laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסנאט (צרפת)

הסנאט (Sénat) הוא הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי, אשר מורכב מבית זה ומן הבית התחתון, האספה הלאומית. הסנאט, בניגוד לאספה הלאומית, נבחר בבחירות לא ישירות על ידי נבחרי ציבור מחוזיים. מבנה הסנאט שוכן בלב גני לוקסמבורג, בארמון לוקסמבורג. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסנאט הוא הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי. על פי סעיף 24 של חוקת צרפת, הוא נבחר בבחירות עקיפות כדי להבטיח ייצוג בפרלמנט המקומי של קהילות ורשויות מקומיות בצרפת. בהרכב הנוכחי של הסנאט 348 סנאטורים. הסנאטורים נבחרים ל-6 שנים ברמת המחוז (שטחה של צרפת מחולק ל-95 מחוזות). מועצת הבחירות מורכבת מנציגים מקומיים, חברי המחוזות, נציגי מועצות מקומיות, חברי האספה הלאומית ועוד. יו"ר הסנאט נבחר מבין חבריו לתקופת כהונה בת שלוש שנים. הוא אחראי על מינוי שלושת חברי המועצה החוקתית של צרפת, ויש לו זכות לערער בפני המועצה החוקתית. בהיעדר הנשיא מתפקידו, הוא ממלא מקום הנשיא (כפי שאירע בשנת 1969, לאחר התפטרותו של שארל דה גול, וב-1974, לאחר מותו של ז'ורז' פומפידו). על פי החוקה, נשיא הסנאט הוא האדם השני בחשיבותו במדינה. כיום, בסנאט ישנן הוועדות הבאות: ועדת התרבות, ועדת הכלכלה, ועדת החוץ, ועדת הביטחון והכוחות המזוינים, ועדת הרווחה, ועדת כספים, ועדת בקרה ותקציב. בנוסף, החוקה מספקת, במידת הצורך, יכולת להקים על ידי הממשלה או הסנאט ועדות מיוחדות לסקירת חוקים בנושאים ספציפיים. בסנאט ישנן מספר סיעות, וכל סיעה מחויבת לכלול לפחות 15 סנאטורים. הפלגים הפוליטיים העיקריים של הסנאט הם: האיחוד למען תנועה עממית, המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הסיעה הקומוניסטית, התנועה הרפובליקנית והתנועה האזרחית, סיעת "איחוד המרכז", סיעת "הדמוקרטים הסוציאליים של האיחוד האירופי" ועוד. מאז הקמת הרפובליקה החמישית, הסנאט היה ברובו שמרני. בספטמבר 2011, לראשונה בתולדות הרפובליקה החמישית, זכתה המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במירב המושבים בסנאט. ב-1 בנובמבר אותה שנה נבחר ז'אן פייר בל ליו"ר הסנאט והיה לסוציאליסט הראשון שמנהיג את הסנאט מאז הקמת הרפובליקה. אולם מליאת הסנאט ארמון לוקסמבורג הפרלמנט הצרפתי פוליטיקה של צרפת בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא הסנאט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט הסנאט, ברשת החברתית פייסבוק הסנאט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
גדעון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים גדעון בן יואש – דמות מקראית מספר שופטים קורין גדעון (ילידת 1992) – מנחת טלוויזיה ישראלית תקוה גדעון (ילידת 1988) – זוכת האח הגדול עונה 10 אחר: גדעון (מטוס) – בואינג KC-46 פגסוס, מטוס שעתיד להיכנס לשירות חיל האוויר הישראלי ב-2025–2026 מבצע גדעון – מבצע של צה"ל במלחמת העצמאות לכיבוש עמק בית שאן כוח גדעון – יחידת עילית שפעלה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה בפיקוד אורד וינגייט כפר גדעון – מושב בעמק יזרעאל (קרוי על שם גדעון בן יואש) גדעון (ההגנה) – יחידת אלחוטנים בארגון "ההגנה" בתקופת המנדט הבריטי אישים ששמם הפרטי הוא גדעון הגדעונים (פירושונים)
שטרודל

שְׁטְרוּדְל (בעברית: כְּרוּכִית; מגרמנית: Strudel) הוא סוג של מאפה מרכז-אירופי, שמקורו במטבח האוסטרי, ומכאן כינויו המקובל "שטרודל וינאי". מקור המילה Strudel הוא כנראה מגרמנית עתיקה, שבה פירוש המילה "שטרודל" הוא "מערבולת". התו "@" מכונה שטרודל בשל דמיונו לשטרודל (במבט מהצד). האקדמיה ללשון העברית פעלה לפי המקובל בציבור וקבעה שהמילה "כרוכית", שאותה ייעדה כתחליף עברי למילה "שטרודל" (עוגה), תשמש כתחליף עברי גם לשמו של התו "@". המילה "כרוכית", על שתי משמעויותיה, טרם נקלטה בציבור. בצק שטרודל נקרא גם "בצק מתוח באוויר". הסוגים הנודעים ביותר הם שטרודל תפוחי עץ (Apfelstrudel), טופפן-שטרודל (טופפן היא סוג של גבינת שמנת עשירה), שטרודל פרג (Mohnstrudel) ושטרודל דובדבנים חמוצים (Weichselstrudel). יש גם שטרודלים מלוחים המכילים מילוי כגון תרד, כרוב כבוש, בשר חזיר (Schinkenstrudel) וכדומה. בצק השטרודל הווינאי גמיש מאוד. מכינים אותו מקמח בעל ריכוז גבוה של גלוטן, עם מעט מאוד שומן ובלי סוכר. לשם קבלת בצק דק מאוד, מניחים אותו על גבי סדין ומותחים אותו לעלה דקיק בעזרת גבות כפות הידיים בלבד בכיוון מן המרכז והחוצה, בתהליך הדורש זמן רב. לאחר מכן ממולא הבצק במלית תפוחים שמניחים עליו רק לאחר סחיטה והידוק קפדניים, כשמתחתיה שכבה של פירורי לחם לשם ספיגת הנוזלים. השטרודל מגולגל בזהירות תוך משיכתו של הסדין, הידוק והימנעות מקריעתו של הבצק, ולאחר מכן קצוותיו נתחבים אל בין השטרודל לתבנית. השטרודל מועבר בזהירות אל התבנית, מהודק שוב ונמרח בקפידה בחמאה או במרגרינה מומסת. הוא נאפה בתנור בטמפרטורה של 200–240 מעלות צלזיוס, בתלות בכמות המלית (ככל שכמות המלית גבוהה יותר, על הטמפרטורה להיות נמוכה יותר), ובמשך זמן של 45–60 דקות. לאחר האפייה ניתן לפזר על השטרודל אבקת סוכר. מאפה השטרודל האוסטרי המסורתי שונה מהשטרודל המוגש בשאר העולם, שלעיתים קרובות עשוי בצק פילו או בצק עלים. מקור נוסף של השטרודל הוא המאפים היווניים והמזרח-תיכוניים. מתכון לאפפלשטרודל באתר "על השולחן" רוני ונציה, מגלגלים: כל מה שרציתם לדעת על השטרודל, באתר ynet, 31 באוקטובר 2007 יצור שטרודל מסורתי בווינה (באנגלית)
מרגרט ג'ורג'

מרגרט ג'ורג' (באנגלית: Margaret George; נולדה ב-19 בינואר 1943) היא מחברת רומנים היסטוריים אמריקאית. מרגרט ג'ורג' נולדה בנאשוויל טנסי. אביה הצטרף למשרד החוץ האמריקני בהיותה בת ארבע, ומשום כך המשפחה נדדה ברחבי תבל בעקבות עיסוקו של האב. היא הספיק להתגורר בטאיוואן עד גיל 6, ישראל (אז התגוררה ברמת גן ולמדה בבית ספר טביטה ביפו) וגרמניה (בערים בון וברלין), לפני שמלאו לה שלוש עשרה ואז חזרה המשפחה לארצות הברית. היא בוגרת תואר ראשון באוניברסיטת טופט (Tufts) ותואר שני מאוניברסיטת סטנפורד בביולוגיה וספרות אנגלית. היא עבדה ככתבת מדע במשך מספר שנים במכונים הלאומיים לבריאות בבתסדה מרילנד. היא גם גרה באל סלוודור ושוודיה. כיום היא מתגוררת במדיסון עם בעלה, הפרופסור לאופתלמולוגיה פול קופמן מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ג'ורג' החלה לכתוב בהיותה בת עשר. בחטיבת הביניים החלה לכתוב רומנים, אולם לא הראתה אותם לאיש, פרט לכמה חברים קרובים. רק כשסיימה לכתוב ספר היא ניסתה לפרסמו. למרות שהיא ידועה כיום בשל הרומנים ההיסטוריים שלה, היא כתבה בסוגות רבות ושונות: מדע בדיוני, ספרי נעורים, הומור, רומן רומנטי, פעולה והרפתקאות, לפני שהקדישה עצמה לז'אנר הספרותי בו היא פעילה היום. ספרה הראשון, "אני, הנרי השמיני, עם הערות מאת ליצן החצר שלו", ראה אור במקור באנגלית ב-1986 (תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת אחוזת בית ב-2010), קבע את דפוס כתיבתה הנוכחי. היא הקדישה לכתיבת הספר המחזיק קרוב לאלף עמודים למעלה מ-15 שנה, במהלכם קראה כ-300 ספרים על המלך והתקופה וביקרה שלוש פעמים באנגליה לצורך המחקר. ברומן ציירה ג'ורג' את הנרי השמיני כגיבור חיובי. ספרה The Memoirs of Cleopatra (זכרונותיה של קלאופטרה) עובד לסרט טלוויזיה בשם "קלאופטרה" בשנת 1999, שהיה מועמד לפרס אמי בכיכובם של Leonor Varela בתפקיד קלאופטרה, בילי זיין כמרקוס אנטוניוס וטימותי דלטון בתפקיד יוליוס קיסר. בהמשך לתחביבה - איסוף וגידול צבים היא הייתה מחברת-שותפה של ספר ילדים על צבים בשם Lucille Lost. ספרה האחרון Elizabeth I, יצא לאור באפריל 2011, הרומן מתמקד בשנים האחרונות לשלטונה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ימיו של שייקספיר, הניצחון על הארמדה הספרדית וגילוי העולם החדש. כתבה ספרים נוספים על מרים המגדלית והלנה מטרויה. הספר הבא אותו מתכוונת ג'ורג' לכתוב יעסוק בבודיקיאה, ויתמקד במאבק של בודיקיאה ברומא ובנירון קיסר. The Autobiography of Henry VIII: With Notes by His Fool, Will Somers (1986) בעברית: אני, הנרי השמיני, עם הערות מאת ליצן החצר שלו, הוצאת אחוזת בית, מאנגלית: צילה אלעזר, 2010. הספר הוא אוטוביוגרפיה בדיונית, שלכתיבתה ערכה הסופרת מחקר מעמיק של 14 שנה וקראה כ-300 ספרים בנושא. Mary Queen of Scotland and the Isles (1992) The Memoirs of Cleopatra (1997) Mary, called Magdalene (2002) Helen of Troy (2006) Lucille Lost (2006) Elizabeth I (2011) מדיה וקבצים בנושא מרגרט ג'ורג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרגרט ג'ורג' ביוגרפיה באתר Fantastic Fiction הרומן אני, הנרי השמיני באתר "טקסט" דפנה לוי, "משהו טוב קורה להנרי השמיני", ריאיון עם מרגרט ג'ורג', במקור התפרסם במוסף הספרים של לאישה, 28 באפריל 2010 גלית חתן, ‏אני, הנרי השמיני, מרגרט ג'ורג', הוצאת אחוזת בית, 994 עמ', באתר גלובס, 6 ביולי 2010 מרגרט ג'ורג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ברושיים

המונח "ברושים" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו ברוש (פירושונים). בְּרוֹשִיִּים (שם מדעי: Cupressaceae) היא משפחה של עצים ושיחים מחטניים בסדרת המחטיים, הכוללת את העצים הגדולים והגבוהים ביותר בעולם בתת-משפחת סקווים וכן תת-משפחות נוספות. במשפחה 7 תת-משפחות שבהן 27–30 סוגים הכוללים 130–140 מינים כמו הקליטריס פרייס. בישראל מוכרים מיני ברוש וערער ובהם ברוש מצוי, ערער רם, ערער ארזי וערער גלעיני, שבתת-משפחת ברושים. במשפחת הברושיים נמצאים העצים הגדולים והגבוהים ביותר. 50 העצים הגדולים ביותר הם מהמינים סקוויה ענקית וסקוויה נאה. העץ הגדול ביותר הוא הגנרל שרמן והגבוה ביותר הוא היפריון. Cunninghamhioideae Taiwanioideae Athrotaxidoideae סקווים (Sequoioideae) טקסודים (Taxodioideae) - בה המין קריפטומריה Callitroideae ברושים (Cupressoideae) - בהם הסוג ברוש, ברוש פטגוני וערער. מדיה וקבצים בנושא ברושיים בוויקישיתוף ברושיים, באתר ITIS (באנגלית) ברושיים, באתר NCBI (באנגלית) ברושיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברושיים, באתר Tropicos (באנגלית) ברושיים, באתר GBIF (באנגלית) ברושיים, באתר IPNI (באנגלית) ברושיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על משפחת ברושיים באתר The Gymnosperm Database משפחת ברושיים באתר Dave's Garden ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוסף (עיתונות)

בעיתונות, מוּסף הוא קונטרס בעל אופי מוגדר, חלק מעיתון. עם התרחבות העיתונות הכתובה, העיתון, שהיה מקשה אחת, החל להתפצל. טעם אחד לפיצול הוא כלכלי. אנשים שונים יכולים לקרוא במקביל חלקים שונים של אותו עיתון. שיקול זה נעשה רלוונטי במיוחד עם הגעת העיתונים לבתים, כאשר חוויית הקריאה נעשתה משפחתית. מוספים עשויים להיות מוגדרים לפי נושא, כמו מוסף כלכלי, מוסף תיירות, וכן לפי פילוח דמוגרפי, כמו מוסף לנוער או לילדים, מוסף לנשים. מוספים עשויים להופיע בתדירות משתנה: מוסף יומי, מוסף שבועי. לצד מוספים קבועים מופיעים מוספים מיוחדים בחגים ובאירועים מיוחדים. בדרך כלל, מוסף, בשונה ממגזין, לא יודפס בנייר כרומו. לצד מוספים בעלי תוכן עיתונאי מופיעים מוספים של תוכן שיווקי. לעיתים מתקיימת בתוך אותו עיתון עצמו תחרות בין מוספים שונים על הבמה בה יתפרסמו ראיונות מבוקשים וסקופים. בדרך כלל לכול מוסף יש עורך וקו עיצובי מגובש. מוספים צוברים קהל קוראים. בשנת 2007 ביטל עיתון הארץ את המוסף חלק ב', בו מופיעים עמודי הדעות. הדבר עורר ביקורת, בין היתר, בקרב הקוראים. בשנת 2008 הושב המוסף. בישראל, למשל, כולל היומון "ידיעות אחרונות" בימים ראשון עד חמישי שלושה מוספים קבועים (בנוסף לבסיס עיתון, העוסק בחדשות): מוסף כלכלי, מוסף ספורט ומוסף מגזיני ("24 שעות"). מוטי נייגר וקרני רימר-צרי (2011). המלחמה שלא הייתה בחדשות: "לאומיות קבוצת הפנים" ו"לאומיות קבוצת-החוץ" במוספי העיתונות היומית בישראל בתקופת מלחמת לבנון השנייה. עיונים בשפה וחברה 3(2): 113-86. עיתונות הילדים בארץ-ישראל, באתר הספריה הלאומית רועי ברק, מלחמת 7 הימים, באתר גלובס ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ירמולקה

יַרְמוּלְקָה (מיידיש: כיפה) היא פריט לבוש חסידי ירושלמי. כיפת הירמולקה זכתה לכינוי "כיפתם של הזברות" שכן סוג כיפה זו חובשים החסידים המשתייכים לחצרותיו של היישוב הישן בירושלים. מסורת חבישת הירמולקה היא ארוכת שנים בקרב החסידים הירושלמים וזו הפכה לסימן זיהוי בקרב הציבור החסידי ירושלמי. אמנם, התרגום המילולי של המילה ירמולקה הוא "כיפה", אך השימוש במילה "ירמולקה" מכוון לכיפת החסידים הספציפית הזו ולא לכיפות אחרות. בחצרות חסידיות רבות כיפת הירמולקה היא חובה בקוד הלבוש של אותה חצר חסידית. ישנן חסידויות שהילדים והנערים לא יכולים להיכנס לבית הספר או לחדר ללא חבישת הירמולקה, המבדלת בינם לבין יתר הציבור החרדי שחובש בדרך כלל כיפות שחורות מקטיפה. לפעמים, בתוך הבית יש אפשרות לחבוש כיפה אחרת (בדרך כלל שחורה מקטיפה) אך יש המחמירים לחבוש את הירמולקה בכל זמן ומקום. בשל החובות שהשאירו אחריהם אנשי עליית רבי יהודה החסיד נאסר על יהודים אשכנזים להתגורר בירושלים. לפיכך, יהודים אשכנזים שרצו להתגורר בירושלים ולא רצו שיזהו אותם כאשכנזים העתיקו את מלבושי הקהילה הספרדית. בין פריטי הלבוש הייתה כיפת הירמולקה אשר מקורה מן הטָקִיָיה שהיא כיפת הצמר הלבנה. הירמולקה היא כיפת צמר סרוגה גדולה המכסה את רוב ראשו של החובש אותה. במקור, כיפת הירמולקה הייתה בגובה של כ-19 ס"מ וקוטרה היה כ-16 ס"מ. גם בגרסתה הנוכחית הירמולקה היא סרוגה מצמר ועשויה בעבודת יד. במרכזה של הכיפה ממוקם פונפון (ציצת שיער). לבוש חרדי לבוש חסידי ירושלמי
חריט

האם התכוונתם ל... ארנק אישים ששם משפחתם חריט: יוסף חריט – איש העלייה השנייה, חבר ארגון השומר וקבוצת הרועה מיכאיל חריט – מדען רוסי
מח'ול

האם התכוונתם ל... אמיר מח'ול – איש ציבור ערבי ישראלי, מנכ"ל ארגון אתיג'אה וראש ועדת החירויות של ועדת המעקב העליונה של ערביי ישראל באשיר מח'ול – אמן ערבי ישראלי הפועל באנגליה, פרופסור לאמנות וראש בית הספר לאמנות של וינצ'סטר באוניברסיטת סאות'המפטון לינה מח'ול – הזוכה בעונה השנייה של The Voice ישראל מרואן מח'ול – משורר ערבי ישראלי עיסאם מח'ול – איש ציבור ערבי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם חד"ש כפר מח'ול – כפר נוצרי השייך מוניציפלית לפקיעין
רנטה אינג'ובה

רֶנֶטָה אִיוָואנוֹבָה אִינְג'וֹבָה (בבולגרית: Ренета Иванова Инджова; ‏נולדה ב-6 ביולי 1953, נובה זאגורה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היא כלכלנית ופוליטיקאית בולגרייה, אשר כיהנה במשך מספר חודשים כרֹאשַׁת הממשלה בממשלת מעבר בבולגריה והייתה האישה הראשונה בתולדות המדינה שכיהנה בתפקיד זה. אינג'ובה נולדה בנובה זאגורה, ב-1975 רכשה תואר בכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה ובמשך שנים אחדות הועסקה במכון כמרצה. בראשית שנות ה-90 מונתה על ידי הממשלה הבולגרית לעמוד בראש תוכנית ההפרטה במשק הבולגרי. באוקטובר 1994, לאחר נפילת ממשלתו של ליובן ברוב מינה אותה הנשיא ז'ליו ז'לב לעמוד בראש ממשלת מעבר והיא כיהנה בתפקידה עד ינואר 1995. בבחירות שנערכו בבולגריה זכתה המפלגה הסוציאליסטית ברוב ולאחר כחמש שנות ישיבה באופוזיציה הרכיב ז'אן וידנוב מנהיגה, את הממשלה החדשה. במהלך 1995 התמודדה אינג'ובה ללא הצלחה לתפקיד ראש עיריית סופיה וב-2001 התמודדה ללא הצלחה לנשיאות בולגריה. אינג'ובה פרשה מהחיים הפוליטיים, אך המשיכה למלא מספר תפקידים ציבוריים. מדיה וקבצים בנושא רנטה אינג'ובה בוויקישיתוף
באולינג לקולומביין

באולינג לקולומביין (במקור: Bowling for Columbine) הוא סרט תיעודי משנת 2002 אותו כתב, ביים הפיק וקריין מייקל מור. הסרט עוקב אחר בחינתו של מור אודות טענתו כי הגורמים לאירוע הטבח בתיכון קולומביין הם מעשי אלימות אחרים, בהם מעורבים כלי ירייה. מור מתמקד ברקע ובאווירה שבה התרחש הטבח וכן בעמדות הציבור אודות נושאים קשורים. הסרט בוחן את טבעה של האלימות בארצות הברית. הסרט הביא את מור, אז במאי בראשית דרכו, לתשומת לב בינלאומית וזכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועוד. הסרט קיבל ביקורות אוהדות באופן כללי. הסרט זכה לציון 96% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 161 ביקורות; אתר האינטרנט Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל בטווח 0-100 בהתבסס על חוות דעת המבקרים המרכזיים הבולטים, חישב עבור סרט זה ציון ממוצע של 72%, בהתבסס על 32 ביקורות. מייקל ווילמינגטון, מבקר הסרטים של העיתון היומי "Chicago Tribune", כתב: "הוא (הסרט) מעצבן, מגרה, צפוי לעורר כעס וצער על שני הצדדים הפוליטיים, ומעל לכל - הוא מצחיק מאוד". הסרט זכה ב-32 פרסים, ביניהם: 2003 - ארצות הברית פרסי האוסקר - זוכה פרס האוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר - הוענק למייקל מור, מייקל דונובן. 2003 - ארצות הברית פרסי איגוד עורכי הקולנוע האמריקאי - זוכה פרס "אדי" בקטגוריה העריכה הטובה ביותר של סרט תעודה - הוענק לקורט האנגפהר. 2002 - הולנד פסטיבל הקולנוע אמסטרדם לסרטים תיעודיים - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור. 2002 - קנדה פסטיבל הקולנוע "אטלנטיק" (הליפקס) - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור. 2002 - נורווגיה פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברגן - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור. 2004 - דנמרק פרסי "בודיל" (דנמרק) - זוכה פרס "בודיל" בקטגוריה הסרט האמריקאי הטוב ביותר - הוענק למייקל מור. 2003 - ארצות הברית פרסי איגוד מבקרי הקולנוע - זוכה פרס בחירת המבקרים בקטגוריה סרט התעודה הטוב ביותר. 2003 - צרפת פסטיבל הקולנוע בקאן - זוכה פרס "55th Anniversary Prize" - הוענק למייקל מור. ל-7 פרסים הסרט היה מועמד, אך ללא זכייה, בהם: 2003 - אוסטרליה פרסי המכון האוסטרלי לקולנוע - מועמדות בקטגוריה הסרט הזר הטוב ביותר - צ'ארלס בישופ, ג'ים קזרנצי, מייקל דונובן, קתלין גלין, מייקל מור. 2003 - צרפת פסטיבל הקולנוע בקאן - מועמדות לפרס דקל הזהב - מייקל מור. "באולינג לקולומביין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "באולינג לקולומביין", באתר נטפליקס "באולינג לקולומביין", באתר AllMovie (באנגלית) "באולינג לקולומביין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "באולינג לקולומביין", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "באולינג לקולומביין", באתר Metacritic (באנגלית) "באולינג לקולומביין", באתר אידיבי "באולינג לקולומביין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פסטיבל כאן: תוכנית רדיו המוקדשת כולה לסרט "באולינג לקולומביין", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת: להאזנה באולינג לקולומביין, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Bowling for Columbine‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) Bowling for Columbine : Reviews & Acclaim : Articles & Press
בלייד

בלייד (באנגלית: Blade) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Tomb of Dracula #10 מיולי 1973 בכתיבתו של מארב וולפמן ובאיורו של ג'ין קולן. בלייד הוא האלטר-אגו של אריק ברוקס, חצי ערפד בעל יכולת להתהלך גם באור השמש. בלייד בעל כוחות על רבים, בהם יכולת ריפוי וכוח על אנושי. שלושה סרטי קולנוע המבוססים על הקומיקס יצאו בין השנים 1998-2004: בלייד, בלייד 2 ובלייד: טריניטי, כשאת דמותו של בלייד גילם השחקן וסלי סנייפס. בשנת 2024 סנייפס שב לגלם את בלייד בהופעת משנה בסרט דדפול & וולברין. סרט קולנוע נוסף אודות הדמות עתיד לצאת כחלק מהשלב החמישי ביקום הקולנועי של מארוול, בו יגלם השחקן מהרשלה עלי את דמותו של בלייד. קולו של בלייד בגילומו של עלי נשמע מחוץ למסך בסצנת סוף הכתוביות בסרט הנצחיים מהיקום הקולנועי של מארוול דמותו של בלייד מדורגת במקום ה-63 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN. מדיה וקבצים בנושא בלייד בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Top 100 Comic Book Heroes: #63 - Blade ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיסטר פנטסטיק

מיסטר פנטסטיק (באנגלית: Mister Fantastic) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. מיסטר פנטסטיק הוא האלטר אגו של ריד ריצ'רדס, מדען גאון ומנהיג קבוצת ארבעת המופלאים, לצד אשתו סוזן סטורם, אחיה ג'וני סטורם וחברו הטוב בן גרים. נחשב לאדם החכם ביותר ביקום מארוול. ריד ריצ'רדס הוא בנם היחיד של הפיזיקאי העשיר נתניאל ריצ'רדס ואשתו, אוולין. הוא היה ילד פלא עם כישרון למתמטיקה, פיזיקה ומכניקה, ולמרות שאוולין מתה, נתניאל עודד את ריד הצעיר, שלמד קורסים ברמת מכללה והצטרף למספר אוניברסיטאות. באוניברסיטת האמפייר סטייט הוא פגש שתי דמויות שישפיעו עליו בעתידו - שותפו למחקר ויקטור וון דום וחברו הטוב בנג'מין גרים. אחרי תאונה בה ריצ'רדס ודום נעשו אויבים מרים, הוא ובן שירתו יחד בצבא ארצות הברית, ונפגשו עם ניק פיורי במהלך מלחמת העולם השנייה. כשהשתתף באוניברסיטת קולומביה, ריצ'רדס שכר מקום מגורים בבעלות דודתה של נערה צעירה בשם סוזן סטורם, שהתאהבה בריצ'רדס. יום אחד, אביו נעלם באופן מסתורי. למעשה, נתניאל המציא מכונת זמן, שבמקום להעבירו לעתיד העבירה אותו ליקום חלופי. אך לפני שעזב, אביו הותיר לריצ'רדס שני מיליארד דולר, בהם השתמש בשביל פרויקט לבניית ושיגור חללית, שבנוסף למימונו האישי נתמכה במימון פדרלי. אחרי שהביס חוצן וקיבל איומים מהממשלה שיבטלו את רישיונם לניסוי, ריצ'רדס החליט לשלוח את החללית לנסיעת מבחן. צוות הספינה - הוא, גרים, סוזן ואחיה ג'וני - נסעו, ובחלל נחשפו לקרינה קוסמית, שביצעה מוטציה בגופם והעניקה להם כוחות על. לאחר שחזרו והביסו את איש החפרפרת, הם הפכו לקבוצת ארבעת המופלאים. דמותו של מיסטר פנטסטיק מדורגת במקום ה-40 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו גילם בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" השחקן יואן גריפית', את דמותו של מיסטר פנטסטיק בסרט האתחול מגלם השחקן מיילס טלר. השחקן ג'ון קרסינסקי מגלם גרסה חלופית של הדמות בהופעת אורח בסרט היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" כחלק מחברי האילומינטי. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Top 100 Comic Book Heroes: #40 Mister Fantastic, IGN ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האישה הבלתי-נראית (קומיקס)

האישה הבלתי-נראית (באנגלית: Invisible Woman) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. האישה הבלתי-נראית היא האלטר אגו של סוזן סטורם, חברה מייסדת של קבוצת גיבורי-העל ארבעת המופלאים, לצד בן זוגה ריד ריצ'רדס, אחיה ג'וני סטורם ובן גרים. דמותה של האישה הבלתי-נראית מדורגת במקום ה-66 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותה גילמה בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" השחקנית ג'סיקה אלבה, את דמותה של סטורם בסרט האתחול גילמה השחקנית קייט מארה. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Top 100 Comic Book Heroes: #66 Invisible Woman, IGN ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלפיד האנושי

הלפיד האנושי (באנגלית: Human Torch) הוא דמות בדיונית של גיבור-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #1 מנובמבר 1961 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. הלפיד האנושי הוא האלטר אגו של ג'ונתן לואל ספנסר "ג'וני" סטורם, אחיה הצעיר והראוותן של סוזן סטורם וחבר מייסד של קבוצת ארבעת המופלאים, המתגאה ומנצל את מעמדו הציבורי לצרכים שונים. בילדותם, אמם נהרגה בתאונת דרכים וכתוצאה מכך אביהם התדרדר לאלכוהוליזם ולהרס עצמי עד שנכלא בעקבות רצח כריש הלוואות מתוך הגנה עצמית. כתוצאה מכך, סו גדלה את אחיה הקטן בעצמם. כאשר היה בן 16 בלבד, ג'וני הצטרף לסו ולארוסה, ריד ריצ'רדס, למשימה בחלל. יחד עם הטייס בן גרים, הארבעה נחשפו לקרני קרינה קוסמית, שהשפיעה עליהם והעניקה להם כוחות-על: ריד זכה ליכולת למתוח את גופו כגומי, סו זכתה ליכולת להיעשות בלתי-נראית, גרים נעשה לענק בעל עור סלעי וג'וני זכה ליכולת לאגף את כל גופו בלהבות, לעוף, לספוג אש לתוך גופו וכן לשלוט באש בכוח רצונו בלבד. כאשר חזרו לכדור הארץ והביסו את איש החפרפרת, הארבעה נעשו לקבוצת גיבורי-העל "ארבעת המופלאים", וג'וני כינה את עצמו "הלפיד האנושי" כמחווה לג'ים האמונד/הלפיד האנושי, גיבור אנדרואידי מימי מלחמת העולם השנייה אשר לחם בין היתר לצד קפטן אמריקה ונאמור, אותו ג'וני וקבוצתו פוגשים בהמשך פעילותם. בהיותו החבר הצעיר ביותר בקבוצה, ג'וני בהופעותיו הראשונות תמרן בין קריירה כגיבור-על לבין לימודיו בתיכון גלנוויל ושומר על זהותו הסודית. אמנם, חוברות קומיקס מאוחרות יותר שכתבו זאת והוא חשף את זהותו הסודית לעולם כבר בלימודיו בתיכון. בחוברות הקומיקס השונות, ג'וני תואר כחברם הטוב של ספיידרמן, אייסמן וויאט ווינגפוט, ובעל מערכות יחסים רומנטיות עם הבלתי אנושית קריסטל, מבשרתו של גלקטוס פרנקי ריי, הסקרולית ליג'ה בזהותה של אלישיה מאסטרס, נאמוריטה האטלנטית וקול ויטמן, בתו של הנבל מכשף שברבות השנים נעשה למעין אויבו המושבע של ג'וני. לאחר פירוקם של ארבעת המופלאים (אירועי "מארוול החדשה והשונה"), הוא מסייע לאומת הבלתי אנושיים וחבר בקבוצת חטיבת האוונג'רס המאוחדים. דמותו של הלפיד האנושי מדורגת במקום ה-46 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. בהיותו חבר מייסד של ארבעת המופלאים, ג'וני הופיע בכל סדרות האנימציה, משחקי הווידאו, סרטי האנימציה והסרטים המצוירים בהם הופיעה הקבוצה - כולם פרט לסדרת האנימציה משנת 1978, שבה הוחלף בדמותו של הרובוט הרבי מחשש שילדים יושפעו מהדמות ויציתו את עצמם באש כדי להידמות לו. את דמותו בסרטי הלייב אקשן "ארבעת המופלאים" ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" גילם השחקן כריס אוונס, וזאת בעוד השחקן סיימון רקס גילם גרסה פרודית של דמותו בסרט "סופרהירו" ומייקל בי. ג'ורדן גילם את דמותו בסרט האתחול. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס הלפיד האנושי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Top 100 Comic Book Heroes: #46 Human Torch, IGN ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגולש הכסוף

הגולש הכסוף (באנגלית: Silver Surfer) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #48 ממרץ 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. הגולש הכסוף הוא האלטר אגו של נורין ראד, אסטרונום צעיר מכוכב הלכת זן-לה שערך עסקה עם הישות הקוסמית גלקטוס לשמש כמשרתו בתמורה להצלת עולם ביתו מהשמדה. גלקטוס מעניק לו מעט מכוחו הקוסמי וכן אמצעי תחבורה דמוי-גלשן, שבאמצעותו הוא משייט ברחבי החלל במהירות שגדולה ממהירות האור. ראד החל לאתר ברחבי הקוסמוס אחר עולמות חדשים אותם גלקטוס יכול לכלות, עד אשר הוא מגיע לכדור הארץ. שם, ראד נתקל בארבעת המופלאים, קבוצת גיבורי-על שעזרו לו לגלות מחדש את אצילות הנפש שלו. הוא בגד בגלקטוס והציל את הארץ, אך כעונש נשלח לשם לגלות. דמותו של הגולש הכסוף מדורגת במקום ה-41 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו בסרט הלייב אקשן "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" גילם השחקן דאג ג'ונס באמצעות לכידת תנועה, בעוד דמותו דובבה בידי לורנס פישבורן. מדיה וקבצים בנושא הגולש הכסוף בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס הגולש הכסוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Top 100 Comic Book Heroes: #41 - Silver Surfer ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.