laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית בכדורסל

נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית לגברים בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איי הבתולה של ארצות הברית. הדירוג הנוכחי של נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-68 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. הנבחרת השתתפה חמש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 2017. הנבחרת מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מסגד א-זיתונה

מסגד א-זיתונה (ערבית: جامع الزيتونة, "ג'אמע א-זיתונה") הוא מסגד השוכן במרכזה של עכו העתיקה, ופונה אל רחבה השוכנת מדרום לו. ככל הנראה הוא קרוי על שמם של עצי זית שלפי המסורת ניצבו בעבר בחצרו. כיום ניצבים בחזיתו ארבעה עצי דקל. המסגד הוקם בתקופת שלטונו של דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 והוקדש לווקף. הוא ניצב על שרידיה של כנסיית מריה הקדושה מיהושפט שניצבה במקום בתקופה הצלבנית. באמצע המאה ה-19 שירת המסגד את המסדר השזילי הסופי בעכו, עד שב-1862 בנו לעצמם חבריו את זאוויית א-שאזלייה בקרבת מקום. לפי אחת הגרסאות, מקור שמו של המסגד בשיבוש שמם של השזילים. המבנה ניכר בשתי כיפות ירוקות - כיפה גדולה הנישאת מעל תוף מתומן והמכסה על אולם התפילה המרכזי, וכיפה קטנה ממנה הניצבת מעל האולם המשני שממזרח לאולם המרכזי. אולם זה קטן יותר אך מעט גבוה יותר. מינרט המסגד ניצב בפינתו הדרום-מערבית, והכניסה אל המבנה היא דרך פתח הקבוע למרגלותיו, בצידו המערבי של המסגד. הפתח מוביל אל פרוזדור המסתיים בחצר פתוחה ובה מזרקה. החצר מוקפת ממזרח, מצפון וממערב בבתים שאינם שייכים למסגד, ואולמות התפילה שלו צמודים לה מדרום. ארקאדה קטנה ובה ארבעה פתחים מובילה מהחצר אל אולמות התפילה, והיא נושאת ארבע כיפות קטנות. העמודים התומכים בארקאדה נלקחו משרידי הכנסייה הקדומה שניצבה במקום. אולם התפילה הראשי רבוע ונפרד מהאולם המשני על ידי קשת, ובצידו הדרומי קבועים שני חלונות וביניהם המחרב. מדיה וקבצים בנושא מסגד א-זיתונה בוויקישיתוף המסגד באתר ArchNet המסגד באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה
מסגד הים (עכו)

מסגד הים (ערבית: جامع البحر, "ג'אמע אלבחר") הוא מסגד השוכן ליד הנמל בעיר העתיקה בעכו. הוא מכונה גם "מסגד הנמל" (جامع الميناء, "ג'אמע אלמינאא") או "מסגד סינאן פאשה" (جامع سنان باشا, "ג'אמע סנאן באשא") על שם מקימו. המבנה הוקם בשנת 1586 והיה המסגד הראשון שנבנה בעיר מאז כבשוה הממלוכים מידי הצלבנים והחריבוה. הוא הוקם בידי המצביא והמדינאי העות'מאני סינאן פאשה, אך נפגע באופן משמעותי בתקופת שלטונו של אחמד אל-ג'זאר בסוף המאה ה-18. יורשו, סולימאן פאשה שיפץ את המסגד ב-1816. המסגד קטן למדי והוא מחולק לאולם תפילה רבוע ולחצר מרובעת מצפון לו. הכניסה אל החצר היא מצידה המערבי הפונה אל "כיכר ונציה" ("כיכר הדייגים"). מעל אולם התפילה נחה כיפה גדולה ובפינה הצפון-מערבית שלה מתנשא המינרט. המעבר מהחצר אל אולם התפילה הוא דרך ארקאדה שבה שלושה פתחים הנפרדים זה מזה בשני עמודים. מעל לפתח המרכזי מונחת כיפה קטנה ומעל שני האחרים תקרה בצורת קמרון צולב. בצידו הדרומי של אולם התפילה קבועים שני חלונות. מתחתם ניצב המחראב ומימין לו מינבר הנושא צריח ירוק. מדיה וקבצים בנושא מסגד הים בוויקישיתוף המסגד באתר ArchNet המסגד באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה
מסגד הים

האם התכוונתם ל... מסגד הים (יפו) – מסגד בטיילת יפו מסגד הים (עכו) – מסגד בנמל עכו מסגד הים (טבריה) – נבנה על ידי דאהר אל-עומר
נבחרת קולומביה בכדורסל

נבחרת הגברים של קולומביה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של קולומביה. היא נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביבשת אמריקה ובעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת קולומביה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-58 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. בשנת 1982 אירחה קולומביה את אליפות העולם בכדורסל ולכן השתתפה בטורניר כמארחת. כמו כן, עקב היותה המארחת היא העפילה אוטומטית לשלב בית הגמר. בשלב זה היא הובסה בכל ששת משחקיה בהפרש ממוצע של 30.5 נקודות למשחק וסיימה במקום השביעי. נבחרת קולומביה מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים. קולומביה השתתפה פעם אחת באליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2017 כאחת ממארחות הטורניר, אך הפסידה בכל משחקיה. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת פרו בכדורסל

נבחרת הגברים של פרו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של פרו. הדירוג הנוכחי של נבחרת פרו ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-152 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. עד סוף שנות ה-60 נבחרת פרו העפילה שלוש פעמים למשחקים האולימפיים וארבע פעמים לאליפות העולם בכדורסל. הישגי השיא של הנבחרת הם מקום שביעי באליפות העולם בכדורסל בשנת 1950 ומקום שמיני במשחקים האולימפיים בשנת 1936. מאז שנת 1967 לא העפילה הנבחרת לטורנירים משמעותיים נוספים ומעולם לא השתתפה באליפות אמריקה בכדורסל. 1980 עד 2007 - לא העפילה 2009 עד 2013 - לא השתתפה 2015 עד 2017 - לא העפילה 2022 עד 2025 - לא השתתפה דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
חאן א-שוורדה

חאן א-שוורדה ("חאן הסוחרים") הוא חאן בצפון-מזרחה של עכו העתיקה, השוכן לחופו של מפרץ עכו, סמוך למקום בו נפגשות חומת היבשה וחומת הים של העיר. במרכז החאן חצר גדולה שבטבורה שוקת, וסביבה ארקאדה. תקרת הארקאדה עשויה מקמרון צולב וקשתותיה נחות על עמודי אבן גבוהים. הארקאדה מובילה אל חדרים שגם תקרתם עשויה כקמרון צולב, ואשר שימשו כמחסנים. רק באגף הדרומי שכנה קומה שנייה שנועדה למגורי סוחרים ונוסעים. קומה זו הרוסה באופן חלקי. ההשערה היא כי במקום בו ניצב החאן שכן בתקופה הצלבנית מנזר של האחיות הקלריסיות או אכסניה. דאהר אל-עומר הקים את החאן ב-1749, ושילב את החזית המזרחית של המבנה הפונה אל מפרץ עכו בחומת העיר. בפינה הדרום-מזרחית של החאן ניצב בורג' אל-סולטאן, מגדל בן שתי קומות שהוקם על ידי הצלבנים ושופץ בידי אל-עומר. שליט העיר בסוף המאה ה-18, אחמד אל-ג'זאר, שינה את צורתו של החאן והרחיב אותו. בשנת 1935 נהרס חלקה המזרחי של הארקדה הדרומית, כדי לאפשר סלילת דרך שחוצה את החאן מדרום לצפון. מדיה וקבצים בנושא חאן א-שוורדה בוויקישיתוף החאן באתר ArchNet החאן באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה
ורשבסקי

וַרְשַׁבְסְקִי (בכתיב יידי: וואַרשאַווסקי; בפולנית: Warszawski; ברוסית: Варшавский; בגרמנית: Warschawski) הוא שם משפחה ממקור פולני, שפירושו 'בן העיר ורשה'. האם התכוונתם ל... ורשבסקי – אחד משמות העט של הסופר יצחק בשביס-זינגר טודרוס ורשבסקי – בעלי מלון ורשבסקי בירושלים בתקופת המנדט הבריטי, וממקימי השכונות רוממה וגאולה יוסי ורשבסקי – מנכ"ל רשת 13 יקיר ורשבסקי – סופר עברי ויידי ועיתונאי יידי בוורשה מיכאל ורשבסקי (מיקאדו) – עיתונאי, מייסד המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית ויושב ראש משותף שלו מנשה ורשבסקי – שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי הרב מקס ורשבסקי – הרב הראשי של שטרסבורג והריין התחתון מרק ורשבסקי – משורר יידיש, מלחין מפורסם וזמר נאורה ורשבסקי – מעצבת טקסטיל ישראלית עוזר ורשבסקי – סופר יידיש שמואל יבנאלי (ורשבסקי) – איש העלייה השנייה, ממנהיגי תנועת הפועלים בארץ ישראל, ממייסדי מפלגות אחדות העבודה ומפא"י אחר: אדלר חומסקי & ורשבסקי – שם המותג של קבוצת הפרסום השנייה בגודלה בישראל, אדלר חומסקי תקשורת שיווקית בע"מ ורשביאק
קורדובה

האם התכוונתם ל... קרדובה – עיר בספרד קורדובה (ארגנטינה) – עיר בארגנטינה קורדובה (מועדון כדורגל) – קבוצת כדורגל ידועה בארגנטינה קורדובה (מטבע) – המטבע של ניקרגואה קורדובה (נפה) – נפה באנדלוסיה קורדובה (פרובינציה) – פרובינציה בארגנטינה קורדובה (קולומביה) – מחוז בקולומביה חליפות קורדובה – אַל-אַנְדָלוּס, השם שנתנו המוסלמים לשטחים שהיו ברשותם בחצי האי האיברי, בין השנים 711 ל-1492 אישים: אוסקר קורדובה – שוער קולומביאני איוואן קורדובה – כדורגלן קולומביאני משה קורדובה – קצין רפואה ראשית בשנים 1975-1972 פרנסיסקו הרננדס דה קורדובה – מגלה חצי האי יוקטן כלי רכב קרייזלר קורדובה – מכונית קופה מתוצרת קרייזלר שיוצרה בין השנים 1975–1983 ב-קנדה סיאט קורדובה – מכונית משפחתית מתוצרת סיאט שיוצרה בין השנים 1993–2009 ב-ספרד
ג'ון נובל

ג'ון נובל (באנגלית: John Noble; נולד במדינת אוסטרליה הדרומית ב-20 באוגוסט 1948) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אוסטרלי. בשנת 2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "אאוטסיידר" את פרגוס האנטר, לצד נעמי ווטס. בשנת 2017 החל לשחק בסדרת המדע הבדיוני "המושיעים" ברשת CBS האמריקאית, בתפקיד ניקולס טאנז, דודו של דאריוס. בשנת 2015 הצטרף לקאסט בסדרת הטלוויזיה המצליחה ״אלמנטרי״, גם היא של רשת CBS, בתפקיד מורלנד הולמס, אביו של שרלוק הולמס. טלוויזיה: All Saints‏ (2004-1998) 24 - שיחק שגריר רוסי פרינג' שם הוא משחק תפקיד ראשי - שיחק לצד השחקנית האוסטרלית אנה טורב מגרש המשחקים של השטן (2014) רייק (2014) אלמנטרי - החל לשחק החל מהעונה הרביעית בתור מורלנד הולמס, אביו של שרלוק הולמס מסע בין כוכבים: פרודיג'י (2021) - דיבוב דמותו של בעל האוב קאובוי ביבופ (2021) - קאליבן Debris‏ (2021) - אוטו דמדומי האלים (TBA) - הארפנקל (דיבוב) קולנוע: מסכת הקוף (2000) שר הטבעות: שיבת המלך (2003) שֶׁבֶר (2004) לילה אחד עם המלך (2006) איירבנדר (2010) The Mule ‏(2014) לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן (2021) ג'ון נובל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון נובל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון נובל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון נובל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסגד אל-מג'דלה

מסגד אל-מג'דלה (בערבית: مسجد المجادلة; תעתיק מדויק: מסג'ד אלמג'אדלה) הוא מסגד בעכו העתיקה. המסגד נבנה בשנים 1809–1810 בידי עלי אגא, המשנה למושל עכו סולימאן פאשה, בסמוך לביתו של אגא. מקור שמו של המסגד נעוץ בכך שהתושבים שהתגוררו באזור הגיעו לעכו מהכפר מג'דל (אם כי לא ידוע באיזה כפר בדיוק מדובר, שכן בארץ ישראל היה יותר מכפר אחד בשם זה). במסגד אולם תפילה ושני חדרים נוספים, ולצדם חצר בצורת טרפז. בצדו של אולם התפילה הפונה לחצר ניצבת ארקדה הנושאת שלוש כיפות. מסגד אל-מג'דלה באתר אל עכו מסגד אל-מג'דלה באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה מסגד אל-מג'דלה באתר Archnet (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מסגדים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספינת הבערה

ספינת הבערה היא סוג של כלי שיט, ששימש בעבר להשמדת אוניות אויב על ידי העלאתן באש, בין בשעת קרב ובין בעת עגינתן בנמל. על פי רוב השתמשו בספינת מפרשים ישנה, מילאו אותה בחומרים דליקים, הציתו והשיטו אותה בסיוע רוח מתאימה לעבר אוניות היריב. השימוש בספינות הבערה החל עוד בעת העתיקה, ולא בים התיכון בלבד אלא גם במזרח הרחוק, והוא לא פסק אלא במחצית הראשונה של המאה ה-19, עם המעבר ממפרש לקיטור. כלי שיט ששימש בעידן אוניות המפרשים לאותה מטרה אך נשא חומרי נפץ נקרא "ספינת תופת". מדיה וקבצים בנושא ספינת הבערה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימ"ג

הימ"ג (יחידת משמר הגבול) הן יחידות מג"ב המיומנות ללוחמה בטרור ובבילוש. שילוב של שני אלה, נתן להם את הכלים לפעול בכל מגזר עם דגש על המגזר הערבי והבדואי. יחידות אלה פעלו בין השנים 1998–2011. היחידות היו כפופות למרחבי מג"ב ופעלו בשיתוף פעולה עם מחוזות המשטרה השונים. ייחודן של יחידות אלה היה בזמינותן הגבוהה, במקצועיותן וביכולתן להתמודד עם תרחישים קיצוניים, לקחת נושא לטיפולן ולהתמקד בו. הימ"גים הוקמו במהלך שנת 1998 ולאורך השנים התעצבה כל יחידה באופן שונה על פי מאפייני הפשיעה בתחום המחוז בו היא פועלת. המשרתים ביחידות הימ"ג היו לוחמים שעברו בנוסף להכשרת הלוחם הרגילה במג"ב, יום גיבוש לקבלה לקורס, שבו היו צריכים לעמוד במבחנים רבים כגון מבחנים פיזיים, חברתיים, קבוצתיים, כושר, קואורדינציה, לוחמה, פיקוד ועוד. לאחר הגיוס מתחיל קורס הלוחמה בטרור בן 8 שבועות וכן קורס בילוש בבית הספר לשוטרים ולאחר מכן הכשרה מבצעית בבסכ"מ . היחידות חולקו לפי יעודן, יחידות ימ"ר כפרי אשר אין קשר בין פעילותם לפעילות הימ"גים העירוניים שעיסוקן היה בעיקר לוחמה בתופעת הפשיעה במגזר הכפרי דוגמת גנבות בקר, טרקטורים, וציוד חקלאי אחר (ראו: פשיעה חקלאית בישראל) וכן תופעות פשיעה באזורים עם מאפיין התיישבותי (לדוגמה מושב הסובל מגנבות רכב או התפרצויות לבתים). הימ"גים העירוניים לעמת זאת עסקו בעיקר בתופעות פשיעה אלימות במיוחד (סחר בסמים, גנבות רכב, החזקת וסחר באמל"ח וכדומה) המצריכות מיומנות וכישורי לוחמה גבוהים או ריכוז מאמץ בתחום מסוים. בנוסף לזה הלוחמים בשגרתם היו משובצים בפעילויות המצריכות ידע וניסיון בלוט"ר והפס"ד, לדוגמה- כוח פריצה בשט"פ עם הימ"מ להר הבית בשעת תפילות ובימים בהם רמת הסיכון להפרות סדר ופיגועים גבוה. הלוחמים היו כח מענה ראשוני בגזרתם לאירועי פח"ע והיו מוכנים בכל רגע לתת מענה ראשוני בגזרתם או במקומות בהם פעלו לאירועים מסוג זה. פעילויות עם השב"כ כגון מעצרים של פעילי טרור וחיפושי אמל"ח ברמת סיכון גבוהה היו שיגרתם של יחידות ימ"ג כגון יחידת רותם בדרום. בשנת 2011 החליט מפקד מג"ב, ניצב יורם הלוי, במסגרת 'תפיסת ההפעלה' - שינוי ארגוני גדול שערך במג"ב, לסגור את יחידות הימ"ג העירוניות ולשלב אותן כפלגות בסוג יחידות חדש שהוקם, יחידות שחר 101. מג"ב צפון - יחידת "אלון" ויחידת "ארז". מג"ב מרכז - יחידת "צבר", יחידת "ברק" ויחידת "אלמוג". מג"ב ירושלים - יחידת "לביא", יחידת "כפיר" ויחידות "מעיין". מג"ב דרום - יחידת "רותם" ויחידת "דקל". על יחידות הימ"ג באתר יחידה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלגוריתם תזמון

במדעי המחשב, אלגוריתם תזמון (באנגלית: "Scheduling discipline") הוא אלגוריתם המממש מדיניות תזמון מסוימת עבור סדרן התוכניות. מדיניות זו קובעת את דרך חלוקת המשאבים, למשל המעבד, בין תהליכים ותהליכונים. הצורך באלגוריתם תזמון נובע מהדרישה לריבוי משימות שקיימת ברוב המערכות המודרניות. מטרותיו העיקריות של אלגוריתם תזמון הן ניצול מקסימלי של המעבדים ושמירה על זמן תגובה נמוך של המערכת לאירועים שונים. דרישות נוספות מהאלגוריתם יכולות להתבסס על אופי המערכת בה הוא מתקיים. לדוגמה: במערכות זמן אמת, הדרישה לזמן תגובה נמוך הוא הכרחי ביותר עבור חלק מהתהליכים. כך למשל, במערכת הטייס האוטומטי, במידה והמערכת מגלה ירידה במהירות הטיסה, נרצה שהמערכת תגביר מהירות באופן מיידי. במערכות שנמצאות במחשב רשת מרכזי, בו התהליכים יכולים להיות משתמשי קצה שונים, ההוגנות (חלוקת זמן שווה וזמן המתנה שווה בין התהליכים) תהיה דרישה משמעותית. כמו כן, ניתן לבצע אופטימיזציות ספציפיות לחומרה ובכך לשפר את ניצול המעבדים. אלגוריתמי תזמון שמקיימים אופטימיזציות שכאלה הן למשל: תזמון כנופיות (Gang Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, עבור תהליכים מרובי תהליכונים - נרצה להפעיל במקביל על מספר מעבדים את כל התהליכונים (או כמה שניתן). הסיבה נעוצה בעובדה שעל פי רוב, בין התהליכונים השונים יש סנכרון כלשהו שימנע מתהליכון אחד להמשיך לרוץ עד שאחר לא ימשיך. לכן כדי למנוע ריבוי החלפות הקשר, נפעיל את התהליכונים במקביל. תזמון דביק (Sticky Scheduling) - במחשבים מרובי מעבדים, נרצה בכל פעם להריץ תהליך על אותו המעבד עליו רץ בפעם האחרונה, כדי לחסוך חריגי מטמון. על אלגוריתם תזמון להימנע ממצב בו עלולה להתקיים הרעבה של תהליכים/תהליכונים. פסיקה (מחשב) סנכרון (מדעי המחשב)
קתדרלת אלמודנה

קתדרלת אלמודנה (שם מלא בספרדית: Santa María la Real de La Almudena) היא קתדרלה קתולית במדריד, בירת ספרד. התוכניות להקמת קתדרלה על שם הבתולה מאלמודנה עלו במהלך המאה ה-16 מהרגע בו הפכה מדריד לבירת ספרד על ידו של המלך פיליפ השני, אך בנייתה נדחתה לאורך זמן רב עקב התנגדותה של הבישופות של טולדו שפחדה מפגיעה במעמדה. כך שבניית הקתדרלה בפועל החלה רק במאה ה-19 (בשנת 1879). בנייתה של הקתדרלה התנהלה בעצלתיים ואף הופסקה כליל עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית. עבודות הבנייה נמשכו בשנת 1950, והקדתרלה נפתחה רק בשנת 1993, יותר ממאה שנים לאחר תחילת העבודות, בנוכחות האפיפיור יוחנן פאולוס השני. תכנון הקתדרלה שהבנייה החלה על-פיו היה בסגנון התחייה הגותית, אך עם המשך עבודות הבנייה לאחר מלחמת האזרחים, הוחלט לעצב את חלקה החיצוני בסגנון נאו קלאסי, במטרה להתאים את הקתדרלה לחזיתו של הארמון המלכותי הניצב מולה. עיצוב פנים הקתדרלה נחשב לחדשני ומודרני, עם חדרי תפילה ופסלים של אמנים בני זמננו המעוצבים בסגנונות שונים. אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת אלמודנה (בספרדית) למידע בעברית על הקתדרלה
יאן קולמנס

יאן אנא גומאר קולמנס (פלמית: Jan Anna Gumaar Ceulemans;‏ נולד ב-28 בפברואר 1957 בליר שבבלגיה) הוא כדורגלן נבחרת בלגיה וקבוצת קלאב ברוז'. הוא נחשב עד עצם היום הזה לאחד מגדולי הכדורגלנים הבלגים בהיסטוריה. קולמנס שיחק כקשר, והיה שיאן ההופעות בנבחרת בלגיה עם 96 הופעות בינלאומיות והחזיק בשיא זה עד אוקטובר 2017. קולמנס נמנה עם דור הזהב של הכדורגל הבלגי בשנות ה-80, עת הוביל את נבחרתו לגמר ביורו 1980, ולמקום הרביעי במונדיאל 1986, תחת הדרכתו של המאמן גי תיס. קולמנס רשם את הופעת הבכורה של במשחקי גביע העולם במונדיאל 1982, כאשר בלגיה גברה על אלופת העולם דאז נבחרת ארגנטינה 0:1 במשחק הפתיחה של הטורניר בקאמפ נואו בדרך לשלב השני. במונדיאל 1986 הוביל קולמנס את נבחרת בלגיה למקום הרביעי, בהם כבש שלושה שערים, אחד מהם זכור במיוחד: שער נגיחה תוך כדי צלילה מול נבחרת ספרד ברבע הגמר. ההופעות שלו העניקו לקשר הבלגי את הכינוי "הקפטן האמיץ". קולמנס פרש מהנבחרת אחרי מונדיאל 1990. בגביע העולם באיטליה כבש הקפטן הבלגי את השער השלישי בניצחון 1:3 על נבחרת אורוגוואי, אבל בלגיה הודחה על ידי אנגליה בשלב שמינית הגמר בזכות שער של דייוויד פלאט בדקה ה-119 בהארכה. באותו משחק שלח קולמנס כדור לקורה. קולמנס החל את הקריירה בקבוצת לירסה שם שיחק בין השנים 1974 ל-1978 וכבש 39 שערים ב-110 הופעות ליגה. בעונת 1978/1979 עבר קולמנס למועדון הפאר הבלגי קלאב ברוז', ושיחק בו במשך 13 שנים עד לפרישתו מפעילות ב-1991. קולמנס כבש 191 שערים ב-404 הופעות בליגה במדי ברוז'. הוא זכה 3 פעמים (1980, 1988, 1990) עם הקבוצה באליפות בלגיה, ולזכותו גם שתי זכיות בגביע הבלגי (1986, 1991). אחרי שפרש ממשחק בעקבות פציעה בברך, הפך למנג'ר באלסט ב-1992. הוא הוביל את הקבוצה לליגה הבכירה בבלגיה ואף העפיל עימה לגביע אופ"א. ב-1998 הוא עבר לוסטרלו והוביל גם אותה להופעה בגביע אופ"א. ב-2005 חזר כמאמן לקבוצת בה הפך לסמל, קלאב ברוז', אבל פוטר מתפקידו אחרי סדרה של משחקים מאכזבים באפריל 2006. בעונת 2007/2008 חזר לאמן את וסטרלו, ובסוף עונת 2011/2012 סיים את תפקידו בקבוצה. קולמנס נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים הגדולים של פיפ"א במרץ 2004. מדיה וקבצים בנושא יאן קולמנס בוויקישיתוף יאן קולמנס, באתר Transfermarkt יאן קולמנס, באתר Soccerway יאן קולמנס, באתר National Football Teams יאן קולמנס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
תזמורת הרדיו ההולנדית

תזמורת הרדיו ההולנדית (באנגלית: Netherlands Radio Symphony Orchestra) נוסדה בשנת 1985 אחרי מיזוג של תזמורת הטיילת ותזמורת הרדיו (Omroep Orkest). התזמורת השתתפה בהפקות אופרה שונות ובמיזמים מוזיקליים מיוחדים, כמו גם בתחרויות בינלאומיות. היא שימשה כתזמורת הליווי הקבועה של כיתות האמן לניצוח על שם קיריל קונדראשין, "תחרות אוסקר בק" ותחרות הזמרים הבינלאומית. התזמורת הופיעה בפסטיבל הולנד, ב"שבוע גאודאמוס" ובכמה מיזמים חינוכיים. מנצחיה הראשיים של תזמורת הרדיו ההולנדית היו קס בקלס וארי קלאס (1996 - 2003). קלאס התמנה למנצח אורח עליון בעונת 2003-04 הנס פונק החזיק בתואר מנצח ראשי בעונת 2003-04 והיה מנצחה הראשי האחרון של התזמורת. מחלת ניוון העצבים של פונק אילצה אותו לנצח על כמה מן הקונצרטים מכיסא גלגלים. עוד מנצחים אורחים היו ייז'י קוט, יאנוש פירסט, סטניסלב סקרובצ'בסקי, יאפ ואן זביידן ואלכסנדר חלאזארב, וכן מארק זאוסטרוט, ארמין ז'ורדן וז'אן ברנאר פומייה. תזמורת הרדיו ההולנדית שימשה גם כתזמורת האופרה בכמה הפקות, בהן "אלקו" של רחמנינוב, "העיר המתה" של אריך וולפגנג קורנגולד ואופרות אחדות של דוניצטי. כמו כן ניגנה בביצוע הבכורה ההולנדי של "שלוש אחיות" של פטר אטווש, בקופרודוקציה עם להקת האופרה הנודדת של הולנד. בשנת 2005 פורקה תזמורת הרדיו ההולנדית ונגניה נקלטו בתזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד ובתזמורת הרדיו הקאמרית של הולנד. הקונצרט האחרון של תזמורת הרדיו ההולנדית התקיים ב-7 ביולי 2005. תזמורת הרדיו ההולנדית, באתר AllMusic (באנגלית) תזמורת הרדיו ההולנדית, באתר MusicBrainz (באנגלית) תזמורת הרדיו ההולנדית, באתר Discogs (באנגלית) תזמורת הרדיו ההולנדית, באתר Songkick (באנגלית) Netherlands Radio Symphony Orchestra website Jan Marijnissen, "Opdoeken Radio Symfonie Orkest grenst aan barbarij". Dutch Socialist Party commentary, 21 June 2004 (commentary in Dutch). van Laar, Jan (2006-09-20). "Klassieke muziek: Tegendraadse dirigent". Elsevier Weekblad. נבדק ב-2009-02-28.
סוקרטס (כדורגלן)

סוקרטס ברזיליירו סמפאיו דה סוֹאוּזה ויאיירה דה אוליביירה (פורטוגזית: Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira;‏ 19 בפברואר 1954, בלם (עיר) - 4 בדצמבר 2011, סאו פאולו), הידוע יותר בכינויו סוקרטס, היה כדורגלן ברזילאי, קפטן וקשר נבחרת ברזיל בכדורגל במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986. נחשב לאחד הקשרים הגדולים בכל הזמנים. נודע בזכות משחק בעיטות עקב, יכולת מסירה יוצאת מהכלל וראיית משחק טובה. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם. סוקרטס החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1974 בקבוצת בוטפוגו מהעיר ריביראו פרטו, אך בילה את רוב הקריירה שלו (מ-1978 עד 1984) עם קבוצת קורינתיאנס מסאו פאולו. בשנת 1984 סוקרטס עבר לשחק בקבוצת פיורנטינה האיטלקית אותה עזב בשל קשיי הסתגלות. את הקריירה המקצוענית סיים בקבוצות הברזילאיות פלאמנגו וסאנטוס. ב-2004, יותר מעשור מאז פרש, הסכים סוקרטס לשמש כשחקן-מאמן בגארפורת' טאון, קבוצה חובבנית באנגליה. הוא הופיע פעם אחת במדי הקבוצה ב-20 בנובמבר 2004 מול טאדקסטר אלביון, למשך 12 דקות בלבד. סוקרטס הופיע לראשונה במדי הנבחרת בשנת 1979, בגיל 25. במונדיאל 1982 שיחק לצידם של פלקאו, זיקו וסרז'יניו בהדרכת המאמן טלה סנטנה, בנבחרת שנחשבה לכישרונית במיוחד ושעוררה ציפיות גבוהות. למרות הפוטנציאל הרב שהיה טמון בה, כשלה הנבחרת והודחה על ידי נבחרת איטליה בסיבוב השני. בטורניר זה כבש סוקרטס שני שערים, אחד מהם נחרת בזיכרונם של אוהדי כדורגל רבים כאשר כבש מול נבחרת ברית המועצות בבעיטה ממרחק בסיום מבצע אישי בו עבר שני שחקנים. במונדיאל 1986 הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת צרפת בהנהגת מישל פלאטיני, בתום דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר החמצה של סוקרטס. סוקרטס היה דוקטור לרפואה, הישג נדיר לכדורגלנים מקצוענים, במיוחד לאור העובדה שהשיג את התואר בעת שהיה כדורגלן פעיל. בזמן ששיחק בקורינתיאנס ניצל סוקרטס את מעמדו הספורטיבי לצרכים פוליטיים: הוא הוביל ביחד עם חבריו לקבוצה מחאה כנגד השלטון הצבאי הדיקטטורי בברזיל, וקרא להחליף את המשטר בדמוקרטיה. סוקרטס נודע כמי שלא חי חיים ספורטיבים, נהג לעשן קופסת סיגריות אחת ביום ולשתות משקאות אלכוהוליים. עובדה זאת הקשתה עליו להסתגל לכדורגל המקצועני באיטליה. אחיו ראיי, זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994 ושיחק בקבוצות סאו פאולו ופריז סן-ז'רמן. מדיה וקבצים בנושא סוקרטס בוויקישיתוף סוקרטס, באתר Transfermarkt סוקרטס, באתר Soccerway סוקרטס, באתר BDFutbol סוקרטס, באתר National Football Teams סוקרטס, באתר FootballDatabase.eu יעקב זיו, האגדה מתה: סוקרטס הלך לעולמו, באתר nrg מעריב, 4 בדצמבר 2011 עוזי דן, כדורגלן גדול, אדם ענק, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2011 עידן רינג, המורשת של סוקרטס, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2011 סוקרטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דוד סימור

דוד סימור (באנגלית: David Seymour‏; 20 בנובמבר 1911, ורשה – 10 בנובמבר 1956, סיני), שנודע בכינויו שים (בכתיב צרפתי: Chim), היה צלם וצלם עיתונות יהודי-פולני-אמריקאי. נולד בשנת 1911 בשם דוד שִימִין (בפולנית: Dawid Szymin) בעיר ורשה, בנם של רגינה ובנימין שימין (1880–1942), מו"ל נודע של ספרים עבריים ויידיים בוורשה, שותף בהוצאת הספרים החשובה "צנטרל". למד אמנות גרפית בלייפציג, והחל להתעניין בצילום כאשר המשיך בלימודיו בסורבון שבפריז בשנת 1933. אז החל לעבוד כצלם עיתונות עצמאי, וחתם על עבודותיו 'CHIM' ("שים") – קיצור פונטי בכתיב צרפתי באותיות רישיות של שם משפחתו, שימין. שים התפרסם וזכה למוניטין לאחר שסיקר את מלחמת האזרחים בספרד בין השנים 1936–1938. בשנת 1939 תיעד שים את מסעם של פליטים ספרדים למקסיקו, ומשם נסע עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לניו יורק, ואימץ לעצמו את שם המשפחה סימור. ב-1942 התגייס שים לצבא האמריקני (כחלק מנערי ריצ'י), והשתתף בלחימה באירופה. שני הוריו נותרו בפולין ונרצחו בשנת 1942 באוטבוצק. עם סיום המלחמה חזר לאירופה לתעד מטעם אונסק"ו את מצוקתם של הילדים הפליטים. בשנת 1947 הקים סימור יחד עם אנרי קרטייה ברסון ורוברט קאפה את סוכנות מגנום. הוא המשיך לסקר נושאים מגוונים, החל ממצוקתם של הילדים בכל רחבי אירופה, דרך כוכבי הוליווד ועד לסיקור עלייה לישראל בשנותיה הראשונות. לאחר מותו של קאפה ב-1954 היה שים לנשיא סוכנות מגנום, והחזיק בתפקיד זה עד למותו שלו שנתיים מאוחר יותר. ב-10 בנובמבר 1956 נהרג סימור מפגיעת מכונת ירייה מצרית בעת שסיקר את שביתת הנשק לאחר מבצע קדש, ארבעה ימים לאחר חתימתהּ בסואץ. אחותו הגדולה, הָלָה (הלינה) שימין (לימים איילין (Eileen); 1908–2004), היגרה אף היא לניו יורק. היא הייתה אשתו של העיתונאי והסופר שמואל לייב שניידרמן, ולקחה חלק מרכזי במחקר ובעריכת חומריו. בנה הצעיר, בן שניידרמן, הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד. בשנת 2011 פורסם סרט דוקומנטרי המזוודה המקסיקנית אודות נדודי אוסף של כ-4,000 צילומים ממלחמת האזרחים בספרד שצילמו רוברט קאפה, דוד סימור וגרדה טארו שנעלמו לאחר מותו של קאפה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ונתגלו במקסיקו בשנת 2007. מדיה וקבצים בנושא דוד סימור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוד סימור דף הצלם באתר סוכנות מגנום חייו ומותו של "שים", דבר, 22 במאי 1959 דוד סימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דיוויד סימור (1911–1956), דף שער בספרייה הלאומית דוד סימור, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד סימור, באתר Discogs (באנגלית) CHIM: The Photographs of David Seymour Susan Stamberg, David Seymour's 'Reflections From The Heart', National Public Radio "La maleta mexicana", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)