laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלבזאור

בלבזאור (ביפנית: フシギダネ, "פוּשִׁיגִידָנֶה") הוא מין הפוקימון הראשון בזיכיון "פוקימון" בבעלות Game Freak ונינטנדו. הוא עוצב על ידי אצוקו נישידה, ושמו הוא שילוב בין המילים "Bulb" (פקעת) ו"דינוזאור". הוא הופיע לראשונה בצמד המשחקים פוקימון אדום וכחול כפוקימון התחלתי. מאוחר יותר, הופיע גם במשחקי ההמשך, משחקי ספין-אוף, סדרת האנימה, סרטים, סדרות מאנגה שונות ומגוון מוצרים. בלבזאור הוא פוקימון מסוג עשב ורעל. הוא הפוקימון הראשון שמופיע בפוקידע. לבלבזאור ארבע רגליים עם טפרים וכן פקעת על גבו. העור שלו ירוק עם כתמים ירוקים כהים, והעיניים שלו אדומות. לפי הפוקידע, בלבזאור, שמכונה גם "פוקימון הזרע", יכול לשרוד ימים שלמים אך ורק על אור שמש. בלבזאור עוצב על ידי אצוקו נישידה, בדרך של גזירה לאחור מהצורה הסופית שלו, וינאזור, וכן על ידי קן סוגימורי, חברו של יוצר זיכיון הפוקימון סטושי טג'ירי. הוא הופיע לראשונה במשחקים פוקימון אדום וירוק ("פוקימון אדום וכחול" מחוץ ליפן) כאחד הפוקימונים הראשונים שהשחקן יכול לבחור, לצד סקווירטל וצ'רמנדר. בלבזאור הופיע במספר משחקי פוקימון נוספים: הוא פוקימון התחלתי בפוקימון אדום אש וירוק עלה, החידושים של פוקימון אדום וירוק; בפוקימון לב זהב ונשמת כסף, לאחר הבסת 16 המכונים ורד, ניתן לבחור בו, לצד שאר הפוקימונים ההתחלתיים ממחוז קאנטו; הוא משמש גם כפוקימון התחלתי נוסף בפוקימון X ו-Y. בלבזאור הוא דמות מרכזית בסדרת האנימה, בתור אחד הפוקימונים הראשיים של אש קטצ'אם בעונה הראשונה, ואחד הפוקימונים של מיי (שהתפתח לוינאזור). הוא מופיע במספר סדרות מאנגה שונות, כגון "הרפתקאות פוקימון", שם הוא מן הפוקימונים הראשיים של רד. מדיה וקבצים בנושא בלבזאור בוויקישיתוף "Creator Profile: The Creators of Pikachu". Pokémon.com. The Pokémon Company International. Sugimori: "Bulbasaur, Charmander, and Squirtle were all designed by Ms. Nishida." ; Nishida: "I created the designs for Bulbasaur, Charmander, and Squirtle by working backward from their final forms. I wanted people to be surprised when it evolved into Charizard, so I designed the original Charmander in such a way that Charizard would be unimaginable."
טל גרנות-גולדשטיין

טל גרנות-גולדשטיין (נולדה ב-1977) היא מנכ"לית קבוצת HOT. טל גרנות-גולדשטיין נולדה ב-1977 בפתח תקווה. שירתה בחיל האוויר בחדר המבצעים בטייסת מסוקים. היא בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים מהמכללה למנהל. היא עבדה בחברת אינטרנט זהב כנציגת מכירות, ולאחר מכן ניהלה את חטיבת המכירות של החברה. בשנת 2005 התמנתה לסמנכ"לית משאבי אנוש בחברה והייתה שותפה להליך המיזוג בין החברות 012 סמייל ואינטרנט זהב. בשנת 2012 מונתה למנכ"לית חברת "אנטריפוינט מערכות" העוסקת בהקמה ותחזוקה של תשתיות מחשוב ארגוניות. במאי 2015 החלה את עבודתה ב-HOT כראש חטיבת הלקוחות ומשנה-למנכ"ל. בתפקיד זה ניהלה את מחלקות השיווק, שירות הלקוחות והמכירות, שהיו כפופות עד אז למנכ"ל אילן צחי. צחי התפטר מתפקידו באוגוסט 2015 וגרנות-גולדשטיין החליפה אותו. מינויה למנכ"לית עורר מורת רוח בקרב מספר סמנכ"לים בחברה, והם התפטרו מתפקידם. כאשר מונתה לתפקיד מנכ"לית החברה קיבלה גרנות-גולדשטיין משכורת נמוכה יותר מהמנכ"ל הקודם, מה שעורר ביקורת תקשורתית על אפליית נשים, אך לאחר ארבעה חודשים, בהם הובילה שינויים משמעותיים בחברה, הושווה שכרה לזה של קודמה בתפקיד. כמו כן קיבלה מענק שנתי, ובסך הכל משכורתה של גרנות-גולדשטיין בשנת 2016 הסתכמה ב-3.2 מיליון ש"ח. בספטמבר 2016 הובילה מהלך שבו חתמה החברה על הסכם שידור לתכני רשת HBO האמריקאית, בהם הסדרות "הסופרנוס", "הסמויה", "עמוק באדמה", "משחקי הכס" ו"וסטוורלד". בפברואר 2017 יזמה פתיחת מוקד שירות חדש באשדוד, אליו גויסו 150 עובדים חדשים. במרץ 2017 הכריזה על מותג טלוויזיה חדש בשם "Next" המספק חבילת תכנים לצפייה באמצעות מחשב, סמארטפון או טאבלט. בכתבת דיוקן ב"ידיעות אחרונות" ציינו מנהלי חברת HOT את הצמיחה בחברה במספר מדדים מאז כניסתה של גרנות-גולדשטיין לתפקיד, ואחד מהם אמר: "טל הצליחה לחולל מהפך מדהים. אני 25 שנה בעולם הטלקום ומעולם לא ראיתי דבר כזה - נעצרה נטישת הלקוחות, ההכנסות חזרו לצמוח, החברה פיתחה תכנים וסדרות חדשים, השיקה ממיר חדש ועוד. מהפך השירות שנעשה כאן עוד יילמד. במושגים עולמיים הוט היום היא סטארט-אפ קטן, אבל היא מאוד גדולה במושגים של מה שניתן ללמוד ממנה." גרנות-גולדשטיין נשואה ואם לשניים. היא מתגוררת ברמת השרון. הנשים המשפיעות 2016, באתר "פורבס ישראל", 31 ביולי 2016 ישראל וולמן, "נשים צריכות לדעת שאין תקרת זכוכית", באתר ynet, 23 בדצמבר 2016 גד פרץ, ‏טל גרנות-גולדשטיין: "הוט כיום בתקופה הכי טובה בעשור האחרון", באתר גלובס, 25 במאי 2017 נווית זומר, אודי עציון, כך שורדים את המשבר, באתר "ידיעות אחרונות", 7 באוגוסט 2020 טל גרנות-גולדשטיין, באתר כלכליסט נורית דברת, ‏מה קרה בהוט לאחר מינוי מנכ"לית בת 38?, באתר גלובס, 13 באפריל 2016 אמיתי זיו, HOT איבדה 13 אלף לקוחות טלוויזיה ב-2016, ההכנסות צמחו ב-2%, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2017 אלירן מלכי, מכה לפרטנר: HBO חתמה על הסכם עם HOT, באתר כלכליסט, 12 בספטמבר 2016 הוט מגייסת 150 נציגים למוקד שירות חדש באשדוד, באתר "ספונסר", ‏16 בפברואר 2017 אמיתי זיו, נלחמת בנטישה: HOT משיקה מוצר טלוויזיה אינטרנטי - בלי ממיר, חבילה מוזלת, באתר הארץ, 27 במרץ 2017 ישראל וולמן, "נשים צריכות לדעת שאין תקרת זכוכית", באתר ynet, 23 בדצמבר 2016 50 הנשים המשפיעות של ישראל 2021: טל גרנות־גולדשטיין, באתר גלובס, 1 במרץ 2021
השערת קטלן

השערת קטלן או משפט מיהילסקו הייתה השערה בתורת המספרים, שנקראת על שם המתמטיקאי אז'ן שרל קטלן (על אף שהועלתה שנים רבות לפני לידתו) ונותרה כבעיה פתוחה עד שהוכחה על ידי פרדה מיהילסקו בשנת 2002. ההשערה טוענת שאין זוג מספרים עוקבים (חוץ מ-8 ו-9) ששניהם חזקות בהן המעריך גדול או שווה 2. ההשערה הוכחה חלקית בשלבים במשך מאות שנים, כשאת השלב הראשון הוכיח המתמטיקאי היהודי הרלב"ג. הוא הוכיח שזהו זוג החזקות היחידות העוקבות שבבסיסן 2 ו-3. ההשערה הייתה בעיה פתוחה בתורת המספרים במשך שנים רבות, עד שהוכחה סופית על ידי המתמטיקאי הרומני פרדה מיהילסקו (Preda Mihăilescu) בשנת 2002. משערים שלכל מספר טבעי N, יש רק מספר סופי של זוג חזקות שלמות שהרווח ביניהם הוא N. ל N=1, יש רק פתרון 1 (החזקה הקטנה יותר היא 8) וזוהי השערת קטלן. דוגמאות לN-ים גדולים יותר: ל: N=2 יש רק פתרון אחד: 25. (כי 5 בריבוע + 2 = 3 בשלישית). ל: N=3 יש 2 פתרונות: 1, 125. ל: N=4 יש 3 פתרונות 4,32,121. מוכרים N-ים שלא מוכר עבורם שום פתרון או הוכח שלא קיים (כמו N=6, N=42). "תורת המספרים האלמנטרית", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2003 השערת קטלן, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה כהן (מנצח)

יהודה סומר כהן (נולד ב-13 באפריל 1954, ישראל) הוא מנצח, מעבד ומחנך ישראלי בתחום המוזיקה ומקים מערכות חינוכיות מוזיקליות . הוא מכהן כפרופסור חבר בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו, כמנהל ודקאן שלו. בית הספר זה קם על יסודות מכללת "הד" למוזיקה שהקים יהודה כהן ביהוד בשנת 1991 . כהן נודע, בין השאר, במחקרו על המוזיקה של דיוק אלינגטון כהן נולד ב-1954 בישראל . הוא בעל לימודי תעודה בניצוח מהאקדמיה למוזיקה בת"א, בעל תואר ראשון במוזיקה לקולנוע מברקלי בבוסטון. כמו כן למד ניצוח סימפוני ואופראי ב- Boston Conservatory והשלים תואר שני בניצוח באוניברסיטה של מסצ'וסטס. בהמשך סיים גם תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ודוקטורט מאוניברסיטת בר-אילן על מחקר המוזיקה של דיוק אלינגטון והשפעתה בתרבות האמריקנית. ב 1990 הקים את "הד ביג בנד" - תזמורת ג'אז מקצועית, אותה הוא מנהל מוזיקלית ומנצח קבוע שלה. התזמורת הופיעה בארצות הברית ובדרום אמריקה, קיימה סדרות למינויים במועדון הבית שלה בתל אביב, ניגנה במסגרת סל תרבות במאות מופעים ברחבי הארץ. עם התזמורת הקליט כהן 5 דיסקים בתחום הג'אז ומחזות הזמר. התזמורת בניצוחו לקחה חלק בפסטיבלים שונים בישראל. במערך החינוך למוזיקה פעל כהן למשך מעל 40 שנה בהקמת מוסדות לחינוך מוזיקלי ובניהולם החל מקונסרבטוריונים ועד מערכות אקדמיות אותם תכנן והביא לידי מימוש. המכללה למוזיקה"הד" היהוד, לימים בית הספר למוסיקה בקריה האקדמית אונו, הייתה פרי יצירתו ואיתה קיבל את הכרת המועצה להשכלה כגוף שרשאי להכשיר בוגרים לתואר ראשון במוזיקה. בנוסף למכללה ולתזמורת הוקמו במוסד חטיבות סאונד, מוזיקה יהודית ומוזיקה ערבית. בתחילת דרכו הקים וניהל את הקונסרבטוריון ביהוד ובאור עקיבא, וניהל את "מיתר" בגני תקווה. בהפקות שניהל השתתפו מטובי המלחינים בעולם: מישל לגראן, סר הריסון ברטוויסל, מרסל לנדובסקי, איינויוהאני ראוטוורה, ועוד רבים וחשובים בתחום המוזיקה הקלאסית והג'אז. בקריה האקדמית אונו, מלבד היותו דיקן ומנהל בית הספר למוסיקה, משמש גם כמרצה בקורסים: פיתוח שמיעה ריתמית, המוזיקה של דיוק אלינגטון, הקמה וניהול תזמורת ופרויקט גמר. בשנת 2020 הוענקה לכהן דרגת פרופסור חבר מקצועי בקריה האקדמית אונו על פעילותו הנרחבת בבנייה, הקמה וניהול מערכות חינוך מוזיקליות. 2020 - "דיוק אלינגטון - מוזיקאי בשליחות בני עמו", בהוצאה משותפת של הקריה האקדמית אונו ואור-תו. יהודה כהן, ברשת החברתית LinkedIn ד"ר יהודה סומר כהן, אתר בית הספר למוסיקה של הקריה האקדמית אונו אישורי הדרגות בתחום חינוך והוראה, באתר המל"ג (פרופ' חבר מקצועי)
בריסטול 404

בריסטול 404 (אנגלית: Bristol 404) היא מכונית סלון - קופה יוקרתית, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1955–1958. בסך הכל יוצרו 52 יחידות. מנוע הבריסטול 404 היה מבוסס על דגם ב.מ.וו 326 הגרמני. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר ב.מ.וו 326 מדיה וקבצים בנושא בריסטול 404 בוויקישיתוף בריסטול 404 (0:55), יו-טיוב
בריסטול 400

בריסטול 400 (אנגלית: Bristol 400) היא מכונית סלון - קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1947–1950. בסך הכל יוצרו 487 יחידות. בריסטול 400 הייתה המכונית הראשונה בסדרה 400 (400-412), וגם המכונית הראשונה שייצרה חברת בריסטול, מכונית שהייתה בנויה על גוף פלדה עם מצנפת אלומיניום. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. גריל ומנוע הבריסטול 401 היו מבוססים על דגם ה-ב.מ.וו 326, וסגנון הגוף היה מבוסס על דגם ב.מ.וו 327. בריסטול 400 בריסטול 400 מנוע הבריסטול 400 בריסטול 400 בריסטול 400 בריסטול 400, שנת 1948 לוגו חברת בריסטול על קדמת דגם בריסטול 400 בריסטול 400 בריסטול 400 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר ב.מ.וו 326 ב.מ.וו 327 מדיה וקבצים בנושא בריסטול 400 בוויקישיתוף
בריסטול 402

בריסטול 402, (Bristol 402) - היא מכונית סלון-ספורט יוקרתית, 2 דלתות, קונברטיבל, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1948–1953. בסך הכל יוצרו 23 יחידות. הבריסטול 402 אשר יוצרה במקביל עם דגם הבריסטול 401 היו דגמי המכוניות השניות בסדרה 400. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. גריל ומנוע הבריסטול 402 היו מבוססים על דגם ה-ב.מ.וו 326. בריסטול 402 בריסטול 402 - מבט לתא הנהג בריסטול 402 בריסטול 402 בריסטול 402 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול 603 בריסטול פייטר ב.מ.וו 326 מדיה וקבצים בנושא בריסטול 402 בוויקישיתוף
יוסף קרמיש

יוסף קרמיש (1907, זלוטניקי (Zolotnyky) שבאזור טרנופול - 18 באוקטובר 2005, ישראל) היה ניצול השואה, מראשוני ומבכירי חוקרי השואה בשנות החמישים, מראשי הוועדה ההיסטורית היהודית והמכון ההיסטורי היהודי, היסטוריון, יועץ לתביעה במשפט אייכמן, ומקימו ומנהלו הראשון של ארכיון יד ושם. קרמיש היה בעל תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת ורשה, אותו קיבל בשנת 1937. הוא חקר את תולדות יהודי ורשה. בספטמבר 1939 גויס קרמיש לצבא פולין אך עם כיבוש מזרח פולין בידי ברית המועצות החל לנהל בית ספר בפרוביז'נה. עם פלישת גרמניה ב-1941 סייע קרמיש ליהודים נרדפים בתור עובד יס"ס. בהמשך תקופת השואה הסתתר קרמיש במספר מקומות באזור פרוביז'נה. עם שחרור האזור, בקיץ 1944 גויס קרמיש לצבא הפולני ובתור קצין גבה עדויות מניצולי שואה. הוא היה בין מקימי "הוועדה ההיסטורית היהודית", יחד עם פיליפ פרידמן ונחמן בלומנטל. בסוף שנות הארבעים היה סגן יושב הראש במכון ההיסטורי היהודי בוורשה. בשנת 1950 עלה קרמיש לישראל ועבד בארכיון בית לוחמי הגטאות. ב-1953 ייסד את ארכיון יד ושם, והיה מנהלו הראשון. אשתו של קרמיש, בתיה, ניצולת שואה גם היא, עבדה אחרי המלחמה עם לנה קיכלר והייתה אחות במקצועה. נפצעה קשה בפיגוע בשופרסל ברחוב אגרון בירושלים בשנת 1969, ועברה תקופת החלמה ממושכת. נפטרה בדצמבר 2020. בנם, אליהו (אלי) קרמיש, נהרג ביום השואה תשל"ו בשירותו הצבאי ברמת הגולן. יש להם בן נוסף, צעיר יותר. קרמיש היה חוקר שואת יהדות פולין. בין תחומי מחקרו היו ארכיון "עונג שבת" ועמנואל רינגלבלום, מראשי פעיליו. בשנת 1961 סייע לתביעה במשפט אייכמן. בין ספריו: 1992: עמנואל רינגלבלום, כתבים מימי המלחמה – נכתב ונערך בשיתוף עם ישראל גוטמן וישראל שחם. 1979: עיתונות המחתרת היהודית בוורשה. 1969: שמעון הוברבנד, קידוש השם: כתבים מימי השואה. 1968: אדם צ'רניאקוב, יומן גטו ורשה - עורך. 1966: יירגן שטרופ, מרד גטו ורשה בעיני האויב - עורך. דף אודות קרמיש באתר יד ושם. דף אודות קרמיש ב-EHRI (התשתית האירופאית למחקר השואה) ‏ - European Holocaust Research Infrastructure (באנגלית). מאמר מאת קרמיש על פעילות ז'גוטה להצלת יהודים בשואה. (באנגלית) מאמר מאת קרמיש על תרומת ארכיון יד ושם להכנת חומר התביעה למשפט אייכמן. יוסף קרמיש, "גורדוניה" במרי, דבר, 24 באפריל 1960 יוסף קרמיש (1907-2005), דף שער בספרייה הלאומית קרמיש באתר EHRI שניים נהרגו ותשעה נפצעו בהתפוצצות ב"שופרסל" בירושלים, הצופה, 23 בפברואר 1969 עופר אדרת, שואה, פיגוע ושכול: בתיה קרמיש שמרה על אופטימיות למרות הכל, באתר הארץ, 7 בינואר 2021 אליהו (אלי) קרמיש, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד ואני

"דוד ואני" (1973–1974) הוא הדפס רשת מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט. הדפס-הרשת "דוד ואני" נוצר בשנים 1974–1973 במהדורה של 10 עותקים. האמנית הדפיסה אותו בסדנת ההדפס של בית הספר לאמנות "בצלאל" בשנת הלימודים הרביעית או החמישית שלה. הוא מציג את פסלו של מיכלאנג'לו "דוד" ולצידו את דמותה של האמנית, העומדת בתנוחה הדומה לזו של הפסל. הדמויות מבוססות על תצלומים שהודפסו בצבע שחור על גבי הרקע האפור של המשטח. מעל דימויים אלו הוסיפה האמנית דגם צבעוני של מעוינים תלת-ממדים וצבעוניים. בנוסף לסדרת ההדפסים יצרה האמנית ציור עם מוטיב זהה, שאף הוא הועבר אל הבד בדפוס-רשת. העבודה יוצרת השוואה בין דמות האמנית לדמות הפסל. אלן גינתון הצביע על היחסים השונים שבין דמות האמנית הלבושה לפסל העירום וטענה כי הוא מהווה בחינה וערעור על מוסכמות חברתיות ומגדריות, לצד "צורה של התקשרות" אל האמנות בכלל והאמנות הקלאסית בפרט. מרדכי עומר קשר את הגריד המופיע בעבודה כביטוי של "הסעת גבולות, עיבוי משמעויות ופירוק הזהויות". דוד ואני, 1974–1973 עירוב טכניקות על בד גובה 100 ס"מ, רוחב 140 ס"מ ראו: גינתון, אלן, "המגדר של הנפש", בתוך: דגנית ברסט: המזימה של הטבע: עבודות 2013-1972, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2013, עמ' 12-11. ראו: עומר, מרדכי, גבולות השפה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 136.
קפיטל היל

קפיטל היל (אנגלית: Capital Hill או Capitol Hill (קפיטול היל)) הוא יישוב הממוקם על האי סאיפאן באיי מריאנה הצפוניים. אוכלוסיית היישוב מונה כאלף איש. החל מ-1962 היישוב משמש בתור המרכז האדמיניסטרטיבי של איי מריאנה הצפוניים. הוא ממוקם על הכביש המחבר את היישובים טאנאפאג וסנט-ויסנט הממוקמים גם הם על האי סאיפאן. במקור הוקם היישוב ב-1948 על ידי ה-CIA בתור בסיס צבאי ששימש לאימון לוחמי הגרילה של קוומינטנג. בקפיטל היל ממוקמים מספר מבני שלטון של איי מריאנה הצפוניים, כמו: בניין שמושל והפרלמנט של האיים. מדיה וקבצים בנושא קפיטל היל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפיטל היל (באנגלית) Haidee V. Eugenio. "Census: Garapan is most populous". (archived)‎
ארץ כינרות

אֶרֶץ כִּנְרוֹת היא חלק מבקעת הירדן, הכוללת את הכנרת ואת העמקים הסובבים אותה. גבולותיה נתחמים בדרום על ידי שפכי הירמוך ונחל תבור, בצפון על ידי רמת כורזים (רמת הבזלת שמדרום לעמק החולה), במזרח על ידי מורדות הגולן ובמערב על ידי הגליל המזרחי. ארץ כינרות כוללת את בקעת גינוסר, בקעת יבנאל, בקעת בית צידה ואת נגב כינרות, שמדרום לכנרת והיא מגיעה עד דרומית לצומת כוכב הירדן. הבקעה היא חלק מהשבר הסורי אפריקאי. בקעות פוריות וחקלאיות אלו ריכזו סביבן יישובים עוד משחר ההיסטוריה. כיסוי בשכבה דקה של בזלת מייחד את העמקים הסובבים את הכנרת. אל הבקעות מגיעים נחלים מההרים שמסביב. נחלים אלו חתרו בשכבת הבזלת הדקה וחשפו סלעי משקע שנוצרו בתקופות גאולוגיות קדומות יותר ולכן נמצא בשטח תערובת של סלעי משקע עם סלעי בזלת. הנחלים מביאים סחף רב מההרים שיוצר שכבת קרקע והופך את הבקעות לאזורים חקלאיים פוריים. מאפיין ייחודי נוסף לאזור זה הם מעיינות חמים, עשירים במינרלים, הנובעים לאורך קווי השבירה של הבקע כגון מעיינות חמי טבריה וחמת גדר. מעיינות אלו משכו מתרחצים ומחפשי מזור למחלותיהם לאורך ההיסטוריה ותרמו לפריחת הערים גדר וטבריה. ארץ כינרות שימשה כמו שאר חלקי הבקע ציר מעבר חשוב. דרך האורך החשובה עברה לאורך החוף המערבי של הכנרת וחצתה את העיר טבריה. דרכי הרוחב עקפו את האגם מדרום ומצפון. אפיק הירדן, המתחתר בקניון צר ועמוק מצפון לכנרת. והביצות שיצרו נחלי הגולן באזור הבטיחה לא אפשרו מעבר לאורך החוף הצפוני של הימה. בשל כך הדרך הראשית חצתה בעבר את הירדן רק צפונית יותר, באזור גשר בנות יעקב. כיום קיים נתיב תחבורה גם בסמוך לחוף הצפוני, המקשר את מערב הכנרת עם רמת הגולן. מדרום לכנרת נצמד המעבר הראשי בחלקו לאפיק נהר הירמוך, שם גם עברה מסילת הרכבת החיג'אזית שנבנתה על ידי האימפריה העות'מאנית והגיעה לדמשק ואל-מדינה. כפי הנראה, המעבר בתקופות הקדומות בין היישובים שהיו על שפת הכנרת התבצע באמצעות סירות. כלכלת תושבי עמק כינרות התבססה לאורך הדורות במידה רבה על הכנרת. תושבי האזור משתמשים במי הכנרת להשקיה, לדיג ולפיתוח ענף התיירות באגם ובסביבתו. ש' ייבין וח"ז הירשברג (עורכים), ארץ כנרות, ספרית קו לקו, ירושלים, תשי"א. שקיעתה של בקעת כנרות - על הגאולוגיה של הבקעה, מתוך כתב העת "מדע", באתר סנונית. ירדנה אתגר, טחנות קמח בפיתול הירדן: תיעוד וסקר ראשוני, פרוגרמה ראשונית לשימור, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, אפריל- יוני 2005. על בריכות הדגים שהיוו בעבר חלק בלתי נפרד מאזור בקעת כנרות- ארכיונתן: המדגה הבמוי מן העין בעמק הירדן. [1]
שלמה פלסנר (רב)

רבי שלמה (סלומון) פלסנר (כ"ז בניסן ה'תקנ"ז, 23 באפריל 1797 – כ"ה באב ה'תרמ"ג, 28 באוגוסט 1883) היה מתרגם ודרשן בן יהדות גרמניה במאה ה-19. ממתרגמי הספרים החיצוניים, מקורבו של רבי עקיבא איגר ומן הלוחמים בתנועה הרפורמית בגרמניה. נולד לרב יהודה פלסנר בברסלאו, למד אצל רבי אברהם טיקטין שכיהן אז כגאב"ד ברסלאו. בגיל צעיר התפרסם כגאון וצדיק. הוא היה לבן חסותו של רבו ונהג לשאת דרשות נגד רוח תנועת ההשכלה היהודית ובעיקר נגד מהלכי הרפורמים. מיד לאחר פטירת הרב טיקטין בשנת ה'תקפ"א (1820) הפעילו האחרונים את קשריהם ואסרו עליו לדרוש בפומבי בברסלאו. בשנת 1830 התגורר בברלין, הוא נאם אחת לשבועיים בבית הכנסת, ונקט בדרשותיו בפרשנות הפשט למקרא. בשנת ה'תר"ג (1843) הוא עקר לפוזנן ושם כיהן כדרשן עד פטירתו. מלבד עבודתו הדרשנית והפולמוסית, חיבר ספרי חידושים על המקרא, הערות על ששה סדרי משנה, וכתבים נוספים. הוא נפטר בכ"ה באב תרמ"ג ובהלוויתו הספידו אותו הרב עזריאל הילדסהיימר והרב אברהם ברלינר. בנו, אליהו (1841–1898), היה רב באוסטרבה. נוזלים מן לבנון, ברלין תקצ"ד, 1833 - כתובים אחרונים מתורגמים עם ביאור והקדמה, חידושי תורה בדרך פשט, שירים ודרשות "עדות לישראל" (ברסלאו תר"י) - ספר אפולוגטי בעברית ובגרמנית העוסק בהגנה תדמיתית על התלמוד באמצעות ציטוטים חיוביים של חכמים נוצריים עליו. "כתובים אחרונים" מימי בית המקדש הראשון ובית המקדש השני (טורון תרכ"ה) - תרגם מיוונית וארמית לעברית "כה לחי" (ברסלאו, תרנ"ז) שמעון יעקב גליקסברג, פרק תשעה וארבעים, הדרשה בישראל, ת"ש כתבי שלמה פלסנר בפרויקט בן-יהודה מידע על שלמה פלסנר בקטלוג הספרייה הלאומית איזידור זינגר ומרדכי זליגסון (אנ'), ‏"שלמה פלסנר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) יצחק בן נתנאל הכהן, גדול ליהודים, המגיד, 25 באוקטובר 1883 שלמה פלסנר (1797-1883), דף שער בספרייה הלאומית דייטשלאנד, המגיד, 5 בספטמבר 1883 נר חנוכה, המגיד, 13 בדצמבר 1865 חדשות לבית ישראל, חבצלת, 29 באפריל 1898 ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטוביאנקי ביאנקינה

אוטוביאנקי ביאנקינה (Autobianchi Bianchina) היא מכונית עירונית קטנה, דגם של מכונית מיקרו, אשר הושקה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית אוטוביאנקי ב-16 בספטמבר 1957, במוזיאון המדע והטכנולוגיה במילאנו, איטליה. האוטוביאנקי ביאנקינה היה דגם המכונית הראשון של חברת אוטוביאנקי שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה, והוא נוצר בין השנים 1957 ו-1969. בין שנים אלה יוצרו 311,300 יחידות. האוטוביאנקי ביאנקינה מבוססת על הפיאט 500. Trasformabile, (גג בד מתקפל), מנוע 479 סמ"ק, המפיק 15 כ"ס, (1957–1958), יוצרו כ-17,000 יחידות Trasformabile, (גג בד מתקפל), מנוע 479 סמ"ק, המפיק 16.5 כ"ס, (1959–1960), יוצרו כ-10,000 יחידות Trasformabile, (גג בד מתקפל), מנוע 499.5 סמ"ק, המפיק 17.5 כ"ס, (1961–1962), יוצרו כ-7,000 יחידות Trasformabile מיוחד, מנוע 499.5 סמ"ק, המפיק 21 כ"ס, (1959–1962), יוצרו כ-1,500 יחידות קבריולה, מנוע 499.5 סמ"ק המפיק 21 כ"ס, (1960–1969), ב-1960 סדרה ראשונה – יוצרו כ-1,050 יחידות ברלינה, (Berlina), (סדאן), מנוע 499.5 סמ"ק, (1962–1969), יוצרו כ-60,000 יחידות ב-2 סדרות (1962–1964), (1965–1969) ברלינה מיוחדת, מנוע 499.5 סמ"ק במפיק 21 כ"ס, יוצרו כ-9,000 יחידות ב-2 סדרות סטיישן (Panoramica), מנוע 499.5 סמ"ק, המפיק 17.5 כ"ס, יוצרו כ-170,000 יחידות ב-2 סדרות סטיישן (Panoramica), (עם גג שמש), (1960–1969), יוצרו 499 יחידות ואן (Furgoncino), (גג נמוך), מנוע 499.5 סמ"ק המפיק 17.5 כ"ס (1965–1970) ואן (Furgoncino), (גג גבוה), מנוע 499.5 סמ"ק המפיק 17.5 כ"ס (1970–1977) אוטוביאנקי ביאנקינה ברלינה אוטוביאנקי ביאנקינה Transformible (גג נפתח) אוטוביאנקי ביאנקינה Transformible (גג נפתח) אוטוביאנקי ביאנקינה פנורמה (סטיישן) אוטוביאנקי ביאנקינה פנורמה (סטיישן) אוטוביאנקי ביאנקינה קבריולה אוטוביאנקי ביאנקינה דגם טנדר אוטוביאנקי ביאנקינה דגם ואן אוטוביאנקי ביאנקינה, מבט לתא הנהג מכונית מיני אוטוביאנקי אוטוביאנקי ויסקונטאו אוטוביאנקי סטאלינה אוטוביאנקי פרימולה אוטוביאנקי ג'רדיניירה אוטוביאנקי A111 אוטוביאנקי A112 אוטוביאנקי Y10 מדיה וקבצים בנושא אוטוביאנקי ביאנקינה בוויקישיתוף
אליפות גרמניה בכדורגל 1921

אליפות גרמניה בכדורגל 1921 הייתה העונה ה-14 של התחרות. זו הייתה התחרות השנייה לאחר מלחמת העולם הראשונה. מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות. נירנברג זכתה באליפות. הייתה זו זכייתה השנייה ברציפות בתואר בתולדות המועדון. בכך נירנברג הפכה לקבוצה הראשונה שהצליחה לזכות בתואר פעמיים ברציפות. אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). לואיטפולט פוף, נירנברג כבש 4 שערים וזכה בתואר מלך השערים של התחרות. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
גבריאל קדוש (רב)

הרב גבריאל (גבי) קדוש הוא רב המועצה האזורית בני שמעון, רב הגרעין התורני בקריית גת, מרבני מכון התורה והארץ, עורך ומחבר ספרים. לשעבר רבם של היישובים גני טל בגוש קטיף ושומריה, ומעורכי כתב העת אמונת עתיך. למד בישיבות כרם ביבנה ומרכז הרב, מתלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא. בסוף שנת תשמ"ה עבר לגוש קטיף להמשך לימוד תורה בכולל מג"ל בראשות הרב יעקב אריאל. בחודש מרחשוון תשנ"ג מונה לכהן כרב של גני טל שבגוש קטיף. בטקס ההכתרה השתתף הרב אברהם שפירא. מרבני מכון התורה והארץ. בעבר היה ממעורכי כתב העת אמונת עתיך. חיבר עשרות מאמרים בנוגע לשמיטה, מצוות התלויות בארץ, תרומות ומעשרות ועוד. מאמריו התפרסמו תדיר בכתבי העת צהר, אמונת עתיך, ביכורי הארץ, טל לישראל ובמקומות נוספים. לאחר פינוי גוש קטיף המשיך להיות במשך מספר שנים רבם של הקהילות של גני טל ושומריה. בשנת 2010 מונה לרב רב המועצה האזורית בני שמעון. ייסד ועומד בראש הגרעין התורני בקריית גת. מתגורר ביישוב יד בנימין. שאלות ותשובות בנושא יום העצמאות. הרב יגאל קמינצקי והרב גבריאל קדוש. תשס"ו. תורת הארץ והסביבה: מאמרי הלכה והגות. 391 עמ'. בהוצאת מכון התורה והארץ. המאמין באהבה. בהוצאת ישיבת אור עציון. תורת קטיף: 35 שנות תורה והלכה של רבני גוש קטיף בקהילותיהם. הגדת החירות: שלח את אחי יהונתן: 25 שנה לכלא, לא לפסוח על אחינו יהונתן פולארד. מה טבו אהליך יעקב: לכבוד מו"ר הרב יעקב אריאל רב העיר רמת גן ונשיא מכון התורה והארץ. 112 עמ'. מאמרי דעה וכתבות - הרב גבי קדוש, באתר ערוץ 7 עשרות מאמרים תורנים באתר מכון התורה והארץ שיעוריו באתר ישיבה מאמרים של גבריאל קדוש, באתר ספריית אסיף מאמריו באתר רמב"יש מאמר באתר בר-אילן (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine) ספריו באתר הספרייה הלאומית מאמריו באתר רמב"י עשרות מאמרים באתר דעת הלכות תקיעת שופר, אתר יוטיוב. מאמר על טו בשבט, אתר כושרות. גבריאל קדוש, דף שער בספרייה הלאומית
בילי ודלוק

ויליאם ג'ון "בילי" ודלוק (באנגלית: William John "Billy" Wedlock; ‏ 28 באוקטובר 1880 - 25 בינואר 1965) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת בריסטול סיטי ובנבחרת אנגליה. ודלוק שיחק בבריסטול סיטי בין השנים 1900 ו-1901 ובין השנים 1905 ו-1921. בין השנים 1907 ו-1914 ערך ודלוק 26 הופעות בנבחרת אנגליה, כשהמתחרה היחיד שלו על עמדת הקשר היה צ'ארלי רוברטס, קשרה של מנצ'סטר יונייטד, לו גם הפסיד בגמר גביע ה-FA בין הקבוצות בשנת 1909. היציע המזרחי באצטדיונה של בריסטול סיטי נקרא "יציע ודלוק" על שמו, עד להריסתו בשנת 2014 כחלק משדרוג האצטדיון. הפאב של ודלוק, ששכן ממול לאצטדיון ונהרס בשנות ה-2000, היה המקום בו גר ועבד ודלוק במשך 43 שנים. זמר הפולק פרד ודלוק היה נכדו של בילי. בילי ודלוק, באתר Transfermarkt בילי ודלוק, באתר National Football Teams בילי ודלוק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר England Stats (באנגלית) Wedlock’s: Never more vulnerable than when you’ve just scored באתר Bristol City Supporters Trust (באנגלית) Football fans fight to save pub באתר BBC, ‏ 30 באפריל 2007 (באנגלית) FredWedlock - Bristol Business Advice - BBA באתר Bristol Rock (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בילי ודלוק".