פיל גראם

ויליאם פיליפ גראם (באנגלית: William Philip Gramm; נולד ב-8 ביולי 1942) הוא כלכלן ופוליטיקאי אמריקאי שייצג את טקסס בשני הבתים של הקונגרס. למרות שהחל את הקריירה הפוליטית שלו בתור דמוקרט, גראם עבר למפלגה הרפובליקנית ב-1983. גראם היה מועמד שכשל בפריימריז למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ב-1996 נגד המועמד בסופו של דבר בוב דול. גראם נולד ב-8 ביולי 1942 בפורט בנינג, ג'ורג'יה, וגדל בקולומבוס הסמוכה. זמן קצר לאחר לידתו, אביו של גראם, קנת' מארש גראם, סמל בצבא, לקה בשבץ מוחי והיה משותק חלקית. הוא מת כשגראם היה בן 14. אמו של גראם, פלורנס (לבית סקרוגינס), עבדה במשמרות כפולות כאחות כדי להשלים את קצבת הנכות וקצבת הוותיקים. גראם למד בבתי ספר ציבוריים, סיים את לימודיו ב-1961 באקדמיה הצבאית של ג'ורג'יה (כיום אקדמיית וודוורד), וסיים את לימודיו ב-1964 באוניברסיטת ג'ורג'יה. הוא קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת טרי קולג' לעסקים באוניברסיטת ג'ורג'יה ב-1967. גראם לימד כלכלה באוניברסיטת טקסס A&M מ-1967 עד 1978. בנוסף להוראה, ייסד גראם את חברת הייעוץ הכלכלי Gramm and Associates (1971–1978). בשנת 1976, גראם אתגר ללא הצלחה את הסנאטור הדמוקרטי מטקסס לויד בנטסן, בפריימריז לסנאטור של המפלגה. לאחר מכן ב-1978 גראם התמודד בהצלחה כדמוקרטי לנציגות ממחוז הקונגרס ה-6 של טקסס, שהשתרע מפרברי פורט וורת' ועד לקולג' סטיישן. הוא נבחר מחדש למושב הבית שלו כדמוקרטי ב-1980. שיא ההצבעות של גראם היה מאוד שמרני, אפילו בסטנדרטים הדמוקרטיים של טקסס באותה תקופה. במהלך ארבע הקדנציות הראשונות שלו, הוא הגיע לדירוג ממוצע של 89 מהאיחוד השמרני האמריקאי, ובין 1980 ל-1982 הוא זכה לדירוג הגבוה ביותר מגוף זה של כל דמוקרט במשלחת של טקסס. בשנת 1981, הוא היה שותף לתקציב גראם-לאטה שיישם את התוכנית הכלכלית של הנשיא רונלד רייגן, הגדיל את ההוצאות הצבאיות, קיצץ בהוצאות אחרות, והטיל מנדט על חוק מס ההבראה הכלכלי של 1981 (קיצוץ המס של קמפ-רוט). ימים ספורים לאחר שנבחר מחדש ב-1982, גראם נזרק מוועדת התקציב של בית הנבחרים. בתגובה, גראם התפטר ממושבו בבית הנבחרים ב-5 בינואר 1983. לאחר מכן הוא התמודד כרפובליקני על המקום הפנוי שלו בבחירות מיוחדות ב-12 בפברואר 1983, וניצח בקלות. אחד ממתנגדיו המיוחדים הרבים בבחירות היה המקום השני ב-115 קולות בלבד בפריימריז שלו כמפלגה הדמוקרטית ב-1978, הסנאטור החדש שנבחר אז צ'ט אדוארדס מוייקו, ומאוחר יותר חבר בית הנבחרים למחוזות הקונגרס ה-11 וה-17 של טקסס שכיהן מ-3 בינואר 1991 עד 3 בינואר 2011. מתנגד מיוחד נוסף בבחירות היה חבר בית הנבחרים של טקסס, דן קוביאק, מרוקדייל, טקסס. גראם הפך לרפובליקני הראשון שייצג את המחוז מאז הקמתו ב-1846. לאחר שעזב את בית הנבחרים, המושב נשמר למפלגה הרפובליקנית על ידי ג'ו בארטון. בשנת 1984, גראם נבחר כרפובליקני לייצג את טקסס בסנאט האמריקאי. הוא ניצח את חבר הקונגרס רון פול, המועמד לשעבר למושל הנרי גרובר, רוברט מוסבאכר הבן מיוסטון ועוד כמה מתמודדים בפריימריז. לאחר מכן הוא התמודד מול המועמד הדמוקרטי, סנאטור המדינה לויד דוגט מאוסטין בבחירות הכלליות על המושב של הסנאטור הרפובליקני הפורש ג'ון טאואר. גראם קיבל 3,116,348 קולות (58.5 אחוזים) לעומת 2,207,557 קולות של דוגט (41.5 אחוזים). גראם היה המועמד הראשון לסנאט האמריקני בתולדות טקסס שקיבל יותר משלושה מיליון קולות. באוקטובר 1985, גראם, פריץ הולינגס ווורן רודמן תמכו בתיקון לקביעת תקרת גירעונות תקציביים שתרד לאפס עד 1991, שצורפה להצעת חוק שהעלתה את מגבלת החוב של הממשל הפדרלי ביותר מ-250 מיליארד דולר. התיקון אושר בהצבעה של 75 מול 24 והוצהר כהקדמה אפשרית לתקציב מאוזן בעוד חמש שנים ללא העלאת מס על ידי שר האוצר של ארצות הברית ג'יימס בייקר: "אני חושב שחשוב שנכיר בתיקון גראם-רודמן הוא בעצם תהליך שנועד לתת לרשות המחוקקת ובמידה מסוימת לרשות המבצעת, את הרצון הפוליטי להתמודד עם הגירעון לכפות פעולה כלשהי בהתחשב ברצון הפוליטי לעשות את הבחירות הקשות, אתה יכול להגיע לאיזון מבלי להעלות מיסים". גראם כיהן בוועדת התקציב של הסנאט מ-1989 ועד שעזב את תפקידו ב-2002. גראם והסנאטורים פריץ הולינגס ו-וורן רודמן המציאו אמצעי לקיצוץ התקציב באמצעות קיצוץ הוצאות רחב אם לא יעמדו ביעדי הפחתת הגירעון. הם הצליחו להפוך את חוק גראם-רודמן-הולינגס לחוק, אם כי חלקים נקבעו כבלתי חוקתיים. בשנים שלאחר קבלת החוק, סעיפים אחרים הוחלפו במידה רבה על ידי מנגנוני בקרה תקציביים אחרים. בשנת 1990, גראם נכשל במאמץ לתקן את חוק ציות לחוק הבינלאומי בעיראק משנת 1990. תיקון קודם לחוק, תיקון ד'אמאטו, אסר על ארצות הברית למכור נשק או להושיט כל סוג של סיוע כספי לעיראק, אלא אם כן הנשיא יוכל להוכיח שעיראק עומדת ב"ציות מהותי" להוראות של מספר אמנות זכויות אדם., כולל אמנת רצח העם. לאחר קריאת תיקון ד'אמאטו, גראם הציג תיקון משלו כדי להתמודד עם סנקציות זכויות האדם בתיקון ד'אמאטו. התיקון של גראם היה מאפשר לממשל ג'ורג' בוש לוותר על תנאי התיקון של ד'אמאטו אם היה מגלה שהסנקציות נגד עיראק פוגעות בעסקים ובחוות באררצות הברית יותר משהן פוגעות בעיראק. בסופו של דבר, הצעת החוק של גראם עברה בסנאט ללא תיקון רק שבוע לפני שסדאם חוסיין פלש לכווית. גראם זכה בקדנציה השנייה שלו בסנאט ב-1990 עם ניצחון על סנאטור המדינה הדמוקרטי וראש עיריית פורט וורת' לשעבר יו פארמר. גראם קיבל 3,027,680 קולות (60.2 אחוזים) לעומת 1,429,986 קולות של פארמר (37.4 אחוזים), וקיבל שוב יותר משלושה מיליון קולות. בין 1999 ל-2001, גראם היה יושב ראש ועדת הסנאט האמריקאי לענייני בנקאות, שיכון ועירוניות. במהלך אותה תקופה הוא עמד בראש המאמצים להעביר חוקי ביטול רגולציה בנקאיים, כולל חוק גראם-ליץ'-בלילי ב-1999, שהסיר חוקים מתקופת השפל המפרידים בין פעילויות בנקאות, ביטוח ותיווך. כסנאטור, גראם קרא לעיתים קרובות להפחתת מיסים ולהונאה בהוצאות הממשלה. הוא השתמש ב"מבחן דיקי פלט" שלו ("האם כדאי להוציא אותו מהכיס של דיקי?") כדי לקבוע אם תוכניות פדרליות היו כדאיות. ריצ'רד "דיקי" פלאט הוא הבעלים של עסק דפוס משפחתי שהקים אביו ואמו במקסיה, טקסס, והוא תומך גראם ותיק". בעיניו של גראם, פלט גילם את העומסים שעמם עמד איש עסקים קטן עצמאי מטקסס טיפוסי בתחום המיסוי וההוצאות הממשלתיות. למרות התנגדותו המוצהרת להוצאות הפדרליות, גראם הצביע בעד שהממשלה הפדרלית תבנה במדינתו את ה-Super Conducting Collider, דבר שהיה עולה מיליארדי דולרים מכספי משלם המיסים. גראם התמודד ללא הצלחה למועמדות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות 1996, עבורו גייס 8 מיליון דולר כבר ביולי 1994. למרות שהוא החל את המירוץ עם רקורד מרשים והשתווה למקום הראשון עם דול בסקר הקש של איווה ב-1995, הקמפיין שלו נפגע אנושות ב-1995 כאשר פרצה השערורייה שהוא השקיע בעבר בתעשיית סרטי הפורנו, מה שהוביל הניו יורק פוסט כינה אותו "פורנו-גראם". כתוצאה מכך, הוא הפסיד את אספת הבחירה של לואיזיאנה ב-7 בפברואר 1996 לפט ביוקנן (ספירת הצירים הסופית הייתה 13–8). בעל הטור הפוליטי של ניו אורלינס טיימס Picayune, אוטיס פייק, ציין שניתן לייחס את ההפסד לתשוקה של התומכים לביוקנן בהשוואה לאלו של גראם. "גראם היה צריך לזכות בבחירות בלואיזיאנה - אבל לא זכה, כי הימין הדתי התברר שהצביע במספרים גדולים יותר". לפחות חלק מזה היה בגלל שג'יימס דובסון אמר לשמצה, "נכנסתי לפגישה הזאת בציפייה מלאה לתמוך בפיל גראם לנשיאות. עכשיו אני לא חושב שהייתי מצביע עבורו אם הוא היה האיש האחרון שעומד." ההופעה הגרועה הזו במדינה הסמוכה לטקסס, בתוספת מקום 5 בבחירות של איווה, הביאה לפרישה של גראם מהתחרות ביום ראשון שלפני הפריימריז בניו המפשייר. הוא מסר את תמיכתו לסנאטור רוברט ג'יי דול מקנזס. גראם, תומך בסחר חופשי, התפרץ גם על ביוקנן, בטענה שביוקנן הוא "פרוטקציוניסט". לאחר שנטש את ריצתו לנשיאות, גראם התמקד מחדש בהצעתו לכהונה שלישית בסנאט. הוא ניצח את ויקטור מוראלס מדאלאס בנובמבר 1996 כדי לזכות במה שתהיה הקדנציה האחרונה שלו בסנאט. גראם היה אחד מחמישה נותני חסות שותפים לחוק המודרניזציה של סחורות עתידיות משנת 2000. סעיף אחד בהצעת החוק מכונה לעיתים קרובות "הפרצה של אנרון" מכיוון שכמה מבקרים מאשימים את ההוראה בכך שהיא אפשרה לשערוריית אנרון להתרחש. ונדי גראם הייתה חברת מועצת המנהלים של אנרון ובעלה היה המקבל השני בגודלו של תרומות לקמפיין מאת אנרון, והצליח לחוקק את הסרת הפיקוח על סחר בסחורות אנרגיה בקליפורניה. למרות אזהרות של קבוצות צרכנים בולטות שקבעו כי חוק זה יעניק לסוחרי האנרגיה השפעה רבה מדי על מחירי סחורות האנרגיה, החקיקה התקבלה בדצמבר 2000. בשנת 2002, גראם עזב את מושבו בסנאט (החל ב-30 בנובמבר) כמה שבועות לפני סיום כהונתו בתקווה שמחליפו, עמיתו הרפובליקני ג'ון קורנין, יוכל לצבור ותק על פני סנאטורים חדשים שנבחרו. עם זאת, קורנין לא זכה לוותק נוסף עקב מדיניות ועדת הכללים משנת 1980. כמה כלכלנים טוענים כי החקיקה של 1999 בראשות גראם שנחתמה בחוק על ידי הנשיא קלינטון - חוק גראם-ליץ'-בלילי - הייתה אשמה משמעותית במשבר הסאבפריים ב-2007 ובמשבר הכלכלי העולמי של 2008. החוק ידוע בעיקר בשל ביטול חלקים מחוק Glass-Steagall, שהסדיר את תעשיית השירותים הפיננסיים. החוק עבר את בית הנבחרים והסנאט ברוב מוחץ ב-4 בנובמבר 1999. גראם הגיב במרץ 2008 לביקורת על החוק בכך שקבע שהוא "לא ראה שום ראיה" לכך שמשבר הסאבפריים נגרם בכל דרך שהיא "על ידי מתן אפשרות לבנקים ולחברות ניירות ערך ולחברות ביטוח להתחרות זו בזו". תמיכתו של גראם הייתה קריטית מאוחר יותר בחקיקתו של חוק המודרניזציה של עתידי הסחורות משנת 2000, אשר שמר על עסקאות נגזרים, לרבות אלה הכוללות החלפת מחדל אשראי, ללא רגולציה ממשלתית. בסיקור המשבר הפיננסי ב-2008, הוושינגטון פוסט כינה את גראם כאחד משבעה "שחקני מפתח בקרב על ויסות נגזרים", על כך ש"דחף כמה הצעות חוק מרכזיות להסרת הרגולציה של תעשיות הבנקאות וההשקעות, כולל חוק גראם-ליץ'-בלילי משנת 1999 – שהפיל את החומות המפרידות בין תעשיית הבנקאות המסחרית, ההשקעות והביטוח". חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2008, פול קרוגמן, תומך של ברק אובמה והנשיא לשעבר ביל קלינטון, תיאר את גראם במהלך המירוץ לנשיאות ב-2008 כ"הכוהן הגדול של דה-רגולציה", ורשם אותו כאדם מספר שתיים האחראי למשבר הכלכלי של 2008 מאחורי רק אלן גרינספן. ב-14 באוקטובר 2008, CNN דירג את גראם במקום השביעי ברשימת 10 האנשים האחראים ביותר למשבר הכלכלי הנוכחי. בינואר 2009 עורכת הגרדיאן, ג'וליה פינץ', זיהתה את גראם כאחד מעשרים וחמישה אנשים שהיו בלב ההתמוטטות הפיננסית. טיים כלל את גראם ברשימת 25 האנשים המובילים האשמים במשבר הכלכלי. החל משנת 2009, גראם מועסק על ידי UBS AG כסגן יו"ר חטיבת בנק ההשקעות. UBS.com מציינת כי סגן יו"ר חטיבת UBS "...מונה לתמוך בעסק בקשרים שלהם עם לקוחות מפתח". הוא הצטרף ל-UBS ב-2002 מיד לאחר פרישתו מהסנאט. גראם היה יו"ר משותף בקמפיין הנשיאותי של ג'ון מקיין והיועץ הכלכלי הבכיר ביותר שלו מקיץ 2007 ועד 18 ביולי 2008. בראיון ב-9 ביולי 2008 על התוכניות הכלכליות של מקיין, גראם הסביר שהאומה לא נמצאת במיתון, וקבע: "שמעת על דיכאון נפשי; זה מיתון נפשי". הוא הוסיף, "הפכנו מעין לאומה של בכיינים, אתה פשוט שומע את היללות הקבועות האלה, מתלוננים על אובדן התחרותיות, אמריקה בדעיכה". ההערות של גראם הפכו מיד לבעיית הקמפיין. יריבו של מקיין, הסנאטור ברק אובמה, הצהיר, "לאמריקה כבר יש ד"ר פיל אחד. אנחנו לא צריכים עוד אחד כשזה מגיע לכלכלה... השפל הכלכלי הזה לא בראש שלך". מקיין גינה בחריפות את הערותיו של גראם. ב-18 ביולי 2008, גראם פרש מתפקידו בקמפיין של מקיין. בהסבירו את דבריו, הצהיר גראם כי השתמש במילה "בכיינים" כדי לתאר את הפוליטיקאים של האומה ולא את הציבור, וקבע כי "הבכיינים הם המנהיגים". באותו ראיון אמר גראם, "אני לא מתכוון לחזור בו מכל זה. כל מילה שאמרתי הייתה נכונה". לאחר אספת הבחירה באיווה, גראם התייחס למרוץ הבחירות לנשיאות ב-2016 כ"מפחיד". הוא אמר על דונלד טראמפ, "אני אצטרך להודות שאני לא מוצא את טראמפ הרבה יותר מרגיע" מהילרי קלינטון או ברני סנדרס "מבחינת מדיניות כלכלית", אבל לא האמין שטראמפ יהיה המועמד. גראם תמך בסנאטור האמריקני מרקו רוביו בפריימריז לנשיאות הרפובליקני ב-2016 והצהיר: "הוא הכי מוכן לביטחון לאומי. הוא יכול לנצח בבחירות הכלליות". עם פרישתו של רוביו מהמירוץ, גראם תמך בעמית הטקסני טד קרוז, וכינה אותו "מנהיג חסר חת ולוחם למען השמרנים בכל רחבי המדינה". גראם גר בהלוטס, טקסס. הוא נשוי לוונדי לי גראם, ילידת הוואי, הקשורה למרכז מרקטוס של אוניברסיטת ג'ורג' מייסון בווירג'יניה. יש להם שני בנים: מרשל גראם, פרופסור לכלכלה במכללת רודס בממפיס, טנסי, וג'ף גראם, מנהל כספים, סופר, ובעבר מוזיקאי בלהקת האינדי פופ אדן. גראם הוא אפיסקופלי. לאחר התמוטטות אגי מדורת 1999, גראם הציע את טיסת ה-F-16 ששמורה להלווייתו העתידית כסנאטור אמריקאי להינתן במקום זאת לקהילת A&M בטקסס. ההצעה התקבלה ומטס זיכרון ל-12 ההרוגים התבצע במשחק כדורגל של טקסס A&M ב-26 בנובמבר 1999. מדיה וקבצים בנושא פיל גראם בוויקישיתוף פיל גראם, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פיל גראם, ברשת החברתית Goodreads "Biographical Directory of the United States Congress". Bioguide.congress.gov. נבדק ב-2009-08-09. "Early lessons help Gramm bounce back". nwitimes.com. 4 בפברואר 1996. {{cite web}}: (עזרה) Berke, Richard L. (19 בפברואר 1995). "TOUGH TEXAN; Phil Gramm". The New York Times. {{cite news}}: (עזרה) "Florence Gramm, mother of former senator, dies at 91". archive.decaturdaily.com. 2005-03-20. 1979 American Conservative Union House ratings, Rhode Island-Texas (אורכב 04.02.2014 בארכיון Wayback Machine) 1980 American Conservative Union House ratings, Rhode Island-Texas (אורכב 03.02.2014 בארכיון Wayback Machine) 1981 American Conservative Union House ratings, Rhode Island-Texas (אורכב 03.02.2014 בארכיון Wayback Machine) 1982 American Conservative Union House ratings, Rhode Island-Texas (אורכב 03.02.2014 בארכיון Wayback Machine) "Treasury Head Defends Plan for Ending Deficit". New York Times. 14 באוקטובר 1985. {{cite news}}: (עזרה) Jeffreys, Kent (1992). "Super Boondoggle Time To Pull The Plug On The Superconducting Super Collider". cato.org. אורכב מ-המקור ב-2006-01-03. נבדק ב-2021-05-03. Usborne, David (1995-05-19). "'Porn' scandal rocks Gramm". The Independent (באנגלית). ארכיון מ-26 במאי 2022. נבדק ב-2019-05-09. {{cite web}}: (עזרה) "GRAMM SLAMS "PORN" STORY". Time (באנגלית אמריקאית). 1995-05-18. ISSN 0040-781X. נבדק ב-2019-05-09. Berke, Richard L. (1995-06-20). "Gramm, After a Torrid Start, Slips and Slides in 1996 Race". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-05-09. "Bill Summary & Status - 106th Congress (1999 - 2000) - S.3283". thomas.loc.gov. 2000-12-15. אורכב מ-המקור ב-2016-07-05. נבדק ב-2021-05-03. Leonard, Andrew (2008-05-30). "Who let the oil market be manipulated?". Salon.com. אורכב מ-המקור ב-2008-05-31. נבדק ב-2009-08-09. "Senators of the United States" (PDF). Senate Historical Office. p. 81. Ekelund, Robert; Thornton, Mark (2008-09-04). "More Awful Truths About Republicans". Ludwig von Mises Institute. נבדק ב-2008-09-07. Lerer, Lisa (2008-03-28). "McCain guru linked to subprime crisis". Politico. נבדק ב-2009-08-09. Taibbi, Matt (2009-03-19). "The Big Takeover". rollingstone.com. אורכב מ-המקור ב-2009-03-22. נבדק ב-2021-05-03. Congressional roll-call: On the passage of S.900: Financial Services Act of 1999, Record Vote No: 570, November 4, 1999, Clerk of the U.S. House. Sortable unofficial table: On Agreeing to the Conference Report, S. 900 Financial Services Modernization Act, roll call 570, 106th Congress, 1st session Votes Database at The Washington Post. Retrieved October 9, 2008 Congressional roll-call: S.900 as reported by conferees: Financial Services Act of 1999, Record Vote No: 354, November 4, 1999, Clerk of the Senate. Sortable unofficial table: On Agreeing to the Conference Report, S.900 Gramm-Bliley-Leach Act, roll call 354, 106th Congress, 1st session (אורכב 03.08.2015 בארכיון Wayback Machine) Votes Database at The Washington Post. Retrieved October 9, 2008 Pethokoukis, James (2008-03-31). "Phil Gramm: I Didn't Cause the Subprime Crisis". U.S. News & World Report. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2009. נבדק ב-2009-08-09. {{cite web}}: (עזרה) Faiola, Anthony; Nakashima, Ellen; Drew, Jill (2008-10-15). "What Went Wrong". The Washington Post. נבדק ב-2009-08-09. "The Crash: Risk and Regulation". The Washington Post. נבדק ב-2009-08-09. "Broadcast Yourself". YouTube. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2013. נבדק ב-2009-08-09. {{cite web}}: (עזרה) "Anderson Cooper 360: Blog Archive – Culprits of the Collapse – No. 7 Phil Gramm". CNN. 14 באוקטובר 2008. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2008. נבדק ב-2009-08-09. {{cite news}}: (עזרה) Finch, Julia; Clark, Andrew; Teather, David (2009-01-26). "Twenty-five people at the heart of the meltdown". The Guardian. London. נבדק ב-2009-08-09. "Internet poll: 25 People to Blame for the Financial Crisis". Time. 2007-08-27. אורכב מ-המקור ב-2009-02-18. נבדק ב-2009-08-09. "UBS Announces the Retirement of Senator Phil Gramm as Vice Chairman of the Investment Bank". ubs.com. 2012-02-10. אורכב מ-המקור ב-2 בספטמבר 2014. נבדק ב-2009-04-02. {{cite web}}: (עזרה) "Senator Phil Gramm to join UBS Warburg". UBS. 7 באוקטובר 2002. אורכב מ-המקור ב-31 במאי 2008. נבדק ב-2009-04-02. {{cite web}}: (עזרה) Bentley, John (2008-07-18). "Gramm Steps Down From McCain Campaign". cbsnews.com. אורכב מ-המקור ב-2008-09-20. Amity Shlaes, "Phil Gramm Is Right", The Washington Post, July 12, 2008 Hart, Patricia Kilday (2008-05-30). "McCain's Economic Advisor". Texasobserver.org. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2009. נבדק ב-2009-08-09. {{cite web}}: (עזרה) Stein, Sam, "Short On Economic Understanding, McCain Brings Phil Gramm to Meeting", The Huffington Post, January 21, 2008 Hill, Patrice (2008-07-09). "Washington Times – McCain adviser talks of 'mental recession'". Washtimes.com. נבדק ב-2009-08-09. Gray, Kathleen (2008-07-11). "McCain rejects claim that Americans are 'whiners'". Detroit Free Press. אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2008. נבדק ב-2008-07-11. {{cite news}}: (עזרה) Dana Bash CNN (2008-07-10). "Gramm: We need more leadership, less whining". CNN. נבדק ב-2009-08-09. Shear, Michael D.; Weisman, Jonathan (2008-07-11). "Gramm Remark Adds to McCain's Difficulty Addressing the Economy". Washington Post. נבדק ב-2008-07-11. Beamer, Randy (11 בפברואר 2016). "Former Texas Senator Phil Gramm calls presidential race "scary"". News 4 San Antonio. נבדק ב-16 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה) Antle III, W. James (7 בינואר 2016). "Gramm endorses Rubio over Cruz". Washington Examiner. נבדק ב-2021-05-03. {{cite web}}: (עזרה) "TIP153: Boardroom Battles w/ Dear Chairman author, Jeff Gramm". The Investor's Podcast Network (באנגלית אמריקאית). 2017-08-27. ארכיון מ-2021-05-03. נבדק ב-2021-05-03. Niebuhr, Gustav (1995-09-23). "Gramm, on Stump, Invokes the Second Coming of Christ". The New York Times. נבדק ב-2024-08-06.