laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריאן ג'ונסון

ריאן קרייג ג'ונסון (באנגלית Rian Craig Johnson; נולד ב-17 בדצמבר 1973) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, עורך ושחקן אמריקאי. זכה בפרס מיוחד על סרט הבכורה שלו בריק. ג'ונסון ביים את האחים בלום (2008), לופר (2012) וכן שלושה פרקים מהסדרה שובר שורות, ביניהם הפרק אוזימנדיאס. ג'ונסון גם כתב וביים את מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי (2017), השמיני בסאגת מלחמת הכוכבים והשני בטרילוגיית ההמשך. ריאן נולד במרילנד שבארצות הברית בשנת 1973 וגדל בבן קלמנט במחוז אורנג' שבקליפורניה. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה והשלים שם את לימודי הקולנוע בשנת 1996. על סרט הבכורה שלו Brick זכה בפרס בפסטיבל סאנדנס. מאז 2005 עובד בצמוד עם המפיק רם ברגמן ויחד הם עובדים על כל הסרטים בבימויו של ג'ונסון. בשנת 2023 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים. מדיה וקבצים בנושא ריאן ג'ונסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריאן ג'ונסון ריאן ג'ונסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריאן ג'ונסון, ברשת החברתית אינסטגרם ריאן ג'ונסון, סרטונים באתר Vimeo ריאן ג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריאן ג'ונסון, באתר AllMovie (באנגלית) ריאן ג'ונסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריאן ג'ונסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ריאן ג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריאן ג'ונסון, באתר Discogs (באנגלית) Johnson Rian Johnson, The New York Car Talk with Rian Johnson, The New York Times Johnson IN THE NEWS Rian Johnson, Los Angeles Times Rian Johnson — Biography Brick (2005) — Awards ג'יימי לי קרטיס, RIAN JOHNSON Is on the 2023 TIME 100 List, טיים, ‏13 באפריל 2023 2024 Writers Guild Awards: ‘The Holdovers,’ ‘American Fiction,’ ‘Succession’ Among Winners, The Hollywood Reporter, ‏2024-04-15 (באנגלית אמריקאית)
ברנרד שרמן

ברנרד צ'ארלס "בארי" שרמן (באנגלית: Bernard Charles "Barry" Sherman; ‏1942 - 15 בדצמבר 2017) היה איש עסקים ונדבן יהודי-קנדי, יו"ר ומנכ"ל יצרנית התרופות אפוטקס. הוא דורג בידי המגזין "פורבס" כקנדי ה-12 בעושרו, ושוויו הנקי של הונו בעת מותו הוערך ב-3.2 מיליארד דולר אמריקני. גופתו נמצאה לצד גופת אשתו הוני בביתם שבצפון יורק, אונטריו, בנסיבות שהוגדרו "חשודות". בינואר 2018 דווח כי בניגוד להערכות ראשוניות לפיהן מדובר היה במקרה של רצח והתאבדות, חקירת המקרה הובילה למסקנה שבני הזוג שרמן ככל הנראה נרצחו על ידי רוצחים שכירים. הזוג הותיר אחריו ארבעה ילדים. דיווח ראשוני על המוות ברשת CBC הקנדית. "חוקרים פרטיים: בני הזוג המיליארדרים שרמן מטורונטו נרצחו בחניקה". כלכליסט - www.calcalist.co.il. 2018-01-22. נבדק ב-2018-01-22. Donovan, Kevin (2018-01-19). "Barry and Honey Sherman were murdered, sources say". The Toronto Star (בCanadian English). ISSN 0319-0781. נבדק ב-2018-01-20. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האי שיפ (אנגליה)

האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) הוא אי בלתי מיושב ששטחו 60 דונם (6 הקטארים) הממוקם במרחק של כ-400 מטרים מחופי האי ויילני. האי הוא אחד מאיי פרנס, וממוקם בנפת בארו-אין-פרנס במחוז קאמבריה שבצפון-מערב אנגליה.  ניתן להגיע אל האי שיפ בהליכה בעת השפל מהאי וולני ומהאי פיל (מרחק הליכה של כ-1.5 ק"מ). כיום האי בלתי מיושב. בין השנים 1892–1922 היה באי בית חולים לצורכי בידוד חולים.  מדיה וקבצים בנושא האי שיפ בוויקישיתוף מפת אזור האי שיפ ותמונות האזור האי שיפ, סרטון באתר יוטיוב
Diema Family

Diema Family הוא ערוץ טלוויזיה בולגרי המיועד לקהל הצופים הנשי. הערוץ הוא חלק מרשת Nova Broadcasting Group, הנמצאת בבעלות Modern Times Group. הערוץ החל לשדר ב-1 באוגוסט 1999 בשם Alexandra TV, כמו ערוץ הסרטים הראשי. ב-3 ביולי 2006 שינה הערוץ את פעילותו ושינה את שמו ל-Diema Family, לצד התחלת שידורי תוכן המיועד לכלל המשפחה. בשנת 2007 הפך הערוץ לחלק מרשת NOVA, והחל לשדר טלנובלות. ב-12 בספטמבר 2011 שינה הערוץ את האריזה הגרפית שלו, תוך כדי שהוא מיתג את עצמו כערוץ לקהל הנשי, בעיקר באמצעות שידור סרטים רומנטיים וסדרות טלוויזיה לטיניות ואמריקאיות. נכון לאפריל 2017, ממוצע הצפייה בערוץ עמד על 3.35%, בהשוואה לערוץ Diema, שממוצע הצפייה בו עמד על 2.73%. מדיה וקבצים בנושא Diema Family בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Diema Family Нова телевизия, Diema Family, diemafamily.novatv.bg (ב־) TV-Novini.com, Помните ли телевизия Александра?, tv-novini.com (באנגלית) קובץ PDF
האי שיפ (סקוטלנד)

האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) הוא אי קטן הממוקם בקצה הדרומי של חצי האי קינטייר בסקוטלנד. האי שיפ, יחד עם האי סנדה והאי גלאנימור מהווים יחדיו קבוצת איים קטנה הנמצאת במרחק של כ-3 ק"מ דרומית לקינטייר.  אורכו של האי (מצפון לדרום) הוא 600 מטרים. חופו המערבי של האי תלול, והוא מתנשא לגובה של 41 מטרים מעל פני הים. בחלק הצפון-מערבי של האי מצויה קשת טבעית. השוניות המקיפות את האי כמו גם הגאות המהירה באזור מקשה על ההגעה אל האי (בעיקר באזור המכונה טאם בא נאך (Tum ba nach)) במצר הימי בין שיפ לסנדה.  מקור שמו של האי בכבשים שנהגו לרעות עליו. כיום משמש האי כאתר קינון ורבייה לתוכי ים אטלנטי ולאלקה חדת-מקור. מדיה וקבצים בנושא האי שיפ בוויקישיתוף מפת האי שיפ ותמונות האי תצלום לוויין של אזור האי שיפ נתוני מזג אוויר עדכניים עבור האי שיפ נתוני גאות ושפל באזור האי שיפ
איי פרנס

איי פרנס (באנגלית: The Islands of Furness) הם קבוצת איים הממוקמים מדרום-ממערב וממזרח לחצי האי פרנס שבאנגליה, והם קבוצת האיים השלישית בגודלה באנגליה. האיים קטנים בשטחים, ואולם האי ויילני הוא השמיני בשטחו באנגליה (שטחו כ-13 קמ"ר). מרבית האיים לא מיושבים. באיים כ-15,000 תושבים המהווים 20% מתושבי נפת בארו-אין-פרנס.  האיים העיקריים הם: האי וולני – 10,651 תושבים (בכפרים ביגאר, נורת' סקייל וויקרסטאון) האי בארו – 2,616 תושבים האי שיפ – לא מיושב האי רואה – כ-100 תושבים האי פיל – כ-10 תושבים האי פאולניי – לא מיושב האי צ'אפל – לא מיושב האיים צ'אפל, פיל, פאולני ושיפ הם איי גאות ושפל, וניתן להגיע אליהם בהליכה רגלית בזמן השפל. אתר האינטרנט הרשמי של איי פרנס תיאור האיים באתר ה-BBC מפת אזורי הגאות והשפל של איי פרנס (אורכב 21.10.2015 בארכיון Wayback Machine) תיאור האיים
אליהו פיטלסון

אליהו פיטלסון (18 באוגוסט 1903 - 30 ביולי 1974) היה מהנדס ישראלי. אליהו פיטלסון נולד בשנת 1903 בעיר אודסה שברוסיה. בגיל שנה וחצי עלה לארץ ישראל עם משפחתו אך ללא אביו, שנותר באודסה כדי להמשיך ולפרנס את המשפחה והצטרף שנה מאוחר יותר. המשפחה התיישבה תחילה ביבנאל, אך תוך זמן קצר עברה לזכרון יעקב, שם עבדה אמו כמיילדת בבית החולים המקומי, ובה גדל והתחנך. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי בזכרון יעקב בשנת 1917, החל את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי בחיפה וב-1920 היה לאחד מבוגריו הראשונים (תעודת הגמר שקיבל הייתה מספר 15 של המוסד). עם סיום לימודיו החל לעבוד, כמו אביו, בחברת פיק"א כעוזר למודד בייבוש ביצות כבארה שהשתרעו במישור חוף הכרמל. במקביל למד צרפתית והתכונן ללימודי הנדסה בבלגיה. ב-1922 נסע ללמוד הנדסה אזרחית באוניברסיטת גנט שבבלגיה, בה סיים את לימודיו ב-1926. במהלך לימודיו נשא לאישה את טובה, ילידת הארץ ובת למשפחת פרידלנד שעלתה לארץ ישראל עוד בשנת 1858. עם סיום לימודיו עברו בני הזוג לפריז, ולאחר שנה שבו לארץ ישראל והשתקעו בירושלים. פיטלסון הקים את חברת "מדבן" שהתמחתה במדידה ובנייה, ובה היה שותף עם המהנדס והמודד מורנו מיוחס, ובשיתוף מקצועי עם משרד האדריכלים של דב כרמי. יחד תכננו והקימו עשרות בנייני ציבור ומגורים בירושלים ובתל אביב. רבים מהם שנבנו בשנות ה-30 בסגנון הבינלאומי זכו להערכה ופרסום בכתבי עת מקצועיים. בין המבנים שבנתה החברה בירושלים: בניין המשרדים "בית האחים דוד" במפגש הרחובות קרן היסוד וז'בוטינסקי, בית זילברשטיין ברחוב הפלמ"ח 10, בית אלישר ברחוב רמב"ן, "בנייני הארמנים" ברחוב שלומציון המלכה, בניין מגורים ומסחר בפינת רחוב כורש ורחוב שלמה המלך שנבנה עבור הארמנים בשיתוף האדריכל דוד אנטול ברוצקוס. בשנת 1941, עת פעילות הבנייה הפרטית בארץ הצטמצמה בגלל מלחמת העולם השנייה, הקים יחד עם משפחת קבלנים ערבית מבית לחם חברה קבלנית לבניין. החברה ביצעה עבודות רבות עבור הצבא הבריטי ובכלל זה הקמת מחסני צבא ליד חיפה, מסלולים בשדה התעופה ברמת דוד ובתי החולים הצבאיים במושבה הגרמנית בחיפה ובכפר ביל"ו. פיטלסון התנדב לארגון ההגנה החל מ-1929. עמד בראש "קלוב התעופה" בירושלים, שנועד לקרב צעירים לתחום התעופה. בהמשך שימש בתפקיד קצין אפסנאות של מחוז ירושלים ובתפקיד זה שרת עד תום מלחמת העצמאות, אז השתחרר מצה"ל בדרגת סרן. ב-1949 חידש את פעילות חברת "מדבן" בשותפות חדשה עם בכור שוקרי כליפא. במסגרת זו המשיך, בעזרת הניסיון שרכש כקבלן, בביצוע עבודות של בנייני ציבור כמו בית הספר המקצועי על שם ברנדייס, בית החולים לחולי נפש בגבעת שאול ומבני תעשייה ומלאכה בשכונת מקור ברוך. פיטלסון נפטר בירושלים ב-1974 והובא למנוחות לצד אשתו טובה בהר המנוחות. הותיר אחריו בן, האדריכל יונה פיטלסון, ובת, עדנא ורטהים. אורה ארדון, סיפורה של משפחה, הוצאה עצמית 2004 יצחק לוי, תשעה קבין: ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, הוצאת מערכות 1986 דוד קרוינקר, המשולש הירושלמי – ביוגרפיה אורבנית, הוצאת כתר 2011 דוד קרוינקר, שכונות ירושלים: טלביה, קטמון והמושבה היוונית, כתר 2002 דוד קרוינקר, אדריכלות בירושלים הבניה בתקופת המנדט הבריטי, כתר 1991 ראובן גפני, בין הפילבוקס לבית הנשיא, הוצאת יד בן צבי 2010
המצודה (סרט, 2017)

המְצוּדָה (באוקראינית: Сторожова́ заста́ва) הוא סרט קולנוע אוקראיני מסוגת הפנטזיה בבימויו של יורי קובאליוב, שעבורו זהו הסרט הראשון באורך מלא שהוא מביים. מבוסס על ספר באותו שם מאת סופר הילדים האוקראיני ולדימיר רוטקובסקי. הסרט הופק בשיתוף פעולה עם הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. במרכז העלילה, בשנת 2017 ילד בשם ויקטור מוצא עצמו נזרק 1,000 שנה אחורה, לשנת 1017 ויוצא למסע למצוא את דרכו חזרה להווה. שנת 2017. שקיעת השמש גורמת להפעלתו של שער זמן קסום. תלמיד בית הספר, ויקטור, עובר במקרה בשער הזה ומוצא את עצמו נזרק אחורה בזמן, לשנת 1017. הוא מוצא את עצמו במסע מסוכן מלא חוויות, בעולם מכושף שבו הוא פוגש חברים חדשים כמו שלושת הבוגאטירים איליה מורומץ, דובריניה ניקיטיץ' ואליושה פופוביץ', אך הוא גם רוכש לעצמו אויבים רבי עוצמה. צילומי הסרט החלו בנובמבר 2015 כשצילומי החוץ נערכו בהרי הקרפטים ובכפר הטטרי בוצ'ה וצילומי הפנים נערכו באולפני תאגיד Film.ua. באביב 2016 נערכו גם צילומי השלמה נוספים. הסרט היה לסרט הקולנוע הראשון של השחקנים דנייל קאמנסקי וייבה קושבאיה את שיר הנושא לסרט ביצע אולג מיכאיליוטה, שגם גילם את דמות שומר העיר בסרט. העבודה על שלבי הפוסט פרודקשן, האפקטים הממוחשבים ועבודת СGI ו-VFX בוצעו על ידי Postmodern Postproduction. בפברואר 2015 ביריד הקולנוע האירופי שנערך במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין נמכרו זכויות הפצת הסרט לחברות מצרפתי, ישראל ודרום קוריאה. במרץ 2016, במסגרת יריד קולנוע בהונג קונג הסרט נמכר להפצה גם לווייטנאם, הודו ומלזיה. ב-29 במרץ 2016 נערך אירוע תצוגה של הסרט באולפני Film.ua, שבמסגרתו הוקרן הטיזר הרשמי. מסע השיווק של הסרט היה מסיבי מאוד וכלל תליית שלטי פרסום בתחבורה הציבורית ופרסומות רבות בערוצי הטלוויזיה ובאתרי אינטרנט ואף הדפסת בולי דואר מיוחדים מטעם דואר אוקראינה, שהייתה אחת החברות שמימנו את הסרט. שחקני הסרט אף נטלו חלק באירוע פלאשמוב באחת מתחנות הרכבת ובמסגרתו הם רקדו לצלילי פסקול הסרט. גרסה מורחבת יותר של הסרט מיועדת לצאת בערוץ הטלוויזיה "הערוץ החדש" כמיני סדרת טלוויזיה בת ארבעה פרקים. אתר האינטרנט הרשמי של המצודה המצודה, ברשת החברתית פייסבוק המצודה, ברשת החברתית אינסטגרם המצודה, ברשת החברתית VK "המצודה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המצודה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערוץ הווידאו הרשמי באתר יוטיוב נתונים באתר Kino-teatr.ua В Запорожье Наталья Сумская поделилась секретами красоты и семейного счастья «Сторожова Застава» б'є рекорди відвідуваності і касових зборів. Рецензия Переместиться на 1000 лет назад: как снимают первое украинское фэнтези «Сторожевая Застава» (Фото) ЧереЩур // Данило Каменський та Єва Кошова Сторожова Застава // Фагот // Офіційний саундтрек «МАНТРА» // UA Продолжаются съемки фильма о первых украинских супер героев Film.ua на «Берлинале» заключил сделки с Израилем, Францией и Южной Кореей Украинське фэнтези «Сторожевая Застава» увидят в Индии, Вьетнаме и Малайзии На презентации Сторожевой Заставы произошла драка Укрпошта презентувала марку до прем’єри українського фентезі «Сторожова застава» Герої фільму «Сторожова Застава» влаштували флешмоб у столичному метро (ФОТО, ВІДЕО) Перше українське фентезі за 40 млн грн — Сторожова застава виходить у прокат
יום העצמאות (בלארוס)

יום העצמאות של הרפובליקה של בלארוס (בלארוסית: Дзень Незалежнасці Рэспублікі Беларусь; רוסית: День Независимости Республики Беларусь; תרגום: יום הרפובליקה) הוא חג לאומי בלארוסי הנחגג מדי שנה ב-3 ביולי לזכר שחרורה של מינסק, בירת בלארוס, מהכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. בין השנים 1944-1941, בלארוס נשלטה על ידי כוחות הכיבוש הגרמנים, בעקבות הפלישה של גרמניה הנאצית לברית המועצות במלחמת העולם השנייה. לאחר התבוסות שספג הצבא הגרמני בפני הצבא האדום בסטלינגרד ובקורסק, הצבא האדום החל לדחוק את הוורמאכט מערבה, כאשר במהלך שנת 1944, במסגרת מבצע בגרטיון, הצבא הסובייטי שחרר את כל שטח בלארוס מידי הוורמאכט. בתאריך 3 ביולי 1944, מינסק, בירת בלארוס, שוחררה מידי הוורמאכט. ההחלטה לחגוג את יום העצמאות ב-3 ביולי, כסמל לשחרור בלארוס כולה מהשלטון הנאצי, הוצעה על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו, והתקבלה רשמית לאחר משאל עם בשנת 1996. האירוע המרכזי של יום העצמאות הוא מצעד צבאי חגיגי. לאחר האירוע הרשמי, מתקיימים מספר אירועים חברתיים וקונצרטים, כמו גם חגיגות שונות ברחבי המדינה, ומופע זיקוקין די-נור מסורתי בשמי מינסק. מדיה וקבצים בנושא יום העצמאות בוויקישיתוף Belarus’ Three Independence Days
Colección de Oro

Colección de Oro (בעברית: אוסף זהב) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. האלבום יצא בסמוך להוצאת אלבומה הראשון בשפה האנגלית, Laundry Service. האלבום הוא למעשה השקה מחדש של אלבומה השלישי Pies Descalzos. האלבום הוקלט בין השנים 1996–1995, והוא מכיל בתוכו את כל השירים שנמצאים באלבומה השלישי, Pies Descalzos. האלבום זכה להצלחה והוכרה בעיניי מבקרי המוזיקה ו-AllMusic אף העניקו לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה.  מידע על האלבום Colección de Oro באתר AllMusic BuenaMusica.com, Shakira - Coleccion de Oro (Álbum), www.buenamusica.com (בספרדית) Shakira - Colección De Oro Album Lyrics | LetsSingIt Lyrics, LetsSingIt (באנגלית) Colección de Oro - Shakira, AllMusic Coleccion De Oro, 2002-01-22, נבדק ב-2018-02-22
קיבורגים (סרט)

קיבורגים (באוקראינית: Кіборги) הוא סרט מלחמה אוקראיני משנת 2017. הסרט מגולל את הקרב שניהלו הכוחות המזוינים של אוקראינה נגד כוחות המיליציה של הרפובליקה העממית של דונצק בתמיכת צבא רוסיה בניסיון ההשתלטות על נמל התעופה הבינלאומי של דונצק, במהלך פלישת צבא רוסיה לאוקראינה בשנת 2014. הסרט זכה לתקצוב ממשלתי נרחב, כשהופק בסכום של 48 מיליון הריבניה, מחצית מהסכום — 24 מיליון הריבניה — הגיע מתקציב הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. הסרט יצא לאקרנים ב-6 בדצמבר 2017, ביום הצבא האוקראיני, כהוקרה לחיילים המשרתים במזרח אוקראינה ונלחמים בבדלנים ברפובליקה העממית של דונצק, ברפובליקה העממית של לוהנסק וצבא של רוסיה. סלוגן הסרט: "גיבורים לא מתים לעולם". הסרט זכה לשבחי הביקורת במדינתו וזכה בפרס האקדמיה האוקראינית לקולנוע. הסרט מגולל את קורות הקרב השני על נמל התעופה הבינלאומי של דונצק. הקרב המדובר היה קרב בין הכוחות הבדלנים של הרפובליקה העממית של דונצק בסיוע כוחות של צבא רוסיה וחיילי הכוחות המזוינים של אוקראינה שנלחמו על השליטה על נמל התעופה של דונצק, ב-28 בספטמבר 2014. לקרב זה קדם קרב קודם במאי 2014, שבסיומו נמל התעופה עבר לשליטה אוקראינית. הקרב החדש שפרץ היווה הפרה של פרוטוקול מינסק, שטקס, החתימה עליו נערך ב-5 בספטמבר. לאורך הקרב, נמל התעופה החליף ידיים מספר פעמים ועבר משליטה אוקראינית לשליטת הבדלנים בקרבות שנמשכו עד ה-21 בינואר 2015, כאשר הצבא האוקראיני נטש את עמדותיו והלוחמים הבדלנים הצליחו להניס אותו ולהשתלט על נמל התעופה. ספטמבר 2014. קבוצת מתנדבים אוקראינים מגיעה לראשונה למבנה הטרמינל ההרוס בנמל התעופה של דונצק על שם סרגיי פרוקופייב ולהגן על המתחם מפני מתקפת בדלנים. חייל בכינוי מאג'ור (מוזיקאי בהכשרתו) משרת במתחם לצד שישה חיילים נוספים במלחמה שבה הם מנסים להבין את חלקם בה. צילומי הסרט החלו ב-9 בפברואר 2017 ונערכו במחוז קייב ובמחוז צ'רניהיב. הצילומים הושלמו באפריל 2017. קיריל נדריה, אחד החיילים שהשתתף בפועל בקרב על נמל התעופה דונצק, היה חלק מצוות ההפקה כיועץ לסרט. הטיזר הראשון לסרט התפרסם באוגוסט 2017 ובו להקת אוקיאן אלזי שרים את הסינגל "זו לא המלחמה שלך". הסרט הרוויח 302,000 דולרים בשבוע הראשון להקרנתו (כ-8 מיליון הריבניה) אך לא כיסה את ההוצאות לאחר שהרוויח 23 מיליון הריבניה לעומת תקציב ההפקה שעמד על 48 מיליון. המשבר באוקראינה אתר האינטרנט הרשמי של קיבורגים קיבורגים, ברשת החברתית פייסבוק "קיבורגים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קיבורגים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) War in Donbass Art Of War: Ukraine Explores Donbas Conflict On Screen, In Books, Radio Free Europe/Radio Liberty [1] Story of the Cyborgs: Ukraine's Donetsk Airport Defenders to hit the big screen З'явилось перше відео зі знімального майданчику фільму про кіборгів Фільм про захисників: свій аеропорт і кастинг онлайн החלו צילומי הסרט "קיבורגים", דיווח (באוקראינית) באוקראינה מצלמים את הסרט "קיבורגים", דיווח (באוקראינית) באוקראינה מצלמים סרט אודות הקרב על נמל התעופה של דונצק, דיווח (באוקראינית) בקייב החלו לצלם את הסרט "קיבורגים", דיווח (באוקראינית) Презентуємо офіційний тізер фільму Ахтема Сеітаблаєва «Кіборги» הטיזר ביוטיוב Ukraine's Cyborgs about defenders of Donetsk airport wins the box office in 1st weekend (Trailer), UNIAN
ולרי ברושין

ולרי ויקטורוביץ' ברושין (באוקראינית: Вале́рий Ви́кторович Бро́шин;‏ 19 באוקטובר 1962 – 5 במרץ 2009) היה כדורגלן סובייטי-רוסי-טורקמני ששיחק בעמדת הקשר ולזכותו 11 הופעות ושער אחד בנבחרת טורקמניסטן. ברושין גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל זניט לנינגרד. בשנת 1980, בגיל 18, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא שיחק בשורות זניט במשך 5 עונות וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הסובייטית בשנת 1984. בשנת 1985 הוא סולק מזניט עקב הסכסוך עם מאמן הקבוצה. ברושין עבר לצסק"א מוסקבה (ששיחקה אז בליגת המשנה של ברית המועצות). די מהר הפך ברושין לשחקן מפתח בשורות צסק"א. הוא שיחק במדיה עד שנת 1992, עלה עם הקבוצה לליגת העל והיהי שותף לעונת הדאבל (1990/1991 ), כאשר צסק"א זכתה גם באלפיות וגם בגביע ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות החליט ברושין לחפש את מזלו בחו"ל - הוא שיחק בקבוצה פינית קופס. לאחר עונה אחת בפינלנד עבר לספרד, שם שיחק במדי קבוצת בדחוס מהליגה השלישית. בשנת 1993 שב לרוסיה וניסה להשתלב חזרה בצסק"א, אך ללא הצלחה. הוא שותף במשחקים מעטים, בהמשך הושאל על ידי הצסק"א להפועל כפר סבא ולמכבי פתח תקווה. בשנת 1995 עבר לקבוצת נעוריו, זניט, אך גם בה לא מצא את מקומו. במשך כשנה לא שיחק באף קבוצה. בשנת 1997 הוזמן לטורקמניסטן לשחק בקבוצת הצמרת הטורקמנית קופטדאג מהעיר אשגבאט. בשנת 1999 עזב את טורקמניסטן וחזר לרוסיה. הוא הוחתם בקבוצת סק"א רוסטוב מהליגה הרוסית השנייה. כעבור שנה עבר לקבוצת ניקה מוסקבה, אף היא מהליגה השנייה. אחר כך שיחק תקופה קצרה ב הומל מבלארוס. בשנת 2001 פרש ממשחק פעיל. בשנת 1987 זומן ברושין לנבחרת האולימפית של ברית המועצות. הוא שיחק בשני משחקים במסגרת מוקדמות אולימפיאדת סיאול, אך לא זומן לתחרות עצמה. בשנת 1990 נכלל ברושין בסגל נבחרת ברית המועצות למונדיאל 1990, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר. בשנת 1997, בעת ששיחק בקבוצת קופטדאג בטורקמניסטן הוא זומן לשחק בשורות הנבחרת של המדינה. כדי לאפשר זאת הוא קיבל בהליך מזורז אזרחות טורקמנית. ולרי ברושין שיחק במדי נבחרת טורקמניסטן 11 משחקים והבקיע שער אחד. ברושין הצטרף אל סגל המאמנים של קבוצת הומל הבלארוסית, לאחר פרישה ממשחק פעיל בשנת 2001. בהמשך היה עוזר מאמן של קבוצת ניקה מוסקבה. ולרי ברושין מת ב-5 במרץ 2009 ממחלת הסרטן במוסקבה. אליפות ברית המועצות : 1984, 1991 גביע ברית המועצות בכדורגל: 1991 אליפות טורקמניסטן : 1998 גביע טורקמניסטן: 1997 ולרי ברושין, באתר Transfermarkt ולרי ברושין, באתר National Football Teams ולרי ברושין, באתר FootballDatabase.eu ולרי ברושין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נעימה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלודיה (לחן) – קו של מנגינה נושא (מוזיקה) (תמה) – המלודיה הראשונית או היסודית ביצירה מוזיקלית נעימת נושא (של תוכנית רדיו, תוכנית טלוויזיה או סרט קולנוע) – מנגינה המקושרת באופן הדוק לתוכנית אישים מיכאיל נעימה – סופר ומשורר לבנוני נועם (פירושונים) נעמה (פירושונים) נעים (פירושונים) נעמי (פירושונים) נַעֲמִית נעמת (תנועת נשים ישראלית) נעימוּת
המוזיאון לתרשים אדריכלי

המוזיאון לתרשים אדריכלי (בגרמנית: Museum für Architekturzeichnung) הוא מוזיאון פרטי בברלין, גרמניה המנוהל על ידי "קרן צ'ובו" והוקם ביוני 2013. שלוש עד ארבע תערוכות מוצגות מדי שנה המורכבות מרישומים מאוסף קרן צ'ובן ומהעבודות שהושאלו בשיתוף עם מוזיאונים ומוסדות אחרים ברחבי העולם. קרן צ'ובן היא קרן פרטית הממוקמת בברלין המנהלת את המוזיאון לקידום תרשימים אדריכליים ביד, היא נוסדה על ידי האדריכל הרוסי "סרגיי צ'ובן" בשנת 2009, מטרתו היא לטפח את כישורי הציור של אדריכלים צעירים מוכשרים כדי להפוך את האוספים נגישים ללימודי אדריכלות. במוזיאון מוצגות מדי פעם תערוכות אדריכליות ומשם נודדות אל מוזיאונים אחרים ברחבי העולם בהשתתפות המייסד. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון לתרשים אדריכלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לתרשים אדריכלי ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "המוזיאון לתרשים אדריכלי".
הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע

הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע (באוקראינית: Державне агентство України з питань кіно, ידוע בקיצור כדרג'קינו אוקראינה, Держкіно України) היא סוכנות של ממשלת אוקראינה המהווה לגוף הממשלתי בתחום הקולנוע ונועד לספק עידוד ותמיכה לסרטי קולנוע ואולפני קולנוע באוקראינה. הסוכנות מהווה רגולטור הממשלתי החשוב ביותר בתחום הפקות הקולנוע באוקראינה. הסוכנות הוקמה לראשונה בשנת 1991 בשם הקרן הממלכתית לקולנוע אוקראיני. בשנת 2006 שינתה את שמה לשירות הקולנוע הממלכתי, בשנת 2011 הסוכנות קיבלה את שמה הנוכחי: הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. משנת 2014 פיליפ אילנקו עומד בראש הסוכנות ובשנת 2020 הוא הוחלף על ידי מרינה קודרצ'וק. בשנת 2017 הסוכנות ממנה הפקת סרט "תפילה זרה" על הצלת יהודים בחצי האי קרים במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 2019 הסוכנות מימנה הפקת הסרט "תחושה מוקדמת" ביחד עם קרן לקולנוע מסלובקיה. בשנת 2022 הסוכנות העניקה 80% מימון לסרט "הצלף: עורב לבן" מדיה וקבצים בנושא הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע, ברשת החברתית פייסבוק הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע, ברשת החברתית אינסטגרם הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע, סרטונים בערוץ היוטיוב
יוהאן פון אנריקס

יוהאן נפומוק ריטר פון אנריקס (בגרמנית: Johann Nepomuk Ritter von Henriquez;‏ 16 במאי 1861 – 12 בינואר 1924) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. אנריקס נולד ב-16 במאי 1861 בעיר ביילובאר שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי קרואטיה. אביו, גוסטב פון אנריקס, היה גנרל-אוברסט בצבא האוסטרי, ויוהאן הלך בדרכו. מיד לאחר שהוא סיים בית ספר יסודי ותיכון באולומואוץ, הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. הוא למד שם בין השים 1878-1881, ולאחר מכן התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1884 הוא עבר קורס קצינים בווינה. בנובמבר 1886 הוענקה לו דרגת לויטננט, והוא הוצב בבריגדה ה-55 בקלגנפורט. במאי 1890 הוא הועלה לדרגת האופטמן. באפריל 1892 הוצב במחלקת המיפוי, ובמאי 1893 הועבר למטה הקורפוס ה-9 בבודפשט. בתחילת 1895 הועבר לבוסניה והרצגובינה, ובמאי 1896 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-34. בפברואר 1897 הוא הועבר למלא את אותו התפקיד בדיוויזיה ה-31. בנובמבר 1896 הוא הועלה לדרגת מיור. בנובמבר 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובין 1900-1902 פיקד על גדודים שונים. באוגוסט 1909 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-17, ובמקביל פיקד גם על בית הספר לקצינים בפראג. ב-28 באוקטובר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. באפריל 1912 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, ובנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נפרסה הדיוויזיה של אנריקס בחזית הסרבית כחלק מהקורפוס השביעי בפיקודו של אוטו מייקסנר פון זווינשטאם. הדיוויזיה נטלה חלק בתחילת הפלישה הראשונה לממלכת סרביה, אולם עד מהרה הועברה לחזית הרוסית כחלק מהארמייה השנייה בפיקודו של אדוארד פון בהם-ארמולי. הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב גליציה, ובנובמבר אותה שנה נאלץ לוותר על התפקיד בשל מחלה. לאחר תום חופשת המחלה שלו ביולי 1915, הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-15. הוא פיקד על הדיוויזיה רק חודש, ולאחר מכן מונה להיות מפקד קורפוס אשר נקרא "קורפוס אנריקס" על שמו. גם בתפקיד זה הוא החזיק מעמד רק חודש לפני שהועבר לפקד על הקורפוס ה-12. ב-6 במאי 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-23 באוגוסט 1917 הוא הועבר לחזית האיטלקית ומונה למפקד יחידה מיוחדת שכונתה "ארמיית האיזונצו השנייה". אנשיו לחמו בהצטיינות במהלך קרבות הנהר איזונצו וקרב קפורטו. הוא נותר בתפקיד עד ינואר 1918 עת פורקה היחידה שלו ואוחדה עם יחידות אחרות. עם סיום המלחמה ופיזורו של הצבא הקיסרי לקראת סוף אותה שנה, הוא פרש סופית מהצבא. לאחר המלחמה התגורר אנריקס בבודפשט עד מותו ב-12 בינואר 1924 בגיל 62. יוהאן פון אנריקס (באנגלית) יוהאן פון אנריקס (בגרמנית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוהאן פון אנריקס".