laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נובה זמקי

נובה זמקי (בסלובקית: Nové Zámky) היא עיר בדרום מערב סלובקיה, בשפלות הדנובה, על הנהר ניטרה כ-100 ק"מ מברטיסלאבה וכ-25 ק"מ מגבול הונגריה. כשני שלישים מתושבי העיר הם סלובקים וכשליש הם הונגרים. בעבר נקראה ארשקויוור (בהונגרית: Érsekújvár) ובגרמנית: Neuhäus[e]l. מהמאה ה-10 עד 1918 הייתה העיר בשטח ממלכת הונגריה. בשטח העיירה נבנה מבצר בצורת כוכב, נגד התקפות האימפריה העות'מאנית. העיירה התפתחה סביב המבצר, ומכאן שמה, שמשמעותו היא "טירתו החדשה של הארכיבישוף". בסוף המאה ה-16 ובאמצע המאה ה-17, עד 1685, שלטו הטורקים בנובה זמקי. עקב התקוממויות במאה ה-17 הרסו השליטים ההונגריים את העיירה בשנת 1724, כדי למנוע שימוש במבצרה בתור בסיס למרד. בשנת 1920, לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית, נכללה העיירה בשטח צ'כוסלובקיה. בין השנים 1938–1945 נכללה העיירה בשטח הונגריה. בשנת 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, נפגעה העיירה קשות מהפצצות בעלות הברית. רק חלק קטן מהמבצר עדיין קיים היום, אך המבצר עדיין מופיע בסמל העיירה. בעיירה כנסייה ומנזר פרנציסקניים שנבנו בסגנון הבארוק המוקדם במאה ה-17 ושופצו במאה ה-18 ובסוף המאה ה-19. בעיירה לוח הנצחה ליהודי העיירה שנרצחו בשואה. בית הכנסת האורתודוקסי של נובה זמקי שופץ ב-1992 והיום הוא אתר היסטורי סלובקי, ואחד מבתי הכנסת הבודדים שעדיין משמשים קהילות יהודיות בסלובקיה למטרות דתיות. ערך מורחב – קהילת יהודי נובה זמקי יהודים ראשונים הגיעו לעיר בתחילת המאה ה-18, ייתכן והיו מספר שנים בהן לא היו יהודים באזור בעקבות האיסור על ישיבת יהודים בחבל המכרות שבמרכז סלובקיה. ראשוני הקהילה הממוסדת בעיר הגיעו באמצע המאה ה-19, רובם מהעיירה הסמוכה שוראני. היו בעיירה שתי קהילות יהודיות, נֵאולוגית ואורתודוקסית, והן החזיקו בין היתר בית ספר יסודי (נפרד לכל זרם) חטיבת ביניים נאולוגית, תלמוד תורה אורתודוקסי וישיבה. פעלו בה ארגונים ציוניים ויהודיים שונים וכן מפלגה יהודית שנציגיה נבחרו למועצת העיר. בשנת 1930 היו בעיירה 2,535 יהודים, שהיוו כ-10% מתושבי העיירה. לאחר החלוקה יהודי העיר היו תחת שלטון הונגרי ולא גרמני ועל כן לא חלו חוקי גזע נאצים במדינה. עם זאת, גם להונגריה היו מספר חוקים אנטישמיים שנועדו להביע אהדה לשלטון הנאצי. היהודים הורחקו ממשרות ציבוריות, הוטלו עליהם מגבלות כלכליות וגברים נשלחו לעבודות כפייה כחלק מהמאמץ המלחמתי. למרות זאת, בשלב זה לא נשקפה סכנה לחייהם של יהודי העיר וגם איום הגירושים לא חל עליהם, למעט יהודים שלא החזיקו באזרחות הונגרית שגורשו מהמדינה. הצבא הגרמני כבש את הונגריה במרס 1944. בתחילת אפריל נערך מפקד בעיר והקהילה האורתודוקסית מנתה 1,144 יהודים והנאולוגית 964. בראשית מאי הוקמה בעיר מועצה יהודית בראשותם של ינוש ברנפלד וליאו הורבט. פעולתם הראשונה הייתה העברת היהודים לגטו בשבוע בין ה-7 ל-12 במאי, כל משפחה קיבלה חדר אחד. בנוסף הקימו בגטו בית חולים כללי, בית חולים למחלות מידבקות ובית יולדות, שירות סדר יהודי ומכבי אש. בראשית יוני פונו כל יהודי הגטו אל מרכז השילוחים בעיר יחד עם יהודים נוספים מהמחוז. משם יצאו שני משלוחים, ב-11 וב-14 ביוני, שמנו 4,843 יהודים שהגיעו כולם לאושוויץ. יעקב וייס, מעולי הגרדום. מרים רות, סופרת. ארנסט קליין, בלשן ורב. מרטינה סוחה, טניסאית. דליה שימקו, שחקנית. מדיה וקבצים בנושא נובה זמקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובה זמקי נובה זמקי (ארשקויוור, Érsekújvár), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "נובה זמקי", באתר JewishGen (באנגלית) ניהיזל (סלובקיה), דף שער בספרייה הלאומית
תחרות המועמדים 2013

תחרות המועמדים בשחמט בשנת 2013 התקיימה בלונדון בין התאריכים 15 במרץ ל-1 באפריל 2013. בתחרות התקיימו ארבעה עשר סיבובים. התחרות בקטגוריה 22 (מד כושר ממוצע 2787). בעקבות זכייתו בתחרות, מגנוס קרלסן העפיל להתמודדות עם אלוף העולם וישוואנתן אנאנד באליפות העולם בשחמט 2013. הייתה זו הפעם הראשונה לאחר למעלה מ-50 שנים שמתקיימת תחרות בסיבוב כפול בין המתמודדים, לאחר שבעשורים האחרונים התקיימו דו-קרב בשיטת המפסיד יוצא. מגנוס קרלסן - רב אמן נורווגי המדורג במקום ה-1 בעולם עם 2872 נקודות במד הכושר של פיד"ה (נכון למרץ 2013) (באנגלית) ולדימיר קראמניק - רב אמן רוסי, המדורג במקום ה-2 בעולם עם 2810 נקודות (באנגלית) לבון ארוניאן - רב אמן ארמני המדורג במקום ה-3 בעולם עם 2809 נקודות במד הכושר של פיד"ה (באנגלית) טיימור רג'אבוב - רב אמן מאזרבייג'ן, המדורג במקום ה-4 בעולם עם 2793 נקודות (באנגלית) אלכסנדר גרישצ'וק - רב אמן רוסי, המדורג במקום ה-10 בעולם עם 2764 נקודות (באנגלית) וסילי איוונצ'וק - רב אמן אוקראיני, המדורג במקום ה-11 בעולם עם 2757 נקודות (באנגלית) פטר סבידלר - רב אמן רוסי, המדורג במקום ה-14 בעולם עם 2747 נקודות (באנגלית) בוריס גלפנד - רב אמן ישראלי, המדורג במקום ה-17 בעולם עם 2740 נקודות (באנגלית) התחרות סיפקה דרמות רבות, בעיקר בסיבובים האחרונים. שני הראשונים סיימו עם אותו מספר נקודות אבל מראש נקבעו ארבעה קריטריונים להתרת שוויון נקודות, לפי הסדר הבא: מספר ניצחונות תוצאת המשחקים ביניהם לפי שיטת ברגר משחקי הכרעה. קרלסן הוכרז כמנצח בתחרות משום שהיה לו ניצחון אחד יותר מאשר לקראמניק. אתר התחרות דווח על הסיבוב הראשון וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השני וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השלישי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב הרביעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב החמישי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השישי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השביעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השמיני וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב התשיעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב העשירי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב האחד עשר וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השנים עשר וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב השלושה עשר וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דווח על הסיבוב הארבעה עשר וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) מגנוס קרלסן, באתר פיד"ה (באנגלית) ולדימיר קראמניק, באתר פיד"ה (באנגלית) לבון ארוניאן, באתר פיד"ה (באנגלית) טיימור רדג'וב, באתר פיד"ה (באנגלית) אלכסנדר גרישצ'וק, באתר פיד"ה (באנגלית) וסילי איוונצ'וק, באתר פיד"ה (באנגלית) פטר סבידלר, באתר פיד"ה (באנגלית) בוריס גלפנד, באתר פיד"ה (באנגלית)
לה סרנה

לה סרנה (La Serena) היא עיר בצפון צ'ילה ובירת מחוז קוקימבו. העיר נוסדה בשנת 1544, והייתה לעיר השנייה שנוסדה בצ'ילה לאחר סנטיאגו דה צ'ילה. בעיר מתגוררים למעלה מ-200,000 תושבים, ובעיר-רבתי כ-480,000. לה סרנה היא מרכזו של אחד האזורים בצ'ילה הגדלים במהירות בשנים האחרונות. העיר מהווה יעד תיירותי מבוקש, בעיקר בעונת הקיץ. לה סרנה נוסדה בידי חואן בואון (Bohón) בשם Villanueva de La Serena בפקודתו של הקונקיסטאדור הספרדי פדרו דה ואלדיביה על מנת למסד את הקשר בין סנטיאגו דה צ'ילה ולימה. תאריך הייסוד המדויק שנוי במחלוקת, אולם נראה כי היא נוסדה בראשית ינואר 1544 או מספר ימים קודם לכן. ב-11 בינואר 1549 חרבה העיירה במרד אינדיאני בו היא נשרפה עד הייסוד ומרבית תושביה הספרדים נהרגו. בפקודת ואלדיביה הוקמה העיירה מחדש בידי פרנסיסקו דה אגירה (de Aguirre) ב-26 באוגוסט 1549 בשמה החדש San Bartolomé de La Serena במקום בו מצויה כיום הפלאסה דה ארמאס. ב-4 במאי 1552 העניק המלך קרלוס הראשון ללה סרנה את מעמדה כעיר. בשלהי המאה ה-17 סבלה עיר הנמל מהתקפות חוזרות ונשנות של שודדי ים ופריביטירים דוגמת פרנסיס דרייק שפשט עליה ב-1578, ברתולומאו שארפ (Bartholomew Sharp) ששרף את העיר חלקית ובזז אותה ב-1680, ואדוארד דייוויס (Edward Davis) שהצית את מנזר סנטו דומינגו ב-1686. ב-8 ביולי 1730 כמעט וחרבה העיר לחלוטין ברעש אדמה. ללה סרנה הסכם ערים תאומות עם: יפן טנרי, יפן פולין קרקוב, פולין ספרד קסטוארה, ספרד ספרד קמפנאריו, ספרד ארצות הברית מילבראה, ארצות הברית ארצות הברית הילו, ארצות הברית מקסיקו טלאלנפנטלה דה באס, מקסיקו ספרד מדריד, ספרד מדיה וקבצים בנושא לה סרנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה סרנה לה סרנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לה סרנה (צ'ילה), דף שער בספרייה הלאומית
זיאד אבו זיאד

זיאד עלי ח'ליל אבו זיאד (בערבית: زياد علي خليل أبو زياد; נולד ב-3 באפריל 1940) הוא עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי פלסטיני. אבו זיאד נולד בירושלים. ב-1965 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק. לאחר מלחמת ששת הימים למד עברית באולפן והיה ממובילי הקו המתון בפוליטיקה הפלסטינית. ב-1986 יצא הספר "The West Bank handbook : a political lexicon" שערך יחד עם מירון בנבנישתי ודני רובינשטיין. במשך 6 חודשים (נובמבר 1990 - מאי 1991) היה נתון במעצר מינהלי. עם שחרורו היה מעורב בהכנות לוועידת מדריד. ב-1994 ייסד עם העיתונאי ויקטור ציגלמן את הרבעון Palestine–Israel Journal. ב-1996 נבחר כנציג ירושלים למועצה המחוקקת הפלסטינית, בה כיהן עד 2006. בסוף שנות ה-90 התמנה לתפקיד השר לענייני ירושלים בקבינט הפלסטיני. ב-18 במרץ 1999 הטילה עליו ישראל הגבלות תנועה, לאחר שנפגש עם דיפלומטים זרים באוריינט האוס. ב-27 במאי 1999 נעצר על ידי כח מג"ב במזרח ירושלים כאשר הפר צו האוסר עליו להיכנס לתחומי ירושלים. ב-8 בספטמבר 2001 פשטה המשטרה על משרדו במזרח ירושלים. לאחר חקירה גורש מירושלים. ב-2006 יצא הספר "איסלאמופוביה ואנטישמיות" ("Islamophobia and Anti-semitism") אותו ערך יחד עם הלל שנקר. אבו זיאד הוא בעל טור בעיתון אל-קודס. מתגורר באלעיזריה. מדיה וקבצים בנושא זיאד אבו זיאד בוויקישיתוף ריאיון עם אבו זיאד(הקישור אינו פעיל), יוני 2008 מאמר מאת אבו זיאד בעיתון אל-קודס, 4 באוגוסט 2013, (בערבית) הנורמליזציה... והדיאלוג עם הישראלים(הקישור אינו פעיל) מאת אבו זיאד באתר הסכם ז'נבה זיאד אבו זיאד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זיאד אבו זיאד, באתר ספר הקולנוע הישראלי חבר בקבינט הפלשתיני נעצר במזרח ירושלים, באתר גלובס, 27 במאי 1999 אפרת וייס ועלי ואקד, זיאד אבו זיאד נעצר וגורש מירושלים, באתר ynet, 9 בספטמבר 2001
Atretochoana eiselti

Atretochoana eiselti הוא מין ממשפחת תולעני המים (Typhlonectidae) שבסדרת חסרי הרגליים, אשר היה ידוע רק משני ממצאים שנשמרו עד גילויו בברזיל בשנת 2011, מה שהופך אותו לאחד מהמינים המסתוריים בעולם. זהו דו-חי גדול בעל גוף דמוי נחש, אשר כמו חסרי רגליים אחרים – אין לו גפיים. A. eiselti הוא החבר הגדול ביותר בקבוצת בעלי ארבע רגליים שאין לו ריאות, כפול בגודלו משאר חסרי הריאות. כתחליף לריאות, בעורו נמצאים נימים רבים המנקבים את שכבת האפידרמיס, ומאפשרים חילוף גזים עם הסביבה. ככל הנראה, הוא יצור מימי החי במקומות בהם הזרם מהיר. Atretochoana eiselti, יחד עם Caecilita iwokramae מגיאנה, יוצאי דופן משאר חברי סדרת חסרי הרגליים בכך שהם שני המינים חסרי הריאות הידועים היחידים. הוא נבדל באופן משמעותי מחסרי רגליים אחרים, אפילו מאלו הנכללים איתו תחת משפחת תולעני המים, בכך שיש לו נחיריים פנימיים ואטומים, פה גדול יחסית, סנפיר גב בשרני, גולגולת המקנה לו ראש רחב ושטוח ועוד. בנוסף, הוא נבדל מכל אורגניזם אחר בכך שנמצאו בגולגולתו ראיות לשרירים ייחודיים. לא ידוע דבר על התנהגות המין, אך ככל הנראה זהו טורף או לכל הפחות אוכל נבלות. עד 2011, לא היו אלא שני ממצאים מהמין: אחד, שמוצאו בדרום אמריקה, באוסף במוזיאון ההיסטוריה של הטבע (אנ') שבווינה, ומממצא שני באוניברסיטת ברזיליה. אורכו של הממצא מווינה הוא 72.5 סנטימטר, בעוד שאורכו של הממצא מאוניברסיטת ברזיליה הוא 80.5 סנטימטר. Atretochoana eiselti, באתר ITIS (באנגלית) Atretochoana eiselti, באתר NCBI (באנגלית) Atretochoana eiselti, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) Atretochoana eiselti, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Atretochoana eiselti, באתר GBIF (באנגלית) חדשות nana10, מין חדש התגלה בברזיל: נחש בצורת פין, באתר nana10‏, 2 באוגוסט 2012 לא פין ולא נחש, באתר "חורים ברשת" Atretochoana eiselti באתר הרשימה האדומה של IUCN Marvalee H. Wake and Maureen A. Donnelly (2010), "A new lungless caecilian (Amphibia: Gymnophiona) from Guyana", Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences 277(1683): 915-922. Nussbaum, Ronald A.; Wilkinson, Mark (1995). "A New Genus of Lungless Tetrapod: A Radically Divergent Caecilian (Amphibia: Gymnophiona)". Proceedings of the Royal Society of London Series B Biological Sciences 261 (1362): 331–339. Wilkinson, M.; Sebben, A.; Schwartz, E.N.F.; Schwartz, C.A. (1998). "The largest lungless tetrapod: report on a second specimen of Atretochoana eiselti (Amphibia: Gymnophiona: Typhlonectidae) from Brazil", Journal of Natural History 32 (4): 617–627. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
750-759 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 759–750 לפנה"ס 756 לפנה"ס: ייסוד העיר היוונית קיזיקוס לחוף ים מרמרה, בחצי האי קאפו דאג 756 לפנה"ס: אשור ניררי החמישי הופך למלך אשור. 755 לפנה"ס: מלך אתונה העתיקה אחוליס נפטר לאחר שמלך על אתונה במשך 23 שנים. הוא הוחלף על ידי אלקמאון. 753 לפנה"ס: לפי המסורת, ייסוד העיר רומא ב-21 באפריל על ידי רומולוס. 753 לפנה"ס: מלך אתונה העתיקה אלקמאון נפטר לאחר שמלך על אתונה במשך שנתיים בלבד. הוא הוחלף על ידי הארכון חרופס אשר כיהן בתור השליט של אתונה במשך עשר השנים הבאות. 750+/- לפנה"ס: רעידת האדמה המוזכרת בספר עמוס פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 755 לפנה"ס: אחוליס, מלך אתונה העתיקה 753 לפנה"ס: אלקמאון, מלך אתונה העתיקה מדיה וקבצים בנושא 750-759 לפנה"ס בוויקישיתוף Steven A. Austin,Gordon W. Franz &Eric G. Frost, Amos's Earthquake: An Extraordinary Middle East Seismic Event of 750 B.C., International Geology Review, 42: pp. 657- 671 - 2000 ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטיר

האם התכוונתם ל... אסתיר – אוניית מעפילים שהגיעה לארץ ישראל בשנת 1939 אסטיר (צרפת) – Estaires, קומונה בצפון צרפת
סמבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סמבה (samba) – סגנון מוזיקלי וריקוד ברזילאי סמבה (zamba) – סגנון מוזיקלי וריקוד ארגנטינאי Samba (תוכנה) - תוכנה חופשית המממשת מחדש את פרוטוקול התקשורת SMB/CIFS.
The Soft Machine

The Soft Machine (הידוע גם כ-Volume One), הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הפסיכדלי הבריטית, סופט מאשין, אחת מהלהקות המרכזיות בסצנת הקנטרברי. הלהקה נוסדה בשנת 1966, והוציאה לאור את האלבום ב-1968 במהלך סיבוב ההופעות שלה בארצות הברית. האלבום הופק על ידי צ'ס צ'נדלר וטום וילסון. "Hope for Happiness" (בריאן הופר, עיבוד מוזיקלי: רוברט וויאט / מייק רטלדג' / קווין איירס) – 4:21 "Joy of a Toy" (איירס / רטלדג') – 2:49 "Hope for Happiness (רפרזיה)" (ב. הופר, עיבוד מוזיקלי: וויאט / רטלדג' / איירס) – 1:38 "Why Am I So Short?" (יו הופר / וויאט) – 1:39 "So Boot If At All" (רטלדג' / איירס / וויאט) – 7:25 "A Certain Kind" (יו הופר) – 4:11 "Save Yourself" (וויאט) – 2:26 "Priscilla" (איירס / רטלדג' / וייאט) – 1:03 "Lullabye Letter" (איירס) – 4:32 "We Did It Again" (איירס) – 3:46 "Plus Belle qu'une Poubelle" (איירס) – 1:03 "Why Are We Sleeping?" (איירס / רטלדג' / וייאט) – 5:30 "Box 25/4 Lid" (רטלדג' / י. הופר) – 0:49 גרסת הרימסטר של 2009 לאלבום כוללת את רצועות הבונוס הבאות: "Love Makes Sweet Music" ו-"Feelin' Reelin' Squeelin'" אשר יצאו כסינגל הראשון של הלהקה ב-1967. רוברט וויאט - תופים, שירה מייק רטלדג' - אורגן, פסנתר (ברצועה 13) קווין איירס - גיטרת בס, שירה (ברצועות 10 ו-11), שירה מלווה (ברצועות 7 ו-9), פסנתר (ברצועה 5) משתתפים נוספים: יו הופר - גיטרת בס (ברצועה 13) העוגה - שירה מלווה (ברצועה 12) מידע על האלבום The Soft Machine באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Soft Machine באתר AllMusic האלבום The Soft Machine באתר Discogs
בנימין אנקשטיין

בנימין אנקשטיין (ברוסית: Вениамин Анекштейн;‏ 1903 - 19 במאי 1949) היה אדריכל ישראלי יהודי, שפעל באמצע המאה ה-20. אנקשטיין נולד בעיר ברנוביץ' שברוסיה (כיום בלארוס). בגיל 19 עלה לארץ ישראל עם הוריו. לאחר שעבד בכמה משרדי אדריכלים גדולים כגון ברלין–פסובסקי ומאיר רובין, הלך אנקשטיין בשנת 1928 ללימודי ארכיטקטורה באקדמיה לאמנויות היפות בגנט ובבריסל. לאחר שהוכשר בשנת 1932 הוא עיצב כמה בניינים ומבנים ציבוריים בבריסל כולל את הבנק התעשייתי של בלגיה (Banque Industrielle Belge). לאחר ששב לישראל ב-1932 השתתף במספר תחרויות עיצוב אדריכלות ואף הגיע למקומות נכבדים. בשנת 1937 זכה לבנות את בנין הקק"ל שברח' שפירא. בנימין נפטר בגיל 46 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. מוזיאון מועצת העם ומינהלתה בית גורדון מוסך דן (תל אביב), בשיתוף מאיר רובין מוסך המקשר (ירושלים), בשיתוף מאיר רובין אליעזר פרנקל, א. פרנקל: כרונולוגיה/ תולדות האומנות ניצה מצגר-סמוק, Des maisons sur le sable: Tel-Aviv, mouvement moderne et esprit Bauhaus, éditions de l’éclat, 2004 פארה גולדמן, Tel Aviv modern architecture, 1930-1939, Wasmuth, 1994 בנימין אנקשטיין באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הודו המערבית

האם התכוונתם ל... האיים הקריביים (נקראים גם "איי הודו המערבית") - קבוצת איים הנמצאים או גובלים בים הקריבי הפדרציה של איי הודו המערבית – ישות פוליטית בעלת שלטון עצמי, שהתקיימה בין 1958 ל-1962 וכללה את רוב המושבות הבריטיות באיים הקריביים חברת הודו המערבית ההולנדית – חברת מסחר הולנדית שפעלה במאות ה-18 וה-19 מערב הודו – אזור בהודו הכולל את המדינות גואה, גוג'ראט ומהאראשטרה, ואת הטריטוריות דאדרה ונאגר הבלי ודאמאן ודיו
קבר חאפז

קבר חאפז (בפרסית: آرامگاه حافظ) ואולם הזיכרון הסובב אותו, החאפזיה (בפרסית: حافظیه), הם שני מבני אנדרטה, הנמצאים בקצה הצפוני של שיראז, איראן, לזכר המשורר הפרסי, חאפז. הביתנים הללו נמצאים בגני מוסאלה שעל הגדה הצפונית של נחל אכזב, שם נמצא קבר השיש של חאפז. המבנים נבנו בשנת 1935 ועוצבו על ידי האדריכל והארכאולוג הצרפתי אנדרה גודאר ומבוססים על מבנים קודמים שהמפורסם בהם נבנה בשנת 1773. המבנים האלו מהווים מוקד תיירותי בשיראז. המשורר חאפז היה אהוב על העם האיראני ודמות משפיעה בעיר מולדתו והיה למשורר החצר. לזכרו, הוקם מבנה דמוי כיפה קטן בשיראז ליד קברו בגולגסט א-מוסאלה (לימים, גני מוסאלה) בשנת 1452 בפקודת בַּאבּוּר אִבְּן-בַּישוּנְקוּר, השליט הטימורי. גנים אלו, שהשתרעו על שטח של יותר מ-19 דונם, היו דומיננטיים בשירתו של חאפז, וגם שימשו כבית קברות לתושבי שיראז. ב-300 השנים שבאו, האתר שוקם על ידי השליטים עבאס שאה הראשון מפרס במאה ה-15 ונאדר שאה במאה ה-16, אשר הורו על שיקום האתר בסימנים שראו בשירתו של חאפז. אנדרטה מוחשית יותר נבנתה בגנים בשנת 1773 בזמן שלטונו של כרים חאן זנד אשר שכנה על הגדה הצפונית של נחל חוּשְׁק הזורם בגני מוסאלה. החאפזיה הורכבה מארבעה עמודים מרכזיים ושני חדרים הבנויים בקצה המזרחי והמערבי, כאשר הצד הצפוני והדרומי פתוחים. המבנה פיצל את הגנים לשני אזורים, כאשר מטע עצי תפוזים בקדמתם, ובית הקברות בצידם האחורי. הקבר הנוכחי נבנה מחוץ למבנה, במרכז בית הקברות, כאשר חתיכת שיש גדולה מונחת מעל הקבר. אבן השיש נחקקה על ידי קליגרף, ועליה קטעים משירתו של חאפז. הקבר שוחזר בשנת 1857 על ידי מושל מחוז פארס, ובשנת 1878 נסגר המבנה בהוראת מושל נוסף. בשנת 1899 פרצה מחלוקת כאשר ארדשיר, מזרם הזורואסטריות מהודו החל לבנות מקדש מסביב לקברו של חאפז. למרות שארדשיר קיבל אישור מעולמא משיראז לבנות את המקדש מעץ וברזל, רופא דתי ובעל השפעה, עלי אכבר פאל אסירי התנגד לבניית מבנה זורואסטרי על קבר של אדם מוסלמי. יחד עם חסידיו, הוא הרס את המבנה הבנוי למחצה. תושבי שיראז התנגדו להרס והממשלה הורתה לבנות מחדש את האנדרטה, אך פאל אסירי התנגד והודיע כי הוא יהרוס כל מבנה שיוקם שם, גם אם ייבנה על ידי המלך עצמו. האתר נשאר הרוס למשך שנתיים, עד שבשנת 1901 הנסיך מירזה א-סולטנה לבית מאלכּ מנסור (לימים ראש ממשלת איראן) הניח מחסום סביב הקבר. פעולות לשיחזור והרחבת האנדרטה לקבר חאפז החלו בשנת 1931 עם שיפוץ המטע והחאפזיה על ידי מושל מחוזות פארס ואספהאן, פרג'אללה בהראמי דבירעזאם. שר החינוך האיראני הורה על בניית מבנה חדש בשנת 1935. אנדרה גודאר, ארכאולוג ואדריכל צרפתי היה המפקח באגף העתיקות ומונה לעצב את המבנים החדשים. שינויים בקבר חאפז כללו את העלאתו במטר אחד מעל הקרקע והקפתו בחמש מדרגות. כיפת נחושת אשר נתמכת שמונה עמודים בגובה עשרה מטרים עוצבה בצורת כובע דרוויש. צדה התחתון של הכיפה היא ערבסקה ופסיפס. אולם האנדרטה המקורי שנבנה בשנת 1773 הורחב בצורה ניכרת. שישה עשר עמודים תומכים נוספו לארבעת הקיימים יוצרים גזוזטרא ובחלקים מהחזית חקוקים ע'זלים וקטעים משירתו של חאפז. בריכות מרובעות נוספו לצד הגנים, וכן גם עצי תפוזים, שבילים, מזרקות וערוגות פרחים. במקום נמצא בית תה וכל אלו הופכים את קבר חאפז למוקד תיירות. בלילה, הכיפה מעל הקבר מוארת והופכת למוקד משיכה חברתי. מדיה וקבצים בנושא קבר חאפז בוויקישיתוף Encyclopedia Iranica Online, כרך 11 "Tombs of Hafez and Saadi", מתוך אתר World Is Round
Volume Two

Volume Two הוא אריך נגן של להקת סופט מאשין, אשר יצא ב-1969. באלבום ניכרת השפעת הג'אז המציג את ההומור, דאדאיזם והפסיכדליה כפי שהוצג באלבום הבכורה של הלהקה, The Soft Machine שיצא ב-1968. האלבום הושפע מהאלבום של פרנק זאפה, Absolutely Free, וכולל שתי יצירות ארוכות ושני שירים קצרים המוצגים כמעבר. בהמלצתו של זאפה, הלהקה חילקה את היצירות לחלקים קטנים כדי להגדיל את ההכנסה של הלהקה מתוך האלבום. לדברי מילות השיר "Have You Ever Bean Green?" הלהקה מודה לThe Jimi Hendrix Experience להקתו של ג'ימי הנדריקס אשר נתנו להם להופיע איתם בניו יורק ב-1968, ובכך נצבר להם קהל גדול יותר. שם השיר בא משם האלבום והשיר של The Jimi Hendrix Experience Are You Experienced?. השיר "Dedicated to You But You Weren't Listening" נכתב לחבר הלהקה קווין איירס שעזב את הלהקה כדי לחיות באי איביזה. Rivmic Melodies - 17:07 "Pataphysical Introduction – Pt. 1" (רוברט ואייט) – 1:00 "A Concise British Alphabet – Pt. 1" (יו הופר, עיבוד מוזיקלי: ואייט) – 0:10 "Hibou, Anemone and Bear" (מייק רטלדג', ואייט) – 5:58 "A Concise British Alphabet – Pt. 2" (הופר, ואייט) – 0:12 "Hulloder" (הופר, ואייט) – 0:52 "Dada Was Here" (הופר, ואייט) – 3:25 "Thank You Pierrot Lunaire" (הופר, ואייט) – 0:47 "Have You Ever Bean Green?" (הופר, ואייט) – 1:23 "Pataphysical Introduction – Pt. 2" (ואייט) – 0:50 "Out of Tunes" (רטלדג', הופר, ואייט) – 2:30 "As Long as He Lies Perfectly Still" (רטלדג', ואייט) – 2:30 "Dedicated to You But You Weren't Listening" (הופר) – 2:30 Esther's Nose Job - 11:13 "Fire Engine Passing with Bells Clanging" (רטלדג') – 1:50 "Pig" (רטלדג') – 2:08 "Orange Skin Food" (רטלדג') – 1:52 "A Door Opens and Closes" (רטלדג') – 1:09 "10.30 Returns to the Bedroom" (רטלדג', הופר, ואייט) – 4:14 רוברט ואייט - תופים, שירה מייק רטלדג' - פסנתר, אורגן חשמלי, אורגן האמונד, צ'מבלו, חליל צד יו הופר - גיטרת בס, גיטרה אקוסטית, סקסופון עם: בריאן הופר - סקסופון מידע על האלבום Volume Two באתר MusicBrainz מידע על האלבום Volume Two באתר AllMusic האלבום Volume Two באתר Discogs האלבום Volume Two באתר ספוטיפיי
קרנבליטו

קרנבליטו הוא סגנון מוזיקלי קצבי ועליז המקובל בעיקר בפרובינציה של חוחוי בצפון ארגנטינה - אם כי ניתן לשייכו לכל האלטיפלאנו, נעשה בו שימוש בכלי הנגינה האופייניים לאזור, והריקוד שלו מתאפיין בסגנון חופשי - בניגוד לריקודים פולקלוריים אחרים. מקור שמו בתקופת הקרנבל בה מרבים לרקוד אותו אם כי הוא נרקד בחגיגות לאורך כל השנה. שורשיהם של הריקוד והמקצב עוד בתקופה הטרום-קולומביאנית, במסורות של העמים האינדיאניים שצאצאיהם חיים באזור עד היום. קיימות עדויות על ריקודים מעין זה החל מאמצע המאה ה-18, ריקודים משותפים שהתבצעו במעגל או בטור או תוך כדי תהלוכה וכו'. הקרנבליטו מוכר מחוץ לארגנטינה בתור וואינו (huayno), אם כי ההבדלים בשמות יכולים לרמוז לאחד מאלה: לוואינו יכולים להיות מאפיינים שונים במקומות שונים, והקרנבליטו הוא הסגנון המקובל בחוחוי ובקבראדה דה אומוואקה. השם וואינו מתייחס יותר לסגנון המוזיקלי וקרנבליטו לריקוד. השם קרנבליטו מתייחס לריקודים בתקופת הקרנבל. מקובל לנגן אותו בכלי הנגינה האופייניים לאזור: צ'רנגו חלילית קֶנָה חליל פאן סִיקוּ תוף בומבו לגוארו תוף צ'אז'ה (caja chayera) ארקֶה (כלי נשיפה). יחד עם זאת - לא מן הנמנע שכיום יעשה שימוש גם בכלי נגינה אחרים המקובלים בארגנטינה: גיטרה, בנדונאון וכו'. הריקוד אופייני לתקופת הקרנבל, במקור הריקוד היה חופשי ללא כוריאוגרפיה, ונטלו בו חלק כל החוגגים יחד - במעגל או בטור. כיום יש הרוקדים אותו בזוגות, בעיקר בהשפעת ריקודים פולקלוריים אחרים שהם עצמם נרקדים בזוגות כמקובל באירופה. המקצב הבסיסי של הקרנבליטו הוא של שתי תיבות של 2/4 כדלקמן (מימין לשמאל): |1/8 1/16 1/16 1/8 1/16 1/16 | 1/8 1/16 1/16 1/4| הקרנבליטו המוכר ביותר הוא El humahuaqueño. במיסה קריאוז'ה הגלוריה הולחנה בסגנון קרנבליטו (carnaval cochabambino ליתר דיוק). באלבום שיר לדרום אמריקה נכלל קרנבליטו מתורגם בידי אהוד מנור בשם טוב למות בעד הקרנבל . בתקליט Sing International של הפרברים (1969) מופיע קאוור שלהם לקרנבליטו pollerita colorada של לוס פרונטריסוס. על ההיסטוריה של הקרנבליטו (ספרדית) האקדמיה הספרדית המלכותית - RAE - גורסת huaino או huaiño Ritmos Argentinos (ספרדית) El borrachito- (מילים ולחן Miguel Acosta Villafañe), לא ברור אם זה קרנבליטו או ביילסיטו (bailecito)