laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בחוצים

בָּחוּצִים (מהמילה העברית "בחוץ"; נקראו גם: הבדואים היהודים), היה שם שנתנו יהודי תוניסיה העירוניים לשבטי היהודים שוכני האוהלים והנוודים למחצה שחיו בסוג כפר המוכר כדַוַאר (מערבית: دَوَّار), או מאהלים קטנים, בשטח המשתרע מן האזור סביב ג'ריד ואל כף במערב תוניסיה עד למחוז של קונסטנטין מעבר לגבול באלג'יריה, שם ניתן היה למצוא אותם בין סוק-אל-אחרס ותבסה ובנאות המדבר הדרומי. המוסלמים קראו להם יהוד אל-ערב. לרוב היו שבטים יהודים אלה נתונים תחת חסותם של שבט ערבי גדול יותר. ישנה סברה כי ה"בחוצים" הם כנראה צאצאים של הברברים המתייהדים בזמנה של הכוהנת דאהייה אל כאהנה, המלכה הברברית בת לשבט הג'ראוה (אנ') שבראשו עמדה, שבט זה השתייך לאחד משבטי זנאטה שהתייהדו במאה ה-7. נחום סלושץ, סֻכּוֹת באהלי בידואים יהודים, הצפירה, 24 באוקטובר 1910 [1] הברברים המתייהדים-הירשברג-ה" בחוּצים ", באתר מורשת יהדות מרוקו, ‏15 בדצמבר 2012 קהילת יהודי בון, אלג'יריה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" Baḥuṣim, Encyclopedia of Jews in the Islamic World, Brill Online Reference Works יוסי פרי, בחוצים, באתר תוניסיה מורשת, ‏8 בדצמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלי זית

האם התכוונתם ל... עלה זית (אנ') – עלה של עץ זית מבצע עלי זית – שמו הרשמי של "מבצע כנרת", פעולת תגמול שנערכה ב-11 בדצמבר 1955 על ידי צה"ל נגד מוצבי צבא סוריים בפאתי רמת הגולן על שפת הכנרת עלי זית וחרב – כתב עת היסטורי לחקר תולדות כוח המגן העברי בארץ ישראל בעת החדשה ענף זית (סמל מנדטורי) – סמל ששימש את שלטונות המנדט הבריטי כסימן רשמי בארץ ישראל (פלשתינה)
אלמה (זמרת צרפתייה)

אלכסנדרה מאקה (בצרפתית: Alexandra Maquet; נולדה ב-27 בספטמבר 1988), הידועה בשם הבמה אלמה (Alma), היא זמרת וכותבת שירים צרפתייה. נבחרה בבחירה פנימית לייצג את צרפת באירוויזיון 2017, עם השיר "Requiem". מאקה נולדה בשנת 1988 כבת זקונים מתוך ארבעה ילדים בעיר ליון שבצרפת. בהיותה בת חמש עשרה היגרה יחד עם הוריה לארצות הברית, בין היתר התגוררו גם בברזיל, איטליה ובבלגיה וכעבור שנתיים שבו לצרפת. לאחר שיבתה החלה בלימודי תואר בכלכלה בגרנד אקול "IÉSEG School of Management" הממוקם בפריז. היא עזבה לגור למספר שנים במילאנו שבאיטליה ולאחר מכן התגוררה בפריז, לצורך פיתוח הקריירה המוזיקלית שלה. בתקופת מגוריה בפריז התחילה שיתוף מוזיקלי עם הפזמונאי נאזים חאלד בשנת 2016, חתמו על חוזה הקלטות בחברת וורנר מיוזיק גרופ, והוציאו לראשונה את הסינגל הראשון בביצועה "La chute est lente". ב-9 בפברואר 2017 הודיע ערוץ "France 2" כי מאקה נבחרה לייצג את צרפת באירוויזיון של אותה שנה, בקייב בירת אוקראינה, בשירה "Requiem" ("הרקוויאם"), אשר פורסם ביום ההכרזה. השיר נכתב בידי נאזים חאלד, שכתב והלחין גם את השיר שנשלח לתחרות על ידי צרפת שנה קודם לכן, בביצוע עמיר חדד. שירה של צרפת העפיל אוטומטית לגמר התחרות, כיוון שצרפת היא אחת מחמש המדינות המממנות העיקריות של האירוויזיון, ולכן אינה צריכה להשתתף קודם לכן בשלב חצי הגמר המונהג החל מהתחרות שנערכה ב-2004. השיר הוגרל להיות מבוצע כ-26 והאחרון בסדר ההופעות של מופע הגמר, שנערך ב-13 במאי, והגיע למקום ה-12. אלבום הבכורה של הזמרת, "Ma peau aime", אשר יצא במאי 2017, לא זכה להצלחה והגיע רק למקום ה-33 במצעדי מכירות האלבומים בצרפת. בעקבות חוסר ההצלחה החליטה הזמרת לעזוב את חברת התקליטים ובנובמבר 2018 הוציאה שיר נוסף בשם ""T'es pas un homme", אשר אף הוא לא זכה להצלחה. ביולי 2017 הוציאה את השיר "Zumbaa" יחד עם זמרת אלמונית בשם לורי דרמון, אשר כתבה והלחינה את השיר. מדיה וקבצים בנושא אלמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלמה אלמה, ברשת החברתית פייסבוק אלמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלמה, ברשת החברתית אינסטגרם אלמה, סרטונים בערוץ היוטיוב אלמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלמה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אלמה, באתר ספוטיפיי אלמה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אלמה, באתר AllMusic (באנגלית) אלמה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלמה, באתר דיזר אלמה, באתר Discogs (באנגלית) אלמה, באתר Genius אלמה, באתר בילבורד (באנגלית) אלמה, באתר אמזון מיוזיק אלמה בשיר חדש: "Zumbaa", באתר EuroMix ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפלוגה התשיעית

הפלוגה התשיעית (ברוסית: 9 рота) הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2005 בבימויו של פיודור בונדרצ'וק המגולל את קורותיהם של מגויסים חדשים לצבא ברית המועצות בסוף שנות ה-80, הנוסעים מקרסנויארסק לאפגניסטן בתקופת מלחמת אפגניסטן. צילומי הסרט נערכו מה-25 במאי עד ה-12 באוקטובר 2004 בחצי האי קרים, באוזבקיסטן ובמוסקבה. הסרט יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 2005 בבלארוס, קזחסטן, רוסיה ואוקראינה. למעלה מ-2 מיליון איש צפו בשבוע הראשון להקרנתו של הסרט שהפך לשובר קופות והרוויח 25,555,809 דולר לעומת תקציב של 6,700,000 מיליון דולר וזכה בפרס נשר הזהב בקטגוריית הסרט הטוב ביותר ובפרס ניקה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2005. הסרט היה לסרט הרוסי המכניס ביותר לשנת 2005. השנה היא 1988 בתחנת הגיוס של הצבא האדום בקרסנויארסק. מגויסים חדשים הידועים בכינויים, צ'וגון, ליוטי, וורוביי, ז'וקונדה, סטאס, ריאבה ואחרים מגיעים למחנה טירונות לקראת שליחתם לאפגניסטן, בה הצבא האדום מנהל מלחמה. הם מעבירים את מחנה הטירונות בפרגנה שבאוזבקיסטן הסובייטית, שם מצטרף למגויסים חייל המכונה פינוצ'ה. הם מתוודעים למפקדם, הקצין דיגאלו, לוחם מצולק מהמלחמה שחזר לאחר מספר סבבים באפגניסטן. לאחר כמה חודשי טירונות כולם (למעט פינוצ'ה וריאבה) נשלחים להצטרף לפלוגה התשיעית של המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 באפגניסטן, היכן שמשרתים גם הקצין חוחול והסרג'נט הבכיר קובאשי. קבוצת הצנחנים מקבלים משימה להגן על גבעה מבודדת בכל מחיר. הצנחנים נאחזים בגבעה בכל כוחם ונלחמים בלוחמי מוג'הידין המנסים לכבוש מהם את הגבעה. לאחר קרב יריות ממושך, הלוחמים סופגים אש מירי מרגמות לעברם, היחידה מצליחה להיאחז בגבעה אך במחיר מותם של רבים מאנשיה, למעשה רק ליוטי נשאר בחיים לספר אודות גבורת חבריו ליחידה. הסרט זכה לביקורות מעורבות, אך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שצפה בסרט נהנה ממנו מאוד ושיבח אותו כסרט ריאליסטי מאוד. בסרט מתואר שרק חייל אחד מהפלוגה הצליח לשרוד ונאמר כי הוא נשכח על ידי הפיקוד בשל הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן. במציאות, הפלוגה התשיעית, שהיא למעשה המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 נקלעה לקרב יריות עקוב מדם על גבעה 3234 בין ה-7 ל-8 בינואר 1988. חיילי המשמר הצליחו להרוג בין מאתיים למאתיים וחמישים מחבלי מוג'הידין והיחידה איבדה 6 מאנשיה. 28 אחרים מתוך 39 החיילים הצליחו להינצל אף שנפצעו קשה. ארבעה מהחיילים ההרוגים עוטרו בעיטורי גיבור ברית המועצות לאחר מותם. היחידה הצליחה ליצור קשר עם הפיקוד ובאמצעות הנחיית מפקדהּ, קולונל ולרי ווסטרוטין, הצליחה לחלץ את הפצועים במסוק. השורד האחרון מדיה וקבצים בנושא הפלוגה התשיעית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפלוגה התשיעית "הפלוגה התשיעית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפלוגה התשיעית", באתר נטפליקס "הפלוגה התשיעית", באתר AllMovie (באנגלית) "הפלוגה התשיעית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הפלוגה התשיעית", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "הפלוגה התשיעית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) 9 рота Отечественные блокбастеры лидируют в десятке самых кассовых картин года Подробнее: http://www.newsru.com/cinema/19dec2005/re.html, News.ru.com Самые кассовые фильмы за 2005 год. Putin praise for Russian war film כך מתואר בספר מאת Schofield,‏ The Russian Elite, בהוצאת Greenhill משנת 1993, עמודים 120-125
ארתור: נקמתו של מלתזאר

ארתור ונקמתו של מלתזאר (באנגלית: Arthur and the Revenge of Maltazard) הוא סרט פנטזיה אמריקאי-צרפתי משנת 2009 המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי לוק בסון. הוא סרט המשך ל"ארתור והמינימונים". הסרט מתחיל שלוש שנים לאחר אירועי הסרט הקודם. התרגשותו של ארתור בשיאה כשמחזור הירח העשירי מגיע אל סיומו, והוא מקבל הזדמנות לחזור אל ממלכת המינימונים ולהתאחד מחדש עם הנסיכה סלניה. לאחר שעובר ארתור סדרה של אימונים קשים ומסובכים בהנחיית הבוגו מתסלאי, הוא מוכן לחזור אל המינימונים ולהתאחד איתם, אך דווקא באותו יום, לו חיכה ארתור זמן רב, אביו של ארתור מכריז על קיצור החופשה בביתה של סבתו. לפני שעוזבים ארתור והוריו, מופיע מול ארתור עכביש שמוסר לו גרגר אורז, עליו חרוטה המילה "הצילו". ארתור, שיוצא מנקודה הנחה שהקריאה לעזרה מגיעה מחבריו המינימונים, מחליט להישאר בביתה של סבתו. בעזרת הבוגו מתסלאי, ארתור מנסה להשתמש בטלסקופ כדי להיכנס אל עולמם הקטן, וכשהניסיון נכשל, הבוגו מתסלאי מציע דרך אחרת קשה ומסובכת יותר, שמצליחה להעביר את ארתור אל עולם המינימונים בעזרת גפנים עבות וענפים גמישים שעוטפים אותו, ופולטים אותו ליד בר בבעלותו של מקס המינימון. בדרכו של ארתור לבדוק מה מצבם של המינימונים, הוא משחרר בעזרת מקס את בטאמש, וכאשר הם מגיעים אל המלך, נודע להם שמלתזאר חטף את הנסיכה סלניה. מלתזאר מציב תנאים לשחרור הנסיכה, שכוללים מעבר בטוח בשבילו אל עולם בני האדם דרך הטלסקופ. ללא ברירה אחרת, נאלצים המינימונים להעביר את מלתזאר אל עולם בני האדם, ובדרכו החוצה נהרס הטלסקופ לחלוטין. לכוד בעולם המינימונים ללא דרך יציאה, ארתור נאלץ להישאר מאחור, בעוד שמלתזאר שגודלו כגודל בני האדם, מתכונן להשתלט על העולם. סלינה גומז - הנסיכה סלניה (החליפה את מדונה) דאג ראנד - הנסיך בטאמש (החליף את ג'ימי פאלון) לו ריד - הקיסר מלתזאר (החליף את דייוויד בואי) ג'ייסון בייטמן - הנסיך דארקוס, בנו של מלתזאר רוברט דה נירו - המלך סיפראט, אביהם של סלניה ובטאמש סנופ דוג - מקס הרווי קייטל - מירו פרדי היימור - ארתור מיה פארו - דייזי, סבתו של ארתור רון קרופורד - ארצ'יבלד, סבו של ארתור "ארתור: נקמתו של מלתזאר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ארתור: נקמתו של מלתזאר", באתר נטפליקס "ארתור: נקמתו של מלתזאר", באתר AllMovie (באנגלית) "ארתור: נקמתו של מלתזאר", באתר אידיבי "ארתור: נקמתו של מלתזאר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארתור ונקמתו של מלתזר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מין

האם התכוונתם ל... מין (טקסונומיה) – הדרגה הבסיסית ביותר בהיררכיית מיון עולם הטבע (species) זוויג – מונח במדעי החיים המתאר את סיווגו של אורגניזם כזכרי או נקבי מגדר (במשמעות gender, כאשר הכוונה היא לתכונות החברתיות) מיניות – תופעות הקשורות במשיכה המינית (sexuality) מערכת המין – מערכת הרבייה בגופם של יצורים חיים יחסי מין – יחסי אישות בין בני אדם (sex) מין דקדוקי – מין של מילים בבלשנות (זכר, נקבה, סתמי/נייטרלי) מינות – כפירה בדת מסוימת מין (אל) – אל הפריון במיתולוגיה המצרית נהר מין (בפין-יין: Mǐn Jiāng) מין (נהר בסצ'ואן) – נהר באורך של 735 קילומטרים, הזורם במחוז הסיני סצ'ואן; מהווה את יובלו של הנהר יאנגצה (לחצו לצפייה במפה ) מין (נהר בפוג'יין) – נהר באורך של כ-580 קילומטרים, הזורם במחוז הסיני פוג'יין ונשפך למצר טאיוואן (לחצו לצפייה במפה ) אישים שזה שם משפחתם מִין סוּן ("דְזְה צְ'ייֵן"; 536–487? לפנה"ס) – היה אחד מתלמידיו הבולטים של קונפוציוס שוגה (מין יון-גי; יליד 1993) – ראפר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי דרום קוריאני
חצי האי האלט

חצי האי האלֶט (באנגלית: Hallett Peninsula) הוא חצי אי משולש לחוף ים רוס של ארץ ויקטוריה, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. צורתו של חצי האי - כיפה, 36 ק"מ אורכו, עם צוקים בגובה 1,500 מ' בצד החוף המזרחי שלו ובגובה 300 מ' בצדו המערבי. חצי האי משתרע מכף האלט אל כף ויטסטון ומתחבר ליבשה ברכס צר בין קרחון טאקר ומפרצון אדיסטו. קרחון האלט זורם לצד חצי האי והופך למדף קרח. את שמו קיבל חצי האי ממשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משום שתחנת האלט על סי בי הוק נבנתה בקצה הצפוני של חצי האי. חצי האי האלט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
מסיאס

מסיאס הוא שם משפחה בספרדית הנהוג בקרב יהודים ספרדים ונוצרים ספרדיים, בשל ההגירות לאמריקה הלטינית אומץ השם גם על ידי מהגרים ואינדיאנים שאינם ממוצא ספרדי. מקורו הדתי (האם היו אלה יהודים שהשתמשו בו ראשונים או שמא הנוצרים) לא ברור וכמו גם משמעותו: יש גרסה לפיה הפירוש הוא חיקוי של המילה העברית "משיח" ויש אחרת שטוענת כי השם הוא שיבוש של מתיאס, הגרסה האיברית של מתתיהו. האם התכוונתם ל... איוואנה בקרו מסיאס – שחקנית ספרדייה. אנריקו מסיאס – זמר יהודי-ספרדי יליד אלג'יריה, שאימץ שם זה בשנת 1962. טומי מסיאס – ג'ודוקא שוודי פרנסיסקו מסיאס נגוומה – נשיא גינאה המשוונית בעבר.
דמוקרטיה חדשה

דמוקרטיה חדשה (ביוונית: Νέα Δημοκρατία; בקיצור ND) היא מפלגה שמרנית-ליברלית ביוון, שמכהנת כמפלגת השלטון. במפה הפוליטית המפלגה מוגדרת כמפלגת מרכז ימין. לאורך שנים רבות נאבקה על השלטון עם יריבתה העיקרית, התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית. המפלגה נוסדה בשנת 1974 על ידי קונסטנדינוס קרמנליס ובאותה שנה קמה ממשלת יוון הראשונה במהלך הרפובליקה ההלנית השלישית בראשותה. המפלגה היא חברה במפלגת העם האירופית ונכון לשנת 2019 היא מחזיקה ב-158 מושבים (מתוך 300) בפרלמנט ההלני ואילו בפרלמנט האירופי היא מחזיקה ב-8 מתוך 21 מושביה של יוון. המפלגה זכתה בבחירות הכלליות ביוון בשנת 2012 והקימה ממשלה בראשותו של מנהיג המפלגה אנטוניס סמאראס. לאחר הבחירות הכלליות ביוון - ינואר 2015 המפלגה הפסידה למפלגת השמאל סיריזה ונותרה כמפלגה הגדולה ביותר באופוזיציה. עם זאת, בשנת 2015 נבחר פרוקופיס פבלופולוס ממפלגה זו כנשיא יוון, תפקיד סמלי מעיקרו. בבחירות שנערכו ב-7 ביולי 2019, הפסיד ציפראס ומפלגתו "סיריזה" למועמד מפלגת דמוקרטיה חדשה קיריאקוס מיצוטאקיס, שהחליף אותו כראש ממשלת יוון כאשר המפלגה השיגה רוב מוחלט של 158 מושבים בפרלמנט ההלני. מצעה של המפלגה בבחירות הכלליות ביוון בשנת 2012 כלל גלגול החובות כחלק ממשבר החוב של יוון, קיצוץ ההוצאה הציבורית ב-11.7 מיליארד אירו עד 2016 במקום עד 2013-2012 כפי שיוון הבטיחה בשנים קודמות ותמיכה בהפחתת מיסים והרחבת משך הזמן לקבלת דמי אבטלה. מדיה וקבצים בנושא דמוקרטיה חדשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דמוקרטיה חדשה (ביוונית) דמוקרטיה חדשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכל רמתי, מפלגת "הדמוקרטיה החדשה" זכתה בבחירות ביוון; "נשארים בגוש היורו", באתר TheMarker‏, 18 ביוני 2012 ד־פ־א, הבחירות ביוון: מפלגת השמאל סיריזה תקים ממשלה עם מפלגת היוונים העצמאים הימנית, באתר הארץ, 26 בינואר 2015
פרנק ודקינד

בנימין פרנקלין ודקינד (בגרמנית: Benjamin Franklin Wedekind‏; 24 ביולי 1864 - 9 במרץ 1918) היה מחזאי גרמני, אשר נמנה עם אבות האקספרסיוניזם. ודקינד נולד בהנובר ועבד במספר משרות בטרם החל לעבוד בקברט ולהפוך למחזאי. המחזה החשוב הראשון פרי עטו, "Frühlings Erwachen", משנת 1891 (תורגם לעברית כ"האביב מתעורר"), העוסק במיניות ובהתבגרות מינית, חולל שערורייה. שני המחזות "רוח האדמה" (1895) ו"תיבת פנדורה" (1904), המוכרים גם כ"מחזות לולו", הם, כפי הנראה, שני מחזותיו הידועים ביותר. שניהם שימשו מאוחר יותר כבסיס עלילתי לאופרה "לולו" מאת אלבן ברג. "תיבת פנדורה" שימש אף כבסיס לסרט אילם הנושא שם זה מאת ג.וו. פאבסט (1929). יצירתו של ודקינד, אשר תדיר מבקרת את ההתנהגות וההליכות בחברה הבורגנית, ובעיקר בכל הנוגע ליחס למין, נחשבת אקספרסיוניסטית. בתו, פמלה, נישאה לשחקן שארל רנייה. נכדו הוא המוזיקאי והסופר אנטול רנייה, שהיה בעלה של הזמרת נחמה הנדל. מדיה וקבצים בנושא פרנק ודקינד בוויקישיתוף פרנק ודקינד, ברשת החברתית Goodreads פרנק ודקינד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פרנק ודקינד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פרנק ודקינד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנק ודקינד (1864-1918), דף שער בספרייה הלאומית Pamela Wedekind ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכתש בטאגייקה

מכתש בטאגייקה (ברוסית: Кратер Батагайка) הוא שקע תרמוקרסטי השוכן באזור של קפאת-עד בטייגה של מזרח סיביר ברפובליקת סאחה-יקוטיה ברוסיה, כ-10 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיירה בטאגי (Батага́й), וכ-5 קילומטרים צפונית-מזרחית ליישוב אסה-חאייה (Эсэ-Хайя), כ-660 קילומטרים צפון צפון-מזרח מיקוטסק, בירת הרפובליקה. למכתש ההולך ומתעמק צורת ראשן, ונכון לתחילת 2016 אורכו כקילומטר ועומקו המקסימלי 86 מטרים. המכתש קרוי על שם הנהר בטאגייקה הסמוך, יובל של הנהר יאנה. השקע מכונה גם מגאסלמפ (megaslump), מאנגלית. השקע החל להיווצר בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאחר שבורא היער שגדל בשטח. עקב כך נחשפו פני הקרקע לשמש בקיץ, ושכבת הקרקע העליונה הלכה והתחממה. בנוסף, מלבד הצללה העצים שמרו על הקרקע מפני התחממות משום שבתהליך הדיות של העצים טפטפו מים קרים על פני הקרקע ושמרו על קור הקרקע בקיץ. החום המיס את הקרח שמתחת לשכבת הקרקע והיא שקעה ונסחפה. שכבת הקרח נחשפה ישירות לאור שמש מה שהגביר את תהליך ההתמוססות. שיטפונות ב-2008 העמיקו עוד יותר את השקע. מדיה וקבצים בנושא מכתש בטאגייקה בוויקישיתוף In Siberia there is a huge crater and it is getting bigger מאתר ה-BBC 200,000 year old soil found at mysterious crater, a 'gate to the subterranean world' המכתש הענק: הסודות של "פה הגיהנום", באתר ynet, 2 במרץ 2017 In Siberia there is a huge crater and it is getting bigger "200,000 year old soil found at mysterious crater, a 'gate to the subterranean world'". The Siberian Times.
פרנסיסקו מסיאס נגמה

פרנסיסקו מסיאס נגמה (בספרדית: Francisco Macías Nguema;‏ 1 בינואר 1924 – 29 בספטמבר 1979) היה נשיאה הראשון של גינאה המשוונית, משנת 1968 עד הפלתו בשנת 1979. נחשב אחד הדיקטטורים האכזריים והמושחתים ביותר בהיסטוריה של אפריקה המודרנית, ואף זכה לכינוי "נירון השחור" עם בחירתו לנשיא בשנת 1971, לקח מסיאס נגמה לעצמו סמכויות נרחבות. ביולי 1972 העביר סעיף בחוקה המגדיר אותו כנשיא לכל החיים. בשנת 1973, סמכויותיו במדינה הפכו למוחלטות. הוא שינה את שמו של האי פרננדו פו לשם 'מסיאס נגמה ביוגו' על שם עצמו. הוא שלט בשידורי הרדיו ובעיתונות, ואסר את נסיעותיהם של תושבי המדינה לחו"ל. בשנים 1975–1977, היו במדינה מעצרי שווא רבים, והוצאות להורג ללא משפט, אשר הביאו למחאות מצד מנהיגי העולם, ומצד ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל. בתקופה זו החלה עזיבה המונית של אזרחי גינאה המשוונית, ובשנת 1976 ממשלת ניגריה, החזירה למולדתם את אזרחיה שהיגרו לגינאה המשוונית, כדי לעבוד במטעי הקפה שלה. תלוי במקור, במהלך שלטונו נרצחו בין 50,000 ל -80,000 מתוך 300,000 עד 400,000 אנשים שחיו אז במדינה באותה תקופה. הוא הושווה לפול פוט בגלל האופי האלים, הבלתי צפוי והאנטי-אינטלקטואלי של ממשלתו. בספטמבר 1979 הודח נגמה על ידי אחיינו לוטננט קולונל תיאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו. ב-29 בחודש הוא הוצא להורג. מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו מסיאס נגמה בוויקישיתוף הרודן שנהג להתמסטל וחירב את המדינה שלו | פרק בסדרה "הדיקטטורים", כאן 11, יוטיוב. "נרון השחור" הלך בעקבות אידי אמין, מעריב, 8 באוגוסט 1979 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסיי גרנובסקי

אלכסיי גרנובסקי (1890 מוסקבה - 11 במרץ 1937 פריז) היה במאי תיאטרון יהודי סובייטי. גרנובסקי נולד במוסקבה בשם אברהם אזרך, אביו היה סוחר מהגילדה הראשונה ולכן הותר לו להתגורר מחוץ לתחום המושב. הוא גדל בריגה, ב-1911 הוא סיים לימודים בבית ספר לאמנויות הבמה בסנקט פטרבורג, לאחר מכן למד במשך שנתיים באקדמיה לתיאטרון במינכן, שם הוא התמחה אצל מקס ריינהרדט שהשפיע עליו רבות. ב-1914 הוא ביים את המחזה הראשון שלו בתיאטרון ריגה החדש. גרנובסקי השתתף במלחמת העולם הראשונה, לאחר חזרתו מהחזית ב-1917 הוא נסע לשוודיה ולמד שם בימוי. ב-1918 הוא הגיע לפטרוגרד וצוות העובדים של תיאטרון הטרגדיה שזה עתה הוקם על ידי שחקן רוסי וסובייטי נודע יורי יורייב. המחזה הראשון שהוצג בתיאטרון היה אדיפוס המלך בבימויו של גרנובסקי, אך פעילות התיאטרון הופסקה זמן קצר לאחר מכן בגלל המלחמה. ב-1919 יורייב השתתף בהקמתו של תיאטרון הדרמה הגדול, ואילו גרנובסקי הקים תיאטרון יהודי בפטרוגרד. ב-1920 התיאטרון עבר למוסקבה ועל בסיסו ב-1921 הוקם התיאטרון היהודי הממלכתי. ההצגה הראשונה של התיאטרון הייתה "ערבו של שלום-עליכם", בין השחקנים הבולטים של ההצגה היו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין שהפכו יותר מאוחר לשחקני המפתח של התיאטרון. עד 1928 גרנובסקי היה המנהל האמנותי של התיאטרון ובמאי ההצגות הבולטות שלו. התיאטרון נדד עם הצגותיו בברית המועצות ובחו"ל. ב-1928 הוא לא חזר מאחת הנסיעות האלו והחליט להשתקע ברפובליקת ויימאר. בגרמניה הוא החל לעבוד בקולנוע ושיתף פעולה עם מהגרים רוסים נוספים, בין היתר לאו לניה, הוא ביים שני סרטים בגרמניה לפני שעזב לפריז. בפריז הוא המשיך את עבודתו הקולנועית ועבד על מספר סרטים. הוא נפטר בעוני בפריז ב-1937. אלכסיי גרנובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסיי גרנובסקי, באתר AllMovie (באנגלית) אלכסיי גרנובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
משה רפס

משה רפס (1883 וילנה - 1942 גולאג) היה פוליטיקאי יהודי סובייטי ופעיל הבונד ויבסקציה. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מ-1919. הוא היה עורך של מספר עיתונים יידיים. רפס נולד בווילנה, אביו היה סוחר יין. הוא קיבל חינוך מסורתי, למד בתלמוד תורה ולאחר מכן בבית ספר יסודי רוסי. הוא הצטרף אל הבונד עוד בהיותו נער. לראשונה הוא נעצר ב-1903 ושהה בבית הסוהר חצי שנה ושוחרר בערבות של אלף רובל. בין 1906–1913 הוא עסק בתעמולה בין פועלים יהודיים של הומל ווילנה. ב-1905 הוא השתתף בוועידה החמישית של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית בלונדון, ב-1910 בוועידה השמינית של הבונד בלביב. שנתיים מאוחר יותר בוועידה התשיעית הוא נבחר למועצה המרכזית של הבונד. באפריל 1911 הוא היה נציגה של וילנה בוועידתה של חברת מרבי השכלה שם קידם את היידיש כשפת ההוראה בבתי ספר יהודיים עממיים. הוא נעצר שוב ב-1913 ונשלח לצפון, אך הצליח להימלט והגיע לסנקט-פטרבורג, שם המשיך את פעילותו המפלגתית תחת שם העט ל. וייסנברג. בזמן מלחמת העולם הראשונה היה חלק מקבוצת סוציאל-דמוקרטים שרצו בניצחונה של רוסיה במלחמה, יחד עם הנריק ארליך הם היו חברי מועצה צבאית-תעשייתית שנוצרה לצורך הספקת צרכים צבאיים. בינואר 1916 הוא עמד בראש משלחת הבונד בוועידה של אורט. באמצע 1916 הוא נאסר ושוחרר רק לאחר מהפכת 1917. הוא היה נציגה של הבונד באספה המכוננת הרוסית. הוא היה אחד המארגנים של הוועדה הכלל-ארצית של יהדות רוסיה. הוא נשלח על ידי הבונד לקייב כדי לעמוד בראש נציגות התנועה במקום, כנציג התנועה הוא היה חבר הממשלה האוקראינית. הוא תמך בהתנגדות לבולשביקים, אך עם הזמן הפך לאחד מתומכיה של התנועה ונכנס לוויכוחים עם המנשביקים וגרם לפיצול בבונד וב-1 במרץ 1919 הכריז על הקמתו של קאמבונד. באותה שנה הוקם קאמפארבאנד ורפס עמד בראשו, כמו כן הוא החל לעסוק בתעמולה כנגד ארגונים יהודיים אחרים והאשים אותם בציונות ולאומנות. הוא עמד בראש ארגון החיסול של אותם ארגונים יהודיים. באוגוסט 1919 קאמפארבאנד הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה. הוא השתתף בוועידה השלישית של היבסקציה, מצד אחד הוא התנגד לחיסולה המיידי של היבסקציה, כיוון שהיה לה תפקיד חשוב ברחוב היהודי, אך מצד שני הוא התנגד גם להפיכת היבסקציה לארגון אוטונומי, לדעתו הארגון חייב היה להיות יותר מעורב במפלגה הכלל-ארצית. לאחר מכן רפס נטש כל פעילות יהודית. ב-1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הוא נשלח לווילנה שם פיקח על פינוי חברי המפלגה והממשלה מהעיר. יותר מאוחר הוא עבד בשירות החוץ של ברית המועצות ובין השנים 1926–1927 הוא עבד בסין. בין השנים 1927 - 1928 הוא ניהל את המחלקה הבינלאומית של הסוכנות הטלגרף הרוסית. לאחר מכן עבד בתעשיית הקולנוע הסובייטית. רפס היה חבר מערכת וערך מספר כתבי עת ועיתונים ביידיש, כמו כן הוא כתב מספר ספרים, בין היתר כתב ספר על תולדות הבונד שיצא לאור בקייב בחמישה כרכים בשנת 1929. במאי 1938 הוא נעצר ונשפט לעשר שנים ב-1940. נפטר בגולאג ב-1942. הלל קזובסקי, משה רפס, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) משה רפס, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) משה רפס, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
מחברת לוזיה

מחברת לוּזְיֶה היא רשימה של 913 ילדים שעלו ב-1945 מסוריה במסגרת מבצע האלף. את הרשימה הכין מנחם לוזיה מקיבוץ אפיקים שהיה פעיל במוסד לעלייה ב' והיה שותף בהעלאת אותם ילדים ארצה. המחברת היא מקור חשוב למחקר על העלייה הבלתי לגלית לפני קום המדינה. במהלך שנות השלושים ושנות הארבעים סייעו פעילי עליה ליהודים תושבי סוריה להשיג אישורי עליה (סרטיפיקט) ולעלות, בזרם איטי, ארצה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה התחזקו הרוחות הלאומניות בסוריה דבר שהביא לצמצום מתן אישורי העלייה. הועלה חשש לגורל יהודי מדינה זאת ולכן, ב-1945, הורתה הנהגת היישוב למוסד לעלייה ב' להאיץ את קצב הוצאת היהודים מסוריה גם בצורה לא חוקית. בשלב ראשון הוחלט על העלאה של הילדים וזאת במסגרת של מבצע שנקרא "מבצע האלף" שנתמך על ידי ארגון עליית הנוער. ראשי המבצע היו נפתלי גולומב, עקיבא פיינשטיין ויעקב אבידוב ובמהלכו הועברו ארצה, בדרך היבשה, כ-1300 ילדים שפוזרו ב-61 קיבוצים ו-21 מושבים בארץ. אחד הפעילים במבצע היה מנחם לוזיה. מנחם נולד ב-1910 בדמשק, עלה ארצה ב-1931 והתיישב בקיבוץ אפיקים. מנחם היה זה שקלט את הילדים שהגיעו והקפיד לרשום את פרטיהם במחברת אישית. מתאריך 3 במאי 1945 עד 25 בדצמבר 1945 רשם במחברת 913 ילדים. מתוך דאגה לילדים המשיך מנחם לעקוב אחריהם ולרשום מידע על מעבר של ילדים בין יישובים. המחברת נשמרה ברשות בעליה עד לקראת פטירתו ב-1997 אז העביר אותה לילדיו. לאחר פטירתו הסכימו אלו לפרסם את תוכן המחברת והיסטוריונים העלו את הרשומות לאינטרנט. המידע על הילדים כלל את הנתונים הבאים: שם משפחה שם פרטי שם האב גיל הילד תאריך הגעה נועד ליישוב הגיע ליישוב הערות חשיפת המחברת לציבור עזרה לילדים שנרשמו בה למצוא ילדים נוספים שהגיעו איתם. כמו כן נחשף במחברת הקשר האישי של אנשים ידועים או קרובי משפחתם (למשל אימו של גבי אשכנזי, משפחתו של ישראל חסון, חה"כ יצחק גלנטי ועוד). העפלה מארצות המזרח קרני עם-עד, יציאת סוריה, ידיעות הקיבוץ, 18 באפריל 2008 מחברת לוזיה, אתר ויקיגניה (אורכב) אלי אשכנזי, יציאת מצרים של יהודי סוריה, באתר הארץ, 13 ביוני 2011 סמדר פלד, ‏מסעם של ילדי המחברת של מנחם, באתר ‏מאקו‏, 4 בינואר 2013 אלי אשכנזי‏, "בחום כבד ובתנאים קשים": הסיפור המדהים על העפלת ילדי דמשק, באתר וואלה, 7 במרץ 2015 מנחם ושושנה לוזיה, האתר של ארגון יוצאי דמשק מרכז דהאן - הציונות בדמשק - 70 שנה לעליית אלף הילדים - חלק א, סרטון באתר יוטיוב מרכז דהאן - הציונות בדמשק - 70 שנה לעליית אלף הילדים - חלק ב, סרטון באתר יוטיוב מרכז דהאן - הציונות בדמשק - 70 שנה לעליית אלף הילדים - רב שיח: ילדי האלף מספרים, סרטון באתר יוטיוב בשנת 2015 נערך כנס הילדים שעלו במסגרת "מבצע האלף". המחברת סייעה למארגני הכנס להדיע לכל הילדים