laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוני מונטל

דוני מונטל (בליטאית: Donny Montell; נולד ב-22 באוקטובר 1987) הוא מוזיקאי ליטאי. מונטל נולד בוילנה כ"דונטאס מונטווידאס", אמו הייתה מתעמלת ואביו היה מתופף בלהקת ההארד רוק "Plackartas", מגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה ולמד בבית ספר מוזיקלי. הוא הופיע לראשונה על הבמה בהיותו בן שש כשהמורה שלו למוזיקה שלחה אותו להשתתף בתחרות לזמרים צעירים בשם “Dainų dainelė” (שיר השירים). ב-2009 הופיע ביחד עם התזמורת הסימפונית של ליטא. ב-2010 לקח חלק ב-"Šok su manimi", המקבילה הליטאית של רוקדים עם כוכבים. ב-2013 יצא אלבומו הראשון "Norim Dar". בנוסף למוזיקה הוא למד תקופה הנדסת הסביבה ב"האוניברסיטה הטכנית של וילנה גדימנס" (Viļņas Ģedimina tehniskā universitāte). ב-2009 השתתף לראשונה בתחרות המוזיקה הליטאית המכתירה את הנציג של ליטא באירוויזיון, עם שירו "From The Distance" הוא היה במקום השני. ב-2010 ו-2011 השתתף פעמיים נוספות בתחרות המקדימה של ליטא באירוויזיון. ב-2012 זכה לראשונה לייצג את ליטא בתחרות, עם השיר "Love Is Blind" הוא עלה על בימת האירוויזיון כשעניו מכוסות בכיסוי לעניים, הוא עלה לגמר ודורג לבסוף במקום ה-12. באירוויזיון 2016 הוא ייצג את ליטא פעם נוספת עם שיר הפופ רוק "I've Been Waiting for This Night", בסיום ההצבעה הוא היה במקום ה-9 מתוך 42 שירים בתחרות. מדיה וקבצים בנושא דוני מונטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוני מונטל דוני מונטל, ברשת החברתית פייסבוק דוני מונטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוני מונטל, ברשת החברתית אינסטגרם דוני מונטל, סרטונים בערוץ היוטיוב דוני מונטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוני מונטל, באתר ספוטיפיי דוני מונטל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דוני מונטל, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוני מונטל, באתר דיזר דוני מונטל, באתר Discogs (באנגלית) דוני מונטל, באתר Genius
הר פינאפור

הר פינאפור (באנגלית: Mount Pinafore) הוא פסגה בולטת בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 1,100 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,856 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם בין קרחון בארטוק (שמצפון מערב לפסגה) וקרחון סאליבן; 6.27 קילומטרים דרומית-מזרחית מנונאטאקי ליובימץ; 9.26 קילומטרים דרום - דרום-מזרחית מפסגת קוז'וך. שמו של ההר נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. ההר נקרא על שמה של האופרה אה"מ פינאפור מאת גילברט וסאליבן (שם הקרחון ניתן בו בעת שניתן שם לקרחון סאליבן - על שמו של המלחין האנגלי סר ארתור סאליבן - וקרחון גילברט - על שמו של הליבריתן (מחבר האופרות) האנגלי ויליאם שוונק גילברט שותפו של סאליבן); וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות. • Geological Society of London, Volcano-ice Interaction on Earth and Mars, P 154 • M. J. Hambrey, W. B. Harland, Earth's Pre-Pleistocene Glacial Record, P 201 • Mary G. Chapman, Laszlo P. Keszthelyi, Preservation of Random Megascale Events on Mars and Earth: Influence on Geologic History, PP 57, 64 • Bösken, Janina. (2016), Current state of art in research about tuyas in Antarctica, British Columbia and Iceland - A literature review about the differences and similarities of tuyas, DOI: 10.13140/RG.2.2.33225.13926 • John L. Smellie, Ian P. Skilling, Products of subglacial volcanic eruptions under different ice thicknesses: two examples from Antarctica, Sedimentary Geology Volume 91, Issues 1–4, June 1994, Pages 115-129, https://doi.org/10.1016/0037-0738(94)90125-2 הר פינאפור באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פינאפור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור ההר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix הר פינאפור באתר mindat הר פינאפור באתר peakery, והמרחק מהר פינאפור לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מידע היסטורי על מנת שמות אתרים באזור
חוסה מריה בארטו

חוסה מריה בּארֶטוֹ (בספרדית: José María Barreto;‏ 16 בנובמבר 1875 – 11 באוגוסט 1948) היה דיפלומט פרואני, ממקימי עיתון LETRAS, אשר הנפיק אשרות כניסה לפרו עבור יהודים במלחמת העולם השנייה וזכה לתואר חסיד אומות העולם. חוסה מריה בארטו נולד בשנת 1875 בטאקנה. הצעיר מבין שלושת ילדיהם של הקולונל פדריקו-מריה בארטו ומריה ונטורו בוסטוס. אחיו הגדול היה פדריקו בארטו, זמר פרואני ידוע, ואחותו הייתה ונטורה בארטו. בתקופת ילדותו, בשנת 1879, נכבשה טאקנה על ידי צ'ילה, אשר החזיקה בה עד לשנת 1929. חוסה מריה ואחיו פדריקו, התנגדו לכיבוש וכתבו ברוח זו בעיתון שערכו – לה ווז דל סור. עיתון זה היה מהעיתונים הפרואניים העיקריים בטקנה, ופעל עד להשמדת בית הדפוס שבו הודפס בידי המון פועלים צ'יליאני. בשנת 1912 פרסם חוסה מריה בארטו את ספרו "הבעיה הפרואנית צ'ילאנית", שבו דן במצבן של טקנה ואריקה (שני חבלי ארץ בפרו) תחת כיבוש צ'יליאני. בנוסף, הוא עבד במערך הדיפלומטיה של פרו והיה חבר באגודות בינלאומיות. באמצע שנת 1943, בעת פועלו כקונסול פרו בז'נבה, פנתה אל חוסה מריה בארטו הוועדה להצלת פליטים אינטלקטואלים בבקשה להנפיק דרכונים דיפלומטיים לאינטלקטואלים יהודים שהוחזקו במחנה הריכוז ויטל שבדרום צרפת ויועדו להישלח לאושוויץ. עד יולי אותה שנה הנפיק בארטו 27 דרכונים, שלמעשה תרמו להצלת הפליטים ובני משפחותיהם, וזאת בניגוד מוחלט להוראות שנתנה הממשלה הפרואנית, לפיהן נאסר להנפיק דרכונים פרואנים לאנשים ללא רקע פרואני. באופן זה ניצלו בזכות בארטו 58 יהודים, וביניהם 14 ילדים. עם זאת, לאחר שהמשטרה השווייצרית תפסה יהודי המחזיק בדרכון פרואני, היא התחילה בבירורים עם השגרירות הפרואנית לגבי מוצאם. עד מהרה נתגלו מעשיו של בארטו, הוא פוטר ממשרתו והקונסוליה הפרואנית בז'נבה נסגרה. עם זאת, הממשל הפרואני השאיר את בארטו בז'נבה, ללא שכר ולמרות הסכנה שהנאצים ינסו להתנקם בו. על מנת להתקיים, בארטו נעזר במשרד העבודה הבינלאומי. בנובמבר 1943, בדו"ח שכתב על התקרית, הסביר את מעשיו בכך שכוונתו הייתה להציל חיי אדם, מתוך אמונה שיזכה לתמיכה של השלטון הפרואני שלטענתו התנגד לנאצים. בארטו הוסיף וטען כי הדרכונים לא נועדו לאפשר הגירת היהודים לפרו, אלא רק לאפשר להם לעזוב את מחנה הריכוז שבו שהו. חוסה מריה בארטו הוכר בשנת 2014 כחסיד אומות העולם הפרואני הראשון, וב-2016 הוכרה חסידת אומות עולם פרואנית נוספת – איזבל וייל. באפריל 2018 הועלתה הצעת חוק בקונגרס הפרואני שמטרתה להכיר בבארטו כדגם פרואני יוצא דופן להתנהגות דיפלומטית למופת בעתות מלחמה, ובמקביל לבטל את ההצהרה על פיטוריו מהמערך הדיפלומטי. ההצעה אושרה. José María Barreto, יד ושם Hubert Wieland Conroy, José María Barreto: un diplomático peruano de valor ejemplar Yad Vashem, PERU הקונגרס של פרו, הצעת חוק הקשורה בבארטו
סדר

האם התכוונתם ל... סדר (פיזיקה) – מושג בתרמודינמיקה - היעדר אנטרופיה סדר (תורת החבורות) סדר של איבר בחבורה סדר חלקי – יחס מתמטי סדר מלא – סדר חלקי רפלקסיבי, אנטי-סימטרי וטרנזיטיבי סדר גודל – קנה מידה מעריכי סדר (משנה) – חטיבת מסכתות במשנה סדר פסח – ליל הסדר סדר (ישיבה) – זמן לימודים בישיבה סדר (חלוקת התורה) – חלוקה ארצישראלית של התורה סדר השתלשלות (אנ') – מושג בקבלה סְדָר (דפוס) – מלאכת סידור הטקסט לדפוס סַדָּר (מקצוע) – אומן בבית דפוס המאסף ומסדר אותיות בודדות לשורות ולעמודים לשם הדפסה סדר אלפביתי (סדר לקסיקוגרפי) – שיטה נפוצה לארגון שמות ברשימה, לפי סדר האותיות בשפה שבה כתובה הרשימה סדר קלאסי סידר שדר
פינאפור

האם התכוונתם ל... אה"מ פינאפור או אוניית הצי פינאפור או אוניית הקרב פינאפור - אופרה אנגלית מאת גילברט וסאליבן הר פינאפור – הר באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה סרפן – חצאית או סינור
רנה למור

רנה למור (בצרפתית: Renée Lamort;‏ נפטרה ב-1993) התגוררה בעיר בריסל בבלגיה, מחסידי אומות העולם שהצילה את חייו של הנרי מורדנפלד מידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. רנה למור התאלמנה מבעלה עם הפלישה הגרמנית לבלגיה ב-1940. רנה התגוררה בבריסל עם אמה ובנה קלוד. ב-12 באוגוסט 1942, התדפק על דלת ביתה של משפחת למור הנרי מורדנפלד, יהודי בן 23 מבריסל. לאחר שאחיו הגדול, אברהם, נשלח לאושוויץ, הנרי מצא מקומות מסתור לאחיו הקטן ולהוריו, ועתה חיפש אחר מקום לעצמו. רנה הסכימה להשכיר לו חדר בדירה, נתנה לו לחיות עם משפחתה ועזרה להסתיר אותו. רנה הפעילה לעזרתו של הנרי גם את שוערת הבניין, שעשתה קניות, הביאה לו עיתונים ועזרה על מנת לסייע להנרי המסתתר. רנה הפעילה קשרים חברתיים על מנת למצוא להנרי עבודה בבית החולים. השהות בבית החולים למשך מרבית היום, סייעה להנרי נפשית וכלכלית. הנרי שהה בדירתה של רנה עד לסיום המלחמה. רנה למור נפטרה בשנת 1993. באפריל 1994 שלח הנרי מורדנפלד, שנהיה לסגן-נשיא הקהילה היהודית בבריסל, את עדותו ליד ושם, וכשנה לאחר מכן, ב-13 ביוני 1995, הוכרה רנה למור כחסידת אומות העולם. באוגוסט של אותה השנה נערך טקס הכרה בבריסל בהשתתפות קלוד, בנה של למור. שמה מונצח על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. רנה למור, באתר יד ושם (באנגלית) Hersz Lejb (Henri) MORDENFELD, en méoire
יואניס מרנגוס

יואניס מרנגוס (ביוונית: Ιωάννης Μαραγκός;‏ 1910 – 1 בינואר 1989) היה כומר ישועי יווני, מחסידי אומות העולם, שתרם להצלת היהודי ג'רארדו סאיאס - ממוות בידי הנאצים. ג'רארדו סאיאס (Τζεράρντο Σαιασ) נולד בסלוניקי בשנת 1932. כאשר היה בן תשע, בעקבות כיבוש יוון על ידי הנאצים, בדומה לכל הילדים היהודים גם ג'רארדו נאלץ לפרוש מבית הספר. למשפחתו הייתה אזרחות איטלקית, ולכן בני המשפחה בחרו לברוח לאתונה - שהייתה תחת השלטון האיטלקי במאי 1942, כאשר הגרמנים הגבירו את רדיפת היהודים. בספטמבר 1943 עם הכיבוש הגרמני של יוון כולה, משפחת סאיאס בחרה להתפצל: אביו של ג'רארדו, קרולוס, התחבא בכפר אוקסיליתוס באי אוויה, שהיה בשליטת תנועת ההתנגדות 'אלאס'. אמו סול, התחבאה יחד עם משפחה נוספת. בעזרת כומר קתולי שהיה ממכרי האב, פגש ג׳רארדו את הכומר הישועי יואניס מרנגוס, שכיהן בכנסיית דיוניסוס הקדוש והסכים להחביא את ג'רארדו במנזר שלו. מרנגוס הבטיח להורים כי בנם יוחזר לחיק המשפחה לכשההורים ישרדו את התקופה הקשה. אם ההורים לא ישובו, יגדל ג'רארדו כישועי. ג'רארדו נלקח לקהילה הישועית בבית מספר 28 ברחוב מיכאיל וודה שבאתונה. לשוהים במקום הוא הוצג כאחיינו של מרנגוס, ושמו - יואניס וומווקאריס. הוטל עליו לשמש כנער מזבח. ג'רארדו שהה במנזר במשך שנתיים, ושם הוענקו לו חינוך כללי, שיעורי מתמטיקה והדרכה רוחנית. מלבד מרנגוס, רק נזיר אחד נוסף בשם ניקולאוס קסנתקיס, ידע על היותו של ג'רארדו יהודי. עם תום המלחמה, ג'רארדו הוחזר, למורת רוחו, להוריו. בני המשפחה המשיכו לשמור על קשר עם מרנגוס, וכאשר בנם התבגר, הרשו לו לבקר במנזר באופן קבוע. מרנגוס ביקר גם הוא את ג'רארדו ואת משפחתו בביתם ואף נכח בכל חגיגות המשפחה, כגון חתונתו של ג'רארדו, חגיגת בר המצווה של בנו וחגיגת בת המצווה של בתו. יואניס מרנגוס נפטר ב-1 בינואר 1989. מרנגוס הוכר כחסיד אומות העולם ב-7 במרץ 2010 ושמו הונצח על לוח כבוד בחורשת חסידי אומות העולם ביד ושם. יואניס מרנגוס, באתר יד ושם (אנגלית) הערך מבוסס על תיק חסידי אומות עולם בארכיון יד ושם מספר M.31.2/11774 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יואניס מרנגוס".
סטפן פרנצ'ישק בדובסקי

סטפן פרנצ'ישק בדובסקי (בפולנית: Stefan Franciszek Badowski;‏ 4 באוקטובר 1909 - 1 בינואר 1989) גר בוורשה. עבד ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" (Robotnicze Towarzystwo Przyjaciół Dzieci) - ארגון סוציאלי שעסק בחינוך ובטיפול בילדים. מחסידי אומות עולם, שהציל יהודיה בתקופת השואה. סטפן בדובסקי היה חבר לעבודה של היהודיה הלנה וולמן (נולדה ב-1902), ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" בעיר וורשה. אירנה קרת' (נולדה ב-1903), אחותה של הלנה, התגוררה גם היא בוורשה, לאחר שהגיעה מביילסקו ביאלה. ב-1940, לאחר הכיבוש הנאצי של פולין, אירנה נתפסה כשלא ענדה את סרט הזרוע שסימן את יהודי העיר, על פי הפקודה הנאצית. היא נאסרה ונשלחה לכלא. כעבור תשעה חודשים היא שוחררה וחזרה להתגורר בגטו, הודות למאמציו של בדובסקי. אחותה הלנה עם אליציה בתה בת ה-9, נשארו לגור בצד הארי, בעזרת מסמכים מזויפים ובעזרתו של בדובסקי ששכר עבורן דירת מסתור. כעבור זמן, סטפן סייע גם להלנה להימלט מהגטו ולהתחבא בדירה השכורה. סטפן העניק לאירנה את תעודת הלידה ואת תעודת הזהות של אחותו - אירנה בדובסקי שנפטרה. תעודות אלו הגנו על אירנה כשב-25 בספטמבר 1943, הגיעו לדירה שוטרים גרמנים. אירנה הזדהתה בעזרת המסמכים המזויפים, אבל הלנה ואליציה נלקחו ונכלאו בכלא הגסטפו ברחוב קושיקובה. כעבור שלושה ימים, בעזרתו של הנריק קוזלובסקי - קונסול הכבוד של יוגוסלביה בפולין, הצליח סטפן להשיג מספיק כסף על מנת לשחד את מפקד הכלא ולשחרר את הלנה ואליציה. סטפן מצא להלנה מסתור בבית ידידתו מריה וארדס, ואליציה הוכנסה על ידו לפנימיה של בית ספר פולני. אירנה, הלנה ואליציה שרדו שלושתן את המלחמה בזכות סטפן בדובסקי ובחרו להישאר לחיות בוורשה. ב-6 בדצמבר 1984 הוכר סטפן בדובסקי כחסיד אומות העולם והונצח בקיר הכבוד ביד ושם. Story of Rescue - The Badowski Family Oto Luthar, Boris Hajdinjak, Ivo Jevnikar, Jasna Kontler - Salamon, Renato Podbersič, Miriam Steiner Aviezer, Marjan Toš, The Slovenian Righteous among Nations, עמ' 92 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטפן פרנצ'ישק בדובסקי".
פרורסטומוס

פרורסטומוס (שם מדעי: Prorastomus; מיוונית: "לסת חרטומית", עקב הלסת התחתונה הדומה לתחתית סירה), הוא סוג נכחד קדום בן לסדרת התחשאים שחי באמצע תקופת האאוקן שלפני 40 מיליון שנה באי ג'מייקה שבאיים הקריביים. הפרורסטומוס השתייך למשפחה הקדומה פרורסטומיים (Prorastomidae), לצד הפזוסירן שגם חי בג'מייקה, אך תואר רק בשנת 2001. שני הסוגים נחשבים לראשוני התחשים, אך הם התפתחו מאבות יבשתיים. הפרורסטומוס תואר לראשונה בשנת 1855 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד אוון והוא כלל מין יחיד - Prorastomus sirenoides. הממצאים שלו היו שבירים וכללו בעיקר עצמות של גולגולת שבירה, לסתות, חוליות ועמוד שדרה, אך חלק מהגולגולת נשבר סביב חלל העיניים לגזע המוח. ב-1989 התגלה ממצא נוסף מאותו תצורה אשר כללה חוליות וכמה צלעות. יונק זה הגיע לאורך של מטר וחצי ולמשקל של 150 קילוגרם - כמו חזיר, והיה בעל רגליים קצרות כשל היפופוטם ועליהם פרסות רחבות במקום סנפירים. הוא היה בעל זנב קצר ובעל לסתות רחבות בעלות שיניים טוחנות גבוהות ובעל חוטם ארוך וצר, מה שמרמז שהיה בעל חוש ריח טוב יחסית והוא ניזון מצמחייה עשבונית רכה או מצמחי מים. הוא התאים לחיים במישורים לחים רטובים וחי גם במים רדודים כמו בנהרות רדודים, שפכי נהר ובמפרצים, בהם שחה בעזרת הגפיים כמו היפופוטם. היונק הקדום חי באי ג'מייקה שגשר יבשתי קדום חיבר אותו ואת האיים הקריביים למרכז אמריקה. הגשר הקדום נעלם והתחשים הקדומים נאלצו להסתגל לחיים ימיים. מדיה וקבצים בנושא פרורסטומוס בוויקישיתוף פרורסטומוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרורסטומוס, באתר GBIF (באנגלית)
פרנצ'סקו אנטוניולי

פרנצ'סקו אנטוניולי (באיטלקית: Francesco Antonioli‏; 21 באוקטובר 1878 – 28 במאי 1965) היה כומר במסדר הסלזיאני (אנ'), וחסיד אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה כ-70 יהודים ממוות בידי הנאצים. אנטוניולי נולד בכפר דרוגנו, הנמצא בעמק ויג'צו שבאיטליה. אמו, אנטוניה פמיניז (1839-1933), הייתה פשוטת עם ואביו, ג'וזפה מריה אנטוניולי (1838–1928) עבד כמנקה ארובות, עד שהיגר לארצות הברית ושם עבד בייצור פחם. לזוג היו שני ילדים נוספים: ג'ובאן באטיסטה מישל (נולד ב-1864), שמת באפריקה, וג'ובאן אנטוניו אטיליו (1873–1945). כילד, הוא גדל עם ערכים אדוקים של אמונה ובמהרה הגיעה השאיפה להיות כומר במסדר הסלזיאני. דמות משמעותית בחייו הייתה הכומר קרלו מריה בראטה (1861–1910), שהיה גם סוציולוג, סופר ומוזיקאי. בראטה גילה את פרנצ'סקו הצעיר, שלדעתו ניחן בתכונות מתאימות לכומר סלזיאני. בזמן כיבוש רומא על ידי גרמניה הנאצית, אנטוניולי היה מנהל מכללה נוצרית של המסדר הסלזיאני ע"ש פיוס האחד עשר ברומא. בתקופה זו, הוא החביא תחת חסותו ילדים יהודים, יחד עם עוזרו במכללה, הכומר ארמאנדו אלסנדריני. לפי מחקר שפורסם על ידי המסדר הסלזיאני, רשימת הניצולים מנתה כ-70. רוב הבנים הגיעו למכללה לאחר 16 באוקטובר 1943, היום בו החלו לגרש את יהודי איטליה למחנות השמדה. ב-6 באוקטובר 1996, הוכר אנטוניולי (יחד עם ארמאנדו אלסנדריני) כחסיד אומות העולם. ב-28 למאי 1965, נפטר אנטוניולי בעיר לוגאנו. Marco De Ambrosis, Don Francesco Antonioli, 2018, Italy, Ultravox פרנצ'סקו אנטוניולי, באתר יד ושם (באנגלית) Marco De Ambrosis, Don Francesco Antonioli, איטליה: Ultravox, 2018 פרנצ'סקו אנטוניולי, באתר יד ושם (באנגלית)
פרורסטומיים

פרורסטומיים (שם מדעי: Prorastomidae), היא משפחה נכחדת שהשתייכה לסדרת התחשאים. היא כוללת 2 מינים יחידים בסוגם: פזוסירן ופרורסטומוס שחיו במשך האאוקן שלפני 50 עד 40 מיליון שנה. המאובנים שלהם התגלו באי ג'מייקה שבקריביים, כשבעבר היה מחובר למרכז אמריקה בגשר יבשתי קדום. מינים אלה היו המוקדמים ביותר שבתחשאים והם היו חיות יבשה שניזונו באפיקים רדודים של נהרות ומפרצונים באי הקדום. הם דמו במראם להיפופוטם והגיע לאורך של 2 מטרים ולמשקל של 150 קילוגרם בקירוב. מבנה הלסתות שלהם היה דומה ללסתות תחשי הנהרות והתחשיים, מה שמוביל לקשר ביניהם. הם ניזונו ביבשה ושחו בדומה להיפופוטם, אך לא היו יכולים לשחות בים הפתוח. המשפחה נכחדה בסף האאוקן והוחלפה במיני תחשים מותאמים יותר לחיים בים. סוג פזוסירן (Pezosiren) מין Pezosiren portelli סוג פרורסטומוס (Prorastomus) מין Prorastomus sirenoides מדיה וקבצים בנושא פרורסטומיים בוויקישיתוף פרורסטומיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרורסטומיים, באתר GBIF (באנגלית)
צמח בן חיים

צמח בן חיים היה גאון סורא בין השנים 879 ל-886. רב נחשון בן צדוק היה אחיו החורג (היה להם אותה אם אך לא אותו אב). התמנה לגאונות עם פטירת אחיו ושימש בה כשבע שנים. יורשו בתפקיד היה רב מלכא, אך הוא לא האריך ימים ונפטר לאחר כמה חודשים, ועוד באותה שנה מונה רב האי בן נחשון אחיינו של רב צמח לשמש כגאון. נודע בעיקר בגלל התשובה שהשיב ליהודי קירואן על אלדד הדני. תשובה זו, שהופיעה בחלקה במהדורה הראשונה של שלשלת הקבלה (ונציה 1480), פורסמה מחדש על ידי אברהם אפשטיין בספרו אלדד הדני. התשובה דנה בתשע נקודות, ומסתיימת בהתנצלות על שכחתו של אלדד. לדברי אפשטיין, מעבר לתשובה זו, רק תשובה אחת מאת רב צמח פורסמה; היא נדפסה בספר הפרדס, מהדורת קונסטנטינופול, ומסתיים באותן המילים שבהן מסתיימת התשובה הראשונה: לנטות ימין ושמאל. אייזיק הירש וייס מייחס לצמח בן חיים גם את התשובה בשערי צדק (ד, סי' יד), ובחמדה גנוזה (סי' 58–61, 111-131). לא ידוע שום דבר על חייו האישיים של הגאון. רב צמח בן פלטוי יוסף ג'ייקובס ושולים אושר, צמח בן חיים בהאנציקלופדיה היהודית. כך כתוב במקור באנציקלופדיה היהודית, אבל אולי צריך להיות על שכחתו של הגאון.
לינדזי דרקאס

לינדזי דרקאס (באנגלית: Lindsay Dracass; נולדה ב-3 בספטמבר 1984) היא זמרת בריטית. דרקאס נולדה בשפילד, היא התגלתה בכשרונה בגיל שלוש עשרה, מיד לאחר מכן הקליטה דמו ביחד עם המתופף פטר ואן הוק (Peter Van Hooke), אחרי כן היא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ. ב-2001 בהיותה תלמידת תיכון היא זכתה בתחרות "שיר עבור אירופה" של ה-BBC עם השיר "No Dream Impossible", דבר זה הוביל אותה לייצג את בריטניה באירוויזיון 2001, בתחרות היא הייתה במקום ה-15 עם 28 נקודות. השיר עמו הופיע באירוויזיון דורג במקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי. היא יצאה לסיבוב הופעות ברחבי אירופה ביחד עם המוזיקאי פול קאראק (Paul Carrack). היא הופיעה בתוכנית המציאות "All Together Now" של BBC One. דרקאס היא אם לבת. מדיה וקבצים בנושא לינדזי דרקאס בוויקישיתוף לינדזי דרקאס, באתר MusicBrainz (באנגלית) לינדזי דרקאס, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלסיאדפיס

פלסיאדפיס (שם מדעי: Plesiadapis) הוא סוג קדום של שלייתן הקרוב לפרימטים, שחי מסוף הפלאוקן ועד לתחילת האאוקן. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית ובאירופה. משמעות שמו המדעי הוא: "קרוב לאדפיס (אנ')", סוג של בעל אף-לח קדום שהיה קרוב ללמוריים. הפלסיאדפיס נחקר בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה (אנ') שתיאר אותו ב-1977. הוא חקר ממצא מצרפת מהמין Plesiadapis tricuspidens. ממצאים אלה הכילו שרידי לסת ושיניים טוחנות חדות וישרות. נמצאו ממצאים שלו לאורך אירופה ואמריקה הצפונית וכן בגרינלנד שהייתה גשר בין היבשות. הממצאים של יונק זה נמצאו במצבי שימור טובים מאוד ובחלקם היו שרידי עור ופרווה, דבר נדיר מאוד ליונקים מהפלאוגן. מרבית ממצאי הסוג התגלו בחבל סרנה (Cernay) שבצרפת. היונק הקדום דמה במראהו לקוף מוזר, והוא היה בעל זרועות ארוכות שעזרו לו לנוע בין העצים ביערות, זנב ארוך אולי לופתני והיה בעל גולגולת צרה עם חוטם צר וארוך ולסתות קצרות בעלות שיניים חלשות יחסית שהזכירו לסתות מכרסמים ואולי התאימו לתזונה מחרקים או מצמחייה רכה כמו פירות. העיניים הגדולות של היונק התאימו לראייה בחשיכה. מבנה זה התאים לחיים בין העצים והוא כנראה חי כמו קוף או סנאי ביער. הוא הגיע לאורך 60–80 סנטימטרים ולמשקל של 2.1 קילוגרם בממוצע. Plesiadapis walbeckensis Plesiadapis remensis Plesiadapis tricuspidens Plesiadapis russelli Plesiadapis insignis Plesiadapis praecursor Plesiadapis anceps Plesiadapis rex Plesiadapis gingerichi Plesiadapis churchilli Plesiadapis fodinatus Plesiadapis dubius Plesiadapis simonsi Plesiadapis cookei Plesiadapis ploegi Plesiadapis berruensis מדיה וקבצים בנושא פלסיאדפיס בוויקישיתוף פלסיאדפיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
צמח גאון

האם התכוונתם ל... צמח בן פלטוי – גאון פומבדיתא בשנים 872-890 בערך. צמח בן חיים – גאון סורא בשנים 889-895 בערך. צמח צדק בן יצחק בן פלטוי - גאון סורא בשנים 990-998 בערך. צמח בן כפנאי – גאון פומבדיתא בשנים 937-935 בערך.
דניאל בן עזריה

דניאל בן עזריה (נפטר באלול ד'תתכ"ב, 1062) היה גאון ארץ ישראל וראש ישיבת גאון יעקב משנת 1051 עד 1062. הוא היה צאצא למשפחת ריש גלותא של בבל, וכך נצר לבית דוד, ונבחר לעמוד בראש ישיבת גאון יעקב בירושלים. מינויו לגאון נעשה תוך מחלוקת עם משפחתו של הגאון הקודם שלמה בן יוסף הכהן, שכיהן בתפקיד בין השנים 1020–1027. מתננגדי רבי דניאל תמכו במינויו של אחד משני בניו של הגאון הקודם, יוסף ואליהו. לדברי רב אביתר גאון, בנו של האחרון, שתיעד את המחלוקת בחיבורו "מגילת אביתר", רבי דניאל רדף את שני האחים והלשין עליהם לשלטונות הפאטמים שאסרו אותם. בית הכנסת בן עזרא של היהודים הארץ-ישראלים (כניסת אל-שאמיין) בפוסטאט נקרא בימיו על שמו: "בית הכנסת של אדוננו דניאל, אור ישראל, הנשיא הגדול וראש ישיבת גאון יעקב". בסוף ימיו חלה רבי דניאל במחלה חמורה. רב אביתר גאון מעיד שרבי דניאל ראה את מחלתו כעונש על רדיפותיו את משפחת קודמו. דניאל נפטר בחודש אלול בשנת ד'תתכ"ב (1062). הפייטן עלי בן עמרם, מנהיג יהודי מצרים, כתב קינה על פטירתו. בנו, דוד בן דניאל, היה צעיר מדי למלא את תפקיד אביו, ואליהו בן שלמה בן יוסף נתמנה לגאון ללא מחלוקת עד פטירתו בשנת ד'תתמ"ד (1083). לאחר מכן, דוד בן דניאל היה מעורב בסכסוך בנוגע לירושת הגאונות. באגרת ששלח ראש הגולה דניאל בן חסדאי, נכתב ש'ידוע וגלוי' שהסמיכה בארץ ישראל נפסקה עם פטירת ר' דניאל בן עזריה ראש ישיבת גאון יעקב, בשנת ד'תתכ"ב. דניאל בן עזריה גאון, דף שער בספרייה הלאומית Encyclopaedia Judaica, 1972. Vol. 5, pg. 1291. Jewish Encyclopedia: Gaon קינה על מותו של דניאל בן עזריה, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. ראו כאן ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)

(Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me הוא הסינגל הראשון של ויטני יוסטון מתוך אלבומה השני, Whitney. האלבום הופק על ידי נראדה מיכאל וולדן. בעקבות הצלחת השיר "How Will I Know" מ-1985, התבקשו הכותבים, ג'ורג' מריל ושאנון רוביקאם, לכתוב שיר חדש עבור יוסטון. ב-2 במאי 1987 יצא השיר, שהיה לסינגל המוביל באלבומה השני של יוסטון. השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרים. ברולינג סטון נכתב שזהו העתק של תבנית השיר הראשון שהכותבים כתבו ליוסטון “How Will I Know”. יוסטון ביצעה את השיר כמעט בכל סיבובי ההופעות העולמיים והמקומיים שלה. במהלך המסע האירופי לקידום האלבום החדש באפריל – מאי 1987, ביצעה יוסטון את השיר בתוכניות טלוויזיה שונות כמו: ב-15 במאי 1987 ב-Montreux Golden Rose Rock Festival: IM&MC Gala ב-21 במאי 1987 בטופ אוף דה פופס במהלך סיבוב ההופעות האירופי היא השתתפה במופע מחווה ליום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה וביצעה את השיר מול כ-72,000 איש באצטדיון ומבלי ב־11 ביוני 1988. מידע על היצירה "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" באתר יוטיוב Whitney Houston | Album Discography, AllMusic (באנגלית) The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית) British Phonographic Industry
כוכב (אוניית מעפילים)

״כוכב״ (או כאוכב) הייתה ספינת המעפילים הראשונה שהגיעה לארץ ישראל במאי 1934 והביאה ממצרים כ 50 מעפילים במסגרת "עליית אף על פי״ של הציונות הרוויזיוניסטית. ספינת המעפילים ״כוכב״ (כאוכב) הייתה ספינת מפרשים מסוג Levant Schooner או ״מרכב״ בערבית. הספינה הפליגה מאלכסנדריה או מפורט סעיד במאי 1934 כשעל סיפונה חמישים מעפילים, רובם מפולין. ההפלגה אורגנה על ידי המרכז לעליה של הציונות הרוויזיוניסטית בוורשה בהנהלתו של חיים זייצ'יק שפעל במסווה של משרד נסיעות. הקבוצה מפולין הגיעה למצרים באמצעות אשרות תייר ומשם הפליגה לארץ ישראל. להפלגה הצטרפו גם כמה יהודים ממצרים. הספינה הגיעה תחילה לחוף ראשון לציון שם ירדו חלק מהמעפילים והתגלו על ידי ערבי שעבר על החוף. בעקבות הגילוי הספינה הפליגה דרומה והורידה את שאר המעפילים בחוף נבי רובין (היום פלמחים). המעפילים שירדו בחוף ראשון לציון הגיעו לבת ים והסתתרו באחד הבתים אך המשטרה הבריטית שהוזעקה על ידי אותו ערבי גילתה אותם ואסרה את כולם. המעפילים שירדו בחוף נבי-רובין הותקפו ונשדדו על-ידי כמה מתושבי הכפר נבי-רובין עד שהגיעה המשטרה ואסרה גם אותם. המעפילים נכלאו בכלא יפו ולאחר מכן כל חמישים המעפילים שנתפסו גורשו חזרה למצרים. ולוס (אוניית מעפילים) יעקב מרקוביצקי, לקסיקון אצ"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005, עמ' 124 אריק קרמן, "כוכב" ספינת המעפילים הראשונה 1934 באתר "משמר המורשת הימית", אוגוסט 2020. עליית "אף על פי" של האצ"ל איגרת ז׳בוטינסקי, ארכיון מכון ז׳בוטינסקי, תיק 1א/ 2/. 23/ 2 עדות משה שמואל, ארכיון מכון ז׳בוטינסקי, תיק ״כוכב״ ראיון עם דוד קרמן השומר של בתי-ים, ארכיון מכון ז׳בוטינסקי. עיתון ״הירדן ״ 6-4 יוני 1934. עיתון ״הארץ״ 6 ביוני 1934 הצלת מפעל ההצלה / יוסי קיסטר, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2012-04-23 דניאל רוזן, גדעונים, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, עמ' 81