laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ראלדין פאראר

ג'ראלדין פאראר (באנגלית: Geraldine Farrar, ‏28 בפברואר 1882 - 11 במרץ 1967) הייתה זמרת אופרה ושחקנית קולנוע אמריקאית, שנוכחותה הבימתית זיכתה אותה בכת של מעריצים נלהבים, ה"ג'רי-פלאפרס", בראשית המאה ה-20. פאראר נולדה במלרוז, מסצ'וסטס, בתם של סידני פאראר והנרייטה ברנס. היא למדה פיתוח קול ושירה בבוסטון, ניו יורק ופריז ובברלין אצל זמרת הסופרן המהוללת לילי להמן, על פי המלצתה של ליליאן נורדיקה. היא חוללה סנסציה בברלין כשהופיעה שם לראשונה בשנת 1901, בתפקיד מרגריט ב"פאוסט" של גונו ובהמשך בתפקידים הראשיים ב"מיניון" של אמברואז תומא ו"מאנון לסקו" של פוצ'יני וכז'ולייט ב"רומיאו וז'ולייט" של גונו. בין מעריציה בברלין היה נסיך הכתר הגרמני וילהלם, אתו, על פי הסברה, ניהלה פרשת אהבים החל ב-1903. אחרי הופעה באופרה של מונטה קרלו שרה לראשונה במטרופוליטן אופרה, ב"רומיאו וז'ולייט", בשנת 1906. היא שרה בהפקה הראשונה במטרופוליטן של "מאדאם באטרפליי" בשנת 1907, ונשארה בסגל המטרופוליטן עד לפרישתה. במשך שנותיה שם שרה 29 תפקידים בקרוב ל-500 הצגות אופרה. ג'ראלדין פאראר הייתה פופולרית עד מאוד ויצרה לה עדת מעריצים נכבדה, בעיקר מקרב מבקרות אופרה ניו-יורקיות צעירות, שנודעו בשם "ג'רי-פלאפרס" פאראר שרה בתפקידים הראשיים בהופעות הבכורה של "אמיקה" מאת מסקאני (מונטה קרלו, 1905), "האחות אנג'ליקה" של פוצ'יני (ניו יורק, 1918) ומאדאם סאן-ז'ן של ג'ורדאנו (ניו יורק, 1915) וכן כ"רועת האווזים" ב"ילדי המלך" של הומפרדינק (ניו יורק, 1910). ג'ראלדין פאראר נודעה, במיטב הסגנון של דיוה אופראית, בטבעה חם המזג והעצמאי ללא פשרות. היא הרבתה להקליט לחברת "המכונה המדברת" של ויקטור והופיעה לעיתים קרובות בהבלטה במודעות הפרסומת של חברת התקליטים הזו. ג'ראלדין פאראר הופיעה גם בסרטים אילמים, שצולמו בין עונות האופרה. פאראר כיכבה ביותר מתריסר סרטים בין השנים 1915 ל-1920, בין השאר בעיבוד של ססיל ב. דה-מיל לכרמן. תפקידה המעולה ביותר על המסך היה אולי ז'אן ד'ארק בסרט "ז'אן האישה" משנת 1917. פאראר ניהלה רומן בן שבע שנים עם ארטורו טוסקניני. האולטימטום שהציגה לפניו, להתגרש מאשתו ולשאת אותה לאישה, הביא להתפטרותו של טוסקניני ממשרת המנצח הראשי של המטרופוליטן אופרה בשנת 1915. הוא חזר לאיטליה. פאראר הייתה בקשרי ידידות קרובה עם הטנור אנריקו קארוזו. היו השערות לגבי רומן גם ביניהם, אך ללא ראיות של ממש. ג'ראלדין פאראר פרשה מן האופרה בשנת 1922, בגיל ארבעים. הופעתה האחרונה הייתה ה"זאזה" של לאונקוואלו. היא שרה ברסיטלים עד 1931 ושימשה לזמן קצר כפרשנית בשידורי הרדיו של המטרופוליטן בעונת 35–1934. האוטוביוגרפיה שלה, Such Sweet Compulsion, שיצאה לאור בשנת 1938, נכתבה לסירוגין בפרקים, שחלקם במילים שלה וחלקם במילים של אמה, המתארת בסגנון נמלץ את הישגי בתה. ג'ראלדין פאראר מתה ברוג'פילד, קונטיקט מהתקף לב בשנת 1967, בת 85, ונקברה בבית הקברות קנסיקו בוואלהאלה, ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא ג'ראלדין פאראר בוויקישיתוף ג'ראלדין פאראר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ראלדין פאראר, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ראלדין פאראר, באתר Discogs (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ראלדין פאראר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ראלדין פאראר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
דפוס חשיבה

דפוס חשיבה הוא קבוצת הנחות, שיטות או סממנים שנטמעו עמוק אצל אדם או קבוצת אנשים, והתבססו עד כדי כך עד שאותם אנשים נמנעים מלאמץ או לקבל גישות התנהגות, בחירות או כלים שונים[דרוש מקור]. המונח שימושי בתחום תורת ההחלטות. תופעה זו של הטיה קוגניטיבית מכונה לעיתים גם "חשיבת יחד" או "פרדיגמה", ולעיתים קשה לנטרל את השפעותיה על תהליכי ניתוח החלטות וקבלתן. על אף הקשיים הכרוכים בכך, ישנן דרכים לשינוי דפוסי חשיבה. למשל, פעולת האלתור מעודדת אנשים לשבור דפוסי חשיבה קיימים. הטיה קוגניטיבית הטיית אישור פרדיגמה יצירתיות חוט מחשבה איך מפתחים Growth Mindset בבית הספר - מאמר בעברית על מחקרים של קרול דווק Lewis, C., & Lovatt, P. J. (2013). Breaking away from set patterns of thinking: Improvisation and divergent thinking. Thinking Skills and Creativity, 9, 46-58. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדיסון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תומאס אלווה אדיסון – ממציא אמריקני. מושגים על שמו: קולנוע אדיסון – בית קולנוע שהיה בירושלים אדיסון (ניו ג'רזי) – עיר בניו ג'רזי, על שם אדיסון, שמכילה אף היא מוזיאון, פארק היסטורי ובתי ספר על שמו של אדיסון צ'ארלס אדיסון – איש עסקים אמריקאי, בנו של תומאס אלווה אדיסון תומאס אדיסון – רופא בריטי, על שמו מחלת אדיסון אישים ששמם הפרטי הוא אדיסון
התנועה לציונות אחרת

התנועה לציונות אחרת נוסדה בירושלים בעקבות בחירות המהפך של 1977. התנועה נוסדה כשבועיים לאחר הבחירות, והורכבה בעיקר מצעירים ירושלמיים ממחנה השמאל. התנועה ניסתה ליצור משקל נגד לגוש אמונים, ופעלה כנגד מדיניות ההתנחלות וה"שליטה על עם אחר". בעשרת החודשים שבהם פעלה הספיקה התנועה לבצע מספר הפגנות ופעולות הסברה בעיקר בירושלים וביהודה והשומרון. התנועה ראתה עצמה מלכתחילה זרז להקמת תנועת שלום גדולה יותר. בתחילת 1978 היו כמה מאנשי התנועה מיוזמיו המרכזיים של "מכתב הקצינים"[דרוש מקור]. התנועה תמכה ברעיון, והגרסה הסופית שלו נכתבה על ידי צלי רשף, שהיה גם הוא אחד הפעילים בתנועה. בעקבות המכתב והקמת "שלום עכשיו" התנועה מילאה את יעדה והחליטה להתפרק. רבים מחבריה הפכו לפעילים ב"שלום עכשיו". בין המקימים והפעילים הבולטים בתנועה היו: עמוס וגליה אריאלי, יחיעם ואריאלה ויץ, ואריאל רובינשטיין. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקפיטול

המונח "גבעת הקפיטול" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קפיטול היל. הקָפִּיטוֹל (באנגלית: United States Capitol; נקרא גם בניין הקפיטול או גבעת הקפיטול) הוא מקום מושבו של הקונגרס של ארצות הברית (הרשות המחוקקת הפדרלית של ארצות הברית). בניין הקפיטול ניצב בראש גבעה שנמצאת בקצהו המזרחי של המול בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית, ובלבו של מתחם הקפיטול. לבניין שני אגפים, המוקצים לשני חלקי הקונגרס: בחלקו הצפוני שוכן הסנאט, ובחלקו הדרומי שוכן בית הנבחרים. במרכז הבניין נמצאת כיפתו הגדולה, בעלת קווי מתאר הזהים לכיפת קתדרלת סנט פול שבלונדון. המונח "קפיטול" לקוח מגבעת הקפיטולין של רומא העתיקה, שמסורתה וסמליה היוו השראה לדורות הראשונים של המתיישבים האמריקאים. האחראי לתחזוקה, לניהול השוטף, לפיתוח ולשימור של בניין הקפיטול נקרא אדריכל הקפיטול (Architect of the Capitol, ובקיצור AOC), ועל אבטחתו מופקדת משטרת הקפיטול. הבניין הנוכחי הוא המבנה הרביעי המשמש כמקום מושב הקפיטול. הראשון היה בית המדינה של מדינת מרילנד באנאפוליס, מרילנד, בו שכן הקונגרס בין השנים 1783–1784. השני היה הבניין הפדרלי בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק בו שכן הקונגרס בין השנים 1789–1790, והשלישי היה בניין הקונגרס בפילדלפיה, פנסילבניה בו שכן הקונגרס בין השנים 1790–1800. בנייתו של הבניין הנוכחי החלה בשנת 1793. בניית אגף הסנאט הסתיימה בשנת 1800, ובניית אגף בית הנבחרים הסתיימה בשנת 1811. הישיבה הראשונה של הקונגרס בבניין הנוכחי נערכה ב-17 בנובמבר 1800. שנה לאחר סיום הבנייה, בעת מלחמת 1812 נשרף הבניין על ידי הצבא הבריטי. בין 1855 ל-1866 הורחב הבניין והוקמה הכיפה (אנ'). ב-1863 הוסף פסל החופש בראש הכיפה. בשל גודלה של הכיפה, הפך הבניין לבלתי פרופורציונלי, אי לכך נבנה אגף נוסף בשנת 1958. ב-11 בספטמבר 2001, כחלק מפיגועי 11 בספטמבר, הקפיטול היה אחד מהיעדים שבו (או בבית הלבן) יועדה טיסה 93 של יונייטד איירליינס להתרסק. פיגוע זה נכשל בשל התערבות הנוסעים, והמטוס רוסק בשדה פתוח במדינת פנסילבניה במקום זאת. ב-6 בינואר 2021, הותקף בניין הקפיטול על ידי תומכיו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ עקב בחירת המתמודד המתנגד לו, ג'ו ביידן. אירוע זה גבה את חייהם של 5 בני אדם. בנוסף, הוכרז על עוצר בסביבת הקפיטול. במאי 2023 התפרסם כי חברי המיליציה שהשתתפו במתקפה נידונו לעד 18 שנות מאסר. למבקרים בבניין, הכניסה לקפיטול היא מתוך מרכז מבקרים תת-קרקעי, אשר נחנך בדצמבר 2008. בנייתו של מרכז המבקרים ארכה שבע שנים והסתכמה בעלות גבוהה, עובדה אשר גררה ביקורת בתקשורת. בתוך הרוטונדה של בניין הקפיטול מוצג דרך קבע, ובאופן בלעדי, דגל השבויים והנעדרים המציין את דאגתם של אזרחי ארצות הברית לגורל שבויי ונעדרי המלחמה. כמו כן מוצבים בו פסלים רבים שנבחרו על ידי מדינות ארצות הברית. מבנה הקפיטול מופיע על שטר 50 דולר אמריקאי. בניין הקונגרס הקפיטול בשנת 1846 בניין הקפיטול על שטר של 50 דולר מדיה וקבצים בנושא הקפיטול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקפיטול (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הקפיטול (באנגלית) הקפיטול, ברשת החברתית פייסבוק הקפיטול, ברשת החברתית אינסטגרם הקפיטול, סרטונים בערוץ היוטיוב הקפיטול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משרד אדריכל הקונגרס – מידע על המבנה, ההיסטוריה שלו ופרטים לעזרת המעוניינים לבקר בו אי-פי, רויטרס והארץ, חברי מיליציה שהשתתפו במתקפה על הקפיטול נידונו לעד 18 שנות מאסר, באתר הארץ, 26 במאי 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוצר לאומי

האם התכוונתם ל... אוצר לאומי (חוק) – חפץ, מבנה, נכס או אדם כלשהו שמצוי במעמד משפטי מיוחד בגלל חשיבות היסטורית/תרבותית וכדומה אוצר לאומי (סרט) – סרט קולנוע משנת 2004
שילוב

האם התכוונתם ל... שילוב (מסלול צבאי) – מסלול צבאי לתלמידי ישיבה שילוב בחינוך – שילוב תלמידים עם לקויות בחינוך רגיל שילוב (שר הטבעות) – דמות משר הטבעות גאורגי שילוב – מתמטיקאי רוסי
מקדש פאהארפור

מקדש פאהארפור (בנגלית পাহাড়পুর বৌদ্ধবিহার - "פָּהָרְפּוּר בּוֹאוּדְהוֹבִּיהָר" קרי "המקדש הבודהיסטי של פהרפור") בכפר פאהארפור בצפון-מערב בנגלדש הוא אחד המקדשים הבודהיסטים הידועים בדרום אסיה ואחד האתרים הארכאולוגים החשובים במדינה. משמעות השם היא "משכן ההר" (פאהאר - הר; פור - משכן, עיר, כפר). בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית. לפי חותמים שנמצאו באתר, המקדש נבנה על ידי המלך דהארמאפאלה, השליט השני של אימפריית פאלה שמלך בשנים 781-821. במאה ה-11 חרב המקדש בשריפה בעת כיבוש המקום על ידי ממלכת ונגה. כמאה שנים לאחר מכן חודש המקדש, אולם במחצית השנייה של המאה ה-12 החל שוקע, ולבסוף נינטש במהלך המאה ה-13, כאשר האזור נשלט על ידי המוסלמים. האתר התגלה מחדש בתחילת המאה ה-19 ונערכו בו מחקרים מוגבלים בשנת 1879 בשל התנגדות בעליו של השטח. בשנת 1919 הוכרז המקדש כאתר מוגן, ומאז 1923 נערכו בו חפירות ומחקרים משך כעשור שנים. בשנות השמונים של המאה ה-20 המשיכו עבודות המחקר באתר תחת פיקוחה של מחלקת הארכולוגיה של בנגלדש. המקדש משתרע על פני תא שטח רבוע ששטחו 75,000 מ"ר, ואורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-274 מטר. השטח מוקף בחומה ברוחב של 5 מטר ובגובה של 3.6 עד 4.5 מטר, שבה קבועות שתי כניסות - הראשית בצידו הצפוני של המתחם, והאחרת בצידו המזרחי. 177 תאים ששימשו את הנזירים למגורים ולמדיטציה משתרעים לאורך פרוזדורים הקבועים בחומות המקדש. בצד הצפוני 45 תאים וביתר 44 תאים בכל צד. גודלו של כל תא הוא 4.26 על 4.11 מטר והגישה אליהם היא באמצעות גרמי מדרגות מהחצר המרכזית. בשטח המקדש עצמו שוכנים מקדשים משניים, סטופות ומבנים אחרים, ובהם קבוצה של חמש סטופות ודגם קטן של הסטופה המרכזית הניצבים כולם בפינה הדרום-מזרחית של המתחם, וקבוצת מבנים ששימשו לצרכים מנהלתיים בפינתו הצפון-מזרחית. בחלקו המערבי של המתחם כמעט ולא הוקמו מבנים. מבנים נוספים כוללים מטבח, חדר אוכל ובארות. במרכזו של המתחם ניצבת הסטופה המרכזית שצורתה כשל צלב שבין זרועותיו בליטות מרובעות. הסטופה היא מבנה מדורג בן שלוש טרסות הנישא לגובה של 21 מטר. בשתי הטרסות התחתונות שבילים עגולים היקפיים ותו לא (השביל ההיקפי של הטרסה התחתונה מכוסה כעת באדמה), אך קירותיהן של שתי הטרסות מכוסים בתבליטי טרקוטה. בטרסה העליונה ניצבים ארבעה מקדשי משנה הקבועים בכל אחד מצדדיה ואל כל אחד מהם מוליכה מבואה. במתחם נמצאו ממצאים רבים המתוארכים למאה ה-5 עד המאה ה-12, בהם: 63 פסלים שכולם למעט אחד מוקדשים לפולחן ברהמה, כ-2,800 לוחות טרקוטה ש-2,000 מהם עדיין קבועים בקירות המקדש, כלי בית, מטבעות, חותמות וכיוצ"ב. הממצאים מוצגים במספר מוזיאונים ברחבי המדינה. מדיה וקבצים בנושא מקדש פאהארפור בוויקישיתוף המקדש באתר מחלקת הארכאולוגיה של בנגלדש ערך מקיפ ביותר אודות המקדש בבנגלפדיה מקדש פאהארפור באתר Journey Plus אתר אודות המקדש מקדש פאהארפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון

המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון הוא מרכז מחקר מדעי לאורניתולוגיה ומרכז צפרות שהוקם בישראל ביוזמת אוניברסיטת תל אביב והחברה להגנת הטבע. המרכז ממוקם בבניין המשטרה הבריטית לשעבר בלטרון. עמותת השריון, המפעילה במקום את אתר ההנצחה יד לשריון, הקצתה כ-25 דונמים משטחה עבור המרכז לחקר נדידת הציפורים. מיקומו של האתר נבחר, בין השאר, מכיוון שהוא נמצא בלבו של הציר המערבי של נדידת העופות בארץ ישראל. מנהל המרכז הוא ד"ר יוסי לשם מהמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. במרכז יש כיום מכ"ם, כיתת מחשבים המשמשת להשתלמויות מורים, מוזיאון ואכסניה. המכ"ם, מעודפי הצבא האדום, הובא ארצה על ידי ד"ר ליאוניד דינביץ', מדען עולה מברית המועצות, בעזרת הקרן למדענים עולים. את חדר המחשבים מימנה ארצות הברית במטרה לעודד את שיתוף הפעולה בנושא הציפורים עם ירדן, טורקיה ויוון. ממשלת גרמניה מממנת חקר לוויינים במסגרת התוכנית החינוכית "לטוס עם ציפורים". מטרותיו המוצהרות של המרכז הן: ניצול יתרונה היחסי של מדינת ישראל בפיתוח מחקרים רב-תחומיים בנושאי הנדידה. פיתוח נושאי המחקר היישומי הקשור לנדידה בדגש איתור פתרונות לקונפליקטים עם החקלאים, קידום בטיחות טיסה צבאית ואזרחית. שימוש בתשתית המדעית שתוקם למטרת קידום החינוך האקדמי בישראל, וכבסיס לפיתוח קורסים בינלאומיים בנושא, הגנה על הציפורים ובית גידולן. במרכז מבוצעים מחקרים בנושאים שונים, למשל: בטיחות טיסה - מחקר משותף עם חיל האוויר הישראלי אשר הביא להקטנת מספר התאונות הנגרמות מעופות נודדים ב-76%. הדברה ביולוגית - שיתוף פעולה אזורי עם חקלאים ישראליים, ירדניים ופלסטינים, לשימוש בתנשמות ובבזים כמדבירים ביולוגיים בחקלאות. פרויקטים חינוכיים - שיתופי פעולה עם משרד החינוך להפעלת תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ בנושאים שונים הקשורים לצפרות, בין היתר הפרויקט הלימודי "הציפורים הנודדות אינן יודעות גבולות", במהלכו עקבו תלמידים ישראלים ופלסטינים אחרי ציפורים נודדות בעזרת משדרי לוויין. נדידת עופות אורניתולוגיה צפרות פרינצסה מדיה וקבצים בנושא המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון בוויקישיתוף אתר הצפרות הישראלי - אתר המרכז (משותף למרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון ולמרכז לצפרות של החברה להגנת הטבע). אתר צפרות ישראלי - פורטל צפרות בישראל (באנגלית) משה גלעד, היי, הביטו למעלה, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2012
וולפגנג פון קמפלן

הברון יוהאן וולפגנג ריטר פון קמפלן דה פאזמנד (בגרמנית: Johann Wolfgang Ritter von Kempelen de Pázmánd; ‏23 בינואר 1734, ברטיסלאבה – 26 במרץ 1804, וינה) היה ממציא הונגרי שהתפרסם בזכות המצאת "הטורקי", בובה מכנית שמשחקת שחמט. לאחר משחקים רבים בהם הטורקי ניצח והטעה את הקהל, התברר כי היה הונאה. כמו כן, פיתח מכונה מדברת שהופעלה ידנית אשר הייתה חלוצה בפונטיקה ניסויית. Homer Dudley and T. H. Tarnoczy. The Speaking Machine of Wolfgang von Kempelen. Journal of the Acoustical Society of America, March 1950, Volume 22, Issue 2, pp. 151–166. [1](הקישור אינו פעיל) Robert Löhr, "The Chess Machine" (Penguin Press, 2007) is a novel about Kempelen and his chess-playing hoax. Translated from the German by Anthea Bell. מדיה וקבצים בנושא וולפגנג פון קמפלן בוויקישיתוף Angéla Imre,‏ על האישיות של פון קמפלן עשרות קישורים ברשת בנושא קמפלן על המכונות המדברות שפיתח קמפלן ״מט טורקי״ - פרק על חייו של וולפגנג וון קמפלן, המצאותיו והטורקי בפודקאסט ״מינהר הזמן״, תאגיד השידור הישראלי, ״כאן״ ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריחת אצות

פריחת אצות היא תופעה עונתית. בתקופת החורף גוף המים מתערבל, ונוטריינטים יכולים לעלות מהקרקעית לכוון פני השטח רווי האור. יחד עם ערבול הנוטריינטים מתערבלות גם האצות הפוטוסינתטיות בכל גוף המים. עם התחממות הטמפרטורה מתחילה להיווצר שכבת מים חמה אשר צפה מעל שכבת מים עמוקה יותר וקרה יותר. תופעה זו מתרחשת היות שמי השטח העליונים אשר מתחממים מקרני השמש הם בעלי צפיפות נמוכה יותר ממי העומק הקרים ועל כן צפים מעליהם. בעת שנוצר שיכוב, "נכלאות" גם האצות באותם מים עליונים חמים ורוויי אור ונוטריינטים ובכך יכולות להתפתח במהירות מרבית, בניגוד לתקופה בה היו כל מי האגם מתערבלים ואז היו מתערבלות גם האצות ויורדות לעומקים בהם האור היווה גורם מגביל לגדילתן. כך במי השטח המוארים והמדושנים נוצרת פריחת אצות. תופעה נוספת שידועה במקרים מסוימים לאחר פריחת אצות היא קריסה של אותה מערכת אצות: בשלב מסוים הגיעה כמות האצות למקסימום האפשרי מבחינת שטח/חמצן/מזון וכו' ובלילה אחד או בתקופה קצרה של משבר, נושמות האצות הצפופות את כל החמצן שברשותן ומביאות את גוף המים שלהן למצב אנארובי - מה שגורם למות כל האצות בגוף המים העליון. פריחת אצות עשויה להיגרם גם בשל זרימת דשנים לים. במצב של היעדר מין הניזון מהאצות התרבות האצות יכולה להביא לחוסר חמצן (אנ') באזורים החופיים אשר מובילה לתמותת יצורים ימיים. אזורים בהם מתקיימת התופעה נקראים אזורי מוות (אנ'). מדיה וקבצים בנושא פריחת אצות בוויקישיתוף סרטון 360°: פריחת אצות עצומה לחופי עומאן, ארכיון הסרטונים של AP ד"ר דניאל מדר, בגלל הרוח, אתר זווית, 3 במאי 2015
מירה אברך

מירה אברך (6 ביוני 1925 – 17 בספטמבר 2013) הייתה עיתונאית ישראלית. מירה אברך נולדה בעיר קיל שבגרמניה. בשנת 1933 עלתה לישראל במסגרת העלייה החמישית. במלחמת העולם השנייה שירתה בצבא הבריטי ולאחר המלחמה הצטרפה לאצ"ל והשתתפה בהתקפת האצ"ל על יפו. בשנת 1950 החלה לעסוק בעיתונות, תחילה כציירת אופנה בעיתון "חרות". ביוזמתו של דב יודקובסקי החלה, בתחילת שנות ה-50, לכתוב טור בנושאי חברה בעיתון "ידיעות אחרונות". כך, הייתה לכתבת-החברה הראשונה של העיתון, בימים בהם טורי הרכילות בעיתונות הישראלית היו מועטים מאוד. אברך הקפידה לטעון שהכתוב בטורים שלה אינו בגדר רכילות ושהיא כותבת רק על הצדדים החיוביים באנשים אותם היא מסקרת. בתפקידה זה התמידה עד אמצע שנות ה-90, ובמהלך השנים כתבה בעיקר על מדינאים, בישראל ובחו"ל. פרסמה מספר ספרים, בהם "פולה" על אשת ראש הממשלה דוד בן-גוריון, "עולמם הקטן של גדולי עולם" והרומן "שש שעות-שנה". מחזה שכתבה בשם "תקרית גבול" הועלה בלונדון. בביוגרפיה של המחזאי סמואל בקט (חתן פרס נובל לספרות) מוזכר רומן קצרצר שהיה לו עם אברך. אברך נישאה בשנת 1996 לד"ר מקס רייס. היא נפטרה ב-17 בספטמבר 2013 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת. מירה אברך: דברים שלא כתבתי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011 מדיה וקבצים בנושא מירה אברך בוויקישיתוף מרדכי נאור, האשה שידעה הכל, באתר העין השביעית, 23 בפברואר 2012 מירה אברך, קשה להיות עתונאית..., באתר ynet, 9 בדצמבר 2009 העיתונאית מירה אברך הלכה לעולמה, באתר ynet, 18 בספטמבר 2013 מידע על מירה אברך בקטלוג הספרייה הלאומית מירה אברך, דף שער בספרייה הלאומית על כתביה: מרים גורן, כזאת היא פולה, דבר, 12 ביולי 1965 בני דודקביץ', מירה אברך הובאה למנוחות בקיבוץ עינת, קול ישראל, 18 בספטמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטריק הנרי

פטריק הנרי (באנגלית: Patrick Henry;‏ 29 במאי 1736 – 6 ביוני 1799) היה אחד האבות המייסדים של ארצות הברית, שנודע וזכור בעיקר בזכות נאומו "הבו לי חירות או הבו לי מוות!". לצד סמואל אדמס ותומאס פיין היה אחד התומכים המשפיעים (והרדיקאליים) למען המהפכה האמריקאית ולמען רפובליקניזם, במיוחד בגינוי שלו את השחיתות בקרב בכירים בממשל וההגנה שלו על זכויות היסטוריות. כיהן כמושל וירג'יניה הראשון והשישי. הנרי נולד במושבה וירג'יניה, בן לשופט. לאחר שנכשל בכמה עסקים פרטיים מצא את ייעודו בתחום הפרקליטות והפך לפרקליט ודמגוג מוכשר. ב-1765 נבחר לבית הנבחרים של ווירג'יניה. בקיץ אותה שנה תקף את חוק הבולים והכריז על אוטונומית חקיקה של המושבה. הוא עורר מורת רוח כאשר אמר כי "ליוליוס קיסר היה ברוטוס לצ'ארלס הראשון היה קרומוול ולג'ורג' השלישי כדאי ללמוד לקח משניהם". הנרי ידוע במיוחד אולי בזכות הנאום שלו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775 שעודד את המחוקקים לנקוט בפעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי המתקדם. בית הנבחרים התכנס בכנסיית סיינט ג'ון בריצ'מונד ולא הצליח לקבל החלטה האם לשלוח כוחות או לא, תוך נטייה שלא לשלוח. הנרי חתם את הנאום שלו במילים: וכי יקרים הם החיים, או טוב הוא השלום, עד כדי שנקנם במחיר שלשלאות ושעבוד? חלילה, ריבון העולמים! נסתמה ממני הדרך בה יבחרו אחרים; אך באשר לי, הבו לי חירות או הבו לי מוות! בשלב זה, הקהל קפץ על רגליו וצעק "אל הנשק! אל הנשק!". הטקסט של הנאום הגיע לדפוס רק בשנת 1817, בביוגרפיה "החיים והאופי של פטריק הנרי" מאת ויליאם וירט. אף על פי שווירט הרכיב את ספרו מזכרונם של אנשים שהיו קרובים לאירועים, חלק מההיסטוריונים העלו השערות שהנאום, או לפחות צורתו המוכרת כיום נכתבה למעשה על ידי וירט עשורים לאחר האירוע. בשל התבטאויותיו האנטי-בריטיות הוציא אותו המושל הבריטי בשנת 1775 אל מחוץ לחוק. בשלבים מוקדמים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוביל הנרי מיליציה נגד המושל הבריטי לורד דאנמור (John Dunmore), באירוע שנודע כ"תקרית אבק השריפה". במהלך המלחמה הוא שירת כמושל הלא־קולוניאלי הראשון של וירג'יניה בשנים 1776–1779. והוא שב ונבחר למשרה זו בשנים 1784–1786. מדיה וקבצים בנושא פטריק הנרי בוויקישיתוף האתר הרשמי לזכרו הטקסט המלא של נאום "תנו לי חופש או תנו לי מוות!" (באנגלית) אתר הפסטיבל השנתי לזכרו פטריק הנרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פטריק הנרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פטריק הנרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פטריק הנרי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פטריק הנרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פטריק הנרי, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נילי הרפז

נילי הרפז היא מנצחת, מלחינה וזמרת ישראלית. שימשה כמנהלת המוזיקלית של אנסמבל ליריקה בין השנים 1992–2020. נולדה בתל אביב, עברה לאיטליה בגיל צעיר, שם למדה שירת בל קנטו אצל מריו דל מונקו וג'ולייטה סימיונטו. הופעותיה הראשונות באופרה ברומא היו ב"ריגולטו" של ורדי וב"אבירות כפרית" של פייטרו מסקאני. כמצו-סופרן סולנית הופיעה בעונות אופרה ובקונצרטים ברחבי איטליה. הרפז למדה קומפוזיציה, ניצוח ותזמור לכלי נשיפה וקיבלה את התואר מאסטרו באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. בין מוריה לניצוח: סרג'יו צ'ליבידאקה, נראו זמפיירי, ופרנקו פררה. ביו מוריה לקומפוזיציה: קרלו קמרוטה וטרזה פרוקצ'יני. תזמור לכלי נשיפה למדה אצל פולביו קרה. נילי הרפז היא האישה הראשונה אשר ניצחה באודיטוריום של ה"ראי" ברומא עם התזמורת הקאמרית של סנטה צ'צ'יליה. בהמשך ניצחה על התזמורת הפילהרמונית של מאב (הונגריה), סטו-מרה (רומניה), התזמורת הקאמרית של נורד ביי (קנדה), הפילארמוניצ'י של רומא ואקדמיה אנטוניו ויולדי בביצוע רפרטואר סימפוני מן התקופה הקלאסית ורומנטית. כמו כן ביצעה רפרטואר אופראי עם התזמורת המחוזית של לאציו (איטליה) ואנסמבל ליריקה (ישראל). הופעותיה זכו להצלחה הן בקרב הקהל והן בקרב הביקורת. נילי הרפז יצגה את איטליה כזמרת בפסטיבל הבינלאומי במלטה וכמלחינה באנגליה בשיתוף פעולה בין מלחינים וכוראוגרפים המתקיים באוניברסיטה בסארי (לונדון). נילי הרפז יזמה את כתיבת הקנטטה "ריגשות בריאה" מאת בנימין יוסופוב. נילי הרפז היא דודתו של המוזיקאי יובל מסנר. פעלה באופרה ברומא כמאסטרו-עמית בהפקות רבות. בישראל ייסדה את המחלקה לפיתוח קול בקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה. כמו כן ניצחה על התזמורת הקאמרית הרצליה והתזמורת הקאמרית רמת גן, על נגנים מן התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועל תזמורת כלי הקשת של הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה, עמה הופיעה בקונצרטים ברחבי הארץ ובסיור הופעות באיטליה. בין יצירותיה הבולטות "לדוד" פנטזיה למקהלת נשים, כינור סולו פסנתר ורביעיית כלי קשת ע"פ שירו של מגדי כריסטיאנו עלאם. פר נראו לכינור סולו. מדיה וקבצים בנושא נילי הרפז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נילי הרפז נילי הרפז, ברשת החברתית פייסבוק נילי הרפז, ברשת החברתית LinkedIn נילי הרפז, סרטונים בערוץ היוטיוב
מלקטת

המונח "מלקט" מפנה לכאן. לערך העוסק באדם שעיסוקו איסוף מזון מצמחי בר, ראו ציידים-לקטים. מַלְקֶטֶת (או מַלְקֵט, או פינצטה, מגרמנית) היא כלי העשוי משתי רצועות מתכת דקות המחוברות מצד אחד, ומשמשת לאחיזה בעצמים קטנים. שימושים נפוצים של המלקטת הם בתחום הקוסמטיקה, שם היא משמשת לתלישת שיער, שענים משתמשים במלקטות לטיפול בגלגלי שיניים זעירים ואספני בולים משתמשים בהן כדי לטפל בבולים. בשפת הדיבור, "בפינצטה" מסמל בקפידה, בסבלנות, או תוך בררנות יתרה, למשל "לבחור בפינצטה". בקרב הבולאים, המלקטת בעזרתה אוחזים את הבול, ומיועדת למניעת פגיעה בבול, מכונה "מַלְקֵט". לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית צורה זו אינה תקינה, אך היא מופיעה במילון ספיר, למשל. בוחרים מניות בפינצטה, כתבה של רענן מצביא באתר BizPortal ג'ני אלעזרי, "אלוהים בוחר בפינצטה אמהות של אוטיסטים", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 04.12.08 לקסיקון בולאי, באתר התאחדות בולאי ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.