laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Electric Chapel

"Electric Chapel" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, מתוך אלבומה השני, Born This Way. השיר יצא לאור ב-23 במאי 2011, על ידי חברות התקליטים סטרימליין, אינטרסקופ רקורדס וקון לייב. השיר הגיע אל המקום ה-22 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. השיר נכתב והופק על ידי ליידי גאגא ודי ג'יי ווייט שאדו. בשיר יש שימוש בכלי מקלדת, תופי בס, כלי מיתר כמו גיטרה ושימוש במכונת תופים. סגנון השיר הוא רוק אלקטרוני המשלב בתוכו גלאם מטאל. מבקרי המוזיקה הפנו כלפי השיר שבחים, תוך שהושווה לשיריה של מדונה. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.6 מיליון השמעות. אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר לצבור ביוטיוב מיליוני צפיות, תוך שנכון לאפריל 2020, האודיו הרשמי של השיר צבר למעלה מ-6.8 מיליון צפיות. בסמוך לצאתו, הצליח להיכנס למצעד השירים הבינלאומיים שבקוריאה הדרומית, תוך שהתברג שם במקום ה-144. גם במצעדי הבילבורד זכה השיר להצלחה נאה, כאשר דורג במקום ה-22 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. מידע על היצירה "Electric Chapel" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Electric Chapel" באתר יוטיוב Lady Gaga – Electric Chapel (באנגלית), נבדק ב-2020-05-29 Born This Way (International Special Edition Version) by Lady Gaga, Genius (באנגלית) US CHART Born This Way (liner notes). Lady Gaga. Interscope Records. 2011. B0015374-72. Electric Chapel, נבדק ב-2020-05-29 Lady Gaga - Electric Chapel (Official Audio) 국내 대표 음악 차트 가온차트!, gaonchart.co.kr Born This Way by Lady Gaga (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-04-14
פרדריק פורטר וינטון

פרדריק פורטר וינטון (באנגלית: Frederic Porter Vinton;‏ 29 בינואר 1846 – 19 במאי 1911) היה צייר פורטרטים אמריקאי. הוא נולד בבנגור, מיין. וגדל בשיקגו ועבר מאוחר יותר לבוסטון בשנת 1861 במשך עשרים שנה עבד כמנהל חשבונות, ובמהלכן הוא למד אמנות אצל ויליאם רימר במכון לואל. זמן קצר לאחר שלמד במכון הוא כתב ביקורת אמנותית עבור עיתון בבוסטון. הוא פתח סטודיו לדיוקנאות בבוסטון בשנת 1878. לאחר שהסטודיו שלו הפך לריווחי, הוא נסע לאירופה למשך שמונה עשרה חודשים, בהן ביקר בהולנד, צרפת וגרמניה. אחרי חזרתו הוא התחתן עם אנני פירס ב־27 ביוני 1883. כמה ציוריו המפורסמים ביותר הם דיוקנאות של אשתו הצעירה. התערוכה הראשונה שלו הייתה בשנת 1880, שהציגה דיוקן עצמי. הוא תרם יצירה לתערוכה בכל שנה עד שנת 1883, בה התסיסה הפוליטית באקדמיה לאומנויות, אליה השתייכה התערוכה, אילצה אותו להתפטר לשנה. בשנת 1884 הגיש את הציור "רחוב בטולדו", הראשון מנופיו שהוגשו לתערוכות, כי כל מה שהציג לפני כן היה דיוקן מסוג כלשהו. בשנת 1891 הוא נבחר כחבר מן המניין באקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק. פרדריק התמחה בפורטרטים, אם כי צייר כמה נופים, כמו "רחוב בטולדו" ו"נוף נהר באביב ". ציוריו תוארו כאימפרסיוניסטים. עבודתו הושפעה מאוד גם ממסעותיו באירופה, והכשרותו אצל אמנים חשובים רבים באותה תקופה. גישתו הייתה קשורה לאסכולת בוסטון לציור. פרדריק בילה חלק ניכר מזמנו בנסיעות ליבשת אירופה, אלה השפיעו על עבודתו והבדיל אותה מהיצירה האמריקאית באותה התקופה. בשנת 1875 הוא נסע לפריס ולמד אצל ליאון בונאט במשך עונה. בשנת 1876 הוא בילה שנה במינכן בה העביר את זמנו בלימוד תורתם של פרנק דובנק ובאקדמיה המלכותית במינכן. מאוחר יותר הוא חזר לפריז למשך שנתיים, כשהוא מביא את הסתייגותו משיטת האימפרסיוניזם הגרמנית, שכללה אמנים כמו מקס ליברמן. כשהיה בצרפת, הצטרף לאקדמיה ז'וליאן ולמד אצל ז'אן-פול לורן. בשנת 1882 נסע לספרד עם רוברט בלום ויליאם מריט צ'ייס. שלושת האמנים בילו זמן במדריד ובטולדו, ופרדריק למד לצייר דיוקנאות על ידי חקר עבודתו של ולסקז. וינטון נפטר בביתו בבוסטון ב־20 במאי 1911. לאחר מותו, הגברת פרדריק פורטר וינטון הציגה כמה מציוריו לתערוכות שונות. מדיה וקבצים בנושא פרדריק פורטר וינטון בוויקישיתוף פרדריק פורטר וינטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Chisholm, Hugh, ed, Viola, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 28 Robert Hale Ives Gammell, The Boston Painters, 1900-1930, Parnassus Imprints, 1986, ISBN 978-0-940160-31-6. (באנגלית) von Mach, Edmund (1908), The Art of Painting in the Nineteenth Century, Glinn and Company
Follow (שיר)

Follow (בעברית: לעקוב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, ביחד עם הזמר אנואל AA. השיר יצא לאור ב-1 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר הגיע אל המקום התשיעי במצעד השירים שבספרד. השיר נכתב על ידי קרול ג'י, אנואל AA ואווי און דה דראמס והופק על ידי אווי און דה דראמס גם כן. באתר האינטרנט Cuatro סקרו את השיר, תוך שציינו כי "השיר מספר בתוכו את סיפור האהבה שקרה בין קרול ג'י לאנואל AA ומתאר את הרגע הראשון שלהם יחד עד לרגע הוצאת השיר". בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-33 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-2 באפריל 2020, בשידור חי והועלה לערוץ היוטיוב של קרול ג'י. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את השניים כשהם מבלים ביחד, תוך שמוצגים קטעים שונים של השניים. לאורכו של הקליפ, ניתן לראותם נזכרים בדברים שעשו יחד. נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-150 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Follow" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Follow" באתר Genius סרטון השיר "Follow" באתר יוטיוב קרול ג'י, אנואל AA, אווי און דה דראמס KAROL G & Anuel AA – Follow (באנגלית), נבדק ב-2020-05-29 spanishcharts.com - Discography Karol G, spanishcharts.com Desde cómo se conocieron hasta su nueva canción 'Follow': la historia de amor de Anuel y Karol G, cuatro, ‏2020-04-30 (בספרדית) Follow, 2020-04-01, נבדק ב-2020-05-29 Karol G, Anuel AA - Follow
אמיר ובן

אמיר ובן הוא צמד זמרים-יוצרים, מפיקים מוזיקליים, פזמונאים ומלחינים ישראלים. חברי הצמד הם אמיר שדה ובן מאור. שדה ומאור החלו את דרכם כצמד לאחר פירוק ההרכב המוזיקלי פרנקלין, בו היו חברים שדה, מאור והזמר אביחי נפתלי. יחד הוציאו את האלבום "דבר איתי חופש". בשנת 2016 הוציאו את הסינגל הראשון שלהם כצמד, "זמן", כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלהם. בהמשך השנה, הוציאו סינגלים נוספים שהיוו חלק מאלבומם, ביניהם "בר ביפו", "הדבר היחיד" בשיתוף הראפר איזי ו"חיבוק" בשיתוף הזמרת אביגיל קובארי. באותה השנה, הפיקו עבור הראפר אורטגה את אלבומו, "פרק ב'". בשנת 2017 יצא אלבום הבכורה שלהם, "האלבום של אמיר ובן", תחת חסותה של חברת פליי רקורדס. בשנת 2018 לקחו חלק בהפקת המיקסטייפ של הראפר אורטגה, "4:48". בשנת 2019 הוציאו את אלבומם השני, "זה מה יש", שכלל, בין היתר, את הסינגל "לופ", שזכה להצלחה רבה ואף נכנס למקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ. באותה השנה, הפיקו עבור יסמין מועלם את השיר "ככה עדיף לי" מתוך אלבומה "אריה". בשנת 2020 פרסמו בערוץ היוטיוב שלהם סרטון יחד עם חברם להרכב "פרנקלין" אביחי נפתלי, בו הם מבצעים את שירם "דבר איתי חופש" במהלך סגר בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל. באותה השנה, הוציאו את השיר "תל אביב זה אני ואת", בו אירחו את ג'יין בורדו. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של גלגלצ, ואף למקום ה-33 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet. ב-16 בנובמבר 2020 הוציאו הצמד את השיר "מחר מחר", וב-16 בפברואר 2021 את הסינגל "תקופות". ב-26 במאי 2021 הוציאו את הסינגל "ספסלים", בו אירחו את רוני דלומי. ב-31 במאי 2021 הוציאו את האלבום "גנגסטרים על אמת", בו שיתפו פעולה עם זמרים כמו עדי אולמנסקי, רוני דלומי, האחיות כרקוקלי וג'יין בורדו. במרץ 2024 יצא אמיר שדה לקריירת סולו כשבן מאור מעורב באלבום הסולו שלו העתידי שלו כמעבד ומפיק מוזיקלי. שדה הוציא את הסינגל "מבטא". ב-22 במאי הוציא שדה את השיר "יום טוב", הסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלו. באוגוסט 2024 הוציא אמיר שדה את הסינגל "נס" יחד עם הזמר דוד בן ארזה כשבן מאור מעורב בעיבוד השיר. 2017: האלבום של אמיר ובן 2019: זה מה יש 2021: גנגסטרים על אמת אמיר ובן, סרטונים בערוץ היוטיוב רז ישראלי, כסף, פלייליסט ואגו: הדרך החדשה של אמיר ובן, באתר ישראל היום, 2 בספטמבר 2019 אמיר ובן - האלבום של אמיר ובן, באתר Discogs (באנגלית) המצעד השבועי 15.08.2019, באתר glz.co.il יובל אראל‏, יסמין מועלם - ככה עדיף לי, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 3 בדצמבר 2019 אמיר ובן, אביחי נפתלי (פרנקלין) - דבר איתי חופש 2020 בבידוד, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:29) ynet, העם אמר את דברו: "שלמים" של עידן חביב הוא שיר השנה, באתר ynet, 17 בספטמבר 2020 אמיר שדה - מבטא, נבדק ב-2024-03-14 אמיר שדה יום טוב, באתר yosmusic.com, ‏2024-05-23 אמיר שדה Amir Sade (2024-08-14), אמיר שדה ודוד בן ארזה - נס, נבדק ב-2024-09-24
נתנאלה חג'ג'

נתנאלה (נתי) חג'ג' (נולדה ב-7 באוגוסט 1976) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה מאז הקמתה ב-1998 ועד שנת 2010, ומאמנת כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת הנשים מכבי צור שלום. חג'ג' החלה להתאמן ולשחק כדורגל במסגרת טורנירים בית ספריים בבית הספר התיכון אורט ביאליק בו למדה. טרם הקמתה של ליגת הנשים בישראל, שיחקה במחוז צפון של ליגת המחוזות. עם הקמת הליגה, בשנת 1998, הצטרפה חג'ג' למכבי חיפה ושיחקה בשורותיה עד שנת 2003, אז פורקה הקבוצה. חג'ג' נחשבה לשחקנית מרכזית בחיפה וזכתה עם המועדון בשתי אליפויות ושלושה גביעים. בעונתה האחרונה בחיפה (2002/2003) סיימה כמלכת השערים של הקבוצה עם 18 כיבושים. חג'ג' השתייכה לסגל נבחרת ישראל מיום הקמתה בשנת 1997 ועד שנת 2002. לזכותה 14 הופעות בנבחרת, בהן כבשה שער אחד. בשנים אלה החלה לאמן במקביל להיותה שחקנית פעילה, בעיקר במחלקות נוער ונערות במכבי חיפה, בית הספר לכדורגל ביקנעם, בית הספר לכדורגל של מכבי תל אביב ומחלקות הנוער של מכבי צור שלום. עוד אימנה את קבוצת הפועל נהריה. לאחר פירוקה של מכבי חיפה, עברה חג'ג' לשחק בהפועל פתח תקווה עד לשנת 2005, אז עברה לשנה אחת לבנות חיפה. בעונת 2006/2007 עברה לשורות מכבי צור שלום בה שיחקה שתי עונות, בסופן חזרה לשתי עונות נוספות בהפועל פתח תקווה עד שנת 2010. בשנה זו פרשה ממשחק פעיל ומונתה למאמנת מכבי חולון, איתה זכתה בשני גביעי מדינה – בעונת 2009/2010 ובעונת 2012/2013. במקביל למכבי חולון אימנה גם את קבוצת הנערות של אס"א תל אביב ואת סגל הזהב של ההתאחדות לכדורגל. משנת 2015 מאמנת כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת הנשים מכבי צור שלום. אליפות המדינה: 1998/1999, 2001/2002 גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002 גביע המדינה: 2009/2010, 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא נתנאלה חג'ג' בוויקישיתוף פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל קבוצת הנשים - מכבי חיפה, מתוך האתר הרשמי של מכבי חיפה אורן אהרוני, כדורגל נשים: מכבי חולון מחזיקת גביע המדינה, באתר ynet, 1 במאי 2013 לימור שפיגל, כדורגל נשים בישראל: לפרוץ את מסגרת החשיבה, באתר ynet, 8 במרץ 2012
בית השעון

בית השעון הוא מגדל שעון ובניין משרדים בצומת מרכזית בין רחוב הרצל ורחוב ביאליק בשכונת הדר הכרמל בחיפה. כיום בית השעון נמצא בבעלות איש העסקים רוני אינסאז. בית השעון תוכנן בסגנון הבינלאומי על ידי האדריכל ומתכנן הערים גדעון קמינקא, שלימים היה גם לחבר במועצת העיר חיפה. עבודות הבנייה אירעו בשנים 1934–1936 ובית השעון נחשב למבנה המשרדים הראשון מסוגו בשכונת הדר. באותן שנים, ניכר היה גידול באוכלוסיית שכונת הדר הכרמל ובנייני מסחר ומשרד רבים נבנו לאורך רחוב הרצל. בימיו הראשונים, נחשב בית השעון לבית משרדים יוקרתי ובפינתו הפונה לרחוב ביאליק פעל בית הקפה "שניר". בשנת 2019 סירב הבעלים של בית השעון לאפשר שימוש במבנה שלו במסגרת פרויקט "באוהאוס חברתי" באירוע לציון 100 שנה להיווסדה של אסכולת הסגנון הבינלאומי. האמן בלו סימיון פיינרו ביקש להפעיל את השעון שנדם למשך שלושת ימי האירוע. בשל סירובו של בעליו של המבנה, הוקם מול בית השעון כצעד מחאה פסל חי, כעין תמרור בצורת שעון שמחוגיו נעים לאחור, שפעל במשך שלושה ימים. קפה "שניר" נוסד בשנת 1937 והיה מחלוצי תעשיית הגלידה בישראל, כאשר תוצרת הגלידה בארץ עודנה הייתה בתחילת דרכה. נמכרה בו גלידה וקסטה במגוון טעמים לעוברים ושבים. בשנת 1957 נבחר קפה "שניר" ל"בית הקפה המובחר" במשאל שנערך בחיפה. בית הקרנות מדיה וקבצים בנושא בית השעון בוויקישיתוף שושן מנולה, מיצג מחאה נגד בעל מבנה שסירב להשתתף ב"באוהאוס חברתי", באתר כלבו חיפה והקריות, ‏27 בנובמבר 2019 חוויה אורבנית, מהדר הכרמל עד שוק תלפיות, בשיתוף בתים מבפנים (ארכיון) בית הקרנות, הספירה לאחור, באתר באוהאוס חברתי (ארכיון) בתים מספרים - חיפה, באתר נוסטלגיה עוז אלמוג, פרק 1: קפה בישראל - ציוני דרך היסטוריים, באתר אנשים ישראל, ‏8 בינואר 2010 (ארכיון)
איבנז

איבנז (Ibanez) היא חברה יפנית המייצרת גיטרות וציוד לגיטרות. החברה בבעלות הושינו גאקי. החברה מייצרת גיטרות חשמליות, גיטרות בס וגיטרות אקוסטיות, בנוסף היא מייצרת ציוד לגיטרות כגון מגברים ואפקטים. רוב הגיטרות המיוצרות על ידי החברה משמשות עבור סגנונות הרוק והמטאל. בשנת 1929 החל הושינו גאקי לייבא גיטרות תוצרת סלוודור איבאנייס (Ibáñez) מספרד. במלחמת האזרחים הספרדית נהרסה סדנתו של איבאנייס, והופסק ייצור הגיטרות. הושינו גאקי קנה את שם המותג, ובשנת 1935 החל לייצר גיטרות אקוסטיות ספרדיות, תחת השם איבנז (Ibanez). המפיץ של גיטרות איבנז בארצות הברית היה הארי רוזנבלום, יצרן גיטרות אמריקאי. בשנת 1975 החלה איבנז, שייצרה עד אז העתקים של גיטרות אמריקאיות מפורסמות, לייצר דגמים מקוריים (במקביל להעתקים). דגמים אלו זכו לפופולריות בקרב הנגנים החובבים והמקצועיים כאחד. במקביל למכירת הגיטרות החלה החברה לייצר מכשירי אפקטים שכמו הגיטרות זכו להצלחה מרובה בקרב הנגנים, במיוחד הפדאל Tubescreamer שבמקור תוכנן ונבנה על ידי מאקסון, חברת פדאלים איכותית שהייתה בבעלותה של איבנז בזמנים אלו ואיבנז הפיצה את הפדאל תחת שמה. כשנה לאחר שהחלה לייצר דגמים מקוריים, נתבעה החברה על ידי חברת Norlin Corporation שהחזיקה בבעלותה את יצרנית הגיטרות גיבסון על העתקה של עיצוב ראש הגיטרה. התביעה הסתיימה מחוץ לבית המשפט, ואיבנז הפסיקה את ייצור כל הדגמים הנדונים ועברה לייצר דגמים חדשים. מדיה וקבצים בנושא איבנז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איבנז (באנגלית) איבנז, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
וייט ליידי

וייט ליידי (באנגלית: White Lady; באופן מילולי: גברת לבנה) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מג'ין, טריפל סק ומיץ לימון. לעיתים מוסיפים גם חלבון ביצה. הקוקטייל הוא וריאציה קלאסית של ג'ין סאוור, בה מי סוכר מוחלפים בטריפל סק. יש מספר גרסאות לגבי מקורו של הקוקטייל. לפי גרסה אחת, הקוקטייל הומצא בלונדון ב-1919 על ידי הברמן הנרי מק'אלונה (Harry MacElhone). הקוקטייל הכיל תחילה ליקר מנטה, וקיבל את צורתו העכשוויות ב-1929. עם זאת, הקוקטייל מופיע ב-Savoy Cocktail Book, ספרו של הארי קראדוק (Harry Craddock) משנת 1930. וייט ליידי הוא קוקטייל סאוור קלאסי, המזכיר במידה רבה את ג'ין סאוור, המורכב מג'ין, מי סוכר ומיץ לימון. הקוקטייל הקלסי סיידקאר מורכב מקוניאק, טריפל סק ומיץ לימון ולכן נבדל מווייט ליידי ברכיב אחד גם הוא. מדיה וקבצים בנושא וייט ליידי בוויקישיתוף וייט ליידי, באתר איגוד הברמנים הבינלאומי וויט ליידי, באתר 2eat.co.il white_lady, אתר drinkoftheweek.com
לארי זיגפריד

לארי זיגפריד (באנגלית: Larry Siegfried;‏ 22 במאי 1939 – 14 באוקטובר 2010) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1972. לאורך 9 עונותיו בליגה זכה ב-5 אליפויות כשחקן בוסטון סלטיקס, ורשם ממוצעים כוללים של 10.8 נקודות, 3.5 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים למשחק. זיגפריד נולד בעיר שלבי שבאוהיו, ובין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("אוהיו סטייט באקאייז") הוביל את קלעיה עם 19.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1959/1960 הצטרפו לקבוצה שני חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד – ג'ון לוקאס וג'ון האבליצ'ק – אשר לצדו של זיגפריד הובילו את הבאקאייז לזכייתם הראשונה בטורניר אליפות המכללות. בעונתו האחרונה בקבוצה, 1960/1961, העפיל עם אוהיו סטייט לגמר טורניר המכללות בפעם השנייה ברציפות, אולם קבוצתו הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת סינסינטי בתוצאה 65–70. בשתי העונות האחרונות היה זיגפריד הקלעי השני של הקבוצה, אחרי לוקאס, עם ממוצע של 14.2 נקודות למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1961 נבחר זיגפריד בבחירה השלישית על ידי סינסינטי רויאלס, אולם הוא בחר לשחק עבור קבוצת "קליבלנד פייפרס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית" (ABL). בעונה היחידה לקיום הליגה זכו הפייפרס בתואר האליפות, תחת המאמן ביל שרמן. לקראת עונת 1963/1964 שכנע האבליצ'ק את מאמן בוסטון סלטיקס רד אאורבך לצרף לקבוצתם את זיגפריד, חברו הקרוב. בכל שלוש עונותיו הראשונות עם הסלטיקס זכה עמה זיגפריד באליפות ה-NBA, בתחילה כמחליפו מהספסל של קיי. סי. ג'ונס, ובהמשך כשחקן חמישייה לצדו של ג'ונס. בסדרת גמר פלייאוף 1966, בו גברה בוסטון על לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4–3, רשם זיגפריד ממוצעים של 13.1 נקודות ו-2.9 אסיסטים למשחק. בעונות 1968 ו-1969 זכה עם הסלטיקס בשתי אליפויות נוספות, כשחקן רוטציה קבוע; ב-5 מתוך 13 משחקי הגמר של קבוצתו באותן שנים קלע זיגפריד לפחות 20 נקודות. במאי 1970, לאחר 7 עונות בבוסטון, נבחר זיגפריד על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בדראפט ההרחבה, ומיד הועבר בטרייד לסן דייגו רוקטס בתמורה לג'ים בארנט. לאחר כעונה וחצי עם הרוקטס נשלח בטרייד נוסף לאטלנטה הוקס, ובסיום עונת 1971/1972 פרש ממשחק, בגיל 32. בשתי עונות שונות (1966 ו-1969) הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין, ובעת פרישתו ניצב במקום השלישי בתולדות הליגה, אחרי ביל שרמן וריק בארי, עם 85.4% קליעה מהעונשין. בין השנים 1973–1977 שימש זיגפריד כעוזר מאמן בקבוצת יוסטון רוקטס, תחת המאמנים הראשיים ג'ון איגן וטום ניסאלקי. ב-14 באוקטובר 2010 נפטר זיגפריד כתוצאה מהתקף לב, בגיל 71. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA לארי זיגפריד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטטיסטיקות הקריירה של זיגפריד ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של זיגפריד, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1961, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של זיגפריד, באתר הניו יורק טיימס, 16 באוקטובר 2010 רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1970, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של זיגפריד, באתר basketball-reference.com
A Whole New World

A Whole New World (בגרסתו העברית: עולם חדש; בתרגום חופשי לעברית: עולם חדש לגמרי) הוא שיר מתוך הסרט "אלאדין" משנת 1992 שנכתב על ידי טים רייס והולחן על ידי אלן מנקן. השיר מבוצע במקור על ידי בראד קיין וליאה סלונגה, ואילו בעברית מבוצע על ידי אלון אופיר ורמה מסינגר. השיר הוקלט במקור על ידי הזמרים בראד קיין (אנ') וליאה סלונגה בתפקיד הדמויות הראשיות אלאדין והנסיכה יסמין. השיר הוא בלדה המשמשת כשיר הנושא של הסרט. בשנת 1992 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-65. בשנת 2020 ערכה תחנת הרדיו הישראלית גלגלצ את "מצעד שירי דיסני", בו הגיע השיר בגרסתו האנגלית אל המקום הראשון, ואילו בגרסתו העברית הגיע השיר למקום ה-27. לשיר הוקלטו גרסאות כיסוי רבות בידי אמנים שונים, בהם ניק לאשיי, ג'סיקה סימפסון, פיבו בריסון ורגינה בל שזכו בפרס גראמי לשיר השנה עבור ביצועם בשנת 1992, ומנה מסעוד ונעמי סקוט כאלאדין והנסיכה יסמין בהתאמה בלייב אקשן המוזיקלי משנת 2019 "אלאדין". מידע על היצירה "A Whole New World" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "A Whole New World" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"A Whole New World" באתר SecondHandSongs The 65th Academy Awards | 1993, Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences (באנגלית) וואלה! תרבות‏, הפתעה בפסגה: "A Whole New World" מ"אלאדין" זכה במצעד שירי דיסני של גלגלצ ו-וואלה! תרבות, באתר וואלה, 28 במאי 2020 British hit singles & albums., 19th ed, London: Guinness World Records, 2006, ISBN 1-904994-10-5 ZAYN, Zhavia Ward - A Whole New World (End Title) (From "Aladdin"), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:02) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA

רשימה זו מציגה את 30 שחקני ליגת ה-NBA אשר מסרו את מספר האסיסטים הרב ביותר בליגה. הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, כמקובל בליגת ה-NBA אשר מפרידה בין נתונים סטטיסטיים של העונה הסדירה לבין אלו של פלייאוף ה-NBA. מוסר האסיסטים המוביל בתולדות ה-NBA הוא ג׳ון סטוקטון אשר לאורך 19 עונותיו בליגה מסר 15,806 אסיסטים בסך הכול. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "מוסר האסיסטים המוביל" שישה שחקנים שונים: ארני קלברלי (1946–1949), אנדי פיליפ (1949–1957), בוב קוזי (1957–1968), אוסקר רוברטסון (1968–1990), מג'יק ג'ונסון (1990–1994) וסטוקטון (מאז שנת 1994). הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024: רשימת מוסרי האסיסטים המובילים בליגות ה-NBA וה-ABA, באתר basketball-reference.com
It's My Life (שיר של בון ג'ובי)

"It's My Life" (בעברית "אלו הם חיי") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית בון ג'ובי. השיר יצא ב־23 במאי 2000 כסינגל הראשי מאלבום האולפן השביעי שלהם, Crush. השיר נכתב והופק על ידי ג'ון בון ג'ובי, ריצ'י סמבורה, מקס מרטין ולוק אבין, שעזר בהפקת השיר. השיר הגיע למקום הראשון במצעדים באוסטריה, בלגיה, איטליה, הולנד, פורטוגל, רומניה, ספרד ושווייץ, והגיע למקום מספר 33 בילבורד הוט 100 של ארצות הברית. השיר הופיע גם בפרסומת של מיצובישי מוטורס משנת 2001 ועד 2004. "אף אחד לא ציפה ל-It's My Life מלבדנו. ידענו שיש לנו להיט", אמר ג'ון בון ג'ובי בשנת 2007. השיר הפך להמנון שפנה למעריצים רבים. מאוחר יותר אמר בון ג'ובי: "חשבתי שאני כותב בהתמרמרות רבה על חיי ואיפה אני נמצא. לא חשבתי שהביטוי 'It's My Life' יגע בבני נוער ומבוגרים. 'It's my life, and I'm taking control' כולם מרגישים כך מדי פעם". את הווידאו קליפ ביים ויין אישם. ויל אסטס (טומי) ושירי אפלבי (ג'ינה) הן שתי הדמויות הראשיות. בתחילת הקליפ, טומי צופה בסרטון של הופעה של בון ג'ובי במחשב שלו, ואמו מבקשת שיזרוק את האשפה. לפתע ג'ינה מתקשרת וטומי מתחיל לרוץ בדירתו ומוציא את האשפה. לאחר מכן הוא רץ ברחובות לוס אנג'לס עד למופע, כשאר בדרך הוא נרדף על ידי כלבים, רץ מרתון ומתגלגל מתחת למשאית. בסוף הקליפ הוא מגיע אל המופע ורוקד עם ג'ינה. הקליפ נוצר בהשראת הסרט "ראן לולה ראן". ג'ון בון ג'ובי פגש את אסטס על הסט של U-571 ובחר בו להשתתף בקליפ. זהו הסרטון הנצפה ביותר של בון ג'ובי ביוטיוב, עם למעלה ממיליארד צפיות נכון ליולי 2022. מידע על היצירה "It's My Life" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"It's My Life" באתר SecondHandSongs ג'ון בון ג'ובי, מקס מרטין, ריצ'י סמבורה "Bon Jovi Popularity Soars in Germany". Deutsche Welle. 12 באוקטובר 2005. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2007. נבדק ב-2009-01-26. {{cite web}}: (עזרה) Alex Gernandt: Bon Jovi, 2. edition, Goldmann, München 2001, ISBN 3-442-42851-3, p 261 Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
רמדי

רוס פילר (באנגלית: Ross Filler; נולד ב-1972), ידוע בשם הבמה רמדי (Remedy), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי. נולד וגדל בסטטן איילנד בניו יורק למשפחה יהודית. סבו וסבתו ניצולי שואה, דודו הגדול נורה בגבו ומשפחתו נהרגה במחנות הריכוז על ידי הנאצים. בשנת 2001 הוציא רמדי את אלבום הבכורה שלו, The Genuine Article. האלבום קיבל לביקורות חיוביות וזכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד, תוך שהגיע למקום ה-130 בבילבורד 200, למקום ה-30 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום החמישי במצעד האלבומים העצמאים. בנובמבר 2003 הוציא את אלבומו השני, Code Red. באלבום נכלל השיר "Muslim and a Jew", שמדבר על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בשנת 2004 התארח באלבומה של משפחת תאקט, "אולסטארז", בשיר "I Like It" לצידם של סאבלימינל ואילן בבילון. בשנת 2006 התארח בשירו של הזמר הישראלי צ'ולו "שורפים ת'עיר" מתוך האלבום "תבלין ישן" לצד סילברדון. בשנת 2010 הוציא את המיקסטייפ It All Comes Down to This. המיקסטייפ הופק על ידי רמדי עצמו בשיתוף חבר ההרכב וו טאנג קלאן ריזה. בנובמבר 2021 הוציאו את האלבום "Remedy Meets Wu-Tang”. רמדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רמדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) רמדי, באתר Discogs (באנגלית) רמדי, באתר Songkick (באנגלית) Remedy | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית) Oneworld, New Image Media, Incorporated, 1999. (באנגלית) Rhymes and Remembrance, New Voices, ‏2002-02-21 (באנגלית) How My Grandfather's Kiddush Made It Into 'Schindler's List,' and a Wu-Tang Album, Tablet Magazine, ‏2013-04-15 (באנגלית) The Genuine Article - Remedy | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-05-29 HipHopDX- https://hiphopdx.com, Remedy: White Assassin, HipHopDX, ‏2001-04-27 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס (ג'נטילסקי, נאפולי)

יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס (באיטלקית: Giuditta che decapita Oloferne) הוא ציור שמן מעשה ידי הציירת ארטמיזיה ג'נטילסקי משנת 1612. היצירה מוצגת ב-Museo di Capodimonte בנאפולי. זוהי הגרסה הראשונה מבין שתי גרסאות שציירה ג'נטילסקי, הגרסה השנייה נמצאת בגלריית אופיצי בפירנצה. ערך מורחב – ספר יהודית הציור מתאר את יהודית, אלמנה יהודיה שביקשה להציל את עם ישראל משליטה זרה, כשהיא עורפת את ראשו של הולופרנס, שר הצבא האשורי של נבוכדנצר, לאחר שהסתננה למחנהו. כפי שמתואר בספר יהודית: ותיגש אל העמוד אשר בראש המיטה, ותיקח את חרב הולופרנס מעליו. ותשלח את ידה ותקחהו בציצית ראשו, ותאמר: ה' אלוהים, חזקני נא ואמצני אך הפעם. ותכה בחוזקה פעמיים על צווארו, ותכרות את ראשו, ותָגָל נבלתו מעל המיטה. ותיקח היריעה מעל העמוד ותצא — ספר יהודית פרק יג, פסוקים ט–יא הציור הושלם מיד לאחד משפט בו ארטמיזיה ג'נטילסקי האשימה חבר של אביה באונס. קירבה כרונולוגית זו הביאה חוקרי אמנות לחשוב שמדובר בציור נקמה על האונס שעברה. הציור מרגש לא רק בגלל הברוטליות של העריפה אלא גם בגלל תנוחתן של הגיבורות. בניגוד למתואר בציורו של קאראווג'ו (שצייר את יהודית והולופרנס בשנת 1599), כאן רואים שיתוף פעולה בין שתי הנשים, שרק במאמץ משותף מצליחות להתגבר על שר הצבא האשורי. גם בנקודה זאת יש התייחסות לחייה האישיים של ג'נטילסקי, אשר במהלך משפט האונס האשימה אישה אחרת בכך שסייעה לאנס במקום לסייע לה. אי לכך, הציור נתפס כמייצג את תמת "הכוח הנשי" (אנ'). ניתן לראות את המיומנות של ג'נטילסקי בתיאור המאמץ הגופני בתנועת הדמויות. המאבק של שתי הנשים מיוצג בצורה הטובה ביותר על ידי פניה העדינות של השפחה, שכאן היא צעירה יותר מאשר בתיאורים אחרים, אשר בהן נאחז הולופרנס בידו השרירית במאמץ נואש לשרוד. בציור זה נעשה שימוש נרחב יותר בצבעי יסוד בהשוואה לגרסת פירנצה המאוחרת יותר. יהודית לובשת שמלה בצבע כחלחל עם עיטורים מוזהבים, לשפחה שמלה אדומה. כחסידה של קאראווג'ו, ג'נטילסקי השתמשה בסגנון הטנבריזם שפיתח. מדיה וקבצים בנושא יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס בוויקישיתוף "אקדמיית קהאן, פירוט נוסף והשוואה עם גרסת פירנצה". (באנגלית) תרגם מיוונית: יצחק זעקיל פרענקיל, ‏ספר יהודית, מהדורת ווארשא 1885, באתר "דעת" Lois Fichner-Rathus (בינואר 2011). Foundations of Art and Design: An Enhanced Media Edition. Cengage Learning. p. 74. ISBN 1-111-77145-6. {{cite book}}: (עזרה)