laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אילן דמתי

אילן דמתי (נולד ב-14 בספטמבר 1976) הוא זמר ישראלי. ידוע כחבר בהרכב המוזיקלי "הפרויקט של עידן רייכל", בביצוע השירים "שובי אל ביתי" ו"רוב השעות". דמתי נולד וגדל בכפר סבא. בן להורים חירשים. בשנת 1999 הוציא יחד עם יאיר זיו את האלבום "שמור בשבילך". את האלבום הוציאו תחת להקה בשם "קטרזיס", שהתפרקה לאחר מותו של אביו של זיו. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, היה התאורן של הופעתיו של ההרכב "הפרויקט של עידן רייכל", ולאחר מכן החל גם לשיר ולנגן בהופעות, עקב הצעתו של עידן רייכל. בשנת 2005 יצא הסינגל "שובי אל ביתי" בביצועו, מתוך האלבום "ממעמקים". השיר הפך ללהיט, תוך שהגיע למקום השלישי במצעד השבועי של רשת ג' והיה לאחד מן השירים המצליחים ביותר מתוך האלבום. בשנת 2008 יצא הסינגל "רוב השעות", מתוך האלבום "בין קירות ביתי" בביצועו של דמתי, שהיה גם הוא להצלחה רבה, תוך שהגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי של רשת ג', למקום ה-33 במצעד השנתי של התחנה ולמקום ה-27 במצעד השנתי של גלגלצ, תוך שהיה לאחד הלהיטים הגדולים ביותר מתוך האלבום בו הוא נכלל. בשנת 2013 השתתף בסיבוב ההופעות של הפרויקט, "רבע לשש", שנתמך על ידי אלבומו של הפרויקט הנושא את אותו השם. בשנת 2014 השתתף באלבום האוסף "שרים שיר השירים", המורכב מפרקי הספר שיר השירים, תוך שביצע את פרק ו'. דמתי נשוי ואב לשלושה. דודו הוא הכוריאוגרף אמנון דמתי. 1999: שמור בשבילך 2005: ממעמקים 2008: בין קירות ביתי 2005: "שובי אל ביתי" 2008: "רוב השעות" מדיה וקבצים בנושא אילן דמתי בוויקישיתוף אילן דמתי, באתר ספוטיפיי אילן דמתי, באתר Discogs (באנגלית) אילן דמתי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אילן דמתי, באתר "פזמונט" ynet, בדרך לפארק: על מי נכתב השיר? תשאלו את עידן רייכל, באתר ynet, 14 באפריל 2014 מוזיקה - טופ 5: חמשת השירים הטובים ביותר של עידן רייכל, באתר פרוגי, ‏2018-05-21 ynet, אתם בחרתם: "ממעמקים" הוא הלהיט הגדול ביותר של עידן רייכל, באתר ynet, 12 במאי 2016 רוב השעות, באתר "פזמונט" עידן חדש: המופע של רייכל בקיסריה בטופ, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2013 אלבום חדש מן המקורות: "שרים שיר השירים", באתר ‏מאקו‏, 27 במרץ 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאראמיס

פאראמיס (שם מדעי: paramys; מילולית: "דומה לעכבר") הוא סוג של מכרסם נכחד מקבוצת דמויי סנאי, שהיה חי באמריקה הצפונית ואירואסיה בתקופות האאוקן ואולי אף בסוף הפלאוקן. השם המדעי מתכתב עם פירמוס ותיסבי מהמיתולוגיה היוונית. הסוג תואר לראשונה ב-1871 בידי החוקר ג'וזף ליידי ממאובנים שהתגלו ברחבי אמריקה הצפונית ואירואסיה. מכרסם זה היה אחד המכרסמים הקדומים ביותר המוכרים היום. מינים קטנים בגודלם בסוג היו בגודל של עכבר ומינים גדולים הגיעו לגודל של נובחנית. הרגליים הקדמיות היו דומים לכפות הידיים של סנאיי עצים ואילו הרגליים האחוריות היו דומות לרגליים האחוריות של סנאיי קרקע והותאמו לחיים על הקרקע ועל עצים וככל הנראה הוא גר בשניהם. כמו מכרסמים אחרים הוא היה בעל שינים חותכות שעזרו לחתוך את המזון שהורכב מאגוזים, זרעים ופירות. מוחו היה גדול יותר ממוחם של פרימטים שחיו באותה התקופה. המכרסם נכחד בסוף האאוקן כנראה מאחר שיערות הגשם שבהם חי התייבשו. דמויי סנאי מדיה וקבצים בנושא פאראמיס בוויקישיתוף פאראמיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פאראמיס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפקח הכללי

המפקח הכללי (באנגלית: The Inspector General) הוא סרט קומדיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1949 בבימויו של הנרי קוסטר, עם דני קיי בתפקיד הראשי. התסריט מבוסס באופן רופף על המחזה רביזור של ניקולאי גוגול. במקום הצאר והאימפריה הרוסית העלילה הועתקה לצרפת בתקופתו של הקיסר נפוליאון. סילביה פיין, אשתו של דני קיי, כתבה והלחינה את השירים וגם השתתפה בהפקת הסרט. ג'ון גרין זכה בפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר. ברונדי היא עיר קטנה בצרפת שנשלטת על ידי ראש העיר (ג'ין לוקהרט) וחברי המועצה שכולם דודנים ומושחתים. שליח נסער מגיע מעיירה סמוכה ומודיע שהגיע לשם מפקח מטעם הקיסר שמבצע ביקורת ומאיים לתלות את כל המושחתים וכי אי אפשר לזהות אותו כי הוא לבוש בגדים פשוטים. כל חברי המועצה נכנסים לפחד וחרדה. ליד העיירה מתמקם הצועני יקוב (ולטר סלזק) שמוכר לאנשים תרופות שמסוגלות לעורר מתים. הוא עושה זה בעזרת עוזרו ג'ורג'י (דני קיי). ג'ורג'י מגלה לאישה כי התרופה שקנתה לבעלה הנוטה למות היא רמאות. כל האנשים מתחילים להתפרע ולהפוך את העגלה ויקוב מגרש את ג'ורג'י. גורג'י מגיע לברונדי, רעב, צמא ולבוש סחבות. ונעצר על שוטטות. מפקח המשטרה מדווח זאת בישיבת המועצה וראש העיר מעלה חשד כי המדובר במפקח הכללי. הם מגיעים לבית הכלא, מוציאים את ג'ורג' מתאו ומפקח המשטרה נותן לו את מדיו. הוא מובל בתהלוכה לבית העירייה שם נערכת לו סעודת מלכים. ראש העיר ויועציו מנסים להרעילו על ידי הוספת רעל ליין אך הוא ניצל כל פעם. חברי המועצה באים לחדרו בנפרד וכל אחד נותן לו סכום נכבד כשוחד. יקוב מגיע ומשלשל את הכספים לכיסו. אשת ראש העיר, מריה (אלזה לנצ'סטר) עוגבת עליו ורוצה לברוח אתו מהעיר. רק המשרתת ההולנדית לזה מוצאת חן בעיניו היות שהוא רואה בה את האדם הישר היחידי במקום. ראש העיר מזמין רוצח שכיר לרצוח אותו באסם אך גם מזה מצליח ג'ורג'י להתחמק. לבסוף מגיע לעיר לחרדת חברי המועצה המפקח הכללי האמיתי. ג'ורג' מושם במעצר וראש העיר חותם על צו הוצאה להורג בתלייה. יקוב גונב מהמפקח האמיתי את כתב ההרשאה שלו ושם אותו בכיס של ג'ורג'י. כעת מראה ג'ורג'י את כתב ההרשאה והמפקח הכללי האמיתי עומד להיות מוצא להורג בחתימתו. ג'ורג'י מתוודה שהוא אדם ישר ולא יכול להמשיך להתחזות כמפקח הכללי ולחתום על גזר דין מוות. זה מוצא חן בעיני המפקח האמיתי, הוא שם את חברי המועצה בכלא וממנה את ג'ורג'י לראש העיר החדש שלצידו לזה וכל תושבי העיר מריעים להם. מדיה וקבצים בנושא המפקח הכללי בוויקישיתוף "המפקח הכללי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המפקח הכללי", באתר נטפליקס "המפקח הכללי", באתר AllMovie (באנגלית) "המפקח הכללי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המפקח הכללי", באתר אידיבי "המפקח הכללי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ל"המפקח הכללי", באתר יוטיוב המפקח הכללי, באתר TCM
ברווז שורק פולווס

אווזון חלודי, ברווז שורק כתום[דרוש מקור] או ברווז שורק פולווס[דרוש מקור] (שם מדעי: Dendrocygna bicolor) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק החי לאורך האזור הטרופי בתת-היבשת ההודית, אמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, דרום ארצות הברית וכן באפריקה שמדרום לסהרה בסביבות ביצות ומקווי מים רדודים. במראהו הוא יכול לבלבל עם מינים נוספים מסוגו, כמו ברווז שורק קטן וברווז שורק לבן-פנים, החיים באותן סביבות, אך בעלי גוון צבעים שונה. ברווז זה נפוץ יחסית ואיננו מצוי בסכנת הכחדה. הברווז מגיע לאורך של 45 עד 53 סנטימטרים כשהזכרים שוקלים 748–1,050 גרם בממוצע והנקבות הקלות יותר מגיעות למשקל 712 עד 1,000 גרם בממוצע. הברווז בעל מקור מוארך מעט עם קצה שטוח שצבעו אפור כהה ובעלי גוף בינוני עם פלומת נוצות בצבע חום-ערמוני כשהצוואר והחזה כתומים ובהירים יותר. הרגליים ארוכות יחסית וצבעם אפור-כהה. הכנפיים חומות ובעלות קצוות שחורים וכן זנב שחור, אך אזור השת לבן. ברווזים אלה חיים יחד בקבוצות משפחתיות גדולות (בייחוד באזורים בהם הם נחים או מקננים) לאורך מקווי מים או שדות לחים וכן בשדות אורז טרופיים באמריקה, דרום אסיה ואפריקה. הלהקות רעשניות ביותר ופולטות קריאות צורמות לרוב בעת תעופה או בלילות. הברווז נמנעים מקרבה ליערות, חופי ימים ומהרים, אך נמצאו פרטים בודדים בפרו בגובה של מעל 4,080 מטר מעל פני הים. ברווז זה ניזון מפני המים או מהקרקע באמצעות מקורו השטוח והארוך מזרעים, עשבים, תולעים, רכיכות שונות ומחרקים שהם המזון המועדף על האפרוחים. עם זאת מרבית המזון מורכב מצמחייה עשבונית. אף על פי שהם חיים בשדות אורז הם כמעט ולא ניזונים מהאורז עצמו. הברווזים מקננים בעיקר על הקרקע בניגוד למינים קרובים כמו ברווז שורק לבן-פנים המקנן על העצים, אם כי לעיתים נדירות קיננו גם בחללי עצים. הנקבות מטילות עד 10 ביצים, הבוקעות תוך 24–29 יום. שני ההורים מגוננים על צאצאיהם מטורפים עד לבגרותם כעבור תשעה שבועות בקירוב. חלק מהזוגות מעדיפים במקום זאת להטיל את ביציהם בקיני ברווזים אחרים כמו צחראש אדמוני. הברווזים מגוננים על האפרוחים מטורפים שונים, ביניהם חתוליים, ראקונים, סמוריים, עופות דורסים, נחשים, תניניים ועוד. אחת השיטות שלהם הוא "מצג הכנף השבורה", בו הם מפתים את הטורף לעברם בעוד האפרוח נמלט למקום בטוח. מדיה וקבצים בנושא ברווז שורק פולווס בוויקישיתוף ברווז שורק פולווס, באתר ITIS (באנגלית) ברווז שורק פולווס, באתר NCBI (באנגלית) ברווז שורק פולווס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברווז שורק פולווס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ברווז שורק פולווס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברווז שורק פולווס, באתר GBIF (באנגלית) ברווז שורק פולווס באתר הרשימה האדומה של IUCN אווזון חלודי - מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל, באתר www.birdsbase.com
Junkies Monkeys & Donkeys

Junkies Monkeys & Donkeys (בעברית: מסוממים, קופים וחמורים) נקרא גם "Jericho Jones" (כשמה של הלהקה) הוא האלבום השני של להקת הרוק הישראלית הצ'רצ'ילים (שבבריטניה שינתה את שמה ונקראה "Jericho Jones" מטעמים מסחריים) אשר יצא בשנת 1971. לאחר הצלחתו היחסית של האלבום הקודם, החליטה הלהקה לנסות את מזלה בחו"ל וחבריה עברו להתגורר באנגליה, שם הקליטו את שני האלבומים הבאים שלה. האלבום מראה מעבר לכיוון רוק יותר "נקי" ופופולרי לתקופה, עם השפעות מהרוק הכבד, והרוק המתקדם, בניגוד לרוק הפסיכדלי המחתרתי באלבומם הקודם. זאת עקב עזיבתו של סולן הלהקה, סטן סלומון אשר היה יוצר מוביל בלהקה והחלפתו בדני שושן, אשר, ביחד עם רוב האקסלי, נהיו כותבי השירים המובילים בלהקה. בנוסף, האלבום כולל את הקאבר הראשון שהלהקה הוציאה כחלק מאלבום, (ולא כסינגל) "Time Is Now", של ריי דורסט (אנ'). דורסט ולהקתו, מונגו ג'רי, אף הופיעו עם הצ'רצ'ילים כמה פעמים. האלבום התפרסם בעוד מדינות אירופאיות אחרות והצליח יחסית[דרוש מקור]. האלבום נקרא על שמו של שיר הנושא באלבום: "Junkies Monkeys & Donkeys" (שיר מספר 8). רוב הקסלי: גיטרות, קולות. חיים רומנו: גיטרות, מנדולינה, קולות. מיקי גבריאלוב: גיטרה בס, קולות. עמי טרייבטש: תופים. דני שושן: שירה, קונגאס. ג'ף קולבר ורובין סילבסטר - טכנאי סאונד. אליס אליאס והצ'רצ'ילים - הפקת האלבום. טוני קייט - עיצוב עטיפה.
פטר סיירטו

פטר סיירטו (בהונגרית: Szijjártó Péter) הוא פוליטיקאי הונגרי המכהן כשר החוץ של הונגריה מ-2014. לפי מדד ההשפעה של אתר החדשות ההונגרי Napi.hu, היה סיירטו אחד מ-10 האנשים המשפיעים ביותר בהונגריה בשנת 2020. פטר נולד בעיר קומארום שבצפון הונגריה. בשנת 1998 הצטרף למפלגת פידס והיה לחבר מועצת העיר גיור מטעמה, בשנת 2002 התמודד על מושבה של העיר בפרלמנט ההונגרי והיה לחבר הפרלמנט הצעיר ביותר. לאחר ניצחון המפלגה בבחירות 2010, מינה אותו ראש הממשלה ויקטור אורבן לדוברו האישי, תפקיד שבו שימש עד שנת 2012. בשנת 2014 מונה על ידי אורבן לשר החוץ ההונגרי. ב-2015 תקף סיירטו את תוכנית המכסות של קנצלרית גרמניה מרקל וטען כי היא תעודד מהגרי עבודה והברחות גבול בלתי חוקיות.סיירטו התנגד לסימון מוצרים המיוצרים ביהודה ושומרון וטען כי הסימון פוגע בסיכויים למשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. בשנת 2019 חנך את נציגות הסחר ההונגרית בירושלים ובכך הייתה הונגריה למדינה האירופית הראשונה שלה נציגות דיפלומטית בירושלים. בביקורו בישראל ביולי 2020, נפגש סיירטו עם מקבילו הישראלי גבי אשכנזי, לאחר פגישתם אמר כי הונגריה וישראל הן המדינות המותקפות ביותר בעולם. סיירטו היה שר החוץ האירופי היחיד שנכח בחתימת הסכמי אברהם. סיירטו נשוי לסילביה ולהם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא פטר סיירטו בוויקישיתוף פטר סיירטו, ברשת החברתית פייסבוק פטר סיירטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פטר סיירטו, ברשת החברתית אינסטגרם הונגריה: "נגרש מהגרים, לא עומדים בנטל", באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2015 שלמה צזנה, שר החוץ ההונגרי לנתניהו: "מתנגדים לסימון מוצרים", באתר ישראל היום, 17 בנובמבר 2015 נעה לנדאו, שר החוץ ההונגרי: השגרירות שלנו בתל אביב ואין כוונה לשנות זאת, באתר הארץ, 20 במרץ 2019 סוכנויות הידיעות, ‏שר החוץ ההונגרי שוחח עם אשכנזי: "נמשיך לעמוד לצד ישראל", באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2020 רויטרס, ‏שר החוץ ההונגרי ינכח בטקס בבית הלבן, באתר מעריב אונליין, 14 בספטמבר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא הונגרים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארולד ראמיס

הארולד ראמיס (Harold Ramis;‏ 21 בנובמבר 1944 – 24 בפברואר 2014) היה במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי. ראמיס נולד בשיקגו, בן למשפחה יהודית. ב-1966 סיים תואר ראשון באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ולאחר מכן חזר לשיקגו. הוא כתב לעיתונים שונים, והיה עורך מדור הבדיחות בפלייבוי. בתחילת שנות השבעים נטל חלק במיזם המערכונים "Second City" שם הכיר בין השאר את ביל מארי, דן אקרויד, ג'ון בלושי ויוג'ין לוי עימם שיתף פעולה לאורך הקריירה. הוא כתב עם כריס מילר ודאגלס קני את התסריט לסרט "בית החיות" בכיכובו של בלושי שיצא ב-1978 והיה להצלחה גדולה. הפרויקט הבא שלו היה כתיבת התסריט לסרט "Meatballs" שיצא ב-1979 ואף הוא זכה להצלחה. הוא המשיך בכתיבת תסריטים לקומדיות מצליחות בהם "מהומה במועדון" (סרט אותו גם ביים), "שים פס על הפס". יחד עם דן אקרויד כתב את התסריט לסרט "מכסחי השדים" ואף שיחק בו. הסרט היה להצלחה בינלאומית והובילה גם לסרט ההמשך "מכסחי השדים 2" אותו כתב. ב-1993 כתב, ביים והפיק את הסרט "לקום אתמול בבוקר" עבורו זכה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר. בתקופת הצילומים הוא הסתכסך עם כוכב הסרט וחברו הטוב עד אז ביל מארי. הצלחה נוספת שלו הייתה בכתיבה ובימוי של הסרט "בואו נדבר על זה". ב-2010 לקה בדלקת כלי דם שהובילה למותו ב-2014. ראמיס היה נשוי פעמיים ולו ארבעה ילדים משלוש נשים. בית החיות - תסריט, 1978 מהומה במועדון - בימוי, תסריט, 1980 שים פס על הפס - משחק, 1981 נסיעה נעימה, המפתחות בפנים, בימוי, 1983 מכסחי השדים - תסריט, משחק, 1984 חזרה לנעורים - תסריט, 1986 בייבי בום - משחק, 1987 מכסחי השדים 2 - תסריט, משחק, 1989 לקום אתמול בבוקר - תסריט, בימוי, הפקה 1993, זכה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר הכי טוב שיש - משחק, 1997 בואו נדבר על זה - תסריט, בימוי, 1999 הרי את מכושפת לי - תסריט, בימוי, הפקה 2000 בואו נדבר על זה פעם שנייה - תסריט, בימוי, 2002 המשרד - בימוי 4 פרקים (2006, 2007, 2010) הדייט שתקע אותי - משחק, 2012 מדיה וקבצים בנושא הארולד ראמיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארולד ראמיס הארולד ראמיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הארולד ראמיס, באתר AllMovie (באנגלית) הארולד ראמיס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הארולד ראמיס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) הארולד ראמיס, באתר Metacritic (באנגלית) הארולד ראמיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הארולד ראמיס, באתר Discogs (באנגלית) סוכנויות הידיעות, הבמאי והשחקן הרולד ראמיס הלך לעולמו, באתר ynet, 24 בפברואר 2014 הארולד ראמיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Harold Ramis On Working At 'Playboy' And Writing 'Animal House', ‏NPR, ‏25 בפברואר 2014
דפנה שחר

דפנה שחר (נולדה ב־28 בנובמבר 1972) היא עורכת דין ומנחת טלוויזיה ישראלית. דפנה שחר נולדה וגדלה בחיפה, בוגרת בית הספר הריאלי העברי. לאביה היה משרד פרסום ולאמה חנות צמר. בגיל 14 הופיעה לראשונה על שער בעיתון "לאשה", עבדה כדוגמנית ובגיל 16 זכתה בתואר "נסיכת היופי" של ישראל במסגרת תחרות מלכת היופי. בגיל 18, זכתה במקום השני בתחרות יופי בקולומביה כנציגת ישראל. לשחר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים שסיימה בהצטיינות. בשנת 1997 עברה לתל אביב לשם ההתמחות במשפטים. החל משנת 1998, שחר שימשה במשך שבע שנים כראש צוות חוקרים ברשות ההגבלים העסקיים. במהלך עבודתה ברשות קיבלה את פרס הממונה על הצטיינות בעבודה. לאחר מכן הגישה פינת תחקירים צרכניים בחדשות ערוץ עשר וכן, הגישה פינה בתוכנית הבוקר. בשנת 2007 מונתה לתפקיד סמנכ"לית השיווק והאסטרטגיה במנהלת ליגת העל בכדורסל והייתה אחראית על מערך השיווק של המנהלת במשך כחמש שנים. בשנת 2011 השתתפה בעונה הראשונה של התוכנית "מעושרות". בשנת 2012 החלה להגיש בערוץ עשר את התוכנית "סודות הנדל"ן", שעברה מאוחר יותר לרשת 13. באוקטובר 2020 עברה התוכנית לקשת 12. הלך משנת 2022 החלה לשדר שחר פודקאסט מבית All•in בשם "משקיעים חכם". שחר הייתה חברת פאנל בתוכנית "מאמאלנד" ששודרה בערוץ 24. כמו כן, השתתפה כיועצת עסקית בתוכנית "הקודחים" ב־HOT. שחר גרושה ולה שלושה ילדים משלושת בעליה-לשעבר. מדיה וקבצים בנושא דפנה שחר בוויקישיתוף תמי שמש-קריץ, שחר חדשה: ריאיון עם דפנה שחר מ"מעושרות", באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2011 ליטל שמש, באושר ובעושר: דפנה שחר מחפשת את האחד, באתר Xnet‏, 18 באוקטובר 2011 "אני מעדיפה לאסוף נכסים מאשר מותגים", באתר ‏מאקו‏, 6 בדצמבר 2012 אלישבע כספי, דפנה שחר: עושה רק אהבה, באתר סלונה, 2 בינואר 2012 חגית ברונסקי, ‏עו"ד דפנה שחר: "כשלא מצליחים להוציא מידע מנחקר, שולחים את דפנה", באתר גלובס, 9 במאי 2010 משקיעים חכם - השקעות נדל״ן עם עו״ד דפנה שחר, באתר Apple Podcasts (באנגלית בריטית) אריזה משפחתית: דפנה שחר בהריון שלישי, באתר וואלה, 3 ביולי 2013
NHL (פירושונים)

האם התכוונתם ל... NHL – ליגת הוקי קרח מקצוענית הפועלת בארצות הברית ובקנדה NHL (סדרת משחקים) – סדרת משחקי מחשב המבוססת על ליגת ה-NHL לימפומה שאינה הודג'קין – כל סוגי מחלות הלימפומה למעט לימפומת הודג'קין
עשהאל אבלמן

עשהאל אבלמן (נולד ב-1975) הוא היסטוריון של היהדות בעת החדשה, פובליציסט, מחבר ועורך ספרים ישראלי. מרצה להיסטוריה במכללת הרצוג (בעבר ראש החוג) ובמרכז האקדמי שלם, מנהל אקדמי בקרן תקווה וראש התכנית הרב-תחומית במדעי הרוח (היסטוריה, ספרות ופילוסופיה) בישיבת שפע של הרב עדין אבן ישראל-שטיינזלץ. אבלמן בעל תפיסת עולם שמרנית, פרסם מאמרים רבים בכתבי עת ובעיתונים פופולריים בישראל ובארצות הברית. נשוי לאחותו של מתן כהנא. תולדות היהודים: היסטוריה ישראלית, חבל מודיעין: דביר, 2019. הלל ציטלין ויצירתה של התרבות היהודית במזרח אירופה 1871–1919, דיסרטציה, אוניברסיטת בר-אילן תשס"ז. תהליכי חילון בחברה היהודית באירופה ובארץ ישראל במפנה המאות התשע עשרה והעשרים והניסיון ליצור תרבות עברית חילונית: המקרה של מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, חייו, הגותו והשפעתו הציבורית, עבודת גמר (MA), אוניברסיטת בר-אילן תשס"ג. קהלת – סדק של אור (יחד עם יונתן גרוסמן), מגיד, 2023 (תשפ"ג). בסבך הלבנון : מלחמת לבנון השנייה - זיכרון, קרבות, משפחות, ירושלים: ראובן מס, 2010 ורד מור, מגילת גרות : מסען של מתגיירות, ירושלים: ראובן מס, 2010 אפרים חמיאל, הדרך הממוצעת - ראשית צמיחת הדתיות המודרנית : תגובות למודרנה בהגות של מהר"ץ חיות, רש"ר הירש ושד"ל, ירושלים: ראובן מס, 2010 יצחק גרינברג, הדרך היהודית : החיים וההיסטוריה במעגל החגים, מאנגלית: ענבל קארו, ירושלים: ראובן מס, 2010 (מתרגם ועורך) הרב אהרן ליכטנשטיין, מקרא אהרן (מאמר), אלון שבות: מכללת הרצוג - תבונות, תשע"ה גרטרוד הימלפרב, משפט ההיסטוריה : מבחר מאמרים, מאנגלית: צור ארליך, ירושלים: הוצאת שלם, תשע"ח רשימת המאמרים של עשהאל אבלמן באתר רמב"י עשהאל אבלמן, באתר קרן תקווה מאמרים מאת עשהאל אבלמן, באתר מידה עשהאל אבלמן, פרק מספר: תולדות היהודים בין עפר לשמים, באתר מידה, 31 בינואר 2020 עשהאל אבלמן (1975-), דף שער בספרייה הלאומית באתר הישיבה.
אבלמן

אבלמן הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אידה אבלמן (אנ') – אמנית אמריקאית יהונתן אבלמן – רב ודיין ליטאי, אב"ד ביאליסטוק עשהאל אבלמן – היסטוריון ישראלי, ראש החוג להיסטוריה במכללת הרצוג
חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (סרט, 1982)

חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא עיבוד בן תשע שעות לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. הסרט צולם בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית שהועלתה בתיאטרון אולד ויק בלונדון עבור 'ערוץ 4', שזו הייתה הפקת הדרמה הראשונה שלו בעת שהחל לשדר באותה עת. רוג'ר ריס – ניקולס ניקלבי אמילי ריצ'רד – קייט ניקלבי ג'יין דאונס – גברת ניקלבי ג'ון וודוויין – ראלף ניקלבי אדוארד פתרברידג' – ניומן נוגס דייוויד תרלפול – סמייק סוזאן ברטיש – פאני סקווירס בוב פק – ג'ון ברודי ניקולס גקס – לורד וריסופט כריסטופר בנג'מין – וינסנט קראמלס דייוויד לויד מרדית' – צ'ארלס צ'יריבל כריסטופר רייבנסקרופט – פרנק צ'יריבל ג'פרי דנץ' – ארתור גרייד לוסי גאטרידג' – מדליין בריי ההפקה זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית מיני-סדרה מצטיינת. עוד הייתה הסדרה מועמדת לפרס אמי בקטגוריות עיצוב השיער, עיצוב אמנותי, עיצוב גרפי, וכותרות הפתיחה. רוג'ר ריס היה מועמד לפרס השחקן המצטיין במיני-סדרה או סרט. דייוויד תרלפול היה מועמד לפרס שחקן המשנה המצטיין במיני-סדרה או סרט, והמחזאי דייוויד אדגר היה מועמד לפרס התסריט במיני-סדרה, סרט או תוכנית ספיישל. "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", באתר AllMovie (באנגלית) "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלי שאלתיאל, התשובה הבריטית ל"דאלאס*, כותרת ראשית, 5 בינואר 1983 "Outstanding Miniseries Or Movie Nominees / Winners 1983". Television Academy (באנגלית). "Nicholas Nickleby". Television Academy (באנגלית).
אלזנץ

אלזנץ (בגרמנית: Elsenz) הוא נהר בדרום גרמניה, במדינת באדן-וירטמברג. הנהר עובר דרך העיר זינסהיים ונשפך אל הנקאר בעיר נקארגמונד (אנ'). בשנות ה-20 של המאה ה-20 התפשט הבונה על האלזנז, ועל ידי הסכרים שיצר, תרם לכך שבאו למקום צפרדעים ושלדגים גמדיים. מדיה וקבצים בנושא אלזנץ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אם גיבורה

אם גיבורה (ברוסית: Mat-geroinya) הייתה מדליית כבוד של ברית המועצות אשר הוענקה עבור גידול והקמת משפחה גדולה. כוונת המדינה הייתה לא רק לכבד משפחות כה גדולות, אלא גם להגדיל את הסיוע הכספי לנשים בהיריון, לאמהות למשפחות גדולות ולאמהות חד הוריות, ולקדם רמת בריאות מוגברת אצל אמא וילד. הפרס הונפק בשנת 1944 והמשיך להתקיים עד נפילת ברית המועצות בשנת 1991. תואר הכבוד "אם גיבורה" הוקם ב-8 ביולי 1944 על פי צו נשיאות ברית המועצות העליונה. חוקו, כולל עלייה מרובה בקצבאות המדינה הזמינות למשפחות אלה או לאמהות חד הוריות, תוקן 15 פעמים מהקמתו המקורית ועד לתיקון האחרון הכלול בצו מספר 20 לנשיאות ברית המועצות העליונה מיום 7 במאי 1986. תואר הכבוד "אם גיבורה" הוענק לאמהות הנושאות ומגדלות 10 ילדים ומעלה. התואר לווה בהקצאת האות "אם גיבורה" ותעודה שהוענקה על ידי הנשיאות של הסובייט העליון של ברית המועצות. הוא הוענק ביום הולדתו הראשון של הילד האחרון, בתנאי שתשעה ילדים נוספים (טבעיים או מאומצים) יישארו בחיים. ילדים שנספו בנסיבות הרואיות, צבאיות או מכובדות אחרות, כולל מחלות תעסוקתיות, נספרו גם הם. הפרס נוצר במקביל לאות תפארת האם (ברוסית: Орден "Материнская слава") ומדליית האמהות (רוסית: Медаль материнства), המיועדת לנשים עם חמישה עד תשעה ילדים. הם היו זכאים גם למספר הרשאות מבחינת קצבת פרישה, תשלום דמי שירות ציבוריים, ואספקת מזון וסחורות אחרות. כ-430,000 נשים זכו בתואר זה במהלך קיומו. אם הם נלבשים בתוארי כבוד של הפדרציה הרוסית, האחרונים הם בעלי עדיפות. תואר הכבוד "אם גיבורה" זכאי למקבל ללבוש את האות "אם גיבורה", שהיה כוכב זהב עם קרניים ישרות כסופות בין הזרועות אשר יוצרות מחומש הפוך; הוא צורף על ידי טבעת מצופה כסף דרך לולאת המתלה אל מתלה בצורת גלילה בצורת גלילה ועליו הכיתוב הקלה מוזהב, "MOTHER HEROINE" ( Russian ). לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, בוטלה האות ברוב הרפובליקות הפוסט-סובייטיות. בפדרציה הרוסית האות בוטל בשנת 1991 אך הוחלף בשנת 2008 במסדר תהילת ההורים. בטג'יקיסטן הוא נשלל בשנת 1996 כדי להרתיע משפחות גדולות מלהיווצר. באוקראינה הוא בוטל עם עצמאותה אך שוחזר בשנת 2001. בקזחסטן, אמהות ל -10 ילדים ומעלה זכו מאז 1995 ל"אלטין אלקה" ("Алтын алка", "תליון זהב") ואמהות לשמונה או תשעה ילדים קיבלו את קומיס אלקה ("Кумiс алка", "תליון כסף"). עיטורי ברית המועצות מדיה וקבצים בנושא אם גיבורה בוויקישיתוף "Decree of the Presidium of the Supreme Soviet of the Soviet Union of July 8, 1944" (ברוסית). Legal Library of the Soviet Union. 1944-07-08. נבדק ב-2012-02-25. Alexandra Guzeva, Who in the USSR was awarded the ‘Mother-Heroine’ title?, Russia Beyond, ‏2022-08-23 (באנגלית אמריקאית) "Decree of the President of the Russian Federation of September 7, 2010 No 1099" (ברוסית). Russian Gazette. 2010-09-07. נבדק ב-2012-02-25.
אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית

אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Заслуженный артист Российской Федерации) הוא תואר כבוד הכלול במערכת פרסי המדינה של הפדרציה הרוסית. התואר "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק לאמנים רוסים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים. תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק ככלל, לא לפני 20 שנה לאחר תחילת פעילותם היצירתית של האמנים. תואר הכבוד של הפדרציה הרוסית ניתן על פי צווים של נשיא הפדרציה הרוסית על בסיס ההגשות שניתנו לו כתוצאה משיקול הבקשה לפרסים והצעת ועדת פרסי המדינה של נשיא הפדרציה הרוסית. אמן העם של הפדרציה הרוסית מדיה וקבצים בנושא אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית בוויקישיתוף Указ Президента Российской Федерации от 7 сентября 2010 г. N 1099 "О мерах по совершенствованию государственной наградной системы Российской Федерации". ‏15 בספטמבר 2010
פישקי

פישקי (בהונגרית: Püski) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. הכפר ממוקם על הגדה הימנית של נהר הדנובה. בפישקי חיו ארבעה יהודים בשנת 1880. מדיה וקבצים בנושא פישקי בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחר אמאנו

שחר אמאנו הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי. שחר אמאנו הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה ממכללת ספיר. במהלך חייו אמאנו היה עורך בקבוצת ידיעות אחרונות, עבד בדסק החדשות של ynet, כתב טורי ספורט, כתבות על מוזיקה. כיום מפעיל אתר ביקורת על מוזיקה "הכותל הישראלי" שמטרתו חשיפה של המוזיקה בישראל ובמזרח התיכון על סוגיה השונים. אמאנו משדר בגלי צה"ל יחד עם בן פרג' את רצועת "ציפורי לילה" בחצות, ומשמש כמרצה במרכז האקדמי פרס ברחובות, בחוג למנהל עסקים, שם הוא מעביר את הקורס "תולדות המוזיקה המזרחית משנות השבעים ועד היום". בחודש מרס 2021 החל להגיש תוכנית אישית במוצאי שבת במסגרת רצועת "האנשים של המוזיקה" בגלגלצ. אתר האינטרנט הרשמי של שחר אמאנו הכותל הישראלי- כל מה שנשמע במוזיקה | אודות, באתר הכותל הישראלי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.