laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל רבר

הרב שמואל רבר (י"ג בכסלו תש"י, 4 בדצמבר 1949 – 16 בספטמבר 2024, י"ג באלול תשפ"ד) היה ראש ישיבת אוצר התורה ואיש חינוך חרדי ליטאי. נולד בחיפה לרב אברהם אבא ולרחל (ניצולי שואה), בצעירותו למד בישיבת כפר חסידים שם היה תלמידם של הרב אליהו לופיאן והרב אליהו מישקובסקי. לאחר נישואיו למד בכולל מרכז התורה של הרב חיים קריזוורט בירושלים, לאחר תקופה החל ללמד בישיבת אור ברוך בירושלים ובישיבת דעת תורה בירושלים. הקים יחד עם הרב צבי ויספיש את ישיבת ים התורה (כחלק ממוסדות הר"ן) ועמד בראשה שנים רבות, ואת ישיבת "שערי ציון" יחד עם הרב יונתן בן עמרם. בתשע"ד הקים בהוראת הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן ישיבה קטנה בשם "אוצר התורה" ועמד בראשה. היה ידוע כאיש חינוך בדגש על חינוך בחורים בגילאי ישיבות קטנות והיה מוקד לייעוץ בנושא זה. היה נשיא ישיבת אורחות יושר ברמות, הקים שלוחה של אוצר התורה בצפת. שימש כעורך משנה בשני החלקים הראשונים של "אורח חיים" בארבעה טורים מהדורת מוסדות שירת דבורה ומכון ירושלים (תשנ"ג). נפטר בי"ג באלול תשפ"ד, הלווייתו יצאה מישיבת אוצר התורה, נקבר בהר המנוחות. היה נשוי ליהודית לבית טסלר, לזוג 8 ילדים. בנו משה הוא ראש לשכת ח"כ יצחק פינדרוס. ח. הלפרין, תורת חיים ואהבת חסד, מוסף שבת קודש של יתד נאמן, פרשת ניצבים וילך, כ"ה באלול תשפ"ד, עמ' 13–15. המונים ליוו למנוחות את ראש הישיבה הירושלמי, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2024 יוסף גרינבוים, אבל בעולם התורה: ראש ישיבת ‘אוצר התורה’, הגר”ש רבר זצ”ל, באתר חרדים10, 16 בספטמבר 2024 מידע על שמואל רבר בקטלוג הספרייה הלאומית מ. ברגר, הגאון רבי שמואל רבר זצ"ל, יתד נאמן, יום שלישי, י"ד אלול תשפ"ד, עמ' 18 זאב גור אריה, ‏אבל כבד בעולם הישיבות: ראש ישיבת ‘אוצר התורה’ הגאון רבי שמואל רבר זצ”ל, באתר JDN‏ חיים רוזנבוים, ‏אבל כבד בעולם התורה: ראש ישיבת 'אוצר התורה' הגאון רבי שמואל רבר זצ"ל - הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, 16 בספטמבר 2024 משה ויסברג, אבל בעולם הישיבות: הגאון רבי שמואל רבר זצ"ל ר"י 'אוצר התורה', באתר בחדרי חרדים, 16 בספטמבר 2024 יוסף גרינבוים, אבל בעולם התורה: ראש ישיבת ‘אוצר התורה’, הגר”ש רבר זצ”ל, באתר חרדים10, 16 בספטמבר 2024 חזקי שטרן, ‏ב"אוצר התורה" חגגו בהכנסת ספר תורה לעילוי נשמת מרן שר התורה | צפו, באתר כיכר השבת, 12 במרץ 2023 המונים ליוו למנוחות את ראש הישיבה הירושלמי, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2024 אלימלך יונה, > בבית שר התורה: כינוס יסוד לישיבת אוצר התורה בצפת, באתר המחדש, ‏16 בדצמבר 2021; משה ויסברג, בבית שר התורה כינוס יסוד לישיבת אוצר התורה בעיר צפת, באתר בחדרי חרדים, 16 בדצמבר 2021 מושי הרמן, אבל בעולם הישיבות > שידור חוזר ממסע ההלוויה: הגאון רבי שמואל רבר זצ"ל, באתר המחדש, ‏16 בספטמבר 2024 עצרת התעוררות ככלות השבעה להסתלקות הגר”ש רבר זצ”ל, באתר JDN‏
חולה עלייך

"חולה עלייך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי כפיר צפריר. את השיר הוציאה ב-8 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים D-Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. "חולה עלייך" נכתב והולחן על ידי צפריר, דולב רם ופן חזות. השניים האחרונים השתתפו גם בהפקתו המוזיקלית לצד צוק "צוקי" אלגזי. השיר מציג רגשות חזקים של אהבה ותשוקה דרך שימוש בדימויים שונים. הביטוי "חולה עלייך" מתייחס לאהבה עזה, שבה הדובר מגלה את היקף רגשותיו העמוקים כלפי בחירת לבו. לצד זאת, הביטוי "חולה ממך" מכניס ממד נוסף, ורומז לעומס רגשי שנגרם כתוצאה מהזוגיות הזו, כאילו היא הופכת לכאב או חולי שמטלטל את הדובר. ישנו משחק בין הרצון לפשטות באהבה לבין המורכבות שהיא מביאה איתה בפועל, מה שמתבטא בשורה "זה צריך להיות פשוט, זה מסתבך". הדובר מנסה להתקרב לבת הזוג, מבקש ממנה לשתף פעולה ולעלות אתו לגבהים רגשיים, כפי שהוא מתאר בשיר: "רק לעלות". הוא מרגיש ריגוש פיזי ורגשי כשהוא נמצא איתה, עד כדי תלות מסוימת בה: "את הסם שלי לקחתי קצת ואני כולי בהזיות". החוויה שהוא מתאר אינה רק של אהבה טהורה, אלא גם של סוג של סחרור רגשי, חיפוש אחר איזון בין התשוקה העצומה והקושי שהיא מביאה איתה. "חולה עלייך" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו של ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט, המאגדת את נותני האיירפליי בישראל לכדי דירוג רשמי. כפיר צפריר - חולה עלייך (Prod. by Doli and Penn), סרטון בערוץ "Kfir Tsafrir Official", באתר יוטיוב, 8 בספטמבר 2024
פתח את לבך

פתח את ליבך הוא שמו של אלבום הבכורה של המוזיקאי שרון הולצמן אשר יצא בשנת 2001, בחברת התקליטים הליקון. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הולצמן מלבד "מעיין" שאת מילותיו כתב הסופר אסף ענברי על פי סיפור מאת הרבי נחמן מברסלב. את האלבום פתח את ליבך (אלבום) הפיק מוזיקלית עובד אפרת. לאחר התפרקות להקת אבטיפוס ב-1997, הוחתם בסיסט הלהקה שרון הולצמן על חוזה להוצאת 3 אלבומי סולו בחברת הליקון. הולצמן בחר לעבוד עם המפיק עובד אפרת והסאונדמן מני בז'רנו שעבדו בזמנו עם אהוד בנאי. הסינגל הראשון מהאלבום פתח את ליבך עורר עניין רב וחצה מגזרים, נגע עמוק ורחוק, הושמע רבות ועדיין מושמע עד היום. גולן זוסקוביץ – גיטרה בס דרור חליבה (מוזיקאי) – גיטרות, חשמליות, אקוסטיות, נדב ביטון – קלידים, קולות נועם לדרמן – תופים, כלי הקשה כפיר בן ליש – קולות ראובן חיון – קולות דנה פרנקלין – קולות והפקה מטעם הליקון מני בז'רנו – טכנאי הקלטה ומיקס עובד אפרת – הפקה מוזיקלית שרון הולצמן – כתיבה, הלחנה, ביצוע, אקוסטיות, חשמליות, מפוחית, כינור פתח את ליבך, באתר בנדקמפ Discogs, שרון הולצמן – פתח את ליבך (באנגלית), נבדק ב-2023-07-04
הספרייה המרכזית של מקאו

הספרייה המרכזית של מקאו (סינית: 澳門中央圖書館; פורטוגזית: Biblioteca Central de Macau) היא ספרייה אחת מתוך מערכת הספרייה הציבורית של מקאו. היא ממוקמת בסאו לזרו במקאו. הספרייה נוסדה בשנת 1895. תחילה היא נקראה "הספרייה הלאומית של מקאו" והייתה חלק מליציי מקאו, בית ספר פורטוגלי, והייתה ממוקמת בכנסיית סנט-אוגוסטין. שנתיים לפני כן הכריזו השלטונות הפורטוגליים של מקאו על הרצון להקים ספרייה ובית ספר במקאו. הספרייה נדדה בין מבנים שונים. ב-1917 היא עברה למבנה סמינר סנט-ג'וזף, ולאחר מכן לבית מלון בלה ויסטה. בשנת 1929 הספרייה עברה שוב, הפעם לבניין הסנאט של מקאו, שם היא קיבלה שני חדרים. ב-1983 היא קיבלה מבנה משלה ועברה לשם. ב-1994 שונה שמה מספרייה לאומית של מקאו לספרייה המרכזית של מקאו. ב-2007 מבנה הספרייה עבר שיפוץ פנים, ובאותה שנה גם הוכרז על מעבר למבנה חדש, בניין בית משפט הישן. אולם, בשנת 2020 התכנית נזנחה. במקום זה הוכרז כי הספרייה תעבור לבית מלון אסטוריל לשעבר, הממוקם בכיכר טאפ סיק. ב-2021 נודע כי חברה הולנדית תעצב את הספרייה החדשה. מדיה וקבצים בנושא הספרייה המרכזית של מקאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה המרכזית של מקאו אתר הספרייה הציבורית של מקאו הספרייה המרכזית של מקאו חגגה 120 שנים להיווסדה פרוייקט הספרייה המרכזית עובר לבית מלון אסטוריל
ביאה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ביאה – המונח ההלכתי ליחסי מין ביאה – לובי, כניסה למבנה אישים: אדמון ביאה – גנרל בצבא צרפת ישמעאל ביאה(אנ') – סופר מסיירה לאון ביה (פירושונים) באיה (פירושונים)
פתח שריף

פתח שריף אבו אל-אמין (בערבית: فتح شريف ابو الامين; 1969 – 29 בספטמבר 2024) היה מפקד תנועת חמאס בלבנון וכן חבר התנועה בחו"ל. היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א ומנהל בית הספר "דיר יאסין" של אונר"א בלבנון. הוא נהרג ב-29 בספטמבר 2024 בתקיפת חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע חיצי הצפון יחד עם אשתו, בנו ובתו, במחנה הפליטים אל-בס שבנפת צור בדרום לבנון. לצד היותו מפקד תנועת החמאס בלבנון, פתח שריף היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א בלבנון. במרץ 2024 אונר"א בלבנון הודיעה על השעייתו מתפקידו כמורה מטעם הסוכנות, בעקבות מה שתואר כ"הפרת הנהלים" של הסוכנות, לאחר שהילל את טבח 7 באוקטובר. הוא הושעה למשך שלושה חודשים. בעקבות השעייתו נערכה הפגנה של עשרות פעילים נגד ההחלטה, מול משרדי אונר"א בביירות, ובעקבות לחצים של ארגונים איסלאמיים הוא הושב לעבודתו. על פי דובר צה"ל: "שריף היה אמון על תיאום הפעילות של חמאס מלבנון מול גורמי חזבאללה, וכן היה אחראי על מאמצי ההתעצמות של הארגון בלבנון בתחום גיוס פעילים ורכש אמצעי לחימה. שריף הוביל את מאמצי בניין הכוח של חמאס בלבנון ופעל לקדם את האינטרסים של חמאס בזירה, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה צבאית". מחוז דרום לבנון הוא אזור הפעילות העיקרי של שלוחת חמאס בדרום לבנון, ופעיליה אחראים משם למרבית הירי לנהריה והקריות. ב-29 בספטמבר 2024, במסגרת מבצע חיצי הצפון של חיל האוויר הישראלי, הוא נהרג בסיכול ממוקד יחד עם אשתו, בנו ובתו במחנה הפליטים אל-בס בנפת צור שבמחוז דרום לבנון. התאחדות המורים בלבנון פרסמה הצהרה בעקבות מותו, בה נכתב כי הוא "מת כשהיד למען תמיכה בסוגיה הפלסטינית הצודקת שלמענה חי. אנחנו מתחייבים בפני השהיד הגיבור שלנו שנקיים את הברית ונמשיך בדרכו". الجزيرة نت, إسرائيل تغتال قائد حماس بلبنان و3 من الجبهة الشعبية, الجزيرة نت, ‏30 בספטמבר 2024 עינב חלבי, יואב זיתון, ליאור בן ארי, התפקיד הכפול, והחיסול: מנהיג חמאס בלבנון נהרג בתקיפה ישראלית, באתר ynet, 30 בספטמבר 2024 שחר קליימן, חמאס: מפקד שלוחת הארגון בלבנון חוסל בתקיפת צה"ל, באתר ישראל היום, 30 בספטמבר 2024 יומן המלחמה - 30/09, באתר צה"ל, 30 בספטמבר 2024 אלי קליין, הבכיר שחוסל הלילה: יו"ר ארגון המורים של אונר"א ומפקד חמאס, באתר בחדרי חרדים, 30 בספטמבר 2024 אבי אשכנזי, ‏דיווחים על פיצוץ בניין בביירות; מפקד חמאס בלבנון חוסל בדרום המדינה, באתר מעריב אונליין, 30 בספטמבר 2024 ספיר ליפקין, ‏איש אונר"א ומפקד חמאס בלבנון: מה שידוע על המחוסל באזור צור, באתר ‏מאקו‏, 30 בספטמבר 2024
אל-בס

אל-בַּס (בערבית: مخيم البص, בתעתיק מדויק: מֻחַ֫'יַּם אלבץ) הוא מחנה פליטים פלסטינים השוכן כקילומטר וחצי דרומית לעיר צור במחוז דרום לבנון שבאזור דרום לבנון. המחנה נבנה על ידי ממשלת צרפת בשנת 1939 עבור פליטים ארמנים שהגיעו מארמניה. בשנת 1948 המחנה קלט פליטים פלסטינים שהגיעו מאזור הגליל בעקבות מלחמת העצמאות, והארמנים גורשו לאזור ענג'ר. שטח המחנה הוא כ-0.8 קמ"ר. מספר הפלסטינים במחנה הרשומים ברישומי אונר"א הוא כ-10,000 נפש, רובם כאלו שגרו בכפרים וערים בצפון ישראל, כגון א-דאמון, כפר כנא, ג'ש וחיפה. תושבי המחנות עובדים בדרך כלל בחקלאות ובעבודות בנייה עונתיות. תושבי המחנה מתגוררים בבניינים שנבנו מלבני בטון ("בלוקים"), שחלקם נבנו על ידי הפליטים עצמם. מערכות המים, התברואה וניקוז מי הגשמים שוקמו בין השנים 2007–2008. مخيم البص - الأونروا (אורכב 14.09.2013 בארכיון Wayback Machine) El Buss Camp, UNRWA مخيم البص للاجئين - شبكة أخبار اللاجئين الفلسطينيين في لبنان (אורכב 23.09.2015 בארכיון Wayback Machine)
נרמברן

נרמברן (באנגלית: Naremburn) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית וילובי (City of Willoughby). הוא ממוקם כ-6 ק"מ צפונית למרכז העסקים הראשי של סידני. נרמברן הוא פרוור עירוני ואינו כולל גופי מים, יערות או פארקים. הפרוורים המקיפים אותו הם נורת'ברידג' מצפון, קרוז נסט מדרום, סיינט לנארדס, ארטרמון ווילובי ממזרח ובמערב קמריי. מקור שמו של הפרוור לא ברור, אך ניכר שנקרא כך במהלך המאה ה-19. בדרך כלל התייחסו אליו רק כמרכז העיירה. שטרות הקניין הראשונים ניתנו בפרוור בשנת 1794, להמפרי אוונס ופיטר דרגן. משרד הדואר של הפרוור נפתח בשנת 1882 ונסגר סופית ב-1996. נרמברן הוא בעיקר פרוור מגורים, עם מיעוט שטחי מסחר ותרבות. יש רחוב מסחרי אחד (דרך וילובי) ליד המעבר לפרוור הסמוך קרוז נסט. בפרוור ממוקמת הכנסייה הקתולית של סיינט לנארדס, עם צריח מצופה נחושת בולט בירוק על רק הבניינים הנמוכים סביבו. הכנסייה נקראת על שם הפרוור הסמוך סיינט לנארדס, שבתורו קרוי על שם הכפר אפטון-סיינט-לנארדס בגלוסטרשר באנגליה. הכפר האנגלי נקרא על שם הכנסייה בו, שמקודשת ללאונרד הקדוש מנובלאק, קדוש-פטרון של האסירים. שני קווי אוטובוס משרתים את הפרוור, 114 ו-115. תחנת הרכבת הסמוכה בסיינט לנארדס נותנת גישה למערכת הרכבות במרחק הליכה קצר. מדיה וקבצים בנושא נרמברן בוויקישיתוף נרמברן, Dictionary of Sydney ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטיום קפוסטה

ארטיום קפוסטה (ברוסית: Артём Капуста) הוא אמן רב תחומי ואמן רחוב ישראלי. נולד ב-1982 בויטבסק שבבלארוס. בשנת 2008 סיים לימודי אמנות דקורטיבית וגרפיקה באוניברסיטה בעיר. בשנת 2009 עלה לישראל. בארץ החל קפוסטה לעסוק בציור, עיצוב גרפי, צילום ואף בדפוס משי ועיצוב תכשיטים. מתגורר בתל אביב ויוצר בסטודיו בנווה שאנן. לצד יצירתו בישראל, קפוסטה מרבה גם ליצור ולהציג בתערוכות ופסטיבלים בינלאומיים. עבודותיו מתאפיינות בצבעים עזים ובולטים ובמשמעויות סימבוליות. לדבריו, הדמויות אותן הוא יוצר מצויות בדיאלוג פנימי, בעוד הוא נמצא בדיאלוג מתמשך עם הצבעים - דיאלוגים העוסקים בניתוח עצמי, בדידות, חוסר מושלמות, יופי ושתיקה. עבודותיו עוסקות רבות בזהות ובהגירה. רבים מציוריו עוסקים בגוף בכלל ובגוף הנשי בפרט, ובשילוב של דימויים ריאליסטיים ופאנטסטיים. אמנות הרחוב שלו מתאפיינת בשימוש בלוחות עץ המשולבים בשרשראות או הנעוצים במסמרים, אותן הוא מעצב מראש ומדביק על גבי קירות או עמודים. בין היתר חוזרים אצלו דימויים של קקטוסים, כרוב (תרגום שם משפחתו לעברית), מטריושקות וגולגולות. בשנת 2015 הציג קפוסטה תערוכת יחיד במוזיאון האמנות של ויטבסק, במסגרתה תרם עבודה אחת לאוסף הקבוע של המוזיאון. 2008 - תערוכת סיום, אוניברסיטת ויטבסק, בלארוס. 2015 - 'Frustration', מוזיאון האמנות ויטבסק, בלארוס. 2015 - 'Art Evening', בית התפוצות, תל אביב 2015 - 'Metamorphosis', גלריה Espace, ירושלים 2016 - Four Rooms, Art Club תל אביב 2017 - 'skull and 17 portraits', המרכז לתרבות רוסית בתל אביב עבודה אופיינית לקפוסטה ברחוב - קקטוס עם קוצים עשויי מסמרים מטריושקה עם פני גולגולת, פצצה ודגל אש"ף - עבודה מתקופת מלחמת חרבות ברזל מטריושקה עם פני גולגולת עבודה המתכתבת עם מלחמת רוסיה אוקראינה סמיילים מחוברים בשרשראות סמיילי עם מסמרים מדיה וקבצים בנושא ארטיום קפוסטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארטיום קפוסטה (באנגלית) ארטיום קפוסטה, ברשת החברתית פייסבוק ארטיום קפוסטה, ברשת החברתית אינסטגרם ארטיום קפוסטה, באתר פינטרסט אודות באתר האמן(באנגלית) Витебский художник покоряет Израиль(ברוסית) פוסט על ארטיום קפוסטה בדף הפייסבוק 'הדרכה על המדרכה' Георгий Корженевский, В рамках фестиваля «Пуримшпиль» в Витебске открылась выставка Артёма Капусты, Народные новости Витебска, ‏15 במרץ 2015(ברוסית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארטיום קפוסטה". תבנית:מין רגיל:קפוסטה, ארטיום
הגביע הוולשי

הגביע הוולשי (בוולשית: Cwpan Cymdeithas Pêl-droed Cymru; השם באנגלית: FAW Welsh Cup. מטעמי ספונסרים נקרא הגביע: JD Welsh Cup) הוא מפעל כדורגל של התאחדות הכדורגל של ויילס בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"). הגביע הוולשי, המשוחק מאז 1887, הוא המפעל השני בחשיבותו בוויילס אחרי ליגת העל הוולשית, ומפעל הגביע הכי יוקרתי במדינת ויילס. התאחדות הכדורגל של ויילס (ה-FAW) היא הגוף המארגן של תחרות זו, שנערכה ללא הפסקה (למעט במהלך שתי מלחמות העולם ובמגפת הקורונה העולמית) מדי שנה מאז הקמתה בשנים 1877–1878. בשנים הראשונות של הכדורגל המאורגן בוויילס, כדורגל היה ענף הספורט של צפון ויילס ולא איגוד הרוגבי ששיחק בדרום, ולמעשה התאחדות הכדורגל, ה-FAW נוסדה ברקסהאם ב-1876, ושם נשאר המשרד הראשי של ה-FAW עד 1986; רק ב-1912 זכתה קבוצה מדרום ויילס, קארדיף סיטי, בפעם הראשונה בגביע הוולשי. מחזיקת הגביע הוולשי מעפילה לשחק בליגת הקונפרנס של אופ"א בעונה שלאחר מכן (קודם לכן העפילו קבוצות לגביע אירופה למחזיקות גביע, וגביע אופ"א שהופסק ב-1999, ועד 2021, העפילו לליגה האירופית של אופ"א). עד 1995, מועדונים וולשיים ששיחקו בליגה הוולשית או האנגלית הוזמנו לשחק בגביע הוולשי. מדי פעם הוזמנו להשתתף גם כמה מועדונים אנגליים, בעיקר קבוצות מאזורי הגבול (לדוגמה, צ'סטר סיטי, קרו אלכסנדרה, טרנמיר רוברס, הרפורד יונייטד ושרוסברי טאון). עם זאת, במקרה של זכייה של מועדון אנגלי בגביע הוולשי, הם לא הורשו לעלות לגביע אירופה למחזיקות גביע. במקום זאת, המועדון הוולשי הממוקם הטוב ביותר בתחרות הגביע הוולשי לקח את הכרטיס לגביע האירופי. מ-1996 עד 2011, רק מועדונים ששיחקו בשיטת ליגת הכדורגל הוולשית הורשו להיכנס לגביע הוולשי. כלל זה הוציא את ששת המועדונים הוולשיים ששיחקו בשיטת ליגת הכדורגל האנגלית: סוונסי סיטי, קולווין ביי, מרתיר טיידפיל (הוחלף ב-מרת'יר טאון), ניופורט קאונטי, קרדיף סיטי ורקסהאם. ב-20 באפריל 2011 הזמינה התאחדות הכדורגל של ויילס את ששת המועדונים הללו להצטרף מחדש לגביע הוולשי לעונת 2011/2012, אך רק מרת'יר טאון, ניופורט קאונטי ורקסהאם נכנסו בפועל. במרץ 2012, אופ"א הצהירה כי מועדונים וולשיים שמשחקים במערכת הליגה האנגלית בכדורגל אינם יכולים להעפיל לתחרויות אירופיות באמצעות הגביע הוולשי אך הם יכולים להעפיל באמצעות הליגה האנגלית ותחרויות הגביע האנגלית, ומכאן שהם שוב הוצאו מהגביע הוולשי. קולווין ביי הצטרף לשיטת הליגה הוולשית ב-2019, ובכך שבה להתחרות שוב בגביע הוולשי. בין העונות 1961/1962 ו-1984/1985 נערך הגמר כמפגש של שני משחקים, במקור על בסיס נקודות ולא על ציון מצטבר. בעונת 1985/1986, הוא חזר לפורמט של משחק אחד (אם כי נדרש משחק חוזר בשתי העונות הראשונות שלאחר מכן), ולאחר מכן שונה למשחק בודד שהוכרע על ידי הארכה ופנדלים לפי הצורך. עם שישה ניצחונות, שרוסברי טאון מחזיקה בשיא הפעמים הרבות ביותר שקבוצה אנגלית זכתה בגביע, שיא שיישאר ללא הפרעה מכיוון שלקבוצות אנגליות לא ניתנת האופציה להתחרות בגביע מאז 1995. הזוכה האנגלית האחרונה בגביע הוולשי הייתה הרפורד יונייטד ב-1990. קבוצות אשר זכו באליפות ליגת העל הוולשית באותה העונה והשלימו דאבל מסומנות בכתב מודגש. אתר האינטרנט הרשמי של הגביע הוולשי מדיה וקבצים בנושא הגביע הוולשי בוויקישיתוף משחקי גמר הגביע של הגביע הוולשי ‏ – RSSSF‏ (Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation)
שרלוטה לנדאו-מיזאם

שרלוטה לנדאו-מיזאם (בגרמנית: Charlotte Landau-Mühsam;‏ 20 בספטמבר 1881, ליבק – 1972, חיפה) הייתה פעילת זכויות נשים ופוליטיקאית גרמניה מהעיר ליבק. לנדאו-מיזאם, הייתה בתו של הרוקח מליבק וחברה במועצת העיר. אחיה אריך מיזאם היה פעיל פוליטי. היא הצטרפה למפלגה הדמוקרטית הגרמנית זמן קצר לאחר הקמתה, והייתה חברה במועצת העיר ליבק מ-1919 עד 1921. היא הייתה אחת הנציגות הראשונות והחברה היהודייה היחידה במועצת העיר בתקופת בחירות זו. עד 1933 הייתה חברה בוועדה למחלקת הבריאות. כחברה ותיקה באגודת הנשים היהודיות, היא סייעה בהקמת אחד מבתיה התמחוי בעיר. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933, האווירה הפכה לבלתי נסבלת עבור המשפחה. היא החלה להתכונן להגירתה ושילמה את מס הנסיעה האימפריאלי. בין ה-4 ל-17 באפריל נסעו שרלוטה לנדאו-מיוזם ובעלה לחיפה עם ילדיהם הנס ואווה. הבן גוסטב הצטרף מאוחר יותר. בספטמבר 2024 שונה שמה של חצר בית העירייה של ליבק ל-"שרלוטה לנדאו-מיזאם-פלאץ" כדי לכבד ולהוקיר את עבודתה הפוליטית והחברתית. מדיה וקבצים בנושא שרלוטה לנדאו-מיזאם בוויקישיתוף Edith Silbermann, Amy-Diana Colin, Cupca, Brill | Fink, 2015-01-01, עמ' 63–74, ISBN 978-3-8467-4843-5
רבי חידקא

רבי חידקא (בחלק מכתבי היד: חדקאי; בתלמוד הירושלמי: הונדקס) היה תנא בדור הרביעי, כנראה מתלמידי רבי עקיבא. משמו של רבי חידקא נמסרו שתי הלכות. פסקו הידוע ביותר הוא החיוב לאכול ארבע סעודות בשבת ולא שלוש, משום שלדעתו הפסוק שממנו לומדים שיש לאכול שלוש סעודות בשבת מתייחס רק לסעודות הנאכלות ביום השבת עצמו, ולא לסעודת ליל שבת. דעתו נדחתה מן ההלכה, אך בגינהּ יש הנוהגים לאכול סעודה נוספת בשבת, המכונה "סעודת רבי חידקא". הלכה נוספת המוזכרת בשמו היא שישנן שמונה מצוות בני נח (ולא שבע), משום שבני נח מצווים גם על איסור סירוס. גם באגדה נמסרו מספר מאמרים בשמו: ”רבי חידקא אומר: נשמתו של אדם היא מעידה עליו שנאמר משוכבת חיקך שמור פתחי פיך” (תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י"א, עמוד א') ”הוי אוהב את השמא ושנא את המה בכך” (דרך ארץ זוטא, פרק א) ”מן הדא אתה למד שריח הצדיקים יפה וניכר משל רשעים, שכן הוא אומר 'ויקח משה את עצמות יוסף' שהיה ריחו הולך, וכן אתה מוצא ביצחק: 'ראה ריח בני כריח שדה' שהיה ריחו של יעקב ניכר מריחו של עשו”. בי"ז באדר היה ”יום שבקשו גוים להרוג את חכמי ישראל, עלה הים והשחית שליש בישוב” (הסכוליון למגילת תענית פרק יב) מסר בשם חברו שמעון השקמוני את האימרה הידועה "מגלגלים זכות על ידי זכאי וחובה על ידי חייב", כנימוק מדוע פרשות מסוימות בתורה (פסח שני, המקושש ובנות צלפחד) נאמרו במיוחד עבור דמויות מסוימות. רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא, יחוסי תנאים ואמוראים, ירושלים תשכ"ג, עמ' רא"ה–רל"ז. הרב אהרן הימן, "רבי חידקא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט "שיהא אדם רואה את הנולד וידאג מכל דבר שמא יבוא לידי עבירה, וזהו 'הוי אוהב את השמא' ואל תאמר נואש לכל דבר ולומר 'מה בכך'" (רבי יעקב נאומבורג בפירושו "נחלת יעקב" למסכת דרך ארץ זוטא) כך מסיק היימן על פי תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קי"ט, עמוד א' וספרי על במדבר פרק ט' פסוק ז'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ז, עמוד ב' ובקצרה גם בתלמוד ירושלמי, מסכת שבת, פרק ט"ז, הלכה ג' ראו פסקי תשובות סימן רפט סעיף ו תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב' בחלק מכתבי היד הנוסח הוא "חזקיה" ולא "חידקא". ראו אצל מיכאל היגר, "מסכתות דרך ארץ", ניו יורק תרצ"ה, עמ' 63. ילקוט שמעוני,שיר השירים רמז תתקפ"א תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קי"ט; ספרי על במדבר פרק ט"ו פסוק ל"ו; ספרי על במדבר פרק כ"ז פסוק ה'; ספרי על במדבר פרק ט' פסוק ז'
טומבסטון עיר ללא חוק

טומבסטון: עיר ללא חוק (באנגלית: Tombstone) הוא סרט מערבון משנת 1993 בבימויו של ג'ורג' פ. קוסמטוס, בכיכובם של קורט ראסל וואל קילמר. הסרט מבוסס באופן רופף על אירועים אמיתיים שהתרחשו בשנות ה-80 של המאה ה-19 בדרום מזרח אריזונה, כולל קרב קרב האקדחים באו. קיי. קוראל. הוא מתאר כמה פורעי חוק ואנשי חוק במערב הפרוע, כמו בין היתר ואייט ארפ, וויליאם ברוציוס(אנ'), ג'וני רינגו(אנ') ודוק הולידיי(אנ'). הסרט הופץ על ידי אולפני הוליווד פיקצ'רס. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בארצות הברית ב-25 בדצמבר 1993. הסרט זכה להצלחה כלכלית, והוא מדורג במקום ה-16 ברשימת סרטי המערבונים הרווחיים ביותר מאז 1979.[דרוש מקור] הסרט, אשר הופק בתקציב של 25 מיליון דולרים, גרף מעל ל-73.2 מיליון דולרים ברחבי העולם. עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-19 ומתמקדת באיש החוק בדימוס ואייט ארפ (קורט ראסל) אשר עובר לגור בעיירה טומבסטון שבאריזונה על מנת לחיות שם חיים שלווים יחד עם אחיו וירג'יל. עם זאת, הם מוצאים את עצמם עד מהרה מסובכים בסכסוך אלים עם כנופיית פורעי חוק חסרת רחמים המכונה "הקאובויז", בראשות ביל ברוציוס (פאוארס בות') וג'וני רינגו (מייקל ביהן). הסכסוך ביניהם מגיע לשיא בקרב היריות ההיסטורי ב"או. קיי. קוראל", בו ואייט, אחיו ובן בריתם דוק הולידיי (קילמר), מתעמתים עם פורעי החוק. קורט ראסל בתפקיד ואייט ארפ ואל קילמר בתפקיד דוק הולידיי סם אליוט בתפקיד וירג'יל ארפ ביל פקסטון בתפקיד מורגן ארפ פאוארס בות' בתפקיד קורלי ביל ברוקיוס מייקל ביהן בתפקיד ג'וני רינגו דיינה דלייני בתפקיד ג'וזפין מרקוס טומבסטון נחשב לאחד מסרטי המערבונים המודרניים המצליחים ביותר, וזכה לשבחים בזכות משחקם של קורט ראסל ו-ואל קילמר. הופעתו של קילמר כדוק הולידיי זכתה להערכה מיוחדת, והסרט הפך לקלאסיקה בקרב חובבי הז'אנר. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 74%, וב-Metacritic ציון של 50 מתוך 100. קרב האקדחים באו. קיי. קוראל טומבסטון אתר האינטרנט הרשמי של טומבסטון עיר ללא חוק (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר נטפליקס "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר AllMovie (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר Metacritic (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר אידיבי "טומבסטון עיר ללא חוק", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "טומבסטון עיר ללא חוק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Tombstone". The Numbers. ארכיון מ-18 בנובמבר 2011. נבדק ב-15 במרץ 2011. {{cite web}}: (עזרה)
ולטר לייטאי-לזרוס

ולטר לייטאי-לזרוס (בהונגרית: Lajtai-Lazarus Walter;‏ בודפשט, 13 בפברואר 1893 – מחנה הריכוז בוכנוולד, 27 בפברואר 1945) היה מלחין יהודי-הונגרי, מנצח. אחותו, גיטה לנארט הייתה זמרת אופרה, גיסו יוז'ף ואגו היה אדריכל. ולטר לייטאי-לזרוס היה בעל קריירה מוזיקלית עשירה ובולטת הן כמלחין, הן כמנצח והן כמנהל בית אופרה בממלכת הונגריה ומחוצה לה. ולטר לזרוס נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לזרוס, החזן הראשי של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאן ושל קרולינה גליקסמן (1865–1921). תחילה למד ב"בית הספר למוזיקה פודור" ולאחר מכן ב"בית הספר הלאומי למוזיקה" (הו'), שם היה תלמידו של המלחין אלברט שיקלוש. בין השנים 1911–1914 למד אצל מקס רגר בקונסרבטוריון לייפציג. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה והשיג דרגת סגן. בשנות ה-20 עבד כקורפטיטור של בית האופרה המלכותית ההונגרית, ולאחר מכן היה מנהל האופרה של קלוז'-נאפוקה. בשנת 1925, המנצח אגיסטו טנגו (אנ') החתים אותו כמנצח בפולקסאופר של וינה. ב-1926 הפך למנהל המוזיקלי של "תיאטרון הסרטים רדיוס". משנת 1939 הוא לא יכול היה להופיע בשום מקום בשל יהדותו (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי), אלא בפני קהל יהודי בלבד. הוא פעל רק בתיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה – ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. בכורת האופרה הקומית במערכה אחת שלו בשם "מזל" הוצגה במאי 1942. הוא גורש למחנה ריכוז ומצא את מותו בבוכנוולד. אשתו הייתה בורבלה (ברברה) שפארבר, אתה התחתן ב-6 בספטמבר 1917, והתגרש ממנה עשר שנים מאוחר יותר. פטר ברשון: קורבנות המוזיקאים ההונגרים בתקופת השואה לייטאי-לזרוס ולטר באתר אומיקה לקסיקון הונגרי לאמנויות הבמה. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט, אגודת השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, 1929. /Horák Magda: A magyar értelmiség veszteségei az 1940-es években., Lévai Jenő: Írók, színészek, énekesek és zenészek regényes életútja a Goldmark-teremig. Budapest, 1943./ ולטר לייטאי-לזרוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 395/1893. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-22. Find A Grave holocaust-denkmal-berlin.de Pesti Napló (1925. szeptember 26.) 76. évfolyam, 216. szám Múlt és Jövő (1994) 5. évfolyam, 2. szám "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 787/1917. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-09-22.