laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנריק לוואי

הנריק לוואי, הברון קישטלקי (בהונגרית: Lévay Henrik; יאנושהלמה, 16 באפריל 1826 – בודפשט, 16 בדצמבר 1901) היה מומחה לביטוח יהודי-הונגרי, מייסד מוסד הביטוח בממלכת הונגריה, כלכלן. הנריק לוואי נולד במשפחה יהודית ואחרי סיום לימודיו בעיר הולדתו, עבר לבודפשט לבית הספר למסחר ביבנקו דיולה (דיולה אמנואל ביבנקו (1797 - 1841) היה מורה, מומחה לחשבונאות, ממארגני ההכשרה המקצועית המסחרית בהונגריה). תחילה לוואי קיבל עבודה בסגד, ב"בית המסחר היוקרתי של סגד". הוא השתתף מהפכת 1848 בהונגריה שמכונה על ידי ההונגרים כמלחמת העצמאות של 1848–1949 וקודם לדרגת סגן. בהמשך עבד במשרד הראשי בפשט של חברת הביטוח האיטלקית ריוניונה אדריאטיקה (Riunione Adriatica). בשנת 1857 השתתף בהקמת "חברת הביטוח הכללית ההונגרית הראשונה" (בקיצור EMABIT) שהייתה אכן חברת הביטוח ההונגרית הראשונה. בשנת 1883 הפך למנכ"ל שלה. בשנת 1861 הקים גם את "המכון ההונגרי הראשון לביטוח משנה" (Első Magyar Viszontbiztosító) ואת "מכון ביטוח המשנה ההונגרי פנוניה" (Pannonia Magyar Viszontbiztosító Intézet), ובשנת 1882 את "מכון ביטוח החיים והקצבה של ווינה". בשנת 1868 הוא קיבל תואר אצולה הונגרית. בשנת 1886 הפך לחבר בבית העליון של האספה הלאומית ההונגרית, בשנת 1897 קיבל תואר ברון על ידי המלך ההונגרי, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. הוא נחשב למומחה הביטוח החשוב ביותר בהונגריה. כמה מילים על התרופת לצרות הכלכליות שלנו (בודפשט, 1895) חוות דעת על שיטת הקמת מוסד אשראי חקלאי (בודפשט 1895). לקסיקון יהודי-הונגרי. 1929. עורך ראשי פטר אויווארי. הנריק ליוואי לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית. אגנש קניירש ד"ר גזה מוז'אי: לפני 150 שנה ייסדו את חברת הביטוח ההונגרית הראשונה מור גלירי: בודפשט: דוברובסקי ופרנקה. 1887 227–230.  בלה קמפלן: בודפשט: (ללא מו"ל). 1931 148–151.   מדיה וקבצים בנושא הנריק לוואי בוויקישיתוף "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1947/1901. folyószáma alatt". K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 68. kötet - 48 - 50. oldal. Ferenc József, Ischl, 1868.augusztus 25. Nemesség, címer és előnév adományozása Lévay de Kistelek Henrik, az Első Magyar Általános Biztosító Társaság igazgatója (neje: Sárkány Róza) számára. Ferenc József, Bécs, 1897.április 22. bárói cím és címer adományozása. K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 70. kötet - 231 - 237. oldal
גדת מוסקבורצקאיה

גדת מוסקבורצקאיה (ברוסית: Москворецкая набережная) היא גדה הממוקמת על הצד השמאלי של גדת נהר מוסקבה ברובע טברסקוי וטגנסקי במוסקבה. הגדה ממוקמת בקיטאי-גורוד, בין גשר מוסקבורצקי הגדול, וגשר אוסטינסקי הגדול (אנ'). מבט מגדת מוסקבורצקאיה על מלון בלצ'וג קמפינסקי, גשר מוסקבורצקי הגדול, והקרמלין גדת מוסקבורצקאיה בית היתומים הקיסרי במוסקבה (אנ') כנסיית התעברות של אנה מדיה וקבצים בנושא גדת מוסקבורצקאיה בוויקישיתוף https://www.zaryadyepark.ru/en/services/embankment/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סכר וודונגדה

סכר וודונגדה (בסינית: 乌东德水电站, בפינין: Wū dōng dé shuǐdiànzhàn) היא תחנת כוח הידרואלקטרית גדולה בדרום מערב סין, במחוזות סצ'ואן ויונאן, השוכן על נהר הג'ינשה, החלק העליון של נהר היאנגצה. תחנה זו היא תחנת הכוח ההידרואלקטרית הרביעית בגודלה בסין והשביעית בעולם. תחנת הכוח מבוססת סכר קשת, המתנשא לגובה ממוצע של 270 מטרים. עוביו הממוצע 40 מטרים וגובה היסודות 30 מטרים. הסכר מנוהל על ידי תאגיד שלושת הערוצים של סין. עקב הקמת הסכר, פונו מביתם 32,182 תושבים. עלות בניית הסכר הייתה 120 מיליארד יואן (16.95 מיליארד דולר). המתקן יפיק כוח באמצעות 12 טורבינות, כל אחת עם כושר ייצור של 850 מגה וואט, ובסך הכל 10,200 מגה וואט. בשנת 2002 ניתן לחברת תאגיד שלושת הערוצים של סין האישור לבנות ארבעה סכרים על נהר היאנגצה, ביניהם: סכר שלושת הערוצים, סכר באיחטאן וסכר וודונגדה. הבנייה החלה בשנת 2015 וחפירת היסודות נסתיימה ב-18 בדצמבר 2016. ב-16 בדצמבר 2017, יצקו את הבטון למחסן הראשון של הסכר. הגנרטור הראשון היה מוכן בשנת 2018, שתי הטורבינות הראשונות היו מוכנות ביולי 2020, והתחנה כולה אמורה לפעול בדצמבר 2021. אורכה של תחנת הכוח הראשית של הסכר הוא 333 מטרים, רוחבה 32.5 מטר וגובהה 89.8 מטר. תחנת הכוח התת-קרקעית היא תחנת הכוח הגבוהה ביותר בעולם. השטח הכולל של הסכר הוא 138.65 קמ"ר ושטחו של מאגר המים של הסכר הוא 127.1 קמ"ר. סך הבטון שיצקו לבניית הסכר הוא 2.7 מיליון מטר מעוקב. הטורבינות שממוספרות במספרים 1 עד 6 ממוקמות בגדה השמאלית של המפעל, והטורבינות הממוספרות במספרים 7 עד 12 ממוקמות בגדה הימנית של המפעל. סכר שלושת הערוצים סכר באיחטאן סכר גג'ואובה מדיה וקבצים בנושא סכר וודונגדה בוויקישיתוף Staff, Reuters (2020-06-30). "China's giant Wudongde hydro project begins power generation". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-07-05. First unit of China’s 10,200-MW Wudongde hydropower station connected to grid Cosmos Chronicle, China opens first Hydro-Power Dam to withstand large Temperature Differences, https://cosmoschronicle.com/, ‏2020-08-13 (באנגלית אמריקאית)
נטע סובול

נטע סובול (נולדה ב-5 באפריל 1971) היא מרצה לפילוסופיה ויהדות ושחקנית לשעבר ישראלית. סובול נולדה בפריז וגדלה בקיבוץ שמיר ובחיפה. כשהייתה בת שמונה עברה המשפחה לתל אביב. סובול היא בתו של המחזאי יהושע סובול ואחותו של המוזיקאי יהלי סובול. למדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב. שירתה בצה"ל כפקידת ראש מדור בקריה. לאחר סיום שירותה הצבאי נרשמה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב ולאחר סיום הלימודים החלה לעסוק בתחום והופיעה בסדרות שונות, בין היתר בסדרת הטלוויזיה לנוער, עניין של זמן בתפקיד הנערה עומר בסרט הדרמה צמות ועוד. לאחר שנת עבודה בתחום התיאטרון החלה את לימודיה האקדמיים באוניברסיטת תל אביב: תואר ראשון בלימודים כלליים, ותואר שני בחקר היהדות, במסגרתו עסקה בטעמי מצוות התורה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בחטיבת האדרות בספרות הזוהר (חבורה המתוארת בספר הזוהר, שחבריה נכנסים לעולמות עליונים ומנסים לתקן את האלוהות) במסגרת בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב בהנחיית רונית מרוז. סיימה את התואר השלישי בהצטיינות. סובול לימדה באוניברסיטת תל אביב ובמסגרות אחרות: במכללת עלמא לתרבות עברית, בסמינר הקיבוצים, בבינה-התנועה ליהדות חברתית, במכללה האקדמית צפת ובמכללה האקדמית ספיר. כיום סובול עוסקת בעיקר בהוראה, בהרצאות על ספרות הזוהר במסגרות שונות ובהוראת אימפרוביזציה בתנועה. בשנת 2017 ראה אור ספרה "הפרת התורה ותיקון האל - תיקוני האדרא רבא שבזוהר וייחודם בקבלת ספרד במאה ה-13", העוסק בתיקוני האדרא רבא שבזוהר וייחודם בקבלת ספרד במאה ה-13. הספר הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט, שיצא בהוצאת 'כרוב', לוס אנג'לס. סובול מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, אדריכל במקצועו, ועם שני ילדיהם. נטע סובול, ברשת החברתית פייסבוק נטע סובול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאמרים מאת נטע סובול באתר מיזם 929 רשימת הפרסומים של נטע סובול בקטלוג בית הספרים הלאומי ד"ר נטע סובול - למה אני אוהבת את הטקסטים של הקבלה? - יוטיוב נטע סובול על יהושע סובול - ראיון לרגל ערב מחווה לסובול במדיטק נטע סובול, דף שער בספרייה הלאומית ניסן נתיב-בית הספר למשחק, ניסן נתיב - בית הספר למשחק - מחזור כח, באתר ניסן נתיב - בית הספר למשחק עניין של זמן - העונה הרביעית נטע סובול, באתר www.ishim.co.il בתו של יהושע סובול: נדלקתי על ספר הזוהר, באתר mynetafula, ‏2014-01-26 ד"ר נטע סובול ד"ר נטע סובול הפרת התורה ותיקון האל : נטע סובול
דני קריבו

דני קריבו (נולד ב-16 בינואר 1965) הוא קצין בדימוס בדרגת ניצב במשטרת ישראל. כיהן כראש אגף תכנון וארגון. דני קריבו נולד ב-16 בינואר 1965 בקופנהגן דנמרק לבניטה ואלכס קריבו, אח בכור לאורי. קריבו גדל והתחנך בקהילה היהודית בקופנהגן. בשנת 1983 בהיותו בן 18 עלה לארץ ישראל מטעמי ציונות קריבו התנדב בקיבוץ ולאחר מכן התגייס לצה"ל ושירות כלוחם בחטיבת הנח"ל. לאחר שחרורו בשנת 1985 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים כלכלה ויחסים בינלאומיים וסיים בהצטיינות בהמשך למד תואר שני במדיניות ציבורית. בשנת 1991 החל לעבוד במשרד האוצר. הוא עבד במכון ירושלים למחקרי מדיניות, באגף התקציבים במשרד האוצר. ב-1998 קריבו מונה לסגן מנהל תכנון תקצוב ובקרה במשרד לביטחון הפנים. ב-2005 מונה לסמנכ"ל וראש אגף תכנון תקצוב ובקרה במשרד. ב-2021 גויס למשטרה ומונה לממלא מקום ראש אגף תכנון וארגון. ביוני אותה שנה הועלה לדרגת ניצב וקיבל מינוי קבע כראש האגף. ב-23 במאי 2023 הודיע על פרישתו מהמשטרה. קריבו נשוי ואב לשלושה. הענקת דרגות ניצב לקציני משטרה בכירים, אתר משטרת ישראל, 30 ביוני 2021
נאדיד המים

נאדיד המים (שם מדעי: Utricularia Australis) הוא צמח טורף, שגדל בעבר בביצות החולה ונכחד עם ייבושן. הצמח נפוץ בביצות בארצות אירופה. זהו צמח טבול מים וחסר שורשים, הצף על פני המים. הוא ניזון מדגיגים, מזחלי יתושים ומסרטנים קטנים, שהוא לוכד בעזרת מלכודות דמויות שלפוחיות, ששואבות את הטרף דרך שסתום חד-כיווני. ברגע שהטרף נשאב פנימה הוא אינו יכול לצאת שוב החוצה. אנזימי עיכול מופרשים לתוך השלפוחית, מפרקים את הטרף, והתוצרים נספגים בצמח כמזון. נאדיד עדין קארל זימר, פיתוי גורלי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010 מדיה וקבצים בנושא נאדיד המים בוויקישיתוף נאדיד המים, באתר NCBI (באנגלית) נאדיד המים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאדיד המים, באתר צמח השדה נאדיד המים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה נאדיד המים, באתר Tropicos (באנגלית) נאדיד המים, באתר GBIF (באנגלית) נאדיד המים, באתר The Plant List (באנגלית) נאדיד המים, באתר IPNI (באנגלית) נאדיד המים באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי סין–סלובניה

יחסי סין–סלובניה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין סין לסלובניה. הרפובליקה העממית של סין כוננה יחסים דיפלומטיים עם סלובניה בשנת 1992, והיא מקור היבוא הגדול ביותר של סלובניה באסיה. פרדיננד אבגושטין הלרשטיין (אנ'), מסיונר ישועי ממוצא סלובני, הגיע לסין במהלך שושלת צ'ינג, וזכה להערכת הקיסר צ'יאן לונג; הוא בנה מכשירים אסטרונומיים, והביא להחדרת התרבות הסינית והגאוגרפיה הסינית לאירופאים. הוא נחשב על ידי כמה חוקרים כמו 'מרקו פולו של סלובניה'. הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה הוקמה במחצית השנייה של 1945, כאשר סלובניה הייתה חלק מיוגוסלביה. סלובניה הכריזה על עצמאותה כמדינה ביוני 1991. גרמניה תמכה בעצמאות המקומית מיוגוסלביה וניסתה לשדל את חברי הקהילה האירופית שהסתייגו. עם זאת, לרפובליקה העממית של סין הייתה מערכת יחסים טובה עם יוגוסלביה באותה תקופה. ביולי 1991 יוגוסלביה הוציאה את כוחותיה ומוסדות אחרים מסלובניה, שנחשבה להכרה מוסווית בעצמאות סלובניה. בשנה שלאחר מכן הכירה הרפובליקה העממית בסלובניה ובעקבות כך כוננה יחסים דיפלומטיים עם המדינה. על פי מרכז המחקר הכלכלי, סין בשנת 2012 ייצאה בשווי 15.6 מיליון דולר סלובניה, בעיקר מנועים, מחשבים ושאר מיוד מכני, שאר הסחורות, כולל טקסטיל, כימיקלים וכו', הפך למקור היבוא הגדול ביותר של סלובניה באסיה. סלובניה ייצאה באותה שנה בשווי 231 מיליון דולר לסין היבשתית, ויותר ממחצית הסחורות היו מכונות וציוד. סלובניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג. סין מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה. מדיה וקבצים בנושא יחסי סין–סלובניה בוויקישיתוף שגרירות סלובניה בסין
יחסי קוריאה הדרומית – רומניה

יחסי קוריאה הדרומית–רומניה הם יחסי החוץ בין קוריאה הדרומית לבין רומניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 במרץ 1990. כ-500 דרום קוריאנים חיים כיום ברומניה. במהלך השנים חלה עלייה מתמדת בהיקף הסחר הכללי בין המדינות והיא הגיעה למיליארד דולר בשנת 2011. ההשקעה של קוריאה הדרומית ברומניה בשנת 2012 הייתה כ-560 מיליון דולר. בשנת 2014 ייצאה רומניה לקוריאה הדרומית בסך 5.98 מיליארד דולר וייבאה ממנה בסך 6.42 מיליארד דולר. קוריאה הדרומית מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט. רומניה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול. שגרירות רומניה בקוריאה הדרומית שגרירות קוריאה הדרומית ברומניה
אד קווין

אד קווין (באנגלית: Ed Quinn; נולד ב-26 בפברואר 1968) הוא שחקן אמריקאי. קווין נולד בברקלי שבקליפורניה, הוא סיים תואר ראשון בחוג להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך לימודיו באוניברסיטה הוא היה חבר באחווה, הוא גם שיחק רוגבי. הוא עבד כדוגמן בפריז, ברצלונה ומילאנו ולקח חלק ביותר מ-35 פרסומות בינלאומיות. כשחזר לארצות הברית, החל לשחק את תפקיד פין, מדריך החתירה בסדרה "Young Americans", המהווה ספין אוף של הסדרה "דוסון קריק". לאחר מכן הופיע בסדרות "ג'ק וג'יל" ו-"CSI: ניו יורק" ומ-2006 ועד 2008 גילם את ד"ר ניית'ן סטארק בסדרה "אאוריקה". קווין שיחק בסרט ההמשך של הסרט "גברים בחלל" וב-2011 יצא לאקרנים סרט האימה "The Caller" בו השתתף גם כן. אד קווין, ברשת החברתית פייסבוק אד קווין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אד קווין, ברשת החברתית אינסטגרם אד קווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אד קווין, באתר AllMovie (באנגלית) אד קווין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אד קווין, באתר Metacritic (באנגלית) אד קווין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נסיכת טנגניקה

נסיכת טנגניקה (שם מדעי: Lates angustifrons) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הלטסיים האנדמי לאגם טנגניקה שבמזרח אפריקה. למרות שמו הוא רק אחד מארבעה מינים השוכנים באגם לצד המינים: Lates stappersii ,Lates microlepis ו-Lates mariae. דג הנסיכה מגיע לאורך מרבי של 200 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג, מה שהופך אותו לשני בגודלו לאחר נסיכת הנילוס ולמין הדג הגדול ביותר באגם, אך שבאורכו גם דג ריאות אפריקני משויש משתווה לו. הוא בעל זוג סנפיר גבי גבוהים ורחבים, סנפירי חזה רחבים וזנב משולש. הראש שטוח עם לסתות רחבות המותאמות לבליעת טרף קטן. זהו מין טורף הניזון בעיקר מדגים אחרים כמו אמנוניים וכמה סרדיניים החיים באגם, להם הוא אורב מצמחי מים. דג הנסיכה נידוג בכמויות מסחריות למאכל וגם לספורט והאוכלוסיות שלו הצטמצמו במעל 50%, מה שהוביל אותו לסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא נסיכת טנגניקה בוויקישיתוף נסיכת טנגניקה, באתר ITIS (באנגלית) נסיכת טנגניקה, באתר NCBI (באנגלית) נסיכת טנגניקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נסיכת טנגניקה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נסיכת טנגניקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נסיכת טנגניקה, באתר FishBase (באנגלית) נסיכת טנגניקה, באתר GBIF (באנגלית) נסיכת טנגניקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חומות קולדיץ

חומות קולדיץ (באנגלית: The Colditz Story) הוא סרט קולנוע בריטי בשחור-לבן משנת 1955, בבימויו של גאי המילטון, עם ג'ון מילס ואריק פורטמן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הספר "The Colditz Story" של פטריק רייד (אנ') (1952) שמתאר את תקופת כליאתו כשבוי מלחמה בטירת קולדיץ ובריחתו משם לשווייץ ב-1942. הצילומים נערכו בטירת קולדיץ (אנ') שנמצאת כ-100 ק"מ ממערב לדרזדן שהייתה אז בשטח גרמניה המזרחית. בטירה שנקראה על ידי הגרמנים Oflag IV-C, נכלאו שבויי בריטים, הולנדים, פולנים וצרפתים, בעיקר כאלה שברחו ממחנות אחרים ונתפסו. האסיר המפורסם ביותר שנכלא שם היה הטייס הקיטע דאגלס באדר לאחר שנתפס בניסיון בריחה. הגרמנים החשיבו את הטירה למחנה שבויים בעל דרגת סיווג גבוהה ביותר, שהבריחה ממנו נחשבה לכמעט בלתי אפשרית. למרות זאת נכתב בסוף הסרט כי משם היו יותר בריחות מכל מחנות השבויים הגרמנים בשתי מלחמות העולם וכי עד כיבוש הטירה באפריל 1945 היו בה 320 ניסיונות בריחה בהם הצליחו לברוח 5 פולנים, 15 הולנדים, 22 צרפתים ו-14 בריטים.... הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. פט רייד (ג'ון מילס) מקגיל (כריסטופר רודס) ווינסלו (בריאן פורבס) מגיעים לטירת קולדיץ לאחר שנתפסו בניסיונות בריחה. בכלא יש שבויים בריטים, צרפתים, הולנדים ופולנים. כל קבוצה מנסה לארגן בריחה משלה ולכן נכשלת. לבסוף נבחר קולונל ריצ'מונד (אריק פורטמן) למפקד השבויים ומתאם כל הפעולות. מפקד הכלא (פרדריק ולק) מזהיר את כל השבויים כי זה הכלא השמור ביותר וכי כל הבורח מסתכן בנפשו. קצין הביטחון הראשי פרים (דניס שו) מרחרח ומחפש בכל המקומות כדי לגלות מנהרות בריחה. כל הבריחות מתגלות. ריצ'מונד מתכנן בריחה על ידי כך שהתחפש לקצין גרמני ויעסיק את הזקיף בעת שהבורחים יצאו מפתח המנהרה. התכנית פועלת יפה אבל היוצאים מהמנהרה נתפסים ואחד נפצע. בחקירה מתברר ששבוי פולני היה מודיע שמסר את תוכנית הבריחה בגלל לחץ של הגסטפו על משפחתו. הוא נשפט על ידי השבויים ומוצא להורג. וינסלו מצליח להימלט בתוך משאית שמובילה כביסה אך נתפס כעבור מספר ימים. מקגיל מתכנן בריחה ביחד עם רייד אך ריצ'מונד לא מאשר לו ובתגובה הוא מנתר מעל גדר הכלא ונורה למוות. לבסוף מתכנן רייד בריחה של ארבעה שבויים לבושים במדי גרמנים בעת שהשבויים מעלים הצגה לפני חבריהם ומפקדי הכלא. הבורחים מצליחים לעבור את השומרים בהצדעה אך כעבור זמן שניים מהם נתפסים. רייד ווינסלו מצליחים להגיע לשווייץ ושולחים הודעה לריצ'מונד לקול שמחת השבויים. "חומות קולדיץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חומות קולדיץ", באתר נטפליקס "חומות קולדיץ", באתר AllMovie (באנגלית) "חומות קולדיץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לחומות קולדיץ, באתר יוטיוב חומות קולדיץ, באתר TCM המצודה ממנה אי אפשר לברוח, באתר חיל האוויר
בטינה מויסי

בטינה מויסי (נולדה ב-15 באוקטובר 1923) היא שחקנית במה וקולנוע גרמנית. היא שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט ארוכה היא הדרך, הסרט הגרמני הראשון שהציג את השואה. מויסי נולדה בברלין, בתו השנייה של שחקן הבמה המוביל אלכסנדר מויסי, נוצרי ממוצא אלבני, והרטה המבך. אביה תויג לעיתים קרובות כיהודי בזכות שמו (שמתורגם כ"מוזס", משה) והגנתו המוצהרת על חבריו השחקנים היהודים והעם היהודי בתקופה של אנטישמיות גוברת. היא קתולית אך הייתה נשואה להיינץ ברגרואין היהודי. בשנת 1960 התחתנה עם אספן האמנות היינץ ברגרואין. הוא נפטר בשנת 2007. נולדו להם שני ילדים: אוליבייה ברגרואין, אוצר אמנות באולם Schirn Kunsthalle Frankfurt בפרנקפורט, גרמניה ניקולאס ברגרואין, איש כספים, מיליארדר ואספן אמנות. In Those Days (1947) Der Apfel ist ab (1948) ארוכה היא הדרך (1948) The Orplid Mystery (1950) The Jacobean: "Alexander Moissi, Non-Jewish Actor, Indicts Christian World for its Persecution of the Jew" page 5 | December 4, 1931 | "As a Christian, states Moissi, he cannot stand by and see the virus of anti-semitism infect Christian people, nations, and states, robbing them of all semblance of humanity and justice." Becoming Austrians:Jews and Culture between the World Wars By Lisa Silverman Although actor Alexander Moissi was not Jewish, many assumed he was because of his name..." Bernard Shaw's Letters to Siegfried Trebitsch By George Bernard Shaw, Siegfried Trebitsch page 335 | In February, 'Too True' opened in Manheim with Alexander Moissi (not a Jew) in the leading role and was disrupted by Nazi shouts of "Jew Moissi" "Jew Shaw" until police intervened. Jews and the Making of Modern German Theatre edited by Jeanette R. Malkin, Freddie Rokem page 76 | "The appeal and success of some non-Jewish foreign actors among German audiences, however, was due at least in part to their foreignness. Such was the case with star actor Alexander Moissi, whose German was tinged with an "Italian singsong, which fascinated many." Der Spiegel: "Seinen Geist am Leben erhalten" by Ulrike Von Knöfel and Martin Doerry (in German) "Meine Mutter ist katholisch, mein Vater jüdisch" / My mother is Catholic, my father is Jewish Heinz Berggruen, Influential Picasso Collector, Dies at 93 New York Times: "Heinz Berggruen, Influential Picasso Collector, Dies at 93" By ALAN RIDING February 27, 2007   Shandley, Robert R. Rubble Films: German Cinema in the Shadow of the Third Reich. Temple University Press, 2001. בטינה מויסי ב-IMDb בטינה מויסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בטינה מויסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אריה אורני

אריה אורני (פיכמן) (1920 - 29 ביולי 1954) היה מצנחני היישוב. אורני איש תנועת "דרור" נולד בחוטין, רומניה, עלה ארצה. עם התארגנות צנחני היישוב היה בין המתנדבים ובין אלה שעברו את כל תהליכי המיון והאימונים. בלילה שבין 30 בספטמבר ובין 1 באוקטובר 1943 יצאו עם חברו הטוב אריה (ליובה) גוקובסקי (יהודה אחישר) לטיסה שאמורה הייתה להצניח אותם בנקודה במרחק 60 קילומטרים מבוקרשט. משימתם הייתה להפיץ כרוזים בקו טימישוארה-בוקרשט, לבדוק את תגובות המערך הנ"מ הרומני ולהעריך את קיבולת התנועה על הדנובה. מטוסם נקלע לאש נ"מ חזקה והצניח אותם בסמוך לבוקרשט.הם נלכדו על ידי הז'נדרמריה הכפרית, לבושים במדי צבא בריטיים, לא היו מזוינים והציגו את עצמם בשמות "יוסף חנני" ו"גדעון יעקבסון", מבלי לגלות לשוביהם שהם יודעים רומנית. השניים נחקרו, אך לא עונו, והם רמזו לחוקריהם, רמז שהועבר ליון אנטונסקו, שעתידהּ של רומניה תלוי ביחס שיינתן ליהודיה. הידיעה על לכידת הצנחנים הגיעה לשגריר הגרמני וממנו להרמן גרינג. הגסטפו נכנס לעניין ודרש את הסגרתם לידיו, אך אנטונסקו סירב. הלחצים הגרמניים נמשכו ולבסוף הסכימו הרומנים לשלוח ביום 9 באוקטובר 1943 את המכונה "גדעון יעקבסון", בליווי קצינים רומנים, לחקירה בגרמניה. אחרי שהוחזר "גדעון יעקבסון" לרומניה התברר מדו"ח החקירה שהוא לא חידש שום דבר בחקירה הגרמנית. שני השבוים נפגשו מחדש (לאחר כמה שבועות בבתי חולים) במחנה השבויים ושוחררו משביים, יחד עם יתר שבויי בעלות הברית, בימים 2 ו-3 בספטמבר 1944. ב-29 ביולי 1954, בעצרת זיכרון לצנחנים שלא שבו, שנערכה בקיבוץ מעגן, נפל לתוך הקהל אווירון קל, במה שנודע כאסון מעגן, ובין 17 ההרוגים היו גם אריה פיכמן. זרבבל גלעד-עורך, מגן בסתר, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט. יואב גלבר, צנחני התקווה, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה.
מיכל ויץ

מיכל ויץ (נולדה ב-27 ביוני 1982) היא יוצרת, במאית ומפיקת קולנוע ישראלית. היא בתו של שדרן הכדורגל רמי וייץ ונינתו של יוסף ויץ, איש הקרן הקיימת לישראל. ויץ היא בוגרת בית הספר סם שפיגל בירושלים, גדלה במושב גבעת יערים. בשנת 2009 הפיקה את הסרט הקצר אליגטור שביימה דנה גולדברג. בשנת 2010 החלה לעבוד בתור המפיקה של ערוץ 8 ב-HOT (הערוץ הדוקומנטרי). במסגרת תפקידה, הפיקה מטעם הערוץ סרטים וסדרות תעודה רבות, ביניהם: "החיים כשמועה"- על חייו של אסי דיין ובהשתתפותו, בבימוי של עדי ארבל ומויש גולדברג, "חמש מצלמות שבורות" של גיא דוידי, "האלבומים", "הקיבוץ" של מודי בר-און וענת זלצר, "המקוללים" של חגי לוי ועוד רבים. בשנת 2012 ניהלה את מערך ההפצה הישראלי של הסרט התיעודי "שומרי הסף" (בימוי: דרור מורה) בשנת 2014 הפיקה את סדרת הטלוויזיה החיים כשמועה על חייו של אסי דיין ובהשתתפותו, בבימוי עדי ארבל ומויש גולדברג. ויץ נטלה חלק בהפקת חמישה סרטים במסגרת המיזם התיעודי העברים של היוצר יאיר קדר. בשנת 2015 הפיקה, יחד עם גילי נדב, את הסרט שיר ידידות – ר' דוד בוזגלו שביים רפאל בלולו ואת הסרט אשה פשוטה, זלדה יחד עם יאיר קדר וגילי נדב. כמו כן השתתפה בשנה זו בהפקת הסרט המעורר, י.ח ברנר על חיי יוסף חיים ברנר ובעריכת הסרט העורב: זאב ז'בוטינסקי (בימוי: איילת עופרים) ואת הסרט "העלמה בלובשטיין - רחל" על המשוררת רחל (בימוי: סיון ארבל). בשנת 2017 הפיקה, יחד עם מורן איפרגן, את הסרט התיעודי הקיר. הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל CINEMA DU REEL בפריז וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הישראלית של פסטיבל דוקאביב 2017. ב-2021 יצא סרטה קופסה כחולה בו היא מתחקה אחר יומניו של הסבא-רבא שלה, יוסף ויץ, שמתארים בפירוט את שגרת יומו ברכישת אדמות בארץ ישראל ואת פינוי הערבים מאדמות אלה. אדמות אלה והכשרתן שימשו להקמת יישובים עבריים. הסרט מעלה את השאלות בין הסיפור שנהגו לספר אודותיו במשפחתה לבין המצטייר מהיומנים. קופסה כחולה הוקרן והשתתף בפסטיבל דוקאביב 2021 וזכה בפרס התחקיר.. בשנת באוגוסט 2024 ויץ מונתה למנהלת האמנותית של פסטיבל דוקאביב היא הייתה המפיקה הראשית של ערוץ 8 ויוצרת דוקו בפני עצמה. פסטיבל דוקאביב, הוא מפסטיבלי הקולנוע התיעודי המוערכים בעולם. בתפקידה האחרון ניהלה ויץ את המחלקה הדוקומנטרית בחברת ההפקה סלוצקי אפיקי תקשורת. מיכל ויץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכל ויץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ראיון עם מיכל ויץ מתוך התוכנית סוכן תרבות 25 ביוני 2021 מיכל ויץ מונתה למנהלת האמנותית החדשה של פסטיבל דוקאביב - וואלה תרבות (walla.co.il) וזאת לתעודה: מיכל ויץ היא המנהלת החדשה של פסטיבל דוקאביב - טיים אאוט (timeout.co.il) גילי איזיקוביץ, בדוקו חדש מתחקה הבמאית מיכל ויץ אחרי הסבא רבא שלה, הוגה מדיניות הטרנספר, באתר הארץ, 1 ביולי 2021 שפע בכורות לבוגרי ובוגרות ביה"ס בפסטיבל דוק אביב הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי, באתר בית הספר סם שפיגל ארכיון הקולנוע - דנה גולדברג אליגטור, באתר אישים החיים כשמועה, באתר אישים העברים: שיר ידידות, באתר ספר הקולנוע הישראלי זלדה אישה פשוטה, באתר ספר הקולנוע הישראלי המעורר, באתר אידיבי העורב, באתר אידיבי הקיר, באתר אידיבי קופסה כחולה באתר פסטיבל "דוקאביב" BLUE BOX עמוד הסרט באתר Norma Productions זוכי פסטיבל דוקאביב 2021 באתר פסטיבל דוקאביב פרסום מינוי מיכל ויץ ב-timeout הבמאית והמפיקה מיכל ויץ מונתה למנהלת האמנותית החדשה של פסטיבל דוקאביב
סכר גג'ואובה

סכר גג'ואובה (בסינית: 长江葛洲坝水利枢纽工程; בפין-יין: chángjiāng gězhōubà shuǐlì shūniǔ gōngchéng) הוא סכר הידרואלקטרי גדול במרכז סין, בעיר ייצ'אנג שבמחוז חוביי, הממוקם על נהר הואנגבו, חלק מנהר יאנגצה. בניית הסכר החלה ב-30 בדצמבר 1970 והסתיימה ב-10 בדצמבר 1988. התחנה מספקת 2,715 מגה ואט חשמל על ידי 21 טורבינות. הקמת סכר גג'ואובה וסכרים אחרים על נהר היאנגצה נחשבת בעיני מדענים לאחד הגורמים העיקריים לדעיכה ולהכחדה של הצמחייה בסין. הסכר מופעל על ידי תאגיד שלושת הערוצים של סין. באזור הסכר, נהר היאנגצה מתרחב מ-300 מטר רוחב, לכ-2200 מטר רוחב. הסכר בנוי בחלקו על שני איים המפצלים את הנהר לשלושה ערוצים: האי גג'ואובה והאי שיבה, ומכאן גם שמו של הסכר. התפוקה השנתית הממוצעת היא 15.7 מיליארד קילוואט-שעה. החשמל מועבר באמצעות קווי מתח גבוה לערים שאנגחאי וווהאן ולמחוזות חנאן וחונאן. ממשלת מחוז חוביי רצתה להתחיל לבנות את הסכר כבר ב-1969, אך בקשתה נדחתה. בניית הסכר החלה ב-30 בדצמבר 1970 ובפברואר 1971 כבר עבדו בבניית הסכר למעלה מ-55,000 אנשי בנייה. בניית הסכר הסתיימה ב-10 בדצמבר 1988. אורכו של הסכר הוא 2,595 מטר וגובהו המרבי של 47 מטר. נפחו של המאגר הוא 1.58 קילומטר מעוקב. מהאזור פינו 55.3 מיליון מטרים רבועים של אדמה וסלעים, ומילוא את האזור ב-3.2 מיליון מטרים רבועים של אדמה וסלעים, 9.8 מיליון מטרים רבועים של בטון ו-623,300 טון של פלדות מבניות. בסכר ישנם שלושה תאי שיט לספינות, אורכם של שני תאי השיט הראשונים הוא 280 מטר, רוחבם הוא 34 מטר וגובהם הוא 5 מטר. אורכו של תא השיט השלישי הוא 120 מטר, רוחבו הוא 18 מטר וגובהו הוא 3.5 מטר. בשני תאי השיט הראשונים יכולות לעבור ספינות השוקלות עד 10,000 טון, ובתא השיט השלישי יכולות לעבור ספינות השוקלות עד 3,000 טון. בסכר ישנן שתי תחנות כוח המספקות 14,100 ג'יגה ואט בשנה על ידי 21 טורבינות. 19 טורבינות מפיקות 125 מגה ואט, מתוכן 14 בתחנת הכוח הימנית והראשית ו-2 טורבינות מספקות 170 מגה ואט, שתיהן בתחנת הכוח השמאלית והמשנית. ישנן 14 טורבינות בתחנת הכוח הימנית והראשית ו-7 טורבינות בתחנת הכוח השמאלית והמשנית. תחנת הכוח הימנית, שהיא התחנה הראשית, יכולה למנוע הסבה של 10.2 מיליון טון פחם בשנה לחשמל. מדיה וקבצים בנושא סכר גג'ואובה בוויקישיתוף Three Gorges Project, web.archive.org, ‏2009-04-22 WebCite query result, www.webcitation.org