laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסיכותרפיה בין-אישית

פסיכותרפיה בין-אישית (IPT) היא צורה של פסיכותרפיה לזמן מוגבל שפותחה בשנת 1970 על ידי ג'רלד קלרמן ועמיתיו. התאוריה על פיה הוא מסתמך כי מחלות נפש מתפתחות בהקשר חברתי ובין-אישי (יחסים בין-אישיים), מתבססת על תאוריות כגון אלה של אדולף מאייר, ג'ון בולבי והנרי סאליבן, שבו היחסים הבין-אישיים שיחקו תפקיד מהותי בהתפתחות וברווחה הנפשית של הפרט. פסיכותרפיה בין-אישית שונה משאר הגישות הפסיכודינמיות בכך שהיא מוגבלת בזמן ומתמקדת יותר בבעיות העכשוויות של המטופל ופחות באלו שבעברו. כמו כן, תפקידה הוא לזהות, אך לא להתמקד במנגנוני ההגנה התוך-נפשיים ובקונפליקטים פנימיים. ואכן, מטרתה של הפסיכותרפיה הבין-אישית היא לזהות ולשנות את הגישות השליליות הפנימיות (קוגניטיביות) שבעקבותיהם התפתחו הבעיות של המטופל. לפי הפסיכותרפיה הבין-אישית, בעיות פסיכולוגיות יהיו קשורות לארבעה תחומים חברתיים: אבל, שבו הסימפטומים נובעים מאובדן של אדם קרוב. מחלוקות בין אישיות, מריבות או ויכוחים עם אנשים משמעותיים תורמים לירידה במצב הרוח. מעבר תפקיד, קשיים המתעוררים במהלך שינוי באורח/מעמד החיים, כמו, למשל, פיטורין, מעבר דירה, לידה או גירושין. ליקויים בין-אישיים, המביאים לקשיים בין אישיים כרוניים או לבידוד חברתי. טיפול טיפוסי בפסיכותרפיה בין-אישית נמשך בין-12 ל-20 פגישות, בתקופה של בין 4 ל-5 חודשים. טיפול בייעוץ בין אישי (טיפול זהה מבחינת התכנים אבל מקוצר) נמשך 3-8 פגישות. הטיפול מורכב בדרך כלל משלושה שלבים. השלב הראשוני הוא לזהות את האזור הבעייתי אשר יהיה כפוף לטיפול. שלב הביניים מורכב מעבודה על אזור בעייתי זה. השלב האחרון מורכב מגיבוש וייצוב התקדמות הטיפול והכנת המטופל לעבודה עצמאית. הגישה ההתייחסותית טיפול משפחתי "המדריך המקיף של הפסיכיאטריה, מהדורה שנייה" של קפלן וסאדוק. דניאל ג'יי סיגל (2014), מפות המוח. מדריך נוירוביולוגיה בין-אישית. רפאל קורטינה, מילאנו, איטליה. ISBN 978-88-6030-673-9 פסיכותרפיה בין-אישית בישראל מקור: "המדריך המקיף של הפסיכיאטריה" מאת קפלן וסאדוק
יוסף לכמן

יוסף לכמן, Joseph Lachmann,‏ (1882 – 1961) היה רופא ישראלי, פרופסור לרפואת אף אוזן גרון, ייסד וניהל את מחלקת אף אוזן גרון בבית החולים הדסה בירושלים. לכמן נולד ללואיז ונחמן בשנת 1882 בזנין, פרובינציית פוזן, גרמניה, למשפחה יהודית אורתודוקסית. לאחר שסיים בית ספר תיכון בברלין התקבל לבית הספר לרפואה בלייפציג. בשנת 1907 סיים את לימודי הרפואה. בשנים 1909-1910 התמחה ברפואת אף אוזן גרון בווינה אצל הפרופסורים אלכסנדר, קייארי, באראני, ונוימן. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה הגרמנית כקצין רפואה, נפצע ועוטר ב"צלב הברזל" דרגה ראשונה. לאחר המלחמה עבד בבית החולים היהודי "מואביט". הוא עסק בעבודה קלינית ובמחקר. ב-1931 התאלמן ובשנת 1932 נישא בשנית לוואלרי קטלר לבית לאזרפלד. לכמן אימץ את בנותיה רות וחווה. בשנת 1933 עלה לארץ-ישראל עם משפחתו. לכמן ומשפחתו התגוררו בטחנת הרוח ברחוב רמב"ן בשכונת רחביה בירושלים. לכמן עבד כרופא אף אוזן גרון בקופת חולים כללית, ובמקביל בבית החולים הדסה. בשנת 1937 ייסד את מחלקת אף אוזן גרון בבית החולים הדסה וניהל אותה. במקביל עסק במחקר, פרסם עשרות עבודות ומונה לפרופסור ברפואת אף אוזן גרון. לכמן השתתף ב"ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת ד"ר אלחנן רבינוביץ, בכתיבת הפרק בנושא "האוזן", לכמן נפטר בשנת 1961. בין תלמידיו: פרופ' מקס אלטמן. אחיו הוא פרופ' צבי אבידב. בתו המאומצת רות דייוויס הייתה עובדת סוציאלית בכירה (נפטרה ב-1964), על שמה "הפרס השנתי לעבודה סוציאלית ע"ש רות לכמן-דייוויס ז"ל". בעלה, ג'ו יוסף דייוויס, היה עיתונאי בכיר בעיתונאות הממשלתית לאחר קום המדינה. חותנו, בעלה של בתו המאומצת חווה, הוא פרופ' אנדרה דה-פריס, חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תש"ל (1970). ילדיהם: אילן דה-פריס, ממקימי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ומנהל הערוץ הראשון; דוד דה פריס, היסטוריון המכהן כפרופסור מן המניין בחוג ללימודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב; ותמר דה-פריס וינטר, צורפת ומרצה באקדמיה להנדסה ולעיצוב שנקר. פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799" איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: לכמן, יוסף פרופ', עמודים 268–269. פרופ' אבישי גולץ, יו"ר החברה לתולדות הרפואה בארץ-ישראל, בהרצאה באולם בית החולים האוניברסיטאי בלייפציג, בנוכחות 200 איש, באוגוסט 2015, "בין הרופאים שהגיעו לארץ מהעיר לייפציג, שם סיימו את לימודיהם מציג גולץ את הפרופ' יוסף לכמן" רפי כפיר, "אהבת ירושלים" "ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת אלחנן רבינוביץ, (בהשתתפות: יוסף לכמן, פרק "האוזן" ; אריה פייגנבאום, פרק "העין") הוצאת ר' מס, ירושלים, 1943 (הוצאות נוספות של הספר בשנים : 1947, 1955, 1960, 1964) אתר הספרייה הלאומית יוסף לכמן, דבר, מודעת אבל, 4 ביולי 1961. קברם של בני הזוג לכמן מרב יודילוביץ', אילן דה פריס ינהל את סינמטק ירושלים, באתר ynet, 8 בינואר 2008. פרופ' דוד דה פריס, החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב הפרס השנתי לעבודה סוציאלית ע"ש רות לכמן-דייויס ז"ל חגית פלג-רותם, ‏אחוות הטבעת בחדר המורים, באתר גלובס, 1 באפריל 2008
עונת 1981 בגביע ליברטדורס

עונת 1981 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-22 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-18 במרץ 1981 ותחרות הסתיימה ב-23 בנובמבר 1981. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של פלמנגו בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. בהתאם לתקנות נערך משחק שלישי. מדיה וקבצים בנושא עונת 1981 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ

אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (בגרמנית: Adolf Friedrich II, Herzog von Mecklenburg-Strelitz; 19 באוקטובר 1658 – 12 במאי 1708) היה דוכס מקלנבורג-שטרליץ בין השנים 1701–1708. אדולף פרידריך נולד ב-19 באוקטובר 1658 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאחר מותו של אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מאשתו השנייה מריה קתרינה מבראונשווייג-דאננברג, בתם של יוליוס ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומריה מפריזיה המזרחית. בשנת 1695 מת חמיו גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין אדולף פרידריך לאחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין. ב-12 במאי 1708 מת אדולף פרידריך, ובנו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1684 התחתן אדולף פרידריך עם מריה, דוכסית מקלנבורג-גיסטרו, בתם של גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרו ומגדלנה זיבילה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולדו לו 5 ילדים: אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1686–1752) מגדלנה אמליה (1689) מריה (1690) אלאונורה (1691) גוסטבה קרולינה ממקלנבורג-שטרליץ (1694–1748), התחתנה עם כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין בשנת 1702 התחתן אדולף פרידריך עם יוהנה מסקסוניה-גותה, בתם של פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ומגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1705 התחתן אדולף פרידריך עם כריסטינה אמיליה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של כריסטיאן וילהלם הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ואנטוניה זיבילה, רוזנת בארבי-מוהלינגן, ממנה נולדו לו 2 ילדים: סופיה לואיזה כריסטינה (1706–1708) הדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב (1708–1752) מדיה וקבצים בנושא אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ בוויקישיתוף אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עונת 1982 בגביע ליברטדורס

עונת 1982 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-23 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-7 במרץ 1982 ותחרות הסתיימה ב-30 בנובמבר 1982. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של פניארול בפעם הרביעית בתולדות המועדון. קוברלואה מצ'ילה הפסידה בסדרת הגמר עונה שנייה ברציפות. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1982 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
עונת 1983 בגביע ליברטדורס

עונת 1983 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-24 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-3 במרץ 1983 ותחרות הסתיימה ב-28 ביולי 1983. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של גרמיו בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1983 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
800-809 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 809 - 800 לפנה"ס 804 לפנה"ס - מלך אשור, אדד-ניררי השלישי, כובש את דמשק. 804 לפנה"ס - תקופת המעבר ביוון מסתיימת. 800 לפנה"ס - תקופת יוון הארכאית מתחילה (תסתיים בשנת 480 לפנה"ס כאשר עם פלישתו של קסרסס). 800 לפנה"ס - האופנישדות מורכבות. התקופה הפרה-אסטרוסקית באיטליה. התרבות האטרוסקית. האולמקים בונים פרמידות. אדר-ניררי השלישי, מלך אשור (מלך בשנים 783 - 811 לפנה"ס) יהואחז, מלך ישראל (מלך בשנים 800 - 814 לפנה"ס). יואש, מלך יהודה (מלך בשנים 797 - 836 לפנה"ס). מדיה וקבצים בנושא 800-809 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמואל כהן

סמואל תיאודור כהן (באנגלית: Samuel Theodore Cohen;‏ 21 בינואר 1921, ברוקלין, ניו יורק - 28 בנובמבר 2010, לוס אנג'לס, קליפורניה) היה פיזיקאי אמריקאי יהודי אשר נחשב לאבי פצצת הנייטרון. סמואל תיאודור כהן נולד ב-21 בינואר 1921 בברוקלין, ניו יורק ללזרוס וג'ני כהן, יהודים אוסטרים שהיגרו לארצות הברית. בגיל 4 עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס. בשנת 1943 סיים לימודים לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס להמשך לימודים בתחומי המתמטיקה והפיזיקה. בשנת 1944 נקרא להצטרף לצוות פרויקט מנהטן, שם חישב צפיפויות נייטרונים בצוות הפצצה איש שמן. לאחר המלחמה החל ללמוד על מנת להוציא דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי אך בשנת 1947 נשר כדי להצטרף לתאגיד ראנד, שם חקר נושאים כמו עוצמה של פליטה רדיואקטיבית מנשורת גרעינית. בשנת 1958, עיצב כהן את פצצת הנייטרון בעבודה למען המעבדה הלאומית לורנס ליוורמור (אנ'), על פי רעיון שעלה לו בעת ביקור בסיאול בשנת 1951, לאחר שבתיה נהרסו קשות במלחמת קוריאה. בשנת 1969 עזב את עבודתו בתאגיד ראנד, והתמקד בחקר וכתיבת מאמרים בנושא פצצת הנייטרון. במהלך שנות ה-90, ניסה כהן לעורר את המודעות לסכנת החומר שכינה "כספית אדומה", וטען שבברית המועצות יוצרו כ-100 פצצות אטום זעירות, ובמהלך מלחמת המפרץ טען כי צבא עיראק תחת סדאם חוסיין מחזיק בכ-50 מהן בהן ישתמש על כוחות הקואליציה כשיגיעו לבגדאד. ב-28 בנובמבר 2010 נפטר כהן בביתו שבלוס אנג'לס, קליפורניה, שבועיים לאחר שהוסר גידול סרטני מקיבתו. "Tactical Nuclear Weapons: An Examination of the Issues" ‏(1978) "The Neutron Bomb: Political, Technological and Military Issues" ‏(1978) "Checkmate on War" ‏(1980) "The Truth About the Neutron Bomb" ‏(1983) "We Can Prevent World War III" ‏(1985) "Nuclear Weapons, Policies and the Test Ban Issue" ‏(1987) "Shame: Confessions of the Father of the Neutron Bomb" ‏(1998/2000) תומס מאו, Samuel T. Cohen dies at 89; inventor of the neutron bomb, באתר הלוס אנג'לס טיימס, ‏2 בדצמבר 2010 (באנגלית). סטפן מילר, Neutron Bomb Was His Life's Mission, באתר הוול סטריט ג'ורנל, ‏1 בדצמבר 2010 (באנגלית). רוברט מקפאדן, Samuel T. Cohen, Neutron Bomb Inventor, Dies at 89, באתר הניו יורק טיימס, ‏1 בדצמבר 2010 (באנגלית). Samuel Cohen (Obituary), The Telegraph, 2 December 2010. Samuel T. Cohen, באתר NNDB (באנגלית).
דאונס

האם התכוונתם ל... אדוארד דאונס – מנצח אנגלי לוריין דאונס – דוגמנית ניו זילנדית לילה דאונס – זמרת מקסיקנית דאון
עונת 1984 בגביע ליברטדורס

עונת 1984 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-25 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1984 ותחרות הסתיימה ב-27 ביולי 1984. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של אינדפנדיינטה בפעם השביעית בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1984 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
מדידה (מקצוע)

מדידה או מדידת מקרקעין היא מקצוע ומדע, המיישם מגוון של טכניקות לקביעת מיקום דו או תלת ממדי של אובייקטים במרחב ואת המרחקים והזוויות ביניהם. על פי רוב המדידות מתבצעות על פני הקרקע ותוצאות המדידה משמשות למיפוי המצב הקיים למגוון של צרכים כגון קביעת בעלות על קרקעות, תכנון מבנים ותשתיות, מיסוי, מחקר מדעי ועוד. המדידה דורשת שימוש בתחומים כגאומטריה, טריגונומטריה, ניתוח רגרסיה, פיזיקה, הנדסה, מטרולוגיה, תכנות והחוק. בימינו עושים המודדים שימוש במגוון ציוד ומקורות מידע כגון תחנה כוללת ידנית או רובוטית, מקלטי GPS תלת־ממדיים, מחזיר פינתי ומחזיר ישיר, סורקים תלת־ממדיים, מערכת מידע גאוגרפי, ציוד מחשוב ותקשורת. מקצוע המדידה עתיק מאוד ובמהלך ההיסטוריה התפתחו תורות מדידה, שיטות וטכניקות. למדידה חלק בהתפתחות הסביבה האנושית והמדעים מראשית ההיסטוריה הכתובה. בתקנות המדידות נקבע כי המעוניין לקבל רישיון מדידה חייב להיות בעל השכלה אקדמית במקצועות הגאודזיה (השכלה אותה ניתן לרכוש בישראל רק בטכניון ובאוניברסיטת אריאל) ועמד בהצלחה בבחינות ההסמכה הממשלתיות. מודדים שרכשו השכלתם בחו"ל חייבים להציג אישור על השכלתם ולעמוד בבחינות ההסמכה. תקופת ההכשרה של מודד עד לקבלת הרישיון אורכת בין 5 ל-6 שנים (ניתן גם לבחור במסלול מקוצר ללא תואר מהנדס). הרישיון מוענק על ידי המרכז למיפוי ישראל (סוכנות המיפוי הלאומית של ישראל הכפופה בתור יחידת סמך מקצועית אל משרד הבינוי והשיכון) מתוקף פקודת המדידות. מדיה וקבצים בנושא מדידה בוויקישיתוף מדידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדידת קרקעות, דף שער בספרייה הלאומית מדידה, דף שער בספרייה הלאומית סעיף 9 לתקנות המדידות (מקצוע המדידה), התשמ״ב–1982, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבא מרי חלפן

רבי אַבָּא מָרִי חַלְפָן (נפטר ח' באלול ה'שמ"ו, 22 באוגוסט 1568) היה רב, מקובל, אסטרונום ורופא בפראג במאה ה-16. בנו של הרב אליה חלפן, כנראה נקרא על שם סבו, הרב אבא מרי חלפן, שהיה מגולי ספרד, מצאצאי רבי יוסף קולון (מהרי"ק). חי ונפטר בפראג. תשובה הלכתית שלו מובאת בספר השו"ת "מתנות באדם". ש"י פין שיער כי הוא סבו של יצחק בן אליה חלפן הרופא שנפטר בווינה בשנת ה'שע"ז, 1617. לפי השערה זו המשיך בנו את מסורת המשפחה בעיסוק ברפואה. ייתכן שבן זה הוא הרב אליהו מנחם חלפן בן רבי אבא מרי, מרבני ונציה שהיה גם רופא ועמד בקשרי הלכה עם רבי משה איסרלש "הרמ"א".[דרוש מקור] על מצבת קברו נחרת: אבא אל מקדש אל מרי אזעק הוי אריאל כי נאסף אל עמיו הוגה תורת ישראל חכמת הקבלה כסף ויואל לדעת מה פעל אל רופא לתחלואי ישראל אחריו בכו בית ישראל יזכה לתחי' מלאך הגואל — גל־עד יעקב בוקסנבוים (מהדיר), שאלות ותשובות מתנות באדם, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב תשמ"ג. מבוא, פרק ג: המשיבים. עמ' 17. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אבא מרי בן הגאון מוהר"ר אליה חלפן", בתוך: כנסת ישראל עמ' 3, באתר היברובוקס יעקב בוקסנבוים (מהדיר), שאלות ותשובות מתנות באדם, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב תשמ"ג. סימן רי"ט. עמ' 334–349. להרחבה עליו ראו: מרדכי שמואל גירונדי, תולדות גדולי ישראל, טריאסטה ה'תרי"ג, עמ' 19, פריט ל"ו, באתר היברובוקס. שו"ת הרמ"א סימן נו, ב. קלמן ליבן, גל־עד, מצבה מס.168, פראג ה'תרט"ז, באתר היברובוקס. וראו עוד במבוא שם עמ' XLV אות יז.
פביאן דרזנר

פביאן דרזנר, הוא ספורטאי ישראלי בעבר. אלוף ישראל (1962) בקפיצה משולשת ואלוף ישראל (1963) ושיאן ישראל בריצת 400 מטר משוכות. בתחרות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכה בספטמבר 1961 זכה דרזנר במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.45 מטר, אחרי אליהו קייקוב מישראל שקבע שיא מכביה חדש של 14.12 מטר ומייק הרמן מארצות הברית (14.07 מטר). באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1962 זכה דרזנר במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.40 מטר, לפני אליהו קייקוב ממכבי תל אביב (12.72 מטר) וד. בן חנוך מהפועל בארי (12.58 מטר). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בסוף יוני 1963 זכה דרזנר במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 58.5 שניות, שיפור לשיא הקודם 59.6 שניות, לפני יאיר טאו מהפועל הרצליה (1:00.6 דקות) ועודד גינדין מהפועל נען (1:01.3 דקות). אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) גלעד ב-800 מ' ולהב ב-5000 מ' הציבו שיאים ישראלים חדשים, דבר, 4 בספטמבר 1961 ברוך שינברג, 5 שיאים ארצים באליפות ישראל באתלטיקה, דבר, 1 ביולי 1962 יעקב פתאל, רייס קבע שיא במשולשת 15.14 מ', דבר, 30 ביוני 1963
זויה צ'אושסקו

זויה צ'אושסקו (ברומנית: Zoia Ceaușescu‏; 1 במרץ 1949 - 20 בנובמבר 2006) הייתה בתם של נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו ושל אלנה צ'אושסקו, מתמטיקאית בהכשרתה. זויה הייתה האמצעית מבין שלושת ילדי משפחת צ'אושסקו, היא נולדה בבוקרשט, רומניה ונקראה על שמה של הפרטיזנית הסובייטית זויה קוסמודמיאנסקיה. לאחר סיום הלימודים התיכוניים החלה בלימודי מתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט והמשיכה בהם עד להשגת תואר דוקטור. היא עבדה כאסיסטנטית באוניברסיטת בוקרשט, אך רצתה להיות חוקרת, לכן עברה למכון למתמטיקה. המכון פורק והיא המשיכה ל-INCREST (ראשי התיבות של המכון ליצירה מדעית וטכנולוגית), שם התקדמה עד שעמדה בראש מחלקת המתמטיקה. היא פרסמה עשרות עבודות עד למהפכה הרומנית, אך אחרי המהפכה נעצרה בחשד ל"פגיעה בכלכלת רומניה" ושוחררה רק כעבור שבעה חודשים. ההאשמות בוטלו לבסוף, אך במכון סירבו לקבלה בחזרה לעבודה. היא פנתה לבתי משפט, אולם לאחר שחלתה ויתרה והסכימה לצאת לגמלאות. חיי החברה של זויה סבלו מהתערבות הוריה, בעיקר אמה אלנה צ'אושסקו, שפיקחה עליה בעזרת סוכני סקוריטטה והתערבה כדי להרחיק בני זוג שלא היו לטעמה. פטרה רומאן, איתו פיתחה קשר טוב, נשלח ללמוד בצרפת, כי לדעת אמה הוא לא התאים להיות בן זוגה של זויה מסיבות מוצא (אב יהודי ואם ספרדיה). אחריו טיפחה זויה קשר עם הרופא הגינקולוג דן וינצה (Dan Vincze) שאיתו נפגשה כל שבוע במשך שבע שנים, אך עקב מוצאו ההונגרי הוריה לא הסכימו לזוגיות זו והשניים נפרדו. לאחר שנה וחצי יצרה קשר עם העיתונאי מיכאי מתיי, אך הוריה הזועמים שלחו אותו לגינאה שבה מת לבסוף ממחלה. זויה הגיבה להתערבויות אלה בחייה באופן קשה. היא הרבתה לשתות משקאות אלכוהוליים, בעיקר וודקה, ועישנה הרבה. זויה התחתנה לבסוף בהסכמת הוריה עם מירצ'אה אופראן והזוג התגורר בווילה במתחם המגורים של הוריה. לאחר המהפכה הרומנית (1989) השניים נעצרו ונכלאו באשמת "חבלה בכלכלת רומניה" משום שלא שילמו על כל מה שקיבלו. באוגוסט 1999 הם זוכו ושוחררו ואופראן הגיש תביעה משפטית נגד המדינה על מעצר שווא והחרמת חלק מרכושו וזכה בה. זויה פרסמה ספר בשם "237 ימים בקבר" (מספר הימים ששהתה במעצר), שכלל את חליפת מכתביה בתקופת מעצרה. זויה הייתה מעשנת כבדה ובגיל 57 נפטרה מסרטן הריאות. Tiranul מאת Lavinia Betea, Florin-Răzvan Mihai, Ilarion Țiu, הוצאת Cetatea de Scaun,‏ 2015. מדיה וקבצים בנושא זויה צ'אושסקו בוויקישיתוף זויה צ'אושסקו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה Zoia Ceausescu, eterna "victima colaterala" (ברומנית) Zoia, fiica și feblețea lui Ceaușescu, fuma „țigară din țigară”. Rebelă din fire, a sfidat toate regulile impuse de tatăl ei (ברומנית) Legaturi primejdioase: Petre Roman si Zoe Ceausescu (ברומנית) Copiii Dictatorului. Zoia Ceaușescu, fiica boemă ce purta numele unei eroine sovietice (ברומנית) Viața tumultuoasă a Zoiei, singura fiică a familiei Ceaușescu (ברומנית)
מאור חכמי המערב

בית הכנסת מאור חכמי המערב הוא בית כנסת השוכן ביישוב קריית יערים, ונודע בשל מבנהו הייחודי המושך אליו חובבי ארכיטקטורה. מאז הקמתו ב-1989, פועלים במקום כולל אברכים ומניני תפילה בנוסח עדות המזרח. בית הכנסת החל את דרכו בכיתת לימוד בבית ספר מקומי ביישוב. לאחר שמספר המתפללים והלומדים הלך וגדל, הוחלט על הקמת מבנה בתכנונו של האדריכל אהרון צורף. בשנת 1989 החלה בניית הקומה הראשונה של מבנה בית הכנסת, שנועד לשמש כבית תפילה ולימוד לאברכים, על שטח שנרכש מבעוד מועד. בשנת 2004 הושלמה בניית הקומה השנייה, המשמשת כיום לתפילה, יחד עם השלד של הקומה השלישית. בשנת 2010 הושלמה בניית הקומה השלישית, שמשמשת את ישיבת "ישרי לב" המיועדת לצעירים מארצות הברית. השם "מאור חכמי המערב" ניתן לבית הכנסת על שמו של פרשן התלמוד הרי"ף, שהיה מחכמי המערב. לבד מהאדריכל שתכנן את הבניין, ליווה את התהליך משה בן זקרי, מייסד בית הכנסת, שביקש לשלב במבנה מוטיבים ממבני דת יהודיים עתיקים, כשלכל פרט ישנה משמעות. כלפי חוץ, מבנה בית הכנסת כולל מראה של חומת אבן בקומתו העליונה, בהשראת חומות העיר העתיקה ובית המקדש, כשבמרכז ניצבת צורת לוחות הברית מאבן בממדים גדולים. סביב מבנה בית הכנסת נמצאים איורים גדולים שנעשו בידי אמנים מחברון באמצעות חריטה וסיתות, המציגים את כלי המשכן, לוחות הברית מעל לדלתות הכניסה, וכן מספר סמלים יהודיים מוכרים. מתחת לאיורים נמצאים חלונות זכוכית בצבע כחול. מדרגות בית הכנסת החיצוניות נבנו בצורה רחבה בתחילתן, וצרות בסופן, כהשראה מחלונות בית המקדש שנבנו בצורה זו. בתחילת גרם המדרגות ניצבים שני עמודי אבן, הרומזים על עמודי הנחושת יכין ובועז, שהציב שלמה המלך בפתח בית המקדש הראשון. מבנהו הפנימי בקומה הראשונה כלל עד שנת 2010 מוטיבים מבתי הכנסת העתיקים של צפת, עם שילוב של צבע התכלת בקירותיו. בשנה זו שופץ המקום, ואף חולק למספר חדרי שיעורים. מבנהו הפנימי בקומה השנייה כולל שילוב של אבנים עתיקות ושיש בעיקר בקירות ובעמודים. המבנה מתאפיין בקשתות בשלל וריאציות, כהשראה ממבני דת עתיקים. בעצת האמן אורי רווח, צורת הישיבה קיבלה השראה מבתי כנסת עתיקים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות, הכוללים ישיבה בסמוך לקירות בית הכנסת בצורה מרובעת, ללא כיסאות במרכז. במרכז בית הכנסת שוכנים שני עמודי שיש המחופים באבנים עתיקות עם קשת המתנוססת מעליהם, ומתחתם ממוקמת תיבת החזן. היכל בית הכנסת עשוי לוחות שיש, בצורת שני חצאי עיגולים, בהשראת ספר תורה ספרדי פתוח, ובמרכזם משולבים אלמנטים של זכוכית ומתכת. בתקרת הקומה האמצעית תלויות תריסר נברשות בינוניות כנגד שנים עשר השבטים, ועוד שתי נוספות גדולות במרכזה. מדיה וקבצים בנושא מאור חכמי המערב בוויקישיתוף מאור חכמי המערב ע"ש הריף (ע"ר) - עמותה באתר גיידסטאר של משרד המשפטים מוסדות דת, במועצה המקומית קריית יערים מאור חכמי המערב ע"ש הריף (ע"ר) באתר מפתח תקציב
דיוקן עצמי 1975

"Portrait 1975" (בעברית: "דיוקן עצמי 1975") הוא שמה של סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין. הסדרה, בת חמישה הדפסים שהוצאה כפורטופוליו אחד, מתארת דגמים של פסלים שונים בעיצוב האמן. בשנת 1975 יצר יגאל תומרקין סדרה של חמישה הדפסים בסדנת ההדפס ירושלים, במהדורה בן 18 עותקים. הייתה זו סדרת ההדפסים הראשונה שנוצרה בסדנה. חמשת ההדפסים הם: "פורטרט + מצפור ערד", "פורטרט + אינפלציה + הצעה לאנדרטה בלטרון", "פורטרט + ים", "פורטרט + ירושלים + הצעה לפסל לשלום" ו-"פורטרט + Made in U.S.A". העבודות הודפסו בידי אריק קילמניק וסידון רוטנברג על גיליונות נייר בגובה של 56 ס"מ וברוחב 76 ס"מ. 10 עותקים מן הסדרה נמכרו כפורטפוליו המלווה בדף שער כתוב ובו טקסט באנגלית. העבודות נוצרו בטכניקה של תצריב צילומי שלו הוסיף האמן תחריט יבש וגלגול צבע באחד ההדפסים שילב תומרקין גם טכניקה של תלחיץ של אחת מפלטות ההדפסה. העיצוב של כל ההדפסים דומה: השליש הימני של הפורמט מוקדש לתיאור דיוקנו של האמן, כפי שהוא מופיע בתצלום שממנו בולט חלק של פסל. בנוסף, מופיעים גם טביעות אצבעותיו וחתימתו, הנתונים בפורמט של טופס רשמי. צדו השמאלי של כל הדפס מתאר, בסגנון קולאז'י, דגם של אנדרטה או פסל בעיצובו של האמן וכן טקסטים שונים פרי עטו. על הדגמים נמנים אנדרטת הבקעה (1972), מצפור ערד (1968) ועוד. חלק גדול מן הקולאז'ים והדימויים שנוצרו עבור הסדרה שמורים בארכיון הסדנה. הכותרת "דיוקן עצמי", מרמזת על כמה רמות של ייצוגיות עצמית של האמן בעבודות. הכותרות "TOP" ו-"BOTTOM" (בעברית: למעלה, למטה), מחזקות את האופי הרשמי של העיצוב, כמו גם מרמזות על משלוח מטפורי של העבודה. עדנה מושנזון (1992) תיארה את העבודות כ-אקט של הנצחה עצמית מתריסה". בשל העובדה כי עדיין היה חסר ציוד בסדנה, ההעברה הצילומית נעשתה בעזרת אמולסיה ואור שמש. מריחה נקודתית של צבע על גבי הפלטה. לרוב נעשית בעזרת גלגלת צבע. מושזון, עדנה (אוצרת), יגאל תומרקין: הדפסים 1991-1962, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992, עמ' 14.