laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכתש שקיעה

בגאולוגיה, מכתש שקיעה הוא שקע סגלגל הנמצא על מדרונותיו של הר געש. קוטרו של מכתש שקיעה נע בין 8 מטרים ל-1,200 מטרים ועומקו נע בין 6 מטרים ל-200 מטרים. אף שהוא נוצר עקב פעילות געשית, אין מקורו בהתפרצות של הר הגעש או בלוע הפולט לבה. בניגוד ללוע געשי או למכתשי פגיעה אין למכתשי שקיעה שוליים מוגבהים ואין בהם משקעים של חומרים פירוקלסטיים. מכתשי שקיעה מסודרים לעיתים קרובות לאורך ציר אחד והם יכולים להתמזג וליצור מחפורת ארוכה. תופעת מכתשי שקיעה אופיינית להרי הגעש הפעילים של האי הוואי – קילוואה ומאונה לואה – אבל היא קיימת גם במקומות נוספים דוגמת הר גארט (Gharat) באי גאואה (Gaua) שבוונואטו, בהר הגעש ארטה אלה באתיופיה ובהר הגעש מאסאיה (Masaya) שבניקרגוואה.. לפי אחת הסברות, הג'ובות ברמת הגולן גם הן מכתשי שקיעה. מכתשי שקיעה נתגלו גם מחוץ לכדור הארץ, למשל במאדים. הדעה המקובלת היא שמכתש שקיעה נוצר לאחר קריסת תקרתו של תא המאגמה, התמוטטות של צינורות לבה או מקבץ דייקים. זוהי הגדרה דומה לקלדרה וההבדל בינה למכתש שקיעה הוא בממדים: קוטרו של מכתש שקיעה הוא עד 1.5 קילומטרים. ההבדל בין מכתש שקיעה לתופעות דומות של יצירת בור עמוק באדמה הוא בצורת היווצרותו. מכתש שקיעה שונה ממאר בכך שמקורו אינו בהתפרצות געשית. בולענים ומכתשים נוצרים בפעילות של סחיפה, ומכתש פגיעה נוצר מפגיעת מטאוריט בפני כדור הארץ. סטיבן מרטל (Stephen J. Martel) וכריס אוקובו (Chris H. Okubo) חקרו את מכתשי השקיעה המרובים של הר הגעש קילוואה בהוואי ומצאו שמרבית מכתשי השקיעה שוכנים על העתק ברצועת בקעים (rift zone) או בין שני העתקים ברצועת בקעים, כשעל קירות המכתש ניתן לראות את קווי ההעתק. כשמכתש שקיעה נוצר קירותיו תלולים, כשפה ושם בולט סלע מהמדרון. במשך הזמן, כאשר הקירות מתמוטטים פנימה והמכתש מתחיל להתמלא בשברי סלע, הוא מקבל צורה של חרוט אליפטי הפוך. אף לא אחד מהמכתשים שנחקרו נוצר כתוצאה מהתפרצות געשית, אם כי לחלקם זרמה לבה ויצרה בתחתיתם אגם לבה. צורת מכתשי השקיעה ברצועת הבקעים הדרום-מערבית של הר קילוואה מוארכת בכיוון הבקע ובתחתית הקירות המקבילות לבקע יש מערות גדולות. חלק מהמכתשים בחלק זה של ההר התמזגו ויצרו מחפורות. לטענת צמד החוקרים עובדות אלו מובילות למסקנה כי, בניגוד לדעה המקובלת, מכתש שקיעה לא נוצר כאשר גג המכתש התמוטט לתוך תא מאגמה שהתרוקן. המנגנון שהם מציעים מתבסס על תהליך ההתמוטטות הטריזית. לדבריהם נוצר מכתש שקיעה כאשר מאגמה זורמת מתחת לפני הקרקע לאורך קווי ההעתק. המאגמה מפעילה לחצים על הסלע מעליה ויוצרת בו סדקים שלתוכם חודרת המאגמה ומרחיבה את הסדקים, ולבסוף מתמוטטת התקרה אל תוך זרם המאגמה. גושי הסלע נסחפים בזרם שגם מבטיח שההעתק לא יתמלא בשברי סלע. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נצפה תהליך כזה בקלדרה הראשית של קילוואה. מדיה וקבצים בנושא מכתש שקיעה בוויקישיתוף הסבר קצר על מכתשי שקיעה אתר USGS ויקיפדיה בגרמנית צילום של אגם הלבה בתחתית מכתש השקיעה Pit crater structure and processes governing persistent activity at Masaya Volcano, Nicaragua Amos Frumkin, Roy Naor: Formation and modification of pit craters – example from the Golan volcanic plateau, southern Levant In: Zeitschrift für Geomorphologie; 2019 Distribution, morphology, and origins of Martian pit crater chains Pit crater formation on Kilauea volcano, Hawaii
רבני קשת

רבני קשת (באנגלית: Keshet Rabbis) הוא ארגון חברתי של רבנים קונסרבטיבים המגדירים עצמם "גיי פרנדלי", ומחזיקים בדעה לפיה להט"ב יהודים דתיים צריכים להתקבל בפתיחות ובצורה מלאה בכל הקהילות הדתיות המסורתית והקונסרבטיביות, וכן במוסדות השונים של קהילות אלה. נכון לשנת 2010, בארגון חברים כ-200 רבנים מארצות הברית,‏ 20 מישראל‏ ואחדים נוספים ממדינות אחרות בעולם. בשנת 1992 קיבל ועד הרבנים הקונסרבטיבי העולמי החלטה שקבעה כי להט"בים גלויים יתקבלו בברכה כחברי התנועה הקונסרבטיבית, אך לא יוכלו לשמש בתפקידים ציבוריים או להיות מוסמכים לרבנות במוסדות התנועה. הארגון "רבני קשת" הוקם בעקבות ההחלטה, והוא כולל רבנים קונסרבטיביים מכל העולם התומכים בשוויון זכויות מלא ללהט"בים קונסרבטיבים ועורכים טקסי נישואים חד-מיניים. הצהרת הארגון היא: "אנו מצהירים שהומואים, לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים יהודים ישתלבו באופן מלא בחיי הקהילה ויגיעו לעמדות מקצועיות ומנהיגותיות". לפי הארגון, מטרתו היא להפגיש וליצור קשר בין רבנים גיי פרנדלי, להוות בסיס לקול משותף של רבים קונסרבטיבים התומכים בשוויון זכויות ללהט"ב, ולהיות כתובת לפניות שונות של יהודים קונסרבטיביים או מסורתיים הומואים או לסביות. הארגון מפנה להט"ב יהודים דתיים ובני משפחות שלהם לרבנים שהם גיי פרנדלי לצורך עזרה ומתן סיוע בנושאים שונים, ייעוץ אישי, שאלות בנושא הלכה וקיום טקסים יהודיים. בנוסף לרבנים, חברים בארגון גם חזנים המסייעים בטקסים אלו. קשת (ארגון) הו"ד חברותא בת קול - ארגון לסביות דתיות כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים רבני קשת(הקישור אינו פעיל) - דף הבית קובי נחשוני, רבנים בארה"ב: לקבל את ההומואים וילדיהם, באתר ynet, 28 ביולי 2010 יואב סיוון, "הקונסרבטיבים והגייז על צומת דרכים", nrg‏, 4/4/2006 צ'אק קולבר, "מעבר לקשת היהודית", אתר In Newsweekly, ‏14 ביולי 2005 (באנגלית) "Rabbis – USA", keshetrabbis.org (13/08/2010) "Rabbis – Other Countries", keshetrabbis.org (13/08/2010) Rabbi Rodef Tzedek, "Decision time on gays in synagogues", ynet, 07.14.05 ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קווינס פארק

קווינס פארק (באנגלית: Queens Park) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council). מרבית שטחו של קווינס פארק הוא גן ציבורי בשטח 0.26 קמ"ר, הקרוי אף הוא קווינס פארק. הפרוור כולל את שטח הגן ואת הרחובות הגובלים בו מדרום, מזרח וצפון. הפרוור גובל בסנטניאל פארק ממערב, בונדיי ג'נקשן בצפון, רנדוויק בדרום ווייברלי במזרח. הרחובות הראשיים בפרוור הם דרך קווינס פארק, דרך קרינגטון ודרך דארלי. קווינס פארק היה בעברו חלק מבונדיי ג'נקשן, והופרד ממנו (וגבולו הוגדר לראשונה) בשנת 1992. רבים מדריו הוותיקים עדיין קוראים לכתובתם בשם בונדיי ג'נקשן. על אף שהפרוור חדש יחסית, הגן המוכל בתחומו הוגדר כבר בשנת 1887, כחלק משטח הגנים (Centennial Parklands) המשותף לו ולגני סנטניאל פארק ומור פארק. מרבית הבתים בצדו המזרחי של הפרוור הן מהתקופה הוויקטוריאנית, וכוללים בניינים בסגנון התקופה. בצדו הצפוני והדרומי של הפרוור הסגנון האדריכלי הבולט הוא פדריישן אוסטרלי. הפארק כולל בתוכו מגרשי משחק רבים, המשמשים לשעות הפנאי ולספורט חובבנים בתחומים כגון פוטבול, ראגבי, קריקט ועוד. מדיה וקבצים בנושא קווינס פארק בוויקישיתוף קווינס פארק באתר "Dictionary of Sydney" קווינס פארק באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 10.08.2011 בארכיון Wayback Machine)
סוצ'אבה (מחוז)

סוצ'אבה (ברומנית: Judeţul Suceava) הוא מחוז בצפון רומניה באזור בוקובינה. בירת המחוז היא העיר סוצ'אבה וסימון המחוז הוא SV. המחוז הממוקם בצפון מזרח רומניה הוא בעל עבר היסטורי עשיר השולח את שורשיו עד לתקופות הפרה-היסטוריות. בשנת 1359 יוסדה במרחב זה נסיכות מולדובה. האזור סבל במרוצת ההיסטוריה מפלישות רבות של "שכנים", ובשנת 1868 עבר האזור לשליטתה של אוסטרו-הונגריה, זו שלטה באזור זה 50 שנה עד לסיום מלחמת העולם הראשונה ב-1918. שני שלישים מהמחוז שוכנים בחלק הדרומי של האזור ההיסטורי של בוקובינה, בעוד ששאר המחוז נמצא במערב מולדביה עצמה. שטח המחוז הוא כ-8,553 קילומטרים רבועים, והוא המחוז השני בגודלו ברומניה אחרי מחוז טימיש. הצד המערבי של המחוז מורכב מהרים מקבוצת הקרפטים המזרחיים: הרי רודנה, הרי ראראו, הרי ג'ומאלאו ורכסי בוקובינה. גובה המחוז יורד לכיוון מזרח, עם הגובה הנמוך ביותר בעמק נהר סירת. הנהרות החוצים את המחוז הם נהר סירט עם יובליו: נהרות מולדובה, סוצ'בה וביסטריצה. מחוז בוטושאן במזרח. מחוז יאשי בדרום מזרח. מחוז ניאמץ, מחוז חרגיטה ומחוז מורש בדרום. מחוז ביסטריצה-נסאוד ומחוז מרמורש במערב. אוקראינה בצפון. בשנת 2002 מנה המחוז 688.435 נפש, מהם מעל 100,000 נפש בבירת המחוז. כח העבודה מנה כ-319,700 נפש. בשנת 2011 מנה מחוז סוצ'אבה 634,810 תושבים, עם צפיפות אוכלוסין של 74/קמ"ר. רומנים - 96.14% צוענים - 1.92% אוקראינים - 0.92% ליפובנים - 0.27% גרמנים (גרמנים בוקובינאים, ציפצרים וגרמני הממלכה הישנה) - 0.11% סלאבים (פולנים, סלובקים וצ'כים) - 0.5% מועצת מחוז סוצ'אבה, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-36 חברים ("יועצים"). הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן: מחוז סוצ'אבה מחולק ל-5 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 11 ערים ו-98 כפרים גדולים (קומונות). סוצ'אבה (Suceava) פלטיצ'ני (Fălticeni) רדאוצי (Rădăuţi) קמפולונג מולדובנסק (Câmpulung Moldovenesc) וטרה דורני (Vatra Dornei) גורה הומורולוי (Gura Humorului) סירט (Siret) סולקה (Solca) ברושטני (Broşteni) קאז'וואנה (Cajvana) דולחאסקה (Dolhasca) פראסין (Frasin, Suceava) ליטני (Liteni) מילישאוצי (Milişăuţi) סאלצ'אה (Salcea) ויקובו דה סוס (Vicovu de Sus) הענפים הכלכליים השולטים במחוז הם כלהלן: עץ מזון רכיבים מכניים חומרי בנייה כרייה טקסטיל ועור מדיה וקבצים בנושא סוצ'אבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוצ'אבה סוצ'אבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קליפה

קליפה היא שכבת המגן החיצונית של מזון - פרי, ירק, ביצים וגבינות השונה במרקמה (ולעיתים גם בטעמה) אשר ניתן להסירה מהמזון על ידי קילוף או גירוד. לרוב, מרקם הקליפות הופך אותן לקשות יותר מפנים המזון או לקשות לעיבוד. במזון, קיימים מספר סוגי קליפות: קליפות שאינן ניתנות למאכל (למשל קליפות בננות, אבוקדו, ביצים ואגוזים), קליפות שניתנות למאכל (עגבניות, ענבים), וקליפות שניתנות למאכל רק לאחר עיבוד (תפוזים). קליפות אכילות נאכלות כמות שהן עם המזון, אך יש המעדיפים להסירן בשל השוני במרקם ובטעם (למשל במלפפונים ובענבים). לעיתים מוסרות הקליפות כחלק מעיבוד המזון על מנת שמרקמן לא יפגע במרקם האחיד של המזון המעובד. כך מקובל בהכנת רטבים רבים. לעיתים המזון המעובד מסונן כך שהקליפות מוצאות מתוכו לאחר העיבוד, למשל בתהליך הכנת מחית עגבניות, מרחיקים את הקליפות מן המיץ הסחוט לפני שמרכזים אותו למחית. קליפות למאכל מעובדות בדרכים שונות. הנפוצות בהן הן בישול ושימור בסוכר (למשל בפירות מסוכרים), ובתהליך החמצה. פעולת הקילוף נעשית ידנית או באמצעות מכשיר המיועד לכך, כגון קולפן, סכין או מגרדה, בהתאם לאופי הקליפה. בתעשיית המזון משמשות גם מכונות קילוף, למשל בקילוף תפוחי האדמה לפני פריסתם בתהליך הכנת טוגנים. בהכנת מחית של עגבניות או עגבניות מקולפות, הפרדת הקליפה מן הפרי נעשית על ידי טבילת העגבניות במים רותחים משק זמן קצר, תהליך המבטיח הפרדה בין הקליפה לגוף הפרי. הפרדת הקליפות נעשית על ידי מעיכה וסינון המיץ. במקרה של ייצור עגבניות מקולפות, מפרידים את הקליפות על ידי הצפתן באמצעות כמויות גדולות של מים. לעיתים עיבוד המזון נעשה מבלי לקלף את הקליפות, למשל בסחיטת מיצי פרות הדר. עיבוד של סוגי מזון שונים כולל קילוף בהתאם לאופי הקליפה. לעיתים נעשה הקילוף בידי הצרכן, סמוך לאכילה (למשל באכילת בננה), ולעיתים בידי המשווק. גרעיני חמניות ודלעת, אגוזים שונים כגון אגוזי מלך, שקדים ובוטנים, זרעי שומשום, נמכרים בקליפתם או קלופים בידי המשווק. מוצרים מסוימים, כגון שקדים נמכרים בשלוש רמות קילוף: בצורתם הטבעית, ללא קילוף. קילוף חלקי: הסרת הקליפה החיצונית, הירוקה, והותרת הקליפה הפנימית החומה, עם או ללא קלייה והמלחה. קילוף מלא: הגלעין בלבד, מוכן לאכילה, צבעו לב, עם או ללא פריסה להכנת שבבים של שקדים המתאימים לאפייה. בישראל, פירות וירקות בלתי מעובדים פטורים ממע"מ. פעולות עיבוד מסוימות, כגון ניקוי או הבחלה, אינן פוגעות בפטור זה, אך קילוף הוא עיבוד המבטל את הפטור . מכירת פרי שקולף חייבת במס. בהלכות כשרות, יש המקפידים על איסור לינת לילה לפיו אין לאכול בצלים, שומים וביצים שנקלפו ועבר עליהם לילה, מפאת סכנה. קליפות פרי הדר מצופות שוקולד ביצה שקליפתה נסדקה בבישול קליפה של אגוז מלך גבינות קשות, לקליפות צבע שונה קליפות תפוז לאחר סחיטה הוראת פרשנות מס' 6/2015- החבות במע"מ של מכירת פירות וירקות, באתר רשות המיסים, 30 בדצמבר 2015
עילוט

עילוט (בערבית: عيلوط) היא מועצה מקומית מוסלמית במחוז הצפון בישראל. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1991. עילוט שוכנת במרכז הגליל התחתון, כ-4 קילומטרים צפונית-מערבית לנצרת. ביישוב נמצאו חרסים, המעידים על התיישבות באתר החל מתקופת הברונזה הקדומה. ישנם המזהים את המקום עם היישוב המקראי אילון והיישוב עיתלו מתקופת המשנה והתלמוד. בתקופת המנדט השתייך הכפר לנפת נצרת. בסקר הכפרים של הרשויות המנדטוריות מ-1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,130 תושבים. לאחר מלחמת העצמאות התיישבו בכפר חלק מתושבי הכפר הערבי ספוריה, שגורשו מכפרם. במרכז היישוב שוכן מסגד א-נבי עילוט, שבו, על-פי המסורת, מצוי קברו של לוט, אחיינו של אברהם. בשנת 1992 הוקם ביישוב אצטדיון עילוט המשמש גם קבוצות כדורגל מיישובים סמוכים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בעילוט 9,153 תושבים (מקום 183 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.1%‏. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 72.6%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,009 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). מדיה וקבצים בנושא עילוט בוויקישיתוף פרופיל עילוט נכון לשנת 2020 באתר הלמ"ס אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. לטבלת הדירוג המלא. הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור סוף 2022 הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 משמרת שערים נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. פרופיל עילוט באתר הלמ"ס
פול יואנסן

פול יואנסן (בפארואזית: Pál Joensen; נולד ב-10 בדצמבר 1990) הוא שחיין פארואזי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-1500 מטר חופשי ובעל 3 מדליות כסף מאליפות אירופה בשחייה. יואנסן נולד בעיירה ווגור שבאיי פארו. מאחר שבאיים אין בריכה אולימפית, הוא מתאמן בבריכות קצרות (25 מ'). ב-2008 השתתף באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, וזכה ב-3 מדליות זהב - במשחים ל-400, 800 ו-1500 מטר בסגנון חופשי. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא ב-2009 סיים במקום ה-22 במשחה ל-400 מטר, במקום ה-18 במשחה ל-800 מטר, ובמקום ה-17 במשחה ל-1500 מטר. במהלך סבב הגביע העולמי שנערך באותה שנה זכה במדליית זהב אחת (במוסקבה) ובשתי מדליות כסף (בסטוקהולם ובברלין). כל אחת מהתוצאות שקבע במשחים אלה היוו שיא סקנדינבי חדש. באליפות אירופה בבריכות קצרות שנערכה באיסטנבול בהמשך השנה, סיים במקום השביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי. הוא העפיל לגמר גם במשחה ל-400 מטר חופשי, אך ויתר על ההשתתפות בו. בשנת 2010 הגיע יואנסן להישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף במשחה ל-1500 מטר חופשי באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט. יואנסן היה לספורטאי הפארואזי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה באליפות אירופה בשחייה, והתוצאה שהשיג (14:56.90 דקות) מהווה שיא סקנדינבי חדש. במשחה ל-800 מטר חופשי סיים במקום החמישי. באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 14:46.33 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.55 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 7:45.55 דקות ועלה מהמקום השני לשלב הגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) ייצג יואנסן את דנמרק וסיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.36 דקות, במקום 17 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.42 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:15.04 דקות). באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכה יואנסן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.93 דקות, אחרי מאס גלסנר מדנמרק (14:30.01 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:31.13 דקות). מדיה וקבצים בנושא פול יואנסן בוויקישיתוף פול יואנסן, באתר olympedia.org פול יואנסן, באתר Swimrankings פול יואנסן, באתר SwimSwam
פדרציית ההוקי הרוסית

פדרציית ההוקי הרוסית (ברוסית: Федерация хоккея России) היא הארגון המנהל את ההוקי קרח ברוסיה. הפדרציה מייצגת את האינטרסים הרוסיים בתחום ההוקי בפני פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. עקרונית, הפדרציה מנהלת את רוב ליגות ההוקי קרח הרוסיות, כולל ליגת העל הרוסית בהוקי קרח, ליגת ההוקי הצעירה, תחרויות הוקי קרח לנשים וכו'. באחריות הפדרציה לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות ברוסיה. לצורך התפקוד הוקם משרד ראשי במוסקבה ו-5 משרדים אזוריים. בשנת 1908, נציגי איגוד ההוקי הכל-רוסי (Всероссийский хоккейный союз) קיבלו הזמנה לדון באפשרויות לאגד את ההוקי החובבני, את ההזמנה קיבלו גם צרפת, בריטניה, שווייץ, בלגיה וגרמניה. בקונגרס המייסד הראשון של שנערך במאי 1908, הנציגים הרוסיים לא הופיעו. ב-1911 רוסיה הייתה חברה בליגת ההוקי קרח הבינלאומית. אולם השתתפותה בליגה לא נמשכה הרבה זמן, לאור תחילת מלחמת העולם הראשונה ואי-השתתפות ספורטאים סובייטים בפעילות בינלאומית עד לתחילת שנות ה-50. האליפות הלאומית הראשונה התקיימה ב-1946 בתור אליפות ברית המועצות בהוקי קרח. בתחילה את ההוקי הסובייטי ניהלה חטיבת ההוקי (Всесоюзная секция хоккея). החל מ-1952 עשתה זאת פדרציית ההוקי הסובייטית (Федерация хоккея СССР). ב-1967, הפדרציה פוצלה לפדרציית ההוקי קרח עם דיסקית ופדרציית ההוקי קרח עם כדור. ב-12 בנובמבר 1991 הוקמה פדרציית ההוקי הרוסית שקיבלה הכרה כיורשת הפדרציה הסובייטית. בשנים 2008–2024 היה הארגון אחראי על הרגולציה בליגת ההוקי הקונטיננטלית, אך מאז 2024 ליגה זו מנוהלת באופן עצמאי בנפרד מהפדרציה. ולדימיר לאונוב (1991–1992) ולדימיר פטרוב (1992–1994) ולנטין סיץ' (1994–1997) אלכסנדר סטבלין (1997–2006) ולדיסלב טרטיאק (2006–ואילך) אתר האינטרנט הרשמי של פדרציית ההוקי הרוסית (ברוסית) פדרציית ההוקי הרוסית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
חסידות טאש

חסידות טאש (טאהש) היא חצר חסידית שמקורה בעיירה נירטש בצפון מזרח הונגריה. מאז 1962 נמצא מרכז החסידות בקריית טאש שבבואבריאן (אנ'), פרבר של העיר מונטריאול בקנדה. האדמו"ר הנוכחי הוא רבי אלימלך לאווי. מייסד השושלת הוא רבי משולם פייש סג"ל-לאווי (תקפ"א, 1821 – כ"ח בסיון תרל"ג, 1873), בנם של מרדכי וזעלדע. מצד אביו היה מיוחס לבעל התוספות יום טוב. בצעירותו למד אצל רבי מאיר א"ש ורבי מאיר פרלס. לאחר כך התקרב לחסידות ונסע להישמח משה, רבי חיים מצאנז, רבי יצחק אייזיק מקומרנא ורבי יצחק אייזיק מזידיטשוב אך רבו המובהק היה רבי דוד מדינוב. הוא נודע כבעל מופת. הוא מכונה בקרב חסידיו "השרף" בגלל התלהבותו בעבודת ה'. אחרי פטירתו מילא את מקומו חתנו, רבי יהוסף רוטנברג מקוסון שכן בנו רבי אלימלך (תרכ"ז, 1867 - כ"ג בכסלו תש"ג, 1942) היה עדיין נער. רבי אלימלך גדל והתחנך בבית גיסו ויחד איתו עבר לעיירה מעזא-קוסוני (קוסון) שעל שמה הוא נקרא הרבי מקוסון. נישא לבתו של הרב יצחק אייזיק וייס אב"ד סבליאבה. לאחר נישואיו עבר רבי אלימלך למקום מגורי חותנו במונקאטש ובתרנ"ח (1898) התמנה לשבת על כיסא אביו בטאש בעידוד רבו, רבי אליעזר צבי מקומרנא. היה גם תלמידו של רבי צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב. הוא מכונה בקרב חסידיו "הסבא קדישא". ארבעה מבניו של רבי אלימלך נרצחו בשואה: רבי מרדכי אבד"ק דמעצ'ר (אנ') (אביו של רבי משולם פייש), ורבי יצחק אייזיק, שהיה אדמו"ר בקליינווארדיין, ר' אשר שהיה דיין בקאליב, ובנו הצעיר ר' אליעזר צבי שמילא את מקום אביו כאדמו"ר מטאהש במשך שנה וחצי עד לרציחתו בשנת 1944. בן אחד של רבי אלימלך, רבי חיים שלמה (נולד בתר"נ), חתנו של רבי ישראל יעקב מחוסט, שימש כאדמו"ר בחוסט ובשנת תרצ"ח היגר לארצות הברית וכיהן כאדמו"ר מחוסט-טאהש. לאחר שאחיינו (בן אחיו הגדול), רבי משולם פייש, התבסס בקנדה, הפסיק לקרוא לעצמו אדמו"ר מטאהש וכינה את עצמו רק בשם חוסט. נפטר בי"ב בשבט תשמ"א. צאצאיו משמשים גם הם כאדמו"רים. אחר מלחמת העולם השנייה שימש במשך שנים רבות כאדמו"ר נכדו של רבי אלימלך, רבי משולם פייש לאווי (השני). בתשי"א (1951) עבר להתגורר במונטריאול. בתשכ"ב (1962) יזם את הקמת השיכון החסידי 'קריית טאש' בעיר בּוּאַבְּרִיאַן הסמוכה, שבו התגוררו ב-2016 כ-253 משפחות השייכות לחצר (המהוות רק כמחצית האוכלוסייה, כשהקבוצה השנייה בגודלה היא חסידי סאטמר). בקריה רשת מוסדות של טאש. לחסידות מוסדות גם בבורו פארק, ויליאמסבורג, מונרו, מונסי ולונדון. אחרי פטירתו של הרב משולם פייש ב-2015 הוכתר תחתיו בנו רבי אלימלך. קודם לכן היה הרב של קהילות טאש בעולם. יעקב מזור, השושלות החסידיות, הטקסטים שבפיהן וזמרתן, באתר הפיוט והתפילה, תמוז תשס"ח, עמ' 25–28. קריית טאש (באנגלית) חסידות טוש, דף שער בספרייה הלאומית סידור עבודת הלוי, קריית טאהש תשס"ג, בתחילת הסידור מיד אחרי השער, פירוט שמות ויומי דהילולא למשפחת הרבי Marcin Wodziński, Historical Atlas of Hasidism, הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 2018. עמ' 194.
צלע-האלף

צלע-האלף היה שמה של שכונה קראית אשר שכנה בירושלים במאות ה-10 וה-11. במקורות מסוימים נקראת שכונת הקראים גם: "סמרתקה" (Samareitike), או "חארת אל-משארקה" (בערבית: حارة المشارقة), כלומר שכונת המזרחיים. השכונה הייתה ממוקמת במורדות הדרום-מזרחיים של הר ציון, במקום המכונה "העופל". שמה של השכונה ניתן לה על פי הכתוב בספר יהושע: ”וְצֵלַע הָאֶלֶף וְהַיְבוּסִי הִיא יְרוּשָׁלִַם, גִּבְעַת קִרְיַת עָרִים אַרְבַּע עֶשְׂרֵה, וְחַצְרֵיהֶן זֹאת נַחֲלַת בְּנֵי-בִנְיָמִן, לְמִשְׁפְּחֹתָם” (ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק כ"ח.). החוקרים חלוקים באשר להיותה של השכונה מוקפת חומה. חגי בן-שמאי סובר שהשכונה הייתה מוקפת ממזרח בחומה שבנתה הקיסרית אייליה אאודוקיה ובמערב בחומה שנבנתה מאוחר יותר. לעומתו, משה גיל סבור כי לשכונה לא הייתה חומה נפרדת מעבר לחומת העיר. קהילת הקראים שהתגוררה בצלע-האלף בירושלים, כונתה בפי חבריה "השושנים" על פי הכתוב בתהילים: ”לַמְנַצֵּחַ עַל-שׁוֹשַׁנִּים לְדָוִד” (ספר תהילים, פרק ס"ט, פסוק א'). מסביר הקראי הירושלמי, סלמון בן ירוחם כי הישועה תבוא בזכות הצדיקים (אלו הקראים - אבלי ציון ששבו לירושלים מגלות פרס) השושנים גרו ביחד מצידו המערבי[דרושה הבהרה] של הקדרון, ואילו קהילת הרבניים התגוררה בצידו המערבי[דרושה הבהרה]. מערכת היחסים בין שתי הקהילות הייתה מתוחה, והיא התפתחה כתוצאה מגישתה המשיחית של קהילת צלע-האלף, וכן מהמערכה האידאולוגית שהיא ניהלה בגלוי כנגד הרבניים והתמקדותם בתלמוד. בחיי היום יום באו המחלוקות בין הרבניים לקראים לידי ביטוי, בעיקר בנושאי כשרות ותאריכי המועדים. כתוצאה ממערכת היחסים העכורה פיתחו שני הצדדים האחד כנגד השני כינויי גנאי, בעוד שהרבניים כינו את השושנים: כת הצולעים, וצדוקים, כינו השושנים כתגובה את הרבניים: דורשי חלקות, סרי דרך, ועוד. הקראים הירושלמים, נתמכו על ידי השליטים המוסלמים בני השושלת הפאטמית ובמיוחד על ידי הח'ליפה עלי אלט'אהר באללה. הפאטמים אף התערבו במחלוקות שבין הרבניים לבין הקראים, והכריעו בהן לטובת הקראים. הקראים לא הסתפקו בגודלה של שכונת צלע האלף, ושאפו להגדילה. הם שלחו אגרות לאחיהם שבבל ובפרס, והפצירו בהם לעלות ולהצטרף אליהם. בגניזה הקהירית נמצאו קטעי אגרות שכתב אחד המנהיגים הירושלמים במאה התשיעית דניאל בן משה אלקומיסי, בהם הוא קורא קריאה נמרצת לבני הגולה לעלות לירושלים. כמאה שנים אחריו פנה באיגרת דומה חכם קראי ירושלמי אחר בשם סהל בן מצליח הכהן. עם כיבוש ירושלים בידי הצלבנים ב-1099 חרבה קהילת צלע-האלף, וקראים חזרו לגור בירושלים, רק לאחר כ-100 שנה עם כיבוש ארץ ישראל בידי צלאח א-דין. יש הרוצים לומר כי השם "שכונת המזרחיים", מוכיח כי שכונת צלע-האלף הייתה ממוקמת במזרחה של העיר ולא בהר ציון, אך מרבית החוקרים סבורים ש"מזרחיים" הכוונה לקראים, שהגיעו לירושלים מממלכת פרס. משה גיל, ‏בענייני ארץ-ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה, קתדרה 70, ינואר 1994, עמ' 58-29 חגי בן-שמאי טוען כי מיקומה ההיסטורי של השכונה היה באזור אחר של ירושלים יורם ארדר, אבלי ציון הקראים ומגילות קומראן, עמוד 44, הוצאת הקיבוץ המאוחד ירושלים לדורותיה, ירושלים בתקופה המוסלמית הראשונה, עמוד 97, האוניברסיטה הפתוחה אברהם יערי, הקשרים בין יהודי פרס וארץ ישראל, דעת - אתר לימודי יהדות ורוח ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודי שטפאן

רוּדי שְׁטֶפאן (בגרמנית: Rudi Stephan;‏ 29 ביולי 1887 – 29 בספטמבר 1915) היה מלחין גרמני מבטיח, שנחשב, זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה, לאחד הכישרונות הראשונים במעלה בדורו. רודי שטפאן נולד בוורמס שבגרמניה. הוא למד הלחנה אצל ברנהרד זקלס בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט, ואחר אצל היינריך שוורץ (Heinrich Schwartz) ורודולף לואיס (Rudolf Louis) במינכן, שם השתקע אחרי סיום לימודיו ב-1908. שטפאן הניח אחריו יצירות מועטות: מחמת חיבתו לכותרות נייטרליות במכוון, בסגנון "מוזיקה ל...", נתפס כמבשר "האובייקטיביות החדשה" של התקופה שלאחר המלחמה, אבל המוזיקה שלו כתובה למעשה בניב על-אקספרסיבי של שלהי הרומנטיקה, שיש המעדיפים לראות בו מעין אקספרסיוניזם קדום. אביו, יועץ סתרים, מימן את ביצוע יצירותיו המוקדמות, שהתקבלו תחילה בחוסר הבנה, אבל ביצוע הבכורה של יצירתו משנת 1912, "מוזיקה לתזמורת", בוורמס היווה פריצת דרך משמעותית מבחינת הביקורת. "מוזיקה ל-7 כלי מיתר" כתובה באווירת מלנכוליה אלגית, המזכירה את ראוול ומשלבת דקירות פסנתר וצ'מבלו עם מרקם משתפך של כלי המיתר. מורשתו הקונצרטית מתמצה ב"מוזיקה לכינור ותזמורת" משנת 1914. הוא סיים את האופרה היחידה שלו, "האנשים הראשונים" (Die erste Menschen), זמן קצר אחרי פרוץ המלחמה, והיא הגיעה בסופו של דבר להצגת בכורה בפרנקפורט, חמש שנים אחרי מותו מפגיעת קליע בראשו מרובה של קלע רוסי ליד טרנופול בחזית גליציה. התזמורת הסימפונית של מלבורן הקליטה את מכלול יצירותיו התזמורתיות בניצוח אולג קטאני. אופוס 1 לתזמורת "קסם האהבה" לבריטון ותזמורת, בעקבות הבל (Hebbel) ‏ (1907, עיבוד 1911) מוזיקה לתזמורת (מס' 11) ‏ (1910) "גרוטסקה" לכינור ופסנתר מוזיקה לכינור ותזמורת (1910, עיבוד 1913) מוזיקה לשבעה כלי מיתר (שישיית כלי קשת ונבל); עיבוד לא גמור לחמישיית פסנתר, 1914 מוזיקה לתזמורת (מס' 2) (1912, עיבוד 1913) (הערה: יצירה זו נחשבת במקרים רבים לעיבוד של ה"מוזיקה לתזמורת" מ-1910, אבל למעשה אין ביניהן קשר) "האנשים הראשונים" (1909-1914), אופרה על פי מחזה המסתורין הארוטי של אוטו בורנגרבר (Otto Borngräber) מדיה וקבצים בנושא רודי שטפאן בוויקישיתוף רודי שטפאן, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט רודי שטפאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רודי שטפאן, באתר Discogs (באנגלית) נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", עמ' 795.
ניקולה גרוביישיץ'

ניקולה גרוביישיץ' (בסרבית קירילית: Hикoлa Гpубjeшић; נולד ב-29 ביוני 1984) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת החלוץ. התחיל את הקריירה בקבוצת פרטיזן בלגרד ובעת ששיחק שם הושאל לשתי קבוצות סרביות שונות. החל משנת 2006 שיחק שלוש שנים בקבוצת פ.צ. קאמאז מליגת העל הרוסית. לאחר מכן שיחק חצי עונה בצ'וקריצ'קי סטנקום מליגת העל הסרבית. בקיץ 2010 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת בהפועל חיפה. בקיץ 2011 חתם בלאריסה מליגת העל היוונית, ממנה שוחרר לאחר עונה אחת. במרץ 2013 חתם בקבוצת לאוטר טרבינייה מהליגה הבוסנית, וממנה שוחרר בתום העונה. בשנת 2014 החל לשחק בסורינסקה מליגת העל השוודית. ניקולה גרוביישיץ', באתר Transfermarkt ניקולה גרוביישיץ', באתר Soccerway ניקולה גרוביישיץ', באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולה גרוביישיץ'".