laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוהאן שטראוס (הבן)

יוהאן שטראוס הבן (בגרמנית: Johann Strauss‏; 25 באוקטובר 1825 – 3 ביוני 1899) היה מלחין אוסטרי, אחד מבניו של יוהאן שטראוס (האב). מוכר בעולם גם בתואר "מלך הוואלסים". שטראוס נולד בווינה למלחין יוהאן שטראוס ולאנה לבית שטריים. במשפחה היו ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת. אחיו של יוהאן הבן, אדוארד ויוזף היו לימים גם הם מלחינים. בגיל 6 כתב שטראוס את הוואלס הראשון שלו. חינוכו המוזיקלי הפורמלי החל רק אחרי שאביו נטש את המשפחה בשנת 1842. עד מהרה הקים שטראוס הצעיר תזמורת קטנה משלו, והצלחתה האדירה בהופעת הבכורה ב-1844 הפכה אותו בן-לילה למתחרה העיקרי של אביו. בגיל 19 כבר סייר בכל רחבי אירופה ומאוחר יותר אף הגיע לארצות הברית וזכה בתואר "מלך הוואלסים". ב-27 באוגוסט שנת 1862 התחתן עם זמרת האופרה הנרייטה (יטי) טרפץ בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה. החברה הווינאית הופתעה מנישואין אלה, לנוכח העובדה שיטי הייתה מבוגרת בשבע שנים משטראוס. ב-8 באפריל 1878 נפטרה יטי. הוא התחתן בשנית ב-28 במאי 1878 עם ארנסטינה הנרייטה אנגליקה דיטריך, כשבעה שבועות לאחת מותה של אשתו הראשונה. בשנת 1882 נפרדו בני הזוג לאחר שאנגליקה עזבה את שטראוס למען פרנץ שטיינר, מנהל התיאטר אן דר וין. בשנת 1885 ויתר שטראוס על אזרחותו האוסטרית כדי שיוכל להתגרש מאשתו השנייה ולהנשא שוב. לאחר שקיבל אזרחות גרמנית של נסיכות סקסה-קובורג-גותה המיר שטראוס את דתו לפרוטסטנטיות ונישא בשלישית, לאדלה שטראוס (לא קרובת משפחה, על אף שם המשפחה הזהה). יוהאן שטראוס נפטר בביתו בווינה מדלקת ריאות ונטמן בבית הקברות המרכזי בווינה. מבין היצירות המוכרות שחיבר: הוואלסים "עיתוני בוקר" מ-1864, "קולות האביב מ-1882", "הדנובה הכחולה" "An der schönen Blauen Donau" מ-1866, "סיפורים מיערות וינה" מ-1868 ו"יין, נשים וזמר" מ-1869. האופרטות "העטלף" מ-1874, ברון הצוענים מ-1885 ו"לילה בוונציה" שעד היום מועלות על הבמה. כמו כן הלחין את הבלט לכלוכית. בביתו שברובע לאופולדשטאדט מצוי כיום מוזיאון להנצחתו. הוואלסים של שטראוס בנויים כולם באותה מתכונת בסיסית - הקדמה איטית ליצירת האווירה, שאחריה באים בדרך כלל חמישה קטעי ואלס. הקודה המסיימת מציגה שוב את מנגינות הוואלס העיקריות ברצף אחד, ויוצרת תחושה של האצת קצב המוזיקה. שטראוס חיבר יותר מ-500 יצירות ורוב יצירותיו ממשיכות להתנגן בקונצרטים בעיקר כהדרנים. בוואלסים שלו ניתן למצוא השפעות מוזיקליות של וגנר וליסט. האביר פאזמאן (1892) אינדיגו ו-40 הגנבים (1871) קרנבל ברומא (1873) העטלף (1874) קאליוֹסטרו בווינה (1875) הנסיך מתושלח (1877) פרה עיוורת (1878) מטפחת התחרה של המלכה (1880) המלחמה העליזה (1881) לילה בוונציה (1883) ברון הצוענים (1885) סימפּליסיוּס (1887) הנסיכה נינטָה (1893) Jabuca או חגיגת התפוחים (1894) חספסנית (שם של שיח) (1895) אלת התבונה (1897) דם וינאי (1899) לכלוכית (1899) יוהאן שטראוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר AllMovie (באנגלית) יוהאן שטראוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוהאן שטראוס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר ספוטיפיי יוהאן שטראוס, באתר Last.fm (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר AllMusic (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר Discogs (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר Genius יוהאן שטראוס, דף שער בספרייה הלאומית דף על יוזף ויוהאן שטראוס הבן יוהאן שטראוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוהאן שטראוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ‏אינדיגו ו-40 הגנבים‏ (Q4175587)
ראפיניה

האם התכוונתם ל... ראפיניה (נולד ב-1985) – כדורגלן ברזילאי המשחק כמגן בגרמיו ראפיניה אלקנטרה (נולד ב-1993) – כדורגלן ברזילאי המשחק כקשר באל-ערבי ראפיניה (נולד ב-1996) – כדורגלן ברזילאי המשחק כקשר התקפי בברצלונה
קומרוב

קומרוב (ברוסית: Комаро́в) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם קומרוב-קמרון – וטרינר בתקופת היישוב ומדינת ישראל, מדען בעל שם עולמי בתחום החיסון איגור קומארוב – איש עסקים רוסי, מנהל סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה גרשום קומרוב – עורך ומו"ל עברי בתקופת היישוב, ממייסדי העיתון "ידיעות אחרונות" דוד בית לחמי (קומרוב) - מאנשי היישוב העברי בימי העלייה השנייה, חלוץ, ואיש חינוך ולדימיר קומארוב – קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית הדיפלומה על שם קומארוב – פרס לאסטרונאוטים המוענק על ידי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה, על שם ולדימיר קומארוב קומארוב אוסאדה – כפר בפרובינציית לובלין בפולין
גביע הזהב 2007

גביע הזהב של CONCACAF ‏ 2007 נערך בין ה-6 ל-24 ביוני 2007 בארצות הברית, והיה הטורניר התשיעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-19 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם התשיעית ברציפות בארצות הברית. בפעם השלישית נערך הטורניר ללא נבחרות אורחות מקונפדרציות אחרות. הנבחרת המארחת ארצות הברית זכתה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר שגברה על מקסיקו במשחק הגמר, ובכך הבטיחה את השתתפותה כנציגת CONCACAF בגביע הקונפדרציות 2009. 12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. שלב רבע הגמר, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק הגמר מלך השערים: הונדורסקרלוס פאבון (5 שערים) השחקן המצטיין: קנדהג'וליאן דה גוזמן השוער המצטיין: גוואדלופפרנק גרנדל הנבחרת ההוגנת: הונדורס מדיה וקבצים בנושא גביע הזהב 2007 בוויקישיתוף
ברתולד בייץ

ברתולד בייץ (Berthold Beitz;‏ 1913 – 2013) היה תעשיין וחסיד אומות העולם מגרמניה. בייץ הגיע ביולי 1941 לעיר בוריסלב שבגליציה המזרחית כמנהל מסחרי בחברה להפקת נפט והיה עד לאקציות ולרצח יהודים. בייץ יצא נגד מעשי הרצח ודרש מאנשי אס אס לשחרר יהודים בתואנה שהם עובדים מקצועיים חיוניים. בייץ הציל מאות יהודים באמצעות תעודות עבודה מזויפות. בייץ החל את הקריירה שלו כבנקאי בשטרלזונד. בשנת 1938 החל לעבוד עבור אחת מחברות הבת של תאגיד האנרגיה של בהמבורג. בשנת 1941, עם פלישת גרמניה לברית המועצות ולשטחים שברית המועצות כבשה מפולין בשנת 1939, הוצב בייץ בסניף של החברה בבוריסלב שבפולין הכבושה בידי הגרמנים (כיום בשטח אוקראינה). עקב חשיבותם של שדות הנפט למשק המלחמה הגרמני, הוסמך בייץ לגייס עובדים כדי לתרום למאמץ המלחמה. באזור בוריסלב הייתה אוכלוסייה יהודית גדולה, ורבים מיהודי העיר היו מועסקים בתחומי הכימיקלים, ההנדסה, המכניקה והעבודה בהפקת נפט. באוגוסט 1942 היה בייץ עד לאקציה שבה נלקחו נכים, לאקציה שביצע האס אס בבית ילדים בבוריסלב, ולרצח יהודים בירי, והחליט לפעול להצלת יהודים. על ידי שימוש במעמדו הבכיר בכלכלת האזור הצליח בייץ לקבל מידע מקדים על אקציות צפויות והזהיר יהודים מפניהן. בזכות מעמדו יכול היה לבחור עובדים מתאימים מקרב היהודים למטרות תעשיית הנפט, ובחר מקרב אלה שעמדו בפני גירוש למחנות ריכוז. הוא הוציא 250 נשים וגברים יהודים מרכבת שעמדה לנסוע למחנה ההשמדה בלז'ץ. בין היהודים שהציל בייץ היו גם יהודים שלא היו עובדים מומחים בתחומי התעשייה של בייץ - חייטים, ספרים ומלומדים ביהדות. הוא נתן לכולם תעודות לפיהן הם היו עובדים מומחים בתעשיית הנפט וכך הציל את חייהם. עם אשתו אלזה הסתיר בייץ יהודים בביתו. הוא הנפיק אישורי עבודה מזויפים על מנת להציל יהודים אחרים ממחנות ההשמדה. בשנת 1943 כמעט נחשפו מאמציו של בייץ לאחר ששתי נערות שנעצרו הציגו תעודות מזויפות שקיבלו מבייץ. הגסטפו חקר את הנושא, ובייץ גויס לוורמכט במרס 1944. בסך הכל הציל בייץ כ-800 יהודים. לאחר המלחמה היה בייץ מנהל חברת ביטוח. בשנת 1953 נשכר על ידי אלפריד קרופ והיה מנהל תאגיד הפלדה קרופ. הוא סייע בתיעושו מחדש של חבל הרוהר ובהפיכתה של גרמניה מחדש למעצמת תיעוש. בשנות התשעים ניהל את מיזוג קרופ עם חברת טיסן ויצירת חברת טיסנקרופ (ThyssenKrupp). בייץ היה גורם מרכזי בפעילות הרווחה והצדקה של קרן שהקימה החברה. כמו כן היה חבר הוועד האולימפי הבינלאומי ובשנות השמונים (1984–1988) היה סגן נשיא הוועד האולימפי דאז חואן אנטוניו סמראנש. בשנת 1973 הכיר יד ושם בבייץ כחסיד אומות העולם. בייץ קיבל את אות הכבוד האזרחי הפולני הגבוה ביותר. בשנת 2000 קיבל בייץ את אות לאו בק, אות הכבוד הגבוה ביותר שמעניקה המועצה המרכזית של יהודי גרמניה. בייץ קיבל עשרות אותות כבוד, רובם ככולם מערים גרמניות. ברנד שמלהאוזן, אדם בתקופה לא אנושית: ברטולד בייץ ברייך השלישי, תרגמה מגרמנית: דפנה עמית (ירושלים: יד ושם, 2009). מדיה וקבצים בנושא ברתולד בייץ בוויקישיתוף על פעילותו של ברתולד בייץ להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) Death of Berthold Beitz, IOC Honorary Member, www.olympic.org
מאשה קלינובה

מאשה קלינובה (נולדה ב-18 בנובמבר 1968, אודסה) היא שחמטאית ישראלית-אוקראינית בדרגת אמן בינלאומי, חברת נבחרת ישראל לנשים בשחמט, פעמיים אלופת ישראל לנשים (1992 ו-2010). שופטת ומאמנת שחמט. השיגה את הדרגה רב אמן לנשים בשנת 1996, ובשנת 2002 את הדרגה אמן בינלאומי (דרגה המוענקת לגברים ולנשים, ובכירה יותר מדרגת רב-אמן לנשים). החל מ-2012 שפטה באליפויות נוער בינלאומיות ובשנת 2014 קיבלה תואר של שופט בינלאומי מטעם פיד"ה. בנוסף, היא בעלת דרגת מאמן פיד"ה. ייצגה את ישראל 12 פעמים באולימפיאדות השחמט. חברה בארגון מקצועני השחמט (ACP). לאחר שנים רבות בהן התגוררה בישראל היגרה חזרה לעיר הולדתה אודסה. 1992 - זכתה באליפות ישראל לנשים. 2010 - זכתה בשנית באליפות ישראל לנשים. 2013 - באליפות אירופה לנשים שהתקיימה בוורשה, ניצחה נבחרת ישראל את אלופת העולם רוסיה, בתוצאה 1.5-2.5. קלינובה השיגה את הניצחון היחיד לישראל בדו-קרב עם המתחרות הרוסיות, כאשר גברה על השחמטאית מספר 2 של רוסיה. אליפות ישראל בשחמט 2018. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קלינובה ייצגה את ישראל, במסגרת נבחרת הנשים, ב-13 אולימפיאדות שחמט. מאשה קלינובה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מאשה קלינובה, באתר פיד"ה (באנגלית) מאשה קלינובה, באתר האיגוד הישראלי לשחמט אלכס דורון, נבחרת השחמט הנשית גברה על נבחרת רוסיה, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2013 אליפות ישראל בשחמט לנשים - 2010, באתר מועדון השחמט עירוני נתניה תוצאות של מאשה קלינובה, באתר אולימפיבייס (באנגלית) http://www.olimpbase.org/playersw/ucawew2e.html Chess-Results Server Chess-results.com - 43rd Chess Olympiad 2018 Women, archive.chess-results.com Chess-Results Server Chess-results.com - 44th Chess Olympiad 2022 Women, archive.chess-results.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הזהב 2005

גביע הזהב של CONCACAF ‏ 2005 נערך בין ה-6 ל-24 ביולי 2005 בארצות הברית, והיה הטורניר השמיני של גביע הזהב, והמהדורה ה-18 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם השמינית ברציפות בארצות הברית. בטורניר השתתפו שתי נבחרות אורחות, קולומביה ודרום אפריקה. הנבחרת המארחת ארצות הברית זכתה בטורניר בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שגברה על פנמה במשחק הגמר, שהוכרע בדו-קרב פנדלים. בטורניר זה שונתה השיטה מטורנירים קודמים, ובמקום שלב בתים של ארבעה בתים, חולקו הנבחרות לשלושה בתים בלבד. הטורניר התאפיין בהיעדרם של שחקנים בולטים רבים, ביניהם כמחצית משחקני ההרכב הקבועים של ארצות הברית ומקסיקו, וכן שחקנים בולטים אחרים. מספר משחקים מבית א' של הטורניר, שנערך כולו במיאמי, נאלצו להידחות עקב "הוריקן דניס" שפקד את העיר. 12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. שלב רבע הגמר, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק הגמר מלך השערים: ארצות הברית דמרקוס ביסלי, ארצות הברית לנדון דונובן, גואטמלה קרלוס רואיס, הונדורס וילמר ולסקז, פנמה לואיס טחאדה (3 שערים) השחקן המצטיין: פנמהלואיס טחאדה השוער המצטיין: פנמהחיימה פנדו הנבחרת ההוגנת: הונדורס
ז'ואן דה נובה

ז'ואן דה נובה (בצרפתית: Île Juan de Nova) הוא אי נמוך לא מיושב במצר מוזמביק בשלטון צרפת. האי הוכרז כשמורת טבע על ידי צרפת. האי התגלה על ידי האדמירל הספרדי בשירות פורטוגל חואן דה נובה שגילה אותו בשנת 1501, ומכאן שמו. צרפת שולטת באי מאז 1897. כריית גואנו באי החלה בתחילת המאה ה-20 ונסתיימה ב-1970. במהלך מלחמת העולם השנייה האי ננטש והמתקנים שבו הוחרבו כדי שלא יפלו בידי הגרמנים. צוללות של גרמניה הנאצית נהגו לעגון באי. באי מסלול נחיתה שאורכו 1,300 מטרים. אורכו של האי הוא 6 קילומטרים ורוחבו כקילומטר. מסביב לאי ישנן שוניות אלמוגים בשטח של 40 קמ"ר. פני השטח שלו מיוערים ושטוחים. האי, זוהה כאזור חשוב לציפורים (Important Bird Area). באי, מושבה של כ-100,000 שחפיות כהות. באי ישנה מושבה קטנה יותר בת 100 שחפיות צהובות מקור. היישוב האנושי באי החל בתחילת המאה ה-20 לכריית הגואנו. במלחמת העולם השנייה האי ננטש ומתקניו שכללו האנגר, קווי רכבת ובתים הוחרבו כדי שלא יפלו לידי הגרמנים. היישוב באי ננטש ב-1970 עת הופסקה כריית הגואנו. כיום אין באי תושבי קבע, אך ישנו חיל מצב צרפתי קטן ותחנה מטאורולוגית (המידע מהתחנה נגיש ברשת האינטרנט). הערך באתר infoplease מדיה וקבצים בנושא ז'ואן דה נובה בוויקישיתוף
גביע הזהב 2003

גביע הזהב של CONCACAF ‏ 2003 נערך בין ה-12 ל-27 ביולי 2003, והיה הטורניר השביעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-17 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. לראשונה מאז 1993, נערך הטורניר ביותר ממדינה אחת, כשאת האירוח חלקו מקסיקו וארצות הברית. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפו שתי נבחרות אורחות, קולומביה וברזיל. ברזיל הופיעה לטורניר עם הנבחרת האולימפית (עד גיל 23), והגיעה עד למשחק הגמר, לאחר שניצחה בחצי הגמר את האלופה המכהנת, ארצות הברית. בגמר הפסידה ברזיל למקסיקו בשער זהב שהובקע בדקה ה-97. 12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לארבעה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר. שלב זה, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. משחק על המקום השלישי משחק הגמר מלך השערים: קוסטה ריקה וולטר סנטנו, ארצות הברית לנדון דונובן (3 שערים) השחקן המצטיין: מקסיקוחזוס ארז'אנו השוער המצטיין: מקסיקואוסוולדו סנצ'ז הנבחרת ההוגנת: ארצות הברית
אליה דלה קוסטה

אליה אנג'לו דלה קוסטה (באיטלקית: Elia Angelo Dalla Costa;‏ 14 במאי 1872 – 22 בדצמבר 1961) היה קרדינל בכנסייה הקתולית באיטליה, הארכיבישוף של פירנצה משנת 1931 ועד מותו, וחסיד אומות העולם. דלה קוסטה נולד בווילה-ורלה שבמחוז ונטו באיטליה, הצעיר מבין חמישה ילדים להוריו. הוא השתתף בסמינרים לכמרים בוויצ'נצה ובפדואה לפני שהוסמך לכמורה בשנת 1895. הוא סיים את לימודיו ב-1897 ועבד כרועה רוחני בקהילה בוויצ'נצה, במקביל להוראה. בשנת 1923 מונה דלה קוסטה לבישוף של פדואה על ידי פיוס התשיעי. בשנת 1931 מונה דלה קוסטה לתפקיד הארכיבישוף של פירנצה. דלה קוסטה שיתף פעולה עם אישים יהודיים בפירנצה במסגרת רשת ההצלה בפירנצה, בהם נתן קאסוטו, לשם הצלת יהודים מגירוש למחנות השמדה. הרשת החלה את פעולתה בספטמבר 1943, עם הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה וכיבוש צפון איטליה בידי גרמניה, שנבע מכך. הרשת הצילה מאות יהודים על ידי הברחתם והסתרתם. חלק מפגישותיהם של חברי הרשת התקיימו במשרדו של דלה קוסטה. דלה קוסטה יזם פעולות הצלה ועודד את הכמורה המקומית ליטול חלק בהן. הוא כתב לראשי מנזרים ומסדרים נוצריים וביקש מהם להעניק מחסה ליהודים. דלה קוסטה אף נתן בעצמו מחסה ליהודים נמלטים לתקופות קצרות, לפני שאלה הועברו למקומות מחסה אחרים. דלה קוסטה אף סייע בגיוס כספים לשם סיוע ליהודים בפירנצה. בדצמבר 1943 נעצרו פעילים יהודיים רבים במחתרת, עקב הלשנה. מעת זו ואילך הייתה זו הכנסייה שאנשיה היו אחראים על רוב פעילות ההסתרה וההצלה. במספר מקרים נעצרו אנשי כנסייה. חלקם עונו וחלקם נשלחו לאושוויץ. חלק מהפעילים האיטלקיים ברשת ההצלה, בעיקר נזירות ואמהות מנזר, הוכרו לימים כחסידות אומות העולם. בנוסף לפעילותו זו, סייע דלה קוסטה להצלת איטלקים מהוצאה להורג תחת השלטון הפשיסטי. בשנת 1958 השתתף דלה קוסטה בבחירת האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. בשנת 1961 נפטר דלה קוסטה בפירנצה, ונקבר בכנסיית סנטה מריה דל פיורה. בשנת 1981 החלה הכנסייה הקתולית בתהליך הכרה בדלה קוסטה כקדוש. ב-2012 הכיר יד ושם בדלה קוסטה כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא אליה דלה קוסטה בוויקישיתוף סיפורו של אליה דלה קוסטה באתר יד ושם על פעילותו של נתן קסוטו להצלת יהודים בפירנצה בתקופת השואה, ועל סיועו של דלה קוסטה, באתר יד ושם. אליה דלה קוסטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הזהב 2002

גביע הזהב של CONCACAF ‏2002 נערך בין ה-18 בינואר ל-2 בפברואר 2002 בארצות הברית, והיה הטורניר השישי של גביע הזהב, והמהדורה ה-16 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפו שתי נבחרות אורחות, אקוודור וקוריאה הדרומית. קנדה העפילה בפעם השנייה ברציפות משלב הבתים באמצעות הטלת מטבע, כפי שקרה לה בגביע הזהב 2000 בו זכתה לבסוף. היא שיחקה בבית ד', בו כל המשחקים הסתיימו בתוצאה זהה, 2–0, כשלכל נבחרת ניצחון והפסד. בהגרלה נקבע כי קנדה והאיטי ימשיכו לשלב רבע הגמר, בעוד אקוודור סיימה את דרכה בטורניר. במשחק הגמר גברה המארחת ארצות הברית על קוסטה ריקה בתוצאה 2–0, והשלימה זכייה שנייה בתואר, וראשונה מאז טורניר גביע הזהב 1991. במהלך הטורניר ערקו שני שחקנים קובניים לארצות הברית. 12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לארבעה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר. שלב זה, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. הבית הסתיים בשוויון מוחלט ובהטלת מטבע עלו קנדה והאיטי. משחק על המקום השלישי משחק הגמר מלך השערים: ארצות הברית בריאן מקברייד (4 שערים) השחקן המצטיין: ארצות הברית בריאן מקברייד השוער המצטיין: קנדהלארס הירשפלד הנבחרת ההוגנת: קוסטה ריקה
ישראל אשכנזי

האם התכוונתם ל... ישראל בן שמואל אשכנזי משקלוב – ממנהיגי עליית תלמידי הגר"א, ומחבר "פאת השולחן" ישראל איסֶרלן בן פתחיה אשכנזי – מגדולי יהדות אשכנז במאה ה-15, מחבר "תרומת הדשן" ישראל אשכנזי (מקובל) – מקובל בירושלים, תלמיד תלמידי האר"י ישראל אשכנזי (כדורגלן) – שחקן עבר ישראלי, שיחק במכבי יפו ישראל אלעזר אשכנזי – רבה של סאבין, מחבר "מגדנות אלעזר", אביו של שלמה אשכנזי ישראל אשכנזי (גנטיקאי) – גנטיקאי ישראלי בנו של שלמה אשכנזי
גביע הזהב 2000

גביע הזהב של CONCACAF ‏2000 נערך בין ה-12 ל-27 בפברואר 2000 בארצות הברית, והיה הטורניר החמישי של גביע הזהב, והמהדורה ה-15 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפו שלוש נבחרות אורחות, פרו, קולומביה וקוריאה הדרומית. בשונה מטורניר גביע הזהב 1998, הורחב המפעל מ-10 ל-12 נבחרות, שחולקו לארבעה בתים. קנדה העפילה משלב הבתים בזכות הטלת מטבע, לאחר שוויון מוחלט בין קוריאה הדרומית לבינה בשלב הבתים. קנדה ניצלה את ההעפלה האוטומטית והדיחה את האלופה המכהנת מקסיקו ואת טרינידד וטובגו בדרך לגמר המפעל. במשחק הגמר גברה קנדה על קולומביה בתוצאה 2–0, והשלימה זכייה ראשונה בתולדותיה בתואר. 12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לארבעה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר. שלב זה, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. בעקבות השוויון המוחלט בין קנדה לקוריאה הדרומית נערכה הטלת מטבע שבה זכתה קנדה. משחק הגמר מלך השערים: קנדה קרלו קוראזין (4 שערים) השחקן המצטיין: קנדה קרייג פורסט השחקן הצעיר המצטיין: קנדה ריצ'רד הייסטינגס השחקן ההוגן: קנדה ג'ייסון דה ווס
חילף החולות

חילף החולות (שם מדעי: Desmostachya bipinnata) הוא מין של עשב רב שנתי במשפחת הדגניים והוא היחידי בסוגו. החילף מתנוסס לגובה רב יחסית, כמטר ואף למעלה מזה, והוא מצוי מאוד במישור החוף, וכן בקרקעות חוליות במדבר במקומות בהם מצויים מי תהום גבוהים והמים קרובים לפני הקרקע. כבר בעבר ברחוק נהגו להשתמש בחילף כחומר גלם להכנת חבלים ומחצלאות, וכן הוא עד היום באזורים מדבריים. בארץ זכור במיוחד השימוש שעשו בחילף גולי תל אביב במלחמת העולם הראשונה שהגיעו לכפר סבא, אשר יצרו מהחילף סוכות בהן התגוררו במשך תקופה ארוכה (כמתואר באריכות בספרו של נחום גוטמן, "שביל קליפות התפוזים"). החילף נזכר במקורות התלמודיים מספר פעמים בהקשר של מחצלאות או סיכוך לסוכה. מדיה וקבצים בנושא חילף החולות בוויקישיתוף חילף החולות, באתר NCBI (באנגלית) חילף החולות, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חילף החולות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חילף החולות, באתר צמח השדה חילף החולות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה חילף החולות, באתר Tropicos (באנגלית) חילף החולות, באתר GBIF (באנגלית) חילף החולות, באתר The Plant List (באנגלית) חילף החולות, באתר IPNI (באנגלית) חילף החולות באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלקנטרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלקנטרה – עיר במדינת מרניאו בברזיל אישים טיאגו אלקנטרה דו נאסימיינטו - כדורגלן ברזילאי-ספרדי, אחיו של ראפיניה פאולינו אלקנטרה ריאסטרה - כדורגלן ומאמן כדורגל פיליפיני-ספרדי ראפיניה אלקנטרה דו נאסימיינטו - כדורגלן ברזילאי-ספרדי, אחיו של טיאגו
סטפורד

האם התכוונתם ל... סטפורד (עיר) (Stafford) - עיר באנגליה (אנ') קוקיות סטפורד (Stepford) – דמויות בדיוניות, גיבורות-על מוטאנטיות בחוברות הקומיקס אקס-מן אדוארד סטפורד (Stafford) – ראש ממשלת ניו זילנד השלישי ארנסט סטפורד (Stafford) – קצין במשטרת המנדט בארץ ישראל בתקופת המנדט
פסיכולוגיה טרנספרסונלית

פסיכולוגיה טרנספרסונלית היא זרם בפסיכולוגיה שהחל להתפתח בשנות ה-60 של המאה ה-20. משמעות המושג טרנספרסונל הוא "מעבר לאדם", "מעבר לאישיות", "מעבר לאגו ולעצמי", "ספיריטואלי", "רוחני". ההוגים העיקריים שמהם נשאבו רעיונותיה של השיטה הם קרל גוסטב יונג, ויליאם ג'יימס ואברהם מאסלו. חוקרים בתחום הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית טוענים כי התפתחות התודעה האנושית אינה נעצרת ומגיעה לשיאה כשהאגו הופך לבוגר, בריא ומפותח, אלא כי בפני האדם פתוחות תמיד אפשרויות ואופקים נוספים להרחבת התודעה הכוללים הכרה רוחנית-קוסמית. הכרה זו יכולה להתרחש דרך חוויות רוחניות הכוללות התרחבות והארכה של המודעות מעבר לגבולות הרגילים של האגו ומעבר למגבלות הזמן והמרחב. אפשר להמשיל את הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית לעץ: הצמרת היא הטרנספרסונל (הרוח, מעבר לאישי), והשורשים הם הפסיכולוגיה (גוף נפש - האישי). הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מהווה מעין ממד נוסף לגישות אחרות ואינה מחליפה אותן, ולכן היא אקלקטית מטבעה ומוסיפה התמקדות נוספת בהרחבת היכולות האנושיות, שהגישות האחרות לא התייחסו אליהן או התעלמו מהן. הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתייחסת למהות האדם – לנשמה, לניצוץ האלוהי (ולא בהכרח במובן של פולחן דתי). הגישה הטרנספרסונלית מתייחסת לאדם כאל שלם, תוך התייחסות להיבטים הגופניים, הנפשיים והרוחניים שלו. דרך העבודה נבנית כדי לסייע למטופל (או למשתתפי קבוצה) לפתוח את ליבו לטבעו הרוחני ולאפשר לאיכויותיו של טבע זה לבוא לידי ביטוי, כך שהמפגש עם העצמי ועם האחר יהיה אותנטי ועמוק יותר. הגישה מציעה הזדמנות להבין כי יש משמעות ותכלית לקשיים ולקונפליקטים שאותם אנו חווים במהלך החיים. לפי תפיסה זו, כולנו באים לעולם כשבתוכנו גלומות סגולות אנושיות כגון חמלה, שלווה, אהבה, ענווה ועוד. ככל שהאדם מתבגר, הוא עוטה שכבות מגן וחומות של חוקים, פחדים ודפוסי התנהגות שמקשים עליו להתחבר לכוחות הטמונים בו מלידה. במסגרת הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתרחשות התבוננות, הקשבה ועבודה עצמית המקרבות את האדם לסגולותיו הראשוניות כך שמתחזקת בו תחושת השלמות והשלווה. לעיתים בשילוב תרגול יוגה. לפי גישה זו, המטפל יקשיב מעבר ל"סיפור" ויתרכז בשאלה: מהו הדבר העמוק אליו שאליו כמהה נפש המטופל או המטופלת? מהן התחושות העומדות בבסיס הווייתו? מהי הלמידה או השיעור שטמון בסיפור החיים? אילו איכויות התפתחו בו או בה כתוצאה מהחוויות שחוו? העלאת שאלות בקרב המטופלים, כגון: מהי משאלתי העמוקה ביותר? מה מפיח בי כוחות? מה משתק או "ממית" אותי? מי או מה הוא "אלוהים" עבורי? למה אני נצמד בלי להרפות? מה פירוש לחיות את החיים במלואם מבחינתי? האם חשתי בחיי קרבה או חיבור לדבר מה גדול ממני? לא ניתן ללמוד פסיכולוגיה בגישה טרנספרסונלית רק בדרך אינטלקטואלית. יש צורך לחוש אותה, שכן מדובר פה ב"מהות" האנושית שמעבר למילים. הכלי העיקרי בעבודה הוא אישיותו ותודעתו של המטפל, ולכן חשוב שתהיה אינטגרציה של כל החלקים השונים שבו, ושיחיה את חייו מתוך חיבור ל"טרנספרסונל" שלו עצמו. מדיה וקבצים בנושא פסיכולוגיה טרנספרסונלית בוויקישיתוף אתר איגוד הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית (ATP) Wilber, 1977; Strohl, 1998; Grof, 1988; Rowan, 1993
גארידו

גארידו (בספרדית: Garrido) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... חאבייר גארידו באובידה - כדורגלן ספרדי ממוצא בסקי פיליפ גארידו - חוטפה של ג'ייסי לי דוגארד קרלוס ולה גארידו - כדורגלן מקסיקני קרלוס סמפאיו גארידו – דיפלומט פורטוגלי בימי מלחמת העולם השנייה, חסיד אומות העולם קרלוס קאסלי גארידו - כדורגלן-עבר צ'יליאני
יואל דר

יואל דר (נולד בשנת 1938) הוא עיתונאי ישראלי. עבד כעיתונאי וכשדר במשך 42 שנה ב"קול ישראל" ובעיתונים רבים בישראל ובעולם. יואל דר נולד ב-1938 במוסול שבעיראק, בשם יואל דרויש, בעיר מוסול שבעיראק למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים. למד בבית ספר "אליאנס"-לימודי חולין, וב"חדר" לימודי תורה, שם למד עברית. עלה לישראל בשנת 1951 והתגורר במעברה עד 1954. היה חבר ומדריך בתנועת הנוער "בית"ר" בקריית אתא. דר הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בחוגים: שפה ובספרות אנגלית, וספרות כללית. בגיל 15 הוא החל לעבוד כמחלק עיתונים כדי לממן את לימודיו. באותה עת החל גם לכתוב בעיתון "חירות לנוער". דר שירת בשירות הסדיר בצה"ל כצפן. במילואים שרת בתפקידים שונים ביניהם: חוקר במודיעין, קצין קישור לאו"ם, סגן מנהל תחנת שידור בדרום לבנון ועוד. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כתב ב"חיפה העובדת", והחל מספטמבר 1959 ועד 1982 (עת פרש מעבודתו) שימש כתב בעיתון "דבר" לענייני הגליל המערבי והגליל העליון, כשעיקר סיקורו היה בנושא הערבים בישראל. משום שגילה בקיאות בנושא זה, דבר שאפשר לו לספק בשנים הבאות ידיעות בעלות חשיבות גם לעיתונים אחרים בישראל ובעולם. כתיבתו על הערבים זכתה לביקורת משמאל שהאשימה אותו בכתיבה סטריאוטיפית על הערבים. בשנת 1961 השתלב בשידורים הערביים של "קול ישראל" ובעיתון באנגלית ה"ג'רוזלם פוסט". לאחר מלחמת ששת הימים, שימש כראש המערכת בצפון של העיתון בערבית "אל-אנבא". בשנת 1970 השתלב בקורס כתבים של רשות השידור ומאז ועד פרישתו סיקר את נושא הערבים בישראל בעיקר ברשת ב'. בשנת 1979 נסע עם משפחתו ללונדון בזכות מלגה חלקית שקיבל מה"ג'רוזלם פוסט" ושם סיפק ידיעות לשבועון סאנדיי טיימס ולשבועון היהודי "ג'ואיש כרוניקל". עם שובו ארצה (בשנת 1980) השתלב גם ברשת ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות בנוסף על כך העביר ידיעות ל"ניו יורק טיימס" ולסוכנות הידיעות האמריקאית "יונייטד פרס". במרוצת שנות עבודתו זכה לקבל ממעבידיו עשרות תעודות הצטיינות על ידיעות בלעדיות. בשנת 2020 הוא וחביבה רוגר קיבלן פרס על מפעל חיים של אגודת העיתונאים חיפה וצפון. יואל דר נישא בשנת 1965 לרותי דר ולהם נולדו שלושה ילדים. יואל דר על הדרוזים בפורטל הכרמל כולל ראיונות מצולמים עם דר. יואל דר, "מה קרה בנצרת" יואל דר, ראיון עם האלוף רפאל איתן, רשת ב', 1973. מי יאמין להבטחות האויבים?, חרות, 7 בינואר 1954 כפר אכזיב מספר על עברו, דבר, 7 בינואר 1960 "אל"איתיחאד" תוקף את משטרו של קאסם בעיראק, דבר, 28 בדצמבר 1960 שום עסקן ערבי לא הצטרף עד כה למפלגה הליברלית, דבר, 18 במאי 1961 דברי־בלע מתחסדים בבעיותיהם של ערביי ישראל, על המשמר, 9 במרץ 1969 https://www.facebook.com/watch/?v=522467161705967