laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קוקסי

מועדון כדורגל קוקסי (באלבנית: Futboll Klub Kukësi) הוא מועדון כדורגל, המשחק בעיר קוקס שבאלבניה. המועדון נוסד בשנת 1930. בשנת 1930 כשנוסד המועדון, שמו היה שוקרייה ספורטיב קוסובה. המועדון שיחק בטורנירים מקומיים באלבניה אך לא במסגרות ארציות עד שנת 1953. בשנה זו הצטרף לליגה הרביעית באלבניה ובפעם הראשונה שיחק במסגרת ארצית. בשנת 1958 המועדון שינה את שמו למועדון ספורט פרפרימי. המועדון שיחק בליגה הרביעית עד שנת 1967. בשנת 1967 עלה מהליגה הרביעית לליגה השלישית באלבניה. המועדון שיחק בליגה השלישית באלבניה עד שנת 1977. בשנת 1977 עלה מהליגה השלישית לליגה השנייה באלבניה. המועדון שיחק בליגה השנייה תקופה קצרה וירד לליגה השלישית. בשנת 1982 עלה שוב מהליגה השלישית לליגה השנייה באלבניה. המועדון שיחק בליגה השנייה עד עונת 2011/2012. בשנת 2010 המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל קוקסי. בסוף עונת 2011/2012 עלה מהליגה השנייה בפעם הראשונה לליגת העל האלבנית. בעונתו הראשונה בליגת העל האלבנית סיים במקום השני והגיע לשלב חצי גמר הגביע האלבני. בעונת 2013/2014 המועדון שיחק בפעם הראשונה במפעלים האירופאים. בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית ניצח את קבוצת פלורה טאלין. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת סראייבו. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצח את קבוצת מטאלורג דונצק. בשלב הפלייאוף הפסיד לקבוצת טרבזונספור והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע האלבני, סיים את הליגה במקום השני והעפיל לליגה האירופית. בעונת 2014/2015 שיחק בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע האלבני, סיים את הליגה במקום השני והעפיל לליגה האירופית. בעונת 2015/2016 שיחק בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת טורפדו זודינו. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת מלדוסט פודגוריצה ממונטנגרו. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת לגיה ורשה והודח מהטורניר. באותה השיגה את התואר הראשון בתולדותיה כאשר זכתה בגביע לאחר ניצחון בפנדלים על לאצ'י. בעונת 2016/2017 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות. בעונת 2023/2024 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. אליפות: זכייה (1): 2017 הגביע האלבני: זכייה (2): 2015/2016, 2018/2019 גמר (2): 2013/2014, 2014/2015 הסופר קאפ האלבני: זכייה (1): 2016 מדיה וקבצים בנושא קוקסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוקסי (באלבנית) קוקסי, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
ברנרד ון ליר

ברנרד ון ליר (בהולנדית: Bernard van Leer;‏ 27 בדצמבר 1883, אמרספורט – 6 בינואר 1958, האג) היה תעשיין ופילנתרופ יהודי הולנדי. ברנרד נולד לסוחר יהודי בשם וילם ון ליר (Willem van Leer) וקאטו קלר (Cato Kalker). אחותו הייתה המשוררת סופי ון ליר, שהמירה דתה לקתוליות. בשנת 1915 נישא לפולי רובנס (Polly Rubens) והחל את דרכו העסקית. בשנת 1918 המציא שיטה חדשה לסגירה ואטימה של חביות שמן ונפט. על בסיס ההמצאה הקים בשנת 1919 חברה בשם Royal Packaging Industries Van Leer שהצליחה מאוד לאחר שיתוף פעולה עם חברה Bataafse Petroleum Maatschappij (לימים של) בשנת 1929, וצברה הון רב. ברנרד היה חובב קרקס וסוסים. בשנת 1935 הקים עם חברים ובני משפחה קרקס חובבני נודד בשם Kavaljos המבוסס בעיקר על סוסים מאולפים והוא בעצמו אף הופיע בו למרות גילו המתקדם יחסית. רווחי הקרקס היו מיועדים לצדקה. לאחר הכיבוש הנאצי הבין ון ליר שכדאי לו לעזוב ולמכור את עסקיו גם מתחת למחיר השוק לפני שיופקעו בידי הגרמנים, וכך עשה. ביוני 1941 הוא הורשה לעזוב עם מספר בני משפחה, ואיתו כל הקרקס. לאחר חודש הגיעה ספינתם לניו יורק. ון-ליר טייל עם הקרקס בארצות הברית ואף הופיע עם הסוסים באולם רדיו סיטי מיוזיק הול הנודע. לאחר זמן קצר נאלץ לנטוש את הקרקס, מאחר שממשלת הולנד הגולה היושבת בלונדון הקפיאה את נכסיו, בחשד לשיתוף פעולה עם הנאצים. גם לאחר חזרתו להולנד לאחר המלחמה נאלץ להילחם על שמו הטוב ורק בינואר 1948 נוקה שמו סופית. ון ליר החליט להפנות את מאמציו וחלק ניכר מהונו למטרות צדקה. בשנת 1949 הוא הקים את Bernard van Leer Foundation, קרן שמימנה טיפול בילדים, מטרה לה הקדיש את שארית חייו. ברנרד נפטר בשנת 1958 וביקש להעלות את עצמותיו לירושלים. בנו של ברנרד, אוסקר (Oscar), מיקד את הקרן שהקים אביו בתמיכה במימון מחקרים ושיתוף ידע אודות התפתחות הילד. הוא החל את הקשר הישראלי של הקרן. בין היתר הוקמה חברת השקעות שתפקידה למנף את הקרן הפילנתרופית באמצעות השקעות בחברות עם פעילות משמעותית בישראל. ההשקעות הראשונות היו בחברות טכנולוגיות שיצאו מהמרכז למחקר גרעיני - שורק וממכון ויצמן. בנוסף, היה בין מייסדי חברת אל-אופ, שלא דרך הקרן. בנו השני של ברנרד, וים (Wim), ייסד פעילות של תרבות יהודית אינטלקטואלית בארץ. וים היה טייס מתנדב במח"ל (מתנדבי חוץ לארץ), חובב קולנוע ולימים מנהל חברת "כימאוויר", התחתן בשנת 1952 עם ליה ון ליר (מייסדת ומנהלת סינמטק ירושלים). לאחר החתונה הזוג עבר לחיפה, ושם נולד לראשונה הרעיון להקים בארץ מועדוני סרט כמו מועדון הסרט הטוב. במסגרת הפעילות הפילנתרופית של משפחת ון ליר נתמכים קרן ון ליר הבינלאומית (הממוקמת בעיר האג שהולנד), ובישראל: מכון ון ליר בירושלים וסינמטק ירושלים. מדיה וקבצים בנושא ברנרד ון ליר בוויקישיתוף Bernard van Leer Foundation מכון ון ליר הירושלמי: 54 אלף שקל בחודש לראש המכון, באתר גלובס, 14 במרץ 2013
פיליון

פיליון (ביוונית: Πήλιο) הוא אזור הררי בחבל מגנסיה שבדרום-מזרח מחוז תסליה במרכז יוון, כ-350 קילומטרים צפונית לבירה אתונה, היוצר מעין חצי אי בין הים האגאי למפרץ פגסטיק. הכניסה לפיליון עוברת דרך עיר הנמל הגדולה וולוס. האזור כולל יערות המורכבים בעיקר מעצי אלון, אדר (מייפל) וערמון, ומצוקים הנופלים בחדות אל תוך הים. בשיאו, מגיע גובה ההרים באזור ל-1610 מטר. יערות פיליון נפגעו מהשריפה הגדולה שהתחוללה באזור בשנת 2007, אך מאז השתקמו. על פי המיתולוגיה היוונית הרי פיליון היו משכנם של הקנטאורים, יצורים בעלי פלג גוף עליון של אדם ופלג גוף תחתון של סוס, ובראשם הקנטאור כיירון. רוב הכפרים בהר פיליון נוסדו בסביבות המאה ה-13 על ידי יוונים שנמלטו מהשלטון הטורקי הכובש אשר גבה מהם מיסים כבדים. האזור נכבש על ידי היוונים מהטורקים ב-1881 בסיוע בריטי, אך נותר מבודד למדי עד שנות ה-50, רק אז חוברו הכפרים בפיליון למערכת החשמל ונסללו כבישים ראויים למעבר מכוניות. בפיליון המודרנית 24 כפרים שעדיין שומרים על הבנייה המסורתית באזור המתבססת בעיקר על אבן, חימר וגגות צפחה. חצי האי פיליון נחשב לאחד האזורים היפים ביוון, ועל כן זוכה לתיירים רבים המגיעים לאזור בשל מסלולי הטיול הרגליים, הכפרים השלווים והחופים. בחורף יש במקום גם אתרי סקי. בין הכפרים הבולטים והמתוירים באזור ניתן למנות את צמד הכפרים מקרניציה (Makrinitsa) ופורטריה (Portaria), זגורה (Zagora), חורפטו (Horefto), צנגרדה (Tsagarada), מילייס (Milies) וויטסה (Vitsa)., הכבישים בפיליון הרריים, תלולים ומפותלים, ולכן על אף המרחק האווירי הקצר יחסית בין הכפרים, זמן הנסיעה הנדרש לעיתים ארוך יותר משנדמה. בפיליון אין מלונות גדולים אלא בעיקר אכסניות קטנות ומשפחתיות הקרויות Domatia. בקרבת חופי פיליון נמצאים מספר איים קטנים אליהם ניתן להגיע בהפלגה קצרה: סקיאטוס, סקופלוס ואלוניסוס. המשקה החריף נפוץ בפיליון אינו האוזו המוכר אלא גרסה מעט שונה שלו הנקראת ציפורו (Tziporo). מדיה וקבצים בנושא פיליון בוויקישיתוף זמיר סיון, חצי האי פיליון, אתר מלא בעברית יניב דוידסון, עכבר העיר אונליין, לגלות מחדש את יוון: ביקור בחצי האי פיליון, באתר הארץ, 5 במרץ 2013 למטייל, חצי האי פיליון - חצי אי של יופי שרית סרדס־טרוטינו, החיים הטובים בפיליון, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2017 רויטל חורש, ‏ארץ הפלאות המיתולוגית: ביקור קסום בחצי האי פיליון, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2018 Discover Pelio (באנגלית) (ארכיון) פיליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פיתוח מונחה התנהגות

פיתוח מונחה התנהגות (או BDD), הוא מונח שבא לתאר מתודולוגיה בהנדסת תוכנה. המונח פיתוח מונחה התנהגות פורסם לראשונה במאמרו של דן נורת' שפורסם בשנת 2006. דן כמרצה למתודולוגיות תוכנה מסוג XP ו־TDD שהחלו להתפשט בקרב המפתחים באותם ימים, ניסה למצוא דרכים שבהם יוכל ללמד מתודולוגיית TDD (פיתוח מונחה-בדיקות) בצורה אינטואיטיבית יותר. הרעיון, שלא כמו ב-פיתוח מונחה-בדיקות (TDD), בא לתאר אופן של בקרת איכות, לדוגמה: כאשר מתכנת כותב תוכנה ב-TDD, לפי הקווים המנחים הקלאסיים, הוא יצטרך לכתוב מבחן, אשר ייכשל בכוונה, ב־unit test שיבדוק מקרים מסוימים. לאחר שסיים לכתוב את המבחן, הוא יתחיל לכתוב את התוכנה עצמה אשר בסופו של דבר תעבור את מבחן בקרת האיכות. ב-BDD הרעיון הוא פשוט עוד יותר: קודם המתכנת כותב את התוכנית ולאחר מכן כותב את המבחן. המבחן עצמו לא כתוב בקודים כמו unit test אלא מתאר סיפור: כאשר משתמש מתחבר כבעל תפקיד X ואני לוחץ על Y אז אני צריך לראות Z. הדבר בא לפשט את תהליך בקרת האיכות בכמה מקרים: אין צורך להתעסק עם קוד מכונה שלפעמים הופך ללא קריא. מבחני בקרת האיכות הופכים להיות ברורים הרבה יותר כאשר אלו משפטים בשפת בן אדם. מנהלי פרויקטים, או כל אדם אשר אינו מבין תכנות, יכולים לכתוב מבחני איכות על סמך אוסף של משפטים מוגדרים מראש
שמואל די אבילה

רבי שמואל די אבילה (נולד ב-1688) היה רב ודיין במרוקו בן המאה ה-17, מחבר הספרים אזן שמואל, כתר תורה ומעיל שמואל. רבי שמואל היה גם גיסו של רבי חיים בן עטר. רבי שמואל די אבילה, בנו של הרב משה, נולד בשנת 1688 בעיר מקנס שבמרוקו, שם למד תורה אצל רבו המובהק הרב יוסף בן בהתית. בשנת 1705, כשהיה בן שבע-עשרה, נישא לנכדתו של רבי חיים בן עטר הזקן, אחותו של רבי חיים בן עטר בעל פירוש "אור החיים" על התורה, האחרון כתב על סבו בהקדמת ספרו חפץ ה': ושבח לאל שם קנה לו תלמיד הגון אשר למדו חכמה, וזכה בו בזה ובבא, ה"ה ידיד נפשי אחי וראש החכם השלם, שארי, הרב המחבר ספר אזן שמואל וספר כתר תורה לאחר נישואי רבי שמואל עם רעייתו, עברו הם ובני משפחתם לדור בבירת מרוקו – רבאט, יש להעריך שסיבת מעברם הייתה מפני כובד היטלי המס שהוטלו על הציבור ובפרט על האוכלוסייה האמידה, שעליה נמנית גם משפחת די-אבילה. ב-30 במרץ 1714 ערב פסח, נולד בנם היחיד של הרב שמואל ורעייתו, הרב אליעזר די אבילה. רבי אליעזר גדל ולמד תורה מפי אביו ומפי דודו בעל החיבור "אור החיים". רבי שמואל פרסם במהלך חייו שני ספרים: אזן שמואל – ספר דרשות על פסוקים ומאמרי חז"ל, מחולק לשלושה פרקים: פרק א' עוסק בענייני התפילה, פרק ב' עוסק בענייני השבת וקדושתה, פרק ג' עוסק בחיי העולם הבא. הספר נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת 1715. הספר בן 144 עמודים, כאשר בתחילת הספר מובאות ההסכמות של הרבנים יהודה בן עטר, אברהם אבן דנאן ויעקב אבן צור (שלושת דייני ביה"ד בפאס). כתר תורה – חיבור העוסק כולו בפטור תלמידי חכמים מתשלומי מס ומנומק ממקורות רבים מספרות חז"ל, ראשונים ואחרונים. הספר נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת 1725. הספר בן 179 עמודים, כאשר בתחילת הספר מובאות הסכמות מפי הרבנים שמואל אאילייון מאמסטרדם, משה בן עטר מאגאדיר, שלמה הכהן אלכלאץ ושמואל קארו מסאלי, יהודה בן עטר ויעקב אבן צור. לחיבור הנ"ל הוצמד בסופו קובץ הגהותיו של די אבילה על מסכת נזיר. מלבד שני ספרים אלו, ידוע כי רבי שמואל כתב ספר נוסף הנקרא "מעיל שמואל" המצוי עדיין בכתב יד. יש להבחין בין רבי שמואל זה (הראשון) לבין רבי שמואל די אבילה השני, שהיה נינו. רבי שמואל די אבילה השני הוא מחבר הספר "עוז והדר" המודפס בסוף ספר "תוקפו של יוסף" של הרב יוסף אלמליח. שמעון ואנונו, אנציקלופדיה ארזי הלבנון, ירושלים, תשס"ו, עמ' 1572. רבי יעקב משה טולידנו, נר המערב, ירושלים, תש"ע, עמ' רז-רח. רבי יוסף בן נאים, מלכי רבנן, ירושלים, תרצ"א, בערכו עמ' צד. רבי דוד עובדיה, פאס וחכמיה חלק א', ירושלים, תשל"ט, עמ' 235. ספרו: כתר תורה, באתר HebrewBooks ספרו: אזן שמואל, באתר HebrewBooks שמואל די אבילה, באתר "החכם היומי"
טום טאלי

תומאס קיין טאלי (באנגלית: Thomas Kane Tully;‏ 21 באוגוסט 1908 - 27 באפריל 1982) היה שחקן קולנוע אמריקאי אשר היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1954 על תפקידו בסרט "המרד על הקיין". טאלי נולד בעיר דורנגו שבדרום מערב קולרדו, שירת בצי האמריקאי ועבד בצעירותו ככתב בעיתון ה"דנבר פוסט" לפני שנכנס לתחום המשחק. החל את דרכו כשחקן על במות תיאטרון לפני שבתחילת שנות ה-40 ערך את הופעתיו הראשונות בהוליווד לצידה ג'ינג'ר רוג'רס בסרט "אני אפגוש אותך" של הבמאי ויליאם דייטרל ובסרטים "יעד טוקיו", "מרדף בצפון" של ראול וולש, "דם על הירח" של רוברט וייז, ו"ליידי באגם" בבימויו ובכיכובו של רוברט מונטגומרי. ב-1950 שיחק בדרמה של אוטו פרמינגר בתפקיד נהג המונית ג'יגס אביה של מורגן טיילור והחל את תפקידו בתור המפקח גראב בסדרת הדרמה המשטרתית של ויליאם אשר ודון סיגל "מסדר זיהוי". ב-1954 הועמד טאלי לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה של אדוארד דמיטריק "המרד על הקיין" בתפקיד לוטננט קומנדר ויליאם דה- פריס מפקד "אניית קיין" בתחילת הסרט. את תפקידו המוערך האחרון עשה טאלי במותחן הפשע של דון סיגל "מצוד" לצידו של קלינט איסטווד בתור בשריף מק'ראה. טאלי נישא פעמיים במהלך חייו לפרנסיס מק'יו במשך 15 שנים עד למותה ולאידה ג'ונסון במשך 28 שנים עד למותו של טאלי. טאלי נפטר ב-27 באפריל 1982 ממחלת הסרטן בניו פורט ביץ' שבקליפורניה. על שמו של טאלי כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. יעד טוקיו (1943) מרדף בצפון (1943) אני אפגוש אותך (1944) הוירג'נאי (1946) ליידי באגם (1947) דם על הירח (1948) סקודה הו קודה היי (1948) כלת יוני (1948) כאשר המדרכה נגמרת (1950) טומהוק (1951) נקודת מפנה (1952) המרד על הקיין (1954) חייל העתיד (1955) אהביני או עזביני (1955) נקודת מפנה (1952) פרדריק הצפוני (1958) השאפתנים (1964) מצוד (1968) צ'ארלי וואריק (1971) מדיה וקבצים בנושא טום טאלי בוויקישיתוף טום טאלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום טאלי, באתר AllMovie (באנגלית) טום טאלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טום טאלי, באתר Discogs (באנגלית) טום טאלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גרפונקל

גרפונקל הוא שם משפחה יהודי, (ביידיש: גאָרפֿינקל) שמקורו במילה הגרמנית Karfunkel. פירוש המילה הוא הצורה הארכאית של אבן יקרה אדומה. האם התכוונתם ל... ארט גרפונקל – זמר, פזמונאי ומשורר יהודי-אמריקאי וחבר בצמד המוזיקלי "סיימון וגרפונקל". לייב גרפונקל – עורך דין, מנהיג ציוני ועסקן ציבור בליטא. צבי גרפונקל – פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ שבאוניברסיטה העברית ובנו של לייב גרפונקל. ראו גם: גורפינקל גרפינקל
ירוחם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ירוחם – מועצה מקומית במחוז הדרום בישראל ישיבת ההסדר ירוחם – ישיבת הסדר בירוחם הישיבה הגדולה בירוחם – ישיבה חרדית, נוסדה בידי הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי פארק ירוחם – יער קק"ל בסמוך לירוחם אישים שנודעו בשם הפרטי ירוחם: רבנו ירוחם בן משולם – רב ופוסק מגדולי הראשונים רבי ירוחם ממיר – מבעלי המוסר אישים ששם משפחתם ירוחם: איילת ירוחם – קצינת משטרה ישראלית עמיר ירוחם – זמר ישראלי אחר: אירוס ירוחם – סוג של פרח
שיער שחור

שיער שחור הוא השיער בעל הצבע הכהה ביותר והנפוץ ביותר, אצל רוב בני אדם. למעשה, זהו צבע השיער של כל האוכלוסיות הילידיות, שאינן צפון אירופאיות או מרכז אירופאיות. אצל יונקים רבים אחרים, מלבד האדם, צבע שיער זה קיים גם כן ואצל חלקם גם שכיח. השיער השחור הוא תכונה דומיננטית מבחינה גנטית (אצל כל היונקים). באדם, שיער שחור מכיל כמות גבוהה של הפיגמנט אומלנין (בלעז: Eumelanin, סוג של מלנין). שיער שחור יכול להופיע במגוון מרקמים, לדוגמה חלק או מתולתל. הוא יכול להופיע אצל אנשים בעלי צבעי עור ועיניים מגוונים. צביעה מלאכותית של שיער לשחור, מקובלת מסיבות של טעם אישי או אצל מי שמנסה להסתיר שיער שיבה. ישנם גוונים מעט שונים של צבע מלאכותי שחור, אך בניגוד לאנשים שעוסקים בשיער באופן מקצועי (כדוגמת ספרים), מרבית האנשים אינם מבחינים בהבדלים קלים אלה. שחור סיני הוא גוון שחור ביותר עם ברק כחול שמנסה לחקות את גוון השיער הייחודי למזרח הרחוק. בהלכה, גבר הצובע שיער לבן לשחור לשם התייפות (כמו גם גבר המלקט שיער לבן מתוך שערותיו השחורות) עובר על האיסור "לא ילבש גבר שמלת אשה" (דברים, כ"ב, ה'). בשיר האהבה התנכ"י מופיע השיער השחור כמרכיב ביופי הגברי. הרעיה מתארת לחברותיה את יופיו של דודה-אהובה כשהיא אומרת בין השאר "קוצותיו תלתלים שחורות כעורב" (שיר השירים, ה', י"א). במקרא שיער שחור מופיע כאינדיקציה לטהרת נגעי ראש וזקן המכונים נתקים. "ואם בעיניו עמד הנתק ושיער שחור צמח בו, נרפא הנתק טהור הוא" (ויקרא, י"ג, ל"ז). מהמשנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה י"ב: "הוי קל לראש ונוח לתשחרת", ובהמאירי המוקד כא' נאמר: "מיטב תשחרתי הזוהרת". על פי אבן שושן, מילה זו סתומה במקורות, ומקורה משוער בלבד. בהקשרים אלה, המשמעות הרווחת מקורה ב"שחור" או ב"שַחַר". כך למשל "בן תשחורת" משמעותו בחור צעיר, ששיערו עדיין שחור וטרם הלבין. בתת-התרבות הגותית שיער שחור נחשב למאפיין רצוי עקב הסמליות של הצבע השחור. נערות גותיות רבות צובעות את שיערן לשחור או ג'ינג'י. ציור של אישה בעלת שיער שחור גבר עם שיער שחור חתול שחור פרווה http://www.blinn.edu/socialscience/ldthomas/feldman/handouts/0203hand.htm טבלת אללים דומיננטיים ורצסיביים. שימו לב שהטבלה אינה ייחודית לאדם בלבד תורתו של מנדל ותורשת האדם, מט"ח S. Ito, K. Wakamatsu, Diversity of human hair pigmentation as studied by chemical analysis of eumelanin and pheomelanin, Journal of the European Academy of Dermatology and Venereology: JEADV 25, 2011-12, עמ' 1369–1380 doi: 10.1111/j.1468-3083.2011.04278.x Herbatint™ Natural Hair Colour Chart
סנואו

סנואו (Snow) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו שלג. האם התכוונתם ל... אריק סנואו – כדורסלן אמריקאי בריטני סנואו – שחקנית וזמרת אמריקאית צ'ארלס פרסי סנואו – פיזיקאי וסופר אנגלי אינפי סנואו – זמרת מטאל ישראלית סנואו (מוזיקאי) (אנ') – זמר קנדי ג'ון סנואו (רופא) – רופא ג'ון סנואו – דמות גיבור מספרי שיר של אש ושל קרח וסדרת הטלוויזיה משחקי הכס ג'ון ויליאם סנו – פוליטיקאי אמריקאי סנו SNOW
אדריאן דאנטלי

אדריאן דלאנו דאנטלי (באנגלית: Adrian Delano Dantley; נולד ב-28 בפברואר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA כ-15 עונות. דאנטלי היה קלעי מצטיין שהיה פעמיים למלך הסלים של ה-NBA, נבחר שש פעמים למשחק האולסטאר ופעמיים לחמישיית העונה השנייה. בשנת 2008 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. דאנטלי שיחק בתיכון הנוצרי דה מאת'ה בהייסטביל, מרילנד, שם שיחק תחת המאמן מורגן ווטן. דאנטלי שיחק כפורוורד באוניברסיטת נוטרדאם, בין השנים 1973–1976. הוא מדורג שני בטבלת קלעי כל הזמנים של האוניברסיטה עם 2223 נקודות ומחזיק את שיא האוניברסיטה בקליעות עונשין שנקלעו (615) ובזריקות עונשין שנזרקו (769). כשחקן שנה ראשונה מילא תפקיד חשוב באחד ממשחקי המכללות הגדולים ביותר בהיסטוריה ב-1974, כאשר רצף הניצחונות של קבוצתו נגד UCLA ברואינס שבה כיכב ביל וולטון, שעמד על 88 ניצחונות, נקטע. דאנטלי הוביל את קבוצתו בנקודות ובריבאונדים בשנת 1974-75 (30.4 נקודות למשחק, 10.2 ריבאונדים למשחק) ובעונת 1975-76 (28.6 נקודות, 10.1 ריבאונדים). הוא גם הוביל בנקודות את נבחרת ארצות הברית בכדורסל שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת מונטריאול שהתקיימה בשנת 1976. דאנטלי נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 1976 על ידי הבופאלו ברייבס, ולאחר עונת הרוקי שלו הפך לשחקן השלישי בחמש שנים שזוכה ברוקי השנה ב-NBA עבור הברייבס, ביחד עם בוב מקאדו וארני דיג'רג'ריו. לפני תחילת העונה הבאה ברייבס העבירו את דאנטלי לאינדיאנה פייסרס. לאחר 23 משחקים בפייסרס, דאנטלי הועבר ללוס אנג'לס לייקרס, הוא שיחק בלייקרס עד תום העונה וגם בעונה הבאה ואז הוא הועבר ליוטה ג'אז. דאנטלי הסתדר טוב ביוטה, פעמיים היה מלך הסלים של ה-NBA, ב-1981 ו-1984. מ-1981 עד 1984 ממוצעיו היו 30 נקודות כל עונה, אף על פי שב-1983 הוא הפסיד 60 משחקים. בשבע שנים עם הג'אז, דאנטלי נבחר 6 פעמים למשחק האולסטאר ופעמיים לחמישיית העונה השנייה. לאחר עונת 1986 הועבר דאנטלי לדטרויט פיסטונס. גם לאחר המעבר נשאר דאנטלי סקורר טוב, אך הוא קלע פחות נקודות מכיוון שהוא היה צריך לחלוק את זריקותיו עם אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס, ביל למביר וויני ג'ונסון, שכל אלה עם ממוצעים של מעל 10 נקודות למשחק. באמצע עונת 1989 הועבר דאנטלי לדאלאס מאבריקס בתמורה למארק אגוויר. דאנטלי שיחק עונה שלמה בדאלאס ואת העונה הבאה הוא חילק בן המאבריקס והמילווקי באקס. דאנטלי סיים את הקריירה שלו עם ממוצע של 24.3 נקודות למשחק ב-54% מהשדה. הוא מקום 16 בהיסטוריה של ה-NBA באחוזים מהשדה. בנוסף, הוביל דאנטלי את ה-NBA במספר זריקות העונשין שנקלעו במשך 6 עונות, והוא מדורג 6 בכל הזמנים בזה. הוא חולק את השיא של הכי הרבה קליעות עונשין במשחק אחד עם וילט צ'מברלין, השיא עומד על 28. יוטה הוציאו לגמלאות את מספרו של דאנטלי (חולצה מספר 4) ב-11 באפריל 2007. ב-7 באפריל 2008 נכנס דאנטלי להיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית', 16 שנים לאחר שפרש. מאוחר יותר, עבד דאנטלי כעוזר מאמן בדנוור נאגטס במשך 8 עונות, במהלך עונת 2009-10 הוא שימש כמאמן ראשי לאחר שג'ורג' קארל, מאמן הנאגטס נלחם בסרטן. מדיה וקבצים בנושא אדריאן דאנטלי בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות אדריאן דאנטלי (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר ה-NBA
ויולטה יאקובה

ויולטה יאקובה (בבולגרית: Виолета Якова, במקורות בעברית גם: ויולטה יעקבה;‏ 2 ביוני 1923, דופניצה, ממלכת בולגריה – 18 ביוני 1944, ראדומיר, ממלכת בולגריה) הייתה פרטיזנית יהודייה, חברת המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. יאקובה, שכינויה המחתרתי היה "איוואנקה", השתתפה במספר מבצעי התנקשות באנשי צבא בולגרים וגרמנים ובכללם ההתנקשות במפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב ובפטרונו הגנרל חריסטו לוקוב. היא נרדפה על ידי כוחות הביטחון הבולגריים, וביוני 1944 נפצעה במהלך חילופי אש עם המשטרה בעיר ראדומיר, נלכדה ועונתה למוות. ויולטה יאקובה נולדה בדופניצה למשפחה קשת יום. המצב הכלכלי הקשה ששרר בבולגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוביל משפחות יהודיות רבות להגר מיישובים קטנים יחסית לריכוזי אוכלוסין, ובנסיבות אלו היגרה גם משפחתה של יאקובה לבירה סופיה. ויולטה למדה תפירה והועסקה כשוליית חייט. ב-1939 הצטרפה לארגון הנוער של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1942, לאחר הצטרפות בולגריה למדינות הציר מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי הצטרפה ויולטה יאקובה למחתרת. נחשבה ללוחמת נועזת והשתתפה במבצעי התנקשות בלב סופיה, ובכללם ההתנקשות בגנרל חריסטו לוקוב ובמפקד המשטרה הקולונל אטאנאס פאנטב. שמה יצא למרחוק, והיא הפכה למבוקשת על ידי כוחות הביטחון הבולגריים. בראשית מרץ 1944 הגיע מידע מודיעיני למשטרה הבולגרית בדבר הימצאה בעיר ראדומיר, והמשטרה החלה לנהל מצוד אחריה. ביוני היא אותרה ונלכדה לאחר קרב יריות עם המשטרה הבולגרית, שבמהלכו נפגעה. יאקובה עונתה למוות על ידי המשטרה הבולגרית. תעוזתה בקרב ונסיבות מותה הפכו את יאקובה לאחד מסמלי המאבק במשטר הפרו-פאשיסטי בבולגריה, ובתקופת השלטון הקומוניסטי הואדר שמה. היא הוכרזה גיבורה לאומית של בולגריה. ב-1970 הופק בבולגריה סרט קולנוע בשם "המלאכים השחורים", שעסק בהתנקשות בקולונל אטאנאס פאנטב, ובו גולמה דמותה של יאקובה וצוין חלקה. בעיר ראדומיר הוקמה אנדרטה לזכרה. מדיה וקבצים בנושא ויולטה יאקובה בוויקישיתוף ברכה אברמוב, יהודי בולגריה במאבק בכיבוש הנאצי, בתוך: "משואה" קובץ שנתי יז', 1989, עמודים 148–151, באתר מכון משואה, אוחזר ב-14 ביולי 2013. ויולטה יאקובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Donald M. McKale, ‏ Hitler's Shadow War: The Holocaust and World War II, מרילנד, ארצות הברית, 2002, אוחזר ב-14 ביולי 2013. המרי היהודי בשנות השואה: בארצות אירופה האחרות, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית, אוחזר ב-14 ביולי 2013.
אלקס

האם התכוונתם ל... אלחנן אלקס – דוקטור לרפואה, פעיל ציוני ויו"ר האלטסטנראט בגטו קובנה. יואל אלקס – פרופסור, רופא, מדען בעל מוניטין בינלאומי בפרמקולוגיה, בפסיכיאטריה ובפסיכופרמקולוגיה (אנ'). בנו של ד"ר אלחנן אלקס. אלק אלכס
חולין

צורת ריבוי של "חול", ראו חול (פירושונים) האם התכוונתם ל... מסכת חולין – מסכת מסדר קודשים חולין (הלכה) – מושג בהלכות תרומה, קדשים וטהרות פירות חולין – חולין ביחס לתרומות ומעשרות חולין בעזרה – איסור לשחוט בהמה שאינה קדושה בבית המקדש חולין על טהרת הקודש – מנהג חסידות בטומאה וטהרה שיחת חולין
נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל נשים

נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל נשים מייצגת את גינאה המשוונית בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של גינאה המשוונית. כיום נחשבת הנבחרת לאחת מנבחרות הנשים הטובות באפריקה, והישג השיא שלה הוא ההעפלה לגביע העולם שנערך בשנת 2011 בגרמניה. הדירוג הנוכחי של נבחרת גינאה המשוונית ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-82 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 50 נמדד לראשונה בספטמבר 2015, והדירוג הכי נמוך 119 נמדד לראשונה במרץ 2006. הנבחרת היא בעלת ניסיון מועט מאוד, ורק לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 היא החלה להשיג תוצאות משמעותיות בעולם הכדורגל. הטורניר הגדול הראשון של הנבחרת היה אליפות אפריקה שנערכה בשנת 2006 בניגריה. בטורניר עצמו, לא הצליחה הנבחרת לעבור את שלב הבתים, אך צברה ניסיון לקראת האליפויות הבאות. שנתיים לאחר מכן, אירחה גינאה המשוונית את אליפות היבשת, והצליחה לעמוד בציפיות הגבוהות. היא זכתה בטורניר אחרי ניצחון 1-2 בגמר על דרום אפריקה, ואילו שחקנית הנבחרת - ג'נובבה אנונמה, סיימה כמלכת השערים (6 שערים) וכשחקנית המצטיינת של הטורניר. בעקבות הזכייה, הפכה גינאה המשוונית לנבחרת השנייה בלבד (למעט ניגריה) שזוכה באליפות אפריקה. ב-15 בדצמבר 2010, זמן קצר לאחר שסיימה במקום השני באליפות אפריקה, אירע אסון לנבחרת. שחקנית ההגנה של הנבחרת, טקלייר בילה, נהרגה בתאונת דרכים בקמרון ביחד עם אחיה הגדול. היא הייתה אמורה להיות חלק מסגל הנבחרת שנסע לגביע העולם ב-2011. בעקבות הישגיה באליפות אפריקה ב-2010, העפילה גינאה המשוונית לגביע העולם שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה. בכך הייתה גינאה המשוונית לנבחרת האפריקאית השלישית (אחרי ניגריה וגאנה) שמעפילה למשחקי גביע העולם. בשלב הבתים של הטורניר, הפסידה הנבחרת בכל שלושת משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית. למרות זאת, ג'נובבה אנונמה - שכבשה את שני השערים היחידים של גינאה המשוונית בטורניר, נבחרה לקבוצת המצטיינות של האליפות, ובכך הייתה לשחקנית האפריקאית הראשונה שמגיעה להישג זה. שנה לאחר גביע העולם, אירחה גינאה המשוונית את אליפות אפריקה בפעם השנייה בתולדותיה. כמו ב-2008, גם הפעם זכתה הנבחרת בטורניר, לאחר ניצחון 0-4 בגמר על דרום אפריקה. ג'נובבה אנונמה סיימה גם הפעם כמלכת השערים של הטורניר, ואילו חברתה לנבחרת - גלוריה צ'ינאסה, סיימה כסגנית. ב-2016 העלתה חקירת פיפ"א שהנבחרת רשמה בצורה כוזבת ושיתפה במשחקים רשמיים מספר שחקניות. כתוצאה מכך, נאסרה השתתפות הנבחרת בגביע העולם 2019 ובאליפות אפריקה 2020. 1991 עד 1999 - לא נכנסה 2003 - לא העפילה 2007 - לא העפילה 2011 - שלב הבתים 2015 - לא העפילה 2019 - הושעתה 2023 - לא העפילה 1991 עד 1998 - לא נכנסה 2000 עד 2004 - לא העפילה 2006 - שלב הבתים 2008 - מקום ראשון 2010 - גמר 2012 - מקום ראשון 2014 עד 2016 - לא העפילה 2018 - שלב הבתים 2020 - הושעתה 2022 - לא העפילה דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל ממרץ 2006 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו באתר פיפ"א באתר התאחדות הכדורגל האפריקנית