laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשתות אינפו-עמומות

רשתות אינפו-עמומות (באנגלית: Information-Fuzzy Networks או IFN בקיצור) הוא אלגוריתם למידת מכונה חמדן עבור למידה מונחית. מבנה הנתונים המופק על ידי האלגוריתם מכונה רשת-עמומה ותהליך בנייתו דומה לתהליך בניית עץ החלטה. ברם, הרשת-העמומה היא גרף מכוון ולא עץ. הבדל נוסף בין האלגוריתם לבין עצי החלטה הוא השיטה שבה הוא משתמש עבור בחירת המאפיינים לקודקודי הרשת המופקת: IFN משתמש באינפורמציה הדדית מותנית (אנ') בעוד שעצי החלטה משתמשים במדדים אחרים כגון אנטרופיה או ג'יני. יוצר האלגוריתם הוא פרופסור מרק לסט בשיתוף המנחה האקדמי שלו, פרופסור עודד מימון. דיסקרטיזציה של מאפיינים רציפים בחירת מאפיינים בניית מודל עבור בעיות סיווג הערכת החוקים המיוצרים ודירוגם זיהוי תצפיות חריגות בעצי החלטה, קודקודים עמוקים יותר משויכים לפחות תצפיות. כתוצאה מכך, ייתכן ומספר התצפיות יהיה נמוך מדי ולא יהיה מובהק סטטיסטית עבור הסקת מסקנות. האלגוריתם פותר באופן חלקי את הבעיה על ידי שימוש בכל תצפיות האימון בכל שכבה במודל. במודל המופק כל מאפיין יכול להופיע בשכבה אחת בלבד. כמו כן, כל שכבה מכילה מאפיין אחד בלבד. אין חובה להשתמש בכל המאפיינים של תצפיות האימון במודל. הגידול באינפורמציה ההדדית המותנית של משתנה המטרה לאחר בניית המודל שווה לסכום הגידולים באינפורמציה ההדדית המותנית בכל שכבות המודל. הקשתות המקשרות את הקודקודים הסופיים למשתנה המטרה ממושקלים. המשקלים הם האינפורמציה ההדדית המותנית בהינתן הקודקוד הסופי. האלגוריתם נוטה להפיק מודלים מצומצמים יותר, מדויקים פחות ויציבים יותר (רגישים פחות לשינויים בנתוני האימון) מאלה של C4.5 (על סמך השוואה של ביצועי האלגוריתמים על כמה מסדי נתונים נפוצים). קלט: נתוני אימון ומובהקות סטטיסטית מזערית להחלטה האם לפצל קודקוד (ברירת המחדל היא 0.1%). יצירת קודקוד השורש ושכבת המטרה. כל עוד מספר השכבות הנוכחי קטן ממספר השכבות המקסימלי וגם נותרו מאפיינים שטרם נוצרו עבורם שכבה וגם ניתן לשפר את ערך האינפורמציה ההדדית המשותפת באופן מובהק סטטיסטית: מציאת המאפיין המובהק סטטיסטית בעל האינפורמציה ההדדית המותנית הגבוהה ביותר. המובהקות הסטטיסטית נמדדת על ידי שימוש במבחן יחס הנראות. פיצול כל קודקוד בשכבה הקודמת על ידי המאפיין הנבחר, במידה והפיצול מובהק סטטיסטית עבור הקודקוד. במידה ופיצול הקודקוד לא מובהק, קישור הקודקוד (שמוגדר כעת כקודקוד סופי) לקודקודי המטרה. החזרת רשימת המשתנים שנבחרו לפיצול על ידי הרשת ואת הרשת עצמה. עץ החלטה
עונת 1961/1962 בליגה א'

עונת 1961/1962 בליגה א' הייתה העונה השביעית של ליגה א' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 14 קבוצות. את העונה הסדירה סיימה הכח תל אביב במקום הראשון והעפילה לליגה העליונה לעונת 1962/1963. מכבי חדרה והפועל רחובות ירדו ליגה. טבלת התחרות
חדגוניים (בלט)

חדגוניים (מאנגלית: Monotones) הוא בלט במערכה אחת בשני חלקים של הכוריאוגרף הבריטי פרדריק אשטון ללחנו של המלחין הצרפתי אריק סאטי. היצירה מורכבת משני קטעים שכרונולוגית נוצרו בסדר הפוך. 'חדגוניים II' נוצר במקור כקטע לערב גאלה שהופק בסיוע הקרן לנדיבות של הבלט המלכותי בשנת 1965. אשטון הושפע עמוקות מ'Gymnopédies' של סאטי (יצירה משנת 1888) ובחר תזמורים מאת קלוד דביסי ואלכסיס רולנד מנואל כבסיס לפה דה טרואה לשני רקדנים ורקדנית. הופעת הבכורה הייתה ב-24 במרץ 1965 ובוצעה על ידי הרקדנים ויויאן לוריין, אנת'וני דוול ורוברט מיל. היצירה זכתה להצלחה גדולה עד כדי כך שבשנת 1966 האריך אשטון את היצירה כדי להיות ארוכה דיה להימנות כחלק מהרפרטואר הרגיל של הבלט המלכותי, והוסיף אוברטורה בשם 'חדגוניים I' המבוסס על היצירה 'Gnossiennes' של סאטי. מכמה סיבות חלק זה יוצר תמונת מראה לחלק 'חדגוניים II'. חלק זה אף הוא פה דה טרואה אך בשונה מקודמו- לשתי רקדניות ורקדן. את הופעת הבכורה של חלק זה ביצעו אנטויינט סיבלי, גיאורגינה פרקינסון ובראיין שאו. אשטון שאב את רעיונותיו כשיצר את הכוריאוגרפיה מהתצורה, המבנה וההשראה העולה מלחנו של סאטי. המבנה המשולש של Gymnopedies ו- Gnossiennes סייעו במובן זה ל'אובססיה המשולשת' של אשטון. שני קטעי היצירה מתארים גם את הניגודיות הקיימת בין הארציות של Gnossiennes ב'חדגוניים I' בו הרקדנים לובשים לבוש ירוק, מכסים עיניהם מפני השמש ומופיעים בכבדות ובתנועות הודפות- לעומת איכויות שמימיות, אינסופיות ורציפות של Gymnopedies ב'חדגוניים II' בו הרקדנים לבושים לבן, מוארים מתקרת הבמה ומבצעים ערבסקים ארוכים ואיטיים וכמו כן הרקדן מרים את הרקדנית בשהות של 'הליכה באוויר'. כוריאוגרפיית היצירה משתמשת בשפה הקלאסית וכמו וריאציות סימפוניות, מציגה את פסגת הקלאסיקה האישית של אשטון. במותו, ציווה אשטון את הבלט לאחריותו של טוני דיסון, כיום יושב ראש קרן פרדריק אשטון.
גרג קורנליוס

גרגורי אלן קורנליוס (באנגלית: Gregory Allen Cornelius; נולד ב-15 בפברואר 1956) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי. קורנליוס גדל בניו אולבני שבאינדיאנה שבארצות הברית בן למשפחה בפטיסטית. הוא החל לשחק כדורסל באופן מסודר בכיתה י'. בליגת המכללות שיחק באוניברסיטת מזרח קרוליינה. בתום הלימודים שיחק במשך שנתיים בקבוצת כדורסל מהליגה הצרפתית השנייה[דרושה הבהרה]. הוא חזר לארצות הברית, ניסה ללא הצלחה להתקבל לליגת ה-NBA ובעונת 1981-1982 שיחק בקבוצת בילינג וולקנוס מליגת ה-CBA. ב-1982 הגיע לישראל בכוונה לשחק בקבוצת הפועל תל אביב, אך פציעה וסכסוך עם הקבוצה מנעו ממנו לשחק. בעונה לאחר מכן הצטרף למכבי רמת גן. לאחר שלוש שנים מוצלחות במועדון, בהן קלע במצטבר 899 נקודות, עבר ב-1986 למכבי תל אביב. הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות, בגביע המדינה ופעמיים העפיל עמה לגמר גביע אירופה לאלופות. ב-1988 עבר לאליצור רמלה, ב-1989 עבר להפועל ירושלים וב-1990 לבית"ר תל אביב בה שיחק שתי עונות. ב-1994 חזר למכבי רמת גן. מלבד 10 עונות בליגת העל, שיחק קורנליוס בישראל בקבוצות נוספות בליגות הנמוכות יותר, בהן מכבי גבעת שמואל, מכבי בת ים, הפועל בני כפר סבא ובית"ר בנימינה. בגיל 44 פרש מכדורסל מקצועני. ב-2001 חזר לארצות הברית ושימש עוזר מאמן בקולג' אך חזר לישראל לאחר מספר חודשים. הוא משמש מאמן במחלקת הנוער של עירוני נס ציונה ויחד עם אולסי פרי הקים ומנהל מחנה כדורסל לבני נוער המתקיים במכון וינגייט.[דרושה הבהרה] קורנליוס נשוי לישראלית, התגייר ושיחק בישראל כמתאזרח. בנו רום הוא כדורסלן בליגה הלאומית ושחקן נבחרת הנוער והעתודה לשעבר, ובן נוסף אור משחק בהפועל ירושלים. גרג קורנליוס, ברשת החברתית פייסבוק גרג קורנליוס באתר מנהלת הליגה בכדורסל יואב מלכה, הדהרמה של גרג קורנליוס, ‏16 בנובמבר 2009 גרג קורנליוס באתר כדורסלע U.s. Hoops In The Holy Land, שיקגו טריביון, 29 במרץ 1989 Official Guide & Register, ‏Continental Basketball Association, ‏1989
קרול מוריס

קרול אן לוורן מוריס (באנגלית Carol Ann Laverne Morris‏; נולדה ב-25 באוקטובר 1936) היא שחקנית אמריקאית, מיס ארצות הברית ומיס תבל 1956. מוריס נולדה בנברסקה, ולאחר מכן משפחתה עברה לקנזס וכשהייתה בתיכון עברה להתגורר באיווה, ב-1954 זכתה בתואר מיס אייוה וייצגה את מדינתה בתחרות מיס אמריקה 1955 אך לא זכתה. היא ניצחה את מיס ארצות הברית 1956 כאשר התמודדה מול 43 בנות. בהמשך השנה התחרתה במיס תבל 1956 וניצחה התחרות. במהלך כהונתה כמיס תבל נפגשה עם נשיאי ארצות הברית הארי טרומן והרברט הובר ולאחר מכן החלה בקריירת משחק. הסרט הראשון בו שיחקה היה לצד ג'ף צ'נדלר. לאחר מכן הופיעה בעוד מספר סרטים והופיעה בסדרות טלוויזיה רבות. מוריס נישאה פעמיים ובעלה הראשון היה איש עסקים עשיר מטקסס ולה שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא קרול מוריס בוויקישיתוף קרול מוריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרול מוריס, באתר AllMovie (באנגלית) קרול מוריס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיס ארצות הברית מלכת היופי העולמית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי מנשכיז

רבי מָרְדְּכַי שפירא מִנֶּשְׁכִיז (ה'תק"ב – ח' בניסן ה'תק"ס) היה אדמו"ר חסידי מתלמידי רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב (המגיד מזלוטשוב) ואבי שושלת נשכיז. היה מנשיאי קופת מעות ארץ הקודש בפולין, ובהמשך הקים את כולל ווהלין. נולד בנסכיז' בשנת ה'תק"ב לגיטל ורבי דובער מטולצ'ין (סופר ומזכיר בוועד ארבע ארצות), היה תלמידו המובהק של המגיד מזלאטשוב ויחדיו נסעו למגיד ממעזריטש. לאחר נישואיו התגורר בסמוך לחותנו בלשנוב שבאוסטריה ועם הימים נתמנה לאב"ד בעיר. שימש ברבנות גם בקובל (קוואלא) ובלודמיר ובשנת ה'תקמ"ט נתמנה לרבה של נסכיז' עיר מולדתו ושם נהג באדמורו"ת. נודע כבעל מופת גדול ומופתיו העל טבעים הסעירו את דורו. צדיקי דורו הפליגו בשבחו, החוזה מלובלין אמר שהכריזו בשמים שרבי מרדכי מנשכיז הוא "בלתי לה' לבדו" (הכוונה עובד את ה' בלי שום אינטרס אישי כלל). כמו כן הוא התפרסם בגדלותו בתורה ועסק גם בהתרת עגונות. שימש כנשיא קופת מעות ארץ הקודש בפולין, ובעקבות המחלוקת שהתפתחה בין מנהיגי החסידות ברוסיה ופולין סביב יעילותה של מערכת הגבייה והחלוקה, הקים בשנת תקנ"ו (1796) את "כולל ווהלין" ביחד עם החוזה מלובלין, המגיד מקוזניץ והאוהב ישראל מאפטא. נפטר בנסכיז' בח' בניסן ה'תק"ס ושם נטמן. בנו הצעיר רבי יצחק מילא את מקומו בנסכיז'. רבי יוסף קצנלבוגן מאוסטילה (ה'תקכ"ג - י"ח באלול ה'תק"צ), חתן רבי יהודה מאיר משפיטובקה. בנו היה רבי מרדכי מאוסטילה. רבי יעקב אריה שפירא מקובל (תקל"ט - כ"ז באלול ה'תקצ"ז) רבי יצחק מנשכיז (ה'תקמ"ח - כ"א בשבט ה'תרכ"ח), חתן רבי מאיר בנו של רבי לוי יצחק מברדיטשוב. (לכמה גרסאות) אשת רבי חיים מסאטינוב. רבי אורי מסטרליסק. רבי קלונימוס קלמן הלוי מקרקא (המאור ושמש). רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ. רבי אברהם אבלי מחדש. רבי נתן נטע מחלם. רבי משה משערשוב. רבי בעריש מאליסק. רבי נחמן מברסלב. משה חיים קליינמן, לישרים תהילה, מכון ברכת יוסף, אשדוד תשס"ד, עמודים קפז - רכה ספרו "רשפי אש" באתר היברובוקס. הרב נתן נטע דונר. ר' מרדכי מנשכיז, באתר דעת. רבי מרדכי מנשכיז באתר אידישע וועלט פארומס. דוד הלחמי, רבי מרדכי ברבי דב מניסכז, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קפ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) בן רבי לייבוש מנשכיז בן רבי ישעיה מקובל נכד המגלה עמוקות מקורות ועדויות על מופתיו בספרים זיכרון טוב שבחי מוהר"ם ורשפי אש. זיכרון טוב.
תיאטרון צנדריקה

תיאטרון צנדריקה (ברומנית: Teatrul Ţăndărică) הוא תיאטרון בובות המתקיים בבוקרשט, רומניה. תיאטרון צנדריקה נוסד ב-1945 ביוזמתה של אלנה פטרשקנו ובסיוע של קרן המלך מיכאל הראשון ולוקרציו פטרשקנו. לפי בקשתה של אלנה פטרשקנו הצטרפה לתיאטרון הקבוצה של לוצ'יה קאלומרי ודורינה טנססקו, כשהאחרונה משמשת כשחקנית ראשית ומדריכה של כל היתר. ב-1949, לאחר מעצרם של בני הזוג פטרשקנו, הפך התיאטרון לתיאטרון ממלכתי והניהול ניתן למרגרטה ניקולסקו. תיאטרון צנדריקה מארגן פסטיבלים בינלאומיים של תיאטרוני אנימציה ונכון לסוף 2015 התקיימו כבר 11 פסטיבלים בינלאומיים. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון צנדריקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון צנדריקה (ברומנית) Dicționarul teatrului de animație (ברומנית) מלאו 70 שנה לצנדריקה (ברומנית) Festivaluri (ברומנית)
אלנה פטרשקנו

אלנה פטרשקנו (ברומנית: Elena Pătrăşcanu;‏ 12 באפריל 1914 – 5 במאי 2000) הייתה פעילה קומוניסטית רומנייה-יהודייה מומרת ברומניה, מעצבת, רעייתו של לוקרציו פטרשקנו והמייסדת והמנהלת הראשונה של תיאטרון צנדריקה. פטרשקנו נעצרה יחד עם בעלה, נאשמה, נשפטה ונידונה למאסר כבד על פשעים נגד המשטר הקומוניסטי, אך כעבור שנים שוחררה, טוהר שמה והוחזר לה רכושה. אלנה פטרשקנו נולדה במשפחה יהודית בשם הרטה שוומן (Hertha Schwamen), בצ'רנוביץ, באימפריה האוסטרו-הונגרית, מקום שלאחר שינוי הגבולות בסוף מלחמת העולם הראשונה, הפך לחלק מממלכת רומניה. היא למדה עיצוב בווינה והצטרפה למפלגה הקומוניסטית. היא שבה לרומניה והייתה פעילה במפלגה הקומוניסטית הרומנית האסורה על פי החוק, לכן הועמדה למשפט. עורך דינה במשפט, שהצליח להביא לזיכויה, היה לוקרציו פטרשקנו והשניים היו לזוג. ב-1939 הם רצו להתחתן, אך החקיקה האנטישמית של התקופה אסרה על נישואי רומנים עם יהודים, לכן עברה הרטה שוומן האתאיסטית הטבלה לנצרות אורתודוקסית בעזרת גאלא גאלאקטיון והשניים נישאו והרטה שינתה שמה לאלנה פטרשקנו. הזוג גר בבוקרשט בדירה של אמו של לוקרציו עד 1940, כאשר השלטונות עצרו את לוקרציו ושלחו אותו למחנה ריכוז במיירקוראה צ'יוק (Miercurea Ciucului) ולאחר מכן קבעו לו מגורים כפויים בפויאנה צאפולוי (Poiana Țapului), כפר בעמק הפרחובה, שם היה בית למשפחת פטרשקנו. בהמשך נלקח לוקרציו למחנה הריכוז בטרגו ז'יו ושוב הוחזר למגורים כפויים בפויאנה צאפולוי עד 1944. לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 הזוג חזר לדירה בבוקרשט. לוקרציו היה לשר בממשלה ואלנה פטרשקנו השתלבה במוסדות התרבות החדשים, עבדה במחלקת ההתססה והתעמולה של המפלגה הקומוניסטית הרומנית והייתה חברה במועצה המייעצת של שר התרבות. ב-1945, ביוזמתה של אלנה פטרשקנו ובסיוע של קרן המלך מיכאל הראשון ובעלה, לוקרציו פטרשקנו, נוסד תיאטרון הבובות צנדריקה. פטרשקנו ניהלה את התיאטרון עד מעצרה יחד עם בעלה ב-1948. ב-1949, לאחר מעצרם של בני הזוג פטרשקנו, התיאטרון הפך לתיאטרון ממלכתי והניהול ניתן למרגרטה ניקולסקו. בסוף אפריל 1948 נעצרו בני הזוג פטרשקנו, הופרדו ונלקחו לחקירה בבתים מיוחדים, שנועדו למטרות כאלה. באוגוסט, לאחר חקירות ממושכות הועברה אלנה לבית שבנתה יחד עם בעלה ביער סנאגוב, ליד בוקרשט ולשם הובא גם בעלה והן נשארו תחת שמירה בביתם. את הבית בסנאגוב בנו בני הזוג בשנים 1946 - 1947 על מגרש שקנו בכסף שקיבל לוקרציו כשכר סופרים עבור הספרים שפרסם. במעצרים אלה לוקרציו נחקר "חקירה חברית" על ידי בכירים במפלגה הקומוניסטית. בנוסף לבני הזוג פטרשקנו נעצרו ונחקרו גם המאהבת של לוקרציו פטרשקנו, המאהב של אלנה פטרשקנו ועוד ידידים, מכרים ואנשים נוספים איתם היה לוקרציו בקשר, קרוב לחמישים איש. בלחץ החוקרים הודתה אלנה שבעלה לא האמין באשמתם של האישים הסובייטים גריגורי זינובייב, לב קמנייב וניקולאי בוכארין והיה בכך להרשיע אותו. בעלה נשפט ונידון למוות והוצא להורג. לאחר מות בעלה, באפריל 1954, דנו אותה ל-14 שנות בית סוהר עם עבודת פרך. כעבור שנתיים מהמשפט שלה, ב-26 במרץ 1956, קיבלה חנינה, התבשרה על מות בעלה ושוחררה מהכלא. ב-1968, כאשר הורה ניקולאה צ'אושסקו על חקירה מחודשת בנושא, זוכו וטוהרו לוקרציו פטרשקנו ומרבית המעורבים, כולל אלנה פטרשקנו. אלנה נישאה לבמאי התיאטרון הקומוניסטי היווני יאניס ואקיס. בנוסף למעורבותה במשפט בעלה, היא נזכרת כאחת ממייסדות תיאטרון הבובות ברומניה. אלנה פטרשקנו באנציקלופדיה של רומניה (ברומנית) Ea …soṭia intelectualului comunist: Elena Pătrăṣcanu Veakis (ברומנית)
S/2003 J 10

S/2003 J 10 הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. S/2003 J 10 התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד. לאחר גילוי קוטלג בשם S/2003 J 10. קוטרו של S/2003 J 10 הוא 2 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.3 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו של S/2003 J 10 סביב צדק הוא 22,731,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 700.129 ימים. S/2003 J 10 בעל אלבדו של 0.05 ואקסצנטריות של 0.3438. S/2003 J 10 משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°. מדיה וקבצים בנושא S/2003 J 10 בוויקישיתוף
אלי בר

אלי בר (נולד בשנת 1947) הוא מנהל ישראלי הפעיל בתעשיית ההיי-טק, שירת בצה"ל כקצין בדרגת תת-אלוף ופיקד על יחידה 8200. בר גדל באנגליה. בצה"ל שירת באגף המודיעין, היה קצין במערך ביטחון השדה ובשנות השבעים עבר ליחידה 8200, בה התקדם. במלחמת לבנון הראשונה היה מפקד מרכז האלינט של היחידה, בשנים 1984–1986 שירת כראש מטה היחידה ובשנים 1987–1990 פיקד עליה. לאחר מכן שימש נספח צה"ל בצרפת ובבלגיה. לאחר שחרורו מצה"ל מונה לסמנכ"ל שיווק ומכירות בחברת טלדטה נטוורקס ושימש בתפקיד במשך ארבע שנים. ב-1996 מונה לשותף מנהל בקרן ההון סיכון הציבורית "מופת" וכיהן בתפקיד במשך שבע שנים. ב-2003 מונה לנשיא חברת פרדיים גיאופיזיקל וב-2006 מונה למנכ"ל חברת אקספנד נטוורקס תפקיד בו כיהן עד 2011. בנוסף שימש דירקטור בחברות היי טק רבות בהן ברודלייט, Pricer AB, אלדט תקשורת, אידנטיפי סופטוור ונטפורמיקס. בר בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר נוסף בפילוסופיה של המדע מאוניברסיטת בר-אילן. אלי בר, באתר קרן ענבר מאת דפנה צוקר ואבישי עובדיה, ‏קרנות הון הסיכון הציבוריות - כורי הזהב, באתר גלובס, 13 בפברואר 2000 מאת עמי גינזבורג, מופת - כאב הראש מהחגיגות של 2000 הידהד גם ב-2002, באתר הארץ, 24 בפברואר 2003 עינב בן יהודה, אלי בר, עד לאחרונה מנכ"ל מופת, מונה לנשיא פאראדיים, באתר TheMarker‏, 2 באפריל 2003 אקספנד הולכת ומתרחבת, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2006
יורדן יובצ'ב

יורדן יובצ'ב יובצ'ב (בבולגרית: Йордан Йовчев Йовчев;‏ נולד ב-24 בפברואר 1973) הוא מתעמל בולגרי בעבר. הוא סגן אלוף אולימפי (אתונה 2004), פעמיים אלוף עולם בתרגיל טבעות ופעמיים בתרגיל קרקע (גנט 2001 ואנהיים 2003), בעל 13 מדליות, מהן 4 זהב ואלוף אירופה בעל 9 מדליות, מהן 1 זהב (פטרס 2002). יובצ'ב זכה לכבוד לשאת את דגל בולגריה בטקס הפתיחה באולימפיאדת לונדון (2012), השישית שלו. יובצ'ב נולד בפלובדיב, בולגריה. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים יובצ'ב במקום 55 בתחרות קרב רב אישי, במקום 53 בתרגיל קרקע, במקום 58 בתרגיל קפיצות, במקום 58 בתרגיל מקבילים, במקום 77 בתרגיל מתח, במקום 34 בתרגיל טבעות ובמקום 37 בתרגיל סוס סמוכות. בתחרות הקבוצתית הוא סיים במקום עשירי. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים יובצ'ב במקום רביעי בתרגיל טבעות, במקום 17 בתחרות קרב רב אישי, במקום 13 בתרגיל קרקע, במקום 20 בתרגיל קפיצות, במקום 29 בתרגיל מקבילים, במקום 16 בתרגיל מתח ובמקום 29 בתרגיל סוס סמוכות. בתחרות הקבוצתית הוא סיים במקום שישי. לאחר המשחקים האולימפיים עבר יובצ'ב יחד עם קראסמיר דונב ואיוון איוונוב, לארצות הברית והשתקע בדטרויט, מישיגן שכן רצה כפי שעמיתיו הבולגרים להתחרות באופן מקצועי בארצות הברית. אף על פי שהתגורר בארצות הברית נשאר נאמן למולדתו והתחרה עבור בולגריה. באולימפיאדת סידני (2000) זכה יובצ'ב בשתי מדליות ארד, בתרגיל הטבעות בתוצאה של 9.787 נקודות ובתרגיל הקרקע בתוצאה של 9.762 נקודות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בתחרות קרב רב אישי, במקום 15 בתרגיל מקבילים, במקום 29 בתרגיל מתח, במקום 33 בתרגיל סוס סמוכות ובמקום 39 בתרגיל קפיצות. באליפות העולם שנערכה בגנט, בלגיה בשנת 2001 זכה יובצ'ב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד, יותר מכל מתעמל אחר. מדליות זהב, בתרגיל קרקע ביחד עם מריאן דרגולסקו מרומניה בתוצאה של 9.550 נקודות ובתרגיל טבעות בתוצאה של 9.775 נקודות. מדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 56.085 מקודות, אחרי פנג ג'ינג מסין (56.211 נקודות) ואיוון איוונקוב מבלארוס (56.124 נקודות). באליפות העולם שנערכה בדברצן, הונגריה בשנת 2002 זכה יובצ'ב בשתי מדליות כסף, בתרגיל קרקע בתוצאה של 9.675 נקודות ובתרגיל טבעות בתוצאה של 9.675 נקודות ולא הצליח להגן על תאריו. באליפות העולם שנערכה באנהיים, קליפורניה, ארצות הברית בשנת 2003 זכה יובצ'ב בשתי מדליות זהב, בתרגיל קרקע ביחד עם פול הם מארצות הברית בתוצאה של 9.762 נקודות ובתרגיל טבעות ביחד עם דמוסטנס טמפקוס מיוון בתוצאה של 9.787 נקודות. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה יובצ'ב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתרגיל טבעות בתוצאה של 9.850 נקודות ובמדליית ארד בתרגיל הקרקע בתוצאה של 9.775 נקודות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים יובצ'ב במקום שמיני ואחרון בגמר בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.525 נקודות. בשלב המוקדמות הוא דורג במקום השני בתוצאה של 16.275 נקודות באולימפיאדת לונדון (2012), השתתף יובצ'ב בפעם השישית ברציפות משחקים האולימפיים, שיא של כל הזמנים למתעמל. הוא זכה לכבוד לשאת את דגל בולגריה בטקס הפתיחה. בתחרות עצמה, הוא סיים במקום שביעי בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.108 נקודות. בפברואר 2013 פרש יובצ'ב מהשתתפות בספורט תחרותי. יובצ'ב נשוי ואב לבן. הוא אימן מתעמלים והתאמן בעצמו באוקלהומה ובטקסס לפני שחזר לבולגריה בשנת 2007. בשנת 2009 נבחר לנשיא איגוד ההתעמלות הבולגרית. מדיה וקבצים בנושא יורדן יובצ'ב בוויקישיתוף יורדן יובצ'ב, באתר olympedia.org יורדן יובצ'ב, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
אור ארז

אור ארז (נולדה ב-7 בספטמבר 1982) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת הקשר במכבי חולון ובנבחרת הנשים של ישראל. ארז החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 1999, וב-2001 עברה למכבי חולון, שם היא משחקת מאז. במדי חולון זכתה ארז ב-6 אליפויות ו-9 גביעים. בשנת 2001 זומנה ארז לנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, ורשמה במדיה 10 הופעות במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 ב-2002 וב-2003. בשנת 2006 זומנה ארז לראשונה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה במשחק נגד אסטוניה. עד לסיום מוקדמות אליפות העולם בכדורגל נשים 2015, שיחקה ארז 34 משחקים במדי הנבחרת והבקיעה שני שערים, אחד מול פולין ואחד מול קזחסטן. משחקה האחרון בנבחרת היה ב- 7 במאי 2014 מול נבחרת מלטה. אליפות המדינה: 6 פעמים (2002/03, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09) גביעי המדינה: 9 פעמים (2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2012/13) 2010-2003: השתתפות בליגת האלופות עם מכבי חולון, שיחקה 20 משחקים והבקיעה 3 שערים. אור ארז, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אור ארז, באתר Soccerdonna (בגרמנית) אור ארז מבקיעה נגד קזחסטן מאתר YouTube
חסינות דיפלומטית (סרט)

חסינות דיפלומטית (באנגלית: Lethal Weapon 2: ידוע גם כנשק קטלני 2 או נשק קטלני 2: חסינות דיפלומטית) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1989 בבימויו של ריצ'רד דונר, בכיכובם של מל גיבסון, דני גלובר, ג'ו פשי, ג'וש אוקלנד, דריק או'קונור ופטסי קנזיט. זהו סרט המשך לסרט "נשק קטלני" משנת 1987, והשני בסדרת סרטי "נשק קטלני". גיבסון וגלובר שבים לגלם, בהתאמה, את דמויותיהם של שוטרי משטרת לוס אנג'לס מרטין ריגס ורוג'ר מורטו, אשר עליהם מוטלת המשימה להגן על חייו של העד הפדרלי המעצבן ליאו גץ - אותו מגלם פשי - תוך מאבק נגד כנופיה של סוחרי סמים מדרום אפריקה המסתתרים מאחורי חסינות דיפלומטית. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית עריכת סאונד (רוברט ג' הנדרסון). הסרט קיבל ביקורות חיוביות בעיקר, והרוויח למעלה מ-227 מיליון דולר ברחבי העולם. שנה לאחר אירועי הסרט "נשק קטלני", שוטרי משטרת לוס אנג'לס מרטין ריגס (מל גיבסון) ורוג'ר מורטאו (דני גלובר) רודפים אחר חשודים המובילים משלוח לא חוקי של מטבעות זהב מדרום אפריקה. ממשלת האפרטהייד של האפריקאנרים פונה אל הקונסול הכללי אריין ראד (ג'וס אקלנד) ואל סוכן הביטחון פיטר ורסטדט (דריק אוקונור) על מנת להניע את הבלשים מלהמשיך בחקירתם; השניים מוצבים מחדש לתפקיד הגנה על עדים פדרליים, ונשלחים להגן על ליאו גץ (ג'ו פשי), לאחר תקיפה על ביתו של מורטאו. עד מהרה מתברר כי שני המקרים קשורים זה לזה, והבלשים - בעזרתו של ליאו - חושפים רשת הלבנת סמים שמקורה בקייפטאון, הפועלת תחת מסווה של פעילות דיפלומטית. אתר האינטרנט הרשמי של חסינות דיפלומטית (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר נטפליקס "חסינות דיפלומטית", באתר AllMovie (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר Metacritic (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר אידיבי "חסינות דיפלומטית", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "חסינות דיפלומטית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חסינות דיפלומטית, קדימון הסרט באתר יוטיוב "חסינות דיפלומטית", באתר TCM "Implosion Will Make A Scene". Orlando Sentinel. נבדק ב-2010-10-25.
מפגשיר

מפגשיר היא תוכנית טלוויזיה מוזיקלית ששודרה בערוץ מוזיקה 24 בשנת 2005. שם התוכנית הוא הלחם של המילים "מפגש" ו"שיר". בכל פרק בתוכנית מתועדת פגישה בין שני יוצרים מוזיקליים, לרוב מסגנונות מוזיקליים שונים, שבה הם מקליטים שיר מקורי וחדש. שלומי סרנגה ויזהר אשדות - נערה מהצפון דודי לוי ויסמין לוי - תפילה חילונית רונה קינן וגידי גוב - הריקוד המוזר של הלב קורין אלאל וMC קרולינה - ביד הבריאה יגאל בשן ופיטר רוט - רק רוצה להתחתן דניאל סלומון ורינת בר - סוף הקיץ אבי מסיקה ויהלי סובול - כלב זקן איזבו ושוטי הנבואה - הוא יהודית רביץ ואהובה עוזרי - האיש ההוא כנסיית השכל ואסטרל פרוג'קשן - השיר מהגן יוסי בנאי ומיכה שטרית - תרנגול כפרות השירים "הוא" של איזבו ושוטי הנבואה, "השיר מהגן" של כנסיית השכל ואסטרל פרוג'קשן ו"רק רוצה להתחתן" של יגאל בשן ופיטר רוט יצאו לרדיו ונהיו להיטים. גם השירים "הריקוד המוזר של הלב" של רונה קינן וגידי גוב ו"האיש ההוא" של יהודית רביץ ואהובה עוזרי זכו להצלחה גדולה. השיר "הוא" זכה בתואר שיר השנה בטקס פרסי ערוץ המוזיקה בשנת 2005. השיר "תרנגול כפרות" הוא השיר האחרון שהקליט יוסי בנאי. שניים (תוכנית טלוויזיה) גואל פינטו, בקי גריפין ומפגשי קצוות סגנוניים בערוץ המוסיקה, באתר הארץ, 6 ביולי 2005 אסף כהן, עכבר העיר, הילדה הכי עייפה בגן, באתר הארץ, 16 במרץ 2007 עכבר העיר, שיר להשמעה: כנסיית השכל מפתיעים עם שיר חדש, באתר הארץ, 13 באפריל 2011 טל לוין, עכבר העיר, מרוב אהבה - מחווה ליוסי בנאי, באתר הארץ, 4 בפברואר 2010 יואב קוטנר, ‏השיר החדש של אהובה, באתר גלובס, 9 במרץ 2006 יואב קוטנר, ‏הראיון האחרון עם יוסי בנאי, באתר גלובס, 31 במאי 2006 רוני דורי, שירים על החיים ועל המוות, באתר הארץ, 3 ביולי 2008
המלבורג

המלבורג (בגרמנית: Hammelburg) היא עיירה במחוז באד קיסינגן, שבמחוז המנהלי פרנקוניה תחתית של מדינת בוואריה, גרמניה. העיירה נמצא 25 ק"מ מערבית לעיר שוויינפורט. המלבורג היא עיר היינות הישנה ביותר בפרנקוניה. המפלגה הנאצית מיקמה את החטיבה האדמיניסטרטיבית של בהמלבורג. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בהמלבורג מחנות שבויים OFLAG XIII-B ו-Stalag XIII-C, וכן התבצע במקום ניסיון חילוץ על ידי בעלות הברית בעזרת כוח באום בשנת 1945. כיום ממוקם בעיירה בית הספר לחי"ר של צבא גרמניה. השם המלבורג תועד לראשונה ב-18 באפריל 716 כ"המולו קסטלום" (Hamulo Castellum). באותו הזמן המבצרים (קסטלום) שהיו בידי הדוכס שמשו לטובת תנועה בגלל ההצטלבות של נתיבי יבוא/יצוא מכיוון מזרח-מערב וצפון-דרום. בשנת 777 כאשר היה בחזקת הפרנקים, תרם  קרל הגדול את המלבורג עם כל השטח המוניצפלי לארגון הצדקה של בוניפציוס הקדוש. למיקומה של המלבורג על יד נקודת החצייה של הנהר Franconian Saale הייתה חשיבות אסטרטגית. במאה ה-12 בנתה פולדה טירה מעל הגדה השמאלית של הנהר, על מנת להגן על המלבורג.  ב-1303 הוענקו להמלבורג זכויות מוניציפליות. העיר הייתה מוקפת חומות ותעלות, 3 מגדלי שער ו-11 מגדלים צבאיים. כיום עדיין יש חלק מהחומה הדרומית. אזרחי המלבורג החלו ביוזמה עצמאית לבניית כנסייה ב-1302, הכנסייה נהרסה בשריפה ב-1854 אשר הרסה גם בחלקים נוספים של העיר. על אף התמיכה מפולדה העיר הייתה מחוברת לזרם הלותרניזם ורק באמצעות איומים חזרה העיר בשנת 1604 לנצרות קתולית. בעקבות כך, באותה שנה 120 משפחות מהנצרות הפרוטסטנטית, עזבו את המלבורג. כמה שנים לאחר מכן מגפה אכזרית עולה בחייהם של תושבים רבים. בגלל הקיטון בתושבים הן בעקבות מעבר משפחות, והן  בעקבות המגפה, העיר הייתה בקשיים עד המאה ה-18. בתקופת השגשוג במאה ה-16 הקימו את בניין העירייה (1524-1526), בניין חדש שעוצב בסגנון הרנסאנס. העיר הייתה תחת שלטון צרפתי של ז'ואקים מירא בשנים 1806–1810. ב-1810 הוא העביר את השליטה בעיר לדוכסות הגדולה של פרנקפורט. לאחר ששיוכה במשך זמן קצר לאוסטריה, העיר שולבה בתוך מדינת בוואריה בשנת 1816. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה אוכלוסיית העיר גדלה בעקבות פליטים אשר הגיעו ממזרח אירופה ומזרח גרמניה, והחל משנת 1956 הגיעו גם אנשי צבא גרמניה בעקבות הארגון מחדש. מדיה וקבצים בנושא המלבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המלבורג המלבורג (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית