מושל קרוליינה הצפונית

מושל קרוליינה הצפונית (באנגלית: Governor of North Carolina) הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת במדינת קרוליינה הצפונית. המושל מתפקד כראש ממשלה ברמה המדינתית וכמפקד העליון של הכוחות המזוינים בקרוליינה הצפונית. המושל הנוכחי הוא רוי קופר הדמוקרטי, שהושבע לתפקידו ב-1 בינואר 2017 לאחר היבחרו בבחירות 2016. במקור, על פי חוקת קרוליינה הצפונית משנת 1776, היה המושל חלש מבחינה ביצועית, ונבחר על ידי בית המחוקקים (האספה הכללית של קרוליינה הצפונית) לתקופת כהונה בת שנה. אדוארד בישופ דאדלי (אנ') היה למושל קרוליינה הצפונית הראשון הראשון שנבחר בבחירות ישירות בידי העם ב-31 בדצמבר 1836. מושלים כיהנו קדנציות בנות שנתיים מ-1836 עד שאומצה חוקה חדשה בשנת 1868. מאז, כל המושלים נבחרים לתקופות כהונה בנות ארבע שנים. גם במאה העשרים, חוקת קרוליינה הצפונית הפכה את מושל המדינה לתפקיד נטול סמכויות עצמתיות. עד שנוסף תיקון לחוקת המדינה בשנת 1971, על פיו מושלי המדינה יכלו למלא באופן רציף קדנציה אחת בלבד בת ארבע שנים ולא להתמודד לתקופת כהונה שנייה ברציפות. לאחר העברת התיקון, בשנת 1980 היה ג'ים האנט (אנ') המושל הראשון בתולדות המדינה שנבחר לכהונה שנייה. מושלים עדיין מוגבלים לשתי קדנציות רצופות בנות ארבע שנים כל אחת, אם כי ביכולתם להתמודד לתקופת כהונה נוספת שאינה רציפה. המושל האנט ניצל יכולת זו, וזכה בבחירות לתקופות הכהונה השלישית והרביעית שלו ב-1992 וב-1996 (בהתאמה) לאחר שהיה מחוץ לחיים הפוליטיים בין 1985–1993. סגן המושל מוגבל גם הוא לשתי תקופות כהונה רצופות בנות ארבע שנים. ככלל, קרוליינה הצפונית הייתה גם המדינה האחרונה בארצות הברית שהעניקה למושליה את הסמכות להטיל וטו על חקיקות, והסמכות לא נוספה לחוקת המדינה עד למשאל עם ב-1996. חלק גדול מההתנגדות המסורתית של קרוליינה הצפונית לכוח ביצועי חזק נבע מהיחס הקשה שספגה המדינה ממושלים בריטים בעידן הקולוניאליזם על אמריקה בטרם המהפכה האמריקאית. לאחר שהמדינה קיבלה את עצמאותה מהאימפריה הבריטית, חוקת המדינה החלישה במכוון את הרשות המבצעת של הממשלה המדינתית וחיזקה את הרשות המחוקקת. מאז תום תקופת השיקום בשנות ה-70 של המאה ה-19, הרוב המכריע של מושלי המדינה היו דמוקרטים. הרפובליקני היחיד שנבחר למושל בין השנים 1876–1972 היה דניאל לינדזיי ראסל (אנ'), שכיהן בשנים 1901–1897. ככל שהתחזקות המפלגה הרפובליקנית בקרוליינה הצפונית נסקה בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים, מערכות הבחירות לתפקיד המושל הפכו תחרותיות יותר ויותר, ובשנת 1972 היה זה ג'יימס הולסהאוזר (אנ') שנהפך למושל הרפובליקני הראשון במדינה במאה העשרים. למרות זאת, הרפובליקנים עדיין התקשו לנצח בבחירות לתפקידים שמרכיבים כל אחד לחוד את הממשלה המדינתית, ותפקיד המושל נותר לרוב בידיים דמוקרטיות. לצד תחומי אחריות אחרים, מושל קרוליינה הצפונית עומד בראש "מועצת המדינה", המתפקדת למעשה כממשלה. המושל היה כאמור ראש הרשות המבצעת האחרון במדינות ארצות הברית שקיבל את סמכות הווטו; למושל לא הייתה סמכות זו עד 1996. למושל סמכויות נרחבות למינוי נציגי הרשות המבצעת, שופטים וחברי ועדות ומוצעות ציבוריות אחרות. עם זאת, במשרד המושל ישנו כוח מוסדי נמוך מהממוצע בהשוואה למושלים במדינות אחרות, על פי מחקר שנערך בשנת 2007. בשנה הראשונה לאחר הכרזת עצמאותה של קרוליינה הצפונית מעולה של ממלכת בריטניה הגדולה (אוקטובר 1775 עד אוקטובר 1776) כיהנו שלושה אישים בזה אחרי זה כנשיאי המועצה הזמנית של קרוליינה הצפונית, שנבחרו על ידיה. החל מאוקטובר 1776 עומד בראש המדינה מושל, שעד 1835 נבחר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית, ומאז נבחר בבחירות ישירות. מאז יצירת תפקיד המושל ועד היום, כיהנו בקרוליינה הצפונית 68 גברים ואישה אחת כמושלי המדינה ב-75 תקופות כהונה נפרדות. מדיה וקבצים בנושא מושל קרוליינה הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מושל קרוליינה הצפונית (באנגלית) מושל קרוליינה הצפונית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת. התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית. התפטר עקב אי יכולתו להתמודד עם המצב שנוצר עם פרוץ מלחמת האזרחים. מונה כמושל זמני על ידי נשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון עד לעריכת בחירות. הבחירות הראשונות לתקופת כהונה של ארבע שנים. AP‏, Gov.-elect Cooper to be sworn in just after midnight Jan. 1, באתר Winston-Salem Journal‏, 27 בדצמבר 2016 (באנגלית)