תרבות המיסיסיפי

תרבות המיסיסיפי הייתה הציוויליזציה הגדולה ביותר שהתקיימה באזור בו נמצא כיום דרום-מזרח ארצות הברית בין המאה ה-8 עד המאה ה-16. תרבות המיסיסיפי כללה סדרה של יישובים עירוניים וכפרים, אשר היו מקושרים יחד ברשת מסחר. העיר הגדולה ביותר של תרבות המיסיסיפי הייתה קהוקיה, בה התקיים לכאורה מרכז דתי גדול. תרבות המיסיסיפי השתרעה באזור מזרח ארצות הברית, דרום ארצות הברית ובאזור המערב התיכון. אורח החיים של תרבות המיסיסיפי התפתח בעמק נהר המיסיסיפי. ישנם מספר מאפיינים אשר נחשבים טיפוסיים לתרבות המיסיסיפי. אף על פי שלא כל עמי תרבות המיסיסיפי עסקו בפעילויות הבאות, הם נבדלו מאבותיהם בכך שהם אימצו חלק או את כל המאפיינים שלהלן. בניית תלים מרובעים, מלבניים או מעגליים. מבנים (בתים, מקדשים, בנייני קבורה, וכו') נבנו בדרך כלל על גבי התילים הללו. החקלאות התבססה על גידול תירס. ברוב המקומות בהם התפתחה תרבות המיסיסיפי החלו לגדל תירס. הנשים בתרבות המיסיסיפי בדרך כלל אכלו יותר תירס, ואילו גברים אכלו יותר בשר. רשתות סחר נרחבות המשתרעות מאזור הרי הרוקי שבמערב ארצות הברית, צפונה לאזור הימות הגדולות, דרומה עד מפרץ מקסיקו, ומזרחה עד האוקיינוס האטלנטי. פיתוח של משטר צ'יף - משטר בו האוכלוסייה הייתה נתונה לשלטון הצ'יף אשר עמד בראש היררכיה מדורגת של אנשים. אי-שוויון חברתי. ריכוז הכוח הפוליטי והדתי בידי מעטים. ראשיתו של היררכיה בין היישובים, בה ליישוב מרכזי אחד גדול הייתה השפעה ברורה או שליטה על מספר יישובים פחות גדולים. אימוץ אביזרי הפולחן האופייניים לתרבות המיסיסיפי. חוקרים שונים למדו לאורך השנים את הכתבים שהשאיר אחריה משלחתו של מגלה הארצות הספרדי ארננדו דה סוטו, אשר היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי, במטרה ללמוד על הקשרים שיצר דה סוטו עם אנשי תרבות המיסיסיפי. משלחתו של דה סוטו פעלה בין השנים 1539 עד 1543 כאשר היא עברה בכפריהם באזור בו נמצא כיום החלק הדרום-מזרח של ארצות הברית. דה-סוטו ביקר בכפרים רבים, ובמקרים מסוימים שהה בכפרים מסוימים במשך חודש או יותר. חלק מהמפגשים הללו עם המקומיים היו אלימים, ואילו אחרים היו שלווים יחסית. במקרים מסוימים, נראה שהמקומיים נעזרו בדה סוטו כבעלת ברית ליישוב סכסוכים מקומיים. באחת הדוגמאות, דה סוטו ניהל משא-ומתן בין היישוב פאקאהה (אנ') לבין היישוב קאסקוי (אנ'). במפגשים המאוחרים יותר של דה סוטו עם המקומיים כמחצית מחברי המשלחת הספרדיים ואולי אף מאות מהילידים נהרגו בקרבות. המסמכים שהשאירו אחריהם משלחתו של דה סוטו הם בין המסמכים הראשונים שנכתבו אודות בני תרבות המיסיסיפי, והם מהווים מקור רב ערך למידע על מנהגי תרבות המיסיסיפי. לאחר המקרים של העימותים האלימים עם משלחתו של דה סוטו עמי תרבות המיסיסיפי המשיכו בחייהם עם מעט השפעה אירופית. לעומת זאת, המפגש שהתרחש באותה התקופה בין האירופאים לילידים שנמצאו במזרח ארצות הברית, והכלים ובעלי החיים שהאירופאים הביאו עימם והציגו לראשונה בפני התרבויות הללו, שינו באופן דרמטי את אותם החברות. מכיוון שלמערכת החיסונית של העמים הילידים באמריקה לא הייתה חסינות למחלות הזיהומיות החדשות, כגון חצבת ואבעבועות שחורות, המגפות הללו גרמו למותם של ילידים כה רבים עד כדי כך שהם ערערו את הסדר החברתי של חברות רבות. בחלק מהחברות החלו לעשות שימוש בסוסים שהאירופאים הביאו עימם והם הפכו בעקבות כך לנוודים. בג'וארה, אשר הייתה נמצאת בקרבת המיקום בו נמצאת כיום העיר מורגנטון שבקרוליינה הצפונית, היה מפגש בין בני תרבות המיסיסיפי והמשלחת הספרדית של חואן פרדו אשר הקימה באזור בסיס קבע בשנת 1567 בשם "פורט סן חואן". המשלחת שהתה בבסיס זה בסביבות 18 חודשים בשנים 1567 עד 1568 לפני שהעמים המקומיים רצחו אותם והחריבו את בסיס הקבע של המשלחת. (הם הרגו חיילים שהוצבו גם בחמישה בסיסי קבע אחרים, ורק אדם אחד, מתוך 120 אנשים, שרד). באתר זה התגלו ממצאים מהמאה ה-16, המהווים את הקולוניה האירופית הראשונה באזור בו תוקם לבסוף ארצות הברית. צורת החיים של בני תרבות המיסיסיספי השתנתה באופן ניכר בהמשך. בעוד שחלק מהצאצאים של בני תרבות המיסיסיפי היו מודעים לעבר של אבותיהם, הצאצאים של רבים מבני תרבות המיסיסיפי, ובמיוחד אצל אלו שנאלצו להגר הרחק ממקום היישוב הממקורי ואיבדו את זקניהם למחלות, אבד בשלב מסוים המידע על עברם של אבותיהם. בעקבות כך נוצר בשלב מסוים המיתוס שבני תרבות המיסיסיפי היו עם שנבדל לחלוטין מהשבטים האינדיאנים - מיתוס זה הופרך לחלוטין על ידי סיירוס תומאס ב-1894. מדיה וקבצים בנושא תרבות המיסיסיפי בוויקישיתוף תרבות המיסיסיפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ambrose, Stanley H.; Buikstra, Jane; Krueger, Harold W. (בספטמבר 2003). "Status and gender differences in diet at Mound 72, Cahokia, revealed by isotopic analysis of bone". Journal of Anthropological Archaeology. 22 (3): 217–226. doi:10.1016/s0278-4165(03)00036-9. ISSN 0278-4165. {{cite journal}}: (עזרה) Constance E. Richards, "Contact and Conflict", American Archaeologist, Spring 2004, accessed 26 Jun 2008