laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טוביה הורוביץ

הרב טוביה הורוביץ (ה'תרכ"ה – י"ב בניסן ה'תש"א, אפריל 1941) היה רב ואב בית דין העיר שנדישוב שבגליציה. טוביה הורוביץ נולד בשנת ה'תרכ"ה לרבי אברהם אבא הורוביץ נכדו האחרון של הרב נפתלי צבי הורוביץ מייסד שושלת חסידות רופשיץ בגליציה. אביו היה רב בעיר שנדישוב וסבו של הרב טוביה הורוביץ היה הרב יעקב הורוביץ שהיה רבה של העיר מעליץ, בנו של הרב נפתלי צבי האדמו"ר הראשון לשושלת רופשיץ. אמו הייתה הרבנית רייזא וינברגר, בתו של הרב מנחם מענדל וינברגר שהיה רבה של העיר דוקלה. נישא לרבנית טשרנע דים. כיהן כאב"ד שנדישוב עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. בעת מלחמת העולם הראשונה היה נתון הרב הורוביץ בסכנה ביחד עם כל יהודי עירו. לאחר תום המלחמה הוא החליט להגר לעיר קרקוב בפולין והתיישב בה. אחר כך, במשך חמש שנים, בין שנת ה'תרפ"ב לשנת ה'תרפ"ז הוא התגורר בארצות הברית, שם השתכן בעיר ניו יורק וייסד בה את העמותה העולמית "עזרת אלמנות ויתומים". בי"ב ניסן של שנת ה'תש"א נרצח הרב טוביה הורביץ על ידי חייל נאצי בשואה לא רחוק מהעיר לובלין שם נקבע ציון קבורתו. הרב הורוביץ נישא לרבנית טשרנע דים שהיא בת הרב אשר משה לעמל דים. ילדיהם: בנו, אשר לעמל הורוביץ. ממלא מקום אביו בשנדישוב (נפטר ה'תרצ"ג) מחבר הספר "שערי חיים" בנו, ישראל דוד הורוביץ. אדמו"ר משנדישוב-שאץ בניו יורק (נפטר ה'תשכ"ז) בנו, מנחם דוב בן-ציון הורוביץ. היה אב"ד פרשווייץ מאיר וונדר, ר' טוביה ב"ר אברהם אבא הורביץ, אנציקלופדיה לחכמי גליציה ב, ירושלים: מכון להנצחת יהדות גליציה, תשמ"ב, עמ' 213–214, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) יצחק אלפסי, ה19. ר' טוביה משענדישוב, החסידות מדור לדור א, ירושלים: מכון דעת יוסף, תשנ"ה, עמ' 270, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) החסידות מדור לדור – א, עמ' 270 ישנן שתי גרסאות מתי התמנה: א. בתאריך ל' שבט ה'תרס"ה לאחר פטירת אביו, הרב אברהם אבא הורוביץ – על פי אנציקלופדיה לחכמי גליציה – ב ב. עוד בחיי אביו – על פי הסידות מדור לדור – א אשר למל הורביץ, שערי חיים, מונקץ, תרע"ב, באתר היברובוקס
יהודה אונגר

רבי יהודה אונגר (ה'תרכ"ב – י"ז בסיון ה'תרצ"ט) היה רב בעיר סוקולוב פודלסקי, ריישא וניימארקט. רבי יהודה נולד בשנת ה'תרכ"ב לרבי יעקב יצחק אונגר מדז'בנה ולחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ מדזיקוב (האמרי נועם). נישא לחנה בתו של רבי יהושע העבינשטרייט המכונה 'חריף׳, לאחר פטירת חותנו בתרנ״א נתמנה לרב בסוקולוב על מקומו, לאחר השריפה הגדולה בסוקלוב בתרס״ה כאשר רוב תושביה עזבו אותה עבר לגור בעיר ריישא. בסוף ימיו נתקבל לרבה של ניימארקט. רבי יהודה נפטר בי"ז בסיון ה'תרצ"ט בעיר וינה בירת אוסטריה, בנו רבי נפתלי מילא את מקומו ברבנות ניימארקט עד שנרצח בשואה. רבי נפתלי אונגר, ממלא מקום אביו ברבנות ניימארקט (נרצח בכ"ג בסיון ה'תש"ב) אשת רבי מנשה הורוביץ מדזשולין (היא ובעלה נרצחו בשואה) חסידות דומברובה בנו של רבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה
יהודה צבי הירש אייכנשטיין

רבי יהודה צבי (הירש) אייכנשטיין (ה'תקנ"א, (1791) - ז' בחשון ה'תר"ח, 17 באוקטובר 1847) היה אדמו"ר חסידי בדור השני בשושלת זידיטשוב. נולד לרבי משה אייכנשטיין מסאמבור ׁ(התפלה למשה) ולבתו של רבי יהודה חריף. את דרכו החל רבי יהודה צבי בלמדו אצל דודו רבי צבי הירש אייכנשטיין מזידיטשוב (העטרת צבי) ומאוחר יותר נישא לבתו שרה. לאחר שהוסמך על ידי גדולי דורו החל רבי יהודה צבי לכהן ברבנות גלינא וברודשין וכעבור תקופה נתמנה לרבה של רוזדיל על שמה נקרא. עם פטירת רבו וחמיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א נתמנה אחיו רבי ישכר בעריש אייכנשטיין לממלא מקומו, אולם כעבור שנה בלבד נפטר בז' בסיון ה'תקצ"ב ואז הוכתר רבי יהודה צבי כממלא מקום חמיו ודודו. במקביל אליו כיהן גם אביו רבי משה כאדמו"ר מזידיטשוב בסאמבור. בתקופה זו חיבר רבי צבי יהודה את ספריו "דעת קדושים" ו"עמוד התורה". רבי יהודה צבי נפטר בז' בחשוון ה'תר"ח, ומאחר שלא השאיר אחריו בנים כי אם בנות, הוכתר בהוראת רבי ישראל מרוז'ין בן דודו רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב כממשיך השושלת.[דרוש מקור] הינדא (נפטרה כ"ג באלול), אשת רבי יעקב הגר מזבלטוב. מרים (נפטרה י"ג בטבת ה'תרמ"ב), אשת רבי יעקב טויבש מזידיטשוב (בנו של הרב אהרן משה טויבש). בריינדיל, אשת רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם האדמו"ר הראשון משינאווא. רבקה, אשת בן דודה רבי שלמה טויב מראזלא. חסידות זידיטשוב עמוד התורה, HebrewBooks דעת קדושים, HebrewBooks רבי יהודה צבי אייכנשטיין מראזלא באתר "אידישע וועלט פארומס". דוד הלחמי, רבי יהודה צבי מרוזלה, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רע"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
יהושע שפירא (אדמו"ר)

רבי יהושע שפירא (כונה גם: "הקרן ישועה"; י' בסיון ה'תרכ"ב, 8 ביוני 1862 - י"ב באדר א' ה'תרצ"ב, 19 בפברואר 1932) היה רב ואדמו"ר בעיר ריבוטוטש בפולין שבחבל גליציה. יהושע שפירא נולד בי' בסיון ה'תרכ"ב בעיירה בלוזשוב לרבי צבי אלימלך שפירא ולשרה בתו של רבי משה הורוביץ מרוזבודוב. בצעירותו למד אצל סבו הרב משה הורוביץ בעיירה רוזבודוב ולאחר מכן אצל רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים ("הייטב לב"). נישא בזיווג ראשון למרים בתו של רבי מנחם מענדל מארילוס מרופשיץ ובזיווג שני לצפורה בתו של רבי יעקב דוכנער מדעלוטין. לאחר נישואיו נתמנה כרב בריבטיטש (בה גם חיבר את ספרו "קרן ישועה") עד שנת ה'תרמ"ה החל לכהן כרב בעיר בלאז'ובה בה כיהן אביו כאדמו"ר. בעת מלחמת העולם הראשונה נמלט עם אביו מבלאז'ובה ולאחר סיומה חזרו בשנת ה'תרפ"ג והתיישבו במחוז ריישא שם כיהן אביו כאדמו"ר, ולאחר פטירתו מילא רבי יהשע את מקומו כהאדמו"ר השני מבלאז'וב, תפקיד בו שימש עד פטירתו בי"ב באדר א' בשנת ה'תרצ"ב. שני ילדיו הגדולים מלאו את מקומו באדמו"רות; רבי מאיר שפירא (מזיווג ראשון) ורבי אליעזר שפירא (מזיווג שני) ילדיו מזיווג ראשון: רבי מאיר שפירא, היה רב בבלאז'ובה. נישא לבאשא בתו של רבי יוסף שפירא (נפטר ה'תש"ב) חנה שפירא, אשת רבי משה יוסף רוקח (בזיווג ראשון) ורבי יצחק הלברשטאם מברדיו בארצות הברית (בזיווג שני) טויבא טילא שפירא, אשת רבי מנשה הורוביץ מרוזבדוב ילדיו מזיווג שני: רבי אליעזר שפירא (נפטר ה'תש"א) היה רב ריבוטוטש וממלא מקום אביו באדמו"רות. נישא לרבקה בתו של רבי אפרים הורוביץ מרוזבודוב רבי ישראל שפירא (נפטר ה'תש"ן) היה רב בפרוכניק, בלאז'ובה ובארצות הברית. נישא לפערל בתו של רבי שלום דוד אונגר מדז'בנה חיה שפירא, אשת רבי יהודה הורוביץ מסטוטשין-ארצות הברית הינדה שפירא, אשת רבי צבי אלימלך הורוביץ מדמביץ יוטא שפירא, אשת רבי טוביה הורוביץ ממיידאן יהושע בן צבי אלימלך שפירא (1862-1932), דף שער בספרייה הלאומית האדמו"ר הראשון מבלאז'וב ונכדו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב (הבני יששכר) נכדו של הרב שמעון מארילוס, מייסד חסידות ירוסלב משושלת קוריץ, צאצא של הבעל שם טוב ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב נכד רבי יהושע רוקח (האדמו"ר השני מבעלזא)
יוחנן טברסקי (רחמסטריווקה)

רבי יוחנן טברסקי (ר' יוחנטשע, תקע"ו, 1816 - ד' בניסן תרנ"ה, 1895) מרחמסטריווקה היה אבי ענף חסידות רחמסטריווקא של בית צ'רנוביל. בנו הצעיר של רבי מרדכי טברסקי "המגיד מצ'רנוביל". נולד לרבי מרדכי ופייגע בת רבי דוד לייקס. נישא לחנה בת הרב פנחס קולק, בנו של רבי זאב וולף מז'יטומיר וחתנו של רבי צבי אריה מאליק. לאחר פטירת אביו בשנת תקצ"ז, החלו אחיו לכהן באדמו"רות. הוא סירב לכהן באדמו"רות, ורק לאחר מספר שנים, כשהתמנה למגיד בעיירה רחמסטריבקה, החל לנהוג באדמו"רות. הוא נהג בפשטות ובצניעות. כך למשל, כשבאו אליו חסידים נהג לקצר בתפילתו כדי שלא ימתינו לו. הוא נודע כעניו. כך למשל לאחר שאביו אמר עליו נשמת רבי יוחנן בן זכאי, התבטא שהוא שמו יוחנן, ואביו "זכאי". הוא התבטא שלאחר פטירת אביו כל האחים לקחו אחת מתכונות נפשו של האב, הוא רצה ליטול את ה"גורנישט", כלומר את הענווה, אך אחיו רבי משה קדמו, וכך נשאר לו "גורנישט מיט גורנישט", כלום שבכלום. כך כמעט שלא אמר דברי תורה לחסידיו. בסוף ימיו נחשב לזקן האדמו"רים ברוסיה. בשנת תשע"ח יצא עליו הספר "שופריה דרבי יוחנן" (בארא פארק תשע"ח) הכולל את תולדותיו בהרחבה. רבי דוד טברסקי (ה'תקצ"ז - י"א בטבת ה'תרע"ה) כיהן בזלטיפולי. רבי מרדכי טברסקי (ה'תקצ"ט - י"ז באייר ה'תר"פ), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרס"ו לארץ ישראל וכיהן בירושלים. רבי מנחם נחום טברסקי (ה'ת"ר - כ"ח בשבט ה'תרצ"ו), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרפ"ו לארץ ישראל וכיהן בירושלים. רבי זאב טברסקי (ה' באדר ה'תרי"א - כ' בסיון ה'תרצ"ז), כיהן לצד אחיו ברחמסטריווקה, עלה בה'תרצ"ד לארץ ישראל וכיהן בירושלים. שיינדל אשת רבי משה מטיטשלניק פייגא אשת בן דודה רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק מלכה אשת רבי יצחק מבויאן חוה אשת בן דודה רבי מרדכי משפיקוב. יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו. חיים יוסף דוד וינברג, מזקנים אתבונן (סיפורי זקנו ישראל שמעון קסטלניץ), ירושלים תשע"ב, חלק ב' עמודים שי - שיד. משמש במשמעות כפולה: ראשית כתיאור שלא נשאר לו כלום, ושנית שהוא לגמרי אינו שווה כלום.
יוסף יונגרלייב

רבי יוסף יונגרלייב (נפטר בכ"ד בטבת ה'תקע"ב) היה אדמו"ר חסידי, אבי שושלת חסידות יאמפולה. רבי יוסף נולד באוקראינה לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב (המגיד מזלוטשוב) ולשרה רעכיל ונישא לבתו של רבי מנחם מאהן מויטקוב. עם פטירת אביו בכ"ה באלול ה'תקמ"ו החל רבי יוסף לכהן כאדמו"ר ביאמפולה ובה ייסד את חצרו. רבי יוסף נפטר בכ"ד בטבת ה'תקע"ב ונטמן באוהל אדמו"רי יאמפולה שבעירו. שלושת בניו כיהנו באדמו"רות. רבי ישראל יונגרלייב, אדמו"ר מטושהן היה חתנו של רבי אהרן מקיפין (תלמידו של רבי פנחס מקוריץ). נפטר בערך בשנת תר"ב. רבי חיים יונגרלייב, אדמו"ר מסאטינוב רבי יצחק יונגרלייב, אדמו"ר מקאליס שהיה נשוי לחנה בת רבי ברוך ממז'יבוז' ומילא את מקומו. אשת רבי אליקים געציל. נינו של רבי ליבר הגדול מברדיצ'ב ואביו של רבי לייבוש מפרוסקורוב. דוד הלחמי, רבי יוסף מיאמפולי, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ר"י, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) תאריך לידתו אינו ידוע. יש מחלוקת על זהות חותנו. הגרסה המסתברת היא רבי דוד מסטפין ויש אומרים שרבי מרדכי מנישכיז. ראו כאן אות ד'. גם אלפסי תיקן את דבריו שכתב שהיה חתנו של רבי מרדכי מנישכיז. בנו היה רבי ישראל מליטשניץ חתן הרב מאפטא וחותנו של רבי מנחם נחום מלויעב. בנו של רבי ישראל היה רבי יוסף מטיברוב, חותנו של רבי משה צבי מסטנביץ.
יוסף מאיר כהנא

רבי יוסף מאיר כהנא (ה'תר"ע - ח' בשבט ה'תשל"ח, 16 בינואר 1978) היה האדמו"ר מספינקא-ירושלים. נולד לרב צבי הירש כהנא, שהיה נכדו של הרב יוסף מאיר וייס, מייסד חצר חסידות ספינקא, שעל שמו הוא קרוי. נישא למלכה בת רבי יצחק טייטלבוים מהוסאקוב משושלת סיגט. הוא התגורר לאחר נישואיו באונגוואר סמוך לחותנו. במשך שנתיים כיהן ברבנות בברזנק (הו') הסמוכה, ובהמשך פתח ישיבה באונגוואר. סבתו שרה שלומצע, אם אמו, עלתה בשנות ה-30 בגפה לארץ ישראל כשהיא משאירה את בעלה וילדיה באירופה. עם פרוץ המלחמה שלחה לנכדיה שתסדר סרטיפיקטים למי מנכדיה שירצה לעלות. רבי יוסף מאיר נענה להזמנה. במשך שנתיים ניסתה להשיג סרטיפיקט בהצהירה שנכדה הוא חתנה, כשלבסוף אחד מעובדי הסוכנות שהיה חסיד זידיטשוב ראה אותה, ולאחר ששמע שהיא בתו של רבי מנחם מנדל מזידיטשוב דאג לה לסרטיפיקטים. באייר תש"א (1941) הגיע ארצה, שבועות בודדים לפני שגורשו הנתינים הזרים מאונגוואר לגבול הפולני, שלמעט בודדים, כולם מתו ממחלות ורעב והשאר נרצחו על ידי הנאצים. הוא כיהן כשנתיים כרב בית הכנסת ויז'ניץ - וישווא (מרמרוש) בבתי מילנר בירושלים. התגורר ברחוב שערי פינה בשכונת הבוכרים ובהמשך עבר לרחוב החבשים שבקצה שכונת מאה שערים. בשנת תש"ה פתח בית כנסת בבית זובק שבנחלת שבעה והחל לכהן כאדמו"ר מספינקא. עם פרוץ מלחמת הקוממיות, ברח מביתו שהיה סמוך לגבול, ועבר לליפתא, ובהמשך לבית הכרם. לאחר המלחמה חזר לביתו ופתח את בית המדרש מחדש. הוא אימץ את הלבוש המסורתי הירושלמי והיה מקורב לעדה החרדית וחסידות סאטמר אך גם לאגודת ישראל, לחסידות ויז'ניץ ולחסידות בעלז. עם פטירתו, בח' בשבט תשל"ח, התמנה בנו בכורו, הרב מרדכי דוד, לממלא מקומו באדמו"רות ספינקא בירושלים. רבי מרדכי דוד, ממלא מקומו באדמו"רות ספינקא בירושלים. רבי אלתר כיהן כאדמו"ר מזידיטשוב-ספינקא בשכונת מקור ברוך. רבי ברוך, האדמו"ר ממספינקא-אנטוורפן. הרב אייזיק, מו"צ בהעדה החרדית. הרב משה נחמן, ר"מ בישיבת בעלז. חתנו רבי מרדכי דב טייטלבוים, האדמו"ר מהוסאקוב. חתנו הרב אהרן מרדכי רוטנר דיין בבית הדין מחזיקי הדת של חסידות בעלזא. חתנו הרב מרדכי שטיין, אדמו"ר מפאלטישאן בבורו פארק. חתנו הרב יהושע רוזנברגר, דיין העדה החרדית ורב שכונת קריית רמ"א בבית שמש.
יוסף משה השיל

רבי יוסף משה השיל (ה'תק"ם - ט"ו בחשוון ה'תרט"ז), בנו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, היה אדמו"ר במז'יבוז'. נולד בשנת ה'תק"ם לרבי אברהם יהושע השיל מאפטא ולחיה שרה בתו של רבי יעקב מטיטשין. נישא לנכדתו של רבי משה מפשעווארסק. לאחר פטירת אביו בה' בניסן ה'תקפ"ה הכריזו עליו קבוצה מצומצמת מחסידיו במז'יבוז' כעל אדמו"רם. בשנות אדמו"רותו היה נוסע לרבי ישראל פרידמן מרוז'ין (הרוז'ינר). רבי יוסף משה נפטר בט"ו בחשוון ה'תרט"ז בגיל 75 אולם בניו לא נהגו באדמו"רות. ילדיו היו: רבי ישראל אהרן השיל (נפטר ה'תר"ן); רבי דוד השיל; רבי אליעזר השיל; חיה חנה השיל, אשת רבי מנחם מענדל נכדו של רבי יוסף אבי שושלת יאמפולה.
יחיאל מיכל דורפמן

הרב יחיאל מיכל הלוי דורפמן (1913, קמניץ-פודולסקי – יולי 2006, ה' באב ה'תשס"ו, ירושלים) היה ראש הוועד העולמי של חסידי ברסלב וראש ישיבת "אור הנעלם" בירושלים. מקורה של משפחת דורפמן ממחוז ברסלב באוקראינה. הוא נולד לרב יהושע דוד הלוי דורפמן ולמד אצל הרב אברהם שטרנהרץ (נכדו של רבי נתן מברסלב) ונשא את נכדתו. הרב דורפמן נתמנה לרבנות לראשונה בטשרינר והחל להפיץ את תורתה של ברסלב. משנות ה-30 עד לעלייתו לארץ התגורר במלחובקה, פרוור של מוסקבה, ועבד כחייט. וכן שימש כשוחט במסירות נפש רבה. נאסר על ידי השלטונות ונלקח למחנה העבודה שבסיביר. שם שהה עד מותו של השליט הסובייטי סטלין. עם סיום מלחמת העולם השנייה נמנה עם היהודים היחידים מרוסיה ומאוקראינה שנסעו לבקר את הקהילה היהודית באומן. הרב דורפמן היה מי שייסד את הקלויז הענק שבסמוך לקבר רבי נחמן מברסלב. בשנת ה'תש"ל (1970) עלה הרב דורפמן לארץ ישראל והיה לתלמיד מובהק של הרב לוי יצחק בנדר. לאחר שעלה לישראל המשיך הרב דורפמן לשמור על קשר עם חסידי ברסלב בברית המועצות ועם בעלי הבית שעל קברו של רבי נחמן. בשנת 1979 נודע לרב דורפמן על תוכנית ממשלתית לבנות רבי קומות על ציון רבי נחמן. לצורך ביטול הגזרה נסע רבי מיכל לארצות הברית ובעזרת הרב פנחס טייץ ואחרים מצא דרך ליצור קשר עם נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר שפעל לביטול התוכניות לבנות במקום הציון. עם פטירת הרב בנדר בכ"ב תמוז ה'תשמ"ט, תפס הרב דורפמן את ההנהגה והחל לכהן כרב קהילת ברסלב בשכונת מאה שערים בירושלים. שמרכזו הוא בבית הכנסת המכונה השול (ברסלב). ברבות השנים הפך לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בקרב חסידי ברסלב ומרבית החסידים בירושלים היו סרים למרותו[דרוש מקור]. הרב יחיאל מיכל הלוי דורפמן נפטר בי' אב ה'תשס"ו כשהוא נחשב לזקן חסידי ברסלב, בן 93 בפטירתו. לאחר פטירתו קובצו דברי תורה לזכרו בקונטרס "אור הנעלם" ע"ש הישיבה שעמד בראשה. הוא נטמן בבית העלמין הר הזיתים שבירושלים. הותיר אחריו שלוש בנות. זקן חסידי ברסלב שהתבקש לבית עולמו, שער ברסלב דן בינדר, מחנה דן, עמנואל, תש"ס. עמ' ב-ג: ”הסכמה מהגאון הצדיק ראש ישיבת "אור הנעלם" כמוהר"ר יחיאל מיכל הלוי דורפמן שליט"א, זקן אנ"ש, ויו"ר הוועד העולמי דחסידי ברסלב”. מופת מופלא: הרבי הציל את ציונו של רבי נחמן מברסלב, באתר חב"ד אינפו, ‏2017-08-25 הרה"צ רבי מיכל דורפמן זצ"ל, צופר
יעקב אריה טברסקי

רבי יעקב אריה טברסקי (ט' באב ה'תרמ"ד – כ"א בתשרי ה'תש"מ) היה אדמו"ר חסידי. הרביעי בשושלת חסידות טריסק. נולד בעיר טוריסק שברוסיה לרבי מרדכי זוסיא טברסקי, האדמו"ר מטריסק-הוצלס-יאס, ולחוה גיטל בת רבי יצחק פרידמן מבוהוש. נישא לבלומא רייזל בת רבי פנחס השיל מזינקוב. עם פטירת חמיו בז' באב ה'תרע"ו נקרא לכהן תחתיו כאדמו"ר מזינקוב. בדרכו לזינקוב נסע לרבי דוד טברסקי האדמו"ר מסקווירה וקיבל את ברכתו לכהונת האדמו"רות. שנתיים לאחר שכיהן כאדמו"ר בזינקוב היגר רבי יעקב אריה לקמניץ-פודולסקי שבדרום-מערב אוקראינה שם כיהן כאדמו"ר עד לשנת ה'תר"פ אז נודע לו כי הוא מבוקש למעצר בידי המשטר הקומוניסטי ולכן נמלט לווינה וממנה לברלין שבה התגורר עד שנת ה'תרפ"ד, אז עקר ללונדון בירת אנגליה וייסד בה את חצר טריסק מחדש. הוא היה פעיל בתחומי היהדות בלונדון ויסד מקוואות, בתי הכנסת אורחים, ומוסדות ציבור אחרים. בחודש אב ה'תשכ"ד עלה רבי יעקב אריה לארץ ישראל והתיישב בבני ברק שבה ניהל את חצר טריסק עד לפטירתו. רבי יעקב אריה נפטר בכ"א בתשרי ה'תש"ם ונטמן בבית הקברות הר הזיתים בירושלים. רבי חיים מנחם אברהם "מוניה" טברסקי מטריסק, חתן רבי לייבוש הורוביץ-שטרנפלד האדמו"ר מחנטשין רבי פנחס טברסקי, מטריסק רבי יצחק טברסקי, רב בבני ברק אמרי יעקב – מכיל כתבי ידו וכת"י חסידיו בדברי תורה, הסכמותיו לכמה ספרים, מכתבי קודש ועוד. עקבי יעקב – מכיל אמרות מוסר שדרש לפני חסידיו
יעקב דוד פרידמן

יעקב דוד פרידמן (ה'תרנ"ד - כ"ב באב ה'תשט"ו אוגוסט 1955) היה האדמו"ר השני לשושלת חסידות פאשקאן ביפו בין השנים ה'תש"ז - ה'תשט"ו. יעקב דוד פרידמן נולד בעיר בוהוש שברומניה בשנת ה'תרנ"ד, בנו של הרב משה יהודה לייב פרידמן שהיה האדמו"ר הראשון של שושלת חסידות פאשקאן ומייסד החצר. סבו של הרב יעקב דוד היה הרב יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש. הסבא-רבא של הרב דוד פרידמן היה הרב שלום יוסף פרידמן שהיה מייסד חסידות סדיגורה, בנו של הרב ישראל פרידמן (הרוז'ינר) שהיה מקים חסידות רוז'ין ואב לכמה חצרות חסידיות. הרב ישראל פרידמן מרוז'ין היה בנו של הרב שלום שכנא מפראהביטש (רבי שלום הגדול), בנו של הרב אברהם המלאך שהיה תלמידו של אביו, המגיד ממזריטש (המגיד ממזריטש) שהיה יורשו של הרב ישראל בן אליעזר (הבעל שם טוב), אבי תנועת החסידות. אמו של הרב יעקב דוד פרידמן הייתה הרבנית אלטא נחמה גיטל בת הרב מנחם נחום דוב בער פרידמן מסדיגורה. לאחר פטירת אביו של הרב יעקב דוד פרידמן, הרב משה יהודה לייב פרידמן, בשנת ה'תש"ז (1947) מונה לאדמו"ר. הרב יעקב דוד פרידמן נחשב לעילוי גדול והיה לתלמיד חכם, לאחר השואה שהה תקופה קצרה ברומניה ובעזרת כמה יהודים הצליח בשנת ה'תש"י לברוח ממנה ולעלות לארץ ישראל. לאחר שעלה ארצה השתכן הרב יעקב דוד ביפו, ומשך חסידים רבים שעלו לארץ ישראל לאחר השואה. רבים מחסידי רומניה ראו בו את אדמו"רם ובעזרת הכריזמה שלו הוא הצליח לקרב רבים מהיהודים בחזרה אל יהדותם. בכ"ב אב ה'תשט"ו נפטר רבי יעקב דוד ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת אדמו"רי רוז'ין. אשתו הרבנית חיה שרה סימה נפטרה בט' בכסלו ה'תשל"ח ונטמנה לצידו. לאחר פטירתו של הרב יעקב דוד פרידמן נפסקה שושלת חצר החסידות פשקאן וזאת לאחר סירוב בנו, הרב ישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, לכהן כאדמו"ר. שושלת החסידות הומשכה באופן לא-רשמי על ידי מחותנו, הרב יצחק פרידמן (השני), האדמו"ר מבוהוש. לאחר פטירתו של הרב יצחק פרידמן בשנת 1992 הוכתר נכדו, הרב יעקב מנדל פרידמן לכהן כאדמו"ר מבוהוש-פאשקאן. לאחר שנתמנה הרב יעקב מנדל לאדמו"ר השתנתה החסידות ללא הכר. בשונה מסבו רבי יצחק שנטה לציונות, נכדו, הרב יעקב מנדל מתנגד חריף לציונות, ובהוראתו התחילו חסידיו לומר תחנון והפסיקו לומר קריאת ההלל ביום העצמאות. עם זאת, בשנות האלפיים נכד מייסד השושלת הרב ישראל שלום יוסף פרידמן, החל לכהן כאדמו"ר והחל לערוך טיש בימי ההילולה של אבותיו (ג' בחשון, י"ט בכסלו וי'-י"א באלול וכן בימי הילולא נוספים), ובהזדמנויות נוספות, כדוגמת ימי ההילולה של אדמור"י חסידות הוסיאטין. רבי ישראל נהג לחבוש כיפה סרוגה. בשבתות לבש קפוטה חסידית וחבש שטריימל בעל כיפה מוגבהת, כמנהג אדמור"י רוז'ין. בטישים החלים בימי חול, חבש קולפיק, גם זה כדרך אדמ"ורי רוז'ין. כונה לעיתים "האדמו"ר הסרוג". לאחר פטירתו, הוכתר בנו הרב הושע פרידמן בן שלום לכהן כאדמו"ר מפאשקאן. הרב יעקב דוד פרידמן נישא לרבנית חיה שרה סימה בת רבי פנחס השיל, אדמו"ר מזינקוב. ילדיהם: ישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, נישא לרבנית שיינדל שרה דבורה בת הרב יצחק פרידמן (אדמו"ר מבוהוש בא"י) יעקב דוד מענדיל לייב פרידמן, אדמו"ר מבוהוש-בני ברק יהודית מלכה פרידמן, אשת הרב צבי רבינוביץ האדמו"ר מביאלא מרמת אהרן, בני ברק שיינא רחל פרידמן, אשת הרב ברוך שפרבר, בן הרב דוד שפרבר מבראשוב אסתר דינה ברכה פרידמן, אשת הרב משה שפירא (נפטר ט' ניסן ה'תשכ"ב) חסידות בוהוש
יעקב הורוביץ (מעליץ)

רבי יעקב הורביץ (כונה: רבי יענקעלע מעליצער) (ה'תקמ"ד (בערך) - י"ט בטבת ה'תקצ"ז) היה מייסד חסידות מעליץ, והאדמו"ר הראשון שלה. נולד ברופשיץ לרבי נפתלי מרופשיץ ולרבקה בת רבי צבי הירש גולדהמר מדוקלה. נקרא על שמו של אבי סבו רבי יעקב אב"ד לינסק. נישא לשפרינצא בתו של פישל מפינטשוב מחסידי החוזה מלובלין. בשנת תקס"ג נבחר לשמש כגבאי צדקה של קופת רבי מאיר בעל הנס בעיר ראפשיץ. בשנת תקס"ד בהיותו בן עשרים התמנה לרב העיר קולבסוב, תפקיד אותו מילא שלושים שנה, שם כונה רבי יאנקעלע קאלבסוב'ער. אנשי העיר מעליץ הסמוכה ניסו לגרום לרבי יעקב לכהן ברבנות אצלם, אך אנשי קולבסוב התנגדו וניסו למנוע זאת. בשנת תקצ"ד הגיעו אנשי מעליץ באישון לילה לבית הרב והצליחו לשכנעו לבוא עימם ולכהן כרב בעירם. בעקבות מעברו לכהן כרב במעליץ כונה רבי יענקעלע מעליצער, ואנשי מעליץ כונו מאז בשם "מעליץ'ע גנבים". היה מפורסם במופתיו ועל שמם נקרא גם "בעל שם טוב קטן". בשנת תקצ"ז התפשטה מגפה בעיר מעליץ, בי"ט בטבת ניצב על יד המזוזה ואמר "אני הנני הרב פה ואחראי לשלום בני העיר, מבקש אני איפוא ממך רבון העולם שתעצר המגפה בעיר הזאת". באותו היום נדבק אף הוא במחלה ונפטר והמגפה נעצרה. השאיר אחריו בכתב ידו דברי תורה והדרכה, מחלקם הודפס הספר זרע יעקב (על שם ספרו של אביו "זרע קודש"). היה ידוע גם כבעל מנגן וחיבר מספר ניגונים על מילות התפילה כמו: ברכת טל, יחדשהו, אל אדון, לכה דודי, עומדות היו רגלינו ועוד. ניגוניו התקבלו גם בחצרות חסידויות אחרות. החזן דוד ורדיגר הוציא לאור אלבום עם כמה מניגוניו. לרבי יעקב היו כמה הנהגות ייחודיות, לדוגמה בכל שבתות השנה היה נוהג ללבוש בגדים לבנים עם טלית כמו בימים נוראים ולאכול בהסיבה כמו בליל הסדר, בסוכתו עמדו כל ז' ימי החג ז' כיסאות לאושפיזין וכן הקפיד לא ללבוש שום בגד חדש לפני שטובלים אותו במקוה. שלושת בניו כיהנו באדמו"רות: רבי יהודה ממלא מקומו כאב"ד מעליץ, חתן רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממאגלניצא. רבי אברהם אבא בשנדישוב רבי חנינא באולינוב, חתן דודו רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב חתניו: רבי אלעזר הופשטיין האדמו"ר מקוז'ניץ הרב משה יהושע העשיל צענווירטה אב"ד אלפין ב"ר אריה לייבוש תלמיד מהחוזה מלובלין. אבי ר אברהם יוסף אלתר הנודע בבאבוב בשם ר אלתר. רבי אברהם אביש פרענקל מוויליפולי רבי נפתלי אונגאר אב"ד דזבנא בן רבי מרדכי דוד מדאמבראווע, נישא לאלטה ציפורה בתו של רבי יעקב (ספק) רבי יחיאל ווגשל מפריסטיק (נכד רבי אלימלך מליז'נסק) רבי נפתלי מדזבנה. בית היין, פרק א, שנות נעורים ממלכת החכמה פ"ד הערה כ"ג בשם הפנקס של ראפשיץ פנקס קאלבושאוו, ישראל מרדכי בידערמאן, 1971 עמוד 43 באלפסי, טרקליני החסידות, שושלת רופשיץ אות ג4, הודפס שנת תק"ע וזה לכאורה טעות שהעתיק מפנקס קאלבושאוו. ראו בית היין דף ה אות טז שהעתיק מכתב יד רבי יצחק ממעליץ שרבי יעקב היה רב במעליץ רק ג' שנים דהיינו מתקצ"ד עד צ"ז. ראו גם בתורת חכמים-שפתי צדיקים מרבי יהושע העשיל מריבנוב ושם מזכיר את רבי יעקב בתור אב"ד קאלבסוב בקשר לברכת המתים על אחיו הרב מלינסק שנפטר בשנת תקצ"א פנקס קאלבושאוו עמוד 43 ומשם לשאר ספרי כותבי תולדותיו אלפסי, טרקליני החסידות, רופשיץ אות ג4 בית היין דף כ"ד בית היין, כתר שם טוב, שריג א' פרק ב' יש מבני המשפחה שמפקפקים בזה וסוברים שהי' חתן חתנו של רבי יעקב. גם לא מוזכר באלפסי, טרקליני החסידות
יעקב טננוורצל

יעקב (שרגא) טננוורצל היה אחד מהנדבנים היהודיים הגדולים ביותר שתרמו לכוללי היישוב הישן לפיתוח העיר ירושלים המאה ה-19 בעת היציאה מהחומות. טננוורצל זכה בהערכתם הרבה של אנשי ירושלים בעיקר בשל תרומת הכספים לבניית שכונת מאה שערים ובתי וורשא. יעקב שרגא טננוורצל נולד בפולין ליצחק אייזיק טננוורצל ובסוף ימי מגוריו במדינה התגורר בסמוך לעיר לובלין בעיירה פינטשוב. מנישואי אשתו הראשונה נולדו לו שני בנים ולאחר מכן נישא בשנית לאחר פטירת אשתו. כשעלה ארצה התחבר לרב ריבלין, הרב שמואל הומינר, הרב שלמה זלמן בהר"ן וביחד איתם החל להיות שותף בפעילותם של הכוללים בירושלים שעזרו בבניית שכונות סביב מאה שערים עם היציאה מהחומות במאה ה-19. בין השנים תרנ"א – תרנ"ה נוסדו חמישה כוללים שהצטרפו למעגל ההתיישבות בירושלים (כולל אונגרין, הורודנא, בית אברהם, ווילנא, ווהאלין) וגם כולל ורשה אליו הצטרף טננוורצל. טננוורצל נישא בשנית כבר בפולין, לאחר פטירת אשתו הראשונה. שני בניו לא הלכו בדרכו, דבר שלא נשא חן בעיני הרב טננוורצל והוא החליט להדיר אותם מצוואתו. לאחר כמה חודשים משעלה ארצה ניגש עם חברו, הרב דוד בידרמן לקונסול הרוסי בירושלים והפקיד בידו את הצוואה שלו, בה נאמר כי הוא מקדיש את כל כספו למטרת בניין השכונה. למחרת היום נפטר הנדיב. מששמעו בניו על החלטת אביהם, מיהרו להגיש ערעור בטענה שאביהם לא היה צלול בדעתו. אולם הקונסול טען שאביהם כתב צוואתו בצלילות הדעת. בית המשפט פסק להחזיר לילידיו את הכסף, חוץ מהכסף שנתרם כבר לקניית המגרש עבור בתי וורשא. ערך מורחב – בתי ורשה (ירושלים) טננוורצל זכור כאחד מיקירי העיר ירושלים בייחוד בשל הקמת השכונה בתי וורשא (שמה המקורי: נחלת יעקב ע"ש) מסכום כולל של מאה שלושים אלף רובל לאחר שמכר את כל נכסיו בחשאי. הוא עלה לארץ ישראל ולאחר שהיה עד למצב הכלכלי הקשה ששרר בארץ הוא החליט להשקיע את כספו בבניית מגורים לתלמידי חכמים עניים. הוא החליט לתרום את כל כספיו לבניית השכונה, לרב טננוורצל היה חשוב שהשכונה שתיבנה תשמש למרכז תורני כך שייווצר מצב שבו הוא מעמיד אברכים רבים, סמל לחיים התורניים שבניו עזבו. ביחד עם הרב דוד בידרמן הוא אישר נדבנות בסה"כ חמישים ושניים אלף רובל לבניית השכונה. הרעיון של טננוורצל היה להטיב עם משפחות עניות לאברכים יוצאי פולין. הכסף אותו תרם הרב טננוורצל שולם בשנת 1898 לאחר שרכישת הקרקע נעשתה בפועל בשנת 1894, אך נתקלה בקשיים כלכליים. הרב טננוורצל תכנן את בתי וורשא כך ששני בתי כנסת יהיו בה, האחד "אוהל יצחק" לפרושים ושני "אוהל שמואל" לחסידים, מתחת לבתי הכנסת תוכננו הבתים לשמש כחדרים לתלמוד תורה, הרב טננוורצל דחף את רעיונו להפוך את השכונה למרכז מגורים שייטיב רק עם אברכי עלית. בעיתון החבצלת הופיעה ידיעה ב-13 במאי 1898 שבשכונה 65 בתים וכל בית ניתן להשכרה למשפחה אחת, לתקופה של עד חמש שנים. משהתחילו להשכר החדרים למגורים נוצר קרע בין מנהלת הכולל לבין הנדבן, הרב טננוורצל. הנדיב המפורסם כמהר"ר [כבוד מורנו הרב רבי] יעקב שרגא בר' יצחק אייזיק טעננוורצל מלובלין אשר נדבה רוחו להעלות אל הר ה' פה עיה"ק תובב"א [עיר הקודש תבנה ותכונן במהרה בימינו אמן] והפריש מהונו סך שנים וחמישים אלף רובל וקנה אחוזת הארץ הזאת ורב הבתים נבנו ממעותיו אלה והקדיש אותם קדש לה' לטובת עניים דכולל ורשא. — ההקדש בשכונת בתי וורשא בתי הכוללים, HebrewBooks לוח אחיאסף, תרמ"ח עמו' 286 ירחון בית יעקב, חוברת מס' 100, אלול תשכ"ז
יעקב יצחק אונגר

רבי יעקב יצחק אונגר (ה'תקצ"ח – י"ג בכסלו ה'תרנ"ב) היה רב ואדמו"ר חסידי בדז'בנה, מצאצאי רבי מרדכי דוד אונגר, ומייסד חסידות דז'בנה. נולד בשנת ה'תקצ"ח לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קוריצר. נישא לחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ מדזיקוב (האמרי נועם). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז מונה רבי יעקב יצחק למלא את מקומו ברבנות דז'בנה בה גם כיהן כאדמו"ר, אך רוב חסידי אביו נסעו לאחיו רבי משה אליקים בריעה שכיהן בדומברובה. רבי יעקב יצחק נפטר בשנת ה'תרנ"ב ואת מקומו באדמו"רות מילא בנו רבי שלום דוד אונגר בעיר רקוב. בניו הנוספים כיהנו באדמו"רות וברבנות בערים ריישא, רודלוב, סוקולוב פודלסקי, טרנוב וניימארקט שבגליציה. רבי שלום דוד אונגר (ה'תר"ך – א' באלול ה'תרפ"ג) האדמו"ר השני מדז'בנה. רבי יהודה אונגר, רב בסוקולוב פודלסקי (נפטר בי"ז בסיון ה'תרצ"ט) רבי חיים אליעזר אונגר, רב ברודלוב. חתן רבי נפתלי הורוביץ (נפטר ה'תר"ף) רבי ישראל יוסף אונגר, רב בטרנוב. חתן רבי ראובן הורוביץ (נפטר בל' בסיון ה'תש"ב) נינו של החוזה מלובלין