laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טום פלפרי

טום פלפרי (באנגלית: Thomas J. Pelphrey; נולד ב-28 ביולי 1982) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. פלפרי נולד בהאוול (אנ'), ניו ג'רזי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון האוול בשנת 2000. לפלפרי תואר ראשון באמנויות יפות מאוניברסיטת ראטגרס. תפקידו הבולט ביותר של פלפרי היה תפקידו של ג'ונתן רנדל, בנם של רווה שיין ובעלה המנוח, ריצ'רד ווינסלו, באופרת הסבון של "Guiding Light". הוא הצטרף לצוות השחקנים בספטמבר 2004 וזכה לשבחי המבקרים על גילומו של האנטי-גיבור ג'ונתן. פלפרי היה מועמד לפרס אמי לשעות היום בקטגוריית "השחקן הצעיר הטוב ביותר" ב-2005 וזכה בפרס בשנה שלאחר מכן באפריל 2006. הוא קיבל מועמדות שלישית ברציפות באותה קטגוריה ב-2007 אך הפסיד לבריטון מקלור. פלפרי זכה בפרס אמי השני שלו בקטגוריית "שחקן צעיר מצטיין" ב-2008. פלפרי חתם על חוזה לשחק את "מיק" בסדרת הטלוויזיה כשהעולם מסתובב החל מאוקטובר 2009. תפקידו הסתיים בפברואר 2010 כאשר דמותו נשלחה לכלא על מעלליו. פלפרי זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו כמיק דנטה. ב-30 במרץ 2007, הוא הופיע בפרק של מספ7ים. ב-17 באוקטובר 2008, הוא הופיע בפרק של סדרת הטלוויזיה "הלוחשת לרוחות", ובעונה שלאחר מכן בפרק של חוק וסדר: מדור מיוחד. ב-2015 פלפרי קיבל את התפקיד החוזר של קורט בונקר, נאו-נאצי לשעבר שמנסה להשתלב מחדש בחברה, בדרמת האקשן של סינמקס באנשי. כדי להתכונן לתפקיד זה הוא התחיל להרים משקולות ועשה מחקר על התנועה הנאו-נאצית באמריקה. מאז 2017, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "איירון פיסט" בתור וורד מיצ'ם. פלפרי גילם את בן דייוויס בעונה השלישית של דרמת הפשע של נטפליקס אוזרק אשר הוקרנה לראשונה ב-27 במרץ 2020. בשנת 2022 לוהק לתפקיד במיני סדרת הטלוויזיה גבר במלואו. מ-6 בספטמבר 2007 עד 30 בספטמבר 2007, הופיע פלפרי במחזה של קווין מנדל, A New Television Arrives Finally, בתיאטרון 54, בניו יורק. פלפרי כיכב במחזה In God's Hat בתיאטרון פיטר ג'יי שארפ, בעיר ניו יורק, עד 7 באוגוסט 2010. ב-2012 הופיע בדרמה המוזיקלית End of the Rainbow בתור מיקי דינס; בשנת 2015, הוא חזר לברודוויי בחידוש של המחזה Fool for Love, כשגילם את מרטין. טום פלפרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום פלפרי, באתר AllMovie (באנגלית) טום פלפרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Meet Tom Pelphrey: Kristen Hamill chats with the Mason Gross graduate, who now can be seen on The Guiding Light(הקישור אינו פעיל, December 2017), The Daily Targum, October 5, 2004 Potter, Courtney (1 בספטמבר 2009). "Tom Pelphrey to Join "As The World Turns"". SoapNet. אורכב מ-המקור ב-4 בספטמבר 2009. נבדק ב-19 בספטמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2007-03-24. נבדק ב-2007-03-23. {{cite web}}: (עזרה) "Interview with Tom Pelphrey on Banshee". myFanbase. 26 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (14 ביוני 2019). "'Ozark': Tom Pelphrey, Jessica Frances Dukes Among Four Cast; Two Promoted For Season 3 Of Netflix Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Joe Otterson, Variety, Variety, ‏2 ביולי 2022 Propst, Andy (10 בספטמבר 2007). "A New Television Arrives, Finally". Backstage. {{cite news}}: (עזרה) Jaworowski, Ken (26 ביולי 2010). "Richard Taylor's Vision From the Gates of Jail". The New York Times. {{cite news}}: (עזרה) "Tom Pelphrey at the Internet Broadway Database".
ביעור

האם התכוונתם ל... ביעור חמץ ביעור מחלה ביעור לולים ביעור מעשרות ביעור פירות שביעית
רנה דפונטיין

רנה דפונטיין (בצרפתית: René Louiche Desfontaines;‏ 14 בפברואר 1750–16 בנובמבר 1833, פריז) היה בוטנאי צרפתי, נשיא האקדמיה הצרפתית למדעים. רנה דפונטיין נולד בכפר בברטאן שבצרפת. לאחר סיום בית הספר בשנת 1773 הוא הגיע לפריז במטרה ללמוד רפואה. בעקבות הרצאות שהוא שמע בז'רדן דה פלאנט הוא החליט לעבור לחקר צמחים. במשך שנתיים דפונטיין היה בסיור בתוניסיה ואלז'יר. בשנים 1798–1799 הוא פרסם את ממצאיו ב-2 כרכים Flora Atlantica בהם תיאר לראשונה כ-300 צמחים. בנוסף הוא עסק באורניתולוגיה ופרסם את המאמרים בתחום בידיעון של האקדמיה. בשנת 1880 מאמרים אלו רוכזו בספר Desfontaines's Mémoire sur quelques nouvelles espèces d'oiseaux des côtes de Barbarie שיצאה לאור בלונדון. בשנת 1786 דפונטיין מונה לפרופסור בז'רדן דה פלאנט. בהמשך הוא מונה למנהלו של מוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. במהלך המהפכה הצרפתית הוא הפעיל את השפעתו והציל מספר בוטנאים. דפונטיין אסף עשבייה שכללה 1480 פריטים של צמחים מאגן הים התיכון. האוסף נתרם לעיריית פריז. בשנת 1783 דפונטיין התקבל לאקדמיה הצרפתית למדעים ובהמשך כיהן כנשיא של האקדמיה בשנים 1804–1805. סוגים Desfontainia ו- Fontanesia נקראים על שמו. הוא גם היה הראשון שתיאר את אלימון ובולבול אפריקאי. מדיה וקבצים בנושא רנה דפונטיין בוויקישיתוף ביוגרפיה(בצרפתית) רנה דפונטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הבחירות בארצות הברית (2022)

הבחירות בארצות הברית בשנת 2022 נערכו ביום ג', 8 בנובמבר. הן בחירות אמצע הכהונה, שנערכו במחצית תקופת הכהונה הנוכחית של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן. במהלכן נבחרו כל חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, 35 מתוך 100 חברי הסנאט של ארצות הברית, 36 מושלי מדינות ושלושה מושלי טריטוריות וחברי בתי מחוקקים מקומיים ב-46 מתוך 50 מדינות. כמו כן נערכו בחירות למשרות ציבוריות רבות אחרות במדינות ארצות הברית ועריה. הן הבחירות הראשונות שנערכו לאחר החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה בעקבות מפקד האוכלוסין של שנת 2020. ערך מורחב – הבחירות לסנאט של ארצות הברית (2022) בבחירות עמדו לבחירה לפחות 34 מבין 100 מושבי הסנאט, שהם כל חברי הקבוצה השלישית (Class III) של חבריו, העומדים בשנת כהונתם השישית. בכל מדינה שיש בה בחירות לסנאט נבחר רק סנאטור אחד מתוך שני הסנאטורים שלה. נערכו גם בחירות למילוי שני מושבים לפחות שהתפנו מקרב הסנאטורים חברי קבוצות I ו-II. בבחירות נעמדו לבחירה כל 435 המושבים בבית הנבחרים שהם בעלי זכות הצבעה. בנוסף לכך נעמדו לבחירה ששת המושבים של חברי הקונגרס שאינם בעלי זכות הצבעה, המייצגים את וושינגטון די. סי., ארבע טריטוריות ואת פוארטו ריקו. הנבחרים, ביחד עם הסנאטורים שמושביהם אינם עומדים לבחירה השנה, הרכיבו את הקונגרס ה-118, שהתכנס בינואר 2023. בבחירות נבחרו מועמדים למילוי 36 משרות מושל במדינות ארצות הברית. כמו כן נבחרו מושלים לשלוש טריטוריות. בבחירות נבחרו חברי בתי מחוקקים ב-88 מתוך 99 בתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית ובמרבית בתי המחוקקים בטריטוריות ובאזורים המבודדים, כל אחת ואחד לפי השיטה הנוהגת בהם. בסך הכל הועמדו לבחירה 56 אחוזים מהמושבים בבתים העליונים במדינות, בטריטוריות ובאזורים המבודדים ו-92 מהמושבים בבתים התחתונים בהם. בארבע מדינות בלבד (וירג'יניה, לואיזיאנה, מיסיסיפי וניו ג'רזי) לא נערכו כלל בחירות לבתי המחוקקים המקומיים. בבחירות נבחרו גם ממלאי משרות ציבוריות רבים (כגון תובעים כלליים, מזכירי מדינה ומזכירי אוצר) במדינות השונות וכן ראשי עיריות רבים, כולל וושינגטון די. סי., לוס אנג'לס, אוקלהומה סיטי ומילווקי. הבחירות בארצות הברית (2018) מדיה וקבצים בנושא הבחירות בארצות הברית בוויקישיתוף אייל להמן, ד"ר אוז, כוכב פוטבול והמועמד שמחלים משבץ: האנשים שיחרצו את גורל ביידן, באתר ynet, 5 בנובמבר 2022 ארצות הברית בוחרת 2022 מדריך לבחירות אמצע הקדנציה בארצות הברית: איך זה יעבוד ומי המדינות שיכריעו אחד המושבים שהתפנו הוא של סגנית הנשיא קמאלה האריס. מקור: אתר Ballotpedia.
שמחה גתהון

שמחה גִּתְהוֹן (נולדה ב-1968) היא המייסדת ויו"ר התאגיד הממלכתי מרכז מורשת יהדות אתיופיה, אחת ממקימי עמותת עלם המסייעת לבני נוער במצבי סיכון ומרצה לחינוך באקדמיה. גתהון הדליקה משואה ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל, ובשנת 2022 נבחרה לרשימת הנשים החזקות ביותר בישראל של מגזין פורבס ישראל. גתהון נולדה בכפר סרמלה שבמחוז צפון גונדר באתיופיה, בת בכורה לסנאיט ושמשון צגהון, שעבד כמורה ופעיל ציוני. עלתה לישראל בשנת 1984, אחרי שקיבלה היתר לעזוב את אתיופיה ולנסוע ללימודים בארצות הברית. ב-1988, לאחר שנתיים במכינה ובאולפן, החלה גתהון ללמוד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר־אילן. בהמשך למדה גם לתואר שני וב-2011 קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה של החינוך מטעם אוניברסיטת בר-אילן. מאז היא משמשת גם כמרצה בכירה בבית הספר לחינוך במרכז ללימודים אקדמיים אור יהודה, אוניברסיטת בר-אילן ובמכללת סמינר הקיבוצים. בשנת 2014 מונתה לנציגת הציבור בוועדת סל התרופות לשנים 2014 ו-2015. בשנת 2022 נבחרה גתהון להדליק משואה בטקס יום העצמאות ה-74 למדינה. בנימוקי הוועדה לבחירת משיאי המשואה נכתב: "מודל לבני ולבנות קהילת יוצאי אתיופיה". ביוני 2022 הוציאה גתהון ספר ביחד עם עדנה בוסטין בשם "שונים אבל דומים, דומים אבל שונים" בדצמבר 2022 קיבלה גתהון את אות החוסן מהאקדמית חמדת. (2022) בפברואר 2023 יצא לאור הספר "עיונים בתולדות בתה ישראל" בעריכתה בשיתוף עם תמר גרדן. גתהון נשואה לזלאלם, בנו של ד"ר טלהון גתהון, שהיה רופא הקהילה באתיופיה. אם לשתי בנות ומתגוררת בחולון. ביתה שקד השתתפה כקצינה העומדת בחזית טקס הדלקת המשואות בשנת 2021. אחיה של גתהון הוא שאול צגהון, חבר מועצת העיר רחובות. שנה אחרי שבתה כיכבה בטקס: שמחה גתהון מחולון תדליק משואה ביום העצמאות "הכל מההורים": העולה שהפכה למרצה לחינוך דר' שמחה גתהון מתראיינת ב"המוסף" בערוץ הראשון על המרכז הממלכתי למורשת יהדות אתיופיה, סרטון באתר יוטיוב באופן אישי - שיחה עם שמחה גתהון 41# ד”ר שמחה גתהון - Forbes Israel, באתר Forbes Israel, ‏4 במאי 2022 רוני לינדר, מונתה ועדת סל התרופות ל-2014: מחצית מחבריה - נשים, באתר TheMarker‏, 6 באוקטובר 2013 שונים אבל דומים, דומים אבל שונים באתר עברית "הסירובים לא חסמו אותי מלהגשים חלומות", באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2022 עיונים בתולדות בתה ישראל צפורה רומן, "הקהילה האתיופית לא חלשה. זו טעות גדולה לחשוב כך", באתר ynet, 23 במאי 2021
גריפית'ס

האם התכוונתם ל... ג'יי גריפית'ס – שחקנית בריטית לוסי גריפית'ס – שחקנית אנגלייה מרתה גריפית'ס – פוליטיקאית אמריקאית רייצ'ל גריפית'ס – שחקנית ובמאית קולנוע אוסטרלית ריצ'רד גריפית'ס – שחקן אנגלי גריפית'
יחסי הפיליפינים – ערב הסעודית

יחסי הפיליפינים–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים של הפיליפינים וערב הסעודית. יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות כוננו ב-24 באוקטובר 1969. ב-2012, ערב הסעודית הייתה שותפת הסחר העשירית בגודלה של הפיליפינים, השוק ה-31 וה-8 בגודלם בתחומי היצוא והיבוא בהתאמה. ערב הסעודית הייתה גם שותפת הסחר וספקית היבוא הגדולה של הפיליפינים, ושוק היצוא השני בגודלו במזרח התיכון. לפי נתוני ממשלת סעודיה, הסחר בין ערב הסעודית לפיליפינים הסתכם ב-2011 ב-3.6 מיליארד דולר, נתון גדול יותר בהשוואה לנתון הסחר של השנה הקודמת שהסתכם ב-2.7 מיליארד דולר. נכון ליוני 2013, עבדו בסעודיה כ-674,000 פיליפינים לפי נתוני משרד הפנים הסעודי. הסכם על עובדי שירות משק בית פיליפינים נחתם בין ערב הסעודית לפיליפינים באותה שנה. ההסכם היה הראשון עבור ערב הסעודית עם מדינה המספקת עבודה. בשנת 2012, כ-150,000 אחיות פיליפיניות עבדו בערב הסעודית, 25 אחוז מהמספר הכולל של העובדים הפיליפינים בממלכה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים – ערב הסעודית בוויקישיתוף "Saudi Arabia". Philembassy-riyadh.org. אורכב מ-המקור ב-2013-07-31. נבדק ב-2013-08-06. "Philippines eyes stronger ties with KSA". Saudi Gazette. 2013-06-12. אורכב מ-המקור ב-2013-12-29. נבדק ב-2013-08-06. "Manila, Riyadh bilateral ties at their best | Arab News — Saudi Arabia News, Middle East News, Opinion, Economy and more". Arabnews.com. 2013-06-12. נבדק ב-2013-08-06. "Saudi role in restoring Philippine peace hailed". Saudi Gazette. 2012-09-30. אורכב מ-המקור ב-2013-07-31. נבדק ב-2013-08-06.
דיוויזיית השריון התשיעית (בריטניה)

דיוויזיית השריון התשיעית של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית שהוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לא השתתפה בלחימה ככוח דיוויזיוני. דיוויזיית השריון ה-9 הוקמה ב-1 בדצמבר 1940 ופורקה ב-31 ביולי 1944. היא מעולם לא לחמה כדיוויזיה שלמה במהלך המלחמה, אם כי חטיבת השריון ה-27 שלה לחמה במערכה בנורמנדי ובצפון מערב אירופה ב-1944. מייג'ור גנרל ברוקאס בורוז (4 בדצמבר 1940 – 20 במרץ 1942) מייג'ור גנרל בריאן הורוקס (20 במרץ 1942 – 12 באוגוסט 1942) מייג'ור גנרל ג'ון ד'ארסי (12 באוגוסט 1942 – 31 ביולי 1944) מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית השריון התשיעית בוויקישיתוף Anderson, Richard C. (2009). Cracking Hitler's Wall: The 1st Assault Brigade Engineers on D-Day: The 1st Assault Brigade Royal Engineers on D-Day. Stackpole Books. p. 8. ISBN 978-0811705899.
דיוויזיית השריון השמינית (בריטניה)

דיוויזיית השריון השמינית של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית שהוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נפרסה במצרים ביוני 1942 אך מעולם לא פעלה כמערך שלם ופורקה בינואר בשנה שלאחר מכן. הדיוויזיה הוקמה ב-4 בנובמבר 1940, וביוני 1942 נשלחה לצפון אפריקה אך מעולם לא לחמה כמערך שלם. מאחר שלא ניתן היה לספק לדיוויזיה חטיבת חי"ר עם משאיות, היא פורקה לבסוף במצרים ב-1 בינואר 1943. בעקבות קרב אל-עלמיין השני הועלתה תוכנית להשתמש בשרידי הדיוויזיה ככוח מרדף עצמאי כדי לזנק קדימה אל העורף הגרמני-איטלקי עד טוברוק, אולם התוכנית להשתמש בדיוויזיה נגנזה ובמקום זאת נעשה שימוש ביחידות באזור הקדמי. לאחר מכן שימשה שם הדיוויזיה לצורך הטעיה צבאית. Playfair, P. 7 Joslen, p. 22 Playfair, pp. 81–82 Thaddeus Holt. The Deceivers: Allied Military Deception in the Second World War. Phoenix. 2005. ISBN 0-7538-1917-1
נבחרת וייטנאם בכדורגל

נבחרת וייטנאם בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של וייטנאם. לאחר פיצול וייטנאם לצפון וייטנאם ודרום וייטנאם התקיימו שתי נבחרות לאומיות, נבחרת לכל מדינה בנפרד. הנבחרת הצפון ווייטנאמית הייתה מאוד לא פעילה ושיחקה רק מספר משחקים מעטים נגד מדינות קומוניסטיות אחרות בעיקר בין השנים 1956 ו-1966. נבחרת דרום וייטנאם הייתה פעילה יותר והשתתפה בשני משחקי גמר של גביע אסיה וסיימה בשניהם במקום הרביעי. נבחרת דרום ווייטנאם ערכה את משחקה האחרון בשנת 1975 והמשחק הראשון של הנבחרת המאוחדת נערך רק בשנת 1991. הנבחרת לא הצליחה במיוחד גם לאחר האיחוד וברמה האזורית זכתה פעם אחת במקום הראשון באליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביע טייגר) בשנת 2008. הדירוג הנוכחי של נבחרת וייטנאם ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-116 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,161.38 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 84 נמדד לראשונה בספטמבר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 172 נמדד לראשונה בדצמבר 2006. 1930 עד 1990 - לא נכנסה 1994 עד 2026 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
דירת הפגישות

דירת הפגישות (באנגלית: That Funny Feeling) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1965 בבימויו של ריצ'רד ת'ורפ, עם סנדרה די, בובי דארין ודונלד אוקונור בתפקידים הראשיים. זה הסרט השלישי של דארין ודי כזוג לאחר "בבוא ספטמבר" (1961) ושיעור בנישואין" (1963). ג'ואן האוול (סנדרה די) היא צעירה שרוצה להיות שחקנית אבל בינתיים גרה בדירה קטנה עם חברתה אודרי (ניטה טאלבוט) ושתיהן מוטרדות מהרעש שמשמיע שכנם הצמוד לותר (הארי סטורץ'). שתיהן עובדות כמנקות אצל לקוחות שאינן מכירות. ג'ואן נתקלת שלוש פעמים ברחוב באותו בחור שלבסוף מציג עצמו כטום מילפורד (בובי דארין). טום הוא עובד בכיר בחברת פרסום ביחד עם עמיתו לעבודה הארוויי גרנסון (דונלד אוקונור) שפרוד מאשתו. טום מחזיק בביתו ציורים יקרים של הארוויי כדי שלא יעוקלו על ידי עורכי הדין של אשתו של הארוויי. לאחר בילוי מבקש טום ללוות את ג'ואן לביתה אבל היא מתביישת להגיע לדירתה הקטנה ומגיעה לדירתו של מילפורד וטוענת שזו דירתה. טום מופתע אבל ממשיך את היחסים אתה. הוא עובר לגור בדירתו של הארוויי, שולח את הארוויי לבית מלון על חשבונו ומזמין את ג'ואן לשם. לאחר שטום משאיר הודעה בדירתו כי ייעדר לעשרה ימים עוברת לשם ג'ואן עם אודרי ולותר. ג'ואן שזקוקה לכסף ממשכנת את החליפות של טום אצל המשכונאי (לאו ג. קרול) ומשוחחת אתו על הצרות עם "בעלה". ג'ואן מגלה צילומים רבים של בחורות שהיו בקשר עם טום. היא מזמינה אותן לנשף בדירתן של טום. הדירה מתמלאת בבחורות הנראות כיצאניות ולתוך ההמולה נכנסים גם טום והארוויי. המשטרה מוזעקת ועוצרת את כולם. במכונית המשטרה מציע טום נישואין לג'ואן ואודרי מתחילה לפלרטט עם הארוויי. "דירת הפגישות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דירת הפגישות", באתר AllMovie (באנגלית) "דירת הפגישות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דירת הפגישות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דימון לדירת הפגישות, באתר יוטיוב בובי דארין שר את שיר הנושא, באתר יוטיוב דירת הפגישות, באתר TCM
רומאן (עיר)

רוֹמאן (ברומנית: Roman, מדגישים את ה"חולם"), עיר במחוז ניאמץ בחבל מולדובה, ברומניה. העיר שוכנת במפגש הנהרות סירט ומולדובה. בעיר יש 69,483 תושבים. העיר קרויה על שם מקימה רומן הראשון מושאט, שייסד אותה לקראת סוף המאה ה-14. בין התושבים הראשונים היו גם יהודים שבאו עם רומאן. רומאן פטר את היהודים משירות צבאי תמורת מס מיוחד. 1234 העיר נזכרה לראשונה במסמך רשמי של הכנסייה הקתולית. 1387 השם רומאן הופיע בפעם הראשונה ב-"Novgorod Chronicle". 1355 נבנתה הכנסייה האורתודוקסית הארמנית הראשונה. 1392 העיר הוזכרה במסמך מולדובני החתום על ידי הווייבוד רומאן הראשון. 1412 שטפן הגדול בנה מבצר אבן בגדה השמאלית של נהר הסירט. 1467 המבצר עמד כנגד המצור שהטיל הצבא ההונגרי בהנהגת מתיאש הוניאדי. מהמט השני הוביל את הצבא העות'מאני בכיבוש המבצר החדש לאחר נסיגת הכוחות המולדובנים לאחר קרבValea Albă (ואלאה אלבה). 1563 פעם אחרונה בה הוזכר המבצר הישן. 1595 נבנתה כנסיית הווייבודים הקדושים (Sfinţii Voievozi). 1610 נבנתה הכנסייה הארמנית האורתודוקסית. 1675 בהוראת השלטונות העות'מאניים דומיטרשקו קנטקוזינו (Dumitraşcu Cantacuzino) הרס את המבצר ברומאן ביחד עם שאר המבצרים של נסיכות מולדובה. 1798 נבנה בית החולים הראשון, באותו מקום בו קיים כעת בית חולים. 1817 נחנך תלמוד תורה. 1869 נחנך קו מסילת הברזל השני ברומניה, הקו בין רומאן לאיצקאן. ב־30 בספטמבר 1872 נפתח בית הספר התיכון "רומאן וודה". 1897 הממשל איפשר בניית מבנה חדש לבית הספר "רומאן וודה". 1957 נבנה מפעל צינורות הפלדה (כיום שמו Mittal Steel Roman S.A). 1962 נפתח המוזאון למדעים. 1968 בחלוקת המחוזות מחדש, ברפורמה מנהלית שהנהיג ניקולאה צ'אושסקו, רומאן איבדה את מעמדה כעיר מחוז ורוב השטח עבר למחוז ניאמץ. בית ספר "רומאן וודה" אנדרטה לזכר בני רומאן היהודים שנפלו במלחמת העולם הראשונה (נמצאת בכניסה לבית העלמין היהודי) תחנת הרכבת בין השנים 1792- 1825 כיהן ברבנות העיר רבי יצחק בן יהודה לייב. אחריו כיהן רבי יעקב ברייש עד שנת 1840. אחריו כיהן רבי דוד איזקסון, בנו של רבי יצחק מקאליש. לאחר פטירתו בשנת 1908 מילא את מקומו חתנו-אחיינו רבי יצחק לייפר (בן רבי אהרן אריה מנדבורנה) ואחריו בנו רבי שלמה עד לפטירתו בשנות ה-40. בין השנים 1918 ל-1920 פעלה בעיר ישיבה בראשות רבי אברהם ישכר בער, בנו של רב העיר רבי שלמה איזקסון. רבה האחרון של רומאן היה רבי מאיר איזקסון שכיהן בה חדשים ספורים - מסוף שנת ה'תש"ז ועד אמצע שנת ה'תש"ח. רומאן היא עיר תאומה של הערים: איטליה טראנובה דה סיבארי, איטליה (מ־2002) בלגיה טילט, בלגיה (מ־2009) איטליה קורטונה, איטליה (מ־2009) איטליה גרוליאסקו, איטליה (מ־2010) ארמניה דיליג'אן, ארמניה (מ־2012) ישראל גדרה, ישראל (מ־2012) מדיה וקבצים בנושא רומאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רומאן העיתון המקומי (Ziarul de Roman) ההיסטוריה של יהודי רומאן רומאן ב"פינקס הקהילות" קהילת רומאן באתר א. מ. י. ר. (ארגון מאוחד של יוצאי רומניה בישראל) רומאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וסילי אגפקין

ואסילי איבנוביץ' אגפקין (ברוסית: Васи́лий Ива́нович Ага́пкин;‏ 3 בפברואר 1884 – 29 באוקטובר 1964) היה מנצח תזמורת צבאית סובייטי-רוסי, מלחין ומחברו של שיר הלכת הידוע: "פרידה מסלביאנקה" (הולחן ב-1912). אגפקין נולד בנפת ריאזאן בשנת 1884. מ-1912 עד 1915 למד בבית הספר למוזיקה בטמבוב, שם הלחין את שיר הלכת הרוסי הפופולרי, "פרידה מסלביאנקה". לאחר ניצחון הבולשביקים במהפכת אוקטובר, אגפקין התנדב מרצונו לצבא האדום ב-1918 וארגן להקת כלי נשיפה בגדוד ההוסרים האדום הראשון. בשנת 1920, חזר אגפקין לטמבוב ושם ניהל את אולפן המוזיקה ואת התזמורת של חיילי הג.פ.או.. ב-5 באוגוסט 1922 ערכו אגפקין ותזמורתו קונצרט פרידה מטמבוב, ולאחר מכן עברו למוסקבה. בינואר 1924 השתתפה התזמורת בניצוח אגפקין בטקס ההלוויה במהלך הלווייתו של ולדימיר לנין. ב-1928 ארגן אגפקין להקת כלי נשיפה של ילדי רחוב; שעבור רבים מהם הייתה תחילתה של קריירה מקצועית כמוזיקאים. בשנות ה-30 עמד בראש התזמורת של בית הספר הגבוה של הנ.ק.ו.ד. של ברית המועצות, איתה ערך מספר הקלטות. אגפקין היה מנהל בולט של להקת דיוויזיית דזרז'ינסקי של הנ.ק.ו.ד.. הוא אף הוביל את מבנה הלהקות הצבאיות במהלך מצעד מהפכת אוקטובר המפורסם בכיכר האדומה במוסקבה ב-7 בנובמבר 1941. יצירתו, "פרידה מסלביאנקה" היה אחד מארבעת שירי הלכת שנוגנו באותו מצעד, ולכבוד תפקידו שם, נוגן השיר כשיר הלכת האחרון בשאר מצעדי יום הניצחון בכל רחבי רוסיה הסובייטית. המוזיקה שהלחין הופיעה בסרטים רבים, כולל העגורים עפים (1957), ו-72 מטרים (2004). מדיה וקבצים בנושא וסילי אגפקין בוויקישיתוף וסילי אגפקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וסילי אגפקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) וסילי אגפקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Vasily Ivanovich Agapkin". "Farewell of the Slav . // Ryazan Information Forum". "Russian-Records.com". Мир русской грамзаписи. The World of Russian Records.
ז'אק מאגהומה

ז'אק אילונדה מאגהומה (בצרפתית: Jacques Ilonda Maghoma; נולד ב-23 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת הקשר. מאגהומה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טוטנהאם הוטספר. בקיץ 2009 חתם בבורטון אלביון מהפוטבול ליג השנייה. ב-8 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לשרוסברי טאון. ב-19 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד בארנט. ב-30 באפריל 2011 מאגהומה הורחק בתיקו 1-1 נגד סאות'אנד יונייטד לאחר תקרית עם אחד מאוהדי הקבוצה היריבה. בעונת 2012/2013 הפך למלך שערי הקבוצה עם 16 שערי ליגה והפך לכדורגלן הראשון של הקבוצה שנכלל בנבחרי העונה של הפוטבול ליג השנייה. ביוני 2013 חתם לשנתיים בשפילד ונסדיי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-2 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד לבורנמות'. במרץ 2014 נפצע במהלך המשחק נגד ויגאן את'לטיק ולמעשה סיים את העונה. ב-24 בפברואר 2015 רשם שלושה בישולים בניצחון 1-3 נגד מילוול. ביוני 2015 חתם לשנתיים בברמינגהאם סיטי, בה התאחד עם מאמנו לשעבר גארי רואט. בסיום העונה הראשונה, חתם על חוזה שהשאיר אותו בקבוצה עד שנת 2018. בעונת 2017/2018 נבחר לכדורגלן השנה של המועדון על ידי השחקנים. ב-19 באוקטובר 2020 חתם במזרח בנגל מהסופר ליג ההודית. מאגהומה הבקיע צמד בהפסד 3-2 להיידראבאד. ביוני 2021 הצטרף לספאדלינג יונייטד מהליגה הצפונית עד למנת לשמור על כושר. באוקטובר 2021, מאגהומה חתם בהמפסטד טאון. באוקטובר 2022 מאגהומה פרש ממשחק פעיל. במאי 2010 מאגומה זומן לראשונה לסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-20 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לערב הסעודית. רק במרץ 2015 רשם את הופעתו השנייה בנבחרת בהפסד 1-0 לעיראק. נבחרת השנה בפוטבול ליג השנייה: 2012/2013 כדורגלן העונה של השחקנים בבורטון אלביון: 2012/2013 כדורגלן העונה בברמינגהאם סיטי: 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא ז'אק מאגהומה בוויקישיתוף ז'אק מאגהומה, באתר Transfermarkt ז'אק מאגהומה, באתר Soccerway ז'אק מאגהומה, באתר National Football Teams ז'אק מאגהומה, באתר FootballDatabase.eu
דן תורג'מן

דן תורג'מן (נולד ב-17 באוקטובר 1958) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ושחקן ישראלי. תורג'מן נולד, גדל והתחנך בירושלים. שירת כקצין בחטיבת הצנחנים ולאחר שחרורו למד באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בחוג לתיאטרון במגמת משחק. הוא השתתף בהצגות תיאטרון רבות, ביניהן: "החייזר", "שחק אותה סם", "המלך ארתור ואבירי השולחן העגול", "הנסיך הקטן", "הפיצוץ ברחוב אהלן", "תשליך", "אש צולבת", "טיטוס אנדרוניקוס" ו"הסוחר מוונציה" והיה אף מועמד מספר פעמים לתואר "שחקן השנה". הוא שיחק בסרטי קולנוע רבים, ביניהם ניתן למצוא את "רכבת העמק", "בצילו של הלם קרב", "בני ערובה", "בשם האהבה", "אש צולבת", "משהו מתוק" ו"מינוטאור" (המבוסס על ספרו של בנימין תמוז). בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב". ב-2012 ביים את הסרט "רימון הזהב" עם אחינועם ניני, מיכאל מושונוב, גלית גיאת והדר עוזרי. ב-2016 השתתף בסרט "חדרי הבית" של איתן גרין. בטלוויזיה שיחק תורג'מן בהפקות רבות, כגון: "החופש האחרון", "חיית החושך", "סיטי טאוור" בתפקיד עמית בעל מסעדה, “Desperate Rescue”, "חדר מיון", ”סיפורים לשעת לילה מאוחרת", וכן כיכב בתפקיד ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה" לגעת באושר", וכן בסדרות "השמיניה" ו"אננדה". בשנת 2002 הנחה את הטקס "אני רוצה להיות נטליה", לאחר הצלחת הסדרה "לגעת באושר" ששודרה בהוט 3. ב-2016 החל להשתתף בהצגה "לכודים" בתיאטרון הקאמרי. ב-2017 השתתף בסרטו של רפאל רביבו "אמור". במאי 2018 נחקר על ידי רשות המיסים בחשד להעלמת הכנסות בסך 3 מיליון ש"ח. כיום הוא עוסק בשיווק ויזמות קרקעות, ובבעלותו חברת הפקות ו-30% בחברת מלון כנרת ספא בע"מ. תורג'מן היה נשוי לשחקנית ענת עצמון, אותה הכיר על סט הסרט "בצילו של הלם קרב", ולהם שני בנים. דן תורג'מן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דן תורג'מן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דן תורג'מן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דן תורג'מן, באתר AllMovie (באנגלית) דן תורג'מן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דן תורג'מן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים איתי בלומנטל, דן תורג'מן הוא השחקן החשוד בעבירות מס, באתר ynet, 10 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.