laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארץ הצבי (ספר)

"ארץ הצבי" הוא ספרו של אריה (לובה) אליאב. אליאב התמסר לכתיבת הספר אחרי שהתפטר מתפקידו כמזכ"ל מפלגת העבודה בעקבות עימות אידאולוגי, בעיקרו מדיני, בינו לבין צמרת מפלגת העבודה, ובראשה ראש הממשלה גולדה מאיר. הספר יצא לאור ב-1972 בהוצאת עם עובד והודפס בעשרות אלפי עותקים בתשע מהדורות, האחרונה שבהן ב-1998, במלאת 50 שנים למדינת ישראל. שם הספר - ארץ הצבי - נבחר בעקבות הופעתו במקורות כתיאורה של ארץ ישראל כארץ יפה ונשאפת. לאליאב הייתה גם סיבה סמויה לבחירת השם הזה. שם נעוריה של אשתו טניה היה צבי. ארץ הצבי היה ניסיון ראשון ומיוחד לכלול בספר אחד תיאור ממצה של תולדות המאבק על ארץ ישראל מאז המאה התשע-עשרה ועד אחרי מלחמת ששת הימים, תמונה גלובלית של הסיכויים והסיכונים לשלום העולם על מרכיביו השונים, הסכסוך הישראלי-פלסטיני והעימות עם העולם הערבי, ישראל מול ארצות הברית, ברית המועצות, ארצות אירופה והעולם השלישי. חלקו העיקרי של הספר עוסק ביעדיה ובאתגריה של ישראל, ובהקשר זה ב"מצבה של הדת", בציונות הסוציאליסטית ובקיבוץ. לכל זה נוספו הערות אקטואליות בסוף המהדורה הראשונה ומבואות אחדים במהדורות המאוחרות. חוט השני הנשזר בכל הספר הוא חזון השלום של לובה אליאב ועמו מלוא השקפותיו וחזונו החברתי. א"ב יהושע כתב לקראת הוצאת המהדורה התשיעית, ש"ארץ הצבי" "הוא ספר שנוצר בסערת מלחמה, מלחמה אידאולוגית. הספר בנוי כמבנה מתוחכם היצוק מהאלמנטים הבאים: תשתית אידאולוגית, סיכום היסטורי מתומצת, הערכת מצבים קונקרטיים בשטח, האופציות האפשריות, בחירת האופציה הנכונה, שילובה בתוך מסכת של יעדים ארוכי טווח (עד סוף המאה על-פי-רוב) למדינת ישראל. האלמנטים הללו אינם מפוזרים בפרקים נפרדים אלא יצוקים בכל יחידה ויחידה בספר, בכל נושא ונושא... זה כוחו של 'ארץ הצבי', שנכתב לפני שנים - הוא נעשה שוב אקטואלי." הספר במלואו וחלקים ממנו תורגמו לשפות שונות, ובכללן לערבית (אליאב העניק עותק בערבית לסאדאת בעת ביקורו בישראל ב-1977). אריה ל. אבנרי, ארץ על קרן הצבי, דבר, 18 באוגוסט 1972 יוסי ביילין, אריה אליאב מפרק מוקשים בארץ הצבי, דבר, 4 באוגוסט 1972 עמוס עוז, עזריה אלון, על "ארץ הצבי", דבר, 10 בנובמבר 1972 אליהו אגרס, "ארץ הצבי" - חזון ומציאות, דבר, 5 במאי 1978
לינדזי

האם התכוונתם ל... אישים נייג'ל לינדזי – שחקן תיאטרון וקולנוע אנגלי סאלי לינדזי – שחקנית ומנחת טלוויזיה אנגלייה רוברט לינדזי (שחקן) – שחקן אנגלי סטיבן לינדזי – אסטרונאוט אמריקאי אחר פרס טד לינדזי – פרס המוענק לשחקן המצטיין של העונה הרגילה בליגת ה-NHL
רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ

רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ruprecht II. von der Pfalz; ‏12 במאי 1325 - 6 בינואר 1398), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1390–1398. רופרכט נולד באמברג, לאדולף, רוזן הפלטינט שעל הריין ולאירמנגארד מאטינגן, בתם של לודוויג השישי, רוזן אטינגן ואגנס מווירטמברג. בשנת 1329 חתם לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יחד עם רופרכט ודודיו רודולף השני ורופרכט הראשון על אמנת פאביה, ולפיה הם קיבלו את רוזנות הפלטינט שעל הריין, ואילו לודוויג נשאר עם דוכסות בוואריה. בשנת 1338 חילקו רודולף, רופרכט הראשון ורופרכט השני את נחלתם ביניהם, ולאחר מותו של רודולף השני, רוזן הפלטינט שעל הריין בשנת 1353 חילקו שוב רופרכט הראשון ורופרכט השני את הנחלות ביניהם. בשנת 1390 מת דודו רופרכט הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ורופרכט ירש את השליטה בכל הנחלות ואת התואר נסיך בוחר. בשנת 1391 גירש רופרכט את היהודים והזונות מתחומי הנסיכות, והוריש את רכושם לאוניברסיטת היידלברג. בשנת 1395 העביר רופרכט חוק שנועד להבטיח את שלמות הנסיכות, ובאותה שנה צירף לנחלותיו את העיר נקארגמינד. ב-6 בינואר 1398 מת רופרכט באמברג, ובנו רופרכט השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון תחתיו. בשנת 1345 התחתן רופרכט עם באטריצ'ה מסיציליה, בתם של פייטרו השני, מלך סיציליה ואליזבת מקרינתיה, מלכת סיציליה, ממנה היו לו 7 ילדים: אנה מפפאלץ (1346–1415), התחתנה עם וילהלם השני, דוכס ברג פרידריך מפפאלץ (1347–1395) יוהאן מפפאלץ (1349–1395) מכטילד מפפאלץ (1350–1378), התחתנה עם זיגוסט, רוזן לויכטנברג אליזבת מפפאלץ (1351–1360) רופרכט, מלך גרמניה (1352–1410) אדולף מפפאלץ (1355–1358) מדיה וקבצים בנושא רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ בוויקישיתוף רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית)
דג סכין אפריקני

דג סכין אפריקני (שם מדעי: Gymnarchus niloticus) הוא מין של דג מסדרת הגרום לשונאים והוא הדג היחידי במשפחת הגימפנרציים (Gymnarchidae). זהו דג חשמלי. הוא קרוב משפחה של המורמיריים שכמוהו חיים באפריקה. אורכו של דג הסכין עד 1.6 מטרים ומשקלו 19 ק"ג. הוא בעל גוף שטוח ללא סנפירי זנב, אגן וסנפירים אנאליים, והזנב קצר ודק. הסנפיר העליון יוצר "רעמה" לאורך כל הגוף והפה רחב ושטוח. עיני הדג קטנות והוא חש את הסביבה בעיקר בזכות האיבר החשמלי שלו. הוא נפוץ ברחבי אגמים, נהרות וביצות במרכז ומערב אפריקה. הוא נפוץ בנילוס, אגם טורקאנה, ימת צ'אד, נהר ניזר, נהר וולטה, נהר סנגל ונהר גמביה. דג זה פעיל בלילה וטורף דגים קטנים יותר אותם הוא משתק בעזרת חשמל בעוצמה חלשה. מדיה וקבצים בנושא דג סכין אפריקני בוויקישיתוף דג סכין אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) דג סכין אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) דג סכין אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דג סכין אפריקני, באתר FishBase (באנגלית) דג סכין אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) דג סכין אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
הדה אורן

הדה אורן (14 באוקטובר 1935 – 9 בספטמבר 2008) הייתה מורה למחול וכוריאוגרפית ישראלית. אורן נולדה בנתניה, ומגיל צעיר ועד מותה ב-2008 התגוררה בקיבוץ אשדות יעקב איחוד. היא למדה חינוך גופני בסמינר הקיבוצים (1960–1962), מחול בבית הספר הגבוה ללימודי כוריאוגרפיה בפריז (1962–1964), והשתלמה, בין היתר, אצל אלווין ניקולאי (אנ') ומוריי לואיס (אנ') בניו-יורק (1974–1975). שיא פעילותה כיוצרת היה בין שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-90 בישראל. היא נמנתה עם צוות הכוריאוגרפים הראשון שיצר ללהקת המחול הקיבוצית ויצירותיה הוצגו בהופעות הלהקה ברחבי הארץ ובעולם. היא יצרה שתי עבודות עבור להקת בת שבע 2; ובאופן עצמאי יצרה כוריאוגרפיות לרות אשל, תמרה מיאלניק ולרקדנים מרינה וולדימיר פיליק. מסוף שנות ה-80 אורן פעלה להקים להקת מחול מקצועית, עצמאית, שבסיסה בעמק הירדן. להקת עמק הירדן העלתה מספר ערבי מחול לאורך שנות ה-90. ב-1975 הקימה יחד עם אשרה אלקיים רונן מרכז ללימוד מחול בעמק הירדן, אותו ניהלה אורן במשך שנים רבות. המרכז, אשר ממשיך בפעילותו עד היום, חינך דורות של רקדנים ובהם גם כוריאוגרפים לעתיד כגון נעה דר ועדי שעל. לצד פעילותה המקצועית, יצרה אורן במהלך השנים גם מחולות לטקסי החגים בקיבוץ, בניסיון לשלב את השאיפות היצירתיות שלה עם המחויבות לחיי הקהילה, ומתוך רצון להפיח רוח אמנותית פרשנית במסורות היהודיות. הדה אורן נפטרה בשנת 2008 והובאה בבית העלמין המשותף לקיבוצים אשדות יעקב איחוד ומאוחד. על מצבתה נכתב: "וכמו ענן, להתגשם מעל חלקת שדה ריקה". חלום, 1970 נעים להכיר גברת פרח, 1972 שלושה קטעים, 1972 שיח משוחחים, 1974 הפרטים המצטרפים, 1976 הפרטים המצטרפים, 1977 הרהור בקווים שבורים, 1977 חלל פנימי וחיצוני, 1977 הרהור על קו שבור 2#, 1978 קול ומחול, 1978, ערב בשיתוף רות אשל ועדי עציון אשר כלל שלוש יצירות סקוונציה, מיתר, הנך יפה רעייתי עת לכל חפץ, 1979 האם, 1980 דירה להשכיר, 1981 קולות ממעמקי-ים, 1982 שלמה, 1982 היה היה, 1984 הצחוק המר, 1985 בין עצי עדן, 1987 הבן האבוד, 1990, במסגרת ערב המופעים ובדרך אבדה לו האבן ולעמל – כל ימי חיינו, 1990, במסגרת ערב המופעים ובדרך אבדה לו האבן אבלות, 1990, במסגרת ערב המופעים ובדרך אבדה לו האבן צפור שנייה, 1992 שיחות, 1992 קשרים 1993 ערב סיזיפוס, 1994, ערב שכלל את יצירותיה: סיזיפוס, ורסיה חדשה ליצירה שלמה, ופסיון בסריגמיש ערב סיזיפוס, 1995, ורסיה שונה לערב מ-1994 אשר כללה את העבודות סיזיפוס, סיזיפוס 2#, טריו סיזיפוס וורסיה חדשה לשלמה לאפולו כאב בטן, 1998 בשנת 2017 הציגה האמנית הילה בן ארי את התערוכה "תנועה בין קווים שבורים – מחווה להדה אורן" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. הפרויקט נוצר בעקבות מחקר מקיף בגוף העבודה של הדה אורן וכלל מיצב וידאו רב-ערוצי של בן ארי בהשראת עבודותיה של אורן ותצוגה ארכיונית שחשפה לציבור פרקים נבחרים מיצירתה של הכוריאוגרפית המנוחה. רות אשל, מחול פורש כנפיים: יצירה ישראלית לבמה 2000-1920, 2016, יומני מחול הוצאה לאור טל יחס, "הילה בן ארי: תנועה בין קווים שבורים - מחווה להדה אורן", מתוך: בעקבותיה, 2017, הוצאת מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית סיון שדמון, הדה אורן- נאחזת בחיים, באתר ריקודיבור, 27 באפריל 2008 רות אשל, אחוזת תזזית, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2008 הילה בן ארי - תנועה בין קווים שבורים – מחווה להדה אורן, באתר מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית שאול סתר, הילה בן ארי מרקידה את האמנות, באתר הארץ, 23 בפברואר 2017 אביטל ברק, מחווה בין מקום למרחב, באתר ערב רב, 24 במרץ 2017 סמדר שפי, תנועה בין קווים שבורים – הילה בן ארי – ושתי מחשבות, באתר החלון, 22 בפברואר 2017 אתר ההנצחה של קיבוץ אשדות יעקב איחוד
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (2018)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית נערכו ביום שלישי, ה-6 בנובמבר 2018, ובהן עמדו לבחירה 33 מושבים בסנאט. לפני הבחירות מתוך 100 מושבים בסנאט 51 מושבים היו מאוישים על ידי המפלגה הרפובליקנית, 47 מושבים על ידי המפלגה הדמוקרטית, ושני מושבים מאוישים על ידי סנאטורים עצמאיים, המצביעים ויושבים בוועדות הסנאט כחלק מן הסיעה הדמוקרטית. בבחירות הללו עמדו לבחירה 33 מושבים בסנאט, מתוכם: 23 מושבים המאוישים על ידי המפלגה הדמוקרטית, 8 מושבים המאוישים על ידי המפלגה הרפובליקנית, ושני מושבים המאוישים על ידי סנאטורים עצמאיים. תוצאות הבחירות קבעו כי המפלגה הרפובליקנית הגדילה את הרוב שלה בסנאט מ-51 ל-53 מושבים. ארבעה מושבים עברו מהדמוקרטים לרפובליקנים, לעומת שני מושבים שעברו מהרפובליקנים לדמוקרטים. סינדי הייד-סמית מונתה במרץ 2018 על ידי המושל כסנאטורית בעקבות התפטרות ת'אד קוקרן. התמודדה בבחירות מיוחדות על שארית זמן כהונתו של קוקרן - עד 2021. הבחירות בארצות הברית (2018) מדיה וקבצים בנושא הבחירות לסנאט של ארצות הברית בוויקישיתוף רועי סמיוני, הקרב על הסנאט: המועמדים והמרוצים ששווה לעקוב אחריהם בבחירות אמצע הקדנציה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2018 בבחירות נבחרו הסנאטורים ברני סנדרס ואנגוס קינג העצמאיים, אך בפועל הם משתייכים למחנה הדמוקרטי בסנאט ומצביעים עמו
דיוק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דיוק ונכונות – מושג בתחומי התעשייה, המדע, ההנדסה והסטטיסטיקה אוניברסיטת דיוק – אוניברסיטה בקרוליינה הצפונית אישים איליין דיוק – המשנה למזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית ג'יימס ביוקנן דיוק – תעשיין ואיל הון אמריקאי דייוויד דיוק – גזען ומכחיש שואה אמריקאי, מנהיג הקו קלוקס קלאן ורנון דיוק – מלחין ופזמונאי אמריקאי-רוסי פטי דיוק – שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית צ'ארלס דיוק – אסטרונאוט אמריקאי
היינריך ליבקה

קרל היינריך ליבקה (בגרמנית: Karl Heinrich Lübke; ‏ 14 באוקטובר 1894 – 6 באפריל 1972) היה נשיא הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בימי גרמניה המערבית) מ-1959 עד 1969. לפני כהונתו כנשיא הוא כיהן כשר החקלאות הפדרלי. הוא היה שמרן מתון וסבל מהידרדרות במצבו הבריאותי, והיה ידוע בהצהרות ובהתנהגויות מביכות. לצד החקלאות הוא התעניין במצבן של המדינות המתפתחות בעולם. ליבקה התפטר מהנשיאות שלושה חודשים לפני תום תקופת כהונתו השנייה. ליבקה הוא יליד העיירה אנקהאוזן (כיום סאנדרן) ששכנה אז בחבר הארץ וסטפאליה. הוא היה בעל השכלה צנועה מאוד. הוא היה בנו של סנדלר וחקלאי מאזור סאוורלנד. הוא התנדב לשירות צבאי במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת לוטננט. לאחר שעבד משנת 1923 כפקיד בכיר בקבוצת לחץ שייצגה את האינטרסים של חקלאים בזעיר אנפין בברלין, בשנת 1930 היה לחבר במפלגת המרכז הגרמנית ובחודש אפריל 1932 נבחר כחבר בלנדטאג של המדינה החופשית פרוסיה. עם עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית ב-1933 ופירוק מפלגת המרכז הגרמנית, הואשם ליבקה במעילה בכספי הציבור ונכלא בבית סוהר. לאחר 20 חודשי מאסר הוא שוחרר, כאשר לא ניתן היה להביא די ראיות שיביאו להמשך מאסרו. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה פתח בקריירה אדריכלית. כשהמלחמה הסתיימה וגרמניה הנאצית נכנעה לבעלות הברית, חזר ליבקה לקריירתו הפוליטית והפך לחבר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית של גרמניה המערבית ומונה לשר החקלאות של מדינת של נורדריין-וסטפאליה ב-1947. ב-1953 מונה בידי קנצלר גרמניה קונראד אדנאואר לשר החקלאות הפדרלי. הוא נבחר בידי אדנאואר למועמד מפלגת השלטון לתפקיד נשיא גרמניה, במטרה להבטיח שהתוכניות הפוליטיות של אדנאואר לא יופרעו על ידי אישיות חזקה מדי בתפקיד נשיא הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (התפקיד הרם ביותר בגרמניה, על אף שסמכויותיו סמליות וטקסיות). בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1959, ליבקה ניצח את קרלו שמיד, מועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ואת מקס בקר, מועמד המפלגה הדמוקרטית החופשית, בסיבוב השני של ההצבעה. לאחר חמש שנים, ביולי 1964, הוא נבחר לכהונה שנייה ברוב גדול. בעיתונות הוא תואר כ"איש בעל מחשבה עצמאית". הוא מת שלוש שנים לאחר סיום כהונתו, ב-1972 ונקבר בבית העלמין המרכזי בעיירת הולדתו. מדיה וקבצים בנושא היינריך ליבקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היינריך ליבקה היינריך ליבקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היינריך ליבקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היינריך ליבקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היינריך ליבקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) היינריך ליבקה, באתר Discogs (באנגלית) The Lübke Case (בגרמנית) ד"ר לובקה נבחר נשיא מערב גרמניה, הצופה, 2 ביולי 1959; המשך ליבקה נבחר שנית לנשיא מערב־גרמניה, קול העם, 2 ביולי 1964 היינריך ליבקה, באתר Find a Grave ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1941/1942 בסרייה א'

עונת 1941/1942 בסרייה א' הייתה העונה ה-42 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-26 באוקטובר 1941 והסתיימו ב-14 ביוני 1942. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. סמפיירדרנסה ומודנה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה. רומא זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו נאפולי ומודנה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו בארי וויצ'נצה. אלדו בופי שחקנה של מילאן כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. הוא עשה זאת בפעם השלישית בקריירה. נתונים מאתר rsssf
עונת 1942/1943 בסרייה א'

עונת 1942/1943 בסרייה א' הייתה העונה ה-43 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-4 באוקטובר 1942 והסתיימו ב-25 באפריל 1943. בגלל אירועי מלחמת העולם השנייה, זו הייתה העונה האחרונה לפני סיום הלחימה. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. בארי וויצ'נצה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה. טורינו זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו בארי וליגוריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו מודנה וברשה. סילביו פיולה שחקנה של לאציו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1942/1943 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
דוד פטר

הרב דוד פטר (נולד ב-1976) הוא רבה הראשי של העיר פראג, בירת הרפובליקה הצ'כית. נולד בפראג, שירת בשירות אזרחי כעובד סוציאלי בקהילה היהודית בעירו. בגיל 22 (1998) נסע לישראל. למד שנה במכון מאיר ואחר כך בישיבת הכותל. ב-2005 עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד לימודי הלכה ועבר את בחינות ההסמכה של הרבנות הראשית לישראל. נסמך לרבנות בידי רבותיו הרב יעקב שפירא והרב יהושע מגנס, וכן בידי הרב זלמן נחמיה גולדברג. עבר הכשרה מקצועית לרבנות בתפוצות במכון "שטראוס-עמיאל" וקיבל הסמכה מהרב שלמה ריסקין, מראשי המכון. בספטמבר 2011 שב לפראג עם אשתו ושימש סגן הרב הראשי לפראג. הוא עודד את הפעילות המתחדשת בבית הכנסת ירוזלמסקה (ירושלים) (אנ') בעיר. בקיץ 2014 נבחר לכהן כרבה הראשי של יהדות פראג. מדיה וקבצים בנושא דוד פטר בוויקישיתוף הרב הראשי לק"ק פראג, באתר קהילת פראג הרקדן שנבחר לרבה הראשי של פראג אתר מעריב
Lest We Forget

Lest We Forget: the Best of Marilyn Manson ("פן לא נשכח") הוא אלבום אוסף של להקת המטאל מרילין מנסון. אלבום האוסף מ-2004 כולל 20 קטעים ולווה במסע הופעות בשם Against All Gods ("כנגד כל האלים"). האלבום כולל גרסת כיסוי ללהיט Personal Jesus (ישו פרטי) של להקת דפש מוד ובמהדורתו המצומצמת הוא כולל גם DVD של רוב הווידאו-קליפים של הלהקה. במהלך אחת ההופעות המוקדמות בגרמניה, המתופף ג'ינג'ר פיש נפל מעל מתקן-ההרמה שממנו תופף וסדק את גולגולתו. כריס ורנה, המתופף של להקת ניין אינץ' ניילס לשעבר, החליף אותו בתפקיד. מאז החלמתו מהתאונה פיש הקליט והופיע עם להקה חדשה, ושום הודעה רשמית לא יצאה בקשר למעמדו בלהקת מרילין מנסון עד ל-2011 בה הכריז על פרישתו מהלהקה. מידע על האלבום Lest We Forget באתר MusicBrainz מידע על האלבום Lest We Forget באתר AllMusic האלבום Lest We Forget באתר Discogs האלבום Lest We Forget באתר ספוטיפיי
סטיב סקליס

סטיבן ג'וזף סְקָלִיס (באנגלית: Stephen Joseph Scalise, הגייה: /skəˈliːs/; נולד ב-6 באוקטובר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כנציג המחוז הראשון של לואיזיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית וכמנהיג סיעת הרוב הרפובליקנית בבית הנבחרים. סקליס נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה, גדל במחוז ג'פרסון ולמד בתיכון במטרופולין. ב-1989 סיים תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. עבד כמהנדס תוכנה וכמנהל שיווק בחברה טכנולוגית. בשנים 1996–2008 כיהן כחבר בית הנבחרים של מדינת לואיזיאנה. באוקטובר 2007 נבחר לחבר הסנאט של לואיזיאנה ונכנס לתפקידו בינואר 2008. לאחר התפטרותו של בובי ג'ינדאל מהקונגרס לטובת משרת מושל המדינה, התמודד סקליס בבחירות מיוחדות למושב שהתפנה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב של מעל 75% מקולות המצביעים ובמאי 2008 הושבע לתפקידו. מאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה מלאות. הוא מכהן כחבר בוועדת המסחר והאנרגיה. באוגוסט 2014 נבחר למצליף המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים, לאחר פרישתו של אריק קנטור מהמנהיגות הרפובליקנית בעקבות הפסדו וקידומו של קווין מקארתי. בינואר 2023 מונה למנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים. ב-14 ביוני 2017, במהלך אימונים באלכסנדריה, וירג'יניה לקראת משחק הבייסבול המסורתי בין חברי הקונגרס, נפגע סקליס אנוש מירי שכוון לעבר המשתתפים על ידי ג'יימס הודג'קינסון, פעיל אנטי-טראמפ ואנטי-רפובליקני שתמך בברני סנדרס בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. התוקף נהרג לאחר קרב יריות. סקליס אושפז, נזקק למספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי. ב-11 באוקטובר 2023, לאחר הדחת קווין מקארתי מתפקידו כיו"ר בית הנבחרים, סקליס נבחר על ידי חברי בית הנבחרים הרפולקנים להיות המועמד של המפלגה לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים, לאחר שהתמודד בהצבעה חשאית מול ג'ים ג'ורדן. לאחר יממה, הודיע כי הוא מוותר על המינוי הרפובלקני ולא יתמודד על התפקיד בהצעה במליאת בית הנבחרים מכיוון שלא הצליח להשיג את 217 הקולות הנחוצים לו כדי להיבחר מקרב חברי בית הנבחרים הרפולקנים. סקליס נשוי לג'ניפר ואב לבן ובת. מדיה וקבצים בנושא סטיב סקליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיב סקליס (באנגלית) סטיב סקליס, ברשת החברתית פייסבוק סטיב סקליס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיב סקליס, ברשת החברתית אינסטגרם סטיב סקליס, סרטונים בערוץ היוטיוב סטיב סקליס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אתר הבחירות של סטיב סקליס סוכנויות הידיעות, חבר הקונגרס שנורה במצב אנוש, פורסם תיעוד הירי באימון הבייסבול, באתר ynet, 15 ביוני 2017 ארה"ב: המועמד הרפובליקני לתפקיד יו"ר בית הנבחרים פרש מהמירוץ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
עונת 1945/1946 בליגה הלאומית האיטלקית

עונת 1945/1946 בליגה לאומית הייתה העונה ה-44 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-14 באוקטובר 1945 והסתיימו ב-28 ביולי 1946. זו הייתה העונה הראשונה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בליגה השתתפו 25 קבוצות והיא התקיימה בשלבים. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. טורינו זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון. בעקבות כך שנאפולי ובארי העפילו לשלב השני של התחרות, בעונה 1946/1947 הם העפילו לסרייה א'. תחילה התקיימו תחרויות בבית הצפוני והדרומי. בבית הצפוני שיחקו 14 קבוצות שבעונה הקודמת שיחקו בסרייה א'. ארבע קבוצות החזקות העפילו לשלב שני של התחרות. בבית הדרומי שיחקו 11 קבוצות שבעונה הקודמת שיחקו בסרייה א' או בסרייה ב. ארבע קבוצות החזקות העפילו לשלב שני של התחרות. גוליאלמו גבטו מטורינו כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים. נתונים מאתר rsssf
נתיב הפגיונות

נתיב הפגיונות הוא הספר השמיני מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המקורית (באנגלית) נקרא הספר The path of daggers‏(PoD), ובגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: נתיב הפגיונות ועת לברזל. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס. בתמונת הכריכה רואים את רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון למערכה השנייה נגד הסינצ'נים, עם קלנדור והחנית הסינצ'נית השבורה. הסינצ'נים משלימים את ההשתלטות על אבו דאר ומנסים להתרחב צפונה באלטרה. האאס סדאי של סלידר, מוצאות הרוח של אנשי הים ונשות האחווה משתפות פעולה כדי לתעל דרך קערת הרוחות ולסיים את הקיץ הארוך שלא מטבעו. אלאידה מגלה שתפקידה כאמירלין קשה משחשבה כשחברות מועצת המגדל הלבן לא ממש מקשיבות לה, ושומרת הרשומות שלה אלביארין (מהאג'ה הלבנה) רואה בה שליטת בובות. אלביארין מתגלית לקוראים כחברה באג'ה השחורה כשהיא מצייתת לפקודות מארורה (בספר 25 נגלה שזו מסאנה). רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון וחמישים אשאמנים לניצחון על הסינצ'נים והודף אותם דרומה לאבו דאר. הוא מנסה עם קלנדור להמשיך אבל כמעט משמיד את צבאו עד שדבראם באשר עוצר בעדו. פברה מהאג'ה האדומה מגייסת את סייאין מהאג'ה הלבנה, ובעזרת מוט השבועות שתיהן חוקרות אחיות במגדל כדי למצוא את האג'ה השחורה. זרה מתגלה כמחרחרת ריבים בשם האחיות של סלידר והן משביעות אותה אמונים. הן מצליחות לוודא ששלוש אאס סדאי נוספות, סארין (חומה), יוקירי (אפורה) ודוסיין (צהובה) אינן שחורות, אבל טלינה (מהאג'ה הירוקה) מסרבת להישבע מחדש על המוט. (המשך יבוא) אליין מגיעה לקאמלין עם בירגיט ונינאב ותובעת את כס האריה מצד אמה ואת כס השמש מצד אביה. בקאיהריין החכמות האיאליות גורמות לחמש אאס סדאי נוספות של אלאידה, כולל אריאן בוהולריס, אסנה זרמין ואלזה פנפל (שאף אחד לא יודע שהיא מהאג'ה השחורה ולכן לא כפותה לשבועותיה), להישבע לרנד אמונים ככפרה על החטיפה. קורלן דאשיבה ועוד שני אשאמן מנסים לרצוח את רנד בעזרת סאידין והוא בורח. באבילה, פרין מביא את פקודת רנד ל"נביא" מאסמה דגאר שיבוא אליו. מאסמה מתרגש, אבל מסרב לנסוע בעזרת סאידר או סאידין (לדעתו שימוש בכוח האחד בידי בני אדם הוא חילול הקודש ורק לדרקון עצמו מותר). בהיעדרו, מחוץ לעיר פלוגת שאידו חוטפים את פייל, מורגז ופמלייתן. תקציר הספר באנציקלופדיית WoT נתיב הפגיונות, באתר OCLC (באנגלית)
Dragon Ball FighterZ

Dragon Ball FighterZ (בתרגום חופשי לעברית: דרגון בול לוחמים) הוא משחק מחשב מסוג לחימה שמבוסס על זיכיון דרגון בול. המשחק יצא לפלייסטיישן 4, Xbox One, מיקרוסופט ווינדוס ו-Nintendo Switch בשנת 2018. דרגון בול משתמש במנוע הגרפי Unreal Engine 4, ומוצג בסגנון 2.5D. במשחק יש 23 דמויות בהם ניתן לשחק (ועוד 17 דמויות המצריכות תשלום נוסף, עם עוד 2 שיבואו בעתיד): סון גוקו (סופר סאיין) סון גוקו (סופר סאיין בלו) סון גוהאן הנער (סופר סאיין 2) סון גוהאן המבוגר (פוטנציאל משוחרר) וג'יטה (סופר סאיין) וג'יטה (סופר סאיין בלו) טראנקס העתידי (סופר סאיין) גוטנקס (סופר סאיין 3) פיקולו קרילין יאמצ'ה טינשן האן פריזה (צורה סופית, יכול להפוך לגולדן פריזה) סל ( מושלם) מאג'ין בו קיד בו נאפה קפטן גיניו אנדרואיד 16 אנדרואיד 18 היט בירוס גוקו בלאק (סופר סאיין רוזה) אנדרואיד 21 (כמאג'ין) בארדוק (DLC) ברולי (סופר סאיין אגדי) (DLC) וג'יטו (סופר סאיין בלו) (DLC) זאמאס הממוזג (DLC) גוקו (צורה בסיסית, קאיו-קן) (DLC) ווגיטה (צורה בסיסית) (DLC) אנדרואיד 17 (דרגון בול סופר) (DLC) קולר (צורה סופית) (DLC) גוקו (דרגון בול GT בצורת ילד) (DLC) ג'נמבה (DLC) ג'ירן (DLC) וידל (DLC) גוג'יטה (סופר סאיין בלו) (DLC) ברולי (דרגון בול סופר: ברולי) (DLC) קפלה (סופר סאין 2) (DLC) סון גוקו (אולטרה ינסטינקט) (DLC) מאסטר רושי (דרגון בול סופר) (DLC) בייבי וג׳יטה (דרגון בול ג׳יטי) (DLC) (תאריך יציאה: 15.1.2021) גוג׳יטה (סופר סאיין 4) (דרגון בול ג׳יטי) (תאריך יציאה: לא ידוע) מדיה וקבצים בנושא Dragon Ball FighterZ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Dragon Ball FighterZ (ביפנית) "Dragon Ball FighterZ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dragon Ball FighterZ, באתר PCGamingWiki (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראלף נורתם

ראלף שירר נורתם (באנגלית: Ralph Shearer Northam; נולד ב-13 בספטמבר 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית שכיהן כמושל וירג'יניה מינואר 2018 ועד ינואר 2022. רופא במקצועו. כיהן כסגן מושל המדינה מ-2014 ועד היבחרו למושל. בשנים 1984–1992 שירת בצבא האמריקאי כרופא, התמחה ברפואת ילדים בבית ספר הצבאי לרפואה "ברוק", והגיע לדרגת מייג'ור. במהלך מלחמת המפרץ טיפל נורתם בנפגעים בבית חולים בגרמניה. לפני כהונתו כסגן מושל שירת בסנאט של וירג'יניה בשנים 2008–2014. ביוני 2017 זכה במועמדות המפלגה למושל וירג'יניה לקראת הבחירות בנובמבר באותה שנה. בנובמבר 2017 ניצח את המועמד הרפובליקני, אד גילספי, בשיעור של 54% מול 45%, לצד סגנו שניצח גם כן, ג'סטין פיירפקס. כהונתו של נורתם כמושל הסתיימה ב-15 בינואר 2022. הוא נולד באזור החוף המזרחי של וירג'יניה לאם אחות ואב משפטן. מדיה וקבצים בנושא ראלף נורתם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראלף נורתם ראלף נורתם, ברשת החברתית פייסבוק ראלף נורתם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראלף נורתם, ברשת החברתית אינסטגרם ראלף נורתם, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל אשכנזי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שמואל אשכנזי – חוקר ספרות עברית שמואל אשכנזי (כנר) – כנר אמריקאי-ישראלי שמואל יפה אשכנזי – מחכמי טורקיה במאה ה-16, מחבר פירוש יפה תואר על מדרש רבה מרדכי שמואל אשכנזי – רבו לשעבר של כפר חב"ד וחבר בית דין רבני חב"ד