laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריא"ז

רבי ישעיה בן אליה די טראני (נפטר ב-ה'ם', 1280 לערך), מראשוני איטליה, נקרא גם ריא"ז (ראשי תיבות: רבי ישעיה אחרון ז"ל), להבדילו מאבי אמו המפורסם, ר' ישעיה די טראני (הרי"ד), הנקרא גם ר' ישעיה הראשון או ר' ישעיה הזקן. בספר "שלשלת הקבלה" מסופר כי לפני פטירתו אמר הרי"ד "הנה בן בתי יורש אותי". ואמנם היה יורש נאמן של סבו הגדול בידיעות התלמוד ומפרשיו ובחידושיו הרבים. חיבורו פסקי הלכות כתוב בלשון קצרה וברורה, ודן בהלכה הנוהגת בזמן הזה כדרך הלכות הרי"ף. לפני כל מסכת הוא מציע בקיצור את תכנה ומביא את הפסוקים שעליהם מתבססות ההלכות. ר' ישעיה ערך ספר פסקים על סדר התלמוד, כדוגמת ספר הפסקים של סבו רבי ישעיה די טראני. בשונה מהסב, לא שילב ריא"ז כלל דברי פרשנות ועיון תלמודי בספריו, והשאיר בהם רק פסיקה הלכה למעשה. יוצאים דופן פסקי ריא"ז ביחס לשאר חיבורי הראשונים על התלמוד, בכך שהם כתובים בעברית בלבד, ולא בשילוב הנפוץ של עברית וארמית תלמודית, ובכך שהם מסודרים להפליא ובעצם מהווים סיכום מסקנות התלמוד והצגתן כאוסף הלכות ברורות. ריא"ז מרבה להביא את דברי סבו בהשתמשו בכנוי 'מז"ה' - ראשי תיבות של מורי זקני הרב. ופעמים לא מעטות לחלוק עליו; כשהוא מבקש לנמק את הפסק, הוא מפנה את הקורא ל"קונטרס הראיות". קונטרס זה כמעט שלא שרד, למעט על מסכתות בודדות (בבא מציעא, מכות, סנהדרין ושבועות). קונטרס זה מקביל במידת-מה ל"תוספות הרי"ד" של סבו, ושם הוא מרבה לפלפל ולהאריך בעיונים במסכת, ובפרט בדברי סבו. ראשונים נוספים שריא"ז דן רבות בפסקיהם הם הרי"ף והרמב"ם. דברי ריא"ז מובאים פעמים רבות בספר "שלטי הגיבורים", מאת ר' יהושע בועז מאיטליה, חיבור שהיה מוכר בכינויו 'הגהות אלפסי'. במשך מאות שנים רבים מהפוסקים הכירו את תורתו של ריא"ז רק מתוך המובאות בשלטי הגיבורים. ר' אברהם אבולעפיה מעיד על עצמו, שהוא לימד "ברומי לשני זקני העיר, ר' צדקיה ור' ישעיה בעלי בריתי ז"ל", הלא הם רבי צדקיה בן אברהם (בעל שיבולי הלקט) וריא"ז. יש חוקרים הסבורים כי הוא שכתב את "פירוש רבינו ישעיה" על חלקים מהנ"ך, אף שהחיבור מיוחס בדרך כלל לסבו.[דרוש מקור] טראני, משפחת חכמים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" בדמיון לפסוק: "וְהִנֵּה בֶן בֵּיתִי יוֹרֵשׁ אֹתִי" שנאמר על ידי אברהם (בראשית פאר ט"ו פסוק ג'). ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זרח שבץ

זרח שְבֶץ (שוועץ) (1906 - 21 במאי 1996) היה מפקד "ההגנה" בבני ברק וסגן ראש העירייה. שבץ נולד בביאליסטוק, שם למד ב"חדר" ובישיבה, ואחר כך למד את מקצוע הטקסטיל בבית הספר למלאכה בעירו. הוא היה בין מייסדי תנועת "החלוץ" בביאליסטוק, שימש יו"ר התנועה בעיר, והיה פעיל בחינוך קבוצות נוער ובהכנתן לעלייה לארץ ישראל. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל, התיישב בבני ברק ונשא לאישה את מינה (מינדל לאה) בת חיים והינדה שמרגד. הוא עסק בעבודות מזדמנות עד שנת 1935, אז הוקם ברמת גן הסמוכה בית החרושת "קשת" לצביעה ולאשפרת טקסטיל - שם עבד עד לפרישתו לגמלאות. שבץ נמנה עם מייסדי ארגון "ההגנה" בבני ברק, ושימש מפקד הארגון בעיר. כינויו היה "יפה", על שם בתו הבכורה. הוא היה פעיל בהסתדרות העובדים, והיה בין מייסדי מועצת הפועלים בעירו. בין השנים 1960 - 1965 שימש סגן ראש העירייה מטעם מפא"י. כהוקרה על פעילותו הציבורית קיבל את התואר "יקיר העיר" וכן את התואר "יקיר ההסתדרות". שבץ עסק שנים רבות גם בעבודה עיתונאית, וכתב לעיתונים ביידיש בביאליסטוק, לפני ואחרי עלייתו ארצה. לאחר השואה פרסם מדי פעם מאמרים בשפה זו בכתבי העת של איגוד יוצאי ביאליסטוק בניו יורק ובבואנוס איירס. לאחר מותו פרסמו בני משפחתו אוסף ממאמריו בספר לזכרו, בשם "טעג און יארן" (ימים ושנים). טעג און יארן / זרח שוועץ, בני ברק 1998. מדיה וקבצים בנושא זרח שבץ בוויקישיתוף גרשון ועליזה ריבלין, זר לא יבין: כינויי־סתר ביישוב היהודי בארץ־ישראל, הוצאת משרד הביטחון, 1988 זרח שבץ - סגן ראש עירית בני־ברק, דבר, 22 ביולי 1960.
ספר ברית דמשק

ספר ברית דמשק (או מגילת ברית דמשק או מגילת דמשק) הוא השם שניתן לספר המוכר לנו מגניזת קהיר וממגילות מדבר יהודה. כתבי יד של הספר נמצאו לראשונה בגניזת קהיר, בה נמצאו שני כתבי היד חלקיים של הספר. כתב היד הגדול משניהם הוא מהמאה ה-10 והשני מהמאה ה-12. במגילות מדבר יהודה ממערות קומראן נמצאו פרגמנטים מעותקים רבים של הספר, כולם קטנים יותר מהעותקים שנמצאו בגניזת קהיר. שם החיבור לקוח מהפעמים הרבות שמוזכרת בו דמשק, אליה נמלטו ובה כרתו ברית. ייתכן כי אין הכוונה לדמשק כשלעצמה, אלא כאלגוריה לבבל או אף לקומראן. ברית דמשק מבטאת תקווה אסכטולוגית להשבת מלכות דוד, שעל פי התנ"ך התמשכה אל מעבר לדמשק. הקבוצה שהנרטיב שלה נכתב בטקסט מכונה "באי הברית החדשה בארץ דמשק", וראתה בעצמה את המשכו היחיד של עם ישראל, בעוד שכל שאר היהודים פשעו בברית עם האלוהים ולכן הופקעו ממנה. קיים דמיון רב מבחינת מינוח ומשפט בין ברית דמשק לבין סרך היחד, חיבור אחר שאף הוא נמצא במערות קומראן, כמו למשל המונח "בני אור". היחס בין שני החיבורים אינו ברור: יש שאומרים כי סרך היחד הוא הטקסט הראשוני, שהתפתח מאוחר יותר לברית דמשק, אחרים אומרים להפך, וקבוצה שלישית טוענת שסרך היחד נוצר כאידיאל אוטופי ולא כחלופה ממשית לברית דמשק. דעה נוספת היא שסרך היחד וברית דמשק נכתבו לשני סוגים שונים של קהילות, האחת פתוחה והאחרת סגורה יותר. ברית דמשק כולל התייחסות ל"מורה הצדק", אליו חלק מהמגילות בקומראן מתייחסות כדמות מן העבר, אחרות כדמות בהווה, ואחרות – כאדם שיהיה בעתיד. מורה הצדק אינו מופיע כלל בסרך היחד, דבר המרמז כי נסיבות הכתיבה של שני חיבורים אלה היו שונות. ברית דמשק מתארת את הקבוצה שעבורה נוצר החיבור כחסרת־מנהיג למשך עשרים שנה, לפני ש"מורה הצדק" קיבל את ההנהגה. היסטוריונים בדרך כלל מתארכים את מורה הצדק לסביבות 150 לפנה"ס, למרות שהחיבור קובע שהוא הגיע 390 שנה לאחר גלות בבל שזה סביבות 200 לפנה"ס. לוח השנה של הקבוצה נוסד עוד לפני 250 לפנה"ס, כשלוש מאות שנה אחרי חורבן בית המקדש הראשון. רוב החוקרים טוענים כי המגילות קשורות לקהילה איסיית שחיה שם סביב המאה הראשונה לפני הספירה. חיים לשם, מגילת ברית דמשק, מחניים, סב, עמ' 74–79. יהודה שיפמן ספר ברית דמשק ומגילת הסרכים מתוך מגילות קומראן מבואות ומחקרים בהוצאת יד בן צבי ברוך קנאל, השבת והלכתה בספר ברית דמשק, אתר דעת הפתיחה של ספר ברית דמשק בחלקו של ד"ר אוֹרי אמיתַי באתר אוניברסיטת חיפה (הקישור אינו פעיל) על מגילת דמשק בדף הפייסבוק של רשות העתיקות כמה עדות מנתה עדת קומראן מאמר של איל רגב לזכרו של חנן אשל. ליאורה גולדמן, המחזיקים במצוות האל, מוסד ביאליק, ירושלים תשע"ט אתר מגילות ים המלח של רשות העתיקות מגילת ברית דמשק, באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית ספר ברית דמשק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) T-S 10 K6 T-S 16.311 עותק גניזת קהיר א' עמוד א': "ובקץ חרון שנים שלוש מאות ותשעים לתתו אותם ביד נבוכדנאצר מלך בבל פקדם". Roger T. Beckwith, Calendar and Chronology, Jewish and Christian 105-109. מגילה 4Q390.
קולונל

קולונל (Colonel) היא דרגת קצונה צבאית ברבים מצבאות העולם. זוהי הדרגה הגבוהה ביותר מתחת לדרגות הגנרל. מקבילה לדרגה הצה"לית אלוף-משנה (אל"ם). השימוש הראשון בדרגה נעשה בצבא הרומאי, קולונל היה הקצין האחראי על טורי החיילים (מקור השם במילה הלטינית columnella שפירושה טור קטן). השימוש נמשך בימי הביניים כשהדרגה קולונל הוחזקה על ידי אציל שפיקד על מספר חיילים גדול, הדרגה קולונל-גנרל ניתנה למפקד הראשי בשדה הקרב שלו היו כפופים מספר קולונלים. השימוש המודרני בדרגה התחיל בסוף המאה ה-16 שעה שיחידות צבא התחילו להתארגן כרגימנטים ועם המעבר מצבאות שכירי חרב לצבאות לאומיים קולונל היה דרגה שניתנה לאציל שרכש את הפיקוד על רגימנט מהמפקד הקודם והוא בתורו ימכור את המינוי לסגנו לאציל אחר שיחזיק את הדרגה סגן-קולונל (Lieutenant Colonel — לויטננט קולונל). עם המעבר לצבאות מקצועיים במהלך המאה ה-19 דרגת הקולונל ניתנה לקצין שפיקד על רגימנט. עם התפשטות ההשפעה הארופית ברחבי העולם הדרגה נכנסה לשימוש בצבאות מחוץ לגבולות אירופה. אלוף-משנה (צה"ל) פולקובניק (צבאות מזרח אירופה) אוברסט (צבאות המדינות הדוברות גרמנית ומדינות סקנדינביה) אלבאיי (טורקיה) סנגצאווה (קוריאה הצפונית) טריונג (קוריאה הדרומית) סינטגמטרקיס (יוון) פאן אקה (תאילנד) צה"ל אלוף משנה צבא ארצות הברית קולונל הצבא הקנדי קולונל בונדסוור אוברסט הצבא הפולני פולקובניק הצבא הרוסי פולקובניק הצבא הסורי עקיד צבא איטליה קולונלו צבא צרפת קולונל מדיה וקבצים בנושא קולונל בוויקישיתוף קולונל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סלמיס

האם התכוונתם ל... האי סלמיס – במפרץ הסארוני שבים האגאי, סמוך לאתונה שביוון מפרץ סלמיס – מפרץ לחופו המערבי של האי סלמיס המתחבר למפרץ הסרוני קרב סלמיס – קרב ימי שניטש ב-480 לפנה"ס ליד האי סלמיס שבים האגאי, ובו נחלו היוונים את ניצחונם ההיסטורי על צי הפרסים שפלש לארצם "חיילי סלמיס" - רומן מאת הסופר הספרדי חווייר סרקס סלמיס (קפריסין) – עיר עתיקה בחוף המזרחי של קפריסין קרב סלמיס שבקפריסין (497 לפנה"ס) – קרב ימי שניטש בחופה המזרחי של קפריסין והכריע את גורל המרד האיוני קרב סלמיס שבקפריסין (449 לפנה"ס) – קרב ימי שניהלו האתונאים, לאחר מות קימון, נגד צי אניות קיליקיות, פיניקיות וקפריסאיות שבשירות מלך פרס. קרב סלמיס שבקפריסין (306 לפנה"ס) – קרב ימי בין דמטריוס הראשון מלך מוקדון ותלמי הראשון מלך מצרים סלמיס – שמה של נימפה במיתולוגיה היוונית סלמיס – סוג של פרפר ממשפחת ה-Nimphalidae סלמיס גלורי (Salamis Glory) - אוניית נוסעים קפריסאית סלאמינה
צביה

האם התכוונתם ל... מעלה צביה – יישוב קהילתי בגליל, על שם צביה לובטקין נעם-צביה – רשת חינוך ציונית-דתית צביה (דמות מקראית) – אימו של יואש מלך יהודה צבי נשים ששמן הפרטי הוא צביה
מדינת שומר הלילה

מדינת שומר הלילה הוא מונח מתחומי מדע המדינה והפילוסופיה הפוליטית המתאר צורת ממשל שבה המדינה מתערבת בצורה מינימלית בחיי האזרחים, ותפקידה היחיד הוא לקיים צבא, משטרה, ובתי משפט, וכך להגן על האזרחים מפני תוקפנות, גנבה, הפרת חוזים, הונאה, ולאכוף זכויות קניין; כך שהמדינה עוסקת אך ורק באכיפת עקרון האי-תוקפנות. שם השיטה מרמז על תפקידה המינימלי של המדינה, והיא משמשת כמין "שומר לילה" הדואג רק לשלום האזרחים. בריטניה של המאה ה-19 נחשבת למודל של מדינת שומר לילה ביחס לשאר המדינות האירופאיות באותה תקופה. המונח נטבע על ידי הסוציולוג הגרמני פרדיננד לסל בנאום בברלין ב-1862. לסל ביקר את התפיסה ה"בורגנית" של מדינה שתפקידה כשל "שומר הלילה", המגן מגנבה בלבד. המונח הפך במהרה לתיאור של ממשלה "קפיטליסטית", על אף שבאותה תקופה המונח "ליברליזם" קיבל משמעות יותר פרוגרסיבית. הכלכלן לודוויג פון מיזס טען שלסל ניסה להגחיך את מודל הממשל המוגבל, אך הוא לא מגוחך יותר מממשלות שמעסיקות את עצמן "בהפצת עיתונים, ייצור כפתורי מכנסיים ובהכנת כרוב כבוש". ליברטריאנים מצדיקים את המודל בכך שהוא הגזירה הלוגית המתאימה מעקרון האי-תוקפנות. הם טוענים שאנרכיזם כשלעצמו אינו פרקטי מפני שאין בכוחו לאכוף את עקרון האי-תוקפנות, ומכיוון שאכיפת החוזים פתוחה לתחרות אין הכרח שמישהו ישמור על עקרון האי-תוקפנות. הפילוסוף הליברטריאני רוברט נוזיק עסק במושג בספרו "אנרכיה, מדינה ואוטופיה". לטענתו, יש להפריד לחלוטין בין החלק הציבורי לחלק הפרטי במדינה, ובה בעת לצמצם מאוד את הכוח והשליטה של המדינה על הפרט. נוזיק גרס כי יש להפריט את הכול ולא לתת למדינה יכולת שליטה כלשהי על הפרט או על זכויותיו. חריגה של המדינה לסמכויות מעבר להגנה ואכיפת חוזים תוביל להפרת הזכויות של אזרחי המדינה. אנרכו-קפיטליזם ליברליזם קלאסי ליברטריאניזם אובייקטיביזם לסה-פר רוברט נוזיק, אנרכיה, מדינה ואוטופיה, 1974 ג'ונתן וולף, רוברט נוזיק: רכוש, צדק והמדינה המינימלית, 1991 Tibor R. Machan, Anarchism and Minarchism. A Rapprochement, Journal des Economists et des Estudes Humaines, Vol. 14, No.4, December 2002, pages 569–588 דיבייט "מדינת שומר הלילה" מאמר של מארי רות'בארד על "מדינה, אנרכיה ואוטופיה" לודוויג פון מיזס, ליברליזם, מכון לודוויג פון מיזס, 2005, עמ' 37 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלפלא

טֶלֶפֶּלֶא היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים, שהוקלטה ושודרה בטלוויזיה הישראלית (הערוץ הראשון) בין השנים 1975–1979 ובשידורים חוזרים במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. במרכז התוכנית עמדה אינטראקציה בין המגישים לבין בובת גרב בצורת תולעת בעלת כובע קסקט בשם "טלא"; הבובה לא השמיעה קול, אבל המגיש תמיד הבין מה היא אומרת ומסר את דבריה לצופים. במהלך התוכנית נדונו נושאים שונים מחיי הילדים, באמצעות שירים וסיפורים. בנוסף, במהלך התוכנית הוקרן פרק מסדרת אנימציה, כדוגמת "ברבאבא" ו"יוסי בארץ ציורי הגיר" (אנ'). צוות ההקמה של התוכנית כלל את מנהלת תוכניות הילדים אסתר סופר, התפאורן יוסי עצמון, התסריטאים פוצ'ו ובינה אופק, המנהל המוזיקלי היה מוני אמריליו, הבמאי פינחס הר-זהב, הבמאית ורדינה ארז והמפיקה שרה פרידמן. לאורך מרבית התקופה היא שודרה שלוש פעמים בשבוע. התוכנית זכתה לשיעורי צפייה גבוהים מאוד, ותקופת שידורה הייתה הממושכת מכל תוכניות הילדים שהופקו בטלוויזיה בישראל עד אז. התוכנית זכתה בפרס רשות השידור לשנת 1978. בעקבות התוכנית הופקו מספר ספרים ותקליטים, וכמו כן נכתב בהשראת התוכנית השיר "טלפלא" שביצעה יונית שוהם בשירוויזיון 1979 שזכה במקום החמישי. דודו אלהרר אלי גורנשטיין מוטי ברכאן רחל הפלר אושיק לוי שושיק שני (בתפקיד הדודה שוש) את שיר הנושא "טלפלא" כתב אוריאל אופק (בן-זוגה של בינה אופק) והלחין ועיבד מוני אמריליו וביצעו אלי גורנשטיין ומוטי ברכאן יחד עם סיגל זיו. טלפלא באתר שירונט טלפלא יוטיוב "טלפלא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טלפלא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מילות השיר "טלפלא", באתר שירונט כל-בו-טל, דבר, 2 במרץ 1979 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סגן ראש ממשלת בריטניה

תפקיד סגן ראש הממשלה (באנגלית: Deputy Prime Minister) אינו קיים באופן רשמי בממלכה המאוחדת. יחד עם זאת, במהלך השנים, בחרו ראשי ממשלת בריטניה באחד משרי הממשלה כסגן ראש הממשלה. תואר זה הוא תואר כבוד בלבד, ואינו מעניק באופן רשמי (דה יורה) סמכויות מיוחדות לנושא התואר. יחד עם זאת נוהגי ראשי הממשלה להעניק סמכויות מיניסטריאליות שונות לנושאי התואר, דבר המעניק להם סמכויות בפועל (דה פקטו). בדומה לישראל, סגן ראש הממשלה בבריטניה אינו משמש כממלא מקום ראש הממשלה במקרה של מחלה של ראש הממשלה או נבצרות אחרת של ראש הממשלה מלמלא את תפקידו. מספר תאוריות חוקתיות מסבירות את היעדר התפקיד הרשמי של "סגן ראש הממשלה" או "ממלא מקום ראש הממשלה". תאוריות אלה מתבססות על העיקרון לפיו לבית המלוכה (כיום, למלכה) הזכות לבחור מי יעמוד בראש הממשלה המבצעת את מדיניותה. קיומו של תפקיד רשמי של סגן לראש הממשלה או ממלא מקום לראש הממשלה, משמעו שבמקרה שראש הממשלה אינו ממלא את תפקידו (בשל מחלה, בשל מוות או בשל נבצרות אחרת), מתמנה מיידית סגנו או ממלא מקומו. משמעות חוקתית של תפקיד רשמי כזה היא שלילת כוחו של בית המלוכה לקבוע את זהות העומד בראש הממשלה. בכל מקרה של נבצרות, יכול בית המלוכה למנות כל אדם אחר "אשר יזכה לאמונו של בית הנבחרים" – ולא בהכרח מדובר בראש המפלגה הגדולה ביותר שבבית הנבחרים. במספר מקרים בחר המלך דווקא במועמד שלא עמד בראש המפלגה הגדולה ביותר (כך אירע שהמלך ג'ורג' החמישי בחר באנדרו בונאר לו להקים ממשלה, וכן כאשר המלך בחר בדייוויד לויד ג'ורג' להקים ממשלה – שני אישים אלה נאלצו להקים קואליציה כיוון שלמפלגתם לא היה רוב בפרלמנט). אמנם במקרה אחד מונה סגן ראש הממשלה (סר אנתוני אידן) לראש ממשלה, אולם מדובר היה במנהיג המפלגה וביורש הפוליטי של ראש הממשלה דאז (וינסטון צ'רצ'יל), כך שבחירתו לא נבעה מעצם היותו הסגן. מינוי של פוליטיקאי לתפקיד סגן ראש הממשלה מתבצע משיקולים פוליטיים ובהם: "פרס ניחומים" פוליטי לפוליטיקאי שהובס על ידי ראש הממשלה הנבחר, על מנת לשמור על "שקט מפלגתי" (לדוגמה: מייקל הזלטיין וראב באטלר). רצון להעניק לתומך פוליטי כבוד על נאמנותו (לדוגמה: ויליאם וייטלו). על מנת להעניק תפקיד מכובד לראש המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה (קלמנט אטלי בממשלתו של וינסטון צ'רצ'יל). על מנת לשמור על שקט פוליטי, תוך מתן תפקיד "רשמי" לאדם שנאלץ לעזוב תפקיד אחר (לדוגמה, מינוי סר ג'פרי האו לאחר עזיבתו את משרד החוץ). מאחר שהתפקיד איננו קיים באופן רשמי (מבחינה חוקתית), אין מבנה מיועד למגורי סגנו של ראש הממשלה, אולם בשל היותו חבר הממשלה, זכאי סגן ראש הממשלה (כמו כל שר אחר) לקבלת מגורים רשמיים מממשלת בריטניה באזור לונדון, ובית נופש בכפר. ערך מורחב – מזכיר המדינה הראשון "השר הראשון" (First Secretary of State) הוא תואר כבוד לשר הבכיר ביותר בקבינט הבריטי. אתר האינטרנט הרשמי של סגן ראש ממשלת בריטניה
הליכון

האם התכוונתם ל... הליכון (מכשיר כושר) – מתקן ספורט המאפשר הליכה עליו הליכון (עזר הליכה) – מתקן המסייע בהליכה לאלה המתקשים בכך
יעקב דוד קאליש (השני)

רבי יעקב דוד קאליש (תרס"ז – ה' בניסן תש"ב, פברואר 1942) היה האדמו"ר הרביעי מאמשינוב, האחרון בעיירה אמשינוב לפני השואה. נינו של רבי יעקב דוד הראשון מאמשינוב. נולד באוסטרובה לרבי יוסף קאליש האדמו"ר השלישי מאמשינוב. נישא לרבקה יוכבד, בת רבי שלמה יוסקוביץ' ובריינדל בתו של ה"אמרי אמת" מגור. למד אצל אביו ולאחר נישואיו למד אצל סב אשתו, ה"אמרי אמת". הוא התפרסם כתלמיד חכם ובשנת תרצ"ד, בגיל 26, התקבל לרב בז'ירארדוב הסמוכה לוורשה. בשנת תרצ"ו נקרא למלא את מקום אביו, והוא כיהן במקביל באמשינוב ובז'ירארדוב, לאחר ששתי העיירות דרשו שיכהן בהן כרב. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התחבא כשנתיים במקומות מסתור בוורשה, ובאחד ממחבואיו חלה בטיפוס ונפטר. הובא לקבורה באוהל סבו רבי מנחם קאליש, ליד קבר אביו רבי יוסף. אשתו וארבעת ילדיו נספו בשואה. אחיו רבי יצחק קאליש, שהיה חסידו, החל לכהן לאחר המלחמה כאדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית. האוהל והמצבות שוחזרו לאחר השואה. הרה"ק רבי יעקב דוד (השני) מאמשינאוו, "שיח חסידים", עמודים רכ"ח-רל"ד, יו"ל על ידי איגוד "זרע יצחק" ברוקלין ניו יארק, תשע"ז מנחם מנדל ויסברוד, זיכרון קדוש, תולדותיו ודברי תורתו של רבי יעקב דוד קאליש, באתר אוצר החכמה אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' יעקב דוד קאליש", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 110, באתר היברובוקס האדמו"ר מאמשינוב, ר' יעקב דוד קאליש, הצופה, 9 במרץ 1942
ליגה ב'

האם התכוונתם ל... ליגה ב' (כדורגל) ליגה ב' (כדורסל)
רבעון

האם התכוונתם ל... רבעון (כתב עת) – כתב עת היוצא אחת לרבע שנה רבעון (שנת כספים) – רבע של שנת כספים המאון ה-25 – מדד של התפלגות או של אוסף נתונים
דו"ח כספי

בחשבונאות, דוחות כספיים הם דוחות המתארים את מצבה הפיננסי של ישות חשבונאית, והם מופקים בסוף כל תקופה חשבונאית (לרוב שנת כספים, חצי שנה או רבעון). הדוחות הכספיים כוללים ארבעה דוחות כספיים בסיסיים: דוח על המצב הכספי (מאזן) - דוח על מצב הנכסים, ההתחייבויות וההון העצמי של החברה לסוף התקופה החשבונאית. דוח על הרווח הכולל (דוח רווח והפסד) - התוצאות הכספיות של החברה (הרווח או ההפסד) עבור מהלך התקופה החשבונאית. דוח על השינויים בהון העצמי - דוח על השינויים בהון העצמי במהלך התקופה החשבונאית. דוח על תזרימי המזומנים - דוח על תנועת המזומנים במהלך התקופה החשבונאית, בדגש על פעילות שוטפת, השקעה ומימון. בנוסף לדוחות אלו כוללים הדוחות הכספיים גם ביאורים לדוחות הכספיים המהווים חלק בלתי נפרד מהדוחות. הביאורים לרוב כוללים ביאור כללי המפרט את הישות ופעילותה, ביאור המפרט את עיקרי המדיניות החשבונאית, וביאורים נוספים המפרטים את סעיפי המאזן, רווח והפסד וכדומה. הדוחות הכספיים, לרבות הביאורים, מוצגים עם מספרי השוואה לתקופות קודמות. בכך ניתנת אפשרות לנתח את הדוחות של הישות לאורך זמן נתון. הדוחות הכספיים ערוכים בהתאם לתקני הדיווח/המגזר הרלוונטיים לישות המדווחת (פרטית, ציבורית, ממשלתית, מלכ"ר, חברת ביטוח, בנק ועוד). חברות שמניותיהן נסחרות בבורסה לניירות ערך נבחנות על ידי המשקיעים על פי הדוחות הכספיים הרבעוניים והשנתיים שלהן. חברות פרטיות שאינן נסחרות בבורסה מסתפקות בדרך כלל בדוחות שנתיים בלבד. הדוחות משמשים את המשקיעים ואת המלווים (בנקים, ספקים וגופים אחרים) כחלק משיקולי מתן ההלוואה/ אשראי או ביצוע השקעה וכן את הרשויות ממשלתיות בקביעת המיסים, עמידה בהוראות רגולטוריות, מכרזים ועוד. משתמשים נוספים העשויים למצוא עניין בדוחות הכספיים הם מנהלים, עובדים, מתחרים, תקשורת וכיוצא בזה. בפתח הדוחות הכספיים מוצגת חוות דעת או דוח סקירה של רואה חשבון המבקר. לרוב חוות הדעת היא בנוסח סטנדרטי וסטייה ממנו היא נורת אזהרה לקורא הדוחות הכספיים. בנוסף לדוחות הכספיים ישנן חברות המציגות דוחות עתידיים (דוח פרו-פורמה, w:pro forma), למטרות שונות, בדרך כלל לטווח של שלוש עד חמש שנים. רואה חשבון מועצת רואי חשבון בישראל לשכת רואי חשבון בישראל, גוף לא ממשלתי, התנדבותי, המאגד את מרבית רואי החשבון בישראל המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות, גוף הקובע עקרונות חשבונאיים מקובלים בישראל איחוד יחסי טלי ציפורי, ‏מה כוללים דו"חות כספיים - ואיך לקרוא אותם, באתר גלובס, 28 בפברואר 2010 שלומי שוב, חשבונאות בדוחות הכספיים, רדיו תל אביב דו"ח כספי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דו"חות כספיים, דף שער בספרייה הלאומית
רלטיביזם אסתטי

רלטיביזם אסתטי הוא הגישה הפילוסופית לפיה שיפוט יופי הוא יחסי לפרט, לתרבות, לתקופה ולהקשר, ואין בנמצא תבחין אוניברסלי ליופי. לדוגמה, ונוס מווילנדורף המפוסלת או האישה בציוריו של פטר פאול רובנס נחשבו לכליל השלמות בעת יצירתן, אך כיום עשויות להיחשב לשמנות, בעוד תקנים בני-זמננו ליופי (דוגמת אלה המופיעים על שערי הז'ורנלים) עשויים היו שלא להיחשב כיאים בזמנו של רובנס. רלטיביזם אסתטי משתייך לזרם הפילוסופי הידוע ככלל כרלטיביזם, המטיל ספקות באפשרות לגישה אפיסטמית ישירה אל "העולם החיצון", ולפיכך דוחה את הטענה הפוזיטיבית לפיה טענות המתארות את העולם החיצון יכולות להתברר כנכונות אובייקטיבית. סוגים אחרים של רלטיביזם כוללים את הרלטיביזם הקוגניטיבי (בבסיסו הטענה הכללית ליחסיות האמת והידע האנושי בכלל) ורלטיביזם מוסרי (לפיו שיפוטים מוסריים הם יחסיים). רלטיביזם אסתטי ומוסרי מהווה חלק מהרלטיביזם הקוגניטיבי. דייוויד יום, במיוחד על שום "הסקפטיציזם הרדיקלי" שלו כמתואר ב"מסכת טבע האדם". תומאס קון, בהתייחס להיסטוריה של המדע ולפילוסופיה של המדע, ובמיוחד לחיבורו "המבנה של מהפכות מדעיות". פרידריך ניטשה, בתורת המוסר וההכרה. ריצ'רד רורטי, על המקריות של השפה. אפלטון, במיוחד על תורת הצורות שלו. עמנואל קאנט, שטען ששיפוט היופי, על אף תבחיניו הייחודיים לכל פרט, הוא פעולה הנעשית בצורה דומה במוחותיהם של כלל בני האדם. נועם חומסקי, שתאוריית הבלשנות ה"ילידית" שלו טוענת בזכות דקדוק אחיד כלל-אנושי (קרי, שהשפה אינה פרי המקריות כנטען על ידי הרלטיביסטים). השאלה האם תכונה שכזו קודמת להתניה חברתית נתונה לוויכוח עד היום, ומשקפת את הפולמוס הרחב יותר של "מולד או נרכש" בתחום מדעי החברה, ובפרט במדע ובפילוסופיה (לדוגמה, ציבור משכיל ורחב-אופקים השכיל ורכש ידע בדרכים שונות, ואפשר שטעמן היה מגוון למדי). המידה שבה אפשר לתאר את הטעם באופן סוציוביולוגי הנבדל באופן יסודי מהטרמינולוגיה האסתטית, היא עניין השנוי במחלוקת באקדמיה. במערכת היחסים שבין אסתטיקה, משיכה מינית ורבייה, דן ארתור שופנהאואר בחיבורו "על המטפיזיקה של אהבת המינים". בעבור שופנהאואר, התבחינים למשיכה מינית היו (בנשים, מנקודת-מבט גברית) יופי, נעורים ובריאות; ובקרב הגברים, מנקודת מבט נשית - מעמד, כוח ואמידות. זאת משום שאלו הם על-פי הסברה התנאים המיטביים לרבייה מינית: טובת הצאצא שבכוח היא תמיד השיקול העיקרי, הגם שמי מהצדדים ואף שניהם עשויים להיות לא מודעים לכך כלל. אסתטיקה יופי פוטוגניות רלטיביזם מוסרי שיפוט אסתטי עדי צמח, מבוא לאסתטיקה, המכון הישראלי לפואטיקה ולסמיוטיקה, [ספרות, משמעות, תרבות, מס' 2], מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, תל אביב, 1976. פפיטה האזרחי, הפעילות המתבוננת, עיונים באסתטיקה, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשכ"ה. ארתור שופנהאואר, על המטפיזיקה של אהבת המינים, בתוך "העולם כרצון וכדימוי" ("Die Welt als Wille und Vorstellung"). תומאס קון, המבנה של מהפכות מדעיות. ריצ'רד רורטי, מקריות, אירוניה והזדהות. אסתטיקה, מתוך אנציקלופדיית "אופקים חדשים" מנחם ברינקר, היפה, המכוער וכל השאר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח שיפוט אסתטי באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד
יוזף לודוויג פון ארמנספרג

הרוזן יוזף לודוויג פון ארמנספרג (בגרמנית: Joseph Ludwig, Graf von Armansperg;‏ 28 בפברואר 1787 – 3 באפריל 1853) שירת כשר הפנים והאוצר (1826-1828) וכשר החוץ והאוצר (1828-1831) בממשלת בוואריה בזמן מלכותו של לודוויג הראשון מלך בוואריה. יוזף לודוויג פון ארמנספרג היה מונרכיסט ליברלי ובעל תפיסות כלכליות שמרניות. ב-1832, כאשר הוצע כתר יוון לאוטו, בנו בן ה-17 של המלך לודוויג, מינה המלך את ארמנספרג לראש מועצת העוצרים ולראש הממשלה של הממלכה החדשה. החברים הנוספים במועצת העוצרים היו קרל פון אבל (Karl von Abel) וגאורג לודוויג פון מאורר (Georg Ludwig von Maurer), עימם התעמת ארמנספרג לעיתים תכופות. כשהגיע המלך לבגרות, ב-1835, מונה ארמנספרג למזכירו הראשי, אך כונה בפי העיתונות היוונית בשם ראש-הממשלה. עם חלוף הזמן נעשה פון ארמנספרג שחקן כמעט עצמאי בפוליטיקה היוונית, ויותר ויותר מצא עצמו מתעמת עם המלך אליו נשלח לייעץ ולסייע. המצב הגיע לשיאו כאשר אוטו שהה בבוואריה לרגל נישואיו לאמליה מלכת יוון; הוא גילה אז, כי רופאו שולח איגרות לאביו המלך, ככל הנראה לבקשת אמרנספרג, בהן הוא מתואר כמופרע. ב-1837 הדיח אוטו את אמרנספרג ממשרתו והוא שב אל ביתו ב- Schloss Egg bei Deggendorf שבנידרבאיירן (Niederbayern). ארמנספרג מת ב-1853. מדיה וקבצים בנושא יוזף לודוויג פון ארמנספרג בוויקישיתוף Iustus Perthes: . Band 41. Perthes, Gotha 1868, S. 28 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche).
החוג הארקטי

המונח "החוג הארקטי" מפנה לכאן. לערך העוסק בדרמת פשע פינית-גרמנית, ראו החוג הארקטי (סדרת טלוויזיה). החוג הארקטי הוא הקו המעגלי הדמיוני המקיף את הקוטב הצפוני, ואשר מצפונה לו השמש אינה שוקעת בשיא הקיץ בחצי הכדור הצפוני (21 ביוני), ואינה זורחת בשיא החורף בחצי הכדור הצפוני (21 בדצמבר). בחוג הארקטי עצמו, השמש משיקה לאופק ב־21 ביוני ועולה שוב. החוג הארקטי נמצא בקו רוחב 66.5° צפון בקירוב ומקומו המדויק משתנה בהתאם לזווית בין ציר הסיבוב של כדור הארץ למישור המילקה. כיום הקו נמצא ב66°33′49.0″ צפון ומקומו משתנה כל קצת יותר מ-41,000 שנים. הקו עובר דרך האוקיינוס הארקטי, סקנדינביה, גרינלנד וצפון אמריקה. השטח היבשתי הנמצא צפונית לחוג הארקטי שייך למדינות נורווגיה, שוודיה, פינלנד, רוסיה, ארצות הברית (אלסקה), קנדה, דנמרק (גרינלנד) ואיסלנד. בשל קרבתו לקוטב הצפוני, האקלים בתוך המעגל הארקטי קר באופן קיצוני. במשך רוב חודשי השנה הטמפרטורות הן מתחת לאפס, ומשקעים הופכים לקרח שנותר על פני האדמה. באופן יוצא דופן, באזורי החוף של נורווגיה יש אקלים מתון יותר כתוצאה מזרם הגולף, שהופך את נמלי צפון נורווגיה וצפון רוסיה ללא קרח כל השנה. תקופת הקיץ קצרה, בת כחודשיים וחצי, עם אקלים חמים למדי. החורפים ארוכים וקרים במיוחד. לדוגמה, טמפרטורות הקיץ בנורילסק, רוסיה יגיעו לפעמים לגובה של C°‏ 30, ואילו הטמפרטורות בחורף יורדות לעיתים קרובות מתחת ל C°‏ 50-. חוג הקוטב - הסבר מפורט על התופעה החוג האנטארקטי האזור הארקטי שמש חצות לילות לבנים מדיה וקבצים בנושא החוג הארקטי בוויקישיתוף יובל בן עמי, החוג הארקטי - המרחב העוין הנפלא, מסע אחר, 2006. להרחבה בנושא האקלים בחוג הארקטי, ראו Climate of the Arctic. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.