laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחוז ג'אזאן

מחוז ג'אזאן (בערבית: منطقة جازان) הוא המחוז הדרומי ביותר בערב הסעודית. המחוז נמשך לאורך 300 קילומטרים לאורך חופו הדרומי של ים סוף, וגובל בתימן ממזרח. הוא משתרע על שטח של 11,671 קמ"ר ולפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסייתו מונה כ־1.405 מיליון תושבים כשהצפיפות היא 120.4 נפש לקמ"ר, מה שהופך את המחוז לצפוף ביותר בממלכה. בירת המחוז היא העיר ג'יזאן. הנסיך מוחמד בן נאצר הוא המושל מאז אפריל 2001. במחוז יש למעלה מ־100 איים בים סוף, ובניהם איי פרסאן, שהם האזור המוגן הראשון על ידי ערב הסעודית; האיים משמשים כבית לציפורים נודדות מאירופה במהלך החורף. האזור מתחלק לשלושה חלקים: הרי סרוואת (אנ') בפנים המחוז, המתנשאים לגובה של כ־3,000 מטר. מחוז יער אלחזון מורכב מיער רצוף, חוץ מכמה אזורים של מרעה. המישורים ידועים בשל הגידול של פולי קפה, דגנים (שעורה, דוחן וחיטה) ופירות (תפוחים, בננות, ענבים, מנגו, פפאיה, שזיפים וזני הדרים). האקלים ברמות הגבוהות של ג'אזאן דומה לאקלים הרטוב יותר של מחוז עסיר. אזור החוף במחוז ג'אזאן הוא אחד מהמקומות החמים ביותר במדינה, עם טמפרטורות מקסימליות ממוצעות שנעות בין 40 מעלות צלזיוס ביולי עד 31 מעלות צלזיוס בינואר. כמות המשקעים במחוז נמוכה ביותר, ומגיעה לפחות מ־75 מילימטרים לשנה. האזור מחולק ל-14 מחוזות משנה כדלקמן: השפה הערבית מדוברת על ידי למעלה מ-90% מהתושבים. תימנים רבים טוענים כי חלקים מג'אזאן הם חלק מתימן. היא סופחה על ידי ערב הסעודית במהלך מלחמת ערב הסעודית-תימן (1934) ואימאם יחיא סירב לתביעתה של תימן לאזור בהסכם טאיף. תימנים רבים המשיכו לתבוע את מחוז ג'אזאן עד שהנושא הוסדר באופן רשמי בשנת 2000 בהסכם הגבולות ערב הסעודית-תימן. בשנת 2019 הקצתה ממשלת סעודיה 213 מיליון דולר ליישום פרויקטים במחוז. פרויקטים כאלה כוללים התקנת קו טלפון לטיפול בשפכים, רשתות ביוב, חיבורי ביוב למשקי בית ותחנת שאיבה. מדיה וקבצים בנושא מחוז ג'אזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז ג'אזאן (בערבית) האתר רשמי מסע דרך מחוז ג'יזאן, ערב הנהדרת: אתר טיולים עם תמונות ומסלולים Saudi Arabia: Regions & Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de "CTHM issues 4 royal decrees". kuna.net.kw (באנגלית). 2001. Jazan Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de Schmitz, Charles; Burrowes, Robert D. (2017-10-25). Historical Dictionary of Yemen (באנגלית). Rowman & Littlefield. p. 269. ISBN 9781538102336. "Saudi Arabia implements environmental projects in Jazan worth over $200m". Arab News (באנגלית). 2019-04-15. נבדק ב-2019-04-15.
יחסי מקדוניה הצפונית – פולין

יחסי מקדוניה הצפונית–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין מקדוניה הצפונית ופולין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 בדצמבר 1993. ב-19 בנובמבר 2021, התקיים בסקופיה הפורום הכלכלי הפולני-מקדוני. האירוע, שאורגן על ידי סוכנות ההשקעות והמסחר הפולנית, היווה פלטפורמה לשיחות ליזמים פולנים ומקדונים ולמוסדות תמיכה לעסקים. הפורום היה החלק הכלכלי העיקרי בביקורו הרשמי של הנשיא אנדז'יי דודה במקדוניה הצפונית. שתי המדינות הן חברות נאט"ו, ופולין תומכת בהצטרפותה של מקדוניה הצפונית לאיחוד האירופי. מקדוניה הצפונית מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה. פולין מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי מקדוניה הצפונית – פולין בוויקישיתוף The Polish-Macedonian Economic Forum באתר paih‏, 24 בנובמבר 2021 Poland backs NATO and EU aspirations of North Macedonia - President Duda באתר ‏, 4 בפברואר 2020
סטיוארט צ'אלנדר

סטיוארט דייוויד צ'אלנדר (באנגלית: Stuart David Challender;‏ 19 בפברואר 1947 - 13 בדצמבר 1991) היה מנצח אוסטרלי. צ'אלנדר היה המנצח יליד-אוסטרליה השני של התזמורת הסימפונית של סידני (1987 - 1991), שהחליף את סר צ'ארלס מקקראס. צ'אלנדר, שהיה הומוסקסואל, היה נשוי למשך זמן מה. הוא מת במחלה הקשורה לאיידס. סטיוארט צ'אלנדר, באתר AllMusic (באנגלית) סטיוארט צ'אלנדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיוארט צ'אלנדר, באתר Discogs (באנגלית) ‏Reflections from the Nineties: "The Big Finish" - באתר www.abc.net.au.
אסיל פרחאת

אסיל מרון פרחאת (בערבית: أسيل فرحات ; נולדה ב-13 במאי 1997) היא שחקנית ערבייה ישראלית. פרחאת נולדה בנצרת, האמצעית בין שלוש אחיות. אביה מרון פרחאת פסיכולוג ואמה עינאיה בשאראת מורה לאנגלית בתיכון. פרחאת למדה בתיכון הנזירות הפרנציסקניות בנצרת. בגיל 15 החלה ללמוד שיעורי משחק במרכז "כאן יאמא כאן" לאומניות הבמה, שם החלה להשתתף בהצגות תיאטרון במסגרת הלימודים. בשנת 2017 החלה ללמוד במסלול למשחק של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שם סימה את לימודי תואר השני במסלול ישיר ב-2021. בארבע שנות לימודיה באוניברסיטה גילמה תפקידים ראשיים ומרכזיים בהפקות שונות כגון: הדה גאבלר ב"הדה גאבלר" מאת הנריק איבסן, היפוליטה וטיטניה ב"חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר, הבת החורגת ב"שש נפשות מחפשות מחבר" מאות לואיג'י פיראנדלו והמלכה ב"איבון נסיכת בורגונדיה" מאת ויטולד גומברוביץ'. במהלך התואר השני קיבלה מלגת הצטיינות מקרן ארדיטי. את דרכה בטלוויזיה החלה ב-2019 כשקיבלה את התפקיד של דוניא בעונה השלישית של הסדרה "פאודה" בבימוי של רותם שמיר. ב-2021 היא שיחקה בתור צעירה פלסטינית המאתגרת את אורח החיים השמרני בסביבתה, בסרט "סינמה סבאיא", זוכה פרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים ופרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר לשנת 2022. את הסרט ביימה אורית פוקס רותם. ב-2021 הייתה מאמנת ומנהלת טקסט בסדרה הישראלית-גרמנית "המטרה: מינכן". בסדרה הייתה אחראית על אימון השחקנים על מבטאים שונים בערבית. ב-2022 גילמה פרחאת את איה בסדרת הטלוויזיה "בוגד", שנוצרה על ידי רון לשם ועמית כהן ובוימה על ידי אסף פולונסקי. ב 2022 התחילה לעבוד בערוץ הערבי של ערוצי- i24NEWS בתור מפיקה, ולאחר חודשיים קודמה למגישת חדשות ועורכת. ב-2023 הצטלמה לשני סרטים, "בלה" של זהר שחר וג'מאל ח'לאילה ו"נשמות מעבר לגבול" (נוטוק) של מיה חטאב. אסיל פרחאת, ברשת החברתית אינסטגרם אסיל פרחאת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כרטיס השחקן, באתר שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל אסיל פראחת, באתר הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב אסיל מרון פרחאת, באתר arts.tau.ac.il הצגה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר, תיאטרון האוניברסיטה, באתר arts.tau.ac.il שש דמויות מחפשות מחזאי | אופירה הניג - Ofira Henig, באתר www.ofirahenig.com שמוליק דובדבני, "סינמה סבאיא" - קולנוע מצוין ששם את הנשים במרכז, באתר ynet, 2 בספטמבר 2022 קולנוע - עולים השבוע: "סינמה סבאיא" ועוד, באתר www.habama.co.il נשמות מעבר לגבול, באתר קרן הקולנוע הישראלי
המצור על אנטוורפן

המצור על אנטוורפן הוא מצור שביצעו הגרמנים על הבלגים במסגרת מלחמת העולם הראשונה. במוקד המצור הייתה העיר אנטוורפן. הבלגים נעזרו בכח מצומצם של חיילים בריטיים והגרמנים בחיילים של האימפריה האוסטרו הונגרית. הצבא הגרמני פלש לשטחי בלגיה בבוקר 4 באוגוסט 1914 יומיים לאחר החלטת הממשלה הבלגית שלא לאפשר מעבר ללא הפרעה של כוחות גרמניים לצרפת. מאחר שהצבא הבלגי לא היה מוכן כראוי והיה בנחיתות מספרית ביחס לכוחות הגרמניים שהיו גם מצוידים טוב יותר, נאלץ הצבא הבלגי ללחום לחימת נסיגה ובשלב מוקדם במהלך הקרב לוותר על השליטה במבצרים בלייז' (שנפלה ב-16 באוגוסט, ראו קרב לייז') ונאמור שנפלה לידי הגרמנים ב-24 באוגוסט. מאז 1860 האסטרטגיה ההגנתית של הבלגים הייתה לסגת לאנטוורפן במידה והיא מותקפת ולהמתין לכוחות באירופה האמונים על שמירת הנייטרליות של בלגיה. משלא יכול היה לעמוד במתקפה הגרמנית המסיבית, הנחה אלברט הראשון מלך הבלגים את הצבא לסגת ל"מעוז של אנטוורפן" ב-20 באוגוסט. אוסף זה של ביצורים ועמדות הגנה סביב אנטוורפן נחשב ל"מעוז לאומי" (בצרפתית: Réduit national) ולבלתי חדיר למתקפת קרקע קונבנציונלית. ה"מעוז של אנטוורפן" הורכב מטבעת חיצונית ופנימית סביב מבצרי העיר של המאה ה-19 ובמבצרים במרחק של מספר קילומטרים אחד מן השני, שנבנו להגנת הנמל החיוני של אנטוורפן. בשרידים של ביצורים אלו ניתן עדיין להבחין כיום. רוב המבצרים של אנטוורפן היו מיושנים וחסרים בעוצמת אש. הצבא הגרמני, שהיה חמוש טוב יותר ומתקדם יותר מבחינה טכנולוגית, תקף את אנטוורפן ב-28 באוגוסט כשלהתקפה קדם מסך אש ארטילרי כבד. אנטוורפן כותרה והמבצרים מהטבעת החיצונית נפלו זה אחר זה בין 1 באוקטובר לבין 4 באוקטובר. החיילים הבלגים סבלו מעייפות ומחוסר מורל בעקבות איבוד שטחים רבים. 5 באוקטובר היה תאריך מכריע במצור על אנטוורפן; הצבא הגרמני הצליח לפרוץ את ההגנות הבלגיות בליר, 20 ק"מ דרום מזרח מאנטוורפן והתקדם הלאה לדנדרמונדה, שם ניסה לצלוח את נהר הסכלדה. "תנועת הצבת" של הצבא הגרמני איימה לחסום את נתיב הנסיגה המערבי של הצבא הבלגי החוצה מאנטוורפן כשנתיבי המילוט ממזרח ומדרום נחסמו על ידי הכוחות הגרמנים ומצפון היה חסום על ידי הגבול הבלגי-הולנדי הסגור. ההולנדים לא הציעו כל עזרה צבאית היות שהעדיפו לשמור על נטרליות ולא להיגרר לסכסוך. הצבא הבלגי נסוג לפני שנלכד והותיר את אנטוורפן להגנותיה שלה. הכוחות הבלגיים נמלטו מערבה לכיוון החוף וב-6 באוקטובר עצרו בסופו של דבר את ההתקדמות הגרמנית על גדות נהר האיזר. אנטוורפן הוגנה על ידי חיילות המשמר שנשארו. רוב כוחות אלו ננטשו על ידי קציניהם וחיילים רבים ערקו והרסו את כלי הנשק והתחמושת שלהם. המצור הסתיים עם נפילת העיר ב-9 באוקטובר ולמחרת ראש העיר של אנטוורפן, יאן דה ווס, הציע את כניעתה. אנטוורפן נשארה כבושה בידי הגרמנים עד 1918. מדיה וקבצים בנושא המצור על אנטוורפן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מצורים ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיז שטראוס-ארנסט

לואיז שטראוס-ארנסט (באנגלית : Luise Straus-Ernst ‏ ; 2 בדצמבר 1893 – יולי 1944), הידועה גם בשם לואיז ארנסט, לואיז שטראוס, לואיז ארנסט - שטראוס, או לואיז ארנסט - שטראוס, הייתה היסטוריונית אמנות, סופרת, עיתונאית ואמנית יהודיה-גרמניה, שלעיתים משתמשת בכינוי הדאדאיסטי אמנותי Armada von Duldgedalzen. היא הייתה אשתו הראשונה של הצייר והפסל הסוריאליסטי מקס ארנסט ואמו של הצייר ג'ימי ארנסט. בני הזוג נפרדו ב-1922 והתגרשו סופית ב-1926 והבן נשאר עמה בקלן. עם עליית הנאצים לשלטון, היגרה לצרפת ב-1933. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא לא הצליחה להימלט יותר ומצאה מקלט בבית מלון באלפ-דה-הוט-פרובנס, צרפת, יחד עם קבוצת מהגרים יהודים נוספים. שם היא כתבה את האוטוביוגרפיה שלה "Nomadengut". כתב היד שרד ופורסם בשנת 2000. ב-28 באפריל 1944 היא נעצרה בפשיטה וב-30 ביוני גורשה לאושוויץ, שם נרצחה בתאריך לא ידוע. מדיה וקבצים בנושא לואיז שטראוס-ארנסט בוויקישיתוף Eva Weissweiler, Notre Dame de Dada. Luise Straus-Ernst – das dramatische Leben der ersten Frau von Max Ernst. Kiepenheuer & Witsch, Cologne, 2016, ISBN 978-3-462-04894-0 Ute Remus, Sollst je du sollst du Schwänin auf dem Ozean. Hommage an Lou Straus-Ernst ("Sollst je du sollst du Schwänin auf dem Ozean" is a line from the poem "Armada Duldgedalzen" (1920) by Johannes Theodor Baargeld) ("Should you ever be, should you be a swan on the ocean. A trubute to Luise Straus-Ernst), ISBN 3-932050-23-1
משה עצמון

משה עצמון (במקור גרוסברגר (נולד ב-30 ביולי 1931 בבודפשט) הוא מנצח ישראלי ממוצא יהודי-הונגרי שניצח על תזמורות סימפוניות חשובות בישראל ובעולם. עצמון נולד בהונגריה ובגיל 13 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בתל אביב. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בנגינה בקרן יער בתזמורת צה"ל, ואחר כך עבר לנגן בתזמורות סימפוניות מובילות בישראל, לפני שהחליט להיות מנצח. עצמון למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובאקדמיה למוסיקה בתל אביב ולאחר שסיים את לימודיו ניהל את התזמורת העירונית של תל אביב. במקביל, הוא היה מנצח אורח על תזמורת בית האופרה הישראלית ועל התזמורת של קול ישראל (כיום התזמורת הסימפונית ירושלים) . בשנת 1961, נסע עצמון ללונדון להשתלם בניצוח אצל אנטל דוראטי ובית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. כשחזר לישראל, הופיע כמנצח אורח של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן של התזמורת הסימפונית חיפה. בשנת 1964, עצמון השתתף כמנצח-עמית לשלום רונלי-ריקליס במסע של תזמורת הגדנ"ע בארצות הברית וקנדה. כן יצא להופעות אורח באנגליה. בשנת 1966 הוזמן לנצח בפסטיבל זלצבורג. בקיץ 1967 הוזמן לכהן כמנצח קבוע של התזמורת הסימפונית של סידני. בשנים אלו הוא ניצח באוסטרליה במשך כמחצית השנה ובאירופה ובישראל ביתרת השנה. בשנת 1971 הוזמן לכהן כמנצח של תזמורת רדיו צפון גרמניה. כיהן כמנצח ראשי קבוע של התזמורת הסימפונית של בזל ב-1968–1972. משה עצמון היה בעבר מנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הקוריאנית בין השנים 1990–1992. כיהן כמנצח ראשי של תזמורת טוקיו, תזמורת נגויה, תזמורת ריין ותזמורת דורטמונד. עצמון זכה בכמה פרסי ניצוח שסייעו לו לקבל הזמנות לנצח על תזמורות חשובות בעולם; בשנים 1963 - 1964, זכה בפרסים הבאים: פרס בתחרות הבינלאומית לניצוח על שם דימיטרי מיטרופולוס, ניו יורק, 1963. פרס לניצוח על שם ליאונרד ברנשטיין, טנגלווד, מדינת מסשוסטס (ארצות הברית), 1963. פרס ראשון בתחרות הבינלאומית ה-3 לניצוח, ליברפול (אנגליה), 1964. משה עצמון, באתר AllMusic (באנגלית) משה עצמון, באתר MusicBrainz (באנגלית) משה עצמון, באתר Discogs (באנגלית) משה עצמון, דף שער בספרייה הלאומית גבריאל שטרסמן, מנצחים ישראלים באנגליה, מעריב, 15 בנובמבר 1968 באופרה הישראלית, דבר, 26 באפריל 1959 בידור 61, מעריב, 23 ביולי 1961 שבחים למנצח משה עצמון, מעריב, 20 בפברואר 1964 שלושה קונצרטים תזמורתיים בשתי ערים, חרות, 15 בינואר 1965 לביקורת ראו: הפסנתרן לב אוברין - סולן, חרות, 3 בדצמבר 1965 אולם בן 1200 מקומות יוקם, מעריב, 20 באוגוסט 1963 יעקב העליון, משה עצמון - מנצח מישנה לסימפונית של חיפה, מעריב, 28 במאי 1964 אוליה זילברמן, תזמורת חיפה בניצוחו של משה עצמון, מעריב, 26 ביוני 1967 תזמורת הגדנ"ע יוצאת בסוף החודש לסיור בארה"ב ובקנדה, חרות, 22 בספטמבר 1964 מסע הגדנ"ע בצלאלי שמע, מעריב, 2 באוקטובר 1964 פלישה של אמנים ישראליים ללונדון, מעריב, 20 באפריל 1965 אמנים ישראלים מופיעים בלונדון, מעריב, 3 באוקטובר 1966 יהושע ביצור, המנצח משה עצמון הוזמן להופיע בפסטיבל זלצבורג, מעריב, 22 בדצמבר 1966 לפסגה, מעריב, 2 באוגוסט 1967 מנצח ישראלי באוסטרליה, דבר, 28 בפברואר 1968 טלילה בן זכאי, משה עצמון - חניית ביניים, מעריב, 24 בספטמבר 1970 עצמון - מנצח תזמורת האמבורג, דבר, 20 באפריל 1971 משה עצמון במקום הרביעי, דבר, 7 באפריל 1963 חגי אשד, פרס ראשון למשה עצמון בתחרות מנצחים בליוורפול, דבר, 14 ביוני 1964 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דינוקרטס

דינוקרטס מרודוס (ידוע גם בשמות דיינוקרטס, דימוקרטס, צ'ירוקרטס וסטסיקרטס; ביוונית: Δεινοκράτης ὁ Ῥόδιος, חי ברבע האחרון של המאה ה-4 לפני הספירה) היה אדריכל יווני ששימש כיועץ הטכני של אלכסנדר מוקדון. דינוקרטס היה האדריכל שתכנן את העיר אלכסנדריה, וכן תכנן את אנדרטת הקבורה המונומנטלית להפאיסטיון ועסק בשיקום מקדש ארטמיס באפסוס. במסכת האדריכלות היחידה ששרדה מהעת העתיקה שנכתבה על ידי ויטרוביוס, דינוקרטס מוזכר בשל תוכניתו לפסל בצלע הר אתוס פסל כביר של אלכסנדר מוקדון שמחזיק עיר קטנה ביד אחת, ובידו השנייה הוא מחזיק כד שנשפך ממנו נהר שזורם לים. אלכסנדר ביטל את ההצעה מכיוון שלפי הדיווחים דינוקרטס לא התחשב בתנאי החיים של התושבים כאשר תכנן שהתושבים לא יגדלו תבואה ליד העיר, ובמקום זאת ייבאו אותה דרך הים. בשנת 332 לפני הספירה, מינה אלכסנדר מוקדון את דינוקרטס למנהל של עבודות המדידה והתכנון העירוני של העיר אלכסנדריה שבמצרים. במקור תוכננה העיר במבנה סריגי שהיה נפוץ בתכנון ערים בתקופה ההלניסטית, על ידי האדריכל היפודמוס. בתכנון העיר נעזר דינוקרטס בקליומנס מנאוקרטיס, מהנדס אזרחי מוערך שבנה את מערכת אספקת המים ואת מערכת הביוב של העיר. דינוקרטס עיצב את אנדרטת הקבורה לגנרל הפאיסטון (מת בשנת 324 לפנה"ס) בבבל, שתוארה על ידי ההיסטוריונים דיודורוס סיקולוס, אריאנוס, סטארבון, פלוטרכוס ואחרים. האנדרטה נבנתה מאבן לא מקומית, והייתה בצורה של מקדש בבלי מוזהב בגובה שש קומות. דינוקרטס היה מעורב בשחזור מקדש ארטמיס באפסוס - אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק. השחזור נדרש לאחר שהמקדש המקורי נהרס על ידי הרוסטרטוס בפעולת הצתה שהתבצעה ב-21 ביולי 356 לפנה"ס, בלילה שבו נולד אלכסנדר מוקדון. דינוקרטס עבד גם על מצבת הלוויה לאביו של אלכסנדר מוקדון, פיליפוס השני, אך זו לא הושלמה. עבודות אחרות כוללות מספר תוכניות לערים ומקדשים בדלפי, בדלוס ובערים יווניות אחרות. על פי ממצאים של ארכאולוגים, ייתכן שהוא היה האדריכל של קבר קסטה (אנ') שהתגלה באמפיפוליס ב-2012. מדיה וקבצים בנושא דינוקרטס בוויקישיתוף דינוקרטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Andrew Chugg, Alexander's Lovers (Second Edition), Lulu.com, 2012-03-01, עמ' 116, ISBN 978-0-9556790-4-9. (באנגלית) israelea_admin, מונומנטים ומבני ציבור בעיר ההלניסטית, בדרך למונומנטליזציה של המרכז העירוני, באתר שדרות מדיה - חדשות ועדכוני שטח חמים, ‏2021-04-21 הקהילה היהודית באלכסנדריה - מצרים, באתר מסע אחר M. J. Mann, Hephaestion’s Funeral, The Second Achilles, ‏2014-08-26 (באנגלית) LacusCurtius • Vitruvius on Architecture, penelope.uchicago.edu The Unbuilt Monument of Mount Athos, Grand Strategy: The View from Oregon, ‏2020-06-28 (באנגלית) Dinocrates and his colossal project for Mount Athos, ALEXANDREION, ‏2018-09-17 (בספרדית) The story of cities, part 1: how Alexandria laid foundations for the modern world, the Guardian, ‏2016-03-14 (באנגלית) Myriam B. Mahiques, THOUGHTS ON ARCHITECTURE AND URBANISM: Dinocrates and the creation of Alexandria, THOUGHTS ON ARCHITECTURE AND URBANISM, ‏2012-12-28 "Greek tomb was 'for Alexander the Great's friend Hephaestion'". BBC News (באנגלית בריטית). 2015-10-01. נבדק ב-2022-11-01. Sarah Cascone, Alexander the Great Hephaestion Tomb, Artnet News, ‏2015-10-05 (באנגלית אמריקאית) Temple of Artemis at Ephesus | Turkish Archaeological News, turkisharchaeonews.net "Greek tomb at Amphipolis is 'important discovery'". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-08-12. נבדק ב-2022-11-01.
בית הכנסת עזרא יעקוב

בית הכנסת עזרא יעקוב הוא אחד מבתי הכנסת הוותיקים בטהראן, הממוקם בשכונת עודלאג'אן. בית הכנסת נבנה במאה ה-19 לספירה בין השנים 1894–1895, בתקופת שלטונו של השאה נאסר א-דין שאה קאג'אר והוא תוקן ושוחזר פעמים רבות מאז. שטח בית הכנסת הוא 524 מ"ר. עזרא יעקוב, שעל שמו קרוי בית הכנסת, היה סוחר יהודי איראני בולט והיה האדם הראשון שיצר קשר עסקי עם העיר מנצ'סטר באנגליה. לאחר פטירתו בגיל ארבעים, הוציאה אלמנתו את רוב הונו לצדקה למען יהודי איראן. בשנת 2004 הבניין הוכנס לרשימת המבנים ההיסטוריים בארגון "מורשת תרבות, מלאכת יד ותיירות" שבאיראן. "عزرا یعقوب". 7dorim.com. נבדק ב-2014-06-15. ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן ובנושא בתי כנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיון קופר

דיון קופר (בהולנדית: Dion Cooper; נולד ב-29 בנובמבר 1993) הוא זמר הולנדי, אשר ייצג, יחד עם מיה ניקולאי, את הולנד באירוויזיון 2023, שנערך בליברפול. קופר השתתף בעונה השישית של The Voice of Holland (אנ') בסוף 2015. במהלך האודישן העיוור שלו הוא שר את השיר "Feeling Good"', והוא נכנס לקבוצתו של עלי בי (אנ'). הוא הודח בשלב הדו-קרב. ב-1 בנובמבר 2022 הוכרז ב-NPO Radio 2 (אנ'), על ידי דאנקן לורנס, שקופר ייצג, ביחד עם מיה ניקולאי, את הולנד באירוויזיון 2023. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Burning Daylight" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי. מדיה וקבצים בנושא דיון קופר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיון קופר דיון קופר, ברשת החברתית אינסטגרם דיון קופר, ברשת החברתית טיקטוק דיון קופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיון קופר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דיון קופר, באתר ספוטיפיי דיון קופר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דיון קופר, באתר Last.fm (באנגלית) דיון קופר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דיון קופר, באתר דיזר דיון קופר, באתר Discogs (באנגלית) דיון קופר, באתר Genius דיון קופר, באתר טיידל (באנגלית) "Wie zijn Mia en Dion die namens Nederland meedoen aan het songfestival?". RTL Boulevard (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. "Mia Nicolai & Dion Cooper vertegenwoordigen Nederland op Eurovisie Songfestival 2023". NPO Radio 2 (בהולנדית). ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. "Mia Nicolai en Dion Cooper voor Nederland naar Songfestival". nos.nl (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
מיה ניקולאי

מיה ניקולאי (בהולנדית: Mia Nicolai; נולדה ב-7 במרץ 1996) היא זמרת הולנדית, אשר ייצגה, יחד עם דיון קופר, את הולנד באירוויזיון 2023, שנערך בליברפול. ניקולאי נולדה באמסטרדם לאם רוסייה ולאב הולנדי. היא החלה ללמוד בכינור ובפסנתר כשהייתה בת שלוש. כדי לבנות קריירה כאמנית, ניקולאי עברה לגור בלוס אנג'לס. בזמן זה, היא הוציאה שני סינגלים, "Set Me Free" ו-"Mutual Needs". ב-1 בנובמבר 2022 הוכרז ב-NPO Radio 2 (אנ'), על ידי דאנקן לורנס, שניקולאי תייצג, ביחד עם דיון קופר, את הולנד באירוויזיון 2023. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Burning Daylight" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי. מדיה וקבצים בנושא מיה ניקולאי בוויקישיתוף מיה ניקולאי, ברשת החברתית פייסבוק מיה ניקולאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיה ניקולאי, ברשת החברתית אינסטגרם מיה ניקולאי, ברשת החברתית טיקטוק מיה ניקולאי, ברשת החברתית VK מיה ניקולאי, סרטונים בערוץ היוטיוב מיה ניקולאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר ספוטיפיי מיה ניקולאי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר Last.fm (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר AllMusic (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר דיזר מיה ניקולאי, באתר Discogs (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר Genius מיה ניקולאי, באתר טיידל (באנגלית) מיה ניקולאי, באתר אמזון מיוזיק Marlies van Leeuwen (2022-11-01). "Duncan Laurence bracht 'gouden combinatie' samen: wie zijn Mia Nicolai en Dion Cooper?". ad.nl. DPG Media. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. "Duo Dion Cooper en Mia Nicolai namens Nederland naar het Eurovisie Songfestival". De Telegraaf. 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. "Mia Nicolai & Dion Cooper vertegenwoordigen Nederland op Eurovisie Songfestival 2023". NPO Radio 2 (בהולנדית). ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. "Mia Nicolai en Dion Cooper voor Nederland naar Songfestival". nos.nl (בהולנדית). 2022-11-01. ארכיון מ-2022-11-01. נבדק ב-2022-11-01. Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
התזמורת הסימפונית של במברג

התזמורת הסימפונית של במברג (בגרמנית: Bamberger Symphoniker) היא תזמורת סימפונית גרמנית שבסיסה בעיר במברג שבגרמניה. זוהי אחת התזמורות היוקרתיות בגרמניה. התזמורת הוקמה ב-1946 בעיקר מנגנים גרמנים שגורשו מצ'כוסלובקיה לאחר מלחמת העולם השנייה, שהיו בעבר חברים בתזמורת הפילהרמונית הגרמנית של פראג. התזמורת קיבלה את התואר "הפילהרמונית של מדינת בוואריה" בשנת 1993. מאז 1993, ביתה של התזמורת הוא אולם הקונצרטים והקונגרסים של במברג, בעל הכינוי "סימפוניה על הרגניץ". קונצרטים לפני 1993 ניתנו בבניין הדומיניקני. התזמורת זוכה לתמיכה כספית מממשלת בוואריה, העיר באמברג, מחוז אוברפרנקן ומחוז במברג. ממשלת בוואריה פרעה את החובות הכספיים של התזמורת ב-2003. יוזף קאילברת היה המנצח הראשי הראשון של התזמורת. מנצחים ראשיים נוספים כללו את ג'יימס לורן, הורסט שטיין וג'ונתן נוט. בספטמבר 2016, התמנה יאקוב הרושה למנצח הראשי החמישי של הסימפונית של במברג, עם חוזה ראשוני של ארבע עונות. ביוני 2018, הודיעה התזמורת על הארכת חוזהו של הרושה כמנצח הראשי שלה עד לעונת 2025–2026. הרברט בלומסטדט מונה למנצח כבוד של התזמורת במרץ 2006. כריסטוף אשנבאך הפך למנצח כבוד של התזמורת ב-2016. התזמורת מזוהה עם פרס הניצוח התלת שנתי של גוסטב מאהלר, שהוקם במהלך כהונתו של נוט, וחתן הפרס הראשון בתחרות בשנת 2004 היה גוסטאבו דודאמל. התזמורת ביצעה מספר הקלטות עבור Vox רקורדס עם יונל פרליה ויאנוש פירסט, שחלקן הוצאו מחדש בתקליטור. התזמורת הקליטה מוזיקה של חואקין טורינה עבור RCA רקורדס עם המנצח אנטוניו דה אלמיידה. התזמורת מונה 101 נגנים, ביניהם 40 כנרים. הכנר הישראלי יעקב רובינשטיין היה הכנר הראשי של התזמורת בין השנים 1995–2009. יוזף קיילברת (1949 - 1968) ג'יימס לורן (1979 - 1983) ויטולד רוויצקי (1983 - 1985) הורסט שטיין (1985 - 1996) ג'ונתן נוט (2000 - 2016) יאקוב הרושה (2016 - ממשיך) מדיה וקבצים בנושא התזמורת הסימפונית של במברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של במברג התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית אינסטגרם התזמורת הסימפונית של במברג, סרטונים בערוץ היוטיוב התזמורת הסימפונית של במברג, באתר ספוטיפיי התזמורת הסימפונית של במברג, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הסימפונית של במברג, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של במברג, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית של במברג, באתר Songkick (באנגלית)
סטפן בייצ'טיץ'

סטפן בייצ'טיץ' (בסרבית: Стефан Бајчетић; נולד ב-22 באוקטובר 2004 בוויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-סרבי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת רד בול זלצבורג בהשאלה מליברפול. בייצ'טיץ' גדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו, ובשנת 2020 הצטרף למחלקת הנוער של ליברפול. ב-27 באוגוסט 2022 ערך בייצ'טיץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ליברפול, כשהחליף את ג'ורדן הנדרסון בדקה ה-70 בניצחון 0–9 על בורנמות' במסגרת המחזור הרביעי בפרמייר ליג לעונת 2022/2023. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1–2 על אייאקס במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. מדיה וקבצים בנושא סטפן בייצ'טיץ' בוויקישיתוף סטפן בייצ'טיץ', באתר Transfermarkt סטפן בייצ'טיץ', באתר Soccerway סטפן בייצ'טיץ', באתר BDFutbol סטפן בייצ'טיץ', באתר WorldFootball.net סטפן בייצ'טיץ', באתר FootballDatabase.eu Stefan Bajcetic: Liverpool is the best place for me to develop באתר הרשמי של ליברפול, 23 ביולי 2022 (באנגלית)
לטימר

האם התכוונתם ל... אנדרו לטימר – מוזיקאי אנגלי, חבר להקת הרוק המתקדם קאמל ונדל מיטשל לטימר – כימאי אמריקאי יו לטימר – בישוף ווסטר והכומר האישי של אדוארד השישי, מלך אנגליה