laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תלמי השביעי

תלמי השביעי נאוס פילופטור (ביוונית: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ;‏ 162 - 145 לפנה"ס) היה מלך מצרי מבית תלמי אשר שלטונו שנוי במחלוקת, וייתכן שלא מלך בכלל, ורק לאחר מותו כובד בכבוד המלוכה. תלמי השביעי היה בנם של תלמי השישי וקלאופטרה השנייה. בשנת 145 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו בקרב, מינה תלמי השישי את בנו, תלמי פילופטור, שהיה בן שבע עשרה, לעוצר ושותף לכתר. בעקבות מוות זה נוצר משבר ירושה באלכסנדריה. תלמי השמיני, שהיה באותה עת שליט בקירנה (לוב של ימינו), רצה להשיג את הכתר לעצמו וגייס לשם כך תומכים מבין בני אלכסנדריה, אתם היה בקשר בעבר. העם באלכסנדריה התחלק לשתי סיעות של תומכים. תלמי השמיני השתלט על קפריסין, הגדיל את צבאו והופיע בשערי פּילוּסיוֹן (עיר נמל יוונית ליד ימת ברדוויל). רוב התמיכה של הצבא הייתה נתונה לתלמי השמיני. בקלאופטרה השנייה ובבנה תלמי השביעי תמכו גדודים מעטים, בעיקר של החיילים היהודים בפיקוד חוניו ודוסתאי. ברומא החליטו להתערב ולמצוא פתרון שיחליש את התלמיים ויחזק את רומא. הם שלחו נציג שהציע הצעת פשרה, לפיה תלמי השמיני יישא את קלאופטרה השנייה לאישה ושלושתם ימלכו במשותף. קלאופטרה לא הצליחה להתנגד. לאחר מכן פרסם תלמי השמיני צו חנינה החל על כל אוכלוסיית מצרים. קלאופטרה השנייה עשתה מאמצים להגן על בנה, אך למרות זאת הצליח תלמי השמיני להרוג את תלמי השביעי, לעיניה, במהלך טקס החתונה. יש חוקרים המזהים אותו עם תלמי מֶמְפִיטֵיס, בנו של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה, שנרצח על ידי אביו בערך בשנת 131/132 לפנה"ס בעת שניסתה להדיח את תלמי השמיני ולהכריז עליו כמלך. חלק מההיסטוריונים לא התייחסו אליו כאל מלך והוא לא נספר ברשימת המלכים של בית תלמי. אצלם תלמי השמיני רשום כתלמי השביעי וכך הלאה משתנה הספרור של המלכים התלמיים הבאים אחריו. הזיהוי נעשה דרך השם המלא של המלך והכינוי, שנשאר ללא שינוי. מדיה וקבצים בנושא תלמי השביעי בוויקישיתוף Ptolemy VII Neos Philopator תלמי השביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פלוסין, פילוסיון, פלוסיום, פלוסא, בן-ציון סגל דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: מאגנס, עמ' 758-757, מסת"ב 9652234109
עדות מקומית

"עדות מקומית" היא תערוכה לצילומי עיתונות מישראל ומהרשות הפלסטינית, הנערכת בתל אביב מדי שנה, מאז שנת 2003. התערוכה מתקיימת לצד התערוכה World Press Photo, המציגה צילומי עיתונות מהעולם. בשתי שנותיה הראשונות הוצגה התערוכה בקומת המצפה של מגדלי עזריאלי, משם עברה ל לדיזנגוף סנטר, והחל מ-2009 היא מוצגת במוזיאון ארץ ישראל. הצילומים המוצגים בתערוכה נבחרים על ידי חבר שופטים, מתוך אלפי הצילומים הנשלחים לתערוכה. הצילומים הם בקטגוריות אחדות, שבכל אחת מהן נבחרות שלוש תמונות: חדשות, חברה וקהילה, דת ואמונה, אורבניזם ותרבות, טבע וסביבה, ספורט, ועוד. כן נבחרות תמונת השנה וסדרת השנה. המנהלת והמייסדת של התערוכה מראשיתה היא דנה וולפיילר-ללקין, איתה עובדת מראשית התערוכה המעצבת הגרפית ענת קליימן. 2005-2003 - משה שי 2006 - יוסי נחמיאס 2007 - עמי שטייניץ ויוסי נחמיאס - אוצר שותף 2008 - עמי שטייניץ 2009 - דנה גילרמן 2011-2010 - גליה גור זאב 2013-2012 - מורן שוב 2015-2014 - ורדי כהנא 2016 - מיכה קירשנר 2017 - ורדי כהנא 2018 - עמי שטייניץ 2020-2019 - אלדד רפאלי 2021 - עמי שטייניץ 2022 - לאה אביר 2023 - ענת סרגוסטי עדות מקומית, אתר האינטרנט דניאל צ'צ'יק, עדות מקומית – עשור של אש, "הארץ", 17 בדצמבר 2013 תערוכת "עדות מקומית" נפתחה, ואלו הזוכים, באתר ynet, 10 בדצמבר 2013 אלי ערמון אזולאי, הייררכיה מרתיעה של זוועות - התערוכה "עדות מקומית", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010 יאיר אשכנזי, ההפתעה שמזמנים צילומי עיתונות שהוצאו מהקשרם, באתר הארץ, 23 בינואר 2014 איתי שטרן, תצלום השנה בתחרות "עדות מקומית": שלוש נשים בבית השרוף של משפחת דוואבשה, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2015 עפר קידר, אין לי ארץ אחרת – עדות מקומית 2019, אתר "המצלמה מוסיפה חמישה קילו", 2019 תערוכת עשרים שנות עדות, באתר "עדות מקומית" עדות מקומית | אודות, באתר http://www.edutmekomit.co.il/, ‏2019
רחוב הנוצרים

רחוב הנוצרים הוא רחוב מרכזי ברובע הנוצרי של העיר העתיקה בירושלים המהווה ציר מסחר חשוב במשך מאות שנים. תוואי הרחוב קדום, והתקיים לפחות מאז התקופה הרומית. בראשית המאה ה-21, נסחרים בו לרוב דברי טקסטיל - בגדים ושטיחים, פריטי אמנות עממית ומזכרות מארץ הקודש לתיירים. השם בערבית-ירושלמית של הרחוב: "אלבטרק", הוא שיבוש המילה פטריארך, בעקבות "מרחץ הפטריארך" (חמאם אלבטרק) שבו, שהיה שייך לפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית. הרחוב מוביל מרחוב דוד לאל-ח'נקה א-צלאחיה בואך השער החדש, בכיוון כללי מדרום לצפון, במקביל לקארדו. במרכזו מתפצלת ממנו מזרחה הירידה לכנסיית הקבר ולמסגד עומר (רחוב הלנה הקדושה) ומספר כניסות למוריסטן. בצדו המערבי גובל הרחוב בבריכת חזקיהו ובחאן הקופטים. לקראת קצהו הצפוני של הרחוב, בצדו המזרחי מצויה כניסה עתיקה לכנסיית הקבר, שנחסמה בימי צלאח א-דין. ערך מורחב – כנסיית יוחנן המטביל בצדו הדרום-מזרחי של הרחוב נמצאת כנסיית יוחנן המטביל. בקצהו הדרום-מערבי של הרחוב נמצא בית מרחץ בשם: "מרחץ הפטריארך (חמאם אל בטרק)", שמימיו נשאבו מבריכת חזקיהו הסמוכה. באמצע שנות השמונים של המאה ה-20, בעקבות סקר ארכאולוגי ועבודות אינסטלציה ושיפוץ כללי, שביצעה עיריית ירושלים, הועלו אבני ריצוף מהרחוב הרומי (שנבנה בתקופת איליה קפיטולינה, בסביבות שנת 135 לספירה) הנמוך בכ-4 מטר מפני הקרקע, ונעשה בהם שימוש משני בריצוף קטע בחלקו האמצעי של הרחוב. בחלקו הצפוני של הרחוב, בין ההצטלבות עם רחוב הפטריארכיה היוונית למפגש הרחוב עם רחוב הח'נקה, בצדו המזרחי של הרחוב, ניתן להבחין בקשת צלבנית המכונה "קשת מרים". קשת זו, בעיצוב "קשת כריות", היא שער אטום המוביל לכנסיית הקבר והיא מהווה עדות לשער מזרחי קדום של הכנסייה. צדו הפנימי של השער נמצא בחלק שבשליטת הפרנציסקנים בתוך כנסיית הקבר. בסיס השער נמצא נמוך יותר ממפלס הרחוב המודרני. השער נפרץ במהלך השיפוץ שערכו הצלבנים בכנסייה לפני 1149 ונאטם על ידי סלאח א-דין, שהותיר רק כניסה דרומית אחת לכנסייה. בשלב מאוחר יותר, בעת השלטון העות'מאני, הוקם מעל לרחוב מעבר עילי ממשכן הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים אל הקומה השנייה של כנסיית הקבר. מעבר זה חוצה את השער. עמודו הצפוני של השער, מעבר למעבר העילי, מוסתר לרוב על ידי בגדים ובדים הנמכרים בחנות הסמוכה ותלויים לראווה על הקיר. במאה ה-19 כמעט כל הסוחרים ברחוב היו נוצרים אולם היו גם חנויות של יהודים ספרדים ומוסלמים. בשנות החמישים של המאה ה-19, תיאר הנוסע והחוקר ב"ג וורטבט את הרחוב כמלא חיים ומסחר. באמצע הרחוב (במספר 74), בצדו המערבי, נמצאת חנות עתיקות. החנות הייתה שייכת למוזס וילהלם שפירא, זייפן עתיקות ויהודי מומר. שפירא הוא גיבור ספרה האוטוביוגרפי של בתו, מרים הרי, "בת ירושלים הקטנה", וגיבור ספרה של שולמית לפיד "כחרס הנשבר". קשת מרים – אתרים היסטורים בישראל, סרטון באתר יוטיוב זאב וילנאי, ירושלים בירת ישראל, העיר העתיקה, ב', עמ' 136. יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, עמ' 89‏, באתר "כותר" קשת מרים, אתר I Travel Jerusalem] יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, עמ' 67‏, באתר "כותר" דוד ילין, כתבים, ב, כרך שני: מדן ועד באר שבע, ירושלים תשל"ג, עמ' 250-249. עיר בראי תקופה – ירושלים במאה ה-19, עמ' 367, 432 B. G. Wortabet, Bayroot, Syria and the Syrians, B, London, pp. 176-178. שלמה גיל, 'בעקבות החנות הנעלמה', עת-מול, עמ' 223.
בוחבוט

בוחבוט הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, ופירושו בערבית קלאסית "אדם בעל צלקת". האם התכוונתם ל... אגם בוחבוט – זמרת ישראלית אייל בוחבוט – מוזיקאי ואיש תיאטרון אמיר בוחבוט – עיתונאי ופרשן ישראלי שבתי בוחבוט – הרב הראשי ללבנון שלמה בוחבוט – ראש עיריית מעלות-תרשיחא וראש מרכז השלטון המקומי בישראל משה צבי בוחבוט – היה רב עיר הספרדי של טבריה "Bohbot," in: Heinrich W. Guggenheimer and Eva H. Guggenheimer, Jewish Family Names and Their Origins: An Etymological Dictionary, Hoboken, N.J.: Ktav Pub. House, 1992, p. 116.
אסרף

אסרף (אלצראף, الصراف) הוא שם משפחה מזרחי הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, ופירושו: "חלפן כספים". האם התכוונתם ל... אבי אסרף – כיהן כראש העירייה הנבחר של אופקים, בין השנים 2003 ו-2007. אייל אסרף – קצין צה"ל משה אסרף – מוזיקאי ישראלי רוברט אסרף – הוא איש עסקים, סופר והיסטוריון יהודי ממרוקו המכהן כנשיא "המרכז לחקר יהדות מרוקו" בפריז ונשיא האיחוד העולמי של יהודי מרוקו. פרס אסרף – פרס האקדמיה ללשון העברית על-שם רוברט אסרף הוא פרס שנתי שנוסד בשנת תשס"ט (2009) על ידי האקדמיה ללשון העברית. בנאסרף
פולקר ויקר

פולקר ויקר (בגרמנית: Volker Wieker) הוא המפקח הכללי של הבונדסוור (צבא גרמניה) לשעבר, בשנים 2010–2018. הוא החליף את וולפגנג שניידרהאן, שהתפטר בהוראת שר ההגנה קרל-תיאודור צו גוטנברג. ויקר נולד בדלמנהורסט ב-1 במרץ 1954, ובשנת 1974 התגייס לבונדסוור. בשנת 1977 הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1979 כבר החזיק במספר תפקידים בכירים בארטילריה ופיקד על הגדוד המשוריין 315. בשנת 1984 קודם לדרגת האופטמן. מאוקטובר 1987 עד ספטמבר 1989 סיים קורס מטכ"ל במכללת צוות בהמבורג, ובשנת 1990 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1991 היה בבון עד 1992 ופיקד על חטיבת שריון ה-21 כקצין מטה לפעולות ואימונים, ובשנת 1993 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. משנת 1996 עד 1997 הועסק כקצין מטה להכשרה ותפעול וכראש מחלקת המבצעים. במסגרת זאת יצא למשימת חוץ בבוסניה והרצגובינה. בשנת 1999 קיבל קידום לדרגת אוברסט, וב-3 במרץ הועבר לבון תחת פיקודו של האלוף האנס אוטו. בשנת 2002 הוא הועלה לדרגת בריגדגנרל, ובשנת 2004 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 2008 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ומונה למפקד הקורפוס הגרמני-הולנדי ה-1. בתחילת ספטמבר 2009 נחשף ביומון "בילד" כי הקצין המפקד על הכוחות הגרמניים בצפון אפגניסטן גאורג קליין הזמין הפצצה על שתי מכליות דלק שנחטפו על ידי הטאליבאן. הפצצה זו הביאה למותם של מאות אפגנים חפים מפשע, בהם ילדים. כמו כן נחשף שהפיקוד הגרמני ידע על הטבח, אולם שר ההגנה דאז פרנץ יוזף יונג הכחיש ואמר כי כל ההרוגים היו אנשי טאליבאן בלבד ולא היו קורבנות חפים מפשע. עם זאת, כאשר שר ההגנה החדש קרל תיאודור צו גוטנברג התמנה לתפקיד, הוא חשף את הפרשה במהלך נאום בבונדסטאג ב-26 בנובמבר 2010 כי שניידרהאן נכשל ולא דיווח כראוי על התקרית, ולכן הלה שוחרר לפי בקשתו. שניידרהאן יחד עם עוד כמה קצינים גרמנים התפטרו, ופולקר ויקר תפס את מקומו כמפקד הצבא. בשנת 2018 פרש ויקר מהצבא, ואברהרד צורן החליפו בתפקיד המפקח הכללי. מדיה וקבצים בנושא פולקר ויקר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה

הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה הוא ארגון על בסיס וולנטרי למען ביתא ישראל שפעל בין השנים 1960 ל-1982. בשנת 1960 קיבל הקונגרס היהודי העולמי בקשת עזרה מראשי ביתא ישראל ושלח את נורמן בנטוויץ' לבירור מצבם. שנה לאחר מכאן ביקר בנטוויץ' באתיופיה ולאחר זאת הקים בישראל את "הוועד הציבורי לסיוע לפלשים" שריכז בישראל את הפעילים למען ביתא ישראל. כנשיא כבוד של הוועד כיהן הנשיא יצחק בן-צבי ולאחריו זלמן שזר כאשר יושב הראש היה אריה טרטקובר, ציר ירושלים בקונגרס היהודי. בראשיתו פעל הארגון למען עליית ביתא ישראל, אך בעקבות התנגדות ממשלת ישראל לקח על עצמו לסייע בצורות אחרות. במקביל לפעילות הוועד בישראל פעל בנטוויץ' בבריטניה וגייס מספר ארגונים כאשר בשלהי מאי 1967 הוקמה "הוועידה הנמשכת לארגונים המעוניינים ברווחת הפלאשים שבאתיופיה" שיותר מאוחר שינתה את שמה לאגודה לרווחת הפלאשים. במהלך המחצית השנייה של שנות ה-60 וראשית שנות ה-70 תמך הארגון בעולים הבלתי חוקיים שהגיעו לישראל ובבוגרי כפר בתיה ונתן את חסותו לארגוני יוצאי אתיופיה הראשונים, התאחדות יהודי אתיופיה בישראל וארגון יהודי אתיופיה, שאותם ריכז המזכ"ל עובדיה חזי. לאחר שנת 1974 שבא פרצה המהפכה האתיופית החל הוועד בשיתוף פעולה הדוק עם האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה ופעל כזרוע שלה בישראל שבמסגרת זו שינה את שמו ל"הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה" והחל בפועלות למען עלייה שכללו שדולה בכנסת, פנייה לרבנות, לסוכנות והפעלת מבצע עלייה באמצעות חברת כור. ב-1979 טרטקובר חלה ואותו החליף חבר הכנסת שלמה הלל. הוועד בא לסופו עם מותו של טרטקובר ב-1982 ופעילותו הועתקה לוועד הציבורי למען יהודי אתיופיה בראשותו של מיכאל קורינאלדי. במהלך קיומו כלל הוועד חברים רבים בהם רות דיין, ישראל גולדשטיין, רחל ינאית בן-צבי, אהרון כהן, מרדכי בן-פורת, אמנון לין. ארכיון הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים. David Kessler, The Falashas: A Short History of the Ethiopian Jews, Frank Cass & Co Ltd, 1996, pp. 152-155 Mitchell G. Bard, From Tragedy to Triumph: The Politics behind the Rescue of Ethiopian Jewry, Praeger, 2002, pp. 14-16 ארכיון הוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה, בספרייה הלאומית
עלי דובא

עלי דובא (בערבית: علي دوبا; 1933 – 21 ביוני 2023) היה איש צבא סורי ששירת כראש המודיעין הצבאי הסורי בשנים 1974–2000. כאשר עלה לשלטון בשאר אל-אסד אולץ דובא להתפטר מתפקידו הצבאי מחשש שיהווה איום על מקומו של הנשיא החדש. עלי דובא נולד בשנת 1933 בכפר חורפיס בנפת ג'בלה, ליד לטקיה. דובא, בן למשפחה עלווית, הצטרף בשנות ה-50 למפלגת הבעת' הסורית ובשנת 1955 התגייס לצבא הסורי ובשנת 1960 מונה לראש מינהל הביטחון הפנימי בדמשק. לאחר מכן הוא שימש נספח צבאי בבריטניה (1964–1966) ובולגריה (1967–1968), עם חזרתו לסוריה מונה לראש המודיעין הצבאי באזור לטקיה. בשנת 1970 מונה דובא לראש המודיעין הצבאי בדמשק, שם הוא תמך בעלייתו לשלטון של הנשיא חאפז אל-אסד, על כך הוא קודם לתפקיד סגן מפקד המודיעין הצבאי של סוריה (תחת פיקודו של חיכמת שיהאבי). עם סיום מלחמת יום הכיפורים בשנת 1974, כאשר מונה שיהאבי לתפקיד ראש המטה הכללי, קודם דובא ומונה למחליפו בפיקוד המודיעין הצבאי, שם נותר עד פרישתו. בשנת 1982 סייע בדיכוי התקוממות האחים המוסלמים בחמאת ושנה לאחר מכן, כאשר הנשיא אל-אסד חלה, דובא היה מבין חברי מועצת השלטון הזמנית ששימרה על יציבות המדינה עד להבראתו של הנשיא. בשנת 1993 קודם דובא לדרגת פריק (שווה ערך לרב-אלוף) והוא מונה לסגן ראש המטה הכללי, זאת בנוסף לתפקידו כראש המודיעין הצבאי. בשנת 2000 דובא נאלץ לפרוש מהשירות הצבאי, זאת מחשש מצד הנשיא החדש בשאר אל-אסד מפני כוחו הפוליטי הרב. דובא התגורר ככל הנראה בדמשק.
נשיא דרום אפריקה

נשיא הרפובליקה של דרום אפריקה (באנגלית: The President of the Republic of South Africa) הוא ראש המדינה והעומד בראשות ממשלת דרום אפריקה, על פי חוקת המדינה. בין השנים 1961 עד 1994 ראש המדינה נקרא נשיא המדינה (State President). הנשיא נבחר על ידי האספה הלאומית (National Assembly), שהיא הבית התחתון של הפרלמנט והוא לרוב מנהיג מפלגת הרוב, שמאז הבחירות הרב-גזעיות הראשונות שנערכו בדרום אפריקה ב-27 באפריל 1994, היא מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני. התפקיד נוצר במקור כדי להבחין בינו לבין תפקיד ראש הממשלה שכיום לא קיים, אך שני התפקידים אוחדו בחוקה של 1983 שהגדירה תקופת כהונה של ארבע שנים. החוקה של 1993 ואלה שכוננו אחריה, הגבילו את כהונת הנשיא לשתי תקופות של חמש שנים כל אחת. הנשיא הראשון שנבחר על פי חוקה זו היה נלסון מנדלה והנשיא הנוכחי הוא סיריל רמפוזה. על פי החוקה הזמנית, שהייתה בתוקף בין 1994 ל-1996, הוקמה ממשלת אחדות לאומית שבה כיהן סגן נשיא מטעם מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר. בנוסף לתאבו מבקי, הנשיא הקודם פרדריק וילם דה קלרק כיהן גם כסגן נשיא בתוקף תפקידו כמנהיג המפלגה הלאומית, שהייתה המפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט שנבחר אז. אך דה קלרק התפטר והלך לאופוזיציה עם מפלגתו. כיום ממשיכה להתקיים קואליציה על פי החוקה הנוכחית שכוננה ב-1996, למרות שבהמשך לא מונה אף אחד ממנהיגי מפלגות האופוזיציה לתפקיד סגן הנשיא. הנשיא חייב להיות חבר האספה הלאומית בזמן בחירתו. עם בחירתו הוא מתפטר מתפקידו זה למשך תקופת כהונתו. בדרום אפריקה נהוגה שיטה מיוחדת לבחירת הנשיא. שלא כמו דומיניונים או מושבות בריטיות לשעבר, שאימצו את שיטת הממשל הפרלמנטרית-רפובליקנית ואלה שנוהגים על פי שיטת הממשל הבריטית, בראש ממשלת דרום אפריקה עומד הנשיא, שמשמש בה בעת כראש המדינה, ראש הממשלה והמפקד העליון של כוחות ההגנה. בניגוד לשיטה הנשיאותית הנהוגה ברבות ממדינות העולם, נשיא דרום אפריקה נבחר על ידי הפרלמנט, ולא באמצעות בחירה ישירה של העם או של חבר אלקטורים ובפועל הוא יכול להשפיע על תהליכי חקיקה בהיותו מנהגי מפלגת הרוב בפרלמנט. בצורה זו החוקה קבעה שיטה שמשלבת הן את צורת הממשל הפרלמנטרית והן את צורת הממשל הנשיאותית באופן הפוך מזה שהונהג בישראל. הנשיא נתון להגבלות שמונעות את שליטתו התמידית על הממשלה, כפי שהיה נהוג במדינות אפריקניות אחרות. תקופת הכהונה היא של 5 שנים והנשיא לא יכול לכהן יותר משתי תקופות כהונה רצופות. כך ששיטת הבחירה של הנשיא מנסה למנוע את האפשרות של צבירת כוח בידי הנשיא כפי שהיה בתקופת האפרטהייד או במדינות אפריקניות רבות. הנשיא הוא ראש המדינה והעומד בראשות הממשלה. מנהיג הקבינט. מנהל שרים וחברי קבינט. מאשר ומעניק אותות כבוד לאומיים. המפקד העליון של כוחות ההגנה של דרום אפריקה. ממנה את נשיא בית המשפט העליון, את סגנו, את נשיא בית המשפט לערעורים ואת סגנו. חותם על כל החוקים שמחוקק הפרלמנט. בסמכותו להכריז על מלחמה ועל שלום. מקום משכנו של הנשיא הוא ב"בניין האיחוד" (Union Buildings) בפרטוריה וכן יש לו לשכה בקייפטאון. כמו כן יש לו מעון רשמי בשתי הערים. ראש ממשלת דרום אפריקה אתר האינטרנט הרשמי של נשיא דרום אפריקה נשיא דרום אפריקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוקת דרום אפריקה, פרק 5, סעיף 88, הדן במשך תקופת הכהונה של הנשיא "Voting Completed to Elect New President". "Elections in South Africa". Asian Tribune
אלון לוי

אלון לוי (נולד ב-10 ביוני 1984) הוא שחקן, פזמונאי, מלחין, מעבד מוזיקלי, מאמן להתפתחות אישית, וזמר ישראלי. לוי נולד וגדל בקיבוץ גן שמואל. בן אמצעי בין חמישה אחים: אחות בכורה, שלושה אחים בנים ואחות צעירה. לוי למד משחק בסטודיו למשחק של ניסן נתיב. במהלך השנים השתתף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. כיום, עובד לוי כמאמן להתפתחות אישית, זוגית ועסקית וכן מרצה בתחום. בשנת 2007, הופיע לראשונה בטלוויזיה כששיחק וביצע את שיר הפתיחה של "הנפילים", ששודרה ב-yes. לוי גילם בסדרה את צוריה (צורי) בתפקיד ראשי. בשנת 2008, הגיש יחד עם אילנית לוי ולביא זיטנר את התוכנית "אזור התעשייה", ששודרה בהוט בידור ישראלי. בשנת 2009, שיחק בעונה השנייה של הטלנובלה "חשופים", בה גילם את נמרוד. באותה שנה שיחק במיני-סדרה "תמיד אותו חלום", ששודרה ב-HOT3. בשנת 2010, גילם את אופיר מוסרי בסדרת הטלוויזיה "15 דקות". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים (סרט קולנוע)", בבימוי דובר קוסאשווילי, וכן שיחק במחזה "האביב מתעורר", שהוצג בתיאטרון בית ליסין. בשנת 2013, שיחק בסרטו של איתן פוקס "בננות". מאז שנת 2011 חבר לוי בהרכב הפופ "סודהביט", יחד עם גל לב ודותן מושנוב. במסגרת הלהקה כתב, עיבד מוזיקלית, הלחין ושר מספר שירים בהם: "הייתי בדאווין", "אבל חבל", "פעם אחרי פעם" ו"כוכב פורנו". בשנת 2013 חידש יחד עם הלהקה את שירו של גידי גוב "אם יוולד לי ילד", למען המאבק לשוויון זכויות אצל זוגות חד מיניים. בנוסף, הוא כתב והלחין את פסקול הסדרה "משפחה טובה" עבור הערוץ הראשון. אלון לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלון לוי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דורון חלוץ, השחקן אלון לוי לא מוכן להסתיר את העובדה שהוא הומו. אז מה אם אחרים חושבים שזה מזיק לקריירה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2009 אלון לוי: "היציאה מהארון היא מתנה גדולה", באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2013 כאן גרים בכיף, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2020
ח'פרי

ח'פרי הוא אל מפנתאון אלי מצרים העתיקה, אחד מהתגלמויותיו של אל השמש. ח'פרי מקושר לחרפושית, חיפושית הזבל המעצבת את מזונה לכדור ומגלגלת אותו למקום משכנה, תהליך שגירה את דמיונם של המצרים הקדמונים לראות בו משהו מהתהליך אותו עובר גלגל החמה בדרכו בשמיים. ח'פרי כאל סולארי מתגלם ברגעי הזריחה, בשלב בו בוקעת השמש באופק המזרחי בתחילת היום. באיקונוגרפיה המצרית מוצג האל ח'פרי בדמות אנושית אנתרופומורפית ולה ראש בדמות חיפושית זבל. באמנות המצרית הקדומה מקובל היה להחליף את הראש האנושי בראש חייתי על מנת לייצג את האלים השונים, כפי שניתן לראות במקרה של האלים הורוס (בעל ראש נץ או בז), אנוביס (בעל ראש תן), סח'מת (בעלת ראש לביאה) ואחרים. עם זאת המקרה של ח'פרי הוא ייחודי משום שבמקום ראש החיה מופיעה החיה בשלמותה, מה שיוצר פעמים רבות תחושה ייחודית עבור המתבונן המודרני, שאינו מורגל באיקונוגרפיה המצרית. לעיתים נדירות מופיע חפרי בדמות אדם בעל ראש אנושי כשחרפושית מעל ראשו. אלוהויות במצרים העתיקה חרפושית שלומית ישראלי, המיתולוגיה המצרית, מפה הוצאה לאור, 2005 מדיה וקבצים בנושא ח'פרי בוויקישיתוף תמונות של ח'פרי(הקישור אינו פעיל), מאתר Theban Mapping Project
דחיסת פולס

דחיסת פולס היא טכניקה בעיבוד אותות שנעשה בה שימוש בעיקר במערכות מכ"ם וסונאר כדי להגביר את רזולוציית הטווח מבלי להקטין את יחס האות לרעש. באמצעות אפנון הפולס המשודר, באופן שלחלקים שונים של הפולס תהיה תדירות זוויתית שונה, ניתן להגביר את כושר ההפרדה בטווח באמצעות שיוך חלקים שונים של הפולס למטרות שונות. כדי שאפשר יהיה לממש את ההפרדה בין חלקי הפולס השונים נדרשים רכיבים מובנים שיכולים לייצר הבחנה בין תדרים שונים. על כן, מבחינת חומרה דחיסת פולס מושגת באמצעות מסנן מותאם בקליטת האות המאופנן שלו תכונות דיספרסיביות, שמורכב מרשת של קווי השהייה חשמליים. כאשר למשל האות המשודר מהווה ציוץ ליניארי, ניתן להשיג דחיסה באמצעות בהיית המערכת באופן שההשהייה היא פונקציה ליניארית של התדירות. במערכת כזו, המסנן בורר בין התדרים המתקבלים ומעביר כל אחד מהם בנתיב משלו עם השהיה שונה, באופן שמאפשר לתדר הנמוך ביותר, אשר נקלט אחרון, להתלכד עם התדר הגבוה ביותר שמגיע ראשון, כך שהפולס "נדחס" בקליטה וניתן להפריד בין שני אותות החזר שקודם התלכדו אחד עם השני. לפי תורת הגלים, הרוחב של חבילת גלים תלוי ברוחב של החבילה בציר התדר. לכן, הרזולוציה המושגת בדרך זו אינה תלויה באורך הפולס אלא רק ברוחב הפס של תדרי השידור. הרזולוציה המושגת באמצעות שידור מאופנן כזה היא: R r e s = c 2 B {\displaystyle R_{res}={\frac {c}{2B}}} והרזולוציה המושגת באמצעות שידור רגיל היא: R r e s = c τ 2 {\displaystyle R_{res}={\frac {c\tau }{2}}} . היחס בין השניים הוא τ ∗ B {\displaystyle \tau *B} והוא נקרא יחס דחיסת פולס (PCR - Pulse compression ratio). עטלפים נעזרים בסוג של סונאר (בשיטה שנקראת "איכון הד" - "Echolocation") - הם משדרים קול ומאזינים להד החוזר, באופן שמאפשר להם לזהות מרחק וכיוון של עצמים שונים שנמצאים בדרכם. המנגנון האבולוציוני גרם לעטלפים לפתח יכולת איכון באמצעות הד מפותחת מאוד המקנה להם "תמונה מרחבית" בכושר הפרדה גבוה מאוד. כחלק ממנגנון זה, עטלפים משתמשים במעין שיטה של דחיסת פולס כדי להשיג רזולוציה גבוהה במיפוי הסביבה, באופן שמאפשר להם להבחין בטרף קטן וזאת מבלי לאבד מעוצמת הקול שהם פולטים. עטלפים משמיעים מעין קול בתדירות הולכת וגוברת (אות מאופנן או "ציוץ"), והמידע שמביא ההד החוזר מעובד במוחם ובמערכת העצבים האודיטורית ליצירת תמונה מפורטת של הסביבה. מחקרים הראו שעטלפים משתמשים בסוג של chirp מעריכי. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאן אם (סדרת טלוויזיה)

פאן אם (באנגלית: Pan Am) היא סדרת דרמה תקופתית טלוויזיונית אמריקאית, שנוצרה על ידי התסריטאי ג'ק אורמן. הסדרה, הקרויה על שמה של חברת התעופה פאן אמריקן וורלד איירווייז, מציגה את הטייסים והדיילות של החברה כפי שהיו בתחילת שנות ה-60, בתחילתו של עידן הסילון המסחרי. פאן אם שודרה לראשונה ב-ABC ב-25 בספטמבר 2011, והסתיימה ב-19 בפברואר 2012. ב-11 במאי 2012 בוטלה הסדרה על ידי ABC. במאי 2012, ניהלה חטיבת הטלוויזיה של סוני שיחות עם אמזון בנוגע להפקת עונה שנייה לסדרה, בעקבות הצלחתה הבינלאומית. היא זכתה בתואר "הסדרה הטובה ביותר" בטקס פרסי "ורד הזהב", המקבילה האירופאית של פרס אמי. לאחר שהעסקה עם אמזון לא נשאה פרי, הסדרה הסתיימה רשמית ב-20 ביוני 2012. כריסטינה ריצ'י - מרגרט "מגי" רייאן מרגו רובי - לורה קמרון מייקל מוזלי - טד ואנדרבי קארין ואנאס - קולט וואלווה מייק ווגל - דין לורי קלי גרנר - קת'רין "קייט" קמרון אנאבל וואליס - ברידג'ט פירס ג'רמי דייווידסון - ריצ'רד פארקס קל פארח - סנג'יב דייוויד הרבור - רוג'ר אנדרסון קולין דונל - מייק רסקין ג'יי או. סנדרס - דאגלס ונדרבי, אביו של טד גוראן וישניץ' - ניקו לונזה ויאן קוקס - גברת הבמאייר ארין קאמינגס - ג'יני סדלר סקוט כהן - אוורט הנסון כריס ביטים - חבר הקונגרס כריסטופר רולינגס דארן פטי - קפט ג'ורג' ברויילס אשלי גרין - אמנדה מייסון פיטר מארק - עומר אתר האינטרנט הרשמי של פאן אם פאן אם, ברשת החברתית פייסבוק "פאן אם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פאן אם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פאן אם", באתר Metacritic (באנגלית) "פאן אם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) http://www.theguardian.com/tv-and-radio/2011/sep/22/pan-am-mad-men http://blogs.wsj.com/middleseat/2011/10/27/pan-am-and-elegant-air-travel-found-only-on-the-tv-screen/ http://edition.cnn.com/2011/TRAVEL/02/28/pan.am.comeback/index.html?_s=PM:TRAVEL http://www.boston.com/business/gallery/pan_am_flights/ http://www.bbc.co.uk/programmes/b016c1yf/episodes/guide http://tvseriesfinale.com/tv-show/pan-am-cancelled-season-two-22997 http://blog.zap2it.com/frominsidethebox/2012/05/pan-am-show-may-move-to-amazon.html http://www.huffingtonpost.com/2012/06/20/pan-am-canceled-abc-series-dead_n_1612908.html
היפרכוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היפרכוס – אסטרונום, גאוגרף ומתמטיקאי הלניסטי היפרכוס (טיראן) – שליט אתונה היפרכוס (לוויין) – לוויין של סוכנות החלל האירופית שפעל בין השנים 1989-1993
גאיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאיה – אלת האדמה במיתולוגיה היוונית. גאיה (להקה) – להקה ישראלית. טלסקופ החלל גאיה – טלסקופ חלל של סוכנות החלל האירופית. השערת גאיה – תאוריה לגבי האינטראקציה בין יצורים חיים והסביבה האי-אורגנית על פני כדור הארץ. חוסה לואיס גאיה – כדורגלן ספרדי גייה געיה
Nordeus

Nordeus היא חברה סרבית שממוקמת בבלגרד, המפתחת משחקי מחשב לרשתות חברתיות. החברה מפתחת גם משחקים למכשירים ניידים כגון טאבלטים וכן משחקי דפדפן. החברה נוסדה במרץ 2010 על ידי יוצאי חברת מיקרוסופט ברנקו מילוטינוביץ', איוון סטוז'יסבלשביץ' ומילאן ג'ובוביץ'. Nordeus פועלת על ידי מימון עצמי ונחשבת לחברה בעלת צמיחה מהגבוהות באירופה בתחום משחקי המחשב.[דרוש מקור] נכון לאוקטובר 2012, מועסקים בה 75 עובדים. המשחק הראשון של החברה, Top Eleven Football Manager - ניהול קבוצת כדורגל המתאפשר גם בזמן אמת, הוכרז רשמית במאי 2010. במשחק זה יש למעלה מ-6 מיליון מנג'רים בפייסבוק, למעלה מ-2 מיליון הורדות למכשירים עם מערכת הפעלה Android ולמעלה מ-800 אלף הורדות למכשירים עם מערכת הפעלה iOS. החל מ-8 במאי 2012 המשחק זמין גם ברשת החברתית הרוסית Odnoklassniki.ru. מדיה וקבצים בנושא Nordeus בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Nordeus Nordeus, ברשת החברתית פייסבוק Nordeus, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Nordeus, ברשת החברתית אינסטגרם Nordeus, ברשת החברתית LinkedIn