laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאוניד שטיין

לאוניד שטיין (ברוסית: Леонид Штейн‏; 12 בנובמבר 1934 קמניץ-פודולסקי – 4 ביולי 1973 מוסקבה) היה שחמטאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה שלוש פעמים אלוף ברית המועצות בשחמט והשתתף בתחרויות רבות. לאוניד שטיין נולד בעיירה קמניץ-פודולסקי באוקראינה הסובייטית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה ללבוב. בעיר זו הוא התחיל לשחק שחמט. בשנת 1949 השתתף שטיין לראשונה בתחרות לנוער. ב-1950 הוא השתתף באליפות ברית המועצות לקבוצות נוער, אך ללא הצלחה יתרה. בסוף 1953 גויס לצבא ברית המועצות. במהלך שרותו הצבאי הוא היה פעמיים אלוף הצבא בשחמט. לאחר שחרורו מהצבא, החל לאמן ילדים, ובמקביל השתתף בתחרויות באוקראינה. בשנת 1960 הוא זכה באליפות אוקראינה, והעפיל לאליפות ברית המועצות בשחמט. בתחרות זו הוא זכה במקומות 3–5 לצד אלכסנדר קוטוב וסמיון פורמן. בשנת 1961 הוא השתתף באליפות ברית המועצות בשחמט בפעם השנייה. באליפות זו הוא זכה במקום ה-6, ובכך קיבל ציון ראשון לתואר רב אמן, והעפיל לתחרות בינאזורית לדו-קרב עם אלוף העולם. בעקבות הצלחה זו, נשלח לראשונה לתחרות בינלאומית בהלסינקי. השתתפותו של שטיין בתחרות בינאזורית בשנת 1962 הייתה מוצלחת, הוא זכה במקום ה-6, ובעקבות כך הוענקה לו דרגת רב אמן. בשנת 1963 זכה באליפות ברית המועצות בשחמט, ובהמשך זכה בתואר זה גם ב-1965 ו-1966. מחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 היו שנות הזוהר של שטיין. בתקופה זו הוא זכה במספר תחרויות והיה חלק של נבחרת ברית המועצות בשחמט שהייתה בלתי מנוצחת. באותה תקופה הוא סיים לימודים באוניברסיטת לבוב ועבר עם משפחתו לקייב. בשנת 1973 הוא היה צריך להשתתף בתחרות בינאזורית בברזיל. כחלק מההכנות הוא לא השתתף באליפות ברית המועצות, וניצח בתחרות במיורקה. בתחילת יולי 1973 היה אמור להשתתף באליפות אירופה לנבחרות באנגליה, ולאחר סיום האליפות לטוס לברזיל לתחרות בינאזורית. אולם, סמוך לנסיעה לאנגליה הוא לקה בהתקף לב ונפטר. בין השנים 1964 ל-1966 השתתף לאוניד שטיין ב-2 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא לאוניד שטיין בוויקישיתוף לאוניד שטיין, באתר צ'סגיימס (באנגלית) בובי פישר מול לאוניד שטיין תחרות סוס, 24.10.1967, Fischer vs Stein (1967) One Of The Best Games Ever Played! Stein, Leonid - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל שבבר

שמואל שבבר (בספרדית: Samuel Schweber; ‏ 16 ביולי 1936, בואנוס איירס, ארגנטינה – 1 בינואר 2017 בואנוס איירס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי בדרגת אמן בינלאומי. הוא שיחק פעמים רבות באליפות ארגנטינה בשחמט, ופעמיים (ב-1963 וב-1968) זכה במקום השני. בשנת 1962 הוא השתתף בתחרות בין-אזורית (המהווה שלב בהעפלה לדו-קרב מול אלוף העולם בשחמט) וסיים במקומות 19–20. שבבר המשיך להשתתף בתחרויות שנערכו בדרום אמריקה עד לתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בשנת 1961 הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי. בין השנים 1960 ל-1984 השתתף שבבר ב-5 אולימפיאדות שחמט: שמואל שבבר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Schweber, Samuel - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Pass the Dutchie

"Pass the Dutchie" הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרגאיי Musical Youth (אנ') שהורכבה מבני נוער בריטים ממוצא ג'מייקני. השיר יצא לאור בשנת 1982 ונכלל באלבום הבכורה של הלהקה "The Youth of Today". הוא זכה להצלחה עולמית ונמכרו ממנו מעל ל-5 מיליון עותקים. Pass The Dutchie היה הסינגל הראשון של הלהקה שיצא בחברת תקליטים גדולה. השיר הופיע כגרסת כיסוי שהתבססה על שני שירים:"Gimme the Music" של U Brown" והשיר "Pass the Kouchie" של ההרכב הג'מייקני "Mighty Diamonds" העוסק בשימוש בקנאביס ("kouchie" בסלנג ג'מייקני הוא כינוי לצינור לעישון קנאביס). בגרסה החדשה שונה שם השיר ל-Pass The Dutchie. בפטואה Dutch הוא סיר לבישול. כל האזכורים לסמים הוסרו בגרסת הכיסוי. לדוגמה, השורה מהשיר "Pass the Kouchie" ("איך זה מרגיש כשאין לך עשב (קנאביס בסלנג)") שונתה ל"איך זה מרגיש כשאין לך מזון". בעת שהסינגל יצא, נמכרו ממנו 100,000 עותקים ביום אחד. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי וזכה להצלחה במדינות רבות אחרות כגון אוסטרליה, קנדה וגרמניה. מעל ל-5 מיליון עותקים מן הסינגל נמכרו ברחבי העולם. הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דון לטס וצולם בחלקו בגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון, על יד גשר למבת'. בקליפ נראים חברי הלהקה שרים ומנגנים. בנוסף נראים חברי הלהקה מצולמים בתוך בית משפט. בקליפ השתתף השחקן ג'וליאן פירת'. במחרוזת פארודית לכבוד ראש השנה בעונה השלישית של הקומדי סטור שולב השיר עם מילים שונות שמתייחסות לסעודה המשפחתית בערב ראש השנה. השיר שולב בפסקול הסרט זמר החתונות בשנת 1988 בפרק של הסדרה משפחת סימפסון משנת 1999 שבו המשפחה טסה ליפן, אומר הומר סימפסון שבמקום לטוס ליפן הוא היה מעדיף לנסוע לג'מייקה, שם היה "pass the dutchie on the left hand side", ובכך ציטט שורה מן הפזמון של השיר. בשנת 2002 שימש השיר בפסקול הסרט סקובי דו. בשנת 2010 שולב השיר בפסקול הסרט Boy. מידע על היצירה "Pass the Dutchie" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Pass the Dutchie" באתר מיוזיק בריינז Press Association‏, Musical Youth lose legal battle over Pass The Dutchie, באתר הגרדיאן, 23 במרץ 2012 אלכסיס פטרידיס, Famous for 15 months, באתר הגארדיאן, 21 במרץ 2003 סטפן הולדן, THE POP LIFE; Billy Joel Serenades the Dark Side, באתר ניו יורק טיימס רוברט כריסטגאו, Christgau's Consumer Guid, ב- Village Voice Musical Youth - Pass the Dutchie, באתר mvdbase הקומדי סטור - ראש השנה, סרטון באתר יוטיוב The Wedding Singer (1998)- Soundtracks, באתר imdb Boy (2010) - Soundtracks, באתר imdb
צדוק דומניץ

צדוק דומניץ (15 באוקטובר 1933 - 3 באפריל 2023) היה שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בכיר (דרגה ישראלית). דומניץ נולד בתל אביב ושיחק שחמט במועדון המקומי. בשנת 1961 הוא חלק מקומות 1–3 באליפות ישראל בשחמט (במשותף עם יצחק אלוני ויוסף פורת). באליפות 1963 הוא חלק מקומות 3–4 ובשנת 1965 מקומות 6–7. בין השנים 1962 ל-1968 השתתף דומניץ ב-3 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא צדוק דומניץ בוויקישיתוף צדוק דומניץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) צדוק דומניץ, באתר פיד"ה (באנגלית) צדוק דומניץ, באתר האיגוד הישראלי לשחמט שלמה קנדלשיין, תיקו עם אלוף עולם! צדוק דומניץ ז"ל (2023-1933), אתר האיגוד הישראלי לשחמט, 12 בספטמבר 2023 Domnitz, Zadok - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו ויינשטיין

אליאס אליהו וינשטיין (1888, סירט, בוקובינה, האימפריה האוסטרית – 28 בפברואר 1965, פרנקפורט על מיין, גרמניה) היה פובליציסט ופעיל ציוני ברומניה בין 1918 ל-1940. למד בבית הספר התיכון בסירט, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. היה חבר בתקופת לימודיו באגודת סתרים ציונית. למד משפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ, שם יסד אגודה יהודית-אקדמית לסטודנטים בשם "חשמונה". בשנות מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר המלחמה הוא שב לצ'רנוביץ שהפכה אותה עת לחלק מרומניה ושם ביחד עם עמיתו, העיתונאי יוליוס וובר, הוא ייסד את העיתון היהודי הליברלי בשפה הגרמנית Czernowitzer Morgenblatt. לאחר כניסתו של הצבא האדום לצ'רנוביץ, ב-28 ביוני 1940, העיתון הפסיק להופיע . וינשטיין עבד לזמן מה בבית ההוצאה שלום-עליכם במוסקבה תחת פיקוחם של הסובייטים. הוא הוציא לאור וערך ספרים רבים ואף כרכים של שירה ביידיש. בשנת 1941, בעקבות הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש מערבה הוא נעצר, גורש ונכלא במחנה המעבר של אדינט, על ידי הרומנים בני בריתם של הנאצים. ברגע האחרון לפני הוצאתו להורג הוא הצליח להימלט מהמחנה, במשאית של הצבא הרומני, מוסתר בתוך חבית ריקה. בחודש מרץ 1944 הוא הצליח לברוח לארץ ישראל על ספינה בולגרית. לאחר הגעתו לישראל, הוא המשיך את הפעילות של הפובליציסטיקה בתל אביב, בעיקר בעיתון ויאצה נואסטרה (Viaţa Noastră), לעולי רומניה. ארגן את ניצולי בוקובינה בישראל והיה ממיסדי "ארגון עולי מרכז אירופה בישראל" אשר שאף לאגד את כל העולים דוברי הגרמנית. כעיתונאי, חידש את הופעת כתב העת בגרמנית של יוצאי בוקובינה "Die Stimme" (הקול). בתור נציג ניצולי השואה מבוקובינה, וינשטיין יצא במשלחת לגרמניה ביחד עם יצחק ארצי ויהודה שערי במטרה לשכנע את השלטונות הגרמנים לקחת אחריות במסגרת הסכם השילומים על שואת יהודי בוקובינה. גרמניה מצידה טענה כי רומניה מעולם לא נכבשה על ידה וכי המעשים בוצעו באחריות רומנית בלעדית, ללא אחריות גרמנית. ליבו של ויינשטיין לא עמד בציניות הגרמנית ובקשיי המשא ומתן, וב-28 בפברואר 1965 נפטר מהתקף לב בחדר המלון שלו שבפרנקפורט על מיין. גופתו הועברה לישראל והוא נקבר ב-9 במרץ 1965 בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. אישים בבוקובינה ד"ר אליאס אליהו וינשטיין(הקישור אינו פעיל) (ברומנית) [1](הקישור אינו פעיל) העיתונות היהודית ב בוקובינה
תחרות העל בבילבאו

תחרות העל בבילבאו הייתה תחרות על בשחמט שנערכה מדי שנה החל מ-2008 בבילבאו, שבספרד. מטרתה הייתה ליצור סדרת תחרויות שחמט בדומה לתחרויות גראנד סלאם בטניס. לאחר משא ומתן שנמשך מעל לשנה סוכם על סדרה של תחרויות שתכלול את בילבאו, לינארס, M-Tel בסופיה, בירת בולגריה, וטאטא סטיל בהולנד. התחרות התקיימה בשיטת ליגה הכוללת מפגש כפול בין שישה שחמטאים. בהתאם לחוקים היה אסור להציע תיקו לפני שהסתיימו 30 מהלכים. ניתנו 3 נקודות עבור ניצחון ונקודה בודדת עבור תיקו. בשנים 2011 ו-2012 התחרות פוצלה בין בילבאו לבין סאו פאולו, שבברזיל. מדיה וקבצים בנושא תחרות העל בבילבאו בוויקישיתוף
אוכטה

אוכטה (בגרמנית: Uchte) היא עיירה במחוז הכפרי נינבורג (אנ') במדינת סקסוניה התחתונה. המרכז המנהלי של הנפה הכפרית (זאמטגמיינדה, Samtgemeinde) אוכטה (אנ'). נכון לראשית 2017 התגוררו בעיירה קרוב ל-5,000 תושבים. ההיסטוריה המתועדת של אוכטה מתחילה כבר ב-1184 והיישוב במקום התקיים כבר קודם לכן. במאה ה-16 קיבלה העיירה זכויות עיר, ובמשך הזמן התפתחה כמרכז כלכלי של האזור. בהיותה המרכז הכלכלי - ולימים גם המנהלי - של האזור, התקיימו באוכטה ימי שוק, ובסוף המאה ה-19 אירחה העיירה מספר ירידים שנתיים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פולין זומבקוביצה שלונסקיה, פולין דניאל פרנקל ותמר אברהם (עורכים), פנקס הקהילות: גרמניה, כרך רביעי: צפון מערב גרמניה, חלק I, עמ' 128–130 (הערך נכתב בידי ננסי קרטוכוויל-גרטיך (Kratochwill-Gertich)). מדיה וקבצים בנושא אוכטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוכטה (בגרמנית) פנקס הקהילות, להלן "לקריאה נוספת". ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחל סלונימסקי

רחל סלונימסקי (1912–1998), הייתה אצנית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל הראשונה (1935) בריצת 60 מטר, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. סלונימסקי התאמנה באגודת הספורט מכבי עתיד תל אביב. באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה סלונימסקי ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.8 שניות, לפני גירה שפירא (8.9 שניות) ועדה עבוד חברות באגודתה בריצת 100 מטר בתוצאה של 14.3 שניות, לפני גירה שפירא ועדה יהודאית אף היא ממכבי עתיד תל אביב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 30.5 שניות, לפני מרגלית ספיר ממכבי רחובות (30.8 שניות) ועדה עבוד ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם גירה שפירא, עדה יהודאית ורבקה ניניו בתוצאה של 59.4 שניות, לפני מכבי תל אביב (1:02 דקות) באליפות תל אביב שנערכה במרץ 1936 זכתה סלונימסקי פעמיים במקום ראשון בריצת 100 מטר בשיא ארץ ישראל חדש של 13.3 שניות, לפני גירה שפירא (13.5 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם חברותיה לקבוצה, גירה שפירא, עדה יהודאית ועדה עבוד קבעו שיא ארץ ישראל חדש של 56.7 שניות. הרבנאות הא"י לנשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 31 בדצמבר 1935 ספורט - הרביעייה המנצחת - תמונה, באתר הארץ, 10 בינואר 1936 בארץ באתלטיקה קלה - תוצאות ההתחרויות - רבנאות תל אביב, דואר היום, 24 במרץ 1936 התחרויות לאליפות ת"א באתלטיקה קלה, דבר, 16 במרץ 1936 בספורט, באתר הארץ, 27 במרץ 1936
צ'רפקיבצי

צ'רפקיבצי (באוקראינית: Черепківці; ברוסית: Черепковцы, צ'רפקובצי; Cerepcăuți, צ'רפקאוץ) הוא כפר במחוז צ'רנוביץ (מחוז) שאוכלוסייתו 2,082 תושבים, רובם אוקראינים. הכפר ממוקם בגובה של 314 מטר, על הגדה הימנית של נהר הסירט, ליד הגבול עם רומניה. הכפר נוסד בינואר 1775. במהלך העימות הצבאי בין טורקיה ורוסיה (1768-1774), האימפריה ההבסבורגית (אוסטריה היום) סיפחה את בוקובינה על ידי האימפריה ההבסבורגית בשנת 1775, הכפר הפך לחלק מדוכסות בוקובינה, כחלק של מחוז סירט (בגרמנית: Sereth). לאחר האיחוד של בוקובינה עם רומניה ביום 28 בנובמבר 1918, הכפר הפך לחלק מרומניה, באזור סירט (רומניה) של מחוז רדאוץ. באותה עת אוכלוסיית הכפר הייתה ברובה אוקראינית עם קהילה רומנית גדולה ומספר משפחות יהודיות . כתוצאה מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב בשנת 1939, צפון בוקובינה סופחה על ידי ברית המועצות ב-28 ביוני 1940. צפון בוקובינה חזרה להיות חלק של רומניה בתקופת 1941-1944, להיות כבושה על ידי ברית המועצות בשנת 1944, כחלק מהרפובליקה האוקראינית.  מאז 1991, הכפר הוא חלק של מחוז צרנוביץ' של אוקראינה העצמאית. במפקד של שנת 1989, מספר התושבים אשר הכריזו על עצמם רומנים או מולדובנים היה 54 (42+12 בהתאמה ), והיוו 2.72% מאוכלוסיית היישוב. כיום, בכפר יש 2.082 תושבים, בעיקר אוקראינים. על פי מפקד אוכלוסין 2001, הרוב המכריע של האוכלוסייה של הכפר היו דוברי אוקראינית (95,68%), ומיעוטים זעירים - דוברי רוסית (2,45%), ואנגלית (1,44%). 1930: 1.368 (מפקד) 1989: 1.985 (מפקד) 2007: 2.082 (אומדן) ד על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1930, אוכלוסיית הכפר מנתה 1,377 תושבים. הרוב המכריע של התושבים היו רומנים (48,73%), עם מיעוט של יהודים (2,47%), אחת על ידי רותנים (45,0%) ואחד של הפולנים (2,7%). מיעוטים זעירים כללו רוסים (5 אנשים) וגרמנים (10 אנשים). מבחינת אמונתם הדתית, הרוב המכריע של התושבים היו נוצרים אורתודוקסים (93,1%), מיעוט זעיר של יהודים (2,47%), קתולים (2.9%), ומאמינים ספורים של הכנסיות האוונגליסטית או הלותרנית (3 אנשים), וכן יוונים-קתולים (8 אנשים). כמאתיים יהודים התגוררו בכפר תחת חסותם של הברונים לבית גוז'צזקי שהיו ממוצא ארמני . לא הייתה קהילה מסודרת והיהודים התאספו לתפילות בשבתות ובחגים בבית פרטי. בשרותי הדת נעזרו בעיירות הסמוכות סירט וולצ'ינץ. יהודי הכפר ראו עצמם חלק מהתרבות האוסטרית. למרות הפיגור הסביבתי הכפר לא היה מחובר לחשמל ומים זורמים עד אחרי מלחמת העולם השנייה. ד"ר ברינה טאובר-פרידר, דע את אבותיך, קריית אונו 2006, עמ' 312-313 ד"ר אליעזר גלאובך-גל "על העיירה" בתוך שואת יהודי צפון בוקובינה, עמ' 493-494 ד " ר יון פופסקו - ראש. "Rezultatele recensământului din 2001 cu structura lingvistică a regiunii Cernăuți pe localități". Institutul Național de Statistică al Ucrainei. נבדק ב-2014-08-25. הכפרים של בוקובינה על גלאובך גל באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צ'רפקיבצי".
ויקטוריה לרנר

ויקטוריה לרנר, הייתה אתלטית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל הראשונה (1935) בהדיפת כדור ברזל, בהטלת כידון ובזריקת דיסקוס. לרנר התאמנה באגודת הספורט מכבי תל אביב. באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה לרנר ב-4 מדליות אישיות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.67 מטר, לפני פאולה אלנר ממכבי עתיד תל אביב (8.46 מטר) וחברתה לאגודה לאה לדרמן (8.14 מטר), בהטלת כידון בתוצאה של 25.27 מטר, לפני לאה לדרמן (23.38 מטר) ומרגלית ספיר ממכבי רחובות (19.85 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 23.56 מטר, לפני לאה לדרמן (22.07 מטר) ועליזה שורנר ממכבי רחובות (19.74 מטר). מדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.20 מטר, אחרי מרגלית ספיר (1.25 מטר) ועדה יהודאית ממכבי עתיד תל אביב (1.25 מטר). הרבנאות הא"י לנשים באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 31 בדצמבר 1935
אמארו פרגו

אמארו פרגו (שמו המלא: אמארו רודריגז פליפה; בספרדית: Amaro Rodríguez-Felipe y Tejera Machado;‏ 3 במאי 1678 – 4 באוקטובר 1747) היה פריבטיר וסוחר ספרדי. הוא היה אחד מהפריבטירים המפורסמים ביותר בתור הזהב של הפיראטים. הוא נולד באי טנריפה, האיים הקנריים, בשנת 1678. הוא הוטבל בכנסיית הבתולה מלוס רמדיוס, הקתדרלה של סן קריסטובל דה לה לגונה. אמארו פארגו הושפע מאוד מתרבות הפיראטיות. בשנת 1701, הוא התקבל לעבודה כסמל על האונייה "אווה מריה", שעליה עלו פיראטים. הוא יעץ לקפטן לדמות תחילה כניעה ולאחר מכן להתחיל בקרב, שבו ניצחו הספרדים מאוחר יותר מול הפיראטים. בהכרת תודה, הקברניט נתן לו ספינה שאיתה החל לסחור. מאוחר יותר עם ספינותיו השתתף בסחר בעבדים עם האיים הקריביים, דרום אמריקה ומרכז אמריקה. כך התעשר, הצליח לבנות ולהרחיב צי ולרכוש מקרקעין. היא גם סחרה ביינות ובמשקאות חריפים מהמזקקות שלה, אותן מכרה בעיקר לקובה ולגיאנה. פרגו נודע בזכות פעילותו המסחרית, תרומותיו התכופות למוסדות דתיים, ועזרתו לעניים. בתפקידו כפריבטיר, הוא שלט על המסלול בין קאדיז לאיים הקריביים. בכמה מקרים תקף ספינות של אויבי הכתר הספרדי (בעיקר אנגליה והולנד), וזכה להכרה כגיבור. לאמרו הייתה ידידות מצוינת עם הדתייה מריה דה לאון, למעשה הוא שילם עבור הלוויה שלה ועל הסרקופג שלה. בשל שירותו לכתר הספרדי, הוא הוכרז כאציל בשנת 1725. אמארו פארגו מת ב-4 באוקטובר 1747 בעיר הולדתו ונקבר למחרת בקבר המשפחתי של כנסיית מנזר סנטו דומינגו, על מאבקו הבלתי נלאה למען האינטרסים של הכתר הספרדי נגד מדינות האויב, הוא זכה להערצה בשנת ספרד כגיבור לאומי. הוא היה מפורסם ופופולרי בימי חייו כמו האנגלי ופרנסיס דרייק היו שחור הזקן. מאחר שלא היו לו צאצאים לגיטימיים, הוא הוריש את עיזבונו לקרוביו הקרובים ביותר. בן לא חוקי, מנואל דה לה טרינידד רודריגז, ערער על הצוואה, אך לא קיבל דבר. בצוואתו הזכיר אמרו פרגו כי החזיק בחדרו ארגז ובו זהב, כסף, פנינים ואבנים יקרות ערך רב. הצוואה הזינה את היווצרותן של אגדות על הקורסאר והייתה סיבה עבור ציידי האוצרות לגלות את מקום הימצאו של החזה במשך מאות שנים. למרות כל המאמצים, האוצר של אמארו פרגו עדיין לא נמצא. בנובמבר 2013, הוצאת שרידיו בוצעה על ידי קבוצת ארכאולוגים ומומחים לזיהוי פלילי מהאוניברסיטה האוטונומית של מדריד. המטרה הייתה לקחת דגימות DNA מהשרידים ולנסות לשחזר את פניו באמצעות טכניקות משפטיות. האקסהומציה מומנה על ידי חברת משחקי הווידאו הצרפתית Ubisoft. פארגו היא דמות במשחק הווידאו Assassin's Creed IV: Black Flag. מדיה וקבצים בנושא אמארו פרגו בוויקישיתוף "El corsario Amaro Pargo. La leyenda (I). Historia". phistoria.net. "Canarias: Navegación: El corsario Amaro Pargo". mgar.net. "Más Allá Del Legado Pirata". google.es. "Amaro Pargo: La tradición histórica de un corsario lagunero (III). Por Carlos García, Del libro "La Ciudad: Relatos Históricos" 1996". lalagunaahora.com. La Provincia – Diario de Las Palmas (4 בדצמבר 2013). "El pirata canario Amaro Pargo revive con Assassin´s Creed". laprovincia.es. נבדק ב-8 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Amaro Pargo, corsario de las Canarias". todoababor.es. 28 בספטמבר 2006. נבדק ב-8 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Amaro Pargo medía 1,66 de estatura, era delgado y de joven había sido apuñalado". La Opinión de Tenerife. 21 בפברואר 2015. נבדק ב-21 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פרס טוני למחזמר הטוב ביותר

פרס טוני למחזמר הטוב ביותר (באנגלית: Tony Award for Best Musical) הוא אחד מפרסי טוני הוותיקים ביותר, שמוענק מדי שנה מאז 1949. פרס זה הוא האחרון שמוענק בכל טקס, והוא מוענק למפיקי המחזמר הזוכה. בדרך כלל, כל אחד ממחזות הזמר המועמדים לפרס מוצגים במהלך הטקס על הבמה.   הערה: הזוכים מסומנים בכחול נכון לשנת 2016: "המפיקים" הוא המחזמר שזכה במספר הפרסים הרב ביותר (12), לרבות פרס המחזמר הטוב ביותר "המילטון" הוא המחזמר שהיה מועמד למספר הרב ביותר של פרסים (16) "צלילי המוסיקה" ו-"פיורלו!" הם שני מחזות הזמר היחידים שזכו במשותף בפרס למחזמר הטוב ביותר (בשנת 1960) "Passion" הוא המחזמר הזוכה עם מספר ההופעות הנמוך ביותר (הוצג 280 פעמים בלבד) "פנטום האופרה" הוא המחזמר הזוכה עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בברודוויי (הוצג למעלה מ-12,000 פעמים, והוא עדיין רץ) "!‏Hallelujah, Baby" הוא המחזמר היחיד עד כה שזכה בפרס המחזמר הטוב ביותר אחרי שההפקה כבר ירדה "Fun Home" ו-"Hadestown" הם שני מחזות הזמר היחידם שזכו בפרס המחזמר הטוב ביותר ונוצרו על ידי נשים בלבד "Kiss Me, Kate" ו-"Titanic" הם שני מחזות הזמר היחידים שזכו בפרס למחזמר הטוב ביותר מבלי להיות מועמדים גם בקטגוריות משחק מדיה וקבצים בנושא פרס טוני למחזמר הטוב ביותר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרסי הטוני Tony Awards Coverage באתר broadwayworld.com "Facts About the Tony Awards". Tony Legacy. The American Theatre Wing. 2016. נבדק ב-2016-05-18.
קרי (קרוליינה הצפונית)

קרי (באנגלית: Cary) היא העיר השביעית בגודלה בקרוליינה הצפונית, ארצות הברית. נכון ל-2020 מתגוררים בעיר 174,721 תושבים. מבחינה כלכלית, המעסיקים המרכזיים בעיר הם SAS Institute, חברת הביטוח מטלייף, ורייזון תקשורת ההתיישבות המקומית בקרי החלה בשנת 1750. כמאה שנים מאוחר יותר נבנתה מערכת רכבת מקומית אשר חיברה את העיר לשאר האזור ובכך פיתחה אותה מאוד. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-135,234 נפש בכ-55,303 משקי בית. בשנת 2015 היה בקרי שיעור פשע נמוך במיוחד של 84 פשעים אלימים לכל 100,000 תושבים. לעומת זאת, בשארלוט (העיר הגדולה ביותר במדינה) שיעור האלימות עמד על כ-648 פשעים ל-100,000 נפש. בשנת 2013 העיר דורגה כעיר השלישית הבטוחה ביותר בארצות הברית בהשוואה לערים עם אוכלוסייה של כ-100,000-500,000 תושבים. ההכנסה החציונית למשק בית עמדה בשנת 2011 על כ-110,609$. כ-68% מבני 25 ומעלה בקרי הם בעלי תואר אקדמי. החלוקה הגזעית היא: 73.1% לבנים, 13.1% אסייתים, 8.0% אפרו-אמריקאים, 0.4% אינדיאנים, ו-2.6% משני גזעים או יותר. קרי מנוהלת על ידי ראש עיר ומועצה הנבחרים אחת לארבע שנים. ארבעה חברי מועצה נבחרים במחוזות בחירה, ושניים נוספים נבחרים על ידי כלל תושבי העיר. אירלנד מחוז מית', אירלנד טאיוואן שינג'ו, טאיוואן מדיה וקבצים בנושא קרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרי (באנגלית)
קנזס סיטי (קנזס)

קנזס סיטי (באנגלית: Kansas City) העיר השלישית בגודלה במדינת קנזס שבארצות הברית. העיר לרוב מכונה בראשי תיבות KCK, על מנת להבדיל אותה מהעיר בעלת השם הזהה במיזורי, שהעיר הקנזסית היא חלק מהמטרופולין שלה. האוכלוסייה המקומית הוערכה בשנת 2016 בכ-151,709 נפש. העיר הוקמה באוקטובר 1872, ובאותה השנה כבר נערכו בחירות מוניציפליות ראשונות. בשנת 1886 סופחו לעיר עוד כארבעה יישובים, ובכך נוצרה ישות מוניציפלית חדשה שעדיין נשאה את השם קנזס סיטי. בשנות ה-90 של המאה ה-19 העיר חוותה צמיחה דמוגרפית אדירה אשר נמשכה עד שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנים 1890–1960 העיר נחשבה לאחת ממאה הערים הגדולות בארצות הברית כולה ובשנת 1920 אוכלוסייתה חצתה לראשונה את קו מאה אלף התושבים. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-145,786 אנשים בכ-53,925 משקי בית כאשר הצפיפות היא כ-440 נפש לקמ"ר. הגיל החציוני בעיר היה 32.5 שנים. ההרכב המגדרי של העיר הוא 49.4% גברים ו-50.6% נשים. ההרכב הגזעי הוא: 52.2% לבנים 26.8% אפרו-אמריקאים 2.7% אסייתים 0.8% אינדיאנים 13.4% מגזעים אחרים 3.8% משני גזעים או יותר מבין תושבי העיר הידועים (אשר התגוררו בה בשלב כזה או אחר בחייהם) ניתן למנות את אדוארד אסנר, סקוט פולי, אריק סטונסטריט, טריי ביירס, ג'אנל מונה, בובי ווטסון, צ'ארלי פארקר, מארק היינס, ארל ווטסון, ליאו ליונס ומוריס גרין. בעיר נמצא מפעל הרכבה של ג'נרל מוטורס שבו מרכיבים שברולט מליבו וביואיק לה קרוס. בעיר נמצא גם המשרד האזורי של לשכת בתי הכלא הפדרלית. על פי דוח מ-2013 המעסיקים העיקריים בעיר הם: מדיה וקבצים בנושא קנזס סיטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קנזס סיטי (באנגלית) קנזס סיטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Unified Government of Wyandotte County / Kansas City, Kansas CAFR" (PDF). 21 באוגוסט 2014. p. 192. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-02-28. נבדק ב-21 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה)
עבדאללה אבן מסעוד

עבדאללה אבן מסעוד (בערבית: عبد الله بن مسعود, 594–653) היה סחאבי. לפני שהנביא מוחמד נכנס לדאר אלארקאם, עבדאללה אבן מסעוד כבר הכריז על אמונתו בו. הוא היה השישי שנכנס לאסלאם והלך אחרי מוחמד. נחשב לאיש סודו של מוחמד. לפני התאסלמותו, היה לו פחד במה. אך לאחר שהוא קיבל את האסלאם, הוא היה מסוגל לצעוד בבטחה אל הכעבה, שם היו מתאספים אנשי שבט קורייש, והוא היה נעמד מולם וקורא באוזניהם את הקוראן. מדיה וקבצים בנושא עבדאללה אבן מסעוד בוויקישיתוף Green Lane Masjid (2017-03-16), The Life of Abdullah Ibn Masud - Shaykh Aqeel Mahmood, נבדק ב-2018-04-05 admin@inter-islam.org, The Life of Abdullah Ibn Masood (R.A.), www.inter-islam.org Abdullah ibn Masud, islamknowledge.faithweb.com
לאסלו בלאק

לאסלו בֵּלַאק (בהונגרית: Bellák László;‏ 12 בפברואר 1911 – 20 בספטמבר 2006) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי ואמריקאי, בעל 7 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 6 קבוצתי ו-1 בזוגות מעורבים עם ונדי וודהד מאנגליה, 3 פעמים סגן אלוף העולם ביחידים (1928, 1930 ו-1934) ובסך הכל זכה ב-22 מדליות מאליפויות העולם בטניס שולחן. בלאק שיחק ביד שמאל. בלאק נולד בבודפשט. בגיל 13 הוא החל לשחק טניס שולחן ביחד עם ויקטור ברנה ומיקלוש סבדוש שהיו לשלושת טניסאי טניס השולחן הטובים בעולם מהונגריה. בשנים 1931 ו-1932 הוא התגורר בברלין, גרמניה. בסוף שנות ה-30 היגר בלאק לארצות הברית. בשנת 1937 הוא זכה באליפות ארצות הברית בזוגות גברים, בשנת 1938 הוא זכה בתואר ליחידים, בשנת 1939 הוא זכה בתואר לזוגות גברים, בשנת 1941 הוא זכה בתואר לזוגות מעורבים ובשנת 1943 הוא זכה שוב בתואר לזוגות גברים. נוסף לכך, הוא זכה בשלושה תארים בזוגות גברים (1 עם מיקלוש סבדוש בשנת 1936 ו-2 עם ויקטור ברנה בשנים 1938 ו-1939) באליפות בריטניה הפתוחה(אנ'). במלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושרת בהודו ובבורמה. בתום המלחמה הוא זכה בשלושה עיטורים והשתחרר עם מדליית ניצחון בדרגת סמל. בשנת 1944 פרש מספורט תחרותי, בשנת 1950 ייסד חברה לצבע במיאמי, פלורידה בשם Bellak Color Corporation. בלאק נפטר בשנת 2006 במיאמי עיר מגוריו בגיל 95. בשנת 1995 נבחר בלאק להיכל התהילה של הספורט היהודי בשנת 1993 נבחר בלאק להיכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן דוד דודסון, "חוקים משלהם: הספורט שגבר על הנאצים", באתר nrg‏, 28 בינואר 2012 Wiesław Pięta, Aleksandra Pięta, Czech and Polish Table Tennis Players of Jewish Origin in International Competition (1926-1957), PHYSICAL CULTURE AND SPORT. STUDIES AND RESEARCH (באנגלית) לאסלו בלאק, באתר היכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן