laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה

התרסקות מטוס טופולב Tu-154 של חיל האוויר הפולני התרחשה ב-10 באפריל 2010. המטוס, שעל סיפונו היו נשיא פולין לך קצ'ינסקי ורבים מבכירי מוסדות השלטון בפולין, התרסק בקרבת שדה התעופה סמולנסק שברוסיה. איש מבין 96 הנוסעים ואנשי הצוות לא שרד בהתרסקות. בשעה 10:56 (שעון קיץ מוסקבה) התרסק מטוס מסוג טופולב Tu-154 בקרבת העיר סמולנסק ברוסיה. במטוס היו נשיא פולין לך קצ'ינסקי, רעייתו, רמטכ"ל צבא פולין, מפקד חיל הים, קצינים בכירים בצבא, נגיד הבנק המרכזי של פולין, סגן יו"ר הסנאט, חברי סנאט (בהם ארקדיוש ריביצקי), שרים, סגני שרים, בכירי ממשלה ונציגי משפחות שאיבדו את יקיריהם בטבח יער קאטין. הנוסעים היו בדרכם לסמולנסק כדי להשתתף בטקס לציון שבעים שנה לטבח יער קאטין. במטוס הייתה גם אנה ולנטינוביץ', ממובילות המאבק נגד הקומוניזם בפולין בשנות השמונים. המטוס המריא מנמל התעופה ורשה פרדריק שופן שבוורשה והיה אמור לנחות בשדה התעופה סמולנסק. ההערכה הראשונית הייתה שהתאונה אירעה עקב טעות אנוש של הטייס, שבחר לנסות ולנחות בשדה התעופה של סמולנסק אף על פי שקיבל הנחיות לנחות במינסק, עקב תנאי מזג אוויר קשים ששררו באזור סמולנסק בזמן התאונה – ערפל כבד שגרם לראות נמוכה. לפי עדויות, המטוס פגע בצמרות עצים בזמן ירידה לנחיתה ולאחר מכן התרסק. על סיפון המטוס היו 88 נוסעים ו-8 אנשי צוות. כולם נספו באסון. בתוך שעות לאחר ההתרסקות הכריז נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, על הקמת ועדת חקירה מיוחדת לנסיבות התאונה, שעבדה בצמוד לוועדת התעופה הבין-מדינתית. בראש הוועדה המיוחדת מונה לעמוד ראש ממשלת רוסיה, ולדימיר פוטין. במקביל החלה חקירה של התובע הכללי של רוסיה בחשד ל"הפרת כללי הבטיחות" הקבועים בקודקס הפלילי הרוסי. פוטין ומדבדב הבטיחו לראש ממשלת פולין דונלד טוסק כי החקירה תתנהל בשיתוף פעולה עם ממשלת פולין, אולם גם בתום החקירה סירבו למסור את שרידי המטוס לפולין. ממצאים ראשוניים הצביעו על שילוב של שני גורמים לתאונה: ערפל כבד, השכיח באזור זה בעונת האביב, וטעות טייס. כל שלוש הקופסאות השחורות של המטוס אותרו על ידי החוקרים, האחרונה שבהן ב-12 באפריל. למחרת התאונה, ולאחר שבחנו את הקלטות אחת הקופסאות השחורות שנמצאו, אמרו החוקרים כי הממצאים אינם מצביעים על תקלות טכניות במטוס קודם להתרסקות. זאת בניגוד להשערות כי במטוס, בן 20 שנה, היה כשל טכני. במקביל לחקירת נסיבות התאונה על ידי שלטונות רוסיה, נפתחה בפולין חקירה מקיפה באשר לנסיבות התאונה, וחוקרים פולנים הגיעו למקום האירוע לאיסוף מידע. בתחקיר התברר שהקברניט וטייס המשנה של המטוס לא היו מורשים להטיס מטוס מסוג זה, ולא שלטו במכשור שלו. באוקטובר 2012 פורסם שנמצאו עקבות של TNT וניטרוגליצרין על מושבים במטוס ועל הכנפיים. בשנת 2020 ועדת החקירה הממלכתית בפולין פרסמה את מסקנותיה, לפיהן הגורם להתרסקות היו שני מטעני חבלה שהוטמנו במטוס במהלך עבודות תחזוקה שעבר ברוסיה בשנת 2009. הממשל הרוסי דחה טענה זו. האסון הוגדר כאחד האסונות הכבדים ביותר בתולדות פולין מאז מלחמת העולם השנייה והופיע בשלל סרטי תעודה. בשנת 2013 החלה הפקת סרט קולנוע עלילתי בשם "סמולנסק", המגולל את ההתרסקות והליך החקירה מהצד הפולני. הסרט, שבוים על ידי אנטוני קראוזה, יצא לאקרנים בקיץ 2016. מדיה וקבצים בנושא התרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה בוויקישיתוף תיק התאונה והיסטוריית המטוס של התרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית) רשימת הנספים בטיסה ותפקידיהם (בפולנית) רומן פריסטר, טלטלה בצבא פולין בגלל דו"ח על התרסקות מטוס הנשיא, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2011 "חומרי נפץ על מטוסו של נשיא פולין שנהרג", באתר nrg‏, 30 באוקטובר 2012
וילה ואלמראנה (ויגרדולו)

וילה ואלמראנה (איטלקית: Villa Valmarana) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בוויגרדולו (Vigardolo) במרחק מה מצפון ויצ'נזה. וילה ואלמראנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו. הבנייה התקיימה בשנות הארבעים של המאה השש-עשרה. ייחוס הווילה לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". בספר נזכרת אמנם 'וילה ואלמראנה', אך וילה זו איננה קיימת, ואין זיקה בין המתואר בספר לבין הבניין הנדון כאן. יחד עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוסו לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. הבניין מלבני וקטן למדי במידותיו. הוא בנוי על גבי משטח מוגבה עם גרם מדרגות המוביל אל מבואה המורכבת משני עמודים עם כותרות בסדר דורי, ומעליהם קשת סרליאנית. קומת האדון בעלת החלונות גבוהים, ומעליה קומה עליונה הניכרת בחלונותיה הרבועים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. המבואה שמעבר לפתח גדולה מאוד, ומובילה לאולם מרכזי (salone) הקטן ממנה. משני צידי האולם והמבואה מסודרים יתר חדרי הבניין בצורה סימטרית. הווילה הייתה מעוטרת בציורי קיר שרק שירידים מהם שרדו. Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 71-72. מדיה וקבצים בנושא וילה ואלמראנה בוויקישיתוף ספר שני, פרק 15, עמ' 79.
פגישה בסופר

פגישה בסופר הוא מחזה מאת שולה מגידו, שהועלה לראשונה בתיאטרון הסימטה, במסגרת "תיאטרון מקורי" ב-1992. הבמאי היה זכריה טובי, ושיחקו בו גדעון שמר ועידית צור. בקיץ 1995 הועלה המחזה בריו דה ז'ניירו בפורטוגזית בתיאטרון טרזה רשל. המחזה זכה לביקורות משבחות. בנימין - אלמן טרי ותלותי, ואילנה - אלמנה ותיקה ועצמאית, נתקלים זה בזו בסופרמרקט. הפגישה המקרית עשויה להפוך למפגש גורלי, אבל הסקרנות וההזדקקות של הפעם הראשונה מתערבבים בחששות ובספקות אם ואיך לפתוח פרק חדש של חיים משותפים. כל אחד נאלץ ללמוד מחדש את שיטות החיזור, ולאורך העימותים הם מתוודעים זה לזו. "TEREZA RACHEL THEATRE". ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרש גב

קרש גב או לוח גב הוא מוצר רפואי המשמש לקיבוע ולהעברה של פצועים כאשר קיימת אפשרות של פגיעה בעמוד השדרה. לוח גב משמש למניעת תזוזה של עמוד השדרה העלולה ליצור נזק בלתי הפיך. לרוב, נמצאים לוחות גב בשימוש של כוחות עזרה ראשונה ורפואת חרום, כגון מגן דוד אדום. קרשי גב עשויים עץ, אלומיניום או פלסטיק. כיום קיימת מגמה של הימנעות משימוש בקרשי גב העשויים עץ עקב התחזוקה הרבה הנדרשת, כגון טיפול בסדקים ושברים, ריקבון וחיידקים. קרשי גב רחבים יותר מרוחבו של אדם ממוצע, על מנת לאפשר התאמה של רצועות קיבוע וכדי לאפשר את קיומן של ידיות נשיאה. לרוב, מאפשר החומר שממנו עשוי קרש הגב מעבר של קרני רנטגן, כדי לאפשר צילום של הפצוע בעודו מרותק ללוח. הקיבוע מתבצע בדרך כלל בתוספת של צווארון לקיבוע עמוד שדרה צווארי (כגון צווארון פילדלפיה) שנועד למנוע תנועת הראש קדימה ואחורה (תנועה של "כן"). נוסף על כך, נתמך הראש בצדדיו על ידי שמיכה מגולגלת ("ספר תורה"), או חוסמים (Head Wise), כדי למנוע תנועה לטרלית (צדית) של הראש (תנועה של "לא"). במידה וקיים חשד לפגיעה בכל עמוד השדרה ולא רק הצוואר, נמנעת בצורה מוחלטת תנועה של הפצוע על ידי ריתוקו ברצועות. הדגמה של קיבוע עמוד שדרה בעזרת קרש גב של מד"א באתר YouTube. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גבעת הארבעה

גבעת הארבעה היא גבעה בירושלים, הממוקמת מזרחית למנזר מר אליאס ולדרך חברון, דרומית לקיבוץ רמת רחל ומערבית לחומת שמואל. על צלע הגבעה התגלו שרידים של האמה התחתונה, בגובה של 745 מטרים מעל פני הים. על המדרון הדרומי מערבי של הגבעה התגלו שרידי יישוב ביזנטי, וכן שרידים מהתקופה הרומית בארץ ישראל. בסקר שנערך באזור נמצאו שברי לבנים טבועים בטביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס. על הגבעה היה ממוקם בתקופת ירושלים המחולקת מוצב של הלגיון הירדני אשר צפה לעבר קיבוץ רמת רחל ודרך חברון. ב-23 בספטמבר 1956 פתחו הירדנים ממוצב זה באש על קבוצת יהודים שהשתתפו בכנס ארכאולוגי ברמת רחל. ארבעה אנשים נהרגו במקום. לאחר כיבוש המקום במלחמת ששת הימים, נקראה הגבעה על שמם "גבעת הארבעה". זמן-מה לאחר האירוע נפטר מפצעיו אדם נוסף שנפצע בה, כך שלמעשה סך כל ההרוגים מהתקרית הגיע לחמישה. שמה הקודם היה גבעת אליהו. מרבית שרידי המבנים שעל הגבעה נהרסו בעת בניית המוצב של הלגיון הירדני. ניתן כיום לראות על הגבעה את שרידי תעלות הקשר של המוצב. עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הדרומי [105–106]: [גליונות 12, 16–17], ירושלים: רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"א 2000, עמ' 149 – אתרים 111, 112 עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הצפוני-מערבי: מבוא ומפתחות, ירושלים: רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"ג 2003, עמ' 38 מדיה וקבצים בנושא גבעת הארבעה בוויקישיתוף סקר ארכאולוגי של גבעת הארבעה, אתר רשות העתיקות עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הדרומי [105–106]: [גליונות 12, 16–17], ירושלים : רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"א 2000, עמ' 149 – אתרים 111,112. וכן: עמוס קלונר, סקר ירושלים האזור הצפוני-מערבי: מבוא ומפתחות, ירושלים: רשות העתיקות – האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל, תשס"ג 2003, עמ' 38 זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עם עובד, עמ' 1159 ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרה אורה הלר וילנסקי

שרה אורה הלר וילנסקי (2 בדצמבר 1920 – 3 באוגוסט 2022) הייתה חוקרת מחשבת ישראל, פרופסור בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה. הלר וילנסקי נולדה בצפת בשנת 1920. אביה, אברהם זיידה הלר, נינו של רבי שמואל הלר, היה ראש ישיבה ומן הדמויות הבולטות בצפת. היא עשתה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 1940 ל-1944. היא למדה באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1947 ל-1951, וסיימה בה דוקטורט ב-1951 בהנחיית פרופ' הארי וולפסון. בין השנים 1948 ל-1957 הייתה ספרנית המחלקה העברית בהרווארד. בין השנים 1954 ל-1968 הייתה מרצה לפילוסופיה יהודית במכללה היהודית בבוסטון (אנ'). בשנות ה-70 של המאה ה-20 חזרה לישראל ולימדה באוניברסיטת חיפה בחוג למחשבת ישראל עד פרישתה לגמלאות. כתבה ערכים באנציקלופדיה העברית ואנציקלופדיה יודאיקה. בשנת 1994 יצא ספר מאמרים "מנחה לשרה: מחקרים בפילוסופיה יהודית ובקבלה" בהוצאת מאגנס. היא הייתה נשואה לפרופסור מרדכי ל' וילנסקי – היסטוריון, חוקר החסידות וההתנגדות לה, ואם לאורי יוסף וילנסקי, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת נורתווסטרן, שיקגו, ארצות הברית. אחיותיה היו: לאה שור, בוגרת "בית המדרש למורים מזרחי", שנישאה לרופא פרופסור שמואל שור. בנם הוא הקולנוען רנן שור, מייסד ומנהל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. ציפורה הלר, משוררת, בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים במדעי היהדות ופילולוגיה קלאסית. הייתה בכירה במשרד מבקר המדינה בתל אביב. מרים סברדלוב, למדה חקלאות בנהלל אצל חנה מייזל שוחט. חקלאית בכפר ויתקין. יהודית פלד-הלר, לוחמת האצ"ל במלחמת העצמאות, בעלת אות "מגן צפת". הלר וילנסקי נפטרה ב-3 באוגוסט 2022. יצחק עראמה ומשנתו הפילוסופית, מוסד ביאליק והוצאת דביר, 1956. הודפס שנית בשנת 2020 מחקרים בהגות יהודית, הוצאת מאגנס, 1989 משנתו ההגותית של ריה"ל, משרד החינוך התגלות אמונה ותבונה, אוניברסיטת בר-אילן, 1974/1976 שרה אורה הלר וילנסקי (1920-2022), דף שער בספרייה הלאומית שרה אורה הלר וילנסקי באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי סגל

מרדכי סגל (25 בדצמבר 1903–22 במרץ 1991) היה איש חינוך ישראלי, מייסד סמינר הקיבוצים ומהאבות המייסדים של החינוך הקיבוצי בישראל. סגל נולד ב-25 בדצמבר 1903 בעיירה אוריניין שאוקראינה למשפחה חסידית. למד בבית ספר יהודי מודרני ואחר כך עבד בבית יתומים פולני. אחר כך עבר עם משפחתו לארצות הברית, שם השלים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה, היסטוריה וחינוך באוניברסיטה. בשנת 1925 עלה ארצה והתקבל לגדוד העבודה בפלוגת כפר גלעדי. עבד בחקלאות במשך 7 שנים עד שנקרא בשנת 1931 להחליף את המורה השכיר. הוא נשלח ללימודים במכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, בהנהלת הזואולוג ואיש החינוך יהושע מרגולין, ואחר כך חזר לכפר גלעדי וניהל שם את בית הספר המקומי במשך שבע שנים. בשנת 1939 הקים את סמינר הקיבוצים ועמד בראשו במשך שנים רבות. באותה התקופה גם עבר לקיבוץ גבעת חיים. בשנת 1973, כשהוא בן 70, פרש מניהול הסמינר והתמסר לעריכת השנתון "החינוך וסביבו" שיסד, ולעבודה בתו"ם - מרכז לתיעוד ולמעקב של החינוך הקיבוצי. בשנת 1991 נפטר, כשהוא בן 88 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ גבעת חיים מאוחד. נישא תחילה ליטה לבית קלייר וממנה היה אב לרחל ולאהרן (שנפל באימון טיס). נישואיו השניים היו ללינה לבית רוזנצוויג וממנה היה אב למיכל, רות ונעמי. סופרת הילדים מיריק שניר היא נכדתו, בתה של בתו רחל רבינוביץ מכפר גלעדי. מסות בחינוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1955 ערכי מקרא ערכי אדם, (איור : מרסל ינקו - י"ב ציורים), הוצאת סמינר הקיבוצים, 1959 משמעות הלמידה: עיונים בתורות דיואי, מונטסורי, פיאז'ה, בהקשר לשאלות התקופה, הוצאת הד הגן, 1970 אורחות חינוך, הוצאת הקבוץ המאוחד, 1992 אייל כפכפי, כשתילי זיתים - שיטת התהליכים : משנתו החינוכית שלמרדכי סגל ויישומה בבתי הספר של הקיבוץ המאוחד, כתב העת דור לדור, 1998. סגל במבחן הזמן- שבעים לסמינר הקיבוצים, מאמר מקיף על שיטת סגל (ועל סגל) מאת מיקי קריץ. (אורכב 20.07.2011 בארכיון Wayback Machine) תוכנית רדיו מוקלטת (פודקאסט) על מרדכי סגל ומורים נוספים לטבע מלפני קום המדינה. מתוך הפודקאסט: פה ושם בארץ ישראל, מאת יפתח מזור. מרדכי סגל (1903-1991), דף שער בספרייה הלאומית
אלכסנדר גראב

אלכסנדר גרָאב (Alexander Grab; נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי-אמריקאי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מיין שבארצות הברית ומופקד על הקתדרה על שם אדלייד ואלן בירד להיסטוריה. מחקריו עוסקים בהיסטוריה אירופאית מודרנית. גראב נולד בתל אביב והוא בנם של עליזה וולטר גראב, פרופסור להיסטוריה אירופאית מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, אחר כך סיים תואר שני ב-1973 ודוקטורט ב-1980 מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1982 החל ללמד באוניברסיטת מיין, בשנת 1988 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1998 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 2003 יצא ספרו "נפוליאון והתמורות באירופה" בהוצאת Palgrave Macmillan. הספר חוקר את ההשפעות והתגובות של העמים השונים באירופה תחת שלטונות של נפוליאון. גראב בוחן את הרפורמות במדיניות ובחוקים שהובילו מהלכיו של הנפוליאון בצרפת גופא, באזורים שנכבשו כמו בלגיה, גרמניה, איטליה, הולנד, פולין, פורטוגל, ספרד ושווייץ. על ספרו זה, זכה בפרס הראשון של האגודה הבינלאומית לחקר נפוליאון (International Napoleonic Society) בשנת 2004. כתב מאמרים בכתבי עת שונים, בהם בזמנים, Journal of Modern History, European History Quarterly, Agricultural History, ו-Journal of Modern Italian Studies. Napoleon and the Transformation of Europe, McMillan-Palgrave, 2003 La politica del pane: Le riforme annonarie in Lombardia nell’età teresiana e giuseppina 1986 אתר אישי באתר אוניברסיטת מיין ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנימין גל-אור

בנימין גל-אור (8 באוגוסט 1933, ישראל) הוא פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל מחקריו עוסקים במעברי חום, תרמודינמיקה ובפילוסופיה של המדע. נולד ב-8 באוגוסט 1933 בישראל. סיים תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1959 ו-1961. בשנת 1964 סיים דוקטורט בטכניון. בין השנים 1964 ל-1965 לימד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. בין השנים 1966 ל-1967 לימד באוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1968 החל ללמד בטכניון כפרופסור חבר ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2002 יצא לגמלאות. הוא קיבל את פרס האקדמיה למדעים בניו יורק בשנת 1971 עבור מחקר מקורי בשטח אוויר-חלל ואת פרס לסקוביץ. ערך שלושה ספרים בנושא תרמודינמיקה וכתב כארבעה ספרי מדע. משנת 1979 משמש כעורך של כתב העת "International Journal of Turbo and Jet Engines". עסק בתחום הנעה וקטורית. לאחר פרישה לגמלאות מתגורר כיום בפיליפינים. נשוי ללאה שולוולף, ד"ר להנדסת חומרים, ואב לשני בנים. אחד מהם, אמיר, הוא שותף-מנהל בקרן ההון סיכון "אינפיניטי". Cosmology, Physics, and Philosophy: Including a New Theory of Aesthetics, Springer, 2nd edition, 1987 Vectored Propulsion, Supermaneuverability and Robot Aircraft, Springer, 1991 Entropy, fallacy, and the origin of irreversibility, New York Academy of Sciences, 1972 Modern Developments in Thermodynamics: An Interdisciplinary Collective Treatise, Wiley, 1974 קורות חיים(הקישור אינו פעיל) רשימת פרסומים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאול הראל

שאול הראל (נולד ב-1937) הוא רופא ילדים ונוירולוג ישראלי, פרופסור לרפואה באוניברסיטת תל אביב. נושאי המחקר העיקריים שלו הם: בעיות בתחום הנוירולוגי וההתפתחותי של ילדים, פיגור בגדילה תוך רחמית והתפתחות המוח. נולד ב-1937 בשם שרלי הילסברג להורים יוצאי פולין שהיגרו לבלגיה מספר שנים לפני הולדתו. ניצל על ידי המחתרת הבלגית והוועד להגנת היהודים בבלגיה בתקופת השואה. בהיותו בן 5 נותק ממשפחתו והוחבא במקומות שונים בבריסל. אחת ממצילותיו הייתה אנדרה גלן-הרשקוביצ'י. איבד את הוריו, אחיו ואחותו באושוויץ, ובשנת 1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער. הראל סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1966. הוא התמחה ברפואת ילדים במרכז הרפואי תל אביב וקיבל תואר מומחה ב-1971. בין השנים 1971 ל-1975 התמחה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בנוירולוגיית ילדים ומבוגרים ובהתפתחות הילד. הוא עשה השתלמות נוספת באוניברסיטת ואנדרבילט בנשוויל שבטנסי. משנת 1988 התמנה לפרופסור חבר ומשנת 1993 משמש כפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. הראל הוא ממייסדי החברה הישראלית לנוירולוגית ילדים, והיה נשיאה במשך מספר שנים. ב-1998 - נבחר לנשיא האיגוד הבינלאומי לנוירולוגית ילדים. בינואר 2001 זכה בפרס משרד הבריאות על מצוינות ותרומה לרפואה. בשנת 2009 יצא הסרט הדוקומנטרי "ילדים ללא צל", העוסק בסיפור חייו של הראל. קורות חיים באתר "טופ איכילוב". ילדים ללא צל, באתר סינמטק תל אביב אתר האיגוד לנוירולוגיה של הילד והתפתחותו. מידע על הראל, שאול, 1937- בקטלוג הספרייה הלאומית ליטל גרוסמן, עדות לרפואה: המסע לעבר של פרופ' שאול הראל, באתר Nrg‏, 2010 צפורה רומן, אני ילד מספר 0423 במחברת הקודים של אנדרה גלן, שהצילה אלפי ילדים יהודים, באתר ynet, 13 בפברואר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפאל פריירה דה סילבה

רפאל פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Rafael Pereira da Silva; נולד ב-9 ביולי 1990), המוכר כרפאל או כרפאל דה סילבה הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בדרך כלל כמגן ימני, אך לעיתים הוא משחק גם כקיצוני ימני בקבוצת בוטפוגו. רפאל הוא אחיו התאום של פאביו, כדורגלן אף הוא. במדי מנצ'סטר יונייטד אליפות אנגליה (3): 2008/2009, 2010/2011, 2012/2013 גביע הפוטבול ליג (1): 2009/2010 מגן הקהילה (3): 2008, 2010, 2013 אליפות העולם לקבוצות (1): 2008 מדיה וקבצים בנושא רפאל פריירה דה סילבה בוויקישיתוף רפאל פריירה דה סילבה, באתר Transfermarkt רפאל פריירה דה סילבה, באתר Soccerway רפאל פריירה דה סילבה, באתר BDFutbol רפאל פריירה דה סילבה, באתר WorldFootball.net רפאל פריירה דה סילבה, באתר National Football Teams רפאל פריירה דה סילבה, באתר FootballDatabase.eu רפאל פריירה דה סילבה, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטוריה בוך

ויקטוריה בוך (22 ביוני 1954 - 21 ביוני 2009) הייתה כימאית ישראלית, פרופסור באוניברסיטה העברית ופעילת שמאל. מומחית לכימיה תאורטית ובחקר המבנה המולקולרי של מים וקרח. נולדה ב-22 ביוני 1954 בווילנה. אמה, תמרה בוך, הייתה בלשנית שהתמחתה בשפות ליטאיות ובבלשנות השוואתית, ואביה, אלפרד בוך, היה פיזיקאי. זמן קצר לאחר מכן משפחתה עברה לרוסיה, ועלתה לישראל בשנת 1968. החלה ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית כשהייתה בת 17 וסיימה את התואר הראשון טרם גיוסה לצבא. שירתה בצה"ל כקצינת קשר. לאחר שחרורה המשיכה בלימודיה וסיימה תארים שני ושלישי באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופסור בני גרבר. בתחילת שנות השמונים עשתה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן לימדה באוניברסיטת אילינוי. בשנת 1992 שבה לארץ והצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין. בארץ עסקה בוך בחקר המבנה המולקולרי של המים והקרח וכן בתכונות של צורונים הנספחים על פני השטח של קרח ומים, והייתה בין התאורטיקנים המובילים בעולם בתחום זה. עם שובה לישראל, הייתה בוך פעילה מובילה בהתארגנויות שמאל רבות. כתבה במגזינים שונים בישראל ומחוצה לה על ענייני היום. הייתה חברה בארגון מחסום Watch, בנשים בשחור ובוועד הישראלי נגד הריסת בתים ועבדה עם רופאים לזכויות אדם. בשנת 2004 הקימה את אתר האינטרנט "מגזין הכיבוש", שנהפך לאחת מהבמות המרכזיות לכתבי השמאל בישראל. בנוסף כתבה מאמרים פובליצסטים בנושאי היום במגוון במות, בהן בכתב עת Nature. בוך הייתה נשואה לרון אלבר, גם הוא פרופסור לכימיה, והתגרשה ממנו בשנות התשעים. הייתה אם לבת אחת, הסופרת דסי אלבר. נפטרה ב-21 ביוני 2009 ממחלת הסרטן. לאחר פטירתה הוציא כתב העת Journal of Physical Chemistry של ה-American Chemical Society חוברת מיוחדת לזכרה. כנס ה-Gordon Research Conference בנושא מים יוקדש לזכרה. מצבים מעוררים ויברציונית, 1984 Water in confining geometries, Springer, 2003 (co-editor) Israeli concern about Palestinian suffering, ויקטוריה בוך, כתב עת Nature כנס לזכרה
פטרוס מקאסטלנו

פטרוס מקאסטלנו (בצרפתית: Pierre de Castelnau) היה השליח האפיפיורי שנשלח על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי במטרה לנסות ולפתור את בעיית המינות האלביגנזית בדרום צרפת. ב-15 בינואר 1208 נרצח במהלך פעילותו, דבר שגרם לאפיפיור להכריז על "מסע צלב" נגד האלביגנזים. מדיה וקבצים בנושא פטרוס מקאסטלנו בוויקישיתוף פטרוס מקאסטלנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינדיקטור pH

בכימיה, אינדיקטור pH הוא תרכובת כימית המוספת בכמויות קטנות לתמיסה על מנת לקבל מדד ויזואלי של גובה ה-pH (חומציות או בסיסיות) של התמיסה. מכאן שאינדיקטור pH הוא גלאי כימי של פרוטונים (+H). בדרך כלל גורם האינדיקטור לשינוי הצבע של התמיסה בתלות בגובה ה-pH. אינדיקטורים רבים רגישים לנוכחותם של פרוטונים (יוני מימן). היות שריכוז הפרוטונים בתמיסה משמש מדד לחומציותה (כיוון שחומצה מוגדרת כחומר התורם פרוטונים), משמשים אינדיקטורים אלו למדידת ה-pH. נייר לקמוס (קרוי גם נייר ליטמוס) כחול, למשל, משנה צבעו לאדום בנוכחות pH חומצי. נייר לקמוס אדום משנה צבעו לכחול ב-pH בסיסי. סוג נוסף של נייר לזיהוי חומציות הוא נייר pH, המשנה את צבעו בהתאם לדרגת החומציות/בסיסיות של החומר. לנייר pH טווח רחב של צבעים, והוא מאפשר קביעה של ה-pH בדיוק טוב למדי, בניגוד לנייר לקמוס, המאפשר קביעת חומציות או בסיסיות בלבד. קביעת מיקום הצבע על הסקלה היא החלטה סובייקטיבית ולכן דיוקם של אינדיקטורי pH מוגבל. לצורך מדידה מדויקת של pH נדרש מד pH. במיקרוביולוגיה משתמשים רבות באינדיקטורים בהכנת צלחות מצע לגידול מיקרואורגניזמים. חיידקים מסוימים, למשל, מפרקים חומרים הנמצאים על מצע הגידול (סוכרים, למשל); תוצרי הפירוק יהיו במקרים רבים חומציים. האינדיקטור הנמצא על המצע משנה את צבעו עם הופעת תוצרי הפירוק, וכך יודעים החוקרים שמושבות החיידקים שגדלו על-גבי המצע אכן שייכות לסוג מסוים של חיידק. אינדיקטורי pH הם בעצמם חומצות או בסיסים חלשים. כשמוספים אותם לתמיסה הם קושרים +H (יון מימן) או יוני -OH (הידרוקסיד). מערך האלקטרונים החדש של האינדיקטור בעקבות הקשירה גורם לשינוי הצבע של האינדיקטור. את צבע האינדיקטור לאחר התגובה משווים לסקלת צבעים הנותנת תרגום למידת ה-pH. באינדיקטורי pH משתמשים בכימיה אנליטית לצורך טיטרציה - תהליך קביעה כמותית של חומצה (או בסיס) על ידי הוספת בסיס (או חומצה) בריכוז ידוע בצורה מבוקרת והדרגתית ומעקב אחר התגובה הכימית ביניהם עד השלמתה. כמו כן, בביולוגיה משתמשים בהם לצורך קביעה איכותית של רמת pH, הדרושה לתהליכים שונים. ישנם סוגים שונים של נייר לקמוס, כאלה המודדים ערכים רק בטווח החומצי או רק בטווח הבסיסי, וכן כאלה המודדים את כל טווח הערכים. כמו כן הנייר מגיע בנגזרות קטנות או בגליל ארוך. בטבלה להלן מפורטים מספר אינדיקטורי pH הנמצאים בשימוש מעבדתי. לעיתים משתנה צבע האינדיקטורים בהתאם לגובה ה-pH לצבעי ביניים בתחומי ה-pH המפורטים כתחומי מעבר. לדוגמה, בתחום ה-pH של 6.6-8.0 צבעו של פנול אדום הוא כתום. תחום המעבר יכול להשתנות בהתאם לריכוז האינדיקטור בתמיסה ולטמפרטורה. אינדיקטור אוניברסלי הוא תערובת של אינדיקטורים שונים המציגה כמה צבעים המתחלפים בצורה חלקה על פני טווח נרחב של ערכי pH. הוא כולל בדרך כלל כ-8 אינדיקטורים ומסוגל למדוד במדויק בין -2 לבין 13 pH . אנתוציאנינים הם מחלקה של תרכובות המצויה בצמחים שונים רבים. צבעם אדום בתמיסות חומציות וכחול בבסיסיות. מקובל להדגים הפקת אנתוציאנינים מעלים של כרוב אדום על מנת לייצר אינדיקטור חומצי פשוט כמבוא להצגת נושא הכימיה. אינדיקטור דיגיטלי אינדיקטור המשתמש בתכונות מסוימות של חומרים כמו מוליכות של החומצה כדי למדוד את הערך שלה מודד בטווח -3 לבין 14 pH ,האינדיקטור נמצא בשימוש המעבדות של משרד איכות הסביבה. מדיה וקבצים בנושא אינדיקטור pH בוויקישיתוף
טימור

האם התכוונתם ל... טימור – אי בדרום-מזרח אסיה מזרח טימור – מדינה בדרום-מזרח אסיה במחצית המזרחית של האי טימור ובמובלעת אוקוסי-אומנו שבמחציתו המערבית. מערב טימור (Timor Barat) - המחצית המערבית והאינדונזית של האי טימור ("טימור ההולנדית" לשעבר) טימור – האל הרומי המקביל לפובוס טימור לנג – מנהיג מונגולי ים טימור – ים בדרום מזרח אסיה טימור (שם) – שם הנפוץ בעמי חבר המדינות (ברית המועצות לשעבר) ממוצא אוזבקי אישים ששם משפחתם טימור: בר טימור – כדורסלן ישראלי משה טימור – שדרן וקריין צבי טימור – עיתונאי ישראלי ועורך על המשמר
הלורד הראשון של האדמירליות

הלורד הראשון של האדמירליות (באנגלית: First Lord of the Admiralty) היה תפקיד מיניסטריאלי בבריטניה. הלורד הראשון של האדמירליות עמד בראש מועצת הלורדים האדמירלים (Lords Commissioners of the Admiralty), שהייתה הגוף שפיקד על הצי הבריטי. בתהליך שהחל במאה ה-17 קיבלה מועצת הלורדים האדמירלים את תפקידיו ההיסטוריים של "הלורד האדמירל העליון" (Lord High Admiral), המפקד על הצי הבריטי מאז המאה ה-15. מאז המאה ה-18 לא שימש אף אדם בתפקיד "הלורד האדמירל העליון", וסמכויותיו נותרו בידי המועצה, שבראשה עמד הלורד הראשון של הימייה. מועצת הלורדים האדמירלים הייתה מורכבת מאזרח, חבר קבינט, שכונה "הלורד הראשון של האדמירליות", ומתחתיו מועצה המורכבת מקצינים משרתים, ופוליטיקאים, כאשר הרוב במועצה תמיד הורכב מקצינים מקצועיים. הסמכות המקצועית העליונה כונתה "הלורד הימי הראשון" (First Sea Lord). ב-1911 מונה לתפקיד הלורד הראשון של האדמירליות וינסטון צ'רצ'יל ושימש בו במלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מונה שוב לתפקיד זה. מועצת הלורדים האדמירלים בוטלה, וסמכויותיה ניתנו למשרד ההגנה הבריטי ב-1964. מוסד "הלורד האדמירל העליון" מוזג עם כס המלוכה, ומוסד "הלורד הראשון של האדמירליות" בוטל. "הלורד הימי הראשון" ותפקידים דומים לו במועצה, שמרו על תואריהם, והם כיום תארים לקצינים בכירים בצי הבריטי. ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.