laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריאדוק ברנדיבאק

בטרילוגיית שר הטבעות מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין, מריאדוק ברנדיבאק, המכונה מרי, הוא הוביט, אחד מידידיו הטובים של פרודו. הוא קרוב משפחה של פרודו ממספר כיוונים. אוהב סירות וסוסי פוני, מתעניין גם במפות של הארץ התיכונה. מרי נולד בשנת 2982 של העידן השלישי. הוא הבן היחיד של סאראדוק בראנדיבאק, הראש של באקלנד, ואזמראלדה טוק, הדודה של פיפין, ידידו הטוב. מרי הוא האינטליגנטי הגדול מבין חבריו ההוביטים, ושם לב לפרטים קטנים. לדוגמה: אפילו לפני שבילבו בגינס עזב את הפלך, הוא ידע על הטבעת האחת ועל כך שהיא הופכת את העונד אותה לבלתי-נראה. הוא מגן על מעון באג אחרי המסיבה של בילבו, כשהוא מגן על פרודו מפני אורחים לא רצויים. הוא גם העומד מאחורי ה"קונספירציה" של סם, פיפין, פרדגאר בולג'ר (המכונה "פאטי" - השמן), והוא עצמו, כדי לעזור לפרודו. לכן, כבר בתחילת אחוות הטבעת, הוא ערוך ומוכן למסע. תוך כדי קיצור הדרך שלו דרך היער העתיק ההוביטים הותקפו על ידי אחד העצים, אך תום בומבדיל הציל אותם. התקרב מאוד לתיאודן מלך רוהאן, ואף על פי שנדחה על ידיו מלרכב לקרב בשדות הפלנור, הלך לקרב מוסתר על ידי אאווין, שכינתה עצמה דרהנלם (כיוון שגם לא הורשתה להילחם). בקרב חתך את גיד רגלו של המלך המכשף שר רפאי הטבעת בעת הסתערותו על אאווין ועל ידי כך גרם למותו. לאחר המלחמה, נשא לאישה את אסטלה בולג'ר, אחותו של פרדגאר בולג'ר. ידוע כי היה לו בן אף על פי שעובדה זו לא מוזכרת באילנות היוחסין של ההוביטים. בשנת 11 לעידן הרביעי קיבל את התואר "אדון באקלנד" שעבר לו בירושה. הוא המשיך בקשריו עם רוהאן והפך למומחה במסורותיה ושפתה. בגיל 102, שנה 64 לעידן הרביעי, חזר לממלכה המאוחדת עם ידידו פרגרין טוק. השניים נפטרו בגונדור מספר שנים מאוחר יותר ונקברו בקברי המלכים של גונדור במינס טירית. לאחר מותו של המלך אראגורן בשנת 120 לעידן הרביעי קברם הועבר לידו. מריאדוק באנציקלופדיה של ארדה
לוק וילסון

לוק קנינגהם וילסון (באנגלית: Luke Cunningham Wilson; נולד ב-21 בספטמבר 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרטים "הנוכל המבריק", "לא רק בלונדינית", "משפחת טננבאום", "מועדון החברים" ו"אידיוקרטיה: הטמטום שולט" ובשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "מוארת" ברשת HBO ובתור פטריק "פט" דוגן בסדרת גיבורי העל "סטארגירל" ברשת The CW. וילסון נולד בדאלאס שבטקסס. הוא בנם של רוברט אנדרו וילסון (2017-1941) שהיה מנהל פרסום, והצלמת לאורה קניגהאם-וילסון (ילידת 1939), והוא אחיהם הצעיר של השחקנים אנדרו ואוון וילסון. וילסון התחיל את קריירת הקולנוע שלו בשנת 1996 בסרט של וס אנדרסון "פשיעות קטנות" לצד אחיו אוון, שגם כתב את התסריט לסרט. וילסון הופיע לצד דרו ברימור שנתיים לאחר מכן בקומדיה הרומנטית "סיפור מטוגן". בשנת 1999 שיחק בקומדיית האקשן "הנוכל המבריק" של הבמאי לס מייפילד בכיכובו של מרטין לורנס. ב-2001 הופיע וילסון בקומדיה "לא רק בלונדינית", בסרט שיחק וילסון את אמט ריצ'מונד שותפה ולאחר מכן גם ארוסה של אל וודס (ריס וית'רספון), תפקידו בסרט העלה אותו לרמה של כוכב עולה בהוליווד. הופעות נוספות של וילסון שזכו לביקורות חיוביות היו בסרטים "משפחת טננבאום" שם שיחק לצד שני אחיו וב"מועדון החברים" לצד ויל פרל ווינס ווהן. וילסון השתתף גם בקומדיה "אלכס ואמה" לצד קייט הדסון ובסרט ההמשך ל"לא רק בלונדינית". שיחק גם בקומדיה "מופע שנות ה-70" בתור קייסי, אחיו של מייקל קלסו (אשטון קוצ'ר). בשנת 2005 הופיע בדרמה הקומית "עד שהמשפחה תפריד ביננו" לצד דיאן קיטון וקלייר דיינס. ב-2006 שיחק וילסון לצד אומה תורמן ואנה פריס בקומדיה הרומנטית "הסופר אקסית שלי" ובסרט הקומי "אידיוקרטיה: הטמטום שולט". בשנת 2007 שיחק במותחן האימה "חדר פנוי" לצידה של קייט בקינסייל, בקומדיית הפשע "אתה הורג אותי" לצד בן קינגסלי ובקומדיה הרומנטית "בלונדינית בעיר הגדולה" לצידה של ג'סיקה סימפסון. בשנת 2008 שיחק וילסון בדרמה הקומית "הנרי פול כאן". בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "כל מה שהיה לנו" שביימה קייטי הולמס שגם משחקת בתפקיד ראשי. ודיבב את דמותו של בודי בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן". לוק וילסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוק וילסון, באתר AllMovie (באנגלית) לוק וילסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לוק וילסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) לוק וילסון, באתר Metacritic (באנגלית) לוק וילסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לוק וילסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מחוזות קפריסין הצפונית

קפריסין הצפונית מחולקת לשישה מחוזות: הפרד ממחוז גוזליורט בדצמבר 2016 מחוזות קפריסין מדיה וקבצים בנושא מחוזות קפריסין הצפונית בוויקישיתוף מפקד אוכלוסין
פרס יורוסקאר

פרס יורוסקאר לשחקן השנה באירופה (באנגלית: Euroscar European Player of the Year Award), הידוע בשם פרס יורוסקאר, הוא פרס כדורסל שנתי המחולק מאז שנת 1979. הפרס מחולק לכדורסלן האירופי הטוב ביותר של אותה שנה ללא התייחסות לליגה בה הוא משחק, כולל שחקני NBA. חלוקת הפרס נעשית בהתאם להופעות ולהישגים של השחקנים הן במועדונים והן בנבחרות הלאומיות. השחקן שזוכה בפרס יורוסקאר נבחר על ידי ועדה הכוללת מאמנים, שחקני כדורסל וכתבי ספורט מ-14 ארצות שונות, שנותנים את קולם לכדורסלן האירופי הטוב ביותר בעונה החולפת. הפרס מוענק על ידי כתב העת האיטלקי, לה גזטה דלו ספורט. פרס יורוסקאר הוא אחד משלושת הפרסים היוקרתיים ביותר שמקבלים כדורסלנים אירופיים, לצד פרס שחקן השנה של פיב"א אירופה הרשמי ופרס מר אירופה. הסנטר הליטאי ארווידאס סאבוניס והפאוור פורוורד הגרמני דירק נוביצקי מחזיקים במשותף בשיא הזכיות בפרס בכל הזמנים עם שש זכיות. באופן מיוחד במינו, נוביצקי השיג את כל 5 הזכיות הראשונות שלו בתואר ברציפות, בין השנים 2002–2006 וזכייה נוספת בשנת 2011 בה זכה באליפות ה NBA במדי דאלאס מאבריקס. הסמול פורוורד הקרואטי טוני קוקוץ' בא אחריהם בדירוג עם חמש זכיות. פאו גאסול ודראז'ן פטרוביץ' זכו בפרס ארבע פעמים כל אחד. היסטוריית הפרס באתר Interbasket מאמר על הפרס באתר ה-NBA
It's About Time

It's About Time הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ-רוק האמריקאית האחים ג'ונאס. האלבום יצא בארצות הברית ב-8 באוגוסט 2006 והופץ בידי חברת התקליטים Columbia Records. האלבום נמכר בעותקים ספורים ואזל מיד מהחנויות[דרוש מקור], ניתן להשיגו כיום באתרי מסחר וירטואלי כמו eBay, במחירים יקרים ובעותקים מיד שנייה. What I Go to School For? - קאבר ל"באסטד" Time For Me To Fly Year 3000 - קאבר ל"באסטד" One Day At Time 6 Minutes Mandy You Just Don't Know It I Am What I Am Underdog 07:05 Please Be Mine מידע על האלבום It's About Time באתר MusicBrainz מידע על האלבום It's About Time באתר AllMusic האלבום It's About Time באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארנה לכדורסל (לונדון)

ארנת הכדורסל (באנגלית: The Basketball Arena) היה מתקן ספורט זמני שהוקם עבור אירוח משחקי הכדורסל והכדוריד, של תחרויות המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בשנת 2012. המתקן נבנה בצורה שאפשרה פירוק מלא ושימוש חוזר בחלקיו או מחזורם לאחר תום התחרויות. בשנת 2013 פורק המתקן וחלקיו הועמדו למכירה. המתקן היה אחד מארבע ארנות (מתחמי תחרויות) שנבנו במיוחד עבור המשחקים האולימפיים. בשונה ממתקני אולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008, אלו מתקנים מודולריים, אשר בתום התחרות הועברו לאתרים אחרים ברחבי הממלכה המאוחדת (וזאת מאחר שבאזור לונדון רבתי אין מחסור במתקני ספורט). המתקן הכיל כ-12,000 מקומות לצופים, וצפוי לארח את משחקי חצי הגמר והגמר בכדורסל, וכדוריד. במהלך המשחקים הפאראלימפיים אירח המתחם את משחקי הכדורסל והרגבי, ובמהלך משחקים אלה יהיו באולמות מקומות ל-10,000 צופים. תכנון המבנה הושלם בחודש ביוני 2008, ובנייתו אושרה בנובמבר 2008. באוקטובר 2008, בשל השפל הכלכלי, הוצע להעביר את משחקי הכדורסל והכדוריד לארנה של ומבלי ובכך לחסוך סכום של 90 מיליון ליש"ט, אולם במרץ 2009 הוחלט להמשיך בבניית הארנה. בניית המתקן נמשכה כ-15 חודשים והושלמה ביוני 2010. אתר האינטרנט הרשמי של הארנה לכדורסל פול קלסו, העברת משחקי הכדורסל לארנת ומבלי יכולה לחסוך 90 מיליון ליש"ט, הטלגרף, 2 באוקטובר 2008
אגרטל פורטלנד

"אגרטל פורטלנד" הוא כד רומי, עשוי זכוכית, המתוארך למחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס. הכד מעוטר ברצועת זכוכית לבנה מגולפת (Cameo) המתארת נושאים מן המיתולוגיה היוונית והרומית. הכד שימש כמקור השפעה חשוב ליוצרי פורצלן החל מן המאה ה-18. מאז שנת 1945 הכד מצוי באוסף המוזיאון הבריטי בלונדון. "אגרטל פורטלנד" עשוי מזכוכית בגוון כחול-סגלגל בגובה של 25 ס"מ ובקוטר של 17 ס"מ. על הכד פס עיטורי מתאר דמויות על רקע נוף. הדמויות עשויות כתבליט בולט העשוי מזכוכית לבנה בטכניקה של קמאו (Cameo). על פי אגדה רווחת האגרטל התגלה על ידי פבריצ'יו לזארו (Fabrizio Lazzaro) בקברו של הקיסר הרומאי אלכסנדר סוורוס, באזור שנת 1582, אולם אין בידי החוקרים כל הוכחה למקום מציאתו. על פי סגנונו של הכד תוארכה תקופת עשייתו לתקופה שבין שנת 30 ל-20 לפנה"ס. עם זאת, תאוריה שפורסמה בשנת 2003 טוענת כי הכד נוצר רק בתקופת הרנסאנס, במהלך המאה ה-16. טכניקת ניפוח הזכוכית, שבעזרתה נוצר הכד, הומצאה באזור שנת 50 לפנה"ס. מחקרים מודרניים טוענים כי צבעו הלבן של העיטור נוצר על ידי טבילת האגרטל בזכוכית לבנה ושיוף והסרת החלקים הלבנים המיותרים מן האגרטל. על פי ניסיונות העתקה שנוצרו במאה ה-19, הסיקו חוקרים כי ייצורו של הכד ארך כשנתיים לפחות. התיעוד האפשרי הראשון של האגרטל מופיע במכתב משנת 1601, אותו שלח האסטרונום הצרפתי ניקולאס-קלוד פאברי דה-פירס (Nicolas-Claude Fabri de Peiresc) אל הצייר פטר פאול רובנס ובו מתואר הכד כחלק מן האוסף של הקרדינל האיטלקי פרנצ'סקה מריה דל-מונטה (Francesco Maria Del Monte). עם מותו של הקרדינל נרכש הכד על ידי משפחת ברבריני ונשמר באוספם (ביניהם באוספו של האפיפיור אורבנוס השמיני, בן המשפחה) במשך כ-150 שנה, עד לרכישתו בשנת 1778 בידי ויליאם המילטון (William Hamilton), שגריר בריטניה בנאפולי. בשנת 1784 נמכר האגרטל לאלמנתו של הדוכס השני של פורטלנד. ויליאם קובנדיש-בנטינק (William Cavendish-Bentinck), הדוכס השלישי של פורטלנד, השאיל את האגרטל לאמן הבריטי ג'וזאיה וג'ווד, שיצר העתק של הכד בקדרות Jasperware. בשנת 1870 הציג וג'ווד את המהדורה הראשונה של ההעתקים שיצר. התערוכה הייתה פופולרית כל כך שווג'ווד נאלץ להגביל את מספר המבקרים על ידי הדפסת כרטיסים. העתק זכוכית ידוע נוצר על ידי יצרן הזכוכית פיליפ פרגנטר (Philip Pargeter), בעקבות תחרות שהפרס הראשון בה עמד על 1,000 פאונד. מדיה וקבצים בנושא אגרטל פורטלנד בוויקישיתוף אגרטל פורטלנד, באתר המוזיאון הבריטי (באנגלית) אגרטל פורטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו: Painter, Kenneth, and David Whitehouse, "The History of the Portland Vase", Journal of Glass Studies, vol. 32, 1990, pp. 24–37 ראו: "Age puzzle over 'Roman' treasure", BBC NEWS, 21 August, 2003 ההעתק מוצג במוזיאון הזכוכית בקורנינג, ארצות הברית, בצד עותקים נוספים של האגרטל
קופר בוקס

קופר בוקס (באנגלית: Copper Box - "קופסת הנחושת") הוא אולם שבו נערכו משחקי טורניר הכדוריד (למעט שלבי חצי הגמר והגמר) של המשחקים האולימפיים בשנת 2012. קופר באקס הוא אחד משלושה אולמות שנבנו עבור המשחקים האולימפיים באזור הפארק האולימפי, והוא היחיד מביניהם שנשאר במקומו גם לאחר האולימפיאדה, כאשר השאר היו מתקנים מודולריים, אשר בתום המשחקים הועברו לאתרים אחרים ברחבי הממלכה המאוחדת, מאחר שבאזור לונדון רבתי אין מחסור במתקני ספורט. בניית המבנה הסתיימה בשנת 2011, והוא מכיל כ-6,000 מקומות ישיבה, והתקיימו בו בנוסף למשחקי הכדוריד גם תחרויות הסיוף במסגרת קרב חמש מודרני. כמו כן נערכו באולם משחקי הכדוריד של המשחקים הפאראלימפיים. משחקי חצי הגמר ומשחקי הגמר בכדוריד נערכו בארנה לכדורסל הסמוכה, הגדולה יותר. לאחר תום המשחקים האולימפיים הותאם המבנה למתחם ספורט עבור הקהילה המקומית. הוא משמש בתור אולמה הביתי של לונדון ליונס ומועדון הכדוריד של לונדון. במהלך אולימפיאדת לונדון 2011 מבט מהאוויר במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) האולם במהלך בנייה 2011 מדיה וקבצים בנושא קופר בוקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופר בוקס קופר בוקס, ברשת החברתית פייסבוק קופר בוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קופר בוקס, ברשת החברתית אינסטגרם
אי הנסיך צ'ארלס

אי הנסיך צ'ארלס (באנגלית: Prince Charles Island) הוא אחד מהאיים שבארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו הוא 9,521 קמ"ר וככזה הוא האי ה-78 בגודלו בעולם וה-19 בגודלו מבין אייה של קנדה. האי ממוקם באגן פוקס (Foxe Basin) שלחופיו המערביים של האי באפין, במחוז קיקיקטאלוק (Qikiqtaaluk) שבטריטוריית נונאווט שבקנדה. למרות גודלו של האי, הדיווח הראשון על קיומו היה רק ב-1948 במהלך טיסת ניווט של חיל האוויר המלכותי הקנדי. עם זאת, ככל הנראה הוא היה ידוע למקומיים בני שבט האינואיט קודם לכן. האי קרוי על שמו של צ'ארלס, נסיך ויילס שנולד באותה שנה בה הוא התגלה. הוא איננו מיושב ומזג האוויר בו קר במיוחד. מדיה וקבצים בנושא אי הנסיך צ'ארלס בוויקישיתוף
הארנה של ומבלי

הארנה של ומבלי (באנגלית: Wembley Arena) הוא מרכז ספורט מקורה המצוי בשכונת ומבלי (אנ') בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. הארנה, המצוייה מול אצטדיון ומבלי, נבנתה עבור משחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1934 ביוזמת סר ארתור אלווין. המבנה הכיל את בריכת השחיה בה נערכו תחרויות השחייה. בעת הקמתו נקרא הבניין "בריכת האימפריה" (Empire Pool) בשל שימושו. בשנת 1948 אירחה הבריכה את תחרויות השחייה של אולימפיאדת לונדון, ולאחר התחרויות נסגרה הבריכה. באולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו בארנה תחרויות בבדמינטון ובהתעמלות אמנותית. הבניין משמש כיום לאירוח אירועי תרבות, קונצרטים, ותחרויות ספורט. בשנת 2006 שופצה הארנה, לצד שיפוץ אצטדיון ומבלי. עלות שיפוץ הארנה הסתכמה ב-35 מיליון ליש"ט, והארנה המשופצת נפתחה לציבור ב-2 באפריל 2006 עת נערך בה קונצרט של להקת דפש מוד. כיום בארנה 12,500 מושבי צופים, והיא המתחם הספורט המקורה השני בגודלו בלונדון, לאחר ה-O2 ארנה, ומתחם הקונצרטים המקורה השלישי בגודלו בלונדון, לאחר ה-O2 ומרכז התערוכות ארלז קורט. בין האמנים שהופיע בארנה ניתן למנות את קיילי מינו (1990, 1991, 2002, 2006 ו-2007), קליף ריצ'רד שהופיע בארנה 7 פעמים, ויטני יוסטון שהופיעה בארנה 27 פעמים, ולהקת סטטוס קוו שהופיעה בה 42 פעמים נכון לשנת 2009. עוד הופיעו בארנה: אבבא, ביונסה, בון ג'ובי, שר, ניל דיימונד, גלוריה אסטפן, אוזי אוסבורן, פרל ג'ם, רוקסט, דיאנה רוס, סלין דיון, לד זפלין, וסטלייף, רובים ושושנים, קווין, AC/DC, גארי ניומן, מריה קארי, דייר סטרייטס, מדונה, סיגור רוס, בי בי קינג, האחים ג'ונאס, אואזיס, טייק ד'את ואמנים רבים אחרים. במתחם נערכות תחרויות איגרוף, היאבקות, כדורסל, נטבול, זריקת חצים והוקי קרח. בשנת 2006 הוחלט להקים בחזית הארנה את "כיכר התהילה" (Square of Fame) ובדומה לרחוב בעיר הוליווד מוזמנים אמנים לחתום ולהטביע את ידיהם בלוחות ברונזה המוטבעים בכיכר. ראשונה חתמה מדונה באוגוסט 2006, ולאחריה, ב-9 בנובמבר 2006 חתם סר קליף ריצ'רד. ריק פארפיט ופרנסיס רוסי מלהקת סטטוס קוו חתמו והטביעו ידיהם בלוח ברונזה ב-16 בדצמבר 2006, וקיילי מינו ב-9 בינואר 2007. סטפן הנדרי הטביע ידיו בכיכר ב-21 בינואר 2007, ודולי פארטון ב-25 במרץ 2007. בריאן אדמס ב-10 במאי 2007, במהלך הקונצרט ה-25 שלו באתר; וליונל ריצ'י ב-12 במאי 2007. הלוח של חברי להקת וסטלייף נחנך ב-28 במרץ 2008 לאחר המופע ה-27 שלהם במתחם במשך תקופה של 10 שנים. מדיה וקבצים בנושא הארנה של ומבלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארנה של ומבלי הארנה של ומבלי, ברשת החברתית פייסבוק הארנה של ומבלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הארנה של ומבלי, ברשת החברתית אינסטגרם
צבי שפירא (איש תקשורת)

צבי (צביקה) שפירא (נולד ב-15 בדצמבר 1941) הוא איש תקשורת בתחומי הטלוויזיה, הקולנוע, הרדיו והחינוך. שפירא היה מפקד גלי צה"ל, ניהל את הטלוויזיה החינוכית, הפיק סרטים ותוכניות טלוויזיה וכן הקים וניהל את בית הספר "כותרת" לעיתונאות ולתקשורת. מנהל כיום את מיזם יד ושם לשותפות בהפקת סרטים. שפירא נולד בבאר טוביה, ובהיותו בן שמונה עברה משפחתו לתל אביב. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל וסיים אותו כמפקד היאחזות כרם אבשלום. לאחר שנישא לאסנת, הצטרף אליה לקיבוץ אילון. ב-1966 עזב את הקיבוץ ולמד בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1969 הצטרף לגלי צה"ל כמפיק וכעורך תוכניות. ב-1974, כשהתמנה מרדכי נאור למפקד גלי צה"ל הוא בחר בשפירא כסגנו. בשנת 1978 התמנה למפקד גלי צה"ל, על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן ושר הביטחון עזר ויצמן, וכיהן בתפקיד זה עד 1982. בתקופת כהונתו הוקמה מערכת החדשות הפועלת 24 שעות ביממה, וכן הוקמה רשת שידורי ה-FM, והתחנה זכתה לראשונה לבכורה בשיעורי ההאזנה. לאחר שפרש התמנה שפירא למנהל התוכניות בטלוויזיה הישראלית, והחל מ-1986 הוא פועל כמפיק סרטים עצמאי. הפיק סרטי קולנוע, סרטי תעודה ודרמות טלוויזיה בישראל, באירופה ובאפריקה. ב-1989 הקים וניהל את "כותרת", בית הספר לעיתונאות ולתקשורת. ב-1996 הקים וניהל את תחנת הרדיו האזורי אמצע הדרך. ב-2000 התמנה למנהל הטלוויזיה החינוכית, ועמד בראש המאבק למניעת סגירתה ולהמשך פעילותה. כיהן בתפקיד עד שנת 2003. החל מ-2008 מנהל שפירא את פרויקט יד ושם לשותפות בהפקת סרטים. שפירא הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה ובפילוסופיה, מרצה בתחומי התקשורת והעיתונאות, וכן פעל כמגשר בתחומי דיני המשפחה ודיני העבודה. אלטלנה – שותף להפקה, סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים על פרשת אלטלנה, הופקה עבור שידורי קשת, ערוץ 2. עכשיו או לעולם לא – שותף להפקה, סרט טלוויזיה בן 83 דקות, המתרחש בימים שלפני הקמת המדינה בין כ"ט בנובמבר ועד להכרזת המדינה במאי 1948. שודר בערוץ 2. בסימן ונוס – שותף להפקה, מיני סדרה של שלושה פרקים בני 50 דקות ע"פ ספרו של אורי אדלמן. שודר בהוט ובערוץ 2. קפה עם לימון – מפיק, סרט קולנוע העוסק בקליטת שחקן תיאטרון, עולה חדש, בישראל. הסרט צולם בישראל ובמוסקבה. נקמה יהודית – שותף בהפקת סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-אוקראינית, המתרחש בישראל ובחצי האי קרים. מהפכת הקטיפה – סרט תיעודי על המהפכה בצ'כוסלובקיה. שותף להפקת סרט ישראלי ראשון שצולם בארץ זו. שודר בטלוויזיה הישראלית. הנספח הספרדי – קופרודוקציה ישראלית-איטלקית, סרט תיעודי שצולם בהונגריה, באיטליה ובישראל, על איטלקי שהציל אלפי יהודים בבודפשט בסוף מלחמת העולם השנייה. שודר בטלוויזיה הישראלית, האיטלקית והגרמנית. פרנץ קפקא – שותף להפקת דרמה דוקומנטרית, בקופרודוקציה ישראלית-צ'כית. שודר בטלוויזיה הישראלית, הצ'כית, הצרפתית והגרמנית. בית לבן – סרט תיעודי מוזיקלי – הזמר אבי טולדנו חוזר למרוקו בהפקה ישראלית ראשונה בארץ זו. שודר בטלוויזיה הישראלית. גדוד העבודה – סרט תיעודי על גדוד העבודה, בפרספקטיבה של 60 שנה. שודר בטלוויזיה הישראלית. יום השידורים הראשון של ערוץ 2, בעת השידורים הניסיוניים. בראש אישה – סרט תעודה בערבית על וידא משעור מנצרת. שודר בטלוויזיה הישראלית בערבית. דרכים – סרט תיעודי על 10 שנים לעליית יהודי רוסיה. הסרט צולם ברוסיה ובישראל ושודר בערוץ 1. תופעה – סרט תעודה מוזיקלי על להקת רוק של נשים חרדיות המופיעות אך ורק לפני קהלי נשים במגזר החרדי. שודר בערוץ 2. פרשת נילי – דוקו-דרמה אשר הופקה עבור המרכז למורשת קהיליית המודיעין הישראלית. שודר בערוצי הכבלים. מדיה וקבצים בנושא צבי שפירא בוויקישיתוף צבי שפירא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
1705

שנת 1705 היא השנה החמישית במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1705 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. מתחילה בניית ארמון בלנהיים (מסתיימת ב-1722) 24 בינואר – פארינלי, זמר אופרה איטלקי (נפטר ב-1782) 16 באוגוסט – יאקוב ברנולי, מתמטיקאי שווייצרי (נולד ב-1654) 31 בדצמבר – קתרינה, נסיכת פורטוגל, רעייתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה (נולדה ב-1638) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1705 התחילה ביום ט"ז בטבת ה'תס"ה (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ה' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1705 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1705‎ נפטרים ב-1705‎ מדיה וקבצים בנושא 1705 בוויקישיתוף
מאייומי איאיזוקא

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא איאיזוקא. מאייומי איאיזוקא (יפנית: 飯塚雅弓; נולדה ב-3 בינואר 1977, בטוקיו, יפן). היא שחקנית, זמרת ומדבבת (סאייו) ותיקה ופופולרית ביפן. מוכרת בין היתר בשל דיבוב האנימה פוקימון. Akuseru, 1997 love letter, 1999 caress/place to be, 2000 My wish, 2000 Yasashi Migite, 2002 Koi no Iro, 2002 Kikaseteyo Kimi no Koe, 2002 Pure♡, 2003 amulet, 2004 Kataomoi, 1997 Mint to Kuchibue, 1998 so loving, 1999 AERIS, 2000 Himawari, 2001 Niji no Saku Basho, 2002 SMILE×SMILE, 2003 infinity, 2004 mine, 2005 10LOVE, 2006 Crystal Days, 2007 Stories, 2008 Fight!!, 2009 Kimi e..., 2009 Fly Ladybird fly, 1998 23degrees。, 2004 Purezento, 2005 berry best, 2001 BESTrawberry, 2005 אתר האינטרנט הרשמי של מאייומי איאיזוקא מאייומי איאיזוקא, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאייומי איאיזוקא, ברשת החברתית אינסטגרם מאייומי איאיזוקא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאייומי איאיזוקא, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאייומי איאיזוקא, באתר MusicBrainz (באנגלית)
טרייס סיירוס

טרייס דמפסי סיירוס (באנגלית: Trace Dempsey Cyrus; נולד ב-23 בפברואר 1989) הוא מוזיקאי אמריקאי. הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של הלהקה מטרו סטיישן. הוא גם בעל חברת הביגוד "From Backseats to Bedrooms". סיירוס הוא בנו המאומץ של זמר הקאנטרי בילי ריי סיירוס ואחיהן של מיילי סיירוס ונואה סיירוס. בשנים 2011–2013 היה בזוגיות עם השחקנית ברנדה סונג, והשניים היו גם מאורסים תקופה. מדיה וקבצים בנושא טרייס סיירוס בוויקישיתוף טרייס סיירוס, ברשת החברתית פייסבוק טרייס סיירוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרייס סיירוס, ברשת החברתית אינסטגרם טרייס סיירוס, סרטונים בערוץ היוטיוב טרייס סיירוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרייס סיירוס, באתר ספוטיפיי טרייס סיירוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרייס סיירוס, באתר דיזר טרייס סיירוס, באתר Yandex.Music (ברוסית) טרייס סיירוס, באתר Discogs (באנגלית) טרייס סיירוס, באתר Songkick (באנגלית) טרייס סיירוס, באתר Genius טרייס סיירוס, באתר בילבורד (באנגלית) "Trace Cyrus Making a Name for Himself". Hollywood Grind. 27 באפריל 2008. נבדק ב-16 ביוני 2008. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נסטור קרבונל

נסטור גסטון קרבונל (באנגלית: Néstor Gastón Carbonell; נולד ב-1 בדצמבר 1967) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרה "אבודים" בתור ריצ'רד אלפרט, ומסרטי "האביר האפל" בתור ראש העיר אנתוני גרסיה. קרבונל נולד בניו יורק שבארצות הברית, להורים קובנים. גדל כקתולי. משפחתו עברה לקראקס, ונצואלה ושם הוא למד בבית ספר פרטי בריטי. בהמשך משפחתו חזרה לארצות הברית והוא למד באקדמיית דירפלד. לקראת סוף שנות ה-80 הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה באנגלית באוניברסיטת הרווארד. אביו הוא איש עסקים. קרבונל הוא אחיין של שחקן הבייסבול לשעבר, רפאל פאלמאירו. קרבונל החל את קריירת המשחק שלו בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה כמו "חוק וסדר", "מלרוז פלייס" ו"עולם אחר". בין השנים 1996–2000 הופיע קרבונל בתפקיד ראשי כלואיס ריביירה בסדרה "סוף סוף סוזן" למשך ארבע עונותיה. הופעות אורח נוספות כללו השתתפות בסדרות "אלי מקביל", "מבוקש", "סקראבס", "האוס", "מונק", בניחוש חוקר"," האישה הטובה", "שחר האתמול" ו"פשע מן העבר". תפקידו המשמעותי ביותר הוא בסדרת הטלוויזיה "אבודים" בתור ריצ'רד אלפרט. הוא החל לשחק בה במשך 7 פרקים שבהם דמותו עוררה התעניינות רבה בקרב מעריצי הסדרה. לקראת העונה הרביעית הוא חתם חוזה עם רשת CBS שבה הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרה "קיין", וכך נאסר עליו לשחק באבודים. לאחר שהסדרה "קיין" הופסקה בעקבות שביתת התסריטאים ב-2007, חזר קרבונל לשחק ב"אבודים" במשך העונה הרביעית והחמישית. לקראת העונה השישית של הסדרה הוא חתם חוזה עם רשת ABC, בה הוא שיחק בתפקיד ראשי. בשנת 2006 הוא שיחק בסרט "לחסל את האס". בשנת 2007 כיכבה בסיטקום הבלשים "אנדי בארקר, בלש פרטי" ברשת NBC; הסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים. בשנת 2008, הוא שיחק בסרטו של כריסטופר נולאן "האביר האפל" בתור ראש העיר של גות'אם סיטי, אנתוני גרסיה – תפקיד אותו שב לגלם ב"עלייתו של האביר האפל" משנת 2012. בשנת 2011 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מתחזה" ברשת The CW. בשנת 2022 שיחק בדרמת הפשע הביוגרפית "העוקץ הג'נטלמני" לצד מל גיבסון, שם גילם את ג'ון סניידס. בשנת 2024 שיחק בסדרת הדרמה ההיסטורית "שוגון" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'יימס קלאוול; אשר עלתה לשידור ברשת FX. קרבונל גם עוסק בעבודת דיבוב. תפקידיו כוללים השתתפות בסדרות האנימציה "ליגת הצדק", "קים פוסיבול", "אמריקן דרגון: ג'ייק לונג" ו"הפינגווינים ממדגסקר". מדיה וקבצים בנושא נסטור קרבונל בוויקישיתוף נסטור קרבונל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נסטור קרבונל, ברשת החברתית אינסטגרם נסטור קרבונל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נסטור קרבונל, באתר AllMovie (באנגלית) נסטור קרבונל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) נסטור קרבונל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Eve Batey,Chris Murphy, Creative Arts Emmys 2024: See the Winners Here, Vanity Fair, ‏2024-09-08