laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jugband Blues

"Jugband Blues" הוא שיר רוק פסיכדלי של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, שיצא באלבומם השני, A Saucerful of Secrets, בשנת 1968. השיר נכתב על ידי סיד בארט, והייתה תרומתו ההלחנה היחידה לאלבום, כמו גם תרומתו האחרונה שפורסמה עבור הלהקה. הנהלת פינק פלויד רצתה שהשיר ישוחרר כסינגל, אך שאר חברי הלהקה והמפיק נורמן סמית' הטילו עליו וטו. השיר הוא למעשה שיר הפרידה של בארט מהלהקה. יש הטוענים כי בשיר בארט מספר על מצבו הנוכחי בלהקה, כשהוא נדחק ממנה לטובת דייוויד גילמור, ובשורות כדוגמת: "ואני תוהה מי היה יכול לכתוב את השיר הזה" הוא רומז לחברי הלהקה איזה כוח משמעותי הוא היה בה בעבר. מלבד שיר זה מנגן בארט בגיטרה אקוסטית במספר שירים באלבום. באמצע השיר יש גם מנגינת תזמורת מצעדים. "Jugband Blues" נכתב בערך באותה תקופה יחד עם "Vegetable Man". שני השירים מכילים את אותו הומור ציני, אך בעוד שב-"Vegetable Man" בארט ממקד את ההומור שלו בעצמו, ב-"Jugband Blues" הוא מכוון כלפי הסובבים אותו. "Jugband Blues" הוקלט במלואו או בחלקו ב-19 באוקטובר 1967 באולפני דה ליין לאה. הריאיון עם המפיק נורמן סמית', שהוקלט עבור הסרט התיעודי Meddle: A Classic Album Under Review, מצביע על כך שהתקיימו לפחות שני סשנים הקלטה נפרדים. הסשן הראשון היה ככל הנראה הקלטת השיר הבסיסי של הלהקה, שככל הנראה נחתך באולפני אבי רוד של EMI, שכן סמית' מצהיר בבירור בריאיון שהוא לא יכול היה להשתמש באבי רוד לסשן של להקת כלי נשיפה, ונאלץ להזמין במקום זאת את אולפני דה ליין לאה בהוברן. מתיאורו של סמית' את סשן דה ליין לאה משתמע כי הוא הוזמן במיוחד כדי להקליט את להקת כלי הנשיפה לרצועה קיימת של הלהקה, והוא אינו מזכיר את שאר חברי הלהקה, מה שמרמז שרק בארט וחברי להקת כלי הנשיפה נכחו בסשן אוברדאב זה. לדברי סמית', זה היה הרעיון שלו להוסיף עיבוד כלי נשיפה לשיר, מה שהוביל את בארט להציע להשתמש בלהקת צבא הישע. סמית' נזכר שלאחר מאמץ ניכר הוא הצליח לחתום על להקת Salvation Army International Staff Band בת שמונה נגנים לסשן, שהוזמן בין השעות 19:00 ל-22:00, אך בארט איחר להגיע כמעט שעה. סמית' הזמין את בארט להציג את רעיונותיו המוזיקליים להרכב, אך סיד אמר להם שהוא רוצה שהם פשוט "ינגנו מה שהם רוצים" ללא קשר לשאר חברי הלהקה. סמית' היה צריך להתעקש על קטעי ניקוד, והוא נאלץ לשרטט עיבוד בעצמו - על פי עדותו, בארט יצא מהאולפן זמן קצר לאחר מכן ולא חזר. בריאיון סמית' גם מזכיר במפורש את נגינתם של נגני כלי נשיפה בגרסה קיימת של השיר, כדי לתת להם מושג כלשהו על מה שמצופה מהם לנגן. הקליפ לקידום השיר צולם בדצמבר 1967 עבור משרד המידע המרכזי בלונדון. הקליפ היה אמור לעסוק בבריטניה והיה אמור להיות מופץ בארצות הברית ובקנדה. הקליפ מציג את בארט (מוצג עם גיטרה אקוסטית בפעם הראשונה) ואת הלהקה מחקה את השיר בסביבה בימתית קונבנציונלית יותר, עם הקרנות פסיכדליות ברקע. האודיו המקורי לפרומו אבד, ורוב הגרסאות משתמשות בהקלטה של ה-BBC מסוף 1967, וכתוצאה מכך נוצרו בעיות סנכרון כאשר בארט שר את בית הפתיחה. הסרט המקורי נחשב אבוד, עד שהתגלה מחדש במעבדת האמנויות של מנצ'סטר בשנת 1999. בארט יחד עם ווטרס צפו לראשונה בסרטון הפרומו בשבוע השני של דצמבר 1967. סיד בארט - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, שירה ריצ'רד רייט - אורגן פרפיסה, חלילית אירית רוג'ר ווטרס - גיטרה בס ניק מייסון - תופים, קסטנייטות, קאזו עם: צבא הישע להקת הצוות הבינלאומית ריי בווס (קורנית), טרי קמזי (קורנית), מק קרטר (טרומבון), לס קונדון (אי♭ בס), מוריס קופר (יופוניום), איאן האנקי (טרומבון), ג'ורג' וויטינגהאם (בי♭ בס), ועוד מוזיקאי אחד ללא קרדיט. מידע על היצירה "Jugband Blues" באתר מיוזיק בריינז
צאלים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צאלים – קיבוץ בצפון הנגב המערבי. המרכז הלאומי לאימונים ביבשה – בסיס אימונים של צה"ל באזור צאלים אסון צאלים א' – תאונת אימון שהתרחשה בשנת 1990. אסון צאלים ב' – תאונת אימונים שהתרחשה בשנת 1992. נחל צאלים – נחל במדבר יהודה. צאלה - עץ המוזכר במקרא, המזוהה כיום עם עץ השיטה. שניאור צאלים – תחנת כוח פוטו-וולטאית. הגדולה בישראל. חוברה לרשת החשמל הארצית בסוכות תש"ף. בעלת הספק של 120 מגה ואט.
Knight Bachelor

תואר Knight Bachelor‏ (Kt) הוא חלק ממערכת תוארי הכבוד להצטיינות בנושאים שונים בבריטניה. זוהי הדרגה הבסיסית ביותר של אדם שקיבל תואר אבירות על ידי המלך או המלכה, אך לא-חבר באחד ממסדרי האבירות המאורגנים שבממלכה. דרגת זו היא דרגה מהסוג העתיק ביותר של תוארי האבירות בבריטניה (הדרגה הייתה קיימת רשמית עוד בזמן של שלטונו של הנרי השלישי מלך אנגליה, אך מופעלת כבר מהמאה ה-11). לדרגה אין מקבילה לתיאור דרגת כבוד נשית. תואר האבירות מהדרגה הנמוכה ביותר שניתן להעניקו לאשה הוא תואר דיים מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (DBE), שדרגתו גבוהה יותר מאשר Knight Bachelor (מקביל לתואר אביר מפקד (KBE)). תואר Knight Bachelor מוענק בדרך כלל לעובדים בשירות הציבורי, ובין מקבלי הדרגה נמצאים כל השופטים הגברים של בית המשפט העליון של אנגליה וויילס. כמו כן, ניתן להיות בעל תואר Knight Bachelor וגם להיות חבר זוטר במסדר אבירות כלשהו מבלי להיות אביר באותו מסדר. ניתן לראות זאת בקרב אלה המוכרים על הישגים בתחום הבידור כגון אלטון ג'ון, פטריק סטיוארט, פול מקרטני ועוד. סר – Sir מדיה וקבצים בנושא Knight Bachelor בוויקישיתוף Knight Bachelor, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Daddy Cool

"Daddy Cool" הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הדיסקו "בוני אם" והוצא לאור באלבום הבכורה של הלהקה "Take The Heat Off Me". השיר היה להיט בשנת 1976 והפך לאחד השירים המוכרים ביותר בתחום מוזיקת הדיסקו. היה זה להיטה הראשון של להקת בוני אם בממלכה המאוחדת והגיע למקום השישי במצעד הלהיטים הבריטי. בארצות הברית הגיע השיר בשיאו למקום 65 בבילבורד הוט 100. השיר אף הגיע לראש מצעד הלהיטים בגרמניה. השיר יצא לאור כסינגל במאי 1976 ובתקופה הראשונה לאחר פרסומו לא רשם הצלחה יוצאת דופן. רק לאחר הופעה מוצלחת במיוחד של בוני אם בתוכנית הטלוויזיה הגרמנית "Der Musikladen" (מילולית: חנות המוזיקה), בספטמבר 1976, הפך השיר ללהיט והגיע לראש מצעד הלהיטים באירופה ואף למקום ה-20 במצעד הלהיטים הקנדי. להיט זה מסמן את פריצת הדרך בתודעה הציבורית ללהקה. מידע על היצירה "Daddy Cool" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Daddy Cool" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יועד בית-יוסף

יועד בית-יוסף (נולד ב-2 בדצמבר 1987 בגבעתיים), הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הרכז בקבוצת הבת של מכבי עירוני רמת גן מליגה ב' גובהו 1.82 מטר. בית-יוסף גדל במחלקת הנוער של הפועל גבעתיים אצל המאמנים יואב חריש ורן קוניק, ובעונתו האחרונה בנוער אף זכה בתואר שחקן העונה. (2005/6). בעונת 2006-2007 החל בית-יוסף את דרכו בבוגרים במדי מכבי אשדוד, אז בליגה הלאומית, בה שיחק גם בעונת 2007-2008. את הפריצה האמיתית הראשונה שלו עשה בית-יוסף בעונה שלאחר מכן, 2008-2009, בה שיחק באליצור רמלה, ושם קלע למעלה מ-10 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2009-2010 הגיע יועד לקדנציה הראשונה שלו בקבוצת מכבי באר יעקב. את עונת 2010-2011 החל בית-יוסף בקבוצת הפועל בארי, אך לאחר מספר מחזורים חזר לבאר יעקב, שם המשיך והשתפר עד שהגיע לממוצע של מעל 15 נקודות למשחק. בקיץ של אותה עונה זומן בית יוסף לנבחרת האולימפית ששיחקה באוניברסיאדת שנג'ן (2011). יועד קלע בטורניר יותר מ-8 נקודות למשחק. בעונת 2011-2012 המשיך בית-יוסף להצטיין במדי באר יעקב, ואף הוביל אותה למשחקי הפלייאוף לעלייה לליגת העל. בית-יוסף נבחר למצטיין העונה עם קרוב ל-20 נקודות בממוצע למשחק ועם יכולת נפלאה. גם במהלך הפלייאוף המשיך בית יוסף להצטיין, אך הפסיד עם קבוצתו בסדרת הגמר להפועל תל אביב. לאור היכולת שגילה זכה בית-יוסף לקידום משמעותי בקריירה ובתחילת עונת 2012/13 לראשונה חתם על חוזה לשנתיים בליגת העל בקבוצת הפועל גלבוע/גליל. בעונת 2013/14 חתם בקבוצת ברק נתניה בה השיג ממוצעים של 4.6 נקודות ב-12.2 דקות למשחק. בקיץ 2014 חתם בקבוצת הפועל חולון. שנה מאוחר יותר חתם בית-יוסף בעולה החדשה לליגה הלאומית הפועל רמת גן. בספטמבר 2016 חתם בבני הרצליה. לאחר זמן קצר ביקש להשתחרר מהקבוצה, מכיוון שהתקשה להקדיש את הזמן לאימונים בליגת העל, וחתם בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. במרץ 2017 עבר בית יוסף להפועל באר שבע/ב"ש באוגוסט 2017 חתם באליצור עירוני נתניה מהליגה הארצית. ב-2018 עבר למכבי רמת גן יהלום מליגה ב' (קבוצת הבת של מכבי עירוני רמת גן) עירד צפריר, יועד בית יוסף: "מגיל קטן אני שומע 'אתה נמוך, לא תהיה שחקן'", באתר הארץ, 11 באוקטובר 2015 אור שקדי‏, יועד בית יוסף שוחרר מבני הרצליה לבקשתו, אור לאומי חתם במקומו, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2016
רחוב ריבולי

רחוב ריבולי (בצרפתית: Rue de Rivoli) הוא אחד הרחובות הראשיים של העיר פריז שבצרפת. רחוב זה ידוע בחנויותיו האופנתיות והיקרות. הרחוב קרוי על שם הניצחון של נפוליאון על הצבא האוסטרי בקרב ריבולי שנערך בין 14 בינואר ל-15 בינואר 1797. קודם לכן נקרא הרחוב "רחוב לואי ה-15" (Place Louis XV). רחוב ריבולי הוא אחד הרחובות הגדולים בעולם - מאז השינוי של הברון אוסמן בפריז באמצע המאה ה-19. רחוב ריבולי (מחובר בצורה חלקה עם Rue Saint-Antoine) מספק צילום ישיר על פני פריז הקלאסית וימי הביניים, מכיכר הקונקורד ועד לבסטיליה, ומחבר בין כמה מהאנדרטאות הגדולות של העיר, מוזיאונים, חנויות כלבו ומקומות ציבוריים. מתחת נמצא קו מטרו 1 ומרכז התחבורה של Châtelet. הרחוב הנוכחי תוכנן על ידי נפוליאון, לאורך צדו הצפוני של הלובר (חלק זה של הארמון הורחב על ידי נפוליאון) ולאורך גני טווילרי ומגיע עד לכיכר הקונקורד. הבתים ברחוב שפנו אל הלובר נבנו בסגנון אחיד בין השנים 1757–1758 על פי צו מלכותי. נפוליאון, בבואו להרחיב את הרחוב, הורה על סגנון אחיד, ומסיבה זו לכל הבניינים ברחוב חזיתות עם ארקדות. אורכו של הרחוב הוא כשלושה קילומטרים. הוא נפתח תחילה תחת השם בונפרטה בשנים 1802–1804, והאורך לאחר מכן על ידי הברון אוסמן בשנים 1852–1860. המלך שארל העשירי בן שושלת בורבון, ששב לשלוט במדינה לאחר נפילת נפוליאון, הורה על המשכת הרחוב מזרחה. גם המלך לואי פיליפ הורה על המשכת הרחוב אל תוך רובע המארה לאורך הגדה הימנית של הסן. באותה עת נבנו תחת הרחוב מערכות הביוב של פריז. בשנת 1852 הרחיב בארון אוסמן את הרחוב ויצר אל מול הלובר כיכר הפונה אל הפאלה רויאל ה"פלאס דו פאלה רויאל" (Place du Palais-Royal). מול גני טווילרי ברחוב ריבולי נמצאת כיכר הפירמידות ובה פסלה המוזהב של ז'אן ד'ארק העומד במקום בו היא נפצעה בשער סנט הונרה של העיר פריז, ב-8 בספטמבר 1429 (באותה עת שלטה אנגליה בפריז). מדיה וקבצים בנושא רחוב ריבולי בוויקישיתוף Paris History: Rue de Rivoli (באנגלית) Rue de Rivoli, באתר Left in Paris (באנגלית) Gordon Price, The Transformation of Rue de Rivoli
תודחליאש

תוּדְחַלִיאַש הוא שמם של ארבעה מלכי חתים בתקופת הממלכה החתית החדשה. האם התכוונתם ל... תודחליאש - מלך מהתקופה החאתית במאה ה-17 לפנה"ס. יש המציאים לזהותו כתדעל מלך הגוים. תודחליאש הראשון – המלך הראשון בתקופת הממלכה החתית החדשה בין השנים 1430 - 1400 לפנה"ס. יש המציאים לזהותו כתדעל מלך הגוים. תודחליאש השני – מלך בין השנים 1360 - 1358 לפנה"ס. תודחליאש השלישי – בנו של תודחליאש השני. מלך בשנת 1358 לפנה"ס. תודחליאש הרביעי – בנו הצעיר של חתושיליש השלישי. מלך בין השנים 1237 - 1209 לפנה"ס. בונה ומרחיב את הבירה חתושש.
שופילוליומה

שוּפִּילוּלְיוּמַה (מוכר גם כשוּפִּילוּלְיוּמַש, בסיומת ־ש חתית) הוא שמם של שני מלכי חתים בתקופת הממלכה החתית החדשה. האם התכוונתם ל... שופילוליומה הראשון – אחד מבין המפורסמים שבמלכי החתים. מלך בין השנים 1358–1323 לפנה"ס. הוביל את הצבא החתי לניצחונות רבים כנגד ממלכת מיתני ומצרים. שופילוליומה השני – בנו של ארנוואנדה השלישי והמלך החתי האחרון. מלך בין השנים 1207–1178 לפנה"ס.
שרה מרדוק

שרה מרדוק (באנגלית: Sarah Murdoch; נולדה ב-31 במאי 1972) היא דוגמנית ושחקנית אוסטרלית. מרדוק נולדה בלונדון, אנגליה בשם שרה או'הייר והיגרה בילדותה עם הוריה לסידני, אוסטרליה שם גדלה. בגיל שבע עשרה לאחר סיום לימודיה בתיכון הלכה ללמוד בלט במכללת אומנויות הבמה על שם מקדונלד אך לאחר שהמאמן שלה אמר לה שהיא לא מתאימה להיות בלרינה מכיוון שהיא גבוהה עזבה את הבלט ופנתה לתחום הדוגמנות, בתחילה דגמנה רק באוסטרליה ואחר כך נסעה לדגמן גם בפריז ובלונדון במהלך הקריירה שלה היא דגמנה לחברות, מעצבים ומותגים רבים ברחבי העולם כגון לוריאל, רבלון, ראלף לורן, איב סן לורן ואסתי לאודר והופיעה בשערי מגזינים רבים כגון Elle ו-GQ ובשנים 1999 ו-2003 הופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. מרדוק הגישה תקופה מסוימת את "Today" תוכנית הבוקר היומית הפופולרית ביותר באוסטרליה והיא אף חזרה לתוכנית לאחר שסיימה את תפקידה כמגישה אורחת בתוכנית שעסקה בנושא של מודעות למען סרטן השד. ב-2000 הופיעה בטלוויזיה בסדרה "חברים" וב-2001 כיכבה בקולנוע לצד הדוגמנית שלום הרלו בסרט "Head Over Heels". ב-2007 החלה מורדוק להנחות את העונה החמישית של התוכנית "הטופ מודל הבאה של אוסטרליה" (Australia's Next Top Model) שהיא אחת מתוכניות הריאליטי הנצפות ביותר באוסטרליה וזאת לאחר מחלוקת שהתנהלה עם המנחה הקודמת, בנוסף להנחיית התוכנית חתמה שרה על חוזה עם חברת ההפקות פוקסטל על שיתוף פעולה איתם ביצירת סרטים תיעודיים ביחד עם חברת ההפקות שבבעלותה, ב-2010 ספגה מרדוק ביקורת קשה על תקלה שקרתה בגמר התוכנית בה הכריזה בטעות על הזוכה הלא נכונה. ב-2011 הודיעה על עזיבתה מהנחיית התוכנית לאחר שלוש עונות. ב-2009 הפיקה מרדוק סרט דקומנטרי בשם "גאוות אוסטרליה" העוסק בחיי היום יום של האוסטרלים והעלה נושאים שונים על ידי מאות אנשים שנבחרו להופיע בסרט. מרדוק פעילה למען סיוע לגופים העוסקים באומנויות שלא למטרת רווח ולצדקה, היא משמשת כשגרירה הבין-לאומית לשם כבוד של להקת המחול של אוסטרליה וכחברת הנהלה של הלהקה בנוסף היא גם פעילה ב"מכון לחקר ילדים" והיא אחראית על צוות הפיתוח של המכון (המכון הוקם ב-1986 על ידי סבתו של בעלה של מורדוק ועוסק בבריאות הילד), מרדוק היא הפטרונית של "הקרן הבין-לאומית של אוסטרליה למלחמה בסרטן השד" ואף דברה מספר פעמים בתקשורת על המודעות למחלה ועל פעילות הקרן. ב-1999 נישאה שרה ללאכלן מרדוק, בנו של איל התקשורת והמיליארדר רופרט מרדוק, בניי הזוג מתגוררים בסידני ולהם שלושה ילדים, שני בנים: קאלן אלכסנדר (נולד ב-9 בנובמבר 2004), איידן פטריק (נולד ב-6 במאי 2006) ובת, איירין אליזבת (נולדה ב-10 באפריל 2010). מדיה וקבצים בנושא שרה מרדוק בוויקישיתוף שרה מרדוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
The Information

The Information (בעברית: המידע) הוא אלבומו העשירי של האמן האמריקאי בק, אשר יצא לאור באוקטובר 2006 על ידי אינטרסקופ רקורדס. הוא הופק ומוקסס על ידי שותפו הוותיק נייג'ל גודריץ'. בשונה מעבודותיו הקודמות עם נייג'ל גודריץ', סגנון האלבום הוא יותר היפ הופ וקצבי. ההקלטות החלו ב-2003 במקביל להקלטות האלבום Guero, אבל האלבום לא הושלם עד ל-2006. לפני תחילת העבודה על האלבום, נייג'ל גודריץ' ביקש מבק ש"הוא רוצה לעשות אלבום היפ הופ" לפי בק. "במובן מסוים הוא כן, ומובן אחר הוא לא. יש בו שירי היפ הופ, והעבודות הקודמת שלי איתו היו Mutations וSea Change, שהם מעין אלבומים אינטרוספקטיביים, אז האלבום החדש הזה הוא מעין שילוב של שני העולמות האילו" בריאיון לBBC,‏ בק סיפר שהאלבום היה "מכאיב" לעשייה: זה התחיל בלי כאבים, והסתיים כשזה היה מכאיב. זה היה כאילו עשינו את האלבום פעם אחת, ואז עשינו אותו שוב, ואז עשינו אותו פעם שלישית. התחלנו את האלבום ב-2003, ונפגשנו כל שנה, המפיק [נייג'ל גודריץ'] ואני. ניקינו הכל, ונפטרנו מדברים שהתעייפנו מהם, הדברים שנראו נדושים. הסינגל הראשון בצפון אמריקה היה "Nausea", שיצא באופן רשמי לרדיו ב-5 בספטמבר 2006. הסינגל הראשון בבריטניה היה "Cellphone's Dead", עם קליפ רשמי בבימויו של מישל גונדרי. הסינגל השני ששוחרר בארצות הברית הוא "Think I'm In Love". לחלק מהעותקים של האלבום צורף DVD בונוס של קליפים שצולמו במיוחד, אחד לכל שיר באלבום. בריאיון למגזין "Wired"‏, בק הסביר על עשיית הקליפים, אשר גם הופיעו באתר שיתוף הווידאו YouTube: צילמנו סדרה של קליפים ביתיים עם תקציב נמוך לכל השירים באלבום. השגנו כמה מצלמות ומיקסר וידאו של 100$ מeBay וצילמנו 15 סרטונים טיפשיים ומאולתרים על גביי מסך ירוק. הזמנו את כל החברים והמשפחה שלנו אל האולפן להיות חלק מהאקשן. העטיפה והחוברת שצורפו לאלבום הגיעו ריקות ואיתם הגיעו ארבעה דפי מדבקות שונים אשר נועדו למעריצים בשביל שיוכלו לעשות עטיפת אלבום משל עצמם. בק הסביר למגזין "Wired‏" שהוא רצה שלא יהיו שתי גרסאות דומות לעטיפת האלבום: "עטיפת האלבום הולכת להיות בהתאמה אישית. הרעיון הוא לספק משהו שקורא לאינטראקטיביות". לעומת זאת בגלל שקונספט עטיפת האלבום נתפס גימיק לחיזוק המכירות בחנויות, האלבום נמצא לא מתאים להיכנס למצעד האלבומים הבריטי. ב-27 בפברואר 2007, יצאה "מהדורת דלוקס" של האלבום. היא כללה את האלבום המקורי בתוספת שלושה שירי בונוס, דיסק נוסף עם שישה רמיקסים משירי האלבום, הדפסה מלאה של מילות שירי האלבום, DVD עם 15 הקליפים ה"ביתיים" של בק פלוס 2 הקליפים הרשמיים ל"Nausea" ו "Cellphone's Dead" ו4 דפי מדבקות שונים לעטיפת האלבום. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בק, חוץ מרצועות 5, 12, 14 ו15 שנכתבו והולחנו על ידי בק ונייג'ל גודריץ'.  הדיסק מכיל את הקליפים הביתיים לכל השירים באלבום המקורי מידע על האלבום The Information באתר MusicBrainz האלבום The Information באתר Discogs האלבום The Information באתר ספוטיפיי האלבום The Information באתר יוטיוב הווידאו קליפים הביתיים שצולמו לThe Information באתר YouTube James Montgomery (26 ביוני 2006). "Beck Giving Fans Sticky Fingers With Quasi-Hip-Hop Album". MTV News. {{cite news}}: (עזרה) "Beck's 'Painful' Album". BBC. 2 באוקטובר 2006. נבדק ב-2006-10-16. {{cite news}}: (עזרה) Eric Steur (בספטמבר 2006). "The Infinite Album" (Interview). 14.09. Wired. נבדק ב-2006-10-16. {{cite news}}: (עזרה)
חתושיליש

חַתוּשִילִיש הוא שמם של שלושה מלכי חתים. משמעות השם היא "מגיע מ...", "של" או "שייך לעיר" חתושש. האם התכוונתם ל... חתושיליש הראשון – מוכר גם בתור לברנש השני. המלך השני בתקופת הממלכה החתית הקדומה בין השנים 1650 - 1630 לפנה"ס. מייסד הבירה בחתושש. חתושיליש השני – המלך השלישי בתקופת הממלכה החתית החדשה. מלך בין השנים 1370 - 1360 לפנה"ס. חתושיליש השלישי – בנו הצעיר של מורשיליש השני. מלך בתקופת הממלכה החתית החדשה בין השנים 1267 - 1237 לפנה"ס. מוכר בשל הסכם השלום המפורסם אשר כרת עם רעמסס השני מלך מצרים.
אגוגה

ה"אגוגה" (ביוונית עתיקה: ἀγωγά) היה משטר השכלה ואימונים לבנים מגיל 7 בספרטה העתיקה. האימונים היו כרוכים בלימוד כישורים צבאיים כגון כושר התגנבות, טיפוח נאמנות, עבודת צוות בקבוצה וסיבולת וכן נלמדו כישורים חברתיים כמו ריקוד ושירה. למילה "אגוגה" משמעויות רבות ביוונית עתיקה, ביניהם "השתלטות" או "חטיפה", אך ההקשרים הנכונים במקרה זה הם הנהגה, הדרכה ואימונים. הקמת ה"אגוגה" משויכת לספרטני ליקורגוס וזמן הקמתו היה ככל הנראה במאה השישית לפני הספירה, כשספרטה החלה לאמן אזרחים מגיל 7 עד 21. מערכת חינוך זו שגשגה בערך עד סוף העשור של 270 - 280 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה על ידי הרפורמות של קלאומנס השלישי ב-226 לפנה"ס. במתכונת זו פעלה עד 188 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה שוב, הפעם תחת שלטון רומי ב-146 לפנה"ס ושרדה עד המאה ה-4 לספירה. מטרת מערכת האימונים הייתה ליצור גברים חזקים פיזית ונפשית שיוכלו לשרת בצבא ספרטה. הספרטנים עודדו נאמנות וחשיבות המדינה על האינטרס של היחיד ולכן ספרטה הפכה להיות מעריה החזקות של יוון העתיקה. המשמעת בקרבם הייתה חזקה והגברים נלחמו בינם לבין עצמם על מנת לקבוע מיהו החזק בקבוצה. האגוגה היה משטר יוקרתי ברחבי העולם היווני העתיק, ומשפחות אריסטוקרטים רבות מערים שונות שלחו את בניהם על מנת להשתתף באגוגה לתקופות זמן מסוימות. הספרטנים היו בררניים מאוד לגבי אותם ילדים אשר יתאפשר להם להתאמן באגוגה, וכבוד כזה ניתן לעיתים לילדיהם של שגרירים בספרטה וכמה משפחות שמוצאם משושלת אצולה. הבנים הבכורים מבתי המלוכה יוריפונטידס ואגיאד, לא השתתפו באגוגה. Nigel M. Kennell, The Gymnasium of Virtue : Education & Culture in Ancient Sparta Studies in the History of Greece and Rome, University of North Carolina Press, 1995 Paul Cartledge and Antony Spawforth, Hellenistic and Roman Sparta, Routledge, second ed, 2002, p. 38 Kennell, pp 13 - 14 Kennell, pp 135
פסטיבל האדריכלות העולמי

פסטיבל האדריכלות העולמי (באנגלית: The World Architecture Festival; בראשי תיבות: WAF) הוא פסטיבל שנתי הכולל תחרות פרסים בשידור חי עבור קהילת האדריכלות העולמית. הפסטיבל נועד גם לדיון, ללימוד ולקבלת השראה לקהל האדריכלים. הפסטיבל מאורגן על ידי חברת המדיה EMAP מ-2008. הפסטיבל הראשון נערך בשנת 2008 ובו הוצגו 224 מבנים ופרויקטים מרחבי העולם, שהיו מועמדים לפרסים ב-17 קטגוריות. הפרויקטים הוצגו על ידי האדריכלים שתכננו אותם, בפני חבר שופטים והקהל הצופה בפסטיבל. הפסטיבל הונחה על ידי האדריכל הבריטי נורמן פוסטר. מאז הפסטיבל הראשון השתתפו בפסטיבל יותר מ-8,000 אדריכלים מ-65 מדינות. הפרויקטים שזכו במקום הראשון לאורך שנות הפסטיבל: 2008 - אוניברסיטת בוקוני, מילאנו, איטליה 2009 - מרכז מפונגובווה, דרום אפריקה 2010 - MAXXI - המוזיאון הלאומי לאמנות המאה ה-21, רומא, איטליה 2011 - Media - ICT, ברצלונה, ספרד 2012 - Cooled Conservatories at Gardens by the Bay, סינגפור 2013 - Auckland Art Gallery, אוקלנד, ניו זילנד מדיה וקבצים בנושא פסטיבל האדריכלות העולמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האדריכלות העולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
DSV Alvin

DSV Alvin (תעתיק לעברית אלווין DSV) היא צוללת אמריקאית שנבנתה ב-1964 וביצעה עשרות אלפי צלילות. קרויה ע"ש אליין וין (Allyn Vine) מהנדס מהמכון האוקיינוגרפי בוודס הול. בשל בלאי בצוללת ומתקניה, כמעט כולם שופצו או הוחלפו במהלך הזמן. במהלך השנים הובילה האלווין למעלה מ-12,000 מדענים אל קרקע האוקיינוס. עומק הצלילה המרבי של הצוללת הוא 4500 מטרים ומשקלה הוא 16 טון. האלווין מצוידת בציוד מתקדם הכולל בין היתר, שתי זרועות חיצוניות, ציוד צילום, מדי לייזר לשם קביעת מרחקים, ומדחפי ריחוף. הצוללת נבנתה בהתאם לתקנים שהיו בזמן בנייתה, ומכיוון שכך אין שירותים בצוללת, אין חימום, ולצוללים אסור ללבוש בגדי פליז בשל כללי בטיחות אש. בשנת 1966, לאחר התנגשות שני מטוסים אמריקאים מעל חוף ספרד, נפלה פצצת מימן מאחד מהם ושקעה אל קרקעית הים. האלווין נשלחה למקום והצליחה לאתר את הפצצה בעומק של 780 מטר, אך כשלה בניסיון למשות את הפצצה. ב-1968 בעת הורדתה למים נקרע כבל האחיזה שלה שחיברה אל סיפון הספינה. אלווין נפלה חמישה מטרים עד המים ומשם המשיכה לצלול ללא שליטה עוד כ-1500 מטרים. שלושת אנשי צוותה נחלצו מיד עם נפילתה אך סוגרי הצוללת נותרו פתוחים בשל כך והיא התמלאה במים. לאחר כעשרה חודשים חולצה הצוללת כשהיא שלמה יחסית, אך מלאה במים. מזון שנותר בצוללת לא התקלקל כמעט בשל תנאי הקור ומיעוט החמצן בעומק זה. לאחר תיקונה נשלחה הספינה לחקור את אזור רכס ההרים המרכז אטלנטי שלאורכו שוכנים הרי געש רבים. ב-1977 נשלחה הצוללת לחקור את אזור איי גלאפגוס הגעשיים. החוקרים בראשות רוברט בלארד גילו סוג חדש של נביעות הידרותרמיות המכונות מעשנות שחורות שמהן נפלטו מים חמים עשירים במתכות ומינרלים, וכן גילו יצורים חיים אקסטרמופילים, אשר ניזונו מהמתכות בתהליך כימוסינתזה. ב-1979 נשלחה הצוללת לאוקיינוס השקט, וגילתה שם זרמי מים שחורים ורותחים אשר נוצרו מהתכת מתכות במים. בצלילה הראשונה כוון מד החום עד טמפרטורה של 30 מעלות ובעת הצלילה הוא הגיע למעלה הגבוהה ביותר. בשלב זה לא יכלו החוקרים לדעת על הטמפרטורה השוכנת במים לאשורה. בצלילה השנייה כוילו מדי החום ליכולת מידה גבוהה בהרבה, בעת הצלילה נמצא כי חום המים הגיעה עד 400 מעלות. חלונות הצוללת לא תוכננו במיוחד לעמידה בטמפרטורה כה גבוהה, אך דבר לא אירע להם. ב-1986 הייתה האלווין מעורבת במציאת הטיטניק על ידי משלחת שבראשה עמד רוברט בלארד. ב-6 באוגוסט 2004, הכריזה קרן המדע הלאומית על כלי רכב חדש שימלא את מקומו של ה-DSV Alvin. כלי הרכב החדש יוכל להגיע לעומק גדול יותר ויצויד בציוד משוכלל יותר מזה שב-DSV Alvin. גורלה של ה-DSV Alvin אינו ידוע, ויש אומרים שצוללת זו תיכנס למוזיאון, או שתשמש למחקר ימי במים רדודים (באופן יחסי לכלי הרכב החדש שימלא את מקומה). המכון האוקיינוגרפי בוודס הול מדיה וקבצים בנושא DSV Alvin בוויקישיתוף
מאיר יוסט

הרב מאיר יוסט (ה'תרס"ח, 1908 – ה'תש"ע, 9 באפריל 2010) היה הרב הראשי של הולנד במשך 45 שנה. נולד בעיירה ויז'ניץ (אז בהונגריה) לניסן יוסט שהיה מלחין חסידי ומשב"ק של רבי ישראל הגר מוויז'ניץ. בנערותו למד כמה שנים אצל הרב פנחס הורביץ ולאחר כמה שנים עבר לגרמניה ולמד אצל הרב יוסף ברויאר. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה חזר לבית הוריו בגרוסוורדיין (לשם נמלטו במלחמת העולם הראשונה מהעיירה ויז'ניץ) והחל בפעילות ציבורית, הוא התמנה ליו"ר סניף אגודת ישראל בעיר והיה פעיל מאוד בארגון. במלחמת העולם השנייה הסתתר עם משפחתו בבודפשט ובעזרת ידידים שרד את המלחמה, לאחר המלחמה עבר לשווייץ ומונה לר"מ בישיבת מונטריי. בשנת תשכ"ג (1963) הוזמן לכהן כרב ראשי להולנד, הוא עבר לאמסטרדם ושם התגורר כמעט חמישים שנה עד לפטירתו, היה מן החברים הבכירים בארגון מרכז רבני אירופה. חיבר את הספר אמרי מאיר על התורה. נפטר באמסטרדם בגיל 102, ארונו הוטס לארץ והוא נטמן בהר הזיתים בירושלים. מדיה וקבצים בנושא מאיר יוסט בוויקישיתוף ראיון עמו באתר מרכז רבני אירופה (אורכב 07.06.2020 בארכיון Wayback Machine) הרב מאיר יוסט, "בדין קריאת פרשת זכור", ירושתנו ג (תשס"ט), עמ' סז–סט, באתר היברובוקס אבל בהולנד: הרב הראשי הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, 10 באפריל 2010
סוגי ערים לפי אזורים גאוגרפיים

מאפייני הערים בעולם המשתנים לפי מיקום גאוגרפי ומאפיינים היסטוריים ואתניים. העיר המוסלמית במזרח התיכון - העיר המוסלמית בנויה בעיקר מרחובות צרים וצפופים הנועדו ליצירת צל ומחסה מפני השמש. העיר מורכבת מעיר עתיקה בנויה סביב לשוק ממנו יוצא מעבר צר אל עבר מרכז מסחרי חדש ואותו חוצה מסילת רכבת. בין העיר העתיקה למרכז החדש מצויים אזורי מעבר למגורים כאשר בני המעמד הנמוך גרים בסמיכות למרכז העיר העתיקה ובני המעמד הגבוהה בקצה העיר החדשה. בשולי העיר העתיקה מצויים אזורי תעשייה. העיר הסינית - ערים סיניות בנויות לפי תכנון של תורת ה"פנג שואי" מצפון לדרום כאשר במרכז מצויים המקדשים וארמון המלך ומסביבם שכונות המגורים. את העיר מקיפה חומה גבוהה ומסביבה תעלת מים רחבה. ערי היורובה - ערי היורובה הן ערים באזור ניגריה ומערב אפריקה המצויות מדרום למדבר סהרה הבנויות על דרכי שיירות וברובן גם חקלאיות. העיר היוונית - דגם של עיר הבנויה "רחובות שתי וערב" מסביב למקדש, תיאטרון פתוח: "אמפיתיאטרון", מרכז שלטון: "אקרופוליס", ומרכז עסקים: "אגורה". העיר הרוסית - ערים רוסיות מסורתיות בנויות לרוב סביב מצודת שלטון בנויית חומה הקרויה: "קרמלין". העיר הקומוניסטית במזרח אירופה - ערים בעלות כיכרות גדולות ורחבות עם סמלי הקומוניזם בתוכם. מאפייני העיר הם מבני ציבור בסגנון: "עוגת החתונה", דירות סטנדרטיות למעמד הפועלים, רכבת תחתית המשמשת גם בתור מקלט או עיר תת-קרקעית. בנוסף חוצים את העיר כבישי טבעת רבים ומסלולי טבעת של רכבת תחתית. העיר בצפון אמריקה - דגם של עיר הבנויה "שתי וערב" בעלי שמות של אותיות לטיניות ומספרים היוצאים מתוך "בניין הקפיטול" הנמצא במרכז העיר ובמרכז שדרה מרכזית הנקראת: "מול" ובה מרוכזים בנייני השלטון או מוסדות תרבות מרכזיים. העיר של הילידים האינדיאנים - העיר האינדיאנית בנויה מסביב לכיכר מרכזית בה פזורים מקדשים רבים, בצידה האחד אזור תעשייה המיועד לעובדי המקדשים ובצידה השני ארמון המלך. ליד אזור המקדשים מצוי אזור המגורים. עיר עולם גאוגרפיה עירונית ותכנון ערים ואזורים - מונחים מאמר על העיר במזרח התיכון באתר של אוניברסיטת סן פרנסיסקו