laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דודו מנצור

דוד (דודו) מנצור (נולד ב-1957) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, עמד בראש יחידה להב 433 בשנים 2009–2012. מנצור שירת כמפקד מרחב יפתח במחוז תל אביב וכמפקד המכללה לקצינים בכירים של המשטרה. עם איחוד אגפי החקירות והמודיעין של המשטרה מונה ב-2005 לראש חטיבת מודיעין באגף החקירות והמודיעין החדש. ב-2007 מונה לראש היחידה למאבק בפשיעה הכלכלית, במסגרתה עסק בחקירת אברהם הירשזון ובסוף אותה שנה מונה לראש מטה אגף החקירות והמודיעין. עם הקדמת מינויו של יוחנן דנינו למפקד המחוז הדרומי, מונה מנצור לממלא מקום ראש האגף. באפריל 2010 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד יחידה להב 433, היחידה הארצית למלחמה בשחיתות ובפשע המאורגן, הוא שימש בתפקיד עד חודש יולי 2012. בפברואר 2013 מונה למנכ"ל "רימונים", החברה הכלכלית לפיתוח רמת השרון. מדיה וקבצים בנושא דודו מנצור בוויקישיתוף תני גולדשטיין, דיוקנה של היחידה לחקירת פשיעה כלכלית, באתר ynet, 23 באפריל 2007 יהונתן ליס, מפקד "יחידת להב" האחראית לחקירות שחיתות שלטונית ומשפחות הפשע - עוזב את התפקיד בגלל נתק עם מפקדו, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2009 ניצב מני יצחקי מונה למפקד יחידת לה"ב 433 אלי סניור, ממפקד על החוקרים לעובד של ראש העיר החשוד, באתר ynet, 14 בפברואר 2013
קרוליין אמילי גריי היל

קרוליין אמילי גריי היל (באנגלית: Caroline Emily Gray Hill‏; 14 באוגוסט 1843 – 1924) הייתה ציירת וצלמת. בין השאר, גריי היל ציירה וצילמה בארץ ישראל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. אמילי גריי היל נולדה בטוטנהאם. בשנת 1864 נישאה לג'ון אדוארד גריי היל, פרקליט מליברפול. הזוג נהג לבלות את חופשותיו במסעות לארצות הים התיכון. בשנת 1887 יצא הזוג לטיול ממושך של חודש ימים בארץ ישראל, ולאחריו המשיכו לבקר בארץ ישראל מדי שנה. בני הזוג הקימו בית בירושלים על הר הצופים. ביקורם האחרון של בני הזוג בירושלים היה במרץ 1914. במהלך הביקורים בארץ ישראל הרבתה אמילי גריי היל לצייר ולצלם את נופי הארץ, ובעלה פרסם ספר זכרונות בשם 'עם הבדואים' אשר הכיל את רישומי מסעותיהם בישראל. גריי היל נמנתה על זרם הציור האוריינטליסטי, אשר חבריו התמחו בציור התושבים, בעלי החיים והנופים של המזרח התיכון. להבדיל מרבים מהאמנים חברי התנועה, התבלטה גריי היל משום שהיא שהתה במזרח התיכון במשך תקופות ממושכות וציוריה שיקפו מראות להם הייתה עדה ממקור ראשון. גריי היל ציירה בעיקר להנאתה, וציוריה הוצגו בבתיה בירושלים ובליברפול, אך גם הוצגו בין השנים 1885 ל-1923 בתערוכת בגלריה 'ווקר' בליברפול. מעטים מהציורים נמכרו לחובבי אומנות, או נתרמו לצדקה. ציוריה גם עיטרו את ספרו של בעלה, 'עם הבדואים'. לאחר מותה של גריי היל עברו רוב תמונותיה לרשותו של נורמן היל, אחיינו של בעלה, אשר העביר חלק גדול מהם כמתנה לאוניברסיטה של ליברפול. תערוכה מציוריה התקיימה בבית טיכו בירושלים בקיץ 2002. מדיה וקבצים בנושא קרוליין אמילי גריי היל בוויקישיתוף יעקב ורמן, ‏קרוליין אמילי גריי היל: הציירת האוריינטליסטית מהר הצופים, קתדרה 112, תמוז תשס"ד מפה מ- 1906 עם ציון הבית וכיתוב Country house of Sir John Gray Hill, באתר הספרייה הלאומית, אוסף אמיר כהנוביץ אוסף האוניברסיטה מכיל למעלה ממאה מציוריה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם קיין

ויליאם קיין (באנגלית: William Caine; נולד ב-1798) היה מזכיר מושבת הונג קונג בין השנים 1854–1859 והמושל בפועל של המושבה בין מאי וספטמבר 1859. קיין נולד באנגליה בשנת 1798 למשפחה ענייה. בגיל 6 הצטרף כמתופף לצבא המלכותי הבריטי ושירת בגדוד ה-26 של חיל הרגלים במהלך הקרבות נגד נפוליאון בונפרטה בספרד. קיין הגיע לדרגת קפטן במהלך שירותו. לאחר תום מלחמות נפוליאון הועבר הגדוד שבו שירת קיין להונג קונג והשתתף בשנת 1839 במלחמת האופיום השנייה, וקיין החל את שירותו הקולוניאלי. קיין כיהן כשופט העליון (Chief Magistrate) של המושבה וכן ייסד את משטרת הונג קונג וכיהן כראש המשטרה בין השנים 1841–1844. בשנת 1847 מונה למזכיר המושבה והמבקר הכללי שלה (Colonial Secretary and Auditor General) על שמו של קיין נקראת דרך קיין (Caine Road) באזור המיד לוולס של האי הונג קונג. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קיין בוויקישיתוף הקמת משטרת הונג קונג קורות חיים (אורכב 17.05.2008 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס ג'ונסטון

ג'יימס רוברטו ג'ונסטון (באנגלית: James Roberto Johnston; נולד ב-25 באפריל 1980) הוא זמר, נגן גיטרה בס וכותב שירים סקוטי, הידוע בעיקר מעבודתו עם להקת "ביפי קליירו". הוא ידוע גם בשמות ג'ים או ג'ימבו. ג'ונסטון נולד וגדל בקילמרנוק שבמזרח איירשיר, סקוטלנד. אחיו התאום בן החל לנגן בלהקת ביפי קליירו כמתופף ב-1995, לצד הסולן סיימון ניל, וג'ונסטון הצטרף אליו באותה שנה. אחיו הצעיר אדם הצטרף בהמשך כטכנאי התופים של הלהקה. הלהקה נקראה תחילה בשם "screwshish". ב-1996 עברו חברי הלהקה לגלאזגו, וב-2001 הרשימו את חברת התקליטים "Beggar's Banquet" והוחתמו על חוזה הקלטות ראשון. בהמשך ניגן ג'ונסטון בגיטרה בס גם בהרכב המוזיקלי "Marmaduke Duke". מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ג'ונסטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס ג'ונסטון ג'יימס ג'ונסטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס ג'ונסטון, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאול עובאדיה

שאול עובאדיה (נולד ב-15 בפברואר 1950) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. עובדיה החל את הקריירה שלו בגיל 8, כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, וכעבור שנתיים עבר לבית"ר שייח' מוניס. הוא שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי. בגיל 14 חזר למכבי תל אביב, לאחר שמנהל הקבוצה באותה תקופה, אמנון אבידן, צפה בו משחק. לאחר הגעתו למכבי תל אביב הוא התאמן תחת הדרכתו של אמנון אהרונסקינד, ומאוחר יותר אצל ניסים בכר. הוא היה מלך השערים של קבוצת הנוער וגם הקפטן שלה. ב-1967 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, ולאחר 7 שנים עבר לקבוצת הפועל הרצליה. אשר גולדברג ודני דבורין, מכבי תל אביב 102 שנים ראשונות, 2008 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאול עובאדיה".
תרשים הרצף

תרשים הרצף (Sequence Diagram) משמש ב-Unified Modeling Language לתיאור האופן שבו המערכת מבצעת תהליך. בהנדסת תוכנה תרשים הרצף נועד לתאר תהליך ולהסביר כיצד המערכת ורכיביה מבצעים תהליך זה. על כן, כבר בשלב הניתוח, נהוג לבנות תרשימי רצף קונספטואליים עבור כל מקרי-השימוש (Use Cases) הקיימים במערכת. בשלבי העיצוב נהוג לבנות תרשימי רצף מפורטים יותר, כדי לתאר ולפרט את אופן עבודתם של רכיבי המערכת. להלן פירוט שני הסוגים העיקריים של תרשימי הרצף : תרשים רצף קונספטואלי - נכתב בשלבי הניתוח, ומתאר תהליך או מקרה שימוש. מטרתו העיקרית של התרשים היא לייצר את רשימת המסכים, רשימת ישויות המידע ורשימת מחלקות המנהלים והשירותים הלוגיים הנדרשים מהמערכת לשם ביצוע התהליך המתואר. בתרשים זה נהוג לכתוב את שמות רכיבי המערכת בשפה אנושית והתרשים מתאר את הרכיבים האלה ברמה העקרונית. תרשים כזה מאפשר לצוותי הפיתוח להתחיל בעיצוב המערכת, אך אינו מתאר בהכרח את המבנה האמיתי המפורט של רכיבי המערכת. תרשים רצף מפורט - נכתב בשלבי העיצוב, ומתאר תהליך או אלגוריתם. בתרשים זה נהוג לכתוב את שמות הרכיבים באנגלית טכנית, ולתאר באופן מדויק את רכיבי התוכנה האמיתיים ואת אופן פעולתם, כפי שהם מתוכנתנים בתוכנה עצמה. תרשים כזה מאפשר לתכנן את המערכת לפרטי פרטים, ולתעד את האופן שבה היא תוכנתה. מדיה וקבצים בנושא תרשים הרצף בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוקר F28

פוקר F28 (באנגלית: Fokker F28 Fellowship) הוא מטוס נוסעים צר-גוף סילוני לטיסות קצרות, מתוצרת יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר. המטוס יוצר בין השנים 1967–1987, בסה"כ נבנו 241 מטוסים. פוקר הכריזה על ייצור המטוס באפריל 1962, והיא שיתפה פעולה בייצורו עם מספר חברות אירופיות בהן מסרשמיט הגרמנית ו-Short Brothers הבריטית. אב הטיפוס טס לראשונה במאי 1967, חודש לאחר טיסת הבכורה של הבואינג 737. האישורים להפעלתו התקבלו בפברואר 1969, והוא נכנס לשירות בחברת התעופה הגרמנית "LTU International" (כיום אייר ברלין) באותה שנה. בשנות השמונים פיתחה פוקר את מטוס הפוקר 100 שהתבסס על ה-F28. F.28 Mk 1000 גרסת הייצור הראשונה, למטוס קיבולת מקסימלית של 65 נוסעים. F.28 Mk 1000C גרסת מטען, למטוס זה דלת מיוחדת למטענים. F.28 Mk 2000 גרסה גדולה יותר של "Mk 1000", למטוס זה קיבולת מקסימלית של 79 מושבים, טס לראשונה באוקטובר 1972. F.28 Mk 3000 במטוס זה הוגדלו נפח המנועים וקיבולת הדלק. F.28 Mk 4000 למטוס זה קיבולת מקסימלית של 85 מושבים, נכנס לשירות בסוף 1976. F.28 Mk 5000 היה אמור להתאים למסלולים קצרים, בסופו של דבר הוא לא נבנה. F.28 Mk 6000 טס לראשונה ב-ספטמבר 1973, במטוס זה הוגדלה מוטת הכנפיים. F.28 Mk 6600 לא פותח. בעבר הפעילו את המטוס חברות התעופה הבאות: אארולינאס ארחנטינס, אייר קנדה, בלו 1, אמריקן איירליינס, KLM, אינטר איירליינס, איבריה איירליינס, הורייזון אייר, גארודה אינדונזיה, קוריאן אייר, רויאל ג'ורדניאן, KLM Cityhopper, טורקיש איירליינס, סקנדינביאן איירליינס, יו אס איירווייז, ארו פרו, אייר אנגליה, אייר גבון, אייר טנזניה, אנסט אוסטרליה, אלטאיר איירליינס, בימאן בנגלדש איירליינס, Braathens, קנידיאן נורת', צימבר סטרלינג, גאנה איירוויז, מונטנגרו איירליינס, LADE, ניגריה איירווייז, Our איירליינס, אייר ניוגיני, ו-TAME. ב-23 בדצמבר 1972 התרסקה באסקר (נורווגיה) טיסה 239 של Braathens,‏ 40 נהרגו ו-5 נצלו. ב-26 בינואר 1974 התרסקה טיסה של טורקיש איירליינס במהלך ההמראה באיזמיר, 66 נהרגו. ב-30 בינואר 1975 נפלה טיסה של טורקיש איירליינס לים מרמרה בעת שניסתה לנחות באיסטנבול, 41 נהרגו. ב-24 בספטמבר 1975 התרסקה בפאלמבאנג (אינדונזיה) טיסה 150 של גארודה אינדונזיה, 26 נהרגו ו-36 נפצעו. ב-11 ביולי 1979 התרסקה לתוך הר בצפון סומטרה טיסה של גארודה אינדונזיה, 57 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו. ב-23 בדצמבר 1979 התרסקה באנקרה טיסה של טורקיש איירליינס, 39 נהרגו. ב-6 באוקטובר 1981 התרסקה בצפון בראבנט טיסה 431 של KLM Cityhopper,‏ 13 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו. ב-20 במרץ 1982 התרסקה בבנדר לאפונג (אינדונזיה) טיסה של גארודה אינדונזיה, 23 הנוסעים ו-4 אנשי הצוות נהרגו. ב-10 במרץ 1989 התרסקה באונטריו במהלך ההמראה טיסה 1363 של אייר אונטריו (כיום אייר קנדה), 24 נהרגו ו-45 נפצעו. ב-22 במרץ 1992 התרסקה טיסה 405 של יו אס איירווייז במהלך ההמראה בנמל התעופה לה גוארדיה, 27 נהרגו ו-21 נפצעו. ב-12 באוקטובר 1994 התרסקה סמוך לנתנז טיסה 746 של איראן אסמאן איירליינס, 59 הנוסעים ו-7 אנשי הצוות נהרגו. ב-9 בינואר 2003 התרסקה בפרו טיסה 222 של טאנס פרו, 41 הנוסעים ו-5 אנשי הצוות נהרגו. דף הבית של פוקר פוקר F28 באתר Airliners.net תמונות המטוס באתר "JetPhotos"
בני ביזיאק

ארבעת בניו של בונה כלי הקשת ליאנדרו ביזיאק, אנדרה, קארלו, ליאנדרו וג'אקומו, למדו את מקצוע בניית כלי הקשת אצל אביהם, רב-אמן בעל מוניטין בינלאומיים בתחום, ועבדו עמו בסדנתו במילאנו, לשם עברה אמנות בניית הכינורות, עם תום עידן בוני הכינורות הדגולים בקרמונה, ובראשם סטרדיווארי, משפחת אמאטי וגוארנרי. אנדרה ביזיאק, בנו הבכור של ליאנדרו, נולד ב-16 בדצמבר 1890 במילאנו ומת ב-25 באוגוסט 1967. הוא למד את מלאכת בניית הכינורות אצל אביו וגילה עניין רב בכלי נגינה עתיקים. אנדרה, ששימש כאוצר לאוסף הכלים המשפחתי, הפיק הנאה מן המגוון העשיר של כינורות איטלקים שבסדנתו ומהצגתם לפני מבקרים. קארלו ביזיאק נולד ב-9 במרץ 1892 ומת ב-23 באפריל 1968, בנו ותלמידו של ליאנדרו ביזיאק. כממשיך אסכולת קרמונה, החל ללמוד את אמנות בניית כלי הקשת בגיל צעיר. בשנת 1922, אחרי נישואיו, עבר לפירנצה, שם התגורר עד סוף חייו. רוב שנות מלחמת העולם הראשונה עברו עליו מחוץ לאיטליה ובתקופה זו למד בפריז את אמנות בניית הקשת, בסדנתו של אז'ן סארטורי (Eugene Sartory), שם עבד לצד אנדרה ויניירון (Andre Vigneron), מי שיהיה בהמשך לאחד מבוני הקשתות הנודעים ביותר בתקופתו. כלי הנגינה של קארלו, אף כי מועטים במספר, בנויים מעץ מעולה בטיבו ומצטיינים בצלילם המושלם. לאחר סיום בנייתו של כלי, היה מניח אותו למשך שנתיים ורק אז חוזר לשלב הגימור בלכה. ההקפדה הדקדקנית הזו הקנתה לו פרסום עולמי. קארלו ביזיאק התפרסם במיוחד באיכות הלכה שלו ובטכניקה ששימשה אותו לציפוי כליו. ג'אקומו, 28 בדצמבר 1900 - 9 במאי 1995, וליאנדרו, 29 בפברואר 1904 - 11 בפברואר 1982 (בוונגונו), בניו הצעירים של ליאנדרו ביזיאק, בנו כלי נגינה חדשים בהדרכת אביהם ומשנת 1934 עבדו יחדיו בסדנה במילאנו עד לפרישתם בשנת 1973. נוסף לבניית כלים, עסקו גם בשיקום כלים ישנים ובמכירתם. מדיה וקבצים בנושא בני ביזיאק בוויקישיתוף צ'ארלס בר וקארלו קייזה, "ליאנדרו ביזיאק", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין בר וקייזה, שם
שון פארקר

שון פארקר (באנגלית: Sean Parker; נולד ב-3 בדצמבר 1979) הוא יזם אינטרנט אמריקאי. פארקר ייסד את נאפסטר במשותף עם שון פנינג, את הרשת החברתית פלקסו, את פלטפורמת ההתרמות קאוסס והוא היה חלק מהנהלת הרשת החברתית פייסבוק. הונו הוערך בתחילת 2012 ב-2.1 מיליארד דולר. אביו החל ללמד אותו תכנות כשהיה בן שבע. בגיל 16, הוא נידון לעונש של שירות בקהילה עקב פריצה למחשב. סיים תיכון במחוז פיירפקס שבווירג'יניה בשנת 1998. בשנת 1999 ייסד פארקר במשותף עם שון פנינג את נאפסטר (באנגלית: Napster), מחלוצות שיתוף קובצי המוזיקה ברשת האינטרנט. נאפסטר משכה את זעמם של חברות התקליטים ושל איגוד תעשיית התקליטים האמריקאית. תביעות משפטיות מצד גורמי תעשיית המוזיקה גרמו לו בסופו של דבר לסגור את השירות. בחודש נובמבר 2002 הוא השיק את פלקסו, שהציעה שירות של ספר כתובות מקוון ושולבה בסופו של דבר בתוכנת הניהול Microsoft Outlook. הוא עזב את פלקסו עקב מחלוקת לא ידועה עם שני בעלי מניות של החברה. בשנת 2004 החל פארקר לייעץ ליוצרי פייסבוק, הפך לנשיאה הראשון של החברה וקיבל 7% ממניותיה, כשהפכה לתאגיד באותה השנה. הוא נאלץ לעזוב את תפקידו לאחר שנעצר על אחזקת קוקאין. המשטרה תפסה סמים במסיבה שנערכה בבית ששכר במהלך טיול בצפון קרוליינה, אך הוא לא חויב בדין עקב חוסר ראיות. מי שדחף את הדחתו היה המשקיע הגדול ביותר של פייסבוק, ג'ים ברייר. פארקר ממשיך כיום לסייע לפייסבוק בתפקיד רשמי. בשנת 2006 הצטרף למייסדים של קרן הון סיכון שבסיסה בסן פרנסיסקו. בשנת 2010 התחייב לתרום 100,000 דולר לקמפיין לליגליזציה של מריחואנה בקליפורניה, הידועה כהצעה 19 של קליפורניה (שלא התקבלה לבסוף). פעילותו של פארקר בחברת פייסבוק מתוארת בסרט "הרשת החברתית", שם הוא גולם על ידי ג'סטין טימברלייק. בשנת 2014 פרקר ספג ביקורת כשהשתלט על יער ציבורי, שמורת טבע, והשחית אותו לצורכי החתונה שלו. ב-2013 נשא לאישה את אלכסנדרה לנאס. לזוג בת ובן. מדיה וקבצים בנושא שון פארקר בוויקישיתוף שון פארקר, ברשת החברתית פייסבוק שון פארקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שון פארקר, ברשת החברתית LinkedIn שון פארקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פז חסדאי‏, מעושרים: ד"ר נאפסטר ומיסטר פייסבוק, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2013 סטיבן ברטוני, "הילד הרע של האינטרנט" במיזם חדש: רוצה למצוא תרופה לאלרגיה, באתר "פורבס ישראל", 18 בדצמבר 2014
הרולד שימל

הרולד שִׁימֶל (באנגלית: Harold Schimmel, נולד ב-1935) הוא משורר ומתרגם עברי. זכה בפרס שר התרבות והספורט לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין לשנת 2021. הרולד שימל נולד בבייון, ניו ג'רזי, ארצות הברית. למד באוניברסיטת קורנל ובשנת 1962 עלה לישראל ומאז הוא מתגורר בירושלים. הוא לימד אנגלית וספרות אמריקאית באוניברסיטה העברית ירושלים, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת קליפורניה באירוויין. את שיריו הראשונים כתב שימל באנגלית וב-1967 פורסם שירו הראשון בעברית, אז פרסם מספר ספרי שירה בעברית ובאנגלית. נודע כמתרגם לאנגלית של שירה עברית, בין היתר תרגם קובצי שירה מאת אורי צבי גרינברג, אבות ישורון, אסתר ראב, ישראל פנקס, מרדכי גלדמן, מאיר ויזלטיר ויהודה עמיחי. בשנות השבעים והשמונים היה בין משתתפיו הקבועים של כתב-העת 'סימן קריאה'. גיליון 107 של כתב העת "הליקון", שערך דרור בורשטיין, הוקדש כולו לשירתו של שימל, והכיל מבחר מיצירותיו. בעקבות הגיליון, פרסם מבקר השירה של "הארץ ספרים" - דוד (ניאו) בוחבוט, רשימת ביקורת ששיבחה את פועלו ואיכויותיו של שימל המשורר. על פי בוחבוט: שימל, במידה רבה, הוא משורר של משוררים, ושירתו שייכת לאניני הטעם; לקוראי שירה המוכנים לשאת את מלאכת העמלנות האינטלקטואלית והרוחנית, ומהמקום הזה לדעת להעריך את שירתו כראוי; להבין שדווקא בשל אי־נהירותה המיידית היא מספקת שחרור מלא בהשראה של התודעה השירית... בשירתו, שימל אינו מדבר; הוא נושם את מחשבותיו לכדי מילים, או אם לומר בפשטות: הוא משורר. האצבע הרכה של שימל מודדת בעדינות את דופק השירים. הרטוריקה, בקיטועים המיומנים של השורות, היא המוזיקה הדקה, המצטלצלת, שמפיקה המחשבה בתנועתה.." — דוד בוחבוט, הרולד שימל, משורר של משוררים, באתר הארץ, 7 ביוני 2015 השירים, 1968 שירי מלון ציון, הקיבוץ המאוחד, 1974. ארעא א-ח, סימן קריאה, 1979. לואל, הוצאת חדרים, 1986. ספר מדרש תדשא, עם עובד, 1993. נכח, הליקון-ביתן, 1995. הספרייה, אבן חושן, 1999. קש, אבן חושן, 2008. קצידה, כרמל, 2009. הטלפון הצמוד לקיר בית הכנסת (מבחר שירים, בחר: דרור בורשטיין, עם רשימות מאת זלי גורביץ' ורוני סומק), הליקון 107, 2014. געזאנג פון הירש [שירת הצבי], אבן חושן, 2017. הלית ישורון, איך עשית את זה? – ראיונות 'חדרים', הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה, 2016, עמ' 87–108, ראיון עם הרולד שימל ממאי 1985. מדיה וקבצים בנושא הרולד שימל בוויקישיתוף הרולד שימל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הרולד שימל, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הרולד שימל, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) הרולד שימל באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן הרולד שימל, דף שער בספרייה הלאומית הרולד שימל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רשימת הזוכים דרור בורשטיין, שמש ראשון תופס גזעי אורנים מעל מחטים גמישים שזופים, באתר הארץ, 11 באפריל 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריז ח'אן

ריז ח'אן (בערבית: ريز خان, נולד באפריל 1969) הוא עיתונאי, מראיין ומגיש חדשות, כיום מגיש תוכנית ראיונות ברשת אל-ג'זירה באנגלית ובעבר עבד ב-BBC וב-CNN. ח'אן נולד בעדן שבדרום תימן, בתקופת השלטון הבריטי, לאב ממוצא פנג'אבי ולאם תימנית. כשהיה בן 4 היגר ח'אן ללונדון עם משפחתו. הוא למד באוניברסיטת קארדיף בבריטניה וסיים בה תואר ראשון בהצטיינות בפיזיולוגיה רפואית. אחר כך למד עיתונאות ורדיו באוניברסיטת פורטסמות. בשנת 1987 נבחר להשתתף בתוכנית המתמחים לשידור חדשות ב-BBC, התקדם לתפקיד מנחה, מפקיד[דרושה הבהרה] ועבד ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1991 שידר ח'אן תוכנית חדשות בשירות העולמי של BBC. בשנת 1993 הצטרף ל-CNN. הוא שימש במשך מספר שנים כקריין חדשות וכיסה אירועים כמו הבחירות בהודו בשנת 1996 ובשנת 1999, ואת הבחירות באנגליה בשנת 1997. בשנת 2005 פרסם ח'אן את ספרו "Al-Waleed: Businessman Billionaire Prince", אודות הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל, בהוצאת הארפרס קולינס. בין האורחים שראיין בתוכניתו היו הדלאי לאמה, קופי ענאן, חאבייר סולאנה, הילרי קלינטון, נלסון מנדלה, שמעון פרס, מיכאל גורבצ'וב, ג'ימי קרטר וביל קלינטון. ריז ח'אן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה באתר אלג'זירה (באנגלית)
כותב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מחבר – מחבר של יצירה ספרותית סופר – כותב סיפורת משורר – כותב שירה פזמונאי – כותב שירים כותב בקשות מלאכת כותב – אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת
אינגונד

אינגונד (Ingonde‏, Ingund או Ingunda‏; סביבות 499 - סביבות 546), הייתה מלכת הפרנקים, אשתו של המלך כלותאר ה-1 ואם 6 מילדיו. נולדה בתורינגיה, הייתה בתו של המלך באדריך (אנ') ונישאה לכלותאר הראשון. בעקבות נישואיה הפכה למלכת הפרנקים. אחותה ארגונד נישאה לכלותאר אחריה וילדה לו את כילפריך הראשון. אינגונד הייתה נכדתם של באזין ובאזינה, אותה באזינה שעזבה את בעלה והפכה להיות אשתו של כילדריך הראשון, מכאן שאינגונד הייתה בת דודה למחצה של בעלה. על פי גרגוריוס מטור אינגונד ילדה לכלותאר 6 ילדים: גונתיר, כילדריק, כריברט, גונתרם, זיגיברט ובת זקונים בשם קלותזינד (Clothsind). שלושה מבין בנים אלו היו מלכים: כריברט (521-567), מלך פריז בשנים 561–567 גונתרם (532-592), מלך בורגונדי בשנים 561–592, מלך פריז בשנים 584–592 זיגיברט הראשון (535-575), מלך אוסטרזיה בשנים 561–575 שלושת הנותרים: גונתיר (Gonthaire Gonthier או Gunthacharius)‏ (517 - מת לאחר 532). השתתף ב-532 במערכה הצבאית בספטימניה כילדריך (Childeric Childebert או Childericus) (נפטר לפני 561) קלותזינד (Chlodosuinda Clodosinthe או Clodosinde או Clotsinde) (נפטרה לפני 567). הפכה למלכת הלומברדים על ידי נישואים למלך אלבוין. על פי פאולוס הדיאקון ילדה לאלבוין בת אחת, אלבזוינדה (Albsuinda) על פי גרגוריוס מטור אינגונד ביקשה מבעלה, כלותאר הראשון, מלך סואסון, למצוא בעל ראוי ממוצא רם ונישא בעבור אחותה ארגונד. המלך לא מצא בעבור ארגונד בעל ראוי יותר מאשר הוא עצמו, והחליט לשאת לאישה את גיסתו ארגונד, שילדה לו את כילפריך הראשון מלך נויסטריה. מצב זה, שנמשך שנים מספר, גרם למלכה אינגונד מחלת נפש, והיא מתה ב-546. Martindale, John R. (ed.), Prosopography of the Later Roman Empire - Volume III, Cambridge: Cambridge University Press, 1992. p 297 merovingian kings ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרויכטלינגן

טְרוֹיְכְטְלִינְגֶן (Treuchtlingen) היא עיר במדינת בוואריה שבגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה 13,099 תושבים (נכון לשנת 2020). העיר שוכנת על גדות הנהר אלטמיל (Altmühl), כ-55 ק"מ דרומית לנירנברג. בעיר ממוקם צומת רכבות מרכזי בבוואריה המפגיש את נתיבי המסילות וירצבורג-אינגולשטאדט-מינכן ו-אאוגסבורג-נירנברג. טרויכטלינגן נוסדה בשנת 793, בתקופת שלטונו של קרל הגדול. קודם לייסודה הרשמי התגוררו במקום קלטים, רומים ופרנקים. בשנת 1809, לאחר התפרקות האימפריה הרומית הקדושה, הפכה העיר לחלק מממלכת בוואריה ובשנת 1871, עם איחוד מדינות גרמניה, לחלק מהקיסרות הגרמנית. ב-23 בפברואר 1945, במסגרת מבצע קלריון, הופצצה תחנת הרכבת של טרויכטלינגן וסביבתה על ידי חילות האוויר של בעלות הברית בשל מיקומה המרכזי של התחנה. בהפצצה נהרגו כ-600 איש וכ-900 נפצעו. איטליה פונסאקו, איטליה קהילת יהודי טרויכטלינגן אתר האינטרנט הרשמי של טרויכטלינגן (בגרמנית) טרויכטלינגן (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי בן-שפר

צבי בן-שפר (1904 - 15 במאי 1943) היה פעיל חברתי ופקיד בכיר במוסדות שונים בהרצליה. צבי בן-שפר נולד בריגה, לטביה עלה לארץ ישראל בשנת 1921, ובשנת 1925 הצטרף אל ראשוני המתיישבים בהרצליה. הוא היה חבר ועד-הפועלים הראשון של הרצליה, רכז לשכת-העבודה ועובד ראשון של קופת-חולים בהרצליה. היה יושב-ראש הנהלת בנק "הלוואה וחיסכון" ופעיל בחברת "פיתוח הרצליה". שלטונות המנדט הבריטי בחרו בו למוכתר של הרצליה. בתפקיד זה קישר בין המועצה המקומית מוסדות המושבה ואנשיה הפרטיים לבין שלטונות המנדט. הוא נפטר לאחר מחלה קצרה, ביום 15 במאי 1943, והוא בן 39. המועצה הנציחה את שמו בנטיעת גן ציבורי - גן בן שפר, (שופץ ב-2006[1](הקישור אינו פעיל)) שמשמש עד היום כמקום המרכזי לטקסי הזיכרון בהרצליה[2] וחגיגות המימונה[3](הקישור אינו פעיל). גן בן-שפר בהרצליה, תמונות ומידע
מזרקת האריות

מזרקת האריות היא מזרקה ופסל בגן בלומפילד שבירושלים. המזרקה הוענקה לירושלים כשי מגרמניה המערבית. המזרקה תוכננה על ידי האמן הגרמני גֵּרְנוֹט רוּמְפְּף(אנ'), שלצורך עיצובה ביקר בירושלים, בין השאר באתרים ארכאולוגים ובגן החיות התנ"כי. היא הוצבה בכוונה במקום המקשר בין האוכלוסייה היהודית והערבית בעיר וכן בין העיר העתיקה והחדשה. המזרקה הוקמה בשנת 1989, בעת הקמתה הייתה המזרקה הראשונה בירושלים. במזרקה מספר סמלים הקשורים לגן העדן ולדו-קיום בין יהודים לערבים: העץ במרכזה נלקח מתיאורי גן עדן בספר בראשית, המשותף ליהדות, לאסלאם ולנצרות. שלושה גזעים מפותלים של העץ מסמלים את היהדות, האסלאם והנצרות, אשר יחדיו מרכיבות את "עץ החיים". שבעת חריצי המים בגזע מתייחסים למספר הטיפולוגי שבע המופיע במקרא שילוב של צמחייה, מים וחיות יוצר תחושת שלווה המסמלת את גן העדן. ארבעת המקומות בהם נפרץ מעקה המזרקה מסמלים את ארבעת הנהרות שיצאו מגן עדן. האריות מסביב המזרקה נוצרו בהשראת סמל העיר ירושלים. השילוב בין היונים, העכברים והאריות מבטא עולם אידילי. השושנים שבבריכה מתייחסות לתיאורי שיר השירים של "שושנה בין החוחים". הקוצים בגזע העץ מייצגים את הקושי והמכאוב אשר חוו העמים באזור. העכברים הנמצאים בסמוך לאריות מתייחסים למשל הנמצא ביהדות, באסלאם ובנצרות על אודות האריה שחס על חייו של העכבר ונעזר בו כדי להיחלץ ממלכודת. מדיה וקבצים בנושא מזרקת האריות בוויקישיתוף רונית שטיינברג, פיסול חוצות - מזרקת האריות, באתר עיריית ירושלים * רונית שטיינברג, פיסול חוצות - מזרקת האריות. "בעוד באירופה ממנה הגיע האמן קיים שימוש נרחב במזרקות, בירושלים בזמן הקמת המזרקה, לא הייתה אפילו לא אחת."
שמעון חכם

הרב שמעון חכם (1843–20 בינואר 1910), היה מתרגם, משורר ופרשן מקרא, ממנהיגי העדה הבוכרית בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 וממייסדיה של שכונת הבוכרים. נולד בעיר בוכרה בשנת 1843. נינו של השד"ר הצפתי יוסף ממן. אביו ר' אליהו ב"ר רחמים היה בעל אמצעים שדאג להקנות לבנו חינוך רחב ככל האפשר. רבי שמעון חכם, אמנם התפרנס ממסחר. אך כאביו שקד גם הוא להקנות תורה לבני עניים, וייסד תלמודי תורה לעניים. לרבי שמעון חכם היו שנים עשר ילדים, אך עשרה מהם מתו בעודם קטנים. ב-1890 עלה ארצה והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לחברת "חובבי ציון" שפעלה בקרב יהודי בוכרה. כעבור תקופה חזר לבוכרה כדי לחסל עסקים שנותרו לו שם. בזמן זה נפטרה אשתו בירושלים. לאחר חזרתו ארצה נפטר גם בנו היחיד, פנחס בגיל 18 בלבד, ומאז התמסר רבי שמעון חכם לכתיבה ותרגום. בין 32 ספריו נמצא תרגום התנ"ך עד למחצית ספר ישעיהו ללשון יהודית-טג'יקית, ספרי דרוש וחכמה, ותרגום ספרו של אברהם מאפו "אהבת ציון". את פעילותו של הרב שמעון חכם בקרב יהדות בוכרה כמנהיג ציוני, כמשורר וכמתרגם סיכם פרופ' מיכאל זאנד: "יכולים אנו לראות בו את אחד מגדולי העם היהודי בתקופת ההתעוררות הלאומית". רבי שמעון חכם נפטר ב-20 בינואר 1910 (י' בשבט ה'תר"ע) ונקבר בהר הזיתים. רחוב על שמו נמצא בשכונת תל ארזה בירושלים (סמוך לרחוב בר-אילן). נכדתו היא המשוררת שולמית תילאיוף. תרגום התנ"ך עד אמצע ספר ישעיהו הרומן "אהבת ציון" של מאפו (הספר באתר הספרייה הלאומית) "שיר השירים" "מסכת אבות" "מגילת אסתר" "הגדה של פסח" "ליקוטי דינים" של הרב אמינוף "מדרש משה רבנו" "תיבת משה" של הרב משה ברום "פתרון חלומות" לר' נתן עמרם. "סיפורי מעשיות" "חוקת הפסח" "זכר צדיק" "פרי עץ הדר" "מקראי קדש" דוד תדהר (עורך), "שמעון חכם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1273 שמעון חכם, באתר שמות רחובות ירושלים שמעון חכם, באתר "החכם היומי" שמעון בן אליהו חכם (1843-1910), דף שער בספרייה הלאומית מנשה הראל, עלון הרב שמעון חכם – ממייסדי שכונת הבוכרים בירושלים, באתר התאחדות בולאי ישראל