laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קולומביה (סדרת צוללות)

סדרת קולוביה (בעבר S SBN-X) היא סדרה של צוללות טילים בליסטיים מתקדמות עם הנעה גרעינית של צי ארצות הברית. בניית הצוללת הראשונה החלה ב-1 באוקטובר 2020. ואמורה להיכנס לשירות בשנת 2031. ב-3 ביוני 2022, חיל הים הודיע שהצוללת המובילה בסדרה תיקרא "USS District of Columbia" (או SSBN-826), מכיוון שכבר יש צוללת תקיפה בשם USS Columbia (SSN-771). אולם חיל הים המשיך להתייחס לסדרה כאל "סדרת קולומביה" (Columbia class). צוללות קולומביה מיועדות לנשיאת טילים בליסטיים גרעיניים לצורך הרתעה. סדרת קולומביה אמורה להחליף את סדרת אוהיו של צוללות טילים בליסטיים, ששאר הצוללות שלהן אמורות להתבטל, אחת לשנה, החל מ-2028. סדרת קולומביה תשתלט על סד"כ הצוללות האסטרטגיות בעלות הנעה גרעינית של ארצות הברית. אף שעדיין בפיתוח, להלן חלק מהמאפיינים של SSBN(X): חיי שירות צפויים ל-42 שנים, כולל 124 סיורי הרתעה. ליבת דלק גרעיני שתפעיל את הצוללת לכל חיי השירות הצפויים שלה, בניגוד לצוללות מסוג "אוהיו", הדורשות תדלוק גרעיני באמצע החיים. צינורות שיגור טילים בגודל זהה לאלו של סדרת "אוהיו", בקוטר של 2.2 מטרים וגובה מספיק כדי להכיל טיל D-5 Trident II. 16 משגרי טילים במקום 24 בצוללות מסוג "אוהיו". מדיה וקבצים בנושא קולומביה בוויקישיתוף "SSBN-X Future Follow-on Submarine". GlobalSecurity.org. 24 ביולי 2011. נבדק ב-24 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Navy: USS Columbia Will Have Most Complete Design Ever at Official Construction Start". 8 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) NUCLEAR POSTURE REVIEW FINAL REPORT media.defense.gov "SENEDIA Defense Innovation Days" (PDF). Senedia.org. 5 בספטמבר 2014. נבדק ב-20 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) This story was written by Lt. Rebecca Rebarich, Commander Submarine Group Ten Public Affairs. "1,000 Trident Patrols: SSBNs the Cornerstone of Strategic Deterrence". Navy.mil. נבדק ב-20 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) Burgess, Richard R. (2022-06-06). "DC Congresswoman Pushes DC Statehood at Keel-Laying for Navy Submarine". Seapower (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-10. "SECNAV Names SSBN 826 USS District of Columbia". United States Navy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-06-04. "CNO Visits Philadelphia for Submarine and Shipbuilding Updates". United States Navy (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-04-10. O'Rourke, Ronald (17 בספטמבר 2017). "Navy Navy SSBN(X) Ballistic Missile Submarine Program: Background and Issues for Congress" (PDF). Congressional Research Service. R41129. נבדק ב-23 בספטמבר 2017 – via Federation of American Scientists. {{cite web}}: (עזרה) OHIO Replacement Program Naval Submarine League ssbn.pl "Ohio Replacement Submarine Starts Early Construction". 24 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Ohio-class Replacement Will Carry "Re-packaged and Re-hosted" Weapons System". Defense Media Network. 4 בפברואר 2011. נבדק ב-6 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "CMC Program to Define Future SSBN Launchers for UK, USA". Defense Industry Daily. 25 בנובמבר 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "An Analysis of the Navy's Fiscal Year 2013 Shipbuilding Plan" (PDF). Congressional Budget Office. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Ohio-class Replacement Details". US Naval Institute. 1 בנובמבר 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה)
מייקל צ'רי

מייקל צ'רי (נולד ב-23 במרץ 1995) הוא אתלט אולימפי המתמחה בריצת 400 מטר. היה חבר בנבחרת ארצות הברית במרוץ שליחים ל-4X400 מטר באליפות העולם באתלטיקה 2017 בלונדון, שסיימה במקום השני. צ'רי ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת הקיץ של טוקיו 2020, סיים במקום הרביעי בריצת 400 מטר וזכה בזהב במרוץ שליחים ל-4X400 מטר, שם שימש כרץ הראשון של הנבחרת. מדיה וקבצים בנושא מייקל צ'רי בוויקישיתוף מייקל צ'רי, באתר olympedia.org מייקל צ'רי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית "Michael Cherry". Team USA. אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2020. נבדק ב-7 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "4 x 400 Metres Relay Men – Final − Results" (PDF). IAAF. נבדק ב-14 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Cherry Scores Relay Silver in World Finale". www.lsusports.net (באנגלית). נבדק ב-13 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה)
מוטורולה מוביליטי

מוטורולה מוביליטי בע"מ היא יצרנית אלקטרוניקה המתמחה בייצור סמארטפונים ומכשירים ניידים אחרים הפועלים על מערכת ההפעלה אנדרואיד. החברה ממוקמת במגדל מרצ'נדייז בשיקגו, אילינוי, והיא חברת בת של חברת הטכנולוגיה הסינית לנובו. מוטורולה מוביליטי הוקמה ב-4 בינואר 2011, לאחר פיצול של חברת מוטורולה בע"מ לשתי חברות נפרדות, כאשר מוטורולה מוביליטי נטלה על עצמה את קווי המוצרים המכוונים לצרכנים של החברה (כולל עסקי הטלפונים הניידים שלה, כמו גם המודמים הכבליים ותיבות הטלוויזיה בתשלום), בעוד מוטורולה סולושנס נטלה על עצמה את קווי המוצרים המכוונים לעסקים של החברה. במאי 2012 רכשה גוגל את מוטורולה מוביליטי בסכום של 12.5 מיליארד דולר; המטרה העיקרית של הרכישה הייתה להשיג את פורטפוליו הפטנטים של מוטורולה מוביליטי, כדי להגן על יצרני אנדרואיד אחרים מתביעות משפטיות. בעלותה של גוגל על החברה הייתה קצרה. בינואר 2014, הכריזה גוגל כי תמכור את מוטורולה מוביליטי ללנובו בסכום של 6.91 מיליארד דולר. המכירה הושלמה ב-30 באוקטובר 2014. לנובו חשפה כוונה להשתמש במוטורולה מוביליטי כדרך להתרחב לשוק הסמארטפונים בארצות הברית. באוגוסט 2015, חטיבת הסמארטפונים הקיימת של לנובו נבלעה במוטורולה מוביליטי. מדיה וקבצים בנושא מוטורולה מוביליטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוטורולה מוביליטי (בשפות מרובות) אתר האינטרנט הרשמי של מוטורולה מוביליטי (בפורטוגזית ברזילאית) מוטורולה מוביליטי, ברשת החברתית פייסבוק מוטורולה מוביליטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוטורולה מוביליטי, ברשת החברתית אינסטגרם מוטורולה מוביליטי, ברשת החברתית LinkedIn מוטורולה מוביליטי, סרטונים בערוץ היוטיוב "China's Lenovo buys Google's Motorola business for US$2.9 billion". South China Morning Post. 30 בינואר 2014. נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Hardy, Quentin. "Google Buys Motorola For Patent Parts". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2022-08-17.
ג'ורג' פיו

ג'ורג' אליס פיו (באנגלית: George Ellis Pugh;‏ 28 בנובמבר 1822 – 19 ביולי 1876) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את מדינת אוהיו בסנאט של ארצות הברית. פיו נולד בסינסינטי, אוהיו, ארצות הברית. היו לו שלושה אחים ואחות. הוא החל לעסוק בעריכת דין ב-1843. לאחר מכן שירת כקפטן בגדוד הרביעי של אוהיו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו. הוא זכה לשבחים על גבורה ואומץ שגילה בפעולה בקרב אטלסקו. לאחר שכיהן בבית הנבחרים של אוהיו מ-1848 עד 1850 כיהן כתובע הכללי של המדינה מ-1852 עד 1854. פיו כיהן קדנציה אחת בסנאט של ארצות הברית מ-1855 עד 1861, ולא הצליח להיבחר מחדש לאחר שהובס על ידי סלמון צ'ייס, אותו החליף. הוא תמך בחוקת לקומפטון ב-16 במרץ 1858, אך פעל לפי הוראות בית המחוקקים של אוהיו והצביע נגדה. למרות הפסדו לצ'ייס בניסיונו להיבחר בשנית לסנאט ב-1860 המשיך פיו בפעילות פוליטית. הוא הגיח שוב לזירה הפוליטית ב-1873 כשנבחר להיות ציר בוועידת החוקה של מדינת אוהיו אך פרש מדיוניה. הוא מת בסינסינטי בשנת 1876, בגיל 53. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' פיו בוויקישיתוף ג'ורג' פיו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ורג' פיו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
דורבן (מכרסם)

המונח "דורבנים" מפנה לכאן. לערך העוסק בלהקה ישראלית, ראו הדורבנים. דורבן (בכתיב מנוקד: דָּרְבָּן; שם מדעי: Hystrix) הוא סוג של מכרסם ממשפחת הדורבניים והגדול במשפחה. תפוצתו באזורים חמימים ברחבי אפריקה ודרום אסיה. בסוג שמונה מינים שהם הגדולים במשפחה, והגדולים שבמכרסמי חצי העולם הישן. הגדול שבהם הוא דורבן הכף, המגיע לאורך 80 ס"מ ולמשקל 24 ק"ג. המין דורבן מצוי מצוי בישראל והוא המכרסם הגדול ביותר בה, והגדול שבמכרסמי אסיה. בסוג זה 8 מינים חיים: דורבן מצוי (Hystrix indica) דורבן הכף (Hystrix africaeaustralis) דורבן מלאי (Hystrix brachyura) דורבן ג'אווה (Hystrix javanica) דורבן מצויץ (Hystrix cristata) דורבן עב-קוצים (Hystrix crassispinis) דורבן פיליפיני (Hystrix pumila) דורבן סומטרי (Hystrix sumatrae) יש הממיינים את שלושת המינים האחרונים (crassispinis,‏ pumila,‏ sumatrae) בסוג אחר בשם Thecurus. מינים נכחדים מהסוג: Hystrix arayanensis Hystrix depereti Hystrix paukensis Hystrix primigenia דורבן רפוסה (Hystrix refossa) Hystrix suevica אורך גופו של הדורבן הוא כ-90 ס"מ, אורך זנבו כ-15 ס"מ, ומשקל גופו כ-13 ק"ג. את גופו וזנבו מכסים קוצים שאורכם עד 50 ס"מ. כאשר הוא חש מאוים הוא זוקף את קוציו והם מרשרשים ומשמיעים רעש מאיים. בניגוד לדעה הרווחת - אין באפשרותו של הדורבן "לירות" את קוציו לעבר תוקפיו. הדורבן מגן על גופו בעזרת קוציו הארוכים, המצויים על זנבו ועל גופו. בשעת סכנה הוא זוקף את קוציו והם מרשרשים ומשמיעים רעש מאיים, והוא נמלט תוך שהוא משמיע קולות נשיפה מאיימים. כשאין באפשרותו להימלט הוא זוקר את קוציו כמניפה ומנתר לעבר התוקף. במקרים אחרים בעת שהוא נמלט הוא נעצר בפתאומיות וקוציו ננעצים בתוקף, ונשארים על גופו. הדורבנים ניזונים מפקעות ושורשים, שרובם רעילים לבני אדם. על מנת להוציא את הפקעות הם חופרים בעזרת ציפורניהם גומות ושולפים את הפקעת. דורבן, באתר ITIS (באנגלית) דורבן, באתר NCBI (באנגלית) דורבן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דורבן, באתר GBIF (באנגלית) אילת חן, דרבנים מחשבים את קוציהם לאחור, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח דרבן – Hystrix indica, באתר רשות הטבע והגנים
תאונה (שיר)

"תאונה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה באפריל 1992 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל השני מתוך אלבומה החמישי של אלאל, "זן נדיר". "תאונה" נכתב והולחן על ידי אלאל, והופק על ידי יהודית רביץ. השיר מתאר חוויה טראומתית מתאונת דרכים בהתאם לנקודת מבטה של הנפגעת. המילים "מזיעה", "מתחת הכביש נגמר" ו"מתחילה לחשוב על מי שהכי אהבתי" מעבירות תחושות פחד, חרדה וחרטה ברגעים שאחרי ההתנגשות. תיאור המבט הדואג של אנשים הבאים לסייע דרך ה"חלון המנופץ" משקף את הניתוק והבלבול שחווה הנפגעת. היא עצמה מרגישה חסרת אונים ומבקשת שיפסיקו לדאוג לה. התחושות הפיזיות מתוארות כמו "שפשוף בכנף", "מכה על הגג", ו-"ההגה נכנס ברכות לבטן". בהמשך השיר ישנו מעבר לתיאור החוויות שלאחר התאונה, כשהנפגעת נמצאת בטיפול רפואי. היא חשה מבולבלת ועייפה, כפי שמתבטא בשורות "מה הם דואגים? מה הם כל כך היסטרים?" ו-"קול החוק שואל 'איך את מרגישה?' אני לא עונה, מרגישה חלשה". "תאונה" מבטא את הפגיעות והחולשה שהיא חווה, יחד עם הרצון לפשטות ולנחמה, כפי שמודגש ברצונה לסיגריה ולהיות בחיק אדם אהוב. בסיום השיר, החזרה על תחושות הכאב הפיזי, כמו "ההגה נכנס ברכות לבטן", מסכמת את החוויה הקשה שהיא עוברת, ומשאירה את המאזין עם תחושת הכאב והחוסר אונים שלה. העיצוב המרכזי של העטיפה מציג ציור של פנים פשוטות בצבע כתום על רקע בהיר. הפנים מצוירות בצורה מינימליסטית, עם שני עיגולים שמייצגים את העיניים ונקודה המסמלת את האף או הפה, וכל זה מוקף בקו עגול המתאר את קווי המתאר של הפנים. האיור המרכזי והפשטות הכללית בעיצוב יכולים לשקף את הפגיעות והישירות של התוכן המוזיקלי בשיר, שמתאר חוויות טראומתיות באופן כנה וישיר. ב-5 באפריל 1992 הוצג "תאונה" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-18 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-26 באפריל יצא מהדירוג השבועי לאחר שבועיים רצופים. ברדיו גלי צה"ל הגיע בשיאו למקום התשיעי. תאונה באתר סטריאו ומונו זן נדיר באתר סטריאו ומונו מילות השיר, באתר שירונט
Coronation Street

Coronation Street היא אופרת סבון בריטית שנוצרה על ידי חברת גרנדה טלוויז'ן ומשודרת ב-ITV מאז 9 בדצמבר 1960 ומשודרת עד היום. התוכנית מתמקדת ברחוב מרוצף אבנים בעיר הדמיונית וות'רפילד, עיירה המבוססת על סלפורד שבאנגליה. במקור שודרה הסדרה פעמיים בשבוע, והחל משנת 2017 משודרת שש פעמים בשבוע. את התוכנית הגה התסריטאי טוני וורן. ההצעה הראשונית של וורן נדחתה על ידי מייסד התחנה סידני ברנשטיין, אך המפיק הארי אלטון שכנע אותו להפיק את התוכנית עבור 13 פרקי פיילוט. מאז הפכה התוכנית לחלק משמעותי מהתרבות הבריטית. בשנת 2010, לציון 50 שנה להפקתה, הוכרה הסדרה על ידי ספר השיאים של גינס כאופרת הסבון הטלוויזיונית הארוכה בעולם. בתחילת דרכה הושפעה הסדרה מאופנות הריאליזם המטבחי, והיא ידועה בתיאור המציאות של קהילת מעמד הביניים העובד, בשילוב הומור קליל ודמויות חזקות. התוכנית זוכה כיום לממוצע של כחמישה מיליון צופים לפרק. התוכנית ציינה את פרק ה-10,000 שלה ב-7 בפברואר 2020, וחגגה את יום השנה ה-60 שלה מאוחר יותר באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא Coronation Street בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Coronation Street (באנגלית) Coronation Street, ברשת החברתית פייסבוק Coronation Street, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Coronation Street, ברשת החברתית אינסטגרם Coronation Street, סרטונים בערוץ היוטיוב "Coronation Street", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Coronation Street", באתר Metacritic (באנגלית) "Coronation Street", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Jones, Judith. "Coronation Street". Museum TV. אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2016. נבדק ב-29 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Brooks-Pollock, Tom (11 במרץ 2014). "Ten things Manchester gets the credit for when really it should be Salford". men. ארכיון מ-14 ביוני 2020. נבדק ב-31 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Coronation Street to air six times a week from next year". ITV News. 29 ביוני 2016. ארכיון מ-28 ביוני 2018. נבדק ב-11 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "TV review: The Road to Coronation Street". The Guardian. 17 בספטמבר 2010. ארכיון מ-15 באוקטובר 2015. נבדק ב-18 בספטמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Sulway, Verity (30 בדצמבר 2020). "Bill Roache says Corrie writer got ideas for character names from gravestones". mirror.co.uk (באנגלית). נבדק ב-29 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Coronation Street recognised as longest running soap". BBC. 22 במרץ 2018. ארכיון מ-7 ביולי 2019. נבדק ב-21 ביוני 2018. {{cite news}}: (עזרה) Hemley, Matthew (24 בספטמבר 2010). "Coronation Street breaks two world records". The Stage. ארכיון מ-3 בספטמבר 2015. נבדק ב-4 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Coronation Street to air 10,000th episode". ITV Press Centre. 27 בינואר 2020. ארכיון מ-28 בינואר 2020. נבדק ב-31 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "All we know about the Coronation Street anniversary week and what it means for the residents". metro.co.uk. 16 בנובמבר 2020. ארכיון מ-16 בנובמבר 2020. נבדק ב-1 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
ברהימה דיארה

ברהימה דיארה (בצרפתית: Brahima Diarra; נולד ב-5 ביולי 2003 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר. דיארה גדל במחלקות הנוער של מונרוז' 92 F.C.,‏ AC בולון-ביאנקור והאדרספילד טאון. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של האדרספילד טאון במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ובמשך תקופה קצרה הושאל להרוגייט טאון מהפוטבול ליג השנייה. ב-1 ביולי 2024 שוחרר מהאדרספילד טאון. דיארה נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מאלי לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). ברהימה דיארה, באתר Transfermarkt ברהימה דיארה, באתר Soccerway ברהימה דיארה, באתר FootballDatabase.eu "Josh Austerfield & Brahima Diarra: Huddersfield duo join Harrogate on loan". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2022-01-04. נבדק ב-2024-08-04. Voici la liste des joueurs sélectionnés par le sélectionneur, Badra Alou Diallo pour les Jeux Olympiques Paris 2024 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל המאלית, 8 ביולי 2024 (בצרפתית)
יוצאת אל החיים

"יוצאת אל החיים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה במאי 1992 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל השלישי מתוך אלבומה החמישי של אלאל, "זן נדיר". "יוצאת אל החיים" נכתב והולחן על ידי דודו ברק ואלאל בהתאמה. על הפקתו המוזיקלית הייתה יהודית רביץ אחראית. השיר מתאר יציאה לדרך חדשה, שבה הדוברת עוזבת את העבר מאחור ומתמודדת עם עתיד בלתי נודע. השורות "עכשיו אני יוצאת למרחבים" ו-"אין ענן, שדות מנוקדים" מציירות תמונה של חופש ומרחב פתוח, שמסמלת את האפשרויות וההתחלות החדשות שמצפות לה. הדוברת עוברת בתחנות שונות, מתמודדת עם חידות ומסתורין, ומבטאת רצון להתמודד עם החיים באופן סוליסטי. ב"רציתי להגיד לך אחותי, יקירתי" מעידה המבצעת על קרבה רגשית לאחותה, כאשר היא מבקשת ממנה את הרשות לבכות ולצחוק. בחלק השני עוזבת הדוברת את הבית ואת כל מה שהכירה, כולל אהוב לשעבר וכמה ידידים, ומשאירה מאחור את תקופת נעוריה המתוארת כ"אבודה". התיאורים "ציפור קלה נוסקת" ו-"הלב מכה, פועם" משדרים תחושת קלילות וחיות ובד בבד גם מתח וחרדה לקראת הלא נודע. היא מביעה תקווה ליום חדש ושונה שמחכה לה, אך גם את הכאב והקשיים שבדרך. השיר כולו מבטא את המתח בין הפרידה מהעבר לבין הציפייה וההתרגשות לקראת העתיד, ומסכם את המורכבות הרגשית של התחלה חדשה. "יוצאת אל החיים" בוצע במקור על ידי דפנה דקל, ונכלל כרצועה השלישית באלבום הבכורה שלה הנושא את שמה. בעטיפה מופיעה דמות מעורפלת בצבע תכלת, המזכירה ציפור במעופה או דמות אדם הפורשת את ידיה בתנועה דינמית. הרקע הבהיר והנקי מדגיש את הדמות המרכזית ויוצר תחושה של חופש, תנועה ופתיחות למרחבים. עיצוב הסמל מזכיר את העטיפה של האלבום "זן נדיר". ב-3 במאי 1992 הוצג "יוצאת אל החיים" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-27. ב-17 במאי עלה למקום ה-24 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-31 במאי יצא מהדירוג השבועי לאחר שלושה שבועות צעידה רצופה. במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר בשיאו למקום העשירי. יוצאת אל החיים באתר סטריאו ומונו זן נדיר באתר סטריאו ומונו מילות השיר, באתר שירונט דפנה דקל באתר סטריאו ומונו
ורנר קרייפה

ורנר קרייפה (בגרמנית: Werner Kreipe‏; 12 באפריל 1904 – 7 בספטמבר 1967) היה גנרל חיל טייסי הקרב בלופטוואפה הגרמני במלחמת העולם השנייה. קרייפה נולד ב-12 באפריל 1904 בהנובר, כבן של רופא, ולאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה ב-1922, הצטרף לרגימנט הארטילריה השישי של הרייכסווהר כצוער. בתקופתו בבית הספר למלחמה במינכן, הוא השתתף בצעדת היטלר על הפלדהרנהאלה. בשנת 1928 עזב זמנית את הצבא כדי להשלים אימונים בבית ספר לטיסה סודי של הרייכסווהר בליפטסק, רוסיה. הוא הצטרף ללופטוואפה ב-1934. קרייפה מילא תפקידי מטה שונים עד לחורף 1939/1940, אז נבחר לתפקיד שטח. הוא הצטרף ל-Kampfgeschwader 2 (כנף מפציצים 2) ופיקד על הטייסת ה-III שלו במהלך הקרב על צרפת והקרב על בלגיה. ביוני 1940 חזר לתפקידי מטה שונים. בדצמבר 1941 הועלה לתפקיד ראש המטה של קורפוס האוויר הראשון (I. Fliegerkorps). ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וביולי 1943 מונה למפקד יחידות הכשרת הטייסים של הלופטוואפה. ב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובאוגוסט 1944 מונה לתפקיד ממלא מקום ראש המטה הכללי של הלופטוואפה לאחר מותו של גינטר קורטן בקשר ה-20 ביולי והועלה לדרגת גנרל חיל טייסי הקרב. בשל חוסר שביעות רצון מהמנהיגות של הרמן גרינג בלופטוואפה, אדולף היטלר רצה להחליף אותו ברוברט ריטר פון גריים. מכיוון שלא הצליח לשכנע את גריים לקבל את התפקיד, היטלר אילץ את גרינג לפטר את קרייפה, ולהחליף אותו באופן זמני ב-19 בספטמבר 1944 בקרל קולר המטופש, שקיבל את התפקיד באופן רשמי ב-12 בנובמבר. עם זאת, קולר לא הצליח לבצע רפורמה בלופטוואפה, אשר נוהל בצורה לא נכונה על ידי גרינג ואיבד את העליונות האווירית מעל שמי אירופה. בינואר 1945 הוא ארגן את המאמץ הלוגיסטי וההכנה למתקפה הגדולה האחרונה של הלופטוואפה, מבצע בודנפלטה ב-1 בינואר 1945. קרייפה המשיך בתפקידי מטה עד שנכנע לבעלות הברית המערביות במאי 1945. בשנת 1951 הוכנס למשרד התחבורה הפדרלי על ידי השר הנס-כריסטוף זיבוהם כראש המחלקה, שם עמד בראש מחלקת התעופה כמנהל שרים בין השנים 1953 ל-1967. במקביל, מ-1955 היה סגן יו"ר מועצת הפיקוח של לופטהנזה. בשנת 1956 כתב קרייפה ספר על המלחמה ועל תפקידו של הלופטוואפה שכותרתו, "ההחלטה הקטלנית: שישה קרבות מכריעים של מלחמת העולם השנייה מנקודת מבטם של המנוצחים". קרייפה מת ב-7 בספטמבר 1967 בביתו בבאדנוויילר. מדיה וקבצים בנושא ורנר קרייפה בוויקישיתוף ורנר קרייפה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
רחל פריידלין

רחל פריידלין (ברוסית: Рахиль Хацкелевна Фрейдлина‏; 20 בספטמבר 1906 - 25 באפריל 1986 ) הייתה כימאית סובייטית ממוצא יהודי. היא הייתה מומחית בכימיה אורגנית. רחל פריידלין נולדה בשנת 1906 בכפר סמוטביצ'י, מחוז מוהילה (אז בתחומי ברית המועצות כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. בשנת 1923 היא סיימה לימודי בית ספר ועברה למוסקבה. בשנת 1924 היא החלה לימודי כימיה באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את הלימודים בשנת 1930. בשנת 1930 פריידלין החלה לימודי תואר שלישי במכון להגנת הצומח. לאחר שנה היא עזבה את הלימודים והמכון. היא החלה לעבוד במכוני מחקר שונים במוסקבה. בשנת 1935 היא החלה לעבוד במכון לכימיה אורגנית של אדמיה למדעים של ברית המועצות תחת אלכסנדר נסמיאנוב. בשנת 1936 הוענק לה תואר שלישי על בסיס מגוון עבודות שבוצעו ללא השלמת עבודה ספציפית לתואר. בשנת 1941 פריידלין עברה לקאזאן ביחד עם סגל המכון בה עבדה. היא עסקה במחקרים בעלי אופי בטחנוי. בשנת 1943 היא חזרה למוסקבה. בשנת 1945 היא סיימה עבודת פוסט דוקטורט. בפברואר 1951 פריידלין קודמה לתפקיד מנהל מעבדה. בינואר 1952 היא קיבלה נזיפה מוועד המפלגה במקום העבודה ובעלה נעצר ונשפט (לאחר פטירת יוסיף סטלין שמו טוהר. היא המשיכה לעבוד במכוני מחקר של האקדמיה. בשנת 1968 היא נבחרה לחברה בהתכתבות באקדמיה למדעים. במקביל לעבודה במכון מחקר פריידלין הייתה מלמדת במכון לטכנולוגיות כימיה וכיהנה בו בדרגת פרופסור. מחקרים של פריידלין עסקו בתחומים שונים של כימיה אורגנית. עבודות שלה תרמו רבות ליצירת שיטות לקבלת מתכות כבדות. היא פיתחה שיטות לקבלת חומרים חדשים על בסיס ארסן. היא פיתחה שיטות ליצירת חומצות קרבוקסיליות חדשות. פריידלין פרסמה כ-300 מאמרים ו-2 ספרים בנושא מחקרים שבוצעה. כמו כן בבעלותה היו 30 פטנטים. היא הייתה חברה במערכת של כתבי עת מדעיים. לפריידלין הוענקו מספר עיטורים ופרס ברית המועצות בשנת 1986. פריידלין נפטרה בשנת 1986 ונטמנה בבית העלמין קונצבסקויה לצד בעלה. ביוגרפיה ותיאור הישגיו (ברוסית) ביוגרפיה
מויסיי חייקין

מויסיי חייקין (ברוסית: Моисей Семёнович Хайкин‏; 5 בדצמבר 1921 - 7 בדצמבר 1990) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בתחום חקר טמפרטורות נמוכות במיוחד. חייקין נולד בשנת 1921 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה הפיזיקאי סמיון חייקין. בשנת 1947 חייקין סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה והחל לעבוד במכון לבעיות פיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות אצל אלכסנדר שלניקוב. בשנת 1952 סיים חייקין את לימודי התואר השלישי ובשנת 1962 סיים פוסט דוקטורט. ביחד עם מורו אלכסנדר שלניקוב ייסד חייקין כתב עת בנושא ניסויים בפיזיקה ובהמשך היה העורך הראשי של כתב עת זה. במקביל לעבודה מחקרית לימד חייקין באוניברסיטת מוסקבה ובמכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, בהם כיהן בדרגת פרופסור. בשנת 1987 חייקין התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים. מחקריו של חייקין התרכזו בחקר מוליכות על. העבודות הראשונות היו קשורות לחקר התנגדות חשמלית של חומרים בתדרים גבוהים. בשנת 1985, לראשונה בברית המועצות, הוא בנה מיקרוסקופ מנהור סורק וניצל אותו במחקריו. בהמשך הוא עבר לחקר פלזמונים. חייקין פרסם כ-100 מאמרים והדריך מעל ל-10 עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט. על הישגיו בתחום מומחיותו בשנת 1970 הוא קיבל את הפרס על שם לומונוסוב ואת עיטור הידידות בין העמים. חייקין נפטר בשנת 1990 במוסקבה ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש. ביוגרפיה קבר של מוייסי חייקין
קיטוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיטוב – כיוון השדה החשמלי בגל אלקטרומגנטי קיטוב ליניארי – הגבלה של וקטור השדה החשמלי או המגנטי למישור נתון לאורך כיוון ההתפשטות קיטוב מעגלי – קיטוב שבו השדה החשמלי שמייצר את הגל לא משנה את עוצמתו אלא רק את כיוונו קיטוב חשמלי – הפרדה של מטענים חיוביים ושליליים בחומר קיטוב פוליטי – סטייה של עמדות פוליטיות הרחק מהמרכז, אל קצוות אידאולוגיים הקיטוב של הריק – תופעה בתורת השדות הקוונטית, ובפרט באלקטרודינמיקה קוונטית קוטי – עיירה באוקראינה (Kuty), הידועה גם בשם קיטב
ברטלר

האם התכוונתם ל... חסיה ברטלר – סופרת חרדית ישראלית יחזקאל ברטלר – למדן ליטאי בני ברקי יצחק ברטלר – רב ליטאי ישראלי ברטל ברטר
הלגיון השישה עשר גאליקה

הלגיון השישה עשר גאליקה (בלטינית: Legio XVI Gallica) היה לגיון רומי שהוקם במקור על ידי אוקטיביאנוס אוגוסטוס קיסר, בשנת 41 או 40 לפני הספירה. מטרת הקמתו הייתה לשים קץ לכיבוש סיציליה של סקסטוס פומפייוס, מה שהעמיד את אספקת התבואה של רומא בסכנה. הלגיון השתתף בכמה מלחמות ברחבי האימפריה, וכן במלחמות פנימיות. הוא חדל להתקיים בשנת 70. סמל הלגיון המשוער הוא אריה. הקיסר אספסיאנוס הקים לגיון חדש, הלגיון השישה עשר פלאביה פרימה. מדיה וקבצים בנושא הלגיון השישה עשר גאליקה בוויקישיתוף Legio XVI Gallica - Livius, www.livius.org
אלכסנדר שלניקוב

אלכסנדר שלניקוב (ברוסית: Александр Иосифович Шальников‏; 10 במאי 1905 - 6 בספטמבר 1986) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה ניסויית. אלכסנדר שלניקוב נולד בשנת 1905 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אביו יוסיף היה יליד דאוגבפילס, בוגר אוניברסיטה טכנית של ריגה עבד בחשבונאות. אימו צירלה, ילידת רזקנה הייתה רופאת שיניים. בשנת 1914 שלניקוב הצליח להתקבל לבית הספר הריאלי לאחר שעבר בחינות ונכנס ל"גבול אחוזי" של יהודים בבית ספר זה. בשנת 1922 הוא סיים לימודי בית ספר ועד לשנת 1924 עבד בה במעבדה. בשנת 1923 שלניקוב החל לימודים במכון הפוליטכני וסיים אותו בשנת 1928 עם תואר מהנדס-פיזיקאי. עד לשנת 1935 הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בתקופה זו הוא תכנן מתקנים שונים לביצוע ניסויים. בשנת 1935 בהזמנת פיוטר קאפיצה הוא עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון לבעיות פיזיקליות שהוקם. בשנת 1937 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" (שווה ערך לפוסט דוקטורט. הוא עבד בתחום חקר טמפרטורות נמוכות ומוליכות על. בשנת 1946 שלניקוב התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנים 1947–1955 שלניקוב השתתף בפרויקטים קשורים ליצירה פצצה גרעינית סובייטית. על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים ופרס ברית המועצות (3 פעמים). בשנת 1955 שלניקוב חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו. בשנת 1956 שלניקוב יזם הקמת כתב עת מדעי שמוקדש לפיזיקה ניסויית. הוא היה עורך שנים רבות ואחרי פטירתו תפקיד זה עבר לחניכו מויסיי חייקין. במקביל לעבודה מחקרית שלניקוב היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה בה כיהן בדרגת פרופסור (משנת 1938) וסגן מנהל קתדרה תחת פיוטר קאפיצה. בשנת 1972 הוא קיבל מדליית זהב על שם לבדב של האקדמיה. בשנת 1979 מעמדו באקדמיה שונה לחבר בפועל. שלניקוב נפטר בשנת 1990 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה. ביוגרפיה אלכסנדר שלניקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)