laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברגהוף

ברגהוף (מגרמנית: Berghof) היה הכינוי לביתו הפרטי של היטלר במתחם הנופש, האירוח והשליטה הנאצי באוברזלצברג שבקרבת העיירה ברכטסגאדן שבבוואריה. הבית הוקם על בסיסה של בקתת הרים בסגנון אלפיני שנבנתה בשנת 1916 כבית נופש עבור איש עסקים מצפון גרמניה, וכונתה "בית וכנפלד". בשנת 1928 הושכר הבית להיטלר ולאחותו-למחצה, אנגלה, אשר שימשה בו כסוכנת הבית. אנגלה עזבה את הבית בשנת 1931 לאחר מות בתה גלי ראובל בדירתו של היטלר במינכן. בשנת 1933 רכש היטלר את "בית וכנפלד" מכספים שקיבל ממכירת ספרו "מיין קאמפף". בין השנים 1935–1936 בוצעו שיפוצים מאסיביים והרחבה משמעותית של בקתת ההרים המקורית. השינויים נעשו בתכנונם של האדריכל אלואיס דגאנו והיטלר עצמו, והמבנה המחודש קיבל את השם ברגהוף. למבנה נוספו מרפסת שמש גדולה, חדרי אירוח ועבודה, אולם קולנוע ומרתף. העיצוב הפנימי התאפיין בצבעוניות וקישוטיות מופרזת ובריהוט כבד, ובאופן כללי בראוותנות חסרת טעם. בקיר המרכזי של חדר האירוח הותקן חלון גדול אשר השקיף לכיוון אוסטריה, מולדתו של היטלר. תחזוקת הבית הייתה נתונה בידי צוות גדול של עובדים, גננים וטבחים. היטלר התגאה בברגהוף ובכל הזדמנות הזכיר כי רכש אותו בכספו הפרטי. הוא נהג לשהות בו מספר חודשים בכל שנה, גם בזמן המלחמה. בתקופת שהותו שם נהג לקיים בברגהוף פגישות ודיונים מדיניים וצבאיים, לצד אירועי תרבות מוזיקליים ואחרים. ב-14 ביולי 1944 עזב היטלר את הברגהוף בפעם האחרונה, ועבר להתגורר באופן קבוע במפקדת החזית של מזרח פרוסיה – "מאורת הזאב". אזור אוברזלצברג הופצץ קשות מן האוויר בתקופת המלחמה, וחלק מן ההפצצות גרמו נזקים קשים גם לברגהוף. ב-4 במאי 1945, לאחר התאבדותו של היטלר, הציתו חיילי האס אס הנסוגים את הריסות המבנה, וחיילי בעלות הברית שכבשו את המתחם בזזו את שנותר ממנו. בית התה המעוגל לא נפגע, אך נהרס בשנת 1951 בידי ממשלת בוואריה, על מנת למנוע ממנו מלהפוך למקום כינוס ועלייה לרגל לניאו נאצים. הריסות המבנים נותרו פזורים באזור עד שנת 2006, אז פונו ההריסות והשטח נוקה משרידי המבנים. ממשלת בוואריה, אשר חששה מהפיכת המקום לאתר תיירות, נטעה עצים בשיפולי הגבעה על מנת לטשטש את המיקום המדויק, ולא סימנה אותו עד לשנת 2008, אז נקבע באתר שלט ציון. כיום (2009) ניתן להבחין באתר הברגהוף בשרידי החומות ובסיסי הבטון של המבנה, אשר כוסו בצמחייה ובעצים. לאחר הקמת הברגהוף "נרכשו" שטחים נוספים בסביבה על ידי מקורביו של היטלר מידי התושבים המקומיים, אשר בעצם אולצו לוותר על נחלות שבהן החזיקו במשך דורות, וכל אחד מהם הקים לעצמו בית נופש ראוותני משלו. כך נבנו באזור אוברזלצברג שבקרבת הברגהוף מספר נוסף של מבני אירוח ונופש בבעלות הצמרת הנאצית. נוסף להם הוקמו מבני שירות לצוותי התחזוקה והשומרים, ומחסנים. המפורסם שבמבנים אלה היה "בית התה" – היה בית תה במבנה מעוגל שנבנה במעבה החורש הטבעי במרחק של כקילומטר מהברגהוף. בשביל המוליך שביניהם נהג היטלר לטייל מדי יום כאשר שהה במקום, ובדרך כלל בחברת אחד מאורחיו, תוך כדי דיונים פוליטיים ופילוסופים. כתוצאה מתהליך זה הפך האזור כולו בשנות ה-30 לאתר תיירות עממי, אשר חייב הגבלות תנועה וגישה אליו. אתרי המפקדה של אדולף היטלר קן הנשרים מאורת הזאב מדיה וקבצים בנושא ברגהוף בוויקישיתוף אוסף תמונות חוץ ופנים (באנגלית)
רונן

האם התכוונתם ל... אברהם רונן (ארכאולוג) – ארכאולוג פרהיסטורי, פרופסור בחוג לארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה אברהם רונן (חוקר אמנות) – פרופסור בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב אילן רונן – במאי תיאטרון ישראלי, המשמש כיום כמנהל האמנותי של תיאטרון 'הבימה' איציק רונן – קצין צה"ל, מפקד חטיבת הראל אלה רונן – זמרת-יוצרת, מוזיקאית, מלחינה, פזמונאית, מפיקה ופעילה חברתית ישראלית אליעזר רונן (רוזנפלד) – איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת השמינית דן רונן – ניצב במשטרת ישראל ומנכ"ל המשרד להגנת העורף דן רונן (במאי) – במאי וד"ר לתיאטרון חיים רונן – תת-אלוף בצה"ל, קצין חימוש ראשי ומנכ"ל איגוד נכי צה"ל יורם רונן – עיתונאי, שדרן רדיו ומגיש טלוויזיה ישראלי משה רונן (רייניש) – עיתונאי ומשפטן ישראלי, חבר מערכת 'ידיעות אחרונות' נחמה רונן – אשת ציבור ישראלית שכיהנה כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והייתה חברת הכנסת בכנסת החמש עשרה מטעם מפלגת המרכז סרשה רונן – שחקנית קולנוע אירית עמרי רונן – שדרן רדיו בגלגלצ רן רונן – שמו המעוברת של רן פקר, טייס קרב ישראלי, אלוף הפלות, מפקד בסיס תל נוף במלחמת יום הכיפורים צפריר רונן – פעיל פוליטי ואיש תקשורת ישראלי רונן (בירה) – מותג בירה של מבשלת שריגים רונאן
לואי ב. מאייר

לואי ברט מאייר (באנגלית: Louis Burt Mayer;‏ 4 ביולי 1884 – 29 באוקטובר 1957) היה מפיק הוליוודי יהודי-אמריקאי, ממקימי האולפן "מטרו גולדווין מאייר" ונחשב לממציא "שיטת הכוכבים" בהוליווד. נולד בשם לזר מאיר (Lazar Meir) למשפחה יהודית במינסק שברוסיה דאז (כיום בבלארוס). בגיל צעיר היגר עם הוריו לארצות הברית, ולאחר מכן השתקעה המשפחה בעיירה הקנדית סנט ג'ון, שם עסק אביו בעסקי מחזור מתכת. בגיל 19 עבר לבוסטון, ולאחר זמן מה רכש תיאטרון בעיירה האוורהיל במסצ'וסטס. תוך חמש שנים השתלט על רוב עסקי הבידור במחוז. בשנת 1918 עבר מאייר ללוס אנג'לס והתקדם בעסקי הסרטים. בשנת 1929 הפך למנכ"ל האולפן מטרו-גולדווין-מאייר. תחת הנהלתו הפך האולפן למצליח ביותר בעולם, והוא נותר רווחי גם בשנות השפל הכלכלי הגדול. למאייר היו מוניטין של איש עסקים קשוח ובוטה, וגישה שמרנית לנושאים בהם יכולים סרטיו לעסוק. היו לו קשרים פוליטיים ענפים, הוא היה פעיל במפלגה הרפובליקאית ואף שירת כיו"ר המפלגה בקליפורניה בתחילת שנות השלושים. בשנות הגדולה של האולפן טיפח מאייר עשרות כוכבים ובמאים הוליוודיים, והיה נותן הטון בהתנהלות העסקית ובכיוון האמנותי של הוליווד. בשנים אלו היה מאייר מעורב במספר פרשיות בהן ניסה האולפן לטייח מעשי פשע הקשורים לכוכביו. החל בסוף שנות הארבעים, עם הופעת הטלוויזיה ורגולציה מוגברת של פעילות האולפנים, איבד האולפן של מאייר ממרכזיותו, אם כי המשיך להרוויח. בעקבות 3 שנים ללא פרס אוסקר וסכסוכים עם בעלי האולפן על הכיוון האמנותי, פוטר מאייר ממשרתו ב-1951 ופרש מעסקיו. בשעות הפנאי טיפח מאייר סוסים. בשנת 1957 נפטר מאייר ממחלת הלוקמיה ונטמן בבית הקברות בית שלום במזרח לוס אנג'לס, בו טמונים גם אחותו הגדולה אידה מאייר-קמינגס ואחיו הצעירים ירמיה (ג׳רי) וראובן מאייר. מדיה וקבצים בנושא לואי ב. מאייר בוויקישיתוף לואי ב. מאייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואי ב. מאייר, באתר AllMovie (באנגלית) לואי ב. מאייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואי ב. מאייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואי ב. מאייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כבל (יחידת מידה)

כֶּבֶל היא יחידת מרחק ימית. כבל אחד שווה ערך לעשירית של מיל ימי, כלומר 185.2 מטרים או לכ-100 פאתום. מקור יחידה זו הוא באורך הכבל של עוגני ספינות. בדרך כלל נהוג לציין מרחק בין כלי שיט בכבלים. כך לדוגמה, אם המרחק בין שתי אוניות הוא חצי מיל, מקובל להגיד שהמרחק הוא 5 כבלים. קשר (יחידת מידה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ימאות ובנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרוגייט (סרט)

סרוגייט הוא סרט ישראלי עלילתי בן 57 דקות, בהפקת אלעד גביש ו"מרקר הפקות" ובבימויה של טלי שלום עזר. הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2009 והוצג בפסטיבל ירושלים 2008. "סרוגייט" נבחר להשתתף בפסטיבל אדינבורו 2009 בתחרות הרשמית, בחירה שסביבה נוצרה סערה תקשורתית, בעקבות קריאתו של הבמאי קן לואץ' לחרם על הפסטיבל. יצא להקרנות מסחריות במאי 2009 בסינמטק תל אביב ובסינמטקים השונים ברחבי הארץ. הסרט מגולל את סיפורו של איליי (אמיר וולף), גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים עם נשים ופונה לטיפול סרוגייט (הגר, בגילומה של לנה אטינגר). הסרט מלווה את המפגשים האינטימיים והחושפניים של אילי והגר, ובמקביל, מאפשר לצופים להתבונן בהשלכות הטיפול על חייו האישיים של איליי. הצופה מתוודע ליחסים משפחתיים מורכבים עם אחותו אדווה (ליאת גליק) ובנה ירדן (יונתן סבירסקי) ובעיקר עם אמו (רוזינה קמבוס) ולתמורות החלות בהם. "סרוגייט" הוא סרט עצמאי בהפקת "מרקר הפקות" בבעלותו של המפיק אלעד גביש, שהפיק גם את סרטה הקודם של טלי שלום עזר - "ליבינג רום". הסרט הופק בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב - פרויקט קולנוע, החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובמסגרת שיתוף פעולה ישראלי-פולני בסיוע המכון הפולני לתרבות. הסרט צולם על ידי הצלם הפולני ראדק לאדצ'וק (Radek Ladczuk). בנוסף קיבל הסרט את תמיכתם של גרוויטי בית פוסט, המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס, מכון אדם מיצקביץ, ורשה, וקרן אנה הבאס. סביב נסיעתה של שלום עזר לפסטיבל אדינבורו התחוללה דרמה תקשורתית, שהחלה בקריאתו של הבמאי הבריטי הנודע קן לואץ' להחרים את הפסטיבל בשל מענק (בסך 300 לירה שטרלינג), שקיבלה הנהלתו משגרירות ישראל, לצורך מימון הגעתה של שלום עזר. לואץ' פנה להנהלת הפסטיבל וביקש להסיר את דגל ישראל מהתוכניה, ולהשיב לשגרירות ישראל בלונדון את הכסף שתרמה לפסטיבל. בפנייתו, ייצג לואץ' גורמים פרו-פלסטינים בסקוטלנד, וטען שמעשיה של מדינת ישראל בעזה (במהלך מבצע עופרת יצוקה) הופכים את כספה לבלתי רצוי. הנהלת הפסטיבל, שעד אותו הרגע עמדה בסירובה להיכנע ללחצים פוליטיים, נכנעה ודחתה את המימון הישראלי, בטענה שעליה להתחשב בתחושותיה של קהילת הקולנוע. הנושא גרר מאות תגובות באמצעי התקשורת השונים, בעיקר בבריטניה. מאמרים פורסמו בעיתונות הבריטית ובהם תגובות של קן לואץ' ושל טלי שלום עזר בנושא. קבוצת התנגדות לגזענות בפסטיבל אדינבורו נפתחה מיד בפייסבוק ובבלוגים רבים התנהל דיון סוער בנושא בין התומכים בגינוי לבין המתנגדים לו. חילופי מכתבים פתוחים בין לואץ' ושלום עזר פורסמו בכלי התקשורת, וכן פורסם מכתבו של הבמאי הבריטי גארי סיניור, שהביע מחאה על החרם וביקש להסיר את שמו מרשימת זוכי הפסטיבל. "סרוגייט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סרוגייט", באתר AllMovie (באנגלית) "סרוגייט", באתר אידיבי "סרוגייט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "סרוגייט", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבנר שביט, סרוגייט: על טיפול מיני ורגישות, באתר הארץ, 29 במאי 2009 יונית נעמן, "סרוגייט" - העלילתי הטוב ביותר, באתר nrg‏, 21 בספטמבר 2008 מרב יודילוביץ', סרט ישראלי כן, כסף ישראלי לא, באתר ynet, 20 במאי 2009 המכתבים הפתוחים של קן לואץ' וטלי שלום עזר, Pulse‏, 26 במאי 2009
השריר הדו-בטני

השריר הדו-בטני (בלטינית: Digastricus) הוא שריר קטן מתחת ללסת התחתונה, ולו שתי "בטנים". השריר יוצא מן הזיז הפטמתי ( mastoid process) שמאחורי האוזן, עובר מתחת לעצם הלסת התחתונה ומתחבר לסנטר. התכווצות השריר הדו-בטני גורמת להורדת עצם הלשון. אם העצם מוחזקת במקום על ידי שרירים אחרים, תגרום התכווצות השריר הדו-בטני לפתיחת הפה על ידי הורדת הלסת התחתונה. בהתפתחות העובר נוצרות שתי הבטנים של השריר מקשתות פרינגיאליות שונות, לכן הן מעוצבבות על ידי עצבי גולגולת שונים: הבטן הקדמית על ידי שלוחה של העצב המשולש והאחורית על ידי שלוחה של עצב הפנים. החלק הגידי של השריר, המחבר בין הבטנים, חוצה את שריר החרט ועצם הלשון (Stylohyoideus). מדיה וקבצים בנושא השריר הדו-בטני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון מיקרונזיה

הפטריוטים של מיקרונזיה (באנגלית: Patriots of Micronesia) הוא ההמנון הלאומי של מיקרונזיה. לחנו של ההמנון הוא לחנו של שיר סטודנטים גרמני, לחן אשר חובר בידי יוהנס ברהמס והיה לאחד ההמנונים הלא-רשמיים של מערב גרמניה בתחילת שנות ה-50'. מחבר מילות ההמנון אינו ידוע, אך קיים דמיון מסוים בין מילותיו למילות שיר הסטודנטים הגרמני. ההמנון החליף בשנת 1991 את ההמנון הקודם של מיקרונזיה, "מבוא", שהיה להמנונה של מיקרונזיה מאז עצמאותה. דגל מיקרונזיה סמל מיקרונזיה מדיה וקבצים בנושא המנון מיקרונזיה בוויקישיתוף
דווין האריס

דווין למאר האריס (באנגלית: Devin Lamar Harris; נולד ב-27 בפברואר 1983 במילווקי, ויסקונסין) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.91 מטר. האריס נבחר במקום החמישי של דראפט ה-NBA‏ 2004 על ידי וושינגטון ויזארדס, ומיד הועבר לדאלאס מאבריקס, יחד עם ג'רי סטקהאוס וכריסטיאן לייטנר, בתמורה לאנטואן ג'יימיסון. בעונת הרוקי שלו קלע האריס 5.7 נקודות ומסר 2.2 אסיסטים בממוצע למשחק, ובעונתו השנייה בדאלאס השתפר וקלע 9.9 נקודות ומסר 3.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן קלע 10.2 נקודות ומסר 3.7 אסיסטים. בעונת 2007/2008 הוא המשיך במגמת העלייה וקלע 14.4 נקודות ומסר 5.3 אסיסטים בממוצע למשחק, ואף נבחר לשמש כקפטן דאלאס יחד עם דירק נוביצקי. ב-19 בפברואר 2008 הועבר האריס לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, טרנטון האסל, סאגנה ג'ופ, מוריס אייגר, 3 מיליון דולר ו-2 בחירות דראפט עתידיות, תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנתוני רייט. במשחק הבכורה שלו בניו ג'רזי נגד מילווקי באקס הוא קלע 21 נקודות ומסר 5 אסיסטים. בעונת 2008/2009 נבחר האריס למשחק האולסטאר. ב-23 בפברואר 2009, 0.2 שניות לסיום המשחק נגד פילדלפיה 76', הוא קלע סל מחצי מגרש שהביא לקבוצתו ניצחון 98–96. ב-23 בפברואר הנטס שלחו את האריס ודריק פייבורס ליוטה ג'אז, בתמורה לדרן ויליאמס.. לקראת עונת 2012/2013 הועבר האריס בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה למרווין ויליאמס. ביולי 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בדאלאס, וכשנה לאחר מכן חתם על חוזה ל-4 עונות נוספות בקבוצה. בפברואר 2018 נשלח האריס לדנוור נאגטס כחלק מטרייד משולש במסגרתו נשלחו עמנואל מודיאיי לניו יורק ניקס, ודאג מקדרמוט למאבריקס. בסיום עונת 2017/2018, לאחר 27 משחקים עם הנאגטס, חזר האריס לקדנציה שלישית בדאלאס מאבריקס, כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת. נכון לסוף עונת 2018/2019.‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא דווין האריס בוויקישיתוף דווין האריס, ברשת החברתית פייסבוק דווין האריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN האריס נשלח בטרייד לניו ג'רזי, באתר ESPN,‏ 20 בפברואר 2008 הג'אז מצרפים את האריס ופייבורס, באתר ESPN,‏ 24 בפברואר 2011 אטלנטה מצרפת את האריס, באתר הקבוצה, 11 ביולי 2012 האריס חותם על הארכת חוזה בדאלאס, באתר USA Today,‏ 7 ביולי 2014 הנאגטס מצרפים את האריס, באתר הקבוצה, 8 בפברואר 2018 האריס חוזר למאבריקס, באתר הקבוצה, 8 באוגוסט 2018 Devin Harris career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
נויקלן (רובע)

נויקלן (Neukölln) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה. רובע נויקלן שוכן בדרום ברלין. כל השכונות המרכיבות את נויקלן שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. רובע נויקלן גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מצפון, טרפטו-קפניק ממזרח, טמפלהוף-שנברג ממערב ובמדינת ברנדנבורג מדרום. רובע נויקלן לא הושפע מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001, כיוון שבאותה העת התגוררו בו למעלה מ-200,000 תושבים. רובע נויקלן מורכב מ-5 שכונות: נויקלן (Neukölln) בריץ (Britz) בוקו (Buckow) רודו (Rudow) גרופיוסשטאדט (Gropiusstadt) כמעט מחצית מתושבי הרובע מתגוררים בשכונה נויקלן, אשר הקנתה לרובע את שמו. זוהי השכונה המאוכלסת ביותר מכל 95 שכונות ברלין, והרביעית מבחינת צפיפות האוכלוסין. מדיה וקבצים בנושא נויקלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נויקלן (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של נויקלן אתר האינטרנט הרשמי של נויקלן
המנון פורטוגל

ההמנון הלאומי של פורטוגל (A Portuguesa, אַ פּוּרְטוּגֶזָה) נכתב על ידי אנריקה לופש דה מנדונסה (Henrique Lopes de Mendonça) והולחן על ידי אלפרדו קייל (Alfredo Keil) בשנת 1890 בעקבות ויתורה של האימפריה הפורטוגזית לאימפריה הבריטית על מושבותיה בזמביה וברודזיה שבדרום אפריקה של היום, דבר שנתפס כעלבון בעיני גורמים לאומניים. ב-5 באוקטובר 1910, לאחר הפיכתה של פורטוגל מממלכה לרפובליקה, החליף השיר באופן מעשי את ההמנון הקודם "המנון מגילת החוקה" (Hymno da Carta), וב-19 ביולי 1911 הוא אומץ כהמנונה של המדינה באופן רשמי. ב-16 ביולי 1957 התקבלה גרסתו הנוכחית של ההמנון ובו שלשה בתים ופזמון חוזר, אולם באופן רשמי מושמעים רק הבית הראשון והפזמון החוזר. השורה האחרונה של ההמנון החוזר הייתה בעבר "Contra os bretões marchar, marchar" ("כנגד הבריטים, צעדו, צעדו!") אך המילה "בריטים" הוחלפה ב"תותחים". דגל פורטוגל סמל פורטוגל מדיה וקבצים בנושא המנון פורטוגל בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון פורטוגל" באתר מיוזיק בריינז ההמנון הלאומי באתר נשיא פורטוגל (באנגלית) A Portuguesa אתר לא רשמי המוקדש להמנון
גארדיום

הגארדיום (באנגלית: Guardium), שנקרא בצה"ל שותף נאמן, הוא כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ) שנועד לסייר ולבצע פטרולים בגבולות עוינים, כגון בציר הוברס, בהם יש סכנה לירי נ"ט והפעלת מטענים כנגד הכוחות המפטרלים. הכלי פותח על ידי חברת ג'י-ניוס מערכות קרקעיות בלתי מאוישות (יו ג'י אס) בע"מ שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות ושכנה ביקנעם. הכלי מבוסס על שלדת מכונית תומקאר ויכול לשאת כ-300 ק"ג הכולל שריון, חיישנים ומערכות תצפית, ולעיתים אף כלי נשק. הכלי מצויד במערכת מיקום טקטית המאפשרת לו פעילות אוטונומית לצד פעילות בשלט רחוק ממרכז הבקרה. הכלי נשלט מרחוק על ידי מפעיל בתחנה קרקעית אך גם בעל יכולת ניהוג אוטונומית ויכול לבצע פטרולים במסלולים מתוכננים מראש. הכלי מסוגל לנוע במהירות 80 קמ"ש. המיזם המשותף של אלביט והתעשייה האווירית לפיתוח, ייצור ושיווק הרכב הושק בקיץ 2006. זאת לאחר ששתי החברות החליטו לשתף פעולה ולבטל את הפרויקטים הנפרדים שלהן בתחום. בשנת 2008 החל צה"ל בהצטיידות ניסיונית בגארדיום, תחת השם "שותף נאמן", ובהכנסתו לשירות מבצעי. גם רשות שדות התעופה בחנה שימוש בגארדיום לאבטחת שדות התעופה של ישראל, ובעיקר נמל התעופה בן-גוריון. המערכת נחשפה לראשונה ללקוחות בינלאומיים, בתערוכת הנשק הצרפתית יורוסאטורי ביוני 2008. בספטמבר 2009 הושקה גרסה לוגיסטית של הרכב המסוגלת לשאת ציוד במשקל טונה. החל מ-2009 שירת הגארדיום על ציר הוברס והופעל על ידי חיל מודיעין השדה ומאוחר יותר לאחריות אוגדת עזה. הרכב שירת בהצלחה בגזרה והוחלט להרחיב את השימוש בו גם לגזרות אחרות. בתחילת שנת 2010 החלה קליטת הרכב בפיקוד הצפון. בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס ולהביא את מיזם גארדיום לידי סיום, לאחר שלא התקבלו הזמנות משמעותיות לכלי. גארדיום ממשיך להופיע בסל המוצרים של התעשייה האווירית. Guardium Autonomous Border Protection System, באתר התעשייה האווירית ניר קוסטי וגילי כהן, כלי רכב לא מאוישים לגזרות, דובר צה"ל, במחנה רות סמיה, אוסף המודיעין החדש של פיקוד הצפון - כלי רכב בלתי מאויש(הקישור אינו פעיל), במחנה, 30.6.2010. הכרב"ם (וידאו), אתר זרוע היבשה, 2.11.2011 תמונות של Guardium UGV, בערוץ הפליקר של צה"ל Always Watching: The IDF Unmanned Ground Vehicle, בבלוג של צה"ל אריה אגוזי, ‏חיסול בשלט רחוק: האם אמצעי ירי יותקנו על רכבים בלתי מאוישים של צה"ל?, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2013 אמנון ברזילי, ‏התעשייה האווירית ואלביט מערכות מפתחות רכב סיור לא מאויש למשימות של ביטחון שוטף, באתר גלובס, 2 ביולי 2006 יובל אזולאי, הרכב ללא נהג שיסייר לאורך גדר המערכת, באתר הארץ, 17 ביוני 2008 דניאל שמיל, אלביט והתעשייה האווירית מציגות: רכב קרבי לוגיסטי בלתי מאויש הפועל בשלט רחוק, באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2009 ניר דבורי, ‏מחשש לחטיפות: רובוטים בגבול עזה, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2009 סוכנויות הידיעות, "וול סטריט ג'ורנל": "הרובוטים של צה"ל מעלים שאלות מוסריות", באתר TheMarker‏, 24 בפברואר 2010 יובל אזולאי, ‏התע"א ואלביט סוגרות את החברה לרכב בלתי מאויש, באתר גלובס, 6 באפריל 2016 יובל אזולאי, ‏לא הכניס כסף: מיזם הרכב הרובוטי הקרבי של צה"ל נבלם, באתר גלובס, 4 במאי 2016 Guardium Autonomous Border Protection System, באתר התעשייה האווירית
טמפלהוף-שנברג

טמפלהוף-שנברג (גרמנית: Tempelhof-Schöneberg) הוא אחד מ-12 רובעי ברלין, בירת גרמניה. הרובע השוכן בדרום ברלין, נוצר מאיחוד שני רבעים לשעבר, טמפלהוף ושנברג, במסגרת רפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. כל השכונות המרכיבות את טמפלהוף-שנברג שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. הרובע גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מצפון-מזרח, נויקלן ממזרח, שרלוטנבורג-וילמרסדורף מצפון-מערב, מיטה מצפון, שטגליץ-צלנדורף ממערב ובמדינת ברנדנבורג מדרום. רובע טמפלהוף-שנברג מורכב משש שכונות: שנברג (Schöneberg) פרידנאו (Friedenau) טמפלהוף (Tempelhof) מריינדורף (Mariendorf) מריינפלדה (Marienfelde) ליכטנראדה (Lichtenrade) רובע טמפלהוף-שנברג הוא המאוכלס ביותר בברלין, אחרי רובע פנקו. 15.5% מתושבי הרובע אינם אזרחים גרמניים. הרובע מגוון מאוד מבחינה כלכלית וחברתית. למעלה משליש מתושבי הרובע מתגוררים בשכונה שנברג. השכונה, השוכנת יחסית במרכז ברלין, היא בעלת אופי עירוני, ושוכנים בה אין-ספור מוסדות תרבות, אמנות ובילוי, מהחשובים והידועים בברלין. שאר שכונות הרובע הן שכונות מגורים חסרות זוהר, בהן מתגוררים תושבים מהמעמד הבינוני בעיקר. השכונה פרידנאו היא הקטנה ביותר בשטחה מבין 95 שכונות העיר ברלין, והשנייה בצפיפות האוכלוסין. בית העירייה של שנברג משמש כבית העירייה של הרובע כולו. עד לאיחוד גרמניה בשנת 1990 שימש בית העירייה של שנברג כבית העירייה של מערב ברלין. נמל התעופה ברלין טמפלהוף מדיה וקבצים בנושא טמפלהוף-שנברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טמפלהוף-שנברג (בגרמנית) טמפלהוף-שנברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
איחוד הג'יהאד האסלאמי

איחוד הג'יהאד האסלאמי (בראשי תיבות IJG או JCAM, ראשי תיבות של "איחוד הג'יהאד של מרכז אסיה") הוא ארגון טרור קטן המסונף לארגון הטרור העולמי אל-קאעידה ופעיל באוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, קזחסטן, אפגניסטן, פקיסטן, ישראל ורוסיה. הארגון התפרק מהתנועה המוסלמית של אוזבקיסטן אבל עדיין הארגון מקושר עמו ומתאם פעילות עמו. נאג'מידין ג'אלולוב היה בין מנהיגי ומקימי הארגון. 28 במרץ 2004: שני פיגועי התאבדות בטשקנט בירת אוזבקיסטן נגד חיילים, שוטרים, ומשקיפים אוזבקיסטנים, בפיגוע נרצחו 47 בני אדם מתוכם 33 חיילים ו-14 שוטרים ומשקיפים. 30 ביולי 2004: פיגוע ירי נגד שגרירויות ישראל וארצות הברית בטשקנט בירתה של אוזבקיסטן, בפיגוע נרצחו 2 בני אדם. 12 באוקטובר 2007: ניסיון לבצע פיגועים ברחבי גרמניה נגד מטרות אמריקניות ביום שבו התכנס הפרלמנט הגרמני כדי להצביע על המשך ההשתתפות במשימת נאט"ו באפגניסטן. ניסיון פיגוע זה סוכל.
המנון ניו זילנד

אל, הגן על ניו זילנד (באנגלית: God Defend New Zealand) או ניו זילנד (במאורית Aotearoa) הוא ההמנון הלאומי של ניו זילנד לצד ההמנון אל, נצור המלכה. אף שלשני ההמנונים מעמד זהה בחוק, נעשה שימוש רק בראשון כעניין שבשגרה. להמנון שתי גרסאות – האחת באנגלית והשנייה במאורית – ומשמעות מילותיהן אינה זהה. לכל אחת מהגרסאות חמישה בתים, וככלל מושמעים רק הבית הראשון במאורית והבית הראשון באנגלית, ולפי סדר זה. מילותיו של ההמנון באנגלית נכתבו בשנות ה-70' של המאה ה-19 על ידי המהגר האירי תומאס בראקן (Thomas Bracken). ב-1876 נערכה תחרות נושאת פרס לבחירת מילים לנעימה, ובה זכה ג'ון ג'וזף וודס (John Joseph Woods). ב-1878 נכתבו לנעימה מילים במאורית. הנעימה צברה פופולריות בתחילת המאה ה-20, וב-1940 רכשה ממשלת ניו זילנד את זכויות היוצרים עבורה, וקבעה אותה כ"נעימה לאומית" (national hymn). הנעימה שימשה את ניו זילנד במספר אירועים בינלאומיים החל משנת 1950, אך היא הושמעה לראשונה באופן רשמי רק באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בעקבות כך החלו להשמע דרישות להנהגת הנעימה כהמנונה הלאומי של המדינה, וב-1976 הוגשה לפרלמנט עתירה בעניין. באישורה של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, אומצה הנעימה כהמנונה השני של ניו זילנד ב-21 בנובמבר 1977. דגל ניו זילנד סמל ניו זילנד מדיה וקבצים בנושא המנון ניו זילנד בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון ניו זילנד" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "המנון ניו זילנד" באתר יוטיוב המנון ניו זילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההמנון באתר ממשלת ניו זילנד וקובצי שמע אודות ההמנון
אוויור

אוויור (בכתיב לועזי: Avior) או ε בשדרית הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים שדרית והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציוני באייר של כוכבי הקבוצה ניתנו בזמן שהקבוצה הייתה חלק מקבוצת הספינה ארגו לפני שזו פורקה לשדרית, מפרש, ירכתי הספינה ומצפן ולכן הם אינם עקביים. בשל מיקומו הדרומי - כ-30° מהקוטב השמימי הדרומי, הוא לא היה מוכר בעת העתיקה ושמו הופיע רק בשנות ה-40 של המאה ה-20 באלמנך הניווט של האדמירליות הבריטית, ככל הנראה כעזר לניווט בחצי הכדור הדרומי. מקור השם אינו ברור, ייתכן שמרמז על שימושו לניווט מטוסים. אוויור הוא כוכב כפול במרחק של כ-630 שנות אור המורכב מענק כתום ומכוכב הסדרה הראשית כחול המקיפים זה את זה במרחק של כ-4 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-2.2 שנים. תצפיות מראות על שינוי מחזורי בבהירות הכוללת של כעשירית דרגת בהירות נראית שנובע ככל הנראה מליקוי חלקי בו הענק הכתום מסתיר חלקית את פני הכוכב הקטן יותר. בשל המרחק הגדול והקרבה היחסית בין בני הזוג לא ניתן להפריד בין שני הכוכבים באמצעות טלסקופ והמידע על תכונותיהם של בני הזוג מושג באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות. אוויור A הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K3 עם מסה של כ-4.5 מסות שמש ורדיוס של כ-100 פעמים רדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 2.9 כך שהוא מאיר בערך פי 2,000 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,000 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום. מכיוון שהכוכב נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים ביחס לבן הזוג, הוא היה כנראה המסיבי יותר מבין השניים, אך איבד חלק ניכר ממסתו כך שכיום בן הזוג יותר מסיבי ממנו. אוויור B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B עם מסה של כ-7 מסות שמש ורדיוס גדול פי 6 משל השמש. בהירותו היא מדרגה 2.25, כך שהוא מאיר בערך פי 4,000 מהשמש באור נראה ובערך כפול מכך בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול, זאת כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה של כ-23,000 קלווין. אוויור באתר של ג'ים קלר אוויור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
ננסי פלצ'וק

ננסי פלצ'וק (באנגלית: Nancy K. Falchuk; נולדה ב-1946) כיהנה בין השנים 2007–2011, כנשיאה ה-24 של ההסתדרות הציונית הדסה וחברת חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. פלצ'וק נולדה בלונג איילנד למשפחה יהודית אמידה בעלת רקע של פעילות ציבורית. אף אמהּ וסבתה היו פעילות בהדסה. פלצ'וק המתגוררת בעיר ניוטון במסצ'וסטס, היא אחות מוסמכת בעלת תואר אקדמי בסיעוד מ-Russell Sage College בטרוי שבמדינת ניו יורק ובוגרת אקדמיית וודמיר. עבדה כאחות במחלקה לטיפול נמרץ בבוסטון, שם הכירה את בעלה, ד"ר קנט פלצ'וק המכהן כפרופסור לרפואה באוניברסיטת הרווארד ונושא בתפקידים שונים, ואם לשני בנים ובת. החלה את פעילותה בסניף בוסטון של הדסה, הייתה היו"ר של ועידת "הדסה" הארצית (לוס אנג'לס, 2000). בשנים 2000 - 2004 שימשה כרכזת של ארגון "הדסה" הבינלאומי, נבחרה לוועד הפועל של המועצה הארצית וכיהנה כרכזת הפיתוח הארצית של הארגון. באתר הסוכנות היהודית ריאיון עם הגב' פלצ'וק (באנגלית) הודעה רשמית של הדסה על המינוי(הקישור אינו פעיל) (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.