laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בונפרטה מבקר את קורבנות המגפה ביפו

בונפרטה מבקר את קורבנות המגפה ביפו (צרפתית: Bonaparte visitant les pestiférés de Jaffa) היא תמונת שמן על קנבס שהוזמנה בידי נפוליאון וצוירה בשנת 1804 על ידי אנטואן-ז'אן גרו. התמונה מנציחה אירוע שהתרחש כביכול ביפו ב-11 במרץ 1799, שבה ביקר המצביא הצרפתי חיילים חולים בדבר שהשתכנו במנזר ניקולאס הקדוש. התמונה נועדה להאדיר את דמותו של נפוליאון ולמוגג דיווחים לפיה נפוליאון הורה להמית באופיום את חולי הדבר ביפו במהלך נסיגתו מהמסע הסורי. ב-18 בספטמבר 1804 התמונה הוצגה בסלון של פריז. התמונה כיום היא חלק מהאוסף הצרפתי במוזיאון הלובר. הסצנה המתוארת מבוססת על אירוע אמיתי שדווח על ידי קצין הרפואה הראשי של המשלחת הצרפתית: הגנרל ביקר בבית החולים, דיבר אל כמעט כל חיילים שהיו מספיק בהכרה כדאי לשמוע אותו, ולמשך שעה וחצי, ברוגע מושלם, העסיק עצמו במורכבות ניהול המוסד. בזמן ששהה במחלקה קטנה וצפופה במיוחד, הוא עזר להרים, או למעשה לסחוב, גופה מבחילה של חייל אשר המדים הקרועים שלו הוכתמו על ידי התפרצות ספונטנית של בובון מורסה. — רנה-ניקולס דסגנטס בנסיגתו הנמהרת חזרה ליפו לאחר המצור הכושל על עכו, ביקר נפוליאון שוב במחלקת החולים. הגנרל הציע לקצין הרפואה שלו דסגנטס לבצע המתת חסד ב-50 החולים הנותרים באמצעות אופיום מכיוון שהיו חלשים מדי מכדי להביא אותם חזרה למצרים ואחרת ייפלו כשבויים לטורקים הסדיסטים. לפי נפוליאון החיילים לא הורעלו אלא הלאודנום הונח לצד מיטות החולים על מנת שאנשיו יוכלו להתאבד ברגע הנכון. בפועל נראה שאף חייל לא התאבד באמצעות הלאודנום. עם זאת, השמועה לפיה נפוליאון המית את החיילים שלו נוצלה בידי תועמלנים בריתים ועות'מאנים. תמונת השמן נועדה בין היתר להוות נזר לשמועות אלו. מדיה וקבצים בנושא בונפרטה מבקר את קורבנות המגפה ביפו בוויקישיתוף Martin Kramer, WHAT "BONAPARTE VISITING THE PLAGUE-STRICKEN IN JAFFA" TEACHES ABOUT OUR OWN PLAGUE-STRICKEN TIME, April 21, 2020 James C. Harris, Napoleon Bonaparte Visiting the Plague-Stricken at Jaffa
פרימטריום

הפרימטריום (perimetrium, או שכבת הרחם הנסיובית) הוא השכבה הנסיובית החיצונית של הרחם, הנובעת מהצפק שמעל קרקעית הרחם, ויכולה להיחשב כצפק בקרביים. הפרימטריום מורכב משכבה שטחית של ממברנת מזותל ושכבה דקה של רקמת חיבור רופפת מתחתיה. מקדימה, הפרימטריום מכסה את קרקעית הפונדוס (Fundus) של הרחם ואת חלקו העליון של הרחם עד שהוא פוגש את פני השטח העיליים של שלפוחית השתן הסמוכה. כתוצאה מכך נוצר קפל קעור של הצפק, כיס הווסיקוטרין (vesicouterine pouch). מאחור, הפרימטריום מכסה את כל משטח הרחם בעומק צוואר הרחם, שם הוא מתקפל בחזרה אל החלחולת הסמוכה ויוצר כיס רקטו-רחמי (rectouterine pouch), נקודת הניקוז הנמוכה ביותר של חלל הצפק. באופן רוחבי, הפרימטריום משתלב בקרומים הנסיוביים של הרצועות הרחבות. Manual of Obstetrics. (3rd ed.). Elsevier. pp. 1-16. מסת"ב 9788131225561. Ross, Michael H.; Pawlina, Wojciech. Histology, a text and atlas (Sixth ed.). p. 848. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנמן

האם התכוונתם ל... מנמן (מאכל) – מאכל טורקי מסורתי מנמן (עיר) (אנ') – עיר בנפת איזמיר בטורקיה
הדיוויזיה ה-252 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-252 (בגרמנית: 252. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-252 הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כאחת מדיוויזיות הגל הרביעי מהיחידות המשלימות של המחוז הצבאי השמיני. בתחילת המערכה בפולין היא הייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום ואזור מיליץ'. היא לא התערבה בלחימה ולבסוף הגיעה לפוסן. בדצמבר 1939 עברה הדיוויזיה מערבה כדי לאבטח את הגבול בקטע בליס בסאר-פפאלץ. בתחילת מערך המערב נותרה האוגדה בעמדותיה. ב-14 ביוני 1940 היא פרצה את הביצורים הראשונים של קו מאז'ינו ליד אלטוויילר ולאחר מכן חצתה את תעלת הריין-מארן. לאחר מכן המתקפה התקדמה דרך באדונווילר אל הרי הווז' הגבוהים. ב-22 ביוני 1940 הייתה הדיוויזיה באזור דונון. כבר ביולי 1940 הועברה הדיוויזיה למזרח פולין. ב-8 באוקטובר 1940, שליש מהדיוויזיה הועברה לדיוויזיית הרגלים ה-134. מ-22 ביוני 1941 לחמה הדיוויזיה בחזית המזרחית במהלך מבצע ברברוסה, תחת פיקוד הקורפוס ה-43 כחלק מהארמייה הרביעית. היא תקפה מאזור מילניק על הבוג, צעדה דרך סלונים לאזור סלוצק ומסוף יולי עד לפטיטש. לאחר מכן צעדה הדיוויזיה לאזור רוסלבל דרך בוברויסק, רוגאצ'ב, פרופויסק וקריצ'ב. לאחר התרעננות קצרה השתתפה הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-46 כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והתקדמה לעבר ספאס-דמנסק דרך הדסנה והסנופוט. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה לאזור שבין גשטסק ומוהאיסק ונפרסה בקצה המזרחי של כיס ויאזמה. הדיוויזיה נותרה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית בשנים לאחר מכן. ב-25 בינואר 1943 פורק רגימנט הגרנדירים 472 והשרידים חולקו בין שאר הרגימנטים. 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים באזור ניואל, ו-4 באפריל 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש. לאחר תחילתה של מתקפת הקיץ הרוסית ב-22 ביוני 1944, הדיוויזיה נאלצה להילחם בדרכה חזרה דרך ליטא לנארוו. רגימנט הגרנדירים 472 אורגן מחדש ב-7 ביולי 1944. ב-18 באוקטובר 1944 שולבו בדיוויזיה רגימנט הגרנדירים 1072 וגדוד הצעדות הקרבי 1039. ב-1945 נסוגה הדיוויזיה לפרוסיה המערבית ונלחמה בין היתר בגולופ, בבריזן ובגראונץ ובטוכלר היידה. לבסוף הגיעה הדיוויזיה לדנציג. עיקר הדיוויזיה, שחלקה עדיין הובלה לבורנהולם, נלקחה בשבי על ידי הרוסים ליד דנציג. דיטר פון בהם-בצינג (26 באוגוסט 1939 – 4 בפברואר 1942) הנס שפר (5 בפברואר 1942 – 23 בינואר 1943) ולטר מלצר (24 בינואר 1943 – 8 בדצמבר 1944) פאול דרקמן (9 באוקטובר 1944 – 23 במרץ 1945) גאורג פון אונולד (24 במרץ 1945 – 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-252 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
Gravity of Love

"Gravity of Love" (בעברית: "כּוֹחַ הַמְּשִׁיכָה שֶׁל אַהֲבָה") הוא שיר של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה. הוא פורסם ב-15 בנובמבר 1999 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלהם, The Screen Behind the Mirror (2000). את השיר הוציאו חברות התקליטים וירג'ין רקורדס ו-EMI רקורדס ברחבי העולם. השיר כולל שירה נוספת של הזמרת רות'-אן בויל מהלהקה הבריטית אוליב. "Gravity of Love" כולל דגימות מתוך "כרמינה בוראנה" מאת קרל אורף. הקצב בשיר הגיע במקור מהביצוע של הלהקה האנגלית לד זפלין ל-"When the Levee Breaks", ששימש גם בשיר "Return to Innocence". בווידאו קליפ הרשמי של "Gravity of Love", המתרחש בשנות ה-30 של המאה ה-20, נערך נשף מסכות באחוזה מפוארת, בעוד התשוקה מתחילה לגבור אצל חלק מהמשתתפים – הם חשים רגשות עזים המשנים את התנהגותם. הוא צולם במקום במבנה עליו היה אחראי האדריכל האוסטרי אוטו וגנר בפנצינג, רובע בווינה, אוסטריה. הבמאי שלו הוא תומאס ג'וב. התפאורה נוצרה בהשראת הסרט "אשתקד במרינבד" משנת 1961 ומספר סצנות מתוך סרטו של סטנלי קובריק מ-1999, "עיניים עצומות לרווחה". תקליטור סינגל "Gravity of Love" (עריכת רדיו) – 3:58 "Gravity of Love" (קלאב מיקס יום הדין) – 6:12 "Gravity of Love" (קלאב מיקס דארק ווקאל) – 6:36 מידע על הסינגל "Gravity of Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Gravity of Love" באתר Discogs The Screen Behind The Mirror, 2000-01-01, נבדק ב-2024-03-28 Enigma – Gravity Of Love Olive - MusicBrainz, musicbrainz.org Enigma - Gravity Of Love, bestsongsever.com Led Zeppelin – When the Levee Breaks, נבדק ב-2024-03-28 Enigma - Gravity Of Love (Official Video), נבדק ב-2024-03-28 L'année dernière à Marienbad, 1962-03-07, נבדק ב-2024-03-28 Eyes Wide Shut, 1999-07-16, נבדק ב-2024-03-28
מכתש רוטמיסטריבקה

מכתש רוטמיסטריבקה (באוקראינית: Ротмістрівський кратер) הוא מכתש פגיעה אשר ממוקם ליד הכפר רוטמיסטריבקה במחוז צ'רקאסי שבאוקראינה. אורך המכתש הוא 2.7 קילומטרים (1.7 מיל) בקוטר, עם גיל מוערך ב-120 ± 10 מיליון שנים (תקופת הקרטיקון התחתון). המכתש אינו חשוף לפני השטח, הוא קבור מתחת למרבצי משקע יבשתיים וימיים. המכתש מכיל עדשה משובצת של שברי גרניט וחלקיקים של זכוכית אימפקט, שעליהם פצלים, אבני גיר ואבני חול שמקורן בגרניט בגיל הקרטיקון התחתון. מכתש רוטמיסטריבקה, באתר Earth Impact Database של מצפה הכוכבים דומיניון (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוטמיסטריבקה

רוטמיסטריבקה (באוקראינית: Ротмістрівка) הוא כפר במחוז צ'רקאסי באוקראינה, הכפר מכיל 2,156 נפשות (3,200 תושבים ב-1970). המידע הראשון על הכפר משוער לאמצע המאה ה-17, אז ייסד קפטן אומצ'ינסקי יישוב על האדמות שבבעלות המגנאט קונצפולסקי. בהתחלה זה נקרא רוטמיסטרוב, ובהמשך רוטמיסטריווקה. בשנת 1742 עברו היישוב ואדמות הסביבה מקונצפולסקי לליובומירסקי והפכו לחלק ממחוז סמילה, תושבי הכפר עסקו בחקלאות. ב-1787 נקנה המחוז, כולל רוטמיסטריבקה, על ידי הקניאז הרוסי גריגורי פוטיומקין. וכעבור 6 שנים, הוא נתן אותו לאחיינו הרוזן סמוילוב. ב-1793 חיו בכפר 1,653 גברים. מאז 1793, לאחר סיפוח הגדה הימנית של אוקראינה לאימפריה הרוסית, הייתה רוטמיסטריבקה חלק מברסלבסקי ובשנת 1797 שויכה למחוז צ'רקאסי של מחוז קייב. בסוף המאה ה-19 חיו ברוטמיסטריבקה יותר מ-3,000 איש. בתחילת המאה ה-20 הוכפלה האוכלוסייה. בשנת 1910 חיו בה 6,667 איש. לאחר שורה של שינויים בשלטון, ב-4 בינואר 1920, נכנסו חיילי הצבא האדום לרוטמיסטריבקה. והיא הייתה תחת הכיבוש הסובייטי במשך שנים רבות. עד שנות ה-90 של המאה ה-20. השם הרשמי והנפוץ של הכפר בשפה האוקראינית היה Rotm i strivka[דרוש מקור], כך נכתב במסמכים רשמיים ובמפות וכך נעשה בו שימוש בדיבור[דרוש מקור]. לפני מלחמת העולם השנייה התקיים ברוטמיסטריבקה שטעטל חסידי מפורסם. שושלת חסידות רחמסטריווקא (ענף של שושלת צ'ורנוביל) נקראה על שם רבניה שבאו מרוטמיסטריבקה, מייסד החסידות, האדמו"ר רבי יוחנן טברסקי, נפטר בתרנ"ה ונקבר ברוטמיסטריבקה, אביו האדמו"ר מרדכי טברסקי היה המגיד מצ'רנוביל בנו של מנחם נחום מצ'רנוביל. מכתש רוטמיסטרבסקי מדיה וקבצים בנושא רוטמיסטריבקה בוויקישיתוף "Ротмистрівка, Смілянський район, Черкаська область » Історія міст і сіл Української РСР" (ברוסית). נבדק ב-2024-03-04.. Rachmastrivka. מחבר הספר מאור עיניים ותלמיד הבעל שם טוב
יוסף מנדלסון

יוסף מנדלסון (11 באוגוסט 1770 - 24 בנובמבר 1848) היה בנקאי יהודי-גרמני. בנו של משה מנדלסון, אשר נולד לאחר שתי בנות. הוא היה ילד מוכשר ואביו השקיע רבות בחינוכו; הוא שכר לו את הרץ הומברג כמורה פרטי ללימודי יהדות, את ר' שלמה דובנה כמורה לעברית ומורים אחרים ללימוד שפות ומדעים. פרויקט "הביאור" של אביו לתורה התפתח מחומר הלימוד שהכין אביו כאשר לימד אותו. הוא השתתף בשיעורי הפילוסופיה שהעביר אביו בשנותיו האחרונות, ושעל פיהם פרסם האב את ספרו Morgenstunden ("מועדי שחר"), וכן שמע שיעורים בפיזיקה מפי מרקוס הרץ ובכימיה מפי הכימאי הגרמני מרטין היינריך קלפרות. מצעירותו היה ידיד קרוב של אלכסנדר פון הומבולדט ובהמשך ימיו אף תמך בו תמיכה כספית. ב-1792 הקים בברלין את "אגודת הידידים" (Gesellschaft der Freunde), קבוצה של אינטלקטואלים בורגנים יהודים, שעזבו את המסורת ואימצו השקפות של נאורות, וביקשו לתמוך זה בזה בהתנגדותם להנהגה הרבנית האורתודוקסית. באגודה היו חברים בתקופות שונות גם שלמה מימון ויצחק אייכל, והיא פעלה מספר שנים עד שדעכה בסביבות 1800. בשנות התשעים היה מנהל חשבונות של משפחת איציג העשירה וב-1795 הקים בברלין יחד עם אחיו אברהם את "בנק מנדלסון". לצד עיסוקו המרכזי בבנקאות המשיך לעסוק בספרות ובמדע ופרסם ספרים. הביוגרפיה של משה מנדלסון, שפרסם בנו בנימין גאורג מנדלסון (1794–1874), הייתה במידה רבה פרי יצירתו שלו. בנו השני, אלכסנדר מנדלסון (1798–1871), היה היחיד מבין נכדיו של משה מנדלסון שנותר יהודי; הוא עמד בראש בנק מנדלסון אחרי מות אביו. מדיה וקבצים בנושא יוסף מנדלסון בוויקישיתוף "יוסף מנדלסון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ביוגרפיה ורשימה של חיבוריו (בגרמנית) רשימת הפרסומים של יוסף מנדלסון, בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף מנדלסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוסף מנדלסון (1770-1848), דף שער בספרייה הלאומית
משחק חברה ממוחשב

משחק חברה או משחק מסיבה (מאנגלית: Party game) הוא ז'אנר של משחקי וידאו אותם נוהגים בעיקר לשחק במסגרות חברתיות כמו מסיבות או התכנסויות. המשחקים הללו הם פשוטים, קלים להבנה, מתאימים לטווח רחב של גילאים, ומיועדים בעיקר למשחק מרובה משתתפים. המשחקים בז'אנר לרוב מהירים יחסית ומתקיימת במהלך אינטראקציה רבה בין השחקנים. ישנם משחקי חברה רבים ומגוונים אך לרבים מהם יש מספר אלמנטים משותפים: קל לשחק בהם - משחקי החברה נועדו להיות פשוטים וקלים להבנה, כך שכל אחד יכול לשחק בהם מבלי הצורך ללמוד כללים מורכבים ומבלי להתקשות לתפעל את בקר המשחק. משחק מרובה משתתפים - רוב המשחקים בז'אנר מאפשר למספר שחקנים לשחק יחד במשחק. משחק מהיר - רוב המשחקים בז'אנר קצרים יחסית ומהירים. משחקים מהנים וקלילים - לעיתים רבות יש למשחקים בז'אנר גרפיקה צבעונית, מוזיקה אופטימית ודמויות מטופשות אשר מסייעים ליצור אווירה משעשעת. מעודדים אינטראקציה חברתית - רוב המשחקים בז'אנר מעודדים אינטראקציה חברתית ו עבודת צוות. מגוון פעילויות - לרוב המשחקים בז'אנר מאפשר לשחקנים לשחק במגוון רחב של משחקים כגון חידוני טריוויה, מיני-משחקים, סימולציות ספורט, אתגרי ריקוד, ועוד. סדרת Mario Party - סדרת המשחקים הפופולרית ביותר בז'אנר אשר פותחה על ידי נינטנדו וכוללת דמויות מהזיכיון של מריו. Jackbox Party Pack - סדרת משחקים שפותחה על ידי Jackbox Games עבור פלטפורמות רבות ואשר בהם השחקנים משתמשים בטלפונים החכמים שלהם בתור בקרים על מנת לקחת חלק במגוון אתגרים מוזרים ויצירתיים. ערכים על משחקי חברה ממוחשבים David Thomas, Kyle Orland, Scott Steinberg, The Videogame Style Guide and Reference Manual, Power Play Publishing, 2007
משלחת מס' 11 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת משלחת מס' 11 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-11) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-17 במרץ 1992 ועד ל-10 באוגוסט 1992. מפקד המשלחת היה אלכסנדר ויקטורנקו. פעילות המשלחת נמשכה 145 ימים. בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט. חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-17 במרץ וב-19 במרץ היא התחברה למודול "קוואנט 1" בתחנת החלל מיר. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 10 בפיקוד אלכסנדר וולקוב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה. ביחד עם חברי המשלחת לתחנת החלל הגיע קלאוס-דיטריך פלאדה טס לחלל כנציג גרמניה. הוא ביצע מספר רב של מחקרים בתחום הרפואה, ביולוגיה, פיזיקה ותורת החומרים במסגרת תוכנית MIR-92 ב-25 במרץ חללית סויוז TM-13 עזבה את תחנת החלל ביחד עם חברי משלחת מס' 10 וקלאוס-דיטריך פלאדה. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 11 שהחלה בפעילות סדירה. ב-21 באפריל לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-12 ובוצע עגינה לתא עגינה של המודול הבסיסי. עם החללית הגיע מטען של 2,748 ק"ג. צוות התחיל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-27 ביוני חללית מטען פרוגרס M-12 עזבה את תחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-4 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-13 וביצע עגינה בתא עגינה של המודול הבסיסי. עם החללית הגיע מטען של 2,752 ק"ג כולל חלקי חילוף למערכת בקרת גובה. החלה העברת המטען לתחנת החלל. ב-8 ביולי ויקטורנקו וקאלרי ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כשעתיים. המטרה הייתה לבחון מצב יחידות של מערכת בקרת גובה שהותקנו בחלק החיצוני של מודול "קוואנט 2". 4 מ-6 מערכות לא פעלו וזה גרם לקשיים בתפקוד מערכת כולה. ב-24 ביולי חללית מטען פרוגרס M-13 עזבה את תחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-5 חודשים משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים. ב-29 ביולי הגיע חללית סויוז TM-15 עם משלחת מס' 12 לתחנת החלל מיר בפיקוד אנטולי סולוביוב. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. עם החללית הגיעה גם אסטרונאוט מישל טוניני מצרפת. הוא התחיל בביצוע ניסויים במסגרת תוכנית Antares. ב-10 באוגוסט חברי המשלחת ביחד עם מישל טוניני עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TM-14". תיאור פעילות המשלחת תיאור באתר אסטרונאוטיקס תוכנית MIR-92 תוכנית Antares פרוגרס M-12 פרוגרס M-13 חלליות מטען
תומאזו

האם התכוונתם ל... הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה תומאזו הראשון, רוזן סבויה ג'ובאני תומאזו – מוזיקאי איטלקי דויד די תומאסו – כדורגלן צרפתי תומאזו בושטה – מאפיונר איטלקי תומאס
דברי שלום ואמת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דברי שלום ואמת הוא שמם של מספר חיבורים עבריים, בעיקר כתבי פולמוס. מקור השם במגילת אסתר: ”וַיִּשְׁלַח סְפָרִים אֶל כָּל הַיְּהוּדִים אֶל שֶׁבַע וְעֶשְׂרִים וּמֵאָה מְדִינָה מַלְכוּת אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ דִּבְרֵי שָׁלוֹם וֶאֱמֶת”. דברי שלום ואמת – אגרת מאת נפתלי הרץ וייזל, ברלין 1782 דברי שלום ואמת – ספר מאת שי"ר אודות החיבור דרכי המשנה, פראג 1861 דברי שלום ואמת – ספר אודות שלמה זלמן מוולוז'ין, וילנא ה'תרל"ג דברי שלום ואמת – קובץ מאמרים מאת יעקב ליפשיץ אודות בית המדרש לרבנים בברסלאו, ורשה ה'תרמ"ד דברי שלום ואמת – שו"ת מאת שלם עמאר ממקנס, מכון אהבת שלום ה'תש"ס דברי שלום ואמת – חידושים על הרמב"ם ועל הזוהר מאת שלום בוזגלו, לונדון ה'תקי"א דברי שלום ואמת – קונטרס מאת שלמה משה עמאר בעניין זמן קריאת המגילה בשכונת רמות, ירושלים ה'תשע"ו דברי שלום ואמת – רשימת פסקי הלכה מהרב יוסף שלום אלישיב, ה'תשפ"ב דברי שלום ואמת – ספר לחיזוק פסקי הלכות ומנהגים של יהדות צפון-אפריקה ומרוקו מאת שלמה טולידאנו, ירושלים ה'תשס"ב–התשע"ד דברי שלום ואמת – אגרת מאת זלמן אפשטיין אודות הגימנסיה העברית ביפו, אודסה ה'תרע"א דברי שלום ואמת מכתב גלוי לקהלות היהודים בתורקיה – מאת מנחם שינקין, יפו ה'תרע"א דברי שלום ואמת – אגרת מאת משה ויינברגר, ניו יורק ה'תרס"ח דברי שלום ואמת – שו"ת מאת אריה לייב צינץ בדבר המחלוקת בין מדפיסי וילנא וסלאוויטא, ורשה ה'תקצ"ה דברי שלום ואמת – קונטרס בדבר חילופי מנהגים בין עדות ישראל מאת ישראל משה חזן 1845 דברי שלום ואמת (גוטאכטליכער בעריכט) – אגרת מאת מרדכי עמרם הירש דברי שלום ואמת – זיכרונות מאת יעקב זילברפלד בקשצ'בה 1924 דברי שלום ואמת – קונטרס (כתב יד) מאת חיים דוד קורינאלדי בעניין כתיבת האות ו' קטועה בספר תורה
שלו כחלון

שלו כחלון (נולד ב-16 באוגוסט 1997) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כתב משטרה ופלילים בערוץ עכשיו 14. נולד וגדל ברמת גן. לדניאל ונאוה כחלון. השלישי מבין שלושה אחים. למד בבית הספר היסודי "ארנון" ותיכון איתן רמת גן ע"ש רפאל איתן בעיר. בצה"ל שירת כמפקד כיתה בקורס חובשים קרביים בבה"ד 10 במשך שלושה מחזורים. את דרכו התקשורתית החל כקשב בארכיון חדשות 13. מאפריל 2021 עד יוני 2023 שימש כתחקירן וכתב בתוכנית הכל כלול ברשת 13. ביוני 2023 החל לשמש בתפקיד כתב משטרה ופלילים בעכשיו 14. באוגוסט 2023 פרסם לראשונה שהשר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הנחה את המשטרה אחרי שנים של פעילות עם ״קרן וקסנר״ להפסיק את הפעילות איתה ושחמשת הבכירים שהיו אמורים להישלח בשנה הבאה לא ייצאו. בהמשך פרסם על חשד לפיו סגן נציב בתי הסוהר מנהל פגישות עם פוליטיקאים במטרה להתמנות לתפקיד הנציב. במסגרת תפקידו סיקר בין היתר את ההפגנות נגד הרפורמה המשפטית והפשיעה בחברה הערבית בישראל. במלחמת חרבות ברזל סיקר את הנעשה בעוטף עזה ובתוך רצועת עזה. במאי 2024 קיבל מטעם ארגון העיתונאים והעיתונאיות בישראל את פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה על סיקור עיתונאי תחת אש. כחלון הוא סטודנט לתואר ראשון בתקשורת, מדעי המדינה ויחסים בין לאומיים מהאוניברסיטה הפתוחה. כחלון רווק ומתגורר בקריית אונו. מדיה וקבצים בנושא שלו כחלון בוויקישיתוף שלו כחלון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שלו כחלון, ברשת החברתית פייסבוק שלו כחלון, ברשת החברתית אינסטגרם שלו כחלון, ברשת החברתית אינסטגרם מערכת ice, ערוץ 14 ממשיך להתרחב: זה הרכש החדש מרשת 13, באתר אייס, 29 במאי 2023 ציוץ של שלו כחלון ברשת החברתית אקס (טוויטר), 28 באוגוסט 2023 שלו כחלון, אחרי שנים של פעילות: משטרת ישראל תפסיק לעבוד עם קרן וקסנר, באתר עכשיו 14, 28 באוגוסט 2023 שלו כחלון, מאחורי גבו של השר בן גביר: בכיר בשב"ס נפגש עם פוליטיקאים, באתר עכשיו 14, 8 במאי 2024
Ultra Ethernet Consortium

Ultra Ethernet Consortium (התאגדות אולטרה איתרנט) ובקיצור UEC היא התאגדות שנוסדה ב-19 ביולי 2023 בחסות קרן לינוקס. מטרת ההתאגדות היא לפתח שכבת תעבורה אמינה (reliable), בעלת ביצועים גבוהים וללא איבוד מידע (lossless) עבור מחשוב עתיר ביצועים (HPC) ורשתות בינה מלאכותית. הסטנדרט מתחרה באינפיניבנד. הארגון מפעיל קבוצות עבודה שונות המתמקדות בהיבטים שונים של שכבות התקשורת כמו השכבה הפיזית, שכבת הקשר, שכבת התעבורה ושכבת התוכנה וכן קבוצות עבודה לתחומים ספציפיים כמו שימושי אחסון, תאימות, ניהול הרשת וביצועי הרשת. בהתאגדות חברות בין היתר AMD, אריסטה נטוורקס, ברודקום, סיסקו, EVIDEN, HP, אינטל, מטא, מיקרוסופט ואורקל. בין הטכנולוגיות המשולבות בסטנדרט: ריבוי נתיבים - שימוש במספר נתיבים (Multi-path) לשליחת חבילות המידע הגמשה לסדר חבילות (Flexible ordering) - הפרוטוקול מגמיש את הדרישות הנוגעות לסדר ההגעה של חבילות, ומאפשר הגעה של חבילות מידע שלא בהכרח על פי סדר השליחה שלהן. בקרת גודש (Congestion Control) - הפרוטוקול מנסה לשלב בתוכו יכולות של בקרת גודש לצמצום איבוד חבילות ברשת. האתר הרשמי של UEC Anton Shilov, Ultra Ethernet Consortium Grows to 55 Members, Reveals Some Details on Upcoming HPC Backbone Tech, www.anandtech.com angelahliu, UEC Progresses Towards v1.0 Set of Specifications, Ultra Ethernet Consortium, ‏2024-03-18 (באנגלית אמריקאית)
עלי א-שאמי

עלי א-שאמי (בערבית: علي الشامي, באנגלית: Ali Al Shami; נולד ב-1945) הוא פרופסור לבנוני, שיעי וחבר בתנועת אמל. הוא היה שר החוץ והמהגרים של לבנון בשנים 2009 עד 2011. שאמי נולד למשפחה שיעית ב־21 באפריל 1945, בג'רג'וע, לבנון. ב־1970 הוא קיבל תואר בוגר במדעי המדינה מהאוניברסיטה הלבנונית. ב-1971 הוא קבל דיפלומה במדעי המדינה מאוניברסיטת ז'וזף פורייה שבגרנובל, צרפת וכן תואר דוקטור במדעי המדינה מאותה אוניברסיטה ב-1978. שאמי הוא פרופסור בדימוס מהאוניברסיטה הלבנונית במכללה למשפטים ומדעי המדינה עוד לפני שהפך לחבר בתנועת אמל. בנובמבר 2009, הוא היה חלק מהוועדה שהייתה אחראית לכתיבת תוכניות הפעולה של הממשלה בראשות ראש הממשלה סעד חרירי. ב-9 בנובמבר 2009, הוא מונה לשר החוץ והמהגרים בממשלת חרירי. הוא נקרא לתפקיד זה על ידי מנהיג אמל ויו"ר הפרלמנט, בעל הברית של חזבאללה, נביה ברי. הוא החליף את פאוזי סאלוך (אנ') כשר החוץ. בפרלמנט שאמי היה חלק מהאופוזיציה וחבר בתנועת אמל ואחד מחמשת החברים השיעים. כהונתו של שאמי הסתיימה ב-14 יוני 2011, והוא הוחלף על ידי עדנאן מנסור בתפקיד. עדנאן מנסור מדיה וקבצים בנושא עלי א-שאמי בוויקישיתוף אודות עלי א-שאמי באתר alchetron.com דודי כהן, שר החוץ הלבנוני קיבל בטהרן 'תמיכה מול ישראל', באתר ynet, 8 באוגוסט 2010 רויטרס, לבנון: שני שרים מחיזבאללה בממשלה החדשה, באתר ynet, 9 בנובמבר 2009 מערכת וואלה! חדשות‏, אירן: נתמוך בלבנון ובסוריה אם ישראל תתקוף, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2010 "Foreign ministers of Lebanon". Rulers. נבדק ב-8 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Hariri forms unity govt". Saudi Gazette. Beirut. 10 בנובמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2013. נבדק ב-5 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Nadim Ladki (9 בנובמבר 2009). "Lebanon's Hariri forms unity government with Hezbollah". Reuters. Beirut. נבדק ב-5 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Lebanon's unity government". Al Jazeera. 9 בנובמבר 2009. נבדק ב-10 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) Massoud A. Derhally (10 בנובמבר 2009). "Lebanon's Hariri Confirmed Unity Prime Minister". Bloomberg. נבדק ב-30 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Lebanon's Cabinet Lineup". Qifa Nabki. 9 בנובמבר 2009. נבדק ב-5 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Al Hayat predicts new cabinet lineup". NOW Lebanon. 8 בנובמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-30 בינואר 2013. נבדק ב-5 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Hussein Dakroub (14 ביוני 2011). "New Cabinet, old realities". The Daily Star. נבדק ב-8 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה)
Scenes from an Italian Restaurant

"Scenes from an Italian Restaurant" (בעברית: "סצנות ממסעדה איטלקית") הוא שיר מתוך אלבומו של בילי ג'ואל משנת 1977, The Stranger, שתואר כ"התבוננות אופיינית של ג'ואל על החיים בניו יורק". ב-2021 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-324 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. למרות שמעולם לא יצא כסינגל, הוא הפך לאחת מיצירותיו המפורסמות ביותר של ג'ואל בקרב מעריצים ומבקרים כאחד. השיר מופיע ברוב אלבומי האוסף שלו וזוכה להצלחה בהופעות. בריאיון, ג'ואל ציין את הצד השני של האלבום Abbey Road של הביטלס כאחת ההשפעות המוזיקליות העיקריות שלו. באורך של 7 דקות ו-37 שניות, זהו השיר הארוך ביותר מבין רצועות מוזיקת הרוק של ג'ואל, שעלה רק על ידי הקלטות חיות וחמישה שירים מהאלבום הקלאסי של ג'ואל משנת 2001, Fantasies &; Delusions. כאשר ג'ואל ביצע את השיר לראשונה, בקמפוס C.W. Post של אוניברסיטת לונג איילנד במדינת ניו יורק ב-6 במאי 1977, הוא הקדיש אותו למסעדה של כריסטיאנו (שכיום סגורה) בכפר הסמוך סיוסט. עם זאת, ב-2012 הודה ג'ואל שזה "כמו להגיד 'יאנקיז' כשאתה משחק בניו יורק", ושהוא התייחס לממסד המקומי רק כדי לזכות במחיאות כפיים. מאוחר יותר, הוא הצהיר כי השיר נוצר בהשראת "כמה מקומות": Fontana di Trevi במערב רחוב 57, מול קרנגי הול בניו יורק, ובניטו טו (או אולי Il Cortile) ברחוב Mulberry באיטליה הקטנה, מנהטן. בילי ג'ואל - סולן וקולות רקע, פסנתר דומיניק קורטזה - אקורדיון סטיב בורג - גיטרה חשמלית יו מקראקן - גיטרת קצב אקוסטית דאג סטגמאייר - גיטרה בס ליברטי דה ויטו - תופים ריצ'י קנטה - סקסופון, חליל צד, קלרינט The Stranger by Billy Joel – Classic Rock Review, ‏2012-02-26 (באנגלית אמריקאית) Best-selling albums of all time, New York : Metro Books, 2015, ISBN 978-1-4351-6114-6 n2:0006-2510 - Search Results, search.worldcat.org "Billy Joel to receive Gershwin Prize" Fred Schruers, Billy Joel : the definitive biography, New York : Crown Archetype, 2014, ISBN 978-0-8041-4019-5 Christiano’s, Once of Billy Joel Fame, Closes After 56 Years, Syosset, NY Patch, ‏2014-02-26 (באנגלית) Billy Joel's favorite Long Island Italian restaurants, web.archive.org, ‏2012-08-11 Randi Minetor, New York immigrant experience : a guided tour through history, Guilford, Conn. : GPP, 2010, ISBN 978-0-7627-5743-5 Cohen, Steve (director) (2021). Billy Joel in Black & White (Television production). New York: Legacy Recordings. בילי ג'ואל, "Phil Ramone: The Piano Man Remembers", עמ' 28