laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אייפון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אייפון – סדרת סמארטפונים של חברת אפל אייפון (הדור הראשון) – הדור הראשון בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 3G – הדור השני בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 3GS – הדור השלישי בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 4 – הדור הרביעי בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 4s – הדור החמישי בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 5 – הדור השישי בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 5s – הדור השביעי בסדרת האייפונים של חברת אפל אייפון 5c – גרסה פשוטה יותר ומוזלת של האייפון אייפון 6 – הדור השמיני בסדרת האייפונים של אפל אייפון 6 פלוס – הדור התשיעי של סדרת האייפונים של אפל אייפון 7 – הדור העשירי בסדרת האייפונים של אפל אייפון 7 פלוס – הדור העשירי בסדרת האייפונים של אפל אייפון 8 – הדור האחד עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון X – הדור האחד עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון XS – הדור השנים עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון XR – הדור השנים עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 11 – הדור השלושה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 11 פרו – הדור השלושה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון SE (דור 2) – הדור השלושה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 12 – הדור הארבעה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 12 פרו – הדור הארבעה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 13 – הדור החמישה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 13 פרו – הדור החמישה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 14 – הדור השישה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 14 פרו – הדור השישה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 15 – הדור השבעה עשר בסדרת האייפונים של אפל אייפון 15 פרו – הדור השבעה עשר בסדרת האייפונים של אפל
קינואה היטומי

קינואה היטומי (ביפנית: 人見 絹枝;‏ 1 בינואר 1907 – 2 באוגוסט 1931) הייתה אתלטית יפנית, שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק במשך 12 שנים ובקפיצה משולשת במשך 13 שנים. היטומי הייתה האישה היפנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. היטומי נולדה באוקיאמה. בשנת 1923, כשהייתה בת 16 בלבד, קבעה הטומי שיא יפן בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.67 מטר, ובשנת 1925 קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.35 מטר. במהלך תחרות בחודש מאי 1926 שיפרה את שיאה היפני בקפיצה לרוחק והעמידה אותו על 5.06 מטר, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.39 מטר ובריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.4 שניות. באוגוסט אותה השנה נערכו משחקי העולם לנשים בגטבורג, שוודיה. היטומי, אשר הייתה הנציגה היחידה ששלחה יפן, זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא עולם חדש של 5.50 מטר, במדליית זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 2.49 מטר, במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.61 מטר ובמדליית ארד בריצת 100 יארד בתוצאה של 12.0 שניות, במקום חמישי בריצת 60 מטר ובמקום שישי בריצת 250 מטר. בתחרות שנערכה בחרבין באוקטובר אותה שנה היא קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.62 מטר, שהחזיק מעמד 13 שנים. בתחרות שנערכה בטוקיו במאי 1927 קבעה היטומי בקפיצה לרוחק מהמקום שיא עולם חדש של 2.61 מטר ובאוקטובר אותה שנה השוותה את שיא העולם בריצת 50 מטר בתוצאה של 6.4 שניות. במאי 1928 היא קבעה בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 12.2 שניות ושיפרה בשנית את שיא העולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.98 מטר, שהחזיק מעמד 11 שנים. היטומי נבחרה להיות האישה הספורטאית היחידה במשלחת היפנית לאולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם לאחר שהודחה בחצי גמר ריצת ה-100 מטר, החליטה היטומי לקחת חלק בתחרות ריצת 800 מטר בה לא התחרתה מעולם. היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:17.6 דקות, אחרי לינה רדקה מגרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2:16.8 דקות ולפני אינגה ינצל משוודיה (2:17.8 דקות) ובכך הייתה ליפנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר 1930 זכתה היטומי ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.90 מטר, מדליית כסף בטריאתלון (100, גובה, כידון) בתוצאה של 194 נקודות ומדליות ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.8 שניות ובהטלת כידון בתוצאה של 37.01 מטר. בחודש מרץ 1931 אושפזה היטומי עקב דלקת ריאות בבית החולים באוסקה, ובאוגוסט אותה השנה נפטרה. קינואה היטומי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קינואה היטומי, באתר olympedia.org קינואה היטומי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית קינואה היטומי, באתר Track and Field (נשים)
בית ראשונים

ביישובים שונים בישראל הוקמו מוזיאונים המנציחים את תולדות היישוב, ונקראו בית ראשונים, בית הראשונים או מוזיאון הראשונים. האם התכוונתם ל... בית הראשונים (בנימינה) בית ראשונים (הרצליה) בית ראשונים (נס ציונה) בית הראשונים (רמת השרון) מוזיאון ובית ראשונים (מגדל) מוזיאון הראשונים (אבן יהודה) הצריף הראשון (הוד השרון) (בו מצוי "מוזיאון הראשונים" לתולדות הוד השרון) מוזיאון בית ראשונים (כפר שמריהו) חצר ראשונים בדגניה אתר הראשונים בנגב בית הראשונים (ביתן אהרון) הידוע גם בכינוי "הבית הגדול"
מעבר פורדוי

מעבר פורדוי (באיטלקית: Passo Pordoi) הוא מעבר הרים ברכס הדולומיטים המזרח-אלפיני, המשתרע בגובה ממוצע של כ-2,239 מטרים. מעבר פורדוי הוא השני בגובהו ברכס הדולומיטים. המעבר מקשר בין העיירות קאנאצי ואראבה, על כביש הדולומיטים, מספר 48. מעבר פורדוי שוכן על דרך המסחר ההיסטורית בין חבל ונטו וחבל טרנטינו. סלילת מעבר פורדוי כחלק מכביש הדולומיטים בוצעה בשנים 1901-1905. אבן הפינה הראשונה לשירותי תיירות במעבר הונחה בשנת 1902 עם הקמת מלון דרכים קטן במקום. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האזור שממזרח למעבר כאתר קרבות. בכפר ארבה עבר קו החזית שבין אוסטריה ואיטליה, ובחודש אפריל 1916 התרחשו בקרבתו קרבות שליטה עזים שהסתיימו ללא הכרעה ברורה לטובת מי מהצדדים. 847 מהרוגי הצבא האוסטרי והגרמני, מבין 8582 הרוגיו בקרבות שסביב המעבר, קבורים בבית הקברות שבמקום. בשנות ה-50 לאחר מלחמת העולם השנייה קיבל המעבר דחיפה משמעותית של התפתחות בתחום התיירות. נבנו מתקני תיירות ומסחר, נסללו שבילי טיול, טיפוס והחלקה חדשים בסביבתו. בשנת 1962 נחנך במעבר רכבל לעבר פסגת פורדוי, אחד מן הראשונים שהוקמו בהרי הדולומיטים אשר יחודו בהיעדרם של עמודים לתמיכת ביניים בין התחנות. מעבר פורדוי ביחד עם מעבר סלה, ואל גרדנה, ומעבר קמפולונגו מהווה חלק ממסלול סובב סלה המהווה אטרקציה תיירותית בהרי הדולומיטים. האזור משופע במסלולי טיול מסומנים לתיירות ברגל וברכב לחודשי הקיץ, ומסלולי החלקת סקי לחודשי החורף. הרכבל המשודרג לפסגת פורדוי מדלג על הפרש הגבהים של 700 מטרים תוך 4 דקות בלבד. רכיבה במעבר פורדוי מהווה אתגר לרוכבי האופניים ובאופן מסורתי מהווה חלק חשוב בתחרויות הג'ירו ד'איטליה. פסגת פורדוי (Sass Pordoi) היא גוש סלע משוטח הממוקם בסמוך למעבר על צוק בגובה 2,950 מטרים. אל הפסגה מוליך רכבל אשר נבנה בשנת 1962 ושודרג בשנת 1994. בסמוך לתחנת הרכבל העליונה קיימת מסעדה הקרויה על שם היזמית הראשונה של תחום התיירות במעבר, ובנה שהיה יוזם הקמת הרכבל. מפסגת פורדוי יוצאים שבילי הליכה וטיפוס מאתגרים במיוחד, אשר אחד מהם, העובר מתחת למסלול הרכבל מגיע לשיפוע תלול בן 45 מעלות. בחורף מנצלים רק גולשי סקי מיומנים במיוחד את המדרונות התלולים בקרבתו. מדיה וקבצים בנושא מעבר פורדוי בוויקישיתוף
מסדר המג'ידיה

מסדר המג'ידיה (מֶדְזִ'ידֵיֶה) (בטורקית: Kılıçlı Mecidi Nişanı, ובשפה העממית: mecidiye nişanı, תרגום מילולי: מסדר ועיטור החרב של אבדילמג'יט) הוא מסדר הצטיינות במערכה צבאית של האימפריה העות'מאנית, אשר הוענק בשנים: 1852–1922. האות והמסדר נוסדו על ידי הסולטאן אבדילמג'יט הראשון בשנת 1851. על המדליה רשומות בטורקית המילים: "להט, כבוד, נאמנות". מסדר המג'ידיה הוענק לארגונים ולאנשי צבא שבאו לעזרתה של האימפריה על שירות מצטיין; בדרך כלל לקצינים, ובמקרים מיוחדים גם לחיילים. רוב העיטורים חולקו לנתיני האימפריה העות'מאנית; אולם גם לאנשי הצי המלכותי הבריטי והצבא הצרפתי על עזרתם במהלך מלחמת קרים נגד רוסיה; במלחמת העולם הראשונה הוא הוענק גם לקצינים גרמנים ואוסטרים. אות המסדר הוענק על פי חמש רמות: מסדר הרמה הראשונה מזהב - הוענק לחמישים איש. מסדר הרמה השנייה מזהב - הוענק למאה וחמישים איש. מסדר הרמה השלישית מזהב - הוענק לכשמונה מאות איש. מסדר הרמה הרביעית מזהב - הוענק לכשלושת אלפים איש. מסדר הרמה החמישית מכסף - הוענק לכששת אלפים איש. המנהיג הציוני וחוזה מדינת ישראל בנימין זאב הרצל, החזיק בשני אותות המסדר. האחד שהוענק לו על ידי יועצי הסולטאן ביוני 1896, מהדרגה השלישית; והשני שהוענק לו במאי 1901, לאחר ריאיון עם הסולטאן, מהדרגה הראשונה. מדליית קרים הטורקית אלכס ביין, הרצל, ביוגרפיה, ירושלים: הוצאת הספרייה הציונית על יד הנהלת ההסתדרות הציונית, תשל"ז-1977, עמ' 158, 287; עמוס אילון, הרצל, עמ' 365; מסעות בנימין זאב הרצל בארץ-ישראל (תרנ"ט, אוקטובר-נובמבר 1898), בתוך: אברהם יערי, מסעות ארץ ישראל, גבעתיים, הוצאת מסדה, 1976, עמ' 751. ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מובי דיק (וידאו)

מובי דיק הוא סרט וידאו ארט שנוצר על ידי האמן גיא בן-נר בשנת 2000. בן-נר יצר פרודיה על סיפורי הרפתקאות, כדוגמת מובי דיק ורובינזון קרוזו, על ידי שיחזורם בתוך המסגרת הביתית-משפחתית שלו. לבד מן השימוש בחשיפת אמצעי הייצור של הסרט, השתמש בן-נר גם בדימויים הקוטעים את רצף העלילה ומהווים מעין הרחבה ופרשנות על הנרטיב העיקרי של הסרט. במובי דיק המבוסס על הרומן של הרמן מלוויל, בן-נר ובתו, אליה, מעלים הצגה במטבח ביתם, כשבן-נר מגלם את מרבית הדמויות, ובעזרת אביזרים בסיסיים החלל הופך לדמוי ספינה, בה החלל הביתי הופך לסיפורו של מובי דיק בלב ים. כיור המטבח והארונות הופכים לאוניה "פקווד". וממש בדומה למשחק ילדים, שינויים קטנים אחרים משנים את המרחב הביתי בו סנפירו של הלוויתן הוא קלקר חצוי ומגולף, הנע על גבי הרצפה, עולה ויורד, מדמה בתנועתו את תנועתו של הלוויתן במים. במובי דיק, בן-נר מציג את המאבק בין רב החובל "אחאב" ללווייתן הגדול, בפשטות ובאירוניה, על ידי פעלולי מצלמה הקיימים מתקופת ראשית הקולנוע, והופכים את הסצנות לחלק מסלפסטיק מכוון המתאים לסרט אילם הנועד להגביר את ערנות הצופים לכל הבעת פנים ותנועת גוף. עוזי צור מתאר את יחסיו של בן-נר עם ילדיו בסרטיו כ"מתח שבין הגבר, האב, האמן, לבין יוצאי-חלציו, שיצר-הקיום שלהם בא לתפוס ולמלא את מקומו בעולם אחרי שיפיקו ממנו את כל הדרוש להם.". היצירה הוצגה במוזיאון ישראל בירושלים, ובמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. "מובי דיק" בתערוכת "בין אדם למקום" יותם גדרון, מובי דיק בתוך משחקים בקובייה הלבנה, באתר הפנקס ראו: אדלשטיין, סרג'יו, גיא בן-נר, דיוקן עצמי כאיש משפחה, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2005, עמ' 105. עוזי צור בין אדם למקום: תערוכת אמנות עכשווית מקוריאה וישראל, באתר בין אדם למקום דנה גילרמן, מוזיאון ישראל רכש יצירות של יעל ברתנא, גיא בן נר וזויה צ'רקסקי, באתר הארץ, 8 ביוני 2004
מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן

מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן (בסינית: 酒泉卫星发射中心, אנגלית: Jiuquan Satellite Launch Center – בקיצור JSLC) הוא נמל חלל המשרת את סוכנות החלל הסינית בשיגורי החלל שלה. הנמל ממוקם במדבר גובי שבמונגוליה הפנימית, כ-1,600 ק"מ מבייג'ינג. המרכז נוסד ב-1958 ובכך היה למרכז השיגור הראשון של רפובליקה העממית של סין ולפעיל ביותר מביניהם. המרכז מרוחק ממקומות יישוב, ובאופן כללי הכניסה אליו אסורה לזרים. המרכז קרוי על שם היישוב הקרוב אליו ביותר, ג'יוצ'ואן (אנ'). מרכז ג'יוצ'ואן הוא חלק מעיר החלל דונגפנג (东风航天城), הידועה גם בכינוי "בסיס 10" (十号基地) ו"בסיס דונגפנג" (东风基地), הכולל גם את מתקני הניסויים של חיל האוויר הסיני ואת מוזיאון החלל הסיני. JSLC משמש בעיקר לשיגורים למסלולים נמוכים ובינוניים עם נטיית מסלול גבוהה, וכמתקן ניסויים לטילים ארוכי טווח. במרכז מצויים מרכז טכני, כני שיגור, מרכז בקרת שיגור, מרכז הבקרה והשליטה של המשימות המשוגרות, ומתקנים לוגיסטיים נוספים. המרכז מכסה שטח של כ-2,800 קמ"ר ויכול להכיל בתוכו עד ל-20,000 אנשים. המתקנים והציוד במרכז נבנו עם סיוע הנדסי ומדעי של ברית המועצות. מרכז ג'יוצ'ואן מהווה נקודה חשובה מאוד בתוכנית החלל הסינית. מהמרכז שוגר הלוויין הסיני הראשון – דונג פאנג הונג 1 ב-1970, וגם משימתה המאוישת הראשונה של סין – שנג'ואו 5, ב-15 באוקטובר 2003. שנג'ואו 6 שוגרה גם היא מהמרכז ב-12 באוקטובר 2005 על גבי משגר צ'אנגג'נג וגם שנג'ואו 7 ב-25 בספטמבר 2008. מתחם שיגור דרומי כלל מספר כני שיגור. השימוש במתחם הופסק בשנת 1996. מאזור זה בוצעו שיגורים ראשונים של סין עם משגרים מדגם פנג באו 1 וצ'אנגג'נג 1. מתחם שיגור צפוני כולל כני שיגור SLS-1 ו-SLS-2 שמותאמים לשיגורי משגרים ממשפחת צ'אנגג'נג. בנוסף לכך קיים מתחם לשיגורים מסחריים שכולל מספר כני שיגור: LS-95 מתאים לשיגורים של צ'אנגג'נג 11, קואיג'ואו, Jielong, היפרבולה וקרס 1. השיגור הראשון בוצע בשנת 2013. LS-96 פותח לשיגורים של משגרים שפותחו על ידי חברה לנדספייס. LS-120 פותח לשיגורים של משגרים שפותחו על ידי חברה ספייס פיוניר. LS-130 פותח לשיגורים של משגרים מדגם קינטיקה 1. סוכנות החלל הסינית תוכנית החלל הסינית מדיה וקבצים בנושא מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן בוויקישיתוף על מרכז החלל ג'יוצ'ואן (באנגלית) תיאור האתר http://www.nmg.xinhuanet.com/nmgdcy/lvyou/2007-12/05/content_11855918.htm
סמי הורי

סמי הורי (נולד ב-9 באוקטובר 1968 בבאר שבע) הוא שחקן ישראלי. בצבא שירת כלוחם בחיל השריון[דרוש מקור] והשתחרר לאחר כשנתיים. לאחר מכן עבד בצוותי בידור בבתי מלון באילת כשנתיים וחצי. הורי החל את דרכו בעולם המשחק בגיל צעיר מאוד, כבר ב-1973 בגיל חמש לוהק לסרט ישו כוכב עליון – קו-פרודוקציה ישראלית-אמריקאית[דרוש מקור]. סרטים נוספים בהם השתתף: "זיכרונות אהבה" (1982) קו-פרודוקציה בכיכובו של קירק דאגלס, "בעל בעל לב" (1997), "ספסיבה קינג ג'ורג'", "אהבה ממבט שני", "קדוש", "צומת וולקן" (1999), "חוץ לארץ", "כבוד" ו"סודות המסדר" (2001). סדרות בהן הופיע: "קפה פריז", "פלורנטין", "המשאית", "אהבה מעבר לפינה", "עולם מושלם", "אגדת דשא", "חמישה גברים וחתונה", "כתב פלילי", "הנפילים", "מסכים", "השועלים", "הכבוד של מרציאנו" ו"חמש-עשרה דקות". בתיאטרון השתתף בהצגות: "פאטי דיפוזיה" על פי סיפור מאת פדרו אלמודובר – "הבימה", "פוקר" – "תיאטרון הרצליה", "שלושה בחצי דירה", "עליזה מזרחי", המחזמר "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן, "עלי באבא וארבעים השודדים" וב"תפוז המכני", בבימויו של בני יזרעאל. פרסומות בהן השתתף במסעות פרסום שונים: "שמנת תנובה", "קסטרו", "זוגלובק", "ביתילי", "בירה גולדסטאר" ו"עונות". בשנת 1999 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב". בשנת 2000 השתתף בפסטיבל הזמר עם השיר "לשיר באהבה" אשר זכה במקום השלישי. בשנת 2002 שיחק לצד זאב רווח במיני-סדרה הדרמטית "המשאית" של ערן ריקליס. בשנת 2005 השתתף בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם הרקדנית אנה ארונוב והשניים הגיעו למקום השני בגמר. בשנת 2007 השתתף בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתור "אבי בר-לב". השתף גם בתוכנית "דוקוסלב" בפרק שעשו על שלום אסייג ששודרה בערוצים HOT בידור ישראלי, ערוץ 8 בשנת 2010 שיחק בסדרה הקומית "הפיג'מות" בתפקיד אורח בתפקיד דותן סוכן מכירות. באותה שנה התארח גם בסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" בתפקיד מנחה שעשועון. בשנת 2011 שיחק בסדרת הנוער "אליפים" בתור חוקר במספר פרקים בודדים. בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בעונה הרביעית של "הבורר". בשנת 2015 עסק בצילום סטילס. בשנים 2017–2018 שיחק בסדרה "שנות ה-80". בשנת 2021 שיחק בסדרת דרמת הפשע "מלכות". הורי גרוש ואב לשניים. אשתו לשעבר אורלי הופיעה ביחד איתו בפרק של "רוקדים עם כוכבים". אחותו הצעירה היא השחקנית עמנואל הורי. מאז שנת 2012 בקירוב עיקר פרנסתו היא כצלם סטילס וצלם אירועים. סמי הורי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סמי הורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סמי הורי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דודי פטימר, ‏מכוכב קולנוע וטלוויזיה לצלם אירועים: לאן נעלם השחקן סמי הורי?, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2021
ISS

האם התכוונתם ל... תחנת החלל הבינלאומית – באנגלית International Space Station, ידועה גם בראשי התיבות "ISS" ISS (חברה) – חברת שירותי ניקיון, שמירה ותחזוקה דנית, פעילה גם בישראל
נמרוד בר-עם

נמרוד בר-עם (נולד ב-23 בספטמבר 1970 ברמת חן שברמת גן) הוא פילוסוף ישראלי המכהן כפרופסור חבר לפילוסופיה של מדעי החברה בחוג לתקשורת יצירה וביקורת במכללה האקדמית ספיר. תחומי עיסוקו העיקריים הם הפילוסופיה של הלוגיקה, המדע והתקשורת. נולד לארנה בר-עם, ציירת ופסלת ולמיכה בר-עם, צלם, במשפחה בת שלושה בנים. למד באוניברסיטת תל אביב וסיים בה את התואר הראשון בפילוסופיה ובבלשנות בהצטיינות (1993), את התואר השני בהצטיינות יתרה (1996) ואת התואר השלישי בהצטיינות יתרה (2000). עבודת הדוקטור שלו עוסקת בתולדות הלוגיקה הפורמלית והיא נכתבה בהנחייתו של הפרופסור יוסף אגסי. הוא כיהן כאקדמאי אורח באוניברסיטת קולומביה בניו יורק (1999–2000) וכמילגאי דיבנר (2003–2004) במעון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שבקיימברידג' מסצ'וסטס. בר-עם נשוי לד"ר גלי דרוקר בר-עם, חוקרת ספרות יידיש. עבודתו של בר-עם עוסקת במגבלותיהן של מערכות פורמליות ככלים לביטוי (ורדוקציה) של אתגרי התמצאות ותקשורת, ובחקר האסטרטגיות האפשריות להגמשתן. ספרו אקסטנסיונאליזם: המהפכה בהגיון יצא לאור בשנת 2008 בהוצאת שפרינגר, ומתאר רגעי מפתח בתולדות הלוגיקה מראשיתה ועד לשלהי המאה התשע-עשרה. בר-עם טוען כי הלוגיקה המודרנית התפתחה כביקורת האיחוד המסורתי, האריסטוטלי והסכולסטי, בין לוגיקה לאפיסטמולוגיה, ומתוך משא ומתן על תנאי פרידה זו. ספרו חיפוש אחר המבוא הפשוט לתקשורת יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת שפרינגר ובשנת 2017 בהוצאת ספרי עליית הגג מבית ידיעות ספרים. הספר עוסק בקשיים המתודולוגיים והפדגוגיים שבפניהם ניצבים לימודי התקשורת בפרט ומדעי החברה בכלל, וכן בפתרונות להם, הן במסגרת המחקר והן במסגרת חדר הכיתה. בר-עם ערך עם היסטוריון המדע סטפאנו גטאי את קובץ המאמרים פתיחות מעודדת בהוצאת שפרינגר 2017 לרגל יום הולדתו התשעים של יוסף אגסי, פרסם את ספר השירה נבל השומר בהוצאת קשב לשירה בשנת 2011, ותרגום מוער לספר מיתוס ומשמעות של קלוד לוי-שטראוס בהוצאת בבל 2010. Extensionalism: the Revolution in Logic, Springer 2008 מיתוס ומשמעות, הוצאת בבל, 2010 נבל השומר, הוצאת קשב לשירה, 2011 In Search of a Simple Introduction to Communication, Springer 2016 בחיפוש אחר המבוא הפשוט לתקשורת, ספרי עליית הגג, 2017 Encouraging Openness: Essays for Joseph Agassi on the Occasion of His 90th Birthday, Springer 2017 אתר האינטרנט הרשמי של נמרוד בר-עם ראיון עם נמרוד בר-עם לרגל הוצאת ספרו "בחיפוש אחר המבוא הפשוט לתקשורת" בתוכנית "פרלמנט שישי" ברדיו תל אביב נמרוד בר-עם, דף שער בספרייה הלאומית
בוקר טוב מיאמי

בוקר טוב מיאמי (באנגלית Good Morning, Miami) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקנית מבית היוצר של הסדרה ויל וגרייס. הסדרה שודרה בארצות הברית בין השנים 2002 ל–2004 אך עקב הנפילה באחוזי הרייטינג באמצע העונה השנייה הופסקה שידורה אף לפני סיום שידור כל העונה. בישראל שודרו כל 40 פרקי הסדרה בערוץ 2 בשנת 2004. מפיק הטלוויזיה הצעיר והכישרוני, ג'ייק סילבר, מגיע למיאמי לביקור אצל סבתו, וכדי לבדוק הצעת עבודה בתחנת הטלוויזיה המקומית המפיקה את תוכנית הבוקר. הוא מגיע לביקור בתחנה, ומגלה כי זוהי תוכנית הבוקר הכי פחות נצפית במדינה. לנוכח המצב, וחוסר יכולתו לתאר את עצמו בעבודה כזו, הוא מחליט לסרב. אך אז הוא פוגש את מעצבת השיער של התוכנית, דילן מסינג'ר, ומתאהב בה נואשות. באופן מקרי היא גם חברתו של מגיש התוכנית גאווין סטון, אלכוהוליסט בגמילה. ג'ייק מחליט להישאר ולנסות לכבוש את ליבה של דילן למרות שהמצב כולו לרעתו, כאשר הוא מגלה כי היא חברתו של המנחה. לצוות מצטרפים, בנוסף לסבתו של ג'ייק המכורה להימורים, גם מנהל התחנה פרנק, שנוטה לפתח תכונות רגשיות שונות ומשונות, לוסיה המנחה הספרדייה של התוכנית לצידו של גאווין, האחות ברנדה החזאית, ופני, מזכירתו האישית של ג'ייק. בעונה השנייה של הסדרה התחנה נקנית על ידי החברה המתחרה, מופיעה מנהלת חדשה ונקמנית, והיחסית בין העובדים משתנים במהרה. ג'ייק סילבר (מארק פוירשטיין): מפיק תוכנית הבוקר "בוקר טוב מיאמי" המאוהב נואשות במעצבת השיער של התוכנית דילן מסיינג'ר. בעונה הראשונה בסתר; בעונה השנייה הם הופכים לזוג רשמי. הוא נמצא ביריבות עם החבר שלה לכל אורך הסדרה, יריבות שלימים הפכה לידידות אמיצה. דילן מסינג'ר (אשלי ויליאמס): מעצבת השיער של התוכנית. מושא אהבתו והערצתו של ג'ייק בעונה הראשונה. היא חברתו של גאווין, אך בסוף היא מגלה שהיא הייתה כל הזמן מאוהבת בג'ייק. בעונה השנייה הם הופכים לזוג. גאווין סטון (מאט לטשר): מגיש התוכנית "בוקר טוב מיאמי". בעונה הראשונה הוא החבר של דילן, ובעונה השנייה יש לו רומן עם פני. כשהוא מגלה שג'ייק מאוהב בדילן הוא פותח ביריבות איתו. פני ברנס בארינגטון (קונסטאנס זימר): מזכירת ההפקה. עובדת של ג'ייק ומאוהבת בו בסתר. לזמן מה הם הופכים לזוג. בסוף העונה הראשונה היא הופכת לבת הזוג של גאווין. פרנק אלפאנו (ג'רי בורנס): מנהל התחנה. מעבר לעבודתו, הוא נוטה לעצב רב על עזיבתה של אשתו-לשעבר שרה, דבר שגורם לו לפתח תסביכים שונים ומשונים בנוגע לאישיותו שלו עצמו. קלייר ארנולד (סוזן פלאשט): סבתו של ג'ייק. בתחילת העונה הראשונה נתנה לו עצות איך לכבוש את דילן, ונהגה לבקש ממנו כסף עבור ההתמכרות שלה להימורים. במהלך העונה הפכה גם למגישת התוכנית לצידו של גאווין. לוסיה רוחס-קליין (טסי סנטיאגו): המגישה הספרדייה של תוכנית הבוקר, אשר עוזבת לקראת סוף העונה הראשונה. האחות ברנדה טרוגמן (ברוק דילמן): החזאית הנזירה של התוכנית. ברנדה אובססיבית בנוגע לתחזית ולהפיכתה למעניינת, ובכך המציאה רעיונות בכל פעם. היא מגיעה למצב של פקפוק בהיותה נזירה, ונוטשת את הדת. היא עוזבת לקראת סוף העונה הראשונה. ויקטוריה היל (טיפאני אמבר ת'יסן): בעונה השנייה התחנה נקנית על ידי הרשת הגדולה, וויקטוריה מתמנית לבוס החדש, מעל ג'ייק. היא יוצרת בעיות בין העובדים, ואפילו מנהלת רומן עם גאווין. היא מפוטרת לבסוף עקב ניהולה הלוקה. "בוקר טוב מיאמי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוקר טוב מיאמי", באתר Metacritic (באנגלית) "בוקר טוב מיאמי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אטיין בונו דה קונדיאק

אטיין בונו דה קונדיאק (בצרפתית: Étienne Bonnot de Condillac, (בצרפתית): 30 בספטמבר 1715 - 3 באוגוסט 1780) היה פילוסוף ואפיסטמולוג צרפתי שחקר את תחום הפסיכולוגיה והפילוסופיה של הנפש. בחלק מחייו קונדיאק היה אב של המנזר מירו (Mureau). קונדיאק נולד בגרנובל במשפחה של משפטנים. היה ילד חלש מבחינה פיזית ובעל ראייה לקויה, ולכן התפתחותו האינטלקטואלית הייתה איטית מאוד, עד כדי כך שמספרים כי בגיל 12 עדיין לא ידע לקרוא. ואכן המשפחה החשיבה אותו לבעל פיגור שכלי. חינוכו התחיל רק בשנות העשרה תחת השגחתו של כומר מקומי. אחר כך, בעקבות מות אביו, עבר לגור וללמוד בבית אחיו ז'אן בונו, שנודע כאדון או ה"אבאטה" (אב מנזר) דה מאבלי, בעיר ליון. הצליח במשך הזמן להשלים את החסר ונשלח בהמשך, בדומה לאחיו הגדול ז'אן, ללמוד לימודי כמורה בפריז. למד בסמינר של המנזר סן סולפיס (1733-1740 ובסורבון. הוסמך ככומר בשנת 1740. למרות שלבש גלימת כומר כל חייו, ואף נהפך ל"אבאטה" (ראש מנזר) של מירו (Mureau), קונדיאק לא התחייבויותיו הכנסייתיות היו במידה רבה רשמיות בלבד. קונדיאק בילה כמה שנים בפריז כאיש ספרות, תקופה שבה פקד את החוג של דני דידרו. בפריז קישר קונדיאק יחסי ידידות ארוכת ימים גם עם רוסו שעבד זמן מה כמורה במשפחת אחיו הבכור של קונדיאק בליון. הודות לזהירותו הטבעית ולאיפוקו, יחסיו עם פילוסופים שלא הלכו בתלם, לא פגעו בשמו בפני הממסד. פרסומיו באותן השנים הביאו בשנת 1749 לבחירתו לחבר באקדמיה הפרוסית למדעים. בשנת 1758 שלחה אותו החצר המלכותית לפארמה על מנת לחנך את הדוכס היתום, אז בן 7, נכדו של המלך לואי החמישה-העשר עבד בתפקיד זה במשך עשור, בשנים 1768-1758. בשובו מאיטליה לפריז בשנת 1768, נבחר לאקדמיה הצרפתית. בניגוד לדעה הרווחת שהשתתף רק בישיבה אחת של המוסד, פקד אותו באופן פעיל ותדיר עד שנתיים לפני מותו. אמנם ב-1753 הפסיק לגור בפריז והתיישב באחוזה קטנה הקרויה פלוקס, אותה קנה בסביבות בוז'אנסי. את רוב הזמן הקדיש לחשיבה וכתיבה פילוסופית. קונדיאק נפטר באחוזתו בשנת 1780. Essai sur l'origine des connaissances humaines- 1746 (מסה על מקור הידיעות של האדם) 1749 Traité des systèmes (מסה על השיטות) 1754 - Traité des sensations - (מסה על התחושות) 1755 -Traité des animaux - (מסה על בעלי חיים) 1767 - 1773 Cours d'études - (קורס לימודים) - ב13 כרכים (נועד לדוכס הצעיר של פארמה) 1776 - Le Commerce et le gouvernement considérés relativement l'un a l'autre (המסחר והממשל, מבחינת היחס ביניהם) 1781 - Logique - (לוגיקה) 1798 - Langue des calculs (שפת החישובים) (חיבור לא גמור) מדיה וקבצים בנושא אטיין בונו דה קונדיאק בוויקישיתוף באנציקלופדיה הקתולית, 1913 באנציקלופדיה סטנפורד לפילוסופיה אטיין בונו דה קונדיאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אייפוד שאפל

iPod Shuffle (אייפוד שאפל) הוא נגן מוזיקה שנוצר ועוצב על ידי אפל. האייפוד שאפל הוא מודל האייפוד הקטן ביותר של חברת אפל והראשון המבוסס על זיכרון פלאש. הדור הראשון של האייפוד שאפל הוצג לראשונה בכנס MacWorld ב-11 בינואר 2005. דגמי הדור הרביעי והאחרון הוכרזו ב-1 בספטמבר 2011. התמיכה באייפוד שאפל הופסקה על ידי חברת אפל ב-27 ביולי 2017. מדיה וקבצים בנושא אייפוד שאפל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפוד שאפל (באנגלית)