laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארקייד (קומיקס)

ארקייד (באנגלית: Arcade, ארקייד) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Team-Up #65 מינואר 1978, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן. שמו האמיתי של ארקייד אינו ידוע. הוא סיפר מספר גרסאות שונות של עברו כדי לבלבל את יריביו, ומקור אחד טוען כי הוא היה בנו המפונק של מיליונר מבוורלי הילס, קליפורניה. כאשר אביו הודיע כי לא יקבל דמי כיס, הוא הרג את אביו, ירש את כל כספו וגילה כי הוא בעל כישרון וחיבה לרצח. בתחילה ניסה ארקייד להפוך למתנקש להשכרה, אך השתעמם משיטות הפעולה הרגילות וחשב על דרכי התנקשות הגורמות לו בידור. הוא השתמש בכספו הרב לתכנון ויצירת מלכודות רצח מתקדמות, המוסוות כפארק שעשועים ומכונות על ידו "עולם הרצח". הוא יצר לעצמו שם בעולם המתנקשים כמתנקש יקר אך יעיל, ונשכר להרוג גיבורי ונבלי-על שונים. בין משתתפי עולם הרצח נמנים כקפטן בריטניה, ספיידרמן, קבוצות אקס פקטור, אקסקליבר ואקס פורס, דדפול והרקולס, איירון מן, הדבר, הלקאט ואלקטרה. קורבנות נוספים, הכוללים נבלי-על, כללו את הגובלין הירוק, נורת'סטאר, דוקטור דום, גוסט ריידר, המיקרונאוטים ורבים אחרים. אחרי עימות נוסף עם קבוצת אקסקליבר, ארקייד חטף את אדם אקס ושאטרסטאר. לתדהמתו הרבה, השניים תקפו הרגו את עובדיו ושאטרסטאר ניסה להורגו, ללא הצלחה. לפני שחטף את וולברין וגמביט הרג ארקייד את עוזרתו, לאחר שחש כי היא מנסה להתקרב אליו מבחינה רומנטית. הוא האחראי להרס עיר המוטאנטים, לאחר שקיבל חוזה להתנקשות בחיי ריקטור. דמותו מופיעה כנבל הראשי בחוברות Avengers Arena ו-Avengers Undercover מהמיתוג מחדש "מארוול עכשיו!". ביום הולדתו ה-29, הוא מחליט כי קהילת הנבלים חשה זלזול כלפיו, חוטף 16 גיבורי-על בגיל ההתבגרות ומציב אותם בגרסה של עולם הרצח הממוקמת באנטארקטיקה, ומורה להם להילחם עד המוות. אחדים מהגיבורים נהרגים, והניצולים משוחררים בעוד ארקייד נראה מעלה את הקרבות שהתרחשו ל-YouTube. חודשים לאחר מכן, ניצולי "עולם הרצח" מובלים בידי קאלן בלודסטון לאומת באגליה כדי להרוג את ארקייד. הוא נהרג במתקפת קרינה מרוכזת בידי הזמט, אך נראה מאוחר יותר בחיים בתאי המאסר של אדוני הרשע. מתגלה כי הזמט הרגה שיבוט שנוצר בידי אדוני הרשע במטרה להסית את הגיבורים נגד האוונג'רס ולהצטרף לקבוצתם. ארקייד נראה לאחר מכן קשור לחזית נושאת מטוסים מעופפת שנגנבה מסוכנות הביון S.H.I.E.L.D, ומפעיל מתקני עולם רצח חדשים בלאס וגאס וקוני איילנד. ג'יגסו - האנטגוניסט הראשי בסדרת סרטי "המסור", בעל שיטות פעולה דומות לארקייד דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
ביורן קויפרס

ביורן קויפרס (בהולנדית: Björn Kuipers; נולד ב-28 במרץ 1973) הוא שופט כדורגל הולנדי. קויפרס שופט משחקים בהולנד, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. קויפרס שפט בגמר הליגה האירופית 2013, בגמר גביע הקונפדרציות 2013, בגמר ליגת האלופות 2014, בגמר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2017 בגמר הליגה האירופית 2018 ובגמר יורו 2020. קויפרס נולד באולדנזל שבהולנד. אביו היה שופט כדורגל. הוא למד מנהל עסקים באוניברסיטת ניימכן. בנוסף, קויפרס מחזיק בבעלות משותפת שלושה סופרמרקטים ומספרה בעיר הולדתו אולדנזל. קויפרס שופט במפעלים של פיפ"א החל משנת 2006. הוא שפט משחקים ב-2006 באליפות אירופה עד גיל 17, בין היתר שפט במשחק הגמר. בנוסף הוא שפט משחקים במסגרת גביע אופ"א, הליגה האירופית, ליגת האלופות, גביע הקונפדרציות, אליפות אירופה ובמסגרת גביע העולם. בנוסף, הוא נחשב לאחד משופטי העילית של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית. ב-14 בינואר 2009 אישר ראש הצוות הטכני של השופטים של התאחדות הכדורגל ההולנדית כי קויפרס הוערך בדירוג גבוה ויתאפשר לו לשפוט במסגרת המפעלים הגבוהים ביותר של אופ"א ושל פיפ"א. ביורו 2012 נבחר קויפרס לשפוט את משחק שלב הבתים בין צרפת לבין אוקראינה. במהלך אותו משחק ביצע קויפרס צעד נדיר, בכך שהפסיק את המשחק לשעה עקב סופת רעמים. קויפרס שפט במשחק הסופר קאפ האירופי בשנת 2011, ובשנת 2013 שפט בגמר הליגה האירופית, בו ניצחה צ'לסי את בנפיקה ליסבון. באותה שנה הוא גם שפט בגמר גביע הקונפדרציות 2013 בו ניצחה ברזיל את ספרד. בסיום שנת 2013 נבחר קויפרס לשופט השנה, באתר "The 3rd Team (אורכב 10.08.2014 בארכיון Wayback Machine)", אתר המתמחה בשופטי כדורגל אירופאים. ב-24 במאי 2014 קויפרס שפט בגמר ליגת האלופות 2014, בו ריאל מדריד ניצחה 1–4 את אתלטיקו מדריד לאחר הארכה וזכתה במפעל בפעם העשירית בתולדותיה. קויפרס נבחר לשפוט במונדיאל 2014. הוא שפט במשחק שלב הבתים בין אנגליה לבין איטליה ואת משחק שמינית הגמר בין קולומביה לבין אורוגוואי. במהלך יורו 2016 שפט קויפרס במשחקי שלב הבתים, בין גרמניה לבין פולין, ובין קרואטיה לבין ספרד. הוא שימש כשופט במשחק רבע הגמר, בו התמודדה המארחת צרפת, מול איסלנד. בשנת 2017 שפט במסגרת משחקי גביע העולם עד גיל 20, ואף נבחר לשופט בגמר הטורניר, שנערך בסוואן, בו גברה נבחרת אנגליה על נבחרת ונצואלה. הוא שימש כשופט בגמר הליגה האירופית 2018, בו התמודדו אתלטיקו מדריד ומרסיי. היה זה הגמר השני של הליגה האירופית אשר קויפרס לוקח בו חלק כשופט ראשי. במהלך מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה, ניהל קויפרס את משחקי שלב הבתים, בין מצרים לבין אורוגוואי, ובין ברזיל לבין קוסטה ריקה. בשלב שמינית הגמר שפט במשחק בו ניצחה רוסיה את ספרד. ברבע הגמר שפט במשחק בין אנגליה לבין שוודיה. בגמר הטורניר שימש קויפרס כשופט רביעי. קויפרס שפט את גמר יורו 2020. מדיה וקבצים בנושא ביורן קויפרס בוויקישיתוף ביורן קויפרס, באתר Soccerway פרופיל השופט, באתר Transfermarkt
מנדרין (סוג)

מנדרין (שם מדעי: Aix) הוא סוג ברווז. בסוג זה מנויים שני מינים: מנדרין סיני (Aix galericulat) ברווז עצים (Aix sponsa). ברווזי המנדרין הם ברווזים קטנים יחסית החיים באזורים צפוניים בעולם – ברווז העצים בצפון אמריקה והמנדרין הסיני בסין וסביבותיה. המנדרין הסיני הועבר בידי האדם למדינות אחרות, בעיקר באירופה. הם גם חיים בפארקים בתוך ערים ובמקומות מסוימים אף בויתו. מצב הישרדותם של הברווזים טוב והם אינם בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא מנדרין בוויקישיתוף מנדרין, באתר ITIS (באנגלית) מנדרין, באתר NCBI (באנגלית) מנדרין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מנדרין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מנדרין, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרלו צ'נדלר

מרלו צ'נדלר (באנגלית: Marlo Chandler) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #347 מספטמבר 1988 ונוצרה על ידי הכותב פיטר דייוויד. מרלו צ'נדלר היא מדריכת אירובי ושחייה אשר הייתה מושא אהבתו של מאבטח הקזינו מר פיקסיט - האלטר אגו של הענק, אשר נחשב למת וחי בזהות בדויה. היא סיימה את מערכת היחסים ביניהם כאשר ראתה אותו הורג יריב באלימות רבה. השניים התפייסו כאשר הענק הירוק הביע כלפיה את רגשותיו, דבר שהיה מחזה נדיר, והם סיימו את הקשר ביניהם ברוח טובה. בהמשך, צ'נדלר הפכה לחברתו ולאשתו לעתיד של ריק ג'ונס - חברו הטוב של ברוס באנר - ולחברתה הטובה של בטי רוס - אשתו של באנר. מרלו נדקרה למוות בידי אישה מטורפת שטענה שהיא אמו הביולוגית של ריק, אשר נטשה אותו בגיל צעיר. בסופו של דבר, ריק השתמש בידע הטכנולוגי של אויבו של הענק - המנהיג - כדי להחיות אותה. אולם, היא לא שבה לאיתנה ונפלה לתרדמת בהתחלה. דמותה הופיעה גם בהופעת אורח בסדרת החוברות של קפטן מארוול, וזאת כאשר ריק ג'ונס התאחד עם ג'ניס-וול כדי להפוך לקפטן מארוול. מרלו נעדרה למשך זמן ממושך והתגלה שהיא נחטפה בידי המנהיג, ששינה אותה לגרסה חדשה של הרפיה. באמצעות שליטה מוחית, המנהיג שלח אותה להילחם בברוס באנר ובסקאאר. כשהיא נפגשת עם ריק - שנקרא כעת איי בומב - היא מזהה אותו וחוזרת לצורתה האנושית. בתחילת אירועי מלחמת-עולם הענקים, מרלו עוזרת לאיי בומב להביס את טרול הסלעים אוליק ואויבו של תור לאחר שמנעו תאונת רכבת לה גרם. במהלך אירועי "מלחמת הכאוס", דוקטור סטריינג' מגלה לענק ולמכריו שלמרלו צ'נדלר יש תפקיד חשוב במלחמה הקרבה. מאחר שדמותה של מרלו צ'נדלר הוצגה בעלילה שעסקה בפשע מאורגן, שמה נגזר משמותיהם של הבלש הבדיוני פיליפ מרלו ושל יוצרו, סופר הספרות הבלשית ריימונד צ'נדלר. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
יוחנן המטביל (דה וינצ'י)

יוחנן המטביל (באיטלקית: San Giovanni Battista) הוא ציור שמן על גבי עץ אגוז של לאונרדו דה וינצ'י. הציור הושלם בין השנים 1513–1516, בתקופה בה הרנסאנס הגבוה החל גלגולו לקראת הזרם המנייריסטי, ונחשב לציורו האחרון של דה וינצ'י. גודלו המקורי של הציור הוא 69X57 סנטימטר וכיום הוא מוצג במוזיאון הלובר שבפריז, צרפת. בציור מתואר יוחנן המטביל בבידוד. יוחנן לבוש פרוות, שערו ארוך ומקורזל, ובת צחוק מסתורית מעטרת את פניו (המזכירה את חיוכה של המונה ליזה). יוחנן מוצג כדמות נשית, ידו מונחת על החזה בחינניות ותווי פניו מעוגלים. מאפיינים אלו עוררו מחלוקת בקרב הקהילה הנוצרית.[דרוש מקור] יוחנן אוחז בידו השמאלית בצלב עשוי קנה סוף ובידו הימנית הוא מצביע לכיוון גן עדן, בדומה לאנה הקדושה בציורו "הבתולה והנער עם אנה הקדושה ויוחנן המטביל". הצבעתו לכיוון גן עדן מסמלת את חשיבות הגאולה המושגת על ידי ההטבלה, אותה הוא מייצג. בנוסף נטען[דרושה הבהרה] כי הצבעה זו לכיוון גן עדן מרמזת על בואו של ישו. בבדיקות מעבדה התגלה כי הצלב והפרוות נוספו לציור מאוחר יותר על ידי צייר אחר.[דרוש מקור] לפי סברה אחת תוספת זו היא ניסיון להדגיש את הצד הרוחני של היצירה. לפי סברה אחרת זוהי יצירה של צייר אחר וברקע ישנו נוף מוכמן, אולם לא נמצאו הוכחות התומכות בסברה זו. רבים מתלמידיו של דה וינצ'י יצרו עותקים ליצירה זו, ביניהם סיליאס וברנרדינו לואיני, ואלו מוצגים כיום בגלריות ברחבי העולם. יתר על כן, מוטיבים רבים מן הציור אומצו על ידי ציירים אחרים, בעיקר מתקופת הרנסאנס המאוחר והמנייריזם. מדיה וקבצים בנושא יוחנן המטביל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנדרלנד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סנדרלנד – עיר בצפון-מזרח אנגליה סנדרלנד (כדורגל) – מועדון כדורגל מהעיר סנדרלנד אצטדיון האור (סנדרלנד) – אצטדיון בעיר סנדרלנד אלן סנדרלנד – כדורגלן עבר אנגלי שורט סנדרלנד – סירה מעופפת שהייתה בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי וחילות אוויר נוספים במלחמת העולם השנייה
ג'ואל מאטיפ

ג'וב ג'ואל אנדרה מאטיפ (באנגלית: Job Joël Andre Matip; נולד ב-8 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן עבר קמרוני-גרמני ששיחק בעמדת הבלם. מאטיפ שיחק בקבוצת הנוער וייטמאר מהעיר בה נולד, בוכום. מאוחר יותר שיחק במחלקת הנוער של קבוצת בוכום. ביולי 2000 עבר מאטיפ לשחק במחלקת הנוער של שאלקה 04. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי ב-17 באוקטובר 2009 במדי קבוצת המילואים של שאלקה, שאלקה ב'. ב-7 בנובמבר אותה שנה הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת של שאלקה, בבונדסליגה, במשחק נגד באיירן מינכן, שם כבש את שער השוויון. בסיום המשחק נבחר מאטיפ לאיש המשחק. ב-2 במרץ 2010 מאטיפ חתם על חוזה חדש בשאלקה ל-3 עונות. בעונת 2010/2011 סייע מאטיפ לשאלקה לזכות בגביע הגרמני. ב-23 ביולי 2011 זכתה שאלקה בסופר קאפ הגרמני. ב-23 בפברואר 2013 כבש מאטיפ צמד בניצחון על פורטונה דיסלדורף. בינואר 2012 הודיעה שאלקה כי מאטיפ חתם על הארכת חוזה לשנתיים נוספות. ב-15 בפברואר 2016 הודיעה ליברפול על חתימתו של מאטיפ בשורותיה לארבע שנים, אליה עבר לקראת תחילת עונת 2016/2017. את הופעת הבכורה ערך מאטיפ ב-23 באוגוסט בגביע הליגה נגד ברטון אלביון. -29 באוקטובר כבש שער בכורה בניצחון 2–4 על קריסטל פאלאס. בפברואר 2022 נבחר לראשונה לשחקן החודש בפרמייר ליג, הקמרוני הראשון שזוכה בפרס וכן היה לבלם הראשון שזוכה בפרס מאז דצמבר 2018, אז זכה בו חברו לקבוצה, וירג'יל ואן דייק. ב-23 בדצמבר 2009 מאטיפ זומן לסגל נבחרת קמרון לגביע אפריקה לאומות 2010. מאוחר יותר ביקש מאטיפ שלא לקחת חלק בטורניר. התאחדות הכדורגל של גרמניה ניסתה לשכנע את מאטיפ לייצג את המדינה בה נולד. מאטיפ העדיף לייצג את נבחרת קמרון, והופיע לראשונה בנבחרת במשחק ידידות נגד איטליה, ב-3 במרץ 2010. מאטיפ זומן לסגל קמרון למונדיאל 2010 ולמונדיאל 2014. במונדיאל 2014 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק שלב הבתים נגד ברזיל, בו ניצחה ברזיל 1–4. היה זה שער הזכות היחיד של קמרון בטורניר, בו הודחה בתום שלב הבתים. לקראת גביע אפריקה לאומות 2017 הוביל מאטיפ מרד של שמונה שחקנים קמרוניים אשר הודיעו כי לא יצטרפו לנבחרת הלאומית ויישארו לשחק במהלך משחקי הגביע בליגות האירופאיות השונות. מאטיפ נולד בעיר בוכום שבגרמניה, לאם גרמנייה, ולג'ין, קמרוני שהיה אף הוא כדורגלן. אחיו, מרווין מאטיפ, הוא גם כדורגלן. בן דודו ג'וזף-דסירה ג'וב הוא כדורגלן עבר ששיחק גם הוא בנבחרת קמרון. בנוסף לאזרחות הקמרונית, מאטיפ מחזיק באזרחות גרמנית. שאלקה 04 הגביע הגרמני: 2010/2011 הסופר קאפ הגרמני: 2011 ליברפול ליגת האלופות: 2018/2019 סופר קאפ אירופי: 2019 גביע העולם למועדונים: 2019 אליפות הליגה האנגלית: 2019/2020 גביע הליגה האנגלי: 2021/2022 הגביע האנגלי: 2021/2022 מגן הקהילה: 2022 נבחרת השנה באפריקה: 2019 שחקן החודש בפרמייר ליג: פברואר 2022 מדיה וקבצים בנושא ג'ואל מאטיפ בוויקישיתוף ג'ואל מאטיפ, באתר Transfermarkt ג'ואל מאטיפ, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ג'ואל מאטיפ, באתר Soccerway ג'ואל מאטיפ, באתר BDFutbol ג'ואל מאטיפ, באתר WorldFootball.net ג'ואל מאטיפ, באתר National Football Teams ג'ואל מאטיפ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל וסטטיסטיקות באתר הרשמי של שאלקה 04 ליאור ברטל, ‏בתים מבפנים: הכירו את בית א' באליפות אפריקה 2017, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בינואר 2017 die Schultüte
פרייברג

פרייברג (בגרמנית: Freiberg, "הר חופשי") היא בירת מחוז מיטלזאקסן (Mittelsachsen) שבמדינת סקסוניה שבגרמניה. במשך כ-800 שנה, עד שנת 1969, הושפעה העיר רבות מתעשיית המכרות וההיתוך. בעשורים האחרונים התפתחה בעיר תעשיית היי-טק בתחומי ייצור המוליכים למחצה והאנרגיה הסולארית ובכך מהווה פרייברג חלק מ"עמק הסיליקון" של סקסוניה. פרייברג שוכנת על מורדותיהם הצפוניים של הרי ארצגבירגה (Erzgebirge) על גדות הנהר פרייברג-מולדה (Freiberger Mulde). פרייברג נוסדה ב-1186 והיא הייתה מרכז לתעשיית מכרות במשך מאות שנים. המוסד שמסמל זאת היא אוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה (Technische Universität Bergakademie Freiberg), שנוסדה בשנת 1765 והיא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בתחום הכרייה והמתכות בעולם. בעיר שוכנת קתדרלה ידועה שבה פועלים שני עוגבים שיוצרו על ידי גוטפריד זילברמן (Gottfried Silbermann). שני עוגבים נוספים שיוצרו על ידי זילברמן פועלים בכנסיית פטר הקדוש (Petrikirche) ובכנסיית יעקב הקדוש (Jakobikirche) שבעיר. חלקה הימיביניימי של פרייברג מוגן כאתר מורשת. ב-1944 נבנה מחוץ לפרייברג מחנה משנה של מחנה הריכוז פלוסנבירג. האתר שיכן מעל 500 אסירות ששרדו ממחנות אחרים, כולל אושוויץ. כ-50 שומרות של האס אס הועסקו במחנה עד לפינויו באפריל 1945. האסירות ששרדו ממחנה זה נשלחו בסופו של דבר למחנה מאוטהאוזן שבאוסטריה. ב-1985 בנתה בעיר הכנסייה המורמונית את מקדש פרייברג, וזאת בשל המספר הגדול של חבריה באזור. המקדש משרת מורמונים מכל רחבי חלק המזרחי של גרמניה בפרט ושל מזרח אירופה בכלל. פולין ולבז'יך, פולין גרמניה דרמשטדט, גרמניה הולנד דלפט, הולנד ישראל נס ציונה, ישראל צ'כיה פריברם (אנ'), צ'כיה מדיה וקבצים בנושא פרייברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרייברג (בגרמנית) פרייברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרייברג, ברשת החברתית אינסטגרם
חד גבה

חד גבה היא גבה מחוברת באופן טבעי, כאשר יש צמיחה של שיער במרווח בין שתי הגבות, ובמבט מרחוק נראה שזו גבה אחת ארוכה. מבחינה היסטורית, ובתרבויות מסוימות, נתפסת תכונה זו כאטרקטיבית בעיני גברים ונשים כאחד. בתרבויות אחרות, היא נתפסת לעיתים כתכונה גברית, בעוד שרוב התרבויות המערביות מתייחסות לתכונה זו כתכונה בלתי מושכת. לעיתים קרובות הן מקשרות את חד הגבה עם חוסר תחכום, והוא משמש לעיתים קרובות כמקור השראה ליצירת קריקטורות. אנשים בתרבויות המערביות נוהגים למרוט את השיער באמצעים שונים כדי לפטור את עצמם מתכונה זו. עם זאת, בתרבויות שאינן מערביות, שיער פנים זה מהווה סימן ליופי נשי, לבתולים ולנישואים. דמויות מוכרות בתרבות בעלות חד גבה: פרידה קאלו דמותו של בנץ מהצמד אריק ובנץ דמותו של תקע מהצמד שקע ותקע אנתוני דייוויס דמותו של סקוויליאם פנסיסן מסדרת האנימציה "בובספוג מכנסמרובע" התחברות של גבות היא תופעה נורמלית אך יכולה לנבוע מהפרעות התפתחותיות. לדוגמה: הפרעה גנטית ותסמונות מסוימות. [דרוש מקור] פרידה קאלו מדיה וקבצים בנושא חד גבה בוויקישיתוף מערכת ישראל היום, העולם מתאכזר ל"חד גבה", באתר ישראל היום, 11 ביולי 2014 מרים אלדר, המקום שבו כולן רוצות חד-גבה, באתר nrg‏, 31 בינואר 2011 למשל בטג'יקיסטן, ראו מרים אלדר, המקום שבו כולן רוצות חד-גבה, באתר nrg‏, 31 בינואר 2011
גשר רוברט פ. קנדי

גשר רוברט פ. קנדי ובשמו הקודם גשר טרייבורו (באנגלית: Robert F. Kennedy Bridge) הוא מבנה המורכב משלושה גשרים, המחברים את הרבעים השונים של העיר ניו יורק: הברונקס, מנהטן וקווינס. הגשר עובר מעל האי וורד והאי רנדל שהיו מצויים בין הרבעים ואוחדו יחד על ידי ייבוש הים. הגשר עובר מעל תעלת הל גייט (חלק מאיסט ריבר), נהר הארלם, ולשון הים ברונקס. גשר רוברט פ. קנדי תוכנן בשנת 1929 והכוונה הייתה לבנותו על ידי הנפקת איגרות חוב של העיר ניו יורק. אולם עם קריסת הבורסה בשנת 1929, לא היה ניתן לגייס כספים לבניית הגשר. עוזר מושל מדינת ניו יורק, רוברט מוזס, לקח על עצמו את פרויקט בניית הגשר והקים לצורך כך את רשות גשר טרייבורו. עבודות בניית הגשר החלו בשנת 1930. היחסים העכורים בין מוזס לנשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט איימו למנוע תמיכה פדרלית בפרויקט במסגרת הניו דיל, אולם לחץ בדעת הקהל שהציג את רוזוולט כפוליטיקאי קטן הכריחה אותו להעביר את הכספים והגשר נפתח לתנועה ב-11 ביולי 1936 במעמד הנשיא. עם השלמתו עברו הכנסות הגשר את הציפיות, והוא היה לפרויקט לדוגמה של הרשות לעבודות ציבוריות. עלותו של הגשר עלתה על עלות הקמת סכר הובר. על מנת להקים את הגשר הובאו לעיר ניו יורק מלט ממפעלים צפוניים המצויים במדינת מיין ועד מפעלים דרומיים המצויים במדינת מיסיסיפי. כמו כן יער שלם במדינת אורגון נכרת על מנת לשמש פיגומים עבור הגשר. ההכנסות מהאגרה של המעבר בגשר מגיעות ל-933 מיליון דולר מדי שנה (נכון ל-2002) - וכיום משמש כמקור מימון עיקרי לרשות התחבורה העירונית של ניו יורק. עוברים בגשר כ-200,000 כלי רכב מדי יום. אורך חלקו המרכזי של הגשר: 421 מטרים. אורך כל אחד מחלקיו הצדדיים של הגשר: 213 מטרים. אורכו הכולל של הגשר: 847 מטרים. רוחב הגשר: 30 מטרים. מספר נתיבי התנועה: 8. גובה המגדלים מעל פנים המים (בגאות): 96 מטרים. גובה מרכז הגשר מעל פני המים (בגאות): 44 מטרים. אורך חלקו המרכזי של הגשר: 94 מטרים. אורך כל אחד מהחלקים הצדדיים: 70 מטרים. אורך מקצה אל קצה: 235 מטרים. גובה מגדלי הגשר: 64 מטרים. מספר נתיבי תנועה: 6. אורך חלקו המרכזי של הגשר: 117 מטרים. מערך של חלקי הגשר התלויים: 371 מטרים. אורך מקצה לקצה: 488 מטרים. גובה מעל פנים הים (גאות): 17 מטרים. מספר נתיבים: 8. מדיה וקבצים בנושא גשר רוברט פ. קנדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר רוברט פ. קנדי (באנגלית) MTA גשר רוברט פ. קנדי גשר רוברט פ. קנדי - סקירה היסטורית Peter W. Colby, James Barron, New York State today, SUNY Press, 1985, page 184
מרינה ביי סנדס

מרינה ביי סנדס (באנגלית: Marina Bay Sands) הוא אתר נופש משולב במתחם מרינה ביי שבסינגפור. האתר הוא של חברת לאס וגאס סנדס (LVS) שבבעלות שלדון אדלסון, הוא הבניין היקר ביותר בעולם, שעלה 5.5 מיליארד דולר אמריקאי, הכוללים עלות קרקע. עם סיום בניית הקזינו, המתחם כולל מלון עם 2,561 חדרים, מרכז קונגרסים המשתרע על פני 120,000 מ"ר, 74,000 מ"ר הכולל קניון, מוזיאון, שני תיאטראות גדולים, שבע מסעדות שף, מרכז החלקה על הקרח, שני פביליון צפים מקריסטל וקזינו האטריום הגדול בעולם עם 500 שולחנות ו-1,600 מכונות הימורים. מעל הקומפלקס מתנשא פארק אווירי ("SkyPark") בעל קיבולת של 3,900 איש ובריכת שחיה באורך 150 מטר, המאפשרת נוף פנורמי של כל סינגפור. אדלסון החל בתכנון הפרויקט אחרי זכייה במכרז בינלאומי של ממשלת סינגפור ב-2006, בו השתתפו 19 חברות. מכרז זה יצא במטרה להגדיל את היקף התיירות הנכנסת לסינגפור. מי שתכננו הוא האדריכל משה ספדיה. לאס וגאס סנדס התחייבה להשקיע 3.85 מיליארד דולר סינגפורי בפרויקט, לא כולל את העלות השקועה של 1.2 מיליארד דולר סינגפורי של 560,000 מ"ר של הקרקע עצמה. עם עליית מחירי החומרים (חול ופלדה) והמחסור בכוח עבודה, עלויות הפרויקט האמירו ל-8 מיליארד דולר סינגפורי ביולי 2009. צפי הרווח מהקזינו הוא מיליארד דולר בשנה. על פי התכנון, הפרויקט היה צפוי להוסיף 2.7 מיליארד דולר או 0.8% לתל"ג של סינגפור עד 2015 על ידי יצירת מקום עבודה ל-10,000 איש באופן ישיר ועוד 20,000 איש בצורה עקיפה לתעשייה כולה. הפרויקט היה צפוי להסתיים בפאזה אחת בשנת 2009, אולם עליית עלויות הבנייה והמשבר הכלכלי הכריחו את החברה לפתוח את המתחם בשלבים. השלב הראשון נפתח לבסוף באופן רשמי ב-23 ביולי 2010. שאר המתחם נשאר תחת בנייה ונפתח ב-17 בפברואר 2011. מרינה ביי סנדס כולל 3 מגדלי מלון בני 55 קומות כל אחד, המחוברים ביניהם על ידי תקרת טרסה אחת, הסקאי-פארק. האזור שבקדמת המגדלים כולל את בלוק התיאטראות, מרכז קונגרסים וגני תערוכה ואת בלוק הקזינו המכיל עד 1,000 שולחנות הימורים ו-1,400 מכונות הימורים. מוזיאון המדע-אמנות ("ArtScience Museum") נמצא בסמיכות לשלושת הבלוקים ובעל צורה של פרח הלוטוס. הגג של המבנה ניתן לפתיחה ומשמש כמפל למי הגשם הנאספים ביום כאשר הגג סגור וכמופע לייזר בלילה כאשר הוא פתוח. המוזיאון נפתח לקהל ב-17 בפברואר 2011. הסקאי-פארק כולל את בריכת השחיה המוגבהת הארוכה בעולם באורך 146 מ' בעלת קצה נעלם בגובה 191 מ' מעל הקרקע. בסקאי פארק מצויים גם מסעדות יוקרה ומועדוני לילה ותצפית פנורמית הפתוחה לציבור עם נוף של 360 מעלות של כל קו הרקיע של סינגפור. מתחם הקניות כולל 93,000 מ"ר של שטח מסחר סגור הכולל מעל 300 חנויות ואאוטלטים. תיאטרון הסנדס והגרנד תיאטרון מכילים 1,680 ו-2,155 מקומות בהתאמה ומציגים מספר מופעים המשתנים מעת לעת. מרינה ביי סנדס בלילה הנוף הנשקף מהסקאי-פארק בלילה "הסינגפור פלייר" - גלגל הענק של סינגפור כפי שנשקף מהסקאי-פארק מוזיאון ה-ArtScience הבנוי בצורת פרח הלוטוס אתר האינטרנט הרשמי של מרינה ביי סנדס (באנגלית) מרינה ביי סנדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרינה ביי סנדס, ברשת החברתית אינסטגרם מיכל מרגלית, ‏שלדון אדלסון פותח את מתחם מרינה ביי סאנדס בסינגפור, באתר גלובס, 27 באפריל 2010 מגדל 1- מרינה ביי סנדס, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) מגדל 2- מרינה ביי סנדס, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) מגדל 3- מרינה ביי סנדס, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) Sands says Singapore casino opening delayed ב-lasvegassun Marina Bay Sands set to open 27 Aprilב-Singapore Business Review
באוצן

באוצן (בגרמנית: Bautzen, בסורבית עילית: Budyšin, בסורבית תחתית: Budyšyn, בצ'כית: Budyšín, בפולנית: Budziszyn) היא בירת מחוז באוצן שבמדינת סקסוניה שבגרמניה. העיר שוכנת על גדות נהר השפרה. על שמה של העיר נקרא אסטרואיד בשם 11580 Bautzen. מקובל להתייחס לבאוצן כבירתה הבלתי רשמית, אך ההיסטורית, של לוזטיה עילית (אנ'), והיא אחד המרכזים התרבותיים של העם הסורבי. באוצן שוכנת על גדות הנהר שפרה במרחק של כ-50 ק"מ ממזרח לדרזדן, מדרום לרמות לוזטיה ובלב האזור של לוזטיה העילית. מצפון לה משתרע מאגר המים של באוצן, שב-1974 הוצף. חלקה העתיק של באוצן שוכן על רמה מעל נהר השפרה, כשהנקודה הגבוהה ביותר היא מצודת אורטנבורג (Ortenburg). העיר העתיקה תחומה בחומות. בתקופה מאוחרת יותר התפשטה העיר מזרחה אל מעבר לנהר. עם זאת, החלק שממערב לשפרה נותר קטן יחסית עד היום. בשנות השבעים של המאה ה-20 הוקמו בבאוצן שכונות חדשות ולאחר 1990 סופחו אליה כמה כפרים שכנים. במאה השלישית לספירה התקיימו באזור יישובים שהיו מאוכלסים בשבטים גרמאניים מזרחיים, אך חפירות ארכאולוגיות מעידות כי נוכחות אנושית הייתה באזור כבר בתקופה הנאוליתית. העדות הכתובה הראשונה על קיומה של העיר היא משנת 1002. בשנת 1018 נחתם שלום באוצן בין היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין בולסלב הראשון, דוכס פולין. ההסכם הותיר את באוצן תחת שלטון פולני. ב-1033 הועברה העיר לידיה של האימפריה הרומית הקדושה, ב-1319 לבוהמיה וב-1635 לסקסוניה. במהלך ימי הביניים הייתה באוצן חברה בברית לוזטיה, שכללה את באוצן, גרליץ, קאמנץ (Kamenz), לובאן (Lubań), לבאו (Löbau) וציטאו (Zittau). בשנת 1813, במהלך המלחמות הנפוליאוניות, הייתה העיר מקום התנהלותו של קרב באוצן. בתקופת השלטון הנאצי ובמהלך מלחמת העולם השנייה שכן בעיר מחנה משנה של מחנה הריכוז גרוס-רוזן. לפני שהועבר לבוכנוואלד היה ארנסט תלמאן כלוא במחנה המשנה. בין ה-21 באפריל ל-30 באפריל 1945 התנהל בעיר קרב בין הצבא האדום לבין צבא גרמניה. בתקופת השלטון הקומוניסטי של גרמניה המזרחית הייתה באוצן ידועה בשל בתי הסוהר שלה. בית הכלא באוצן 1 שימש כבית סוהר רשמי וכונה "הסבל הצהוב" (Gelbes Elend) ובית הכלא הסודי באוצן 2 שימש לכליאתם של אסירים פוליטיים. באוצן 1 עדיין משמש כיום כבית כלא פעיל ובאוצן 2 משמש כאתר זיכרון מאז 1993. בשנת 2002 חגגה באוצן אלף שנים לייסודה. המרכז ההיסטורי של באוצן קטן וזוכה לשימור נאות. בעיר פזורים כנסיות רבות ומגדלים וחומת העיר שוכנת על הגדה התלולה של נהר השפרה. מפעל המים של העיר שנבנה ב-1558 הוא אחד ממפעלי המים העתיקים שהשתמרו בצורה נאה במרכז אירופה. גרמניה וורמס, ריינלנד-פפאלץ, גרמניה (מ־1990) גרמניה היידלברג, באדן-וירטמברג, גרמניה (מ־1991) צרפת דרו (אנ'), צרפת צ'כיה יבלונץ' נאד ניסאו (אנ'), צ'כיה פולין ילנה גורה (אנ'), פולין מדיה וקבצים בנושא באוצן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באוצן (בגרמנית) סיור אינטראקטיבי בעיר באוצן באנציקלופדיה הבינלאומית החדשה (1905) באוצן באנציקלופדיה אמריקנה (1920) באוצן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באוצן (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית באוצן, ברשת החברתית אינסטגרם
בטסי בלייר

בטסי בלייר (באנגלית: Betsy Blair; 11 בדצמבר 1923 – 13 במרץ 2009) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וזוכת פרס באפט"א לשנת 1955 על הופעתה בסרט "מרטי". בלייר נולדה בשם אליזבת' ויניפרד בוגר בקליפסייד פארק, ניו ג'רזי. בתם של פרדריקה אמון, מחנכת בית ספר ויליאם קיד בוגר. כילדה עסקה בלייר בריקוד ובגיל מתבגר יותר עסקה בדוגמנות. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בגיל 15 ולמדה לאחר מכן ב"מכללת שרה לורנס" שבניו יורק. בלייר החלה את דרכה בתור שחקנית בתפקידים קטנים לקראת סוף שנות ה-40 של המאה ה-20 בסרטים "האשמה של ג'נט איימס", "הצד האחר של היער" ו"גברת אדיבה" של ג'ון סטורג'ס. בשל דעותיה הפוליטיות הוכנסה בלייר לרשימה השחורה של הוליווד וכמעט הוחרמה בתעשיית הסרטים. היא שדרגה את מעמדה בהוליווד בשנת 1955 בזכות תפקיד משני מוערך בדרמה של דלברט מאן "מרטי". בסרט שיחקה בלייר בתפקיד המורה קלרה, היא זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עקב גירושיה עברה בלייר להתגורר באירופה שם שיחקה בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "הזעקה" בתפקיד אלווייה, בסרטו של חואן אנטוניו בארדם "רחוב ראשי" בתור הרווקה המבוגרת איזבל ובדרמה הצרפתית "ירידה לתוך הגיהנום". תפקידה הזכור האחרון היה בשנת 1988 בסרטו של קוסטה גברס "נבגד". בלייר נישאה בשנת 1941 לכוכב הקולנוע ג'ין קלי, לזוג נולדה ילדה אחת. בלייר וקלי התגרשו בשנת 1957. בשנת 1963 נישאה לבעלה השני במאי הקולנוע הצ'כי קרל רייסז איתו היא חיה עד למותו בשנת 2002. בלייר נפטרה ממחלת הסרטן ב-13 במרץ 2009 בלונדון כשהיא בת 85. מדיה וקבצים בנושא בטסי בלייר בוויקישיתוף בטסי בלייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בטסי בלייר, באתר AllMovie (באנגלית) בטסי בלייר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בטסי בלייר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בטסי בלייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)