laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'וניור מוראיס

אלויזיו צ'אבס ריביירו מוראיס ג'וניור נאסימנטו (בפורטוגזית: Aluísio Chaves Ribeiro Moraes Júnior Nascimе́nto באוקראינית: Алуі́зіо Ча́вес Рібе́йро Мора́ес Жу́ніор; נולד ב-4 באפריל 1987 בסנטוס) המוכר יותר כג'וניור מוראיס הוא כדורגלן אוקראיני יליד ברזיל, המשחק בעמדות החלוץ בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. בעבר שיחק בנבחרת אוקראינה. ג'וניור מוראיס החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל סנטוס מליגת העל הברזילאית. הוא גדל במחלקת הנוער שלו. בשנת 2006 עבר לקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר שלוש עונות בסנטוס עבר לקבוצת סנטו אנדרה. בשנת 2010 נמכר כרטיס השחקן שלו לקבוצה הרומנית גלוריה ביסטריצה תמורת סכום של 10 אלף יורו. הוא שיחק בשורות הקבוצה עונה אחת, במהלכה הבקיע 18 שערים. הופעתו המוצלחת בליגה הרומנית הביאה לכך שמספר קבוצות צמרת במזרח אירופה התחילו להתעניין בו. בסופו של דבר כרטיס השחקן שלו נמכר לקבוצת צסק"א סופיה הבולגרית. מוראיס שיחק בצסק"א עונה אחת, במהלכה הבקיע 16 שערים, מה שהפך אותו למלך השערים של הליגה הבולגרית באותה עונה. בשנת 2012 חתם על חוזה לשלוש שנים עם הקבוצה האוקראינית מטאלורג דונצק. בשנת 2015 עזב מרלוס את מטאלורג ועבר לקבוצת הצמרת האוקראינית דינמו קייב, גם כן לחוזה לשלוש שנים. עם סיום החוזה בדינמו קייב עבר לקבוצת שחטאר דונצק. במרץ 2022 חזר לאחר 13 שנה לברזיל וחתם בקורינתיאנס לשתי עונות. בשנת 2018 פנתה התאחדות הכדורגל האוקראינית למשרד הפנים של אוקראינה בבקשה להעניק אזרחות אוקראינית לג'וניור מוראיס. הבקשה אושרה ובמרץ 2019 הוא זומן לסגל של נבחרת אוקראינה. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול פורטוגל במסגרת מוקדמות יורו 2020. במרץ 2021 פרש מהנבחרת. מלך השערים של ליגת העל הבולגרית : 2011/2012 מלך השערים של ליגת העל האוקראינית : 2018/2019 אליפות אוקראינה (2) : 2015/2016, 2018/2019 הגביע האוקראיני: 2018/2019 מדיה וקבצים בנושא ג'וניור מוראיס בוויקישיתוף ג'וניור מוראיס, ברשת החברתית פייסבוק ג'וניור מוראיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וניור מוראיס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וניור מוראיס, באתר Transfermarkt ג'וניור מוראיס, באתר Soccerway ג'וניור מוראיס, באתר BDFutbol ג'וניור מוראיס, באתר WorldFootball.net ג'וניור מוראיס, באתר National Football Teams ג'וניור מוראיס, באתר FootballDatabase.eu
רובינזון קרוזו (סרט, 2016)

רובינזון קרוזו (באנגלית: Robinson Crusoe, הופץ בדרום אמריקה בשם The Wild Life, "חיי הפרא") הוא סרט קולנוע בלגי-צרפתי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה והרפתקאות, המבוסס באופן רופף על רומן בעל אותו שם מאת דניאל דפו. הסרט בוים על ידי וינסנט קסטלוט ובן סטאסן, נכתב על ידי לי כריסטופר, דומוניק פריס וגרהם וולדון, והופק על ידי Illuminata Pictures,‏ nWave Pictures ו-uFilm. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סרטי האנימציה בברזיל ב-5 בפברואר 2016, ולאחר מכן הוקרן בבלגיה ב-30 במרץ 2016 ובצרפת ב-20 באפריל 2016. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-14 באפריל 2016 בהפצת פורום פילם, כאשר כחלק מהפצתו נעשה שיתוף פעולה עם אתר האינטרנט "מיקמק". אורך הסרט הוא כ-90 דקות. למרות שקיבל ביקורות שליליות מהמבקרים וקיבל דירוג של 17% באתר "Rotten Tomatoes", הסרט זכה להצלחה קופתית והרוויח כ-39.5 מיליון דולר ממכירות הכרטיסים ברחבי העולם, מול תקציב של 13 מיליון דולר. הסרט עוקב אחר רובינזון קרוזו, רב חובל שלאחר סערה מוצא את עצמו באי זעיר ואקזוטי בו חיות חיות. באי, רובינזון מתחבר במהרה ליום שלישי התוכי (פרודיה לדמותו של ששת מהרומן המקורי) וחבריו החיות, מפני שהם הדרך היחידה שלו לשרוד באי, ואילו יום שלישי והחיות מתחברות אליו בתקווה שיוכל להוציא אותם מהאי כדי לחקור יבשות חדשות. יום אחד, בעקבות שני חתולים פראים שרוצים להשתלט על האי, רובינזון וחבריו החיות יוצאים לקרב נגד החתולים ומגלים את הכוח האמיתי של החברות. הדיבוב העברי של הסרט בוים על ידי עמי מנדלמן, והופק על ידי גלי נשר. דניאל מורשת – רובינזון קרוזו אורי זלצמן – יום שלישי מיה אלון – קיקי נורית בנאי קורן – רוזי עמי מנדלמן – סקראבי / כרמלו מייה קדוש – הפי דן קיזלר – פנגו סער בדישי – איינסלי / בוסון עמית רייס – רופוס גדי לוי – ססיל עדי ארד – מאי ערן מור – מל מתי אטלס – לון ג'ון סילבר אף על פי שהסרט קיבל ביקורות שליליות מהבקרים, הוא הרוויח כ-39.5 מיליון דולר ממכירות הכרטיסים ברחבי העולם. אתר האינטרנט הרשמי של רובינזון קרוזו "רובינזון קרוזו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רובינזון קרוזו", באתר נטפליקס "רובינזון קרוזו", באתר AllMovie (באנגלית) "רובינזון קרוזו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רובינזון קרוזו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רובינזון קרוזו", באתר Metacritic (באנגלית) "רובינזון קרוזו", באתר אידיבי "רובינזון קרוזו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רובינזון קרוזו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית THE WILD LIFE, באתר Rotten Tomatoes
מאוסוניה

מאוסוניה (שם מדעי: Mawsonia) הוא סוג של דג נכחד ממשפחת הלטימריים, אשר התקיים בתור הקרטיקון מלפני 93–110 מיליון שנה. דג זה היה קרובם של דגי הלטימריה המודרניים, והוא התגלה בממצאים במרוקו, תוניסיה, אלג'יריה בקמרון, ובכמה חפירות בברזיל. הדג תואר לראשונה ב-1907. דג זה היה הגדול בבני סדרת הצלקנתאים מעולם, כנראה לצד הטרכימטופון. הוא הגיע לאורך של 4 מטרים ויש הטוענים של-6 מטרים ולמשקל של מעל 1 טון. הדג היה בעל סנפירים בשרניים מאוד, אשר התאימו גם לתנועה על הקרקעית, ובעל לסת גדולה ושרירית. הלסת העליונה שלו יכלה להיפתח מעלה וכך לבלוע טרף רחב יחסית. המזון העיקרי של דג זה היה כנראה דגים ודיונונים. למרות גודלו העצום נראה שהוא שימש טרף עיקרי לטורפים גדולים כמו הסרקוסוכוס, דמוי-תנינאי ענק והספינוזאורוס, גדול הדינוזאורים הטורפים מעולם שהיה מצויד בלסתות וטפרים גדולים מספיק ללכידתו והריגתו. מדיה וקבצים בנושא מאוסוניה בוויקישיתוף
יחסי כווית–שווייץ

יחסי כווית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת כווית לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין מדינת כווית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים ומלאים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שווייץ לכווית הם יחסים חמים וידידותיים המתמקדים בעיקר במגזר הכלכלי. שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של כווית מהממלכה המאוחדת בשנת 1961. ב-1966 הואמן לראשונה שגריר שווייצרי על כווית. באותה השנה פתחה כווית בז'נבה את הקונסוליה שלה, אשר שודרגה לרמת קונסוליה כללית שנה לאחר מכן, ב-1967. שווייץ פתחה את שגרירותה שבכווית סיטי ב-1975 והשגרירות הכוויתית בשווייץ נפתחה לראשונה בשנת 2006. בשנת 2016 חגגו שתי המדינות 50 שנים של יחסים דיפלומטיים רשמיים. מאז גילוי הנפט באזור בשנות השבעים של המאה העשרים, הפכה כווית לשוק חשוב לטובין ושירותים המוצעים על ידי חברות שווייצריות. חברות שווייצריות רבות תרמו ידע רב בתחומי התעשייה והטכנולוגיה לממשלת כווית, ידע שעזר לממשלה ליישם פרויקטים גדולים תשתיתיים במדינה. ב-2018 שווייץ יצאה בעיקר מוצרי פארמה ושעונים לכווית. ב-2000 נחתמו שני הסכמים בין שווייץ לכווית בנושאי ההגנה על השקעות ואמנה למניעת כפל מס. ב-2010 עודכן הסכם תחבורה אווירית בין שתי המדינות מ-1968. הסכם סחר חופשי בין איגוד הסחר החופשי האירופי לבין מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ נכנס לתוקפו בשנת 2014. כווית מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. כווית מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה. שווייץ מיוצגת בכווית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה. Bilateral relations Switzerland–Kuwait, אתר משרד החוץ של שווייץ EMBASSY OF KUWAIT IN BERN, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF KUWAIT IN GENEVA, SWITZERLAND EMBASSY OF SWITZERLAND IN KUWAIT CITY, KUWAIT
Fragile

האם התכוונתם ל... Fragile – אלבום של להקת הרוק המתקדם יס Fragile – אלבום של להקת הרוק סית'ר Fragile (שיר של סטינג) – שיר של סטינג מהאלבום ‎...Nothing Like the Sun
Tree (פקודה)

tree ("עץ") היא פקודה במערכת הפעלה דמוית יוניקס המציגה רשימה של ספריות וקבצים בצורה של עץ תיקיות. השימוש הסטנדרטי בפקודת tree, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן: tree /etc /etc ├── acpi │   ├── asus-keyboard-backlight.sh │   ├── asus-wireless.sh │   ├── events │   │   ├── asus-keyboard-backlight-down │   │   ├── asus-keyboard-backlight-up דף הבית של המימוש של הפקודה ללינוקס המדריך למשתמש של הפקודה tree
מיצובישי GTO

מיצובישי GTO (באנגלית: Mitsubishi GTO) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו, מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1990–2000 (משנת הדגם 1991). 2 דלתות - קופה בתצורת "ליפטבק" (אנ'). 2 דלתות - קבריולה, בתצורת גג קשיח נשלף (יוצר בין השנים 1995–1996). דגמי מיצובישי: דגם "GTO" ודגם "3000GT" התבססו על דגמי: מיצובישי סיגמא ו-מיצובישי דיאמנטה של מיצובישי מוטורס ושמרו על מנועי V6 בעלי 24 שסתומים. אב טיפוס - "Mitsubishi HSX". יוצרו 151,454 יחידות. 2 דלתות. נוסעים: 2+2. מנוע קדמי - רוחבי. מנוע בנזין. סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4. דגמים: "Mitsubishi GTO", "Mitsubishi 3000GT", "Dodge Stealth". דגם "Dodge Stealth" יוצר בין השנים 1991–1996. דגם "מיצובישי GTO" הופעל ביפן כניידת משטרה למטרת סיור (ראו תמונה). דור ראשון - יוצר בין השנים 1990–1994. דור שני - יוצר בין השנים 1994–2000. "Z16A" (יוצר בין השנים 1990–1993)ץ "Z15A" (יוצר בין השנים 1994–1997, מנוע הנעה קדמית 4x2). "Z16A" (יוצר בין השנים 1994–1997, מנוע הנעה כפולה 4x4). "GTO MR" (יוצר ביפן מאוגוסט 1994). "Z15AM" (יוצר בין השנים 1997–2000). מיצובישי 3000GT, דגם בסיסי, שנת 1995 מיצובישי GTO, שנת 1995 מיצובישי GTO, שנת 1995 מיצובישי GTO מיצובישי GTO מיצובישי GTO דגם "SR" מיצובישי GTO דגם "E-Z16A" מיצובישי GTO, דגם "VR4", שנת 1990 מיצובישי GTO - ניידת משטרה של מחוז הירושימה, ביפן למשימות סיור מיצובישי מוטורס מדיה וקבצים בנושא מיצובישי GTO בוויקישיתוף מיצובישי GTO, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי GTO, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי מוטורס mitsubishi-motors.com/en/index מיצובישי 3000GT stealth316.com/2-production "מיצובישי GTO" (בגרמנית) 3000gt.org "מיצובישי GTO" autozine.org/Archive/Mitsubishi/classic/GTO דגם מיצובישי 3000gt classics.honestjohn.co.uk/reviews/mitsubishi/3000gt דגם "3000gt-vr4" motortrend.com/news/mitsubishi-3000gt-vr4 דגם מיצובישי 3000gtvr4 modernracer.com/mitsubishi3000gtvr4
כדורגל באולימפיאדת מינכן (1972)

אולימפיאדת מינכן (1972) נערכה במינכן שבגרמניה המערבית. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-27 באוגוסט ל-10 בספטמבר 1972. בטורניר השתתפו 16 נבחרות מ-5 קונפדרציות. הנבחרות חולקו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי המובילות בכל בית בתום הסיבוב הראשון, העפילו לסיבוב השני, שכלל שני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. מנצחות הבתים העפילו לגמר הטורניר, בעוד סגניותיהן התמודדו במשחק על מדליית הארד. במדליית הזהב זכתה פולין, שגברה בגמר 1–2 על האלופה האולימפית המכהנת, הונגריה, בזכות צמד שערים של מלך שערי הטורניר, קז'ימייז' דיינה. במשחק על מדליית הארד נפרדו ברית המועצות וגרמניה המזרחית בשוויון 2-2, וזכו במשותף במדליה. בשנת 2017 טען אחד מחברי הצוות הרפואי במשלחת הסובייטית כי המשחק היה מכור. טורניר הכדורגל התקיים בשישה אצטדיונים שונים, בשש ערים שונות. האצטדיון האולימפי במינכן אירח את משחק הגמר ואת המשחק על מדליית הארד. נבחרת אורוגוואי פרשה מהטורניר, והוחלפה בקובה. כמו כן, בעקבות החרם האפריקאי על המשחקים האולימפיים במונטריאול, רק 13 מתוך 16 המעפילות השתתפו לבסוף בטורניר. זוכות המדליות מלך השערים 9 שערים פולין קז'ימייז' דיינה 7 שערים הונגריה אנטל דונאי 6 שערים גרמניה המזרחית יואכים שטרייך פולין רוברט גאדוכה ברית המועצות אולג בלוחין גרמניה המערבית ברנד ניקל 5 שערים גרמניה המזרחית הנס-יורגן קריישה גרמניה המזרחית יורגן שפארווסר גרמניה המערבית אוטמאר היצפלד מדיה וקבצים בנושא כדורגל באולימפיאדת מינכן בוויקישיתוף כדורגל באולימפיאדת מינכן (1972) באתר rsssf כדורגל באולימפיאדת מינכן (1972) באתר פיפ"א
קיטה רותמית

קיטה רותמית (שם מדעי: Tolpis virgata) היא צמח עשבוני דו שנתי ממשפחת המורכבים. מצוי ברוב אזורי ארץ ישראל. מגיע עד לגובה של כמטר. בעל גבעולים ארוכים ועלים מעטים. הפריחה צהובה בחודשים אפריל עד אוקטובר. מדיה וקבצים בנושא קיטה רותמית בוויקישיתוף קיטה רותמית, באתר NCBI (באנגלית) קיטה רותמית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיטה רותמית, באתר צמח השדה קיטה רותמית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה קיטה רותמית, באתר Tropicos (באנגלית) קיטה רותמית, באתר GBIF (באנגלית) קיטה רותמית, באתר The Plant List (באנגלית) קיטה רותמית, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיצובישי קולט גאלאנט GTO

מיצובישי קולט גאלאנט GTO (ביפנית: コルトギャランGTO, באנגלית: Mitsubishi Galant GTO) היא מכונית הרדטופ קופה, 2 דלתות מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1970 – 1977 ביפן (שנת דגם 1978). "A53C". "A55C". "A57C". 2 דלתות. מספר נוסעים: 2+2. מנוע קדמי. מנוע בנזין. מנוע קירור מים. קיבולת מכל דלק - 52.3 ליטר. דגמי "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" יוצאו לניו זילנד, מספרים קטנים הגיעו למדינות שונות באסיה, הדגם יוצא לבריטניה ואירלנד בין ינואר 1975 – סוף 1976. "מיצובישי קולט גאלאנט GTO", שנת 1975 "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" "מיצובישי קולט גאלאנט GTO", שנת 1970 "מיצובישי קולט גאלאנט GTO", שנת 1970 "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" "מיצובישי קולט גאלאנט GTO", שנת 1975 מיצובישי מוטורס מיצובישי קולט מיצובישי קולט 1500/1200/1100/1000 מיצובישי גאלאנט FTO מיצובישי גאלאנט למבדה מדיה וקבצים בנושא מיצובישי קולט גאלאנט GTO בוויקישיתוף מיצובישי קולט גאלאנט GTO, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי קולט גאלאנט GTO, סרטון באתר יוטיוב מיצובישי קולט גאלאנט GTO, סרטון באתר יוטיוב "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" דגם "MR", שנת 1970 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car/?car=34815 "מיצובישי קולט גאלאנט GTO", דגם "GSR", שנת 1976 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car/?car=37114 היסטוריה קצרה של דגם "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" petrolicious.com/articles/a-brief-history-of-mitsubishi-s-colt-galant-gto "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" autoblog.com/2015/09/17/mitsubishi-colt-galant-gto-petrolicious-video "מיצובישי קולט גאלאנט GTO" mitsubishi-motors.co.uk/discover/heritage/explore-galant-gto
אילונה סלופיאנק

אילונה שוכנכט-סלופיאנק (בגרמנית: Ilona Schoknecht-Slupianek; נודעה גם בשמות המשפחה בריזניק (Briesenick) ולונגו (Longo); נולדה ב-24 בספטמבר 1956) היא אתלטית מזרח-גרמניה בעברה. אלופה אולימפית (מוסקבה 1980), זוכת מדליית ארד מאליפות העולם (הלסינקי 1983), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (פראג 1978 ואתונה 1982), שבע פעמים אלופת מזרח גרמניה, 6 פעמים ברציפות דורגה ראשונה בעולם (1978–1983) ושיאנית עולם בהדיפת כדור ברזל. אילונה שוכנכט נולדה במחוז נויברנדנבורג (אנ') שבגרמניה המזרחית. באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.54 מטר. בשנת 1977 נפסלה לאחר שנמצא כי השתמשה באמרוץ מסוג סטרואידים אנאבוליים בתחרות שהתקיימה בהלסינקי במסגרת הגביע האירופי. בתחרות עצמה היא קבעה תוצאה של 21.20 מטר. הפדרציה הבינלאומית לאתלטיקה חובבנית, הגוף שקדם להתאחדות האתלטיקה הבינלאומית, השעתה אותה ל-12 חודשים, השעיה שהסתיימה יומיים לפני אליפות אירופה של שנת 1978 שהתקיימה בפראג. תקופת ההשעיה אפשרה לה להתאמן במשך כל השנה, מבלי שנבדקה על שימוש בחומרים אסורים. באליפות עצמה היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 21.41 מטר. שנה לאחר מכן באליפות אירופה באולם שנערכה בווינה היא זכתה במדליית זהב (21.01 מטר). בתחרות שנערכה בצליה, יוגוסלביה ב-2 במאי 1980 קבעה סלופניאק בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 22.36 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של הלנה פיבינגרובה מצ'כוסלובקיה (22.32 מטר). שבוע לאחר מכן, היא שיפרה את שיאה העולמי בתחרות שנערכה בפוטסדם ב-11 במאי והעמידה אותו על 22.45 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי נטליה ליסובסקאיה מברית המועצות (22.53 מטר). שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה סלופניאק במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 22.41 מטר, לפני סבטלנה קרצ'בסקאיה מברית המועצות (21.42 מטר) ובת ארצה מרגיטה פופה (21.20 מטר). באליפות אירופה באולם שנערכה בגרנובל בשנת 1981 היא זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (20.77 מטר) ושנה לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה באתונה בשנת 1982 היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 21.59 מטר. באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי בשנת 1983 זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.56 מטר, אחרי הלנה פיבינגרובה (21.05 מטר) ובת ארצה הלמה קנורשיידט (20.70 מטר). בשנת 1984 נישאה להודף הכדור ברזל המזרח גרמני הרטמוט בריזניק. באליפות העולם באולם שנערכה אינדיאנפוליס 1987 היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.28 מטר, אחרי נטליה ליסובסקאיה שקבעה שיא אליפות חדש של 20.52 מטר ולפני קלאודיה לוש ממערב גרמניה (20.14 מטר). בין השנים 1976–1986 הייתה חברה בפולקסקאמר, הפרלמנט המזרח גרמני, כנציגת הנוער הגרמני החופשי. בשנת 2008 נישאה בשלישית, היא אמא לבת. הדיפת כדור ברזל: 22.45 מטר (1980), שיא עולם בעבר זריקת דיסקוס: 61.34 מטר (1976) הדיפת כדור ברזל: 21.59 מטר (1979) מדיה וקבצים בנושא אילונה סלופיאנק בוויקישיתוף אילונה סלופיאנק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אילונה סלופיאנק, באתר olympedia.org אילונה סלופיאנק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אילונה סלופיאנק, באתר Track and Field (נשים) Hormonal doping and androgenization of athletes: a secret program of the German Democratic Republic government
אורן חסון

אורן חסון (נולד ב-18 במאי 1971) הוא איש עסקים ישראלי. בעבר שימש כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל, יושב ראש מנהלת הליגות לכדורגל, כמנכ"ל מנהלת הליגות לכדורגל וכיושב ראש ומנכ"ל חברת יפנאוטו. חסון נולד וגדל בתל אביב, למד בתיכון אליאנס בעיר ואת שירותו הצבאי בצה"ל עשה ביחידת נ"מ. בצעירותו היה חבר בלהקת צעירי תל אביב, ואף השתתף בסדרה הראשונה של הלהקה "החופש האחרון" ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1989. בעל תואר ראשון בחשבונאות ותואר שני במנהל עסקים מהמרכז האקדמי פרס. חסון החל את דרכו בשוק יבואני הרכב בישראל בחברת סמל"ת, שם הגיע עד לתפקיד סמנכ"ל שיווק ומכירות. בשנת 2009, לאחר שזיכיון הייבוא של רכבי קיה עבר מידי חברת סמל"ת לידי חברת טלקאר, עזב חסון את חברת סמל"ת ועבר לשמש כמנהל מותג קיה בחברת טלקאר. בשנת 2010 מונה חסון למנכ"ל חברת יפנאוטו, ושימש בתפקיד במהלך משברים גדולים אותם חוותה החברה. ב-7 באפריל 2014 מונה חסון ליו"ר חברת יפנאוטו. בחודש אוגוסט 2014, עם הקמת מנהלת הליגות לכדורגל, מונה חסון למנכ"ל המנהלת. בחודש דצמבר 2016, לאחר עזיבתו של יו"ר מנהלת הליגות הראשון, יורם באומן, מונה חסון ליו"ר מנהלת הליגות, וב-19 בדצמבר 2017 סיים את תפקידו כיו"ר. ב-30 באוקטובר 2019 מונה חסון ליו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל. ב-27 בדצמבר 2022 נערכו שוב בחירות לתפקיד יו״ר ההתאחדות, שבהן ניצח שינו זוארץ, וחסון סיים את תפקידו בדצמבר 2022. חסון נשוי ואב לארבעה, ומתגורר ברמת השרון. מדיה וקבצים בנושא אורן חסון בוויקישיתוף ניר בן זקן, ‏אורן חסון מונה ליו"ר יפנאוטו, באתר ‏מאקו‏, 7 באפריל 2014 אורן חסון: אלון חזן מועמד לאימון הנבחרת, הפודקאסט פיני וחברים, באתר All•in ניר בן זקן, ‏אורן חסון מונה ליו"ר יפנאוטו, באתר ‏מאקו‏, 7 באפריל 2014 אופירה אסייג, ‏אורן חסון ימונה למנכ"ל מנהלת הליגה בכדורגל, באתר ONE‏, 20 במאי 2014 אורן חסון סיים את תפקידו כיו"ר מנהלת הליגות באתר ערוץ 20, 19 בדצמבר 2017 משה שיינמן, אורן חסון מונה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל, באתר כלכליסט, 30 באוקטובר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אווה לוי

אווה לוי (בגרמנית: Eva Levy) הייתה אתלטית יהודייה-גרמנייה, אלופת המכביה הראשונה (1932) בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון. במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה לוי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בהטלת כידון בתוצאה של 33.59 מטר, לפני אורה מזרחי (32.10 מטר) ויוכבד מכנס (29.37 מטר), שתיהן מארץ ישראל והדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.79 מטר, לפני פרידה ברסון מפולין (10.34 מטר) וגוטהיים מגרמניה (9.85 מטר). מדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 26.78 מטר, אחרי פרידה ברסון (34.45 מטר) וגוטה ברלינר מפולין (31.25 מטר). Maccabiah Games before World War II (באנגלית) המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 אברהם ב. ריבלין, המכביה העבריה הראשונה - עם סיום המכביה, דואר היום, 3 באפריל 1932 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרפיה מבוססת מנטליזציה

תרפיה מבוססת מנטליזציה או MBT (ראשי תיבות של: Mentalization-Based Treatment) היא שיטה אינטגרטיבית בפסיכותרפיה העושה שימוש באיגוד אספקטים של פסיכודינמיקה, קוגניציה התנהגותית, פסיכולוגיה מערכתית (אנ') ופסיכולוגיה אקולוגית (אנ'), המכונה מנטליזציה. ‏MBT פותחה ונוסחה על ידי פיטר פונגי ואנתוני בייטמן עבור אנשים הסובלים מהפרעת אישיות גבולית (BPD). חלק מהאנשים הללו מאובחנים עם היקשרות לא-מאורגנת ולא פיתחו קיבולת משמעותית של מנטליזציה. פונגי ובייטמן הגדירו "מנטליזציה" כתהליך שבו אנו במישרין ובעקיפין מפרשים פעולות שלנו ושל אחרים כמשמעותיות על בסיס מצבים מנטליים רצויים. מטרת הטיפול היא שמטופלים עם BPD יגדילו את הקיבולת המנטליסטית, אשר אמורה לשפר את ויסות האפקט, ובכך להפחית את הנטייה להתאבדות או פגיעה עצמית, יחד עם חיזוק יכולת התקשור הבין-אישית. לאחר פיתוח MBT, צמחו מגוון שיטות מבוססות מנטליזציה אך מיועדות לטיפול בילדים (MBT-C), במשפחות (MBT-F), במתבגרים (MBT-A), ובנערים עם ריבוי תסמינים, AMBIT (‏Adaptive mentalization-based integrative treatment) מפותחת בעיקר על ידי קבוצות הקשורות למרכז אנה פרויד (אנ') לילדים ולמשפחות. יש להבדיל בין MBT ל-MBSR (טיפול הפחתת לחץ מבוסס מיינדפולנס) שפותח על ידי ג'ון קבט-זין, שכן אין כל קשר בין השיטות. המטרות העיקריות של MBT הן: שיפור בשליטה הביהביוריסטית שיפור בוויסות ה"אפקט" יצירת קשרים אינטימיים ומזינים יותר שיפור היכולת לפעולה אקטיבית להשגת המטרות האישיות בחיים השגת מטרות אלו מתקבלת, על פי השיטה, על ידי הגדלת קיבולת המנטליזציה של הפציינט כדי לייצב את המודעות העצמית והגדלת היציבות ברגשות וביחסים הבין-אישיים. הטיפול מתמקד בהגדלת (או בהשבת) המנטליזציה עצמה בניגוד לניסיון הגדלת הבהירות המחשבתית. הטיפול בוחן את המצב העכשווי "הרגע הזה", ועם התייחסות לאירועים בעבר רק בהקשר של ההשפעה שלהם על ההווה. ממדים אחרים של הטיפול הם שימוש בסקרנות ושותפות עם המטופל בניגוד לשיטות בהם המטפל הוא בתפקיד ה"מומחה", תוך ניטור ורגולציה של עוררות גרשית וזהוי הפוקוס של האפקט. MBT, בניגוד לשיטות טיפול פסיכולוגיות אחרות, MBT מעודד בחינה של קשר מטפל-מטופל. "היקשרות בטוחה" על בסיס הקשר עם המטפל, מספקת קונטקסט יחסי בו המטופל יכול בבטחה לחקור את מחשבותיהם של אחרים. פונגי ובייטמן הציעו ש-MBT נותן למטופל חוויות "מוכיחות" המעוררות רגשות של ביטחון אפיסטמי בין-אישי. נראה שגידול בביטחון האפיסטמי, יחד עם מיקוד חוזר ונשנה על מנטליזציה בטיפול, מביא לשינוי על ידי כך שהוא משאיר את המטופלים פתוחים יותר ללמידה מחוץ לגבולות התרפיה, ביחסים הבין-אישיים של חיי היומיום. Allen, J.G., Fonagy, P., Bateman, A.W. (2008) Mentalizing in clinical practice. Arlington, USA: American Psychiatric Publishing. ISBN 978-1585623068. John M. Grohol (17 במרץ 2008). "Mentalization Based Therapy". PsychCentral. {{cite web}}: (עזרה) Asen, E and Fonagy, P (2012) in: Handbook of Mentalizing in Mental Health Practice. Eds: Bateman, AW and Fonagy, P. American Psychiatric Publishing inc. Washington DC, 2012. Midgley and Vrouva, 2012. Bateman, A.W., Fonagy, P. (2006). "Mechanism of change in mentalization based treatment of borderline personality disorder". Journal of Clinical Psychology. 62 (4): 411–430. doi:10.1002/jclp.20241. PMID 16470710.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
פילמור אודיטוריום

פילמור אודיטוריום (באנגלית: The Fillmore Auditorium או The Fillmore) היה אולם הופעות בסן פרנסיסקו. בין השנים 1954 ל-1966 הופעל על ידי צ'ארלס סאליבן ובין השנים 1966–1968 על ידי בילי גרהאם. על שמו של הפילמור הקים גרהם את אולם הפילמור איסט בניו יורק ואולם הופעות מרכזי יותר בסן פרנסיסקו, פילמור וסט. בניין האודיטוריום ממוקם בפינת שדרות גירי ורחוב פילמור (1805 Geary Boulevard) ברובע פילמור בסן פרנסיסקו. המבנה הוקם ב-1912 כאקדמיה למחול, Majestic Hall and Academy of Dancing. ב-1936 השתכן בו מועדון הריקודים "אמבסדור" (Ambassador Dance Hall) ובין 1939 ל-1952 פעלה במקום זירת החלקה על גלגיליות. ב-1954 רכש צ'ארלס סאליבן, אפרו-אמריקאי מקורב למאפיה, את המקום ושינה את שמו לפילמור אודיטוריום והפעיל בו ערבי ריקודים. במקום הופיעו כלהקות לריקודים הביג בנדס של ליונל המפטון, דיוק אלינגטון, ג'יימס בראון, הטמפטיישנס ועוד לקהל אפרו-אמריקאי. גרהאם שכר מדי פעם את המקום מסאליבן עבור העלאת מופעי רוק. בדצמבר 1965 רכש בילי גרהאם את המקום והחל להעלות בו הופעות רוק ובפרט היה מרכז למוזיקה פסיכדלית. בין היתר הופיעו במקום הגרייטפול דד (51 הופעות), ג'פרסון איירפליין, Quicksilver Messenger Service, הדלתות, The Jimi Hendrix Experience, הבירדס, ג'ניס ג'ופלין ו- Big Brother and the Holding Company, סנטנה, פרנק זאפה, The Who, פינק פלויד וקרים. נוסף על רוק, העלה גרהם במקום הופעות ג'אז, מוזיקת נשמה ובלוז משל בי. בי. קינג, מיילס דייוויס, צ'ארלס לויד, אריתה פרנקלין, אוטיס רדינג והקראות שירה (למשל של אלן גינסברג). לקראת הופעה של הוולווט אנדרגראונד וניקו ב-27 במאי 1966, עיצב דני ויליאמס (Danny Williams), מעצב התאורה של הלהקה, סט למופע אורות על הבמה. בכך יצר למעשה את התקן לעיצב תאורה במופעי רוק. הפילמור הזמין אותו לעצב את מערכת התאורה הקבועה שלו, ולהוסיף חידושים ששינו את התחום. ב-1968, בשל התדרדרות השכונה, העביר גרהאם את פעילותו בסן פרנסיסקו לפילמור וסט. במקום נפתח לתקופה קצרה מועדון בשם The New Old Fillmore, שנסגר ב-1970. בשנות השמונים פעל במקום מועדון פאנק בשם The Elite Club. המקום תועד ביצירתו של האנטר ס. תומפסון, "פחד ותיעוב בלאס וגאס". מדיה וקבצים בנושא פילמור אודיטוריום בוויקישיתוף אתר הזיכרון הרשמי הפילמור באתר Rock & Roll Roadmap גיל מטוס, ספיישל של חצות - 50 שנה ל-Fillmore East on גיל מטוס, ספיישל של חצות - 50 שנה ל-Fillmore East on דקה 29:00+ 5 San Francisco Concerts That Changed Music Forever Christoph Grunenberg, Jonathan Harris (Eds.), Summer of Love: Psychedelic Art, Social Crisis and Counterculture in the 1960s ISBN 978-0853239192 p. 158