laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניהול מוניטין

ניהול מוניטין ᛳ הגיע במקור מיחסי ציבור לטווח הארוך, אך בעידן של היום וההתקדמות בתחום מחשוב, תקשורת האינטרנט והרשתות החברתיות לקחה את זה בעיקר לעניין של תוצאות במנועי החיפוש השונים. חלקים מסוימים של ניהול מוניטין קשורים לעיתים קרובות עם אזורים אפורים אתיים, אך לכול שיטות ניהול המוניטין יש מטרה אחת משותפת והיא לצנזר תלונות באמצעות קידום אתרים במנועי חיפוש וטקטיקות אשר משפיעות על מיקום התוצאות השליליות. תחילה הרעיון נועד ליחסי ציבור מחוץ לתקשורת. ככל שהאינטרנט ורשתות חברתיות הפכו לפופולריות יותר, כללי המשחק השתנו, 90% מהאנשים פונים למנועי החיפוש באינטרנט כדי לקבל מידע על מותג, אדם, נושא או מוצר. ניהול מוניטין הוא פעולה של דחקת תוצאות שליליות ממוניטין של אדם או מותג, וגורם למנועי החיפוש להעלים תוכן אשר מזיק לו, ומשתמש פתרון לפגיעה במוניטין של חברות פרטיות, ציבוריות, פוליטיקאים. רוב ניהול המוניטין מתמקד בהדחקת תוצאות החיפוש השליליות למטה.תוצאות החיפוש של מנועי החיפוש השונים הן המטרה העיקרית למאמצי ניהול מוניטין. לפני הפעולה יש להגדיר מטרות ברורות ומדידות. פעולות רבות עלולות לקחת זמן רב. שיפור אופטימיזציה של המותג בכול מקום בו הוא מופיע, סקירות טכניות והמלצות של לקוחות חיוביים על מנת לדחוק את התוכן שלילי למטה. מקורות פרסום, אתרים חיוביים ופרופילים במדיה החברתיות, במטרה להעצים את הטוב ולהדחיק התוצאות שליליות במנועי החיפוש בחיפוש. יצירת כתבות לעיתונות באינטרנט על מנת לקדם את נוכחות המותג ולדכא את התוכן השלילי. יצירת בלוגים על שם המותג. יצירת עמוד יוטיוב ופתיחת עמוד עסקי ב-Google my Business תוך אזכור ישיר למותג. הקמת חשבונות אנונימיים ויצירת ביקורות חיובית. הסרת תכנים שליליים באופן אקטיבי - שליחת בקשות להורדה או שינוי הניסוח. בניית קישורים - עבור אותם מאמרים כתבות שנכתבו לצורך הדחקת הביטויים, בניית קישורים זו בעצם נותנת כוח על מנת לקדם את אותם כתבות שיעקפו את הכתבות השליליות אודות המותג. ניהול מוניטין מעלה הרבה שיקולים אתיים חברות כבר ידועות לשכור צוות התחזות לבלוגרים באתרים של צד שלישי. בעבר כבר מתחו ביקורת על אתרים שהסירו כתבות שליליות. ארון קרוליק וקשמיר היל, ניו יורק טיימס, רציתי להבין איך אפשר להרוס חיים ברשת, אז כתבתי על עצמי פוסט מרושע, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2021 פיניאס רוקרט, Forbidden Stories, קברני האמת: השיטות המלוכלכות של החברות שמעלימות מידע מהרשת, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2023
אלרגן

אלרגן (באנגלית: Allergen) הוא כל חומר (אנטיגן) שעלול לגרום לתגובה אלרגית אצל האדם או אצל בעלי חיים על ידי עירור-יתר של מערכת החיסון. האלרגן חודר לגוף לרוב דרך מערכת הנשימה או דרך המזון. האלרגן עשוי להיות אבקת פרחים, מזון, משקה, תוספי מזון ותרופות. לא קיימת רשימה מוגדרת של החומרים האלרגנים שכן כמעט כל חומר עשוי להיות אלרגן והרגישויות הן שונות באנשים שונים. אלרגיות למזון נפוצות פחות מרגישות למזון, אך חלק מסוגי המזון, כגון בוטנים, אגוזים ופירות ים שונים ידועים כאלרגנים אצל אנשים רבים. קיסוס רעיל (Poison Ivy) וצמחים נוספים, גורמים לתגובה אלרגנית לכל אחד אחרי מגע חוזרני. זמן התגובה החיסונית של הגוף לאלרגנים אלה משתנה בין אדם לאדם. אלרגנים נפוצים נוספים הם העוקץ של הדבורה, פניצילין ולטקס. תגובה אלרגית חזקה במיוחד, המסוגלת להרוג תוך דקות ספורות היא האנפילקסיס (anaphylaxis). מכלול החומרים אליהם אדם אלרגי יכול להשתנות במהלך חייו. מריפוי אלרגיה ועד פיתוח אחת חדשה. אלרגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טקיבולי

טקיבּוּלי (בגאורגית: ტყიბული) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת טקיבולי. טקיבולי ממוקמת בגובה 590 מ' מעל פני הים - בחלקו הצפוני, ההררי של אימרתי; העיירה מופרדת מחבל רצ'ה שמצפון לאימרתי על ידי הר נַכֵּרַלַה (1,570 מ') שבדרום רכס רצ'ה (אחד הרכסים הדרומיים של הקווקז הגדול). טקיבולי מרוחקת ב-42 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמדרום-מערבהּ. העיירה היא התחנה האחרונה בקו הרכבת כותאיסי-טקיבולי. טקיבולי מקושרת לכותאיסי (דרך העיירה תרג'ולה) גם על ידי כביש בעל חשיבות ארצית; אותו כביש נמשך מצפון לטקיבולי ומקשר אותה עם העיירה אמברולאורי. לפי נתונים משנת 2014, אוכלוסיית טקיבולי מנתה אז 9770 נפש. טקיבולי (או טקוויבולי) מוזכרת במקורות הכתובים החל מהמאה ה-13. בתקופת ימי הביניים הייתה העיירה כפר, שהשתייך למשפחת האצולה אגיאשווילי. בשנת 1825, בתקופת שלטונה של האימפריה הרוסית, התגלו בעיירה מרבצי פחם; בשנת 1846 החלה כריית הפחם וטקיבולי הפכה לעיירה תעשייתית. תחת השלטון הסובייטי, פעלו בטקיבולי ארבעה מכרות פחם ומפעל להעשרת פחם. הצרכנים העיקריים של הפחם מטקיבולי היו מפעל המתכות של רוסתווי ותחנת כוח מבוססת פחם של טקווארצ'לי. אחרי חידוש עצמאותה של גאורגיה (1991), מכרות הפחם הפסיקו לפעול, ואילו המפעל להעשרתו נהרס. בשנת 2006 שניים ממכרות הפחם של טקיבולי חזרו לפעול; גם המפעל להעשרת פחם הוקם מחדש. ענף הפחם מעסיק כ-1,000 מתושבי העיירה. בנוסף, בטקיבולי ישנו מפעל לעיבוד תה. בטקיבולי פועל תחנת הכוח ההידרואלקטרית של שַׁאוֹרי, שמקבל את מימיו ממאגר המים של שאורי; ההספק הממוצע של תחנת הכוח הוא 28 מגה-ואט. בטקיבולי פועלים בית-חולים, מרכז אבחון ותחנת עזרה ראשונה. בטקיבולי ישנם חמישה בתי-ספר ציבוריים ושישה גני ילדים. מוסדות התרבות של העיירה כוללים חמש ספריות, מרכז תרבות (תיאטרון עממי) בן 500 מושבים, היכל התלמידים והצעירים, בית-ספר לאמנות ואולפן כוראוגרפי לילדים. בטקיבולי פועל מועדון הכדורגל "מֵשַׁחטֵה", שהוקם בשנת 1930 ומשנות ה-70 של המאה ה-20 מארח את משחקיו באצטדיון עירוני בעל תכולה של 6,300 צופים. קבוצת הכדורגל "משחטה" טקיבולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה - אחרי ליגת העל). מדיה וקבצים בנושא טקיבולי בוויקישיתוף
מצר בלטייסק

מצר בלטייסק (ברוסית: Балтийский пролив; בגרמנית: Pillauer Tief) הוא מצר ים במחוז קלינינגרד ברוסיה, המקשר בין מפרץ גדנסק (בחלקו הדרום-מזרחי של הים הבלטי) שממערב לו לבין מפרץ קלינינגרד (או הלגונה של הוויסלה בפולנית ופרישס האפ בגרמנית) (אנ') שמזרחית לו. המצר מפריד בין חצי האי קלינינגרד (אנ') (בגרמנית: Samland) שמצפון לו לבין לשון חול בלטית (אנ') (ברוסית: Балтийская коса או לשון חול ויסלה בפולנית: Mierzeja Wiślana) שמדרומו. העיר בלטייסק (הידועה עד לפני 1946 בשמה הגרמני "פילאו") שאוכלוסייתה מונה כיום 32,922 נפש, שוכנת לחופו של מצר בלטייסק. רוחבו של המצר שנכרת ב-1497 בעקבות הסופה והורחב בשנות ה-60 של המאה ה-20, הוא 400 מטרים. עומקו המרבי – 12 מ' ואורכו כ-2 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא מצר בלטייסק בוויקישיתוף תמונה של מצר בלטייסק, באתר פנורמיו על פי המפקד שנערך ברוסיה ב-1 בינואר 2014. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספיידרמן - דמויות

בחוברות הקומיקס של ספיידרמן קיימות דמויות משנה רבות שמככבות יחד עמו ומהוות נדבך חשוב בסיפורים השונים שנעשו על הדמות במרוצת השנים. לאחר שהוריו מתו, פיטר פארקר גדל בידי דודתו האוהבת מיי פארקר ודודו בן פארקר, שמשמש לו כדמות אב. לאחר שהדוד בן נרצח בידי שודד, דודה מיי היא למעשה משפחתו היחידה שנותרה בחיים, והשניים מאוד קרובים אחד לשני. דמותו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון מתוארת כעורך ראשי של מערכת העיתון "הדיילי ביוגל" ("הביוגל היומי"). הוא הבוס של פארקר ומשמיץ רבות את ספיידרמן מעל דפי העיתון. רובי רוברטסון עובד תחתיו כמוציא לאור, אך בניגוד גמור אליו הוא נמנה מבין מעריציו של ספיידרמן. יוג'ין "פלאש" תומפסון תואר בעבר בתור הביריון שנהג להציק לפיטר פארקר בבית הספר, אולם בשנים האחרונות נעשה חברו. לעומתו, הארי אוסבורן - בנו של התעשיין נורמן אוסבורן - נחשב לחברו הטוב של פיטר, אך גם מתואר כיריבו. לפיטר פארקר היו יחסים רומנטיים עם בחורות רבות, ביניהן ליז אלן - אהובתו הראשונה וחברתו לספסל הלימודים; בטי ברנט - מזכירתו של ג'יי ג'יי ג'יימסון; גוון סטייסי - בתו של קפטן סטייסי ממשטרת ניו יורק, ששניהם נהרגו בידי יריביו של ספיידרמן; חברתו הטובה ואשתו לעתיד מרי ג'יין ווטסון; ופלישיה הארדי - שודדת חתולית שחזרה למוטב שהפכה ברבות השנים לשותפתו. לספיידרמן יש את גלריית הנבלים הידועה ביותר בקומיקס, יותר מאשר דמויות אחרות, והיא אחת מהגדולות ביותר - כמו גלריות הנבלים של סופרמן, באטמן ופלאש. סדרות ספיידרמן השונות פרסמו מגוון סיפורים בהם הוא נלחם נגד מספר רב של נבלים. כמו במקרה שלו, גם למרבית נבלי-העל של ספיידרמן יש כוחות-על אשר נובעים מתאונות שהתרחשו כתוצאה משימוש לא נכון בטכנולוגיה מדעית, ויש להם תלבושות וכוחות בסגנון חייתי. מבין הנבלים שהתעמתו עם ספיידרמן במהלך השנים נמנים זיקית, הנשר, דוקטור אוקטופוס, סאנדמן, הלטאה, אלקטרו, מיסטריו, הגובלין הירוק (נורמן אוסבורן), קרייבן הצייד, העקרב, ריינו, שוקר והקינגפין. "סאגת המשובטים" הציגה את דמותו של ד"ר מיילס וורן, "התן". עם הזמן, הארי אוסבורן החליף את אביו כהגובלין הירוק, וכן הומצאה דמותו של הובגובלין אשר תחליף את הגובלין הירוק כנבל עד להחייאתו המחודשת. לאחר שספיידרמן דחה מעליו את התלבושת השחורה הסימביוטית בסיפור "סאגת החליפה החייזרית", כתב ממורמר עם טינה לספיידרמן בשם אדי ברוק התמזג עם הסימביוט והפך לונום, בעל כוחות-על דומים לאלו של ספיידרמן. לזמן קצר, ברוק הפך לבן בריתו של ספיידרמן כאשר הנבל הסימביוטי קרנג יצא למסע רצחני. אויבים אלה של ספיידרמן הקימו יחדיו מספר קבוצות נבלי-על כמו ששת המרושעים.
ג'יימס פיקנס

ג'יימס פיקנס הבן (באנגלית: .James Pickens Jr; נולד ב-26 באוקטובר 1954) הוא שחקן אמריקאי. פיקנס ידוע בעיקר על גילום תפקידו של ד"ר ריצ'רד וובר בסדרת הדרמה של רשת ABC, האנטומיה של גריי, ועל גילום תפקידו של סגן המנהל אלווין קרש בעונות המאוחרות של סדרת המדע הבדיוני של רשת FOX, תיקים באפלה. פיקנס נולד בקליבלנד, אוהיו. פיקנס הוא אפריקני-אמריקאי. הוא החל לשחק בהיותו סטודנט באוניברסיטת באולינג גרין סטייט. התפקיד הראשון שלו היה בהפקה של "עניין של בחירה" מאת צ'אק גורדון. פיקנס קיבל תואר ראשון באומנות מאוניברסיטת באולינג גרין סטייט ב-1976. פיקנס החל את קריירת המשחק המקצועית שלו בתיאטרון "Roundabout" בעיר ניו יורק, שם שיחק את וולטר לי במחזה "A Raisin in the Sun". ב-1981, הופיע פיקנס לצד דנזל וושינגטון וסמואל ל. ג'קסון בהפקה למחזה בשם "A Soldier's Play". ב-1990, פיקנס עבר לחוף המערבי של ארצות הברית והחל את הקריירה ההוליוודית שלו, בגילום דמותו של זאק אדוארדס באופרת הסבון "עולם אחר" בשנים 1986 עד 1990. הוא שיחק בתפקיד סגן המנהל אלווין קרש בסדרה תיקים באפלה, וכן בסדרות תרגיע, הבית הלבן, רוזאן, בוורלי הילס 90210, ג'אג ועמוק באדמה. ב-2002, הופיע פיקנס בתפקיד אורח בסרט דרקון אדום בתור הווטרינר של גן החיות. ב-28 בפברואר 2007, במופע צדקה של שחקנים רבים ששמו "מתנת השלום" בתיאטרון של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, גילם פיקנס גבר שחווה בחייו דברים שיובילו אותו להתנדב בתנועת השלום, שם הוא שיחק לצד השחקנים אדוארד אסנר, ברברה ביין, אמי ברנמן, ונדי מאליק וג'ורג' קו. המחזה קורא לקבל את החלטת בית הנבחרים של ארצות הברית, המבקש להקים "מחלקה לשלום" בממשלת ארצות הברית, שימומן על ידי 2 אחוזים מהתקציב השנתי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. ב-2005 פיקנס נבחר לגלם את ד"ר ריצ'רד וובר בסדרת הדרמה הרפואית של רשת ABC, האנטומיה של גריי. פיקנס נשוי לג'ינה טיילור, חברה לשעבר ב-Musique. לזוג יש שני ילדים. בשעות הפנאי של פיקנס, ניתן למצוא אותו רוכב על סוסים. הוא חבר באגודת הרכיבה על סוסים של ארצות הברית והוא מתחרה באירועים שמתקיימים במדינה. הוא בעלים של סוס הקווטר אמריקאי בשם סמוקי. ילדיו של ג'יימס, קארל וגווין פיקנס, שניהם בעלי קריירה בעסקי שעשועים. בנו קארל הוא רקדן היפ הופ וניתן לראות אותו בהופעות טלוויזיה שונות. אביו של ג'יימס, עבד בעיר קליבלנד. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס פיקנס בוויקישיתוף ג'יימס פיקנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס פיקנס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יימס פיקנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס פיקנס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס פיקנס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האנטומיה של שחקן, מגזין BGSU, קיץ 2007
אתנה פרתנוס

אתנה פרתנוס (ביוונית: Ἀθηνᾶ Παρθένος, מילולית "אתנה הבתולה" או "אתנה הנערה") הוא פסל המייצג את כוחה וגדולתה של אתנה. בפסל ניתן לראות את אתנה ואת המגן שלה, ואת אלת הניצחון, ניקה, מונחת על כף ידה. הפסל, שהיה עשוי שנהב וזהב (Criselefantino), פוסל על ידי פידיאס בן כארמידס איש אתונה כחלק מסדרת פסלים שיצר עבור הפרתנון שבאקרופוליס. הפסל, יחד עם ונוס ממילו, נחשב לאחד הפסלים היווניים המפורסמים בכל הזמנים. בזמן כיבוש יוון תחת האימפריה הרומית, לקחו הרומאים את הפסל שהיה מוצג במקדש והחביאו אותו מפני העולם. לאחר מכן נוצר העתק של הפסל בקנה מידה קטן יותר העשוי שיש. בפסל, כמו במקור, אתנה ניצבת חמושה בתנוחת "קונטרה פוסטו", כשעל ראשה קסדה מכונפת כשבמרכזה מוצב הספינקס, סמל החכמה, ומשני צידיו סוסים מכונפים המסמלים חיי נצח ומתקשרים לגורגונה (דמות נשית ומפלצתית מהמיתולוגיה) שהייתה אימם. על כתפי אתנה נמצא מגנה ה"אאגיס", עור עז עם זנבות נחשים וראש גורגונה במרכז שניתן לאתנה במתנה על ידי זאוס כדי שתגבר על מכשוליה. ליד המגן התפתל נחש שהיה סמל לאל הקדמון הקשור לאדמה ומסמל את האופי של בני אתונה. על המגן של אתנה תבליטי מלחמה יווניים מיתולוגיים אשר נועדו לתאר את ניצחון התרבות על הברבריות או ניצחון היוונים על הפרסים בהקשר אקטואלי. ישנן גרסאות סותרות בנוגע למיקומה של החנית, שהיה האטריבוט של אתנה כאלת המלחמה. הדעה המקובלת היא שהחנית נשענה על רגלה וכתפה השמאלית. ההעתק הרומי עוצב בצורה ריאליסטית הרחוקה מהפסל המקורי. קפלי האריג נופלים בצורה נטורליסטית, האנטומיה מדויקת, הפרופורציה נכונה. הפסל מקרין הדרת כבוד, הרמוניה, ואיזון. עם זאת, יש בו ריחוק, איפוק ואידיאליציה. בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס" מאת ריק ריירדן הפסל מסמל את המאבקים בין המחנה היווני לרומאי. הוא מסמן יותר מכל את ירידתה של אתנה ממעמדה כאלת החכמה והקרב בקרב היוונים, לאלה זוטרה בתרבות הרומאית. קטע מהחשבונות המתייחסים למימוש הפסל של אתנה פרתנוס מוצג במוזיאון האקרופוליס הולוגרמה של אתנה פרתנוס מאחור במוזיאון האקרופוליס מדיה וקבצים בנושא אתנה פרתנוס בוויקישיתוף
השביל המחבר

השביל המחבר הוא שביל המחבר בין יד ושם לבין מסלול המבקרים המקיף את הר הרצל. השביל מתחיל ליד רחבת הכניסה המרכזית של יד ושם ומסתיים ליד חלקת גדולי האומה בצידו הדרום מערבי של הר הרצל. השביל הנמצא במגמת עלייה, מקשר בין שני אתרי ההנצחה הלאומיים המרכזיים בישראל, ומעבר לערכו התיירותי והפרקטי, הוא מסמל את העלייה משואה לתקומה. אורכו של השביל הוא כ-200 מטרים. הרעיון לפריצת השביל נולד בשנת 2002 ביחידה להנצחת החייל של משרד הביטחון, אשר פנתה ליד ושם ולהסתדרות הציונית העולמית, וזכתה להסכמתם ולשיתוף פעולה מצידם. יוזם ומתכנן השביל המחבר היה משה אורן, בתפקידו כראש תחום מפעלי הנצחה במשרד הביטחון. בהמשך פנתה היחידה להנצחת החייל אל נציגי מועצת תנועות הנוער בישראל, במטרה לשתף אותן בעבודות לסלילת השביל, ולעשות זאת בעבודת כפיים, כסמל לאופן בו נסללו שבילים ודרכים בארץ ישראל בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל ובשנים שלאחר הקמתה. העבודות לסלילתו ארכו כחודשיים. הוא נחנך באביב 2003, ביום השנה ה-60 למרד גטו ורשה. עוד נטלו חלק ביוזמה משרד החינוך והסוכנות היהודית לארץ ישראל. בשנת 2004 נחנכה בקצהו העליון של השביל אנדרטת נצר אחרון, לזכר העולים ניצולי השואה, אשר הגיעו לארץ לאחר מלחמת העולם השנייה, ולאחר גיוסם לצה"ל ב-1948, נפלו בקרבות מלחמת העצמאות מבלי להותיר אחריהם שאירים. בשנת 2010 הונחו לאורכו של השביל שמונה שלטים הסוקרים את אשר התרחש בדרך משואה לתקומה בעיצוב האדריכל אורי אברמסון: יום הניצחון, "הציונות הלוחמת", ההעפלה, תוכנית החלוקה, "כל העם צבא", הכרזת העצמאות, "מלחמה וניצחון" ו"עוד רבה הדרך". זמן קצר לאחר חנוכת השביל, הוחלט לערוך לאורכו צעדה, הנערכת מדי שנה באחד הימים שבין יום השואה ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. הצעדה מתחילה בבקעת הקהילות החרבות, חולפת על פני אנדרטת הקרון וכיכר גטו ורשה, בטרם היא עולה לאורכו של השביל ומגיעה להר הרצל. בהר הרצל חולפת הצעדה באנדרטת נצר אחרון, יד לנספים באונית המעפילים סלבדור וביד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה, והיא מסתיימת בחלקת גדולי האומה. בצעדה מוצגות הצגות על ידי המשצ"ים (מדריכי של"ח צעירים) המציגות את סיפור חייהם של הנצר האחרון. בצעדה משתתפים אלפי תלמידים מרחבי הארץ. משה אורן, השביל המחבר, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2014 מדיה וקבצים בנושא השביל המחבר בוויקישיתוף השביל המחבר באתר יזכור סרט אודות השביל והקמתו אודות השביל המחבר צעדת השביל המחבר
קמפצ'ה

קמפצ'ה (בספרדית: Campeche; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של קמפצ'ה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Campeche) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. קמפצ'ה נמצאת בדרום-מזרח מקסיקו, בחצי האי יוקטן, והיא גובלת במפרץ מקסיקו בצפון, יוקטן בצפון-מזרח, קינטנה רו ובליז במזרח, גואטמלה בדרום וטבסקו במערב. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא קמפצ'ה. שם המדינה נובע משם בירתה שנובע משם התיישבות של בני המאיה באזור בשם "א-קינ-פץ'". הספרדים הגיעו לאזור לראשונה ב-1517 והאוכלוסייה המקומית נטמעה בהם. הספרדים הקימו בהתיישבות נמל שהפך לאחד מהחשובים של ספרד באזור. העיר ירדה מגדולתה במאה ה-19, עקב פתיחת נמלים אחרים והידרדרות בחקלאות. תחילה הייתה קמפצ'ה חלק ממדינת יוקטן, אך היא הפכה למדינה בפני עצמה ב-1863. כעבור שנה צרפת פלשה למקסיקו והחזירה את קמפצ'ה להיות חלק מיוקטן, אך כעבור מספר שנים מקסיקו השתחררה מהכיבוש הצרפתי, וקמפצ'ה חזרה להיות מדינה. כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על נפט שנמצא מול חופיה בשנות ה-70. נוסף על כך יש מעט חקלאות. מדיה וקבצים בנושא קמפצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמפצ'ה קמפצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Sad but True

Sad but True (עצוב אבל נכון) הוא שירה של להקת ההבי מטאל האמריקאית, מטאליקה. הסינגל יצא לאור בפברואר, 1993 כסינגל החמישי והאחרון מאלבומה החמישי הקרוי על שמה של הלהקה (ידוע גם כאלבום השחור). הווידאו קליפ לשיר יצא לאור באוקטובר 1992. השיר הגיע למקום הראשון בפינלנד. "Sad But True", הוא שיר כבד, בעל מנגינה קודרת ואיטי. אפשרות אחת לפרש את השיר היא שהדובר הוא סם הפונה אל הנרקומן המכור אליו, ומסביר לו שכל חייו תלויים בו. פירוש אחר יכול להיות שהדובר הוא ישות חיצונית השולטת בנמען, או אפילו תת-המודע שלו. הרעיון של "עצוב אבל נכון" דומה לרעיון ב"אדון הבובות" (Master of Puppets), אם כי ניכר הבדל משמעותי בין השירים, המשקף את השינוי בסגנון הכללי של מטאליקה: בעוד ש"אדון הבובות" הוא יצירה ארוכה, כבדה, מהירה, טכנית, מלאת אנרגיה ובעלת ליריקה בוטה וקיצונית הכוללת תיאורים סדיסטיים, "Sad But True" הוא שיר איטי, קודר, ובעל ליריקה מאופקת הרבה יותר. להלן מילות הפזמון: מידע על הסינגל "Sad but True" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Sad but True" באתר Discogs סרטון השיר "Sad but True" באתר יוטיוב
אמבה

אָמֶבָּה (שם מדעי: Amoeba; בעברית: חִלּוּפִית) היא סוג של יצור זעיר שגופו בנוי מתא אחד בלבד. הוא משויך לקבוצת הפרוטיסטים, אף שבעבר התייחסו אליו כאל בעל חיים. האמבה נמנית עם על-מערכת החד-תאיים, ולמרות ממדיה הקטנים נחשבת לאחד היצורים הגדולים שבמערכת זו. קוטרו של תא כעשירית המילימטר, כלומר כקצה סיכה, והאמבה מבצעת בו רבות מן הפעולות הנעשות בגופם של בעלי החיים ולכן מהווה מודל טוב למחקרים רבים. גופה של האמבה עשוי ציטופלזמה - חומר רך ונוזלי שגרעין עגול נמצא בתוכו. בפרוטופלזמה אפשר להבחין בשתי שכבות, חיצונית אקטופלזמה ופנימית אנדופלזמה. האקטופלזמה שקופה, חד גונית וסמיכה מן האנדופלזמה. האנדופלזמה מכילה גופיפים, אברונים וגושי מזון. מבנה זה מאפשר לה לשנות את צורתה בכל זמן, ואף את הרבייה באמצעות התחלקות. הגרעין נמצא במרכז התא, ואחראי לפעילותה ולרבייתה של האמבה. איברים נוספים הם בועיות מתכווצות זמניות שתפקידן הוא הפרשה ורבייה. האמבה ניזונה באמצעות פגוציטוזה, שהיא "בליעת" חומרים על ידי קיפול פנימה של קרום התא. האמבה בולעת יצורים חד-תאיים אחרים קטנים ממנה. המזון נכנס אל האמבה בתוך בועית מזון, עובר פירוק בעזרת אנזימים ובסופו של התהליך מוצאת הפסולת אל מחוץ לתא באקסוציטוזה. הרבייה באמבה היא רבייה אל מינית, כלומר אינה מצריכה בן זוג, התא משכפל את הגרעין ומתחלק לשני תאים נפרדים שבכל אחד גרעין. לאמבה יכולת תנועה המתאפשרת בעזרת שימוש ב"רגלונים" (Pseudopod), הנוצרים על ידי שינויים ציטופלסמטיים (ציטופלזמה) המתרחשים על ידי הבדל לחצים אוסמוטיים - תנועה של מים מאזור ריכוז נמוך לגבוה, הם נשלחים קדימה ומושכים אחריהם את שאר הגוף. תנועה זו איטית למדי (עד שלושה מיקרון בשנייה) אך עם זאת היא מספיקה כדי ללכוד את הטרף. הרגלונים משמשים בנוסף לתפיסת הטרף לפני הכנסתו אל תוך התא. ישנם כ-7,000 מינים של אמבות[דרוש מקור]. האמבה חיה במים מתוקים ומלוחים, כמעט בכל חלקי העולם. יש מיני אמבות המצויות באדמה לחה או חיות כטפילים בגופם של בעלי חיים אחרים, על פי רוב במעיים. רוב האמבות אינן מזיקות לפונדקאים שלהן, אבל יש מינים כגון אנטאמבה היסטוליטיקה הגורמים למחלות, כמו מחלת הדיזנטריה למשל. אמבה במעי האישה נפוצה מאוד בזמן ההיריון [דרוש מקור]. האבחנה נעשית בדרך כלל על ידי בדיקת צואה - מיקרוסקופיה ותרבית צואה, או בדיקת דם לנוגדנים. בזמן ההיריון יכולה המחלה להתבטא כמחלת מעיים. לטפיל בהריון יש שתי צורות חיים - הציסטה (גוש או כיס לא תקין מלא בנוזל או בחומר מוצק למחצה, שעשוי להופיע בכל איבר או רקמה) והטרפוזואיט שהיא הצורה הגורמת למחלה. הטפיל מועבר בדרך כלל במים או במזון מזוהמים, או בהעברה בקליט-אורלית. Naegleria fowleri מדיה וקבצים בנושא אמבה בוויקישיתוף אמבה, באתר ITIS (באנגלית) אמבה, באתר NCBI (באנגלית) אמבה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמבה, באתר GBIF (באנגלית)
ח'מיס מושייט

ח'מיס מושייט (בערבית: خميس مشيط, תעתיק מדויק: ח'מיס משיט) היא עיר במחוז עסיר שבדרום-מערב ערב הסעודית. העיר נמצאת כשלושים ק"מ צפון-מזרחית לבירת המחוז אבהא, כ-820 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד, כמאה קילומטר צפונית לגבול עם תימן, כמאה קילומטר מזרחית לים סוף (הים האדום) וגובהה 2,066 מטרים מעל פני הים. עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה ח'מיס מושייט עיר קטנה בת פחות מ-50,000 תושבים המשרתים את האזור החקלאי המקיף אותה, אך מאז גדלה האוכלוסייה בקצב מהיר במיוחד, ל-217,870 בני אדם במפקד 1992, 372,511 בני אדם במפקד 2004, 430,828 בני אדם במפקד 2010 ו-535,065 בני אדם במפקד 2022. ח'מיס מושייט היא העיר הגדולה ביותר במחוז עסיר והעיר העשירית בגודלה בממלכה כולה. גרף גידול האוכלוסייה בעיר: העיר מוקפת בחוות לייצור גידולים חקלאיים. פסל קפה ערבי מאזור המורשת בעיר שביל הליכה בעיר פסל של בתים ישנים באזור המורשת בעיר ממשק המועדון דמכ בעיר בית החולים הלאומי "אל-חיאת" בעיר מבנים באזור המורשת בעיר מסגד המלך פהד בעיר אתר האינטרנט הרשמי של ח'מיס מושייט מדיה וקבצים בנושא ח'מיס מושייט בוויקישיתוף ח'מיס מושייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Aseer Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום פונדק

נחום (הרברט) פּוּנְדָק (פּוּנְדִיק) (בדנית: Herbert Pundik;‏ 23 בספטמבר 1927 – 8 בדצמבר 2019) היה עיתונאי ישראלי-דני. היה במשך שנים רבות עורך של היומון הדני "פוליטיקן". במקביל, היה במשך שנים רבות עורכו של "דבר השבוע" - המוסף השבועי של היומון "דבר". ב-2010 סיפר שהיה סוכן "המוסד" במשך כעשר שנים בשנות ה-60. הרברט פונדק נולד בשנת 1927 בקופנהגן בירת דנמרק למשפחה שהיגרה לשם מאוקראינה. ב-1943, בגיל 16 נמלטה משפחתו לשוודיה מדנמרק שהייתה תחת השלטון הנאצי, במבצע הצלת יהודי דנמרק. במלחמת העצמאות הגיע לישראל והתנדב לצה"ל, לחם במסגרת גדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני, ובין היתר השתתף בכיבוש טנטורה, קרב עליו כתב גם בזכרונותיו, ובמבצע "בתק" לכיבוש מג'דל צאדק. ב-1954 עלה לישראל עם אשתו (רות לבית גינזבורג, לה נישא ב-1953) ובנם בן השנתיים אורי, והשתקע בתל אביב. משנת 1955 שימש ככתב לענייני חוץ של היומון הדני "אינפורמשיון" ובשנת 1956 הצטרף ליומון הדני "פוליטיקן", ככתב נודד שבסיסו בתל אביב. בשנת 1969 מונה למזכיר מערכת "פוליטיקן", בשנת 1970 מונה לעורך הראשי של "פוליטיקן", וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1993. בתקופתו הפך העיתון לנפוץ ביותר בדנמרק. במהלך תקופה זו המשיך להתגורר עם משפחתו בתל אביב, תוך כדי נסיעות תכופות לקופנהגן. מ-1993 הוא שימש ככתב בכיר לענייני חוץ ב"פוליטיקן" ומ-2002 הוא שימש כחבר במועצת המנהלים של העיתון. בנו הבכור, סגן אורי פונדק, נהרג במלחמת יום הכיפורים. בן נוסף, ד"ר רון פונדק, היה ממתכנני הסכמי אוסלו, ונפטר ממחלה בשנת 2014. לנחום פונדק בת נוספת, מיכל פונדק, פעילת שמאל ומטפלת זוגית. נפטר ב-8 בדצמבר 2019. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בדנמרק זה לא יכול לקרות: מבצע הברחת יהודי דנמרק לשוודיה באוקטובר 1943, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו. Israel fra 1948 til 1958: fra politisk selvstaendighed mod økonomisk uafhaengighed , [København?]: Dansk-Israelsk-Selskab, 1959. Israel, 2. udg., Copenhagen: Gyldendal, 1968. מדיה וקבצים בנושא נחום פונדק בוויקישיתוף דף המאמרים של פונדק בעיתון הדני "פוליטיקן" (בדנית) מתוך זיכרונותיו של הרברט פונדיק, באתר יד ושם נחום פונדק (1927-2019), דף שער בספרייה הלאומית Lasse Ellegaard, Ja, jeg var agent for Mossad, Information, 2010-02-26 נחום פונדק, ויכוחים אנקדוטות ופצצות-טלפון, דבר, 3 באפריל 1970, המשך, המשך יוסי מלמן, סיפורו של הרברט פונדק, העיתונאי הדני ששימש כסוכן מוסד, באתר הארץ, 4 במרץ 2010 עופר אדרת, 2019-1927 | ברח מהנאצים, כתב בעיתון ודיווח למוסד: סיפורו של "העורך המעופף", באתר הארץ, 22 בדצמבר 2019 רשימת הפרסומים של נחום פונדק, בקטלוג הספרייה הלאומית הקלטה של נחום פונדק מספר באנגלית את סיפור הבריחה מדנמרק לשוודיה באוקטובר 1943. יוסי מלמן, סיפורו של הרברט פונדק, העיתונאי הדני ששימש כסוכן מוסד, באתר הארץ, 4 במרץ 2010. מתוך זיכרונותיו של הרברט פונדיק, באתר יד ושם רון פונדק, "ציר סקרנות, צומת ודאות", כנרת-זב"ם-דביר, 2013, עמודים 145-151. נחום פונדק מונה למזכיר מערכת "פוליטיקן", דבר, 16 באוקטובר 1969 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.