laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לקט ופרט

מצוות לֶקֶט ופֶרֶט הן שתיים מחמש מתנות העניים שמצווה בתורה בעל היבול להשאיר לעניים בשדהו ובכרמו. מצוות הלקט מתקיימת בעת קצירת התבואה, ועניינה השארת השיבולים שנופלות במהלך הקציר לעניים. מצוות הפרט מתקיימת בעת בציר הענבים, ועניינה השארת הענבים הנושרים במהלך הבציר לעניים. מצוות הלקט והפרט נזכרות בפרשת קדושים שבספר ויקרא: וּבְקֻצְרְכֶם אֶת קְצִיר אַרְצְכֶם לֹא תְכַלֶּה פְּאַת שָׂדְךָ לִקְצֹר וְלֶקֶט קְצִירְךָ לֹא תְלַקֵּט: וְכַרְמְךָ לֹא תְעוֹלֵל וּפֶרֶט כַּרְמְךָ לֹא תְלַקֵּט לֶעָנִי וְלַגֵּר תַּעֲזֹב אֹתָם אֲנִי ה' אֱלֹוהֵיכֶם — ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוקים ט'–י' בנוסף לכך, בפרשת אמור שנמצאת גם היא בספר ויקרא, נשנתה מצוות הלקט: וּבְקֻצְרְכֶם אֶת קְצִיר אַרְצְכֶם לֹא תְכַלֶּה פְּאַת שָׂדְךָ בְּקֻצְרֶךָ וְלֶקֶט קְצִירְךָ לֹא תְלַקֵּט לֶעָנִי וְלַגֵּר תַּעֲזֹב אֹתָם אֲנִי ה' אֱלֹוהֵיכֶם — ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק כ"ב מצוות הלקט והפרט דומות זו לזו במהותן, ואף דיניהן דומים: משמעות מצוות הלקט והפרט היא שאם נופלת שיבולת או שתיים, או ענב אחד או שניים, בעת קציר התבואה או בציר הענבים, אסור לבעל השדה או הכרם, או לפועל שעובד מטעמו, לאסוף את מה שנפל, אלא עליו להשאירם לעניים. לעומת זאת, אם נפלו שלוש שיבולים או יותר, או שלושה ענבים או יותר, אין זה נחשב ל'לקט' ו'פרט', ורשאי בעל הבית לאוספם, ואסור לעניים לקחתם לפני שיספיק ללקטם. רק בעת קציר השדה קיימת מצוות הלקט, אך התולש בידיו שיבולים, ונפלו שיבולים מידיו לארץ - הן אינן נחשבות לקט, ושייכות לבעל השדה. כמו כן, אם השיבולים נפלו מידיו מחמת גורם חיצוני ולא נפילה טבעית כדרך הקציר, כגון שידו נדקרה מקוץ בעת הקציר, ומחמת הדקירה הרפה מהשיבולים שאחז בהן ונפלו מידיו אחת או שתיים לארץ - אין עליהן דין לקט. כיוצא בדבר גם בעניין מצוות הפרט, אם לא בצר כדרך הבוצרים, ונפל ענב מידו - אינו פרט. וכן אם הסתבכה ידו בענפי הגפן, ובעקבות זאת נפל האשכול מידו ונפרטו ממנו ענב או שניים - אינם פרט, ושייכים לבעל הכרם. מצוות הלקט נוהגת בכל מיני התבואה, הקטנית והירק החייבים במצוות פאה. מצוות הפרט נוהגת רק בכרם ענבים, ולא בשאר האילנות. המילה 'פרט' היא מלשון פְרַט או פריט, ומובנה: ענב בודד, ולא קבוצת ענבים. מתנות עניים מדיה וקבצים בנושא לקט ופרט בוויקישיתוף הרב אליעזר מלמד‏, הלכות לקט, באתר פניני הלכה הרב אליעזר מלמד‏, הלכות פרט, באתר פניני הלכה תלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק ד', הלכה ז', משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מתנות עניים, פרק ד', הלכות א'–ב'. משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מתנות עניים, פרק ד', הלכות ט"ו–ט"ז.
ריי (איראן)

ריי (בפרסית: رِیْ או שַהַר-י ריי: شهرری) היא עיר מרכזית בפרובינציית טהראן באיראן. העיר מוזכרת באווסטה בשמה הקדום ראגא (Raghā) כאחד המקומות הקדושים שברא אהורא מזדא. בספר טוביה מסופר כי טוביאס נשלח לעיר רגאש כדי להביא משם כסף. האסלאם הגיע לריי בסביבות אמצע המאה ה-7, אך מרידות והתקוממויות נמשכו לאורך שנים. ריי נודעה בתוצרת המשובחת שלה, במיוחד במשי, פיתוחי עץ וקרמיקה. ריי שימשה כאחת מערי הבירה של הסלג'וקים, אך תחת כיבושי המונגולים ניזוקה קשות ומעמדה ירד. בשנת 1888 חוברה ריי במסילת ברזל לטהראן, דבר ששיפר את מצבה, וכיום היא מקושרת לעיר הבירה במידה כזו שהיא משמשת כאחד מפרברי הבירה. מגדל טוגרול – מבנה מהמאה ה-12 מתחם הקבר של שאה עבד אל-עט'ים, אחד מצאצאיו של חסן בן עלי טפה מיל – אתר פולחן זורואסטרי קדום מהתקופה הסאסאנית כתובת הסלע של פתח-עלי שאה צ'שמה עלי – מעין טבעי. הארכאולוג אריך שמידט חפר במקום בשנות ה-30 של המאה העשרים. הממצאים מהמקום דומים לממצאים הארכאולוגיים מטפה סיאלכ. טפה מיל כתובת הסלע בצ'שמה עלי מגדל טוגרול מתחם הקבר של שאה עבד אל-עט'ים צ'שמה עלי, איור מאת יוג'ין פלנדן, 1851 מטבע כסף מהתקופה הסאסאנית שנמצא בחפירה בריי קערת חרס מהמאה ה-13 שנמצאה בריי, מוצגת במוזיאון לאמנות בטהראן הערה: שם המשפחה "ראזי" מעיד לרוב כי מוצא המשפחה בעיר ריי. זרתוסטרה – מייסד הדת הזורואסטרית הארון א-רשיד – הח'ליפה העבאסי החמישי (מת 809) אבו בכר א־ראזי – רופא ופילוסוף מוסלמי (מת 925) פח'ר א-דין א-ראזי – תאולוג ופילוסוף מוסלמי (מת 1209) מורתזא אוויני – במאי וסופר איראני (מת 1993) סוהילא ג'לודארזאדה – פוליטיקאית וחברת פרלמנט באיראן (ילידת 1956) מדיה וקבצים בנושא ריי בוויקישיתוף ריי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wīdēwdāt, i, 15. ספר טוביה ,א' פס' 14. Minorsky, V. and Bosworth, C.E., “al-Rayy”, Encyclopaedia of Islam, Second Edition. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי רק

צבי רק (נולד ב-30 בינואר 1948) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה במילואים בצה"ל, אשר פיקד על הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה ועוטר בעיטור המופת על גבורתו במלחמת יום הכיפורים. עם גיוסו לצה"ל שובץ רק בחיל השריון, עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים, השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד פלוגה א’ בגדוד 53 של חטיבה 188. רק פיקד על חייליו בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית, במהלכו נפצע. על פועלו עוטר בעיטור המופת. בשנים 1980–1982 פיקד על הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כראש מינהל חת"ר בעיריית חיפה וכמנכ"ל עיריית נתניה. מור סופר, "שמעתי בקשר על כל ההרוגים ושאלתי מתי יגיע היום שלי", במחנה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה", 3 בינואר 2013 מור סופר, "שמעתי בקשר על כל ההרוגים ושאלתי מתי יגיע היום שלי", במחנה, כפי שהעולה ב"אתר הגבורה", 3 בינואר 2013 עיטור המופת שהוענק לרס"ן צבי (צביקה) רק, אתר צה"ל טובה לוי, נתניה: מנכ"ל העירייה הודיע על פרישה מהתפקיד, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסאמו שיממורה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא שימומורה. אוסאמו שיממורה (יפנית: 下村脩;‏ 27 באוגוסט 1928 - 19 באוקטובר 2018) היה מדען יפני, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 2008 (במשותף עם מרטין צ'לפי ורוג'ר טסיין), "על גילוי ופיתוח השימוש בחלבון הפלואורסצנטי GFP". אוסאמו שיממורה נולד בקיוטו שביפן לצ'יקרה, קצין בצבא היפני, ולאימו, יוקי שיממורה. למד במכללה למדעי התרופות של מכללת נגסקי. ב 1951 סיים תואר ראשון במדעים, ולאחר מכן עבד כעוזר מעבדה עד לשנת 1955. ב-1956 החל לעבוד כעוזרו של פרופסור יושימסה היראטה באוניברסיטת נאגויה. שיממורה המשיך ללמוד באוניברסיטה זו, וב-1958 סיים תואר שני במדעים, ולאחר מכן כתב את עבודת הדוקטורט בכימיה אורגנית. לאחר שסיים את הדוקטורט, שיממורה החל לעבוד באוניבסיטה שבה למד. במסגרת אחד ממחקריו שפורסם בעיתון, גילה אותו פרופסור פרנק ג'ונסון מאוניברסיטת פרינסטון, והוא גייס אותו לעבוד איתו ב-1960. אוסאמו עבד עם ג'ונסון במחלקה לביולוגיה באוניבסיטת פרינסטון, ובמסגרת מחקרם גילו את תגליתם על ה-GFP, וקיבלו פרס נובל לכימיה בשנת 2008, יחד עם שני מדענים אמריקאים נוספים. נפטר ב-19 באוקטובר 2018. שיממורה עבד, כאמור, במחלקה לביולוגיה באוניברסיטה פרינסטון עבור פרופסור ג'ונסון ויחד למדו על ה- Aequorea Victoria Jellyfish. הם אספו על הנושא הזה מידע במהלך הקיץ במעבדות של אוניברסיטת וושינגטון. בשנת 1962 עבודתם הגיעה לשיאה עם הגילוי של חלבוני aequorin והחלבון הפלואורסצנטי הירוק –,GFP שהוא חלבון הפולט אור ירקרק כאשר מאירים עליו באור כחול ובאולטרה סגול. לחלבון זה שימושים רבים בתחום הביוטכנולוגיה, כגון סימון חלבונים בתא וברקמות, מעקב אחרי תהליכים תוך תאיים ותנועתם בגוף וכן יצירת גלאי סידן, חומציות ועוד. בעזרת חלבונים המבוססים על ה- GFP ניתן לעשות גם ריאקציה כימית המזהה קרבה בין שני חלבונים, הנקראת FRET. 2004 – פרס פירס בחברה המטרוסקופית המלכותית 2005 – פרס אמיל חמות 2006 – פרס אסאחי 2008 – פרס נובל לכימיה 2008 – סדר התרבות 2008 – אדם בעל ערך תרבותי 2012 – פרס אווז הזהב 2013 – חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא אוסאמו שיממורה בוויקישיתוף אוסאמו שיממורה, באתר פרס נובל (באנגלית) GFP – החלבון הפלואורסצנטי הירוק בעמוד של מכון דוידסון אוסאמו שיממורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוסאמו שיממורה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פליקס זמדגס

פליקס זמדגס (Feliks Zemdegs; נולד ב-20 בדצמבר 1995 במלבורן, אוסטרליה) הוא ספידקיובר, היחידי שזכה באליפות התאחדות הקוביה העולמית פעמיים, ב-2013 ו-2015. קבע כ-100 שיאי עולם בתחרויות שונות בעולם ונחשב כספידקיובר הטוב בעולם. הוא קנה את הקובייה ההונגרית הראשונה שלו באפריל 2008 בהשראת סרטוני קובייה הונגרית בזמן מוקצב ותדריכים ביוטיוב. זמדגס ומקס פארק היו המוקד של הסרט התיעודי הספיד-קיוברים של נטפליקס המתאר את הישגיהם בעולם הספידקיובינג, החברות בינם והתחרותיות בינם. שיטת ה CFOP –כדי לפתור את קוביית ה-3x3x3, שיטת ה-YAU כדי לפתור את קוביית ה-4x4x4, שיטת ה-CLL כדי לפתור את קוביית ה-2x2x2, שיטת ה-Reduction כדי לפתור את קוביית ה-5x5x5 וה-7x7x7. לזמדגס יש אתר אינטרנט אשר מכיל סרטוני הדרכה ואלגוריתמים לפתירת קובייה הונגרית ופאזלים אחרים. זמדגס ניצח את תחרות ה-3x3x3 כבר מהפעם הראשונה שהשתתף בה והפך לאלוף החדש של ניו זילנד ב-18 ביולי 2009 עם ממוצע של 13.74 שניות בסיבוב האחרון. הוא ניצח גם ב-2x2x2 4x4x4, 5x5x5, 3x3x3 עם כיסוי עיניים וב- 3x3x3 בעזרת יד אחת בלבד. הספיד-קיוברים מדיה וקבצים בנושא פליקס זמדגס בוויקישיתוף Speedcubing.com World Cube Association Feliks Zemdegs: cracking the Rubik's Cube The Most Influential Rubik’s Cube Speedcubers, ruwix.com (באנגלית) אתר האינטרנט של פליקס זמדגס Rubik's Cube World Records
בד סאטן

סאטן הוא סוג של מארג טקסטיל אשר הופך את הבד למבריק, הבד נפוץ בעיקר בארצות אירופה, והוא יקר מכיוון שהוא עמיד יותר ומבריק יותר ביחס לבדים אחרים. בד זה מאוד עדין, שדורש מיומנות מיוחדת ושימוש במחטים דקות מאוד. גם בגיהוץ צריך להיזהר, בגלל הברק של הבד. עוד בעיה שדורשת הבנה מיוחדת בעיסוק בסאטן היא האור שהבד מחזיר, ולכן צריך לדעת באילו כיוונים לגזור אותו. ישנם הרבה בדים דמויי בד זה וקשה מאוד להבחין בהבדלים, אך בד הסאטן האמיתי הרבה יותר יקר. ישנם שלושה בדי סאטן עיקריים: סאטן משי, סאטן סינתטי וסאטן כותנה. סאטן הכותנה משמש בעיקר למצעים, בד המשי הוא הבד המהודר ביותר ומשמש לשמלות ערב, ואילו הסאטן הסינתטי יותר זול ומשמש גם הוא לשמלות. המארג נוצר בדרך כלל בבד משי, אך לעיתים מכינים אותו מחומרים אחרים כמו פוליאסטר, אצטט, ניילון, כותנה וכדומה. כדי שהבד ייחשב אמיתי על הבד להיות ארוג מלפחות ארבעה חוטים שיעלו על פני השטח של הבד, כמו ״יצופו״ מעל לחוט אשר פועל בניצב אליהם. חוטים אלו, בחלקם העליון נקראים גדילי עיוות ויש להם צורה אנכית, ואילו בתחתית נקראים גדיל ערב והם פועלים בצורה אופקית. תהליך זה של אריגת הבד נקרא הצפה, והוא מאפשר לחלקים גדולים של חוט לשקף את האור אשר יוצר הברקה. בדים מסוג מארג זה יכולים להשתנות במרקמם ומראם בהתאם לסוג החוט אשר משתמשים בו לשינוי בסוג האריגה. לדוגמה, שימוש בתערובת משי וזוהרית נראות ״דוכסית״ או satinet חומר דק אשר בדרך כלל עשוי מחומרים סינתטיים או כותנה. בימי הביניים הסאטן היה עשוי 100% בד משי. השימוש בבד זה היה יקר מאוד ונעשה רק על ידי בני המעמד הגבוה ביותר. שמו של הסאטן נובע מהעיר הסינית צ'ואנג'ואו ששמה בערבית בתקופת ימי הביניים היה זייתון (زيتون), כלומר "זיתים", בשל מין של עץ (Vernicia fordii) שנשתל בעיר בכמויות, ושפירותיו המכילים שמן הזכירו לערבים את עץ הזית. באותה תקופה עיר זאת הייתה עיר נמל גדולה מאוד שסחרה בעיקרה בבד המשי ומשם הוא הגיע לאירופה. בדים אלה משמשים למגוון רחב של מוצרים אך השימוש הנפוץ ביותר הוא שמלות, מצעים, הלבשה תחתונה וכדומה. אריגת סאטן, בזכות בנייתה המיוחדת הופכת את הבד לחלק ועמיד מאוד אשר סיכוייו להתכווץ קטנים מאוד אם יטופלו בצורה הנכונה ובנוסף לכך הבד נוגד קמטים. בד סאטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שירה ברויאר, הבד שגורם לשמלות לחייך, באתר הארץ, 26 בפברואר 2003 מהו בד הסאטן, באתר אריגי גד
יעקב פייטלסון

יעקב פייטלסון (נולד ב-28 ביולי 1946) כיהן כראש המועצה של אריאל בין השנים 1981-1985 ובתור ראש נציגות הסוכנות היהודית באוקראינה. כיום הוא יועץ עצמאי, חוקר דמוגרפיה וכותב פוליטי. פייטלסון נולד ב-28 ביולי 1946 בווילנה, ליטא, בנם של אלכס פייטלסון, חבר המחתרת הקומוניסטית בגטו קובנה וגיבור הבריחה מהפורט התשיעי, ושל המשוררת סימה יאשונסקי פייטלסון. לאחר סיום לימודיו בשנת 1964, התחיל את פעילותו הציונית המחתרתית בעיר קובנה. בדצמבר 1969 הקים יחד עם מספר חברים תא מחתרתי של הארגון הציוני שמרכזו היה בלנינגרד. בגלל השתתפותו בתא המחתרתי, הוא נתפס ונחקר על ידי הק.ג.ב ב-1970. הוא הובא לקישינב, עמד בחקירה, לא מסר את כל המידע על פעילותם והביא לשחרורו של חבר נוסף בארגון. פייטלסון עלה לארץ ב-7 בינואר 1972. פייטלסון כיהן כראש הנציגות של הסוכנות היהודית באוקראינה מ-9 באוגוסט 2012 עד לסוף 2013. מאז הוא עוסק בעיקר במחקר דמוגרפי של ארץ ישראל, בכתיבת מאמרים ובמתן הרצאות בנושא זה ובנושאים הקשורים להתפתחות מדינת ישראל, למדיניות ולהיסטוריה של מזרח התיכון. פייטלסון הוא בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה ומדעי המחשב, מהפוליטכניון בקובנה, ליטא. פייטלסון נבחר ב-3 בפברואר 1981 בבחירות כלליות של תושבי היישוב וזכה ביותר מ-70% מקולות הבוחרים בהצבעה החשאית לתפקיד ראשות המועצה. רשימה של חברי המועצה שנבחרו ופרוטוקול של תוצאות הבחירות של ועדת הבחירות נמסרה למשרד הפנים ואושרה רשמית על ידי המנהל האזרחי של יו"ש ומפקדו תת-אלוף פואד בן אליעזר. הסיבה המרכזית לתמיכתם של הבוחרים במועמדותו נבעה מהצלחת העמותה לבנייה העצמית אותה ייסד בשנת 1979 ואשר זכתה באישור משרד השיכון להקצאת 100 מגרשים לבנייה עצמית לתושבי אריאל. בכך נפרצה הדרך ליציאה ממצב של הקפאת הבנייה למצב של בניה מאסיבית של העיר בעזרת חברות הבנייה הפרטיות והציבוריות. וזאת החל מחברת הבנייה הראשונה שהשתכנעה לבנות באריאל למרות הספקות בעתידה הפוליטי דרך חברות אחרות. הישגו היה שתוך 4 שנים הגיעו לאריאל 14 חברות הבנייה אשר בנו את רבעים א' ו-ב' באריאל. ב-7 במאי 1985 הסתיימה כהונתו של פייטלסון כראש המועצה המקומית אריאל. בבחירות לכנסת השלוש עשרה שובץ במקום השישי ברשימת מפלגת התחיה. יעקב פייטלסון, ברשת החברתית פייסבוק יעקב פייטלסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יעקב פייטלסון, ברשת החברתית LinkedIn יעקב פייטלסון, באתר Academia.edu אתר עיריית אריאל https://independent.academia.edu/YakovFaitelson (עברית, רוסית, אנגלית) יעקב פייטלסון באתר ЕжеВиКу (רוסית) https://independent.academia.edu/YakovFaitelson (עברית, רוסית, אנגלית)
שמיכת מילוט

שמיכת מילוט היא יריעה דקה וקלה מאוד המיועדת להפחית את אובדן החום אצל אדם במקרי חירום. השמיכה קלת משקל (47 גרם) וקומפקטית. עשויה מפוליאתילן טרפתאלט. צבעי היריעה הם זהב וכסף. שמיכת המילוט הראשונה פותחה על ידי מרכז החלל מרשל של נאס"א בשנת 1964 עבור תוכנית החלל האמריקאית. שמיכת המילוט אטומה למים ומגינה בפני רוח ובכך משמשת כגורם המפחית אובדן חום. בנוסף, השמיכה בנויה כמוליך חום חד כיווני - מהצד הזהוב אל הצד הכסוף, כך שעטיפת אדם עם הצד הזהוב כלפי חוץ תגביר את חימומו בחשיפה לקרינת השמש, ואילו עטיפתו עם הצד הכסוף כלפי חוץ תגן עליו מפני התחממות (למשל בתנאי מדבר ללא צל). באופן זה, ניתן להיעזר בשמיכת מילוט לעזרה ראשונה הן למקרים של היפותרמיה, והן למקרים של מכת חום. המשקל הנמוך שלהן והיכולת לארוז אותן לנפח קטן הפך אותן לפופולריות בקרב חובבי מחנאות ועובדי חירום. שמיכות שטח ניתנות למשתתפי ריצת מרתון וספורטאים אחרי מרוצים ארוכים כדי לא לאבד חום גוף. צבא ארצות הברית משתמש בה כשכבה תרמית רפלקטיבית, מחזירת אור וחום. מדיה וקבצים בנושא שמיכת מילוט בוויקישיתוף
הימטיון

הימטיון (מיוונית עתיקה ἱμάτιον, באלפבית פונטי בין-לאומי: /hiː.má.ti.on/) הוא סוג של בגד; גלימה או כיסוי שנהגו ללבוש תושבי יוון העתיקה, גברים ונשים כאחד. השימוש בהימטיון החל במהלך התקופה הארכאית והתקופה ההלניסטית (30- 750 לפנה"ס). ההימטיון נוצר על ידי חיבור פיסות אריג מלבניות מצמר עבה במידות שונות, ונלבש כשהוא עוטף את הגוף באופן רפוי. אף על פי שאף פריט לבוש שכזה לא שרד עד ימנו, הוא תועד בפסלים ובעיטורים על כלי חרס. ממצאים אלו מעידים כי לרוב היה צבוע הבגד בגוונים בהירים ומכוסה בתבניות מורכבות, שנארגו על הבד או צוירו עליו. ברוב המקרים, נלבש ההימטיון מעל קיטון (בגד בסיסי המכסה את פלג הגוף העליון וחלק מהרגליים, בדומה לשמלה קצרה) ו/או הפפלוס (הלבשה תחתונה). כמו כן, שימש כגלימה או צעיף. על פי רוב, לבשו הגברים את ההימטיון לבדו, אף כי אחדים לבשו אותו מעל קיטון קצר. כשגברים לבשו את ההימטיון, הקפידו לשמור על קצותיו פן ייגררו אחריהם על הקרקע. אלמלא הקפידו על כך, היו נתפשים על ידי החברה כמתרשלים בלבושם. הגברים האופנתיים של אותה התקופה נהגו לעטוף בקפידה את כתף שמאל. ההימטיון היה פופולרי באופנה הגברית עד סוף התקופה הארכאית, בסביבות 500 לפני הספירה, והפך בהדרגה ללבוש המיועד בעיקר לנשים. הנשים היווניות לבשו הימטיון בפומבי כמעיל חם על גבי הקיטון הדק, במגוון רחב של סגנונות ידועים, וביניהם "ההימטיון הסימטרי" ו" ההימטיון הרחב". ההימטיון הסימטרי היה פיסת בד מלבנית הנישאת על הכתפיים, כצעיף המכסה את הראש, בדומה לחיג'אב. ההימטיון הרחב הפך לפופולרי כאשר לבשו אותו מעל קיטון יווני. הוא יוצר מבד מלבני, כאשר מרכזו משוך למותן השמאלית של הלובש, וקצוותיו התחברו יחד על גבי הכתף הימנית בסיכה. אחת הדרכים הנפוצות ביותר שנשים נהגו ללבוש את ההימטיון הייתה לעטוף אותו סביב כל גופן: קצה הבד הונח על גבי הכתף השמאלית, הקיף את הגב, עבר מתחת ליד הימנית (או שכיסה אותה לחלוטין), ולבסוף הסתיר את החזה וחזר אל כתף שמאל, אותה כיסה באופן חלקי או מלא. על מנת לחזק את ההימטיון כך שלא יפול, קיפלו הנשים היווניות את הבד לתוך קפל החגורה שסביב מותניהן, וחיזקו אותו באמצעות מחרוזת מיוחדת. לעיתים כרכו נשים את ההימטיון סביב ירכיהן, בהתאם למזג האוויר. כמו כן, איפשר ההימטיון כיסוי רב יותר של הגוף כאשר, הבד חולף על פני הראש, ומכסה את הפנים והזרועות. ההימטיון המשיך להיות בשימוש גם בתקופה הביזנטית, בעיקר כ-"לבוש איקונורפי" (הסמלה חזותית) אומנותי. לבשו אותו מגוון דמויות בברית החדשה, וביניהן ישו ומריה הבתולה. יש הלובשים הימטיון גם כיום, בעיקר גברים מבוגרים בעלי סטטוס חברתי-כלכלי נמוך יחסית. בשל השימוש הנרחב שנעשה בו, ומגוון הבדים הרחב מהם הוא נוצר, ממשיך ההימטיון להוות מושא למחקר. מדיה וקבצים בנושא הימטיון בוויקישיתוף הימטיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Himation | clothing". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-04-23. Himation - Fashion, Costume, and Culture: Clothing, Headwear, Body Decorations, and Footwear through the Ages, www.fashionencyclopedia.com Himation facts, information, pictures | Encyclopedia.com articles about Himation, encyclopedia.com (באנגלית)
רקמת עצב

רקמת העצב אחראית להולכת אותות חשמליים המעבירים מידע או הנחיות מאזור אחד לאזור אחר בגוף. כ-98% מרקמת העצב מרוכזת במוח ובחוט השדרה המהווים מרכזי בקרה למערכת העצבים. נוירון - תא עצב המורכב מגוף התא. הוא החלק האחראי על ויסות התפקיד של הנוירון. אקסון - שלוחה של תא הנושאת את האות החשמלי מגוף התא ומהנוירון. נקרא לעיתים "סיב העצב". דנדריטים - שלוחה של תא הנושאת את האות אל גוף תא. הדנדריטים, מייצרים את הסינפסה עם נוירונים אחרים. סינפסה - הרווח בין אקסון של נוירון אחד לבין דנדריט שאחריו. שם מתבצע מעבר האות מנוירון אחד לנוירון שאחריו. נוירוטרסמיטרים - מולקולות כימיקליות המשתחררות על ידי האקסון ויוצרות זרם חשמלי לאורך הסינפסות המגיע לאקסון הבא. נוירוגלייה - תאי גלייה של מערכת העצבים היוצרים משטחי מיאלין ומספקים תמיכה והגנה לעצבי המוח. תאי שוואן - תאי תמך של מערכת העצבים ההיקפית היוצרים מעטפת מיאלין של האקסונים. ישנם 2 סוגי תאים ברקמת עצב: נוירונים - אבן הבניין הבסיסית של מערכת העצבים. לכל נוירון יש גוף תא- דנדריטים ואקסון אחד או יותר. גוף התא הנקרא "סומה"\ "פריקריון"  מכיל את כל האברונים האחראים על המטבוליזם ואת המידע הגנטי של התא.  נוירונים מעבירים אותות כגון מטען חשמלי, המשפיעים על קרום התא שלהם. הגירוי המתבטא ביצירה של זרם חשמלי, משפיע על קרום התא של אחד הדנדריטים ובסופו של דבר, ירוץ לאורך האקסון שיכול להגיע לאורך של מטר. נוירוגלייה - תאים של מערכת העצבים המרכזית וההיקפית התומכים ומגנים על הנוירונים. תאי נוירוגלייה מספקים את התמיכה הפיזית לרקמת העצב ושומרים על האיזון הכימי והמרכיבים הכימיים בנוזלים שברקמה. כמו כן, הם מגנים עליהם מפני זיהום. מדיה וקבצים בנושא רקמת עצב בוויקישיתוף "Neural Tissue - Innvista". Innvista (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-23. Chapter 2: Cellular Constituents of the Brain, www.dartmouth.edu
דרדית מצויה

דרדית מצויה (שם מדעי: Crupina crupinastrum) היא צמח ממשפחת המורכבים. פריחתה היא מחודש מרץ עד מאי. תפוצת הדרדית המצויה בעולם היא בארצות הים התיכון והמזרח התיכון. תפוצת הדרדית בארץ היא בכל אזורי החבל הים תיכוני וכן בצפון הארץ ובמרכזה. ניתן למצוא אותה מעט גם בשולי המדבר. הדרדית היא צמח חד שנתי, כלומר צמח שיש לו מחזור רבייה אחד. בראש כל גבעול של הדרדית מתפתחת תפרחת בצורת קרקפת. לקרקפת ישנו מעין צינור ארוך הבנוי משפע של חפים רעופים. מעליהם פרושים הפרחים, מעטים ודלילים יחסית. כל הפרחים צינוריים, צבעם סגול כהה. הפרחים החיצוניים גדולים ואלגנטיים, עקרים, ורק 1–3 מן הפרחים הפנימיים הם דו-מיניים. בכל קרקפת מבשילים זרעונים בודדים גדולים, צבעם לבן תחילה ואחר כך הופך לחום. בראשם ציצית שחורה. הזרע מכוסה שערות שחורות חד כיווניות, הפונות מעלה ומקלות על הזרע לחדור לקרקע. בישראל נמצא הצמח לראשונה ברמת הגולן בפסגה המערבית של הר שיפון ב-4 במאי 2009 בקרקע של אפר וולקני. הצמח נפוץ באלג'יריה, באיראן, בטורקיה ובעיראק. הממצא בארץ סותר את התאוריה שהייתה מקובלת עד כה שצמח זה הוא תוצר של כלאיים בין דרדית מצויה לבין מין נוסף. בעבר הוא נחשב לסוג של דרדר, אך מאוחר יותר הוגדר כסוג בפני עצמו וניתן לו בעברית שם דומה, המזכיר את הדרדר. דרדית בינונית (שם מדעי: Crupina Intermedia) היא צמח ממשפחת המורכבים. פורחת מחודש אפריל עד מאי. תפוצת הדרדית הבינונית בעולם היא בארצות הים התיכון ובאסיה. תפוצת הדרדית הבינונית בארץ היא נדירה מאוד, ואפשר למצוא אותה רק בצפון הארץ ברמת הגולן. צורת הגבעול היא עגולה, צורת העלה היא כנוצה, ושפת העלה משוננת. הדרדית הבינונית צומחת בארץ אחת לשנה. מדיה וקבצים בנושא דרדית מצויה בוויקישיתוף דרדית מצויה, באתר NCBI (באנגלית) דרדית מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרדית מצויה, באתר צמח השדה דרדית מצויה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה דרדית מצויה, באתר Tropicos (באנגלית) דרדית מצויה, באתר GBIF (באנגלית) דרדית מצויה, באתר The Plant List (באנגלית) דרדית מצויה, באתר IPNI (באנגלית) דרדית מצויה באתר צמח השדה דרדית בינונית באתר צמחיית ישראל דרדית בינונית באתר צמח השדה
מוזיאון הווטרנים אריאל

מוזיאון הווטרנים באריאל, הוא מוזיאון "הגבורה היהודית במלחמת העולם השנייה". המוזיאון מוקדש לשימור מורשת הווטרנים, לוחמים יהודים, וותיקי המלחמה אשר לחמו בנאצים בחזיתות שונות, ובעיקר בצבא האדום של ברית המועצות לשעבר, שורדי המצור על לנינגרד (סנקט פטרבורג) והוותיקים שעבדו בעורף. המוזיאון נפתח [דרושה הבהרה] ב־23 במרץ 1998, ביוזמת מויסיי מונוסוב, יו"ר ארגון הווטרנים באריאל. המוזיאון נתמך על ידי המשרד לקליטת העלייה ועיריית אריאל. כל חברי הארגון פועלים על בסיס התנדבותי. ואליהם מצטרפים להנצחה בהתנדבות גם תלמידי קריית החינוך אורט יובלי אריאל. להוכיח באמצעות מסמכים ועדויות שונות את ההשמדה האכזרית שבוצעה כלפי היהודים להראות את היקף שואת היהודים להנציח את השתתפות היהודים במאבק נגד הנאציזם בעת המלחמה הנצחת זיכרון לוחמים יהודים, קורבנות השואה ווטרנים תושבי אריאל חינוך לפטריוטיות, אהבת העם והארץ באמצעות שיחות, הרצאות ופגישות של הווטרנים עם תושבי העיר. במוזיאון נאסף חומר רב על היהודים שהשתתפו במלחמה ושזכו באותות ועיטורים על גבורתם, חומר נוסף על וותיקי המלחמה תושבי אריאל. המוצגים במוזיאון מסודרים ב-15 דוכנים על פי התכנים השונים. השפות העיקריות הן עברית ורוסית.  הפריטים נתרמו בעיקר על ידי ווטרנים תושבי אריאל, והם כוללים: מדים של הלוחמים, תמונות של הווטרנים תושבי אריאל, מכתבים וכתבות עליהם, תמונותיהם, תעודות אותות הצטיינות, עיטורים ודרגות, וכן תמונות של הווטרנים המשתתפים במגוון פעילויות של תלמידי העיר או תושביה. המוזיאון זכה במקום הראשון בתחרות של המוזיאונים לזכר מלחמת העולם השנייה. במסגרת קידום מעורבות חברתית של תלמידיה, מנציחה קריית החינוך אורט יובלי אריאל, את פועלם של הווטרנים בעיר אריאל ואימוץ בית הווטרנים בתחזוקה וכו', באמצעות פרויקט המנוהל על ידי רכזת "מחוברים" בבית הספר, אלנה פרומישליאנסקי, אשר קבלה בשנת 2019, מדליית אות כבוד בשם נשיא רוסיה. המדליה מוענקת באופן אישי על ידי שגרירות רוסיה בישראל, לכבוד יום הניצחון על גרמניה הנאצית, ומוענקת לאלה שהשתתפו במלחמה עצמה ועדיין בחיים, ולאלה שתורמים תרומה מיוחדת לווטרנים עצמם ולהנצחת האירועים. מוזיאון הווטרנים (נשר) מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הווטרנים אריאל מוזיאון הווטרנים, באתר www.ariel.muni.il מעורבות חברתית "מחוברים", באתר ariel.ort.org.il
בדפורד VAM

בדפורד VAM (באנגלית: Bedford VAM) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles (אנ'), אשר יוצר בין השנים 1965–1971. , "VAM3" - מנוע בנזין מסוג "TFP" "VAM5" - מנוע דיזל מסוג "TJP" "VAM14" - מנוע דיזל מתוצרת "Leyland Motors" (אנ') "VAM70" - מנוע דיזל "VAM75" (קרוי גם "BLP2") - מנוע דיזל אוטובוס בינוני 1 דלת כניסה מדרגות 41-45 נוסעים "בדפורד VAM" "בדפורד VAM" "בדפורד VAM", דגם "VAM14" "בדפורד VAM" "בדפורד VAM" "בדפורד VAM" בדפורד CA בדפורד OB בדפורד OY בדפורד TJ בדפורד SB מדיה וקבצים בנושא בדפורד VAM בוויקישיתוף בדפורד VAM, סרטון באתר יוטיוב "בדפורד VAM" - מבחן דרכים archive.commercialmotor.com/article/31st-december-1965/36/road-test-bedford-vam מנועי "בדפורד VAM" omnibus.org.nz/buslocation/bedford/vam דגמי "בדפורד VAM" - תמונות ravellerhomes בדפורד VAM5 old-bus-photos "בדפורד VAM70" - תמונה imcdb.org