laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליפניק (גמינה וישניובה)

ליפניק (בפולנית: Lipnik) הוא כפר בגמינה וישניובה, במחוז מישלניצה, בפרובינציית פולין קטן, בדרום פולין. הכפר ממוקם כ-3 קילומטרים ממערב לווישניובה, 12 קילומטר מדרום-מזרח למישלניצה, ו-33 קילומטר דרומית לבירת הפרובינציה קרקוב. נכון ל-2008 מונה אוכלוסיית הכפר כ-1,600 נפש. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא ליפניק בוויקישיתוף נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת פולין (מעודכנים ל-2014) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יקלאיו

צ'יקלאיו (בספרדית: Chiclayo) היא בירת מחוז למבייקה בפרו, והעיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה במדינה. העיר נמצאת במרחק של כ-13 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, כ-770 קילומטרים מלימה, בירת פרו. ב-1585 שבטי הילידים נתנו שטח לאנשי המסדר הפרנציסקני לבניית מנזר. לאחר הקמתו התפתח יישוב שלם באזור. בניגוד לערים קולוניאליות אחרות שנבנו על ידי הספרדים בפרו, כמו לימה וטרוחיו, צ'יקלאיו יושבה בעיקר על ידי אוכלוסייה ילידית. במהלך מלחמת העצמאות של פרו (מ-1811 עד 1824) צ'יקלאיו תמכה במבקשי העצמאות וסיפקה חיילים, נשק ואספקה לצבא השחרור הארגנטינאי-צ'יליאני בהנהגת חוסה דה סן מרטין שלחם בספרדים. גם לאחר קבלת העצמאות צ'יקלאיו נותרה כפר קטן, אך בעשורים הבאים, עקב מיקומה האסטרטגי, צ'יקלאיו הפכה למרכז תחבורתי ותקשורתי בפרו. ב-15 באפריל 1835 צ'יקלאו קיבלה מעמד של עיר. בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הקתולית של סנטו טוריביו דה מוגרובחו והאוניברסיטה הפרטית של חואן מחיה בקה. נמל התעופה הבינלאומי קפטן חיל האוויר הפרואני חוסה א. קיניונס גונסאלס משרת את העיר ומציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בתוך פרו, בהן לימה וטרוחיו. מדיה וקבצים בנושא צ'יקלאיו בוויקישיתוף צ'יקלאיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פרו ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Happy (שיר)

"Happy" (בתרגום חופשי: שמח) הוא שיר של הזמר והמפיק האמריקאי פארל ויליאמס, מתוך פסקול הסרט "גנוב על המיניונים". השיר יצא גם כסינגל הראשי מאלבומו השני של ויליאמס, G I R L. השיר דורג בראש מצעדי הפזמונים של מספר מדינות ברחבי העולם והיה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-86 בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בפסקול לסרט. "Happy" נכתב, הופק ומבוצע על ידי ויליאמס, עם קולות רקע של רעה דומט, טרוון הנדרסון, אשלי לי, שמיקה הייטאוור, ג'סמין מוריי וטרנס רול. השיר יצא ב-21 בנובמבר 2013, ושלושה ימים לאחר מכן יצא גם הווידאו קליפ לשיר, שאורכו 24 שעות. בקליפ משתתפים מספר ידוענים בהם מג'יק ג'ונסון, סטיב קארל, ג'ימי קימל, ג'יימי פוקס, סטיב מרטין, ג'אנל מונה, טיילר, דה קריאייטור, ארל סווטשירט ומירנדה קוסגרוב. השיר יצא לאור מחדש ב-16 בדצמבר 2013, על ידי קולומביה רקורדס. הוא דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ובראש המצעדים של אוסטרליה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ניו זילנד, הולנד ובריטניה. בנוסף, הגיע למקום השני באוסטריה, איטליה וספרד. מידע על היצירה "Happy" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Happy" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Happy" באתר AllMusic מידע על הקומפוזיציה "Happy" באתר AllMusic מידע על היצירה "Happy" באתר Discogs סרטון השיר "Happy" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Happy" באתר ספוטיפיי צעירים איראנים נעצרו כי רקדו את Happy של פארל, באתר nana10‏, 21 במאי 2014 סוכנויות הידיעות, Happy גם בתימן: נשים רקדו לצללי הלהיט, באתר nrg‏, 27 במאי 2014
חנות הספרים ללא הפסקה של מר פנומברה

חנות הספרים ללא הפסקה של מר פֶנוּמְבְּרָה (באנגלית: Mr. Penumbra’s 24-Hour Bookstore) הוא ספר הביכורים של רובין סלואן שיצא לאור ב-2012. זהו רומן בלשי ופנטסטי המתרחש בסן פרנסיסקו בת זמננו בחנות ספרים מוזרה, הגדושה סודות ותעלומות. זהו סיפורו של קליי ג'אנון שנכנס לחנות הקטנה והופך למוכר בה במשמרת הלילה. בחנות מבקרים טיפוסים משונים המעוררים את סקרנותו של קליי. עד מהרה הוא מתחיל לחקור ומנסה לגלות תעלומה בת מאות שנים. הספר תורגם לעברית בשנת 2013 על ידי רוני בק. הספר עוקב אחר קליי ג'אנון אשר נכנס לחנות הספרים של מר פנומברה בעקבות מסעו לחיפוש עבודה. הוא התקבל לעבודה בחנות המשונה במשמרת הלילה - בה נכנסים טיפוסים שונים ומשונים להשאיל ספרים, ומקצתם לקנות. עד מהרה מגלה קליי שהטיפוסים המוזרים הם בעצם חברים באגודה המכונת "השדרה השלמה" שנועדה לפענח את הצופן לחיי נצח מתוך ספר עתיק שכתב מייסדה. עוזרו הנאמן היה גריטזון, שהנפיק גופן שכיום משתמשים בו בכל רחבי העולם. ג'אנון מחליט לקחת את אחד הספרים מהחנות לסורק הספרים של גוגל, בעזרת חברתו קאט, אשר עובדת שם. בניגוד להוראתו של פנומברה, קליי פותח וסורק את הספר ומגלה שם את הפתרון לחידת האגודה הראשונה. עם הזמן, קליי ג'אנון מבין את עוצמתה וגודלה של אגודת "השדרה השלמה" ומנסה לפתור את כל חידותיה. למורת רוחו של הקורא הראשון, קורבינה, ראש האגודה, קליי משתמש במחשבים לפתרון הצפנים השונים. לעומתו, פנומברה תומך במחשבים ובשילובם באגודה - ויכוח שמגיע לכדי שריפתו של "ספר החיים" של פנומברה בידי קורבינה - ספר בו כתובים קורות חייו וסודותיו של האדם, הנקרא רק לאחר מותו. הסכסוך המעמיק בין תומכי הקידמה ובין מתנגדיה מגיע לקיצו, כאשר קליי מגיע בחיפושו לתבנית הייצור המקורית של הגופן של גריטזון, אשר נגנבה שנים רבות לפני-כן. בהגדלת תבניות אלו, מגלה ג'אנון בליטות קטנות באותיות המצויות כמעט בכל מקום בעולם ובעזרתן מפענח צופן החלפה פשוט שהצפין מייסד האגודה. הספר מסתיים בכך שקליי ופנומברה חוברים יחדיו כשותפים לעסקים היוצאים לחקור את החיים שלהם ושל אחרים. הספר זכה להצלחה רבה ולביקורות משבחות ברחבי ארצות הברית, כאשר הופיע ברשימת מאה הספרים המומלצים של 2012 על פי עיתון ה- San Francisco Chronicle כמו גם לבחירת העורך של ה-New York Times. נוסף לכך, הוא נכנס לרשימת הסיפורת המומלצת בכריכה קשה של ה-New York Times ואף לרשימת רבי המכר של הרדיו הלאומי הציבורי של ארצות הברית. כריכתו האנגלית הזוהרת בחושך שעוצבה על ידי רודריגו קוראל אף נבחרה לאחת מ-25 הכריכות הטובות ביותר של אתר BookPage. הספר "חנות הספרים ללא הפסקה של מר פנומברה", באתר "סימניה" האתר הרשמי של הכותב רובין סלואן הספר בתור סיפור קצר באתרו של רובין סלואן חנות הספרים ללא הפסקה של מר פנומברה, באתר OCLC (באנגלית) McMurtrie, John (December 21, 2012). "Best books of 2012: 100 recommended books". San Francisco Chronicle (Hearst Communications). Retrieved 22 December 2012. "Editor's Choice". New York Times Sunday Book Review. December 21, 2012. Retrieved 22 December 2012. "New York Times Hardcover Fiction Best Seller list for October 28, 2012".New York Times. Retrieved 1 January 2013. "Mr. Penumbra's 24-Hour Bookstore". National Public Radio. Retrieved 22 December 2012. "25 best book jackets of 2012". Book Page. Retrieved 22 December 2012.
וורנמבול

וורנמבול (באנגלית: Warrnambool) היא עיר השוכנת על החוף הדרום-מערבי של מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. אוכלוסיית העיר מנתה 29,284 תושבים במפקד 2011. העיר שוכנת במרחק 265 ק"מ מדרום-מערב לבירת המדינה מלבורן. שם העיר לקוח מהשם שנתנו השבטים האבוריג'ינים לחרוט הגעשי הסמוך. פרוש השם הוא "אדמה בין שני נהרות" או "שתי ביצות" או "מים רבים". המקום זכה לביקורים רבים על ידי ספנים פורטוגזים, צרפתים ואנגלים החל מהמאה ה-16. הביקור המתועד הראשון היה זה של ג'יימס גרנט (James Grant) בדצמבר 1800 ואחריו של מתיו פלינדרס ב-1802. במהלך המאה ה-19 פקדו את המקום באופן תדיר ציידי ליוויתנים. בשנות הארבעים של המאה ה-19 הגיעו המתיישבים הראשונים. האתר עליו ממוקמת וורנמבול נסרק לראשונה ב-1846 והיא הוקמה זמן קצר לאחר מכן. ב-1849 נפתח סניף דואר. במהלך הבהלה לזהב וורנמבול הפכה לנמל חשוב וגדלה בקצב מהיר בשנות החמישים של המאה ה-19. היא הוכרזה כעיירה ב-1883 וכעיר ב-1918. את וורנמבול פוקדים כ-715,000 תיירים בשנה. מוקדי המשיכה התיירותיים שלה הם הנופים הנשקפים מדרך האוקיינוס הגדולה והחופים הסמוכים לה שחלקם משמשים לגלישת גלים. בחודשי החורף ניתן לראות לווייתנים מסוג אובלנה דרומית בחופים הסמוכים לעיר וסירות מבצעות סיורים לצפייה בליוויתנים. הענף הכלכלי העיקרי של וורנמבול הוא ענף החקלאות והתעשיות הנלוות אליו, כמו משק החלב וייצור מוצרי חלב. ענפים אחרים הם ענפי התעשייה והשירותים. מדיה וקבצים בנושא וורנמבול בוויקישיתוף אתר מועצת העיר האתר של מועצת התיירות המקומית דף על וורנמבול באתר התיירות של מדינת ויקטוריה וורנמבול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וורנמבול במפקד 2011 מידע על שם העיר מתוך אתר מועצת העיר
גיטרנאים

גיטרנאים (שם מדעי: Rhiniformes) היא סדרה בעל-סדרה בטאים, ממחלקת דגי סחוס. הגיטרנים אוהבים מים רדודים וחמים. לעיתים ניתן לראותם על החוף, כשחלק מגופם מחוץ למים. שמם ניתן להם בשל מבנה גופם המשונה המזכיר את כלי הנגינה גיטרה. בקדמת גופם חוטם מחודד וגוף רחב דמוי מעוין. מאחור גופם דק ומסתיים בזנב בשרני בעל סנפירים קטנים. גופו חלק ומכוסה קשקשים קטנטנים. רק על גבו הם יוצרים שורה קוצנית חדה. כלפי מעלה, מעל חלקו הקדמי של הראש, בולטות העיניים הגדולות, וכלפי מטה מתפתחים הפה הרחב ופתחי הזימים. צבעם של הגיטרנים וצורתם מותאמים לקרקעית החולית של הים, שבה הם נוברים ומוצאים את מזונם שמורכב מרכיכות, תולעים וסרטנים שונים. אורך גיטרן מצוי הנפוץ בים התיכון מגיע ליותר ממטר. במקומות שונים הוא משמש למאכל אדם. התפתחות ביצי הגיטרן אחרי ההפריה נעשית בתוך רחם הנקבה. כעבור 7-8 חודשים מסתיים ההריון, והנקבה משריצה מספר גיטרנים קטנים, המתחילים מיד בחיים עצמאים. מיונים מחודשים מחשיבים את כל בני המשפחה לחלק מהסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes). סדרת גיטרנאים (Rhiniformes) משפחת כנוריתיים (Rhinidae) משפחת גיטרניים (Rhinobatidae) משפחת גלאוקוסתגיים (Glaucostegidae) - בה סוג אחד: גלאוקוסתגוס (Glaucostegus). בעבר היו חלק ממשפחת הגיטרניים. משפחת טריגונוריניים (Trygonorrhinidae) - בעבר היו חלק ממשפחת הגיטרניים. בעבר בני הסוג כינורן (Rhynchobatus) היו נחשבים למשפחה נפרדת, אך כיום הם חלק מהכנוריתיים. ייתכן שכל בני הסדרה שייכים כיום לרינופריסטיים. מדיה וקבצים בנושא גיטרנאים בוויקישיתוף גיטרנאים, באתר ITIS (באנגלית) גיטרנאים, באתר NCBI (באנגלית)
אברהם בן דוד יצחקי

רבי אברהם בן דוד יצחקי (תכ"א, 1661 - י"ג בסיוון תפ"ט, 1729) היה הראשון לציון בשנים 1715–1722. מחבר שו"ת זרע אברהם. נולד בשנת 1661 בירושלים (יש הסוברים שנולד בחברון). אביו ר' דוד יצחקי היה רבה הראשי של ירושלים, וסבו מצד אמו היה ר' אברהם אזולאי. בנעוריו למד בישיבות ירושלים בהם ישיבת בית יעקב. והיה תלמידם של ר' משה גאלנטי (השני) ור' ישראל יעקב חגיז, וכן למד את חכמת הקבלה עם אבי אמו של החיד"א, רבי יוסף בייאליר. בין חבריו ללימודים היו ר' חזקיה די סילוה ור' משה חיון. חותנו הוא הרב אברהם ישראל זאבי רבה של חברון שהיה גם בן דודו ומחותנו. בבגרותו מונה לעמוד בראש ישיבה בירושלים. בין תלמידיו נמנים, ר' יצחק הכהן רפפורט, ר' משה חגיז, ר' יצחק זרחיה אזולאי, רבי ישראל מאיר מזרחי ור' משה ישראל. בשנת תס"ח (1709), כאשר מצבם הכלכלי של יהודי ירושלים התדרדר, יצא כשד"ר לשליחות בין הקהילות היהודיות באזור טורקיה, איטליה והולנד. באותה שנה הוציא מכתב גינוי נגד תומך השבתאות נחמיה חיון. הוא ניצל את נסיעותיו בין הקהילות השונות לא רק כדי לגייס תרומות עבור היישוב היהודי בארץ ישראל, אלא גם כדי להאבק בגילויים המתחדשים של התנועה השבתאית. באיזמיר בשנת ת"ע אף שכנע את הקהילה המקומית לשרוף את ספריהם של השבתאים ולהוקיעם. בסלוניקי בשנת תש"א (1711) עשה תעמולה רבה כדי לשכנע את הקהילה להוקיע את נחמיה חיון. ר' יעקב עמדין (היעב"ץ), מתנגד שבתאות ידוע, התלהב מאישיותו של ר' אברהם לאחר שפגש בו באמסטרדם ותיאר אותו כ”איש דגול, גדול בתורה ובחכמה, משכמו ומעלה גדולה מכל העם.” בשנת תע"ו שב לירושלים וחזר ללמד תורה. בין תלמידיו נמנו ר' משה חגיז, חתנו, ר' רפאל יצחק זרחיה אזולאי (אביו של החיד"א) ועוד. הוא חיבר מספר חיבורים הלכתיים, ביניהם נדפס ספר השו"ת הגדול שלו "זרע אברהם". מתוך כתביו שנותרו בכתב יד כלולים חיבור גדול על הרמב"ם, על הלכות גיטין וכן חידושים על השולחן הערוך. בשנת 1715 נבחר לכהן בתור הראשון לציון, תפקיד בו כיהן 7 שנים עד פרישתו בשנת תפ"ב (1722). הוא נפטר בירושלים בי"ג בסיוון תפ"ט (1729), ונקבר בהר הזיתים בחצר קבר זכריה. הרב יצחקי היה הראשון שנקבר בחלקה זו, שם נותר עד שבשנת 1960 הוסרו כל הקברים והמצבות מחלקה זו בידי משלחת ארכאולוגית בריטית-ירדנית. כתב חיבור גדול על הרמב"ם וכן חיבורים על יורה דעה, מסכת גיטין, וספרי שאלות ותשובות אך רובם לא הודפסו. ספר השו"ת שלו, זרע אברהם, הודפס בשני חלקים. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם ב"ר דוד יצחקי", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 30, באתר היברובוקס משה דוד גאון, "אברהם ב"ר דוד יצחקי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 288, באתר היברובוקס יעקב גליס, "אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל", ירושלים, 1974, עמ' 48-51. קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם - חלק ד - רוזנס, שלמה אברהם, 1862-1938, באתר היברובוקס. אברהם יצחקי: מרבני ירושלים במאה ה-17 (1729-1661) אתר דעת אברהם בן דוד יצחקי, באתר "החכם היומי" ספרו זרע אברהם, איזמיר, 1732. חלק ב' (1733). אברהם בן דוד יצחקי (1661-1729), דף שער בספרייה הלאומית שם הגדולים, בערכו תיעוד של המצבות כפי שהיו בראשית המאה ה-20 ניתן למצוא בחוברת ד' מסדרת "חלקת מחוקק" של אשר ליב בריסק (עותק מקוון באתר Hebrewbooks)
המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע

המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע (באנגלית: American Museum of Natural History) הוא אחד המוזיאונים החשובים בארצות הברית. המוזיאון נמצא בשדרת סנטרל פארק וסט (השדרה ליד הגבול המערבי של סנטרל פארק) בין רחוב 77 מערב לבין רחוב 81 מערב בשכונת האפר וסט סייד (הצד המערבי העליון) ברובע מנהטן שבניו יורק. המוזיאון מעסיק למעלה מ-1,200 עובדים והוא מנהל כ-100 מחקרי שדה מדי שנה. המוזיאון נוסד בשנת 1869 ובתחילת דרכו שכן בבניין הארסנל (בניין מאגר התחמושת) שבסנטרל פארק. בשנת 1874 נרכשה הקרקע למבנה הנוכחי של המוזיאון, והמבנה המקורי תוכנן בסגנון נאו-גותי על ידי קלוורט ווקס וג'ייקוב ריי מולד (אשר בנו יחד עם פרדריק לו אולמסטד את המבנים בסנטרל פארק הסמוך), והמבנה נבנה בין השנים 1874–1877. בהמשך הורחב המוזיאון ונבנתה חזיתו הדרומית העטוייה לבנים אדומות. חזית זו שתוכננה בסגנון נאו-רומנסקי על ידי ג' קליבלנד קאדי הפכה לסימן היכר ולסמל של המוזיאון. חזית בסגנון רומי פרי תכנונו של ג'ון ראסל פופ נבנתה בשנת 1936 בצידו של המוזיאון הפונה לסנטרל פארק. חזית זו מובילה לאולם הכניסה החדש של המוזיאון הבנוי בצורת בזיליקה רומית, ובמרכזה נמצא שלד של בארוזאורוס המנסה להגן על צאצאה מפני אלוזאורוס טורף. אולם זה נבנה כאנדרטה לטדי רוזוולט. המוזיאון להיסטוריה של הטבע מפורסם בדיורמות שלו המציגות פוחלצים של בעלי חיים בסביבתם הטבעית - למוזיאון שלוש תצוגות דיורמות: בעלי חיים אסייתים, אפריקאים וצפון אמריקאים. כמו כן באולם האוקיינוסים ישנו דגם בגודל טבעי של לוויתן כחול. אחד המוצגים הייחודיים המוצגים במוזיאון הוא ההיידה - קנו מלחמה אינדיאני שנוצר עבור המוזיאון במיוחד והובא אליו דרך פנמה (התעלה טרם נבנתה באותה עת והיו צריכים להעביר אותו ביבשה). כמו כן למוזיאון אוסף מינרלים ויהלומים הכולל את כוכב הודו הידוע - הספיר הגדול בעולם. למוזיאון אוסף אנתרופולוגי גדול. למוזיאון אוסף גדול של שלדי דינוזאורים הכולל בין השאר את המפורסמים שבהם: טירנוזאורוס, טריצרטופס, אפטוזאורוס/ברונטוזאורוס, סטגוזאורוס, אלוזאורוס, סטירקוזאורוס ועוד. ב-2016 הוצב במוזיאון שלד ענק באורך 37 מטר של טיטנוזאור ענק (זאורופוד מענף הטיטאנוזאוריה) שנתגלה ב-2014 וב-2017 ניתן לו השם פטגוטיטאן במאמר מדעי. פלנטריום היידן המהווה חלק מ"מרכז רוז לחקר הארץ והחלל" מהווה חלק מהמוזיאון. טריצרטופס טירנוזאורוס רקס אפטוזאורוס סטגוזאורוס סטירקוזאורוס דגם לוויתן כחול מוצג במוזיאון אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, סרטונים בערוץ היוטיוב המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט של המוזיאון - דפים לילדים. ההיסטוריה של הקמת המוזיאון בעבר נחשב הברונטוזאורוס למין של אפטוזאורוס אך מחקר שפורסם ב-2015 טען שמדובר בשני סוגים טקסונומיים נפרדים. מדובר ביציקה בצורת המאובנים ולא במאובנים עצמם. World's biggest dinosaur skeleton unveiled in New York, הגארדיאן. Meet Patagotitan mayorum!, באתר המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, 2017
מונומר

מונומר (באנגלית: Monomer, מיוונית: מונו – אחד, מר – יחידה) הוא אבן הבניין של הפולימר. זוהי מולקולה אשר חוזרת במחזוריות קבועה בפולימר. המונומר הטבעי הנפוץ ביותר הוא גלוקוז, הנקשר בקשרים גליקוזידיים לפולימרים רבים כמו תאית ועמילן, ומהווה למעלה מ-77% ממסת הצמח. לרוב מתייחס המונומר למולקולות אורגניות שיוצרות פולימרים סינתטיים, כגון, כלוריד ויניל שמשמש ליצור פוליוויניל כלוריד (PVC). התהליך בו מונומרים מתחברים בקצותיהם ויוצרים פולימר נקרא "פלמור". חומצות אמינו הן מונומרים טבעיים שמתחברות בפילמור בריבוזום על-מנת ליצור חלבונים. נוקלאוטידים מונומרים הנמצאים בגרעין התא, מתחברים בפלמור ליצירת חומצת גרעין – DNA ו-RNA. מונומרים של גלוקוז יכולים לשמש בפלמור ליצירת עמילן, גליקוגן או תאית. התרכובות הקטנות ביותר שנוצרות הבנויות ממונומרים נקראות דימרים, טרימרים, טטרמרים אם יש בהם 2, 3, 4 יחידות מונומרים בהתאמה. שמות יחידות המונומרים הללו נרמז על ידי התחילית היוונית המתאימה; כך לדוגמה דצמר (decamer) מורכב מ-10 מונומרים. באפן כללי, מולקולות המורכבות ממספר קטן יחסית של מונומרים, עד לעשרות ספורות, נקראים אוליגומרים. אוליגומר – כאשר מבנה של מולקולה מורכב ממספר מצומצם של מונומרים, המבנה מקבל את התחילית של "אוליגו". פולימר פלמור מונומר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אילן גנני

אילן גנני (נולד ב-7 ביוני 1973) הוא שחקן, סטנדאפיסט, כותב ומדבב ישראלי. גנני, בנם של רחל שור וגדעון גנני, הוא בוגר בית הספר למשחק של ניסן נתיב. הוא שיחק במחזות, סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 1996-1999 שיחק בתיאטרון הבימה במחזות "ערב אימפרוביציה", "לה מנדראגולה", "מלכוד 22" ו"מלחמת אחים". בשנת 1999 דיבב את דמותו של חזי פיפוש במשחק המחשב "פיפוש", וחזר לדבב אותו בשנת 2019 במשחק "פיפוש (2021)". בשנת 2001 כתב (עם ערן שדר) ושיחק במחזה "הקרפדים" בתיאטרון צוותא. הוא היה שותף ליצירה ולכתיבה של סדרת האנימציה "זולגאר ופופקין" ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2003 שיחק בסרט מספר סרטי קולנוע בניהם: "סימה וקנין מכשפה", "איש החשמל" ו"שתיקת הצופרים". בנוסף באותה השנה השתתף במספר פרקים בודדים בעונה השנייה של סדרת הנוער ״הילדים מגבעת נפוליאון״ ששודרה בערוץ הילדים גילם את יוסף צלינקר. בשנת 2004 שיחק בסדרת הנעורים "אדומות", ששודרה בערוץ הילדים, וכן שיחק בסרט הקולנוע "האושפיזין". בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה "פלפלים צהובים" בערוץ 2. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, "הבן-דוד". גנני הוא היוצר, המופיע והכותב של "המופע של פיצי ג'י", מופע קומי מוזיקלי בהפקתו המוזיקלית של תום מוכיח. הוא כותב ומדבב בסדרת האנימציה "מיקמק", וכן דיבב בסרט האנימציה, המבוסס על הסדרה, "המסע לכוכב המינימיקים". כמו כן, שיחק בתיאטרון צוותא במחזות "התשמע קולי" ו"מה הסיפור שלך". בתיאטרון הנפש הוא לקח חלק במחזה "סיזווה בנזי מת". לאחר מכן שיחק בתיאטרון הרצליה במחזה "אלוהים". כמו כן, שיחק בתיאטרון ארצי לנוער במחזה "שמוליק חבר חדש" במחזה "פח" בפסטיבל תיאטרון קצר ובהצגה "רעב" בתיאטרון תמונע. שיחק בעונה השלישית של "שכונה". מאז 2019 מופיע כסטנדאפיסט במסגרות שונות, ובשנת 2022 העלה את מופע הסטנדאפ "גנני". היה שותף לכתיבת מופע הסטנדאפ של לירית בלבן. בשנת 2020, עקב השפעות נגיף הקורונה, החל לצד עיסוקו כשחקן לשמש כמורה לשפה האנגלית בבית הספר טרגט', וכמו כן החל לעבוד כמדריך בצהרון בתל אביב. בשנת 2022 שיחק בעונה החמישית של רצים למשנה, מתנ"ס חל"ם. בשנת 2024 החל לעבוד לצד עבודתו כשחקן כמורה לאנגלית בבית הספר יגאל אלון גבעתיים. מדיה וקבצים בנושא אילן גנני בוויקישיתוף אילן גנני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אילן גנני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אילן גנני, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אילן גנני, באתר ספר הקולנוע הישראלי אילן גנני, בארכיון הבימה אילן גנני, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל דוד וולקין

הרב שמואל דוד וולקין (בין 1890 ל-1910 – תשל"ט, 1979) היה רבה של לוקאטש, ולאחר מלחמת העולם השנייה רב קהילת "בית אהרן" בקווינס שבניו יורק. נולד בבלארוס, לרב אהרן וולקין שהיה לאחר מכן רבה של פינסק. למד בישיבות מיר, סלבודקה וראדין והיה מתלמידי החפץ חיים. נישא לצביה, בתם של הרב אברהם סחרוב, אב"ד טרובי שליד וילנה, ודאבא, בתו של הרב משה לנדינסקי, ראש ישיבת ראדין. לאחר נישואיו כיהן כרבה של לוקאטש. במלחמת העולם השנייה הצטרף עם אשתו לתלמידי ישיבת מיר בווילנה, משם נסעו ליפן ולאחר מכן לשאנגחאי שבסין. הוא ואשתו היו היחידים ששרדו את השואה מכל משפחתם. בשלהי המלחמה נולד בנו, חיים. לאחר המלחמה היגר לארצות הברית והתיישב בשכונת קראון הייטס שבברוקלין. סיפורו של בנו, הנער הפליט שנולד בדרכי הנדודים ושרד, התפרסם בתקשורת האמריקנית. במשך שנות מלחמת העולם השנייה ולאחריה היה הרב וולקין פעיל בוועד ההצלה. לאחר הגירתו לארצות הברית הקים בה בית כנסת לניצולי השואה. בשנות ה-50 היה חבר נשיאות פועלי אגודת ישראל בארצות הברית וקרא לרבנים "להתמסר בעוד לתעמולה לבנין הארץ". באוגוסט 1960, הוא הביע תמיכה בכניסת פועלי אגודת ישראל לממשלה. בשנות ה-60 הוא היה אחראי להשגחה על הכשרות באוניות שונות שהפליגו בין ישראל וארצות הברית. בסוף שנות ה-60 היה סגן נשיא אגודת הרבנים. כיהן כרב קהילת "בית אהרן" בקווינס, שהקים על שם אביו. כמו כן ההדיר את ספרי אביו. חיבר את הספר "רמת שמואל" על התורה שבו מביא עדויות ופירושים מרבו החפץ חיים. בנובמבר 1978 בכינוס רבנים נגד לחצים של נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר על ישראל צוטט כאומר: "ווי גיוואלד, קורעים חתיכות מארצינו, ארץ ישראל, ואנחנו מחשים". נפטר בניו יורק בשנת תשל"ט. בנו, הרב חיים וואלקין, מכהן כמשגיח בישיבת עטרת ישראל. בתו נישאה לרב יחיאל מיכל הלוי שמול משיקגו. רמת שמואל – על התורה שביבי אור – דברי תורה מהחפץ חיים ומהרב אלחנן וסרמן הרב ש. וולקין, שערים, 4 באוגוסט 1960 א גרויסע רבנישע חתונה, פינסקער ווארט, 4 במרץ 1932 רשימת הרבנים הפליטים הנמצאים בווילנא, הארץ, 11 במרץ 1940 דרישות שלום מווילנה, הצופה, 12 בינואר 1941 תקועים בשאנחיי, הצופה, 5 באפריל 1942 שוועת בני ישיבה משאנחאי: הצילונו!, הצופה, 6 באוקטובר 1942 כנוס של פא"י בארה"ב, שערים, 29 ביולי 1953 מ. לבל, השתתפות פא"י בכנסיה הגדולה - בדיונים, שערים, 26 ביוני 1954 בתנועה בארצות הברית, שערים, 9 באפריל 1957 בלי עצמאות פא"י לא היו מוקמים מפעליה, שערים, 30 ביוני 1954 מנהיגי פא"י בארה"ב התפטרו לאחר ההצטרפות לממשלה, הצופה, 1 באוגוסט 1960 הרבנים חדש וולקין מביעים תמיכתם בהנהגת התנועה ומכחישים את השקרים בקשר לעמדתם, שערים, 4 באוגוסט 1960 תפילות באנייה יוונית בימים הנוראים, מעריב, 23 באוגוסט 1964 "גריק ליין" תקיים הפלגות סדירות חיפה - ארה"ב, חרות, 14 באוקטובר 1964 שני מטבחים - באנייה יוונית, מעריב, 3 באוגוסט 1969 רבני ארה"ב קוראים לתפילה שה' ירכך את לב קארטר, מעריב, 26 בנובמבר 1978
ראובן טרופ

הרב ראובן טרופ (תרס"א, 1901 – ו' באייר תשי"א, 12 במאי 1951) היה ראש ישיבת היישוב החדש בתל אביב. נולד בעיירה ינישוק שליד שאוול שבליטא, בנו של הרב נפתלי טרופ. בשנת 1911 עברה המשפחה לראדין, שם התמנה אביו על ידי החפץ חיים לכהן כראש ישיבתו. בתחילה למד אצל אביו. במשך תקופה קצרה למד בישיבה בווידז' אצל הרב יוסף שלמה כהנמן. בהיותו כבן שמונה עשרה היה ממלא מקום של מגיד השיעור בישיבה לצעירים בראדין. למד גם בישיבת מיר. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בעיר חברון. בשנת 1930 נישא ליהודית, בת הרב ישעיהו זאב וינוגרד, ראש ישיבת עץ חיים ומחבר ספר "שערי זיו". לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבה שעברה לירושלים לאחר פרעות תרפ"ט. כעבור זמן התמנה על ידי הרב יהודה לייב חסמן לשמש כראש ישיבה בישיבת תפארת צבי, שהייתה ישיבה מכינה לישיבת חברון. הוא גם שימש כ'נושא ונותן' בישיבת חברון, ובין תלמידיו היו רבי שמחה זיסל ברוידא והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. בשנת 1935 עבר לתל אביב, שם התמנה לרב שכונה ב' בבית הכנסת ישורון. באותה שנה הזמינו רבה של תל אביב, הרב משה אביגדור עמיאל, לעמוד בראשות הישיבה שייסד ואשר נקראה על שמו - "ישיבת הרב עמיאל". הישיבה פנתה לבני היישוב החדש והלימודים בה התקיימו בשפה העברית. הוא כיהן בתפקידו שש עשרה שנה. בשל מחלת כליות קשה נאלץ לנסוע לטיפולים בארצות הברית. בשובו מארצות הברית מצא שהרב יהודה קולודצקי כבר עומד בראשות הישיבה, והרב טרופ נאלץ לפרוש מתפקידו. עזיבת הישיבה דרדרה את בריאותו, והחזון איש הורה לתלמידיו לדבר עמו בדברי תורה כדי לעודד את רוחו. ובעצת החזון איש נענה להצעה לעמוד בראש ישיבת תומכי תמימים חב"ד בעיר לוד, אך בטרם החל להעביר בה בפועל את שיעוריו, התדרדר מצבו והוא נפטר. בעקבות פרישת הרב טרופ עזבו חלק מהתלמידים את הישיבה וסייעו לביסוסה של מדרשית נעם בפרדס חנה.. נפטר בבית החולים בילינסון ביום שבת, ו' באייר תשי"א, בגיל 50, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. לאחר פטירתו הוציאו בניו את חידושיו בסדרת ספרי "בינת ראובן" (שלושה כרכים) על מסכתות בבא מציעא, בבא קמא, בבא בתרא וסדר נשים. בנו הרב פרופ' משה מרדכי טרופ, פרופסור אמריטוס לביוכימיה באוניברסיטת בן-גוריון. חתנו של הרב משה לוין, רבה של נתניה. כתב את הספר "חידת הקיום" על תורת האבולוציה. בתו לאה, נישאה לרב ישראל הכהן זינגר, תלמיד חכם משקדני ירושלים. בעבר היה בעלים של טחנת הקמח בפתח תקווה. נכדיו הם הרב אהרון טרופ, ראש ישיבת בני צבי בבית אל, הרב אביעד טרופ, ראש ישיבה בשכונת הר נוף בירושלים, מחבר סדרת ספרי "ודברת בם" והרב אברהם ישעיהו טרופ, מחבר ספרי "דעה את ה'" ו"צופן ימי עולם". אחת מנכדותיו היא חברת הכנסת מיכל וולדיגר. 'טרופ, ר' ראובן ב"ר נפתלי־צבי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 53 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1251). הרב ר' ראובן טרופ ז"ל, הצופה, 13 במאי 1951 הרב דב כהן כותב בספרו האוטוביוגרפי "וילכו שניהם יחדיו" (עמ' 166): "אלו השלושה - יצחק מאיר פצ'ינר, ראובן טרופ ויצחק הוטנר - למדו ביחד. רוב-דרובא של הפלפולים בישיבה הגיעו לפינה זו ושם הוכרעו. הם היו בפועל 'ראשי הישיבה', 'בית הדין הגדול'" הרב נפתלי טרופ, תולדות הגאון המחבר זצ"ל, בתוך: הרב ראובן טרופ, בינת ראובן - נשים, ירושלים תשל"ב. יוסף (יוסקה) שפירא, ...וקם שבט מישראל, בתוך: ישראל סדן, נזר ישראל, 1997, עמ' 59. ראובן טרופ באתר GRAVEZ אישים ומוסדות, הצופה, 19 בספטמבר 1960
אקסל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Microsoft Excel – תוכנה ליצירת גיליונות אלקטרוניים, שפותחה ומופצת על ידי מיקרוסופט מרכז התערוכות אקסל – מרכז תערוכות וספורט בלונדון XL (משקה) – משקה אנרגיה המכיל כמות גדולה של קפאין אקסל (עיר) – עיר במחוז בריסל שבבלגיה אישים: ניק ואן אקסל – כדורסלן אמריקאי ריצ'רד אקסל – נוירוביולוג יהודי אמריקאי XL אישים ששמם הפרטי הוא אקסל