laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בנק היילברונר

בנק א. מ. וי. היילברונר היה בנק בארץ ישראל מ-1934 עד 1939. הבנק נוסד באוגוסט 1934 ברחוב בן-יהודה 3 בירושלים על ידי ד"ר וולטר היילברונר, בנקאי שעלה מברלין. הבנק נוסד על בסיס הון של 10,100 לירות ארץ ישראליות (לא"י). עסקי הבנק היו בעיקר במתן משכנתאות ובמסחר בניירות ערך. הקמת הבנק הייתה חלק מתופעה רחבה של הקמת בנקים בארץ ישראל באותה תקופה על ידי יוצאי גרמניה. הבנק פרסם את עצמו בגרמנית, מאחר שלקוחותיו היו בעיקר מעולי העלייה החמישית ("עליית היקים"). הדבר היה למורת רוחם של דורשי השלטת השפה העברית. במאי 1939, במשבר שהחל לפני מלחמת העולם השנייה, נסגרו בנקים רבים ובכללם בנק היילברונר שנהפך לחברה בע"מ. רחוב בן יהודה 3 בית ה.יוסיפוף באתר טיפ לה טריפ בנק חדש, דבר, 15 באוגוסט 1934 T. Skinner, The Bankers' Almanac and Year Book, 1935, page 954 בנק היילברונר, דואר היום, 26 באוגוסט 1934 שלמה ז. קלונסקי, בנקים בארץ־ישראל בתקופת המנדט הבריטי, 1918–1947, חמו"ל, 1978, עמ' 63 הבנקאות בחיפה - בנקים עם אוריינטציה גרמנית ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא" הגרמנית - לשון רשמית?, הירדן, 20 בפברואר 1935 PALESTINE TANNING INDUSTRY SEVEN NEW UNDERTAKINGS REGISTERED, פלסטיין פוסט, 26 במאי 1939
מרקנה

אצטדיון מריו פיליו (בפורטוגזית: Estádio Mário Filho), המכונה מרקנה (Maracanã), הוא אצטדיון כדורגל מהגדולים בעולם, הנמצא בריו דה ז'ניירו שבברזיל. האצטדיון מכיל 78,838 מקומות ישיבה והוא מגרשן הביתי של הקבוצות פלמנגו ופלומיננסה וכן של נבחרת ברזיל בכדורגל. האצטדיון נבנה לקראת גביע העולם בכדורגל ב-1950, והכיל במקור מקום לכ-200 אלף צופים, כשחלק מהיציעים יועדו לעמידה. במשחק בין נבחרות ברזיל ואורוגוואי בבית הגמר של אותו טורניר צפו 199,854 צופים, מספר שיא של צופים במשחק כדורגל בכל הזמנים. ב-19 ביולי 1992 התמוטט אחד היציעים העליונים וגרם למותם של שלושה צופים ולפציעתם של 50 נוספים. לאחר האסון תכולת הקהל באצטדיון הוקטנה משמעותית כאשר במהלך שנות ה-90 הותקנו בו מושבים. לאחר יום השנה ה-50 להקמתו של האצטדיון נערכו בשנת 1999 שינויים שהגדילו את תכולתו לכ-103,000 צופים. ב-14 בינואר 2000 אירח האצטדיון את משחק הגמר הראשון של גביע העולם לקבוצות בו ניצחה קורינתיאנס את ואסקו דה גאמה 3–4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטר. בין 2005 ו-2006 נסגר האצטדיון לצורך שיפוץ מקיף. האצטדיון נפתח מחדש בינואר 2007 כשהוא מכיל 95,000 מקומות ישיבה וללא מקומות עמידה. האצטדיון אירח את טקס פתיחת המשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בעיר באותה השנה. אצטדיון זה אירח מלבד אירועי ספורט גם אירועים מוזיקליים, ביניהם את רוק בריו, והופעות של פרנק סינטרה (ב-1980) ופול מקרטני (ב-1990). לקראת האירועים הבינלאומיים מונדיאל 2014 ואולימפיאדת ריו 2016 עבר האצטדיון מתיחת פנים, שכללה בנייה מחדש של היציעים קרוב יותר לכר הדשא, החלפת המושבים, תוספת מסכי תצוגה גדולים, הרחבת שטח הקירוי של היציעים עד לכר הדשא, הקמת תאי VIP, וכן שינויים בפנים ובסביבת האצטדיון. בתום השדרוג עמדה תכולת האצטדיון על 78,838 מקומות ישיבה. האצטדיון נחנך מחדש ב-27 באפריל 2013. משחק הבכורה הבינלאומי הראשון שהתקיים בו היה משחק ידידות בין נבחרות ברזיל ואנגליה שהסתיים בתוצאה 2:2, ב-2 ביוני 2013. האצטדיון אירח חלק ממשחקי גביע הקונפדרציות 2013, ואירח בין היתר את משחק הגמר של הטורניר. בנוסף הוא אירח את גמר מונדיאל 2014 ושנתיים לאחר הוא ארח את טקס הפתיחה והסיום וגמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת ריו 2016. טורנירי קופה אמריקה 2019 ו-2021 נערכו בברזיל, ואצטדיון המרקנה אירח כמה משחקים כולל שני הגמרים. מדיה וקבצים בנושא מרקנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרקנה (בפורטוגזית ברזילאית) המרקנה באתר הרשמי של מונדיאל 2014 תמונות נוספות של האצטדיון באתר World Stadiums תמונות נוספות של האצטדיון באתר The Stadium Guide אורי קופר ואופיר להב, הערים המארחות: ריו דה ז'ניירו במונדיאל, באתר ynet, 20 במאי 2014
מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע

מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע הוא מכון ללימוד משחק המתמחה במשחק מתודי. לבית הספר קיימים שני קמפוסים. אחד בלוס אנג'לס ואחד במנהטן (ניו יורק). המכון קרוי על שם הבמאי, השחקן והמפיק האמריקאי-יהודי לי סטרסברג מייסד שיטת המשחק המתודי הנלמדת במכון. מדיה וקבצים בנושא מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע (באנגלית) מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אזבוקה וקוסה

אזבוקה וקוסה (ברוסית: Азбука Вкуса; בתרגום לעברית: אלף בית של טעם) היא רשת סופרמרקטים, שהוקמה על ידי מקסים קושצ'נקו ואולג ליטקין. החנות הראשונה נפתחה במוסקבה בשנת 1997. נכון לשנת 2015 היא הפעילה 90 חנויות במוסקבה, סנקט פטרבורג ובפרבריה. זהו אחד מ־50 עסקי הקמעונאות הגדולים ברוסיה. החנות הראשונה שנרשמה על בעלי המניות נפתחה בקוטוזובסקי פרוספקט בשנים 1991–1992. החנות נקראה בפשטות "מעדנייה". רק בשנת 1997 הם פתחו את הסופרמרקט הראשון שלהם בשם המותג "אזבוקה וקוסה". בשנת 2002, ארבעה מהמרכולים עברו מיתוג משותף, כולל זהות תאגידית, עיצוב פנים ומראה מעודכן למחסני הרשת. בשנים 2009–2010, החברה עברה מודרניזציה והחנויות עוצבו מחדש. בשנת 2014, לאחר משא ומתן ממושך, החברה רכשה רשת פרוורית למכירות נדל"ן, הפועלת תחת המותג "ספאר" 5 עם 3 מרכולים בעלות שטח אחסון של 10 אלף מ"ר. שווי הרשת הנרכשת נאמד בכ-85–105 מיליון דולר, וגודל העסקה היה כמחצית מהסכום. אזבוקה וקוסה התרחבה בהתמדה מאז 1997 והפכה לאחת הקמעונאיות הגדולות בפדרציה הרוסית. המייסדים, מקסים קושצ'נקו ואולג ליטקין, שולטים ביותר מ־50% מחברת גורודסקוי סופרמרקט בע"מ, המפעילה את הרשת. 6.9% מהחברה שייכים ל־14 מנהלי הרשת המובילים. חלק ניכר משאר מניות החברה נמצא בידי חברת VMHY Holdings Limited, בבעלות הבעלים לשעבר של "אקספובנק", אנדריי ודובין, קיריל יאקובובסקי, פאבל ופיטר מאסלובסקי המברו, שרכשו בהדרגה את השליטה משני המייסדים האחרים של הרשת – אולג וסרגיי ורשצ'אגין טריקין. נכון לשנת 2011 אולג וסרגיי ורשצ'אגין טריקין חדלו להיות בעלי מניות ב-VMHY Holdings. נכון לשנת 2013 יותר מ־12% מהרשת היו בבעלות בניו של פאבל מאסלובסקי, יורי ואלכסיי. מדיה וקבצים בנושא אזבוקה וקוסה בוויקישיתוף אזבוקה וקוסה, ברשת החברתית פייסבוק אזבוקה וקוסה, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט הרשמי של אזבוקה וקוסה
פרס גרובר בגנטיקה

פרס גרובר בגנטיקה (באנגלית: The Gruber Prize in Genetics) הוא אחד משלושה פרסים בין־לאומיים בשווי 500,000 דולר שמוענק על ידי קרן גרובר שהוא ארגון ללא כוונת רווח הממוקם באוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט. הפרס בגנטיקה מוענק החל משנת 2001 למדענים מובילים על תרומות מכובדות בכל תחומי המחקר של הגנטיקה. הפרסים הבין־לאומיים האחרים של הקרן הם פרס גרובר בקוסמולוגיה שנוסד בשנת 2000 ופרס גרובר במדעי המוח שנוסד בשנת 2004. להלן רשימת זוכי הפרס נכון לשנת 2024: 2001 - רודולף יאניש 2002 - רוברט הורביץ 2003 - דייוויד בוטשטיין (אנ') 2004 - מרי-קלייר קינג 2005 - בוב ווטרסטון (אנ') 2006 - אליזבת בלקברן 2007 - מיינארד אולסון (אנ') 2008 - אלן ספראדלינג (אנ'), מכון קרנגי למדע ומכון הווארד יוז לרפואה (אנ') 2009 - ג'נט דוויסון ראולי, פרופסור באוניברסיטת שיקגו 2010 - ג'רלד פינק (אנ'), מכון מרגרט והרמן סוקול, פרופסור בהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 2011 - רונלד דייוויס (אנ'), אוניברסיטת סטנפורד 2012 - דגלאס סי וואלאס (אנ') 2013 - סוונטה פבו 2014 - ויקטור אמברוז, אוניברסיטת מסצ'וסטס, דייוויד באולקומב (אנ'), אוניברסיטת קיימברידג' ווגארי רובקון (אנ'), אוניברסיטת הרווארד 2015 - עמנואל שרפנטייה, מרכז הלמהולץ לחקר זיהומים (אנ') וג'ניפר דאודנה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 2016 - מייקל גרונשטיין (אנ'), אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וצ'ארלס דייוויד אליס (אנ'), קרן רוקפלר 2017 - סטיבן אלדג' (אנ'), מכון הווארד יוז לרפואה 2018 - ג'ואן צ'ורי (אנ'), מכון סאלק למחקרים ביולוגיים (אנ') ואליוט מאירוביץ (אנ'), המכון הטכנולוגי של קליפורניה 2019 - ברט פוגלשטיין (אנ'), בית החולים ג'ונס הופקינס ומכון הווארד יוז לרפואה 2020 - בוני באסלר (אנ'), אוניברסיטת פרינסטון ומכון הווארד יוז לרפואה 2021 - סטיוארט אורקין (אנ') 2022 - רות להמן (אנ'), מכון ווייטהד (אנ') והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ג'יימס פריס, מרכז פרד האצ'ינסון לחקר הסרטן (אנ') וג'רלדין סיידו (אנ'), בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 2023 - אלן ג'ייקובסון (אנ') ולין אליזבת מקוייט 2024 - הוגו בלן (אנ') אתר האינטרנט הרשמי של פרס גרובר בגנטיקה Gruber Foundation, Genetics Laureates
לנטה (קמעונאית)

לנטה (ברוסית: Лента) היא אחת מרשתות השיווק הגדולות ברוסיה ורשת ההיפר-מרקטים השנייה בגודלה במדינה. החברה הוקמה בשנת 1993 בסנקט פטרבורג על ידי אולג ז'רבצוב, כאשר פתח את החנות הראשונה בסנקט פטרבורג, רוסיה, באוקטובר 1993. לנטה רשמה אז את סימן המסחר שלה בשנת 1994 ובשנת 1999 היא פתחה את פורמט היפר-מרקט הגדול הראשון שלה והתרחבה מאז. לנטה מפעילה 122 סופרמרקטים ב-63 ערים ברחבי רוסיה ו-27 סופרמרקטים במחוז מוסקבה עם סך של כ-787,807 מ"ר. בחנות ממוצעת של לנטה היפרמרקט יש שטח מכירה של 6,200 מ"ר. החברה מפעילה חמישה מרכזי הפצה לסופרמרקטים. חנויות החברה מתבססות על תוכניות היפר-מרקטים וסופרמרקטים והחברה מעסיקה כ-50,000 עובדים. בעלי המניות הגדולים ביותר של לנטה כוללים את TPG Capital, הבנק האירופי לשיקום ופיתוח ו-VTB Capital. החברה נסחרת בבורסת לונדון ובמוסקבה. מדיה וקבצים בנושא לנטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לנטה (ברוסית) לנטה, ברשת החברתית פייסבוק לנטה, ביישום טלגרם לנטה, ברשת החברתית אינסטגרם לנטה, ברשת החברתית VK לנטה, סרטונים בערוץ היוטיוב לנטה, באתר הבורסה לניירות ערך בלונדון מידע עסקי על חברת לנטה באתרים Yahoo! Finance, MarketWatch (באנגלית), גוגל פיננסים לנטה, באתר Crunchbase (באנגלית) "Ruling the retail roost: Russia's top five supermarket chains | ITE Food & Drink". www.food-exhibitions.com. נבדק ב-2018-09-25.
בית בראודה

בית בראודה הוא וילת מגורים ברחוב מקדונלד 16 בשכונת תל בנימין ברמת גן, המבנה הוא בית מגורים פרטי, ושימש לתקופה כמעונו של שגריר ארצות הברית בישראל, והיה משכנו הרשמי הראשון. שכונת תל בנימין, שבגבולה הדרומי שוכן הבית, נוסדה ב-1931 על ידי הנדבן יצחק לייב גולדברג בשטח פרדס שרכש מהטמפלרים שהתגוררו בשרונה במהלך שנות ה-20, ונועדה להיות שכונת גנים לסופרים, משוררים ואמנים. גולדברג גייס לטובת תכנון השכונה את המהנדס פרדריק קיש. השכונה נקראה על שם בנו שנהרג במהלך מאורעות תרפ"ט. עם הקמת השכונה בחר אליעזר ברוידא, איש עסקים שהיה ממקימי חברות כלכליות רבות שחלקן מאוגדות בחברת אפריקה-ישראל ושימש בתפקיד יושב ראש בנק אנגלו-פלשתינה, להקים בה את ביתו, לצד בכירים אחרים בבנק אנגלו-פלשתינה. במהלך שנות ה-50 שכרה המדינה את הבית ממשפחת ברוידא ושיכנה בו את שגריר ארצות הברית, ג'יימס מקדונלד, שעד למעבר לבית התגורר במלון גת רימון בתל אביב. שמו של הרחוב בו שכן הבית שונה ונקרא "רחוב מקדונלד" על שמו של השגריר. חמשת שגריריה הראשונים של ארצות הברית בישראל התגוררו בבית, עד תחילת שנות ה-60, אז עבר לבניין מרווח יותר בהרצליה פיתוח, מאז הבית משמש כבית מגורים פרטי. שער הבית ושביל הגישה, 2018 חזית בית הדירות שהוקם בסמוך לבית, 2015 כניסה לבית הדירות שהוקם בסמוך לבית, 2015 מדיה וקבצים בנושא בית בראודה בוויקישיתוף תמר טוכלר וננה שנקר, כשנדל"ן פוגש פיסת היסטוריה, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית זילברשטיין-פיכמן

בית זילברשטיין-פיכמן הוא וילת מגורים ברחוב מקדונלד 11 בשכונת תל בנימין ברמת גן, המבנה הוא בית מגורים פרטי, והתפרסם כמעונו של המשורר יעקב פיכמן, שם התגורר עם חותנו. שכונת תל בנימין, שבגבולה הדרומי שוכן הבית, נוסדה ב-1931 על ידי הנדבן יצחק לייב גולדברג בשטח פרדס שרכש מהטמפלרים שהתגוררו בשרונה במהלך שנות ה-20. גולדברג גייס לטובת תכנון השכונה את המהנדס פרדריק קיש. השכונה נקראה על שם בנו שנהרג במהלך מאורעות תרפ"ט. גולדברג ייעד את השכונה להיות שכונת גנים לסופרים, משוררים ואמנים, ופנה לרבים כדי לשכנע אותם להתגורר בשכונה. אחד מהם, יעקב פיכמן, עשה זאת ועבר להתגורר בשכונה עם חותנו זילברשטיין, על שם שניהם קרוי הבית. שביל הגישה לבית, 2018 חזית הבית, 2018 מדיה וקבצים בנושא בית זילברשטיין-פיכמן בוויקישיתוף תמר טוכלר וננה שנקר, כשנדל"ן פוגש פיסת היסטוריה, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסטנטינוב (מחוז פלוצק)

קונסטנטינוב (בפולנית: Konstantynów, ב-IPA‏: [kɔnstanˈtɨnuf]) הוא כפר במחוז פלוצק ברפבוינציית מזוביה בפולין עם אוכלוסייה של 38 נפשות. הוא שוכן כ-6 קילומטרים דרום-מזרחית לגומבין, 22 קילומטרים דרומית לפלוצק, ו84 קילומטרים מערבית לוורשה. בין השנים 1974-1991 עמד בכפר זה המבנה הגבוה ביותר שיוצר מעולם עד אז, תוצרת האדם (ולמעשה עד בניית מגדל בורג' חליפה)- אנטנת הרדיו של ורשה. האנטנה הזאת הייתה תורן רדיו נתמך בבניית מסגרת פלדה עם חתך משולש באורך צד של 4.8 מטר, משקל של 420 טון וגובה של 646.38 מטרים. התורן שימש למשדר גלים באורך 2,000 קילוואט של רשות השידור הפולנית כאנטנה ולכן היה מבודד כנגד הקרקע במתח של 120 קילו-וולט. הוא קרס במהלך עבודות השיפוצים ב-8 באוגוסט 1991. לא דווח על איש שנהרג בתאונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סורת א-תע'אבון

סורת א-תע'אבון (בערבית: سورة التغابن, "הרווח וההפסד") היא הסורה ה-64 בקוראן. היא מונה 18 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק ה-9, בו מוזכר המושג "א-תע'אבון כאחד משמותיו של יום הדין. סורה זו עוסקת בחמישה נושאים עיקריים: יום הדין והעולם הבא. בריאת האדם. מוסר וצדק חברתי. עידוד עזרה כלכלית לזולת דרך מתן הלוואות ללא ריבית. ניסיונות ומבחנים שאללה מעמיד בהם את בני האדם. מדיה וקבצים בנושא סורת א-תע'אבון בוויקישיתוף סורת א-תע'אבון, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Hebrew quran TheLastDialogue, Surah At Taghabun Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית) Sura al-Taghabun, WikiShia (באנגלית)
בלנצ'ארד (דקוטה הצפונית)

בלאנצ'ארד הוא מקום המיועד למפקד בעיריית בלאנשארד, מחוז טרייל, דקוטה הצפונית בארצות הברית. האוכלוסייה במפקד 2010 הייתה 26. בלאנצ'ארד ממוקמת ליד גבול דקוטה הצפונית-מינסוטה, בקרבת הצומת של כביש 18 של דקוטה הצפונית וכביש 200 של דקוטה הצפונית. תורן KVLY-TV ניצב ליד בלאנצ'ארד, תורן זה ידוע בכך שהוא המבנה הגבוה ביותר מעשה ידי אדם בחצי הכדור המערבי והרביעי בגובהו בעולם כולו. תורן KRDK-TV, המבנה השני בגובהו בארצות הברית, ממוקם כעשרה קילומטרים מבלנצ'ארד, ליד גיילסבורג. מדיה וקבצים בנושא בלנצ'ארד בוויקישיתוף Interactive map showing Blanchard Blanchard, North Dakota - Google Maps ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1998

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 1998 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 7: "שיקגו" 5: Lady in the Dark 4: "המלך ליר" ו-The Fix 3: "עולמה של איימי", "היפה והחיה", Damn Yankees, "נשקיני, קייט" ו"טום וקלם" 2: Chips with Everything, "קרוב יותר", Enter the Guardsman, "פלסטף", "המלט", Hurlyburly,‏ L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato, "מרלן", "אותלו", Palestrina,‏ Paul Bunyan, "אגם הברבורים", Three Hours after Marriage ו"המצאת האהבה" ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 2: "שיקגו", "המלך ליר", Lady in the Dark ו-Three Hours after Marriage פרסי אוליבייה 1998
פרס גרובר במדעי המוח

פרס גרובר במדעי המוח (באנגלית: The Gruber Prize in Neuroscience) הוא אחד משלושה פרסים בין־לאומיים בשווי 500,000 דולר שמוענק על ידי קרן גרובר שהוא ארגון ללא כוונת רווח הממוקם באוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט. הפרס במדעי המוח מוענק החל משנת 2004 למדענים מובילים בתחומי המחקר של מדעי המוח. הפרסים הבין־לאומיים האחרים של הקרן הם פרס גרובר בקוסמולוגיה שנוסד בשנת 2000 ופרס גרובר בגנטיקה שנוסד בשנת 2001. זוכי פרס גרובר במדעי המוח מועמדים על ידי האגודה למדעי המוח (אנ'). להלן רשימת זוכי הפרס נכון לשנת 2024: 2004 - סימור בנזר (אנ') 2005 - אריק קנודס (אנ') ומסאקאזו קונישי (אנ') 2006 - מסאו איטו (אנ') ורוג'ר ניקול (אנ') 2007 - שיגאטאדה נקאנישי (אנ') 2008 - ג'ון אוקיף 2009 - ג'פרי סי. הול, פרופסור באוניברסיטת מיין (אנ'), מייקל רוסבאש, פרופסור באוניברסיטת ברנדייס ומייקל יאנג, פרופסור באוניברסיטת רוקפלר 2010 - רוברט וורץ (אנ') 2011 - הודא זוע'בי 2012 - לילי ג'אן (אנ') ויו נונג ג'אן (אנ'), אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו 2013 - איב מרדר 2014 - תומאס ג'סל (אנ') 2015 - קרלה ג'יי שץ ומיכאל גרינברג (אנ') 2016 - מו-מינג פו (אנ'), המכון למדעי המוח, האקדמיה הסינית למדעים (אנ') אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 2017 - ג'ושוע סנס (אנ'), המרכז למדעי המוח, אוניברסיטת הרווארד 2018 - אן גרייביל, מכון מקגוברן לחקר המוח (אנ') בהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוקיהידה היקוסאקה (אנ'), המכון הלאומי לעין (אנ') במכונים הלאומיים לבריאות ווולפרם שולץ (גר'), אוניברסיטת קיימברידג' 2019 - יוסף טקהאשי (אנ') 2020 - פרידריך בונהופר, קורי גודמן ומארק טסייה-לאבין (אנ'). 2021 - קריסטין פטי וכריסטופר וולש (אנ') 2022 - לארי אבוט (אנ'), אמרי בראון (אנ'), טרי סיינובסקי (אנ') וחיים סומפולינסקי 2023 - הודא אקיל (אנ') 2024 - קורניליה ברגמן, ג'רלד רובין (אנ') אתר האינטרנט של פרס גרובר במדעי המוח Gruber Foundation, Neuroscience Laureates.
Partners

Partners (בעברית: שותפים) הוא אלבומה ה-34 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא לאור ב-16 בספטמבר 2014 על ידי קולומביה רקורדס. האלבום מכיל אוסף של דואטים אותם ביצעה הזמרת לאורך השנים עם זמרים גברים כמו סטיבי וונדר, מייקל בובלה, בילי ג'ואל ועוד. בנוסף, האלבום מכיל דואט עם בנה ג'ייסון גולד. הזמרת קידמה את האלבום בתוכנית האירוח של ג'ימי פאלון כאשר שרה מחרוזת של מספר שירים מהאלבום. בנוסף לשירים הישנים ישנם באלבום גם שני דואטים חדשים: "What Kind of Fool", עיבוד מחדש לדואט שלה ושל בארי גיב אשר בו הדואט הוא עם ג'ון לג'נד ו-"Lost Inside of You", דואט עם בייביפייס שהוא עיבוד מחדש לדואט אחר של הזמרת שבוצע במקור עם קריס קריסטופרסון אשר מופיע במהדורת הדלוקס של האלבום. בנוסף לכך במהדורת הדלוקס מופיעים דואטים נוספים. האלבום זכה להצלחה כאשר הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנת 2014 כאשר מכר עד סוף השנה 856 אלף עותקים במדינה. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של המדינה כאשר מכר באותו שבוע 196 אלף עותקים ובכך הפכה סטרייסנד לזמרת היחידה שהביאה אלבום למקום הראשון במדינה בשישה עשורים שונים. כחודשיים לאחר יציאתו האלבום השיג מעמד אלבום זהב במדינה וכ-4 חודשים לאחר יציאתו השיג מעמד פלטינה במדינה ובכך האלבום הפך לאלבום ה-52 של סטרייסנד להשיג מעמד זהב במדינה והאלבום ה-31 שלה להשיג מעמד פלטינה במדינה, יותר מכל אישה אחרת בהיסטוריה. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר באלבום פופ מסורתי". מידע על האלבום Partners באתר MusicBrainz מידע על האלבום Partners באתר AllMusic וולטר אפאנאסייף, בייביפייס, ברני הרמס, ג'יי לנדרס, ברברה סטרייסנד
S&M2

S&M2 הוא אלבום הופעה מאת להקת ההבי מטאל האמריקאית, מטאליקה, בשיתוף עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו. האלבום הוקלט ב-6 וב-8 בספטמבר 2019 באולם צ'ייס סנטר שבסן פרנסיסקו, ויצא לאור ב-28 באוגוסט 2020. ההופעה הוקרנה בבתי הקולנוע ב-9 באוקטובר 2019. האלבום מהווה המשך לאלבום S&M, אשר הוקלט 20 שנה לפני, בו לראשונה שיתפה הלהקה פעולה עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו. בשנת 1999 ערכה הלהקה הופעה עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, במסגרתה הותאמו שיריה להופעה עם תזמורת סימפונית, והופצה כאלבום הופעה וכווידאו. במרץ 2019 הכריזה הלהקה על הופעה נוספת עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, שתיקרא S&M2, לציון 20 שנה לשיתוף הפעולה הקודם בין הלהקה לתזמורת. ההופעה נערכה באולם צ׳ייס סנטר בסן פרנסיסקו ב-6 וב-8 בספטמבר 2019. הופעה זו חנכה את האולם, שבנייתו החלה בתחילת שנת 2017. ההופעה כללה שירים שבוצעו ב-S&M, לצד עיבודים סימפוניים לחומרים חדשים יותר של הלהקה, וכן יצירות סימפוניות נוספות. ההופעה הוקרנה בבתי הקולנוע ב-9 באוקטובר 2019, והרווחים מהקרנתה בצפון אמריקה נאמדים בכ-1.2 מיליון דולר, וב-5.5 מיליון דולר ברחבי העולם, דבר ההופך אותה להופעת הרוק הרווחית ביותר בכל הזמנים שהוקרנה בקולנוע. לאור ההצלחה לה זכתה הקרנת ההופעה, הוקרנה ההופעה בקולנוע פעם נוספת ב-30 באוקטובר 2019. אלבום ההופעה יצא לאור ב-28 באוגוסט 2020, ונכנס למקום הרביעי במצעד בילבורד 200 עם מכירות של 56,000 יחידות השקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו. ג'יימס הטפילד - גיטרה ושירה קירק האמט - גיטרה לארס אולריך - תופים רוברט טרוחיו - בס התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו מידע על האלבום S&M2 באתר MusicBrainz מידע על האלבום S&M2 באתר AllMusic האלבום S&M2 באתר Discogs האלבום S&M2 באתר ספוטיפיי Metallica announce ‘Metallica and San Francisco Symphony: S&M2’ live album, באתר nme.com, ‏15 ביולי 2020 S&M2 Finally Arrives on August 28, באתר הרשמי של מטאליקה Metallica Plot Concert With San Francisco Symphony, באתר הרולינג סטון, 19 במרץ 2019 Metallica’s S&M2 film breaks $5 million at the box office, gets additional worldwide screening, consequenceofsound.net, ‏16 באוקטובר 2019 Metallica’s ‘S&M2’ live concert film is returning to cinemas for one night only, באתר nme.com,‏ 16 באוקטובר 2019 METALLICA AND KATY PERRY ARE BATTLING FOR THE TOP DEBUT ALBUM SPOT, באתר altpress.com, ‏2 בספטמבר 2019 Metallica & San Francisco Symphony's 'S&M2' Starts Atop Rock, Classical Charts, באתר הבילבורד, 9 בספטמבר 2019
Encore: Movie Partners Sing Broadway

Encore: Movie Partners Sing Broadway הוא אלבומה ה-35 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר שוחרר ב-26 באוגוסט 2016 על ידי קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית מה שהפך את סטרייסנד לאישה עם הכי הרבה אלבומים שעשו זאת בהיסטוריה. בנוסף האלבום גם הגיע למקום הראשון בבריטניה ואוסטרליה ובכך הפך לאלבום השביעי שלה בבריטניה לעשות זאת ולאלבום השלישי שלה באוסטרליה לעשות זאת. האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית: "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר באלבום פופ מסורתי". האלבום הגיע בשבוע הראשון ליציאתו למקום הראשון בארצות הברית עם מכירות של 149 אלף עותקים, מתוכם 148 אלף נקיים ו-126 אלף הם עותקים פיזיים ובכך הפכה הזמרת לאמן שהצליח למכור הכי הרבה עותקים פיזיים עם אלבום בשבוע הראשון ליציאתו באותה שנה. הגעתו של האלבום למקום הראשון גרמה לה להשתוות עם ברוס ספרינגסטין בכמות האלבומים שהגיעו למקום הראשון במדינה ובכך הפכה לאמן השלישי עם הכי הרבה אלבומים שהגיעו למקום הראשון במדינה, אמן הסולו השני עם הכי הרבה אלבומים שהגיעו למקום הראשון במדינה והאישה שעשתה זו הכי הרבה פעמים במדינה. בנוסף שברה שיא בתור האמן שהצליח להכניס אלבום למקום הראשון במדינה הכי הרבה זמן מאז הפעם הראשונה בה אלבום שלו הגיע למקום הראשון במדינה. בבריטניה האלבום הגיע למקום הראשון גם כאשר מכר 20 אלף עותקים באותו השבוע ובכך אלבום זה הפך לאלבום השביעי של הזמרת להגיע למקום הראשון במדינה ובכך גם הפכה לאמן הנשי השני עם הכי הרבה אלבומים שהגיעו למקום הראשון במדינה. בנוסף האלבום גם הגיע למקום ה-3 בקנדה עם מכירות כל כעשרת אלפים עותקים ולמקום הראשון באוסטרליה ובכך הפך לאלבום השלישי שלה באוסטרליה לעשות זאת. על פי איגוד המכירות העולמי האלבום היה לאלבום ה-45 הנמכר ביותר באותה שנה עם מכירות של 600 אלף עותקים בכל העולם. מידע על האלבום Encore: Movie Partners Sing Broadway באתר MusicBrainz מידע על האלבום Encore: Movie Partners Sing Broadway באתר AllMusic האלבום Encore: Movie Partners Sing Broadway באתר Discogs האלבום Encore: Movie Partners Sing Broadway באתר ספוטיפיי Streisand* - Encore (Movie Partners Sing Broadway), Discogs (באנגלית)
השועל בלול התרנגולות

השועל בלול התרנגולות הוא שמו של רומן סאטירי שכתב אפרים קישון בשנת 1955 ושל סרט שכתב וביים בשנת 1977. "השועל בלול התרנגולות" היה הרומן הסאטירי הראשון של אפרים קישון. הרומן יצא לראשונה בשנת 1955 בשם "עין כמונים" וב-1972 יצא בהוצאת עם עובד בשם "השועל בלול התרנגולות." במוקד הרומן עומד אמיץ דולניקר, עסקן מפא"יניקי-הסתדרותי טיפוסי, הלוקה בבריאותו ונשלח לצורכי החלמה לכפר גלילי נידח בשם עין כמונים - מושב האחראי על כלל תצרוכת הכמון בישראל. דולניקר מגלה לחרדתו כי לאיש מתושבי הכפר הנידח אין תודעה פוליטית מזערית. זאת ועוד, בכפר קיימת שוויוניות מושלמת, כך ש"עדיין לא נוצרו בו הפערים החברתיים שיש לבטלם." השוחט, הספר, הסנדלר ושאר יושבי הכפר חיים בעוני מרוד ובשלווה מוחלטת, בלי שתעלה על דעתם המחשבה כי יש צורך בשינוי כלשהו באורחות חייהם או כי משהו חסר להם. דולניקר פועל בעקביות כדי לשנות מצב זה: בלשון חלקלקות מצופה בקלישאות עסקניות הוא מסית את בני הכפר זה כנגד זה ויוצר במו שהותו בכפר את הפערים החברתיים שיש לבטלם. מטרתו של דולניקר היא להפוך את הכפר הנידח למערכת שבה הוא ימשול, כמתווך היודע כיצד פני הדברים צריכים להיראות, אך מזימתו זו עולה בתוהו, כאשר מתברר כי בני הכפר התמימים למדו מהר מהצפוי את אמנות התככים הפוליטיים. בסופו של הסיפור, מוחה שיטפון את הכפר כולו. ערך מורחב – השועל בלול התרנגולות (סרט) קישון עיבד את ספרו לסרט בשנת 1978, בשינויים מועטים בלבד, שהבולט בהם היה הפיכת עלילת הסיפור ממציאות לחלום של דולניקר. בתפקיד הראשי בסרט כיכב שייקה אופיר, כשלצידו, בתפקיד עוזרו זאב, ספי ריבלין. שחקנים קבועים אחרים של קישון שימשו בתפקידים נוספים: זהרירה חריפאי כגאולה דולניקר/מלכה הרמנוביץ', ניצה שאול כעלמה גורביץ'/אחות, גדעון זינגר כפרופסור טננבאום/אליפז הרמנוביץ'. שחקנים בולטים נוספים היו יעקב בודו כזלמן חסידוב ושושיק שני כגברת חסידוב. הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 1978, זכה להצלחה קופתית וביקורתית דלה והיה מן הגורמים שהרתיעו את קישון מיצירת סרטים נוספים. כישלונו של הסרט "השועל בלול התרנגולות" היה כישלונו המשמעותי הראשון של קישון בזירה הישראלית מאז הופיע בה לראשונה בשנת 1952. בראיון שנערך עמו בערוב ימיו, עשרים וחמש שנה אחרי צאת הסרט, עדיין ביכה קישון את הכישלון. דווקא כאשר למד היטב את מלאכת עשיית הסרטים והיה בשל מאי–פעם, טען, בא הכישלון הזה וחסם אותו מלהמשיך את קריירת הבימוי הקולנועית שלו. הסרט היה עשוי היטב, גרס, ולכן לא הוא שנכשל כאן אלא "הקהל נכשל". גישה שונה ביטא מבקר הסרטים אורי קליין, שגרס כי "השועל בלול התרנגולות" נעשה אחרי זמנו: הנושאים בהם עסק הסרט, ובייחוד הביקורת על העסקנות המפא"יניקית, חדלו מלעמוד במרכז ההוויה הישראלית בדור שאחרי מלחמת יום הכיפורים ובמיוחד אחרי עליית "הליכוד" לשלטון בשנת 1977. לדעתו הספר שכתב קישון בשנת 1955, כאשר מפא"י ניצבה בשיא כוחה ודומה היה כי עסקניה הקשישים ימשלו בישראל לעד, חדל מלהיות רלוונטי עשרים ושתיים שנים מאוחר יותר, כאשר עסקני מפא"י ושלטון מפא"י עצמו חלפו ועברו מן העולם. חווה חקלאית בקרבת בקעת בית כרם (דרום מערבית לצפת) אימצה לעצמה את השם עין כמונים, בעקבות יצירת קישון ובאישורו, ועקב קרבתה להר כמון. השועל בלול התרנגולות, באתר OCLC (באנגלית) אורי קליין, ונציה של המזרח הקרוב, באתר הארץ, 16 באפריל 2002