laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איה

איה (שם מדעי: Pernis) היא סוג עוף דורס ממשפחת הנציים. הסוג כולל את המינים להלן: איית צרעים (Pernis apivorus) - חורפת מצויה בישראל. איה מצויצת או איה מזרחית (Pernis ptilorhyncus) - עוף מזדמן בישראל. איה מפוספסת (Pernis celebensis) - בית הגידול הטבעי הוא באזורים טרופיים וסובטרופיים. נפוצה ביערות לחים באינדונזיה ובפיליפינים. איה פיליפינית (Pernis steerei) איית צרעים ואיה מצויצת הן עופות נודדים. מדיה וקבצים בנושא איה בוויקישיתוף איה, באתר ITIS (באנגלית) איה, באתר NCBI (באנגלית) איה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איה, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איה מצויצת

איה מצויצת (שם מדעי: Pernis ptilorhyncus), או איה מזרחית (Oriental honey buzzard), היא עוף דורס בגודל בינוני, מסוג איה. תחום תפוצתה של האיה המצויצת כולל את אסיה, ממרכז סיביר ועד מזרח יפן. בקיץ נודד העוף לסיביר וחורף בדרום-מזרח אסיה. בשאר מקומות תפוצתו העוף יציב בדרך כלל. המין שוכן באזורים מיוערים, בעיקר של עצים רחבי עלים. תפוצתו הרבה משתנה מיערות טרופיים ליערות טייגה. הוא יימצא גם באזורים פתוחים, שפלות, גבעות ומורדות הרים. בישראל נחשבה בעבר למזדמנת נדירה, ותועדה לראשונה רק ב-1994 באילת; אך ככל הנראה נדירות תצפיותיה נבעה מהקושי בזיהויה. כיום התצפיות בה נפוצות יותר והיא חולפת קבועה במספרים נמוכים, לרוב יחד עם להקות של איות צרעים בעונות הנדידה. בנוסף, פרטים בודדים נצפו חורפים בדרום הערבה ואילת. אורך הגוף 68-50 ס"מ. מוטת כנפיים 150-135 ס"מ. משקל 1500-750 גרם. פולימורפי, צבע הניצוי משתנה בהתאם לתת-המינים ולאזורים הגאוגרפים. מזכירה איית צרעים, אך גדולה יותר, ציצית עורף בולטת, לעיתים נראה סימן כהה בצורת פרסה על בליטת הזפק. תזונתה מתבססת בעיקר על צרעות ודבורים, ובעיקר תצורת הלרווה שלהם. היא ניזונה אף מיערת דבש ומדבש נוזלי, מתוך כוורות תלויות או בתוך כוכי עצים. בנוסף יכולה להזון מחרקים אחרים, וחולייתנים קטנים כלטאות, צפרדעים, יונקים ועופות קטנים. העוף מוזכר מספר פעמים בתנ"ך: ”וְאֶת הַדָּאָה וְאֶת הָאַיָּה לְמִינָהּ” (ויקרא יא יד) ”וְהָרָאָה וְאֶת הָאַיָּה וְהַדַּיָּה לְמִינָהּ” (דברים יד יג) ”נָתִיב לֹא יְדָעוֹ עָיִט וְלֹא שְׁזָפַתּוּ עֵין אַיָּה” (איוב כח ז) Pernis ptilorhyncus orientalis - מסיביר עד סחלין, דרום עד מנצ'וריה, יפן וקוריאה. חורף בדרום-מזרח אסיה- אינדונזיה והפיליפינים. P. p. ruficollis - הודו, סרי לנקה, מיאנמר עד סין. P. p. philippensis - הפיליפינים. P. p. palawanensis - באיי פלאוואן שבפיליפינים. P. p. torquatus - סומטרה ובורנאו P. p. ptilorhyncus - האי ג'אווה. מדיה וקבצים בנושא איה מצויצת בוויקישיתוף איה מצויצת, באתר ITIS (באנגלית) איה מצויצת, באתר NCBI (באנגלית) איה מצויצת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) איה מצויצת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) איה מצויצת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איה מצויצת, באתר GBIF (באנגלית) איה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN איה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדיאמן

אדיאמן (בטורקית: Adıyaman; בכורדית: Semsûr/سەمسوور - סמסור) היא עיר בכורדיסטן הטורקית ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. העיר מרוחקת 527 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 316,140 בני אדם. במקום הייתה בעבר עיר יוונית קדומה בשם פרי (ביוונית עתיקה: Πέρρη) ומאוחר יותר "פורדוניום" (בלטינית: Pordonnium). אדיאמן היא המקום בו נולד מיסאק מאנושיאן. אדיאמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדיאמן, ברשת החברתית פייסבוק אדיאמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדיאמן, ברשת החברתית אינסטגרם אדיאמן, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר האינטרנט הרשמי של אדיאמן (בטורקית) מדיה וקבצים בנושא אדיאמן בוויקישיתוף Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בטורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
3GPP

3GPP או 3rd Generation Partnership Project (בעברית: פרויקט שותפות דור שלישי) הוא הסכם שיתוף פעולה שנחתם ב-1998 בין גופי תקינת התקשורת ETSI (אירופה), ARIB/TTC (יפן), CCSA (סין), ATIS (אמריקה הצפונית), ו-TTA (קוריאה הדרומית). מטרת הפרויקט הייתה לפתח תקנים למערכת טלפונים ניידים 3G המבוססת על מערכת 2G GSM, ומכאן השם. אין לבלבל אותו עם פרויקט שותפות דור שלישי 2 (3GPP2), שפיתח מערכת 3G מתחרה, CDMA2000. מרחב הפעולה המקורי של 3GPP היה יצירת ותחזוקת תקינה עולמית ואחידה לרשתות תקשורת סלולרית: GSM ותקני 2G ו-2.5G, כולל GPRS ו-EDGE. UMTS ותקני 3G הקשורים, כולל HSPA ו-HSPA+ LTE ותקני 4G קשורים, כולל LTE Advanced ו-LTE Advanced Pro 5G ותקני 5G קשורים, כולל 5G-Advanced IMS (IP Multimedia Subsystem) - ארכיטקטורת הליבה של רשתות טלפון ניידות המאפשרת שרותי מולטימדיה. ב- 3GPP מוגדרים שבעה ארגוני תקני תקשורת לאומיים או אזוריים כחברים ראשיים ("שותפים ארגוניים"). שבעת השותפים הארגוניים של 3GPP הם: בנוסף, כולל 3GPP ארגונים אחרים המוגדרים כחברים שותפים ("שותפים לייצוג שוק"). נכון ליוני 2021 יש בארגון 21 שותפים ליצוג שוק. בנוסף, גם ארגונים עסקיים יכולים להשתתף בארגון 3GPP כ-"חברים בודדים". ב-3GPP, נכון לדצמבר 2020, יש 719 חברים בודדים. צוות התמיכה האדמיניסטרטיבית של 3GPP (המכונה "מרכז היכולות הנייד") ממוקם במטה המכון האירופי לתקנים לתקשורת בפארק הטכנולוגי Sophia Antipolis בצרפת. מבנה ה-3GPP כולל גם קבוצת תיאום פרויקטים, שהיא הגוף העליון שמקבל החלטות. משימות קבוצה זו כוללות ניהול התקדמות העבודה וניהול מסגרת הזמנים הכוללת של משימות הארגון. עבודת פיתוח מפרטי 3GPP נעשית בקבוצות מפרט טכני (Technical Specification Groups - TSG) וקבוצות עבודה (Working Groups - WG). ישנן שלוש קבוצות מפרט טכני, שכל אחת מהן מורכבת ממספר קבוצות עבודה: בקבוצת מפרט טכני זאת נמצאות קבוצות העבודה הבאות: RAN WG1: Radio Layer 1 (Physical layer) RAN WG2: Radio Layer 2 and Radio Layer 3 Radio Resource Control RAN WG3: UTRAN, E-UTRAN, NG-RAN architecture and related network interfaces RAN WG4: Radio performance and protocol aspects RAN WG5: Mobile terminal conformance testing בקבוצת מפרט טכני זאת נמצאות קבוצות העבודה הבאות: SA WG1: Services SA WG2; Architecture SA WG3; Security SA WG4; Codec SA WG5: Management, Orchestration and Charging SA WG6: Application Enablement and Critical Communication Applications בקבוצת מפרט טכני זאת נמצאות קבוצות העבודה הבאות: CT WG1: User Equipment – Core Network protocols CT WG2 הקבוצה נסגרה CT WG3: Interworking with external networks CT WG4: Core Network Protocols CT WG5 הקבוצה נסגרה CT WG6: Smart Card Application Aspects התקנים השונים ניתנים לצפייה חופשית באתר האינטרנט של 3GPP. אתר האינטרנט הרשמי של 3GPP (באנגלית) 3rd Generation Partnership Project 2, Wayback Machine 3GPP Scope and Objectives, ETSI, ‏31 באוגוסט 2007 Partners, 3GPP Membership, 3PP Mobile Competence Centre, 3GPP Project Coordination Group (PCG), 3GPP 3GPP Groups, 3GPP ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרושי דרווין

פרושי דרווין (שם מדעי: Geospizinae) הוא הכינוי שניתן ל-14 מיני פרושיים אשר השפיעו רבות על צ'ארלס דרווין בחשיבתו על הברירה הטבעית, כגורם המניע את האבולוציה של המינים. 13 מינים שוכנים באיי גלאפגוס ומין יחיד שוכן באי הקוקוס. הם תועדו לראשונה על ידי דרווין כשביקר באיי גלאפגוס במהלך המסע השני של האונייה "ביגל". כל מיני הפרושים הם בעלי אותן מידות, פחות או יותר (אורכן כ-10–20 ס"מ). ההבדל החשוב ביותר ביניהם הוא גודל וצורת המקור. הבדל זה נובע מהעובדה שהמינים השונים הסתגלו למזון שונה. תהליך זה של פיצול מין לקבוצות בעלות מאפיינים מורפולוגיים שונים קרוי התפצלות אבולוציונית מסוג התפצלות סתגלתנית. פרוש קרקעי (Geospiza) פרוש קרקעי חד-מקור (Geospiza difficilis) פרוש קרקעי בינוני (Geospiza fortis) פרוש קרקעי קטן (Geospiza fuliginosa) פרוש קרקעי גדול (Geospiza magnirostris) פרוש קקטוס מצוי (Geospiza scandens) פרוש קקטוס גדול (Geospiza conirostris) חטט (Camarhynchus) פרוש עב-מקור צמחוני (Camarhynchus crassirostris) חטט עצים גדול (Camarhynchus psittacula) חטט עצים בינוני (Camarhynchus pauper) חטט עצים קטן (Camarhynchus parvulus) חטט נקרי (Camarhynchus pallidus) חטט מנגרובה (Camarhynchus heliobates) סוג ומין יחיד פרוש עלווה זיתני (Certhidea olivacea) סוג ומין יחיד פרוש אי הקוקוס (Pinaroloxias inornata) בעבר שויך פרוש עב-מקור לסוג Platyspiza. בעבר שויך פרוש קקטוס לסוג Cactospiza. מקור הפרוש מדיה וקבצים בנושא פרושי דרווין בוויקישיתוף פרושי דרווין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אבי בליזובסקי, ‏הפרושים של דארווין בסכנה, באתר "הידען", 9 בנובמבר 2002 דר. אסף רוזנטל, ‏פרושי דארווין בגלפגוס בסכנה עקב התפרצות מלריה הפוגעת בעופות, באתר "הידען", 12 בינואר 2014 אסף רונאל, מין פולש מאיים על שירי האהבה של איי גלאפגוס, באתר הארץ, 12 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחלת שמעון

נחלת שמעון היא שכונה יהודית במזרח ירושלים בין שכונת שייח ג'ראח ושכונת בית ישראל. השכונה הוקמה ממערב לדרך שכם. שמה הוענק לה עקב קרבתה למערת שמעון הצדיק, אשר נמצאת ממזרח לאותו הרחוב. שכונת נחלת שמעון הוקמה בשנת 1891 כחלק מתהליך היציאה מהחומות. התגוררו בה בני עדות שונות, כמו תימנים, חלבים וגאורגים (גורג'ים), ולכל עדה היה בית כנסת משלה. בתקופת המנדט, דמי השכירות בשכונה היו מהנמוכים בירושלים, וגרו בה ובבתי נבון שמצפון למערת שמעון הצדיק הסמוכה כמאה משפחות יהודיות. ב-1930 הוקמה בסמוך שכונת שייח' ג'ראח עבור משפחות ערביות מבוססות ומכובדות. ככלל, היחסים בין תושבי השכונה ושכונת בתי נבון הסמוכה לבין שכניהם הערבים היו תקינים. בשנת 1948, ערב סיום השלטון הבריטי בארץ ישראל, הידרדר מאוד מצבה הביטחוני של השכונה. עזיבת משפחת נשאשיבי את ביתה בשייח' ג'ראח הסמוכה סימנה את התגברות כוחם של הקיצונים מבין הערבים והתקפות על השכונה גברו. ב-14 במרץ 1948 פקדו הבריטים על תושבי שכונות "שמעון הצדיק" ו"נחלת שמעון" לעזוב במהירות את בתיהם. תושבי השכונה פונו לבית מנדלבאום ולבית ספר אליאנס (כי"ח) ליד שוק מחנה יהודה. בד' בניסן ה'תש"ח (13 באפריל 1948) נהרגו בשיירת הדסה 78 אנשי צוות בית החולים "הדסה" ואנשי ההגנה ליד השכונה הנטושה. כוחות "הראל" (פלמ"ח) שחשו לעזרתם נהדפו על ידי הבריטים. בחול המועד פסח כבש הפלמ"ח את שייח' ג'ראח ושטח השכונות היהודיות. הבריטים הכריחו אותם לסגת בתואנה שציר התחבורה העובר שם נחוץ להם ונתנו את מילתם שיעדכנו לכשיסיימו להעביר את גייסותיהם שם. לבסוף בעוזבם עדכנו רק את הערבים שמיהרו והשתלטו על המקום. במלחמת העצמאות כבש הצבא הירדני את השכונה, וזו נותרה בשליטה ירדנית עד מלחמת ששת הימים. ערך מורחב – פרשת הבתים בשמעון הצדיק השכונה ממוקמת בסמוך לקו העירוני, אבל נמצאת במזרח ירושלים, ולכן הייתה בלתי-נגישה לאזרחי ישראל. בתיה הנטושים של השכונה נתפסו על ידי "האפוטרופוס לנכסי אויב" של ירדן, והוא שיכן בהם פליטים פלסטינים. בסוף שנות התשעים של המאה ה-20 החלו יהודים להתיישב בבתי נבון, הסמוכים למערת שמעון הצדיק. המתיישבים רכשו את הזכות לגור בבתים אלו מוועד הקהילה הספרדית בירושלים, הבעלים של השטח. בשנת 2009 התקיימו מאבקים משפטיים בסופם שלושה בתים נוספים יושבו בידי יהודים. כניסת הדיירים היהודים לבתים בלב השכונה הערבית התבצעה בתמיכת תנועות ימין שראו בהחזרת הבתים לידי יהודים תיקון עוול מתמשך, אך עוררה התנגדות בקרב מדינות העולם, ובקרב תושבי השכונה ופעילי שמאל, אשר הביעו את עמדתם בתהלוכות, הפגנות ומשמרות מחאה על בסיס שבועי. בשנים 2020 ו-2021 ניתנו בבית משפט השלום ובבית המשפט המחוזי פסקי דין נוספים לפינוי דיירים מוגנים תושבי המקום. הוגשה בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון וטרם ניתן פסק דין. שכונת שמעון הצדיק ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים יונה כהן, חכם גרשון מנחלת שמעון; פרקי הווי ירושלמי, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1968 ב קלוגר. ירושלים שכונות סביב לה., תשל"ט ועד הקהלה העברית בירושלים, דואר היום, 4 באפריל 1935 מאת נדב שרגאי, תוכנית: תושביה הערבים של שכונת שמעון הצדיק יפונו מבתיהם, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2001 עקיבא אלדר, האמריקאים דורשים מישראל למנוע פינוי תושבי שייח ג'ראח, באתר הארץ, 19 באפריל 2009 רוני מלול, המשטרה עצרה 20 מפגינים בשייח ג'ראח, באתר nrg‏, 22 בינואר 2010 ת"א (שלום י-ם) 52633-12-10 נחלת שמעון בע"מ נ' אלקורד רפקה עבדאללה (נבו 08.10.2020), באתר www.nevo.co.il ע"א 57595-11-20 ג'אעוני נ' נחלת שמעון בע"מ, ‏15.5.2021
הומינידיים

הומינידיים (שם מדעי: Hominidae), היא משפחה בעל-משפחת הומינואידים. מוכרת בשם הפופולרי 'קופי אדם' (great apes) הכוללת את: תת-משפחת הומיננאים (Homininae) – כוללת את הסוגים שימפנזה, גורילה, אדם וסוגים נוספים שנכחדו. תת-משפחת פונגינאים (Ponginae) – כוללת את הסוג אורנג אוטן וסוגים נוספים שנכחדו. מדיה וקבצים בנושא הומינידיים בוויקישיתוף הומינידיים, באתר ITIS (באנגלית) הומינידיים, באתר NCBI (באנגלית) הומינידיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הומינידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הומינידיים, באתר GBIF (באנגלית) יוגב ישראלי, הקשר בין טקטוניקת הלוחות להליכה על שתי רגליים, באתר ynet, 23 במאי 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הומיננאים

הומיננאים (Homininae), תת-משפחה במשפחת הומינידיים, הכוללת את הגורילות, השימפנזות והאדם, ועוד מספר מינים שנכחדו, כמו האוסטרלופיתקוס, הפראנתרופוס ועוד, שהופיעו לאחר פיצול ההומיננאים משאר ההומינידיים (האורנגאוטן ומינים נוספים שנכחדו). עד שלהי המאה העשרים, כללה משפחת ההומינידיים את הסוג אדם, כאשר שאר ההומינידיים היו כלולים במשפחת הפונגידים. גילויים חדשים הביאו לשינוי במיון הטקסנומי, ולאיחוד משפחת הפונגינאים לתוך משפחת ההומינידיים, כשאר הם מסווגים בה כתת-משפחות, תת-משפחה פונגינאים ותת משפחה הומיננאים. ממצאים הראו שהגורילות והשימפנזות קרובות יותר לאדם מאשר לאורנגאוטן, ומשום כך הם סווגו יחד עמו בתת-המשפחה "הומיננאים". תת המשפחה "הומיננאים" מחולקת אף היא לשני שבטים: שבט גורילניים (Gorillini), הכולל את מיני הגורילות השונים הקיימים כיום. שבט הומיניניים (Hominini), הכולל את המינים: שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, אדם ומינים נוספים שנכחדו. מינים קדומים נוספים שהתגלו אשר משוער כי מהם התפצלו האדם והשימפנזה, או הגורילה, מסווגים אף הם לתת משפחה זו. אחד מהם הוא סהלאנתרופוס צ'אדנסיס אשר משערים כי הוא היה האב הקדום של השימפנזה והאדם, ואולי גם של הגורילה. על פי האומדנים המעודכנים ביותר מהשוואות מולקולריות של גנום האדם, השימפנזה והגורילה, ההתפצלות בין האדם לשימפנזה התרחשה כחמישה עד שישה מיליון שנה לפני זמננו וההתפצלות בין שניהם לגורילה לפני כשישה עד שבעה מיליוני שנה לפני זמננו, בשלהי המיוקן. תת משפחה: הומיננאים שבט גורילניים (Gorillini) סוג: גורילה (Gorilla) שבט הומיניניים (Hominini) תת שבט: שימפנזים סוג: שימפנזה (Pan) תת שבט: הומינינים סוג: אוסטרלופיתקוס (Australopithecus) סוג: פראנתרופוס (Paranthropus) סוג: ארדיפיתקוס (Ardipithecus) סוג: אדם (Homo) מדיה וקבצים בנושא הומיננאים בוויקישיתוף הומיננאים, באתר ITIS (באנגלית) הומיננאים, באתר NCBI (באנגלית) הומיננאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) M Goodman, Biochemical Evidence on Hominid Phylogeny Annual Review of Anthropology, October 1974, Vol. 3, Pages 203-228
פונגינאים

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה פונגינאים (שם מדעי: Ponginae; בעבר היו קרויים "פונגידים") היא תת-משפחה במשפחת הומינידיים אשר כיום מכילה רק סוג אחד שאינו נכחד - אורנגאוטן (Pongo) בו 3 מינים, שלושתם מצויים בסכנת הכחדה גדולה בטבע. מינים אלה נחשבים לפרימיטיבים ביותר מבני משפחת ההומינידיים והם מותאמים לחיים בין העצים. מוצאם החל מהמיוקן והם חיים אך ורק בדרומה של יבשת אסיה, שונים בכך מכל שאר קופי האדם למעט הגיבונים. כיום הם מהקטנים שבקופי האדם אך בעבר היה ביניהם מין ענקי - הגיגנטופיתקוס שהיה גדול מכל פרימט מודרני והגיע לגובה של 3 מטרים ולמשקל 500 ק"ג בקירוב. סוג אורנגאוטן (Pongo) מין אורנגאוטן בורנאי (Pongo pygmaeus) מין אורנגאוטן סומטרי (Pongo abelii) מין אורנגאוטן טפנולי (Pongo tapanuliensis) מין Pongo hooijeri - נכחד מין Pongo weidenreichi - נכחד סוג גיגנטופיתקוס (Gigantopithecus) - נכחד סוג סיוופיתקוס (Sivapithecus) - נכחד סוג לופנגפיתקוס (Lufengpithecus) - נכחד סוג Ankarapithecus - נכחד סוג רמפיתקוס (Ramapithecus) - נכחד סוג Ouranopithecus - נכחד פונגינאים, באתר ITIS (באנגלית) פונגינאים, באתר NCBI (באנגלית) פונגינאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
הומיניניים

הומיניניים (שם מדעי: Hominini), שבט בתת-משפחת הומיננאים, שהתפתח מהמין אורורין טוגננסיס (Orrorin tugenensis) וכולל את: תת-שבט פאנינים (Paninina) בעל סוג יחיד שימפנזה (Pan) תת-שבט הומינינים (Hominina) כל ההומיניניים חסרי בלוטה במצח (זאת בניגוד לשבט הגורילניים). מדיה וקבצים בנושא הומיניניים בוויקישיתוף הומיניניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העברה

האם התכוונתם ל... העברה (פסיכולוגיה) – תופעה בפסיכולוגיה המאופיינת בהפנייה בלתי-מודעת של רגשות מאדם אחד לאדם אחר. הסכם העברה – הסכם בין גרמניה הנאצית והסוכנות היהודית להעברת הון יהודי מגרמניה לארץ ישראל. העברה (חברה) – חברה שפעלה במסגרת הסכם העברה. העברה (גלים) – תופעה פיזיקלית הקשורה במעבר גלים דרך תווך חומרי. העברה (מחלה) – העברה של מחולל מחלה זיהומית מפרט אחד לפרט אחר. העברה בנקאית (אנ') – אחת מן האפשרויות להעברת כספים אלקטרונית. העברה דיגיטלית ~ הורדת נתונים בצורה דיגיטלית.
מזוספירה

המזוספירה (מזוס ביוונית פירושו אמצע) היא שכבת האטמוספירה הנמצאת מעל הסטרטוספירה ומתחת לתרמוספירה. גובה המזוספירה הוא בממוצע בין 50 ל-100 ק"מ מעל פני שטח כדור הארץ. בשכבה זו הטמפרטורות יורדות ככל שעולים בגובה. מזוספירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסים עזיקרי

ניסים עָזיקְרי (7 באוגוסט 1939 – 3 בפברואר 1990) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, תסריטאי וצייר ישראלי. עזיקרי נולד בעיר וארנה שבבולגריה. בגיל שבע הופיע לראשונה בתיאטרון. ב-1948, במהלך מלחמת העצמאות, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בלוד. כשהיה בן 13 עבר עם משפחתו ליפו. בנעוריו למד בסטודיו הדרמטי של "תיאטרון האהל" בתל אביב, בהדרכת משה הלוי. בשירותו הצבאי נמנה עם מייסדי להקת גייסות השריון, שם גם הכיר את אשתו לעתיד, הזמרת עליזה עזיקרי. לאחר סיום שירותו בצה"ל התקבל לתיאטרון "הבימה" ב-1961, וצורף לקולקטיב ב-1966. עזיקרי נישא לעליזה ונולדה להם בת בשם פאני. באמצע שנות ה-60 הכירה עליזה את הזמר אריס סאן והתפתח ביניהם שיתוף פעולה מקצועי וגם רומן שכיכב בטורי הרכילות באותה עת. בעקבות הרומן נפרדו בני הזוג עזיקרי, אולם המשיכו להתגורר בסמיכות בתל אביב. ניסים עזיקרי נטל חלק בגידול הבת המשותפת פאני ואחותה הצעירה סאני, בתם של עליזה ואריס סאן, עד שעליזה עזבה את הארץ בתחילת שנות ה-70. עזיקרי שיחק ב"תיאטרון זירה", "תיאטרון האהל" ו"תיאטרון הבימה" והשתתף בין השאר בהצגות: "מחכים לגודו", "הארכיטקט והקיסר", "ז'אן ד'ארק", "הלילה השנים עשר", "יתוש בראש", "הכתובה" ו"גן הדובדבנים". תפקידו האחרון היה יונה פופוך בהצגה מלאכת החיים מאת חנוך לוין. כמו כן, השתתף בסרטים: "הם היו עשרה", "תעלת בלאומילך", "הצד השני", "פנטסיה על נושא רומנטי", "חצי חצי", "אהבה גנובה" ו"אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב". בסרט "המובטל בטיטו" השתתף בכתיבת התסריט עם זאב רווח על-פי מחזהו של טומי לפיד "תפוס את הגנב". עזיקרי הגיש פינה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", ביחד עם בנו גורי, וכן הוציא תקליט אודיו בו הוא מקריין עיבוד בחרוזים ליצירתו של סרגיי פרוקופייב, "פטר והזאב". בשנת 1975 הציג ציורים בתערוכה קבוצתית בגלריה 123 בתל אביב. בשנת 1988 יצא לאור ספרו של עזיקרי "רשמים בלי מסכות" בהוצאת משרד הביטחון במסגרת האוניברסיטה המשודרת. הספר מכיל אוסף של שיחות, בהן הוא מסביר את האופן שבו ניגש לגלם דמויות שונות במהלך הקריירה שלו. לאורך שנות חייו, לקה פעמיים בהתקף לב ובפעם השלישית נפטר מהתקף לב בשנתו והוא בן 50. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הותיר אחריו, מנישואיו הראשונים לזמרת עליזה עזיקרי, את בתו פאני, ומנישואיו השניים, את אשתו חמדה ושני ילדים. לאחר מותו החליט יעקב אגמון, מייסד פסטיבל "תיאטרונטו" להצגות יחיד, כי הפרס להצגה הזוכה בפסטיבל יקרא "פרס נסים עזיקרי". באוקטובר 2010 הוצב לוח זיכרון על הבית בו התגורר ברחוב ביל"ו בתל אביב. 1975 – פרס טנה 1981 – פרס אקו"ם, על תפקידו בהצגה "הלילה השנים עשר" מאת שייקספיר 1987 – פרס רובינא, על תפקידו בהצגה "הדוד וניה" מאת צ'כוב ניסים עזיקרי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניסים עזיקרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניסים עזיקרי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ניסים עזיקרי, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ניסים עזיקרי, בארכיון הבימה ניסים עזיקרי, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב נילי פרידלנדר, עם סוללות מלאות - ריאיון עם ניסים עזיקרי, מעריב, 17 בספטמבר 1970 עמית לוינסון, הצגת חייו: עיריית תל אביב מנציחה את ניסים עזיקרי, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2010 אביבה לורי, סאני עזיקרי-כרמל חוזרת אל הילדות בצל אבא, אריס סאן, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2011 כתבה על חייו ופועלו, באתר הטלוויזיה החינוכית מלאכת החיים, נבדק ב-2023-03-26
תרמוספירה

התרמוספירה היא השכבה החיצונית, הגבוהה ביותר של האטמוספירה. נמצאת מעל המזוספירה. בשכבה זו הטמפרטורה עולה עם העלייה בגובה. שכבת התרמוספירה נמצאת החל מ-80 ק"מ מעל פני כדור הארץ ועד סוף האטמוספירה. בחלק משכבת התרמוספירה הנקרא יונוספירה נבלעת רוב קרינת השמש בעלת אורך גל הקצר מאולטרה סגול, השם יונוספירה נובע מהעובדה שבמהלך תהליך ה"בליעה" הופך חלק מהגז ליונים. גלים אלקטרומגנטיים מוחזרים משכבת היונוספירה לכדור הארץ, תופעה שנוצלה לשם ביצוע תקשורת לטווח ארוך. יש הקוראים לחלק העליון של התרמוספירה, הנמצא מגובה של 500 ק"מ ומעלה - אקסוספירה, ויש המגדירים אזור זה כחלל, היות שהאטמוספירה בו קלושה מאד. תרמוספירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב הוזמן

יעקב הוזמן (16 באפריל 1905 – 24 בספטמבר 1965) היה מזכיר קואופרטיב "אגד" ומנכ"ל "ארקיע". הוזמן, יליד פולין, עלה לארץ ישראל בינואר 1925. נמנה עם מקימי "אגד", וניהל את "אגד" במשך 24 שנים (1926 – 1950). בשנת 1950 נקרא על ידי שר התחבורה, דוד רמז, להקים את חברת ארקיע. לאחר המיזוג בין חברת "ארקיע" לחברת "אווירון" ניהל את "ארקיע" עד לפטירתו ב-24 בספטמבר 1965. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול. הוזמן תמך באמנים רבים וטיפח אוסף ענק של פולקלור יהודי בשירה, במוזיקה, בציור ובספרות יידיש. היה חבר ועד כפר האמנים עין הוד וחבר מועצת המנהלים של מוזיאון תל אביב. ב-15 בדצמבר 1966 נקרא נמל התעופה אילת על-שמו - נמל התעופה אילת ע"ש יעקב הוזמן. מדיה וקבצים בנושא יעקב הוזמן בוויקישיתוף יעקב הוזמן, דבר, 26 בספטמבר 1965 יעקב הוזמן - למנוחות, דבר, 29 בספטמבר 1965 יעקב הוזמן באתר GRAVEZ
פאבל באז'וב

פאבל פטרוביץ' באז'וב (ברוסית: Па́вел Петро́вич Бажо́в‏; 27 בינואר 1879 – 3 בדצמבר 1950) היה סופר רוסי, חוקר פולקלור, הראשון שהביא את סיפורי העם הסיביריים לתודעת הציבור הרחב והעלה אותם לדרגת ספרות יפה. באז'וב נולד במשפחתו של פועל מפעל בעיירה סיסרט (Сысерть) שליד יקטרינבורג. בוגר לימודים תיכוניים ומכללה דתית בעיר פרם. עבד כמורה ביקטרינבורג וקמישלוב. התחתן עם תלמידתו, אב ל-4 ילדים. במלחמת האזרחים של 1918 התגייס לצבא האדום. לאחר מכן עבד כעיתונאי ועורך. כתב כמה עבודות על התרבות העממית וההיסטוריה של אורל. ספר ראשון של מאמריו "מעשיות אורל" (Уральские были) יצא בשנת 1924. ב־1936 פרסם בכתב-עת את ה"סקאז" הראשון שלו - "הילדה אזובקה" (Девка Азовка). בשם "סקאז" (сказ) באז'וב כינה את המעשיות של אזור אורל - להבדיל מהמילה הרוסית הרגילה ל"אגדה" - "סקאזקה" (сказка). ב־1939 הוציא את קובץ הסקאזים "תיבת המלכיט" (Малахитовая шкатулка). הסקאזים עסקו בחייהם של פשוטי העם, ובפרט במחפשי האבנים היקרות בהרי אורל. הספר נערך ויצא מחדש מספר פעמים בחיי הסופר ונוספו אליו עוד ועוד סקאזים. בשנת 1943 באז'וב קיבל עליו את פרס סטלין מדרגה שנייה. באז'וב נפטר ב-3 בדצמבר 1950 במוסקבה. נקבר בסברדלובסק (יקטרינבורג). על-פי ספריו של באז'וב נעשו סרטים, סרטים מצוירים, הצגות ומופעי מחול. ראש ממשלת רוסיה בשנת 1992 יגור גאידר - נכדו. משנת 1999, לרגל 120 שנה להולדת הסופר, ברוסיה הונהג פרס על־שם באז'וב, אשר מוענק מדי שנה ביום הולדתו לסופרים ואנשי תרבות על תרומה משמעותית לתרבות של אורל. מדיה וקבצים בנושא פאבל באז'וב בוויקישיתוף Bazhov.ru - אתר המוקדש כולו לסופר ביוגרפיה (ברוסית) אתר פרס על־שם באז'וב פאבל באז'וב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פאבל באז'וב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאבל באז'וב, באתר Last.fm (באנגלית) פאבל באז'וב, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא סובייטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרכב מדלפוי

"הרכב מדלפוי" (ביוונית: ἡνίοχος) או "הֶנִיוֹכוֹס" ("אוחז המושכות"; בתעתיק לטיני: Hêniokhos) הוא פסל יווני עשוי ברונזה משנת 474 לפנה"ס. זוהי אחת הדוגמאות היפות והבולטות לפיסול יווני בברונזה מהתקופה הקלאסית. הפסל התגלה בשנת 1896 בעת חפירות ארכאולוגיות במקדש אפולו בעיר דלפי, והוא מוצג במוזיאון הארכאולוגי בה. הפסל מציג דמות רכב, המפוסל בגובה קומת אדם ובידו הימנית הוא מחזיק שרידי מושכות. ידו השמאלית של הפסל חסרה. הדמות הייתה כנראה חלק ממערך פיסולי של מרכבה אשר הייתה רתומה לארבעה סוסים. ייתכן כי לצד דמות הרכב הופיע בפסל גם בעל המרכבה, אשר גופו נוטה מעט לכיוונו. בבסיס הפסל מופיעה ביוונית הכתובת: "[P]OLUZALOS MA nETHÊK[EN] ...]ON AES EUONUM APOLL[ON]", שפירושה: "פוליזלוס הקדיש אותי... עשו אותו משגשג, כבדו את אפולו". כתובת זו מציינת את פוליזלוס (Polyzalus), טיראן המושבה היוונית גלה (Gela) שבסיקיליה, כמזמין הפסל, לזכר ניצחון ספורטיבי של קבוצת רכבים במירוץ מרכבות במשחקים הפיתיים שנערכו בדלפי בשנת 474 לפנה"ס. סגנון הפסל ממקם את הפסל בראשיתה של האמנות הקלאסית ביוון. תנוחת הפסל היא סטאטית ביחס לסיטואציה המתוארת. הפרופורציות של הפסל אינן מושלמות לפי האידיאל הקלאסי - ראשו קטן מעט וגופו מוארך. עם זאת, הפסל בעל דיוק אנטומי גבוה. בייחוד בולט הדבר בעיצוב שיערו של הרכב. הדמות לובשת בגד המחולק לחלקים ובעל קפלים רבים, המסודרים בקפידה ונופלים בצורה סימטרית. פניו של הפסל שלוות ומאופקות בהתאם לאידיאל הקלאסי, אך אין בהן אותה אטימות המופיעה בפיסול הארכאי. יתר על כן, עיניו של הפסל עוצבו בעזרת "חומר לבן ובתוכו נקבע האישון העשוי שני עיגולים של אוניכוס (שהם) חום. מילוי זה משווה לעיניים מבע חי, ער ומאופק כאחד". מדיה וקבצים בנושא הרכב מדלפוי בוויקישיתוף מהו פסל הרכב מדלפי?, באתר אנציקלופדית אאוריקה ההגייה ביוונית עתיקה היא 'דלפוי' ולא ההגייה היוונית המודרנית 'דלפי'. אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 100. ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.