laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחבורה

המונח "תעבורה" מפנה לכאן. לערך העוסק בקבוצת הובלה ולוגיסטיקה ישראלית, ראו קבוצת תעבורה. תחבורה היא העברה של אנשים וסחורה ממקום אחד למקום אחר על ידי אמצעי תחבורה. ישנם אמצעי תחבורה אוויריים, ימיים, יבשתיים, חלליים, וכן גם שילוב של כמה אמצעי תחבורה בכלי אחד כגון כלי רכב אמפיביים. בעבר היה נפוץ השימוש בבעלי חיים וסירות לא ממונעות לשם תחבורה. כיום רוב התחבורה נעשית על ידי כלי תחבורה ממונעים כגון כלי רכב, רכבות, אוניות, מטוסים, מסוקים, סירות מנוע או ספינות מנוע. המונח תשתית תחבורתית מתייחס לכבישים, מסילות רכבת, שבילי אופניים, תעלות מים ונתיבי אוויר, נמלי תעופה, נמלי ים, תחנות רכבת, תחנות אוטובוס ותחנות מרכזיות. אמצעי התחבורה משתמשים בתשתית על מנת להגיע ליעדם: כלי רכב ביבשה נוסעים על כבישים, גשרים ופסי רכבת, ואילו כלי שיט וכלי טיס נוסעים בנתיבי ים ובנתיבי אוויר וחונים בנמלים. לצורך הובלת מטענים משתמשים לרוב בכלי רכב המותאמים לכך בים, באוויר וביבשה. המונח הכוונה בהקשר של תחבורה מתייחס לרמזורים, תמרורים, סימנורים (ברכבות) ועוד. תכנון ועיצוב התשתית הוא חלק מתחומי הנדסה אזרחית ותכנון עירוני. תכנון ועיצוב כלי הרכב הוא תחום בהנדסת מכונות או בתת-תחומים כמו אווירונאוטיקה והנדסת חלל-אוויר (תחום העוסק בבניית והנדסת כלי רכב הטסים בים או בחלל). לפני החברה החקלאית חי האדם בחבורות קטנות, הנודדות ממקום למקום בחיפוש אחר מזון, ונשא את הכלים והצידה ממקום למקום. מאוחר יותר, כשביית האדם בהמות בית, היה מעמיס עליהן משא ואף רוכב על גבן, וכך היה יכול לעבור מרחקים גדולים. ביות בעלי חיים אלו עזר מאוד לאדם, אך כושר הנשיאה שלהם היה מוגבל. לא עבר זמן רב בטרם גילה האדם שהבהמות יכולות לדבר ולשאת עומס גדול בהרבה על ידי משיכה, במקום נשיאה. בתחילה השתמשו במגררות גולמיות ובהדרגה גילו כי ככל ששטח המגע של המגררה בקרקע קטן יותר, כך היא מסוגלת לשאת את המשא ביותר קלות. המצאת הגלגל תרמה להתפתחות התחבורה. הובלת מטענים תובלה אווירית תובלה צבאית תובלה (פירושונים) אתר רכב ותחבורה – מאמרים בתחום הרכב והתחבורה אתר משרד התחבורה יצירת תחבורה עירונית מקיימת בגוש דן עד 2030, כתב העת אקולוגיה וסביבה, אוקטובר 2015 מילונים למונחי תחבורה | תחבורה מסילתית (1998) | תחבורה מסילתית (2012) | תחבורה אווירית (2000) | תחבורה יבשתית (2003) | הנדסת דרכים (1990) | באתר האקדמיה ללשון העברית תחבורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תחבורה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרתף

המרתף הוא בית ספר למשחק ותיאטרון שהוקם בישראל עבור נערים ונערות בעלי כישרון בתחום אמנויות הבמה הנמצאים במצבי סכנה או מצוקה, והוא היחיד בישראל המאפשר לנוער זה את ההשתלבות בתיאטרון המקצועי. אולם המרתף הוא קומת המרתף של ההוסטל "בית-הצברית" - בית מהתקופה הטמפלרית במושבה הגרמנית בירושלים נמצא ברחוב עמק רפאים, "בית-הצברית" המשמש כהוסטל היחיד בארץ לנערות במצוקה בגילאי 24-17, הזקוקות למסגרת חוץ-ביתית מכילה, תומכת ומעצימה, ומופעל על ידי עמותת ענב. מתוך רצון לתת ולתרום מעצמן לסביבה ולחברה, הנערות שחסו באותה עת בהוסטל, בחרו לנצל את חלל המרתף של "בית הצברית" ולהקים בו תיאטרון, שיסייע לנערים ולנערות הדומים להן, הנמצאים במסגרות אחרות, ומטרותיו: להוציא בני נוער בעלי כישורים אמנותיים ממעגל הסיכון, בתוכנית לימודים המשלבת את לימודי מקצועות התיאטרון עם חיזוק החוסן הנפשי. לפתוח תיאטרון אינטימי שיעלה הצגות בתחום החברתי באיכות אמנותית גבוה. הקניית מיומנויות של עבודה והעצמת הנערות ב"בית הצברית". ב 2006, בעקבות יוזמת הנערות ובסיוען, נפתח "המרתף – בית ליצירה בימתית". גויס צוות מורים מנוסה, המתייחד בכך שהוא מייצג את הזרמים השונים בתיאטרון המודרני ומשלב בתוכו את שיטת סטניסלבסקי, גרוטובסקי, ריקוד ומיצג חזותי. התלמידים הלומדים במרתף, מאותרים על ידי גורמים חינוכיים וסוציאליים כגון: קידום נוער, רשות חסות הנוער ושירות המבחן לנוער של משרד הרווחה והשירותים החברתיים, ולאחר בחינות ומיונים הם מתקבלים לתקופת לימודים של שלוש שנים, ולאחריה הם יכולים להצטרף ללהקת השחקנים של המרתף. משנת הלימודים תשע"א (2011-2010) מתקיימים לימודי המשחק של המרתף כתוכנית אוטונומית בחוג לתיאטרון של האוניברסיטה העברית. חלק משיעורי המרתף משותפים לתלמידי המרתף ולסטודנטים מהחוג לתיאטרון. מייחד את "המרתף" הוא התפיסה שנוער בסיכון הוא נוער מוכשר ורגיש לא פחות ואולי אף יותר מאשר כלל האוכלוסייה. הצבת אתגרים המתאימים להם, הופכת אותם מנוער בסיכון לנוער בסיכוי. בקיץ 2007 העלה "המרתף" את המחזה "משפחה של איש אחד" פרי יצירתם של תלמידי "המרתף", בקיץ 2008 הועלו ההצגות "חפץ" מאת חנוך לוין ועיבוד למחזה "פאוסט" שכתב גתה, בקיץ 2009 עלתה ההצגה "ספר הג'ונגל עיבוד מקורי וחדשני לספרו הנודע של רודיארד קיפלינג ובקיץ 2010 עלתה ההצגה "קולות שבורים" המבוסס על המחזה "הזיה בשניים" מאת אז'ן יונסקו וסיפור הילדים "לא עכשיו, ברנרד" מאת דייוויד מקי בסוף שנת 2011 הועלתה ההצגה "חוקת היער", המבוססת על סיפורים נוספים מ"ספר הג'ונגל". בהצגה זו נעשה שיתוף פעולה בין שחקני המרתף לשחקנים בוגרי בתי ספר למשחק אחרים. במרץ 2013 הועלת ההצגה "הסיפור המופלא על ארנדירה התמימה וסבתה המרושעת", המבוססת על סיפור קצר מאת גבריאל גארסיה מארקס בשם "הסיפור העצוב שלא ייאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית". ההצגה מעלה את תופעת ניצול הנשים למטרות זנות. דרך ההצגה, הצטרף "המרתף" לעמותת עלם למאבק תודעתי וטיפולי בתופעה חמורה זו. בקיץ 2013 הועלתה ההצגה "עזיז אפנדי - הסוד של שבתי צבי". העוסקת בנושא משיחיות דרך סיפור חייו של שבתי צבי. בראשית 2014 הועלתה ההצגה "קריאון" המבוסס על המחזה היווני אנטיגונה. המרתף פועל בסיוע של הקרן לירושלים, אשלים (מיוסדה של הג'וינט) וכן היה בעבר חלק מפרויקט "נקודת מפנה" של הבנק הבינלאומי. כמו כן תושבי ה"מושבה הגרמנית" הקימו את "חוג ידידי המרתף" המסייע בפעילויות השונות של המוסד. המרתף, ברשת החברתית פייסבוק המרתף - אתר בית הספר
זירקוניום

זירקוניום (Zirconium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Zr ומספרו האטומי 40. זירקוניום הוא מתכת מעבר מבריקה בצבע אפור לבן. זירקוניום מושג בעיקר מזירקון. זירקוניום קל מפלדה והקשיות שלו דומה לנחושת. בצורת אבקה, הזירקוניום יכול להידלק באופן ספונטני באוויר, במיוחד בטמפרטורות גבוהות. בצורה של גוש מוצק, המתכת נוטה פחות להידלק. לסגסוגת זירקוניום ואבץ תכונות מגנטיות בטמפרטורה הנמוכה ממינוס 238 מעלות צלזיוס. דרגות החימצון של זירקוניום הן 4+, 3+, ו2+. והאיזוטופים שלו הם 4, שתי נקודות בצד ימין ושתי נקודות למעלה. מספר המסה שלו היא 91.224 מסה אטומית, השימושים העיקריים בזירקון (ZrSiO4) הם תעשייתיים. בנוסף לכך זירקון נסחר כאבן חן טבעית ומשובץ בתכשיטים כיהלום מלאכותי. שימושים נוספים: זירקוניום עמיד לקורוזיה וכן בולע נייטרונים באופן גרוע. מסיבות אלו משתמשים בו לעיתים קרובות בכורים גרעיניים בתור שכבת מגן למוטות הדלק. מעל 90% מהזירקוניום המתכתי שמופק מופנה למטרה זו. מזירקוניום מייצרים צנרת עמידה בפני קורוזיה, בעיקר בתעשייה הכימית שם יש לכך צורך. בצבא משתמשים בזירקוניום בפצצות תבערה, מכיוון שהוא מתלקח באופן ספונטני באוויר. לזירקון שימוש בכורי היתוך במעבדות. רקמות אדם אינן נפגעות מזירקוניום ולכן יש לו תפקיד בשתלים מלאכותיים. זירקוניום דו-חמצני, המכונה זירקוניה, הוא חומר קרמי המשמש גם לייצור של שתל דנטלי. לזירקוניום תפקיד כממיר חום, בשפופרות ריק ומגוון שימושים אחרים בתור סגסוגת. סגסוגת זירקוניום וניאוביום היא מוליך על בטמפרטורות נמוכות. קומפלקסים של זירקוניום משמשים כזרזים בפילמור אלקנים. ל-ZrN שימוש בתור חומר כיסוי למקדחות. חומר זה שומר על חדות המקדחה. (ביחד עם אלומיניום)- אלומיניום זירקוניום הוא מרכיב בסיסי במוצרי קוסמטיקה רבים (דאודורנט מסוג "סטיק", אודם, וכדומה). זירקוניום התגלה ב-1789 על ידי מרטין היינריך קלפרות (Martin Heinrich Klaproth) ובודד בשנת 1824 על ידי ינס יאקוב ברצליוס כשחימם תערובת אשלגן עם תרכובת זירקוניום אשלגן ופלואור. זירקוניום טהור הוכן רק בשנת 1914. המינרל זירקון, שהוזכר במקרא, נחקר על ידי קלפרות עוד לפני שידעו שהוא מכיל יסוד חדש ונקרא בשם "זירקונרץ". זירקוניום לעולם לא נמצא בטבע בצורתו החופשית. המקור העיקרי לזירקוניום הוא המינרל זירקון שנמצא במרבצים באוסטרליה, ברזיל, הודו, רוסיה וארצות הברית. זירקוניום והפניום נמצאים בזירקון ביחס 50 ל-1 וקשה מאוד להפריד ביניהם. זירקוניום מופק בתגובה בין זירקוניום כלורי לבין מגנזיום בתהליך קרול, זוהי לא השיטה היחידה וקיימות טכניקות נוספות. זירקוניום מסחרי מכיל בין 1%-3% הפניום. לרוב תרכובות הזירקוניום יש רעילות נמוכה מכדי לגרום נזק. אבק מתכתי של זירקוניום יכול להתלקח באוויר ולגרום לשריפה. לזירקוניום אין תפקיד ביולוגי. זירקוניום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זירקוניום באתר Webelements (באנגלית)
משלחת האו"ם לאתיופיה ולאריתריאה

כוח האו"ם באתיופיה ואריתריאה (באנגלית: United Nations Mission in Ethiopia and Eritrea; ראשי תיבות: UNMEE) היה כוח שמירת שלום של האומות המאוחדות שפעל בין השנים 2000–2008 בקרן אפריקה הכוח הוקם לאחר מלחמת אתיופיה-אריתריאה שהתרחשה בין השנים 1998–2000 בין אתיופיה ואריתריאה. ביוני 2000 חתמו אתיופיה ואריתריאה על הסכם הפסקת פעולות האיבה בעקבות שיחות קרבה בהובלת אלג'יריה וארגון האחדות האפריקנית. ביולי הקימה מועצת הביטחון את UNMEE כדי לקיים קשר עם הצדדים ולהקים מנגנון לאימות הפסקת האש. בספטמבר 2000 אישרה המועצה את UNMEE כגוף הפיקוח על הפסקת פעולות האיבה ובמטרה לסייע בהבטחת קיום התחייבויות הביטחון. מאז נשאר כוח זה באזור על מנת לסמן את הגבול בין שתי המדינות שהוחלט עליו בוועדת הגבולות לאחר המלחמה בין שתי המדינות, למרות ההתנגדות האתיופית לגבול זה. מרכזה של המשלחת היה בעיר אסמרה שבאריתריאה ובאדיס אבבה שבאתיופיה, עם כוח של 3,300 חיילים הנמצאים על הגבול. כ-1,500 חיילים מצבא הודו שירתו בכוח. בנוסף 200 אזרחים וכ-75 מתנדבים. אזור הגבול הוא מפורז המשתרע לאורך 25 קילומטרים מהצד האריתראי של הגבול. הגבול בין שתי המדינות עדיין מתוח ואלפי פליטים חיים בו במחנות וכמיליון ברחו מבתיהם. אריתריאה מגבילה את הסיור לאורך הגבול ומונעת מפיטרול של הליקופטרים באזור זה. החלטה 1640 של מועצת הביטחון של האו"ם מנובמבר 2005 החליטה על הסדרת הנושא מחדש אך זה לא ייושם. ב -30 ביולי 2008 סיימה מועצת הביטחון את המנדט של UNMEE. החלטת המועצה הגיעה בתגובה למגבלות קשות שהטילה אריתריאה על UNMEE, כמו גם ניתוק אספקת הדלק - מה שלא איפשר את המשך ביצוע משימות המנדט שלה, והגביר את הסכנות לבטיחות ולביטחון של אנשי האו"ם. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת האו"ם לאתיופיה ולאריתריאה אתר האו"ם העוסק בכוח המשימה UNMEE, United Nations Mission in Ethiopia and Eritrea
הורוסקופ

הורוסקופ (מיוונית: ὡρόσκοπος, "מבט לזמן") הוא מושג באסטרולוגיה, אשר במקור שימש להתייחסות למפת לידה אסטרולוגית, אך בהמשך התקשר בשפה השוטפת לתחזיות אסטרולוגיות בעיתונות, המבוססות על מיקומי השמש במזלות האסטרולוגיים. למרות שהאסטרולוגיה נעדרת בסיס מדעי, לעיתים קרובות אנשים הקוראים הורוסקופים טוענים שהנאמר בהורסקופ נכון עבורם, בשל אפקט פורר. השיטה מתבססת על מיקומי הכוכבים האקטואליים בגלגל, והזוויות הנוצרות ביניהם לבין המזל בו נמצאה השמש בעת הלידה של הקורא. כדי להכליל ציבור רחב, אין התייחסות למעלה המדויקת בה נמצאה השמש, דבר אשר בדרך כלל אינו מקובל באסטרולוגיה. הביאור נעשה לפי כראות עיניו של האסטרולוג הספציפי, וזוהי אחת הסיבות לסתירות בין הורוסקופים שונים המתפרסמים עבור אותו תאריך. מבחינת האסטרולוגיה, השמש משקפת רק חלק מהמבנה האישיותי, ובהורוסקופ אין כל התייחסות למיקומים של שאר הכוכבים החשובים. בנוסף, הבדיקה שנעשית בהורוסקופ אינה מתייחסת לקידומים אסטרולוגיים (Progressions) ולמפות חזרה (Return charts), אשר בדרך כלל נחשבים קריטיים לניתוח דפוסים עתידיים. תחילת המחשבה על השיטה התחילה בתור האמונה שכמו שהירח משפיע על המים בגאות ושפל, כך גם כוכבי השמיים יכולים להשפיע על חיינו. רבים מהעיתונים היומיים בישראל ובעולם כולו מפרסמים הורוסקופ, יומי או שבועי, מחולק לפי גלגל המזלות. דוגמה לטקסט כזה: תשובה לשאלה הרת גורל מגיעה אליכם. אתם מבינים שהנחות היסוד שלכם לא היו מדויקות ומן הסתם עשיתם לא מעט שגיאות. במהלך היום תגלו שאתם מתפקדים לפחות חלק מהזמן בסגנון "טייס אוטומטי". — ישראל היום, 4.9.07 מדיה וקבצים בנושא הורוסקופ בוויקישיתוף מילות השיר "הורוסקופ", באתר שירונט חן מלול, ההורוסקופ העברי הראשון, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, דצמבר 2019 הורוסקופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הורוסקופ, דף שער בספרייה הלאומית
הרי הפונטוס

הרי הפונטוס (בטורקית: Pontus Dağları, במקור מינוח יווני: Πόντος), הרי הים השחור המזרחיים (Doğu Karadeniz Dağları) או הרי צפון אנטוליה (Kuzey Anadolu Dağları), הם רכס הרים המתרומם לאורך חופי הים השחור בצפון-מזרח טורקיה, כאשר חלקם המזרחי מגיע אף אל מדינת גאורגיה. שרשרת ההרים משתרעת ממזרח למערב, מקבילה וקרובה לחופו הדרומי-מזרחי של הים השחור. ההרים הולכים וגבהים לכיוון מזרח. האזור המזרחי מכונה רכס הקצ'קר ובו נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר בכל הרכס - הקצ'קר, שמתנוססת לגובה של כ-3,937 מטר. החלק המזרחי הגבוה מתחבר עם הרי גאורגיה. ההרים המערביים נמוכים בהרבה ומגיעים עד לנהר הקיזילאירמאק. אורך הרכס כ-800 ק"מ ורוחבו הממוצע הוא כ-100 קילומטר. האזור בנוי סלעי גרניט וגנייס עתיקים וסלעי גיר צעירים. סלעים רבים נמצאים באזור, שהוא אלפיני באופיו עם סלעים רבים וחדים ואגמים רבים. ההרים מכוסים ברובם ביערות צפופים, בעיקר של מחטניים. אזור החוף הצר, אותו תוחמים ההרים וחופי הים השחור, מכונה פונטוס ובו נמצאים חלק מיערות הגשם הממוזגים היחידים באירופה. קרבת ההרים לחוף הים השחור גרמה לכך שלא קיימות דרכי מעבר רבות מהחוף אל פנים המדינה. באזורים הגבוהים של ההרים נמצאים כפרי רועים עונתיים רבים המכונים יאילות ובהם שוהים רועי הצאן במהלך חודשי הקיץ. מדיה וקבצים בנושא הרי הפונטוס בוויקישיתוף הרי הפונטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בגרט הרביעי

האם התכוונתם ל... בגרט הרביעי, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1027-1072 בגרט הרביעי, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1589-1590
קרב שירימני

קרב שירימני (בגאורגית: შირიმნის ბრძოლა) הידוע גם כקרב פַּלאקַזיוֹ התנהל בין צבא האימפריה הביזנטית לבין צבא ממלכת גאורגיה בשירימני שעל גדות אגם פלאקזיו ב-11 בספטמבר 1021. לקרב שירימני קדם סכסוך בן שני עשורים על ירושת דוד השלישי, שנאלץ לוותר על מחוז טאו באסיה הקטנה והשטחים הסמוכים לו, וזאת בעקבות מרידת הנפל שלו בבסיליוס השני. כל מאמציו של אביו של גיאורגי, בגרט השלישי, למנוע את סיפוח השטחים האלה בידי הביזנטים עלו בתוהו. כיבוש השטחים השנויים במחלוקת בכוח על ידי גיאורגי הראשון, בשנת 1014–1016 גרם לפריצת מלחמה כוללת. גיאורגי הגדיל לעשות וכרת ברית עם הח'ליף הפטאמי של מצרים, אל-חכים (996-1021), שהניאה את בסיליוס מלהגיב מיידית למתקפה של גיאורגי. כמו כן היו הביזנטים מעורבים במלחמה קשה כנגד הבולגרים, שהגבילה את פעולותיהם למערב, אולם מיד עם השלמת כיבוש בולגריה, ועם מותו של אל-חכים, בשנת 1021, הוביל בסיליוס השני את צבאו כנגד הממלכה הגאורגית. שני הצבאות, הביזנטי והגאורגי, הובלו בידי שליטי הממלכות. צבאו של בסיליוס כלל רבים מחיילי המשמר הוורנגי, כאשר גיאורגי מצידו תיגבר את צבאו בארמנים שהצטרפו לצבאו. בקרב היו הגאורגים קרובים לניצחון, אך התקפת נגד של בסיליוס הכריעה את הקרב. שני מצביאים גאורגיים נהרגו בקרב זה: ראטי בר'וואבשי וחורסי. בעקבות מסע הניצחון בזז הקיסר את האדמות השכנות והחזיר את שליטתו באזור. באותם ימים שירימני (შირიმნი) שבגאורגיה וכיום שילדיר (Çildir) שבטורקיה Rapp, Stephen H. Corpus scriptorum christianorum orientalium: Subsidia. Peeters Publishers, 2003. ISBN 9042913185 עמוד 363, סעיף 58
קרב סוונדכס

קרב סוונדכס (בגאורגית: სჳნდაქსის ბრძოლა) היה קרב שהתנהל בין צבא האימפריה הביזנטית לבין צבא ממלכת גאורגיה, בסוונדכס, באביב 1022. הקרב הסתיים בניצחון ביזנטי מוחץ, שאילץ את גיאורגי הראשון לנהל משא ומתן על הסכם שלום וסיים למעשה את המלחמה. גיאורגי חתם בסופו של דבר על הסכם שלום, שבו ויתר לא רק על טאו, אלא גם על שטחים נוספים בדרום-מערב הממלכה, והשאיר את בנו בן השלוש, בגרט, כבן-ערובה. הכרוניקל הגאורגי כארתליס צחוברבה, (גאורגית) באותם ימים ידועה בשם סוונדכס (სვინდაქსი) שבגאורגיה או פאסיאן (Phasiane) או בסיאן שבצפון טורקיה, שהייתה ידועה עוד מימי קולכיס ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמון הציבור (ארגון)

ארגון אמון הציבור הוא חברה לתועלת הציבור הפועלת לשיפור ההגינות העסקית בישראל. תחומי הפעילות של הארגון הם זכויות הצרכן, שמירת הסביבה, והגנה על הפרטיות. הארגון הוקם ב-2006 על ידי גלית אבישי ויוסי ברג במטרה לשנות את כללי ההתנהגות של עסקים וגופים ציבוריים בישראל ולהנחיל תרבות כלכלית המבוססת על הוגנות שתועיל, לשיטתה, לציבור, ולעסקים כאחד. הארגון פועל להנגיש לציבור, לעסקים ולמקבלי ההחלטות מידע מהימן, מקצועי, ברור ועדכני על ענפי פעילות שונים במשק ובכלל זה מידע על התנהלות עסקים בענפים אלה. תשתית המידע והכלים שמעמיד הארגון מסייע לציבור לפעול לשינוי במאזן הכוחות בינו לבין העסקים. בראש ובראשונה מבקש הארגון להשפיע דרך כוחות השוק, תוך קידום העיקרון הכלכלי כי כיבוד זכויות הצרכנים משתלמת לעסקים. כדי להבטיח אמינות ועצמאות מרבית, הוקם הארגון תוך התאמה מבנית מיוחדת, על ידי הפרדת רשויות, בין מועצה ציבורית מתנדבת, האמונה על כללי ההגינות שהארגון מבקר באמצעותם את התנהלות העסקים, צוות עובדים המפעיל, בין היתר, את מוקד התלונות של הארגון, מחלקת מחקר, מחלקת בקרה על עסקים ומחלקה משפטית. החברה מפעילה מוקד תלונות על עסקים בישראל ומקיים בקרה על התנהלות של עסקים רבים. הארגון מפרסם ניירות עמדה ומחקרים מטעמו אודות חסמי שוק ודפוסי ליקוי חוזרים בענפי פעילות שונים, תוך הצעה והמלצה לבתי העסק, מקבלי ההחלטות ולגורמי האכיפה כיצד לפעול כדי לתקן את הבעיות עליהן מצביע ארגון אמון הציבור. הארגון מזהה כשלים ולקונות במדיניות ובחקיקה, ופועל לתיקונם, לרבות בדרך של ייזום הצעות חקיקה, פניה למקבלי החלטות, פניות לגורמי אכיפה ופיקוח, הפניית זרקור ציבורי ועוד. הארגון משתתף באופן פעיל בשיח הציבורי בתחומים כלכליים חברתיים, לרבות בוועדות כנסת, וועדות ממשלתיות ופורומים חוץ-פרלמנטרים, וממוצב כמומחה מול מקבלי ההחלטות בתחומים שונים. הארגון עושה שימוש בכלים משפטיים, דוגמת עתירות לבג"ץ וכתיבת ניירות עמדה מול הרגולטורים; דרבון מערכת האכיפה לעסוק בתחומים בהם הנזק הציבורי הוא משמעותי בהיקפו, מתן חוות דעת מקצועיות בתחומים רלוונטיים ועוד. כך למשל הגיש הארגון עתירה נגד משרד הפנים בעניין אי החלת חובת המכרזים על תאגידים עירוניים ועתירה מנהלית נגד משרד הבריאות בעניין פרסום בדיקות תברואה במסעדות. תו אמון הציבור הוא תו הניתן לבתי עסק ומוסדות שקיבלו על עצמם את כללי ארגון אמון הציבור בהענפיים הרלוונטיים, עברו הליך בדיקה ובקרה מול הארגון, וממשיכים להיות כפופים להליכי בקרה אלו. במקרה בו נודע לארגון אמון הציבור כי עסק הנושא את תו ארגון אמון הציבור מפר באופן שיטתי את הכללים, ואינו פועל לתיקון הליקויים, נוקט הארגון בהליכי שלילת תו, שכן משמעות הדבר היא שהעסק הפר את מחויבותו לכללי אמון הציבור. אתר האינטרנט הרשמי של אמון הציבור אמון הציבור, ברשת החברתית פייסבוק אמון הציבור, באתר "גיידסטאר ישראל"
פיצוץ הליפקס

פיצוץ הליפקס היה פיצוץ עז שאירע ב-6 בדצמבר 1917, בשעה 9:05 בבוקר, שהחריב כ-1,600 בתים בעיר הנמל הליפקס בפרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. הפיצוץ גרם למותם של 1,635 אנשים ולפציעתם של אלפים. פיצוץ זה היה הפיצוץ החזק ביותר עד פיצוץ הפצצה הגרעינית מעשה ידי אדם, והוא הפיצוץ הבלתי-מתוכנן החזק ביותר מעולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה המה נמל הליפקס מאוניות שהובילו חיילים וציוד אל אירופה. בבוקר ה-6 בדצמבר עזבה את הנמל הספינה הנורווגית "אימו" (Imo) לכיוון ניו יורק. באותו זמן, יצאה מפתח הנמל ספינת התחמושת הצרפתית "מון בלאן" (Mont Blanc) במטרה להצטרף לשיירה שעזבה לעבר אירופה. ספינה זו נשאה 2,147 טון של חומצה פיקרית, 223 טון טי אן טי, 56 טון בנזול (בנזין וטולואן) ו-56 טון ניטרוצלולוזה. ה"מון בלאן" לא הניפה דגלי אזהרה שמוטענים עליה חומרי נפץ וחומרים מסוכנים אחרים, בשל החשש כי תהווה מטרה לצי הגרמני הקיסרי. היא איחרה לצאת ולכן נקלעה למחסום ליד איי מקנאבס שבכניסה לנמל הליפקס; גם הספינה הנורווגית יצאה מאוחר מדי ונקלעה למחסום. בסביבות השעה 8:45, התנגשו שתי הספינות. ההתנגשות הסיטה את המון בלאן אל הרציף, תוך שהיא בוערת. צופים רבים נקבצו כדי לחזות בספינה הבוערת, בעוד אנשי צוותה מנסים, ללא הצלחה, להזהיר אותם מפני הסכנה. מכבי האש של הליפקס הגיעו תוך זמן קצר, אך ב-9:05 התפוצצה הספינה. למעלה מ-2.5 קמ"ר מהעיר הליפקס הוחרבו עד היסוד מן הפיצוץ האדיר. הפיצוץ אף ניפץ חלונות בעיר טרורו, מרחק 100 ק"מ משם. העוגן של הספינה מון בלאן נמצא חמישה ק"מ מהנמל. הפיצוץ יצר צונאמי מלאכותי במפרץ הליפקס, אשר עקר עצים, עיקם פסי רכבת והרס בניינים וכלי שיט. האסון גרם למותם של כ-1,635 בני אדם (למעלה מ-1,000 איש נהרגו באופן מיידי) וכ-9,000 פצועים (6,000 פצועים קשה). שטח עירוני בגודל של כ-1.3 קמ"ר הושמד לחלוטין והותיר 1,500 איש חסרי בית. מלחי ה"מון בלאן" שהיו היחידים שהבינו את גודל האסון המתקרב עוד לפני הפיצוץ נמלטו ממנה. בדרכם פגשו בפקח רכבות בשם וינסנט (וינס) קולמן והסבירו לו את הסכנה. קולמן, שכבר חשב להימלט, נמלך בדעתו ושלח הודעות דחופות לרכבות המתקרבות לתחנת הליפקס לבל יגיעו למקום. קולמן נספה בפיצוץ, אך פעולתו הצילה מאות נוסעי רכבות שיכלו להכלל במניין ההרוגים. הפיצוץ בוואנגונגצ'אנג - הקטלני בהיסטוריה ההתפוצצות בנמל בומביי אסון טקסס סיטי התאונה בבסיס חיל האוויר המלכותי פולד הפיצוץ בנמל ביירות מדיה וקבצים בנושא פיצוץ הליפקס בוויקישיתוף אתר הבית של פיצוץ הליפקס רן לוי, התאונה הנוראית בהיסטוריה: על אסון האליפקס, באתר ynet, 25 באוגוסט 2010 פיצוץ הליפקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1]
הכלה היהודייה

"הכלה היהודייה" (בהולנדית: Het Joodse bruidje) הוא כינויו של ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, משנת 1666. הציור, שאורכו 166.5 ס"מ ורוחבו 121.5 ס"מ, מוצג כיום ב"רייקסמוזיאום" שבאמסטרדם, הולנד. הציור קיבל את שמו הנוכחי בתחילת המאה ה-19 על ידי אוצר אמנות הולנדי אשר זיהה את הדמויות המתוארות כיהודיות. זיהוי זה נעשה על סמך מנהג יהודי לפיו האב מעניק לבתו שרשרת ביום נישואיה. פרשנות זו אינה מקובלת כיום על ידי המחקר, אולם לא נמצאה פרשנות חלופית למתואר. בין הפרשנים השונים היו אשר ניסו לראות בדמויות את טיטוס, בנו של רמברנדט וכלתו, של המשורר ההולנדי מיגל דה בריוס (Miguel de Barrios) וכן דמויות השאובות מתיאורי התנ"ך, כגון אברהם ורבקה, בעז ורות. מבין פרשנויות דתיות אלו המקובלת ביותר היא זו הטוענת כי אלו הן דמויות יצחק ורבקה, המתוארות לפי ספר בראשית, פרק כ"ו לאחר שרבקה עונדת את התכשיטים הרבים אותם יצחק העניק לה בפגישתם הראשונה. בין יצירותיו של רמברנדט אף קיים רישום בשם זה. הקומפוזיציה של הציור היא פשוטה באופן יחסי. קיימות עדויות כי רמברנדט תכנן מערך מורכב יותר, אולם חתימתו בשוליו השמאליים של הבד מעידה כי גודלו של הבד דומה, כנראה, לגודלו המקורי. ברקע קיימים מרמזים לחלל גדול, אולם הוא אינו ברור ומשמש בעיקר להדגשת שתי הדמויות. האישה לובשת שמלה אדמדמה ואילו הגבר לבוש בבגד ובשכמייה בצבע צהוב-חרדל. ידיהן של הדמויות נמצאות במערך מורכב המרמז על קשר רגשי ביניהן. הדמויות אינן מביטות זו אל זו, אלא משפילות מעט את מבטיהן. לעומת האישה הניצבת אל מול הצופה, גופו של הגבר נמצא מעט באקצרה, כך שנוצר עומק פרספקטיבי בציור. מדיה וקבצים בנושא הכלה היהודייה בוויקישיתוף הכלה היהודייה באתר Google Art Project רות אלמוג, ההצגה הטובה ביותר בעולם, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2014 נעמי סמואל, האם 'הכלה היהודייה' הייתה באמת יהודייה?, באתר סגולה ראו: "הכלה היהודייה" באתר הרייקסמוזיאום.
דינר מקדוני

הדינר (denar) (ברבים: denari, במקדונית: денар ו-денар, קוד המטבע: MKD) הוא ההילך החוקי של מקדוניה הצפונית. הוא מתחלק ל-100 דני (deni). מקורו של השם דינר הוא משמן של מטבעות הכסף של רומא העתיקה, הדינאריוס. הדינר המקדוני הראשון הונפק ב-26 באפריל 1992 בו זמנית החל לפעול הבנק הלאומי של מקדוניה והדינר המקדוני החליף את הדינר היוגוסלבי שהיה ההילך החוקי מאז 1990 בשער המרה של 1:1. ב-5 במאי 1993, בוצעה רפורמת מטבע, הונפק דינר חדש (MKD) ששווה בערכו ל-100 דינרים ישנים (MKN). ערכי השטרות והמטבעות עבור הדינר הישן והחדש מפורטים בטבלה שלהלן. בכל מטבעות הדינר המקדוני בצד הערך, מופיע הערך של המטבע מלווה בשמש שוקעת בדומה לדגל מקדוניה, ובכל המטבעות פרט ל-50 דינר מוטבעים בעלי חיים שונים. על מטבע ה-50 דינר מוטבע המלאך גבריאל. מקדוניה הכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה ב-8 בספטמבר 1991. לפי הניו יורק טיימס, גרסה של המטבע של המדינה החדשה הופיעה בשוק בינואר 1992‏. חלק מהשטרות הכילו תמונה של סלוניקי, העיר הגדולה ביותר ביוון ועיר הבירה של הפרובינקיה ההיסטורית של מקדוניה. המגדל הלבן של סלוניקי הופיע בצורה בולטת בתמונה שעל השטר, ומכיוון שמדובר באתר היסטורי חשוב, שטרות אלו חוללו "זעם באתונה ובעיר הבירה של מקדוניה היוונית (סלוניקי)". ממשלת מקדוניה מעולם לא עשתה שימוש רשמי בשטרות אלה. מדיה וקבצים בנושא דינר מקדוני בוויקישיתוף The World Factbook, 2008 est. כתבה באתר הניו יורק טיימס ערך זה הוא קצרמר בנושא מקדוניה הצפונית ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון מקדוניה הצפונית

היום מעל מקדוניה (במקדונית: Денес Над Македонија) הוא ההמנון הלאומי של מקדוניה הצפונית. ההמנון הולחן על ידי טודור סקאלובסקי ומילותיו נכתבו על ידי ולאדו מאלסקי ב-1943. הוא אומץ על ידי הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה (חלק מיוגוסלביה) לאחר הקמתה עם תום מלחמת העולם השנייה. מאוחר יותר השיר נבחר להיות ההמנון של הרפובליקה העצמאית של מקדוניה. דגל מקדוניה הצפונית סמל מקדוניה הצפונית מדיה וקבצים בנושא המנון מקדוניה הצפונית בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון מקדוניה הצפונית" באתר מיוזיק בריינז
וניאמין קגן

וניָאמין (בנימין) פדורוביץ' קגן (ברוסית: Вениамин Фёдорович Каган; ‏10 במרץ 1869, שאולאי – 8 במאי 1953, מוסקבה) היה מתמטיקאי רוסי-סובייטי יהודי מומחה לגאומטריה. הוא סבו מצד אמו של המתמטיקאי יעקב סיני וסבו של גריגורי ברנבלט שהנחנך אצלו בבית בילדות. קגן נולד בשאולאי באימפריה הרוסית (כיום בליטא) למשפחה יהודית ענייה. משפחתו עברה ב-1871 ליקטרינוסלב (דניפרו כיום), שם גדל. בשנת 1887 החל קגן ללמוד באוניברסיטה האימפריאלית "נובורוסיה" באודסה, אך גורש משם שנתיים לאחר מכן בשל פעילות מהפכנית. הוא הושם במעצר בית ביקטרינוסלב, שם למד מתמטיקה בכוחות עצמו וב-1892 עבר את מבחני התואר של אוניברסיטת קייב. ב-1894 עבר קגן לבירה סנקט פטרבורג, שם המשיך בלימודיו המתמטיקה מפי אנדריי מרקוב וקונסטנטין פוסה. הם ניסו לסייע לו לקבל משרה באקדמיה אך מוצאו היהודי היה לו לרועץ. רק בשנת 1897 קיבל קגן משרת דוצנט באוניברסיטת נובורוסיה, ועבד שם עד 1923. בשנים 1921–1922 הוא לימד את תורת היחסות, ובין תלמידיו היו ניקולאי פפלסקי, אלכסנדר פרומקין ואיגור תם. קגן גם לימד גאומטריה באוניברסיטת מוסקבה בשנים 1923–1952. בשנותיו האחרונות חש בגילויי אנטישמיות שיחד עם גילו המתקדם הביאו אותו לפרישה מהאקדמיה. הוא מת זמן קצר לאחר מכן. קגן פרסם למעלה מ-100 עבודות בתחומים שונים של הגאומטריה, ובפרט גאומטריות לובצ'בסקי ורימן. הוא קיבל את פרס המדינה של ברית המועצות ב-1943 וייסד את בית ההוצאה לאור המדעי Mathesis באודסה. באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה ערך קגן את תחומי המתמטיקה ומדעי הטבע. קגן גם כתב ביוגרפיה מקיפה של ניקולאי לובצ'בסקי וערך את כל עבודותיו בחמישה כרכים (1946–1951) מדיה וקבצים בנושא וניאמין קגן בוויקישיתוף וניאמין קגן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה וניאמין קגן, באתר MacTutor (באנגלית) וניאמין קגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)