laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – תרגיל הקרקע לגברים

תחרות תרגיל הקרקע לגברים באולימפיאדת פריז (2024) נערכה ב-27 ביולי וב-3 באוגוסט 2024 בהיכל הספורט פריז-ברסי, כחלק מתחרויות ההתעמלות באולימפיאדת פריז. 63 מתעמלים מ-25 מדינות (מתוך 96 מתעמלים בתחרות סך הכל) התחרו בתרגיל הקרקע בשלב המוקדמות. ארטיום דולגופיאט מישראל זכה במדליית הכסף, לאחר שבאולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית זהב במכשיר זה. דולגופיאט הפך לספורטאי הישראלי השני שזכה בשתי מדליות אולימפיות אישיות, והראשון שעשה זאת בשני משחקים אולימפיים רצופים. תחרות הקרקע התקיימה בפעם ה-22 במשחקים האולימפיים, מאז הופעתה לראשונה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). תחרות הקרקע היא היחידה מבין תחרויות המכשירים הבודדים שלא התקיימה החל מהמשחקים האולימפיים הראשונים, אלא נוספה בהמשך. 8 המתעמלים המובילים בשלב המוקדמות (עם מגבלה של 2 מתעמלים למדינה) התקדמו לשלב הגמר. תחרות הקפיצות התרחשה לאורך יומיים: שלב המוקדמות (עבור כל תחרויות ההתעמלות לגברים) התרחש ב-27 ביולי, ושלב הגמר התרחש ב-3 באוגוסט. ערך מורחב – התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – מוקדמות גברים עתודה העתודה לגמר תרגיל הקרקע היו: שינוסוקה אוקה (יפן) ריו סונג-היון (קוריאה הדרומית) ג׳ואל פלאטה (ספרד) התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) התעמלות במשחקים האולימפיים התעמלות מכשירים במשחקים האולימפיים אורן אהרוני, ההיסטוריה גם שלו: ארטיום דולגופיאט זכה במדליית כסף באולימפיאדת פריז, באתר ישראל היום, 3 באוגוסט 2024 Artistic Gymnastics Men's Floor Exercise Qualification, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית, 27 ביולי 2024 Men's Floor Exercise - Final results, באתר אולימפיאדת פריז (2024), 3 באוגוסט 2024
אנזו לה פי

אנזו לה פי (בצרפתית: Enzo Le Fée; נולד ב-3 בפברואר 2000) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ברומא. לה פי החל את קריירת הכדורגל שלו באקדמיית הנוער של קריאדו, לפני שעבר לאקדמיית הנוער של לוריאן בגיל שמונה. ב-13 בנובמבר 2018, הוא חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת של המועדון. את משחק הבכורה שלו במדי לוריאן במסגרת ליגת המשנה הצרפתית רשם בתיקו המאופס מול סושו ב-10 במאי 2019. לאחר ארבע עונות בשורות לוריאן, שבהם גם הספיק לזכות באליפות ליגת המשנה בעונת 2019/20, הוא עבר ב-7 ביולי 2023 לסטאד רן. משחקו הראשון במדי רן בליגת העל הצרפתית התקיים ב-13 באוגוסט, משחק שהסתיים בניצחון ביתי 1–5 על מץ. לאחר עונה בודדת בשורותיה של רן, ב-10 ביולי 2024, הוא ביצע את מעברו לסרייה א' לקבוצה מבירת איטליה, רומא וחתם על חוזה לחמש שנים. לוריאן אליפות ליגת המשנה הצרפתית (1): 2019/20 מדיה וקבצים בנושא אנזו לה פי בוויקישיתוף אנזו לה פי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנזו לה פי, ברשת החברתית אינסטגרם אנזו לה פי, באתר Transfermarkt אנזו לה פי, באתר Soccerway אנזו לה פי, באתר BDFutbol אנזו לה פי, באתר WorldFootball.net אנזו לה פי, באתר FootballDatabase.eu אנזו לה פי: כישרון טהור מלוריאן (בצרפתית) חוזה בוגרים ראשון של אנזו לה פי (בצרפתית) אנזו לה פי: הקשר הקוסם של רן שמסוגל לעשות הכל אנזו לה פי מצטרף לרומא!
Lightbulb Sun

Lightbulb Sun הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית פורקיופיין טרי. האלבום יצא בשנת 2000, ונחשב לאחד האלבומים המוצלחים יותר של הלהקה. סטיבן וילסון - שירה, גיטרה, פסנתר, בנג'ו ריצ'רד ברביירי - סינתיסייזר, האמונד, מלוטרון קולין אדווין - גיטרה בס כריס מייטלנד - תופים, כלי הקשה ת'יאו טראוויס - סקסופון מידע על האלבום Lightbulb Sun באתר MusicBrainz האלבום Lightbulb Sun באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שי להב (מוזיקאי)

שי להב (נולד בטבריה ב-15 בספטמבר 1968) הוא זמר, קלידן ומפיק ישראלי. חבר בלהקת מופע הארנבות של ד"ר קספר. בשנות התשעים במקביל לחברותו במופע הארנבות של ד"ר קספר, כתב והלחין מספר שירים לשרון חזיז (ביניהם הלהיט: "קח אותי לשם" אותו חלק בקרדיט בכתיבה עם מאיר גולדברג). להב הפיק, הלחין ועיבד את אלבומיהם של להקת היי פייב. ב-1998 מונה למנהל המחלקה העברית בחברת התקליטים "אן אם סי" ושימש בתפקיד עד לשנת 2000. בשנת 2003 הקים להב עם דן תורן חברת תקליטים בשם פה גדול הפקות, במסגרתה הקליטו השניים את הדואט "אדוני הממון", שהיה שיר הנושא של אלבומו של להב "אדוני הממון" בשנת 2004, כשבמקביל אליו יצא לסיבוב הופעות. האלבום כולל 11 רצועות כאשר הרצועה האחרונה, "הקומיקאים", בוצעה במקור על ידי "מופע הארנבות של ד"ר קספר" ובגרסה זו, בנוסף לבתים המקוריים, היא קיבלה טקסט נוסף המודיע כי כל עניין הקומיקאים שבוצע בעבר היה משחק ואילו עתה אין זמן לחלום. בשנת 2012 שי להב השתתף במיזם של הצגת פרינג' של תיאטרון באר שבע ובו הצגה מאת העיתונאי שי להב מתרחשת על הבמה ובמקביל שי להב המוזיקאי מלווה בנגנים ויפעת נוח להב (ליברה) מבצעים שירים הקשורים למתרחש בעלילה, על הבמה. המחזה אשר נקרא "משחק באש" הוקלט לאלבום והופץ במקביל ליציאת המחזה ולהצגתו. עיקרו של המחזה עוסק בזוגיות רומנטית ובשגרה היום-יומית אשר חווים זוג נשוי במשך שנות חייהם. בשנת 2013 שימש כמעבד המוזיקלי בסדרת הריאליטי "מה שקורה באילת VIP" שם חבר לאיתי שגב, במאי ויוצר הסדרה. שיתוף הפעולה ביניהם הניב עבודה על פרויקט ייחודי ובשנת 2014 הקליטו אלבום חושפני אשר נקרא "זמנקליני". להב הוא הקלידן של להקת אור כשדים. שי להב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שי להב, באתר שירונט שי להב, באתר MusicBrainz (באנגלית) שי להב, באתר Tab4u שי להב, דף שער בספרייה הלאומית שי להב, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) שי להב, בארכיון הבימה בן שלו, המשבר הלא זוגי של שי להב ושי להב, באתר הארץ, 10 ביולי 2012 טל גורדון, ריאיון: משבר ה-40 של שי להב, באתר הבמה, 19 בספטמבר 2012 נועה הרשקוביץ‏, שי להב: "אביבית בר זוהר היא זמרת מדהימה". ראיון, באתר וואלה, 4 ביולי 2013 יקי הפשטיין, מחוברים: מופע הארנבות כבר לא חולמים לנצח, באתר nrg‏, 19 בפברואר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לחיות (שיר של קורין אלאל)

"לחיות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה בדצמבר 1996 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי של הזמרת, "כשזה עמוק". "לחיות" נכתב והולחן על ידי מירי פיגנבוים ואלאל בהתאמה. על הפקתו המוזיקלית היה ערן צור אחראי. השיר מבטא רצון עז לקשר פשוט ואמיתי, המנוגד לחוויות שליליות וכאבים רגשיים של הדוברת מעברה. היא מתארת את הדברים שאינם רוצה בהם: רגעים של שטות וחוסר משמעות, ים סוער בלי יציבות, אבק דרכים שמסתיר את הדרך, שתיקה מפחד ותחושת בערה בלתי פוסקת. כל אלה הם סמלים לאירועים קשים מעברה המפריעים לה לחוות אהבה ולחיות חיים שלווים ומלאים. הדוברת מבקש אהבה פשוטה ואמיתית, שתאפשר לה לחיות ולא למות מבחינה רגשית. היא רוצה לחוות שמחה ותחושת חום, לא שקיעות כשהשמש עדיין זורחת ולא לדעת למה הטוב הופך לרע. היא מבקשת לא להיות לבד במיטה קרה, אלא להיות בחברת מישהו שאוהב אותה. השיר כולו משדר כמיהה לקשר משמעותי ויציב, שבו הדוברת תוכל לחיות בצורה מלאה ואוהבת. לסינגל לא הוכנה עטיפה משלו. אולם במקביל אליו פורסמה גרסת הרמיקסים שלו, לה הופקה עטיפה משלה. רק התמונה בצבע ירוק עם אפקט טשטוש וצורת דמות מעורפלת. בחלק העליון יש לוגו האלבום "כשזה עמוק", שני חצאי סהר בצבע שחור על רקע לבן ושחור. הכיתוב המרכזי מציג את שמה של קורין אלאל, את שם השיר, "לחיות", ו"גרסאות רמיקס" בסוגריים. בהמשך מופיעים שמות הרמיקסים: "דאנס רמיקס" ו"קלאב רמיקס", כאשר אלי אברמוב אחראי על הראשון ודי. ג'יי ג'אז על השני. ב-8 בדצמבר 1996 הוצג "לחיות" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן נכנס לדירוג במקום העשירי. ב-12 בינואר 1997 עלה למקום הראשון – שם שהה שלושה שבועות רצופים. לבסוף, ב-23 בפברואר יצא מטבלת הדירוג השבועי לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה. מילות השיר "לחיות", באתר שירונט לחיות (Remixes) - Single, אפל מיוזיק
המרה (אלה)

במיתולוגיה היוונית, המרה (יוונית עתיקה: Ἡμέρα) היא האנשה של היום. לפי הסיודוס, היא הייתה בתם של ארבוס (חושך) וניקס (לילה), ואחותו של אתר. למרות שהן ישויות נפרדות בתאוגוניה של הסיודוס, המרה ואאוס (שחר) זוהו לעיתים קרובות זו עם זו. לפי התאוגוניה של הסיודוס, המרה עזבה את טרטרוס בדיוק כשניקס (לילה) נכנסה אליו; כשהמרה חזרה, ניקס עזבה אותו: לילה ויום שעוברים זה ליד זה מברכים זה את זה כשהם חוצים את סף הברונזה הגדול. האחד עומד להיכנס והשני יוצא מהדלת, ולעולם לא הבית מחזיק את שניהם בפנים, אלא תמיד האחד יוצא מהבית ועובר על פני האדמה, ואילו השני בתורו נשאר בתוך הבית. מחכה לזמן עזיבתה, עד שיגיע. האחת מחזיקה אור רב-רואי עבור אלה שעל פני האדמה, אך השנייה מחזיקה את שינה בידיה, אחיו של המוות - לילה קטלני, אפוף ענן עכור. — הסיודוס, תאוגוניה, 748-757 בעוד שיש מעט עדויות לכך שהמרה קיבלה פולחן בימי קדם, עדויות ארכאולוגיות הוכיחו את קיומו של מקדש קטן להמרה והליוס, אל השמש, באי קוס. מדיה וקבצים בנושא המרה בוויקישיתוף Farnell, Lewis Richard (1909). The Cults of the Greek States. Oxford. Clarendon Press. pp. 419.
עמוס גולדברג

עמוס גולדברג (נולד ב-1966) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור חבר בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים ועמית במכון ון ליר בירושלים. עוסק בחקר השואה וזכרה, ומתמקד בהיסטוריה תרבותית וספרותית של היהודים בתקופת השואה, חקר הטראומה, ההיסטוריוגרפיה של השואה והתפתחות זיכרון השואה בעידן הגלובלי. את כל שלושת תאריו האקדמיים קיבל באוניברסיטה העברית בירושלים. את הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת קורנל ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2007–2014 היה עורך משותף של כתב העת "דפים לחקר השואה". בשנים 2016–2018 עמד בראש חוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו של האוניברסיטה העברית בירושלים. גולדברג מתח ביקורת על הדרך בה הברית הבינלאומית לזיכרון השואה מגדירה אנטישמיות, ואמר עליה כי "הפכה לכלי להשתיק כל ביקורת על הפוליטיקה הישראלית, הפכה לכלי להשתיק את חופש הביטוי". במקום זאת, הוא תומך בהצהרת ירושלים על אנטישמיות. גולדברג טען כי פעולותיה של ישראל במהלך מלחמת ישראל-חמאס ב-2024 מגיעות לכדי רצח עם. טראומה בגוף ראשון: כתיבת יומנים בתקופת השואה, מאת עמוס גולדברג. אור יהודה: כתר זמורה ביתן דביר והוצאת הקשרים של אונ' בן-גוריון, 2012 בשיר בשיר ועמוס גולדברג (עורכים), השואה והנכבה: זיכרון, זהות לאומית ושותפות יהודית ערבית, תל אביב: מכון ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד 2015. Goldberg, Amos; Hazan, Haim (2015). Marking Evil: Holocaust Memory in the Global Age (באנגלית). Berghahn Books. ISBN 978-1-78238-620-9. Goldberg, Amos (2017). Trauma in First Person: Diary Writing During the Holocaust (באנגלית). Indiana University Press. ISBN 978-0-253-03021-4. Bashir, Bashir; Goldberg, Amos (2018). The Holocaust and the Nakba: A New Grammar of Trauma and History (באנגלית). Columbia University Press. ISBN 978-0-231-54448-1. LCCN 2018018867. Prof. Amos Goldberg, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים Dr. Amos Goldberg, באתר של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה עמוס גולדברג, באתר Academia.edu "Prof. Amos Goldberg". The Van Leer Jerusalem Institute. נבדק ב-17 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה) Welle (www.dw.com), Deutsche. "The Jerusalem Declaration: redefining antisemitism? | DW | 17 June 2021". DW.COM. נבדק ב-17 באפריל 2022. {{cite news}}: (עזרה) עמוס גולדברג, כן, זה רצח עם, באתר "שיחה מקומית", 17 באפריל 2024 Gilbert, Shirli (באפריל 2019). "Amos Goldberg, Trauma in First Person: Diary Writing During the Holocaust". Psychoanalysis and History. 21 (1): 127–130. doi:10.3366/pah.2019.0288. {{cite journal}}: (עזרה) Budryte, Dovile (2021). "Trauma in First Person: Diary Writing During the Holocaust by Amos Goldberg (review)". Holocaust and Genocide Studies. 35 (1): 106–108. ISSN 1476-7937. "Trauma in First Person". Reading Religion.
קלוד דלווינקור

'קלוד אטיין אדמון מארי פייר דלווינקור (בצרפתית: Claude Étienne Edmond Marie Pierre Delvincourt, ‏ 12 בינואר 1888 – 5 באפריל 1954), היה פסנתרן ומלחין צרפתי. דלווינקור נולד בפריז, בן לפייר דלווינקור ומרגריט פורה. הוא למד בקונסרבטואר של פריז, תחילה אצל לאון בלמן ואחר אצל אנרי ביסר בן המאה. כמו כן למד קונטרפונקט ופוגה אצל ז'ורז' קוסאד והלחנה אצל שארל-מארי וידור. בשנת 1911 ושוב בשנת 1913 זכה בפרס רומא (בזכייה השנייה חלק עם לילי בולאנז'ה) אך ב-1915 נפצע קשה במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1932 התמנה למנהל הקונסרבטואר בוורסאי וב-1940 למנהל הקונסרבטואר של פריז, לאחר פרישתו של אנרי ראבו. בשנות הכיבוש הגרמני, אולץ דלווינקור ליישם את חוקי הגזע של ממשלת וישי בקונסרבטואר ולהרחיק פרופסורים וסטודנטים יהודים, אך הצליח, בעזרת אחייניתו של מורו לשעבר, מארי לואיז בלמן, למנוע גיוס של סטודנטים רבים לעבודות כפייה (חוק מ-16 בפברואר 1943). הוא קיבץ את הנגנים הצעירים אל תזמורת צוערי הקונסרבטואר ושכנע את השלטונות הגרמניים, שבכך הם ממלאים את חובתם. במקביל, הצטרף דלווינקור לחזית המוזיקאים הלאומית (Front National des Musiciens). לא זו בלבד, "הוא עשה כל שביכולתו לגונן על להקתו, מעולם לא דרש מסמכים ותמיד השתדל להסתיר סטודנטים לא-חוקיים," והצליח להציל סטודנטים רבים, בצל איום הגסטאפו. בסופו של דבר, נאלץ להיעלם עד תום הכיבוש הצבאי. דלווינקור מת ב-5 באפריל 1954, כשכיהן כמנהל הקונסרבטואר, מפציעה שנגרמה לו מתאונת דרכים באורבטלו, איטליה. העוגבר הנודע מרסל דופרה החליף אותו כמנהל הקונסרבטואר. מדיה וקבצים בנושא קלוד דלווינקור בוויקישיתוף קלוד דלווינקור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלוד דלווינקור, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלוד דלווינקור, באתר Discogs (באנגלית) יוטיוב, דלווינקור, קטע לסקסופון ופסנתר יוטיוב, קלוד דלווינקור, פסנתר, רנה בנדטי, כינור, "Danceries" Rondo, Bourree, Basquaise, Louisiana, Farandole · Comments1. דף תוווים מיצירה של דלווינקור, הודעה על מכירה פומבית מ-2010 אתר וייז מיוזיק קלאסיקל, ביוגרפיה של קלוד דלווינקור וייז מיוזיק קלאסיקל וייז מיוזיק קלאסיקל
השר הראשון של ויילס

השר הראשון של ויילס (בולשית: Prif Weinidog Cymru) הוא ראש ממשלת ויילס ומגן החותם הוולשי. השר הראשון יושב בראש הקבינט הוולשי ואחראי בעיקר לגיבוש, פיתוח והצגה של מדיניות ממשלת וולשית. תפקידים נוספים של השר הראשון כוללים קידום וייצוג רשמי של ויילס, מבית ומחוץ, ואחריות לעניינים חוקתיים, בהתאם לסמכויות הממשלה הוולשית. השר הראשון הוא חבר הפרלמנט הוולשי (הסנד), הנבחר על ידי הפרלמנט, לפני שמונה רשמית על ידי המונרך. חברי הקבינט הוולשי ושרים זוטרים של הממשלה הוולשית, כמו גם קציני משפט, מתמנים על ידי השר הראשון. כראש הממשלה הוולשית, השר הראשון אחראי ישירות לפרלמנט על מעשיהם ועל פעולות הממשלה הוולשית. המשרד הראשי של השר הראשון נמצא בבית הוול (Tŷ Hywel; על שם הוול ד'ה), אשר צמוד לבניין הפלמנט בקרדיף ביי. משרד נוסף נמצא בבנייני קראון, פארק קת'ייס, קארדיף, המהווה את מטה הממשלה הוולשית. השרה הראשונה המכהנת של ויילס היא אלינד מורגן, היא מונתה רשמית לתפקיד על ידי הפלמנט הוולשי ב-6 באוגוסט 2024, כאשר המלך צ'ארלס השלישי אישר את המינוי עוד באותו היום. על פי ההסדרים בחוק ממשלת ויילס משנת 1998, תפקידים ביצועיים מוענקים להפרלמנט הוולשי ולאחר מכן מואצלים בנפרד לשר הראשון ולשאר שרי הקבינט לפי הצורך. עד לחוק ממשלת ויילס משנת 2006, אלו היו האצלות סמכויות של ממשלת בריטניה. אולם מאז נכנס החוק לתוקף במאי 2007, השר הראשון מונה על ידי המונרך ומייצג את הכתר בוויילס. למרות שבאופן מעשי ההבדל הוא לא ניכר, זה היה שינוי סמלי עצום, שכן לראשונה ראש הממשלה בוויילס מתמנה על ידי הכתר בעצת הנציגים הנבחרים של העם הוולשי. השר הראשון ממנה את הממשלה הוולשית, כולל השרים, סגני השרים ואת היועץ הכללי לוויילס, זאת באישור הכתר הבריטי. תוחמי האחריות של השר הראשון כוללים ביסוס ותיאום מדיניות, אחריות לפעילות הקבינט והממשלה הוולשית ויחסי ויילס עם שאר הממלכה המאוחדת, אירופה ושאר העולם. מדיה וקבצים בנושא השר הראשון של ויילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של השר הראשון של ויילס (באנגלית) "Tŷ Hywel". senedd.wales (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-04-27. "Eluned Morgan confirmed as first minister in Senedd vote". BBC News (באנגלית). נבדק ב-2024-08-06. https://www.bbc.co.uk/news/articles/cq5dd7y9vqxo "The Constitution – The First Minister and Welsh Ministers: Quick guide" (PDF). Welsh Parliament. באפריל 2007. p. 1. נבדק ב-2023-04-27. {{cite web}}: (עזרה) "Welsh Government | Law Wales". law.gov.wales. נבדק ב-2023-04-27. "Welsh Government | Law Wales". law.gov.wales. נבדק ב-2023-04-27."Welsh Government | Law Wales".
עמנואל פיליפ

עמנואל לורנץ פיליפ (באנגלית: Emanuel Lorenz Philipp;‏ 25 במרץ 1861 – 15 ביוני 1925) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויסקונסין ה-23 בשנים 1915–1921. עמנואל פיליפ נולד בעיירה הוני קריק שבוויסקונסין כבנם של סבינה (לבית לודוויג) ולוצי פיליפ, שניהם מהגרים משווייץ. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים ועבד כמפעיל טלגרף ברכבת בעיר בארבו שבוויסקונסין לפני שהיה למפעיל טלגרף וסוכן עבור חברת הרכבות שיקגו וצפון המערב בעיר לודי. פיליפ עבד גם עבור המערכת הטרנס-יבשתית גולד (Gould transcontinental system) וכמנהל במבשלת הבירה שליץ. ב-1887 נשא פיליפ לאישה את ברתה שווקה, ולשניים נולדו שלושה ילדים. בנם, סיירוס ל. פיליפ, שימש כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית בוויסקונסין. בעת שהיה מנהל בחברת עצים במיסיסיפי בשנים 1894–1902, ייסד פיליפ שטח גלילי בשם פיליפ במחוז טאלאהאצ'י שבמיסיסיפי. ב-1903 הוא רכש את חברת יוניון להובלה בקירור בסנט לואיס, וארגן אותה מחדש כחברת יוניון להובלה בקירור של ויסקונסין לאחר שעבר למילווקי. פיליפ החזיק בכמה משרות פוליטיות בוויסקונסין. הוא שירת יחד עם רוברט לה פולט כיושב ראש הוועידה של מחוז מילווקי, לפני שנקלע עמו לחילוקי דעות בנוגע לפיקוח על הרכבות. בשנים 1909–1914 הוא היה נציב משטרת מילווקי. כאיש האגף השמרני של המפלגה הרפובליקנית, כתב פיליפ, יחד עם אדגר ורלוק ב-1910 את הספר "רפורמה פוליטית בוויסקונסין: סקירה היסטורית של נושאי הבחירות המקדימות, המיסוי והפיקוח על הרכבות". ב-1914 נבחר פיליפ כמועמד הרפובליקנים למשרת מושל ויסקונסין. הוא ניצח בבחירות הכלליות של אותה שנה ונבחר לשתי תקופות כהונה נוספות. הוא כיהן כמושל ויסקונסין ה-23 בשנים 1915–1921. במלחמת העולם הראשונה הואשם פיליפ על כך שהחזיק בנאמנות כפולה לארצות הברית ולקיסרות הגרמנית, זאת בשל התנגדותו הפוליטית למלחמה. בתקופת כהונתו כמושל חוותה ויסקונסין את עלייתה של סיעת המתנגדים לאמריקאים ממוצא גרמני, שכונו "היפר-פטריוטים". הוא המשיך והצליח להיאבק בהיסטריה האנטי-גרמנית במדינה. לאחר תום כהונתו כמושל, שב פיליפ לעסקיו הפרטיים. הוא ניהל שתי חוות לדוגמה והיה חבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת מרקט. עמנואל פיליפ נפטר במילווקי ב-15 ביוני 1925, בגיל 64. הוא נטמן בבית הקברות פורסט הום שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1743-1745 מדיה וקבצים בנושא עמנואל פיליפ בוויקישיתוף עמנואל פיליפ באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) עמנואל פיליפ באתר The Political Graveyard (באנגלית) עמנואל פיליפ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Federal Writers' Project of the Works Progress Administration, and Herman, Jennifer L. (2008). Wisconsin Encyclopedia. North American Book Dist LLC. p. 220. Hannan, Caryn (2008). Wisconsin Biographical Dictionary (2008-2009 ed.). Hamburg, Mich.: State History Publications. p. 317. Wisconsin History Emanuel L. Philipp. Political Reform in Wisconsin. Milwaukee, Wis.: Author, 1910. Industrial Commission (1917). State of Wisconsin Blue Book. Industrial Commission. p. 499. Sperling, Hayley (2018-08-27). "The Rise Of Wisconsin's 'Hyper-Patriots' During World War I". WisContext. "Philipp, Emanuel Lorenz 1861 - 1925". Wisconsin Historical Society.
ביאטריס סוזה

ביאטריס רודריגס דה סוזה (בפורטוגזית: Beatriz Rodrigues de Souza; נולדה ב-20 במאי 1998) היא ג'ודוקא ברזילאית המתחרה בקטגוריית המשקל 78+ ק"ג. סוזה היא זוכת מדליית הזהב באולימפיאדת פריז (2024). ביאטריס רודריגס דה סוזה נולדה ב-20 במאי 1998 באיטרירי, סאו פאולו. היא הבת של יוצא הצבא והג'ודוקא לשעבר, פוסדוניו חוסה דה סוזה נטו. המדליה הראשונה שלה בענף הג'ודו הייתה באליפות הפאן-אמריקאית 2017, שהתקיימה בפנמה סיטי, שם היא זכתה במדליית זהב. באולימפיאדת פריז (2024), היא ניצחה את רז הרשקו בגמר וזכתה במדליית הזהב, שהייתה הראשונה של ברזיל בקטגוריית המשקל של 78 ק"ג ומעלה, כששרה מנזס שימשה כמאמנת שלה. בנוסף, היא הוסיפה למאזן המדליות שלה גם מדליית ארד באולימפיאדה זו כאשר נבחרתה גברה על נבחרת הג'ודו האיטלקית במסגרת תחרות הנבחרות המעורבות. מדיה וקבצים בנושא ביאטריס סוזה בוויקישיתוף ביאטריס סוזה, ברשת החברתית אינסטגרם ביאטריס סוזה, באתר איגוד הג'ודו העולמי ביאטריס סוזה, באתר JudoInside.com מי היא ביאטריס סוזה? מדליות, גובה, משקל וההיסטוריה של הג'ודוקא (בפורטוגזית) ג'ודו בפריז 2024: כל התוצאות, ביאטריס סוזה מברזיל זוכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל 78+ ק"ג
רוק גותי

הכינוי רוק גותי (באנגלית: Gothic rock) נולד בשנות ה-80 של המאה ה-20 כמאפיין של מוזיקת רוק בעלת מאפיינים גותיים אפלים, העוסקים לרוב במסתורין, אימה או ניהיליזם. הסגנון התפתח בבריטניה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 מתוך הפוסט-פאנק, ויושם בתחילה על ידי להקות כמו Bauhaus,‏ The Cure,‏ Siouxsie and the Banshees ו-Joy Division, שהחלו להכניס אלמנטים אפלים יותר לסאונד. המבקר ג'ון סטיקני השתמש במונח "רוק גותי" כדי לתאר את המוזיקה של הדלתות (The Doors) באוקטובר 1967, בביקורת שפורסמה ב-The Williams Record. אף על פי שלהקה זו אינה נחשבת לרוק גותי לפי הסטנדרטים של היום, הם צוינו כבעלי השפעה בז'אנר הרוק הגותי. הרוק הגותי החל להתפתח בשנות השבעים המאוחרות של המאה ה-20, מתוך חורבות התפוצצות תנועת הפאנק שהתפתחה אל הפוסט-פאנק. בעוד שהפאנק הוא אלים, מוחצן ובוטה, הפוסט-פאנק מהורהר, מופנם ופילוסופי יותר, והמוטיבים המוצגים כ"גותיים" החלו יוצקים לתוכו אסתטיקה ודימויים קודרים. מאפיין מרכזי של הפוסט פאנק הוא היעדר השימוש במחאה חברתית, שהוקרבה על מזבח "האני" וכל הקשור בו, מכאן שהתנועה הגותית כתנועה - נטולת סממנים פוליטיים כמעט לחלוטין. מבחינת אופנה, להקות גותיות שילבו השפעות מהספרות הגותית של המאה ה-19 יחד עם סרטי אימה, ובמידה פחותה, תרבות ה-BDSM. לדייוויד בואי ולגלאם רוק השפעה רבה על ההופעה הגותית שכוללת בגדים הדוקים ועתידניים, איפור אנדרוגני ותספורות יוצאות דופן. הרוק הגותי יושם בתחילה על ידי להקות פוסט-פאנק כמו Bauhaus,‏ The Cure,‏ Siouxsie and the Banshees ו-Joy Division, שהחלו להכניס אלמנטים אפלים יותר לסאונד. הרוק הגותי הביא באייטיז ליצירת תת-תרבות גותית ולה אופנה, מועדונים, סלנג, ספרות וקומיקס משלה. המאפיינים החיצוניים הבולטים הם איפור כבד, שימוש בקטיפה ועור (או ויניל) כמוטיב עיקרי בלבוש, דומיננטיות הצבע השחור בלבוש ובצביעת השיער לשחור, תכשיטים כסופים, התעסקות בנושאים הקשורים למוות, אופל, דיכאון, אימה, פנטזיה, מדע בדיוני ואף ניהיליזם. מטאל גותי גותים (זרם תרבותי) מוזיקת אווירה גותית מדיה וקבצים בנושא רוק גותי בוויקישיתוף
ארנון רוזנטל

ארנון רוזנטל (באנגלית: Arnon Rosenthal, נולד ב-1959) הוא ביולוג, מדען מוח, ממציא ויזם ישראלי-אמריקאי בתחום הביוטכנולוגיה. ארנון רונזטל נולד בישראל ב-1956. ב-1985 סיים לימודי דוקטורט בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך תחת הדרכתו של דייוויד ו. גודל (אנ') עשה לימודי פוסט-דוקטורט בחברת Genentech Inc שבה עבד בשנים 1985–2001. בחברת Genentech חקר רוזנטל במיוחד את מנגנון הישרדותם והתפתחותם של הנוירונים במצבים נורמליים ובמצבי חולי תוך התמקדות בנוירונים הדופמינרגיים. החל מ-1988 כמדען של החברה והחל מ-1992 במדען בכיר. עם מרי היינס ובעלה, מרק טיסייה-לאבין גילה רוזנטל שתאים עובריים של עכברים בשלב מוקדם ("תאי רצפה-צלחת") יכולים לשדל נוירונים בלתי בשלים לא מובחנים להפוך לנוירונים דופמינרגיים. בשנת 2001 הקים רוזנטל ואחרים את חברת Rinat Neuroscience ופעל בה כחוקר, יושב ראש שלה, מדען ראשי וחבר במועצת המנהלים שלה. בראשותו חברת רינת הצטיינה במחקרים במדעי המוח. החברה פיתחה תרופות חדשות למחלת אלצהיימר, השמנת יתר, כאבים וטרשת נפוצה. ב-2006 חברת Rinat נרכשה תמורת חצי מיליארד דולר על ידי חברת פייזר. רוזנטל המציא ופיתח את התרופות טנזומאב לכאבים, פרמנזומאב למיגרנה (שהייתה חלק ממהפכה בטיפול במחלה זו), התרופה פונזומאב למחלת אלצהיימר וויסמודגיב נגד סרטן העור מסוג קרצינומה של תאי בסיס. בהמשך יחד עם בן בארס וג'ון וולף הקים רוזנטל את החברה Annexon שפיתחה ב-2011 תרופות נוגדות מערכת המשלים, לטיפול בנוירופתיות האוטואימוניות ולמחלות ניווניות של העיניים. ב-2007 בארס ורוזנטל גילו את תפקיד החלבון C1q ממערכת המשלים באבדן הסינפסות וניוון מערכת העצבים. החלבון C1q גורם לנזק רקמתי גם במחלות אוטואימוניות המתווכות על ידי נוגדנים. ב-2014 החברה שבניהולם יצרה את התרופה ANX005 i נוגדן IgG4 חד שבטי, מותאם לאדם, הניתן בערוי תוך ורידי במחלות עיניים, מחלת הונטינגטון, תסמונת גיין-בארה, נוירופתיה אוטואימונית. ב-2013 נמנה רוזנטל גם עם מייסדי חברת Alector המפתחת תרופות בעלות מנגנון נוירואימונולוגי בתחום הטיפול בדמנציה ומחלות ניווניות של מערכת העצבים חוקרי חברת Alector שבניהולו פיתוח את התרופה Erivedge נגד סרטן. רוזנטל כיהן, בין השאר כפרופסור אורח בחוג לאנטומיה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. ארנון רוזנטל כתב מעל 100 פרסומים מדעיים, בז'ורנלים בעלי יוקרה בעולם המדעי, וכמו כן רשם מעל 380 פטנטים ויישומים חדשים. סרטון ריאיון עם ארנון רוזנטל על המנגנונים האוטואימוניים במחלות ניווניות של מערכת העצבים BIOTECH TV Dr. Arnon Rosenthal Net Worth, wallmine, ‏1 August 2024 Arnon Rosenthal, PhD, The Michael J. Fox Foundation Bruno Will, SimonBrailowski, Donald G.Stern Brain Repair, Oxford University Press, 1995 P. 104 Arnon Rosenthal, Ph.D., Alector Andrew Pollack Pfizer to Buy Rinat, a Biotechnology Drug Maker, New York Times 7 April 2006 גלי וינרב, ‏כך מכרתי חברת ביומד במאות מיליוני ד', באתר גלובס, 27 במאי 2008 Arnon Rosenthal, The Org באתר Annexon Biosciences 2018 Annexon Biosciences John Caroll Alzheimer's experts team up with Adimab, grab $10m to launch Alector in FierceBiotech 30 march 2013 Brian Gromley Alector Nabs $205 Million Via Development Deal With AbbVie in The Wall Street Journal October 24, 2017 באתר Alector באתר sfari