laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאוגרפיה של גאורגיה

גאורגיה ממוקמת באסיה בדרום ובאירופה בצפון, גובלת בים השחור ממערב, בין רוסיה מצפון לבין טורקיה מדרום, בחלקו המערבי של עבר הקווקז. גאורגיה היא מדינה קטנה יחסית המשתרעת על שטח של 69,875 קמ"ר, שהם מעל לפי שלושה משטחה של ישראל. גאורגיה גובלת בצפון עם רוסיה (וכן בשטחים אוטונומיים שלא מוכרים בקהילה הבינלאומית) מדרום גובלת גאורגיה בארמניה, אזרבייג'ן וטורקיה. גאורגיה שוכנת על חלקו המערבי של עבר הקווקז. היא משתרעת על שני צידי רכס סוראמי וכוללת את שפלת קולחידה על חוף הים במערבה, וכן את המחצית המערבית של אגן נהר הקורה במזרח. מצפון היא כוללת את מורדותיה הדרומיים של הרי קווקז הגדול, והמורדות הצפוניים של הרי הקווקז הקטן. המדינה כוללת אזורים טבעיים מגוונים כמו ערבות במזרח, הרים חשופים בדרום, קרחונים בצפון ואזור סובטרופי לח במערב המכיל בעיקרו את אגן נהר הריוני. האזור המזרחי הוא הררי ברובו, ובו עמקים רחבים של נהרות. אגן הקורה העילית הוא בעל אקלים יבשתי, חם בקיץ וקר בחורף. בעמקים הצפוניים של מזרח גאורגיה מגדלים חיטה; העמקים הדרומיים של האזור משופע בכרמים. האזור המערבי הוא סובטרופי גשום, שחלק גדול ממנו הוא אגן הנהר ריוני המשתרע על 310 ק"מ ומשתפך לים השחור. האקלים באזור זה הוא חם-לח בקיץ וקר-לח בחורף. חלק גדול מהאזור מכוסה ביערות והוא מרובה ביצות. אגן ריוני (מישור קולכתי) וחוף הים השחור הם אזורי חקלאות סובטרופית הכוללים גידולי גפן, תה, הדרים, טבק, במבוק ואקליפטוס. הגידול החקלאי העיקרי הוא תירס. הנהרות הגדולים בגאורגיה הם עשירי מים ובעלי זרימה מהירה ומקורות המים הם הרי הקווקז המושלגים והקרחונים. זרימת המים האיתנה בכל ימות השנה הביאה לייסוד תחנות כוח הידרואלקטריות רבות. מחצביה העיקריים של גאורגיה הם: מנגן ליד צ'יאתורה שמרבציו הם מהעשירים בעולם, פחם בנפת טק'יבולי ובנפת טקורצ'לי שבמחוז אימרתי, שמן אדמה בערבת שיראק שבקאחתי. נוף עוצר נשימה יחד עם נוחות אקלימית בחלקים מסוימים בגאורגיה הביא להתפתחות מקומות מרפא ונופש שחלקם מצטיינים במעיינות מרפא מינרליים. גאורגיה היא חלק ממדינות הקווקז (כמו גם ארמניה ואזרבייג'ן). היא קשורה למדינות ותרבויות אירופאיות כמו יוון ורוסיה, ודתה היא הדת הנצרות האורתודוקסית היא מבין המקומות הראשונים שקיבלו את הנצרות כדת הלאומית. בנוסף להיסטוריה ולתרבות, לגאורגיה קשרים גאופוליטיים הדוקים עם אירופה המודרנית. האנציקלופדיה העברית, ערך גאורגיה, כרך 5, עמוד 162. מדיה וקבצים בנושא גאוגרפיה של גאורגיה בוויקישיתוף גאוגרפיה של גאורגיה כולל החבלים הבדלניים אבחזיה ודרום אוסטיה
קלארק קר

קלארק קר (באנגלית: Clark Kerr;‏ 17 במאי 1911 – 1 בדצמבר 2003), סוציולוג וכלכלן אמריקני, מראשי קבוצת חוקרים שעסקה בשוק העבודה במשך יותר משני עשורים לאחר מלחמת העולם השנייה. כיהן כנגיד אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וכנשיא אוניברסיטת קליפורניה. בשנת 1954 טען קר כי בשוק עבודה קפיטליסטי קיימת נטייה לחלוקת שוק העבודה לענפים כלכליים וגאוגרפיים, בכל אחד מהם מתקיים שוק עבודה פנימי. נטייה זו כינה קר בשם בלקניזציה (על שם הפיצול המדיני הרב באזור הבלקן). קר טוען כי בתוך שווקים פנימיים אלו קיימות הגבלות רבות על גמישות השוק (בניגוד לכלכלה נאו-קלאסית ליברלית, שהזניחה את קשיחות השוק). הגבלות אלו נובעות הן מפעולותיהם הכלכליות של העובדים והמעסיקים (לדוגמה: הגבלת הכניסה לשוק לפי קריטריונים כגון הכשרה ייחודית, חברות בארגון מסוים, תקופת חונכות וכו'), ומהגבלות מוסדיות הפועלות על השוק (חוקים המגבילים את התעסוקה, פעולותיהם של איגודים מקצועיים ושל איגודי מעסיקים וכו'). בשנת 1952 מונה קר כנגיד הראשון של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, עד אז ניהל את הקמפוס נשיא אוניברסיטת קליפורניה (שכלל בשנים אלה עוד שני קמפוסים בדרום קליפורניה) באופן ישיר. בשנת 1958 הוא מונה לנשיא אוניברסיטת קליפורניה. בתפקיד זה היה אחראי להכנת תוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה, לפיה חולקו המוסדות הציבוריים (הקיימים ואלה העתידים לקום) לשלוש שכבות: אוניברסיטאות שישתייכו למערכת האוניברסיטה של קליפורניה (היום עשרה קמפוסים) בהם יתקיימו לימודים לכל התארים, מכללות שיישתייכו למערכת "האוניברסיטאות של המדינה" California State University, בהן לא יתקיימו לימודי דוקטורט, ומכללות קהילתיות (אנ') בהן לומדים שנתיים. למערכת הראשונה יוכלו להתקבל השמינית העליונה של בוגרי התיכון, לשנייה השליש העליון ולמכללות המקומיות כל בוגרי התיכון. התוכנית אף יצרה מסלול מעבר בין המכללות המקומיות למערכות האחרות. בשנת 1960 אימצה קליפורניה באופן רשמי את התוכנית ופתחה בהרחבה גדולה של מערכת ההשכלה הציבורית שלה שנחשבת בסקרים שונים כטובה בעולם. בתקופת כהונתו של קר התחוללו הפגנות ומהומות סטודנטים רבות על רקע "התנועה לחופש הדיבור" ומלחמת וייטנאם. תגובתו של קר, שסלד מגירוש סטודנטים מהאוניברסיטה, ספגה ביקורת מחוגים שמרניים שסייעו לבחירתו של רונלד רייגן כמושל. לאחר בחירתו של רייגן בשנת 1967 פוטר קר ממשרתו כנשיא. קר כיהן בתפקידים שונים הקשורים להשכלה גבוהה בקרן קרנגי. בשנת 2002 נודע כי ה-FBI בימיו של ג'ון אדגר הובר עקב אחרי קר והדליף אודותיו מידע כוזב לחבר הנאמנים של אוניברסיטת קליפורניה, לרייגן ולבית הלבן. מונחים בשוק העבודה מדיה וקבצים בנושא קלארק קר בוויקישיתוף קלרק קר, דף שער בספרייה הלאומית Clark Kerr, 'One of the Giants,' Dies
סקילה

האם התכוונתם ל... סקילה (עונש מוות) – שיטת הוצאה להורג על ידי רגימה באבנים סקילה (הלכה) – אחת מארבע מיתות בית דין - שיטת הוצאה להורג בהלכה סקילה וכריבדיס – מפלצות במיתולוגיה היוונית
נצגין באגאבנדי

נצגין באגאבנדי (במונגולית: Нацагийн Багабанди; נולד ב-22 באפריל 1950) הוא פוליטיקאי מונגולי שכיהן כנשיא מונגוליה בשנים 1997–2005, וחבר המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה (MPRM). באגאבנדי נולד ב-1950 בסום (תת מחוז) יארו במחוז זבחאן. ב-1980 סיים את לימודיו במכון לטכנולוגיות מזון באודסה בברית המועצות. ב-1984 היה לבוגר האקדמיה למדעי החברה במוסקבה בלימודי תואר שני בפילוסופיה. באגאבנדי היה יושב ראש הפרלמנט המונגולי ב-1992 למשך 4 שנים. ב-20 ביוני 1997 התמודד לנשיאות מול מועמד המפלגה הדמוקרטית של מונגוליה, וזכה ל-58.1% מהקולות. ב-2001 נבחר באגאבנדי לקדנציה נוספת. ב-22 במאי 2005 סיים את כהונתו, ובבחירות שנערכו נבחר להחליפו נמברין אנחבאיאר, לשעבר דובר החוראל הגדול. מדיה וקבצים בנושא נצגין באגאבנדי בוויקישיתוף נצגין באגאבנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
Physical Review

Physical Review (או בקיצור: Phys. Rev.) הוא שמם של סדרת כתבי עת מדעיים בנושאי פיזיקה היוצאים לאור על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה - American Physical Society ‏ (APS). סדרת כתבי העת היא בין הוותיקות והחשובות בתחום הפיזיקה, ומאמרים רבים וחשובים פורסמו בה. כך לדוגמה, מאמרים המדווחים על תגליות עליהם הוענק פרס נובל לפיזיקה ולכימיה לשנת 2007 פורסמו בכתבי עת אלו. כתב העת Physical Review החל להתפרסם ביולי 1893. עד לשנת 1913 יצא כתב העת לאור על ידי אוניברסיטת קורנל ואז הועברה האחריות עליו לידי ה־APS. הגליונות שיצאו לאור בתקופה 1893–1912 (תקופת קורנל) מכונים Physical Review Series I, בעוד שהגליונות שיצאו בתקופה מאוחרת יותר (1913–1969) מכונים Physical Review Series II. בשנת 1970, בעקבות עליה בכמות המאמרים, פוצל כתב העת Physical Review לארבעה כתבי עת Physical Review A,B,C,D העוסקים כל אחד בתחום אחר בפיזיקה. בשנים מאוחרות יותר נוספו כתבי עת נוספים בנושאים חדשים (ראו את הרשימה המלאה של כתבי העת למטה). שני כתבי עת בסדרה ראויים לציון מיוחד: Reviews of Modern Physics היוצא לאור החל משנת 1929, וכולל מאמרי סקירה רחבים (רבים מהם מוזמנים) הסוקרים תחומים שלמים בפיזיקה באופן העוזר לפיזיקאים להחשף ולהיכנס לתחומים חדשים. Physical Review Letters היוצא לאור החל משנת 1958, והכולל מאמרים קצרים (עד 4 עמודים) המדווחים על מחקרים חשובים בעלי עניין רחב. כתב עת זה נחשב ליוקרתי ביותר בתחום הפיזיקה. למרות המקור האמריקאי של כתבי העת, מפורסמים בהם מאמרים של פיזיקאים מכל רחבי העולם. כיום מפורסמים בסדרת כתבי העת כ-18,000 מאמרים בשנה, מהם כ-4,000 ב-Phys. Rev. Letters ורוב השאר ב-Phys. Rev. A,B,C,D,E. אחוז המאמרים המוגשים המאושרים לפרסום לאחר ביקורת עמיתים עומד על כ-40% ל-Phys. Rev. Letters וכ-60% ל-Phys. Rev. A,B,C,D,E. כל המאמרים שפורסמו בכתבי העת ניתנים לקריאה ברשת האינטרנט (לרוב בתשלום) באתר כתב העת או ב- Physical Review OnLine Archive ‏ (PROLA) אתר האינטרנט הרשמי של Physical Review (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Physical Review (באנגלית) אתר הבית של כתבי העת בהוצאת APS מידע על כתבי העת השונים (מאתר APS). James Riordon,‏ 2007 Physics Nobel Awarded for Hard Drive Technology, באתר APS Physics,‏ 9 באוקטובר 2007 Michael Schirber,‏ Focus: Nobel Focus: Chemistry in 2D, באתר APS Physics,‏ 18 באוקטובר 2007
צחיאגיין אלבגדורג'

צחיאגיין אלבגדורג' (במונגולית: Цахиагийн Элбэгдорж; נולד ב-30 במרץ 1963 בזרג, מחוז חובד) הוא פוליטיקאי מונגולי אשר כיהן כנשיא מונגוליה בשנים 2009–2017. קודם לכן כיהן אלבגדורג' כראש ממשלת מונגוליה – בפעם הראשונה למספר חודשים בשנת 1998 ובפעם השנייה מ-2004 עד 2006. בצעירותו למד אלבגדורג' עיתונאות באוקראינה (אז חלק מברית המועצות), ומאוחר יותר באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. עם חזרתו למונגוליה הפך אלבדורג' פעיל במאבק להחלפת המשטר החד-מפלגתי הקומוניסטי במשטר דמוקרטי. ב-1990 הוא זכה לפרסום בזכות נאומיו הנחרצים בגנות הממשל. הוא היה חבר בפרלמנט המונגולי בין השנים 1990 ו-1992, אך פרש ב-1994 כמחאה על התנהלות המשטר. הוא נבחר בשנית לפרלמנט ב-1996 והפך לראש המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה, שהייתה השנייה בגודלה. אלבדורג' היה מנוע מלהיות חבר בקבינט, בעקבות חוק שקבע כי חבר פרלמנט אינו יכול להיות חבר קבינט במקביל. חוק זה שונה ב-1998. במרץ 1998 הפך אלבגדורג' לראש הממשלה על ידי קואליציית האיחוד הדמוקרטי, בה הייתה מפלגתו הגדולה ביותר. הוא התפטר בדצמבר 1998 בעקבות שערוריית כספים, ונבחר בשנית ב-20 באוגוסט 2004 בקואליציה עם המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה. הוא התפטר בעקבות משבר ממשלתי ב-13 בינואר 2006. מדיה וקבצים בנושא צחיאגיין אלבגדורג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צחיאגיין אלבגדורג' אתר האינטרנט הרשמי של צחיאגיין אלבגדורג' (במונגולית) צחיאגיין אלבגדורג', ברשת החברתית פייסבוק צחיאגיין אלבגדורג', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
משתיק קול

משתיק קול (וכן עַמְעַם) הוא אביזר המוצמד לרובה או אקדח ומיועד להנמכת הרעש הנוצר בעת ירי. רעש הירי נוצר כתוצאה מהתפשטות גזים מהירה מאוד, כתוצאה משבירת מחסום מהירות הקול על ידי הקליע וכתוצאה מהקשת הפטיש בנוקר. על מנת לעמעם את רעש הירי, יש צורך בהפחתת מהירות הקליע אל מתחת למהירות הקול (תחמושת תת-קולית) ולדאוג בזמן הירי לפיזור גזים הדרגתי שלא יצור קול נפץ. במשתיק קול ישנם תאי התפשטות המיועדים לשלוט בקצב התרחבות הגזים הנפלטים בשעת הירי ובכך לעמעם את צליל הנפץ האופייני לירי. משתיקי קול מסוימים מנמיכים את עוצמת צליל הירי בדציבלים מעטים ואחרים, מתוחכמים יותר, מפחיתים את הרעש בכמה עשרות דציבלים. כמו כן משתיק קול מפחית את הרתע הנוצר מהירי. למשתיקי קול המיועדים לרובים מספר מחזורי פעולה שלרוב ידועים מראש ויעילותם פוחתת ככל שנעשה בהם שימוש, חלקם מיועדים לטיפולים המשקמים את יכולת עמעום צליל הירי ולאחרים אורך חיים מוגבל מראש. משתיקי הקול אינם חוקיים לייצור והתקנה במדינת ישראל שלא על ידי סוחר נשק או חרש נשק המוכר על ידי המדינה. התקנה כזו נחשבת לעבירה של ביצוע שינוי בכלי ירייה כמו כל שינוי או שיפור אחר. בשל העובדה שייעודו העיקרי של משתיק הקול הוא שימוש חשאי ונסתר בכלי ירייה, אנשים המחזיקים במשתיק קול עלולים להיחשד בעבירות פליליות. הדבר יצר בעיה עקב נזילותו של החוק מלכתחילה, שכן לא הגדיר משתיק קול באופן מדויק דיו ולכן נעשה שימוש בעבר בבקבוקי פלסטיק עם תכולת נוזלים אשר הוצמדו לפתח הקנה, ובכך שימשו כעמעם מאולתר. משתיקי קול אלה, בניגוד למשתיקים אמיתיים, מורידים את טווח הירי בשל חיכוך הקליע עם הנוזלים בבקבוק. ביחידות מובחרות של צה"ל ושל משטרת ישראל משתמשים במשתיק קול. חלק מיחידות צה"ל המשתמשות במשתיקי קול: סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג. חלק מיחידות משטרת ישראל המשתמשות במשתיקי קול: ימ"מ (של משמר הגבול), חלק מלוחמי יחידת הגדעונים - יחידה 33 (של להב 433), חלק מלוחמי ימ״ס (של מג״ב). היחידות המבצעיות של השב״כ ושל המוסד משתמשות גם הן במשתיקי קול. חלק מיחידות שירות הביטחון הכללי המשתמשות במשתיקי קול: יחידות ״היחידה המבצעית״. חלק מיחידות המוסד המשתמשות במשתיקי קול: יחידת החיסולים ״כידון״ של אגף ״קיסריה״. מדיה וקבצים בנושא משתיק קול בוויקישיתוף הדגמת ירי בתוך בית, בעזרת 3 אקדחים נפוצים, עם משתיקי קול, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית)
כלורופיל

כְלוֹרוֹפִיל (מיוונית: Χλωροφύλλη - כלורוס - "ירוק", פילון - "עלה") הוא צבען (פיגמנט) ירוק הנמצא ברוב הצמחים והאצות ובכמה סוגים של חיידקים. לשם אין קשר ליסוד כלור, שאינו מופיע במולקולת הכלורופיל. הוא משמש גם כצבע מאכל וסימונו E140. חשיבותו של הכלורופיל אינה מסתכמת בהקניית הצבע הירוק; הכלורופיל הוא התורם העיקרי לתהליך הפוטוסינתזה, שבאמצעותו מפיקים הצמחים והאצות גלוקוז ממים ומפחמן דו-חמצני, בהשתמשם באנרגיית האור. הכלורופיל אגור בתילקואידים שנמצאים בכלורופלסטים, המצויים בתאי הצמח. במרכזו של האתר הפעיל של מולקולת הכלורופיל נמצא אטום מגנזיום; אכילת צמחים היא מקור המגנזיום העיקרי של בעלי החיים. אטום המגנזיום שוכן במבנה בעל חמש טבעות הנקרא פורפירין (Porphyrin) והדומה לאתר הפעיל שבהמוגלובין. ישנם חמישה סוגים של כלורופיל, הנבדלים ביניהם בקבוצות הפונקציונליות הקשורות למבנה הפורפירין שלהם. הסוגים השונים מסומנים באות לטינית קטנה (כלורופיל a, למשל). כל סוג של כלורופיל קולט אור באורך גל שונה. כלורופיל a מאופיין שני שיאי בליעה עיקריים ב-420 ננומטר ו-660 ננומטר. רוב היצורים הפוטוסינתטיים המפותחים (בעיקר צמחים) מכילים יותר מסוג אחד של כלורופיל, דבר המשפר את קליטת האור שלהם. הכלורופיל המצוי בחיידקים קרוי בקטריוכלורופיל (Bacteriochlorophyll), וההבדל בינו ובין כלורופיל הוא מזערי. כלורופיל מיוצר בתא מחומצה גלוטמית. הראשון שקבע את מבנהו הכימי של הכלורופיל היה הכימאי היהודי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה, ריכרד וילשטאטר. האצה כלורלה היא האורגניזם בעל קצב הפוטוסינתזה המהיר ביותר מכל הצמחים המוכרים לאדם. פִיטוֹל גיא שלייר, כלורופיל: מולקולת החיים, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 1 ביולי 2017 כלורופיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כלורופיל, דף שער בספרייה הלאומית פרקים בפיזיולוגיה של הצמח, יחידות 1-3, Open University of Israel ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משל הצפרדע והעקרב

הצפרדע והעקרב הוא משל מפורסם שמחברו אינו ידוע, ומיוחס בטעות לאיזופוס, על אף שלא ידוע נוסח שלו לפני המאה ה-19. המשל מציג גישה מהותנית לחיים. הצפרדע והעקרב רצו לחצות נהר: העקרב, שאינו יודע לשחות, ביקש לרכוב על גבה של הצפרדע, וזו סירבה עקב כך שחששה שהעקרב יעקוץ אותה בדרך. העקרב הצליח לשכנעה שלא כך יהיה, שכן גם הוא מבקש להגיע לגדה השנייה. הצפרדע השתכנעה והסכימה, אך באמצע הנהר העקרב אכן עקץ את הצפרדע, ושניהם החלו לטבוע. קודם שטבעו הצליחה הצפרדע לשאול בתדהמה: "למה ומדוע עקצתני? הרי עכשיו שנינו נמות", והעקרב השיב: "מצטער, אבל לא יכולתי להתאפק. זה הטבע שלי". מסקנת המשל – העקרב אינו יכול לשנות את טבעו, והנמשל – אין לצפות שאדם ישנה את טבעו, גם אם הוא מבטיח שישתנה. לאיזופוס שני משלים דומים: האחד עוסק בעכבר וצפרדע והאחר באיכר ובצפע. בתלמוד הבבלי במסכת נדרים מובא המשל אך עם מסר שונה לחלוטין מהמסר בגרסה הנפוצה: שְׁמוּאֵל חַזְיַיהּ לְהָהוּא קְרוּקִיתָא דְעַקְרַבָּא יְתִיבָא עַל אַקְרוּקְתָּא וְעָבְרָה נַהֲרָא טָרְקָא גַּבְרָא וּמָיֵית קָרֵי עֲלֵיהּ "לְמִשְׁפָּטֶיךָ עָמְדוּ הַיּוֹם" (תהילים פרק קי"ט פסוק צ"א). — דף מ"א עמוד א' ביאור: העקרב נעזר בצפרדע כדי לחצות את הנהר ולהרוג אדם שנגזר עליו למות. וזה מוכיח שכשנגזר על אדם למות, המוות שלו חייב להתקיים אפילו אם הטבע ישנה ממנהגו לצורך כך. Aesop's Fables (Myth-Folklore Online) וראו במקבילה במדבר רבה, פרשה י"ח, פסקה כ"ב. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מהרישי מהש יוגי

מהרישי מהש יוגי (מאהא = גדול, רישי = חוזה; נולד על פי המשוער ב-12 בינואר 1918, מדינת מאדהיה פרדש שבהודו – 5 בפברואר 2008, הולנד) היה מייסד תנועת המדיטציה הטרנסצנדנטלית. מהרישי למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת אלהאבאד בהודו, אותה סיים (בחלק מהביוגרפיות כתוב שסיים בתואר מוסמך – MA) בשנת 1940. במהלך לימודיו פגש את מי שעתיד להיות מורו והגורו שלו – סואמי ברהמאנאנדה סארסואטי (1869 - 1953), ג'אגאדגורו שהיה בין השנים 1941 ל-1953 השאנקאראצ'אריה של צפון הודו, ג'יוטיר מאט' – שבהרי ההימלאיה. מהרישי ייחס את תורתו למורו, אותו כינה "גורו דב". בשנת 1955 החל להפיץ את טכניקת המדיטציה הטרנסצנדנטלית, תחילה בהודו, ובשנת 1958 החל במסע עולמי להפיץ את הטכניקות שלו של התפתחות אישית. מהרישי פרסם מספר רב של ספרים ומאמרים שבהם הוא מכנה את המסורות הוֶודיות מהודו בשם "המדע הוודי". מתוך רצון להתאים מערכת ידע זאת לעידן המדעי, הוא יזם ב-1971 את הקמתה של אוניברסיטה שנקראה בעבר "האוניברסיטה הבינלאומית ע"ש מהרישי", וכיום קרויה "האוניברסיטה למינהל ע"ש מהרישי". במוסד זה עוסקים הסטודנטים וסגל ההוראה במדיטציה הטרנסנדנטלית, ומוצעות בה מספר תוכניות אקדמיות. חוקרים מאוניברסיטה זו עוסקים גם בעריכת ניסויים הבוחנים את מה שהם מכנים "מצבי תודעה גבוהים". בין תלמידיו גם דמויות מפורסמות כחתני פרס נובל ומדענים ידועי שם, אסטרונאוטים, כוכבי ספורט ידועים ואמנים כמו חברי הביטלס והביץ' בויז ורבים אחרים. מהרישי מהש יוגי הלך לעולמו ב-5 בפברואר 2008 בולודרוף שבהולנד, ער בתנוחת יוגה. ב-11 בפברואר נערכה לו לוויה ממלכתית מלאה שהוענקה לו על ידי נשיא הודו. הטקסים הוודיים נערכו על משטח מוגבה הצופה על מפגש נהרות הגנגס והיאמונה באללהאבאד. טוני נאדר הוכרז כממשיך דרכו וראש הארגון. בין חסידי מהרישי מהש יוגי, יש המאמינים שתרגול קבוצתי של מדיטציה טרנסנדנטלית עשוי להשפיע על איכות החיים של אנשים החיים בקרבת מקום לקבוצה המתרגלת. להשפעה זו הם קוראים אפקט מהרישי. הקלטה של המהרישי מהש יוגי עורך פוג'ה ברישיקש ב-1969 ערן סבאג, ‏"חיים של אחרים" על מהרישי מהש יוגי, באתר iCast‏, 12 בינואר 2011 מהרישי מהש יוגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מהרישי מהש יוגי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מהרישי מהש יוגי, דף שער בספרייה הלאומית מהרישי מהש יוגי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מהרישי מהש יוגי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. אין הסכמה בין ביוגרפיות שונות בעניין זה
חבצלת החוף

חבצלת החוף (שם מדעי: Pancratium maritimum) היא צמח חוף ממשפחת הנרקיסיים, הפורח בקיץ לאורך חופי הים התיכון. פריחת החבצלת גדולה ומרשימה, בייחוד כיוון שהיא פורחת בשלהי הקיץ (יולי עד אוקטובר), כאשר רוב הצמחייה התייבשה כבר. היא עושה זאת בזכות בצלה, שאגר מים ומזון בחורף הקודם. זרעיה מצופים בשכבת שעם המאפשרת הפצת הזרעים דרך הים. גובהה מגיעה עד ל-60 סנטימטר ועל כל גבעול בין שניים לעשרה פרחים. הפרי דומה לביצה, בכל פרי שלושה חדרים שבכל אחד מהם יש 20 זרעים. חבצלת החוף נפוצה לחופי הים התיכון, אך היא מופיעה גם בחופי האוקיינוס האטלנטי ובאזור האירו-סיבירי. בישראל חבצלת החוף היא פרח שכיח, אך עם זאת היא צמח מוגן. חבצלת החוף מופיעה בסמל העיר נתניה. החבצלת נזכר פעמיים במקרא כצמח הגדל בשרון: ”אני חבצלת השרון שושנת העמקים” (שיר השירים ב א). הוא משמש גם סמל להפרחת השממה: ”ותגל ערבה ותפרח כחבצלת” (ישעיהו לה א). אין למילה 'חבצלת' זיהוי מוסכם בקרב התרגומים והפרשנים הקדומים. ייתכן שמדובר בשם כללי לצמחים או שם נרדף לוורד (שלעיתים נקראת בטעות 'שושנה') וגם כשם צמח ספציפי בישעיהו. רוב הזיהויים המוצעים הם לצמחים גאופיטים בעלי פרחים גדולים ממשפחת השושניים (לִילִי) או הנרקיסיים. הצמח הקרוי בימינו חבצלת החוף הוא רק הצעה אחת מני רבים לזיהוי החבצלת המקראית. בתרגום התנ"ך לאנגלית חבצלת השרון נקראת Rose of Sharon ("ורד השרון" או "שושנת השרון"). היוונים השתמשו בבצל חבצלת החוף להכנת תרופות להמרצת פעילות הלב ולהשפעה על דרכי הנשימה. לפני קום המדינה הפיקו הערבים מבצל החבצלת תרופות נגד נזלת. מדיה וקבצים בנושא חבצלת החוף בוויקישיתוף חבצלת החוף, באתר ITIS (באנגלית) חבצלת החוף, באתר NCBI (באנגלית) חבצלת החוף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חבצלת החוף, באתר צמח השדה חבצלת החוף, באתר צמחיית ישראל וסביבתה חבצלת החוף, באתר Tropicos (באנגלית) חבצלת החוף, באתר GBIF (באנגלית) חבצלת החוף, באתר The Plant List (באנגלית) חבצלת החוף, באתר IPNI (באנגלית) חבצלת החוף, באתר המשרד להגנת הסביבה זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים תשע"ב, עמ' 200-199
מוזיקפריין

מוזיקפריין (בגרמנית: Musikverein, "אגודת המוזיקה") הוא אולם קונצרטים נודע, שנמצא בווינה, אוסטריה ונפתח ב-6 בינואר 1870. המוזיקפריין מפורסם באקוסטיקה המעולה שלו, והוא נחשב לאחד משלושת אולמות הקונצרטים המשובחים בעולם, יחד עם אולם "סימפוני הול" בבוסטון והקונצרטחבאו באמסטרדם. המוזיקפריין הוא משכנה הקבוע של הפילהרמונית של וינה. את הבניין הקימה אגודת ידידי המוזיקה של וינה ה-Gesellschaft der Musikfreunde על-פי תוכניות מאת תאופיל הנסן הארכיטקט המוביל באותה עת. הבניין כולל מספר אולמות שהגדול והמפורסם שבהם הוא האולם המוזהב (Goldener Saal) ולצידו ממוקם אולם ברהמס ובו 600 מקומות ישיבה. בניין המוזיקפריין הוא אחד ממבני הציבור החדשים שנבנו לאורך שדרת ״הרינגשטראסה״, הפרויקט להרחבת העיר עליו הכריז הקיסר פרנץ יוזף. מאז 2001 עבר הבניין שיפוצים ובשנת 2014 נוספו לו ארבעה אולמות חדשים לחזרות וקונצרטים. האולם המוזהב, הנקרא גם האולם הגדול, הוא האולם המרכזי בבניין המוזיקפריין. אורכו 48 מטרים, רוחבו תשעה-עשר מטר וגובהו שמונה-עשר מטר. האולם מציע מעל 1,700 מושבים ועוד כ-300 מקומות עמידה. הוא צבוע בעיקר בצבע זהב ותקרתו עמוסה בציורי קיר אלגוריים. שתי שורות של פסלי קריאטידות מוזהבות ניצבות משני צדי האולם ומעניקות לו את מראהו הייחודי. בשנת 2011 התקינה חברת העוגבים האוסטרית ריגר עוגב חדש באולם הגדול. הקונצרט החגיגי של ראש השנה החדשה בווינה מתקיים באולם זה בכל שנה ב-1 בינואר ומועבר בשידור ישיר לעשרות מיליוני צופים בכל רחבי העולם. הפילהרמונית של וינה קונצרט השנה החדשה בווינה מדיה וקבצים בנושא מוזיקפריין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיקפריין (בגרמנית) אתר התזמורת הפילהרמונית של וינה (באנגלית)
בתולת הים מפיג'י

בתולת הים מפיג'י (באנגלית: Fiji Mermaid לעיתים מאוית גם Feejee Mermaid) הייתה מוצג טיפוסי בירידים ובמופעי שוליים, שהייתה אמורה להיות יצור שחציו יונק וחציו דג. המוצג המקורי פורסם על ידי ענק הקרקסים פי. טי. ברנום, אך מאז הופצו פרטים נוספים במקומות נוספים, בין השאר באוסף המוזרויות של רוברט ריפלי. בתולת הים החנוטה של ברנום נלכדה, לכאורה, בשנת 1842 על ידי "ד"ר ג'יי גריפין". גריפין היה בפועל לוי ליימן, שותפו הקרוב של ברנום. הפרט המקורי הוצג בכל רחבי ארצות הברית, אבל אבד בשנות השישים של המאה ה-19 בשריפה במוזיאון של ברנום. למעשה היה המוצג פרי עבודתו של אומן אינדונזי שהשתמש בעיסת נייר וחומרים מן החי - זנבו של דג אקזוטי וגו של תינוק אורנגאוטן, שנתפרו יחד עם ראשו של קוף. מדיה וקבצים בנושא בתולת הים מפיג'י בוויקישיתוף גלריה של תמונות "בתולת הים מפיג'י" מודעה משנת 1850 של מוזיאון בוסטון ו"בתולת הים מפיג'י" שלו. ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק סנל

חוֹק סְנֶל הוא חוק פיזיקלי העוסק בשבירה של קרניים במעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה, כלומר תווכים בהם מהירות האור שונה. החוק קרוי על שם המתמטיקאי ההולנדי וילברורד סנל שגילה אותו בשנת 1621. אולם סנל לא היה הראשון שגילה את החוק: ההיסטוריון רושדי רשד טען, שניסוח של החוק אפשר למצוא בכתביו של איבן סאל משנת 984 לספירה. בנוסף לכך ידוע שתומאס הריוט, בן זמנו של סנה מאוקספורד, גילה את החוק ב-1602 אולם, כמו סנה מעולם לא פרסם את ממצאיו. דקארט, בזמן שהותו בליידן, ניסח את החוק לראשונה על ידי שימוש בפונקציית הסינוס (ראו להלן), והוא מופיע בספרו "מאמר על המתודה" משנת 1637. מאוחר יותר האשים הויגנס (שקרא את מחברותיו של סנה) את דקארט בפלגיאט. בצרפת נקרא חוק סנל עד עצם היום הזה "חוק דקארט" או "חוק סנל-דקארט". החוק קובע כי: n 2 sin ⁡ θ 2 = n 1 sin ⁡ θ 1 {\displaystyle \;n_{2}\sin {\theta _{2}}=n_{1}\sin {\theta _{1}}\;} n 1 {\displaystyle \;n_{1}\;} – מקדם השבירה של התווך הראשון. n 2 {\displaystyle \;n_{2}\;} – מקדם השבירה של התווך השני. θ 1 {\displaystyle \;\theta _{1}\;} – זווית הפגיעה. θ 2 {\displaystyle \;\theta _{2}\;} – זווית השבירה. עובדה מעניינת היא שהזויות נמדדות מהאנך לקו מפגש התווכים. לדוגמה, שימוש בחוק סנל מראה שאם קרן אור חודרת בזווית של 50 מעלות מהאנך למשטח, מהאוויר (שמקובל להניח בחישובים שמקדם השבירה שלו הוא 1) לתוך זכוכית (עם מקדם שבירה של 1.5) הרי שבתוך הזכוכית היא תתקדם בזווית של כ-30 מעלות לאנך. תופעה דומה ניתן לראות כשמביטים בכפית שנמצאת בכוס מים, ולמרות שידוע שצורתה ישרה, נראה שחלקה השקוע במים עקום ביחס לזה שבולט לאוויר. כאשר קרן עוברת בין חומר עם מקדם שבירה גבוה לחומר עם מקדם שבירה נמוך, עשוי להיווצר מצב שבו סינוס זווית היציאה גדול מ-1. במקרה כזה לא תתרחש שבירה, אלא קרן האור תוחזר במלואה. תופעה כזאת נקראת החזרה גמורה. זווית הפגיעה שהחל ממנה הקרן תוחזר בהחזרה גמורה מכונה "זווית קריטית". חוק סנל שימושי מאוד, והוא עוזר לגלות זוויות רלוונטיות לחישובים ולפיתוחי מכשירים אופטיים המבוססים על עדשות. נוסחת לוטשי העדשות עקרון פרמה החזרה גמורה חוקי פרנל חלון סנל מדיה וקבצים בנושא חוק סנל בוויקישיתוף חוק סנל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Snell’s law/Law of refraction, www.tau.ac.il