laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריצ'רד אוברי

ריצ'רד אוברי (באנגלית: Richard Overy;‏ נולד ב-23 בדצמבר 1947) הוא אחד מההיסטוריונים הבולטים החוקרים את מלחמת העולם השנייה ואת תקופת הרייך השלישי. אוברי למד באוניברסיטת קיימברידג', לימד בקווינז קולג' החל מ-1972 עד 1979, ב-1980 החל ללמד בקינגז קולג' בלונדון, שם לימד עד שנת 2004. בשנה זו עבר ללמד באוניברסיטת אקסטר. ב-1994 הוענק לו תואר פרופסור להיסטוריה מודרנית. החל משנת 2000 אוברי חבר באקדמיה הבריטית, כמו כן הוענק לו פרס מיוחד על שם סמואל אליוט מוריסון על תרומתו בחקר המלחמות. ספרו "מלחמתה של רוסיה" שיצא לאור בלונדון בשנת 1997 היה מבוסס על מחקר ארכיוני חלוצי בארכיוני ברית המועצות ועל ראיונות עם תושבי ברית המועצות, שהתאפשר לראשונה רק לאחר נפילת מסך הברזל. את הספר ליוותה סדרת טלוויזיה בת עשרה פרקים, שהופקה בשיתוף פעולה בין חברת IBP פילמס בלונדון, ובין חברת "ויקטורי פילמס" הרוסית, וזכתה לשבחים רבים. בשנת 2004 יצא לאור ספרו "הדיקטטורים", שחושף את נבכי המשטרים האפלים של היטלר וסטלין ומנתח את המהלכים המורכבים שהשפיעו ועברו על המדינות שבשליטת משטריהם הרודניים. ספר זה, בדומה ל-21 הספרים האחרים שפרסם, שמרביתם עוסקים בגרמניה הנאצית, זכה לביקורות מהללות. למה ניצחו בעלות הברית, תרגום - עמוס כרמל, הוצאת דביר, 1999 מלחמתה של רוסיה, תרגום עופר שור, הוצאת דביר, 2001 הדיקטטורים: גרמניה של היטלר, רוסיה של סטלין, תרגום - אריה חשביה, הוצאת עם עובד, 2006 1939: הספירה לאחור לקראת המלחמה, הוצאת עם עובד, 2018 מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד אוברי בוויקישיתוף קישורים למאמרים של ריצ'רד אוברי ריצ'רד אוברי, דף שער בספרייה הלאומית ריצ'רד אוברי, ברשת החברתית Goodreads על כתביו: דן לחמן, הדיקטטורים - גרמניה של היטלר, רוסיה של סטלין / ריצ'רד אוברי, באתר אימגו אלי שאלתיאל, "The Morbid Age: Britain Between The Wars" - האימפריה בוכה, באתר הארץ, 3 במרץ 2010 עופרה עופר אורן, "1939 – הספירה לאחור לקראת המלחמה": מי עשה דמונזציה להיטלר?, בבלוג "סופרת ספרים", 23 ביולי 2019
רבין (אמורא)

רבין (קיצור מן רבי אבין מוזכר בירושלמי כרבי אבון, רבי בון), היה מן האמוראים המפורסמים שחיו בארץ ישראל בדור הרביעי. יש הסוברים כי הוא היה יליד בבל, אך עלה לארץ וזכה להיחשב כאחד מגדולי חכמיה. הוא היה תלמידם של רבי אבהו, רבי זירא ורבי אלעאי. הפעילות של רבין שיוחסה לה חשיבות גדולה הייתה מעברו מארץ ישראל לבבל, ומבבל לארץ ישראל, ובתור חכם הוא היה מעביר תורה מהחכמים שישבו בארץ ישראל לחכמים שישבו בבבל. פעמים רבות מוזכר בתלמוד הבבלי שמועות והלכות שהביא עם הביטוי 'כי אתא רבין' (שפירושו – כאשר בא רבין, בארמית). כמו עולא היה רבין מקשר בין חכמי ארץ ישראל ובבל, עבודה זו לא עשה בדרך אגב (תוך כדי נסיעה או ביקור במקום), אלא הוא היה עושה זאת באופן קבוע ומכוון, על ידי זאת שהיה מבקר קבוע בבבל, אך התגורר בארץ ישראל, וכל זאת כדי לאחד את תורת ישראל בתפוצות.[דרוש מקור] נוסף לפעילותו בהעברת תורה מארץ ישראל לבבל, רבות המימרות בהלכה ובאגדה, המובאות בשמו בתלמוד ובמדרשים. בנו בר מריון מוזכר בתלמוד. לפי אהרן הימן, מדובר באמורא המפורסם רבי אבין, מזקני תלמידיו של רבי יוחנן. הרב אהרן הימן, "ר' אבין-רבין-ר' בון", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 92-89, באתר היברובוקס S. Mendelsohn, ‏"ABIN R.", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ו, עמוד א'. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי יוסי ברבי בון

רבי יוסי ברבי בון (בתלמוד הבבלי מכונה: רבי יוסי בר אבין) היה אמורא ארץ ישראלי בתקופת הדור החמישי של האמוראים, המחצית השנייה של המאה ה-4 לספירה. רבי יוסי ברבי בון מוזכר בעיקר בתלמוד הירושלמי, שם הוא מהאמוראים המצוטטים ביותר, ומעט גם בתלמוד הבבלי, שם הוא מכונה "רבי יוסי בר אבין". רבי יוסי ברבי בון היה תלמידו של רבי יוסי דמן יוקרת. לדעת אהרן הימן אביו של רבי יוסי היה האמורא רבי אבין. בתלמוד הירושלמי, פעמים רבות הוא מנהל משא ומתן בענייני הלכה עם רבי מנא ותלמידיו, ובדרך כלל דבריו מסיימים את המשא ומתן בסוגיא. משום כך נהוג לייחס לו את עריכת התלמוד הירושלמי, בדומה לפעולתו של רב אשי, עורך התלמוד הבבלי. אמוראים ארץ ישראלים המאוחרים לו לא נזכרו בשמותיהם בתלמוד הירושלמי. משה יהודה בלוי (עורך), "רבי יוסי ברבי בון", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים של"ו-של"ט, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "ר' יוסי בר' אבין", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 719-717, באתר היברובוקס רבי יוסי ברבי בון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" אברהם שלמה ולדשטיין, שניאור זלמן שכטר, ‏"יוסי ברבי בון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) דוד תדהר (עורך), "ד"ר אברהם שלמה ולדשטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3153
צימוק

צימוק הוא ענב המשומר על ידי יבושו. מאכל הקיים זה אלפי שנים ומיוצר במדינות בהן שכיח גידול גפן. צימוקים מתוקים עקב תכולת הסוכר הגבוהה שבהם. אפשר לאכול אותם כפי שהם או לבשל ולאפות איתם. בצימוקים שחלפו מספר חודשים מתהליך הכנתם מתגבש הסוכר ומרקמם הופך גרגרי אך עדיין ניתן לצרוך אותם. ניתן להחזיר לצימוקים ממרקמם על ידי השרייתם בנוזל, או נוזל חם, הליך שכיח בבישול ובאפייה, המפחית מדביקותם. הצימוק מופיע מספר פעמים בתנ"ך כמאכל הניתן כמתנה או כצידה לדרך בשל שימורו. בארץ ישראל הקדומה מוזכר הצימוק ביחד או בסמוך לדבלה, התאנה המיובשת. תאנים כמו הגפן הם פירות נפוצים בארץ ישראל ופשוטים לייבוש. כמו כן עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל והתפשטות האסלאם האוסר צריכת אלכוהול שכך ייצור היין הנרחב שהיה בפלשתינה הביזנטית, וגידולי הגפן הרבים הוסבו בעיקר לשימורי צימוקים, דיבס ו"מלבן"- "לדר ענבים". הזנים השכיחים ביותר בייצור צימוקים בהירים הם זני סולטנינה, בעיקר "תומפסון" וכן "פרלט", ועבור צימוקים כהים הזנים "סופריור", "125", "פלם" ועוד. ככל שתכולת הסוכר גבוהה יותר כך הצימוק ישמר עסיסי ובשרני יותר. הצימוק ניתן להכנה מכל סוגי הענבים. בתהליך הייבוש המסורתי מיד לאחר הבציר פורסים הענבים על יריעות בכרם תחת השמש, מוגבהים מן הקרקע ומכוסים ברשת על מנת למנוע פגיעה של מזיקים. לאחר מספר ימים הצימוקים מוכנים. בתהליכים מתועשים ניתן לייבש הענבים במהירות בתנורים עם קונבקציה - אוויר חם. לקבלת צימוקים בהירים משרים הפרי בגופרית דו-חמצנית ומייבשים בחום. בתום תהליך הייבוש, הצימוקים מחוברים עדיין לשדרות ולגבעולים. מכניסים התוצרת למיכל צנטריפוגה, שבדפנותיו הפנימיים בליטות זקורות. במהלך הסיבוב התוצרת נזרקת על הדפנות ולבסוף נופלת לתחתית, משב חזק של אוויר נוסף כדי להסיר מפגעים קלים כאבק וחרקים. בהמשך, התוצרת עוברת על מסוע לשטיפה ומיון ידני, עד שלב האריזה. מדיה וקבצים בנושא צימוק בוויקישיתוף צימוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) s:שמואל א ל יב מוכרים גם כ"צימוקי סולטנה" ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנדי

האם התכוונתם ל... מהאטמה גנדי ובני משפחתו מהאטמה גנדי – מנהיג הודי, מהמנהיגים הבולטים במאה העשרים גנדי (סרט) – סרט על חייו של מהאטמה גנדי בכיכובו של בן קינגסלי ראם-צ'נדרה גנדי – פילוסוף וסופר הודי בני משפחת נהרו-גנדי אינדירה גנדי – ראש ממשלת הודו (1966–1977 ו-1980–1984) סוניה גנדי – ראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי רג'יב גנדי – ראש ממשלת הודו (1984–1989) רהול גנדי – פוליטיקאי הודי אחר דייוויד גנדי – דוגמן אנגלי רחבעם זאבי – פוליטיקאי ואיש צבאי ישראלי; נודע בכינויו "גנדי"
דיסנט

דיסנט (אנגלית: Descent) הוא משחק מחשב תלת-ממדי בגוף ראשון אשר ראה אור בשנת 1995, וידוע בשל הפשטת השימוש בטכנולוגיית הרינדור והענקת שישה כיווני תזוזה לשחקן על מנת שיוכל להסתכל מסביב. שחקנים מקצועיים מצליחים לזוז בעוד 20 כיוונים בנוסף לשישה הבסיסיים (למעלה-ימינה, למעלה-אחורה, למעלה-אחורה-שמאלה וכדומה). דיסנט הוליד שני המשכים (דיסנט II ודיסנט III), ובנוסף את דיסנט: פריספייס - משחק מלחמה בין כוכבי בגוף ראשון. דיסנט פותח על ידי פרלקס סופטוור והושק בשנת 1995. משחק ליחיד מורכב ממספר שלבים ועל השחקן להגיע דרך תעלות ומבוכים עד לרובוט השולט ולחסל אותו כאשר בדרך מחכים לו רובוטים שמנסים למנוע בעדו. השחקן מתחיל עם מספר מצומצם של כלי נשק, ובמהלך המשחק מוצא את שאר כלי הנשק. שלא כמו במשחק Doom, על השחקן לצבור גם אנרגיה על מנת שיוכל להמשיך להשתמש בכלי הנשק שלו. במשחק הרשת יש סוגים שונים של משחקים כמו תפוס את הדגל (CTF) ושיתוף פעולה (CO-OP), אך הנפוץ ביותר הוא אנרכיה (Anarchy). בסוג זה עד 8 שחקנים משחקים אחד נגד השני, ללא רובוטים ובשלב אחד. חוץ מסוגים אלו, ישנן גרסאות של המשחק עם עוד מספר סוגים של משחקים. ישנם 27 שלבים, אך בנוסף לשלבים המקוריים ניתן לבנות שלבים באופן עצמאי על ידי תוכנה חיצונית. אפשרי לבדוק את רמת המשחק של השחקן על ידי הצצה בקובץ השחקן, או על ידי בדיקת הדרגה שלו. בעבר היה נפוץ שהדרגה הגבוהה ביותר - דמיגוד (Demigod) - כמעט בלתי ניתנת להשגה, אולם כיום דרגה זו אינה מייצגת את רמת המשחק של השחקן מאחר שהיום רוב שחקני דיסנט המתמידים מגיעים לרמה זו. קוד המקור של המשחק המקורי שוחרר ב-1997. מאז הופץ גם קוד המקור של דיסנט II ופריספייס 2 והם ניתנים להורדה בחינם ברשת האינטרנט. אתר האינטרנט הרשמי של דיסנט אתרים כלליים Planet Descent Kali - למשחקי רשת Descent source code דיסנט, באתר PCGamingWiki (באנגלית) דיסנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ניתוח מעקף קיבה

ניתוח מעקף קיבה הוא ניתוח בריאטרי הנעשה לצורך הרזיה. ניתוח מעקף קיבה מבוצע בגישה לפרוסקופית (באמצעות 5–6 חתכים זעירים בבטן ולא באמצעות פתיחת בטן מלאה), ומשלב בין אלמנט המקטין את נפח הקיבה לבין אלמנט של תת-ספיגה של מזון. בניתוח זה, יוצר המנתח כיס קיבה קטן בנפח של כ-20 סמ"ק ומחברו ישירות למעי הדק תוך מעקף של יתרת הקיבה. כיס הקיבה הקטן (המכונה גם "פאוץ") מסייע בהרזיה בכך שאינו מאפשר למנותח לאכול כמות גדולה של מזון. המעקף של הקיבה למעי הדק מסייע בהרזיה שכן הוא גורם לתת ספיגה של מזון. בשל המעקף שנעשה בקיבה ישנו מעבר מהיר של האוכל אל המעי הדק. מעבר של אוכל מרוכז מאוד (דוגמת אוכל מתוק או שומני), יכול לגרום ל"תסמונת ההצפה" ("דאמפינג") אצל מנותחים. תסמונת ההצפה מופיעה בסמוך לאכילת סוכרים מרוכזים, ומתאפיינת בכאב בטן עוויתי, הזעה, פעמת וחולשה. על אף התחושה הלא נעימה שבתסמונת ההצפה, תסמונת ההצפה היא גורם נוסף שמסייע למנותחי מעקף קיבה לרדת במשקל בשל התגובה הפיזיולוגית שנגרמת כתוצאה ממאכלים מתוקים או שומניים. אכילת מאכלים מתוקים או שומניים על קיבה מלאה, מצמצמת את האפשרות להתרחשותה של תסמונת ההצפה. היתרונות הבולטים של מעקף הקיבה הם: ביצוע הניתוח באופן לפרוסקופי ולא באמצעות פתיחת בטן מלאה. יצוין כי שיטה זו נהוגה כיום בכלל הניתוחים הבריאטריים, למעט במקרים בהם למנותח יש מחלות שאינן מאפשרות זאת / למעט במקרים בהם המנותח עבר כמה ניתוחי בטן בעבר. שיטה זו מובילה לתוצאות קוסמטיות יפות, מאפשרת למנותח לחזור לפעילות יום-יומית במהירות ומונעת את הסיכונים הנפוצים בפתיחת בטן מלאה (דוגמת זיהום פצע הניתוח). ניתוח בריאטרי מסוג מעקף קיבה הוא הניתוח הוותיק ביותר מבין סוגי הניתוחים הבריאטריים הקיימים כיום (טבעת, שרוול קיבה, מיני מעקף קיבה) ויעילותו נמצאה כגבוהה. בהשוואה בין ניתוח מעקף קיבה לבין ניתוח שרוול קיבה, נמצא כי מעקף קיבה מאפשר שמירה גבוהה יותר על המשקל לאורך זמן. עם זאת, יודגש כי אי שמירה על תזונה מתאימה לאורך זמן עשויה להוביל להשמנה חוזרת בקרב כל סוגי המנותחים הבריאטריים. בהשוואה בין ניתוח מעקף קיבה לבין ניתוח מיני מעקף קיבה, ניתוח מעקף קיבה נמצא עם פחות סיבוכים, וזאת על אף שבניתוח מיני מעקף קיבה קיימת רק השקה אחת של הקיבה לעומת שתי השקות בניתוח מעקף קיבה מלא. בנוסף, בשל העקיפה הגדולה יחסית שמבוצעת בניתוח מיני מעקף (בין 1.5 מטר ל-2 מטר של המעי הדק), בניתוח מיני מעקף יש תת-ספיגה משמעותית יותר של מזון, דבר שעשוי לגרום לסיבוכים של חוסר בוויטמינים (דוגמת אנמיה וכדומה). עם זאת, גם בניתוח מעקף קיבה מלא קיים רכיב תת-ספיגה, כך ששני סוגי הניתוחים מחייבים את המנותח ליטול ויטמינים לאחר הניתוח באופן קבוע ובהתאם להמלצות הרפואיות. ניתוח מעקף קיבה ניתן לבצע גם כניתוח חוזר לאחר ניתוחים בריאטריים כושלים מסוג טבעת או שרוול קיבה. לאחר הניתוח נשארים באשפוז בין יומיים לחמישה ימים בהתאם להמלצת המנתח. בחודש הראשון שלאחר הניתוח, על המנותח לשמור על תפריט דיאטה קפדנית, שתחילתו בשתיית נוזלים בלבד למשך כ-3 ימים, ולאחר מכן, מעבר הדרגתי למאכלים נוזליים, טחונים ולבסוף מוצקים. ניתוח הצרת קיבה ניתוח שרוול קיבה מדיה וקבצים בנושא ניתוח מעקף קיבה בוויקישיתוף הניתוח הבריאטרי הפופולרי בישראל: מעקף קיבה בהשקה אחת, באתר DoctorsOnly‏, 12 באוגוסט 2024 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גנסין

האם התכוונתם ל... אורי ניסן גנסין – סופר ומתרגם עברי, אחיו של מנחם גנסין. יהושע נתן גנסין – רב וראש ישיבה, אביהם של אורי ניסן ומנחם גנסין מיכאיל גנסין – מלחין רוסי. מנחם גנסין – שחקן תיאטרון ובמאי מהאבות המייסדים של התיאטרון בארץ ישראל, ממייסדי תיאטרון הבימה. אחיו של אורי ניסן גנסין.
דינמו

האם התכוונתם ל... דינמו (גנרטור) – סוג של גנרטור חשמלי העושה שימוש בעקרונות האלקטרומגנטיות להמרת תנועה מכנית סיבובית לזרם ישר דינמו (אגודת ספורט) – התאחדות ספורט במזרח אירופה יוסטון דינמו – קבוצת ב-MLS מבצע דינמו – מבצע פינוי בעלות הברית בדנקרק
רחוב הרצל

כמעט בכל עיר בישראל קיים רחוב על שמו של בנימין זאב הרצל. מקצתם הם צירי תנועה חשובים או רחובות בעלי ערך היסטורי רב. האם התכוונתם ל... רחוב הרצל (תל אביב) – רחובה הראשון של תל אביב. שדרות הרצל (ירושלים) – ציר תנועה חשוב בירושלים. שדרות הרצל (אשדוד) – ציר תנועה ראשי באשדוד, חוצה את העיר מדרום לצפון. רחוב הרצל (חיפה) הרחוב הראשי ועורק התחבורה הראשי בשכונת הדר הכרמל בחיפה. רחוב הרצל – הוא גם רחוב ראשי והמשכי למחצה העובר בערים ראשון לציון, רחובות וגדרה והוא חופף בחלקו קטעים מכביש 412 וכביש 40. שדרות הרצל (רמלה) – השדרה הראשית והמרכזית של רמלה רחוב הרצל (נתניה) – רחוב ראשי בעיר נתניה והמשכו של כביש 57 רחוב הרצל (רמת גן) – מרחובותיה המרכזיים של העיר רמת גן
קריסת פונקציית הגל

קריסת פונקציית הגל- היא אחד משני תהליכים בהם מערכות קוונטיות נוהגות על פי חוקי מכניקת הקוונטים, על פי פרשנויות מסוימות של מכניקת הקוואנטים (ובפרט פרשנות קופנהגן). כיוון שפונקציית הגל מתארת בצורה מתמטית את ההסתברות להימצאות החלקיק במרחב ובזמן, הכוונה בדרך כלל היא לנקודה במרחב ובזמן בה החלקיק מתגלה, לדוגמה פגיעה של החלקיק בגלאי. הממשות של קריסת פונקציית הגל נתונה לוויכוח - האם זהו תהליך פיזיקלי בפני עצמו, או שמא זוהי תופעה משנית של תהליך קוונטי אחר, כגון דה-קוהרנטיות קוונטית. בכתיב דיראק ניתן לבטא את פונקציית הגל של מערכת פיזיקלית באופן הבא: | ψ ⟩ = ∑ n ψ n | n ⟩ {\displaystyle |\psi \rangle =\sum _{n}\psi _{n}|n\rangle } כאשר הביטוי | n ⟩ {\displaystyle |n\rangle } מבטא את האפשרויות הקוואנטיות השונות. פרמטר מדיד של המערכת מותאם לכל בסיס עצמי, כשלכל אחת מהאפשרויות יש ערך עצמי   e n {\displaystyle \ e_{n}} , של הפרמטר. ה ψ n = ⟨ n | ψ ⟩ {\displaystyle \psi _{n}=\langle n|\psi \rangle } הם מקדמי אמפליטודת ההסתברות, והם מספרים מרוכבים. לשם הפשטות, נניח כי משוואת הגל מנורמלת: ⟨ ψ | ψ ⟩ = 1 {\displaystyle \langle \psi |\psi \rangle =1} , כלומר ⟨ ψ | ψ ⟩ = ∑ n | ψ n | 2 = 1 {\displaystyle \langle \psi |\psi \rangle =\sum _{n}|\psi _{n}|^{2}=1} . כאשר עורכים מדידה על הפרמטר המדיד, הקשור לבסיס העצמי, המצב של פונקציית הגל משתנה מ— | ψ ⟩ {\displaystyle |\psi \rangle } , רק לאחד מה־   | n ⟩ {\displaystyle \ |n\rangle } , עם הסתברות בורן שהיא | ψ n | 2 {\displaystyle \left|\psi _{n}\right|^{2}} . תהליך זה קרוי קריסה, משום שכל יתר האיברים בפיתוח פונקציית הגל נעלמים או קורסים. אם מתבצעת מדידה כללית יותר, על מנת לבדוק האם המערכת מצויה במצב   | ϕ ⟩ {\displaystyle \ |\phi \rangle } , אזי המערכת מבצעת "קפיצה", או דילוג קוונטי מהמצב ההתחלתי | ψ ⟩ {\displaystyle |\psi \rangle } למצבה הסופי   | ϕ ⟩ {\displaystyle \ |\phi \rangle } עם הסתברות של   | ⟨ ϕ | ψ ⟩ | 2 {\displaystyle \ |\langle \phi |\psi \rangle |^{2}} . לפיכך קפיצה קוונטית וקריסת פונקציית הגל הם תהליכים הפוכים, או צדדיו של אותו המטבע. החתול של שרדינגר פירוש העולמות המרובים ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדיקה דה מנזס

פרדיקה דה מנזס (בפורטוגזית: Fradique de Menezes; נולד ב-21 במרץ 1942) הוא נשיא סאו טומה ופרינסיפה מאז 2001. פרדיקה דה מנזס נולד בקולוניה הפורטוגזית סאו טומה ב-1942, בנו של גבר פורטוגזי ואישה ילידת האי. הוא למד בתיכון בפורטוגל, ולמד חינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה החופשית של בריסל. מנזס כיהן בתפקיד שר החוץ של סאו טומה ופרינסיפה בשנים 1986–1987. הוא נבחר לתפקיד הנשיא ביולי 2001, כאשר זכה ב-55.2% מהקולות וגבר על מנואל פינטו דה קוסטה, שקיבל כ-40% מהקולות. ב-30 ביולי 2006 נבחר מנזס לכהונה נוספת כאשר זכה ב-60.58% מהקולות, ובכך גבר על פטריק טרואבדה, בנו של הנשיא לשעבר מיגל טרואבדה. מדיה וקבצים בנושא פרדיקה דה מנזס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גפן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בית הגפן - מרכז תרבות ערבי-יהודי בחיפה גפן היין – הצמח שפריו הוא הענב גפן הרוחות – גפן הגדלה בג'ונגלים בדרום אמריקה גפן (מושב) – מושב בחבל עדולם גפן הצמר – כינויה של הכותנה בעבר. כיום מזכיר את המושג צמר גפן גפן-ואוגר – החשוב שבמשרתיו של האל הצידוני בעל גדוד גפן – גדוד בבית הספר לקצינים של צה"ל פרס גפן – פרס ספרותי ישראלי בתחומי מדע בדיוני ופנטזיה גפן רקורדס – חברת תקליטים אמריקאית הוצאת גפן – הוצאת ספרים הוצאת הגפן – הוצאת ספרים חטיבת הגפן – חטיבה באוגדת עזה אישים אבא גפן – דיפלומט ישראלי אביב גפן – זמר ישראלי אדיבה גפן – סופרת ישראלית אייל גפן – קולנוען, פרסומאי, צייר וסופר ישראלי גבי גפן – מייסד בית"ר ירושלים בכדורסל דייוויד גפן – איש עסקים ונדבן אמריקאי יהודי חנן גפן – קצין צה"ל, מפקד יחידה 8200 טוביה גפן – רב אורתודוקסי בעיר אטלנטה בארצות הברית יהודה לייב גפן – רבו של כפר עטה יהונתן גפן – סופר, מחזאי ומוזיקאי ישראלי מארק גפן – עיתונאי ישראלי. עורכו לשעבר של העיתון על המשמר מנחם גפן – צייר וקריקטוריסט ישראלי נוני גפן – במאי, תסריטאי ושחקן ישראלי נורית גפן – אשת טלוויזיה ושחקנית ישראלית נורית גפן בצר – ציירת ישראלית עמוס גפן – עיתונאי, עורך ומתרגם ישראלי שירה גפן – שחקנית, במאית, מחזאית וסופרת ילדים ישראלית שם טוב גפן – רב, פילוסוף ומדען
טבח

טֶבַח הוא הרג או רצח המוני ישיר ומכוון, בייחוד של אזרחים לא לוחמים, או אלו שאין ביכולתם להתגונן כראוי. מעשי טבח הוגדרו בעבר כפרעות, במיוחד כשבוצעו נגד יהודים, וכיום מוגדרים לעיתים קרובות כפשעי מלחמה או "זוועות". טבח אינו משמש לתיאור הריגת לוחמים שבהגדרתם אינם כאלו שאין ביכולתם להתגונן, אלא אם כן התיאור הוא מטפורי – לעיתים קרבות קשים מכונים כ"טבח" בגלל כמות המתים בהם, אף על פי ששני הצדדים היו חמושים. עם זאת, רצח המוני ומכוון של שבויים מוגדר לעיתים קרובות כטבח. כמו כן, השתמשו במילה "טבח" כדי לתאר רצח של אזרחים או חיילי צבא בהיקפים קטנים יותר, אם לאירוע הייתה השפעה פוליטית על אירועים עתידיים אחרים, לדוגמה טבח בוסטון. בחלק מהמקרים, שרויה חוסר הבחנה בין המונחים של "רצח המוני" ו"מעשי טבח", ואין הגדרה אובייקטיבית למה מהווה "טבח". ארגונים בין־לאומיים הציעו הגדרה רשמית של המונח פשעים נגד האנושות, לא שקולה, שתכלול גם מקרים של רדיפה או התעללות שאינם גורמים למוות; גם "טבח" אינו בהכרח תמיד "פשע נגד האנושות". מונחים חופפים אחרים הם פשע מלחמה, פוגרום, רצח המוני, הרג המוני והרג ללא משפט. מעשי הטבח והרציחות ההמוניות הגדולות בהיסטוריה היו הניסיונות להשמיד קבוצות אוכלוסייה שלמות או קהילות של אנשים, בדרך כלל על בסיס השתייכותם האתנית או הדתית – חלק מהרציחות ההמוניות הללו נחשבים לרצח עם ואחרים לפשעים נגד האנושות, אך לעיתים קרובות פשעים מסוג זה הובילו להרשעות אחדות או שלא הובילו לאף הרשעה. מעשי טבח נפוצים בתקופות מלחמה ובייחוד בזמן מלחמת אזרחים. כמו כן, מעשי טבח רבים נערכים בעת ניסיונות לביצוע טיהור אתני או רצח עם (דוגמת השואה, שהיקף מעשי הטבח השיטתי והמוסדר של 10 מיליון נפש במהלכה היו מקרה שלא היה כדוגמתו במאות שנים), בעת ניסיונות של משטרים דיקטטוריים לדכא את האופוזיציה או את הקבוצה האתנית שאיננה משתייכת לקבוצה השלטת, וכן בעת ביצוע פעולות טרור (דוגמת הפיגוע במלון פארק והטבח במסיבת הטבע ליד רעים). מעשי טבח מבוצעים לעיתים גם ללא מניע פוליטי או אחר (כדוגמת הטבח בתיכון קולומביין). השימוש במילה זו לעיתים שנוי במחלוקת, במיוחד כשהוא נועד לגייס את דעת הקהל הבין־לאומית נגד מבצעי הפשע כביכול. דוגמה לכך הוא השימוש במילה "טבח" לתיאור הקרב בג'נין על ידי סאיב עריקאת (ולאחר מכן על ידי אחרים ברשות הפלסטינית או במסגרת הסרט ג'נין ג'נין). דוגמה נוספת היא כינוי הקרבות ב-13 באוקטובר 1990 בשלהי מלחמת האזרחים בלבנון בין תומכי מישל עון למיליציות הנוצריות האחרות וצבא סוריה כ"טבח", למרות שהתנהלו קרבות די שקולים בין הכוחות. רצח המוני פשע נגד האנושות פיגוע התאבדות טרור פשע מלחמה מעשי טבח, דף שער בספרייה הלאומית Crimes of War – Crimes Against Humanity, web.archive.org, ‏2015-03-20 Scientific Responsibility, Human Rights & Law Program | American Association for the Advancement of Science, www.aaas.org
מרשמלו

מרשמלו (מאנגלית: Marshmallow, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא ממתק בעל מרקם ספוגי. הוא מיוצר במגוון צבעים וצורות. הצבעים המקובלים הם לבן וורוד. המרשמלו נקרא על שם תמצית מיצוי הצמח שממנו הוא מופק. בצורתו התעשייתית-מודרנית המרשמלו מיוצר מסוכר או עמילן תירס ומחלבון ביצים ליצירת מקצפת (מֶרֶנְג), ג'לטין, גומי ערבי וחומרי טעם. מרשמלו יוצר באופן מסחרי לראשונה בצרפת בסוף המאה ה-19. בשנת 1948, אלכס דומק ממדינת אילינוי שבארצות הברית המציא את המרשמלו מחדש כשיצר אותו בצורת גלילים רכים קצרים, שעליהם מפזרים תערובת של עמילן תירס וסוכר. במתכון המסורתי-המקורי משתמשים בתמצית פרח הנטופית הרפואית (בת משפחה של החוטמית) במקום בג'לטין. צמח זה מכונה באנגלית "מרשמלו" ("Marsh Mallow" – מילולית: חלמית הביצות, על שם צמח החלמית שהיה גדל בביצות), ומכאן שם הממתק. בשנת 1957 קבעה האקדמיה ללשון העברית את השם "קְצִיפַת קוֹלָן", אך שם זה לא נקלט בציבור. קיים תיעוד מוקדם של מרשמלו כבר מימי המצרים הקדמונים, כשממתק המרשמלו היה שמור לאצילים ולמלכים. בסוף המאה ה-19 החלו לייצר מרשמלו בצורה מסחרית, על ידי מזיגת הבלילה של מיצוי פרח החלמית כשהוא מעורבב בחלבון ביצה וסוכר לתוך תבניות עמילן. בהמשך, מיצוי הצמח הוחלף בג'לטין כדי ליצור צמיגיות קשיחה יותר והוסיפו עמילן וסירופ גלוקוז. את המרשמלו אוכלים בצורתו המקורית, כשהוא קלוי, או כתוסף למזון אחר: ניתן לקלות מרשמלו על ידי חשיפתו לאש גלויה למשך זמן קצר בעזרת שיפוד. בקומזיצים ובל"ג בעומר נהוג לקלות מרשמלו נעוץ על מקל במדורה. נהוג להוסיף מרשמלו למשקאות חמים מסוג שוקו, שוקולטה ומוקה. מרשמלו מותך הוא אחד המרכיבים של גלידת רוקי רוד (rocky road) הפופולרית בארצות הברית. קרם מרשמלו משמש מרכיב בכריכים ועוגות ובייחוד בכריך הפלאפרנאטר הפופולרי במדינת מסצ'וסטס, בניו אינגלנד שבארצות הברית. רוב המרשמלו המיוצר באופן מסחרי כיום מכיל ג'לטין במקום תמצית שורש צמח המרשמלו, וזאת בגלל עלותה הגבוהה יחסית של התמצית. לכן צמחוניים מעדיפים שלא לאכול מרשמלו זה. הוא בעייתי עבור אלה המקפידים על כשרות מאחר שג'לטין מיוצר מעצמות או עורות של בעלי חיים. ניתן לייצר מרשמלו צמחוני על ידי שימוש במתכון המסורתי שאינו מכיל ג'לטין או שימוש בתחליפי ג'לטין שאינם מן החי. עבור שומרי כשרות המחמירים שלא לאכול ג'לטין העשוי מחלקי בעלי חיים שאינם כשרים, ניתן לייצר מרשמלו מג'לטין המופק מעצמות דגים כשרים. האמן קים ג'ה אין עיצב את בובת המשימרו (ששמה ניתן לה מכיוון שאחייניתו של ג'ה אין עיוותה את שמו של המרשמלו). בובת המשימרו עוצבה באופן המזכיר מאוד את המרשמלו.[דרוש מקור] נטופית רפואית ס'מור מבחן המרשמלו רוקי רואד במסמומס הכנת מרשמלו באמצעים ביתיים- באתר "הלול" מתוק לל"ג בעומר: מרשמלו. מתכונים למרשמלו תוצרת בית, באתר ynet, 6 במאי 2004 מערכת וואלה! טכנולוגיה‏, במרחק של כ-580 שנות אור: אסטרונומים גילו כוכב "מרשמלו", באתר וואלה, 14 בנובמבר 2022 מרשמלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איך אומרים בעברית מרשמלו?, ציוץ בטוויטר של האקדמיה ללשון העברית, ‏22 במאי 2019 אריה לצטר, 9 דברים שלא ידעתם על סוכריות, באתר שטראוס
מקלעת העצה

מקלעת העצה (sacral plexus) נמצאת באגן הקטן בקרבת השריר האגסי. מקלעת העצה היא אסופת צרורי עצב המעצבבת את האגן ואת הגפיים התחתונות. תחילתה של מקלעת העצה בגזע המותניים והעצה ובארבעה מהענפים הקדמיים של שורשי העצב השדרתיים של העצה (S1-S4). סעיפיה השונים של המקלעת מתכנסים ליצירת עצב השת, העצב העיקרי של הגפה התחתונה, עצב הערווה, המעצבב את אברי המין החיצוניים ואת הסוגרים בחיץ הנקביים ועצבים נוספים. למעט העצב לשריר האגסי, עצב העור הנוקב והענפים המעצבבים את שרירי חיץ האגן, יוצאים כל ענפי מקלעת העצה מהאגן דרך נקב השת הגדול. לעיתים מתייחסים למקלעת העצה כחלק ממקלעת גדולה יותר בשם מקלעת המותניים והעצה. Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 255-259, 1992 חתך במישור החיצי של האגן מקלעת הזרוע מדיה וקבצים בנושא מקלעת העצה בוויקישיתוף
מצר אוטרנטו

מצר אוטרנטו (באיטלקית: Canale d'Ótranto או Stretto di Ótranto; אלבנית Ngushtica e Otrantos) הוא מצר ים בין חבל פוליה שבאיטליה ממערב לבין אלבניה ממזרח. המצר מחבר בין הים היוני שמדרום לו לים האדריאטי שמצפונו – שניהם שלוחות של הים התיכון. המצר נקרא על שם העיר אוטרנטו השוכנת לחופו בדרום עקב ה"מגף" האיטלקי, ורוחבו המינימלי 72 ק"מ. כבר בעת העתיקה נודעה למצר חשיבות אסטרטגית רבה. הלגיונות הרומים חצו אותו, עת הפליגו לרוחבו מברינדיזיום (ברינדיזי) שבאיטליה אל חופו המזרחי, מקום בו החלה הדרך ויה אגנטיה המובילה מזרחה באלבניה של היום. הרפובליקה של ונציה, אשר שלטה בים האדריאטי במשך מאות שנים, הקימה בסיסים קדמיים בוולורה ובבוטרינט שבאלבניה, ועל האי קורפו הסמוך למוצאו הדרומי של המצר. ב-1480 חצו העות'מאנים את המצר בדרכם לאיטליה. במלחמת העולם הראשונה חסמו מדינות ההסכמה את המצר במטרה להטיל סגר ימי על אוסטרו-הונגריה, פעולה שנודעה כמחסום אוטרנטו. בשנת 1926, ברית בין איטליה לאלבניה עוררה את החשש במדינות הבלקן מחסימת המיצר. גם במלחמת העולם השנייה היה המצר זירת לוחמה ימית ומימיו שרצו צוללות. בעקבות כיבוש אלבניה בידי איטליה שלטה איטליה על המעבר במיצר. המצר הפך בשנים האחרונות לנתיב בריחה של פליטים אלבנים המבקשים להגיע באופן לא חוקי לאיטליה ולארצות האיחוד האירופי. בשל המרחק הקטן בין שתי גדותיו של המצר ובשל היעדר זרמי ים חזקים, ניתן, במזג אוויר טוב ובעזרת סירות מנוע מהירות, לחצותו בכשעתיים בלבד. ב-1998 אפשרה אלבניה לאיטליה להקים תחנת מכ"ם על האי סזני (Sazani, איטלקית Saseno) הסמוך לנמל ולורה שבאלבניה, וזאת במטרה להילחם בתופעה. מראה מהעיר ולורה באלבניה לעבר האי סזני במצר אוטרנטו מצר אוטרנטו במפה עתיקה מהמאה ה-17 מדיה וקבצים בנושא מצר אוטרנטו בוויקישיתוף Frank Kenneth McKinney, The Northern Adriatic Ecosystem: Deep Time in a Shallow Sea, page 29 מצר אוטרנטו, החרות, 1 בספטמבר 1915 כל הבלקן כמרקחה, דואר היום, 16 בדצמבר 1926 העמדות האסטרטגיות בים התיכון, הַבֹּקֶר, 10 ביוני 1940