laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סקובי-דו (סרט)

סקובי-דו (באנגלית: Scooby-Doo) הוא סרט לייב אקשן מסוגת קומדיית אימה, שיצא לאקרנים ב-2002 . הסרט בוים על ידי ראג'ה גוסנל והתסריט נכתב על ידי ג'יימס גאן וקרייג טיטלי. הסרט מבוסס על סדרת אנימציה בעלת אותו שם. אחריו יצא סרט המשך לאקרנים בשם סקובי-דו 2: חופשי חופשי (2004) עם אותו הליהוק. לאחר מכן, יצאו שני פריקוולים ששוחררו כסרטי טלוויזיה, עם ליהוק שונה, בשם סקובי-דו 3: התעלומה מתחילה (2009) וסקובי-דו 4: קללת מפלצת האגם (2010). בסרט מככבים פרדי פרינז ג'וניור, שרה מישל גלר, מת'יו לילארד, לינדה קרדליני וניל פאנינג כקולו של סקובי-דו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הסרט מתחיל בתעלומת רוח הרפאים לונה. דפני נחטפת על ידי הרוח, וחברי התעלומה מצילים אותה ופותרים את התעלומה. לאחר מכן חברי "מסתורין בע"מ" רבים ומפרקים את החברה. שנתיים לאחר מכן מנהל האי "ספוקי איילנד" קורא לסקובי דו ושאגי לפתור תעלומה. כל החבורה נפגשת בנמל התעופה לאחר שבשנתיים שחלפו ולמה עבדה בנאס"א, פרד כתב ספר על עצמו, ודפני נשארה עשירה. במטוס פוגש שאגי אישה בשם מרי ג'יין, האלרגית לכלבים (עובדה שמתגלה כחשובה בהמשך הסרט). אנשי החבורה מגיעים ל"ספוקי איילנד" ופוגשים את מנהל האי, האומר להם שנערים רבים באים מהקולג' פרמיטיבים וכשהם יוצאים מהאי הם מחונכים וחזקים באופן מוזר. כל אחד מאנשי החבורה מתחיל לפענח לבד את התעלומה מתוך רצון להראות שהוא יפתור ראשון את התעלומה. בהמשך החבורה מתחילה לעבוד ביחד, וסקראפי דו, האחיין של סקובי דו, מתגלה. הדיבוב העברי יצא רק בבתי הקולנוע: פרדי פרינז ג'וניור / אורי אומנותי - פרד "פרדי" ג'ונס שרה מישל גלר / אניה בוקשטיין - דפני בלייק מת'יו לילארד / יואב יפת - שאגי רוג'רס לינדה קרדליני / אתי קסטרו - ולמה דינקלי ניל פאנינג / שרון כהן - סקובי דו (קול) סקוט לנס / אבי חדש - סקראפי דו (קול) רואן אטקינסון / נתן דטנר - אמיל מונדווריוס איילה פישר / סיון שביט - מרי ג'יין פמלה אנדרסון / לימור שפירא- עצמה מדיה וקבצים בנושא סקובי-דו בוויקישיתוף "סקובי-דו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סקובי-דו", באתר נטפליקס "סקובי-דו", באתר AllMovie (באנגלית) "סקובי-דו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סקובי-דו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סקובי-דו", באתר Metacritic (באנגלית) "סקובי-דו", באתר אידיבי "סקובי-דו", באתר HBO Max (באנגלית) "סקובי-דו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "סקובי דו", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כפר דיסני

כפר דיסני (בצרפתית: Disney Village) הוא אתר קניות, הסעדה ושעשועים הממוקם באתר הנופש דיסנילנד פריז, במארן-לה-ואלה שבצרפת. הכפר נפתח ב-12 באפריל 1992 תחת השם "פסטיבל דיסני" (באנגלית: Festival Disney), בשטח כולל של 18,000 מ"ר. תכנון כפר הקניות וההסעדה מבוסס על תכנון דאונטאון דיסני שבאתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. כפר דיסני תוכנן על ידי האדריכל פרנק גרי והוא כולל מגדלים עשויים פלדת אל-חלד מוארים. חלק ניכר מהעיצוב של גרי הוסר בעת שיפוץ הכפר בסגנון אר דקו בשנת 2005. הכפר ממוקם בסמוך לשני פארקי השעשועים של אתר הנופש: דיסנילנד פריז ופארק אולפני וולט דיסני. בכפר מוצג המופע "באפלו ביל" מאז שנת 1992 בסגנון המופע המקורי של באפלו ביל, כאשר המופע כולל אינדיאנים, רודאו על שוורים ובאפלו ואף סוסים שהובאו מצפון אמריקה. כמו כן בכפר חנויות רבות, בתי קולנוע ודיסקוטקים. מדיה וקבצים בנושא כפר דיסני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כפר דיסני מדריך לכפר
הנה האיש (ניטשה)

"הנה האיש" (מלטינית: Ecce Homo) הוא ספרו האחרון של הפילולוג והפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר עצמו נכתב בגרמנית, למרות השם הלטיני. יעודו של הספר, כפי שהוא מתואר על ידי המחבר בהקדמה לו, הוא הצגת דמותו לפני שיציב בפני העולם תביעה קשה שכמותה לא הוצבה מעולם בפניו. שמו של הספר נגזר מ"הנה האיש", אמירתו של הנציב הרומאי פונטיוס פילאטוס בהציגו את ישו בפני היהודים לאחר ששפט אותו. הספר מכיל פרקי אוטוביוגרפיה על תולדות חייו ואורחות חייו, ובנוסף יש בו סקירה תמציתית על כתביו. הספר נכתב בשנת 1888 אך פרסומו עוכב על ידי אחותו של ניטשה, אליזבת פורסטר, עד לשנת 1895. במבוא לספרו זה ניטשה מציג את השקפתו הפילוסופית במונחים המצביעים על הינתקותו המוחלטת מן ההומניזם המודרני. ההומניזם לא חדל מלדגול בקדמה ובהפצת המדע והטכנולוגיה שיובילו אותנו לקראת ימים טובים יותר, ולצדד ברעיון כי על האידיאל להנחות את ההיסטוריה ואת הפוליטיקה - וזו, לפי ניטשה, היא סוג של אמונה, של דת ללא אלוהים שניטשה מגדיר כאלילים שאותם הוא מציע לנתץ בפטישו באמצעות הפילוסופיה: "לתקן את המין האנושי? הנה הדבר האחרון שאוכל להבטיח. אינני יוצר אלילים חדשים!... להשליך את האלילים - כך אני מכנה את כל האידיאלים - הנה מה שמהווה את אמנותי. בה במידה שהמצאנו את השקר של עולם אידיאלי, רוקנו את המציאות מתוכנה, ממשמעותה וממהימנותה... השקר שאנו מכנים אידיאל היה עד כה קללה המעיקה על המציאות. האנושות עצמה הפכה שקרית ומזויפת מיסודה עד כדי אמונה בערכים המנוגדים לאלה שבכוחם בלבד להבטיח את חוסנה ואת עתידה..." הנה האיש, באתר OCLC (באנגלית) The Project Gutenberg eBook of Ecce Homo, by Friedrich Nietzsche., www.gutenberg.org ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יערות הגשם גונדוואנה של אוסטרליה

יערות הגשם גונדוואנה של אוסטרליה (באנגלית: Gondwana Rainforests of Australia) שנודעו בעבר בשם שמורת יערות הגשם המרכז מזרחית, הם שמם הקיבוצי של מספר יערות הגשם סובטרופיים הנחשבים לנרחבים בעולם. יערות אלה מוגנים במסגרת יותר מחמישים שמורות טבע, ששטחן הכולל הוא 3,665 קמ"ר. השמורות מרוכזות לאורך הגבול בין קווינסלנד וניו סאות' ויילס, והן הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 1986. האתר הקיבוצי מכונה על-שמה של היבשת הקדומה גונדוואנה, שכן מאובנים מעידים שכאשר היבשת הקדומה הייתה קיימת, היו בה יערות גשם דומים מבחינת החי והצומח לאלה המתקיימים בשמורה היום. גובה השמורה נע מגובה פני הים עד כמעט 1,600 מטרים, ובה למעלה ממאתים מיני חי וצומח הנחשבים לנדירים או הנמצאים בסכנת הכחדה. בשנת 1984 הוכרזו אזורי השמורה הנמצאים בניו סאות' ויילס ששטחם כ-3,600 קמ"ר, ובשנת 1994 נוספו להם שטח של 592 קמ"ר בקווינסלנד. מספר המבקרים בשמורה הוא כשני מיליון בשנה, והחלקיה המתויירים ביותר הם הפארק הלאומי דוריגו והגשר הטבעי המהווה חלק משמורת ספרינגברוק. מדיה וקבצים בנושא יערות הגשם גונדוואנה של אוסטרליה בוויקישיתוף תיאור השמורה באתר ממשלת אוסטרליה הקדמה לשמורה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד

הפארקים הטרופיים של קווינסלנד (באנגלית: Wet Tropics of Queensland) הם יערות גשם מוגנים בשטח של 8,940 קמ"ר, המוכרזים כאתר מורשת עולמית. בשטח נמצאים של אוסטרליה היערות משתרעים לאורך צפון-מזרח מדינת קווינסלנד באוסטרליה, במקביל לשונית המחסום הגדולה, בין טאונסוויל לקוקטאון. באתר למעלה מ-390 צמחים נדירים, מתוכם כ-74 בסכנת הכחדה ולפחות 85 מינים הם אנדמיים. עוד כולל האתר 13 סוגים של יערות גשם ו-29 סוגים של מנגרובים וכן 370 מינים של עופות ו-107 מינים של יונקים כולל נמיית כיס נמרית,קזואר מצוי,בטונג זנב-מברשת,דאון צהוב-בטן,עטלף צינור פלורס וקנגוריל המושק. וכן 113 מינים של זוחלים ו51 מינים של דו-חיים. מדיה וקבצים בנושא הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד בוויקישיתוף אתר יערות הגשם של אוסטרליה תיאור האתר במסגרת אתרי מורשת עולמית באוסטרליה  ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איילנד

האם התכוונתם ל... גיורא איילנד – אלוף בצה"ל וראש המועצה לביטחון לאומי. בנו של ראובן איילנד ראובן איילנד – איש תנועת המושבים, מנכ"ל משרד החקלאות ואגרקסקו. איילנד – סוג של אנטילופה איילנד – סרט בכיכובה של סקרלט ג'והנסון. איילנד רקורדס – חברת תקליטים. איילנד (חברה) – חברת תוכנה אמריקאית איילנד (Island) - המילה באנגלית לאי, מקומות רבים קרויים בשם המכיל את המילה. בארצות הברית: אליס איילנד לונג איילנד סטטן איילנד קוני איילנד רוד איילנד בלו איילנד בממלכה המאוחדת: גני איילנד פארק
פרנג'יה

האם התכוונתם ל... סולימאן פרנג'יה – נשיא לבנון 1970-1976 טוני פרנג'יה – שר בממשלה, מנהיג מיליציה במלחמת האזרחים, בנו של סולימאן. סולימאן פרנג'יה הבן – חבר פרלמנט ושר, בנו של טוני.
אדה

האם התכוונתם ל... אדה (נהר) – נהר בלומברדיה, איטליה אדה (ספר) – ספר אשר כתב סְנוֹרי סטוּרְלְסוֹן במאה ה-13 אדה פרוזאית – מקור עיקרי של המיתולוגיה הנורדית אדה פואטית – אסופה של פואמות מיתיות הכתובות בנורדית עתיקה אדה (סרביה) – עיירה בצפון סרביה, לשעבר חלק מאוסטרו הונגריה אישים: אדה, מלך ברניקיה – מלך ממלכת ברניקיה בין השנים 560–568 לערך אמיל אדה – נשיא לבנון המנדטורית ריימונד אדה – מנהיג פוליטי, בנו של אמיל קרלוס אדה – מדינאי אופוזיציונר, בנו של ריימונד מישל אדה – שר בממשלת לבנון אישים ששמם הפרטי הוא אדה עדה איידה (Ede, עיר בהולנד)
חילו

האם התכוונתם ל... אלון חילו – סופר ומחזאי ישראלי הנרי חילו – חבר פרלמנט לבנוני, בנו של פייר חסן חילו – כדורגלן ערבי-ישראלי רבי יצחק חילו - נוסע לארץ ישראל בימי הביניים (המאה ה-14) נאדיה חילו – אשת ציבור ישראלית, כיהנה כחברת הכנסת ה-17 מטעם מפלגת העבודה פייר חילו – שר בממשלת לבנון שארל חילו – נשיא לבנון 1964-1970 קרלוס סלים חילו – איש עסקים מקסיקני, והאדם השלישי בעושרו בעולם על פי מגזין פורבס לשנת 2009
קתרין קאר

קתרין "קתי" קאר (באנגלית: Catherine "Cathy" Carr; ‏נולדה ב-27 במאי 1954) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חזה, בעלת 2 מדליות זהב אולימפיות. האלופה האולימפית הראשונה מניו מקסיקו. קתרין קאר נולדה באלבקרקי, ניו מקסיקו. היא התאמנה תחת הדרכתו של המאמן, אלוף אולימפי בעצמו, מייק טרוי, במועדון השחייה קורונדו. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קאר בשתי מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש בתוצאה של 1:13.58 דקות, שיפור לשיאה של בת ארצה קתי בול מ-1968 (1:14.2 דקות). שנייה הייתה גלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות, בעבר אלופה אולימפית ושיאנית עולם (1:14.99 דקות) ושלישית הייתה בוורלי ויטפילד מאוסטרליה (1:15.73 דקות) האלופה האולימפית הטרייה במרחק הכפול. בשלב חצי הגמר, קבעה קאר שיא אולימפי חדש (1:15.00 דקות). במשחה ל-4x100 מטר מעורב היא וחברותיה קבעו שיא עולם חדש בתוצאה של 4:20.75 דקות לפני מזרח גרמניה (4:24.91 דקות) ומערב גרמניה (4:26.46 דקות). באוניברסיאדה שנערכה במוסקבה בשנת 1973 זכתה קאר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה (2:42.30 דקות) ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:29.78 דקות) ומדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה (1:15.60 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:28.65 דקות). [1] השיא העולמי של קאר במשחה ל-100 מטר חזה, החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי רנטה פוגל ממזרח גרמניה בתוצאה של 1:12.92 דקות. קאר קבעה 4 שיאי ארצות הברית בשחייה וזכתה ב-2 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה. בשנת 1988 זכתה קאר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[2] מדיה וקבצים בנושא קתרין קאר בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה קתרין קאר, באתר olympedia.org קתרין קאר (אורכב 22.10.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית)
מעווד

האם התכוונתם ל... רנה מעווד – נשיא לבנון נאילה מעווד – חברת פרלמנט לבנונית, אלמנתו של רנה
תווייני

תווייני הוא שם משפחה ממקור ערבי. האם התכוונתם ל... ע'סאן תווייני – עורך היומון א-נהאר, בנו של ג'בראן תווייני הראשון, מייסד העיתון נאדיה תווייני – משוררת לבנונית ידועה, אשתו של ע'סאן ג'בראן תווייני – בנו של ע'סאן, פוליטיקאי ועורך א-נהאר נאילה תווייני – בתו של ג'בראן, עיתונאית ופוליטיקאית
אנתולוגיה

אַנְתוֹלוֹגְיָה (או בעברית: ילקוט, אסופה, מִקְבָּץ או מִבחר), היא צורת כינוס של כתבים ספרותיים. מקור המילה הוא יוונית עתיקה, ופירושה "זר פרחים", "כליל". האנתולוגיה היא חיבור של יצירות שונות למכלול אחד. האנתולוגיה הספרותית יכולה להתחבר על פי עקרונות רבים ושונים ומתוך מגמות רבות. ישנן אנתולוגיות ספרותיות הנבחרות לפי סוגה ספרותית מסוימת, כגון אנתולוגיה לסיפור הקצר, או אנתולוגיה לשירה וכיוצא בזה. ישנן כאלה הנבחרות על פי לשון כתיבה מסוימת, על פי נושאי כתיבה מסוימים וכיוצא באלה. האנתולוגיה הספרותית מאופיינת על ידי המטרה והאופי של מחבריה. ישנן כאלה המתחברות על ידי חבורות של עורכים, על ידי מוסדות ספרותיים שונים, וישנן אנתולוגיות אישיות לחלוטין, המבטאות אך ורק את טעמו של המלקט והמאסף. האנתולוגיות הראשונות נתחברו כבר בתקופה הקלאסית, ביוון, ברומא ובמזרח הערבי. האנתולוגיה המוכרת הראשונה שתועדה היא זו שליקט המשורר מלאגרוס מגדרה במאה הראשונה לספירה, הידועה כיום, אחרי גלגולים רבים, בשם האנתולוגיה היוונית; מלאגרוס קרא לה בשם "אנתולוגיה" (כלומר, "זר פרחים"), ובהקדמתו השווה בין כל אחד מהמחברים לפרח כלשהו. בעקבותיו הפכה המילה "אנתולוגיה" לכינוי כללי לכל אסופה ספרותית. במוזיקה, המונח אנתולוגיה מתייחס לאוסף של יצירות שנעשו על ידי אמן בעל קריירה ארוכה ומגוונת. בעוד שברוב המקרים אנתולוגיה מוזיקלית מכילה את הלהיטים הגדולים של האמן, לעיתים מדובר דווקא בטכניקה שיווקית, מעין דיסק בו מופיעים לצד "הלהיטים הגדולים" גם שירים קצת פחות מוכרים, הקלטות של הופעות חיות וכו', בתקווה להפוך אותם לידועים יותר. אנתולוגיות יוצאות לרוב כאלבום אוסף. בסדרות טלוויזיה, סדרות אנתולוגיה הן סדרות שכל עונה שלהן או כל פרק שלהן הוא בעל עלילה שונה ושחקנים שונים. דוגמאות: "מראה שחורה", "אימה אמריקאית", "בלש אמיתי". בקולנוע סרט אנתולוגיה הוא בדרך כלל מאגד בתוכו מספר סרטים קצרים, לדוגמה "הבלדה על באסטר סקראגס" או "עמי וארצי" הסיני שכולל שבעה פרקים שבויימו על ידי במאים שונים. ילקוטים, דף שער בספרייה הלאומית ילקוט במילון ספרנות (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית Definition of Anthology, Literary Devices Jeffrey Somers, Anthology: Definition and Examples in Literature, Thought Co, ‏2018 Jack Seale, Have TV anthologies lost their way?, The Guardian, ‏2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זה קרה בברוקלין

זה קרה בברוקלין (באנגלית: It Happened in Brooklyn; בהקרנתו הראשונה בארץ נקרא "הכול נשאר בברוקלין") הוא סרט מוזיקלי שיצא לאקרנים בשנת 1947, הסרט בוים בידי ריצ'רד וורף. הסרט שצולם בשחור-לבן מציג את אנדרה פרווין הצעיר מנגן בפסנתר, אך אינו נותן לו את הקרדיט על כך. פרנק סינטרה מגלם את החייל לשעבר דני מילר, היוצא למסע רגשני ברובע ברוקלין בו גדל. דני עובר לגור עם ידידו הוותיק, שרת בבית הספר התיכון ניק לומברדי (ג'ימי דוראנט(אנ') ). שלב קצר לאחר מכן מתחיל דני לפתח רומן עם המורה למוזיקה באותו בית הספר, אן פילדינג (קתרין גרייסון). כמו כן הוא נחוש להפוך את ידידו המשמים ג'יימי שלגרוב (פיטר לופורד) לכותב שירים מצליח. העלילה מסתבכת כאשר ג'יימי מתאהב גם הוא באן פילדינג וכאשר דני מנסה לגרום לכך כי תלמידתה המצטיינת של אן ונכדתו של ניק, ריאה, תקבל מלגה. מכיוון שאולפני MGM קבעו כי פיטר לופורד ישחק את התפקיד המרכזי, זוכה ג'יימי לבסוף באהבתה של אן ואילו דני מוצא ניחומים באהבתה של ידידתו הוותיקה, אחות במקצועה ששמה שלא מוזכר (גלוריה גראהם). בין הלהיטים של המחזמר היה ביצוע של פרנק סינטרה וג'יימי דוראנט המחקים אחד את השני בשיר, "The Song's Gotta Come From the Heart", ושיר נוסף של סינטרה, "Time After Time". פיטר לופורד - ג'יימי שלגרוב פרנק סינטרה - דני מילר קתרין גרייסון - אן פילדינג גיימי דוראנט - ניק לוברדי גלוריה גראהם - אחות "זה קרה בברוקלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זה קרה בברוקלין", באתר AllMovie (באנגלית) "זה קרה בברוקלין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זה קרה בברוקלין", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "זה קרה בברוקלין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
האקדמיה המלכותית למוזיקה (פריז)

האקדמיה המלכותית למוזיקה (צרפתית: Académie Royale de Musique) היא אקדמיה למוזיקה, אופרה ובלט בפריז, צרפת שנוסדה בשנת 1669. בשנת 1816 אוחדה האקדמיה עם האקדמיה לאמנויות היפות (Académie des Beaux-Arts). האקדמיה פעלה במספר מבני תיאטרון לאורך תקופת קיומה, החשובים שבהם התיאטרון של האקדמיה המלכותית למוזיקה (Théâtre de l'Académie Royale de Musique) (1873–1821), ואופרה גרנייה (1875–1990). האקדמיה נוסדה בשנת 1669 על ידי לואי ה-14, מלך צרפת, במטרה להכיר את האופרה הצרפתית לציבור, ולא רק בקרב החוגים הגבוהים ולא רק בפריז. האקדמיה נודעה אז בשם "האופרה" (l'Opéra). בתחילה נוהלה האקדמיה על ידי הלבריתן פייר פרי והמלחין רובר קמבר. מאחר שהמקורות הפיננסים של החברה היו אך ורק מהכנסות מכירת כרטיסים (שלא כמו הקומדי פראנסז או הקומדי איטליאן שמומנו על ידי בית המלוכה), ניתן לה אישור מיוחד להעלות "יצירות של תיאטרון ומוזיקה" ולשמור על זכויות יוצרים. המלך נתן לפרי מסמך המעניק לו בלעדיות בהפקת אופרה בפריז ורחבי צרפת. לאחר רמאויות מצד החברות המלכותיות, וכליאתו של פרי בגלל חובות כספיים, הועבר ניהול החברה ב-1672 לז'אן-בטיסט לולי שהפך את החברה להצלחה. לולי וממשיכי דרכו נלחמו על מימוש של הזיכיון הבלעדי, אך תוך זמן קצר נרכשו זכויות על ידי יזמים בפרובינציות ונפתחו מוסדות דומים במרסיי, ליון, רואן, ליל ובורדו. בשנת 1713 העניק המלך לואי ה-14 לאקדמיה מעמד ממשלתי יחד עם חברה מקומית לבלט שנקראה Le Ballet de l'Opéra (הבלט של האופרה). מאותו זמן ועד חנוכת האופרה גרנייה ב-1875 עברה האקדמיה בין 13 תיאטראות, רובם נהרסו בשריפות. האקדמיה פעלה באופרה גרנייה עד 1990, אז עברה לאופרה בסטיליה.
אפיגוניות

אפיגוניות (מיוונית: ἐπίγονοι, נולד אחרי) היא תכונה ספרותית של יצירה חקיינית, ההולכת בעקבות דגם ספרותי מצליח. החקיינים, הממשיכים הספרותיים, נקראים אפיגונים. האפיגונים הראשונים שנזכרו בהיסטוריה היו משוררים יווניים שלא התעלו למעלת קודמיהם הגדולים, ורק הלכו מתוך חיקוי בעקבותיהם. יצירתם של האפיגונים היא לרוב חסרת מקוריות, חסרת גדולה, ומנצלת את הצלחת קודמיהם. המילה אפיגון משמשת הרבה כנשק במלחמות ספרותיות. אם בין דורות של סופרים, אם בין חבורות ואם בין כתבי עת. כל צד נוהג להאשים את הצד שכנגד באפיגוניות. יוצרים גדולים ויצירות גדולות מולידים אפיגונים קטנים. כך למשל כונו המשוררים העבריים שכתבו בנוסח נתן זך משנות החמישים, אפיגונים של נתן זך. וכך למשל, בעקבות הופעת ספריו של גבריאל גארסיה מארקס בעברית, בראשית שנות השבעים, קמו בארץ שחיקו את כתיבתו, המכונה "ריאליזם פנטסטי" והוגדרו אפיגונים.
איטפואה

איטפואה (בפורטוגזית: Itapoá) היא עיר בקצה הצפוני של רצועת החוף של מדינת סנטה קטרינה, ברזיל. שטח השיפוט של העיר הוא 257 קמ"ר והוא גובל במדינת פרנה בצפון, בעיר סאו פרנסיסקו דו סול בדרום, בגרובה במערב ובאוקיינוס האטלנטי במזרח. אוכלוסיית הקבע של העיר מונה כ- 10,000 נפש. אורך קו החוף של העיר הוא 32 ק"מ ונדל"ן לאורכו נמכר במחיר זול יחסית לערי חוף אחרות בסביבה מכיוון שהפיתוח העירוני בה לקה בחסר, בעיקר בתחום התחבורה והתשתיות. כיום העיר מהווה עיירת נופש ותיירות בעיקר לאנשי הערים השכנות אשר רכשו בתים בעיר. בעיר נמצאת שמורת הטבע וולטה וליה (Volta Velha) הכוללת יערות גשם חופיים מסוג רסטינגה (יערות הגדלים על דיונות חול) וכן חוצה אותה נהר שלאורכו יערות גלריה. מדיה וקבצים בנושא איטפואה בוויקישיתוף
סאו פרנסיסקו דו סול

סאו פרנסיסקו דו סול (בפורטוגזית: São Francisco do Sul) היא העתיקה בערי דרום ברזיל והשלישית בגילה בברזיל כולה. בעיר מתגוררים כ-39,000 תושבים ושטח השיפוט שלה הוא 493 קמ"ר. העיר ממוקמת במדינת סנטה קטרינה. שטחה של העיר מחולק בין היבשת - חצי האי סאי (Saí) - לבין האי של סאו פרנסיסקו. בין חלקיה של העיר נמצא מפרץ בביטונגה הנשפך לאוקיינוס האטלנטי. מרכז העיר ממוקם על האי ובאזור היבשת מפוזרים מספר כפרים. במפרץ עצמו 24 איים ורובם נמצאים תחת שיפוטה של העיר. בנייניה ההיסטוריים של העיר נשתמרו היטב והעיר מהווה נכס תרבותי וארכיטקטוני חשוב למדינה. כמו כן בעיר נמצא נמל ימי מהגדולים והוותיקים בסנטה קטרינה, ואוניברסיטה למדעי הים. בשנת 1504 גילה האציל הצרפתי בינו פולמייה דה גונוויל את המקום בו נמצאת סאו פרנסיסקו - חצי האי סאי, במקום בו נמצא כיום הכפר וילה דה גלוריה. המקום הפך מושבת קבע פורטוגזית רק בשנת 1641. בשנת 1847 זכתה סאו פרנסיסקו למעמד עיר. לאי רצועת חוף ארוכה ובחלקים ממנה פראית. החופים ומזג האוויר הנוח בעיר מושכים תיירים רבים מהאזורים העירוניים בסביבה לשכונות המגורים הקרובות לים. העיר העתיקה ומוזיאון הימאות מהווים גם הם אטרקציה תיירותית. מדיה וקבצים בנושא סאו פרנסיסקו דו סול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאו פרנסיסקו דו סול (בפורטוגזית ברזילאית)
גשר ברוקלין

גשר ברוקלין (באנגלית: Brooklyn Bridge) הוא אחד משלושת הגשרים שמקשרים בין מנהטן לברוקלין שבניו יורק. הוא עובר מעל איסט ריבר, ומדי יום עוברים בו מאות אלפי אנשים. גשר ברוקלין הוא גשר תלוי הנתמך באמצעות כבלי פלדה ומגדליו בנויים בסגנון נאו גותי הבא לידי ביטוי בעיקר בקשתות המחודדות בשערים שבין קצות הגשר. הגשר תוכנן על ידי ג'ון אוגוסטוס רובלינג (John Augustus Roebling), מהנדס יליד גרמניה, אשר בתחילת העבודה נפצע בתאונת מעבורת שבה רוסקה רגלו, ולאחר מספר שבועות מת ממחלת הצפדת. בנו, וושינגטון רובלינג, המשיך אחריו את העבודה, אך אף הוא נפגע במהלך העבודות, ונותר משותק חלקית, כך שעל הקמת הגשר פיקחה אשתו אמילי וורן רובלינג, תחת הדרכתו. בנייתו של הגשר החלה בשנת 1869, נמשכה מעל עשר שנים, עלתה כ-18 מיליון דולר, השתתפו בה כ-600 אנשים, ובמהלכה נהרגו 27 פועלים. משקלו הכולל של הגשר הוא 14,680 טון, וכאשר נפתח לתנועה ב-1883 הוא היה גשר הפלדה הגדול בעולם. הוא נחשב עד היום כאחד היפים שבגשרי העולם. גשר ברוקלין תוכנן על ידי ג'ון אוגוסטוס רובלינג, מהנדס גרמני שהתמחה בבניית גשרים תלויים. במהלך עבודות ההכנה לקראת בניית הגשר נפצע המהנדס ברגלו. הרופאים, שנאלצו לכרות את בהונותיו, לא הצליחו להצילו כשלקה בזיהום קטלני. ממש לפני מותו, מינה רובלינג את בנו, וושינגטון רובלינג בן ה-33, לאחראי על הפרויקט. אלא שגם הבן נפגע קשה תוך כדי העבודה על הגשר, שהחלה ב-3 בינואר 1870. וושינגטון רובלינג הפקיד את ביצוע הפרויקט בידיה של אשתו, אמילי וורן רובלינג. לאחר שלמדה קורס מזורז במתמטיקה, בעזרת אחיה, ערכה וורן את החישובים הדרושים להקמת הגשר התלוי, ובמשך 11 שנים פיקחה על המהנדסים והעובדים שביצעו את העבודה. ב-24 במאי 1883 נפתח הגשר לתנועה, ואמילי וורן הייתה הראשונה לצעוד עליו. ב-30 במאי 1883, ארעה מהומה בגשר שגרמה למנוסתם של כ-30 אלף האנשים שהיו עליו, במהלך האירוע נמחצו למוות 12 אנשים. יש האומרים שהסיבה לבהלה הייתה שמישהו חמד לצון וצעק שהגשר מתמוטט, אחרים גורסים שאישה מעדה על הגשר וכך נוצרה המהומה. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שופץ הגשר. בשנת 1994, פגע מחבל פלסטיני ברכב שהסיע תלמידים מישיבת חב"ד שבברוקלין שנסע על הגשר. התלמידים חזרו מביקור חולים בבית החולים "מרכז הרפואי עין אוזן" שבמנהטן, שבו שהה הרבי מלובביץ' לאחר ניתוח שעבר. בפיגוע נהרג אהרון (ארי) הלברשטאם, ונפצעו מספר נוסעים נוספים. על שמו של הלברשטאם הוקם בברוקלין מוזיאון הילדים היהודי ומספר שלטי הנצחה הוצבו בסביבות הגשר. האירוע סוקר בהרחבה בספרו של בנימין ליפקין - "על הכוונת". ערך מורחב – פיגוע הירי בגשר ברוקלין קייסון גשר ברוקלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גשר ברוקלין (ניו יורק, ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית
Trouble (שיר של פינק)

Trouble (מילולית: צרה) הוא הסינגל הראשון של פינק מאלבומה השלישי "Try This". השיר נכתב על ידי פינק וטים ארמסטרונג. הוא יצא בארצות הברית באוקטובר 2003, ובקנדה בנובמבר 2003 ובשאר העולם הוא יצא בדצמבר 2003. השיר הצליח בכמה מדינות כמו קנדה ואוסטרליה ששם הוא הגיע למקום השני במצעדים, אך הוא לא הצליח במדינות כמו בלגיה, ארצות הברית וניו זילנד. השיר הגיע לעשרת הראשונים בכשמונה מדינות. ב-2004, השיר זכה בפרס גראמי על ה"הופעה הוולקאלית הטובה ביותר לזמרת רוק". השיר הופיע בכמה סרטים כמו: "איזה מין שוטרת" (2000) ו"לבנבנות" (2004). קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר והשתתף בו השחקן ג'רמי רנר. מידע על היצירה "Trouble" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Trouble" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Trouble" באתר Discogs ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגנוליה (חברה)

קבוצת מגנוליה תכשיטי כסף בע"מ (מוכרת בציבור בשם המותג מגנוליה) היא חברת תכשיטים הפועלת בישראל ופורטוגל. החברה הוקמה בשנת 1996 ופתחה את החנות הראשונה בקניון ערים בכפר סבא. לאחר מכן הוחלט כי כל סניפיה יהיו במודל של דוכני מכירה ולא חנויות. בשנת 2007 נרכשה מגנוליה על ידי קרן ההשקעות מרקסטון. במהלך 2009 התרחבה הרשת באמצעות זכיינים באירופה, בצפון אמריקה ובאוסטרליה, אך רוב הסניפים נסגרו, פרט לפורטוגל. בשנת 2016 נרכשה הרשת על ידי חברת תכשיטי בן-יהודה שבראשה עומד ניסן בן-יהודה, אשר הייתה לאחת מהספקיות הראשונות של הרשת. הרשת עובדת עם ספקיות שונות ליבוא תכשיטים אך מחזיקה גם בסטודיו לעיצוב תכשיטים אותם היא מייצרת ו/או מייבאת בעצמה מישראל ומחו"ל. בשנת 2016 הושק לחברה אתר מסחרי. על פי נתוני אתר "SIMILAR WEB" מדורג האתר של מגנוליה במקום הראשון בישראל בתחום התכשיטים[דרוש מקור]. בנובמבר 2022 נרכשה החברה על ידי קבוצת אקסטרה ריטייל, זרוע הקמנועאות של קבוצת אלון הריבוע הכחול. כיום הרשת מונה כ-90 סניפים בישראל ופורטוגל, מעסיקה כ-600 עובדים במטה ההנהלה ובדוכני המכירה, והיא הרשת הגדולה בישראל בתחום התכשיטים. מטה החברה ממוקם בכפר סבא ומשנת 2013 מנכ"ל החברה הוא תומר רייזברג. מדיה וקבצים בנושא מגנוליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגנוליה מגנוליה, ברשת החברתית פייסבוק מגנוליה, ברשת החברתית אינסטגרם מגנוליה, סרטונים בערוץ היוטיוב תני גולדשטיין, קרן ההשקעות מרקסטון קנתה את תכשיטי מגנוליה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2007 אילנית חיות, ‏מרקסטון מוכרת את רשת מגנוליה לחברת תכשיטי בן-יהודה, באתר גלובס, 26 בינואר 2016