laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקזיסטנז

אקזיסטנז (באנגלית: eXistenZ) הוא סרט קולנוע משנת 1999 שבוים על ידי הבמאי הקנדי דייוויד קרוננברג. עלילת הסרט סובבת סביב הבלבול שבין המציאות למציאות מדומה על רקע משחק תפקידים ממוחשב עם מטרה לא ברורה. כוכבי הסרט הם ג'ניפר ג'ייסון לי וג'וד לאו. בסרט פוגש טד פייקול (לאו), מאבטח תמים, את אלגרה גלר (לי) שהיא מתכנתת משחקי מציאות מדומה. פייקול נשכר כביכול להגן על אלגרה מפני גורמים אידיאליסטים הרוצים לפגוע בה. ביחד הם יוצאים למסע שבו לא ברור מה המציאות ומה הדמיון. יואב בן דב, "המציאות כמשחק רב שכבתי בסרט "אקזיסטנז"", בספר פוסטמודרניזם בקולנוע, חיים כאלב (עורך), הוצאת אופטימוס, תל אביב, 2010. "אקזיסטנז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר נטפליקס "אקזיסטנז", באתר AllMovie (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר Metacritic (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר אידיבי "אקזיסטנז", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "אקזיסטנז", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "אקזיסטנז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יואב גולדין‏, כולם חוגגים 25 שנה ל"מטריקס", אבל הסרט הזה הוא גרסה מוצלחת בהרבה שלו, באתר וואלה, 10 ביוני 2024 "אקזיסטנז", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1984 בקולנוע

ערך מורחב – 1984 שרון סטון מתחתנת עם מייקל גרינברג מייקל אייזנר מתמנה לנשיא חברת וולט דיסני "מכסחי השדים", בכיכובם של דן אקרויד וביל מארי "השוטר מבוורלי הילס", בכיכובו של אדי מרפי "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור", בכיכובו של האריסון פורד "גרמלינס" "קראטה קיד" "תרגיל לשוטרים מתחילים" "פוטלוס", בכיכובו של קווין בייקון "בעקבות האוצר הרומנטי" "גשם סגול", בכיכובו של פרינס "ספלאש", בכיכובם של טום הנקס ודריל האנה הסרט הטוב ביותר: "אמדאוס" הבמאי הטוב ביותר: מילוש פורמן ("אמדאוס") השחקן הטוב ביותר: פ. מוריי אברהם ("אמדאוס") השחקנית הטובה ביותר: סאלי פילד ("מקום בלב") 10 במרץ – אוליביה ויילד, שחקנית אמריקאית 25 במרץ – קתרין מקפי, זמרת ושחקנית אמריקאית 10 באפריל – מנדי מור, זמרת וכותבת שירים אמריקנית, שחקנית 18 באפריל – אמריקה פררה, שחקנית אמריקאית 27 באוקטובר – קלי אוסבורן, שחקנית וזמרת אנגלית 21 בנובמבר – ג'נה מאלון, שחקנית אמריקאית 22 בנובמבר – סקרלט ג'והנסון, שחקנית 25 בנובמבר – גספר אוליאל, שחקן ודוגמן צרפתי (נפטר ב-2022) 28 בנובמבר – מרי אליזבת' וינסטד, שחקנית אמריקאית 4 בדצמבר – לורן לונדון, שחקנית אמריקאית 20 בינואר – ג'וני וייסמילר, שחיין, אלוף אולימפי ושחקן אוסטרי-אמריקאי (הראשון שגילם את טרזן) (נולד ב-1904) 15 בפברואר – אתל מרמן, זמרת ושחקנית אמריקאית (נולדה ב-1908) 1 במרץ – ג'קי קוגן, שחקן אמריקאי (נולד ב-1914) 16 במאי – אנדי קאופמן, שחקן וקומיקאי אמריקאי (נולד ב-1949) 22 ביוני – ג'וזף לוסי, במאי אמריקאי (נולד ב-1909) 27 ביולי – ג'יימס מייסון, שחקן בריטי (נולד ב-1909) 5 באוגוסט – ריצ'רד ברטון, שחקן וולשי (נולד ב-1925) 25 באוגוסט – טרומן קפוטה, סופר ותסריטאי אמריקאי (נולד ב-1924) 9 בספטמבר – אילמז גונאי, שחקן ובמאי טורקי (נולד ב-1937) 21 באוקטובר – פרנסואה טריפו, במאי צרפתי (נולד ב-1932) 28 בדצמבר – סם פקינפה, במאי אמריקאי (נולד ב-1925) "חולית", מבוסס על הספר "חולית" של פרנק הרברט "סיוט ברחוב אלם" "היו זמנים באמריקה", בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובם של רוברט דה נירו וג'יימס וודס "נקמת היורמים" "ספיינל טאפ" "זרים" "פריז, טקסס", בבימויו של וים ונדרס "קאל", בכיכובה של הלן מירן "כרמן", בבימויו של פרנצ'סקו רוסי "דמעות של שתיקה", בבימויו של רולנד ג'ופה "הסיפור שאינו נגמר", בבימויו של וולפגנג פיטרסן "הטוב מכולם", בבימויו של בארי לווינסון ובכיכובו של רוברט רדפורד "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק" "מכת פתע", בכיכובו של קלינט איסטווד "שליחות קטלנית", בכיכובו של ארנולד שוורצנגר האישה באדום ספר נשים 1983 בקולנוע 1984 1985 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1984 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1984 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
AAR

הערכה לאחר פעולה או AAR (ראשי תיבות: After Action Review) היא שיטת הפקת לקחים מובנית לאחר פעולה שבוצעה. השיטה פותחה בצבא ארצות הברית, והפכה לשיטת הפקת הלקחים המקובלת בארצות הברית ובעולם כולו, בין השאר בתחום העסקים, ככלי לניהול ידע. מתודולוגיית AAR כוללת מענה לארבע שאלות: מה קרה? מה ציפינו שיקרה? למה הפער? איך ניתן לבצע זאת אחרת להבא? ישנם ארגונים המוסיפים מעטפת של הסבר ומיקוד לפני, ותהליך של עיבוד למשימות ולקחים אחרי. שיטת הבדיקה כוללת איסוף ותיעוד מידע יסודי, באמצעות ראיונות, תצפיות, שאלונים ועוד. תחקיר מסוג זה לא נועד למצוא אשמים בתקלה שאירעה במהלך הפעולה, אלא להפיק לקחים מהאירוע, לבצע למידה ארגונית ולהשתפר להבא. לכן התחקיר נערך בצורה עניינית, הוא מבוסס על עובדות, ובסופו נכתבות מסקנות ברורות וישימות. A Leader's Guide to After-Action Reviews, מסמך של צבא ארצות הברית, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט

פארק ארבע החירויות על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט (באנגלית: Franklin D. Roosevelt Four Freedoms Park) הם פארק ואנדרטה בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הם מוקדשים להנצחת נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ורעיון ארבע החירויות, שיצר במסגרת נאומו הידוע בשנת 1941. אי רוזוולט שוכן בנהר איסט בין רבעי מנהטן וקווינס. בשנת 1973 נקרא האי (שעד אז היה שמו "אי הרווחה" (Welfare Island)) על שמו של הנשיא רוזוולט. אז הודיעו מושל מדינת ניו יורק נלסון רוקפלר וראש העיר ג'ון לינדסי על הכוונה לבנות אנדרטה לנשיא המנוח בקצהו הדרומי. האדריכל לואי קאהן הכין תוכנית לפארק, אך קשיים כספיים של העירייה עיכבו את מימושה לשנים רבות. בשנת 2005 פתח מכון פרנקלין ואלינור רוזוולט במסע למימוש תוכנית הפארק ואסף כספים למטרה זו ממקורות ציבוריים ומתורמים פרטיים. תערוכה על התוכנית שהוצגה בשנת 2005 בקולג' קופר יוניון בניו יורק הגבירה את המודעות הציבורית לה. תוכניתו המקורית של קאהן פותחה על ידי משרד האדריכלים מיצ'ל–גורגולה. בניית הפארק החלה בשנת 2010 בעלות של 53 מיליון דולר. הוא נחנך בטקס שנערך ב-17 באוקטובר 2012 במעמד ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג, מושל מדינת ניו יורק אנדרו קואומו והנשיא לשעבר ביל קלינטון. הפארק, ששטחו כ-16 דונם, ממוקם בחוד הדרומי של האי רוזוולט. הוא כולל מתחם משולש ומדושא, שגרם מדרגות רחב מעפיל אליו מצפון. לאורך שתי צלעותיו החיצוניות של המשולש ניטעו שתי שדרות עצים, המוליכות אל קודקוד המשולש. שם ניצב גוש גרניט, שבגומחה שבו, הפונה לכיוון צפון, הוצב העתק מוגדל של פסל ראש של רוזוולט, אשר פוסל ב-1933 על ידי הפסל ג'ו דווידסון. מעברים משני צידי הפסל מובילים אל רחבה מרובעת בשטח של כ-330 מטרים מרובעים. הרחבה פתוחה לכיוון דרום ומוקפת מיתר צדדיה בקירות מ-28 גושי גרניט מרובעים. קטעים מנאום ארבע החירויות חרותים על גבי קירות הרחבה. המראה מן הקצה הדרומי של הרחבה כולל את נמל ניו יורק ואת בנייני מרכז האו"ם, הניצבים ממערב לפארק, על גדת האי מנהטן. הפארק כלול במערכת הפארקים של מדינת ניו יורק. קשת רוזנבלום, "הלב הרוחני של ניו יורק", הארץ, 26 בנובמבר 2012. מדיה וקבצים בנושא פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט (באנגלית) על התערוכה בקולג' קופר יוניון באתר הקולג' ידיעה על חנוכת הפארק באתר יאהו!, 18 באוקטובר 2012
פאראלוס (אונייה)

פּאראלוֹס (ביוונית: ἡ πάραλος, בלטינית: paralus) הייתה טריארה אתונאית, ששימשה כאוניית קודש ומלאכות של הצי האתונאי בשלהי המאה ה-5 והמאה ה-4 לפנה"ס. אנשי צוותה נודעו בדעותיהם הפרו-דמוקרטיות הנחרצות. הספינה מילאה תפקיד חשוב בכמה מאירועי המלחמה הפלופונסית. "פאראלוס" נזכרת במקורות הספרותיים והאפיגרפיים של התקופה הקלאסית יותר מכל ספינה יחידאית אחרת; היא הסיעה כמעט את כל המשלחות הדיפלומטיות של אתונה במאות ה-5 וה-4 לפנה"ס, ובמרביתן - כפי הנראה - מילא גזבר הפאראלוס, הטאמיאס (tamias), את תפקיד השליח הראשי. אנשי הצוות של האונייה, הפאראלוֹי (paraloi), נתפרסמו בדעותיהם הדמוקרטיות הרדיקליות, ואפשר שאחדות דעים זו נבעה מהיותם בני שבט אחד ושמו הפאראלוי. אותם מלחים שימשו גורם חשוב בסיכול ההפיכה האוליגרכית בסאמוס ב-411 לפנה"ס. ברם, כשהגיעו עם הידיעות על המקרה לאתונה, גילו כי השלטון בעירם נתפס על ידי הסיעה האוליגרכית והם נאסרו; אחד מאנשי הצוות הצליח להימלט משביו ולמסור לצי האתונאי בסאמוס את שארע, ובכך נפתחה תקופה של קרע גלוי בין העיר לבין הצי המלחמתי. ב-405 לפנה"ס הייתה הפאראלוס אחת מעשר אוניות שהצליחו להיחלץ ולהימלט לאחר תבוסת הצי האתונאי בפיקוד קונון בקרב אייגוספוטמוי; הספינה נשלחה אל אתונה כדי להודיע על המפלה, ועוררה עם הגיעה פאניקה ובהלה בקרב אזרחי העיר ותושביה. Kagan, Donald. The Peloponnesian War. Penguin Books, 2003 . Jordan, Borimir, The Athenian Navy in the Classical Period. Berkeley, University of California Press, 1975 . Xenophon, Hellenica. Translated by C.L. Brownson. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1918. Xenophon, History of My Times (Hellenica). Translated with an introduction by Rex Warner. Penguin Books, 1966. אוניות קודש אתונאיות Jordan, Athenian Navy, p. 172 . Jordan, Athenian Navy, pp. 174-175 . Xenophon, Hellenica, 2.2.3 .
לינדה פארק

לינדה פארק (באנגלית: Linda Park; נולדה ב-9 ביולי 1978) היא שחקנית אמריקנית ממוצא דרום-קוריאני. היא ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של קצינת התקשורת הושי סאטו בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז". היא ידועה גם בגין תפקידה כמגי צ'און בסדרת הטלוויזיה "התרסקות" בשנים 2008-2010.‏ פארק נולדה בקוריאה הדרומית וגדלה בסן חוזה, קליפורניה. היא השתתפה במספר הפקות תיאטרון בשנות העשרה שלה בתיכון נוטרה דאם ובמכינה של מכללת בלרמינו, אשר בסופו של דבר הובילו אותה ללימודי תואר ראשון באמנות באוניברסיטת בוסטון. במהלך קריירת הקולג' שלה, היא בילתה סמסטר באנגליה, ולמדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. בין ההפקות שהשתתפה בהן בשלב הקולג' שלה: "Mad Forest", "ליסיסטרטה", "סיראנו דה ברז'ראק", "ריצ'רד השלישי" ו-"נשות טרויה". לפארק הייתה הופעה קטנה בשנת 2001, בסרט הקולנוע "פארק היורה 3", בתור האנה, האסיסטנטית של אלי סאלטר (לורה דרן). פחות משנה לאחר סיום לימודיה, היא לוהקה לתפקיד של הושי סאטו בגלגול החמישי של זיכיון "מסע בין כוכבים", "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", אשר עלתה לראשונה בספטמבר 2001. סאטו הייתה קצינת הקשר של הספינה, עם כישרון טבעי לתרגום שפות זרות. פארק עצמה דוברת אנגלית, קוריאנית, ספרדית, וגם מדברת קצת צרפתית. במהלך הריצה של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", פארק הצטלמה למגזין הגברים FHM. פארק היא סטודנטית פעילה לריקוד, והעירה כי "ריקוד תמיד היה האהבה השנייה שלי", היא עדיין לומדת בלט, בין צורות ריקוד אחרות. כיום, פארק מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה, שם היא ייסדה את קבוצת התיאטרון "Underground Asylum".‏ באוקטובר 2003, פארק כיכבה בבכורה העולמית "Fuchsia", מחזה מאת מרי פנגר גייל בהפקת ה-Underground Asylum. היא גם הפיקה וכיכבה בסרטה הקצר הראשון, "My Prince, My Angel", בחודש אוגוסט 2003. ב-2005 היא שיחקה את קליטמנסטרה בהפקה של "אגממנון" שהועלתה בניו יורק. ב-17 ביולי 2008 פארק הנחתה את פודקאסט ביקורת הקולנוע "Scene Unseen". היא שיחקה את התפקיד של "בלתי נראה" (Unseen) ונתנה ביקורת שלילית לסרט "Hellboy II: The Golden Army". במהלך הפרק נחשף כי פארק הייתה חברת ילדות של אחד המנחים הקבועים של הפודקאסט, כריס בראון. בשנת 2009, פארק חתמה להשתתף כשחקנית קבועה בעונה השנייה של הסדרה "התרסקות" של רשת Starz, ולגלם את דמותה של מגי צ'און. היא השתתפה ב-13 פרקים. התוכנית בוטלה מאוחר יותר לאחר מותו של כוכב הסדרה דניס הופר. ב-2011, פארק שיחקה את דמותה של אן דיוור, בהפקה של מחזהו של ארתור מילר "כולם היו בני", בתיאטרון Matrix בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא לינדה פארק בוויקישיתוף לינדה פארק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לינדה פארק, ברשת החברתית אינסטגרם לינדה פארק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לינדה פארק, באתר AllMovie (באנגלית) לינדה פארק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לינדה פארק, באתר Metacritic (באנגלית) לינדה פארק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Linda Park באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) "린다 박" (בקוריאנית). Naver. נבדק ב-11 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Audrey / Asian Women's Magazine - Features STARTREK.COM : Transcript Karen D'Souza (12 במאי 2011). "Linda Park of 'Star Trek: Enterprise' finally gets her shot at San Jose Rep". Mercury News. נבדק ב-10 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה)
World Record

World Record הוא האלבום השביעי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור. האלבום יצא לאור בשנת 1976. ב-2005, יצא האלבום מחדש בגרסת רימסטר עם רצועות בונוס. זהו האלבום האחרון של הלהקה המנוגן על ידי ההרכב ה"קלאסי" של הלהקה עד האלבום Present משנת 2005. לאחר אלבום זה, הקלידן יו בנטון והחלילן והסקסופוניסט דייוויד ג'קסון, עזבו את הלהקה ועברו לפרויקטים עצמאיים. אך פיטר האמיל וגאי אוונס המשיכו ואיתם הצטרפו חברי להקה חדשים. הבסיסט ניק פוטר אשר היה חבר בלהקה ועזב. השני גראהם סמית' על כינור. ההרכב הזה יהיה נוכח באלבום The Quiet Zone/The Pleasure Dome. כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שמצוין "When She Comes" – 8:02 "A Place to Survive" – 10:05 "Masks" – 7:01 "Meurglys III (The Songwriter's Guild)" – 20:50 "Wondering" (האמיל, יו בנטון) – 6:33 "When She Comes" – 8:13 "Masks" – 7:23 שני ההקלטות הוקלטו במהלך המופע ב-BBC של ג'ון פיל מ-11 בנובמבר 1976 פיטר האמיל - שירה, גיטרה, פסנתר דייוויד ג'קסון - סקסופון, חליל צד יו בנטון - אורגן האמונד, מלוטרון גאי אוונס - תופים, כלי הקשה, מצילה מידע על האלבום World Record באתר MusicBrainz מידע על האלבום World Record באתר AllMusic האלבום World Record באתר Discogs האלבום World Record באתר ספוטיפיי
גנס

האם התכוונתם ל... אנשים ששם משפחתם גנס או גאנס אבל גאנס (Abel Gance) - במאי ושחקן ראינוע וקולנוע צרפתי יעקב גנס (Jacob Gens) - מפקד המשטרה היהודית ויושב ראש היודנראט בגטו וילנה אפרים גנס – אחיו של יעקב גנס. מפקד המשטרה היהודית בגטו שאוולי. שרד את השואה ישראל גנס – פוסק הלכה ומו"ץ חרדי-ישראלי, מראשי ישיבת קול תורה לצעירים בירושלים שמעון גנס (גן) - סופר ועיתונאי ישראלי אחר גוֹנֵס (Gonesse) - קומונה ליד פריז, צרפת (לעיתים מתועתקת בטעות כ"גאנס") גנץ (פירושונים) גנז (פירושונים) גאנז (פירושונים)
רוברט כהן

רוברט כהן (בצרפתית: Robert Cohen;‏ 15 בנובמבר 1930 – 2 במרץ 2022) היה מתאגרף יהודי-צרפתי. נולד למשפחה יהודית אלג'ירית. ב-1954 זכה בתואר אלוף העולם באגרוף במשקל תרנגול לאחר שהביס את המתאגרף התאילנדי שמרואן סונגקיטרט. ב-29 ביוני 1956 איבד את תארו מול מריו דגטה לאחר שהשופט הפסיק את הקרב בסיבוב השביעי. נפטר ב-2 במרץ 2022. רוברט כהן, באתר BoxRec היסטורית אגרוף (באנגלית) Miles Templeton, Remembering Robert Cohen, Boxing News, ‏2022-05-03 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העברית

האם התכוונתם ל... עברית – השפה העברית העברית (כתב עת) – כתב עת לענייני לשון בהוצאת האקדמיה ללשון העברית (לשעבר "לשוננו לעם") העברית (להקה) – להקת רוק ישראלית האנציקלופדיה העברית – היא אנציקלופדיה מקיפה בשפה העברית, שיצאה לאור במחצית השנייה של המאה ה-20 האוניברסיטה העברית בירושלים – אוניברסיטה ישראלית
שחזור סיפורים עתיקים

שחזור סיפורים עתיקים (בסינית מסורתית: 古小說鈎沈; בסינית מפושטת: 古小说钩沉; בפין-יין: gǔ xiǎoshuō gōuchén, גוּ שְׂיָאושְׁווֹ גוֹאוּצֶ'ן) הוא אוסף ספרים אבודים שליקט וקיבץ לוּ שׂוּ'ן בשנים 1909-1911. באוסף 36 ספרים המסודרים כרונולוגית, הקדום מביניהם הוא צִ'ינְג שְׁה דְזְה מתקופת שושלת ג'ואו, והמאוחר הוא "רשומות שטיחת הפלאים" מתקופת שושלת סווי. הספר נכלל באוסף "כל כתבי לוּ שׂוּ'ן" במספר מהדורות. הספרים המשוחזרים באוסף מסווגים כמשויכים ל"אסכולת דברי הזוטרים", שעיקר עיסוקה היה בתיעוד דברים שנשמעו "ברחוב". על פי ההקדמה לאוסף, מקור השם "אסכולת דברי הזוטרים" הוא בצורת איסוף ורישום המידע: הפקידים הזוטרים שימשו אוזניים למלך בקרב האוכלוסייה, ומקור להבנת הלך רוחו של הציבור, והידיעות שהביאו, "גם אם היו אלו להגי ניחוש או להגיו של משוגע", קובצו ונרשמו. על פי אותה הקדמה, הסיבה לעיסוק בסיפורי שדים שכאלו הוא הבאתם לעיסוק בענייני הדאו. לוּ שׂוּ'ן תיעד בדקדקנות את המקורות מהן ליקט את היצירות, ואף ציין הבדלי גרסאות, ובנוסף נתן משקל רב לאותנטיות של מקורות ונמנע משימוש במקורות חשודים בזיוף. הדבר מוסיף ליצירה אמינות ודיוק ברמה אקדמית. האוסף נחשב מקור חשוב במיוחד ללימוד ספרות פופולרית בסין העתיקה, ז'אנר שזכה להתעלמות לאורך ההיסטוריה של סין מצד חוקרים וכותבי ביבליוגרפיות. לוּ שׂוּ'ן עצמו השתמש בו בכתיבת ספרו "קווים להיסטוריה של הרומן בסין". הוא פורסם רק לאחר מותו של לוּ שׂוּ'ן על ידי "הועדה להנצחת אדון לוּ שׂוּ'ן" ב-1939, ונכלל באוסף "כל כתבי לוּ שׂוּ'ן" במהדורות 1938, 1947, 1951 ו-2012. הציטוטים מהם מורכבים השחזורים נאספו בעיקר מספרים המוזכרים ברשימות בספר הָאן, ספר סְווֵי וספר טאנג החדש, זאת על מנת להגן על האיסוף ככל האפשר מזיופים מאוחרים. בנוסף נעשה שימוש מקורות מאותם ספרים המסווגים תחת קטגוריות אחרות, וביצירות ללא אזכור במקורות ההיסטוריים. בסך הכל משתמש האוסף בכ80 מקורות. את עבודת הליקוט החל לוּ שׂוּ'ן בשנת 1898. בשנת 1909 חזר לסין מלימודיו ביפן והחל לכתוב ולארגן סיפורים מטרום תקופת שושלת טאנג. העבודה על האוסף נסתיימה ב-1911 והוא קיבל את שמו "שחזור סיפורים עתיקים". מדיה וקבצים בנושא שחזור סיפורים עתיקים בוויקישיתוף על הספר באתר chinaknowledge 小说家 מתוך תרגום ההקדמה ל"שחזור סיפורים עתיקים" בתרגום עופר ולדמן (לא פורסם). 魯迅先生紀念委員會
מעגל הקסמים

מעגל הקסמים (באנגלית: The Matarese Circle) הוא ספר מאת הסופר רוברט לדלום. עלילת הספר עוסקת במלחמה הקרה ובמאבק הבין גושי. עלילת הספר מתרחשת בימי המלחמה הקרה. מותם של שני אישים בכירים, משני צדי המתרס, מזעזע את האיזון בין שתי המעצמות. מן הצד האחד בערב חג המולד, בבית הזונות המפואר ביותר בניו יורק, נרצח ראש המטות המשולבים של צבא ארצות הברית, הגנרל אנתוני בלקבורן. ברוסיה נרצח מדען גרעין בכיר. בשני המקרים הראיות מעידות כי מתנקש מן הצד שכנגד ביצע את המשימה. האירועים מעמידים את עולם הביון האמריקאי על רגליו. בברית המועצות מתגלה לוואסילי טאליינקוב, "הצפעוני", הרוצח המקצועי ביותר של הק.ג.ב כי ארגון מרושע ורב עוצמה, שאנשיו מחזיקים בעמדות מפתח בכל מדינה בעולם, שהיה מעורב כמעט בכל רצח פוליטי במאה העשרים, זומם עכשיו לגרור את המעצמות לעימות עולמי, ולנצל את המהומה להגיע לשליטה מוחלטת. בהיעדר תמיכה מבית, מבודד ומנוכר מחליט טאליינקוב לפנות לאדם היחיד היכול לסייע לו, אויבו משכבר – "הזאב הבודד", הוא בראנדון סקופילד, הסוכן החשאי והמתנקש המיומן ביותר של חטיבת השירות הקונסולרי ("שיר קונס") במשרד החוץ האמריקני. סקופילד הוא מקצוען ותיק בתחום. לאחר גיוסו למשרד החוץ מאוניברסיטת הרווארד הוצב בחטיבת השירות הקונסולרי. בתחילה היה מיועד לתפקיד דיפלומטי והצבתו שם הייתה אמורה להיות קצרת מועד. ואולם שדה הקרב המודיעיני בו פעלו אנשי החטיבה השתנה ואיתו ייעודה המבצעי. סקופילד עבר הכשרה כלוחם קומנדו, וכמתנקש מיומן. עד מהרה הפך לסוכן חשאי שפעל ברחבי העולם, וכתוצאה מכך ליריבו הטבעי של "הצפעוני". הדו-קרב בינו לבין טאליינקוב הפך לאישי לאחר מותה של אשתו של סקופילד, שנהרגה במארב שהציבו לה סוכני הק.ג.ב במזרח ברלין. במהלך מתוחכם מצליח טאליינקוב ליצור מגע עם סקופילד ולשכנעו באמיתות האיום, וכי עליהם לשתף פעולה כדי לעצור את אנשי ארגון מאטארס. הספר פועל על פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו. בדרך כלל על פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם. בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו וכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על ידי המדינה. הספר "מעגל הקסמים", באתר "סימניה" מעגל הקסמים, באתר OCLC (באנגלית) רוברט לדלום, מעגל הקסמים, הוצאת שלגי-רמדור, 1980, עמוד 77, "כבר בשלב מוקדם, איפוא, ביקש סקופילד להישלח לקורס-קומאנדו; הוא בילה חמישה חודשים באמריקה-המרכזית, שם התאמן בשיטות המילוט, הקיום וההתמודדות-האישית, תקיפה והגנה גם יחד, בנסיבות האכזריות ביותר שהמציא דמיון-האדם". רוברט לדלום, מעגל הקסמים, הוצאת שלגי-רמדור, 1980, עמוד, 191, "בראנדון כרע ברך תוך כדי שליפה. בירייה הראשונה הפיל ארצה את אחד משני הגברים שולפי-הנשק".
מדד ניירות ערך

מדד ניירות ערך הוא מדד המשקף את רמת המחירים הממוצעת של קבוצות מסוימות או ענפים מסוימים של ניירות ערך הנסחרים בבורסה לניירות ערך. המדד מחושב מתוך מחירי ניירות הערך, בדרך כלל על ידי חישוב ערכם המשוקלל. המדד משמש משקיעים הן להערכת רמת המחירים של ענף או קבוצה מסוימים, והן כבסיס להערכת ביצועים (Benchmark) למדידת ביצועים של תיקי השקעות ולהשוואה של ביצועים אלה ברמה יומית, חודשית, שנתית או רב-שנתית. מדדי ניירות ערך העיקריים הם מדדי מניות ומדדי איגרות חוב. מדדי מניות בולטים בעולם הם מדד דאו ג'ונס ומדד נאסד"ק בארצות הברית, מדד ניקיי ביפן, מדד דאקס בגרמניה, ומדד הנג סאנג בהונג קונג. קביעת המשקל של כל נייר ערך משתנה ממדד למדד: במדד דאו ג'ונס המניות השונות משוקללות לפי מחיריהן, וכך יכולה להיווצר הטיה לטובת מניות בעלות מחיר גבוה. במדדים אחרים משוקלל בדרך כלל שווי שוק של כל מניה ומניה, ובמדדים מסוימים נלקחת בחשבון רק "הסחורה הצפה" באותן מניות, כלומר רק המניות שנמצאות בידי הציבור ונסחרות בבורסה ללא הכללת מניות שמוחזקות על ידי בעלי השליטה בחברה. כיוון שניירות ערך מחלקים למחזיקיהם דיבידנדים או ריבית, נהוגות במדדים שתי גישות לצעד זה: מדד מחיר, המתעלם מהדיבידנדים המחולקים, כך שחלוקת דיבידנד, המורידה את שער נייר הערך, מורידה גם את המדד. מדד השקעה או מדד תשואה כוללת, המניח שהדיבידנדים המחולקים הושקעו מחדש בניירות הערך שבמדד. כתוצאה מכך המדד אינו יורד כאשר ישנה חלוקה של דיבידנד. מכשירי השקעה רבים, כמו קרנות נאמנות ותעודות סל, מנסים לחקות את מדדי ניירות הערך, דהיינו להניב תשואה דומה למדדים, ובאותה רמת סיכון. כלי השקעה אלה פופולריים בקרב משקיעים שרמות הידע, הניסיון או הזמן שהם יכולים להקצות לניהול תיק ההשקעות אינן גבוהות. לעומתם, יש מכשירי השקעה שמתיימרים להכות את המדד הרלוונטי. הפופולריות של המדדים יוצרת עניין גם במכשירי השקעה נגזרים עליהם, כמו אופציות וחוזים עתידיים. בישראל מדדי המניות המובילים הם מדד תל אביב 125, ולצדו מדד תל אביב 35 שמשמש גם כנכס בסיס למסחר באופציות. במדדים אלה שקלול המניות השונות נותן משקל יתר לסחירות המניה, ולפיכך, חברה שמניותיה מוחזקות בשיעורים גבוהים על ידי הציבור, ולכן הסחירות היחסית במניותיה גבוהה יותר, זוכה לשקלול גבוה יותר אף מזה הנגזר משווי השוק של מניותיה. מצד שני, חברות שמשקלן גבוה מאוד, כמו טבע תעשיות פרמצבטיות, ששוויה היה עד לשנת 2017 שקול לעשרות אחוזים מהמדד, מוגבלות במשקלן במדד. מדדי אג"ח מובילים הם מדדי התל בונד השונים (60, 40 ו-20). חישוב המדדים מתבצע על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב, המשתפת פעולה עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. מדיה וקבצים בנושא מדד ניירות ערך בוויקישיתוף מדדי ניירות ערך, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב מהו מדד ואיך הוא עוזר למשקיע המבולבל? באתר "עלילות זיק", 3 ביולי 2021
בית אלעזרי

בֵּית אֶלְעָזָרִי הוא מושב עובדים חילוני באזור המרכז, בגבול מערבי של השפלה ליד גדרה השייך למועצה אזורית ברנר ולתנועת המושבים. בית אלעזרי היה מושב העולים הראשון. הוא הוקם על ידי עולים חדשים הן ממדינות אירופה (פולין ורומניה) שהגיעו בספינת המעפילים "פאניורק" והן על ידי עולים מליטא, עיראק, איראן, תימן ועוד. הרעיון להקמת המושב היה של לוי אשכול, שהגיע לבית העולים בפרדס חנה וחיפש מועמדים להקמת המושב הראשון לאחר קום המדינה. לאחר חצי שנה לוי אשכול ארגן 16 משפחות מהאונייה פאניורק, והביא אותם לעאקיר, שהיה כפר ערבי עד למלחמת העצמאות. העולים קיבלו הדרכה מהחקלאים של כפר ביל"ו עד הקמת המושב. ביולי 1949 ציינו תושבי המושב את הקמת המוסדות הציבוריים של המושב. באמצע 1950 הוחל בהקמת 70 בתים נוספים במושב, דבר שנתקל בתחילה בהתנגדות מצד אנשי גבעת ברנר. בינואר 1951 כלל המושב כ-160 משפחות. העולים בנו בתים מפח וחילקו את האדמה לחלקות עיבוד. כל אחד קיבל עבודה לפי יכולותיו. לאחר מכן הוסיפה הסוכנות היהודית קבוצות עולים נוספות עד שהיישוב התייצב על כ-120 משפחות. כל משפחה קיבלת מהסוכנות רפת קטנה מבטון (חלק משרידי הרפתות עדיין קיימים) ופרה. לאורך השנים הענף העיקרי ממנו התפרנסו התושבים היה ענף הרפת - כיום נותרו רפתות בודדות. מושב בית אלעזרי הוא אחד המושבים הגדולים בישראל- היקפו 6 ק"מ והוא מונה כ-400 משפחות, 120 משקים והיתר גרים בהרחבה הקהילתית. ליד המושב נמצאת "חוות החרקים והפרפרים הישראלית" ובתוך המושב, בית ספר בראשית. המושב הוקם בינואר 1949 ובתחילה נועד להיקרא "ערוגות", עד שהשם נמסר לערוגות. מכיוון שהוא הוקם על ידי עולים שהתיישבו באופן זמני בעאקיר, הוא נקרא "עקיר החדשה". בשנת 1952 שונה שמו ל"בית אלעזרי" על שמו של יצחק אלעזרי-וולקני (וילקינסקי), שהיה אגרונום ושותף פעיל בהתפתחות ההתיישבות בארץ ישראל. למרות זאת, השם עקיר החדשה המשיך ללוות את המושב וועדת השמות הממשלתית דרשה מתושביו לחדול מלהשתמש בשם הערבי ולדבוק בשם העברי בלבד ומודעות פורסמו בעיתונות על כך בינואר 1957. אתר האינטרנט הרשמי של בית אלעזרי סיפור מקומי - בית אלעזרי, סיפור התפתחות המושב מיום הקמתו על גבי ציר זמן בית אלעזרי, באתר המועצה האזורית ברנר יצחק יעקבי, איסרו חג ביישובי עולים, דבר, 8 בינואר 1954 יצחק יעקבי, מי יגבר בבית אלעזרי - הכד או העקרון?, דבר, 19 במאי 1961 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 שלש שנים להתיישבות העולים, דבר, 25 בינואר 1952 נפתחו המוסדות הציבוריים במושב עקיר, דבר, 8 ביולי 1949 סכסוך קרקע בין עקיר וגבעת ברנר, מעריב, 31 במאי 1950 מ. בן יעקב, הסבר למשוטט, דבר, 16 בינואר 1951 3 שנים לבית אלעזרי, על המשמר, 17 בינואר 1952 או אולי בגלל שהוקם באזור של הכפר עאקיר שנודע כ"עקיר החדשה". ראו נהג יהודי נהרג בשיירה שהותקפה בכפר מרר, על המשמר, 9 בפברואר 1948 רשימת שמות יישובים, ילקוט הפרסומים 277, 16 בפברואר 1953, עמ' 646 יצחק לאור, התבנית המתקלפת של הנוף, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2008 בית אלעזרי, דבר, 29 בינואר 1957