laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רייצ'ל קלר

רייצ'ל ריי קלר (באנגלית: Rachel Rye Keller; נולדה ב-25 בדצמבר 1992) היא שחקנית אמריקאית, אשר ידועה בין היתר מתפקידיה הטלוויזיוניים בתור סימון גרהארט בסדרה "פארגו" (2017), בזכות תפקידה בתור סידני "סיד" בארט בסדרה "לגיון" (2017–2019), בתור לינדה קולקנה בסדרה "ג'ון הנבל" (2020), ובתור סמנת'ה בסדרה "טוקיו וייס" (2022–הווה). קלר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאם נוצרייה ולאב יהודי. היא חוגגת גם חנוכה. גדלה בסיינט פול, מינסוטה. היא למדה בקונסרבטוריון סיינט פול לאמנויות הבמה, ובשנת 2014 סיימה לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות של אוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, פנסילבניה. בשנת 2012 ביצעה את טביעת הרגל שלה במשחק כאשר שיחקה בשני סרטים קצרים: "I Still Adore You" ו"Flutter". תפקידיה הראשונים בטלוויזיה היו בשנת 2015, כשהשתתפה כאורחת בסדרות הטלוויזיה "המנטליסט" ו"על טבעי". באותה שנה שיחקה גם בשבעה פרקים של עונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "פארגו", בתפקיד סימון גרהארדט. בשנים 2017–2019 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסדרה "לגיון" (המבוססת על דמויות של אקס-מן) ברשת FX, וגילמה את סידני "סיד" בארט למשך 3 עונות. בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Write When You Get Work", בתור רות' דאפי. בשנת 2019 שיחקה בשתי הפקות מקוריות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס"; בסדרת הדרמה "עולם חדש" בתור קסנדרה פרסמן ולאחר מכן בסרט המדע הבדיוני "בצל הירח" (אנ') לצד מייקל סי הול. בשנת 2020 שיחקה בתפקיד מרכזי בתור לינדה קולקנה בעונה השנייה של סדרת האנתולוגיה-פשע אמיתי "ג'ון הנבל" של רשת הטלוויזיה USA. בשנת 2022 החלה לגילם את דמותה של סמנת'ה פורטר בסדרת הדרמה והפשע "טוקיו וייס" ברשת HBO Max, והיא מבוססת על סיפור אמיתי שיצא כספר בשם זהה משנת 2009 מאת ג'ייק אדלשטיין. באותה שנה גילמה את סוניה בסרט הדרמה-קומי "איש ושמו אוטו" (אנ') בבימויו של הבמאי הגרמני-שוודי מארק פורסטר (אנ') לפי תסריט מאת דייוויד מגי (אנ'). זהו גרסה מחודשת של הסרט השוודי "איש ושמו אובה" (אנ') משנת 2015, אשר הוא עצמו מבוסס על הרומן באותו שם (אנ') מ-2012 מאת פרדריק בקמן. הסרט אשר זכה לביקורות חיובות לרוב מצד המבקרים, יצא לאקרנים בבכורה ב-29 בדצמבר 2022. מדיה וקבצים בנושא רייצ'ל קלר בוויקישיתוף רייצ'ל קלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייצ'ל קלר, ברשת החברתית אינסטגרם רייצ'ל קלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Rachel Keller (@rachelryekeller) - Twitter". www.twitter.com. "'Fargo' Star Rachel Keller on Simone's Long Walk Into the Woods". "Hollywood's Next Big Thing: 'Legion' Star Rachel Keller's Big Break From Food Trucks to 'Fargo'". "Jews in the News: Jackie Hoffman, Jennifer Grey and David Susskind - Tampa Jewish Federation". www.jewishtampa.com. Andreeva, Nellie (5 בינואר 2016). "'Legion': FX Marvel Pilot Casts 'Fargo's Rachel Keller As Female Lead". Deadline. {{cite web}}: (עזרה) "Rachel Keller talks new role in 'Legion,' more". "Twin Cities actress lands starring role in X-Men spinoff series 'Legion'". "St. Paul native owns 'Fargo' role - and furiously nostalgic hairdo". TwinCities.com. Isaac Feldberg. "Fargo Season 2 Recruits Jeffrey Donovan And Rachel Keller; Nick Offerman Courted". We Got This Covered.
דור הסתלבט

דור הסתלבט הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-14 ביוני 2017, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום הרביעי של גושן, שלושים, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי גלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון הפופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל למיליון השמעות. טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, העלה גושן לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר. האודיו מציג בתוכו את עטיפת הסינגל. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.5 מיליון. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית Dor Ha'stalbet, נבדק ב-2020-02-18 Nathan Goshen נתן גושן - דור הסתלבט, באתר YouTube
דרק גודפרי

דרק גודפרי (באנגלית: Derek Godfrey;‏ 3 ביוני 1924 – 18 ביוני 1983) היה שחקן אנגלי, שעבד עם הלהקה השייקספירית המלכותית החל משנת 1960. גודפרי הופיע בסרטי קולנוע ובתוכניות דרמה של ה-BBC בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. גודפרי נולד בלונדון. ב-1956 החל להופיע בתיאטרון האולד ויק, וגילם תפקידים כגון לקימו במחזה "סימבלין" ואנוברבוס במחזה "אנטוניוס וקלאופטרה". עם הלהקה השייקספירית המלכותית הופיע בתפקידים של אורסינו ("הלילה השנים עשר"), הקטור ("טרוילוס וקרסידה"), פטרוקיו ("אילוף הסוררת") ומלווליו ("הלילה השנים עשר"). הוא גילם את הדמות של ג'ק גורני בהפקה של המחזה "The Ruling Class" מאת פיטר בארנס. עוד הופיע בסרטי קולנוע כגון "Hands of the Ripper" ו-"The Abominable Dr. Phibes". בטלוויזיה גילם גודפרי את רוברט קנדי בסדרת הדרמה "משפחת פאליסר", קפטן אדוארד הולט בסדרה "Warship", ואת ראלף ניקלבי מעיבוד משנת 1977 של הרומן "ניקולס ניקלבי". דרק גודפרי היה נשוי לשחקנית ילידת אוסטרליה דיאנה פיירפקס. לבני הזוג נולדו שתי בנות, ג'ולס ופיפה. דרק גודפרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרק גודפרי, באתר Discogs (באנגלית) "Derek Godfrey". IMDb. Michael Dobson, Stanley W. Wells. Oxford Companion to Shakespeare. Oxford University Press, 2001
Home (שיר של נתן גושן)

Home (בעברית: בית) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-24 בספטמבר 2017, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי ג'אקוב כריסטנסן, אנדרס כריסטנסן. השיר הוא בסגנון הפופ, ומשלב בתוכו גם את סגנון ה-EDM. השיר הוא הסינגל השני של גושן בשפה האנגלית, לאחר "Thinking About It (Let It Go)" שזכה להצלחה רבה בישראל ובעולם. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה. הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של גושן ב-3 בנובמבר 2017. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כחצי מיליון. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית לינוי משעלי, ‏Home: נתן גושן בסינגל חדש ובינלאומי, באתר "סרוגים", 25 בספטמבר 2017 Home, נבדק ב-2020-02-18 יוסי חרסונסקי, נתן גושן, Home ביקורת סינגל חדש, באתר יוסמיוסיק, ‏2017-09-25 Nathan Goshen - Home, YouTube עושה-כבוד-מעבר-לים-נתן-גושן-כובש-את-האו מרגש: כש'אקס פקטור' אוקראינה הזמינו את נתן גושן, באתר "סרוגים", 25 בדצמבר 2017
צ'ין-לינג

צ'ין-לינג (בסינית: 秦岭, תרגום מילולי: רכס צ'ין, בפין-יין: Qínlǐng) או הרי צ'ין, כונו בעבר נאנְשַׁאן (南山, "ההרים הדרומיים") ולפעמים נקראים "האלפים הסצ'ואנים", הוא רכס הרים מרכזי מזרח-מערב, הממוקם בדרום שאאנשי, סין. ההרים מהווים גבול טבעי בין צפון ודרום סין, ובית גידול למגוון עצום של צמחים ובעלי חיים, חלקם אנדמיים, ולא נמצאים בשום מקום אחר על פני כדור הארץ. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא הר טַאייבֵּיי, המתנשא לגובה של 3,767 מטרים, ונמצא כ-100 ק"מ מערבית לבירה הסינית העתיקה של שיאן. שלוש פסגות משמעותיות מבחינה תרבותית ברכס הן, הר הואה (2,155) הר לי (1,302) והר מאייג'י (1,742). פנדה צ'ינלינג מדיה וקבצים בנושא צ'ין-לינג בוויקישיתוף צ'ין-לינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Qinling Mountains". Bookrags.com. נבדק ב-17 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי איראן–תוניסיה

יחסי איראן–תוניסיה (בערבית: العلاقات الإيرانية التونسية) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה התוניסאית. בניגוד לרוב העולם הערבי העוין את איראן באופן עמוק, תוניסיה היא אחת המדינות הערביות הבודדות שפיתחו יחסים טובים עם איראן, במיוחד מאז המהפכה האיראנית בשנת 1979 והקמת הרפובליקה האסלאמית. הנייטרליות של תוניס נתנה להם דימוי טוב ביחסיהם, ואף הרגיזה את ערב הסעודית. תוניסיה היא אחת המדינות הערביות הבודדות שהביעו תנחומים על מתקפת הטרור בטהראן ב-2017, ושתי המדינות מצהירות כי אין גבול לשיתוף פעולה גדול יותר בין איראן לתוניסיה. תוניסיה, יחד עם אלג'יריה, הואשמו בשיבוח איראן, דבר אשר הוכחש על ידיהם. תוניסיה פועלת גם כמעצמה נייטרלית ומאוזנת, כדי לאזן את ההתנגדות בין איראן לסעודיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן–תוניסיה בוויקישיתוף "No Limit on Expansion of Iran-Tunisia Ties: FM". ifpnews.com. נבדק ב-2018-07-13. "eng-archive.aawsat.com/theaawsat/news-middle-east/tunisia-algeria-deny-comments-praising-iran". eng-archive.aawsat.com. נבדק ב-2018-07-13. "Iran seeks Tunisia's mediation in standoff with Saudi Arabia: report". GulfNews.com. נבדק ב-2018-07-13.
הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית

הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Veterans' Affairs) היא ועדה קבועה בסנאט של ארצות הברית האמונה על טיפול בסוגיות ובעיות הנוגעות ליוצאי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. הוועדה הוקמה ב-1946, וכיום עומד בראשה הסנאטור ג'ון טסטר ממדינת מונטנה. הוועדה נוסדה ב-1970 במטרה להעביר תחומי אחריות הנוגעים לחיילים משוחררים מוועדת הכספים ומוועדת העבודה אל פאנל אחר. משנת 1947 עד ל-1970, עניינים הקשורים לשיפוי ומימון חיילים משוחררים הופנו באופן כללי לוועדת הכספים, ואילו עניינים הנוגעים לשיקום מקצועי, חינוך, טיפול רפואי, סעד אזרחי והסתגלות מחדש לחיי אזרחות של יוצאי צבא הועברו לוועדת העבודה והרווחה הציבורית. החקיקה בקונגרס של ארצות הברית הנוגעת לחיילים משוחררים השתנתה במרוצת השנים. עבור חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובני משפחותיהם שלחמו במלחמותיה של ארצות הברית — מלחמת העצמאות, מלחמת 1812, מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, מלחמת האזרחים האמריקנית ומלחמת ארצות הברית-ספרד — תמיכה מצד הממשלה הפדרלית הייתה מהותית מבחינה כלכלית. היה זה ברור כי תמיכה שכזו הייתה בתחום השיפוט של ועדת הפנסיות של הסנאט, אשר נוסדה כאחת מוועדות הקבע המקוריות של הסנאט ב-1816 ופעלה עד לפירוקה מכוח "חוק הארגון החקיקתי מחדש" שנחתם ב-1946. במהלך מלחמת העולם הראשונה אופי התגובה של הקונגרס לצורכי החיילים המשוחררים השתנה למערכת מיזמים תוכניות מגוונים יותר. תוכנית לביטוח סיכון מלחמתי, שהופנתה לוועדת הכספים של הסנאט, שינתה את שיקול ההטבות שהוענקו ליוצאי צבא. ועדת הכספים הייתה הוועדה הפרלמנטרית של הסנאט שהייתה אמונה על תוכניות עבור חיילים משוחררים בשנים 1917–1946. לאחר מלחמת העולם השנייה טיפלה ועדת הכספים ב"חוק ההסתגלות מחדש של יוצאי צבא" (G.I. Bill) משנת 1944, שהרחיב שירותים חיוניים עבור חיילים משוחררים ומשפחותיהם והעניק סיוע ביציאה ממעגל האבטלה וכניסה למערכות החינוך, הכשרה מקצועית, ערבויות לדיור והלוואות עסקיות וכן הטבות רפואיות ופנסיות. מומחים רבים סבורים כי חוק זה היה אחד המרכיבים החשובים ביותר בהרחבת מעמד הביניים לאחר מלחמת העולם השנייה. בקונגרס הראשון בו התכנסה הוועדה לענייני חיילים משוחררים, הקונגרס ה-92 (1973-1971), מנתה הוועדה תשעה חברים. בהווה, בימי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, בוועדה חברים 18 סנאטורים: תשעה חברי רוב מהמפלגה הדמוקרטית ותשעה חברי מיעוט מהמפלגה הרפובליקנית. אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה לענייני חיילים משוחררים (באנגלית) הרכב הוועדה הנוכחי בקונגרס ה-117, באתר הרשמי של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)
יחסי גרמניה–תוניסיה

יחסי גרמניה–תוניסיה הם יחסי החוץ בין גרמניה לתוניסיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1956, אז קיבלה תוניסיה את עצמאותה. עד לאירועי האביב הערבי התקיים שיתוף פעולה רופף בין המדינות. היה שיתוף פעולה סלקטיבי בתחומי התיירות והתעשייה הקלה. לחברות גרמניות הייתה חשיבות מועטה לתוניסיה, שאין לה חומרי גלם ושוק קטן וכוח קנייה נמוך. בנוסף לתוניסיה היה גם ברית עם צרפת, כך שליחסי גרמניה-תוניסיה לא היו חשיבות מיוחדת עבור גרמניה או תוניסיה. עם זאת, אירועי האביב הערבי הראו לממשלת גרמניה כי צפון אפריקה היא בעלת חשיבות רבה לגרמניה, לא מעט בשל הגירה מהאזור למרכז אירופה, וכי מדיניות האיחוד האירופי כלפי מדינות צפון אפריקה הייתה לקויה בחלקה. מכיוון שצרפת איבדה את אמינותה בתוניסיה באמצעות תמיכתה בדיקטטור זין אל-עאבדין בן עלי, גרמניה הציעה עזרה לממשלת תוניסיה להתמודד עם המעבר. שר החוץ הגרמני גידו וסטרוולה היה אחד הפוליטיקאים המערביים הראשונים שביקרו בתוניסיה לאחר האביב הערבי, והציע לממשלת תוניסיה שיתוף פעולה במגוון תחומים. בשלוש השנים הראשונות שלאחר המהפכה היקף הסיוע הגרמני לתוניסיה היה בסביבות 250 מיליון אירו, מתוכם 60 מיליון אירו נועדו להסדר חוב. גורמים אחדים, שירות חילופי אקדמי גרמני ומכון גתה פתחו תוכניות משלהם עבור תוניסיה. גרמניה גם הציעה לממשלת תוניסיה הכרה ולגיטימציה על הבמה הבינלאומית, במיוחד לאחר שתנועת האננהדה הדתית השמרנית ניצחה בבחירות, בעוד שצרפת, הזהירה מפניהם. במהלך ההפגנות בשנת 2013 שר החוץ גידו ווסטרוולה והשגריר ינס פלטנר תיווכו באופן מקומי, ובעקבות כך הוקמה ממשלה חדשה. גרמניה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס וקונסוליה כללית בג'רבה. מאידך, תוניסיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-3 קונסוליות בבון, המבורג ומינכן. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–תוניסיה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
שטיח אדום

שטיח אדום הוא שטיח שצבעו אדום, אשר נפרשׂ לכבודם של האורחים בכניסה לאירוע חגיגי, ובפרט לכבודם של אח"מים, למשל בעת רדתם מהמטוס. שטיח זה הוא מקור הביטוי "לפרושׂ שטיח אדום", שפירושו: להעניק כבוד רב. מקור המנהג ככל הנראה בעת העתיקה. במחזה אגממנון מתואר כיצד אשתו של אגממנון מצווה עליו ללכת על שטיח אדום ולא על האדמה, דבר אשר יעורר עליו את חמת האלים - שכן שטיח אדום נחשב, לאור נדירות הצבע האדום, למיועד לאלים בלבד. באירופה של ימי הביניים נפרש שטיח לכבוד אורחים חשובים, על מנת שלא יצעדו על הרצפה הקרה; ומכיוון שאדום היה צבע יקר ערך, הוא סימל את האירוח המכובד ביותר. המונח ידוע במיוחד בהקשר של טקס האוסקר, בו קיים שידור ארוך וקפדני, אשר נקרא לרוב "על השטיח האדום", בו מצלמים, מראיינים ובוחנים את לבושם של הסלבריטאים המגיעים לטקס, אשר הולכים על השטיח האדום בכניסה למבנה בו הוא משודר. בלדד השוחי, מה מקור השטיח האדום?, באתר ערוץ עשר
יחסי איראן–לוב

יחסי איראן–לוב (בפרסית: روابط ایران و لیبی; בערבית: العلاقات الإيرانية الليبية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין מדינת לוּב. לשתי המדינות יש שגרירויות זו אצל זו. היחסים הכלכליים, הצבאיים והתרבותיים בין המדינות השתנו לאורך הזמן. הקשרים בין שתי המדינות מתוארכים אלפי שנים, כאשר מקורותיה של איראן המודרנית החלו בתקופת האימפריה הפרסית, ומדינת לוב המודרנית הייתה בעבר חלק מהותי מהאימפריה הרומית. יחסי איראן-לוב המודרניים החלו בשנות ה-60, כאשר המלך אידריס שלט בלוב והשאה, מוחמד רזא פהלווי שלט באיראן. המתיחות החלה בין שתי המדינות בעקבות עלייתו של קולונל מועמר קדאפי בלוב. קדאפי, יחד עם מנהיגים ערבים אחרים, האשימו את השאה בבגידה באינטרסים של שכניו הערבים ותמיכה בישראל. המהפכה האיראנית של 1979 הביאה להפלת השאה ולשיפור של יחסי המדינות. נקודת המפנה של יחסי המדינות הייתה במהלך מלחמת איראן–עיראק, כאשר לוב סייעה לאיראן, למרות הלחץ המערבי לשמור על איראן מבודדת. במהלך המלחמה לוב וסוריה היו בעלות הברית היחידות של איראן במזרח התיכון. שיתוף הפעולה של איראן ולוב במהלך שנות ה-90 הוביל להקמת מפעלים, כבישים, בתי חולים בשתי המדינות. קדאפי אפילו ביקר את נשיא איראן אכבר האשמי רפסנג'אני ואת המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי. במועצת הביטחון, קדאפי הצדיק את תוכנית הגרעין של איראן והתנגד לסנקציות מערביות נגד הרפובליקה האסלאמית. עם זאת, היחסים בין שתי המדינות נהיו שוב מתוחים בעקבות חטיפתו ורציחתו ככל הנראה של מנהיג השיעים המשפיע מוסא אל סאדר בלוב. איראן תמכה בשנת 2011 בהתקוממות נגד ממשלת קדאפי בלוב, ותיארה את זה בתור "ההתעוררות האסלאמית" וגינתה את סנקציות הממשלה. שגריר לוב באירן התפטר מאוחר יותר בשל מחאת האביב הערבי בארצו. בעקבות הדחתו של קדאפי, איראן הכירה בממשלת המעבר הלובית החדשה. שגריר איראן שב במהרה לרפובליקה הערבית של לוב שזה עתה הוקמה. Zephyr, Alexander. Psalm 83: A New Discovery. iUniverse (November 13, 2014). ISBN 978-1491750742. Zonis, Marvin Majestic Failure The Fall of the Shah, Chicago: University of Chicago Press, 1991 page 199. SCIOLINO, ELAINE. "IRAN, IN 6-YEAR SEARCH FOR ARMS, FINDS WORLD OF WILLING SUPPLIERS". nytimes. ELLEMAN, MICHAEL. "North Korea-Iran Missile Cooperation". Alexander, Cordesman, Alexander, Anthony H. Iran and the Gulf Military Balance. Center for Strategic and International Studies, 2011. Nasr, Vali. The Shia Revival: How Conflicts within Islam Will Shape the Future. W. W. Norton & Company; Reprint edition (April 17, 2007). ISBN 978-0393329681. "Iran Backs Libyan Rebels, Chastises West Over Oil, Bahrain". PBS. 6 באפריל 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Libyan Ambassador to Iran resigns".
יחסי הממלכה המאוחדת – תוניסיה

יחסי הממלכה המאוחדת–תוניסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הממלכה המאוחדת לתוניסיה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה תוניסיה, שהייתה אז תחת שלטון צרפתי, על ידי כוחות גרמניים שנסוגו מלוב, ובעקות כך התחוללה לחימה קשה בין הכוחות הגרמניים והאיטלקיים בקבוצת ארמיות אפריקה, לבין כוחות הארמייה הבריטית השמינית מכאן וקבוצת הארמיות ה-18 האנגלו-אמריקנית מכאן, עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. בשנת 1956 קיבלה תוניסיה את עצמאותה מצרפת, וזמן קצר לאחר מכן כוננה עימה בריטניה יחסים דיפלומטיים. בין המדינות קיים שיתוף פעולה במגוון רחב של תחומים, כולל קידום עסקי, אנרגיה, תרבות, תיירות וביטחון. כמו כן מפעילה בריטניה את תוכנית קרן השותפות הערבית, המתרכזת בתמיכה במעבר הדמוקרטי ובצמיחה הכלכלית בתוניסיה. בריטניה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס בלבד. מאידך, תוניסיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בגלאזגו, ליברפול ורדינג. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – תוניסיה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
101 (אלבום)

101 הוא סרט דוקומנטרי ואלבום הופעה כפול שיצא במרץ 1989, המתעד הופעה של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד. ההופעה המתועדת באלבום הייתה ההופעה האחרונה (הופעה מס' 101) בסיבוב ההופעות של האלבום Music For The Masses (יצא ב-1987). ההופעה התקיימה ב-18 ביוני 1988 וצפו בה כ-80,000 צופים, באצטדיון הרוז בול בפסדינה, קליפורניה, שהכיל בעבר אירועים גדולים כמו גביע העולם בכדורגל והסופרבול. הסרט הדוקומנטרי מכיל צילומים מאחורי הקלעים ותיעוד חוויותיהם של שלושה מעריצים שזכו להצטרף לחלק מסיבוב ההופעות של הלהקה (הם זכו בפרס דרך תחנת רדיו בלוס אנג'לס), וכן ביצועים חיים לשירים מאלבומים קודמים של הלהקה. ב-2003 יצאה גרסת DVD ל-101, שהכילה דיסק אחד עם הסרט הדוקומנטרי, ודיסק נוסף עם השירים ומס' ראיונות, ביניהם ראיונות עם חברי הלהקה נכון ל-2003 (אלן ווילדר, שעזב את הלהקה ב-1995 בחר שלא להתראיין). האלבום הגיע למקומות 5 ו-45 במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה). בסוגריים – שם האלבום שבו הופיע השיר לראשונה CD1: CD2: כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, מלבד Just Can't Get Enough שנכתב על ידי וינס קלארק. דייב גהאן שר את כל השירים, מלבד Somebody, The Things You Said ו-A Question Of Lust, שאותם שר מרטין גור, ו-Pimpf האינסטרומנטלי. CD1: הדיסק הראשון הוא הסרט הדוקומנטרי שיצא ב-1989 עם מס' תוספות. CD2: שירים 7 ו-9 לא קיימים בגרסת הוידאו מ-1989. יצא כסינגל גם ב-1983, ראו Everything Counts מידע על האלבום 101 באתר MusicBrainz מידע על האלבום 101 באתר AllMusic האלבום 101 באתר Discogs האלבום 101 באתר ספוטיפיי "101", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יחסי אלג'יריה–תוניסיה

יחסי אלג'יריה–תוניסיה (בערבית: العلاقات التونسية الجزائرية) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין הרפובליקה התוניסאית. תוניסיה השקיעה באופן עקבי מאמצים בעמידה לצדה של אלג'יריה במאבקים בינלאומיים, זאת לעומת יחסיה הרעועים עם לוב. בשנות ה-70 שינתה תוניסיה את עמדתה כלפי סהרה המערבית כדי לא לפגוע ביחסיה עם הרשויות האלג'יריות. תוניסיה הייתה המדינה הראשונה שחתמה על חוזה האחווה וההסכמה עם אלג'יריה, בשנת 1983. לאורך ההיסטוריה העצמאית של אלג'יריה, היא הצטרפה למספר מיזמים כלכליים עם תוניסיה, כולל הצינור חוצה-המדינות שעובר מאלג'יריה דרך תוניסיה לאיטליה (אנ'). בשנת 1987 קירבה הדחתו מהשלטון בתוניסיה של הנשיא חביב בורגיבה, והחלפתו בזין אל-עאבדין בן עלי הדיפלומטי יותר, את שתי המדינות שוב. לאחר המהפכה התוניסאית, כאשר האיסלאמיסטים המיוצגים על ידי תנועת א-נהדה (אנ') לקחו את מושכות הכוח בקרתגו, היחסים בין המדינות הורעו, לאחר שפוליטיקאים מקומיים בתוניסיה האשימו את המשטר והמודיעין האלג'יראי במארב הטרור על סיור של צבא תוניסיה קרוב לגבולות ב-29 ביולי 2013. לטענתם קרתה התקרית בגלל חששות של אלג'יריה ממעבר המהפכה מתוניסיה לארצם, ובשל הצורך לערער את היציבות בביטחון הפנים השביר. שר הפנים של תוניסיה אמר כי לאלג'יריה הוקל כי תוניסיה לא מתכוונת לייצא אליהם את המהפכה. שתי המדינות חברות באיחוד האפריקני. ב-9 בפברואר 2015 ביקר הנשיא אל-באג'י א-סבסי באלג'יריה בביקור נימוסין. נשיא אלג'יריה, עבד אל-עזיז בותפליקה, לא ביקר בתוניסיה מאז 2012. תוניסיה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר, ו-2 קונסוליות בענאבה (אנ') ובתבסה (אנ'). מאידך, אלג'יריה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס וקונסוליות בגאפסה ואל-כאף. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלג'יריה–תוניסיה בוויקישיתוף "Tunisie – Chaâmbi : Hizb Ettahrir accuse l'Algérie et le gouvernement tunisien". נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "L'Algérie est soulagée que la Tunisie ne lui ait pas exporté sa révolution". Algérie 1. נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) אתר על יחסי מדינות
טור דה לה פרובאנס

הטור דה לה פרובאנס הוא מרוץ אופני כביש שמתקיים בצרפת מאז 2016, אז ניצח בו תומא ווקלר (אנ') הצרפתי. המרוץ הוא בדרג 2.Pro וחלק מסבב המרוצים של ה-UCI ProSeries, שהוא הדרג השני הכי גבוה בענף אופני הכביש אחרי UCI World Tour. המרוץ מאורגן על ידי חברת "לה פרובאנס" הצרפתית. המהדורה הראשונה התקיימה ב-2016, אז ניצח בה תומא ווקלר (אנ') מקבוצת דיירקט אנרז'י, כשפרננדו גאביריה מנצח את קטגוריית הנקודות, פטר ואקוץ' (אנ') את קטגוריית הרוכב הצעיר ורמי די גרגוריו (אנ') מנצח את קטגוריית ההרים. מדיה וקבצים בנושא טור דה לה פרובאנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טור דה לה פרובאנס (בצרפתית)
אל-כחלאווי א-תונסי

אל-כחלאווי א-תונסי (בערבית: الكحلاوي التونسي, בתעתיק מדויק: אלכַּחְלַאוִי אלתוּנסי, מילולית "כחלאווי התוניסאי" – שם הבמה של אלי טויטו; 24 בינואר 1932– 15 בפברואר 2000) היה יהודי-תוניסאי, זמר ונגן כלי הקשה במוזיקה ערבית בהשראה עממית ואיש עסקים. שאל את שם הבמה שלו מהזמר המצרי מוחמד אל-כחלאווי (ער'). כמו תוניסאים רבים בשנות ה-40 של המאה ה-20, נשבה בהתבגרותו בקסמי המוזיקה המצרית. הוא לא רק עיצב את עצמו בדמותו של הזמר המצרי מוחמד אל-כחלאווי, המפורסם זה מכבר, אלא גם לקח ממנו את שם הבמה שלו. תהילתו של אל-כחלאווי א-תונסי עלתה גם כן וכנער בשנות הארבעים המאוחרות של המאה העשרים, משך את תשומת ליבו של נגן הקאנון היהודי העיוור קקינו דה-פז ואחרים. לאחר כמה עבודות בפריז במקומות כמו הקברט המפורסם El Djazair ברובע הלטיני כזמר ונגן כלי הקשה (דרבוקה), הוא חזר לתוניס ושם הפך לאורח קבוע ברדיו תוניס. בשנת 1953 הקליט את הסינגל הראשון שלו (Min youm elli ratek aini,[דרוש תעתוק] "מהיום שהמבט שלי נח עליך") אשר סלל את דרכו קדימה. במהלך השנים הבאות הקליט בשלל חברות ידועות: דוקררט-תומסון, Teppaz, La Voix Du Globe, בל-אייר, Pathé ודוניה. במשמעות של "עולם" (دنيا) בערבית, דוניא הייתה חברה של תקליטי 78 rpm מוערכת למדי בשנות ה-50 של המאה ה-20, אך התקשתה במעבר לאריך-נגן. ב-1960 רכש אל-כחלאווי את החברה כולה והפך אותה במהרה לאימפריה עם מגוון אומנותי מרשים. דוניא סיפקה מיד פורום לאומנים כגון מאטי בן קאסם, שייח מוחמד אל אנקה, אווליה, פדילה דז'יריה, שייחה רימטי (ואפילו פריד אל-אטרש הסורי-מצרי, שעל פי הדיווחים היה גם חבר), אך כך גם סיפק פורום לקולגות היהודיות שהיוו פליטים מתוניסיה ואלג'יריה באותה העת ושהו בצרפת, כמו לילי בוניש, לין מונטי, ראול ג'ורנו, אדמונד אטלאן, בלונד-בלונד, אלברט גז, רנה פרז, לוק שרקי, שייח זקרי, עאידה ניסים, אלברט פרז, ונתן כהן. אל-כחלאווי א-תונסי וחברתו דוניא נתנו קול לכמה ממיטב האמנים הצפון אפריקאים של המאה ה-20, כאשר מעטים אחרים עשו זאת. היותו אמרגן כמעט ולא האט את הקריירה המוזיקלית שלו. לאורך כל סוף עידן הוויניל סיפק אל-כחלאווי א-תונסי מופעים על עשרות תקליטי LP ו-45 של דוניא והמשיך להופיע לאורך שנות ה-80 וה-90. ב-15 בפברואר 2000, העיתון ליברסיון בצרפת יצא עם הכותרת הבאה: "Tounsi ne jouera plus de derbouka" ("תונסי כבר לא ינגן בדרבוקה"). אל-כחלאווי א-תונסי נפטר בגיל 67, בטרם עת, אך קולו לא נדם. בשנת 2002, אולם הקונצרטים בטקלאן בשדרות וולטייר בפריז, שנרכש על ידי אל-כחלאווי בשנת 1976 והיום בבעלות בניו, כיבד את זכרו של אל-כחלאווי א-תונסי ואת תרומתו המוזיקלית לצפון אפריקה וגם לצרפת באמצעות ערב שירה. אל-כחלאווי גם מונצח באוסף של Trésors de la Chanson Judéo-Arabe (אוצרות השיר היהודי-ערבי) של חברת Buda Musique (אנ'), אשר כמעט כל תוכנו נלקח מחברת דוניה. אל-כחלאווי א-תונסי, באתר ספוטיפיי אל-כחלאווי א-תונסי, באתר דיזר אל-כחלאווי א-תונסי, באתר Discogs (באנגלית) El Kahlaoui Tounsi, באתר www.afrik.com El Kahlaoui Tounsi (1932-2000), באתר data.bnf.fr/fr Dounia, A World: El Kahlaoui Tounsi and His Record Empire, 12 בינואר 2015, באתר jewishmorocco.blogspot.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אלג'יריה–גרמניה

יחסי אלג'יריה–גרמניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנת 1962 קיבלה אלג'יריה את עצמאותה לאחר מלחמה קשה עם צרפת, וזמן קצר לאחר מכן כוננה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המערבית. בשנת 1999 העבירה אלג'יריה את שגרירותה מבון לברלין בעקבות איחוד גרמניה מחדש. מאז השבעתו בשנת 1999, פעל הנשיא עבד אל-עזיז בותפליקה להרחבת ההשפעה הבינלאומית של אלג'יריה וביקר ברחבי העולם. הוא ערך סדרה של ביקורים רשמיים, במיוחד בצרפת, דרום אפריקה, איטליה, ספרד, גרמניה, סין, יפן ורוסיה. גרמניה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר בלבד. מאידך, אלג'יריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלג'יריה–גרמניה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות