laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דב גרוברמן

דב גרוברמן (נולד ב-5 באפריל 1965) הוא מתאבק עבר ישראלי אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת סיאול 1988. גרוברמן נולד בברית המועצות, לאחר שעלה לארץ בצעירותו הוא הצטרף למועדון ההיאבקות של הפועל תל אביב והתאמן תחת הדרכתו של יעקב מזין. בשנת 1980, גרוברמן השתתף באליפות העולם לנוער שנערכה בסטוקהולם שבשוודיה וזכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 40 ק"ג בסגנון יווני-רומי ובמדליית הארד בסגנון החופשי. באליפות העולם לבוגרים בשנת 1987 שנערכה בקלרמון-פראן שבצרפת, הוא סיים במקום ה-13 בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בסגנון היווני-רומי. גרוברמן ייצג את ישראל באולימפיאדת סיאול 1988 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בתחרות בסגנון יווני-רומי. הוא סיים את התחרות עם ניצחון אחד ושני הפסדים. בקרב הראשון הוא היה אמור להתמודד מול עבדולה אליזאני מתימן ולאחר שאליזאני לא התייצב לקרב, השופט העניק ניצחון טכני לגרוברמן, בקרב השני הוא התמודד מול אנדז'יי גלוב הפולני והפסיד בתוצאה 7–16. בקרב השלישי גרוברמן התמודד מול מהדין אלוורדייב מברית המועצות והפסיד בתוצאה 1–7. בשנת 1990, גרוברמן זכה במדליית זהב ב"אליפות בלגיה הפתוחה" בקטגוריית המשקל 52 ק"ג לאחר שניצח שני יריבים מצ'כיה ויריב נוסף מבלגיה. באליפות העולם בשנת 1991 שנערכה בוארנה, בולגריה, סיים גרוברמן במקום ה-12 בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא דב גרוברמן בוויקישיתוף דב גרוברמן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דב גרוברמן, באתר olympedia.org דב גרוברמן, באתר United World Wrestling דב גרוברמן באתר 'www.jewsinsports.org'. פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com "עוד מדליה באליפות העולם", 7 באוגוסט 1980, מעריב ג'ורג סולומון,‏ "ATHLETES' AMMUNITION ELUDES SECURITY NET", ‏ 19 בספטמבר 1988, וושינגטון פוסט אבי פלד,"זהב לגרוברמן בבריסל", 7 באוגוסט 1990, מעריב
גברת וילסון

גברת וילסון (באנגלית: Mrs Wilson לשעבר: The Wilsons) היא מיני-סדרה טלוויזיה בריטית מסוגת דרמה. שעלתה לשידור ב-27 בנובמבר 2018, והסתיימה ב-11 בדצמבר 2018. הסדרה שודרה ברשת "BBC One". היא הופקה על ידי היוצרים רות וילסון, ניל בלייר, רבקה איטון, רות קנלי-לטס, לוסי ריצ'ר. הסדרה בכיכובה של רות וילסון, מבוססת על סבתה של וילסון, שבעקבות מות בעלה הופתעה לגלות על חייו המסתוריים והסודיים. הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-31 במרץ 2019. בשנת 1963, חייה המאושרים של אליסון וילסון מתנפצים כאשר בעלה מת בפתאומיות. בעלה, אלכסנדר אלק וילסון, הוא הסופר וקצין לשעבר ב-MI6. אליסון מגלה שכל מה שידעה על בעלה במשך 22 שנים שחיו יחדיו במהירות נפרם, ושהיא איננה גברת וילסון היחידה שיש. אליסון משתדלת להגן על שני בניה כאשר היא מנסה לגלות את עברו של בעלה. אליסון וילסון (רות וילסון) אלק וילסון (איאן גלן) שהבאז כארים (אנופם קר) דניס וילסון (פטריק קנדי) נייג'ל וילסון (אוטו פארנט) גורדון וילסון (קאלם לינץ') קולמן (פיונה שו) דורותי וויק (קילי הוז) גלדיס וילסון (אליזבת ריידר) אתר האינטרנט הרשמי של גברת וילסון "גברת וילסון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גברת וילסון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גברת וילסון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
זרוע קשת

זרוע קשת (אנגלית: Carina - Sagittarius Arm) היא זרוע ספירלית קטנה בגלקסיית שביל החלב. כל זרוע היא תפזורת ארוכה ומתפתלת של כוכבים אשר מקרינים את אורם ממרכז הגלקסיה. גופים עצומים אלו לרוב עשויים ממיליארדי כוכבים ואלפי ענני גזים. זרוע זו לרוב נחשבת כאזור H II ענקי, בו כוכבים קטנים ועננים מולקולרים ענקיים מרוכזים. גלקסיית שביל החלב היא גלקסיית מוט ספירלית. לגלקסיה מסוג זו יש מרכז בצורה דומה לזאת של קורה, ובליטה אשר באה משתי זרועות עצומות. יש לגלקסיה כזו גם כמה זרועות פחות גדולות אשר מקרינות לכיוון חוץ הגלקסיה. זרוע זאת נמצאת בין זרוע מגן-קנטאור, וזרוע פרסאוס, הנחשבות גדולות. הזרוע קיבלה את שמה מאחר שהיא קרובה לקבוצות הכוכבים קשת ושדרית, אותן אפשר לראות בשמיים חשוכות מכדור הארץ, אם מסתכלים לכיוון מרכז הגלקסיה. הזרוע הקטנה: בשנת 2008, תצפיות באמצעות אינפרה אדום עם טלסקופ החלל שפיצר הראה כי הזרוע נמצאת במחסור של כוכבים חדשים, בניגוד לזרוע מגן קנטאור וזרוע פרסאוס. מכך ניתן להבין שהזרוע היא זרוע קטנה, כמו זרוע סרגל. שתי הזרועות האלו נראות מכדור הארץ כי רובן עשויות מריכוזי גזים עם כמות דלילה של כיסי כוכבים חדשים. זרוע קשת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
מועדון בר-ברים

מועדון בר-ברים היה מועדון הג'אז הראשון בתל אביב ואחד החשובים והחלוציים בישראל. המועדון היה בבעלותו של זוהר עקיבא ומנהלה האמנותי של תוכנית הג'אז שלו היה אהרלה קמינסקי. המועדון פעל במתכונת זו מ-1967 ועד 1979. המועדון פעל ברחוב בן אביגדור 28, סמוך לרחוב המסגר בתל אביב, כמועדון סטודנטים. ב-1966 החלו זוהר עקיבא ואהרלה קמינסקי להפעיל במקום תוכנית ג'אז קבועה בימי ראשון, שלאחר מכן עברה גם לידי חמישי ובהמשך רכש עקיבא את המועדון. בכל ערב ג'אז ניגנו שני הרכבים, שלישייה ואחר-כך רביעייה או חמישייה והמקום הפך לבית לנגנים וחובבי ג'אז. נגני ג'אז ניגנו עד אז במועדונים כעומר כיאם ביפו ומועדון צוותא הישן ברחוב מאפו, ללא תשלום. ב"בר ברים" זכו הרכבי הנגנים לתנאים טובים (כגון תשלום למונית לפני ואחרי המופע, אוכל ושתייה חינם) ולתשלום עבור ההופעות. לאחר ההופעות התקיים ג'אם סשן עד עלות הבוקר (כפי שכתבה טלילה לוי בן-זכאי בראשית ימי המועדון: "קבוצה אחת של נגנים מוזמנת בתשלום והיא משמשת ציר מרכזי. ואילו ידידיהם, הבאים לשמוע אותם, כטוב עליהם ליבם, עולים אף הם לבמה ומצטרפים."). רבים מהנגנים במקום הפכו לעמודי התווך של נגני האולפן של ימי ראשית הרוק הישראלי, בהם קמינסקי עצמו, שמוליק ארוך, ממלו גיאטנופולוס, אלונה טוראל, זיגי סקרבניק, זאב דיקוורט, עוזי מלמד, בני נגרי, רומן קונסמן, אלי מגן, ג'ס קורן, צבי קרן, ירוסלב יעקובוביץ', דני גוטפריד ועוד. במקום הונהגו הופעות מאוחרות, עבור הנגנים שהגיעו אליו לאחר שסיימו הופעה "ממוסדת". בין היתר הופיעו במקום בי בי קינג וממפיס סלים בעת הופעותיהם בישראל. בימי שישי ושבת פעל המקום כמועדון ריקודים. לצורך כך הזמין קמינסקי את אלברט פיאמנטה להקים את להקת "הברנשים של פיאמנטה" על מנת להיות הרכב קבוע שינגן בלילות אלה מוזיקה לריקודים (כלומר גרסאות כיסוי ללהיטי התקופה, פסדובלה, סמבה וכדומה כמו גם שירי הביטלס ומעט חומר מקורי). בהרכב היו חברים פיאמנטה, קמינסקי, שמוליק ארוך, זאב דיקוורט ועוזי מלמד, רובם ניגנו במספר כלי נגינה. אחד מכיווני ההתפתחות של ההרכב היה שילוב אלמנטים של מוזיקה ישראלית-מקומית במסגרת העיבודים (מוזיקה מזרחית ושירי ארץ ישראל, בהם הגרסה הראשונה לשיר "בדד" שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב). הרכב זה היה לאחד מהרכבי הליווי העסוקים והמקצועיים ביותר בישראל של ראשית שנות ה-70 וליווה זמרים כאריק איינשטיין (ב"מזל גדי"), צמד דרום ועדנה גורן. בשנת 1968 ביקשה קבוצת צעירים להעלות את ההצגה הסאטירית "את ואני והמלחמה הבאה" שחיבר חנוך לוין בבימויה של עדנה שביט. חזרות על ההצגה נעשו באולם "צוותא", אך לקראת העלאת ההצגה פסלו מנהלי "צוותא" את ההצגה, והיא הועלתה לראשונה במועדון בר-ברים באוגוסט 1968. בשנת 1979 נסגר המועדון. חלק מהנגנים פיתחו קריירות של נגני אולפן ופנו לתחום הרוק וחלקם עבר לחו"ל. באותה עת לא היה דור צעיר של נגני ג'אז ישראלים. אלונה שגיא-קרן, 'השתרשות הג'אז בישראל', עיונים בתקומת ישראל: מוזיקה בישראל, עמ' 153–155 תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר – אהרלה קמינסקי, מדקה 25:00 עדות של אהרלה קמינסקי בפורום וואלה! אהרל'ה קמינסקי מקים בית לג'אז המקומי טלילה בן זכאי, אין ברברים ב"בר-ברים", מעריב, 18 בינואר 1967 ורדה צ'צ'יק, אנו עולים ומנגנים, מעריב, 15 ביולי 1971 אדר אבישר, 3. בנו של בר-ברים, מעריב, 22 באפריל 1988 טלילה בן זכאי, אין ברברים ב"בר-ברים", מעריב, 18 בינואר 1967 אדר אבישר, 3. בנו של בר-ברים, מעריב, 22 באפריל 1988 "מי מכיר את הברנשים של פיאמנטה, אקו"ם תכנית סאטירית על המלחמה, דבר, 30 ביולי 1968
תאיר סיבוני

תאיר סיבוני (נולד בשנת 1990) הוא משורר, פזמונאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. זוכה פרס אקו"ם על תמליל השירים במחזמר "סוליקא" במסגרת חג המחזמר בת-ים ב-2016. נולד והתחנך בעיר דימונה, בוגר הקונסרבטוריון העירוני. תחילה למד סקסופון ולאחר מכן הרחיב את הידע שלו בכלי נגינה נוספים. למד בתיכון להימן בעיר וסיים את לימודיו בהצטיינות. בוגר בית הספר הגבוה למוזיקה "רימון" במסלול הפקה מוזיקלית. בשנת 2011, פרסם סיבוני את ספר שיריו הראשון "אוזניים ערלות" אשר יצא לאור בהוצאת גוונים בעריכת המשורר עמוס לויתן. בשנת 2012 יצר את המופע "בין דיבור לשתיקה" המבוסס על ספר שיריו ועלה לראשונה במסגרת פסטיבל שירה תיאטרון דימונה. בשנת 2018 כתב מוזיקה להצגה "עצור" מאת ובבימויה של חנית כהן מור יוסף בתיאטרון דימונה. בשנת 2019 היה שותף בכתיבת השירים בהצגה "דימונה אהובתי" בבימויו של אורי וידיסלבסקי שעלתה בתיאטרון דימונה. עיבד והפיק מוזיקלית אלבומים רבים (תומר עפרון, עלמה קלברמן ועוד). מנחה סדנאות כתיבה למבוגרים ונוער. בשנת 2016 נבחר המחזמר "סוליקא", פרי עטם של סיבוני ושותפו מאור סבג, לפסטיבל חג המחזמר בבת ים בניהולו האמנותי של אורי פסטר. המחזמר זכה ב-3 פרסי אקו"ם, בהם בפרס "המוזיקה הטובה ביותר" בו זכה סבג ובפרס "התמליל הטוב ביותר" בו זכה סיבוני. כשנה לאחר מכן עלה המחזמר בהפקה חדשה בתיאטרון באר שבע בבימויו של רפי ניב. תאיר סיבוני, באתר ספוטיפיי מילים לשירים של תאיר סיבוני, באתר "שירונט" מרב יודילוביץ', תאיר סיבוני: גאה ב"סוליקא", ראיון באתר "הבמה", 30 בינואר 2018 יעקב בר-און, ‏בלי אכלו לי, שתו לי: "דימונה אהובתי" - לא עוד סיפור מחאה מהפריפריה, באתר מעריב אונליין, 11 ביוני 2019 "אוזניים ערלות" / תאיר סיבוני, בלוג באתר תפוז, 28 באוקטובר 2011 ננו שבתאי, "דימונה אהובתי": כדאי לנסוע עד דימונה בשביל ההצגה הזאת, באתר הארץ, 28 באפריל 2019
חנות קירה

חֲנוֹת קִירָה או חורבת חנות קירה הוא אתר ארכאולוגי הנמצא ברמות מנשה ושוכן על גבעה ממזרח לשכונת גבעת הכלניות בעיר יקנעם עילית. ממערב לראש הגבעה, על במת הר, נמצאים שרידים של ח'אן, במקום שכנראה היה מרכזו של יישוב עתיק יותר. ממזרח לגבעה נמצאה חורבת יישוב אשר פונתה בשנות ה-70 של המאה ה-20 והפכה לשטח מעובד. בדו"ח של הסקר הבריטי בארץ־ישראל המערבית, מוזכר הח'אן כאחד ממפעלי הבניה של השליט הבדואי דאהר אל-עומר, ששלט בצפון הארץ במאה ה-18. הח'אן בנוי בצורת מתחם מלבני שאורכו 40 מטר ורוחבו 30 מטר. במדרון המערבי ובעיקר בשלוחה הנמשכת צפונה התגלו בורות מים. באזור נמצאו שרידים של תעשיית זכוכית מסוף התקופה הרומית. באזור הח'אן שכן כפר האריסים קירה וקאמון אשר על חלק מאדמותיו הוקמה המושבה יקנעם ותושביו נטשו אותו במרץ 1948 כחלק מהלוחמה הפסיכולוגית של ארגון "ההגנה". החא'ן עצמו נהרס בשנותיה הראשונות של המדינה בשל חשש להתחבאות מחבלים, ונשאר ממנו רק קטע מחדר עם תקרה קמרונית. במקום גרו גם תושבי הזורע הראשונים הח'אן עצמו מתוארך לתקופה העות'מאנית, אך הממצאים מהח'אן ומסביבו כללו גם חרסים מהתקופה הישראלית (המאות ה-8 וה-7 לפנה"ס, אמצע תקופת בית ראשון; בעיקר באזור הח'אן), הרומית, הביזנטית, הערבית הקדומה, הצלבנית והממלוכית. מדיה וקבצים בנושא חנות קירה בוויקישיתוף ח׳ חֲנוֹת קִירָה, אבנר רבן, אתר הסקר הארכאולוגי של ישראל "קירה, חנות" באתר מפה ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוון אלכסנדרוב

איוון אלכסנדרוב (נולד ב-8 בספטמבר 1980) הוא מתאבק עבר ישראלי, מחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (2004). אלכסנדרוב נולד בעיר טיגינה שבמולדובה בשנת 1980 והחל להתאמן בהיאבקות בגיל 9. בשנת 1997 הוא עלה לישראל והחל להתאמן במועדון ההיאבקות של הפועל רחובות תחת הדרכתו של אריאל זימקין. בשנת 2000, אלכסנדרוב השתתף באליפות העולם לנוער שנערכה בנאנט שבצרפת וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בכל 5 קרבותיו. בקרב הראשון הוא ניצח את עבדלחאק סיידוני האלג'יראי בתוצאה 6:0, בשמינית הגמר הוא ניצח את סילבסטר חז'בסקי הפולני בתוצאה 4:0 וברבע הגמר הוא ניצח את בחטיאר דשיגסבייב הקזחי בתוצאה 2:1. בחצי הגמר אלכסנדרוב היה אמור להתמודד מול והיד ג'פארי האיראני אך הוא עלה אוטומטית לגמר מאחר שהאיראני לא התייצב לקרב. בגמר אלכסנדרוב התמודד מול אאוסביו דיאקונו הרומני וניצח בתוצאה 3:2. בשנת 2001, הוא השתתף לראשונה באליפות העולם לבוגרים שנערכה בפטרס, יוון, וסיים במקום ה-11. באליפות אירופה באותה השנה הוא סיים במקום ה-21. בשנת 2004 הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה בהפרנדה שבשוודיה וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את מרקו איסוקוסקי הפיני בתוצאה 7:2, בשמינית הגמר הוא ניצח את היינז מרנט הגרמני בתוצאה 3:0 וברבע הגמר הוא ניצח את אלכסנדר סיבינסקי הבלארוסי בתוצאה 4:1. בחצי הגמר, אלכסנדרוב הפסיד בתוצאה 10:6 לדאבור סטפאנק הסרבי ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה אלכסנדרוב התמודד מול בונימין אמיק הטורקי והפסיד בתוצאה 7:0. במהלך הבדיקות לאחר התחרות, התגלה כי הטורקי נטל סמים. עקב כך זכייתו נפסלה והמדליה עברה לאלכסנדרוב. למרות זכייתו במדליית הארד באליפות אירופה, אלכסנדרוב לא נכלל במשלחת הישראלית לאולימפיאדת אתונה 2004 מאחר שלא עמד בקריטריונים האולימפיים הישראלים. בשנת 2005 הוא סיים במקום השביעי באליפות אירופה ובמקום ה-32 באליפות העולם. איוון אלכסנדרוב, באתר United World Wrestling איוון אלכסנדרוב - פרופיל וסטטיסטיקות, במסד הנתונים להיאבקות בינלאומית ביוגרפיות ומידע, על אלכסנדרוב ומתאבקים נוספים ממוצא מולדובי, אתר 'wrestling-rybnitsa.narod.ru' (ברוסית) אלון סגל, אלכסנדרוב זכה באליפות העולם, באתר ynet, 5 ביולי 2000 ניר שועלי, "איגוד ההיאבקות: לשלוח את אלכסנדרוב לאתונה", 3 ביוני 2004, nrg ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איוון אלכסנדרוב".
קרל אמיך, נסיך ליינינגן

קרל אמיך, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Emich Kirill Fürst zu Leiningen;‏ נולד ב-12 ביוני 1952) הוא אחד הטוענים לכתר האימפריה הרוסית, בשם ניקולאי השלישי, קיסר רוסיה. קרל אמיך נולד ב-12 ביוני 1952 באמורבאך, לאמיך קיריל, נסיך ליינינגן ולאיליקה, דוכסית אולדנבורג, בתם של ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט. קרל אמיך הוא צאצא של המלכה ויקטוריה והצאר אלכסנדר השני, וכן צאצא של מלכי שוודיה מבית ואסה, וצאצא של שני אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה, קרל, נסיך ליינינגן ופאודורה, נסיכת ליינינגן. כתוצאה מכך, קרל אמיך הוא צאצא של כל שלושת ילדיה של ויקטוריה, הדוכסית של קנט. ב-8 ביוני 1984 התחתן קרל אמיך עם מרגריטה, נסיכת הוהנלוהה-אהרינגן, ממנה נולדה לו בת אחת, אולם היא נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1989. ב-24 במאי 1991 הוא התחתן עם גבריאלה רנטה טייסן, שאף ממנה נולדה לו בת אחת, ובשל נישואיו בנישואים מורגנטיים, נישל אותו אביו מירושתו. כמו כן, בשל היותו צאצא של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, דרך נכדתו אוגוסטה, נסיכת בריטניה הגדולה, הוא היה חלק מסדר הירושה לכתר הבריטי, אולם בשל נישואיו לקתולית הוא איבד את מקומו בסדר הירושה בשל חוק ההסדר 1701, ורק בשנת 2015 הוא קיבל את מקומו בחזרה. בשנת 1998 התגרשו השניים, וב-7 ביוני 2008 הוא התחתן עם הרוזנת איזבל פון אונד צו אגלופשטיין, ממנה נולד לו בן אחד. בשנת 2000 הגיש קרל אמיך תביעה נגד משפחתו על זכויותיו לרשת חלק מנכסי המשפחה, וטען שבשל הלחץ שהפעילה עליו משפחתו, אשתו התגרשה ממנו, התאסלמה, ועברה להתגורר עם אגא חאן הרביעי. בשנת 2013 המיר קרל אמיך את דתו לנצרות אורתודוקסית, והכריז על עצמו כראש בית רומנוב, מתוקף היותו נכד של מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ונטל לעצמו את השם ניקולאי השלישי, קיסר רוסיה. קרל אמיך, בסיועו של אנטון בקוב, הודיע על כוונתו לקנות חלקת קרקע בת 80 דונם במונטנגרו, וכן קנה כמה איים מקיריבטי ומגמביה, שיהוו את השטח לקיסרותו החדשה. בנוסף תמך במיזם הכס האימפריאלי שיזם איש העסקים אנטון באקוב, יושב ראש המפלגה המונרכיסטית. ב-8 ביוני 1984 התחתן קרל אמיך עם מרגריטה, נסיכת הוהנלוהה-אהרינגן, ממנה נולדה לו בת אחת: ססיליה, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1988) ב-24 במאי 1991 הוא התחתן עם גבריאלה רנטה טייסן, שאף ממנה נולדה לו בת אחת: תרזה אנה אליזבת, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1992) ב-7 ביוני 2008 הוא התחתן עם הרוזנת איזבל פון אונד צו אגלופשטיין, ממנה נולד לו בן אחד: אמיך, נסיך ליינינגן (נולד ב-2010) מדיה וקבצים בנושא קרל אמיך, נסיך ליינינגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרל אמיך, נסיך ליינינגן
Everyday Is Christmas (שיר)

Everyday Is Christmas (בעברית: כל יום הוא חג המולד) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Everyday Is Christmas. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר חג מולד. למרות שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להיכנס אל המקום ה-28 במצעד שירי חג המולד הדיגיטליים. השיר נכתב על והופק על ידי סיה וגרג קורסטין, שכתבו והפיקו יחד את שאר שירי האלבום, Everyday Is Christmas. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הפופ המשלב בתוכו את סגנון מוזיקת חג המולד. השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות ואף חודש על ידי הזמרת-יוצרת הקזחית דנליה טולשובה. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-20 מיליון השמעות. טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה סיה לערוץ ה-Vevo שלה את האודיו המלא של השיר, המציג לאורכו את מילותיו של השיר ואת עטיפתו של האלבום, Everyday Is Christmas. נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-16 מיליון צפיות. קליפ המילים של השיר שהועלה ליוטיוב ב-17 בנובמבר 2017, צבר למעלה ממיליון צפיות. סרטון השיר "Everyday Is Christmas" באתר יוטיוב Sia - Everyday Is Christmas, Discogs (באנגלית) Chart Search | Billboard, www.billboard.com Sia – Everyday Is Christmas (באנגלית), נבדק ב-2019-05-27 Daneliya Tuleshova (2019-02-15), Sia - Everyday is Christmas | Cover by Daneliya Tuleshova | Данэлия Тулешова | Live Acoustic version, נבדק ב-2019-05-27 Everyday Is Christmas, נבדק ב-2020-04-18 SiaVEVO (2017-11-16), Sia - Everyday Is Christmas, נבדק ב-2019-05-27 Sia - Everyday Is Christmas (Lyrics)
קרל פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן

קרל פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Carl Friedrich Wilhelm, 1. Fürst zu Leiningen; ‏14 באוגוסט 1724 - 9 בינואר 1807) היה אציל גרמני, והנסיך הראשון של נסיכות ליינינגן. קרל פרידריך וילהלם נולד ב-14 באוגוסט 1724 בדירקהיים, והיה בנם הבכור של פרידריך מגנוס, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-הארטנבורג ולאנה כריסטינה אלאונורה, רוזנת וורמבראנד-שטופאך, בתם של יוהאן וילהלם, רוזן ורמבראנד-שטופאך וסוזאנה יוזפה, ברונית פרזינג-שטיין. בשנת 1756 מת אביו, וקרל פרידריך וילהלם ירש את נחלותיו. ב-3 ביולי 1779 הוא קיבל את התואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה, והיה הנסיך הראשון של ליינינגן. בשנת 1801 נשללו ממנו אדמותיו על הגדה השמאלית של הריין, דהיינו הרדנבורג, דאגסבורג ודירקהיים, אך ב-1803 הוא קיבל את אדמות מנזר אמורבאך כגמול רחב על ההפסדים. כמה שנים לאחר מכן איבדה נסיכות ליינינגן את עצמאותה, והפכה להיות חלק מממלכת בוואריה. ב-9 בינואר 1807 מת קרל פרידריך וילהלם באמורבאך, ובנו אמיך קרל, נסיך ליינינגן ירש את נחלותיו. ב-24 ביוני 1749 התחתן קרל פרידריך וילהלם עם בת דודתו כריסטיאנה וילהלמינה לואיזה, רוזנת זולמס-רדלהיים ואסנהיים, בתם של וילהלם קרל לודוויג, רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים ומריה מגדלנה לאופולדה, רוזנת וורמבראנד-שטופאך, ממנה נולדו לו בן ושלוש בנות: אליזבת כריסטיאנה מריאנה, נסיכת ליינינגן (1753–1792), התחתנה עם קרל לודוויג, רוזן זאלם. שרלוטה לואיזה פוליקסנה, נסיכת ליינינגן (1755–1785), התחתנה עם פרנץ, רוזן ארבאך-ארבאך. קרולינה סופיה וילהלמינה, נסיכת ליינינגן (1757–1832), התחתנה עם פרידריך מגנוס, רוזן זולמס-ויילדנפלס. אמיך קרל, נסיך ליינינגן (1763–1814). מדיה וקבצים בנושא קרל פרידריך וילהלם, נסיך ליינינגן בוויקישיתוף
גונג

גוֹנְג (ממלאית: Gong, ובג'אווי: ݢوڠ; בג'אווה: ꦒꦺꦴꦁ) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה. הגונג עשוי ממתכת ולו צורת צלחת, והצלילים מופקים ממנו באמצעות הקשה עליו. לגונגים גדלים שונים, וכולם מאופיינים בצורה עגולה. רוב הגונגים מיוצרים מסגסוגת של כ-5 מתכות המעורבבות יחד בהתכה. סוג תערובת המתכות קובע את איכות הצליל המופק. לאחר היציקה מעבדים את הגונג באופן ידני או בעזרת מכונות. קיימים גונגים אשר שיטת הריקוע שלהם היא סודית ועוברת מדור לדור באותה המשפחה. הגונגים מפיקים צלילים לא לפי סולם הצלילים הרגיל, אלא צלילים עיליים. הצליל המופק עשוי להשתנות לפי עוצמת ההקשה ומיקומה, והוא מהדהד במשך זמן רב. כיום הגונג בשימוש בכל העולם אך לפני 1590 לא היה מוכר במערב ונעשה בו שימוש רק במזרח אסיה. עיקר שימושו היה בפולחן דתי. בתזמורת סימפונית מקובל לעשות שימוש ב"גונג סיני" (צ'ו-גונג - בעל גובה צליל מובחן או טם-טם - בעל גובה צליל לא מובחן) - צלחת מתכת (על בסיס נחושת או ברונזה) בקוטר של מ-20 ועד 80 סנטימטר (אך יכולה להגיע עד 2 מטרים) התלויה באופן חופשי על מסגרת עץ. נגן כלי ההקשה מכה במרכז הגונג באמצעות פטיש עץ מצופה פרווה. המלחין הראשון ששילב גונג בתזמור סימפוני מערבי היה פרנסואה ז'וזף גוסק ביצירה "מוזיקת אשכבה למירבאו" (1791). באופרה "מאדאם באטרפליי", שעלילתה מתרחשת בסין, שילב פוצ'יני לא פחות מ-12 גונגים בגבהי צליל שונים. קערה טיבטית גונג, באתר הספרייה המוזיקלית של וינה גונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא גונג בוויקישיתוף ההיסטוריה של הגונג, באתר הספרייה המוזיקלית של וינה
האפי!

האפי! (באנגלית: !Happy בתרגום לעברית: שמח!) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, מסוגת דרמה קומדיה שחורה ופנטזיה, שעלתה לשידור ב-6 בדצמבר 2017. הסדרה משודרת ברשת "Syfy". היא הופקה על ידי היוצרים גרנט מוריסון ודאריק רוברטסון ביחד עם תומאס סליטי ג'וניור וביל בטלר. הסדרת המבוססת על סדרת "ארבעה נושאים", סדרת הקומיקס שנושאת את אותו השם, "!Happy" (אנ'), אשר נוצר על ידי הסופר גרנט מוריסון והאמן דריק רוברטסון, עם בריאן טיילור שמשמש כבמאי עבור רוב הפרקים בסדרה (שבעה מתוך האחת עשרה). ב-4 ביוני 2019 הודיעה רשת השידור Syfy שהסדרה בוטלה לאחר שתי עונות. למרות זאת, חטיבת הכבלים של יוניברסל מתכננת לרכוש את זכויות הסדרה. בישראל, הסדרה משודרת בנטפליקס. בלש המשטרה המשופשף לשעבר ניק סאקס, שכעת עובד כרוצח שכיר, אשר מתרחק מאינטראקציה חברתית, ממלא את ימיו בשתיית אלכוהול ובהתמכרות לסמים. לאחר התקף לב מסיבי, מופיע לו חד קרן כחול בשם האפי, אשר רק הוא רואה אותו. האפי מסביר שהוא חבר דמיוני של ילדה קטנה בשם היילי, אשר נחטפה על ידי אדם מפוקפק לבוש כמו סנטה קלאוס. האפי מגלה כי היילי היא הבת של ניק, וביקש את עזרתו של ניק להאמין שהוא יהיה השוטר הגיבור שהיילי חשבה שהוא תמיד. למרות הספקות הרבות בהתחלה, ניק מסכים באי-רצון לעזור כדי להציל את היילי. ניק סאקס (כריסטופר מלוני): בלש לשעבר, ציני, אלכוהוליסט, פונה למוות. פרנסיסקו "מר בלו" סקרמוצ'י (ריצ'י קוסטר): הבוס; פושע עשיר שמתחזה לאיש עסקים לגיטימי כיבואן יין. אורקוס (ריצ'י קוסטר): אורקוס, שד בתוך הגוף של סקרמוצ'י. מרדית "מרי" מקארתי (לילי מירוג'ניק): בלשית רצחנית עם עבר אפל. אמנדה הנסן (מדינה סנגורה): אם חד הורית, אשתו לשעבר של ניק אמו של היילי. היילי הנסן (ברייס לורנצו): נערה צעירה שנחטפה, ושולחת את ידידה הדמיוני "האפי" למצוא עזרה. סמותי (פטריק פישלר): אחד מאנשיו של מר בלו ורוצח סוציופתי המתמחה בחקירות ובעינויים. האפי (פאטון אוסוולט - דיבוב): החבר הדמיוני של היילי, המופיע בדמות חד-קרן כחלחל ומטופש. סנטה קלאוס (ג'וזף ד' רייטמן) (עונה 1): סנטה רע מאוד, פסיכוטי הזוי, מכור לסמים, לבוש כמו סנטה קלאוס אוהב לחטוף ילדים. לואי שיינברג (כריסטופר פיצג'רלד) (אורח בעונה 1; עונה 2 תפקיד ראשי): בדרן ילדים הידוע גם בשם "סאני שיין", וכחול כמו "מר באג". איזבלה סקרמוצ'י (דבי מזר): אחותה של בלו, כוכבת סצנת המציאות של סקס, ואמא של ארבעת האחים סקרמוצ'י שנורו על ידי ניק. מיכלאנג'לו "מייקי" סקרמוצ'י (גאס הלפר): הצעיר של בניה של איזבלה. ג'סיקה מקארתי (לורה פו): אמו הקשישה של מרי. לה דייס (מייקל מאייז): סוחר נשק הקשור לעברו של ניק סאקס. ג'רי סקרמוצ'י (דנטה פריירה-אולסון): בנו של בלו. ביבי דבארג (אן-מרגרט) (עונה 2): שחקנית לשעבר, אשתו של סאני שיין. ביג פינק (פול וייט ג'וניור) (עונה 2): חבר מהכלא של בלו. בו פיפ (ג'יימי אליזבת קלטון - קולו הדמות): חבר דמיוני של עמיתו של ליל בו פיפ ושל אהבת האהבה. דייגלו דאג (קרטיס ארמסטרונג). ג'וזף פרינו (פאל סקרמוצ'י). ג'רי ספרינגר: בתפקיד עצמו. פספרי (בילי וסט - קולו של הדמות): בולדוג סגול תלת-ראשוני דמיוני. גבר בייבי (וירד אל ינקוביק - קולו של דמות). הנוצה הכחולה (אמנדה פאלמר): מנהיגה הנוצה הכחולה. אתר האינטרנט הרשמי של האפי! האפי!, ברשת החברתית פייסבוק האפי!, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האפי!, ברשת החברתית אינסטגרם "האפי!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האפי!", באתר נטפליקס "האפי!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האפי!", באתר Metacritic (באנגלית) "האפי!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האפי! באתר syfy
אנדראס, נסיך ליינינגן

אנדראס, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Andreas Fürst zu Leiningen; נולד ב-27 בנובמבר 1955) הוא נסיך גרמני, וכיום ראש בית ליינינגן. אנדראס נולד ב-27 בנובמבר 1955 בפרנקפורט, לאמיך קיריל, נסיך ליינינגן ולאיליקה, דוכסית אולדנבורג, בתם של ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט. קרל אמיך הוא היה צאצא של המלכה ויקטוריה והצאר אלכסנדר השני, וכן צאצא של מלכי שוודיה מבית ואסה, וצאצא של שני אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה, קרל, נסיך ליינינגן ופאודורה, נסיכת ליינינגן. כתוצאה מכך, קרל אמיך הוא צאצא של כל שלושת ילדיה של ויקטוריה, הדוכסית של קנט. בשנת 1991 התחתן אחיו קרל אמיך, נסיך ליינינגן בנישואים מורגנטיים, ובעקבות כך נישל אותו אביהם מהירושה. באותה שנה מת אביו, ואנדראס הפך לראש בית ליינינגן. ב-5 באוקטובר 1981 הוא התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת הנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר ואורטרוד, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים: פרדיננד, נסיך הכתר של ליינינגן (נולד ב-1982), התחתן עם ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה. אולגה, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1984). הרמן, נסיך ליינינגן (נולדה ב-1987), התחתן עם איזבל הויבאך. מדיה וקבצים בנושא אנדראס, נסיך ליינינגן בוויקישיתוף Genealogisches Handbuch des Adels (2004), Volume 133, p. 249, 251. ויקטוריה לואיזה היא בתו של פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה, ונכדתו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה
חוף אינגריד כריסטנסן

חוף אינגריד כריסטנסן (באנגלית: Ingrid Christensen Coast) הוא חוף ים במערב ארץ הנסיכה אליזבת, באנטארקטיקה. חוף אינגריד כריסטנסן ממוקם ממזרח למדף הקרח אמרי בין ראש ג'נינגס לבין הקצה המערבי של מדף הקרח המערבי. החוף התגלה על ידי קפטן קלאריוס מיקלסן, שהגיע באוניה תורשאן (Tórshavn) - כלי שיט נורווגי בבעלות ציד הלווייתנים לארס כריסטנסן. ב-20 בפברואר 1935 ירד מיקלסן אל החוף - באזור גבעות וסטפולד. מיקלסן קרא לחוף על שמה של אינגריד כריסטנסן, רעייתו של לארס כריסטנסן, שהפליגה עם בעלה, והייתה אחת הנשים הראשונות שהגיעו לאנטארקטיקה. החלק הדרום - מערבי של החוף צולם בתצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה במרץ 1947. מדיה וקבצים בנושא חוף אינגריד כריסטנסן בוויקישיתוף חוף אינגריד כריסטנסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חוף אינגריד כריסטנסן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה חוף אינגריד כריסטנסן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור חוף אינגריד כריסטנסן תצלומי לוויין של חוף אינגריד כריסטנסן באתר נאס"א מפת אזור חוף אינגריד כריסטנסן מידע גאוגרפי והיסטורי