laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדריכלות ג'ורג'יאנית

אדריכלות ג'ורג'יאנית היא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בארצות דוברות אנגלית בתקופה הג'ורג'יאנית, כלומר בין השנים 1720–1840. הסגנון הג'ורג'יאני קיבל את שמו בהתאם לשמם של ארבעת המלכים מבית הנובר ששלטו בתקופה זו בממלכת בריטניה הגדולה: ג'ורג' הראשון, ג'ורג' השני, ג'ורג' השלישי וג'ורג' הרביעי. המבנה בן קומה אחת או שתיים, בצורת קופסה, ובעומק של שני חדרים. שמירה על פרופורציות וסימטריה מדויקת ופשוטה מבחינה מתמטית של חלקי המבנה. לדוגמה, גודל החלון וממדיו נקבעו ביחס לחדר בו הוא נמצא. ממדי החדרים נקבעו לפי יחס של קובייה כפולה. דלת הכניסה במרכז המבנה, מעוטרת ומודגשת באלמנטים קישוטיים. כרכובי הדלת והחלונות מעוטרים ומודגשים. חלונות גדולים, מלבניים, יחידים, מסודרים בשורות ישרות, ובעלי חלוקה פנימית של הזיגוג. חלונות בעלי מסגרת החלקה פנימית עילית או תחתית אך לא בסגנון חלונות כנף הגגות משופעים, ישרים או משולבים. ארובות משני צידי המבנה במקומות בהם בוצעו תוספות בנייה על בסיס מבנים ישנים יותר, הושמו דגש והקפדה יתרה על הבנייה בסגנון הג'ורג'יאני בחזית המבנים הפונה לרחוב. תכנון המבנים הג'ורג'יאנים היה בהתאם לסדר הקלאסי, ונעשה שימוש בתוספות ובאלמנטים של בנייה בהשראת יוון העתיקה ורומא העתיקה. חומרי הבניין היו בעיקר לבנים ואבן טבעית בצבעי אדום צהבהב או לבן. האדריכלות הג'ורג'יאנית היא המשך לבנייה בסגנון הבארוק האנגלי, שאחד מאדריכליה המפורסמים היה כריסטופר רן. השינוי הסגנוני בא לידי ביטוי בהגדלת ההשפעה של האדריכלות הפלדיאנית, ביחד עם השפעות של סגנון התחייה הגותית ושינוזרי. החל מאמצע המאה ה-18 חלה עלייה בדומיננטיות של האדריכלות הנאו-קלאסית, בעיקר כתוצאה מבנייה בסגנון התחייה היוונית. הבנייה בסגנון הג'ורג'יאני הייתה נפוצה גם בקולוניות הבריטיות שמעבר לים. במקומות רבים נבנה הסגנון בהתאמה לזמינות החומרים המקומיים, ובאופן זה הוקמו מבנים ג'ורג'יאניים מעץ טבעי ולוחות עץ מעובד. בניגוד לאדריכלות הבארוק, שהייתה רלוונטית בעיקר למבני פאר כגון כנסיות וארמונות, הסגנון הג'ורג'יאני היה נפוץ גם בקרב המעמד הבינוני במושבות, תוך יישום עקרון הבנייה הוורנקולרית. החל מ-1840 חלה ירידה במעמדו של הסגנון הג'ורג'יאני באירופה, והוא הוחלף בהדרגה על ידי סגנון התחייה הגותית. בארצות הברית הוא היה אחד ממאפייני הקולוניאליזם, ולפיכך חל פיחות במעמדו גם שם. בקנדה ובמדינות חבר העמים הבריטי היה הסגנון הג'ורג'יאני אות נאמנות לממלכה המאוחדת ולמורשתה, והיה הסגנון הדומיננטי במאה ה-19. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הפך הסגנון לדומיננטי פעם נוספת, וכונה "התחייה הקולוניאלית" או "הסגנון הנאו-ג'ורג'יאני". במאה ה-21 הסגנון מבוקש בעיקר בקרב לקוחות פרטיים באחוזות כפריות. מדיה וקבצים בנושא אדריכלות ג'ורג'יאנית בוויקישיתוף אדריכלות ג'ורג'יאנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
1821

שנת 1821 היא השנה ה-21 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1821 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 25 במרץ – יוון הכריזה על עצמאות מהאימפריה העות'מאנית 10 ביולי – ארצות הברית מקבלת את השליטה על שטחי פלורידה, אותם רכשה מספרד 28 ביולי – פרו מכריזה על עצמאות מספרד 10 באוגוסט – מיזורי הופכת למדינה ה-24 בארצות הברית 15 בספטמבר – קוסטה ריקה, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ואל סלוודור מכריזות ביחד על עצמאותן מספרד 27 בספטמבר – מקסיקו מקבלת עצמאות – משתחררת משלטון ספרד 28 בנובמבר – פנמה מכריזה על עצמאותה מספרד, ומצטרפת לרפובליקת קולומביה הגדולה 16 בפברואר – היינריך בארת, חוקר ארצות גרמני (נפטר ב-1865) 19 במרץ – ריצ'רד פרנסיס ברטון, סופר ומגלה ארצות בריטי (נפטר ב-1890) 9 באפריל – שארל בודלר, משורר צרפתי (נפטר ב-1867) 16 במאי – פפנוטי צ'בישב, מתמטיקאי רוסי (נפטר ב-1894) 13 ביולי – נייתן בדפורד פורסט, גנרל בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית ולאחר המלחמה מנהיג הקו קלוקס קלאן (נפטר ב-1877) 21 ביולי – וסילה אלכסנדרי, מגדולי המשוררים בשפה הרומנית (נפטר ב-1890) 31 באוגוסט – הרמן פון הלמהולץ, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1894) 13 באוקטובר – רודולף וירכו, מדען גרמני שחקר חיידקים, אנתרופולוג, מחשובי המדינאים בתקופת פרוסיה ומנהיג מפלגת הקדמה הגרמנית שהייתה באופוזיציה לביסמרק (נפטר ב-1905) 2 בנובמבר – ג'ורג' בואן, פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כמושל קווינסלנד, ניו זילנד, ויקטוריה, מאוריציוס והונג קונג (נפטר ב-1899) 2 בנובמבר – ויליאם אדמס ריצ'רדסון, מזכיר האוצר ה-29 של ארצות הברית ולאחר מכן שופט ונשיא בית המשפט לעתירות (נפטר ב-1896) 11 בנובמבר – פיודור דוסטויבסקי, סופר רוסי (נפטר ב-1881) 25 בדצמבר – קלרה ברטון, אחות צבאית ומייסדת הצלב האדום האמריקאי (נפטרה ב-1912) 4 בינואר – אליזבת אן ביילי סיטון, האמריקאית הראשונה שעברה קנוניזציה כקדושה בכנסייה הקתולית (נולדה ב-1774) 23 בפברואר – ג'ון קיטס, משורר אנגלי (נולד ב-1795) 20 באפריל – פרנץ קרל אכרד, כימאי, פיזיקאי וביולוג, גרמני (נולד ב-1753) 5 במאי – נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת (נולד ב-1769) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1821 התחילה ביום י' בשבט ה'תקפ"א (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ז בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1821 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1821 במדע‎ ילידי 1821‎ נפטרים ב-1821‎ מדיה וקבצים בנושא 1821 בוויקישיתוף
אקדמיה יבנאית חדשה

אקדמיה יבנאית חדשה (או אקדמיית יבנה מודרנית; בגרמנית: Moderne Jabnehakademie, ברומנית: O Academie Iabneiană modernă) הייתה תוכנית להקמת אקדמיה בארץ ישראל, שתהווה מרכז רוחני של העם היהודי ויכהנו בה כל ענקי הרוח של העם היהודי, בלי קשר להשקפותיהם הדתיות, הלאומיות או החברתיות. השם מהווה התייחסות ל"כרם יבנה" שפעל לאחר חורבן בית שני. את התוכנית הגה ופרסם, בתחילת המאה ה-20, הרב ד"ר יעקב יצחק נימירובר, מי שכיהן (לאחר הפרסום) כרב הראשי הראשון של יהדות רומניה. נימירובר פרסם תחילה את רעיונו במאמר שפורסם בגרמנית בכתב עת רומני בשנת 1902, ולא זכה להדים. הוא הגיש את עבודתו לעיונם של מורו, פרופ' מוריץ לצרוס, ולמקס נורדאו וה"מ כהן,[דרושה הבהרה] והם הגיבו בסקפטיות מסוימת. הרב מקס אלברט קלאוזנר העביר ביקורת מעט אירונית. למרות התגובות הלא מעודדות, נימירובר חשב שתוכניתו בת הגשמה וב-1906 פרסם, ברומנית, תוכנית מפורטת ומורחבת. ב-1909 פורסמה תוכניתו כספר בגרמנית, בווינה, בשתי מהדורות. ב-1913 פורסם הספר גם בעברית, בבוטושאן, בשם אקדמיה יבנאית חדשה. נימירובר היה מודע לפיצול ההולך וגובר בקרב בני העם היהודי, לכן קיווה שהאקדמיה המוצעת על ידו תהווה גורם מלכד שיתעלה מעל לגורמים המפרידים. הוא סבר שניו יורק, שהייתה המרכז היהודי הגדול ביותר; ברלין, המקום שבו התפתחה היהדות המודרנית; ופריז, שבה משכן כל ישראל חברים, יאלצו לוותר לירושלים על הכבוד לארח את האקדמיה החדשה. נימירובר קבע שלאקדמיה היבנאית המתוכננת צריכות להיות מטרות דתיות, לאומיות, רוחניות, מדעיות, ספרותיות ואמנותיות. תחילה הוא קבע מה האקדמיה לא צריכה להיות: היא לא תהיה סינוד דתי, כדי לא לפגוע בחופש המצפון ובזכויות המיעוטים, וכדי שעצמאות הביקורת תהיה מקודשת. לדברי נימירובר, העם היהודי בזמנו התפלג מבחינה דתית לקבוצות הבאות: אורתודוקסים ישנים, המתחלקים לאשכנזים ולספרדים. חסידים, המתחלקים לקבוצות שונות. הנאו-אורתודוקסיה בהנהגתם של שמשון רפאל הירש מפרנקפורט ועזריאל הילדסהיימר מברלין. הקונסרבטיבים החיים והמלמדים לפי התאוריה ההיסטורית של הרב זכריה פרנקל מברסלאו. הליברלים והנאולוגים בהונגריה. קונסרבטיבים ומתקדמים (פרוגרסיסטים) חופשיים, בעיקר במזרח. הרדיקלים, הקהילה הרפורמית של שמואל הולדהיים בברלין וארגונים שונים בארצות הברית. הדתיים החופשיים שלא משתייכים לזרם ומקיימים הומניזם אתי תחת הנהגתו של פליקס אדלר בארצות הברית. Iacob Iţhac Niemirower, Iudaismul: studii, eseuri, omiletică şi retorică (studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru), Bucharest: Hasefer, 2005. (ברומנית) Studia Hebraica (באנגלית) Eine Jabnehistische Akademie, מאמר פרי עטו מ-1914. שם למטה. ראו: Iacob Iţhac Niemirower, Iudaismul: studii, eseuri, omiletică şi retorică (studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru), Bucharest: Hasefer, 2005. (ברומנית) WorldCat Iacob Iţhac Niemirower, Iudaismul: studii, eseuri, omiletică şi retorică (studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru), Bucharest: Hasefer, 2005, p. 285. (ברומנית) Iacob Iţhac Niemirower, Iudaismul: studii, eseuri, omiletică şi retorică (studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru), Bucharest: Hasefer, 2005, p. 279. (ברומנית)
Shalom TV

Shalom TV הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי יהודי המשודר ברשתות הכבלים בארצות הברית. הערוץ עוסק בתכנים יהודים, לא מזוהה עם זרם או ארגון מסוים בקהילה היהודית בארצות הברית. כ-37 מיליון משקי בית אמריקאים וקנדים יכולים לקלוט את הערוץ דרך הכבלים. "Shalom TV" עלתה לאוויר ב-31 באוגוסט 2006 בתשדירון וידאו. שידורי הרשת כוללים כיסוי תקשורתי של האירועים המרכזיים בקרב קהל היעד של הקהילה היהודית בצפון אמריקה, ראיונות עם דמויות מרכזיות בקהילה זו, כמו גם עם דמויות מרכזיות בעולם היהודי בכלל, סדרות ייחודיות בנושאי לימוד עברית ותלמוד, ותוכניות מקור לילדים יהודים. בערוץ תכנים העוסקים בתרבות יהודית, דת, בישול יהודי, ארץ ישראל, סרטים מישראל, תרבות יידיש, ראיונות עם אישי ציבור יהודים, תוכניות חינוכיות ותוכניות ללימוד עברית. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, התראיין לערוץ סגן הנשיא לעתיד ג'ו ביידן, במטרה לפנות לקהל הבוחרים היהודי בארצות הברית. בין מנהלי הרשת, הרב מרק גולוב, שייסד את הערוץ הראשון ברוסית בארצות הברית, עבור יוצאי ברית המועצות אשר היגרו משם לארצות הברית. בראנפורד האמר, אשר ייסד את רשת הכבלים בפנסילבניה; כמו גם דייוויד ברוגונה אשר פעיל גם ברשתות פוקס ו-Showtime. אתר האינטרנט הרשמי של Shalom TV (באנגלית) ריאיון עם מארק גולוב מנכ"ל הערוץ Shalom TV, ברשת החברתית אקס (טוויטר) New cable channel says 'Shalom' Shalom TV hopes a focus on Jewish culture as well as religion will draw a wide audience. - philly-archives, web.archive.org, ‏2016-03-03 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פילובולוס

פילובולוס (Pilobolus) היא להקת מחול אמריקאית מפורסמת. שורשי הלהקה נעוצים בכיתת המחול של דארטמות' קולג' של שנת 1971 אותה לימדה אליסון צ'ייס (Chase). מייסדי הלהקה, רובי ברנט (Barnett), לי האריס (Harris), מוזס פנדלטון (Pendleton) וג'ונתן וולקן (Wolken) הופיעו לראשונה באוקטובר 1971 ובחלוף השנים שימשו חלקם כמנהליה האמנותיים של הלהקה. הופעותיה של פילובולוס מאופיינות באינטראקציה גופנית בין הרקדנים ובפיתול ועיצוב של הגוף האנושי, ושל יצורים מואנשים נוספים, עד לכדי קרבה גדולה להתעמלות. הלהקה זכתה בפרסים רבים, ביניהם פרס המבקרים של ברלין (Berlin Critic's Prize), פרס ברנדייס (Brandeis Award), פרס סקוטסמן (Scotsman Award) בפסטיבל אדינבורו, פרס ועידת התיאטרון של ניו אינגלנד (New England Theatre Conference Prize), פרס ועדת האמנויות של קונטיקט למצוינות (Connecticut Commission on the Arts Award for Excellence) ובשנת 1997 בפרס אמי להישגים בתחום תוכניות התרבות המשודרות בפריים טיים (Primetime Emmy Award for outstanding achievement in cultural programming). בשנת 2000 קיבלה פילובולוס את פרס סמואל ה. סקריפס למפעל חיים בכוריאוגרפיה מטעם פסטיבל המחול האמריקני (Samuel H. Scripps American Dance Festival Award for lifetime achievement in choreography). כיום מפעילה הלהקה שלושה אגפים: להקת המחול (Pilobolus Dance Theatre) המופיעה ברחבי העולם ואשר מקום מושבה בעיירה וושינגטון שבקונטיקט, ארצות הברית; "מכון פילובולוס" (Pilobolus Institute) המציע תוכניות חינוכיות והוראת מחול; ו"פילובולוס שירותים יצירתיים" (Pilobolus Creative Services) המציעים את שירותה הלהקה לסרטים, פרסומות, לקוחות מסחריים ואירועים שונים. פילובולוס הופיעה בישראל מספר פעמים, ובשנת 2008 צילמה לוח שנה בו מופיעים חברי הלהקה בשלל תנוחות על רקע נופי ארץ ישראל. מדיה וקבצים בנושא פילובולוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פילובולוס על המופע בישראל באתר בית האופרה - המשכן לאומנויות הבמה כרמית ספיר ויץ, נולדו לרקוד: ריאיון עם מנכ"ל להקת "פילובולוס", nrg, ‏2 בנובמבר 2010
אורי צדוק

אורי צדוק (נולד ב-7 במאי 1984) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. צדוק למד בישיבה התיכונית "אדרת". הפיץ את שיריו באמצעות עמודו האישי באתר Myspace ובאתר YouTube. במרץ 2010 הוציא בהוצאה עצמית את תקליטו הראשון, "גבוה מכאן" בו כתב והלחין את כל שירי האלבום, למעט השיר Eventually שאת מילותיו כתבה שרי גבעתי. את האלבום הפיק ועיבד מוזיקלית צדוק בעצמו, ביחד עם קלידן להקת היהודים, אדם פרי. "גבוה מכאן" (2010) אתר האינטרנט הרשמי של אורי צדוק אורי צדוק, דף שער בספרייה הלאומית דורון גל, ‏אורי צדוק: "הדבר האחרון שאני יכול לעשות כרגע זה להגדיר את עצמי", באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2010 אור ברנע, להיט גדול לרפואה, באתר ynet, 7 בפברואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוס מקגיל

ברוס טרוויס מקגיל (באנגלית: Bruce Travis McGill; נולד ב-11 ביולי 1950) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי, ידוע בעיקר בשל תפקידו כג'ק דלטון בסדרת הטלוויזיה "מקגייוור" ובתור "D-Day" בסרט הקולנוע הקומי "בית החיות". מקגיל נולד בסן אנטוניו, טקסס שבארצות הברית לאב נוצרי ולאם יהודייה. אימו אדריאל רוז (לבית ג'ייקובס) הייתה אמנית, ואביו וודרו וילסון מקגיל היה סוכן ביטוח. הוא למד בתיכון דאגלס מקארתור בצפון-מזרח סן אנטוניו ולאחר מכן באוניברסיטת טקסס באוסטין שם קיבל תואר בדרמה. סרטים בחלוף הקיץ (1986) - סרט טלוויזיה בחירות נואשות: להציל את הילד שלי (1992) - סרט טלוויזיה הבלדה על לוסי וויפל (2001) - סרט טלוויזיה שביל למלחמה (2002) סרט טלוויזיה של HBO ספירה חוזרת (2008) - סרט טלוויזיה ריזולי ואיילס (2010-2016) מקגייוור (2016) גוונים של כחול (2018) אי מציאות (2019) דם חדש (2021) ריצ'ר (2022) Buried in Barstow‏ (2022) - סרט טלוויזיה של Lifetime אהבה ומוות (2023) הלביאות: מבצעים מיוחדים (2023) מדיה וקבצים בנושא ברוס מקגיל בוויקישיתוף ברוס מקגיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברוס מקגיל, באתר AllMovie (באנגלית) ברוס מקגיל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברוס מקגיל, באתר MusicBrainz (באנגלית) http://www.filmreference.com/film/0/Bruce-McGill.html ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הספר לקיסר המתחיל

בית הספר לקיסר המתחיל (באנגלית: The Emperor's New School בתרגום חופשי: "בית הספר החדש של הקיסר") היא תוכנית אנימציה מבית ערוץ דיסני המבוססת על הסרט "הקיסר נפל על הראש", ששידורה החל ב-2006 עד 2008 ובישראל בשנים 2009 עד 2010. במוקד העלילה קוזקו, הנדרש להשלים את לימודיו כדי לזכות בתואר קיסר. במהלך הלימודים הוא פוגש במעודדת מלינה בה הוא מתאהב, בקרונק רפה השכל ובמורה מר מולגווקו, ומתמודד עם מזימותיה של איזמה מנהלת בית ספר, השואפת לנשל אותו מכתרו. הסדרה מדגישה גם מסרים חינוכיים על הצורך בעבודה קשה ופגעי האנוכיות. קוזקו הקיסר (בגרסה העברית – תום שוורצברג) – קיסר עריץ ואנוכי המאוהב במלינה. פאצ'ה (בגרסה העברית – יורם יוספסברג) – אדם כפרי. איזמה (בגרסה העברית – הילה מערבי) – מנהלת בית הספר, מנסה להדיח את קוזקו מהמלכות. קרונק (בגרסה העברית – שמחה ברבירו) – עוזרה הטיפש של איזמה וחברו של קוזקו במהלך הלימודים. מר מולגווקו (בגרסה העברית – מולי שולמן) – המורה של קוזקו. מלינה (בגרסה העברית – מיכל רשף) – המעודדת בה קוזקו מאוהב. בגרסה העברית השתתפו גם: גלעד קלטר, אמנון וולף, מיכל מוכתר, איתי לוי ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לקיסר המתחיל "בית הספר לקיסר המתחיל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בית הספר לקיסר המתחיל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בית הספר לקיסר המתחיל", באתר Metacritic (באנגלית) "בית הספר לקיסר המתחיל", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "בית הספר לקיסר המתחיל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בית ספר לקיסר המתחיל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוואן גודוביץ'

איוואן גודוביץ' (ברוסית: Иван Васильевич Гудович)‏ (1741 – 1820) - מפקד רוסי, גנרל-פלדמרשל, בלט במלחמות של רוסיה עם האימפריה העות'מאנית ואיראן שהתרחשו בין 1804 לבין 1812. גודוביץ' נולד במשפחה אצילית אוקראינית. למד באוניברסיטת קניגסברג ואוניברסיטת לייפציג. עם סיום הלימודים, בשנת 1759 החל את השרות הצבאי כקצין זוטר. היה מקורב לפיוטר השלישי. עם הגעת יקטרינה הגדולה לשלטון נעצר, אך שוחרר תוך זמן קצר. בשנת 1763 מונה לפקד על גדוד בחייל רגלים והשתתף איתו בקרבות בפולין. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) השתתף במספר קרבות, כולל קרב לרגה וקרב קגול. בהיותו מפקד של יחידה נפרדת נכנס לבוקרשט. לאחר המלחמה הועבר לאוקראינה. בשנים 1785–1796 היה מושל של ריאזן וטמבוב. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) חזר לשירות צבאי. בשנת 1790 הועבר לחזית הקווקז ובנובמבר 1790 בראש כוח של 7 אלף חיילים כבש את אנאפה בה ישב חייל מצב של 15 אלף חיילים. פעל לחיזוק הביצורים באזור ופקד על הקמת מספר מבצרים. בשנת 1796 עזב את השרות הצבאי. בתחילת שלטון של פאבל הראשון הוחזר לשירות צבאי. הייתה לו ביקורת קשה על הכנסת שיטות פרוסיות לצבא רוסי ולכן בשנת 1800 שוחרר מהשרות. בשנת 1806 הוחזר לשירות והתמנה למפקד העליון של הכוחות בגאורגיה ודאגסטן. השתתף אופן פעיל במלחמות עם האימפריה העות'מאנית וממלכת פרס שרוסיה ניהלה במהלך תחילת המאה ה-19 באזור. השלכות של פציעה קשה במהלך קרב שהתרחש בשנת 1807 גרמו לכך שהוא עזב את השרות הפעיל הצבאי. בשנת 1809 התמנה למושל מוסקבה. בשנת 1812 עזב את השרות הממלכתי ועבר לאחוזה משפחתית. מדיה וקבצים בנושא איוואן גודוביץ' בוויקישיתוף קורות חיים איוואן גודוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
משולש שחור

משולש שחור הוא טלאי שצורתו משולש שווה-צלעות העומד על קודקודו וצבעו שחור. תג זה שימש במקור לסימון אסירים במחנות ריכוז נאציים כאסירים "אנטי-סוציאליים". לאחר מלחמת העולם השנייה, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, אומץ סמל המשולש השחור על ידי לסביות פמיניסטיות בגרמניה וארצות הברית כסמל לגאווה וסולידריות. הסמל אומץ על ידי מספר קבוצות בבריטניה הנאבקות על זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות. הסמל נוסף לאחד מהדגלים של הקהילה הלסבית, הדגל כולל לאבריס, סוג של גרזן כפול, מונח על המשולש השחור ההפוך, על רקע סגול. את הטלאי ענדו בתחילה צוענים (שבשלב מאוחר יותר ענדו משולש חום), בעלי פיגור שכלי ובעלי הפרעה נפשית. כמו כן, ענדו את המשולש השחור אלכוהוליסטים, חסרי בית, קבצנים, משתמטי עבודה, זונות וחלק מן האנרכיסטים. בעוד שהומוסקסואלים סומנו במשולש ורוד, לסביות לא נכללו בקטגוריה זו הואיל והדוקטרינה הנאצית לא הכירה בקיומן של לסביות והן לא הוכללו תחת סעיף 175. נשים שלא תאמו את דימוי הנשיות של הרייך, אוסף תפקידי מגדר שקבעה המפלגה הנאצית שהועידו לנשים תפקיד של רעיות ואמהות, נכלאו בידי הנאצים בעוון "התנהגות אנטי-סוציאלית". בהן היו נשים שהביעו חוסר קונפורמיות, אי-רצון ללדת ילדים, לבשל ולנקות וכדומה, וכן לסביות, משום שלא נישאו כל אלו תויגו במשולש שחור. רוב הלסביות שנכלאו בתקופת השלטון הנאצי הורשעו בעבירות אלה, ולא בלסביוּת באופן ישיר. בארכיון של אתר ההנצחה של מחנה הריכוז ראוונסבריק יש ראיות של ארבע נשים שהוגדרו גם כלסביות: שתיים מהן נרדפו מסיבות פוליטיות, שתיים בגלל היותן יהודיות. אחת האסירות היהודיות ענדה גם את המשולש שחור בשל קשר מיני עם לא-יהודיות. Louise Turcoite, Queer Theory: Transgression and/or Regression?, Canadian Woman Studies, 1996 Elman, R. Amy. "Triangles and Tribulations: The Politics of Nazi Symbols", Journal of Homosexuality, vol. 30, no. 3 (1996): 3-11. EN Jensen, Gays, Lesbians, and the Memory of Nazi Persecution, Journal of the History of Sexuality, Volume 11, January / April 2002 Marshall, Stuart. "The Contemporary Use of Gay History: The Third Reich," in Bad-Object Choices (ed.), How Do I Look? Queer Film and Video, Seattle, Wash.: Bay Press, 1991. Zoe, Lucinda. "The Black Triangle," Lesbian Herstory Archives Newsletter, Brooklyn, N.Y., No. 12 (June 1991): p. 7. R. Amy Elman, Triangles and Tribulations: The Politics of Nazi Symbols, JOURNAL OF HOMOSEXUALITY 30(3), 1996, עמ' 1-11 Black Triangle Campaign Louise Turcoite, Queer Theory: Transgression and/or Regression?, Canadian Woman Studies, 1996 רותי זילברברג, המדריך ללסבית המתחילה: פרק י', באתר GoGay,‏ 17 באוקטובר 2001 Lesbian histories and cultures: an encyclopedia, Edited By Bonnie Zimmerman, 1999, עמוד 748 Urban Amazons: Lesbian Feminism and Beyond in the Gender, Sexuality, and Identity Battles of London, Sarah F. Green, 1997, עמוד 55 Claudia Schoppmann, Nationalsozialistische Sexualpolitik und weibliche Homosexualität, Dissertation, FU Berlin, 1990.), Centaurus, Pfaffenweiler), 1991
מיכאל כהן

מיכאל יוסף כהן (נולד בשנת 1940, באנגליה) הוא היסטוריון ופרופסור אמריטוס להיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן, שם הופקד על הקתדרה על-שם לזרוס פיליפס(אנ'). כהן למד לתואר ראשון באוניברסיטת לונדון בהיסטוריה אותו סיים בהצטיינות ב-1969. סיים את לימודי הדוקטורט בית הספר לכלכלה של לונדון בהנחיית פרופסור אלי כדורי ב-1971. עבודתו לדוקטורט הייתה בנושא "מדיניות בריטית ופוליטיקה בארץ ישראל 1939-1936". הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת דיוק, באוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת בריטיש קולומביה, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1998 שהה כעמית מחקר במכון למחקר מתקדם. תחומי מחקרו הם ההיסטוריה של המנדט הבריטי, הקמת המדינה ומאבק המעצמות במזרח התיכון בזמן המלחמה הקרה, מדיניות המעצמות כלפי ארץ-ישראל, מדינת ישראל והמזרח התיכון במאה ה-20, יחסם של טרומן וצ'רצ'יל ליהודים ולציונות, ההיסטוריה המודרנית של אנגליה, התהוות הפרלמנט האנגלי והמהפכה התעשייתית. על פי מחקריו, שלושה גורמים עיקריים השפיעו על הבריטים לעזוב את ארץ ישראל: לחץ אמריקאי, ערעור השלטון בארץ ישראל עצמה, והתגברות ההעפלה. ספרו "תוכניות המגירה למלחמת עולם שלישית" בהוצאת משרד הביטחון, מתאר את תוכניות-המגירה של בעלות-הברית לזירת המזרח-התיכון למקרה של עימות עם ברית-המועצות בעשור שלאחר מלחמת-העולם השנייה. תוכניות המגירה למלחמת עולם שלישית \ הוצאת משרד הביטחון Strategy and politics in the Middle East, 1954-1960: defending the northern tier Routledge, 2005 Churchill and the Jews. Routledge, 1985, 2003 Demise of the British empire in the Middle East: Britain's responses to nationalist movements, 1943-55. Routledge, 1998 Fighting World War Three from the Middle East: Allied Contingency Plans, 1945-1954,. , Routledge, 1997. ISBN 0714647209 Britain and the Middle East in the 1930s: security problems, 1935-39, Part 2. Macmillan in association with King's College, London, 1992 Truman and Israel, University of California Press 1990 The Origins and Evolution of the Arab-Zionist Conflict Palestine to Israel: From Mandate to Independence. Routledge, 1988. ISBN 0714633127 The Anglo-American Committee on Palestine, 1945-1946. Garland Pub., 1987 The Zionist political program, 1940-1947/ Garland Pub., 1987 Palestine and the Great Powers, 1945-1948. Princeton University Press, 1982 Palestine, retreat from the Mandate: the making of British policy, 1936-45. Holmes & Meier, 1978 מיכאל כהן, דף שער בספרייה הלאומית דף אישי באתר האוניברסיטה ביוגרפיה (אורכב 09.10.2013 בארכיון Wayback Machine) טרומן, הקול היהודי והקמת מדינת ישראל סוגיות ואנקדוטות היסטוריות: ספר חדש של חומר שברובו כבר הוגש, באתר "אימגו מאמרים - מגזין תרבות ותוכן", ‏25 ביולי 2017 (ארכיון).
1823

שנת 1823 היא השנה ה-23 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1823 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 15 ביולי – שרפה בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות כמעט ומחריבה אותה כליל 10 בספטמבר – סימון בוליבר מוכרז נשיא פרו 2 בדצמבר – נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו מכריז על דוקטרינת מונרו בנאום לקונגרס 1 בינואר – שנדור פטפי, המשורר הלאומי של הונגריה (נפטר ב-1849) 8 בינואר – אלפרד ראסל וולאס, ביולוג וחוקר טבע בריטי, מהוגי תורת האבולוציה וטובע המונח "דרוויניזם" (נפטר ב-1913) 3 בפברואר – רבי צדוק הכהן מלובלין (נפטר ב-1900) 28 בפברואר – ארנסט רנן, פילוסוף, היסטוריון ופילולוג צרפתי (נפטר ב-1892) 3 במרץ – דיולה אנדראשי, מדינאי הונגרי (נפטר ב-1890) 23 במרץ – סקיילר קולפקס, סגן נשיא ארצות הברית ויו"ר בית הנבחרים (נפטר ב-1885) 23 באפריל – אבדילמג'יט הראשון, סולטאן עות'מאני (נפטר ב-1861) 10 במאי – ג'ון שרמן, מזכיר המדינה והאוצר של ארצות הברית (נפטר ב-1900) 16 במאי – היימן שטיינטל, פסיכולוג ופילוסוף גרמני-יהודי (נפטר ב-1899) 9 באוקטובר – מרי אן שד, מתנגדת עבדות, עיתונאית, מו"ל ועורכת דין אפרו-אמריקאית (נפטרה ב-1893) 7 בדצמבר – לאופולד קרונקר, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1891) 22 בדצמבר – ז'אן-אַָנרי קזימיר פָאבְּר, אנטומולוג וסופר צרפתי (נפטר ב-1915) 26 בינואר – אדוארד ג'נר, רופא בריטי מגלה עקרון החיסון, וממציא החיסון נגד אבעבועות שחורות (נולד ב-1749) 7 בפברואר – אן רדקליף, סופרת אנגליה (נולדה ב-1764) 2 באוגוסט – לזאר קרנו, פוליטיקאי צרפתי (נולד ב-1753) 11 בספטמבר – דייוויד ריקארדו, כלכלן בריטי (נולד ב-1772) 7 בנובמבר – רפאל דל רייגו, גנרל ופוליטיקאי ספרדי (נולד ב-1784) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1823 התחילה ביום א' בשבט ה'תקפ"ג (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-י"ח בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1823 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1823 במדע‎ ילידי 1823‎ נפטרים ב-1823‎ מדיה וקבצים בנושא 1823 בוויקישיתוף