laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלמה רוהלד

שלמה רוהלד (כ"ה באייר תרל"ה, 30 במאי 1875 – כ' באייר תש"י, 7 במאי 1950) היה מזכיר תלמוד תורה "שערי תורה" ביפו, סופרם ומזכירם של הרב נפתלי הרץ הלוי והרב אברהם יצחק הכהן קוק ביפו, ולאחר מכן מזכיר ראשי של משרד הרבנות בתל אביב ורשם ראשי בבית הדין בעיר. נולד בירושלים, בנו של שמואל ונכדו של הרב נפתלי יצחק הלוי רוהלד, ראש השוחטים בעדה האשכנזית בירושלים. אמו חנה היא בת הרב שלמה, בנו של הרב חנוך הניך הלוי שושן מקלווריה, מחבר ביאור רשב"ח על הרמב"ם. דודו, ברוך בנדט רוהלד, הוא מייסד דפוס "ציון" ("דפוס רוהלד") בירושלים. למד אצל הרב יעקב בן ישראל זלניר והרב דוד הכהן שותק (מתלמידי הרב יהושע לייב דיסקין). כמו כן למד אצל הרב נפתלי הרץ הלוי בהיותו בירושלים, בטרם התמנה לרב ביפו. בשנת תרנ"ב (1892) הוציא למשך תקופה קצרה את העיתון "מוריה". בשנת תרנ"ו (1896) עבר ליפו כדי לשמש מזכיר התלמוד תורה "שערי תורה" ביפו ושימש בתפקידו ארבעים שנה. היה מעסקני התלמוד תורה ופעל להרחבתו. במקביל שימש סופרו ומזכירו של הרב נפתלי הרץ הלוי. פעל להקמת בית הדין בביתו של הרב קוק ביפו ושימש סופרו ומזכירו. בית דין זה שימש כתובת מרכזית לפתרון סכסוכים ממוניים ביפו, בתל אביב ובכל מושבות האזור. לאחר התפתחות העיר תל אביב החל לשמש מזכיר ראשי של משרד הרבנות בתל אביב ורשם ראשי בבית הדין בעיר, וכיהן בתפקידו עשרות שנים. בשנת תש"ה (1945), במלאת לו שבעים שנה, נערכה מסיבה לכבודו מטעם "ועד יובל", שהורכב מרבנים ואנשי ציבור. הם הוציאו לכבודו חוברת בשם "לך שלמה - קונטרס שמע שלמה", הכוללת ברכות, לקט חידושי תורה, ומונוגרפיה מפורטת על תולדותיו והתפתחותו של מוסד הרבנות הראשית לתל אביב-יפו. במסיבה עיטרוהו הרבנים הראשיים הרב משה אביגדור עמיאל, הרב יעקב משה טולידאנו והרב יוסף צבי הלוי בתואר הכבוד "מורנו". היה נשוי לחנה לבית ויינברג, דור חמישי לרבי אברהם שלמה זלמן צורף ודור שישי לרבי שלמה מטולוצין. לזוג נולדו שמונה ילדים. נפטר בשנת תש"י, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. דוד תדהר (עורך), "שלמה רוהלד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 154 שלמה רוהלד באתר GRAVEZ
אקלים ימי

על־פי שיטת קפן האקלים הימי (באנגלית: oceanic climate, או לעיתים: marine, west coast ו-maritime) הוא אחד מצורותיו של האקלים הממוזג. המאפיין המשותף לסוגי האקלים הימי הוא השפעת הים (או האוקיינוס) על אופי האקלים. ככלל, האקלים הימי מחולק לארבעה סוגים: Cfb Cfc ,Cwb ו־Cwc, כלומר מזג האוויר משתנה אך מעט, כאשר ההבדלים בין הקיץ לחורף אינם קיצוניים (דבר המאפיין לכל צורות האקלים הממוזג). המשקעים מפוזרים בשווה, או כמעט בשווה, לאורך כל השנה, או שהחורף הוא העונה היבשה (נפוץ ברמות הגבוהות של אזורים טרופיים) והקיץ חמים ורטוב או קר. אף על פי שהאקלים הימי נפוץ בכל היבשות, באירופה שטחו הוא הגדול ביותר, כאשר הוא מתפרש פנימה לתוך היבשת יותר מבשאר היבשות. הנפוצה מבין כל גרסאות האקלים הימי היא ה־Cfb, כלומר מזג האוויר ממוזג, אין כלל עונה יבשה והקיץ חמים ונעים. גרסה זו נפוצה בקווי הרוחב 45° - 55°, לרוב בחופים המערביים של היבשות, בסמיכות לאקלים ים-תיכוני, אם כי לא בהכרח. כך למשל בחופיה הצפון-מערביים של ארצות הברית שורר אקלים זה גרסה דומה ל־Cfb היא Cwb המופיעה בין השאר ברמות הנמצאות באזורים בעלי אקלים טרופי. בגלל גובה הרמה, האוויר החם והלח נשאר בתחתיתם, ואילו אוויר ממוזג מן הים, למרות המרחק, מגיע אל הרמה. גרסה זו מכונה "אקלים רמות תת־טרופי" ובשונה מהאקלים הממוזג הרגיל, ייתכן והחורף יהיה יבש לחלוטין, כך שסימונה יהיה Cwb, כשה־w מסמלת את העובדה שהחורף יבש. כך למשל בהרי האטלס הגבוה שורר אקלים זה. בגרסה זו של האקלים הימי הקיץ קר, כאשר האזורים בעל אקלים זה שוכנים באזור התת־קוטבי, בקצה האזור של האקלים הממוזג אך עדיין ממוזגים מכדי להיכלל באקלים תת־ארקטי, כאשר הממוצע של כל החודשים אינו מתחת ל־C°‏ 3-. גרסה זו קיימת באיסלנד, איי פארו, ההיילנדס של סקוטלנד, החופים הצפון־מערביים של נורווגיה, האיים הדרומיים של אלסקה, הדרום הרחוק של צ'ילה וארגנטינה ובהרי האלפים הדרומיים שבניו זילנד. Cwc - בגרסה זו החורף יבש והקיץ קר. גרסה זו קיימת על פי ההשערה באזורים קטנים בסצ'ואן, יונאן, ארגנטינה ובוליביה. Csb - בגרסה זו הקיץ יבש וחמים. אף על פי שבדרך כלל מאפיינים אלו אמורים להגדיר את האזור כבעל אקלים ים־תיכוני ולא כבעל אקלים ממוזג, לעיתים נכללים אזורים אלו כבעלי אקלים ימי. כך למשל גליסיה שבספרד מוגדרת כבעלת אקלים ממוזג ולא כבעלת אקלים ים־תיכוני, בשל כמות המשקעים הגבוהה יחסית, העננות הרבה גם במהלך הקיץ ומזג האוויר הנוח לאורך כל השנה. האקלים הימי באתר Climate. M. C. Peel, B. L. Finlayson, T. A. Mcmahon. Updated world map of the Köppen-Geiger climate classification‏, Hydrology and Earth System Sciences Discussions Discussions, 2007, 4 ע' 439-473
דנייפר

דְניֶיפְּר (ברוסית: Днепр; באוקראינית: Дніпро; בבלארוסית: Дняпро) הוא נהר באורך 2,290 קילומטר, הזורם מרוסיה דרך בלארוס ואוקראינה אל הים השחור. בכל המדינות בהן הוא עובר נקרא נהר הדנייפר באותו שם, בשינויי הגייה קלים. הנהר נזכר בכתבי הרודוטוס מהמאה החמישית לפני הספירה בשם "בוריסתנס". מלומדים יוונים ורומאים מאוחרים יותר כינו אותו "דנפריס" או "דנאפר". שמו הסלאבי הקדום שהיה נהוג בתקופת ממלכת רוס הקייבית היה "סלאבוטיץ'" (הנהר הסלאבי). הנהר זורם ממקורותיו בגבעות ואלדאי, ברום 225 מטר מעל גובה פני הים, צפונית מערבית למוסקבה וכ-320 קילומטרים מדרום מזרח לסנקט פטרבורג. 115 קילומטר מאפיקו הם גבול טבעי בין בלארוס ואוקראינה. 800 הקילומטר האחרונים של אפיקו הם שרשרת רצופה כמעט של מאגרי מים ואגמים מלאכותיים אשר הסכרים היוצרים אותם משמשים להפקת אנרגיה הידרואלקטרית, כ-10% מצריכת האנרגיה של אוקראינה. סכרים אלו פורסמו לרוב כהישגי התעשייה הסובייטית, והמפורסם מהם היה דנייפרוגס ליד העיר זאפורוז'יה שנבנה ב-1927–1932 וסיפק 558 מגה-ואט. הסכר ותחנת הכוח נהרסו כליל במלחמת העולם השנייה אך נבנו מחדש ב-1948 (בעבודת כפייה של אסירי גולאג) תוך העלאת התפוקה ל-750 מגה-ואט. תחנות כוח הידרואלקטריות נוספות שנבנו על הדנייפר הן : קרמנצ'וק (1954–1960), קייב (1960–1964), דנייפרודז'רז'ינסק (1956–1964) וקאנב (1963–1975). הנהר היווה נקודת ציון חשובה לצבא האדום בשנת 1943, אחרי הניצחון בקרב קורסק במלחמת העולם השנייה. הדנייפר מחובר אל נהר הבוג הדרומי באמצעות תעלת דנייפר-בוג. הנהר נשפך אל הים השחור בצורת דלתה באורך עשרים וחמישה קילומטר שמתחילה בעיר האוקראינית חרסון. הנהר הוא נתיב תחבורה חשוב באוקראינה, ואף מקור כוח הידרואלקטרי. אוניות באורך 270 מטר וברוחב 18 מטר יכולות להגיע עד קייב. גם אוניות קיט מפליגות בנהר. במעלה הנהר מקייב נשפך אל הדנייפר נהר הפריפיאט, אשר גם מתחבר לתעלת דנייפר-בוג ומאפשר שיט לנהר הבוג המערבי (שרובו בפולין). ערים חשובות רבות שוכנות על הנהר: סמולנסק ברוסיה; מהיליוב (מוגילב) בבלארוס; קייב, דניפרו, זאפורוז'יה, ניקופול וחרסון באוקראינה. ביוני 2023, במסגרת מלחמת רוסיה-אוקראינה, קרס סכר נובה קחובקה שעל נהר הדנייפר. כמות המים האדירה שהחלה בבת אחת לזרום בנהר העלתה את מפלס המים וגרמה לכך שעשרות כפרים על גדות הנהר וכן חלק מהעיר חרסון הוצפו, ואספקת המים לחצי האי קרים שובשה. רוסיה ואוקראינה האשימו זו את זו באחריות להרס הסכר. רומן החניכה המונומנטלי "באמ דניעפער" (על גדות הדנייפר) של סופר היידיש דוד ברגלסון מתרחש בסביבת הדנייפר ומתייחס אליו בשמו. מדיה וקבצים בנושא דנייפר בוויקישיתוף דנייפר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על דנייפר"OR"דנייפרו"OR"Днепр"OR"Дніпро בקטלוג הספרייה הלאומית הניו יורק טיימס, מסע במורד הנהר הארוך ביותר באוקראינה, באתר הארץ, 17 בפברואר 2022
מלון איזמאילובו

מלון איזמאילובו הוא בית מלון ענק, הממוקם ברובע איזמאילובו שבצפון-מזרח העיר מוסקבה, בירת רוסיה. המלון כולל ארבעה בניינים המתנשאים עד לגובה של 30 קומות, ובהם 5,000 חדרים אשר הכילו במקור 7,000 עד 7,500 מיטות. המלון נפתח בשנת 1980 ומאז ועד 1993 היה המלון הגדול בעולם מבחינת מספר החדרים שבו, עד אשר נדחק מהפסגה על ידי מלון MGM Grand בלאס וגאס שבארצות הברית, שתכולתו הוגדלה ל-5,009 חדרים. המלון נבנה לקראת משחקי אולימפיאדת מוסקבה, שכן עד אז לא היה בעיר מספר מספיק של חדרי מלון ברמה טובה. המלון וסביבתו תוכננו לשמש כפר אולימפי, אך בשל ריחוקו מאצטדיון לוז'ניקי הוחלט לבנות את הכפר האולימפי במקום אחר. כיום מפעיל המלון רק כאלפיים חדרים שבהם כ-3,500 מיטות, ברמה של שלושה וארבעה כוכבים. בין השאר נמצאים בו מרכז כנסים ו-13 בתי קפה ומסעדות. מדיה וקבצים בנושא מלון איזמאילובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלון איזמאילובו מלון איזמאילובו, ברשת החברתית פייסבוק מלון איזמאילובו, ברשת החברתית אינסטגרם שיא מספר החדרים הקודם היה שייך גם כן למלון במוסקבה - מלון רוסיה, שבו היו 3,200 חדרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע דייוויס 1956

גביע דייוויס 1956 הייתה התחרות ה-45 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך באדלייד, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 32 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1956 באדלייד, אוסטרליה. נבחרת אוסטרליה ניצחה נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 0:5. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-13 בסך הכל. הבית כלל 5 נבחרות. במשחק המוקדם נבחרת קנדה ניצחה את נבחרת האיים הקריביים. הבית כלל 24 קבוצות, כולל פקיסטן, צ'ילה, מצרים וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. הבית כלל 3 נבחרות. לאחר הפסקה של שנתיים, בשנת 1956 נבחרת ישראל חידשה את השתתפותה בתחרות. היא שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת נורווגיה. נתונים על התחרות
גביע דייוויס 1957

גביע דייוויס 1957 הייתה התחרות ה-46 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך במלבורן, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 36 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1957 במלבורן, אוסטרליה. נבחרת אוסטרליה ניצחה נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם השלישית ברציפות ובפעם ה-14 בסך הכל. הבית כלל 7 נבחרות לרבות ישראל. הבית כלל 24 קבוצות, כולל דרום אפריקה, צ'ילה, מקסיקו, לבנון וניו זילנד. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. הבית כלל 5 נבחרות. במשחק המוקדם הודו ניצחה את מלאיה המשחקים נערכו במהלך דצמבר 1957 באוסטרליה. בשנת 1957 נבחרת ישראל שובצה בבית אמריקה ושיחקה נגד נבחרת ברזיל במשחק שנערך בקנדה. נתונים על התחרות
כלב ים רוס

כלב ים רוס (שם מדעי: Ommatophoca rossii) הוא מין של כלב ים, היחיד מהסוג Ommatophoca, אשר חי רק באנטארקטיקה. נקרא ע"ש מגלהו סר ג'יימס קלארק רוס, שנתקל בלהקות ממין זה בעת משלחתו באנטארקטיקה ב-1839–1843. נפוץ פחות משאר כלבי הים האנטארקטיים. כלב ים זה הוא קרוב משפחתי למינים נוספים של כלבי ים אנטארקטיים כמו לובודון הסרטנים (Lobodon carcinophaga), כלב ים ודל (Leptonychotes weddellii) וכלב ים נמרי (Hydrurga leptonyx) - כולם מהשבט כלבי ים לובודונים (Lobodontini). אורכו של כלב הים 1.68–2.09 מטרים ומשקלו 129–216 ק"ג. הנקבות גדולות יותר ומגיעות לאורך 1.96–2.5 מטרים. העיניים של כלב ים רוס גדולות מאוד יחסית ומקלות על זיהויו כמו גם קולותיו המגוונים שהוא משמיע מעל ומתחת לקרח, שיכולים להישמע למרחק רב. כלב הים חי רק באנטארקטיקה ובאוקיינוס הסמוך לה, שם הוא ניזון מדגים ודיונונים ובעיקר מהדג Pleuragramma antarcticum. טורפיו היחידים הם אורקה וכלב ים נמרי. מדיה וקבצים בנושא כלב ים רוס בוויקישיתוף כלב ים רוס, באתר ITIS (באנגלית) כלב ים רוס, באתר NCBI (באנגלית) כלב ים רוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כלב ים רוס, באתר GBIF (באנגלית) כלב ים רוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כלב ים רוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
דונה

האם התכוונתם ל... אישים: לאונרדו דונא – מדוכסי ונציה מוריס דונה – מחזאי צרפתי ניקולו דונא – מדוכסי ונציה אחר: דונה – תואר כבוד דונה דונה – שיר יידי אישים ששמם הפרטי הוא דונה
משחקי כדור

משחקי כדור הם משחקים המבוססים על הנעת כדור (או דיסקית, או עצם דמוי-כדור אחר) על-פי כללים מוגדרים היטב, לרוב בתחומי מגרש שגבולותיו ידועים, במטרה לצבור את מרב הנקודות, עד לניצחון במשחק. על פי רוב משחקי כדור מצריכים יכולת תיאום עין-יד מהמשתתפים. הוקי קרח הוקי רולר הוקי גלגיליות (קואד) הוקי שדה פלור בול (הוקי אולמות) בנדי (הוקי רוסי) כדור בסיס ("בייסבול") כדור מים כדורגל כדורגל חופים כדוריד כדורסל כדורסל 3x3 כדורעף כדורעף חופים כדורשת (Throwball) נטבול (Netball) כדורשת (Newcomb Ball]) לקרוס סופטבול פוטבול פולו פולו קאנו (Canoe polo) פטאנק קורפבול קטרגל קריקט רוגבי נטבול כדור טבעת טניס כדורגל בדמינטון חאי אלאי טניס טניס שולחן ("פינג-פונג") Headis (אנ') סקווש מסירות טקבול (משחקים שבמהלכם משחק כל שחקן בתורו, ואין כל תלות בין תור לתור, מעבר לרישום הנקודות) ביליארד גולף באולינג קרוקט הטלה חיי שרה כדור פגיעה מחניים סטנגה עמודו עשרים ואחת שבע בקיר מדיה וקבצים בנושא משחקי כדור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים ובנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב מאיר קרויזר

הרב דב מאיר קרויזר (ר' בערל, כ"ו בניסן תרפ"ב, אפריל 1922 - ז' באב תשס"ז, יולי 2007) היה ראש ישיבה ירושלמי. מחבר הספר "דבר המלך" על הרמב"ם. נולד בירושלים, לרב אליהו צבי ולטייבא פייגא לבית אייזנשטיין. אחיו היה הרב זונדל קרויזר, רב חרדי ירושלמי, ומחבר ספרי "אור החמה". שמו ניתן לו בהוראת הרב יוסף חיים זוננפלד באומרו שה"בערל" (דב) יאיר כשמש. למד בתלמוד תורה עץ חיים והיה מתלמידם של הרב אברהם חיים הקלמן והרב איסר זלמן מלצר. בימי נערותו נפטר "הרוגוטשובר", והרב מלצר, ראש ישיבת עץ חיים, הספידו ואמר שעל כל אחד מוטלת החובה להיות "רוגטשובר קטן". הרב קרויזר סיפר לימים שהספד זה השפיע על שקידתו בתורה. הוא נודע בהתמדתו, ובימי בחרותו למד 18 שעות ביממה. נודע גם בכישרונו. כישרון מיוחד היה לו לייצור גימטריות. נישא לבאשע פייגא, בת יונה זאב צוובנר, צאצא של הרב אברהם שאג. לאחר נישואיו היה אחד מעשרת התלמידים הראשונים של ישיבת מיר, יחד עם אחיו הרב זונדל. הוא למד בקבוצה הירושלמית של הרב משה יהושע לנדא, הרב חיים ברים, הרב מנדל אטיק ואחיו. בחבורה זו היה נהוג שמדי שבוע אומר אחד החברים חבורה. בהוראת ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל, היה הרב קרויזר ממלא המקום כשאחד החברים החסיר. היה מקורב לרב זליג ראובן בנגיס, ושימש כבעל קורא בבית הכנסת שלו. שימש כראש ישיבת פרשבורג. בשנת תשל"ח, הוזמן לכהן כראש ישיבת סקווירא בניו יורק, והרב חיים ברים, שכיהן עד אז כראש ישיבת סקווירא, החל לכהן כראש ישיבת פרשבורג. ההדיר ספרים תורניים ועבד במכון הרי פישל. הוא ההדיר את כתביו של הרב מיכאל פורשלאגר, תלמידו של ה"אבני נזר", אשר כתביו נחשבו לקשים וסבוכים, הן מבחינת קריאת ההגהות בכתב יד קטן והן מחמת קיצורם והיקפם בכל רחבי התורה. בעקבות עבודה זו איבד את ראייתו ועבר ניתוחים להשבת ראייתו. הוא היה חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית והשתתף בכתיבת ערכים רבים, ביניהם ערכי ה"חזקות". הוציא את ספרו "דבר המלך" בשנת תשכ"א. ספר זה זכה לשבחים מהרב מטשעבין ומהרבי מסאטמר. כמו כן הוציא פירוש למסכת עירובין, במהדורת סטנסיל, שלושה כרכים. כמו כן פרסם מערכה בנושא עירובין בקובץ התורני "נועם". מרדכי ברנשטיין, למשפחותם, קהילות המבשר ב' בטבת תשע"ה דב מאיר קרויזר (1922-2007), דף שער בספרייה הלאומית כך למשל, פעם היה אצל הרב יוסף צבי דושינסקי, ואביו סיפר לרב דושינסקי שהילד מוכשר בגימטריות. שאלו הרב דושינסקי אם יכול לומר גימטריא על שמו. הילד אמר לו "יוסף צבי דושינסקי" בגימטריא "רב ירושלים" (=798).
הלל פולק

רבי הלל פולק (ה'תק"ע – א' באדר תרנ"ג) היה רבה של ססרגן (אנ') (בצפון טרנסילבניה) משנת תרכ"ו. נולד בשנת תק"ע לרבי אליעזר (בן רבי הלל אב"ד אייבשיץ) ולאימו רחל. בהיותו צעיר נפטרו הוריו, אז עבר להתגורר בפרשבורג שם למד אצל החתם סופר. נישא לפעסל בת רבי יעקב בער הלוי פלדמן מהיישוב פעטרא שליד מרגרטין. לאחר פטירת חמיו נתמנה לכהן כרבה של קהילת בודוש שבטרנסילבניה, שם כיהן כמה שנים. בשנת תרכ"ו בערך הוכתר לרבה של הקהילה היהודית בססרגן, קהילה שנוסדה באותו זמן. שם כיהן 27 שנים עד לפטירתו. נפטר בא' באדר תרנ"ג 1893. השאיר בכתב יד חיבור חידושי אגדה על פרשיות השבוע ומועדים שנכתבו משנת תרמ"ו ואילך, מכיל כ-400 עמ', וכן חיבור על התורה מתקופה אחרת. הרבה מכתביו הם עניינים בשם החתם סופר. חלק מכתביו נדפסו על ידי נינו אברהם אליעזר הוס, תחת השם "קודש הילולים" (על הגדה של פסח ירושלים תשל"ח, לשבת שירה ומגילת אסתר בשנת תש"מ). לקטים מכתביו נדפסו בספר 'חתם סופר על התורה ליקוטים', ירושלים תשנ"ו. בשנת תשנ"ח יצא לאור הספר "קודש הילולים", שני כרכים עבי כרס, עם מפתחות. בשנת תשפ"ב החל אחד מצאצאיו הרב יצחק שלמה פרקש מפיץ עלון שבוע בשם "פרי קודש הילולים", ובו דברי תורתו, מעובדים על פי ספרו. בניו רבי אברהם יהודה, (תרי"ח – תרצ"ד) רבי אליעזר שלמה מרים רחל גבירץ, נפטרה בחיי אביה בגיל 37 אסתר, אשת רבי אברהם אבא פיקסעל תלמיד הכתב סופר רבקה, אשת רבי שלמה בן יחיאל הירש בילה, אשת רבי בנימין זאב קראוס, רב בקהילת האלאש ודברצן, תלמיד הכתב סופר, בעל "מראה הבז"ק" היצל, אשת רבי משה דוד סופר (תרי"ח-תרס"ו) בן רבי חיים סופר בעל המחנה חיים גיסיו רבי יהושע אהרן צבי וינברגר משוסבורג רבי משה אולמן בנו של רבי שלמה זלמן אולמן בעל היריעות שלמה אחד מצאצאיו הוא בני גנץ. גנץ הוא דור חמישי של הרב הלל פולק דרך בת הרב פולק, רבקה לבית הירש, בתה פרומה לבית גנץ, שהיא אמו של נחום גנץ, וסבתו של בני גנץ. משה א. זושא קינסטליכער, פרקי הגר-רבי הלל פולק זצ"ל אב"ד סאסרעגען, בתוך מוריה שנה ארבע עשרה גיליון ה-ח עמודים קפ"ה-קצ"ג, תשרי תשמ"ו בית הילל, באתר Google Sites
דגרתיליים

דגרתיליים (שם מדעי: Megapodiidae) הם משפחת עופות הקרובים לתרנגולים ושייכים לסדרת התרנגולאים, אשר יוצרים תלים באדמה ומטילים את ביציהם בתוכם. הם אינם דוגרים אלא מכסים את הביצים בשכבת אדמה ונשארים בסביבה כדי לבדוק מדי פעם את טמפרטורת התל. הדבר נעשה באמצעות מקוריהם, המצוידים בחיישן טמפרטורה, והם מוסיפים לתל, או גורעים ממנו אדמה, בהתאם לתוצאת הבדיקה. האפרוחים שבוקעים מהביצים פורצים את שכבת האדמה ויוצאים לעולם מצוידים ביכולת הליכה וליקוט מזון. בשונה משאר דוגרי הקרקע, ההורים אינם נשארים כדי להגן על האפרוחים או להכיר להם את סביבתם וללמדם כישורים נוספים. האפרוחים הדגרתיליים אינם פוגשים כלל את הוריהם, ומסתדרים בכוחות עצמם. הדגרתיליים חיים בעיקר ביערות טרופיים, סוואנות ואזורי שיחים בדרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה ומלקטים עלים, זרעים, פירות וחרקים. משפחה דגרתיליים (Megapodiidae) סוג ומין יחיד מלאו (Macrocephalon maleo). סוג ומין יחיד דגרתל וואלאס (Eulipoa wallacei). סוג דגרתל שיחים (Megapodius) בו 12 מינים (אחד נכחד). סוג ליפואה (Leipoa) מין ליפואה מצויה (Leipoa ocellata). מין ליפואה ענקית (Leipoa gallinacea) - נכחד. ייתכן ששייכת לסוג Progura. סוג ומין יחיד דגרתל ההודו (Alectura lathami). סוג דגרתל מדולדל (Aepypodius) בו 2 מינים. סוג דגרתל הפורפוריה (Talegalla) בו 3 מינים. סוג ומין יחיד Mwalau walterlinii - נכחד סוג ומין יחיד Ngawupodius minya סוג ומין יחיד Latagallina סוג ומין יחיד Garrdimalga mcnamarai ליפואה Megapodius reinwardt Megapodius cumingii אפרוח של דגרתל ההודו מדיה וקבצים בנושא דגרתיליים בוויקישיתוף דגרתיליים, באתר ITIS (באנגלית) דגרתיליים, באתר NCBI (באנגלית) דגרתיליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתיליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דגרתיליים, באתר GBIF (באנגלית) דגרתיליים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה אהרן שטרן

הרב משה אהרן שטרן (כ"ח בתמוז תרפ"ה, יולי 1925 - ח' באדר תשנ"ח, מרץ 1998) היה משגיח בישיבת קמניץ. נולד בניו יורק לר' יום טוב ליפמן ולחיה אסתר בת הרב יעקב יוסף הרמן. בילדותו חלה והיה על סף מוות, ובהמלצת אחד הרבנים קיבל על עצמו קבלה, להתפלל תמיד במניין. למד אצל הרב שמחה שעפס בישיבת תורה ודעת, ובהמשך עלה ללמוד בירושלים. הוא התקרב ל"רב מבריסק", שרבו הרב שעפס היה מתלמידיו. נישא לרחל בת הרב חיים יוסף קרויזר. כיהן עשרות שנים כמשגיח בישיבת קמניץ. הרב יוסף דב סולובייצ'יק נהג לומר לתלמידיו שלא ילכו לשמוע שיחות בישיבות מלבד את שיחותו של הרב שטרן, שהוא "אוחז במה שהוא מדבר"[דרוש מקור]. מסר שיחות גם בחו"ל. בין גיסיו: הרב שמואל קרויזר, הרב אברהם קרויזר רבה של יבנה והרב מאיר דב הלפרין, מחבר הספרים "אמרי כהן". בניו הם הרב יצחק זונדל שטרן, מרבני קהל פרושים והרב יחיאל מיכל שטרן. בין חתניו: הרב דב טורק, בעבר ר"מ בישיבת גבעת שאול, והרב יוסף יצחק הבלין, רב קהילת חב"ד בשכונת רמת שלמה. בנו הרב יחיאל מיכל הוציא את הספר בית ומנוחה, הדרכות והנהגות לבנין הבית, מתורתו. נינו הוא החזן והזמר חיים שטרן. המשגיח, ירושלים תשנ"ח - הרב יחיאל מיכל שטרן. למשפחותם, קהילות המבשר 277, כ"ה בכסלו תשע"ה - מרדכי ברנשטיין. משה אהרן שטרן (1926-1998), דף שער בספרייה הלאומית בחוג בריסק הייתה התנגדות לתנועת המוסר.
אברהם קרויזר

הרב אברהם קרויזר (א' באייר תרצ"א, 18 באפריל 1931 - כ"ז באייר תשס"ח, 1 ביוני 2008) היה רבה של יבנה במשך כ-50 שנה. בנם של הרב חיים יוסף וליבא בית ר' יעקב מרדכי זילברמן. אביו היה מתלמידי החכמים של שכונת שערי חסד, והיה מראשי החותמים על הכתרתו של הרב יוסף חיים זוננפלד לרבנות ירושלים. למד בעץ חיים. חברו לספסל הלימודים היה הרב שמואל אוירבך, אשר עמד עמו בידידות ותיקה. בהשפעתו התקרב לאביו הרב שלמה זלמן אוירבך ולסבו הרב חיים לייב אוירבך. בהמשך למד בישיבת אוהל משה, בישיבת מיר ובישיבת סלבודקה. בבחרותו השקיע בלימוד הלכה, ואף ראש ישיבת סלובודקה, הרב מרדכי שולמן, נהג להפנות אליו בחורים בשאלות הלכתיות. נישא למרים בת הרב יצחק יוסף וולפא. קיבל סמיכה מהרב יוסף שלום אלישיב. תקופה קצרה לאחר נישואיו החל לכהן ברבנות יבנה. הוא פעל בעיר בתחומי הכשרות, עירובין, שיעורי תורה ומקוואות. כמו כן היה ממייסדי בית הספר של החינוך העצמאי בעיר. אחיו היה הרב שמואל קרויזר. בין גיסיו היו הרב משה אהרן שטרן והרב מאיר דב הלפרין, מחבר הספרים "אמרי כהן". מרדכי ברנשטיין, למשפחותם, קהילות המבשר 277, כ"ה בכסלו תשע"ה.
ויויאן חסון

ויויאן חסון היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1952) ושיאנית ישראל במשחה ל-100 מטר גב. חסון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1952 זכתה חסון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לנערות של 1:37.4 דקות, שיפור לשיא הישראלי של אסתר וייסליצר מהפועל חיפה (1:37.8 דקות), לפני ש. לנדס מברית מכבים עתיד (1:40.8 דקות) ורחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:40.9 דקות)). באליפות הפועל שנערכה בחדרה בסוף אוגוסט 1953 זכתה חסון מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי לנערות חדש של 1:36.3 דקות. בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בחיפה בבריכת "בת גלים" בספטמבר 1953 סיימה חסון במקום חמישי, וראשונה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:32.7 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1954 זכתה חסון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:34.0 דקות, אחרי ירדנה שאל מהפועל גוש זבולון ששיפרה את שיאה הישראלי של חסון והעמידה אותו על 1:31.7 דקות ולפני שושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:34.0 דקות). צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952 צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954 ש. מוזר, "הפועל" חיפה האלוף באליפות הארצית בשחיה, דבר, 12 באוקטובר 1952 דבר הספורט - השחיינים עוד לא הספיקו לנוח, דבר, 15 באוקטובר 1952 דבר הספורט, דבר, 2 בספטמבר 1953 ישראל פז, היום תינעל המכביה ה-4, על המשמר, 29 בספטמבר 1953 שלמה מוזר, דבר הספורט - אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
אילנה מיטב-רודריג

אילנה מיטב-רודריג (נולדה ב-4 באפריל 1939) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חזה (1954) ובמשחה ל-200 מטר חזה (1952 ו-1954). אילנה היא בתם של חנה ומנדל רייזנר, שהיה ממקימי קיבוץ בית אלפא. נולדה בשם אילנה רייזנר. גדלה בקיבוץ רמת יוחנן והתאמנה בקבוצה של הקיבוץ ובהמשך בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1952 זכתה רייזנר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:34.1 דקות. בתחרות שנערכה בכפר המכבי בסוף אוקטובר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:33.2 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה זכתה רייזנר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:39.0 דקות, לפני נועה מוזר מהפועל תל עמל (1:40.0 דקות) ושפה גרבי מברית מכבים עתיד (1:40.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:31.6 דקות, לפני נועה מוזר (3:33.7 דקות) וחברתה לקבוצה לאה רז (3:35.0 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:49.0 דקות, אחרי דורית שרצר מברית מכבים עתיד (1:41.7 דקות) ולפני חברתה לקבוצה נורית צור (1:50.7 דקות). לאילנה 5 ילדים ו- 15 נכדים. ביתה היא סופרת הילדים מיה מיטב. היא אלמנה מנישואיה השניים, ומתגוררת במושב בצפון הארץ. צבי כתבי, הישגי השחיה הישראלית בשנת 1952, דבר, 31 באוקטובר 1952 צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954 דבר הספורט - 3 שיאים ארציים בשחייה, דבר, 26 באוקטובר 1952 שלמה מוזר, דבר הספורט - אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
סקרבורו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סקרבורו – עיר בצפון יורקשייר באנגליה סקרבורו (טובגו) – בירת האי טובגו סקרבורו (קנדה) – עיר לשעבר, כיום חלק מטורונטו סקרבורו (קווינסלנד) – אזור מגורים באוסטרליה הסמוך לבריסביין יריד סקרבורו (בלדה) אישים: אנדרו סקרבורו – שחקן אנגלי דורותי סקרבורו – סופרת אנגלית ג'ו סקרבורו – פוליטיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי
סנגרה גראנדה

סנגרה גראנדה (בספרדית: Sangre Grande) היא בירת מחוז הנושא את אותו שם והשוכנת בחלקו הצפון-מזרחי של האי טרינידד שבטרינידד וטובגו. משמעותו של השם סנגרה גראנדה בספרדית הוא "דם גדול" והסברה היא שמקור שמה של העיר הוא מהקרב שהתרחש במקום בין הילידים האינדיאנים והמתיישבים הספרדים. יחד עם זאת, טענה זו לא נתמכת במקורות היסטוריים. המקור האמיתי לשם זה הוא בשנות השבעים של המאה ה-18, כאשר מגלי ארצות ספרדים שסקרו את האי לצורך מיפויו, גילו שמימיהם של שניים מיובליו של הנהר הסמוך היו אדומים כדם, ומכאן השם. באופן דומה, שם העיירה הסמוכה הוא סנגרה צ'יקיטו (Sangre Chiquito – "דם קטן"), הקרויה כך על שם נהר קטן יותר עם מים בצבע דומה העובר דרכה. סנגרה גראנדה התפתחה סביב גידולי הקקאו בסוף המאה ה-19. העיר התפתחה עוד כאשר היא הפכה להיות התחנה הסופית של קו רכבת שהוביל אליה. סלילת המסילה גרמה לעיר להעתיק את מקומה במורד הגבעה כדי להתקרב למסילה. מדיה וקבצים בנושא סנגרה גראנדה בוויקישיתוף רחובות סנגרה גראנדה, סרטון באתר יוטיוב Trinidad and Tobago - The Commonwealth
קנדינסקי

קנדינסקי (ברוסית: Кандинский), הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ויקטור קנדינסקי – רופא פסיכיאטר רוסי בן המאה ה-19 תסמונת קנדינסקי – מצב פסיכוטי הנחשב כצורה של סכיזופרניה וסילי קנדינסקי – צייר רוסי ותאורטיקן של האמנות