laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יובל פוקס

יובל פוקס (נולד ב-1961) הוא דיפלומט ישראלי כיהן בתפקיד האחרון כשגריר ישראל בגאורגיה. פוקס נולד וגדל בחיפה. יובל צאצא למשפחה שורשית דורות מצפת וממייסדי ראש פינה וכפר תבור, בשנת 1979 התגייס לשירות של שלוש שנים בצה"ל במסגרת הנח"ל, ולאחר מכן הצטרף לקיבוץ אייל, שם שהה במשך כשנה. בשנת 1985 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים אותם סיים בשנת 1988 עם קבלת תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה והיסטוריה. שנה לאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת פרייבורג שבגרמניה. השלים לימודי תואר שני בפילוסופיה ובהיסטוריה ב 1991. תוך כדי לימודיו שימש כעוזר מחקר וכמורה לעברית באוניברסיטאות פרייבורג והמבורג. לאחר לימודיו פרסם מספר מאמרים בכתבי עת אקדמיים בישראל ובחו"ל בהקשרים שונים של הפילוסופיה של מרטין היידיגר. כמו כן תרגם לעברית את המחזות "סיביר" ו "הקפטן" שהועלו על במת תיאטרון חיפה. בשנת 1994 הצטרף לשירות במשרד החוץ, ומאז שימש בתפקידים שונים בשגרירויות ישראל בפראג, ברלין ומוסקבה. במסגרת עבודתו הדיפלומטית היה מעורב בהזמנת ישראל כאורחת מרכזית ביריד הספרים הבינ"ל של פראג, בציון אירועי 40 ליחסים הדיפלומטים עם גרמניה ב 2005, בתהליך נרמול היחסים עם אוסטריה ובשורה של מגעים וביקורים רמי דרג במהלך כהונתו כציר במוסקבה בשנים 2005-2009. בשנים 2009-2012 שימש כמנהל מחלקת קווקז ומרכז אסיה במשרד החוץ, בתפקידו זה ליווה את התפתחות היחסים עם אזרבייג'ן וקזחסטן אותן שנים. באוגוסט 2012 מונה לשגריר ישראל בגאורגיה. במהלך כהונתו כשגריר בגיאורגיה נחתמו בין המדינות שורה של הסכמים ובראשם הסכם לבטול הדדי של הצורך באשרות. ההסכם נחתם בשלהי 2013 ונכנס לתוקף במהלך 2014. כמו כן נחתמו במסגרת תפקידו הסכמים בין המדינות בתחומי המאבק בפשע והחקלאות, והוקמה ועדה כלכלית מעורבת בין המדינות שהתכנסה למפגשה הראשון בירושלים בינואר 2014 בראשות שרי החוץ של שתי המדינות. ביום העיר של טביליסי 2014 זכה לקבלת תואר אזרח כבוד של טביליסי מאת ראש העיר על פועלו לקידום היחסים בין המדינות והעמים ועל יזום ותמיכה פרויקטים בתחומי התרבות והכלכלה. במסגרת שבוע הסובלנות הוענקה תעודה המציינת לשבח את שגריר ישראל בגיאורגיה יובל פוקס, בטקס שנערך ביום הסובלנות הבינ'ל שחל ב-16.11.2015 בטביליסי, ע'י המועצה הדתית של גיאורגיה בבית ראש הממשלה. בין המצוינים לשבח (רה'מ, שרים, הפטריארך, ראשי הדתות), יובל פוקס סיים תפקידו כשגריר ישראל בגיאורגיה באוגוסט 2016 והתמנה לתפקיד בכיר בהנהלת משרד החוץ. יובל פוקס באתר שגרירות ישראל בטביליסי, גאורגיה הודעת המינוי באתר משרד ראש הממשלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גמינה

גמינה (בפולנית: gmina; רבים: gminy, "גמיני") היא החלוקה הנמוכה ביותר בשלטון המקומי של פולין. בפולין יש (נכון ל-2010) 2,459 גמיני. הגמינה מקבילה ל"מחוז" בארצות הברית ולקומונות בצרפת, גודל הגמינה נע בין 517.2 קמ"ר ו-1,697,596 תושבים בגמינה הגדולה ביותר (ורשה, נכון ל-2006) לבין 3.32 קמ"ר (גורובו אילאבצקיה) ו-1,634 תושבים (קריניצה מורסקה). מדיה וקבצים בנושא גמינה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20

גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 הוא טורניר כדורגל המאורגן על ידי פיפ"א. בטורניר, שמתקיים אחת לשנתיים, מתחרות נבחרות כדורגל המורכבות מכדורגלניות עד גיל 20. הטורניר הראשון נערך בשנת 2002, בקנדה והוא היה מוגבל לשחקניות עד גיל 19. משחק הגמר, בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת קנדה, נערך באדמונטון לעיני 30,000 צופים. ארצות הברית ניצחה בשער זהב, וכריסטין סינקלייר הקנדית זכתה בנעל הזהב (מלכת השערים). ב-2004, נערך הטורניר בתאילנד. בפעם השנייה ברציפות, אלופת העולם זוכה גם בטורניר הזה. נבחרת גרמניה זכתה בטורניר ובנעל הזהב זכתה בריטני טימקו הקנדית. הטורניר של 2006, נערך ברוסיה ובו עלתה מגבלת הגיל ל-20. הנבחרות האסיאתיות שלטו בטורניר זה, והגמר נערך בין סין לצפון קוריאה. צפון קוריאה זכתה בטורניר, אבל השחקנית המצטיינת ומלכת השערים הייתה סינית (שיאושו מה). מ-2010, אחת לשני טורנירים, הטורניר מתקיים במדינה שמארחת בשנה שלאחר מכן את אליפות העולם בכדורגל נשים, ומהווה מעין חזרה גנרלית בארגון הטורניר, בדומה לגביע הקונפדרציות. מדיה וקבצים בנושא גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 ֻ
אוקראינים

האוקראינים (באוקראינית: Українці) הם עם סלאבי הדובר את השפה האוקראינית ונמנה עם קבוצת העמים הסלאביים המזרחיים, ומקורם באוקראינה. אוכלוסייתם היא השישית בגודלה באירופה. יש הכוללים עימם גם את הרוסינים משום הדמיון הרב ביניהם. אוכלוסיות משמעותיות של אוקראינים מתגוררות בקנדה (1,359,655), בארצות הברית (1,028,492) ובברזיל (כ-600,000[דרוש מקור]). בנוסף, ברוסיה, בבלארוס, במולדובה, בפולין ובקזחסטן קיימת אוכלוסייה גדולה יחסית ממוצא אוקראיני. משמעות השם לפי דעות מסוימות היא "המדינה שלנו" או "תוך המדינה". אחרים מפרשים את השם במשמעות של "סְפַר", "פריפריה" או "מחוז הגבול". השימוש הראשון במונח הוא מסוף המאה ה-12. בשל הדמיון התרבותי היחסי של התושבים הסלאביים מצפון לים השחור ליתר הסלאבים, לא היה נהוג לראות בהם קבוצה נפרדת עד שלב מאוחר יחסית בהיסטוריה. האזור ידע שינויים תדירים בשלטון וכיבושים רבים, של עמים סלאביים ואחרים, שמנעו היווצרות אחידות לשונית בקרב התושבים והביאו עימם השפעות תרבותיות מגוונות. הקמת הסיץ' הזפורוז'י ומלחמתם של הקוזאקים בפולשים שונים גרמה לתחושה של גאווה בקרב התושבים ולהיווצרות תחושתם לאומיות בקרבם. בתקופה זו החלו לכנות את עצמם כרותנים ואת שפתם כרותנית. אותו כינוי שימש קודם לכן ולעיתים בחפיפה עבור כל הסלאבים המזרחיים. לאחר כיבוש האזור בידי האימפריה הרוסית נהגו הרוסים לכלולם כחלק מהעם הרוסי ושטחה של אוקראינה כונה בידם "רוסיה הקטנה" והאוקראינים - "רוסים קטנים" (Малороссы). בשטחים שלא נשלטו על ידי הרוסים, נקראו עדיין התושבים "רותנים". השם "אוקראינים" הפך נפוץ רק לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת הרפובליקה העממית של אוקראינה ב-1918. עקב חשיבות הקוזאקים בהיסטוריה האוקראינית, האוקראינים המודרניים מזוהים לרוב עימם, אף על פי שהקוזאקים מעולם לא היו קבוצה אחידה. יהדות אוקראינה הערך "אוקראינים", באנציקלופדיה האינטרנטית של אוקראינה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אוקראינים בוויקישיתוף Україна. Русь. Назви території і народу, litopys.org.ua
בית החולים סנט מרי

בית החולים סנט מרי (באנגלית: St Mary's Hospital) הוא בית חולים אוניברסיטאי ציבורי בשכונת פדינגטון ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת בריטניה. הוא ידוע בשל תגליות רפואיות חשובות שנעשו בו וכן בשל היותו מאז שנות השבעים מקום לידת רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית. בית החולים נוסד בשנת 1845. הוא כולל כיום 495 מיטות אשפוז. בשנת 1874 סונתז לראשונה ההרואין במעבדות בית החולים על ידי הכימאי צ'ארלס רומלי אלדר רייט (Charles Romley Alder Wright). בשנת 1928 התרחש בו גילוי הפניצילין על ידי אלכסנדר פלמינג, חתן פרס נובל לרפואה. חברי סגל ידועים נוספים של בית החולים היו רודני פורטר (Rodney Porter) - חתן נוסף של פרס נובל לרפואה, ברנרד ספילסברי (Bernard Spilsbury), מחלוצי הרפואה המשפטית המודרנית, ואוגוסטוס וולר (Augustus Waller), מממציאי בדיקת האק"ג. מעבדתו של פלמינג בבית החולים שומרה ומשמשת כיום כמוזיאון המוקדש לחייו ולמחקרו. עד לשנת 1988 הפעיל בית החולים בית ספר לרפואה על שמו, במסגרת אוניברסיטת לונדון. אז מוזג בית הספר עם בית הספר לרפואה של אימפריאל קולג'. בוגר ידוע של בית הספר לרפואה הוא רוג'ר בניסטר, האצן הראשון שרץ מרחק של מייל אחד בפחות מארבע דקות. מאז 2008 מנוהל בית החולים על ידי קרן אימפריאל קולג' של שירות הבריאות הלאומי של בריטניה, המנהלת ארבעה בתי חולים נוספים במטרופולין לונדון. בית החולים מפעיל גם את אגף לינדו (Lindo), המספק את שירותי בית החולים במסגרת פרטית. באגף לינדו נולדו מאז שנות השבעים רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית, וביניהם פיטר פיליפס ואחותו זארה פיליפס, ויליאם, נסיך ויילס ואחיו הנסיך הארי ולאחרונה הנסיך ג'ורג', הנסיכה שארלוט והנסיך לואי, ילדיו של הנסיך ויליאם. ידוענים נוספים שנולדו בבית החולים הם המוזיקאי אלביס קוסטלו והשחקן קיפר סאת'רלנד. האגף על שם אליזבת, המלכה האם האגף הישן בבית החולים מדיה וקבצים בנושא בית החולים סנט מרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים סנט מרי מוזיאון פלמינג בבית החולים
אברהם דבלמש

רבי אברהם בן מאיר דה-בלמש (באיטלקית: Abramo di Balmes;‏ 1440, לצ'ה, ממלכת נאפולי – 1523, ונציה), מכונה לעיתים הבלמשי, היה רופא, סופר מתרגם ומדקדק עברית יהודי-איטלקי יליד ממלכת נאפולי בן המאה ה-16. חיבר את הספר "מקנה אברם" וכן תרגומים רבים. מובא בכתביו של המלבי"ם. גם מובא בספר הקבלה "תפארת אדם" של יעקב צמח, תלמיד מהרח"ו, ופעמים רבות בספר "מנחת שי". דבלמש זכה להכרה בעולם הנוצרי עקב תרגום מעברית ללטינית של ספרים של גדולי הרוח המוסלמים של ימי הביניים שתורגמו לפני כן מערבית לעברית על ידי יעקב בן מכיר אבן תיבון. בכך תרם דבלמש לתהליך הגישור בין תור הזהב המוסלמי של ימי הביניים לבין תקופת הרנסאנס הנוצרית. בין התרגומים החשובים ביותר של דבלמש ללטינית נכלל ספרו של אבן אל-היית'ם על אסטרונומיה וכן אחד מחיבורי הפילוסופיה החשובים של אבן באג'ה. דבלמש היה רופאו האישי של הקרדינל דומניקו גרימני (אנ'). דבלמש נפטר ב-1523 בעיר פדובה, שבאוניברסיטה שלה לימד. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם בן (קדוש אל) ה"ר מאיר דבלמש", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 18–19, באתר היברובוקס "אברהם בן מאיר דבלמש", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 97–98, באתר היברובוקס "אברהם דבלמש", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מקנה אברם, באתר היברובוקס אברהם דבלמש, מקנה אברם, ויניציאה, מוציא לאור לא ידוע, רפ"ג אברהם בן מאיר בלמש (1440 בערך-1523), דף שער בספרייה הלאומית דרור בן-אריה, מקנה אברם לאברהם דבלמש : דקדוק שיטתי ומקיף של השפה העברית ברוח הדקדוק הספקולטיבי. רמת גן : הוצאת אונברסיטת בר-אילן, תשפ"ב 2022. ראו התורה והמצוה פר' ויקרא (סימן שט) וגם התורה והמצוה צו (סימן א) הציטוט מספר תפארת אדם Dror Ben-Arie, Abraham de Balme's Miqneh Abram: An adaptation of Modistic Conceptos by a Hebrew Grammarian of the Renaissance, The Jews in Italy, Academic Studies Press, 2019, עמ' 90-106 בתקופתו הייתה כפופה לוונציה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרמן אוברט

הרמן יוליוס אוברט (בגרמנית: Hermann Julius Oberth; ‏25 ביוני 1894 - 28 בדצמבר 1989) היה פיזיקאי ומהנדס אוסטרו-הונגרי, מחלוצי תחום הנדסת האווירונאוטיקה והאסטרונאוטיקה. אוברט נולד למשפחה סקסונית טרנסילבנית בסיביו (בגרמנית: הרמנשטאדט) באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). בגיל 11 אוברט התלהב מספריו של ז'ול ורן מהארץ לירח וגיבורי הירח, ושינן אותם בעל-פה. בגיל 14 בנה את רקטת המודל הראשונה שלו, וכבר אז ייסד את שיטת הרקטה הרב-שלבית שלו. מפני גילו הצעיר, נבצר ממנו לממש את רעיונותיו, והם לא עברו את שלב התכנון. בגיל 21 החל ללמוד רפואה במינכן, גרמניה אבל עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית המזרחית כנגד רוסיה. לאחר מכן נשלח כחלק מיחידה רפואית לסיגישוארה (כיום ברומניה), שם התאפשר לו לשוב ולעסוק בתחביבו מכבר - רקטות. ב-1917 הציג בפני הרמן פון שטיין, שר המלחמה הגרמני אב טיפוס לרקטה המונעת על דלק נוזלי. ב-1918 נישא למתילדה ולזוג נולדו ארבעה ילדים. אוברט החל ללמוד פיזיקה במינכן ובגוטינגן. הדוקטורט שהציג ב-1923 נדחה כ"דמיוני", והוא נאלץ להדפיס אותו באופן פרטי, בשם "Die Rakete zu den Planetenräumen" ("הרקטה אל החלל הבין-כוכבי"). ספר זה מאוחר יותר יצית את דמיונו של ורנר פון בראון הצעיר, מנהלה הראשון של מרכז טיסות החלל מרשל ומתכנן טיל הסטורן 5 ותוכנית החלל האמריקאית כולה. אוברט תכנן לראשונה טיל למסע בין-כוכבי עבור הסרט "האישה על הירח" (Frau im Mond) של פריץ לאנג בשנת 1928. משימתו של אוברט הייתה שיגור טיל קודם הקרנת הסרט, כחלק ממסע הפרסום עבור הסרט. סרט זה נחשב לאבי סרטי המדע הבדיוני "הרציניים". משפחתו של אוברט עזבה את אירופה במשך מלחמת העולם השנייה, ולא חזרה אליה עד לסיומה. אוברט עצמו החל ללמד באוניברסיטה בווינה בשנת 1938, ואחר כך בדרזדן ולבסוף בפנמינדה שבגרמניה בשנת 1941. הוא עבד עבור המשטר הנאצי בפיתוח רקטת ה-V-2 ועוטר בשל כך בעיטור "צלב גיבור מלחמה". לאחר המלחמה עזב אוברט לשווייץ ומשם לאיטליה, שם עבד עבור חיל הים האיטלקי. בשנת 1950 חזר והתיישב בגרמניה, שם הוציא לאור את ספרו "Menschen im Weltraum" ("האדם בחלל") בו העלה את רעיונותיו על האדם בחלל, כולל: טלסקופ מחזיר אור בחלל, חליפת חלל, תחנת חלל וחללית מונעת חשמל. אוברט התפרסם בשנות החמישים כתומך בקיומם של חוצנים ובטענה כי מספר תצפיות של עב"מים הם למעשה חלליות של חוצנים. מאוחר יותר החל לפעול אצל תלמידו פון בראון בנאס"א ומאוחר יותר בפרויקט אטלס של חברת ג'נרל דיינמיקס. אפקט אוברט הקובע כי מנוע רקטי צורך פחות אנרגיה כאשר נע במהירות גבוהה מאשר במהירות נמוכה, נקבע על ידו ונקרא על שמו. אוברט היה חבר עד סוף ימיו במפלגת הימין הקיצוני המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה המזוהה עם ערכים נאו-נאצים. הוא מת בנירנברג בגיל 95, ב-28 בדצמבר 1989. מדיה וקבצים בנושא הרמן אוברט בוויקישיתוף הרמן אוברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרמן אוברט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הרמן אוברט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) http://www.mufon.com/MUFONNews/znews_oberth.html
גיבורי הירח

גיבורי הירח (בצרפתית: Autour de la Lune) הוא רומן בסוגת מדע בדיוני, המהווה המשך לספרו המפורסם של ז'ול ורן מהארץ לירח, ומתאר את המסע עצמו שהחל בסיומו של הספר הקודם. בהוצאות מאוחרות יותר אוחדו שני הספרים לספר אחד. הספר יצא לאור בצרפתית לראשונה בשנת 1870, ונמכר היטב. הוא תורגם לאנגלית שלש שנים לאחר מכן, ושנית ב-1874. הספר תורגם לעברית על ידי יצחק חיטוב, ויצא לאור ב-1962. מדיה וקבצים בנושא גיבורי הירח בוויקישיתוף ענבל שגיב-נקדימון, מדע בדיוני בישראל, אוניברסיטת תל אביב, 1999 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת רוסלקה

אנדרטת רוסלקה (באסטונית: Russalka mälestussammas) נמצאת ליד חוף הים בטאלין. היא הוקמה לזכר 177 אנשי צוות אוניית הקרב של הצי הרוסי הקיסרי "רוסלקה", (בת ים במיתולוגיה), שנספו בעת מסעה של האונייה מטאלין (אז רוואל) להלסינקי ב-1893. אוניית הקרב רוסלקה נבנתה השנים 1865–1867 במספנת סנקט פטרבורג עבור הצי הקיסרי הרוסי. היא חומשה בתותחים בעלי קוטר שונה, ובהם שני תותחים כבדים בקוטר תשעה אינץ'. ב-7 בספטמבר 1893 בשעה 08:30, הפליגה רוסלקה בלוויית ספינת התותחים "טוצ'ה" (ענן) מטאלין לכיוון הלסינגפורס. בשעה 10:00 החלה סערה עזה. טוצ'ה איבדה קשר עם רוסלקה אך הצליחה להגיע לנמל הלסינגפורס בשעה 15:00. רוסלקה נעלמה במצולות הים, וחיפושים אחריה שנמשכו 37 יום לא העלו דבר, פרט לחליפות הצלה בודדות. איש מ-177 אנשי צוותה לא נמצא. ב-2003 התגלו חלקים מרוסלקה בים, 25 ק"מ דרומית להלסינקי. ב-7 בספטמבר 1902, במלאת תשע שנים לאסון, הוסר הלוט מעל אנדרטת זיכרון של הפסל האסטוני אמנדוס אדמסון. האנדרטה נמצאת ליד חוף הים בקצה פארק קאדריורג, והיא בצורת מלאך מברונזה העומד על עמוד גרניט ומניף בידו צלב אורתודוקסי לעבר מקום טביעתה המשוער של האונייה. בימי השלטון הקומוניסטי הוסר הצלב, אך הוחזר אחר כך. אנדרטת רוסלקה בטאלין אנדרטת רוסלקה בפארק קאדריורג מדיה וקבצים בנושא אנדרטת רוסלקה בוויקישיתוף טביעת רוסלקה גילוי שרידי רוסלקה באתר פראבדה, 31/7/2003 שברי רוסלקה באתר "ארכאולוגיה"
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (באנגלית: United States Geological Survey, או בראשי תיבות: USGS) היא סוכנות מדעית של ממשלת ארצות הברית. תפקיד מדעני הסוכנות הוא לחקור את הנופים, אוצרות הטבע והסכנות הטבעיות של ארצות הברית. הסוכנות מתמקדת בארבעה תחומים עיקריים: גאולוגיה, ביולוגיה, גאוגרפיה והידרולוגיה. הסוכנות משמשת רק כגוף מחקר, ללא כל סמכות ביצועית. הסוכנות נמצאת תחת אחריותה של מחלקת הפנים של ארצות הברית, ומעסיקה כ-8,670 עובדים ובעלת תקציב של 1.1 מיליארד דולר. המוטו של הסוכנות הוא "מדע למען עולם משתנה" ("Science for a changing world"). הסוכנות הוקמה ב-3 במרץ 1879, לאור הצורך בגוף שירכז את המידע אודות המתרחש בשטחים הגדולים והבלתי מיושבים שנתווספו לארצות הברית ברכישת לואיזיאנה ב-1803 ובמלחמת ארצות הברית–מקסיקו ב-1848. ג'ון וסלי פאוול היה מנהלה השני (לאחר כהונתו הקצרה של קלרנס קינג) ומי שעצב את דמותה במשך 13 שנות כהונתו. הסקר מפורסם בזכות סדרת מפות מפורטת ועדכנית שהוצאה על ידיו, ונחשבות כמפות הרשמיות של שטחי ארצות הברית. את המפות ניתן לקנות, וחלקן הן חינמיות. אוסף ספריית הסקר מונה 3 מיליון פריטים, מתוכם כ-1.7 מיליון ספרים וכ-700,000 מפות. הספרייה הוקמה רשמית ב-1882, עם מינוי הספרן הראשון שלה כשברשותה 1,400 ספרים ושלשה אנשי צוות. הספרייה הורחבה משמעותית מספרייתו הפרטית של ג'ון וסלי פאוול, מנהלו השני של הסקר, שנתרמה לספרייה לאחר מותו. גם אייזק לי תרם את ספרייתו הפרטית לאחר מותו לרשות הספרייה. כללים למתן שמות לאתרים באנטארקטיקה מדיה וקבצים בנושא הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (באנגלית) כתבי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בפרויקט גוטנברג (באנגלית) הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ברשת החברתית אינסטגרם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ברשת החברתית LinkedIn הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, סרטונים בערוץ היוטיוב הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ברשת החברתית Goodreads הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באתר פליקר Monterey Aquarium's McNutt new USGS director תשקיף מטרות עבור הסקר 2013-2023, ע' 6. בחנות הסקר בארכיון הסקר
מורגן

האם התכוונתם ל... מורגן לה פיי – פייה קוסמת בחצרו של המלך ארתור האגדי אוגוסטוס דה מורגן – מתמטיקאי ולוגיקן אנגלי-בריטי, יליד הודו אשר מורגן – יזם, מפיק קולנוע, במאי ומנכ"ל סטודיו ישראלי-אמריקאי ג'וזף מורגן – הוא שחקן אנגלי-בריטי ג'יי. פי. מורגן – בנקאי אמריקאי ג'פרי דין מורגן – שחקן אמריקאי הארי מורגן (אנ') – שחקן אמריקאי הנרי מורגן – ימאי ושודד ים ולשי-בריטי ונדי מורגן – שחקנית אנגלייה-בריטית זיו מורגן – כדורגלן ישראלי לואיס הנרי מורגן – אנתרופולוג וסופר אמריקאי ניקי מורגן – פוליטיקאית אנגלייה-בריטית קולין מורגן – שחקן צפון אירי-בריטי קונראד מורגן – דוקטור למשפטים גרמני, חוקר של האס אס ראובן מורגן (רובין א.ל. מורגן) – במאי תיאטרון ולשי-בריטי יליד אנגליה, שפעל גם בישראל רובין מורגן – משוררת, סופאת ופמיניסטית רדיקלית אמריקאית-יהודייה שון מורגן – מוזיקאי דרום אפריקאי תומאס הנט מורגן – גנטיקאי אמריקאי מורגן – סרט בריטי משנת 1966 מורגן Aero-Sports מורגן סדרת F תלת אופן מורגן 3-וילר מורגן Aero 8 מורגן פלוס 4 מורגן פלוס 4 פלוס מורגן פלוס 8 מורגן פלוס 6 אישים ששמם הפרטי הוא מורגן
קללת אונדין

קללת אונדין היא תסמונת של דום נשימה בשינה. היא יכולה להיות מולדת או להיגרם עקב טראומה או פגיעה משנית בגזע המוח. השם הרפואי של התסמונת הוא Central hypoventilation syndrome שיכול להיות מולד (Congenital Central hypoventilation syndrome - CCHS) או נרכש (Aquired Central hypoventilation syndrome - ACHS). שכיחות התסמונת המולדת היא 1:200,000 לידות ובשנת 2006 היה ידוע רק על כ- 200 מקרים חיים ברחבי העולם. ברוב המקרים נמצא פגם בגן PHOX2B הנדרש להתפתחות מערכת העצבים האוטונומית. אצל הלוקים בתסמונת נמצאה גם שכיחות מוגברת של מחלת הירשפרונג וגידולים ממקור תאי הרכס העצבי. ללא טיפול המחלה בדרך כלל קטלנית. הטיפול כולל הנשמה מלאכותית או קיצוב חשמלי של עצב הסרעפת. התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1962, וקרויה על שם הנימפה המיתולוגית אונדין. אגדת עם גרמנית מספרת כי בן זוגה בן האדם של אונדין נשבע להיות נאמן לה בכל שאיפה ערה. לאחר שבגד בה, היא קיללה אותו בכך שהוא ישכח לנשום כאשר ישכח אותה ולכן יפסיק לנשום כשיירדם. באפריל 2017, נוסדה בישראל עמותת "יד לנשימה" במטרה שזו תוביל את המחקר בישראל ותיצור שיתופי פעולה עם חוקרים מהעולם. מדיה וקבצים בנושא קללת אונדין בוויקישיתוף דיווחים על המחלה נטעלי גבירץ, ‏תכירו ילד שיכול למות משנת צהריים קלה, באתר ‏מאקו‏, 10 באפריל 2011 מירי מיכאלי, המחלה הנדירה של אוראל חיים הפעוט: "כשהוא הולך לישון גם הראות הולכות לישון", באתר nana10‏, 1 בינואר 2013 בת-חן אפשטיין אליאס, בזמן שישנתם, באתר ישראל היום, 13 באפריל 2017 אורלי וגיא, תסמונת נדירה: תאומים לא יכולים לנשום באופן עצמאי במהלך השינה, באתר nana10‏, 16 באפריל 2017 אור רביד‏, "חולמים לנשום": הפוסט המרגש של הורים לתאומים שסובלים מתסמונת נדירה, באתר וואלה, 15 באפריל 2017 "נאבקים על החיים": המחלה שגורמת לתאומים להפסיק לנשום בשינה, באתר ערוץ עשר, ‏4 בינואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסכולת אמסטרדם

אסכולת אמסטרדם היא סגנון אדריכלי המשויך לתנועת האדריכלות האקספרסיוניסטית שהתפתח בהולנד בראשית המאה ה-20. האסכולה התפתחה במשרד אדריכלות בבעלותו של אדוארד סיפרוס באמסטרדם. סיפרוס עצמו היה בעל נטיות שמרניות יותר, אך אפשר לעובדיו חופש פעולה בסגנון יצירותיהם. שלשה מעובדיו: מישל דה קלארק, יוהאן ואן דר מאי ופיאט קרמר היו מייסדי האסכולה. ב-1905 הנהיגה אמסטרדם קוד בניה לראשונה בעולם, ושכרה את יוהאן ואן דר מאי לתפקיד "יועץ אסתטתי", כדי לדאוג לאסתטיקה ולשמירת הצביון הייחודי של העיר בבנינים הנבנים בה. הבניין הראשון המשויך לאסכולה, הוא ה-Scheepvaarthuis (בית המשלוחים) ברחוב הנסיך אנדריקה שבנייתו החלה ב-1912. כל שלושת האדריכלים השתתפו בתכנונו, והבניין הושלם ב-1928. כיום הבניין משמש כמלון ה"גרנד הוטל". מרבית המבנים שנבנו באסכולה זו נמצאים באמסטרדם, ובה התרכזו אדריכליה. בין השנים 1918-1932 יצא לאור בעיר הג'ורנל "Wendingen" ("שינוי מגמה", "מהפך") בעריכת הנדריק וידפלד שריכז את עבודות האסכולה (יצאו 116 חוברות, כמידי חודש). האצטדיון האולימפי של אמסטרדם - נבנה בשנת 1928, בעיצובו של יאן וילס שכונת המגורים "De Dageraad" בעיר - 1920-3, בעיצובו של פיאט קרמר מוזיאון אסכולת אמסטרדם (ממוקם באחד ממבני האסכולה) מוזיאון ואן ביורן בבריסל - בנוי בסגנון אסכולת אמסטרדם, עיצובו הפנימי בסגנון אר דקו ומכיל אוסף יצירות אומנות רב ערך.
משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית

משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית היא משוואה דיפרנציאלית שבה לפחות אחד מהמשתנים הוא תהליך סטוכסטי. משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית משמשת במודלים בפיזיקה סטטיסטית ובמתמטיקה פיננסית בהם ישנו שינוי שמתנהג בצורה סטטיסטית. בדרך כלל השינוי מתנהג כמו נגזרת של התנועה הבראונית אולם, ייתכן כי התהליך הסטוכסטי מתנהג בצורה שונה. העבודות הראשונות על משוואות דיפרנציאליות סטוכסטיות החלו בתיאור התנועה הבראונית על ידי לואי בשלייה ב-1900 עבודתו Théorie de la Spéculation (התאוריה של הספקולציה) ועל ידי אלברט איינשטיין במאמרו בשנת הפלאות על התנועה הנדרשת מהתורה הקינטית המולקולארית של החום ושל חלקיקים קטנים השוהים על פניו של נוזל במנוחה בו תיאר את תנועת הגזים וחלקיקי אבק בתוך נוזל. את עבודתו של בשלייה המשיך הפיזיקאי פול לנז'בן. בהמשך קיושי איטו ורוסלן סטרטונוביץ' הציבו בסיס מתמטי מוצק יותר למשוואות אלו. משוואה דיפרנציאלית כללית מסדר ראשון מתוארת בדרך כלל בצורה: d X t = μ ( X t , t ) d t + σ ( X t , t ) d B t , {\displaystyle \mathrm {d} X_{t}=\mu (X_{t},t)\,\mathrm {d} t+\sigma (X_{t},t)\,\mathrm {d} B_{t},} כאשר B {\displaystyle B} מתאר תנועה בראונית סטנדרטית. על מנת לפתור את המשוואה ניתן לבצע אינטגרציה בשני האגפים כך שפתרון ל X t {\displaystyle X_{t}} יהיה סכום של שני אינטגרלים. הראשון ∫ t t + s μ ( X u , u ) d u {\displaystyle \int _{t}^{t+s}\mu (X_{u},u)\mathrm {d} u} הוא אינטגרל של משתנה רגיל שניתן לחשבו על ידי אינטגרל לבג והביטוי השני ∫ t t + s σ ( X u , u ) d B u {\displaystyle \int _{t}^{t+s}\sigma (X_{u},u)\,\mathrm {d} B_{u}} הוא אינטגרל לפי משתנה סטוכסטי אותו לא ניתן לחשב כאינטגרל רגיל אלא כאינטגרל סטוכסטי, בדרך כלל משתמשים באינטגרל איטו לצורך זה. מקרה פרטי של המשוואה הזו שמשמשת במידול של מכשירים פיננסית ושווקים בשוק ההון היא תנועה בראונית גאומטרית שמקיימת את המשוואה d S t = μ S t d t + σ S t d B t {\displaystyle dS_{t}=\mu S_{t}dt+\sigma S_{t}dB_{t}} . מאמר התזה לדוקטורט של בשלייה ב-numdam
פרץ הירשביין

פרץ הירשביין (7 בנובמבר 1880 – 16 באוגוסט 1948) היה משורר מחזאי וסופר יידיש אמריקאי יליד פולין, מן היוצרים הידועים ביידיש, ומן הפוריים שביניהם. הירשביין נולד בהורדנה שבפולין שתחת שליטת האימפריה הרוסית (בשטחי בלארוס המודרנית) בשנת 1880. הוא למד בחינוך הדתי המסורתי, אך בגיל הנעורים עבר לחינוך דתי מתקדם ופתוח. הוא הגיע לוילנה בגיל 18, ושם הצטרף לחוגי המחתרת נגד השלטון הרוסי מצד אחד, ולחוגים לומדי העברית וההשכלה המודרנית מצד שני. בשנת 1904 הגיע לוורשה הבירה, והחל בכתיבתו הספרותית. בתחילת דרכו כתב עברית, כמה ממחזותיו הראשונים נכתבו עברית, אבל לימים נטש את העברית והתמסר לכתיבה ביידיש בלבד. בשנת 1908 הגיע פרץ הירשביין לאודסה, הצטרף למרכז הספרותי העברי בהנהגתו של ביאליק, ובסיועו של ביאליק הקים להקה דרמטית. על במת הלהקה העלה מחזות יידיש שלו ושל אחרים והתפרסם מאוד בעולם היהודי, באירופה ובאמריקה. כעשרים שנה, עד שנת 1930 נדד פרץ הירשביין בעולם. הוא ביקר בין השאר בארצות אירופה השונות, בארץ ישראל, בדרום אסיה, בסין בהודו וביפן. סוף מסעותיו היה בארגנטינה ואחר כך בארצות הברית. בשנת 1930 השתקע בניו יורק ופעל בה עשר שנים. את שמונה שנותיו האחרונות עשה בלוס אנג'לס. הוא כתב תשריט לסרט "שדות ירוקים". הירשביין נפטר ונקבר בלוס אנג'לס ב-1948. כאמור, יצירותיו הראשונות נכתבו עברית, שירים וסיפורים שנדפסו בבמות שונות. אך, את עיקר פרסומו ותהילתו בעולם היהודי רכש כמחזאי. מחזותיו שנכתבו במקורם ביידיש תורגמו ללשונות רבות. שניים ממחזותיו, "ילדי השדה" ו"בנות הנפח", הוצגו בעברית בתיאטרון "הבימה". כיוצרי יידיש אחרים הירשביין לא נאחז בארץ ישראל, והיה מוכר בקהילות יהודיות ברחבי העולם. פרץ הירשביין כתב למעלה משמונים כרכי סיפורים שירים ומחזות. וכן ספרי מסעות ממסעותיו הרבים בעולם. לעברית תורגמו מעט מאוד מיצירותיו. לבד מהמחזות שהוצגו בתיאטרון, תורגמו גם מעט משיריו. בנות הנפח, מחזה, תרגם אברהם לוינסון, הוצג בהבימה, בשנת 1940. אליהו הנביא, מערכון, תרגם נחום מליץ, 1954. אליהו הנביא, מעשיה, תרגם פסח גינזבורג, 1928. במהלך החיים, 1900-1910, תרגם מרדכי חלמיש, 1971. דרמות, ספר ראשון: א) בין ילדי השדה, ב) תקיעת כף, ג) בצל הדורות. תרגם לעברית המחבר, 1922. הולכים וכבים, מחזה בארבע מערכות, ורשה, תרס"ח. ילדים, חיזיון במערכה אחת, ורשה תרס"ז. מחזות, מרים, נבלה, עולמות בודדים, הולכים וכבים, ורשה 1923. תקיעת כף, דרמה עם חמש תמונות ופרולוג, אודסה, אחיאסף, תרס"ח. הדו, סיפור מסעו בהודו, הוצאת מצפה, תרצ"א, תל אביב, תרגם א.צ. גרינברג מדיה וקבצים בנושא פרץ הירשביין בוויקישיתוף כתבי פרץ הירשביין בפרויקט בן-יהודה פרץ הירשביין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרץ הירשביין, שוטוקו. תרגם מיידיש דב-בער קוטלרמן, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2022 פרץ הירשביין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרץ הירשביין, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרץ הירשביין, דף שער בספרייה הלאומית פרץ הירשביין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה שי"ן, "בנות הנפח" (להצגת־הבכורה של "הבימה"), הצופה, 12 בינואר 1940 דב-בער קוטלרמן, על "שוטוקו", באתר הארץ, 21 בדצמבר 2022