laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בועית מתכווצת

בועית מתכווצת (באנגלית: Contractile vacuole) היא אברון המצוי בחד-תאיים מסוג פרוטיסטה (Protista) החיים בסביבה שריכוז המומסים בה נמוך מריכוז המומסים בתוכם, כדוגמת הסנדלית (Paramecium) ואמבות. הבועית המתכווצת מאפשרת לתא להיפטר מעודפי המים החודרים אליו באוסמוזה, על ידי כך שהיא קולטת את המים העודפים, ובהגיעה לגודלה המרבי היא נצמדת לקרום התא ומתכווצת תוך הפרשת תכולתה אל מחוץ לתא. הזמן בין התכווצות אחת לשנייה הוא מספר שניות. קצב התכווצות הבועית המתכווצת משתנה בהתאם לקצב כניסת המים לתא. ככל שריכוז המומסים גדול יותר מסביב לבועית, כך גדל משך הזמן העובר בין ההתכווצויות, מעל ריכוז מסוים הבועית תחדל לפעול. קצב ההתכווצויות תלוי גם במין האורגניזם. בשלב הראשון נכנסים מים באוסמוזה מהסביבה החיצונית לציטופלזמה, בשלב השני נכנסים המים מהציטופלזמה לבועית המתכווצת. בועית מתכווצת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטריק דה רוזייה

פטריק דה רוזייה (בצרפתית: Patrick de Rousiers;‏ נולד ב-11 במאי 1955) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר הצרפתי. כיהן כמפקד חיל האוויר הצרפתי בין השנים 2010-2012, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2012–2015. רוזייה נולד בדיז'ון ב-11 במאי 1955. בספטמבר 1975 הוא התגייס לחיל האוויר הצרפתי. בינואר 1979 הוא הוסמך כטייס קרב. בספטמבר 1983 הוא מונה למפקד טייסת. ב-1990 הוא מונה למפקד טייסת מיוחדת שהוצבה בערב הסעודית והשתתפה במלחמת המפרץ. ב-1991 הוא השתתף במבצע לספק נחמה בצפון עיראק. בספטמבר 1996 הוא מונה לראש אגף התכנון במטה חיל האוויר. בספטמבר 1999 הוא מונה למפקד בסיס חיל האוויר ה-133 (נאנסי-אוצ'י). הוא השתתף במלחמת אפגניסטן. בספטמבר 2002 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ומונה לראש המשרד ללימודים ואסטרטגיה במטה הכללי. שנתיים לאחר מכן הוא מונה לאחראי על הקשרים הצבאיים עם נאט"ו והאיחוד האירופי. בספטמבר 2005 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. באוגוסט 2006 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס. בספטמבר 2008 הוא מונה לנציג צרפת בוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. שנה לאחר מכן, הוא מונה במקביל גם לנציג בוועדה הצבאית של נאט"ו. בספטמבר 2010 הוא מונה למפקד חיל האוויר הצרפתי. הוא כיהן בתפקיד עד נובמבר 2012, אז מונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. הוא סיים את הקדנציה שלו ב-6 בנובמבר 2015. מדיה וקבצים בנושא פטריק דה רוזייה בוויקישיתוף פטריק דה רוזייה באתר נאט"ו ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטריק דה רוזייה".
ענת סטלינסקי

ענת סטלינסקי (נולדה ב-11 בינואר 1983) היא במאית, יוצרת, עורכת ומפתחת תוכן בטלוויזיה ישראלית. סטלינסקי נולדה ב-1983 בחרקוב, אוקראינה. ב–1991 בגיל שמונה וחצי עלתה מאוקראינה עם אמה וסבתה. אמה ילנה הייתה מורה לפסנתר. בישראל התגוררו ברעננה. בגיל 13 עברה המשפחה להתגורר בהוד השרון. בצבא שרתה ביחידה 8200. סטלינסקי היא בוגרת הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב. ב-2003 הצטרפה לערוץ 9 שרק הוקם, והחלה את הקריירה ככתבת בערוץ. ב-2011 הייתה עורכת תוכן בכירה בערוץ הילדים. ב-2014 יצרה וערכה את התוכנית "עניין אישי". בהמשך השנה ערכה את התוכניות "סדר יום חדש" ו"שיהיה במזל". ב-2015 ערכה את התוכנית "חשבון משותף". ב-2017 ביימה וערכה את התוכנית "המתמחים". ב-2018 ערכה את התוכנית "הקופסה". ב-2019 ביימה את הסרט "אהוד אולמרט ראיון ראשון" ששודר בקשת. ב-2019 ביימה את הסרט "השוטרים הנוקמים" המבוסס על פרשת השוטרים הנוקמים שהתרחשה ב-2006. הסרט היווה את הבסיס לסדרה "השוטרים". ב-2021 הייתה הבמאית והעורכת הראשית של העונה השלישית של "חתונה ממבט ראשון". העונה בבימויה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית דוקו-ריאליטי לשנת 2021. ב-2022 ביימה וערכה גם את העונה הרביעית של הסדרה שזכתה אף היא בפרס האקדמיה, ואת סרט הטלוויזיה "לשדך את אמא". ב-2023 ביימה את הסדרה הקומית "סובייצקה" שיצרה דנה אברמוביץ' ושודרה בכאן 11. הסדרה זכתה לשבחי הביקורת על הכתיבה והבימוי. ב-2024 יצאה סרט הדוקו בבימויה של סטלינסקי "זעקות ואז שתיקה". הסרט שהובילה שריל סנדברג עוסק בעדויות על אונס ופגיעות מיניות במהלך מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023. הסרט נצפה על ידי מיליוני איש ברחבי העולם, והוקרן בהקרנה מיוחדת בבית הלבן, במעמד קמלה האריס. ענת סטלינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שני ליטמן, "אנחנו עוסקים בשואה מינית, בעודה מתרחשת", באתר הארץ, 1 במאי 2024 גילי איזיקוביץ, ענת סטלינסקי, במאית "סובייצקה", מספרת איך הרוסיוּת שלה הרימה ראש אחרי שנים, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2023 סובייצקה WHO?, באתר www.tau.ac.il דוד אברהם‏, חדש בקיוב: מי זז השבוע?, באתר וואלה, 6 בפברואר 2014 ענת סטלינסקי, באתר www.ishim.co.il ורד פוליאק, ‏"היה לנו נס, זו ההפקה הכי מאתגרת שאי פעם הייתה לי", באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2021 ניב שטנדל, ‏"אלדד חדד חי בתחושה שכל רגע עלולים לפגוע בו", באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2021 חתונה ממבט ראשון – Gil Productions, באתר gilp.co.il מילה סביטלמן, "סובייצקה" מציבה לראשונה בפריים טיים את המציאות של דור אחד וחצי לעלייה מבריה"מ, באתר חדשות 13, 14 באוגוסט 2023 אילן קפרוב‏, "סובייצקה": הגאווה של הסדרה במורשת ובגיבוריה מכסה על הפגמים, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2023 תתכוננו כי לאנשי הדור השני לעלייה מברית המועצות יש הרבה מה לומר, באתר www.israelhayom.co.il, ‏30 ביולי 2023 רועי אבן, ‏"סובייצקה" היא קול חשוב בטלוויזיה, ולא רק בגלל המוצא שלה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2023 "סובייצקה": הסדרה שמביאה את קולם של העולים מברית המועצות, באתר אייס, 30 ביולי 2023 רועי אבן, ‏"זעקות ואז שתיקה" הופך את עמית סוסנה לגיבורת ישראל, באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2024 "זעקות ואז שתיקה": התיקון של שריל סנדברג והניצחון של עמית סוסנה | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-04-30
לאסלו אפשטיין

לאסלו אפשטיין (בהונגרית: Epstein László; נאג'סומבט, 6 באוגוסט 1865 – בודפשט, טרזווארוש, 16 בספטמבר 1923) היה פסיכיאטר ונוירולוג יהודי-הונגרי, פרופסור (חיצוני, לא חלק מהסגל) באוניברסיטה, חבר במועצה לרפואה ציבורית ובמועצה לרפואה משפטית באימפריה האוסטרו-הונגרית ובממלכת הונגריה. מנהל בתי חולים. לאסלו אפשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של שאלאמון (שלמה) אפשטיין (1825–1909) ושל ז'וז'אנה וולף. אחיו ואחותו היו אילונה אפשטיין וזיגפריד אפשטיין. ביוני 1882 סיים בהצטיינות את בית הספר התיכון הראשי בעיר הולדתו. הוא המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובאוניברסיטת וינה. הוא היה מתמחה בבית החולים סנט רוקוש כאשר ביולי 1890 מונה לרופא של בית החולים הפסיכיאטרי והנוירולוגי של אנגיאלפלד. משנת 1892 מונה במוסד כרופא ראשי. בשנת 1900, הוא מונה לתפקיד הפנוי של הרופא הראשי בבית החולים הממלכתי לחולי נפש ליפוטמזה. בין 1905 לבין 1910 היה מנהל בית החולים הממלכתי לחולי נפש נאג'סבן. מאז סתיו 1910 ועד מותו, הוא עמד בראש המכון הפסיכיאטרי והנוירולוגי של אנגיאפלולד. במרץ 1915 קיבל את התואר פרופסור פרטי חיצוני בתחום הפסיכולוגיה המעשית. במהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית נבחר כחבר במועצת הבריאות הלאומית. בעבודותיו המדעיות עסק בעיקר במחלות נפש בהונגריה, וכן במחלות נפש של מהגרים מהונגריה. מותו נגרם כתוצאה מדלקת ריאות. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. אשתו הייתה אילונה אייזנשטדטר, בתם של וילמוש אייזנשטדטר ושל שרולטה אַדלֶר, עמה התחתן ב-1902 בברטיסלאבה (אז הונגריה) ב-15 ביוני. ילדיהם: ארמין קורנל אפשטיין (1903–1909) אוטו אפשטיין (1905–1981) הוא רופא. אשתו ד"ר קרולה אברהם (1921–1981) הייתא רופאה. שרולטה זוזסנה אפשטיין (1907–?). בעלה הוא יעקב מוזס. אתילן ברומטום כחומר אנטי אפילפטי. (רפואה, 1891, 48.) על מספר צרורות חריגים של המוח המוארך. (ארכיון רפואי הונגרי, 1892) תוספות לפסיכיאטריה של הגזע (רפואה, 1909, 39) הגירה לחו"ל מנקודת מבט פסיכיאטרית. (שבועון רפואי, 1914, 12) הצלב האדום דרג 2. עיטור אות כבוד עם הפרס הצבאי Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002) Révai nagy lexikona VI. kötet (Duc–Etele). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1912. (הלקסיקון הגדול של רוואי) "Születési bejegyzése a nagyszombati izraelita hitközség születési akv. 182/1865. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-01. "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1465/1923. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-01. Budapesti Közlöny, 1890. július 8. (24. évfolyam, 155. szám) Gyógyászat, 1892. július 10. (32. évfolyam, 28. szám) "Kinevezés (1905)". Egyenlőség. 1905-07-23. Budapesti Közlöny, 1910. október 2. (44. évfolyam, 225. szám) Epstein Ottó és felesége sírhelye: Kozma u. izraelita temető (F-26-14) Budapesti Közlöny, 1915. szeptember 19. (49. évfolyam, 217. szám) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאסלו אפשטיין".
מיכאיל קוסטאראקוס

מיכאיל קוסטאראקוס (ביוונית: Μιχαήλ Κωσταράκος; פברואר 1956 – 2 ביוני 2023) היה קצין צבא יווני. קוסטאראקוס נולד בסלוניקי בפברואר 1956. הוא היה בנו של הגנרל דימיטריוס קוסטרקוס, שלחם במלחמת האזרחים היוונית ובמלחמת קוריאה. ב-1974 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית היוונית, וב-1978 סיים את לימודיו והחל לשרת כלוטננט בחיל התותחנים. הוא פיקד על הפיקוד העליון ה-96 של המשמר הלאומי בכיוס, על פיקוד המבצעים של המטה הכללי, על הדיוויזיה הממוכנת ה-12, ולבסוף על הקורפוס ה-3, לפני שב-1 בנובמבר 2011 הועלה לדרגת סטרטגוס ומונה לראש המטה הכללי של ההגנה הלאומית (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 13 בנובמבר 2014. ב-6 בנובמבר 2015 הוא מונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא כיהן בתפקיד עד 6 בנובמבר 2018. הוא נפטר בסלוניקי ב-2 ביוני 2023. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל קוסטאראקוס בוויקישיתוף מיכאיל קוסטאראקוס באתר האיחוד האירופי
הולידייס (מחזמר)

"הולידייס" (באנגלית: Holidays) הוא מחזמר להיטים עם ספר נלווה מאת גאטן בורג המבוסס על השירים שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, בעיקר משנות ה-80 וה-90. שם המחזמר לקוח משירה של הזמרת "Holiday" משנת 1983. המחזמר מתמקד בקבוצה של ארבע חברות ילדות שמתאחדות כמבוגרות בעקבות הזמנתה של אחת מהן. מטרת ההזמנה היא לכנס את כולן יחדיו לקראת הודעה על דבר חשוב שעומד לקרות. ההפקה הצרפתית המקורית, בבימויו של ניית'ן גישה עם כוריאוגרפיה מאת ססיל שאדוטו, הוצגה בבכורה ארצית ב-22 בספטמבר 2023 במתחם האודיסאה עם שלוש הצגות ראשונות, ונפתחה באופן רשמי בפריז ב-29 בספטמבר 2023 במתחם אלהמברה. לואיז, בת 30, היא יורשת צרפתייה-אמריקאית ליצרן יין המתגורר במאליבו. יום אחד היא מתקשרת לשלוש חברות הילדות שלה שלא ראתה כבר ארבע-עשרה שנים: ניקול, ידוענית ומשפיענית אינסטגרם; ורוניקה, מעצבת אופנה מניו יורק; וסוזאן. היא נותנת להן שלושה ימים בלבד להצטרף אליה לחדר השינה, שם בילו יחד כל חופשה. במהלך הערב שלהן ב-"Mad'Room", לואיז מגלה להן שזה הלילה האחרון שלהן ביחד לפני שהיא מפרסמת הודעה מאוד מיוחדת. המחזמר הוקרן בבכורה ארצית ב-22 בספטמבר 2023 במתחם האודיסאה בדרום-מערב צרפת. בהמשך לכך, הוא הועבר לאלהמברה בפריז ונפתח באופן רשמי ב-29 בספטמבר 2023 להרצה מוגבלת עד ינואר 2024. לאחר סיום ההרצה בפריז, המחזמר יוצג ברחבי צרפת. ערב הבכורה תוארך ל-5 באפריל 2024. אתר האינטרנט הרשמי של הולידייס Holidays Le Musical - Site Officiel, Holidays Le Musical (ב־) Balma. "Holidays" : Madonna en version comédie musicale, ladepeche.fr (בצרפתית) Alan Henry, VIDEO: First Look at Madonna Jukebox Musical HOLIDAYS in Paris, BroadwayWorld.com (באנגלית) "Holidays", une comédie musicale pop qui rend hommage à Madonna à Paris, Franceinfo, ‏2023-10-01 (ב־)
משדרים חדשות

משדרים חדשות (באנגלית: Broadcast News) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1987 בכתיבה, הפקה ובימוי של ג'יימס ל. ברוקס, עם הולי האנטר, ויליאם הרט ואלברט ברוקס בתפקידים הראשיים. העלילה היא על המתרחש בתחנת טלוויזיה ובעיקר על יחסי העבודה והידידות בין מפקיה ראשית לשני מגישי טלוויזיה. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר בטקס פרסי אוסקר ה-60 - הסרט והתסריט (ג'יימס ל. ברוקס), השחקן הראשי (ויליאם הארט), שחקן המשנה (אלברט ברוקס), השחקנית הראשית (הולי האנטר), העריכה (ריצ'רד מרקס) והצילום (מייקל בלההאוס). כן היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב - הסרט, התסריט, הבמאי, השחקן הראשי והשחקנית הראשית הטובים ביותר. ב-2018 הוחלט לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית. ג'יין קרייג (הולי האנטר) היא מפיקה בכירה בתחנת טלוויזיה בוושינגטון של רשת ארצית. היא נעזרת בכתב הטלוויזיה ארון (אלברט ברוקס) שיש לו ניסיון רב. התחנה ממנה למגיש את טום גרוניק (ויליאם הרט) שיש לו הופעה מושכת אבל חסר ניסיון לעומת ארון. בשידור הראשון שלו על הפצצת מטוס לובי באיטליה הוא בקשר עם ארון וג'יין שמדריכים אותו בשידור. ג'יין וארון נשלחים לניקרגואה ומדווחים תחת אש על היתקלות עם החזית הסנדיניסטית. החומר מועבר בקלטות לתחנה ועוזרת המפיקה, בלייר (ג'ואן קיוזאק), רצה עם הקלטת הערוכה כדי להכניסה בזמן לשידור (הסצנה הידועה ביותר בסרט). ג'יין נמשכת לטום אך הוא מעדיף את הכתבת ג'ניפר (לואיס צ'ילס) וג'יין "דואגת" לשלוח אותה לאלסקה. היא נמשכת פיזית לטום אך ארון משכנע אותה להפסיק זאת. טום יוצר תוכנית על אונס בפגישה ובצילום נראה שזולגות דמעות מעיניו. ארון מקבל הזדמנות להגיש בטלוויזיה אך הוא נתקף בשידור בחרדה ומתחיל להזיע בכמויות. המשבר בתחנה קורה כשהמנהל פול מורס (פיטר הקס) מודיע שיש לקצץ 24 מיליון דולר, לפטר 27 עובדים וגם להוריד במשכרות של המגיש הראשי בוריס רוריש (ג'ק ניקולסון). ג'יין רבה עם טום לאחר שארון מראה לה שהזלת הדמעות של טום הייתה מבוימת. ארון עובר לפורטלנד, טום עובר ללונדון וג'יין מקודמת להנהלת התחנה. הם נפגשים לאחר שבע שנים - ארון כבר נשוי עם ילד, לטום יש ארוסה ולג'יין יש חבר חדש. "משדרים חדשות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משדרים חדשות", באתר נטפליקס "משדרים חדשות", באתר AllMovie (באנגלית) "משדרים חדשות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משדרים חדשות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משדרים חדשות", באתר Metacritic (באנגלית) "משדרים חדשות", באתר אידיבי "משדרים חדשות", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "משדרים חדשות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורלי לובין (ניון יורק), שמור, שוביניסט, ובעיקר מצחיק, חדשות, 7 בינואר 1988 - ביקורת משדרים חדשות, באתר TCM קדימון למשדרים חדשות, באתר יוטיוב קדימון רשמי למשדרים חדשות, באתר יוטיוב סצנת הריצה עם הקלטת, באתר יוטיוב אמיר רותם, מתחת לשולחן המגיש - "משדרים חדשות״ (ארה״ב, 1987), במאי: ג'יימס ברוקס, שחקנים: ויליאם חרט, חולי האנטר, אלברט ברוקס, כל העיר, 20 במאי 1988 רון מייברג, מבט לחדשות בסרטו החדש, "משדרים חדשות", מציץ ג'יימס ברוקס אל מאחורי הקלעים של מערכת חדשות בטלוויזיה האמריקאית, כל העיר, 13 במאי 1988
רחוב שבטי ישראל

רחוב שבטי ישראל, הקרוי על שם שבטי ישראל, הוא אחד הרחובות הראשיים בירושלים. הרחוב משתרע משער יפו וכיכר צה"ל עד שער מנדלבאום. תוואי הרחוב נסלל בתקופת המנדט הבריטי ב-1930. שם הרחוב היה סנט פול על שם כנסיית סנט פול שהייתה ברחוב. במלחמת העצמאות נחצה הרחוב לשניים, כאשר בתווך עובר הקו העירוני, ושמו הוסב ל"שבטי ישראל". ב-22 באוגוסט 2016 בוצע פיגוע דקירה ברחוב. כיכר צה"ל כיכר ספרא קריית עיריית ירושלים בית החולים הצרפתי סן לואי מוזיאון אסירי המחתרות - ירושלים כנסיית סנט פול הכנסייה הרומנית בית מחניים בית החולים האיטלקי סדנת ההדפס ירושלים רחוב שבטי ישראל 23 מוזיאון אסירי המחתרות במבט מלמעלה חורף 2013 יד לקשיש בית המשפט לעניינים מקומיים מדיה וקבצים בנושא רחוב שבטי ישראל בוויקישיתוף רחוב שבטי ישראל ירושלים 2022, סרטון בערוץ "streets", באתר יוטיוב (אורך: 01:13) אביבה ושמואל בר-עם, השבט אמר את דברו: טיול לשבת ברחוב שבטי ישראל בירושלים, באתר זמן ישראל, 28 בפברואר 2020 ד"ר אדם אקרמן, אתרים היסטוריים בירושלים: הצצה למבנה המיוחד ברחוב שבטי ישראל, באתר כל העיר, 19 ביוני 2020 הערך "רחוב שבטי ישראל", באתר המכלול שבטי ישראל: צעיר נדקר בגבו; מצבו בינוני, באתר בחדרי חרדים, 22 באוגוסט 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האוצר מסיני

האוצר מסיני (באנגלית: "Sinai Treasure") הוא סרט דרמה ומותחן ישראלי, מסוגת קולנוע חרדי משנת 2006, שביים והפיק יהודה גרובייס. אבי בן ארי (דוד אברהמסון), חוקר וארכאולוג יהודי-אמריקאי, יוצא במסע למדבר סיני בעקבות אוצר אבוד של משפחתו - כתבי רבי יהודה הלוי. סעיד (חזי צדיק), איש מבוגר משבט הבדואים הופך לשותפו בעל כורחו, למסע המסוכן. תוכניותיהם משתבשות כשהם חודרים לאזור של "השבט הארור", שבט שקולל לפני מאות שנים הידוע באכזריותו. עדל (דוד גודיק), בנו של ראש השבט (שלמה סדן) ולוחמיו נחושים לעצור את הפולשים. בשנת ד' תת"ק (1140) יצא רבי יהודה הלוי מספרד לארץ ישראל. במסעו, נשדד באזור סיני וכל רכושו נלקח ממנו. הדעות חלוקות בשאלה באם הצליח ריה"ל להגיע לארץ המובטחת. מזה מאות שנים, רבים ניסו להתחקות אחר סוד "האוצר מסיני" — מתוך פתיח הסרט צילומי הסרט התרחשו בסתיו 2005, למשך שבוע, בישראל ומצרים (הנגב, מכתש רמון וחצי האי סיני) ויצא להפצה בינואר 2006, לאחר כשלושה חודשי עריכה. לאורך הסרט הופיעו כ-25 ניצבים וביטים. בשונה מסרטים קודמים של גרובייס, "האוצר מסיני" צולם בעברית ובאנגלית בו זמנית, ללא שימוש ניכר בדיבוב. הסרט זכה לביקורות חיוביות במגזר. אמציה האיתן מערוץ 7, התרשם כי ”הסרט החדש של יהודה גרובייס מעלה אותנו לרמה שכמותה לא הורגלנו לראות”. עם יציאת הסרט, נמתחה ביקורת (בעיקר מהמגזר החרדי) כלפי עטיפת הסרט, בטענה שהוא עושה שימוש ציני בטלית ותפילין. בעקבות כך, הסרט הופץ בגרסה עיצובית שונה (עברית ואנגלית). מתן אהרוני, זה לא קולנוע, זה מפגש חברתי, מוסד ביאליק, 2023 האוצר מסיני - טריילר רשמי, קדימון הסרט בערוץ "יהודה גרובייס", באתר יוטיוב (אורך: 1:18), 27 ביולי 2010 "האוצר מסיני", במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" אמציה האיתן, כמו במערב הפרוע, באתר ערוץ 7 רשימת הפרסומים של האוצר מסיני, בקטלוג הספרייה הלאומית האוצר מסיני, באתר גרובייס הפקות האוצר מסיני, באתר גרינטק מבוסס על תקציר העלילה שהופיע על גבי עטיפת הסרט
סמל ניז'ר

סמל ניז'ר הוא שלט אצולה שסביבו ארבעה דגלי המדינה, שנים מכל צד. צבע הדגלים כתום, לבן וירוק. צבע שלט האצולה ירוק, ועליו ארבעה סמלים בצבע זהב. במרכז הסמל מופיעה השמש, לשמאלה שני חרבות טוארג אלכסוניות שביניהן חנית. מימין שלושה קלחי דוחן ובתחתית הסמל מופיע ראש של זבו. מתחת הסמל רשום שם המדינה בצרפתית: Republique du Niger. הצבע הכתום מסמל את מדבר הסהרה המצוי בצפון המדינה. הירוק מסמל את ערבות העשב בדרום ומערב המדינה, והלבן מסמל את התקווה לעתיד טוב יותר. דגל ניז'ר המנון ניז'ר מדיה וקבצים בנושא סמל ניז'ר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל תקנה לי ורד (שיר)

"אל תקנה לי ורד" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית יעל לוי. הוא יצא לאור בפברואר 1992, בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, אל תקנה לי ורד (1992). את השיר כתבה תרצה אתר ללחן של ורד קלפטר והפקה מוזיקלית של צוף פילוסוף. השיר הגיע למקום השמיני במצעד העברי השבועי של רשת ג'. השיר נכתב על ידי תרצה אתר, הולחן על ידי ורד קלפטר (בלחן אשר קיים דמיון בינו לבין זה של השיר "A Horse With No Name" של אמריקה) והופק על ידי צוף פילוסוף. באוקטובר 2020 פורסמה כתבה ב-Xnet בה נכתב: ”הזמרת (יעל לוי) סיפרה כי קיבלה את השיר מאתר זמן לא רב לפני מותה של המשוררת. מדובר בשיר ספק רציני, ספק היתולי, שבו אישה פונה למחזר שלה ומבקשת ממנו להעז, להתפרע, לא לנהוג כמקובל: שייקנה לה כובע משונה, שיאמר דברים מוזרים, שייתן דברים מיותרים, רק שלא יהיה קונבנציונלי וצפוי ולא ייתן לה ורד 'בעטיפה של פרגמנט'”. ב-23 במאי 2019 אירחה לוי את קלפטר בהופעה חיה במסגרתה בוצע "אל תקנה לי ורד". ל"אל תקנה לי ורד" לא יצא וידאו קליפ רשמי, אך הופעה של לוי בביצועו פורסמה ב-5 ביולי 2011 ביוטיוב. סרטון השיר "אל תקנה לי ורד" באתר יוטיוב יעל לוי - אל תקנה לי ורד (ביצוע ישן), נבדק ב-2023-12-13 אל תקנה לי ורד – פזמונט, באתר pizmonet.co.il עופרה עופר אורן, תרצה אתר ביקשה שלא ייקנו לה ורד, ודורותי פארקר רצתה לימוזינה, באתר Xnet‏, 24 באוקטובר 2020 אל תקנה לי ורד - בהופעה(יעל לוי מארחת את ורד קלפטר בקפה ביאליק 23.5.19), נבדק ב-2023-12-13 יעל לוי - אל תקנה לי ורד, נבדק ב-2023-12-13
סוהרוורדיה

המסדר הסוּהרָוָוארדִי (الطريقة السهروردية) הוא אחד המסדרים הסוּפיים הסוניים שנוסד על ידי שיהאב א-דין עומר א-סוהרווארדי (شهاب الدين عمر السهروردي), שנפטר בשנת 1168 לספירה. א-סוהרווארדי כתב ספר בשם "חִכְּמָת אל-אִשרָאק" (בערבית: حكمة الإشراق) שפירושו: "חוכמת ההארה האלוהית", שבו הוא קישר את כל התובנות הדתיות והמדעיות שהיו בזמנו בכל העולם, וניסח דת רוחנית שבה ימצא כל אדם את האמת. לכן נקרא בפי רבים "שייח' אל-אִִשראק". עקרונות מסדר הסוהרווארדיה נוצרו בהשראת השייח' הסופי אל-ג'ונייד אל-בגדאדי (الجنيد البغدادي) שנפטר בשנת 910. המסדר הסוּהרָוָוארדִי נפוץ בעיקר במערב איראן ובהמשך בהודו. בהיעדר מבנה ריכוזי, לאחר מותו של המייסד, המסדר התחלק לענפים שונים. כיום, המסדר עדיין פעיל בעיראק. מדיה וקבצים בנושא סוהרוורדיה בוויקישיתוף סוהרוורדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) F. Sobieroj, Suhrawardiyya, Encyclopaedia of Islam, Second Edition, Brill, 2012-04-24 קארן אמסטרונג, תרגום: אריה חשביה, ההיסטוריה של אלוהים, כתר, 2006, עמ' 244 תרגום המונח "שייח' אל-אִשראק" נמצא ב: איילון ד., שנער פ., מילון ערבי עברי, עמוד 179, מאגנס, 1972
שמואל שפרינגמן

שמואל שפרינגמן (15 ביוני 1905–1988) היה מנהיג ציוני בהונגריה בתקופת השואה. שמואל שפרינגמן נולד בזניסיני, פרבר של לבוב. בהיותו בן שנה המשפחה עברה לבודפשט שם גדל. שפרינגמן היה צורף ותכשיטן במקצועו. במסגרת עבודתו רקם קשרים עם פקידים הונגרים ועם דיפלומטים זרים, קשרים אשר סייעו לו בפעילות ההצלה בתקופת השואה. בשנת 1933 נישא לאילונה לבית גולדשטיין. שפרינגמן היה מראשי תנועת פועלי ציון בהונגריה וייצג את התנועה במשרד הארצישראלי בבודפשט. משנת 1939, כאשר החלו להגיע להונגריה פליטים יהודים שברחו מפולין, הוא פעל רבות בעזרה וסיוע לפליטים אלה. בשנת 1942 היה שפרינגמן אחד ממקימי ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, לצד אוטו קומוי, ישראל קסטנר ויואל והנזי ברנד. שפרינגמן היה אחת הדמויות הבולטות והפעילות בוועדה. הוא ניצל את קשריו כדי לסייע לקליטת פליטים יהודים שברחו מסלובקיה להונגריה. כאשר הוקמה באיסטנבול ועדת ההצלה מטעם היישוב, ביסס שפרינגמן את התקשורת בין בודפשט לאיסטנבול ומונה כמקשר העיקרי בין הגופים. את הקשר עם איסטנבול קיים באמצעות בלדרים אותם גייס. הבלדרים העבירו מכתבים וכן כספי תמיכה שנועדו לכל התנועות הציוניות בהונגריה. שאלת חלוקת הכספים בין התנועות השונות יצרה מחלוקת ומאבקים קשים ונתנה כוח פוליטי רב לוועדת העזרה וההצלה.. בינואר 1944 ניסו שפרינגמן ואשתו לעלות לארץ ישראל. השניים נתפסו בידי הבריטים בגבול סוריה-פלשתינה והועברו לכלא במצרים. ביולי 1944 שוחררו מהכלא. הם חיו בתל אביב. אמו ושני אחיו שנותרו בבודפשט יצאו באמצעות "רכבת קסטנר". כהן אשר, דמותה של "ועדת העזרה וההצלה" בבודפשט בראשית דרכה, בתוך "ילקוט מורשת" כ"ט, מורשת, תש"ם. ברנד יואל, בשליחות נידונים למוות, הוצאת עיינות, תל אביב, תשי"ז. שטאובר רוני, פעולות של ועד העזרה וההצלה בבודפשט עד הכיבוש ההונגרי, (עבודה לתואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, אוקטובר 1990). שטאובר רוני, ועדת העזרה וההצלה והמנהיגות הציונית בבודפשט ערב הכיבוש הגרמני, בתוך "הציונות" ט"ז, 1991. נדיבי אילה, המשרד הארצישראלי בבודפשט בשנים 1943-1944 באתר "דעת". כהן אשר, לדמותה של ועדת העזרה וההצלה בבודפשט בראשית דרכה, ילקוט מורשת כ"ט, 1980, עמ' 143-160 שטאובר רוני, ועדת העזרה וההצלה והמנהיגות הציונית בבודפשט ערב הכיבוש הגרמני, הציונות ט"ז, 1991, עמ' 167-189 נדיבי אילה, המשרד הארצישראלי בבודפשט בשנים 1943–1944, באתר דעת
ניקולאי צ'ורקין

ניקולאי פבלוביץ' צ'ורקין (בבלארוסית: Мікалай Паўлавіч Чуркін, ברוסית: Чуркин, Николай Павлович נולד ב-1 בפברואר 1949) הוא גנרל, פוליטיקאי ואיש עסקים רוסי-בלארוסי. הוא כיהן כראש המטה הכללי הראשון של בלארוס בין 1992–1995, וכחבר מועצת הפדרציה של רוסיה. צ'ורקין נולד 1 בפברואר 1949. ב-1972 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לשריון צ'ליאבינסק. לאחר מכן המשיך ללמוד בבית הספר לשריון על שם מלינובסקי אותו סיים ב-1980. בין השנים 1986–1988 הוא השתתף בלחימה באפגניסטן. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי, אותה סיים ב-1990. לאחר פירוק ברית המועצות הוא עבר לבלארוס ומונה בידי נשיא המדינה מייצ'סלב הריב לראש המטה הכללי ולסגן שר ההגנה הראשון בלארוס. ביולי 1994, הובס הריב בבחירות, ומחליפו אלכסנדר לוקשנקו, פיטר צ'ורקין משני התפקידים. ב-1995, עזב צ'ורקין את בלארוס וחזר לרוסיה. צ'ורקין הקים ברוסיה את חברת "אגרוימיפקס" הסוחרת בלתת מבלארוס. הוא שימש כמנהל החברה עד 2001, וכיום הוא מחזיק ב-50% ממניות החברה. בדצמבר 1995 סגן יו"ר הדומה בוריס גרומוב מינה את צ'ורקין לעוזרו. בינואר 2000 הפך גרומוב למושל מחוז מוסקבה, ומינה את צ'ורקין לעוזרו. ב-21 בינואר 2001 נבחר צ'ורקין לחבר מועצת הצירים של העיר אודינצובו. ב-1 בינואר 2002 הוא נבחר לנציג מושל מחוז מוסקבה במועצת הפדרציה של רוסיה. הוא שימש כסגן יו"ר הוועדה הפדרלית למדיניות חקלאית ומזון וניהול טבע. הוא סיים את תפקידו ב-1 במאי 2012. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי צ'ורקין בוויקישיתוף ניקולאי צ'ורקין באתר מועצת הפדרציה של רוסיה ניקולאי צ'ורקין באתר הביוגרפיה הרוסית
G-Drive ארנה

G-Drive ארנה (ברוסית: G-Drive Арена) הוא אולם הוקי קרח של מועדון ההוקי אוונגרד מהעיר אומסק. נבנה במקום שבו הייתה אומסק ארנה, שנהרסה ב-2019 עקב אפשרות של קריסת המבנה. בשנת 2019, ארנה אומסק נהרסה. הוחלט על בניית זירה חדשה, בה הייתה אמורה להתקיים אליפות העולם לנוער 2023 במשותף עם נובוסיבירסק (לימים נשללה מרוסיה הזכות לארח טורניר זה עקב הפלישה לאוקראינה). הבנייה החלה בשנת 2020. בשנת 2022 הוכרז השם - "G-Drive ארנה". המשחק הראשון בזירת G-Drive התקיים ב-24 בספטמבר 2022. במסגרת האליפות הרגילה של MHL. המשחק הראשון של אליפות KHL בזירה החדשה התקיים ב-1 באוקטובר 2022. אוונגרד ניצחה את נובוסיבירסק סיביר בתוצאה 1:2. מדיה וקבצים בנושא G-Drive ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של G-Drive ארנה https://omsk-arena.ru/index.php/novaya-ledovaya-arena-v-omske-poluchila-nazvanie-g-drive-arena/