laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קפה פריז

קפה פריז היא סדרת טלוויזיה מסוגת אופרת סבון של חברת התקשורת HOT3, שעלתה לאוויר ב-1996 ושודרה במשך 3 עונות עד 1998. אסתר (מרים גבריאלי): הבעלים של בית הקפה "קפה פריז" אמם של דידי ונורית. דידי (נטע מורן): בתה של אסתר, אמנית בעלת גלריה לציורים ואומנות ואמא לשני ילדים מתבגרים. נורית (אסתי זקהיים): בתה הצעירה של אסתר ואחותה של דידי. מנהלת רומן עם קותי. טלי (דנה מרמור): בתם של דידי ואריה, תלמידת תיכון מפולפלת. רוני: (יובל מירון) בנם של דידי ואריה, סיים תיכון ועומד להתגייס לקורס טיס. מרבה להסתובב בבית עירום. אדם (אלון ריינהורן): תקליטן בפאב שממול קפה פריז המנסה להתחרות בבית הקפה. אריה (שמיל בן ארי): עורך דין, בעלה של דידי. תמי (אסי לוי): מועסקת אצל אסתר בבית הקפה. מיקי (ניר פרידמן) מועסק אצל אסתר בבית קפה. יריב של דידי. קותי (אורי בנאי) רפי (שרון אלכסנדר) שמרית (נטלי עטיה) דנה (אפרת רייטן) בוסקילה (סמי הורי) צייר בגלריה של דידי, ומנהל רומן איתה. עדי (עדי גילת) חברה טובה של טלי. אפרת (לימור שפירא) זמרת אופרה ואם חד-הורית היוצאת עם אדם. סופיה ברגמן (מרים זוהר) הבוסית של נורית בעבודתה כעורכת מגזין. סיון מצליח (מלי לוי) מתמודדת בתחרות יופי אותה עורך המגזין. חגית שושני (ימית סול) מתמודדת בתחרות יופי אותה עורך המגזין. יואב שני (עומר מילר) הבן של אפרת גלילה לפידות (עפרה ויינגרטן) שיר גוטליב עורכת הדין של אדם "קפה פריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קפה פריז", באתר אידיבי "קפה פריז", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צבי בן-משה

צבי (צבילי) בן-משה (נולד ב-21 בינואר 1945) הוא איש ציבור ישראלי. נולד בקיבוץ מעוז חיים. גדל והתחנך בקריית טבעון. השלים לימודי תיכון בבסמ"ת חיפה. הצטרף לגרעין בתנועת הנוער העובד והלומד ושירת בנח"ל המוצנח, סיים בהצטיינות קורס קצינים ועם גמר השירות הצטרף לקיבוץ נווה אור. במלחמת ששת הימים שירת כקצין בחטיבת הצנחנים 55 שהשתתפה בשחרור ירושלים. במלחמת יום הכיפורים שירת באוגדה 143 שהייתה בפיקודו של אריק שרון, בכוח הצנחנים הראשון שחצה את תעלת סואץ (מבצע אבירי לב). השתלם במגמת ניהול במרכז האקדמי רופין. לאחר שורה של תפקידים בקיבוץ נווה אור, בין השאר מנהל ויו"ר "אורטל" – מפעל ליציקות מתכת, יצא בן-משה להקים את המרכז לנוער של "הקיבוץ המאוחד". מ-1979 שימש כעוזרו של ח"כ יגאל אלון. לאחר פטירתו של אלון שימש כעוזרו של ח"כ יצחק רבין. בין השנים 1984–1987 שימש כעוזר שר הביטחון יצחק רבין לענייני תעשיות ונושאים פוליטיים. כן כיהן כדירקטור בתעשייה האווירית ובמפעלים ביטחוניים נוספים. בין השנים 1994−1997 כיהן כמרכז האגף הכלכלי ומזכיר פנים של התנועה הקיבוצית המאוחדת. ולאחר יציאתו של אריק רייכמן ל"תנובה" כיהן בתפקיד מזכ"ל משותף לצדו של דובי הלמן. במסגרת התפקיד ריכז את המשא ומתן עם מנהלת הסדר הקיבוצים מול משרד האוצר והבנקים בנושא הסדר חובות הקיבוצים והביא לחתימתו עם האוצר והבנקים. לאחר פרישתו ממשרת המזכ"ל שירת כחבר וכיו"ר מועצות מנהלים בקיבוצים שונים. ב-2001 עזב את קיבוצו ומאז הוא מתגורר בזכרון יעקב. כיום (2020) בן-משה פעיל בתנועת המחאה נגד בנימין נתניהו בגין כתבי האישום שהוגשו נגדו וטיפולו במגפת הקורונה. נשוי ואב לארבעה. בנו דורון נשוי לחברת הכנסת יעל רון בן משה, מטעם סיעת כחול-לבן. אריק בשן, צבי כבר לא חבר (צבילי עוזב את נווה-אור), הקיבוץ 21/6/2001 דף הבית עמירם אזוב, צליחה: 60 שעות באוקטובר 1973, אור יהודה: דביר, 2011. אורטל יציקות לחץ עץ המשפחה
התוויה

ברפואה, הַתְוָיָה (בלועזית: אִינְדִיקַצְיָה), או הוֹרָיָה, היא מצב או גורם שבגינו מוצדק לתת לחולה טיפול רפואי, לבצע בו הליך רפואי או לערוך לו בדיקה רפואית, כל זאת לצורך הטבה במצבו. למשל, ישנה הצדקה לתת אנטיביוטיקה לחולה עם זיהום חיידקי חמור. התוויה רפואית היא מוחלטת כאשר ההצדקה למתן הטיפול, לביצוע ההליך או לעריכת הבדיקה אינה מותנית בתנאים נוספים. התוויה יחסית משמעה שהטיפול עשוי לשפר את מצבו של החולה, אולם ישנם שיקולים אשר יכולים להשפיע על ההחלטה למתן הטיפול. עבור כל טיפול, למשל תרופות, קיים בכל מדינה גוף מפקח הקובע מהן ההתוויות עבור מתן הטיפול, ואלה רשומות הן בקובץ רישום התרופה והן בעלון לצרכן. בארצות הברית הפיקוח על התוויות הטיפולים נמצא בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ובישראל אחראי לכך משרד הבריאות. כתוצאה מההבדלים בין רשויות הפיקוח השונות, ייתכן מצב שבו טיפול יאושר עבור התוויה מסוימת במדינה אחת ולא באחרת. בנוסף, שימוש בתרופה שלא לפי התוויה (off-label) איננו אסור, אלא במקרים שהוא מפר הנחיות אתיות או תקנות בטיחות הקשורות בתרופה. שימוש כזה נפוץ בתרופות ניסיוניות או בשימושים ניסיוניים לתרופות קיימות. מחקר שהתפרסם בשנת 2016 מצא כי שימוש בתרופות שלא לפי התוויה מגביר את הסיכון להתפתחות תופעות לוואי כתוצאה מהן. בדומה להתוויה, הַתְוָיַת נֶגֶד (קוֹנְטְרָה-אִינְדִיקַצְיָה), או הוֹרָיַת נֶגֶד, היא מצב או גורם השולל הצדקה למתן טיפול רפואי, ביצוע הליך רפואי או עריכת בדיקה רפואית, כל זאת מחשש שמא ייגרם למטופל נזק מכך. בפועל, בהתקיים התוויית נגד חל איסור על מתן אותו טיפול רפואי. התוויית נגד גם היא עשויה להיות מוחלטת או יחסית. אם התוויית הנגד היא מוחלטת, אין אף מצב סביר שבו ניתן להמליץ על הטיפול, בשל החשש לסיבוכים חמורים הנובעים מהטיפול, ואף למוות. למשל, קיימת התוויית נגד למתן אספירין לילדים ובני נוער החולים במחלה נגיפית, מחשש שמא יפתחו תסמונת ריי. אם התוויית הנגד היא יחסית, הטיפול נחשב כמגביר סיכון לסיבוכים, אלא שייתכנו מצבים שבהם הצורך בטיפול עולה על הנזק הצפוי ממנו, או שקיימות דרכים להפחית את הסיכון, על אף הטיפול. למשל, ישנה התוויית נגד יחסית לבדיקות רנטגן בזמן היריון, אך לעיתים ימליץ רופא בכל זאת לערוך את הבדיקה, לשם אבחון וטיפול במחלה קשה, כמו שחפת. התוויה רפואית, באתר כל זכות התוויה רפואית, באנציקלופדיית הבריאות של מכבי שירותי בריאות Eguale, Tewodros; Buckeridge, David L.; Verma, Aman; et al. (2016-01-01). "Association of Off-label Drug Use and Adverse Drug Events in an Adult Population". JAMA Internal Medicine. American Medical Association (AMA). 176 (1): 55-63. doi:10.1001/jamainternmed.2015.6058. ISSN 2168-6106. PMID 26523731. הערך התווית נגד, באתר InfoMed התווית נגד, באנציקלופדיית הבריאות של מכבי שירותי בריאות Sinatra, Raymond S.; Jahr, Jonathan S.; Watkins-Pitchford, J. Michael (14 באוקטובר 2010). The Essence of Analgesia and Analgesics. Cambridge University Press. p. 253. ISBN 978-1-139-49198-3. {{cite book}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפליה קניינית

אפליה קניינית מוגדרת כדחייה או סירוב, על ידי אדם או תאגיד, לבצע עסקה קניינית כלשהי עם אדם אחר, ממניעים פסולים, כגון: מגדרו, דתו, מוצאו, נטייתו המינית, גילו ואף העדפות האכילה שלו. בדומה לאפליה בשוק העבודה, גם אפליה קניינית היא סוג של אפליה כלכלית. האפליה הקניינית יכולה להתבצע בכל סוגי עסקאות הקניין, כגון: שכירות, מכר, ביטוח, הלוואות ומשכנתאות. בית המשפט העליון קיבל תביעות בגין אפליה קניינית כנגד מדינת ישראל ואף כנגד רשות מקרקעי ישראל וזאת על בסיס ערך השוויון, שאינו מעוגן בצורה רשמית בחוקי היסוד של מדינת ישראל. בתי המשפט בארץ קיבלו גם תביעות של פרטים בגין אפליה קניינית כנגד תאגידים, במגזר הפרטי, וזאת תוך שימוש בחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, מלבד סעיפי השסתום: תום לב ותקנת הציבור, המופיעים בחוק החוזים ומתייחסים אך למישור החוזי. עד לפסק הדין רע"א 10011/17 מי-טל הנדסה ושירותים בע"מ נ' חאלד סלמאן בשנת 2019 לא הייתה בפסיקה הישראלית התייחסות למקרה בו חוק איסור הפליה חסר (לערך מורחב - לקונה), אולם פסק הדין בעניין מי-טל הנדסה, היווה נקודת מפנה בנושא. בפסק הדין נדון מקרה בו קבלן סירב למכור לזוג ממוצא ערבי דירה בפרויקט חדש שנבנה על קרקע שהוקצתה על ידי רשות מקרקעי ישראל, זאת בטענה שאינו מוכר דירות לערבים, ובכך למעשה הפלה את בני הזוג מחמת לאום. הקבלן טען שאינו מחויב לשוויוניות במכירת דירות משום שדירה אינה מוצר, שכן היא הוחרגה במפורש בהצעת החוק (בחוק עצמו אין לכך התייחסות). בני הזוג תבעו את הקבלן על אפליה קניינית וזכו בבית המשפט השלום, ערעור הקבלן להית המשפט המחוזי נדחה, וכך גם ערעורו ברשות בבית המשפט העליון. בבית המשפט העליון, קבעו שלושת השופטים שישבו במוֹתָב (מזוז, שטיין והנדל) שההפליה במקרה פסק הדין הייתה אסורה, בעוד השופט מזוז נתלה בחוק איסור הפליה שלדעתו חל גם על דירות מגורים, השופט שטיין סבר שאיסור ההפליה אינו נובע מחוק איסור הפליה אלא שואב את תוקפו מדיני המשפט המנהלי שחלים על קרקעות של רשות מקרקעי ישראל (הקרקעות במקרה פסק הדין) וכן מתוקף דיני החוזים שאוסרים על ניהול משא ומתן בחוסר תום לב, ואילו השופט הנדל בחר שלא להכריע ורק טען שקיימת התנהגות עוולתית שמזכה בפיצויים. פסק דין זה מהווה הלכה מחייבת שאוסרת על אפליה במכר דירות בין פרטים ליזמים, ובכך הרחיב את איסור ההפליה ממערכת יחסים של מדינה-פרטים למערכת יחסים של יזמים-פרטים, אולם עדיין אין הלכה למקרה בו ההפליה תהיה בקרקע פרטית (להבדיל מעניין מי-טל בה הקרקע הייתה של המדינה). פסק הדין ניתן טרם כניסתו לתוקף של חוק יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, ולפיכך ההלכה עוד עשויה להתהפך בעתיד בשל סעיף 7 לחוק היסוד שמגדיר התיישבות יהודית כערך לאומי. בארצות הברית קיים חוק המאפשר טענת תביעה לאדם אשר הופלה על ידי אדם אחר, ממניעים פסולים, הנקרא: חוק הדיור ההוגן. המשרד לדיור הוגן והזדמנויות שוות, הוא הממונה על אכיפת החוק. אפליה בג"ץ קעדאן חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו אפליית ערבים ברכישת דירות בפרויקט נדל"ן בעכו, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל. חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, באתר כל זכות בג"ץ קעדאן, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית. רע"א 10011/17 מי-טל הנדסה נ' סלמאן, באתר בית המשפט העליון
פיות רדיקליות

פיות רדיקליות (באנגלית: Radical Faeries) היא רשת קווירית רוחנית עולמית. התנועה, המאמצת מרכיבים של אנרכיזם ושל סביבתנות, נחשבת לעיתים לתת-תרבות נאו-פגנית. הכינוי "פיות" הוא כינוי גנאי רווח להומואים באנגלית; כדי להבדילם מהיצורים המיתיים, המילה נכתבת "Faerie" בכתיב אנגלי עתיק. תנועת הפיות הרדיקליות נוסדה בקליפורניה, ארצות הברית בשנת 1979 על ידי האקטיביסטים ההומואים הארי היי, מיטש ווקר ודון קילהפנר, שרצו ליצור אלטרנטיבה, למה שהם ראו כגישה השלטת של היטמעות בחברה הסטרייטית בקרב הקהילה הגאה בארצות הברית. בכך, הושפעו מתנועות הנגד, כגון "ילדי הפרחים" של שנות ה-60 של המאה ה-20. האספה הראשונה התקיימה בספטמבר 1979 באריזונה. מאז, התנועה המשיכה לגדול, והפכה לרשת עולמית רופפת של שבטים. הפיות הרדיקליות מהוות תנועת נגד לגישה ההטרונורמטיבית, המנסה להידמות לחברה הסטרייטית. כפי שהעירה פעם פיה אחת, לדעתו, התרבות המיינסטרימית של הגייז הייתה "פרודיה דכאנית של התרבות הסטרייטית", אשר מתרחשת לרוב בבארים, ולא מעודדת "יצירת קשר עמוק ואכפתיות האחד מהשני". תנועת הפיות הרדיקליות היא תנועה אנטי-ממסדית, המבוססת על קהילתיות. התנועה הוקמה במהלך המהפכה המינית של שנות ה-70, על ידי גברים הומוסקסואלים בארצות הברית. התנועה גדלה במקביל לתנועת זכויות הלהט"בים, כשהיא קוראת תיגר על האספקטים הפטריאכליים ועל ההתמסחרות של החיים הלהט"ביים המודרניים. נכון ל-2024, כוללות הפיות הרדיקליות מגוון של מגדרים, נטיות מיניות וזהויות. כינוסים והתאספויות רבים פתוחים לכל, בעוד שאחדים מיועדים לגברים בלבד. לפיות הרדיקליות קהילות קבע המכונות באנגלית ״ sanctuary ״ (בעברית ניתן לתרגם ״מקדש״ וגם ״מקלט״), וכמו כן כינוסים (״ gathering״) הנערכים בטבע, כחלק מביטוי עצמי, שאיפה לרוחניות וקרבה לטבע וקיימות. ישראלים שהשתתפו במפגשי פיות באירופה ובארצות הברית, שאפו להקים קהילת פיות מקומית. הקבוצה קמה בשנת 2007 עם ייסוד קבוצת גוגל וקריאה לפיות ברחבי העולם לצרף פיות ישראליות נוספות. מפגש ראשוני התקיים רק ב-2011 בדירה בתל אביב, בהשתתפות פיות מקומיות ופיות יהודיות הגרות בארצות הברית, אולם האספה הכללית הראשונה בטבע התקיימה רק ב-21 ביוני 2013, היום הארוך בשנה, בסמוך למעיין בפארק קנדה. במפגש השתתפו כ-30 גברים סיסג'נדרים וג'נדרקווירים, הומוסקסואלים וביסקסואליות. החל מאותו מפגש, התקיימו מפגשי אביב, קיץ וסתיו קבועים, ובינואר 2016 נערך גם מפגש חורף ראשון. הכינוסים מתקיימים בטבע בסמיכות לימי השוויון האביבי והסתוי, וימי המפנה הקיצי והחורפי. קהילת הפיות המקומית, המכנה עצמה "פיות כנען", כוללת כיום מעל ל-150 משתתפים המזדהים כפיות רדיקליות, ומתוכם גרעין קבוע של כמה עשרות משתתפים המגיעים לכינוסי פיות מדי עונה. בדומה לתחילת דרכן של הפיות הרדיקליות בארצות הברית, קהילת הפיות הישראלית הוקמה על ידי גברים-סיסג'נדרים. הקבוצה הישראלית, כמו קבוצות פיות נוספות ברחבי העולם, מפולגת לגבי אפשרות של שילוב נשים לסביות וטרנסג'נדרים, מחשש שמפגשים משותפים יפגעו באופי המיוחד והאינטימי של מפגשי גברים בלבד, מה שיפגע במרחב הבטוח של המשתתפים. נכון להיום, עדיין מרבית המשתתפים בכינוסי פיות כנען הם גברים, אך הכינוסים פתוחים גם למשתתפות ומשתתפים שאינם מזדהים כך. פיה (פולקלור) מדיה וקבצים בנושא פיות רדיקליות בוויקישיתוף אתר פיות כנען (הקישור אינו פעיל, 8 במרץ 2022) Adler, Margot, Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshipers and Other Pagans in America, London: Penguin, 2006, ISBN 0-14-303819-2 Bonck, John, Radical Faeries, GLBTQ Social Science., 2015
הנדרי קרוזן

הנדריק "הנדרי" קרוזן (בהולנדית: Hendrik "Hendrie" Krüzen; נולד ב-24 בנובמבר 1964) הוא כדורגלן עבר הולנדי, המשמש כעוזר מאמן במכבי תל אביב. כיום משמש כעוזר המאמן בקבוצת הכדורגל הגרמנית באייר לברקוזן. קרוזן החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה הראקלס אלמלו, מעיר הולדתו אלמלו בשנת 1980 כשהוא בן 16. לאחר שש שנים בהן עלה עם הקבוצה מליגת המשנה ב-1985 וירד בחזרה בעונה שאחריה, עבר לדן בוס מהליגה הראשונה. לאחר שנתיים מוצלחות בהן כבש במצטבר 22 שערי ליגה נרכש קרוזן על ידי מועדון הפאר ההולנדי פ.ס.וו. איינדהובן. בעונת 1988/1989 זכה קרוזן עם איינדהובן בדאבל אך מיעט לשחק ובעונה הבאה הושאל בחזרה לדן בוס. בין 1987 ל-1989 היה קרוזן חבר בנבחרת הולנד שאומנה באותה העת על ידי רינוס מיכלס. הוא השתתף בחלק ממשחקי מוקדמות יורו 1988. קרוזן נמנה עם סגל הנבחרת שזכה במקום הראשון בטורניר עצמו, אך לא שותף באף משחק. בין 1989 ל-1994 שיחק קרוזן בליגה הבלגית, בתחילה בקורטרייק, לאחר מכן ברויאל פוטבול קלאב ליאז' ולבסוף בק.ס.וו. וארחם. ב-1994 חזר קרוזן להולנד והראקלס אלמלו עימה עלה פעם נוספת לליגה הראשונה. בינואר 1996 עבר לא.ז. אלקמאר. בין 1997 ל-2000 שיחק בגו אהד איגלס, וב-2002, לאחר שנתיים בקבוצת כדורגל חובבנית, פרש ממשחק. לאחר הפרישה עבר קרוזן לשמש כעוזר מאמן בהראקלס אלמלו ונשאר בתפקיד עד 2013. ב-2013 עבר לוויטסה ארנהם ושימש בה כעוזרו של המאמן פיטר בוס, תחתיו לקח חלק גם באימון הראקלס (בין 2004 ל-2006). בתחילת עונת 2015/2016 נפרד מבוס וחזר לצוות האימון של הראקלס, אולם בינואר 2016, לאחר שבוס עבר לאמן את מכבי תל אביב הישראלית, הצטרף אליו קרוזן. הראקלס אלמלו אליפות הליגה הולנדית השנייה: 1984/1985,‏ 1994/1995 פ.ס.וו. איינדהובן אליפות הולנד: 1988/1989 הגביע ההולנדי: 1988/1989 נבחרת הולנד אליפות אירופה: 1988 מדיה וקבצים בנושא הנדרי קרוזן בוויקישיתוף הנדרי קרוזן, באתר Transfermarkt הנדרי קרוזן, באתר Soccerway הנדרי קרוזן, באתר National Football Teams הנדרי קרוזן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
חלבון כימרי

חלבון כימרי או כימרה הוא חלבון מלאכותי שהונדס בשיטות ביולוגיה מולקולרית ממספר רצפי DNA השייכים לגנים המקודדים לחלבונים שונים, וייתכן אף שמקורם ביצורים שונים. מקור השם בכימרה מהמיתולוגיה היוונית, המתוארת כמורכבת מחלקי גוף של חיות שונות. לחלבונים כימרים שימושים מדעיים וקליניים שונים. שימוש נפוץ ברפואה הוא נוגדנים כימרים, כמו אווסטין או הרצפטין. חלבונים אלו מורכבים מאזור קושר האנטיגן (Fab) עכברי ואזור קבוע (Fc) אנושי. על ידי שימוש בנוגדנים כימרים (או נוגדנים מואנשים) שומר הנוגדן על יכולת הקישור שלו לאנטיגן אך אינו מעורר תגובה חיסונית מצד הגוף כמו נוגדן עכברי רגיל. כשרוצים לסמן חלבון, ניתן לצרף לרצף הגנטי שלו גן מדווח, שיתורגם יחד איתו (לדוגמה GFP). ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליבלנד צ'ארג'

קליבלנד צ'ארג' (באנגלית: Cleveland Charge) היא קבוצת כדורסל מהעיר קליבלנד, אוהיו המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה החלה לשחק בליגה בשנת 2001, עם הקמת הליגה. בשנת 2011 נרכשה הקבוצה על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA המשמשת כקבוצת-אם. האנטסוויל פייט (באנגלית: Huntsville Flight) הוקמה בשנת 2001, כאחת משמונה הקבוצות הראשונות שהרכיבו את ליגת ה-NBDL (הגלגול הראשון של ליגת הפיתוח) בהאנטסוויל, אלבמה. בוב ת'ורנון מונה למאמנה הראשון של הקבוצה, אך פרש מהתפקיד בסיום העונה הראשונה ועבר לשמש כעוזר מאמן בקבוצת השיקגו בולס. בעונת 2003/04 סיימה הקבוצה במקום השלישי ועלתה למשחקי הפלייאוף, בהם הגיעה עד למשחק הגמר בו הפסידה לאשוויל אלטיטיוד. בסיום עונת 2004/05 החליטה הנהלת הליגה לפרק את הקבוצה בשל הקושי למצוא נותני חסות לקבוצה ומספר נמוך של צופים. לקראת עונת 2005/06 עברה הקבוצה לאלבקרקי, ניו מקסיקו ושמה שונה ל"אלבקרקי תאנד'ר בירדס" (באנגלית: Albuquerque Thunderbirds). בעונתה הראשונה בניו מקסיקו זכתה הקבוצה באליפות הליגה לאחר שגברה במשחק הגמר על פורט וורת' פליירס. בעונת 2010/11 שינתה הקבוצה את שמה ל"ניו מקסיקו ת'אנדר בירדס". בסיום העונה נרכשה הקבוצה על ידי הקליבלנד קאבלירס, שהעבירה אותה לקאנטון, אוהיו. לאחר המעבר לאוהיו מונה אלכס ג'נסן למאמן הקבוצה. במשחק הבכורה שלה הפסידה קאנטון בתוצאה 100-82 איווה אנרג'י, אלופת העונה הקודמת. את ניצחון הבכורה השיגה הקבוצה במשחקה השלישי, כשגברה 87-108 על הטקסס לג'נדס. במשך ארבע העונות הראשונות הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף בכל אחת מהעונות, אך לא הצליחה לעבור את שלב חצי הגמר. לקראת עונת 2021/2022 עברה הקבוצה לקליבלנד, ושינתה את שמה ל"קליבלנד צ'ארג'". Cleveland Cavaliers Bring NBA D-League Team To Canton, Ohio, NBA.com, 7 July 2011 Iowa Spoils Canton's Inaugural Opener, NBA.com, 25 November 2011 Biggs Lead Charge to First-Ever Win, NBA.com, 3 December, 2011
צ'אק פלאניוק

צ'אק פלאניוק (באנגלית: Chuck Palahniuk - מבוטא פָּאלֶנִיק; נולד ב-21 בפברואר 1962 בפסקו שבוושינגטון) הוא סופר ועיתונאי אמריקאי, מחבר הספר "מועדון קרב". פלאניוק כתב את הספר "מועדון קרב" (באנגלית: Fight Club) אשר מתאר את מאבקם האלים של בני דור ה-X בקיום הריקני של העולם המודרני. הספר עובד לסרט שנקרא גם הוא "מועדון קרב" בבימויו של דייוויד פינצ'ר, שהיה לסרט פולחן מצליח. הספר נכתב בהשראת תקופה בחייו של פלאניוק בה עבד כנהג עבור חברה שסיפקה לקבוצות תמיכה שירותי הסעה. פלאניוק מספר כי מאחר שרבים מהנוסעים היו חולים סופנית, התרגל שאחת לתקופה נעלם במפתיע נוסע קבוע והסיבה - כך השכיל לגלות, הייתה כמעט ללא סייג - פטירתו של הנוסע. בעקבות עבודתו החל לסבול מקשיי שינה ומסהרוריות - מה שהוביל אותו בסופו של דבר, לכתוב את הספר. בשנת 2010, 14 שנים לאחר שיצא באנגלית, תורגם "מועדון קרב" לשפה העברית. בדומה למועדון קרב, כל ספריו מדברים על אדם בודד המנסה למצוא דרך לתקשר עם שאר האנשים בעולם מכל ספריו של פלאניוק רק "רדופים" ו"מועדון קרב" תורגמו לעברית. במאי 1999 אביו של פלאניוק ובת זוגו, ריטה, נרצחו על ידי הגרוש שלה. פלאניוק התבקש לסייע בקביעת עונשו של האיש שהרג את אביו; הוא ביקש עונש מוות. פלאניוק הוא הומוסקסואל ומתגורר עם בן זוגו לחיים בסמוך לונקובר שבמדינת וושינגטון. 1996 מועדון קרב Survivor 1999 Invisible Monsters 1999 Choke 2001 Lullaby 2002 Diary 2003 Fugitives and Refugees: A Walk in Portland, Oregon 2003 Stranger Than Fiction: True Stories 2004 2005 רדופים Rant 2007 Snuff 2008 You Do Not Talk About Fight Club: I Am Jack's Completely Unauthorized Essay Collection 2008 Pygmy 2009 Tell-All 2010 Damned 2011 Invisible Monsters Remix 2012 Doomed 2013 Beautiful You 2014 Make Something Up 2015 Fight Club 2 2015-16 Bait 2016 1999 מועדון קרב 2008 עמוק בגרון Invisible Monsters 2010 Romance 2012 מדיה וקבצים בנושא צ'אק פלאניוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'אק פלאניוק (באנגלית) צ'אק פלאניוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'אק פלאניוק, ברשת החברתית Goodreads צ'אק פלאניוק, שלכם, הקדוש רקטומוס, באתר ynet, 29 ביולי 2009 ליאת אלקיים, הלם קרב, "רדופים", באתר הארץ, 4 באוגוסט 2009 מיקי לוי, סיפור מעלף: ראיון בלעדי עם צ'אק פלאניוק, nrg ‏, 11/9/2009 דור בביוף, ביקורת על ספרו "רדופים", אתר נוריתה ניר צוק, החוק הראשון של צ'אק", באתר כלכליסט, 29 באפריל 2015 Chuck Palahniuk > Graeme Green | Journalist - Travel writer - Photogr…, archive.ph, ‏2014-11-02 Alstin Bunn,"Open Book: Chuck Palahniuk writes stories that fearlessly expose the darkest parts of the human experience. So why is it that when it comes to his sexuality there are still some things he likes to keep hidden?", The Advocate, 21/5/2008 [ http://entertainment.timesonline.co.uk/tol/arts_and_entertainment/books/article4396841.ece "Fight Club author Chuck Palahniuk is talking dirty" ], The Times, 25/7/2005
רומיאו ויוליה (פרוקופייב)

רומיאו ויוליה (במקור ברוסית: Ромео и Джульетта) אופ. 64 הוא בלט שהולחן בידי המלחין הרוסי סרגיי פרוקופייב בהתבסס על המחזה המפורסם "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר.  היצירה הולחנה בידי סרגיי פרוקופייב בספטמבר 1935. בנוסף לאינסטרומנטציה הסטנדרטית יחסית לתקופתו (המאה ה-20), עשה פרוקופייב שימוש לא שיגרתי בסקסופון טנור. קולו מוסיף גוון ייחודי ליצירה הן בתפקידי הסולו והן כחלק משאר התזמורת. פרוקופייב עשה שימוש גם בקורנית, בויולה ד'אמורה (גרסה קדומה של הויולה שהייתה נפוצה בין 1660-1600 בקירוב) ובמנדולינות כדי לתת נופך איטלקי למוזיקה ביצירה, זאת משום שהמחזה המקורי מתרחש כביכול בוורונה. מדיה וקבצים בנושא רומיאו ויוליה בוויקישיתוף רומיאו ויוליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הוקון מגנוססון

הוקון מגנוססון (בנורדית עתיקה: Hákon Magnússon, בנורווגית: Håkon Magnusson; ידוע בכינוי תורפוסטר, בנורדית עתיקה Þórisfóstra – "בנו המאומץ של תור"; 1068 – פברואר 1095) היה מלך נורווגיה מ-1093 ועד מותו. הוקון זכה להכרה חלקית בנורווגיה ולתקופת מלכותו משמעות מוגבלת. באופן כללי הוא לא נמנה עם הסדרה הממוספרת של מלכי נורווגיה. הוקון היה נכדו של האראלד השלישי, בנו של מגנוס השני ואחיינו של אולף השלישי. הוא נולד פחות או יותר באותה עת בה מת אביו וגודל על ידי תור פה סטייג מעמק גודברנד. ב-1090 הוא עמד בראש משלחת לאזור שנקרא בסאגות ביימרלנד (Bjarmaland), כיום אזור ארכנגלסק שברוסיה. לאחר מותו של אולף השלישי הוא הוכרז כמלך נורווגיה בטרונדהיים, בעוד שבן דודו, מגנוס השלישי, הוכרז כמלך בויקן (דרום נורווגיה). עד מהרה הוא נכנס לעימות עם מגנוס ונראה היה שלא מן הנמנע שתפרוץ מלחמה בין השניים. ב-1095 תכנן מגנוס פעולה צבאית כנגד הוקון, אך נירתע בשל הכוח שצבר בן דודו. כאשר התברר להוקון שמגנוס הגיע לטרונדהיים, הוא חצה את רכס הרי דוברפייל. הוקון מת באופן פתאומי במהלך המסע, וכתוצאה מכך הפך מגנוס למלך של כל נורווגיה. מגנוס שבה את תור פה סטייג שבסופו של דבר נתלה. Håkon Magnusson Toresfostre (Norsk biografisk leksikon) (בנורווגית)
מחול האבירים

מחול האבירים (ברוסית Монтекки и Капулетти \ מונטגיו וקפולט) היא יצירה קלאסית שנכתבה על ידי המלחין הרוסי סרגיי פרוקופיב עבור הבלט רומיאו ויוליה משנת 1935. הגרסאות המאוחרות של היצירה נכתבו הן עבור פסנתר והן עבור תזמורת. היצירה מורכבת משני חלקים כך שהחלק הראשון חוזר על עצמו פעמיים (בצורה של ABAׂ). החלק הראשון (A) של היצירה מתחיל מאוד חזק עם כלי נשיפה ממתכת, שיוצרת אווירה אפלה. בבלט, בחלק זה נכנסים הקפולטים ורוקדים ריקוד איטי בדרך מסוימת וקבועה, כאשר מוזיקה זו מייצגת אותם ביצירה. בחלק השני (B), פרוקופייב הכניס נגיעות קטנות של צ'לסטה, שהייתה מאוד נדירה בתזמורות בתקופתו. באמצע קטע זה מופיע סולו של האבוב המלווה בפיציקטו של מיתרים. חלק זה אומר לייצג את כניסתה של יוליה לתוך המחול. כאשר יש חזרה על החלק הראשון (A), אז מתבצע איחוד בין רומיאו ויוליה. חלק זה קצר מעט מהראשון, ומכיל סולו של סקסופון, אשר היה מאוד יוצא דופן בתקופתו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסת ישראל (ספר שנה)

כנסת ישראל היה ספר שנה שראה אור בעיר ורשה שבפולין הרוסית במשך שלוש שנים במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-19, תרמ"ו–תרמ"ח. עורך כתב העת היה שאול פנחס רבינוביץ (שפ"ר), והוא מוזכר תדיר בצירוף שמו של העורך "כנסת ישראל של שפ"ר". רבינוביץ היה גם המוציא לאור של כתב העת, בכרכים ב'–ג' ביחד עם יהושע יהודה איש הורוויץ. לפי הצהרת העורכים נועד כתב העת להיות: ”ספר שנתי לתורה ולתעודה, הכולל בתוכו מאמרים כתובים בידי חכמי ישראל וסופריו בכל מקצועות התורה והחכמה, חקירת דברי הימים וביקורת הספרות, הליכות עולם, כלכלת העם ונימוסי המדינות, חכמת חרשים עם ציורים ותמונות אנשי שם, השקפות החיים והחברה בישראל ובאדם”. לכתב העת הייתה זיקה רעיונית לתנועת חובבי ציון, ושייכות לרעיונות תנועת ההשכלה היהודית וחכמת ישראל. נכללו בו מאמרים מסכמים בנושאים מסורתיים שהעסיקו את תנועת ההשכלה, לצד מבואות מפורטים לתחומי דעת כמו סטטיסטיקה וכלכלה. כתב העת היה אחד משלושה כתבי עת, לצד "האסיף" של נחום סוקולוב ו"הכרם" של אליעזר אטלס, שביקרו ולעיתים לחמו בחריפות במורשת תנועת ההשכלה היהודית, בעיקר בשל ההתבוללות שבה האשימו את התנועה; אך התנגדו עם זאת ל"תנועת התשובה" שיצרו חלק מחובבי ציון, שזנחה ערכים אוניברסליים רבים של תנועת ההשכלה כתגובת נגד. בכרך הראשון הופיע מאמרו של וולף יעב"ץ (זאב יעבץ) בשם "מגדל המאה", התוקף בחריפות את משה מנדלסון ורוח ההשכלה שהחדיר ליהדות. דוד כנעני ראה בהופעת "כנסת ישראל" המזוהה במובהק עם רעיונות חיבת ציון, תגובה ל"האסיף" שנמנע מלעבור במוצהר מהאידאולוגיה המשכילית לזו הלאומית-ציונית. הוא זיהה בדיבורים של עורכי כתב העת על "הרעיון הקדוש של יישוב ארץ ישראל" ו"שיבת בנים לגבולם", נימה של התפשרות וכניעה למסורת. בין הכותבים בשלושת כרכי כתב העת היו אישים ידועי שם, רוב הסופרים העבריים במזרח אירופה שהיו מאחרוני המשכילים ומראשוני חובבי ציון. בהם: קלמן שולמן, שלמה מנדלקרן, מאיר איש-שלום, אליעזר צווייפל, ש"י פין, שלמה בובר, הרב אברהם יצחק קוק, וזאב יעבץ שגם ערך את הכרך הראשון לצד שפ"ר. מדיה וקבצים בנושא כנסת ישראל בוויקישיתוף כל כרכי כתב העת בכרך אחד(הקישור אינו פעיל), באתר הספרייה הלאומית כנסת ישראל - שנה ראשונה (ה'תרמ"ז), באתר היברובוקס דוד כנעני, הספרות העברית, בתוך: יצחק גרינבוים (עורך), אנציקלופדיה של גלויות, כרך ראשון: ורשה, 1953, עמ' 470–471. לפי י. פוגרבינסקי, העיתונות העברית: שנתונים, בתוך: יצחק גרינבוים (עורך), אנציקלופדיה של גלויות, כרך ראשון: ורשה, 1953, עמ' 492.