laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלום אוסלנדר

שלום אוסלנדר (באנגלית: Shalom Auslander; נולד ב-1970) הוא סופר ומסאי יהודי-אמריקאי. אוסלנדר נולד במונסי שבמדינת ניו יורק. הוא גדל בקהילה יהודית אורתודוקסית למשפחה אדוקה, בן זקונים אחרי אחיו ואחותו. דודו הוא הרב נחום לאם. בגיל 17 נשלח לישראל ללמוד בישיבת "נווה ציון" בקריית יערים, ובגיל 19 חזר לארצות הברית ועבר לגור לבדו בטינק שבניו ג'רזי. כתיבתו של אוסלנדר מתפרסמת בקביעות בעיתון הבריטי "הגארדיאן" וכן בעיתונים האמריקאיים "הניו יורק טיימס" ו"הניו יורקר". הוא פרסם מספר ספרים: קובץ סיפורים קצרים בשם "Beware of God" ‏(2006); ספר זכרונות על חייו בשם "מחבואים עם אלוהים" (Foreskin's Lament, תרגום מילולי: "קינת העורלה", 2007), שיצא גם בעברית; ורומן בדיוני בשם "Hope: A Tragedy" ‏(2012), על איש שמוצא בעליית הגג בביתו את אנה פרנק הבוגרת. כתיבתו בעיתונות ובספריו עוסקת לעיתים קרובות בזהותו היהודית והרקע האורתודוקסי שלו. בכתביו הוא מותח ביקורת חריפה על הוריו, ומתאר כיצד התמרד כנער נגד כללי הדת הנוקשים שהנהיגה משפחתו. ב-2003–2004 היה מועמד ל"פרס קורט לספרות יהודית" בקטגוריית הסופר הצעיר בנושאים יהודיים. במאי 2015 עלתה סדרת הטלוויזיה הקומית "רגעים קטנים של אושר" אותה יצר, כתב והפיק לרשת הטלוויזיה שואוטיים, ובין היתר כיכבו בה סטיב קוגן, בראדלי ויטפורד, אלן בארקין וקתרין האן. אוסלנדר נשוי ואב שני בנים, ומתגורר בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה אתר האינטרנט הרשמי של שלום אוסלנדר (באנגלית) שלום אוסלנדר, ברשת החברתית Goodreads הספרים של שלום אוסלנדר, באתר "סימניה" "מחבואים עם אלוהים", כולל פרק מהספר, באתר "טקסט" יוג'ין רבקין, מסע החזרה בשאלה של שלום אוסלנדר, היהודי השני הכי מצחיק בעולם, באתר הארץ, 24 באפריל 2009 יצחק טסלר, מחבואים עם האמת, באתר nrg‏, 5 במאי 2009 An Interview with Shalom Auslander, באתר bookslut (באנגלית) יוסף סידר, מלה כנגד מילה, באתר הארץ, 20 במאי 2009, ביקורת על "מחבואים עם אלוהים" עינת ברזילי, בסייעתא דפסיכולוג, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2009, ביקורת על "מחבואים עם אלוהים" זהרה רון, ‏המלצת ספר: "תקווה (טרגדיה)" מעלה תמונת עולם סאטירית ומחניקה, באתר גלובס, 29 במרץ 2013 רונן טל, שלום אוסלנדר: "כולם שונאים אחד את השני, ואז שואלים איך אפשר לחיות ככה", באתר הארץ, 25 בספטמבר 2024 שלום אוסלנדר (1970-), דף שער בספרייה הלאומית Beware of God, ביקורת על הספר, באתר Bookslut Foreskin's Lament, ביקורת על הספר, באתר Entertainment Weekly בהוצאת כנרת-זמורה-ביתן Anne Frank, Still Writing in the Attic, באתר הניו יורק טיימס Koret Jewish Book Awards Announces Winners שלום אוסלנדר, פוי, חבל מודיעין: כנרת, זמורה, 2024, עמ' בדש הספר
טאנה (אי)

טאנה (בביסלמה: Tanna) הוא אי במדינת האיים ונואטו, בדרום-מערבו של האוקיינוס השקט. שטחו של האי הוא כ-550 קמ"ר ואוכלוסייתו מוערכת בכ-30,000 נפש. אורכו 20 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 19 ק"מ. התושבים רובם ככולם מלנזים. האי יושב בשנת 400 לפני הספירה לערך בידי ילידים מהאיים הסמוכים. השם טאנה, שצוטט לראשונה על ידי ג'יימס קוק, נגזר מהמילה tana בשפת הקוואמרה (אנ'), שפירושה "אדמה". לאחר גילויו בשנת 1774 התפרסם האי באירופה שלכאורה יש בו טקסים קניבליים ולכן נחשב יעד מסוכן למסיונרים. כיום האי ידוע בשל שתי תופעות ייחודיות: האי ידוע בגלל את הר הגעש הפעיל יאסור (אנ'), אחד הנגישים בעולם. הזוהר שקרן מהר הגעש משך את ג'יימס קוק, האירופאי הראשון שהגיע לאי בשנת 1774. אנתרופולוגים, היסטוריונים ופסיכולוגים מתעניינים בדת כת המטען של ג'ון פרום. "כתות המטען" היו נפוצות באיים רבים אליהם הגיע האדם הלבן. המאמינים האמינו בכוחם של הלבנים לגרום למטען להגיע מהים ומהאוויר באמצעות טקס שנראה בעיניהם כריטואל. הם ניסו לחקות את הריטואל כגון מגדל פיקוח מבמבוק ומפעילים עם אוזניות מעץ ודגלים צבעוניים קטנים. דת כת המטען האחרונה הידועה כיום היא דתו של ג'ון פרום באי טאנה, ולה מפלגה משלה המשתתפת בממשלת האיים המאוחדים של ונואטו. דת זו מצליחה למשוך אחריה חלק מתושבי האיים האחרים בוונואטו. עד היום לא נתגלו עקבותיו של אותו ג'ון פרום אגדי ולא ברור אם מדובר באגדה או באמת. יש המייחסים את מקור שמו לשיבוש של "John From America". מדיה וקבצים בנושא טאנה בוויקישיתוף רועי צזנה, איך ג'ון פרום עומד לכבוש את העולם, "הידען" (2009) טאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פנדה סקיוריטי

חברת פנדה סקיוריטי (Panda Security SL; בעבר: Panda Software), היא חברת אבטחת מחשבים אשר נוסדה בשנת 1990 על ידי מיקל אוריזארברנה בעיר בילבאו שבספרד. החברה התמקדה בפיתוחן וייצורן של תוכנות אנטי-וירוס והרחיבה את יישומיה שכללו גם אפליקציות חומת אש, דואר זבל, אפליקציות זיהוי תוכנות ריגול, טכנולוגיית מניעת cybercrime (פשעי מחשב ברשת) ומערכות ניהול וכלי אבטחה לעסקים ולמשתמשים ביתיים. למוצרי פנדה לקוחות ב-200 מדינות וכ-50 סניפים הפזורים ברחבי העולם. פנדה הוגדרה כחדשנית טכנולוגיות על ידי Gartner analysts והשיגה ציון דרך טכנולוגי הכולל פריצת דרך בהפעלת מערכות אבטחה כגון תחת גדול או פתרונות אנטי וירוס מספקי הגנה מפני עננות (עננות מחשב) אשר מבוססים על ידי פנדה כבינה קולקטיבית – מודל אבטחה שהוצג על ידי פנדה בשנת 2007. במבחני שנת 2018 של AV-Comparatives קיבלה הגרסה החינמית של תוכנת האנטיוירוס ציון מעולה במבחן ההגנה, אך ציון גרוע במיוחד בתחום הזיהויים השגויים - התוכנה הכריזה על קבצים נקיים רבים כעל נגועים. מוצרי פנדה אבטחה כוללים כלי אבטחה למשתמש הביתי ולתאגידים, הכוללים הגנה מפני פשעי מחשב ברשת ותוכנות זדוניות אשר עשויים לגרום נזק למערכות IT כמו דואר זבל, האקרים, תוכנת ריגול, חייגנים ותוכן בלתי רצוי ברשת, וכן זיהוי פלישות Wi-Fi. פנדה אנטי וירוס ענן (Panda Cloud Antivirus) פנדה אנטי רוטקיט (Panda Antirootkit) פנדה חיסון USB פנדה אנטי וירוס פרו 2010 (Panda Antivirus pro) פנדה אבטחת אינטרנט 2010 (Panda internet security) פנדה הגנה גלובלית 2010 (Panda Global protection) פנדה אנטי וירוס לנטבוק (Panda Antivirus for Netbooks) פנדה סריקת אקטיבית 2.0 (Panda ActiveScan 2.0) פנדה אבטחה ללינוקס (Panda Security for Linux) פנדה אבטחה לעסקים (Panda security for business) פנדה הגנת ניהול משרד (Panda Managed office protection) פנדה הגנת ניהול דואר אלקטרוני (Panda Managed E-mail protection) פנדה ראדאר תוכנות זדוניות (Panda Malware Radar) GateDefender Performa GateDefender Integra טכנולוגיית TruPrevent אשר הוצגה בשנת 2003 היא סט של טכנולוגיות אשר פותחו על ידי פנדה אבטחה לצורך הגנה פרואקטיבית במחשבי בית או תאגיד בניגוד למוצרי אנטי וירוס הרגילים כשאלה מספקים הגנה ריאקטיבית. טכנולוגיה זו מציעה הגנה גנרית מפני השימוש בטכניקות הרבות והנפוצות של תוכנות זדוניות. הטמעת טכנולוגיית TruPrevent נעשתה בתוכנות האנטי וירוס מבית פנדה בגרסאות 2009 ו-2010 עבור משתמשים ביתיים וכן בתוכנת פנדה אנטי וירוס ענן אשר אותו הגדירה פנדה כראשון בהיסטוריה שסיפק הגנה מפני עננות מחשב. בניגוד ליתר מוצרי האנטי וירוס של חברות ידועות אחרות בז'אנר אבטחת המידע, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי AV-Comparatives. כמו כן, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי Virus Bulletin מאז שנת 2002. מבחנים ובדיקות למוצרי פנדה נעשו על ידי Checkvir במשך שנים. במהלך 5 השנים האחרונות מוצרי פנדה קיבלו ציון "סטנדרט" בכל בדיקה וקיבלו פעמיים את הציון "מתקדם". מדיה וקבצים בנושא פנדה סקיוריטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פנדה סקיוריטי פנדה סקיוריטי, ברשת החברתית פייסבוק פנדה סקיוריטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פנדה סקיוריטי, ברשת החברתית אינסטגרם פנדה סקיוריטי, סרטונים בערוץ היוטיוב סריקת וירוסים אונליין בחינם סריקה וזיהוי רוטקיטים בחינם בלוג המחקר של פנדה פורסם במדור החדשות באתר הרשמי פורסום בחדשות Cloud Protection האנטי וירוס הראשון עם הגנת עננות מחשב http://www.av-comparatives.org האתר הרשמי של Virus Bulletin מסמך תעודה מאת Checkvir
מפלגת הפועלים היהודית הבלתי-תלויה

מפלגת פועלים יהודית בלתי תלויה (ביידיש: ייִדישע אונאבהענגיגע ארבעטער פּאַרטײַ; ברוסית: Еврейская независимая рабочая партия, בראשי תיבות: ЕНРП) הייתה מפלגה יהודית שנוסדה באימפריה הרוסית בשנת 1901 על ידי מניה שוחט ביוזמת סרגיי זוּבַּאטוֹב, ראש המשטרה החשאית הצארית (האוכרנה), מתוך האידאולוגיה של אקונומיזם. המפלגה, שחבריה נודעו בכינויים "הבלתי תלויים", "הלגליסטים", "האקונומיסטים" ו-"הזוּבַּאטוֹביסטים", הייתה זרם בתנועת הפועלים של סוף המאה ה-19 ברוסיה שנבע מהתנועה המרקסיסטית. זרם זה טען שהמהפכה הסוציאליסטית יכולה להתבצע רק על ידי פועלי התעשייה. על כן תפקידם הראשון של מרקסיסטים אקונומיסטים אלו הוא להחדיר את תעמולתם לתוך ציבור פועלים זה, לחנך אותם ולארגן אותם. רק אחרי שלבים אלו יכול להתחיל המאבק הפוליטי. חינוך וארגון הפועלים יכול לבוא רק על רקע האינטרסים הכלכליים שלהם, וכל עוד אינטרסים אלו לא ישופרו, אין מקום למאבק מהפכני. על כן האקונומיסטים סברו שיש להזניח לפי שעה את המאבק הפוליטי נגד המשטר, ולפעול רק בכיוון של הטבת תנאי השכר והעבודה ויצירת מקומות עבודה לפועלים. אקונומיסטים קיצוניים טענו שעל הפועלים לבצע מהפכה כלכלית, ואת המהפכה הפוליטית נגד המשטר יש להטיל על הבורגנות. בתוך זרם זה נוסדה גם המפלגה האקונומיסטית היהודית הבלתי-תלויה. מייסדיה ראו את מצבם החמור במיוחד של הפועלים היהודים ברוסיה ואת אי-יכולתם להשיג שינוי פוליטי של מצב היהודים בתנאי הגולה בכלל ורוסיה בפרט. גישה זו קירבה את מפלגת הפועלים היהודית לחוגי הציונים. תקופה מסוימת תמכו שלטונות רוסיה במפלגה, היות שראו בתמיכה זו דרך לנתב את אי-שביעות הרצון של הפרולטריון היהודי לכיוונים של מאבק כלכלי ולא מאבק נגד המשטר בנוסח המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של לנין. המפלגה התנהלה מן העיר מינסק, והפעילה סניפים בערים אודסה, בוברויסק, קרסלבה ווילנה. מנהיגיה הבולטים היו מניה וִילְבּוּשֶׁבִיץ (לימים שוחט), אלכסנדר צ'מריסקי ויהודה וולין. היו מתנגדים רבים להתארגנות זו בקרב הציבור היהודי ובראשם אנשי הבונד, והמצב הגיע עד כדי מלחמת אחים בקרב ציבור הפועלים היהודי. לאחר פרעות קישינב חל משבר חמור במפלגה, וראשיה הבינו כי לא די במאבק כלכלי בלבד. בראשית שנת 1903 הורה שר הפנים הרוסי, ויאצ'סלב פלבה, על פיזור המפלגה. ב-5 בפברואר הודיעה המפלגה לחבריה בווילנה על השעיה זמנית של פעילות המפלגה. ביוני החליטה ועידת המפלגה על סגירתה. אנציקלופדיה למדעי החברה, ספרית פועלים והוצאת הקיבוץ הארצי השוה"צ, 1963, עמ' 71–72. מפלגת הפועלים היהודית הבלתי-תלויה, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) מפלגת הפועלים היהודית הבלתי-תלויה, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) אקונומיזם הייתה אידאולוגיה שהדגישה את המצע הכלכלי והחברתי כולל זכות העובדים להתאגד על חשבון דרישות פוליטיות, חופש הביטוי ודמקורטיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת הסובלנות

פסל הסובלנות הוא פסל הממוקם בטיילת ארמון הנציב, סמוך למטה האו"ם, בין שכונת ארמון הנציב לשכונת ג'בל מוכבר. הפסל נתרם על ידי איש העסקים הפולני אלכסנדר גודזובאטי (Gudzowaty), במטרה לקדם את השלום והסובלנות בסכסוך הישראלי-פלסטיני. את הפסל עיצב האמן הפולני צ'סלב דז'וויגאי (Dźwigaj), אשר לצורך כך ביקר כמה פעמים בירושלים. הוא תכנן פסל שצורתו כשל שני חצאי עמוד שבור, שבמרכזו עולה וצומח עץ זית. ענפי העץ ועליו המוזהבים נראים כמנסים לאחות את השבר לקרב את שני החצאים. הפסל הוכן בפולין, הובא לישראל בחלקים והורכב בארץ על ידי אנשי מקצוע בפיקוחו הצמוד של האמן. גובהו של הפסל כ-17 מטרים והוא עשוי מברונזה. עלות הקמת הפסל והגן היא כמיליון וחצי דולר. סביב הפסל נבנתה גינה ציבורית בשם "גן הסובלנות", שתוכנן על ידי האדריכל שלמה אהרונסון. בגן מוצב "קיר הסובלנות" עליו חקוקים שמות עמים, ערים וגופים בעולם שהביעו הזדהות עם רעיון הסובלנות. הפסל נחנך ב-15 בספטמבר 2008 במעמד נשיא פולין לשעבר, לך ואלנסה, שר המדע והספורט ראלב מג'אדלה וכ-50 ראשי ערים מכל העולם, אשר שהו בירושלים במסגרת כנס ראשי ערים בינלאומי. אחרי הטקס ייסדו ראשי העיר אורי לופוליאנסקי ולך ואלנסה את "פורום הסובלנות", שנועד לעודד סובלנות בשתי המדינות. בפברואר 2009 נפגע הפסל במהלך סופת גשמים. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הסובלנות בוויקישיתוף Tolerance Park and Monument Erected , באתר הקרן לירושלים (באנגלית) מירב לוי, פסל הסובלנות יוצב בארמון הנציב בירושלים, חדשות מחלקה ראשונה, 27 בספטמבר 2006 פסל וגן הסובלנות יחנכו בירושלים במעמד נשיא פולין לשעבר לך ואלנסה וכ-50 ראשי ערים מרחבי העולם יום שני, 15 בספטמבר בשעה 19:00, באתר עיריית ירושלים
נאיאריט

נאיאריט (בספרדית: Nayarit) היא אחת משלושים ואחת המדינות של מקסיקו. היא ממוקמת בחוף המערבי המרכזי, הגובל באוקיינוס השקט. המדינות המקיפות את נאיאריט הן: סינלואה במערב, דורנגו מצפון, סקטקס מצפון-מזרח וחליסקו בדרום. נאיאריט גובלת באוקיינוס השקט בצד מערב. עיר הבירה של נאיאריט והעיר הגדולה ביותר בה היא טפיק, הנמצאת בדרום המדינה ליד נהר טפיק, ובקרבת הר הגעש סאנגאנגוּאֵי. למדינת נאיאריט שייכים גם האיים: איסלה איסַבֶּל, איסלאס טְרֶס מַריֶיטאס, איסלאס מַרִיאָס וכן האי המלאכותי מקסקאלטיטאן. כלא איסלאס מריאס ערי הזהב הנסתרות מדיה וקבצים בנושא נאיאריט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאיאריט נאיאריט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק גוזלן

יצחק גוזלן (נולד ב-1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת קשר התקפי בהפועל באר שבע, מכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. גוזלן למד בבית הספר הטכני בחיפה. הוא גויס לחיל האוויר ושימש כמכונאי למטוסי אוראגן בטייסת 113 שישבה בבסיס חצור. במקביל, החל את הקריירה שלו ככדורגלן בהפועל אופקים, ששיחקה בליגה ב'. הוא זומן לראשונה לנבחרת חיל האוויר ב-1964 על ידי מאמנה, עמנואל שפר. לקהל חובבי הכדורגל נודע שמו לראשונה בעת שנטל חלק במשחקי גביע הרמטכ"ל ב-1965 במדי נבחרת חיל האוויר. הוא עבר להפועל באר שבע ב-1966 בעת שהיה בן 22. ברוב הקריירה שלו שיחק כקיצוני שמאלי ובלט במהירותו הרבה וביכולת הבעיטה שלו ממרחק. בתחילת שנות ה-70 עבר גוזלן למכבי תל אביב והיה שותף לזכייתה באליפות בעונת 1972/1971. בסך הכל כבש גוזלן 33 שערים בליגה העליונה. בשנים שלאחר מכן המשיך גוזלן לשחק (לעיתים כמאמן-שחקן) בקבוצות מהליגות הנמוכות באזור הדרום והיה שחקן פעיל עד גיל 45. גוזלן זומן לנבחרת ישראל שאומנה באותה עת על ידי מילובאן צ'יריץ' ונטל חלק בשני משחקים בינלאומיים כמחליף. הראשון שבהם התקיים בספטמבר 1967 באוטרכט שבהולנד מול נבחרתה האולימפית של הולנד ונסתיים בניצחון ישראל 1-2. השני התקיים בפברואר 1968 באצטדיון בלומפילד מול נבחרת שווייץ ונסתיים גם הוא בניצחונה של ישראל בתוצאה 1-2‏. גוזלן מתגורר בעיר אופקים ועובד כנהג מונית. עם מכבי תל אביב ליגה ראשונה: אליפות: 1972/1971 מדיה וקבצים בנושא יצחק גוזלן בוויקישיתוף יצחק גוזלן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל טילים אחרים, באתר חיל האוויר הישראלי דבר הספורט, דבר, 13 ביולי 1965 "היכל התהילה", זמן הנגב - מקומון רשת מעריב, עמ' 48, 25 בדצמבר 2009 אריה רפפורט, "מדורת זקני השבט", "זמן כל-בי" - מקומון רשת מעריב, עמ' 47, 18 בינואר 2013 משחקי נבחרת ישראל בשנות ה-60, אתר rsssf ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוילה

במקרא, חֲוִילָה הוא שמם של שניים מצאצאיו של נח. האחד הוא נכדו של חם מבניו של כוש, והשני הוא צאצאו של שם (חוילה בן יקטן בן ארפכשד). על שמם של שני צאצאי נח אלה נקראת "ארץ החוילה". חוילה זו מוזכרת כך: ”שֵׁם הָאֶחָד, פִּישׁוֹן--הוּא הַסֹּבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ הַחֲוִילָה, אֲשֶׁר-שָׁם, הַזָּהָב” ולאחר מכן כאחד מבניו של כוש: ”וּבְנֵי כוּשׁ--סְבָא וַחֲוִילָה, וְסַבְתָּה וְרַעְמָה וְסַבְתְּכָא; וּבְנֵי רַעְמָה, שְׁבָא וּדְדָן”, וכן מזוהה עם אלדד הדני כמקום ישבתם של יהודי חוילה. חוקרים חלוקים בדעתם היכן זו ממוקמת, סברה אחת ממקמת אותה באזור מזרח סודאן וצפון-מערב אתיופיה על הנילוס הכחול שאותו מזהים עם הפישון, כלומר מזהים אותה עם ארץ כיאנאום המוזכרת בכתבים האקסומים כמקום של אוצרות רבים, כך שלמעשה ארץ זו שוכנת דרומית-מזרחית לממלכת כוש. סברה נוספת ממקמת אותה באזור חבש עצמו בצפון אתיופיה ואריתריאה וזאת על סמך זיהויו של הפישון עם נהר העטברה-תכזה. בראשית, פרק ב', פסוק י"א בראשית, פרק י', פסוק ז' Periplus of the Erythraean Sea, Chap.4 Encyclopaedia Judaica, vol. 8, p. 470 ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אימפרומפטו

אימפרומפטו (Impromptu) הוא יצירה מוזיקלית בעלת מבנה חופשי הנושאת אופי אלתורי (מכאן שמה, מלשון "אימפרוביזציה"), ומיועדת בדרך כלל לכלי סולו. אימפרומפטו בנוי לרוב מקטע ראשון מהיר, קטע שני איטי (אם הראשון מינורי השני יהיה מז'ורי ולהפך) וקטע שלישי הזהה ברובו לראשון. האימפרומפטו מזוהה בדרך כלל עם התקופה הרומנטית. המלחינים הבולטים שכתבו קטעים כאלה היו שומן, שוברט ושופן. מפורסמים במיוחד הם שניים מקטעי האימפרומפטו שהלחין שופן: הראשון בלה במול מז'ור – אופוס 29, וה"אימפרומפטו-פנטזיה" – אופוס 66. אימפרומפטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יפטיון

צ'יפטיון (באנגלית: Chiptune), המוכרת גם בשמות מוזיקת צ'יפ (Chip music), ומוזיקת 8-ביט (8-bit music), היא מוזיקה המסונתזת בזמן אמת על ידי בקר סאונד, בניגוד למוזיקה המשתמשת בהשמעה של דגימות קול מוכנות מראש. תור הזהב של הסגנון היה מאמצע שנות ה-80 עד שנות ה-90 המוקדמות, כשבקרים כאלו היו הדרך הנפוצה להשמעת מוזיקה במחשבים, בקונסולות משחקים ובמכונות ארקייד. לבקרי הסאונד הראשונים היה מספר טונים מצומצם ולא יכלו להשמיע יותר מתו אחד בו זמנית. אילוץ זה גרם למלחינים לפתח סגנון מיוחד המשתמש רבות בארפג'ו ובאלמנטים דומים של ניגון צלילים מתחלפים במהירות כדי לדמות ניגון של כמה צלילים בו זמנית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ב-1951 המחשבים CSIRAC ופרנטי סימן 1 שימשו לסינתוז מוזיקה בזמן אמת בציבור. בשנות ה-70 המאוחרות, קונסולות משחקים ומיקרו-מחשבים הכילו מעגל משולב עם בקר סאונד ייעודי. המחשב עשה מוזיקה עוד לפני הביטלס, באתר הארץ, 19 ביוני 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורפטיטור

פסנתרן חזרות או קוֹרֶפֶּטִיטוֹר (בגרמנית: Korrepetitor; בצרפתית ובשפות נוספות : Répétiteur) הוא נגן פסנתר אשר תפקידו לעבוד עם זמרי אופרה קודם עבודתם עם מנצח האופרה ועם התזמורת. לקורפטיטור תפקיד רבגוני ומורכב, ועל כן עליו להיות פסנתרן מיומן למדי. עליו להכיר רפרטואר אופראי ולנגן באופן שוטף רדוקציה לפסנתר של תפקיד התזמורת כולה (אלא שכיום ברוב המקרים זמינות רדוקציות כאלה שנכתבו מראש). נגינת תפקיד של תזמורת שלמה קשה מכיוון שהיא מחייבת נגינת צלילים רבים בו בעת ולרוחב מנעד הפסנתר כולו, בעוד על הפסנתרן להבהיר בעזרת קלידי הפסנתר בלבד את גוני הכלים המשתתפים באותו קטע. עבודת הקורפטיטור אינה מסתכמת בליווי הזמרים משום שעליו גם לעבוד איתם כיחידים וכאנסמבל, כך שלחזרה עם התזמורת הם יגיעו מוכנים לגמרי. הדבר חוסך שעות עבודה עם תזמורת גדולה, שהן יקרות מאוד. לרוב הקורפטיטור נחשב לשוליית המנצח הראשי, וזהו תפקיד שבו משמשים מנצחים מתחילים בראשית קריירת הניצוח.
קורליין ודלת הקסמים

קורליין ודלת הקסמים (באנגלית: Coraline) הוא סרט פנטזיה אפלה לילדים שהופק באמצעות אנימציית סטופ מושן, אשר מבוסס על הספר "קורליין" מאת ניל גיימן. הסרט בוים על ידי הנרי סליק ויצא לאקרנים בפברואר 2009, ובישראל הוקרן ב-25 ביוני 2009. קורליין ג'ונס (דקוטה פנינג) היא ילדה בת 11 שעוברת עם הוריה מביתם הישן במישיגן לבית חדש ומבודד באזור כפרי באורגון, המכונה "הארמון הוורוד". קורליין חשה שעמום ובדידות, במיוחד כיוון שהוריה עסוקים מדי בעבודתם ולא מעניקים לה תשומת לב. היא פוגשת את שכנותיה הקשישות, העלמות ספינק ופורסיבל (ג'ניפר סונדרס ודון פרנץ'), שהיו בעברן שחקניות, ואת מר בובינסקי, דמות תמהונית שטוענת שהוא מנהל קרקס עכברים. חברתה היחידה היא הבובה המוזרה שקיבלה מהשכן, וויבי לובאט, אשר דומה לה עד מאוד אך בעלת עיני כפתורים. במהלך שיטוטיה בבית, קורליין מגלה דלת קטנה ונעולה. לאחר שהיא משיגה את המפתח, היא מגלה מאחוריה קיר אבנים. בלילה, היא מתעוררת לקולות מוזרים ומגלה שהדלת נפתחת למנהרה שמובילה לעולם מקביל. בעולם זה היא פוגשת את ה"אמא האחרת" וה"אבא האחר", גרסאות אידיאליות של הוריה, המרעיפים עליה אהבה ותשומת לב. בניגוד לעולם האמיתי, כל הדמויות בעולם האחר נראות מושלמות, אך עיניהן עשויות כפתורים. למרות החשדות הראשונים, קורליין נשבית בקסמי המקום. לאחר כמה ביקורים בעולם האחר, הוריה האחרים מציעים לה להישאר איתם לנצח, בתנאי שתתפור כפתורים לעיניה. קורליין מסרבת ומנסה לשוב לעולמה האמיתי, אך מגלה שהוריה האמיתיים נעלמו. היא מבינה כי האמא האחרת לכדה אותם ומחליטה להצילם. בעזרת רוחות של שלושה ילדים שנלכדו בעבר על ידי האמא האחרת, קורליין מגלה שעליה למצוא את עיניהם האבודות כדי לשחרר את נשמותיהם. קורליין נלחמת באמא האחרת, שמתגלה כמפלצת עכבישית, ונעזרת בחתול שחור שמתגלה כבן ברית. היא מצליחה לשחרר את נשמות הילדים ואת הוריה הכלואים, ונמלטת חזרה לעולם האמיתי. שם, היא מחליטה להיפטר מהמפתח לדלת הקסמים כדי למנוע מהאמא האחרת לשוב. בסיועו של וויבי, היא משמידה את שארית כוחותיה של האמא האחרת ומשליכה את המפתח לבאר עמוקה. בסיום הסרט, קורליין מקיימת מסיבה בגינה עם שכנותיה ושכניה, ומבינה כי מצאה את מקומה בעולם האמיתי, תוך שהיא לומדת להעריך את חייה ואת משפחתה. בשיא, כלל צוות הפקת הסרט כ-450 איש, מתוכם כ-35 אנימטורים, וכ-250 טכנאים ומעצבים. הסרט זכה לביקורות חיובית לרוב. באתר Rotten Tomatoes, כ-88% מהמבקרים נתנו לו ביקורת חיובית. עם זאת נשמעו טענות כי הסרט מפחיד מדי בשביל ילדים קטנים. מדיה וקבצים בנושא קורליין ודלת הקסמים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קורליין ודלת הקסמים "קורליין ודלת הקסמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קורליין ודלת הקסמים", באתר נטפליקס "קורליין ודלת הקסמים", באתר AllMovie (באנגלית) "קורליין ודלת הקסמים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קורליין ודלת הקסמים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קורליין ודלת הקסמים", באתר Metacritic (באנגלית) "קורליין ודלת הקסמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קורליין ודלת הקסמים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, קורליין: לילדים עם נפש של מבוגרים - ולהפך, באתר הארץ, 25 ביוני 2009
האיש שהיה יום חמישי

האיש שהיה יום חמישי (באנגלית: The Man Who Was Thursday, A Nightmare) הוא ספר שכתב גילברט קית' צ'סטרטון באנגליה בשנת 1908. הספר הוא סאטירה פוליטית, רומן פילוסופי ומותחן מטאפיזי. זוהי יצירתו הידועה והאהובה ביותר של גילברט קית' צ'סטרטון. הספר נחשב לאחד הרומנים האנגליים הקלאסיים של תחילת המאה העשרים. הספר ראה אור במהדורות רבות ובשפות שונות ובהן בעברית, ואף עובד לתסכית רדיו בידי אורסון וולס. גילברט קית' צ'סטרטון, האיש שהיה יום חמישי, תרגום מאנגלית: משה דור. הוצאת בבל, 239 עמודים. 2009. האיש שהיה יום חמישי, מכונת קריאה בבל קובי קמין , ‏הרפתקאה של מילימטר וחצי, באתר גלובס, 14 ביוני 2009 אמנות היא מהומה - "האיש שהיה יום חמישי", שמעון אדף, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2009 האיש שהיה יום חמישי - כשהמחבר מתגבר על ההוגה. קונונסנס האיש שהיה יום חמישי, פרק ראשון באתר ידיעות ספרים גילברט קית' צ'סטרטון, ‏האיש שהיה יום חמישי, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) האיש שהיה יום חמישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוודלחרה (ספרד)

גוודלחרה (בספרדית: Guadalajara) היא עיר בספרד, בקהילה האוטונומית של קסטיליה-לה מנצ'ה ובאזור הגאוגרפי של לה אלכריה שבמרכז ספרד. העיר היא בירת נפת גוודלחרה. גוודלחרה נמצאת כ-60 ק"מ מצפון-מזרח למדריד, על גדת נהר הנרס. אוכלוסייתה מונה 83,609 נפש (נכון לשנת 2008). תחילתו של היישוב גוודלחרה אינה ברורה. קיימות עדויות כתובות על קיומו של יישוב באזור בשם אריאכה, אשר נוסד ככל הנראה על ידי תרבות שקדמה לתקופת האימפריה הרומית. אולם, לא נמצאו ראיות ארכאולוגיות לקיומו של יישוב זה. גוודלחרה נוסדה בידי המורים במאה ה-8. שמה המקורי היה ואדי אל-חג'ארה (בערבית: وادي الحجارة; מילולית: ואדי הסלעים, "וואדי אל חגארה" בערבית יהודית). ייתכן כי שמה של העיר מרמז על שמו של היישוב העתיק שהיה במקום, אריאקה (Arriaca), שמשמעותו בשפה האיברית הקדומה הייתה כנראה "נהר סלעי" או "דרך סלעית". המורים בנו בעיר מספר מבנים גדולים, בהם טירה ומסגד, אשר הפך לאחר הכיבוש הנוצרי לקתדרלת סנטה מריה. בשנת 1085 נכבשה גוודלחרה בידי צבא אלפונסו השישי מלך לאון וקסטיליה. עד לשנת 1212, עת התחולל קרב לאס נבאס דה טולוסה, סבלה העיר מפשיטות שושלת אלמורביד הברברית. למרות זאת היגרה לעיר אוכלוסייה נוצרית מצפון חצי האי האיברי. בשנת 1133 קבלה העיר לראשונה רישיון לעסוק במסחר (fuero) מידי המלך אלפונסו השביעי. רישיון זה חודש בשנת 1219 בידי המלך פרננדו השלישי. בתקופת מלכות אלפונסו העשירי מלך קסטיליה, חסותו של המלך עודדה את התפתחות כלכלת העיר. במחצית הראשונה של המאה ה-19 ידעה העיר שני אירועים עיקריים אשר פגעו בהתפתחותה. הראשון היה המלחמה הפנינסולרית (1808-1814), שהייתה מאבק שליטה על חצי האי האיברי בין צרפת ובעלות בריתה של ספרד, בריטניה ופורטוגל. העיר נכבשה בשנת 1808 בידי כוחות צרפת והוחרבה. בשנת 1822 נסגר בעיר בית החרושת המלכותי לטקסטיל (בספרדית: Real Fábrica de Paños), שהיווה מקור תעסוקה מרכזי. בשנת 1840 נקבעה גוודלחרה כבירת נפת גוודלחרה. במאה ה-19 אף הועתקה לעיר האקדמיה למהנדסים צבאיים. בתקופה שבין מחצית המאה ה-19 לרבע הראשון של המאה ה-20 התפתחה העיר באיטיות. מלחמת האזרחים בספרד (1936-1939) זרעה חורבן בעיר. בשנת 1959 זכתה גוודלחרה להיכלל בתוכנית פיתוח מיוחדת שנועדה להעביר מפעלי תעשייה מתמחים מן האזור צפוף האוכלוסין של מדריד אל הפריפריה. מאז הפכה גוודלחרה לאחת מן הערים עם הצמיחה המהירה ביותר בספרד. בניית תחנה רכבת ברשת AVE על הקו המהיר ממדריד, צפויה להגדיל את תושבי העיר בכ-30,000 נפש. בשנים הראשונות של המאה ה-21 ידעה העיר אף עליה תלולה במחירי הדירות. מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו קולומביה גוודלחרה, קולומביה איטליה ליבורנו, איטליה סלובקיה ניטרה, סלובקיה בריטניה נונאיטון אנד בדוורת', בריטניה איטליה פארמה, איטליה צרפת רואנה, צרפת הגדה של פסח. רמ"ב. ואדי אלחגארה היא הגדה של פסח הראשונה שהודפסה. היא נדפסה בעיר גוודלחרה בספרד בשנת 1482. עותק יחידי נמצא בספרייה הלאומית בירושלים. ההגדה כוללת רק טקסט ואין בה לא ציורים ולא תווים. מדיה וקבצים בנושא גוודלחרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוודלחרה (בספרדית) הגדה מוואדי אל חגארה - תיאור ההגדה וסריקה מלאה באתר הספרייה הלאומית גוודלחרה (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית
בוטרוס ראלי

בוטרוס ראלי (בערבית: بطرس غالي, תעתיק מדויק: בטרס ע'אלי) (1846 - 20 בפברואר 1910) היה ראש ממשלת מצרים בשנים 1908–1910 עד הרצחו. ראלי נולד למשפחה קופטית. שימש כשר החוץ המצרי, ובתפקיד זה כתב את התנאים לתוכנית אל עריש - תוכנית להתיישבות יהודית בסיני ובאל עריש, אותה יזם הרצל ואשר לא יצאה אל הפועל. הוא הואשם בתמיכה בבריטניה בתקרית דינשאווי וב-20 בפברואר 1910, כשנה וחצי לאחר מינויו כראש הממשלה, נרצח בידי מתנקש. נכדו בוטרוס בוטרוס ראלי כיהן כמזכ"ל האו"ם בשנים 1992–1996. מדיה וקבצים בנושא בוטרוס ראלי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.