laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טקיושי קידו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קידו. טקיושי קידו (ביפנית: 木戸 孝允; וכן קואין קידו; 11 באוגוסט 1833 – 26 במאי 1877) היה מדינאי יפני במהלך סוף תקופת אדו ובראשית תקופת מייג'י. כשפעל נגד השוגון השתמש בשם הבדוי מטסוסוקה ניאיבורי. קידו נולד בהאן צ'ושו כבנו הצעיר של רופא סמוראי. בגיל שבע אימצה אותו משפחת קאטסורה, ועד 1865 הוא נודע בשם קוגורו קאטסורה (桂 小五郎). הוא התחנך בבית ספרו של שואין יושידה - פילוסוף שהיה נאמן לקיסר יפן - וממנו אימץ קידו את נאמנותו. ב-1852 נסע קידו לטוקיו על מנת ללמוד סיף, והחל לקשור קשרים עם סמוראים מהאן אחרים, למד טכניקות ארטילריה ולאחר מכן שב לצ'ושו על מנת לפקח על בניית ספינת המלחמה הראשונה בסגנון מערבי של המחוז שלו. ב-1858 שהה קידו באדו, שם שימש מתווך בין הנהגת ההאן לבין הסמוראים הצעירים מהדרג הזוטר, שנטו יותר לקיצוניות ותמכו בתנועת הסונו ג'וי. אולם לאחר שנחשד במעורבות בהתנקשות בחיי פקיד שוגונות נשלח קידו לקיוטו. בעת שהותו בבירה הקיסרית פתחו ההאן סצומה ואייזו בניסיון הפיכה, וגרשו את כוחות צ'ושו מהעיר. קידו היה מעורב בניסיון כושל לכבוש את העיר מחדש ב-20 באוגוסט 1864, אך נאלץ למצוא מקלט בבית גיישות שם פגש את אשתו לעתיד איקומטסו. זמן קצר לאחר מכן השתלטו גורמים קיצוניים על הנהגת צ'ושו, וקידו מילא תפקיד מרכזי בייסוד ברית סאצ'ו, שהייתה כלי חיוני במלחמת בושין וברסטורציית מייג'י שהגיעה אחריה. לאחר הדחת שוגונות טוקוגאווה מילא קידו תפקיד מרכזי בממשלת מייג'י. הוא החיל מדיניות ריכוזית ביפן ודגל במודרניזציה, וכמו כן היה ממנהיגי המהלך לביטול שיטת ההאן. ב-1871 הצטרף קידו למשלחת איוואקורה במסעה לארצות הברית ולאירופה, שם גילה עניין מיוחד בשיטות החינוך ובפוליטיקה של העולם המערבי, והיה לתומך נלהב בממשלה חוקתית. במהלך מסעו התבהר לקידו שבמצבה הנוכחי לא הייתה יפן בעמדה שאיפשרה לה לקרוא תגר על מעצמות המערב, ועל כן מיד בשובו התנגד לפלישה לקוריאה בדיון הסייקנרון. עם הזמן איבד קידו את השפעתו באוליגרכיית מייג'י וטושימיצ'י אוקובו תפס את מקומו. קידו התפטר מהממשלה במחאה על מסע העונשין לטאיוואן ב-1874. לאחר ועידת אוסקה ב-1875 הסכים קידו לשוב לממשלה והיה ליושב ראש אספת ראשי המחוזות, שנוסדה במסגרת הוועידה. בנוסף, היה קידו אחראי לחינוכו של הקיסר מייג'י. קידו נפטר במהלך מרד סצומה ב-1877 ממחלה. יומניו של קידו חושפים ניגוד חריף בין נאמנותו להאן שלו ובין נאמנותו למדינה. תכופות הוא כתב שנאלץ להאבק בשמועות בהאן, לפיהן בגד בחבריו. מכיוון שהרעיון של מדינה מאוחדת היה חדש ביפן, דאגו סמוראים רבים ראשית למחוזם ולאו דווקא למדינה כולה. יחד עם טקמורי סאיגו וטושימיצ'י אוקובו, נחשב קידו לאחד מ"שלושת האצילים של הרסטורציה" (維新の三傑). טקמורי סאיגו טושימיצ'י אוקובו Beasley, William G. The Rise of Modern Japan. Palgrave Macmillan, 2000. ISBN 9780312233730. Craig, Albert M. Chōshū in the Meiji Restoration. Harvard University Press, 1961. ISBN 9780739101933. Kido, Takayoshi. The Diary of Kido Takayoshi: 1874-1877. University of Tokyo Press, 1986. ISBN 9784130270199. מדיה וקבצים בנושא טקיושי קידו בוויקישיתוף קטעים מיומניו של קידו. טקיושי קידו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דלעת הספגטי

דְּלַעַת הספגטי (שם מדעי: Cucurbita pepo var. fastigata) היא צמח מזן תרבותי Vegetable marrow השייך למין Cucurbita pepo במשפחת הדלועיים, בעל פרחים צהובים ופירות בעלי צבע צהבהב-כתום, כשבמרכזם גרעינים גדולים. כאשר אינו מבושל, פנים הפרי הוא קשה ודומה לדלעת. לאחר הבישול פנים הפרי הופך רך ומקבל מרקם חוטי המזכיר ספגטי ומכאן שמו. קל למדי לגדל את דלעת הספגטי שכן היא ניתנת לגידול הן באדנית והן בגינה. דלעת הספגטי היא צמח חד-ביתי (פרחים ניקביים וזכריים על אותו הצמח) כשלפרח הזכרי גבעולים ארוכים היוצאים מעלה מבסיס הפרח, בעוד שלפרח הנקבי גבעולים קצרים יותר וגידול עגלגל תחת עלי הכותרת שבסופו של דבר הופך להיות הפרי עצמו. דלעת הספגטי משמשת למאכל לרוב בצורתה האפויה. לעיתים היא מוגשת כשהיא מחוממת במיקרוגל, מבושלת במים, או מבושלת באידוי. גם גרעיניה של דלעת הספגטי משמשים למאכל לאחר קלייתם. דלעת הספגטי מהווה מקור עשיר לחומצה פולית ובטא-קרוטן, כמו גם לויטמינים A, B, C ו-E, סידן, מגנזיום, מנגן, ברזל, זרחן, אשלגן ואבץ. בנוסף לכך הערך הקלורי שלה נמוך: כ-42 קלוריות ל-155 גרם פרי. מדיה וקבצים בנושא דלעת הספגטי בוויקישיתוף פיליס גלזר, דלעת הספגטי: אטריות מהטבע, באתר ynet, 6 ביוני 2007
שרון מקגריין

שרון מקגריין (באנגלית: Sharon Bertsch McGrayne; נולדה ב-17 באוגוסט 1942) היא סופרת מדע פופולרי אמריקאית. סיימה תואר ראשון בהצטיינות מסוורת'מור קולג' (Swarthmore College). כתבה מספר ערכים בעבור האנציקלופדיה בריטניקה, בהם הערך בנושא האטום והגרעין, חשמל ומגנטיות. ספרה האחרון עוסק בכלל בייס (Bayes' Rule), כלל סטטיסטי המאפשר עדכון ההערכה על עובדה מסוימת, כאשר אין מידע מדויק אודותיה. הספר יצא בהוצאות אוניברסיטת ייל. The Theory That Would Not Die: How Bayes' Rule Cracked the Enigma Code, Hunted Down Russian Submarines, and Emerged Triumphant from Two Centuries of Controversy. Yale University Press, Hardcover Spring 2011. Prometheans in the Lab: Chemistry and the Making of the Modern World. McGraw-Hill. Hardcover August 2001. $24.95. (244 pp.) ISBN 0-07-135007-1. Paper Aug. 2002 $14.95 ISBN 0-07-140795-2. Reviewed by Nature, Chemical & Engineering News, Isis, New Scientist, AAAS Science Books & Films, PopularMechanics.com, and others. Excerpted in Chemical Heritage Foundation Magazine and ChemMatters. Iron, Nature's Universal Element. with Dr. Eugenie Mielczarek, Professor of Physics, George Mason University. Rutgers University Press. October, 2000. $30. (205 pp.) ISBN 0-8135-2831-3 Nobel Prize Women in Science: Their Lives, Struggles, and Momentous Discoveries. Second expanded edition with new chapter. Paper. Carol: December, 1998. April 1993. Carol Publishing, 600 Madison Avenue, New York 10022. See above. Hardcover $27. 350 pp. Fifth printing. Four foreign language translations. Many reviews. אתר האינטרנט הרשמי של שרון מקגריין
בסאראב השני

בסאראב השני, (ברומנית: Basarab al Doilea; ידוע לפעמים בשם בסאראב ווייבוד – Basarab Voievod; נפטר ב-1458), היה ווייבוד של ולאכיה. הוא שלט ב-1442–1443. בסאראב היה בנו של השליט לשעבר דן השני, ושלטונו התקיים בין שלטון מירצ'ה השני לבין חזרתו לכס המלכות של אביו של מירצ'ה, ולאד דראקול. מירצ'ה השני עלה לשלטון בשנת 1442, כשוולאד דראקול זומן לחצר העות'מאנית לשם משא ומתן על התמיכה העות'מאנית, תמיכה לה היה זקוק כדי להגן על שלטונו מפני יאנוש הוניאדי, הווייבוד של טרנסילבניה. אולם הסולטאן עצר וכלא אותו במבצר בגליפולי. בעקבות הקרב של סנטימברו בשנת 1442, יאנוש הוניאדי נכנס בכוח לוולאכיה, מירצ'ה השני הודח מהשלטון על ידי צבאו של הוניאדי, ונאלץ לברוח. הוניאדי העלה לשלטון בוולאכיה את בסאראב השני. עם זאת, החזיק בסאראב השני את השלטון רק זמן קצר (מאוגוסט 1442 ועד הסתיו של שנת 1443), ואיבד אותו תוך שנה לוולאד דראקול, ששוחרר מן הכלא וחזר בתמיכת הסולטאן. בסאראב השני נמלט לטרנסילבניה, ובשנת 1458 הוזכר שוב על ידי הסקסונים בטרנסילבניה כטוען לכתר וולאכיה נגד ולאד המשפד. ולאד המשפד יאנוש הוניאדי שליטי ולאכיה Constantin C. Giurescu, Dinu C. Giurescu Istoria românilor, Editura ştiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1976 (ברומנית) C.Giurescu עמ' 145
שמיכת פוך

שמיכת פּוּך (מרוסית: Пух, נוצת פלומה. בעברית: שמיכת מוֹך) היא שמיכה רכה מלאה בנוצות פלומה (מוך) של אווזים, ברווזים או של עופות אחרים, או תחליף סינתטי לנוצות, ומשמשת להתכסות בזמן השינה, בעיקר בחורף. מקורה של שמיכת הפוך באירופה הכפרית, שם היו השמיכות ממולאות בנוצות של אדרית שחורת-כיפה הידועות בתועלתן כמבודד תרמי. המודעות לצער בעלי חיים הנגרם בתהליך תלישת הנוצות עלתה, ולכן משתמשים יותר בתחליפים סינתטיים, שגם אינם אלרגניים כמו שמיכת פוך או נוצות. באמצע המאה השמונה עשרה, תומאס נוג'נט (אנ'), אנגלי שהיה בטיול גדול ועבר אז בוסטפאליה, ציין בפליאה: "יש דבר אחד שמאוד מסוים להם, שהם אינם מכסים את עצמם עם פיג'מה, אלא מתכסים בנוצות ושוכבים על מיטת נוצות. זה נוח מספיק בחורף, אבל איך הם יכולים לשאת את מיטות הנוצות שלהם עליהם בקיץ, כפי הנהוג בדרך כלל, אני לא יכול להעלות על הדעת." ניצול הנוצות לייצור שמיכות הפוך הביא להתנגדות מצד ארגוני זכויות בעלי חיים לשימוש בשמיכות אלו. בעקבות התנגדות זו, נמצאו תחליפים הניתנים לייצור בעלות נמוכה וכן בעלי אורך חיי מדף ארוכים יותר מפוך, כמו מיקרופייבר. ושילוב העובדה שההמצאה הוזילה את השמיכות העשויות מהתחליפים, הביא לירידה בפופולריות ובמכירות של שמיכות הפוך. המונח "יום שמיכת הפוך" משמש במדינות מסוימות כדי לתאר את ההקצבה של יום אחד או יותר בשנה, כאשר העובדים יכולים פשוט לטלפן ולומר שהם לא באים לעבודה, למרות שהם לא הודיעו על כך מראש והם לא חולים. מתן הטבה זו הפכה לאופנתית בסוף 1990 בחברות גדולות רבות בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא שמיכת פוך בוויקישיתוף רוביק רוזנטל / הסנפלינג הציוני, באתר בלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, ‏2011-11-20 Nugent, Thomas (1749). The grand tour. Vol. 2 (first ed.). London: S. Birt. p. 109. Word Spy - duvet day
טוני קוקס

ג'וזף אנתוני "טוני" קוקס (באנגלית: Joseph Anthony "Tony" Cox; נולד ב-31 במרץ 1958‏) הוא שחקן אמריקאי הידוע בשל ההופעות הקומיות שלו ב"סנטה רע", אני, עצמי ואיירין, מת לדייט ודיזסטר מובי. הוא ידוע גם עבור משחקו בסרט ווילו של ג'ורג' לוקאס כמו גם כהאוק במלחמת הכוכבים פרק VI: שובו של הג'די. בשני הספין-אופים לסרטים שלאחר מכן, הוא שיחק את "Widdle Warrick". קוקס גם הופיע בקליפים "Just Lose It" של הראפר אמינם ו"From tha Chuuuch to da Palace" של סנופ דוג. ג'וזף אנתוני קוקס נולד במנהטן, ניו יורק, לג'ו ג'ונס ולהנרייטה קוקס. הוא בילה את ילדותו ביוניונטאון, שבאלבמה עם סבתו וסבו, לוטי והנרי ג'ונס. אמו, הנרייטה קוקס-פן ואביו החורג, רודולף (רודי) פן מתגוררים כיום בקולג' פארק שבג'ורג'יה. בגיל 10 הוא הפך למתופף. לאחר סיום לימודיו בתיכון, למד קוקס באוניברסיטת המדינה של אלבמה ובמקור תכנן ללמוד מוזיקה. קוקס אמר בריאיון למגזין "Jet" בשנת 2003, "ניגנתי על פי שמיעה. זה היה בדיוק כמו בסרט "Drumline". התחרתי בתיפוף נגד כמה מתופפים מבית הספר, והם לא היו טובים ממני בשום דבר. פשוט לא יכולתי לקרוא תווים". זמן קצר לאחר סיום לימודיו בתיכון, החליט קוקס להמשיך לשחק לאחר שצפה בבילי ברטי, ננס שהיה שחקן וגם המייסד של אגודת "האנשים הקטנים של אמריקה". בעידודם של קרובי משפחה וחברים, הוא עבר ללוס אנג'לס בגיל 18. הוא התחיל לקחת שיעורים בבית הספר למשחק מריק סטודיו עם השחקנית דה דה טילמן ועד מהרה החל לעבוד בפרסומות, סרטים ותפקידים בטלוויזיה. הוא ידוע בזכות תפקידיו בסנטה רע שם שיחק את מרקוס, במוחם של צוות פיצוח בטוח, במת לדייט שם שיחק פרודיה על ד"ר היצ' מהיצ'. כשחקן מוביל שני לצד בילי בוב תורנטון, תפקידו של קוקס בסנטה רע היה התפקיד הראשון והיחיד שלו כדמות הראשית (נכון ל-2011). קוקס הוא בעלים של 350 דונם (1.4 קילומטר מרובע) בחווה בסדונה, אריזונה. הוא פגש את אשתו אותליה, במהלך התיכון והם נישאו בסופו של דבר בשנת 1981 כאשר קוקס היה בן 23. קוקס סובל מגמדות וגובהו הוא 107 סנטימטרים בלבד. Penitentary 2 ‏ (1982) מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי (1983) קרוואן האומץ: הרפתקאות האיווק (1984) קפטן איו (1986) שיגעון בחלל (1987) ביטלג'וס (1988) אני אתפוס אותך פראייר (1988) אחורה באפלה (1991) יום שישי (1995) אני, עצמי ואיירין (2000) הפטיש העברי (2003) גדול מהסרטים (2007) מי נושא הכלים שלך? (2007) בניחוש חוקר (2010) דרכו של לוחם (2010) לפגוש את מוניקה ולור (2010) The Legend of Awesomest Maximus‏ (2011) ארץ אוז (2013) קסם מוזר (2015) - דיבוב תקופת השיא של ממזרים חסרי רגישות (2017) טוני קוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טוני קוקס, באתר AllMovie (באנגלית) טוני קוקס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) טוני קוקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טוני קוקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טוני קוקס, האיש הקטן גדול של הוליווד (באנגלית) Tony Cox Biography, Pictures, Images, Movies, Videos, Relationships - FamousWhy
צ'ושו

צ'וֹשוּ (ביפנית: 長州藩) היה האן פאודלי בתקופת אדו, במקום בו שוכן היום מחוז ימאגוצ'י. ההאן מילא תפקיד חושב בהדחת שוגונות טוקוגאווה בסוף תקופת אדו, ותושבי ההאן היו ממובילי רסטורציית מייג'י. שליטי האן צ'ושו היה צאצאיו של המצביא מתקופת סנגוקו מוטונארי מורי. לאחר מותו התמנה נכדו, טרומוטו מורי, לדאימיו של ההאן ובא בברית עם טויוטומי הידיושי, ברית שהתבררה בהמשך כטעות. לאחר שהביס טוקוגאווה איאיאסו את צבאו של טויוטומי בקרב סקיגהארה ב-1600 נאלץ מורי לעזוב את מקום מושבה המסורתי של משפחתו באקי ולעבור למחוז נאגטו (שהיה ידוע גם כצ'ושו) ולוותר על רבים מנכסיו. שבט מורי ראה בגזירה זו בגידה בשבט, ומנקודה זו ואילך מיצב עצמו האן צ'ושו כגורם אנטי-טוקוגאווה. עמדה זו השתרשה במסורת ההאן, ובפגישות ראש השנה החדשה נהגו נציגי ההאן לשאול את הדאימיו האם הגיעה העת להדחת השוגונות, והוא נהג לדחות את ההצעה בטענה שהממשל עדיין חזק. מסורת זו הפכה למציאות 260 מאוחר יותר כשחבר ההאן להאן סצומה ולחברי אצולה במטרה להדיח את השוגון. הם הובילו את המאבק כנגד צבאות השוגון-לשעבר במלחמת בושין, הביסו אותם והשיבו את השלטון לקיסר. בזכות ברית זו בין שני ההאן, נהנו ילידי המחוזות מהשפעה פוליטית וחברתית בתקופת מייג'י, ובנוסף, היוו צבאות צ'ושו וסצומה את השלד עליו נבנה הצבא היפני הקיסרי. בירת ההאן הייתה העיר האגי, והשליטה עליו נותרה בידי שבט מורי במהלך תקופת אדו. הדאימיו מינה קבוצת יועצים, קָרוֹ (家老), שישבה באדו ותיווכה בין ההאן לממשלה. בצ'ושו התחלקו תוארי הקרו לשני סוגים: תואר קרו העובר בירושה במשפחה, וקרו לכל ימי חייו של היועץ, אך לא עובר בירושה. המשפחות שקיבלו את התואר בירושה היו לרוב ענפים שונים של שבט מורי או צאצאים של המצביאים והיועצים הקרובים ביותר של מוטונארי מורי. הקרו מן הסוג השני היו סמוראים מדרג נמוך או בינוני שהוכיחו עצמם בתחום הכלכלי והפוליטי, ואת התואר קיבלו מידי הדאימיו. מדיה וקבצים בנושא צ'ושו בוויקישיתוף
פאל סקרש

פאל סקרש (בהונגרית: Pál Szekeres; נולד ב-22 בספטמבר 1964) הוא סייף הונגרי. סקרש הוא הספורטאי היחיד שזכה הן במדליה אולימפית והן במדליה פאראלימפית, ונחשב לספורטאי הפאראלימפי המצליח ביותר במשלחת ההונגרית. סקרש היה חבר במשלחת האולימפית של הונגריה לאולימפיאדת סיאול 1988, כחלק מנבחרת הסיף, עימה זכה במדליית ארד בתחרות הרומח הקבוצתית. בשנת 1991 נפגע סקרש בתאונת דרכים ונותר נכה המרותק לכסא גלגלים. הוא החל להתאמן בסיף בכיסאות גלגלים וכבר במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) זכה במדליית הזהב הפאראלימפית בתחרות הרומח האישית. סקרש המשיך וזכה בשתי מדליות זהב פאראלימפיות במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) (בתחרויות הרומח והחרב האישיות) ובמדליית ארד בכל אחד משלושת הטורנירים הפאראלימפיים הבאים. נוסף על כך, הוא זכה במדליית הארד במשחקי אליפות העולם בסיף בכיסאות כלכלים של שנת 2006 (חרב אישית) מדיה וקבצים בנושא פאל סקרש בוויקישיתוף פאל סקרש, באתר olympedia.org כתבה אודות סקרש באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי Famous Paralympians באתר הרשמי של המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) Hungarian Paralympic athlete Pal Szekeres's goal is to win gold Pál Szekeres באתר sports-reference.com
אפל סטור

אפל סטור (באנגלית: Apple Store) היא רשת חנויות קמעונאיות של חברת אפל שעיקר המכירות שלה הם מוצרי מחשבים ואלקטרוניקה. בחנות נמכרים כל מחשבי מקינטוש, תוכנות, אייפודים, אייפדים, אייפונים, אביזרי צד שלישי ומוצרי אלקטרוניקה אחרים כמו Apple TV. כמה חנויות של הרשת בעלות פרופיל גבוהה מציגות זירה למצגות ולסדנאות, וגם סטודיו לאימון בשימוש במוצרי החברה. כל החנויות מציעות ללקוחות שלהם "Genius Bar" ("דלפק הגאונים") לתמיכה טכנית ולתיקונים. הסדנאות פתוחות לקהל הרחב. על-פי כתבה בעיתון הניו יורק טיימס, רון ג'ונסון, סגן נשיא בכיר לשעבר של הפעילות הקמעונאית בחברת אפל, אחראי "להפיכת רצפת מכירות המחשב המשעממת לחדר משחקים מלוטש במלא גאדג'טים". נכון לפברואר 2014 לאפל יש 423 חנויות קמעוניות ב-15 מדינות: 255 בארצות הברית, 37 בבריטניה, 29 בקנדה, 21 באוסטרליה, 19 בצרפת, 14 באיטליה, 13 בגרמניה, 10 בסין, 10 בספרד, 7 ביפן, 3 בשווייץ, 3 בהונג קונג, 3 בשוודיה, 2 בהולנד, 1 בברזיל ו-1 בטורקיה. נוסף להן, ניתן למנות גם את חנויות האונליין (זמינות ב-41 מדינות),עם מכירות גלובליות בסך של 16 מיליארד דולר של סחורות בשנת 2011. פתיחת חנויות והשקת מוצרים הפכה לאירוע מיוחד בקרב מעריצי אפל. יום הפתיחה או ההשקה מושך אלפי קונים שקמים השכם בבוקר ואפילו מהלילה ומחכים לפתיחה של החנות. רוב הפתיחות של החניות של אפל מלווים בפרסים שאפל מחלקת כמו חולצות T-shirt ותיקי מזל (lucky bag). כל עובד באפל סטור מקבל חוברת הדרכה שמלמדת אותו או אותה טכניקות שיווק ומניפולציה. העיקרון הבסיסי שעומד מאחורי החוברות הוא "כולם בחנות האפל סטור בשביל לעשות עסקים (של מכירה)". 2 החנויות הראשונות של אפל נפתחו בארצות הברית ב-2001. בשנת 2003 הרחיבה אפל את השפעתה ליפן ופתחה את החנות הראשונה שלה מחוץ לארצות הברית. בעקבות ההשקעה ביפן פתחה אפל חנויות במדינות: בריטניה, קנדה, איטליה, אוסטרליה, סין, הונג קונג, שווייץ, גרמניה, צרפת, ספרד, הולנד, שוודיה, ברזיל וטורקיה. בשנת 2010 הוכרז על מאמץ עיקרי להגדיל את מספרת המכירות בסין במקביל לפתיחת חנות בשאנגחאי. פתיחת החנות בהונג קונג הייתה פתיחת החנות ה-100 של אפל מחוץ לארצות הברית שנפתחה ב 24 בספטמבר 2011, ממקודמת ב דוכן 1 ו-2 בקניון IFC. חנות המפעל של אפל ממוקמת בקמפוס של אפל ברחוב "לולאה אינסופית" בניין מספר 1 (One Infinite Loop). זוהי חנות העובדים המקורית של אפל והיא פתוחה לציבור הרחב. החנות אינה מוכרת מחשבים או איפודים של אפל וגם אין בה מעבדת תיקון למוצרים שאפל מייצרת, אך זוהי החנות היחידה של אפל שבה מוכרים חולצות, כובעים ו"מרצ'נדייז" (סחורות נלוות) אחרות עם הלוגו של אפל. מוצרי אפל נמצאים בחנות בתצוגה וניתן לקנות תוכנות ואביזרים נלווים. מדיה וקבצים בנושא אפל סטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפל סטור (באנגלית) אפל סטור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) iPhone 6s Lines Forming at Apple Stores Ahead of Launch Day - Mac Rumors, web.archive.org, ‏2017-10-07 Apple's Beautiful New Store in Brussels Opens to Long Lines and Fanfare - Mac Rumors, web.archive.org, ‏2017-04-10 Apple NY opening makes global headlines - Macworld UK, web.archive.org, ‏2017-10-07 Till death do us dongle: Newlyweds take their Apple obsession to the next level, web.archive.org, ‏2017-06-15 Tech-Obsessed Couple Took Wedding Photos in an Apple Store, Time (באנגלית)
מוליתיים

המוּלִיתיים (שם מדעי: Mullidae) היא משפחה של דג מסדרת הדקראים. במשפחת המוליתיים שישה סוגים ו־66 מינים. הדגים במשפחה זו מאופיינים בגוף מאורך ובשפם היוצא משני קצות הפה ונוטה אחורה. מוליתן (Mulloidichthys) מולית (Mullus) בינתן (Parupeneus) - בו בינתן זהוב Pseudupeneus Upeneichthys אופון (Upeneus) מולית אדומה מדיה וקבצים בנושא מוליתיים בוויקישיתוף מוליתיים, באתר ITIS (באנגלית) מוליתיים, באתר NCBI (באנגלית) מוליתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מוליתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מוליתיים, באתר GBIF (באנגלית) מוליתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משלחת איוואקורה

משלחת איוואקורה (ביפנית: 岩倉使節団) הייתה מסע דיפלומטי של מדינאים יפנים מסביב לעולם שהחל ב-1871 והסתיים ב-1873. המשלחת התפרסמה בעיקר בשל השפעתה על ראשית תהליך המודרניזציה שהחלה יפן לעבור לאחר מאות שנים של ניתוק. את הרעיון למשלחת הגה המהנדס ההולנדי גווידו ורבק, והיא התבססה על הדגם של המשלחת ששלח פיוטר הגדול למערב אירופה בסוף המאה ה-17. חברי המשלחת היו אוליגרכים יפנים שהנהיגו את המדינה לאחר רסטורציית מייג'י. המשלחת קיבלה את שמה מהעומד בראשה, איוואקורה טומומי, שהיה השגריר היפני במשלחת. לאיוואקורה סייעו ארבעה סגנים, ששלושה מהם: טושימיצ'י אוקובו, טקיושי קידו ואיטו הירובומי, היו גם שרים בממשלה. ההיסטוריון קוניטאקה קומה הצטרף למשלחת על מנת לרשום את קורות המשלחת במסעותיה. בסך הכול מנתה המשלחת ארבעים ושמונה אנשים, רובם ככולם נציגי ממשל ומשכילים. מלבד חברי המשלחת, הצטרפו למסע כשישים סטודנטים, חלקם נותר ביעדים מסוימים על מנת להמשיך וללמוד במדינה זרה, ובכללם חמש נערות ממשפחות סמוראים, שנשלחו לארצות הברית. על מנת ללמוד שם, ולהעביר את שלמדו לנשים יפניות אחרות ולילדיהן שלהן, על פי פילוסופיית תקופת Meiji: "אישה טובה, אמא חכמה" (אנ'). הקבוצה כללה את ימקאווה סוטמאצו (בת 11) ריו יושימאסו (14), טיי אואדה (14), שיגה נגאי (10) ואומה טסודה (6) בשובן ליפן, הפכו נשים אלה לפמיניסטיות בולטות ביפן. הרוזן קנטארו קנקו נשאר גם הוא בארצות הברית בתור סטודנט באוניברסיטת הרווארד, שם פגש מאוחר יותר את נשיא ארצות הברית לימים, תאודור רוזוולט. ב-23 בדצמבר 1871 הפליגה המשלחת לדרכה מיוקוהמה לסן פרנסיסקו. משם המשיכה המשלחת לוושינגטון די.סי., לבריטניה, לצרפת, לבלגיה, להולנד, לרוסיה, לגרמניה, לפרוסיה, לדנמרק, לשוודיה, לבוואריה, לאוסטריה, לאיטליה ולשווייץ. בדרכה חזרה ליפן ביקרה המשלחת במצרים, בעדן, בציילון, בסינגפור, בסייגון, בהונג קונג ובשאנגחאי. המשלחת שבה ליפן ב-13 בספטמבר 1873, כעבור כמעט שנתיים מצאתה. למשלחת איוואקורה היו שתי מטרות עיקריות: ראשית, היא ניסתה לשנות את החוזים הבלתי שוויוניים עם ארצות הברית, עם בריטניה ועם מעצמות אירופאיות אחרות שעליהם נאלצה יפן לחתום בעשורים הקודמים. שנית, המשלחת יצאה על מנת לאסוף מידע על תחומי החינוך, הטכנולוגיה, התרבות, הצבא, החברה והכלכלה במדינות שבהן ביקרה במטרה להשתמש במידע זה בתהליך המודרניזציה של יפן. מתוך שתי המטרות שלמענן יצאה המשלחת, הראשונה נחלה כישלון חרוץ, ובכך גרמה להתארכות המשלחת בכמעט שנה. מכיוון שחברי המשלחת לא קיבלו אישור מהממשלה לנסח חוזים חדשים, נתקלו הניסיונות לדון בהם מחדש במחלוקת בין חברי המשלחת לחברי הממשלה. לאחר שזנחו את הניסיונות לשנות את החוזים הבלתי שוויוניים, התרכזו חברי המשלחת במטרה השנייה, ודווקא במשימה זו נחלו הצלחה. עם שובם ליפן יישמו הנציגים את שלמדו באירופה ובארצות הברית והחילו יוזמות חדשות לקידום התעשייתי והטכנולוגי של יפן. Nish, Ian H. The Iwakura mission in America and Europe: a new assessment. Japan Library, 1998. ISBN 9781873410844. מדיה וקבצים בנושא משלחת איוואקורה בוויקישיתוף אנדרו קובינג, THE IWAKURA MISSION IN BRITAIN, 1872. Nimura, Janice P, Daughters of The Samurai:A Journey from East to West and Back, New York: WW Norton & company, 2015, עמ' 49
רולף הכלב

רולף הכלב (באנגלית: Rowlf the Dog) הוא דמות מסדרת החבובות, הוא כלב חום פרוותי המומחה בנגינה בפסנתר, בעל מראה מוזנח, מגזע לא מוגדר עם אף שחור מעוגל ואוזניים ארוכות. נוצר על ידי ג'ים הנסון. רולף החל את דרכו בתוכנית "המופע של ג'ימי דין" ולאחר 20 שנה הצטרף אל החבובות. רולף רגוע ושקט, אוהב מוזיקה קלאסית (בעיקר בטהובן) ומחזות זמר. "המופע של ג'ימי דין" (1963–1966) "המקום שלנו" (1967) "החבובות על בובות" (1968) "רחוב סומסום" (פיילוט בלבד) (1969) "החבובות" (1976–1981) "החבובות - הסרט" (1979) "החבובות הולכות הוליווד" (1979) "ג'ון דנוור והחבובות: חג המולד ביחד" (1979) "תעלול החבובות הגדול" (1981) "החבובות הולכים לקולנוע" (1981) "חבובוטף" (1984–1990) "החבובות: חגיגה של 30 שנה" (1986) "החבובות: משפחת חג המולד" (1987) "החבובות בבית וולט דיסני וורלד" (1990) "החבובות מצדיעות לג'ים הנסון" (1990) "מזמור חג המולד של החבובות" (1992) "החבובות באי המטמון" (1996) "החבובות בלילה" (1996) "החבובות בחלל" (1999) "זה החבובות חג מולד שמח מאוד" (2002) "החבובות בארץ עוץ" (2005) "החבובות חג המולד: מכתבים לסנטה" (2008) "החבובות" (2011) "החבובות - מבוקשות" (2014) "החבובות" (2015) מדיה וקבצים בנושא רולף הכלב בוויקישיתוף רולף הכלב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רולף הכלב בוויקי-חבובות
אצטדיון תאזוס מרקוס

אצטדיון תאזוס מרקוס (ביוונית: Στάδιο Τάσος Μάρκου) הוא אצטדיון כדורגל בעיר פאראלימני שבקפריסין. האצטדיון מארח את משחקיה הביתיים של אנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית. האצטדיון מכיל כ-5,800 מקומות ישיבה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמביה במשחקים הפאראלימפיים

זמביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע, מלבד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) והמשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) מהם נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה זמביה חלק מעולם. כל המשלחות אותן שלחה זמביה למשחקים הפאראלימפיים לאורך השנים היו תמיד משלחות קטנות. נציגי זמביה מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים. זמביה במשחקים האולימפיים זמביה במשחקים האולימפיים לנוער הספורטאים הזמבים באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
חוף השנהב במשחקים הפאראלימפיים

חוף השנהב השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה חוף השנהב חלק מעולם. לאורך השנים זכו ספורטאיה של חוף השנהב בארבע מדליות פאראלימפיות (שלוש מהן מזהב, ומדליית ארד אחת). במשלחת הראשונה אותה שלחה חוף השנהב לאטלנטה בשנת 1996, קטף אומאר בסקלבה קונה שתי מדליות זהב במרוץ ל-400 ול-800 מטר, ובמשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) הוסיף קונה מדליית זהב פאראלימפית נוספת, גם היא במירוץ ל-800 מטר. חוף השנהב במשחקים האולימפיים חוף השנהב במשחקים האולימפיים לנוער
אתלטיקה באולימפיאדת מינכן (1972)

אולימפיאדת מינכן (1972) נערכה במינכן, מערב גרמניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין 31 באוגוסט לבין 10 בספטמבר 1972. נערכו 38 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (14 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 1,330 משתתפים (369 נשים ו-961 גברים) מ-104 מדינות. לראשונה זכתה ברית המועצות (ברית המועצות) במרב מדליות הזהב לפני מזרח גרמניה (מזרח גרמניה). לראשונה ירדה ארצות הברית (ארצות הברית ארצות הברית) למקום השלישי במניין מדליות זהב. במניין המדליות הכללי זכתה ארצות הברית במקום הראשון. רנטה שטכר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. היידה רוזנדהל (מערב גרמניה מערב גרמניה) שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מוניקה צרט (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) שזכתה ב-2 מדליות זהב. ולרי בורזוב (ברית המועצות ברית המועצות) שזכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. לאסה וירן (פינלנד פינלנד) שזכה בשתי מדליות זהב. ויקטור סנייב (ברית המועצות ברית המועצות) שזכה במדליית הזהב השנייה שלו מתוך 4 מדליות, 3 מהן זהב. קיפצ'וגה קיינו (קניה קניה) שזכה בשתי מדליות, זהב וכסף כמו במקסיקו סיטי 1968. • בקרב 5, חלוקת המדליות נעשתה לפי שיטת ניקוד משנת 1971. התוצאות בסוגריים זהו עדכון הניקוד משנת 1985. •• בתחרות קרב חמש קפצה היידה רוזנדהל למרחק של 6.83 מטר, 5 ס"מ רחוק יותר מקפיצת הזהב שלה בתחרות הקפיצה לרוחק ו-1 ס"מ קצר משיא העולם. בקרב 10, חלוקת המדליות נעשתה לפי שיטת ניקוד משנת 1962. התוצאות בסוגריים זהו עדכון הניקוד משנת 1985. מדיה וקבצים בנושא אתלטיקה באולימפיאדת מינכן בוויקישיתוף אתלטיקה באולימפיאדת מינכן (1972), באתר Sports Reference (באנגלית)