laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חידושי רבי שמעון יהודה הכהן

חידושי רבי שמעון יהודה הכהן הוא אוסף מכתבי רבי שמעון שקופ על התלמוד הבבלי. החידושים בספר הם תמצות של שיעוריו אותם מסר בישיבות שבהן כיהן כר"מ וכראש ישיבה בישיבת טלז, בקהילות מלטש ובריינסק, ובעשרים שנותיו האחרונות בישיבת שער התורה שבעיר גרודנה. על פי עדות תלמידיו, החידושים הכתובים הם רק חלק קטן מחידושיו כולם שמסר במשך שיעורים של ארבעים שנה. את רוב חידושיו לא כתב מעולם, וחלק אחר אבד. הרב שקופ העריך כתבים אלה, ולא אחת אמר כי נרשמו מתוך עיון ועמל. בשנותיו האחרונות החל לנסות להדפיס את החידושים, אולם לבסוף הדבר לא יצא לפועל לפני השואה. בתקופת המלחמה תלמידו הרב יצחק דב קופלמן לקח מביתו של הרב שקופ את כתביו, ולאחריה מסר את הכתבים לבני משפחתו של הרב שקופ על מנת להדפיסם. יסודות שונים המובאים בספר מורחבים בספר "שערי יושר" של הרב שקופ, ולפעמים מסקנת הדברים בשני הספרים אינה אחידה. אך למרות שהספר "שערי יושר" הודפס בתקופה מאוחרת יותר, לא השמיטו המוציאים לאור דבר מתוך הכתבים, והדפיסו את כל מה שהופיע בהם. גם המחבר עצמו לא רצה לשנות שום דבר יסודי בכתביו, והתבטא, שלמרות שבוודאי יש דברים שכתב בעבר ועם השנים בעקבות עיונו שינה את דעתו, אין זה מפחית כלל מערכם וחשיבותם של הכתבים, כי כולם נכתבו לאחר עיון רב ומתוך שיקול דעת מעמיק. המוציאים לאור נמנעו מלבצע שינויים כלשהם בטקסט, וגם מקומות סתומים לא הושמטו. הקדמות לספר חידושי רבי שמעון יהודה הכהן
תומאזו לנדולפי

תומאזו לַנְדוֹלְפִי (איטלקית: Tommaso Landolfi;‏ 9 באוגוסט 1908 – 8 ביולי 1979, רומא) היה סופר ומתרגם איטלקי. לנדולפי, יליד העיירה פיקו (Pico Farnese), נפת פרוזינונה, כתב רומנים וסיפורים קצרים גרוטסקיים ופנטסטיים אשר לעיתים גובלים במדע בדיוני, לעיתים משלבים אלמנטים גותיים, ולעיתים ריאליסטיים למדי. הוא תרגם לאיטלקית יצירות מרוסית וגרמנית, מאת סופרים כמו פיודור דוסטויבסקי, אלכסנדר פושקין, ניקולאי גוגול והוגו פון הופמנסתאל, והשפעתם ניכרת גם בכתיבתו. יצירתו הידועה ביותר היא סיפור סתיו (Racconto d'autunno‏, 1947), רומן גותי המתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה ועוסק בפורע חוק הנמלט לאחוזה בהרים שם הוא נתקל בדיוקן מושך של אישה, ושומע קולות מסתוריים המדרבנים אותו לחקור את המתרחש במקום ומובילים אותו לסדרה של תגליות מפתיעות. לנדולפי השפיע רבות על סופרים איטלקיים אחרים כמו איטלו קאלווינו, אך השפעתו ניכרת גם על סופרים פוסטמודרניסטיים אחרים, כמו דונלד ברתלמי האמריקאי שהעריך במיוחד את סיפורו הקצר "אשתו של גוגול" ("La moglie di Gogol"‏, 1954). בסיפור זה המספר מתאר מפגש עם הסופר הרוסי הנודע גוגול, בו הוא מגלה שאשתו היא למעשה בובת גומי מתנפחת. הספר שתי רווקות זקנות מאת לנדולפי תורגם לעברית וכולל שתי נובלות - "שתי רווקות זקנות" (Le due zittelle‏, 1952) ו"מלכת הסרטן" (Cancroregina‏, 1950). מדיה וקבצים בנושא תומאזו לנדולפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאזו לנדולפי (באיטלקית) "הנשיקה" - סיפור קצר מאת תומאזו לנדולפי, תורגם על ידי אלון אלטרס, באתר הארץ, 14 בינואר 2011 תומאזו לנדולפי, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריקודה פוטש

רִיקוּדָה פּוֹטַש (נכתב גם פוטאש; בכתיב יידי פּאָטאַש; 1906, סְקַאלה, גליציה – 15 במאי 1965, ירושלים) הייתה משוררת וסופרת יידית, מנהלת הספרייה של בית הנכות בצלאל בירושלים. נולדה בשנת 1906 ליקותיאל פוטאש ולחנה בת מרדכי בורנשטיין, משפחה אמידה ומשכילה מצ'נסטוחוב, שעברה ב-1904 לסְקַאלה שבגליציה המזרחית. אביה, שהיה כתב בעיתון היידי "אונדזער לעבן" ("חיינו"), היה צאצא למשפחה חסידית. על אף שגדלה באווירה מסורתית, הושפעה מן התרבות והספרות הפולנית. בשנת 1922 הופיע פרסום הבכורה שלה, "צוויי לידער" ("שני שירים"), ביומון הלודז'אי "לאָדזשער פאָלקסבלאט". היא כתבה ופרסמה שירים ביידיש וכן סיפורים קצרים וסיפורי ילדים בבמות יידישאיות שונות, ובהן ב"לאָדזשער טאָגבלאט". כמו כן תרגמה ליידיש מן הספרות הפולנית. עוד בהיותה בפולין החלה בכתיבת דרמה בשם "סקאלעס" ("שלבים"), שהופקה כעבור שנים בארץ ישראל. כמו כן כתבה קומדיה, "דורך דער וואנט" (דרך הקיר"). בשנות ה-20 התחברה לחבורת משוררים יהודים בלודז'. באמצע שנות ה-20 נישאה למשורר חיים לייב פוקס (1897–1984) וממנו נולדה בתה היחידה אביבית. כעבור זמן התגרשו השניים, ובשנת 1934 עלתה פוטש עם בתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים, שם התגורר אחיה מרדכי נרקיס, שניהל את בית הנכות בצלאל. זמן קצר לאחר מכן מינה אותה נרקיס למנהלת הספרייה של בית הנכות ששכנה בקומה השנייה בבניין. בשנת 1944 נפטרה אמה בירושלים. בשלושים שנות חייה בארץ ישראל הרבתה פוטש לכתוב על החיים בארץ ישראל וליוותה בשירה ובפרוזה את השינויים והתמורות בחיי העם היהודי באירופה והיישוב היהודי בארץ. כמו כן כתבה על מוטיבים מהתנ"ך ותיאורי טבע. חלק ניכר מכתיבתה היה על ירושלים, נופיה ואנשיה. בשנת 1952 יצא אוסף משיריה, "פון קידרון טאל" ("מעמק קדרון"), ובו התייחסה לשואה ולמלחמת העצמאות. את כתיבתה בשנותיה האחרונות הקדישה בעיקר לסיפורים קצרים על הווי החיים בירושלים, ובהם תיארה בססגוניות את שכונות ירושלים ואת אורחותיהם של בני העדות השונות. כמו כן הציגה את הקונפליקט הבין-דורי של הורים שמרנים ומסורתיים ובני הדור הצעיר בישראל החדשה. שיריה, סיפוריה ורשימותיה פורסמו בקביעות בעיתונות היידית. בשנת 1968, שלוש שנים לאחר מותה, יצא לאור קובץ הסיפורים בשם "אין געסלעך פון ירושלים" ("בסמטאות ירושלים"). נפטרה בירושלים בשנת 1965, בגיל 59. נקברה בהר המנוחות. פון קידרון טאל, 1952. ("מעמק קדרון") לידער; אפגעקליבן און צוגעגרייט: אריה שמרי, תל אביב: יידישן ליטעראטן און זשורנאליסטן פאראיין אין ישראל, 1967. אין געסלעך פון ירושלים, 1968. ("בסמטאות ירושלים") יעל חבר, מה שחייבים לשכוח: יידיש ביישוב החדש, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2005. Yael Chaver,'"How Shall I, So Poor, Go Forth?" The European Poetry of Rikuda Potash', Prooftexts, Vol. 27, No. 1, Winter 2007, pp. 54-81 (באנגלית) Frieda Johles Forman,‏ ריקודה פוטש, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) מתה המשוררת ר. פוטאש, קול העם, 16 במאי 1965 ריקודה פוטש באתר GRAVEZ
1997 בארצות הברית

1997 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 221 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ביל קלינטון (המפלגה הדמוקרטית) סגן הנשיא: אל גור (המפלגה הדמוקרטית) יו"ר בית הנבחרים: ניוט גינגריץ' (המפלגה הרפובליקנית) מנהיג הרוב בסנאט: טרנט לוט (המפלגה הרפובליקנית) הקונגרס: הקונגרס ה-104 עד 3 בינואר, הקונגרס ה-105 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 20 בינואר – טקס ההשבעה של נשיא ארצות הברית המכהן ביל קלינטון. 23 בינואר – מדליין אולברייט הופכת לאשה הראשונה שנבחרת לכהונת מזכירת המדינה של ארצות הברית. 4 במרץ – בעקבות השיבוט המוצלח של הכבשה דולי מכריז נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על שמיטת כספים פדרלית מוחלטת למחקר בנושא שיבוט אנושי. 9 במרץ – הראפר הפופולרי הנוטוריוס בי. איי. ג'י. נרצח כאשר נפתחה לעברו אש מתוך מכונית חולפת בלוס אנג'לס. 13 במרץ – בשעות הערב מתרחש בשמי מדינת אריזונה אירוע שנודע בכינוי "אורות פיניקס". אלפי אזרחים מדווחים על הופעת עצם בלתי מזוהה וסבורים שמדובר בחוצנים. 26 במרץ – 39 חסידי הכת שער גן עדן ומנהיג הכת מרשל אפלווייט מבצעים התאבדות המונית בסן דייגו שבקליפורניה. 18 באפריל – שיטפונות בדקוטה הצפונית ובמינסוטה גורמים לנזקים בעלות כוללת של 2 מיליארד דולרים. 2 ביוני – טימותי מקווי מורשע ב-15 מעשי רצח ובקשירת קשר על חלקו בפיצוץ הבניין הפדרלי באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה. 4 ביולי – הגשושית של נאס"א פאת'פיינדר נוחתת על פני מאדים. 15 ביולי – הרוצח ספרי אנדרו קונאנאן יורה למוות במעצב האופנה האיטלקי ג'אני ורסצ'ה מחוץ לביתו של ורסאצ'ה במיאמי. 7 בספטמבר – טיסת המבחן הראשונה של מטוס הקרב F-22. 15 בספטמבר – הוקם מנוע החיפוש גוגל. 12 באוקטובר – זמר הקאנטרי הפופולרי ג'ון דנוור נהרג כאשר מטוסו הפרטי התרסק אל תוך האוקיינוס השקט לאחר שאזל הדלק במטוס. 27 באוקטובר – מדד הדאו ג'ונס (DJIA) צונח ב-554.26 נקודות, ומופעל התקנון להפסקת המסחר בבורסת ניו-יורק. 12 בנובמבר – רמזי יוסף נמצא אשם בתכנון הפיגוע במרכז הסחר העולמי בשנת 1993. 19 בדצמבר – בכורה בארצות הברית לסרט "טיטניק" אשר הופך לסרט הרווחי ביותר של כל הזמנים עד אשר איבד את התואר למעלה מעשור לאחר מכן לסרט אווטאר (2009). 10 בפברואר – קלואי גרייס מורץ, שחקנית אמריקאית 2 במרץ – בקי ג'י, זמרת אמריקאית 3 במרץ – קמילה קביו, זמרת אמריקאית 14 במרץ – סימון ביילס, מתעמלת אמריקאית 10 באפריל – קלייר ווינלנד, יוטיוברית, פעילה חברתית וסופרת אמריקאית. 30 ביולי – פיניאס או'קונל, זמר-יוצר אמריקאי 10 באוגוסט – קיילי ג'נר, כוכבת ריאליטי אמריקאית 7 באוקטובר – קירה קוסרין, שחקנית אמריקאית 8 באוקטובר – בלה ת'ורן, שחקנית אמריקאית 8 בינואר – מלווין קלווין, כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1911) 7 במרץ – הנוטוריוס בי. איי. ג'י., מוזיקאי ראפ אמריקאי (נולד ב-1972) 5 באפריל – אלן גינסברג, משורר "ביט" אמריקאי-יהודי (נולד ב-1926) 29 במאי – ג'ף באקלי, מוזיקאי אמריקאי. (נולד ב-1966) 26 ביוני – ישראל קמקוויוואולה, זמר ומוזיקאי אמריקאי מהוואי (נולד ב-1959) 1 ביולי – רוברט מיצ'ם, שחקן אמריקאי (נולד ב-1917) 2 ביולי – ג'יימס סטיוארט, שחקן אמריקאי (נולד ב-1908) 29 בספטמבר – רוי ליכטנשטיין, צייר ופסל אמריקאי (נולד ב-1923) 12 באוקטובר – ג'ון דנוור, זמר אמריקאי (נולד ב-1943) 16 באוקטובר – ג'יימס מיצ'נר סופר אמריקאי, זוכה פרס פוליצר. (נולד ב-1907) 30 באוקטובר – סמואל פולר, במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי (נולד ב-1912) מדיה וקבצים בנושא 1997 בארצות הברית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה בן יוסף

הרב משה בן יוסף בן מרון לוי מנרבונה היה מגדולי חכמי פרובנס. משה בן יוסף נולד בסוף המאה ה-11 או תחילת המאה ה-12 למשפחת רבנים בנרבונה. סבו, מרון הלוי היה מראשי הקהילה בנרבון. הוא למד אצל דודו הרב יצחק בן מרון, ראש הישיבה בנרבונא, וגדל להיות מגדולי חכמי פרובנס. הוא נמנה ראשון בין חכמי דורו, דבר המעיד על חשיבותו והיה מיחידי הראשונים אשר כונה גאון. הוא היה אחד מחברי ישיבת הזקנים של נרבונה ועמד בראש ישיבה של תלמידים. הרב בנימין זאב בנדיקט משער שבימיו פוצל תפקיד ראש ישיבת נרבונה בינו לבין הרב אברהם בן יצחק מנרבונה (ראב"י), כאשר ראב"י כיהן כראש ישיבת הזקנים ורמב"י כראש ישיבת התלמידים. הוא נפטר ככל הנראה לפני שנת 1165, שכן בנימין מטודילה שעבר בנרבונה אינו מזכירו. הרב משה בן הרב יוסף נודע כרבם המובהק של הראב"ד השלישי ושל רבי זרחיה הלוי. הרב זרחיה הלוי כתב עליו (בספרו המאור הקטן מסכת חולין פרק שלישי): "והוא הרב המובהק שלנו ועליו היינו סומכים". הרב משה בן הרב יוסף חיבר פירושים רבים למסכתות התלמוד, אך הם לא הגיעו לידינו. מרבים להביא מפירושיו, תלמידו המובהק הרז"ה, וכן הרמב"ן. ר' משה בר' יוסף מנרבונא, בתוך, הרב בנימין זאב בנדיקט, מרכז התורה בפרובנס, ירושלים, תשמ"ה, עמודים 34-52 מרדכי מרגליות (עורך כללי), "משה בן יוסף", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1103-1104, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קניג

קניג, קוניג או קנינג (מגרמנית: König, בכתיב ללא אומלאוט: Koenig, ביידיש: קעניג) הוא שם משפחה שפירושו המילולי הוא מלך. האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם קניג אלכסנדר קניג – זואולוג גרמני, בנו של לאופולד קניג ומייסד מוזיאון קניג אלפרד קניג – אתלט יהודי-אוסטרי ג'ורג' קנינג – מדינאי בריטי גדליהו אהרן קניג – רב מחסידות ברסלב אלעזר מרדכי קניג – בנו וממשיך דרכו ליא קניג – שחקנית תיאטרון ישראלית ליאו קניג (אריה יפה) - סופר ישראלי מארי-פייר קניג – גנרל ושר ההגנה הצרפתי עזרא קניג – זמר וגיטריסט אמריקאי אחר אוניות המערכה מסדרת קניג – אוניות מערכה שנבנו בגרמניה לקראת מלחמת העולם הראשונה קניג (אוניית מערכה, 1913) – אוניית מערכה של הצי הקיסרי הגרמני מוזיאון קניג – מוזיאון להיסטוריה של הטבע, ביתו לשעבר של לאופולד קניג בעיר בון שבגרמניה קנינג (צירוף כבול) – צורת שמות פואטית בנורדית עתיקה ובנורדית עתיקה
Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.

Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.‎ הוא אלבום הסטודיו השני של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. בדומה לאלבום הבכורה שלו (2Pacalypse Now), שירי האלבום מדגישים את דעותיו הפוליטיות והחברתיות של טופאק. האלבום היה אמור להיות בשם "Troublesome 21", לפי גילו של שאקור באותם ימים. האלבום שדורג במקום 24 בבילבורד 200, האלבום השיג הצלחה מסחרית יותר מקודמו וישנם הבדלים בולטים בייצור. האלבום הזה נחשב לאלבום ה"פריצה" של שאקור, הוא כלל את הלהיטים "Keep Ya Head Up" ו-"I Get Around" והגיע למעמד פלטינה. האלבום יצא לראשונה ב-Interscope Records אך זכויותיו שייכות עכשיו לחברת התקליטים אמארו בידור שבבעלות אמו, אפני שאקור. Holler If Ya Hear Me Pac's Theme Point the Finga Something 2 Die 4 Last Wordz Souljah's Revenge Peep Game Strugglin Guess Who's Back Representin' 93 Keep Ya Head Up Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... The Streetz R Deathrow I Get Around Papa'z Song 5 Deadly Venomz מידע על האלבום Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z. באתר MusicBrainz האלבום Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z. באתר Discogs
מג'דל (טבריה)

מג'דל (בערבית: المجدل), היה כפר ערבי קטן על החוף המערבי של ים כנרת, בבקעת גינוסר, בגובה 200 מטרים מתחת לפני הים, חמישה קילומטרים צפונית לטבריה ודרומית לחורבת מנים. על פי תוכנית החלוקה נועד הכפר להיות בתחום המדינה היהודית. במלחמת העצמאות, לאחר כיבוש העיר העתיקה של טבריה ופינוי אוכלוסייתה הערבית באפריל 1948 הסכימו תושבי הכפר להתפנות ופונו לירדן. במאה ה-19 התיישבו במקום פלאחים עניים ממצרים שקראו לכפר מג'דל. השם השתמר מן היישוב הקדום מגדלא ששכן בסמוך. בשנת 1807 מוזכר לראשונה הכפר על ידי אולריך יאספר זטצן שעצר בכפר. הסופר והנוסע הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם הזכיר ב-1816 את העובדה שמספר מועט של משפחות מוסלמיות התגוררו במקום. בשנת 1812 עבר הנוסע והמזרחן השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט במקום וציין בספרו את מצבו העלוב של הכפר. בשנת 1838 עבר החוקר האמריקאי אדוארד רובינסון בכפר וכתב עליו כך: "כפר מוסלמי קטן ועלוב הנראה כחורבה, על אף שאין בו שום שרידים עתיקים". בשנת 1849 תיאר ויליאם פרנסיס לינץ', חבר משלחת אמריקאית שסיירה בים המלח ולאורך נהר הירדן, את הכפר כ"כפר עני בן כ-40 משפחות, כולם פלאחים, בתיו עשויים אבן וגגותיהם מכוסים בוץ". איזבל ברטון, אשתו של החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון היא היחידה במאה ה-19 שהזכירה ביומנה, שהופיע ב-1879, את קיומו של קבר הש'ייח מוחמד אל-עג'מי בצידו הצפוני של הכפר וגם קבר נוסף, שעל פי המסורת הוא של דינה, בתו של יעקב אבינו. בשנת 1881 דיווחה הקרן לחקר ארץ ישראל שהכפר ממוקם במישור שחלקו מעובד חקלאית, בתי הכפר עשויים אבן ומתגוררים בו כ-80 תושבים. בתחילת המאה ה-20 נמכרו חלק מאדמות הכפר לאדריכל הגרמני לנדלה (R. Lendle) לצורך עריכת חפירות ארכאולוגיות, אולם אם והתגלו ממצאים כלשהם בחפירות אלה הם מעולם לא פורסמו. במפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 283 תושבים ו-62 בתים. בתקופת המנדט הבריטי היה זה הכפר הקטן ביותר בשטחו בנפת טבריה. הוא היה בעל מבנה מלבני, כאשר רוב בתיו היו מרוכזים בצפיפות במרכזו. התושבים, כולם מוסלמים, התפרנסו מחקלאות - גידול ירקות, תבואה, בננות ופרדסים. שטח צפונית לכפר נמכר למסדר הפרנציסקני. בשנת 1935 התארחו אצל מוח'תאר הכפר מוטלאק שני נזירים פרנציסקנים. רוב אוכלוסיית הכפר נמנתה על צאצאיו של המוכ'תאר מתשע נשותיו. הכפר פונה מתושביו במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, על ידי כוחות ההגנה, באוטובוסים של אגד שהסיעו את התושבים עד לסמוך לקיבוץ גשר, שם הורה להם לחצות לירדן.בסתיו 1948 נהרסו בתי הכפר. המושבה מגדל התרחבה עם הזמן על חלק מן האדמות החקלאיות של הכפר. מן הכפר נותר רק מבנה מבנה מקאם שייח מוחמד אל עג'מי. מדיה וקבצים בנושא מג'דל בוויקישיתוף מתוכם 15 דונם שטחים ציבוריים נתוני סקר הכפרים 1945 גבריאל ברקאי ואלי שילר, "מגדלא", הכנרת וסביבתה במסורת הנוצרית, אריאל, 1990, עמ' 43 ספרו של לינץ' פרק 7, פסקה "MEJDEL,OR MAGDALA" זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 4206 פונתה מגדל העברית ליד טבריה, דבר, 22 באפריל 1948 מגדל פונתה, הצופה, 22 באפריל 1948 מפת אזור טבריה, 1943 (באנגלית) עם סימון הכפר מג'דל וסימון מבנה המקאם, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
כתום בטיחותי

כתום בטיחותי, הידוע גם ככתום מבהיק, הוא צבע שנועד לבלוט בסביבתו ובמיוחד להיות ניגוד לצבע הכחול של השמים. תקן Z535.1-1998 במכון התקנים האמריקאי (ANSI) מציין כיצד הכתום הבטיחותי מוגדר במערכות הסימון השונות: מערכת מונסל: 5.0YR (גוון) 6.05/15 (צבע טהור/ערך) CIE Data: x=0.5510 y=0.4214 Y%=30.05 מערכת PMS: 13 חלקים בצהוב, 3 חלקים באדום כהה, רבע בשחור משתמשים בצבע הכתום הבטיחותי בעיקר עבור קונוסים, עמודים תומכים, חביות ואמצעי סימון ובטיחות באזורי בנייה אחרים. מחלקת הרווחה האמריקאית (OSHA) מחייבת את צביעתם של אמצעי סימון מסוימים. כתום בינלאומי הוא צבע דומה המשמש אף הוא למטרות דומות. קשה להבדיל בין הצבעים, זאת כנראה מפני שספקים לא תמיד נאמנים לסטנדרטים. באופן כללי, הכתום הבינלאומי הוא כהה יותר ובעל גוון אדמדם יותר. למשל, גשר שער הזהב צבוע בכתום בינלאומי. במקרים מסוימים, כגון בחליפות ציד, משתמשים בכתום פלואורסצנטי.
עיצורים כפופים

עיצורים כפופים (באנגלית: Retroflex) הם עיצורים הנחתכים בין האזור שבין המכתש לבין קצה החלק הקדמי של הלשון כאשר הלשון מוטה אחורנית. ניתן למצוא עיצורים כפופים בשפות הודו אריות, שוודית, נורווגית, מנדרינית. באלפבית הפונטי הבינלאומי מצוינים העיצורים הכפופים באמצעות סימני הבסיס של העיצורים המכתשיים המקבילים עם קרס תחתון הפונה ימינה. העיצורים המכתשים-חכיים, העיצורים הבתר-מכתשיים והעיצורים הכפופים נחתכים באותו המקום באזור בין המכתש לחך הקשה כאשר ההבדל בין בסיסי החיתוך שלהם תלוי בצורת הלשון היוצרת עם אזור זה את בסיס החיתוך. העיצורים המכתשיים-חכיים נחתכים כאשר הלשון שטוחה, הבתר-מכתשיים נחתכים כאשר הלשון מכונסת בצורת כיפה או פעמון, והכפופים נחתכים כאשר קצה הלשון מוטה אחורנית. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצור כפוף, אפי [ɳ] עיצור כפוף, אפי, אטום [ɳ̊] עיצור כפוף, סותם, קולי [ɖ] עיצור כפוף, סותם, אטום [ʈ] עיצור כפוף, חוכך, קולי [ʐ] עיצור כפוף, חוכך, אטום [ʂ] עיצור כפוף, חוכך צדי, קולי [ɮ̢] עיצור כפוף, חוכך צדי, אטום [ɬ̢] עיצור כפוף, מקורב [ɻ] עיצור כפוף, מקורב, אטום [ɻ̊] עיצור כפוף, מקורב צדי [ɭ] עיצור כפוף, מקורב צדי, אטום [ɭ̊] עיצור כפוף, מקיש [ɽ] עיצור כפוף, מקיש, אטום [ɽ̊] עיצור כפוף, מקיש צדי [˞ɺ] עיצור כפוף, מקיש צדי, אטום [˞ɺ̊] עיצור כפוף, רוטט [ɽ͡r] עיצור כפוף, מחוכך, קולי [ɖʐ] עיצור כפוף, מחוכך, אטום [ʈʂ] עיצור כפוף, מחוכך צדי, קולי [ɖɮ̢] עיצור כפוף, מחוכך צדי, אטום [ʈɬ̢] עיצור כפוף, מפונם [ᶑ] עיצור כפוף, מפונם, אטום [ᶑ̊] עיצור כפוף, מסודק [ʈʼ] עיצור כפוף, חוכך, מסודק [ʂʼ] עיצור כפוף, חוכך צדי, מסודק [ɬ̢ʼ] עיצור כפוף, מחוכך, מסודק [ʈʂʼ] עיצור כפוף, מחוכך צדי, מסודק [ʈɬ̢ʼ] עיצור כפוף, מצוץ [˞ǃ] עיצורים כפופים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פודאי סנקו

פודאי סייבאנה סנקו (Foday Saybana Sankoh, ‏17 באוקטובר 1937 - 29 ביולי 2003), היה מנהיג ומייסד החזית המהפכנית המאוחדת (RUF), קבוצת המורדים בסיירה לאון, שפעלה במלחמת האזרחים בסיירה לאון (1991-2002). הוא נודע באכזריותו הרבה כלפי קורבנותיו. סנקו הועמד לדין במסגרת בית הדין המיוחד לסיירה לאון (אנ') והואשם ב-17 סעיפי אישום בגין פשעי מלחמה שונים, כולל שימוש בילדים חיילים ופשעים נגד האנושות, כולל רצח עם, שעבוד, אונס ועבדות מינית. סנקו נולד בכפר המרוחק מאסאנג מאיוסו במחוז טונקולילי בצפון סיירה לאון, לאב חוואי שמוצאו מהקבוצה האתנית טמנה, ואם מהקבוצה האתנית לוקו. סנקו למד בבתי ספר יסודי ותיכון ועבד במספר משרות בעיר מגבורקה. התגייס לצבא סיירה לאון ב-1956, ועבר את הכשרתו הצבאית בניגריה ובבריטניה. בשנת 1971, בהיותו טוראי, הודח מתפקידו בחיל הקשר, ונכלא למשך שבע שנים על מעורבותו במרד. כשהשתחרר סנקו מהכלא, עבד כצלם נודד בדרום ובמזרח סיירה לאון, שם יצר קשר עם קיצוניים צעירים, ועבר עמם ללוב, שם ערך ב-1988 אימונים לקראת התקוממות. כששבו לסיירה לאון, סנקו ובני בריתו ראשיד מנסאריי ואבו קאנו הסיתו למאבק מזוין נגד ממשלת APC. הם נסעו לליבריה וחברו עם צ'ארלס טיילור, שעמד בראש החזית הפטריוטית הלאומית של ליבריה (NPFL). ב-23 במרץ 1991 תקפו לראשונה אנשי החזית המהפכנית המאוחדת בראשות סנקו, מגובים בטיילור, בכפרים במחוז קאילהון שבמזרח סיירה לאון, אזור עשיר ביהלומים. אנשי החזית המהפכנית המאוחדת היו ידועים לשמצה בשיטות פעולה אכזריות כמו אונס וקטיעת איברים במהלך מלחמת האזרחים. סנקו בעצמו ביצע מספר פעולות כאלו, והתפרסם בעיקר בגלל "מבצע שלם את עצמך", שעודד חיילים לבצע ביזה ככל יכולתם. קאנו ומנסאריי התנגדו לשיטה זו, ולכן הוצאו להורג. במרץ 1997 נמלט סנקו לניגריה והוטל עליו מעצר בית, ולאחריו נכלא. עד לשחרורו של סנקו מהכלא הניגרי, מילא את משימותיו סם בוקארי. במהלך המלחמה הפר סנקו מספר פעמים את הבטחותיו להפסקת הלחימה, כולל הסכמי השלום שנחתמו באביג'אן ובלומה ב-1999. בסופו של דבר, קבוצת המעקב של הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה (ECOMOG) ובריטניה התערבו באמצעות כוחות קטנים אך מתוחכמים, וכך הופלה החזית המהפכנית המאוחדת. סנקו נעצר שוב בשנת 2000, לאחר שחייליו טבחו במפגינים שמחו מחוץ לביתו בפריטאון. מעצרו הוביל לחגיגות המוניות בכל רחבי סיירה לאון. סנקו הוסגר לידי הבריטים, ובבית המשפט לפשעי מלחמה של האו"ם הואשם ב-17 סעיפים של פשעי מלחמה, כגון שימוש בילדים-חיילים, ופשעים נגד האנושות כמו השמדה, שיעבוד, אונס ועבדות מינית. סנקו מת בזמן שהמתין למשפטו, מסיבוכים של שבץ. בהצהרת בית המשפט אמר התובע הראשי דייוויד קראיין, שמותו של סנקו זיכה אותו בסוף שלו לחייו, סוף שהוא מנע בעצמו מרבים אחרים. Special Court for Sierra Leone, web.archive.org, ‏2012-07-19
הנרי וייז ויטפילד

הנרי וייז ויטפילד (באנגלית: Henry Wase Whitfield; בסינית: 威非路; ‏1814 - 30 במרץ 1877) היה המשנה למושל הונג קונג, מפקד הכוחות הצבאיים הבריטיים בהונג קונג, ובאפריל 1872 כיהן כמושל בפועל של הונג קונג. ויטפילד הצטרף כקצין לגדוד השני של מערב הודו בשנת 1828, בגיל 14. בשנת 1843 מונה למפקד הגדוד שלו, ופיקד על הגדוד במשך 15 שנים. בשנת 1868 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובשנת 1869 מונה למפקד הכוחות הבריטיים בהונג קונג. באפריל 1872, בהיותו בתפקיד המשנה למושל הונג קונג כיהן בפועל בתפקיד המושל. על שמו נקרא קסרקטין ויטפילד שבהונג קונג. ויטפילד נפטר ביום שישי הטוב בשנת 1877, בעיר דובר שבאנגליה, בגיל 63. הלונדון גאזט, 26 בפברואר 1828, חוברת 18466, עמוד 387 The Colonist, 3 May 1877 הלונדון גאזט, 15 בספטמבר 1868, חוברת 23442, עמוד 387
ולדלן מיכאילוב

ולדלן מיכאילוביץ' מיכאילוב (ברוסית: Владле́н Миха́йлович Миха́йлов; ‏24 בינואר 1925, סיצ'ובקה במחוז סמולנסק - 23 בנובמבר 2004, מוסקבה) היה גנרל סובייטי וראש המודיעין הצבאי האחרון בברית המועצות, ששירת בצבא מ-1942 עד 1992 עת פוטר מן הצבא. מאז סיים את לימודיו בבית הספר של חיל הרגלים בוולדיווסטוק ב-1949 הוא היה למפקד בה. בשנת 1954 הוא סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה. הוא שירת בתפקידי פיקוד שונים במחוז הצבאי הבלטי. ב-1968 סיים את האקדמיה הצבאית של המטה הכללי, ממרץ 1969 היה למפקד הדיוויזיה הממוכנת. מ-1979 עד 1980 ולדלן היה ליועץ צבאי בכיר של המטה הכללי של הצבא העממי של וייטנאם. ממרס 1980 היה לראש מינהל במטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות ומדצמבר 1983 היה ולדלן מיכאילוב לסגן ראשון של המפקד העליון של הצבא בהמזרח הרחוק הרוסי. בפברואר 1987 עבר לגה-אר-או וכבר בקיץ אותה שנה מונה למפקד הארגון והיה סגן הרמטכ"ל הסובייטי. הוא היה בתפקיד זה עד לאוקטובר 1991. בינואר 1992 הוצא לגמלאות. בין השנים 1989-1991 הוא היה חבר הפרלמנט הסובייטי. בשנת 1971 הוענק לו עיטור הדגל האדום ועיטור מהפכת אוקטובר, בשנת 1985 הוענק לו עיטור לנין. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקי מנטל

מיקי צ'ארלס מנטל (באנגלית: Mickey Charles Mantle;‏ 20 באוקטובר 1931 – 13 באוגוסט 1995) היה שחקן בייסבול במייג'ור ליג האמריקאי בין השנים 1951-1968. מנטל נחשב לאחד משחקני המייג'ור ליג הפופולריים ביותר בכל הזמנים. מנטל שיחק לאורך כל הקריירה שלו בקבוצת הניו יורק יאנקיז וזכה עימה 7 פעמים בוורלד סיריס. במהלך הקריירה שלו זכה בשנת 1956 בתואר הכתר המשולש (הוביל את הליגה בהום ראנס, נקודות וממוצע חבטות) וזכה 3 פעמים בתואר ה-MVP של העונה הסדירה (1956, 1957 ו-1962). כמו כן, לאורך הקריירה שלו השיג מנטל ממוצע חבטות של 0.298 ו-536 הום-ראנס. מנטל מת בדאלאס, טקסס ב-13 באוגוסט 1995. מדיה וקבצים בנושא מיקי מנטל בוויקישיתוף מיקי מנטל באתר היכל התהילה של הבייסבול סטטיסטיקות של מיקי מנטל כשחקן באתר baseball-reference.com ניר צדוק, מיקי מנטל: הגיבור של ניו יורק שרק חיכה למוות, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2015 מיקי מנטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מיקי מנטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיקי מנטל, באתר Baseball-Reference.com MLB מיקי מנטל, באתר Baseball-Reference.com ליגות אחרות מיקי מנטל, באתר ESPN.com MLB מיקי מנטל, באתר MLB.com מיקי מנטל, באתר The Baseball Cube
אינדיקטור (פירושונים)

אינדיקטור משמעותו סימן או אות המראה על שינוי או על מידע. האם התכוונתם ל... אינדיקטור pH פונקציה מציינת הנקראת גם פונקציית אינדיקטור משתנה אינדיקטור – הוא משתנה מקרי שמציין האם מאורע מסוים התרחש אינדיקטור טכני – כינוי לכלים בניתוח מגמות פיננסי