יצחק פוקס

יצחק פוקס (נולד ב-י"ג בתמוז ה'תשי"ד, 14 ביולי 1954) הוא זמר, מלחין ופזמונאי. עד היום הוציא פוקס חמישה אלבומים. מלבד עיסוקו במוזיקה, הוא מתפרנס מצורפות. שם הסטודיו שלו "פעמון ורימון" רומז לשני עיסוקיו. יצחק פוקס נולד להורים ניצולי שואה בפתח-תקוה. למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר, אבל עזב אחרי זמן קצר. לפני הגיוס עבד כסניטר בבית החולים בילינסון. ניסה להתקבל ללהקה צבאית, אך כשנבחן, יוסי בנאי אמר לו לבוא לבחינה נוספת, ופוקס סירב. את שירותו הצבאי הוא עשה בנח"ל. לאחר מלחמת יום הכיפורים השתחרר פוקס מצה"ל, ויצא למסע חיפוש אחר משמעות בחיים, עבד כטרקטוריסט ברמת הגולן. שם הוא גילה את עצמו מחדש והחליט לעלות לירושלים ולחזור בתשובה. בירושלים הלך ללמוד בישיבת אור שמח. כיום פוקס הוא חסיד ברסלב, נשוי, אב לילדים וגר בירושלים. בתקופת בואו לירושלים החל פוקס לנגן בחתונות. בתחילה הוא ניגן שירים עבריים, אבל בהמשך הוא החל להלחין שירים מקוריים בעצמו. ידידיו, שהתלהבו מהשירים, לחצו עליו והוא הלך לאולפן להקליט את השירים. הוא הקליט 10 שירים בלילה אחד והוציא את אלבומו הראשון בשם "באנו ביחד" בשנת ה'תשמ"ה (1985). את האלבום הפיץ פוקס בעצמו בחנות פרחים שהייתה לו. אנשים רבים שקנו את התקליט התלהבו מייחודיותו והפיצו את השמועה בין חבריהם, כך הצליח פוקס למכור במהירות את העותקים במהדורה הראשונה של האלבום. כשנתיים לאחר צאת האלבום הראשון, הוציא פוקס אלבום נוסף בשם "מלך". האלבום השני הוקלט באותו סגנון של הראשון. באלבום זה הכניס פוקס 11 שירים חדשים. בשני האלבומים הראשונים השתמש פוקס במינימום של כלי נגינה ונמנע כליל משימוש באפקטים אלקטרוניים. הוא ליווה את עצמו עם גיטרה בלבד. אחרי האלבום השני עשה פוקס הפסקה של שמונה-עשרה שנים עד האלבום השלישי. באותן שנים המשיך להופיע בפני קהל, אבל לא הוציא שום אלבום. בתקופה זו למד פוקס את מלאכת הצורפות והוא החל לעבוד כצורף. במלאכתו כצורף הוא נחשף לחומרים רעילים ולחומצות שגרמו לאובדן קולו, בדיוק כשעמד להקליט את אלבומו השלישי. למרות שהרופאים טענו שקולו אבד לו לעולמים, התעקש פוקס והחל לרפא את קולו בעזרת שיטות שונות לפי המלצת אחות כגון שטיפת הפנים במים בכל הזדמנות, וסאונה. כעבור זמן חזר לו הקול, אלא שהוא השתנה והפך לקול בס מיוחד. אחרי תקופה ארוכה של שתיקה, ואחרי הפצרות רבות של ידידים ומעריצים, חזר פוקס עם אלבומו השלישי בשם "בעת ההיא". באלבום זה הקליט פוקס לראשונה את שיריו עם קולו החדש, קול הבס המחוספס. פוקס אף נכנע באלבום זה לעולם המוזיקה החדש - והסכים להוסיף כלים ומיקסים נוספים מלבד הגיטרה שליוותה אותו לבדה באלבומים הראשונים. לצורך העיבודים הוא חבר למעבד והכנר גדי פוגטש. פוגטש כתב עיבודים לשירים ואף ניגן על כלי הנגינה השונים. אחרי ההצלחה של האלבום "בעת ההיא" יצא פוקס עם אלבום רביעי – "שירין ורחשין". באלבום זה שהופק בסוף שנת ה'תשס"ז (2007), חזר פוקס לסגנונו הישן והקליט את השירים עם ליווי מינימלי יותר ודגש על ליווי גיטרה-אקורדיון ייחודי. עם זאת, הוסיף פוקס באלבום זה גוון מיוחד ומחודש לעומת האלבומים הראשונים. לאחר הקלטת האלבום "שירין ורחשין", עבר פוקס לניו יורק, שם ניגן באירועים פרטיים. עם הזמן הוא נהיה מוכר בשמי המוזיקה הדתית והחסידית ובעקבות לחץ של מעריצים רבים להקליט אלבום עם מוזיקה עדכנית, הקליט את אלבומו "ממעמקים" שיצא לאור ב-2012. האלבום שיצר ציפיות גבוהות בקרב מעריציו של פוקס, התגלה כפנינה מוזיקלית מבחינת הלחנים והביצוע וכן הסאונד העדכני מאד. פוקס היה מחובר למוזיקה מגיל ילדות. הוא נחשף לסגנונות מוזיקליים רבים : חזנות, שירים ביידיש, מוזיקה ספרדית, תקליטים ברוסית, חוה אלברשטיין, אריק איינשטיין, פינק פלויד ועוד. אך למרות זאת, מעולם לא התחבר לאף אחד מהסגנונות, ויצירתו היא יצירה חפשית ומקורית. על לחניו מספר פוקס כי מעולם לא הקליט שיר מיד עם הלחנתו, תמיד הוא ממתין עד שהשיר יתקוף אותו פעם נוספת. פוקס מנגן בכלים שונים כמו אקורדיון וחליל, ואולם עיקר הצטיינותו היא בנגינה ייחודית בגיטרה. את הנגינה בגיטרה למד פוקס בגיל צעיר (15) בעצמו ופיתח לפיכך סגנון מיוחד במינו. בתקליטיו משתמש פוקס במגוון רחב של טקסטים. חלק מהשירים, בעיקר בתקליטים הראשונים, כתב פוקס בעצמו. באלבומים המאוחרים יותר מיעט פוקס להשתמש בטקסטים אישיים, ובאלבום הרביעי רק שיר אחד הוא פרי עטו. רובם של הטקסטים הם מן המקורות. פוקס מרבה להשתמש במקורות לא סטנדרטיים לשירים כמו ספר משלי, קהלת, תלמוד בבלי, ספר הזוהר ועוד. באלבום הרביעי הפתיע פוקס עם ביצוע ייחודי למילים מתוך "סיפורי מעשיות" של רבי נחמן מברסלב. המוזיקה של פוקס מקיפה מגוון של קהלים: חרדים, דתיים לאומיים וחילוניים. אחד ממעריציו הבולטים הוא המפיק דודו אלהרר. בתוכניתו השבועית בגלי צה"ל השמיע אלהרר מדי שבוע את שיריו של פוקס כשהוא הקפיד להקדים ולהכריז: "יצחק פוקס הגדול מכולם". חודש וחצי לפני פטירתו של דן בן אמוץ, חבר משותף בשם שמשון (מרכוס) עילם הביא את יצחק פוקס לנגן לדן על מיטת חוליו. על כך סיפרה בתיה אפולו, שהייתה אשתו השנייה של דן בן אמוץ וסעדה אותו על מיטת חוליו, בריאיון לעיתון "בשבע": "זה לגמרי לא היה פשוט, כי דן לא חיבב כל מה שקשור לדת ולדתיים... הכנו את יצחק לתגובתו הצפויה של דן, והוא נכנס ושר. אני זוכרת שהוא שר שקט מאוד ומרוחק מאוד, כאילו מאי שם... אני מסתכלת על דן, ואני יודעת לקרוא אותו, ואני רואה שהוא מתחיל להתרגש. ואז דן אמר לו: "בוא, בוא, תשיר יותר בקול, תתקרב"... לאט לאט דן החל להתייפח מהתרגשות. בעצם, אני חושבת שלקראת הסוף הוא החזיר אותו בתשובה, כי הביקור הזה וההופעה היו בתקופה שלפני החגים, ובאותו יום כיפור דן צם בפעם הראשונה בחייו הבוגרים. נראה שבתת ההכרה הוא איכשהו הכניס אותו לזה". בתיה אפולו אמרה על יצירתו של פוקס בריאיון לעיתון "בשבע": "אין ספק שיצחק מאוד מרגש, והשירה שלו פנימית מאוד. אני תמיד שומעת אותו באוטו, וכשאני עוצרת טרמפים לאנשים – חילונים ודתיים – זה אצלי פק"ל באוטו, תמיד מתנגן. זה לוקח זמן, אבל אנשים שואלים בפליאה "מי זה?", "מאיפה זה?". פעם הייתה תקופה שהייתי קונה כמויות של דיסקים, ולמי שהיה מוצא חן בעיני הייתי מחלקת קלטת. היה לי חשוב שבכל בית תהיה קלטת שלו... השירים מרגשים, ונכנסים ישר לנשמה. יצחק פוקס לא מזכיר לי אף אחד אחר. יצירה טהורה ומקורית. במשך שנים עודדתי אותו בטלפונים להמשיך ליצור מנגינות חדשות. פוקס אדם מאוד צנוע ומאוד עניו". אפולו אף שלחה קלטת לנעמי שמר, והקלטת מצאה חן בעיניה, עד כדי כך שבהכנות להופעות שמר הייתה שרה את "באנו ביחד". מדיה וקבצים בנושא יצחק פוקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יצחק פוקס יצחק פוקס, באתר ספוטיפיי יצחק פוקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) יואב פרידמן, השמעת בכורה: שני שירים מהחדש של יצחק פוקס, באתר ynet, 16 באוגוסט 2007 מאיר קליינר, "שירין ורחשין": כמו מסטיק, הטעם נגמר מהר, באתר ynet, 9 באוקטובר 2007 אריאל וולף, גיטרה מחשמלת, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2007 באנו ביחד - יצחק פוקס, באתר ערוץ 7, 3 בספטמבר 2009 נדב גלעד, ‏התשובה נמצאת המוזיקה, בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", 9 באוגוסט 2012 מנחם כהן, ושמחת בחגך עם יצחק פוקס, י"ב בתשרי ה'תשע"ג, (28 בספטמבר 2012) תמי גרוס, הנה ההסבר של שמשוו מרכוס: דן בן־אמוץ לא התאבד גם כשהמחלה אכלה אותו לגמרי בחודשים האחרונים, לקראת הסוף, מעריב, 2 בנובמבר 1990 אריאל וולף, גיטרה מחשמלת, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2007