laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המפצחים

המפצחים היא סדרת דוקו-דרמה, שעוסקת בפרשיות פשע אותן משטרת ישראל התקשתה לפענח ששדורה בשידורי קשת בערוץ 2. הסדרה משלבת ראיונות עם השוטרים ושחזורים של זירות הפשע, ומגלה פרטים שונים מתוך תיקי החקירה. העיתונאי מיקי רוזנטל יחד עם עורך הדין רונאל פישר היו המגישים ובמאי הסדרה היה דוד דרעי. הסדרה החלה במקור בינואר 2006 כסדרת תחקירים בהגשת רוזנטל ופישר. הפרק הראשון כלל תחקיר וריאיון עם ארקדי גיידמק. פרק זה זכה למדרוג (רייטינג) של 20.4%. חודשיים לאחר שידור פרק זה הפך גיידמק ללקוח של עורך הדין רונאל פישר. אחר כך שונה שם הסדרה ל"גברים בשחור", הפרקים הבאים כללו ראיונות בין השאר עם נירה וירון לונדון, ואסי דיין. בתחילת 2007 הוחלט שוב להשתמש בשם "המפצחים" בסדרה חדשה על פרשיות פשע שלא פוענחו, גם בהגשת רוזנטל ופישר. הסדרה הופקה בשיתוף מחלקת הדוברות של משטרת ישראל. הסדרה שודרה לראשונה באפריל 2007 וזכתה למדרוג (רייטינג) של כ-24%. עונתה השנייה החלה בינואר 2010. הסדרה שחזרה כמה מן הפרשיות החריגות, המסובכות והמרתקות ביותר איתן התמודדה משטרת ישראל במהלך השנים. הסדרה נכנסה אל מאחורי הקלעים של תעלומות וסיפורים מן העבר ובצע "החייאה" לתיק החקירה באמצעות שחזורים המשלבים את צוות החקירה המקורי והדמויות הבולטות אשר הובילו לפענוח. באמצעות החוקרים הסדרה חדרה אל המימד הפסיכולוגי של החקירה וניסיונות הפיצוח, כל פרק עוסק בפשע כמעט מושלם שרק תחכום בחקירה, מניפולציות מיוחדות ופיצוח ייחודי הביאו בסופו של דבר לחשיפת הפושע וסגירת התיק. הסדרה שילבה ראיונות עם גיבורי הפרשה, שחזורים בזירת הפשע וקטעים אותנטיים ונדירים מתוך תיק החקירה. רשימה חלקית: רצח פעילת השלום מאשה אפרתי בירושלים על ידי שמואל ברוקס (1984) רצח משפחת מישייב ברמת אביב על ידי בן דודם (1995) רצח כפול בקהילה הפיליפינית בתל אביב על ידי ג'וס מטיאס ובן דודו (1995) רצח אידה ושלומית בלייכמן על ידי המדען עמירם הוכברג (1996) רצח התייר ג'פרי האנטר על ידי דניאל עוקב (1997) רצח בתזמורת הפילהרמונית של ראשון לציון על ידי מיכאל חרסונסקי (2000) רציחתם של עבריינים בעולם התחתון בחיפה על ידי האסיר דוד אטיאס (2001)-(2002) היעלמותה של התינוקת הודיה קדם בירושלים (2002) רציחתו של המאבטח ארקדי בלובשטיין בחיפה (2005) אתר הסדרה באתר הרשמי של קשת ביקורת אורי משגב, סיפוויץ' לא גר כאן, באתר הארץ, 20 באפריל 2007 סמדר שילוני, המפדחים, באתר ynet, 29 בינואר 2010 אהוד אשרי, תחזיקו חזק, באתר הארץ, 14 בינואר 2006 סמדר שילוני, וכמה ראו את גליה אלבין? 0.1%, באתר ynet, 15 בינואר 2006 לי-אור אברבך‏, מרשי יענה על השאלה, באתר וואלה, 7 במרץ 2006 נועם שרביט, ‏עו"ד רונאל פישר צמח במהירות, באתר גלובס, 6 במרץ 2007 אריאנה מלמד, גברים בצהוב, באתר ynet, 2 במרץ 2006 רותה קופפר, האם ירון לונדון אוהב את אשתו, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006 אהוד אשרי, חדוות ההתערטלות, באתר הארץ, 1 במרץ 2006 אלון עידן, עיתון העיר תל אביב, מיקי רוזנטל בתפקיד דובר המשטרה, באתר הארץ, 20 באפריל 2007 איילה צורף, המשטרה: "הסדרה 'המפצחים' - כלי לשיפור תדמיתנו"; רוזנטל: "המשטרה לא מעורבת", באתר הארץ, 16 באפריל 2007 יעל גאוני, ‏"ארץ נהדרת" בראש טבלת הרייטינג עם 30.6%; "המפצחים" מדורגת שלישית, באתר גלובס, 22 באפריל 2007 לאן נעלמה הודיה קדם?, באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2010
שלמה קטן

שלמה קטן (נולד ב-25 באוגוסט 1948) הוא איש ציבור ישראלי. היה ראש המועצה הראשון של אלפי מנשה בשנים 1985–1998 וכיהן שוב כראש המועצה בשנים 2012–2018. שלמה קטן נולד ב-1948 בבצרה, צעיר מבין עשרה אחים. עלה לארץ בשנת 1951 ושירת בצה"ל בשנים 1986-1966 והגיע לדרגת סגן-אלוף. במהלך שירותו השתתף בחמש מלחמות: במלחמת ששת הימים שירת בגזרת בית חאנון-ניר עם, במלחמת ההתשה שירת במסגרת קורס מ"כים בגדוד נח"ל 906 שבשבטה ולאחר מכן במעוז האגם המר על גדות תעלת סואץ, במלחמת יום הכיפורים בגזרת צפון ובמלחמת לבנון הראשונה ובמערכה ברצועת הביטחון כמפקד יחידה מוטסת. במסגרת השירות באותה יחידה נטל חלק בהעלאת יהודי אתיופיה. במהלך שירותו סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה וכלכלת ארצות מתפתחות ולימודי תואר שני במזרח תיכון ואפריקה. קטן הוא ראש המועצה הראשון של אלפי מנשה.כיהן במשך שלוש קדנציות בין השנים 1998-1985. בתקופה זו הוקם מתנ"ס ויוסדה חברה כלכלית שהקימה פרויקטים כלכליים ואזור תעשייה. לאחר סיום התפקיד ב-1998, ניהל בשנים 2002-1999 את היישוב צופים בשומרון. בשנת 2004 היה סגן מנהל מוזיאון ז'בוטינסקי בתל אביב ולאחר מכן מונה למנהל המוזיאון. במאי 2011 פרש מתפקיד זה. קטן חבר מרכז הליכוד משנת 1987, פרט לתקופה קצרה ב-1999 שהיה מועמד מפלגת המרכז לכנסת. ב-2000 שב לליכוד ומאז הוא פעיל בה. ביוני 2012 נבחר קטן לקדנציה רביעית ובאוקטובר 2013 נבחר לקדנציה חמישית. ב-30 באוקטובר 2018 התמודד קטן בשישית לראשות מועצת אלפי מנשה ולא נבחר. באפריל 2016 הצטרף קטן לוועד המנהל של מחוז השרון בארגון "צוות". בין השנים 2022-2019 עבד כמנהל כספים ופרויקטים במכון ז'בוטינסקי, במקביל החל להוביל קבוצת קצינים במילואים, מותיקי יחידה 8200, לפעילות מורשת והדרכה לחיילי היחידה. על פעילות זו זכה בדצמבר 2021, יחד עם חבריו, בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת. בספטמבר 2023, השיק קטן את הספר "מהצללים לפסגה" המגולל את סיפור חייו. ספר זה זיכה אותו בפרס אח"י בתחום ספרות זכרונות לאותה השנה. מהצללים לפסגה, הוצאת אות ועוד, 2023. הספרים של שלמה קטן, באתר "סימניה" עמוס גלבוע, "ידיעות זהב" שלא הוחמצו (עמ' 12-13, 15), באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏29 באוגוסט 2016 איתי אילנאי, הקרון הסודי שבו נדלקו הנורות האדומות, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בספטמבר 2021 אלה היחידות הזוכות בפרויקט "חשיבה יוצרת" של אגף המודיעין, באתר צה"ל, 21 בדצמבר 2021 תאיר דנינו, סודות וגילויים מ 8200 בהשקת ספרו של סא"ל במיל שלמה קטן במרכז מורשת יהדות בבל, באתר מקומונט תל אביב, ‏5 בספטמבר 2023 סא״ל מיל׳ שלמה קטן - ״מהצללים לפסגה״ במרכז מורשת יהדות בבל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:33:35), 4 בספטמבר 2023 הודעה על הזוכים בפרסים ותעודות הערכה לשנת 2023, בעמוד הפייסבוק של מוזאון מורשת יהדות בבל, 1 בינואר 2024 טקס פרסי אחי לשנת 2023, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:19:27), 19 בפברואר 2024
נצח ישראל

נֵצַח יִשְׂרָאֵל (לעיתים במלואו: נֵצַח יִשְׂרָאֵל לֹא יְשַׁקֵּר) הוא ביטוי שמבטא את נצחיותו של עם ישראל ובהקשרים מסוימים גם את נצחיותה של מסורת ישראל. בשימושו הפופולרי, מביע הביטוי תקווה בגאולה ובניצחון עם ישראל על אויביו. מקור הביטוי הוא מהפסוק "וְגַם נֵצַח יִשְׂרָאֵל, לֹא יְשַׁקֵּר וְלֹא יִנָּחֵם" שנאמר על ידי שמואל הנביא לשאול המלך, במסגרת תוכחתו על כך שהחרים את רכושם של בני עמלק ולא השמידו כליל. כעונש על מחדל זה אומר שמואל לשאול: "קָרַע ה' אֶת-מַמְלְכוּת יִשְׂרָאֵל מֵעָלֶיךָ, הַיּוֹם; וּנְתָנָהּ, לְרֵעֲךָ הַטּוֹב מִמֶּךָּ. וְגַם נֵצַח יִשְׂרָאֵל, לֹא יְשַׁקֵּר וְלֹא יִנָּחֵם" (ספר שמואל א', פרק טו' פסוקים כח–כט). ב"מדרש תהילים" (או בשמו השני: "מדרש שוחר טוב") נעשה שימוש בביטוי הן לגבי המחילה שמוחל אלוהים לעם ישראל בגמר הימים הנוראים והן לגבי הניצחון של היהודים על "אומות העכו"ם" - הגויים: ”כל ישראל באין ומתעניין ביום הכפורים, לובשים לבנים ומתעטפים לבנים. עבר יום הכפורים, ואין אדם יודע למי נמחל. כיון שהגיע יום הראשון של חג (סוכות) וכל ישראל יוצאין קטנים וגדולים וטועניין לולביהן בידם, מיד הכל יודעין שנצחו ישראל בדין ונמחלו עוונותם והם יודעין שנצחו. שנאמר (שמואל-א טו, כט) וגם נצח ישראל לא ישקר. והוא שדוד אומר לישראל, קיימתם מצות לולב שנקרא נעים. שנאמר, נעימות בימינך נצח. הרי את מבושר שנצחת לאומות העכו"ם (שנקרא נצח), שנאמר, וגם נצח ישראל.” המהר"ל מפראג כתב ספר בשם "נצח ישראל" שעוסק בהיסטוריה של עם ישראל, בגלות ובגאולה, מתוך תפיסתו הפילוסופית הייחודית של המהר"ל. מחתרת ניל"י - בראשי תיבות: "נצח ישראל לא ישקר". ארגון שהוקם בשנת 1915 ופעל ביישוב העברי בארץ ישראל בשנות מלחמת העולם הראשונה על מנת לסייע לבריטים לכבוש את הארץ מידי הטורקים. השיר "נצח ישראל לא ישקר", חובר בידי דן אלמגור (מילים) ויאיר רוזנבלום (לחן) והושר בידי רותי נבון. ישיבת נצח ישראל שהוקמה על ידי הרב ישראל זאב גוסטמן לאחר השואה. פרשנות לפסוק נצח ישראל לא ישקר, מאת נחמה ליבוביץ, אתר סנונית ספר שמואל א', ט"ו כ"ט. וכנראה גם על כך שתפס את אגג מלך עמלק חי ולא הרגו. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונראל

מונראל או קראק דה מונראל (צרפתית Crac de Montréal; לטינית Mons Regalis - "ההר המלכותי". בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) הוא מבצר צלבני השוכן בעיר שובכ, בהרי אדום שבירדן. המצודה ניצבת על תל בצורת חרוט, סמוך לדרך המלך, במרחק של 75 ק"מ מדרום לכרכ וכ-20 ק"מ מצפון לפטרה. המצודה הוקמה בשנת 1115 על ידי בלדווין הראשון, לאחר שכבש את האזור, והייתה המצודה הצלבנית הראשונה שהוקמה בעבר הירדן. בשנה שלאחר מכן כבש בלדווין את עקבה לחופי מפרץ אילת, והדבר הקנה לו שליטה על הדרך הימית והיבשתית מחצי האי ערב וממצרים, נתיב ששימש כעורק מסחרי וכציר חשוב של עולי רגל למכה. המצודה שמשה כעמדה לגביית מכסים ונותרה בחזקת ממלכת ירושלים עד שנת 1142, עת נמסרה לסניוריית נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain). באותה שנה החלה הקמתה של מצודת כרכ מצפון למונראל, וזו הייתה למרכז השלטוני והצבאי של הנסיכות. המצודה עברה בשנת 1176 לרשותו של רנו משטיון כאשר נשא לאשה את סטפני דה מילי, שליטת הנסיכות. שטיון הפך את המצודה, בדומה למצודת כרכ, לבסיס להרפתקאות השוד והביזה שלו, ולמרות הסכם השלום שנחתם בין צלאח א-דין לבין ממלכת ירושלים, תקף שטיון שיירות שעשו את דרכן למכה לקיום מצוות החאג'. ב-1187 הכריע צלאח א-דין את ממלכת ירושלים בקרב קרני חיטין והוציא להורג את רנו משטיון. הוא כבש את המצודה בחודש מאי 1189 לאחר מצור בן 18 חודשים. לפי האגדה מכרו מגיני המצודה את נשותיהם וילדיהם לצרים בתמורה למזון, וחלקם איבדו את ראייתם בשל הרעב. הממלוכים כבשו את המצודה בסוף המאה ה-13 והקימו בה מבנים שטשטשו חלק מהשרידים הצלבניים. האתר לא נחקר במלואו עד שנת 2008, עת החל במקום מחקר ארכאולוגי מטעם אוניברסיטת פירנצה. הקמת המצודה על ידי בולדווין בזמן כה קצר, עשויה להעיד על כך שהוקמה במקום בו שכנו ביצורים קודמים, אולי נבטים. אם כך הוא הדבר, שימשו ביצורים קודמים אלה את הצלבנים בהתחלה, והקמת המבנים הצלבנים נעשתה רק לאחר מכן. אורכו של התל הוא 200 מטר מצפון לדרום ורוחבו 100 מטר ממזרח למערב. צורתו כשל אליפסה. סביב המצודה הוקמו שלוש חומות היקפיות, ועקבותיהן של שתיים מהן ניכרות כיום בבירור. באתר שוכנות שתי כנסיות - כנסייה משוחזרת ובה שלוש ספינות ובפטיסטריום נמצאת במזרח התל, וקפלה קטנה נמצאת בצידו הדרום-מזרחי. מתחת לקפלה שוכנות קטקומבות. בקצה הצפוני של המצודה נמצא מגדל שמירה חצי עגול ולידו בית מאסר. עוד שוכן בחלק זה הארמון שהקימו האיובים. סמוך לשם שוכן אולם הכס של המלך בולדווין הראשון, שהממלוכים הפכו מאוחר יותר לבית ספר. אולם הממצא המרשים ביותר בתל הוא פיר ובו 375 מדרגות, המוליך אל מעיין תת-קרקעי. הפיר מוביל בסופו של דבר אל מחוץ למצודה. Denys Pringle, Montreal, in Secular buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: an archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, (1997), pp. 75-76 מדיה וקבצים בנושא מונראל בוויקישיתוף Crusader Castles, Cambridge University Press, 2001 מחקר אודות שובכ באוניברסיטת פירנצה (איטלקית)
שובכ

שובכ (בערבית: الشوبك) היא עיר בירדן. יש בה כ-12,500 תושבים. היא אחת הנקודות הגבוהות בירדן, ומפורסמת במטעי הפירות ובפרט התפוחים שלה. היא מפורסמת גם בגלל המבצר הצלבני מונראל (Montreal. בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) שנמצא בתוכה. העיר שובכ נזכרת בספר הקדום כפתור ופרח: ”ומארגוב לראש הפסגה, וקורין לו קארק; ומהפסגה דרך שני ימים לדרום הוא הר שעיר, וקורין לו אל-שובאק” (כפתור ופרח יא ד"ה כתב ויתן משה). המקום שהוא מכנה "קארק" הוא כַּרַכּ, ואכן דרך שני ימים (80 ק"מ) מדרום לשם נמצאת העיר שובכ. בעל "כפתור ופרח" מזהה את שובכ עם הר שעיר המקראי. מצפון לשובכ שוכן האתר הארכאולוגי שבו שכנה העיר המקראית בצרה שהייתה אחת הערים הראשיות וכנראה גם בירת ממלכת אדום. מדיה וקבצים בנושא שובכ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1736

שנת 1736 היא השנה ה-36 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1736 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 20 במאי – המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739): צבא דנייפר מתחיל בפלישתו לשטח הטורקי 19 בינואר – ג'יימס ואט, ממציא מנוע הקיטור (נפטר ב-1819) 25 בינואר – ז'וזף לואי לגראנז', מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1813) 14 ביוני – שארל-אוגוסטן דה קולון, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1806) 16 במרץ – ג'ובאני באטיסטה פרגולזי, מלחין, כנר ונגן עוגב איטלקי (נולד ב-1710) 16 בספטמבר – דניאל פרנהייט, פיזיקאי ומהנדס פולני-גרמני-הולנדי (נולד ב-1686) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1736 התחילה ביום כ"ח בטבת ה'תצ"ו (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"ז בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1736 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1736‎ נפטרים ב-1736‎ מדיה וקבצים בנושא 1736 בוויקישיתוף
המנון ארגנטינה

ההמנון הלאומי של ארגנטינה (בספרדית: Himno Nacional Argentino) נכתב על ידי ויסנטה לופס אי פלאנס והולחן על ידי בלאס פררה. השיר אומץ כהמנון הלאומי הרשמי של המדינה ב-11 במאי 1813, 3 שנים לפני הכרזת העצמאות הרשמית מספרד, ועל כן 11 במאי הוא יום ההמנון במדינה. ארגנטינה חוותה שלטון עצמאי משנת 1810 והכריזה על עצמאותה בשנת 1816, אולם העצמאות הוכרה על ידי ספרד רק בשנת 1863. למעשה, מכיוון שהמילים נכתבו בזמן שארגנטינה הייתה במלחמה עם ספרד, ההמנון הכיל התקפה נגד ספרד. ב-2 באוגוסט 1942 אומצה גרסה מקוצרת המכילה רק את הבית הראשון והפזמון, אשר אינם פרובוקטיביים. דגל ארגנטינה סמל ארגנטינה מדיה וקבצים בנושא המנון ארגנטינה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון ארגנטינה" באתר מיוזיק בריינז Midi file MP3 file (4MB) זהו הכינוי הקודם של ארגנטינה
טודי

טודי (באיטלקית: Todi) היא עיר עתיקה במרכז איטליה בנפת פרוג'ה שבמחוז אומבריה. היא שוכנת על גבעות המשקיפות על הגדה המזרחית של נהר הטיבר ושולטות על פני הסביבה. העיר שוכנת צפונית לרומא ודרומית לפרוג'ה. בתקופה שהחלה בשנת 1990, ריצ'רד ס. לוין (Richard S. Levine), פרופ' לאדריכלות מאוניברסיטת קנטקי בארצות הברית בחר את העיר בתור מודל ל"עיר אקולוגית" (sustainable city) או (eco-city) - העיר הזאת לוקחת בחשבון את השפעותיה על הסביבה ומרגילה את תושביה בשימוש מינימלי באנרגיה, מים ומזון חדש ומעודדת שימוש חוזר בפסולת, כך שכמויות האנרגיה המבוזבזת, זיהום האוויר והמים והגזים הרעילים יהיו מינימליים. העיר נבחרה למטרה זו, בזכות נתוניה הטבעיים המאפשרים את שיחזור הפסולת שהיא מייצרת. העיתונות האיטלקית דיווחה עליה בתור: "עיר שראוי לחיות בה" (la città più vivibile del mondo). לפי המיתולוגיה הרומית, שנכתבה בשנת 1330 לפנה"ס העיר נוסדה על ידי הרקולס שהרג את קאקוס (Cacus) וקרא אותה בשם אקליס (Eclis). מקורות היסטוריים מייחסים את בניית העיר לעם האומברי. במאה ה-7 - ה-8 לפני הספירה היא נקראה :"טוטרה" (Tutere) לפי פליניוס הזקן. פירושו של השם הוא "חזית", שכן העיר שכנה מול העם האטרוסקי. בשנת 217 לפנה"ס היא נכבשה על ידי רומא העתיקה. היסטוריון רומאי כתב כי לעיר היו חומות כפולות והן מנעו את כיבושה בידי המצביא חניבעל. בימי הנצרות העיר הגנה על עצמה בהצלחה מפני הגותים במלחמה של השנים 535–554. בימי הכיבוש לומברדי היא הייתה חלק מדוכסות ספולטו. במאה ה-12 הייתה העיר עצמאית: תחילה מונה קונסול, לאחר מכן מועצה (podestà) ולבסוף "מפקד העיר" (Capitano dell a Citta). במאה ה-13 הורחבה העיר ברבעים של אומנים ובסוף המאה היו בה 40,000 תושבים. בשנת 1367 עצמאות העיר ניטלה ממנה והיית לחלק ממדינת האפיפיור. בתקופה זו קטנה אוכלוסייתה במחצית. בשנת 1849 העיר הייתה למקלטו של ג'וזפה גריבלדי - מייסד איטליה. האתרים הם מהתקופה הרומית, עצמאות העיר והעת החדשה. מקדש נוצרי מלכותי - di Santa Maria della Consolazione) - נבנה בשנים 1508-1608 בכניסה לעיר. מונומנט ג'קופוני - (Jacopone da Todi) - מראשי העיר, מחנכיה והאחראי לבניית מבנים במאה ה-13. פארק הפיסגה - (Parco della Rocca) - בגובה 411 מעל פני הים ובו שרידי מקדש אלילי. פורטה ליברה - (Porta Libera) - שער העיר מהתקופה הרומית. במרכז העיר שלושת מבני הציבור: Palazzo del Popolo - 1213 1293 - Palazzo del Capitano 1293 - Palazzo dei Priori המוזאון העירוני נמצא ב-Palazzi Comunali כמו בשאר ערי המחוז, גם בטודי היו יהודים. הם מוזכרים בהקשרים הבאים: בתור בעלי דלפקי שולחני נטלו ריבית מוגזמת. נאסר עליהם לצפות בתהלוכות דתיות מעל המרפסות הפונות לרשות הרבים. נמצא ציטוט מהמאה ה-15: "non possiamo vivere in bona salute, essendoci prohibito de comperare la carne" (לא נוכל לחיות בבריאות טובה, אם לא נוכל להשיג בשר כשר). מדיה וקבצים בנושא טודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טודי אתר בעיר (אורכב 25.01.2009 בארכיון Wayback Machine) ובו ההכרזה :"The best town to live in" טודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) “Todi Come una Citta` Sostenibile,” keynote, Inauguration Convocation Academic Year Universita` della Terza Eta, October 1992, Todi, Italy; "Todi Citta del Futuro," and "Come Todi Puo Divenire Citta Ideale e Modello per il Futuro," in ll Sole Venti Quattro Ore, Milano, Italy, November 28, 1991 מאמרו של פואה
מכון שפתי צדיקים

מכון שפתי צדיקים הוא מרכז לתורת ותולדות החסידות. המרכז עוסק במחקר תורתם, תולדותם, ומורשתם הרוחנית של גדולי רועי תנועת החסידות והאדמו"רים, ובפרסום והוצאה לאור של ספרי חסידות. המרכז נוסד בשנת תש"מ על ידי רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין האדמו"ר מקופיטשניץ, ומנוהל כיום על ידי בנו הרב נפתלי פלינטנשטיין וכיום נחשב לאחד המכונים המובילים והמוכרים בתחום החסידות. במכון עוסקים צוות חוקרים בראשות הרב אלישע פקשר והרב שלמה לבנברון בהדרת ספרים וכתבי יד של גדולי החסידות, שחלקם לא יצאו לאור מעולם, כשהמטרה היא לכנס, לסדר, ולהנחיל לדורות את תורת החסידות הצרופה, בתכלית השלימות ההידור והיופי. כמו כן עוסקים חברי המכון במחקר תולדותיהם וסיפורי חסידים וכן מחקר קהילות ישראל בהם חיו. המכון מקיים שיעורי חסידות וכן הרצאות בתחום המחקר החסידי. צוות המכוון מוסר הרצאות במקומות שונים בעולם. בבית המכון קיימת ספרייה תורנית מקפת ומגוונת המתמקדת בנושא החסידות. בבית המכון קיים ארכיון גדול לתיעוד תנועת החסידות, אוצר מסמכים, תעודות, מכתבים ותמונות של רבות מהחצרות החסידיות. פעילות המכון כוללת הנחלת חסידות ותולדותיה לחוגים רחבים, המוצאים עזר, סיוע, הדרכה, וייעוץ בחיבור ועריכת ספרים. הייעוץ מתבטא הן בפענוח כתבי היד והן בהעברת חומר, והן כעזר במציאת מקורות חדשים, ובעיצוב הספרים. במסגרת המכון קיים גם מפעל "רננו צדיקים" העוסק בתיעוד ואיסוף מוזיקה חסידית. צוות מיוחד עוסק באיתור ניגונים ונוסחאות עתיקות, שהיו חלק מההווי בחצר חסידית. 3 קלטות מניגוני בית אפטא - מז'יבוז' - רוז'ין קופיטשניץ כבר יצאו לאור, ובהם מבחר ניגונים עתיקים. יד ושם לזכר אדמו"רי שושלת רבי אברהם יהושע השל ("הרבי מאפטא") ולבית מז'יבוז' ז'ינקוב וקופיטשניץ. במסגרת המפעל יצאו לאור מחדש הספרים: אוהב ישראל השלם על התורה ומועדים ילקוט אוהב ישראל לקט מאמריו שלא נדפסו באוהב ישראל אגרות האוהב ישראל אגרות, מסמכים ותעודות, עם הערות חשובות הגדה של פסח - אפטא קאפיטשניץ עם פירושי האוהב ישראל וצאצאיו זמירות לשבת עם מנהגי בית אפטא וקאפיטשניץ פרקי אבות - אוהב ישראל עם פירושי האוהב ישראל וסיפורים מבית קאפיטשניץ הרב מאפטא על ידי יצחק אלפסי אור יהושע הוצאה לאור של כל ספרי רבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ עד כה יצאו לאור: עבודת ישראל על התורה ומועדים יקר מפז על ההפטרות שארית ישראל על המדרש אבות ישראל על מסכת אבות תהלות ישראל פירוש לתהלים הגדה של פסח עם אוצר פירושי המגיד מקאזניץ ילקוט עבודת ישראל - לקט מאמריו של נדפסו בשאר ספריו כולל מנהגים ומכתבים. במסגרתו יצאו לאור הספרים: עירין קדישין השלם אוצר מאמרי רבי ישראל מרוז'ין חסד לאברהם - משמיע שלום לרבי אברהם המלאך ולרבי שלום שכנא מפרוהביטש מגדיל ישועות תיאור פרשת המאסר והבריחה של רבי ישראל מרוז'ין אור ישראל לרבי ישראל מסדיגורה (בשיתוף מכון כנסת מרדכי) אביר יעקב לרבי אברהם יעקב מסדיגורה (השני) חיי שלמה לרבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה בך יברך ישראל לרבי לוי יצחק מנזון מאוזעירנא במסגרת זו נאספו כל אוצר מאמרי אדמור"י בית רימנוב ויצאו לאור בשני ספרים: מנחם ציון - ילקוט מנחם לתורת רבי מנחם מנדל מרימנוב. בארת המים לתורת תלמידו רבי צבי הכהן מרימנוב. במסגרת זו יצאו לאור הספרים עבודת יצחק לרבי פנחס מקנטקוזבה מחשבת נחום לרבי מנחם נחום רבינוביץ מקנטקוזבה ואב"ד חיפה כתב עת ובמה מרכזית למחקרי חסידות בעריכת צוות המכון, בה נקבצים מאמרים חסידיים, פסקי הלכה, אגרות ומסמכים, מגדולי החסידות, וכן מאמרים ומחקרים היסטוריים. סיפורי חסידים מוזיקה חסידית יהדות רוסיה יהדות מזרח אירופה אודות הספר מחשבת נחום אתר תולדות ושורשים
אריה שילה

אריה שילה (נולד ב-1946) הוא אדריכל ישראלי. אריה שילה נולד בירושלים, גדל ביפו וברמת גן. בוגר תיכון אהל שם ברמת גן, בוגר הפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים בטכניון בחיפה בשנת 1968. שירת בחיל האוויר ובחיל ההנדסה עד 1972. אב לשתי בנות. בראשית דרכו המקצועית עבד במשרדם של האדריכלים (בנפרד) צבי תורן, סלו הרשמן, ולאחר מכן במשרד משותף עם אדריכל נ. פיין. בשנת 1976 הקים את משרד הנושא את שמו בתל אביב. החל משנת 1986 עוסק שילה גם בפעילות ציבורית. בין היתר שימש כיו"ר ועדת האתיקה הממלכתית (1994–1998), יו"ר ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאים (1997–2003), חבר הנהלת עמותת האדריכלים (2004–2009), חבר הנהלת התנועה למען איכות השלטון (1999–2005) וחבר המועצה להנדסה ואדריכלות (2007 - 2009). במסגרות אלו עסק בארגון פעילויות ציבוריות ומקצועיות, כתב מאמרים והשתתף בייצוג מקצועות התכנון בפני הממסד השלטוני והציבורי. בין הפרויקטים שתכנן שילה - שכונות מגורים, מבני משרדים ומסחר, מבני ציבור, מבנים עתירי מערכות, תוכניות בנין-עיר ומיתאר, חלקם בשותפות עם אדריכלים נורברטו קהן, ניקי פיין, דוד כהנא, הורסיו שוורץ ואריה סיוון. מגדל סיטי-פארק בר"ג שני מבני מגורים בשכונת אונו החדשה בקרית אונו שכונת רמת אפעל החדשה בית קוזלובסקי בקיסריה תחנת רכבת בכפר יהושע חדרי אוכל ומטבח בבסיס נבטים מגדלי פיקוח בבסיסי חצרים, שדה דב ונבטים מגדל הסוכנות בתל אביב תוכנית מתאר לפארק תעשיות קדמת-גליל תוכנית התחדשות עירונית בנס ציונה אריה שילה השתתף בתחרויות תכנון רבות, פומביות ומוזמנות, חלקן בשותפות עם אדריכלים נ. קהן, נ. פיין, וצ. מוססקו. תוכניותיו זכו בפרסים ובהערכה מקצועית רבה, ביניהן: מוזיאון מאנה כץ בחיפה, פרס שני - עם אדר' ניקי פיין אתר מערת אליהו בחיפה, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין מגדל הסוכנות בת"א, פרס ראשון בית כנסת בטירת יהודה, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין עיריית יהוד, פרס שני - עם אדר' ניקי פיין עיריית פתח תקווה, שלב גמר - עם אדר' צבי מוססקו אתר ההנצחה לחיל ההנדסה, ציון לשבח - עם אדר' נורברטו קהן היכל תרבות בבאר שבע, שלב גמר מוזיאון המדע בחיפה, שלב גמר - עם אדר' ניקי פיין בית ספר במודיעים, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין בינוי רובע במגדל העמק, שלב גמר - עם אדר' ניקי פיין חלק מהפרויקטים תוכננו עם אדר' דוד כהנא, נורברטו קהן, צבי מוססקו, דב אלון בניין מגורים - המבדיל, ר"ג מגדל פיקוח, שדה דב בית דירות, רעננה בניין מגורים - סיטי פארק, ר"ג מגדל הסוכנות, תל אביב מרכז בקרה מטרופוליני, ת"א - תחרות גן ילדים, מודיעין שכונת פואבלו-אספניול, ראשון לציון בית פרטי, קיסריה בניין העירייה, פתח תקווה - תחרות מוזיאון התעשייה, פתח תקווה בית פרטי, רמת-אפעל מדיה וקבצים בנושא אריה שילה בוויקישיתוף
1737

שנת 1737 היא השנה ה-37 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1737 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. הוצאת הספר שו"ת מהר"י באסן בקושטאנדינה 12 בינואר – ג'ון הנקוק, מהאבות המייסדים של ארצות הברית ומושל מסצ'וסטס (נפטר ב-1793) 29 בינואר – תומאס פיין, פוליטיקאי והוגה דעות אנגלי (נפטר ב-1809) 27 באפריל – אדוארד גיבון, היסטוריון אנגלי (נפטר ב-1794) 5 באוגוסט – יוהאן פרידריך שטרואנזה, רפורמטור גרמני-דני (הוצא להורג ב-1772) 9 בספטמבר – לואיג'י גלווני, רופא ופיזיקאי איטלקי (נפטר ב-1798) 26 במרץ – וחטנג השישי, הוואלי של ממלכת כארתלי הגאורגית (נולד ב-1675) 20 בנובמבר – קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, רעייתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה (נולדה ב-1683) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1737 התחילה ביום י' בשבט ה'תצ"ז (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ח בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1737 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1737‎ נפטרים ב-1737‎ מדיה וקבצים בנושא 1737 בוויקישיתוף
קולוויל יאנג

קולוויל יאנג (באנגלית: Colville Young; נולד ב-20 בנובמבר 1932), המושל הכללי של בליז משנת 1993. קיבל תואר אבירות בשנת 1994. היה אחד ממייסדי "המפלגה הליברלית" בבליז, שבהמשך הפכה לחלק מ"המפלגה הדמוקרטית המאוחדת" (UDP). בצעירותו למד יאנג לתואר ראשון באנגלית בבליז, ולתואר דוקטור בבלשנות באוניברסיטת יורק באנגליה. כששב מאנגליה שאף לקדם את החינוך בבליז, ובסוף שנות ה-80 הפך למרצה בכיר ולנשיא אחד הקולג'ים של אוניברסיטת בליז. במקביל עסק במוזיקה והלחין מספר יצירות אופרה. כן כתב מספר ספרים על הספרות של בליז, וגם ב-1993, מעט לפני שהפך למושל, פרסם ספר סיפורים קצרים. כמושל קידם, בין השאר, את המוזיקה והחינוך למוזיקה בבליז, הקים להקות מוזיקליות במספר בתי ספר, ויסד תחרות מוזיקלית ארצית. מדיה וקבצים בנושא קולוויל יאנג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלילה

האם התכוונתם ל... הלילה (ספר) – ספר אודות השואה מאת הסופר היהודי-אמריקאי אלי ויזל הלילה (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה בהגשת גבי גזית הלילה עם ליאור שליין – תוכנית טלוויזיה ישראלית סאטירית בהנחיית ליאור שליין לילה – שעות היממה החשוכות הלילה (סרט) – La Notte - סרט איטלקי בבימוי מיכלאנג'לו אנטוניוני הלילה (שיר של הכל עובר חביבי) – פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1981 הלילה (שיר של מרגלית צנעני) – שיר של מרגלית צנעני.