laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מדינת ישראל (אוניית מעפילים)

מדינת ישראל הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה". מאחרונות אוניות המעפילים, היא הפליגה במאי 1948. שמה הקודם היה "אורכידיאה" ‏("Orchidea"); עשויה עץ, שני תרנים, אורך: 33 מ'; רוחב: 7 מ'; עומק ירכתיים 3.5 מ'. צבע אפור לבן; תפוסה של 240 טון; מנוע דיזל אנסלדו; מהירות 6–7 קשר. שם הצופן שנקבע לה: הנרקיס. רב החובל היה איטלקי והצוות שלצידו כלל שישה ימאים ורופא. מפקד האונייה היה עמי עמיר (זינגר) פלי"ם ולצידו ספי דיכטר ששירת כנהג בבריגדה היהודית והגדעוני עובד שדה. צוות ההכנה של האונייה כלל את אנשי המוסד לעלייה ב' ופועלים איטלקים. הוכנו דרגשים לעולים וסירת הצלה ל-12 איש. בחרטום היו צריפים ששימשו לאחסון. הספינה צוידה ב-7.5 טון דלק; שמונה טון מים; מזון ל-16 ימי הפלגה. הבריטים כבר הודיעו על יציאתם מן הארץ, ולא היה חשש מפניהם. קבוצת מעפילים אומנה למקרה ניסיון פגיעה מצד אוניות של מדינות ערביות. בספינה היה נשק למקרה של עימות עם הבריטים: שני ברנים ארבעה רובים, תמ"ק ואקדח. כן נבנה סליק למלווים בחרטום מתחת לטנק המים. למקרה עימות היה על המלווים להיכנס לסליק, אולם בפועל לא קרה הדבר. בהפלגה השתתפו 243 מעפילים; רובם ככולם יוצאי רומניה, בני גילים וחברי תנועות שונות. הם נאספו במחנה שהוקם להם ליד גאאטה שבדרום איטליה מצפון לנפולי. המעפילים חולקו לקבוצות וקיבלו תפקידי סדר, ניקיון וחלוקת מזון. "מדינת ישראל" הפליגה מנמל פורמיה באיטליה ב-8 במאי 1948. נתיב ההפלגה היה מצר מסינה, צפונה לכרתים, מערבית לקפריסין וחוף תל אביב. התוכנית הייתה להיפגש עם אוניית המעפילים "לניצחון" ולקבל את מעפיליה. אולם עקב הודעת הבריטים על עזיבתם והכרזת המדינה, כבר לא היה צורך בכך. אם כי שתי הספינות נפגשו בדרך כדי להעביר רופא לספינה, במטרה ליילד תינוקת. כוחות בריטים גילו את האונייה בליל 15 במאי 1948. במרחק 20 מיל מחופי הארץ התקרבה משחתת והאירה את האונייה, אך לא נוצר מגע או קשר. הספינה הגיעה לחוף תל אביב ב-16 במאי 1948. תל אביב הותקפה על ידי מטוסי ספיטפייר מצריים, ולכן נדרשה הספינה לצאת לים הפתוח ולחזור לקראת ערב. אז הורדו המעפילים. המעפילים ירדו לחוף תל אביב של מדינת ישראל הריבונית. לאחר מכן נערכו 4 הפלגות נוספות עם עולים בשם 'נרקיס'. לאחר ההפלגה הזאת הופעלה הספינה כדי להבריח צעירים שיכלו להתגייס לצה"ל ממחנות המעצר בקפריסין ולהעלותם ארצה (הבריטים לא התירו להם לעלות). בנובמבר 1948, בעת סערה, נסחפה האוניה אל חוף סוריה וחולצה על ידי אח"י מעוז. "מדינת ישראל", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים אתר הפלי"ם וההעפלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבריאל (פירושונים)

גבריאל הוא שם פרטי שמקורו עברי, הניתן לרוב לבנים, אבל גם לבנות בשתי גרסאות קיימות: "גבּריאל" (השפעה לשונית צרפתית) ו"גבריאלה" (הטיה נקבית של "גבריאל"). משמש גם כשם משפחה. האם התכוונתם ל... גבריאל – שמו של מלאך המופיע לראשונה בספר דניאל, בחזונותיו של הנביא דניאל, ואומץ מאוחר יותר, גם בנצרות ובאסלאם חזון גבריאל – טקסט אפוקליפטי מתקופת הבית השני המופיע ככתובת על אבן גיר גבריאלה (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים שנרכשה ביוון ופעלה בסוף 1945 גבריאל (טיל) – טיל ים-ים מתוצרת התעשייה האווירית בית גבריאל – מרכז תרבות על שפת הכנרת, על-שם בנה של גיטה שרובר שהקימה את המרכז שופר גבריאל – אובייקט מתמטי משטחי, שקיבל את כינויו בהשראת שופרו העתידי של המלאך גבריאל אישים ששם משפחתם הוא גבריאל אורי גבריאל – שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי אלפונס גבריאל – גאוגרף אוסטרי, אשר ניהל מסעות מחקר באיראן ובאפגניסטן, בשנות ה-20 וה-30 של המאה הקודמת בריג'יט גבריאל – עיתונאית וסופרת אמריקאית ממוצא לבנוני וניין גבריאל – כדורסלן דרום סודאני-אמריקאי מריה גבריאל – דיפלומטית ופוליטיקאית בולגרייה פיטר גבּריאֵל – מוזיקאי בריטי ממוצא אנגלי קני גבריאל – כדורסלן אמריקאי-ישראלי, אשר שיחק גם במכבי אשדוד שונות גבריאל (שיר) – שיר בביצועה של עפרה חזה גבי אישים ששמם הפרטי הוא גבריאל או גבריאלה
הליכוד - ישראל ביתנו

הליכוד - ישראל ביתנו (מכונה: הליכוד ביתנו) הייתה רשימה משותפת של המפלגות "הליכוד" ו"ישראל ביתנו" שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-19 וזכתה ב-31 מנדטים. חברי הכנסת שנבחרו מטעמה פעלו כסיעה אחת בכנסת עד לפיצולה של הסיעה למרכיביה, ביולי 2014. ב-25 באוקטובר 2012, מספר ימים לאחר ההחלטה על פיזור הכנסת ה-18 והליכה לבחירות כלליות, כינסו בנימין נתניהו ואביגדור ליברמן מסיבת עיתונאים משותפת והכריזו על היוזמה להקמת רשימה משותפת של הליכוד וישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת ה-19. כעבור ארבעה ימים אישרה ועידת הליכוד את ההחלטה. לדברי ליברמן, ההחלטה על ההליכה המשותפת התקבלה כחודשיים טרם פרסומה. בתחילה נתקל המהלך בהתנגדות של מספר אישים בליכוד ובראשם מיכאל איתן שקרא לו "חיסול הליכוד", אך לאחר אישור המהלך בוועידת הליכוד אמר איתן כי הוא מקבל את דין הוועידה. בבחירות לכנסת ה-19, קיבלה רשימת "הליכוד - ישראל ביתנו" 31 מנדטים, ירידה של 11 מנדטים ממספר המנדטים המשותף שלהן בכנסת ה-18, שעמד על 42 מנדטים (27 לליכוד ו-15 לישראל ביתנו). ב-7 ביולי 2014 הודיע אביגדור ליברמן, יו"ר מפלגת ישראל ביתנו ושר החוץ, על פירוקה של הסיעה המשותפת. ההודעה הגיעה לאחר חודש בו התקיימה מתיחות בין ליברמן לנתניהו במספר נושאים: הבחירות לנשיאות המדינה בהן נתניהו הודיע על תמיכתו בראובן ריבלין, תמיכה שאותה גינה ליברמן. לאחר רצח שלושת הנערים וירי הרקטות מרצועת עזה, ליברמן התנגד לתגובה "הרגועה" של נתניהו וטען שהתגובה צריכה להיות חריפה יותר. ב-9 ביולי 2014 אישרה ועדת הכנסת את פיצול הסיעה למרכיביה. ‏רשימת מועמדי "הליכוד - ישראל ביתנו" לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית הליכוד – ישראל ביתנו, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה הליכוד ישראל ביתנו, באתר יוטיוב הליכוד - ישראל ביתנו בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-19 ליברמן ונתניהו הודיעו: רצים ביחד, באתר "ישראל ביתנו", 25 באוקטובר 2012 יהונתן ליס, נתניהו וליברמן הכריזו על הופעה משותפת בבחירות של הליכוד ושל ישראל ביתנו, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2012 עקיבא נוביק, נתניהו וליברמן הכריזו על איחוד: "ננהיג בעוצמה", באתר ynet, 26 באוקטובר 2012 יהונתן ליס, ליברמן: "ההחלטה על האיחוד התקבלה לפני חודשיים", באתר הארץ, 26 באוקטובר 2012 פנחס וולף‏, היוזמה של השר איתן: סיכול האיחוד עם ישראל ביתנו, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2012 מתי טוכפלד, האיחוד יוצא לדרך, באתר ישראל היום, 30 באוקטובר 2012 נדב פרי, שי דורון, ליברמן הודיע: "חילוקי הדעות עם נתניהו אינם מאפשרים מסגרת משותפת", באתר nana10‏, 7 ביולי 2014 ועדת הכנסת אישרה את התפלגות סיעת ישראל ביתנו מהליכוד, באתר הכנסת
סבאג מונטיפיורי

האם התכוונתם ל... יו סבאג מונטיפיורי הוא סופר והיסטוריון אנגלי סיימון סבאג מונטיפיורי – היסטוריון וסופר בריטי
פרס הרצל (הסתדרות ציוני אמריקה)

פרס הרצל של הסתדרות ציוני אמריקה הוא מדליית זהב שהוענקה לראשונה ב-1959 לאישיות שהצטיינה במעשים למען הציונות. רבים רואים בפרס זה את "פרס נובל של הציונות". הזוכה הראשון בפרס, ביוני 1959, היה נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי. בין הזוכים נמנו: הלורד בלפור (המדליה נמסרה לאחיינו לאחר מותו) (1959) אבא הלל סילבר (1960), עמנואל ניומן (1961) ושוב בשנת 1973 לואי ליפסקי (1962) וינסטון צ'רצ'יל (1964), הארי טרומן (1965), זלמן שזר (1967), נחום גולדמן (1968), לסטר פירסון (1969) אבא אבן (1971) האנס הייב דוד בן-גוריון (1972) אל שווימר (1976) גולדה מאיר (1977) ג'ורג' מיני, מנהיג תנועת העבודה האמריקנית על תמיכתו רבת השנים בישראל (1978) מנחם בגין (1980) שלדון אדלסון (2009). אדלסון ומדליון הזהב, באתר TheMarker‏, 15 בדצמבר 2009 פרס הרצל לנשיא המדינה, דבר, 4 ביוני 1959 Z.O.A. Holds Herzl Centennial Assembly; Herzl Award Goes to Balfour, JTA, November 24, 1959 קנדי ינאם בועידת זי. או. איי., דבר, 21 באוגוסט 1960 Goldmann charges chaos in US Jewish life; Neumann Honored, Daily News Bulletin (JTA), November 29, 1961 Neumann Calls for Bilateral Treaty, JTA, November 14, 1973 מדליית הזהב, דבר, 29 בנובמבר 1962 שלמו שפיר, פרס הרצל לצרציל, דבר, 8 בנובמבר 1964 מדליית הרצל הוענקה לצ'רצ'יל, מעריב, 17 בדצמבר 1964 Truman Honored by Z.o.a.; Reaffirms His Faith in State of Israel, JTA, November 29, 1965 זקוקים אנו למתנדבים שיעלו ויהפכו את נצחונות צה"ל למסד התבצרות המדינה, מעריב, 27 ביולי 1967 ננעלה ועידת יובל ה-70 של הסתדרות ציוני אמריקה, דבר, 27 ביולי 1967 גולדמן קיבל פרס הרצל, דבר, 25 בנובמבר 1968 י. גואל, איש אמונו של ניכסון משבח מברקה של גולדה מאיר לנשיא ארה"ב, מעריב, 24 בנובמבר 1969 הערכת ושינגטון: ישראל מסוגלת להדוף כל התקפה אבל באבדות כבדות מב-67, דבר, 14 בדצמבר 1971 Oldest Jewish School in France Marks Centenary, JTA, July 21, 1972 Golda; Israel Ready for Real Peace; Not an Illusory One, JTA, July 18, 1977 Meany Charges Administration Departs from U.S. ‘special Relationship’ with Israel, JTA, June 8, 1978 Yitzhak Rabi, Begin Will Have Hectic Schedule, JTA, November 7, 1980 Zionist And Philanthropy Giant Sheldon Adelson Receives Herzl Gold Medallion At ZOA Dinner On December 13, 2009, December 15, 2009, ZOA web site
קיצור תולדות הזמן

קיצור תולדות הזמן (באנגלית: A Brief History of Time) הוא ספרו רב-המכר של האסטרופיזיקאי סטיבן הוקינג. זהו ספר מדע פופולרי המכוון בעיקר לציבור הרחב, ולא רק לקהילה המדעית. הספר פורסם לראשונה בשנת 1988 והפך במהירות לרב-מכר. עד שנת 2002 נמכרו ממנו קרוב ל-10 מיליון עותקים בעשרות שפות. לפי עצת המו"ל, במטרה להגדיל את מכירותיו, לא הזכיר הוקינג נוסחאות מתמטיות בספר פרט לנוסחת איינשטיין המפורסמת על אודות שקילות המסה והאנרגיה. על כך כותב הוקינג בפתח ספרו: מישהו אמר לי שכל משוואה שאכלול בספר תקצץ את מכירתו במחצית. לפיכך גמרתי אומר שלא לכלול בו שום משוואה, אבל בסופו של דבר הזכרתי בכל זאת משוואה אחת: נוסחת איינשטיין המפורסמת, E=mc2. אני תקווה שהיא לא תרתיע מחצית מקהל קוראי. בספר יש ניסיון להסביר לקורא הלא מקצועי מושגים בתחום המפץ הגדול, חורים שחורים, תיאורית המיתרים ועוד. למרות זאת, הספר עדיין לא קל להבנה לקורא הפשוט. כעבור שנים יצא לספר "מדריך ידידותי" שמנסה להסביר את הספר, ובנוסף מכיל מידע ביוגרפי על הוקינג וסביבתו הקרובה. בספר מובא בין היתר בהרחבה נושא החורים השחורים, אחד מתחומי המחקר של הוקינג, בו הוא מביא את תגליתו שחורים שחורים יכולים גם להתנדף, בניגוד למה שסברו עד אז, שתהליך קריסתו של חור שחור הוא תהליך בלתי הפיך. לפי הוקינג, רק ביקומים הדומים לשלנו יוכלו בריות תבונתיות להתפתח ולשאול מדוע היקום הוא כפי שאנו רואים אותו (מה שקרוי החוק האנתרופי). התשובה כפי שמובאת בספר: אילו היה יקום שונה, לא היינו קיימים. בספר יש ניסיון לעמוד על התעלומות הגדולות של מעמדנו במרחב תוך התבססות על תגליותיהם של גלילאו גליליי, אייזק ניוטון ואלברט איינשטיין וכן הוא מביא את תיאור המאמץ של המדענים לדורותיהם לגבש תאוריה אחת שלמה על היקום. בפרק "איחוד הפיזיקה", מנסה הוקינג לדון בנושא בניית "תאוריה מאוחדת מלאה של כל המצוי ביקום" (התאוריה של הכול), אך הוא טוען כי אחד המכשולים ליצור תאוריה שלמה כזאת היא הקושי באיחוד מכניקת הקוונטים עם תורת היחסות – שתי תאוריות שלכאורה סותרות זו את זו, על אף השימוש המעשי בשתיהן. למרות הקשיים, הוקינג מאמין שבעתיד תימצא ה"משוואה" שתסביר את כל היקום ומה שבתוכו. קרל סייגן, בהקדמתו ל"קיצור תולדות הזמן", כתב: זהו גם ספר על אלוהים... או אולי על העדר האלוהים... באיזו מידה הייתה לאלוהים ברירה כשברא את היקום. הוקינג מנסה, כפי שהוא מצהיר בפירוש, להבין את הלך מחשבתו של אלוהים... המסקנה העולה מן הניסיונות הללו, לפחות לפי שעה, מפתיעה עוד יותר: יקום שאין לו גבולות במרחב, אין לו התחלה או סיום בזמן, ואין בו דבר שהבורא יכול לעשותו. בשנת 1991 יצא סרט בעל שם זהה בבימויו של ארול מוריס, כשהוקינג עצמו משחק בו את התפקיד הראשי. הסרט בעיקר עוסק בחיי הוקינג, ופחות בתאוריות המדעיות של הספר. הספר תורגם לעברית בשנת 1989 על ידי עמנואל לוטם וראה אור בהוצאת ספרית מעריב. קיצור תולדות הזמן, באתר OCLC (באנגלית) קיצור תולדות הזמן, דברי תודה, עמ' 6. קיצור תולדות הזמן, פרק 1: כיצד היקום מצטייר בעינינו, עמ' 18; פרק 3: היקום המתפשט, עמ' 53–57; פרק 8: מוצא היקום וגורלו, עמ' 114–119. קיצור תולדות הזמן, פרק 10: איחוד הפיזיקה, עמ' 150–157. קיצור תולדות הזמן, פרק 7: חורים שחורים הם לא כל-כך שחורים, עמ' 107, 111; פרק 8: מוצא היקום וגורלו, עמ' 113. קיצור תולדות הזמן, פרק 8: מוצא היקום וגורלו, עמ' 121. קיצור תולדות הזמן, הכריכה האחורית. קיצור תולדות הזמן, מבוא, עמ' 10.
Turn! Turn! Turn!

"Turn! Turn! Turn!" הוא שיר שנכתב במהלך שנות ה-50 על ידי זמר הפולק האמריקני פיט סיגר על בסיס טקסט מפרק ג' במגילת קהלת שבתנ"ך. השיר הוקלט לראשונה על ידי סיגר במהלך 1962 ונכלל באלבומו "The Bitter and the Sweet" שפורסם על ידי חברת התקליטים קולומביה. השיר הפך ללהיט בינלאומי בסוף שנת 1965 כאשר הוא בוצע על ידי להקת הפולק רוק האמריקנית הבירדס - ביצוע אשר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני. מילות השיר לקוחות כמעט לחלוטין מפרק ג' במגילת קהלת שבתנ"ך, בגרסת תרגום המלך ג'יימס (1611), אם כי רצף המילים שונה, כאשר בנוסף לכך סיגר הוסיף לשורה הראשונה את המשפט "Turn! Turn! Turn!" פעמיים, ואת השורה האחרונה – "עת לשלום, אני נשבע שזה לא מאוחר מדי!" (a time for peace, I swear it's not too late). סיגר הורה לתרום 45% מתמלוגי השיר עבור הוועד הישראלי נגד הריסת בתים כי לשיטתו מן הראוי שהתמלוגים על הטקסט התנכ"י יגיעו לארץ. סיגר שמר לעצמו 50% עבור הלחן ועוד 5% עבור המילים שהוסיף. לדבריו, החליט לתרום לוועד "בגלל שהם, בניגוד לכל היגיון, מנסים לשכנע את הפלסטינים להכיר בכך שלא כל הישראלים-יהודים הם רעים". לאורך השנים בוצעו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר הבולטות שבהם כוללות את גרסת הכיסוי שביצעו דולי פרטון, נינה סימון, כריס דה בורג, להקת המשחרים, מרלן דיטריך, ג'ודי קולינס וברוס ספרינגסטין. דן אלמגור כתב את הגרסה בעברית והיא בוצעה על ידי סוזן ופרן וצמד הדודאים. השיר בביצוע של הבירדס נכלל בפסקול של הסרט "פורסט גאמפ" משנת 1994. השיר בביצוע של הבירדס נכלל גם בפרק הראשון של הסדרה "שנות הקסם". מידע על היצירה "Turn! Turn! Turn!" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Turn! Turn! Turn!" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) דב סמט, לַכֹּל זְמָן: שלושה שירים בעקבות קהלת, בבלוג "עונג שבת", 9 באוקטובר 2020 ניר חסון, תרומתו של פיט סיגר לוועד הישראלי נגד הריסת בתים, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2009
חוסן (מדעי המחשב)

במדעי המחשב, חוסן או חסינות (באנגלית: robustness) היא היכולת של מערכת מחשוב להתמודד עם שגיאות בזמן ריצה, או היכולת של אלגוריתם להמשיך לפעול למרות בעיות בקלט, בחישובים, וכו'. ככל שקשה יותר לגרום לתקלה מסוג כלשהו, שהמחשב לא מצליח להתאושש ממנה או להתמודד איתה בצורה בטוחה, כך התוכנה חסינה יותר. טכניקות פורמליות כדוגמת fuzz testing משמשות לבדיקת חסינות, מאחר שסוג כזה של בדיקות תוכנה כולל קלטים חריגים או בלתי צפויים. כמו כן, טכניקה בשם fault injection משמשת לבדיקות חסינות. קיימים מוצרים מסחריים שונים המבצעים בדיקות חסינות של מערכות תוכנה. חסינות מהווה שיקול באנליזת הערכת כשלים (failure assessment). Examples for Robustness Requirements (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראול אלברטו לסטירי

ראול אלברטו לסטירי (בספרדית: Raúl Alberto Lastiri;‏ 11 בספטמבר 1915 – 11 בדצמבר 1978) היה פוליטיקאי ארגנטינאי ששימש לתקופה קצרה בשנת 1973 נשיא ארגנטינה. נולד בבואנוס איירס, בצעירותו היה מנהל בחברות ממשלתיות שונות ומאז התקרב לחואן פרון שהיה מנהיג תנועה גדולה בארגנטינה, הוא שימש בתפקידים שונים בשירות החוץ של ארגנטינה והיה בארצות הברית ובמדינות דרום אמריקה השכנות. בשנת 1955 לאחר ההפיכה הצבאית שבוצעה במדינה נעצר לסטירי ושהה במעצר בית כחודש. בשנת 1958 בבחירות הדמוקרטיות שנערכו במדינה היה מראשי מפלגה המקורבת לחואן פרון ולאחר הבחירות מונה לנשיא של בית הנבחרים. ביולי 1973 הוא מונה לנשיאות באופן זמני בעקבות התפטרותו של הנשיא הקטור חוסה קמפורה, הוא שימש גם כנשיא בית הנבחרים, לאחר שלושה חודשים מתחילת כהונתו נערכו בחירות במדינה בהם זכה חואן פרון. מדיה וקבצים בנושא ראול אלברטו לסטירי בוויקישיתוף ראול אלברטו לסטירי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הנרי פרנקפורט

הנרי 'האנס' פרנקפורט (בהולנדית: Henri 'Hans' Frankfort;‏ 24 בפברואר 1897 – 16 ביולי 1954) היה אגיפטולוג, ארכאולוג ומזרחן יהודי הולנדי. פרנקפורט נולד באמסטרדם למשפחה "יהודית ליברלית". למד היסטוריה באוניברסיטת אמסטרדם ולאחר מכן עבר ללונדון, שם בשנת 1924, למד לתואר שני תחת סר פלינדרס פיטרי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1927 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ליידן. נשא לאישה את הנרייט גרוונווגן (Henriette Groenwegen) ומאוחר יותר את אנריקטה האריס (Enriqueta Harris). בין שנת 1925–1929, פרנקפורט היה מנהל החפירה של החברה לחקר מצרים של לונדון באל עמארנה, אבידוס וארמנט (אנ'). בשנת 1929 הוא הוזמן על ידי ג'יימס הנרי ברסטד להיות למנהל משלחת לעיראק מטעם המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. החפירות התקיימו במשך שש עונות חפירה, בין השנים 1930–1937 והתרכזו באזור עמק נהר דיאלא באזור בו שכנה ממלכת אשנונה. בנוסף השתתפה המשלחת בחפירה קצרה בדור שרוכין. בשנת 1937 פרנקפורט ואמיל קרלינג (Emil Kraeling) זיהו אישה בתבליט בורניי (אנ') כלילית של המיתולוגיה היהודית, אם כי זיהוי זה נדחה באופן כללי. בשנת 1939 הוא פרסם את העבודה שנחשבת להישגו המשפיע ביותר, ספר העוסק בחותמות גליל: "Cylinder Seals: A Documentary Essay on Ihe Art and Religion of the Ancient Near East". בעבודה משותפת עם אשתו, עם ג'ון א' וילסון (John A. Wilson) ועם ת'ורקילד ג'ייקובסן (Thorkild Jacobsen) הוא פרסם את "The Intellectual Adventure of Ancient Man" בשנת 1946, בעבודה משפיעה על האופי של מיתוס ומציאות. בשנת 1948 הוא מונה למנהל מכון ורבורג בלונדון. יחד עם ארנסט ווליס באדג', הציע טענה מהפכנית לזמנו כי התרבות המצרית, מבחינה תרבותית, דתית, ואתנית נבעה מאפריקה ולא מאסיה. הוא כתב 15 ספרים ומאמרים וכ־73 מאמרים לכתבי עת על מצרים העתיקה, בנושאי ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה תרבותית, ובמיוחד על מערכות דתיות של המזרח הקרוב הקדום. פרנקפורט מת בלונדון בגיל 57. The Mural Painting of el-Amarna (1929) The Cenotaph of Seti I at Abydos (together with A. de Buck and B. Gunn, 1933) The City of Akhenaten volume II (together with John Pendlebury, 1933) Cylinder Seals: A Documentary Essay on Ihe Art and Religion of the Ancient Near East (1939) The Intellectual Adventure of Ancient Man (1946) (Later called 'Before Philosophy'). Ancient Egyptian Religion: an Interpretation (1948) Kingship and the Gods (1948) The Art and Architecture of the Ancient Orient (1954) מתורגמים לעברית לפני היות הפילוסופיה: הרפתקת הרוח של האדם הקדמון – מחקרים במחשבה הספקולטיבית במזרח הקדמון (1946), תרגם אהרן אמיר, הוצאת "יחדיו", 1967. לידתה של הציוויליזציה במזרח הקרוב (1951), תרגם אברהם יבין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ז. מדיה וקבצים בנושא הנרי פרנקפורט בוויקישיתוף הספרים של הנרי פרנקפורט, באתר "סימניה" הנרי פרנקפורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי פרנקפורט (1897-1954), דף שער בספרייה הלאומית התבליט באתר המוזיאון הבריטי H. Frankfort, Cylinder Seals: A Documentary Essay on the Art and Religion of the Ancient Near East, Macmillan & Co., 1939 ([1] [2] [3]) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארץ הפלאות של אליס

ארץ הפלאות של אליס (באנגלית: Alice's Wonderland) הוא סרט אנימציה אמריקאי קצר, הראשון שהופק על ידי היוצר וולט דיסני. הסרט הוא הראשון בסדרת סרטי "קומדיות אליס", סרטי לייב אקשן המתארים את הרפתקאותיהם של ילדה בשם אליס והחתול שלה ג'וליוס. הסרט, באורך 12 דקות ו-29 שניות, הופק כסרט אילם בשחור-לבן. הוא הופק בקנזס סיטי שבמדינת מיזורי בארצות הברית. הסרט מעולם לא הוקרן באופן מסחרי, אלא הוצג על ידי דיסני למפיצי סרטים שונים במטרה לגייס כסף למימון יצירתו. אליס (וירג'יניה דייוויס) מבקרת באולפני אנימציה, בהם מציגים לה האנימטורים (ובהם וולט דיסני עצמו) איורים של סצינות מגוונות שמהם הם יוצרים אנימציה. בין הסצינות מוצג חתול רוקד לצד להקת חתולים שמנגנת; עכבר שמציק לחתול עד שהוא זז ממקומו; ותחרות איגרוף בין חתול לכלב, שבה קהל האנימטורים מעודד את הנצים. באותו לילה חולמת אליס שהיא נוסעת ברכבת אל ארץ האנימציה, שם היא מתקבלת על השטיח האדום בתהלוכת מקבלי פנים, והופכת לדמות לייב אקשן. היא רוכבת על פיל ורוקדת עם דמויות האנימציה. במקביל בורחים האריות מגן החיות ורודפים אחריה, עד לעץ חלול ובהמשך לתוך מערה ומאורת ארנבים. לבסוף היא קופצת ממצוק - ואז מתעוררת מחלומה. אליס מספרת על החלום המוזר שלה לאמה, שהעירה אותה. מדיה וקבצים בנושא ארץ הפלאות של אליס בוויקישיתוף "ארץ הפלאות של אליס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ארץ הפלאות של אליס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארץ הפלאות של אליס - הסרט באורך מלא, בארכיון האינטרנט ארץ הפלאות של אליס, באנציקלופדיה של סרטי דיסני
התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית

התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Fourth Amendment) הוא חלק ממגילת הזכויות שבחוקת ארצות הברית. התיקון מגן מפני חיפוש, פריצה או תפיסה שרירותיים על ידי השלטון. לפי התיקון, לכל אדם יש זכות לפרטיות בגופו וברכושו ועל כן חיפוש בהם חייב להיעשות רק על סמך מידע מבוסס. חיפוש גופני או חיפוש בביתו ורכושו של אדם יתאפשרו בצו בית משפט, על סמך הצהרה של מבקש הצו, למעט מספר מצבים מוגדרים בהם ניתן לבצע חיפוש ללא צו, למשל, כאשר שוטר עוצר חשוד, הוא רשאי לבצע בדיקה גופנית, או כאשר יש חשש סביר לכך שהחשוד עומד להשמיד ראיות - ניתן לפרוץ לביתו לשם מניעת הפעולה. The right of the people to be secure in their persons, houses, papers, and effects, against unreasonable searches and seizures, shall not be violated, and no Warrants shall issue, but upon probable cause, supported by Oath or affirmation, and particularly describing the place to be searched, and the persons or things to be seized. "זכותם של כל בני האדם להיות מוגנים, בין בגופם, בין בביתם, בין במסמכיהם ובין בחפציהם, מפני חיפושים ותפיסות בלתי סבירים, לא תיפגע, ואף צו לא יינתן, מבלי סיבה סבירה, הנתמכת בשבועה או בהצהרה, והמתארת במדויק את המקום בו יתבצע החיפוש, והאנשים או החפצים אשר ייתפסו." הטקסט המקורי של החוקה יצר התנגדות כיוון שלא נתן ערבונות מספקים לחירות אזרחית. ולכן התיקון הרביעי לחוקה יחד עם שאר התיקונים במגילת הזכויות הוצעו לקונגרס ב-1789. תהליך אימוץ השינויים הסתיים ב-15 בדצמבר 1791. בשנת 2009 חשף ממשל אובמה כי לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שבמהלכם הותקפו מרכז הסחר העולמי ובניין הפנטגון על ידי מחבלים מארגון אל-קאעידה, נתן הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יד חופשית לכוחות הביטחון האמריקנים להיכנס לבתיהם של אזרחי המדינה וזאת ללא צו חיפוש רשמי. מטרתו של בוש בפעולות אלו הייתה לבדוק האם וכיצד אפשר לעקוף את זכויות התושבים כדי שכוחות הביטחון יוכלו לפעול במהירות וביעילות[דרוש מקור]. ביוני 2014 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית, פה אחד, כי התיקון הרביעי חל גם על מידע דיגיטלי, וכי אסור לבצע במכשיר כזה חיפוש ללא צו של בית משפט, אלא במקרים חריגים בהתאם לסייגים לתיקון הרביעי. חוק הפטריוט מדיה וקבצים בנושא התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית בוויקישיתוף התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Riley v. California, June 25, 2014
גולדרייך

גולדרייך או גולדרָיְך (גרמנית: Goldreich) הוא שם משפחה גרמני וכן שם משפחה יהודי אשכנזי נפוץ. משמעותו מגרמנית היא "עשיר בזהב" וכנראה שרוב המשפחות שבחרו את שם משפחה זה היו אמידות מאוד ובעלות זהב או מכרות זהב רבים. האם התכוונתם ל... ארטור גולדרייך – היה ארכיטקט, צייר ומעצב תעשייתי ישראלי-דרום אפריקאי, הבעל של תמר דורה גולדרייך – הייתה חברה בקבוצת פרטיזנים בזמן השואה ביערות באוקראינה ביחד עם בעלה יצחק אבידב דנה רון גולדרייך – מדענית בתחום מדעי המחשב האנס סלומון גולדרייך – שמו המקורי של שלמה נאמן, היסטוריון ישראלי טובה סנהדראי-גולדרייך – הייתה אשת ציבור ישראלית, מייסדת תנועת "אמונה" וחברת הכנסת מטעם מפד"ל עודד גולדרייך – מדען מחשב ישראלי העוסק ביסודות התאורטיים של קריפטוגרפיה (תורת ההצפנה) ובתורת הסיבוכיות החישובית תמר דה שליט – גולדרייך – אדריכלית פנים ומעצבת ישראלית, רעייתו של ארטור
עמירם שוחט (אוניית מעפילים)

עמירם שוחט ("Ill dé la rose" בשמה המקורי) הייתה אוניית מעפילים, שארגן המוסד לעלייה ב', שהצליחה לפרוץ את הסגר הבריטי הימי על ארץ ישראל. האונייה נקראה על שמו של עמירם שוחט, מראשוני הימאים העבריים, שהיה אחד מכ"ג יורדי הסירה. האונייה הייתה במקורה אוניית משא קטנה שנבנתה בפמפול שבצרפת בשנת 1913. היא נרכשה על ידי יהודה ברגינסקי בלה רושל. פיקד עליה איש הפלי"ם דוד בן חורין. האונייה יצאה לכיוון ארץ ישראל ב-6 באוגוסט 1946 מנמל באקולי (מחנה המעפילים בוקה די מגרה) סמוך לנאפולי באיטליה, מקום ממנו הפליגו כמה ימים לפני כן אוניות המעפילים כתריאל יפה וכ"ג יורדי הסירה. על סיפונה היו 183 מעפילים, רובם ככולם ניצולי שואה, והיא הפליגה תחת דגל צרפתי. במהלך ההפלגה טבע נער סיפון מטאנג'יר, שהצטרף לצוות הצרפתי בדרכה למרסיי. האונייה יצאה לדרכה בעיצומו של מבצע איגלו, מבצע הגירוש הראשון של מעפילים לקפריסין, בו תוגברו כוחות הצי המלכותי הבריטי בחופי ארץ ישראל. על מנת להטעות את הבריטים, על הנוסעים הוטלה משמעת חמורה והם חויבו לשהות במחסני האונייה המחניקים, ונאסר עליהם לעלות לסיפון במהלך היום. כמו כן, בהגיעה לחופיו המזרחיים של הים התיכון, פורקו והושלכו לים כל המבנים העילאיים שהיו על הסיפון: מטבח, בתי שימוש, ומקלחות. ב-15 באוגוסט התגלתה על ידי מטוס סיור והוזנקה לעברה המשחתת הבריטית אה"מ "סאומרז" (אנ'), אך זו לא חשדה בה ולא הפריעה לתנועתה. אור ל-16 באוגוסט, הגיעה האונייה לחופי קיסריה. היא עגנה בזריזות בסיוע אנשי הפלי"ם שהיו ערוכים על החוף, וכל נוסעיה הורדו ממנה תוך שעה אחת. הצי הבריטי השתלט על האונייה רק לאחר שעלתה על שרטון לאחר הורדת המעפילים. על אף ממדיה הקטנים, הייתה הצלחה זו יוצאת דופן: בשבוע שלפני הגעתה, נתפסו ארבע אוניות מעפילים אחרות, ולמעלה מ-2,300 הנוסעים שהיו עליהן נשלחו למחנות המעצר בקפריסין. זו הייתה אוניית המעפילים הראשונה לפרוץ את הסגר הבריטי מזה שמונה חודשים, לאחר הצלחתה הקודמת של הספינה חנה סנש בדצמבר 1945, והיחידה לעשות זאת עד סוף אותה שנה. נחום בוגנר, ספינות המרי: ההעפלה 1948-1945, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור; המרכז לתולדות כוח המגן ע"ש ישראל גלילי, תשנ"ג-1993, עמ' 290–295: עמירם שוחט. מדיה וקבצים בנושא עמירם שוחט בוויקישיתוף סיפור הפלגת 'עמירם שוחט' באתר הפלי"ם ההעפלה והרכש עמירם שוחט, באתר Wertheimer.info‏ (Haapalah / Aliyah Bet) (באנגלית) קבוצות מעפילים עלו אל החוף, דבר, 18 באוגוסט 1946 אריק קרמן, פריצה או גירוש – אוניית המעפילים עמירם שוחט, באתר משמר המורשת הימית, אוגוסט 2020. 'עמירם שוחט' - טביעתו של נער, באתר הפלי"ם. נחום בוגנר, ספינות המרי: ההעפלה 1948-1945, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור; המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה", תשנ"ג-1993, עמ' 293-292. עיתון "דבר", נתפסה ספינה שהעלתה מעפילים בחוף קיסריה (עמ' 1), באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏21.08.1946
גבעות

האם התכוונתם ל... גבעה – תצורת נוף המתאפיינת בגובה נמוך יחסית גבעות (שכונה) – יישוב במערב גוש עציון, הנחשב לשכונה ביישוב אלון שבות יקב גבעות – יקב בוטיק בגבעת הראל גבעות עולם – חווה חקלאית בשומרון גבעות עולם חיפושי נפט – חברה לחיפושי נפט