laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים דוד קובלסקי

הרב חיים דוד קובלסקי (נולד בשנת ה'תשכ"ג) הוא חסיד נדבורנה ומייסד וראש ארגון מאורות הדף היומי. נולד בבני ברק, בן לרב שמואל צבי קובלסקי. למד בצעירותו בישיבת בעלזא ולאחר מכן בישיבת טשיבין. נישא לבתו של המחנך הרב משה טורק, ואב ל-14 ילדים. לאחר פטירת אביו, הרב שמואל צבי קובלסקי, ירש את מקומו כרב בית הכנסת של חסידי סוכטשוב בבני ברק. בשנת ה'תשנ"ט (1999) בהכוונתו של האדמו"ר מנדבורנה רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים הקים את ארגון מאורות הדף היומי, שמקיים פעילות נרחבת להפצת לימוד הדף היומי. הרב קובלסקי עצמו מוסר שיעורים רבים מדי יום על הדף היומי. שיעוריו מתאפיינים בשילוב דיונים בנושאים אקטואליים הנוגעים במישרין או בעקיפין לנושאי הדף. עם הקמת הארגון הוא החל להקים שיעורים נוספים, בתחילה באזור המרכז ובהמשך בכל חלקי הארץ. בד בבד הוקם בית מדרש למגידי שיעורים בדף היומי, בו מוכשרים אברכים למסירת שיעורים בצורה אקטואלית ומרתקת. עד עתה (2007) הוכשרו כמאה ועשרים מגידי שיעורים בארבעה בתי מדרש, בבני ברק, בירושלים, בעמנואל, וברכסים. ביוזמתו הוקמו שיעורים במשרדי ממשלה, בחברות ציבוריות, בבסיסי צבא, בבתי חולים ובמרפאות, בתחנות משטרה, במשרדי עורכי דין ורואי חשבון, ובעשרות מושבים וקיבוצים. מבית מדרשו יוצא לאור מדי שבוע גיליון בשם "מאורות הדף היומי", העוסק בנושאים אקטואליים היוצאים מדפי הגמרא שנלמדים מדי שבוע. הגיליון מופץ ברחבי ישראל והעולם בכ-40,000 עותקים בשפות עברית ואנגלית, כשבנוסף אלפי לומדים מקבלים אותו כמנויים בדואר אלקטרוני ובדואר רגיל. באדר ה'תשס"ה הפיק ארגון מאורות הדף היומי טקס סיום הש"ס ללומדי השיעורים השונים של הארגון, ובו השתתפו למעלה מחמשת אלפים לומדים. במקביל לשיעורים המיועדים לאוכלוסייה הבוגרת, מתקיימים שיעורים לבני נוער וילדים, בתוך מסגרות הלימוד בבתי הספר ובמוסדות חינוך על-יסודיים. בתחילת שנת ה'תשס"ז יזם הרב קובלסקי הוצאת סדרת ספרים בשם "מאורות השבת" ובהם הלכות לכל סעודה בשבת, יחד עם פירושים וסיפורים לילדים. מטרת הספר היא ליצור חוויה משותפת לכל המשפחה בשולחן השבת כדי לחזק את התא המשפחתי, והוא מותאם מבחינה מתודית לכל גיל. הספר נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים. בדצמבר 2014 פורסם כי הרב קובלסקי עומד מאחורי קמפיין "שישי ישראלי". חיים דוד קובלסקי, דף שער בספרייה הלאומית טלי חרותי-סובר, מאחורי יוזמת שישי ישראלי: הרב חיים דוד קובלסקי, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2014
Live at Wembley '86

86' Live At Wembley הוא אלבום הופעה כפול של להקת הרוק הבריטית קווין. האלבום הוקלט במהלך ההופעה של הלהקה ב־12 ביולי 1986 באצטדיון ומבלי שבבריטניה, במסגרת מסע ההופעות בשם "Magic Tour". ביוני 2003 יצא האלבום בפורמט DVD. בהוצאה המחודשת נוספו מספר שירי בונוס. One Vision (קווין) Tie Your Mother Down (בריאן מיי) In The Lap Of The Gods (פרדי מרקיורי) Seven Seas Of Rhye (מרקיורי) Tear It Up (מיי) A Kind Of Magic (רוג'ר טיילור) Under Pressure (קווין, דייוויד בואי) Another One Bites the Dust (ג'ון דיקון) Who Wants to Live Forever (מיי) I Want To Break Free (דיקון) Impromptu (מרקיורי) Brighton Rock (Solo) (מיי) Now I'm Here (מיי) Love Of My Life (מרקיורי) ?...Is This The World We Created (מיי, מרקיורי) (You're So Square) Baby I Don't Care (ג'רי לייבר, מייק סטולר) Hello Mary Lou (Goodbye Heart) (ג'ין פיטניי) Tutti Frutti (פאט בון) 'Gimme Some Lovin (סטיב ווינווד, ספנסר דייוויס, מאף ווינווד) Bohemian Rhapsody (מרקיורי) Hammer to Fall (מיי) Crazy Little Thing Called Love (מרקיורי) Big Spender (דורותי פילדס, קיי קולמן) Radio Ga Ga (טיילור) We Will Rock You (מיי) Friends Will Be Friends (דיקון, מרקיורי) We Are the Champions (מרקיורי) God Save The Queen (מיי) A Kind Of Magic (אצטדיון ומבלי, 12 ביולי 1986) Another One Bites The Dust (אצטדיון ומבלי, 12 ביולי 1986) Crazy Little Thing Called Love (אצטדיון ומבלי, 12 ביולי 1986) Tavaszi szél vízet áraszt (בודפשט, הונגריה, 27 ביולי 1986) פרדי מרקיורי – שירה, פסנתר וקלידים בריאן מיי – גיטרה, קלידים וקולות ליווי רוג'ר טיילור – תופים וקולות ליווי ג'ון דיקון – גיטרה בס. מידע על האלבום Live at Wembley '86 באתר MusicBrainz מידע על האלבום Live at Wembley '86 באתר AllMusic האלבום Live at Wembley '86 באתר Discogs
אופרת מילוט

אופרת מילוט הוא מונח המתאר סוג של אופרה שהיה פופולרי במאה ה-19. אופרות אלו עסקו בדרך כלל בהצלת הגיבור או הגיבורה הראשיים מסכנה כלשהי, בדרך כלל ממצב של מאסר או כליאה. סגנון זה הפך פופולרי בצרפת בתקופת המהפכה הצרפתית, אז עסקו אופרות רבות מסוג זה בהצלתו של אסיר פוליטי. אחת הדוגמאות הידועות ביותר לאופרת מילוט היא "פידליו" מאת בטהובן, בה מתחפשת הגיבורה לגבר על מנת לחלץ את אהובה מכלאו. דוגמאות מפורסמות אחרות הן "החטיפה מן ההרמון" (מוצרט) ו"שתי היממות" (כרוביני). אופרות מילוט נודעו בסגנונן המוזיקלי הדרמטי ובתיאורי רגשות עוצמתיים. בכך השפיעו על האופרה הגרמנית הרומנטית ועל יוצרים כגון קרל מריה פון ובר, ודרכו על ריכרד וגנר.
ירדן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ירדן – מדינה במזרח התיכון. נהר הירדן – נהר שעובר לאורכה של ארץ ישראל וחוצה אותה לשני חלקים – עבר הירדן המערבי והמזרחי. מקורות הירדן – ארבעת הנחלים המתאחדים ליצירת נהר הירדן. בקעת הירדן – בקעה צרה וארוכה בגבול בין ישראל וירדן, במרכזה זורם נהר הירדן. הירדן (כתב עת) – עיתון רוויזיוניסטי בארץ ישראל מעבר נהר הירדן – מעבר גבול בין ירדן לישראל מעברות הירדן – מקומות בנהר הירדן בהם המים רדודים וניתן לחצות ברגל. אישים אורון ירדן – קורבן רצח ישראלי דב ירדן – בלשן וסופר ישראלי הוגו ירדן – שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי יוסף ירדן – ביוכימאי ישראלי ירדני ג'ורדן
ניקל

ניקל (באנגלית: Nickel) הוא יסוד כימי מקבוצת מתכות המעבר שסמלו הכימי Ni ומספרו האטומי 28. ניקל הוא יסוד כימי מתכתי קשה ממתכות המעבר, אשר גם נוח לחישול ולמתיחה. צבעו לבן-כסוף והוא עמיד מאוד בפני חמצן וחלודה. ניקל הוא אחד מחמשת היסודות הפרומגנטיים, טמפרטורת קירי עבורו היא 355°C. דרגות החמצון שלו הן 1+ ו-2+. קיימות גם תרכובות שבהן דרגת החמצון שלו היא 3+. לניקל שימושים רבים, העיקרי שבהם הוא בסגסוגות. 65% מהניקל שמופק בעולם המערבי משמש להכנת פלדת אל-חלד, 12% משמשים להכנת סגסוגות-על ו23% הנותרים משמשים לשימושים מגוונים, כגון, סוללות נטענות (סוללת ניקל-קדמיום או סוללת יוני ליתיום) וכימיקלים שימושיים כגון זרזים כימיים והצבען הצהוב הקרוי ניקל טיטניום. לניקל שימוש בציפוי באמצעות אלקטרוליזה. סגסוגות ניקל מפורסמות: פלדת אל חלד וסגסוגות אחרות עמידות בפני קורוזיה, כגון אלו המשמשות לייצור כלי נשיפה ממתכת, כפתורי בגדים ומטבעות. הסגסוגת "אלינקו" שמכילה ניקל משמשת להכנת מגנטים. מתכת "מונל" שהיא סגסוגת ניקל עמידה בפני קורוזיה שמשמשת להכנת מדחפים לאוניות, כלי מטבח ועוד. שימוש בניקל נעשה עוד בימי קדם, בשנת 3500 לפנה"ס. בסוריה של היום נמצא ארד שמכיל מעל 2% ניקל. מינרלים שהכילו ניקל היו שימושיים בצביעת זכוכית בצבע ירוק. ב-1751 המינרלוג אקסל פרדריק קרונשטדט ניסה למצות נחושת מהמינרל ניקלין (NiAs מכונה גם ניקוליט). הוא נכשל ובמקום נחושת זיקק ניקל. מטבע הניקל הטהור הראשון הופק ב-1881 בשווייץ. מדגסקר היא אחת מהיצואניות הראשיות של הניקל הגולמי, ועל פי נתוני 2022 שווי היצוא של מתכת זו עמד על כ-929 מיליון דולר, ומדינות היעד לייצוא הניקל ממדגסקר היו יפן, סין, דרום קוריאה, טיוואן וארצות הברית. במערכות חיות, הניקל נפוץ בעיקר בבקטריה, שמרים וצמחים. הוא נמצא בחלבונים אנזימטיים מסוימים, כגון אוראז ומשפיע על תפקודם. הניקל הוא יסוד חיוני בתזונת האדם בכמויות זעירות. מחקרים שנעשו על תרנגולים ועכברים (הקרובים מבחינה גנטית לבני אדם) הראו שניקל חיוני לתפקוד הכבד. רוב הניקל שנכרה מגיע משלושה סוגי מחצבים עיקריים, הראשון הוא לימוניט ((Fe,Ni)O(OH)),השני הוא גרניריט ((Ni,Mg)3Si2O5(OH)) והשלישי הוא פנטלנדיט (Ni,Fe)9S8)). מבחינת אספקה, קנדה היא המקור העיקרי לניקל והיא מפיקה כ-30% מהניקל בעולם. המרבץ העיקרי נמצא באגן סדברי, מקום שבתקופה גאלוגית מוקדמת של כדור הארץ ספג פגיעות מטאוריטים רבות. מרבצים אחרים נמצאים במקומות אחרים בקנדה וכן ברוסיה, קלדוניה החדשה, אוסטרליה, קובה ואינדונזיה. על סמך ממצאים גאופיזיים גלעין כדור הארץ מכיל את מרבית הניקל בכדור הארץ בהפרש ניכר. חשיפה לריכוז העולה על 0.05 מ"ג/סמ"ק של ניקל או תרכובות ניקל מסיסות במשך זמן העולה על 40 שעות בשבוע יכולה להיות מסוכנת. לניקל תרכובות מסוכנות. דוגמה לכך היא אדי ניקל גופרתי, אשר חשיפה אליהם עלולה לגרום לסרטן. דוגמה נוספת היא החומר Ni(CO)4 שהוא גז מסוכן שמסוגל להתלקח באוויר. ישנם אנשים המפתחים אלרגיה לניקל, ועורם נעשה מגורה במגע ממושך איתו. רמת הניקל המותרת בתכשירים שבאים במגע עם העור נקבעת על ידי האיחוד האירופאי. חלק מתרכובות הניקל קרצינוגניות, וחשיפה ממושכת אליהן עלולה להוביל להתפתחות סרטן. ניקל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקל ב־Webelements (באנגלית) ניקל ב"גאמנון צמחים ומרפא" המתכת שתעלה לגדולה בעקבות המכונית החשמלית, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2017 מדגסקר, באתר OEC "אלרגיה לניקל". 2011-11-15. נבדק ב-2017-06-27.
ח"י רקפות

"ח"י רקפות" היא שמה של סדרה בת 18 ציורים מאת האמן הישראלי משה גרשוני. הסדרה, אשר נוצרה בשנת 1984, הוצגה לראשונה בשנה זו בתערוכה בגלריה גבעון בתל אביב. הסדרה מורכבת מציורים ברוחב של 140 ס"מ על 200 ס"מ. כל ציור נעשה בטכניקה מעורבת על גבי גליונות נייר המחוברים בסרט הדבקה (מסקינטייפ) זה לזה. הציורים נמצאים בשורה של אוספים פרטיים וכן במוזיאונים כגון גלריית טייט, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ואחרים. הסדרה מציגה דימוי של פרחי רקפות, צמח אשר מזוהה בתרבות העברית כסמל לחללי צה"ל ובייחוד לחללי מלחמת העצמאות. אחד מן המקורות המרכזיים לקישור זה הוא שירו של חיים גורי "באב אל ואד" המתאר את הקרבות בשער הגיא. בשיר מופיעות הרקפות לאחר שוך הקרבות כזיכרון לנופלים. על חלק מן הציורים אף מצוטטת השורה "יום אביב יבוא ורקפות תפרחנה" הלקוחה מתוך השיר. הרקפות מתוארות בסגנון אקספרסיבי, המטשטש את צורתו של כל פרח. לעיתים מקבלים הפרחים צורה פאלית, כאיבר מין גברי ולעיתים הם נדמים כמעין להבת אש. בנוסף לשירו של גורי, מצוטטות בעבודות שורות מזמור מספר תהילים פרק ק"ג: "הַסֹּלֵחַ לְכָל עֲו‍ֹנֵכִי הָרֹפֵא לְכָל תַּחֲלֻאָיְכִי: הַגּוֹאֵל מִשַּׁחַת חַיָּיְכִי הַמְעַטְּרֵכִי חֶסֶד וְרַחֲמִים". בחלק מן הציורים מופיעה, בנוסף לרקפות, גם שלהבת אש המזדקרת אל על. מוטיב זה מופיע בעבודות רבות של גרשוני מתקופה זו, כחלק מאיקונוגרפיה הקשורה אל עקידת יצחק או מוות וזיכרון.
Boulevard of Broken Dreams

Boulevard of Broken Dreams ("שדרת החלומות השבורים") הוא הסינגל השני של להקת גרין דיי מתוך אלבומה השביעי American Idiot שיצא בספטמבר 2004. הסינגל יצא ב-2004 והפך ללהיט גדול. את השיר הלחינו חברי הלהקה, ועל כתיבת המילים אחראי הסולן, בילי ג'ו ארמסטרונג. השיר הופק בעבודה משותפת של הלהקה עם רוב קוואלו. השיר מנוגד לשיר הקודם לו באלבום, Holiday: ‏Boulevard of Broken Dreams עצוב ואיטי בניגוד ל-Holiday השמח. קטע הנגינה החוזר והאקורדים יוצרים את רצף השיר, שדומה לזה בשיר של אואזיס (להקת בריטפופ אנגלית) 'Wonderwall'. נואל גלאגר, הגיטריסט, התמלילן והמלחין של אואזיס השתלח בגרין דיי, ובתחילת 2006 אמר: "הם מוכרחים לנהוג בהגינות, ולחכות עד שאני אמות לפני שהם גונבים את שירי." CD1 Boulevard of Broken Dreams Letterbomb (בהופעה) CD2 Boulevard of Broken Dreams American Idiot (בהופעה) She's a Rebel (בהופעה) Card Sleeve CD Boulevard of Broken Dreams Letterbomb (בהופעה) 7" דיסק תמונות צד א'. Boulevard of Broken Dreams צד ב'. Letterbomb (בהופעה) (הקטעים המוזיקליים הוקלטו ב-21 בספטמבר 2004 בניו יורק) מועמדויות: ביצוע הרוק הטוב ביותר על ידי צמד או קבוצה (Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal) שיר הרוק הטוב ביותר (Best Rock Song) הקלטת השנה (Record Of The Year) זכיות: הקלטת השנה (Record Of The Year) זכיות: קליפ השנה (Video Of The Year) הקליפ הטוב ביותר להרכב (Best Group Video) קליפ הרוק הטוב ביותר (Best Rock Video) הבימוי הטוב ביותר (Best Direction) העריכה הטובה ביותר (Best Editing) הצילום הטוב ביותר (Best Cinematography) מידע על היצירה "Boulevard of Broken Dreams" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Boulevard of Broken Dreams" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Boulevard of Broken Dreams" באתר Discogs סרטון השיר "Boulevard of Broken Dreams" באתר יוטיוב Green Day - Awards. מתוך אתר IMDb
Queen on Fire – Live at the Bowl

Queen on Fire – Live at the Bowl הוא אלבום ההופעה החמישי ואלבום הווידאו העשרים ותשעה של להקת הרוק הבריטית קווין, אשר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2004. האלבום הוקלט בהופעה של הלהקה באולם הלאומי במילטון קינס בממלכה המאוחדת, ב-5 ביוני 1982, כחלק ממסע ההופעות לקידום האלבום Hot Space. ההופעה יצאה גם בפורמט DVD, הכולל בונוסים כמו ראיונות עם חברי הלהקה. האלבום הגיע בבריטניה למקום העשרים במצעדים, וה-DVD למקום הראשון במצעדי ה"DVDs". הן האלבום והן ה-DVD לא נכנסו למצעדים בארצות הברית. פרדי מרקיורי - שירה, פסנתר וגיטרה בריאן מיי - גיטרה, פסנתר וקולות ליווי רוג'ר טיילור - תופים וקולות ליווי ג'ון דיקון - גיטרה בס מידע על האלבום Queen on Fire – Live at the Bowl באתר MusicBrainz האלבום Queen on Fire – Live at the Bowl באתר Discogs "Queen on Fire – Live at the Bowl", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
המפלגה הדמוקרטית הסרבית

המפלגה הדמוקרטית הסרבית (srpska demokratska stranka) היא מפלגה שהייתה חלק מאופוזיציית הדמוקרטים בסרביה בזמן שלטונו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה ונשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בשנות ה-90. בשנת 2003 הפכה למפלגה השלישית בגודלה באספה הלאומית של סרביה עם 34 מנדטים. בעקבות ממשלת המיעוט שנוצרה בממשלתו של ווייסלב קושטוניצה, היא החליטה שלא ליטול בה חלק. השקפתה הפוליטית של המפלגה היא ליברלית אך היא מייצגת חלק סוציאליסטי בציבור הבוחרים. המפלגה אף עמיתה במפלגת הגג של המפלגות האירופיות הסוציאליסטיות מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. לאחר רצח ראש ממשלת סרביה זוראן ג'ינג'יץ', נבחר לתפקיד יו"ר המפלגה בוריס טאדיץ, שהפך ביולי 2004 לנשיא סרביה. האנשים שהרכיבו מחדש את המפלגה היו אנשי "המרכז הרדיקלי" ו"מפלגת החירות" בשנת 1919 לאחר שנוצרה "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים" (יוגוסלביה). נשיא המפלגה הנבחר היה ליובומיר דוידוביץ שכיהן באותה העת כרה"ע בלגרד ואז נבחר לנשיא המפלגה מילאן גרול 1940 לאחר מותו של דוידוביץ. בבחירות 1929 זכתה המפלגה לקולות הבוחרים והייתה המפלגה השלטת. המפלגה החזיקה בשלטון עד שנת 1929 כשלפתע המלך אלכסנדר הראשון נטל שלטון דיקטטורי והמפלגה איבדה כל שלטון אפשרי ובכך נשארה באופוזיציה עד תחילת מלחמת העולם השנייה. בזמן השתלטות גרמניה ב־1940 על יוגוסלביה רבים מבכירי המפלגה ברחו לאנגליה וחזרו אל סרביה רק ב־1945 בסיום מלח"ע ה־2 כשלפתע המפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית השלטת במדינה החרימה את כל רכוש המפלגה הדמוקרטית הסרבית וגם את עיתון המפלגה "דמוקרטיה", ואף אסרו אישים בכירים בהם נשיא המפלגה מילאן גרול. המפלגה התאחדה שוב ב־1989 לאחר ש־13 איש שיקמו את המפלגה ובהם קושטוניצה, טאדיץ וגינגיץ. לתפקיד הנשיא נבחר דרגוליוב מיצונוביץ והיא זכתה בבחירות לפרלמנט הסרבי ב־7 מושבים, אך חלק מחבריה פרשו ממנה בשל מחלוקת והקימו את "המפלגה הליברלית הסרבית" ולמרות זאת המפלגה החזיקה מעמד. לאחר שלטון מילושביץ, המפלגה היא אחת ממוסדות החזקים והמשפיעים בסרביה. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדמוקרטית הסרבית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בסרבית) אתר המפלגה
אורגזמטרון (מכשיר)

אורגזמטרון, ידוע גם בשם מרגיעון, הוא מכשיר עיסוי ידני לראש העשוי מזרועות נחושת המחוברות לידית. המכשיר מעסה ומטפל במרכזי עצבים סביב הראש ובחלקו האחורי של הצוואר, וגורם למרבית האנשים לתחושת עונג, ולפעמים אף לעור ברווז, כאשר עוברים על מרכזי עצבים על הקרקפת. המכשיר מיוצר על ידי חברה אוסטרלית בעלת אותו השם. המכשיר הומצא על ידי אדם בשם דוויין לייסי, בשנת 1998. מאז חברות נוספות ייצרו מכשירים דומים,מה שהוביל לתביעות משפטיות מצד לייסי. מדיה וקבצים בנושא אורגזמטרון בוויקישיתוף דף החברה המייצרת את המכשיר Hornery, Andrew, Big O goes head to head, The Sydney Morning Herald, ‏19 ביוני 2002 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עור ברווז

עור ברווז או סימור שיער (Cutis Anserina), הוא מצב בו בלוטות השיער שבעור, אשר נמצאות בבסיס של שערות הגוף, מתנפחות לזמן קצר באופן לא רצוני. הדבר קורה בתנאי קור (במצב קדם-היפותרמיה) או כאשר מתנסים בפחד עז, לרוב בנוסף לצמרמורת ובמצבי ורגעי התרגשות כמו עוררות מינית. עור הברווז נוצר כאשר שרירים קטנטנים בבסיס כל שערה, מתכווצים וגורמים לשיער להזדקף. הרפלקס נוצר על ידי מערכת העצבים הסימפתטית, אשר בדרך כלל אחראית לתגובת הילחם או ברח בגוף. עור ברווז אצל בני אדם הוא תוצאה של התכווצות שרירי זוקפי השיער התורמים לחימום הגוף במידה מסוימת. לרפלקס שני שימושיים עיקריים אצל יונקים: הרפלקס גורם לשערות לסמור וכך יוצר אשליה שבעל החיים גדול יותר מכפי שהוא באמת, וזו במטרה להרתיע את הגורם המאיים. במצב של קור, הרפלקס לוכד שכבה של אוויר קרוב לעור, ושכבה זו משמשת כמבודד טבעי, ועוזרת לשמור על חום הגוף של היונק. בנוסף ישנה סברה מדעית המצביעה על כך שעור הברווז הוא שריד אבולוציוני פרהיסטורי מהתקופה בה זקף האדם הקדמון את שערות גופו לשמירה על חום גופו. סימור שערותיו עיבה את נפחם ויצר שכבת בידוד מהקור. בחלוף הזמן האדם איבד אט אט את שערותיו העבותות אך השרירים הקטנים המתכווצים שבבסיסם נותרו עד ימינו. לעיתים אדם חש בעור ברווז וצמרמורות דווקא כשאינו קר או פחד עז, אלא דווקא במצבים או סיטואציות אינטנסיביות או מרגשות. כבר נצפה בבני אדם ששערם מסתמר כאשר הם מקשיבים למוזיקה או קול רדיופוני. לעיתים עור ברווז קורה בלי סיבה נראית לעין. המונח "עור ברווז" שאול מהביטוי הגרמני "עור אווז" (Gänsehaut), שנובע מהדמיון של העור המצטמרר לעורו של אווז שנוצותיו נמרטו כדי לבשלו, או בעודו חי כדי למלא בהן שמיכות פוך. נוצות האווז צומחות מנקבוביות באפידרמיס הדומות לזקיקי שיער אנושיים. כשתולשים נוצות של ברווז, לעור שלו יש בליטות במקום שבו היו הנוצות, והגבשושיות הללו מזכירות את התופעה האנושית. רוב העופות האחרים חולקים את אותה תכונה אנטומית. שפות אחרות לעיתים משתמשות במיני ציפורים ובעלי חיים אחרים. לדוגמה, תרנגולת או עוף משמשים בווייטנאמית, קוריאנית, יפנית, פינית, הולנדית, לוקסמבורגית, צרפתית, ספרדית ופורטוגזית. אווז משמש באנגלית, גרמנית, יוונית, איטלקית, שוודית, דנית, נורווגית, פולנית וצ'כית. באוקראינית ורוסית למשל המילה מתארת דווקא נמלים (כנראה בגלל התחושה הנלווית שדומה לנמלים שזוחלות על העור). מערכת וואלה! NEWS‏, אנשים שחווים עור ברווז הם בריאים ומאושרים יותר, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2018 ד"ר איתי גל, למה קור גורם ל"עור ברווז"?, באתר ynet, 15 במרץ 2007 רוביק רוזנטל, קסמו המוזר של הברווז ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שטפן גולסקו

שטפן גולסקו (ברומנית: Ştefan Golescu‏; 1809–1874) - פוליטיקאי רומני מוואלכיה, יליד גולשט, ששירת במשך תקופה קצרה כראש ממשלת רומניה מ- 26 בנובמבר 1867 ועד 12 במאי 1868. גולסקו היה חבר ב"אספה של וואלכיה" שבחרה ב- 1859 ב- אלכסנדרו יואן קוזה כדומניטור של נסיכות ולאכיה (לאחר שכבר נבחר כדומניטור של נסיכות מולדובה). הוא היה חבר במפלגה הליברלית של יון ברטיאנו וראש ממשלה במשך חצי שנה, בממשלה ליברלית. מדיה וקבצים בנושא שטפן גולסקו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולאיה גולסקו

ניקולאיה גולסקו (ברומנית: Nicolae Golescu‏; 1810–10 בדצמבר 1877) היה פוליטיקאי רומני מנסיכות ולאכיה, ששירת כראש ממשלת רומניה ב-1860 וקדנציה נוספת ב-1868. מדיה וקבצים בנושא ניקולאיה גולסקו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אק אמיו

ז'אק אמיו (בצרפתית: Jacques Amyot; ‏30 באוקטובר 1513 - 6 בפברואר 1593), מתרגם צרפתי. ז'אק אמיו נולד למשפחה ענייה בעיר מלאן שמדרום מזרח לפריז. הוא מצא את דרכו לאוניברסיטה של פריז, והתפרנס שם משירותים שנתן לסטודנטים העשירים. בהיותו בן 19 שנה קיבל תואר מאסטר מאוניברסיטה זו, ומאוחר יותר קיבל תואר דוקטור לחוק האזרחי מן האוניברסיטה של העיר בורז' שבמרכז צרפת. באמצעות אב מנזר סנט אמברוז שבעיר בורז' קיבל משרת מורה פרטי לילדיו של אחד ממזכירי המדינה, שהמליץ עליו בפני מרגריט דה פראנס, דוכסית ברי, בתו של פרנסואה הראשון מלך צרפת. בהשפעתה נתמנה לפרופסור ללשונות היוונית והלטינית באוניברסיטה של בורז'. ב-1547, בשל תרגום הרומן "אתיופיקה" של הסופר היווני הליודורוס, העניק לו המלך פרנסואה הראשון הכנסות מרכוש הכנסייה באיטליה, מה שאפשר לו להתמסר לתרגום הספר "חיי אישים" של פלוטרכוס, שאותו מצא בספריית הוותיקן ברומא (1559 - 1565). כאשר שב לצרפת נתמנה למורה פרטי של ילדי אנרי השני מלך צרפת (שארל התשיעי ואנרי השלישי מלכי צרפת לעתיד). ב-1571 האפיפיור פיוס החמישי מינה אותו לבישוף העיר אוקסר שבצפון חבל בורגון. ז'אק אמיו היה איש דת מסור ונאמן, ויש אומרים שנתן הוראה לכומר הווידוי של אנרי השלישי מלך צרפת לסרב למחול לו על רצח אנרי הראשון הדוכס מגיז, ועל רצח אחיו, לואי השני הקרדינל מגיז (דצמבר 1588). בכל זאת, הוא נחשד בכך שנתן את אישורו לרצח זה. ביתו נבזז והוא נאלץ לעזוב את אוקסר לזמן מה. ז'אק אמיו נפטר באוקסר ב-1593. לפני מותו השאיר בצוואתו 1200 כתרים עבור בית החולים של העיר אורליאן, בשל 12 הדינרים שקיבל שם בעת שהיה נודד עני בדרכו לפריז. ז'אק אמיו תרגם, בין היתר, שבעה ספרים של ההיסטוריון היווני דיודורוס מסיציליה (1554), ואת סיפור האהבה "דאפניס וקלואה" של הסופר היווני לונגוס (1559). אולם, תרגומיו החשובים הם אלה של ספרי פלוטרכוס "חיי אישים" (1565) ו-"כתבי מוסר" (1572). תרגומיו אלה זכו לשבחים רבים, בין היתר על ידי מישל דה מונטן מחבר "המסות" שכתב עליו: "מבין כל הסופרים הצרפתיים שלנו, אני נותן את עלה הניצחון לז'אק אמיו, לא בלבד בשל טוהר לשונו...אני אסיר תודה לו על כך שבחר (לתרגם) יצירה כה חשובה."(ספר 2, פרק 4). תרגומו לצרפתית של הספר "חיי אישים", תורגם לאנגלית על ידי תומאס נורת' (1579) והשפיע על שייקספיר שעשה בו שימוש בשלושה ממחזותיו. מדיה וקבצים בנושא ז'אק אמיו בוויקישיתוף ז'אק אמיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
היהודי זיס (רומן)

היהודי זיס (בגרמנית: Jud Süß) הוא רומן מאת הסופר היהודי גרמני ליון פויכטוונגר מ-1925. הרומן עוסק בסיפור חייו של יוזף זיסקינד אופנהיימר, בנקאי יהודי שהיה יועץ כספי לדוכס קרל אלכסנדר מווירטמברג והוצא להורג לאחר מותו של פטרונו. חלק מן הדמויות בספר הן דמויות היסטוריות, חלקן בדיוניות. העלילה עוקבת אחר הביוגרפיה של אופנהיימר באופן חופשי למדי. הרומן של פויכטוונגר בנוי מחמישה חלקים: "האצילים", "העם", "היהודים", "הנסיך", "האחר". בנוסף לדמויות אמיתיות שהיו קיימות בהיסטוריה, הכניס פויכטוונגר לסיפור דמויות שהמציא, כמו הרב גבריאל (המייצג את ה"תודעה היהודית" של זיס) ובתו נעמי, שהיא גם הדמות היחידה המוצגת באופן חיובי ברומן. הדמות הוכנסה לרומן על מנת להפוך את ההתרחשויות לדרמטיות ו"סיפוריות" וחלק מן הפרשנים טוענים שהיא מייצגת את "החכמה והנשמה הטהורה של עם ישראל". כמו ברומנים אחרים של פויכטוונגר, הוא מנצל את העלילה ההיסטורית על מנת להעביר מסרים רחבים יותר, פרשנות פילוסופית על תפקיד האדם ועל המציאות בזמן כתיבת הספר. הרומן עוסק בין היתר בשאלה מה למעשה על היחיד לעשות אל מול המציאות - האם לפעול או לצפות בה באופן פאסיבי, שאלה שמתייחסת לשאלת הרצון החופשי בפילוסופיה של שופנהאואר. בנוסף, דמותו של זיס היא למעשה, במידה מסוימת, התייחסות למציאות ברפובליקת ויימאר. פויכטוונגר רצה לכתוב רומן על חייו ומותו של הפוליטיקאי הגרמני-יהודי ולטר רתנאו אך החליט לבסוף לכתוב רומן היסטורי שבמרכזו דמות יהודי אשר הצליח לעלות לגדולה, אך נרצח על רקע אנטישמי - מכיוון ש"לעיתים קל יותר לזהות הרים ממרחק, ולא כאשר עומדים עליהם", כפי שכתב בפרשנות לספרו שיצאה בשנת 1929. עבור פויכטוונגר, דמותו של זיס וההתרחשויות ברומן מייצגות גם פריצת דרך בגישור בין המזרח למערב, פריצת דרך חיונית להתפתחות המודרנה. נטען כי למרות שהרומן נקי מאנטישמיות, דמותו של זיס מוצגת בו בכל זאת כאדם מחושב, אופורטוניסטי ורודף כוח. יהודים אחרים מתוארים ברומן כ"אקזוטיים" ומסתוריים, אך תוך ניסיון לאפיין את החוויה היהודית, ולא להשמיץ אותה. סגנונו של פויכטוונגר עמוס בפרטים, בדומה לסגנונם של תומאס מאן ושל לב טולסטוי. גם הדמויות הקטנות ביותר מאופיינות ומקבלות ביוגרפיה מלאה וברור יחסן לדמויות אחרות בעלילה וליקום העלילתי בכלל. הרומן תורגם לעברית ועובד למחזה על ידי מ' אבי שאול. הוא הופק ב'הבימה' בשנת 1933. סיפור חייו של זיס היווה השראה לשני סרטים, האחד סרט מחאה נגד הנאצים (1934) והשני סרט תעמולה נאצי (1940), אשר באופן אירוני הפך למזוהה ביותר עם סיפורו של זיס. בשנת 2020 יצא לאור ספרו של יאיר מינצקר פרופסור להיסטוריה של העת החדשה באוניברסיטת פרינסטון בשם "היהודי זיס-רשומון". עשהאל אבלמן, יהודי מחמד לרגע, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מאי 2011 עשהאל אבלמן, 'היהודי זיס' יוצא לקולנוע, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מאי 2011 Frank Dietschreit: Lion Feuchtwanger. Metzler, Stuttgart 1988 עמוד 99 אתר הבימה, ארכיון ההצגות אריאל בולשטיין, "היהודי זיס"- החידה הנצחית , באתר ישראל היום, 10 באפריל 2020
מבצע יהושע

האם התכוונתם ל... מבצע שבא – מבצע העלאה של יהודי אתיופיה מבצע "יהושע" – תקיפת הכפר סלמה במלחמת העצמאות.