laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גולוב-דובז'ין

גולוב-דובז'ין (בפולנית: Golub-Dobrzyń) היא עיירה בפרובינציית קויאוויה-פומרניה שבפולין שמשמשת כבירת מחוז גולוב-דובז'ין. העיירה שוכנת על גדות נהר דרוונצה (Drwęca). האזכור הראשון לגולוב הוא מהמאה ה-13, עת הוחזק היישוב בידי המסדר הטבטוני, ונבנתה בו מצודה גדולה. כעבור זמן מה הוקם בעברו המזרחי של נהר דרוונצה הפרוור דובז'ין, אשר נקשר מנהלית לגולוב. בראשית המאה ה-15 נפגע היישוב כתוצאה מקרבות על השליטה בו בין ממלכת פולין ובין המסדר הטבטוני, ובשנת 1466 הועבר במסגרת הסכמים לשליטת ממלכת פולין. תקופת הפיתוח של העיירה בזמן כהונתו של מלך פולין זיגמונט השלישי ואזה, אשר העניק את העיירה כמתנה לאחותו, באה לקיצה עם פלישת האימפריה השוודית לפולין ועם פלישת הטטרים. כמו כן, ניזוקה העיירה בשנת 1857 כתוצאה משריפה גדולה. במהלך מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיירה בשל קרבתה לחזית, ורבים מתושביה עזבו אותה. לאחר המלחמה אוחדו גולוב ודובז'ין רשמית לכדי יישוב אחד. בדובז'ין התקיימה קהילה יהודית עתיקה, שהיוותה אחד מהמרכזים היהודיים בפולין גדול, בעוד שבגולוב החל להתקיים יישוב יהודי רק מסוף המאה ה-18, עם סיפוח האזור לפרוסיה וביטול האיסור על ישיבת יהודים במקום. בשנת 1857 מנתה הקהילה היהודית בגולוב כ-700 איש, שהיוו כשליש מהיישוב, והקהילה היהודית בדובז'ין מנתה למעלה מ-1,600 איש, כשהיוו כשני שלישים מהיישוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה זכו יהודי דובז'ין ליחס עוין מצד השלטונות הרוסיים, ורבים מהם עברו לגולוב, שהייתה בשליטת הגרמנים. לאחר המלחמה עזבו את גולוב רבים מיהודיה. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה המאוחדת קהילה אחת, אשר פרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה, ואשר קיימה מוסדות תרבות ודת יהודיים. בתקופה זו התגברה הפעילות הציונית בעיירה, והוקמו בה תנועות נוער ציוניות. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות, ובהן הכאת עוברי אורח יהודים, ניפוץ שמשות בבתי יהודים והצבת משמרות חרם לפני חנויות היהודים. כמו כן, הופצה בעיירה עלילת דם בידי הכומר המקומי, לפיה מספר יהודים רצחו בעיירה ילדה צוענייה כדי להכין מדמה מצות לפסח. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939 הוטלו על יהודיה גזירות שונות, וכעבור מספר שבועות גורשו כולם לגנרל גוברנמן, וגורלם היה זהה לגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו. מדיה וקבצים בנושא גולוב-דובז'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גולוב-דובז'ין (בפולנית) ספר יזכור לקהילת גולוב-דובז'ין, בספריית העיר ניו יורק משנת 1969 ספר יזכור לקהילת גולוב-דובז'ין, בספריית העיר ניו יורק משנת 1972 גולוב-דובז'ין ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין "גולוב-דובז'ין", באתר JewishGen (באנגלית) "גולוב (חלק מגולוב-דובז'ין)", באתר השטעטל הווירטואלי "דובז'ין על הדרוונצה (חלק מגולוב-דובז'ין)", באתר השטעטל הווירטואלי דובז'ין גולוב (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
טקיג'ירו אונישי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אונישי. טקיג'ירו אונישי (ביפנית: 大西 瀧治郎; ‏2 ביוני 1891 – 16 באוגוסט 1945) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, הנחשב לאבי הקמיקזה. אונישי נולד בכפר אשידה במחוז היוגו. הוא סיים את לימודיו במחזור ה-40 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1912, במקום ה-20 מתוך 144 צוערים. בעת היותו פרח קצונה שירת אונישי על סיפון הסיירת "סויה" ועל סיפון סיירת המערכה "צוקובה", ולאחר שקיבל דרגת אנסיין עבר לשרת על סיפון אוניית המערכה "קוואצ'י". בהיותו לוטננט מדרג זוטר עבר אונישי לשרת על סיפון נושאת המטוסים הימיים "וקאיאמה", שם סייע בהקמת שירות האוויר של הצי הקיסרי היפני. ב-1918 נשלח לאנגליה ולצרפת על מנת ללמוד אודות ההתפתחויות האחרונות בקרבות אוויר לאחר מלחמת העולם הראשונה. עם שובו ליפן הוא קיבל את דרגת הלוטננט, והוצב בפיקוד האווירי של הבסיס הימי ביוקוסוקה. לאחר מכן המשיך לשרת בתפקידי מטה שונים, ואף שימש מדריך טיסה, וב-1924 קיבל דרגת לוטננט קומנדר. בשנת 1928 עבר לשרת על סיפון נושאת המטוסים שוהו, בה פיקד על טייסת האונייה. ב-15 בנובמבר 1932 התמנה אונישי לקצין המבצעים של נושאת המטוסים קאגה, ושנה לאחר מכן קיבל דרגת קפטן. ב-15 בנובמבר 1939 הוא קיבל דרגת אדמירל משנה והיה לראש מטה הצי האווירי ה-11. בראשית המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט עמד אונישי בראש מחלקת פיתוח התעופה הימית במשרד החימוש, והיה אחראי על היבטים טכניים של ההתקפה על פרל הארבור, יחד עם מינורו גנדה. לאחר מכן מילא הצי האווירי ה-11 תפקיד מרכזי בכיבוש הפיליפינים מידי האמריקנים. ב-1 במאי 1943 קיבל אונישי דרגת תת-אדמירל, ובאוקטובר של השנה לאחר מכן קיבל את הפיקוד על הצי האווירי הראשון בבסיסו שבצפון הפיליפינים. לאחר אובדן איי מריאנה ב-1944 קיבל אונישי הוראה להשמיד את נושאות המטוסים האמריקניות, והחל לשלוח טייסי קמיקזה כנגד אוניות בעלות הברית. בעת פגישה ב-19 באוקטובר אמר אונישי לפקודיו שהדרך היחידה להפיק את המקסימום מכוחותיהם הנחותים היא לערוך התקפות התאבדות תוך שימוש במטוסי A6M זירו חמושים בפצצות במשקל 250 קילוגרם, שיצללו לתוך אוניות האויב. במאי 1945 נקרא אונישי לשוב לטוקיו, שם לסגן ראש מטה הצי הקיסרי. גם בימים האחרונים של המלחמה קרא אונישי להמשך המאבק בבעלות הברית ואמר שאם המדינה תקבל על עצמה 20 מיליון קורבנות, הניצחון יהיה שלהם. אונישי התאבד במגוריו ב-16 באוגוסט 1945, לאחר כניעת האימפריה היפנית ללא תנאים. במכתב ההתאבדות שלו הביע אונישי צער על 4,000 הטייסים ששלח אל מותם, וביקש מהאזרחים ששרדו לסייע בשיקום יפן ובהשגת שלום. הוא הציע את חייו ככפרה על הפגיעה בטייסי הקמיקזה ובמשפחותיהם. לאחר מכן ביצע ספוקו בעצמו, ולא נעזר במי שיערוף את ראשו. הוא מת מפצעיו כעבור 15 שעות. הפגיון בו השתמש אונישי כדי להתאבד נמצא במקדש יסוקוני בטוקיו, ואפרו נטמן במקדש הזן סוג'י ג'י שביוקוהמה, ובבית הקברות הציבורי בכפר הולדתו אשידה. קמיקזה הצי האווירי הראשון Axell, Albert & Hideaki Kase. Kamikaze: Japan's Suicide Gods. Longman, 2002. ISBN 0-582-77232-X. Hoyt, Edwin P. The Last Kamikaze. Praeger Publishers, 1993. ISBN 0-275-94067-5. Inoguchi, Rikihei, Tadashi Nakajima & Roger Pineau. The Divine Wind: Japan's Kamikaze Force in World War II. Naval Institute Press, 1994. ISBN 9781557503947 מדיה וקבצים בנושא טקיג'ירו אונישי בוויקישיתוף Hiroshi Nishida, Onishi, Takijiro, 2003. Mark Schreiber, The top-secret flights that ended the war, The Japan Times, 2015. Nishida. Inoguchi, Nakajima & Pineau, עמ' 7. Schreiber.
גולוגורי

גולוגורי (באוקראינית: Гологори, נהגה "הולוהורי"; בפולנית: Gołogóry) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר בכרוניקות מסוף המאה ה-11 ומראשית המאה ה-12, ובמחצית השנייה של המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר. במאות ה-17 וה-18 נודעה העיירה בשל ירידי הסוסים והבקר שהתקיימו בה. בזכות הטירה שנבנתה במקום, עמד היישוב בפני פשיטות הטטרים. במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרסו רבים מבתי העיירה בידי הרוסים. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1470, ובראשית המאה ה-17 הוקם במקום בית כנסת. עד שנת 1772 הייתה הקהילה במקום כפופה לקהילת לבוב. ברבנות העיר כיהן רבי יואל משה סג"ל לנדא בן רבי נפתלי הירץ סג"ל לנדא אב"ד זוואלין. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך משנות ה-70 של המאה ה-19 חלה ירידה בגודלו, בשל הגירה. בשנת 1895 הוקם בעיירה בית ספר מיסודו של הברון הירש. בזמן מלחמת העולם הראשונה נרצחו בעיירה למעלה ממאה יהודים בידי החיילים הרוסים, כאשר רובם הוטבעו בנהר, ורבים מבתי היהודים הועלו באש. בסיוע הג'וינט השתקמה הקהילה היהודית במקום, הגם שנותרו בה רק כ-40% מאנשיה טרם המלחמה. בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, והתקיימו בה קורסים ללימוד עברית. לאחר פרוץ מבצע ברברוסה בשנת 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים. בינואר 1942 עוד נמנו בעיירה 575 יהודים, ואלו גורשו תוך זמן קצר לזלוצ'וב הסמוכה, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא גולוגורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גולוגורי גולוגורי באתר מרכז מורשת יהדות פולין "גולוגורי", באתר JewishGen (באנגלית)
אינפיניט F

אינפיניט F (בקוריאנית: 인피니트 F, באנגלית: Infinite F) היא תת-הלהקה הרשמית השנייה של להקת הבנים הדרום קוריאנית, אינפיניט ,אשר הורכבה תחת וולים אנטרטיינמנט ב-2014. הקבוצה מורכבת מהחברים, סונג-יאול, אל וסונג-ג'ונג. הקבוצה לעיתים מכונה על ידי המעריצים "Maknae Line" שמציינת כי הם שלושת חברי הלהקה הצעירים ביותר לעומת האחרים. תת-הלהקה הופיעה בהופעת בכורה בו זמנית גם ביפן וגם בקוריאה הדרומית עם אלבומי הסינגל, Koi no Sign ו-Azure. אינפיניט F הופיעו לראשונה כתת-להקה לא רשמית במופע מיוחד לכבוד קביעת השם של קהל המעריצים שלהם, Inspirit ב-17 באוגוסט. שלושת החברים ביצעו גרסת כיסוי לשיר "Bangkok City" של הלהקה Orange Caramel שהתקבל יפה מאוד על ידי המעריצים שלהם. במהלך המופע One Great Step Returns, הלהקה הכריזה רשמית על הרכבת תת-הלהקה אינפיניט אף אשר נערך ב-28 בפברואר וב-1 במרץ. במהלך המופע, תת-הלהקה ביצעה את השיר "My Heart is Beating" בפעם הראשונה. השיר התגלה בסופו של דבר כשיר הנושא של הפסקול של הדרמה Hi! School: Love On. בדרמה זו כיכבו המנהיג של התת-להקה סונ-יאול והקולגה שלו מאינפיניט וו-יון. תת-הלהקה הוציאה לאור באופן רשמי את הסינגל הראשון שלה באמצעות אלבום האולפן השני של אינפיניט, Season 2. שמו של השיר הוא "Going Crazy" אשר הולחן על ידי קונאן מלהקת הרוק ההינדית Rocoberry. ב-14 באוקטובר, חברת התקליטים הודיעה כי תת-הלהקה תעשה את הופעת הבכורה שלה ביפן ב-19 בנובמבר עם אלבום סינגל הכולל שלושה שירים בשם, Koi no Sign. הקיקו היגשימורה, היוצר של סדרת המנגה היפנית, Princess Jellyfish, סיפק את תוכני האילוסטרציה לצילומים של תמונת הרקע של האלבום. עם הוצאתו לאור האלבום דורג במצעד אוריקן היפני במקום ה-6, עם מכירות של 31,287 עותקים. כחלק מפעולות הקידום של האלבום ביפן, חנות זמנית הוקמה בהראג'וקו מ-17 בנובמבר עד ה-30, כשהיא מציעה למכירה סחורות מגוונות ובגדים של אינפיניט F. בנוסף לכך הקבוצה ערכה סיבוב הופעות קצר של חמישה מופעים בערים אוסקה, טוקיו ונגויה. ב-25 בנובמבר, פורסמה תמונת הרקע הרשמית של האלבום Azur, וזמן קצר לאחר מכן התפרסמה ההודעה כי אינפיניט אף יעשו את הופעת הבכורה שלהם בקוריאה בשבוע שלאחר מכן. הקליפ וידאו עבור שיר הנושא של האלבום "My Heart is Beating" והאלבום עצמו יצאו לאור ב-2 בדצמבר. אינפיניט אף ערכו את הופעת הבכורה שלהם בתוכנית המוזיקה מיוזיק בנק ב-5 בדצמבר. ב-12 בדצמבר, אינפיניט F הפכו להיות תת-הלהקה או אמן הסולו הראשונה של אינפיניט אשר מועמדת לפרס המקום הראשון בתוכנית מוזיקה, אך הם הפסידו לקבוצה A-Pink ששרו את השיר Luv. 2014: Azure יצא לאור: ב-2 בדצמבר 2014 ז'אנר: פופ מכירות: 52,914+ רשימת שירים: My Heart is Beating It's You My Girl 2014: Koi no Sign יצא לאור: ב-19 בנובמבר ז'אנר: פופ מכירות: 32,866+ אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניט F אינפיניט F, ברשת החברתית אינסטגרם אינפיניט F, באתר Last.fm (באנגלית) אינפיניט F, באתר MusicBrainz (באנגלית) אינפיניט F, באתר Discogs (באנגלית) cloud. "Infinite F to make official debut in Japan this November". Daily K-pop News. "Oricon Top 10 Singles and Albums, Week 48, December 1, 2014". Jmanmoonwalk.48. "Japanese Side Project INFINITE F To Release Debut Korean Single 'Blue' December 2". KpopStarz. "INFINITE F makes Korean debut, making your "Heartbeat" in new MV". Koreaboo. "A Pink win #1 + Performances from December 12th 'Music Bank'!". allkpop.com.
קימסוג'ה

קימסוג'ה (בקוריאנית: 김수자; נולדה ב-1957, טגו, קוריאה הדרומית) היא אמנית שייצגה את קוריאה הדרומית בבינאלה בוונציה ב-2013 ובביאנלה של סאו-פאולו ב-1998 והציגה את עבודותיה במומה ניו יורק ומוזיאונים מובילים נוספים. בין עבודותיה: ציור, פיסול, וידאו-ארט, ארכיטקטורה ומייצג. שמה המקורי הוא קים סו-ג'ה (בהתאם לסדר המקובל בקוריאה, קים, שם המשפחה, מופיע קודם לשם הפרטי). ב-2003 שינתה את שמה למילה אחת מתוך רצון לטשטש מיניות, מצב משפחתי וזהות תרבותית. באותה שנה הקדישה לכך עבודה - "שם במילה אחת הוא שם אנרכיסטי". למדה ציור מערבי באוניברסיטת הונגיק בסיאול והקדישה את העשור הראשון אחר לימודיה ליצירת עבודות תלת־ממדיות בהשראת לוצ'יו פונטנה (אסמבלאז' שנמנע מהדו-ממדיות המקובלת של הציור). בשנות ה-90 החלה ליצור פסלים המבוססים על מוטיבים תרבותיים קוריאנים דוגמת חבילות בגדים שייצגו מחד את ההגירה והגלות שהן חלק מההיסטוריה הקוריאנית המודרנית וכן מבטאים פעילות נשית. "אישה מחט", עבודתה המוכרת ביותר של קימסוג'ה היא שתי סדרות של צילומי וידאו-ארט בו נראית האמנית בגבה למצלמה בערים שונות בעולם (לרבות ירושלים בסדרת הצילומים השנייה מ-2005). כל הצילומים נעשים בזווית והעמדה זהות, תוך שימוש בספקטרום האור המסורתי הקוריאני, האובנגסק (오방색) שבו כחול מייצג את המזרח, אדום - דרום, צהוב - מרכז, לבן - מערב ושחור - צפון. קימסוג'ה עושה שימוש נרחב באובנגסק ומשמעויות השונות שלו בהתאם לתרבות הקוריאנית. סדרות נוספות דוגמת "אישה כביסה" ו"אישה מראה" היו פיתוח על הרעיון המקורי של "אישה מחט", כאשר הרקע העירוני מוחלף ברקע אחר. העיקרון הבסיסי הוא עקרון היעדר הניידות של האישה ושאיפת האמנית לבטא קביעות מול תלישות, אופקיות מול אנכיות ואת תנועות התפירה: קדימה ואחורה. חלק נרחב מעבודותיה של קימסוג'ה הן מבוססות מקום וכוללות שימוש נרחב באובנגסק ריצוף במראות, מבני זכוכית ונברשות לוטוס. דוגמאות לעבודות ידועות הן המיצג בפלציו דה קריסטל במדריד ב-2006, והביתן הדרום-קוריאני בביאנלה בוונציה. מדיה וקבצים בנושא קימסוג'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קימסוג'ה קימסוג'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קימסוג'ה, באתר Discogs (באנגלית)
בלה והבולדוגס

בלה והבולדוגס (באנגלית: Bella and the Bulldogs, תרגום מילולי: בלה והבולדוגים) היא קומדיית מצבים מערוץ ניקלודיאון. הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-17 בינואר 2015, והעונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-30 במאי 2015. בישראל הסדרה עלתה ב-13 בספטמבר 2015, והעונה הראשונה הסתיימה ב-11 באוקטובר 2015. ב-4 במרץ 2015 הסדרה חודשה לעונה שנייה. העונה עלתה בארצות הברית ב-30 בספטמבר 2015 והסתיימה ב-25 ביוני 2016. ב-27 ביוני 2016 התקבלה הודעה שלא תהיה עונה שלישית ושהסדרה הסתיימה. בישראל העונה שודרה בין ה-7 בנובמבר 2016 ל-11 בנובמבר 2016. בלה המעודדת מרשימה במקרה את מאמן קבוצת הפוטבול של בית הספר, והוא מזמין אותה להיבחן לתפקיד הקוורטרבק. רבים מתלמידי בית הספר, ובמיוחד הבנים בנבחרת, לא רוצים בת בקבוצה. בלה מתקבלת לקבוצה, אבל הבנים עדיין לא רוצים לשחק בקבוצה עם בת, וחברותיה המעודדות מרגישות שזנחה אותן. בלה צריכה לעמוד במבחן בין החיים בקבוצת פוטבול לבין חיים עם החברות. בלה דוסון (ברק באסינגר) - הדמות הראשית, נהגה לשחק עם אביה פוטבול, מעודדת לשעבר. החברה הכי טובה של סופי ופפר. טרוי (קוי סטיוארט) - נוהג לקרוא לעצמו "טרוי הגדול", הקוורטרבק לשעבר, מקנא בבלה, אביו בצבא, החבר הכי טוב של סוייר וניוט. סוייר (ג'קי רדינסקי) - תופס בנבחרת הפוטבול, החבר הכי טוב של טרוי וניוט, מחבב את פפר ומציע לה חברות, הם הופכים לזוג. ניוט (באדי הנדלסון) - פחדן, בנבחרת הפוטבול אף על פי שכמעט ולא משחק. דלוק על סופי. החבר הכי טוב של סוייר וטרוי. פפר (הלי טג'ו) - די טיפשה אך חיננית, מחבבת את סוייר, מעודדת. החברה הכי טובה של סופי ובלה, הופכת לבת זוגו של סוייר סופי (לילימאר הרננדז) - גדלה בבית עם תשעה אחים (אשר שניים מהם בנבחרת הפוטבול ), מעודדת, החברה הכי טובה של בלה ופפר. אייס מקפאמבלס (ריו מנגיני) - שדר החדשות של תיכון סילוורדו מערב, מעונה שנייה דמות ראשית המאמן ראסל - דוריאן וילסון אני טדסקו - קארי דוסון צ'רלי - פרוי גוטיירז זאק בארנס - מאט קורנט מדיה וקבצים בנושא בלה והבולדוגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלה והבולדוגס "בלה והבולדוגס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בלה והבולדוגס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בלה והבולדוגס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) 'בלה והבולדוגס' ו'משפחת רעם' חודשו לעונות חדשות באתר Deadline 'בלה והבולדוגס': התבטלה; אין עונה שלוש בניקלודיאון באתר TV Series FinaleP אם הפרק לא שודר בתרגום לעברית, שמו ייכתב באנגלית עד לשידור בישראל
ג'ימי מוראלס

ג'ימי מוראלס (בספרדית: Jimmy Morales, או בשמו המלא - James Ernesto Morales Cabrera; נולד ב-18 במרץ 1969) הוא פוליטיקאי גואטמלי, שכיהן כנשיא גואטמלה. נבחר באוקטובר 2015 ונכנס לתפקיד נשיא גואטמלה בינואר 2016. הוא סיים את תפקידו ב-14 בינואר 2020. בטרם נכנס לפוליטיקה היה רואה חשבון ומרצה לכלכלה ולתקשורת, ואחר כך למשך שנים רבות שחקן-קומיקאי, במאי, ומפיק סרטים. נולד כאחד מארבעת הילדיה של משפחת פועלים ענייה ונוצרית אוונגליסטית בגואטמלה סיטי. הוא בנם של חוסה אוורארדו מוראלס אורייאנה ושל סליטה ארנסטינה קבררה אסוודו. האב נהרג בתאונה כשהבן היה בן 6. בילדותו למד מוראלס ב"מכון האוונגלי של אמריקה הלטינית" IEAL וסיים עם תעודת ראיית חשבון. אחר כך למד לתואר ראשון במנהל עסקים בפקולטה למדעי הכלכלה של אוניברסיטת סן קרלוס דה גואטמלה. כמו כן למד הוראת תאולוגיה בסמינר תאולוגי בפטיסטי. בהמשך למד לימודים אסטרטגיים בתחום הביטחון באוניברסיטת מריאנו גאלווס, סיים תואר שני ודוקטורט בביטחון אסטרטגי בפקולטה למדעי משפט וחברה של אוניברסיטת סן קרלוס, ועוד תואר שני בניהול אמצעי תקשורת באוניברסיטה הפנאמריקנית של גואטמלה ובאוניברסיטת מריאנו גאלווס. מוראלס עבד זמן מה כמרצה בפקולטה למדעי הכלכלה ובפקולטה למדעי התקשורת של אוניברסיטת סן קרלוס. פרסומו בא לו כקומיקאי עטור תהילה בסדרת הטלוויזיה "Moralejas", בה כיכב כל שבוע למשך 15 שנה לצד אחיו סמי. מוראלס נשוי להילדה פטריסיה מארוקין ואב לארבעה ילדים. בשנת 2011 נכנס מוראלס למערכת הפוליטית כשהתמודד לראשות עיר, וב-2013 הצטרף ל"חזית ההתלכדות הלאומית" (Frente de Convergencia Nacional או FCN), בעלת מצע שמרני-לאומי, מטעמה התמודד בבחירות 2015 לנשיאות שנערכו על רקע פרישת ראשי הממשל הקודם, הנשיא אוטו פרס מולינה וסגניתו רוקסנה בלדטי בשל פרשיית שחיתות, זאת לאחר שמוראלס ניהל קמפיין נגד השחיתות השלטונית במדינה. בסיבוב הראשון של הבחירות שנערך ב-6 בספטמבר 2015 הוביל מוראלס על פני יריביו, וקיבל 24.14% מקולות הבוחרים. מאחר שאף לא אחד מבין המועמדים לנשיאות הצליח לגייס 50% כנדרש. בסיבוב השני, שנערך ב-25 באוקטובר, זכה ב-73% מהקולות, וגבר על סנדרה טורס (אנ'), רעייתו לשעבר של נשיא המדינה לשעבר אלווארו קולום. בדצמבר 2017 הייתה גואטמלה בראשותו, המדינה השנייה בעולם אחרי ארצות הברית, שהחליטה להעביר את שגרירותה בישראל, מתל אביב לירושלים. לגואטמלה הייתה בעבר שגרירות בירושלים שנסגרה בשנות ה-80. ב-14 בינואר 2020 הוחלף על ידי אלחנדרו ג'יאמטיי. מדיה וקבצים בנושא ג'ימי מוראלס בוויקישיתוף ג'ימי מוראלס, ברשת החברתית פייסבוק ג'ימי מוראלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ימי מוראלס, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ימי מוראלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ימי מוראלס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ימי מוראלס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הביוגרפיה של ג'ימי מוראלס באתר האישי שלו נינה לחאני, הגרדיאן, קומיקאי שנתמך על ידי הצבא מוביל במרוץ לנשיאות בגואטמלה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2015
לאו גייר פון שוופנבורג

לאו גייר פון שוופנבורג (בגרמנית: Leo Geyr von Schweppenburg;‏ 9 במרץ 1886 – 27 בינואר 1964) היה מפקד שריון בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. פון שוופנבורג נולד למשפחת אצולה ב-2 במרץ 1886 בפוטסדאם, כבן לקולונל בחיל הפרשים של וירטמברג. הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ב-1904, ושירת ברגימנט הדרגונים ה-26 (וירטמברג ה-2), ובין השנים 1911–1914 למד באקדמיה הצבאית בברלין. במלחמת העולם הראשונה נלחם כקצין פרשים בחזיתות השונות, וסיים אותה בדרגת ריטמייסטר (סרן). לאחר המלחמה הצטרף פון שוופנבורג לשורות הרייכסווהר ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-1932 הועלה לדרגת אוברסט. בין השנים 1933–1937 כיהן פון שוופנבורג כנספח צבאי בבריטניה, בלגיה והולנד, וב-1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. בזמן המשבר בחבל הריין הזהיר פון שוופנבורג מפני ההרפתקנות של היטלר ושלא לזלזל בכוח הבריטי, ועל כך קיבל נזיפה משר המלחמה ורנר פון בלומברג. ב-1937 מונה פון שוופנבורג למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3, והועלה לדרגת גנרל לוטננט. עם פרוץ המלחמה היה פון שוופנבורג מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3, ולחם עימה במערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-19, במסגרת הארמייה הרביעית. ב-7 באוקטובר 1939 פרש פון שוופנבורג מתפקידו עקב מחלה, ולאחר החלמתו מונה ב-15 בפברואר 1940 למפקד הקורפוס ה-24, וב-1 באפריל 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים (שהומרה ב-1941 לדרגת גנרל חיל השריון). במהלך המערכה על צרפת לחם פון שוופנבורג עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C, ולאחר מכן פיקד על הסבת הקורפוס לקורפוס ממונע. במבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת קבוצת הפאנצר השנייה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, ונטל חלק בקרבות ביאליסטוק-מינסק וסמולנסק, ולאחר מכן השתתף בקרב על מוסקבה. ב-21 ביוני 1942 מונה פון שוופנבורג למפקד קורפוס הפאנצר ה-3, וב-20 ביולי 1942 מונה פון שוופנבורג למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, ופיקד עליו במהלך הקרב על קווקז. בתחילת 1943 לאחר תקופת המתנה בעתודת המילואים, מונה פון שוופנבורג לסגן מפקד קורפוס הפאנצר ה-76 בצרפת, ובקיץ 1943 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-58. ב-24 בינואר 1944 הוטל על פון שוופנבורג להקים את קבוצת הפאנצר מערב - עתודה אסטרטגית של החזית המערבית שכללה 10 דיוויזיות פאנצר ופאנצרגרנדיר, והוצבה באזור פריז. פון שוופנבורג פיקד על קבוצת הפאנצר בשלב הראשון של הפלישה לנורמנדי, אך הודח ב-5 ביולי 1944 בעקבות כישלונו בבלימת כוחות בעלות הברית. באוגוסט 1944 מונה פון שוופנבורג למפקח הכללי על כוחות השריון, ושימש בתפקיד זה עד סיום המלחמה. במאי 1945 נפל פון שוופנבורג בשבי האמריקאי. פון שוופנבורג שוחרר מהשבי ב-1947. לאחר שחרורו כתב ספר אוטוביוגרפי, ולאחר מכן שימש כיועץ לבונדסוור. פון שוופנבורג התגורר באירשנהאוזן ליד מינכן, עד למותו ב-27 בינואר 1964. בתו בלאנש פון שוופנבורג הייתה נשואה לקורט כריסטוף פון פפויל, שהיה הלורד האחרון של יאהנספלד ושימש כחבר במועצת אירופה. אלן קלארק: מבצע ברברוסה, הוצאת מערכות, 1970 מדיה וקבצים בנושא לאו גייר פון שוופנבורג בוויקישיתוף Geyr at generals.dk בגרמנית לאו גייר פון שוופנבורג באתר Lexikon der Wehrmacht בגרמנית לאו גייר פון שוופנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גולינה

גולינה (בפולנית: Golina; בגרמנית: Gohlen am Warthe) היא עיירה במחוז קונין שבפרובינציית פולין גדול בפולין. בעירה מתגוררים 4,501 תושבים, נכון ל-2016. בגולינה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. בשנת 1330 קיבל היישוב זכויות עיר, אשר אושרו בשנת 1362 בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בשנת 1611 נשרף היישוב כליל. במאה ה-18 נפתחו במקום מפעלים לייצור בירה ויין. מעמדו העירוני של היישוב ניטל ממנו בשנת 1870, אך הושב לו בשנת 1921. יישוב יהודי בגולינה החל להתפתח במחצית השנייה של המאה ה-18. בשל קרבת העיירה לגבול פרוסיה, נאסרה ישיבת יהודים נוספים במקום עד שנת 1862. במאה ה-19 הפכה הקהילה ביישוב לעצמאית, ובין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נלקחו יהודיה לעבודות כפייה, ובוצעו בהם מעשי התעללות וגזל. באמצע יולי 1940 גורשו יהודי העיירה לזגורוב הסמוכה ולגטאות גרודז'ייץ וז'גוב. במרץ 1941 גורשו רוב יהודי גולינה ממקומות אלו ליישובים בתוככי הגנרל גוברנמן, וגורלם היה זהה לגורל יהודי יישובים אלו. יתר היהודים נרצחו באוקטובר 1941 ביער קז'ימייז' ביסקופי (Kazimierz Biskupi). מדיה וקבצים בנושא גולינה בוויקישיתוף גולינה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "גולינה", באתר השטעטל הווירטואלי
טוהארט

טוהארט (בקוריאנית: 투하트, באנגלית: Toheart) היא תת-להקה המורכבת מצמד זמרים מקוריאה הדרומית שהוקמה ב-2014. החברים בצמד הם וו-יון מאינפיניט וקי משייני. תת-להקה זו נוצרה באמצעות שיתוף הפעולה של שתי חברות התקליטים וולים אנטרטיינמנט ו-S.M Entertainment. ב-20 בפברואר, סרטון מקדים פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של SM, אשר מודיע באופן רשמי על הצמד, אשר כבר היו שמועות לגבי השיתוף פעולה שלהם. גם וו-יון וגם קי הצהירו כי היה זה הרעיון שלהם ליצור את היחידה הזו, מכיוון ששניהם חברים טובים והיה להם עניין לעבוד ביחד. הם לא ציפו כי שיתוף הפעולה שלהם יהיה בתחום המוזיקה, במקום הם חשבו על פרויקט צילום משותף או משהו דומה לכך. המיני אלבום שלהם בשם 1st Mini Album והקליפ וידאו של שיר הנושא מהאלבום "Delicious", יצאו לאור ב-10 במרץ. באותו היום הם ערכו מופע, שאותו הנחו חברי הלהקה של כל אחד מהם, מינהו מ-שייני ו-סונג-קיו מאניפיניט. מדיה וקבצים בנושא טוהארט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוהארט טוהארט, ברשת החברתית פייסבוק טוהארט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טוהארט, ברשת החברתית אינסטגרם טוהארט, סרטונים בערוץ היוטיוב טוהארט, באתר Last.fm (באנגלית) טוהארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) טוהארט, באתר Discogs (באנגלית) טוהארט, באתר בילבורד (באנגלית) elliefilet. "Toheart (SHINee's Key & INFINITE's Woohyun) release prologue teaser video!". allkpop. נבדק ב-24 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) alim17. "Woohyun and Key talk about the formation of Toheart, their bromance, and reactions of their group members". allkpop. נבדק ב-25 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) alim17. "Toheart's Key and Woohyun are 'Delicious' in new MV". נבדק ב-25 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) Diana Shin. "Unit Group TOHEART To Hold 'Delicious' Showcase On March 10". kpopstarz. נבדק ב-25 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה)