laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בד"ץ יורה דעה

בד"ץ יורה דעה הוא בד"צ ומערך כשרות שהקים הרב שלמה מחפוד, רב השכונות נוה אחיעזר ושיכון ו' בבני ברק. לאחר נישואיו, החל הרב מחפוד בלימוד שחיטה וניקור והוסמך לשוחט על ידי הרב אברהם חייבי שהיה אז מפקח כשרות ומרבני "אגודת השוחטים" בתל אביב. באותה תקופה החל לעבוד תחת הרב יעקב לנדא כמשגיח כשרות לענייני תרומות ומעשרות במערכת הכשרות העירונית של בני ברק. בהמשך שולב במערכת השחיטה של הרב לנדא שבה עבד במשך עשרים ושש שנה. במשך תקופה ארוכה היה ראש המנקרים. בשנת 1987, זמן קצר לאחר פטירת הרב לנדא, הקים את בד"ץ "נווה ציון" בבני ברק, יחד עם ראש ישיבת פורת יוסף הרב שלום כהן, והרב שלמה בן שמעון. בשנת 2001 פרש מבד"ץ נווה ציון והקים את בד"ץ "יורה דעה", המקובל על חלקים נרחבים בציבור החרדי, אף האשכנזי. הבד"צ מספק הכשר גם לאתרוגים תימניים. ועדת הכשרות מוציאה לאור חוברת הדרכה למוצרי הכשרות בשם "דעת כשרות", בחוברת זו מובאים גם נידונים ופולמוסים הלכתיים, בנושאי כשרות סרט תדמית בד"ץ יורה דעה באתר יוטיוב רשימה חלקית באתר רמבי"ש ו באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ גריסבאך

גנרל פרנץ גריסבאך (בגרמנית Franz Griesbach;‏ 21 בדצמבר 1892 – 24 בספטמבר 1984), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ואשר עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. גריסבאך נולד ב-21 בדצמבר 1892 בבריק, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס גרינסבאך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-27 (מגדבורג ה-2 - לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה). גריסבאך לחם עם יחידתו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע 4 פעמים, בין השאר בעקבות מתקפת גז. ב-23 באוגוסט 1916 הועלה גריסבאך לדרגת לוטננט, ועל פעולותיו במלחמה קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. בשנת 1920 שוחרר גריסבאך מהצבא, והחל לעבוד כמורה בפרובינציית סקסוניה, כמו אחיו גאורג אריך (1902–1943), שגם הוא עבד כמורה. ב-1 במרץ 1939 חזר גריסבאך לצבא, ומונה למפקד פלוגה 6 ברגימנט הרגלים ה-12 בדרגת האופטמן. במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת לחם גרינבאך עם יחידתו כחלק מהדיוויזיה ה-31, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד התחלופה ה-467. ב-15 בספטמבר 1941 מונה גריסבאך למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-391, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-170, ולחם עמו בגזרה הדרומית של החזית המזרחית. במהלך כיבוש פאודוסיה בחצי האי קרים בתחילת 1942 נפצע גריסבאך, אך אף על פי כן, הוביל את גדודו וכבש את המקום, ועל כך קיבל ב-14 במרץ 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באפריל 1942 הועלה גריסבאך לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-399, שהיה אף הוא חלק מהדיוויזיה ה-170. גריסבאך הצטיין שוב בקרבות על סבסטופול, ולאחר מכן הועבר עם שאר הדיוויזיה לאזור לנינגרד. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה גריסבאך לדרגת אוברסט, ובתחילת 1943 הצליח לבלום מתקפה סובייטית חזקה. ב-17 במאי 1943 קיבל גריסבאך תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-170. למחרת ב-16 בפברואר 1944 נפצע גריסבאך באורח קשה מפצצת מרגמה, ונשלח לבית חולים, וב-6 במרץ 1944 הוא קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1944 כשהוא עדיין שוכב בבית החולים, הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף אפריל 1945 הוא נלקח לשבי הרוסי. ב-21 באוקטובר 1949 שוחרר גריסבאך מהשבי, ולאחר מכן התגורר בלאגה, שם חי עד למותו ב-24 בספטמבר 1984. מדיה וקבצים בנושא פרנץ גריסבאך בוויקישיתוף פרנץ גריסבאך באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ה-170 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-170 (בגרמנית: 170. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939, והיא הועמדה תחת פיקוד ולטר ויטקה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-54 במסגרת הארמייה ה-11, והשתתפה בכיבוש פאודוסיה ובקרבות על סבסטופול. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לזירה הצפונית, ולחמה שם כחלק מהארמיות ה-11 וה-18 לסירוגין. ביולי 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה בקרבות בבלארוס ובפרוסיה המזרחית, עד סוף המלחמה. ולטר ויטקה (1 בדצמבר 1939 - 8 בינואר 1942) ארווין זאנדר (25 במאי 1941 - 15 בפברואר 1943) ולטר קראוס (15 בפברואר 1943 - 15 בפברואר 1944) פרנץ גריסבאך (15 בפברואר 1944 - 16 בפברואר 1944) זיגפריד האס (16 בפברואר 1944 - 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-170 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
האהבה שאחרי

האהבה שאחרי (בספרדית: "Amor despues amor", או בקיצור ADDA) היא טלנובלה ארגנטינאית בכיכובם של השחקנים פדריקו אמאדור, איסבל מסדו, מריאנו מרטינס ולאונורה וקסלר. הסדרה שודרה החל מ-23 בינואר 2017, ובישראל, בערוץ ויוה, החל מאמצע יוני 2017. תאונת דרכים בכביש מרוחק, שבה מעורבים גבר ואישה, פותחת תיבת פנדורה. גופת האישה נעלמת בעוד הגבר מובהל לבית החולים בתרדמת. הזהויות של השניים מסגירות את סודם - הם היו זוג נאהבים. שלוש שנים קודם לכן, רקל ודמיאן פוגשים את סנטיאגו וקרולינה. שני הזוגות נפגשים על רקע סכסוך בין ילדיהם הבוגרים וחברות גדולה נרקמת ביניהם. הם אינם יודעים שהמפגש בין המשפחות יעורר את המשיכה הבלתי נמנעת בין קרולינה ודמיאן ויוביל לסיפור אהבה אסור. בהווה, קרולינה נעדרת ודמיאן בתרדמת, בעוד רקל וסנטיאגו מתעוררים למציאות כואבת של שברון לב. הם מחליטים לחקור את נסיבות התאונה ולרדת לעומקו של הסוד הגדול שהסתירו מהם קרולינה ודמיאן. סנטיאגו ורקל יראו זה בזה מקור לנחמה והחוויה הקשה המשותפת תעורר בהם רגשות חדשים. "האהבה שאחרי" היא טלנובלה מקורית ומרתקת, שסחפה את צופי הטלוויזיה בארגנטינה עם עלייתה לאוויר בינואר 2017. בסדרה מככבים מריאנו מרטינז ("אספרנסה"), אלאונורה וקסלר ("אחים בדם"), איסבל מסדו ("דון חואן") ופדריקו אמאדור ("יורשי הנקמה"). אתר האינטרנט הרשמי של האהבה שאחרי (בספרדית) האהבה שאחרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "האהבה שאחרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האהבה שאחרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
When I Was Your Man

"When I Was Your Man" (בעברית: "כשאני הייתי הגבר שלך") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי וכותב השירים ברונו מארס לאלבום האולפן השני שלו, "Unorthodox Jukebox". השיר פורסם כסינגל השיווקי השלישי וכסינגל הרשמי השני מתוך האלבום ויצא אל תחנות הרדיו בארצות הברית ב-15 בינואר 2013. השיר נכתב על ידי ברונו מארס, פיליפ לורנס, ארי לוין, אנדרו וויאט; כאשר שלושת הראשונים אף הלחינו את השיר. "When I Was Your Man" הוא שיר פופ ובלדת פסנתר אמוציונלית, אשר עוסקת בשברון לבו וחרטתו של מארס מלתת למאהבת שלו לברוח, ותקוותו כי הגבר החדש שלה ייתן לה את כל האהבה ותשומת-הלב שהוא לא הצליח לספק. מודגש כי שירתו של מארס מתלווה בנגינתו על הפסנתר ככלי הנגינה היחיד. השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אשר שיבחו בעיקר את יכולותיו הווקאליות, וכינו את השיר "בלדה פגיעה ורגשית". השיר זכה בפרס "Favorite Hit" בטקס פרסי הנוער 2013 והיה מועמד לפרס ביצועי הסולו פופ הטובים ביותר בטקס פרסי גראמי ה-56. השיר אף כבש את המקום הראשון בבילבורד הוט 100, והגיע אל עשרת המקומות הראשונים במצעדים של אוסטרליה, קנדה, דנמרק, צרפת, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, דרום קוריאה ובריטניה. הוא אף זכה בתואר פלטינה מרובעת באוסטרליה ובארצות הברית, ואילו בקנדה, זכה בפלטינה שש פעמים. השיר היה הסינגל הדיגיטלי השמיני הנמכר ביותר ב-2013, עם מכירה של 8.3 מיליון עותקים, ובכך הצטרף לקבוצת הסינגלים הנמכרים ביותר ברחבי העולם. הקליפ של השיר בוים על ידי קמרון דאדי וברונו מארס, ופורסם 5 בפברואר 2013. הסרטון מתאר הקלטה של תוכנית טלוויזיה, בו מארס משתתף כשחקן בודד ומנגן על פסנתר, בזמן שמרכיב משקפי שמש, כוס וויסקי חצי מלאה על גבי הפסנתר שלו, ולבוש בחליפה עם פרח. הסרטון מבוסס על אווירת שנות ה-70 שבאה לידי ביטוי בעיקר באפקטי הרטרו. הקליפ דומה מבחינת הסט והרעיון לקליפ השיר "Love in the Key of C" של בלינדה קרלייל. מידע על היצירה "When I Was Your Man" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "When I Was Your Man" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "When I Was Your Man" באתר AllMusic סרטון השיר "When I Was Your Man" באתר יוטיוב Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
פרידריך פירסט

גנרל פרידריך פירסט (בגרמנית: Friedrich Fürst;‏ 26 במאי 1889 – 10 באפריל 1956), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פירסט נולד ב-26 במאי 1889 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-10 (מלך), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה נפצע פירסט כמה פעמים, ואף הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר פירסט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הועלה פירסט לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-21. ב-1 ביולי אותה שנה הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במאי 1937 מונה פירסט למפקד רגימנט הרגלים ה-103, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט רובאי הפרשים ה-6. ב-14 בספטמבר 1939 מונה פירסט למפקד חטיבת הרובאים ה-6, וב-27 באוקטובר אותה שנה הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-7 בדיוויזיית הפאנצר ה-7. פירסט לחם עם חטיבתו במהלך המערכה על צרפת, וב-1 באוקטובר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1940 מונה פירסט למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-14, ואף לחם עמה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, אך בשל מחלה, הוא נאלץ לוותר על תפקידו ב-9 באוגוסט 1941. לאחר החלמתו מונה פירסט ב-18 באוקטובר 1941 למפקד הדיוויזיה ה-34, וב-20 בספטמבר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-171. ב-1 באוקטובר 1942 הפכה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית המילואים ה-171, והוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 בינואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-442, ובין ה-9 ל-26 באוגוסט 1944 הוא כיהן כראש המטה של הדיוויזיה מורביה. ב-30 בספטמבר 1944 מונה פירסט כמפקד פיקוד הכוחות המזוינים ה-, וב-10 באוקטובר 1944 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-180. ב-21 בדצמבר 1944 מונה פירסט למפקד המחוז הצבאי ה-11, ובתום המלחמה הוא נלקח בשבי. ב-27 בנובמבר 1947 שוחרר פירסט מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר ברוהפולדינג עד למותו ב-10 באפריל 1956. פרידריך פירסט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ג'ילדה

מרים אלחנדרה ביאנצ'י (בספרדית: Miriam Alejandra Bianchi;‏ 11 באוקטובר 1961 – 7 בספטמבר 1996), הידועה בשם הבמה שלה, כג'ילדה (Gilda), הייתה זמרת קומביה ארגנטינאית וכותבת שירים ידועה שזכתה למעמד של אלילה בארצה. שם הבמה שלה נבחר בהשראת דמות הפאם פאטאל בגילומה של ריטה הייוורת' בסרט גילדה, כאפונים של הסרט. ג'ילדה התחילה להיות מעורבת במוזיקה בארגון פסטיבלים בבי"ס קתולי. לאחר שפגשה את האמרגן חואן קרלוס "טוטי" חימנס (Giménez), ג'ילדה הפכה לזמרת והצטרפה ללהקה שנקראה "לה בארה" (La Barra) ולאחר מכן בלהקות בשם "קרמה" ו"אמריקנה". ב-1993, חימנס שכנע אותה להתחיל קריירת סולו והיא הקלטה את שירה "מלב אל לב". שנה לאחר מכן הוציאה את אלבומה La única ("היחידה") הכולל את הלהיט "לב שבור" ו-La puerta ("הדלת"). ב-1995, שוחרר אלבומה Pasito. pasito ("צעד אחר צעד"), כולל הלהיט (ואחד השירים הפופולריים שלה) "no me arrepiento de este amor" ("אני לא מתחרטת על האהבה הזאת"). ב-7 בספטמבר 1996 ג'ילדה מתה בתאונת דרכים, בעת סיבוב הופעות בקידום האלבום corazon valiente ("לב אמיץ"). ג'ילדה, יחד עם אמא שלה, הבת שלה בת ה-12, שלושה מוזיקאים ונהג האוטובוס מתו כאשר משאית חצתה את הכביש הראשי והתנגשה באוטובוס במהירות של 129 קמ"ש בכביש לאומי מספר 12 שבמחוז אנטרה ריוס, ארגנטינה. זמן קצר לאחר מותה, ג'ילדה הפכה לקדושה עממית ומעריצים רבים ייחסו לה מעשי נסים. מדי שנה ביום ההולדת שלה, מעריציה מגיעים אל אתר המקדש שהוקם לזכרה באתר התאונה ומשאירים נרות כחולים, פרחים ומתנות. ממש לפני מותה, ג'ילדה עבדה על אלבום חדש, אך הצליחה להקליט רק חמישה שירים, אשר נכללו ב-1997 באלבום שנקרא בספרדית no es mi despedida. ב-2015 יצא המחזה ג'ילדה בבואנוס איירס עם פלורנסיה ברטולד בתפקיד הראשי ובבימויו של איבן אספצ'ה. בספטמבר 2016 יצא ג'ילדה, סרט קולנוע ביוגרפי על חייה ועל הקריירה, שיצא לאקרנים ב-15 בספטמבר 2016, לציון יום השנה ה-20 למותה. בכיכובה של נטליה אוריירו כג'ילדה, כמו גם כמה מוזיקאים מהלהקה המקורית שגילמו את עצמם. מדיה וקבצים בנושא ג'ילדה בוויקישיתוף ג'ילדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ילדה, באתר ספוטיפיי ג'ילדה, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ילדה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ילדה, באתר Discogs (באנגלית) ג'ילדה, באתר Songkick (באנגלית) ג'ילדה, באתר Genius ג'ילדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Eberspacher, Sarah. "Argentina's Outlaw Saints". The Week. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Gilda de Los Milagros". La Nación. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Gilda Ya Tiene Su Obra Teatral". Télam. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Gallego, Rolando. "Rodajes: Comienza El Rodaje de "Gilda: No Me Arrepiento de Este Amor"". Escribiendo Cine. אורכב מ-המקור ב-2016-09-15. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Ponzone, Javier. "Natalia Oreiro Será Gilda". Rating Cero. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
דה נאנג

דה נאנג (בוייטנאמית: Đà Nẵng) היא העיר השישית בגודלה בווייטנאם (אחרי הו צ'י מין סיטי, האנוי, האורונוצה, הייפונג וקאנטחו), ואחת מערי הנמל החשובות בה. דה נאנג שוכנת לצידי ים סין הדרומי, ומהווה את העיר המרכזית במרכז וייטנאם. העיר ממוקמת בקרבת מספר אתרי מורשת עולמית, כגון העיר העתיקה הוי אן, ומקדש מי סון. בעבר הייתה שייכת העיר לדרום וייטנאם, ושכן בה בסיס אחד מבסיסי חיל האוויר הגדולים בווייטנאם, אשר שימש הן את הדרום וייטנאמים והן את האמריקאים בזמן מלחמת וייטנאם. הבסיס היווה נמל תעופה אשר בוצעו בו 2,595 המראות ונחיתות ביום בממוצע, עובדה שהפכה אותו לשדה התעופה העמוס ביותר בעולם באותה התקופה. הבסיס הפך לאחר המלחמה לנמל התעופה הבין-לאומי דה נאנג. עם כיבוש העיר על ידי הצרפתית בשנת 1858 החל הכיבוש הצרפתי של וייטנאם שהושלם לאחר כ-30 שנים. אתר האינטרנט הרשמי של דה נאנג (בוייטנאמית) אתר האינטרנט הרשמי של דה נאנג (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של דה נאנג (ביפנית) דה נאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דה נאנג (אנגלית) A brief history of Danang באתר wikitravel. ערך זה הוא קצרמר בנושא וייטנאם ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורשה

האם התכוונתם ל... הורשה - העברת נכסיו של אדם בירושה עם מותו הורשה - העברת תכונות דרך מנגנון התורשה הורשה (תכנות) – מאפיין בסיסי של תכנות מונחה עצמים. ירושה
קולין הנקס

קולין לואיס הנקס (באנגלית: Colin Lewes Hanks; נולד ב-24 בנובמבר 1977) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ויוצר דוקו אמריקאי. נודע בזכות כיכובו בסרטים "מחוז אורנג'", "ללא עקבות", ובסדרות "במשפחות הכי טובות", "דקסטר" ו"פארגו"; עבור האחרון קיבל הנקס מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. נולד בשם קולין לואיס דילינגהאם (Colin Lewes Dillingham) בסקרמנטו שבקליפורניה, בנו הבכור של השחקן טום הנקס ואשתו הראשונה, המפיקה והשחקנית סוזן דילינגהאם (נודעה בשם הבמה סמנתה לואיס) שנפטרה מסרטן ב-2002. שם משפחתו שונה ל"הנקס" לאחר שהוריו נישאו ב-1978. יש לו אחות קטנה משני הוריו, אליזבת, ושני אחים-למחצה מנישואיו השניים של אביו לשחקנית ריטה וילסון, צ'סטר וטרומן. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת צ'אפמן שבעיר אורנג', ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת לויולה מרימאונט (LMU) שבלוס אנג'לס, אך הנקס נשר מן הלימודים טרם סיים את התואר. ב-1996 קיבל תפקיד קטן בסרטו הראשון "מה שאת עושה לי" בו כיכב אביו, טום הנקס שאף ביים את הסרט. בשנים 1999–2001 שיחק בסדרה "רוזוול" בתור אלכס וויטמן/קפטן שירדן קביט. ב-2002 כיכב בסרט הדרמה הקומי "מחוז אורנג'" בתור שון ברומדר. ב-2005 כיכב בתור ג'וני בסרט "Rx" של הבמאי הישראלי אריאל ורומן. לאחר מכן שיחק בסרט האפי "קינג קונג" בעיבודו החדש של פיטר ג'קסון, בתור פרסטון. ב-2008 כיכב בסרט האינדי "באק הווארד הגדול" בתור טרוי גייבל, לצד אביו טום הנקס וג'ון מלקוביץ'. אחר כך כיכב בסרט המתח "ללא עקבות" בתור גריפין דווד. בנוסף, כיכב בסרט "החבר החדש של אמא שלי" בתור הנרי דוראנד. בהמשך גילם את אוליבר בסרט הקומדיה "בית השפנפנות". ב-2010 שיחק בסרט הקומדיה "תיכון בראש טוב" בתור ברנדון אליס. ב-2011 שיחק בעונה השישית של הסדרה "דקסטר" בתור טראוויס מרשל. בשנת 2014 שיחק בתור השוטר גאס גרימלי בסדרת הפשע "פארגו" שיצר וכתב נואה האולי עבור רשת הטלוויזיה FX. הופעתו של הנקס זכתה לשבחים והוא אף קיבל מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנים 2015–2017 כיכב בתור גרג שורט בסדרה הקומית "במשפחות הכי טובות" ואף היה מועמד לפרס סטלייט עבור תפקידו. הנקס יצא עם השחקנית ביזי פיליפס בשנות ה-90 בזמן לימודיו בקולג'. ביוני 2009, הנקס התארס לאשת יחסי הציבור סמנת'ה בריאנט. בני הזוג נישאו ב-8 במאי 2010, בלוס אנג'לס, יחד, יש להם שתי בנות, שנולדו ב-2011 וב-2013. מדיה וקבצים בנושא קולין הנקס בוויקישיתוף קולין הנקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קולין הנקס, באתר AllMovie (באנגלית) קולין הנקס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קולין הנקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קולין הנקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
הדיוויזיה ה-385 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-385 (בגרמנית: 385. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1942, והועמדה תחת פיקוד קרל אייבל. הדיוויזיה נשלחה עד מהרה לחזית המזרחית, ולחמה באזור פולוצק ורוסלאבל, כחלק מהארמייה הרביעית. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהארמייה השנייה ומארמיית הפאנצר הרביעית לסירוגין באזור וורונז', ובדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לאזור סטלינגרד, שם לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות הקשים על הדון, וב-21 בינואר 1943 אף נהרג קרל אייבל בעקבות טעות בזיהוי על ידי חיילים איטלקים. במהלך הקרבות הקשים ירדה מצבת הדיוויזיה אל פחות מ-2,000 חיילים, וב-17 בפברואר 1943 צורפו שרידי הדיוויזיה לדיוויזיה ה-387. קרל אייבל (10 בינואר 1942 - 1 בינואר 1943) אברהרד פון שוקמן (1 בינואר 1943 - 17 בפברואר 1943) הדיוויזיה ה-385 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קרל אייבל

גנרל קרל אייבל (בגרמנית: Karl Eibl;‏ 23 ביולי 1891 – 21 בינואר 1943), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. אייבל נולד ב-23 ביולי 1891 בגויזרן, אוסטריה עילית, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הלאנדווהר ה-21, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל אייבל עיטורים רבים, ואף הועלה לדרגת האופטמן. לאחר המלחמה נשאר אייבל בצבא אוסטריה, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ואף הועלה לדרגת מיור. לאחר האנשלוס הצטרף אייבל לוורמאכט, ומונה בסתיו 1938 למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-132, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. במהלך המערכה בפולין לחם אייבל עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-44, וקיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. באביב 1940 מונה אייבל למפקד הרגימנט ה-132, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-44 ואף כבש את העיר שיניולה, ועל כך קיבל ב-15 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן נשאר אייבל עם יחידתו בצרפת, ומאוחר יותר הועבר לסלובקיה, וב-1 בפברואר 1941 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם אייבל עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-44 במסגרת הקורפוס ה-29, ועל פעולותיו בז'יטומיר ובאומן קיבל ב-31 בדצמבר 1941 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 בינואר 1942 מונה אייבל למפקד הדיוויזיה ה-385, ולחם עמה באזור פולוצק ורוסלאבל, כחלק מהארמייה הרביעית. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהארמייה השנייה ומארמיית הפאנצר הרביעית לסירוגין באזור וורונז', ובדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לאזור סטלינגרד, שם לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24. ב-19 בדצמבר 1942 הועלה אייבל לדרגת גנרל לוטננט, וקיבל על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הועבר אייבל לעתודת המילואים, וב-20 בינואר מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-24 שלחם באותה עת בקרבות קשים באזור הדון. הקורפוס ספג אבדות כבדות, ומשום כך יצא אייבל למחרת לסייר בקווים הקדמיים של הקורפוס. במהלך סיורו נתקל אייבל בחיילים איטלקים, ובגלל הערפל הכבד הם חשבו אותו לרוסי ופתחו עליו באש. אייבל נפצע קשות מרסיסי רימון יד שהוטל עליו, וכעבור כמה שעות מת בכפר ניקולאייבקה, כתוצאה מאובדן דם. לאחר מותו הועלה אייבל ב-1 במרץ 1943 לדרגת גנרל חיל הרגלים. קרל אייבל באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פתיחת בארנס

פתיחת בארנס (אנגלית: Barnes Opening) היא פתיחת שחמט שמתחילה במסע: ו3 פתיחה זו נקראת על שמו של תומאס וילסון בארנס, שחמטאי אנגלי שהביס את השחקן פול מורפי שמונה פעמים, באחד המשחקים נגד מורפי אף הגיב למסע 1.ה4 עם 1....ו6, הגנה שמכונה הגנת מורפי. פתיחה זו נחשבת לפתיחה נדירה ועקב כך מסווגת תחת הקטגוריה A00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO). מתוך 20 המהלכים הראשונים החוקיים בשחמט, הסופר ורב-האמן אדמר מדניס טוען שהמסע 1.ו3 הוא הגרוע ביותר. למרות שהמסע כן משפיע על המשבצת המרכזית ה4, אך את אותה ההשפעה ניתן להשיג על ידי כמעט כל מסע ראשון אחר. המסע 1.ו3 לא מפתח אף כלי, אינו פותח טורים או אלכסונים עבור כלים, ויתרה מכך מעכב את פיתוחו של הפרש שבצד המלך על ידי תפיסת המשבצת הטבעית עבורו, ו3. מסע זה גם משבש את מבנה הרגלים בצד המלך, חושף את המלך הלבן שעדיין לא הצריח דרך אלכסון ה1-ח5, ופותח גם את אלכסון ז1-א7 נגד הצרחה אפשרית בצד המלך. עקב היות המסע 1.ו3 מסע חלש, הוא אינו משוחק לעיתים קרובות. למרות זאת, זה כנראה לא מסע הפתיחה הנדיר ביותר. לאחר 1.ו3 ה5 חלק מהשחקנים ממשיכים עם מסע אף יותר תמהוני, 2.מו2, שמכונה לעיתים התקפת השועל המטוגן, פתיחת המלך הנודד, ההמרשלג, טאמבלוויד, פתיחת צלע החזיר, או חצי בירד כמו שנקראת לרוב בממלכה המאוחדת, מכיוון שהמסע 1.ו3 הוא חצי ממסע הפתיחה של פתיחת בירד 1.ו4. דוגמה למשחק ששוחק ככה הוא המשחק בין סימון וויליאמס ומרטין סימונס בסיבוב האחרון של אליפות בריטניה 1999, כאשר לוויליאמס לא הייתה מטרה לשחק למענה. מסע נוסף הוא 2.ה4 שנקרא פתיחת ראש המלך. למרות החסרונות הברורים, 1.ו3 לא מהווה בהכרח הפסד עבור הלבן. שחור יכול להרוויח יתרון משמעותי באמצעים הרגילים כגון קידום הרגלים למשבצות המרכז ופיתוח מתמיד של כלים כדי לשלוט במרכז הלוח. אם הלבן מגיב במסע 1 ... ה5, המשחק עשוי להפוך לפאסיבי יותר. לרוב זה קורה לאחר ו.ו3 ה5 2.פח3 ד5 3.פו2 (שנועד להימנע מהמסע 3 ... ר:פח3 שמחליש את צד המלך) פו6 4.ה3 פג6 5.רה2 רג5 6.O-O O-O. ללבן אמנם אין כוח במרכז הלוח אבל הוא מקווה ליצור בו חור בשביל לשבור את השליטה של השחור. אם הלבן ישחק יותר מדי מהלכים סתמיים וישאיר קווים שפותחים את המלך שלו לאחר המסע 2.מו2, הוא עשוי לקבל מט מהר מאוד בתחילת המשחק. דוגמה אחת: 1.ו3 ד5 2.מו2 ה5 (השחור מקדם שני רגלים למרכז הלוח ומכין את עצמו לפיתוח מהיר) 3.ה4 רג5+ 4.מז3 מהז#5. פתיחת בארנס יכולה להוביל למט טיפשים, 1.ו3 ה5 2.ז4 מהח#4. מכל מסעותיו החוקיים של הלבן רק מסע חוקי אחד מאפשר מט במסע אחד והוא 2. ז4, מהלך נוסף מאפשר מט כפוי בשני מהלכים והוא 2.ח3 (3.ז3 חוסם את השח ולאחר מכן נאכל, 3 ... מה:ז#3). מט טיפשים Mednis, Edmar, 1937-2002., How to play good opening moves, New York: Random House Puzzles & Games, 2002 Garry Lane, Chesscafe.com
פתיחת סארגוסה

פתיחת סארגוסה היא פתיחת שחמט שמתחילה במסע: ג3 מכיוון שהלבן משחק בדרך כלל באגרסיביות בפתיחה, פתיחת סארגוסה נחשבת לפתיחה נדירה ומוגדרת A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט. הפתיחה הפכה לפופולרית במועדון שחמט סרגוסה (סרגוסה, ספרד) בשנת 1919. שנה לאחר מכן חבר המועדון חוסה ז'אנקוזה ניתח פתיחה זו ב-Revista del Club Argentino. בשנת 1922 בעיר מנהיים בגרמניה נערך טורניר נושא בין שלושה שחקנים, זיגברט טאראש, פאול לאונהרדט וז'אק מיזס, שדרש ממשתתפיו לפתוח במסע 1.ג3, טאראש ניצח. הפתיחה 1.ג3 נראית בהתחלה כמסע סתמי. הוא פותח אלכסון למלכה, אך הוא מהווה מעט מאוד השפעה על תפיסת המרכז. הוא מהווה הכנה למסע ד4, אבל הלבן היה יכול לשחק את המסע מיד גם ללא ההכנה. בנוסף, הרגלי במשבצת ג3 מונע מהפרש בצד המלכה להתקדם למשבצת זו ובכך גורם לחיסרון ללבן. מסע זה אינו נוראי, אך למרות זאת ישנה סבירות גבוהה שהוא יוביל למערכות מבוססות, כמו הגנת קארו-קאן הפוכה או הגנה סלאבית (אבל עם יותר טמפו ללבן); וריאציית ההחלפות בגמביט המלכה הנדחה, לאחר 1.ג3 ה5 2.ד4 ה:ד4 3.ג:ד4 ד5; למצב מבוסס אבל פאסיבי של פתיחת רגלי המלכה לאחר 1.ג3 פו6 2.ד4 או 1.ג3 ד5 2.ד4; או למצב של הגנה סקנדינבית הפוכה לאחר 1.ג3 ה5 2.ד4 ה:ד4 3.מה:ד4?! פג6 4.מהא4. לשחור יש מספר תגובות למסע, הנפוצות ביותר (והאפקטיביות ביותר) הן 1 ... ד5, 1... ה5, ו 1...פו6. לאחר 1...ד5, לבן יכול לנסות להגיב באמצעות גמביט פלנטו, 2.ה4?!, למעשה תגובה לא שגרתית להגנה סקנדינבית. לאחר 2...ד:ה4, 3.מהא4+ מחזירה את החייל, אבל שחור זוכה לפיתוח מהיר עם 3..פג6 4.מה:ה4 פו6 5.מהג2 ה5. גם התגובה 1...ו5 היא סבירה כאשר 2.ד4 מגיע למצב ההגנה ההולנדית שבו הלבן שיחק את המהלך הפאסיבי ג3. התגובה 1...ג5 היא גם אפשרית, אבל נותנת ללבן יותר אפשרויות ממסעים אחרים להעביר את הסיטואציה לפתיחות רגילות שיכולות לזכה את הלבן ביתרון קל. המסע 1...ג5 2.ה4, הופך את המצב לווריאצית אלאפין של ההגנה הסיציליאנית. ההמשך 1...ג5 2.ד4 גם אפשרי, כאשר 2...ג:ד4 (2...ו6 3.ה4 ד5 מעביר את המצב להגנה צרפתית אחרי 4.ה5 או 4.ה:ד5, גם אפשרי) 3.ג:ד4 ד5 מעביר את המצב לווריאצית החילופים הרגילה של ההגנה הסלאבית (בדרך כלל מגיעים אליה דרך 1.ד ד5 2.ג4 ג6 3.ג:ד5 ג:ד5 ג:ד5), שנותן ללבן יתרון קל. המסע 1...פג6 אפשרי גם כן, היות הוא מעביר את המצב למערכת 1.פג3 (עם היפוך צבעים), כאשר שחור מנסה תוכנית מפוקפקת עם ג5 וד5. לאחר 2.ד4 ד5, השחור מחזיק במצב בלתי רגיל זה עם קשיים מעטים. Hooper, David, 1915-, The Oxford companion to chess, 2nd ed, Oxford: Oxford University Press, 1996, עמ' 354