יולי אדלשטיין

יולי יואל אדלשטיין (נולד ב-5 באוגוסט 1958; י"ט באב תשי"ח) הוא פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון מטעם מפלגת הליכוד. קודם לכן כיהן כשר הבריאות, השר לקליטת עלייה וכשר ההסברה והתפוצות בממשלות ישראל. בשנים 2013–2020 כיהן כיושב ראש ה-16 של הכנסת. טרם עלייתו לישראל היה מסורב עלייה ואסיר ציון בברית המועצות. בהכשרתו הוא מורה לשפות, בעיקר עברית. נולד בשם יוליאן יוריוביץ' אדלשטיין (ברוסית: Юлиан Юрьевич Эдельштейн) בצ'רנוביץ, אוקראינה הסובייטית שבברית המועצות. הוריו, אניטה לבית רוזנצווייג ויורי אדלשטיין, היו מרצים במכללה להכשרת מורים. אמו הייתה יהודייה ואביו היה בן לאב יהודי. לאחר מספר שנים עברה המשפחה לקוסטרומה שברוסיה. אביו היה פעיל בתנועת הדיסידנטים, ומאוחר יותר היה לכומר בשם האב גיאורגי אדלשטיין. הוא שימש ככומר האורתודוקסי של הכפר קרבנובו במחוז קוסטרומה, ועלה לישראל במרץ 2022. עם תום לימודיו בתיכון רצה אדלשטיין להתקבל לבית ספר הגבוה ללימודי שפות, אולם נדחה עקב יהדותו והחל ללמוד במכללה להכשרת מורים. הוא סולק מהלימודים לאחר שהביע ביקורת על מדיניות החיסולים של יוסיף סטלין. בשנת 1979 ביקש לעלות לישראל אך סורב. הוא עבר לבירה מוסקבה, שם הצטרף לחוג של לומדי עברית, לימד עברית במחתרת והיה פעיל ציוני בשנות ה-70 וה-80 ואף עמד בראשה של התארגנות שביקשה להפיץ את לימודי העברית לערי הספר של ברית המועצות. עקב פעילותו, התקשה למצוא עבודה והתפרנס בין היתר כמודל עירום (פלג גוף עליון) בבתי ספר לאמנות. גם שם הופעלו לחצים על המעסיקים לפטרו, אך מעסיקיו השונים היו מרוצים מאוד ממנו עקב העובדה שתמיד הגיע בזמן ואף פעם לא היה מגיע שיכור, בניגוד לשאר העובדים. ב-4 בספטמבר 1984 נעצר על ידי הק.ג.ב. בשל פעילותו הציונית, באשמת שווא של החזקת סמים, שהושתלו בדירתו. אדלשטיין נעצר למשך שלושה חודשים בבית הכלא בוטירקה שבמוסקבה. במהלך המעצר הוא שבת רעב למשך חמישה-עשר יום, במחאה על החרמת זוג התפילין שנשא עמו בסתר. הוא הורשע (ב-19 בדצמבר 1984) ונידון לשלוש שנות מאסר עם עבודות פרך במחנה כפייה סובייטי, וריצה את עונשו בגולאג ליד ימת באיקל. במהלך מאסרו נפצע באורח קשה ונותר נכה. במשך שנות המאסר התנהל מאבק בינלאומי לשחרורו, אליו התגייסו גם מנהיגים מרחבי העולם (ביניהם סגן נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש), והפגנות למען שחרורו נערכו בישראל ובארצות הברית. הוא שוחרר במאי 1987 ועלה לישראל עם משפחתו ביולי אותה שנה. ביוני 2017 ערך אדלשטיין ביקור רשמי ברוסיה, בו חזר אל הבית בו התבצע החיפוש ואל תא המעצר בו נכלא. במהלך הביקור נאם בפני מליאת הבית העליון של הפרלמנט הרוסי, ופתח את נאומו בעברית: לפני 33 שנים נאסרתי, כאן במוסקבה, על ידי שלטונות ברית־המועצות בעוון לימוד השפה העברית. נאסרתי, כי לימדתי את השפה שבישרה לעולם את דחיית העריצות ואת שלטון הצדק, את אהבת האדם ואת תקוות הדרור. היום אני עומד כאן לפניכם כיושב־ראש כנסת ישראל, ובאותה השפה שבעוון הוראתה נאסרתי, אני מברך אתכם בברכה היהודית העתיקה – שלום עליכם. גם בחלומותיי הטובים ביותר לא האמנתי שאגיע לרגע הזה. עבורי, זוהי סגירת מעגל כפולה: שלי, יולי אדלשטיין, ושל העם היהודי כולו, שאני עומד כאן כנציגו" בהגיעו לישראל השתקע באלון שבות שבגוש עציון. בשנים 1988–1996 כיהן כסגן נשיא "הפורום הציוני", ארגון שייצג את מסורבי העלייה שעלו לישראל. בשנים 1990–1995 מילא תפקידים ניהוליים בבתי ספר וניהל את מחלקת העולים במלי"ץ. אדלשטיין נמנה עם מייסדי מפלגת "ישראל בעליה" ונבחר מטעמה לכנסת ה-14 בשנת 1996. הוא כיהן כשר לקליטת עלייה בממשלתו הראשונה של בנימין נתניהו בין השנים 1996–1999. במהלך כהונתו בכנסת ה-15 יזם תיקון לחוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), האוסר על נטישת בעלי חיים ומתיר לעמותות, רשויות מקומיות ווטרינרים שטיפלו בבעלי חיים נטושים להטיל את הוצאות ההחזקה על הנוטש אותם. כמו כן הציע תיקון לחוק בתי המשפט, על פיו יוכל אדם שאין עיסוקו בייצוג דרך קבע, לייצג ללא תמורה בעל דין בבית משפט לתביעות קטנות. תיקון זה אושר בשנת 2001. לאחר הקמת ממשלתו הראשונה של אריאל שרון, כיהן בתפקיד סגן השר לקליטת עלייה במעמד של שר, בין השנים 2001–2003. בבחירות לכנסת ה-16 זכתה "ישראל בעליה" לשני מנדטים בלבד, והסכימה להתמזג לצמיתות עם מפלגת הליכוד. לאחר המיזוג עם הליכוד, מונה אדלשטיין לסגן יושב ראש הכנסת בכנסת ה-16. במהלך כהונת כנסת זו יזם ראש הממשלה אריאל שרון את תוכנית ההתנתקות. אדלשטיין הוביל את מחנה "המורדים בליכוד" שביקשו למנוע את ביצוע התוכנית, ובשעת ההצבעה אף חרג מכללי הפרוטוקול והכריז כי הוא מתנגד לתוכנית "בשאט נפש". מאז ביצוע התוכנית קרא אדלשטיין מספר פעמים לשוב ליישובים שפונו בצפון השומרון. בבחירות הבאות שובץ ברשימת הליכוד במיקום שלא אפשר לו להצטרף לכנסת ה-17. כשנה לאחר מכן, ב-27 בפברואר 2007, עם התפטרותו של דני נוה מהכנסת והודעתו של עוזי לנדאו ששובץ לפניו כי אינו מעוניין לשוב ולכהן, הצהיר שוב אדלשטיין אמונים לכנסת. בנאומו הראשון בכנסת זו אמר: גברתי היושבת-ראש, למה אמרתי שהתחושה מוזרה? כפי שאמרת הרגע, חבר כנסת חדש-ישן מצהיר אמונים. מצד שני, אני חייב לומר, ואמרתי זאת גם היום בסיעה, שאם מחר תהיה לי פתאום הזדמנות להיות הקול ה-61 שיגרום לפיזור הכנסת הזאת ולהפלת הממשלה, אני ודאי אעשה זאת בלי להסס אפילו שנייה. בבחירות המקדימות של הליכוד לקביעת רשימתה לבחירות לכנסת ה-18 זכה אדלשטיין ב-18,502 קולות שהם כ-38.2% מהקולות, מוקם במקום ה-12 ברשימה ונבחר לעוד כהונה בכנסת. לאחר הקמת הממשלה ה-32 מונה אדלשטיין לשר ההסברה והתפוצות ולממונה על רשות השידור. ב-18 בפברואר 2010 התפטר מתפקידו כשר הממונה על רשות השידור, והמשיך לכהן כשר ההסברה והתפוצות. במהלך כנס הסברה באור יהודה ב-2011 אמר: "כל עוד האומה הערבית תמשיך להיות אומה נפסדת שממשיכה להשקיע בתשתיות טרור, בחינוך לשנאה וברווחת משפחות השאהידים, לא יהיה שלום!" דברים אלה עוררו ביקורת רבה בעולם הערבי. ב-14 במרץ 2013 נבחר אדלשטיין על ידי סיעת הליכוד כמועמדה לתפקיד יושב ראש הכנסת. אדלשטיין זכה לתמיכת כל חברי הסיעה, למעט ראובן ריבלין שנמנע בהצבעה. בעקבות זאת התפטר אדלשטיין מהממשלה, כדי שהתפטרותו תיכנס לתוקף לפני היבחרו ליושב ראש הכנסת, כדי לעמוד בעיקרון הפרדת הרשויות. ב-18 במרץ נבחר אדלשטיין לתפקיד יושב ראש הכנסת התשע עשרה ברוב של 96 חברי כנסת מול שמונה נמנעים. בבחירות המקדימות של מפלגת הליכוד לכנסת העשרים, שנערכו ב-31 בדצמבר 2014, זכה אדלשטיין במקום השני ברשימה הארצית, שמוביל למקום השלישי ברשימה לכנסת, לאחר קרב צמוד עם גלעד ארדן על המקום הראשון. ב-31 במרץ 2015, יום השבעת הכנסת העשרים, נבחר על ידי מליאת הכנסת לקדנציה שנייה כיו"ר הכנסת, פה אחד ברוב של 104 קולות. עם היבחרו לתפקיד, סיפר בנאומו הראשון על כך שהרגע הזה הוא סגירת מעגל מרגשת עבורו, לאחר שאחד מעוזריו איתר את תיעוד ביקורו הראשון בכנסת ימים אחדים לאחר עלייתו ארצה, כאורח ועדת העלייה והקליטה. בנאומו פנה בקריאה לחברי הכנסת: אנא, התייחסו למקום הזה בחרדת קודש. ראו במשכן הכנסת מעין "מקדש מעט". אל תתנו למלעיזים, ללועגים ולציניקנים להסיח את דעתכם ולרפות את ידיכם. אתם נכנסים היום לְתפקיד, שאין שני לו בשליחות הציבורית. שאו על כתפיכם את משא העם; היו קשובים לציבור...כהונת חבר הכנסת אין משמעותה שיכרון הכוח או המעמד; לא שררה היא אלא עבדות. כי כך יש לראות את התפקיד – מילוי שליחות בשירות הציבור, זה שבחר בכם וגם זה שלא. באוקטובר 2016 עוררה החלטתו לאכוף קוד לבוש על באי הכנסת תרעומת ציבורית. בתגובה לדברי הביקורת אמר אדלשטיין: "לא ייתכן שידברו על איראן וסרגלים ומישושים, להטעות את הציבור בדברים שלא היו, ובכך להפוך את השיח לדתי או שוביניסטי". במהלך ההכנות לטקס הדלקת המשואות במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל התגלעה מחלוקת בין אדלשטיין לשרת התרבות והספורט, מירי רגב, לאחר שרגב ביקשה לשלב בטקס נאום של ראש הממשלה בנימין נתניהו. אדלשטיין התנגד ודרש לשמור על המתכונת הקבועה של הטקס, שבה הנואם המרכזי היחיד הוא יו"ר הכנסת, וראש הממשלה איננו נוכח בטקס, אף לא בקהל. לקראת יום העצמאות הסתמנה פשרה לפיה ראש הממשלה יישא דברי ברכה קצרים לכבוד שנת העשור ה-70, בדומה למתכונת שהתקיימה בטקס ביום העצמאות השישים, ובנוסף ידליק משואה ביחד עם יושב ראש הכנסת. בפועל נאם נתניהו כשש דקות יותר מאשר אדלשטיין. בשנת 2017 יזם את הקמת יחידת הכנסת לתיאום הפיקוח הפרלמנטרי (כת"ף), מתוך כוונה לחזק את כוחה של הכנסת כרשות המפקחת על הממשלה. כיושב-ראש הכנסת תמך אדלשטיין בחקיקת חוק יסוד הלאום, אותו הגדיר כ"אחד החוקים החשובים שעברו בכנסת מעולם". בבחירות המקדימות של מפלגת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת שנערכו ב-5 בפברואר 2019, זכה במקום הראשון בפריימריז והוצב במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת. ב-30 באפריל 2019, יום השבעת הכנסת העשרים ואחת, נבחר על ידי מליאת הכנסת לקדנציה שלישית כיו"ר הכנסת, ברוב של 101 קולות. בעקבות חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, שגם אדלשטיין הצביע בעדו, הודיע אדלשטיין ב-25 ביוני 2019 שהוא בוחן אפשרות לביטול החוק. חברי כנסת נוספים, שהצביעו בעד פיזורה, הביעו חרטה על צעד זה. ב-3 ביולי הודיע אדלשטיין שלא זכה לשיתוף פעולה ולכן נכשל ביוזמתו. בכנסת העשרים ושתיים המשיך אדלשטיין לכהן כיו"ר הכנסת בפועל, לאחר שלא הושג רוב למינוי אף אחד מחברי הכנסת לתפקיד, ולא היה ידוע אם כחול לבן או הליכוד ירכיבו את הממשלה. בעקבות כישלונם של בנימין נתניהו ובני גנץ להרכיב ממשלה, נפגש אדלשטיין עם שרים וחברי כנסת מהמפלגות הגדולות, במטרה להרכיב ממשלה, אך ניסיון זה כשל והכנסת פוזרה ב-12 בדצמבר 2019. ערך מורחב – בג"ץ התנועה למען איכות השלטון בישראל נגד יושב ראש הכנסת ימים אחדים לפני השבעת הכנסת העשרים ושלוש, הגישו 61 חברי כנסת מסיעות כחול לבן, הרשימה המשותפת, ישראל ביתנו והעבודה-גשר-מרצ בקשה לאדלשטיין לקיים דיון בנושא בחירת יו"ר כנסת חדש. יום לפני ההשבעה הודיע אדלשטיין כי לא יאפשר הצבעה על בחירת היו"ר, משום ש"מהלכים פוליטיים חפוזים, כמו בחירת יו"ר כנסת קבוע והעברת חקיקה שנויה במחלוקת, מטרתם לסתום את הגולל על האפשרות לאחדות שאותה העם רוצה". בעקבות כך, עתרו מספר מפלגות ועמותות לבג"ץ בדרישה לחייב את אדלשטיין לקיים את הדיון, כיוון שאלדשטיין "מסכל את רצונם של רוב חברי הכנסת ובכך פוגע באמון הציבור ברשויות השלטון ובעקרון הפרדת הרשויות”. בתשובתו לבג"ץ טען אדלשטיין כי "נתון בידיו שיקול דעת רחב באשר לקביעת סדר יומה של מליאת הכנסת ולפיכך הוא פעל בגדר סמכותו, בסבירות ובהתאם לנוהג עת הביא בחשבון שיקולים הנוגעים למשא ומתן הקואליציוני". בג"ץ דחה את טענתו ופסק פה אחד שעל אדלשטיין לכנס את המליאה לבחירת יושב ראש בהקדם האפשרי – ולא יאוחר מ-25 במרץ 2020. בפסק הדין כתבו בין השאר: "הסירוב הנמשך לאפשר הצבעה במליאת הכנסת על בחירתו של יו"ר קבוע לכנסת, חותר תחת יסודות התהליך הדמוקרטי. הוא פוגע במובהק במעמדה של הכנסת כרשות עצמאית וכן בתהליך המעבר השלטוני... בנסיבות שנוצרו מדובר באחד מאותם מקרים חריגים שבהם נדרשת התערבותו של בית משפט זה על מנת למנוע פגיעה בשיטת המשטר הפרלמנטרית שלנו". ב-25 במרץ אדלשטיין הפר את הוראות בית הדין ולא איפשר הצבעה לפי בקשת רוב חברי הכנסת במועד שנקבע. בנאומו במליאה, מתח ביקורת על החלטת בג"ץ וטען כי היא פוגעת בריבונות העם וחותרת תחת יסודות הדמוקרטיה הישראלית, הודיע על התפטרותו ונעל את ישיבת המליאה ללא דיון במינוי יושב ראש חדש. דחיית מינוי יושב ראש הייתה עשויה להוביל לפיזור הכנסת בטרם יקודמו הליכי חקיקה שימנעו מנתניהו כהונה כראש ממשלה תחת כתב אישום. בפסק דין נוסף פסק בג"ץ שאף על פי שהתפטרותו של אדלשטיין תכנס לתוקף רק בתום יומיים, הדיון בבחירת יו"ר הכנסת יתקיים עוד למחרת, כאשר ותיק חברי הכנסת עמיר פרץ ישמש בו כיו"ר זמני. בדיון נבחר בני גנץ כיו"ר הכנסת. ב-17 במאי 2020, מונה לשר הבריאות בממשלת ישראל ה-35 במהלך משבר הקורונה. בתקופה זו עסק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל. בנוסף היה חבר בקבינט המדיני-ביטחוני. ב-27 במאי, מינה את פרופ' חזי לוי לתפקיד מנכ"ל משרד הבריאות, במקומו של משה בר סימן טוב שהודיע על פרישתו מהתפקיד. בהמשך מונה פרופ' רוני גמזו לממונה על המאבק בנגיף הקורונה בישראל. עלייה מחודשת בתחלואה הובילה בספטמבר 2020 להחלטת ממשלה על סגר בתקופת חגי תשרי, ובחודש דצמבר של אותה השנה. באוגוסט 2020 הצהיר אדלשטיין כי לאחר שנה של עיכוב וברקע פרסומים על פרשת האונס באילת, יפתח החדר האקוטי בבית החולים יוספטל. באוקטובר 2020 הכריז אדלשטיין כי משרדו פועל על מנת להקים מרכז רפואי חדש באריאל. חודש לאחר מכן פורסמה תוכנית "תו ירוק", במסגרתה הונפק לתושבי ישראל שהתחסנו נגד קורונה או החלימו מהמחלה אישור המקל עליהם בהגבלות התכנסות במקומות עבודה, אירועי תרבות וספורט. בסוף 2020, סיכם עם שר האוצר ישראל כ"ץ על הגדלת סל התרופות ב-50 מיליון שקלים. בבחירות לכנסת ה-24, הוצב אדלשטיין במקום השני ברשימת הליכוד ונבחר לכנסת. בעקבות הקמת ממשלת בנט, מפלגתו כיהנה באופוזיציה. במרץ 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" כאחד מבין חמשת חברי הכנסת העצלים ביותר. ב-11 באוקטובר 2021 הודיע על כוונתו להתמודד על ראשות הליכוד מול נתניהו ועל דרישתו להקדמת הפריימריז במפלגה. עם זאת, לקראת הבחירות לכנסת ה-25 החליט לפרוש מההתמודדות. בבחירות לכנסת ה-25 הגיע אדלשטיין למקום ה-18 ברשימת הליכוד לכנסת. לאחר השבעת הממשלה השלושים ושבע, מונה ליו"ר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת העשרים וחמש. במהלך כהונתו יזם, הכין והעביר את תיקון מס' 7 לחוק יישום תוכנית ההתנתקות שמבטל את איסור השהייה בשטחים בצפון השומרון, שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות. בין השאר קיימה הוועדה דיונים על כשירות צה"ל על רקע הרפורמה המשפטית וקיימה סיור בפיקוד צפון כדי לבחון את הערכות צה"ל אל מול הסיכונים בגזרה הצפונית של ישראל. אדלשטיין הגיב ביולי 2023 לטענות שהוועדה אינה ממלאת את תפקידה וטען שהדברים אינם נכונים. אדלשטיין הדגיש שהביקורת הנשמעת בוועדה אינה גורעת מההערכה של חברי הוועדה לפעילותם של צה"ל שב"כ ומערכת הביטחון במלחמה בטרור. לפי טענת העיתונאי אורי משגב, אדלשטיין סירב לפניות של חברי הוועדה מהאופוזיציה לקיים דיונים בנושאים אסטרטגיים שלא היו נוחים לממשלת נתניהו. ביניהם: פיצול הסמכויות של משרד הביטחון בין השרים יואב גלנט ובצלאל סמוטריץ'; השלכות הרפורמה המשפטית על חיילי צה"ל; פיטורי גלנט; משבר הפסקת ההתנדבות למילואים; חזבאללה והאיום הצפוני. בפרוטוקולים של הישיבות שמותרים לפרסום היו מספר דיונים שעסקו בנושאי המלחמה בטרור ביהודה ושומרון אך משגב לא מצא אף דיון שבו עסקה ועדת החוץ והביטחון בעזה, עוטף עזה, חמאס, חזבאללה, גבול הצפון. בסוף ינואר הוקמו תשע ועדות משנה לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת. חלק מוועדות המשנה, כמו הוועדה למוכנות וביטחון שוטף בראשות שלום דנינו, והוועדה לענייני העורף בראשות דודי אמסלם ולאחר מכן דני דנון, לא פרסמו על דיוני הוועדות עד 7 באוקטובר 2023 ולטענות אורי משגב כלל לא התכנסו. כיהן כיו"ר הוועדה במהלך מלחמת חרבות ברזל ובתקופה שקדמה לה. אדלשטיין נשא את טטיאנה (טניה), בברית המועצות ב-1981. לאחר עלייתם ארצה, נולד להם בן. בין השנים 1987–2008 הם התגוררו באלון שבות שבגוש עציון. בשנת 2008 עברה המשפחה לנווה דניאל שבגוש עציון. ב-24 בינואר 2014 נפטרה אשתו טטיאנה ממחלת הסרטן. באוקטובר 2015 עבר להתגורר בהרצליה פיתוח עם בת זוגו, אירינה נבזלין, בתו של לאוניד נבזלין, בעלת חברת השדלנות "אימפריווט", יושבת ראש דירקטוריון "בית התפוצות", נשיאת קרן נדב. ביוני 2016 השניים נישאו. גל בקרמן, כשיבואו לקחתנו לא נהיה שם: המאבק האפי להצלת יהודי ברית המועצות, אוניברסיטת חיפה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2018. (הספר בקטלוג ULI) יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ'21 - 30. יולי אדלשטיין, באתר הכנסת יולי אדלשטיין, ברשת החברתית פייסבוק יולי אדלשטיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יולי אדלשטיין, ברשת החברתית אינסטגרם יולי אדלשטיין, סרטונים בערוץ היוטיוב יולי אדלשטיין, באתר כנסת פתוחה כרטיס ביקור – יולי אדלשטיין, בערוץ כנסת באתר יוטיוב יולי אדלשטיין (1958-), דף שער בספרייה הלאומית יולי אדלשטיין, באתר ערוץ הכנסת יולי אדלשטיין, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) יולי אדלשטיין, סוכני הק.ג.ב אמרו לי: בחור, אם נתפוס אותך עוד פעם, זה יהיה סופך, מעריב, 17 ביולי 1987 עפרה לקס, המסביר לצרכן, באתר ערוץ 7, 14 במאי 2009 יורם יובל, שיחת נפש עם יולי אדלשטיין, הטלוויזיה החינוכית, 10 באוקטובר 2012 זאב קם, התוכנית של אדלשטיין: סיפוח גושי ההתיישבות לישראל, באתר nrg‏, 9 במאי 2014 דוד בן בסט מראיין את יולי אדלשטיין, "הנבחרים", באתר YouTube, ‏14 בנובמבר 2014 רינה מצליח, ‏המשבר בקואליציה יוביל לבחירות?, באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2014 דנה סומברג, ‏יולי אדלשטיין בראיון: "האיחוד של לבני והעבודה זו בושה", באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2014 רינה מצליח, ‏אדלשטיין: "אסור לפגוע בבג"צ", באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2015 מזל מועלם, יו"ר הכנסת אדלשטיין: קואליציית ה-61 לא תחזיק מעמד לאורך זמן, באתר אל-מוניטור, 19 במאי 2015 אמירה לם, יולי ואירינה, סיפור אהבה, באתר ynet, 11 במאי 2016 להב הרקוב, ‏אדלשטיין: "גם אנחנו נושאים באשם על התנהגותם של חברי הרשימה המשותפת", באתר מעריב אונליין, 11 באוקטובר 2016 שירית אביטן כהן, מקור ראשון, "יש ח"כים שברירת המחדל שלהם היא 'יאללה בלגן'", באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2017 יעקב אילון‏, יולי אדלשטיין: אני יכול להבין איפה ריבלין רואה את הסכנה, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2017 מורן אזולאי, יו"ר הכנסת מזכיר לבכירי הליכוד: "זכותו של ריבלין לא להעניק חנינה לאלאור אזריה", באתר ynet, 14 בדצמבר 2017 אריאל כהנא, "לומר לרה"מ להתפטר עכשיו זה משולל כל יסוד", באתר ישראל היום, 31 בינואר 2019 טל גלעדי וחן ארצי סרור, העיקר הבריאות, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בספטמבר 2020 ציוץ של Daniel Rakov ברשת החברתית אקס (טוויטר) דרור גלוברמן, ‏החיים הקודמים של יו"ר הכנסת: עבודות פרך ודוגמנות עירום, באתר ‏מאקו‏, 8 ביולי 2013 ניצן צבי כהן, ‏עברית במחתרת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 בפברואר 2018 ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, 31.07.2015, "ליווי בריבית", גיא ליברמן, עמוד 13: "אדלשטיין הבהיר בתגובה כי אכן שימש בעבר כמודל עירום לאמנים, וכי אין אמת באמירה שהוא אלכוהוליסט או מכניס אלכוהול לכנסת." אהרון דולב, העלילה החדשה: סמים במקום דם, מעריב, 26 באוקטובר 1984 פישל רוזנפלד, הכירו: היו"ר יולי אדלשטיין, מאחורי הסורגים, באתר "כל הזמן", 24 באפריל 2018 מרטין גילברט, שצ'רנסקי: סיפורו של ניצחון, תרגם אביעזר גולן, הוצאת עידנים, תשמ"ז/1987, עמ' 188. ליאת רון, ‏פורטפוליו יולי אדלשטיין, באתר גלובס, 11 באפריל 2013 הספד של נתן שרנסקי לג'ורג' בוש, באתר Times of Israel נעם ברקוביץ, אסיר ציון יולי אדלשטיין שוחרר מהכלא, חדשות, 5 במאי 1987 יולי (יואל) אדלשטיין - בוגר תוכנית עמיתי ירושלים, מחזור ז', באתר מכון מנדל למנהיגות(הקישור אינו פעיל, 25.3.2020) יאיר נבות, ביקור ניצחון, באתר "ידיעות אחרונות", 28 ביוני 2017 דן ארקין, קושרובסקי בבית, מעריב, 13 במרץ 1989 אריה בנדר, יולי אדלשטיין יסע למוסקווה לחנוכת מרכז תרבות יהודי, מעריב, 8 בפברואר 1989 הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 29) (ייצוג בעל דין), התשס"א-2000, ה"ח 2969, עמ' 404 חוק בתי המשפט (תיקון מס' 29), התשס"א-2001, ס"ח 1783, עמ' 198 הקלטת ישיבת הכנסת. הקטע המדובר מופיע ב-3:14 אריק בנדר, ‏אדלשטיין בחומש: לבטל את ההתנתקות בצפון השומרון, באתר מעריב אונליין, 16 במאי 2019 שר ההסברה: לא ניתן לאף אחד להדיר על רקע מיני ולא עדתי, באתר ערוץ 7, 25 בדצמבר 2011. מורן אזולאי, התוצאות והדרמות בליכוד: ארדן ראשון, חוטובלי ופייגלין בחוץ, באתר ynet, 1 בינואר 2015 ישיבות המליאה, באתר main.knesset.gov.il לי ירון, יועצת פרלמנטרית נוספת לא הוכנסה לכנסת בשל "שמלה קצרה מדי", באתר הארץ, 12 בדצמבר 2016 בשנים 2015–2017 הוצגה ברכה מוקלטת קצרה של ראש הממשלה נתניהו במסגרת טקס המשואות. אורלי וגיא, סערת טקס המשואות: "רגב טועה - אסור למשרד התרבות לקבוע תכנים", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 2 באפריל 2018 עוזי ברוך, נתניהו ידליק משואה, באתר ערוץ 7, 10 באפריל 2018 ישי פורת, נתניהו: "מנסים לכבות את האור בציון - זה לא יקרה", באתר ynet, 19 באפריל 2018 הכנסת מקימה יחידה לתיאום ופיקוח של הכנסת על הממשלה – כת"ף, באתר הכנסת עקיבא נוביק, "היסטוריה במליאת הכנסת": התגובות להצבעה על חוק הלאום, חדשות 13, ‏19 ביולי 2018 יהונתן קליין, ‏רשימת הליכוד לכנסת: אדלשטיין ראשון, חזן בחוץ, באתר כיפה, א באדר א', 06 בפברואר 2019 אריק בנדר, ‏אדלשטיין: "המשך תהליך הבחירות - הפרת אמונים כלפי אזרחי ישראל", באתר מעריב אונליין, 25 ביוני 2019; טל שניידר, ‏ראש הממשלה נתניהו בהודעה דרמטית: בוחן את ביטול הבחירות, באתר גלובס, 25 ביוני 2019 אריק בנדר, ‏אדלשטיין: "לא נוכל לבטל את הבחירות, לא כל הגורמים שיתפו פעולה", באתר מעריב אונליין, 3 ביולי 2019 ציוץ בחשבון הטוויטר של יולי אדלשטיין, 15 במרץ 2020 בג"ץ 2144/20 התנועה למען איכות השלטון בישראל ואחרים נ' יושב ראש הכנסת ואחרים, ניתן ב־23 במרץ 2020 מורן אזולאי, אדלשטיין התפטר מתפקיד היו"ר: "בג"ץ מחריב את הכנסת", באתר ynet, 25 במרץ 2020 ישיבת הכנסת בה הודיע אדלשטיין על התפטרותו, באתר הכנסת אדלשטיין התפטר מתפקיד יו"ר הכנסת: "החלטת בג"ץ חותרת תחת יסודות הדמוקרטיה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 במרץ 2020 אריאל כהנא, "שופטי בג"ץ לא מבינים איך הכנסת עובדת", באתר ישראל היום, 26 במרץ 2020 שירית אביטן כהן, ‏"נשכבתי מתחת לגלגלים, לא אביא למלחמת אחים", בעיתון מקור ראשון, 26 בפברואר 2020 פרופ' גמזו מונה לפרויקטור קורונה: פנו אליי מאוחר בערב, השבתי מיד בחיוב, באתר וואלה, 23 ביולי 2020 יעל פרידסון, איתמר אייכנר, נתניהו לקראת הסגר: "מערכת הבריאות הניפה דגל אדום", באתר ynet, 13 בספטמבר 2020 שני אשכנזי, ‏אחרי שנת סחבת ארוכה: החדר האקוטי בבי"ח יוספטל באילת ייפתח מחר, באתר גלובס, 23 באוגוסט 2020 מעריב אונליין, ‏שר הבריאות אדלשטיין: "מכריז על הקמת מרכז רפואי חדש באריאל שיהיה עוד מנוע לשלום", באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2020 רה"מ נתניהו: "החיסונים הראשונים יינתנו ב-27 בדצמבר", באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2020 מירב כהן‏, האוצר והבריאות סיכמו: תקציב סל התרופות יוגדל ב-50 מיליון שקלים, באתר וואלה, 29 בדצמבר 2020 ענבר טויזר, ‏בעקבות הפרסום ב-N12: עשרות מיליוני שקלים ש"נעלמו" מתקציב סל התרופות יוחזרו, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2021 תומר אביטל, מאחורי הקלעים של דירוג הח"כים: איך יצרנו את הפַּרלמֶטֶר ומה יש לשפר?, באתר שקוף, ‏2022-03-27 עמית סגל, ‏יולי אדלשטיין בריאיון בלעדי: "אתמודד מול נתניהו, איתו לעולם לא ננצח", באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2021 אלישע בן קימון, סיון חילאי, הכנסת אישרה סופית את ביטול "חוק ההתנתקות" | אלה המשמעויות, באתר ynet, 21 במרץ 2023 הרמטכ"ל לוועדת החוץ והביטחון: מוכנות צה"ל היא השילוב בין כשירות ללכידות. מי שקורא לאי התייצבות פוגע בצה"ל ובביטחון המדינה, הודאת דוברות ועדת החוץ והביטחון, אתר הכנסת, 18 ביולי 2023 ועדת החוץ והביטחון קיימה היום סיור חסוי בפיקוד הצפון, הודאת דוברות ועדת החוץ והביטחון, אתר הכנסת, 29 ביוני 2023 שר הביטחון לוועדת החוץ והביטחון: צה"ל כשיר למשימותיו. הפגיעה מתוחמת, אך יש אפשרות לפגיעה בכשירות בטווח הארוך, הודאת דוברות ועדת החוץ והביטחון, אתר הכנסת, 31 ביולי 2023 ועדת החוץ והביטחון קיבלה עדכון מודיעיני-מבצעי בדגש על גזרת יהודה ושומרון, הודאת דוברות ועדת החוץ והביטחון, אתר הכנסת, 6 בספטמבר 2023 אורי משגב, אדלשטיין הוא מהאשמים העיקריים באסון. שהוא יעוף לנו מן העיניים, באתר הארץ, 27 במרץ 2024 ועדת החוץ והביטחון הקימה את תשע ועדות המשנה שלה, הודאת דוברות ועדת החוץ והביטחון, אתר הכנסת, 31 בינואר 2023 שבי גטניו, אמסלם ודנון מסרבים לחשוף מה עשו כיושבי ראש ועדה לענייני העורף, באתר "שקוף", 18 באוקטובר 2023 שרי מקובר-בליקוב, "טניה הצילה אותי. לא הצלחתי להציל אותה", באתר ynet, 7 בפברואר 2014 תומר גנון, האינטרסים הנסתרים של יולי אדלשטיין, באתר כלכליסט, 4 בינואר 2021 טל שלו‏, בנוכחות בכירי הפוליטיקאים: יו"ר הכנסת אדלשטיין נישא לבחירת לבו, באתר וואלה, 21 ביוני 2016 השיחה עם אדלשטיין התקיימה במסגרת תוכנית "שיחת נפש", ששודרה במקור ב-HOT בידור ובטלוויזיה החינוכית ומובאת בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים