laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמרוד רן

נמרוד רן אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 12 וכמפקד חטיבת ביסלמ"ח. לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל עיריית לוד וכסמנכ"ל בינלאומי של פרויקט תגלית. רן נולד וגדל בטבריה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977 שובץ רן בחטיבת גולני. רן עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. במלחמת לבנון הראשונה שימש רן כמפקד פלוגה בגדוד 12. בעת הלחימה על שדה התעופה הבינלאומי של ביירות נהרגו תשעה לוחמים מפלוגתו עקב פגיעת פגז מרגמה בנגמ"ש בו נסעו. בהמשך שימש רן כמפקד גדוד 12 והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גולני. לאחר מכן הועלה רן לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבה 408. לאחר מכן מונה למפקד חטיבת בנימין בין השנים 1993–1995, ולאחר שנת לימודים במכללה לביטחון לאומי פיקד על עוצבת ברעם והוביל את הלחימה בגזרה המערבית של דרום לבנון. בין השנים 2000-1998 פיקד על חטיבת ביסלמ"ח. בין השנים 2002–2000 שימש רן כקצין קישור לצבא היבשה האמריקאי בפורט מונרו שבוירג'יניה, ולאחר מכן השתחרר מצה"ל. רן מונה לעמוד בראש תחום הלחימה האורבנית ברפא"ל. בשנת 2007 מינה אילן הררי, יו"ר הועדה הקרואה בלוד, את רן כמנכ"ל העירייה. שנה לאחר מכן התפטר רן מתפקידו והחל עובד כסמנכ"ל פרויקט תגלית. בשירות המילואים שימש רן כחונך אימונים בחטיבת גולני וקצין בכיר במטה פיקוד הצפון. מנדי הוס, מנכ"ל עיריית לוד נמרוד רן יסיים את תפקידו, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 25 באוגוסט 2008 פליקס פריש, ‏רפאל פיתחה חומרי נפץ "אדישים" העמידים בפני שריפות וירי, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2004 אביחי בקר, עד שתהיה שם מסעדת דגים, הארץ, ‏ 07.08.1998, כפי שהועלה באתר פרש. משה תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 68. אביחי בקר, גדוד המוות חוזר לשגרה, הארץ, ‏ 31.10.1997, כפי שהועלה באתר פרש. פליקס פריש, ‏רפאל פיתחה חומרי נפץ "אדישים" העמידים בפני שריפות וירי, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2004. רויטל חובל, תקציבי ענק הוזרמו ללוד אך הגזבר מיישם מדיניות עוצר תשלומים, באתר הארץ, 10 בפברואר 2012 אמיר בוחבוט, חטיבת גולני באימונים: "מוכנים למלחמה", באתר nrg‏, 4 ביולי 2007. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעבר (אסטרונומיה)

באסטרונומיה, מעבר או מעבר אסטרונומי הוא אירוע בו גרם שמים נצפה כאשר הוא חולף על פני גרם שמים אחר ומסתיר חלק ממנו. על מנת שיתרחש מעבר, על הגרם הקרוב להיות בעל גודל זוויתי קטן מאשר הגרם הרחוק. כאשר הגרם הקרוב הוא בעל גודל זוויתי דומה לגודלו הזוויתי של הגרם הרחוק או גדול ממנו, כך שחלק ניכר מהגרם הרחוק או כולו מוסתר, האירוע נקרא הסתרה. מכיוון שלמעבר דרוש גרם שמים קרוב המסתיר גרם שמים רחוק יותר, רוב המעברים הם של גרם שמים קטן על פני גרם שמים גדול בהרבה. על מנת שכוכב לכת יעבור על פני השמש, הוא חייב להיות במסלול פנימי יותר מאשר נקודת התצפית. מסיבה זו מכדור הארץ ניתן לצפות אך ורק במעברים של נוגה או של כוכב חמה על פני השמש, בזמן שממאדים ניתן לצפות גם במעברים של כדור הארץ על פני השמש וכך הלאה. מעבר מיוחד ונדיר התרחש בשנת 1586 ובו עברו בו זמנית נוגה וכוכב חמה על פני השמש עבור צופה משבתאי. המעברים של כוכב חמה על פני השמש נצפים מכדור הארץ בהפרשים שנעים בין 3 שנים ל-13 שנים זה מזה כאשר האחרון היה ב-2006 והבא יהיה ב-2016. המעברים של נוגה על פני השמש נצפים מכדור הארץ בהפרשי זמנים של 105.5, 8, 121.5 ו-8 שנים כך שבכל 243 שנים מתרחשים 4 מעברים. באמצעות טלסקופ החלל קפלר ניתן לצפות במעברים של כוכבי לכת על פני כוכבים רחוקים ובכך לזהות את קיומם. מכדור הארץ ניתן לצפות במעברים של ירחים על פני כוכבי הלכת צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון כאשר המעברים הקלים ביותר לצפייה הם של הירחים הגליליאניים על פני צדק. מעבר של כוכב לכת על פני כוכב לכת במערכת השמש הוא אירוע נדיר שיכול לקרות רק אם כוכב הלכת המוסתר גדול בהרבה מכוכב הלכת המסתיר וכאשר הכוכב המסתיר הוא פנימי יותר. מעברים אפשריים הם של נוגה, של כוכב חמה ושל מאדים על פני צדק ושבתאי. מעברים אחרים יהיו למעשה הסתרה. אירועי מעבר מסוג זה קרו לאחרונה בשנים 1818 (נוגה על פני צדק), 1808 (כוכב חמה על פני שבתאי), 1771 (נוגה על פני שבתאי), 1708, 1705 (כוכב חמה על פני צדק) וכן היה מעבר של מאדים על פני צדק ב-1170. המעבר הבא של נוגה על פני צדק יתרחש ב-2065 והמעברים הבאים של כוכב חמה על פני צדק יתרחשו ב-2088 וב-2094. מעברים אפשריים נוספים הם של אסטרואידים או של כוכבי לכת ננסיים על פני השמש או על פני כוכבי לכת אחרים. מעברים של אסטרואידים על פני השמש הם נדירים ביותר בכדור הארץ, שכן מרבית האסטרואידים נמצאים בחגורת האסטרואידים בין מאדים ובין צדק ואלו שמסוגלים לעבור על פני השמש הם קטנים יחסית (קוטר של קילומטרים ספורים) כך שהצפייה באירוע מעבר כזה היא קשה. לעומת זאת אירועים כאלה הם פחות נדירים כאשר הם נצפים מצדק. באותו אופן ניתן גם לצפות במעברים של אסטרואידים על פני צדק מכדור הארץ. כמו כן ייתכן מעבר של גוף קרוב ארץ על פני השמש או על פני הירח כך שהמעבר יהיה קל לצפייה, אך כיום לא ידוע על שום מעבר צפוי מסוג זה. גם שביטים עשויים לבצע מעבר על פני השמש כאשר הם נצפים מכדור הארץ או מכוכב לכת אחר. כך למשל שביט היילי עבר על פני השמש ב-19 במאי 1910. ירחים קטנים או בעלי מסלול רחוק מכוכב הלכת שלהם עשויים לבצע מעברים על פני השמש. כך למשל על מאדים ניתן לצפות בפובוס ודימוס מבצעים מעברים על פני השמש. מדיה וקבצים בנושא מעבר בוויקישיתוף topic/second-contact, topic/transit-photometry מעבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לייטננט קיז'ה

לייטננט קיז'ה (ברוסית: Пору́чик Киже́) היא סוויטה תזמורתית שהלחין סרגיי פרוקופייב בשנת 1933 (Op. 60). הסוויטה נכתבה במקור כפסקול לסרטו של הבמאי אלכסנדר פיינצימר הנושא אותו שם ומבוסס על ספרו של יורי טיניאנוב. היצירה נכתבה על ידי פרוקופייב בשנת 1933, זמן קצר לפני חזרתו לברית המועצות הסובייטית, לאחר שנים ארוכות של שהיה במערב (בייחוד צרפת). כמו כן הקדימה היצירה במעט את הביקורת החריפה שמתח משטרו של סטלין על "האומנות הדקדנטית והקפיטליסטית", שלוותה ברדיפה למעשה של אומנים שחרגו מהקו הנוקשה של מוזיקה הרמונית, טונאלית, מלודית ובייחוד "רוסית" (פרוקופייב עצמו הותקף בחריפות ב-1948). במקור הולחנה המוזיקה כפסקול לסרט על פי סיפור של יורי טיניאנוב ולפי הזמנה של אולפני לנפילם. במרכז הסיפור, לגלוג על השלטון והבירוקרטיה בתקופת השלטון הצארי. הסרט כשלעצמו מעולם לא זכה להקרנות לציבור הרחב, עקב המסרים החתרניים שמצאה בו הצנזורה. אף על פי כן, עיבד פרוקופייב את המוזיקה לסוויטה בת חמישה פרקים בעלת אותו שם. הסוויטה, בניגוד לסרט, זכתה להצלחה רבה. הסיפור מתרחש ברוסיה הצארית של תחילת המאה ה-19. בטקס חלוקת דרגות, גורמת שגיאת הגהה לצאר פאבל הראשון להעלות לדרגת לייטננט חייל שאינו קיים בשם קיז'ה. בשל חשש מזעמו של הצאר, פקידיו אינם מעיזים להעמידו על טעותו, אך הצאר מחליט להתעניין דווקא באותו קיז'ה אלמוני שהמציא. כך נאלצים הפקידים לברוא דמות פיקטיבית יש מאין, ולהמציא לה סיפור חיים. מכאן מתגלגל השקר הלאה. הצאר אינו שוכח את קיז'ה, ומתעניין בקורותיו. הפקידים מצדם, מתארים בפניו עלילות גבורה דמיוניות של הסגן הנועז, וכן את קורות חייו (הוא מתאהב, ואף מתחתן). לבסוף מתעקש הצאר לפגוש את הגיבור שנלחם עבורו, ואז בא קצו של קיז'ה: הפקידים ממציאים את מותו של קיז'ה בקרב, ועורכים לו טקס אשכבה מפואר. הסוויטה מורכבת מ-5 פרקים, להם נתן פרוקופייב את השמות הבאים: לידתו של קיז'ה - Andante assai – Doppio movimento רומן - Andante – Allegretto – Andante come prima חתונתו של קיז'ה - Allegro fastoso – Più animato מזחלת השלג (טרויקה) - Moderato – Allegro con brio הלוויה של קיז'ה - Andante assai – Allegro moderato לתזמור היצירה שתי גרסאות. באחת מנוגן הנושא הראשי בסקסופון טנור ובשנייה הוא מושר בקול בריטון. בשתי הגרסאות נעשה שימוש נרחב בכלים עם אופי צבאי (כלי נשיפה ממתכת, פיקולו וכלי הקשה). הזמר סטינג פרסם ב-1985 שיר הנקרא Russians שמנגינתו מבוססת על היצירה. מידע על היצירה "לייטננט קיז'ה" באתר מיוזיק בריינז וידאו - בלט לצלילי הסוויטה, באתר YouTube קווין ברטיג, Creating the Lieutenant Kijé Suite Russians סטינג https://www.youtube.com/watch?v=wHylQRVN2Qs
אלפרד דרייק

אלפרד דרייק (באנגלית: Alfred Drake;‏ 7 באוקטובר 1914 – 25 ביולי 1992) היה שחקן תיאטרון וזמר אמריקאי, ידוע בעיקר בשל תפקידיו במחזות זמר בברודוויי. נולד כאלפרדו קפורו ברובע הברונקס, ניו יורק. הוריו היגרו לארצות הברית מרקו שליד ג'נובה. למד בברוקלין קולג' והחל לעבוד כשחקן וזמר עוד כסטודנט באופרטות של גילברט וסאליבן בהן המיקאדו, הפירטים מפנזאנס ועוד. בין יתר תפקידיו גילם את התפקידים הראשיים בהפקות המקוריות של מחזות הזמר "אוקלהומה!" (1943 עד 1948), "נשקיני קייט" (1948–1951) וכמחליפו של יול ברינר ב"המלך ואני" (1951–1954) על תפקידו כחאג' במחזמר "קיסמט" זכה בשנת 1954 בפרס טוני, על תפקידו ב"קין" (1961, לפי סיפור חייו של אדמונד קין) זכה במועמדות לפרס. בנוסף, הופיע בתפקידי תיאטרון שייקספיריים בהם המלט (בתפקיד קלאודיוס, 1964, ריצ'רד ברטון גילם את המלט) ו"רוב מהומה על לא מאומה" בתפקיד בנדיקט לצד קתרין הפבורן. דרייק הופיע גם במספר תוכניות טלוויזיה ובתפקיד זעיר בסרט משנה מקום משנה מזל (1983, בכיכובו של אדי מרפי) כנשיא הבורסה. בשנת 1981 נבחר להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי. מדיה וקבצים בנושא אלפרד דרייק בוויקישיתוף אלפרד דרייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלפרד דרייק, באתר AllMovie (באנגלית) אלפרד דרייק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלפרד דרייק, באתר AllMusic (באנגלית) אלפרד דרייק, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלפרד דרייק, באתר Discogs (באנגלית) אלפרד דרייק במסד הנתונים IBDB (באנגלית) ביוגרפיה ותמונות מהפקות באתר כוכבי ברודוויי של PBS "מחזות זמר 101" - מי ומי נקרולוג הניו יורק טיימס 26 ביולי 1992 אלפרד דרייק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 26 Elected to the Theater Hall of Fame הניו יורק טיימס, 3 במרץ 1981
זרמי פוקו

זרמי פוקו, זרמי ערבול, זרמי מערבולת או זרמי ערבולת (באנגלית: eddy currents) הם זרמים חשמליים מושרים אשר נוצרים במוליכים בעקבות שינוי בשטף המגנטי, אם על ידי שינוי בשדה המגנטי כפונקציה של הזמן ואם על ידי תנועת המוליך או מקור השדה, בהתאם לחוק פאראדיי. זרמים אלו מסתובבים במוליך ויוצרים שדות מגנטיים בהתאם לחוק אמפר. שדות אלו יוצרים כוחות משיכה ודחייה שונים. ככל שהשדה המגנטי חזק יותר, המוליכות החשמלית של המוליך גדולה יותר או שקצב שינוי השטף גבוה יותר, כך נוצרים זרמים חזקים יותר וכתוצאה מכך גם שדות מגנטיים חזקים יותר. זרמי מערבולת, כמו כל הזרמים החשמליים, יוצרים חום וכוחות אלקטרומגנטיים. החום יכול לשמש לחימום השראתי (אינדוקציה). באמצעות הכוחות האלקטרומגנטיים ניתן ליצור תנועה, רחיפה וכוח בלימה חזק. לזרמי מערבולת ישנן גם תופעות לא רצויות כמו גרימת אובדן כוח בשנאים. האדם הראשון שצפה בזרמי מערבולת היה פרנסואה ז'אן דומיניק אראגו (1786–1853), הנשיא ה-25 של צרפת שהיה גם אסטרונום, פיזיקאי ומתמטיקאי. בשנת 1824 צפה אראגו במה שנקרא אז "סיבובי מגנטיות" והבחין שגופים מאוד מוליכים יכולים להתמגנט. תגליות אלו הוסברו על ידי מייקל פאראדיי (1791–1867). בשנת 1834 ניסח הפיזיקאי הרוסי היינריך לנץ (1804–1865) את חוק לנץ, שקבע שכיוון הזרם המושרה יהיה בכיוון כזה שיגרום ליצירת שדה מגנטי שכיוונו מנוגד לשדה המגנטי שיצר את הזרם. זרמי מערבולת יוצרים שטף מגנטי מִשני אשר מבטל חלק מהשטף המגנטי החיצוני. הפיזיקאי הצרפתי לאון פוקו (1819–1868) נחשב לאדם שגילה את זרמי המערבולת ועל שמו הם נקראים. בספטמבר 1855 גילה פוקו שהכוח הדרוש לסיבוב דיסק נחושת נעשה גדול יותר כאשר הוא מסתובב סביב שני קטבים של מגנט, אשר יוצרים זרמי מערבולת שמאטים ומחממים את הדיסק. בדיקה באמצעות זרמי ערבולת מדיה וקבצים בנושא זרמי פוקו בוויקישיתוף זרמי פוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זִרְמֵי עַרְבֹּלֶת במילון פיזיקה: חשמל ומגנטיות (תשל"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרודון

טרודון (שם מדעי: Troodon) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים, שחי בתקופת קרטיקון העליון (מ-75 מיליון שנה לפני זמננו ועד הכחדת הדינוזאורים, לפני 66 מיליון שנה). שרידי טרודון נתגלה בשנת 1885, והיה בין הראשונים שנתגלו בצפון אמריקה, שם נמצאו שלדים כמעט מושלמים שלו במספר מקומות, מאלסקה בצפון ועד ויומינג. השם "טרודון" מקורו ביוונית ופירושו שן פוצעת, המתייחס לשיניו השונות מאלו של רוב התרופודים האחרים. הטרודון ידוע בעיקר בזכות מוחו הגדול, ולכן פלאונטולוגים משערים שהוא היה מבין הדינוזאורים החכמים ביותר. ייתכן שהיה דומה במראהו לעופות והיה מכוסה נוצות. הטרודון מופיע במספר סרטים וסדרות בנושא דינוזאורים. הוא מופיע בסדרות "הכוכב דינוזאור" בפרק השלישי, ב"נדידת הדינוזאורים" ובסרט "ללכת בין דינוזאורים", בכולם מופיע כטורף להקתי הצד בחבורות באזורים קרים. בשני האחרונים החל להופיע גם עם נוצות. בסדרה "פארק פרהיסטורי" מופיע טרודון בפרק האחרון כיצור זריז ואוכל כל ללא נוצות. טרודון מופיע בפרק הרביעי של "מהפכת הדינוזאורים" ובפרק השני של "כוכב הדינוזאורים" וכן בסדרות "הדינוזאורים!", "פלאווורלד" ו"דינו דן". שלושה טרודונים מופיעים ב"עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים". בסרט ההנפשה "פנטסיה" נראה פרט טרודון המנסה לתקוף ארכאופטריקס אך מפספס. אין דמיון רב בין הופעתו בסרט לבין טרודון אמיתי, מין שלא חי באותה תקופה כמו הארכאופטריקס. כן מופיע הטרודון בסדרת ההנפשה הממוחשבת "רכבת הדינוזאורים". בזיכיון "פארק היורה" מופיעים טרודונים במשחקי הווידאו "פארק היורה: המשחק" כטורפים ראשיים, ב-"Jurassic Park Builder" (וכן ב"עולם היורה: המשחק") וב-"Jurassic World Evolution". באף אחד מהספרים והסרטים לא מופיע טרודון, אך יש רמיזה בספר השני על גילוי של טרודון שנחשב בטעות לוולוצירפטור. הוא מופיע גם באיורים ב"עולם היורה: מחנה הקרטיקון". מדיה וקבצים בנושא טרודון בוויקישיתוף טרודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרודון, באתר GBIF (באנגלית) Troodon במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
די-דימר

די-דימר (באנגלית: D-dimer) הוא מקטע חלבון, המצוי באופן טבעי בדם שמקורו מפירוק של החלבון פיברין אשר מרכיב קריש דם (פיברינוליזה). שמו נגזר מהרכבו המולקולרי המכיל שני מקטעי "D" של החלבון פיברינוגן המחוברים בהצלבה. ניתן למדוד את ריכוזו על ידי בדיקת דם, מאז נכנסה בדיקה זו בשנת 1990 לשימוש היא הפכה לבדיקה חיונית באבחון חולים החשודים כסובלים ממחלות טרומבוטיות, תוצאה שלילית בבדיקה זו תשלול המצאות פקקת אצל הנבדק ואילו תוצאה חיובית תצביע על האפשרות להמצאות פקקת בכלי הדם, אך לא תשלול הימצאותה של בעיה רפואית אחרת. לכן, השימוש בבדיקה זו לרוב הוא על מנת לשלול המצאות מחלה טרומבוטית כשהסבירות היא נמוכה. די-דימר יכול לעלות גם במצבים שאינם כרוכים באירוע קרישתי דוגמת הריון. בנוסף, נעשה שימוש בבדיקת ריכוז חלבון זה על-מנת לאבחן את מחלת הדם: קרישה תוך-כלית מפושטת. מדיה וקבצים בנושא די-דימר בוויקישיתוף הערך "די-דימר", באתר ויקירפואה ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטריד, נסיכת בלגיה

אסטריד, נסיכת בלגיה, ארכידוכסית אוסטריה אסטה (בצרפתית: Astrid Joséphine-Charlotte Fabrizia Elizabeth Paola Marie de Belgique; נולדה ב-5 ביוני 1962) היא בתו של מלך בלגיה לשעבר, אלברט השני, ואחותו של פיליפ, מלך הבלגים הנוכחי. אסטריד נולדה ב-5 ביוני 1962 בטירת בלוודר (Kasteel Belvédère) השוכנת בפרבר של העיר בריסל ומשמשת כאחד מהמעונות הרשמיים של משפחת המלוכה הבלגית, לאלברט, נסיך לייז' ופאולה, נסיכת לייז'. אסטריד נקראה על שם סבתה מצד אביה המלכה אסטריד שהייתה אהודה מאוד על העם הבלגי, וסנדקיה היו דודתה ז'וזפין שרלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ודודה פבריציו, נסיך רופו די קלאבריה. הנסיכה אסטריד משמשת סנדקית לנסיך סבסטיאן מלוקסמבורג (בנו הצעיר של אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג) ולנסיך גאסטון מאורליאן (בנו הבכור ז'אן רוזן פריז, ראש בית אורליאן וטוען לכתר צרפת), והיא שימשה בעבר כנשיאת ארגון הצלב האדום הבלגי וזכתה בעבר לתוארי כבוד ממספר מסדרים מלכותיים ברחבי אירופה וכיום מתגוררת עם בעלה וילדיה בעיר לייקן הסמוכה לבריסל. ב-22 בספטמבר 1984 התחתנה אסטריד בבריסל עם לורנץ, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, נכדם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה והנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ששימש כמשנה למלך איטליה במזרח אפריקה האיטלקית בתקופת הפאשיזם, ונולדו להם חמישה ילדים: הנסיך אמדאו מריה יוזף קרל פיליפ פייר פאולה מרקוס ד'אביאנו, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-21 בפברואר 1986) הנסיכה מריה לאורה זיטה ביאטריס גרהרד, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-26 באוגוסט 1988) הנסיך יואכים קרל מריה ניקולאוס איזבל מרקוס ד'אביאנו, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-9 בדצמבר 1991) הנסיכה לואיזה מריה אנה מרטין פילאר, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-11 באוקטובר 1995) הנסיכה לטיטיה נורה מריה אנה יואכים זיטה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-23 באפריל 2003). מדיה וקבצים בנושא אסטריד, נסיכת בלגיה בוויקישיתוף האתר הרשמי של בית המלוכה הבלגי - הנסיכה אסטריד
אביתר זרובבל

אביתר זרובבל (נולד ב-1948) הוא סוציולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי. מחקריו עוסקים במגוון רחב של נושאים בתחומי הסוציולוגיה הקוגניטיבית והסוציולוגיה של הזמן. ששת ספריו האחרונים התמקדו בצורתו הסוציו-מנטלית של העבר, הארגון החברתי של השתיקה וההכחשה, ההבניה החברתית של קשר גנאלוגי, הסוציולוגיה של חוסר תשומת לב, הפנומנולוגיה והסמיוטיקה של המובן מאליו, ורעיון הסוציולוגיה המוּנַעַת על ידי מושגים. נולד בישראל, בנו של בר (ברלה) זרובבל ונכדו של יעקב זרובבל. בשנת 1971 סיים תואר ראשון בסוציולוגיה, אנתרופולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים השלים תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. שם גם למד לדוקטורט תחת הנחייתו של ארווינג גופמן, וקיבל את התואר דוקטור בשנת 1976. בשנות השמונים המוקדמות לימד במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה. בין השנים 1988-1986 היה ראש התכנית ללימודים מתקדמים במחלקה לסוציולוגיה של אוניברסיטת מדינת ניו יורק (State University of New York at Stony Brook). בשלהי שנות השמונים התמנה לחוקר ומרצה באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי, שם מילא שורה של תפקידים אקדמיים ומינהליים עד פרישתו לגמלאות. נכון לשנת 2021, מכלול פרסומיו האקדמיים מונה 14 ספרים ו-36 מאמרים. עשרות חיבורים נוספים פרי עטו התפרסמו בכתבי עת ועיתונים שונים המיועדים לציבור הרחב. בשנת 2003 הוענקה לו מלגת גוגנהיים. בשנת 2017 קיבל את פרס המנטור המצטיין על-שם הלנה לופטה מטעם החברה לחקר אינטראקציה סימבולית. בשנת 2019 זכה ספרו, "נלקח כמובן מאליו" (Taken for Granted), בשני פרסים יוקרתיים: פרס הספר הטוב ביותר על-שם צ'ארלס הורטון קולי מטעם החברה לחקר האינטראקציה הסימבולית; ופרס המחקר יוצא הדופן על-שם סוזן ק. לנגר מטעם איגוד האקולוגיה של המדיה. בשנת 2022 קיבל פרס מפעל חיים על-שם ג'ורג' הרברט מיד מטעם החברה לחקר האינטראקציה הסימבולית. נשוי להיסטוריונית יעל זרובבל. חי במדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית. דף אישי באתר סגל המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת ראטגרס♙ אביתר זרובבל (1948-), דף שער בספרייה הלאומית מסמך קורות חיים, באתר אוניברסיטת ראטגרס אביתר זרובבל: דף חבר סגל אקדמי במחלקה לסוציולוגיה, באתר Rutgers: School of Arts and Sciences אביתר זרובבל, קורות חיים, באתר אוניברסיטת ראטגרס, ‏פברואר 2021 Media Ecology Association - Past Awards, www.media-ecology.org Society for the Study of Symbolic Interaction website - Awards and Distinctions, www.symbolicinteraction.org ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנזי קדם (שנתון)

גנזי קדם הוא שנתון לחקר הגניזה הקהירית בעברית ובאנגלית. החל לצאת לאור בשנת תשס"ה 2005, במסגרת יד יצחק בן-צבי. בגניזה הקהירית מקורות רבים וחשובים לחקר היהדות במרחב הערבי והמוסלמי בימי הביניים, ובמיוחד יהדות צפון אפריקה וקהילות היהודים במצרים וארץ ישראל. ב"גנזי קדם" מתפרסמות תעודות מפוענחות ומבוארות שנמצאו בגניזה, ומחקרים מקיפים על התעודות שבגניזה. השנתון הוא אכסניה גם למחקר בין-תחומי של תעודות מגניזות נוספות ברחבי העולם, ומקבילותיהן בחברה הכללית. נושאי המחקר המתפרסמים ב"גנזי קדם" הם מגוונים, וכוללים את מכלול תחומי הידע בזמן שנכתבו התעודות: שירה, היסטוריוגרפיה, פילוסופיה, חוק ומשפט, רפואה ומדעים. "גנזי קדם" נוסד על ידי פרופ' ירחמיאל ברודי ודוד סקליר. נכון ל-2023 כתב העת נערך בידי פרופ' מרים פרנקל. בקובץ פרסמו בין השאר החוקרים: שולמית אליצור, דליה מרקס, יהושע גרנט, גדעון בוהק, יוסף יהלום, פנחס רוט, חגי בן-שמאי, אבי שמידמן, ג'פרי חאן, בנימין קצוף ושרה סטרומזה. גנזי קדם, באתר יד יצחק בן-צבי ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צורות

צורות הוא כותר ספר שיריה של המשוררת יונה וולך, אשר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1985. נושאי השירים הם מצבי נפש ובכלל זה מצבי מעבר נפשיים ושאלות על הגדרות הזהות העצמית. החוויה המינית, בה עסקה המשוררת רבות בכלל יצירתה, מתמקדת במצבי הגבול ובמעבריות בין חוויה אחת לאחרת ובין הגדרת זהות אחת לשנייה, הן למול "העצמי" והן למול "האחר". בשפה הפואטית מורגשת השפעת ספרות המחשבה והמסתורין היהודית (למשל בשירה "מצבים טרנספורמטוריים") והפיוט העברי בתקופת ימי הביניים (למשל בשירה "שורש חלום") והספרות העברית החדשה משלהי המאה ה-19, יחד עם השפעת הלכי הרוח הכלליים של המודרנה ובמיוחד מאז שנות השישים. צורות, באתר OCLC (באנגלית) מילות השיר ופרשנות, באתר culture-report. מילות השיר ופרשנות, באתר culture-repor. על השיר: חוה פנחס-כהן, והנה, החלום, הסולם והבאר, באתר ון ליר.
Grum botnet

גרם בוטנט (באנגלית: Grum botnet, ידוע גם בכינויו: Tedroo, Reddyb) היה בוטנט זדוני שהפיץ דואר זבל אלקטרוני והופעל ידי פאנל ניהול שנכתב בשפת PHP. שיא פעילותו היה בחודש מרץ 2010 בעת ששלח כ-39.9 מיליארד הודעות ספאם והיה מורכב מיותר מחצי מיליון מחשבים נגועים. מערך השליטה של הבוטנט כלל שני שרתים, הראשון העביר עדכונים אל המחשבים הנגועים והשני שלח את הודעות הדואר האלקטרוני. בחודש יולי 2012 פרסמה חברת המודיעין FireEye דו"ח אודות פעילותו הזדונית של הבוטנט ומצאה ששרתי השליטה והבקרה שלו נמצאים בהולנד, פנמה, רוסיה ואוקראינה. בעקבות אותו פרסום, ספקית האינטרנט ההולנדית קולו (Colo) ושותפתה הפנמית איתרו את שרתי הבוטנט והשביתו אותם. שיתוף פעולה בין חברת FireEye ופרויקט ספאם האוס (Spamhaus) גרמו לסגירתם של ששת השרתים האחרונים באוקראינה ומיד לאחר מכן הבוטנט הפסיק את פעילותו. בעת סגירתו הוא היה מפיץ הספאם השלישי בגודלו בעולם והיה אחראי ל-18 אחוזים מתנועת הספאם העולמית. בוטנט דואר זבל אלקטרוני ספאם פשע מקוון Inside the Grum Botnet — Krebs on Security, krebsonsecurity.com (באנגלית) "Which Botnet Is Worst? Report Offers New Perspective On Spam Growth". Dark Reading (באנגלית). נבדק ב-2018-11-30. One of the world's largest spam botnets still alive after suffering significant blow ( - Security ), news.idg.no (ארכיון) עודד ירון, חוקרים השביתו את רשת הספאם הגדולה בעולם, באתר הארץ, 19 ביולי 2012 Dutch Police Takedown C&Cs Used by Grum Botnet | SecurityWeek.Com, www.securityweek.com (באנגלית)
שירות המתנות החשאי של ארתור

שירות המתנות החשאי של ארתור (באנגלית: Arthur Christmas) הוא סרט חג המולד בהנפשה ממוחשבת מסוגת קומדיה ופנטזיה שיצא לאקרנים בנובמבר 2011. הסרט הופק על ידי סרטי סוני וארדמן אנימציות והופץ על ידי סרטי קולומביה. באותו שנה, הסרט עלה למסכים ב-11 בנובמבר בבריטניה, ב-23 בנובמבר בארצות הברית וב-12 בדצמבר בישראל. את הסרט ביימה שרה סמית', והוא דובב לאנגלית על ידי ג'יימס מק'אבוי, יו לורי, ביל ניי, ג'ים ברודבנט, אימלדה סטאונטון ואשלי ג'נסן. העלילה מתרחשת בקוטב הצפוני, ומבוססת על חג המולד של הבן של סנטה קלאוס, ארתור, שצריך להשלים משימה לפני הבוקר. זה הסרט המשותף הראשון של ארדמן אנימציות וסרטי סוני הנפשה. הסרט נפתח בערב חג המולד, מאות אלפי האלפים השוהים במרכז הפיקוד של הרחפת הטכנולוגית של סנטה הראשונה. סנטה והאלפים מספקים לכל ילד בעולם את המתנה שרצה, בעשיית פעולת קומנדו ודייקנות צבאית. פעולות אלו נעשות על ידי בנו הבכיר של סנטה, סטיב ועוזרי האלפי המתרפס, פיטר, בחדר הבקרה שמתחת לקוטב הצפוני, בעוד אחיו המסורבל והצעיר יותר של סטיב, עונה על תשובות המכתבים לסנטה. במהלך מבצע המסירה, כאשר ילד מתעורר וכמעט רואה את סנטה, אלף ברחפת לוחץ בטעות על כפתור, שגורם למתנה ליפול מהמסוע, כך שהיא נעלמת מהעיניים של כולם. לאחר השלמת המשימה ה-70, סנטה מתואר כרחוק ממיטבו בפעילותו כסנטה קלאוס. עם זאת, הוא זוכה להערכה גבוהה בנאומו ובברכתו מהאלפים. למרבה התסכול הרב של סטיב, אשר ציהו זמן רב לרשת את מקומו של אביו בתור סנטה קלאוס, סנטה מודיע שהוא כבר מצפה למשימה ה-71 שלו. במהלך ארוחת הערב של חג המולד, הצעתו של ארתור לשחק משחק לוח מובילה למריבה קטנונית בין סנטה וסטיב, בעוד סבא-סנטה, משועמם. כשהם נסערים, בני המשפחה עוזבים את שולחן האוכל. כאשר ארתור מחמיא בצניעות לסטיב כי הוא מאמין שהוא יהיה סנטה קלאוס גדול, סטיב דוחה בגסות את המשפט של ארתור, בעוד שגברת קלאוס וסנטה קלאוס אומרים מדברים בספקות על עניין הפרישה של סנטה. בינתיים, שדונית ששמה הוא בריוני, מוצאת את המתנה שלא נמסרה (אופניים עטופות), ומודיעה לסטיב ולאלף העוזר לו על הבעיה. ארתור נבהל כאשר הוא מזהה שהמתנה היא לגוון, ילדה קטנה שהשיב לבקשותיה באופן אישי. ארתור מספר לאביו, ושואל כיצד להתגבר על המצב וסטיב טוען כי הוא החמיץ אחד מתוך מיליארדים, ולכן הטעות מקובלת והילדה יכולה לקבל פיצוי בעוד מספר ימים. לעומת זאת, סבא סנטה מציע לחלק לילדה את המתנה באמצעות המזחלת הישנה שלו, איווי, ו-8 צאצאים של האיילים המקוריים של סנטה, והם עושים זאת כאשר בריוני מצטרפת אליהם כנוסעת סמויה. מדיה וקבצים בנושא שירות המתנות החשאי של ארתור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירות המתנות החשאי של ארתור "שירות המתנות החשאי של ארתור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר נטפליקס "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר AllMovie (באנגלית) "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר Metacritic (באנגלית) "שירות המתנות החשאי של ארתור", באתר אידיבי "שירות המתנות החשאי של ארתור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שירות המתנות החשאי של ארתור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית