laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוזיאון ילדים

מוזיאון ילדים הוא מוזיאון המיועד לילדים כקהל יעד. הנחת היסוד בהקמה של חלק ממוזיאוני הילדים היא, שהליך הלמידה וההנאה שילדים יכולים לספוג בעת ביקורם במוזיאון, שונה מחוויית הלימוד וההנאה של מבוגרים, וכי הליך למידה זה צריך להתנהל באופן שונה כאשר מדובר בילדים המבקרים במוזיאון. הוא צריך להתנהל, למשל, דרך משחק - דבר שאינו תמיד אפשרי במוזיאונים אחרים. בשונה ממוזיאונים למבוגרים, האוסרים לרוב על מגע במוצגים וממעטים לרוב במוצגים אינטראקטיביים, מוזיאונים לילדים מעודדים מגע במוצגים, וכוללים בעיקר מוצגים אינטראקטיביים המיועדים להפעלה על ידי ילדים, מתוך מטרה לעודד הליך של למידה באמצעות מוצגים דמויי משחקים. מוזיאונים אלה מציגים מוצגם, שעוסקים בנושאים, שנוטים לעניין ילדים באופן טבעי או בנושאים שקשורים בחומר הלימוד של הילדים. ההנאה מהביקור אינה תלויה במיומנויות שילדים טרם רכשו. במוזיאוני ילדים יהיו גם פינות משחקים גרידה, בין המיצגים, או פינות מנוחה נוחות לילדים. נושאי התצוגה יהיו רב גוניים - מוזיאון ילדים גדול לא ימקד את מרבית תערוכותיו בנושא יחיד או בנושאים קרובים. הדרכות מסודרות במוזיאוני ילדים יהיו פחות דומות להרצאות ויותר דומות למשחק מודרך. אדריכלות המבנה עצמו, תהייה קולעת יותר לטעמם ולצרכיהם של ילדים. מוזיאון הילדים הראשון בעולם היה מוזיאון הילדים של ברוקלין שנוסד בשנת 1899 בעיר ניו יורק שבארצות הברית. לאחריו נוסדו מוזיאון הילדים של בוסטון (בשנת 1913), מוזיאון הילדים של דיטרוייט (בשנת 1917), מוזיאון הילדים של אינדיאנפוליס (בשנת 1925) - הגדול במוזיאוני הילדים בעולם, ומוזיאון הילדים של קונטיקט בווסט הרטפורד שבקונטיקט (בשנת 1927). עד שנת 1975 מספר מוזיאוני הילדים בארצות הברית הגיע ל-38 מוזיאונים, ו-80 מוזיאונים נוספים נפתחו עד שנת 1990. בין השנים 1990 ו-2007 נפתחו בארצות הברית 130 מוזיאוני ילדים נוספים. בעקבות הצלחת מוסדות אלה בארצות הברית, נפתחו מוזיאוני ילדים גם באירופה. הראשון שבהם היה מוזיאון הילדים של בריסל (Le Musée des Enfants) שנפתח בשנת 1978. מוזיאון הילדים הראשון באסיה היה ה-Museo Pambata שנפתח במנילה בשנת 1994, והראשון בדרום אמריקה היה מוזיאון הילדים של קאראקס שנפתח בוונצאולה בשנת 1982. בישראל פועל מוזיאון הילדים בחולון, המוגדר מפורשות כמוזיאון ילדים. מוזיאון המדע בירושלים הוא בעל אוריינטציה ברורה לילדים, למרות שאינו מוגדר כך רשמית. במוזיאון ישראל, בירושלים, יש אגף המוגדר כ"אגף הנוער". ילדה יוצרת תבליט בעזרת המיצג אינטראקטיבי Playing in Art Smart, במוזיאון הילדים של גלזר, ארצות הברית. כניסה לחדר Get Moving, במוזיאון הילדים של גלזר, ארצות הברית. מיצג המטוס במוזיאון הילדים של סן אנטוניו, ארצות הברית. שלד ממותה עם עזרים, שממחישים לילדים כיצד נראתה הממותה, כשהייתה בחיים. מוזיאון הילדים "דיסקברי", סן חוזה, ארצות הברית. מיצגי כבאית וניידת משטרה במוזיאון הילדים בממפיס, ארצות הברית. מוזיאון הילדות V&A מוזיאון הילדים הלאומי בוושינגטון Integrating Scaffolding Experiences for the Youngest Visitors in Museums, Wolf, Barbara; Wood, Elizabeth, Journal of Museum Education, v37 n1 p29-38 Spr 2012 Museum Superheroes: The Role of Play in Young Children's Lives, Krakowski, Pamela, Journal of Museum Education, v37 n1 p49-58 Spr 2012
הרטה בוטה

הרטה בוטה (בגרמנית: Hertha Bothe ; נולדה ב-3 בינואר 1921 – נפטרה ב-16 במרץ 2000) הייתה פושעת מלחמה נאצית ששירתה כשומרת במחנה הריכוז ברגן-בלזן ולקחה חלק בהובלת צעדות המוות. נכלאה לאחר הרשעה בפשעי מלחמה ושוחררה מהכלא שחרור מוקדם ב-22 בדצמבר 1951 כאקט של סלחנות מצד ממשלת בריטניה. נולדה ב-3 בינואר 1921 בעיירה טטרוב, המדינה החופשית מקלנבורג-שוורין, רפובליקת ויימאר. עוד בהיותה בת 17 החלה לעבוד בחנות העצים של אביה. לאחר מכן הצטרפה לעבודה זמנית במפעל ואף עבדה כאחות בבית חולים. ב-1939 בהיותה בת 18 הצטרפה בוטה לאגודת הנערות הגרמניות שהייתה תנועה משנית בהיטלר יוגנד. מספר חודשים לאחר מכן היא הצטרפה לאס אס. ב-1942 הוצבה כשומרת (SS-Aufseherin ) במחנה הנשים ראוונסבריק ולאחר ארבעה שבועות הוצבה במחנה שטוטהוף שם נהגה להכות אסירים באכזריות ובשל כך אף זכתה לכינוי ״הסאדיסטית משטוטהוף״. ביולי 1944 הוצבה על ידי גרדה שטיינהוף במחנה הנשים ברומברג אוסט (Konzentrationslager Bromberg-Ost) שבקרבת מחנה שטוטהוף. ב-21 בינואר 1945 בהיותה בת 24 הועברה למחנה הריכוז ברגן-בלזן שם הוצבה כשומרת וליוותה צעדות מוות בהן הוצעדו נשים יהודיות מפולין לכיוון גרמניה. שהתה באופן זמני באושוויץ וחזרה לברגן-בלזן. הייתה אחראית לחייהן של מאות נשים יהודיות והיא תוארה על ידי ניצולי המחנה וצעדות המוות כאישה אכזרית וחסרת רחמים. הרטה בוטה נתפסה על ידי חיילי צבא ארצות הברית בסוף 1945. היא הועמדה לדין במשפט בלזן ונידונה ל-10 שנות מאסר בעקבות אי-ודאות בנוגע לתפקידה. שוחררה מהכלא ב-22 בדצמבר 1951. הועמדה לדין במשפט בלזן במהלכו היא אופיינה כ"משגיחת חסרת רחמים" ונידונה לעשר שנות מאסר בגין שימוש באקדח על אסירים. בוטה הודתה כי הכתה אסירים בידיה בגין הפרות מחנה כמו גניבה, אך טענה כי מעולם לא הכתה איש "במקל או במוט" והוסיפה כי מעולם לא "הרגה אף אחד". טענת החפות שלה נחשבה מפוקפקת כאחת. ניצול ברגן בלזן טען כי ״ראה את בוטה מכה למוות יהודי הונגרי בשם אווה באמצעות גוש עץ״ בעוד נער אחר הצהיר כי ראה אותה יורה בשני אסירים מסיבות שלא הבין. היא נדונה לעשר שנות מאסר ונכלאה בכלא בסקסוניה התחתונה. אף על פי כן, היא שוחררה מוקדם מהכלא ב-22 בדצמבר 1951 כאקט של סלחנות מצד ממשלת בריטניה בראיון שנתנה כשישים שנה לאחר מכן סיפרה שלאחר שחרור המחנה בשעה שחיילי בעלות הברית אילצו אותה להעביר גופות של אסירים מתים לתוך קברי אחים סמוכים למחנה הראשי. סיפרה בזמן נשיאת הגופות, אסור היה לנו ללבוש כפפות, ופחדתי להידבק בטיפוס. הגופות היו כל כך רקובות. הידיים והרגליים נקרעו כשהן הוזזו. בנוסף הגופות הכחושות היו עדיין כבדות מספיק כדי לגרום לי לכאבי גב ניכרים. בנוסף אמרה בראיון: האם טעיתי?... לא... אני בטוחה שלא... הטעות הייתה מחנה הריכוז שאם לא הייתי עושה זאת הייתי נכלאת שם בעצמי. ב-16 במרץ 2000 נפטרה בגיל 79 בגרמניה. מדיה וקבצים בנושא הרטה בוטה בוויקישיתוף הרטה בוטה ב-DNB HERTA BOTHE, her life as a female Nazi "SS" concentration camp guard., web.archive.org, ‏2008-02-28 Allan Hall, Nazi women exposed as every bit as bad as Hitler's deranged male followers, Mail Online Konnilyn G. Feig, Hitler's Death Camps: The Sanity of Madness (New York: Holmes & Meier, 1981), p. 189. Wendy Adele-Marie Sarti, Women and Nazis: Perpetrators of Genocide and Other Crimes During Hitler's Regime, 1933-1945 (Palo Alto, California: Academica Press, 2011), pp. 87-89. Herta Bothe (viewer discretion advised), נבדק ב-2022-12-18 Aufseherin Herta Bothe/Lange, bergenbelsen.co.uk ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2001 בקולנוע

ערך מורחב – 2001 8 באוגוסט – טום קרוז וניקול קידמן מתגרשים מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים. "הארי פוטר ואבן החכמים" (599,747 כרטיסים) "שרק" (533,305 כרטיסים) "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" (321,137 כרטיסים) "חתונה מאוחרת" (298,500 כרטיסים) הסרט הטוב ביותר - נפלאות התבונה הבמאי הטוב ביותר - רון הווארד (נפלאות התבונה) השחקן הטוב ביותר - דנזל וושינגטון (יום אימונים מסוכן) השחקנית הטובה ביותר - האלי ברי (מונסטר בול) שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ים ברודבנט (אייריס וג'ון) שחקנית המשנה הטובה ביותר - ג'ניפר קונלי (נפלאות התבונה) פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - שטח הפקר (בוסניה והרצגובינה) הסרט הטוב ביותר - נפלאות התבונה השחקן הטוב ביותר - ראסל קרואו (נפלאות התבונה) השחקנית הטובה ביותר - סיסי ספייסק (בחדר המיטות) הסרט הטוב ביותר - מולין רוז' השחקן הטוב ביותר - ג'ין הקמן (משפחת טננבאום) השחקנית הטובה ביותר - ניקול קידמן (מולין רוז') סרט המדע בדיוני הטוב ביותר - אינטליגנציה מלאכותית סרט הפנטזיה הטוב ביותר - שר הטבעות: אחוות הטבעת סרט האימה הטוב ביותר - האחרים סרט ההרפתקאות/פעולה/מותחן הטוב ביותר - ממנטו השחקן הראשי הטוב ביותר - טום קרוז (ונילה סקיי) השחקנית הראשית הטובה ביותר - ניקול קידמן (האחרים) שחקן המשנה הטוב ביותר - איאן מקלן (שר הטבעות: אחוות הטבעת) שחקנית המשנה הטובה ביותר - פינולה פלנגן (האחרים) הביצוע הטוב ביותר של שחקן צעיר - היילי ג'ואל אוסמנט (אינטליגנציה מלאכותית) הבמאי הטוב ביותר - פיטר ג'קסון (שר הטבעות: אחוות הטבעת) התסריט הטוב ביותר - סטיבן ספילברג (אינטליגנציה מלאכותית) הפסקול הטוב ביותר - ג'ון ויליאמס (אינטליגנציה מלאכותית) האיפור הטוב ביותר - חניבעל התלבושות הטובות ביותר - הארי פוטר ואבן החכמים האפקטים המיוחדים הטובים ביותר - אינטליגנציה מלאכותית 28 ביוני – ג'ק למון, 76, שחקן פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. "אויב בשער" "אוסמוזיס ג'ונס" "אמריקה מאוהבת" "ג'ו דירט" "ג'יי ובוב השקט מכים שנית" "המנדולינה של קפטן קורלי" "הפנטזיה של הל" "ונילה סקיי" "זולנדר" "חדשות הספנות" "יום אימונים מסוכן" "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" "יומני הנסיכה" "לא רק בלונדינית" "מאחורי קווי האויב" "מג'סטיק" "מהיר ועצבני" "מת לצעוק 2" "סיפורו של אביר" "ספיי קידס" "פארק גוספורד" "קייט וליאופולד" "הוד מלכותה" "קטנטנות: הסרט" "פולין ופולט" "כאוס" "האזור האפור" "שדה מוקשים" "שדה מוקשים 2" 2000 בקולנוע 2001 2002 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 2001 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 2001 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 17 "2001 Worldwide Grosses".‏ בוקס אופיס מוג'ו אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 29 ו-30
מישור קולכתי

מישור קוֹלכֵתִי (בגאורגית: კოლხეთის დაბლობი) הוא מישור במערב גאורגיה. מרבית שטחו מצוי תחת ריבונותה של גאורגיה; חלקו הצפון-מערבי נשלט על ידי הבדלנים של חבל אבחזיה. גבולות מישור קולכתי: מצפון-מערב למישור מתנשאים הרי הקווקז הגדול; חלקו הצפון-מזרחי של המישור מופרד מאותם הרים על ידי הרמה המישורית הגבוהה של רצ'ה; ממזרח למישור (במרכז גאורגיה) מצויים הרי ליחי, שמפרידים אותו מהעמקים של מזרח גאורגיה; בדרום, המישור גובל בהרי הקווקז הקטן. (רכס הרי ליחי, שממזרח למישור, מחבר את הרי הקווקז הגדול שמצפונו אל הרי הקווקז הקטן שמדרומו); גבולו המערבי של המישור הוא הים השחור. צורתו של מישור קולכתי מזכירה משולש, שבסיסו הרחב חוף הים השחור במערב, ואילו קודקודו הנגדי נמצא בקצה המזרחי של המישור, בקרבת העיר זסטפוני שבחבל אימרתי. בצפון-מערב ובדרום-מערב, המישור חודר כרצועות שפלה צרות בין ההרים לים. במישור קולכתי שורר אקלים סובטרופי גשום (לח ומאוזן). הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 5 מעלות חום; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, אוגוסט, הוא 22.5 מעלות חום. הגשמים הרבים ביותר יורדים בחלקו הדרום-מערבי של המישור, על חוף הים השחור בחבל אג'ריה; כמותם השנתית הממוצעת שם היא 2500 מילימטרים. ככל שמתרחקים מהים, כמות הגשמים פוחתת; הכמות הממוצעת של הגשמים במזרח המישור היא 1200 מילימטרים. המישור מאופיין במשטר רוחות מעורב: בריזות מערביות לחות מכיוון הים השחור ורוחות פן יבשות ממזרח. מישור קולכתי נוטה בשיפוע קל כלפי מערב - לכיוון הים. המישור בנוי מאדמת סחף שטוחה (שהובאה אליו על ידי הנהרות שחוצים אותו) ומגבעות עד גובה 200 מטרים, שחלקיקיהן נסחפו למקום על ידי רוחות. מעט יותר מ-10% מקרקע המישור הוא ביצתי (בעיקר בחלקו המערבי). הנהר העיקרי של חבל קולכתי הוא ריוני. יובליו העיקריים של ריוני הם הנהרות קווירילה, חניסצקאלי, צחניסצקאלי וטחורי. גם הנהרות אנגורי, קודורי, סופסה ונטנבי זורמים במישור קולכתי בקטעים התחתונים של אפיקיהם. העמקים, שנהרות המישור חורצים בו, אינם עמוקים. הנהרות ניזונים ממי גשמים, מי תהום ומי הפשרת שלגים. מקורות המים של חלקם הם גם מי הפשרת הקרחונים שבהרים. באביב, עם הפשרת השלגים, הנהרות עולים על גדותיהם וגורמים לשיטפונות; גם כמויות גדולות של גשמים בקיץ גורמות מדי פעם לאותה תוצאה. באזורי החוף שבמערב המישור קיימות ביצות מיוערות, שמאופיינות בעיקר בעצי אלמון וערבה. באזורים הלא-ביצתיים של מישור קולכתי ישנם שרידי יער קולכי קדום, שבהם גדלים בעיקר עצי אלון, אלה לבנה, אשור, ערמון, אגוז (מזן Pterocarya Fraxinifolia) ו-Zelkova Carpinifolia. כמו כן, במישור קולכתי נפוצים זנים שונים של שיחים ירוקי-עד וצמחי ליאנה מטפסים. משנת 2007, כשליש מחלקו המערבי של מישור קולכתי נכלל ברשימה הניסיונית של אתרי מורשת עולמית, משום שהאזור משמר ערכים ייחודים בתחומי הטבע ותולדות כדור הארץ. במישור קולכתי קיימות שתי שמורות טבע: שמורת קולכתי בקרבת העיר פותי (שמשמרת מערכת אקולוגית ייחודית, כולל ביצות מיוערות) ושמורת אג'מתי 15 ק"מ מדרום לעיר כותאיסי (יער). החל משנות ה-30 של המאה ה-20, שבהן יובשו מרבית הביצות במישור קולכתי, כמעט כל קרקעותיו הלא-עירוניות (למעט המיוערות והביצתיות) משמשות לחקלאות. המישור משופע במטעי תירס, ירקות ופירות וכן בכרמי ענבים. באזורי החוף שבמערב המישור מגדלים תה ופירות הדר. ניתן למצוא גידולי תה גם באזורים פנימיים יותר של המישור, בעיקר בחלקו המערבי (חבל סמגרלו), אך גם בנפות צקאלטובו וחוני (חבל אימרתי שבחלק המזרחי). http://whc.unesco.org/en/tentativelists/5223
דמויי כלב

דמויי כלב (שם מדעי: Caniformia) היא תת-סדרה בתוך סדרת הטורפים וכוללים את הכלביים, הדוביים, הסמוריים, הראקוניים, בואשיים ופנדה זנובה. גם טורפים ימיים נמצאים בתת-סדרה זו. תת-הסדרה השנייה של הטורפים היא דמויי חתול בהם נמצאים החתוליים. דמויי הכלב הופיעו בתקופת האאוקן לפני 42 מיליון שנה כטורפים שחיו על עצים, אך בהמשך התחילו לרדת ולחיות כיצורי קרקע. בדרך כלל הם בעלי לסתות יותר מוארכות מדמויי חתול והטפרים שלהם אינם יכולים להישלף. משפחה כלבי דב (Amphicyonidae) – נכחדה משפחה כלביים (Canidae) קבוצה ארקטואידה (Arctoidea) המיקיוניים (Hemicyonidae) – נכחדה דוביים (Ursidae) תת-קבוצה טורפים ימיים אנליארקטיים (Enaliarctidae) – נכחדה סמנטוריים (Semantoridae) – נכחדה כלבי ים (Phocidae) דסמנטופוקיים (Desmatophocidae) – נכחדה ניבתניים (Odobenidae) – בה מין יחיד ניבתן (Odobenus rosmarus) אוטריים (Otariidae) על-משפחה מוסטלואידה (Musteloidea) סמוריים (Mustelidae) בואשיים (Mephitidae) ראקוניים (Procyonidae) פנדות אדומות (Ailuridae) – בה מין יחיד פנדה אדומה (Ailurus fulgens) תרשים מיון זאב הרעמה דוב שפתני בואשן מצחין טאירה חוטמן אדום כלב ים מצוי אמפיקון – סוג נכחד מהמשפחה כלב דוב אריות ים קליפורנים ניבתן פנדה אדומה תן שחור-גב לצד גור דוב ים איוני מדיה וקבצים בנושא דמויי כלב בוויקישיתוף דמויי כלב, באתר ITIS (באנגלית) דמויי כלב, באתר NCBI (באנגלית) דמויי כלב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמויי כלב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
עזר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עזר – יישוב קהילתי באזור הדרום נחל עזר – נחל אכזב, אחד מיובליו של נחל שילה אישים: אסי עזר – מנחה טלוויזיה ישראל חנה עזר – פרופסור במכללת לוינסקי לחינוך טלי שלום עזר – במאית ותסריטאית קולנוע ישראלית שמואל עזר – אחד מנידוני קהיר אזר עזרה עזרא (פירושונים)
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20

המונח "המונדיאליטו" מפנה לכאן. לערך העוסק בטורניר כדורגל נשים שהתקיים בעבר, ראו מונדיאליטו (כדורגל נשים). גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (באנגלית: FIFA U-20 World Cup), המכונה גם "מונדיאליטו", הוא טורניר כדורגל המאורגן על ידי פיפ"א. בטורניר, שמתקיים אחת לשנתיים, מתחרות נבחרות כדורגל המורכבות מכדורגלנים עד גיל 20. נקרא בעבר עד 2005 בשם אליפות העולם לנוער של פיפ"א (FIFA World Youth Championship). הטורניר הראשון נערך ב-1977 בתוניסיה, בו זכתה ברית המועצות. ארגנטינה היא הנבחרת בעלת מספר הזכיות הגדול ביותר עם שש זכיות. אחריה נמצאת ברזיל כשלזכותה חמש זכיות. ההעפלה של נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19 לחצי-הגמר של יורו 2022 זיכתה אותה בהעפלה ישירה לשלב הבתים של מונדיאליטו 2023 (גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023), לראשונה בתולדותיה, אותו סיימה במקום השלישי. ארגנטינה - 6 (1979, 1995, 1997, 2001, 2005, 2007) ברזיל - 5 (1983, 1985, 1993, 2003, 2011) פורטוגל - 2 (1989, 1991) גאנה - 1 (2009) ברית המועצות - 1 (1977) מערב גרמניה - 1 (1981) ספרד - 1 (1999) אנגליה - 1 (2017) צרפת - 1 (2013) יוגוסלביה - 1 (1987) סרביה - 1 (2015) אוקראינה - 1 (2019) אורוגוואי - 1 (2023) גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19 המונדיאל – גביע העולם בכדורגל לנבחרות בוגרים מדיה וקבצים בנושא גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (באנגלית) באינדונזיה הבהירו: "נבחרת ישראל תתקבל בברכה לאליפות העולם", באתר וואלה, 29 ביוני 2022 תומר חבז, ארגנטינה, ‏נבחרת הנוער של ישראל במקום השלישי בעולם, באתר ONE‏, 11 ביוני 2023
ג'ד ברופי

ג'ד ברופי (באנגלית: Jed Brophy; נולד ב-29 באוקטובר 1963) הוא שחקן ניו זילנדי. התפרסם בזכות תפקידיו ב ב"טרילוגיית ההוביט", "טרילוגיית סרטי שר הטבעות" ובסרטים נוספים של פיטר ג'קסון כמו "קינג קונג", "חי מת" ו"יצורים שמימיים". ברופי החל את דרכו כשחקן בניו זילנד בשנות ה-90 בהן שיחק בסרטיו של פיטר ג'קסון, קומדיית האימה "חי מת" בתפקיד תומאס ווייד רנדל ו"יצורים שמימיים" בתפקיד משני לצידה של כוכבת הקולנוע קייט וינסלט. בשנת 2001 הופיע בסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת" בתור הנאזגול משרתו האפל של סאורון. ב-2002 שיחק בסרט ההמשך "שר הטבעות: שני הצריחים" בתפקיד האורק שארקו. ב-2003 שיחק בסרט שחתם את הטרילוגיה המצליחה "שר הטבעות: שיבת המלך" בתפקיד קפטן האורקים של מורדור בולינגול והופיע בדרמה "זרים מושלמים" לצידו של סם ניל. ב-2009 השתתף בהפקה נוספת של פיטר ג'קסון "מחוז 9" בתפקיד מפקד המשטרה ג'יימס הופ. בשנת 2012 שיחק ברופי בפעם השביעית עבור פיטר ג'קסון בסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד הגמד נורי. בשנת 2015 שיחק בסרט האימה "חדר המוות" (The Dead Room). חי מת (1992) יצורים שמימיים (1994) שר הטבעות: אחוות הטבעת (2001) שר הטבעות: שני הצריחים (2002) שר הטבעות: שיבת המלך (2003) זרים מושלמים (2003) קינג קונג (2005) מחוז 9 (2009) ההוביט: מסע בלתי צפוי (2012) ההוביט: ישימון סמאוג (2013) חדר המוות (2015) תולדות השנארה (2016) מדיה וקבצים בנושא ג'ד ברופי בוויקישיתוף ג'ד ברופי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ד ברופי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
גרנד קניון (באר שבע)

גרנד קניון באר שבע (או עופר גרנד קניון) הוא מרכז קניות שנמצא על כביש 25 בעיר באר שבע. הקניון נפתח ב-23 במאי 2013 והוא ניצב בשטח בו עמד בעבר מלון נאות מדבר ההיסטורי. הקניון שייך לקבוצת קניוני עופר מקבוצת מליסרון. הקניון משתרע על שטח של כ-160 אלף מ"ר, מתוכם 50 אלף מ"ר שטחי מסחר מניב ובהם כ-250 חנויות. נחשב לקניון הכי גדול ביותר בישראל לפי שטח פנימי. אורכו של הקניון כ-273 מטרים. הקניון תוכנן על ידי משרד האדריכלות יסקי מור סיון אדריכלים. המרכז הוקם על ידי קבוצת סבג וקבוצת "מליסרון". במאי 2016 מכר אלי להב את חלקו לקבוצת מליסרון וכך נותרה קבוצת מליסרון הבעלים היחידים של מרכז הקניות. בקניון חנויות של מותגי אופנה לצד חנויות קז'ואל וספורט. בקומה האחרונה בקניון מתחם מזון מהיר ובה פועלת גם משחקיית וידאו. מדיה וקבצים בנושא גרנד קניון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרנד קניון גרנד קניון, ברשת החברתית פייסבוק עידו אפרתי, אחרי 3 שנים ו-900 מיליון שקל: נפתח הגרנד קניון בבאר שבע, באתר TheMarker‏, 22 במאי 2013 מיכאל יעקובסון, המגדיל לצרכן: "גרנד קניון" בבאר שבע - גודל יש, אופי אין, באתר Xnet‏, 3 ביוני 2013 גרנד מול באר שבע, באתר יסקי מור סיון אדריכלים אביב לוי, ‏אלי להב מוכר חלקו בגרנד קניון ב"ש למליסרון ברווח של כ-150 מ' ש', באתר גלובס, 4 במאי 2016
פיליפ ראמט

פיליפ ראמט (בצרפתית: Philippe Ramette; נולד ב-1961 באוסר (Auxerre), צרפת) הוא אמן עוסק באמנות פלסטית, גר ועובד בפריז. ראמט התחיל כצייר והפך ל"פלסטיקאי". בהיותו קודם כל פסל, הוא בונה חפצים לאו דווקא שימושיים, שמטרתם לעורר מחשבה בצופים בהם. הוא מפסל יצירות כגון "נקודת מבט" בהן צריך "לדמיין מה שניתן היה לראות". את היצירות שלו הוא בוחר לצלם ולהציגן כתמונות, ולא להציג את הפסלים המקוריים. הוא משתמש בהומור ופעמים רבות צוחק גם על עצמו. הוא עובד בשיתוף פעולה עם הצלם מארק דומאז' (Marc Domage). הצילומים לא עוברים שום שינוי או עיבוד כדי לשמור על האותנטיות והקשר בין הפיסול ובין התמונה. זאת הוא משיג באמצעות התקנים המוסתרים על ידי החליפה וזוויות הצילום. בתמונות שצולמו בתוך הים נעשה שימוש במשקולות כדי לקבע את האדם המצולם. תמונותיו מוצגות גם במוזיאון ישראל. יצירות שלו משולבות בגנים של טירת ריבו.
חפיפת שיער

חפיפת שיער היא פעולה של היגיינה אישית הכוללת את שטיפת השיער וסיבונו באמצעות שמפו, סבון או חומרים מרככים אחרים. מטרת פעולה זו היא שמירה על שיער נקי, וחפיפה שגרתית עשויה גם לעזור לשמור על בריאות השיער. לאחר חפיפת השיער לעיתים משתמשים במרכך שיער, כדי לשפר את המרקם של השיער ואת חוזקו. מספר מוצרים בשוק מציעים שילוב בין מרכך השיער לבין השמפו. בשפה השיווקית הם נקראים "שניים באחד" ("Two in one"), ולרוב הכוונה היא שקיימים שני חומרים פעילים, אחד משמש כשמפו והשני כמרכך. אדם יכול לחפוף את השיער בעצמו או להיעזר בשירותי חפיפת שיער מסחריים. שירות חפיפת השיער במערב החל כאשר השיח' דין מחמוד פתח סלון הודי לחפיפת שיער ב-1759. הסלון היה בסגנון חמאם טורקי, הלקוחות קיבלו טיפול של חפיפה טורקית ועיסוי. שירותיו של השיח' הוערכו והוא מונה להיות החופף של ג'ורג' הרביעי ושל ויליאם הרביעי. רוב מעצבי השיער בצפון אמריקה, דרום אמריקה ואירופה, נוהגים לחפוף את השיער כשירות לפני או אחרי תספורת. המטרה היא לרכך את השיער לרך ונוח לעבודה מצד מעצב השיער. אם החפיפה נעשית אחרי תספורת, היא נועדה גם להסיר קווצות שיער שנותרו על הראש ועלולות להיות טורדניות ללקוח. בנוסף, החפיפה עצמה עשויה להרגיע את הלקוח, כמעין עיסוי ראש. בחלקים מסוימים של העולם, כגון סין, אין זה נדיר לראות מה שמכונה "חפיפה זקופה": הלקוח יושב בכיסא כמו במספרות המערביות, אולם הוא יושב בצורה זקופה והחפיפה לא נעשית מעל הכיור. שטיפת השיער נעשית בקערה. במספרות מקצועיות, הלקוח לרוב מתיישב בכיסא, ומשעין את ראשו אחורה לתוך כיור שעוצב במיוחד לכך, עם שקע לעורף. מעצב השיער עומד מאחורי הלקוח וכך רק השיער נרטב בזמן החפיפה. לחלופין, ניתן לחפוף את השיער בהישענות קדימה מעל הכיור, וכך המים נוטפים מעל הכיור במקום על הרצפה או על הבגדים. מגזין onlife: כמה פעמים בשבוע צריך לחפוף את השיער? ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרנד קניון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גרנד קניון – קניון עמוק וארוך הנמצא בצפון מדינת אריזונה בארצות הברית הפארק הלאומי גרנד קניון – פארק לאומי המשתרע על חלקו המרכזי של הגרנד קניון גאולוגיה של הגרנד קניון – גאולוגיה של הפארק הלאומי גרנד קניון גרנד קניון (ילוסטון) – קניון בנהר ילוסטון שבפארק לאומי ילוסטון גרנד קניון (חיפה) – מרכז קניות בחיפה גרנד קניון (באר שבע) – קניון בבאר שבע קניון
דאוד חוסני

דאוד חוסני (בערבית: داود حسني; שמו האמיתי: דוד חאדר חיים הלוי; 26 בפברואר 1870 – 10 בדצמבר 1937) היה מוזיקאי ומלחין יהודי-מצרי שנולד בשנת 1870 בקהיר למשפחה יהודית קראית. הוא הלחין את האופרה הראשונה בשפה הערבית. אביו של דאוד, חידר חוסני, היה צורף יהודי קראי. בגיל עשר היה שוליה של כורך ספרים, בחנות ספרים בשם סוכר, כאשר לקוח אחד בשם שייח' מוחמד עבדו, עודד אותו ללמוד מוזיקה ושירה. אביו לא רצה שיהפוך להיות מוזיקאי, אך למרות זאת נסע לאל-מנצורה, שם למד אצל המלחין מוחמד סחברי. הוא למד קומפוזיציה ונגינה על עוד, ומשחזר לקהיר, שר את יצירותיו של השייח' מוחמד עבדל רחים (הידוע בשם אל-מסלוב). בגיל עשרים, הוא הלחין בסגנונות של אדוואר, טקטוקה וקאסידה, כשהוא מחקה את סגנון השירה של מוחמד עות'מאן. בשנת 1932 הוא נבחר להקליט את יצירותיו של מוחמד עות'מאן. חוסני היה גם למלחין של האופרה המצרית הראשונה, "שמשון ודלילה". דאוד חוסני הלחין להרכבי מחזות זמר תיאטרליים רבים, ביניהם, לעוקשה, מונירה אל-מהדיה, נגיב אל ריחאני, עלי אל-קאסר ומוחמד באג'ט, דברים כגון, "מערוף אל-אסקפי", "סבח", "אל-ברנסיסה", "לייאלי אל מילה" ו"אל גנדורה". הוא היה גם למורה של אום כולתום ואמאל אל אטראש, אותה כינה אסמהאן. חוסני היה פעיל גם בתוך הקהילה היהודית-קראית, ורבים מלחניו הותאמו לשירת הפיוטים של הקהילה. בשנת 1935 הוא הלחין שיר שחיבר ראש הקהילה הקראית החכם טוביה לוי בבוביץ, ושיר זה נהפך למעין המנון של הקהילה היהודית-קראית במצרים. העבודה המקצועית האחרונה שנעשתה בידי חוסני הייתה תוכנית מוזיקלית לתחנת הרדיו הלאומית. הוא נפטר ב-1937. אשתו הראשונה של חוסני, קמר ("ירח"), מתה בגיל צעיר. ייתכן כי את השיר "קמר אל ליילי" ("ירח של לילות רבים" במקאם ראסט) הלחין לזכרה. הוא נישא בשנית ב-1920, ונולדו לו שני ילדים. בנו שלום יצחק הלוי (אבו בדיע) עלה לישראל. בדצמבר 1977 השתתף בשיחות השלום בין ישראל למצרים שנערכו במלון מינה האוס (אנ') במצרים. [דרוש מקור] עבד אל חמיד תאופיק זאכי (1990), מנהיגי המוזיקה הערבית לאורך 150 שנה. ISBN 977-01-2423-0(בערבית) חוסני דאוד באתר האגודה למחקר והפצת מורשת יהדות מצרים (באנגלית) דאוד חוסני, באתר MusicBrainz (באנגלית) גלגול של פיוט: מ'חיראנה ליה' ל'חי רם גלה' מאת: עופר רונן Amnon Shiloah. "Ḥusnī, Dāʾūd." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.