laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'אנה באוק

ז'אנה באוק (בגרמנית: Jeanna Bauck;‏ 19 באוגוסט 1840 – 27 במאי 1926) הייתה ציירת שוודית-גרמנית הידועה בציורי הנוף והדיוקנאות שלה, ובקריירה שלה כמחנכת. ז'אנה באק נולדה בשנת 1840. הייתה בתם של מלחין ומבקר מוזיקה יליד גרמניה קרל וילהלם באוק (1808–1877) ואם שוודית, דורותיאה פרדיק (1806–1834). הייתה לה אחות נוספת, חנה לוסיה באוק, ושני אחים גדולים יותר, עמנואל באוק, ויוהנס באק. ז'אנה גדלה בסטוקהולם. היא נשארה בשוודיה עד 1863, אז עברה לגרמניה ללמוד ציור, תחילה בדרזדן ואז במינכן שם פגשה את ציירת הדיוקנאות הדנית ברטה וגמן. השתיים הפכו לחברות לכל החיים, גרו יחדיו, חלקו סטודיו ונסעו לאיטליה ולפריז, שם התגוררו מספר שנים לפני שחזרו למינכן. השכלתה באמנות החלה אצל אדולף אהרדהט בדרזדן, אחר כך אצל אלברט פלם בדיסלדורף, ומאוחר יותר אצל יוזף ברנדט במינכן. רוב הכשרתה בציורי נוף הייתה במינכן, בהדרכתו של הצייר יוהאן דידריך כריסטיאן לנגקו, אשר קיבל השראה בולטת לאורך כל הקריירה שלו מבית הספר לציור ברביזון. רוב הציורים שהופקו לאורך הקריירה של באוק, כמו אלה של המורה שלה, מסווגים בסגנון ברביזון. באוק החלה את הקריירה שלה רק בציור נופים ומצאה בכך הצלחה מסוימת. מאוחר יותר היא התרחבה לתחום ציור דיוקנאות, ובסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 ייצרה כמויות שוות של ציורים בשניהם. במהלך הקריירה שלה היא זכתה בפרסים בתערוכות בתוך גרמניה ומחוצה לה, והציגה בזמנים שונים בגלריות בסטוקהולם ובטריאסטה. בשנת 1880 עברה באוק לפריז וחלקה סטודיו עם חברתה ברטה וגמן. בתקופה זו ציירה באוק דיוקן של וגמן, בין כעשרים דיוקנאות אחרים. בתקופת שהותן בפריז, הן באוק והן וגמן הציגו עבודות בסלוני פריז של 1881 ו- 1882. היא הציגה עבודות בתערוכה העולמית בשיקגו 1893 וציוריה "וודלנד לייק" ו"דיוקן של גבר" נכללו בספר "נשים ציירות בעולם" משנת 1905. בשנת 1897 התגוררה באוק בברלין והעבירה שיעורי ערב בציור באיגוד לאמנויות ברלין. כאן פגשה והתיידדה מאוחר יותר עם סטודנטית בשם פאולה מודרזון-בקר בת עשרים ואחת, שלימים תיארה את באוק כמורה האהובה עליה. בשנת 1926 נפטרה ז'אנה באוק במינכן, גרמניה, בגיל 85. ברטה וגמן מציירת דיוקן דיוקן של אחותה דיוקן של גבר תחריט בתצוגה במינכן מדיה וקבצים בנושא ז'אנה באוק בוויקישיתוף Heinrich Bauck, web.archive.org, ‏2016-10-15 Norman, Geraldine (1977). Nineteenth-century painters and painting: a dictionary. London: Thames and Hudson. p. 128. Carina Rech, Friendship in Representation. The Collaborative Portraits by Jeanna Bauck and Bertha Wegmann Nationalmuseum - The Artist Jeanna Bauck, emp-web-84.zetcom.ch German Women Painters: 1893 Exposition--page 1, arcadiasystems.org Michael Thomas, Walter Shaw Sparrow (Hrsg.): Women Painters of the World, from the time of Caterina Vigri 1413-1463 to Rosa Bonheur and the Present Day, Hacker Art Books New York 1976, 332 pp., zahlr. Abb, Zeitschrift für Religions- und Geistesgeschichte 30, 1978, עמ' 168–170 doi: 10.1163/157007378x00363
ערי המעבר

אזור ערי המעבר (באנגלית: Gateway Cities), המכונה גם דרום-מזרח מחוז לוס אנג'לס (באנגלית: Southeast Los Angeles County), הוא אזור עירוני גדול בדרום-מזרח מחוז לוס אנג'לס, המשתרע בין העיר לוס אנג'לס, מחוז אורנג' והאוקיינוס השקט. מקבץ הערים זכה לכינוי "ערי המעבר" משום שהערים הללו משמשות כנקודת מעבר בין אזור לוס אנג'לס ואזור מחוז אורנג'. נכון ל-2021 האזור כולל כ-2 מיליון תושבים. האזור כולל כולל כמה מהאזורים העירוניים בעלי צפיפות האוכלוסייה הגבוהה ביותר בארצות הברית. בדומה לאזורים אחרים בלוס אנג'לס, גם הדמוגרפיה של אזור ערי המעבר מאופיינת באוכלוסייה בעלת מגוון אתני רב יחסית. העיר הגדולה ביותר באזור זה היא לונג ביץ' עם 461,522 תושבים (נכון ל-2006) ואחריה נמצאת העיר לייקווד עם 79,345 תושבים (נכון ל-2006). האזור כולל בתוכו גם כמה ערים מאזורים אחרים בלוס אנג'לס כגון סאות' ביי ואיסט לוס אנג'לס. בדומה לאזור דרום לוס אנג'לס גם בערי המעבר ישנה רמת פשיעה גבוהה, ואפילו גבוהה יותר והאזור מוצף בכנופיות רחוב, בייחוד בעיר קומפטון. מבחינה היסטורית אזור ערי המעבר שימש כמרכז הייצור התעשייתי של אזור לוס אנג'לס רבתי ותהליך העיור של האזור החל במהלך העשור הראשון של המאה ה-20. שמות ערי המחוז לפי סדר האלפבית האנגלי: "Demographics of the Gateway Cities COG Region". Gateway Cities Site Selector.
ברטה וגמן

ברטה וגמן (בגרמנית: Bertha Wegmann;‏ 1847 – 1926) הייתה ציירת פורטרטים דנית ממוצא גרמני. היא הייתה האישה הראשונה שהחזיקה קתדרה באקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות. בגיל חמש עברה משפחתה לקופנהגן, שם הפך אביה לסוחר. הוא היה חובב אמנות ובילה הרבה מזמנו הפנוי בציור. היא גילתה עניין ברישום כבר בגיל צעיר, אך לא קיבלה השכלה רשמית עד גיל תשע עשרה, אז החלה ללמוד שיעורים אצל פרדריק פרדיננד הלסטד, היינריך בונצן ופרדריק כריסטיאן לונד. שנתיים לאחר מכן, בתמיכת הוריה, היא עברה להתגורר במינכן והתגוררה בה עד 1881. בתחילה למדה אצל הצייר ההיסטורי וילהלם פון לינדנשמיט הצעיר, לימים אצל צייר הז'אנר אדוארד קורצבאואר, אך היא לא הייתה מרוצה מלמידה באווירת סטודיו והחליטה ללמוד ישירות מהטבע. היא התיידדה עם הציירת, ז'אנה באוק, שהייתה חברתה לחיים. היא יצאה איתה לנסיעות לאיטליה וצרפת. בשנת 1881 הן עברו לפריז שם וגמן הציגה במספר סלונים וקיבלה "אזכור מכובד". בשנה שלאחר מכן היא חזרה לקופנהגן, שם כבר הייתה ידועה בעבודות שהציגה בארמון שרלוטנבורג מאז 1873. על ציור "דיוקן אחותה" הוענקה לה מדליית ת'ורוולדסן בשנת 1883. ארבע שנים לאחר מכן, היא הפכה לאישה הראשונה שהחזיקה קתדרה באקדמיה המלכותית הדנית. מאותה שנה ועד שנת 1907, הייתה חברה בוועד המנהל של בית ספר לציור ואמנות לנשים. בין התלמידות שלה הייתה אמברוסיה טונסן. היא המשיכה להציג באופן נרחב וייצגה את דנמרק בכמה ירידים עולמיים, כולל התערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו. בשנת 1892 היא הפכה לאחת הנשים הראשונות שקיבלו את מדליית Ingenio et Arti המלכותית. היא נפטרה לפתע בזמן שעבדה בסטודיו שלה. דיוקן של זאנה באוק חברתה לחיים אשה רוקמת נוף עירוני נשים שותות תה מדיה וקבצים בנושא ברטה וגמן בוויקישיתוף Carl Frederik Bricka, 355 (Dansk biografisk Lexikon / XVIII. Bind. Ubbe - Wimpffen), runeberg.org (בדנית) Dansk Kvindebiografisk Leksikon Kunstindeks Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon, www.kulturarv.dk
דאיכונדי

דאיכונדי (בפרסית/דארי: دایکندی) הוא אחד מ-34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם במרכז המדינה והוא נוצר כפיצול של מחוז אורוזגאן בשנת 2004. אוכלוסיית המחוז 723,980 איש (נכון לשנת 2012) ושטחו 18,088 קילומטר רבוע. במסגרת המאבק בין הממשלה האפגנית וארגוני טרור בדלנים, בשנים האחרונות כבשו כוחות הטליבאן את דרום מחוז דאיכונדי. בירת המחוז היא העיר נילי. בשנת 2004, עקב הפער התרבותי והקיומי בין אוכלוסיית הפשטונים בדרום אורוזגאן לאוכלוסיית בני ההזארה (עם נוודים ממוצא פרסי) בצפון, מחוז אורוזגאן חולק ונוצר מתוכו מחוז דאיכונדי לפי החלטת הממשלה האפגנית בקאבול. כ-13.9 אחוזים מאוכלוסיית דאיכונדי היגרו אל המחוז לאורך חצי שנה בשנת 2014, רובם ברחו למחוז ממחוזות סובבים. נתונים שוטפים לגבי האוכלוסייה והמצב בדרום המחוז כמעט ולא קיימים עקב שליטת הטליבאן באזור. בקרב האוכלוסייה בגילאי 15 ומעלה, 35.2 אחוז בעלי עבודה סדירה. לאחד מכל שבעה משקי בית במחוז דאיכונדי (14.6 אחוזים) ישנה גישה לשתייה ממקורות מים נקיים. שיעור זה הוא הרבה יותר נמוך מהממוצע הארצי של 45.5 אחוזים. בשנים האחרונות, תשתיות ממשלתיות בתמיכה מחוץ חיברו את המחוז לכביש פיצול של כביש 1 המחבר את הערים הגדולות מסביב לאפגניסטן. דאיכונדי נחשב לאחד המחוזות היציבים ביותר במחינה שלטונית באפגניסטן, בשל הלכידות החברתית בין תושביה שבצורה כמעט הומוגנית כולם בני הזארה. עם זאת, התקפות של הטליבאן דווחו לאורך שנת 2018. כמעט כל נפות המחוז מסווגות תחת שליטה ממשלתית בעוד נפה דרומית נמצאת תחת שלטון הטליבאן ונפה אחת מסוכסכת. דווח על 21 תקריות הקשורות למורדים בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 0.4 תקריות בשבוע). במהלך שנת 2018 הטליבאן פתח במתקפות רבות יותר מבשנים קודמות נגד מחסומי ביטחון בכמה נפות בתוך מחוז דאיכונדי. דוגמאות נוספות לתקריות כוללות פיצוצים של מטעני חבלה עם נפגעים אזרחיים ופעולות פינוי של כוחות הביטחון האפגניים. תועדו 41 נפגעים אזרחיים (19 הרוגים ו-22 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 8 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. זוהי ירידה של 5% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו פעולות ותקריות צבאיות בשטחים ציבוריים, ואחריהם חטיפות של אזרחים ושל תיירים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019, 558 אנשים נעקרו ממחוז דאיכונדי. באותה תקופה 756 אנשים נעקרו למחוז דאיכונדי, בעיקר מע'זני. מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז דאיכונדי ואוכלוסייתן. אשתרליי – 88,340 כיג'ראן – 73,800 ח'דיר – 83,400 כיתי – 64,900 מיראמור – 88,400 נילי – 95,340 סנג תח'ת – 95,000 שאהריסתאן – 72,450 הזארה אורוזגאן מדיה וקבצים בנושא דאיכונדי בוויקישיתוף דאיכונדי – EASO (אורכב 23.12.2020 בארכיון Wayback Machine) Afghanistan SDES Daykundi Improving Road Access Transforms Lives in Afghanistan's Daykundi Province, The world Bank
מאהר

האם התכוונתם ל... אדם מאהר – כדורגלן הולנדי ביל מאהר – קומיקאי אמריקני מרי טי מאהר – שחיינית אמריקנית עלי מאהר – פוליטיקאי מצרי תומאס פרנסס מאהר – לאומן אירי אישים ששמם הפרטי הוא מאהר
30 (מספר)

30 (במילים: שלושים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 29 ולפני 31. ערך ל' בגימטריה הוא 30, וכך גם ערכה של הספרה היוונית למדא. 30 הוא המספר הספני הראשון וכן מספר הרשאד בבסיסי הספירה 3–7, 9–11, 13, 15–16, 21, 25–26, 28–29. מצולע בן 30 צלעות נקרא טריקונטגון. לעשרימון משוכלל ולתריסרון יש 30 מקצועות. 30 היה המספר הטבעי הקטן ביותר שלא מצאו לו יצוג כ-a³ + b³ + c³, כאשר a, b, c מספרים שלמים, עד שבשנת 1999 מצאו באמצעות מחשב ייצוג כזה. 30 הוא סכום ארבעת המספרים הריבועיים הראשונים, וגם סכום ארבע החזקות הראשונות של 2, כלומר:   1 2 + 2 2 + 3 2 + 4 2 = 2 1 + 2 2 + 2 3 + 2 4 = 30. {\displaystyle \ 1^{2}+2^{2}+3^{2}+4^{2}=2^{1}+2^{2}+2^{3}+2^{4}=30.} המספר האטומי של אבץ הוא 30. אורכו של חודש סינודי הוא בקירוב 30 יממות (מעט יותר מ-29 וחצי). זו הסיבה שאורכם של חלק מהחודשים בשנת ירח הוא 30 ימים. גם בלוח השנה האתיופי יש שלושים יום בכל חודש וברבים מחודשי הלוח הגרגוריאני יש מספר ימים כזה. מדיה וקבצים בנושא 30 בוויקישיתוף 30, באתר MathWorld (באנגלית) בפרט החל מדקה 1:27 https://youtu.be/wymmCdLdPvM
אוגוסט בקר

אוגוסט בקר (בגרמנית: August Becker‏; 27 בינואר 1821 – 19 בדצמבר 1887) היה צייר נוף גרמני מבית הספר דיסלדורף. אוגוסט בקר החל את לימודי הציור שלו בשנת 1837 בדרמשטאדט אצל צייר התפאורות יוהאן היינריך שילבך. במסע הלימוד הראשון היה בליכטנברג, רודסהיים. הוא גם צייר נופים רבים באזור דרמשטאדט. בשנת 1840 הוא נרשם כסטודנט בכיתת ציור הנוף של יוהאן וילהלם שירמר באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. הוא גם בילה בדיסלדורף את חורף 1841/1842, שבהשוואה לדרמשטאדט הציעה שוק גדול יותר לאמנות, ובזכות בית הספר לציור בדיסלדורף קיבל מעמד של מרכז אמנות בינלאומי. באותו הזמן הצליח בקר לבנות לעצמו קיום יציב על ידי מכירת ציוריו. ב־1844 וב־1847 בקר נסע לנורווגיה. לאחר מכן הוא צייר תמונות רבות של נופי פיורדים נורווגיים ומפלים מרשימים, אך לעיתים נדירות תיאר סצינות נורדיות כמו מישורים, קרחונים ואזורים ארקטיים. בקר נחשב לבקיא במיוחד בקרב הציירים בכל הנוגע לארגון נסיעה לימודית בצפון הרחוק. בשנת 1854, אוגוסט בקר שהה בלונדון מספר שבועות כדי ללמוד ולבקר במוזיאונים שם. אחיו של אוגוסט בקר, ארנסט, נכנס לשירות המלוכה הבריטי בשנת 1851 כספרן ומורה דרך. ולפיכך ארגן פגישה עם הנסיך אלברט, שקנה מאוחר יותר את ציורו של בקר "היונגפראו" תמורת 80 פאונד ונתן אותו למלכה ויקטוריה לחג המולד. מאז נהנה בקר מהערכה מתמשכת בחצר המלכות באנגליה. בשנים הבאות רכשה המלכה ויקטוריה ציורים נוספים. בשנת 1864 בקר סייר בסקוטלנד בהזמנת המלכה, ובשנת 1869 ביקר את המלכה באחוזתה הכפרית בבית אוסבורן על האי ווייט. לאחר שהמוניטין שלו התחזק, הוא נסע לסקוטלנד (1867), שווייץ (1876), הונגריה (1876) ורומניה (1882). שהותו בסיגמרינגן כמו גם בטירות רבות וברומניה הייתה בקשר לבקשות ממשפחת הוהנצולרן-זיגמרינגן. בפרט העביר שיעורי ציור לנסיכה אנטוניה פון הוהנצולרן-זיגמרינגן. אוגוסט בקר הושפע מאוד מאמנות המחצית הראשונה של המאה ה-19 בסגנון הציור ובשיטת העבודה שלו. הוא לא היה אימפרסיוניסט שעשה ציור שמן רישומי במקום. ספרי השרטוטים שלו מראים כיצד האמן תיעד בתחילה את התנאים האטמוספיריים ותנאי התאורה המשתנים וכך הכין רישומים וטיוטות שסיימם בהמשך בקפידה. יצירתו כוללת כ-360 ציורים, כשמונים ציורים ורישומי שמן של אוגוסט בקר נמכרו באנגליה. מבט מוילה אוהנלו גלן גלדר היונגפראו פיורד נורווגי מדיה וקבצים בנושא אוגוסט בקר בוויקישיתוף Peck, H. T.; Colby, F. M., eds, Becker, August (painter), The New International Encyclopædia Die Würzburger Bischöfe von 1746 bis 1802. Die Bistümer der Kirchenprovinz Mainz. Das Bistum Würzburg 9, De Gruyter Akademie Forschung, 2020-06-22, עמ' 163–232, ISBN 978-3-11-068349-3 Katalog der Prinz Albrecht Gesellschaft 2003 zu: August Becker und das englische Königshaus, Seite 16 ff(הקישור אינו פעיל) Katalog der Prinz Albrecht Gesellschaft 2003 zu: August Becker, Malweise, Seite 15/16(הקישור אינו פעיל)
DKIM

DomainKeys Identified Mail, הידועה בעיקר בראשי התיבות DKIM (באנגלית: דואר מזוהה במפתחות מתחם) הוא פרוטוקול לאימות דואר אלקטרוני שפותח כדי לזהות זיוף והתחזות לגורמים אחרים. הוא עושה זאת בעזרת חתימה על כל הודעות דואר היוצאות. המפתח הציבורי לחתימה מפורסם במערכת שמות המתחם: DNS. בשנת 2005 פרוטוקול עבר לInternet Engineering Task Force לקבלת מעמד של תקן אינטרנט. הפרוטוקול מוגדר ב־RFC 6376 משנת 2011 ובהמשך עודכן פעמיים בשנת 2018 כדי לאפשר שימוש בדרכי חתימות טובות יותר. הן DKIM והן SPF מנסות למנוע זיופים באמצעות קישור טוב יותר בין הודעת דואר שנשלחת בפרוטוקול SMTP לבין מידע שנמצא במערכת שמות המתחם. לדוגמה: אם נשלחת הודעה וכתובת השולח בה היא someone@example.org, בשני הפרוטוקולים שרתי SMTP שמקבלים את ההודעה יחפשו מידע נוסף ברשומת ה־DNS של שם המתחם example.org. ההנחה היא שיש כאן אילוצים שבהם רק שולח לגיטימי יכול לעמוד, ואילו מי שמזייף הודעה שלא עוברת דרך שרתי הדואר של example.org לא יעמוד בהם וכך הודעות שהוא יוצר יתגלו כמזויפות. אתר האינטרנט הרשמי של DKIM (באנגלית) RFC 8301 – עדכון הפרמטרים לחתימת RSA, RFC 8463 – הוספת אפשרות לחתימת Ed25519 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רנה בה

רנה בה (בגרמנית: René Beeh‏; ינואר 1886 – 23 בינואר 1922) היה שרטט וצייר גרמני מאלזס. הוא הוערך מאוד על ידי בני דורו אך לאחר שנפטר בטרם עת, הוא נשכח. בה למד בבית הספר לאמנויות בשטרסבורג בין השנים 1900 עד 1905, ועבר לאקדמיה לאמנויות במינכן (1905), שם היו מוריו פיטר הלם, הוגו פון הברמן ופרנץ פון שטוק. בשנת 1910 נסע לאלג'יריה הצרפתית ושם שהה עד שנת 1911, לפני שנסע באיטליה ופרובאנס. בשנת 1914 פרסם מבחר מכתבים מאלג'יריה יחד עם שישים רישומים, בשם: מכתבי ציירים מאלג'יר עם שישים רישומים. במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס בי כמודד של הצבא הגרמני הקיסרי בחזית המערבית בבלגיה ובצפון צרפת. כמה מציורי המלחמה שלו פורסמו לאחר המלחמה. נראה כי בה, שסבל מדיכאון, הרס חלק ניכר מעבודותיו. הוא מת משפעת עונתית בגיל 36. בה היה חבר בזצסיון במינכן. הוא גם התיידד עם כמה מחברי קבוצת הציירים בשטרסבורג "גרופ דה מאי". בשנת 1914, בה אייר ספר של גוטפריד קלר, וב־1919–1920, את הרומן "התופת" מאת אוגוסט סטרינדברג. הוא תרם לכתב העת Münchner Blätter für Dichtung und Graphik ("כתב העת של מינכן לשירה וגרפיקה") לצד פול קליי, היינריך קמפנדונק ואלפרד קובין. עבודתו השאפתנית ביותר של האמן היא הציור הגדול La Revolution ("המהפכה") (שמן על בד, צויר 1918–1919), תיאור את אירועי נובמבר 1918 בשטרסבורג תוך שימוש אך ורק בגוונים של אוכרה וחום. הציור מציג קבוצה קטנה של גברים שנראים מקרוב שמחזיקים רובים ונראים מוכנים לצאת לקרב. אלא שבמקום למהר קדימה, הם מביטים בהבעה בלתי ניתנת להבנה. הפעולה נראית קפואה והזמן נראה מושעה ממש ברגע בו פורצת האלימות. בשנת 2008 ארגן המוזיאון ההיסטורי בהאגנאו (צרפת) תערוכה מעבודותיו, הראשונה מאז מותו בטרם עת, 86 שנה לפני כן. ציוריו נמצאים במוזיאונים מרכזיים ברחבי העולם החשוב מביניהם מבחינת גודל האוסף הוא המוזיאון ד'ארט מודרן בשטרסבורג שמחזיק ב-98 יצירות, כולל ציור המהפכה. המוזיאון לאמנות במחוז לוס אנג'לס מחזיק ב-83 עבודות של האמן, רישומים והדפסים, והמוזיאון לאמנות מודרנית מחזיק כיום ב-27 עבודות, גם רישומים והדפסים. המהפכה בית זונות באלג'יר לגיון הזרים באלג'יר איש בבר חפירות חייל סקוטי מת מדיה וקבצים בנושא רנה בה בוויקישיתוף MoMA | The Collection | René Beeh (German, 1886–1922), MoMA.org (באנגלית) "RENE BEEH (German / 1886-1922)", www.idburyprints.com eART.de René Beeh, www.eart.de Christoph Otterbeck, Europa verlassen: Künstlerreisen am Beginn des 20. Jahrhunderts, Böhlau, 2007, ISBN 978-3-412-00206-0. (בגרמנית) Dead Scottish Soldiers on the Battlefield near Ypres, www.nga.gov "BEEH René" (ארכיון)
יחסי אוסטרליה–אקוודור

יחסי אוסטרליה–אקוודור הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת אקוודור. נציגות קונסולרית אוסטרלית באקוודור הוקמה בשנת 1968, שבע שנים לאחר ועדת הסחר. הקשרים בין אוסטרליה לאקוודור ממשיכים לצמוח, כולל סטודנטים, מטיילים וקבוצה גדולה של בוגרים אוסטרלים באקוודור. הסדר ויזת עבודה ונופש לחופשה חדש בין אוסטרליה לאקוודור החל בשנת 2019–2020. אוסטרליה ואקוודור חברות באו"ם, ב-WTO, בקרן המטבע הבינלאומית ובבנק העולמי. אוסטרליה תמכה באקוודור במהלך מגפת הקורונה באמצעות תוכנית הסיוע הישיר (DAP). התוכנית מימנה עובדי טקסטיל מקומיים לייצור 34,000 מסכות פנים כדי לסייע לתגובת הממשלה למגפה. פרויקט אחר הוא סיוע להתאוששות הכלכלית וטיפול באלימות מגדרית על ידי הכשרת יצרניות נשים בטכניקות חקלאיות ועזרה לשתילת גידולי קרקע. באוקטובר 2019 תמכה שגרירות אוסטרליה בשני "שגרירי בוגרים" אקוודוריים להשתתף בכנס הכרייה והמשאבים הבינלאומי במלבורן. 2019 - אשרת עבודה ונופש (WHV) 2015 - MoU בנושא שיתוף פעולה בכרייה 2014 - MoU בנושא שירותי אוויר 2011 - MoU על הקמת ייעוצים פוליטיים בינואר 2020 סייע CSIRO להעביר קורס לעיתונאים בנושאי כרייה אחראיים בשלוש ערים באקוודור. הקורס סקר את ההבדלים בין כרייה קטנה וגדולה, נושאים סביבתיים וגישות אוסטרליות למעורבות בקהילה. בנובמבר 2017 התקיימה בקיטו פסגת העסקים באוסטרליה-אקוודור לקידום המומחיות והיכולת של אוסטרליה לתמוך במגזר הכרייה הגדל באקוודור. הפסגה התמקדה ביכולת האוסטרלית בחיפושי כרייה ובשלבי בנייה מוקדמים, במיוחד פיתוח מיומנויות, קידוחים וניהול משאבים אחראי כולל מים, סביבה ויחסי קהילה. Austrade שואפת למשוך השקעות זרות ישירות לאוסטרליה. בנוסף היא גם מזהה הזדמנויות בשוק ומקדמת את היכולות של יצואנים וספקי חינוך אוסטרלים. ממשלת אקוודור נקטה לאחרונה בצעדים לשיפור הממשל והכנסת שקיפות רבה יותר. היא הבטיחה מימון ממלווים רב-צדדיים כדי לחזק את כלכלתה. תוצאות חיפושים מבטיחות, מקורות אנרגיה ומים זמינים בשפע והודעות מהממשלה על המשך פיתוח תחום הכרייה הפכו את אקוודור ליעד אטרקטיבי יותר ויותר עבור חברות אוסטרליות. אקוודור פיתחה מדיניות ציבורית חדשה בתחום הכרייה כדי למשוך השקעות גדולות יותר לתחום הכרייה הלא מפותח שלה ולנצל את הגאולוגיה הטובה שלה. בנוסף קיימות הזדמנויות בתחומים קשורים, כגון שירותי חינוך. אוסטרליה מיוצגת באקוודור באמצעות שגרירותה בסנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בגואיאקיל. אקוודור מחזיקה באוסטרליה שגרירותה בקנברה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–אקוודור בוויקישיתוף יחסי אוסטרליה–אקוודור, באתר משרד החוץ האוסטרלי יחסי אוסטרליה–אקוודור, באתר משרד החוץ האוסטרלי
אודר סנורסון

אודר סנורסון (באיסלנדית: Oddr Snorrason, נהגה לפעמים גם כאוד סנורסון- Odd Snorrason) היה נזיר בנדיקטיני איסלנדי שפעל באיסלנד במאה ה-12. את רוב חייו בילה במנזר ת'ינגיירקלאוסטור (Þingeyrarklaustur), מנזר זה נוסד בשנת 1133 והיה למנזר הראשון באיסלנד. אודר סנורסון נודע לרוב בשל עבודתו: "הסאגה של אולאף טריגפסון" (Óláfs saga Tryggvasonar), אשר ניצבת בחשיבותה לצד ה"היימסקרינגלה" (Heimskringla) או "מחזור העולם" בעברית של סנורי סטורלסון. יצירתה המקורית של הסאגה של אולאף טריגפסון אשר במקור נכתבה בלטינית אבדה כמעט כולה, אך שתי גרסאות מאוחרות יותר שתורגמו לנורדית עתיקה נשמרו כמעט במלואן ועוד גרסה אחת שתורגמה לאיסלנדית נשמרה חלקית. בכותבה, אודר עשה שימוש ביצירותיהם של זימונד פרוט'י (Sæmundr fróði) וארי ת'ורגליסון (Ari Þorgilsson)-אנשי דת וכמורה נוצריים. כך גם השתמש סנורי סטורלסון ביצירתו של סנורסון בעבודתו על מחזור העולם כשכתב את החלק "Óláfs saga Tryggvasonar en mesta". הסאגה של אולאף טריגפסון סנורי סטורלוסון ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברידפורד

ברידפורד (באנגלית: Bridford) הוא כפר קטן בדרום-מערב אנגליה. נכון למפקד של שנת 2011 יש בכפר 503 תושבים. השם ברידפורד מתועד לראשונה בכתב בערך בשנת 1080 בספר בשם "דומסדיי", שם הוא מופיע כברידפורד. פירוש השם הוא "כלות פורד", ויש לו אותה נגזרת כמו בריטפורד בווילטשייר. בברידפורד יש פאב כפרי בשם "Bridford Inn" המאגד בתוכו את חנות הכפר. סניף הדואר פתוח רק ביום שישי. מרפאת הכפר פתוחה חמישה ימים בשבוע, הכנסייה של הכפר מוקדשת לקדוש הנוצרי, תומאס בקט, בנוסף לכך במרכז הכפר יש קפלה מתודיסטית. בכפר יש פארק משחקים לילדים, ואולם ספורט. בכפר יש גם שמורת טבע בגודל 25 דונם, והוא מתוחזק על ידי התושבים. בכפר יש מועדונים שונים כמו הצופים, מועדוני קליעה, מועדון גולף, וגם מגרש כדורגל וטניס הנמצאים במרחק של 2 ק"מ מהכפר. ברידפור עורכת את מחנה הקיץ שלה ביחד עם כפר באזור נורמנדי בצרפת. מדיה וקבצים בנושא ברידפורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברידפורד ברידפור. סטטיסטיקה של שכונות. משרד לסטטיסטיקה לאומית. אוחזר ב-14 בינואר מילון אוקספורד התמציתי לשמות מקומות באנגלית, עמ' 64 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסקל סוריו

פסקל קלוד רולאן סוריו (נולד ב-23 במאי 1959) הוא מנכ"ל חברת התרופות הרב-לאומית אסטרהזניקה מאז אוקטובר 2012. יליד צרפת, אביו נפטר כשסוריו היה בן 20. הוא למד רפואה וטרינרית באוניברסיטת École nationale vétérinaire d'Alfort ב-Maisons-Alfort שבדרום מזרח פריז. מאוחר יותר הוא השלים תואר שני במנהל עסקים ב-HEC Paris. באפריל 1986 הצטרף לרוסל אוקלאף (לשעבר חברת התרופות השנייה בגודלה בצרפת, עד שנרכשה על ידי Hoechst AG בשנת 1997) כאיש מכירות באוסטרליה. בשנת 1996 הוא הפך למנכ"ל Hoechst Marion Roussel באוסטרליה ועבר לטוקיו באפריל 1997. בשנת 2000 עבר לחברת אוונטיס באמריקה והיה למנהל התפעול הראשי של אוונטיס ארצות הברית בשנת 2002, שהפכה לסאנופי אוונטיס ארצות הברית בשנת 2004. הוא הצטרף לחברת רוש ב-2006. מאפריל 2009 עד 2010 הוא היה מנכ"ל חברת הבת של רוש, ג'נטק. הוא הצטרף לחברה האם רוש פארמה AG בשנת 2010 כמנהל התפעול הראשי. באוגוסט 2012 הוא מונה למנכ"ל החדש של חברת אסטרהזניקה, חברת התרופות החמישית בגודלה בעולם, כשהוא בן 53. הוא נכנס לתפקיד ב-1 באוקטובר 2012. בספטמבר 2018 הוא עלה לכותרות לאחר שפורסם כי שכרו 9.4 מיליון ליש"ט בשכר ובונוסים, "האמת היא שאני המנכ"ל בשכר הנמוך ביותר בענף כולו", אמר. "זה מעצבן במידה מסוימת. אבל בסופו של יום זה מה שזה". הוא נשוי ויש לו שני ילדים. יש לו שלושה אחים, שכולם רופאים. מדיה וקבצים בנושא פסקל סוריו בוויקישיתוף פסקל סוריו באתר חברת רוש "Executive Profile: Pascal Soriot". Bloomberg. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) Ralph, Alex (17 במאי 2019). "A drugs giant that loves to blind rivals with science". The Times (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2019-05-17. {{cite news}}: (עזרה) "Executive Profile: Pascal Soriot". Bloomberg. נבדק ב-3 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Pascal Soriot". Roche.com. נבדק ב-26 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "AstraZeneca Names Roche's Pascal Soriot as CEO". Bloomberg. נבדק ב-6 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Emma Rowley, ‏AstraZeneca appoints Roche's Pascal Soriot as new chief, The Telegraph, 28 August 2012 Meddings, Sabah. "Salary size matters, says Astra Zeneca boss on £9.4m" – via www.thetimes.co.uk. James Ashton (16 במאי 2014). "Astrazeneca chief Pascal Soriot: I can carry on curing the company, says scientist in £63bn bid battle". Standard.co.uk. נבדק ב-26 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
אניו

אניו (ביוונית עתיקה: Ἐνυώ) הייתה אלת המלחמה במיתולוגיה היוונית. לעיתים קרובות היא קשורה לאל המלחמה ארס. היא מכונה על ידי קווינטוס סמירנאוס "אחות המלחמה", בתפקיד הדומה מאוד לזה של אריס, התגלמות המחלוקת והמחלוקת. הומרוס ייצג את השניים בתור אותה האלה. במיתוסים מסוימים היא הולידה לארס את אל המלחמה אנאליוס, אולם שם זה לעיתים מזוהה גם עם ארס. כאלת מלחמה, אניו אחראית לתזמון השמדת הערים, ולעיתים קרובות מלווה את ארס לקרב. היא מתוארת כ"עליונה במלחמה". במהלך נפילת טרויה, אניו, אריס, פובוס ודימוס הטילו אימה ושפיכת דם במלחמה. אניו, אריס ושני בני ארס (פובוס ודימוס) מתוארים על מגן אכילס. אניו הייתה מעורבת במלחמות וקרבות רבים, ביניהם מלחמת השבעה נגד תבי. אניו נהנת מלוחמה וקרבות כל כך עד כדי שהיא סירבה לקחת צד בקרב בין זאוס למפלצת טייפון וככה השאירה את שני הצדדים מאוזנים בקרב. המקבילה הרומאית של אניו היא בלונה. יש לה קווי דמיון גם עם האלה האנטולית מא. בתבאי ובארקומנוס, נערך פסטיבל הומוליה (Homolôïa), אשר נחגג לכבוד זאוס, דמטר, אתנה, ואניו. מסופר כי הפסטיבל קיבל את שמו של מן שמה של הומוליס (Homoloïs) שהייתה כוהנת של אניו. פסל של אניו, שנעשה על ידי בני פרקסיטלס, ניצב במקדש ארס באתונה. בתאוגוניה של הסדיוס, אניו היה גם שמה של אחת הגרויות, שלוש אחיות שחלקו עין אחת ושן אחת ביניהן; האחיות האחרות היו דאינו ("אימה") ופמפרדו ("אזעקה"). מדיה וקבצים בנושא אניו בוויקישיתוף Quintus Smyrnaeus, Fall of Troy, 8.424. Eustathius on Homer 944 Willcock, Malcolm M. (1976). A companion to the Iliad : based on the translation by Richard Lattimore ([9th print.] ed.). Chicago: University of Chicago Press. p. 58. ISBN 0-226-89855-5. Homer, Iliad 5. 333, 592 Pausanias, Description of Greece 4. 30. 5 Quintus Smyrnaeus, Fall of Troy Statius, Thebaid, Nonnus, Dionysiaca Nonnus, Dionysiaca 2. 358 & 2. 475 ff : Suidas s. v.; compare Müller, Orchomen, p.229, 2nd edit. (cited by Schmitz) Pausanias, Description of Greece, I. 8. § 5. (cited by Schmitz) Harris, Stephen L., and Gloria Platzner. Classical Mythology: Images and Insights (3rd edition). California State University, Sacramento. Mayfield Publishing Company. 2000, 1998, 1995, pp. 273–274, 1039.