laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אילן בן עמי

אילן בן עמי (נולד בשנת 1967) הוא נגן כלי מיתר אתניים וחשמליים, מפיק מוזיקלי ישראלי, חבר להקת "הברירה הטבעית". הורשע ברצח פרודתו, דפנה בר ציון, ונידון למאסר עולם. נולד בישראל, בנם של שלמה וג'ולי בן עמי. בשנת 1991 הצטרף כחבר ללהקת "הברירה הטבעית". בן עמי הוא מחלוצי מוזיקת העולם בישראל. השתתף בפסטיבלים בישראל ובחו"ל (למשל ביאנלה בוונציה). יצר את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "זינזנה" של חיים בוזגלו ותרם מוזיקה לסרטו של בני תורתי "כיכר החלומות". השתתף בהקלטת שירים שונים, בהם "לילה כיום יאיר" של אביתר בנאי, ועבד עם בובי מקפרין ועם שלמה בר. הופיע והקליט יוצרים וזמרים רבים: אתי אנקרי, דוד ד'אור, שלמה גרוניך, ברי סחרוף, אלון אולארצ'יק ועוד. ב־2012 יזם והפיק מוזיקלית את אלבום שירי הילדים "בייבי אוריינטל" (עם אמנים רבים ובהם: אהובה עוזרי, עדי רנרט, ליאורה יצחק ואחרים). השיר "פזמון ליקינטון" מהדיסק השני נכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ. היה נשוי לאסתר ואב לשתי בנות. אחיו הראל בן עמי, גיטריטסט שהיה חבר בלהקת התעויוט של אביב גפן. בשנת 2012 נישא בשנית למסעדנית והמוזיקאית דפנה בר ציון. בשנת 2014 נפרדו השניים וב־14 באוגוסט נמצאה גופתה של בר ציון בביתו בשכונת פלורנטין בתל אביב. המשטרה ניהלה מצוד אחר בן עמי וכעבור שלושה ימים הוא נתפס והודה ברצח. על גבי קיר הבניין שבו נתפס כתב בן עמי ציטוט מהשיר "ניגון עתיק" של נתן אלתרמן: "אך אם פעם תהיי צוחקת, בלעדיי במסיבת מרעייך, תעבור קנאתי שותקת, ותשרוף את ביתך עלייך". ב־31 בינואר 2017 הורשע ברצח ובשיבוש הליכי משפט וב־26 במרץ גזר עליו בית המשפט המחוזי בתל אביב מאסר עולם. אילן בן עמי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אסף נבו, ‏"אילן בן עמי הרגיש שחרב עליו עולמו", באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2014 גלעד שלמור, ‏נעצר המוזיקאי אילן בן עמי, החשוד ברצח דפנה בר ציון, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2014 אלי סניור, הנגן הודה ושחזר את רצח פרודתו המסעדנית, באתר ynet, 18 באוגוסט 2014 גלעד מורג, נגן "הברירה הטבעית" הורשע ברצח פרודתו: "הלם בראשה בפטיש, להטיל מאסר עולם", באתר ynet, 31 בינואר 2017 תפ"ח (ת"א) 16808-09-14 מדינת ישראל - פרקליטות מחוז ת"א (פלילי) נגד אילן בן עמי "מאסר עולם לנגן להקת "הברירה הטבעית" שרצח את פרודתו". ynet. 2017-03-26. נבדק ב-2017-03-26.
מיכאל כהן (מוזיקאי)

מיכאל כהן (ידוע בעיקר בשם משפחתו כהן; נולד ב-5 באוקטובר 1986) הוא ראפר, די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי, יוצר עצמאי, ובעבר חלק מהרכב ההיפ-הופ כהן@מושון. בחו"ל פועל תחת שם הבמה כהןביטס (CohenBeats). כהן נולד וגדל במרכז תל אביב ולמד במגמת הקולנוע של עירוני א'. בצה"ל שירת ביחידת ההסרטה של חיל החינוך. כהן החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם מיכאל מושונוב, כאשר בימי שישי במקום לצאת היו יושבים בבית עם חברים ויוצרים שירים. תחילה נהג רק ליצור את הביטים והמלודיות ולאחר עצתו של מושון התחיל בעצמו לרפרפ. השניים הקימו את ההרכב כהן@מושון, ולאחר שהפיקו קליפים לשיריהם התעניינה בהם חברת התקליטים הד ארצי ושחררה את אלבומם הראשון "כושר גופני", בשנת 2008. לאחר 3 שנים הוציאו את אלבומם השני, "מחשב לכל ילד", אשר קיבל תשבחות רבות. לאחר מכן הוציאו מיקסטייפ מחתרתי ששמו היה "חרוימלה מכוכב משה". בו בזמן, הפיק כהן מספר רב של אלבומים וסינגלים לאמנים אחרים, לדוגמה את האלבום "משלוח מיוחד" של הצמד פלד ואורטגה. לאחר שחרור האלבום השני החליט כהן לטוס לארצות הברית, בתחילה התגורר בניו יורק ולאחר מכן עבר לסצנת ההיפ הופ והביטים של לוס אנג'לס. שם פעל תחת שם הבמה CohenBeats, בעיקר כמפיק וכדי ג'יי. כהן בילה שם כ-3 שנים, במהלכן שחרר מספר רב של הפקות מקוריות יחד עם אמנים אמריקאיים וביניהם The Alchemist, והופיע פעמיים באתר המוזיקה Boiler Room, פעם אחת בלוס אנג'לס ובפעם השנייה בתל אביב. בשנת 2014 חזר כהן לישראל, ושחרר את המיני-אלבום הראשון שלו, "ראפ", בהשקה במועדון התדר בתל אביב. בשנת 2016 הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום השלישי של כהן@מושון, "ימים ארוכים" בשנת 2021 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "מה שאפשר עם מה שנשאר". בשנת 2024 הוציא את אלבום הסולו השני שלו בעברית, "הביתה". כהן, בנם של במאי הקולנוע אבי כהן והשחקנית מירב גרי ונכדה של אשת התיאטרון פנינה גרי. אחיו למחצה הוא התסריטאי והעורך מולי שגב. נשוי לעדי שמולביץ' ולהם בת בשם נינה. ערך מורחב – כהן@מושון#דיסקוגרפיה 2017: Daily Affirmations (בתור CohenBeats) 2021: מה שאפשר עם מה שנשאר 2024: הביתה 2016: סרנדות FM (ביחד עם אייטולה) 2020: Lingua Franca (בתור CohenBeats, ביחד עם אוליבר השני) 2014: ראפ 2014: Pennis (בתור CohenBeats, ביחד עם ג'רמאיה ג'יאה) 2014: The Weight (בתור CohenBeats) 2018: חצי אפוי 2019: גלישה בסתר (ביחד עם מיכאל סוויסה) 2024: בדרך הביתה 2012: Milk & Honey Vol. 1 (בתור CohenBeats) 2021: שיגסטייפ מיכאל כהן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מיכאל כהן, באתר ספוטיפיי מיכאל כהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיכאל כהן, באתר Discogs (באנגלית) מיכאל כהן, באתר Genius מיכאל כהן, דף שער בספרייה הלאומית מיכאל כהן, באתר בנדקמפ קול הקמפוס, היפ הופ, סול וג'אז: פסקול השבת של מיכאל כהן, באתר הארץ, 27 ביוני 2014 ינון מגל‏, היפ הופ בעברית זה פשוט דינאמיט, באתר וואלה, 25 ביוני 2014 אורי זהר אביב, אני פאקינג ראפר ישראלי, בטח שאני חדשן, באתר Time Out תל אביב, 01 ביולי 2014 בן שלו, מיכאל כהן ויתר על החלום האמריקאי כדי להפיק היפ-הופ בעברית, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2021
שלמה ויתקין

שלמה ויתקין (24 בנובמבר 1923 – 12 באפריל 2009) היה צייר, מורה לציור ומנהל המדרשה לאמנות, מעצב במה ומשורר ישראלי. שלמה ויתקין נולד בשנת 1923 בתל אביב. בשנת 1940 החל ללמוד אמנות בירושלים. אולם, בשנת 1942 התגייס לשירות כנוטר ואחר כך לצבא הבריטי. במסגרת שירותו נשלח לצפון אפריקה ולאיטליה. לאחר סיום המלחמה החל ללמוד אמנות ב"בצלאל". עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לגדוד "מוריה" ולחם בחזית ירושלים. בשנת 1949 עיצב את סמל הנח"ל. בשנת 1951 החל ללמד ב"בצלאל", ובשנת 1968 החל ללמד בבית המדרש הממלכתי למורים לציור (לימים "המדרשה לאמנות"). בשנת 1966 נסע להשתלמות לימודים בלונדון. בשנת 1980 החליף את רן שחורי בתפקיד מנהל המדרשה. בתקופת כהונתו אוחד בית הספר עם מכללת בית-ברל. בשנת 1980 ראה אור בהוצאת מסדה ספרו "סריגרפיה" על אודות טכניקת הדפס הרשת האמנותי. יצירתו הציורית של ויתקין מאופיינת בהדגשת הממד הצבעוני. עבודותיו המוקדמות מתאפיינות בקרבה לסגנון לאמנות הסוציאליסטית בבחירת הנושאים. בשנות ה-60 החל לעסוק בציור מופשט בטכניקה של שמן ואקוורל. בנוסף יצר תפאורות להצגות, בהן "ילדי הצל" (הבימה, 1962), "נפוליון - חי או מת!" (בימות, 1970) ו"אדי קינג" (הבימה, 1975). לצד יצירתו באמנות הפלסטית, ויתקין שלח ידו בשירה ופרסם כמה קובצי שירים. 1941-1940 סטודיו לציור ופיסול, ירושלים 1949-1946 בית הספר בצלאל החדש לאומנות ולאמנות, ירושלים 1955 מסע לימודים בצרפת, איטליה, ואנגליה 1966 השתלם בפריז ובלונדון 1966-1951 בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 1980-1968 מדרשה למורים לאמנות, רמת השרון 1997-1980 מנהל, המדרשה למורים לאמנות, מכללת בית ברל המכון לאמנות, בת-ים כרוח מאסף: שירים, תל אביב: עם עובד, תשמ"ח 1988. נטיפי אור: כל השירים, תל אביב: קשב לשירה, תשס"ח 2008. (שירים, עם תחריט ורישומים מעשה ידיו) 1982 – פרס מפעל חיים מטעם משרד החינוך והתרבות על תרומה לחינוך ואמנות. 1990 – פרס דיזנגוף לציור, מוזיאון תל אביב לאמנות, עיריית תל אביב-יפו. שלמה ויתקין, 'מעשה הצייר בתיאטרון', מוזות, 2 (1984), 36–37. טליה רפפורט, '"אם אני לא שומע בציור צליל דק של מוזיקה – אין לי עניין בו" (שיחה עם שלמה ויתקין)', מוזות, 8 (1991), 5–10. שלמה ויתקין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שלמה ויתקין, דף שער בספרייה הלאומית שלמה ויתקין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה שלמה ויתקין, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל שלמה ויתקין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שלמה ויתקין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אלי ערמון אזולאי, עכבר העיר אונליין, מת המשורר והאמן שלמה ויתקין, מנהל המדרשה לאמנות לשעבר, באתר הארץ, 16 באפריל 2009 אתר "Billiongraves"
מצר גאספאר

מצר גאספאר (באינדונזית: Selat Gaspar; נקרא גם "מצר גלאסה" – Selat Gelasa) הוא מצר ים, המפריד בין שני האיים העיקריים בפרובינציה האינדונזית באנגקה-בליטונג - האי באנגקה (אנ') ממערב, והאי בליטונג (אנ') ממזרח (אנ'). המצר מקשר בין ים ג'אווה (אנ') שמדרום לו לבין ים סין הדרומי שמצפונו. רוחבו של המצר נע בין כ-80 ל-100 ק"מ, ואורכו – 70 ק"מ. מצויים בו מספר איים קטנים, כגון לפאר (Lepar), ליאת (Liat) ומנדנאו (Mendanau). העיר טנג'ונג פאנדאן (אנ'), שאוכלוסייתה מונה כ-90,000 נפש, שוכנת באי בליטונג לחופו של מצר גאספאר. מדיה וקבצים בנושא מצר גאספאר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדליית הנרי דרייפר

מדליית הנרי דרייפר (באנגלית: Henry Draper Medal) היא פרס המוענק כל ארבע שנים על ידי האקדמיה הלאומית למדעים (NAS) של ארצות הברית עבור מחקר יוצא דופן באסטרופיזיקה. המדליה שנקראת על שמו של הנרי דרייפר, מוענקת בנוסף לפרס כספי בשווי 25,000 דולר. הפרס הכספי מסובסד על ידי קרן דרייפר שהייתה בהנהלת רעייתו של הנרי, מרי אנה דרייפר. מדליית הנרי דרייפר היא המדליה הוותיקה ביותר שמוענקת כיום על ידי האקדמיה הלאומית למדעים. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1886 לסמואל לנגלי "על מחקריו על השמש, ובמיוחד בתחום הקרינה". לאחר קבלת הפרס, לנגלי המשיך לנהל קריירה מדהימה באסטרונומיה ובתעופה. לנגלי שימש כמזכיר השלישי של מכון סמית'סוניאן, שם ייסד את מצפה הכוכבים האסטרונומי של סמית'סוניאן (SAO). מקבלי מדליית הנרי דרייפר הגיעו להישגים יוצאי דופן בתחומם. שישה זוכים זכו במדליה הלאומית למדעים (צ'נדראסקאר, 1966; בתה, 1975; שפיצר, 1979; שוורצשילד, 1997ׂ; אלפר, 2005; בריש, 2023), ותשעה זוכים קיבלו פרס נובל לפיזיקה (זימן, 1902; מייקלסון, 1907; בתה, 1967; רייל, 1974; וילסון, 1978; פנזיאס, 1978; צ'נדראסקאר, 1983; טיילור, 1993; בריש, 2017). נכון לשנת 2024, המדליה הוענקה חמישים פעמים. בשנים מסוימות (1977, 1989, 1993, 2001, 2017 ו־2021) הוענקה המדליה לשני מדענים. האישה הראשונה שזכתה במדליית הנרי דרייפר היא אנני ג'אמפ קאנון (1931) והשנייה שזכתה במדליה היא מרתה פטרישיה היינס (1989, במשותף עם ריקרדו ג'ובנלי). את המדליה האחרונה שהוענקה עד כה קיבלו שפרד דולמן והיינו פאלקה (2021), "על חזונם ומנהיגותם במסגרת שיתוף הפעולה באינטרפרומטר האסטרונומי, טלסקופ אופק האירועים (EHT), כדי לצלם את החור השחור העל-מסיבי בגלקסיה M87 הסמוכה, ובכך לאמת את תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין". מדיה וקבצים בנושא מדליית הנרי דרייפר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארי נוויל

גארי אלכסנדר נוויל (באנגלית: Gary Alexander Neville; נולד ב-18 בפברואר 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי. נוויל שיחק בעמדת המגן הימני והיה גם קפטן קבוצת מנצ'סטר יונייטד. נוויל התחיל את הקריירה שלו ככדורגלן בוגר בפרמייר ליג כקשר אחורי במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד בשנת 1994. מאוחר יותר הוסט לתפקד כמגן ימני. משנה זו והלאה שימש נוויל כשחקן קבוע בהרכב של מנצ'סטר. משחק הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בכדורגל נערך ב-1994 במסגרת משחק ידידות נגד יפן. במסגרת הנבחרת השתתף נוויל ביורו 1996, מונדיאל 1998, יורו 2000, יורו 2004 ובמונדיאל 2006. נוויל החמיץ את טורניר מונדיאל 2002 כיוון ששבר את רגלו באותה עונה. גארי הוא אחיו הגדול של שחקן הכדורגל פיליפ נוויל. השניים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה וכיוון ששניהם שיחקו באותה עמדה, לא פעם מצאו עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הפותח. משחקו האחרון של נוויל בקריירה היה בניצחון 2 : 1 על וסט ברומיץ' אלביון ב-1 בינואר 2011. ב-2 בפברואר הודיע על פרישה ממשחק פעיל, לאחר קריירה שנמשכה כ-20 שנים. מאז פרישתו משמש כפרשן בטלוויזיה. כמו כן, משמש כיום כעוזר מאמן נבחרת אנגליה בכדורגל, כאשר תפקידו מתרכז בשיפור הקשר שבין השחקנים למאמן. ב-2 בדצמבר 2015 נוויל מונה למאמן ולנסיה עד סוף העונה, אחיו פיל גם נכלל בצוות האימון. ב-30 במרץ 2016 פוטר מתפקידו. מדיה וקבצים בנושא גארי נוויל בוויקישיתוף גארי נוויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גארי נוויל, ברשת החברתית אינסטגרם גארי נוויל, באתר Transfermarkt גארי נוויל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) גארי נוויל, באתר Soccerway גארי נוויל, באתר BDFutbol גארי נוויל, באתר WorldFootball.net גארי נוויל, באתר National Football Teams גארי נוויל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גארי נוויל במדור השחקנים האגדיים של מנצ'סטר יונייטד גארי נוויל באתר התאחדות הכדורגל האנגלית הודעת הפרישה באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד דניאל טיילור, גרדיאן, יורו 2012 || גארי נוויל חוזר לנבחרת אנגליה, באתר הארץ, 1 ביוני 2012 מינוי מפתיע: גארי נוויל מאמן ולנסיה החדש, באתר ynet, 2 בדצמבר 2015 גארי נוויל פוטר מאימון ולנסיה, פאקו יחליפו, באתר ONE‏, 30 במרץ 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנרי דרייפר

הנרי דרייפר (באנגלית: Henry Draper; ‏7 במרץ 1837 – 20 בנובמבר 1882) היה רופא אמריקאי, ואסטרונום חובב. ידוע בעיקר מצילומיו של גרמי שמיים. הנרי דרייפר נולד בארצות הברית, בנם של ג'ון ויליאם דרייפר, רופא, כימאי, בוטנאי, ופרופסור באוניברסיטת ניו יורק (NYU) ולאנטוניה קאהטנו דה פריירה פאיוה גרדנר (Antonia Coetana de Paiva Pereira Gardner), בתו של רופאו האישי של קיסר ברזיל. אחייניתו, אנטוניה מאורי, הייתה גם היא אסטרונומית. דרייפר סיים לימודי רפואה ב-1857 בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ניו יורק בגיל 20. הוא עבד תחילה כרופא בבית החולים בלוויו בניו יורק ומאוחר יותר שימש כמרצה ודיקן לרפואה באוניברסיטת ניו יורק. במלחמת האזרחים האמריקנית, שימש דרייפר כרופא בצבא האיחוד, ברגימנט חיל הרגלים ה-12 של ניו יורק. אחיו של דרייפר, ג'ון כריסטופר, שירת יחד איתו כעוזר רופא. שניהם שירתו בין ה-31 במאי 1862 ל-8 באוקטובר, באותה שנה. דרייפר נישא לאנה מרי פאלמר ב-1867. פאלמר הייתה אשת חברה עשירה, שסייעה לו בעבודתו האסטרונומית. דרייפר פרש מהמחלקה לרפואה ב-1873, כדי לאפשר לעצמו זמן רב יותר למחקר עצמאי. דרייפר היה אחד מחלוצי צלמי החלל. ב-1872 צילם ספקטרום של הכוכבים שהראו קווי בליעה וב-1874 ניהל משלחת שצילמה את מעבר נוגה על פני השמש. ב-30 בספטמבר 1880 היה הראשון שצילם את ערפילית אוריון וב-1880 צילם את הקשת של צדק. ב-1863, הוא צילם הרבה תמונות ירח באיכות גבוהה. דרייפר מת מדלקת ריאות בשנת 1882. אלמנתו מימנה את מדליית הנרי דרייפר שניתנה בעבור תרומות יוצאות דופן באסטרופיזיקה. מכתש קטן בירח נקרא על שמו. השינויים של דם תאים בטחול, תזה, 1858. האם יש עולמות אחרים מיושבים?, 1866. מחשבות שווא לרפואה, קסמי, קמעות, קמעות, אסטרולוגיה, והיפנוזה, 1873. מדיה וקבצים בנושא הנרי דרייפר בוויקישיתוף זיכרון - הנרי דרייפר- מאמר על חייו. הנרי דרייפר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי דרייפר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיל נוויל

פיליפ ג'ון "פיל" נוויל (באנגלית: Philip John "Phil" Neville; נולד ב-21 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר אנגלי. נוויל שיחק במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד רוב הקריירה הצעירה והבוגרת שלו ובקבוצת אברטון. לנוויל גם 59 הופעות בנבחרת אנגליה. נוויל נולד בבורי שבאנגליה. בנעוריו שיחק בקבוצות הנוער של מנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג רשם במדי מנצ'סטר בשנת 1994. משנה זו והלאה שיחק נוויל באופן רציף בקבוצה למרות שלא היה שחקן הרכב ראשון. בשנת 1996 נתן נוויל את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה בכדורגל נגד סין. נוויל זומן לסגל אנגליה בטורניר יורו 2004. ב-4 באוגוסט 2005 עזב נוויל את יונייטד וחתם חוזה חדש עם אברטון לחוזה של 5 שנים. נכון ל-2009 משחק נוויל באברטון כקשר אמצעי או מגן לעיתים. נוויל הוא אחיו הצעיר של המגן הימני המפורסם גארי נוויל. השניים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה, וכיוון ששניהם שיחקו באותה עמדה, לא פעם מצאו את עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הראשון. פיל נוויל הוא גם אחיה התאום של שחקנית הנטבול בנבחרת אנגליה - טרייסי נוויל. ב-24 במאי 2011 השתתף במשחק מחווה ידידותי במדי מנצ'סטר יונייטד נגד יובנטוס באולד טראפורד, לכבוד פרישתו ממשחק פעיל של אחיו גארי נוויל, ששיחק בתור קפטן מנצ'סטר יונייטד. ביולי 2013 פרש נוויל ממשחק פעיל והצטרף לצוות האימון של מנצ'סטר יונייטד כדי לעזור למאמן הראשי דייוויד מויס, שהיה מאמנו באברטון. בינואר 2018 מונה למאמן נבחרת אנגליה בכדורגל נשים. בינואר 2021 מונה למאמן אינטר מיאמי. ביוני 2023 סיים את תפקידו במועדון. מדיה וקבצים בנושא פיל נוויל בוויקישיתוף פיל נוויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיל נוויל, באתר Transfermarkt פיל נוויל, באתר Soccerway פיל נוויל, באתר BDFutbol פיל נוויל, באתר WorldFootball.net פיל נוויל, באתר National Football Teams פיל נוויל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרילי

גרילי (באנגלית: Greeley) היא בירת מחוז ולד במדינת קולורדו שבארצות הברית. העיר נמצאת בצפון קולורדו, במרחק של כ-80 קילומטרים צפון-מזרחית לדנוור, בירת קולורדו. בעיר מתגוררים 92,889 (נכון ל-2010) מה שהופך אותה לעיר ה-12 בגודל אוכלוסייתה בקולורדו. במטרופולין של העיר מתגוררים 252,825 תושבים (נכון ל-2010). גרילי נוסדה כמושבה חקלאית תחת השם "יוניון קולוני" ב-1869 כניסיון להקים חברה אוטופית. ב-1886 שונה שם העיר לגרילי, כהוקרה להוראס גרילי, עורך העיתון "ניו יורק טריביון" בו עבד ניית'ן מיקר, אחד ממקימי המושבה. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, היו בגרילי שני מחנות שבויי מלחמה, אחד לגרמנים ואחד לאיטלקים. בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת צפון קולורדו. את גרילי משרת נמל התעופה גרילי-מחוז ולד, הנמצא במרחק של כ-6 קילומטרים מזרחית למרכז העיר ומשמש בעיקר לתעופה כללית. יפן מורייה, יפן מדיה וקבצים בנושא גרילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרילי (באנגלית) גרילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרילי, ברשת החברתית פייסבוק אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילית מודלית

בבלשנות, מילית מודָלית (או מילית אָפנוּתית) היא מילית ללא נטיות המביעה סוגים מסוימים של מודוס. במובנה המצומצם, מילית מודלית מביעה מודוס המשקף כיצד הדובר סבור שתוכן המשפט מתייחס לידע המשותף לנמענים. ישנן שפות שנעשה בהן שימוש במספר רב של מיליות מודליות, כגון אינדונזית, גרמנית, הולנדית, סינית, קוריאנית ויפנית. משפט הכולל מילית מודלית פעמים רבות אינו ניתן לתרגום מדויק. בעברית נעשה שימוש מועט במיליות מודליות במובן זה. לדוגמה: היא הרי ידעה שאני לא אוהבת עוגות גבינה. הזוג נפרד לי בלי סיבה. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום הורביץ

נחום הורביץ - (2 בנובמבר 1892 קישינב, מולדובה - 13 בינואר 1989 כפר גלעדי). עלה לארץ במסגרת העלייה השנייה. היה חבר בארגון השומר ועסק בשמירה ברחבי הארץ. שירת במשטרת המנדט ואחר כך הצטרף למחדשי קיבוץ כפר גלעדי. הוביל את שיקום חצר תל חי ואף ניהל את המקום. זכה להאריך ימים והיה השומר האחרון מבין הגברים שהובא לקבורה בחלקת השומרים בבית הקברות בכפר גלעדי (אשתו, יהודית, חברת השומר אף היא- נקברה לידו ב-1992). נחום הורביץ נולד בשנת 1892 לחסיה ואהרון הורוביץ בעיר קישינב שחבל בסרביה שהיה חלק מהאימפריה הרוסית. ב-1904 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבו באחת המושבות שבמרכז הארץ. ב-1908 נפטרה אימו של נחום ואביו שלח אותו לבית היתומים "קריית ספר" ששכן בתחילה בשפיה ואחר כך עבר לבן-שמן. ב-1909 פגש את ישראל שוחט שגייס אותו לארגון השומר. במסגרת זו עבד בשמירה על היישוב היהודי בארץ (ראשון לציון, נס ציונה, מסחה, בית-גן, יבנאל, מצפה, מלחמיה, סג'רה, המושבה כנרת, תל עדשים ועוד). ב-1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, התגייס נחום, כרוכב, למשטרת המנדט ועסק בשמירה על היישובים. ב-17 בדצמבר 1919 נשלח, בפקודת ישראל שוחט, עם עוד 4 רוכבים (אריה אברמזון, צבי ניסנוב, יוסף נחמני ופולסקי מאיילת-השחר) לתגבר את השמירה על היישובים בגליל העליון וליד תל חי נפצע מיריות של ערבים. ב-1921 עזב את המשטרה והשתתף, עם קבוצת אנשי השומר, בחידוש קיבוץ כפר גלעדי (לאחר שננטש ב-1920). בשנות ה-50 של המאה ה-20 מונה מטעם קק"ל למנהל פרויקט ייבוש החולה (שכונה מפעל "זיכיון החולה"). לאחר הקמת המדינה פעל נחום לשיקום חצר תל-חי ובשנת 1953 נפתח במקום מוזיאון ואתר הנצחה ונחום מונה למנהל האתר. בהמשך הקים ליד החצר אכסניית נוער. מספר שנים לאחר מכן הקים את מוזיאון בית השומר בכפר-גלעדי לשימור תולדות "ארגון השומר" בארץ. בנוסף היה נחום שותף לקביעת הכיתוב שעל פסל האריה השואג שליד בית הקברות של כפר גלעדי. נחום נפטר ב-1989 והיה אחרון אנשי השומר שהלך לעולמו. נקבר בחלקת אנשי השומר בבית הקברות בתל-חי. נחום נישא, בסג'רה, ליהודית רוזיצ'נסקי, שבישלה בסג'רה עבור אנשי השומר. לזוג 3 ילדים וביניהם אורי הורביץ (שניהל את אתר תל חי בין השנים 1987 ל-1995), אבינועם (אבו) הורביץ וישראל (שרוך) הורביץ. מדיה וקבצים בנושא נחום הורביץ בוויקישיתוף נחום הורביץ באתר של נחמיה לבנון דוד תדהר (עורך), "נחום הורביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3861 דוד שליו, יש חיים בתל חי, דבר, 13 במאי 1965 דוד שליו, בית "השומר"בכפר גלעדי, דבר, 5 במרץ 1970 מירה וינגרטן, אנשי השומר חוזרים אל עברם, מעריב, 11 באוקטובר 1974 אורי מילשטיין, חלוצים חסרי מנוח, דבר, 19 במרץ 1976 שמעון וייס, עשור ל"בית השומר" בכפר גלעדי, דבר, 8 במרץ 1978 נחום ברנע, למה נחום הורביץ לא נוסע לדרום לבנון, דבר, 21 בספטמבר 1979 מאגדות הסליק, דבר, 12 באוקטובר 1979 נורית ברצקי, הוא ידע לאהוב, עכשיו כבתה האש, מעריב, 21 בנובמבר 1986 יאיר קדר, המיתוס מעלה אבק, באתר הארץ, 13 במרץ 2008 להאזנה\הורדה: ריאיון עם אורי הורביץ, בנו של נחום הורביץ איש השומר, על השומר ועל כפר גלעדי. מתוך: פה ושם בארץ ישראל-פודקסאט. בהגשת יפתח מזור. בהסכם בוקרשט משנת 1812, כל החלק של נסיכות מולדובה שממזרח לנהר פרוט סופח לאימפריה הרוסית וקיבל את השם בסרביה
להרוס את השמלה

להרוס את השמלה (באנגלית: Trash the Dress) הוא ז'אנר בצילום, ובמיוחד בצילום חתונות, שמצולם באתרים ובמצבים העומדים בניגוד לחגיגיות, לזוהר או לרומנטיקה הקיימים בדרך כלל בצילומי אופנה וחתונות. דוגמה נפוצה היא צילום של כלה שנכנסה לים או לשלולית בוץ בשמלת כלה. ב-2012 טבעה למוות כלה בקנדה כשנסחפה עם שמלתה בזרם הנהר בו היא הצטלמה. הצלם, ואף אחרים, ניסו להצילה, אך ללא הועיל. מדיה וקבצים בנושא להרוס את השמלה בוויקישיתוף אחינועם מזרחי, חדשות באלבום: תמונות ה'טראש דה דרס', באתר וואלה! מזל טוב, ‏25 ביולי 2013 הילה יחימוביץ', ‏טרנד עולמי: הורסים את שמלת הכלה, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2012 לירון סיני, כלה הורסת: משמידות בכיף את שמלת הכלולות, באתר ynet, 22 ביולי 2011 רועי פרבשטיין, כך נראית התופעה המכוערת שמסתתרת מאחורי צילומי "טראש דה דרס" של זוגות לפני החתונה, באתר "פיטריה" "Canada bride dies at 'trash the dress' photoshoot". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-08-26. נבדק ב-2023-10-12.
סאמורי טורה

אלמָאני סאמורי לָאפִיָּה טוּרֶה (1830, מניאמבאלאדוגו, גינאה - 2 ביוני 1900, גבון) היה מנהיג אפריקאי-מוסלמי, מייסדה של אימפריית ואסולו, מתנגד חריף להתפשטות הצרפתית, ולוחם תקיף בשבטים הפגניים של מערב אפריקה. מדיה וקבצים בנושא סאמורי טורה בוויקישיתוף סאמורי טורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וליאן גרין

ג'וליאן וסלי גרין (באנגלית: Julian Wesley Green; נולד ב-6 ביוני 1995) הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הקיצוני בגרויטר פירט. ב-8 בנובמבר 2013 חתם גרין על חוזה מקצועני ראשון בקריירה, בקבוצת באיירן מינכן. גרין ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי ב-27 בנובמבר 2013, כאשר נכנס בדקה ה-88 כמחליף למריו גצה, במשחק ליגת האלופות נגד צסק"א מוסקבה. הוא נכלל בסגל של באיירן לגביע העולם לקבוצות בשנת 2013, בעקבות פציעתו של אריין רובן. ב-1 בספטמבר 2014, הושאל גרין לעונה אחת להמבורג, אך לא התאקלם. בתום העונה חזר לבאיירן מינכן. בדצמבר 2016 נמכר גרין לשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה, במטרה לחזק את הקבוצה שמועמדת לשוב לבונדסליגה. גרין ערך במהלך חצי עונה עשר הופעות בהן הבקיע שער אחד, והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. ב-31 באוגוסט 2017 הושאל גרין לעונה אחת לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה. ב-17 ביוני 2018 מימשה גרויטר פירט את אופציית הרכישה על גרין, וחתם לשנתיים בקבוצה. גרין נולד בארצות הברית לאב אמריקאי ואם גרמנייה. בגיל שנתיים, חזרה אמו יחד עם גרין לגרמניה. גרין יכול היה לבחור לשחק גם בנבחרת ארצות הברית וגם בנבחרת גרמניה. בשנת 2011 שיחק גרין בנבחרות גרמניה עד גיל 16 ועד גיל 17. למרות זאת, בשנת 2012 רשם הופעה יחידה בנבחרת ארצות הברית עד גיל 18, בה כבש שער אחד. בשנת 2013 השתתף עם נבחרת גרמניה עד גיל 19 במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19. אף על פי שגרין דחה זימונים לנבחרת ארצות הברית במהלך 2013 ו-2014, הוא הופיע לראשונה בנבחרת ארצות הברית הבוגרת ב-2 באפריל 2014, כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד מקסיקו, שנגמר בתוצאת שוויון 2-2. גרין זומן על ידי מאמן נבחרת ארצות הברית יורגן קלינסמן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014. גרין כבש שער בשלב שמינית הגמר, בדקה ה-107, בהפסד 1–2 לבלגיה. מדיה וקבצים בנושא ג'וליאן גרין בוויקישיתוף ג'וליאן גרין, באתר Transfermarkt ג'וליאן גרין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ג'וליאן גרין, באתר Soccerway ג'וליאן גרין, באתר WorldFootball.net ג'וליאן גרין, באתר National Football Teams ג'וליאן גרין, באתר FootballDatabase.eu CSKA MOSKVA VS. BAYERN MÜNCHEN 1 - 3, באתר soccerway