laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליגת הכדורעף העולמית

ליגת הכדורעף העולמית הייתה ליגה עולמית שאיגדה נבחרות לאומיות של כדורעף לגברים. הליגה נוצרה בשנת 1990, ומשחקיה היו האירועים המרכזיים של הפדרציה הבינלאומית לכדורעף (FIVB) והטורניר בה היה שנתי. בשנת 2017 הוחלפה בליגת האומות בכדורעף. יש להפריד בין הליגה, לבין אליפות העולם בכדורעף וגביע FIVB העולמי, המאורגנים אף הם על ידי הפדרציה. מדיה וקבצים בנושא ליגת הכדורעף העולמית בוויקישיתוף ליגת הכדורעף העולמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר הפדרציה הבינלאומית לכדורעף (באנגלית) אתר ליגת הכדורעף הבינלאומית (באנגלית) הפדרציה הבינלאומית לכדורעף מחשיבה את רוסיה כיורשת התארים של ברית המועצות וחבר המדינות הפדרציה הבינלאומית לכדורעף מחשיבה את סרביה כיורשת התארים של יוגוסלביה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורעף. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עליא מגדה אל-מהדי

עליא מגדה אל-מהדי (בערבית: علياء ماجدة المهدى; נולדה ב-1991) היא בלוגרית מצרית התומכת בזכויות נשים. אל-מהדי התפרסמה לאחר שפרסמה תמונת עירום עצמית בבלוג שלה, כדי להביע את מחאתה על היחס לנשים בחברה המצרית. בחשבון הפייסבוק שלה היא תיארה את החברה המצרית כ"חברה של אלימות, גזענות, סקסיזם, הטרדות מיניות וצביעות". לאחר מכן התחילה לקבל איומים שוטפים על חייה. אל-מהדי קיבלה תמיכה בישראל, לאחר ש-50 נשים ישראליות הצטלמו בעירום לאות הזדהות עימה. אל-מהדי היא בוגרת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר ומגדירה עצמה כחילונית, ליברלית ופמיניסטית. היא אתאיסטית מאז גיל 16. בשנת 2011 היא פרסמה, יחד עם עמיתה הפעיל המצרי כארים עמאר, סרטון ווידאו בו הם מתווכחים עם מנהלו של פארק ציבורי שרצה לסלק אותם מהשטח לאחר שהציגו ביטויי חיבה בפומבי. לאחר המקרה נפתח נגדם תיק פלילי בו הואשמו, בין היתר, בהעלבת האסלאם. כמו כן נפוצו שמועות שקריות על הכאתה למוות בכיכר תחריר. בשנת 2013, לאחר שנחטפה, ניצלה מניסיון אונס וקיבלה איומים רבים על חייה, ביקשה אל-מהדי מקלט מדיני בשוודיה. אל-מהדי פעילה גם במאבק נגד החלת החוקה החדשה, המתבססת על השריעה, ולשם כך ב-20 בדצמבר 2012 הפגינה בעירום יחד עם נשים נוספות מארגון פמן מול השגרירות המצרית בשוודיה. בעקבות כך קיבל התובע הכללי במצרים פניה מפעיל מצרי בשם מחמוד עבד א-רחמן לשלול את אזרחותה המצרית של אל-מהדי. אל-מהדי הבהירה שאין בכוונתה לחזור בקרוב למצרים כיוון שתיאסר, אך היא מתכוונת להמשיך ולפעול מחו"ל. ב-29 ביוני 2013 נכנסה אל-מהדי למסגד המרכזי בסטוקהולם, שם הפגינה בחזה חשוף יחד עם עמיתותיה בארגון פמן כנגד השריעה ולמען זכויות נשים. היא נחשדת בהפרעה לסדר הציבורי בשוודיה. מדיה וקבצים בנושא עליא מגדה אל-מהדי בוויקישיתוף תמונת העירום הבלוג של אל מהדי טאקיס וורגר, דר שפיגל, המחיר הכבד של תמונת עירום במצרים, באתר הארץ, 2 בינואר 2014 דיווח באתר חורים ברשת הבלוגרית המצרית מספרת: למה בחרתי להצטלם בעירום?, באתר ‏מאקו‏, 19 בנובמבר 2011 Egypt activist posts herself nude, sparks outrage - ידיעה באתר YNet, 17 בנובמבר 2011. אור טפלר, מחווה נשית: ישראליות מתפשטות למען עליא - כתבה באתר OnLife,‏ 21 בנובמבר 2011. ניר יהב‏, מצרים: זעם על הבלוגרית שהפגינה בעירום נגד מורסי, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2012 'No shariah': Topless FEMEN activists protest Swedish mosque באתר The Washington Times פעילות פמן הפגינו חשופות חזה בתוך מסגד בסטוקהולם באתר מעריב אונליין
וסילי לנובוי

וסילי לנובוי (ברוסית: Василий Лановой;‏ 16 בינואר 1934 – 28 בינואר 2021) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס לנין ובשנת 1985 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים. וסילי לנובוי נולד וגדל במוסקבה למשפחת איכרים מאוקראינה. ההורים עברו למוסקבה בה התגורר אחיו של אב המשפחה בשנת 1931 בעקבות הרעב באוקראינה הסובייטיית. בילדותו השתתף לנובוי בחוג למשחק במתנ"ס המקומי. בקיץ 1941 וסילי הצעיר נסע לסבתו בכפר בקרבת אודסה. שטח זה נכבש על ידי הנאצים ולנובוי שהה עם סבתו כשלוש שנים בשטח הכבוש. רק לאחר שחרור השטח על ידי הצבא האדום לנובוי חזר להוריו. במהלך המלחמה עבדו הוריו של לנובוי במפעל כימי ולאחר המלחמה הוכרו כנכים. לנובוי סיים את לימודי בית הספר במוסקבה בהצטיינות ובשנת 1953 התקבל ללימודי עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה. לאחר שלמד כחצי שנה עזב את האוניברסיטה והלך ללמוד בבית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב. הוא התחיל להצטלם בקולנוע כבר שנת 1954 ובשנת 1956 שיחק תפקיד ראשי בסרט. בשנת 1957 הוא סיים את לימודי המשחק והתקבל לתיאטרון וכטנגוב. לנובוי עבד בתיאטרון זה במשך עשרות שנים והיה בין שחקניו המובילים. במהלך הלימודים הכיר לנובוי את השחקנית טטיאנה סמוילובה והשנים נישאו, אך התגרשו כעבור מספר שנים. במהלך הקריירה שיחק לנובוי במספר סרטים שזכו לפופולריות רבה. בשנת 1971 הוא הוכרז שחקן השנה של ברית המועצות על תפקידו בסרט "קצינים", בשנת 1973 הוא שיחק בסרט שבעה עשר רגעים של אביב. בשנים 1979–1980 לנובוי שיחק בשני סרטים על פעילות המיליציה הסובייטית בהם הוא שיחק תפקיד של חוקר. בסך הכול הופיע לנובוי ביותר מ-50 סרטי קולנוע. בשנת 1978 הוא השתתף בצילומי סידרה תיעודית בת 20 פרקים על מלחמת העולם השנייה. על הקריינות בסדרה זו הוא זכה בפרס לנין. בתחילת שנות ה-70 לנובוי התחתן עם השחקנית אירינה קופצ'נקו ולזוג שני בנים. החל משנת 1985 לנובוי היה מלמד בבית הספר למשחק שליד תיאטרון וכטנגוב. בשנת 1968 לנובוי התקבל כחבר בלמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. גם לאחר התפרקות ברית המועצות הוא המשיך לתמוך בדעות הקומוניסטיות והמשיך לתמוך במפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית. בשנת 2013 הופיע בתפקיד הקרדינל רישלייה בסרט "שלושת המוסקטרים" ובגרסה הטלוויזיונית המורחבת. בשנת 2019 הוענק לו פרס מיוחד על תרומתו לטלוויזיה ולקולנוע הרוסי בטקס חלוקת פרס נשר הזהב. בינואר 2021 נפטר במוסקבה בעקבות סיבוכי מחלת נגיף הקורונה. מדיה וקבצים בנושא וסילי לנובוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסילי לנובוי (ברוסית) וסילי לנובוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וסילי לנובוי, באתר AllMovie (באנגלית) וסילי לנובוי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וסילי לנובוי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר המוקדש לווסילי לנובוי וסילי לנובוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Василий Лановой скончался
אליעזר צפריר

אליעזר "גייזי" צפריר (נולד ב-1934 בטבריה) הוא לשעבר מבכירי השב"כ והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כיהן גם כיועץ ראש הממשלה לענייני ערבים. צפריר נולד בשנת 1934 בטבריה. הוא החל את הקריירה שלו כקצין בחיל המודיעין והשתתף במלחמת ששת הימים בחזית המצרית. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לשב"כ ונשלח לאפריקה, על מנת לסייע בהקמת שירותי מודיעין במדינות ידידות לישראל. בסוף שנות ה-60 הצטרף ל"מוסד" וכיהן במגוון תפקידים באגפים שונים. שירת בשלוחות ה"מוסד" באירופה, במזרח התיכון ובדרום אמריקה, והשתתף במספר רב של מבצעים. שימש, בין השאר, ראש משלחת "המוסד" בכורדיסטן עיראק, וארגן עלייה של יהודים מעיראק לישראל בסיוע הכורדים. בסוף שנות ה-60 התעורר צורך לסייע ליהודים לצאת מעיראק, בה סבלו ממצוקה ורדיפות. הכורדים השיבו טובה לקשרים של המוסד איתם וקלטו בכורדיסטן יהודים שבאו מבגדאד ומבצרה, במסווה של יציאה לנופש בהרי כורדיסטן, והעבירום לאיראן לידי נציגי הסוכנות היהודית. המוסד ארגן מכתבי הפניה מיהודים בישראל לקרוביהם בעיראק, עם קישור למבריחים כורדים. כן פיקד צפריר על מבצע מלט להבאת יהודים מסוריה לישראל. בהמשך היה ראש שלוחת המוסד בטהראן והיה ממונה על תוכנית החירום והפינוי של הישראלים מאיראן לפני המהפכה האסלאמית ועלייתו של האייתוללה ח'ומייני. בשנת 1983, אחרי טבח סברה ושתילה, מונה לפקד על שלוחת המוסד בלבנון. לאחר מכן מונה ליועץ ראש הממשלה לענייני ערבים, בעת כהונתו של יצחק שמיר כראש הממשלה. הוא פרש משירות המדינה בתחילת שנות ה-90. על שירותו בקהיליית המודיעין חיבר את הספרים: "אנא כורדי - מלחמה ומילוט בכורדיסטן" (מעריב 1999); "שטן גדול שטן קטן - מהפכה ומילוט באיראן" (מעריב 2002); ו"פלונטר - שוטר תנועה בסבך הלבנוני" (ידיעות 2006). כיום הוא עוסק במחקר, כתיבה, ומתן הרצאות, ומתראיין בכלי התקשורת בכל הקשור למזרח התיכון בכלל ולאיראן בפרט. שטן גדול שטן קטן - מהפיכה ומילוט באיראן, ספרית מעריב, 2002. אנא כורדי: רומן מלחמה ומילוט בכורדיסטן, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999 פלונטר - שוטר תנועה בסבך הלבנוני, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006. טלי ליפקין-שחק, ההחמצה ששינתה את פני העולם כולו, באתר nrg‏, 1 במרץ 2008 עמית סמט, ‏החיים הכפולים של הסוכנים הסמויים, באתר ‏מאקו‏, 28 בנובמבר 2013 אליעזר צפריר (גייזי), באתר YouTube פוסטים מאת אליעזר (גייזי) צפריר(הקישור אינו פעיל), באתר "מגפון" אליעזר (גייזי) צפריר, בזכותם, באתר nrg‏, 3 במרץ 2005 אהרן ברנע מראיין את אליעזר (גייזי) צפריר בתוכנית "היו ימים" של ערוץ הכנסת, באתר YouTube, ‏20 בינואר 2016 אליעזר צפריר, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנריקו לטה

אנריקו לטה (באיטלקית: Enrico Letta; נולד ב-20 באוגוסט 1966 בפיזה, טוסקנה) הוא כלכלן ומדינאי איטלקי שכיהן כראש ממשלת איטליה במשך כשנה (אפריל 2013 - פברואר 2014), מטעם המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, מפלגת שמאל - מרכז הגדולה באיטליה. בצעירותו היה לטה חבר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית. בגיל 32 היה לשר הצעיר ביותר בממשלות איטליה מאז מלחמת העולם השנייה, וכיהן כשר לענייני אירופה (בשנים 1998-1999) בממשלת המרכז-שמאל של מאסימו ד'אלמה וכשר התעשייה (בשנים 1999-2001) בממשלותיהם של ד'אלמה וג'וליאנו אמאטו. בבחירות של 2001 נבחר לראשונה לפרלמנט מטעם המפלגה "מרגריטה - דמוקרטיה היא חופש", שעמדה בראש גוש המרכז-שמאל, אך הפסידה בבחירות. בשנים 2004–2006 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי, ועם חזרת גוש המרכז-שמאל לשלטון בראשותו של רומנו פרודי ב-2006 כיהן כמזכיר מועצת השרים, עד נפילת ממשלת פרודי ב-2008. ב-2007, כשקמה המפלגה הדמוקרטית ממיזוג של מספר מפלגות מרכז-שמאל, התמודד לטה על ראשה, והגיע למקום השלישי עם כ-11 אחוזים מהקולות. בבחירות על ראשות המפלגה ב-2009 תמך בפייר לואיג'י ברסאני שניצח בהן, ואחר כך נבחר לטה לסגן מזכיר המפלגה. אחרי הבחירות שהתקיימו בפברואר 2013, בהן זכתה המפלגה הדמוקרטית בראשותו של ברסאני במספר הגדול ביותר של מושבים אך לא הצליחה להקים קואליציה, נכנסה איטליה לתקופה של כאוס פוליטי. לאחר שברסאני נכשל בניסיון להקים ממשלה, ואף נכשל בקידום מועמדותו של פרודי לנשיאות, הוא התפטר מראשות המפלגה. הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו, שלנוכח אי ההצלחה של הפרלמנט החדש לבחור לו מחליף נבחר לכהונה נוספת, הטיל ב-24 באפריל על לטה להקים ממשלה חדשה. לטה הצליח להקים קואליציה יחד עם מפלגת הימין של סילביו ברלוסקוני, ומפלגת המרכז של ראש הממשלה הקודם מריו מונטי (אך בלא ששניהם כיהנו בממשלה), וממשלתו הושבעה ב-28 באפריל 2013. ב-14 בפברואר 2014 הגיש לטה את התפטרותו מהתפקיד, לאור הדחתו מהנהגת המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, לאחר שיריבו, מתאו רנצי, נבחר להחליפו בראשות המפלגה. ב-22 בפברואר 2014 סיים לטה את כהונתו. לאחר התפטרותו, לטה פרש בתחילה מהפוליטיקה, ועזב את איטליה כדי לקבל מינוי כדיקן של בית הספר לעניינים בינלאומיים בסיינס פו בפריז . במרץ 2021, מזכיר הפלגה הדמוקרטית, ניקולה זינגארטי, התפטר מתפקידו לאחר מתח גובר בתוך המפלגה. חברים בולטים רבים במפלגה ביקשו מלטה להפוך למנהיג החדש; לאחר מספר ימים הודיע לטה כי יחזור לאיטליה כדי לקבל את המועמדות, והוא נבחר למזכיר חדש ב-14 במרץ 2021. ב-4 באוקטובר 2021, נבחר לטה לבית הנבחרים של איטליה כנציג מחוז סיינה. מפלגתו תמכה בממשלת האחדות של מריו דראגי. היה מדובר בממשלת טכנוקרטית שזכתה לתמיכת רוב סיעות הפרלמנט האיטלקי. בשנת 2022, לקראת הבחירות הפרלמנטריות באיטליה. הוא עמד בראש קואליציה המרכז שמאל. במערכת הבחירות, הקואליציה לא השיגה רוב ומפלגתו הייתה השנייה בגודלה. לטה הודה בתבוסה והתפטר מתפקיד מזכיר המפלגה. מדיה וקבצים בנושא אנריקו לטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנריקו לטה (באיטלקית) אנריקו לטה, ברשת החברתית פייסבוק אנריקו לטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנריקו לטה, ברשת החברתית אינסטגרם כתבת דיוקן באתר BBC סביונה מאנה, איש המרכז-שמאל אנריקו לטה צפוי להיות ראש הממשלה, באתר הארץ, 24 באפריל 2013 ראש ממשלת איטליה אנריקו לטה התפטר מתפקידו, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורזום

בּוּרזוּם (Burzum, מהלשון השחורה של מורדור: אפלה) הייתה להקת בלאק מטאל נורווגית. הלהקה היא למעשה מיזם יחיד של וארג ויקרנס, הפועל תחת שם הבמה "קאוּנט גרישנאך". מלבד עיסוקה של בורזום בבלאק מטאל, היא הוציאה גם מספר אלבומים המשתייכים למוזיקת אמביינט. לאחר שפרש מלהקת אולד פיונרל בשנת 1991, על מנת להתרכז ביצירת מוזיקה משלו, הקים וארג ויקרנס את הרכב הסולו שלו, "בורזום" - הרכב בו הוא החבר היחידי. כבר לאחר שהקליט שני דמואים בלבד, הפך ויקרנס (תחת שם הבמה "קאונט גרישנאך") לדמות מפתח בסצנת המטאל הנורווגית. סגנונה הייחודי של בורזום תפס את תשומת ליבו של הגיטריסט אוייסטיין "יורונימוס" אארסת', שבבעלותו הייתה חברת תקליטים. יורונימוס החתים את ויקרנס, אשר החל בהקלטת אלבומו הראשון - Burzum. האלבום הוקלט בכוונה תחילה באיכות ירודה, דבר שהיה נפוץ בסצנת הבלאק מטאל הנורווגית דאז. האלבום ראה אור לראשונה במרץ 1992. אלבומה השני של הלהקה, Det som engang var (מנורווגית: מה שהיה פעם), יצא לאור באוגוסט 1993. אלבומה השלישי של הלהקה, Hvis lyset tar oss (מנורווגית: אם האור ייקח אותנו), יצא במאי 1994. באותה השנה נעצר ויקרנס בחשד לרצח יורונימוס, שכאמור היה בעליה של חברת התקליטים בה הוחתמה הלהקה, ובחשד להצתת מספר כנסיות. יורונימוס היה גם גיטריסט להקת מייהם, בעוד ויקרנס בזמן הרצח היה בסיסט להקת מייהם. את האלבום הבא של הלהקה, Filosofem ("אמירה פילוסופית" בנורווגית), הקליט ויקרנס עוד בשנת 1993, אך הוציא אותו לאור רק בינואר 1996, בעודו במאסר. שני האלבומים הבאים של הלהקה, Dauði Baldrs (מנורדית עתיקה: מותו של באלדר) ו-Hliðskjálf (מנורדית עתיקה: מושב שער או סלע השמים, שמו של כס המלכות של אודין), שיצאו לאור בשנים 1997 ו-1999 בהתאמה, הוקלטו שניהם בבית הסוהר. מיד לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2009 החל ויקרנס לכתוב חומרים חדשים לקראת אלבומה הבא של בורזום. האלבום, שנקרא Belus, יצא לאור במרץ 2010. כשנה לאחר מכן, במרץ 2011, יצא לאור אלבומה השמיני של הלהקה, Fallen. בנובמבר של אותה השנה יצא האלבום From the Depths of Darkness, אשר כלל בעיקר שירים מתחילת דרכה של בורזום שהוקלטו מחדש. במאי 2012 יצא האלבום Umskiptar (מנורדית עתיקה: מטמורפוזה), אלבומה העשירי של בורזום. שני האלבומים הבאים של בורזום, אלבומיה האחרונים של הלהקה, יצאו לאור במאי 2013 וביוני 2014 ונקראו Sôl austan, Mâni vestan (מנורווגית: מזרחה מהשמש, מערבה מהירח) ו-The Ways of Yore בהתאמה. ביוני של שנת 2018 ויקרנס הודיע בערוץ היוטיוב הרשמי שלו על הפסקת הפרויקט ועל סוף דרכה של בורזום. לאחר ההודעה על הפסקת הפעילות, בשנת 2020 הוציא לאור את אלבום האוסף Thulean Mysteries הכולל קטעים מוזיקליים בהן השתמש כמוזיקת רקע בסרטוני היוטיוב שלו, האלבום שוחרר מספר חודשים לאחר שערוץ היוטיוב הוסר בטענות של תוכן קיצוני ומסית. (1992) Burzum (1993) Aske (מיני-אלבום) (1993) Det Som Engang Var (1994) Hvis Lyset Tar Oss (1996) Filosofem (1997) Dauði Baldrs (1999) Hliðskjálf (2010) Belus (2011) Fallen (2012) Umskiptar (2013) Sôl austan, Mâni vestan (2014) The Ways of Yore Thulean Mysteries (2020) מדיה וקבצים בנושא בורזום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורזום בורזום, באתר ספוטיפיי בורזום, באתר Last.fm (באנגלית) בורזום, באתר AllMusic (באנגלית) בורזום, באתר MusicBrainz (באנגלית) בורזום, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) בורזום, באתר דיזר בורזום, באתר Yandex.Music (ברוסית) בורזום, באתר Discogs (באנגלית) בורזום, באתר SecondHandSongs
Mass Effect 2

Mass Effect 2 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות: Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3. המשחק הוא השני בסדרת Mass Effect. יש שש דמויות שונות בעלות מאפיינים שונים מתוכן יש לבחור את דמות השחקן. המפה של Mass Effect 2, היא בעצם גלקסיה שנמצאת על מפה. רוב המשימות קרביות. ככל שהשחקן משלים יותר משימות, יותר אפשרויות נפתחות. בנוסף, אם השחקן משלים יותר משימות, יותר כוחות של הדמות נפתחות וכך השחקן גם הופך ליותר חזק. המצב הראשוני של השחקן הוא בספינת חלל שלו, המשמשת כבסיס של שפרד. על סיפון הספינה, השחקן יכול לקיים אינטראקציה עם חברי החוליה, יש גם אפשרות להתאים אישית את השחקן, לטוס למערכות שמש רבות, ולסרוק את הכוכבים ולשאוב משאבים מינרליים. משאבים אלה מאפשרים לשחקן לחקור שדרוגים רבים הנמצאים במשימות, מתן הטבות כגון הגדלת נזקו של הנשק, חיזוק בריאותו של השחקן או הגדלת קיבולת הדלק של הספינה. חלק מן השדרוגים קריטיים למשימות, וחלקם משפיעים באופן משמעותי על העלילה. המשחק קיבל את פרס באפט"א למשחקים למשחק הטוב ביותר. Grand Theft Auto Mass Effect Garry's Mod מדיה וקבצים בנושא Mass Effect 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Mass Effect 2 (באנגלית) "Mass Effect 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Mass Effect 2, באתר PCGamingWiki (באנגלית) ביקורת משחק: Mass Effect 2, אתר משחקים ויגיימס (בעברית)
אנטארקטוזאוריים

אנטרקטוזאוריים (שם מדעי: Antarctosauridae שפירושו "לטאות דרומיות") היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהענף טיטאנוזאוריה שחיו בתור הקרטיקון. האנטרקטוזאוריים הייתה משפחה של דינוזאורים גדולים, מגוונים ונפוצים. הם חיו בקרטיקון עליון. מאובנים שלהם נמצאו באמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית, סין, מונגוליה והודו. רוב בני המשפחה היו דינוזאורים גדולים מאוד בעלי צווארים ארוכים. הם היו צמחוניים והלכו על כל 4 רגליהם. המשפחה כוללת את הסוגים הבאים שעל שיוכם של חלקם אליה יש מחלוקת מדעית: אלמוזאורוס (Alamosaurus) אנטרקטוזאורוס (Antractosaurus) ארגנטינוזאורוס (Argentinosaurus; בעבר סווג במשפחה טיטנוזאוריים שבוטלה) בוניטזאורה (Bonitasaura) בוריאלוזאורוס (Borealosaurus) דיאמנטינזאורוס (Diamantinasaurus) איסיזאורוס (Isisaurus) הואביזאורוס (Huabeisaurus) אופיסטוקוליקאודיה (Opisthocoelicaudia) פלגריניזאורוס (Pellegrinisaurus) סונידוזאורוס (Sonidosaurus) מדיה וקבצים בנושא אנטארקטוזאוריים בוויקישיתוף תומאס ר. הולץ הבן, Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, הוצאת רנדום האוס, נספח 2012. ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רורי מק'קאן

רורי מק'קאן (באנגלית: Rory McCann; נולד ב-24 באפריל 1969) הוא שחקן סקוטי. זכה להכרה בינלאומית כשהחל לגלם את דמותו של סנדור "כלב הציד" קלגאן בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, משחקי הכס. שיחק גם בסרט ג'ומנג'י: השלב הבא את הנבל ג'ארגן האכזר. נולד בגלאזגו, סקוטלנד. לפני שהחל בקריירת משחק, הוא עסק בגננות של אחוזות בדרום העיר ובצבעות. משחקו הראשון היה בפרסומת לדגני בוקר, בהם היה לבוש בווסט וקילט. בשנת 2002 הופיע בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מועדון הספר"(אנ'), שם שיחק מאמן אישי נכה, וזכה על תפקיד זה בפרס באפט"א הסקוטי. לאחר מכן שיחק במספר תפקידים כפיוטר הגדול בסדרה "פיוטר בגן עדן" וכאיש דת בסדרה הבריטית, "לגדול בלי בושה"(אנ'). בשנת 2004 הופיע בסרט אלכסנדר. בשנת 2008 הופיע בדוקודרמה מבית ה-BBC "גיבורים ונבלים" (אנ'), בה שיחק את אטילה ההוני. משנת 2011 מופיע כסנדור "כלב השמירה" קלגאן בסדרה משחקי הכס המבוססת על ספרי שיר של אש ושל קרח ברשת HBO. בשנת 2017 שיחק בסרט הפעולה "XXX: הילוך גבוה" (אנ') לצד וין דיזל וסמואל ל. ג'קסון.  גובהו של מק'קאן הוא 1.98 מ'. מדיה וקבצים בנושא רורי מק'קאן בוויקישיתוף רורי מק'קאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רורי מק'קאן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רורי מק'קאן, באתר AllMovie (באנגלית) רורי מק'קאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רורי מק'קאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סטיריקון (להקה)

סטיריקון (Satyricon) היא להקת בלאק מטאל נורווגית חלוצה בתחומה. הלהקה נחשבת לאחת המשפיעות בתחומה (כמו שניתן לשמוע למשל באלבום הבכורה של מלכאש הישראלית). בתחילת דרכה עשתה שימוש נרחב בכלי נגינה מתקופת ימי הביניים. לאחר מספר אלבומים מצליחים הוציאה ב-1999 את האלבום "Rebel Extravaganza", שניסה להרחיב את הגבולות המוכרים של הז'אנר בעזרת אלמנטים של פרוג מטאל וב-2002 את "Volcano" הדומה בגישתו. סטיריקון קיימה במשך השנים שיתופי פעולה הדוקים עם האמנים הבולטים ביותר של הבלאק מטאל הנורווגי, גם באולפן וגם על הבמה. אלבומם מ-2006, "Now, Diabolical" הצליח מאוד, אך גם זכה לביקורות שליליות על רקע שיריו הקליטים וגישתו ה"מיינסטרימית" מדי ליצירת בלאק מטאל, לדעת המעריצים הוותיקים. הלהקה הייתה אמורה להופיע בישראל באוגוסט 2008 במסגרת ה-Anthem Metal Festival, אך הפסטיבל התבטל ולכן הלהקה לא הגיע לארץ. סטיריקון הופיעה לראשונה בישראל במועדון הבארבי בינואר 2018, במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומה התשיעי "Deep Calleth Upon Deep". סאטיר (סיגורד וונגרבן) - סולן, גיטרות, באס, קלידים פרוסט (קייטיל הרלדסטד) - תופים נוקטורנו קולטו (טד סקיילום) - גיטרה ב"Nemesis Divina" (ראו גם Darkthrone) האבארד סורנסן - גיטרה 1990–1992 ווארגוד - באס 1990–1993 תומאס הוגן - באס 1993–1996 אקסהרטום - תופים 1990–1992 Dark Medieval Times 1994 The Shadowthrone 1994 The Forest Is My Throne 1995 (מיני-אלבום מפוצל עם אינסלייבד) Nemesis Divina 1996 Megiddo 1997 (מיני-אלבום) Intermezzo II 1999 (מיני-אלבום) Rebel Extravaganza 1999 Ten Horns - Ten Diadems 2002 (אוסף) Volcano 2002 Now, Diabolical 2006 2008 The Age of Nero 2013 Satyricon 2017 Deep Calleth Upon Deep 2022 Satyricon & Munch מדיה וקבצים בנושא סטיריקון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיריקון סטיריקון, ברשת החברתית פייסבוק סטיריקון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיריקון, ברשת החברתית אינסטגרם סטיריקון, סרטונים בערוץ היוטיוב סטיריקון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סטיריקון, באתר ספוטיפיי סטיריקון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סטיריקון, באתר Last.fm (באנגלית) סטיריקון, באתר AllMusic (באנגלית) סטיריקון, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיריקון, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) סטיריקון, באתר דיזר סטיריקון, באתר Discogs (באנגלית) סטיריקון, באתר Songkick (באנגלית) סטיריקון, באתר SecondHandSongs סטיריקון, באתר בנדקמפ סטיריקון, באתר בילבורד (באנגלית) סטיריקון, באתר טיידל (באנגלית) נויה כוכבי, עכבר העיר אונליין, סטיריקון כבר לא מציתים כנסיות, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2008 אבי פיטשון, ראיון עם סאטיר, סולן "סאטיריקון": כשהשטן נהפך לשגריר של רצון טוב, באתר הארץ, 22 בינואר 2018
Mass Effect 3

Mass Effect 3 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-Xbox 360, ה-Wii U וה-PlayStation 3. המשחק הוא השביעי בסדרת Mass Effect. היבטים מסוימים של המשחק Mass Effect 3, מושפעים מבחירות שנעשו במשחקים הקודמים כמו ב-Mass Effect 2 שבו ייבאו את הקבצים הקודמים למשחק החדש. אך היו שינויים, לדוגמה, אפשרויות של עיצוב השחקן השתנה בהרבה יותר מהמשחק Mass Effect 2. במשחק Mass Effect 3 יש ארבעה מצבים שנקבעו מראש: קמפינג, מצב פעולה, מצב סיפור ומצב RPG במצב אקשן. בשביל לעלות לדמויות את השלבים, הם צריכים להשלים מיומנויות. לשחקנים, גם יש אפשרות להתאים אישית את כלי הנשק שלהם עם טווחים שונים, אופנות (סקינים), אורך קנה וסוגי תחמושת. לאורך Mass Effect 3, השחקנים צריכים להגדיל את הכוח הצבאי היעיל שלהם, כדי להתכונן למשימה האחרונה של המשחק. EMS מחושב על ידי הכפלת הכוח הצבאי, TMS הוא מדד של נכסי מלחמה הכולל הישגים משל Mass Effect ו-Mass Effect 2 וכמו כן גם פריטים שנרכשו מ-Mass Effect 3. ניתן לרכוש פריטים אלה בדרכים שונות, כולל שיחות מזדמנות וסריקת כדור הארץ, סריקת הפלנטה הרבה יותר פשוטה מ-Mass Effect 2 וכבר לא כוללת סריקה של כל כוכב בנפרד. אחרי כל כך הרבה הרחבות מאז Mass Effect 2, עקיפה ופריצה בוטלו במשחק. Mass Effect Mass Effect 2 אתר האינטרנט הרשמי של Mass Effect 3 (בשפות מרובות) "Mass Effect 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Mass Effect 3, באתר PCGamingWiki (באנגלית) ביקורת משחקים: Mass Effect 3, אתר משחקים ויגיימס (בעברית) ביקורת משחק: Mass Effect 3 Extended Cut, אתר משחקים ויגיימס (בעברית)
הטרגדיה (ציור)

הטרגדיה (La Tragédie) היא אחת מיצירות האמנות של פבלו פיקאסו, צוירה בשנת 1903. זוהי תמונת שמן על בד קנבס, בגובה 105.4 ס"מ על 69 ס"מ, והיא מוצגת כיום בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון. התמונה צוירה בתקופה הכחולה של פיקאסו, תקופה המתאפיינת בתמונות של מלאנכוליה, עצב רב ותחושת בדידות. הצבע הכחול המאפיין את התקופה, והיעדר צבעים אחרים, מדגישים את תחושת חוסר התקווה. בתמונה נראים גבר אישה וילד, העומדים על שפת הים. הדמויות רזות ומוארכות, ותופסות את כל מרחב התמונה. שלוש הדמויות יחפות ולבושות בלויי סחבות, והגבר אינו מגולח. פני הדמויות ברורים וחדים, ביחס לשאר הציור, ובהבעתם סבל וצער. הם אינם מביטים זה בזה, ונראה כי כל אחת מהדמויות שקועה בצערה. שני המבוגרים עומדים בעמידה סגורה, משלבים ידיים, ומרכינים מבט אל הקרקע. הילד אמנם מישיר מבט, אך זה מעורפל ואטום. את ידיו הוא מניף בתנועת חוסר אונים. הרזון והפנים המוארכות של הדמויות הן השראה מעבודותיו של אל גרקו. לאחר מותו של אל גרקו נשכחו עבודותיו, עד סוף המאה ה-19 בה גילה האמן הצעיר דאז, פיקאסו, ואחרים, עניין מחודש באופן ההבעה הייחודי שלו. הלבוש המרופט שבתמונה, העוני והסבל, האופייניים גם לתמונות אחרות בציורי התקופה הכחולה של פיקאסו, מתייחסים לחסכים הפיזיים שפיקאסו עצמו חווה בתחילת המאה העשרים, בעת שנאבק לבסס את עצמו כאמן. הדמויות מנסות לשווא להתעטף בסחבות אותן הם לובשים, אך רגליהם נותרות יחפות. עמידתם כפופה, פניהם מיוסרים, וניכר כי הדמויות סובלות מרעב ומקור. השם אותו נתן פיקאסו לתמונה, "הטרגדיה", מעלה שאלות. האם הטרגדיה היא מחלה, מוות, אסון חיצוני, או שמא הטרגדיה היא בצערן של הדמויות, בבדידות בה הן נתונות, כלואות בסיבלן. לא ידוע על אירוע ספציפי הקשור לציור. נראה כי הגבר, האישה והילד, מדגימים את כלל הסבל האנושי. העירפול שהיצירה מותירה והמשמעויות הרבות האפשריות בה, הן היבט נוסף של עידן המודרניזם לפי פיקאסו, בציורי "התקופה הכחולה" שלו, עידן של חוסר ודאות וצער. התמונה הופיעה על כריכת הספר סיפור על אהבה וחושך של עמוס עוז, במהדורה העברית. על התמונה, באתר המוזיאון הלאומי לאמנות, וושינגטון
סמל מקלנבורג-מערב פומרניה

סמל מקלנבורג-מערב פומרניה (גרמנית: Wappen Mecklenburg-Vorpommern) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1990' ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום. המגן הגדול מחולק לארבעה חלקים: בחלקים הראשון והרביעי מוצג ראשו הקטוע (הרלדית) של פר שחור עם קרניים כסופות, לשון אדומה וכתר זהוב בשדה זהוב. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז מקלנבורג. בחלק השני של המגן מוטען גריפון זקוף אדום בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של פומרניה. בחלק השלישי של המגן מוטען עיט אדום עם כנפיים מעוטרות בתלתן זהוב בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של ברנדנבורג. המגן הקטן מחולק לשניים: החצי הימני מראה ראש קטוע של פר שחור בשדה זהב. בחציו השמאלי של המגן נמצא גריפון זקוף אדום בשדה כסוף. המצאות כפולה של ראש פר בסמל נועד לבטא את שתי המדינות ההיסטוריות: מקלנבורג-שטרליץ ומקלנבורג-שוורין. מקלנבורג-מערב פומרניה מדיה וקבצים בנושא סמל מקלנבורג-מערב פומרניה בוויקישיתוף הסמל באתר המדינה
בתה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אחר: בתה – תצורת צומח חורש ים-תיכוני אישים: הנס בתה – פיזיקאי יהודי גרמני ולטר בתה – שחיין גרמני בטא בותה