laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה

הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה (24 במרץ 1837 - 17 בנובמבר 1905), היה בנו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ואביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים. פיליפ נולד ב-24 במרץ 1837, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים ואשתו השנייה לואיז-מארי, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה, וב-14 בדצמבר 1840 קיבל את התואר "רוזן פלנדריה". בשנת 1866 לאחר הדחתו של אלכסנדרו יואן קוזה מתפקידו כנסיך רומניה, הוצע התפקיד לפיליפ, אולם הוא סירב לקבל את התפקיד, ולבסוף מונה לכך קרל אייטל פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן. ב-25 באפריל 1867 התחתן פיליפ עם מריה, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו 5 ילדים. בשנת 1869 מת אחיינו הנסיך לאופולד, דוכס בראבנט, ופיליפ מונה לנסיך הכתר הבלגי. ב-17 בנובמבר 1905 מת פיליפ, ולאחר מותו של אחיו לאופולד השני, מלך הבלגים בשנת 1909 עלה בנו אלברט הראשון, מלך הבלגים לשלטון במקומו. ב-25 באפריל 1867 התחתן פיליפ עם מריה, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו 5 ילדים: בודואן, נסיך בלגיה (1869–1891) הנרייט, נסיכת בלגיה (1870–1948), התחתנה עם אמנואל, דוכס ונדום ז'וזפין מארי, נסיכת בלגיה (1870–1871) ז'וזפין קרולין, נסיכת בלגיה (1872–1958), התחתנה עם הנסיך קרל אנטון פון הוהנצולרן אלברט הראשון, מלך הבלגים (1875–1934) מדיה וקבצים בנושא הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יהדות עומאן

יהדות עומאן הייתה קהילה יהודית שהתקיימה במשך מאות שנים, והיא אינה קיימת כיום. במאה ה-21 כולל הקהילה היהודית בעומאן יהודים ספורים. הקהילה מורכבת ברובה המוחלטת מיהודים חדשים שהגיעו למקום, והיא חברה באיגוד הקהילות היהודיות במפרץ, שם היא מיוצגת בידי מנחם כהן. יש הטוענים כי קבר איוב (אנ') ממוקם בג'בל דוהפר הנמצא 45 קילומטרים מעיר הנמל סלאלה. הקהילה היהודית בעומאן תועדה על ידי יצחק בן יהודה, סוחר שחי במאה ה-9. יצחק התגורר בסוחאר, והפליג לסין בין השנים 882 ל-912. הוא חזר לסוחאר והפליג שוב לסין, אך ספינתו נתפסה והוא נרצח בנמל סומטרה. מסע שנערך על ידי רבי בנימין מטודלה בשנים 1165 עד 1173 חצה חלק מהאזורים הנמצאים כיום באזור הגאוגרפי של עומאן. הטיול שלו התחיל כעלייה לרגל לארץ ישראל. אחת העיירות הידועות שעליהן דיווח בנימין מטודלה כבעלת קהילה יהודית הייתה מסקט שבעומאן. באמצע המאה ה-19, תיעד הסגן הבריטי ג'יימס ריימונד וולסטד (אנ') את יהודי מוסקט בזיכרונותיו. הוא מזכיר שיש "כמה יהודים במסקט, שברובם הגיעו לשם ב-1828, עת גורשו מבגדאד...". הוא גם מציין שיהודים לא הופלו כלל לרעה בעומאן, בניגוד למדינות ערביות אחרות. יהודי מסקט הועסקו בעיקר בייצור תכשיטי כסף, בנקאות ומכירת משקאות חריפים. למרות היעדר הרדיפות בעומאן, הקהילה נכחדה לפני שנת 1900. במהלך מלחמת העולם השנייה, חייל אמריקאי יהודי, עמנואל גליק, נתקל בקהילה קטנה של יהודים עומאנים במסקט, אך קהילה זו כללה בעיקר מהגרים חדשים מתימן. ערך מורחב – יחסי ישראל–עומאן עומאנים מנהלת קשר עם מנהיגים יהודים אמריקאים וישראלים. הוועד היהודי-האמריקאי אירח מפגש שבו: "מנהיגים ישראלים ועומאנים התכנסו לחגוג עשור למרכז לחקר ההתפלה במזרח התיכון, אחד מסיפורי ההצלחה של המאמצים להעמקת שיתוף הפעולה הערבי-ישראלי. בין הדוברים ניתן למצוא את סעיד בדר, מזכ"ל משרד החוץ של עומאן (אנ'), שרת החוץ הישראלית לשעבר ציפי לבני וצ'ארלס לוסון ממחלקת המדינה של ארצות הברית. יהדות בבל יהדות עבר הירדן המזרחי יהדות בחריין יהדות איחוד האמירויות הערביות יהדות תימן היסטוריה של עומאן יהודים-ערבים גלות בבל יהדות חצי האי ערב יהדות ארצות האסלאם פליטים יהודים ממדינות ערב יהודים מחוץ לאירופה תחת כיבוש נאצי מזרחים קבר איוב יהודי עומאן המסלול של בנימין מטודלה, מרקוס נתן אדלר, 1907 יוני קמפינסקי, הרב אלי עבאדי: יהודי המפרץ מתאחדים, באתר ערוץ 7, 15 בפברואר 2021 Board Members | AGJC, www.gulfjewish.org לא תאמינו איפה איוב קבור: בקהילה שנכחדה בעומאן, באתר tv2000 "PDF: The Itinerary of Benjamin of Tudela trans. Nathan Marcus Adler. 1907: Includes map of route (p. 2) and commentary" (PDF). teachittome.com.
קהילת שער השמים

קהילת שער השמים (נהגה כמו ביידיש: שער הַשוֹמַיִם; באנגלית: Congregation Shaar Hashomayim) היא קהילה יהודית אורתודוקסית בפרבר ווסטמאונט שבמונטריאול, קוויבק, קנדה. הקהילה התאגדה כבר בשנת 1846. בית הכנסת של הקהילה הוא בית הכנסת האורתודוקסי הגדול בקנדה. במקור שכרה הקהילה שטח ברחוב סנט ג'יימס בווסטמאונט, בית הכנסת הראשון הקבוע של הקהילה נבנה ב-1859. בשנים 1885–1886 בנתה הקהילה מבנה חדש ומפואר ברחוב מק'גיל בעלות של 40,000$, בבניין זה פעלה הקהילה קרוב לארבעים שנה. ב-1902 התמנה הרב הרמן אברמוביץ כמנהיגה הרוחני של הקהילה, תפקיד אותו מילא עד פטירתו ב-1947. בעקבות הגירה פנימית של האוכלוסייה היהודית ובשל גידול במספר חברי הקהילה, הוחלט לחפש מקום חדש ומתאים באזור מערבי יותר בעיר. ב-1920 רכשה הקהילה מגרש למבנה חדש בשדרות קנסינגטון בעיר. אבן הפינה הונחה בידי נשיא הקהילה ליון כהן (אנ') בשנת 1921. חנוכת בית הכנסת התקיימה ב-17 בספטמבר 1922. הריהוט של בית הכנסת ברחוב מק'גיל, ארון הקודש ומדרגות השיש, הנברשות והספסלים נמכרו לקהילת "בית שלמה" בעיר. המבנה הנוכחי של בית הכנסת נחנך בשנת 1948. בשנה זו התמנה מנהיג רוחני חדש לקהילה, הרב וילפרד שוחט, ששימש בתפקידו זה בארבעים ושבע השנים הבאות, עד פטירתו ב-1995. ב-1967 ביצעה הקהילה פרויקט הרחבה גדול, בית הכנסת עצמו הורחב כדי שיוכל להכיל את המתפללים הרבים בימים הנוראים. בשנה זו מנתה הקהילה 1,750 משפחות ובהן 4,000 נפשות. בעשור הראשון של המאה ה-21 בוצע שיפוץ גדול נוסף במבני הקהילה. ומונה רב חדש, הרב אדם שייאר. הקהילה יזמה וביצעה הקמת עירוב בווסטמאונט. כן הותקנה בבית הכנסת מערכת סאונד שהותאמה לשימוש בשבת באישור מכון צומת. ב-2013 הצטרפה לצוות הרוחני של בית הכנסת, מהר"ת (=מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית) רחל קוהל-פיינגולד, מהרבניות האורתדוקסיות הראשונות שהוסמכו לתפקיד זה. בין מי שגדלו בקהילה וזכו לפרסום רב: הזמר לאונרד כהן שאביו נתן היה בנו של נשיא הקהילה, והאדריכל ויזם הנדל"ן הקנדי מקסוול מיירון קלמן (אנ'). מדיה וקבצים בנושא קהילת שער השמים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קהילת שער השמים
הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Helene von Mecklenburg-Schwerin; ‏ 24 בינואר 1814 - 17 במאי 1858), הייתה אשתו של פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, ואמו של הטוען לכתר צרפת הנסיך פיליפ, רוזן פריז. הלנה נולדה ב-24 בינואר 1814 בלודוויגסלוסט שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1816 מתה אמה, ובשנת 1819 מת אביה, והלנה ואחיה ואחיותיה התחנכו אצל סבה פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. ב-30 במאי 1837 התחתנה הלנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, בנו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד רצון משפחתה, בעקבות רצונה להיעשות מלכה. נישואי השניים היו מוצלחים, והלנה הפכה לפופולרית מאוד בקרב הציבור. ב-13 ביולי 1842 מת בעלה פרדיננד פיליפ, כתוצאה מתאונת כרכרה, ודובר על כך שאם ימות חמיה כשילדה יהיה קטין, תהיה היא לעוצרת יחד עם גיסה לואי, דוכס נמור. אולם בשנת 1848 פרצה מהפכת פברואר, וחמיה התפטר משלטונו, ונמלט יחד עם משפחתו לבריטניה. הלנה ניסתה להעביר את הכתר לבנה הנסיך פיליפ, רוזן פריז, אולם הצעתה לא התקבלה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השנייה. הלנה עזבה עם ילדיה לגרמניה, ומשם המשיכה להיאבק למען זכויות בנה. בהמשך עברה הלנה גם היא לבריטניה, וב-17 במאי 1858 מתה בביתה בריצ'מונד שעל התמזה, לונדון, כתוצאה משפעת שהסתבכה. ב-30 במאי 1837 התחתנה הלנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן. לבני הזוג היו שני ילדים: הנסיך פיליפ, רוזן פריז (1838–1894) הנסיך רובר, דוכס שארטר (1840–1910) מדיה וקבצים בנושא הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין בוויקישיתוף הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מבצע רפואה חליפית

מבצע רפואה חליפית נערך ב-24 ביוני 1999, ובו תקף חיל האוויר הישראלי מטרות אסטרטגיות בלבנון, בתגובה לירי קטיושות על הגליל. ביוני 1999 לאחר הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, בשלהי כהונתה של ממשלת ישראל העשרים ושבע בראשות בנימין נתניהו, נורו קטיושות על הגליל. בעקבות הירי הציע שר הביטחון, משה ארנס, להגיב באמצעות גביית מחיר ממדינת לבנון עצמה, במטרה להכריח את סוריה ששלטה אז בלבנון באופן לא רשמי לכפות רגיעה על ארגון חזבאללה. הצעתו התקבלה ובתגובה יצא חיל האוויר הישראלי ב-24 ביוני בערב להפצצה נרחבת בלבנון, וזו נמשכה גם בלילה של תחילת 25 ביוני. בהפצצה הותקפו מפקדה אזורית של חזבאללה בבעלבכ ושני יעדי מחבלים מדרום לנהר הליטני, ומטרות אסטרטגיות ברחבי לבנון: שתי תחנות כוח גדולות בג'מהור ובסאלים שממזרח לביירות. השמדת תחנות כוח אלה גרמה לפגיעה משמעותית באספקת החשמל לתושבי לבנון. שלושה גשרים על נהר אוואלי שקישרו בין ביירות לדרום לבנון ומחלף על כביש החוף הלבנוני בין דאמור לליטני, כ-20 ק"מ דרומית לביירות. הגשרים שנפגעו הוחלפו תוך ימים אחדים בגשרים זמניים שהקים צבא לבנון. מרכזיה סלולרית דרומית לדאמור. בהפצצות נהרגו בלבנון אזרחים אחדים ונגרם נזק הנאמד במאה מיליון דולר. במהלך התקיפה הגיב חזבאללה בירי קטיושות נוסף, שממנו נהרגו שני אזרחים ישראלים ונגרם נזק לרכוש, אך לאחר המבצע הושגה רגיעה למשך חודשים אחדים. מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "ליל כל הגשרים", עמ' 331–338 יובל כנען, שיקולים גאוגרפיים לבחירת מטרות להפצצות אסטרטגיות - לקחים ממלחמות ישראל, אוניברסיטת חיפה, ספטמבר 2005, עמ' 74 בתגובה לירי קטיושות על יישובי הצפון, יוצאים מטוסי חיל-האוויר לתקיפות נרחבות בלבנון, באתר חיל האוויר הישראלי מנחם הורוביץ, ‏שקט מתוח: גם כשהקטיושות שותקות, צריך להיות מוכנים, באתר מעריב אונליין, 4 ביולי 2016. משה ארנס, "למען ביטחון ישראל" הוצאת ידיעות ספרים, 2018, עמוד 214. עמוס ידלין, פרידה מג'נטלמן אציל שלחם לביצור ישראל, באתר ynet, 8 בינואר 2019. מנחם הורוביץ, לנוכח החזית המתחממת בצפון, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2016.
גיום, נסיך לוקסמבורג

גיום, נסיך לוקסמבורג (Guillaume vu Lëtzebuerg; נולד ב-1 במאי 1963) הוא בנו השלישי של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. גיום נולד ב-1 במאי 1963 בטירת בצדורף, לז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ולז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד, נסיכת שוודיה. גיום התחנך בלוקסמבורג ובשווייץ, ובהמשך למד בגרנובל בצרפת. לאחר מכן למד גיום באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה, ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית, שם סיים את לימודיו בשנת 1987. לאחר מכן עבד גיום כחצי שנה בקרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון, ובהמשך עבד כשנתיים בנציבות האירופית. כיום עובד גיום כמנהל בחברת ארסלורמיטאל הצרפתית. ב-8 בספטמבר 1994 התחתן גיום עם סיבילה סנדרה ויילר. סיבילה היא בתם של פול-אניק ויילר, בנה של הדוגמנית היווניה אליס ביפלאקו, ושל דונה אולימפיה טורולוניה די סיביטלה-ססי, בתה של ביאטריס, נסיכת ספרד. ב-24 בספטמבר קיבלה סיבילה את התואר "נסיכת לוקסמבורג". ב-8 בספטמבר 1994 התחתן גיום עם סיבילה, נסיכת לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים: פאול לואי, נסיך נסאו (נולד ב-1998) לאופולד, נסיך נסאו (נולד ב-2000) שארלוט, נסיכת נסאו (נולד ב-2000) ז'אן, נסיך נסאו (נולד ב-2004) מדיה וקבצים בנושא גיום, נסיך לוקסמבורג בוויקישיתוף
אלפרד קר

אַלְפְרֶד קֶר (במקור קמפנר, בגרמנית: Alfred Kerr;‏ Kempner); ‏25 בדצמבר 1867 – 21 באוקטובר 1948) היה מבקר ספרות ותיאטרון רב השפעה, משורר ומסאי גרמני-יהודי. קר היה אחד משני ילדים במשפחה יהודית מצליחה בברסלאו, שלזיה. אביו, מאיר עמנואל קמפנר, היה סוחר יין ובעל מפעל. הוא שינה את שם משפחתו לשם קֶר בשנת 1887, והשינוי נעשה רשמי בשנת 1909. למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין והיה מבקר התיאטרון בעיתונים נחשבים כמו הברלינר טאגבלאט. רעייתו הראשונה, אינגבורג תורמלן, לה נישא ב-1917, מתה בגל השפעת בשנת 1918. בשנת 1920 נישא בשנית לפסנתרנית יוליה לבית וייסמן. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נמלט עם אשתו יוליה וילדיהם מגרמניה לשווייץ. שם שהו כחצי שנה בתקווה שיוכל להמשיך לכתוב ולפרסם בשפה הגרמנית. המולי"ם השווייצרים חששו לפרסם ביקורת נגד המשטר הנאצי (בנימוק שמירת הנייטרליות) ועל כן עזבו לפריז. ספריו נשרפו בגרמניה. קר הצליח למכור תסריט בבריטניה וקיווה להפיק שם סרט, על כן עזבה המשפחה ללונדון ב-1935. ב-1947 קיבלה משפחת קר אזרחות בריטית. ב-1948 בתחילת סיור מתוכנן בכמה ערים גרמניות, עבר קר אירוע מוחי בעת ביקורו בהמבורג. הוא שם קץ לחייו באמצעות מנת יתר של "ורונל" שרכשה עבורו אשתו. הוא נקבר בבית הקברות אולסדורף ללא אזכור דתו, לפי בקשתו. הותיר אחריו את רעייתו, בן ובת. הבן, מייקל (1921–2006), היה השופט היחיד בבית הדין העליון (High Court of Justice), שנולד מחוץ לבריטניה והבת ג'ודית (1923–2019) הייתה סופרת ומאיירת. אפרה של אשתו נקבר למרגלות קברו לאחר פטירתה בשנת 1965. מדיה וקבצים בנושא אלפרד קר בוויקישיתוף אלפרד קר ב"אנציקלופדיה של השואה" באתר מוזיאון השואה הלאומי של ארצות הברית אלפרד קר (1867-1948), דף שער בספרייה הלאומית אלפרד קר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלפרד קר, באתר Discogs (באנגלית)
ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה

ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה ‏(11 באוקטובר 1927 - 10 בינואר 2005), הייתה בתו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים, ואשתו של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. ז'וזפין שארלוט נולדה ב-11 באוקטובר 1927 בבריסל, ללאופולד השלישי, מלך הבלגים ולאסטריד, נסיכת שוודיה, בתם של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואינגבורג, נסיכת דנמרק. ז'וזפין שארלוט בילתה את ילדותה בארמון סטויבנברג הסמוך לבריסל, ובשנת 1935 נהרגה אמה בתאונת דרכים. ז'וזפין שארלוט התחנכה על ידי מורים פרטיים, והוקמה בשבילה כיתה קטנה בארמון. בשנת 1940 נכנסה ז'וזפין שארלוט לפנימייה, ובה למדה במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-7 ביוני 1944 - יום לאחר הפלישה לנורמנדי, נשלחו בני המשפחה למעצר בגרמניה, ממנו שוחררו ב-7 במאי 1945. לאחר מכן התיישבו בני המשפחה בשווייץ, וז'וזפין שארלוט למדה באוניברסיטת ז'נבה. ב-9 באפריל 1953 התחתנה ז'וזפין שארלוט עם ז'אן, נסיך הכתר של לוקסמבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אף על פי שהנישואים התקיימו ממניעים פוליטיים, הם היו נישואים מאושרים, ובני הזוג חיו ביחד באושר במשך 52 שנים עד מותה. ז'וזפין שארלוט תמכה בנושאים תרבותיים והומניטריים, ואף כיהנה כנשיאת הצלב האדום בלוקסמבורג. בנוסף היא אהבה את מלאכת הגינון, ואף נהנתה מציד, דיג, סקי וספורט מים אחר. ב-10 בינואר 2005 מתה ז'וזפין שארלוט בטירת פישבאך, כתוצאה מסרטן הריאות שממנו סבלה זמן רב. ב-9 באפריל 1953 התחתנה ז'וזפין שארלוט עם ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים: מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1954), התחתנה עם קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (נולד ב-1955) ז'אן, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1957) מרגריט, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1957), התחתנה עם ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין גיום, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1963) מדיה וקבצים בנושא ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה בוויקישיתוף ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אסטריד, נסיכת שוודיה

אסטריד, נסיכת שוודיה (בשוודית: Astrid av Sverige;‏ 17 בנובמבר 1905 - 29 באוגוסט 1935), הייתה אשתו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים. אסטריד נולדה ב-17 בנובמבר 1905 בסטוקהולם, לנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה ולאינגבורג, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק. בהגיעה לפרקה הייתה אסטריד מועמדת אפשרית ככלה למספר נסיכים, ביניהם אדוארד, נסיך ויילס, ואולף, נסיך הכתר של נורווגיה, אולם לבסוף התארסה אסטריד בספטמבר 1926 עם לאופולד, נסיך הכתר של בלגיה. ב-4 בנובמבר 1926 התחתנו השניים בסטוקהולם, וב-10 בנובמבר התקיים טקס נוסף בבריסל, ואסטריד קיבלה את התואר "דוכסית בראבנט". אסטריד ולאופולד התגוררו בארמון סטויבנברג, לא רחוק מן הארמון המלכותי בלאקן. אסטריד גידלה את ילדיה בפשטות, ואף הייתה מטיילת עמם בחצר הארמון, שלא על פי כללי הטקס. בעת חתונתם נשארה אסטריד בדת הלותרנית, אך בשנת 1930 המירה את דתה לדת הקתולית. בשנת 1934 נהרג חמיה אלברט הראשון, מלך הבלגים, במהלך טיפוס הרים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלאופולד השלישי, מלך הבלגים. אסטריד הקדישה את זמנה לעזרה למשפחות נזקקות, ובמהלך המשבר הכלכלי בשנת 1935 אף ערכה מגבית מיוחדת לאיסוף מזון ובגדים למשפחות עניות. באוגוסט 1935 נסעו לאופולד ואסטריד לחופשה פרטית בשווייץ, עם שני ילדיהם הגדולים. ב-28 באוגוסט שלחו הזוג את ילדיהם לבלגיה, יחד עם המטפלות שלהם, ולמחרת יצאו לבדם לטיול בהרים. במהלך הנסיעה נהג לאופולד ברכב, ובמהלך ירידה במדרון תלול הרכב החליק מהכביש, ונתקע בעץ אגס. כתוצאה מהפגיעה נהרגה אסטריד, ואילו לאופולד נפצע באורח קל. מותה של אסטריד גרם לאבל עמוק בבלגיה ובשוודיה, ורשות הדואר הבלגית אף הנפיקה בולים עם דיוקנה בשחור. במקום התאונה בשווייץ נבנתה קפלת הנצחה, והיא הפכה ליעד תיירותי בלגי ושוודי. בשנת 2015 עלו שני נכדיה לשלטון; פיליפ, מלך הבלגים בבלגיה, ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בלוקסמבורג. ב-4 בנובמבר 1926 התחתנה אסטריד עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים, ממנו נולדו לה 3 ילדים: ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה (1927–2005), התחתנה עם ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בודואן, מלך הבלגים (1930–1993) אלברט השני, מלך הבלגים (נולד ב-1934) מדיה וקבצים בנושא אסטריד, נסיכת שוודיה בוויקישיתוף אסטריד, נסיכת שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שגריר ארצות הברית בישראל

שגריר ארצות הברית בישראל (באנגלית: United States Ambassador to Israel) הוא הנציג הרשמי של ארצות הברית במדינת ישראל. מושבו של השגריר הוא בשגרירות ארצות הברית בישראל הממוקמת ממאי 2018 בירושלים. בנוסף לשגרירות בירושלים, לארצות הברית סניף שגרירות הממוקם בתל אביב. השגריר הראשון של ארצות הברית בישראל היה ג'יימס מקדונלד. שעות לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הכירה ארצות הברית בישראל דה פקטו, ומקדונלד מונה בחודש אוגוסט 1948 לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל בדרגת ציר. לאחר הכרתה דה יורה של ארצות הברית במדינת ישראל ב-1 בפברואר 1949, הועלה מקדונלד מדרגת ציר לדרגת שגריר. שגריר ארצות הברית בישראל מדצמבר 2021 עד אוגוסט 2023 היה תומאס ריצ'רד ניידס. ניידס סיים תפקידו ביולי 2023. ושמילאת את מקומו סטפני האלט. ב-5 בספטמבר 2023 הודיע נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שבכוונתו למנות את ג'ק לו לשגריר ארצות הברית בישראל. ב-31 באוקטובר אישר הסנאט האמריקאי את המינוי וב-5 בנובמבר 2023 מסר את כתב האמנה לנשיא המדינה, יצחק הרצוג. בעבר השגריר התגורר בבית שנבנה עבורו בתחילת שנות ה-60, ברחוב גלי תכלת 40 בהרצליה פיתוח. הבית, בשטח של כ-1,000 מטר רבוע, ממוקם בתוך מתחם בן חמישה דונם (מהם שני דונם של שטח פתוח) הקרוב למצוקים שמעל לחוף הים. הנכס נמכר במכרז לאיל ההון שלדון אדלסון תמורת סכום של 84 מיליון דולר. מאז מאי 2022, בית השגריר שוכן ברחוב עמק רפאים בירושלים. מדיה וקבצים בנושא שגריר ארצות הברית בישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגריר ארצות הברית בישראל שגריר ארצות הברית בישראל, ברשת החברתית פייסבוק יורי ילון, אריאל כהנא, הנשיא הרצוג בטקס עם שגריר ארה"ב: "אם לא יושג פתרון דיפלומטי עם איראן - כל האופציות על השולחן", באתר ישראל היום, 5 בדצמבר 2021 Israeli Foreign Minister meets with Interim US Envoy, Devdiscourse, ‏24 ביולי 2023 (באנגלית) הממונה הזמנית על שגרירות ארצות הברית, סטפני ל. האלט, באתר שגרירות ארצות הברית בישראל, ‏1 באוגוסט 2023 ביידן הודיע: אמנה את ג'ק לו לשגריר ארה"ב בישראל, באתר ynet, 5 בספטמבר 2023 הנשיא הרצוג בטקס קבלת הפנים לשגריר ארה"ב הנכנס, נבדק ב-2023-11-06 כתב האמנה הוגש להרצוג: שגריר ארה"ב החדש נכנס לתפקיד | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-11-05 טל שניידר, ‏שגרירות ארה"ב בישראל: מכרנו את בית השגריר, יתגורר שם עד אביב 2021, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2022 איתמר אייכנר, "אחרי חצי שנה של חיפושים: שגריר ארה"ב נכנס לביתו החדש בירושלים", באתר ynet, 19 במאי 2022
סוזן ברדן

סוזן ברדן (באנגלית: Suzanne Burden; נולדה ב-1958) היא שחקנית בריטית. ברדן היא בוגרת האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. מתחילת שנות השמונית של המאה העשרים היא מופיעה בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות אסתר סאמרסון במיני-סדרה "בית קדרות" משנת 1985, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. ב-1989 גילמה את גברת מתיוס בפרק "The Third Floor Flat" בסדרה "פוארו". היא שיחקה בתפקידים ראשי בסדרה "You, Me and It" מ-1993, בסדרה "The Vet" ב-1995 ו-1996, ובסדרה הקומית לילדים "Microsoap" בשנים 1998 עד 2000. ב-2007 הופיעה בדמות שרה בסדרה "Fear, Stress and Anger". על במת התיאטרון הופיעה ברדן בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר. ב-2006 שיחקה בתפקיד לידיה קרוטוול במחזה "In Praise of Love" מאת טרנס רטיגן (אנ'). בשנה שאחר כך גילמה את מריה במחזה "הלילה השנים עשר" ואת ליידי מקדאף ב"מקבת'". ב-2009 הופיעה בתפקיד גברת אלוינג במחזה רוחות מאת הנריק איבסן בתיאטרון ארקולה בלונדון. ברדן כיכבה במספר תסכיתי דרמה עבור ה-BBC, ולצדו של ביל ניי הופיעה בקומדיות "Charles Paris" מאת סיימון ברט (אנ'). סוזן ברדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוזן ברדן באתר London Theatre Database "Biography: Suzanne Burden", Chichester Festival Theatre "Ghosts, Arcola, London", The Observer, 2 August 2009 "Network Radio BBC Week 47: Monday 22 November 2010 : A Charles Paris Mystery – Murder In The Title". BBC.
עונת 2011 בגביע ליברטדורס

עונת 2011 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-52 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-25 בינואר 2011 והתחרות הסתיימה ב-22 ביוני 2011. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו. התחרות הסתיימה בניצחון של סנטוס, וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 38 קבוצות: ברזיל - 6 ארגנטינה - 5 אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה,בוליביה,אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה, מקסיקו- 3 (כל אחת) בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מברזיל) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך. הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני. לאחר בעיטות עונשין בזכות שער חוץ מדיה וקבצים בנושא עונת 2011 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
The Beatles 1962-1966

1962-1966 (נקרא גם האלבום האדום) הוא אלבום אוסף של להיטיה הגדולים של להקת הביטלס מהשנים 1962 ועד 1966. האלבום יצא יחד עם האלבום The Beatles 1967-1970 (או האלבום הכחול), שכלל את הלהיטים מהשנים 1967 ועד 1970. התמונה ששובצה על עטיפתו היא תמונה אלטרנטיבית מיום הצילומים לתקליט הראשון של הביטלס - Please Please Me. מידע על האלבום The Beatles 1962-1966 באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Beatles 1962-1966 באתר AllMusic האלבום The Beatles 1962-1966 באתר Discogs האלבום The Beatles 1962-1966 באתר ספוטיפיי
בתי החווה המעוטרים בהלסינגלנד

בתי החווה המעוטרים בהלסינגלנד נקראים גם חוות הלסינגארד (בשוודית: Hälsingland או Hälsingegård באנגלית: Decorated Farmhouses of Hälsingland) הם שם כולל לשבעה בתי חווה מעץ הממוקמים באזורים שונים במחוז הלסינגלנד שבצפון-מזרח שוודיה אשר הוכרו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2012. החוות שהשתמרו ומבני המשק הקשורים אליהם הם חלק מריכוז של למעלה מאלף מבני עץ המשקפים את שיא השגשוג בחברה החקלאית באזור זה במאה ה-19, מסורת הבניה התפתחה מתקופת ימי הביניים (המאות ה-12 עד ה-16) ובתי העץ הוקמו בעיקר במאות ה-18 וה-19. יחודם של חוות אלו הם בסגנון הבניה והבניה בעץ בלבד, כמו כן השאיפה של החקלאים באותה תקופה הייתה להקים מבנים גדולים כשפנים הבית מעוטר באיורי קיר ייחודיים וטפטים יקרים, כאשר כל בית מעוצב בצורה ייחודית. מדיה וקבצים בנושא בתי החווה המעוטרים בהלסינגלנד בוויקישיתוף רשימת חוות הלסינגארד (אנגלית) (אורכב 23.12.2014 בארכיון Wayback Machine) חוות הלסינגארד באתר אונסק"ו (אנגלית) חוות הלסינגארד, אתר הבית של בתי החוות המעוטרים בהלסינגלנד (בשוודית) (באנגלית)
הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד

הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד (בשוודית: Prins Carl, hertig av Västergötland; ‏ 27 בפברואר 1861 – 24 באוקטובר 1951) היה בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה, ואביהם של מלכות נורווגיה ובלגיה. קרל נולד ב-27 בפברואר 1861 בסטוקהולם, לאוסקר, נסיך הכתר של שוודיה ולסופיה מנסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג. קרל היה ידוע כ"הנסיך הכחול", על שם המדים הכחולים של רגימנט החיים, שהיה לובש אותם בתדירות גבוהה. במאי 1897 התארס קרל עם בת דודו אינגבורג, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השמיני, מלך דנמרק ולוביסה, נסיכת שוודיה, אשר לא הכיר אותה בכלל, וב-27 באוגוסט 1897 התחתנו השניים בקופנהגן, ויצאו לירח דבש בגרמניה. בשנת 1905 במהלך המאבק לעצמאות נורווגיה, היה קרל מועמד לכתר הנורווגי, אולם אביו סירב שבניו יהיו מעורבים במזימות להפחתת כוחו, ומשום כך נבחר למלך נורווגיה גיסו קרל, נסיך דנמרק. בשנת 1906 מונה קרל לנשיא הצלב האדום השוודי, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1945. ב-24 באוקטובר 1951 מת קרל בסטוקהולם, כתוצאה מאי-ספיקת לב, והוא בן 90 שנים. שלושה מנכדיו הפכו למלכים באירופה: האראלד החמישי, מלך נורווגיה, בודואן, מלך הבלגים ואלברט השני, מלך הבלגים. ב-27 באוגוסט 1897 התחתן קרל עם אינגבורג, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השמיני, מלך דנמרק ולוביסה, נסיכת שוודיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים: מרגרטה, נסיכת שוודיה (1899–1977), התחתנה עם אקסל, נסיך דנמרק מרתה, נסיכת שוודיה (1901–1954), התחתנה עם אולף החמישי, מלך נורווגיה אסטריד, נסיכת שוודיה (1905–1935), התחתנה עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים הנסיך קרל, דוכס אסטרייטלנד (1911–2003) מדיה וקבצים בנושא הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד בוויקישיתוף הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הייכל

הייכל הוא שם משפחה ממקור ערבי (هيكل). האם התכוונתם ל... יוסוף הייכל – ראש העירייה הערבי האחרון של יפו מוחמד חוסיין הייכל – סופר והוגה דעות מצרי מוחמד חסנין הייכל – עיתונאי מצרי היכל