laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפי גדרון

רפי (רפאל) גדרון (נולד ב-1958) הוא יזם סדרתי, משקיע אנג'ל, מייסד משותף וחבר דירקטוריון בחברות סטארט אפ רבות. את השקעות האנג'ל הוא מבצע דרך Precede Technologies. ידוע בעיקר בזכות כרומטיס - החד קרן הישראלי הראשון שנמכר ללוסנט תמורת 4.75 מיליארד דולר אותו הקים ובו כיהן כמנכ"ל משותף ויו"ר. גדרון היה שותף להקמת שתי יוזמות לאומיות ללא מטרות רווח בחסות הנשיא שמעון פרס: 'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'. רפי גדרון נולד בתל אביב לניצולי שואה. לאחר שירותו הצבאי בחיל הקשר, למד תואר ראשון הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא גם בוגר תוכנית המנהלים של Singularity University. בין השנים 1991–1993 שימש גדרון כמנהל חבר במרכז לחקר טלקומוניקציה (CTR) באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1993 הקים גדרון את Scorpio Communications. החברה נמכרה ל-US ROBOTICS בשנת 1996. בשנת 1998 הוא ייסד את חברת כרומטיס. החברה פיתחה ציוד אופטי לשוק הטלקומוניקציה. כרומטיס נמכרה ללוסנט טכנולוגיות במאי 2000 תמורת 4.75 מיליארד דולר בזמן היותו מנכ"ל משותף ויו"ר. על פי נתוני CB insights, זהו האקזיט החמישי בגודלו בתחום הרכישות והמיזוגים. לאחר הרכישה, רפי ניהל בשיתוף את היחידה העסקית של הרשת האופטית של לוסנט. לאחר כהונתו בלוסנט, למד גדרון מוזיקה (סקסופון) ברימון וכתיבת תסריטים באוניברסיטת תל אביב. הוא כתב תסריט שהפך לספר 'הצתה', והחל לנגן בלהקות חובבים של ג'אז ורוק וכן בליווי של תקליטני מוזיקה אלקטרונית. בשנת 2006 הקים את Precede Technologies- תוכנית האצה (אקסלרטור) בתחום הקלינטק עם קרנות ההון סיכון אוורגרין ופיטנגו. במקביל, החל לעבוד עם הנשיא שמעון פרס על שתי יוזמות לאומיות -'Israel Brain Technologies' ו'פניני חכמה'. החל משנת 2009, גדרון הוא משקיע אנג'ל פעיל ומייסד שותף של חברות סטארט אפ רבות. גדרון מונע מרצון לתמוך ביזמים בבניית עסקים חדשניים, לייסד ולהדריך סטארט-אפים ולתרום לחוד החנית של הטכנולוגיה לטובת האנושות. בין הסטארט-אפים אשר הקים ניתן למנות את BiomX, Voyage81, Xperiti, Scorpio, Chromatis. תיק ההשקעות שלו כולל בין היתר את החברות הבאות: E-toro, Zoomd ,BitDam, Redefine meat, Art.Ai, Worthy, Nanofabrica, Semperis, Vibrant, GlossAi. מדיה וקבצים בנושא רפי גדרון בוויקישיתוף רפי גדרון, ברשת החברתית LinkedIn Precede Technologies By Dr. Rafi Gidron, Precede Technologies (באנגלית) Israel Brain Technologies | IBT (באנגלית אמריקאית) Singularity University (באנגלית) US Robotics Purchases Israeli Firm Scorpio for $80 Mln in Shares - Globes, https://en.globes.co.il/en/article-372924, ‏1996-07-04 Lucent Buys Chromatis at $4.8 Billion Value - Globes, https://en.globes.co.il/en/article-385572, ‏2000-06-01 הצתה - רפי גדרון, באתר www.e-vrit.co.il
ארמין פריש

ארמין פריש (בהונגרית: Frisch Ármin; מיגלץ, 13 בינואר 1866 – בודפשט, 13 באפריל 1948) היה רב הונגרי, מורה יהודי, היסטוריון של הספרות בהונגריה. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים. ארמין פריש הוא בנם של איגנץ פריש ושל ינקה וייס. הוא נולד במיגלץ, בדרום ממלכת הונגריה (היום צפון סרביה). בין השנים 1884–1894 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1893 קיבל דוקטורט במדעי הרוח בבודפשט ובשנת 1895 סמיכה לרבנות. הוא גם קיבל תעודת הוראה לתיכון לשפות יוונית ולטינית. משנת 1898 היה מורה לדת של הקהילה היהודית של פשט ומשנת 1920 היה יועץ תרבותי של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. פריש זכה להישגים רציניים בעריכת ספריית המסמכים היהודית ההונגרית ועבודתו ככותב ספרי לימוד. שמו נקשר בארגון בית החניכות והכשרת אמנים של האגודה לתרבות ציבורית. הוא שרד את השואה ונפטר בשנת 1948 בגיל 82 והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה אילונה בלוך. תורת האתיקה של קאנט, תוך התחשבות מיוחדת בכלליות ובצורך, בודפשט, 1893 קטעים מספר תהילים. עם מבוא, הסברים על נושא ושפה, בודפשט, 1901 Monumenta Hungariae Judiaca, בודפשט, 1903 קטעים מהספרות היהודית לאחר התנ"ך, בודפשט, 1906 (מהדורה מחודשת 1993), ISBN 963-7780-24-6 חינוך דתי בתיכון מתוך ספר תהילים, בודפשט, 1899 קטעים מספרי הנביאים, בודפשט, 1903 היסטוריה של היהודים משנת 1492 ועד היום, בודפשט לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ארמין פריש יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. ארמין פריש. ספרנותו של גזה פטריק [1] מדיה וקבצים בנושא ארמין פריש בוויקישיתוף http://www.or-zse.hu/hacofe/vol2/gleszerzima-seiberlow2011.htm "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 419/1948. folyószáma alatt".
קשת דרווין

קשת דרווין הייתה קשת סלע טבעית מפורסמת, ששכנה דרומית-מזרחית לאי דרווין (אנ') שבארכיפלג איי גלאפגוס באוקיינוס השקט, עד לקריסת חלקה העליון כתוצאה משחיקה טבעית ב-17 במאי 2021, קריסה שהותירה שני עמודים עצמאיים. הקשת נקראה על שמו של חוקר הטבע המפורסם צ'ארלס דרווין, שפיתח את תורת האבולוציה שלו, בעזרת חקר הצמחייה ובעלי החיים הנדירים שבאיים. הקשת ניצבה בקצה הצפוני ביותר של איי גלאפגוס, הנמצא 965 ק"מ מערבית לאקוודור. אלה איי סלע וולקני, המזדקרים מתוך הים באמצע האוקיינוס. באזור קשת דרווין וסביבה ישנו עושר של להקות ענק של דגים, מאות פטישנים, חבורות של עטלפי ים ומחבטנים וגם מספר גבוה של כרישי לווייתן, המבקרים באיים אלו. ספינות השיט הרגילות לא מגיעות לאיים, אלא רק ספינות צוללים כחלק מספארי צלילה במקום. מדיה וקבצים בנושא קשת דרווין בוויקישיתוף רויטרס, קרסה קשת דרווין המפורסמת באיי גלאפגוס, באתר ynet, 20 במאי 2021 Galapagos Islands: Erosion fells Darwin's Arch, BBC, ‏18 במאי 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוג'ין קונטורוביץ'

יוג'ין קונטורוביץ' (באנגלית: Eugene Kontorovich) הוא פרופסור למשפט המתמחה במשפט חוקתי ומשפט בינלאומי. קונטורוביץ' הוא מומחה לתחום שיפוט גלובלי, שוד ימי והסכסוך הישראלי-ערבי. משמש כראש מחלקת משפט בינלאומי בפורום קהלת. קונטורוביץ' למד משפטים באוניברסיטת שיקגו והחל ללמד שם בגיל 26. לאחר מכן התמחה אצל השופט ריצ'רד פוזנר בבתי המשפט לערעורים של ארצות הברית במחוז השביעי. ב-2011 הפך לעמית מחקר למחקרים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן הוענק לו פרס פול באטור על ידי האגודה הפדרליסטית לחוקרים מתחת לגיל 40. מ-2011 ועד 2018 עבר קונטורוביץ' כפרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן. מ-2018 ואילך משמש כפרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים על שם אנטונין סקאליה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון. קונטורוביץ' טבע את המונח "gaolbalization" הלחם בסיסים של המילים "gaol" (בית סוהר) ו-"globalization" (גלובליזציה): כאשר מדינה שולחת את עודפי האסירים שלה למאסר במדינה אחרת. קונטורוביץ' מתנגד לחרם על ההתנחלויות ופועל נגד ארגוני BDS. ב-2015 הופיע בפני ועדה מיוחדת של בית הנבחרים של ארצות הברית בנושא. קונטורוביץ' הוא עמית מחקר של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ומשמש כראש מחלקת משפט בינלאומי של פורום קהלת. קונטורוביץ' כותב לעיתים בוושינגטון פוסט ובג'רוזלם פוסט. קונטורוביץ' נולד בקייב, אוקראינה והיגר לארצות הברית עם הוריו בגיל 3. ב-2013 עלה לישראל עם אשתו וארבעת ילדיו. מתגורר ביישוב נווה דניאל ומנהל אורח חיים דתי. הוא אחיו של אריה קנטורוביץ - פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מדיה וקבצים בנושא יוג'ין קונטורוביץ' בוויקישיתוף יוג'ין קונטורוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוג'ין קונטורוביץ', באתר גוגל סקולר יוג'ין קונטורוביץ', באתר SSRN יצחק בן-חורין, מכונת אנטי-BDS של איש אחד, באתר ערוץ 7, 4 בדצמבר 2019 פרופסור קונטורוביץ' יוג'ין, חבלה חוקתית בהליך הדמוקרטי, באתר ישראל היום, 21 במרץ 2021 ניצן סניור שניאור, ‏הסטודנטים שמשפיעים על מה שחושבים עלינו בעולם, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2016 יואב קרני, ‏דה-לגיטימציה תוצרת בית, באתר גלובס, 27 ביולי 2018 יצחק בן-חורין, הפרופסור שמביס את ה-BDS בארה״ב, מדינה אחר מדינה, באתר זמן ישראל, 6 בדצמבר 2019 ארכיון כתבות באתר מידה שרה העצני-כהן, ‏"יהודים אולי טובים בעסקים, אבל בדיפלומטיה אנחנו פראיירים", בעיתון מקור ראשון, 28 במרץ 2018 מאמרי יוג'ין קונטורוביץ', באתר "הארץ" פרופ' יוג'ין קנטרוביץ' בראיון ל-CNN על US embassy relocation, סרטון באתר יוטיוב Eugene Kontorovich writers page at The Washington Post Eugene Kontorovich at George Mason University Eugene Kontorovich publications at Northwestern University Prisoner Offshoring, or Gaolbalization More “gaolbalization” – the international market in unwanteds European Journal of International Law Frum Law Prof’s Charming Legal Case for Israel Lawfare bulwark: Israel has become a convenient target Fellows of the Jerusalem Center for Public Affairs פרופסור יוג'ין קונטורוביץ' באתר פורום קהלת דף הכותב של קונטורוביץ' בג'רוזלם פוסט Cindy Scarr, The Advocate, Mishpacha Magazine, ‏2021-09-14 (באנגלית אמריקאית)
יומן הרום (ספר)

יומן הרום (באנגלית: The Rum Diary) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון. כתיבתו החלה בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, אך הוא יצא לאור רק בשנת 1998. הטיוטה, שנכתבה לראשונה בשנת 1959, התגלתה בין חפציו של תומפסון על ידי השחקן ג'וני דפ. הסיפור מתאר עיתונאי בשם פול קמפ המגיע מניו יורק לסן חואן, בירת פוארטו ריקו, כדי לעבוד בעיתון מפורסם בשם "דיילי ניוז", אי אז בשנות ה-50. זה הוא ספרו השני של תומפסון, שקודמו היחיד הוא הספר "נסיך המדוזה" שטרם יצא לאור. העלילה מתרחשת בסוף שנות החמישים, ומתארת סיפור אהבה מורכב המערב קנאה, בגידות ותאוות, כל זאת תחת אדי אלכוהול כבדים, בין חברי סגל העיתון. תומפסון עצמו הגיע מניו יורק לסאן חואן ב-1960 בכוונה להתקבל לעבודה ככתב עיתון הספורט "סן חואן סטאר" בעריכת הסופר ויליאם קנדי, אך לא התקבל. תוך שהייתו בפוארטו ריקו, הכיר תומפסון חברים רבים מצוות העיתון, מה שככל הנראה סיפק לו את התוכן והרקע עבור העלילה הבדיונית של ספרו. אף על פי שתומפסון החל לכתוב את ספרו כשהיה בן 22 בלבד, אחד מהנושאים העיקריים בו הוא הפחד מ"ללכת מעבר לגבעה" ובמילים אחרות, הפחד מלהזדקן. הדמויות הבולטות בספר אופייניות לעבודתו של תומפסון: אלימות, מטורפות ואלכוהוליסטיות, מדשדשות דרך החיים הקשים. העלילה מתקדמת בצורה מהירה ובסגנון מרגש, מאפיין נוסף של עבודתו של הסופר. תומפסון עצמו הצהיר שהוא רצה לכתוב את "הרומן האמריקאי הגדול": "עדיין לא הצלחתי להביס את גטסבי הארור". בראיון לתוכנית האירוח של צ'ארלי רוז ברשת השידור PBS ב-1998 סיפר תומפסון כי הוא כבר עמד לוותר על הספר: "הוא נדחה שבע פעמים - קיבלתי את מכתבי הדחייה הרגילים. חזרתי מדרום אמריקה ונכנסתי לתוך הפוליטיקה של שנות השישים והשבעים, וזאת הייתה עבודה במשרה מלאה"; לימים, חזר אל סיפורו בן 40 השנה משום שסבר שהסיפור הוא טוב ויוכל להניב לו הכנסה, והצליח להוציאו לאור כספר. יומן הרום הופק כסרט קולנוע ב-2011. ברוס רובינסון כתב את התסריט וביים את הסרט, בכיכובו של ג'וני דפ בתפקיד העיתונאי פול קמפ, זאת לאחר שכיכב בעיבוד נוסף לסרט של ספרו המפורסם יותר של תומפסון, פחד ותיעוב בלאס וגאס. הצילומים נערכו בפוארטו ריקו ב-2009, והסרט יצא לבתי הקולנוע ב-28 באוקטובר 2011. מדיה וקבצים בנושא יומן הרום בוויקישיתוף יומן הרום, באתר OCLC (באנגלית) "The Rum Diary: The Long Lost Novel". Publishers Weekly. November 2, 1998. "The Rum Diary". Salon. October 15, 1998. Olsen, Mark. "Indie Focus: 'The Rum Diary' pours forth anew". Los Angeles Times. Retrieved February 19, 2013. Reitwiesner, William. "Ancestry of Hunter Thompson". Ancestry of Hunter Thompson. Retrieved August 26, 2011. Youtube.com. "Back Story of The Rum Diary". Hunter S. Thompson: Back Story of The Rum Diary. Retrieved April 21, 2020. "The Rum Diary (2011)", IMDb.
When We Was Fab

When We Was Fab הוא שיר של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון, מתוך אלבומו Cloud Nine משנת 1987 שיצא כסינגל בינואר 1988. המילים נוסטלגיות לימי הביטלמניה בשנות השישים, אז כונו הביטלס "ארבעת המופלאים" (באנגלית: Fab Four). האריסון כתב והפיק את השיר יחד עם ג'ף לין. הסינגל לווה בקליפ חדשני לאותה תקופה, שבוים על ידי Godley & Creme. לצד האריסון הופיעו בקליפ רינגו סטאר, ג'ף לין, אלטון ג'ון, ריי קופר וניל אספינל, שהיה מנהל הדרכים בהופעות של הביטלס. לשיר יש דמיון לשירים של הביטלס, כמו "I Am the Walrus" משנת 1967. השיר הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי, ובארצות הברית הוא הגיע למקום השני במצעד שירי המיינסטרים רוק ולמקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2010, מאזיני הרדיו של AOL בחרו ב-"When We Was Fab" כאחד מעשרת השירים הטובים ביותר של ג'ורג' האריסון, והציבו אותו במקום התשיעי ברשימה. מילות השיר "When We Was Fab" באתר Genius סרטון השיר "When We Was Fab" באתר יוטיוב
שמואל הבר (עיתונאי)

שמואל (שַמּו) הַבֶּר, השתמש גם בשם עט הבדוי שאנדור קומארומי (בהונגרית: Haber Sámuel; קומארום, 18 באוגוסט 1866 – בודפשט, 30 בדצמבר 1920) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים. שמואל הבר נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק הבר, קצב ושל קטלין ספינר. הוא השלים את ארבע הכיתות הנמוכות של הגימנסיה בקומרום. משם עבר לבודפשט ללמוד בגימנסיה שבה השלים את כיתות 5–6 במלואן, אך בשנה השביעית קיבל consilium abeundi ("עיצה לעזוב" שהיא למעשה צורת גירוש מסורתית מארגון או מבית ספר בארצות בעלות תרבות גרמנית) בשל חיסורים לא מוצדקים. מסיבה זו עבר לעיר פאפה, חזר על הכיתה השביעית והשלים שם את לימודיו בתיכון. לאחר מכן היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת בודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובמשך התקופה עבד במשרד עורכי דין, כיוון לא היה יכול לקבל עזרה כספית מהבית. הוא עבד במשרד עד ה-1 בינואר 1894. עם הזמן הפך לכתב של מספר כתבי עת ועיתונים. אולם יותר מכל כתב ב"שוויון" (Egyenlőség) שם היה סגן עורך עד מותו. הוא נפטר מהתקף לב. רעייתו הייתה גיזלה אפולוניה טומקוליאק, איתה התחתן ב-19 במאי 1902 בבודפשט. הבר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. הבר התחיל לכתוב כשעוד למד בגימנסיה בקומרום. כתביו פורסמו בעיתונים "קומרום והסביבה" ו"אסטרגום והסביבה". (1884-1885). בבודפשט הוא החל לכתוב מאמרים לכתב העת ההיתולי "אישטוק השוטה" בשם הבדוי "ארי ...". הוא פרסם שם במשך חמש שנים. בסתיו 1886 חתם חוזה ב"שוויון" בשכר חודשי של 10 פורינט הונגרי. בכתב עת זה עבד ככתב בכיר בהפסקות קלות. מספטמבר 1893 ערך למעשה את העיתון; ממאי 1894, כעורך עיתון, כתב למעשה בעצמו את כתב העת "שוחטים וקצבים" תחת השם הבדוי שאנדור קומארומי. הוא גם כתב מאמרים להמון עיתונים וכתבי עת; עם זאת, מרבית מאמריו הופיעו ב"שוויון", כגון: 1887. ליפוט קומפרט, ברנאט לוי מייסד אויפשט, וילמוש קרצג, הנריק גרץ, הצאצא האחרון של דוד המלך, הרוטשילדים, מוריץ ורמן, שדים, הלב שהתגלה, אורבך אחרי ברנהרד, 1883. הוא כתב גם כמה מאמרים חינוכיים וביקורות ספרים עבור כתב העת, כמו: המשיח - הרומן של בנג'מין דיזראלי. פוג'לה וגולדה, תפקידם של היהודים בגילוי אמריקה, אחרי מאיר קייזרלינג ועוד. החגים שלנו. ציורים מהחיים היהודיים בעיירה קטנה. 1893 (פורסם בכתבי עת שונים) סיפורים יהודיים. 1894 סיגריה, טיבורץ, ארי, הליוטרוף, שאנדור קומרומי ועוד. לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. תחת שם העט: שאנדור קומרומי יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים: Haber Samu פאל גויאש:חייהם ויצירותיהם שלס סופרים הונגרים 1939–1944, 2002-1990. Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 2339/1920. folyószáma alatt. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 452/1902. folyószáma alatt".
טיסהבה

טיסהבה (בהונגרית: Tiszabő) הוא כפר גדול במישור הגדול הצפוני, במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קונהג'ש. הכפר ממוקם באלפלד, בחלק המרכזי של המחוז, על הגדה השמאלית של טיסה. סולנוק, מושב המחוז, נמצאת כ-42 ק"מ ממנו. יישובים שכנים: טיסהרוף, פג'וורנק ובגדה הימנית של טיסה קטלק. הקידומת טיסה מתייחס לנהר. הסיומת - בה (bő) היא ממוצא טורקי, פירושו ראש חמולה. בסביבת היישוב נמצא רק ממצא אחד מתקופת הברונזה מכיוון שעדיין לא בוצעו חפירות רחבות היקף. לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה התגורר בכפר בתקופת ארפאד עם כלשהו, ככל הנראה קאבארים דוברי טורקית שנפרדו מכוזריה. אזכורו הראשון בכתב של הכפר הוא משנת 1077 בצורה של בק (Bek) ובג (Begh), בהתאמה, כלומר מילה ממוצא טורקי שפירושו ראש חמולה. שם זה גם מאשר שהקאבארים דובר הטורקית אכן אכלסו את האזור בתחילת כיבושו על ידי השבטים ההונגרים. בשנת 1257 בלה הרביעי, מלך הונגריה הזכיר באיגרת תרומה את האזור בצורה של "terra nomine Ben juxta Titiam" כלומר כרכושם של הסרצנים (quae quidem antea per Saracenos possidebatur), שנהרס במהלך הפלישה המונגולית לאירופה. לאחר מכן תרם המלך בלה את האחוזה לפטר, לדמטר, למיקלוש, לצ'פן, לאישטוואן ולקרוביהם מהחמולה דם (de genere Dem). הכפר רשום גם בפנקס המעשרות האפיפיורי בין השנים 1332 עד 1337 כישוב של הארכידוכס של קמיי. בימי הביניים מילא מעבורת הטיסה של הכפר תפקיד משמעותי. הכפר נהרס שוב במאה ה-16 והוקם מחדש רק במאה ה-18. ניתן להגיע אל הכפר בכביש בדרך הצדדית בין פג'וורנק (כביש ראשי 4) טיסהבה. התחבורה הציבורית מסופקת על ידי אוטובוסים של Volánbusz . אין קו רכבת דרך היישוב. תחנת הרכבת הקרובה ביותר היא כ-15 מהכפר. המעבורת על גבול הכפר מקשרת אותה עם קטלק (Kőtelek) בגדה הימנית של טיסה. הטיסה ומישור ההצפה שלו. הכנסייה הרומית-קתולית של יוחנן המטביל הקדוש: נבנתה בין 1777 ל־1809. תמונת המזבח שלה צויר על ידי הצייר פאל אילש בשנת 1860. חזית הכנסייה שופצה בחלקה על ידי הכנסייה הקתולית בשנת 2012, לשכת ראש הכפר: נבנתה בשנת 1914 בסגנון אר נובו. כאן נולד בשנת 1833 הרב מרדכי עמרם (מרקוס) הירש (בהונגרית: Hirsch Márkus; בגרמנית: Markus Hirsch; 17 בפברואר 1833 – 18 במאי 1909) שהיה אב בית דין אובודה, פראג והמבורג. הרב הראשי של אובודה ולאחר מכן של המבורג. "Tiszabő település rövid története". אורכב מ-המקור ב-2011-04-20. נבדק ב-2011-08-01. אתר האינטרנט הרשמי של טיסהבה (בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא טיסהבה בוויקישיתוף מפה של Tiszabő, terkepcentrum.hu Tiszabő הוא היישוב העני ביותר באזור, index.hu
הידרו

התחילית הידרו (ביוונית: ύδρο) מציינת מים, נוזלים או מימן. תחילית זו משמשת במילים ובמושגים רבים: בכימיה: חומר המתגבש עם מולקולות מים נקרא הידרט (Hydrate). זו אינה תרכובת עם מים שכן המים נוטים להשתחרר מהחומר בזמן המסה או התכה. אין להתבלבל עם המושג קרבוהידרט (בתרגום חופשי: הידרט של פחמן) שתרגומו בעברית פחמימה המציין משפחה של תרכובות של פחמן, מימן וחמצן שבהן יחס אטומי המימן לחמצן הוא 1:2 בדומה ליחס בתרכובת המים, ומכאן נגזר שמם. פירוק של מולקולה גדולה לשתי מולקולות קטנות יותר באמצעות תגובה עם מים נקרא הידרוליזה (Hydrolysis). תהליך שבו מולקולות מים נספחות לחומר אחר המומס בהם נקראת הידרציה (Hydration), ובעברית: מיוּם. התהליך ההפוך שבו מולקולות מים ניתקות מחומר המומס בהם נקרא דהידרציה (Dehydration), ובעברית: אל-מיום. השם הלועזי של מימן הוא הידרוגן (Hydrogen, ביוונית: "יוצר מים"). גם משמו של המימן נגזרים מונחים כימיים רבים: הידרוגנציה, הידריד ועוד. הידרוקסיל - (Hydroxyl) היא קבוצה פונקציונלית (בכימיה אורגנית), וכן יון דו-אטומי (בכימיה אי-אורגנית; כאן נקראת הקבוצה הידרוקסיד, Hydroxide). בפיזיקה ובהנדסה: הידרוסטטיקה - ענף בפיזיקה. הידרודינמיקה - תחום בפיזיקה ובהנדסה המהווה מימוש של מכניקת הזורמים לנוזלים. כוח הידרואלקטרי - חשמל המופק באמצעות אנרגיית מים. בוכנה הידראולית - מכשיר המפעיל כוח רב בצורה קווית (ליניארית). בנוי כגליל ובתוכו בוכנה הנעה באמצעות לחץ של נוזל. ברפואה: אנהידרוזה (Anhydrosis) הוא חוסר יכולת לייצר זיעה. הידרותרפיה - (טיפול באמצעות מים)- תחום בפיזיותרפיה. הידרופוביה - מחלת כלבת (על שם סימפטום פחד ממים). לפי מילון Merriam-Webster. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופנה באירוויזיון

תחרות הזמר של האירוויזיון נערכה לראשונה ב-1956. במהלך שנות ה-60 מרבית הלבוש של האומנים שהשתתפו בתחרות הושפע מאופנת שנות ה-50, שכן מרבית הזמרות לבשו שמלות ארוכות ומרבית הזמרים לבשו חליפות. בין יוצאות הדופן היו הזמרות הבריטיות סנדי שו ולולו שהופיעו על הבמה עם שמלת מיני. במהלך שנות ה-70 נראו על במת התחרות מגוון סגנונות אופנה ובין הפריטים שנכחו היו מכנסיים מתרחבים, סרבלים ונעלי פלטפורמה. בשנות ה-80 אופנת התחרות הושפעה מהטרנדים האופנתיים במדינות המערב בשנים אלו ורבות מהמתמודדות הופיעו על הבמה עם שיער מנופח. נראו הרבה על הבמות גם מכנסי ג'ינס וחולצות תחרה. באירוויזיון 1986 עוצבה למנחה שמלת יהלומים שנשמרה בחדר ההלבשה של NRK, רשות השידור הנורווגית. עיצוביו של ז'אן-פול גוטייה נראו מספר פעמים על בימות התחרות. הוא עיצב את התלבושות מספר פעמים לנציגי צרפת ולמספר אמנים נוספים בתחרות כמו אנה ויסי מיוון ב-2006. מדי שנה מוענק הפרס ההומוריסטי - פרס ברברה דקס לאמן עם התלבושת הגרועה ביותר בתחרות. Eurovision fashion through the decades, Eurovision.tv, ‏2020-08-05 (באנגלית בריטית) Marriott, Sarah Gilbert & Hannah (2014-05-08). "Eurovision song contest: the most eye-catching outfits – in pictures". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-05-19.
חוק תעריפי התחבורה הציבורית

חוק תעריפי התחבורה הציבורית, התשע"ו–2016 הוא חוק שבא להוזיל את הנסיעה בתחבורה ציבורית בישראל. החוק אושר בכנסת העשרים ב-18 בינואר 2016. החוק נועד להיטיב עם המשתמשים בתחבורה ציבורית ועם השכבות החלשות. החוק מורה על הפחתת מחיר הנסיעה בתחבורה ציבורית (אוטובוסים ורכבות) בשיעור המע"מ הנכלל במחיר זה, וחיוב המדינה בהעברת סכום זה למפעילי התחבורה הציבורית. זהו למעשה סבסוד של התחבורה הציבורית. החוק הטיל על שר האוצר ושר התחבורה והבטיחות בדרכים להקטין, עד 24 בינואר 2016, את תעריפי הנסיעה התחבורה הציבורית, לפי ההנחיות הכתובות בחוק הפיקוח, ב-14.5% מהתעריפים הקודמים, על פי שיטת העיגול המוסכמת. במקביל החוק מגדיל את תשלומי התמיכה מהממשלה למפעילי התחבורה הציבורית. התשלומים השתנו לפי הסכם המדינה עם מפעילי התחבורה הציבורית ביום הראשון שבו החוק הוצא לפועל. חוק תעריפי התחבורה הציבורית, התשע"ו–2016, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק תעריפי התחבורה הציבורית, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת אריק בנדר, ‏הכנסת אישרה את הרפורמה בתעריפי התחבורה הציבורית, באתר מעריב אונליין, 18 בינואר 2016 אושר בכנסת: תעריפי התחבורה הציבורית יוזלו ב-14.5%, באתר ynet, 18 בינואר 2016 ספר החוקים אריק בנדר, ‏הכנסת אישרה את הרפורמה בתעריפי התחבורה הציבורית, באתר מעריב אונליין, 18 בינואר 2016
יאנינה בוגוצקה

יאנינה בוגוצקה (גודלבסקה) (בפולנית: Janina Godlewska-Bogucka;‏ 8 במרץ 1904 – 19 ביולי 1992) הייתה זמרת ושחקנית פולנייה. היא ובעלה אנדז'יי בוגוצקי הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם על הצלת הפסנתרן ולדיסלב שפילמן בזמן השואה. לפני מלחמת העולם השנייה הופיעה יאנינה כשחקנית בתיאטראות שונים בוורשה. ב-27 ביוני 1933 נישאה לאנדז'יי בוגוצקי. מיד לאחר הקמת גטו ורשה, נאלץ הפסנתרן והמלחין היהודי הידוע ולדיסלב שפילמן לעבור אליו. בינואר 1943, בתחילת ההתנגדות היהודית בגטו ורשה, שפילמן היה במקום העבודה שלו מחוץ לגטו יחד עם עוד כמה פועלים. המשטרה הגרמנית ששמרה על הקבוצה אפשרה לאחד הפועלים ללכת לעיר כדי לקנות מזון לאחרים. שפילמן ניצל את המצב וביקש מאותו פועל שיעדכן את בני הזוג, שהיו מכריו, על מצבו. הם קיבלו את הידיעה, כשב-13 בפברואר 1943, הגיע אנדז'יי, בעלה של יאנינה, למקום העבודה של שפילמן ולקח אותו לדירה של מכרים משותפים, שם חיכתה לו יאנינה. הם ארגנו לו יחד את מקום המסתור ודאגו לו במשך כשבועיים. לאחר המלחמה המשיכו יאנינה ובעלה בקריירות המשחק שלהם. הם הופיעו בתיאטרון הפולני הצבאי בלודז' ובתיאטראות שונים בוורשה, ביניהם התיאטרון הלאומי. בנוסף להיותה שחקנית, יאנינה הייתה גם זמרת והשתתפה במספר הקלטות בכורה של יצירות מאת המלחין הפולני ויטולד לוטוסלבסקי. בעקבות עדויות על מעשיהם של הזוג בוגוצקי למען הצלת שפילמן, שנמסרו בורשה על ידי הלנה מרנהולץ למשה בייסקי, וממנו ליד ושם, הוכרו יאנינה ואנדז'יי בעלה ב-23 במאי 1978 כחסידי אומות העולם. ב-30 באפריל 1981, לאחר פטירתו של אנדז'יי, ביקרה יאנינה בישראל והשתתפה בטקס נטיעת עץ ומסירת מדליה על שמה ועל שם בעלה המנוח בגן חסידי אומות העולם. הזוג בוגוצקי מוזכר בספרו של שפילמן, ובסרט "הפסנתרן" של הבמאי רומן פולנסקי. ולאדיסלאב שפילמן, הפסנתרן: הסיפור המופלא על הישרדותו של אדם אחד בוורשה 1945, כנרת, 2001.(הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא יאנינה בוגוצקה בוויקישיתוף ביצוע של יאנינה לשיר הפולני "שיר נשכח", באתר יוטיוב Janina Godlewska, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית) ערך באתר קטלוג התקליטים הפולני, באתר www.kppg.waw.pl Godlewska, Janina, The Righteous Among The Nations Andrzej Bogucki, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית) התנגדות מזוינת ראשונה בגטו ורשה, באתר יד ושם From the letter of Wladyslaw Szpilman to Yad Vashem, 20 November 1998, אתר יד ושם (באנגלית) תיק חסידי אומות העולם מספר M.31.2/1396, ארכיון יד ושם Władysław Szpilman, The pianist : the extraordinary story of one man's survival in Warsaw, 1939-45, 1st ed, New York: Picador USA, 1999, עמ' 130-133, ISBN 0-312-24415-0 Janina Godlewska, אתר אגודת ויטולד לוטוסלבסקי
סמואל אוגוסטוס ברידג'ס

סמואל אוגוסטוס ברידג'ס (באנגלית: Samuel Augustus Bridges‏; 27 בינואר 1802 – 14 בינואר 1884) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי, ולאחר מכן גם השביעי והעשירי של מדינת פנסילבניה. ברידג'ס נולד בקולצ'סטר (אנ') שבקונטיקט בשנת 1802. הוא למד תואר ראשון במשפטים בויליאמס קולג' שבעיר ויליאמסטון שבמסצ'וסטס וסיים שם את לימודיו ב-1826. בשנת 1829, התקבל למשרד עורכי דין בדוילסטאון שבפנסילבניה. בשנת 1830, עבר לעיר אלנטאון, שם המשיך לעבוד בתור עורך דין. בין השנים 1837–1842, עבד בתור פקיד העיר אלנטאון, וסגן התובע הכללי של מחוז ליהיי שבפנסילבניה בין השנים 1837–1844. בשנת 1848, נבחר ברידג'ס לקונגרס ה-30 של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, עקב פטירתו של חבר הקונגרס ג'ון וסטברוק הורנבק. בבחירות בארצות הברית בשנת 1848, ברידג'ס לא היה מועמד. הוא נבחר מחדש לקונגרס ה-33 ולאחר מכן גם לקונגרס ה-45. לאחר התפטרותו מהקונגרס, חזר לעבוד בתור עורך דין עד פטירתו ב-1884. נקבר בבית הקברות פיירוויו שבאלנטאון. סמואל אוגוסטוס ברידג'ס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) סמואל אוגוסטוס ברידג'ס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Samuel Augustus Bridges (1802-1884) - Find A..., www.findagrave.com (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Brewton to Briggle, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.