אדוארד מרפי הבן

אדוארד מרפי הבן (באנגלית: Edward Murphy Jr.‏; 15 בדצמבר 1836 – 3 באוגוסט 1911) היה איש עסקים ופוליטיקאי מטרוי, ניו יורק. כדמוקרט, כיהן כראש עיריית טרוי, ניו יורק (1875–1883), יושב ראש הוועדה הדמוקרטית של מדינת ניו יורק (1888–1894), וסנאטור ארצות הברית מניו יורק (1893–1899). מרפי, יליד טרוי, התחנך בטרוי ולמד בקולג' דה מונטריאול מתוך כוונה להיות כומר. מרפי החליט להמשיך בקריירה עסקית במקום זאת, למד בסנט ג'ון קולג' (כיום אוניברסיטת פורדהאם), שם סיים את לימודיו ב-1857. לאחר מכן הצטרף לעסקי הבירה של אביו, אותם ניהל בשותפות עם אביו. לאחר פרישתו של אביו, מרפי הפעיל את המבשלה עד שהתמזג עם מבשלת בירה מקומית אחרת כדי ליצור שותפות הידועה בשם מרפי וקנדי. תחומי העניין העסקיים האחרים של מרפי כללו כיהן כנשיא חברת טרוי גז. מרפי היה גם בעל מניות ברכבת העיר טרוי ובחברת החשמל של העיר. מרפי, פעיל זמן רב בפוליטיקה כדמוקרטי, היה ציר ברבים מהוועידות המקומיות, המחוזיות, המדינתיות והארציות של המפלגה. הוא היה פעיל במועצת העיר של טרוי, וכיהן כראש עיר מ-1864 עד 1866, נציב כיבוי אש מ-1874 עד 1875, וראש עיר מ-1875 עד 1883. מ-1888 עד 1894 הוא היה יושב ראש הוועדה הדמוקרטית של מדינת ניו יורק. בשנת 1893, הדמוקרטים שלטו בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק, והצליחו לבחור דמוקרט לסנאט האמריקני כיורשו של פרנק היסקוק. מרפי נבחר כמועמד הדמוקרטי, וניצח בבחירות בבית המחוקקים. מרפי כיהן כהונה אחת, מ-4 במרץ 1893 עד 3 במרץ 1899. הרפובליקנים שלטו בבית המחוקקים ב-1899, ומרפי הוחלף בסנאט על ידי הרפובליקני תומאס ק. פלאט. לאחר שעזב את הסנאט, מרפי חידש את עיסוקיו העסקיים הקודמים בטרוי, השתתף בכמה כינוסים דמוקרטיים לאומיים כציר, וכיהן כיו"ר הוועדה הדמוקרטית של מחוז רנסלר. הוא מת בבית הקיץ שלו באלברון, ניו ג'רזי ב-3 באוגוסט 1911. מרפי נקבר בבית הקברות הקתולי של סנט מרי בטרוי. אדוארד מרפי נולד בטרוי, ניו יורק ב-15 בדצמבר 1836, והיה בנם של אדוארד ומרי מרפי. הוא למד בבתי הספר המקומיים, ונרשם לקולג' דה מונטריאול בציפייה לקריירה ככומר. מאוחר יותר החליט על קריירה חילונית, ולמד בסנט ג'ון קולג' (כיום אוניברסיטת פורדהאם), שם סיים את לימודיו ב-1859. אביו של מרפי היה מבשל בירה ולאחר שסיים את הקולג', מרפי הצטרף לאביו בעסק. לאחר פרישתו של אביו מרפי הפעיל את המבשלה ובסופו של דבר התמזג עם מבשלת בירה מקומית אחרת כדי ליצור את השותפות של קנדי ומרפי. מרפי כיהן כראש העירייה בין השנים 1864 ל-1866, ובין 1874 ל-1875 הוא היה נציב הכבאות של טרוי. הוא היה ראש עיריית טרוי מ-1875 עד 1883. היוזמות העירוניות שהתבצעו במהלך ראשות העירייה כללו בניית בניין עירייה חדש, ריצוף של רחובות העיר באבני ריצוף גרניט, מודרניזציה של מערכת המים בעיר והפחתת החוב לטווח ארוך של העיר. כראש עיר, מרפי הגביר את הפופולריות האישית שלו בכך שלא קיבל את משכורתו, ובמקום זאת חילק אותה לארגוני צדקה שונים בעיר במהלך עונת חג המולד של כל שנה. בנוסף, הוא זכה לפרסום חיובי בתגובה למשבר באחד מהבנקים בעיר. כאשר מחסור בבנק הלאומי של התעשיינים החל להתנהל על ידי פקידים, מרפי ביקש הלוואות מכמה בנקים אחרים על ידי שעבוד האשראי האישי שלו כערובה. לאחר מכן הוא הפקיד בעצמו 250,000 דולר ב-Manufacturers' National לאחר שווידא תחילה שקהל בעלי חשבונות נמצא בהישג יד כדי לחזות במעשהו. כאשר השמועה על הפיקדון של מרפי התפשטה, הסתיימה הריצה על הבנק, ובעלי התפקידים והדירקטורים שלו יכלו לנקוט בצעדים כדי להחזיר אותו לכושר הפירעון. מרפי גם שיפר את המוניטין שלו על ידי נקיטת צעדים ב-1876 כדי להבטיח שתומכי המשך השלטון של בריטניה על אירלנד יוכלו להפגין בדרכי שלום. החל משנות ה-40 של המאה ה-19 ערכו תומכים פרוטסטנטים של האיחוד הבריטי מצעד שנתי של יום הכתום בטרוי מדי יולי. למרות שמרפי היה קתולי ותמך בלאומיות האירית, כאשר תומכי האיחוד המחודש איימו במצעד "יום הכתום" ב-1876, מרפי הורה למפקד המשטרה לשלוח את כל מחלקת המשטרה בעיר כדי להגן על הצועדים. לאחר מכן צעד בעצמו בראש הקצינים שהובילו את המצעד לאורך המסלול המיועד לו, והבטיח שהמפגינים הפרו-יוניוניסטים יוכלו לנהל את ההפגנה שלהם ללא תקלות. מרפי, דמוקרט, היה נציג של כנסים מקומיים, מחוזיים ומדינתיים רבים. הוא גם השתתף במספר כינוסים לאומיים כציר, כולל: 1876, כאשר תמך בסמואל טילדן לנשיאות; 1880, כאשר תמך בטילדן לפני שתמך בווינפילד סקוט הנקוק; 1884, כאשר תמך ברוזוול פ. פלאוור לפני שעבר לתמוך בגרובר קליבלנד; 1888, כאשר תמך במינוי מחדש של קליבלנד; ו-1892, כאשר תמך לראשונה בדייוויד ב. היל לפני שתמך בקליבלנד. מרפי נבחר כציר לוועידה הלאומית ב-1896, אך לא השתתף בגלל בריאות לקויה, והוחלף על ידי וילסון ס. ביסל. למרות שהוא היה נגד מדיניות הכסף החופשי בה תמך ויליאם ג'נינגס ברייאן, ברגע שברייאן היה מועמד, מרפי תמך בו לנשיאות בבחירות הכלליות. מרפי השתתף בוועידה הלאומית הדמוקרטית של שנת 1900 כציר, ושוב תמך בברייאן למועמדות לנשיאות. שמו של מרפי הופיע במספר דיווחים כמועמד פוטנציאלי למועמדות לסגן הנשיא, אך הוא התנער מכל עניין ולא עשה שום צעד להשיג אותו. ב-1904, מרפי היה שוב נציג בוועידה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית, ותמך באלטון ב. פארקר לנשיאות. מ-1887 עד 1894 היה יושב ראש הוועדה הדמוקרטית של מדינת ניו יורק. כיו"ר, מרפי זכה לשבחים על תכנון וביצוע אסטרטגיות שהביאו לניצחונות דמוקרטיים בכל הבחירות במדינה למעט אחד שהיו במהלך כהונתו. בנוסף, הדמוקרטים החזירו לעצמם את השליטה בבית המחוקקים של המדינה, מה שאיפשר את בחירתם של שני סנאטורים דמוקרטים אמריקאים מניו יורק (כולל מרפי) שכיהנו בו זמנית לראשונה מאז שנות ה-40 של המאה ה-19. בשנת 1893 הוא נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק, וכיהן מ-4 במרץ 1893 ועד 3 במרץ 1899. בשנת 1899, הוא הובס בהתמודדותו להיבחר מחדש על ידי צ'ונסי מ. דפיו הרפובליקני. מרפי כיהן בוועדת החינוך והעבודה, והוא היה יושב ראש הוועדה ליחסים עם קנדה בקונגרס ה-53. הוא חידש את פעילותו העסקית הקודמת, לרבות השקעה בנדל"ן וכיהן כנשיא חברת הגז טרוי וסגן נשיא הבנק הלאומי של התעשיינים של טרוי. הוא גם היה משקיע מרכזי ברכבת העיר טרוי ובחברת החשמל של העיר. במשך כמה שנים הוא היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית בעיר טרוי ובמחוז רנסלר. מרפי מת בבית הקיץ שלו באלברון, ניו ג'רזי, ב-3 באוגוסט 1911. הוא נקבר בבית הקברות הקתולי של סנט מרי בטרוי. בשנת 1891, סנט ג'ון קולג' העניק למרפי את תואר הכבוד של המאסטר לאמנויות. בשנת 1894, סנט ג'ון קולג' העניק לו תואר לשם כבוד. מרפי היה נשוי לג'וליה דלהנטי (1842–1915) מאולבני, ניו יורק. הם היו הורים לתשעה ילדים, שמונה מהם חיו עד לבגרות; אדוארד, ג'וליה, ויליאם, התאומים ג'וזף וג'ון, ג'יין, ריצ'רד והלן. בתו ג'וליה הייתה אשתו של יו ג'. גרנט, פוליטיקאי בולט בעיר ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא אדוארד מרפי הבן בוויקישיתוף אדוארד מרפי הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)