laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נסיכות הבוחר מהנובר

נסיכות הבוחר מהנובר (בגרמנית: Kurfürstentum Hannover), ידועה גם בשם נסיכות הבוחר מבראונשווייג-לינבורג, הייתה אחת מנסיכויות הבוחר בגרמניה ואחת המדינות באימפריה הרומית הקדושה. בירתה הייתה העיר הנובר. הנסיכות כללה שטחים גדולים שנמצאים כיום במדינת סקסוניה התחתונה, וכללה את כל שטחי בראונשווייג, חוץ מנסיכות בראונשווייג-וולפנביטל, שהפכה בשנת 1815 לדוכסות בראונשווייג. ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג היה בנו הרביעי של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולכן לא היה סיכוי רב כי האדמות הנרחבות של בית הנובר יגיעו אי פעם לידו, אולם בשנת 1665 מת כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ושני אחיו הנותרים של ארנסט אוגוסט נותרו עדיין ללא צאצאים. בשנת 1679 נפטר עוד אחד מאחיו - יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט אוגוסט ירש את נסיכות קאלנברג, שבירתה בעיר הנובר. אחיו היחיד שנותר בחיים גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג נישא למאהבתו כדי להפוך את בתו סופיה דורותיאה לחוקית אולם השניים לא ילדו עוד ילדים. תחת החוק הסאלי נאסר על נשים לרשת את אדמותיהם ותאריהם של אביהן, ולכן נותר בנו של ארנסט אוגוסט - גאורג היורש היחיד לדוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1682 החליט בית הנובר לאמץ את זכות הבכורה, לפיה הבן הבכור יורש את כל אדמותיו של אביו ולא חולק אותן עם אחיו הצעירים, כפי שהיה נהוג בדוכסות עד אז. בשנת 1692 קיבל ארנסט אוגוסט מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו של בית הנובר במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר לפני שקיבל רשמית את התואר והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג לודוויג. מעט לאחר עלייתו של גאורג לשלטון בהנובר נפטר ויליאם, דוכס גלוסטר, בנה ויורשה היחיד של אן, מלכת בריטניה והפרלמנט הבריטי העביר חוק לפיו יעבור הכתר הבריטי לאחר מותה של המלכה לקרוב משפחה הפרוטסטנטי בלבד. קרובת המשפחה הפרוטסטנטית הקרובה ביותר לאן הייתה בת דודתה סופיה, נסיכת הפפאלץ, אמו של הדוכס גאורג, שהפכה בן לילה ליורשת העצר לממלכה הבריטית. בשנת 1701 פרצה מלחמת הירושה הספרדית ונסיכות הנובר לחמה נגד ספרד לצד האימפריה הרומית הקדושה, בריטניה והרפובליקה ההולנדית. במהלך המלחמה כבש גאורג את שטחי הדוכסויות השכנות, בראונשווייג-וולפנביטל וסקסוניה-לאוונבורג, ואף מונה על ידי הקיסר כפילדמרשל קיסרי. בשנת 1708 אישר הדיאט הקיסרי את מעמדו של גאורג כנסיך בוחר. ב-28 במאי 1714 מתה אמו של גאורג, סופיה מהנובר בגיל 83 והוא הפך ליורש העצר לכתר הבריטי. המלכה אן מתה חודשיים לאחר מכן והפרלמנט הבריטי הכריז על גאורג כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה הגדולה ואירלנד. במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחם צבא הנובר לצד צבא בריטניה, אך בשנת 1806 נכבשה הנסיכות ונמסרה לממלכת פרוסיה. בשנת 1807 הוחלט בחוזה טילזיט על הקמת ממלכת וסטפאליה, שכללה את שטחי הנסיכות יחד עם שטחים מנסיכות הבוחר מהסן ונסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. לאחר קרב לייפציג פורקה ממלכת וסטפאליה, ושטחי הנסיכות חזרו לשליטת בית הנובר, כממלכת הנובר. ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1692–1698; ללא הענקה רשמית) גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מהנובר (1698–1727). גאורג השני, הנסיך הבוחר מהנובר (1727–1760). גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מהנובר (1760–1806).
שלוחת הרכבת לכפר הוג'

שלוחת הרכבת לכפר הוג' התפצלה ממסילת הרכבת מנחל שורק לעזה (קו זה עצמו היה שלוחה של המסילה המזרחית העות'מאנית). השלוחה נסללה, על ידי העות'מאנים, כדי לתמוך, לוגיסטית, במגננה שלהם לאורך קו עזה - באר שבע. הייתה בשימוש על ידי העות'מאנים עד כיבוש האזור על ידי חיל המשלוח המצרי. במהלך מלחמת העולם הראשונה התחולל מאבק על השליטה בארץ בין האימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ עד המלחמה והייתה שותפה לברית מעצמות המרכז לבין בריטניה ששלטה בתחילת המלחמה במצרים והייתה חברה בברית מדינות ההסכמה. החל מאוגוסט 1916 (קרב רומני) נחלו הבריטים (בסיוע חיל המשלוח המצרי) ניצחונות והדפו לאחור את העות'מאנים מחצי האי סיני לעיר עזה תוך שהם כובשים, בדרכם, את אל עריש (דצמבר 1916), רפיח (ינואר 1917) ודיר אל בלח (פברואר 1917). כישלון הבריטים לכבוש את עזה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני גרם לטורקים לחזק את קו עזה באר שבע ואת עמדותיהם בעורף קו זה. אזור כפר הוג' היה בעורף קו החזית אבל הטורקים ראו בו מאחז אסטרטגי ולכן החלו, במרץ 1917, לסלול שלוחת רכבת ברוחב 105 ס"מ (הפס הצר שבשימוש הרכבת הצבאית העות'מאנית בארץ ישראל וחצי האי סיני) אל הכפר מאזור תחנת הרכבת דיר סניד. קו זה שימש אותם מספר חודשים לאחר סיום הסלילה על מנת להעביר ציוד לכוחותיהם. במהלך נובמבר 1917 ניצחו הבריטים בקרב באר שבע ובקרב עזה השלישי ובכך הצליחו לפרוץ את קו ההגנה עזה-באר שבע ותוך ניצול ההצלחה הגיעו גם לכפר הוג' אותו כבשו ב-8 בנובמבר 1917. לאחר הכיבוש לא נעשה עוד שימוש במסילה והיא פורקה לשימוש במקומות אחרים. הזמן הרב שעבר מאז בניית הקו והארעיות של תשתיותיו הותירו מעט מאוד סימנים בשטח: התפצלות המסילה, מהקו הראשי בין נחל שורק לעזה, היה בין תחנת הרכבת של בית חאנון לתחנת הרכבת דיר סניד. נקודת הפיצול נמצאת בתחום רצועת עזה. אורך המסילה היה כ-12 ק"מ. בקו אווירי המרחק היה כ-9 ק"מ אולם שאיפת הטורקים לצמצם השקעה בבניית גשרים וחציבת מבתרים הביאה להארכת הקו ל-12 ק"מ. עיקר ההארכה נעשתה על מנת לעקוף את רכס הכורכר של ניר עם. המסלול עבר בגבעות מדרום לקיבוץ ארז שם ניתן למצוא מבתר בשיפולי הגבעה. הקו עבר מדרום לנחל שקמה שם ניתן לראות גשר מעל ערוץ נחל מרדים לפני הישפכו לנחל שקמה. בנקודה זו עשתה הרכבת עיקוף מצפון לקיבוץ אור הנר כדי לעקוף את רכס ניר עם שמדרום לקיבוץ. באזור זה ניתן לראות גשר בטון. לאחר הקיבוץ פנתה הרכבת דרומה כשהיא עוברת ממזרח לאזור בו נמצאת היום העיר שדרות ובמקביל לערוץ נחל הוג' (הוג'ה) עד הגיעה לכפר הוג'. בדרכה עברה המסילה בקרבת הכפרים הערבים כפר נג'ד וכפר מנסורה ובשניהם נמצא שתושביהם שילבו פסי רכבת שנלקחו מהמסילה במבנים. המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא שלוחת הרכבת לכפר הוג' בוויקישיתוף המסילה העות'מאנית מנחל שורק למבואות עזה, באתר של דניאל וונטורה בין השאר התמקמה בו מפקדתו עלי פאוזי ביי שפיקד על הגייס ה 20 (קורפוס XX) שהיה חלק מההגנה על קו עזה באר שבע
תבחין נשיפה

תבחין הנשיפה אן מבחן הנשיפה הוא תהליך דיאגנוסטי מהיר הנועד לזיהוי הדבקה בחיידק הליקובקטר פילורי (Helicobacter pylori), חיידק ספירלי הקשור במחלות: גסטריטיס, כיב קיבה וכיב פפטי. התבחין מתבסס על יכולתו של החיידק הליקובקטר פילורי להמיר שתנן (אוּרֵאַה) לאמוניה ולפחמן דו-חמצני. תבחיני הנשיפה מומלצים על ידי הנחיות החברה המייצרת אותם כדרך המועדפת והלא-פולשנית לבדיקת המצאות החיידק לפני ואחרי טיפול תרופתי בו. יצוין שזיהוי מדויק יותר של החידק יכול להיעשות בבדיקת גסטרוסקופיה, והיא מומלצת בחולים סימפטומטים. מטופלים בולעים נוזל אוּרֵאַה מסומן באיזוטופ לא שכיח: פחמן-14 רדיואקטיבי או פחמן-13 לא-רדיואקטיבי. לאחר 10–30 דקות הבאות, בודקים אם האיזוטופ הפחמני נוכח בפחמן הדו-חמצני הננשף. אם כן, משמע שהאוּרֵאַה פורק, וזה מצביע על המצאות אוּרֵאָז (האנזים בו הליקובקטר פילורי משתמש על מנת לפרק אוראה) בקיבה מה שמצביע על נוכחות החיידק. לשני סוגי האוראה דרוש מִכְשׁוּר שונה. פחמן-14 בדרך כלל נמדד על ידי סינטילציה (נצנוץ) ופחמן-13 מזוהה על ידי איזוטופ יחס ספקטרומטר-מסה או על ידי mass correlation spectrometry. לכל אחת משיטות אלו נדרשת נשיפה פשוטה לפני מתן האיזוטופים כדי להשוות את התוצאות לאחר מתן האוּרֵאַה עם הפרש זמן של 20–30 דקות בין הבדיקות. הדגימות יכולות להשלח למעבדה לניתוח. לחלופין, ניתן להשתמש ב mass correlation spectrometry כמבחן משרדי כאשר בדיקות הנשיפות נלקחות כל הזמן והתוצאות מסופקות בתוך דקות. ההבדל בין המדידות לפני מתן האוראה ואחריו נועדו לקבוע האם ישנה הדבקה בחיידק. הערך המתקבל מהבדיקה מושווה לערך סף הנקבע מראש. תוצאות מתחת לערך הקבוע נחשבות כתוצאות שליליות (כלומר, אין חיידק בקיבה) ותוצאות מעל הערך הקבוע נחשבות כחיוביות ומעידות על המצאות החיידק בקיבה. ערך הסף נקבע על ידי השוואה של תוצאות של מטופלים שווידאו שיש להם את החיידק בעזרת שתי שיטות או יותר. הערך הנבחר הוא הערך שנותן את השילוב הטוב ביותר של רגישות וספציפיות לחיידק. הבדיקה מודדת הדבקה פעילה של החיידק הליקובקטר פילורי. אם אנטיביוטיקה מדכאת את כמות החיידק הנמצא או שתנאי הקיבה חומציים יותר מהרגיל, כמות האוראז הנוכח תפחת. לכן, הבדיקה צריכה להיות מבוצעת 14 ימים לאחר הפסקת נטילת תרופות נוגדות חומציות (מעכבי משאבות פרוטונים - Proton Pump Inhibitors - PPIs) או 28 ימים אחרי הפסקת טיפול אנטיביוטי. חלק מהרופאים מאמינים שמאגר של הליקובקטר פילורי בפלאק דנטלי עשוי להשפיע על התוצאה. כיב פפטי דלקת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים מדיה וקבצים בנושא תבחין נשיפה בוויקישיתוף הערך "הליקובקטר פילורי", באתר ויקירפואה על תבחין הנשיפה באתר שירותי בריאות כללית. William D. Chey, Benjamin CY Wong, American College of Gastroenterology Guideline on the Management of Helicobacter pylori Infection, The American Journal of Gastroenterology 102, 2007-08-01, עמ' 1808-1825 doi: 10.1111/j.1572-0241.2007.01393.x P Malfertheiner, F Megraud, C O'Morain, F Bazzoli, Current concepts in the management of Helicobacter pylori infection: the Maastricht III Consensus Report, Gut 56, 2007-06-01, עמ' 772-781 doi: 10.1136/gut.2006.101634 Rodrigo Garcés-Durán, Joan Llach, Angella Da Fierno, Henry Córdova, Gloria Fernández-Esparrach, Endoscopic diagnosis of H. pylori infection, Gastroenterología y Hepatología (English Edition) 46, 2023-06-01, עמ' 483–488 doi: 10.1016/j.gastre.2022.09.006 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Sunday 8PM

Sunday 8PM הוא אלבומה השני של להקת Faithless שיצא בספטמבר 1998. באלבום הופיע השיר "God is a D.J", אחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה שאף הפך להיות מטבע לשון וסמל של סצנת המועדונים שפרחה בשנות התשעים. האלבום הגיע למקום העשירי במצעד הבריטי. באלבום מתארחים מספר זמרים - השיר "Why go?" שיצא כסינגל נתכב בשיתוף עם בוי ג'ורג' שאף תרם את קולו. הזמרות דיידו ופאולין טיילור, שהתארחו גם באלבום Reverence, השתתפו בשני שירים כל אחת. באוקטובר 1999 יצא האלבום במהדורה מחודשת שכללה דיסק נוסף עם רמיקסים לשירי האלבום שנקרא "Saturday 3AM". בעטיפת האלבום מופיע צילום של חזית תיאטרון בלובירד בדנוור, קולורדו. מידע על האלבום Sunday 8PM באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sunday 8PM באתר AllMusic האלבום Sunday 8PM באתר Discogs האלבום Sunday 8PM באתר ספוטיפיי האלבום Sunday 8PM באתר דיזר האלבום Sunday 8PM באתר אפל מיוזיק האלבום Sunday 8PM באתר טיידל
המערכת לפעולות חקירה מבצעיות

המערכת לפעולות חקירה מבצעיות הוא שמה הרשמי של מערכת SORM (מרוסית: Система Оперативно-Розыскных Мероприятий) המהווה מערכת האזנה, ציתות ופיקוח על כלל רשת התקשורת ברוסיה ובכללה גם טלפון ואינטרנט ומסייעת לממשל בסינון תכנים באינטרנט. המערכת הוקמה בשנת 1996 בשיתוף פעולה בין שירות הביטחון הפדרלי והסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית ומתחילה יועדה לשמש את ארגוני הביון ושירותי הביטחון ברוסיה לפקח ולצותת על מערכת הטלפון במדינה. מאז שנת הקמתה שימשה המערכת שבעה שירותי אכיפת חוק וביטחון כדוגמת שירות הביטחון הפדרלי, משטרת המס הפדרלית, משרד הפנים, משטרת רוסיה, שירות האבטחה הפדרלי ושירות משמר הגבול הפדרלי והשירות הפדרלי ללוחמה בסמים). המערכת שודרגה מספר פעמים וכללה את מערכת SORM-2 ששימשה לפיקוח כללי על רשת האינטרנט. מאז 2014 פועלת מערכת SORM-3 המשמשת לפיקוח על האינטרנט ועל רשתות חברתיות ושירותי דואר אלקטרוני ברוסיה. כיום משמשת המערכת את: שירות הביטחון הפדרלי ושירות משמר הגבול הפדרלי משרד הפנים ומשטרת הפדרציה הרוסית שירות האבטחה הפדרלי הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית מתקן המודיעין לורדס פריזמה (תוכנית ביון) סואו"ד פרנצ'לון אשלון מידע כללי על המערכת, מתוך כתבה בסוכנות הידיעות רי"א נובוסטי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאוניד פטשקה

לאוניד פטשקה (נולד ב-3 במאי 1964) הוא מלחין, מנצח, פסנתרן ונגן ג'אז ישראלי. אחד המוזיקאים דוברי הרוסית המפורסמים ביותר בישראל שעיקר עיסוקו הוא ג'אז. עלה לישראל בשנת 1990. בשנת 2000 נכלל ברשימת 100 נגני הג'אז הטובים ביותר של המאה העשרים על ידי המכון האמריקאי לביוגרפיות. לאוניד פטשקה, פסנתרן ומלחין, נולד בשנת 1964 בבאקו שבאזרבייג'ן. הוא החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל 4 בבאקו. אמו עבדה כמורה לשפה ולספרות רוסית, ואביו היה מהנדס מטוסים. בפעם הראשונה לאוניד ניגן בפני קהל בגיל 6. בגיל 7, פטשקה ניגן את הקונצ'רטו של מנדלסון עם התזמורת הסימפונית של באקו. עם סיום בית הספר למוסיקה בקאזאן בשנת 1983, הוא נרשם ללימודים באקדמיה הרוסית גנסין למוזיקה. הוא למד את שני הקורסים הראשונים כפסנתרן ומלחין קלאסי, ולאחר מכן הועבר למחלקת פופ-ג'אז, שבה למד בכיתתו של פרופ' איגור בריל, מחבר של אחד מספרי לימוד ג'אז הפופולריים ביותר בשפה הרוסית. לאחר סיום הלימודים, פטשקה הפך לאחד מהמוזיקאים הצעירים המבוקשים ביותר בברית המועצות, עם הרבה קונצרטים והופעות במערב. פטשקה היה אחד האמנים הראשונים בברית המועצות שיצא לסיבוב הופעות בארצות הברית כמוזיקאי ג'אז. בשנת 1981, לאוניד פטשקה הפך לזוכה הסובייטי הראשון בתחרות הג'אז הבינלאומית, שהתקיימה בפולין. בשנת 1982, עשה את סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית. בזמן הסיור הוצע לו להישאר בארצות הברית, אך הוא סירב בגלל החשש לגורלם של הוריו. בשנת 1986 הוא זכה במקום ראשון בתחרות של אלתור על פסנתר בווילנה ומאוחר יותר הופיע בפסטיבלים רבים בברית המועצות. בסוף 1980 כבר היה בעל מוניטין בברית המועצות, לקונצרטים שלו היו מגיעים אלפי אנשים, הוא נסע לסיבובי הופעות למדינות רבות, ובמקביל עבד בטלוויזיה המרכזית ברוסיה. פטשקה ניגן קונצרטים ורסיטל בכל רחבי העולם, כולל רסיטל סולו בקרנגי הול בניו יורק בשנת 1988, אולם קונצרטים של אוניברסיטת בוסטון ומוזיאון המדינה לוס אנג'לס לאמנות. פטשקה היה פסנתרן הג'אז הסובייטי הראשון שזכה בפרס השני בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בקאליש, פולין בשנת 1987 וזכה בפרס הראשון של חברת התקליטים פגארט. כמו כן הוא זכה בפרס הראשון בתחרות הפסנתרנים בלוס אנג'לס בשנת 1988, ובפרס המיוחד בתחרות פסנתרני הג'אז בצרפת בשנת 1989. בשנת 1990 עלה לישראל, עם העלייה ההמונית מברית המועצות. בהתחלה ניגן במסעדות וברים והקהל העיקרי שלו היה עולים מברית המועצות לשעבר. בשנת 1991 הוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז באילת. בשנת 1994 ארגן פטשקה את פסטיבל הג'אז הראשון באשדוד. שלוש שנים לאחר מכן, הוא החל להופיע ברוסיה והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים. בשל צמיחת הפופולריות שלו ברוסיה ובמדינות חבר העמים בשנת 2000 פטשקה הוזמן לארצות הברית לנגן ג'אז בבית הלבן ונכלל ברשימה היוקרתית של "100 הנגנים מצטיינים של המאה ה-20" שהורכבה על ידי המכון הביוגרפי האמריקאי. בשנת 2003 הוא קיבל את מדליית הכנסת כהכרה בהישגיו ושירותיו לישראל. The Flight of Fantasy (1984) The way to anywhere (1988) Kaminsky trio plays Ptashka (1996) Western wind (1999) Leonid Ptashka & Jazz Friends (2005) בשנת 2009, בתמיכתו של סגן ראש העיר החדש בוריס גיטרמן והחברה העירונית לתרבות הפנאי באשדוד, פטשקה מקים פסטיבל ג'אז בינלאומי באשדוד בשם Super Jazz Ashdod. כוכבי ג'אז רבים ומפורסמים השתתפו בפסטיבל במשך השנים, ביניהם: מייק סטרן, רנדי ברקר, לני וויט, משפחת קרלינג, ריי בראון, ג'וניור, ביל אוונס ועוד. לאוניד פטשקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סופר ג'אז אשדוד - לאוניד פטשקה ובתו אנדי על במה אחת
הנס שפר

הנס שפר (בגרמנית: Hans Schäfer;‏ 19 באוקטובר 1927 – 7 בנובמבר 2017) היה כדורגלן גרמני, ששיחק לאורך כל הקריירה בפ.צ. קלן בתפקיד הקשר השמאלי, ושימש כקפטן נבחרת גרמניה המערבית, במדיה שיחק בשלושה טורנירי גביע העולם ואף זכה באחד מהם, במונדיאל 1954. נולד בקלן שבגרמניה. שיחק בפ.צ. קלן במשך 17 עונות ברציפות, החל משנת 1948, עד לפרישתו בשנת 1965. שפר זכה עם הקבוצה באליפות גרמניה בשנת 1962, טרם הקמת הבונדסליגה, וכעבור שנתיים, בעונת הבכורה של הבונדסליגה, זכה שפר באליפות השנייה שלו עם הקבוצה. בשנת 1965 פרש שפר ממשחק פעיל, לאחר שכבש 254 שערים ב-394 הופעות, והפך לסמל בפ.צ. קלן. בשנת 1963 זכה שפר בתואר כדורגלן השנה בגרמניה. שפר החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1952. במונדיאל 1954 שפר סייע לנבחרת מערב גרמניה לזכות בטורניר, לראשונה בתולדותיה, כאשר הוא כובש ארבעה שערים. במונדיאל 1958, בו סיימה גרמניה המערבית במקום הרביעי, ובמונדיאל 1962, בו הודחה גרמניה המערבית ברבע הגמר, שימש שפר כקפטן הנבחרת. לאחר מונדיאל זה, פרש מהנבחרת. סך הכל צבר שפר 39 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, 16 מתוכן כקפטן, וכבש 15 שערים. טרם פטירתו בנובמבר 2017, בגיל 90, היה שפר הכדורגלן החי המבוגר ביותר שזכה במונדיאל כלשהו. מדיה וקבצים בנושא הנס שפר בוויקישיתוף הנס שפר, באתר Transfermarkt הנס שפר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הנס שפר, באתר WorldFootball.net הנס שפר, באתר National Football Teams הנס שפר, באתר FootballDatabase.eu
גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג

גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Georg, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 17 בנובמבר 1582 – 2 באפריל 1641) היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1635–1641. גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1582 בצלה שהשתייכה לנסיכות לינבורג, לוילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולדורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג. לאחר מותו של פרידריך אולריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג, חולקו בשנת 1635 שטחי בית ולף; גאורג קיבל את נסיכות קאלנברג שכללה את שטחי נסיכות גטינגן לשעבר, ואילו אחיו אוגוסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את שטחי נסיכות לינבורג. גאורג העביר את מקום מגוריו להנובר, שעל שמה נקראים צאצאיו בית הנובר. ב-2 באפריל 1641 מת גאורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1617 התחתן גאורג עם אנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ואשתו מגדלנה מברנדנבורג. ממנה היו לו 8 ילדים: מגדלנה מבראונשווייג-לינבורג (1618). כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1622–1665). גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1624–1705). יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1625–1679). סופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג (1628–1685). דורותיאה מגדלנה מבראונשווייג-לינבורג (1629–1660). ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1629–1698). אנה מריה אלאונורה מבראונשווייג-לינבורג (1630–1666). מדיה וקבצים בנושא גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
היידי בת ההרים (אנימה)

היידי בת ההרים (ביפנית: アルプスの少女ハイジ, באנגלית: Heidi, Girl of the Alps) היא סדרת דרמת אנימה יפנית בת 52 פרקים אשר הופקה על ידי ניפון אולפני אנימציה בשנת 1974, המבוססת על הרומן השווייצרי הנושאת את שמה מאת יוהנה ספירי משנת 1880. העלילה נעה סביב ילדה כבת חמש בשם היידי, שבגיל צעיר התייתמה מהוריה ועברה לחיות בצל דודתה דטה. מתגלה כי דטה מוצאת עבודה חדשה בפרנקפורט ואין ביכולתה לטפל בהיידי ולכן משאירה את זו תחת טיפולו של סבה של היידי, המתגורר בצריף למרגלות הרי האלפים השווייצרים בגפו עם כלבו, הידוע לשמצה בידי תושבי הכפר בהיותו מופנם, חסר לב ומריר. אולם בזכות אופייה האופטימי מצליחה לגרום ללבו להיפתח. בעודה גרה בבית סבה נחשפת היידי לטבע האלפיני ומתיידדת עם רועה עזים צעיר בשם פיטר. מדיה וקבצים בנושא היידי בת ההרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היידי בת ההרים (ביפנית) היידי בת ההרים, ברשת החברתית פייסבוק היידי בת ההרים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "היידי בת ההרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היידי בת ההרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תאומיר דבו

תאומיר דבו (בצרפתית: Théomir Devaux; ‏1885, קסטיון‏ – 1967, שאווי) היה כומר צרפתי, פעיל המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם. דבו הוסמך לכמורה בשנת 1911. הוא השתייך למסדר האחים ציון, היה אב מנזר בין השנים 1925–1937 ובאותה תקופה היה במקביל כומר בכנסיית סן-סולפיס בפריז. במשך מספר שנים היה אב המנזר רטיסבון בירושלים. בשנת 1928 ייסד דבו את כתב העת "השאלה היהודית" (La question d'Israël) שנועד לדיאלוג יהודי-נוצרי ולמלחמה באנטישמיות. כחודשיים לאחר כיבוש צרפת בשנת 1940 על ידי גרמניה, נאסרה פעולתו של כתב העת על ידי הגסטפו. כמו כן ייסד דבו סמינרים בנושאי יהדות. בשיתוף עם ויצו סייע דבו למאות ילדים יהודים - חלקם ילדים שאיבדו קשר עם הוריהם - למצוא מקומות מסתור בתקופת השואה. בפעילות ההצלה שלו עבד דבו בשיתוף פעולה עם מספר ארגונים יהודיים. בין מעשי ההצלה שלו היו ארגון מסמכי זהות מזויפים עבור ילדים יהודים וארגון קליטתם במוסדות דת נוצריים לשם הסתרתם בתקופת הרדיפות. לעיתים אפשר לילדים נרדפים לשהות במנזר שלו למשך לילה אחד ואף יותר, עד שהתאפשר למצוא להם מקלט מחוץ לפריז. לעיתים היו במנזר שלו כמה ילדים בו זמנית. הוא סייע בכספים למקומות המסתור כדי לאפשר את המשך החזקתם של הילדים המוסתרים. הנס הלמוט מישל (Hans Helmut Michel), אחד הילדים היהודיים שהסתיר דבו תחת השם הבדוי ז'אן בונה (Jean Bonnet), הועבר בהמשך ללוסיאן בונל אך ב-1944 נתפס, גורש לאושוויץ ונרצח שם. סיפורו של מישל הונצח בסרטו של לואי מאל, להתראות ילדים. דבו המשיך בפעילותו למרות פשיטה של הגסטפו על מנזרו ביולי 1940, פשיטה בה הוחרמו הספרייה והארכיון שלו, ולמרות סגירת עיתונו על ידי הגסטפו. לאחר המלחמה המשיך מנזרו של דבו בפעולות הסברה נגד אנטישמיות. הוא ייסד כתב עת חדש, "מחברות ציון" (Les Cahiers Sioniens), בו הודגשו התפתחות המחשבה הנוצרית בנושא היהודים והיהדות. הדיונים בעיתונו של דבו תרמו רבות לדיונים בתקופתו של יוחנן העשרים ושלושה לשם הכנת האנציקליקה נוסטרה אטאטה (שלבסוף פורסמה על ידי מחליפו של יוחנן, פאולוס השישי), בה הודגשו חובת הסבלנות הנוצרית כלפי דתות אחרות ומאמיניהן, כולל היהדות. בשנת 1996 הוכר תאומיר דבו על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. על תאומיר דבו, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיהור

האם התכוונתם ל... דה-קונטמינציה (אנ') – הסרת גורמים מזהמים טיהור מים טיהור שפכים טיהור פוליטי טיהור אתני היטהרות (אנ') – טקס דתי טיהור שֵם: זיכוי (משפט פלילי) (אנ') – קביעה כי נאשם אינו אשם באשמה שלפיה הועמד לדין מחיקת אשמה (אנ') – ביטולה של הרשעה רהביליטציה (אנ') יצירות: הטיהור (מחזה) (הוצג בישראל גם בשם "מדלן") – מחזה מאת של הלן אדמונדסון הטיהור (סרט) – סרט מתח אמריקאי משנת 2013 שכתב וביים ג'יימס דה מונקו, ומככבים בו אית'ן הוק ולנה הידי הטיהור 2: לשרוד את הלילה – סרט המשך של "הטיהור" הטיהור 3: שנת בחירות – סרט שלישי בסדרת "הטיהור" הטיהור (רומן) – רומן מאת סופי אוקסנן מטוהרים – מחזה מאת שרה קיין טוהר קתרזיס
ניתוח להחלפת מסתם

נִתּוּחַ לְהַחְלָפַת מַסְתֵּם הוא ניתוח שבו מוחלף אחד ממסתמי הלב במסתם מלאכותי או במסתם ביולוגי (שתל מאדם או מחיה). הניתוח מבוצע על פי רוב במצבים של היצרות או אי-ספיקה מדרגה חמורה של אחד ממסתמי הלב. ישנם ארבעה סוגי ניתוחים, לפי סוג המסתם המוחלף: ניתוח להחלפת מסתם אבי העורקים, ניתוח להחלפת המסתם הצניפי, ניתוח להחלפת המסתם התלת-פסיגי וניתוח להחלפת מסתם עורק הריאה. כ-100,000 ניתוחים להחלפת מסתם מבוצעים מדי שנה בארצות הברית. התמותה לאחר ניתוח להחלפת מסתם תלויה במשתנים רבים, לרבות סוג המסתם המוחלף, ביצוע ניתוח מעקפים במקביל להחלפת המסתם וגורמים התלויים באדם המנותח. אחוזי התמותה מניתוח להחלפת מסתם אבי העורקים עומדים על 3.2%, בעוד אלה מניתוח להחלפת המסתם הצניפי עומדים על 5.7%. בעשור השני של המאה ה-21 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי לשימוש הליך החלפת מסתם בצנתור (TAVI או TAVR) במטופלים שאינם נתיחים או שהסיכון הניתוחי עבורם גבוה. כמו כן נמצא בשימוש הליך להחלפת המסתם הצניפי בצנתור. סוג המסתם החלופי משפיע על אופן הטיפול אחרי הניתוח וזמן החיים של המסתם. מסתם ביולוגי, שמקורו בדרך כלל בפרה או חזיר (אין בכך בעיה הלכתית), אינו דורש נטילת נוגדי קרישה ולפיכך מומלץ למי שעשויים להתקשות בלקיחה קבועה של כדורים. מנגד, משך החיים של המסתם הביולוגי הוא 10–15 שנים, ולפיכך הוא מומלץ יותר למנותחים מבוגרים. משך החיים של המסתם המכני, בהיותו מלאכותי ובמקרים רבים עשוי טיטניום, הוא שנים רבות, אך הוא דורש שימוש קבוע בנוגדי קרישה. השימוש במסתם מלאכותי נפוץ אצל מנותחים צעירים יחסית.[דרוש מקור] טכניקת הניתוח של מסתמים מלאכותיים מתעדכנת לפרקים וב-2007 כבר התחיל באירופה שימוש במסתמים ללא תפרים (SU-AVR). ב-2015 נמצאים בשימוש 3 סוגי מסתמים ללא תפרים או מסתמים בהחלפה מהירה ויעילותם נבחנת במחקרים שונים. מדיה וקבצים בנושא ניתוח להחלפת מסתם בוויקישיתוף Mayo Clinic leads FDA trial of next-generation sutureless aortic valve replacement technology - For Medical Professionals - Mayo Clinic, www.mayoclinic.org Marco Di Eusanio, Kevin Phan, Sutureless aortic valve replacement, Annals of Cardiothoracic Surgery 4, 2015-03-01, עמ' 123–130 doi: 10.3978/j.issn.2225-319X.2015.02.06 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.