laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המנון

הִמְנוֹן (ביוונית: ὕμνος - הימנוס) הוא שיר שבח והודיה. ביוון העתיקה המנונים היו שירי הלל, בדרך כלל לאל או לגיבור. בנצרות ובדתות אחרות, המילה המנון משמשת כדי לתאר סוגה של שירים, שבמקור התבססו על השירים בספר תהילים, שמשמשים לפולחן ולהבעת שבח לאל או לקדוש מסוים. ביהדות, המילה המנון התקבלה החל מהמאה ה-11 או ה-12 במשמעות של שיר הלל או שיר שבח לאדם. המילה מופיעה לראשונה בעברית בשמות רבה במשפט ”והיו מלאכי השרת באים לומר הימנון לפניו” (שמות רבה, כי תשא, פרשה מה, סימן ב). בעידן המודרני המילה המנון מתייחסת לשירים, בדרך כלל מולחנים, המשמשים כסמל של ארגון מסוים, כגון מדינה, ומייצגים את הארגון וערכיו. המקור למשמעות הלאומית של ההמנון כהמנון לאומי הוא בתקופת המהפכה הצרפתית, כשהאספה הלאומית הכריזה על המרסייז כהמנון צרפת. כיום נהוג לפתוח או לחתום אירועים לאומיים בהמנון הלאומי. מלבד מדינות, גם ארגונים כגון יחידות צבאיות, ערים או קבוצות ספורט, יוצרים לעצמם המנון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שירי דת נוצריים מסוימים שיש בהם שבח לאלוהים או לקדוש מסוים נקראים גם הם "המנון". סוגת השירים הזו קיימת בעיקר בזרמים מסוימים של הנצרות הפרוטסטנטית ומפותחת בעיקר בארצות הברית.[דרוש מקור] רוב השירים הפטריוטים של האפרו-אמריקאים התפתחו מהמנונים נוצריים. המקבילה הלותרנית להמנון היא כוראל, המקבילה הקתולית היא מזמור גרגוריאני והמקבילה היהודית היא הפיוט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יצירת המנונים והשימוש הנלהב בהם רווחה בארגונים צבאיים בתקופת המנדט, בהם המנון הפלמ"ח, המנון האצ"ל והמנון הלח"י, וממשיכה כיום בחילות צה"ל, כגון המנון גבעתי. המנון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המנונים, דף שער בספרייה הלאומית אילון גלעד, גלגולה של מילה: "המנון", באתר הארץ, 17 באפריל 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפסוס

אֵפֶסוֹס (בטורקית: Efes, ביוונית: Έφεσος) הייתה אחת מהערים הגדולות והחשובות של היוונים האיוניים בלידיה שבאנטוליה (כיום בטורקיה). העיר נוסדה בידי יוונים מאתונה סמוך לשפך נהר הקייסטר (Cayster) שעל הים האגאי. חורבות העיר מהוות אטרקציה מבוקשת במיוחד לתיירים באזור זה של טורקיה. ב-2015 הוכרה אפסוס כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו. אפסוס הייתה מרכז תרבותי וחברתי בתקופה ההלניסטית ושימשה כר פורה להתפתחותה של האימפריה הרומית באסיה הקטנה. בתקופת הרומאים נחשבה אפסוס לבירת האימפריה באסיה, הודות למקדשים המרשימים ששכנו בה ולנמל החשוב שלה. בשנת 100 לספירה הוערך מספר התושבים באפסוס ב-500,000-400,000, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר באסיה הקטנה ולאחת הערים המאוכלסות ביותר בעולם העתיק. העיר אפסוס משופעת במבנים עתיקים מתקופות שונות שבנו שליטי העיר. מקדש ארטמיס הוא מקדש ששימש בעבר לפולחן לאלת הציד והבר היוונית ארטמיס (או דיאנה, לפי הרומאים) ונחשב לאחד משבעת פלאי העולם העתיק. לפי הגאוגרף היווני פאוסניאס, המקדש היה המבנה הגדול ביותר בעולם העתיק. המקדש נבנה בשנת 550 לפני הספירה על ידי המלך הלידיאני קרויסוס, ותכנן אותו האדריכל היווני כרספירון. התיאטרון של אפסוס גדול ומרשים מאין כמותו. הוא נבנה תחת כיפת השמיים והכיל 25,000 מקומות. בתקופה הרומאית הוא שימש להצגות דרמה בעיקר, אך מאוחר יותר נערכו שם גם קרבות גלדיאטורים. לעיר הייתה מערכת מים מסועפת שהכילה ארבע אמות מים בגדלים שונים שסיפקו מים לכל אזורי העיר. היא שימשה את כל צרכיה של העיר וסיפקה מים לבתי המרחץ שהיו בה. הראשי מבין המרחצאות בעיר נקרא סכולסטיקה (Scholastica), על שם גבירה ביזנטית שבנתה אותו מחדש לאחר 400 שנה. בכניסה למבנה ניצב פסלה נטול הראש של הגבירה. תיאטרון קטן (אודאון) המקדש של דומיטיאנוס מקדש אדריאנוס דרך קורטס מזרקת טראיאנוס בתי הטרסות שער מאזאוס-מיטרידטס האגורה הדרך הארקדית שהובילה לנמל האודאון המקדש לאל הרמס המקדש של דומיטיאנוס הספרייה לאחר בניית העיר לראשונה, במקום נמוך הסמוך לחוף הים האגאי, פקד את העיר שיטפון גדול והרס אותה. המלך המקדוני לאסימכוס בנה את העיר מחדש ופיתח אותה במקום סמוך אך גבוה יותר, ושיכן בה את תושבי הערים לבדוס וכולופון, אותן הרס כליל בשנת 292 לפני הספירה. על אף שנהרסה שוב ב-263 לספירה בידי הגותים, נחשבה אפסוס לעיר החשובה ביותר באימפריה הביזנטית אחרי קונסטנטינופול במאות החמישית והשישית. בשנת 700 לספירה הגיעו לעיר הערבים. הם שדדו והרסו אותה, כולל את הנמל שלה. העיר סבלה מנטישה המונית של תושבים והצטמצמה בהדרגה. כאשר נכבשה בשנית בידי הסלג'וקים ב-1090 היא הייתה עיירה קטנה, וכאשר חזרה לשליטת הביזנטים אוכלסה שוב עד לתום שלטונם במאה ה-13. העיר ננטשה לגמרי במאה ה-15. יוחנן בן זבדי, הידוע גם כיוחנן השליח וכיוחנן הקדוש גר בעיר במאה הראשונה לספירה. הכנסייה שבנה והקבר שלו היוו מאוחר יותר את הבסיס להיווסדה של העיר סלג'וק (Selçuk), המרוחקת שלושה קילומטרים מאפסוס. כשבעה קילומטרים משם מצוי ביתה של מריה הקדושה, אמו של ישו. הנוצרים מאמינים כי שם חיה בשנותיה האחרונות, וזו הסיבה לפופולריות של המקום בקרב צליינים. אחת מאגרות הברית החדשה שכתב השליח פאולוס - האיגרת אל האפסים - נכתבה לתושבי העיר. בשנת 431 נערכה במקום ועידה שהחליטה לגנות את הבישוף נסטוריוס באשמת כפירה. שבעת הישנים של אפסוס בית האם מרים מדיה וקבצים בנושא אפסוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפסוס אפסוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אפסוס (עיר קדומה), דף שער בספרייה הלאומית אפסוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
מאריס ורפקובסקיס

מאריס ורפקובסקיס (בלטבית: Māris Verpakovskis; נולד ב-15 באוקטובר 1979 בלייפאיה, לטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת לטביה. ורפקובסקיס החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לייפאיס מטאלורגס, שם שיחק 37 משחקים שבהם הבקיע 7 שערים. ב-2000 עבר לסקונטו ריגה, שם שיחק 77 משחקים והבקיע 41 גולים. אחרי שהבקיע את רוב השערים לזכות נבחרת לטביה במוקדמות יורו 2004 (6 שערים ב-10 משחקים), והיה אחד השותפים העיקריים להעפלתה של הנבחרת לראשונה לטורניר גדול, חתם ורפקובסקיס לחמש שנים בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. ב-2004 נבחר לשחקו העונה על ידי האוהדים. לאחר שאיבד את מקומו בדינמו קייב, בשנת 2007 הושאל מאריס לקבוצת חטאפה הספרדית, ולאחר מכן הושאל לקבוצת היידוק ספליט הקרואטית ולסלטה ויגו הספרדית. בשנת 2009 הושאל לארגוטליס מליגת העל היוונית, ובשנת 2011 הסתיים חוזהו בדינמו קייב, והוא חתם בקבוצת FK באקו מאזרבייג'ן. בינואר 2013 חזר לארגוטליס. בשנת 2014 הצטרף ללייפאיה הלטבית. אלוף אוקראינה עם דינמו קייב: 2004 מחזיק הגביע האוקראיני עם דינמו קייב: 2005 אלוף לטביה עם סקונטו ריגה: 2001, 2002, 2003 הכדורגלן הלטבי של השנה (2): 2003, 2004. מדיה וקבצים בנושא מאריס ורפקובסקיס בוויקישיתוף מאריס ורפקובסקיס, באתר Transfermarkt מאריס ורפקובסקיס, באתר Soccerway מאריס ורפקובסקיס, באתר WorldFootball.net מאריס ורפקובסקיס, באתר National Football Teams מאריס ורפקובסקיס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
צ'ה בום-קון

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צ'ה. צ'ה בום-קון (הנגול: 차범근; ‏נולד ב־22 במאי 1953) כדורגלן דרום קוריאני, חלוצה הפורה של נבחרת קוריאה הדרומית בשנות השבעים, שהיה לשחקן בולט בבונדסליגה בשנות השמונים. אחד מהטובים שבכדורגלני יבשת אסיה בכל הזמנים, בום-קון זכור בקרב אוהדי נבחרת ישראל בשנות השבעים ואף בקרב שחקניה, ממספר משחקים בין נבחרות קוריאה וישראל, במוקדמות גביע העולם. שחקן הנבחרת הישראלית גידי דמתי אמר ל"הארץ" כי: "כולנו הכרנו רק שם אחד, צ'ה בום קון. כל התרגולים היו על השחקן הזה, שהיה גבוה, מהיר עם משחק ראש מצוין ובעיטות איומות בשתי הרגליים". אף שקוריאה הדרומית של בום-קון מנעה מישראל את ההעפלה למונדיאל 1978, היא גם לא הגיעה לשם בעצמה. בשנים שלאחר מכן לא שותף במשחקי הנבחרת, לאחר שעבר לשחק בגרמניה בגיל 27. לאחר פחות משנה במדי דרמשטדט, הוא עבר לשחק באיינטרכט פרנקפורט וזכה עימה בגביע אופ"א. לאחר מספר שנים עבר לבאייר לברקוזן וגם עימה זכה באותו מפעל אירופי, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול אספניול. במשחק הראשון בחוץ, בו הובסה לברקוזן בתוצאה 3–0, נפצע בום-קון והוחלף לאחר 18 דקות. בגומלין, בו ניצחה לברקוזן באותה תוצאה, כבש בום-קון את השער השלישי של קבוצתו, שניצחה לבסוף בדו-קרב פנדלים. באותה תקופה היה בום-קון אחד מהכוכבים הגדולים בבונדסליגה; כשפרש ב-1989, עמדו לזכותו 98 שערים ב-308 הופעות בליגה הגרמנית הבכירה - יותר מכל שחקן זר אחר לפניו. במובן מסוים הקדימה ההצלחה של בום-קון את זמנה. הכדורגל בארצו לא היה מפותח דיו אז. הליגה המקצוענית הקוריאנית (K-League) נוסדה רק ב-1983; הנבחרת הלאומית העפילה לראשונה מזה שלושים ושתיים שנה למונדיאל רק ב-1986. במקסיקו 1986 שיחק אמנם בום-קון עם הנבחרת, לאחר שנעדר ממנה שמונה שנים. אולם את הפריחה שבאה אחר כך, שהתבטאה בשש הופעות רצופות נוספות במונדיאל, החמיץ כשחקן, אף שהיה לו בה חלק כמאמן. עם שובו לקוריאה פנה לעסוק בפיתוח הכדורגל בה. הוא הקים רשת של בתי ספר לכדורגל ואימן את קבוצת אולסן יונדאי הוראנג-אי מהליגה הקוריאנית, במשך שלוש שנים (1991–1994). ב-1997 מונה למאמן הנבחרת הלאומית, אותה הצעיד להעפלה למונדיאל 1998 בצרפת, ולהדחה נוספת מהטורניר כבר בשלב הבתים הראשון. לאחר התבוסה הכואבת 5-0 להולנד של חוס הידינק, פוטר מתפקידו. אז האשים בתקשורת את ההתאחדות הקוריאנית על שלא הציעו בונוסים ראויים, והוסיף על כך את הטענה שתוצאות משחקי הכדורגל המקצועני בקוריאה נקבעות מראש. ההתאחדות הקוריאנית הטילה עליו עונש מיידי של הרחקה לחמש שנים. הוא עזב את קוריאה עם אשתו. הידינק החליף אותו בתפקיד מאמן נבחרת קוריאה הדרומית, ובהמשך הוביל אותה להישג הגדול (מקום רביעי) במונדיאל 2002, אותו אירחה. לאחר שאימן במשך כשנה וחצי את קבוצה שנג'ן פינגאן מהליגה הסינית וזכה באליפות, חזר לקוריאה ועבד כפרשן בטלוויזיה שם. ב-2003 שב לליגה הקוריאנית כמאמנה של סוואן סמסונג בלו-וינגס, עימה זכה באליפות ב-2004. בנו, צ'ה דו-רי, שיחק כמו אביו לפניו, בליגה הגרמנית ובנבחרת קוריאה הדרומית. מדיה וקבצים בנושא צ'ה בום-קון בוויקישיתוף צ'ה בום-קון, באתר Transfermarkt צ'ה בום-קון, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) צ'ה בום-קון, באתר WorldFootball.net צ'ה בום-קון, באתר National Football Teams צ'ה בום-קון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt כל ההופעות הבינלאומיות באתר rsssf.com אשר גולדברג, סיוט ושמו צ'ה בום קון, באתר הארץ, 2 ביוני 2002 רמי היפש, כוכב ענק כבר היה להם, באתר הארץ, 26 במאי 2002
לקסינגטון

לקסינגטון (באנגלית: Lexington), המכנה עצמה "בירת הסוסים העולמית", היא עיר במדינת קנטקי בארצות הברית. העיר השנייה בגודלה במדינה אחרי לואיוויל וממוקמת במקום ה-70 ברשימת הערים הגדולות בארצות הברית, אוכלוסייתה מנתה 308,428 נפש בשנת 2013. בין האתרים המרכזיים בעיר: פארק הסוסים של קנטקי (Kentucky Horse Park), מסלולי מרוצי הסוסים "קינלנד" ו"רד מייל"; מפעל חמאת הבוטנים "ג'יף" (המייצר יותר חמאת בוטנים מכל מפעל אחר בעולם), אוניברסיטת טרנסילבניה(אנ') ואוניברסיטת קנטקי. בכל שנה ביוני מתקיים בעיר פסטיבל מוזיקת בלוגראס. בשנת 2010 נערכו משחקי הרכיבה העולמיים בלקסינגטון. לקסינגטון הוקמה ביוני 1775 בווירג'יניה (17 שנים לפני שקנטקי הפכה למדינה). קבוצה של חלוצים בראשות ויליאם מק'קונל חנתה ביובלי ערוץ האלקהורן (נקרא "הזרם העירוני" ומוטה תחת רח' ויין), באזור "מעיינות מק'קונל" על שמו. לאחר ששמעו על ניצחונם של המתיישבים בקרבות לקסינגטון וקונקורד ב-19 באפריל 1775, הם קראו למחנה שלהם "לקסינגטון", על שם לקסינגטון, מסטוצ'סטס. בגלל החשש ממתקפות אינדיאנים, התיישבות הקבע נדחתה בארבע שנים נוספות. ב-1779 קולונל רוברט פטרסון ו-25 איש נוספים הגיעו מפורט הארוד והקימו מבני קבע. העיר לקסינגטון הוקמה ב-6 במאי 1782, בהחלטה של המועצה הכללית של וירג'יניה. העיר התפתחה וב-1820 כבר הייתה אחת הערים הגדולות והעשירות ממערב להרי האלגהני, וזכתה לכינוי "אתונה של המערב". אחד מהתושבים המפורסמים של העיר באותן שנים היה ג'ון ווזלי האנט, שהפך למליונר הראשון ממערב להרי האלגהני. הכלכלה הסתמכה על עבדות וב-1850 חמישית מתושבי המדינה היו עבדים ובלקסינגטון היה הריכוז הגבוה ביותר של עבדים בכל קנטקי. המדינה ניסתה להפגין נייטרליות בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית. גם אברהם לינקולן וגם ג'פרסון דייוויס נולדו בקנטקי (כשרק שנה אחת ו-100 מילין מפרידים ביניהם) ושניהם גם התגוררו תקופת מה בלקסינגטון: דייוויס למד באוניברסיטת טרנסילבניה ב-1824-1823. רעייתו של לינקולן, מרי טוד לינקולן נולדה וגדלה בעיר והזוג ביקר בעיר מספר פעמים לאחר נישואיהם ב-1842. מרפאת הגמילה מסמים הראשונה בעולם, "המרכז למחקר התמכרויות", הוקמה ב-1935 בלקסינגטון; הבניין משמש ככלא פדרלי. בעיר התקיים ב-1947 המפגש הראשון של מכורים אנונימיים. בנוסף, מספר חברות גדולות מחזיקות מרכזים בלקסינגטון: ACS (חברה המספקת שירותי מיקור חוץ בתחום המחשבים; אחת מ-500 החברות הגדולות בארצות הברית על פי כתב העת פורצ'ן (Fortune 500) לקסמרק (יצרנית מדפסות ומוצרים אחרים לעיבוד חזותי) חברת המזגנים Trane בית המסחר המקוון אמזון טויוטה קנטקי אשלי ג'אד, שחקנית (נולדה בקליפורניה, גדלה בקנטקי) ג'פרסון דייוויס, נשיא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, התגורר מספר שנים בעיר סטיב זאן, שחקן (מתגורר בקנטקי) מרי טוד לינקולן, רעייתו של הנשיא אברהם לינקולן (נולדה וגדלה בעיר) ג'ורג' קלוני, שחקן (נולד וגדל בעיר) בלקסינגטון גרים כ-2,500 יהודים, כ-1% מכלל תושבי העיר. בעיר שני בתי כנסת - "אוהבי ציון" המשתייך ליהדות המסורתית (קונסרבטיבית) ו"טמפל עדת ישראל"[1] הרפורמי. רבת בית הכנסת הקונסרבטיבי, שרון כהן, היא הרבה הראשונה של התנועה בדרום ארצות הברית; בית הכנסת מחזיק גם חברותא[2]. בית הכנסת הרפורמי הוקם ב-1 בנובמבר 1903, והוא אחד הוותיקים בדרום ארצות הברית. בנוסף, באוניברסיטת קנטקי פעיל ארגון הלל לסטודנטים יהודיים. מדיה וקבצים בנושא לקסינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לקסינגטון (באנגלית) לקסינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שלושת הקופים החכמים

שלושת הקופים החכמים (נקרא גם: לא ראיתי, לא שמעתי, לא אמרתי) הוא סמל עממי, שמקורו במזרח הרחוק, שהופיע ככל הנראה לראשונה ביפן, ובו מתוארים שלושה קופים: האחד מכסה בידיו את פיו, השני מכסה את עיניו, והשלישי מכסה את אוזניו. אלה מסמלים פתגם מזרחי עתיק: "אל תראו רוע, אל תשמעו רוע, אל תדברו רוע". הפתגם, המטיף להימנעות מהרוע, נובע מן האמונה כי העיסוק ברוע יוצר רוע. השמות היפניים של הקופים הם (בהתאמה): איוואזרו, מיזארו וקיקזארו. השמות מורכבים מהפעלים "איווה" (לדבר), "מי" (לראות), "קיקה" (לשמוע) וסיומת השלילה "-זארו". על פי הפרשנות הנפוצה בימינו, ובשונה מן המשמעות המקורית, הסמל מתאר מצב בו אדם מסוים, היודע כי נעשה עוול בסביבתו, בוחר להעלים עין מן המתרחש ולא להתערב בנעשה. הגרסה המלאה היא עם קוף רביעי, סזארו, המכסה את אבריו המוצנעים, או מצליב ידיו. משמעותו, "אל תעשה רע". קוף זה מופיע בהמאמרות של קונפוציוס. אומרטה קוף ובבואת הירח במים מדיה וקבצים בנושא שלושת הקופים החכמים בוויקישיתוף ערן מינהר, קוף אחרי יפן, בפודקאסט "מינהר הזמן", 15 במרץ 2020 שלושה קופים חכמים / קרן ברג - מרכז הקבלה, באתר מרכז הקבלה, ‏17 באוגוסט 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטולי טימושצ'וק

אנטולי אלכסנדרוביץ' טימושצ'וק (באוקראינית: Анатолій Олександрович Тимощук; נולד ב-30 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר ומאמן אוקראיני. טימושצ'וק הוא שיאן ההופעות של נבחרת אוקראינה עם 144 הופעות. אנטולי טימושצ'וק נולד בעיר לוצק למשפחה ספורטיבית. אביו שיחק כדורגל כחובבן ואחותו הגדולה שיחקה בקבוצה בקייב ואף שימשה כקפטן נבחרת הנערות, עד שנאלצה לפרוש בשל פציעה. בגיל 6 החל טימושצ'וק ללכת לאימונים. מאמנו הראשון היה ולדימיר באיסרוביץ', והוא התאמן תחתיו במשך שמונה שנים. בקבוצת הילדים שיחק בין היתר בטורנירים אזוריים. בהמשך עבר לבית ספר רגיל ושם למד עד סיום לימודיו. בהמשך טימושצ'וק למד לתואר ראשון ב"ספורט אולימפי ומקצועי" באוניברסיטה. לאחר שסיים את הלימודים בפנימייה בקייב, טימושצ'וק שיחק בקבוצת ווהלין לוצק בשל הקרבה לבית. במשחקו הראשון נכנס כמחליף כאשר קבוצתו הייתה בפיגור 1:0, כבש את שער השוויון ובישל את שער הניצחון במשחק. לאחר מכן, קיבל מספר הצעות מצ'רנומורץ אודסה ומטירול מאוסטריה. בטירול לא הושגה הסכמה כספית והוא חזר לאוקראינה. טימושצ'וק הגיע לשחק בקבוצת שחטאר דונצק, שם שיחק כחלוץ וכקשר ועם השנים אף התמנה לקפטן שלה ועמה זכה בשלוש אליפויות אוקראיניות ושלושה גביעים. בשנת 2007 עבר טימושצ'וק לרוסיה לקבוצת זניט סנקט פטרבורג, עמה זכה באליפות ובגביע אופ"א. ב-20 במאי 2009 חתם טימושצ'וק בקבוצת באיירן מינכן הגרמנית, במדיה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ובליגת האלופות. בתום עונת 2012/2013 חזר לקבוצת זניט סנקט פטרבורג. ב-5 ביולי 2015 חתם בקאיראט אלמטי הקזחית במדיה זכה בגביע הקזחי ב-2015 ובסופר הקזחי ב-2016. ב-10 בפברואר 2017 פרש ממשחק פעיל וכחודש לאחר מכן מונה לעוזר המאמן הראשי של זניט סנקט פטרבורג. ב-9 במרץ 2022, החליטה ההתאחדות לכדורגל באוקראינה לשלול מטימושצ'וק את תעודת המאמן שלו ואת תואר שיאן ההופעות של הנבחרת [דרושה הבהרה], בעקבות החלטתו להישאר לעבוד ברוסיה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה. שחטיור דונצק אליפות אוקראינה – 2002, 2005, 2006 הגביע האוקראיני – 2001, 2002, 2004 הסופר קאפ האוקראיני – 2005 זניט סנקט פטרבורג אליפות רוסיה – 2007, 2014/2015 הסופר קאפ הרוסי – 2008 גביע אופ"א – 2008 הסופר קאפ האירופי – 2008 באיירן מינכן אליפות הבונדסליגה – 2010 ,2013 הגביע הגרמני – 2010 ,2013 ליגת האלופות – 2013 קאיראט אלמטי הגביע הקזחי: 2015 הסופר קאפ הקזחי: 2016 מדיה וקבצים בנושא אנטולי טימושצ'וק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנטולי טימושצ'וק אנטולי טימושצ'וק, ברשת החברתית פייסבוק אנטולי טימושצ'וק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנטולי טימושצ'וק, ברשת החברתית אינסטגרם אנטולי טימושצ'וק, באתר Transfermarkt אנטולי טימושצ'וק, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אנטולי טימושצ'וק, באתר Soccerway אנטולי טימושצ'וק, באתר WorldFootball.net אנטולי טימושצ'וק, באתר National Football Teams אנטולי טימושצ'וק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מערכת ONE, ‏תאריו נשללו: אוקראינה הענישה את טימושצ'וק, באתר ONE‏, 9 במרץ 2022
אלקטרה

האם התכוונתם ל... במיתולוגיה היוונית: אלקטרה (מיתולוגיה) – בתם של אגממנון וקליטמנסטרה ממיקנה אלקטרה (נימפה) – אחת הפליאדות, אמן של דרדנוס, לסיאון והרמוניה, שנולדו מזאוס אלקטרה (אוקיינידית) – אחת האוקיינידים, בתם של אוקיינוס וטתיס, בנותיה איריס וההרפיות נולדו מתאומס תסביך אלקטרה – מושג בפסיכולוגיה, על שמה של אלקטרה ממיקנה שהרגה את אמה אלקטרה (כוכב) – כוכב בצביר הפליאדות, על שם הנימפה מהמיתולוגיה היוונית מחזות: אלקטרה (אוריפידס) – מחזה של אוריפידס אלקטרה (סופוקלס) – מחזה של סופוקלס אלקטרה (אופרה) – אופרה מאת ריכרד שטראוס אלקטרה רקורדס – חברת תקליטים, חברת בת של ורנר מיוזיק גרופ אלקטרה (להקה) – להקה ישראלית אלקטרה (קומיקס) – קומיקס מבית מארוול קומיקס אלקטרה (סרט) – סרט משנת 2005 המבוסס על קומיקס דרדוויל של מארוול קומיקס כרמן אלקטרה – דוגמנית, שחקנית וזמרת אמריקאית חברות מקבוצת אלקו: אלקטרה (חברה) – חברה ציבורית ישראלית המתמקדת בתחומי התשתיות לבנייה ונדל"ן. אלקטרה מוצרי צריכה – מייצרת ומשווקת מוצרי חשמל ומיזוג אוויר, תחת המותג "אלקטרה" ומייבאת משווקת מוצרי חשמל של יצרנים אחדים אלקטרה נדל"ן – חברת נדל"ן אלקטרה אפיקים אלקטרה תשתיות אלקטרה בנייה אלקטרה פאוור – חברת אנרגיה
קבוצה

האם התכוונתם ל... במדעים מדויקים קבוצה (מתמטיקה) – מושג יסודי במתמטיקה העומד בבסיס תורת הקבוצות. קבוצה (מבנה נתונים) – מבנה נתונים מופשט במדעי המחשב, המדמה קבוצה מתמטית סופית. קבוצה (כימיה) – טור בטבלה המחזורית. קבוצה פונקציונלית – בכימיה, קבוצת אטומים בתרכובת, המשפיעה באופן מכריע על התנהגותה הפיזיקלית והכימית. קבוצת כוכבים – אוסף של כוכבים שבמבט מכדור הארץ נראים קרובים זה לזה על כיפת השמיים. קבוצת גלקסיות – אוסף של מספר גלקסיות, אשר מוחזקות ביחד על ידי כוח כבידה משותף. בספורט קבוצת ספורט קבוצת כדורגל קבוצת כדורסל קבוצת כדורעף אחר קבוצה חברתית – יחידה חברתית של שני אנשים או יותר שמקיימים ביניהם יחסי גומלין יציבים. בדמוגרפיה – חלק מוגדר מהאוכלוסייה בעל תכונה או תכונות משותפות, למשל קבוצת גיל. ראו דמוגרפיה#מגזר. קבוצה (הדרכה) – יחידה בסיסית במבנה הארגוני של תנועות וארגוני נוער. קבוצה מונחית – צורת התארגנות חברתית בעלת מטרה מוגדרת, הכוללת חברי קבוצה ומנחה. טיפול קבוצתי – שיטת פסיכותרפיה בה מטפל אחד או יותר מטפלים בקבוצה קטנה של מטופלים יחד. קבוצת דיון – באינטרנט היא רשת של שרתים המאפשרים למשתמשים בהם לדון בנושאים שונים בעזרת תוכנה ייעודית. קבוצה (התיישבות) – צורת התיישבות שיתופית הדומה לקיבוץ. קבוצת רכישה – קבוצת אנשים המתאגדת יחד על מנת לבנות מבנה מגורים. קבוצת אינטרס או קבוצת בעלי עניין – ארגון שמטרתו להשפיע על החלטות המתקבלות על ידי הרשויות. קבוצת חברות – תשלובת, ראו קונצרן (כלכלה).
שחמט לואיס

שחמט לואיס (באנגלית: Lewis chessmen) הוא אוסף כלי שחמט מימי הביניים. המומחים סבורים כי כלי השח נוצרו בנורווגיה, ככל הנראה בטרונדהיים (מקום בו נמצאו כלי שח דומים), במהלך המאה ה-12. באותה תקופה היו איי ההברידים החיצוניים וחלק גדול מאיי סקוטלנד בשליטת נורווגיה. ההיסטוריונים סבורים כי מערכת כלי השחמט הוחבאה במהלך העברתם להתיישבות נורדית בחופה המזרחי של אירלנד. מרבית כלי השחמט עשויים משנהב של ניבתן, ויתרתם עשויה משן לוויתן. 78 הכלים שנתגלו יוצרים יחד ארבע או חמש מערכות של כלי שחמט - שתי מערכות מהן מלאות. סה"כ ישנם שמונה מלכים, שמונה מלכות, 16 רצים, 15 פרשים, 12 צריחים ו-19 רגליים. כל כלי המשחק הם בדמות אנשים, למעט הרגליים. הפרשים מפוסלים כדמויות אדם הרכובות על סוסים קטנים ומחזיקות בידיים חניתות ומגינים. על חלק מכלי המשחק נמצאו כתמים אדומים - דבר המעיד כנראה שבאמצעות צבעים אדומים הבדילו בין הצדדים המשחקים (בניגוד לכלי המשחק המודרניים הצבועים שחור ולבן). כלי המשחק התגלו בשנת 1831 על חוף חולי במפרץ איג על האי לואיס, בהברידים החיצוניים שבסקוטלנד. אין תעוד מפורט באשר לאופן מציאת הכלים, אולם על פי עדויות שנשמרו הם נמצאו בתוך מבנה עשוי אבן שנקבר על ידי החולות. כלי השחמט הוצגו בפגישה של האגודה לעתיקות של סקוטלנד ב-11 באפריל 1831. לאחר מכן נרכשו 10 מכלי המשחק על ידי קירקפטריק שארפ (Kirkpatrick Sharpe), והיתרה על ידי המוזיאון הבריטי. שארפ רכש כלי נוסף ומכר את כלי השח שברשותו ללורד לונסבורו, אשר מכר את הכלים בשנת 1888 לאגודת העתיקות של סקוטלנד. אגודת העתיקות תרמה את כלי השח למוזיאון המלכותי שבאדינבורו. שני מלכים ושתי מלכות. פרשים ורצים. העתק של אחד המלכים כלי המשחק המצויים במוזיאון בסקוטלנד כלי המשחק במוזיאון הבריטי הסגנון הייחודי של כלי המשחק היווה השראה לסדרת ההנפשה "Noggin the Nog". כלי המשחק היוו השראה לכלי משחק שחמט הקוסמים בסרט הקולנוע הארי פוטר ואבן החכמים משנת 2001. דאגי מקלין כתב שיר בשם Marching Mystery המתבסס על כלי המשחק. N. Stratford, The Lewis chessmen and the enigma of the hoard (The British Museum Press, 1997) Michael Taylor, The Lewis Chessmen (British Museum Publications Limited) HJR Murray, A History of Chess (Oxford University Press) מדיה וקבצים בנושא שחמט לואיס בוויקישיתוף תיאור המוצג באתר המוזיאון הבריטי שחמט לואיס באתר Chez.com
ספנות

סַפָּנוּת היא התהליך הפיזי הכרוך בהובלת אנשים או מטענים בדרך הים. ספנות כוללת את מכלול הפעולות הכרוכות בעיסוק בכלי שיט. עם השנים התרחב המונח לתיאור של מכלול הפעולות הכרוכות בתובלה ימית, בהן העיסוק בהובלה יבשתית כחלק מהתהליך. כיום, בשל המורכבות שבהובלת הסחורות, בים, באוויר וביבשה, התפתח תחום הספנות לחלק מענף הלוגיסטיקה. הספנות במדינת ישראל, היא בין המפותחות בעולם, בעיקר בזכות סמיכותה של הארץ לצירי מסחר גלובליים בין אירופה, מדינות המפרץ וארצות המזרח הרחוק. בנוסף, היות שישראל באופן היסטורי מוקפת אויבים מעבר לגבולותיה היבשתיים ולכן 99% מפעילות הסחר הוא באמצעות הספנות[דרוש מקור]. לשכת הספנות הישראלית, מייצגת כ-60 חברות ספנות הפועלות בישראל, באמצעות נציגים או סוכנים. הפעילות הספנותית בישראל מתרכזת בנמלי המסחר הנמצאים בשליטת הממשלה באשדוד, בחיפה ובאילת ובנמל המספנות בחיפה, שהוא נמל פרטי. נמלי חדרה ואשקלון, משמשים את הספנות לצורך אספקת דלק ופחם. במהלך שנת 2021 הסתיימה הקמתם של שני נמלים חדשים בישראל – נמל המפרץ בחיפה ונמל הדרום באשדוד. סחר בין-לאומי נמל אוניית מכולות השפעות סביבתיות של ספנות ספנות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספנות, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ימאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית סלאוקוס

שושלת בית סלאוקוס שלטו בממלכה הסלאוקית, שנוסדה בידי אבי השושלת, סלאוקוס הראשון (ניקטור, "המנצח"; חי בשנים 358 עד 281 לפנה"ס לערך). סלאוקוס הראשון היה אחד מהגנרלים של אלכסנדר הגדול, והוא ייסד את הממלכה הסלאוקית לאחר מותו של אלכסנדר בשנת 323 לפנה"ס. בתחילה השתרעה הממלכה על שטחי מסופוטמיה, אסיה הקטנה, סוריה, ארץ ישראל, המישור האיראני, ועד לנהר האינדוס (בפקיסטן של ימינו). הוא ייסד את בירת הממלכה, סלאוקיה על החידקל, בשנת 305 לפנה"ס בערך. להלן רשימת בני בית סלאוקוס ששלטו בממלכה, על-פי סדר שנות שלטונם (בכמה מהמקרים שנות השלטון חופפות, בשל שליטים שהיו עוצרים של מלכים-ילדים או בשל חלוקה של הממלכה): סלאוקוס הראשון (ניקטור), אחשדרפן 311 עד 305 לפנה"ס; מלך, 305 עד 281 לפנה"ס אנטיוכוס הראשון (סוטר), מלך עם אביו מאז 291, ובעצמו 281 עד 261 לפנה"ס אנטיוכוס השני (תיאוס), 261 עד 246 לפנה"ס סלאוקוס השני (קליניקוס), 246 עד 225 לפנה"ס סלאוקוס השלישי (קראונוס), 225 עד 223 לפנה"ס אנטיוכוס השלישי (הגדול), 223 עד 187 לפנה"ס סלאוקוס הרביעי (פילופטור), 187 עד 175 לפנה"ס אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס), 175 עד 164 לפנה"ס - בימיו החל מרד החשמונאים. אנטיוכוס החמישי (איופטור), 164 עד 162 לפנה"ס דמטריוס הראשון (סוטר), 161 עד 150 לפנה"ס אלכסנדר הראשון (באלאס), 154 עד 145 לפנה"ס דמטריוס השני (ניקטור), כהונה ראשונה: 145 עד 138 לפנה"ס אנטיוכוס השישי (דיוניסוס), 145 עד 140 לפנה"ס (?) דיודוטוס טריפון, 140 (?) עד 138 לפנה"ס אנטיוכוס השביעי (סידטס), 138 עד 129 לפנה"ס דמטריוס השני (ניקטור), כהונה שנייה: 129 עד 126 לפנה"ס אלכסנדר השני (זבינס), 129 עד 126 לפנה"ס קלאופטרה תאה, 126 עד 123 לפנה"ס סלאוקוס החמישי (פילומטור), 126 עד 125 לפנה"ס אנטיוכוס השמיני (גריפוס), 125 עד 96 לפנה"ס אנטיוכוס התשיעי (קיזיקנוס), 114 עד 96 לפנה"ס סלאוקוס השישי (אפיפאנס), 96 עד 95 לפנה"ס אנטיוכוס העשירי (איוסבס פילופטור), 95 עד 92 או 83 דמטריוס השלישי (איוקארוס), 95 עד 87 לפנה"ס אנטיוכוס האחד עשר (אפיפאנס), 95 עד 92 לפנה"ס פיליפוס הראשון (פילדלפוס), 95 עד 84/83 לפנה"ס אנטיוכוס השנים עשר (דיוניסוס), 87 עד 84 לפנה"ס (בין השנים 83 עד 69 לפנה"ס שלט בממלכה טיגראנס הגדול, מלך ארמניה) סלאוקוס השביעי (קיביוסאקטס), שנות ה-70 עד שנות ה-60 של המאה ה-1 לפנה"ס אנטיוכוס השלושה עשר (אסיאטיקוס), 69 עד 64 לפנה"ס פיליפוס השני פילורומאיוס, 65 עד 63 לפנה"ס
שוואץ (מחוז)

שוואץ הוא מחוז במזרח מדינת טירול שבאוסטריה. שכניו הם: בוואריה בצפון, המחוזות קופשטיין וקיצביהל ומדינת זלצבורג במזרח, איטליה בדרום ומחוז אינסברוק במערב. המחוז משתרע על 1.843.18 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 85,187 תושבים נכון ל 2022. במחוז ישנן 39 עיירות ובירתו היא העיירה שוואץ. במחוז נמצא חלק מעמק נהר אין וכל עמק צילרטל, ועוברים מספר רכסי הרים. מדיה וקבצים בנושא שוואץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שוואץ ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.