laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלנה שחורה

בָּלֵנָה שְׁחורָה או אובלנה צפון-אטלנטית (שם מדעי: Eubalaena glacialis) הוא לווייתן מזיפות, אחד מארבעה מינים במשפחת הבלניים. מאחר שנותרו רק כ-400 פרטים בני מינו, הוא עומד בפני סכנת הכחדה. אורכה של האובלנה הצפון-אטלנטית נע בין 13 ל-16 מטרים, ומשקלה - כ-100 טונות. על-פי רוב הנקבות גדולות מהזכרים. כיתר הבלניים, אין לה סנפיר גב. צבעה שחור אחיד, למעט צלקות ופרזיטים לבנים כדוגמת "כיני לווייתן" (סרטנים טפילים זעירים ממשפחת ה-Cyamidea). שכבת השומן העבה במיוחד אחראית לכ-40 אחוז ממשקל הגוף; מאחר שצפיפות השומן קטנה יחסית, הלווייתן צף אחרי מותו, בשונה מרוב מיני הלווייתנאים. כיתר לווייתני המזיפות, לאובלנה הצפון-אטלנטית שני פתחי נשימה. פתחים אלו רחוקים זה מזה באופן יחסי, מה שמשווה לסילון הננשף צורה של V. פיהם מעוקם באופן מובחן, וזאת כדי לאפשר את קיומן של מזיפות ארוכות במיוחד. בעבר חיו האובלנות הצפוניות בכל חצי הכדור הצפוני. כיום, הן מצויות בעיקר בצפון האוקיינוס האטלנטי ובצפון האוקיינוס השקט. בתחילת החורף הן נעות מהאזורים הסמוכים לקוטב לקווי רוחב נמוכים יותר, ושם הן שוהות בסמיכות יחסית ליבשה. האוכלוסיות החיות באוקיינוס השקט והאטלנטי נפרדות זו מזו, והן מובחנות גנטית. האובלנות הצפון-אטלנטית חיות בין קווי הרוחב 30 ו-75 צפון. הן משביעות את תאבונן סמוך למפרץ מיין, ובחורף הן ממליטות את גוריהן סמוך לג'ורג'יה ופלורידה. כיתר הבלניים, שחייתה של האובלנה הצפון-אטלנטית איטית מאוד: בין 3 ל-8 קילומטרים בשעה. היא ניזונה בעיקר משטרגליים ומחסרי חוליות קטנים אחרים כגון קריל, זחלי זיפרגליים וחלזונות ים. היא עושה זאת על ידי שחייה בפה פתוח דרך ריכוזי טרף בסמוך או מתחת לפני המים. על-פי רוב לא ניתן למצוא את האובלנות בקבוצות גדולות. לעיתים קרובות ינועו בגפן או בזוגות, ולעיתים רחוקות יותר - בקבוצות של עד 12 פרטים. הרכב הקבוצות משתנה: לעיתים יהיו אלה אם והגור שלה, לעיתים כולם זכרים, ולעיתים קבוצה מעורבת. הקבוצות הגדולות לרוב מפוזרות במרחב, ומשתמשות בקולות מיוחדים על-מנת לתקשר. תקופת ההזדווגות - בין החודשים דצמבר ומרץ, בדיוק בתקופה בה מרבית הגורים נולדים. זאת, לאחר תקופה קצרה של נגיעות הדדיות בין הזוויגים וגלגולים במים. נראה כי מרבית הבלניים הם פוליגמיים, ואינם יוצרים קשר קבוע עם בת זוג. עד כה לא נצפתה אלימות או הפגנת כוח כלשהי בין זכרים מתחרים. הנקבה ממליטה גור אחד מדי שלוש עד ארבע שנים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 5 עד 10 שנים. תוחלת חייה של האובלנה הצפון-אטלנטית אינה ידועה לאשורה, פרט לתצפיות ספורדיות. עם זאת, תוחלת חייו של הבלנה הגרינלנדית המקורב אליה עשוי להגיע ליותר מ-200 שנה, ולכן ייתכן כי לאובלנה תוחלת חיים דומה. הטורפים היחידים של האובלנה הם האדם, שבעבר צד אותה בהמונים, הקטלן וכרישים גדולים, וגם זאת - רק כאשר האובלנות עדיין קטנות. מדיה וקבצים בנושא בלנה שחורה בוויקישיתוף בלנה שחורה, באתר ITIS (באנגלית) בלנה שחורה, באתר NCBI (באנגלית) בלנה שחורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בלנה שחורה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בלנה שחורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בלנה שחורה, באתר GBIF (באנגלית) הניו יורק טיימס, לווייתנים ממין בלנה שחורה בסכנת הכחדה, באתר הארץ, 7 ביוני 2021 בלנה שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית Virginia Morell, How some whales live more than 200 years, ‏05 בינואר 2015 (באנגלית)
טוביה ושבע בנותיו

טוביה ושבע בנותיו הוא סרט ישראלי משנת 1968 בבימויו של מנחם גולן. הסרט הוא עיבוד לספרו המפורסם של שלום עליכם "טביה החולב", שזכה למספר עיבודים נוספים, ובהם הסרט האמריקני המצליח "כנר על הגג" בכיכובו של השחקן הישראלי חיים טופול. הסרט הופק על ידי מנחם גולן וארתור בראונר. אורכו 119 דקות ושפתו היא עברית. הוא זכה להצלחה קופתית גדולה ומכר 615,700 כרטיסים בבתי-הקולנוע בישראל. "טוביה ושבע בנותיו" היה אמור להתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל בעקבות אירועי מאי 1968. ערך מורחב – טביה החולב טוביה הוא יהודי עני וקשה-יום, החי בכפר סמוך לעיירה אנטבקה – עיירה יהודית טיפוסית בתחום המושב של האימפריה הרוסית בשלהי המאה ה-19. טוביה עוסק בחליבה ובמכירת חלב, חמאה וגבינה לתושבי העיירה. הוא מפרנס בדוחק את אשתו גולדה (בטי סגל) ואת שבע בנותיו. טוביה מתקשה להתמודד עם פער הדורות ועם שאיפותיהן של בנותיו. הבנות הבוגרות מעמידות אותו בפני התלבטות קשה: האם להשיא אותן באמצעות שידוך לגברים מבוססים ולתלמידי חכמים, או להתיר להן להינשא לאהובי לבן. את סיפוריו מתבל טוביה בפסוקים מן התורה, התלמוד, המשנה, המדרש והאגדה תוך עיוות משמעות הפסוקים והתאמתם למסר אותו הוא רוצה להביע. חרף כל הצרות הפוקדות אותו – כלכליות, משפחתיות וקיומיות – טוביה מלא הומור ואופטימיות בזכות אמונתו באלוהים. טביה החולב כנר על הגג "טוביה ושבע בנותיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טוביה ושבע בנותיו", באתר AllMovie (באנגלית) "טוביה ושבע בנותיו", באתר ספר הקולנוע הישראלי "טוביה ושבע בנותיו", באתר אידיבי "טוביה ושבע בנותיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "טוביה ושבע בנותיו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תיעוד צילומי הסרט 'טוביה ושבע בנותיו', יומני כרמל, דצמבר 1967 (התחלה 5:07) Frank Bren, Amy Kronish. World cinema: Israël. Flicks Books, 1996. עמ' 243.
נערה עובדת

נערה עובדת (במקור: Working Girl) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1988, אשר נכתב על ידי קווין וייד בבימויו של מייק ניקולס ובכיכובם של מלאני גריפית', האריסון פורד, סיגורני ויבר, אלק בולדווין וג'ואן קיוזאק. הסרט כולל סיקוונס פתיחה זכור, ובו מעבורת סטטן איילנד נכנסת אל מנהטן, בליווי שירה של קארלי סימון "Let the River Run", עליו זכתה בפרס אוסקר עבור שיר הנושא הטוב ביותר. עלילת הסרט מתארת את סיפורה של טס מק'גיל (מלאני גריפית'), נערה מסטטן איילנד המועסקת כמזכירה במחלקת מיזוגים ורכישות של בנק השקעות בוול סטריט. טס שאפתנית ומכירה בערך עצמה. לאחר שעברה ממנהל למנהל, הגיעה לבסוף לעבוד תחת קתרין פרקר (סיגורני ויבר), שעושה עליה רושם טוב. כאשר קתרין, שוברת את רגלה בתאונת סקי, טס מגלה כי קתרין עמדה לנצל רעיון מקורי של טס ולהעמיד פנים כאילו הוא רעיון שלה. טס מנצלת את היעדרותה של קתרין ואת קשריה, לרבות ג'ק טריינר (האריסון פורד) שהיה בן זוגה של קתרין, על מנת לקדם את הרעיון המקורי שלה לעסקת מיזוג גדולה. במהלך העבודה הרבה עם ג'ק הוא וטס מתאהבים, והיא מגלה כי עמד לעזוב את קתרין לפני ששברה את רגלה. במקביל, טס נפרדת מבן זוגה מיק (אלק בולדווין) לאחר שבגד בה, ונעזרת בחברתה הטובה סינתיה (ג'ואן קיוזאק) על מנת להעמיד פנים כי איננה מזכירה. כאשר קתרין חוזרת, היא מגלה כי טס פעלה מאחורי גבה. בישיבת המיזוג היא פורצת לחדר, ומאשימה את טס בגנבת הרעיון. טס מנסה להסביר שזה היה הרעיון המקורי שלה, אך איש לא מאמין לה. היא בורחת משם בבושת פנים, ונאלצת לעזוב את משרתה בחברה. כאשר טס באה לקחת את חפציה משולחנה, ג'ק משתכנע כי הרעיון המקורי היה של טס, והוא משכנע גם את אורן טראסק (פיליפ בוסקו), מנהל החברה שעוברת את המיזוג. טס מסבירה לו כיצד חשבה על הרעיון, בעוד שקתרין לא מצליחה למצוא הסבר משכנע לרעיון. אורן מציע לטס לעבוד אצלו, ולאחר בלבול קצר מסתבר שהיא קיבלה אצלו משרה ניהולית, כפי שתמיד רצתה. הסרט היה להיט בקופות, והרוויח ברחבי העולם סך של 103 מיליון דולר. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 84% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. על הופעתה בסרט, גריפית' הייתה מועמדת לפרס אוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר, בעוד ויבר וקיוזאק היו מועמדות לפרס אוסקר עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר. גריפית' הפסידה את הפרס לג'ודי פוסטר (על הופעתה ב"הנאשמים"), ואילו ויבר וקיוזאק הפסידו את הפרס שלהן לג'ינה דייוויס (על הופעתה ב"תייר מזדמן"). יחד עם זאת, ויבר וגריפית' זכו בפרס גלובוס הזהב באותה השנה, על עבודתן בסרט זה. הסרט עצמו היה מועמד גם לפרס אוסקר עבור הסרט הטוב ביותר, בטקס פרסי האקדמיה ה-61. "נערה עובדת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נערה עובדת", באתר נטפליקס "נערה עובדת", באתר AllMovie (באנגלית) "נערה עובדת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נערה עובדת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נערה עובדת", באתר Metacritic (באנגלית) "נערה עובדת", באתר אידיבי "נערה עובדת", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "נערה עובדת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נערה עובדת, קדימון הסרט באתר יוטיוב אורלי לובין, וול סטריט, הגרסה הנשית, חדשות, 5 בינואר 1989 "Working Girl‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
גאלים

גאלים היו עם בעת העתיקה ממוצא קלטי, ששמו מוזכר לראשונה בכתבים רומיים במאה ה-4 לפנה"ס. תחילה כינו הרומים את כל הקלטים בשם גאלים, אך בתקופות מאוחרות יותר יוחד השם לתושבים הקלטים של גאליה. במאות ה-5 וה-4 לפנה"ס שבטים גרמניים דחקו את הגאלים מאזור הדנובה. הגאלים שנאלצו לחפש לעצמם אזור מחיה חדש, הכירו את אזור עמק נהר הפו באיטליה ממסחר שערכו עם האטרוסקים שישבו שם, וידעו שהשטח ריק יחסית. במהלך המאות ה-5 וה-4 לפנה"ס יושב חלק הארץ שבין הרי האלפים לבין עמק נהר פו בשבטים גאליים. חלקם התיישבו כחקלאים ורועי בקר שלווים וחלקם, בהם שבט Senones בהנהגת ברנוס, פלשו דרומה ומוטטו את האומה האטרוסקית. כאשר הגיעו לעיר קלוסיום (Clusium) קראו תושבי העיר לעזרת רומא. על פי טיטוס ליוויוס, הרומים שלחו משלחת בת שלושה נציגים, האחים Fabii, שהפרו את כללי Ius Gentium המקובלים לגבי שגרירים, תקפו בנשק את הגאלים, פגעו באנשי המשא ומתן מהצד הגאלי ונמלטו חזרה לרומא. הגאלים ביקשו את הסגרת אנשי המשלחת ונדחו. הצבא הגאלי הגיע למרחק של כ-15 ק"מ מצפון לרומא, ושם הצליחו הגאלים להביס את הצבא הרומי, בקרב אליה שנערך ב-387 לפנה"ס, (על פי גרסאות אחרות נערך הקרב ב-390). מגיני העיר התבצרו בגבעת הקפיטולין והגאלים נכנסו לרומא, בזזו אותה ושרפו אותה. על פי האגדה הרווחת, באחד הניסיונות לכבוש את גבעת הקפיטולין העירו האווזים של מקדש יונו את הרומאים וכך נמנע כיבוש המקום. אולם, האספקה של הנצורים נגמרה והם נאלצו לשלם לגאלים כופר בסך 1,000 ליבראות זהב (327 ק"ג). ליוויוס מספר כי בעת ביצוע התשלום התברר לרומאים שהגאלים משתמשים במשקולות מזויפות. הרומאים פנו לברנוס שיכבד את ההסכם ויושיעם, אולם הוא השליך את חרבו על כף המאזניים בה היו המשקלות וקבע: Vae victis – "אבוי למנוצחים" והרומאים הביאו עוד זהב כדי לשלם את המחיר המופקע. אירוע זה היה הזרז להקמת הצבא הרומי החזק, במטרה למנוע הישנות מקרים כאלו. במאה ה-2 לפנה"ס נכבשו רוב שטחי הגאלים באיטליה על ידי הרומים, ובשנת 51 לפנה"ס נכבשה גאליה עצמה. עמים קלטיים נוספים כונו לעיתים גאלים. מדיה וקבצים בנושא גאלים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנוער הדרוזי

תנועת הנוער הדרוזי היא תנועת נוער שנוסדה בשנת 2001 ומוכרת על ידי משרד החינוך החל משנת 2005. לתנועה פעילות בכל היישובים הדרוזים בישראל. התנועה דוגלת בהקניית ערכים של המסורת והמורשת הדרוזית, של גאווה ישראלית, אהבת המולדת ואזרחות טובה. התנועה מחנכת לערכי אנוש אוניברסאליים כגון אמת, מוסר וצדק, תוך שימת דגש על שוויון בין בני אדם ועל כבוד האדם וחירויותיו. — מתוך: תנועת הנוער הדרוזי, באתר מועצת תנועות הנוער בישראל מרכז התנועה ממוקם בשפרעם. מייסדה ויושב ראש התנועה הוא חבר הכנסת חמד עמאר. מטרות התנועה הן לטפח ולשמר את התרבות והמורשת הדרוזית, תוך טיפוח תודעה ישראלית וחינוך לדמוקרטיה ולדו-קיום. התנועה הקימה מרכזי הכשרה ומועדונים לילדים ובני נוער מכיתות ד' - יב', בכל הכפרים הדרוזים. פועלת לקליטת נוער מעוט יכולת ותומכת בנערים יתומי צה"ל וכאלה שעזבו את בתי הספר, כמו גם משלבת ילדים בעלי מוגבלויות שונות בפעילותה. סמלה של התנועה מורכב מסמל כוכב הצבעים הדרוזי וממגן דוד המייצג את השילוב בין החוויה הדרוזית לישראלית. התנועה מתמקדת בחשיבות השירות בצה"ל, תוך טיפוח הזהות הדרוזית. מעודדת את חניכיה לפעילות התנדבותית ולחינוך לסובלנות ולפלורליזם חברתי. סמל התנועה סניף התנועה בעין אל אסד סניף התנועה בפקיעין סניף התנועה בפקיעין סניף התנועה בפקיעין מדיה וקבצים בנושא הנוער הדרוזי בוויקישיתוף תנועת הנוער הדרוזי (אורכב 29.09.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר מועצת תנועות הנוער בישראל
This Love (שיר של מארון 5)

This Love (בעברית: האהבה הזאת) הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית מארון 5 שיצא מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Songs About Jane. השיר יצא לאור כסינגל ב-27 בינואר 2004. השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אדם לוין, יום אחרי שהחברה שלו, ג'יין, עזבה אותו. מילות השיר מבוססות על הפרידה. קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר. השיר זכה לביקורות חיוביות ומוקם במקומות גבוהים במצעדים רבים, בהם בילבורד הוט 100 במקום ה-5. מידע על הסינגל "This Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "This Love" באתר Discogs מילות השיר "This Love" באתר Genius סרטון השיר "This Love" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "This Love" באתר ספוטיפיי The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) מצעד הפזמונים הבינלאומי שנת 2004 מידע על This Love, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על This Love, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על This Love, באתר המצעד הגרמני מידע על This Love, באתר המצעד הנורווגי מידע על This Love, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על This Love, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על This Love, באתר המצעד השוודי
מעדר

מעדר הוא כלי חקלאי עתיק המשמש לעידור, חפירה ותיחוח האדמה בחקלאות וגננות. תכליתו להזיז כמויות קטנות של אדמה. חלק ממטרותיו הוא עקירת עשבים שוטים על ידי ניקוי השטח סביב צמחים וערימת האדמה סביב בסיסם. בעזרתו ניתן גם ליצור תעלות ותלמים רדודים לנטיעת זרעים ופקעות, ולחפור באדמה ולהזיזה במהלך איסוף היבול בירקות שורשיים כמו תפוחי האדמה. מעדרים הם טכנולוגיה עתיקה, והם מקדימים כרונולוגית את המחרשה. הם תוארו באמנות כבר בתקופה השושלתית הקדומה במצרים העתיקה, והם מוזכרים גם במסמכים עתיקים כמו חוקי חמורבי (בערך במאה ה-18 לפנה"ס) וספר ישעיהו (המאה ה-8 לפני הספירה). המעדרים הפכו בעשרות השנים האחרונות לכלי פופולרי עבור ארכאולוגים, כיוון שעל אף שהם פחות מדויקים מכף, הם אידיאליים לניקוי שטחים פתוחים גדולים יחסית. מעדר עשוי מטבלת מתכת מחודדת בצורות שונות, אליה מחברים קַת העשויה מעץ או פלסטיק. קיימים סוגים רבים של מעדרים השונים מבחינת מראה הלהב שלהם ומטרתם, חלקם יכולים לבצע פעולות רבות, בעוד שאחרים מיועדים לשימוש מסוים. בחקלאות וגינון נהוג לעדור עם להב כבד, בצורת דלתא רחבה בעלת קצה שטוח. המעדר ההולנדי מעוצב במיוחד כדי להדחף אל האדמה ולחתוך עשבים מתחת לפני השטח. ראשו הוא להב ממתכת שטוחה, אולם הוא לא יעיל כמו החיתוך של הטורייה למשיכה ודחיפת אדמה. מעדר הולנדי מעדר רומאי בן 2000 שנה מעדר מתקופת יוון העתיקה סוגים שונים של להבי חיתוך למעדרם מעדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יידישה רונדשאו

יידישֶה רוּנְדְשַאוּ (בגרמנית: Jüdische Rundschau) היה עיתון יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בין 1902 עד סגירתו ב-1938 בברלין, והיה השבועון היהודי-גרמני בעל התפוצה הרחבה ביותר. הוא היה ביטאונה של התאחדות ציוני גרמניה. העיתון התפתח מכתבי העת Berliner Vereinsbote ("ברלינר פראיינסבוטה", 1895–1901) ו-Israelitische Rundschau (איזראליטישֶה רונדשאו", 1901–1902). המוציא לאור היה היינריך לֶוֶוה. העורכים הראשיים היו, במהלך השנים, יוליוס בֶּקֶר, פליקס אברהמס, הוגו הרמן, לאו הרמן, פריץ לוונשטיין (Löwenstein), האנס קלֶצֶל (Klötzel), רוברט וֶלְטְש והאנס בלוך. היידישה רונדשאו החל לצאת ב-1902, בתחילה כשבועון ומ-1919 פעמיים בשבוע. מדי פעם הופיעו גם הוצאות מיוחדות, במיוחד אחרי 1925. משנת 1936 חזר העיתון למתכונת שבועית. אחרי ליל הבדולח בסוף שנת 1938 נאלץ העיתון להפסיק לצאת. ממשיכו היה "יידישה וֶלְטְרונדשאו" (Jüdische Weltrundschau). קהל היעד של העיתון היה הנוער היהודי, ומטרתו הייתה להביא לידיעתו את המצע הפוליטי הציוני כפי שבוטא בתוכנית בזל (1897). העיתון דיווח לקוראיו על כל החדשות מהעולם היהודי בגרמניה ומחוצה לה. בשל מלחמתו באנטישמיות עלתה תפוצתו לקראת סוף רפובליקת ויימאר עד קרוב ל-40,000 עותקים. 1926: 10,000 1931: 15,000 1934: 37,000 1935: 37,000 1937: 37,000 1938: 25,300 גיליונות העיתון Jüdische Rundschau באתר Compact Memory תומאס פון דר אוסטן-זאקן, ‏'לבטיו של "עתון ציוני עולמי": לפרשת עלייתו וירידתו של העתון "יידישה ולט רונדשאו"', קשר 31, מאי 2002, 69–78. ערך זה הוא קצרמר בנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכר צבאי בארצות הברית במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה שולם לחיילי וקציני הצבא והצי האמריקניים שכר על פי מאפיינים אישיים שונים, ובראשם הדרגה והוותק. לדוגמה, בחודש יוני 1942 שולם לבעלי הדרגות הבאות שכר חודשי בסיסי כדלקמן (בסוגריים - השכר במחירי 2011): לחוגרים וקצינים בעלי ותק של חמש שנות שירות: טוראי – 53 דולר (731)[דרושה הבהרה] רב-טוראי – 69 דולר (782) סמל – 82 דולר (929) רב-נגד (Master Sergeant) - ‏145 דולר (1,640) סגן-משנה – 158 דולר (1,790) סרן – 210 דולר (2,380). לקצינים בעלי עשר שנות ותק ויותר: רב-סרן – 288 דולר (3,260) אלוף-משנה – 383 דולר (4,340) תת-אלוף – 500 דולר (5,660) אלוף ומעלה – 667 דולר (7,560). תוספות חודשיות שולמו על השכר הבסיסי בגין מקצוע צבאי, הצבה ועיטורים: לאנשי צוות אוויר ולאנשי צוותי צוללות שולמה תוספת של 50% על השכר הבסיסי, ולאנשי יחידות צנחנים – 50 דולר (566) לחוגרים ו-100 דולר (1,132) לקצינים. הצבה מחוץ לגבולות ארצות הברית זיכתה את החוגרים בתוספת של 20 אחוז ואת הקצינים – בתוספת של 10 אחוז. בעלי עיטור השירות המצוין קיבלו תוספת של 2 דולר (כ-23), בעלי תג חיל רגלים קרבי – ‏5 דולר (כ-57), ובעלי תג רפואי קרבי – ‏10 דולר (113). בנוסף לכך שולמו לקצינים תוספות קיום חודשיות: לקצין ללא תלויים שולמו 21 דולר (238) לחודש, לבעל שני תלויים – 42 דולר (476), ולבעל שלושה תלויים – 63 דולר (714). השכר הצבאי בארצות הברית היה פטור במשך כל שנות המלחמה מניכוי מס הכנסה. Norman Polmar, Thomas B. Allen, World War II: the Encyclopedia of the war years, 1941-1945, New York: Random House, 1996. כולל אנשי חילות האוויר של צבא ארצות הברית. על פי חישוב באתר Measuring Worth. Combat Infantry Badge – הוענק לאיש חי"ר ששירת בפועל בפעולה קרבית. להרחבה ראו הערך בוויקיפדיה באנגלית Combat Medical Badge – הוענק לאיש חיל הרפואה ששירת בפועל בפעולה קרבית. להרחבה ראו הערך בוויקיפדיה באנגלית
הנרדף

הנרדף (באנגלית: The Running Man) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1987, המבוסס באופן רופף על רומן של ריצ'רד בקמן (שם העט של סטיבן קינג) משנת 1982 באותו השם. את הסרט ביים פול מייקל גלייזר ומככבים בו ארנולד שוורצנגר, מריה קונצ'יטה אלונזו, ריצ'רד דוסון, ג'סי ונטורה, יפת קוטו וג'ים בראון. עלילת הסרט מתרחשת באמריקה הדיסטופית של שנת 2017 העתידנית, והיא עוסקת בתוכנית טלוויזיה בשם "הנרדף", בה המתמודדים הם כביכול עבריינים שהורשעו בפלילים, וכעת חייבים לברוח מהמוות בידי רוצחים מקצועיים לעיני המצלמות. עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הלא רחוק במהלך שנת 2017 בארצות הברית, בעתיד דיסטופי שלאחר קריסת הכלכלה העולמית, בעקבות מחסור במזון ומחסור בנפט. עקב כך חלקים מסוימים בארצות הברית נשלטים כעת על ידי כנופיות ובחלקים אחרים התפתחה חברה טוטליטרית. בן ריצ'רדס (ארנולד שוורצנגר) הוא שוטר אשר הופלל בטבח אזרחים אותו סירב לבצע, ובוצע בפועל על ידי השוטרים שהיו עמו. ריצ'רדס נשלח לכלא, אך מצליח לברוח ממנו בפעולה מתוכננת יחד עם אסירים נוספים. ריצ'רדס, עתה אסיר נמלט, מעורר את התעניינותו של דיימון קיליאן, מנחה התוכנית "הנרדף", בה ניתנת לעבריינים מורשעים ההזדמנות לברוח אל החופש, אך הם צריכים לחמוק מה"ציידים" - מחסלים מאומנים וחסרי רחמים שרודפים אחריהם בשידור חי ומנסים לחסל אותם להנאת הצופים צמאי הדם. דוסון מחליט להפוך את ריצ'רדס למשתתף בתוכנית, ולשם כך מפעיל את קשריו עם רשויות המדינה, דואג ללכידת ריצ'רדס ולהבאתו אליו, וגורם לו להסכים להשתתף בתוכנית על ידי הבטחה כוזבת לחסוך את ההשתתפות מחבריו של ריצ'רדס. ריצ'רדס "מסכים" (למעשה, מאולץ להסכים) והופך למשתתף בתוכנית יחד עם חבריו, והללו נלחמים על חייהם נגד ה"ציידים" מטעם התוכנית. אמבר מנדז, זמרת שריצ'רדס מתפרץ לביתה בעת היותו אסיר נמלט ומסייעת ללכידתו, חושדת שריצ'רדס הופלל בעקבות תיאור פיקטיבי של תפיסתו בחדשות. כשהיא מנסה להשיג הוכחות להפללתו היא נתפסת, והופכת גם היא ל"נרדפת". הצלחתם להישאר בחיים ולהרוג את הציידים, מאפשרת להם לסייע למחתרת המנסה להפיל את השלטון. ארנולד שוורצנגר – בן ריצ'רדס ריצ'רד דוסון – דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף" מריה קונצ'יטה אלונזו – אמבר מנדז יפת קוטו – ויליאם לופלין, לוחם מחתרת המסייע לריצ'רדס ג'סי ונטורה – "קפטן פרידום", לשעבר צייד ב"הנרדף" ג'ים בראון – "פיירבול", צייד ב"הנרדף" את דמותו של דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף" המהווה את האנטגוניסט הראשי של הסרט, משחק ריצ'רד דוסון - בעצמו מנחה ותיק של שעשועונים, שתפקידו מהווה פרודיה על עצמו. את תפקיד מיק, מנהיג המחתרת, משחק בהופעת אורח המוזיקאי מיק פליטווד (ממייסדי להקת "פליטווד מק"). הסרט זכה לביקורות מעורבות. אתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes העניק לו ציון של 63% על סמך 32 מבקרים, עם ציון ממוצע של 5.5 מתוך 10. בסוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים, הסרט הוקרן ב-1,692 בתי קולנוע שונים והכניס $8,117,465. בסך הכול הסרט נחשב להצלחה מסחרית בקופות, עם סך הכנסות בארצות הברית של $38,122,105. "הנרדף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנרדף", באתר נטפליקס "הנרדף", באתר AllMovie (באנגלית) "הנרדף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הנרדף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הנרדף", באתר Metacritic (באנגלית) "הנרדף", באתר אידיבי "הנרדף", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "הנרדף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הנרדף, קדימון הסרט באתר יוטיוב "The Running Man‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) "The Running Man". Box Office Mojo. נבדק ב-14 במרץ 2009. {{cite web}}: (עזרה)
שאובינה

שַאוּבִּיהנֶה אַם לֶהמינר פּלַאץ (בגרמנית: Schaubühne am Lehniner Platz) הוא תיאטרון ידוע בשכונת וילמרסדורף בברלין, השוכן כמעט במרכזה של שדרת קורפירסטנדאם. שאובינה הוא גלגולו של מה שהיה "קולנוע אוניברסום" (Kino Universum), שאותו עיצב אריך מנדלסון בשנת 1926; היה זה ככל הנראה בית הקולנוע המודרני הראשון שנבנה בעולם, בניגוד לסגנונות המורי, המצרי ובארוק שמשלו בכיפה. מנדלסון כתב טקסט קצר על הקולנוע שלו, והכריז: "לא צריך ארמונות בארוק בשביל באסטר קיטון". הקולנוע השפיע מאוד על סגנון העיצוב סטרים ליין של בתי הקולנוע בשנות השלושים. היה זה מרכזו של תכנון נרחב יותר שמנדלסון עשה עבור קומפלקס המבנים WOGA. הבניין החל לשמש כתיאטרון החל משלהי שנות השבעים, ועבר שיפוץ פנימי יסודי. מאז 2005, תומאס אוסטרמייר (Ostermeier) ויֶנס הילייה (Jens Hillje) תכננו אותו בסגנון מודרני למדי - במקום שהמסורת עדיין שלטה - בתיאטרונו לשעבר של פיטר שטיין. מדיה וקבצים בנושא שאובינה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוי, ארצי! מולדתי!

"הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי!" הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי אשר נכתב בתל אביב ב-23 בנובמבר 1933 ופורסם לראשונה ב"ספר השנה של ארץ ישראל" לשנת תרצ"ד. הוא מצוטט רבות ביצירה העברית לסוגותיה. השיר מתאר נוף ארצישראלי אופייני מכמה רבדים של תקופות היסטוריות: "גל" אבנים ו"תל", הרומזים או מעידים על הימצאו יישוב קדום, "מצבה" מילה נרדפת ל"גל אבנים", "חָרְבָּה נֶחְרֶשֶׁת" שהקימו מי מכובשי הארץ והשולטים בה, ולעומת זאת, "מנזרים" ("ארמונות", בעברית של ימי הביניים), והמושבה העברית משנות העלייה הראשונה; גם הצומח והחי המתוארים בשיר רבגוניים מאוד: פרדסים בחלק הסובטרופי, זיתים בהרים, ודקלים בעמקים וגם בחלק המדברי, וכן צבר (צמח שיובא לארץ במאה ה-16), גפן ושקמה, בקר וגמלים. תמונת הנוף המעורבת, הצופנת מנעד חוויות ותחושות, שחלקן נעימות וחלקן אינן נוחות, לבני האדם החיים בו, מבטאת את חוויית החיים רבת הפנים, בארץ ישראל של המשורר, ושל החברה היישובית בכללה בתקופתו. מלבד תמונת הנופים הצבעונית שמצייר השיר, ואזכור האור, שבו " טוֹבֵעַ כֹּל", מזכיר המשורר פעמיים את הצבע הכחול: "תְּכוֹל לֵילוֹת" ו"הַתְּכֵלֶת" של השמיים הפרושה מעל, אולם התחושה הכללית היא של "הר טרשים קירח", כלומר של ארץ שוממה, חרבה וקשה. ה"צבר" בשיר זה הוא "רשע", והנחל "כמה מים", כלומר נחל אכזב; הבור הסוד הוא "יתום", כלומר נטוש[דרוש מקור: ראו דף השיחה]. משאבה נוקשת- הפרדסים אז לא היו מחוברים למערכת המים, ולכן בכל פרדס הייתה משאבה ששאבה מים מהבאר לבריכת השקיה או למגדל מים, שמהם הישקו את הפרדס. קול הנקישות הקצובות של המשאבות היו אופייניות אז לפרדסים. "הוי ארצי מולדתי" זכה למספר לחנים; של מחט עדרי, יואל ולבה, דוד זהבי, נעמי שמר ומיקי גבריאלוב, ולביצועים רבים, בהם של הגבעטרון, הגשש החיוור, שוקולד מנטה מסטיק ומיקי גבריאלוב. הלחן המפורסם ביותר הוא זה שכתבה נעמי שמר ב 1977, עבור תוכנית 'דו רה מי' שהוקדשה לשירי טשרניחובסקי. הראשונות לבצע את השיר בלחן של שמר היו חברות להקת 'שוקולד מנטה מסטיק', ובאותה שנה ביצעה אותו גם מקהלת הגבעטרון. הלחן, וכן העיבוד של גיל אלדמע והביצועים, נותנים לשיר פרשנות רכה וניחוחה יחסית. יצחק צדקה, 'שאול טשרניחובסקי – "הוי, ארצי! מולדתי!": השיר ומשמעותו מנקודת-ראות תחבירית', בלשנות עברית 28–30 (תש"ן), עמ' 157–164. "הוי, ארצי! מולדתי!" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הוי, ארצי! מולדתי!" והאזנה לו באתר זמרשת מילות השיר "הוי, ארצי! מולדתי!" באתר שירונט הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי!, בפרויקט בן-יהודה הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי! באתר הספרייה הלאומית דויד פרץ, על השיר הוֹי אַרְצִי מוֹלַדְתִּי, באתר "תרבות•il" הוי, ארצי! מולדתי! ביאורים למילות שירו של שאול טשרניחובסקי, באתר האקדמיה ללשון העברית שאול טשרניחובסקי, "הוי, ארצי! מולדתי!", ספר השנה של ארץ ישראל תרצ"ד, עמ' 9–10. השיר הוא הפרסום הראשון בספר השנה – קודם אפילו למאמרו של העורך, פישל לחובר. מתוך "הגן", רות צרפתי, פרויקט בן יהודה: "מתוך לועי צינורות־ההשקיה זינקו פרצי־מים סואנים וליבו הפועם של הפרדס – הלא היא משאבת־המים, שתיקתוקה ליווה אותנו כל־העת כתיקתוקו של שעון– נשמע עתה כה קרוב עד־כי נמלאנו חרדה.." מילות השיר "הוי ארצי מולדתי" והאזנה לו, באתר זמרשת מילות השיר "הוי ארצי מולדתי" והאזנה לו, באתר זמרשת
אלישע בנאי וארבעים השודדים (אלבום)

אלישע בנאי וארבעים השודדים הוא אלבום הסטודיו הראשון של להקת הרוק הישראלית אלישע בנאי וארבעים השודדים. האלבום יצא בפברואר 2012. מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "ברצלונה" (אפריל 2010), "כמו כולם" (אוגוסט 2011), "חבר חדש" (נובמבר 2011) ו"סן דייגו" (ינואר 2012). האחרון זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו בישראל. את האלבום הפיק מוזיקלית אייל אבן צור, ובהקלטת האלבום השתתפו סולן וגיטריסט הלהקה אלישע בנאי, מתי גלעד על הבס, עומר ג'ו נווה על הגיטרות ועמרי גונדור על התופים. כמו כולם הכלב השחור חבר חדש רוק בתל אביב סן דייגו SURF ברצלונה עוד בחורה המתנקש ממרקש הכל נשרף שפם