laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האריה, היונה ותרנגולת כחולה

האריה, היונה ותרנגולת כחולה הוא אלבום האולפן ה-28 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יוני רכטר, שיצא בספטמבר 1992. זהו שיתוף הפעולה המלא הרביעי והאחרון של איינשטיין ורכטר, לאחר ששיתפו פעולה החל משנת 1976 באלבומים "האהבה פנים רבות לה", "משירי אברהם חלפי" ו"הייתי פעם ילד". בחירת השירים לאלבום נערכה על ידי יוני רכטר, אתי אנטה ואיינשטיין בעצמו באמצעות איסוף שירים מכ-40 ספרים. כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי רכטר, למעט השיר "אמא שלי", שהוא למעשה עיבוד חדש וקצבי ללחן של שלום חנוך, שהופיע במקור באלבומם של איינשטיין וחנוך "פלסטלינה". חידוש נוסף שמבצע איינשטיין באלבום הוא לשיר "הילדה הכי יפה בגן", שהופיע במקור באלבום "הכבש השישה עשר" בביצועה של יהודית רביץ. רביץ עצמה מתארחת באלבום בשיר "תרנגולת כחולה". בשירי האלבום נעשה שימוש בשירי ילדים מאת יהודה אטלס, נתן אלתרמן, חיה שנהב, יהונתן גפן ושלומית כהן-אסיף. איינשטיין כתב את השיר "אמא שלי" במשותף עם שלום חנוך. מילות השיר "השיר של דוקטור דוק" נלקחו מספרו של יהונתן גפן "ילד הכרובית". הצילום על גבי עטיפת האלבום מציג את איינשטיין בעת צילומי סרט המערכונים ההומוריסטי "כבלים" משנת 1992, כשלצידו ניצב בנו אמיר, תמונה המרמזת על עבר מול עתיד. לדברי יוני רכטר, שמו של האלבום מבוסס על שמותיהם של איינשטיין ("אריה") ושל רכטר ("יונה"), בצירוף שמו של השיר "תרנגולת כחולה". במקור תוכנן לקרוא לאלבום "צ'ילדרן", אבל לאיינשטיין הפריע השימוש במילה אנגלית, והרעיון נגנז. בעקבות ההצלחה של הקלטת "כמו גדולים" יצר איינשטיין ביחד עם יוני רכטר, מוני מושונוב וצבי שיסל, שגם השתתפו בקלטת הראשונה, בשנת 1993 קלטת המשך ל"כמו גדולים", ובה שירים רבים מאלבום זה. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר למעט "אמא שלי" שהולחן על ידי שלום חנוך. אריק איינשטיין: שירה, קולות רקע יוני רכטר: קלידים, פסנתר, שירה, קולות רקע מיכה מיכאלי: גיטרה בס אלון נדל: גיטרה בס יצחק קלפטר: גיטרות עמוס הדני: גיטרות מאיר ישראל: תופים, כלי הקשה יובל שפריר: תופים, כלי הקשה יהודית רביץ: שירה יושי שדה: גיטרות וקולות רקע עמי איילי: קולות רקע מיכאל תפוח: מפיק רותי טוויל: מפיקה, מנהלת הפקה מנחם רגב: עיצוב עטיפה אבי ולדמן: צילום עטיפה יעקב מורנו: טכנאי הקלטה מידע על האלבום האריה, היונה ותרנגולת כחולה באתר MusicBrainz מתוך דף הפייסבוק של יוני רכטר
בנימין אבניאל

בנימין אבניאל (גטשטיין) (1 בנובמבר 1906 – 18 ביוני 1993) היה חבר הכנסת מטעם תנועת החרות. אבניאל נולד בירושלים. הוא למד בחדר ולאחריו בבית מדרש למורים בירושלים. הוא המשיך ללימודי חינוך ומדעי החברה באוניברסיטת בריסל והיה בעל תואר דוקטור למדעי החברה ולכלכלה. הוא פרסם את הספרים: "בעיית הערבים בארץ ישראל" (תל אביב, 1936), "בעיית הקאנטונים בעובדות, מספרים והשערות", "דמוקרטיה מול דיקטטורה" ו"בעיות העבודה בארץ". בשנת 1951 נבחר לכנסת ה-2 בסיעת חרות וכיהן כח"כ ברציפות עד 1969 (הכנסת השישית), בכנסות החמישית-השישית הוא היה נציג של גוש חירות ליברלים. במהלך כהונתו בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה וישב בראשה במשך 4 כנסות, כמו כן היה יושב ראש ועדת השירותים הציבוריים בכנסת השנייה. הוא היה חבר בוועדת העבודה ובועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת השנייה. נפטר ב-18 ביוני 1993, והובא למנוחות בבית העלמין נורדאו בכפר סבא. מדיה וקבצים בנושא בנימין אבניאל בוויקישיתוף בנימין אבניאל, באתר הכנסת בנימין אבניאל, באתר כנסת פתוחה
יוסף מרימוביץ'

יוסף (יוסל'ה) מרימוביץ' (24 ביולי 1924 – 5 במאי 2011) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. מרימוביץ' יליד מרגו, קפריסין עלה עם משפחתו ב-1927. אחיו מנחם (מנדל'ה) מרימוביץ' היה גם כן כדורגלן מכבי תל אביב. בכל הקריירה שלו כשחקן שיחק מרימוביץ' בקבוצת מכבי תל אביב. בגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת והיה שותף פעיל לשש אליפויות ושישה גביעי מדינה בתפקיד קיצוני-שמאלי. בשנת 1942, לאות הזדהות עם יהודי אירופה שנרדפו בידי הנאצים ואולצו לענוד את הטלאי הצהוב, הציע מרימוביץ' שמכבי תשחק בחולצות צהובות, בנוסף לכחול המסורתי עד לאותם ימים. באותה שנה זכה עם מכבי תל אביב באליפות השלישית בתולדותיה. בינואר 1950 הוביל מרימוביץ' את מכבי תל אביב לניצחון הליגה הגבוה בתולדותיה, כאשר כבש ארבעה שערים בניצחון 0:13 על מכבי ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערים נגד הקבוצה בניצחון מכבי 1:12. במשחק האליפות של עונת 1949/1950 (העונה הראשונה מקום המדינה), פגשה מכבי תל אביב את הפועל תל אביב למשחק לעיני 8,000 צופים באצטדיון המכביה. מכבי נזקקה לניצחון כדי לזכות בתואר, ובדקה ה-24 כבש מרימוביץ' את שער הניצחון (0-1), והעניק למכבי את האליפות. בסיום העונה זכה מרימוביץ' בתואר מלך השערים לאחר שכבש 25 שערי ליגה. בנבחרת ישראל הופיע 14 פעמים, הבולטת שבהן כנגד ברית המועצות, בשנת 1956 באצטדיון רמת גן. בשנת 1958, כשהוא בן 34, פרש מרימוביץ' ממשחק פעיל והמשיך את דרכו במכבי תל אביב, הפעם כמאמן, ועמה זכה בגביע המדינה. בשנת 1964 מונה מרימוביץ' לתפקיד מאמן נבחרת ישראל, ובאותה שנה הוביל את הנבחרת לזכייה בגביע אסיה, לאחר ניצחון 1:2 בגמר מול דרום-קוריאה. לאחר שסיים את הקדנציה הראשונה בנבחרת עבר לאמן את הפועל תל אביב וזכה עמה באליפות אסיה לקבוצות. לאחר מכן שב לאמן את מכבי תל אביב לעונה נוספת, ובשנת 1977 חזר להפועל תל אביב לקדנציה שנייה. ב-1982 חזר מרימוביץ' לאמן את נבחרת ישראל. לאחר קמפיין מוקדמות הגביע העולמי ב-1986 סיים את תפקידו, וב-1988-1989 חזר לאמן בפעם השלישית והאחרונה את מכבי תל אביב. במהלך הקריירה אימן מרימוביץ' גם את בני יהודה, בית"ר תל אביב ומכבי פתח תקווה. משנת 1992, שימש מרימוביץ' כנשיא איגוד מאמני הכדורגל בהתאחדות לכדורגל בישראל. נפטר ב-5 במאי 2011, בגיל 86. הלווייתו נערכה יום לאחר מכן בבית העלמין בקיבוץ חורשים. כשחקן אליפויות: 7 1941/1942, 1946/1947, 1949/1950, 1951/1952, 1953/1954, 1955/1956, 1957/1958 גביעי מדינה: 6 1940/1941, 1945/1946, 1946/1947, 1953/1954, 1954/1955, 1957/1958 מלך שערי הליגה הבכירה (הליגה הישראלית): 1 1949/1950 (25 שערים) כמאמן גביעי מדינה: 1 1958/1959 גביע אסיה: 1 1964 אליפות אסיה לקבוצות: 2 1966/1967 1968/1969 יוסף מרימוביץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל יוסף מרימוביץ', באתר Transfermarkt יוסף מרימוביץ', באתר National Football Teams יוסף מרימוביץ', באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן של יוסף מירמוביץ באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל כתבי ynet, נפטר יוסף מרימוביץ', מאמן הנבחרת לשעבר, באתר ynet, 5 במאי 2011 טל בשן, הרומנטיקן האחרון, מעריב, 29 בספטמבר 1985
לאופולד גראץ

לאופולד גראץ (בגרמנית: Leopold Gratz; ‏4 בנובמבר 1929 – 2 במרץ 2006) היה פוליטיקאי אוסטרי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. ראש העיר וינה בשנים 1973–1984. חלק מלימודיו (בית ספר תיכון) בילה כסטודנט במכון הלאומי לחינוך פוליטי (נפולה). בשנים 1947–1952 למד משפטים באוניברסיטת וינה, וסיים את חוק לימודיו ב 1956. הוא היה מעורב בנוער הסוציאליסטי והיה יו"ר הדור הצעיר. משנת 1953 עבד כשכיר במועדון הפרלמנטרי של המפלגה הסוציאליסטית של אוסטריה (SPÖ) ומשנת 1955 שימש כחבר פרלמנט. בשנים 1963–1966 היה גראץ חבר במועצה הפדרלית של אוסטריה (הבונדסראט), ובשנים 1970–1971 היה שר החינוך והאומנות. בשנים 1966–1973 ו-1986–1989 היה גראץ חבר המועצה הלאומית של אוסטריה, ומ-1971 עד 1973 היה מוביל הקבוצה הסוציאליסטית בפרלמנט האוסטרי. בשנים 1973–1984 כיהן גראץ כראש העיר וינה. ב-1976 מונה ליושב ראש הפלג הסוציאליסטי בעיר. בשנים 1984–1986 מונה לשר החוץ ובשנים 1986–1989 היה נשיא המועצה הלאומית. כהונתו כראש העיר וינה באה לקצה לאחר שערורייה שהתנהלה סביב אופן בניית בית החולים המרכזי בעיר. גראץ גם פוטר מהממשלה ב-1989 לאחר שערורייה נוספת של פרשת איש העסקים אודו פרוקש. גראץ נפטר בווינה ב-2 במרץ 2006 בגיל 76. מדיה וקבצים בנושא לאופולד גראץ בוויקישיתוף לאופולד גראץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Gratz, Leopold (1929–2006), Politiker und Jurist, Austrian Centre for Digital Humanities and Cultural Heritage ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקודת שקילות

נקודת שקילות, נקודה אקוויוולנטית או נקודה סטוכיומטרית של תגובה כימית היא כאשר מספר המולים של טיטרנט שווה מבחינה סטוכיומטרית למספר המולים של מגיב כלשהו שאת ריכוזו בודקים (הנקרא אנליט). זהו מספר המולים הקטן ביותר שמגיב או סותר את התגובה במלואה. במקרים מסוימים ישנם מספר נקודות שקילות שהן כפולות של נקודת השקילות הראשונה, למשל בחומצות דו פרוטיות. בנקודת השקילות, ישנה נקודת פיתול בעקומת הטיטרציה. נקודת הסיום (דומה אך לא שווה לנקודת השקילות) היא הנקודה בה האינדיקטור משנה את צבעו בטיטור המסתמך על צבע ועל פי רוב היא מעט מעבר לנקודת השקילות. ישנן שיטות רבות לקביעת הנקודה האקוויוולנטית, ביניהן: אינדיקטור pH: זהו חומר המשנה את צבעו כתגובה לשינוי כימי. אינדיקטור חומצה-בסיס (למשל פנולפתלאין) משנה את צבעו בהתאם ל־pH. מוסיפים כמה טיפות של האינדיקטור הנבחר וכאשר הצבע משתנה, התמיסה הגיעה לנקודת הסיום ובקירוב גם לנקודת השקילות. נגד משתנה: ניתן להשתמש בנגד משתנה או פוטנציומטר כאינדיקטור. זהו מכשיר המודד את פוטנציאל האלקטרודה של התמיסה. הפוטנציאל של האלקטרודה ייתשנה בהגעה לנקודה האקוויוולנטית. מד pH: זהו נגד משתנה שמשתמש באלקטרודה הרגישה לריכוז ההידרוניום בתמיסה. זו דוגמה לאלקטרודת יונים בררנית. שיטה זו מאפשרת למדוד את ערך הגבה לכל אורך הטיטור. בנקודת השקילות יהיה שינוי חד בדרגת ה-pH. זוהי שיטה יותר מדויקת מאשר אינדיקטור. מוליכות: המוליכות החשמלית של תמיסה תלויה ביונים הנמצאים בה. במהלך טיטרציות רבות, המוליכות משתנה בצורה ניכרת. (לדוגמה, במהלך טיטרצית חומצה בסיס יוני ההידרוניום וההידרוקסי מגיבים ליצירת מים. בעקבות כך, משתנה המוליכות של התמיסה.) המוליכות הכוללת של התמיסה מושפעת על ידי יונים נוספים הקיימים בתמיסה. לא כל היונים משפיעים בצורה שווה על המוליכות. ההשפעה על המוליכות משתנה בהתאם לניידות החשמלית של כל יון ולריכוז של היונים (כוח יוני). לכן, ניבוי השינוי במוליכות קשה יותר ממדידת המוליכות. שינוי צבע: בתגובות מסוימות, התמיסה משנה את צבעה ללא צורך באינדיקטור. ספקטרוסקופיה: ניתן להשתמש בספקטרוסקופיה על מנת למדוד את כמות האור הנקלטת על ידי התמיסה כל עוד הספקטרום של הטיטרנט או האנליט ידועים.
כיכר פריז

האם התכוונתם ל... "כיכר פריז" (ירושלים) – כינויה של כיכר צרפת הסמוכה לשכונת רחביה "כיכר פריז" (חיפה) – כינויו של האזור שבקצה שדרות פלי"ם, בקטע המזרחי של כיכר חָמְרָה ההיסטורית, בו ממוקמת כיום תחנת קצה של הכרמלית, ראו כיכר חמרה#כיכר פריז כיכר העירייה של פריז (צרפת) – הכיכר מול בניין עיריית פריז פאריזר פלאץ ("כיכר פריז"/"כיכר פריזאית"; ברלין, גרמניה) – כיכר בקצה שדרת אונטר דן לינדן במרכז ברלין, בה ממוקם שער ברנדנבורג
תולעניים

תּוֹלְעָנִיִּים (שם מדעי: Caeciliidae) היא משפחה בסדרת חסרי הרגליים. תפוצתם כוללת את מרכז ודרום אמריקה, אפריקה המשוונית, איי סיישל והודו. התולעניים היא בין המשפחות הפרימיטיביות ביותר במחלקת הדו-חיים. צורתם דומה לזו של תולעים טבעתיות, ומכאן שמם. נקודת דמיון נוספת לתולעים הטבעתיות היא היעדר הרגליים. עורם לח, וקיים עליו ריר באופן תמידי. צבעם אפור־כחול. עיניהם קטנות מאוד, והן מכוסות בעור, בדומה ליתר חסרי הרגליים. התולעניים חיים בחורים שהם חופרים לעצמם, בדרך-כלל ליד מקור מים (נחל או אגם). חלק מהתולעניים מטילים את צאצאיהם חיים, בעוד אחרים מטילים כ-20 ביצים בכל הטלה. כאשר הנקבה נדרשת לשמור על הביצים, היא מתפתלת ומתקפלת, ושומרת על הביצים בין הקיפולים. הראשנים גדלים במים, ובתחילה עיניהם אינן מכוסות בעור. רק לעת הגעה לבגרות אלו מתכסות בעור המאפיין את הפרטים הבוגרים. הם מאבדים את הזימים ואת סנפיר הזנב. את יתר ימיהם יבלו בחורים בתוך האדמה. סוגים רבים הנכללים פה, סווגו במיונים שונים תחת משפחות אחרות: Boulengerula Brasilotyphlus תולען (Caecilia) Dermophis Gegeneophis Geotrypetes Grandisonia Gymnopis Herpele סוג ומין יחיד Hypogeophis rostratus סוג ומין יחיד Idiocranium russeli Indotyphlus סוג ומין יחיד Luetkenotyphlus brasiliensis Microcaecilia Mimosiphonops Oscaecilia Parvicaecilia סוג ומין יחיד Praslinia cooperi Schistometopum מדיה וקבצים בנושא תולעניים בוויקישיתוף תולעניים, באתר ITIS (באנגלית) תולעניים, באתר NCBI (באנגלית) תולעניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תולעניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולעניים, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
1562

שנת 1562 היא השנה ה-62 במאה ה-16. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. ההוגנוטים מקימים את שארלפורט, המושבה האירופאית הראשונה במה שלימים תהיה דרום קרוליינה 1 במרץ – "טבח ואסי": בעיר ואסי שבצרפת נרצחים מעל ל-1,000 הוגנוטים על ידי הקתולים. הדבר מסמל את תחילת מלחמות הדת בצרפת יאן פיטרסזון סוולינק, מלחין הולנדי (נפטר ב-1621) 12 בינואר – קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה (נפטר ב-1630) 25 בנובמבר – לופה דה וגה, מחזאי ומשורר ספרדי (נפטר ב-1635) 23 ביולי – גץ פון ברליכינגן, אביר, לוחם, שודד, ושכיר חרב גרמני (נולד ב-1480) 17 בנובמבר – אנטואן דה בורבון, ראש בית בורבון ומלך נווארה (נולד ב-1518) 7 בדצמבר – אדריאן וילארט, מלחין פלמי ומייסד האסכולה הוונציאנית (נולד ב-1490) 17 בדצמבר – לאונור דה טולדו, אשתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י (נולד ב-1522) פייטרו הקדוש מוורמיגלי, שנשרף ככופר לאחר מותו (נולד 1500) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1562‎ נפטרים ב-1562‎ מדיה וקבצים בנושא 1562 בוויקישיתוף
צ'ארלס לי (כדורסלן)

צ'ארלס לי (באנגלית: Charles Lee; נולד ב-11 בנובמבר 1984) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי המשמש כמאמן שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA. לי שיחק כדורסל מכללות כרכז וקלע באוניברסיטת באקנל בשנים 2002–2006. ב-2005 ו-2006 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הפטריוט ליג ולסיבוב השני בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, ובשנתו האחרונה אף נבחר לשחקן העונה באזור. הוא נבחר פעמיים לחמישיית העונה הראשונה בפטריוט ליג (2004, 2005) ופעם אחת לחמישייה השנייה (2003). הוא סיים את הקריירה שלו בבאקנל עם 1,147 נקודות (11 למשחק), 568 ריבאונדים (5.5 למשחק), 224 אסיסטים (2.2 למשחק) ו-167 חטיפות (1.61 למשחק). לי נרשם לבאקנל שנה לפני שהאוניברסיטה החלה להציע מלגות לספורטאים מצטיינים, ונחשב על ידי הניו יורק טיימס לאחד השחקנים הטובים ביותר בכדורסל המכללות ללא מלגות. לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2006 שיחק לי בסן אנטוניו ספרס בליגת הקיץ של ה-NBA ובקדם העונה, אך שוחרר לפני תחילת העונה עצמה. בנובמבר 2006 הוא חתם בהפועל גלבוע/עפולה מליגת העל בכדורסל, ובעונת 2006/2007 העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. לאחר מכן הוא שיחק בוורוויה-פפינסטר מהליגה הבלגית וגטינגן וארטלנד דראגונס מהבונדסליגה הגרמנית. ב-25 ביוני 2012 מונה לי לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של האלמה מאטר שלו, אוניברסיטת באקנל. ב-20 באוגוסט 2014 הוא מונה לעוזרו של מייק בודנהולצר באטלנטה הוקס, ועם עזיבתו של בודנהולצר ב-2018 למילווקי באקס מונה לעוזרו בקבוצה. ב-2021 הוא זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, ולאחר עזיבתו של עוזר המאמן הבכיר דרווין האם ללוס אנג'לס לייקרס ב-2022 הוא מונה למאמן ראשי שותף. ב-11 ביוני 2023 מונה לי לעוזרו הבכיר של ג'ו מאזולה בבוסטון סלטיקס. ב-9 במאי 2024 מונה לי למאמן הראשי של שארלוט הורנטס. לי נשוי ללינדזי, גם היא שיחקה כדורסל באוניברסיטת באקנל, ויש להם שלושה ילדים. הוא התמחה במנהל עסקים. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל סטטיסטיקות מכללות, באתר Sports-Reference.com Lee gets grades, not scholarship checks, ESPN, ‏17 במרץ 2006 No Free Ride for Lee, Just the Ride of His Life, New York Times, 18 במרץ 2006 איתי שנקמן, עפולה/גלבוע החתימה את צ'ארלס לי, באתר ynet, 15 בנובמבר 2006 שגיא ניר‏, צ'ארלס לי מצטרף לגלבוע/עפולה, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2006 פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל Atlanta Hawks Add Charles Lee and Ben Sullivan to Coaching Staff, אטלנטה הוקס, ‏20 באוגוסט 2014 Bucks Name Assistant Coaching Staff, מילווקי באקס, ‏7 ביוני 2018 Milwaukee Bucks Announce Coaching Staff Updates, מילווקי באקס, ‏2 באוגוסט 2022 מגלבוע/עפולה ל-NBA: צ'ארלס לי מאמן שארלוט, באתר ONE‏, 9 במאי 2024 Charlotte Hornets Name Charles Lee Head Coach, שארלוט הורנטס, ‏9 במאי 2024
סילוניות

סִילוֹנִיּוֹת או ראש-רגלאים (שם מדעי: Cephalopoda) הן מחלקה של רכיכות. את הפרטים המשתייכים למחלקה זו מאפיינים גוף בעל שני צדדים סימטריים זה לזה, ראש בולט, והתאמה מורפולוגית של כף הרגל – הידרוסטט שרירי (Muscular hydrostat), הדומה לזרוע או לזרוע ציד (Tentacle). במלקולוגיה (חקר הרכיכות, Malacology) קיים תחום מיוחד לחקר מחלקה זו הנקרא Teuthology. לסילוניות יש היסטוריה גאולוגית ארוכה. הנאוטילוסאים הראשונים נמצאו בשכבות הקמבריון המאוחרות, ונציגים אחרים של הקבוצה נוכחים בלאגרשטטה הקדומה ביותר בקמבריון. המחלקה כוללת שתי תת-מחלקות. במיניה של תת-המחלקה דיונונים, קונכיית הרכיכה הפכה לפנימית, או שהיא נעדרת כליל; תת-מחלקה זו כוללת את התמנונאים, הדיונונאים, ודיונוני הרחף. תת-המחלקה האחרת היא נאוטילוסאים, ומיניה הם בעלי קונכייה; תת-מחלקה זו מכילה את הנאוטילוס. כיום קיימים מעל 750 מינים במחלקת הסילוניות. מחלקה סילוניות (Cephalopoda) תת-מחלקה אמוניטים (Ammonoidea) - נכחדה תת-מחלקה נאוטילוסאים (Nautiloidea) תת-מחלקה דיונונים (Decapodiformes) קבוצה בלמניטים (Belemnoidea) - נכחדה סדרה דיונונאים (Sepiida) סדרה דיונונים מעוגלים (Sepiolida) סדרה ספירולאים Spirulida סדרה דיונוני רחף (Teuthida) על-סדרה Octopodiformes סדרה דיונונים ערפדיים (Vampyromorphida) סדרה תמנונאים (Octopoda) מדיה וקבצים בנושא סילוניות בוויקישיתוף סילוניות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סילוניות, באתר ITIS (באנגלית) סילוניות, באתר NCBI (באנגלית) סילוניות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סילוניות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סילוניות, באתר GBIF (באנגלית) מחלקת ראש-רגל (סילוניות, Cephalopoda) במגדיר המאובנים של ישראל תיאורים בעברית למחקרים על סילוניות, מכון דוידסון מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 81 Dzik, J. (1981). "Origin of the cephalopoda" (PDF). Acta Palaeontologica Toe. 26 (2): 161–191. Smith, M. R.; Caron, J. B. (2010). "Primitive soft-bodied cephalopods from the Cambrian". Nature. 465 (7297): 469–472. Bibcode:2010Natur.465..469S. doi:10.1038/nature09068. PMID 20505727. אורכב מ-המקור ב-2016-01-27. Hildenbrand, Anne; Austermann, Gregor; Fuchs, Dirk; Bengtson, Peter; Stinnesbeck, Wolfgang (2021). "A potential cephalopod from the early Cambrian of eastern Newfoundland, Canada". Communications Biology. 4 (1): 388. doi:10.1038/s42003-021-01885-w. PMC 7987959. PMID 33758350. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלילונית

האם התכוונתם ל... סלילונית (חשמל) – התקן חשמלי שבו מתקיים שדה מגנטי אחיד סלילונית ענק – מין של תולעים רב-זיפיות החיות על שלדי אלמוגים (Spirobranchus Giganteus)
אריקסון

אריקסון (בלועזית: Ericsson) הוא שם משפחה שפירושו "בנו של אריק". האם התכוונתם ל... חברת אריקסון – מחברות התקשורת הגדולות בעולם סוני-אריקסון – מיזם משותף של סוני וחברת אריקסון אישים ששמם אריקסון: איתן אריקסון – שחקן אמריקאי אריק אריקסון – פסיכולוג, הוגה תאוריית השלבים הפסיכו-חברתית אריק אריקסון (מרגל) – איש עסקים שוודי-אמריקאי שריגל נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה לייב אייריקסון – מנהיג ויקינגי, ככל הנראה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה מילטון אריקסון – פסיכיאטר ופסיכולוג אמריקאי סוון גוראן אריקסון – מאמן כדורגל
זפירינוס

זפירינוס (בלטינית: Zephyrinus; מת ב-20 בדצמבר 217) כיהן כאפיפיור בין השנים 199 ו-217 כיורשו של האפיפיור ויקטור הראשון. לפי תיאורו של היפוליטוס מרומא היה זפירינוס איש פשוט ולא משכיל ועסק ככל הנראה בעיקר במנהל המעשי של הכנסייה. מיד אחרי הכתרתו, זימן זפירינוס לרומא את המוודה קליסטוס שחי באנטיום וקיבל שם תשלום חודשי מוויקטור הראשון, מינה אותו לדיאקון והורה לו לפקח על בית הקברות שרכשה הכנסייה זמן לא רב לפני כן בסמוך לויה אפיה. קליסטוס הפך ליועצו של האפיפיור ולאחר מכן אף ירש אותו. בתקופת כהונתו הלך והחמיר מצבם של הנוצרים תחת הקיסר ספטימיוס סוורוס, ובשנת 202 או 203 אף הוצא צו שאסר המרה לנצרות, אם כי לא ידועים פרטים על מימושו המעשי. בתקופתו של זפירינוס גם נמשכה המחלוקת סביב אלוהותו של ישו והשילוש הקדוש. תאודוטוס הביזנטיני שנודה על ידי ויקטור הראשון מן הכנסייה המשיך להטיף והקים כנסייה משל עצמו, שהטיפה לדעה שישו הפך לאל רק לאחר תחייתו. יחד עם שותפו לכנסייה החדשה, החלפן אסלפודוטוס, שכנעו השניים את נטליוס, מוודה מרומא שסבל עינוי בעבור אמונתו, להפוך לבישוף הכנסייה החדשה. נטליוס עונה בחלומות, מספר אאוסביוס, ולבסוף חזר בו מדרך החטא והשתטח בבכי לרגליו של זפירינוס. באותה תקופה התנהל ברומא בעוז גם ויכוח על טיבו של הלוגוס האלוהי, היינו, בשאלה האם ישו היווה מהות נפרדת ושונה מאלוהים, כפי שטענה הכנסייה, או האם היו האב, הבן ורוח הקודש, השילוש הקדוש, רק פנים שונות של אותה מהות. החסיד המרכזי של השילוש הקדוש כפנים של אותה מהות היה היפוליטוס, אך הוא מצא אויבים עזים בדמותם של קלאומנס ובמיוחד סבליוס, שתמכו באחדות מוחלטת (מונארכיה) של האל. ישו, מבחינתם, לא היה לוגוס נפרד אלא רק פן שונה (מודוס) של אותה מהות. סיעתם כונתה "הסיעה המודליסטית". זפירינוס נמנע מהתערבות בעימות בין שתי האסכולות וטען כי הוא מכיר רק באל אחד ואל זה הוא ישו, אך היה זה הבן ולא האב שמת על הצלב. הימנעותו של זפירינוס מתמיכה ברורה בעמדת היפוליטוס הובילה לקרע בין השניים ולעוינות של היפוליטוס כלפי הדיאקון קליסטוס, שעמד כנראה מאחורי עמדתו זו של האפיפיור. כאשר מת זפירינוס וקליסטוס הפך לאפיפיור, פרש היפוליטוס מהכנסייה והפך עצמו לבישוף מתחרה. מדיה וקבצים בנושא זפירינוס בוויקישיתוף זפירינוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) זפירינוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צ'ארלי והשוקולדה

צ'ארלי ומפעל השוקולד (נקרא לעיתים בעברית גם צ'רלי והשוקולדה או צ'רלי בממלכת השוקולד) הוא ספר ילדים פופולרי מאת הסופר הבריטי רואלד דאל. לספר נכתב ספר המשך בשם צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית. צ'ארלי, נער עני שהתגורר עם הוריו וארבעת סביו וסבתותיו בדירת חדר צפופה, אהב יותר מכל שוקולד, מצרך יקר עבור משפחתו. התפנית הגדולה בחייו התרחשה כאשר וילי וונקה, בעליו המוזר של בית חרושת ידוע לשוקולד, הכריז על מבצע שבסופו פרס גדול: חמישה כרטיסי זהב הוטמנו בחפיסות שוקולד מתוצרת המפעל. מוצאי הכרטיסים יזכו לביקור חלומות במפעל השוקולד המסתורי, שאיש לא עבר בשעריו כבר שנים רבות. צ'ארלי בר המזל זוכה בכרטיס יחד עם עוד ארבעה ילדים מפונקים, ויוצא למסע מופלא ומוזר עם סבו במפעל השוקולד. במהלך הטיול קורים לילדים המפונקים דברים איומים ונוראיים (ילד טובע בשוקולד, ילדה אחת הופכת להיות סגולה, ילד אחד הופך להיות מכווץ ואז נמתח עד שהוא גבוה ודק, וכו'), ואילו צ'ארלי, ילד צנוע, הגון וטוב זוכה לרשת את מפעל השוקולד. מיד עם צאת הספר הופיעה ביקורת חריפה על דמותם של בני האומפה-לומפה, העובדים במפעל. אלו תוארו כשחורים קטנים מאפריקה, עבדים במפעל, תיאור המציע התייחסות מזלזלת לאנשים על רקע גזעם ומוצאם. בעקבות הביקורת שונתה דמותם של בני האומפה לומפה על ידי דאל, צבע עורם הפך בהיר וארץ מוצאם שונתה מאפריקה לארץ דמיונית. ביקורת נוספת הושמעה על המסר הקשה של הסיפור, כאשר הילדים המפונקים נדונים לעונשים גופניים (אך סאטיריים במהותם). ביקורת דומה הוטחה בקובץ 'יהושע הפרוע' ובספר מקס ומוריץ. הצגת הדמויות כטובות או רעות באופן מוחלט וענישה גופנית לדמויות הרעות הן מאפיינים שמופיעים גם בספרים אחרים מאת דאל. התומכים בהצגה זו של הדברים מציינים כי קריאה על משאלות כמוסות שיש בליבם של הקוראים כולם היא עידון (סובלימציה) של רגשות אלימים. על פי הספר הופקו שני סרטים. הראשון, סרט מוזיקלי שנקרא "וילי וונקה ומפעל השוקולד" יצא בשנת 1971 וכיכבו בו ג'ין ויילדר כווילי וונקה ופטר אוסטרום כצ'ארלי באקט. הסרט נחשב לאכזבה בשעתו, אולם עם הזמן צבר מעריצים וזכה למעמד של סרט פולחן. סרט נוסף, "צ'ארלי בממלכת השוקולד", בבימויו של טים ברטון, יצא בשנת 2005. ג'וני דפ גילם את וילי וונקה ופרדי היימור את צ'ארלי. הסרט זכה להצלחה גדולה. ב-2023 יצא הסרט וונקה בכיכובו של טימותי שאלאמה, המתאר את הרפתקאותיו של וילי וונקה לפני שפתח את מפעל השוקולד. חברת וילי וונקה מדיה וקבצים בנושא צ'ארלי והשוקולדה בוויקישיתוף מאחורי הקלעים: "צ'ארלי בממלכת השוקולד", באתר Eonline ‏, 31.07.05 יותם שווימר, ממלכת השוקולד מכה שנית, באתר ynet, 1 בספטמבר 2014 מיה סלע, רואלד דאל: הסופר השערורייתי שמאחורי המופת ״צ'רלי בממלכת השוקולד״, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2014 פינת התרבות: "צ'רלי בממלכת השוקולד" מחכה לכם, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2014 מיה ויינשטוק, "צ'רלי בממלכת השוקולד": מתכון חדש ומוצלח, באתר ynet, 17 בפברואר 2015 צ'ארלי והשוקולדה, באתר OCLC (באנגלית) צ'ארלי והשוקולדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרנץ פישלר

פרנץ פישלר (בגרמנית: Franz Fischler; נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא פוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית. כיהן כנציג האוסטרי באיחוד האירופי הממונה על חקלאות, פיתוח כפרי ודיג. פישלר נולד בכפר אבזאם במדינת טירול שבאוסטריה. למד חקלאות באוניברסיטת וינה לחקלאות, וסיים שם את חוק לימודיו, וב-1978 קיבל תואר דוקטור. בשנים 1973-1979 עבד כמסייע באוניברסיטה לחקלאות, לאחר מכן עבד בלשכת החקלאות של טירול ולבסוף כמנהל הלשכה בשנים 1985-1989. בין 1989 ו-1994 כיהן כשר החקלאות והייעור, ומאז 1990 היה חבר המועצה הלאומית של אוסטריה. ב-1995 מונה לנציג האוסטרי באיחוד האירופי, כממונה על החקלאות והפיתוח כפרי (בשנת 2004 חילק את התפקיד עם סנדרה קלניאטה). ב-1999 מונה גם לממונה על הדיג. בין השנים 1999‏-2004 היה חבר בהנציבות האירופית בראשות רומאנו פרודי. הוא היה פעיל בהכנה ואישור של Agenda 2000 - תוכנית רפורמה של מדיניות בתחום החקלאות של הקהילה האירופאית. בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם. מדיה וקבצים בנושא פרנץ פישלר בוויקישיתוף פרנץ פישלר בארכיון הנציבות האירופית פרנץ פישלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)