laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טריבונה לודו

טריבונה לודו (טריבונת העם) היה אחד מהעיתונים הגדולים והחשובים ביותר ברפובליקה העממית הפולנית ויצא לאור בין 1948 עד 1990. העיתון היווה אמצעי התקשורת העיקרי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית והוא היה אחד מכלי התעמולה העיקריים שלה המפלגה יחד עם תוכנית החדשות הטלוויזיונית, "דז'ניק" ב-16 בדצמבר 1948, שתי המפלגות הקומוניסטיות הגדולות ביותר בפולין, מפלגת הפועלים הפולנית והמפלגה הסוציאליסטית הפולנית, אוחדו ביחד ליצירת מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. שני העיתונים של המפלגות, בהתאמה היו "רובוטניק" ו"גולוס לודו" אוחדו גם, ובכך יצרו את טריבונה לודו. במשך המאה ה-20, התקשורת בפולין נשלטה באופן מוחלט על ידי מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ועיתונים היו יוצאים מן הכלל. טריבונה לודו ומתחריו הקטנים ביותר קידמו את קו המפלגה. לעיתון זה היה תפקיד משמעותי בהפצת תעמולה בזמן השלטון הקומוניסטי ברפובליקה העממית הפולנית והיה אחראי גם ל"שכתוב היסטוריה". כעיתון המפלגה הרשמי, טריבונה לודו שלט בשוק. עד סוף שנת 1981, תפוצתו הגיעה למיליון עותקים. על אף גדילת ההתנגדות למפלגה, מספר המנויים לעיתון המשיך לגדול והגיע ל-1.9 מיליון זמן קצר לפני שהשלטון הקומוניסטי התפרק. התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית החלה ב-28 בינואר 1990, כמה שעות לאחר שהעותק האחרון של טריבונה לודו הודפס. למרות ניסיון להפצת העיתון מחדש כעיתון חדש ושונה, העיתון לא הצליח לשרוד את נפילת הסוציאליזם בפולין. לאחר 1990, הוקם עיתון חדש, "טריבונה" שעורכיו היו עורכיו של טריבונה לודו. העיתון נוסד כעיתון שמאלני חדש. אפילו בשיא תפוצתו, לעיתון היו רק 50,000 קוראים ולא הצליח להרוויח כסף. העיתון הפסיק לצאת לאור בסוף 2009. מדיה וקבצים בנושא טריבונה לודו בוויקישיתוף "Trybuna Ludu". c-span.org. נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Łupiński, Józef (2019). "The Catholic Church in Poland in the Publications of Trybuna Ludu from 1949". Rocznik Teologii Katolickiej. 18 (1): 201–215. ISSN 1644-8855. נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Ziffer, Bernard (1956). "Rewriting History". The Polish Review. 1 (2/3): 127–130. נבדק ב-22 באפריל 2021 – via JSTOR. {{cite journal}}: (עזרה) "Poland: Pressing On". Time. 118 (9). 31 באוגוסט 1981. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. {{cite journal}}: (עזרה) Democratization in Poland, 1988–90: Polish Voices. Springer. 18 ביוני 1992. ISBN 9781349120574 – via Google Books. {{cite book}}: (עזרה) "Mouthpiece of communist Poland falls prey to market". Reuters. 7 בדצמבר 2009. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה)
מתיו האריס ג'ואט

מתיו האריס ג'ואט (באנגלית: Matthew Harris Jouett;‏ 22 באפריל 1788 – 10 באוגוסט 1827) היה צייר פורטרטים אמריקני ידוע, שהתפרסם בציור דיוקנאות ובהם תומאס ג'פרסון, ג'ורג' רוג'רס קלארק ולאפייט. ג'ואט היה בנם של סאלי רוברדס וג'ק ג'ואט, גיבור המהפכה האמריקאית. ג'ואט הזקן שלח את בנו לאוניברסיטת טרנסילבניה ועודד אותו ללמוד משפטים, אך מתיו השקיע זמן רב בציור. האב המתוסכל העיר "שלחתי את מתיו לקולג' כדי להפוך אותו לג'נטלמן, והתברר שהוא אינו אלא צייר שלטים ארור." ג'ואט שירת כקצין של חיל הרגלים בקנטקי במלחמת 1812 והיה בין ניצולי הטבח בנהר רייזן בזמן מלחמה זו. כספי הגדוד בסך 6000 דולר נעלמו במהלך הטבח. ג'ואט החזיר את הכספים החסרים למיליציה, בהתבסס על רווחיו כצייר. הוא גם צייר דיוקנאות של חבריו החיילים מהזיכרון, כולל הארט וקולונל אלן. מתיו האריס ג'ואט התחתן עם מרגרט "פגי" הנדרסון אלן מלקסינגטון, קנטקי, ב־25 במאי 1812. נולדו להם תשעה ילדים. אחד מבניהם היה ג'יימס אדוארד ג'ואט, קצין ימי. ג'יימס שירת עם האדמירל דייוויד פרגוט. מתיו ג'ואט הועלה לדרגת קפטן במהלך מלחמת 1812. לאחר מכן למד ציורי דיוקנאות ונסע לבוסטון ללמוד אצל גילברט סטיוארט בשנת 1816. הוא צייר בניו אורלינס בין השנים 1817 עד 1827 בעונת החורף והיה רשום במדריך ניו אורלינס בשנת 1824 כצייר פורטרטים העובד ברחוב קאנל 49. הוא הוזמן על ידי המושל בקנטקי לצייר דיוקן של המרקיז דה לה פאייט. ג'ואט גם צייר את תומאס ג'פרסון ואת קתרין קורנליה פראת'ר. רק ביריד העולמי בשיקגו 1893 החלה להתבלט תהילתו כצייר. ציוריו זכו להערכה רבה מצד האוצרים והציבור הרחב. עבודתו מוערכת בהווה יותר משהייתה במהלך חייו, וזוכה למחירים גבוהים בזמני מכירה. ג'ואט הפך לאחד מציירי הדיוקנאות המוערכים ביותר בארצות הברית, וזכה בתערוכת מאה שנה גדולה במוזיאון הספיד שבמדינת מולדתו. מדיה וקבצים בנושא מתיו האריס ג'ואט בוויקישיתוף מתיו האריס ג'ואט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Kleber; Clark, Thomas D.; Harrison, Lowell H.; Klotter, James C. (eds.). The Encyclopedia of Louisville. University of Kentucky Press. pp. 481–482. Biennial Report of the Board of Curators of the Louisiana State Museum to His Excellency, the Governor and the General Assembly of the State of Louisiana. Louisiana State Museum. 1 January 1922. p. 35. Price, Samuel (1 January 1902). Old Master of the Bluegrass :Jouett, Bush, Grimes, Frazer, Morgan, Hart. Michigan: University of Michigan Library. p. 31
קצ'קמטי

האם התכוונתם ל... ארמין קצ'קמטי – רב הונגרי, היסטוריון, פרופסור באוניברסיטה, אחיו של ליפוט קצ'קמטי ליפוט קצ'קמטי – רב הונגרי, היסטוריון, חוקר מקרא, אחיו של ארמין קצ'קמטי ג'רג' קצ'קמטי – סופר ועיתונאי יהודי-הונגרי, בנו של ארמין קצ'קמטי, אחיו התאום של ג'רג' קצ'קמטי פאל קצ'קמטי – היסטוריון, סוציולוג, סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי-אמריקאי, בנו של ארמין קצ'קמטי, אחיו התאום של ג'רג' קצ'קמטי
מחמוד אל-אלוסי

מחמוד אל-אלוסי (ערבית: أبو الثناء شهاب الدين محمودالحسيني الآلوسي , 10 בדצמבר 1802 - 29 ביולי 1854) היה תאולוג אסלאמי שהתגורר בשטח עיראק המודרנית. מחמוד אל-אלוסי נולד בבגדד והתקדם עד לתפקיד של מופתי של העיר. הוא היה בין משתתפי המרד נגד השלטון העוט'מאני בשנת 1832. בסיום האירועים הוא נעצר ובילה בכלא כשנה וחצי. בסופו של דבר הוא הצליח להוכיח את נאמנותו לשלטון ושוחרר בין היצירות המרכזיות שלו בתחום חקר האסלאם ניתן למנות את רוח אל-מעאני ב-9 כרכים. בשנים 1856/1857 הוא כתב ספר "מקאמות" בו תיאר את המסעות שונות, ביוגרפיות וכו'. מטרת הספר היה להעביר את ניסיון חיים שצבר לחמשת בניו. קורות חיים https://www.researchgate.net/publication/321872886_Sufi_or_Salafi_Alusi%27s_Struggle_For_His_Reputation_Against_Ottoman_Bureaucracy_With_His_Tafsir_Ruh_al-Maani
אקטואל קאמרה

אקטואל קאמרה ("מצלמה נוכחית") הייתה משדר החדשות הרשמי של "דויטשר פרנסהפוק", תאגיד השידור הממשלתי של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. התוכנית שודרה מ-21 בדצמבר 1952 (שידורים סדירים יומיים החלו רק ב-11 באוקטובר 1957) עד 14 בדצמבר 1990, אקטואל קאמרה הייתה אחד מכלי התעמולה העיקריים של הממשלה המזרח-גרמנית. במקור, אקטואל קאמרה הייתה (לפחות על ידי סטנדרטים של הגוש המזרחי) די ביקורתית כלפי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. זאת מפני שהטלוויזיה לא הייתה נחשבת לאמצעי תקשורת המונים באותה תקופה בגלל קהלה המוגבל. עם זאת זה השתנה כאשר ב-17 ביוני 1953 התוכנית דיווחה באופן מדויק על המתרחש במרד המזרח-גרמני. לאחר מכן מנהל תחנת השידור פוטר. לאחר אירועים אלה חדר החדשות של תאגיד השידור היה מחובר למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ולפוליטביורו, ואקטואל קאמרה אימצה לעצמה מראה דומה למקבילותיה של הרדיו והעיתון. במשך 37 השנים הבאות היא ביטה סנטימנטים פרו-ממשלתיים ובדרך כלל לא דיווחה על חדשות שיכולות באופן פוטנציאלי להצית תנועות אנטי-ממשלתיות. התוכנית קידמה את הסוציאליזם והציגה את המערב באופן שלילי עם כמה מקרים יוצאים מן הכלל. המהדורה המרכזית של אקטואל קאמרה במקור שודרה בשעה 20:00 ולאחר מכן, בשנות השישים הועברה ל-19:30 כדי לא לחפוף עם משדרי החדשות העיקריים המערב גרמניים, "הויטה" של רשת השידור "ZDF" בשעה 19:00 ו"טגסשאו" של "ARD" ב-20:00, שתי התוכניות הללו נצפו באופן רחב בגרמניה המזרחית. השידור נמשך למשך 20 דקות עד 1972 ואז הוארך לחצי שעה. במשך אמצע שנות השבעים, מהדורה נוספת בת 30 דקות שודרה בערוץ השני (שנוסד ב-1969) בסביבות 21:30. לפני זה, שני הערוצים שידרו את אקטואל קאמרה באותו זמן ב-19:30. למעשה, הרבה מקהל הטלוויזיה התעלם מאקטואל קאמרה והעדיף לצפות במשדרי החדשות המערב-גרמניים כמו "טגסשאו". באוקטובר 1989, חודש לפני נפילת חומת ברלין התוכנית החלה לרפוף מקווי המפלגה והחלה להציג דיווחים צודקים על האירועים שעברו על גרמניה המזרחית באותו זמן. ב-16 באוקטובר, התוכנית הציגה לראשונה תמונות ראשונות של עצרות אופוזיציה ענקיות שהתרחשו כל יום שני בלייפציג. מדיה וקבצים בנושא אקטואל קאמרה בוויקישיתוף "אקטואל קאמרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Patterson, Sue. "LibGuides: VCE English: Stasiland Study Guide: Chapters 2-14". libguides.marymede.vic.edu.au. "TV in the GDR - Screening Socialism - Loughborough University". www.lboro.ac.uk.
קטרינה פריירה

קטרינה פריירה דה סילבה (באנגלית: Catarina Pereira da Silva; נולדה ב-13 ביוני 1990) הידועה גם כקטרינה קלאו, היא זמרת שחקנית ודוגמנית פורטוגלית. קטרינה התמודדה בפסטיבל דה קנסאו 2010, כמו גם בפסטיבל 2014, עם השירים "Canta Por Mim" ו-"Mea Culpa" בהתאמה, וסיימה במקום השני בשני הפסטיבלים. בשנת 2014 הוציאה אלבום בשם Mea Culpa, בו נכללו בין היתר, שני השירים עימם הופיעה בפסטיבלים. בשנת 2010 הוזמנה קתרינה על ידי קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' (אותו הצוות שאחראי לשיר "Senhora do mar") לבצע את "Canta Por Mim" בפסטיבל דה קנסאו 2010; שיטת הבחירה הלאומית של פורטוגל לתחרות הזמר של האירוויזיון. מאז היום שהוצג על ידי RTP, הפך השיר לחביב על המעריצים בפורטוגל וברחבי אירופה. הוא היה לאחד מהשירים המצליחים ביותר ביוטיוב במהלך "תקופת האירוויזיון" ואחד מהמבוקשים ביותר באתר של RTP. ב-4 במרץ הופיעה קטרינה בחצי הגמר השני של התחרות, וסיימה במקום הראשון עם 4,614 קולות וזכתה במקום בגמר הגדול. בלילה שאירע ב-6 במרץ הופיעה קטרינה עם השיר. אף על פי ששהייתה חביבת הקהל שיועדה לזכות (ואף קיבלה ממנו 12 נקודות), סיימה קטרינה במקום השני, מכיוון שהיא הגיעה למקום החמישי בלבד בהצבעה של חבר השופטים. כמה שבועות לאחר אירוויזיון 2010, הועמדה למספר פרסים בטקס פרסי הגמר הלאומיים של ESCtoday לשנת 2010. היא זכתה בשני פרסים בקטגוריית – "שיר הפופ/דאנס הטוב ביותר" "ההופעה הטובה ביותר – אישה". בשנת 2010 נבחרה קטרינה על ידי OGAE (אנ') המקומי לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE (אנ') לשנת 2010 עם "Canta Por Mim". פורטוגל סיימה במקום השלישי, לאחר שקיבלה 203 נקודות מ-21 המדינות המשתתפות האחרות ומשופטים אורחים. בשנת 2014 התחרתה קטרינה בפסטיבל דה קנסאו בפעם השנייה, עם שיר דאנס-פופ נוסף של קרלוס קואלו ואנדריי באביץ' שנקרא "Mea Culpa"‏ (My Fault). הזמרת תיארה זאת כגרסה מודרנית ומבוגרת ל-"Canta Por Mim". היא הגיעה למקום השני בגמר, מאחורי השיר הזוכה "Quero Ser Tua" של סוזי. לאחר חשיפת התוצאה שרר זעם כביר בקרב מעריצים פורטוגזיים שטענו כי עמנואל, מלחין השיר שזכה השפיע על הטלוויזיה וגרם לסוזי לזכות במקום פריירה. טענה זו הועלתה גם בעבר בתחרויות אחרות של ה-RTP בהן עמנואל ניצח גם כן. לאחר שלא זכתה בפסטיבל דה קנסאו 2014, פריירה נבחרה שוב לייצג את פורטוגל בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE. היא סיימה שוב במקום השלישי, לאחר שקיבלה 197 נקודות מכל. את 12 הנקודות המקסימליות העניקו לה מדנמרק, ישראל, נורווגיה ושוודיה. בשנת 2019 השתתפה בעונה השביעית של The Voice Portugal. 2014: Mea Culpa מדיה וקבצים בנושא קטרינה פריירה בוויקישיתוף Correio da Manhã: Portugal, Mundo, Sociedade, Cultura. Classificados., www.cmjornal.pt (ב־European Portuguese) Mea Culpa, נבדק ב-2021-05-22 Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision National Final Awards: The winners - Part 1 - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏2010-04-30 (באנגלית אמריקאית) Polémica no Festival da Canção - Maior Tv, web.archive.org, ‏2014-03-17 A. Televisão, «Festival da Canção»: Autor de «Mea Culpa» pede auditoria ao televoto (ב־European Portuguese) OGAE SECOND CHANCE 2014, www.sechuk.com The Voice Portugal 2019, 2019-10-13, נבדק ב-2021-05-22 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קטרינה פריירה".
קרן גור

קרן גור (נולדה ב-28 ביולי 1998) היא כדורגלנית ישראלית ילידת ארצות הברית, המשחקת כקשרית בקבוצת אוניברסיטת סנטה קלרה בליגת המכללות NCAA בארצות הברית ובנבחרת ישראל משנת 2014. גור נולדה בהוליווד, קליפורניה בארצות הברית והחלה לשחק כדורגל בכיתה א' בעקבות אחותה, ליה. בגיל 9 עלתה עם משפחתה לישראל והתיישבה ברעננה. הוריה לא מצאו חוג כדורגל לבנותיהם ואמה, דורותי, הקימה את מועדון כדורגל הנשים הפועל רעננה כדי לייצר לבנותיה מסגרת כזו. גור שיחקה בהפועל רעננה בקבוצת הילדות והנערות וזומנה בגיל 13 להצטרף לסגל הזהב של אתנה. בהמשך, הצטרפה לאקדמיה לכדורגל בנות ושיחקה בה שנה אחת במסגרת ליגת ילדים א' ולאחר מכן בליגת נשים ראשונה. בשנת 2017 חזרה לשחק בקבוצת הבוגרות של הפועל רעננה וב-2019 עברה ללמוד ולשחק באוניברסיטת סנטה קלרה בארצות הברית שמתחרה בליגת המכללות NCAA. גור מהווה חלק משמעותי מהקבוצה ואף זכתה איתה באליפות ליגת המכללות בשנת 2021. מגיל צעיר השתייכה לסגל הזהב של אתנה ושיחקה 9 משחקים במסגרת נבחרת נשים עד גיל 17 ולאחר מכן גם 17 משחקים בנבחרת נשים עד גיל 19, כולל השתתפות באליפות אירופה עד גיל 19. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה ב-2017 נגד נבחרת ספרד ומאז שייכת לסגל ומשתתפת בקמפיינים השונים. את שערה הראשון בנבחרת כבשה מול נבחרת איטליה ברמת גן במסגרת מוקדמות אליפות אירופה. ליגת המכללות NCAA Division 1 עם אוניברסיטת סנטה קלרה בעונת 2020/2021 קרן גור, באתר Soccerdonna (בגרמנית) קרן גור, באתר Soccerway קרן גור, באתר WorldFootball.net פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דף השחקנית באוניברסיטת סנטה קלרה באתר האוניברסיטה יואב בורוביץ, כדורגל הנערות פורח, רק אצל האנגלו-סקסים, באתר הארץ, 24 ביוני 2012 ליאור ברטל, ‏"זה כל הקסם": קרן גור זכתה באחד התארים היוקרתיים בכדורגל הנשים העולמי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 ביוני 2021 יואב בורוביץ, כדורגל הנערות פורח, רק אצל האנגלו-סקסים, באתר הארץ, 24 ביוני 2012 https://www.tzomet-ran.co.il/news/13787 האישה שהקימה את מועדון הכדורגל נשים של הפועל רעננה] אלופה: גור זכתה בטורניר המכללות האמריקאי, באתר ONE‏, 18 במאי 2021 ליאור ברטל, ‏כדורגל: קרן גור, שחקנית נבחרת ישראל, זכתה באליפות ליגת המכללות בארה"ב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 במאי 2021 לירן ביטון, כדורגל נשים: 2:3 לאיטליה על ישראל, באתר ynet, 29 באוגוסט 2019 נתנו פייט: ישראל הפסידה 3:2 לאיטליה, באתר ערוץ הספורט, 30 באוגוסט 2019
האם נגי, קיסר וייטנאם

הָאַם-נָגִי (בוייטנאמית: Hàm Nghi, משמעות מילולית: "מלוא צדק";‏ 3 באוגוסט 1872 – 4 באוגוסט 1943), בשמו הפרטי נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' (Nguyễn Phúc Ưng Lịch), היה קיסר וייטנאם השמיני משושלת נֵגוֹייְן אשר משל בין השנים 1884 – 1885. הָאַם-נָגִי פתח במרד נגד סמכויות השלטון בהודו-סין הצרפתית, מה שהוביל להדחתו בידי הצרפתים ולגירושו לגלות באלג'יריה הצרפתית. כיבוש הבירה הווייטנאמית הואה בידי הצרפתים בסוף שלטונו של הָאַם-נָגִי הוביל לנפילתה של הקיסרות הווייטנאמית תחת שלטון האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' היה אחיינו של הקיסר טוּ-דּוּקּ, שמותו בשנת 1883 הוביל למשבר ירושה בין בניו המאומצים. שלושת בניו המאומצים נפטרו או נהרגו בטווח זמן קצר לאחר שירשו את הכס. היה זה במצב פוליטי בעייתי זה שהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית ייצבה את מעמדה בתור שלטת על דרום וייטנאם והשיגה השפעה על הצפון לאחר מלחמת סין–צרפת. נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' הועלה על כס המלוכה באמצעות תככים פוליטיים של שני יועצים יריבים בחצר המלוכה הקיסרית בהואה, שראו בקיסר הצעיר פשרה פוליטית שתאפשר לממשל הווייטנאמי להעניק את מרב תשומת הלב למאבק בצרפת, אשר איימה על ריבונותה של וייטנאם. בהסכמת ממשלת הרפובליקה הצרפתית השלישית הוכתר נֵגוֹייְן פּוֹק אוּנְג לִיץ' בן ה-14 לקיסר "אנאם" (וייטנאם) בשנת 1884, תוך שהוא לוקח את השם הקיסרי הָאַם-נָגִי. ביוזמת יועצים בחצר המלוכה הקיסרית וחברי משפחת המלוכה, הריבון הצעיר עמד בראש התקוממות נגד הצרפתים שהחלה ב-4 ביולי 1885. הקיסר הצעיר פרסם את צו צְ'אַן ווּאוֹנְג (Cần Vương); "עזרו לריבון", אשר החל מרידה כללית ברחבי הארץ נגד הסמכות השלטונית הצרפתית. המטרה של המרידה הייתה להסדיר את מעמדה הבינלאומי הריבוני של וייטנאם בפני המעצמות האירופאיות. המרד נכשל, והָאַם-נָגִי נמלט ביחד עם יועציו ומקורביו, מהעיר הקיסרית בהואה אל מקלט הררי. הכוחות הצרפתים מצאו ועצרו את הָאַם-נָגִי והחליפו אותו רשמית עם אחיו דּוֹנְג קָ'אן, שהיה נאמן לשלטון הצרפתי. הָאַם-נָגִי גורש לאלג'יריה הצרפתית, שם נפטר בשנת 1944. בשנת 1965, בהצעתו של נשיא צרפת, שארל דה גול, בתו של הָאַם-נָגִי העבירה את קבר אביה למעון אצולה שהיה ברשותו במערב צרפת, שם הוא קבור עד היום. מדיה וקבצים בנושא האם נגי, קיסר וייטנאם בוויקישיתוף הָאַם-נָגִי, קיסר וייטנאם, באתר Find a Grave האם נגי, קיסר וייטנאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לדבר (עיר מקראית)

תל דֹבֶר (למפת עמק בית שאן מוגדלת)   תל דֹבֶר (למפת עמק בית שאן רגילה)   תל דֹבֶר (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל דֹבֶר (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל דֹבֶר לִדְבִר (לפעמים מופיעה כלו דבר או לא דבר) היא עיר מקראית הנזכרת ברשימת ערי שבט גָד שבעבר הירדן, שהגיעה "עַד גְּבוּל לִדְבִר". לפני לִדְבִר נזכרות חֶשְׁבּוֹן, רָמַת הַמִּצְפֶּה, בְטֹנִים ומַּחֲנַיִם: ”וַיִּתֵּן מֹשֶׁה לְמַטֵּה גָד לִבְנֵי גָד לְמִשְׁפְּחֹתָם. [...] וּמֵחֶשְׁבּוֹן עַד רָמַת הַמִּצְפֶּה וּבְטֹנִים וּמִמַּחֲנַיִם עַד גְּבוּל לִדְבִר.” אחרי מות שָׁאוּל ובנו יְהוֹנָתָן בקרב הגלבוע, דָוִד ביקש לעשות חסד עם הנותרים מבית שָׁאוּל וגילה שמְפִיבֹשֶׁת נְכֵה הרַגְלָיִם, בֶּן יְהוֹנָתָן, חי אצל מָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל ב"לוֹ דְבָר". דָוִד הביא את מְפִיבֹשֶׁת לביתו ביְרוּשָׁלַיִם והעביר לרשותו את כל רכושו של שָׁאוּל. מאוחר יותר בימי מרד אַבְשָׁלוֹם דָוִד ברח אל מעבר לירדן למַּחֲנַיִם, ותומכיו הביאו לו לשם ציוד ומזון, ובין התומכים נמנה גם אותו מָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל מִ"לֹּא דְבָר" שארח בעבר את מְפִיבֹשֶׁת: ”וַיְהִי כְּבוֹא דָוִד מַחֲנָיְמָה וְשֹׁבִי בֶן נָחָשׁ מֵרַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן וּמָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל מִלֹּא דְבָר וּבַרְזִלַּי הַגִּלְעָדִי מֵרֹגְלִים. מִשְׁכָּב וְסַפּוֹת וּכְלִי יוֹצֵר וְחִטִּים וּשְׂעֹרִים וְקֶמַח וְקָלִי וּפוֹל וַעֲדָשִׁים וְקָלִי ...” ”וַיֹּאמֶר-לוֹ הַמֶּלֶךְ, אֵיפֹה הוּא; וַיֹּאמֶר צִיבָא, אֶל-הַמֶּלֶךְ, הִנֵּה-הוּא בֵּית מָכִיר בֶּן-עַמִּיאֵל, בְּלוֹ דְבָר” "לֹא דָבָר" נזכרת שוב בנבואת עָמוֹס, המוכיח את הרשעים המתגאים על כיבושם של הערים לֹא-דָבָר וקַרְנָיִם (בימי יָרָבְעָם השני). עָמוֹס משתמש כאן במשחק מילים על שמות שתי הערים, ואומר שהרשעים "שְּׂמֵחִים לְלֹא דָבָר", ומתגאים שבכוחם לקחו לעצמם "קַרְנָיִם" - סמל של עוצמה ופאר. לִדְבִר שכנה כאמור בגבול נחלת גָד (עם נחלת חצי המְנַשֶּׁה שמצפונה). לא ברור אם הכוונה ב"עַד גְּבוּל לִדְבִר" שלִדְבִר הייתה בתחום נחלת גָד או מעבר לגבול, אך בכל מקרה מקובל לחפש אותה באזור שמדרום לכנרת. כך, יש המזהים אותה עם ח'רבת אֻם א-דַּבַּר כ-16 ק"מ מדרום לכנרת, או עם הכפר הירדני אִבְּדַר כ-11 ק"מ ממזרח לחמת גדר, המשמרות לכאורה אם שמה של לִדְבִר, אך בינתיים לא נמצאו באתרים אלה ממצאים ארכאולוגים מתאימים. הצעת זיהוי נוספת היא עם ח'רבת-דֻּוֵיר שעל נהר הַיַּרְמוּךְ, כ-4 ק"מ מדרום מזרח לכנרת. גם אתר זה משמר לכאורה את השם המקראי, ונמצאו בו עדויות ליישוב בתקופה הכנענית (ברונזה תיכונה ומאוחרת) והישראלית (ברזל), וגם מתקופות מאוחרות יותר (בעיקר מהתקופה הרומית). ספר יהושע, פרק י"ג, פסוקים כ"ד–כ"ו ספר שמואל ב', פרק ט' ספר שמואל ב', פרק י"ז, פסוקים כ"ז–כ"ח ספר שמואל ב', פרק ט', פסוק ד' ספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוק כ"ה ספר עמוס, פרק ו', פסוקים י"ב–י"ג אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, הערך על לִדְבִר, כרך ד', עמ' 410-409 עולם התנ"ך, ספר יהושע, מאת גרשון גליל ויאיר זקוביץ. "דברי הימים" הוצאה לאור בע"מ, 1999, עמ' 135
סורימי

סורימי (ביפנית: 擂り身 / すり身; באופן מילולי: "בשר טחון") הוא בלילה, המיוצרת מדגים או בשר אחר. לעיתים זהו השם הכללי שנותנים למספר מאכלים מהמזרח הרחוק, שבהם הבלילה היא המוצר העיקרי. הוא קיים במגוון רחב של צורות, ולעיתים קרובות משומש בכדי לדמות בשר סרטנים, ומספר פירות ים אחרים. הצורה הכי נפוצה שלו בשוק המערבי היא מקלות סרטן. ממרחי דגים הם מאכל פופולרי במזרח אסיה. בסין, מכינים מהם כדורי דגים ומרק. ביפן, היצור המוקדם יותר הוא משנת 1115. החל משנת 1945, התחילו להשתמש במכונות כדי ליצור אותו בכמויות גדולות, אך הוא תמיד נמכר טרי, כי הקפאותו שינתה את המרקם באופן שלילי. קבוצה של חוקרים יפנים גילתה שהוספת מלח למוצר משמרת את מרקמו גם אחרי ההקפאה. בשנת 1969 גילו חוקרים שהוספת סוכרוז גם כן מאפשרת לשימור המרקם אחרי הקפאה. בשנות ה-60 וה-70 תעשיית הסורימי ביפן גדלה, והגיעה לשיאה בשנת 1975. ב-1976 החלה המכירה לארצות הברית. בין 1973 ל-1975 פותחו ביפן גרסאות של מקלות סרטן מסורימי, שלא היו פופולריות ביפן עצמה אך נמכרו בשוק המערבי. ב-1984 נפתח המפעל הראשון לעיבוד סורימי בארצות הברית, וב-1995 בקנדה. בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 מחירי הסורימי עלו, והרבה מפעלים קטנים פשטו רגל. כמו כן פותחו טכנולוגיות חדשות שנועדו להפיק יותר מוצר מפחות חומר גלם. כיום, 2–3 מיליון דגים, 2%–3% מכלל הדגים למאכל, משמשים לייצור סורימי. מדינות רבות מייצרות אותו, בעיקר ארצות הברית ויפן, אבל גם סין, איי פארו, וייטנאם, ליטא, מלזיה, צ'ילה וצרפת. בשר מדגים או בעלי חיים אחרים נקצץ לחתיכות קטנות, ואז נשטף כמה פעמים כדי להיפטר מריח לא רצוי. הוא נטחן למשחה אחידה, ואז מעורבב עם מגוון תוספות שנועדו ליצור את הטעם והמרקם הרצוי במוצר הסופי. תוספות אפשריות הן: עמילן, חלבון ביצה, מלח ים, שמן צמחי, סורביטול, סוכר, חלבון סויה, תבלינים ומונוסודיום גלוטמט. לרוב התהליך גם כולל הקפאה, ולעיתים מוסיפים חומרים משמרים. הסורימי לרוב מיוצר מבשר דגים, אך לפעמים גם מסוגי בשר אחרים, למשל תרנגול הודו, בשר חזיר, או בקר. סורימי משמש כחומר גלם למוצרי מזון מעובד. הוא מאפשר לדמות מגוון מאכלים אחרים, כמו זנב לובסטר. הוא גם מקור זול יחסית של חלבון. סורימי מבשר דג כשר, בדרך כלל דג זהבון משמש לייצור תחליפים כשרים בטעם ובמרקם של פירות ים ומשווקים בצורת מקלות בטעם סרטן, נתחים בטעם צדפות או חצי ירח בטעם ובצורה של שרימפס. Jae W. Park, ed. (2005). Surimi and surimi seafood (2nd ed.). Boca Raton, FL: Taylor & Francis. ISBN 978-0-8247-2649-2. מדיה וקבצים בנושא סורימי בוויקישיתוף Surimi and Surimi Seafood, Third Edition, published in 2014 Park, Jae W. (2013-11-12). Surimi and Surimi Seafood (באנגלית) (3 ed.). CRC Press. ISBN 978-1-4398-9857-4. "World Surimi Market", by Benoit Vidal-Giraud and Denis Chateau, Globefish Research Programme, Volume 89, April 2007 The Making of Surimi (אורכב 30.10.2009 בארכיון Wayback Machine) (illustrated, in Japanese) The Evolution of the Surimi-Making Process (1961/1970/current) (אורכב 11.03.2005 בארכיון Wayback Machine) (in Japanese)
דושאן ולאחוביץ'

דושאן ולאחוביץ' (בסרבית: Душан Влаховић; נולד ב-28 בינואר 2000) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת סרביה. ולאחוביץ' נולד בבלגרד, בנעוריו שיחק במועדוני הנוער של הכוכב האדום בלגרד ושל OFK בלגרד עד שב-2014 הצטרף לפרטיזן בלגרד. ב-2015 שהוא בן 15 בלבד, חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצה, ובעונת 2016 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול OFK בלגרד. הוא היה בכך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. את שערו הראשון הבקיע באפריל 2016 בניצחון על ראדניק סורדוליצ'ה והיה בכך צעיר הכובשים בתולדות המועדון. באותה עונה זכה עם פרטיזן בגביע הסרבי. ביוני 2017 חתם בפיורנטינה מהסרייה א' באיטליה, הוא נותר בבלגרד עד הגיעו לגיל 18. בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה בהפסד לאינטר מילאנו. את שער הבכורה שלו בליגה כבש בעונת 2019/2020 בהפסד לקליארי. את העונה סיים עם שישה שערים ב-30 הופעות ליגה. בעונת 2020/2021 בסרייה א' כבש 21 שערים. ב-28 בינואר 2022 חתם ביובנטוס אליה עבור תמורת 75 מיליון יורו. את הופעת בכורה שלו ערך בניצחון 0–2 על הלאס ורונה במסגרת הליגה, משחק בו הוא גם כבש את השער הראשון לזכות הגברת הזקנה. ב-22 בפברואר 2022 כבש שער בכורה ביובנטוס בליגת האלופות בתיקו 1-1 בשלב שמינית הגמר נגד ויאריאל. השער נכבש 33 שניות מפתיחת המשחק, וזהו שער הבכורה המהיר ביותר של שחקן בתולדות ליגת האלופות. ולאחוביץ' היה חבר בנבחרות הצעירות של סרביה. ב-2017 היה חבר הנבחרת למוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בה כבש שער אחד מול נבחרת שוודיה. ב-2019 היה חבר בסגל הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 בהן כבש חמישה שערים בחמישה משחקים. באוקטובר 2020 רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בהפסד לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש בנובמבר אותה שנה בניצחון 5–0 על רוסיה. במוקדמות מונדיאל 2022 - אירופה כבש בניצחון 3–2 על אירלנד. נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר יורו 2024. מדיה וקבצים בנושא דושאן ולאחוביץ' בוויקישיתוף דושאן ולאחוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם דושאן ולאחוביץ', באתר Transfermarkt דושאן ולאחוביץ', באתר Soccerway דושאן ולאחוביץ', באתר BDFutbol דושאן ולאחוביץ', באתר WorldFootball.net דושאן ולאחוביץ', באתר National Football Teams דושאן ולאחוביץ', באתר FootballDatabase.eu משוחרר טרי, באתר וואלה, 27 במרץ 2021 עם חולצה מספר 7: ולאחוביץ' חתם ביובנטוס, באתר ערוץ הספורט, 28 בינואר 2022 חלומי: ולאחוביץ' עם שער הבכורה המהיר באלופות, באתר ONE‏, 22 בפברואר 2022 Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית) HEAD-COACH DRAGAN STOJKOVIĆ SELECTED 26 PLAYERS FOR GERMANY באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 27 במאי 2024 (באנגלית)