laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולרי שרי

ולרי פטרוביץ' שָׁרִי (בבלארוסית: Валерий Петрович Шарий; ‏נולד ב-2 בינואר 1947) הוא מרים משקולות יהודי-בלארוסי, שייצג את ברית המועצות. אלוף אולימפי (מונטריאול 1976), אלוף עולם (1975), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (1975 ו-1976) ושיאן עולם. שרי נולד וגדל בצ'רוויין שבמחוז מינסק. באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בסופיה שבבולגריה בשנת 1969 סיים שרי במקום חמישי (אליפות עולם) ורביעי (אליפות אירופה) במשקל עד 82.5 ק"ג. באולימפיאדת מינכן (1972) החל שרי את התחרות במשקל עד 82.5 ק"ג, בלחיצה של 170 ק"ג, אך כשל בשלושת הניסיונות ולא המשיך בתחרות. באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה במוסקבה בשנת 1975 זכה שרי במדליית זהב במשקל עד 82.5 ק"ג, לאחר שהרים משקל מצטבר של 357.5 ק"ג. באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בברלין בשנת 1976 זכה שרי במדליית זהב במשקל עד 82.5 ק"ג, לאחר שהרים משקל מצטבר של 367.5 ק"ג באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה שרי במדליית זהב בהרמת משקולות במשקל של עד 67.5 ק"ג, לאחר שקבע שיא אולימפי חדש של 365 ק"ג במצטבר: הנפה - 162.5 ק"ג ודחיקה - 202.5 ק"ג, לפני טרנדפיל סטוייצ'ב מבולגריה (360.0 ק"ג: 162.5 ק"ג ו-197.5 ק"ג) ופטר בצזקו מהונגריה (345.0 ק"ג: 157.5 ק"ג ו-187.5 ק"ג). לאחר שפרש מספורט תחרותי בשנת 1980, שרת שרי בצבא והגיע לדרגת מייג'ור. הוא סיים את שרותו הצבאי עם התפרקות ברית המועצות והפיכת בלארוס למדינה עצמאית. לאחר מכן, משנות ה-90 עבד כמאמן הרמת משקולות וזכה להצלחה רבה. במהלך הקריירה שלו, קבע שרי 13 שיאי עולם, כולם במשקל של עד 82.5 ק"ג. 1 בלחיצה, 4 בהנפה, 3 בדחיקה ו-5 במשקל מצטבר. ולרי שרי, באתר olympedia.org
לינוקס דגל אדום

לינוקס דגל אדום (בסינית: 红旗Linux) היא גרסת הפצה המבוססת על ליבת מערכת ההפעלה לינוקס, אשר נפוצה מאוד בסין. הגרסה מפותחת על ידי חברת Red Flag Software. הסמל שלה הוא הפינגווין Tux, הסמל של לינוקס, מנופף בדגל אדום. הגרסה הראשונה יצאה בשנת 1999 על ידי המכון לחקר התוכנה של האקדמיה הסינית למדע, בתמיכה כלכלית של המדינה. בעקבות מתחים עם חברת מיקרוסופט, החליטה הממשלה הסינית בשנת 2000 להסיר לצמיתות את גרסאות של מערכת ההפעלה חלונות 2000 ממחשבי הממשלה ולהחליפם ב"לינוקס דגל אדום". מדיה וקבצים בנושא לינוקס דגל אדום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לינוקס דגל אדום
מעבדות פייר פאבר

מעבדות פייר פאבר (Laboratoires Pierre Fabre) היא חברת קוסמטיקה ותרופות רב-לאומית שמטה נמצא בעיר קאסטר שליד טולוז בצרפת. מחזור החברה בשנת 2012 היה כ-1.978 מיליארד יורו. החברה הוקמה בשנת 1963 על ידי פייר פאבר, והיא פועלת ביותר מ-130 ומעסיקה יותר מ-10,000 עובדים, מתוכם כשליש מחוץ לצרפת. החברה מוכרת בזכות הגרסה של ל-Vinorelbine, בשם Navelbine, תכשיר הנלחם בסרטן. בשנת 1975 רכשה החברה את Avène, המוכרת בזכות משחות ההגנה נגד שמש. מדיה וקבצים בנושא מעבדות פייר פאבר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מעבדות פייר פאבר ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסקר שלמר

אוסקר שלמר (בגרמנית: Oskar Schlemmer;‏ 4 בספטמבר 1888 – 13 באפריל 1943) היה צייר, פסל, מעצב וכוריאוגרף גרמני המזוהה עם אסכולת הבאוהאוס. מפורסם בזכות יצירתו "הבלט הטריאדי", אותה העלה על הבמה בשנת 1923, המשלבת בובות, צבעים עזים ותנועה על הבמה. שלמר נולד בשטוטגרט והיה הצעיר משישה אחים. שני הוריו מתו כשהיה בן 12, וכבר כשהיה בן 15 החל לפרנס את עצמו. הוא למד ציור בתור מתמחה של אדולף הלצל (Adolf Hölzel) בשטוטגרט. אוסקר שלמר למד עיצוב גרפי יישומי בבית מלאכה למוצרי קישוט בשטוטגרט בין השנים 1903–1905. בין 1906 ל-1910 למד במשך סמסטר אחד בבית הספר לאמנויות שימושיות בשטוטגרט ואז קיבל מלגה לאקדמיה של העיר. בשנים 1911–1912 עבד שלמר כצייר פרילנסר בברלין ויצר קשר עם הגלריה של הרווארד וולדן. בשנת 1912 הוא חזר לשטוטגרט והיה לאחד מתלמידי התואר השני של אדולף הלצל. בשנים 1913–1914 הוא פתח וניהל את Neuer Kunstsalon (סלון לאמנות חדשה) במחוז Neckartor. יחד עם וילי באומייסטר והרמן שטנר, עיצב ציורי קיר לאולם הראשי של התערוכה של דויטשר וורקבונד (פדרציית העבודה הגרמנית) בקלן בשנת 1914. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני על מנת להשתתף במלחמת העולם הראשונה, ולאחר שנפצע הועבר ליחידה שעסקה בקרטוגרפיה. בשנת 1919 החל לפסל והציג תערוכה בגלריה בברלין. בשנת 1920 נישא להלנה טוטיין (Helena Tutein). הוא נקרא באותה שנה על ידי ולטר גרופיוס, מייסד בית ספר הבאוהאוס, לעמוד בראש המחלקה לציורי קיר במוסד, ואחר כך בשנת 1923 החל להעביר את הסדנאות לתיאטרון. עם עליית הנאצים בשנות השלושים, סווגה יצירתו של שלמר כ"אמנות מנוונת", והוא נאלץ לנוע תכופות בתוך גרמניה כדי להימנע מרדיפות הנאצים. בשנים אחרונות לחייו עבד ב-Institut für Malstoffe שבוופרטל, יחד עם וילי באומייסטר וגיאורג מוך, שם ניתנה לו ההזדמנות לצייר ללא פחד מרדיפה. מדיה וקבצים בנושא אוסקר שלמר בוויקישיתוף אתר המוקדש לשלמר קרקס קוביות, וגם אוסקר שלמר והתיאטרון של הבאוהאוס בבלוג של מרית בן ישראל הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-130 של אוסקר שלמר, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית) אוסקר שלמר - האיש שידע לשלב פיסול, תיאטרון בובות, מחול ובאוהאוס, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2018 אוסקר שלמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוסקר שלמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) bauhaus100., Oskar Schlemmer 1921–1929 Bauhaus master
קליניק

קליניק (Clinique) היא יצרנית בשמים וקוסמטיקה בבעלות חברת אסתי לאודר. הרעיון מאחורי קליניק הגיע ממכתבה שפורסמה בעיתון האמריקאי ווג, שפורסמה על ידי קארול פיליפס וד"ר נורמן אורנטרייך, שבו הם מסבירים את החשיבות של טיפוח העור בצורה קבועה. אוולין לאודר, קרובת משפחה של אסתי לאודר קראה את המאמר והביא אותו לידיעתה. ד"ר אורנטרייך ופיליפס גויסו בעקבות כך ליצור את המותג "קליניק", ובשנת 1968 קו המוצרים של קליניק הושק לראשונה בחנות Saks שבשדרה החמישית. הרעיון שעומד בבסיס קליניק הוא יצירת קוסמטיקה המבוססת על מחקרי רפואת עור כגון בדיקת אלרגנים. מדיה וקבצים בנושא קליניק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קליניק קליניק, ברשת החברתית פייסבוק קליניק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קליניק, ברשת החברתית אינסטגרם קליניק, באתר פינטרסט אתר האינטרנט של יבואנית קליניק בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברקה

ברקה (בערבית: برقة) היה כפר ערבי ליד העיירה הערבית איסדוד. בחפירות שערכה רשות העתיקות נחשפו בשטח הכפר לשעבר ממצאים מהתקופה הביזנטית, ביניהם קירות, רצפת פסיפס, כבשן וחרסים שונים. ייתכן וממצאים אלו מעידים על כך שהאזור היה חלק מ"אזור התעשייה" מהתקופה הביזנטית שהתגלה באתר סמוך מצפון. בשנת 1917, במערכה לכיבוש ארץ ישראל במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התחולל בכפר קרב קשה בו איבדו הבריטים למעלה מ-400 איש. רוב בתי הכפר נבנו מלבני טיט. ב-1931 רכשה חברת אחוזה א' ניו-יורק חלק מאדמות הכפר והקימה עליהן את המושבה גן יבנה. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-890 תושבים ושטחו כלל 5,206 דונמים (מתוכם 226 דונמים בבעלות יהודית ו-139 דונמים שטחים ציבוריים). במהלך מבצע ברק, נמלטו התושבים, בהתאם לתוכנית המבצע, ולא הורשו לשוב לאדמתם. לאחר הקמת המדינה הוכרזו אדמותיהם נכסי נפקדים, וסופחו לשטח היישוב גן יבנה. בימינו, שני מבנים מן הכפר נותרו על כנם. מדיה וקבצים בנושא ברקה בוויקישיתוף אתר רשות העתיקות, 2 ביולי 2006, אתר רשות העתיקות 3 באוגוסט 2006 אבי ששון, לזכור ולשמור גשר עד הלום, אתר מכללת אפרתה נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבישי כהן

האם התכוונתם ל... אבישי כהן (פוליטיקאי) (יליד 1965) – פוליטיקאי ישראלי אבישי כהן (בסיסט) (יליד 1970) – מוזיקאי ג'אז, בסיסט, זמר, ומלחין ישראלי אבישי כהן (חצוצרן) (יליד 1978) – מוזיקאי ג'אז, חצוצרן ומלחין ישראלי אבישי כהן (כדורגלן) (יליד 1995) – כדורגלן ישראלי
ודוטה

וֶדוּטה (באיטלקית: Veduta - "מראה") הוא ציור מאוד מפורט בפרטיו, בדרך כלל רחב-יריעה, של נוף אורבני של עיר או של טבע. הז'אנר של ציורי נוף החל בפלנדריה, שם אמנים כמו פול בריל (אנ') ציירו בסגנון וֶדוּטה כבר בתחילת המאה ה-16. במאה ה-17 ציירים הולנדים התמחו בציור מפורט ומדויק של ערים ונופים, אשר טיפחו את הגאווה של מעמד הביניים ההולנדי העשיר. אחד מהציורים המפורסמים מהתקופה הוא "נוף העיר דלפט" של יאן ורמיר. כחלק מ"הטיול הגדול", שנהגו לערוך בני המעמד הבינוני-גבוה באירופה במאות ה-17 וה-18, נופים מפורסמים כמו התעלה הגדולה בוונציה והפורום ברומא היוו השראה לציורי וֶדוּטה רבים. במאה ה-18 הפכה ונציה למרכז של ציירי סגנון הוודוטה. בין היוצרים המפורסמים היו בני משפחת גוארדי ומשפחת קאנאלֶה (הציירים קאנאלטו וברנרדו בלוטו). בין האמנים מהמאה ה-19 ניתן לציין את אנטוניטה ברנדייס. בהמשך המאה ה-19 התחלפה הגישה המנסה לתאר במדויק את נוף העיר, לגישה המחפשת יותר את הרושם האישי שהנוף עשה על האמן, והובילה להופעת האימפרסיוניזם. מדיה וקבצים בנושא ודוטה בוויקישיתוף ודוטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פאסוס די פריירה (כדורגל)

מועדון כדורגל פאסוס די פריירה (בפורטוגזית: Futebol Clube Paços de Ferreira) הוא מועדון כדורגל מהעיר פאסוס די פריירה שנמצא במחוז פורטו בפורטוגל. המועדון נוסד בשנת 1950. בעונת 2006/2007 המועדון סיים במקום השישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לטורניר אירופי. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון של גביע אופ"א לקבוצת א.ז. אלקמאר והודח מהטורניר. בעונת 2008/2009 המועדון הגיע לגמר הגביע הפורטוגלי והעפיל לליגה האירופית. המועדון ניצח בסיבוב המוקדמות השני את קבוצת זימברו קישינב. בסיבוב המוקדמות השלישי המועדון הפסיד לקבוצת בני יהודה תל אביב והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 רשם המועדון הישג שיא כאשר סיים במקום השלישי בליגה והעפיל לשלב הפלייאוף של ליגת האלופות בעונת 2013/2014. המועדון הפסיד לקבוצת זניט סנקט פטרבורג והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לשמינית גמר הגביע הפורטוגלי והפסיד לקבוצת דפורטיבו דאס אבס. בסיום עונת 2017/2018 נשר המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה. נכון ל-31 בינואר 2023 מדיה וקבצים בנושא פאסוס די פריירה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאסוס די פריירה (בפורטוגזית) פאסוס די פריירה, ברשת החברתית פייסבוק פאסוס די פריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאסוס די פריירה, ברשת החברתית אינסטגרם פאסוס די פריירה, ברשת החברתית טיקטוק פאסוס די פריירה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu אתר האוהדים ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל פורטוגזי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד פריד תוהאמי

הגנרל מוחמד אחמד פריד א-תוהאמי (בערבית: محمد أحمد فريد التهامي, בתעתיק מדויק: מחמד אחמד פריד אלתהאמי; 1947 – 22 ביולי 2024) היה ראש המודיעין הכללי במצרים מיולי 2013 עד דצמבר 2014. תוהאמי נולד ב-1947 ולמד באקדמיה הצבאית בקהיר, בה השלים את לימודיו ב-1967. שירת בגדודי המודיעין הצבאי המצרי. בשנת 2004, נשיא מצרים חוסני מובארכ מינה אותו לראש רשות הבקרה המינהלית, גוף ממשלתי האחראי ללוחמה בשחיתות. בספטמבר 2012 פוטר מהתפקיד על ידי הנשיא מוחמד מורסי, לאחר שמועות בעניינו כי הסתיר ראיות נגד מובארכ במשפט שהתנהל נגדו. ב־4 ביולי 2013 מונה תוהאמי בידי נשיא מצרים הזמני עדלי מנסור לראש המודיעין הכללי כמחליפו של מוחמד ראפת שחאתה, והוחלף ב-21 בדצמבר 2014 על ידי ח'אלד פאוזי (אנ'). נפטר ב-22 ביולי 2024. רועי קייס, מצרים: הפרלמנט פוזר, איש קשר חדש לישראל, באתר ynet, 5 ביולי 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגיי צ'פליגין

סרגיי צ'פליגין (24 במרץ (5 באפריל) 1869 - 8 באוקטובר 1942) היה פיזיקאי ומתמטיקאי רוסי וסובייטי. הוא תרם רבות לחקר אווירודינמיקה והידרודינמיקה. על תרומתו לקידום תחומים אלו הוענקו לו מספר עיטורים ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי. בשנת 1925 לצ'פליגין הונקה מדליית ז'וקובסקי עבור עבודות בתחום מחקריו ובשנת 1929 הוא התקבל כחבר מלא באקדמיה למדעים של ברית המועצות. סרגיי צ'פליגין נולד בעיירה במחוז ליפצק שלאחר מותו נקראה על שמו. כאשר צ'פליגין היה בין שנתיים אביו נפטר, אימו התחתנה שנית והמשפחה עברה לוורונז'. כבר בתקופת לימודים בבית הספר היה ברור שיש לו כישרון למדעים מדויקים. בגיל 14 הוא התחיל לתת שיעורים פרטיים. בשנת 1886 צ'פליגין סיים את בית הספר בהצטיינות והתקבל ללימודים באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1890 הוא סיים את הלימודים בפקולטה ללימודי פיזיקה ומתמטיקה ולפי בקשת ניקולאי ז'וקובסקי הושאר להמשך לימודים להכנה לפרופסורה. לצורך כך הוענקה לו מלגה בגובה של 50 רובל. החל משנת 1893 צ'פליגין היה מלמד במוסדות להשכלה גבוה במוסקבה כולל אוניברסיטת מוסקבה ובשנת 1909 התקדם לדרגת פרופסור. בשנת 1911 הוא עזב את האוניברסיטה מסיבות פוליטיות אך המשיך ללמד מתמטיקה במוסדות אחרות. לאחר מהפכת אוקטובר צ'פליגין המשיך בעבודת מחקר והרצאות לסטודנטים. בשנת 1918 לפי בקשת ניקולאי זוקובסקי הוא עבר לעבוד במכון לחקר תעופה החדש שהוקם על ידי השלטון הסובייטי. צ'פליגין עבד במוסד זה עד סוף חייו וגידל בו שורה של מתמטיקאים ופיזיקאים צעירים כולל מסטיסלב קלדיש לאוניד סדוב, לאוניד לייבנזון ומיכאיל לברנטייב. בשנת 1942 צ'פליגין נפטר ממחלת לב בנובוסיבירסק ונטמן בנובוסיבירסק שטח מכון לחקר תעופה שנקרא על שמו. החל מאותה שנה אקדמיה למדעים מעניקה מדליה על שמו עבור המחקר בתחום המכניקה. הידרודינמיקה כולל חקר חוקי התנועה בסביבה נוזלית. מחקר בתחום עקרון המילטון. חקר אווירודינמיקה כולל חקר הכנף, כוח עילוי חקר משוואה דיפרנציאלית מדיה וקבצים בנושא סרגיי צ'פליגין בוויקישיתוף סרגיי צ'פליגין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סרגיי צ'פליגין, באתר MacTutor (באנגלית) קורות חיים
נתן בירמן

המונח "נאום בירמן" מפנה לכאן. לערך העוסק בבמאי קולנוע סובייטי, ראו נאום בוריסוביץ' בירמן. נתן בירמן (נולד ב-18 בנובמבר 1947) הוא חצוצרן ומורה למוזיקה ישראלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נתן (נָאוּם) בירמן נולד בקורוסטן שליד ז'יטומיר, באוקראינה הסובייטית (ברית המועצות). הוא בוגר אקדמיה למוזיקה על שם מוסורגסקי באורל שברוסיה, הוא למד אצל פרופ' שולוקוב ומאוחר יותר השתלם במשך מספר שנים אצל פרופ' טימופיי דוקשיצר במוסקבה. שימש חצוצרן הראשון של התזמורת הפילהרמונית של אורל וכיהן כחבר בחבר השופטים בתחרות הבינלאומית לנגני כלי נשיפה במינסק ב-1988 וכן בתחרות הבינלאומית לנגני כלי נשיפה ביקטרינבורג בשנת 2007. בשנת 1990 עלה לישראל, ומאז הופיע עם התזמורות המובילות בארץ: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ראשון לציון. השתתף בפסטיבל למוזיקה בכפר בלום ובפסטיבל אבו גוש, ושימש חצוצרן של חמישיית כלי הנשיפה הישראלית והחצוצרן הראשון של התזמורת הסימפונית חיפה. כיום משמש חצוצרן ראשון של חמישיית כלי הנשיפה הישראלית ונגן וסולן חצוצרה ראשון של התזמורת הסימפונית החדשה-חיפה. בינואר 2014 יצא בירמן לסיבוב קונצרטים עם התזמורת הסימפונית החדשה חיפה בארצות הברית עד חודש מרץ 2014. בירמן פעיל כמורה לחצוצרה בבתי ספר ברחבי הארץ. תלמידיו זכו בפרסים בתחרויות בארץ ובעולם. ביוני 2023 התחיל ללמד בעירו חולון בקונסרבטוריון "שטיינברג" אצל תלמידו לשעבר עומר גבאי שמנהל את הקונסרבטוריון כיום. [1] בירמן נשוי ואב לבת. מתגורר בחולון. מדיה וקבצים בנושא נתן בירמן בוויקישיתוף נתן בירמן, סרטונים בערוץ היוטיוב נתן בירמן, באתר Discogs (באנגלית) "Biermann (Birman), Nathan Mikhaikovich," in: Edward H. Tarr, East Meets West: The Russian Trumpet Tradition from the Time of Peter the Great to the October Revolution: with a lexicon of trumpeters active in Russia from the seventeenth century to the twentieth, Hillsdale, N.Y.: Pendragon Press (Bucina), 2003, p. 283
מערך לונדון

מערך לונדון (באנגלית: London Array) הוא חוות טורבינות רוח ימית, הממוקמת בים הצפוני, מול שפך נהר התמזה, במרחק של 20 קילומטרים מחוף בריטניה. החווה מכילה 175 טורבינות רוח, המותקנות על פני שטח של 90 קילומטרים רבועים ומפיקות עד 630 מגה ואט חשמל. בשנת 2001 הראו מחקרים את התאמת אתר החווה להקמת חוות טורבינות רוח. בשנת 2005 החלו הליכי התכנון והרישוי של החווה. עבודות הקמת החווה החלו במרץ 2011. בשלהי 2012 החלה החווה לייצר חשמל ובאפריל 2013 הסתיים השלב הראשון שתוכנן להקמתה וכל טורבינות הרוח בה הפכו לפעילות. החווה נחנכה על ידי ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ב-4 ביולי 2013. החווה תכיל גם שלוש תחנות ביניים ימיות לניתוב החשמל, אשר טרם הושלמו. הטורבינות והתחנות יקושרו אלו לאלו ואל חוף קנט שבבריטניה באמצעות 430 קילומטרים של כבלי חשמל תת-ימיים. תוכנן שלב שני של בניית התחנה, שבעקבותיו היא הייתה אמורה להכיל 341 טורבינות רוח על פני שטח של 245 קילומטרים רבועים, אשר יפיקו עד 1,000 מגה ואט חשמל, ולהיות חוות טורבינות הרוח הימית הגדולה בעולם. בשנת 2014 הוכרז על ביטול השלב השני של המיזם, עקב חשש שהוא יזיק לאוכלוסיית ציפורי הים באזורו. החווה תוכננה ונמצאת בבעלות קונסורציום של שלוש חברות פרטיות – DONG Energy, ‏E.ON UK Renewables ו-MASDAR. חברת בת של תאגיד רויאל דאטש של הייתה שותפה לקונסורציום אך פרשה ממנו ב-2008. עלות הקמת החווה הגיעה ל-1.8 מיליארד לירות שטרלינג. חוות הרוח הימית אנהולט מדיה וקבצים בנושא מערך לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מערך לונדון (באנגלית) הודעה לעיתונות על הפעלת החווה במלואה
קלע שרשרת

קלע שרשרת (באנגלית: Chain-shot) היה סוג של תחמושת לתותחים ימיים בעידן המפרשים. הקלע היה מורכב משני חצאי כדור ברזל שחוברו יחד בשרשרת. קלע מוט (bar-shot או double-headed shot) דמה לו במבנהו, אך שני חצאי הכדור שלו היו מחוברים באמצעות מוט ברזל. שני סוגי קלעים אלה נועדו לקרוע את חלקי החיבל השונים, ועל ידי כך למוטט תרנים וכלונסאות ולשלול מן האונייה את יכולתה לנוע כחפצה. כלי שיט שתנועתו משותקת או מוגבלת אינו יכול לכוון את נשקו אל האויב והוא הופך למטרה נייחת שקל לפגוע בה ולהטביעה. כשנורה הקלע ויצא מן הקנה, הוא הסתחרר באוויר והשרשרת נמתחה למלוא אורכה. לפנים השתמשו בשרשרת שאורכה עד שישה רגל (1.8 מטר). ברם, בשל תנועת הסחרור היה הקלעים משני הסוגים בלתי מדויקים כשנורו ממרחק, ועל כן שימשו בעיקר לירי מטווח קרוב. השימוש בקלעי מוט ושרשרת גווע עם היעלמותה של אוניית המפרשים המלחמתית העשויה עץ והופעתה של אוניית המלחמה המשוריינת במחצית השנייה של המאה ה-19. פיתוחם של תותחים חדישים, הנטענים מן המכנס ויורים פגזים ולא קלעים מוצקים, תרם גם הוא להפסקת השימוש בהם. כדור תותח מדיה וקבצים בנושא קלע שרשרת בוויקישיתוף
אוסף הספרות

אוסף הספרות (בסינית מסורתית: 藝文類聚; בסינית מפושטת: 艺文类聚; בפין-יין: Yìwén Lèijù, יִיוֶן לֵייג'וּ') הוא אחת האנציקלופדיות הסיניות הקדומות ביותר. היצירה הושלמה בשנת 624, בתקופת שושלת טאנג, בידי הקליגרף אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן, אשר שימש בתפקיד העורך הראשי. בכתיבת היצירה השתתפו יותר מעשרה אנשים, בהם נציב סגנות המזכירות לִינְגְחוּ דֶפֶן, הנציב צֶ'ן שׁוּדָה, האחראי על הנסיכים פֵּי ג'וּ', הרשם של האחראי גָ'או חונְגְגְ'ה אחראי הספרות של נסיך צִ'י יְוֵּ'אן לָאנְג ועוד. "אוסף הספרות" ביחד עם "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "רשומות ראשית הלימוד" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" מכונים "ארבע האנציקלופדיות הגדולות של שושלת טאנג". היצירה מתפרשת על 100 מגילות, מתחלקת ל-47 פרקים, ומציגה 727 ערכים בנושאים רבים ומגוונים. הערכים מסודרים על פי תוכן עניינים, פותחים בציטוטים מן הספרות העתיקה עם ציון המקור, ולאחריהם מציגים ציטוטים מן הספרות והשירה. היצירה מצטטת 1,431 יצירות שקדמו לה ובכך משמרת מספר רב של יצירות שירה ופרוזה מן התקופות שקדמו לשושלת טאנג, מתוכן רבות שלא שרדו בצורתן העצמאית. היא גם מכילה יותר ציטוטים מיצירות שקדמו לה, אשר רובן אבדו כבר. ב"הקדמה לאוסף הספרות" כותב אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן "שונים הדברים הנאמרים בקרב תשעת הזרמים", "רציתי לאסוף את תמציתם, ללקט את ייצוגיהם". הבנתו בתחום אִפשרה לו להפריד בין סגנונות, והוא מסווג את הציטוטים בתוך הערכים ל"שירה", "מאמרי שיר", "הלל", "דברי תוכחה" וכו'. הספר משנה את החלוקה המקובלת בספרים מסוג זה בכך שהוא משלב את הקטגוריות "מקרים" ו"ספרות" לקטגוריה אחת. המצאות מסוג זה השפיעו עמוקות על הספרות בדורות מאוחרים יותר, ואת הטכניקות שנוצרו בו ניתן לראות מאוחר יותר ביצירות כגון "אנציקלופדיית יוּנְגְלֶה" ו"האוסף השלם של מפות וספרים מאז ומהיום". "אוסף הספרות" מכיל גם ערכים שזויפו בידי דורות מאוחרים, כגון הערך "ה-15 לחודש הראשון" במגילה הרביעית, אשר מכיל ציטוטים מן השירה של סוּ וֵיידָאו ושל צְווֵי יֵה, אשר נוצרו יותר מ60 שנה לאחר מותו של היוצר אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן. מדיה וקבצים בנושא אוסף הספרות בוויקישיתוף 歐陽詢 令狐德棻 陳叔達 裴矩 赵弘智 袁朗 苏味道 崔液
מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר

מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר, שהיה ידוע גם בכינויים "החסכן" ו"העשיר", היה נכדו של קראסוס חבר הטריומווירט הראשון, שנהרג בחרן במסעו נגד הפרתים. הוא נולד בשנת 60 לפנה"ס והיה למצביא רומי. כמו רבים מן האצולה, החליף קראסוס מחנות מספר פעמים במהלך מלחמות האזרחים הרומיות, והצטרף למחנה אוקטביאנוס (לפני קרב אקטיום). בשנת 30 כיהן קראסוס כקונסול לצידו של אוקטביאנוס, אך הוא ידוע בעיקר בהצלחותיו הצבאיות שלא זיכו אותו בעיטורים שהיו נהוגים באותה עת. קראסוס הצעיר היה מצביא רומי אשר לחם בראשית מלחמות האזרחים הרומיות במחנות סקסטוס פומפיוס ומרקוס אנטוניוס (החל משנת 36 לפנה"ס). לאחר שחבר לאוקטביאנוס ומונה לקונסול לצידו, יצא קראסוס בקיץ שנת 30 לפנה"ס, לפני סיום כהונתו כקונסול, נגד הבסטרנים, בני שבט גרמאני שישבו מעבר לגבולות הפרובינקיה מקדוניה ואיימו לפלוש לאימפריה. קראסוס יצא נגדם עם כוח צבאי, ובתחילה הניס אותם לאחור מבלי להילחם בהם כלל. הוא רדף אחריהם במנוסתם למואסיה והבסטרנים שלחו אליו שליחים במטרה לפייסו, וטענו כי טרם עשו לרומאים דבר-מה שיצדיק את רדיפתו. קראסוס עיכב את השליחים במחנהו בטענה שיתן להם את תשובתו ביום המחרת, ואירח אותם ביד נדיבה באוכל ובמשקאות. לאחר שהשתכרו למד מהם את תוכניתם. כך הצליח בעזרת תחבולות להפילם במלכודת ולערוך בהם טבח גדול ליד אחד מיובלי הדנובה. במהלך הקרב הרג קראסוס במו-ידיו את מלך הבסטרנים. הוא לא שב מיד לרומא ובשנת 29 המשיך קראסוס בפעולות דיכוי אויבי רומא במחוז מואסיה ובניהם גם התראקים שהתנכלו לו ברדיפתו אחר הבסטרנים. לאחר ניצחונו, הסנאט העניק לקראסוס ואוקטביאנוס את הכבוד הגדול של עריכת טריומף כבר בחורף שלסוף שנת 29 לפנה"ס. אוקטווינוס ויתר על השתתפות בטריומף, על אף שכבוד זה היה שיא הקריירה שאזרח רומי היה יכול לקוות לו. תהילת הטריומף נמשכה לאורך כל חייו של האזרח ואף יורשיו נהנו מפירותיה. ברומא תהילה צבאית הייתה ונשארה, לאורך כל ההיסטוריה, מרכיב חשוב ביותר של כוח פוליטי. עריכת תהלוכת הניצחון ברומא לא הייתה רק ציון והוקרה על השירותים הגדולים של המצביא המנצח, אלא הרבה מעבר לכך. במהלך התהלוכה המצביא היה מקושט וכמעט מחופש לאל. הוא שימש כנציג של האל מארס ואפילו כהתגלמותו. עם זאת, לאחר ששב לרומא, לא הסתפק קראסוס בטריומף, אלא דרש גם כבוד נוסף של ספוליה אופימה המוענק למצביא רומי שהצליח תוך כדי קרב להרוג במו ידיו את מנהיג האויב. כבוד זה הוענק קודם לכן רק 3 פעמים בכל תולדות רומא. דרישתו של קראסוס, בנוסף לטריומף שכבר הוענק לו, קוממה את אוקטביאנוס. הנימוק לפסילת התואר היה שהספוליה אופימה הוענקה רק למפקד העליון של הכח הצבאי ובמקרה המדובר היה אוגוסטוס המפקד, וקראסוס היה רק בחזקת שליח (legatus). תקרית זו הייתה אחד מביטויי השינוי שחל במעמדה של האריסטוקרטיה ברומא עם כינון הפרינקיפט. גם התואר "אימפרטור" שהיה נהוג לתת לאזרח רומי אשר כובד בטיורמף לא חל על קראסוס. ערכם של ניצחונותיו הוקטן ככל הנראה מפאת חששות של אוקטביאנוס שהיוקרה שיקבל קראסוס תפגע במעמדו. פרוקונסול של מקדוניה ואכאיה צבי יעבץ, אוגוסטוס: ניצחונה של מתינות (ת"א: דביר), 1988, עמ' 37-38. קסיוס דיו. ההיסטוריה של רומא קסיוס דיו, 51.4,3. קסיוס דיו, 51,24,3 קסיוס דיו, 51.23.2-5 קסיוס דיו 51,25,2
יותם שירן

יותם שירן (נולד ב-8 באוגוסט 1990) הוא כדורסלן ישראלי אשר משחק במועדון הפועל כפר סבא מהליגה הארצית. שירן, בן קיבוץ שפיים, שיחק בקבוצת הנוער של הפועל גליל עליון ובנבחרת הכדורסל של תיכון "עמק החולה". בעונת 2007/2008 נבחר לחמישיית העונה בליגת הנוער. בעונת 2008/2009 הצטרף שירן להפועל חולון בליגת העל בכדורסל. הוא מיעט לשחק בה, אך היה שותף לזכייתה בגביע המדינה. בעונה הבאה הצטרף להפועל לב השרון מהליגה הלאומית. באותה עונה קלע 19.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לתגלית העונה של הליגה הלאומית. בסיום העונה עבר להפועל בארי, ובהמשך העונה עבר להפועל קריית טבעון. לקראת עונת 2011/2012 חתם במדי הפועל תל אביב לשלוש שנים יחד עם אבירם זליקוביץ' ובר טימור במטרה מוצהרת של המאמן ארז אדלשטיין לבנות קבוצה המבוססת על ישראלים צעירים ומבטיחים. שירן העפיל עם הקבוצה לליגת העל, והמשיך לשחק במדיה כמחליף גם לאחר העפלתה. בסיום עונת 2013/2014 שוחרר מהקבוצה והפסיק לשחק כדורסל בצורה מקצוענית למשך יותר משנתיים. בעונת 2016/2017 חזר שירן לשחק כדורסל בבית"ר כפר יונה מהליגה הארצית. בעונת 2017/2018 שיחק במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. בקיץ 2018 חתם באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית בקיץ 2019 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הארצית שירן היה חבר בנבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל. הוא שיחק במדי נבחרת הקדטים באליפות אירופה שנערכה ב-2006 בספרד, בה סיימה הנבחרת במקום השביעי. בשנת 2008 שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה שנערכה ביוון, והיה שני לקלעי הנבחרת אחרי בן רייס, עם 10.3 בממוצע למשחק. בשנת 2009 החל שירן לשחק במדי נבחרת העתודה. באותה שנה סיימה הנבחרת במקום ה-15 באליפות אירופה שנערכה ברודוס, וירדה לדרג ב'. באליפות אירופה דרג ב' שנערכה באוסטריה ב-2010 הפך שירן לגורם משמעותי יותר בנבחרת. הוא שיחק 32 דקות בממוצע למשחק, קלע 16.6 נקודות בממוצע, וקלט 5.4 כדורים חוזרים במשחק. הנבחרת סיימה במקום החמישי, ולא הצליחה לחזור לדרג א'. פרופיל, באתר eurobasket יותם שירן באתר הפועל תל אביב מידע באתר האוהדים של הפועל תל אביב "בחזרה לעתידים: הקאמבק של יותם שירן עובר בדרך רמתיים - mynet הוד השרון". אורכב מ-המקור ב-2018-01-21. נבדק ב-2018-01-20. עונת המלפפונים, ניב שמולי לוח העברות ארצית גברים - קיץ 2019 את ספסל