laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכל אירני

מיכל אירני (נולדה ב-1962) היא פרופסור במחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית ודקאנית הפקולטה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע, ישראל. חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים החל משנת 2023. אירני סיימה לימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום לימודיה הייתה חברה Vision Technologies Laboratory במרכז המחקר סרנוף(אנ'), באוניברסיטת פרינסטון. אירני חוקרת במכון ויצמן החל משנת 1997. מחקריה מתמקדים בתחומי ראייה ממוחשבת, עיבוד תמונה ובינה מלאכותית. היא ביצעה מחקרים על הבנת הסטטיסטיקה הפנימית של תמונות וסרטונים טבעיים, ניתוח מרחב-זמן של סרטונים ועל הסקה חזותית על ידי קומפוזיציה. אירני פרסמה למעלה מ-100 מאמרים מקצועיים בתחומי מומחיותה אשר זכו לעשרות אלפי אזכורים. פרס רוטשילד 2020 במתמטיקה/מדעי המחשב והנדסה פרס הלמהולץ לשנת 2017 על המאמר "פעולות כצורות מרחב-זמן" פרס מריה פטרו לשנת 2016 (הוענק על ידי האגודה הבינלאומית לזיהוי דפוסים) עבור תרומות יוצאות דופן לתחומי ראיית מחשב וזיהוי דפוסים פרס מוריס ל. לוינסון למתמטיקה לשנת 2003 פרסי המאמר הטוב ביותר של הכנס האירופי לראיית מחשב (EECV) בשנת 2000 ו-2002 מלגת אלון - 1998 מיכל אירני נשואה לדרור ואם לשני ילדים. אביה היה הפיזיקאי פרופ' אברהם בלאוגרונד. מיכל אירני, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מיכל אירני, באתר dblp מאמריה של מיכל אירני, ב-google scholar. Professor Michal Irani. Weizmann Institute of Science מיכל אירני, אתר האקדמיה הלאומית למדעים "Prof. Michal Irani". Weizmann Institute of Science. נבדק ב-8 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Amplifying — or removing — visual variation". MIT News. נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Artificial networks shed light on human face recognition". Science Daily. "Artificial networks shed light on human face recognition". EurekAlert!. נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "The Rothschild Prize". The Rothschild Prize. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Blank, Moshe; Gorelick, Lena; Shechtman, Eli; Irani, Michal; Basri, Ronen (2005). "Actions as space-time shapes". Tenth IEEE International Conference on Computer Vision (ICCV'05) Volume 1. pp. 1395-1402 Vol. 2. doi:10.1109/ICCV.2005.28. ISBN 0-7695-2334-X. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite book}}: (עזרה) "Computer Vision Awards; The Computer Vision Foundation". The Computer Vision Foundation. "IAPR Awards". IAPR. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Prizes list by year". Weizmann Institute. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "ICCV, ECCV and CVPR Best Paper Awards". Prize Papers. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Irani, Michal; Anandan, P (2000). "Factorization with Uncertainty". European Conference on Computer Vision. Lecture Notes in Computer Science. 1842: 539–553. doi:10.1007/3-540-45054-8_35. ISBN 978-3-540-67685-0. Shechtman, Eli; Caspi, Yaron; Irani, Michal (2002). "Increasing Space-Time Resolution in Video". European Conference on Computer Vision. Lecture Notes in Computer Science. 2350: 753–768. doi:10.1007/3-540-47969-4_50. ISBN 978-3-540-43745-1. נבדק ב-7 במרץ 2020. {{cite journal}}: (עזרה)
Embratel

Embratel היא חברת תקשורת שפועלת בתחום טלפוניה, אינטרנט, טלוויזיה בכבלים ועוד. החברה הוקמה בשנת 1965 כזרוע לשיחות טלפון בין-עירוניות של חברת תקשורת Telebras. מטה החברה הוקם בריו דה ז'ניירו. בשנת 1998 היא נרכשה על ידי חברת תקשורת אמריקאית MCI Communications. בשנת 2003 היא עברה לבעלות אמריקה מוביל ממקסיקו. החברה מהווה שחקן משמעותי בשוק התקשורת בברזיל. בבעלותה רשת סיבים אופטיים ומספר לוויינים. בנוסף לרשת סיבים אופטיים ביבשה בבעלותה 4 מערכות שהונחו באוקיינוס ומקשרים את ברזיל עם מדינות שכנות, ארצות הברית ואירופה. בשנת 2008 החלה החברה להפעיל שירות טלוויזיה בתשלום Via Embratel. השרות פעול ב-Ku-band ומבוסס על לוויין Star One C2. מניות החברה נשכרות בבורסה לניירות ערך B3 בסאו פאולו. לוויין הראשון של הבחרה שוגר בשנת 1985. הלוויין נבנה על ידי יוז איירקראפט וכלל 24 משיבים ב-C band. בהמשך שוגרו לוויינים נוספים. בשנת 2000 תחום זה עבר לאחריות חברת בת Embratel Star One אתר האינטרנט הרשמי של Embratel Embratel, ברשת החברתית פייסבוק Embratel, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Embratel, ברשת החברתית אינסטגרם נתונים על שיגורים
אבק כוכבים (סרט, 1980)

אבק כוכבים (באנגלית: Stardust Memories) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1980 בשחור-לבן, בכתיבה ובימוי של וודי אלן, עם וודי אלן, שרלוט רמפלינג ומארי-כריסטין בארו בתפקידים הראשיים. וודי אלן היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט המקורי הטוב ביותר. זו הופעתה הראשונה של שרון סטון בקולנוע למרות שהיא מופיעה בו שניות ספורות ללא קול. העלילה מסופרת בפלשבקים וכן בקעי סרטים של הבמאי ובהם קטעי פנטסיה. הוא יצר את הסרט בהשפעת הסרט שמונה וחצי של פדריקו פליני. הסרט זכה בתחילה לביקורות שליליות אבל ב-2013 הוא נבחר במשאל בגרדיאן במקום השמיני מתוך עשרת הסרטים הטובים ביותר של וודי אלן. סנדי בייטס (וודי אלן) הוא במאי קולנוע מפורסם ומוערך. הוא הצליח בסרטי קומדיה וכעת נמאס לו. הוא נמצא במשבר אמצע החיים ורוצה לביים סרטים כבדים ועצובים כדי לבטא את הסבל בעולם ובזה הוא מתנגש עם המפיקים שלו. בתחילה מוקרן סרט שלו בו הוא נמצא בקרון של אנשים עצובים ובוכים ומשקיף על קרון בו אנשים שמחים ובחורה יפה (שרון סטון) שולחת לו נשיקה באוויר. המבקרים קוטלים אותו ואת הסרט. לאחר הסרט הוא מוקף במעריצים רבים שמבקשים את עזרתו בקריאת תסריטים או בהצטרפות לאגודות צדקה. נשים מעריצות אותו למרות מראהו. הוא נזכר באהובתו השחקנית דורי (שרלוט רמפלינג) שסבלה מבעיות נפשיות. הוא מכיר את המורה לקולנוע ג'ק אייבל (ג'ון רוטמן) וידידתו דייזי (אן הרפר) ונזכר בידידתו הצרפתייה איזובל (מארי-כריסטין בארו) שהסכימה לעזוב את בעלה ולהצטרף אליו עם שני ילדיה. הוא ממשיך לכתוב ולביים סרטים עם השחקן הראשי שלו טוני (טוני רוברטס). הוא נזכר בהוריו ובהופעותיו כקוסם כשהיה ילד. לאחר כל הקרנה בכורה הוא נפגש עם קהל ועונה בצורה קומית על השאלות. הוא נמצא בתוך "אבק כוכבים", מתגורר במלון "אבק כוכבים" ובאחד מסרטי הפנטסיה שלו הוא פוגש בחוצנים שמורים לו להמשיך ליצור קומדיות. הוא "נהרג" על ידי אחד המעריצים שלו (הסרט הוקרן זמן קצר לפני שג'ון לנון נרצח על ידי מעריץ...). עולה לשמים ופוגש בתזמורת ג'אז שמנגנת "אבק כוכבים" לקולו של לואי ארמסטרונג. "אבק כוכבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבק כוכבים", באתר נטפליקס "אבק כוכבים", באתר AllMovie (באנגלית) "אבק כוכבים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבק כוכבים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אבק כוכבים", באתר אידיבי "אבק כוכבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאבק כוכבים 1980, באתר יוטיוב עשר עובדות על אבק כוכבים, באתר יוטיוב פתיחת אבק כוכבים, באתר יוטיוב וודי אלן ושרלוט רמפליג באבק כוכבים, באתר יוטיוב אבק כוכבים, באתר TCM עשרת הסרטים הטובים ביותר של וודי אלן, גרדיאן, 2013
נזרי

האם התכוונתם ל... יגאל נזרי – אמן מרוקאי-קנדי יעל נזרי – דוגמנית ישראלית יצחק נזרי – כדורגלן ישראלי רז נזרי – משפטן ישראלי נזר
ארסו יובאנוביץ'

ארסו יובאנוביץ' (בסרבית: Арсо Јовановић‏; 24 במרץ 1907 – 12 באוגוסט 1948) היה גנרל יוגוסלבי, אשר שימש כראש מטהו של יוסיפ ברוז טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, כיהן לתקופה קצרה כראש המטה הכללי היוגוסלבי. לאחר שהתגלע סכסוך בינו לבין טיטו, ניסה להימלט מהארץ, אולם נורה למוות בידי אנשי משמר הגבול היוגוסלבי. יובאנוביץ' נולד ליד פודגוריצה שבמונטנגרו ב-24 במרץ 1907. משפחתו השתייכה לשבט פיפרי, אחד מ-22 השבטים ההיסטוריים של העם המונטנגרי. אביו היה קצין בצבא סרביה. ב-1925 הוא התגייס לצבא היוגוסלבי המלכותי. הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד ומונה למפקד פלוגה. בתחילת פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה ב-1941, יובאנוביץ' לחם עם אנשיו בקרבות ליד סרייבו. לאחר נפילת העיר בידי הגרמנים, נמלט יובאנוביץ' למונטנגרו. מדינות הציר חילקו ביניהן את יוגוסלביה. על פי הסכם החלוקה, נפלה מונטנגרו תחת כיבוש איטלקי. ביולי 1941 פתחו המונטנגרים במרד כנגד האיטלקים ומשתפי הפעולה שלהם ("הקוויזלינגים"). יובאנוביץ' פיקד על גדוד מורדים, וליד קרמניצה, לכד בשבי 2,000 חיילים איטלקים יחד עם כמות גדולה של נשק וציוד. הגדוד שלו הצליח אף לכבוש שטחים מידי האיטלקים ולהחזיק בהם לזמן קצר. עם זאת, האיטלקים העבירו כוחו מאלבניה והצליחו לדכא את המרד תוך כמה חודשים. יובאנוביץ' ואנשיו נאלצו להימלט אל היערות ולהצטרף לפרטיזנים הקומוניסטים. המפקד העליון של הפרטיזנים, יוסיפ ברוז טיטו, מינה את יובאנוביץ' לראש המטה שלו, והוא שימש בתפקיד זה עד סוף המלחמה. טיטו ויובאנוביץ' הובילו יחד את לוחמת הפרטיזנים המוצלחת ביותר במהלך כל מלחמת העולם השנייה. לקראת סוף המלחמה, הם הצליחו לשחרר את יוגוסלביה מכיבוש מדינות הציר. לאחר המלחמה, הפך טיטו לנשיא יוגוסלביה, והוא מינה את יובאנוביץ' לראש המטה הכללי היוגוסלבי. הוא כיהן בתפקיד עד ספטמבר 1945, אז נשלח למוסקבה כדי להשלים את הכשרתו הצבאית באקדמיה הצבאית וורשילוב. ביוני 1948 הוא חזר ליוגוסלביה, ומונה למפקד האקדמיה הצבאית היוגוסלבית. לאחר שהתגלע הסכסוך בין טיטו לבין סטלין, יובאנוביץ' הביע תמיכה בסטלין. ב-12 באוגוסט 1948, הוא ניסה להימלט מיוגוסלביה לרומניה, אולם נתקל בסיור של משמר הגבול היוגוסלבי ונורה למוות. מדיה וקבצים בנושא ארסו יובאנוביץ' בוויקישיתוף ארסו יובאנוביץ' באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
סופרבוק (2011)

סופרבוק (באנגלית: Superbook) היא סדרת טלוויזיה נוצרית-אמריקאית מונפשת בת 68 פרקים, שהופקה בשיתוף בין רשת הטלוויזיה CBN בארצות הברית ואולפני ההנפשה Daysview Digital Image (בסין), Toiion Animation Studios (בקוריאה הדרומית) ו-Xentrix Studios (בהודו). הסדרה היא אתחול לסדרה המקורית באותו השם משנות ה-80. בישראל הסדרה הופצה בדיבוב עברי ב-HOT VOD Young, שירות ה-VOD של חברת התקשורת HOT המיועד לילדים. בשנת 2020 הסדרה שודרה בערוץ היוטיוב. אבל רק הפרקים שעסקו בסיפורי התנ"ך ולא באלה בעסקו בברית החדשה. הסדרה מספרת את סיפורם של שני ילדים, כפיר ונוי, והרובוט שלהם גיזמו. ביחד הם חוזרים בזמן באמצעות הספר הסופרבוק לתקופות שונות מהתנ"ך והברית החדשה. שם הם פוגשים את גיבורי התנ"ך המוכרים, חווים את סיפורי התנ"ך באופן כרונולוגי וחוזרים לתקופתם כדי ליישם את שלמדו. כפיר קוואנטום - גולש סקייטבורד מוכשר, גיימר וגיטריסט מוביל בלהקה שלו ושל חבריו מבית הספר. כפיר חושף את סודות הסופרובוק בעזרת רחפן מסתורי הלוקח אותם לעבר. נוי פפר - השכנה שגרה מול כפיר, וחברתו הטובה ביותר של כפיר. נוי פעילה והרפתקנית יותר מאשר כפיר. היא אוהבת כדורגל, אתלטיקה וספורט בכלל. גיזמו הרובוט - אביו של כפיר, פרופסור קוונטום, פיתח ובנה אותו כדי להגן על הילדים, אך למעשה הילדים הם אלה שמגנים עליו. הוא אוהב חידושים מתוך רצון להיות יעיל יותר, ומעל הכול היה מעדיף להישאר במעבדה מאשר לחזור בזמן לעבר עם סופרבוק והילדים. לגיזמו תכונה משעשעת שהיא היכולת לשנות את דמותו בהתאם לצורך. ראפלס - כלבת היורקשייר טרייר הקטנה של כפיר. פרופ' קוואנטום - מדען מבריק ואביו של כפיר. גברת קוואנטום - אימו של כפיר. סופרבוק - ספר תנ"ך עתיק שמחזיר את כפיר, נוי וגיזמו לתקופת התנ"ך. בגרסה העברית השתתפו בדיבוב הדמויות: גילן שחף ודור סרוגו (כפיר) עדן גמליאל ואלונה אלכסנדר (נוי) לורן סביר (גיזמו הרובוט) ערן בוהם (סופרבוק) אלי לולאי עמי מנדלמן מיכה אוזין סליאן גדי לוי גלעד קלטר אלדד פריבס צביקה שוורצברג ניר רון לירון לב סער בדישי אמנון וולף גיא רושיניאק ערן מור עינת אזולאי דניאל מגון הדר שחף-מעיין טליה ברקאי יואב כהן אורי זלצמן עדי ארד המבחן - אברהם ויצחק עשיו ויעקב - הבכורה הגנובה שלח את עמי - יציאת מצרים עשרת הדיברות - משה והתורה הרפתקת ענק - דוד וגוליית שאגה - דניאל בגוב האריות יונה יוסף וחלומו של פרעה במבחן האש רחב וחומות יריחו אסתר - לעת כזאת נח והתיבה גדעון אליהו ונביאי הבעל רות יצחק ורבקה נעמן והשפחה מישראל שמואל וקריאתו של אלוהים אליו דוד ושאול נחמיה אלישע והארמים המלך שלמה חלומו של נבוכדנאצר מקדש שלמה יהושע וכלב אליהו והאלמנה ירמיהו אתר האינטרנט הרשמי של סופרבוק סופרבוק, סרטונים בערוץ היוטיוב "סופרבוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סופרבוק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "סופרבוק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סרטונים של סופרבוק בגרסת דיבוב בעברית
בלאיה

קרלה רודריגס (באנגלית: Karla Rodrigues; נולדה ב-27 במאי 1987) הידועה בשם הבמה בלאיה (Blaya), היא זמרת ורקדנית פורטוגזית ילידת ברזיל. בלאיה החלה לשיר בשנת 2001, אך הקריירה המקצועית שלה החלה רק בשנת 2008, לאחר שהצטרפה לבוראקה סום סיסטמה (אנ') כרקדנית, ובסופו של דבר הפכה לאחד מהסולנים של הלהקה. השותפות עם הלהקה נמשכה עד 2016, לאחר שזו הודיעה על הפסקה לזמן לא קבוע. לפני כן, בשנת 2013, בלאיה הוציאה מיני-אלבום שחולק בחינם, שנקרא על שמה, Blaya. כדי לקדם את המיני-אלבום, היא הוציאה בדצמבר 2013 את הווידאו קליפ של "Superfresh", אחת מהרצועות שנכללו במיני-אלבום. במרץ 2018 היא הוציאה את הסינגל שלה "Faz Gostoso", שזכה להצלחה גדולה בפורטוגל. "Faz Gostoso" היה להיט במצעד הפורטוגזי וצבר 24 מיליון צפיות ביוטיוב. השיר הוקלט מחדש על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, באלבום האולפן הארבעה-עשר שלה משנת 2019, Madame X. בספטמבר 2018, בלאיה הוציאה שני סינגלים במקביל, יחד עם הקליפים הרשמיים שלהם: "Má Vida" ו-"Vem na Vibe". באותו חודש, תחנת הטלוויזיה הפורטוגזית TVI העלתה לראשונה את הטלנובלה, Valor da Vida ואת שיר הנושא שלה, "Tudo Passou", ביצעה בלאיה. "Tudo Passou" משלב אלמנטים מוזיקליים וליריים מתוך הלהיט הבין-לאומי "Lambada". הקליפ צולם בגימארייש. במהלך טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2018 הועמדה בקטגוריית "האמן הפורטוגזי הטוב ביותר". על אף שנולדה בברזיל, היא עברה לפורטוגל כשהייתה רק בת חודשיים. אביה היה שחקן כדורגל ברזילאי. בלאיה גדלה בפרירה דו אלנטחו ועברה לגרנדה ליסבואה. ב-2012 היא הכריזה בפומבי על היותה ביסקסואלית. ביולי 2017 היא ילדה את בתה הראשונה, אורה אלקטרה רודריגס רוסו. מדיה וקבצים בנושא בלאיה בוויקישיתוף בלאיה, ברשת החברתית פייסבוק בלאיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלאיה, ברשת החברתית אינסטגרם בלאיה, סרטונים בערוץ היוטיוב בלאיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בלאיה, באתר ספוטיפיי בלאיה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בלאיה, באתר Last.fm (באנגלית) בלאיה, באתר AllMusic (באנגלית) בלאיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלאיה, באתר Discogs (באנגלית) בלאיה, באתר Genius בלאיה, באתר בילבורד (באנגלית) Blaya. Buraka, aulas de kuduro e um disco “Superfresh”, ionline (בפורטוגזית) Blaya, Discogs (באנגלית) Blaya tem música nova para mostrar como se ″Faz Gostoso″, www.dn.pt, ‏2018-03-15 (ב־European Portuguese) Release group “Madame X” by Madonna - MusicBrainz, musicbrainz.org Guimón, Pablo (2017-11-13). "Los premios MTV EMA viajarán a Bilbao". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2023-11-21. SAPO, Blaya: “É muito complicado as pessoas ultrapassarem a barreira do rabo. Acham que eu sou só o rabo. E não sou”, SAPO 24 (בפורטוגזית) Blaya, dos Buraka Som Sistema, assume bissexualidade (com vídeo), dezanove.pt "Blaya já é mãe e partilha primeira fotografia da filha"
דניאל אירופיאוס

דוד עמנואל דניאל (טנלי) אירופיאוס (בפינית: Daniel Europaeus;‏ 1 בדצמבר 1820 – 15 במאי 1884) היה בלשן וחוקר פולקלור פיני. ידוע בין השאר בשל תרומתו ליצירת המהדורה השנייה של הקאלוואלה, האפוס הלאומי של פינלנד. אירופיאוס נולד בסאביטאייפאלה (Savitaipale) בדרום קרליה (כיום רפובליקת קרליה ברוסיה). מכיוון שאביו של אירופיאוס היה מכר של הנריק גבריאל פורטן, גדל אירופיאוס בחוגים אינטלקטואליים. סיים את לימודיו בתיכון בויפורי ב-1844, אז המשיך לאוניברסיטת הלסינקי ללימודי בלשנות. בקריירה האקדמאית שלו פרסם מאמרים רבים בנושא מאקרו-משפחת השפות ההינדו-אוראליות - תאוריה הגורסת כי השפות ההודו-אירופיות והאורליות קשורות זו בזו. במהלך השנים 1845–1854, ערך אירופיאוס מספר נסיעות לקרליה. שם פגש משוררים רבים, מהם ליקט חומרים עבור אליאס לונרוט, עורך הקאלוואלה. תרומתו העיקרית של אירופיאוס לקאלוואלה היא ליקוט החומרים של הסיפור על קולרבו עבור המהדורה השנייה המורחבת של הקלוואלה שתוכננה לצאת לאור ב-1849. בין השאר, אירופיאוס גם אסף מסורות סאמיות. כבלשן, הוא התעניין בעיקר בהיסטוריה המוקדמת של השפה הפינית והעם הפיני. הוא נחשב למייסד האונומסטיקה בפינלנד. ורבים מהתחדישים שלו לשפה הפינית עודם בשימוש יומיומי בשפה עצמה. DED Europaeus A PATHFINDING LINGUIST WHO SOMEHOW LOST HIS WAY כתבי דניאל אירופיאוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Europaeus, Daniel - Store norske leksikon
2016 באסטרונאוטיקה

במהלך השנה בוצעו 85 שיגורים, מהם 22 (25.8%) על ידי ארצות הברית וסין. 8 באפריל – בוצע שיגור מוצלח של המשגר פאלקון 9 ולראשונה, השלב הראשון הונחת בהצלחה על ארבה באוקיינוס האטלנטי. 4 ביולי – הגשושית ג'ונו ששוגרה על ידי נאס"א הגיעה למסלולו סביב כוכב הלכת צדק. שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. שיגורים מאוישים מסומנים בירוק. מדיה וקבצים בנושא 2016 באסטרונאוטיקה בוויקישיתוף ריכוז נתונים על השיגורים אלון מאסק הצליח להנחית טיל ראשון בים, באתר כלכליסט, 9 באפריל 2016 שוחרר למסלול ב-27 באפריל על ידי משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית שוחררו ב-17 במאי על ידי משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית והיתר ב-14 בספטמבר על ידי משלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית לוויינים שוחררו מחללית אספקה ב-20 ביוני (לאחר ניתוקה מתחנת החלל הבין-לאומית) שוחרר למסלול ב-17 באוגוסט 2017 על ידי משלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית שוחחרו למסלול ב-25/26 בנובמבר לאחר ניתו החללית מתחנת החלל שוחרר לחלל ב-19 בדצמבר על ידי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית שוחרר לחלל ב-16 בינואר 2017 על ידי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית שוחרר לחלל ב-16 במרץ 2017 על ידי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית חזרה בסויוז MS-04 בשנת 2017 כולל 2 שיגורים בעזרת משגר תוצרת רוסיה שימוש במשגר של האיחוד האירופי ורוסיה
דליה זיאדה

דליה זיאדה (בערבית: داليا زيادة; נולדה ב-2 בינואר 1982) היא סופרת מצרייה. מחברת הספר "המקרה המוזר של הזאב בעל שלוש הרגליים - מצרים: צבא, אסלאם ודמוקרטיה ליברלית" וספרי עיון נוספים על הפוליטיקה במזרח התיכון. בעבר ניהלה את מרכז אבן ח'לדון ללימודים דמוקרטיים, ושימשה מנהלת אזורית של הקונגרס האמריקאי-אסלאמי (אנ'). כיום היא מכהנת כיושבת ראש המכון לדמוקרטיה ליברלית, ומנהלת בפועל של מרכז MEEM ללימודי המזרח התיכון ומזרח הים התיכון. וכן משמשת חברת המועצה הלאומית לנשים (אנ') במצרים. נולדה בקהיר שבמצרים, לאם מורה לערבית ולאב מהנדס בכיר בצבא מצרים. היא למדה ביטחון בין-לאומי (אנ') בפקולטה למשפטים ודיפלומטיה ע"ש פלטצ'ר (אנ') באוניברסיטת טאפטס במסצ'וסטס שבארצות הברית. זיאדה נטלה חלק מרכזי בתנועה האזרחית שהניעה את המהפכה במצרים בשנת 2011. בעקבות זאת הוגדרה ב-CNN כ"סוכנת שינוי" שראוי לעקוב אחריה, ובאתר הדיילי ביסט (אנ') כונתה כאחת הנשים האמיצות בעולם, במשך שנתיים ברציפות. תואר סיפורה ומאבקה בתקופת המהפכה בכמה ספרים רבי-מכר אמריקאיים, בהם: "Rabble Rousers: Fearless Fighters for Social Justice" מאת לילי אסקלסן גרסיה. זיאדה הביעה תמיכה בפעילות צה"ל במלחמת חרבות ברזל תוך שהיא מגנה את אירועי הטבח שביצע החמאס ב-7 באוקטובר. בעקבות תמיכתה בישראל הותקפה ברשתות ובתקשורת המצרית. היא ספגה איומים על חייה ותלונות שהוגשו נגדה לתובע הכללי המצרי, ובעקבות זאת נאלצה לעזוב את מצרים. בריאיון שהעניקה ל"כאן חדשות" ב-20 בנובמבר 2023 היא שבה והדגישה שהיא מתנגדת לארגון חמאס ומייחלת לחיסולו בידי ישראל והצביעה על מסוכנותו של הארגון עבור העולם הערבי. A Modern Narrative for Muslim Women in the Middle East; American Islamic Congress 2010 (מחברת שותפה) Paradox of Repression and Nonviolent Movements; Syracuse University Press 2018 (מחברת שותפה) The Curious Case of the Three-Legged Wolf - Egypt: Military, Islamism, and Liberal Democracy; Liberal Democracy Institute 2019 שירה Lam Alef, a collection of poetry in Arabic; Maktoub Publishing 2009 בעריכתה Egypt, Whereto? The Future of Democratic Reform; Tharwa Foundation 2008 The Status-quo of Civil Society and Liberal Democratization in the Arab World; Ibn Khaldun Center 2012 תרגומים Implacable Adversaries: Arab Governments and The Internet; Arab Network for Human Rights 2006 Civil Rights and the Montgomery Story, comic book in Arabic; American Islamic Congress 2008 מדיה וקבצים בנושא דליה זיאדה בוויקישיתוף דליה זיאדה, באתר 'נשים מוסלמיות חכמות' (באנגלית) דליה זיאדה, באתר מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון קול שלא שומעים כל יום: החוקרת המצרית שתוקפת את חמאס בריאיון, באתר יוטיוב, ‏20.11.23
קוצ'ה פופוביץ'

קונסטנטין "קוצ'ה" פופוביץ' (בסרבית: Константин "Коча" Поповић;‏ 14 במרץ 1908 – 20 באוקטובר 1992) היה איש צבא ופוליטיקאי יוגוסלבי. כיהן כמפקד דיוויזיה בפרטיזנים של טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי עד 1953. לאחר מכן שימש כשר החוץ של יוגוסלביה עד 1965, וב-1966 מונה לסגן נשיא יוגוסלביה עד 1967. פופוביץ' נולד ב-14 במרץ 1908 למשפחה עשירה בבלגרד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נמלטה המשפחה לשווייץ ושהתה שם עד סיום המלחמה. ב-1929 הוא נשלח בידי משפחתו לפריז כדי ללמוד משפטים ופילוסופיה. בפריז, הוא אימץ דעות של שמאל רדיקלי והתקרב לחוגים קומוניסטיים. עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, נסע פופוביץ' לספרד והתגייס לצבא הרפובליקני. בניגוד למרבית המתנדבים מרחבי העולם שהתנדבו לסייע לרפובליקנים, פופוביץ' שרת בצבא הרפובליקני הסדיר ולא בבריגדות הבינלאומיות. עד סוף המלחמה הוא הגיע לדרגת קפטן. לאחר ניצחון הלאומנים במלחמה, נמלט פופוביץ' לצרפת ומשם חזרה ליוגוסלביה. ב-1941 פלשו מדינות הציר ליוגוסלביה. פופוביץ' התגייס לצבא המלכותי היוגוסלבי ולחם כנגד הפולשים. לאחר כניעת הצבא היוגוסלבי, פופוביץ' הצטרף לפרטיזנים של טיטו ומונה למפקד הדיוויזיה הפרולטרית ה-1. הוא לחם עם הפרטיזנים עד סיום המלחמה, ולאחריה הצטרף לצבא היוגוסלבי העממי. ב-15 בספטמבר 1945 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי וכיהן בתפקיד במשך שמונה שנים רצופות. פופוביץ' היה תומך נאמן בשלטונו של טיטו, וסייע במגעים עם הגוש המערבי במטרה לשמור על יוגוסלביה בתור מדינה נייטרלית במהלך המלחמה הקרה. ב-15 בינואר 1953 טיטו מינה אותו לשר החוץ של יוגוסלביה. הוא סיים את תפקידו ב-23 באפריל 1965, ומונה לחבר המועצה הפדרלית. ב-14 ביולי 1966 הוא מונה לסגן הנשיא וכיהן בתפקיד עד 30 ביוני 1967. פופוביץ' נפטר בבלגרד ב-20 באוקטובר 1992. מדיה וקבצים בנושא קוצ'ה פופוביץ' בוויקישיתוף קוצ'ה פופוביץ' באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
פקו דפצ'ביץ'

פטר "פקו" דפצ'ביץ' (בסרבית: Петар Пеко Дапчевић‏; 25 ביוני 1913 – 13 בפברואר 1999) היה גנרל יוגוסלבי אשר לחם בכוחות הפרטיזנים של טיטו במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1953–1955. דפצ'ביץ' נולד ב-25 ביוני 1913, בכפר ליד צטיניה שבמונטנגרו. כבר מגיל צעיר, הוא פיתח אידאולוגיה קומוניסטית נוקשה, והשתתף במחאות ובשביתות. בכיתה ח', הוא נעצר על חברות בארגוני נוער מחתרתיים. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד משפטים באוניברסיטת בלגרד. ב-1933 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. ב-1937 הוא נסע לספרד והצטרף לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים. הוא נפצע שלוש פעמים במהלך הקרבות, ומונה למפקד פלוגה. לאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון הלאומנים, דפצ'ביץ' וחבריו נמלטו מספרד לצרפת. המשטרה הצרפתית כלאה אותם במחנות ריכוז מיוחדים. באוקטובר 1940 הצליח דפצ'ביץ' להימלט מהמחנה, ואף לסייע מבחוץ לחבריו להימלט. עד שהקבוצה הצליחה להגיע ליוגוסלביה, נכבשה הארץ בידי מדינות הציר. הוא נלכד בידי הגרמנים, ונכלא במחנה מעצר בניקשיץ' שבמונטנגרו. הוא הצליח להימלט גם ממחנה זה, והשתתף במרד המונטנגרי כנגד כוחות הכיבוש האיטלקיים. לאחר דיכוי המרד, הוא הצטרף לפרטיזנים של טיטו ומונה למפקד גזרת מונטנגרו במפקדה הפרטיזנית העליונה. הוא הוביל את הקרבות הן כנגד האיטלקים ומשתפי הפעולה שלהם ("הקוויזלינגים"), והן כנגד הצ'טניקים המלוכנים. לקראת סוף המלחמה הוא מונה למפקד הארמייה הפרטיזנית ה-1, ויחד עמה שחרר את קרואטיה וחלקים מסלובניה. לאחר המלחמה מונה למפקד הארמייה ה-4. ב-1946 הוא נשלח למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית וורשילוב. ב-1948 הוא חזר ממוסקבה ומונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-27 בינואר 1953 הוא מונה לראש המטה הכללי, וכיהן בתפקיד עד 29 באפריל 1955, אז עזב את הצבא. לאחר פרישתו, הוא מונה לשגריר יוגוסלביה ביוון, וכיהן בתפקיד עד 1961. מדיה וקבצים בנושא פקו דפצ'ביץ' בוויקישיתוף פקו דפצ'ביץ' באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה פקו דפצ'ביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)