נצרות אוריינטלית אורתודוקסית

הכנסיות האוריינטליות האורתודוקסיות (ידועות גם ככנסיות שלוש הוועידות ולא-כלקדוניות) הוא השם המודרני המקובל למספר כנסיות נוצריות שמקורן במזרח התיכון, הדוחות את ההגדרה הכריסטולוגית שנקבעה בוועידת כלקדון ב-451. בשל עמדתן זו הן נודעו בכינוי "מונופיזיטיות", אם כי זו איננה השקפתן והן מיאפיזיטיות או נמנעות משאלות כריסטולוגיות. הן כוללות את הכנסייה הקופטית, הכנסייה הארמנית, הכנסייה הסורית-אורתודוקסית, הכנסייה האורתודוקסית האתיופית ועוד כמה שלוחות. בסך הכול יש בעולם כשבעים מיליון נוצרים אוריינטלים, והם מהווים את הדת הגדולה ביותר בארמניה, נגורנו-קרבאך, אתיופיה וכנראה גם אריתריאה. ערכים מורחבים – המינות המונופיזיטית, ועידת כלקדון ראשית ההפרדה בין הנצרות המזרחית הקדומה לנצרות הקתולית ולנצרות האורתודוקסית היא במינות המונופיזיטית של אוטיכס, אשר גרס כי לישו היה רק טבע אחד, הטבע האלוהי. בשנת 449 ועידת אפסוס השנייה (אנ') בראשות פטריארך אלכסנדריה דיוסקורוס (אנ') דחתה אמנם את הקביעה התאולוגית הזאת, אך בו-בזמן זיכתה את אוטיכס, אשר בינתיים חזר בו ואילו פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול, אשר גרס כנגד אוטיכס שלישו שתי מהויות נפרדות לאחר ההתגלמות האלוהית, גונה והודח. אולם, האפיפיור, לאו הראשון, סירב לקבל את הכרעות הוועידה ודרש ועידה נוספת. קיסר הביזנטיני דאז, מרקיאנוס תמך בדרישת האפיפיור, וכך בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, שבה נקבעה הדוקטרינה הדיופיזיטית, שעל-פיה לישו היו שני טבעים שונים, הנפרדים מהותית אך בלתי-נפרדים גשמית, אלוהי ואנושי, אשר נמצאים בגוף אחד. כמו כן דיוסקורוס הוחרם והודח, ואוטיכס הוחרם אף הוא. אולם, לדעת בישופים רבים מהמזרח, הדוקטרינה הדיופיזיטיות שהתקבלה בוועידה הייתה שקולה כנגד קבלת המינות הנסטוריאנית שגונתה אך 20 שנה קודם לכן בוועידת אפסוס, ולכן הם דחו את החלטות ועידת כלקדון ופרשו מהכנסייה, ובראשם דיוסקורוס. כנסיות פורשות אלה אימצו את הדוקטרינה המיאפיזיטית של קירילוס האלכסנדרוני, אשר גורסת כי שני טבעיו של ישו התאחדו לתוך טבע אחד, ששומר על תכונותיהם של זה ושל זה, ודחו את המונופיזיטיות הקיצונית של אוטיכס. כיום, הקהילה הנוצרית האוריינטלית האורתודוקסית כוללת את: הכנסייה הקופטית – מייחסת את עצמה לשליח מרקוס וטוענת כי נוסדה במאה ה-1 לספירה (בערך בשנת 42). מרכזה במצרים ושפתה כיום ערבית על אף שבמקור שפת התפילה הייתה קופטית (ניב של המצרית הקדומה). בראש הכנסייה הקופטית עומד "הפטריארך של אלכסנדריה" שמושבו בקהיר. כנסייה זאת נחשבת למנהיגה הרוחנית של הזרם האוריינטלי והכוללת את: הכנסייה הקופטית הבריטית (אנ') – באופן מקורי, הכנסייה הבריטית נוסדה בשנת 1866 והייתה כפופה לבישוף שהוקדש על ידי הכנסייה הסורית על מנת להקים מחדש את הדעה האורתודוקסית במערב. אך במהלך השנים המשלחת איבדה קשר, אבל בשנת 1994 לאחר דיונים עם הכנסייה הקופטית הפכה הכנסייה הבריטית כחלק ממנה. הכנסייה הקופטית הצרפתית (אנ') הכנסייה הארמנית – הארמנים לא השתתפו בוועידת כלקדון בשל קרב שניהלו באותה שנה נגד הפרסים. בשל כך, הם לא קיבלו את החלטות הוועידה. בשנת 551 כינס המנהיג הדתי הארמני, הקתוליקוס בבקן, סינוד שהכריז על אי הסכמה לעקרונות הדיאופיזיטים שנקבעו בכלקדון ועל ניתוק הכנסייה הארמנית משלטון הכנסייה בקונסטנטינופול. הארמנים רואים עצמם לא-כלקדוניים (אלה שלא קיבלו עליהם את החלטות ועידת כלקדון) על אף שלא קיבלו השקפתו של אוטיכס אלא את זו של קיריליוס מאלכסנדריה שעל פיה היה ישו עצמות אלוהית שלבשה טבע אנושי. הכנסייה הסורית – הכנסייה התפתחה מהכנסייה של אנטיוכיה ואורגנה על ידי יעקב בראדאיוס ולכן יש המכנים כנסייה זו כ"יעקוביטית" (אף על פי שחסידי הכנסייה מתנגדים לכנות את הכנסייה על שם אדם). שפת התפילה של כנסייה זו היא ארמית. כיום מצויים מרבית המאמינים של כנסייה זו בהודו, לאחר שנוצרים מכנסייה זו ייסדו במאה ה-17 במלבר את הכנסייה הסורית-אורתודוקסית של הודו. בראש הכנסייה עומד "הפטריארך של אנטיוכיה" היושב בדמשק. הכנסייה האורתודוקסית האתיופית – נוסדה במאה ה-4 ועד שנת 1948 הייתה כפופה לבישוף קופטי שנשלח ממצרים. כיום עומד בראשה פטריארך שמושבו באדיס אבבה. הכנסייה האריתראית (אנ') אשר נפרדה ממנה הכנסייה ההודית (אנ')