laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צפון תל אביב

צפון תל אביב, בהתייחסות לצפון העיר תל אביב, הוא מושג בעל פרשנויות שונות, הן כמושג גאוגרפי והן כחברתי, אשר גם השתנה לאורך ההיסטוריה: בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר תל אביב התרחבה צפונה במסגרת תוכנית גדס צפון העיר היה האזור המכונה כיום "רובע מרכז העיר" המוגדר כשטח שמצפון לשדרות בן ציון ועד שדרות בן-גוריון (שדרות קק"ל דאז). אזור זה יושב על ידי אוכלוסייה בורגנית אמידה יותר שהגיעה בעליות הרביעית והחמישית כמו גם הרצועה המקבילה לים שלאורך צפון הרחובות בן-יהודה ודיזנגוף שיושבו בהדרגה. העיר המשיכה להתפתח מאוחר יותר גם עד נחל הירקון. כל אזור זה זכה לכינוי "צפון העיר" ומאוחר יותר "הצפון הישן". שכונת "הצפון הישן" מוגדרת כיום כגוש שבין שדרות בן-גוריון ורחוב הירקון וממערב לרחוב אבן גבירול. "הצפון החדש" הוא כינויו של האזור שממזרח לאבן גבירול, בין שדרות שאול המלך והירקון. שכונות עבר הירקון הן השכונות הצפוניות ביותר בעיר ובאופן יחסי חדשות יותר אף על פי שחלקן החלו להיבנות כבר בשנות ה-50. המושג "צפון תל אביב" יכול להתייחס גם לשכונות אלה אולם "הצפון החדש" מתייחס לגוש הדרומי יותר כאמור. הביטוי "צפוני" או "צפונבון" בלעג, ככינוי לאדם עשיר ומפונק ובעל סטיגמה חברתית מסוימת, עשוי להתייחס לכל אחת מהגדרות אלה של צפון תל אביב לאורך ההיסטוריה. הכינוי קיבל משמעות ברורה יותר במסגרת תוכנית האינטגרציה בחינוך שהפעילה עיריית תל אביב. דרום תל אביב רובעי תל אביב-יפו ל. ברקן, שכונת הצפון בבניינה, דבר, 28 באוגוסט 1928 "צפוני" - דף העוסק בביטוי בוויקימילון
צמחי מעזבות

צמחי מעזבות או צמחים רודרליים (Ruderal) הם צמחים חובבי חנקן או ניטרופילים (nitrophilic) ולכן גדלים על קרקעות העשירות בחומרי מזון מומסים שיש בהם תרכובות אנאורגניות של חנקן, פוספט, צורן ועוד, המצויים באזורים בהם נפוצה אשפה ציבורית. בתי גידול נפוצים הם צידי הדרכים, מעזבות, חלקות וגינות נטושות וגלי אשפה. דוגמאות לצמחי מעזבות הם: חוֹחַן הַקִּנְרָס, גדילן מצוי, חרצית עטורה, ברקן ממשפחת המורכבים, סְיָגִית מבריקה ממשפחת הסוככיים, חֶלמִית מצויה, מָעוֹג כרתי ממשפחת החלמיתאים, חרדל ממשפחת המצליבים, קיקיון מצוי ממשפחת החלבלוביים, הסִרְפָד וסרפד דו-ביתי ממשפחת הסרפדיים. לפי ההגדרה לא נכללים בין הצמחים האלה צמחי תבואה. טבע עירוני טבע עירוני בישראל מיכאל זהרי, נופי הצומח של ארץ ישראל - סיורים מונחים ללימוד האקולוגיה של הצומח בארץ, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1980 מיכאל זהרי, מדריך חדש לצמחי ישראל, הוצאת ספרים עם עובד - תל אביב, 1986 - הדפסה אחת-עשרה חלמית קטנת-פרחים, באתר "צמחיית ישראל וסביבתה" עמרם אשל, צמחים חובבי חנקן, סנונית ממשפחת הסנטליים - לפי מיכאל זהרי, מדריך חדש לצמחי ישראל, עמ' 80
פליקס פברי

פליקס פברי (Felix Fabri; ציריך, 1441 או 1442 – אולם, 1502) היה נזיר דומיניקני, צליין וכותב ספרי מסעות. עלה לרגל לירושלים פעמיים. פעם ראשונה בשנת 1480 ופעם שנייה בין השנים 1483–1484. פרסם שני ספרי מסעות, האחד הוא דוח קצר יחסית, בגרמנית, של ביקורו הראשון, והשני ספר ארוך ומפורט בלטינית. ספר זה הוא אחד ממדריכי הצליינים המפורטים והמדויקים ביותר שיצאו באותה התקופה. המסע הראשון – דרכו לארץ הקודש עברה מאולם למדינגן, שם פגש קבוצת צליינים. משם המשיכו לאינסברוק, חצו את הרי האלפים לטרוויזו ומשם לוונציה. בוונציה עלו על אונייה שהפליגה דרך נמלי קורפו, כרתים וקפריסין. מקפריסין הפליגו לארץ ישראל, סביר להניח שדרך נמל יפו. מיפו עלו לירושלים. המסע חזרה עבר באותה דרך, למעט עצירה נוספת ברודוס, אי שהיה תחת מצור טורקי בהפלגתם אל הארץ. המסע השני – הדרך אל ירושלים הייתה כמו במסע הקודם, כולל עצירה ברודוס. אולם במסע זה המשיכו עולי הרגל בשיירת גמלים וביקרו גם בבית לחם, בחברון ובאזור הנגב (שפברי מכנה אותו "מדבר צקלג") אל עזה. משם המשיכו במסע מפרך בעומק סיני (דרך מנזר סנטה קתרינה, "חורב" בפיו) אל קהיר לפני שחזרו לאירופה. למסע זה הצטרף גם ברנרד פון בריידנבאך, שפרסם ספר מסעות מאויר משלו עליו. בספרו רחב היריעה "ספר המסעות של פליקס פברי" הוא מקדיש מקום רב להיסטוריה של ממלכת ירושלים הצלבנית ולתיאור מפורט של הסולטנות הממלוכית של ימיו. כמו כן הוא מפרט על העדות השונות ומהווה מקור מידע חשוב על מצבם של יהודי ירושלים, ארץ ישראל ומצרים באותה תקופה. כתיבתו של פליקס פברי מיועדת להדרכת הצליין המבקר בארץ. הוא מהווה דוגמה לסוג כתיבה חדש של מדריכי-צליינים. המייחד את הספרות ה"חדשה" הזו היא זווית הראייה הפרקטית. לא רק סיפורי קדושים ותיאורי מקומות קדושים אלא מידע המתיימר להיות אמין ומדויק בקשר למקומות הלינה, סדרי התפילה ומועדיהם, השווקים ומחיריהם, ואזהרות מפני עורמתם של הסוחרים ורמאויותיהם של מורי הדרך - כלומר, כל מה שנמצא במדריך תיירים מודרני. פברי הוא תייר סקרן וכותב שנון. ספרו מלא אנקדוטות ותיאורים של מנהגים מקומיים, מראות טבע, נוף ואדם. אלי שילר וגבריאל ברקאי, מסעו של הנזיר פליקס פברי לירושלים ולארץ ישראל, אריאל, גיליון 208, 2014 בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש, קרדום, גיליון 13–14, 1981 ימית רחמן-שרירא, "נדודים בארץ הקודש: פליקס פברי, 'תיאור', 'עדות' ומה שביניהם", עת-מול 2018, 11–14 The book of the wanderings of Brother Felix Fabri, London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1893–1897 מדיה וקבצים בנושא פליקס פברי בוויקישיתוף כתביו של פליקס פברי בהוצאת החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל, 1896–1897 (באנגלית) אלי שילר, "מסעו של הנזיר פליקס פברי לארץ הקודש", אריאל, גיליון 120, 1996, 207–216 נדב שרגאי, גלויה מן העבר, באתר ישראל היום, 17 באפריל 2015 ימית רחמן-שרירא, "מסע אל ארץ המראות: פליקס פברי והעליות לרגל של מרים אם ישוע בירושלים", זמנים, גיליון 133–134, 2016, 58–69 כתבי פליקס פברי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פליקס פברי (1441 או 1442-1502), דף שער בספרייה הלאומית
So Far, So Good... So What!

So Far, So Good... So What! (בינתיים בסדר... אז מה!) הוא האלבום השלישי של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מגאדת', שיצא בשנת 1988. המהדורה המחודשת של האלבום יצאה בשנת 2004 וכלל כמה שירים שלא נכללו בהוצאה המקורית. השיר "In My Darkest Hour" נכתב על ידי דייב מאסטיין זמן קצר לאחר שקליף ברטון נהרג. ברטון היה הבסיסט של להקת מטאליקה, שמאסטיין היה חבר בה בשנות השמונים המוקדמות. השיר "Anarchy in the U.K" הוא גרסת כיסוי לשיר של הסקס פיסטולס עם מילים שונות במקצת. בשיר משתתף גם הגיטריסט של להקת הסקס פיסטולס, סטיב ג'ונס. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת. דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה, פסנתר ג'ף יאנג - גיטרה, קולות רקע צ'אק בהלר - תופים, קולות רקע דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע מידע על האלבום So Far, So Good... So What! באתר MusicBrainz מידע על האלבום So Far, So Good... So What! באתר AllMusic האלבום So Far, So Good... So What! באתר Discogs האלבום So Far, So Good... So What! באתר ספוטיפיי האלבום So Far, So Good... So What! באתר יוטיוב
כמאל אלטון

גֶ'מאל כֶּמָאל אַלטוּן (בטורקית: Cemal Kemal Altun;‏ 13 באפריל 1960 סמסון, טורקיה – 30 באוגוסט 1983 מערב ברלין, מערב גרמניה), מבקש מקלט טורקי בגרמניה, שהתאבד במהלך מעצרו לקראת הסגרתו לשלטונות הצבאיים הטורקיים. הוא קפץ מהקומה השישית של בית המשפט בברלין ועורר מחאה ארצית רחבה נגד שלטונות המשפט המערב-גרמני. הוא נחשב ראשון הפליטים הטורקים שהתאבד מפחד ההסגרה לשלטונות הטורקיים. אלטון היה פעיל פוליטי כבר כנער במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בגלל נאומים וחלוקת כרוזים הוא הוכנס לרשימה השחורה של גורמים לאומניים והותקף פעמים רבות. לאחר ההפיכה הצבאית ב-12 בספטמבר 1980 נעצרו, עונו ונרצחו רבים מחבריו הקרובים. כעבור חודשיים, ב-8 בנובמבר, ברח הסטודנט בן ה-20 דרך רומניה, בולגריה, הונגריה, צ'כוסלובקיה ומזרח גרמניה למערב גרמניה, אל אחותו. אחרי כמה חודשים התברר לו שהוא הואשם על ידי שלטונות הצבא הטורקי בהשתתפות ברציחת גון סזק, והוא ביקש מקלט מדיני. במקום זאת הוא נעצר ב-5 ביוני 1982 במערב ברלין. ב-21 בפברואר אישרו השלטונות המערב-גרמניים את הסגרתו לטורקיה, שם היה צפוי למות, על-פי אמנסטי אינטרנשיונל, בשל תנאי כליאה, עינויים או הוצאה להורג. את ההסגרה הצליחה לדחות ב-2 במאי 1983 ועדה אירופית לענייני זכויות אדם בשטרסבורג. בכל זאת הוא הובל כבר במרץ 1983 מתא המעצר אל שדה התעופה עם האיום המפורש שהוא יוטס לטורקיה. ב-29 באוגוסט נפתח סבב חדש של דיונים, בנושא הסגרת אלטון לטורקיה. ביום הדיונים השני, לאחר הסרת אזיקיו, רץ אלטון לעבר חלון פתוח באולם בית המשפט, שהיה בקומה השישית, וקפץ אל מותו מגובה של 25 מטרים. אמנסטי אינטרנשיונל פרסמה הודעה בה נאמר בין היתר: "הוא איבד את האמון בחוקי היסוד של המדינה, בגלל שנאת הזרים העולה והכרסום הגובר בזכות למקלט. הוא מת בגיל 23 כקורבן של מדיניות שמעדיפה את היחסים הטובים עם השלטון הצבאי של טורקיה על פני חיי אדם." שישה חודשים לאחר מותו ניתנה לאלטון זכות המקלט המדיני בגרמניה. גורמים ממשלתיים התייחסו להתאבדות כאל "מקרה בודד", אך יותר ממאה מקרים דומים באו אחריו, ומפלגות האופוזיציה תקפו את הממשלה בחריפות בעניין מדיניות המקלט המדיני שלה, בייחוד את שר הפנים דאז, פרידריך צימרמן. גם שר החוץ קלאוס קינקל, שתמך בהסגרת אלטון לטורקיה בשם היחסים הטובים עם השלטון שם, הותקף. התארגנויות אזרחיות להגנה על זכות המקלט לא הצליחו לשנות באופן בסיסי את מדיניות הממשלה הגרמנית, שלמעשה נוגדת את חוקי היסוד הגרמניים. באביב 1988 נקראה הכיכר לפני מרכז התרבות מצפון לעיר קאסל באופן רשמי "כיכר כמאל אלטון". הוצב בו פסל של הפסל הטורקי איופ אוז בדמות יד, אסורה בשרשרת ואוחזת בוורד. בחזית הבניין בו התאבד אלטון, בברלין, הוצב פסל, גודלו 4X2X1 מטרים ובו כתובת בגרמנית ובטורקית. הפסל נחנך ב-1996 על ידי ראש רובע שרלוטנבורג דאז, מוניקה ויסל. הכיכר ברובע אוטנזן שבהמבורג לא קיבלה את השם באופן רשמי, אך היא מוכרת בשם זה. וולף בירמן, שעקב אחרי המקרה עוד לפני סופו הטרגי, כתב בלדה על כמאל אלטון. הבמאית הגרמנית-טורקית איישה פולאט (Ayşe Polat) יצרה סרט על אלטון בשנת 1992. גם בטלוויזיה הגרמנית שודר סרט שעסק בקורותיו. מדיה וקבצים בנושא כמאל אלטון בוויקישיתוף השיר של וולף בירמן על כמאל אלטון, בתרגום לעברית
האחים גרים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... האחים גרים – זוג אחים גרמנים אשר עסקו בחקר התרבות הגרמנית מעשיות האחים גרים – אסופת מעשיות גרמניות שקיבצו האחים גרים האחים גרים - למבוגרים בלבד – סרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-2005, בבימויו של טרי גיליאם אגדות האחים גרים – סדרת אנימציה יפנית שהופקה בשנת 1987 בהשראת המעשיות של האחים גרים
Cryptic Writings

Cryptic Writings (כתיבה נסתרת) הוא האלבום השביעי של להקת ההבי מטאל האמריקנית מגאדת', יצא ביוני 1997 והגיע למקום ה-10 במצעד הבילבורד. יצא במהדורה מחודשת ב-2004. נעשו וידאו קליפים לשירים "Trust", "Almost Honest" ו-"A Secret Place". כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת: "Trust" מאסטיין, פרידמן) – 5:12) "Almost Honest" מאסטיין, פרידמן) – 4:09) "Use the Man" מאסטיין, פרידמן) – 4:04) "Mastermind" – 3:48 "The Disintegrators" – 3:05 "I'll Get Even" מאסטיין/פרידמן/אלפסון/בריאן הוק) – 4:19) "Sin" מאסטיין/מנזה/אלפסון) – 3:06) "A Secret Place" – 5:25 "Have Cool, Will Travel" – 3:40 "She-Wolf" – 3:38 "Vortex" – 3:23 "FFF" מאסטיין/מנזה/פרידמן/אלפסון) – 2:47) "One Thing", יצא בגרסת האלבום ביפן שירי בונוס במהדורת 2004: "Trust" גרסה בספרדית) (מאסטיין, פרידמן) – 5:12) "Evil That's Within" מאסטיין, מנזה, אלפסון) – 3:22) "Vortex" גרסה אלטרנטיבית) – 3:30) "Bullprick" מאסטיין, מנזה, פרידמן, אלפסון) – 2:47) דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה, פסנתר. מרטי פרידמן - גיטרה, קולות רקע. ניק מנזה - תופים, קולות רקע. דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע. Cryptic Sounds: No Voices in Your Head (רעשים נסתרים: ללא קולות בראשך) הוא אלבום EP אשר יצא ביפן ובארגנטינה בלבד בשנת 1998 עם גרסאות אינסטרומנטליות של חמישה שירים מתוך האלבום. השירים: "Almost Honest" – 4:14 "Vortex" – 3:21 "Trust" – 5:30 "A Secret Place" – 5:29 "She-Wolf" – 3:07 Live Trax (רצועות חיות) הוא אלבום EP שהוקלט בהופעות חיות בין השנים 1995-1997, ויצא לאור ב-1997. השירים: "Reckoning Day" "Angry Again" "Use the Man" "She-Wolf" "Tornado of Souls" "A Tout le Monde" Live Trax II (רצועות חיות 2) הוא אלבום EP שהוקלט בהופעה חיה באריזונה ב-13 ביולי 1998. השירים: "Almost Honest" "A Tout le Monde" "Sweating Bullets" "Symphony of Destruction" "Anarchy in the U.K." מידע על האלבום Cryptic Writings באתר MusicBrainz האלבום Cryptic Writings באתר Discogs
טבעת ברודגאר

טבעת ברודגאר (אנגלית: Ring of Brodgar), המכונה גם טבעת ברוגאר, היא הנג' נאוליתי ומעגל אבן באי מיינלנד באורקני שבסקוטלנד. טבעת האבנים עומדת על מצר יבשה החוצץ בין לוך סטנס ולוך האראי. עד כה לא נערכו במרכז המעגל חפירות ארכאולוגיות או תיארוך מדעי, וההשערה היא כי הוא נבנה בשנת 2500 לפנה"ס בקירוב, ולפיכך הוא בן זמנם של סטונהנג' ואתרים ארכאולוגיים אחרים באיים הבריטיים ובאירופה. קוטרו של המעגל הוא 104 מטרים, והוא השלישי מבחינה זו בממלכה המאוחדת. ההנג' היה מורכב במקור מ-60 אבנים, שמתוכן שרדו עד לסוף המאה ה-20 רק 27. האבנים עומדות בתוך תעלה מעגלית, שנחפרה על ידי התושבים הקדמונים של האזור. עומק התעלה הוא עד 3 מטרים ורוחבה הוא עד 9 מטרים. באזור הקרוב לטבעת יש אבנים ניצבות נוספות וערמות אדמה עגולות על קברים פרהיסטוריים, ההופכים את האזור לאתר טקסי חשוב. למרות שמטרתה המדויקת של הטבעת לא ידועה, קרבתה לאבנים הניצבות בסטנס ותל מיס האו הופכים אותה לאתר חשוב ביותר. חפירות שנערכו על ידי קולג' אורקני בנס (Ness) של ברודגאר, בין הטבעת לאבנים הניצבות של סטנס, חשפו מספר בניינים המיועדים למטרות מגורים וטקסים כאחד ועל פי הממצאים נראה כי בקרבת מקום אמורים להימצא מבנים נוספים. במקום התגלו גם כלי חרס, עצמות, כלי אבן וקצה משויף של אלת אבן. הממצא החשוב ביותר, ככל הנראה, הוא שרידי קיר אבן גדול שאורכו היה ככל הנראה 100 מטרים וגובהו 6 מטרים. ההשערה היא כי הקיר חצה את כל חצי האי שעליו נמצאת הטבעת, וייתכן שהוא היה מחסום סמלי בין המישור בעל החשיבות הטקסית שעליו נמצאת הטבעת, לבין האזור הרגיל שמסביב. מדיה וקבצים בנושא טבעת ברודגאר בוויקישיתוף orkneyjar - טבעת ברודגאר Ross, John (14 August 2007) "Experts uncover Orkney's new Skara Brae and the great wall that separated living from dead". Edinburgh. The Scotsman.
בניין המחוז (לונדון)

בניין המחוז (באנגלית: County Hall) או בניין מחוז לונדון (באנגלית: London County Hall או בקיצור LCH) הוא מבנה ברובע למבת' שבעיר לונדון, על גדתו הדרומית של נהר התמזה. מבנה זה שימש כמושבה של מועצת מחוז לונדון, ובהמשך כמקום מושבה של מועצת לונדון רבתי. המבנה נמצא צפונית לגשר וסטמינסטר, למול הסיטי של וסטמינסטר ומעברו השני של הנהר מארמון וסטמינסטר. כיום, המבנה משמש כמרכז עסקים, בידור ופנאי המכיל את מוזיאון עולמו של דאלי, את האקווריום של לונדון ובסמוך לו נמצא הלונדון איי. בין השנים 2003–2006 המבנה שימש את גלריה סאצ'י. במבנה שני בתי מלון - מלון Premier Travel Inn ומלון מריוט היוקרתי. המבנה המרכזי, בן שש הקומות, תוכנן על ידי האדריכל ראלף נוט. המבנה בנוי מאבן פורטלנד בסגנון אדוארדיאני. עבודות הבנייה, שבוצעו על ידי Holland, Hannen & Cubitts החלו בשנת 1911 והמבנה נחנך ב-1922 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. אגפים נוספים של המבנה הוקמו מאוחר יותר - האחרון שבהם בשנת 1974. במשך כ-64 שנים שימש המבנה כמשכן השלטון המקומי של לונדון, עד פירוקה של מועצת לונדון רבתי בשנת 1986. לאחר ביטול המועצה הועלו הצעות שונות לשימוש במבנה. בין היתר הוצע להעביר למבנה את בית הספר לכלכלה של לונדון (הצעה שנדחתה על הסף על ידי מרגרט תאצ'ר, אשר חששה מהפגנות סטודנטים בסמיכות כה גבוהה לבניין הפרלמנט הבריטי). המבנה נותר בשימוש רשות החינוך של לונדון הפנימית (Inner London Education Authority) עד לביטולה של רשות זו בשנת 1990, והמבנה נמכר למשקיעים פרטיים. אחד מאגפי המבנה (אגף County Hall Island Block) נהרס בשנת 2006 על מנת לבנות במקום מלון. מדיה וקבצים בנושא בניין המחוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בניין המחוז בניין המחוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההיסטוריה של המבנה
רגע לפני ש...

"רגע לפני ש..." הוא האלבום השני של הזמרת שירי מימון. הוא יצא לאור ב-10 בינואר 2008 והפיק אותו מוזיקלית יועד נבו, שעיבד את רוב השירים. בעיבודים השתתפו גם מומי לוי ואסף דר. מימון עצמה כתבה מספר משירי האלבום. הסינגל הראשון מתוכו, "יותר טוב לסלוח", הופץ כחודש לפני הוצאתו, ב-10 בדצמבר 2007 הסינגל נכתב על ידי אבינועם חי שמחי והולחן על ידי עידו רצון אשר היה גם אחראי לשורה "יותר טוב לסלוח". להצלחה רבה במצעדי המוזיקה השונים, וברובם הגיע אף אל המקום הראשון. ב-4 בפברואר 2008 יצא הסינגל השני מתוך האלבום הנקרא "כשהלכת", ב-24 במרץ הסינגל השלישי "תאהבי קצת את עצמך", וב-24 ביוני יצא הסינגל הרביעי "ורציתי שתדעי". הסינגל "כשהלכת" הגיע למקומות גבוהים יחסית במצעדים השבועיים, אך פחות מקודמו, "יותר טוב לסלוח" ואילו "תאהבי קצת את עצמך" ו"ורציתי שתדעי" לא זכו להשמעות רבות. בנוסף, לשני השירים הבאים באלבום: השיר - "שבי לרגע" שנכתב והולחן על ידי שחף וולמן והשיר - "זה לא מה שהבטיחו לי" שנכתב והולחן על ידי אייל גלס הופקו גם גרסאות עיבוד NY על ידי המפיק האמריקאי סטיב גרינברג שעבד עם אמנים בינלאומיים כמו להקת הנסון, בריטני ספירס ועוד. בחודש מאי 2008 מימון החלה במסע הופעות ברחבי הארץ עם מיטב שיריה, הכוללים את שני אלבומיה, קאברים מ"כוכב נולד" ועוד. על העיבוד המוזיקלי היה אחראי לואי להב. גיטרות: אבי סינגולדה כינור: חן שנהר, אלון ובר בס, קלידים, תכנותים, כלי הקשה : יועד נבו צ'לו: דנה וקסמן, הילה קרני כלי הקשה, תכנות: מומי לוי ויולה: גליה חי קלידים: אילן פוסטופצקי פסנתר: אדם פרי בס: אורי קליינמן יותר טוב לסלוח (בימוי: ליאת דהאן וג'ונתן ליאונג) ורציתי שתדעי (בימוי: אופיר לובל) מידע על האלבום רגע לפני ש... באתר MusicBrainz שירי מימון, האתר הרשמי אור ברנע, מוכנה לסלוח, באתר ynet, 10 בדצמבר 2007 טל פרי, מימון ואדוני הממון, 10 בינואר 2008, Mooma שירי מימון מציגה: אהבת נשים, באתר ynet, 1 ביולי 2008
אצטרובל

אצטרובל הוא המשך של ענף היוצר מנבגים בחיק העלים. האצטרובל משמש כמערכת ההתרבות של הצמחים ממערכת המחטנאים. הוא מאפיין בולט יותר של המערכה מאשר העלים המחטיים, שאינם קיימים בכל המינים, ועל כן לעיתים מתרגמים את שם המערכה לאצטרובלניים. מבנה האצטרובל של האורן מהווה דוגמה למציאת סדרת פיבונאצ'י בטבע - מספר הקשקשים הולך וגדל משורה לשורה על פי סדרה זו. האצטרובל מתאפיין ביכולת להיפתח במזג אוויר חם ויבש ולהיסגר בתנאים לחים וקרים, תכונה המסייעת להתרבות העץ. לא ידוע בוודאות על הסיבות לכך אולם ישנן מספר השערות כמו הצורך בהאבקה יעילה, שבה גרגירי האבקה מתפזרים באוויר להאביק את השחלות של האצטרובל הנקבי, והיכולת להפיץ זרעים למרחקים רבים בתנאי חום ויובש, תהליך שמקטין תחרות על משאבים בין עצים הגדלים בקרבה זה לזה. אפשרות אחרת לפתיחת קשקשי האצטרובל בתנאי חום ויובש קיצוניים, כגון אלו הנוצרים בשריפות יער, מאפשרת ליער להתחדש לאחר שריפה. המנגנון הפיזיולוגי המאפשר את פתיחת וסגירת האצטרובל מבוסס על תכונות החומר העצי, תאית (צלולוזה), הנוטה להתנפח כשהוא נרטב או בסביבה של לחות גבוהה. המבנה המיוחד של קשקשי האצטרובל, עם חלק תחתון עשיר בתאית לעומת חלק עליון חלול, מאפשר לקשקשים להתנועע ולהשיג את תוצאת הפתיחה או הסגירה הרצויה. האצטרובלים מתחלקים לשני זוויגים, השונים במראם זה מזה: האצטרובלים הבולטים הם החלק הנקבי, ומכילים את זרעי הצמחים (הנקראים צנוברים כאשר מדובר באצטרובל האורן). האצטרובלים הקטנים ולא מעוצים הם לרוב הזכריים, ומכילים את האבקנים. האצטרובלים הנקביים שונים ממין למין, אך לכל המחטנאים אצטרובלים זכריים דומים: סביב ציר מרכזי מתפתחים קשקשים המחביאים שקי אבקה. בעת פתיחת הקשקשים האצטרובל ייצבע בגוון צהוב. האצטרובלים הנקביים גם בנויים סביב ציר מרכזי, לרוב בצורה גלילית או חרוטית, עם שחלות פוריות תחת הקשקשים. לאחר פתיחת הקשקשים והאבקה, מתפתחים תחת הקשקשים הזרעים. קיימים מינים בהם האצטרובל הנקבי פתוח קשקשים (אורן, אשוח) ואחרים בהם האצטרובל סגור וקשקשיו מאוחים, והשחלות צמודות לקשקש (ברוש). יוצאי דופן הם סוגי משפחת הפודוקרפיים (Podocarpaceae), שאצטרובליהם דומים לענבות וצבעם אדום. בטורקיה ואזור הקווקז נהוג לבשל את האצטרובלים לצורך הכנת סוכר או ריבות. האצטרובלים קשורים לרעיונות כמו עץ החיים או הרצף המושלם שבסדרת פיבונאצ'י (אותו ניתן למצוא באצטרובלים). אולם במיוחד נקשר האצטרובל, לאורך המאות, לנושא של הארה רוחנית, בגלל הדמיון שלו לבלוטת האצטרובל (Pineal Gland), השוכנת עמוק בתוככי המוח, ממש במרכזו, ואורכה בין חמישה לתשעה מילימטרים. ערך מורחב – צנובר צנובר הוא זרע אכיל של עץ האורן. באצטרובל, הצנובר מכוסה בקליפה קשה. החלק האכיל אינו פרי מבחינה בוטנית אלא זרע (לא אוכלים את הציפה). לצנוברים מקולפים חיי מדף ארוכים אם הם נשמרים בקירור וביובש. צנוברים בקליפתם (או צנוברים מקולפים בתנאי רטיבות) מתעפשים תוך שבועות ספורים. יש כ-20 מיני אורנים שזרעיהם גדולים דיים להצדיק איסוף למזון. שמם הירושלמי של הצנוברים הוא פיניונס (מספרדית: piñones). ניתן להפיק מצנוברים גם שמן המוערך בשל הארומה האגוזית-עדינה שלו ובשל סגולות רפואיות המיוחסות לו כמדכא תיאבון וכנוגד חמצון. אבי סאייג, איך לגרום לאצטרובל להיפתח ולהיסגר?, במדור "ניסויי מדע בבית" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 מאי 2014 דר אבי סאייג, איך לגרום לאצטרובל להיפתח ולהיסגר?, באתר מכון דוידסון למדע, ‏13.5.2014
סודיט

סודיט (sudit), ברבים סודיצי (sudiţi), היה תושב של אחת הנסיכויות הרומניות, נסיכות מולדובה או ולאכיה שקיבל חסות של אחת המעצמות הזרות, בדרך כלל האימפריה האוסטרו הונגרית, האימפריה הרוסית או צרפת. המעמד ניתן תמורת שירותים שניתנו לאותה מעצמה או תמורת תשלום והיקנה חסינות מפני השלטונות המקומיים והשלטונות העות'מאניים ופטור ממסים מסוימים. המעמד התבסס על הסכם קוצ'וק קאינרג'ה משנת 1774 והגיעה לסיומו לאחר מלחמת העצמאות הרומנית בשנת 1878. בין הסודיטים היו אישים חשובים, כמו טודור ולדימירסקו ויהודים אשכנזים פולנים שהגיעו מרוסיה ומגליציה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית. קפיטולציות תקנות בית-המדרש קל קהל קיר"ה, גליציה ורוסיה בבוקרשט משנת תקפ"ו (1826)
טל בן שחר

טל בן שחר (נולד ב-6 בנובמבר 1970) הוא דוקטור להתנהגות ארגונית ישראלי הכותב ומרצה בנושאי פסיכולוגיה חיובית ואושר. בן שחר נולד ברמת גן למשפחה דתית, ולמד בתיכון בליך. בין גילאים 9 עד 14 גר עם משפחתו בדרום אפריקה, שם התוודע למשחק הסקווש. בשובו לארץ זכה כ-4 פעמים באליפות הנוער הארצית בסקווש, והתגייס לצה"ל במעמד ספורטאי מצטיין, אך עקב פציעה בגבו חדל מלשחק באופן תחרותי. בגיל 22 החל ללמוד לתואר במדעי המחשב באוניברסיטת הרווארד, אך במהלך התואר עבר ללימודי פילוסופיה ופסיכולוגיה. בגיל 29, לאחר שעסק בייעוץ מסחרי, החל ללמוד לתואר דוקטורט בהתנהגות ארגונית בהרווארד בהדרכת פרופסור פיליפ סטון, אחד מהחוקרים מהבולטים בתחום הפסיכולוגיה החיובית. הוא קיבל את התואר בשנת 2004. הוא החל להעביר במחלקה לפסיכולוגיה בהרווארד, כמרצה שלא מן המניין, הרצאה בנושא פסיכולוגיה חיובית, אשר הפכה במהרה להרצאה המבוקשת ביותר בקרב הסטודנטים, ועוררה עניין בתקשורת. לאחר שובו לישראל, החל בן שחר להרצות במרכז הבינתחומי הרצליה. הוא פועל במרכז הבינתחומי כיו"ר מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר, אותו ייסד ב-2010. בן שחר מרצה במגוון מוסדות אקדמיים ואירועים בארץ ובעולם, בתחומי פסיכולוגיה חיובית, מנהיגות, חינוך, הערכה עצמית, מיינדפולנס ועוד. בן שחר פרסם חמישה ספרים שתורגמו לעברית. ספרו "באושר ובאושר" משנת 2007, בו הוא שוטח את תובנותיו אודות האושר, נכנס לרשימת רבי המכר של ה-New York Times. בשנת 2009 כתב ספר בשם "אושר אפשרי", שבו הוא חוקר את הרדיפה אחרי שלמות. טל בן שחר כתב עם הפסיכולוגית שירלי יובל-יאיר את סדרת ספרי הילדים גיבורים אמיתים ספרי הסדרה גיבורים מציגים סוגיות עמוקות המעסיקות ילדים, ודמויות היסטוריות שסיפור חייהן ומנגנוני ההתמודדות שלהן יכולים לשמש השראה לילדים ולהורים כאחד. בן שחר נשוי לתמי ואב לשלושה ילדים. באושר ובאושר (2007), הוצאת מטר אושר אפשרי (2009), הוצאת מטר לבחור באושר (2013), הוצאת מטר שיחות עם הסַפָּר שלי (2017), הוצאת מטר האושר שבמנהיגות (2018), הוצאת מטר אתר האינטרנט הרשמי של טל בן שחר חיים הנדוורקר, דוקטור פיל גוד, באתר הארץ, 12 במאי 2006 עמית פכלר, היכונו למהפכת האושר, באתר הארץ, 12 בפברואר 2008 נטע יוסף-בודניק, ‏הנאה + משמעות = אושר, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2008 חיים הנדוורקר, איך להפסיק לרדוף אחרי השלמות ולהתחיל לחיות חיים מאושרים יותר?, באתר TheMarker‏, 5 בספטמבר 2009 תומר זלצר, "סכמת האושר שלנו מוטעית, ואז מגיע תסכול", באתר כלכליסט, 17 באפריל 2011 אסתי אהרונוביץ, ללמד את הילדים על טיפה של אושר, באתר הארץ, 9 במרץ 2012 שחר קדרון, איך מגבירים את האושר ביחסים?, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2015 דנה ספקטור, ״אין אושר בלי קבלת המציאות, והמציאות היא שקשה להיות סגורים בחדר״, באתר "ידיעות אחרונות", 8 באפריל 2020 Tal Ben-Shahar - Edutaining the world ב-YouTube אריאנה מלמד, "גיבורים אמיתיים": סוף סוף מלמדים פה משהו, באתר ynet, 22 באפריל 2012 פודקאסט חושבים טוב יהודית כץ מאושרים יותר - איך להתקרב לאושר דרך חמש שאלות? באתר יוטיוב רשימת הפרסומים של טל בן שחר, בקטלוג הספרייה הלאומית טל בן שחר ציין זאת במהלך הרצאה 10 במסגרת הקורס "פסיכולוגיה חיובית" בהארוורד כותרת הדוקטורט "Restoring Self-Esteem's Self-Esteem: The Constructs of Dependent and Independent Competence and Worth." האתר האישי של טל בן שחר, באתר המרכז הבינתחומי הרצליה מי אנחנו - מרכז מיטיב, באתר המרכז הבינתחומי הרצליה ביוגרפיה באתר של טל בן שחר סדרת גיבורים אמיתיים, באתר www.e-vrit.co.il ליאת רון, ‏ד"ר טל בן שחר הוא ד"ר לאושר, והוא לא נולד מאושר, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2020