laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארז גביש

ארז גביש (נולד ב-1970) הוא מעצב גרפי רב תחומי, מאייר ואנימטור ישראלי, ומשנת 2016 מכהן כראש המחלקה לתואר ראשון בתקשורת חזותית בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. ארז גביש נולד ב-1970 וגדל בגבעתיים. סיים תואר ראשון במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל, בשנת 1997. לקראת סיום לימודיו, ייסד את 'פרימוס', סטודיו לעיצוב ומיתוג לערוצי טלוויזיה, תוכניות, סרטי אנימציה, ופוסט-פרודקשן. בפעילותו בסטודיו, גביש עיצב את הלוגו, גופנים, אריזות גרפיות, פתיחים ומעברונים לעשרות ערוצים וסדרות מובילות בטלוויזיה הישראלית (הבורגנים, אולפן שישי, חדשות הספורט, המירוץ למיליון ועוד). בשנת 2010 ייסד את "Candy Bear" חברה לפיתוח והפקת סדרות אנימציה. החברה עסקה ביזמות והפקת סדרות אנימציה בינלאומיות לילדים, ביניהן את הסדרה זאק וקוואק – סדרת אנימציה לילדים המשודרת בערוץ ניקלודיאון ובערוצים נוספים בכמאה ושמונים מדינות ברחבי העולם. על עיצוב הסדרה גביש היה מועמד לפרס אנני מטעם איגוד האנימציה של הוליווד. בשנת 2019 השתתף גביש בעיצוב והניהול האמנותי של העונה השנייה של העברים – סדרת סרטי תעודה ביוגרפיים אודות אנשי רוח בתרבות העברית. באותה שנה הוא עיצב אמנותית את שיעור מולדת, סדרת תעודה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. גביש היה מועמד בפרויקט זה בקטגוריית אפקטים מיוחדים ווידאו ארט בפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2019. גביש מתגורר בתל אביב ונשוי לשפית מירב גביש. ביצירותיו גביש משלב מדיום מגוון כמו איור, עיצוב גרפי, טיפוגרפיה, אנימציה, קוד, וידאו, אפקטים מיוחדים וסאונד. תערוכת יחיד של גביש בשם "תרבות אגודה" (תרגום מילולי של שם להקת הפופ משנות ה-80 "Culture Club") הוצגה לראשונה בנובמבר 2018 במסגרת שבוע האיור בתל אביב בגלריה P8, ובמתכונת מורחבת בבית הנסן בירושלים, באפריל 2019. בתערוכה הוצגו איורים, תנועה ועבודת סאונד אותן ביצע גביש בטכניקה ייחודית המשלבת הדפס, עיצוב גרפי והקרנה. תהליך העבודה כלל, בשלב הראשון, ציור של הדימויים בקנבס מודפס והנפשה בווידאו בקובץ דיגיטלי, ובשלב השני הפרדה של השכבה המודפסת על קנבס מהשכבה המונפשת. חיבור כל המרכיבים - התאמת השכבות המונפשות והצבת המקרנים לדימויים התלויים - נעשה בחלל בזמן ההצבה. בתערוכה משלב גביש בין מציאות ודמיון בהשראת גיבורי התרבות של נעוריו, כמו קראפטוורק וגארי ניומן, דמויות מיתולוגיות ושירה בתרגום אלקטרוני, במעין "חלל תפילה". 1996 פרס יוסי שטרן לאיור 1999 BDA (Broadcast Designers Association) World Class Award 2014 International Animated Film Society, ASIFA Hollywood 2016 פרס אסיף, סרטון האנימציה הטוב ביותר לילדים, על ׳זאק וקוואק - מרוץ הפופ-אפ׳ 2018 פרס מגנוליה, פסטיבל הטלוויזיה והקולנוע בשנגחאי, לסדרה זאק וקוואק מגזין אאא: השאלון עם ארז גביש, באתר המגזין, 12 ביוני 2016 טל סלומון ורדי, ארז גביש מעצב שירה בתנועה, באתר מגזין uncoated, ינואר 2019 יובל סער, הזר והמוכר, האני והאחר. ארז גביש, באתר פורטפוליו, 1 בינואר 2014 פודקסט מקשקש, פרק 53, ארז גביש, עיצוב בתנועה, באתר "מקשקש", דצמבר 2020 מיכל שדה, ״היד שמנענעת את המרקע: מדוע כולם פונים לחברת פרימוס כשהם מעוניינים במיתוג טלוויזיוני״, מגזין The Marker, גיליון מספר 16, מאי 2002. 48th Annual Annie Awards, annieawards.org (באנגלית) האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, תחרות פרסי הטלוויזיה 2019, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏2019
חוזק לחיצה

חוזק הלחיצה הוא מושג בהנדסה, שמתאר את חוזקו של רכיב כלשהו העשוי מחומר מסוים במקום מוגדר, כהתנגדות למאמץ לחיצה. חוזק לחיצה הוא הלחץ ביחידות כוח ליחידת שטח (למשל קילוגרמים לסנטימטרים רבועים או פסקל) שבו יכולתו של הרכיב הנלחץ לקבל עליו עומס נוסף אינה עולה או יורדת. תהליך זה מביא איתו גם כשל נראה לעין של הרכיב (כגון סדקים והתמוטטות). נוסחה לחישוב חוזק: מ"ר / ק"ג = שטח / כוח = מאמץ. החוזק ללחיצה עשוי להיות שונה מאד מן החוזק למתיחה. חוזק כניעה - מידת החוזק שבה החומר מתחיל לשנות את צורתו במהירות אף ללא תוספת עומס. מאמץ לחיצה - שיעור הלחץ בו נתון רכיב מסוים במקום מסוים ביחידות של כוח/שטח. חוזק חומרים מאמץ (הנדסה) מומנט כפיפה ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Voy a quedarme

Voy a quedarme (בעברית: אשאר) הוא שיר בספרדית של הזמר הספרדי בלאס קנטו. ב-20 בפברואר 2021 נבחר השיר לייצוג ספרד בתחרות האירוויזיון לשנת 2021 ברוטרדם, הולנד. השיר יצא לאור ב-10 בפברואר 2021 כחלק מקדם בן שני שירים בשם "Destino Eurovision" ונבחר ב-20 בפברואר באותה השנה לייצוג ספרד בתחרות. השיר מתמודד בגמר באופן אוטומטי מאחר שספרד היא חלק ממדינות ה-"Big 5" שלא צריכות להתמודד בחצי הגמר והן המממנות העיקריות של התחרות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע בלאס למקום ה-24 עם שש נקודות, כשלא קיבל נקודות מהקהל. סרטון השיר "Voy a quedarme" באתר יוטיוב Destino Eurovisión: Spain chooses “Voy a Quedarme” for Blas Cantó to sing at Eurovision 2021, וויוויבלוגס, 21 בפברואר 2021 "Spain chooses 'Voy a quedarme' for Blas Cantó". Eurovision.tv. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision 2021 Results: Voting & Points
יעקב מנשרוב

יעקב מנשרוב (גם יאשה מנשרוב, נולד ב-29 באוקטובר 1980 בטביליסי, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה) הוא מתאבק יווני-רומי ישראלי חובב לשעבר, שהתמודד בקטגוריית המשקל הבינוני לגברים. מנשרוב סיים שמיני בקטגוריה במשקל 74 ק"ג באליפות העולם בהיאבקות ב-2003 בקרטיי, צרפת, ובהמשך ייצג את ישראל באולימפיאדת אתונה 2004. הוא התאמן גם כחבר בקבוצת ההיאבקות במועדון הספורט של הפועל רחובות בהדרכת מאמנו האישי לבה צימקין. מנשרוב הגיע מאחת ממשפחות ההיאבקות היוקרתיות ביותר בברית המועצות לשעבר, מנשרוב התמודד יחד עם בן דודו, שהשתתף שלוש פעמים באולימפיידה, ואלוף העולם 2003 גוצ'ה ציציאשווילי, בטורנירים עולמיים רבים. מנשרוב העפיל לסגל הישראלי במשקל 74 ק"ג לגברים לאולימפיאדת הקיץ 2004 באתונה, אחרי שהגיע לבין שמונה המקומות הראשונים באליפות העולם. מנשרוב הפסיד את משחק הפתיחה שלו 8–0 לדניל חלימוב הקזחסטני, ולאחר מכן, הפסיד מול חוסה אלברטו רקרו הספרדי בתחרות השנייה שלו, בתוך פרק זמן של שתי דקות. הוא סיים אחרון במוקדמות ובמקום תשע עשרה בסך הכל בטבלת הסיום, מנשרוב לא הצליח להתקדם לרבע הגמר. יעקב מנשרוב, באתר olympedia.org יעקב מנשרוב, באתר United World Wrestling פרופיל - מאגר היאבקות בינלאומי פרופיל - יהודים בספורט עדי רובינשטיין‏, בוא דובר, תעשה מזה סרט, באתר וואלה, 9 בפברואר 2004 "Israeli eyes elusive gold". BBC Sport. 16 במרץ 2004. נבדק ב-21 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה) Abbott, Gary (22 ביולי 2004). "Olympic Games preview at 74 kg/163 lbs. in men's Greco-Roman". USA Wrestling. The Mat. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2014. נבדק ב-21 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה) רמי היפש, היאבקות: ניצחונות לבכירים באליפות ישראל, באתר הארץ, 9 בינואר 2004 "Wrestling: Men's Greco-Roman 74kg". Athens 2004. BBC Sport. 15 באוגוסט 2004. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
2020 בפינלנד

אירועים בשנת 2020 בפינלנד. הנשיא: סאולי ניניסטה. ראש הממשלה: סאנה מרין. יושב ראש אדוסקונטה / ריקסדאג: אנו ווהוויליינן. מתמשך – מגפת הקורונה בפינלנד 29 בינואר – מקרה ראשון של קורונה במדינה. 16 במרץ – בפינלנד הוכרז מצב חרום. 21 במרץ – מקרה ראשון של מוות מקורונה במדינה. 31 בדצמבר – מספר מאומתים הגיע ל-36,636 מהם 561 נפטרו. מדיה וקבצים בנושא 2020 בפינלנד בוויקישיתוף
זה גדל על העצים

זה גדל על העצים (באנגלית: It Grows on Trees) הוא סרט פנטזיה קומי אמריקאי משנת 1952, אשר בוים על ידי ארתור לובין ומככבים בו בתפקידים הראשיים איירין דאן (סרטה האחרון) ודין ג'אגר. פולי בקסטר (איירין דאן) ובעלה פיל (דין ג'אגר) גרים בעיירה קטנה בקונטיקט עם שלושת ילדיהם - דיאן המתבגרת (ג'ואן אוונס), פליפ ומידג' (סנדי דשר). פולי מתווכחת כל הזמן עם בעלה על הוצאות הבית הגדולות שהוא מתקשה לאשר לה. היא נטעה שני עצים בגינה ויום אחד עף שטר של 5 דולר לידיו של פיל המופתע. בעקבות שטר זה מגיעים עוד שטרות של חמישה ועשרה דולרים. פולי חוגגת אך בעלה הישר טוען שזה כסף אסור ומביא אותו למשטרה משם משחררת את הכסף פולי בטענה שזה שלה. פולי מגלה שמקור השטרות הוא בשני העצים החדשים. השכנה המרחרחת גב' פרייר (אדית מייסר) מגיעה למשפחה כדי לבקש קצת סוכר, נתקלת במיכלים עם השטרות וממלאת מתחת לבגדיה בשטרות. פולי כותבת לשר האוצר על על העצים ונציג השר מרצ'סון, עונה לה במכתב הומוריסטי בשיתוף נציג משרד החוץ ומס הכנסה שמודיע לה כי היא חייבת לשלם על כך מס ערך מוסף. בינתיים פיל נוסע במסגרת עבודתו לבלטימור ופולי מנצלת את הכסף לסגירת המשכנתא, שיפוץ הבית וקניית מכשירים רבים ביניהם טלוויזיה. ראלף בוון (ריצ'רד קרנה) הוא פקיד בבנק ומחזר נלהב של דיאן. פולי מפקידה אצלו 700 דולר לכיסוי המשכנתא והוא שמח ונלהב וקונה לדיאן טבעת אירוסין. הבעיה היא שהשטרות מתפרקים לאחר זמן כמו עלים נובלים. מנהל הבנק חוקר את ראלף ולוחץ עליו לגלות מי הפקידה בידיו את השטרות המזויפים והמתפרקים. ראלף לא רוצה לגלות שזו פולי והוא נכלא. פולי משחררת אותו ומגלה שזו היא שהפקידה את הכסף שגדל לה על העצים. עיתונאי ממולח שומע זאת ומיד מתפרסם העניין בכל ארצות הברית והמונים צובאים על הבית. מגיעים גם נציגי משרד האוצר, החקלאות ומס הכנסה ומבקשים להשמיד את העצים שגורמים נזק אדיר לכלכלת המדינה. הם משלמים לה עבור זאת אבל מתברר שהעצים מתו מוות טבעי מקור. כעת נרגע המצב ופולי בודקת פריט בצורת מנורת אלדין שקנתה ומשפשפת אותו. עשן יוצא ממנו ופולי מצפה לשד שייצא משם וימלא את בקשותיה. "זה גדל על העצים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זה גדל על העצים", באתר AllMovie (באנגלית) "זה גדל על העצים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זה גדל על העצים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זה גדל על העצים, באתר TCM
איגור שצ'גולב

איגור שצ'גולב (ברוסית: И́горь Оле́гович Щёголев; נולד ב-10 בנובמבר 1965 בויניצה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי רוסי, שימש כשר במשרד התקשורת בשנים 2008–2012. איגור שצ'גולב נולד בויניצה (כיום באוקראינה). לאחר סיום בית הספר הוא למד גרמנית במכון לשפות במוסקבה והמשיך באוניברסיטת לייפציג בשנים 1984–1988. לאחר סיום הלימודים הוא עבד במערכת טאס"ס תחילה בארצות הברית ובהמשך בפריז. בשנת 1997 איגור שצ'גולב חזר לרוסיה. בשנת 2000 איגור שצ'גולב מונה לדובר של ולדימיר פוטין. בשנת 2004 הוא מונה לראש הפרוטוקול של השניא וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2008 כאשר הוחלף על ידי מרינה ינטאלצבה. באותה שנה הוא מונה לשר במשרד התקשורת. בשנת 2012 שצ'גולב עזב את המשרד ומונה לעוזר הנשיא. בשנת 2018 הוא מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי המרכזי. ביולי 2018 בהיותו נציג הנשיא במחוז הפדרלי הוא נכלל במועצה לביטחון לאומי של רוסיה מדיה וקבצים בנושא איגור שצ'גולב בוויקישיתוף קורות חיים
וילהלם בריקה

יוהאן וילהלם בריקה (בגרמנית: Johann Wilhelm Brücke;‏ 4 במרץ 1800 – 1 באפריל 1874) היה צייר אדריכלות ונוף גרמני. יוהאן וילהלם בריקה היה החמישי מבין שבעה בנים של צורף בסטרלסונד, יוהאן גוטפריד בריקה ואשתו אנה ברברה בריקה. לאחר מותו המוקדם של האב בשנת 1812, ניהלו האם והבן הבכור יוהאן כריסטיאן בריקה את הסדנה לצורפות עד לפשיטת רגל בשנת 1827. לאחר שסיים את לימודיו בעיר הולדתו למד באקדמיה לאמנות בברלין. הוא למד בין השאר אצל יוהאן ארדמן הומל. את התמחותו כצורף, אותה החל בגיל 15. הוא למד בברלין בין השנים 1819–1824, וקיבל מלגה מעיר הולדתו. בתמיכת מוריו ומלגה קטנה נסע בריקה לרומא בשנת 1829. בתקופה זו תיאר בתמונותיו את האדריכלות הרומית, כמו גם את הנוף ואת האנשים. עבודותיו באיטליה נעשו תחילה ברישום והועברו לצבעי שמן לאחר חזרתו לברלין. הם נחשבים לציורים מוצלחים במיוחד. בסתיו 1834, בריקה עזב את איטליה והתיישב בברלין כצייר עצמאי. כאן השתתף בקביעות בתערוכות השנתיות של האקדמיה לאמנות עד סוף ימיו. בריקה גילה את סגנונו בשלב מוקדם מאוד, אך בעבודתו המאוחרת, במיוחד עם כמה עבודות בברלין ובסנקט פטרבורג, הוא התקרב בצורה אמנותית לצייר אדוארד גרטנר. היצירות של בריקה זכו לתשומת לב הרבה אחרי מותו. בשנת 1906 הוא יוצג בכמה תמונות בתערוכת המאה של האמנות הגרמנית בברלין. הציורים של בריקה מאופיינים ויזואלית בצבעם האדמדם ולכן קל יחסית לזהות אותם. העוצמה של ציור בית העירייה העתיק של ברלין ברחוב ספנדאואר, שנוצר בשנת 1840, טמונה בייצוג המיומן של הארכיטקטורה של שורות הבתים, שנראית כאן עדיין כבעיירה קטנה, אך מעל הכל בתצוגה של חיים בורגניים צבעוניים המתרחשים ברחוב. כביש טבעתי בסטרלסונד שנבנה בשנת 2017 נקרא וילהלם-ברוקה-רינג. מדיה וקבצים בנושא וילהלם בריקה בוויקישיתוף Gerhard Hansen (Hrsg.): Wilhelm Brücke. Galerie unter den Linden, Berlin 1851. (Ausstellungskatalog) Irmgard Wirth: Berliner Malerei im 19. Jahrhundert. Siedler Verlag, Berlin 1990, ISBN 3-572-10011-9, S. 195.
א-זובייר בן אל-עוואם

א-זובייר בן אל-עוואם (בערבית: الزبير بن العوام; תעתיק מדויק: אלזביר בן אלעואם; 594 – 656) היה אחד מהצחאבה, אחד מהעשרה שהובטח להם גן עדן, בן דודו של הנביא מוחמד, בן אחיה של ח'דיג'ה, אחד מהמנהיגים הפוליטיים והצבאיים של המוסלמים לאחר פטירתו של מוחמד, ואחד הנופלים בקרב הגמל. הוא א-זובייר בן אל-עוואם בן ח'ווילד בן אסד בן עבד אל-עוזא בן 'וסי בן כלאב בן מרה בן כעב בן לואי בן ע'אלב בן פהר בן מאלק בן אל-נאדר בן כנאנה בן ח'זימה בן מדרכּה בן אליאס בן מדר בן נזאר ב מעד בן עדנאן. אביו היה אל-עוואם, אחיה של חדיג'ה אשתו של מוחמד נביא האסלאם. אמו הייתה צפייה בנת עבד אל-מטלב בן האשם בן עבד מנאף בן קסי בן כּלאב בן מרה בן כּעב בן לואי בן ע'אלב בן פהר בן מאלק בן אל-נדר בן כּנאנה בן ח'זימה בן מדרכּה בן אליאס בן מדר בן נזאר בן מעד בן עדנאן. היא הייתה דודתו של מוחמד. א-זובייר נישא שמונה פעמים והביא לעולם עשרים ילדים, כמפורט להלן: אסמאא בנת אבי בכר, ממנה נולדו לו שמונה ילדים, בהם עבדאללה אבן א-זובייר שהיה לח'ליף בחצי האי ערב. אום כלת'ום בנת עוקבה, ממנה נולדה לו בת אחת בשם זיינב. אל-חלאל בנת קייס, ממנה נולדה לו בת אחת בשם חדיג'ה. אמה בנת ח'אלד בן סעיד, ממנה נולדו לו חמישה ילדים. אל-רבאב בנת אניף, ממנה נולדו לו שלושה ילדים. אום ג'עפר זיינב בנת מרת'אד, ממנה נולדו לו שני ילדים. עאתכּה בנת זיד. תמאדר בנת אלאסבג. בשלב מסוים בזמן קרב הגמל, החליט א-זובייר שאינו מעוניין להמשיך להילחם. הוא אמר שעלי בן אבי טאלב שכנע אותו להפסיק להילחם מפני שהם בני דודים. א-זובייר עזב את שדה הקרב, ואדם בשם עמר בן ג'רמוז (אנ') החליט לעקוב אחריו. הם הגיעו לשדה בקרבת מקום, ולאחר שהם שוחחו מעט הם החליטו להתפלל, מפני שהיה זה זמנה של אחת התפילות היומיות. כשא-זובייר סגד על האדמה כחלק מהתפילה, עמר בן ג'רמוז דקר אותו בצווארו ורצח אותו. לאחר שהוא רצח אותו, הוא ערף את ראשו, והלך להציג אותו לעלי בן אבו טאלב. כשעלי ראה את ראשו הערוף של בן דודו, הוא זעם והצטער נורא. לאור תגובתו של עלי, החליט עמר להתאבד, אז הוא שלף את חרבו, ונעץ אותה בעצמו. א-תאבעון מדיה וקבצים בנושא א-זובייר בן אל-עוואם בוויקישיתוף biography/az-Zubayr א-זובייר בן אל-עוואם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ashara Mubashara Ludwig W. Adamec, Historical dictionary of Islam, Third edition, Lanham, Maryland, 2017, ISBN 978-1-4422-7723-6 Al-Zubayr ibn Al-Awam, Wajibad, ‏2014-09-05 (באנגלית) Zubayr_ibn_al-Awam
ג'נבאי האקסינג X30

ג'נבאי האקסינג X30 (באנגלית: Jinbei Haixing X30) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Jinbei (אנ') (בסינית: 華頌), אשר יוצרה בין השנים 2013–2017 בסין. Jinbei הוקמה בשותפות מיזם משותף בין Brilliance Auto (אנ') (51%) ויצרנית הרכב הצרפתית רנו (49%) בדצמבר 2017. עד 2017 Jinbei נשלטה על ידי Shenyang Brilliance Jinbei Automotive שהייתה חברת בת של Brilliance. תצורות: מיניוואן, טנדר. מנוע מרכזי-קדמי. סוג הנעה: הנעה אחורית. הגריל של הרכב מעוצב בהשראת יצרנית הרכב הגרמנית BMW. ג'נבאי היא חברת בת של חברת Brilliance Automobile, המייצרת טנדרים מסחריים ומיניוואנים. ל-Brilliance Automobile ו-BMW יש מיזם משותף שמייצר את ה-3Li, 5Li ו-X1 לשוק הרכב הסיני. מחיר היחידה נע בין 35,000–46,800 רנמינבי (שנת 2013, סין). "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2014 "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2015 "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2015 Jinbei F50 ג'נבאי 750 ג'נבאי S70 ג'נבאי גרנסה ג'נבאי קונקט ג'נבאי האקסינג A7 מדיה וקבצים בנושא ג'נבאי האקסינג X30 בוויקישיתוף אתר היצרן "ג'נבאי האקסינג X30" autohome.com.cn/config/series/3136 ג'נבאי a7-a9-haixing-x30-t chinacarforums.com/threads/jinbei-haishi-a7-a9-haixing-x30-t "ג'נבאי האקסינג X30" carnewschina.com/2013/08/09/brilliance-jinbei-x30-minivan "ג'נבאי האקסינג X30" carnewschina.com/2013/05/16/brilliance-goes-bmw-again-with-new-minivan-in-china
אלכסנדר ברוקמן

פרדיננד אלכסנדר ברוקמן (בגרמנית: Ferdinand Alexander Bruckmann;‏ 21 בפברואר 1806 – 9 בפברואר 1852) היה צייר היסטוריה ודיוקנאות גרמני. ברוקמן הגיע ממשפחה של סוחרים וצורפים שהתגוררו בהיילברון מאז 1725. אביו יוהאן אוגוסט (פון) ברוקמן (1776–1835) היה בנאי אמן, ואילו דודו פיטר ברוקמן (1778–1850) ייסד את מפעל כלי הכסף של ברוקמן בהיילברון. אלכסנדר ברוקמן נולד באלוונגן, שם אביו היה קצין בניין מחוזי. אחיו הצעיר אוגוסט אדוארד ברוקמן (1810–1884) הפך לימים לאדריכל כמו אביו, בעוד אלכסנדר ברוקמן גילה כישרון אמנותי. מכיוון שהמשפחה חיה שוב בהיילברון, אביו העביר אותו בשנת 1820 ללמוד את אומנות החריטה וייצור המדליות בהדרכת דודו והפסל קונרד ויטברכט שהועסק שם. עקב בעיית עיניים נאלץ ברוקמן לוותר על פעילות זו ובמקום זאת התחיל לצייר. בשנת 1827 הוא הגיע לשטוטגרט כדי להתאמן כצייר, ומשנת 1827 עד 1829 למד באקדמיה לאמנות במינכן, בעיקר בהנחייתו של היינריך הס. תמונה של אודיסאוס והסירנות, שהציג בתערוכת האמנות במינכן בשנת 1829, נקנתה על ידי המלך וילהלם הראשון מוירטמברג. מסתיו 1829 עד 1832 התגורר ברומא, משם שלח את התמונה הגדולה של "גופת ברברוסה" עבור המלגה הממלכתית שהוענקה לו. לאחר מכן התיישב בהיילברון לזמן קצר, אך חזר למינכן בשנת 1833, שם צייר את חדר השינה של המלך לודוויג הראשון עם 14 תמונות המבוססות על מוטיבים משירי תאוקריטוס, בחלקם על פי עיצובים של היינריך הס וחלקם מבוסס על העיצובים שלו. הוא עיטר את חדר השינה של המלכה תרזה בסצינות מהחתונה של הלנה ומנלאוס. בשנת 1834 הוא פגש את הפילוסוף והפוליטיקאי פרידריך רוהמר (1814–1856) במינכן, שהפך לחסידו הנאמן שתמך בו כלכלית. הקשר המשפחתי הפך לידידות לאחר שברוקמן התחתן עם אחותו של רוהמר מתילדה בשנת 1843. אביו, יוהאן אוגוסט פון ברוקמן נפטר בשנת 1835, ואלכסנדר ברוקמן יצא לחלוק כבוד אחרון לאביו. בדרך להלוויה הוא נפל מהמרכבה. בתאונה פגע בחלק האחורי של ראשו בערימת אבנים וסבל מזעזוע מוח קשה, ממנו התאושש בתחילה, אך השאיר אותו עם כאבי ראש עזים לשארית חייו וגרמו לדיכאון. במשנת 1840 ואילך התמסר ברוקמן כמעט אך ורק לציור פורטרטים, בעיקר בשטוטגרט, באופן זמני גם באולם, אאוגסבורג, ציריך ובמקומות אחרים. במהלך תקופה זו יצר רק כמה יצירות גדולות יותר, כולל הציור תומנלדה בשבי (1851) ושני ציורי קיר גדולים (1846) באולם הנשפים של מוזיאון שטוטגרט לאמנויות יפות, "לידת אפרודיטה" ו"לוקאס, מצייר את המדונה". הבעיות הבריאותיות של ברוקמן שנגרמו כתוצאה מהתאונה שלו בשנת 1835 הטרידו אותו בעבודה והחמירו עם הזמן, כך שבסופו של דבר הוא סבל מעיוורון וטירוף. כדי להימנע מגורל זה, הוא התאבד ב-9 בפברואר 1852. הוא מצא את מקום המנוחה האחרון שלו בבית העלמין בפנגלסבאך בשטוטגרט. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר ברוקמן בוויקישיתוף August Wintterlin: Ferd. Alexander Bruckmann. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, S. 397 f. Personendatenbank der Landesbibliographie Baden-Württemberg, www.statistik-bw.de Ludwig Tavernier: Bruckmann, Alexander. In: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 14, Saur, München u. a. 1996, ISBN 3-598-22754-X, S. 463.
אנטון בורגר (צייר)

אנטון בורגר (בגרמנית: Anton Burger;‏ 14 בנובמבר 1824 – 6 ביולי 1905) היה צייר, שרטט וחרט גרמני. בורגר למד בין השנים 1842 עד 1846 בפרנקפורט, והיה תלמידם של יוהאן יאקוב יונג, יאקוב בקר ופיליפ פייט, על פי הצעתם הוא נסע למינכן, אך נשאר שם רק עד 1848 וחזר לפרנקפורט. בשנת 1851 התחתן בורגר עם חברת ילדות קתרינה אליזה הייזליץ, שמתה בשנת 1856. בשנת 1853, בורגר נסע למסע לימוד לפריז עם אנגילברט גבל ופיליפ רומפף, שם הוא פגש את קמיל קורו וגוסטב קורבה. בסביבות 1855/1856, בורגר היה תלמידו הפרטי של אוגוסט ובר, נציגו הידוע של בית הספר לציור בדיסלדורף. בשנת 1858 עבר לקרונברג. בשנת 1859 הוא נישא בשנית - הוא התחתן עם בת הרופא של קרונברג, אנה יוהאנה אוגוסט קוסטר (1832–1876), שגם היא נפטרה מוקדם. עם יאקוב פורכטגוט דילמן (גר'), הוא ייסד שם את מושבת הציירים קרונברג בשנת 1861 בה השתתף גם פטר בורניץ. אנטון בורגר נשאר במושבה עד מותו. הוא היה מכובד מאוד וכונה בהערכה רבה "מלך קרונברג". הוא תמך באמני הזצסיון בפרנקפורט. בורגר סיים את נישואיו השלישיים והאחרונים בשנת 1882 עם סטודנטית העבר שלו לציור פאולין פרזניוס. בשנת 1894 מונה בורגר לפרופסור פרוסי וקיבל פרסים ואותות הצטיינות רבים במהלך חייו. אנטון בורגר היה כנראה הפורה והמגוון ביותר מבין ציירי קרונברג. הוא צייר בעיקר תמונות נוף עם מוטיבים מסביבתו הקרובה: פרנקפורט, הטאונוס ונוף הריין-מיין, הוא צייר גם ציורי פנים, דיוקנאות, תמונות ז'אנריות, צבעי מים ועשה גם תחריטים. התמונות שלו נמכרו טוב מאוד, במיוחד באזור בו צוירו. בפרנקפורט הייתה אופנה להחזיק בבית ציור של המבורגר. בורגר מצא גם קונים במדינות אירופאיות אחרות, במיוחד בפריז, וינה ולונדון. מדיה וקבצים בנושא אנטון בורגר בוויקישיתוף Deutsche Biographie, Burger, Anton - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית) Burger, Anton. In: Friedrich von Boetticher: Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts. Beitrag zur Kunstgeschichte. Band I, Dresden 1895, S. 144 f. Manfred Großkinsky (Hrsg.): Anton Burger. 1824–1905. Zum 180. Geburtstag. Haus Giersch – Museum Regionaler Kunst, 7. März bis 4. Juli 2004. Henrich, Frankfurt am Main 2004
הניו דיל הירוק

הניו דיל הירוק (באנגלית: Green New Deal) הוא כינוין של הצעות למאבק במשבר האקלים, שהבולטת בהן היא הצעה שהוצעה על ידי חברת בית הנבחרים אלכסנדריה אוקסיו-קורטז מהמפלגה הדמוקרטית בשנת 2019. ההצעה כוללת תוכנית תמריצים כלכלית בה הממשל הפדרלי מתגייס כדי להעביר את המדינה למאה אחוז אנרגיה מתחדשת תוך עשור אחד בלבד, תוך מעבר לכלכלה נטולת פחמן והפסקה כמעט מוחלטת של פליטת גזי חממה וצעדים נוספים כמו השקעות בחקלאות בת קיימא, תחבורת אפס פחמן כמו אופניים, תחבורה ציבורית ועוד. השם ניו דיל מתייחס לתוכניתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בשנות ה-30 של המאה ה-20 להוציא את ארצות הברית מהמיתון כלכלי הקשה באמצעות השקעה מסיבית של הממשל הפדרלי בתשתיות. אחת מהבטחות הבחירות העיקריות של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הייתה המאבק במשבר האקלים. ביידן מינה את ג'ון קרי, מזכיר המדינה לשעבר לשליח הנשיאותי המיוחד לענייני אקלים ואת מנהלת הסוכנות להגנת הסביבה לשעבר, ג'ינה מקארתי ליועצת האקלים הלאומי של הבית הלבן היעד העיקרי של הממשל הוא להשיג פליטת גזי חממה אפסית עד לשנת 2050. אחד הצווים נשיאותיים הראשונים שביידן חתם עליהם הוא הצו לחזור להסכם פריז, ממנו הנשיא דונלד טראמפ יצא. בשנת 2019 הוציאה רשימת המחנה הדמוקרטי (שהתנועה הירוקה הייתה חלק ממנה) תוכנית לניו דיל ירוק בישראל לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים. באפריל 2020 הודיעה השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל כי משרדה יפרסם תוכנית ניו דיל ירוק לישראל, כאסטרטגיה ליציאה ממשבר הקורונה. בפברואר 2021 יזמו פעילים בארגונים עומדים ביחד ומגמה ירוקה הקמת תנועה בשם "גרין ניו דיל לישראל" . בין מטרות התנועה: התמודדות הממשלה עם משבר האקלים, יצירת משרות חדשות ברחבי הארץ במקומות עבודה ירוקים, מעבר הדרגתי לאנרגיה מתחדשת, סגירת תעשיות מזהמות שפוגעות בסביבה ובבריאות ופיתוח תעשיות ירוקות, וחיזוק מערכות הבריאות, הרווחה, החינוך והתחבורה הציבורית. מדיה וקבצים בנושא הניו דיל הירוק בוויקישיתוף נתנאל שלומוביץ, כמו רוזוולט לפניו, ביידן רואה במשבר הזדמנות לחולל מהפכה בחברה בארה"ב, באתר הארץ, 1 באפריל 2021 טראוויס קאבולה, נשיונל רוויו, עסק ביש: הניו-דיל הירוק של הדמוקרטים הוא עוד פנטזיה פרוגרסיבית בזבזנית, באתר מידה, 4 במרץ 2019 עומייר חק, מדוע הניו דיל הירוק דחוף כל כך, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2019 שי קסירר, הפוליטיקה של משבר האקלים – לקראת גרין ניו דיל ישראלי, באתר מגזין "פיגומים", ‏3 ביוני 2021 שני אשכנזי, ‏ביידן והאקלים: השקעות עתק של הממשל והמגזר העסקי, הסכם פריס, גרין-ניו-דיל רך, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2020 אחרי ההשבעה: ביידן החזיר את ארה"ב להסכם האקלים, באתר ynet, 21 בינואר 2021 שני אשכנזי, ‏אגרות גודש ותחבורה ירוקה: המחנה הדמוקרטי מציג תוכנית "גרין ניו דיל" ישראלית, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2019 שני אשכנזי, ‏ה"גרין ניו דיל" של גילה גמליאל: לרתום את מגפת הקורונה למאבק במשבר האקלים, באתר גלובס, 31 במאי 2020 מור גלבוע, תקווה אדומה-ירוקה: ה"גרין ניו דיל" מגיע לארץ, באתר "שיחה מקומית", 17 בפברואר 2021. אתר תנועת "גרין ניו דיל לישראל".
גבריאל דוביצקי

גבריאל (גבי) דוביצקי (16 ביוני 1935 - 13 בפברואר 2023) היה טניסאי ישראלי, פעמיים אלוף ישראל בטניס (1958 ו-1961) וחבר נבחרת גביע דייוויס של ישראל. דוביצקי נולד ברמת גן וגדל בתל אביב, בנם הצעיר של חנה (דעואל) ויצחק דוביצקי. יצחק אביו היה ספורטאי, נדבן, מארגן אירועי ספורט וחבר הנהלת איגוד הטניס בישראל. הוא התאמן במכבי תל אביב. הוא למד בבית הספר גאולה (יסודי) בתל אביב ותואר ראשון בהנדסת בניין בטכניון. בשנת 1950 זכה עם אלעזר דודמן בגמר גביע ליכטיג לנוער לזוגות. דוביצקי ודודמן המשיכו לשחק יחד בזוגות במשך שנים רבות, תוך שהם מתחרים זה מול זה בתחרויות ליחידים. באליפות ישראל שנערכה באוקטובר 1958 הוא זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על חברו לקבוצה דוד אס ב-4 מערכות (3–6, 7–5, 6–4, 6–2). באליפות ישראל שנערכה בשנת 1961 זכה דובצקי בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על יעקב דרוקמן מחיפה. בשנת 1963 השיגו דוביצקי ואלעזר דודמן את הניצחון הראשון של נבחרת גביע דייוויס של ישראל על נבחרת טורקיה 1-4 באיסטנבול, והיה זה ניצחונו הראשון של דוביצקי ב"גביע דייוויס". בשנת 1996 מונה דוביצקי לנהל את בניית קניון 'דונה פלאזה' בבודפשט, הונגריה, שהיה בבעלותו של איש העסקים הישראלי מוטי זיסר. מטרת המינוי הייתה להשלים את בניית הקניון (60,000 מ"ר) תוך שלושה חודשים, על מנת להשיג את התואר "הקניון הראשון בהונגריה", ואכן דוביצקי עמד במשימה והקניון נפתח ב-14 באוקטובר אותה שנה. מאז שנת 1974 עד לשנת 2002 היה מעורב דוביצקי במשפט שהוגדר בתקשורת כ"משפט הארוך בהיסטוריה של מדינת ישראל". דוביצקי וארז לוסטיג, כדורסלן לשעבר ושחקן הפועל תל אביב ונבחרת ישראל, היו חברים ושותפים בחברה לבנייה. השניים הסתכסכו ותבעו זה את זה בבית המשפט. במהלך המשפט לוסטיג הוציא כ-2 מיליון דולר על ניהול משפט שנמשך 29 שנה. דוביצקי נפטר ב-13 בפברואר 2023. הותיר אחריו שלושה ילדים מאשתו הראשונה, רחל, עמה התחתן ב-1958, ילדה אחת מאשתו השנייה, ורה, עמה התחתן ב-1982, ותשעה נכדים. התגורר בפתח תקווה. גבריאל דוביצקי, באתר ה-ATP גבריאל דוביצקי, באתר ה-ITF מילים לזכרו של יצחק דוביצקי, באתר מועדון הטניס מכבי צפון תל אביב תחרויות נוער בטניס, הַבֹּקֶר, 13 באוגוסט 1950 דוביצקי - אלוף הטניס, למרחב, 7 באוקטובר 1958 אליפות ישראל בטניס - 1961, באתר ארכיון הסרטים הישראלי המשפט הארוך בתולדות המדינה הסתיים, בינתיים, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2002 הדס מגן, ‏דוביצקי נגד לוסטיג: היה היו שני חברים, באתר גלובס, 29 ביולי 1999 יצחק דנון, ‏סיבוב נוסף בהתנצחות משפטית הנמשכת שלושים שנה בין ארז לוסטיג וגבריאל דוביצקי, באתר גלובס, 2 בינואר 2002