laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מירזו תורסונזודה

מירזו תורסונזודה (בטג'יקית: Мирзо Турсунзода) (2 במאי 1911 - 24 בספטמבר 1977) היה משורר טג'יקיסטני וסובייטי חשוב ודמות פוליטית בולטת, חבר האקדמיה הטג'יקית למדעים, חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של טג'יקיסטן, חבר באיגוד הסופרים הסובייטים. תורסונזודה נחשב לגיבור טג'יקיסטן ולמשורר הלאומי. הוא נולד בכפר קאראתוג באזור שהרינאב למשפחה של בעלי מלאכה וזכה לחינוך בבתי ספר סובייטים ובקומסומול. משנת 1946 ועד מותו ב-1977 עמד בראש אגודת הסופרים של טג'יקיסטן. הוא נחשב למוביל מבני הדור השני של המשוררים הטג'יקיים-סובייטים, ויצירתו מתאפיינת בליריקה, בפשטות ובמוטיבים עממיים. תורסונזודה העריך את סיפורי העם והפולקלור הטג'יקי; הוא אסף מעשיות וסיפורי עם ואף פרסם אנתולוגיה של שירי עם טג'יקיים ב-1940. אחרי מלחמת העולם השנייה, תורסונזודה היה פעיל גם בתחומים חברתיים וציבוריים. הוא כתב בעיתונות למען קידום שלום ונגד תפיסות קולוניאליסטיות. 1933 - Hukm (המשפט) 1937 - doston Khazon va bahor (סתיו ואביב) 1940 - Namunai fol'klori tojik (מבחר מהפולקלור הטג'יקי) 1942 - doston Pisari vatan (בן המולדת) 1945 - Arus az Moskva (הכלה ממוסקבה) 1947 - Qissai Hinduston (מעשה הינדוסתאן) 1950 Sulh bar jang ghalaba khohad kard (השלום ינצח את המלחמה) 1951 - Man az Sharqi ozod (אני, מהמזרח החופשי) 1952 - Dar kishvari tojik (בארץ טג'יק) 1954 - doston Hasani arobakash (חסן העגלון) 1959 - doston Joni shirin (נשמה אהובה) ב-1960 זכה בפרס לנין עבור מחזור שיריו Sadoi Osie ו-Hasani arobakash. פניו של תורסונזודה מופיעים על שטר של סומוני אחד. העיירה תורסונזודה (לשעבר רגר) קרויה על שמו. מוזיאון הזיכרון והספרות של דושנבה נוסד בשנת 1981 לכבוד יום השנה ה-70 של תורסונזודה. בשנת 2021 נערך באוניברסיטת טאג'יק כנס בין-לאומי לכבוד תורסונזודה, שכותרתו The role of Mirzo Tursunzoda in the development of national literature and culture. בכנס השתתפו חוקרים וסטודנטים, כמו גם נציגי ממשל מטג'יקיסטן ומהעולם. מדיה וקבצים בנושא מירזו תורסונזודה בוויקישיתוף Kamoludin Abdullaev, Historical Dictionary of Tajikistan, Rowman & Littlefield, 2018, 448-9. , Jiři Bečka, “Tajik Literature from the 16th Century to the Present,” in Jan Rypka, ed., History of Iranian Literature, Springer Science & Business Media, 2013, pp. 577-8. Bečka, “Tajik Literature,” p. 579. Статья о поэте и писателе на сайте Хроно.ру "International scientific-practical conference “The role of Mirzo Tursunzoda in the development of national literature and culture,TNU.tj, 03.05.2021.
בראד אלסוורת'

בראד אלסוורת' (באנגלית: Brad Ellsworth; נולד ב-11 בספטמבר 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אינדיאנה והיה מועמד לסנאט של ארצות הברית. אלסוורת' נולד ביאספר שבאילינוי, לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטה באינדיאנה וקיבל תואר בסוציולוגיה. בהמשך הוא סיים לימודי תואר שני בקרימינולוגיה. בשנת 1982 הוא התחיל לעבוד במשרד השריף. הוא עבד במשרד במשך 23 שנים וקיבל מספר עיטורים על עבודתו. בשנת 1998 הוא היה מועמד למשרת השריף וזכה בהפרש גדול של הקולות. בשנת 2005 בראד אלסוורת' הכריז על רצונו להתמודד על משרת נציג בקונגרס וזכה בבחירות שנערכו בשנת 2007. בהיותו בקונגרס הוא היה נציג של האגף השמרני במפלגה. בראד אלסוורת' התנגד לפיקוח על מכירת הנשק והפלות. בשנת 2010 בראד אלסוורת' החליט להתמודד בבחירות הקרובות על כהונה בסנאט של ארצות הברית. בבחירות שנערכו בסוף השנה הוא הפסיד לדן קואטס. לאחר ההפסד, הוא עזב את הפוליטיקה ופנה לתחום העסקים. מדיה וקבצים בנושא בראד אלסוורת' בוויקישיתוף בראד אלסוורת', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
סודרברג

האם התכוונתם ל... אלישה סודרברג – אסטרונומית אמריקאית בריס סודרברג – מוזיקאי קנדי סטיבן סודרברג – קולנוען אמריקאי
בוי

בוי (מכונה גם בוי-בומבה, בומבה-מאוו-בוי, בפורטוגזית: Bumba-meu-boi, boi-bumbá) הוא חג וסגנון מוזיקה עממי מאזור האמזונאס וצפון מזרח ברזיל והפך עם הזמן להיות מקובל בזרם המרכזי של המוזיקה בברזיל. החגיגות נסבות סביב אגדה אודות מותו ותחייתו של פר ומלווה ברפרטואר מוזיקלי מיוחד בתיפוף וריקוד. הבומבה מאו בוי הוא אחד מהחגים שייחודיים לפולקלור הברזילאי ונהוג לחגוג אותו בנוסף או במקביל לחגיגות יוני (Festas juninas). מקורו של הסיפור אינו ידוע בוודאות, אך כנראה שמוצאו ממדינת פיאואי ומשם הסיפור עבר בעל פה וכיום הוא כולל גרסאות שונות. האגדה מספרת על בוקר עשיר שהכומר גנב ממנו את השור כדי לתת את הלשון לאשתו שהייתה בהריון, הבוקר יצא לחפש את השור אך הוא נמצא מת, הם הלכו לשמאן מכשף אלילים שהחזיר את השור לתחייה ופייס בין הבוקר לכומר. בחג מקובל להתחפש לדמויות מהסיפור ולהציג אותו דרך ריקוד ושירה. בחלק מהערים (כגון סאו לואיס) מקימים במהלך החג במות ברחבי העיר שעליהן מופיעות קבוצות של נגנים, זמרים, ורקדנים, כשכל קבוצת רקדנים מייצגת דמות ותפקידה הוא להמחיז את האגדה עם הלהקה שמנגנת ושרה. באמזונאס החגיגיות מתבצעות בשתי קבוצות גדולות שמציגות באצטדיון מיוחד בו נערכת תחרות שכוללת ניקוד קפדני על לבוש, כוריאוגרפיה תיאום ועוד. האגדה משלבת יסודות קומיים ודרמטיים, והיא מוצגת בכל פעם בצורה אחרת בהתאם לקהל ולמטרה האמנותית: לפעמים היא מתוארת כדרמה, לעיתים כקומדיה או כמשל שמבטא ביקורת חברתית מסוימת. האגדה הוטמעה עמוק בתרבות של צפון מזרח ברזיל וסביב האגדה נוצרו פואמות, הצגות תיאטרון, שירים, חפצי אומנות פלסטית, ריקודים, קמעות וסמלים רבים. מדיה וקבצים בנושא בוי בוויקישיתוף דובי לנץ, פסטיבל בוי בומבה: אדום עולה, באתר מסע אחר ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תהילים ס"ו

תהילים ס"ו הוא המזמור השישים ושישה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-65). המזמור עוסק בתהילה לאלוהים על התגלותו ובפרט התגלות בכל תולדות ישראל. המזמור מרמז על ניצחון מול מכשולים ואויבים שעברו מהעולם ובסיומו תפילה של אדם פרטי הרואה את השגחת האל בחייו. המזמור מכיל עשרים פסוקים והוא מתחיל בקול תרועה לאלוהים "הָרִיעוּ לֵאלֹהִים כָּל הָאָרֶץ"(א). כולם ביחד מודים על הגאולה "כָּל הָאָרֶץ יִשְׁתַּחֲווּ לְךָ וִיזַמְּרוּ לָךְ"(ד), כי כל מי שמסתכל רואה את "מִפְעֲלוֹת אֱלֹהִים" וכמה הוא "נוֹרָא עֲלִילָה עַל בְּנֵי אָדָם"(ה). ואפשר לראות זאת בניסי העבר ובישועה בהווה: "הַשָּׂם נַפְשֵׁנוּ בַּחַיִּים וְלֹא נָתַן לַמּוֹט רַגְלֵנוּ". האל הציל את עם ישראל מהשעבוד על ידי הגויים, מצוקה שהוא בעצמו הביא על מנת לחנך אותם: "כִּי בְחַנְתָּנוּ אֱלֹהִים"(י) והעברת אותם תהליך של ניקוי והשבחה "צְרַפְתָּנוּ כִּצְרָף כָּסֶף"(י). המשורר מתחייב להביא קורבנות לאל כפי שהתחייב "אָבוֹא בֵיתְךָ בְעוֹלוֹת אֲשַׁלֵּם לְךָ נְדָרָי" כפי שנדר בשעת מצוקה. וחשוב לא פחות מכל הקורבנות "אֲסַפְּרָה... אֲשֶׁר עָשָׂה לְנַפְשִׁי" ואספר לכולם על איך האל שמע לתפילתי ו"לֹא הֵסִיר תְּפִלָּתִי וְחַסְדּוֹ מֵאִתִּי". פסוק ט' מופיע בברכות קריאת שמע. מפסוק כ' לומדים חז"ל שייסורים של אהבה אלו ייסורים שאין בהם ביטול תפילה. בשנים בהם ערב פסח חל בשבת, לדעת הגר"א אומרים מזמור זה כשיר של יום ביום השישי מימות הפסח. פסוק ב' מולחן ומופיע בשירים, ביניהם "תוכו רצוף אהבה" של ישי ריבו. אכן - שירו של אהרלה סמט באלבום אהר'לע. מדיה וקבצים בנושא תהילים ס"ו בוויקישיתוף תהילים ס"ו מתוך פרויקט 929 הרב אליעזר מלמד ברכות קריאת שמע באתר פניני הלכה תלמוד בבלי, ברכות, דף ה' עמוד א' תוכו רצוף אהבה של ישי ריבו, סרטון באתר יוטיוב
ויליאם היילי

ויליאם היילי (באנגלית: William Hayley;‏ 9 בנובמבר 1745 – 12 בנובמבר 1820) היה סופר אנגלי, הידוע בעיקר בתור הביוגרף של חברו ויליאם קופר. נולד בצ'יצ'סטר, הוא נשלח ללמוד באיטון ב-1757 ובטריניטי הול קולג', אוניברסיטת קיימברידג', ב-1762 ב-1767 עזב את קיימברידג' ועבר לגור בלונדון. אמצעיו הכספיים אפשרו להיילי לחיות באחוזתו המשפחתית בארהאם, סאסקס, והוא פרש לשם ב-1774. במיקומו של הבית בארהאם נמצא בית הספר הגדול באלארד. ב-1792, בעת כתיבת חייו של מילטון, הכיר היילי את וילאם קופר, ונוצרה ביניהם ידידות שנמשכה עד מותו של קופר בשנת 1800. בשנת 1800 איבד היילי גם את בנו הטבעי, תומאס אלפונסו היילי, שאליו היה קשור מאוד. הוא היה תלמידו של ג'ון פלקסמן, שאליו הופנה המאמר של היילי על פיסול (1800). פלקסמן הכיר את ויליאם בלייק להיילי. אחרי שהיילי עבר בשנת 1800 לכפר בפלפאם, סאסקס, בלייק התיישב לידו למשך שלוש שנים כדי לחרוט את האיורים לספר על חייו של קופר. ספר זה הוא יצירתו הידועה ביותר של היילי, פורסם בשנים 1803–1804 ב-5 כרכים. היילי מת בפלפאם ב-12 בנובמבר 1820. היילי כבר כתב שירה כאשר ב-1771 הטרגדיה שכתב על האב הפגוע, נדחתה על ידי דייוויד גאריק. היילי זכה לתהילה ממנה נהנה בקרב בני דורו בעזרת מאמריו ואיגרותיו הפואטיות: "איגרת פואטית לצייר" (1778) המופנית לידידו ג'ורג' רומני. "מסה על היסטוריה" (1780), בשלוש איגרות, הממוענות לאדוארד גיבון. מסה על שירה אפית (1782) מופנית לוויליאם מייסון. "ניצחונות המזג" (1781) היית היצירה הפופולרית ולכן הודפסה בשתים עשרה או ארבע עשרה מהדורות יחד עם "ניצחונות המוזיקה" ( 1804). מחזה טרגדיה שלו מ-1789 "מרסלה" הוצג בדרורי ליין. ב-1805 פרסם בלדות המבוססות על אנקדוטות של חיות, עם איורים של ויליאם בלייק. במשך שתים עשרה השנים האחרונות לחייו קיבל היילי קצבה עבור כתיבת זיכרונותיו. בשנת 2007, התערוכה "משוררים בנוף: הרוח הרומנטית באמנות הבריטית" שאצר סיימון מרטין ונערכה בגלריה פאלנט האוס בצ'יצ'סטר הבליטה את תפקידו של היילי כפטרון וידיד של אמנים כולל ויליאם בלייק, ג'ורג' רומני, ג'ון פלקסמן וג'וזף רייט מדרבי. בשנת 1769 נישאה היילי לאלייזה בול (1750–1797), בתו של תומאס בול, דיקן צ'יצ'סטר. אלייזה בול היילי הייתה מתרגמת ומסאית. היא תרגמה לאנגלית שני חיבורים מאת המסאית הצרפתייה אנה תרז דה למברט (1647 – 1733) שפורסמו ב-1780 כמאמרים על ידידות וזקנה. שש עשרה שנים מאוחר יותר היא פרסמה חיבור מקורי, "ניצחון ההיכרות על הידידות: מסה לעתיד" (1796). היא מתה ב-1797. היילי נפרד ממנה ב־1789 והתחתן שנית ב-1809 עם מרי וולפורד, אך גם הם נפרדו לאחר שלוש שנים. מדיה וקבצים בנושא ויליאם היילי בוויקישיתוף ויליאם היילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ויליאם היילי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Dr John Johnson, ed., The Memoirs of the Life and Writings of William Hayley Esq. the Friend and Biographer of Cowper, Written by Himself, With Extracts from His Private Correspondence and Unpublished Poetry (Henry Colburn and Company and Simpkin and Marshall, 2 volumes, 1823) "Hayley, William (HLY762W)" Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Hayley, William". Encyclopædia Britannica. Vol. 13 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 113. Attempts toward fame and fortune: Joseph Wright of Derby and late-renaissance Humanism.
שק של עצמות

שק של עצמות (באנגלית: Bag of Bones) הוא ספר מתח מאת סטיבן קינג, שיצא לאור בשנת 1998 ותורגם לעברית בשנת 1998. זכויות ההסרטה של הספר נמכרו לחברת MGM, אך הוא טרם יצא לאקרנים. עם זאת, ב-2012 הופק עיבוד טלוויזיוני בכיכובו של פירס ברוסנאן. עלילת הספר סובבת סביב ניסיונו של מייקל נונאן, סופר מוצלח, לשבור את מחסום הכתיבה שלו שנגרם עקב מותה הפתאומי של אשתו. במקביל לעימותו של נונאן עם המשבר הפנימי שהוא חווה, חל גם עימות בינו לבין המיליארדר מקס דאוור, נציג הרוע התורן של קינג, שהשתלט על העיירה הקטנה אליה פרש נונאן במצוקתו. שק של עצמות, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטפן (זמר)

סטפן איירפטיין (באסטונית: Stefan Airapetjan; נולד ב-24 בדצמבר 1997) הוא זמר-יוצר אסטוני ממוצא ארמני. הוא השתתף שלוש פעמים בקדם האסטוני לאירוויזיון אסטי לאול. בשנת 2018, כחבר בלהקת Vajé, הוא שר את השיר "Laura" באסטי לאול. הם סיימו במקום השלישי. שנה לאחר מכן התחרה פעם נוספת בקדם האסטוני לאירוויזיון 2019, עם השיר "Without You", שהגיע למקום השלישי גם כן. ב-13 בנובמבר 2019 הכריזה רשות השידור האסטונית (ETV) כי סטפן ישתתף באסטי לאול לאירוויזיון 2020, עם השיר "By My Side". הוא העפיל לגמר מחצי הגמר הראשון של האירוע, וסיים במקום השביעי. ב-4 בדצמבר 2021 השתתף ברבע הגמר השלישי של הקדם האסטוני לאירוויזיון 2022, אסטי לאול, והעפיל לשלב חצי הגמר, ששודר ב-5 בפברואר 2022. הוא הגיע למקום הראשון בגמר הקדם, עם השיר "Hope". ב-12 במאי 2022 ביצע סטפן את "Hope" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי הופיע סטפן בגמר התחרות. עם תום הקראת התוצאות הוא דורג במקום ה-13 עם 141 נקודות (43 מהשופטים ו-98 מהקהל). "Without You" "Better Days" "We'll Be Fine" "By My Side" "Hope" מדיה וקבצים בנושא סטפן בוויקישיתוף סטפן, ברשת החברתית אינסטגרם סטפן, סרטונים בערוץ היוטיוב סטפן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטפן, באתר ספוטיפיי סטפן, באתר Last.fm (באנגלית) סטפן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטפן, באתר Discogs (באנגלית) סטפן, באתר Genius Davies, Megan (10 בנובמבר 2022). "Estonia: Eesti Laul 2018 Participants Announced". Eurovoix (באנגלית). {{cite web}}: (עזרה) Farren, Neil (1 בדצמבר 2018). "Estonia: Eesti Laul 2019 Entries Released". Eurovoix (באנגלית). {{cite web}}: (עזרה) Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 2 result – these are the lucky qualifiers, ‏12th May 2022 eurovisionworld, Eurovision 2022 Grand Final
אלפא רומיאו טונלה

אלפא רומיאו טונלה (באיטלקית: Alfa Romeo Tonale) היא מכונית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אלפא רומיאו משנת 2022. היא נחשפה ב-8 בפברואר 2022, לאחר שהוצגה כמכונית קונספט בשנת 2019 תחת השם אלפא רומיאו טונלה קונספט. היא הגיעה לישראל ב-18 ביולי 2022. היא המתחרה הישירה של אלפא רומיאו לאאודי Q3, ב.מ.וו X1, ב.מ.וו X2, קופרה פורמנטור, DS 4, יגואר אי-פייס, לקסוס UX, מרצדס-בנץ GLA-קלאס, מרצדס-בנץ GLB-קלאס, וולוו XC40. העיצוב החיצוני נותר זהה לקונספט המקדים אך עבר כמה שינויים לא משמעותיים על מנת להביא אותו לייצור. העיצוב החיצוני והפנימי מבוסס על האלפא רומיאו סטלביו. הדגם משווק עם חמישה מערכות הנעה, אחת היברידית פלאג-אין ושלוש בנזין ואחד דיזל. מערכת ההנעה היברידית כוללת מנוע בנזין בנפח 1.3 ליטר טורבו עם שני מנועים חשמליים, שלושת המנועים מספקים יחד 275 כ"ס, לפי אלפא רומיאו זה מספיק לנתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 6.2 שניות. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 15.5 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 60 ק"מ. מטען פנימי בקיבולת 7.4 קילוואט מאפשר הטענה מלאה של הסוללה בתוך שעתיים וחצי. למערכת ההנעה זאת תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שישה הילוכים. מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר המשווק בשתי גרסאות: אחת עם הספק של 130 כ"ס ומומנט מרבי של 24.5 קג"מ, והשנייה עם מגדש טורבו המספקת 160 כ"ס. לשני מנועים אלה מערכת סיוע היברידית קלה עם מנוע חשמלי קטן המספק 20 כ"ס. לשני המנועים תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. באמריקה הדגם ישווק עם מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק 256 כ"ס עם תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים. מנוע דיזל בנפח 1.3 ליטר טורבו המספק 130 כ"ס עם תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שישה הילוכים. לטונלה מערכת אוטונומית ברמה 2. מדיה וקבצים בנושא אלפא רומיאו טונלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלפא רומיאו טונלה (באיטלקית) cartube, אלפא רומיאו טונלה 2022 נחשף - השנה בישראל - cartube, באתר www.cartube.co.il cartube, הצצה לדגם עתידי: אלפא רומיאו טונלה PHEV קונספט - cartube, באתר www.cartube.co.il cartube, אלפא רומיאו טונלה 2022 בישראל - מחיר החל מ-229,000 שקל, באתר cartube 2023 Alfa Romeo Tonale Revealed With 272 HP As Brand's First PHEV, Motor1.com (באנגלית) Подзаряжаемый кроссовер Alfa Romeo наконец-то стал серийным, Motor1.com (ברוסית) Alfa Romeo Tonale (2022) debütiert mit 275-PS-Plug-in-Hybrid, Motor1.com (בגרמנית) Alfa Romeo'nun ilk "elektriklisi" Tonale ile tanışın!, Motor1.com (בטורקית) Alfa Romeo Tonale, ecco il primo SUV ibrido del Biscione [VIDEO], Motor1.com (באיטלקית)
Future Nostalgia Tour

The Future Nostalgia Tour הוא סיבוב הופעות החמישי של הזמרת האנגליה דואה ליפה, לתמיכה באלבום האולפן השני שלה Future Nostalgia (2020). הסבב הוכרז במקור בדצמבר 2019 ואמור להתקיים מאפריל עד יוני של השנה שלאחר מכן, הסיור נדחה מספר פעמים עקב מגפת הקורונה המתמשכת. הסבב התחיל ב-9 בפברואר 2022 במיאמי וצפוי להסתיים ב-16 בנובמבר של אותה שנה בפרת', עם מספר הופעות ברחבי צפון אמריקה, אירופה, אמריקה הלטינית ואוקיאניה. מופעי החימום בסיבוב הופעות זה היו גריף, טובה לו, אנג'ל, מייגן די סטליון, קרוליין פולצ'ק ולולו זואי. סיבוב ההופעות גרף 103.2 מיליון דולר מ-81 מופעים ומכר 1,310,777 כרטיסים מאותם מופעים. חלק 1 "Physical" "New Rules" "Love Again" "Cool" "Pretty Please" "Break My Heart" "Be the One" חלק 2 "IDGAF" (Interlude) "We're Good" "Good In Bed" "Fever" "Boys Will Be Boys" חלק 3 "Club Future Nostalgia Medley" (Interlude) "One Kiss" "Electricity" "Hallucinate" "Cold Heart" חלק 4 "Levitating" Encore "Future Nostalgia" "Don't Start Now" מדיה וקבצים בנושא Future Nostalgia Tour בוויקישיתוף Reilly, Nick (2 בדצמבר 2019). "Dua Lipa announces 2020 UK arena tour and shares new album title". NME. ארכיון מ-29 ביוני 2021. נבדק ב-18 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Paine, Andre (2 בדצמבר 2019). "Dua Lipa confirms Future Nostalgia LP, 2020 arena tour". Music Week. ארכיון מ-14 באוגוסט 2020. נבדק ב-18 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
הקורפוס ה-60 (האימפריה הגרמנית)

הקורפוס ה-60 (בגרמנית: Generalkommando zbV 60 היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא הוקם ב-20 בנובמבר 1916 על ידי הקמת קבוצת מיטאו ופורק בתום המלחמה. קבוצת מיטאו, על שם העיר מיטאו, הוקמה ב-3 באוגוסט 1915. היא הפכה לקורפוס ה-60 ב-20 בנובמבר 1916, ופעלה עד סוף המלחמה. עם תחילת מלחמת החפירות, זיהה הצבא הגרמני כי לא ניתן עוד לקיים את יחידת הקורפוס המסורתית, כלומר אחת המורכבת משתי דיוויזיות. בעוד שבמקרים מסוימים (ובמקומות מסוימים) היה די בקורפוס של שתי דיוויזיות, במקרים אחרים היה צורך ב-5 או 6 דיוויזיות. לכן, תחת פיקודו של הינדנבורג (מקיץ 1916), נוצרו מפקדות קורפוס חדשות ללא דיוויזיות אורגניות. הקורפוס החדש הזה נקבע כמפקדה כללית לשימוש מיוחד (בגרמנית: Generalkommandos zur besonderen Verwendung). לקורפוס ה-60 היו המפקדים הבאים במהלך קיומו: גינטר פון פפריץ (25 בנובמבר 1916–16 במרץ 1918) לודוויג פון אסטורף (16 במרץ 1918–דצמבר 1918) Cron 2002, p. 89 Note that Corps (z.b.V.) were designated with Arabic, not Roman, numerals. General Commands for Special Use Generalkommandos zur besonderen Verwendung (Genkdo z.b.V.) Cron 2002, p. 88 Cron 2002, p. 87 "The Prussian Machine, GenKdo". אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "German War History". נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
תהילים ע"ב

תהילים ע"ב הוא המזמור השבעים ושניים בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-71). המזמור עוסק בשירה ותפילה על המלך שלמה. יש הסוברים כי גלומה במזמור נבואה על המלך המשיח שעתידה להתקיים בשלמות בימי אחד מצאצאיו של שלמה. המזמור מכיל שלושים ושישה פסוקים והוא נפתח בכותרת:"לִשְׁלֹמֹה"(א). המשורר פותח בקריאה לאל שיתן למלך רוח חכמה לשפוט את העם:"אֱלֹהִים מִשְׁפָּטֶיךָ לְמֶלֶךְ תֵּן וְצִדְקָתְךָ לְבֶן מֶלֶךְ" וכך הוא "יָדִין עַמְּךָ בְצֶדֶק וַעֲנִיֶּיךָ בְמִשְׁפָּט"(ב). עשיית הצדק והמשפט תגרום לכך שהארץ כולה תהיה מלאה בשלום:"יִשְׂאוּ הָרִים שָׁלוֹם לָעָם וּגְבָעוֹת בִּצְדָקָה"(ג). הצדק והמשפט שהאל יביא יובילו לגדולה של המלך:"יִירָאוּךָ עִם שָׁמֶשׁ וְלִפְנֵי יָרֵחַ דּוֹר דּוֹרִים יֵרֵד כְּמָטָר עַל גֵּז כִּרְבִיבִים זַרְזִיף אָרֶץ יִפְרַח בְּיָמָיו צַדִּיק וְרֹב שָׁלוֹם עַד בְּלִי יָרֵחַ(ה-ז), וכן יביא לכבוד והוקרה עולמיים:"מַלְכֵי תַרְשִׁישׁ וְאִיִּים מִנְחָה יָשִׁיבוּ מַלְכֵי שְׁבָא וּסְבָא אֶשְׁכָּר יַקְרִיבוּ וְיִשְׁתַּחֲווּ לוֹ כׇל מְלָכִים כׇּל גּוֹיִם יַעַבְדוּהוּ"(י-יא). למשורר ברור שגדולת המלך תלויה בצדק ובמשפט וכך הוא מתחיל את החלק השלישי של המזמור בסיבה:"כִּי יַצִּיל אֶבְיוֹן מְשַׁוֵּעַ וְעָנִי וְאֵין עֹזֵר לוֹ יָחֹס עַל דַּל וְאֶבְיוֹן וְנַפְשׁוֹת אֶבְיוֹנִים יוֹשִׁיעַ"(יב-יג). המלך המדובר יוכל לזכות בזהב משבא בעקבות מעשיו וכשיזכה בזהב, הוא לא ישאיר את העושר אצלו אלא יעניק ממנו לאביונים:"וִיחִי וְיִתֶּן לוֹ (לאביון) מִזְּהַב שְׁבָא וְיִתְפַּלֵּל בַּעֲדוֹ תָמִיד כׇּל הַיּוֹם יְבָרְכֶנְהוּ"(טו). המשורר מסיים בברכה למלך:"יְהִי פִסַּת בַּר בָּאָרֶץ בְּרֹאשׁ הָרִים יִרְעַשׁ כַּלְּבָנוֹן פִּרְיוֹ וְיָצִיצוּ מֵעִיר כְּעֵשֶׂב הָאָרֶץ יְהִי שְׁמוֹ לְעוֹלָם לִפְנֵי שֶׁמֶשׁ יִנּוֹן שְׁמוֹ וְיִתְבָּרְכוּ בוֹ כׇּל גּוֹיִם יְאַשְּׁרוּהוּ". הפסוקים האחרונים במזמור הם לא חלק מהמזמור ובאו רק כחתימה של הספר השני בתהלים:"בָּרוּךְ ה' אֱלֹהִים אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל עֹשֵׂה נִפְלָאוֹת לְבַדּוֹ וּבָרוּךְ שֵׁם כְּבוֹדוֹ לְעוֹלָם וְיִמָּלֵא כְבוֹדוֹ אֶת כֹּל הָאָרֶץ אָמֵן וְאָמֵן כָּלּוּ תְפִלּוֹת דָּוִד בֶּן יִשָׁי" מפסוק ה' לומדים חז"ל את זה שה"ותיקין" מדקדקים על עצמן לגמור את קריאת שמע עד הנץ החמה ושיש מצווה להתפלל עם דמדומי חמה. פסוק י"ח הוא הפסוק המסיים את אחד מחלקי פסוקי דזמרה. מדיה וקבצים בנושא תהילים ע"ב בוויקישיתוף תהילים ע"ב מתוך פרויקט 929 יראוך עם שמש בגמרא הרב אליעזר מלמד פסוקי דזמרה באתר פניני הלכה
נח רוזנבלום

נח רוזנבלום (ביידיש: נח ראָזענבלום; 1864-1917?) היה מתרגם, עיתונאי וחבר עיתון המליץ. אחד משיריו המוכרים הוא השיר שאו ציונה נס ודגל אשר פורסם לראשונה בכתב-העת האשכול (סיון תרנ"ח, 1898) בחתימת נפ"ש [נח פרח-שושן]. מאז תחילת המאה העשרים לא הגיעו ידיעות עליו, והשמועה אמרה שהוא נפטר בשנות מלחמת העולם הראשונה ועד כה לא אותר מקום קבורתו. נח רוזנבלום נולד בשנת 1864 בקרליץ שבמינסק (היום בבלארוס) ובצעירותיו עבר לבסרביה (כיום מולדובה). הוא היה מורה בחדר מתוקן בעיר בלץ ולאחר מכן בסורוקה, שם נשא אישה שהתפרנסה מחנוונות, ושם גם נולדו לו ילדיו. הוא היה מתרגם ועיתונאי ובזמנו הפנוי כתב שירים וסיפורים רבים. נח רוזנבלום תואר על ידי שלמה הלל'ס, אחד מתלמידיו, כך: בסורוקי נתגלה המשורר שבו, והוא התחיל מפרסם לפרקים ב"המליץ" שירים מקוריים ומתורגמים. שפנו אליהם את תשומת-לבם של משכילי העיר, שהיו לומדים אותם על פה. בנעוריו היה משורר במקהלה של חזן מפורסם בריגא. ידע תווי-זמרה והיה גם "קומפוזיטור". לאחרים משיריו חיבר מנגינות משלו ולאחרים התאים מנגינות משל אחרים והיה מלמד אותנו לשיר אותם בניצחונו. — 'סופרי ביסאראביה', התקופה, ל-לא, תש"ו, עמ' 790 ב-1897, כתב שאול טשחרניחובסקי, שיר בעל שם זהה לשיר "נס ציונה" בסנקט פטרבורג, אשר אותו הקדיש לאגודה ציונית, אלא ששירו של רוזנבלום נדפס קודם. 'נס ציונה' של רוזנבלום פורסם בכרך הראשון של כתב העת האשכול (בקרקוב, פולין, ה'תרנ"ח, 1898), ואילו 'נס ציונה' של טשרניחובסקי פורסם רק כעבור שנתיים, בכרך השלישי של אותו כתב עת (ה'תר"ס, 1900). בתחילת הדרך, נגרם בלבול עקב 2 השירים הזהים, ותפוצתם הייתה זהה, אך לאחר מכן, דווקא שירו של רוזנבלום קיבל תפוצה רחבה יותר עקב לחנו שחובר לו אשר רבים העדיפו. שמות כמו 'ציונה' או 'נס ציונה', אומצו על ידי עשרות אגודות שונות ברחבי העולם. אך דווקא שם העיר נס ציונה הגיע מספר ירמיהו, פרק ד', פסוק ו': "שאו-נס ציונה העיזו אל-תעמדו". את שמו תחת שיריו נהג לחתום עם הקיצור נפ"ש. זה הוא היה קיצורו של שמו העברי "נח פרח שושן", אך רבים נהגו להתבלבל ולחשוב שכותב היציריות הייתה נחמה פוחצ'בסקי, שגם היא נהגה לכתוב עם חתימת קיצור זו. לאחר ששירו נדפס, שיר נוסף פרי עטו, ושמו שומר ישראל, נדפס גם כן, ועליו חתם רוזנבלום בשמו המלא. על כמה ממאמריו חתם רוזנבלום בשם בדוי אחר 'בן זרח'. המליץ נסגר ב-1904 ומטה לחמו נשבר. בימי מהפכת 1905 נעצרו בתו הגדולה ובנו בנימין, הוגלו לקווקז ומאז נעלמו עקבותיהם. את שנותיו האחרונות חי ברעב ובעוני, ובשנת 1915, יש הסוברים כי בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, הלך לעולמו בהיותו בגיל 51, אם כי פרט זה שנוי במחלוקת ויש הסוברים כי מת ב-1917. לבנה קטנה החרישו אהבת ציון שאו ציונה נס ודגל (1898) שיר-רעי ארץ ישראל (1897) שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א) באתר עונג שבת נח רוזנבלום (1864-1917), דף שער בספרייה הלאומית נח רוזנבלום (1864-1917), דף שער בספרייה הלאומית נח רוזנבלום, באתר library.osu.edu נח רוזנבלום, נפ"ש, האשכול - כרך א', עמ' 88 שאול טשרניחובסקי, נס ציונה, האשכול - כרך ג', עמ' 9 האשכול : מאסף ספרותי ומדעי, באתר library.osu.edu מקור השם וסמל העיר, באתר www.nzc.org.il נחמה פוחצ'בסקי (נפ"ש), באתר ראשון לציון דוד אסף, עונג שבת (עונ"ש): שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א), באתר עונג שבת (עונ"ש), ‏יום שישי, 24 באפריל 2020 לבנה קטן, באתר www.zemereshet.co.il עזרא גאלדין, הזמן - ילקוט הארץ, וורשה: א. בוימריטער, ה'תרנ"ו (1896), עמ' 3-4 זאב יעבץ, גאון הארץ, ירושלים: האחים שולדבערג, (ה'תרנ"ג, 1893), עמ' 63-64 ארץ ישראל, באתר www.zemereshet.co.il