laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דניס אוונס

דניס ג'וזף אוונס (באנגלית: Dennis Joseph Evans;‏ 18 במאי 1930 - 23 בפברואר 2000) היה כדורגלן אנגלי. אוונס נולד באלסמר פורט שבצ'שייר, והחל את קריירת הנוער שלו במועדון המקומי. הוא נבחן בלא הצלחה בוולבס, ובינואר 1951 חתם בארסנל. לאחר שנתיים בקבוצת המילואים ובקבוצת הנוער של המועדון ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול האדרספילד טאון ב-22 באוגוסט 1953. בעונתו הראשונה הוא שיחק רק בחלק מהמשחקים, אך בעונתו השנייה בארסנל הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב בעמדת המגן השמאלי, במקום וולי ברנס. אוונס היה שחקן הרכב קבוע עד סוף העשור. בתקופה זו הוא הבקיע את אחד מהשערים הידועים ביותר בהיסטוריה של ארסנל; לקראת סוף המשחק מול בלקפול ב-17 בדצמבר 1955 התוצאה הייתה 4 - 0, כאשר לפתע נשמעה שריקה מכיוון הקהל. אוונס חשב ששופט המשחק שרק לכיוונו, ובעט בכדור בשמחת ניצחון. כתוצאה מהבעיטה הכדור חלף על פני שוער ארסנל קון סאליבן, וחדר לרשת. המשחק הסתיים בתוצאה 4 - 1. ב-1956 הפך אוונס לבועט הפנדלים הקבוע של ארסנל; הוא הבקיע 12 שערים ב-207 משחקיו במדי ארסנל, כולל שבעה בעונת 1958/1959. הוא גם החליף את השוער ג'ק קלסי הפצוע בגמר גביע ה-FA של 1959. במשך תקופה קצרה זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל, ואף השתתף במדי נבחרת לונדון בחצי גמר גביע ערי הירידים של עונת 1955/1958. אולם, המועדון לא שיחק היטב בתקופתו של אוונס, והוא לא זכה בתואר משמעותי כלשהו. הוא היה המגן השמאלי הבכיר של ארסנל עד המשחק מול וולבס ב-29 באוגוסט 1959, שבו שבר את קרסולו. אף על פי שהתאושש הוא לא הצליח לשחזר את יכולתו הקודמת. לאחר שבילי מק'קולו הובא על מנת למלא את מקומו הוא השתתף בשישה משחקים נוספים (האחרון מול טוטנהאם הוטספר ב-16 בינואר 1960), ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. הוא היה שחקן ארסנל עד 1963, וסייע לאמן את קבוצות המילואים והנוער. לאחר מכן הוא עבד בלוטון טאון באותם תפקידים. לאחר מכן הוא פרש מתחום הכדורגל. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) דניס אוונס, באתר Transfermarkt דניס אוונס, באתר WorldFootball.net דניס אוונס, באתר FootballDatabase.eu
יהושע פולק

יהושע מנחם פולק (נולד בב' באדר א' ה'תש"ח, 12 בפברואר 1948) הוא איש ציבור חרדי שכיהן כסגן ראש עיריית ירושלים וחבר הכנסת ה-17 בשלהי כהונתה, מטעם אגודת ישראל. נולד באוראדיה רומניה למשפחה שהשתייכה לחסידות ויז'ניץ. בשנת 1961 עלתה משפחתו לישראל. למד בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים. התחתן בשנת תשל"א (1971). בשנת 1981 התמנה לממלא מקום ראש המועצה הדתית בירושלים וכיהן בה עד 2002. לאורך השנים השתייך פוליטית לסיעת שלומי אמונים שבתוך מפלגת אגודת ישראל. בשנת 2003 הוצב במקום השני ברשימת יהדות התורה למועצת עיריית ירושלים. כיהן כסגן ראש העיר תחת אורי לופוליאנסקי, כיו"ר הוועדה לתכנון ובנייה בעיר. במקביל כיהן גם כגזבר עיריית ביתר עילית, תפקיד שבו כיהן עד שנת 2014. כמו כן היה חבר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת עד ינואר 2014, כשהוחלף בידי אברהם יוסטמן. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה שובץ במקום ה-8 ברשימת יהדות התורה לכנסת. הרשימה קיבלה 6 מנדטים, אך בעקבות התפטרותו של יעקב כהן ביולי 2008 במסגרת הסכם רוטציה ופטירתו של אברהם רביץ ב-26 בינואר 2009, נכנס פולק לכנסת, כשבועיים לפני הבחירות לכנסת השמונה עשרה. בתקופה קצרה זו הוא היה חבר בסיעת אגודת ישראל, שנוצרה בדצמבר 2008 עם פיצול סיעת יהדות התורה למרכיביה. במאי 2006 נפתחה חקירה פלילית נגד פולק בחשד לאי סדרים במהלך כהונתו כסגן ראש המועצה הדתית בירושלים. בבחירות לעיריית ירושלים בשנת 2008 לא נכלל פולק ברשימת המועמדים למועצת העירייה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה והתשע עשרה הוצב פולק במקום ה-11 ברשימת יהדות התורה לכנסת. פולק נעצר באפריל 2010 בחשד למעורבות בפרשת הולילנד. לקראת הבחירות לעיריית ירושלים בשנת 2013 פרש פולק מסיעת שלומי אמונים והצטרף למפלגת בני תורה. לאחר הבחירות מונה ליועץ לענייני תכנון ובנייה לסגן ראש העירייה מטעם המפלגה חיים אפשטין ולסגן יושב ראש המועצה הדתית בירושלים באוקטובר 2014[דרוש מקור]. נשוי לאורה וגר בשכונת גבעת משה בירושלים. אב ל-8 בנים ובנות. בנו הגדול הוא הרב מאיר טוביה, משגיח ומנהל רוחני של ישיבת עטרת ישראל לצעירים. בן נוסף הוא אלי פולק, מנכ"ל איחוד הצלה. יהושע פולק, באתר הכנסת יהושע פולק, באתר כנסת פתוחה הסיפור שלי, שומר ירושלים ישראל כהן, ‏סיעת 'שלומי אמונים' הדיחה את יהושע פולק מתפקידו כחבר בוועדת בחירות, באתר כיכר השבת, 28 בינואר 2014 שמואל רבי, יהושע פולק - ח"כ לחודש ימים, באתר בחדרי חרדים, 28 בינואר 2009 יהונתן ליס, חקירה פלילית נגד סגן ראש עיריית ירושלים יהושע פולק, באתר TheMarker‏, 8 במאי 2006 המשטרה פשטה על המועצה הדתית בי-ם, באתר ynet, 8 במאי 2006 שי איזנברג, פולק: "אם פרוש לא נבחר - אני פורש מהפוליטיקה" - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 8 באוקטובר 2008 יהדות התורה והשבת, אגודת ישראל - דגל התורה רשימת המועמדים, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת התשע עשרה אברהם הלוי, ‏"מצב-רוחו של פולק מצוין, לא ישברו אותו כל-כך מהר", באתר כיכר השבת, 26 באפריל 2010 ישראל כהן, ‏ועדת השמונה: יוסי דייטש יחליף את יהושע פולק, באתר כיכר השבת, 11 בדצמבר 2014 צביקה גרוניך, ‏ניגוד עניינים? יהושע פולק חוזר לעיריית ירושלים, באתר כיכר השבת, 19 בינואר 2014
אלפרד ברינקמן

אלפרד ברינקמן (בגרמנית: Alfred Brinckmann; ‏3 בינואר 1891 - 30 במאי 1967) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי, סופר ופעיל שחמט בעיר קיל. ברינקמן היה חבר כל חייו במועדון השחמט Kieler SG 1884. בין השנים 1921 ו-1949 השתתף שמונה פעמים באליפויות שחמט של גרמניה. הצלחתו השחמטאית הגדולה ביותר הייתה בשנת 1927 כאשר ניצח בתחרות ברלין, והקדים אמני שחמט חזקים כאהרון נימצוביץ', יפים בוגוליובוב ופרידריך זמיש. במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר ארהרדט פוסט היה נשיא התאחדות השחמט הגרמנית, ברינקמן הגיע למקום ה-16 בתחרות באד אוינהאוזן בשנת 1940 (אליפות גרמניה השביעית, ניצח גאורג קינינגר), Bad Elster 1940, web.archive.org, ‏2007-09-27 הגיע למקום השלישי בתחרות המבורג 1941 (ניצחו: קלאוס יונגה והרברט הייניקה, 1941, web.archive.org, ‏2007-09-27 הגיע למקום השביעי בתחרות ורשה/לובלין/קרקוב בשנת 1942 (ניצח: אלכסנדר אלכין), והגיע שלישי בתחרות מדריד 1943 (ניצח: פאול קרס). [1] בשנת 1953 זכה ברינקמן לדרגת אמן בינלאומי מארגון פיד"ה. בשנת 1965 מונה לחבר כבוד במועדון השחמט SG Kiel. ברינקמן כתב ספרים רבים, בין היתר מספר ביוגרפיות, אחת מהן על יפים בוגוליובוב. כמו כן פרסם ספרים על תחרויות שחמט. [2](הקישור אינו פעיל) לאחר מלחמת העולם השנייה עמל ברינקמן רבות על שיקום התאחדות השחמט הגרמנית. משנת 1950 ועד 1967 הוא כיהן כמזכיר איגוד FCB (התאחדות השחמט הגרמנית). בין השנים 1953 ו-1955 הוא ניהל את התחרויות בגרמניה ומשנת 1962 ועד 1967 כיהן כשופט שחמט. על תרומותיו אלו קיבל בשנת 1966 עיטור זהב מהתאחדות השחמט הגרמנית. אלפרד ברינקמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארי שירר

הארי יוליוס שירר (Harry Julius Shearer; נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא שחקן, קומיקאי, סופר, מוזיקאי ומנחה רדיו יהודי אמריקאי, המוכר בעיקר כמדבב של מספר רב של דמויות בולטות בסדרת האנימציה המצליחה "משפחת סימפסון". כמו כן שירר זכה גם לפרסום רב בשל התפקיד אותו גילם בסרט "ספיינל טאפ" משנת 1984. שירר נולד בשנת 1943 בלוס אנג'לס לדורה ומאק שירר, זוג מהגרים יהודים מאוסטריה ופולין. שירר למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת הרווארד. בשנים 1974–1977 היה נשוי לפנלופה ניקולאס. משנת 1993 ועד היום נשוי שירר לזמרת וכותבת השירים ג'ודית אוון. שירר החל את הקריירה שלו כילד, כשחקן בסרטי קולנוע בשנות החמישים ובתוכניות רדיו. שירר שיחק גם את פרנקי בפיילוט של קומדיית המצבים "השאר זאת לביוור". בהמשך היה שותף בקבוצה קומית בשם "The Credibility Gap" עימה עבד בתחנות הרדיו KRLA 1110 וב- KPPC-FM. בשנים 1979–1980 עבד שירר ככתוב וכשחקן בצוות הקבוע של התוכנית סאטרדיי נייט לייב. משנת 1983 משמש שירר כמנחה של תוכנית רדיו קומית בתחנת הרדיו KCRW. בשנת 1984 שיחק בתפקיד ראשי בסרטו של רוב ריינר "ספיינל טאפ" אשר עסקה בלהקה בדיונית בה הוא שיחק באסיסט בשם דרק סמולס. משנת 1988 ועד היום שירר מדבב באופן קבוע דמויות רבות בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון" אשר כוללים, בין היתר את מונטגומרי בורנז, ואילון סמיטרס, נד פלנדרס, הכומר לאבג'וי, ד"ר היברט, לני לנארד, קנט ברוקמן, גיל, רייניר וולפקאסטל, סקראטצ'י, קאנג, ד"ר מרווין מונרו, אלוהים ואת ג'בדיה ספרינגפילד. ב-2021 הודיעה ההפקה כי יפסיק לדבב דמויות אפרו-אמריקאיות כגון ד"ר היברט, ובמקומו יכנס לתפקיד קווין מייקל ריצ'רדסון. בשנת 1993 שיחק בתפקיד אורח בסרט "עולמו של וויין 2" ובשנת 1998 שיחק בתפקיד אורח בסרט "גודזילה". בשנת 2017 שיחק בסרט "ממזרים" לצד אוון וילסון. לאורך השנים כתב שלושה ספרים. מדיה וקבצים בנושא הארי שירר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארי שירר הארי שירר, ברשת החברתית פייסבוק הארי שירר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הארי שירר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הארי שירר, באתר AllMovie (באנגלית) הארי שירר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הארי שירר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הארי שירר, באתר AllMusic (באנגלית) הארי שירר, באתר MusicBrainz (באנגלית) הארי שירר, באתר Discogs (באנגלית) הארי שירר, באתר Songkick (באנגלית) הארי שירר, באתר בילבורד (באנגלית) 'The Simpsons': Harry Shearer to Stop Voicing Black Character
רם

האם התכוונתם ל... בריכת רם (נֶהֱגֶה לעיתים "בירכת רם") - אגם טבעי בצפון-מזרח רמת הגולן, ליד היישובים הדרוזיים מסעדה ומג'דל שמס ונוס מברכת רם – פסלון המשויך לקבוצת החפצים הפרהיסטוריים המכונים צלמיות ונוס, שנמצא בשנת 1986 באזור ברכת רם הר רם (בערבית: תל סדר אל-ערוס; לעיתים "תל אל-עמוריה") - הר געש כבוי בצפון רמת הגולן; הצפוני ביותר בקו התלים הישראלי רכס רם – רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים רם (נהר) – נהר הזורם מרכס רם תנור רם – תנור תעשייתי (כבשן) להפקת יצקת מעפרות ברזל גבעת רם – אזור בירושלים שבו שוכנים כמה ממבני הציבור המרכזיים של מדינת ישראל א-רם – עיירה פלסטינית בנפת רמאללה. ר"מ או ר"ם – ראשי תיבות בעלי משמעויות אחדות רם (אל) – אל מצרי רם (כלי שיט) – כלי שיט של שייטת 13 רם (דמות מקראית) – אביו של עמינדב סב סבו של עובד סבו של המלך דוד אישים: אורי רם – פרופסור חבר לסוציולוגיה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב אורי רם (קצין) – מפקד מערך ההגנה האווירית בשנים 1991-1988 אלימלך רם – עיתונאי ישראלי, ראש מחלקת החדשות ברשות השידור אנדי רם – טניסאי ישראלי גיורא רם – מדען ישראלי בין-תחומי גיורא רם-פורמן – סגן מפקד חיל האוויר, מזכ"ל הקיבוץ הארצי ויו"ר חברת מוצרי מעברות דב רם – ראש מספן כוח האדם (רמכ"א) בחיל הים הישראלי עד לשנת 1983 זאב רם – ניצב במשטרת ישראל, קצין שריון בצה"ל בעל עיטור המופת מיכה רם – מפקד חיל הים הישראלי נח רם – ספורטאי ומאמן שחייה ישראלי צבי רם – נוירוכירורג ישראלי. צבי רם (קצין) – קצין בצה"ל ובפלמ"ח ראם (פירושונים) רא"ם (פירושונים) ר"מ (פירושונים) רמה (פירושונים) רמות (פירושונים)
Alglucosidase Alfa

alglucosidase Alfa הוא גרסה רקומביננטית של האנזים אסיד α- גלוקוזידאז (acid α-glucosidase -GAA), הנמצא בחסר בחולים במחלת אגירת גליקוגן מסוג 2 (מחלת פומפה), נחשב כיום כטיפול היחיד למחלה זו. Alglucosidase Alfa מגיע כאבקה וניתן בעירוי לאחר מיהול. Alglucosidase Alfa מיועד לטיפול אנזימטי חליפי ארוך טווח בחולים שבהם אובחנה מחלת פומפה. התכשיר נמצא בסל התרופות של מדינת ישראל. חולים במחלת פומפה סובלים מאגירת גליקוגן בשרירים. הגליקוגן הוא רב-סוכר הנוצר בעיקר בכבד ובתאי שריר ומשמש מקור אנרגיה. באופן נורמלי גליקוגן הנאגר בתאי השריר מפורק בשני אזורים עיקריים: בציטופלסמה וברשתית תוך-פלזמית או בליזוזומים. במחלת פומפה נפגע פירוק הגליקוגן בליזוזומים ולכן הוא נאגר בהם, לכן זוהי מחלת אגירה ליזוזומלית. הסיבה לפגיעה בפירוק היא היעדר או ירידה בפעילות האנזים אסיד α- גלוקוזידאז. גליקוגן הנאגר בשריר פוגע בתפקודו ובשלב מאוחר יותר גורם להרס רקמת השריר. Alglucosidase Alfa מיוצר בתרבית של תאי CHO ‏(Chinese hamster ovary cells) שלהם הוחדר מקטע DNA (פלסמיד) המקודד לגן האנושי ל- acid α-glucosidase. Alglucosidase Alfa הניתן דרך הוריד, נישא דרך הדם וחודר לתאים הפגועים ולליזוזומים, שם הוא מפרק את הגליקוגן שנאגר בליזוזום ומונע את המשך האגירה. מחלת פומפה היא מחלת ניוון שרירים גנטית. מחקרים קליניים הראו כי אבחנה מוקדמת ומתן טיפול בשלבים מוקדמים ימנעו הרס בלתי הפיך של השריר ויאריכו את חיי החולים. קיימת סכנה לשוק אנאפילקטי כתוצאה מלקיחת התרופה. לפיכך מתן התרופה יעשה רק תחת פיקוח רפואי. תופעות הלוואי במלואן מפורטות בעלון התכשיר כפי שאושר על ידי הרשות האירופית (EMEA). התרופה ניתנת באמצעות עירוי לווריד. המינון המומלץ 20 מג' לקג' פעם בשבועיים. התרופה משווקת בבקבוקונים של 50 מג' אותם יש למהול לפני השימוש. הערך "מיוזיים - Myozyme", באתר "ויקיתרופות" Alglucosidase Alfa, מאגר תרופות, אגף הרוקחות, משרד הבריאות Genetics in Medicine May 2006 Vol.8 No 5 Neurology 2007;68;1-1 העלון לרופא כפי שפורסם באתר ה- EMEA: [1] הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חג הטט

טט (Tết) הוא החג החשוב ביותר בלוח השנה הוייטנאמי ומציין תחילת שנה חדשה בלוח הווייטנאמי המבוסס על שנת ירח. לוח השנה הווייטנאמי מקביל ללוח השנה הסיני (ונבדל ממנו במספר חיות - שנת הארנב הסיני בלוח השנה הווייטנאמי הופך לשנת החתול, הפרה לבופאלו וכו'), לפיכך הסינים והווייטנאמים חוגגים את חג תחילת השנה באותו יום. תאריך החג על פי לוח השנה הלועזי משתנה משנה לשנה (אך בדרך כלל מתקיים בין סוף ינואר לתחילת פברואר). המשפחות הווייטנאמיות מתכוננות לחג כשבוע מראש, קונות בגדים חדשים, מכינות אוכל מסורתי ורוכשות מתנות וקישוטים לחג. כמו כן נוהגים הווייטנאמים לבקר בקברי אבות המשפחה ולהדליק קטורת לזכר המתים. בערב החג נוהגות המשפחות לקיים טקס הענקת מנחות למתים הכולל הכנת ארוחה גדולה המוקדשת לרוחות אבות המשפחה. לאחר הטקס אוכלים בני המשפחה והאורחים את הארוחה, מחלקים מתנות ודמי מזל לילדים ונהנים מהאווירה המשפחתית. דמי המזל ניתנים לילדים בתוך מעטפות כסף אדומות מסורתיות. הילדים נותנים אף הם מתנות למבוגרים: תפוז הוא מתנה סמלית מקובלת, האמורה לסמל פריון ושפע. הילדים רשאים לבזבז את דמי המזל כרצונם ורשאים אף להמר במשחקי מזל (משחקי קלפים הם פעילות חג פופולרית). לקראת החג מתקשטים הבתים בצבעי אדום וזהב, צבעי המזל בתרבויות אסייתיות שונות, באורות צבעוניים, פרחים ובעץ הטט המסורתי (לרוב עץ שקד או עץ אפרסק, מקושט בקישוטי נייר וברכות אדומים וזהובים). מקובל כי ככל שיש יותר פירות על העץ כך יביא הדבר ליותר מזל. את עץ הטט נהוג להוציא מן הבית כעבור שבוע לאחר החג. היום שלאחר ערב החג הוא יום שבתון המוקדש לביקור קרובים וחברים. יום זה אמור לסמל את השנה כולה, על כן משתדלים לא לרגוז בו, לא לעבוד קשה מדי, לא ללכלך את הבית וכו'. הילדים אינם הולכים לבית הספר ביום החג וזהו יום חופשה בכל בתי הספר הווייטנאמים. האורח הראשון המבקר בבית בשנה החדשה יסמל את הברכות שיפלו על הבית במהלך השנה. הווייטנאמים משתדלים להזמין לאחר חצות ערב החג אורח שהם מעריכים את תכונותיו האישיות. אדם מוסרי, מצליח ונעים הליכות הוא האורח המועדף. על מנת למנוע בואו של אורח ראשון לא רצוי, בעל הבית החושש יצא מביתו דקה לפני חצות ויכנס לבית בעצמו דקה לאחר חצות. במהלך החג מתקיימות תהלוכות חג שבהן צועדים תזמורות, שחקנים המחופשים לדרקונים, רקדנים ועוד. הילדים נוהגים להדליק זיקוקי עשן ולהרעיש. בצ'יינה טאון שבניו יורק מתקיימת מדי שנה תהלוכה צבעונית וגדולה המושכת אליה סקרנים מכל העולם. מתקפת טט מדיה וקבצים בנושא חג הטט בוויקישיתוף
אליאב נחליאלי

אליאב נחליאלי (נולד ב-4 ביולי 1950) הוא מעצב מוזיאונים ומרכזי מבקרים ישראלי. נחליאלי גדל בירושלים ולמד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. הוא שרת בצה"ל כקצין והגיע לדרגת רב-סרן. נחליאלי סיים את לימודיו במחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי בבצלאל בשנת 1978. בהמשך סיים לימודי מוזיאולוגיה, והוא מרצה בקורס למוזיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב. זכה פעמיים במלגות השתלמות בסמית'סוניאן בוושינגטון ובלוס אנג'לס, בתחום השימוש והיישום של תוכניות אור-קוליות ואפקטים מיוחדים במוזיאונים. מיולי 1986 נחליאלי עצמאי ובעל סטודיו פרוגרמה 1 - סדנאות לעיצוב והמחשה. סטודיו זה מתמחה בעיצוב וביצוע מוזיאונים, מרכזי מבקרים ואטרקציות תיירותיות בתחום המורשת והתרבות. מרכז שרשרת הדורות - על עיצוב הפרויקט זכה בפרס THEA לשנת 2007 (Theme Entertainment Association), ובאות העיצוב הישראלי לשנת 2008. מוזיאון הפלמ"ח - עיצוב, תכנון מפורט וניהול הפקה של המוזיאון. עיצוב הפרויקט זכה בפרס THEA לשנת 2000 (Theme Entertainment Association) פיתוח פיתוח מערכת אינטראקטיבית לתצוגת הדואר והבולאות במוזיאון ארץ ישראל. עיצוב וביצוע אתר ההנצחה להעפלה בכיכר לונדון בתל אביב. עיצוב וביצוע מוזיאון היהלומים החדש ברמת גן. חמאם אל-באשה בעכו - אלמנטים ויזואליים, סטטיים ודינמיים ופסקול המשלב את הווי החמאם בסיפורי עכו. האיורים, פרי עטה של הציירת טניה סלוצקי, מתארים את עכו בתקופה העות'מאנית - חיי היום יום, האירועים ההיסטוריים והווי החמאם. עיצוב והפקה של מוזיאון חוויתי לממצאי החפירות במצדה - שילוב ייחודי של ממצאים ארכאולוגיים אותנטיים וייחודיים מחפירות יגאל ידין, המומחשים ומשתלבים בתסכית דמיוני המאייר ומסביר את הממצאים. עיצוב מיצג "מחול קרני האור" הרובע ההרודיאני בירושלים במסגרת פסטיבל האור. מרכז מבקרים בבית לוי אשכול בירושלים. הפרויקט זכה באות העיצוב הישראלי לשנת 2019. נחליאלי זכה פעמיים בפרס Thea, המוענק על ידי אגודת אתרי הבידור הנושאיים (TEA): בשנת 2000, פרס עבור עיצוב וביצוע של מוזיאון הפלמ"ח. בשנת 2007, פרס עבור עיצוב וביצוע מרכז המבקרים שרשרת הדורות בכותל. נחליאלי זכה פעמיים באות העיצוב הישראלי: בשנת 2008, בקטגוריה של עיצוב תערוכות ומוזיאונים, על עיצוב מרכז שרשרת הדורות בכותל. הפרס שניתן הוא על שם המעצבת והעמיתה למקצוע, דורית הראל. במעמד קבלת הפרס הודיע נחליאלי כי בכוונתו לתרום את הפרס הכספי ולהקדישו למלגה עבור סטודנטים המתמחים בעיצוב מוזיאונים, על מנת לעודד את ההתמקצעות בתחום לימודים זה בארץ. בשנת 2019, על עיצוב מרכז המבקרים בבית לוי אשכול. אליאב נחליאלי, ברשת החברתית פייסבוק אתר האינטרנט של סטודיו פרוגרמה 1 יונתן סידון, איזה כותל מגניב, באתר הארץ, 7 בפברואר 2006 מרכז שרשרת הדורות זוכה בפרס בינלאומי, באתר מגזין פרומו, 11 בפברואר 2008 אות העיצוב הישראלי הוענק למרכז שרשרת הדורות, באתר האינטרנט של הקרן למורשת הכותל המערבי שני שילה, איך מנציחים את השואה? תשאלו את דיסני, באתר הארץ, 17 באפריל 2008 גן, מוזיאון ואתר הנצחה, מאת מיכל נהרי, באתר פורטל הגינון הישראלי "פפירוס" יהלומים לנצח, מאת חדוה אלמוז, באתר מגזין בנין ודיור שמעון תמיר, עכו: היסטוריה מבעד לאדים, באתר ynet, 17 בספטמבר 2003 ענת רסקין, איתן על גב ההר - ריאיון עם מנהל גן לאומי מצדה, בפורטל לתיירות וקהילה של הנגב המזרחי, 19 באפריל 2017 קולות מן האור, באתר האינטרנט של הפסטיבל מיכאל יעקובסון, ראש הממשלה השלישי זוכה לכבוד מאוחר: ביתו של לוי אשכול ברחביה, באתר ynet, 15 בדצמבר 2016 הזוכים באות העיצוב, באתר התחרות
ביאלה

האם התכוונתם ל... באיטליה (Biella או Bièla) בִּיאֶ֫לָה (איטליה) – עיר בנפת ביאלה שבמחוז פיימונטה בִּיאֶ֫לָה (נפה) – נפה במחוז פיימונטה, קרויה על שם בירתה ביאלה בבולגריה (Бяла, כלומר לְבָנָה) בְּיָאלָה (בולגריה) – עיר במחוז רוסה בפולין (Biała, כלומר לְבָנָה; מבוטא בְּיָאוָוה) ביילסקו-ביאלה – עיר בפרובינציית שלזיה ביאלה ראווסקה – עיירה בפרובינציית לודז' ביאלא פודולסק – עיירה בפרובינציית לובלין באיות דומה בְּיֵילָה גוֹרָה (Бијела Гора, כלומר הַר לָבָן) – רמה בצדו הצפוני של הר אוריין במונטנגרו חסידות ביאלא – חצר חסידית שמוצאה מהעיירה ביאלא פודולסק בפולין כל הערכים שמכילים "ביאלה" בשמם כל הערכים שמכילים "ביאלא" בשמם כל הערכים שמכילים "ביילה" בשמם
רביץ

רביץ וראוויטש הם שמות משפחה אשכנזי שמקורם בעיירה ראביץ' (ראוויטש) שבקרבת העיר פוזנן בפולין. האם התכוונתם ל... אברהם רביץ – יושב ראש דגל התורה וחבר הכנסת מטעמה ומטעם סיעת יהדות התורה, סגן שר וסגן יושב ראש הכנסת אורי רביץ – שחקן ישראלי בנימין רביץ – פסנתרן ישראלי יהודית רביץ – זמרת ומלחינה ישראלית, מיוצרות הרוק הבולטות והמצליחות ביותר במוזיקה הישראלית יצחק רביץ – פוליטיקאי ואיש ציבור חרדי ישראלי לני רביץ – שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי; אביהם של השחקן נתן רביץ והסטנדאפיסט דורון רביץ מלך ראוויטש (שם העט של זכריה חנא ברגנר) – משורר יידיש, עורך ומבקר ומספר נתן (נתי) רביץ – שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי רבקה רביץ – ראש הסגל של נשיא המדינה ראובן ריבלין שלמה רביץ חזן, מלחין, מנצח מקהלות ומורה חזנים תקרת רביץ – תקרה העשויה רשת מטוייחת מתחת לחלל הגג. נקראת על שם ממציאה קרל רביץ (Carl_Rabitz) קרביץ (פירושונים)
חריף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חריפות – תחושת צריבה המורגשת בלשון ובחך עם אכילת מאכלים מסוימים חריפות – גישה בלימוד התלמוד המדגישה את יכולת הפלפול סחוג – ממרח חריף שמקורו בתימן, נקרא בסלנג "חריף" משקה אלכוהולי – משקה המכיל אתנול (אלכוהול) מחלה אקוטית (חריפה) – מחלה המתפרצת לפתע, המלווה בסימפטומים בולטים, להבדיל ממחלה כרונית (מתמשכת) מקומות הר חריף – הר בגובה של 1,012 מטר במערב הר הנגב, בגבולן של ישראל ומצרים; השני בגובהו באזור לאחר הר רמון נווה חריף – קיבוץ הממוקם בערבה והשייך למועצה אזורית חבל אילות אישים רבי יצחק חריף – ראש ישיבה ורבן של חנטשין, אפטא, קרקוב. כונה "חריף" על שם פקחותו. רבי צבי הירש ביאלה – ראש ישיבה ורבן של ביאלה והלברשטאדט. מחבר "עטרת צבי" ו"כוס ישועות" רבי צבי הירש הלר – ראש ישיבה בברודי ורבן של אונגוואר, בוניהד ואובן ישן. מחבר "טיב גיטין" רבי צבי הירש יאנוב – ראש ישיבת פוזנן, ואב"ד וראש ישיבת פיורדא רבי יעקב קופל אלטנקונשטט - כונה "ר' קופיל חריף" על שם פקחותו. רבי ישראל חריף מסטנוב - רבה של סטנוב, כונה "חריף" על שם פקחותו. הרב יהושע יצחק שפירא - היה רב, ואב"ד סלונים, כונה "אייזל חריף" על שם פקחותו ושנינותו. חגי חריף – איש תקשורת, יוצר וחוקר באקדמיה הרב יעקב יוסף (חריף) - היה הרב הראשי של העיר ניו יורק משה (מוסה) חריף – איש ציבור ישראלי, שכיהן כמזכיר איחוד הקבוצות והקיבוצים וכחבר הכנסת מטעם המערך יוסף חריף – מבכירי העיתונאים של מעריב, וממקימי היחידה ללימודי עיתונאות ותקשורת באוניברסיטת בר-אילן
ז'וזף מרי

ז'וזף מרי (בצרפתית: Joseph Méry, ‏1798 – 16 ביוני 1866) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי. כרומנטיקן נלהב שיתף פעולה עם אוגוסט ברתלמי ברבות מן הסאטירות שלו וכתב סיפורים רבים, שנשכחו עם השנים. כיום הוא זכור ביותר כלבריתן-שותף לגרסה המקורית בצרפתית לדון קרלוס של ורדי, שעלתה בהצגת בכורה בפריז במרץ 1867. כמו כן, חיבר את המחזה "הקרב על טולוז", שוורדי עיבד לאופרה "הקרב על לוניינו" בינואר 1849. בשעתו נודע מרי בשנינותו ובכושר האלתור שלו. הוא הפיק כמה יצירות בתיאטראות פריז ואף עבד עם ז'ראר דה נרוואל בעיבודים של מחזות שקספיר ואחרים. אלכסנדר דיומא האב הזמין, ב-1864, את כל משוררי צרפת להפגין את כישורי היצירה שלהם בכתיבת שירה לפי סיומי שירים, שז'וזף מרי בחר למטרה זו. באחרית ימיו זכה מרי לקצבה מנפוליאון השלישי. ערך זה מסתמך על אנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911, שהיא כיום ברשות הציבור. מדיה וקבצים בנושא ז'וזף מרי בוויקישיתוף כתבי ז'וזף מרי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ז'וזף מרי, באתר Discogs (באנגלית)
אנטוניו גיזלנצוני

אנטוניו גיזלנצוני (באיטלקית: Antonio Ghislanzoni; ‏25 בנובמבר 1824 – 16 ביולי 1893) היה עיתונאי, משורר וסופר איטלקי, שכתב לבריות בשביל ורדי ובשביל מלחינים אחרים. הידועות ביותר ביניהן הן אאידה והגרסה המתוקנת של כוחו של גורל. גיזלנצוני נולד בלקו, לומברדיה ולמד זמן קצר בסמינר לכמרים, אך סולק משם בגלל התנהגות לא-נאותה ב-1841. הוא החליט ללמוד רפואה בפאוויה. אבל ויתר על כך כעבור זמן קצר והחל בקריירה של זמר בריטון ובטיפוח נטיותיו הספרותיות. בשנת 1848, בהשראת רעיונותיו הלאומיים של ג'וזפה מציני, ייסד גיזלנצוני כמה עיתונים רפובליקאים במילאנו, אבל בסופו של דבר נאלץ למצוא מקלט בשווייץ. כאשר נסע לרומא להשתתף בהגנה על הרפובליקה בהתהוותה, נעצר גיזלנצוני בידי הצרפתים ונכלא לזמן קצר בקורסיקה. באמצע שנות ה-50' של המאה ה-19 הסתלק גיזלנצוני מן הבימה והשקיע את מרצו בפעילות עיתונאית בחוגי הבוהמה של מילאנו, בניהול "איטליה מוזיקלה" ובעריכת "גאזטה מוזיקלה די מילאנו". כן ייסד את המגזין Rivista minima בשיתוף פעולה עם אריגו בויטו, בין היתר. ב-1869 פרש גיזלנצוני מעיתונאות וחזר ללומברדיה, מחוז ילדותו, שם הקדיש את זמנו לספרות ולכתיבת לבריות לאופרות. הוא הרבה לכתוב סיפורים קצרים בחרוזים וחיבר רומנים שונים, ביניהם, Angioli nelle tenebre (1865), La contessa di Karolystria (1883), AbracadabraUn suicidio a fior d'acqua (1864) ו-Storia dell'avvenire (1884). הרומן שלו בנושא החיים בתיאטרון, Gli artisti da teatro משנת 1865 יצא לאור מחדש במאה ה-20. כמו כן הוציא לאור מסות מוזיקליות, שהחשובה בהן היא Reminiscenze artistiche גיזלנצוני כתב כשמונים וחמש לבריות, בהן "אדמה" בשביל קאטאלאני (1866), "פוסקה" (1873) ו"סלבטור רוזה" (1874) בשביל גומז, "הליטאים" בשביל פונקיילי והגרסה השנייה של "כוחו של גורל, (1869). כמו כן תרם כמה בתי שיר לתרגום המחודש לאיטלקית של "דון קרלוס" מאת ורדי. גיזלנצוני מת בקפרינו, ברגמו בשנת 1893, בן 69. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו גיזלנצוני בוויקישיתוף אנטוניו גיזלנצוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטוניו גיזלנצוני, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטוניו גיזלנצוני, באתר Discogs (באנגלית) כתבי אנטוניו גיזלנצוני בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אנטוניו גיזלנציוני, דף שער בספרייה הלאומית
בואה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נחש בריח (בואה פורטו-ריקני, בואה קובני, בואה קשת) בואה (עם) – קבוצה אתנית מעמי הבנטו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו אישים בואה (זמרת) (1986) - זמרת, מלחינה ופזמונאית דרום קוריאנית. קורט בואה (1901 - 1991) - שחקן גרמני. מקומות בואה ויסטה – בירת מדינת רוריימה שבברזיל. סנט בואה – עיירה בקהילה האוטונומית קטלוניה שבספרד. בווה (פירושונים)