laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תערוכת הפרח

תערוכת הפרח הייתה אירוע תיירותי שנערך בחיפה מדי שנה, בימי חול המועד פסח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-90. בשנת 2012 חודשה התערוכה, בשם תערוכת הפרח הבינלאומית חיפה. דוד צירקין צפריר הציע לראש העיר אבא חושי שתערוכה, שבה יוצגו פרחים וצמחי נוי, תיערך כל שנה בחיפה. את התערוכה הראשונה תכנן וביצע אדריכל הגנים של עיריית חיפה משה רול. התערוכה התקיימה בשנותיה הראשונות בגן בנימין בשכונת הדר הכרמל וכשגדלה עברה לגן האם שבמרכז הכרמל. קהל היעד של התערוכה היה הן אנשי מקצוע (שוזרי ומעצבי פרחים וגננים) והן הקהל הרחב - תלמידים וחובבי פרחים שהגיעו לתערוכה מכל רחבי הארץ והעולם - עשרות אלפי מבקרים בשנותיה הראשונות, ובשיאה מאות אלפים. בשנת 2012 חודשה התערוכה ביוזמתו של ראש העיר יונה יהב, ונערכה בפארק הכט. סיור וירטואלי בתערוכת הפרח הבינלאומית חיפה 2012, באתר 360 ישראל ענבל סינגר, ‏ביקור בתערוכת הפרח הבינלאומית, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2012 שוש להב, תערוכת הפרח הבינלאומית בחיפה, חוזרת במלא הדרה, באתר של ארגון גמלאי בנק דיסקונט, 1 באפריל 2012 נפתחה תערוכת הפרח הארצית במסגרת "חג הפרח" בחיפה, דבר, 25 במאי 1955 אלבום מתערוכת הפרחים התשיעית הבינלאומית בחיפה 1960, מתוך הארכיון ע"ש אבא חושי, האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה תערוכת הפרח נפתחה בחיפה, דבר, 27 באפריל 1959 נפתחה תערוכת הפרח בחיפה, דבר, 16 באפריל 1965 נפתחה תערוכת הפרח בחיפה, דבר, 12 באפריל 1968 תערוכת הפרח בחיפה. יומני כרמל, יוני 1955 (התחלה 0:53) ערך זה הוא קצרמר בנושא חקלאות ובנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוואן קוסטוב

איוואן יורדאנוב קוסטוב (בבולגרית: Иван Йорданов Костов; ‏נולד ב-23 בדצמבר 1949, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר בין 1997 ל-2001 כיהן כראש ממשלת בולגריה. קוסטוב נולד בסופיה ואת השכלתו האקדמית בכלכלה רכש במכון מרקס הייר לכלכלה (כיום האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית). הוא בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת סופיה. ב-1990 נבחר לפרלמנט הבולגרי מטעם מפלגת "איחוד הכוחות הדמוקרטיים" ובהמשך, כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלותיהם של דימיטר פופוב ופיליפ דימיטרוב. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החריף מאוד המשבר הכלכלי בבולגריה, שהחל עם קריסת השלטון הקומוניסטי. המשבר גרם לאי שקט חברתי גובר שהוביל להתפטרותו של ראש הממשלה ומנהיג המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ז'אן וידנוב. בבחירות שנערכו ב-1997 זכתה מפלגתו של קוסטוב והוטלה עליו מלאכת הרכבת הממשלה. קוסטוב הצליח לייצב את הכלכלה הבולגרית ונרשמה עלייה בתוצר המקומי הגולמי. ממשלו ביצע שורת רפורמות שכללו בין השאר הפרטה של חברות ממשלתיות והחל משא ומתן על הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי. עם זאת, הועלו בבולגריה טענות כנגד ממשלו של קוסטוב בדבר אי סדרים ושחיתות כלכלית. בנוסף, נמתחה על קוסטוב ביקורת על מהירותו של תהליך ההפרטה, אשר הוביל לפשיטת רגל של לא מעט חברות שהופרטו. בבחירות שנערכו ב-2001 הפסידה מפלגתו של קוסטוב ל"תנועה העממית ליציבות וקידמה" בראשות סימאון סקסקובורגותסקי. קוסטוב התפטר מראשות מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים וב-2004 הקים מפלגה חדשה בשם "דמוקרטים למען בולגריה חזקה", אשר הציגה עמדות ימניות, והוא נבחר מטעמה לפרלמנט. מדיה וקבצים בנושא איוואן קוסטוב בוויקישיתוף איוואן קוסטוב - תקציר ביוגרפי, באתר משרד האוצר הבולגרי (באנגלית) איוואן קוסטוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
בן-שימול

האם התכוונתם ל... אבי בן-שימול – כדורסלן ישראלי דוד בן-שימול (פירושונים) – אישים שונים בשם זה חיים בן-שימול – איש עסקים, עיתונאי ופילנתרופ ממרוקו (1834–1915)
נתיבי היובל

נתיבי היובל בע"מ היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר זכתה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט כביש 431 בשיטת PFI (Private Finance Initiative) .בהתאם לתנאי המכרז, אחראית נתיבי היובל על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 25 שנים תמורת תשלום מהמדינה, שלאחריה יוחזר הכביש למדינה, ללא תמורה. נתיבי היובל הייתה חברת בת של דניה סיבוס שהיא זרוע הבניה והתשתיות של חברת אפריקה ישראל. באמצעות חברת נתיבי היובל סללה דניה סיבוס את כביש הרוחב מספר 431 המתחיל בצידו המערבי באיילון דרום (כביש מספר 20) ומסתיים במודיעין-מכבים-רעות. עלותו הכוללת של הפרויקט הגיעה לכ-2 מיליארד ש"ח. בחודש פברואר 2011 מכרה דניה סיבוס 75% מזכויותיה בחברת נתיבי היובל לקרן תשתיות ישראל תמורת 207.6 מיליון שקל. כביש 431 אתר האינטרנט הרשמי של נתיבי היובל יעל גרונטמן, ‏דניה סיבוס מכרה 75% מהאחזקה בכביש 431; תרוויח 100 מ' ש', באתר גלובס, 9 בפברואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתיבי הכרמל מערכות ותפעול

נתיבי הכרמל מערכות ותפעול בע"מ היא החברה האחראית לתפעול מערכת כבישי האגרה העירוניים בחיפה, "מנהרות הכרמל". המנהרות משמשות כמערכת תנועה תת-קרקעית המקצרת באופן משמעותי את זמן הנסיעה בין הכניסות לחיפה – מחלף חיפה דרום (חוף הכרמל) ומחלף הקריות (צומת הצ'ק פוסט). הפרויקט הוקם על ידי "אשטרום" ו"שיכון ובינוי" בהשקעה של כמיליארד וחצי ש"ח. זכיינית הפרויקט, חברת "כרמלטון", נוסדה בשותפות שווה של "אשטרום" ו"שיכון ובינוי", והיא האחראית על ניהול מנהרות הכרמל והמפקחת על החברה המפעילה. החברה המפעילה, "נתיבי הכרמל מערכות ותפעול", היא חברה אחות של "דרך ארץ", מפעילת כביש 6. "נתיבי הכרמל" אחראית על תפעול מערכות האגרה, ניהול בקרת תנועה ותחזוקה, וכן מתן מענה לנהגים באמצעות מרכז שליטה ובקרה, שירות לקוחות, בטיחות, תחזוקה שוטפת וגביית תשלומים. "חברת חוצה ישראל" היא חברה ממשלתית שמונתה כרשות הממונה על פרויקט מנהרות הכרמל. הרשות הממונה מפקחת על פעילותה של "כרמלטון", על גביית האגרות, התפעול והתחזוקה. יחידת הניטור של מנהרות הכרמל הוקמה על ידי "כרמלטון" על פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה. יחידת הניטור מבצעת מעקב ובקרה על איכות האוויר ורמת הרעש במטרה לשמור על איכות חיי התושבים החיים בשכונות הסמוכות לפרויקט. היקף ההשקעה בפרויקט היה כ-1.4 מיליארד שקל, את רוב המימון (90%) סיפק בנק דיסקונט והראל השקעות (10%). בשנת 2011, מכר בנק דיסקונט 900 מיליון שקל מהחוב של מנהרות הכרמל למשקיעים מוסדיים (מנורה מבטחים פנסיה וגמל, כלל ביטוח, עמיתים והראל השקעות). ערך מורחב – מנהרות הכרמל מנהרות הכרמל מקשרות בין המבואות הדרומיים של חיפה באזור חוף הכרמל, דרך מרכז העיר, ועד המבואות הצפוניים של העיר לכיוון הקריות ועכו. פתחי הכניסה והיציאה של מנהרות הכרמל מתחברים אל רשת הכבישים של חיפה בשלושה מוקדים מרכזיים: מחלף הקריות, מחלף נוה שאנן ומחלף חיפה דרום. האורך הכולל של מערכת מנהרות הכרמל הוא כ-6 ק"מ, אשר הנסיעה בהם מתבצעת במסלולים חד סיטריים, בשני נתיבי נסיעה. לכל כיוון נסיעה ישנה מערכת מנהרות נפרדת. אתר האינטרנט הרשמי של נתיבי הכרמל מערכות ותפעול אבי בר-אלי, דיסקונט מוכר את החוב של מנהרות הכרמל - שמסתכם במיליארד שקל, באתר הארץ, 9 במרץ 2010 מיכאל רוכוורגר, אבי בר-אלי, דיסקונט מכר 900 מיליון שקל מהחוב על מנהרות הכרמל: העסקה תניב לדיסקונט רווח הון של עשרות מיליוני שקלים. המוסדיים שירכשו את החוב הם הראל, מנורה, כלל ועמיתים, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2011
בן שלום

האם התכוונתם ל... ישראל פרידמן בן-שלום – דוקטור להיסטוריה ומרצה לשעבר באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון, מכהן כראש ישיבת ההסדר 'אהבת ישראל' בנתיבות. יגאל בן-שלום – מומחה בתחום מדיניות חברתית, מנכ"ל משרד העבודה והרווחה ומנכ"ל המוסד לביטוח לאומי יגאל בן-שלום (קצין משטרה) – קצין משטרה בכיר שמוליק בן שלום – מנהל ישיבת הסדר בנתיבות ובירוחם הושע פרידמן בן שלום – אלוף-משנה יאיר בן-שלום – אלוף-משנה יהודה בן-שלום – רב בנציון בנשלום – משורר, סופר ומתרגם מהספרות הקלאסית העתיקה, רקטור אוניברסיטת תל אביב ראו גם: בר שלום איש שלום פרידמן פראייר שלום (פירושונים)
בית האמנים בירושלים

"בית האמנים" שבמרכז העיר ירושלים הוא ביתה של אגודת הציירים והפסלים של ירושלים. ראשיתו של בית האמנים היא ב"ביתן האמנים", שהוקם בשנת 1948 ב-"קלוב הקצינים" של הצבא הבריטי ששכן בשטח על יד מלון המלך דוד. המבנה ניתן לאגודת האמנים על ידי המושל הצבאי של ירושלים דאז, משה דיין. במחצית שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, שקיבלה באותה עת בחזרה שטחים באזור מידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, בתביעה להשיב אל ידיה את השטח עליו עמד הביתן. עיריית ירושלים, בראשות מרדכי איש שלום, פעלו בשנות ה-60 במטרה למצוא לאגודת האמנים משכן קבע. הזדמנות לכך הגיע עם פינויו של בית הנכות הלאומי בצלאל, שעבר בשנת 1965 אל שטח מוזיאון ישראל החדש. הבניין משמש מרכז לתערוכות מתחלפות, שבהן מציגים אמנים ישראלים בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות. מ־2001 מתקיימת במקום הביאנלה הישראלית לרישום. מבנה "קלוב הקצינים" (1950) תערוכה ב"ביתן האמנים" (1950) תערוכה ב"ביתן האמנים" (1950) בית הנכות הלאומי בצלאל (1951-1948) תערוכה באחד מחללי בית האמנים (2019) דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011. מדיה וקבצים בנושא בית האמנים בירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית האמנים בירושלים בית האמנים בירושלים, ברשת החברתית פייסבוק מחכים להסדר עם הפטריארך בענין ביתן האמנים בירושלים, הארץ, 20 בדצמבר 1956 אברהם רותם, עירית ירושלים נטלה על עצמה הטיפול ב"בית האמנים", מעריב, 12 בנובמבר 1961
דיר קרוח

דיר קרוח - שרידי כפר עתיק הנמצאים בשמורת גמלא שברמת הגולן. שרידי היישוב נמצאים ליד המצוק המשקיף על נחל גמלא ובסמוך ל"שביל הנשרים". בין המאות 4 וה-5 שכן במקום כפר נוצרי. בתקופה זו, הייתה רמת הגולן מאוכלסת בעשרות יישובים יהודים ונוצרים. מתקופה זאת נמצאים באתר שרידי מנזר (דיר בערבית), כנסייה בסגנון שהיה נפוץ באזורים הבזלתיים בירדן ובסוריה, ובית בד שבו נמצא אגן לריסוק זיתים עגול עשוי בזלת. בכנסייה נמצאו קשתות שתמכו בתקרה העשויה אבני בזלת. מצדה הצפוני של הכנסייה נמצאה חצר שרוצפה באבן. בחצר זאת נמצאה מעל הפתח כתובת ביוונית "האל של גרגוריוס הושע ורחם אמן". כל מבני הכפר בנויים בזלת. באתר נמצא מבנה נוסף מתקופה זו שנמצאו בו קשתות אבן וצלב חקוק על המשקוף. היישוב מהתקופה הביזנטית ננטש במחצית המאה ה-7 בגלל הכיבוש הערבי. לאחר פער יישובי של כ-600 שנה נושב במקום מחדש במאה ה-13. יישוב זה שרד עד המאה ה-14. המקום נושב מחדש במאה ה-20 על ידי אוכלוסייה סורית. המקום ננטש מיושביו לאחר מלחמת ששת הימים. מדיה וקבצים בנושא דיר קרוח בוויקישיתוף דיר קרוח - אתרים היסטורים בישראל, סרטון באתר יוטיוב עפר בהט, ליאורה בהט, "גמלא טבע ונוף", הוצאת משרד הביטחון, 1991, עמ' 118
בן בסט

בן בסט הוא שם משפחה יהודי שמקורו ככל הנראה ביהדות ספרד ופירושו הוא "יצרן או מוכר של שטיח קיר". במסמכים ספרדיים של ימי הביניים שם זה מופיע גם בצורות אבנבסה, ברבסה ואבנפסאט. לעיתים, שם המשפחה בן בסט הוא ראשי תיבות של "בן ספרי טהור" (בן בס"ט).[דרוש מקור] האם התכוונתם ל... אבי בן-בסט – פרופסור לכלכלה, מנכ"ל משרד האוצר ועדת בן בסט – כינויין של ועדות ציבוריות אחדות בראשותו של אבי בן-בסט דוד בן בסט – איש תקשורת דוד בן בעש"ט – אלוף בצה"ל עדן בן בסט – כדורגלן משה בן-בסט – שחקן משה בן בסט (פרופסור) – פרופסור למנהל עסקים, מייסד ומנכ"ל של קליקסופטוור טכנולוגיות שבתאי בן-בסט – כדורסלן מכבי תל אביב ונבחרת ישראל בשנות ה-60 בן בסט (שיר) – שיר של אלון אוליארצ'יק השם "בן בסט" באתר "בית התפוצות", באתר 'בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי'
דוד פרידמן

האם התכוונתם ל... דוד פרידמן (פינסק-קרלין) – רבה של פינסק-קרלין, רב חרדי ליטאי, נפטר ב-1915 דוד פרידמן (פלוישט) – אדמו"ר מייסד של חסידות פלוישט דוד אריה פרידמן (ד. א. פרידמן) - רופא ומבקר עברי דוד משה פרידמן – אדמו"ר מייסד של חסידות צ'ורטקוב דוד פרידמן – מנכ"ל בנק לאומי ובנק איגוד לשעבר דייוויד פרידמן
בן חמו

בן חמו הוא שם משפחה יהודי מארצות האסלאם, חמו הוא עיוות מקומי לשם העברי חיים, ומשום כך פירושו "בן חיים".[דרוש מקור] פירוש מסורתי אחר לשם הוא ראשי התיבות של חנניה מישאל ועזריה שבני המשפחה התייחסו אחריהם. האם התכוונתם ל... דוד בן-עמי – במקור: בן חמו, ממקימי אשדוד אבי בן-חמו – ראש הרשות להגנה על עדים איציק בן חמו גבי בן חמו – שחקן יהודה בן חמו – ראש עיריית כפר סבא לשעבר שלמה בן חמו (ארגנטינה) – רבה הספרדי של ארגנטינה שלמה בן חמו (קריית גת) – רב העיר קריית גת תמי בן חמו – שמה המקורי של תמי בן עמי, דוגמנית ישראלית בולטת בשנות ה-80 הרב שלום בן חמו - רב מושב שדה עוזיהו ראו למשל: אליהו מרציאנו, יחס דבדו החדש, ירושלים, תשנ"ז. משפחת בן חמו, עמ' 163 ואילך.
מערת החלב

מערת גבירתנו מרים (בערבית: مغارةآلسثئ - "מעארת א-סיתי"), המוכרת יותר בשם מערת החלב (בלטינית: Crypta lactea), היא קפלה קתולית-פרנציסקנית השוכנת כ-200 מטרים דרומית-מזרחית לכנסיית המולד בבית לחם. לפי המסורת הנוצרית הסתתרה המשפחה הקדושה במערה בעת טבח החפים מפשע בידי הורדוס, טרם נמלטה למצרים. המסורת ממשיכה כי בעת שמרים הניקה את ישו, נשרה טיפת חלב אל הקרקע, והפכה אותה ללבנה. נוצרים ומוסלמים כאחד, מאמינים כי פירורי האבן מהמערה מעשירים את חלב ההנקה ותורמים לפוריות. אמהות מניקות מערבבות את האבקה במי השתייה שלהן, ואלה המבקשות להרות מניחות אותה מתחת למזרניהן. לפי מסורת נוספת שמקורה, ככל הנראה, במאה ה-7, נקברו החפים מפשע במערה. מסורת שלישית ממקמת את סגידת האמגושים לישו במערה זו. המערה חצובה בסלע גיר רך ופריך, וגרם מדרגות מוליך אליה. שלושה עמודים תומכים בתקרתה, ובצידה המזרחי ניצב מזבח. מעל המערה קמה כנסייה במאה ה-5‏ וממנה שרדו קטעי פסיפס שבו נראים צלבים. במאה ה-14 תפסו הפרנציסקנים את החזקה במקום והקימו בו כנסייה חדשה ב-1872. כנסייה זו הוגדלה וחודשה באופן משמעותי בשנת 2007 כדי לאפשר עריכת טקסים רבי משתתפים. קירות הכנסייה החדשה לבנים וחלקים כמעט לחלוטין, רצפתה עשויה שיש וספסלי הישיבה עשויים מעץ בהיר. מדיה וקבצים בנושא מערת החלב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מערת החלב (באנגלית) מערת החלב באתר משמורת ארץ הקודש המערה באתר sacred destinations תמונות האתר(הקישור אינו פעיל) לפי גרסה אחרת בסוף המאה ה-4.
נחום אש

הרב נחום אַש (י"ב בשבט תרי"ח, 27 בינואר 1858 – י"ט בסיוון תרצ"ו, 12 במאי 1936) היה רבה הראשי ואב"ד של העיירה צ'נסטוחובה שבדרום מערב פולין ומחבר ספרי דרוש והלכה. נולד בווישגורוד שבמחוז פלוצק, לרב דוד צבי אש. עוד בנערותו התפרסם כעילוי, בעל זיכרון מופלא. למד בישיבת ר' אביגדור לייבוש ליבנטאל בקובל. הרבה ללמוד לימודי חול. בן 18 נשא לאישה את בת הרב שמשון אורנשטיין, אב"ד אוזרקוב. נסמך להוראה על ידי חותנו, והרב חיים אלעזר וקס מקאליש. בשנת תרמ"ט נתמנה לרב בעיר נשיאווה שבפלך ורשה, ובשנת תרנ"ד עבר לכהן כרב בצ'נסטוחובה, שבה שימש עד יומו האחרון, 43 שנים. בכהונתו פרחה הקהילה היהודית בעיר. פרק חשוב בחייו תפסה המערכה שניהל סביב שאלת השחיטה היהודית בפולין, עליה קמו עוררין מבין הצירים האנטישמיים בפולין, והוא לעומתם פתח בפעולת הסברה נמרצת. היה חובב ציון ופעיל בתנועת המזרחי מראשית ימיה. ראש ועד קרן היסוד בעירו. היה ידוע כנואם וכן פרסם מאמרים בעיתונות בנושאי השעה. "קול תרועה" - הספד על יצחק מאיר יוסטמן, פיעטרקוב תר"ף א טרייסט ווארט פאר'ן יודישען פאלק ("דברי נחמה"), צ'נסטוכוב, תרפ"ד כוס נחומים - מאמרים בשאלות הזמן, צ'נסטוכוב תרצ"ג עולת שבת - דרוש ביידיש לרגל שבעים שנה לבית הכנסת "אהל יעקב", צ'נסטוכוב תרצ"ד זיכרון מלך (מאמרים על הרמב"ם וספריו), לרגל יובל ה-800 להולדתו של הרמב"ם, פיעטרקוב, תרצ"ה ספר צ'נסטוחוב (עמ' 646-643), ירושלים תשכ"ז מדיה וקבצים בנושא נחום אש בוויקישיתוף בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' נחום עש אבד"ק טשענסטחאוו, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 43, באתר היברובוקס
Having Fun with Elvis on Stage

Having Fun with Elvis on Stage הוא אלבום הופעה של אלביס פרסלי אשר יצא ב-1974. האלבום יוצא דופן מבין תקליטיו של פרסלי בכך שאינו כולל אף שיר או קטע מוזיקלי כלשהו, ומורכב כולו מקטעי דיבור שהוקלטו במעברים בין שירי הופעותיו. האלבום נחשב לגרוע ביותר של פרסלי, ובין הגרועים בכלל. כך לדוגמה, מבקרי המוזיקה ג'ימי גוטרמן ואוון אודונל הציבו את האלבום במקום הראשון בספרם "אלבומי הרוק אנד רול הגרועים בכל הזמנים" מ-1991 (וזאת על אף העובדה כי זהו אינו אלבום רוק אנד רול). האתר Allmusic העניק לאלבום כוכב אחד וכתב - "יש האומרים כי האלבום אינו ניתן לשמיעה לחלוטין, אך למעשה הוא גרוע מזה; האזנה לו דומה לצפייה בתאונת דרכים המתרחשת בקרקס ומשאירה את הצופה מבועת ומבולבל מכדי להפנות את המבט". "קולונל" טום פארקר, מנהלו האישי של פרסלי, היה מעוניין להוציא אלבום שיימכר למעריצים בהופעות, לצד חולצות ופריטי אספנות אחרים. לרוע מזלו, החוזה של פרסלי עם חברת התקליטים RCA הבהיר כי זכויות היוצרים של כל שיריו שייכות באופן בלעדי לחברה. פארקר, שהיה מעוניין באלבום שיניב רווחים לו עצמו, מצא פרצה בחוזה וגילה כי זכויות היוצרים של דיבוריו של פרסלי אינם שייכים לאיש. לפיכך, אסף וחיבר יחדיו 37 דקות של קטעי מעבר בהם פרסלי מציג את השירים לפני ביצועם, מתבדח עם הקהל ומרבה למלמל "...Well" ("ובכן...") באינטונציות שונות. האלבום נמכר בתחילה רק בהופעות, כמתוכנן, אך לאחר מכן הופץ לקהל הרחב ושווק על ידי RCA כאלבום הופעה לגיטימי לכל דבר, דבר שגרם לאלביס לרתוח מזעם כיוון שמצא את האלבום מביך ביותר. לאור תגובתו, האלבום ירד מהמדפים במהלך 1975 אך חזר אליהם זמן קצר לאחר מותו, שנתיים מאוחר יותר. למרות הביקורות הגרועות ותוכנו הלא שגרתי של האלבום, הוא הצליח להגיע למקום ה-130 במצעד האלבומים של בילבורד. השאגס מידע על האלבום Having Fun with Elvis on Stage באתר MusicBrainz מידע על האלבום Having Fun with Elvis on Stage באתר AllMusic האלבום Having Fun with Elvis on Stage באתר Discogs ביקורת האלבום באתר Allmusic
רפלקס בבינסקי

רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי (באנגלית: Babinski reflex) הוא תופעה נוירולוגית השכיחה בעיקר אצל תינוקות שבה כף הרגל מגיבה לליטוף במתיחת הבוהן כלפי מעלה. רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי מתאר תופעה תקינה אצל תינוקות בני שנה שבה גירוי כף הרגל גורם לתנועה בלתי רצונית שבה האצבעות (ובפרט הבוהן) נמתחות כלפי מעלה. אצל בוגרים מצב תקין אמור לגרום לתופעה הפוכה בדיוק: גירוי כף הרגל יגרום לפלקסיה (כיפוף - Flexion) של אצבעות כלפי פנים כף הרגל. שינוי מהמצבים התקינים והנורמליים השייכים לחתכי הגילים הנ"ל עלול להעיד על בעיה פתולוגית (מחלתית). רפלקס בבינסקי משמש כסימפטום להפרעות אורגניות אצל מבוגרים. רפלקס זה קרוי על שם ד"ר ז'וזף בבינסקי (Joseph Francois Felix Babinski), נוירולוג צרפתי ידוע מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, משום שהוא מהראשונים שתיארו רפלקס זה ועסקו בו בהרחבה. המאמר הראשון והמקיף בעניין זה נכתב על ידו ב-22 בפברואר 1896. בדיקה נוירולוגית (ראה הערכת רפלקסים פתולוגיים) יחיאל קלר/ עירית לינור/ מישל סלון/ שמואל אליס, מבוא לפסיכולוגיה, חטיבה שלישית, יח' 9-7 עמ' 9. The Babinski sign--a reappraisal, Kumar SP, Ramasubramanian D (אנגלית) מדיה וקבצים בנושא רפלקס בבינסקי בוויקישיתוף על פי ארתור ס. ריבר, לקסיקון למונחי הפסיכולוגיה, כתר, ת"א 1992 Van Gijn J : Babinski sign, the first hundred years. J Neurol 1996; 243 : 675-683. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גרנדה

האם התכוונתם ל... גרנדה (מדינה) (באנגלית Grenada, בספרדית Granada) – מדינה בים הקריבי ממלכות וקולוניה היסטוריות הטאיפה של גרנדה (גם "ממלכת זיריד של גרנדה") – ממלכה בֶּרְבֵּרִית מוסלמית בדרום חצי האי האיברי שהתקיימה בשנים 1013–1090 ממלכת גרנדה (גם "אמירות גרנדה") – ממלכה מורית שהתקיימה בחצי האי האיברי בימי הביניים, בשנים 1228–1492 מלכות המשנה של גרנדה החדשה – מלכות משנה באימפריה הספרדית שהתקיימה במאות ה-18 וה-19 בצפון יבשת אמריקה הדרומית מקומות בני ימינו מחוז גרנדה – פרובינציה בקהילה אנדלוסיה בספרד, קרויה על שם העיר גרנדה (ספרד) – עיר בפרובינציית גרנדה גרנדה (ניקרגואה) (אנ') – עיר בניקרגואה בהקשר לעיר או למחוז גרנדה בספרד גרנדה (יין) (אנ') – יין שיכר המופק מרימונים, מיוצר במחוז גרנדה בספרד גרנדה (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר גרנדה בספרד גרנדה (כדורסל) – קבוצת כדורסל מהעיר גרנדה בספרד פרעות גרנדה – טבח שביצעו מוסלמים ביהודי גרנדה באנדלוסיה בשנת 1066 אחר פורד גרנדה – מכונית סלון מתוצרת קונצרן פורד (1972–1994) גרנדה (טלוויזיה) (אנ') – חברת הפקות טלוויזיה בריטית, ראו גם ITV Studios אריאנה גרנדה (ילידת 1993) – זמרת ושחקנית אמריקנית רימון (פירושונים)
כנסיית הרועה הטוב

כנסיית הרועה הטוב (בערבית: كنيسة الراعي الصالح) היא כנסייה קתולית-פרנציסקנית השוכנת במרכזה של העיר יריחו. הכנסייה הוקמה בשנים 1924–1925 על ידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי, והיא משמשת ככנסיית הרובע עבור הקהילה הקתולית הקטנה של העיר, המונה כ-200 איש (כנסייה אורתודוקסית סמוכה משמשת קהילה בת 250 איש נוספים). הכנסייה מנציחה בשמה את ישו הרועה הטוב, אשר עשה ביריחו שני ניסים. בראשון השיב את מאור עיניו של ברטימי (ברטימיוס) העיוור אשר ישב לצד הדרך וקיבץ נדבות: "ויבאו יריחו ויהי כצאתו מיריחו הוא ותלמידיו והמון עם רב והנה ברטימי בן טימי איש עור ישב על יד הדרך לשאל נדבות׃ וישמע כי הוא ישוע הנצרי ויחל לצעק ויאמר אנא בן דוד ישוע חנני׃ ויגערו בו רבים להשתיקו והוא הרבה לצעק בן דוד חנני׃ ויעמד ישוע ויאמר קראו לו ויקראו לעור ויאמרו אליו חזק קום קרא לך׃ וישלך את שמלתו מעליו ויקם ויבא אל ישוע׃ ויען ישוע ויאמר אליו מה חפצת ואעשה לך ויאמר אליו העור רבוני כי אראה׃ ויאמר ישוע אליו לך לך אמונתך הושיעה לך ופתאם ראה וילך אחרי ישוע בדרך." (הבשורה על-פי מרקוס 10, 46-52) בנס השני גאל ישו את זכאוס המוכס העשיר, והשיבו מדרכו הרעה: "ויבוא ויעבר ביריחו׃ והנה איש ושמו זכי מראשי המוכסים והוא עשיר׃ ויבקש לראות את ישוע מי הוא ולא יכל מפני העם כי שפל קומה היה׃ ויקדם וירץ ויעל על שקמה לראותו כי שם הדרך אשר יעבר בה׃ ויהי בבאו אל המקום ההוא ויבט ישוע ויראהו ויאמר אליו זכי רד מהר כי צריך אני לשבת היום בביתך׃ וימהר וירד ויאספהו בשמחה׃ וילונו כל הראים לאמר בא ללון בבית איש חוטא׃ ויעמד זכי ויאמר אל האדון הנה אדני את מחצית נכסי אני נתן לעניים ואם עשקתי איש אשיב לו ארבעתים׃ ויאמר אליו ישוע היום היתה תשועה לבית הזה באשר בן אברהם גם הוא׃ כי בא בן האדם לבקש ולהושיע את האבד." (הבשורה על-פי לוקס 19, 1-10) לפי המסורת, ביריחו ניצב עץ השקמה עליו טיפס זכי כדי לצפות בישו. הכנסייה באתר משמורת ארץ הקודש
הפרעה אורגנית

הַפְרָעָה אוֹרְגָּנִית או מחלה אורגנית הוא מונח המתאר מצב של הפרעה בהתנהגות, שמקורו בגופו של האורגניזם, ושנוצר בעקבות שינוי באיברים, ברקמות או בחומרים הכימיים המצויים בהם. זאת בניגוד להפרעות שמקורן האורגני אינו ידוע, ומניחים כי הוא פסיכולוגי; אלו מכונות הפרעות פסיכוגניות. המונח הפרעה אורגנית משמש לעיתים גם כשם נרדף לבעיות מוחיות-נוירולוגיות, שמקורן במוח. המונח הפרעה אורגנית יכול לתאר כל מחלה שמקורה בשינוי חלק מחלקי האורגניזם למשל אוליגואנצפאליה. עם זאת, הצורך בשימוש במונח הזה, נוצר בפרט במקרים גבוליים שבהם לא ברור בבדיקה ראשונית אם מקור ההפרעה נפשי או לא. ישנו מספר הפרעות התנהגותיות הנבדקות תחילה בבדיקות אורגניות ולפי התוצאות מתקבלת ההחלטה אם יש צורך בטיפול תרופתי או פסיכולוגי. לדוגמה, לעיתים קרובות נבדקות הפרעות שינה כדי לברר האם מקורן בשינוי אורגני או בשינויים פסיכוגניים, כדי להחליט כיצד לטפל בבעיה. צבי עצמון, אורגני, אך באיזה הקשר, גליליאו, מרץ 2005 גיליון 79 צבי עצמון, גלילאו, אורגני: על המדף ועל המדוכה, באתר ynet, 31 במרץ 2005 רשימת מחלות אורגניות ומחלות שאינן אורגניות, באתר מרכז לבריאות הנפש גהה
חכמת שלמה (ספר חיצוני)

חכמת שלמה הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, שנכתב ככל הנראה באלכסנדריה שבמצרים באמצע המאה הראשונה לפני הספירה. לספר 19 פרקים. במאה ה-18 תורגם הספר לעברית על ידי נפתלי הרץ וייזל, אשר לימים הרחיב תרגום זה לחיבור בשם "רוח חן". התרגום כתוב על טהרת העברית המקראית, נורמה שליוותה שנים ארוכות את העברית של תנועת ההשכלה. הדעות חלוקות בקשר לשפת המקור של הספר והאם היא עברית או יוונית. החוקר אברהם כהנא סבור כי לספר שלושה מקורות: חלקו הראשון של הספר נכתב ככל הנראה בעברית, חלקו השני עובד ביוונית על פי מקורות עבריים ואילו חלקו השלישי נכתב ללא ספק במקורו ביוונית. בכל מקרה, המקור העברי אבד. הרמב"ן טוען שספר נכתב במקורו בארמית עתיקה ”והוא בלשון תרגום חמור (שפה קשה) מאוד והגויים העתיקוהו מן הלשון ההיא, לפי דעתי לא העתיקוהו אנשי חזקיהו מלך יהודה (כספר משלי) כי הספר לא נאמר ברוח הקדש, אלא ירד עמהם לבבל על פה, ושם אמרוהו בלשונם כי היו חוכמות, וכתבוהו בלשון בבלי” כלומר הספר נכתב בארמית, ותורגם בבבל. בספרים של ימי הביניים הביאו קטעים מהספר שלא נמצאים בידינו, רבי עזריה מן האדומים אף הכיר נוסח ארמי של הספר שלא נמצא לפנינו, ייחס את הספר לשלמה המלך ושיער שכתבו ארמית. לפי זה ככל הנראה הספר נכתב בארמית, ותורגם ליוונית במהלך השנים. יש הסוברים כי הספר מחולק לשלושה חלקים שונים, שנכתבו אולי על ידי מחברים שונים. פרק א'-ה' פרק ו' -י"א פסוק א' פרק י"א פסוק ב' – פרק י"ט. בחלק הראשון פונה המחבר אל בני האדם, ובמיוחד אל השופטים, ומבקש מהם לדרוש את החכמה. הוא מדגיש את ההבדל בין הצדיקים הדורשים אותה ובין הרשעים המואסים בה. בחלק השני המחבר מבאר את מהות החכמה ומראה את הדרך המוליכה אליה. החלק השלישי הוא תיאור של המכות שהכה אלוהים את מצרים, שהיו עובדי אלילים ורחוקים מן החכמה האמיתית, לעומת הטובות שעשה לעם ישראל שהיו עובדי אלוהים ומחפשי החכמה. בחלק זה מוסיף המחבר איך באה לעולם עבודת האלילים ומהן תוצאותיה, ולועג לעושי הפסילים ועובדיהם. בספר הזוהר מוזכר כמה פעמים ספר "חכמתא דשלמה" ומובאים ציטוטים ממנו. ככל הנראה אין קשר בין ספרים אלו. והספר המוזכר בזוהר עוסק בסודות התורה. במלכים א' פרק יא' פסוק מא' מוזכר ספר בשם "דברי שלמה", זה ספר שאבד, אין קשר בינו לבין ספר "חכמת שלמה". חכמת שלמה, בתוך: הספרים החיצונים, כרך "כתובים אחרונים", מתורגמים ומפורשים על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב. עמ' 171–219. ספר חכמת שלמה, בתרגומו של מנחם שטיין. אברהם כהנא, חכמת שלמה, ספרים החיצונים-חלק שני, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 135–186 (הקישור אינו פעיל) מעובד על פי התרגום מיוונית של יצחק זעקיל פרענקיל, ‏חכמת שלמה, באתר "דעת" חכמת שלמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רמב"ן בדרשות על קהלת עמוד 9, הוצאת שוורץ, וינה, 1913. מאור עיניים (של רבי עזריה מן האדומים), חלק אמרי בינה (ימי עולם) פרק נז.
הפרעה פסיכוגנית

הַפְרָעָה פְּסִיכוֹגֶּנִית (psychogenic disorder), היא מונח המתאר מצב של הפרעה בהתנהגות, שמקורו פסיכולוגי-נפשי, ללא מקור אורגני ידוע. זאת בניגוד להפרעות שמקורן ידוע כאורגני (הפרעות אורגניות). רעיון ההפרעות הפסיכוגניות נמצא עדיין במחלוקת ומתקבל בהסתייגות מסוימת בעולם המחקר; חוקרים רבים טוענים כי גם הפרעות שמסווגות כפסיכוגניות הן ממקור אורגני (למשל ביוכימי), רק שעדיין לא קיימת ברשות האדם כיום יכולת טכנולוגית לגלות מקור אורגני זה. כך למשל, ארתור ס. ריבר מאוניברסיטת ניו יורק מגדיר "פסיכוגני" באופן מסויג, כ"משמש בעיקר לתיאור הפרעות שמקורן, על פי ההנחה, תפקודי - כלומר אלו שיסודן אינו בפגיעה אורגנית ידועה". ההפרעות הפסיכוגניות כוללות מגוון רחב של הפרעות התנהגותיות פסיכיאטריות ספציפיות. יש להבחין בין הפרעה פסיכוגנית להפרעה סומטופרמית, בעוד האחרונה מתארת קשיים נפשיים הבאים לידי ביטוי בתלונות על מחושים גופניים הרי שהפרעה פסיכוגנית מתארת עדות ממשית למחלה המשתמרת אודות למצב הנפשי של החולה. הפרעות דומות הן הפרעות כאב, היסטריה ועוד. הירושי תקשימה, רפואה פסיכוסומטית הומניסטית, זמורה ביתן 1982, עמ' 82. פישל שניאורסון, פסיכולוגיה היסטורית של שואה ותקומה, יזרעאל, 1967, עמ' 198. ברוך אלעד, הפרעות נוירולוגיות פסיכוגניות - עדכון, נוירולוגיה, גיליון 2, יולי 2010, עמ' 6-9 פטרה זקהיים, כשהגוף מדבר - הפרעות פסיכוגניות בילדים ונוער, ספטמבר 2004, באתר רמב"ם לקסיקון למונחי הפסיכולוגיה ח"ב עמ' 549