עמידות להורמון בלוטת התריס

עמידות להורמון בלוטת התריס, אשר תואר לראשונה ב-1967 על ידי רפטוף (Refetoff) ‏ היא סוג של הפרעה בתגובת הגוף לפעילות בלוטת התריס. זהו סינדרום נדיר בו קיימת תגובה לא מספקת של תאי הגוף להורמון בלוטת התריס, אשר לרוב מיוצר ומופרש בצורה תקינה. העמידות יכולה להיות גם ברקמות ההיקפיות וגם בבלוטת יותרת המוח (עמידות גלובלית בכל הגוף), או רק בבלוטת יותרת המוח, או רק ברקמות הגוף. הלוקים בתסמונת בדרך כלל בעלי פעילות מטבולית תקינה, לעיתים בעלי זפקת. בדרך כלל רואים רמות גבוהות של T4 ו-T3, פעילות תקינה של בלוטת התריס, ורמות הורמון TSH תקינות. באנשים אלה נמצא שקיימת רמה משתנה של התפתחות עצם לא תקינה, פגיעה מוחית, הפרעות למידה, ובעיות בשמיעה. התסמונת נפוצה באופן שווה בגברים ובנשים, ונובעת כנראה ממוטציה גנטית אחת או יותר. הגורמים לעמידות יכולים להיות שונים ממקרה למקרה, ויכולים לנבוע מפגיעה ברצפטור של הורמוני בלוטת התריס, או משלב לא מזוהה בפעילות ההורמונים. לא מוסכם מהו הטיפול הנכון במקרה זה, אך יש להימנע מכל טיפול הנועד להוריד את הרמות הגבוהות של ההורמונים (כגון טיפול ב-PTU), משום שזוהי אשליה המתקבלת מכך שהרקמות אינן קולטות את ההורמונים כנדרש. הסינדרום יכול לגרום לדיכאון במקרים מסוימים, ובמקרה אחד נמצא שחולה שסבל מדיכאון עקב עמידות להורמון בלוטת התריס, נרפא בטיפול על ידי מינונים גבוהים של T3‏. קשה לאבחן את הסינדרום, משום שתוצאות בדיקות הדם האופייניות שלו יכולות להופיע גם במקרים אחרים, כגון גידול בבלוטת יותרת המוח או הפרעות אחרות בה. כדי לאבחן באופן ודאי יש לזהות מוטציה בקולטן של הורמון בלוטת התריס, אשר מופיע ב-85% מהמקרים. עם זאת, אם לא מוצאים את המוטציה המתאימה אין הדבר אומר בהכרח שניתן לשלול את הסינדרום, כי לא כל המוטציות הגורמות לו ידועות. הוצעה תאוריה לפיה קיים קשר בין הסינדרום לבין תסמונת הפיברומיאלגיה, לפיה התסמונת נובעת למעשה מעמידות להורמון בלוטת התריס, שקשה לאבחנה. לפי התאוריה, זהו בעצם הגורם המרכזי לפיברומיאלגיה, ומשום שקשה לזהות את הסינדרום, החולים אינם מטופלים כנדרש. הוצע לטפל בתסמונת במינונים גבוהים של הורמון בלוטת התריס. בטיפולים אלה, אף על פי שתמונת בדיקות הדם לאחר נטילת מינונים גבוהים של הורמונים תעיד על יתר-פעילות של בלוטת התריס, אין בכך סכנה ובדרך כלל לא נצפים כלל סימפטומים של יתר פעילות עד להגעה למינונים מאוד גבוהים. במינונים אלה ניתן להפחית מעט את המינון כדי להגיע למינון אופטימלי. עקב העמידות להורמונים, גם כאשר זורמת בדם כמות גבוהה מאוד של הורמונים, הם אינם נקלטים בתאים בקצב מספק כדי להגיע ליתר פעילות של הבלוטה. Refetoff S, DeWind LT, DeGroot LJ (1967). "Familial syndrome combining deaf-mutism, stuppled epiphyses, goiter and abnormally high PBI: possible target organ refractoriness to thyroid hormone". J. Clin. Endocrinol. Metab. 27 (2): 279–94. PMID 4163616 S. Refetoff. Syndromes of thyroid hormone resistance. Am J Physiol Endocrinol Metab 243: E88-E98, 1982. Fardella CE, Artigas RA, Gloger S, et al (2007). "Refractory depression in a patient with peripheral resistance to thyroid hormone (RTH) and the effect of triiodothyronine treatment". Endocrine 31 (3): 272–8. doi:10.1007/s12020-007-0042-7. PMID 17906375. Bottcher Y, Paufler T, Stehr T, Bertschat FL, Paschke R, Koch CA (2007). "Thyroid hormone resistance without mutations in thyroid hormone receptor beta". Med. Sci. Monit. 13 (6): CS67–70. PMID 17534237. Tjørve E, Tjørve KM, Olsen JO, Senum R, Oftebro H (2007). "On commonness and rarity of thyroid hormone resistance: a discussion based on mechanisms of reduced sensitivity in peripheral tissues". Med. Hypotheses 69 (4): 913–21. doi:10.1016/j.mehy.2006.12.056. PMID 17383828. Garrison RL, Breeding PC. A metabolic basis for fibromyalgia and its related disorders: the possible role of resistance to thyroid hormone. Med Hypotheses. 2003 Aug;61(2):182-9. PMID 12888300. JC Lowe, JG Yellin. Inadequate Thyroid Hormone Regulation as the Main Mechanism of Fibromyalgia: A Review of the Evidence. Thyroid Science, 3(6):R1-14, 2008. Lowe JC, Cullum ME, Graf LH Jr, Yellin J. Mutations in the c-erbA beta 1 gene: do they underlie euthyroid fibromyalgia? Med Hypotheses. 1997 Feb;48(2):125-35. PMID 9076694. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.