laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מייג'ור גרום

מייג'ור איגור קונסטנטינוביץ' גרום (באנגלית: Майор Игорь Константинович Гром) הוא דמות בדיונית של גיבור-על, המופיע בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת מייג'ור גרום 1 (Майор Гром #1) מאוקטובר 2012, ונוצרה בידי הכותב יבגני פדוטוב והמאייר ארטיום גברליאנוב. מייג'ור איגור קונסטנטינוביץ' גרום הוא בלש במשטרת סנקט פטרבורג, החדור באידיאל גבוה לצדק ונלחם בפשע. הוא פועל בעיר סנקט פטרבורג, כשעוזרות לו מספר דמויות משנה כשותפו דמיטרי דובין וגיבורי-על כמחסל השדים, פוריה האדומה ואחרים. שלא כמו גיבורי-על אחרים, הוא אינו ניחן בכוחות-על והוא משתמש בגאונות שלו, בעבודת בילוש, במדע ובטכנולוגיה, באתלטיות, וזריזות, באמנויות לחימה מגוונות ויעילות ובכוח רצון בלתי מתפשר למלחמה בפשע. אויבו הגדול הוא רוצח סדרתי המכונה "רופא המגפה". מייג'ור גרום מסתמך על מוחו, ידע מדעי, כישורים בלשיים ויכולת גופנית. הוא נחשב לאחד הבלשים הטובים ביותר. דמותו של מייג'ור גרום הופיעה בסדרה בת 50 חוברות קומיקס בשם "מייג'ור גרום" בהן הוא מתואר כבלש במשטרת העיר סנקט פטרבורג שרצה בשנים 2012–2017. החל משנת 2017 רצה סדרת חוברות קומיקס חדשה בשם "איגור גרום" ובה הוא מתואר כבלש פרטי, לאחר שפרש ממשטרת העיר. בסרט הקצר "מייג'ור גרום" משנת 2017 גילם אותו השחקן אלכסנדר גורבאטוב. בסרט "מייג'ור גרום: רופא המגפה" גילם אותו טיכון ג'יזנבסקי. בשנת 2017 הוקרן ברשת האינטרנט ובטלוויזיה הסרט הקצר "מייג'ור גרום", המהווה הכנה להפקת סרט קולנוע באורך מלא, המבוסס על הדמות, בשם "מייג'ור גרום: רופא המגפה". מייג'ור גרום באתר הרשמי של חברת באבל קומיקס «Майор Гром»: первая шайба от «Bubble Studios»
מחסל השדים (קומיקס)

מחסל השדים (ברוסית: Бесобой) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת שמו מחסל השדים #1, חלק 1 (Имя ему Бесобой, ч.1) ב-2 באוקטובר 2014 ונוצרה על ידי האמנים אדוארד פטרוביץ' ואנדריי ואסין והכותבים יבגני פדוטוב וארטיום גברליאנוב. סדרת הקומיקס רצה משנת 2014 ועד 2017 וכללה 50 חוברות קומיקס. עלילת החוברות מספרת את קורותיו של דנילה, לוחם לשעבר בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, מחסל שדים היוצא למאבק בשדים בסיוע שותפו, השד שמיגה. אירועי חוברות הקומיקס מתרחשים במוסקבה ומתרכזים בקורותיו של גיבור-על המכונה "מחסל השדים", האלטר-אגו של החייל דנילה. בקיץ 2008, בעת המלחמה בדרום אוסטיה, דנילה שירת בעיר צחינוואלי ובתחילת הסכסוך הצבאי הוא מאבד את רעייתו, בתו ובנו ועד מהרה מגלה כי האשמים במותם היו שדים שהצליחו לחצות ולפלוש אל עולם בני האדם. מספר שנים לאחר מכן יוצרת איתו קשר מועצת האיזון (Совет Равновесия) ומבקשת לחתום עמו על חוזה: הם יעניקו לו חיים חדשים והוא בתמורה יחסל עבורם שדים. הוא מאמץ את זהות מחסל השדים ומתחבר לשד שמיגה שהופך לשותף שלו ויחד איתו יוצא לחסל שדים רעים. גופו של מחסל השדים מכוסה קעקועים המעניקים לו את כוחו ועוצמתו, הוא מחזיק בשני אקדחים וז'יטון צבאי שמתקרר כשהוא מתקרב לשדים. מחסל השדים באתר הרשמי של באבל קומיקס Бесобой. Том 1. Имя ему Бесобой
מוסקבה אדומה

מוסקבה אדומה (ברוסית: Красная Москва) היה הבושם הראשון שנוצר בברית המועצות. מקורו של הבושם נתון במחלוקת. אפשר שהוא נוצר לפני המהפכה של 1917 בשם "הזר החביב על הקיסרית" (בצרפתית: "Le Bouquet Préféré de l'Impératrice"), ניחוח שנוצר בבית החרושת של הנרי ברושר בשנת 1913, ולאחר מכן ניתן לו שמו הרוסי, או שהוא נוצר בשנת 1925, אחרי שהולאם מפעלו של ברושאר[דרושה הבהרה], ושמו הוחלף ל"נובאייה זאריה" בשנת 1922 ונוהל על ידי פולינה ז'מצ'וז'ינה בין השנים 1930–1932. עם תחרות מוגבלת, מוסקבה אדומה הפך לפופולרי מאוד, והיה נפוץ מאוד בברית המועצות. לאחר מלחמת העולם השנייה הופץ ברחבי הגוש המזרחי. תפוצתו הנרחבת בעידן הסובייטי גרמה לרבים לסגת ממנו בתקופה שבה, לאחר קריסת ברית המועצות, נפוצו בשמים רבים יותר. למרות זאת שרד הבושם והוא עדיין מיוצר במפעל במוסקבה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. Red Moscow Krasnaya Moskva Novaya Zarya for women. עמוד הבושם באתר Fragrantica. Krasnaya Moskva / Red Moscow. עמוד הבושם באתר Basenotes.
קיקה מרקהם

אריקה ס.ל. "קיקה" מרקהם (באנגלית: Erika S.L. "Kika" Markham; נולדה ב-1940) היא שחקנית אנגלייה. מרקהם נולדה במאקלספילד שבמחוז צ'שייר. היא בתם של השחקן דייוויד מרקהם והסופרת אוליב דהן (1914–2007). למרקהם קריירה רבת שנים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. בטלוויזיה שיחקה בין השאר בסדרות "אדוארד וגברת סימפסון", "חייו וזמניו של דייוויד לויד ג'ורג'", "A Very British Coup", "ואן דר ואלק", "קו היופי", בתפקידי אורח בסדרות "Minder", "המפצח", "פוארו" ובסדרת הדרמה "מר סלפרידג'". הופעותיה בקולנוע כוללים את הסרטים "בוני לייק נעדרת" (1965), "Futtocks End" (מ-1970), סרטו של פרנסואה טריפו "שתי אנגליות" (1971), "Operation Daybreak" (מ-1975), סרט הפנטזיה "Noroît" (מ-1976), "The Blood of Hussain" (מ-1980), "אאוטלנד" (מ-1981 בתפקיד אשתו של שון קונרי), "התמים" (1985), "וונדרלנד" (1999), "אסתר קהאן" (2000), "הורג אותי ברכות" (2002) ובסרט "פרנקלין" (2008). ב-1985 התחתנה מרקהם עם השחקן קורין רדגרייב בוונדסוורת' שבלונדון. לבני הזוג נולדו שני בנים הארווי (יליד 1979) וארדן (יליד 1983). מרקהם ורדגרייב הופיעו יחד פעמיים על המסך: בשנת 2000 בפרק סדרה "משפט ועונש" של לינדה לה פלאנט הם גילמו שופט ובריסטר; ובפרק "Special Relationship" בסדרה "להעיר את המתים" בו גילמו זוג נאהבים החשודים ברצח. הם שיחקו יחד גם על במת התיאטרון בהפקה מחודשת של המחזה "A Song at Twilight" מאת נואל קאוורד, לצדה של גיסתה ונסה רדגרייב. אחיותיה של מרקהם הן השחקנית פטרה מרקהם, המשוררת והמחזאית ג'הין מרקהם (אלמנתו של רוג'ר לויד-פק) וסוניה. ב-2014 היא הוציאה לאור את ספר הזכרונות של בעלה, קורין רדגרייב, "Our Time of Day: My Life with Corin Redgrave" . מדיה וקבצים בנושא קיקה מרקהם בוויקישיתוף קיקה מרקהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיקה מרקהם, באתר AllMovie (באנגלית) קיקה מרקהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קיקה מרקהם, באתר MusicBrainz (באנגלית) Obituary: Corin Redgrave, The Guardian Joanna Moorhead "Corin Redgrave: He lost his memory of our life together", The Guardian, 20 September 2014
השריף מגבעות הוליווד

The Sheriff of Hollywood Hills הייתה מיני-סדרת טלוויזיה ללימוד אנגלית של הטלוויזיה הלימודית בת שלושה פרקים. מיני-סדרה זו שודרה החל משנת 1974, ובשידורים חוזרים רבים עד לאמצע שנות השמונים. המיני-סדרה התמקדה בהוראת התחביר הנכון של משפטים בעלי שני פעלים. כל אחד משלושת פרקי המיני-סדרה, התמקד בקבוצה אחרת של פעלים, ובדרך השילוב שלהם במשפט רב-פועלי. הפרק הראשון עוסק בפעלים, שהפועל הבא אחריהם באותו משפט, מקבל ing בסופו. הפרק השני עוסק בפעלים, שהפועל הבא אחריהם באותו משפט, יופיע בצורת שם הפועל (עם המילית to לפניו). הפרק השלישי עוסק בתת-קבוצה של פעלים, שבהם עוסק הפרק השני: to want, to like (would like), & to expect. המיני-סדרה הייתה הומוריסטית. עלילתה התרחשה בשנת 1937, ותיארה צוות צילום של סרט קולנוע, שעלילתו מתרחשת במערב הפרוע. בסרט היו ארבע דמויות: שריף גודמן (אירווינג קפלן), בורטן בדמן (צ'ארלס ברנשטיין), מיסיס דינגדונג (אליס גולמבו) ודפיוטי דוליטל (בריין פיין). מלבד דמויות המערבון ודמויות שחקניהן, הסדרה התמקדה גם בדמות במאי הסרט (סטיבן ביק) ומעט בדמות התפאורן. התסריט נכתב בידי לו גולן והמפיק היה סטיב כהן. במאי הסדרה היה סטיבן ביק, שגם שיחק את דמות במאי הסרט, שבסדרה. מנגינת הפתיחה והסיום של כל פרק הייתה יאקטי סאקס. הסדרה לצפייה ישירה, סרטון באתר יוטיוב השריף מגבעות הוליווד, באתר אישים ראו את הפרק הראשון. עובדה זו מופיעה בו. למעט סיום הפרק השלישי ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולגה גוטמחר

אולגה גוטמחר (וסילייב) (נולדה ב-9 בפברואר 1987) היא שחמטאית ישראלית בדרגת אמן בינלאומי לנשים. שלוש פעמים (2008, 2013 ו-2014) אלופת ישראל לנשים. חברת נבחרת הנשים של ישראל משנת 2003 ומאמנת שחמט. נולדה בשם אולגה וסילייב. גדלה באשדוד ולמדה בתיכון מקיף א' בעיר. במסגרת העתודה האקדמית למדה הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב ושירתה בצה"ל כמהנדסת חשמל. לומדת תואר שני בהנדסת מערכות במכללת אפקה. השיגה דרגת אמן בינלאומי לנשים בשנת 2004. כיהנה כיושבת ראש ועדת הנשים באיגוד הישראלי לשחמט. נכון ל-2017 היא מייצגת את מועדון אשדוד בליגה הארצית. בשיאה שיחקה בליגה הלאומית. נשואה למיכאל גוטמחר. 1998 - זכתה בסגנות אליפות ישראל לנערות עד גיל 14, בגיל 11, לאחר שצברה 8 נקודות מ-9 אפשריות. 1998 - זכתה באליפות ישראל בשח-אקטיבי לבנות עד גיל 14, לאחר שצברה 6 נקודות מ-7 אפשריות. 2002 - זכתה בסגנות אליפות ישראל לנערות עד גיל 20 לאחר שצברה 4 נקודות מ-6 אפשריות. 2002 - זכתה בסגנות אליפות ישראל לנשים, בגיל 15, לאחר שצברה 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2003 - סיימה במקום שלישי באליפות ישראל עד גיל 16 (בנים ובנות), לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות. 2003 - זכתה באליפות ישראל לנערות, לאחר שצברה 5.5 נקודות מ-6 אפשריות. 2008 - זכתה לראשונה באליפות ישראל לנשים כאשר צברה את מספר הנקודות הרב ביותר בין הנשים (3.5 נקודות מ-9 אפשריות) באליפות ישראל לגברים ונשים, שנערכה בחיפה 2013 - הייתה שותפה לניצחון היסטורי של נבחרת ישראל על נבחרת רוסיה במסגרת אליפות אירופה לנשים, שנערכה בוורשה, שבפולין, כאשר סיימה בתיקו עם רב-אמן לנשים, אולגה גיריה. 2013 - זכתה בשנית באליפות ישראל לנשים, שנערכה בעכו, כאשר צברה 7 נקודות מ-9 נקודות אפשריות. 2014 - זכתה בשלישית באליפות ישראל לנשים, שנערכה בבאר שבע, כאשר צברה 8.5 נקודות מ-9 נקודות אפשריות. המכביה ה-19 ב-2013 אליפות אירופה בשחמט 2015 אליפות ישראל בשחמט 2016 אולגה גוטמחר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אולגה גוטמחר, באתר פיד"ה (באנגלית) אולגה גוטמחר, באתר האיגוד הישראלי לשחמט משחקיה של אולגה גוטמחר(הקישור אינו פעיל), באתר צ'סדיבי (באנגלית) הפרופיל העסקי של אולגה גוטמחר(הקישור אינו פעיל), באתר לינקדאין טבלת תוצאות גמר אליפות ישראל 2008 סיון חדד, סנסציה באליפות אירופה – נשות ישראל הביסו את רוסיה, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 10 בנובמבר 2013 טבלת תוצאות אליפות ישראל לנשים 2013 טבלת תוצאות אליפות ישראל לנשים 2014
ז'נין הניס-פלאסחארט

ז'נין הניס-פלאסחארט (בהולנדית: Jeanine Hennis-Plasschaert; נולדה ב-7 באפריל 1973) היא פוליטיקאית הולנדית המכהנת כנציגתו המיוחדת של מזכ"ל האו"ם למשימת הסיוע של האומות המאוחדות בלבנון, מאז מאי 2024. לפני כן, מנובמבר 2018, כיהנה כנציגתו המיוחדת של מזכ"ל האו"ם למשימת הסיוע של האומות המאוחדות בעיראק. הניס-פלאסחארט כיהנה כשרת ההגנה של הולנד משנת 2012 עד אוקטובר 2017. היא האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. הניס-פלאסחארט הייתה חברה בפרלמנט האירופי מטעם הולנד במשך שש שנים, מ-2004 ועד 2010 ולאחר מכן היא הייתה לחברה בבית הנבחרים של הולנד (הבית התחתון ההולנדי) עד לבחירתה לתפקיד שרת ההגנה. ז'נין הניס-פלאסחארט נולדה בשם ז'נין פלאסחארט ב-7 באפריל 1973 בהירלן, העיר הרביעית בגודלה במחוז לימבורג. היא למדה בבית ספר תיכון בעיר בשם גאודה ולאחר מכן למדה באקדמיה באוטרכט. היא הצטרפה לפוליטיקה בשנת 2000. ב-2004 נבחרה הניס-פלאסחארט לפרלמנט האירופי מטעם מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה. במהלך כהונתה בפרלמנט האירופי הניס-פלאסחארט הייתה חברה בוועדת התחבורה והתיירות. היא גם הייתה חברה במשלחת של האיחוד האירופי לרומניה וחברה בוועדה הפרלמנטרית לענייני טורקיה. בשנת 2010 ניצחה מפלגתה בבחירות והניס-פלאסחארט נבחרה לבית הנבחרים של הולנד. בבחירות הכלליות שנערכו בהולנד ב-12 בספטמבר 2012, זכתה מפלגתה שוב ואף הגדילה את כוחה בבית הנבחרים ל-41 מושבים. ראש ממשלת הולנד מארק רוטה מינה אותה לתפקיד שרת ההגנה. מינוי זה היה להיסטורי בהולנד, זאת מכיוון שהיא האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. עם כניסתה לתפקיד התפרסמה במשפט "זה לא משנה אם יש לך בולבול או לא", והכחישה את התפיסה כי לנשים יש דרך מסוימת לעסוק בפוליטיקה וכי הן חוות חוויה משותפת מעצם היותן נשים. "אני לא חושבת שקציני הצבא שאנחנו עובדות עמם מסתכלים עלינו באופן שונה מעל גבר", אמרה. ב-20 במאי 2014 נועדה הניס-פלאסחארט עם שר הביטחון הישראלי משה יעלון. השניים חתמו על מזכר הבנות בין המוסדות הביטחוניים של ישראל והולנד. השניים דיברו על השתתפות אזרחי אירופה והולנד בפרט במלחמת האזרחים בסוריה. ביולי 2016 פורסם כי הניס-פלאסחארט תמכה בגיוס חובה של אזרחי הולנד לכוחות המזוינים של הולנד. הניס-פלאסחארט תמכה בנוסף בהרחבת גיוס החובה לנשים. עמדותיה מזוהות עם עמדותיה של הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה. בשנת 2017 פרסמה "מועצת הבטיחות ההולנדית" דו"ח המדגיש כישלונות חמורים במשרד ההגנה סביב תקרית מרגמה במאלי. הניס-פלאסחארט הודיעה על התפטרותה לאחר דיון בבית הנבחרים ב-3 באוקטובר, ומסרה את התפטרותה למחרת. הניס-פלאסחארט נשואה לאריק ג'אן-הניס ומתגוררים עם בנו מנישואים קודמים ב-Nederhorst den Berg (אנ'). הפרלמנט ההולנדי מדיה וקבצים בנושא ז'נין הניס-פלאסחארט בוויקישיתוף ז'נין הניס-פלאסחארט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Associated Press, היסטוריה במעוז הגברים: 5 שרות בנאט"ו, באתר ynet, 27 בפברואר 2014 הביטחון האירופי מופקד בידי ארבע נשים, באתר הארץ, 4 בפברואר 2014 שר הביטחון פגש את שרת ההגנה של הולנד יעלון: חשש מחזרת הג'יהאדיסטים לאירופה, באתר ערוץ 7 הולנד שוקלת להחזיר את שירות החובה בצבא, באתר nrg
פיג'ו 302 (1936)

פיג'ו 302 היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי חברת פיג'ו הצרפתית בין השנים 1936–1938. סך הכול יוצרו 25,083 יחידות. יוצרה גם גרסת ספורט של ה"פיג'ו 302" שנקראה: "Peugeot 302 Darl'Mat", (מנוע 1,991 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ו-58 כ"ס). 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה גרסת דגם ספורט - Peugeot 302 Darl'Mat פיג'ו 302, 4 דלתות, שנת 1937 פיג'ו 302, 4 דלתות, שנת 1937 פיג'ו 302, 4 דלתות פיג'ו 302, קבריולט פיג'ו 302, קבריולט פיג'ו 302, קבריולט, שנת 1937 מנוע הפיג'ו 302 פיג'ו 302 - מבט לתא הנהג - גרסת דגם ספורט : Peugeot 302 Darl'mat - גרסת דגם ספורט: Peugeot 302 Darl'mat - גרסת דגם ספורט: Peugeot 302 Darl'mat פיג'ו פיג'ו 201 פיג'ו 301 (1932) פיג'ו VLV פיג'ו 302 - תמונות מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 302 בוויקישיתוף
אינוק (קומיקס)

אינוק (ברוסית: Инок, "הנזיר") הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "אינוק 1" (Инок #1) מאוקטובר 2012 ונוצרה על ידי המאיירים אדוארד פטרוביץ' ואנדריי ואסין והכותבים יבגני פדוטוב וארטיום גברליאנוב. אינוק הוא האלטר-אגו של הנזיר אנדריי ראדוב, בן לשושלת שנלחמה למען הגנת המולדת הרוסית מאז ולדימיר הראשון, נסיך קייב. הבן הראשון לשושלת ראדוב נקרא אנדריי והוטל עליו להגן מפני הרוע באמצעות אבני כוח וצלב מגן. המגן הראשון היה אינוק הראשון, סבו של אנדריי ראדוב, האינוק הנוכחי. בשנת 988 ראדוב קיבל לידיו צלב מגן והוזמן לחסות בצלו של הנסיך ולדימיר אך סירב. צבא פרשים בראשות המגיסטר תקף אותו אך הוא הצליח להימלט. בשנת 1240, במהלך מסעי הצלב הצפוניים, ראדוב גבר בקרב על אולריך פון מיינהוף ולאחר מכן קיבל לידיו אבן איזמרגד רבת עוצמה. אינוק הפך לנוסע בזמן ולאורך ההיסטוריה תפקד כמגן האדמות הרוסיות. אינוק באתר הרשמי של באבל קומיקס
דאון, שני חצבים

"דאון, שני חצבים" (1998) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי אסף בן צבי. ההדפס "דאון, שני חצבים" הודפס בשנת 1998 בסדנת ההדפס ירושלים על ידי שרון פוליאקין במהדורה של 15 עותקים. ההדפס מתאר שני חצבים הבוקעים מתוך אדמה, המעוצבת כצורות מעגליות פחוסות וסגורות. בין החצבים נמצא דאון. בשנת 1999 יצר בן צבי גרסה נוספת להדפס זה, הפעם בטכניקה של הדפס רשת. הדפס זה כונה "שפיותו של החצב", והוא הודפס בסדנת ההדפס ירושלים על ידי איתן הורוביץ במהדורה של 60 עותקים. הדאון הוא מוטיב חוזר בעבודתו של בן צבי מן התקופה. בשנת 1994 יצר בן צבי סדרה של הדפסים וציורים בשם "אילם", בהם הופיע מוטיב הדאון. הדאון מופיע כשרטוט קווי, באופן המאזכר גם צורה של צלב. כאן, בהדפס זה נוצרים יחסים מורכבים בין שמיים לאדמה ובין תרבות לטבע, על ידי הקבלה צורנית בין הדאון, שאחת מכנפיו המתארכת כלפי האדמה, לבין החצבים, הצומחים כלפי השמיים. ההדפס הוצג בתערוכה קבוצתית של הדפסים ישראלים בקוריאה, בתערוכת תחריטים במוזיאון הנגב לאמנות (2006), בתערוכה "תפרים חיים: אסף בן צבי" (2013) בסדנת ההדפס ירושלים ובתערוכה "זמן הדפס" (2013) במוזיאון הפתוח תפן. השפיות של החצב 1999 הדפס רשת גובה 65 ס"מ, רוחב 56 ס"מ סדנת ההדפס ירושלים DR.629 (מספר סדנה) ראו: גורדון, אירנה, תפרים חיים: אסף בן צבי, סדנת ההדפס ירושלים, 2013 ראו: Israeli Conremporary Art - Print Exhibition, Sungkok Art Museum, Korea, 2000 ראו: תחריט, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2006 ראו: גורדון, אירנה, תפרים חיים: אסף בן צבי, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2013 ראו: זמן הדפס, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 2013
אליפות גרמניה בכדורגל 1930

אליפות גרמניה בכדורגל 1930 הייתה העונה ה-23 של התחרות. בתחרות השתתפו מנצחות תחרויות אזוריות, קבוצות שהגיעו למקום השני ונציגות נוספות מאליפות מערב גרמניה ודרום גרמניה. למשחק הגמר הגיעו הולשטיין קיל והרטה ברלין. להרטה ברלין זו הייתה ההופעה החמישית ברציפות במשחק הגמר, והניצחון הראשון. לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). במשחק חוזר. המשחק הראשון הסתיים ב-1:1 יוסף שמידט מנירנברג כבש 7 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
פיג'ו 304

פיג'ו 304 היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו, בין השנים 1969–1980. סך הכול יוצרו 1,178,423 יחידות. 4 דלתות - סדאן, יוצרו 849,103 יחידות 5 דלתות - סטיישן, יוצרו 216,183 יחידות 3 דלתות - קופה, יוצרו 60,186 יחידות 2 דלתות - קבריולה, יוצרו 18,647 יחידות 2 דלתות - ואן, יוצרו 34,304 יחידות פיג'ו 304 SL, שנת 1976 פיג'ו 304, סדאן פיג'ו 304 סדאן פיג'ו 304 SL פיג'ו 304, קופה פיג'ו 304, קופה פיג'ו 304, קופה פיג'ו 304 SL, סטיישן פיג'ו 304, סטיישן, שנת 1977 פיג'ו 304 GL סטיישן, שנת 1976 פיג'ו 304 - קבריולה מנוע פיג'ו 304 - קבריולה פיג'ו 304 - קבריולה, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים פיג'ו 304 - קבריולה פיג'ו 304 - קבריולה פיג'ו פיג'ו 204 מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 304 בוויקישיתוף
אלברט אגרונוב

אלברט אגרונוביץ אגרונוב (באזרית: Albert Aqarunoviç Aqarunov;‏ 25 באפריל 1969, באקו, אזרבייג'ן – 8 במאי 1992) היה מפקד טנק יהודי אזרי בצבא אזרבייג'ן, שזכה לאחר מותו בקרב במלחמת נגורנו קרבאך בתואר הגיבור הלאומי של אזרבייג'ן. אגרונוב נולד ב-1969, למשפחה יהודית באמירצ'ן, פרבר של באקו, אחד מעשרת ילדיהם של אגרון, עובד בתעשיית הנפט ולאה אגרונוב. הוריו היגרו לשם מקירמיזי קסבה, הכפר הכל יהודי היחיד בעולם, מחוץ לישראל וארצות הברית. אמו קיבלה בשעתה מממשלת אזרבייג'ן את התואר "האם הגיבורה", בשל יכולותיה והצלחתה בגידול עשרת ילדיה. בגיל מוקדם מאוד החל אגרונוב להתעניין במוזיקה ואף סיים את כיתת החצוצרה בבית הספר למוזיקה. למד עד כיתה ח' בלבד, בבית הספר מס' 154 באזור סורכני (Suraxanı raion), אף הוא חלק מבאקו. לאחר מכן הפך לנהג – מכונאי כדי לעזור למשפחתו. ב-1987 גויס לצבא הסובייטי ושירת בגאורגיה כמפקד טנק. ב-1989 השתחרר, חזר לבאקו והחל לעבוד במפעל לייצור מכונות באזור סורכני. בסוף 1991 – תחילת 1992, מספר חודשים לאחר התפרקות ברית המועצות והכרזת העצמאות של אזרבייג'ן וארמניה הפך הסכסוך ביניהן על השליטה בחבל נגורנו-קרבאך, לסכסוך צבאי גלוי ומלא. אגרונוב התנדב לצאת למלחמה, בצד האזרי, על אף התנגדות משפחתו היהודיה. הוא מונה למפקד טנק ונלחם במסגרת הכוחות המיוחדים של גדוד 777. במהלך הקרבות השמיד הטנק של אגרונוב 11 טנקים ארמנים ושני משוריינים. אנשי גדודו טענו שיש לאגרונוב תכסיס מיוחד ללכידת טנקי אויב וכינו תכסיס זה בשם "הסנדוויץ' היהודי". שמו נודע גם לאויב הארמני, עד כי הללו הכריזו על פרס בגובה 5 מיליון רובל על ראשו. בקרב על העיירה שושה האסטרטגית, ב-8 במאי 1992 ניסה טנק הדגל הארמני לפרוץ לעיר המוגנת על ידי האזרים. הטנק של אגרונוב השמיד אותו ואת צוותו. הכוחות הארמנים נסוגו ואגרונוב יצא מהטנק שלו כדי להזיז גופות של חיילים אזרים שהיו מונחות מול הטנק, כדי שלא לדורסן. הוא נהרג תוך כדי כך, בירייה של צלף ארמני. למחרת היום, ב-9 במאי 1992, הארמנים כבשו את העיר. הלווייתו של אגרונוב נוהלה במשותף על ידי מולא ורב. הוא נקבר בבית הקברות לקדושים מעונים בבאקו. אחרי מותו השריונרים האזרים החלו לכנות את הטנקים שלהם בשם "אלברט". בית הספר היסודי בו הוא למד נקרא כיום על שמו. אחרי מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, הארמנים המנצחים שיקמו את טנק הדגל השרוף שלהם והציבו אותו על גבעה לכיוון העיר שושה. לפי צו מס' 833 שניתן ב-7 ביוני 1992 על ידי נשיא אזרבייג'ן הוענק לאלברט אגרונוב התואר "הגיבור הלאומי של אזרבייג'ן" אחרי המוות. בשנת 1992 – הגיבור הלאומי של אזרבייג'ן בשנת 2016 – העיטור ע"ש אסלנוב מדיה וקבצים בנושא אלברט אגרונוב בוויקישיתוף ראיון שנערך ב-1992 עם אלברט אגרונוב, באתר יוטיוב (באזרית) A Jewish Warrior in a Muslim Land Aqarunov Albert Aqarunoviç (אורכב 06.04.2016 בארכיון Wayback Machine) zengilan.com דין שמואל אלמס, ‏קהלני של אזרבייג'ן: השהיד היהודי של המדינה השיעית, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2022 "Azərbaycan Respublikası Müdafiə Nazirliyinin hərbi qulluqçularına “Azərbaycanın Milli Qəhrəmanı” adı verilməsi haqqında" Azərbaycan Respublikası Prezidentinin 7 iyun 1992-ci il tarixli, 833 nömrəli Fərmanı. "Azərbaycanın Milli Qəhrəmanı Albert Aqarunovun xatirəsi anılıb (FOTO)". Trend.Az (באזרית). "Suraxanı rayonunda Azərbaycanın Milli Qəhrəmanı Albert Aqarunovun xatirəsi anılmışdır". surakhani-ih.gov.az.
סימקה 8

סימקה 8 (בצרפתית: Simca 8) היא מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה על ידי חברת סימקה הצרפתית בין השנים 1938–1951. יוצרו 113,165 יחידות. מנוע ה"סימקה 8" נלקח מדגם פיאט 1100 (1937) (ברישיון חברת פיאט). משנת 1948 נוספה גרסת ספורט, עם מנוע בהספק של 50 כ"ס. דגם ה"סימקה 8" דמה מאוד לדגם הפיאט 1100 האיטלקי. שלדת סימקה 9 נלקחה מדגם "סימקה 8". מתחרותיה היו רנו ז'יוואקאטר ופיג'ו 202. כל שלושת הדגמים יוצרו בצרפת. 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה 2 דלתות - טנדר 2 דלתות - ספורט (משנת 1948) סימקה 8 דגם Special (דגם ספורט - מרוץ) סימקה 8 דגם גורדיני (ספורט) סימקה 8, 4 דלתות סימקה 8 סימקה 8 סימקה 8, 4 דלתות סימקה 8, 4 דלתות סימקה 8 סימקה 8, שנת 1949 סימקה 8, שנת 1949 - מבט לתא הנהג סימקה 8 - קבריולט, 1950 סימקה 8 - קבריולט, 1950 סימקה 8 דגם Special, שנת 1949 סימקה 8 דגם Special, שנת 1948 סימקה 8 ספורט סימקה 8 - טנדר סימקה 8 - טנדר פיג'ו 202 רנו ז'יוואקאטר סימקה 5 סימקה 6 סימקה 9 מדיה וקבצים בנושא סימקה 8 בוויקישיתוף סימקה 8 (11:08 דקות), יו-טיוב
טרנס רנצ'ר

טרנס רנצ'ר (באנגלית: Terrence Lamont Rencher; נולד ב-19 בפברואר 1973) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק כרכז (גובהו 1.90 מ'), כיום עוזר מאמן באוניברסיטת ניו מקסיקו. לאחר קריירת תיכונים טובה בתיכון סיינט ריימונד לבנים שברובע הברונקס שבסופה נבחר למר כדורסל של מדינת ניו יורק לשנת 1991, שיחק רנצ'ר בין 1991 ל-1995 באוניברסיטת טקסס באוסטין, במדיה זכה בתואר "הפרשמן המצטיין של המחוז הדרום-מערבי" לשנת 1992 ופעמיים נבחר לנבחרת המחוז הדרום-מערבי של ליגת המכללות (1992, 1995). את קריירת המכללות סיים עם 2,306 נקודות כשחקן האוניברסיטה (מה שהפך אותו לשיאן הנקודות של המוסד ושל המחוז הדרום-מערבי בכל הזמנים) ו-440 אסיסטים. הוא נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 1995 כבחירה ה-32 בסיבוב השני על ידי וושינגטון בולטס, לאחר מכן הועבר בטרייד למיאמי היט מבלי ששיחק בבולטס, באמצע עונת הבכורה שלו ב-NBA הועבר בטרייד לפיניקס סאנס. בעונת 1996/1997 שיחק בליגת ה-CBA בקבוצות גרנד ראפידס הופס ופלורידה ביץ' דוגס. ב-1997 הביא ארז אדלשטיין את רנצ'ר לבני הרצליה. הרצליה הייתה התחנה הראשונה שלו באירופה, במשך שנתיים רנצ'ר היה מהזרים הבולטים בליגה 17.8 נקודות ו-4.9 אסיסטים בעונה הראשונה, 19.5 נקודות בשנייה. עם זאת, במהלך העונה השנייה רנצ'ר שבת "שביתה איטלקית" למספר משחקים ולבסוף הוא עזב את הקבוצה לפני הפלייאוף ב-1998 בגלל בעיות כלכליות של המועדון. בקיץ 1999 חתם רנצ'ר על חוזה של 230 אלף דולר בקאנטו מאיטליה. הוא שיחק בהמשך בק.ק ספליט מקרואטיה (12.2 נקודות בסופרוליג), שנתיים בטלקום בון ושנה בקלן הגרמניות. ב-2004/2005 חתם ברג'יו קלבריה מהליגה האיטלקית, אך שוחרר בדצמבר וירד לרימיני מהליגה השנייה באיטליה (14.3 נקודות, 2.3 אסיסטים). ב-4 בספטמבר 2005, בגיל 32, כשהקריירה שלו בנסיגה, חזר רנצ'ר להרצליה וחתם לעונה אחת בבני השרון של יעקב ג'ינו, במהלך 2006 גילה רנצ'ר בעיות התנהגות שלוו בעבירות טכניות ובלתי-ספורטיביות רבות, עימות פיזי עם איתי לב מעירוני רמת גן בזמן משחק, קללות כלפי השופט משה ביטון ששרק לו לעבירה בעת משחק נגד מכבי תל אביב והתדרדרות ביחסיו עם מאמנו, שלבסוף הובילו לשחרורו מהקבוצה (שבעונת 2005/2006 החליפה מספר זרים). בעונת 2006/2007 עבר לשחק באפולון פטרס מליגת העל היוונית, בסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל. לאחר פרישתו מכדורסל לאחר העונה ביוון עבר לאימון תיכון אמריקאי בעונת 2007/2008. לאחר מכן החל בקריירה של עוזר אקדמי לשחקנים ועוזר מאמן באוניברסיטאות שונות בארצות הברית. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA טרנס רנצ'ר באתר Daily Texan
שלי לנצמן

שלי לנצמן (נולדה בשנת 1970) שמשה כמנכ"לית מיקרוסופט ישראל מיולי 2015 ועד יולי 2019. שירתה בצה"ל כמ"כית, כמ"מית וכמדריכה בקורס קצינות. לאחר שעברה למחלקת קשרי החוץ של צה"ל, לתפקיד של תיאום בין צה"ל לצבאות אחרים, סיימה את שירותה בדרגת רב-סרן. היא בעלת תואר ראשון במדעי החברה ואסטרטגיה מאוניברסיטת בר-אילן, וסיימה לימודי תעודה בניהול משאבי אנוש בטכניון. ב-1997 עברה לעבוד בחברת מיקרוסופט בישראל. תחילה עבדה כעוזרת מנכ"ל החברה ולאחר מכן עברה למחלקת השיווק של החברה, והתקדמה לניהול קבוצת התקשורת השיווקית. עברה לתחום המכירות וניהלה את תחום הביטחון ולאחר מכן את הקבוצה שהייתה אחראית על תחומי הפיננסים, הבריאות והתעשייה. ב-2011 מונתה לסמנכ"לית שירותי אנטרפרייז (Enterprise Services) והובילה פרויקטים טכנולוגיים. בהמשך מונתה לסמנכ"לית לענייני המגזר הציבורי. ביולי 2015 מונתה למנכ"לית מיקרוסופט בישראל. בתחילת יולי 2019 פרשה מתפקידה. שלי לנצמן נשואה ואם לשלושה. גלית חתן, ‏שלי לנצמן מנכ"לית מיקרוסופט ישראל, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2016 שחר סמוחה, ‏ראיון מיוחד: מנכ"לית מיקרוסופט ישראל שלי לנצמן מסמנת מטרות, באתר גלובס, 11 במרץ 2017 "אני עונה על מיילים כל יום כל היום, חוץ מיום כיפור", באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2018 גלית חתן, ‏שלי לנצמן מנכ"לית מיקרוסופט ישראל, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2016 יגאל גרסיה, סבב מינויים ב- Microsoft: שלי לנצמן מונתה לתפקיד סמנכ"ל Enterprise Services, באתר "ידעטק", 5 בספטמבר 2011 הראל עילם, המנכ"לית החדשה של מיקרוסופט ישראל: שלי לנצמן, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2015 ג'ון בן-זקן, שלי לנצמן, מנכ"לית מיקרוסופט ישראל – פורשת, "אנשים ומחשבים", 28 במאי 2019