laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Parallel ATA

PATA (ראשי תיבות של: Parallel Advanced Technology Attachment; בתרגום חופשי: חיבור מקבילי לטכנולוגיה מתקדמת) היה ממשק סטנדרטי לחיבור אמצעי אחסון כמו דיסקים קשיחים, כונני תקליטורים, כונני DVD ואחרים למחשבים אישיים. תקן ה־PATA מגביל את אורך הכבלים ל־45 סנטימטר (בעבר 90) ועל כן הוא מתאים בעיקר לחיבור בין רכיבים בתוך מארז המחשב. עלותו הנמוכה הפכה אותו לתקן הנפוץ ביותר לסוג הזה של חיבורים. IDE הוחלף בחיבור ה-Serial ATA בהדרגה החל משנת 2003 והחל מהעשור השני של המאה ה-21 השימוש בו הופסק לחלוטין. ישנם מספר מונחים המהווים למעשה שמות נרדפים ל־PATA, הנפוצים שבהם הם IDE, ATAPI ו־UDMA. שמו הרשמי של התקן היה במשך שנים ATA, אך עם פיתוח התקן SATA שירש אותו, שונה שם תקן ה־ATA המקורי ל־Parallel ATA (PATA). גרסה מוקדמת של תקן PATA, שפותחה על ידי חברת Western Digital ב־1986, נודעה בשם IDE (אלקטרוניקת כונן מובנית - Integrated Drive Electronics) היות שבקר הכונן היה חלק מהכונן עצמו בניגוד לתצורה הנפוצה אז של בקר כונן נפרד המתחבר ללוח האם של המחשב. Enhanced IDE (EIDE) – הרחבה לתקן ה־PATA המקורי שפותחה גם היא על ידי Western Digital – תמכה גם בדיסקים קשיחים בעלי נפח גבוה מ־504 מגהבייט (בניגוד לתקן המקורי) ועד לנפח של 8.4 גיגהבייט. תחילה תמך תקן PATA רק בדיסקים קשיחים, אבל לבסוף הורחב התקן לתמיכה במגוון התקנים, לרוב התקנים המשתמשים במדיה נתיקה. התקנים אלו כללו כונני תקליטורים, כונני DVD, כונני קלטות וכונני דיסקטים בעלי נפח גדול, כמו כונני ZIP. ההרחבה נקראת ATA Packet Interface (ATAPI). תקן ה־PATA המקורי השתמש בשיטת מיעון ברוחב 28 ביט. באופן זה ניתן היה למפות 228 (268,435,456) סקטורים (sectors) כאשר כל סקטור מכיל 512 בתים. לכן, הנפח המקסימלי שאפשר היה למפות היה 128 גיגהבייט. תקן ATA-6 השתמש בשיטת מיעון ברוחב 48 ביט וכך העלה את מגבלת הנפח ל־128 פטה (   2 50 {\displaystyle \ 2^{50}} ) בתים. חלק ממערכות ההפעלה, כולל חלונות 2000 עד לחבילת שירות 3, לא איפשרו את שיטת המיעון החדשה כברירת מחדל, לכן המשתמש היה צריך לנקוט צעדים כדי ליהנות מהנפח המלא של דיסקים קשיחים בנפח 160 גיגהבייט ומעלה. עד לפיתוח תקן ה-SATA, חיבור דיסקים קשיחים נעשה בדרך כלל על ידי כבלי נתונים בעלי 40 גידים. לכבלים הייתה צורה שטוחה, כלומר הגידים בכבל היו מסודרים האחד במקביל לשני על אותו מישור. לכל כבל היו שניים או שלושה מחברים: מחבר אחד התחבר לבקר כוננים ייעודי או לבקר כוננים מובנה בלוח האם, ושאר המחברים שימשו לחיבור דיסקים קשיחים והתקני אחסון אחרים. כבלי PATA מעבירים נתונים בקבוצות של 16 ביטים בכל פעם. זו תפיסה מוטעית נפוצה שהכבלים מעבירים נתונים בקבוצות של 32 ביטים, בעיקר משום שנראה ש־40 הגידים מאפשרים זאת, אך למעשה רק 16 גידים משמשים את הנתונים עצמם. מחבר PATA מוגדר כבעל 40 פינים, אך בפועל קיימים רק 39 על מנת למנוע אפשרות לחיבור הפוך (המחבר לא סימטרי) ובהתאמה נעשה שימוש בכבל בעל 40 גידים להעברת הנתונים. תקן Ultra DMA/66 (ובהמשך גם התקנים המתקדמים יותר) הכפיל את מספר הגידים ומשתמש בכבל בעל 80 גידים - גיד הארקה נפרד עבור כל פין על מנת להפחית את ההפרעות האלקטרומגנטיות ולאפשר תעבורת נתונים גבוהה יותר. אף על פי שמספר הגידים הוכפל, מספר הפינים נשאר כשהיה. מדיה וקבצים בנושא Parallel ATA בוויקישיתוף
אשור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אשור – ממלכה ואימפריה קדומה באזור החידקל העליון אשור (עיר) – עיר עתיקה ובירתה הראשית של ממלכת אשור אשור (דמות מקראית) – אחד מבניו של שם בן נח אשורים – קבוצה אתנית דוברת ארמית חדשה בת הדת הנוצרית, החיה בעיקר באזור הסהר הפורה אשור (אל) – אל השמיים במיתולוגיה האכדית אדריכלות אשורית – אדריכלות בתקופת הממלכות האשוריות הכנסייה האשורית – פלג בנצרות אשור (עץ) – סוג עץ ממשפחת האלוניים אישים: אברהם אשור – תת-אלוף בחיל הים הישראלי הילה טימור אשור – קולנוענית תיעודית, סופרת ועיתונאית ישראלית זאב אשור – פועל דפוס, איש העלייה השנייה טל אשור – איש צבא ישראלי כתב אשורי אשר אושר
הומוטתיה

במתמטיקה, הומותטיה (התרחבות הומוגנית) היא טרנספורמציה שנקבעת על ידי נקודה S הנקראת מרכז ומספר שאינו אפס k {\displaystyle k} הנקרא יחס. הטרנספורמציה "שולחת" את נקודה X {\displaystyle X} לנקודה X ′ {\displaystyle X'} לפי הכלל S X ′ → = k S X → {\displaystyle {\overrightarrow {SX'}}=k{\overrightarrow {SX}}} למספר קבוע k ≠ 0 {\displaystyle k\neq 0} . שימוש בוקטורי מיקום: x ′ = s + k ( x − s ) {\displaystyle \mathbf {x} '=\mathbf {s} +k(\mathbf {x} -\mathbf {s} )} . במקרה אשר S = O {\displaystyle S=O} (ראשית הצירים): x ′ = k x {\displaystyle \mathbf {x} '=k\mathbf {x} } , שהוא קנה מידה אחיד ומראה את המשמעות של בחירות מיוחדות עבור k {\displaystyle k}  : עבור k = 1 {\displaystyle k=1} מתקבלים מרחבים זהים, עבור k = − 1 {\displaystyle k=-1} המרחבים משתקפים ביחס למרכז, מדיה וקבצים בנושא הומוטתיה בוויקישיתוף הומוטתיה, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הומוטתיה".
א' באלול

א' באלול הוא היום הראשון בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הראשון בחודש השישי למניין החודשים מניסן. א' באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בא' אלול היא פרשת שופטים. ב' דראש חודש אלול. ראש השנה למעשר בהמה, לפי דעת חלק מהראשונים (כדעת רבי מאיר, במשנה, מסכת ראש השנה, פרק א', משנה א'). תחילתם של הימים הנוראים. במנהג אשכנז מתחילים ביום זה לתקוע בשופר לאחר תפילת שחרית, וכן מתחילים לומר את המזמור "לדוד ה' אורי וישעי" (תהילים כ"ז) בסוף התפילות. תחילתו של זמן אלול ושל שנת הלימודים כולה בעולם הישיבות. ב'תמ"ט – לפי פרקי דרבי אליעזר, יום עליית משה רבנו להר סיני לקבלת לוחות הברית השניים ג'ת"ט (לפי המסורת היהודית) – נבואת חגי הראשונה, שבה הוא מוכיח על העצלות בשיקום בית המקדש (חגי א', א') ה'תרנ"ז – נפתח הקונגרס הציוני הראשון בבזל שבשווייץ ה'תר"פ – עלייה לקרקע של ביתניה עילית, ניסיון ההתיישבות הראשון של תנועת השומר הצעיר בארץ ישראל ה'תרצ"ט – הבריטים קבעו כי עולים "בלתי חוקיים" שיגיעו ארצה ייעצרו לזמן בלתי מוגבל, לצורך זה הוקם ליד עתלית מחנה מעצר למעפילים ה'תש"ג – תחילת חיסול גטו וילנה על ידי הנאצים ה'תשמ"ב – מלחמת שלום הגליל: כוח רב-לאומי נוחת בביירות כדי להשגיח על נסיגת אש"ף מלבנון ה'תשנ"ג – התחנה המרכזית החדשה של תל אביב נפתחת לפעילות, לאחר יותר מ-25 שנות בניה ה'תשפ"ג – פתיחה של דנקל – הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן ה'תק"ס – שמואל דוד לוצאטו (שד"ל), פרשן מקרא, בלשן עברי, מתרגם ופילוסוף איטלקי (נפטר ב-ה'תרכ"ו) ה'תרנ"ט – יעקב הרוזן, היסטוריון, חוקר ומחנך ה'תרפ"ו – יונת סנד, סופרת ישראלית ה'תרצ"ז – דסטין הופמן, שחקן קולנוע אמריקאי ה'תשי"ד – שלומי שבת, זמר מזרחי ישראלי ה'תשמ"ב – גד אלבז, זמר חסידי-מזרחי ה'תרמ"ד – רבי חנוך העניך דב מייער האדמו"ר מאַלֶסק, בעל "לב שמח" ה'תרע"ג – הרב פנחס בילליטצער, אב"ד ק"ק סרנץ' ומחבר ספר 'גבעת פנחס' ה'תרע"ט – הרב מנחם מנדל חן, מחשובי רבני חב"ד בראשית המאה ה-20, סנגור במשפט בייליס ה'תשמ"ט – אביבה אורי, ציירת ישראלית ה'תשפ"א – הרב אברהם דב אוירבך, רבה הראשי של טבריה. ל' באב – ב' באלול אלול לדעת הב"ח (אורח חיים, סימן תקפ"א) בל' באב.
שישי בלילה

שישי בלילה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה ביוני 1987 לאור חברת התקליטים CBS ישראל כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן השני של אלאל, "פירות אסורים". "שישי בלילה" נכתב והולחן על ידי שמוליק קלוסקי ואלאל, והופק על ידי דורן פיקר. השיר מתאר את האווירה והתחושות בעיר תל אביב-יפו בליל שישי. בחלקו הראשון של השיר מתוארת העיר כלב פועם ושוקק חיים, כאשר אנשים רבים מסתובבים ברחובות ומנצלים את האווירה החמה והחיונית של סוף השבוע לחופש. תל אביב מוצגת כמרכז חברתי תוסס שבו מתרחשים מפגשים מקריים ואירועים בלתי צפויים. השיר מדגיש תחושת מתח באוויר, תחושה שלא ברורה לחלוטין אך מורגשת היטב על ידי הדמויות השונות המוזכרות בו, כגון זונה שעוזבת בית או חתול המחפש שאריות מזון. בהמשך השיר משתנה האווירה ככל שהלילה מתקדם. האנשים ברחובות מתחילים להתפזר, והקסם של ליל שישי מתחיל להתפוגג. הדמויות המוזכרות בשיר מייצגות את החוויה האורבנית הקסומה אך גם המתוחה והמלאה באי-ודאות. בסופו של השיר מתגברת תחושת האכזבה והבדידות, כאשר הקסם של הלילה מתפוגג והאווירה הופכת לקרירה וריקה. השיר מציג ניגוד בין הקסם והתשוקה של ליל שישי בתל אביב לבין התחושות המורכבות של בדידות ואכזבה שמגיעות כשהלילה מסתיים. בניגוד לסינגלים הקודמים של האלבום, לא הוכנה עטיפה ייחודית ל"שישי בלילה". ב-20 ביוני 1987 הוצג "שישי בלילה" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום העשירי. ב-11 ביולי עלה למקום החמישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-8 באוגוסט יצא מהדירוג השבועי לאחר שישה שבועות צעידה רצופה. מילות השיר "שישי בלילה" באתר שירונט פירות אסורים באתר סטריאו ומונו
ב' באלול

ב' באלול הוא היום השני בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש השישי למניין החודשים מניסן. ב' באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". בני עדות המזרח מתחילים באמירת הסליחות (ואם חל בשבת – מתחילים ימי הסליחות ביום ראשון, ג' באלול) ה'תרפ"ד – הוועידה העולמית הראשונה של תנועת "השומר הצעיר" נערכה בדנציג ה'תשל"א – בירושלים נערכה הפגנה ראשונה של "הפנתרים השחורים", בה ניתן ביטוי לרגשות של אפליה על רקע עדתי ה'תשל"ח – מנחם בגין ואנואר סאדאת מתחילים בשיחות שלום בקמפ דייוויד ה'תשמ"ו – 22 אנשים נהרגו בבית הכנסת "נווה שלום" באיסטנבול, בידי מחבלים מארגון הטרור של אבו נידאל ה'תשנ"ג – נחתם בחשאי הסכם אוסלו א' בין ישראל לאש"ף ה'תשנ"ז – חמישה הרוגים בפיגוע התאבדות כפול במדרחוב בן-יהודה בירושלים ה'תרע"ג – הרב שמואל הלוי ואזנר, מחשובי הפוסקים החרדים וראש ישיבת "חכמי לובלין" בבני ברק (נפטר בניסן ה'תשע"ה) ה'תרצ"ח – אליוט גולד, שחקן קולנוע אמריקאי ה'תשל"ד – אהרון רזאל, מלחין וזמר חסידי ה'תשל"ח – דודי קאליש, זמר ומלחין חרדי ה'תקס"ט – רבי מיכל שייאר, ראש ישיבה במיינץ, ואב"ד וורמס ומנהיים. (נולד בה'תצ"ט) ה'תרצ"ה – הרב ציון כהן יהונתן, בעל "ציון במשפט תיפדה", "שערי ציון", ועוד ה'תש"ב – רבי אברהם יעקב פרידמן, האדמו"ר מבויאן למברג) בעל "נחלת יעקב" ה'תש"ו – רבי אליעזר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, בעל "דמשק אליעזר" ה'תשל"ג – אברהם הרצפלד, מראשי תנועת העבודה והמרכז החקלאי, ממחוללי ההתיישבות החקלאית העברית, חתן פרס ישראל ה'תשס"ו – יוסף הדר, מלחין ישראלי (נולד ב-ה'תרפ"ז) א' באלול – ג' באלול אלול
קליגרפיה ערבית

קליגרפיה ערבית (בערבית: فن الخط العربي) היא אמנות הכתיבה הקישוטית בכתב הערבי. בערבית, קליגרפיה ערבית נקראת גם "חאט" (בערבית: خَطّ). כתב כופי הוא הצורה הקליגרפית העתיקה ביותר של הכתב הערבי אשר נעשתה בשנת 999. עם זאת, קליגרפיה ערבית נמצאת בשימוש גם כיום. ניתן לראות אותה בסמלים של גופים שונים (אמירטס, אל-ג'זירה, ערב הסעודית), אך ניתן לראות שימוש בקליגרפיה ערבית גם בכתב נסח'י וכתבים אחרים. הכתב הערבי הוא אחד הכתבים הנפוצים ביותר בעולם ונעשה שימוש רב בווריאציות שונות של אותיות ערביות. חוקרים רבים מאמינים שהאותיות הערביות הקודמות נוצרו בסביבות המאה ה-4 לספירה. הכתב הערבי מורכב מ-28 אותיות הכתובות מימין לשמאל. בערבית, גם האופן בו האותיות נכתבות יכול להשתנות בהתאם למיקומם במילה, מערכת זאת קרויה IMFI (אנ'). נעשה שימוש בקליגרפיה ערבית בעיקר באמנות ערבית, לדוגמה, בתחום הקליגרפיטי (צורת אמנות המשלבת קליגרפיה, טיפוגרפיה וגרפיטי). מדיה וקבצים בנושא קליגרפיה ערבית בוויקישיתוף ח'אלד אוסני, The Amiri typeface Arabic alphabet | Chart, Letters, & Calligraphy | Britannica, www.britannica.com (באנגלית) PopTech (2011), eL Seed: The Art of Calligraffiti, נבדק ב-2024-07-29
ג' באלול

ג' באלול הוא היום השלישי בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלישי בחודש השישי למניין החודשים מניסן. ג' באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה. ה'תרנ"ג – לוח אחיאסף, האלמנך העברי הראשון, יוצא לאור לראשונה בעריכת בן אביגדור ה'תרס"ג פרסום ראשון (בהמשכים) של "הפרוטוקולים של זקני ציון" בעיתון רוסי ה'תרס"ח – מתכנסת ועידת צ'רנוביץ, הוועידה הראשונה לשפה היידית, בצ'רנוביץ בירת דוכסות בוקובינה ה'תש"ד – המשלוח האחרון של יהודי צרפת למחנות ההשמדה בגרמניה ה'תשי"ח – חידון התנ"ך הבינלאומי הראשון נערך בירושלים, הזוכה הוא עמוס חכם ה'תשכ"א – הבחירות לכנסת החמישית, בהן זוכה מפא"י בראשות דוד בן-גוריון ה'תשנ"ג – נחתם הראשון בהסכמי אוסלו שבין מדינת ישראל ובין אש"ף – הארגון לשחרור פלסטין ה'תשנ"ז – אסון השייטת בו נהרגו 12 לוחמי הקומנדו הימי בלבנון ה'תקל"ט – הרב נחום טרייביטש, הרב הכולל של מוראביה ומחבר הספר "שלום ירושלים" על תלמוד ירושלמי (נפטר כ"ו בתמוז ה'תר"ב) ה'תר"י – הרב יהונתן אליאשברג, רבן של פומפיאן, מריאמפולה ווולקוביסק, מעסקני חובבי ציון (נפטר בה'תרנ"ט). ה'תרמ"ד – שמואל יבנאלי (ורשבסקי) מפעילי תנועת הפועלים בארץ חקר את תולדות יהדות תימן, ושליחותו אליה ב–1911 עוררה גל של עליה משם (נפטר בה'תשכ"א) ה'תר"ן – יצחק שדה, אלוף בצה"ל וממנהיגי ההגנה (נפטר בה'תשי"ב) ה'תרס"ה – נחמה ליבוביץ, פרופסור, מורה ופרשנית לתנ"ך (נפטרה בה'תשנ"ז) ה'תש"ך – אבי קושניר, שחקן ומנחה ישראלי ה'תק"ך (בקירוב) – רבי כליפא בן מלכא מאספי ואגאדיר, רב, מקובל, בלשן ופייטן מיהדות מרוקו. ה'תר"ח – רבי ישכר בער לייפר, אדמו"ר, מייסד חסידות נדבורנה. ה'תרכ"ד – רבי משולם זוסיא השיל, האדמו"ר הרביעי מזינקוב ה'תרצ"ה – הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי לארץ ישראל, מייסד הרבנות הראשית לישראל וישיבת מרכז הרב ומגדולי התורה ואישי הרוח ביהדות בדורות האחרונים. (נולד ב-ה'תרכ"ה) ה'תש"ג – הרב יצחק ישעיה הלברשטאם האדמו"ר מטשכויב, בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. ה'תש"ג – הרב משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן-קראקא ה'תשל"א – יהושע ברטונוב מבכירי שחקני התיאטרון הישראלי מ-1922 ב-"הבימה" בה גילם עשרות תפקידים, חתן פרס ישראל ה'תשנ"ד – מפקד אלטלנה וחבר הכנסת אליהו לנקין (נולד ה'תרע"ה) ה'תשס"ד – הסופר וחבר הכנסת לשעבר משה שמיר (נולד ה'תרפ"א) ה'תשע"ו – הרב שאר ישוב כהן, רב דתי לאומי, רבה האשכנזי של חיפה ה'תשע"ז – הרב דוד פרץ, רבה הספרדי של טבריה (נולד ב ה'תרצ"ג) ה'תשפ"א – הרב אברהם יהושע צוקרמן, מרבני ישיבת הר המור ב' באלול – ד' באלול אלול
טיטן 2 23G

טיטאן 2 23G (באנגלית: Titan 23G,‏ מכונה גם Titan II SLV ‏ Space Launch Vehicle ) היה משגר שפותח מטיל בליסטי בין־יבשתי "טיטן 2". המשגר נוצל לשיגור חלליות בשנים 1988–2003. חוזה להתאמה של טיל בליסטי "טיטן 2" למשגר הוענק לחברת מרטין מריאטה. הוא כלל 14 משגרים. התאמה כללה שיפורים שונים לרבות אפשרות להתקנה מנוע נוסף שפעל כשלב שלישי. כמו כן הוחלפה מערכת בקרה וניווט. לצורכי שיגור הותאם כן שיגור 4W בבסיס חיל האוויר ונדנברג. השיגור הראשון בוצע בשנת 1988, זה היה לוויין ריגול של משרד הסיור הלאומי. השיגור האחרון בוצע בשנת 2003 עבור מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. בסך הכול בוצעו 13 שיגורים מהם 12 הסתיימו בהצלחה. המשגר ה-14 שעבר התאמה הוצב במוזיון התעופה באורגון. מדיה וקבצים בנושא טיטן 2 23G בוויקישיתוף תיאור המשגר ושיגורים (באנגלית) תיאור השיגורים
סימון רוגינסקי

סימון רוגינסקי (ברוסית: Симон Залманович Рогинский‏; 25 במרץ 1900 - 5 בפברואר 1970) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בחקר זרזים. סימון רוגינסקי נולד בשנת 1900 בכפר פאריצ'י בקרבת הומל (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה סוחר. במשפחה היו 10 ילדים. אחיו הירש רוגינסקי היה פרופסור לזואולוגיה. בשנת 1922 רוגינסקי סיים לימודים באוניברסיטה בדנייפרופטרובסק. בשנת 1926 הוא סיים לימודי תואר שלישי במקביל לעבודה באוניברסיטה כמרצה. בשנת 1928 הוא עבר ללנינגרד והחל ללמד במכון הפוליטכני. בשנים 1930-1940 הוא היה פרופסור במכון זה. במקביל הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בשנת 1939 על המחקרים בתחום זרזים לרוגינסקי הוענק פרס ברית המועצות והוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1941 רוגינסקי החל לעבוד במכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה. החל משנת 1943 רוגינסקי היה שותף לפרויקט בניית פצצה גרעינית סובייטית. על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים. בשנת 1950 הוא הוצא מהפרויקט, נשללה ממנו גישה לחומרים סודיים והוא שוחרר מניהול המעבדה אותה הקים. ככל הנראה זה היה קשור למעצר של אחיו בוריס שנרצח בשנת 1951 בהיותו במעצר וטוהר מכל אשמה בשנת 1991. לאחר פטירת יוסיף סטלין האשמות נגד רוגינסקי בוטלו, אך הוא לא קיבל בחזרה ניהול מעבדה. הוא המשיך לעבוד במכון עד סוף חייו. במקביל הוא היה מלמד במכון לבניית מכונות לתעשייה כימית בה כיהן כראש קתדרה. רוגינסקי נודע בחקר זרזים. ביחד עם אשתו הם היו בין הראשונים שניצלו מיקרוסקופ אלקטרונים בתחום זה. רוגינסקי נפטר בשנת 1970 במוסקבה. ביוגרפיה (ברוסית)
דוד רוזנברג

דוד רוזנברג (ברוסית: Давид Иохелевич Розенберг‏; 27 בנובמבר 1879 – 17 בפברואר 1950) היה כלכלן סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה לכלכלה פוליטית ופרופסור באוניברסיטת מוסקבה למרות שלא קיבל כלל הכשלה פורמלית. דוד רוזנברג נולד בשנת 1879 בשטטל באזור פלונגה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בליטא) למשפחה יהודית. בילדותו הוא למד בחיידר, בגיל 16 הוא החל לתת שיעורים בעברית וביידיש. בשנת 1902 רוזנברג עבר לאודסה, למד רוסית וניסה ללא הצלחה לעבור בחינות גימנסיה במטרה לקבל תעודה על השכלה. בשנת 1904 הוא נכנס לשורות הבונד. בשנת 1914 רוזנברג נעצר ונשפט לגלות לסיביר. בשנת 1917 ביחד עם אסירים פוליטיים נוספים רוזנברג גויס לצבא והוצב בעיר טומסק. במרץ 1917 הוא הקים בעיר סניף של "בונד" ונבחר למועצת העיר. עד לדצמבר 1919 רוזנברג היה עיתונאי בעיתון של מנשביקים בעיר וחבר מטעמם במועצת העיר. כאשר השלטון בעיר הועבר לבולשביקים, רוזנברג הצטרף לשלטון החדש, נבחר פעם נוספת למועצת העיר ואף היה חבר בוועד המפלגה העירוני. בשנת 1920 רוזנברג עבר לאומסק בה היה עיתונאי ולראשונה החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה. בשנת 1923 רוזנברג עבר למוסקבה בה לימד כלכלה פוליטית במוסדות להשכלה גבוהה. בשנת 1934 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" ומונה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. במקביל בשנת 1936 הוא התחיל לעבוד במכון לכלכלה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים. בשנת 1941 רוזנברג עבר לקאזאן ביחד עם סגל האוניברסיטה ועד לשנת 1943 היה מלמד באוניברסיטת קאזאן. החל משנת 1945 רוזנברג עבד במכון לחקר מרקסיזם של המפלגה. רוזנברג היה נחשב למומחה לכלכלה פוליטית וספר "קפיטל" של קארל מרקס. הוא פרסם מספר ספרים בנושא התמחותו. הוא פרסם פירושים לספר שהמשיכו לצאת לאור גם אחרי פטירתו ועודכנו על ידי סולומון ויגודסקי. שני בניו של רוזנברג נהרגו במהלך מלחמת העולם השנייה. הבן השלישי נפטר בשנת 1990. רוזנברג נפטר בשנת 1950 במוסקבה במהלך הרצאה לסטודנטים ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י. פרופסור ללא השכלה - על חייו של רוזנברג (ברוסית)
גווין

האם התכוונתם ל... ג'וליה גווין – כדורגלנית גרמנייה היידן גווין – שחקנית אנגלייה נל גווין – שחקנית בתקופת הרסטורציה האנגלית גוון גאווין
חתולי החלל

חתולי החלל (באנגלית: Space Cats) היא סדרת טלוויזיה מונפשת משנת 1991-92 (עם קטעי לייב אקשן בכיכובן של בובות) שנוצרה על ידי פול פוסקו, ששודרה בשבת בבוקר בערוץ NBC. זוהי סדרת קומית על חתולים חייזרים המסייעים לאנושות. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 1994 בערוץ 2 ברצועת הבוקר "בוקר של כיף" בשבתות. צ'ארלס נלסון ריילי עשה הופעות קצרות אך בלתי נשכחות בכל פרק בתור א.ה.ב.ל. חתולי החלל מגיעים מכוכב בשם Trygliceride-7, הנשלט על ידי ישות בשם א.ה.ב.ל. (קיצור של "אדון החתולים בלי גוף לחלוטין") אשר ניתן לתאר כראש אנושי חסר גוף, ממושקף, עם קול מצחיק ועור ירוק. חתולי החלל מתמקמים על פני כדור הארץ בבסיס תת-קרקעי עם פח אשפה כגישה היחידה שלו. מוצג קטע לייב-אקשן, שבו נראים חתולי חלל שונים בתפקיד. א.ה.ב.ל. מתאר כל משימה בפני מנהיג הצוות קפטן חתול-אמיץ. לאחר מכן מוצג קטע מונפש שבו קפטן חתול-אמיץ שולח את הצוות של טום, גירוד ורחרוח לעבודה. בסוף כל פרק, החבורה נותנת לצופים מוסר השכל, ואז מסיימת את הפרק תוך השמעת מוזיקת הסתערות וקוראת את שם הצוות שלהם. טאונסנד קולמן בתור גירוד פאט פראלי בתור רחרוח רוב פולסן בתור תומאס 'טום' חתול-חלל, צ'לסי פיפשייר רוברט רידג'לי כמספר פול פוסקו - קפטן חתול-אמיץ (בובנאי וקול) צ'ארלס נלסון ריילי - א.ה.ב.ל. ליסה באקלי, בוב פאפיאנו, אלן טראוטמן, פיל ברון, בלייק באקלי - חתולי חלל נוספים ג'ק אנג'ל - גרג ברגר - שריל ברנשטיין - סוזן בלו - מחנה המילטון - קאם קלארק - ג'ניפר דרלינג - ווקר אדמיסטון - ג'ני אליאס - ג'ון ארווין - לאה פלודן - בראד גארט - בארי גורדון - פט מוזיק - דמנציה דפורטינו (ב"מראה, מראה על הקיר") יאן רבסון - האל רייל - מגי רוזוול - סוזן סילו - קת' סוסי - איווט מיאו, סוכריה על מקל (ב"מראה, מראה על הקיר") ג'ון סטפנסון - לני וינריב - גרסת הדיבוב העברי הופקה באולפני "זאונד" על ידי שרון מלמד וזיו סידי ואת בימוי הדיבוב ביצע שי זורניצר מוטי דיכנה - טום / דמויות שונות יואל לרנר - גירוד ניר פרידמן - רחרוח שי זורניצר - חתול-אמיץ / קריינות יהויכין פרידלנדר - א.ה.ב.ל סיון שביט - דמויות שונות סוזן בלו - מנהלת דיאלוג אנימציה ג'יימי סימון - עורך דיאלוג שוקי לוי - מוזיקה מקורית "חתולי החלל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חתולי החלל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Hyatt, Wesley (1997). The Encyclopedia of Daytime Television. Watson-Guptill Publications. p. 406. ISBN 978-0823083152. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite book}}: (עזרה) Perlmutter, David (2018). The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield. p. 568. ISBN 978-1538103739. Erickson, Hal (2005). Television Cartoon Shows: An Illustrated Encyclopedia, 1949 Through 2003 (2nd ed.). McFarland & Co. pp. 772–773. ISBN 978-1476665993.
מנחם עטיאה

הרב מנחם עטיאה (סביב ה'ת"ל, 1670 - לפני ניסן ה'תק"ט, 1749) היה ראש ישיבה, פוסק הלכה, מקובל, ודרשן. אב בית הדין ורבה של תטואן במאה השמונה עשרה. נולד לאביו רבי יצחק בתטואן. למד אצל רבי חסדאי אלמושנינו. הוכר כחכם לא יאוחר משנת ה'תנ"ט. נשלח יחד עם רבי יוסף ביבאס לפאס בכדי לאסוף תרומות לקהילת תטואן שהוכבד עליהם מסי המלך. בשנת ה'תפ"ח, לאחר פטירת רבו רבי חסדאי אלמושנינו, התמנה לאב בית הדין ורבה של העיר, ותיקן תקנות. בין הדיינים שכיהנו בבית דינו נמנים: רבי שלמה אבודרהם ורבי יעקב אבן מלכא. התכתב בהלכה עם רבי יהודה עייאש, רבי יעקב אבן צור, ורבי יוסף בן סאמון. בזמנו, מנהג העיר היה שלא לאכול בשר גם ביום ראש חודש אב, רבי מנחם רצה להתיר לאכול בשר בראש חודש, אך למעשה, הדבר לא הסתייע. רבי מנחם נחשב כבקי במנהגי תטואן, ותלמידו רבי יהודה אבודרהם קיבל ממנו את תורת המנהגים. נפטר בתטואן לפני ניסן ה'תק"ט. בנו המפורסם היה רבי משה, שהגיה את כתבי אביו. קונטרס הטרפיות - נקרא גם: נר מערבי חלק ב. דרושים - נדפסו בספר 'נר מערבי' חלק ג. וכן נדפסו בספר 'ויעמידה ליעקב' לרבי יעקב כלפון. ביאורי מקראות - מפוזרים בכתבי יד. פסקי דין - נדפסו בספרי חכמי דורו ונותרו בכתבי יד. ויש אומרים ששם אביו היה יעקב. מקבציאל חלק ל עמ' קסג. ראו תקנות חכמי פאס מהד' תשע"ג תקנה לא. ראו מלכי רבנן בערכו. ראו תקנות חכמי מכנאס חלק ב תקנה מ. ראו משפט וצדקה ביעקב חלק ב סימן קכא. ראו שו"ת בית יהודה חלק חו"מ סימן ט. ראו לדוגמה: משפט וצדקה ביעקב חלק סימן פז. ראו עדות ביהוסף דף סב. ראו עטרת שלמה דיין סימן יד. ראו תורת משפחת דלויה עמ' 394. ראו תורת המשבי"ר הלכות חזקת קרקעות סימן ט, שרבי יעקב אבן צור מכנה את רבי מנחם עטיאה בברכת המתים בניסן תק"ט. ראו למשל בכתב יד זה.
Lalaloopsy

האם התכוונתם ל... להלהלופסי (בובה) – סדרת בובות סמרטוטים מבית MGA Entertainments להלהלופסי (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים
ד' באלול

ד' באלול הוא היום הרביעי בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש השישי למניין החודשים מניסן. ד' באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו". ה'קנ"א – גזירות קנ"א: פרעות נגד היהודים בטולדו ובברצלונה; יהודים רבים עוזבים ה'תשכ"ה – דוד בן-גוריון, יוסף אלמוגי, שמעון פרס וחנה למדן מודחים ממפלגת מפא"י בגלל הקמת מפלגת רפ"י ה'תשס"ג – ועדת אור לחקר אירועי אוקטובר 2000 מציגה את מסקנותיה, הכוללות מסקנות אישיות נגד שלמה בן עמי, יהודה וילק ואליק רון, וביקורת על ראש הממשלה דאז, אהוד ברק ה'תרמ"א – אליעזר זיגפריד הופיין, בנקאי ועסקן ציבור: מנכ"ל בנק אנגלו– פלשתינה (ולימים בנק לאומי לישראל) ויו"ר מועצת המנהלים שלו: מאדריכלי כלכלת היישוב והמדינה ה'תרצ"א – רבי חי יצחק טברסקי, היה האדמו"ר מרחמסטריווקה בארצות הברית (נפטר ה'תשפ"ג) ה'תרצ"א – הרב ברוך דב פוברסקי, ראש ישיבת פוניבז' וחבר מועצת גדולי התורה ה'תשי"ד – הרב יוסף יצחק אהרונוב, היה יושב ראש אגודת חסידי חב"ד בישראל וצעירי אגודת חב"ד בישראל ה'תשכ"ב – ירמי קפלן, זמר רוק ומתופף ישראלי ה'תל"א – רבי משה רבקש, רב בוילנא ומחבר "באר הגולה", מנושאי הכלים של השולחן ערוך. ה'תקצ"א – רבי יהודה אריה לייב תאומים, רבה של ברודי שבגליציה ומחבר שו"ת גור אריה יהודא. (נולד בה'תפ"ז) ה'תרנ"א – הירש (צבי) היינריך גרץ – מגדולי ההיסטוריונים של עם ישראל וחוקר מקרא, מפעל חייו "תולדות היהודים מן הזמנים הקדומים ביותר ועד ימינו". ה'תרנ"ד – הרב משה עידאן - רב, דיין ומקובל נודע. פעל באי ג'רבה ובעיר גאבס שבתוניסיה. (נולד בה'תר"ב) ה'תרפ"ו – רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק, בעל "משך חכמה" ו"אור שמח". (נולד בה'תר"ג) ה'תשמ"ו – הרב יצחק ידידיה פרנקל, הרב הראשי לתל אביב-יפו. (נולד בה'תרע"ד) ה'תשנ"ד – הרב אלתר הילביץ, מעורכי האנציקלופדיה התלמודית ה'תשנ"ד – רבי ידידיה מונסונייגו, הרב הראשי למרוקו. ג' באלול – ה' באלול אלול