אח"י בת גלים 2

אח"י בת גלים 2 היא אוניית גלנוע, ששירתה בחיל הים הישראלי בשנים 1978 עד 1984. עסקה בהעלאת יהודי אתיופיה במסגרת מבצע נמל בית בזירת הים האדום. הועברה לים התיכון ושימשה להעברת כוחות וכלי רכב משוריינים לפלנגות הנוצריות במהלך מלחמת לבנון הראשונה. חזרה למבצעי עליה נוספים בים האדום. באוקטובר 1984 הוצאה האונייה משירות בחיל הים והועמדה למכירה בנמל חיפה. בשנת 1987 נקנתה על ידי חברה יוונית שמה שונה ל ALENTON ועבדה במזרח הים התיכון, כולל הובלות לבירות. בת גלים 2 היא כלי השיט השני הנושא שם זה בחיל הים. כלי השיט הראשון בשם זה הייתה אונית תובלה אשר הוטבעה, על ידי קומנדו ימי מצרי, בנמל אילת במהלך מלחמת ההתשה. האונייה השלישית בשם זה היא אח"י בת גלים 3 אוניית עזר אשר שרתה בחיל הים והועברה למכון לחקר הימים והאגמים. האנייה נבנתה ביפן בשנת 1974 לצורך הובלת צינורות כבדים ופרישתם בלב ים ונקראה במקור COSMOS-1. בשנת 1978 הוצעו האונייה למכירה, יחד עם אחותה COSMOS-2, במחיר זול יחסית. מפקד חיל הים, מיכאל ברקאי, הוזמן באותה עת על ידי איש העסקים הישראלי שאול אייזנברג להופיע בפני חיל הים של טאיוואן כסיוע לשיווק מערכות לחימה מתוצרת ישראל. באותה עת נודע לחברת איזנברג במזרח הרחוק על העמדת האוניה למכירה וכך נוצר הקשר עם החברה המוכרת. הצורך באונייה עבור חיל הים היה באותה עת כפול: מחד, סיוע לספינות הסער בזירת ים סוף - היות שבכל חופי הים האדום אין נמל נייטרלי שספינות הסער יוכלו להיכנס אליו לתדלוק או במקרה חירום; מאידך, הגדלת כושר התובלה וההנחתה של חיל הים. מבנה האונייה כאוניית גלנוע עם פתח קדמי, איפשר מענה לשני הצרכים וראש המטה הכללי מרדכי גור אישר את רכישת האוניה. האונייה הושטה לסינגפור על ידי המוכרים ושם נמסרה ונרשמה כא.מ בת גלים של חברת צים. בסינגפור עברה האונייה שיפוצים במבדוק, במשך חודש ימים, בפיקוח המהנדס הימי אל"ם אלחנן התרסי. במהלך השיפוץ הותאמו מיכלים לנשיאת דלק עבור ספינות הטילים. מהצוות המקורי שהיה ברובו סיני, נשאר קצין מכונה, כדי להדריך את הצוות הישראלי בעת ההספנה וההפלגה הראשונה. ההשטה לארץ נעשתה כאונייה צים. בצוות האונייה הפליג רב חובל אליעזר אקסל כאשר רס"ן מיל יהודה מנור קצין ראשון, קצין חיל הים דוד כהנא קצין שני ור/ח בכיר עמנואל קלמפרר כקצין שלישי. בדרום הים האדום פגשה בת גלים זוג ספינות סער בפיקוד אל"ם מיכה רם, שהיה אז סגן מפקד זירת ים סוף והוא עבר מספינות הטילים לאונייה. רם הפליג בבת גלים למעגן שארם א-שייח' וגם ביצע את תמרון ההתקשרות למזח הצר שהוקצה לאוניה. לאחר העגינה שוחרר הצוות האזרחי. כושר נשיאה והנחתה – בת גלים 2 הייתה אוניית גלנוע בעלת מחסן אחד גדול ובחרטום מערכת של דלתות ורמפה. שנועדו לפריקה וטעינה של כלי רכב בנסיעה. יכולת העמסה של האוניה היה כ־2,900 טון. הכושר המרבי לנשיאה והנחתה כלל 22 טנקי מגח או שילובים שונים. האוניה שולבה בכח הנחיתה של זירת ים סוף. בזירה זו, במרבית החופים, היה צורך להשתמש בטנק גישור על מנת להנחית רכב קרבי משוריין לחוף. אונית אם לספינות סער – בת גלים 2 הוכנה לתספוק ותדלוק ספינות טילים. תפוסת מיכלים שלה הייתה של 700 מ"ק דלק להספקה. תפקידים מיוחדים – יכולת נשיאת אמצעי קומנדו ימי והורדתם בלב ים: באמצעות שני מנופי זרוע בכושר הרמה של 10 טון בקדמי ו-20 טון במרכזי. הספינה יועדה לבצע משימות מיוחדות, כולל כניסה לנמלים וקרבה לחופים זרים. צוות האוניה היה מחיל הים, אך תפקד בשגרה בבגדים אזרחיים. הדרכה ואימוני ימאות – האונייה שימשה גם לאימון חובלים וצוות ים בהפלגות. מהגעת האוניה ותחת פיקודם של מייק גל ואריה גביש ביצעה אח"י בת גלים משימות רבות: אונית אם לסטילי"ם בהפלגות לדרום הים האדום למטרת תדלוק, תספוק, ומענה לצרכים שונים. בין השאר נועדו ההפלגות להיכרות עם שוניות האלמוגים באזור. העברת סולר שנטען בנמל אילת לבסיס חיל הים בשארם א-שייח'. אימונים חודשיים בהנחתת טנקי מגח, בדרך כלל בחוף המרסה הגדולה. באימונים אלה השתתפה נחתת 60 מטר, שהנחיתה טנק גישור מגח ועשרה טנקי מגח. אימונים עם שייטת 13 לטעינה ופריקה של "חזירים", סנוניות וסירות גומי. באימונים אלה השתתף גם עמי אילון, שהיה אז מפקד שייטת 13. ליווי LM CASMA היא אח"י רומח (סער 4) לשעבר שנמכרה לצי הצ'יליאני, עד מעבר למיצרי באב אל מנדב ותדלוקה בלב ים, בסוף שנת 1979. הפלגות הדרכה, ניווט וימאות לקורסי חובלים. תספוק כוח צה"ל באי טיראן במים ובמזון בעזרת מכלית מים ריו. האוניה נחתה על הסלעים באי טיראן והמכלית נפרקה מהאוניה באמצעות רמפה. תוך שהיא נוסעת על משטח סלעי בגובה מים של כמטר. לאחר חתימה על הסכם השלום עם מצרים, סייעה בת גלים 2 לפינוי בסיס א-טור מרק"מ שהיה מוצב באזור. האוניה הייתה נקשרת לרציף בא-טור כשחרטומה קרוב מאוד ליבשה, כלי הרק"מ היו עולים לאוניה בנסיעה באמצעות רמפה. פריקת הרק"מ נעשתה ברציף האצבע של ספינות הטילים, באופירה וכלי הרק"מ היו יורדים בנסיעה באמצעות רמפה לרציף הראשי. בשנת 1981 יצאה האוניה בפיקודו של אילן בוכריס לליווי כח ספינות סער בפיקוד סא"ל בני אריאלי להפלגה ארוכה. הכח כלל את אח"י כידון (סער 4) בפיקוד רון גינזבורג ואח"י תרשיש (סער 4) בפיקוד דודו אייבר. ערך מורחב – מבצע נמל בית לאחר פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים הופסקה נוכחות הקבע של ספינות סער בים האדום. בשנת 1981 הועמדה האונייה בנמל חיפה למכירה. באותה עת עלה הצורך בהבאת עולים אתיופיה שהגיעו לסודאן ועקב כך הוכשרה האונייה מחדש. במבצעים שבהם השתתפה מנובמבר 1981 עד אפריל 1983 עלו ארצה באמצעותה כ-1,000 עולים מיהדות אתיופיה. העולים נאספו מחופי סודאן, הושטו באמצעות האונייה, בתחילה לשארם א-שייח' ולאחר פינויו לנמל אילת ומשם הועברו למרכז הארץ. בין 8 ל-15 בנובמבר 1981 ביצעה האונייה חילוץ עולים מאתיופיה, מחוף בדרום סודאן במסגרת מבצע "הגדרה עצמית". הספינה ביצעה שני סבבים והועלו 164 עולים. מפקד זירת ים סוף אל"ם משה אורון שימש כמפקד בכיר בים (מב"ב), אולם בעצם לא שותף לתכנון ולנוהל הקרב, לאור המידור עליו הקפידו אנשי המוסד ומפקד האונייה. אורון התרשם שהפעלת האונייה נעשית שלא לפי נוהלי חיל הים וגם לא של הצי המסחרי. כמו כן ראה שהטיפול בעולים במהלך השהיה באונייה אינו מספק. את התרשמותו העביר למפקד חיל הים. בסבב השני נקבע מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם אריה רונה כמפקד בכיר בים. מפקד האונייה היה אילן בוכריס ומפקד כח שייטת 13 היה בועז שקדי. לצורך המבצע נרכשו במיוחד סירות גומי גדולות יותר בעלות קרקעית קשוחה שזכו לכינוי "מולית". האונייה יצאה מאילת ב-14 בינואר 1982, והגיעה מול חוף הפינוי ב-17. במקום המתוכנן היו גלים גבוהים שלא אפשרו הפעלת סירות. רונה החליט להתקרב לחוף ובוכריס ניתב את האוניה בין שוניות האלמוגים. הגלים שככו אך בניסיון לעגון התברר שהעומק גדול בהרבה מהמסומן במפה. כננת העוגן התקשתה לאסוף חזרה את כל השרשרת שהוטלה. במשך שעות נעשתה עבודת ימאות קשה עד שלבסוף נאספה השרשרת חזרה. בליל 17–18 נאספו 110 עולים. האונייה שייטה הלוך וחזור ובליל 21–22 נאספו 106 עולים. והאונייה חזרה לשייט. נוצרה בעיה רפואית אצל אחת העולות נתגלתה חשש לדלקת קרום המוח ונדרשה העברה לבית חולים. האוניה הפליגה צפונה במפקדת חיל הים החל תכנון פינוי מוסק. פעולה שלא נעשתה קודם לכן בטווח כה רב מהארץ. לרווחת כולם החולה הגיבה בצורה מצוינת לאנטיביוטיקה ולא היה צורך בפינוי. גישה שלישית נעשתה בליל 24–25 ובה נאספו 136 עולים. לצורך ספירת מספר העולים המדויק הועברו העולים מצד אחד של המחסן לשני, כשבזמן המעבר קיבל כל אחד מהם סוכרייה. בגמר העברת העולים נמצא שחולקו 352 סוכריות. כך הגיע מפקד המבצע למסקנה שהועברו 352 עולים. המבצע הסתיים ב-27 בינואר 1982 כשהאונייה נכנסה למעגן שארם א-שייח' משם הועברו העולים בטיסות לנמל התעופה בן-גוריון. בתחילת נובמבר 1982 עברה האנייה בפיקוד עוזי טישל את תעלת סואץ דרומה והתבססה בנמל אילת. משם יצאה בפיקודו לחמש הפלגות לדרום הים האדום במבצעי אגם מוזהב, שמר חום, אי.טי. (1 ו-2) וטרופל לצורך הבאת עולים יוצאי אתיופיה מחופי סודאן שנמשכו מנובמבר 1982 ועד אפריל 1983. ערך מורחב – הזירה הימית במלחמת לבנון הראשונה בתחילת המלחמה פעלה האוניה בלב ים כשהיא נושאת עליה כוח משייטת 13 בכוננות לתקיפת נמלי סוריה. בשבוע השני למלחמה התעורר צורך להעביר לפלנגות הנוצריות, אמצעי לחימה ורכב קרבי משוריין. חוף הנחיתה היה בנמל ג'וניה מזח פתוח שלא מוגן בשובר גלים. אף כי היו באזור החוף הלבנוני כלי שיט של שייטת הנחתות נבחרה הבת גלים לפעולה. הסיבה העיקרית לבחירתה נבעה מכך שבאזור בירות פעלו כלי שיט של ציים רבים ארצות הברית, הצי הצרפתי והצי האיטלקי. צפונה יותר מול החוף הסורי שייט הצי הסובייטי. השאיפה הייתה לבצע את הפעילות מול הפלנגות הנוצריות בצורה דיסקרטית. הופעת נחתת הייתה מצביעה על הפעילות המתבצעת. ואילו הופעתה אח"י בת גלים נראתה כאונית סוחר שלא תמשוך תשומת לב. עומק המים ליד המזח חייב גישור בין האוניה לחוף. לשם כך נישא באוניה טנק גישור מדגם טירן, והאונייה תרגלה רבות את ההנחתה בצורה הזאת. ההנחתה נעשתה באבטחה של ספינות הטילים. לבת גלים התווספו גוררת מגויסת והנחתת אח"י אשדוד עם טנק גישור שהפליגה בנתיב אחר. הגשר של טנק גישור מגח רחב וחזק יותר. פעולה כזאת שנחתת 60 מטר מקדימה ומורידה את טנק גישור עבור הבת גלים 2 תורגלה רבות בזירת ים סוף. התדרוך האחרון התקיים לפני הרמטכ"ל רפאל איתן שבא לשם כך לבסיס חיפה. בניגוד לכוונתו של מפל"ג הנחתות מייק אלדר, החליט שהבת גלים תנחת ראשונה ותשתמש בטנק גישור טירן שנשאה עימה. ב־14 ביוני 1982, יצאו הכוחות לדרך. בשעות אחרי הצהריים בהיות הבת גלים מול בירות פגשה משחתת איטלקית שסיירה במקום אך לא עוררה את חשדה. התקרבה למעגן ג'וניה והגיעה מול מזח. אותה עת נדרש תמרון בלתי שגרתי: להעמיד אונייה בגודל 5,000 טון בניצב למזח פתוח לרוח ולזרמים. בלילה חשוך במקום שלא ביקרה קודם כאשר גשר הפיקוד נמצא בירכתי האוניה רחוק מנקודת המגע בקצה החרטום. עם הימאות הטובה של המפקד והצוות, הצליח תמרון האונייה בניסיון השני. הפריקה שנעשתה בעזרת טנק גישור טירן החלה בשעה 22:15 והתנהלה כסדרה. באותה הפלגה הועברו עשרה טנקי טירן ו-16 נגמ"שים לידי הפלנגות הנוצריות. לאחר חזרת האוניה לזירת הים התיכון באוגוסט 1983 השתתפה האוניה באימונים רבים עם שייטת 13 ושייטת 3 כולל ליווי ותדלוק זהרונים בהפלגה סביב קפריסין. בסוף חודש מאי 1984 קיימה האנייה בפיקודו של עוזי טישל הפלגת לימודים של כ-20 יום ואספה מידע מועיל לקראת מבצעים הרחק במערב הים התיכון. ראש הממשלה מנחם בגין התרשם מפעולת הבאת העולים והביע זאת במברק מ-25 במרץ 1982 ”ברכה לעולים כל הכבוד למעלים באהבה ובברכת שיבת ציון. מנחם בגין.” ב-14 ביוני 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה הוציא שר הביטחון אריאל שרון ציון לשבח לחיל הים. מנוסח המכתב עולה כי שייטת הנחתות ואח"י בת גלים הם שזיכו את חיל הים בציון הנ"ל. השר הסביר במכתבו כי ”חיל הים הפליא לעשות בשליטה מלאה על נתיבי הים, בהנחתת כוחותינו ... בפעולת חיל הים הייתה דוגמה מובהקת של גישה עקיפה”. רס"ן אריה גביש על גשר האוניה בת גלים 2 במעגן שארם א-שייח' 1979. אח"י בת גלים 2 במעגן שארם א-שייח'. טנק שרמן יורד לחוף מאונית הגלנוע אח"י בת גלים על גבי גשר שהניח טנק גישור. אח"י בת גלים 2 קשורה לרציף בשארם א-שייח' חדר המכונות באוניה. צוות האוניה בת גלים 2 שנת 1979. תדלוק ספינת סער 4 מירכתיהאוניה. ירכתי האוניה. הנתב המצרי מתקבל בפתח תעלת סואץ. דגל מצרים על תורן האונייה בת גלים 2 בעת המעבר בתעלת סואץ. מראה מגשר אח"י בת גלים 2 בעת המעבר בתעלת סואץ. הפעלת מסוק להעברת אנשים וציוד מהאוניה בלב ים. סירת הגומי בפתח החרטום. העולים מבלים ותולים כביסה על הסיפון. מפקד אח"י בת גלים 2 רס"ן אילן בוכריס עם חלק מהעולים במהלך ההפלגה. העולים מתרווחים בסיפון האוניה. מציאת הרוחב הגאוגרפי על ידי מדידת גובה השמש בעת הצהריים במכשיר הסקסטנט ציור של שולי אטון שימש כהזמנה למפגש ותיקי צוות אח"י בת גלים 2 עוזי טישל ואילן בוכריס על גשר הפיקוד בחצית תעלת סואץ עוזי טישל על גשר הפיקוד בחצית תעלת סואץ עמי שראל (המב"ב) ועוזי טישל "משתזפים" על הסיפון במבצע שמר חום ליאת לרר, דו"חות פעילות חיל הים, שנות עבודה 1978/9 1979/80, 1980/1, 1981/2, 1982/3, 1983/4, 1984/5, מדור היסטוריה - מחלקת מבצעים – מספן הים. - טרם שוחררו לעיון הציבור דב רוזנטל, אלבום כלי שיט חיל הים בהוצאת מספן כוח האדם, 1992 זוהר אליה, כל גל נושא מזכרת ריאיון עם שולי אטון על מבצעי העלייה וכנס הצוות. ביטאון קול הכפר, 22 אפריל 2015 ע' 38 39 אריה קיזל, שייטת 13 נחתה בסודאן ידיעות אחרונות, 7 ימים 18 במרץ 1994 מייק אלדר, שייטת 11, הקרב על הצל"ש, הוצאת הד ארצי - ספרית מעריב, 1996, ע' 357 - 363 מייק אלדר, 688 מיהודי אתיופיה הוברחו לישראל, מעריב סופשבוע מידד גיסין, מעבר בתעלת סואץ, בספר בא בימים, הוצאת דוקו, 2021, עמ' 135 מדיה וקבצים בנושא אח"י בת גלים 2 בוויקישיתוף אח"י בת גלים 2, באתר עמותת חיל הים מבצע משה, באתר עמותת חיל הים העלאת יהודים מאתיופיה, באתר עמותת חיל הים אריה גביש, פיקוד על אח"י בת גלים 2, באתר משמר המורשת הימית, 18 במרץ 2016 ישי הולנדר, מלכת המדבר: לוחמת המוסד שהבריחה יהודים מאתיופיה, כתבה מקור ראשון, 5 באוגוסט 2016 לאחת ההפלגות הצטרף הרמטכ"ל רפאל איתן אשר ציין את היצירתיות והיוזמה בנושא זה. בדרך כלל בוצע תספוק כוח צה"ל באי טיראן באמצעות נחתת 60 מטר. אח"י רומח (סער 4) לשעבר שנקנתה על ידי הצי הצ'יליאני, תודלקה ב-13 נובמבר וספינות הליווי אח"י כידון (סער 4) ואח"י קשת תודלקו ב-15 בנובמבר. אח"י קשת (סער 4) לשעבר שנקנתה על ידי הצי הצ'יליאני, תודלקה ב-8 בינואר וספינות הליווי אח"י כידון (סער 4) ב-11 בינואר, אח"י תרשיש (סער 4) ב-12 בינואר. זכרונותיו של רס"ן יהודה מנור, באתר משמר המורשת הימית מייק אלדר שייטת 11 ע' 358. יומן הוראות לילה אח"י בת גלים הנמצא במוזיאון חיל הים המקור- מדור חינוך מספן כח אדם, דפי הסבר למפקד - חיל הים במלחמת "שלום הגליל", יוני 1982 יומן הוראות לילה - אח"י בת גלים הנמצא במוזיאון חיל הים