laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נאוס (חברת תעופה)

נאוס (באיטלקית: Neos) היא חברת תעופה איטלקית אשר נוסדה בשנת 2001. טיסותיה הסדירות החלו לפעול בחודש אוקטובר של אותה השנה. כעבור שנתיים, בקיץ 2003, חברת התעופה החלה לטוס ליעדים חדשים כגון: האיים הקנרים ומדינות באזור הים התיכון. טיסות החברה למרחקים ארוכים יותר כגון: אפריקה ומדינות במזרח הרחוק החלו לפעול מאז דצמבר 2004. חברת התעופה נאוס מחזיקה בסיסים בנמלי התעופה של מילאנו (MXP), ורונה (VRN), ברגמו (BGY) ובולוניה (BLQ) ומפעילה מדי יום טיסות סדירות וטיסות שכר. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה מלפנסה במילאנו (MXP). החברה מפעילה טיסות לדרום אירופה, רוסיה, אפריקה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק, הקריבים, מקסיקו וברזיל. חברת התעופה נאוס מפעילה טיסות ל-46 יעדים בדרום אירופה, רוסיה, אפריקה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק, האיים הקאריביים, מקסיקו וברזיל. להלן יעדי חברת נאוס: תל אביב (TLV), קוס (KGS), קרפאתוס (AOK), רודוס (RHO), כרתים (HER), מיקונוס (JMK), סנטוריני (JTR), איביזה (IBZ), פלמה דה מיורקה (PMI), מנורקה (MAH), ג'רבה (DJE), מונסתיר (MIR), חמאמת (NBE), קליארי (CAG), לאמזיה טרמה (SUF), אולביה (OLB), למפדוזה (LMP), קטניה (CTA), טרפאני (TPS), מרקש (RAK), סאל (SID), בואה ויסטה (BVC), שארם א-שייח' (SSH), מרסה עלאם (RMF), מרסא מטרוח (MUH), הורגאדה (HRG), טנריפה (TFS), לנזרוטה (ACE), לאס פאלמאס (LPA), פוארטוונטורה (FUE), פורטו סנטו (PXO), הוואנה (HAV), קאיו לארגו (CYO), הולגין (HOG), מונטגו ביי (MBJ), מומבסה - נוזי בי (MBA), מאלה (MLE), קנקון (CUN), לה רומנה (LRM), פיטרה פוינט (PTP), זנזיבר (ZNZ), מסקט (MCT), סהלהלה (SLL), סן אנדרס (ADZ) ומאוריציוס (MRU). נאוס היא חברת התעופה האיטלקית הראשונה המאושרת על ידי OPS JAR (דרישות תעופה להפעלת תחבורה אווירית מסחרית מטעם רשות התעופה האזרחית באירופה) מאז הקמתה. נאוס נחשבת למוביל האווירי האיטלקי היחיד שהוסמך לטוס מסלול איטליה - כף ורדה (Italy-Cape Verde). במטה חברת התעופה הממוקם במילאנו, חברת התעופה מבצעת בעצמה תוכניות אימון לטייסים ולטייסי משנה. חברת התעופה נאוס מטיסה כ-900,000 נוסעים בשנה, ולכן נחשבת לאחת מחברות התעופה המובילות בתחום טיסות השכר (charter flights) בכלל יבשת אירופה ובפרט באיטליה. צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023: החברה מפעילה טיסות עונתיות ממילאנו, ברגאמו, ורונה, רומא וברצלונה לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי בואינג 737-800. בעיצומו של מבצע צוק איתן, בקיץ 2014, נענתה חברת התעופה נאוס לבקשת שר התחבורה דאז, ישראל כץ, והפעילה את טיסותיה מאיטליה לנמל התעופה עובדה. החלטה זו, הגיעה למרות גל ביטולי הטיסות לישראל וממנה שהיו ברחבי אירופה, בעקבות נפילת טיל בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון. מדיה וקבצים בנושא נאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאוס נאוס, ברשת החברתית פייסבוק נאוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאוס, ברשת החברתית אינסטגרם נאוס, סרטונים בערוץ היוטיוב מידע על תולדות החברה באתר של חברת נאוס מידע על יעדי החברה פרטי צי המטוסים של נאוס, באתר airfleets.net (באנגלית) זוהר בלומנקרנץ, מאמצים קדחתניים לחילוץ הנוסעים הישראלים שנתקעו בטורקיה, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2014 שבעה מטוסים של חברת התעופה האיטלקית "נאוס" ינחתו מחר בעובדה, באתר ynet, 23 ביולי 2014
M3 לי

M3 לי הוא טנק בינוני אמריקאי הנקרא על שמו של רוברט לי. הטנק פותח בתחילת מלחמת העולם השנייה, כפתרון ביניים, והועבר לצבא הבריטי למערכה בצפון אפריקה. בשל מגרעותיו הוא הוחלף במהרה בטנק השרמן. גרסה משודרגת של הטנק נקראת M3 גרנט, על שם יוליסס ס. גרנט. כבר עם תחילת ייצורו היו מגרעותיו של ה-M3 ברורות, והיה ידוע שיש להחליפו במהרה. מקורו של הטנק במכרז ממשלתי אמריקאי לטנק בינוני שיהיה חמוש בתותח 75 מ"מ. דרישה זו עלתה בעקבות הבליצקריג הגרמני של 1939, שבמהלכו רמס צבא היבשה הגרמני את פולין. חוסר בצריח מתאים גרם לכך שעיצוב הטנק יהיה גרוע למדי. למרות זאת, עד הופעת טנקים טובים יותר היה ה-M3 האופציה היחידה שעמדה לרשות בנות הברית המערביות. ה־M3 תוכנן מראש כאמצעי ביניים. המכרז דרש תותח 75 מ"מ שאכן נכלל בטנק. התותח היה מצוין, טוב יותר ממרבית תותחי הטנקים הבינוניים בעולם בזמנו, אך דרך הצבתו בטנק פגעה באפשרויות השימוש בו לשימוש יעיל בלחימה מול טנקים: תותח ה־75 מ"מ הוצב בתובה עצמה, בצד ימין. המתלה שבו הוצב איפשר תזוזה של מעלות בודדות ימינה או שמאלה. דבר זה הקשה על כיוון התותח למטרה, שכן למעשה כל הטנק היה חייב להיות חשוף ומופנה למטרה. על מנת לפצות על כך הותקן צריח קטן עם תותח 37 מ"מ. צריח זה אומנם הסתובב ב־360 מעלות, אך הוא גם יצר שלושה חסרונות נוספים לטנק: הצריח הביא את גובה הטנק ל־3.1 מטרים, גובה מופרז שהקשה על הסוואה והפך את הטנק לחשוף מאוד בקרב. הצריח עצמו היה ממוגן באופן גרוע. שני התותחים דרשו שני אנשי צוות נוספים (תותחן וטען), ומספר אנשי הצוות בטנק הגיע ל־7 (בהשוואה ל־4 או 5 בטנקים של אותה התקופה). בנוסף לכל המגרעות האלה, מיגון הטנק היה דק ובנוי באופן גרוע, כאשר לוחות הפלדה היו ממוסמרים זה לזה ולא מרותכים. בסופו של דבר, היה מדובר בפתרון גרוע לבעיות של בעלות הברית. למרות זאת, בשל המחסור בציוד ב־1940, הזמינו גם האמריקאים וגם הבריטים את הטנק. בשנים 1941–1942 היו הבריטים בצפון אפריקה עסוקים בלוחמה עיקשת מול קורפוס אפריקה של רומל. הטנקים הבריטיים שהיו בנמצא היו חמושים בתותח 40 מ"מ שהקשה עליהם בלחימה מול הפאנצרים הגרמניים. התותחים הבריטיים אומנם היו נחותים רק במעט לעומת התותחים הגרמניים, אך הטנקים הגרמניים היו לרוב מוגנים בשריון כבד יותר. כך קרה שאבדות הטנקים הבריטים היו גבוהות מאוד. טנקי ה־M3 נשלחו לשימוש הצבא הבריטי בצפון אפריקה והשתתפו לראשונה בלחימה משמעותית במאי 1942 בקרב גזאלה, כשהם זוכים למחמאות רבות מצוותי הטנקים הבריטיים אשר לראשונה זכו לטנק בעל עוצמת אש ואמינות בביצועים אל מול טנקי הפנצר 3 ו-4 הגרמניים. ה־M3 היה מסוגל להשמיד את הטנקים הגרמניים הבינוניים מטווח ארוך יחסית, ובכך פיצה באופן חלקי על חסרונותיו הברורים. כמו כן, לפגזיו היה יתרון גדול בכושר חומר נפץ מעולה. עם המשך הייצור נבנו כמה תתי דגמים שונים, כאשר רובם נקראו בפי הבריטים "לי", וחלקם נקראו "גרנט". חלק ממגרעות הטנק שופרו, על ידי שימוש ביציקה לבניית הטנק במקום לוחות, או על ידי ריתוך במקום מיסמור. בחלק מהטנקים הותקנו צריחים בריטיים יצוקים, שהיו מוגנים בהרבה מהמקוריים. בנוסף הוסר בחלק מהטנקים צריחון המפקד שרק הוסיף לגובה והיה מיותר. בשנים 1942 - 1943 סופקו כ-1,300 טנקי M3 לצבא האדום במסגרת השאל-החכר. הטנקים שימשו גם את האמריקאים בצפון אפריקה, ובאוקיינוס השקט. מגרעותיהם הרבות, בנוסף לייצור ההמוני של השרמן העדיף בהרבה, הובילו להוצאתם משרות ביחידות קו ראשון. רק"מ ייעודי על בסיס ה-M3 שכלל טנקי הנדסה, טנקי להביור ועוד שימש עד לסוף המלחמה. טנקי ה־M3 שרתו אחרי המלחמה בכמה צבאות, כולל אוסטרליה וברזיל, אך הוחלפו ברגע שנמצא תקציב מתאים.
נורמליזציה

נורמליזציה (normalization נקראת גם נרמול) היא תהליך של שינוי, שבמהלכו הופך נושא התהליך לנורמלי יותר, כלומר - הוא נמצא פחות במצב של אי–יציבות, ותואם יותר את המנהגים והחוקים המקובלים באותו תחום. האם התכוונתם ל... מתמטיקה נורמליזציה של קבועים בתורת ההסתברות נורמליזציה של נתונים (סטטיסטיקה) – הבאתם להתפלגות נורמלית נורמליזציה של פונקציה – על ידי הסרת נקודות סינגולריות, ראו סינגולריות (מתמטיקה) וקטור יחידה (אלגברה ליניארית) – וקטור מנורמל משפט הנורמליזציה של נתר (אלגברה קומוטטיבית) הפיכה לצורה נורמלית (אלגברה בוליאנית): הצורה הנורמלית הקוניוקטיבית – ראו CNF ‏(Conjunctive Normal Form) הצורה הנורמלית הדיסיונקטיבית – ראו DNF ‏(Disjunctive Normal Form) תורת השפות הפורמליות (מתמטיקה, לוגיקה ומדעי המחשב) נורמליזציה של שפה פורמלית – הבאתה לצורה נורמלית: הצורה הנורמלית של גרייבך הצורה הנורמלית של חומסקי פיזיקה נורמליזציה של פונקציית גל (מכניקת הקוונטים) רנורמליזציה (תורת השדות הקוונטית) – תהליך אשר מתקן תוצאות אינסופיות תדירות מנורמלת (V-number) של מוליך גל – פרמטר לקביעת מספר אופני התנודה המתקדמים בו תחומים קרובים אחרים תהליכי עיבוד נתונים הגורמים לאחידותם: נרמול שמע, נרמול מסד נתונים, נרמול טקסט, נרמול תמונה (בתהליכי עיבוד תמונה) סוציולוגיה נורמליזציה חברתית (אנ') – התהליך שבו רעיונות ופעולות הופכים למקובלים בחברה מדע המדינה נורמליזציה (יחסים בינלאומיים) – נירמול יחסים/הסכמי שלום בין מדינות המתבטא ביצירת יחסים דיפלומטיים רשמיים אם כי במידות שונות בין כל ישות מדינית; בנוסף כינון קשרי סחר, תרבות, תיירות ושיתופי פעולה שונים (ראו גם יחסים בילטרליים, יחסים דיפלומטיים בין שתי מדינות) הסכמי אברהם
ויקטוריה (אי)

האי ויקטוריה (באנגלית: Victoria Island) הוא אי בארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו של האי מחולק בין שתי טריטוריות בקנדה: טריטוריית נונאווט והטריטוריות הצפון-מערביות. השליש המערבי של האי שייך למחוז אינוביק (Inuvik) שבטריטוריות הצפון-מערביות ואילו שני השלישים הנותרים שייכים למחוז קיטיקמאוט (Kitikmeot) שבטריטוריית נונאווט. שטחו של האי הוא 217,291 קמ"ר וככזה הוא האי ה-8 בגודלו בעולם והשני בגודלו מבין אייה של קנדה. שטחו של האי גדול משטחה של בלארוס. האי קרוי על שמה של המלכה ויקטוריה, שהייתה השליטה של קנדה בין השנים 1901-1867. כל המקומות באי הנושאים את השם "הנסיך אלברט" קרויים על שמו של בעלה הנסיך אלברט. מצפון לאי נמצא מצר ויקונט מלוויל (Viscount Melville Sound) וממזרח לו נמצאים תעלת מקקלינטוק ומצר ויקטוריה. ממערב לאי נמצאים מפרץ אמונדסון והאי בנקס שמופרד מהאי ויקטוריה על ידי מצר ארוך שנקרא מצר הנסיך מוויילס. מדרום לאי נמצאים (ממערב למזרח) מצר דולפין ויוניון, מפרץ אוסטין, מפרץ קורוניישן ומצר דיס. האי מאופיין בחצאי איים רבים ובקו חוף מחורץ במפרצונים. בצפון מזרח האי נמצא חצי האי סטורקרסון (Storkerson Peninsula) שבקצהו נמצאת תעלת גולדסמית' שמפרידה בין האי ויקטוריה לבין האי הסמוך, סטפנסון (Stefansson Island). חצי האי סטרוקרסון מופרד משאר החלק הצפוני של האי על ידי מפרץ האדליי (Hadley Bay) שהוא אחד המפרצונים הגדולים באי. חצי אי רחב נוסף שנמצא בצפון האי הוא חצי אי הנסיך אלברט, שבקצהו נמצא מצר הנסיך מוויילס. בדרום מערב האי נמצא חצי האי וולסטון (Wollaston Peninsula) שמופרד מהאזור המרכזי של האי על ידי מצר הנסיך אלברט. צורתו של האי כולו באופן מקרי מזכירה עלה אדר מסוגנן, שהוא סמלה המרכזי של קנדה. הנקודה הגבוהה ביותר באי מגיעה ל-655 מטרים. פסגה זו היא חלק מרכס שאלר (Shaler Mountains) הנמצא באזור המרכזי-צפוני של האי. בצפון מזרח האי נמצא אגם פרגוסון (Ferguson Lake). גודלו של האגם הוא 562 קמ"ר והוא הגדול מבין האגמים שבאי. על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2006, על האי מתגוררים 1875 בני אדם, מהם 1477 בנונאווט ו-398 בטריטוריות הצפון-מערביות. שני היישובים הגדולים שעל האי הם קיימברדיג' ביי (Cambridge Bay) הנמצא בחוף הדרום מזרחי בשטחה של נונאווט, ואלוקקטוק (Ulukhaktok) שנמצאת בחוף המערבי בשטח הטריטוריות הצפון-מערביות. מדיה וקבצים בנושא ויקטוריה בוויקישיתוף האי ויקטוריה, באתר Islands (באנגלית) אתר של משלחת לחציית האי ויקטוריה - 1000hourday (באנגלית) ויקטוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Other Arctic Islands - Victoria Island, The Atlas of Canada
הארנה של לוטטיה

ארנת לוטטיה (בצרפתית: Arènes de Lutèce) היא אחד משני השרידים העיקריים שנותרו מהעיר לוטטיה – העיר הרומית שניצבה באתר בו ממוקמת כיום העיר פריז, בירת צרפת (השריד השני הוא מרחצאות קלוני). הארנה הייתה אמפיתיאטרון הממוקם באתר בו ממוקם כיום הרובע הלטיני של פריז. ככל הנראה הכיל האמפיתיאטרון 15,000 מושבים לצופים שצפו בקרבות גלאדיאטורים. המבנה הכיל עד 17,000 צופים (חלקם במקומות עמידה). המבנה הוקם במהלך המאה הראשונה, ונחשב לגדול מסוגו. הארנה הייתה מתחם שקוע בעומק של 2.5 מטרים שסביבו במה מוגבהת. בשל כך אין מדובר בתיאטרון רומי קלאסי, אלא בשילוב בין תיאטרון לבין אתר משחקים. במה מקורה שאורכה 41.2 מטרים אפשרה העלאת הצגות, לצד המשחקים שנערכו בתוך הזירה השקועה שבמרכז המבנה. בדומה לתיאטראות רומים, המושבים בקרבת הבמה שימשו את אצילי העיר, בעוד שהעבדים, העניים והנשים הצטופפו במושבים העליונים. ככל הנראה כוסתה הארנה בבד על מנת להגן עליה מהשמש. בשנת 280, עת שהותקפה העיר לוטטיה על ידי שבטים ברבריים, פורק המבנה ואבניו נלקחו על מנת לחזק את חומות האיל דה לה סיטה. לימים האזור השקוע הפך לבית קברות ומולא אדמה בעקבות הקמת חומת פיליפ אוגוסט בשנת 1210 לערך. שם הארנה נותר במהלך השנים, והאזור סביב הארנה נקרא החל מהתקופה הרומית ועד ימינו בשם les Arènes - "הארנה", אף שמיקום הארנה נשכח. הארנה התגלתה מחדש על ידי תאודור ואקה (Théodore Vaquer) בעת שהחלו להקים עבודות תחנת חשמלית באתר, בשנת 1860. האתר נחפר עד שנת 1869. ביוזמת הסופר ויקטור הוגו הוקמה אגודת ידידי הארנה (la Société des Amis des Arènes) שהחליטה לשמר את האתר הארכאולוגית. בעקבות הריסת מנזר בנותיו של ישו (Couvent des Filles de Jésus-Christ), שעמד בסמוך, בשנת 1883, נחשפו חלקים נוספים של הארנה, ובשנת 1896 האתר נפתח לציבור ככיכר ציבורית. חפירות ארכאולוגיות נוספות נערכו באתר על ידי ז'אן-לואי קאפיטאן החל משנת 1916 ועד סיום מלחמת העולם הראשונה. כיום האתר מהווה פארק ציבורי. תיאור הארנה באתר discoverfrance.net
מסלול המרתון (אולימפיאדת לונדון)

מסלול המרתון של אולימפיאדת לונדון (באנגלית: 2012 Olympic Marathon Course) הוא המסלול בו נערכו מרוצי המרתון לנשים וגברים באולימפיאדת לונדון שנערכה בשנת 2012 בעיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. מסלול הריצה, שאורכה 42.195 ק"מ, לא התחיל בגשר מצודת לונדון והסתיים באצטדיון האולימפי כפי שתוכנן בתחילה, אלא התחיל והסתיים ברחוב המאל הסמוך לארמון בקינגהאם וכלל הקפה אחת באורך 3.571 ק"מ ושלוש הקפות של 12.875 ק"מ. מסלול ההקפה הארוכה עבר הלוך וחזור ברציף ויקטוריה על גדת הנהר תמזה וחלף באזור הסיטי של לונדון. מסלול זה שונה מהמסלול של מרתון לונדון הנערך מדי שנה, ומסתיים במאל אך מתחיל במזרח העיר. מדיה וקבצים בנושא מסלול המרתון בוויקישיתוף מפת המסלול
אורבנוס השלישי

אורבנוס השלישי (בלטינית: Urbanus; מת ב-20 באוקטובר 1187), כיהן כאפיפיור בין השנים 1185 – 1187. נולד בשם אוברטו קריוולי בתחילת המאה ה-12. הוא מונה כקרדינל וכארכיבישוף של מילאנו על ידי האפיפיור לוקיוס השלישי, אותו ירש ב-25 בנובמבר 1185. הוא המשיך את ריבו של קודמו עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה פרידריך ברברוסה, כולל הוויכוח אודות ירושת האדמות של הרוזנת מתילדה מטוסקנה. אפילו לאחר מינויו כאפיפיור, הוא המשיך להחזיק בכהונת הארכיבישופות של מילאנו, וסירב להכתיר את בנו של פרידריך ברברוסה, כמלך איטליה, לאחר שהתחתן עם יורשת ממלכת סיציליה. האגדה מספרת שהוא מת מצער כאשר שמע את החדשות על תבוסת הצלבנים ביולי 1187 בקרב קרני חיטין. אחרי מותו נבחר גרגוריוס השמיני. מדיה וקבצים בנושא אורבנוס השלישי בוויקישיתוף אורבנוס השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורבנוס השלישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ז'אן-פייר קלארי דה פלוריאן

ז'אן-פייר קלארי דה פלוריאן (בצרפתית: Jean-Pierre Claris de Florian‏; 6 במרץ 1755 – 13 בספטמבר 1794) היה משורר, סופר ומחזאי צרפתי. נודע בעיקר בשל משליו. ז'אן-פייר קלארי נולד בטירת פלוריאן שבמחוז באר (כיום בחבל לנגדוק-רוסיון בדרום צרפת) כנצר למשפחת אצולה שלאנשיה הייתה קריירה צבאית. אמו, שהייתה ממוצא ספרדי, מתה בילדותו והוא גדל בטירת פלוריאן. היות שדודו, המרקיז מפלוריאן, היה נשוי לאחייניתו של וולטר, הוא הוצג בפני סופר מפורסם זה בהיותו בן עשר שנים בלבד. ב־1768 החל לשרת כנער אציל בחצרו של דוכס פנטייוור מברטאן. כעבור שנים מספר נכנס לבית הספר לארטילריה בבאפון (כיום בחבל נור-פה דה קאלה), ושירת זמן מה כקצין בגדוד פרשים, אך חיי הצבא לא התאימו לו. הוא ביקש וקיבל הסדר שלפיו שמר על דרגתו הצבאית והתגורר בפריז, באוטל דה טולוז ברובע הראשון של העיר, ששימש כמשכנו של דוכס פנטייוור. שם הקדיש את כל זמנו לשירה בחסותו ובתמיכתו של הדוכס. ב-1788 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית, אחרי שהוענקו לו פרסים מטעמה בעבור שתיים מיצירותיו: "וולטר והצמית מהרי יורה" (1782) - דיאלוג בחרוזים שאותו כינתה האקדמיה "ביטול העבדות בנחלותיו של מלך צרפת" - ושיר התהילה "רות" (1784). עם פרוץ המהפכה הצרפתית עזב את פריז ועבר להתגורר בעיר סוֹ (Sceaux) שמדרום לה, אך ב-1794 נעצר והושם בכלא. הוא הופיע בפני הוועדה לביטחון הציבור, ובזכות האיגרת החינוכית "נומה פומפיליוס" שפרסם שמונה שנים לפני כן, שוחרר ממעצרו ב-27 ביולי של אותה שנה. אולם פחות מחודשיים אחרי כן מת, כנראה כתוצאה של תנאי המעצר הקשים שערערו את בריאותו. ז'אן-פייר קלארי דה פלוריאן נקבר בעיר סוֹ. באמצע המאה התשע עשרה הפך קברו למקום עלייה לרגל של אנשי אגודת "פליבריז'", החברה להגנה על הספרות האוקסיטנית מייסודו של פרדריק מיסטרל. ב-1782 פרסם שני מחזות: "התאומים מברגמו" ו"המשפחה הטובה", וב-1783 - סיפור רומנטי בשם "גלאטאה", חיקוי של סיפור באותו שם מאת מיגל דה סרוואנטס. ב-1786 הופיע "נומה פומפיליוס" - חיקוי של "טלמאכוס" מאת פרנסואה פנלון. ב-1788 פרסם את "אסטל" - אידיליה רומנטית. סיפור רומנטי נוסף בשם "גונזאלז מקורדובה" הופיע ב-1791 עם הקדמה שכללה מחקר היסטורי של המורים. אחרי מותו הופיעו "נעוריו של פלוריאן, או זיכרונותיו של ספרדי צעיר" (1807), ותרגום חופשי של "דון קישוט" (1809), שאף כי לא ייצג נכונה את המקור, זכה להצלחה בציבור. ז'אן-פייר קלארי דה פלוריאן נודע בעיקר בשל משליו שנחשבו לטובים ביותר אחרי אלה של ז'אן דה לה פונטן. מבקר הספרות ז'אן ז'וזף דסו (1769–1824) כתב: "כל אלה שכתבו משלים מאז לה פונטן נראים כמי שבנו בקתות דלות לצד המודל המקורי המתנשא עד לשמים. אך בקתתו של פלוריאן מצטיינת ביציבות ובנועם יותר מאלה של האחרים, ועולה על בקתותיהם בדרגות מספר." 110 משלים פורסמו במשך ימי חייו ו-11 נוספים אחרי מותו. הוצאה שכללה את כל משליו הופיעה ב-1802. מוסר ההשכל של חלק ממשליו שגור גם כיום: "כדי להיות מאושרים, הבה נחיה מוסתרים." (משל הצרצר), "צוחק מי שצוחק אחרון." (משל שני האיכרים והענן). בין משליו המפורסמים: "העיוור והפיסח", "הקוף ופנס הקסמים" ו"הקופים והנמר". חלק מיצירותיו בויקיטקסט (בצרפתית) כתבי ז'אן-פייר קלארי דה פלוריאן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ז'ן פיר קלריס דה פלוריאן (1755-1794), דף שער בספרייה הלאומית
עקרון הסימטריה

בתורת המשחקים במשחק מיקוח ישנם מספר עקרונות מנחים לפתרון המשחק אשר הוצגו על ידי ג'ון נאש. נאש הוכיח כי קיים פתרון יחיד המקיים את עקרון הסימטריה, עקרון היעילות, עקרון הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות ועקרון האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות. גם בפתרון קלעי סמורודינסקי למשחק מיקוח מופיע עקרון הסימטריה בנוסף לעקרון היעילות, עקרון האי-תלות ביחידות מדידה ועקרון המונוטוניות המוגבלת. עקרון הסמטריה דורש שאסור לבורר להעדיף שחקן אחד על פני השני, כלומר אם משחק מיקוח סימטרי, ההסכם שמציע הבורר ישקף זאת. במשחק מיקוח בו יש יותר משני שחקנים קיים עקרון האנונימיות האומר שכאשר משנים את שמות השחקנים הפתרון המוצע על ידי בורר משתנה בהתאם לשינוי השמות. פתרון המקיים את עקרון האנונימיות מקיים גם את עקרון הסימטריה. כלומר, הפתרון אינו מפלה שחקן בגלל שמו. בתורת המשחקים במשחקים בצורה קואליציונית קיים ערך שפלי הנותן פתרון למשחק שיתופי בו ישנם כמה שחקנים, שיכולים להתאגד בקבוצות כדי לצבור רווח. כללי המשחק קובעים כמה תקבל כל קבוצה, והבעיה היא למצוא חלוקה הוגנת של הזכייה בין כל השותפים, שתתחשב בכח המיקוח של כל שותף ושותף. לפי שפלי קיים מושג פתרון אחד ויחיד המקיים את עקרונות היעילות, החיבוריות, שחקן האפס ועקרון הסמטריה. משחק מיקוח ( S , d ) {\displaystyle (S,d)} הוא סימטרי אם הוא מקיים את התנאים הבאים: נקודת אי ההסכמה היא סימטרית ( d 1 = d 2 {\displaystyle d_{1}=d_{2}} ). אם ( x 1 , x 2 ) ∈ S {\displaystyle (x_{1},x_{2})\in S} אזי גם ( x 2 , x 1 ) ∈ S {\displaystyle (x_{2},x_{1})\in S} . פתרון ϕ {\displaystyle \phi } מקיים את עקרון הסימטריה אם הפתרון של כל משחק מיקוח סימטרי (S,d) הוא גם סימטרי (( ϕ 1 ( S , d ) = ϕ 2 ( S . d ) {\displaystyle \phi _{1}(S,d)=\phi _{2}(S.d)} ). כלומר, פתרון כזה מקצה לכל שחקן תועלת זהה במשחק מיקוח סימטרי. הפירוש הגאומטרי הוא ש S סימטרית ביחס לאלכסון הראשי ועל אלכסון זה נמצאת גם נקודת האי-הסכמה. במשחקי מיקוח סימטריים לא ניתן להבדיל בין שני השחקנים, פרט לבחירה שרירותית של הצירים עבור השחקנים. שני שחקנים שונים i , j ∈ N {\displaystyle i,j\in N} הם שחקנים סימטריים במשחק בצורה קואליציונית ( N ; v ) {\displaystyle \left(N;v\right)} אם לכל קואליציה S שאינה מכילה את שניהם, ∀ S ⊆ N ∖ { i , j } {\displaystyle \forall S\subseteq N\setminus \left\{i,j\right\}} , מתקיים: v ( S ∪ { i } ) = v ( S ∪ { j } ) {\displaystyle v(S\cup \left\{i\right\})=v(S\cup \left\{j\right\})} כלומר, לכל קואליציה S שנבחר כך שהיא אינה מכילה את i ו-j, השווי שלה יהיה זהה אם נצרף אליה את השחקן i או אם נצרף אליה את השחקן j. פתרון φ {\displaystyle \varphi } מקיים את עקרון הסימטריה אם לכל משחק ( N ; v ) {\displaystyle \left(N;v\right)} ולכל זוג שחקנים סימטריים i ו-j במשחק מתקיים: φ i ( N ; v ) = φ j ( N ; v ) {\displaystyle \varphi _{i}\left(N;v\right)=\varphi _{j}\left(N;v\right)} זהו, למעשה, עיקרון של אי-אפליה שלפיו שני שחקנים שקולים, בעלי אותו מעמד, יקבלו אותו הסכום. כלומר, כאשר לשני שחקנים תרומות שוות לכל הקואליציות, הפתרון לא יהיה תלוי בשמותיהם. שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
האלבום הירוק

האם התכוונתם ל... אלבום האולפן השלישי של להקת ויזר (2001) אלבומו השני של בועז שרעבי (1973)
נבחרת צרפת בכדורסל נשים

נבחרת צרפת בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של צרפת. הנבחרת השתתפה ב-10 אליפויות עולם בהן זכתה פעם אחת במדליית הארד (1953). הנבחרת זכתה פעמיים באליפות אירופה בכדורסל נשים בשנים 2001 ו-2009. הדירוג הנוכחי של נבחרת צרפת ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-3 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, עלייה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. מדיה וקבצים בנושא נבחרת צרפת בכדורסל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת צרפת בכדורסל נשים נבחרת צרפת בכדורסל נשים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נתונים מאתר פיב"א דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלין מתיה

דלין מתיֵה (Dalene Matthee;‏ 13 באוקטובר 1938 - 20 בפברואר 2005) הייתה סופרת דרום אפריקנית נודעה, שכתבה באפריקנס ותרגמה את ספריה בעצמה לאנגלית. היא ידועה בעיקר בזכות רביעיית הספרים שכתבה על סיפורי היער, אשר תורגמו למעל 14 שפות. ספרה הראשון, "מחוג החצות", פורסם בשנת 1970. ארבע עשרה שנים לאחר מכן, ב-1984, יצא ספרה "הקפות ביער". שנה לאחר פרסומו של הספר, אשר מכירותיו צלחו ברחבי העולם, פורסם סיפרה "הילד של פילה" ב-1985. שנתיים לאחר פרסומו של הספר יצא ספרה השלישי "יער תותי העץ" (1987). מבין ספריה תורגמו לעברית הספרים "הקפות ביער", "יום הסנונית" (תרגום מילולי: "יום שיחת הסנוניות"), ו"הילד של פילה". לאחר התקף לב הידרדר מצבה הבריאותי והיא נפטרה ב־2005 במפרץ מוסל, שבדרום אפריקה. דלין מתיה נקברה ביער מילווד בצמוד לעץ הגדול בשמורת נייסנה. ספריה מתנהלים ברובם בזירת הפעילות בה חיה היא את מירב שנותיה - יערות העד השוכנים בדרום מזרח יבשת אפריקה. ספריה של מתיה מתנגדים לאפרטהייד, אך בניגוד לפרסומים רבים אחרים מתקופת האפרטהייד, הם אינם מציגים את העם הבורי בכללו כעם שדוגל בגזענות, אלא כחברה בעלת ריבוי דעות שנכנסה למלכוד. ספריה דנים גם במתחים שבין הבורים לבין המתיישבים האנגלים של דרום אפריקה. נובלות היער: הקפות ביער, 1984 (Kringe in 'n bos) הילד של פילה, 1985 (Fiela se Kind) יער תותי העץ, 1987 (Moerbeibos) חלומות היער, 2003 (Toorbos) שאר יצירות אשר ראו אור: מחוג החצות, Die twaalfuurstokkie ‏(1970) בית לנדיה, n Huis vir Nadia‏' ‏(1982) Petronella van Aarde, Mayor, Petronella van Aarde, burgemeester ‏(1983) יום הסנוניות, Brug van die esels ‏(1993) אחות חוה, Susters van Eva ‏(1995) פיטרנאלה מהכף, Pieternella van die Kaap ‏(2000) עץ על המים, Die Uitgespoeldes ‏(2005) הקפות ביער - תרגם מאנגלית אמציה פורת, הוצאת עם עובד 1985 יום הסנונית - תרגם מאנגלית אמציה פורת, הוצאת עם עובד 1996 הילד של פילה: סיפור על אהבה, עקירה וניצחון - מאנגלית דלי שלו, ספרית פועלים, 2002 דלין מתיה (1938-2005), דף שער בספרייה הלאומית דלין מתיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ברכת שמואל

ברכת שמואל היא סדרה בת ארבעה ספרים העוסקת בפלפולים על התלמוד בבלי בשיטת בריסק שנכתב על ידי רבי ברוך בער לייבוביץ, ראש ישיבת כנסת בית יצחק הנקראת ישיבת קמניץ. בשם הספר, "ברכת שמואל", הנציח המחבר את אביו הרב שמואל דוד. הרב ליבוביץ טיפל בעצמו בסידור חידושיו והכנתם לדפוס. בחורף תרצ"ה עסק בכתיבת חידושיו לבבא מציעא, אבל לא הגיע להשלמתם, כי בינתיים פרצה מלחמת העולם השנייה ונפטר ללא שזכה לראות את חידושיו בדפוס. הספר נחשב לקשה יחסית, מכיוון שבניגוד להסברתו של רבי ברוך בער, כתיבתו הייתה בקיצור נמרץ ובביטויים מיוחדים. רבי ברוך בער היה דייקן בדבריו. כתב על כך חתנו רבי ראובן גרוזובסקי: ”היה אצלו עיקר גדול באיזה אופן ובאיזה מילים להביע את הקושיא והתירוץ או את החקירה, ולזאת בכל פעם שחקר את אותה החקירה עצמה הייתה בעיניו כחקירה חדשה, ואם הביעה במילים אחרות או שנתווספה אצלו איזו הרגשה חדשה נחשב הדבר בעיניו כדבר חדש וחידוש הפלא.” בישיבות רבות נחשב הספר לאחד מספרי היסוד מבין ספרי האחרונים. בתשע"ח יצא כרך נוסף מכתב ידו, "כתבי ברכת שמואל - על מסכת שבת", שנערך על ידי נכדו, הרב עוזיאל ליבוביץ. נכדי המחבר הוציאו את "חידושי ושיעורי רבי ברוך בער", שיעוריו של רבי ברוך בער כפי שנרשמו על ידי תלמידיו. הספר נועד בעיקר להסביר את שיעוריו של רבי ברוך בער כפי שנרשמו על ידו ב"ברכת שמואל". ברוך בער לייבוביץ, ברכת שמואל על יבמות קידושין ובבא קמא, ה'תשל"ב, באתר היברובוקס ברוך בער לייבוביץ, ברכת שמואל על בבא מציעא, ה'תשי"ד, באתר היברובוקס ברוך בער לייבוביץ, ברכת שמואל על גיטין ונדרים, ה'תשי"ז, באתר היברובוקס ברוך בער לייבוביץ, ברכת שמואל על בבא בתרא וכתובות, ה'תשל"ב, באתר היברובוקס "ברכת שמואל" המבואר, טקסט הספר ברכת שמואל עם ביאורים והוספות ר' חיים שלום לייבוביץ, בהקדמה לברכת שמואל על בבא מציעא. הקדמה לברכת שמואל על מסכת בבא מציעא. הקדמת הספר חו"ש רבי ברוך בער.
שחקן השנה של פיב"א אירופה

פרס שחקן השנה של פיב"א אירופה (באנגלית: FIBA Europe Player of the Year Award) היה פרס כדורסל רשמי שנתי מטעם פיב"א אירופה, שנחנך בשנת 2005 והוענק עד שנת 2014. הפרס מוענק לכדורסלן אירופי שהופעותיו במדי המועדונים והנבחרת הלאומית במהלך השנה החולפת נחשבו לטובות ביותר. כל השחקנים האירופיים, ללא התייחסות למקום בעולם בו הם משחקים, יכולים לזכות בפרס, כולל שחקנים מה-NBA. הזוכה בפרס נבחר בהצבעה הנערכת בקרה אוהדים ופאנל של מומחי כדורסל, אנשי תקשורת ומאמנים מ-25 מדינות שונות. כתוצאה מכך, הפרס נחשב לחשוב יותר מאשר פרס מר אירופה של מגזין סופרבאסקט ופרס יורוסקאר של מגזין לה גזטה דלו ספורט, אשר לא כוללים הצבעות של אוהדים. עם זאת, פרס שחקן השנה של פיב"א אירופה הוא הפחות ותיק מבין השלושה, מאחר שפרסי מר אירופה ויורוסקאר נוסדו כבר ב-1976 וב-1979 בהתאמה. כמו כן, הפרס של פיב"א אירופה נחשב לפרס היוקרתי ביותר בעולם עבור כדורסלנים אירופיים, על אף ששני הפרסים היוקרתיים האחרים מייצגים את כוכבי הכדורסל האירופיים מאז אמצע שנות ה-70. מלבד פרס שחקן השנה הראשי, מוענק גם פרס השחקן הצעיר של השנה של פיב"א אירופה. פרס שחקן השנה באתר פיב"א אירופה
ריבודקן

רִיבּוֹדְקֵן (בצרפתית: Ribauldequin), הידוע גם כראבול, ריבו או תותח אורגן, הוא תותח המהווה כלי ירייה רב-קני עתיק מימי הביניים, שהורכב ממספר קנים שירו את כדוריהם במטח אחד מכל הקנים גם יחד. התותחים האלה היו בשימוש החל מהמאה ה-14 והשימוש העיקרי בהם היה נגד חומות בצורות, אך לעיתים גם בקרבות שדה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.