ויליאם הארטנל

ויליאם הנרי הארטנל (באנגלית: William Henry Hartnell;‏ 8 בינואר 1908 - 23 באפריל 1975) היה שחקן אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא דמותו של הדוקטור הראשון בסדרת המדע בדיוני הוותיקה "דוקטור הו". הרטנל נולד בסנט פנקרס שבלונדון, בן יחיד ללוסי הרטנל שלא הייתה נשואה. הוא גדל אצל אם אומנת, ובילה חופשות מהנות בדבון אצל משפחת אימו שם למד לרכב. למרות מאמציו הרבים לא הצליח לגלות את זהותו של אביו. הרטלנל, שהיה ידוע בכינויו בילי, עזב את בית הספר ועסק בפשעים קלים. במועדון אגרוף פגש הרטנל את אספן האמנות יו בלייקר (אנ') שלקח אותו תחת חסותו. בתחילה דאג לאמן אותו כג'וקי (רוכב על סוסי מרוץ) ואחר כך עזר לו להתקבל לאקדמיית איטליה קונטי לאמנויות התיאטרון (Italia Conti Academy). בלייקר שילם גם על לימודיו ב-"Imperial Service College" אך הוא ברח מבית הספר בשל המגבלות הרבות שהוטלו עליו שם. ב-1925 החל לעבוד כעוזר במה בתיאטרון תחת פרנק בנסון (אנ'). הוא הופיע במספר רב של תפקידים במחזות שייקספיריים בהם "הסוחר מוונציה", "יוליוס קיסר", "כטוב בעיניכם", "המלט", "הסערה" ו"מקבת'". השתתף בהצגות נוספות כמו "She Stoops to Conquer", המחזה "School for Scandal " וב-"Good Morning, Bill". ב-1928 שיחק ב-"Miss Elizabeth's Prisoner", מחזה מאת רוברט נילסון סטיבנס (אנ') בו השתתפה גם השחקנית הת'ר מקינטייר שאותה נשא לאישה בשנה שאחרי כן. בקולנוע שיחק ביותר מששים סרטים, הראשון בהם היה "Say It With Music" שיצא בשנת 1932. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החל לשרת ברגימנט הטנקים המלכותי (Tank Corps). אחרי שנה וחצי שוחרר מטעמי בריאות כשהוא סובל מהתמוטטות עצבים, וחזר לשחק. לרוב גילם דמויות קומיות עד שקיבל את התפקיד של סרג'נט נד פלטשר בסרט "The Way Ahead" ב-1944. מכאן ואליך החל לגלם בעיקר דמויות של שוטרים, חיילים ובריונים. ב-1958 שיחק בפעם הראשונה את הסרג'נט בסדרת הקומדיות "Carry On" בסרט "הטירונים והסרג'נט". עוד הופיע בסרטם של האחים בולטינג "Heavens Above" בכיכובו של פיטר סלרס, ובסרט "העכבר ששאג" (שוב עם סלרס) גילם את ויל באקלי. התפקיד הקבוע הראשון שלו בטלוויזיה היה בסדרה "Army Game" בין השנים 1957–1961, בה גילם שוב דמות של "איש קשוח", רב-סמל פרסי בולימור. ב-1963 שיחק בתפקיד משנה בסרט "This Sporting Life", בו גילם ברגישות דמות של צייד כישרונות לשחקני ראגבי בשם 'Dad' (אבא). הופעתו של הרטנל בסרט "This Sporting Life" צדה את עינה של מפיקת הטלוויזיה וריטי למברט (אנ') שתכננה סדרת מדע בדיוני חדשה בשם "דוקטור הו" עבור ה-BBC. היא הציעה להרטנל את התפקיד הראשי. הוא היסס לקבל את התפקיד כי הסדרה הצטיירה בעיניו כמיועדת לילדים, אך היא והבמאי ואריס חוסיין (אנ') שכנעו אותו, והתפקיד של הדוקטור הראשון הפך לתפקידו הידוע ביותר. מאוחר יותר ציין שלקח את התפקיד כדי להתרחק מהדמויות הקבועות של אנשי צבא שגילם. כמי שיש לו נכדים משלו הוא נהנה מתשומת הלב והחיבה שהדמות זכתה לה מילדים. ב-1966 קיבל הרטנל משכורת קבועה של 315 ליש"ט על כל פרק בסדרה (הופקו 48 פרקים בשנה). סכום זה הוא שווה ערך ל-4,050 ליש"ט של ימינו. כיוון שלדמות היה שיער ארוך הרטנל חבש פיאה בכל צילומי הסדרה. הידרדרות במצבו הבריאותי (הרטנל סבל מטרשת העורקים שהחל להשפיע על יכולת הדיבור שלו) ויחסים גרועים בינו לבין צוות התוכנית, שהתחלף אחרי פרישתה של וריטי למברט, הביאו בסופו של דבר לעזוב את "דוקטור הו". עם עזיבתו העלה המפיק של הסדרה רעיון מקורי, כיוון שהדוקטור הוא חייזר, תהיה לו תכונה של יכולת התחדשות שבה תוחלף צורתו החיצונית. הרטנל עצמו הציע שפטריק טרוטון יחליף אותו כדוקטור החדש. בסוף החלק הרביעי בעלילה "The Tenth Planet" (שהציגה גם את הסייברמנים), העלילה השנייה מעונה 4, הדוקטור הראשון "התחדש" בפעם הראשונה והוחלף בדוקטור השני. ב-1972 חזר הרטנל והופיע בתפקיד הדוקטור במסגרת סדרת העשור של "דוקטור הו" בעלילה הפותחת של העונה, שנקראה "שלושת הדוקטורים". אשתו הת'ר יידעה את מפיקי הסדרה על הרעה בבריאותו וביכולת הזכירה שימנע ממנו לככב בסדרה. אולם הם הגיעו להסכמה שהוא יצטרך לשבת ולקרוא את השורות מתוך כרטיסים. הופעתו זו הייתה האחרונה כשחקן. בשנות השבעים מצב בריאותו החמיר בדצמבר 1974 אושפז בבית חולים. בתחילת 1975 סבל מסדרה של שבצים מוחיים. ב-23 באפריל 1975 נפטר מאי ספיקת לב. ב-1983, לציון 20 שנה לדוקטור הו, השתמשו באחת מהסצנות שלו מהפרק "The Dalek Invasion of Earth" משנת 1964, בתחילת ספיישל 20 השנה "חמשת הדוקטורים". בהמשך גילם את דמות הדוקטור הראשון השחקן ריצ'רד הרנדול (אנ'). ב-2013, בפרק "שמו של הדוקטור", שולבו צילומים של הרטנל יחד עם השחקנית ג'נה קולמן בתפקיד קלרה אוסוולד, כשהיא רואה את הדוקטור בתקופות שונות בחייו. הרטנל היה נשוי להת'ר מקינטייר ממאי 1929 ועד מותו. הייתה להם בת אחת, הת'ר אן, ושני נכדים. נכדתו ג'ודית "ג'סיקה" קרני כתבה את הביוגרפיה שלו בספר "Who's There? The Life and Career of William Hartnell". (1944) The Way Ahead נקמת הנידון (1945) Murder in Reverse ‏[1] (1947) Odd Man Out (1947) Brighton Rock רשומות מועדון הפיקוויקים (1952) The Pickwick Papers (1957) Hell Drivers מחירו של גבר (1955) הטירונים והסרג'נט (1958) Carry on Sergeant העכבר ששאג (1959) The Mouse That Roared שערורייה בחיל האוויר (1959) The Night We Dropped a Clanger (1959) Shake Hands With The Devil מחירו של גבר (1963) This Sporting Life דוקטור הו (1963 -1966, 1973) Doctor Who (1963) Heavens Above (1964) Tomorrow at Ten מדיה וקבצים בנושא ויליאם הארטנל בוויקישיתוף ויליאם הארטנל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם הארטנל, באתר AllMovie (באנגלית) ויליאם הארטנל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ויליאם הארטנל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויליאם הארטנל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויליאם הארטנל, באתר Discogs (באנגלית) ויליאם הארטנל באתר Screenonline של מכון הסרטים הבריטי ביוגרפיה באתר olddoctorwho.com ויליאם הארטנל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The National Archives. "Currency converter". Ministry of Justice. נבדק ב-27 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה)