו מלעשות זאת. הכומר נחוש וקורא את התפילות, למרות גשם שוטף. כשהוא חוזר מבית הקברות, קיר נהרג בתאונת דרכים ומתאחד סוף סוף עם שני חבריו המתים. אנדריי צ'אדוב – קיר מקסים לגשקין – ניקיך ולדימיר יפיפאנצב – איגור אלכסיי צ'אדוב – כומר ויקטור ראקוב – פילוסוף אנה אוקולובה – סיומינה יקתרינה וולקובה – אשתו של סלאוויק אלכסיי גורבונוב – מוכר חי – סלאביק אתר האינטרנט הרשמי של חי (ברוסית) "חי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חי", באתר AllMovie (באנגלית) "חי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) IV Открытый фестиваль кино и театра «Амурская осень» в Благовещенске. Награды фестиваля 2006 года. // амурская-осень.рф Стали известны все победители «Амурской осени». // amur.info (28 сентября 2006 года)
אהבה בעיר הגדולה

אהבה בעיר הגדולה (ברוסית: Любовь в большом городе) היא קומדיה רומנטית משנת 2009 בבימויו של מריוס וייסברג ובכיכובם של אלכסיי צ'אדוב, וולודימיר זלנסקי והזמרת ורה ברז'נייבה. לסרט הופקו שני סרטי המשך, "אהבה בעיר הגדולה 2" ו"אהבה בעיר הגדולה 3". הסרט מתרחש בניו יורק. הדמויות העיקריות של הסרט הם החברים איגור, ארטיום ו"הכמעט רוסי" פין אולג. הם עובדים באמריקה ובזמנם הפנוי הם נהנים מהחיים. איגור הוא רופא שיניים. אולג, המכונה "סאונה", הוא מדריך בקבוצת מועדון כושר לנשים. ארטיום מתפרנס כמדריך טיולים על ידי הצגת ניו יורק לתיירים רוסים. הוא נשוי, אך עובדה זו אינה מונעת ממנו לנהל רומנים. אבל יום אחד החיים חסרי הדאגות מגיעים לסיומם. במסיבה נוספת, אדם בעל מראה מוזר מברך כוסית לאהבה ואז מתקן את עצמו: "הנח למה ששתית לעשות מה שהיה בלתי אפשרי אם לא היית שותה". בשלב מסוים, כל השלושה מאבדים לחלוטין את היכולת לקיים יחסי מין. החברים נואשים לכל דבר כדי להחזיר את הגבריות שלהם אך לשווא. לאחר ייסורים ארוכים, החברים מוצאים את אותו אדם מהמסיבה ומתברר כי הוא ולנטין הקדוש, שהתיישב באמריקה כדי לעזור לתושביה למצוא אהבה. בעזרת יכולותיו המיסטיות הוא "תכנת" אותם כנגד ההפקרות שהייתה מנת חלקם עד כה. הוא אומר שרק מציאת אהבה אמיתית יכולה לעזור לחברים וכי המין יכול להיות רק עם אישה אהובה. איגור, ארטיום ואולג נתקלים בבעיות רבות וחייבים ללכת בדרכם ולהבין שאהבת אמת היא הדבר החשוב ביותר בחיים. אלכסיי צ'אדוב - ארטיום וילה האאפאסאלו - אולג סאונה וולודימיר זלנסקי - איגור ורה ברז'נייבה - קטיה אנסטסיה זאדורוז'נאיה - עליזה סבטלנה חודצ'נקובה - נסטיה אולסיה ז'לזניאק - פלגיה אליקה סמחובה - שכנה, ראיסה מונטייבנה ליזה ארזמסובה - ורה, אחותה של נסטיה פיליפ קירקורוב - ולנטין הקדוש סבינה אחמדובה - חברתו של סאונה "אהבה בעיר הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה בעיר הגדולה", באתר AllMovie (באנגלית) "אהבה בעיר הגדולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אהבה בעיר הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Любовь в большом городе, VokrugTV Любовь в большом городе. Х/ф, רוסיה-1 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים רוסיים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-36 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-36 (בגרמנית: 36. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1890, וחייליה גויסו מפרוסיה המערבית, ובפרט מאזור דנציג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-17 בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועברה לחזית המערבית והוצבה באזור הסום, שם לחמה בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה. גנרל-לוטננט וילהלם פון דרזוב (1 באפריל 1890 - 11 ביולי 1890) גנרל-מיור קרל פון הייסטר (12 ביולי 1890 - 11 ביולי 1894) גנרל-לוטננט אמיל פון הניש (12 ביולי 1894 - 19 ביולי 1897) גנרל-לוטננט פרנץ פון פפוהלשטיין (20 ביולי 1897 - 17 באפריל 1900) גנרל-לוטננט אוסקר פון ליברס (18 באפריל 1900 - 15 ביוני 1901) גנרל-לוטננט ארתור בראוניך פון ברון (16 ביוני 1901 - 10 בספטמבר 1903) גנרל-לוטננט אוגוסט פון מקנזן (11 בספטמבר 1903 - 26 בינואר 1908) גנרל-לוטננט ולטר ואסמנסדורף (27 בינואר 1908 - 18 ביוני 1909) גנרל-לוטננט וינצנטיוס דה פאולה פון בריקסן (19 ביוני 1909 - 24 ביולי 1910) גנרל-מיור פרדיננד פון קוואסט (25 ביולי 1910 - 22 בספטמבר 1910) גנרל-לוטננט וינצנטיוס דה פאולה פון בריקסן (23 בספטמבר 1910 - 2 בפברואר 1911) גנרל-לוטננט קונו פון שטויבן (3 בפברואר 1911 - 3 בספטמבר 1913) גנרל-לוטננט קונסטנץ פון היינקיוס (4 בספטמבר 1913 - 30 באוגוסט 1916) גנרל-לוטננט קרל פון קהלר (1 בספטמבר 1916 - 12 בינואר 1918) גנרל-לוטננט ארנד פון לייפציג (13 בינואר 1918 - 8 בפברואר 1919) גנרל-מיור קונרד פון היפל (9 בפברואר 1919 - מאי 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
אהבה בעיר הגדולה 2

אהבה בעיר הגדולה 2 (ברוסית: Любовь в большом городе 2) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 2010 בבימויו של מריוס וייסברג, המשמש כהמשך לסרט "אהבה בעיר הגדולה" ובו מככבים גם שחקני הסרט הראשון בסדרה. הסרט נעשה בהפקה משותפת של אוקראינה ורוסיה, אך בשנת 2018 הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע אסרה את הסרט לשידור והקרנה באוקראינה בשל מה שמכונה על ידי הרשויות "אי עמידה בהוראות חוק הקולנוע האוקראיני". לסרט הופק המשך בשם "אהבה בעיר הגדולה 3". הסרט מתחיל בתאילנד, בחווה של אביו של איגור וממשיך במוסקבה. איגור מזמין את חבריו לחווה כדי להציג את חברתו נסטיה לאביו והוא נהנה היטב. בדרך למטוס מכירים החברים משפחה אמריקאית צעירה, ההולכת לאחד המנזרים להתאושש מאי פוריות. איגור, ארטיום וסאונה מנסים להניא את החברות שלהם מלבקר במנזר, אך ללא הצלחה. במנזר נמצא אליל עתיק, אשר לפי האגדה מעניק אבהות לכל מי שנוגע בו. למרות אזהרת הנזיר, החברים עדיין מקיימים מגע פיזי עם האליל ועתה הם נידונים להרהר בילד במגע המיני הראשון. מפחד זה, הם מחליטים באופן זמני להימנע ממין, מה שגורם לאי שביעות רצון של אהובותיהם, אשר נעלבות ועוזבות. מצבו של איגור מחמיר בשל העובדה שאביו הוא אוליגרך שמתנגד ליחסיו עם נסטיה ורוצה לארגן לו נישואים רווחיים כדי לתקן את ענייניו הכספיים ונסטיה לומדת על כך עם כל ההשלכות המתלוות לגילוי זה. החבר'ה מחליטים לבלות את שארית זמנם בשעות הפנאי, אבל אז הם פוגשים את ידידם הוותיק - ולנטין הקדוש, שמכניס להם לחשים חדשים - רק אחד מהם יהפוך לאב והשאר לא יוכלו להביא ילד בעשור הקרוב. החברים מבינים שהם מוכנים לאבהות וההרפתקאות מתחילות. אלכסיי צ'אדוב - ארטיום וילה האאפסאלו - אולג "סאונה" וולודימיר זלנסקי - איגור ורה ברז'נייבה - קטיה אנסטסיה זאדורוז'נאיה - אליסה גרומובה סבטלנה חודצ'נקובה - נסטיה קורשון ליאוניד יארמולניק - אביו של איגור איגור ורניק - מנהל מרפאת השיניים פיליפ קירקורוב - נזיר בודהיסטי (ולנטין הקדוש) פאבל ווליה - נהג המונית המלט אנסטסיה סטוטסקאיה - ויקה איגור ז'יז'יחין - אולג פאבל דרביאנקו - מאבטח בבניין הספורט מיכאיל יפרמוב - מאמן רבשנה קורקובה - ילנה אוולינה בלדנס - אירינה סרגייבנה "אהבה בעיר הגדולה 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה בעיר הגדולה 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Oksana Naralenkova. "Вот и вся любовь". רוסיסקאיה גאסטה. "Любовь в большом городе-2". Time Out. (באוקראינית) "Night watch", "Love in a big city 2": in the State Committee called new prohibited films, Ukrayinska Pravda (17.01.2019) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים רוסיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוואריזאורוס

בוואריזאורוס (שם מדעי: Bavarisaurus; מילולית: "לטאת בוואריה") הוא סוג של לטאה נכחדת שחיה בתור היורה של אירופה. היא נמצאה ב-1953 בבוואריה שבגרמניה בתוך קיבתו של דינוזאור קטן מסוג קומפסוגנתוס, אשר טרף אותה בחייו. המאובנים הראשונים ששויכו ללטאה, משנת 2017 משויכים לסוג אחר - Schoenesmahl. לטאה זו הייתה בעלת ראש עבה מעט והייתה קשורה לקבוצה דמויי שממית. היא הגיעה לאורך 20 ס"מ והייתה בעלת אצבעות מפותחות. ככל הנראה הייתה פעילת לילה אז ניזונה מחרקים. לצידה חיו לטאות אחרות כמו ארדאוזאורוס ו-Homoeosaurus (מין של מחודק ראש), דמויי-תנינאים שונים, האנורוגנתוס המעופף ודינוזאורים קטנים כמו הארכאופטריקס - העוף הראשון והקומפסוגנתוס. מדיה וקבצים בנושא בוואריזאורוס בוויקישיתוף בוואריזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בוואריזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
דארל גריפית'

דארל סטיבן גריפית' (באנגלית: Darrell Steven Griffith; נולד ב-16 ביוני 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA לכל אורך קריירת המשחק, בין השנים 1980–1991. בסיום עונתו הראשונה ב-NBA זכה בתואר רוקי העונה, ולאורך הקריירה העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. גריפית' נולד וגדל בעיר לואיוויל שבקנטקי, ובין השנים 1976–1980 למד באוניברסיטת לואיוויל. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע גריפית' 18.5 נקודות בממוצע למשחק, ובעונתו האחרונה הוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות. לאורך אותה עונה קלע 22.9 נקודות למשחק, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA") הוביל את קלעי קבוצתו עם 23 נקודות. בסיום העונה זכה גריפית' בפרס ג'ון אר. וודן המוענק לשחקן המכללות המצטיין בליגת המכללות כולה. בעת סיום לימודיו היה הקלע המוביל בתולדות קבוצת לואיוויל, עם 2,333 נקודות בסך הכול. בדראפט ה-NBA ‏1980 נלקח גריפית' על ידי יוטה ג'אז בבחירה השנייה, אחרי ג'ו בארי קארול שנלקח ראשון. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 20.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר רוקי העונה. ב-4 העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצע כולל של 21.1 נקודות למשחק, ולצד הסמול פורוורד אדריאן דאנטלי הרכיב את אחד מצמדי הסקוררים הבולטים בליגה. בעונת 1983/1984 הוביל גריפית' את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה ל-3 נקודות עם 36.1%, וכן קבע שיא NBA למספר שלשות בעונה, עם 91. בסיום אותה עונה העפילה יוטה לפלייאוף ה-NBA לראשונה בתולדותיה, ואף העפילה לחצי גמר המזרח לאחר שגברה על דנוור נאגטס (3–2) בסיבוב הראשון. בעונת 1984/1985 קלע שיא קריירה של 22.6 נקודות בממוצע למשחק, ושיפר את שיא ה-NBA שקבע בעונה הקודמת כאשר קלע 92 שלשות. במהלך אותה עונה עקף את ג'ו האסט כשחקן בעל מספר השלשות הרב ביותר בתולדות ה-NBA, אך כבר במהלך העונה העוקבת איבד תואר זה ללארי בירד. בשנת 1986 סבל גריפית' משבר מאמץ בכף רגלו, ונאלץ להחמיץ את כל עונת 1986/1987. עד שחזר לשחק, בעונה העוקבת, עזב דאנטלי את הקבוצה, וצמד הצעירים קארל מלון וג'ון סטוקטון הפכו לשחקנים המובילים של הג'אז. ב-5 העונות הבאות שימש גריפית' בעיקר כשחקן ספסל, ותפקידו בקבוצה הלך ופחת עד פרישתו ממשחק בסיום עונת 1990/1991. בעת פרישתו ניצב במקום הראשון בתולדות הג'אז במספר משחקים (765) ובשלשות (530), ושלישי בנקודות (12,391) ובחטיפות (931). ב-4 בדצמבר 1993 הפרישה יוטה ג'אז את גופייתו, עם המספר "35". מדיה וקבצים בנושא דארל גריפית' בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של גריפית' ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של גריפית', באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין לואיוויל ל-UCLA, באתר sports-reference.com Classic catches up with Dr. Dunkenstein, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003 רשימת הנבחרים בדראפט 1980, באתר basketball-reference.com מחזיקי שיאי השלשות ב-NBA לפי עונה, באתר basketball-reference.com מספרי הגופיות שהופרשו על ידי הג'אז, באתר הקבוצה