laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פנחס זליגמן פרום

פנחס זליגמן הלוי פרום (פראם, פראמם, Seligmann Pinchas Fromm) (תקפ"ב 1822 – תרנ"ח 1898) היה רבה של באד הומבורג ורב בפרנקפורט. שמו העברי היה פנחס שמחה. מאחר שהוא היה משתמש רק בשמו השני 'שמחה' השתמשו בתרגום הגרמני זליגמן. (זעליג פירושו מבורך, מאושר, ומכאן השם שמחה. הוא נולד בגרוסלנגהיים (אנ') בשנת תקפ"ב לאביו הערש פרום, בן יוסף פרום בנו של אברהם פרום. משפחת פרום הגיעו מספרד וחיו בגרמניה במשך 500 שנים עד השואה. למד אצל חמיו רבי יצחק דב במברגר שהיה מורו ורבו, ואצל הכתב סופר בפרשבורג. בשנת 1852 נישא לרעכל רבקה (1831 - 1893) בתו הגדולה של רבי יצחק דב במברגר, להם נולדו 10 ילדים. בין השנים תרי"א (1852) - תרל"ה (1875) כיהן כרב של הקהילה בבאד הומבורג (פר די הא) לאחר מכן הלך לפרנקפורט לגור אצל הברון וילהלם קארל פון (שמעון וואלף) רוטשילד (אנ') (רוטשילד היה תלמידו המובהק) וכיהן שם כרב בית הכנסת של הברון 23 שנה עד לפטירתו. נפטר בכ"ב בסיון תרנ"ח (1898) ונקבר בפרנקפורט. נכדו היה הפסיכולוג אריך פרום. לא ידוע כיום על חיבורים שחיבר, אמנם מכתבים תורניים ממנו התפרסמו בספרי שו"ת. לזליגמן פנחס ורחל רבקה פרום היו 10 ילדים: יוסף, נולד 1853, נפטר 1916 בגיל 63 בפרנקפורט. נישא לרבקה. עמליה, נולדה ב-1854, נפטרה ב-1940 בשואה, נישאה לבנימין ברוך וולף. יהודית, נולדה ב-1855, נפטרה ב-1919 בדואיסבורג גרמניה, נישאה לנתן בן הירש ולאה אשואג. זרלין, נולדה ב-1857, נפטרה ב-1930בהמבורג גרמניה. גוטא, נולדה ב-1865, נפטרה ב-1942 בסוביבור בשואה, אשת מוריץ בן ירחמיאל וחנה הירשברג. אמה מרלה, נולדה ב-1866, נפטרה ב-1934 בגרמניה, אשת אלברט הירשברג. רבקה, נולדה ב-1867, נפטרה ב-1906 בגרמניה, אשת אליאס אליהו גוט. עמנואל, נולד ב-1868, נפטר ב-1928, בגרמניה, נישא לקלרה. נפתלי, נולד ב-1869, נפטר ב-1933, נישא לרוזה בת מוריץ קראוס. בנם הוא אריך פרום. סימון שמחה, נולד ב-1873, נפטר ב-1961 בארצות הברית, נישא לג'ני. מדיה וקבצים בנושא פנחס זליגמן פרום בוויקישיתוף LA FAMILIA DE ERICH FROMM (בספרדית) (ארכיון) יזכור, בתוך סידור שפת ישראל יעקב רוזנהיים, זכרונות, עמ' נ"ד, בנימין שלמה המבורגר נשיא הלויים, עמ' תקס"ד ועמ' תקמ"ח. ראו גם כתר כהונה, (ריפמאן) תחילת עמ' ז' שבשנת תרל"ו כבר היה בפרנקפורט, ובדרך הנשר עמ' נ"ז) יד הלוי יו"ד סימן ק"ו. מוזכר בשו"ת בנין ציון קט"ו ובנין ציון החדשות ט"ז, שו"ת כתב סופר או"ח סימן כ"ה, שמחת הלויים סימן י"ט
סמל בהוטן

סמל בהוטן הוא סמלה הרשמי של בהוטן, הוא מוצג כצורה מעגלית, ובה מתוארים שני רעמים, מעל פרח לוטוס, שעליו אבן חן ומצדדיו שני דרקונים. הרעמים מסמלים את הרמוניה בין הדת והחילוניות; הלוטוס מסמל טוהר; היהלום מסמל את כוחו של הריבון, ושני הדרקונים - האחד זכר והשנייה נקבה, מסמלים את המדינה, שהם מכריזים עליה בקולם - המסומל על ידי הרעמים. מדיה וקבצים בנושא סמל בהוטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמל בהוטן
רפורמת מאה הימים

רפורמת מאה הימים הייתה רפורמה שהונהגה בסין בידי הקיסר גואנג סו ובהשפעת קאנג יו-וויי. רפורמה זו בוטלה בידי צה שי, הקיסרית האם האלמנה. הרפורמה נמשכה מאה ימים ומכאן שמה. לאחר חדירת המערב לסין, מתבוסתם של הסינים במלחמות האופיום ועד נפילת שושלת מנצ'ו ב-1912, התחוללו תמורות משמעותיות בסין. ערכי יסוד ומוסדות מסורתיים התערערו משום חוסר יכולתם לעמוד בלחצים הרבים שהופעלו על הממלכה. מתוך כך היו בסין שהאמינו כי יש לערוך בקיסרות תיקונים על מנת להתאימה לתקופה ולדרישותיה. אחד מן תומכי ההתחדשות, קאנג יו-ווי בשיתוף עם תומכיו, הגיש ב-1898 הצעות לרפורמה לכס הקיסרי שהשפיעו על הקיסר הצעיר וקידמו את הרפורמה המדוברת. מתוך הלחץ הפוליטי שהופעל על הקיסר לבצע שינויים, תיקונים והתאמות, הוא החל ברפורמות ממשלתיות רחבות לאחר שקיבץ סביבו קבוצת אישים. ביניהם היה גם יואן שה-קאי שהיה אז מדינאי עולה. הוחלפו אישים מרכזיים, ויצאו לשלב ביצוע תיקונים בתחומי המינהל והמינויים, הצבא החקלאות והחוק. כמו כן, הקיסר תכנן להרחיק מספר מתומכיה של הקיסרית. השקפת עולמה של הקיסרית האם האלמנה השמרנית צה שי, הייתה מנוגדת לתוכן הרפורמות שהנהיג גיסה הקיסר הצעיר גואנג סו, כמו גם שחלק מן הרפורמה המתוכננת כלל הרחקת אישים אוהדים שלה. שני אלו יצרו את התנגדותה המובהקת לרפורמה. יואן שה-קאי, למען קידומו האישי, העמיד את צה שי על המתרחש, ובכך בגד בקיסר והסב את תמיכתו לתמיכה במחנה הקיסרית. משידעה הקיסרית האלמנה על כוונתם של הקיסר ואנשיו לדחקה לפינה צדדית הנסתרת מהעין ולחסל אחדים מתומכיה היא החלה לפעול בזריזות, ובלמה ביד ברזל כל תיקון. בעזרת ראשי הסריסים, הנסיך דואן ונאמניה שברה את הקשר נגדה ונגד נאמניה. היא אילצה את הקיסר הצעיר לכתוב את צו פרישתו מהכס הקיסרי. עונשו של גואנג סו על פגיעה בסמכות המטריארכלית העליונה היה מאסר בארמון עד יום מותו. מיד עם העברת הסמכות העליונה לידיה ביטלה צה שי את התיקונים והמינויים שנעשו בתקופת הרפורמה בת מאה הימים. מלחמת האופיום הראשונה מלחמת האופיום השנייה מרד הבוקסרים אהרן שי. ממלחמת האופיום עד יורשי מאו, זמורה-ביתן הוצאה לאור, 1990. רפורמת מאה הימים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סין, היסטוריה, תנועת הרפורמה, 1898, דף שער בספרייה הלאומית
ספרינגפילד (מיזורי)

ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) היא בירת מחוז גרין במדינת מיזורי בארצות הברית. העיר שוכנת באזור הרי אוזרק בדרום מיזורי. בעיר מתגוררים 159,498 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה במיזורי, אחרי קנזס סיטי וסנט לואיס. במטרופולין של העיר מתגוררים 436,712 תושבים (נכון ל-2010). ספרינגפילד נוסדה ב-1830 על ידי ג'ון פולק קמפבל. מקור השם "ספרינגפילד" לא ברור, אם כי הדעה הנפוצה ביותר שהיא שהעיר נקראה על שם העיר ספרינגפילד במדינת מסצ'וסטס. העירייה של ספרינגפילד החלה לתפקד ב-1838. ב-1849 נפתחה מסילת רכבת שקישרה את ספרינגפילד לסנט לואיס. כעבור כמה שנים נפתחו עוד מסילות וספרינגפילד הפכה לצומת דרכים אזורי. ב-10 באוגוסט 1861, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, התרחש בקרבת העיר קרב וילסון'ס קריק (אנגלית), בו ניצחו כוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה את כוחות האיחוד, אך כוחות הקונפדרציה לא המשיכו לכיוון העיר. ב-25 באוקטובר באותה שנה התרחש קרב ספרינגפילד הראשון, בו ניצחו כוחות האיחוד באחד הניצחונות היחידים שלהם באותו זמן בדרום מיזורי. השליטה באזור המשיכה לעבור בין צד לצד עד שב-8 בינואר 1863 התרחש קרב ספרינגפילד השני, בו שוב ניצחו כוחות האיחוד והעיר נותרה תחת שליטתם עד סוף המלחמה. ב-1887 העיירה נורת' ספרינגפילד אוחדה לתוך ספרינגפילד. ב-1926 נחנך בעיר כביש 66, שהיה ציר תחבורה ראשי בארצות הברית. כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשייה, תיירות ושירותי בריאות וחינוך. בעיר פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה של מיזורי, אוניברסיטת דרורי ואוניברסיטת איוונג'ל (Evangel University). כמו ערים רבות ברחבי המדינה, ספרינגפילד ראתה תחייה מחודשת באזור מרכז העיר שלה. רבים מהבניינים הישנים יותר שופצו למבנים מעורבים כגון לופטים, שטחי משרדים, מסעדות, בתי קפה, ברים, בוטיקים ומקומות מוזיקה. במרכז העיר ספרינגפילד יש תיאטראות היסטוריים ששוחזרו למצבם המקורי, כולל תיאטרון גיליוז ותיאטרון לנדרס. בשנת 2001 נפתח שלב א' של פארק עמק הירדן יחד עם פארק הקרח של מדיהקום. שלב ב' של פארק עמק הירדן הושלם בשנת 2012. בשנת 2001 גם נפתח The Creamery Arts Center, בניין בבעלות עיר בתוך פארק עמק הירדן. זהו ביתם של מועצת האמנויות האזורית של ספרינגפילד, האופרה האזורית של ספרינגפילד, בלט ספרינגפילד והתזמורת הסימפונית של ספרינגפילד, ומספק משרדים ומרחב מפגשים לארגוני אמנות אחרים המשרתים את הקהילה. המרכז שופץ וכולל שתי גלריות לאמנות עם תערוכות חודשיות, ספריית אומנויות, אולפני חזרות וכיתות המציעות סדנאות אמנות ופעילויות מעשית. המתקנים כוללים גם כיתה חיצונית. העיר נחשבת למקום בו הוכן לראשונה עוף בקשיו. את העיר משרת נמל התעופה הלאומי ספרינגפילד-ברנסון, הנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפון-מערבית לעיר. ספרינגפילד נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין העיר סנט לואיס במזרח מיזורי ובין מדינת אוקלהומה עד ויצ'יטה פולס בצפון טקסס. יפן איססקי, יפן מקסיקו טלקפקה, מקסיקו צרפת טור, צרפת מדיה וקבצים בנושא ספרינגפילד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספרינגפילד (באנגלית) ספרינגפילד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. https://www.nytimes.com/2009/03/11/dining/11cashew.html
מורטן טילדום

מורטן טילדום (באנגלית: Morten Tyldum; ‏נולד ב-1967) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה נורווגי. הוא ידוע בעיקר בשל בימוי סרטים בעלי הצלחה בינלאומית כמו "ציידי הראשים" (2011), מותחן נורווגי הרווחי ביותר בכל הזמנים נכון ל-2015 ו"משחק החיקוי" (2014), סרט דרמה היסטורית שעבורו היה מועמד לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר. טילדום נולד בנורווגיה. הוא למד בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק. בתחילה רצה להיות מוזיקאי אך בהמשך זנח שאיפה זו כשנכנס לבית הספר לקולנוע. סרט הבכורה של טילדום היה Buddy ‏(2003), סרט שזכה בפופולריות רבה ובביקורות משמעותיות. קודם לכן עסק בטלוויזיה, פרסומות וסרטים קצרים. הוא כונה "כישרון הקולנוע של השנה" על ידי העיתון "דאגבלאדט" ב-1999. מאז Buddy הוא ביים את הסרט מלאכים שסרחו (Fallen Angels) ב-2008 וציידי הראשים (Headhunters) ב-2011. הסרט ציידי הראשים מבוסס על רומן מ-2008 בעל שם זהה מאת הסופר יו נסבו. ציידי הראשים הוא הסרט הנורווגי הרווחי ביותר בכל הזמנים. סרט הבכורה שלו באנגלית היה הדרמה ההיסטורית "משחק החיקוי", על חייו של המתמטיקאי אלן טיורינג בכיכובו של בנדיקט קאמברבאץ'. משחק החיקוי הפך מיד להצלחה בינלאומית והועמד לפרס האוסקר בשמונה קטגוריות בטקס פרסי האוסקר ה-87, כולל הסרט הטוב ביותר. בשנת 2012 עבר טילדום להתגורר בבוורלי הילס עם אשתו ג'יין ובנם, מרטין (נולד ב-2008). בשנת 2016 הזוג נפרד. במרץ 2020 חזר עם בנו לאוסלו, נורווגיה לאחר שאשתו התאבדה, והותירה אחריה את מרטין בן ה-12, את שתי בנותיה של ג'יין מנישואים קודמים ג'נט (נולדה ב-1989) וקרוליין (נולדה ב-1994). מדיה וקבצים בנושא מורטן טילדום בוויקישיתוף מורטן טילדום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מורטן טילדום, באתר AllMovie (באנגלית) מורטן טילדום, באתר Box Office Mojo (באנגלית) מורטן טילדום, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Christopher Rosen, ‏‏The Norwegian Film That's a Bigger Success Than 'Harry Potter' and 'Transformers' (באנגלית), ‏27 באוקטובר 2011 ‏The top 100 people in Hollywood you need to know (באנגלית), באתר Fadeinonline Sissel Fantoft, ‏‏Buddy - debutantenes film (בנורווגית), באתר Dagbladet‏, 17 בספטמבר 2002 Andrew Mack, ‏‏Tyldum Leaves TORDENSKIOLD Biopic Afloat. Instead, Will Decrypt THE IMITATION GAME. (באנגלית), באתר TwitchFilm, ‏ 13 בדצמבר 2012 ‏The 87th Academy Award Winners and Nominees for the 2015 Oscars (באנגלית), באתר Oscar.com
קווין דילון

קווין בריידי דילון (באנגלית: Kevin Brady Dillon; נולד ב-19 באוגוסט 1965) הוא שחקן אמריקאי מועמד פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי על תפקידו בתור ג'וני "דרמה" צ'ייס בסדרת הדרמה הקומית של HBO "הפמליה". הופיע בסרטים "פלאטון", "הבועה" ו"הדלתות". דילון נולד בניו רושל, ניו יורק, למשפחה נוצרית-קתולית. אחד מאחיו הוא השחקן מאט דילון. דילון החל את הקריירה שלו כשחקן בשנות ה-80 בטלוויזיה ובקולנוע, הוא התגלה בשנת 1986 בסרט המלחמה של אוליבר סטון "פלאטון" בתפקיד החייל הפסיכופת באני. דילון שיחק בתפקיד קולנועי ראשי לראשונה בשנת 1988 בסרט האימה הבדיוני של הבמאי צ'אק ראסל "הבועה". בשנות ה-90 הופיע דילון בדרמה המוזיקלית של אוליבר סטון "הדלתות" בתפקיד ג'ון דנסמור מתופף להקת "הדלתות", בסרט הפעולה של מרטין קמפבל "הבריחה מבסולום" ובסרט המלחמה העצמאי "לילה בהיר". לאחר שנים שבהן לא התבלט בתעשיית הבידור לוהק דילון בשנת 2004 לסדרת הדרמה הקומית של חברת HBO "הפמליה". דילון הופיע לאורך הסדרה בתפקיד השחקן הוותיק ג'וני "דרמה" צ'ייס, אחיו הגדול של כוכב הקולנוע וינסנט צ'ייס. דילון הועמד על תפקידו בסדרה לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית ולשלושה פרסי אמי. מחוץ לסדרה השתתף דילון בשוברי הקופות "פוסידון" של וולפגנג פטרסן ו"בית מלון לכלבים". הוא גם הופיע הופעת אורח בסדרה "משפחת סימפסון". דילון נישא ב-2006 לשחקנית ג'יין סטיוארט, לזוג נולדה ילדה אחת במשותף. לדילון ילדה נוספת ממערכת יחסים שניהל בעברו. נערים קטולים (1985) פלאטון (1986) שלט רחוק (1988) הבועה (1988) מסיבת מלחמה (1988) ההצלה (1988) פתאום הורים (1989) הדלתות (1991) לילה בהיר (1992) הבריחה מאבסולום (1994) פשע אמיתי (1996) ארבעת החברים (2006) פוסידון (2006) בית מלון לכלבים (2009) Compulsion ‏(2013) הפמליה (2015) The Throwaways‏ (2015) עפר (2018) משחקי חברה (2020) Frank and Penelope ‏(2022) עת למות (אנ') (2022) רייגן (2022) השדרן (2022) האקר במלכוד (אנ') (2022) Mob Land‏ (2023) Buddy Games: Spring Awakening‏ (2023) אלה החיים (2000–2002) קארן סיסקו (אנ') (2003) הפמליה (2004–2011) איך להיות ג'נטלמן (2011–2012) מדיה וקבצים בנושא קווין דילון בוויקישיתוף קווין דילון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קווין דילון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קווין דילון, באתר AllMovie (באנגלית) קווין דילון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פדרציית הרכיבה הבין-לאומית

פדרציית הרכיבה הבין-לאומית (בצרפתית: Fédération Équestre Internationale, ראשי תיבות: FEI) היא פדרציית ספורט בין-לאומית האחראית על ענף הרכיבה התחרותית על סוסים. מטה הפדרציה שוכן בעיר לוזאן שבשווייץ. חלק מהקוד האתי של הפדרציה מגן על הסוסים מפני התעללות פיזית והזנחה. כיום הפדרציה מפקחת על עשרה ענפי רכיבה. על שמונה מהם היא המארגנת של התחרויות: רכיבה אמנותית, מרוצי כרכרות, מרוץ סיבולת (אנ'), איוונטינג(אנ'), פרה־רכיבה (אנ'), ריינינג, קפיצות ראווה ווולטינג. ושני ענפי ספורט נמצאים בפיקוחה אולם מאורגנות על ידי ארגונים ייעודיים: הורסבול (אנ') וטנט פגינג (אנ'). הפדרציה אינה מפקחת על ענפי מרוצי הסוסים והפולו, אך חתמה על מזכר הבנות עם פדרציית הפולו הבין-לאומית. הפדרציה הוקמה ב-1921 לאחר איחוד הפדרציות הלאומיות של בלגיה, דנמרק, צרפת, איטליה, יפן, נורווגיה, שוודיה וארצות הברית, כיום מונה הפדרציה כ-134 איגודי ספורט לאומיים. הפדרציה אחראית על תחרויות הרכיבה במשחקים האולימפיים מאולימפיאדת סטוקהולם (1912), בתחרות זו מתחרים בשלושה ענפים: רכיבה אמנותית, איוונטינג וקפיצות ראווה. כמו כן אחראית על התחרויות במשחקים הפאראלימפיים החל מהמשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996). הפדרציה מארגנת מדי ארבע שנים את תחרות הרכיבה העולמית החל מ-1990, שמהווה את תחרות הרכיבה המרכזית בעולם. בנוסף מארגנת הפדרציה סבבי תחרויות שנתיים בכל מהענפים. רכיבת סיבולת אינדורנס הוא סוג תחרות מבוסס על סיבולת. אתר האינטרנט הרשמי של פדרציית הרכיבה הבין-לאומית (באנגלית) פדרציית הרכיבה הבין-לאומית, ברשת החברתית פייסבוק פדרציית הרכיבה הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פדרציית הרכיבה הבין-לאומית, ברשת החברתית אינסטגרם פדרציית הרכיבה הבין-לאומית, סרטונים בערוץ היוטיוב הקוד האתי לרווחת סוסים, באתר www.fei.org (באנגלית) (ארכיון) מפה של הפדרציות החברות, באתר data.fei.org (באנגלית)
אוטאנס (בן פארנאספס)

אוטאנס (המאה ה-6 לפנה"ס) היה אציל פרסי חשוב שיזם את הקשר נגד גאומתה. אוטאנס היה בנו של פארנאספס אציל פרסי מהשושלת האחמנית. הייתה לו אחות בשם קסנדני שנישאה לכורש, וילדה לו את כנבוזי השני, שנישא לפידימי, בתו של אוטאנס. לפני שיצא כנבוזי למצרים מינה את אחיו ברדיה כעוצר. אולם חשש שברדיה מתכוון למרוד בו ולכן רצח אותו בחשאי. אולם דבר הרצח נודע אך למעטים. ניצל זאת אמגוש בשם גאומתה שהיה דומה דמיון מפליא לברדיה המת, כדי להתחזות לו. כאשר כנבוזי שמע על כך הוא התאבד, וגאומתה הפך למלך החדש. הוא לקח את נשותיו של המלך הקודם ביניהם את פידימי והסתגר בארמונו. מה שהיה חשוד בעיני אוטאנס. הוא שאל את פידימי האם זה ברדיה האמיתי. פידימי ענתה שאינה יודעת כיוון שמעולם לא ראתה את ברדיה. על כן ביקש ממנה אוטאנס למשש את אוזניו של בעלה שכן לגאומתה הייתה חסרה אוזן. פידימי הסתכנה והצליחה לגלות שאכן חסרה לבעלה אוזן. היא ספרה זאת לאביה שהחל לתכנן את הקשר. אוטאנס צרף אליו עוד שישה אצילים פרסיים רבי השפעה, גובריאס, הידרנס, מגבזוס, אספתינס, אינטפרנס, ודריווש. פרצו ביניהם חילוקי דעות, אוטאנס סבר שיש לשקול היטב את צעדיהם בטרם יפעלו. בעוד גובריאס ודריווש תמכו בהתנקשות בהקדם האפשרי. בסופו של דבר נכנע אוטאנס והשבעה החלו להתקדם לכיוון הארמון. בדרך נודע להם על התאבדותו של פריכסספס, אחד מקציניו של כנבוזי שגאומתה ניסה לשכנע אותו לתמוך בו. הם פרשו זאת כסימן טוב ונכנסו לארמון. השומרים שהכירו אותם נתנו להם להיכנס הם הגיעו במהירות אל חדרו של גאומתה לאחר שהרגו את השומרים. חמישה מהם נאבקו באחיו של גאומתה, בעוד גובריאס ודריווש דלקו אחרי גאומתה. דריווש הרג אותו לבסוף. לאחר מכן ערפו את ראשיהם של האמגושים. ובעזרת תושבי העיר טבחו באמגושים עד הערב. מאז נהגו הפרסים לחגוג את חג הרג האמגושים, במהלך החג נאסר על האמגושים לצאת מבתיהם ואמגוש שהפר את ההוראה נרצח. לאחר חמישה ימים פרצו ביניהם חילוקי דעות בקשר לשיטת המשטר שיש לנקוט כעת. אוטאנס תמך בדמוקרטיה מלאה לאזרחים, מגבזוס תמך באוליגרכיה מצומצמת, בעוד דריווש רצה להחזיר את המונרכיה. הצעתו של דריווש התקבלה לבסוף והוא הפך למלך. אולם אוטאנס התנה עמו תנאי שלא הוא ולא בני משפחתו יהיו מחויבים להישמע להוראות המלך. דריווש מינה אותו בשנת 517 לפנה"ס לסטרפ של לידיה, עד שהוחלף בשנת 513 לפנה"ס בידי ארטפרנס. הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998. כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת". כתובת ביסותון בתרגום לאנגלית כתובת ביסותון, טור ראשון, שורה 10. הרודוטוס, ספר ג', 61. כתובת ביסותון, טור ראשון, שורה 11. הרודוטוס, ספר ג', 67. הרודוטוס, ספר ג', 69. הרודוטוס, ספר ג', 70. הרודוטוס, ספר ג', 75. הרודוטוס, ספר ג', 78. הרודוטוס, ספר ג', 79. הרודוטוס, ספר ג', 80. הרודוטוס, ספר ג', 81. הרודוטוס, ספר ג', 82. הרודוטוס, ספר ג', 83.
מרים שפירא

מרים שפירא הייתה ראש ישיבה באלזס במאה ה-14, אם משפחת לוריא המפורסמת. נולדה לרב שלמה שפירא רבן של היילברון ולנדאו, בנו של רבי שמואל שפירא שהיה מרביץ תורה בעיר שפיירא ונכדו של רבי מתתיהו טרייביש רבה של פריז (בערך בשנת 1360). לפי דברי השתדלן רבי יוסף מרוסהיים, היא נישאה לרב שמשון לוריא מוורמייזא שהיה ראש ישיבה בארפורט. לפי מגילת היוחסין שכתב נכד נכדה, רבי יוחנן לוריא, ונדפסה במהדורת פיורדא תקכ"ח של "שאלות ותשובות רש"ל", של צאצא מפורסם אחר שלה, רבי שלמה לוריא, הרי שרבי שמשון לוריא לא היה בעלה אלא בנה, ובנו רבי יחיאל היה אביו של רבי נתנאל סבו של רבי יוחנן לוריא, אך אפשר שנפלה טעות בהעתקת כתב היוחסין, וכך מסתבר לפי חשבון טווח השנים של הדמויות המוכרות. כבת לרבנים ידועי שם, וצאצאית של רש"י, ובעלת היסטוריה משפחתית של נשים למדניות, כיהנה מרים שפירא כראש ישיבה, והרצתה שיעורים בתלמוד לפני בחורי ישיבתה. מטעמי צניעות הייתה מעבירה את השיעורים כשווילון מפריד בינה לבין שומעי לקחה, כך שיכלו לשמוע את קולה בלי להתבונן בה. לפי עדות שהועברה בעל פה ובכתב לידיו של רבי יוחנן לוריא, ונזכרת במקומות נוספים: ”אותה הרבנית מרת מרים נוחה עדן, תפסה ישיבה כמה ימים ושנים, וישבה באוהל, וילון לפניה, ואמרה הלכה לפני בחורים מופלגים” (מגילת היוחסין בראש שו"ת רש"ל, פיורדא תקכ"ח). עדות דומה מצוטטת שם מפי המהרש"ל. שלמה אשכנזי, נשים למדניות (סקירה היסטורית), תל אביב: תבונה, תש"ב. עמ' כה-כז. שלמה אשכנזי, שתי נשים ששימשו ראשי ישיבה, בתוך דור דור ומנהגיו, תל אביב: דון, תשל"ז, עמ' 204–205. כתב הייחוס של משפחת לוריא, בראש ספר שאלות ותשובות רש"ל, מהדורת פיורדא תקכ"ח, באתר היברובוקס לפי רבי יוסף כהן-צדק, דור ישרים, ברדיטשוב תרנ"ח, הייתה מרים שפירא אשתו של רבי אהרן שפירא, אף הוא רבה של לנדאו: "ובת רבינו שלמה שפירא, הרבנית המלומדת כאיש גבורתה, מרת מרים דביתהו [=אשתו] דרבנו אהרן לוריא אב"ד דק"ק לנדא". אך לפי רוב המקורות מדובר בטעות. ראו על כך: אברהם אפשטיין, משפחת לוריא: שלשלת יחוסה מימי קדם, וינה, תרס"א, עמ' 11, באתר היברובוקס.
גיא אדלר (שחקן)

גיא אדלר (נולד ב-8 בנובמבר 1981) הוא שחקן ודוגמן ישראלי. אדלר הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. הוא התחיל את הקריירה שלו כדוגמן למספר חברות אופנה כמו "פקטורי 54" ו"פרופר". אדלר שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-2005 לוהק לטלנובלה של הוט 3, "טלנובלה בע"מ", בה גילם את דמותו של רן. בשנת 2009 שיחק בסרטו של חיים בוזגלו, "כבוד", וכן שיחק גם בסדרה המבוססת על הסרט, "הכבוד של מרציאנו", ששודרה בשנת 2010 בערוץ 10. בשנת 2010 שיחק בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים", בתפקיד אבנר. בשנת 2012 גילם את דמותו של יוסף (דוצ'ה) בסרט "ברקיע החמישי". בשנת 2012 שיחק בסרט הטלוויזיה "שליטה מלאה". ב-2013 שיחק בסרט הקולנוע "מי מפחד מהזאב הרע", לצדם של ליאור אשכנזי, צחי גראד, רותם קינן, דובלה גליקמן ועוד. הוא שיחק במספר מחזות. בתיאטרון הבימה שיחק במחזה "אם יש גן עדן". בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחק במחזות "הנחשול" ו"הקסם של אורנה". בשנת 2016 השתתף בסדרת הנעורים "סוסי פרא" בערוץ זום ללקוחות הוט. בשנת 2022 השתתף בתפקיד אורח בתפקיד 'רמי' לשלושה פרקים בעונה השלישית של סדרת המתח "ג'ק ריאן" באמאזון פריים. החל משנת 2012 הוא בזוגיות עם הדוגמנית האיטלקייה ולנטינה מיצ'טי, בשנת 2013 נולדה בתם הבכורה ובשנת 2016 נולדה בתם השנייה. אחותו היא הדוגמנית איזבל אדלר. מדיה וקבצים בנושא גיא אדלר בוויקישיתוף גיא אדלר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיא אדלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גיא אדלר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי גיא אדלר, בארכיון הבימה מיכל טראוריג, דברים שלא עשיתי עם אחותי, באתר nrg‏, 24 ביולי 2006
אימפריה

אימפריה (מהמילה הלטינית imperium – סמכות עליונה) או קיסרות היא ריבונות פוליטית, למשל מדינה, השולטת על שטחים נרחבים בהם מתגוררות אוכלוסיות השונות מבחינה אתנית ותרבותית ממרכזה השלטוני. הדרך העיקרית בה נוצרות אימפריות היא יציאה של מדינה למסע כיבושים של שכנותיה. כך, למשל, האימפריה הרוסית נוצרה מהשתלטות רוסיה על פולין, סיביר וקרים. דרך אחרת להיוצרות אימפריה היא מסע ימי לגילוי ארצות שקל להשתלט עליהן. כך למשל נוצרו האימפריה הבריטית, האימפריה ההולנדית, האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית. סופן של רוב האימפריות היה התפרקות כתוצאה מסיבות שונות כמו מרידות, סכסוכים פנימיים על נושאים כגון ירושה, התפוררות כלכלית, כיבוש על ידי אימפריות אחרות ולחצים בין-לאומיים. אפשרות אחרת היא מיזוג תרבותי ואתני של האוכלוסיות באימפריה, כך שהאימפריה, ברובה, הופכת למדינה. למרות זאת, כיום ישנה מדינה אחת שעדיין משתמשת במונח אימפריה – יפן. קיימים שני סוגים עיקרים של אימפריות – אימפריות דיקטטוריות ואימפריות משפטיות. בקבוצה הראשונה נמצאת האימפריה האשורית, ההלניסטית, הקרתגית, המונגולית, הספרדית והרוסית. הקבוצה השנייה הופיעה עם רומא והיא כוללת את רומא, ביזנטיון, העבאסית והעות'מאנית, והבריטית. ההבדל בין שתי הגישות מצוי ביחס השונה שלהן לאזרח האימפריה, לחוק ולמבנה האימפריה עצמו. אימפריה דיקטטורית מתמקדת בהשגת שליטה ותו לא. יכולה להיות לה שאיפה להפצה ולקידום של ציוויליזציה מסוימת (ספרד והקתוליות, אלכסנדר מוקדון והלניזם) אבל מעבר למימוש שאיפות אלו היא לא מנסה לבנות את החברה בצורה משפטית מסודרת. עיקר העניין של האימפריה הוא בכוח של השליט מול נתיניו ומול מעצמות אחרות. אימפריה משפטית לעומת זאת מעוניינת בבניית החברה כעניין אוניברסלי. מטרתה להשליט חוק ולבנות מערכת יחוס כלל חברתית. אימפריה כזאת איננה מחייבת תמיכה בדמוקרטיה אבל יכולה לתמוך בליברליזם ובשוק החופשי (האימפריה הבריטית) או בחוק הכללי (האימפריה הרומית). כך השליטו הבריטים סחר חופשי בכל רחבי האימפריה וכך השליטו העות'מאנים את החוק המוסלמי בכל רחבי האימפריה העות'מאנית. בדיקה היסטורית של אימפריות מחייבת בדיקה של המטרות של השליטים ומערכות היחסים שהושלטו באימפריה. על פי רוב בראש אימפריה עמד שליט שנשא בתואר קיסר, ומכאן התרגום העברי למונח אימפריה – קיסרות. אך היו גם אימפריות שנשלטו באופן דמוקרטי על ידי ציבור אזרחים, בדרך כלל אזרחי מדינת המוצא של האימפריה שהיוו חלק קטן מכלל האנשים שהיו נתונים לשלטונה. רשימת אימפריות אימפריאליזם אימפריה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
לודוויג ורל

לודוויג ורל (בגרמנית: Ludwig Wörl;‏ 1906, מינכן – 1967, מינכן) היה מתנגד הנאציזם, אסיר מחנות הריכוז הנאציים אושוויץ ודכאו, וחסיד אומות העולם מגרמניה. ורל היה נגר במקצועו. בשנת 1934 השתתף בהפצת עלונים במינכן, בהם תוארו התנאים הבלתי אנושיים במחנה הריכוז דכאו והובעה תביעה לשיפורם. ב-5 במאי 1934 נעצר ורל על ידי הגסטפו וזמן קצר לאחר מכן נשלח למחנה הריכוז דכאו. הוא מונה להיות Lagerälteste (אחראי מחנה) על בתי החולים במחנה, וניסה לרכוש ידע מקצועי בתחום הסיעודי ולהכשיר אסירים נוספים בתחום זה. בין היתר טיפל באחד ממנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, קורט שומכאר (אנ'), שהיה אסור אף הוא עמו. בשנת 1940 התגרשו ורל ואשתו זה מזה. באוגוסט 1942 הועבר ורל עם הרמן לנגביין מדכאו לאושוויץ, שם היה אסיר מספר 60363. עם הגעתו שררה במחנה מגפת טיפוס. הוא שובץ במחנה אושוויץ-מונוביץ וסייע בטיפול בחולים ובשיפור התנאים הסניטריים במחנה. הוא פעל נגד אסירים פליליים שניצלו את מעמדם בהיררכיית המחנה כדי להתעלל באסירים אחרים. הוא זייף נתונים ברשימות חולים כדי להציל חולים בסלקציות והציל רופאים יהודים מהרציחות בתאי הגזים. עקב פעילותו לטובת האסירים נכלא ורל למספר חודשים בבלוק 11. במהלך צעדות המוות סייע ורל לאסירים להימלט. הוא הועבר למחנה מאוטהאוזן ושם שוחרר. ורל חזר למינכן. עקב נכות שקיבל בתקופת מאסרו (שנמשכה 11 שנים) לא יכול היה להמשיך לעבוד במקצועו. הוא הפך לראש ארגון אסירי אושוויץ לשעבר בגרמניה ופעל לשימור זכרם של אסירי מחנות הריכוז הגרמניים. ורל העיד במשפטי פרנקפורט (אנ') שנערכו לאנשי צוות גרמניים שמילאו תפקידים במחנות הריכוז הנאציים. באוגוסט 1965 הוא כתב מכתב נזעם נגד הכוונה לטעת 50 עצים לכבודו של שליח גרמניה לשיחות עם ישראל, ד"ר קורט בירנבאך, שהיה חבר המפלגה הנאצית לתקופה קצרה בשנים 1933-1934. בשנת 1963 הכיר יד ושם בוורל כחסיד אומות העולם. בשנת 1966 זכה לפרס על שם לאו בק. בשנת 1995 נקרא רחוב על שמו בעירו, מינכן. מדיה וקבצים בנושא לודוויג ורל בוויקישיתוף לודוויג ורל באתר יד ושם. מתוך עדותו של קופל בוימן באתר יד ושם. ד. גולן, עיקרו מן השורש את העץ שלי ביד ושם, מעריב, 16 באוגוסט 1965 בירנבאך: פרשתי ב־1934 מהמפלגה הנאצית, מעריב, 22 במרץ 1965
אשחר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אשחר – סוג צמחים ממשפחת האשחריים אשחר רחב-עלים אשחר ארצישראלי אֶשְׁחָר – יישוב קהילתי בתחומי המועצה האזורית משגב חרמ"ש אשחר – יחידת חי"ר ישראלית שפעלה בעבר אישים זליג אשחר – אימונולוג ישראלי זוכה פרס ישראל
דילון

דילון (באנגלית: Dillon) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אליס דילון – סופרת אירית מאט דילון – שחקן קולנוע אמריקאי מלינדה דילון – שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית קווין דילון – שחקן אמריקאי. אחיו הצעיר של מאט דילון קופר דילון – שחקן אמריקאי - גרמני אסיה קייט דילון דילון (זמרת) (אנ') – זמרת ופסנתרנית ברזילאית אחר דילון (מונטנה) – עיירה במדינת מונטנה שבארצות הברית אלן דלון דילן