laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפיגוע ברחוב דיזנגוף

במרוצת השנים בוצעו מספר פיגועים ברחוב דיזנגוף שבתל אביב. האם התכוונתם ל... הפיגוע בקו 5 – פיגוע התאבדות שאירע ב-19 באוקטובר 1994 באוטובוס קו 5 של חברת דן הפיגוע בדיזנגוף סנטר – פיגוע התאבדות שאירע ב-4 במרץ 1996 מחוץ לדיזנגוף סנטר פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף (2016) – פיגוע ירי שאירע ב-1 בינואר 2016 בפאב "הסימטא" פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף (2022) – פיגוע ירי שאירע ב-7 באפריל 2022 פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף (2023) – פיגוע ירי שאירע ב-9 במרץ 2023
Tmall

Tmall (בסינית: 天猫, פין-יין: Tiānmāo, נקראה בעבר: Taobao Mall) היא חברה סינית המתפעלת אתר אינטרנט של שירותי קמעונאות מקוונים (B2C) אשר התפצלה מטאובאו בשנת 2011 וקיבלה מעמד של חברה עצמאית תחת קבוצת עליבאבא הסינית. הפלטפורמה של Tmall לעסקים סיניים או אחרים למכירת מוצרים בסין, הונג-קונג, מקאו וטאיוואן. האתר Tmall.com הוצג לראשונה על ידי טאובאו באפריל 2008 בשם Taobao Mall (קניון טאובאו, בסינית: 淘宝商城) כפלטפורמה המיועד לקמעונאות B2C בתוך האתר המיועד ללקוחות פרטיים של טאובאו. בנובמבר 2010, Taobao Mall הושק בכתובת משלו tmall.com כדי להפריד בין רשימות הסוחרים של תחום ה-C2C של טאובאו, ובמקביל הושק קמפיין בשווי 30 מיליון דולר לפרסום האתר החדש והעלאת המודעות אליו. בשנת 2011 הודיע מנכ"ל עליבאבא, ג'ק מא על ארגון מחדש בחברת טאובאו וממנה נוצרו שלוש חברות, אחת שהמשיכה את הקו הקודם של טאובאו, בשם "שוק טאובאו" השנייה היא Tmall והשלישית eTao המספקת שירותי חיפוש עבור קניות מקוונות. בינואר 2012 TMall.com שינה באופן רשמי את שמו ל Tian Mao (בסינית: 天猫) שהוא האופן בו נהגה השם בסינית ופירושו המילולי הוא "חתול שמיים". ברבעון הראשון של 2013 החזיק האתר ב-51.3% מהפעולות המקוונות בתחום B2C בסין. בין המוכרים ב Tmall נמצאים: P&G, אדידס, יוניקלו, GAP, Nine West, Reebak, ECCO, ריי באן, ניו באלאנס, יומברו, Lenovo, Dell, Nokia, Philips, סמסונג, לוג'יטק וליפטון. מדיה וקבצים בנושא Tmall בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Tmall (במנדרינית תקנית ובסינית מפושטת) ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנען (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כנען – חבל ארץ שבהמשך נודע בעברית כארץ ישראל כנען (דמות מקראית) – אחד מבניו של חם הר כנען – הר בצפון ישראל לשון כנען – כינוי בפי יהודי אירופה לשפה סלאבית מערבית אישים: גבי כנען – רופא ישראלי, מעוטר עיטור העוז חביב כנען – עיתונאי ישראלי חגי כנען – פילוסוף ישראלי יונתן כנען – מוזיקאי ישראלי יוסף כנען – פזמונאי, פוליטיקאי ועיתונאי ישראלי נורית כנען-קדר – היסטוריונית ישראלית כנעאן הכנענים
ציקלופירוקס

ציקלופירוקס הוא חומר נגד פטריות המשמש לטיפול דרמטולוגי מקומי בפטרת, ובפרט לטיפול בפטרת Tinea versicolor. התרופה נמכרת בין היתר בצורת לק לציפורניים, עבורו לא נדרש מרשם רופא. מדיה וקבצים בנושא ציקלופירוקס בוויקישיתוף הערך ציקלופירוקס, באתר InfoMed עלון לצרכן, באתר מאגר התרופות, משרד הבריאות, ‏יוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אדולף מריקס

אדולף מריקס (באנגלית: Adolph Marix; ‏1848 - 24 באפריל 1919) היה קצין אמריקאי יליד גרמניה בחיל הים האמריקאי. נולד בסקסוניה והיגר כילד עם משפחתו לארצות הברית. בשנת 1864 החל ללמוד באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, ובשנת 1868 היה לבוגר היהודי הראשון של האקדמיה. שירת על ספינת הקרב USS Maine שהתפוצצה בנמל הוואנה, והתמנה כשופט חוקר להתפוצצות זו. הצטיין בשירותו במלחמת ארצות הברית–ספרד. הוא סיים את שירותו הצבאי בשנת 1910 בדרגת סגן אדמירל. מדיה וקבצים בנושא אדולף מריקס בוויקישיתוף "מַארִיקְס, אדאלף", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 84, באתר היברובוקס הוועד המנהל של ועדת העורכים, פרנק קרמר, ‏"מאריקס, אדולף", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Bad Robot Productions

Bad Robot Productions (בתרגום חופשי: הפקות רובוט רע, בעבר Bad Robot) היא חברת הפקת סרטים וסדרות אמריקאית בבעלות ג'יי ג'יי אברהמס. החברה הפיקה בין היתר את סדרות הטלוויזיה "זהות בדויה", "אבודים", "פרינג'", "מבוקש" ו"מהפכה", וכן את סרטי הקולנוע "משימה בלתי אפשרית 3", "קלוברפילד", "סטארטרק", "סופר 8", "האויב בתוכנו - סטארטרק", "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים", "משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים", "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" ו"סטארטרק: אל האינסוף". Bad Robot הייתה בעבר חלק מ-Touchstone Television, אך הועברה על ידי אברהמס לסרטי פרמאונט והאחים וורנר לאחר שהחוזה עם ABC הסתיים בשנת 2006. אברהמס הוא היו"ר והמנהל הכללי של החברה. משנת 2001 הלוגו של החברה  הוא רובוט אדום, בליווי קולות של שני ילדיו של אברהמס שאומרים "Bad robot!‎" ("רובוט רע!"). מטה החברה ממוקם בסנטה מוניקה, קליפורניה. אתר האינטרנט הרשמי של Bad Robot Productions (באנגלית) Bad Robot Productions, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאור גרטנר

ליאור גרטנר (נולדה ב-1980) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופה ושיאנית ישראל בקפיצה משולשת. גרטנר החלה להתאמן באתלטיקה בגיל צעיר והשתתפה במגוון תחרויות נוער במסגרת ליגת האתלטיקה הישראלית. היא זכתה באליפות ישראל לנוער בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר. השתתפותה בנבחרת האתלטיקה של תיכון "מור מטרו ווסט" רעננה הביאה את בית ספרה לזכייה באליפות המדינה ולהשתתפות בתחרות התיכונים העולמית. עם כניסתה לנבחרת הבוגרות התברגה בצמרת האצניות של ישראל. בשנת 2001 עשתה גרטנר הסבה למקצועות הקפיצה: קפיצה למרחק וקפיצה משולשת. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2001 זכתה גרטנר במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 12.91 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ניבה זיו (13.08 מטר). באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 היא זכתה שוב במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.52 מטר. במכביה השש עשרה, קפצה גרטנר למרחק 6.04 מטר. במקביל החלה את לימודיה בפיזיותרפיה באוניברסיטת תל אביב תוך שהיא פורשת מאתלטיקה תחרותית. אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים ובנושא אתלטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוברטוס פון פילגרים

הוברטוס פון פילגרים (בגרמנית: Hubertus von Pilgrim; נולד ב-24 באוגוסט 1931) הוא אמן גרמני. פון פילגרים, יליד ברלין, למד היסטוריה, ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג בין השנים 1951-1954. באותה תקופה למד פיסול אצל אריך הקל (אנ'). בין השנים 1954-1960 למד פיסול אצל ברנהרד הייליגר (אנ') באוניברסיטה לאמנויות בברלין. כמו כן למד דפוס שקע בפריז אצל סטנלי הייטר (אנ'). בין השנים 1963-1977 לימד באוניברסיטה לאמנות בבראונשווייג. משנת 1977 עד 1995 היה פרופסור באקדמיה לאמנויות במינכן (אנ'). פון פילגרים הוא פסל, דפס וטובע מדליות. פון פילגרים היה סגן נשיא פור לה מריט בין השנים 2009-2013. בין יצירותיו הידועות: מטבע עם תבליט דיוקנו של הרמן הסה. פסל של צעדת המוות מדכאו, הפסל מנציח את 7,000 אסירי צעדת המוות שיצאו ב-26 באפריל 1945 מדכאו לפהרנוולד - מחנה משנה של דכאו ששכן בעיר וולפראצהאוזן (אנ'). המקור הוצב בגאוטינג (אנ') ב-1989 לאחר שבעבודת מחקר של תלמיד תיכון בעיר נחשף סיפור צעדת המוות. בעקבות פרסום המחקר יזמה עיריית גאוטינג תחרות פסלים. מתוך 60 פסלים שהשתתפו בתחרות נבחרה יצירתו של פון פילגרים. שמונה עותקים של הפסל קיימים בכפרים ובעיירות בדרום גרמניה, בהם עברה צעדת המוות. ב-1 בנובמבר 1992 הוצב עותק תשיעי של הפסל ביד ושם. תבליט לקפלה של הלמוט שטריפלר (Helmut Striffler). פרוטומה של קונראד אדנאואר המוצגת בארמון שאומבורג (אנ') בבון. הפרוטומה עוצבה בהשפעת התרבות הטולטקית (אנ') של מסו-אמריקה. עבודתו של פון פילגרים שמורה ומוצגת במוזיאון ברוקלין לאמנות ובמכון האמנות של שיקגו. פור לה מריט, 1995. עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, 1997. עיטור מסדר ההצטיינות הבווארי (אנ'),‏ 2005. עיטור יוהאן וייט דל (גר'),‏ 2008. מדיה וקבצים בנושא הוברטוס פון פילגרים בוויקישיתוף
ננדור גליד

ננדור גליד (בסרבית: Nandor Glid,‏ סובוטיצה 12 בדצמבר 1924 – בלגרד, 31 במרץ 1997) היה פסל, צייר ודפס יהודי יוגוסלבי - סרבי. גליד נולד במשפחה יהודית. במהלך מלחמת העולם השנייה איבד כמעט את כל בני משפחתו במחנות הריכוז של הגרמנים. הוא הצטרף לתנועת השחרור הלאומית של טיטו. בתקופת המלחמה נפצע מספר פעמים. לאחר המלחמה, בשנת 1945, נרשם לבית הספר לאמנות שימושית. בשנת 1948 נרשם ללימודים באקדמיה לאמנות בבלגרד, ובשנת 1950 זכה בפרס לפיסול. בשנת 1951 סיים את לימודיו בכיתתם של ראדטה סטנקוביץ' (צר') ומרין שטודין (אנ'). משלהי 1950 עד סוף שנות ה-60 הציג ופעל מחוץ ליוגוסלביה. הוא היה פרופסור בפקולטה לאמנות שימושית ועיצוב, ובין השנים 1985–1989 היה רקטור האוניברסיטה לאמנויות בבלגרד. אנדרטה לזכר קורבנות דכאו, 1968. העתק של האנדרטה מוצג ביד ושם מאז 1977. אנדרטה ליוגוסלבים שנספו במחנה הריכוז מאוטהאוזן, 1958. האנדרטה מוצגת במאוטהאוזן. האנדרטה "שולחן לאחד", 1980. האנדרטה מוצגת בקרגוייבץ. אנדרטת השואה בסלוניקי מדיה וקבצים בנושא ננדור גליד בוויקישיתוף
אנלי ארהרדט

אנליזה "אנלי" יאהנס-ארהרדט (בגרמנית: Anneliese "Annelie" Jahns-Ehrhardt; נולדה ב-18 ביוני 1950) היא אתלטית עבר מזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מינכן 1972), אלופת אירופה (רומא 1974) ושיאנית עולם בריצת 100 מטר משוכות. ארהרדט נולדה באורסליבן, סקסוניה-אנהלט. באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה ארהרדט במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.96 שניות, אחרי בת ארצה שיאנית העולם קארין בלצר שקבעה שיא אליפות חדש של 12.94 שניות ולפני טרזה סוקנייביץ' מפולין (13.21 שניות). באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ארהרדט במדליית זהב, בריצת 100 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 12.59 שניות, לפני ולריה בופנו מרומניה (12.84 שניות) וקארין בלצר (12.90 שניות). באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה ארהרדט במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אליפות חדש של 12.66 שניות, לפני בת ארצה אנרוז פידלר (12.89 שניות) וטרזה נובק מפולין (12.91 שניות) באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה ארהרדט במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב חצי הגמר היא סיימה שלישית בתוצאה של 13.28 שניות שהקנה לה מקום בשלב הגמר, אך הריצה נפסלה ולכן נערכה ריצה נוספת שבה היא סיימה חמישית בתוצאה של 13.71 שניות ולא עלתה לשלב הגמר. במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-11 תוארי אליפות מזרח גרמניה וקבעה 20 שיאי עולם חדשים. ריצת 100 מטר משוכות: 12.3 שניות (1973) מדיה וקבצים בנושא אנלי ארהרדט בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר משוכות (ויקיפדיה האנגלית) אנלי ארהרדט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנלי ארהרדט, באתר olympedia.org אנלי ארהרדט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אנלי ארהרדט, באתר Track and Field (נשים)
זיון איטי ונוח כנגד הקיר

זיון איטי ונוח כנגד הקיר או זיון ארוך ונוח כנגד הקיר (באנגלית: Slow\Sloe Comfortable Screw Up Against The Wall או Slow\Sloe Comfy Screw Against The Wall) הוא קוקטייל המורכב מ-30 מ"ל סלו ג'ין, 30 מ"ל סאות'רן קומפורט, 30 מ"ל וודקה, 30 מ"ל ליקר גליאנו ו-30 מ"ל מיץ תפוזים. מקשטים בפרוסת תפוז. מקור השם של הקוקטייל (באנגלית) נובע ממרכיביו. השם מקל על זכירת המרכיבים: "Slow\Sloe" - "סלו ג'ין" "Comfortable" - סאות'רן קומפורט "Screw" - וודקה ומיץ תפוזים - קוקטייל סקרודרייבר "Up Against The Wall" - ליקר גליאנו מגיע בבקבוק גבוה מאוד ומקומו הוא תמיד בקצה המדף, סמוך לקיר הקוקטייל במסד הנתונים האינטרנטי לקוקטיילים ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבסטיאן שטייגר

סבסטיאן שטייגר (בגרמנית: Sebastian Steiger;‏ 1918, אוטלינגן (אנ')‏ - 2012, בזל) היה מורה וחסיד אומות העולם משווייץ. סבסטיאן שטייגר היה בנו של כומר קלוויניסטי. הוא למד בסמינר למורים בשירס (אנ'). בין השנים 1940–1943 למד בסמינר למורים בציריך. בתחילת 1943 נשלח שטייגר משווייץ לעבוד בבית היתומים בטירה שאטו דה לה היל (Château-de-la-Hille) בארייז'. בית היתומים נוהל על ידי הארגון "סיוע שווייצרי לילדים" (Secours Suisse aux Enfants) אותו הקים מוריס דובואה. ארגון זה היווה סניף של הצלב האדום השווייצרי. בין שוכני בית היתומים היו 120 ילדים יהודים שנמלטו מגרמניה לבלגיה אחרי ליל הבדולח. שטייגר לימד מתמטיקה וצרפתית את הילדים בגיל בית הספר היסודי. בנוסף לכך לקח את הילדים לטיולים בסביבה, לימד אותם שירים וסיפר להם סיפורים. בסוף 1943 נתן את דרכונו השווייצרי ליהודי, לאחר שהחליף את תמונת הדרכון כדי להציל את היהודי מגירוש. יהודי זה, ולטר קמלט (Walter Kamlet), הצליח להימלט לשווייץ בעזרת דרכונו של שטייגר. שטייגר המשיך להתגורר בצרפת ללא הדרכון. כשביקש לחזור לשווייץ, נעצר על ידי המשטרה השווייצרית עד שהצליח להוכיח את זהותו. לאחר המלחמה המשיך ללמוד שטייגר הוראה בתחום החינוך המיוחד והמשיך בקריירת הוראה בארלסהיים (אנ') ובבזל. כמו כן המשיך שטייגר בפעילותו למען יהודים. הוא ייסד אגודה לסיוע לילדים יהודים. הוא נישא ב-1956 ונולדו לו שלושה ילדים. בין השנים 1990-1958 הוביל אירועי זיכרון ביום זיכרון שנתי לילדים היהודים שנספו בשואה (Tag des jüdischen Kindes). הוא היה חבר ועדת התיאום הגרמנית לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי (אנ'), האגודה השווייצרית-ישראלית (גר') ועמותת ידידי ילדי קריית יערים. בשנת 1982 פרסם שטייגר ספר על חוויותיו כמורה בשאטו דה לה היל ("Die Kinder von Schloss La Hille"). בשנת 1985 ביקר שטייגר בלהבות הבשן ונפגש עם הילדים שחינך בשאטו דה לה היל. בשנת 1993 הכיר יד ושם בסבסטיאן שטייגר בתור חסיד אומות העולם. פעילותו של שטייגר, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארי-פקה ליוקונן

ארי-פקה ליוקונן (בפינית: Ari-Pekka Liukkonen; נולד ב-9 בפברואר 1989) הוא שחיין פיני, אלוף אירופה (בודפשט 2021) במשחה ל-50 מטר חופשי. ליוקונן נולד בפיקסמקי. באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בסוף יולי 2011 סיים ליוקונן במקום 27 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.67 שניות באליפות אירופה שנערכה בדברצן הונגריה במאי 2012 סיים ליוקונן במקום רביעי, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא פינלנד חדש של 22.22 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 33 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.62 שניות. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים ליוקונן במקום 25 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.57 שניות. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 סיים ליוקונן במקום 19 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.38 שניות באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכה ליוקונן במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.93 שניות, אחרי פלורן מנודו מצרפת שקבע שיא אליפות חדש של 21.32 שניות וקונרד צ'רניאק מפולין (21.88 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 38 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.45 שניות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ליוקונן במקום 22 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.54 שניות ובמקום 48 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.64 שניות. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה סיים ליוקונן במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.39 שניות. נוסף לכך הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.39 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.70 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים) בתוצאה של 1:31.93 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב בתוצאה של 1:39.53 דקות, כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.20 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:35.76 דקות. באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 סיים ליוקונן במקום חמישי בתוצאה של 22.01 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא פינלנד חדש של 21.92 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 39 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.05 שניות. באליפות אירופה שנערכה בבודפשט במאי 2021 זכה ליוקונן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.61 שניות, לפני בן פראוד מבריטניה (21.69 שניות) וכריסטיאן גולומייב מיוון (21.73 שניות). ב-2 בפברואר 2014 ליוקונן יצא מהארון בריאיון לתקשורת. 50 מטר חופשי: 21.58 שניות (2017), שיא פינלנד 100 מטר חופשי: 49.44 שניות (2016) 50 מטר חופשי: 21.20 שניות (2018), שיא פינלנד 100 מטר חופשי: 47.56 שניות (2012) מדיה וקבצים בנושא ארי-פקה ליוקונן בוויקישיתוף ארי-פקה ליוקונן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארי-פקה ליוקונן, באתר olympedia.org ארי-פקה ליוקונן, באתר Swimrankings ארי-פקה ליוקונן, באתר SwimSwam
יונתן לוי (מחזאי ומשורר)

יונתן לוי (נולד ב-1974 בקנדה) הוא מחזאי, משורר, במאי תיאטרון ומורה ישראלי. לוי הוא בן לדפנה לוי, מתרגמת, ולשמעון לוי, פרופסור אמריטוס לתיאטרון. בילדותו הוריו נפרדו והוא גדל עם אמו בירושלים. את שירותו הצבאי מילא לוי בעיתון במחנה ולאחריו למד פילוסופיה ולימודי BA כלליים באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. בזמן לימודיו חבר לליאור ווטרמן והשניים החלו ליצור לתיאטרון, ואף זכו בפרס היוצר המבטיח של פסטיבל עכו בשנת 2004 על יצירתם "מנו מלך אטלנטיס". סבתו של לוי מצד אביו, חוה לוי, הייתה מראשוני האנתרופוסופים בארץ, ובשנת 2008 היה שותף להקמת המסלול האנתרופוסופי בתיכון אורט ישראל בקריית טבעון, שהפך כעבור ארבע שנים לתיכון "שקד", ושבו הוא מלמד גם כיום. בשנת 2011 עלה מחזהו "סדאם חוסיין", שלוי הגדיר כ"מחזמר היסטוריוסופי אלטרנטיבי", וזכה לשבחי המבקרים ולפרס ראש העיר בפסטיבל עכו של אותה שנה. בהמשך דרכו חבר לנועם ענבר, סולן להקת הבילויים והשניים יצרו את המחזה המוזיקלי "רפול והים" שזכה להצלחה דומה. בפסטיבל ישראל 2016 העלה את ההצגה "נפילים", שאותה כתב יחד עם בועז לביא, ועם מוזיקה של נועם ענבר. בשנת 2015 יצא לאור "מַלְכִּיטַוָּס", ספר המרכז את מרבית יצירתו עד כה, המאופיינת כ"דרמה שירית ושירה דרמטית", בהוצאת דחק לספרות טובה ובעריכת יהודה ויזן. הספר זכה אף הוא לשבחי המבקרים, ובאותה שנה זכה בפרס שרת התרבות למשוררים בתחילת דרכם. ב-2017 יזם את "פסטיבל שייח' אבריק לתרבות אזרחית", פסטיבל פתוח וללא תקציב ציבורי כלשהו שהזמין את הציבור ליצור אירועים תרבותיים ברחבי טבעון וסביבתה, תוך שימוש יצירתי במרחבים הפרטיים והציבוריים, מתוך כוונה לבנות קשרים קהילתיים על בסיס משאלות ואינטרסים תרבותיים ואמנותיים חופשיים. הפסטיבל העמיד כ-250 אירועים, עם 700 יוצרים פעילים, בתקציב של 35 אלף ש"ח ומשך אלפי מבקרים. לוי מתגורר כיום בטבעון עם בת זוגו ושלושת ילדיהם. בעבר התגורר בכפר הבדואי טבאש בקרבת העיר. בשנת 2023 הוציא נועם ענבר אלבום סולו בשם "הפניקס" שכל תמליליו נכתבו על ידי לוי שני ליטמן, תיאטרון של איש אחד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 תמר רותם, מה קורה כשנותנים את הבמה ליונתן לוי, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2013 דוד בוחבוט, "מַלְכִּיטַוָּס": סוף סוף שירה עברית שפורצת גבולות, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2015 שני ליטמן, "לפני חמש שנים הייתי אנטי ביביסט סטנדרטי. פתאום הבנתי שזו טעות", באתר הארץ, 26 בספטמבר 2023 מלכיטוס, באתר לולאת האל, הבלוג של תומר פרסיקו, 10 במרץ 2011 בן שלו, נועם ענבר: "גם אם זה ייעצר, זה לא שתהיה פה דמוקרטיה", באתר הארץ, 30 במרץ 2023
ארמיית קוריאה

ארמיית קוריאה (ביפנית: 朝鮮軍) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי. במהלך מלחמת רוסיה–יפן, כבשה האימפריה היפנית חלקים גדולים מחצי האי קוריאה. ב-11 במרץ 1904, החליט המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי על הקמת ארמייה מיוחדת שתפקידה יהיה להגן על השגרירות היפנית בסיאול ועל המתיישבים היפנים בקוריאה כולה. ב-29 באוגוסט 1910 נחתם הסכם הדדי בין קיסר קוריאה לבין קיסר יפן, שעיקרו סיפוח מלא של חצי האי הקוריאני לשלטון יפני. בעקבות כך הורחבו מאוד סמכויותיה של ארמיית קוריאה. תפקידה העיקרי היה הגנה על האינטרסים היפניים באזור מפני הצבא האדום. אך גם דיכוי התקוממויות לאומניות שקראו לעצמאות קוריאה. כמו כן, לקחה הארמייה, לצד צבא קוואנטונג, חלק בפלישה היפנית למנצ'וריה. בשנת 1945 נכללה הארמייה בתוך "הארמייה האזורית ה-17". היא גילתה התנגדות מועטה מול הפלישה לצפון קוריאה. לאחר כניעת האימפריה היפנית, הודיעה הארמייה על נכונותה להיכנע לבעלות הברית. בפועל, בעלות הברית הותירו את כוחות הארמייה חמושים אם כי בפיקוד אמריקאי, במטרה לשמור על הסדר עד שבעלות הברית יוכלו להציב באזור כוח יעיל. לוטננט גנרל קאנאשאי האראגוצ'י (11 במרץ 1904 – 8 בספטמבר 1904) מרשל האסאג'אווה יושאימיצ'אי (8 בספטמבר 1904 – 21 בדצמבר 1908) גנרל אוקודו הארונו (21 בדצמבר 1908 – 18 באוגוסט 1911) גנרל אריסאווה אואדה (18 באוגוסט 1911 – 14 בינואר 1912) גנרל סאדאיושי אנדו (14 בינואר 1912 – 25 בינואר 1915) גנרל סאיג'ו אינוקוצ'י (25 בינואר 1915 – 18 באוגוסט 1916) גנרל אקיאמה יושאיפורו (18 באוגוסט 1916 – 6 באוגוסט 1917) גנרל סטושי מצוקאווה (6 באוגוסט 1917 – 24 ביולי 1918) גנרל האיטרו יוצונומיאה (24 ביולי 1918 – 16 באוגוסט 1920) לוטננט גנרל ג'ירו אובה (16 באוגוסט 1920 – 24 בנובמבר 1922) גנרל סאינוסוקה קיקוצ'י (24 בנובמבר 1922 – 20 באוגוסט 1924) גנרל סורוקו סוזוקי (20 באוגוסט 1924 – 2 במרץ 1926) גנרל שוסאי מוריוקה (2 במרץ 1926 – 5 במרץ 1927) גנרל האנזו קאנאיה (5 במרץ 1927 – 1 באוגוסט 1929) גנרל ג'ירו מינאמי (1 באוגוסט 1929 – 22 בנובמבר 1930) לוטננט גנרל היאשי סנג'ורו (22 בנובמבר 1930 – 26 במאי 1932) גנרל יושיאוקי קוואשימה (26 במאי 1932 – 1 באוגוסט 1934) גנרל קנקיצ'י אודה (1 באוגוסט 1934 – 2 בדצמבר 1935) גנרל קוניאקי קויסו (2 בדצמבר 1935 – 15 ביולי 1938) גנרל קוטרו נקמורה (15 ביולי 1938 – 7 ביולי 1941) גנרל סאישאירו אטאגקי (7 ביולי 1941 – 7 באפריל 1945) לוטננט גנרל יושאיו קוזוקי (7 באפריל 1945 – 2 בספטמבר 1945) מדיה וקבצים בנושא ארמיית קוריאה בוויקישיתוף History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition), HyperWar Foundation.
הקורפוס ההררי נורווגיה

הקורפוס ההררי נורווגיה (בגרמנית: Gebirgskorps Norwegen) היה קורפוס הררי של הוורמאכט שלקח חלק במלחמת העולם השנייה. הקורפוס ההררי נורווגיה הוקם ב-1 ביולי 1940 בנורווגיה הכבושה בפיקוד אדוארד דיטל. פעולתה הראשונה הייתה "מבצע אייל", שהתרחש ב-22 ביוני 1941 במקביל למבצע ברברוסה. במסגרת המבצע כבש הקורפוס את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות. בהמשך, במבצע כושל שכונה "מבצע שועל פלטינה", נע הקורפוס לכיוון מורמנסק. דיוויזיות של הקורפוס נעו משני כיוונים במטרה לכתר את העיר, אולם כבר ביום הראשון להתקפה, נתקלו הגרמנים בסדרת בעיות לא צפויות כמו כבישים משובשים וקור, וכמו כן גילו שהמפות שברשותם לא מדויקות. הסובייטים גילו התנגדות עזה, ואלמנט ההפתעה אבד. ב-7 ביולי נאלץ דיטל לבקש תגבורת, אולם קיבל רק גדוד מקלענים אחד מנורווגיה. ב-10 ביולי פתחו הגרמנים בהתקפה חדשה, אולם עותק של תוכנית המתקפה נפלה לידי הצבא האדום והגרמנים נאלצו למתוח את כוחותיהם לכל אורכו של נהר ליסטה. בשל הדרכים המשובשות נותקה גם האספקה וההתקפה הגרמנית נבלמה ב-21 בספטמבר. בין אפריל למאי 1942, פתחה הארמייה ה-14 הסובייטית במתקפת נגד, ובאותו החודש סבל הקורפוס מסופת שלגים חמורה שגבתה מחיר כבד. בנובמבר שונה שם הקורפוס להקורפוס ההררי ה-19 (XIX. Gebirgs-Armeekorps). בנובמבר 1944 נאלץ הקורפוס לפנות את לפלנד ולסגת חזרה לנורווגיה שמו שונה ל"פלגת הארמייה נרוויק" (Armeeabteilung Narvik). ב-8 במאי 1945 נכנע הקורפוס לבעלות הברית. גנרל-אוברסט אדוארד דיטל (14 ביוני 1940 - 15 בינואר 1942) גנרל-פלדמרשל פרדיננד שרנר (15 בינואר 1942 - 1 באוקטובר 1943) גנרל הכוחות ההרריים גאורג ריטר פון האנגל (1 באוקטובר 1943 - 15 במאי 1944) גנרל הכוחות ההרריים פרדיננד יודל (15 במאי 1944 - 8 במאי 1945) הקורפוס ההררי נורווגיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הקורפוס ההררי נורווגיה באתר Axis History (באנגלית) פלגה (Armeeabteilung), יחידה צבאית בגודל בלתי קבוע שהורכבה לשם ביצוע משימה מיוחדת. הקורפוס ההררי נורווגיה באתר לקסיקון הוורמאכט פינלנד: קורבן או תוקפן? (ברוסית)
פשמישל פיטר

פשמישל פיטר (בצ'כית: Přemysl Pitter היגוי נכון: פשמיסל או פז'מיסל;‏ 1895, פראג – 1976, Affoltern am Albis שבקנטון ציריך), היה סופר, פעיל זכויות אדם וחסיד אומות העולם מצ'כיה. פיטר היה מתנדב בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ועקב מוראותיה, נטה לפציפיזם. הוא החל ללמוד בסמינר תאולוגי אוונגליסטי, החל לפעול בשורות ארגון בינלאומי של סרבני מצפון, הטיף לאי-אלימות והקדיש עצמו לנזקקים. בשנת 1933 ייסד בית יתומים בפראג. פיטר היה חבר בארגון הבינלאומי נגד מלחמה (אנ') ואחד ממנהליו. בספטמבר 1938 נכנסו כוחות גרמניה הנאצית לחבל הסודטים ובמרס 1939 כבשה גרמניה את כל צ'כיה, ייסדה בה את הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה והחלה ברדיפת יהודים. פיטר קרא לסייע ליהודים, בהרצאות שנשא וכן במאמרים שפרסם בעיתונות. הוא ביקר יהודים והעביר להם ידיעות ואספקה. כמו כן סיפק חלב לבית יתומים בפראג ואסף כסף למען יהודים במצוקה. הוא הסתיר בבית היתומים שייסד ילדים יהודים שיועדו לגירוש למחנות ריכוז ושלח חבילות מזון ליהודים שגורשו. הוא הסתייע באולגה פירץ (Olga Fierz), אזרחית שווייצרית שגרה בפראג וסיפקה לו מזון לשם העברה ליהודים (ולימים הוכרה גם היא בתור חסידת אומות העולם). הגסטפו חקר אותו אך הוא לא נרתע והמשיך בפעילותו למען יהודים עד תום המלחמה. לאחר המלחמה מונה פיטר לחבר באחד מגופי השלטון הצ'כוסלובקיים ובתפקידו זה נסע לטרזיינשטט והעביר ילדים ניצולי השואה לבתי הבראה ומעונות ברחבי המדינה, בעיקר מדרום-מזרח לפראג. הוא סיפק את צורכי הבריאות, החינוך והתזונה שלהם, ושידך בין יתומים לבין מאמצים פוטנציאליים. כ-35 מהילדים להם סייע פיטר היגרו לישראל, בהם יהודה בקון. עוד סייע פיטר למאות ילדים גרמנים שנכלאו לאחר מלחמת העולם השנייה וגורשו לגרמניה. עם עליית המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה נאלץ פיטר לעזוב את המדינה. הוא היגר לגרמניה ומשם עבר לשווייץ. שם המשיך בפעילות רווחה וכן כתב מספר ספרים, ביניהם ספר על חייו וספר על פעילות ההצלה שלו למען ילדים. בשנת 1964 הכיר יד ושם בפשמישל פיטר בתור חסיד אומות העולם. בשנת 1973 קיבל פיטר מנשיא גרמניה גוסטב היינמן את עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. לוח זיכרון על בית היתומים שייסד פיטר ב-1933, בית מיליץ (Milíčův dům) בית מיליץ (Milíčův dům). לוח זיכרון לפיטר בכנסיית סנט רופרט בנירנברג שלט בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם לציון העץ שניטע לזכר פיטר מדיה וקבצים בנושא פשמישל פיטר בוויקישיתוף פעילותו של פיטר, באתר יד ושם (באנגלית) על פעילותו של פיטר לאחר השואה, בראיון שקיים יד ושם עם יהודה בקון ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פשמישל פיטר".
ביפונאזול

בִּיפוֹנַאזוֹל (באנגלית: Bifonazole) היא תרופה אנטי-פטרייתית אימידאזולית. נוסחתה הכימית היא - C22H18N2. לביפונאזול שתי פעולות עיקריות. הוא חוסם את מעבר ממתילנדיהידרולנוסטרול לדסמתילסטרול בפטריה ומדכא את ה-HMG-CoA. ישנן מספר תרופות המבוססות על ביפונאזול, ביניהן המשחה קומאגיס, של פריגו, השמן (מופיע גם כמשחה) Canespor ועוד. מדיה וקבצים בנושא ביפונאזול בוויקישיתוף אימידאזול היא תרכובת אורגנית בעלת ההרכב (CH)2N(NH)CH) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.