laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בעיית המסלול הארוך ביותר

בתורת הגרפים, בעיית המסלול הארוך ביותר היא בעיה המתייחסת לגרף נתון ועניינה מציאת המסלול הפשוט (שאינו חוזר לאותו צומת פעמיים), שאורכו מרבי מבחינת מספר הקשתות בו או מבחינת סכום משקלי הקשתות (במקרה של גרף משוקלל). בעיית המסלול הארוך היא בעיה NP-קשה; לא ידוע אלגוריתם יעיל (אלגוריתם עם זמן ריצה פולינומי) שפותר את בעיית המסלול הארוך ביותר, ומציאת אלגוריתם כזה תוכיח ש-P=NP (ולכן הסברה היא שאלגוריתם כזה לא קיים). בעיית ההכרעה המתאימה: השאלה האם קיים מסלול פשוט בגרף ארוך יותר ממספר מסוים היא בעיה NP שלמה. כמו מושגים רבים אחרים במתמטיקה, גרף הוא מושג מופשט, המוגדר באופן פורמלי, ואשר עשוי לייצג מערכות ראליות מן המציאות החומרית (כגון, כבישים, רשתות מחשבים, רשתות חברתיות, ועוד) ובעצם כך לשמש לפתרון בעיות מעשיות. כהגדרה פשטנית, גרף הוא אוסף של צמתים או מקומות נקודתיים (הנקראים גם קדקודים), המחוברים ביניהם באמצעות "ענפים" הנקראים צלעות או קשתות. החיבור בין כל שני צמתים עשוי להיעשות על ידי קשתות שונות, בעלות משקל או אורך שונה, וגרף עשוי להיבדל ממשנהו רק בקשתות המחברות את הצמתים בו. חיבור כל הקשתות בגרף נתון נקרא מסלול. גרף נקרא פשוט אם ניתן לחבר את כל הקשתות בו למסלול העובר בכל קדקוד פעם אחת בלבד. מציאת המסלול הקצר ביותר המחבר בין כל קדקודי הגרף, כמו גם המסלול הארוך ביותר, אינה אפשרית תמיד ותלויה בסוג הגרף. ידוע כי ניתן למצוא את המסלול הקצר ביותר באופן יעיל (בזמן ריצה פולינומי). לעומת זאת, מציאת המסלול הארוך ביותר, היא בעיה NP קשה - שאפשרות פתרונה בסיבוכיות זמן פולינומית מוטלת בספק ושמציאת פתרון יעיל עבורה משמעה פתרון יעיל עבור כל בעיות מחלקת NP. נראה כי בעיית המסלול הארוך ביותר היא בעיית NP קשה (קשה לפתרון מבחינה חישובית לפחות כמו כל בעיה השייכת ל-NP), על ידי רדוקציה פולינומית של הבעיה (המרה אלגוריתמית בסיבוכיות פולינומית) לבעיית מציאת המסלול ההמילטוני שהיא בעיה NP שלמה. א. נציג טרנספורמציה שתיקח כל מופע של הבעיה המוכרת, ותהפוך אותו למופע של הבעיה החדשה. הטרנספורמציה הרדוקציה היא זו: ניקח את הגרף, נסמן ב-V את מספר הקדקודים בו, ונגדיר שמשקל כל צלע בו שווה ל-1; כעת נשאל האם משקל המסלול הארוך ביותר שווה למספר הקדקודים בגרף V. ב. נוכיח כי תשובה חיובית לבעיה החדשה שקולה (כלומר: נכונה אם ורק אם) לתשובה חיובית גם לבעיה המוכרת: אם יש בגרף הנתון מסלול המילטוני, אזי יש מסלול שעובר בכל הקדקודים בגרף פעם אחת בדיוק. כלומר, למסלול יש V קדקודים וצלעות. כיוון שמשקל כל צלע הוא 1, אז משקל המסלול הוא V, ולכן התשובה חיובית גם לבעיה החדשה. אם יש בגרף מסלול באורך V, הרי שהמסלול עובר ב V קדקודים; אבל V הוא מספר הקדקודים בגרף, ולכן יש גם מסלול המילטוני. ג. מכיוון שלא משנים את הגרף, אלא רק סופרים את מספר הקדקודים בו, הרי שזמן הספירה הדרוש כדי לעבור את כל הקדקודים יהיה לכל היותר V. לכן, הטרנספורמציה ניתנת לביצוע בזמן ליניארי והרדוקציה היא אכן פולינומית.
מים עד ים

מים עד ים (מלטינית: A Mari Usque Ad Mare, באנגלית: From Sea to Sea, בצרפתית: D'un ocean à l'autre) הוא המוטו הלאומי של קנדה ומופיע על סמלה. המוטו מתאר את מיקומה של קנדה בין שני האוקיינוסים האטלנטי והשקט, מקורו הוא בגרסה הלטינית של ספר תהלים, פרק ע"ב, פסוק ח': ”Et dominabitur a mari usque ad mare, et a flumine usque ad terminos terrae” (בעברית: ”וירד מים עד ים, ומנהר עד אפסי ארץ”). השימוש הראשון במשפט על מנת לתאר את קנדה היה בספרו של ג'ורג' מונרו גרנט "מאוקיינוס לאוקיינוס" משנת 1877. גרנט, איש ציבור קנדי, כומר ומטיף פרסביטרי, השתמש במשפט לתיאורה של קנדה בדרשותיו. השימוש הרשמי הראשון היה על בעת כינוסה של האספה המחוקקת של ססקצ'ואן בשנת 1906, הוצע כמוטו הלאומי בעבור סמלה החדש של קנדה על ידי ג'ון פופ, סמל אשר אושר וניתן בשנת 1921. העיצוב המקורי לא כלל מוטו, אולם לאחר כינוסה של ועדה לבחינת עיצובו המחודש של הסמל, בהשתתפותו של פופ אושר העיצוב החדש, ואושרר על ידי דבר המלך במועצה ב-21 באפריל 1921, וניתן רשמית על ידי המלך ג'ורג' החמישי ב-21 בנובמבר באותה השנה. כחלק מהסמל הלאומי, המוטו משמש כסימן רשמי של שררה על ידי ארגונים ממשלתיים קנדיים, על שטרות כסף קנדיים וכן על דרכונים ותעודות מסע רשמיות. כמוטיב נפרד מופיע המוטו על כל הפרסומים הרשמיים של משרדי הממשל הפדרלי. מדיה וקבצים בנושא מים עד ים בוויקישיתוף "מים עד ים" באתר האנציקלופדיה הקנדית סמל קנדה באתר המכון למורשת קנדית
פיטר באק

פיטר לורנס באק (באנגלית: Peter Lawrence Buck; נולד ב-6 בדצמבר 1956) הוא מוזיקאי מארצות הברית. ידוע בעיקר בתור הגיטריסט של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם. חוץ מעבודתו עם להקת אר.אי.אם., באק השתתף במספר פרויקטים בתור חבר (בהרכבים כגון Hindu Love Gods, The Minus 5, Tuatara), מפיק או נגן אולפן. באק נולד בברקלי שבקליפורניה. לאחר מספר מעברים, משפחתו עברה לאטלנטה, שם למד בתיכון. לאחר ניסיון במכללה באטלנטה, עבר באק לעיירה את'נס כדי ללמוד במכללה המקומית. כדי להתפרנס הוא עבד בחנות תקליטים בעיירה (Wuxtry Record), בין לקוחותיו היו חברו ללהקה לעתיד מייקל סטייפ ואמרגן הלהקה, ברטיס דאונס. מאז תחילת העבודה עם הלהקה ועד היום מקדיש באק את זמנו למוזיקה. הוא ידוע כבעל ידע אנציקלופדי בנושאים רבים בתחום וברשותו אוסף של מעל 20,000 סינגלים ואלבומים. סגנון הנגינה של באק על גיטרה הוא פשוט אך ייחודי. באק מרבה להשתמש בפריטה על מיתרים פתוחים בגיטרות מסוג ריקנבאקר. בניגוד לחברי אר.אי.אם. האחרים, באק אינו גר כיום באת'נס. הוא מתגורר בעיקר בפורטלנד וסיאטל. באק נישא והתגרש פעמיים. מאחת מנשותיו, סטפאני, יש לזוג תאומות. ב-21 באפריל 2001, באק היה על טיסה מסיאטל ללונדון לשם הופעה. עדים שנכחו על המטוס דיווחו על התנהגות מוזרה של באק בזמן הטיסה שכללה דחיפת תקליטור לתוך עגלת משקאות, צעקות רמות וריב עם הדיילות על יוגורט. באק הואשם בבית משפט בריטי בעוון תקיפת הדיילות, שכרות בטיסה וגרימת נזק לרכוש בריטיש איירווייז. באק טען כי שתה מעט יין והשילוב עם תרופות השינה שלקח, הוביל למצב בו לא שלט במעשיו. בסיום המשפט, בו העיד גם בונו (חבר להקת U2), הוסרו ההאשמות מבאק. למידע נוסף ראו דיסקוגרפיה של אר.אי.אם. מדיה וקבצים בנושא פיטר באק בוויקישיתוף פיטר באק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר באק, באתר AllMusic (באנגלית) פיטר באק, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיטר באק, באתר Discogs (באנגלית) פיטר באק, באתר Songkick (באנגלית) פיטר באק, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד זית

דוד זית (זִיסְקִינְד) (23 במאי 1922 – 16 באפריל 2006) היה היסטוריון ואיש חינוך ישראלי, איש הקיבוץ הארצי - השומר הצעיר. זית נולד בוורשה בירת פולין בשנת 1922. בנעוריו היה חניך בקן "השומר הצעיר". כחבר התנועה עלה לארץ ישראל בינואר 1938 על מנת ללמוד בכפר הנוער בן שמן. עם סיום לימודיו היה בין מייסדי קיבוץ להבות הבשן, שנוסד ב-1940 בכרכור, ועלה להתיישבות ב-2 בנובמבר 1945 בעמק החולה המזרחי, למרגלות הגולן. זית כיהן מספר פעמים כמזכיר הקיבוץ, יצא לשליחות מטעם מפ"ם לארגנטינה בשנים 1955–1957, היה מורה ומחנך בבית הספר התיכון "עינות ירדן" בקיבוץ עמיר, וניהל את מחלקת החינוך של הקיבוץ הארצי. זית היה בין מייסדי יד יערי בגבעת חביבה - מרכז המחקר והארכיון של תנועת הנוער "השומר הצעיר", התנועה הקיבוצית "הקיבוץ הארצי השומר הצעיר" ומפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם) - ושימש כמנהלו המדעי השני. תואר דוקטור בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב הוענק לו בראשית שנות ה-80, ולאחר מכן פרסם מספר ספרים ומאמרים על תולדות "השומר הצעיר" והקיבוץ הארצי. נפטר בלהבות הבשן ב-16 באפריל 2006, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ לצד אשתו רבקה שנפטרה חמש שנים לפניו. ציונות בדרכי שלום, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, 1985 עם יוסף שמיר, מאיר יערי - דיוקנו של מנהיג כאדם צעיר, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, 1992. חלוצים במבוך הפוליטי - התנועה הקיבוצית 1927-1948, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 1993 האוטופיה השומרית - השומר הצעיר בפולין 1921-1931, גבעת חביבה: יד יערי, 2002. החולם והמגשים - פרקי חייו של מרדכי שנהבי, חלק ראשון, גבעת חביבה: יד יערי, 2006. הדרך לאיחוד השמאל ב-1948, מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, ט"ז, תשמ"ו, עמ' 115–135. יחסי הגומלין בין קיבוץ למפלגה (1919–1936), מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, י"ז, תשמ"ז, עמ' 87–104. קיבוצי "השומר הצעיר" בחזית המושבה, מאסף, לחקר תנועת העבודה הציונית והסוציאליזם, י"ג, תשמ"ב-תשמ"ג, עמ' 82–108. יעל ויילר (ישראל), דוד זית, האוטופיה השומרית השומר-הצעיר בפולין 1921–1931, ציון, ס"ט, ב, תשס"ד, עמ' 253–257. מפעליו ביד יערי, באתר גבעת חביבה רשימת הפרסומים של דוד זית, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של דוד זית, באתר "סימניה" דוד זית (1922-2006), דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves"
לובצ'ן צטיניה

לובצ'ן צטיניה (במונטנגרית: КК Ловћен Цетиње), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר צטיניה שלמרגלות "הר לובצ'ן", המתמודדת בליגה המונטנגרית. הקבוצה הוקמה בשנת 1947 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. היריבה העיקרית שלה במירוץ לאליפות היא קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה החזקה. הקבוצה השתתפה במפעלים אירופאים כגון: גביע קוראץ' בעונת 1998/99. בליגה האדריאטית בעונת 2003/04. ובליגה הבלקנית בעונת 2009/10 (הפסד בגמר ללבסקי סופיה 77-65). הליגה המונטנגרית: מקום שני: 2007, 2010 חצי גמר: 2011, 2012 הגביע המונטנגרי: גמר: 2007, 2011 חצי גמר: 2009 מדיה וקבצים בנושא לובצ'ן צטיניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לובצ'ן צטיניה עמוד הקבוצה באתר יורובסקט
מחוג

האם התכוונתם ל... רדיוס – המרחק בין מרכז המעגל להיקפו; נקרא בעברית מחוג הזרועות שמראות את השעה בשעון אנלוגי מחוגה
אוורה

אוורה או איברא (בצרפתית: Évreux; בלטינית; Mediolanum Eburovicum ‏וגם Mediolanum Aulercorum) היא עיר תעשייה במחוז אר, בחבל נורמנדי שבצפון-מערב צרפת. העיר ממוקמת על גדות נהר האיטון. לאוורה היסטוריה יהודית חשובה. אוורה נוסדה לפני כ-1,500 שנים. מאז הייתה העיר מעורבת מלחמות רבות, ולפחות חמש פעמים נשרפה העיר כליל. בתקופת מלחמת העולם השנייה ספגה העיר הפצצות כבדות מידי הכוחות הגרמניים. בימי הביניים נבנתה בעיר קתדרלת אוורה המציגה מספר סגנונות, שהבולט בהן הוא הסגנון הגותי. במאה ה-13 לספירה הייתה העיר מרכז רבני חשוב של בעלי התוספות. "גדולי איוורא" או "רבותינו מאיוורא" הוא כינויים של שלושה אחים מבעלי התוספות אשר חיו בעיר, ואשר משכו אל בית מדרשם חכמים מרחבי העולם התורני היהודי, ובכללם כאלו מספרד. שמותיהם של השלושה מצוטטים רבות בפירוש התוספות המופיע בדפוס התלמוד המקובל. גדולי איוורא היו: רבי משה בר שניאור רבי שמואל בר שניאור (כינויו היה "השר מאיוורה") רבי יצחק בר שניאור בשנת 1306, בעקבות גירוש יהודי צרפת על ידי פיליפ הרביעי מלך צרפת, פסקה הקהילה היהודית במקום מלהתקיים. הנוכחות היהודית במקום חודשה רק בשנת 1950 על ידי הגירת יהודים צפון אפריקאיים שבאו למקום. כיום מתגוררים באוורה פחות מ-1,000 יהודים. בנין דג'וגו, בנין מדיה וקבצים בנושא אוורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוורה (בצרפתית) אוורה, ברשת החברתית פייסבוק אוורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוורה, ברשת החברתית אינסטגרם אוורה, ברשת החברתית LinkedIn אוורה, סרטונים בערוץ היוטיוב אוורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוורה (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית "Jumelage". evreux.fr (בצרפתית). Évreux. נבדק ב-2020-11-04.
מורנר בר

מורנר בר (במונטנגרית: КК Морнар Бар), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר בר שעל חוף הים האדריאטי, המשחקת בליגה המונטנגרית וביורופקאפ. בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית. הקבוצה הוקמה בשנת 1974 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. הקבוצה ביצעה איחוד עם היריבה העירונית "פרימורקה בר" בשנת 2006. בעונת 2010/11 הפסידה לקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה בסדרת הגמר של האליפות. הקבוצה השתתפה בעבר בליגה הבלקנית והישג השיא שלה הוא העפלה פעמיים לרבע הגמר. בשנת 2008 עזבה הקבוצה את אולם "יוגוסלביה" הישן, המכיל 1,500 מקומות. והחלה לארח ב"היכל טופוליקה" המכיל 2,500 מקומות ישיבה. הליגה המונטנגרית: מקום שני: 2011, 2016, 2017 הגביע המונטנגרי: זכייה (1): 2004 גמר: 2010, 2016, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 מדיה וקבצים בנושא מורנר בר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורנר בר עמוד הקבוצה באתר יורובסקט
גביע הזהב 2011

גביע הזהב של CONCACAF ב-2011 נערך בין יוני ליולי 2011 בארצות הברית, והיה הטורניר ה-11 של גביע הזהב והמהדורה ה-20 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם ה-11 ברציפות בארצות הברית. משחק הגמר מדיה וקבצים בנושא גביע הזהב 2011 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע הזהב 2011
ריצ'רד קטלינג

ריצ'רד קטלינג (באנגלית: Richard Charles Catling) ‏ (22 באוגוסט 1912 – 22 במרץ 2006) היה קצין משטרה קולוניאלי בריטי כסגן מפקד הבולשת הבריטית בארץ ישראל בשנותיו האחרונות של המנדט הבריטי, כראש המטה של מפקד המשטרה במלאיה וכמפקד משטרת קניה בשנים 1954-1964. ריצ'רד קטלינג נולד בסאפוק בבריטניה למשפחה של חקלאים וקצבים. הוא למד בבית ספר בבונגוי והחל לעבוד בתעשיית הטקסטיל. בינואר 1935 הוא נענה ביחד עם חבר למודעה שקראה להתנדב למשטרת המנדט. בשנת 1936 הוא הצטרף לענף הפוליטי במחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט (הבולשת) והתמודד בעיקר עם המרד הערבי הגדול. הוא התחיל את עבודתו בירושלים ובשנת 1938 עבר ליפו. ביולי 1939 הוא התמנה לקצין ובתחילת מלחמת העולם השנייה פיקד על משמרות החופים באזור חיפה. הוא שב במהרה לירושלים לתפקיד סגן מפקד המחלקה המיוחדת של הבולשת. בשנים 1945-1948 הוא היה סגן מפקד הבולשת. בשנת 1944 הוא נשלח בשליחות הבולשת לארצות הברית ובשנת 1946 יצא בשליחותה לאיטליה לחקור את פיצוץ השגרירות הבריטית ברומא על ידי אנשי האצ"ל. פעמיים הוא שהה בבניינים שהותקפו על ידי המחתרות, מרכז הבולשת בירושלים במרץ 1944 ומלון המלך דוד ביולי 1946, ובשתי הפעמים הוא לא נפגע. בתום המנדט הבריטי בארץ ישראל עבר קטלינג יחד עם מפקדו ויליאם ניקול גריי ומאות שוטרים של משטרת המנדט למאלאיה שנאבקה אז נגד ניסיון הפיכה של המפלגה הקומוניסטית המאלאית. הוא היה עוזר של מפקד המשטרה גריי ולאחר מכן ניתן לו פיקוד על אזור כפרי. בשנת 1952 קטלינג מונה למפקד המשטרה בסלנגור. על התקופה במאלאיה הוא כתב שהקושי העיקרי שלהם היה העדר ידע בשפות מלאית וסינית. בשנת 1952 הוא חזר לאנגליה כדי להנשא. ב-1 ביולי 1954 הוא מונה לסגן שני למפקד משטרת קניה ועם התפטרותו של המפקד בסוף שנת 1954 הוא זכה לתפקיד. ב-1959 הועלו נגדו האשמות, אותן הכחיש, שהוא הורה להפסיק חקירה של פרשה, בה נרצחו במכות 11 אסירים מתנועת מאו מאו על ידי שוטרים. האשמות אלו לא מנעו ממנו להמשיך בתפקידו. לאחר שקניה קבלה עצמאות הוא המשיך במשך זמן מה לכהן כמפקד המשטרה הקנייתית. לאחר שובו לאנגליה הוא כיהן כיועץ בטיחות לחברת גותרי בשנים 1965-1988 והיה יועץ לממלכת ירדן בשנים 1971-1975. Sir Richard Catling, The Times, April 12, 2005 תמונתו (האיש משמאל)(הקישור אינו פעיל) באתר משטרת קניה. מנחם מיכלסון, יד ימינו: הביוגרפיה של יחיאל קדישאי מזכירו ואיש סודו של מנחם בגין, הוצאת גפן, 2013. עמוד 68. עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. עמוד 142: "האיטלקים פתחו בגל מעצרים של אנשי האצ"ל, ובהם שרוליק אפשטיין. שרוליק הושם במעצר בתחנת המשטרה האיטלקית. הביון של הבריטים חקר במרץ מיהם המעורבים בפיצוץ, ואף שלח מהארץ את קצין הבולשת קטלינג." Leon Comber, Malaya's secret police 1945-60, Institute of Southeast Asian Studies, 2008, page 115 William Robert Foran, The Kenya Police, 1887-1960, R. Hale, 1962, page 213 עמוס גורדון, קטלינג, שהיה ראש הבולשת בא"י - מותקף בענין רצח העצורים בקניה, מעריב, 22 ביוני 1959
שטיינרנה רוזה

שטַיינֶרְנֶה רוֹזֶה (בגרמנית: Steinerne Rose, ורד אבן) הוא שמו של גוף סלעי בדרום-מזרח תורינגיה בגרמניה, אשר לאחר שעבר בליה ספרואידית, נראה כניצן של ורד. גאוטופ זה נחשב למונומנט טבעי ייחודי באירופה. שטיינרנה רוזה מצוי ברמה התורינגית-פרנקונית בתחומי רכס Thüringer Schiefergebirge, שתרגום שמו מגרמנית: הרי הלווחה של תורינגיה. ורד האבן מורכב מדיאבז – סלע תת-געשי המקביל בהרכבו לבזלת הגעשית ולגברו הפלוטוני, שהתגבש כדייק בסלעי הסביבה. מחדר זה נוצר בדבון לפני כ-350 מיליון שנים. לאחר שנחשף לבליה בצלית נשרו מפניו קליפות קונצנטריות שיצרו את ה"ניצן" הסלעי הנראה כיום. שטיינרנה רוזה נמצא כ-700 מטרים צפונית לרובע קלוסטר בעיירה סאלבורג-אברסדורף, אך אינו היחיד מסוגו. גוף סלעי נוסף, שהתגלה בשנת 1996 במהלך שיקום של מחשוף בצוק מתחת למצודה בעיירה רונבורג הסמוכה, היה נושא למחקר נרחב ותואר כ"ראש כרוב". גם גוף זה היה מורכב מדיאבז שחדר לסלעי הסביבה באמצע הדבון, לפני כ-400 מיליון שנים, וגם בו חלה בליה ספרואידית האחראית למראה הייחודי. ה"כרוב" של רונבורג התמוטט במהלך מפולת סלעים שהתרחשה בשנת 2010, אך באותו צוק קיימים גופים נוספים, קטנים יותר, וגם הם מתוארים כ"ראשי כרוב". גאולוגיה - מונחים בליה ספרואידית תורינגיה מדיה וקבצים בנושא שטיינרנה רוזה בוויקישיתוף שטיינרנה רוזה ואתרים גאולוגיים נוספים באתר המכון התורינגי לסביבה ולגאולוגיה שטיינרנה רוזה באתר טיולים גרמני(הקישור אינו פעיל) גאוטופ – מרכיב גאולוגי במערכת אקולוגית (ר' geotope בוויקימילון), וגם עבודת חקר גאולוגית שטיינרנה רוזה באתר תיירות מקומי דיאבז במילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה "כרוב אבן" הכרוב של רונבורג
מוחיטו

מוחיטו (בספרדית: Mojito) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מרום בהיר, קרח, ליים, נענע וסוכר חום. לפי המתכון הרשמי, יש לערבב 6 גבעולי נענע, 20 מ"ל מיץ ליים סחוט ו-2 כפיות סוכר בכוס הייבול, להוסיף מעט סודה ולמלא את הכוס בקוביות קרח. אחר כך יש להוסיף 45 מ"ל רום לבן, לסגור עם סודה, לערבב בעדינות ולקשט בנענע ובפרוסת ליים. מוחיטו הוא קוקטייל קובני קלאסי. למוחיטו יש גרסה קדומה מן המאה ה-16 במשקה הנקרא אל דראקו שהוכן לכבודו של פרנסיס דרייק ממשקה שנקרא אטפיה שהוא גלגולו הקודם של הרום של ימינו. קאיפיריניה מדיה וקבצים בנושא מוחיטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוחיטו מוחיטו - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) גיא גיסר‏, היי אייזיק, אפשר מוחיטו?, באתר וואלה, 9 ביולי 2003 MOJITO | International Bartenders Association, איגוד הברמנים הבינלאומי ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון סטוקטון

ג'ון יוסטון סטוקטון (באנגלית: John Houston Stockton; נולד ב-26 במרץ 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק כרכז במדי יוטה ג'אז מליגת ה-NBA במשך כל הקריירה המקצוענית שלו. סטוקטון, אשר נחשב לאחד מהרכזים הגדולים ביותר בתולדות המשחק, מחזיק בשיאי ה-NBA של כל הזמנים בקטגוריות האסיסטים והחטיפות בהפרש ניכר על פני כל שחקן אחר. סטוקטון נולד וגדל בספוקיין, וושינגטון. את קריירת הכדורסל שלו הוא החל באוניברסיטת גונזגה, שנמצאת בעיר הולדתו. הוא סיים את שנתו הראשונה שם עם ממוצע של 20.9 נקודות למשחק ב-57% מהשדה. בדראפט ה-NBA‏ 1984 נבחר סטוקטון במקום ה-16 על ידי קבוצת הכדורסל של יוטה ג'אז, אשר בה, כאמור, המשיך לשחק במשך כל הקריירה המקצוענית שלו. במהלך שנותיו ב-NBA קבע סטוקטון שיאים מרשימים ביותר. הוא סיים את הקריירה בממוצע דאבל-דאבל, עם 13.1 נקודות ו-10.5 אסיסטים למשחק כשהוא מחזיק בשיאי ה-NBA של כל הזמנים, הן במספר האסיסטים (15,806) והן במספר החטיפות (3,265). הוא מחזיק בשיא ה-NBA במשחקים רצופים במדי קבוצה אחת, ומדורג שלישי במספר המשחקים הכולל לשחקן בליגת ה-NBA, אחרי כרים עבדול-ג'באר ורוברט פאריש. במהלך כל הקריירה שלו ב-NBA הוא החמיץ 22 משחקים בלבד. סטוקטון השתתף בעשרה משחקי אולסטאר, כאשר במשחק האולסטאר שהתקיים בשנת 1993 בסולט לייק סיטי, יוטה, הוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק יחד עם חברו לקבוצה קארל מלון. סטוקטון שיחק במדי הנבחרת הלאומית של ארצות הברית במשחקים האולימפיים בשנים 1992 (כחלק מה"דרים טים") ו-1996, וזכה עמה במדליית הזהב בשתי הפעמים. בשנת 2014 בחר בו עיתון הארץ לשחקן הכדורסל הלבן החמישי הטוב ביותר אי פעם. סטוקטון נשוי לנאדה סטפוביץ' ויש להם שתי בנות וארבעה בנים. בנו דייוויד סטוקטון אף הוא כדורסלן, ששיחק ב-NBA ובאירופה ובמרץ 2018 חתם ביוטה ג'אז. פעמיים בחמישיית העונה הראשונה ב-1994 ו-1995. שש פעמים בחמישיית העונה השנייה מ-1987 עד 1990 ו-1992, 1993 ו-1996. שלוש פעמים בחמישיית העונה השלישית ב-1991, 1997 ו-1999. חמש פעמים בחמישיית ההגנה השנייה ב-1989, 1991, 1992, 1995 ו-1997. 10 הופעות במשחק האולסטאר מ-1989 עד 1997. פעם אחת MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA ב-1993. שתי מדליות זהב אולימפיות ב-1992 ו-1996. אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ב-1996. מקום ראשון בכל הזמנים באסיסטים (15,806) ובחטיפות (3,265). בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 1998/1999 50 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא ג'ון סטוקטון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA מאמר על סטוקטון ב"פרויקט האגדות" של מנחם לס באתר "הופס" אלעד זאבי, ג'ון סטוקטון: הנהג של הילדים, עוזר מאמן בקבוצת נשים, המוסר הגדול בכל הזמנים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2015 ג'ון סטוקטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) NBA & ABA Career Leaders and Records for Assists, באתר basketball-reference.com NBA & ABA Career Leaders and Records for Steals, באתר basketball-reference.com אלעד זאבי, השחקנים הלבנים הטובים בכל הזמנים, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2013
סקס על החוף

סקס על החוף (באנגלית: Sex On the Beach) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. לקוקטייל זה יש גרסאות רבות. לקוקטייל זה יש שתי גרסאות עיקריות: הגרסה המוכרת על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי היא: 40 מ"ל וודקה, 20 מ"ל שנאפס אפרסקים, 40 מ"ל מיץ תפוזים, 40 מ"ל מיץ חמוציות. את כל המרכיבים יש למזוג לכוס הייבול עם קרח, להוסיף סטירר וקשית ולקשט בפלח תפוז. הגרסה השנייה היא: 40 מ"ל וודקה, 20 מ"ל שנאפס אפרסקים, 20 מ"ל שנאפס תפוחים, מיץ חמוציות. את כל המרכיבים יש למזוג לכוס הייבול עם קרח כך שמיץ החמוציות נמזג אחרון, להוסיף סטירר וקשית ולקשט בפלח תפוז. וו וו מדיה וקבצים בנושא סקס על החוף (קוקטייל) בוויקישיתוף מתכון לסקס על החוף באתר איגוד הברמנים הבינלאומי IBA סרטון וידאו להכנת סקס על החוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איתמר הכהן

אִיתָמָר היה בנו הרביעי והאחרון של אהרן הכהן. לאחר מותם של אחיו נדב ואביהוא, שירת ככהן יחד עם אחיו אלעזר, והיה האחראי על עבודתם של הלוויים. במהלך מסעם של בני ישראל במדבר, הוא עמד בראש בני גרשון ומררי, נושאי אוהל המועד. משפחת עלי הכהן היא מצאצאיו. ערך מורחב – קבר איתמר בן אהרון הכהן על פי מסורת יהודית, נקבר איתמר ליד גבעת פינחס, דרומית לשכם. סמוך לגבעה נוסד היישוב איתמר המנציח את שמו. בשנים האחרונות נבנה על-גבי ציון הקבר מסגד המשמש את תושבי עוורתא. רבים פוקדים את הקבר ביום ההילולה של אביו אהרן שחל בא' באב, תחת אבטחת כוחות צבא. העדות הראשונה על מיקום הקבר נמסרה על ידי רבי יעקב השליח שביקר בארץ בסביבות שנת 1235 לספירת הנוצרים (למעלה מ-2,500 שנה אחרי זמן מותו המשוער של איתמר): וכפר עוורתא לשמאל העולה לירושלים, ושם קברו של איתמר הכהן והוא מקום נאה מאוד — אשתורי הפרחי כתב בספרו כפתור ופרח בראשית המאה ה-14 כי הגיע לעוורתא, אשר שם קבורים אלעזר ואיתמר ופינחס ושבעים הזקנים. בתחילת פרשת פקודי מציינת התורה שאיתמר היה אחראי על חלק מעבודת הלוים במשכן, ולאחר מכן בבית המקדש”אֵלֶּה פְקוּדֵי הַמִּשְׁכָּן מִשְׁכַּן הָעֵדֻת אֲשֶׁר פֻּקַּד עַל פִּי מֹשֶׁה עֲבֹדַת הַלְוִיִּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן” (ספר שמות, פרק ל"ח, פסוק כ"א). באחריותו הייתה משפחת גרשון מבני לוי, שתפקידה היה לשאת חלק מכלי המשכן במסעות בני ישראל במדבר:”זֹאת עֲבֹדַת מִשְׁפְּחֹת בְּנֵי הַגֵּרְשֻׁנִּי בְּאֹהֶל מוֹעֵד; וּמִשְׁמַרְתָּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן-אַהֲרֹן הַכֹּהֵן” (ספר במדבר, פרק ד', פסוק כ"ח). עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה הרב ישראל דנדרוביץ, בני אהרן הנותרים, בתוך: קובץ פעמי יעקב, גיליון סה-סו, כסלו תשס"ח, עמודים: קה - קי. על השם איתמר באתר עמותת עתים http://www.myesha.org.il/?CategoryID=162&ArticleID=2028 המקור: ספר כפתור ופרח, פרק י"א: גבולות הארץ, בהוצאת המכון ללימודי מצוות הארץ ע"ש הב"ר חיים קהן ז"ל, שעל ידי בית המדרש להלכה בהתיישבות, ירושלים, תשנ"ז, עמוד קי"ד.