laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארד

המונח "ברונזה" מפנה לכאן. לערך העוסק בתקופה הנקראת בשם זה, ראו תקופת הברונזה. אָרָד (בְּרוֹנְזָה בלעז) היא סגסוגת של נחושת בתוספת בדיל להקשיה. סגסוגת ארד טיפוסית מכילה 88% נחושת ו-12% בדיל. יש סגסוגות ארד שבהן יסודות אחרים, כמו זרחן, מנגן, אלומיניום או צורן, מחליפים את הבדיל. ראשיתו של ייצור הארד בתרכובות של נחושת עם ארסן. תרכובות אלה הופיעו באלף החמישי לפני הספירה. בהמשך החלו לייצר ארד כתרכובת של נחושת עם בדיל, וזו הצורה הנפוצה ביותר של סגסוגת זו. הארד נתן לתקופת הברונזה (ברונזה - ארד בלעז) את שמה. כלי הארד הקדומים ביותר נתגלו בפרס ובמסופוטמיה ותוארכו לאלף הרביעי לפנה"ס. מקור השם "ארד" במילה השומרית "אורודו" שפירושה נחושת. באותה תקופה יצר האדם כלי עבודה, כלי נשק ושריון ממתכת זו. כלי הארד היו חזקים ועמידים מכלי האבן והנחושת שקדמו להם. בסגסוגות הכלים מתקופת הברונזה ניתן למצוא ארסן, שהפך את הסגסוגת לחזקה יותר. להקשיית הנחושת שימש גם זרחן שהופק מעצמות ותכולת זרחן של עד 0.25% נמצאה בארד עתיק. כדי לקבל קושי רב יש להוסיף לנחושת 22-30% בדיל. כלי ניתוח עתיקים מארד קשה מכילים בנוסף לנחושת (57-73%) ובדיל (18-31%) גם עופרת (כ-8%). כיוון שנדיר למצוא עפרות נחושת ובדיל בסמיכות זו לזו, היה ייצור הארד קשור לסחר בין אזורים שונים. מקור חשוב לבדיל היה האיים הבריטיים, והפניקים סחרו עם בריטניה וייבאו בדיל בתמורה לסחורות מאגן הים התיכון. הארד היה חזק מהברזל, מתכת נוספת שהייתה נפוצה באותה תקופה. ברזל איכותי לא היה זמין עד אלפי שנים מאוחר יותר. עם זאת, עידן הברונזה פינה את מקומו לעידן הברזל כשסחר הבדיל בים התיכון דעך במהלך ההגירות הגדולות של המאות ה-12 וה-11 לפני הספירה, מה שהעלה את מחיר הארד. השימוש בארד נמשך גם בעידן הברזל, אם כי חשיבות הארד הייתה קטנה בהרבה. לסגסוגות מבוססות-נחושת יש טמפרטורות התכה נמוכות מאלו של פלדה וקל יותר לייצר אותן ממרכיביהן. הן בנות השוואה לפלדה בצפיפות, כשרוב סגסוגות הנחושת כבדות יותר בעד 10 אחוזים, אף על פי שאלו שמכילות הרבה אלומיניום או צורן עשויות להיות צפופות פחות מפלדה. ארד רך וחלש מפלדה, ויותר אלסטי, אף על פי שקפיצי ארד קשיחים פחות עבור אותו גודל. ארד עמיד לאיכול, בעיקר איכול כתוצאה ממגע עם מי הים, וגם לעייפות המתכת יותר מפלדה. ארד מוליך חום וזרם חשמלי טוב מאשר רוב סוגי הפלדה. עלות סגסוגות המבוססות על נחושת היא גבוהה יותר מעלות פלדה, אך נמוכה מעלות סגסוגות המבוססות על ניקל. במאה העשרים החלו לשלב צורן בסגסוגות הנחושת. ברונזת-צורן (ארד-צורן) משמשת למגוון שימושים בתעשייה כמו גם ליצירת פסלים מודרניים. ארד היה החומר המקובל ממנו הכינו פעמונים ומצלתיים וכיום סקסופונים כמו גם ליציקת פסלי מתכת. סגסוגות מתכת נוטות להתרחב מעט לפני שהן מתקשות, וכך הן יכולות למלא את כל הפרטים הקטנים בתבנית. לארד, ולארד זרחתי בפרט, יש מקדם חיכוך נמוך עם מתכות אחרות, מה שהפך אותו שימושי לבניית תותחים כדי למנוע היצמדות כדורי-תותח לקנה. גם כיום משתמשים בארד למסבים, תותבות באלקטרוניקה ומטרות אחרות, והוא נפוץ במיוחד לייצור מסבים במנועים חשמליים קטנים. פליז תקופת הברונזה מדיה וקבצים בנושא ארד בוויקישיתוף ארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרופ' יצחק קלוגאי, ספר המתכות - פרקים בתולדות הכימיה, פרק 3, הוצאת ראובן מס, 1960
סנדו

האם התכוונתם ל... סנדו (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים שיצאה מרומניה בשנת 1939 סנדו (קסטיליה ולאון) – עיר בקהילת קסטיליה ולאון בספרד מאיה סנדו – נשיאת מולדובה פרנק סנדו – רץ בריטי למרחקים ארוכים אישים ששמם הפרטי הוא סנדו
הגביע הרומני בכדורגל

הגביע הרומני (ברומנית: Cupa României) הוא מפעל כדורגל רומני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1933 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. הגביע הרומני הוא מפעל הגביע המרכזי בכדורגל הרומני, ומתחרות בו כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הרומנית. מאז הקמתו, מארח אצטדיון ארנה נציונאלה בבוקרשט את גמר הגביע מדי שנה. המנצחת בטורניר מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית, וכמו כן היא זוכה להשתתף בסופר קאפ הרומני בעונה שלאחר מכן. קבוצות העיר בוקרשט מחזיקות במירב הזכיות בטורניר, כאשר את מניין הזכיות מובילה סטיאווה בוקרשט עם 24, ואחריה ראפיד ודינמו עם 13 זכיות כל אחת. מחזיקת הגביע הנוכחית (2024) היא חונדוארה, שגברה בגמר על אוצלול גאלאץ 3–2 בדו-קרב פנדלים לאחר תיקו 2–2 בתום הארכה. שיטת המשחקים של המפעל עברה שינויים קלים לאורך השנים. השיטה הנוכחית הונהגה החל מעונת 2009/2010. השלב המחוזי מאורגן ומנוהל על ידי ההתאחדויות המחוזיות. בסיום שלב זה מעפילות 42 נציגות, אחת מכל מחוז, אל השלב הבא. השלב הארצי מנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. שלב זה הוא שלב בן עשרה סיבובים, ובסיומו מוכתרת מחזיקת הגביע הרומני. במהלך חמשת הסיבובים הראשונים, מוגרלות הקבוצות לפי אזור גאוגרפי על מנת למנוע נסיעות ארוכות. כמו כן, לאחר שהוגרלו זוג קבוצות למפגש, נקבע כי מי שתארח את המפגש היא הקבוצה שסיימה את העונה הקודמת במיקום (או בליגה) נמוך יותר בטבלה. קבוצות הליגה השלישית מצטרפות בהדרגה בשני הסיבובים הראשונים. בסיבוב הרביעי מצטרפות נציגות ליגת המשנה, ובסיבוב השישי מצטרפות קבוצות ליגת העל הרומנית. הסיבוב השביעי הוא שלב שמינית הגמר. בכל שנה, בהתאם ללוח השנה וצפיפות המשחקים, מחליט הוועד הפועל של ההתאחדות על קיום משחקי שמינית, רבע וחצי הגמר בשיטת משחק אחד או בשיטת בית-חוץ. אם ההחלטה היא על קיום משחק בודד, הוא ייערך במגרש נייטרלי. משחק הגמר נערך במגרש שנקבע מראש, כמשחק בודד. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הרומנית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
הגביע הרומני

הגביע הרומני (ברומנית: Cupa României) הוא כינוי לתחרויות ספורט שונות: האם התכוונתם ל... הגביע הרומני בהוקי קרח (אנ') הגביע הרומני בכדורגל הגביע הרומני בכדורסל
דאמיר שובשיץ'

דאמיר שובשיץ' (בבוסנית: Damir Šovšić; נולד ב-5 בפברואר 1990 בגורז'דה שבבוסניה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'אונן סיטי מהליגה השנייה בקוריאה הדרומית. שובשיץ' החל לשחק כדורגל בקבוצה קטנה בעיר הולדתו גורז'דה, וכשהיה בן 14 הצטרף למחלקת הנוער של FK סרייבו. בשנת 2008, בהיותו בן 18, הוחתם על חוזה מקצועני בקבוצת NK זאגרב מליגת העל הקרואטית. בתחילה שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, ובפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בצעירותו שיחק שובשיץ' בנבחרת הנערים של בוסניה והרצגובינה, אך בשנת 2011 זומן לנבחרת הצעירה של קרואטיה, במדיה ערך שתי הופעות. לאחר שקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסוף עונת 2011/2013, נרכש שובשיץ' על ידי קבוצת לוקומוטיבה זאגרב בסכום של 600,000 אירו. שובשיץ' שיחק שנתיים במועדון, וכבש שמונה שערי ליגה ב-57 הופעות. באוגוסט 2015 עבר שובשיץ' לקבוצת דינמו זאגרב, אלופת קרואטיה. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הייתה ב-25 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד קבוצת אוסייק. שובשיץ' התקשה לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, ובמהלך העונה ערך 14 הופעות בליגה ובמקביל שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון בליגת המשנה. ב-11 באוגוסט 2016 הגיע שובשיץ' לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב לעונה אחת, עם אופציה לרכישה בתום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן כבר פתח בהרכב הקבוצה, בהפסד 0–2 בדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון והוסיף בישול ראשון, במשחק מול עירוני קריית שמונה באצטדיון המושבה במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל, שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל ערך 16 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שער אחד. בינואר 2017, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק, שוחרר שובשיץ' מהמועדון. ב-14 בפברואר 2017 חתם בקבוצת סוואן בלו-ווינגס מליגת העל הקוריאנית, ובמדיה שיחק שנה. במרץ 2018 חתם בקבוצת סאנדציה נובי סונץ' מהליגה השנייה בפולין. בקיץ 2018 חזר לשחק במולדתו לראשונה מאז שהיה נער, וחתם בקבוצת זרינסקי מוסטר, אלופת הליגה הבוסנית. שובשיץ' ערך הופעת אחת במוקדמות הליגה האירופית במדי הקבוצה, אך במשחק הליגה הראשון שלו במדיה נפצע וחזר לשחק רק באפריל 2019. דאמיר שובשיץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דאמיר שובשיץ', באתר Transfermarkt דאמיר שובשיץ', באתר Soccerway דאמיר שובשיץ', באתר FootballDatabase.eu עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: הקשר הקרואטי דאמיר שובשיץ' חתם לעונה, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2016
ג'יימי קלייטון

ג'יימי קלייטון (באנגלית: Jamie Clayton; נולדה ב-15 בינואר 1978) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, המוכרת בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "Sense8". נולדה בשם ג'יימס מרפי קליטון וגדלה בסן דייגו, קליפורניה. אביה, הווארד ב. קלייטון, היה סנגור פלילי, ואמה, שלי (לבית סטאבס), מתכננת אירועים. היא עברה לניו יורק כדי לפתח קריירה בתור מאפרת כשהייתה בת 19. קלייטון היא אישה טרנסג'נדרית. ב-2011, היא זכתה להוקרה מאת מגזין "אאוט" במסגרת פרסי השנה של "אאוט 100". בשנת 2010, קלייטון הייתה המאפרת ואחת משתי מנחות בתוכנית המייקאובר הטרנסג'נדרי "TRANSform Me" של VH1. ב-2011, היא שיחקה את קיילה בעונה השלישית של סדרת HBO "מצויד". ב-2012, קלייטון שיחקה את התפקיד הראשי, מישל דרנל, בסדרת האינטרנט האינטראקטבית זוכת פרס אמי "Dirty Work", ואת התפקיד של קרלה פייברז בסדרת הטלוויזיה "Are We There Yet?". היא גם דיבבה את הספר המוקלט לצעירים "George", שמספר את סיפורה של נערה טרנסג'נדרית. מאז 2015, קלייטון מככבת כאחת משמונה הדמויות הראשיות בסדרת נטפליקס המקורית, "Sense8", בה היא מגלמת את נעמי מרקס, אישה טרנסג'נדרית מסן פרנסיסקו שהיא בלוגרית פוליטית והאקרית. קלייטון מופיעה גם בסרט מ-2016, "שד הניאון", בכיכובם של אל פנינג וקיאנו ריבס. מדיה וקבצים בנושא ג'יימי קלייטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימי קלייטון ג'יימי קלייטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימי קלייטון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יימי קלייטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימי קלייטון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימי קלייטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Jamie Clayton on Twitter: ""@Puckguy14: @Jamie_Clayton your birthday is in January?" Yes! The 15th. :)"". Twitter. 30 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Morgan, Spencer (20 ביולי 2010). "Has Fame Changed Jamie Clayton?". New York Observer. {{cite web}}: (עזרה) Morgan, Spencer (26 באוגוסט 2008). "The Second Most Beautiful Girl in New York". New York Observer. {{cite web}}: (עזרה) "Jamie Clayton – Filmography". הניו יורק טיימס. Harrison, Raef (2011-11-11). "Catching Up With Jamie Clayton". Out. Piepenburg, Erik (2010-12-12). "Helping Gay Actors Find Themselves Onstage". הניו יורק טיימס. Piepenburg, Erik (2010-10-13). "A Transgender Voice". הניו יורק טיימס. אורכב מ-המקור ב-2012-06-27. נבדק ב-2016-08-10. "17th Annual Out100". Out. "TRANSform Me". VH1. Anderson-Minshall, Diane (2011-11-04). "Hung's Transgender Actress Just Wants Respect". The Advocate. Malkin, Marc (2011-11-03). "Hung's New Transgender Actress: "It's All Really Good the More People See Us"". E!. "Awards & Nominations". Emmy Awards. 2012. "I Can Hardly Wait For Jamie Clayton's New TV Show "Dirty Work"". Pam's House Blend. אורכב מ-המקור ב-2015-05-13. נבדק ב-2016-08-10. Fritz, Ben (2012-04-15). "Fourth Wall does the 'Dirty Work' of innovation". Los Angeles Times. Swanson, Clare (10 ביולי 2015). "July 2015 Audio Books: In the Studio". Publishers Weekly. {{cite web}}: (עזרה) Lloyd, Robert (5 ביוני 2015). "Wachowskis' 'Sense8' on Netflix is a stylish if still murky vision". Los Angeles Times. {{cite web}}: (עזרה) "Everything You Need To Know About The Eight Main Characters In "Sense8"". BuzzFeed. "Who Is Jamie Clayton? 7 Things To Know About The 'Sense8' Star : The Eye". Fashion Times. 2015-07-15. אורכב מ-המקור ב-2016-05-01. נבדק ב-2016-08-10.
אבישג זהבי

אבישג קדמן-זהבי (1922 – אוקטובר 2021) הייתה פרופסור לפיזיולוגיה של הצמח במכון וולקני. הייתה ידועה בעיקר עקב שיתוף הפעולה שלה עם בעלה, אמוץ זהבי, שפיתח בעבודה משותפת איתה את עקרון ההכבדה – גישה סוציוביולוגית המשמשת בתור אחד ההסברים של הברירה הטבעית. קדמן נולדה בחיפה לשלומית (רופאה במקצועה) וליאו קדמן. נישאה לרודי הירש ב-1943. היא הכירה את אמוץ זהבי במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג לביולוגיה. השניים נישאו ב-1954. השניים שיתפו פעולה מאז במחקרי שדה רבים, בעיקר בתחום הטימליים, ואבישג שותפה בפיתוח רבים מרעיונותיו של אמוץ. מחקריה העצמאיים של אבישג זהבי עסקו בהשפעת האור על התפתחות הצמח (פוטופריודיזם, פיטוכרום ועוד). בין עיסוקיה של זהבי לאחר פרישתה לגמלאות נכלל מחקר ב"מרכז יאיר למחקר חקלאי" בחצבה. הותירה אחריה שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא אבישג זהבי בוויקישיתוף אבישג זהבי, באתר ResearchGate עמוס דה וינטר, הלכה לעולמה הבוטנאית ד"ר אבישג קדמן-זהבי, אתר כנס מדיה, 10 בנובמבר 2021 עמליה ברזילי, אבישג קדמן-זהבי, אתר מינהל החקלאות סיפורה יוצא הדופן של משפחת קדמן, שחיה בשלישייה בשנות ה-20, באתר הארץ, 23 באפריל 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדיסון קושיאן

מדיסון קושיאן (באנגלית: Madison Taylor Kocian; נולדה ב-15 ביוני 1997) היא מתעמלת אמריקאית, האלופה האולימפית בתחרות קרב רב קבוצתי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת העולם במקבילים מדורגים (גלאזגו 2015) ופעמיים אלופת העולם בתחרות הקבוצתית (2014 ו-2015). במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביולי 2016 סיימה קושיאן ראשונה במקבילים מדורגים ושמינית בקרב-רב ולקחה חלק בקבוצה האמריקאית הנקראת "החמישייה האחרונה" (לורי הרננדז, גבי דאגלס, סימון ביילס, אלי רייזמן וקושיאן). במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית זהב בגמר הקרב רב הקבוצתי בתוצאה של 184.897 נקודות, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות). היא התחרתה בתרגיל החזק שלה, מקבילים מדורגים וקבעה את התוצאה הגבוהה בתחרות (15.933 נקודות). מדיה וקבצים בנושא מדיסון קושיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מדיסון קושיאן (באנגלית) מדיסון קושיאן, ברשת החברתית פייסבוק מדיסון קושיאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדיסון קושיאן, ברשת החברתית אינסטגרם מדיסון קושיאן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מדיסון קושיאן, באתר olympedia.org מדיסון קושיאן, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איליה צ'אושסקו

איליה צ'אושסקו (ברומנית: Ilie Ceaușescu;‏ 8 ביוני 1926 – 1 באוקטובר 2002) היה גנרל בצבא רומניה, פוליטיקאי וסגן שר ההגנה של רומניה, אח של שליט רומניה הקומוניסטית, ניקולאה צ'אושסקו. איליה נולד ב-Scornicești, ילד שישי למשפחת צ'אושסקו ולמד שבע שנות בית ספר יסודי ולאחר מכן ניסה להתקבל כחניך בבית חרושת בבוקרשט, אך נדחה בגלל חוסר מקום פנוי – על מאה מקומות עבודה התחרו אלף וחמש מאות מועמדים. הוא שב לכפר הולדתו ועיבד את אדמת המשפחה. באוקטובר 1946 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית והיה פעיל בתעמולה לקראת הבחירות. לאחר מכן נשכר כקופאי בקואופרטיב הצרכני בכפר, שם נשאר עד 1950. ב-1952 נשלח ללימודים בבית הספר הצבאי הפוליטי מספר 3 ולאחר שנת הכנה הועלה לדרגת סגן. בשנים 1953–1954 היה למנהל הספרייה של בית הספר ולראש המועדון ובשנים 1954–1955 לימד כלכלה פוליטית בבית הספר התיכון הצבאי "שטפאו הגדול". בשנים 1955–1959 למד באקדמיה הצבאית של בוקרשט בפקולטה הצבאית פוליטית. בסיום לימודיו הוסמך להיות מדריך של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ולאחר שעבר מבחנים מתאימים, קיבל ב-1963 דיפלומה של בוגר הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת בוקרשט. בהמשך, ב-1969, קיבל צ'אושסקו תואר של דוקטור בהיסטוריה. לאחר הגעתו של ניקולאה צ'אושסקו לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית התקדם איליה בתפקידיו במסגרת האקדמיה הצבאית וגם בדרגותיו, ב-1977 קיבל דרגת גנרל מיור וב-1982 כבר היה גנרל לויטננט עם שני כוכבים. הוא התמנה לתפקיד סגן שר ההגנה ובמהלך המהפכה הרומנית היה שר ההגנה בפועל לכמה שעות. גנרל ֻֻסטנקולסקו, שהתמנה לתפקיד שר ההגנה, הורה על מעצרו של איליה צ'אושסקו. בשלבים המוקדמים של המהפכה הרומנית, ב-20 בדצמבר, כאשר החלו הפגנות בקלוז'-נאפוקה, הגיע לשם איליה צ'אושסקו ולאחר התייעצות עם הגורמים המקומיים הכריז על מצב חירום ועזב. על כך הוגש נגדו כתב אישום לאחר המהפכה, כשהוא נחשד ב"הסתה להריגה". הוא גם הועבר מהכוחות הסדירים לכוחות המילואים. Apostolii Epocii de Aur, episodul #30. Ceauşescu după Ceauşescu. Fratele care l-a urmat pe dictator în decembrie ’89 Generalul Ilie Ceaușescu se destăinuie
ארג'ון

האם התכוונתם ל... ארג'ון(אנ') – אחד מגיבורי המהאבהארטה ארג'ון סימן 2 – טנק הודי גורו ארג'ן(אנ'), ידוע גם כארג'ון דאס – הגורו הסיקי(אנ') הראשון והמרטיר הסיקי הראשון ארג'ון ח'אן(אנ') – השליט הרביעי בשושלת האילח'אנית
בילי באסט

ויליאם אייזיה "בילי" באסט (באנגלית: William Isiah "Billy" Bassett;‏ 27 בינואר 1869 - 8 באפריל 1937) היה כדורגלן, מנהל ונשיא עבר אנגלי בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון. באסט נולד בעיר וסט ברומיץ', ולאחר ששיחק במספר קבוצות נוער חובבניות הצטרף בשנת 1886, בגיל 17, לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון. הוא שיחק בקבוצה במשך 13 שנים, במהלכן זכה עמה פעמיים בגביע ה-FA - ב-1888 לאחר ניצחון 1–2 על פרסטון נורת' אנד, וב-1892 לאחר ניצחון 0–3 על אסטון וילה. הוא ערך 261 הופעות ליגה ו-311 הופעות רשמיות בכל המסגרות במדי הקבוצה, וכבש במדיה 61 שערי ליגה. בנוסף, ייצג באסט גם את נבחרת אנגליה, במדיה כבש שמונה שערים ב-16 הופעות. ב-28 באפריל 1894, במשחק ידידות מול מילוול, היה באסט למורחק הראשון בתולדות וסט ברומיץ', בעקבות שימוש בשפה שאינה הולמת כלפי שחקן יריב. משחקו האחרון של באסט בקריירה היה בתבוסה 1–7 לאסטון וילה במסגרת המחזור האחרון בעונת 1898/99. ב-1905, בעקבות פרישתם של כל חברי הנהלת הקבוצה, נכלל באסט בדירקטוריון החדש של וסט ברומיץ' אלביון. הקבוצה הייתה נתונה במצב כלכלי קשה, אך באסט בצוותא עם הנשיא הארי קיז, הצילו את המועדון מפשיטת רגל בעזרת סדרה של אירועי התרמה מקומיים. ב-1908 היה באסט לנשיא הקבוצה, תפקיד בו כיהן עד למותו 29 שנים אחר כך. ב-1910 הציל את הקבוצה פעם נוספת מפירוק, כששילם מכיסו את משכורות השחקנים. במסגרת פעילותו בעולם הכדורגל האנגלי, נטל באסט חלק פעיל בפיתוחה של התאחדות הכדורגל האנגלית ושל הליגה באנגליה. היריבות הספורטיבית בין אנגליה לסקוטלנד בשנותיו של באסט כשחקן, השפיעה עליו גם כמנהל. בכל שנות נשיאותו לא החתימה וסט ברומיץ' ולו שחקן סקוטי אחד. באסט נפטר בעירו ב-8 באפריל 1937, כשהוא בן 68. יומיים אחר כך, הקדימה דקת דומייה את הפסדה של וסט ברומיץ לפרסטון נורת' אנד במסגרת חצי גמר הגביע האנגלי באצטדיון הייבורי. מעל למאה אלף אנשים צעדו ברחובות העיר במסגרת מסע הלווייתו של באסט. באסט נחשב לאחד מהאבות המייסדים של הכדורגל המקצועני באנגליה, ולדמות משמעותית בהיסטוריה של וסט ברומיץ' אלביון, הן כשחקן והן כמנהל ונשיא. וסט ברומיץ' אלביון גביע ה-FA‏ (2): 1888, 1892 בילי באסט, באתר Transfermarkt בילי באסט, באתר National Football Teams פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt בילי באסט (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשמי של וסט ברומיץ' אלביון פרופיל השחקן באתר EnglandStats.com פרופיל השחקן באתר EnglandFootballOnline.com
פיל סלוואי

פיליפ "פיל" ג'יימס סלוואי (באנגלית: Philip James Selway; נולד ב-23 במאי 1967) הוא המתופף של להקת רדיוהד הבריטית. פיל, שלעיתים נקרא בבדיחות הדעת "החבר הקירח" של הלהקה, הוא המבוגר ביותר מבין אנשי ההרכב. לפני שהצטרף ללהקה עבד עבור מספר מוזיקאים וכמורה לאנגלית. הוא נשוי לקייט ואב לשלושה בנים: ליאו, ג'יימי ופטריק (להם הוקדשו האלבומים Amnesiac ,Kid A, ו-Hail to the Thief בהתאמה). בניגוד לחבריו ללהקה ת'ום יורק וג'וני גרינווד, פיל לא היה מעורב בפרויקטים רבים מלבד רדיוהד. אולם בשנים האחרונות הגביר את שיתוף הפעולה עם אמנים אחרים. זה שנים שהוא חבר מסור בארגון הצדקה הבריטי "השומרוניים", ארגון שנועד לעזור לאנשים במצוקה בעלי נטיות אובדניות. במרץ 2005 הופיע פיל עם הלהקה Dive Dive, ואף הופיע בסרט "הארי פוטר וגביע האש" כחבר בלהקת "האחיות המוזרות", יחד עם חברו לרדיוהד ג'וני גרינווד וזמר להקת פאלפ, ג'רוויס קוקר. מדיה וקבצים בנושא פיל סלוואי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיל סלוואי פיל סלוואי, ברשת החברתית פייסבוק פיל סלוואי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיל סלוואי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פיל סלוואי, באתר ספוטיפיי פיל סלוואי, באתר AllMusic (באנגלית) פיל סלוואי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיל סלוואי, באתר דיזר פיל סלוואי, באתר Discogs (באנגלית) פיל סלוואי, באתר Songkick (באנגלית) פיל סלוואי, באתר SecondHandSongs
אהרן כהנשטם

אהרון (אהרן) בן משה כַּהָנְשְׁטָם (1859–1920) היה משפטן, מחנך, ממייסדי החינוך היהודי המודרני במזרח אירופה ומראשיו. עמד בראש רשת בתי ספר העבריים הציוניים במזרח אירופה "תרבות". כהנשטם, יליד פלוצק, למד בילדותו ובנעוריו במערכות החינוך היהודי המסורתי של אמצע המאה ה-19, ואחר כך פנה ללימוד עצמי ולהרחבת השכלתו בגימנסיה פולנית. למד משפטים באוניברסיטת ורשה והחליט להתמסר לחינוך יהודי מודרני ברוח "ההשכלה". ב-1895 קיבל לידיו ניהול תלמוד תורה בלודז' והפכו למוסד חינוכי מודרני, שבו היו גם לימודי מלאכה וחקלאות. ב-1907 הצטרף לניהול "הקורסים הפדגוגיים" וב-1911 הקים וניהל, מטעם "חברת מפיצי השכלה" בגרודנו, קורסים פדגוגיים שהפכו ל"מכון להכשרת מורים בגרודנו". כהנשטם הרצה בעיקר על חידושי הפדגוגיה במערב אירופה. במכון הייתה גם מגמה להנחלת "החינוך העמלני בארץ ישראל". יש המעידים שמשנתו של כהנשטם שימשה השראה לתפיסה החינוכית שהייתה ביסוד רשת בתי החינוך של זרם העובדים בארץ ישראל. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה לראש חברת "תרבות" שפעלה בעיקר ברוסיה הלבנה ובפולין להפצת החינוך היהודי המודרני ולהקמת רשת בתי ספר יהודיים (הבולט בהם היה הסמינר העברי למורים בקייב, שאותו ניהל מ-1918). ב"מלחמת השפות" בין היידיש לעברית כשפת הלימוד במערכות החינוך היהודי, תמך כהנשטם בתקיפות בהשלטת העברית כשפת הלימוד האחת והיחידה. פעולתו נקטעה עם מותו בקייב ב-1921. אחרי מותו התפרסם בכתב העת של הסתדרות המורים בישראל "החינוך" (תרפ"ב, 1922) מאמרו היחיד (בתרגום יצחק ספיבק) "הוראת ההיסטוריה בבית הספר העממי". הוא יצא גם כחוברת ב-1924 בהוצאת "קוהלת" בתל אביב. המאמר עסק בשיטת "הלמידה המשמעותית" בבית הספר היסודי, שאותה פיתח בבתי הספר של "תרבות". השיטה מבוססת על הדרכת המורה להתמודדות עם מושג הזמן, המחשת הנלמד לתלמיד, תוך מתן אוטונומיה וגמישות למורה בדרך הלימוד. לימים נקרא על שמו סמינר המורים הידוע של "תרבות" בווילנה שבליטא. בתל אביב נקרא רחוב על שמו. הוראת ההיסטוריה בבית הספר העממי; תרגום: יצחק ספיבק; עם תמונת המחבר ורשימות על אישיותו ופעולתו הפדגוגית ותולדותיה מאת י[עקב] פיכמן, מ[נחם] ריבולוב ואחרים, תל אביב: קוהלת, תרפ"ב. ראשונים, קובץ מוקדש ל"קורסים הפדגוגיים הגרודנאיים" ולזכר מורינו א. כהנשטם וד"ר ש. י. טשרנא ז"ל, בעריכת מ"א ביגל, י' הן וי' רובין, תל אביב: הוצאת "תלמידים", תרצ"ו. [1] נאוה דקל, נוהגים לפטם את הילדים בסיפורים ואגדות, שאין להם כל קשר עם עולמם הפנימי, הד החינוך. אפריל 2014, גיליון 4, עמ' 62-63
יהודית חולודנקו (חלד)

יהודית חולודנקו (ידועה בשם המשפחה חלד; 1900 – ‏26 באוגוסט 1956, כ' אלול תשט"ז) הייתה מחנכת בשפה העברית ופעילה חברתית-ציונית. חברה בוועד ההורים המרכזי בתל אביב ובהתאחדות לשוויון נשים. יהודית חולודנקו נולדה בקרבת פינסק במחוז ברסט בשטחי האימפריה הרוסית (בלארוס של ימינו) בחודש אב שנת תר"ס (1900) לאליהו פיינשרייבר (בן הרב יעקב מקוסויבי) ולשרה איטה בת רבי יעקב הרש זקהם-פיטקובסקי (ממשפחה מיוחסת לרבי ישראל מקדושי רוז'ינוי המתו על קידוש השם במאה ה-17). מוצא המשפחה מגזע גאונים וקדושים מצד אחד, עד רש"י ולמעלה ממנו עד הלל הכהן, ומצד שני שורשיהם בבית רב שרירא גאון ורב האי גאון, ומרבנו זרחיה הלוי בעל "המאור" וגאוני ספרד. קיבלה חינוך יהודי מסורתי. למדה בגימנסיה בבריסק. במלחמת העולם הראשונה הוגלתה המשפחה על ידי הצבא הרוסי ועברה לעיירה רוז'ינוי. ברוז'ינוי פעלה כמורה ומחנכת לנוער הציוני ולימדה עברית ומורשת ישראל. משם עברה לקייב. למדה במחלקה הרפואית פדגוגית של האוניברסיטה, בקורסים לגננות, ולחינוך עברי אצל המורה יצחק אלטרמן שהעביר זה מכבר את בית ספרו מוורשה לקייב. בעיר השתייכה לאגודת צעירי ציון והייתה גם יו"ר של סניף האגודה בפרבר קייב "סלובודקה". נאסרה יחד עם כל חברי הוועידה החשאית הכל-רוסית של "צעירי ציון" (1922). בין הנאסרים היו: אליהו אפשטיין, דוד בר-רב-האי, ברוך ויינשטיין, נחום ורלינסקי ומאיר ארגוב. מאסרה הוחלף בנסיעה לארץ ישראל (1923) לאחר שנישאה בשנת 1922 לד"ר אהרן חולודנקו (חלד), רופא קופת חולים עממית בת"א ובמושבות השרון ובנו של המחנך העברי, אברהם חולודנקו. עם עלייתם ארצה, העלו בני הזוג חולודנקו את הוריה של יהודית והתיישבו בעיר תל אביב ברחוב יבנה 46. הייתה חברה פעילה בהתאחדות נשים לשוויון זכויות בענייני תרבות עברית ופעלה לצד חברותיה שושנה פרסיץ ורחל כהן-כגן. תמכה בחברה אזרחית סולידרית, אך התנגדה למודל חברתי סוציאליסטי. כמו כן, חברה ומארגנת נשים נאמנות ללשון העברית שהתמזגה עם ברית עברית עולמית. השתתפה בשני הקונגרסים של ברית עברית עולמית וארגנה את הנשים האורחות מחוץ לישראל. כמו כן, הייתה חברה פעילה באגודת "מגן" שפעלה לעזרת אסירי ציון בברית המועצות. חברת המועצה של התאחדות יהודי רוסיה והשתתפה בכל אספותיה. עבדה שנים רבות ב"ועד ההורים המרכזי" למערכת החינוך בתל אביב ופעלה רבות לארגון הקייטנות לילדים נצרכים בשכונות העניות. בנוסף לפעילותה הציבורית בעיר, יהודית חולודנקו הייתה חברה פעילה באגודת "אלתירא" (אגודה לחקר תולדות רוסיה ואוקראינה) שהוציאה לאור את הרבעון "העבר". נפטרה בתל אביב ב-26 באוגוסט 1956 והובאה למנוחות בבית העלמין הדרום הגובל עם חולון ובת ים. מנישואיה לד"ר אהרן חולודנקו נולדו שני ילדים, תמרה, מורה ומחנכת בתל אביב, נשואה לקריין הרדיו והעיתונאי לנחמיה בן אברהם. בנה השני הוא אמנון חלד מראשי עורכי הדין בישראל (בוגר המחזור הראשון באוניברסיטה העברית בהר הצופים) עורכו האחראי של עיתון "חדשות הספורט", נשוי לתמר חלד, בת דודתם של צבי ויורם דינשטיין. אחיה הבכור יעקב עבד בעיריית תל אביב. אחיה השני שבתאי בארי (פיינשרייבר) היה ממייסדי קיבוץ בית השיטה. בעוד אחותה יונה נישאה לאיש הצבא והמהנדס האזרחי מרדכי (מקס) קפלן. נינתה של יהודית חולודנקו היא האסטרופיזיקאית פרופ' רוית חלד-איטה. דוד תדהר (עורך), "יהודית חולודנקו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3176 הקבר של יהודית חולודנקו, באתר billiongraves יהודית חולודנקו באתר GRAVEZ
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-20 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-14 באוקטובר 1976 ותחרות הסתיימה ב-7 באפריל 1977. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-6 בתים מוקדמים בהם נקבעו 6 עולות לרבע הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. בסוף העונה ב-1 באפריל בבלגרד התקיים משחק הגמר. התחרות הסתיימה בניצחון של ישראל מכבי תל אביב, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. למובילג'ירג'י וארזה הייתה זו הופעה השמינית ברציפות במשחק הגמר. בשלבים המוקדמים נקבעו 6 עולות לבית הגמר. מכבי תל אביב סיימה את בית המוקדם במקום הראשון והעפילה לבית הגמר. את בית הגמר היא סיימה במקום השני והעפילה לראשונה בהיסטוריה למשחק הגמר בו היא ניצחה בהפרש של נקודה בודדת. מדיה וקבצים בנושא עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל בוויקישיתוף פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב