laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וילהלם השני, מלך וירטמברג

וילהלם השני, מלך וירטמברג (שמו המלא בגרמנית: Wilhelm Karl Paul Heinrich Friedrich, Herzog von Württemberg; ‏25 בפברואר 1848 – 2 באוקטובר 1921), היה מלכה האחרון של ממלכת וירטמברג. וילהלם נולד ב-25 בפברואר 1848 בעיר שטוטגרט שבממלכת וירטמברג, לפרידריך, נסיך וירטמברג ולקתרינה, נסיכת וירטמברג, בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג. לאחר מותו של דודו קרל הראשון, מלך וירטמברג, עלה וילהלם לשלטון בממלכת וירטמברג. וילהלם היה מלך מאוד פופולרי, והיה מכונה "האדון המלך". וילהלם היה יוצא לטייל בפארקים בשטוטגרט לבד עם שני כלביו, ללא ליווי של שומרי ראש. כמו כן, וילהלם שהיה חובב יאכטות, טרח בהקמת מועדון היאכטות המלכותי של וירטמברג באגם קונסטנץ. ב-23 ביולי 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, קיבל וילהלם דרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית. לאחר תבוסת גרמניה במלחמה, נאלץ וילהלם להתפטר מתפקידו ב-30 בנובמבר 1918. לאחר התפטרותו התגורר וילהלם בבבנהאוזן, עד למותו ב-2 באוקטובר 1921. ב-15 בפברואר 1877 התחתן וילהלם בארולזן עם מריה, נסיכת ולדק ופירמונט (1857–1882), בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו. ממנה היו לו 3 ילדים: פאולינה, נסיכת וירטמברג (19 בדצמבר 1877 - 7 במאי 1965); התחתנה בשנת 1898 עם וילהלם פרידריך, נסיך ויד (1872–1945). אולריך, נסיך וירטמברג (28 ביולי 1880 - 28 בדצמבר 1880). בת שמתה בעת לידתה (24 באפריל 1882). מריה מתה ב-30 באפריל 1882 בשטוטגרט, כתוצאה מסיבוכים מהלידה של הילד השלישי שלה. וילהלם, שכבר היה בדיכאון בעקבות מותו של בנו יחידו, אמר שמעולם לא התאושש ממכה זו. ב-8 באפריל 1886 התחתן וילהלם בביקבורג עם שרלוטה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1864–1946), בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו. ממנה לא היה לו ילדים. מדיה וקבצים בנושא וילהלם השני, מלך וירטמברג בוויקישיתוף וילהלם השני, מלך וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מות מלך וירטמברג, דואר היום, 6 באוקטובר 1921
DGSE

המנהל הכללי לביטחון חוץ (בצרפתית: Direction générale de la sécurité extérieure; ‏בראשי תיבות: DGSE) הוא שמה של סוכנות הביון של צרפת, הפועלת לאיסוף מידע ביטחוני מחוץ לגבולותיה. הסוכנות נוסדה בשנת 1982 והמטה שלה נמצא ברובע העשרים של פריז. הסוכנות כפופה למשרד הכוחות המזוינים ומשתפת פעולה עם סוכנות הביון הפנימית, ה-DGSI (המינהל הכללי לביטחון פנים). הסוכנות מונחת על ידי מועצת המודיעין הלאומית. בין ראשיו הבולטים במהלך השנים ניתן למנות את האדמירל פייר לקוסט. כיום עומד בראש הארגון ברנאר אמייה (מאז יוני 2017). מנהל הארגון וסגנו ממונים ישירות על ידי נשיא צרפת. הארגון מחולק לארבעה אגפים ראשיים, המתפקדים כאוספי מידע שטח ומידע לווייני: אגף טכנולוגי - העוסק בניתוח מידע מודיעיני ממקורות כגון לוויינים וציתות תקשורתי. אגף המנהל. אגף האבטחה האגף להערכה אסטרטגית. האגף למודיעין פוליטי האגף הטכנולוגי לאיסוף מודיעין - העוסק במבצעים חשאיים באמצעות הפעלת סוכנים וסייענים. האגף המבצעים (Action Division) - אגף האמון על המבצעים המיוחדים. הטבעת האונייה ריינבו וורייר - בשנת 1985 פוצצו סוכני הארגון ספינה של גרינפיס בהוראה ישירה מאת נשיא צרפת דאז, פרנסואה מיטראן. בשנים האחרונות ניהל הארגון מספר רב של מבצעים חשאיים ללוחמה בטרור כנגד אל-קאעידה ודאעש[דרוש מקור]. בין היתר פעלו אנשיו, בשיתוף עם יחידות מיוחדות של צבא צרפת בסומליה, במאלי, בסוריה ובעיראק. מדיה וקבצים בנושא DGSE בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של DGSE שי לוי, ‏עסוקים: הכירו את היחידות המיוחדות של צרפת, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2015. מערכת וואלה! חדשות‏, נלחמים בטרור בטולוז: קווים לדמות הביון הצרפתי, באתר וואלה, 21 במרץ 2012. סוכנויות הידיעות, גם צרפת עקבה אחרי השיחות של האזרחים, באתר nrg‏, 4 ביולי 2013. יוסי מלמן, ראש הביון הצרפתי לשעבר: ניסינו לפגוע בשגרירות איראן בביירות לאחר פיגוע נגד חיילינו, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010. לה מונד, המודיעין הצרפתי הזהיר את ארה"ב לפני 11 בספטמבר, באתר הארץ, 17 באפריל 2007. DGSE, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוסי מלמן, ראש הביון הצרפתי לשעבר: ניסינו לפגוע בשגרירות איראן בביירות לאחר פיגוע נגד חיילינו, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010. אנשיל פפר, המחאה המזויפת של צרפת על מעקבי ה-NSA, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2013. חדשות נענע, נשיא צרפת "אישר אישית" לפוצץ את ספינת גרינפיס, באתר nana10‏, 10 ביולי 2005. סוכנויות הידיעות, חילוץ צרפתי כושל בסומליה: חייל וקצין חטוף נהרגו, באתר ynet, 12 בינואר 2013. שי לוי, ‏עסוקים: הכירו את היחידות המיוחדות של צרפת, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2015.
וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן

וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן (בגרמנית: Wilhelm II, Kurfürst von Hessen;‏ 28 ביולי 1777 – 20 בנובמבר 1847), היה הנסיך הבוחר מהסן, ששלט בנסיכות בתקופת מהפכות 1830. וילהלם נולד ב-28 ביולי 1777 בהנאו לוילהלם, לימים רוזן הסן-קאסל והנסיך הבוחר מהסן, ולוילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. ב-27 בפברואר 1821 מת אביו וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, ובמקומו עלה וילהלם לשלטון. בתקופת שלטונו של וילהלם, שהיה רודף בצע ושקוע ביחסיו עם אשתו ופילגשיו, התגברה ההתנגדות לשלטונו האבסולוטי, וגברה הדרישה להנהיג חוקה ליברלית בנסיכות. לאחר מהפכת יולי 1830 בפריז החלו מהומות בנסיכות, וב-6 בינואר 1831 חתם וילהלם השני על חוקה יותר ליברלית, וב-30 בספטמבר 1831 פרש להנאו, ובנו פרידריך מונה לשליט בפועל בנסיכות. גם תחת שלטונו של פרידריך המשיכו המחלוקות עם האופוזיציה, וחשודים פוליטיים נעצרו ונרדפו. ב-20 בנובמבר 1847 מת וילהלם בפרנקפורט, ובנו פרידריך עלה לשלטון באופן רשמי כפרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן. ב-13 בפברואר 1797 התחתן וילהלם עם אוגוסטה, נסיכת פרוסיה, שהייתה בתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. ממנה היו לו 6 ילדים: וילהלם (9 באפריל 1798 - 25 באוקטובר 1800). קרולינה (29 ביולי 1799 - 28 בנובמבר 1854). לואיזה (3 באפריל 1801 - 28 בספטמבר 1803). פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן (20 באוגוסט 1802 - 6 ביוני 1875), התחתן עם גרטרוד פלקנשטיין מהנאו. מריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל (6 בספטמבר 1804 - 1 בינואר 1888), התחתנה עם ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. פרדיננד (9 באוקטובר 1806 - 21 בנובמבר 1806). וילהלם התגורר החל משנת 1821 עם פילגשו אמיליה ארטלפ, שהייתה בתם של יוהאן כריסטיאן ארטלפ ואגנס סופיה לואיזה וייסנבורג, ולאחר מותה של אשתו בשנת 1841 אף התחתן עימה בנישואים מורגנטיים. ממנה היו לו 8 ילדים (חלקם נולדו כשהייתה פילגשו), אשר נשאו בתארים "רוזני רייכנבך-ליוניץ": לואיזה אמיליה (26 בפברואר 1813 - 3 באוקטובר 1883), התחתנה עם קרל, רוזן בוזה. יוליוס (4 באוקטובר 1815 - 15 בינואר 1822). גוסטב קרל (24 באוגוסט 1818 - 26 בספטמבר 1861), התחתן עם קלמנטינה ריכטר. אמליה וילהלמינה (21 בדצמבר 1816 - 28 בדצמבר 1858), התחתנה עם וילהלם, רוזן ליקנר. אמיליה (8 ביוני 1820 - 30 בינואר 1891), התחתנה עם פליקס, רוזן ציכי-פראריס. פרדריקה (16 בדצמבר 1821 - 23 בפברואר 1898), התחתנה עם וילהלם, ברון דוגנר. וילהלם (29 ביוני 1824 - 19 בינואר 1866), התחתן עם הלנה אמליה, ברונית גלר פון ראוונסבורג. הלנה (8 באוגוסט 1825 - 14 במרץ 1898), התחתנה עם אוסוולד, ברון פבריץ. ב-28 בפברואר 1843 התחתן וילהלם עם קרולינה פון ברלפש, שהייתה בתו של לודוויג הרמן, ברון ברלפש. ממנה לא היו לו ילדים. מדיה וקבצים בנושא וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן בוויקישיתוף וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מועצה אזורית השרון התיכון

מועצה אזורית השרון התיכון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בדרום למועצה אזורית הדר השרון בצפון. המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית הדר השרון וטירה, בדרום במועצה אזורית הירקון, כפר סבא וקלקיליה, במזרח בקלקיליה ואזור השומרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון ורעננה. המועצה הוקמה ביוני 1951, על-פי החלטה מ2 למאי 1951 (פורסם 31.5.1951), וכללה בעת הקמתה את הקיבוצים: רמת הכובש, אייל וניר אליהו, את המושבים: ירחיב, צופית, גן חיים ושדה ורבורג ואת החווה החקלאית תל אשר. בעת ההקמה התקיים דיון האם לצרף למועצה גם את נווה ימין שישבה על קרקעות שהוכללו בתחומי השיפוט של כפר סבא והוחלט לצרפה למועצה, הגם שהצירוף הרשמי התבצע רק בשנת 1955. בשנת 1953, הצטרף היישוב החדש, שדי חמד למועצה. על יישובי המועצה נמנה גם פרדס גן חיים, בית ברל וקלמניה. בשנת 1967 צורף היישוב החדש צור נתן למועצה. כך נכללו במועצה סך הכל 13 יישובים. כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית הירקון. אולם רק בשנת 1980 היא התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית מפעלות אפק להרכבת מועצה אזורית דרום השרון. בראש המועצה עמד בראשיתה עובדיה פורת. בשנת 1953 החליף אותו יעקב לנדוי, שכיהן בתפקיד בכל ימי קיום המועצה ואף עמד בראש המועצה המאוחדת דרום השרון, בראשיתה. פרדס גן חיים 1928 רמת הכובש, קיבוץ, נוסד 1932 צופית, מושב, נוסד 1933 גן חיים, מושב, נוסד 1935 שדה ורבורג, מושב, נוסד 1938 אייל, קיבוץ, נוסד 1949 ירחיב, מושב, נוסד 1949 ניר אליהו, קיבוץ, נוסד 1950 שדי חמד, נוסד 1952 צור נתן, נוסד 1966 בית ברל קלמניה נווה ימין תל אשר (סך הכל: 13 יישובים). המבקר מצביע על ליקויים בשלוש מועצות אזוריות בשרון, דבר, 24 בדצמבר 1964 שירותים נאותים במועצה אזורית השרון התיכון, דבר, 2 בפברואר 1972 מועצות אזוריות חדשות, חרות, 16 באפריל 1951 יישובי השרון בהתפתחותם, הצופה, 22 באפריל 1951 מועצה אזורית השרון התיכון, דבר, 19 ביוני 1951 המועצה האזורית דרום השרון, דבר, 30 בספטמבר 1951 הוקמה המועצה האזורית השרון התיכון, דבר, 3 ביולי 1951 שנה למועצה האזורית של השרון התיכון, דבר, 18 ביולי 1952 נוה ימין למועצה האזורית השרון התיכון, דבר, 11 באפריל 1955 מושב שדה חמד, דבר, 13 בספטמבר 1953 מועצה אזורית בלתי מפלגתית, דבר, 12 במאי 1960 דרום השרון - כך זה התחיל המוניציפליזציה של ההתיישבות היהודית בארץ לקראת סיומה, דבר, 8 באוקטובר 1957 כפר סבא - במועצה אזורית השרון התיכון, דבר, 23 בינואר 1953
ABBYY FineReader

ABBYY FineReader היא תוכנת זיהוי תווים אופטי שפותחה על ידי חברת ABBYY. התוכנה מאפשרת לקחת תמונות של מסמכים (למשל תצלום, עותק סרוק או קובצי PDF) ולהפוך קבצים אלו למסמכים הניתנים לעריכה. למשל, ניתן להפוך את תמונת המסמך לקובץ בפורמטים הבאים: Microsoft Word, Microsoft Excel, Microsoft Powerpoint, RTF (Rich Text Format), HTML, PDF,‏ PDF/A (אנ'), PDF בר חיפוש, CSV, קובצי טקסט פשוט וכו'. החל מגרסה 11 של התוכנה ואילך ניתן לשמור את הקבצים גם בפורמט DjVu (אנ'). התוכנה מאפשרת זיהוי תווים אופטי במאות שפות, כולל עברית ובגרסאות המאוחרות, גם ערבית. התוכנה מאפשרת גם פענוח מסמכים הכתובים בשתי שפות גם יחד, כגון דף מספר לימוד אנגלית, שנכתב עבור דוברי עברית. גרסה 12 של התוכנה תומכת בזיהוי טקסט ב-190 שפות שונות. ב-48 שפות מתוך שפות אלה, שביניהן גם העברית, משולב בתוכנה גם בודק איות. בדיקת האיות נותנת אפשרות נוספת לבקרת איכות על הסריקה והפענוח. כמו כן, התוכנה מאפשרת זיהוי תווים אופטי ממסמכים סרוקים, ממסמכים מורדים למחשב ומתצלומי מסך. תוכנה זו מקלה מאוד על הקראה ממוחשבת עבור עיוורים ודיסלקטים. אצל עיוורים היא עשויה להיות גם חלק מקומפלקס תוכנות, שנמכר ביחד, לצורך נגישות מחשבים ונגישות חומר דפוס, בעזרת מחשבים. אתר האינטרנט הרשמי של ABBYY FineReader ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובר מייסטריו

רובר מייסטריו (בהולנדית: Robert Maistriau,‏ 1921 – 2008) היה פעיל המחתרת הבלגית (אנ') וחסיד אומות העולם מבלגיה. מייסטריו נולד באיקסל (אנ'), עיר ליד בריסל. אביו היה רופא צבאי ששרת במלחמת העולם הראשונה ובתום המלחמה היה בעל דרגת גנרל. בשנת 1939 החל מייסטריו ללמוד רפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB). בשנת 1942, לאחר כיבוש בלגיה בידי הגרמנים, הצטרף מייסטריו לקבוצה G‏ (אנ') במחתרת הבלגית. ערך מורחב – הטרנספורט העשרים ב-19 באפריל 1943, יום פרוץ מרד גטו ורשה, יצאה ממחנה המעבר מכלן שבבלגיה רכבת גירוש בדרכה למחנה ההשמדה אושוויץ. היה זה הטרנספורט העשרים מבלגיה למחנות ההשמדה במזרח. על הרכבת היו כ-1,600 אסירים יהודים - גברים, נשים וילדים. לפני הגעת הרכבת לאזור לוון עצרו אותה מייסטריו ושני שותפיו - חברו מילדות יורה ליבשיץ וכן ז'אן פרנקלמון (Jean Franklemon) - כנראה על ידי סימון אזהרה מזויף, פתחו את דלתו של אחד הקרונות וקראו לאסירים לקפוץ. מאות אסירים קפצו - חלקם מקרונות אחרים - ועשרות מהקופצים נורו על ידי שומרי הרכבת הגרמנים. כ-200 אסירים ניצלו בדרך זו. הייתה זו ההתקפה היחידה שביצעו כוחות מחתרת באירופה הכבושה בידי הנאצים על רכבת שגירשה יהודים למחנות ההשמדה. מייסטריו הצליח להימלט בעת הפעולה. לאחר הפעולה שב לביתו. כוחות גרמניים הגיעו כדי לעצרו אך הוא הוזהר מבעוד מועד והצליח להימלט ולהסתתר. בינואר 1944 השתתף בפעולה לשיתוק רשת החשמל באופן שפגע בתעשייה הגרמנית בחבל הרוהר, הסמוך לגבול גרמניה-בלגיה. הוא נעצר למחרת הפעולה אך הצליח לברוח. בהמשך המלחמה גייס חברים לקבוצה G, בעיקר בחבל הארדנים. במרס 1944 נעצר מייסטריו על ידי הגרמנים ונכלא במחנה ברנדונק, משם נשלח לגרמניה. הוא היה כלוא 13 חודשים במספר מחנות ריכוז, בהם בוכנוואלד, דורה-מיטלבאו וברגן-בלזן. ב-1945 הופקד מייסטריו על פירוקה של קבוצת המחתרת G. בשנת 1946 הגיע לפריז ונפגש עם דה גול. בשנת 1949 עבר לקונגו הבלגית ושם עסק בחקלאות ובפיתוח אזורי. בשנת 2011 הוקמה קרן ללא מטרת רווח על שם מייסטריו, בחקיקה על ידי ממשלת קונגו. הקרן מעסיקה עשרות מתושבי קונגו. לאחר כ-40 שנות עבודה בקונגו שב מייסטריו לבלגיה והשתקע בעיר וולואה-סן-למבר (אנ') שליד בריסל. ב-1994 העניק יד ושם למייסטריו את אות חסידי אומות העולם. ב-2005 העניקה לו האוניברסיטה החופשית של בריסל תואר דוקטור לשם כבוד. וולואה-סן-למבר, עיר מגוריו עם שובו לבלגיה, העניקה לו אזרחות כבוד וקראה על שמו גן ציבורי בעיר. על פועלו של מייסטריו להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) ההתקפה על רכבת המשלוח העשרים ממחנה מכלן לאושוויץ, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל

וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל (בגרמנית: Wilhelm VIII., von Hessen-Kassel;‏ 10 במרץ 1682 – 1 בפברואר 1760), היה השליט בפועל של הסן-קאסל בין 1730 ל-1751, והרוזן שלה בין 1751 ל-1760. וילהלם נולד ב-10 במרץ 1682 בקאסל, לקרל, רוזן הסן-קאסל ולמריה אמליה מקורלנד, בתם של יאקוב קטלר, דוכס קורלנד ולואיזה שרלוטה מברנדנבורג. בשנת 1730 עלה לשלטון אחיו פרידריך הראשון, רוזן הסן-קאסל, שהיה בנוסף גם מלך שוודיה. מכיוון שפרידריך היה בעיקר בשוודיה, משל בפועל וילהלם ברוזנות בשם אחיו. בשנת 1736 מת יוהאן ריינהרד השלישי, רוזן הנאו ללא ילדים, ווילהלם ירש את הרוזנות. ב-25 במרץ 1751 מת פרידריך, ווילהלם עלה לשלטון. וילהלם חזר וטיפח את הסן-קאסל במלוא המרץ, לאחר שפרידריך השתמש במשאבי הרוזנות לטיפוח ממלכתו בשוודיה. לווילהלם הייתה ידידות עמוקה עם פרידריך השני, מלך פרוסיה, ועם קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. במלחמת שבע השנים בשנת 1756, הצטרף וילהלם לפרוסיה ולבריטניה. הסן-קאסל הפכה לשדה קרב חשוב ונכבשה על ידי צרפת בכמה מקרים. בשנת 1754 ציווה וילהלם שנכדו וילהלם יירש אחריו את רוזנות הנאו, עקב המרת בנו פרידריך את דתו לנצרות קתולית. ב-1 בפברואר 1760 מת וילהלם ברינטלן, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל. בשנת 1717 התחתן וילהלם עם דורותיאה וילהלמינה מסקסוניה-צייץ, בתם של מוריץ וילהלם, דוכס סקסוניה-צייץ ומריה אמליה מברנדנבורג, ונולדו להם 3 ילדים: קרל (21 באוגוסט 1718 - 17 באוקטובר 1719) פרידריך השני (14 באוגוסט 1720 – 31 באוקטובר 1785) מריה אמליה (7 ביולי 1721 - 19 בנובמבר 1744) מדיה וקבצים בנושא וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל בוויקישיתוף וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Tertium comparationis

Tertium comparationis (מלטינית - החלק השלישי של ההשוואה) הוא התכונה שיש לשני דברים מושווים במשותף. זוהי נקודת ההשוואה, שהניעה את מחבר ההשוואה מלכתחילה לדמות מישהו או משהו למישהו או למשהו אחר. אף אם השוואה מחייה פעולה, מצב, אובייקט או אדם על ידי הקבלתם לישות אחרת, אין זה הכרחי ששני הדברים המושווים יהיו זהים לגמרי. עם זאת, חייבת להיות להם לפחות תכונה אחת משותפת. תכונה משותפת זו נקראת באופן מסורתי tertium comparationis. האמצעים השכיחים ביותר ליצירת השוואה מעין זו הם מטפורות ודימויים, המתבססים שניהם, מעצם טיבם, על אנלוגיה. במקרים רבים אספקט אחד של ההשוואה נרמז בלבד, ולא מובע במפורש. אנלוגיה מטפורה דימוי ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועצה אזורית הירקון

מועצה אזורית הירקון הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בצפון והוד השרון במרכזה ופתח תקווה וראש העין בדרום. המועצה גבלה בצפון בכפר סבא, קלקיליה ומועצה אזורית השרון התיכון, בדרום בראש העין, פתח תקווה וכפר קאסם, במזרח באזור השומרון, במערב ברעננה ובמרכז שטחה היו הוד השרון וג'לג'וליה. יישובי המועצה היו: כפר מל"ל, אלישמע גני עם ירקונה עדנים חורשים חגור נווה ירק. ביולי 1951 הגיעו שלושת היישובים הוותיקים: כפר מל"ל, ירקונה וגני עם על הקמת מועצה אזורית שתכלול גם את היישובים הצעירים בסביבה. המועצה קמה במרץ 1952 וכללה ארבעה יישובים. למועצה צורפו שלושה מושבי עולים: אלישמע, נווה ירק ועדנים. בשנת 1960 כללה המועצה שבעה יישובים. כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית השרון התיכון. בשנת 1980 המועצה התאחדה להרכבת מועצה אזורית דרום השרון יחד עם מועצה אזורית השרון התיכון ומועצה אזורית מפעלות אפק. משה זטלנד, עד 1958 סנדו דוד, 1958-1960 יוסף זמוסטיאנו, 1960 - 1980 מועצה אזורית הירקון, דבר, 1 ביולי 1951 מועצה אזורית הירקון, דבר, 13 במרץ 1952 ש. אנגל, המועצה האזורית "הירקון" נאבקת על קיומה, דבר, 7 ביולי 1960 המוניציפליזציה של ההתיישבות היהודית בארץ לקראת סיומה, דבר, 8 באוקטובר 1957 משלוש יוצאה אחת, מעריב, 28 באפריל 1980 הוקמה מועצה אזורית דרום השרון, דבר, 28 באפריל 1980 ישעיהו אביעם, האיש החולש על שבעה יישובים, מעריב, 21 באוגוסט 1960 ס. דוד - ראש המועצה האזורית הירקון, דבר, 29 בפברואר 1960
קרל, רוזן הסן-קאסל

קרל, רוזן הסן-קאסל (בגרמנית: Karl, von Hessen-Kassel;‏ 3 באוגוסט 1654 – 23 במרץ 1730), היה הרוזן של הסן-קאסל בין 1670 ל-1730, ונחשב לאחד השליטים הטובים ביותר שהיו להסן-קאסל. קרל נולד ב-3 באוגוסט 1654 בקאסל לווילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, ולהדוויג סופיה מברנדנבורג, בתו של גאורג וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1663 עלה לשלטון אחיו וילהלם השביעי, רוזן הסן-קאסל, אך וילהלם מת בגיל צעיר ב-21 בנובמבר 1670 וקרל עלה במקומו לשלטון. בתחילה הייתה אמו עוצרת המדינה, ובשנת 1675 תפס קרל את השלטון. קרל היה שליט מוצלח מאוד, הוא בנה את המדינה מחדש במשך תקופת שלטונו ארוכת השנים, השקיע בתשתיות וביצע רפורמות ומשך את ההוגנוטים הצרפתים למדינה מטעמים כלכליים. בנוסף, השכיר קרל את חייליו למדינות אחרות בתור שכירי חרב, והיה השליט הראשון שעשה זאת. בשנת 1685 נתן קרל את חלק מנחלותיו לאחיו הצעיר פיליפ, שהקים בהם את רוזנות הסן-פיליפסטאל. ב-23 במרץ 1730 מת קרל בקאסל, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך. בשנת 1673 התחתן קרל עם מריה אמליה מקורלנד, בתם של יאקוב קטלר, דוכס קורלנד ולואיזה שרלוטה מברנדנבורג, ונולדו להם 17 ילדים, מתוכם 14 שהגיעו לבגרות: וילהלם (29 במרץ 1674 - 25 ביולי 1676) קרל (24 בפברואר 1675 - 7 בדצמבר 1677) פרידריך (28 באפריל 1676 - 5 באפריל 1751) כריסטיאן (2 ביולי 1677 - 18 בספטמבר 1677) סופיה שרלוטה (16 ביולי 1678 - 30 במאי 1749) בן (12 ביוני 1679) קרל (12 ביוני 1680 - 13 בנובמבר 1702) וילהלם (10 במרץ 1682 - 1 בפברואר 1760) לאופולד (30 בדצמבר 1684 - 10 בספטמבר 1704) לודוויג (5 בספטמבר 1686 - 23 במאי 1706) מריה לואיזה (7 בפברואר 1688 - 9 באפריל 1765) מקסימיליאן (28 במאי 1689 - 8 במאי 1753) בת (5 ביולי 1690) גאורג קרל (8 בינואר 1691 - 5 במרץ 1755) אלאונורה אנטוניה (11 בינואר 1694 - 17 בדצמבר 1694) וילהלמינה שרלוטה (8 ביולי 1695 - 27 בנובמבר 1722) בן (1696) מדיה וקבצים בנושא קרל, רוזן הסן-קאסל בוויקישיתוף קרל, רוזן הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מועצה אזורית מפעלות אפק

מועצה אזורית מפעלות אפק הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור מזרח גוש דן, חלק אחד ממנה בקרבת ראש העין והחלק האחר באזור בקעת אונו. המועצה גבלה בצפון בראש העין ופתח תקווה, בדרום במועצה אזורית חבל מודיעין, יהוד וקריית אונו, במזרח באזור השומרון ובמערב בגני תקווה, סביון ופתח תקווה. החלטה על הקמת מועצה אזורית אפק נתקבלה במרץ 1950. המועצה הוקמה באוגוסט 1950 וכללה את כפר סירקין, גבעת השלושה, נחשונים, וגדוד 9. עם הקמת קיבוץ עינת צורפה גם היא למועצה אזורית אפק ושטח המועצה הייתה 19,000 דונם. חורשים שהוקמה בינואר 1955 צורפה גם היא למועצה. בינואר 1951 הוקמה מועצה אזורית מפעלות שכללה את היישובים כפר מעש, גני יהודה ומגשימים. לראש המועצה נבחר יונה קליין מכפר מעש. עם הקמת סביון היא נכללה במועצת מפעלות. בתחילת 1955 הוחלט על איחוד מועצה אזורית אפק עם מועצה אזורית מפעלות וכך קמה מועצה אזורית מפעלות אפק שהתכנסה לראשונה ב-5 ביולי 1956. בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה ובשנת 1963 כללה המועצה 11 יישובים בהם התגוררו כ-3400 נפשות. דו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 1969 מצא חריגות תקציביות במועצה. עד שנת 1978 כללה המועצה גם את היישוב סביון אשר הפך בשנה זאת למועצה מקומית נפרדת. המועצה התאחדה עם מועצה אזורית הירקון ומועצה אזורית השרון התיכון להרכבת מועצה אזורית דרום השרון במרץ 1980. לאורך כל שנות קיומה, ראש המועצה של מועצה אזורית מפעלות אפק היה יצחק בנדר. בעת האיחוד כללה המועצה את שמונת היישובים: כפר מעש גבעת השלושה עינת כפר סירקין נחשונים גת רימון מגשימים גני יהודה לפני 1977 כללה המועצה גם את חגור וחורשים. מועצה אזורית ממזרח לפתח תקווה, דבר, 27 במרץ 1950 מועצה אזורית אפק ממערב לפ"ת, על המשמר, 23 באוגוסט 1950 המועצה האזורית אפק, זמנים, 13 בינואר 1955 קיבוץ החורשים חוגג שנה, על המשמר, 9 באוקטובר 1955 מועצה אזורית דרומה לפתח־תקוה, דבר, 11 בינואר 1951 מפעלות מועצה אזורית בסביבת פתח תקוה, על המשמר, 16 בינואר 1951 המועצות אפק ומפעלות יתאחדו, זמנים, 8 בפברואר 1955 "מפעלות אפק" - מועצה אזורית חדשה, למרחב, 6 ביולי 1956 גת רימון סופחה למועצה האזורית מפעלות אפק, הצופה, 5 במאי 1960 נבחרה הנהלת המועצה האזורית מפעלות־אפק, דבר, 17 בדצמבר 1963 אהרן פריאל, חדיגה מסמכות בעניני כספים, חוסר הקפדה בעניני נוהל, מעריב, 21 באוגוסט 1969 משלוש יוצאה אחת, מעריב, 28 באפריל 1980 הוקמה מועצה אזורית דרום השרון, דבר, 28 באפריל 1980
רנאן

רנאן (בצרפתית: Renens) הוא פרוור של העיר לוזאן שבשווייץ, המשמש למעשה כ"רובע המהגרים" של העיר. לפי תוצאות המפקד של שנת 2014, כ-42% מתושבי רנאן לא נולדו בשווייץ, ולכ-50% מהם יש אזרחות זרה. ברנאן וסביבתה הקרובה פועלות עמותות סיוע רבות, כגון עמותת צבא הישועה, עמותה המחזיקה ספרייה עם ספרי ילדים בשפות רבות, ועמותה המשאילה צעצועים. בפרוור נמצאת גם המכללה לעיצוב של לוזאן. אחד מבתי האחוזה העתיקים של היישוב מכונה בפי התושבים "הטירה של רנאן". מאז 2006, ראש העיר היא מריאן אוגנן (Marianne Huguenin) ממפלגת POP ‏(Parti ouvrier et populair). רנאן מוכר כרשות מקומית ויש לו רצף של שטח בנוי עם העיר לוזאן מחד ועם פרוורים אחרים שלה, המוכרים אף הם כרשויות מקומיות, משאר הכיוונים. רנאן משתייך למחוז "הלוזאנאים המערביים", שבקנטון וו ומנהלת המחוז יושבת בו. רנאן הוא היישוב המאוכלס ביותר באותו מחוז - מתוך כ-72,000 תושבי שמונה הרשויות המקומיות שבמחוז, כ-20,500 הם תושבי רנאן. גודלו של השטח המוניציפלי של רנאן הוא כשלושה קילומטרים מרובעים, ובניגוד לפרוורים הסמוכים לו, המקצים שטחים רבים יחסית ליערות ולשדות חקלאיים, כ-95% משטחו הוא שטח בנוי. בניגוד לפרוורים השכנים, יש ברנאן גם מעט מאוד קוטג'ים והרבה בתים משותפים. מחיר הדיור בו זול יחסית לרשויות המקומיות השכנות, אם כי הוא עדיין יקר. אחת הסיבות ליוקר הדיור היא מיעוט התחלות הבנייה באזור. סיבה נוספת היא השימוש המקובל בקונסיירז', בבתים משותפים בשווייץ. מעבר לזאת, רבות מהדירות בפרוור הן דירות בשכירות - בשווייץ, קניית דירה מותרת רק לאזרחי שווייץ. רנאן הוא היישוב המחזיק את השיא השווייצרי באחוז התושבים, שלא נולדו בתוך שווייץ. לרכבת של חברת הרכבות הפדרלית השווייצרית יש תחנה מרווחת ברנאן, עם מרווח תמרון לרכבות ואפשרות חניה לרכבות. אולם רק רכבות בין-עירוניות, שאינן רכבות אקספרס, עוצרות בה. תושבי הפרוור שרוצים לנסוע למרחקים ארוכים במיוחד מגיעים בתחבורה הציבורית המקומית אל תחנת הרכבת של לוזאן. קו M1 של הרכבת הקלה של לוזאן דרך רנאן ואל הפרוור מגיעה גם מערכת האוטובוסים המקומית של לוזאן, כולל קו אוטובוס מפרקי-חשמלי. שם המקום בו נמצא כיום היישוב, מוזכר בספרות כבר במאה התשיעית. אולם היישוב עצמו התפתח מכפר קטן לעיר, רק יותר מאוחר - בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. העיר התפתחה סביב תחנת הרכבת של רנאן - תחנה שהייתה נחוצה לתמרון הרכבות בין איוורדון-לה-בן ובין מורז'. ב-11 או ב-12 ביוני 1940 הופצצה בטעות תחנת הרכבת של רנאן בידי חיל האוויר הבריטי. באותו לילה הופצצה בטעות גם העיר ז'נבה, במסגרת שגיאת ניווט של הטייסים, באותה המשימה. ברנאן נהרגו שני אנשים והיו מספר פצועים. ממשלת בריטניה התנצלה ושילמה פיצויים על התקרית. במחצית הראשונה של המאה העשרים היו ברנאן מפעלים גדולים. ביתן עמותת השאלת הצעצועים - רנאן קטע מתחנת הרכבת ומבניין אובי - רנאן המכללה לעיצוב של לוזאן, שנמצאת בשטח רנאן סן-סולפיס (קנטון וו) אתר האינטרנט הרשמי של רנאן (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.