laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלום יוסף עראקי

הרב שלום יוסף עראקי (1843 – 18 בינואר 1917) היה שד"ר, מנהיג ואב בית הדין הראשון של העדה התימנית בירושלים, ומייסד בית הכנסת נווה שלום בעיר. נולד בצנעא שבתימן בשנת 1843 (ה'תר"ג) לרב יוסף עראקי. בשנת 1881 (ה'תרמ"ב) עלה עם הוריו ובני משפחתו לישראל במסגרת עליית אעלה בתמר, ונמנה עם ראשוני עולי תימן לישראל. תחילה השתכנה משפחתו בכפר התימנים בשילוח, ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת משכנות ישראל. לפרנסתו עסק בכתיבת שטרות בבית דין, ובהמשך בצורפות. בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) יצא בשליחות כשד"ר מטעם כוללות העדה הספרדית לערי הודו ותימן, וביקר בקולקטה, מובמאי, קוצ'י, סינגפור ותימן (כולל העיר עדן, שהייתה בשליטה בריטית באותה תקופה), ובחודש ינואר 1887 (טבת ה'תרע"ז) חזר לירושלים. בשנת 1905 (ה'תרס"ה) ייסד בשכונת משכנות ישראל שבירושלים את בית הכנסת התימני נווה שלום על שטח שקנה לפני כן. שימש כמנהיג העדה התימנית בירושלים יחד עם הרב יחיא צארום, וכשעלה נושא ההיפרדות מוועד העדה הספרדית, נמנה עם התומכים בהיפרדות, בעוד שזה האחרון נמנה עם המתנגדים למהלך. לאחר ההיפרדות מועד העדה הספרדית בשנת 1908 (ה'תרס"ח), מונה לשמש כאב בית הדין של העדה התימנית בירושלים, וכיהן במשרה זו עד לפטירתו. ע"פ המסורת המקובלת, היה הראשון מבני עדתו שנשא בתואר אב בית דין בישראל. הלך לעולמו ב-18 בינואר 1917 (כ"ד בטבת ה'תרע"ז). אחיו היו הרבנים שלמה וחיים עראקי, מחשובי וממנהיגי העדה התימנית בירושלים. יד שלום - חידושים ודקדוק השפה העברית שוכן לשבטיו, עמ' ל"ה, בהוצאת מכון כתם אופיר, אלעד משה דוד גאון, "שלום ב"ר יוסף עראקי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 526, באתר היברובוקס סיפורו של בית הכנסת נווה שלום ומייסדו, באתר בית הכנסת
תוכינון ענק

תוכינון ענק או תֻּכִּינוּן מִצְחֲתָן (שם מדעי: Bolbometopon muricatum) הוא מין יחיד בסוגו של דג גדול ממשפחת התוכינוניים והוא המין הגדול ביותר במשפחה. התוכינון הענק יכול להגיע לאורך 1.6 מטר ולשקול 46 ק"ג, אך הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות. הוא שונה משאר דגי התוכינון במקורו העצום הבולט בצבעו הלבן ובצורתו דמוית השן והוא בעל כיפה מגודלת בקצה הראש. לעומת מינים אחרים צבעו דהוי ובעל גוונים של אפור-ירוק. התוכינון הענק יכול לחיות עד 40 שנה. הוא מצוי באזור השוניות של האזור האינדו-פסיפי וחי בימים הרדודים. להקות התוכינונים נוגסים באבנים ובאלמוגים בחיפוש אחר אצות טריות ובכך הם מינים הרסניים לשוניות ברחבי העולם. התוכינון נפגע מהרס שוניות אלמוגים והפך למין במצב פגיע. מדיה וקבצים בנושא תוכינון ענק בוויקישיתוף תוכינון ענק, באתר ITIS (באנגלית) תוכינון ענק, באתר NCBI (באנגלית) תוכינון ענק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכינון ענק, באתר FishBase (באנגלית) תוכינון ענק, באתר GBIF (באנגלית) תוכינון ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN לפי חידושי האקדמיה ללשון
ברווז בליטה אמריקני

ברווז בליטה אמריקני (שם מדעי: Sarkidiornis sylvicola) הוא מין ברווז החי ביבשת אמריקה הדרומית והוא בעל כרבולת ממעל למקורו. מין זה הוא קרוב משפחתו של ברווז הבליטה ובעבר היה תת-מין שלו אך פוצל. אורכו של ברווז זה 56-76 ס"מ, מוטת כנפיו 116-145 ס"מ ומשקלו 1.03-2.9 ק"ג. הוא בעל נוצות שחורות לבנות, הראש מנומר בשחור והמקור גדול ושחור ומעליו בליטה מעוגלת שנתנה לו את שמו. הברווז שוחה באזורים הטרופיים של ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה וגם בטרינידד. הוא שוחה באגמים והנהרות הטרופיים ומחפש עשבים, זרעים, חרקים, דגיגים ורכיכות למאכל. הברווזים חיים בקבוצות קטנות אך בעונת הרבייה מתקבצים לקבוצות של עד 100 פרטים. הם מקננים על העצים או בין עשבים גבוהים. מדיה וקבצים בנושא ברווז בליטה אמריקני בוויקישיתוף ברווז בליטה אמריקני, באתר ITIS (באנגלית) ברווז בליטה אמריקני, באתר NCBI (באנגלית) ברווז בליטה אמריקני, באתר GBIF (באנגלית) ברווז בליטה אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו

לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Luigi Vittorio di Savoia-Carignano; ‏25 בספטמבר 1721 - 16 בדצמבר 1778), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1741–1778 וסבא רבא של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה. לואיג'י ויטוריו נולד ב-25 בספטמבר 1721 בפריז, לויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו ולמריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה. לואיג'י ויטוריו גדל בפריז, שם חי אביו כאיש חצר המלוכה, אך גם מהמר נמרץ. אביו צבר הרבה חובות בפיימונטה, ונתבע על ידי אחיותיו, שבנדוניה שלהן הוא הימר, ומשום כך הוא ברח לצרפת, שם חי חיים מפוארים, מה שאילץ את לואיג'י ויטוריו למכור נכסים משפחתיים משמעותיים בצרפת, ומאוחר יותר חזר לואיג'י ויטוריו לפיימונטה. ב-4 במאי 1740 התחתן לואיג'י ויטוריו עם כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, ממנה נולדו לו 8 ילדים. אחת מבנותיו הייתה מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל, שהייתה ידידה קרובה של מארי אנטואנט, ונערפה במהלך המהפכה הצרפתית בטבח ספטמבר בשנת 1792. בשנת 1741 מת אביו ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו, ולואיג'י ויטוריו ירש את תאריו. בספטמבר 1778 מתה אשתו כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, וב-16 בדצמבר אותה שנה מת לואיג'י ויטוריו בטורינו, ובנו ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו ירש את תאריו. ב-4 במאי 1740 התחתן לואיג'י ויטוריו עם כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, ממנה נולדו לו 9 ילדים: שרלוטה, נסיכת סבויה (1742–1794) ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו (1743–1780) לאופולדה, נסיכת סבויה (1744–1807), התחתנה עם אנדראה הרביעי דוריה-פמפילו-לאנדי פוליסנה, נסיכת סבויה (1746–1762) גבריאלה, נסיכת סבויה (1748–1828), התחתנה עם פרדיננד פיליפ יוזף, נסיך לובקוביץ' מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל (1749–1792), התחתנה עם לואי אלכסנדר, נסיך למבל טומאסו, נסיך סבויה (1751–1753) אוג'ניו, רוזן וילפרנקה (1753–1785) קטרינה, נסיכת סבויה (1762–1823), התחתנה עם פיליפו ג'וזפה פרנצ'סקו קולונה מדיה וקבצים בנושא לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו בוויקישיתוף
ברווז כרבולי

ברווז כרבולי (שם מדעי: Sarkidiornis) הוא סוג של ברווז ממשפחת הברווזיים החי באזורים הטרופיים של אפריקה שמדרום לסהרה, מדגסקר, הודו, דרום-מזרח אסיה ואמריקה הדרומית בביצות, נהרות ואגמים. ברווזים אלה מזוהים בעיקר בזכות צווארם הגדול המנומר בשחור ועקב הבליטה הגדולה שעל מקורם. בעבר היה בסוג מין יחיד - ברווז הבליטה אך תת-המין ברווז בליטה אמריקאי הופרד למין עצמאי. ברווז בליטה אמריקאי (Sarkidiornis sylvicola) ברווז בליטה אפריקאי (Sarkidiornis melanotos) מדיה וקבצים בנושא ברווז כרבולי בוויקישיתוף ברווז כרבולי, באתר ITIS (באנגלית) ברווז כרבולי, באתר NCBI (באנגלית) ברווז כרבולי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברווז כרבולי, באתר GBIF (באנגלית)
בתרן כחול

בתרן כחול ( שם מדעי: Acanthurus leucosternon) הוא דג שונית ממשפחת הבתרניים המצוי בימים טרופיים בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי. אורכו של הבתרן 23 ס"מ והוא בעל גוף כחול עם ראש שחור-כחול ושפתיים משורבבים קדימה ועם סנפיר גב צהוב וסנפיר שת וזנב בצבע תכלת. זהו דג צמחוני הרועה אצות הגדלות על האלמוגים והוא מגונן עליהם בקפדנות מכל מסיג גבול ובייחוד מדגי בתרן אחרים, אך כמה מינים מצליחים להגיח בכמויות הגדולות מדי לבתרן הכחול. אלו דגים נפוצים באקווריום ולעיתים משלבים אותם עם דגים אחרים ממשפחת הבתרניים. מדיה וקבצים בנושא בתרן כחול בוויקישיתוף בתרן כחול, באתר ITIS (באנגלית) בתרן כחול, באתר NCBI (באנגלית) בתרן כחול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בתרן כחול, באתר FishBase (באנגלית) בתרן כחול, באתר GBIF (באנגלית) בתרן כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
מריה אנה, נסיכת סבויה

מריה אנה ריקרדה קרולינה מרגריטה פיה (באיטלקית: Maria Anna Ricciarda Carolina Margherita Pia; 19 בספטמבר 1803 - 4 במאי 1884) הייתה בתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ואשתו של פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה. מריה אנה נולדה ב-19 בספטמבר 1803 בפלאצו קולוניה שברומא, מדינת האפיפיור. אביה היה ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ואמה הייתה מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה. מריה אנה הוטבלה יחד עם אחותה התאומה מריה תרזה, נסיכת סבויה על ידי האפיפיור פיוס השביעי, והורי אמה היו הסנדקים. בילדותה שהתה מריה אנה עם שאר משפחתה בסרדיניה, לשם ברחו בני המשפחה מפני נפוליאון. לאחר מפלת נפוליאון בשנת 1814, חזרו בני המשפחה לטורינו. ב-12 בפברואר 1831 נישאה מריה אנה לארכידוכס פרדיננד מאוסטריה. לא היו להם ילדים. ב-2 במרץ 1835 הפך פרדיננד לקיסר אוסטריה. מריה אנה הוכתרה כקיסרית אוסטריה, וב-12 בספטמבר 1836 הוכתרה בפראג כמלכת בוהמיה. ב-2 בדצמבר 1848, בעקבות אביב העמים, נאלץ פרדיננד לוותר על הכתר לטובת אחיינו פרנץ יוזף. הוא ומריה אנה חיו את שארית חייהם בבוהמיה. מריה אנה נפטרה בגיל 80 ב-4 במאי 1884, ונקברה בקריפטה הקיסרית בווינה. מדיה וקבצים בנושא מריה אנה, נסיכת סבויה בוויקישיתוף מריה אנה, נסיכת סבויה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פוקימון שמש וירח

פוקימון שמש וירח (באנגלית: Pokémon Sun and Moon Version) הם שני משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים אשר פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו ל־נינטנדו 3DS. שני המשחקים הללו מציגים לראשונה את הדור השביעי של משחקי הפוקימון. המשחקים יצאו לראשונה ביפן וברחבי העולם ב־23 בנובמבר 2016 וממשיך את המשחקים הקודמים בסדרה אומגה רובי ואלפא ספיר. כמו במשחקים הקודמים בסדרה, עלילת המשחקים עוקבת אחר מסעו של מאמן פוקימונים צעיר במחוז השביעי. כמו המשחקים הקודמים לו בסדרה, המשחק הוא בגרפיקה תלת־ממדית. ומציג בנוסף את ההתפתחות המיוחדת הנקראת "מגה התפתחות" (מגה אבולוציה) שהייתה זמינה בשני המשחקים הקודמים לסדרה, ובנוסף מציגה פיצ'ר חדש הנקרא "מהלכי Z" אשר חלקם מתאימים לפוקימונים מסוימים וחלקם מתאימים למתקפות מסוימות. המשחקים זכו לביקורות חיוביות ברובן. רוב המבקרים שיבחו את ההתקדמות בזמן המשחק ואת החידוש שהביאו לזיכיון ובנוסף חלקם טענו שהמשחק הציג עלילה מעניינת מקודמיו. ובנוסף המשחק נמכר ב־1.9 מיליון עותקים בשלושת הימים הראשונים להפצתו כאשר היה בדרך לשבור את השיא של המשחק הנמכר ביותר ל־נינטנדו 3DS. ביום הראשון ליציאת המשחק נשלחו כ-10 מיליון יחידות ברחבי העולם (שהוזמנו מראש) ומהר מאוד אזלו מן המלאי. נכון ל 31 במרץ 2017, נמכרו מעל לכ-15 מיליון עותקים של פוקימון סאן ו־מון ברכבי העולם והם רשמית במקום השני של הכותרים הנמכרים ביותר ל־נינטנדו 3DS, כאשר במקום הראשון הם הכותרים מאותה הסדרה פוקימון X ו-Y. המשחק מציג לראשונה את דור שבע, דור זה מציג לראשונה את מחוז אלולה שנבנה בהשראת קבוצת האיים הוואי. אשר מחולק לארבעה איים ועל כל אי שומר פוקימון אגדי הנקרא טאפו. שומר האי מלמלה - טאפו קוקו. שומר האי אקלה - טאפו להלה. שומר האי אולה-אולה - טאפו בולו. שומר האי פוני - טאפו פיני. בנוסף ישנו אי מכני נוסף הנקרא אי אתר שנוצר על ידי צוות אתר במטרה לשמש מקלט לפוקימונים. מכיוון שהמשחק מציג מחוז חדש אז נראים לראשונה הפוקימונים ההתחלתיים שלו, בנוסף לכל התפתחות שלישית של פוקימון התחלתי יש "מהלך Z" הניתן לשימוש על ידי פוקימון זה בלבד. פוקימונים אלה ניתנים בתחילת המשחק מפרופסור קוקוי. פוקימון התחלתי מסוג אש: ליטן - (מתפתח ל-) טורקט - (מתפתח ל-) אינסרואר פוקימון התחלתי מסוג דשא: ראולט - (מתפתח ל-) דארטריקס - (מתפתח ל-) דיסדואיי פוקימון התחלתי מסוג מים: פופליו - (מתפתח ל-) בריון - (מתפתח ל-) פרימרינה מדיה וקבצים בנושא פוקימון שמש וירח בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוקימון שמש וירח (באנגלית) האתר הרשמי של פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח (באנגלית)
בתרן האסיר

בתרן האסיר (שם מדעי: Acanthurus triostegus) הוא דג שונית ממשפחת הבתרניים המצוי בימים טרופיים בשוניות אלמוגים באזור שממזרח אפריקה עד לתעלת פנמה. אורכו של הבתרן כ-10 ס"מ אך כמה פרטים מגיעים ל-20 ס"מ. הם בעלי גוף לבן מפוספס בשחור וסנפיר עליון צהוב והראש גדול עם שפתיים משורבבות קדימה. דגים אלה נעים תמיד בלהקות גדולות הלהוטות ביותר אחרי אצות הגדלות על אלמוגים. להקותיהם יכולות להשמיד כרי אצות במהירות, והם גם פולשים לנחלותיהם של מינים טריטוריאליים של בתרניים כמו בתרן כחול. מדיה וקבצים בנושא בתרן האסיר בוויקישיתוף בתרן האסיר, באתר ITIS (באנגלית) בתרן האסיר, באתר NCBI (באנגלית) בתרן האסיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בתרן האסיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בתרן האסיר, באתר FishBase (באנגלית) בתרן האסיר, באתר GBIF (באנגלית) בתרן האסיר באתר הרשימה האדומה של IUCN
בתי הדין הדתיים הדרוזיים

בתי הדין הדתיים של העדה הדרוזית הם מוסדות שקיבלו סמכות שפיטה ייחודית מטעם המדינה לדון בענייני מעמדם האישי של דרוזים אזרחי ישראל או תושביה, בענייני נישואים וגירושים. חבר בית הדין או חבר בית הדין לערעורים נקרא קאדי-מד'הב. בתי הדין פועלים מכוח חוק בתי הדין הדתיים הדרוזיים, התשכ"ג-1962, והחלו פעולתם ב-30 בדצמבר 1963. ב-2 בנובמבר 1961 אומץ על ידי העדה חוק המעמד האישי של העדה הדרוזית בלבנון כדין האישי של הדרוזים בישראל, ובתי הדין הדתיים הדרוזיים דנים על-פי חוק זה. בראש בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים עמד עד מותו בשנת 1993 השייח' אמין טריף. מאז מותו לא אוישה משרת ראש בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. כיום מכהנים בבתי הדין שלושה קאדים-מד'הב: שייח' מוואפק טריף ושייח' נעים כאמל הנו בבית הדין לערעורים, ושייח' חאתם חלבי בבית הדין הדתי הדרוזי של ערכאה ראשונה. בישראל פועלים שלושה בתי דין דרוזיים: בית הדין הדרוזי בעכו - נוסד בשנת 1963. בית הדין הדרוזי במסעדה - רמת הגולן - נוסד בשנת 1972. בית הדין הדרוזי לערעורים בעכו - נוסד בשנת 1963. בית הדין הדרוזי ובית הדין הדרוזי לערעורים נוסדו בחיפה בנובמבר 1963 והועברו לעכו באוקטובר 1988. בכפרים הדרוזיים ישנם 62 מסדרי נישואים מתוכם שבעה בגולן. מסדרי הנישואים עורכים נישואים בכפרים הדרוזים אחרי קבלת היתר מבית הדין הדרוזי. בתי הדין הדרוזיים מאז יסודם היו שייכים למשרד לענייני דתות אולם בינואר 2001 הועברו לסמכותו הבלעדית של משרד המשפטים. חוק בתי הדין הדתיים הדרוזיים, תשכ"ג-1962, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט רוסלאן עותמאן, 1962 - חוק בתי הדין הדתיים הדרוזים, תשכ"ג-1962: הכרה ראשונה בעדה הדרוזית כעדה נפרדת לצרכי הדין האישי, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 7 באפריל 2019
ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו

ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Vittorio Amedeo I di Savoia-Carignano; ‏1 במרץ 1690 - 4 באפריל 1741), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1709–1741. ויטוריו אמדאו נולד ב-1 במרץ 1690 בטורינו, לאמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו ולמריה אנג'לה קטרינה ד'אסטה, בתם של בורזו ד'אסטה ואימפוליטה ד'אסטה. בשנת 1696 קיבל ויטוריו אמדאו את התואר "אביר הבשורה". בשנת 1709 מת אביו אמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו, וויטוריו אמדאו ירש את תאריו. ב-7 בנובמבר 1714 התחתן ויטוריו אמדאו עם מריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה. חמיו הפגין כלפיו חיבה, אך בשל פזרנותו המופרזת לא שילם לו את 400,000 הליברות שהובטחו לו. כאשר נתבע ויטוריו אמדאו על ידי אחיותיו, שבנדוניה שלהן הוא הימר, הוא ברח לצרפת בסוף 1718, ושם הוא מונה לגנרל בצבא הצרפתי וחי חיים מפוארים. בעקבות הימוריו הרבים במהלך השנים, איבד ויטוריו אמדאו את שאטו דה קונדה, ועבר להתגורר במלון סואסון. כמו כן הוא נאלץ למכור אוסף אמנות יקר, והוא בזבז הון עתק על הימורים ועל פילגשו ברברה קמפאניני. מאוחר יותר חזר ויטוריו אמדאו לטורינו, שם מת ב-4 באפריל 1741, ובנו לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו ירש את תאריו. ב-7 בנובמבר 1714 התחתן ויטוריו אמדאו עם מריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה, ממנה נולדו לו 5 ילדים: ג'וזפה ויטוריו אמדאו, נסיך סבויה (1716) אנה תרזה, נסיכת סבויה (1715–1787), התחתנה עם שארל דה רואן, נסיך סוביז לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו (1721–1778) ויטוריו אמדאו, נסיך סבויה (1722) בת (1729) מדיה וקבצים בנושא ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו בוויקישיתוף אילן היוחסין של ויטוריו אמדאו
טריגון שחור-נקודות

טריגון שחור-נקודות או מַחְבְּטָן עָגֹל (שם מדעי: Taeniura meyeni) הוא מין של טריגון החי במזרח האוקיינוס השקט ובאזור האינדו פסיפי. הוא מצוי בשוניות, לגונות וחופי ימים עד עומק 60 מ' והוא שוחה בקרבה לקרקעית. רוחבו של הטריגון מגיע ל-1.8 מטר, אורכו ל-3.3 מטר ומשקלו מגיע ל-150 ק"ג. טריגון זה בעל פלג גוף עליון אפור ומנומר בשחור והכנפיים מתפתלות ועולות והגב גבוה מהם. ראשו של הטריגון גדול מאוד והפה נמצא מתחת לגופו. בקצה גופו ישנו זנב ארוך ובקצהו עוקץ עם ארס קטלני. הוא פעיל בעיקר בלילות וחופר בחולות בעזרת חוטמו בחיפוש אחרי חסרי חוליות או דגים. פעילות זו מושכת אחריו כרישים הנמשכים לבשר. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי כרישים גדולים או אורקה אך האיום הגדול ביותר עליו הוא דיג אנושי. מדיה וקבצים בנושא טריגון שחור-נקודות בוויקישיתוף טריגון שחור-נקודות, באתר ITIS (באנגלית) טריגון שחור-נקודות, באתר NCBI (באנגלית) טריגון שחור-נקודות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טריגון שחור-נקודות, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טריגון שחור-נקודות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טריגון שחור-נקודות, באתר GBIF (באנגלית) ע"פ האקדמיה ללשון
סופיה, ארכידוכסית אוסטריה

סופיה פרדריקה דורותיאה מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Sophie Friederike Dorothea Maria Josepha von Österreich; 5 במרץ 1855 - 29 במאי 1857) הייתה בתם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה ("סיסי"). סופיה נולדה ב-5 במרץ 1855 בטירת לאקסנבורג שבווינה, האימפריה האוסטרית. אביה היה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואמה הייתה אליזבת, נסיכת בוואריה אשר כונתה "סיסי". מיד לאחר שסופיה הוטבלה, הפקיעה אותה סבתה מצד האב סופי, נסיכת בוואריה מסיסי, בטענה שסיסי צעירה מכדי לטפל בה. שנה לאחר מכן ילדה סיסי בת נוספת, גיזלה, ארכידוכסית אוסטריה, וחמותה נהגה גם בה בצורה דומה. לסיסי הותר לראות את הילדות רק באישור מיוחד של חמותה, ותמיד כאשר זו האחרונה נוכחת בחדר. סיסי ביקשה מפרנץ יוזף שידבר עם אמו בעניין, אולם עבר זמן רב בטרם הוא הצליח לשכנע אותה להחזיר לאשתו את בנותיה. לאחר שהן הוחזרו לה, החלה סיסי לקחת את הילדות למסעותיה ברחבי האימפריה. באביב 1857, היא יצאה עמם לטיול בהונגריה - ארץ שאותה העריצה. כאשר הן שהו בבודפשט, חלו לפתע שתי התינוקות וסבלו משלשולים ומחום גבוה. גיזלה הצליחה להתגבר, אולם ב-29 במאי, לאחר אחת עשרה שעות של מאבק במחלה, נפטרה סופיה בזרועות אמה. מותה נבע ככל הנראה מהתייבשות, וייתכן שהמחלה שתקפה אותה הייתה טיפוס הבטן. גופתה של סופיה הוחזרה לווינה, ונקברה בקריפטה הקיסרית. המוות השפיע קשה מאוד על סיסי, אשר ראתה בעצמה אשמה במותה של בתה. היא שקעה בדיכאון, התמוטטה לעיתים קרובות, ונעלה את עצמה בחדרה במשך ימים שלמים. לעיתים היא הייתה יוצאת לנסיעות ממושכות רק כדי להימנע מלחשוב. המוות גם גרם לה להזניח את גיזלה, וכן את בנה היחיד רודולף. מדיה וקבצים בנושא סופיה, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף
יסעור שחור-כיפה

יסעור שחור-כיפה (שם מדעי: Ardenna gravis), הוא מין של עוף ימי ממשפחת היסעוריים. אורכו של היסעור 43–51 ס"מ ומוטת כנפיו 105–122 ס"מ. הוא בעל נוצות חומות עם בטן וחזה לבנים ומקור שחור גדול. רגליו מכוסות בקרומי שחייה והוא יכול לדאות בלי מאמץ כמה שבועות. הוא ניזון ממינים של דיונונים ומדגים אותם הוא תופס בצלילה עד לעומק כמה מטרים מתחת למים. בעתות טובות להקות יסעוריים נמשכים לאתרים טובים בים והוא מתלווה גם לספינות או ליונקים ימיים, איתם קל לו יותר לתפוס דגים כיוון שהם דוחקים אותם אל פני המים. היסעוריים נודדים בכל האוקיינוסים, ובעיקר בין אמריקה הצפונית לאמריקה הדרומית וההפך וכן בבריטניה ואירלנד ומקננים באיים מרוחקים כמו באינאקססיבל, טריסטן דה קונה, האי גוף ואיים נוספים. היסעורים מטילים ביצה אחת, מטמינים אותה במאורה וחוזרים אליה בלילות, אז פוחת הסיכוי שתתגלה על ידי שחפים רעבים. בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר בחורף לחופי הים התיכון, במיוחד בזמן סערות מערביות בחודשים ינואר-פברואר. מדיה וקבצים בנושא יסעור שחור-כיפה בוויקישיתוף יסעור שחור-כיפה, באתר NCBI (באנגלית) יסעור שחור-כיפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יסעור שחור-כיפה, באתר GBIF (באנגלית) יסעור שחור-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN ד"ר יואב פרלמן, ציפור השבוע: יסעור שחור-כיפה, באתר פורטל הצפרות הישראלי, ‏29 בינואר 2024 Database of rarity records in Israel, israbirding ד"ר יואב פרלמן, עופות ים נדירים - נסחפים ברוח, באתר פורטל הצפרות הישראלי, ‏9 בפברואר 2023
ברברה מפורטוגל

ברברה מפורטוגל (פורטוגזית: Maria Bárbara de Bragança, Rainha de Espanha; ‏4 בדצמבר 1711 - 27 באוגוסט 1758), הייתה בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ואשתו של פרננדו השישי, מלך ספרד. ברברה נולדה בליסבון ב-4 בדצמבר 1711, לז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג. מכיוון שהוריה היו נשואים כמעט 3 שנים ללא ילדים, הבטיח אביה שלאחר שייוולד לו ילד יבנה מנזר חדש, ואכן לאחר לידתה הוא בנה את מנזר מאפרה. ברברה קיבלה חינוך מעולה, ואף הייתה מוזיקאית מוכשרת. בשנת 1729 התחתנה ברברה עם האינפנטה פרננדו מספרד, בעוד אחיה האינפנטה ז'וזה מפורטוגל התחתן עם אחותו של פרננדו - מריאנה ויקטוריה מספרד. נישואי הזוג היו מוצלחים, ופרננדו נהג להתייעץ עמה רבות עד כדי כך שלאחר שעלה לשלטון אמרו שברברה ירשה את חמותה אליזבטה פארנזה, הרבה יותר מאשר ירש פרננדו את אביו פליפה החמישי, מלך ספרד. בשנת 1746 מת חמיה פליפה החמישי, מלך ספרד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרננדו השישי, מלך ספרד. בניגוד לחמותה ברברה לא נהגה להתערב בענייני השלטון, ומדיניותה התמקדה בעיקר ביחסים ידידותיים בין ספרד לפורטוגל, אולם בשנת 1754 השתתפה בהדחתו של המרקיז אנסנאדה מהממשלה. ברברה סבלה מאסתמה ומעודף משקל, וב-27 באוגוסט 1758 מתה בארנחואס ללא ילדים, וכעבור שנה מת גם בעלה פרננדו השישי, מלך ספרד. מדיה וקבצים בנושא ברברה מפורטוגל בוויקישיתוף ברברה מפורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי טונגה–ישראל

יחסי טונגה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין ממלכת טונגה לבין מדינת ישראל אשר נכונו לראשונה בשנת 1977. לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בטונגה ושגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על טונגה. לטונגה אין שגרירות בישראל, אם כי רון קליימן מתפקד כקונסול כבוד מטעם המדינה בישראל. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו ב-1977, שבע שנים לאחר קבלת עצמאותה של טונגה. ביקור רשמי בין שתי המדינות התקיים לראשונה ב-21 בדצמבר 1980, עת הגיע לישראל הנסיך טופואטואה, יורש העצר של טונגה. טופואטואה התקבל בהגיעו לנמל התעופה בן-גוריון בידי נשיא מדינת ישראל יצחק נבון ובהמשך ביקורו נועד עם שר החוץ יצחק שמיר ועם סגן שר הביטחון מרדכי צפורי. ב-13 בספטמבר 2010 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת טונגה בדבר ביטול החיוב באשרת שהייה לבעלי הדרכונים של שתי המדינות. בשנת 2011, השגריר הישראלי בולינגטון שמי צור הגיש את כתב האמנתו לג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה. באותה השנה ביקר יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין בטונגה במטרה לקידום העזרה שמעניקה ישראל בטיפול במחלת הסוכרת הנפוצה בטונגה. בסוף אותה שנה משלחת פרלמנטרית מטונגה ביקרה בישראל. בשנת 2012 ביקרה בישראל משלחת רשמית בראשות ראש ממשלת טונגה לורד טואי'ואקאנו. הוא לווה בידי מנכ"ל משרדו ושרי החינוך והבריאות של המדינה. המשלחת הטונגאית נפגשה בין היתר עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. המשלחת ביקרה גם את בבית הספר לרפואה של המרכז הרפואי הדסה. במאי 2023 ביקר השגריר הישראלי רן יעקובי בטונגה, ביקור רשמי ראשון בטונגה לאחר הגשת האמנתו וירטואלית בזמן מגפת הקורונה העולמית, כבר ב 2021..https://pmo.gov.to/index.php/2023/06/21/ambassador-extraordinary-and-plenipotentiary-of-israel-visits-honourable-prime-minister/ לאורך השנים, ישראל סייעה לטונגה בעיקר במישורי הבריאות והפיתוח. מדיה וקבצים בנושא יחסי טונגה–ישראל בוויקישיתוף מר קליימן רון, קונסול כבוד טונגה, באתר "רשמית קונסולי הכבוד בישראל" (נצפה ב-7 במאי 2019) הנסיך טופואטואה לביקור בארץ, דבר, 21 בדצמבר 1980 באיי טונגה מוכרת ישראל כ"אומה קשוחה", דבר, 22 בדצמבר 1980 Tonga and Israel Visa Waiver Scheme חזקי ברוך, ביקור ממלכתי ראשון בטונגה מזה 25 שנים, באתר ערוץ 7, 7 באפריל 2011 Tonga-Israeli ties bolstered by visit from Speaker of Knesset ראש הממשלה נתניהו נפגש עם ראש ממשלת טונגה, באתר משרד ראש הממשלה, 7 באוגוסט 2012 יחסי ישראל וטונגה, באתר משרד החוץ (באנגלית) Ambassador Extraordinary and Plenipotentiary of Israel visits Honourable Prime Minister – Ko e 'Ofisi 'o e 'Eiki Palemia 'o Tonga, pmo.gov.to, ‏2023-06-21
לובסטרים קוצניים

לובסטרים קוצניים (שם מדעי: Palinuridae) היא משפחה של מעשירי רגל הדומים ללובסטר והם בעלי זוג מחושים קוצניים. על אף הדמיון ביניהם הם אינם קרובים ביותר. לובסטרים אלה בעלי זוג מחושים מגודלים, שריון קוצני ו-5 זוגות רגליים חסרות ציפוי שישנו על רגלי הלובסטר. הם בעלי עיניים גדולות ורבים מהם צבעוניים מאוד. הטפרים שלהם כמעט ולא בולטים. אורכם יכול להגיע לאורך 30-45 ס"מ ולשקול עד 5 ק"ג. הם חיים באזורים טרופיים וממוזגים אך בעיקר בסמוך לחופי אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ואיי בהאמה שם הם מתקבצים בכמויות גדולות. הם נפוצים גם בעוד ימים כמו הים הקריבי או הים התיכון. הם חיים במשך היום בין הסלעים ויוצאים בלילות לחפש תולעים, חלזונות, קווצי עור, סרטנים אחרים ועוד. חלקם נודדים בעתות סופות בחבורות גדולות העוקבות אחת אחרי השנייה. Jasus Justitia Linuparus Nupalirus סוג ומין יחיד Palibythus magnificus Palinurellus Palinurus Palinustus Projasus Puerulus סוג ומין יחיד Sagmariasus verreauxi מדיה וקבצים בנושא לובסטרים קוצניים בוויקישיתוף לובסטרים קוצניים, באתר ITIS (באנגלית) לובסטרים קוצניים, באתר NCBI (באנגלית) לובסטרים קוצניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לובסטרים קוצניים, באתר GBIF (באנגלית)