laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סקודה 1000 MB

סקודה 1000 MB (בצ'כית: Škoda 1000 MB) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית סקודה אשר יוצרה בין השנים 1964–1969. סך הכול יוצרו 443,141 יחידות. 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה (דגם מנוע 1,000 סמ"ק קרוי "1000 MBX", ודגם מנוע 1,100 סמ"ק קרוי "1100 MBX") 2 דלתות - קבריולה 5 דלתות - סטיישן דגם 1000 - מנוע 988 סמ"ק דגם 1100 - מנוע 1,107 סמ"ק "Škoda 1000 MB", (סוג Typ 990, משנת 1966 סוג Typ 723) (יוצר בין השנים 1964-1969, יוצרו 349,348 יחידות) "Škoda 1000 MB de Luxe" (סוג Typ 721) (יוצר בין השנים 1966-1969, יוצרו 65,502 יחידות) "Škoda 1000 MBG de Luxe" (סוג Typ 710) (יוצר בין השנים 1966-1969, יוצרו 3,287 יחידות) "Škoda 1000 MBX de Luxe" (סוג Typ 990T) (יוצר בין השנים 1966-1969, יוצרו 1,403 יחידות) "Škoda 1100 MB de Luxe" (סוג Typ 715) (יוצר בין השנים 1967-1969, יוצרו 22,437 יחידות) "Škoda 1100 MBX de Luxe" (סוג Typ 723) (יוצר בין השנים 1967-1969, יוצרו 1,114 יחידות) "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" מנוע אחורי "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" מנוע 1000 סמ"ק (דגם "סקודה 1000 MB") "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" - מבט לתא הנהג "סקודה 1000 MB" - מבט תא המטען הקדמי "סקודה 1000 MB" - מבט לגלגל הרזרבי (מתחת לתא המטען הקדמי) "סקודה 1000 MB" - סטיישן "סקודה 1000 MB" - סטיישן "סקודה 1000 MB" - סטיישן "סקודה 1000 MB" - סטיישן - מבט למנוע (מנוע אחורי, מתחת לתא המטען האחורי "סטיישן") "סקודה 1000 MB" "סקודה 1000 MB" - דגמים: סדאן, קבריולה, סטיישן - תמונות מדיה וקבצים בנושא סקודה 1000 MB בוויקישיתוף סקודה 1000 MB, סרטון באתר יוטיוב סקודה 1000 MB, סרטון באתר יוטיוב סקודה 1000 MB, בביצוע דגמי 4 דלתות ו-2 דלתות, סרטון באתר יוטיוב סקודה 1000 MB, סרטון באתר יוטיוב סקודה 1000 MB, בביצוע דגם מנוע 1,100, סרטון באתר יוטיוב Advertisement for Škoda Sabre, Wheels (magazine), December 1966, page 76 "סקודה 1000 MB" auto.cz/skoda-1000-mb-1964-1969 "סקודה 1000 MB" alapblog.hu/az-elso-faros-skoda-1000-mb-1966 "סקודה 1000 MB" כולל תמונות ושרטוט הדגם hemmings.com/magazine "סקודה 1000 MB", מנוע 998 סמ"ק - מפרט טכני ומידות carfolio.com/specifications/models/car
אקוניס

אקוניס הוא שם משפחה הקיים ביהדות יוון. האם התכוונתם ל... אופיר אקוניס – שר וחבר כנסת מטעם הליכוד אלדד אקוניס – יושב ראש בני הרצליה
מרים דובי-חזן

מרים דובי-חזן (נולדה ב-12 במרץ 1945) היא היסטוריונית, סופרת, ועיתונאית, העוסקת החל משנת 1998 בתיעוד סיפורי חיים. מרים דובי-חזן נולדה ב-12 במרץ 1945 במסתור באמסטרדם, הולנד, ביום שבו מתה אנה פרנק והיא מוכרת כניצולת שואה. אביה הצליח לרשום אותה במרשם האוכלוסין העירוני, באמצעות תעודות של אדם נאצי שהגיעו לידיו. מרים למדה בבית ספר תיכון יהודי ע"ש מימון באמסטרדם, ולאחר סיום לימודיה בשנת 1962 עלתה לארץ. בין השנים 1963–1964 שהתה מרים בקיבוץ דגניה א', ושם גם נולד בה הרעיון לתעד סיפורי חיים של אנשים. לאחר מכן למדה לתואר ראשון בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית, אותו קיבלה בשנת 1970. בין השנים 1970–1988 ניהלה מרים מרכזי קליטה של הסוכנות היהודית במקומות שונים בארץ: באר שבע, גבעת אולגה, נתניה, כפר סבא ורמת אביב. בשנת 1977 הוציאה מרים תואר בגרונטולוגיה מאוניברסיטת חיפה. בין השנים 1989–1991 הייתה מרים אחראית על התעסוקה המוגנת של העיוורים בארץ, ולאחר מכן ניהלה עד לשנת 1994 את מחלקת ארגון וחינוך של ויצו העולמית. בין השנים 1994–1998 עבדה מרים כעיתונאית פרילנסרית במקומונים: "קול הכפר", "קול רענן", "קול הרצליה", עיתון הולנדי של הקהילה היהודית, תוכנית רדיו הולנדית, חדשות פוקס ניוז, ובשנת 1996 הוציאה תעודה בעיתונאות מטעם אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 פתחה מרים ברעננה את הוצאת הספרים דוקוסטורי, המתמחה בהפקת סיפורי חיים, ביוגרפיות, ספרי הנצחה, תיעוד חברות וארגונים. מרים משמשת כמראיינת הראשית ועורכת התחקירים בהוצאה, ומפקחת על תהליך הכתיבה וההפקה תוך שימוש בשבע שפות שאותן היא דוברת: עברית, אנגלית, הולנדית, גרמנית, צרפתית, רוסית ויידיש. עד היום הפיקה ההוצאה למעלה מ-950 ספרים, כמחצית מהם סיפורי שואה. הוצאת הספרים, שנמצאת בבעלות בני משפחתה, משתפת פעולה זה שנים עם הוצאת הספרים של יד ושם, ומבצעת עבורה עבודות מיוחדות בכל העולם. בשנת 1998 קיבלה מרים תואר אבירות במסדר אורנז'-נסאו מביאטריקס, מלכת הולנד, על עבודתה בהתנדבות במשך 10 שנים כיו"ר ארגון עולי הולנד בישראל, למען קהילת יוצאי הולנד בארץ. מרים כתבה בעצמה ופרסמה 30 ספרים בעברית ובהולנדית, ומאמרים ופרסומים רבים. בין הספרים: "ביום שאנה פרנק מתה" (2004). "שיחות ביני ובין עצמי באושוויץ" (2002). "מלון מולדת" (2014) על קבוצת יהודים מברית המועצות, עלייתם וקליטתם ערב מלחמת יום הכיפורים. "התיק של אלפסי" בעריכת אורלי מזור-יובל (2016). "לשמור על שפיות" בעריכת אילנה ברנשטיין (2016). מרים דובי-חזן באתר סימניה אתר הוצאת דוקוסטורי דאה הדר, האם החיים שלך שווים ספר?, באתר הארץ, 5 במאי 2004
סלסולים

סלסולים הוא פזמון שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור בחודש יוני 2016. ב-15 בנובמבר 2018 יצאה גרסה בינלאומית לשיר בשפה האנגלית, “Broke Ass Millionaire". הסינגל היה לשיר השלישי של סטטיק ובן-אל תבורי, ויצא לאחר הלהיט "כביש החוף". סגנון השיר הוא שילוב של ראפ, פופ, ומוזיקה אוריינטלית. כחצי שנה לאחר הוצאת השיר נודע כי צמד האלבניות מורנה טאראקו ואאידה דוצ'י השתמשו בפזמון השיר ללא כל רשות מפיקיהם וסוכניהם של סטטיק ובן-אל. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השנתי תשע"ו (2016) של רשת ג', ולמקום הרביעי במצעד השנתי של גלגלצ וynet. נכון ליוני 2019 הוא הגיע ל-49 מיליון צפיות ביוטיוב. גבי בר-חיים ורז שכניק מידיעות אחרונות טענו שהשיר מייצג אסקפיזם. הווידאו קליפ צולם כולו בתוך אולפן. בתחילתו יושב בן-אל על אופנוע ים, אך לאחר כמה רגעים הוא יורד ממנו. למשך מספר שניות הוא משחק שש בש עם סטטיק וג'ורדי. בהמשך הם חולפים על סטים שונים של תפאורה צבעונית, ולידם ניצבים. בקטעי המעבר האינסטרומנטליים רוקדים סטטיק ובן-אל עם צוות הרקדנים שלהם. בסיום הקליפ נשמעת הקריאה "מעולה" וקול מחיאות כפיים. לאחר מכן המנגינה נפסקת לרגע, כאשר לאחר מכן היא מתחדשת למשך כ-20 שניות. מילות השיר באתר שירונט אלון עידן, גילוי וכיסוי בשיר "סלסולים" של בן־אל תבורי וסטטיק, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2016 האזינו ל-"Broke Ass Millionaire", הגרסה באנגלית ל"סלסולים" של סטטיק ובן אל, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2018 נדב מנוחין‏, עובר ושב: 50 השירים שצריך לקחת משנת תשע"ו - מקומות 11-20, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2016 לא סתם בכלל: שיר אלבני נשמע כמו "סלסולים", באתר ‏מאקו‏, 20 בדצמבר 2016 גבי בר־חיים, רז שכניק, רעש וסלסולים, באתר "ידיעות אחרונות", 4 באוקטובר 2016
יחסי ירדן–פקיסטן

יחסי ירדן–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הממלכה הירדנית האשמית לבין פקיסטן. פקיסטן הייתה המדינה היחידה, מלבד הממלכה המאוחדת, שהכירה בריבונות ירדן על שטחי יהודה ושומרון שנשארו בידיה עם סיום הקרבות במלחמת העצמאות ב-1949. מדינות ערב שנחשבו בשנות ה-50 של המאה ה-20 לפרו-מערביות, כדוגמת ערב הסעודית, ירדן ועיראק, נטו לטובת הפקיסטנים, ואילו מדינות ערב שנחשבו לנייטרליות (כגון סוריה ומצרים) גילו לעיתים תכופות נטיות פרו-הודיות. בשנת 2001, ביקרו מנהיגי פקיסטן בעמאן על מנת לדון בשיתוף פעולה מלא. מלך ירדן שיבח את דברי המנהיגים וכינה "יחסים עמוקים, חזקים והיסטוריים" בין שתי המדינות. ב-2 בנובמבר 2007, ביקר המלך עבדאללה השני מירדן באסלאמאבאד, שם קיים פגישה רשמית עם נשיא פקיסטן, פרבז מושארף. במפגש שוחחו על ההתפתחות הכללית של מצבים אזוריים ובינלאומיים ובעיקר במזרח התיכון. כמו כן, הם ציינו חששות לגבי המצב בעיראק. מושראף אף שוחח עם המלך עבדאללה על מאמציה של פקיסטן לקדם שלום ויציבות בדרום אסיה והתמודדות של המדינה עם אתגרים קיצוניים של טרור. שני המנהיגים הביעו שביעות ורצון מהתפתחות ביחסים הדו צדדיים של הפקיסטיאנים-ירדניים בתחומים שונים. בעיקר ברמות שיתוף הפעולה שהתייחסו בעיקר בתחומים הכלכליים-מסחריים. ביקור נוסף של מלך ירדן בפקיסטן התקיים כעבור יותר מעשור, בפברואר 2018. בביקור זה עמד המלך בראש משלחת רמת דרג ונפגש הן עם ראש ממשלת פקיסטן והן עם נשיאה ממנון חוסיין, במטרה לקדם את היחסים הבילטרליים שבין שתי המדינות. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנים 2004–2005 עמד הסחר בין פקיסטן לירדן ב-53.837 מיליון דולר, שבו היצוא של פקיסטן עמד על 21.013 דולר והיבוא נרשם ב-32.806 מיליון דולר. בעבר, מנהיגים ירדניים רבים הזמינו משקיעים פקיסטנים על מנת לבחון אפשרויות זמינות בניצול האנרגיה. בחודש יוני 2006, נקבעה פגישה בין שני המנהיגים של המדינות על מנת לבצע משא ומתן לגבי הסכם הסחר החופשי וקידום ההשקעות, במהלך הדיון הוזכרו נושאים שונים כגון שיתוף הפעולה בחקלאות, במדע, בטכנולוגיה ועוד. מדיה וקבצים בנושא יחסי ירדן–פקיסטן בוויקישיתוף משה יגר, המסע הארוך לאסיה, 2004, עמ' 339 משה יגר, המסע הארוך לאסיה, 2004, עמ' 338 Jordan, Pakistan Pledge Full-Scale Cooperation, english.peopledaily.com.cn Daily Times - Leading News Resource of Pakistan, ‏2011-06-07 Muhammad Asif Noor, Finding new impetus in Pakistan-Jordan relations, Daily Times, ‏15/2/2018 מקור
טאונלי האס

פרנסיס טאונלי האס (באנגלית: Francis Townley Haas; נולד ב-13 בדצמבר 1996) הוא שחיין אמריקאי, בעל 5 מדליות מאליפות העולם (בודפשט 2017), מהן 3 זהב במשחי שליחים וסגן-אלוף עולם (בודפשט 2017) ואלוף ארצות הברית (2017) במשחה ל-200 מטר חופשי. אלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. הוא שיאן עולם בעבר במשחה ל-200 יארד חופשי. האס נולד וגדל בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא לומד ומתאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין בהדרכתו של אדי ריס. באליפות המכללות שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה ב-25 במרץ 2016 זכה האס במדליית זהב אישית במשחה ל-200 יארד חופשי בשיא ארצות הברית חדש של 1:30.46 דקות, שיפור לשיא בן 3 השנים של ריקי ברנס (1:31.31 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה האס במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם קונור דווייר, ראיין לוכטה, ומייקל פלפס בתוצאה של 7:00.66 דקות, לפני בריטניה (7:03.13 דקות) ויפן (7:03.50 דקות). כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:44.14 דקות, התוצאה המהירה באולימפיאדה והשישית בכל הזמנים באותה העת. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.58 דקות. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה 2017 זכה האס ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, בלייק פירוני ונייתן אדריאן בתוצאה של 3:10.06 דקות, לפני ברזיל (3:10.34 דקות) והונגריה (3:11.99 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב כששחה בשלב המוקדמות. מדליית כסף אישית במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.04 דקות, אחרי סון יאנג מסין (1:44.39 דקות) ולפני אלכסנדר קרסניך מרוסיה (1:45.23 דקות) ומדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:03.18 דקות, אחרי בריטניה (7:01.70 דקות) ורוסיה (7:02.68 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:44.58 דקות. באליפות המכללות שנערכה במיניאפוליס, מינסוטה ב-23 במרץ 2018 זכה האס במדליית זהב אישית במשחה ל-200 יארד חופשי בשיא עולם חדש של 1:29.50 דקות, לפני בלייק פירוני (1:30.23 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי דין פריס (1:29.15 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכה האס בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.56 דקות, לפני אנדרו סליסקר מארצות הברית (1:45.74 דקות) וקצוהירו מצומוטו מיפן (1:45.92 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:04.36 דקות, לפני אוסטרליה (7:04.70 דקות) ויפן (7:08.07 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:43.78 דקות. 50 מטר חופשי: 22.94 שניות (2015) 100 מטר חופשי: 48.20 שניות (2017) 200 מטר חופשי: 1:45.03 דקות (2017) 400 מטר חופשי: 3:45.04 דקות (2017) 1500 מטר חופשי: 15:41.27 דקות (2015) 50 יארד חופשי: 20.29 שניות (2015) 100 יארד חופשי: 41.67 שניות (2018) 200 יארד חופשי: 1:29.50 דקות (2018), שיא עולם בעבר 500 יארד חופשי: 4:08.60 דקות (2018) 1650 יארד חופשי: 14:34.36 דקות (2016) מדיה וקבצים בנושא טאונלי האס בוויקישיתוף טאונלי האס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טאונלי האס, באתר olympedia.org טאונלי האס, באתר Swimrankings טאונלי האס, באתר SwimSwam Townley Haas, at USA Swimming (באנגלית) Townley Haas, at the United States Olympic Committee (באנגלית) Townley Haas Splits 1:44.14, Tied For 6th-Fastest in History, at SwimSwam (באנגלית) Lauren Neidigh, Townley Haas Reclaims 200 Free Record in 1:29.50, SwimSwam, March 23rd, 2018 (באנגלית)
אברהם זאב ליפקיס

אברהם זאב ליפקיס (1877–1942) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי פתח תקווה. ליפקיס עסק בחקלאות והיה הראשון שהתקין משאבה מוטורית בירקון. הוא היה פעיל בוועדים רבים, ביניהם מועצת בית הכנסת הגדול, ועד הכורמים, הוועד החקלאי והועד לחלוקת קרקעות כפר סבא. ליפקיס היה יושב ראש המועצה, חבר הוועד וראש ועד פתח תקווה למשך שנה. ליפקיס שימש גם כגזבר הכבוד של פתח תקווה. ליפקיס נולד ב-1877 לאביו משה ולאמו שרה פרומה בעיר ביאליסטוק שבפולין. משפחתו הייתה עמידה ויציבה בחיים בפולין. ביוזמת הסבתא חנה, אמה של אמו של ליפקיס, המשפחה החליטה לקנות אדמות בפתח תקווה ולהתכונן לעלייה יחד עם הביאליסטוקאים. ב-1883 המשפחה עלתה לארץ ישראל והתיישבה באדמות יהודיה יחד עם הביאליסטוקאים כדי לא להידבק בקדחת בפתח תקווה. המשפחה בנתה את ביתה ביהודיה והשתקעה במקום. ליפקיס למד תורה ממלמדים ולאחר מכן בישיבת הרב מרדכי גימפל יפה ביהודיה. כשגדל, החל ליפקיס לעבוד במשק הוריו והצטיין בכל ענפי החקלאות במשק. מאוחר יותר, ליפקיס ומשפחתו עברו לפתח תקווה יחד עם שאר הקבוצה והשתקעו במושבה. ליפקיס היה בין הראשונים במושבה פתח תקווה שנטעו כרמי שקדים, וגידוליו הצליחו מאוד. ליפקיס נטע גם פרדס ליד נחל הירקון, וכדי להשקות את הפרדס הקים משאבה. כך הפך ליפקיס לראשון שהקים משאבה מוטורית בירקון. ליפקיס היה פעיל מאוד בעניינים ציבוריים ועזר לנזקקי המושבה בעיקר במתן בסתר. ליפקיס תרם גם למוסדות חסד רבים ולכן הונצח בבית אבות שנקרא על שמו. ליפקיס היה פעיל בוועדים רבים ביניהם מועצת בית הכנסת הגדול, ועד הכורמים, הוועד החקלאי והועד לחלוקת קרקעות כפר סבא - בה היה מהנוטעים הראשונים. ב-1902 נבחר לוועד המושבה ומאז היה פעיל עוד יותר בענייני ציבור. ליפקיס שימש שנים רבות כיושב ראש מועצת המושבה, וכגזבר הכבוד של המושבה. ליפקיס שימש גם כחותם על שטרות הכסף במושבה שהיה להן מעמד במושבה, ביפו ובסביבה לא פחות מהכסף העותמאני. ליפקיס שימש שנים גם כמוכתר המושבה וייצג אותה בעניינים רבים, לכן נאסר גם כמה פעמים בעקבות אי-הסדרת חובות. ליפקיס ייצג את פתח תקווה בוועד התאחדות המושבות. ליפקיס שימש כיושב ראש ועד פתח תקווה במשך שנה(1900–1901). במלחמת העולם הראשונה היה חבר ועד החיטה של פתח תקווה יחד עם ברוך גולומב ויעקב פנחסי. לאחר שהצבא הבריטי העביר את התושבים ליפו בשל קרבת המושבה לקרבות היה הוא אחד משלושה שהורשו להישאר כדי לטפל בגידולים. בשנותיו האחרונות נאבק על קיום פרדסו והמשק שלו משום שנשללה ממנו הקצבה שקיבל מהממשל בימי מלחמת העולם הראשונה. ליפקיס נפטר ערירי בפתח תקווה בי' באדר תש"ב (1942). ליפקיס היה אדם דתי והקפיד על קיום המצוות. בפתח תקווה נישא ליפקיס ללאה מגיד- חברה גם היא בקבוצת הביאליסטוקאים. הוריו של ליפקיס נפטרו בגיל צעיר ולכן הוא נאלץ לגדל את אחיו הקטנים. ליפקיס ואשתו לאה החליטו לאמץ יתומים ויתומות רבים. Avraham-Zeev Velvalle Lipkis, geni_family_tree (באנגלית) דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב ליפקיס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1461 ועד המושבה < הארכיון לתולדות פתח תקוה, באתר www.ptarchive.co.il (ארכיון) דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב ליפקיס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1461
סקודה 100

סקודה 100 (בצ'כית: Škoda 100) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית סקודה אשר יוצרה בין השנים 1969–1977. דגם "סקודה 110" יוצר בין השנים 1969 - 1977. סך הכול יוצרו 1,087,708 יחידות. בנוסף לדגם המשפחתי, בין השנים 1970–1980 יוצר דגם ה-"Škoda 110 R Coupé", " בתצורת 2 דלתות. "Škoda 100" (יוצרה בין השנים 1969-1977, יוצרו 602,020 יחידות) "Škoda 100 L" (יוצרה בין השנים 1969-1977, יוצרו 217,767 יחידות) "Škoda 110 L" (יוצרה בין השנים 1969-1976, יוצרו 219,864 יחידות) "Škoda 110 LS" (יוצרה בין השנים 1971-1976, יוצרו 40,057יחידות) "Škoda 110 R" (יוצרה בין השנים 1970-1980, יוצרו 56,902 יחידות) Škoda 120 S" (120 S/120 S Rallye)" (יוצרה בין השנים 1971-1974, יוצרו 100 יחידות) "Škoda 130 RS" (יוצרה בין השנים 1977-1982, יוצרו 65 יחידות) 4 דלתות (סקודה 100, סקודה 110) 2 דלתות - קופה (Škoda 110 R Coupé) , תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 24.0 שניות (דגם מנוע 988 סמ"ק) תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 14.6 שניות (דגם 110 L Rally A2, שנת 1971) מנוע אחורי צמיגים: 155 SR14 קוטר סיבוב: 5.1 מטר 2 דלתות - קופה מספר מושבים: 4 (2+2) מנוע אחורי יוצרו דלתות רחבות כדי להקל על הכניסה לשורה האחורית של המושבים תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 18.5 שנית (דגם מנוע 1,107 סמ"ק שנת 1969) תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 20.0 שנית (דגם מנוע 1,107 סמ"ק שנת 1971) קוטר סיבוב: 5.1 מטר 300 יחידות יוצאו ל-פינלנד "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 120" (120 S Rallye) "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 100" "סקודה 110" דגם "LS" סקודה 110R קופה, שנת 1971 סקודה 110R קופה סקודה 110R קופה סקודה 110R קופה סקודה 110R קופה - מבט לתוך הרכב סקודה 110R קופה סקודה סקודה 1000 MB סקודה אוקטביה "סקודה 100" - תמונות מדיה וקבצים בנושא סקודה 100 בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא סקודה 100 בוויקישיתוף סקודה 100, סרטון באתר יוטיוב סקודה 100, בביצוע מנוע הדגם, סרטון באתר יוטיוב "סקודה 100" autoevolution.com/cars/skoda-100110 Cedrych, Mario; Nachtmann, Lukáš (2007). Škoda: auta známá i neznámá. Grada Publishing a.s. p. 174. ISBN 978-80-247-1719-7 "סקודה 100" - מפרט טכני automobile-catalog סקודה 100, שנת 1971 - מפרט automobile-catalog.com/make/skoda/100_skoda/100_skoda/1971 סקודה 110R קופה - מפרט טכני ומידות automobile-catalog.com/make/skoda/110_r_coupe/110_r_coupe
אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז

אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז (בצרפתית: Éléonore Desmier d'Olbreuse; ‏3 בינואר 1639 - 5 בפברואר 1722), הייתה בת אצולה ממוצא צרפתי, שנודעה בעיקר בהיותה סבתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. סופיה דורותיאה נולדה ב-3 בינואר 1639 בדה-סוור, לאלכסנדר השני ד'אסמיר, אדון ד'אולברוז ולז'אקוט פוסאר דה וונדרי. אלאונור שירתה בפריז כבת לוויה של מארי דה לה טור ד'אוברן, דוכסית טואר, ובשנת 1664 היא נפגשה עם גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג שהתאהב בה מיד. בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור בנישואים מורגנטיים, ויתר גאורג וילהלם על רוב נחלותיו, ואחיו יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1682 התחתנה בתו של גאורג וילהלם סופיה דורותיאה עם אחיינו גאורג לודוויג, וכך הצליח גאורג לודוויג לאחד את כל חלקי הדוכסות. אמו של גאורג לודוויג התנגדה בהתחלה לשידוך משום שאמה של הכלה הייתה פילגש מהאצולה הנמוכה, אולם היא התרככה לבסוף כאשר הבינה את התועלת שהנישואים יביאו למשפחה. בשנת 1705 מת בעלה גאורג וילהלם, וחתנה גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר איחד את כל נחלות בית הנובר. בשנת 1714 הפך חתנה למלך בריטניה, וב-5 בפברואר 1722 מתה אלאונור בצלה. מדיה וקבצים בנושא אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז בוויקישיתוף אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בנט מלכיאור

הרב בנט בנימין מלכיאור (24 ביוני 1929 – 28 ביולי 2021) היה הרב הראשי של הקהילה היהודית בדנמרק בין השנים 1969–1996. בנט מלכיאור נולד בעיר הגרמנית בּוֹיתֶן, הידועה כיום כביטום בפולין, להורים ממוצא יהודי-דני. אביו, מרכוס מלכיאור, כיהן באותה עת כרבה של העיר, ומאוחר יותר היה לרב הראשי של הקהילה היהודית בדנמרק. לבנט היו חמישה אחים, ביניהם הפוליטיקאי והעיתונאי הדני-ישראלי, ורנר דוד מלכיאור (1922–1987) והפוליטיקאי והשר-לשעבר בממשלת דנמרק, ארנה מלכיאור (1924–2016). בשנת 1933 שבה המשפחה לדנמרק, אולם כאשר מלאו לבנט 14 שנים, נאלצה המשפחה להימלט בעקבות צו הגירוש נגד יהודי דנמרק באוקטובר 1943. תחילה נמלטה המשפחה לדרום דנמרק, שם שוכנה בחצרו של הבישוף. בשלב מאוחר יותר, בתום הפלגה בת 19 שעות בסירת דיג בים הבלטי, הגיעה המשפחה לשוודיה, שם המשיך בנט בלימודיו כפליט דני. אחרי שחרור דנמרק במאי 1945, יכלה המשפחה לשוב לדנמרק ובנט מלכיאור למד שם בתיכון. אולם ב-1948 הוא התנדב לשרת בצה"ל והשתתף במלחמת העצמאות. בשנים 1949–1958 שימש מלכיאור כמורה בבית הספר היהודי בקופנהגן. ב-1963 הוא עמד בהצלחה במבחן לרבנות ב-Jew's College בלונדון (כיום בית הספר ללימודי יהדות של לונדון), ונתמנה לרב הראשי של קהילת קופנהגן. לאחר פטירת אביו ב-1969, נתמנה בנט מלכיאור למחליפו כרב הראשי של יהדות דנמרק. הוא החזיק במשרה זו עד צאתו לגמלאות בשנת 1996. כרבה הראשי של יהדות דנמרק נודע בנט מלכיאור במעורבותו המקומית והבינלאומית בנושאים הנוגעים לפליטים ולנפגעי רדיפות, והוא הגן בין השאר על זכויותיהם של מוסלמים בדנמרק. מלכיאור היה מהחברים המיסדים במשלחת הדנית לוועדת הלסינקי לזכויות האדם (1985), היה חבר בוועדת הסיוע הדנית לפליטים (1996–2007) ושימש כיו"ר הפורום היהודי-נוצרי-מוסלמי (2002–2004). בנט מלכיאור נישא ב-1951 לליליאן וייסדורף, ולזוג נולדו ארבעה בנים: מיכאל (שר וחבר הכנסת לשעבר) (1954), ג'ון (1956), אלן (1962) וקים (1966). לבנט מלכיאור הוענק תואר אבירות מלכותי דני מדרגה ראשונה. הוא קיבל גם אות הוקרה על השתתפותו במלחמת העצמאות של ישראל, צלב השירות של גרמניה המערבית, ואות הוקרה מטעם הארגון הארצי של ידידי הפליטים בדנמרק. ב-1999 הוא מונה לנשיא הכבוד של ארגון בני ברית באירופה לכל ימי חייו. מלכיאור תרגם שורה של יצירות לדנית, בין השאר את חמשת חומשי התורה. הוא גם חיבר כמה ספרים, ובהם אוטוביוגרפיה בשם Så vælg da livet ("ובחרת בחיים"). מדיה וקבצים בנושא בנט מלכיאור בוויקישיתוף בנט מלכיאור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יהונתן גוטליב, הרב בנט מלכיאור הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2021 Oktober '43 - Bent Melchiors historie. Dansk Institut for Internationale Studier. Besøgt 7. maj 2017. Bent Melchiors side hos ARTE. Besøgt 7. maj 2017.(הקישור אינו פעיל, 2.8.2021) Karin Weinholt: Bent Melchior i Den Store Danske, Gyldendal. Hentet 7. maj 2017 fra denstoredanske.dk. – 8. Bent Melchior – The Melchior family page
איתן דהן

איתן דהן (נולד בשנת 1970) הוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים, המשמש כמנהל החטיבה לביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה. בעבר כיהן כמבקר מערכת הביטחון וחבר המטה הכללי של צה"ל. שימש כממלא מקום נציב קבילות חיילים, מפקד בית הספר להנדסה צבאית וראש מחלקת אימונים של זרוע היבשה. דהן התגייס לצה"ל ושובץ בחיל ההנדסה הקרבית. עבר הכשרה כלוחם-פלס וכמפקד כיתה והשלים קורס קצינים. שימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה בחיל, ובהם, מפקד גדוד 601 ומפקד בית הספר להנדסה צבאית. בהמשך שירת כראש מחלקת אימונים של זרוע היבשה. בשנת 2016 מונה לסגן מבקר מערכת הביטחון. באפריל 2018 מונה למבקר מערכת הביטחון. בין ינואר 2019 לפברואר 2021 שימש כממלא מקום נציב קבילות חיילים. ביוני 2022 סיים את תפקידו כמבקר מערכת הביטחון. דהן בעל תואר שני במנהל עסקים ובוגר המכללה לביטחון לאומי בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא איתן דהן בוויקישיתוף עומר כרמון, תא"ל איתן דהן - מבקר מערכת הביטחון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 בפברואר 2018 מכתביו: חיים עמרני ואיתן דהן, צבא קטן וחכם? – אסטרטגיית כוח אדם לצה"ל והיכולת לנצח במלחמה, בין הקטבים 26–27, פברואר 2021 חנן גרינברג, מי בכושר טוב יותר? הצנחנים ניצחו את גולני, באתר ynet, 17 ביוני 2011 אורי מרום, תא"ל יאיר וולנסקי נכנס לתפקיד מבקר מערכת הביטחון, באתר חדשות מבזק לייב, ‏13 ביוני 2022
יחסי מקסיקו – קוסטה ריקה

יחסי מקסיקו–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין רפובליקת קוסטה ריקה. היחסים בין שתי המדינות החלו במאה ה-19. מקסיקו וקוסטה ריקה הן שתי מדינות אמריקאיות לטיניות שחלקו היסטוריה משותפת בכך ששתי המדינות היו מושבות על ידי האימפריה הספרדית. במהלך הקולוניזציה הספרדית, קוסטה ריקה הייתה תחת תחום שיפוטה של מלכות המשנה של ספרד החדשה שמרכזה שכן במקסיקו סיטי. בשנת 1821 מקסיקו זכתה בעצמאות מספרד וקוסטה ריקה והפכה לחלק מהאימפריה המקסיקנית הראשונה. בשנת 1823 האימפריה קרסה, וקוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס וניקרגואה הקימו את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. בשנת 1838 המדינה התפרקה וקוסטה ריקה הפכה לאומה עצמאית. באותה שנה, קוסטה ריקה ומקסיקו הקימו יחסים דיפלומטיים. במרץ 1948, התרחשה מלחמת אזרחים בקוסטה ריקה. במהלך המלחמה נפגשו שגרירי צ'ילה, מקסיקו, פנמה וארצות הברית בשגרירות מקסיקו בסן חוסה והסכימו לתווך בין שני הצדדים על מנת להביא לסיום הלחימה.המלחמה הסתיימה באפריל 1948. במהלך המלחמות שהתרחשו מאז באל סלבדור, בגואטמלה ובניקרגואה, קוסטה ריקה ומקסיקו פעלו יחד על מנת להביא שלום בין המדינות. מקסיקו, ביחד עם מדינות נוספות, יצרה את קבוצת קונטדורה שעזרה ליצור את המסגרת להסכם אסקיפולס (אנ') בהנהגת נשיא קוסטה ריקה, אוסקר אריאס, שסיים את המלחמות באזור מרכז אמריקה. בשנת 1995 קוסטה ריקה ומקסיקו חתמו על הסכם סחר חופשי. בשנת 2017 הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות הסתכם ב-1.3 מיליארד דולר. היצוא העיקרי של מקסיקו לקוסטה ריקה כולל טלוויזיות, כלי רכב ואבוקדו, בעוד שהייצוא העיקרי של קוסטה ריקה אל מקסיקו כולל מעבדי מחשב ושמן דקלים. בשנת 2013 ההשקעות המקסיקניות לקוסטה ריקה הסתכמו ב-1.5 מיליארד דולר. במקביל, השקעות קוסטה ריקה במקסיקו הסתכמו ב-173 מיליון דולר. מקסיקו היא שותפת הסחר השלישית בגדולה בעולם של קוסטה ריקה. לקוסטה ריקה יש שגרירות במקסיקו סיטי וקונסוליה כללית בגוודלחרה. למקסיקו יש שגרירות בסן חוסה. מדיה וקבצים בנושא יחסי מקסיקו – קוסטה ריקה בוויקישיתוף Costa Rica - History & Culture, www.geographia.com Secretaría de Relaciones Exteriores | Gobierno | gob.mx, www.sre.gob.mx (בספרדית) Nación Digital. Ancora, wvw.nacion.com Secretaría de Relaciones Exteriores | Gobierno | gob.mx, www.sre.gob.mx (בספרדית) Secretaría de Economía - Información Estadística y Arancelaria, www.economia-snci.gob.mx (בספרדית) (ארכיון) Embajada de Costa Rica en México | Embajada, embajada.decostaricaenmexico.org (בספרדית) (ארכיון) Inicio, embamex2.sre.gob.mx (בספרדית) (ארכיון)
חנה קובלסקה

חנה קובלסקה (בפולנית: Chana Kowalska;‏1907 – 1941/3) הייתה אמנית יהודיה-פולנית שנרצחה בשואה. קובלסקה הייתה בתו של רבי יהודה ליב קובלסקי, שבביתו כתב הסופר שלום אש את יצירותיו הראשונות[דרוש מקור]. בשנת 1922 למדה אמנות בברלין, ולאחר מכן עברה לפריז. ביצירותיה הרבתה לתאר את החיים בעיירה היהודית (השטעטל), בצבעים עזים ומלאי חיים. ככל הנראה נשלחה בשנת 1942 לאושוויץ, ונרצחה שם בשנת 1943. מדיה וקבצים בנושא חנה קובלסקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.