laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חברת מרבי השכלה

חברת מרבי השכלה (או חברת מפיצי השכלה) בישראל בארץ רוסיה (ראשי התיבות OPE) הייתה אגודה יהודית שפעלה במזרח אירופה במחצית השנייה של המאה ה-19. היא הוקמה ב-1863 בסנקט פטרבורג ביוזמת הנדבנים היהודים ממשפחת גינזבורג, שהיו גם המממנים העיקרים לפעילותה. מטרתה המוצהרת הייתה לקדם את הפצת ההשכלה והידיעות המדעיות והכלליות בקרב כלל הציבור היהודי. הבנקאי יוסף גינצבורג היה יו"ר האגודה עד 1878, ובשנים 1878 עד 1909 החליף אותו בנו, הוראצי גינצבורג. המזכיר הראשון של האגודה (במונחי ימינו - המנכ"ל) היה יהודה לייב גורדון. בראשיתה המשיכה חברת מרבי השכלה את הקו המשכילי הראשון המתמקד בהשכלה עברית, אולם במהלך השנים החלה להתמקד יותר ויותר בהשכלה לועזית, בעיקר ברוסית. עם הופעתן של רוחות לאומיות-יהודיות בין משכילים, בלטה העובדה כי החברה הייתה אגודתם של משכילים אקולטוריסטיים, או 'מתבוללים' תרבותיים – וזאת בשונה מאלה שחפצו לטפח השכלה יהודית ולאומית. יהודה לייב פינסקר היה חבר באגודה. אירועים אנטישמיים ברוסיה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 גרמו לו להתפרץ בזעם ולנטוש בהפגנתיות את חברת מרבי השכלה, בטענה כי בעוד היהודים נרדפים ברוסיה, עסוקה החברה הזו במגדל השן המנותק. אחרי מהפכת אוקטובר (1917) עברה חברת מפיצי השכלה לריגה שבלטביה. החברה תמכה בגימנסיון העברי, אשר פעל עד לכיבוש לטביה על ידי ברית המועצות בשנת 1940. תרבות (רשת חינוך) יהודה לאון רוזנטל, תולדות חברת מרבי השכלה בישראל: בארץ רוסיא משנת תרכ"ד (1863) עד שנת תרמ"ו (1885) / יוצאות לאור על ידי יהודא (לעאָן) בהר’ משה הלוי ראָזענטהאַל, סנקט פטרבורג: דפוס צ"ה פינס, תרמ"ו 1885-תר"ן. "חברת מרבי השכלה בקרב יהודי רוסיה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) חברת מרבי השכלה, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) חצי היובל ל"מפיצי ההשכלה", הצפירה, 21 בדצמבר 1888 חגיגות היובל חברת של "מפיצי השכלה", הצפירה, 8 בינואר 1914 חברת מרבי השכלה בישראל, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הג'יהאד האסלאמי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ג'יהאד – מלחמת קודש על פי הדת המוסלמית הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (הגא"פ) – ארגון טרור איסלאמיסטי-פלסטיני הג'יהאד האסלאמי המצרי – ארגון טרור מצרי המסונף לאל-קאעידה איחוד הג'יהאד האסלאמי – ארגון טרור המסונף לאל-קאעידה חזבאללה – ארגון טרור מוסלמי-שיעי בלבנון, שאחד משמות הכיסוי שלו היה "ארגון הג'יהאד האסלאמי"
מצעד

האם התכוונתם ל... תהלוכה – מצעד למען מטרות כלליות מצעד צבאי מצעד צה"ל טריומף (מצעד ניצחון) מצעד החיים מצעד המוות מצעד הגאווה מצעד הספרים מצעד פזמונים ראו גם: מצעד פזמונים (פירושונים) מצעד האיוולת ראו גם: צעדה
היום יום

היום יום (שמו המלא: היום יום... לוח אור זרוע לחסידי חב"ד) הוא לוח שנה שערך רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים האדמו"ר מלובביץ', הכולל לוח לימוד יומי של שיעורי החת"ת, מנהגי חב"ד ופתגמים יומיים שליקט משיחות ומכתבי חותנו, רבי יוסף יצחק שניאורסון מלובביץ'. הלוח פותח ביום י"ט בכסלו – הנחשב כ"ראש השנה לחסידות" – ה'תש"ג, ומסתיים ביום י"ח בכסלו ה'תש"ד. זהו הספר הראשון של רבי מנחם מנדל שנדפס תחת שמו. בקרב חסידי חב"ד נהוג לקרוא בכל יום בשנה את הכתוב ביום המקביל בלוח. הפתגמים כוללים קטעים קצרים של אמרות חסידיות והדרכות לחיי היום יום ולעבודת השם על פי דרך חב"ד. הספר כתוב בגוף ראשון של הרב יוסף יצחק, למרות שכתב אותו חתנו. בעקבות החלטת חתנו יצא הספר בהוצאת קה"ת לקראת חודש כסלו ה'תש"ג ונקבע על ידי הרב יוסף יצחק ל"אור זרוע לחסידי חב"ד", ללמוד ממנו מדי יום, במקביל ללימוד היומי של החת"ת. לוח השנה בספר מתחיל מחג הגאולה י"ט בכסלו, הנחשב בחב"ד 'ראש השנה לחסידות'. הספר מכיל גם מראי מקום לשיעורים היומיים בחת"ת וכן הרבה ממנהגי חסידות חב"ד. בדפוסים המאוחרים של הספר נוספו פתגמים שליקט הרבי מלובביץ' כשערך את הספר, ככל הנראה במטרה להדפיסם כחלק שני בסדרה. חלק זה נקרא היום יום - חלק שני. בהקדמה לספר מופיעה סקירה בת כ-40 עמודים על אדמו"רי חב"ד הקרויה "שלשלת היחס", שבה מתוארים קורות חייהם, משפחתם, ספריהם ועוד. סקירה זו נכתבה גם היא בידי הרב יוסף יצחק[דרוש מקור]. לאחר שנתמנה הרבי מלובביץ' לאדמו"ר הוסיפו חברי מערכת אוצר החסידים את קורות חייו, בניסוח שקיבל את אישורו. הספר, שחלקים גדולים ממנו נכתבו ביידיש, נדפס בכארבעים מהדורות, בעברית אנגלית, ספרדית, צרפתית, רוסית, כתב ברייל ועוד. חסידי חב"ד רבים נוהגים לקרוא וללמוד את הפתגם היומי מתוך הספר, החסידים מייחסים לספר דיוק רב ורמזים רבים הטמונים בכל פרטיו. ברוח זו חוברו ספרים המכילים דיוקים וביאורים על הספר "היום יום". בין הספרים: לוח היום יום עם הערות וציונים - הקשר של הפתגמים לתוכן הימים שלהם, וחידושים על הפתגמים, 3 כרכים, בהוצאת קה"ת, תשמ"א - תשמ"ח. מאת הרב מיכאל אהרן זליגסון היום יום... המבואר, עם ביאור רחב, מקורות וציונים, בעריכת הרב שמואל רסקין (שליח הרבי מלובביץ' בחולון), ברוקלין: קה"ת, תשע"ו, באתר אוצר החכמה; הוצאה שנייה עם הוספות בשני כרכים, ברוקלין: קה"ת, תשע"ח מורה הדרך לדור השביעי - ביאור הפתגמים בלוח היום יום, עם דגש מיוחד על הקשר שלהם לעבודת הדור השביעי, הוצאת ספרים "חזק", מאת הרב יוסף ביינדמן. מנחם מנדל קפלן, "סקירה מקיפה אודות לוח 'היום יום'", ועד תלמידי התמימים, תשס"ט, כפר חב"ד. השיעור היומי ב"היום יום", באתר בית חב"ד השיעור היומי ב"היום יום" בתרגום לעברית, באתר צעירי חב"ד ספר לוח היום יום בפורמט טקסט, באתר ספריית חב"ד ספר לוח היום יום בפורמט ספר, דפוס תשי"ז, אתר שיתופי של ספריית חב"ד עם HebrewBooks "שלשלת היחס" עם ביאורים היום יום, באתר OCLC (באנגלית) למשל כשמוזכר בספר 'אבי' - הרי הכוונה לאביו של הריי"צ - הרש"ב מכתב מרבי שלום דובער שניאורסון, נדפס בראש הספר. [1] התרגום לעברית בוצע בידי הרב טוביה בלוי ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתנאל וואינה

סר נתנאל וואינה (באנגלית: Nathaniel Rahumaea Waena; נולד ב-1 בנובמבר 1945) הוא מושל איי שלמה לשעבר. נכנס לתפקיד ב-7 ביולי 2004, לאחר שקיבל 27 מתוך 41 קולות של הפרלמנט. הוא החליף את המושל ג׳ון לאלפי (John Lapli) וסיים תפקידו ביולי 2009. סמוך לאחר בחירתו זכה בתואר האבירות, וכן בצלב איי שלמה (CSI). כמו כן חבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ובמסדר על שם ג'ון הקדוש (KStJ). מדיה וקבצים בנושא נתנאל וואינה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. }
גזרה

האם התכוונתם ל... גִּזְרָה: גזרה (דקדוק) – קבוצה של שורשים שכללי הנטייה שלהם שונים מכללי הנטייה הרגילים גזרה (עיגול) – חלק של העיגול גִזרה (תפירה) – שרטוט על פיו נגזר בד לצורך תפירת בגד סקטור (דיסק קשיח) – חלק של דיסקט או דיסק קשיח גְּזֵרָה: גזרה שווה – מהמידות שהתורה נדרשת בהן גזרת חכמים – איסורים ביהדות שנגזרו על ידי חז"ל, על מנת לעשות סייג לתורה פוגרום או רדיפה – מכונים לעיתים גזרה גזירה גזירות
המנון סינגפור

קדימה סינגפור (במלאית: Majulah Singapura) הוא ההמנון הלאומי של סינגפור. הוא נכתב על ידי זוביר סעיד בשנת 1958 ונבחר כהמנון, אם כי לא באופן רשמי, שנה לאחר מכן עם קבלת השלטון העצמי במדינה. לאחר קבלת העצמאות אומץ ההמנון רשמית. ההמנון משקף את זהות סינגפור כאומה ואת הרוח של הסינגפורים בתקוותם הבלתי נלאית לקדמה, וכן קורא לסינגפורים להתאחד ולהצליח. ההמנון מושר במלאית, שהיא אחת מארבע השפות הרשמיות של סינגפור. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להורות בכל בתי הספר הממשלתיים בסינגפור בשפה האנגלית ולכן היה גידול במספר הסינגפורים הלא-מלאים שמכירים את מילות ההמנון, אך זקוקים לתרגום באנגלית על מנת להבין אותן. ההמנון הלאומי נכתב על רקע תחיית הלאומיות בין 1956 ל-1957. המחבר של ההמנון, זוביר סעיד, כתב את ההמנון בהתבסס על שתי המילים "מג'ולה סינגפורה" שמשמעותן "קדימה סינגפור". ההמנון נחשף לראשונה ב-3 בדצמבר 1959, יחד עם דגל סינגפור וסמלה, בבנין העירייה. ההמנון אומץ כהמנון הלאומי בשנת 1965 לרגל עצמאותה של סינגפור. דגל סינגפור סמל סינגפור שבועת הנאמנות הלאומית של סינגפור מדיה וקבצים בנושא המנון סינגפור בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון סינגפור" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "המנון סינגפור" באתר Genius מידע אודות ההמנון (אורכב 18.12.2007 בארכיון Wayback Machine) קובצי שמע (אורכב 13.12.2007 בארכיון Wayback Machine) ביצועים על ידי צבא סינגפור ביצוע ההמנון באולם הקונצרטים על שם ויקטוריה בסינגפור (אורכב 05.02.2007 בארכיון Wayback Machine)
בומבוס האדמה

בומבוס האדמה (שם מדעי: Bombus terrestris) היא מין של דבורה בסוג בומבוס. המין נפוץ באופן טבעי בחלקים גדולים של אירופה והלבנט. במחצית הראשונה של המאה העשרים הוא הופיע לראשונה גם בישראל, בגליל העליון, ומאז מתפשט באופן קבוע דרומה. בשל חשיבותו כמאביק מסחרי, הוא הופץ לארצות רבות שמחוץ לתחום תפוצתו הטבעי, ובחלק ניכר מהן הוא התאזרח ואף הפך למין פולש. בומבוס האדמה היא דבורה חברתית. אורך הפועלות בין 1.5 ל-2 ס"מ ואילו אורך המלכה בין 2 ל-2.7 ס"מ. היא מאופיינת בגוף עבה בהשוואה לדבורים אחרות, חזה ובטנה שחורים, ובחלק התחתון של הבטן יש פס צהוב ופס לבן. לבומבוס האדמה חשיבות מסחרית רבה בישראל, בשל תרומתה להאבקת מגוון גידולים חקלאיים, לצד דבורת הדבש או במקומה. חשיבות מיוחדת יש לבומבוס בהאבקת גידולי פירות ממשפחת הסולניים, כמו עגבנייה, פלפל וחציל. פרחי הסולניים מואבקים בהאבקת זמזום, האבקה שדבורת הדבש אינה יכולה לבצע, אך הבומבוס יכולה. גידולים נוספים המואבקים מסחרית על ידי בומבוס בישראל כוללים מיני דלועיים (כגון מלון וקישוא) וורדיים (שקד, אגס) וכן אבוקדו. הפוטנציאל הגבוה של בומבוס האדמה להתאקלם ולהתפשט במקומות רבים ברחבי העולם אליהם היא הוכנסה, נובע ממספר תכונות אופייניות, ביניהן אורח חיים חברתי, גוף גדול, יכולת למידה גבוהה, יכולת לנצל מגוון רחב ביותר של צמחי אבקה וצוף, ויכולת שיחור גם בתנאי טמפרטורה נמוכה ולחות גבוהה יחסית. על פי מחקר שביצעו אמוץ דפני ואבישי שמידע בפארק הכרמל, ישנן עדויות לתחרות על משאבי שיחור בין דבורי בומבוס האדמה לדבורי בר אחרות. שכיחות דבורי הבר על צמחי הניסוי ירדה באופן הדרגתי עם התפשטות דבורי הבומבוס בכרמל ושיחורן על אותם צמחים. דבורי הבומבוס משחרות בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות, בזמן שבו רוב מיני הדבורים עדיין לא פעילים. כאשר מינים אלו יוצאים לשחר, כמות הצוף בפרחים קטנה באופן משמעותי עקב ניצולם על ידי הבומבוס. הדבר עלול לגרום לפגיעה באוכלוסיותיהן של דבורים אלו, ואולי אף לסייע להכחדת מינים מסוימים. בנוסף, ריבוי הביקורים של דבורי הבומבוס בצמחי הבר על חשבון מינים אחרים של דבורים עלול לפגוע בהצלחה הרבייתית של מינים מסוימים של צמחים, אשר אינם מותאמים מבחינה מורפולוגית להאבקה על ידי בומבוסים, בעוד האחרונות מנצלות אותם כמקור אבקה או צוף. בומבוס האדמה הגיעה לארץ ישראל מלבנון, ועם השנים היא ממשיכה להתפשט דרומה. לא ברור עדיין מה גרם להתפשטות המין בישראל דווקא במאה העשרים, אולם ייתכן מאוד שהדבר קשור בפעילות האדם. למשל, עם התפתחות היישוב היהודי בארץ ישראל במאה העשרים, חלה עלייה משמעותית בשטחי הגינון באזור זה. שטחים אלו מספקים לבומבוס מגוון פרחי שיחור גם בעונת הקיץ, שבה משאבי השיחור בשטחים הטבעיים הם דלים, אך הבומבוס עודנה פעילה. כמו כן, הבומבוסים שגשגו במיוחד בשטחים שנשרפו בפארק הכרמל, וייתכן שגם ריבוי השריפות מסייע להתפשטותן. השימוש המסחרי בדבורי בומבוס להאבקת גידולים חקלאיים ברחבי הארץ עלול לסייע גם כן להתפשטות המין בישראל. Dafni, A., Shmida, A., 1996. The possible ecological implications of the invasion of Bombus terrestris (L.) (Apidae) at Mt. Carmel, Israel, In: Matheson, A. (Ed.), The Conservation of Bees. The Linnean Society of London and The International Bee Research Association, London, pp. 183–200. מדיה וקבצים בנושא בומבוס האדמה בוויקישיתוף בומבוס האדמה, באתר ITIS (באנגלית) בומבוס האדמה, באתר NCBI (באנגלית) בומבוס האדמה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בומבוס האדמה, באתר GBIF (באנגלית)
גירוש שדים

גירוש שדים הוא טקס או תהליך שנועד לסלק השפעה מזיקה של שד, שחדר לגופו של אדם, גופו של בעל חיים, מבנה או חפץ. בדתות שונות ישנה מסורת של ביצוע גירוש שדים. גירוש השד מתבצע באמצעים שונים, כקריאות שונות, הזאת מים קדושים, העלאת עשן (בפרט עישון בְּכוּר, שהיא תערובת עשבי טיהור) ועוד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בעת העתיקה, כאשר אדם סבל משיגעון או אפילו מפיצול אישיות, חשבו שנעשה בו איחוז. הכומר היה מגיע ומנסה לסלק את השד. בנצרות הקתולית קיים נוסח מוסכם ורשמי, המופיע בספרי תפילות, של תהליך הגירוש. בשנת 1992 גבריאלה אמורט הקתולי הקים ארגון בינלאומי של מגרשי שדים בה כ-250 חברים מ-30 מדינות קתוליות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בחברה הבדואית בישראל, גם במאה ה-21 ישנם שייחים המבצעים טקסי גירוש שדים. מעשי גירוש שדים מוזכרים בספר טוביה הקדמון. שנים רבות לאחר מכן, יוסיפון מספר על יהודי בשם אלעזר שביצע גירוש שדים לפני קיסר רומי אספסיאנוס. בין מגילות קומראן נמצאו גם תפילות להרחקת שדים. [דרוש מקור] בעת העתיקה יוחסו מחלות רבות, בעיקר מחלות נפש, לשד ודיבוק שנכנס בגופו של האדם, והליך הוצאת השדים היה חלק מהליך הריפוי של החולה. בתלמוד ובספרות המדרשים מסופר על תנאים ואמוראים שעסקו בגירוש שדים, כמו רבי חנינא בן דוסא, רבי שמעון בר יוחאי, רבי יוסי איש צייתור ועוד. ביהדות נהגו לגרש שדים גם באמצעות השבעתם, שימוש בשמות קדושים ותקיעה בשופרות. מנהגים שונים נפוצים עד זמננו בין שומרי מסורת, כשבירת כוס על ידי החתן תחת החופה, שיש הטוענים שמקורם הוא כאקט של הרחקת שדים. גם על מנהג החינה נטען כי מקורו מנוהג שנועד להרחיק שדים. טקסי גירוש שדים נפוצים כיום בעיקר בין יוצאי מרוקו ואתיופיה. בין יהודי מזרח אירופה מכונה גירוש שדים לרוב בשם "הסרת דיבוק", כאשר לפי תפיסה זו מדובר בנשמה של אדם חוטא שלא זכתה להתנקות בגיהנום, וכדי למצוא לעצמה מנוחה היא נכנסת לגופו של אדם חי, וגורמת לו סבל רב. קיים דמיון רב בין טקסי גירוש שדים לטקסי הסרת דיבוקים. העוסק במלאכת גירוש השדים נקרא "בעל שם". בין פוסקי ההלכה נמצאו פוסקים שהתנגדו להעלאת עשן לצורך גירוש שדים, בנימוק של איסור עבודה זרה (שו"ת דברי מלכיאל חלק ה סימן קד). יש הבדל בין טומאה לגירוש שדים, כשאדם נטמא טיהרו אותו אבל לא בצורת טיהורו מ"שד". השבעה (מאגיה) גרשום שלום, שדים, רוחות ונשמות. מעשה נורא של הרוח, ירושלים 1904, תיאור גירוש שד בירושלים בהסכמת הראשון לציון. Brian P. Levack, The Devil Within: Possession & Exorcism in the Christian West, New Haven: Yale University Press, 2013 מדיה וקבצים בנושא גירוש שדים בוויקישיתוף מאיר בר-אילן, גירוש שדים על ידי רבנים, באתר אוניברסיטת בר-אילן יעל כפיר, איך תדעו אם יש לכם שדים בבית - ואיך לגרשם, באתר ynet, 8 בספטמבר 2004 אקונומיסט, הצרפתים מפחדים משדים ומוכנים לשלם הרבה כסף למי שיגרש אותם, באתר TheMarker‏, 4 באוקטובר 2017 חן מלול, קערות מכסחות שדים מבבל, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, דצמבר 2018 אביבית מיסניקוב ועידן סימון, ‏תחקיר מקיף על גירוש שדים, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2021 גירוש שדים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרוש שדים, דף שער בספרייה הלאומית חסן שעלאן, נינה פוקס, אילנה קוריאל, חניקות עד פרפור, מי עופרת לוהטים ופסוקי קוראן: "גירושי השדים" בחברה הבדואית, באתר ynet, 25 באוקטובר 2021 ראה רש״י בגמרא ראש השנה דף כח עמוד א ד״ה ׳התוקע לשיר׳
For Whom the Bell Tolls

For Whom the Bell Tolls (בתרגום חופשי: "למי צלצלו הפעמונים") הוא סינגל של להקת מטאליקה משנת 1984 מאלבומם Ride the Lightning. השיר הולחן ונכתב על ידי ג'יימס הטפילד, לארס אולריך וקליף ברטון. קטע הפתיחה של השיר אשר לעיתים מזוהה כגיטרה חשמלית בעצם מנוגן על ידי קליף ברטון בגיטרה בס עם דיסטורשן ו"וה-וה", אחרי קטע הפתיחה בה לוקחת גיטרת הבס חלק דומיננטי הבס נרגע ועובר למקצב קבוע. השיר מבוסס על קטע מספרו של ארנסט המינגוויי "למי צילצלו הפעמונים" על מלחמת האזרחים בספרד על חמישה חיילי רפובליקה אשר מנסים לברוח מהפשיסטים על סוסיהם הגנובים ולבסוף נהרגים מהתקפה אווירית. השיר מופיע גם באלבום S&M של מטאליקה שם הוא נוגן ביחד עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ובגרסה החיה שלו באלבום Live Shit: Binge & Purge. כאשר מטאליקה מנגנת את השיר בהופעות חיות, בדרך כלל מופיע סולו בס קצר לפני תחילת השיר לזכרו של קליף ברטון. לשיר גרסאות כיסוי רבות, הבולטות שבהן בוצעו על ידי אריק בלום, אל פיטרלי, טוני פרנקלין, אפוקליפטיקה ואניסלי דונבר באלבום Metallic Assault: A Tribute to Metallica. הלהקה ההומוריסטית ביטאליקה כתבה שיר בשם "For Whom Michelle Tolls" המשלב בין For Whom the Bell Tolls לבין שיר של להקת הביטלס "Michelle". השיר הוא אחד משיריה היחידים של מטאליקה לפני האלבום "St. Anger" שאינו מכיל סולו של גיטרה חשמלית. מידע על היצירה "For Whom the Bell Tolls" באתר Discogs סרטון השיר "For Whom the Bell Tolls" באתר יוטיוב
שמחה עמנואל

שמחה עמנואל (נולד ב-1 בדצמבר 1957) הוא פילולוג, פרופסור מן המניין בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, לימד בעבר גם באוניברסיטת תל אביב. נולד בירושלים ליונה עמנואל, מייסדו ועורכו של כתב העת "המעין". למד בבית הספר היסודי חורב בירושלים, בישיבה התיכונית שעלבים ובישיבת ההסדר הר עציון באלון שבות. את לימודיו האקדמיים עשה בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. עמנואל עוסק בחקר הספרות ההלכתית של ימי הביניים. התמחה בעיקר בכתביו ההלכתיים של מהר"ם מרוטנבורג ובכתבי בעלי התוספות. על עבודתו בכתביו של מהר"ם מרוטנבורג, הוענק לעמנואל פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשע"ג. בשנת תשס"ט זכה בפרס פולונסקי ליצירתיות ומקוריות במדעי הרוח. עמנואל שימש בעבר כמזכיר כבוד של חברת "מקיצי נרדמים". נשוי לגילה, בתו של פרופ' יצחק זימר, פרופסור אמריטוס בחוג לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. אב לשישה וסב לעשרים ושניים. מתגורר בבית אל. מ-2020 עמנואל חבר באקדמיה הישראלית למדעים. עמנואל חבר במועצת הספרייה הלאומית. תשובות הגאונים החדשות, מכון אופק, ה'תשנ"ה (מהדורה שנייה מתוקנת, תשע"ט) רבי אלעזר מוורמייזא: דרשה לפסח, מקיצי נרדמים, תשס"ו שברי לוחות: ספרים אבודים של בעלי התוספות, הוצאת מאגנס, ה'תשס"ז תשובות מהר"ם מרוטנבורג וחבריו, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ה'תשע"ב מגנזי אירופה א, מקיצי נרדמים, ה'תשע"ה מגנזי אירופה ב, מקיצי נרדמים, ה'תש"ף עטרת זקנים, עיון מחודש בתולדותיהם של חכמים, הוצאת מאגנס, 2021 שמחה עמנואל, באתר Academia.edu רשימת המאמרים של שמחה עמנואל, באתר רמבי"ש רשימת המאמרים של שמחה עמנואל באתר רמב"י מידע על שמחה עמנואל בקטלוג הספרייה הלאומית שמחה בן יונה עמנואל (1957-), דף שער בספרייה הלאומית מאתר האקדמיה The Pesach Drasha of the Rokeach – The Seforim Blog (באנגלית אמריקאית) תוכן העניינים ועמודים מהספר, וראו סקירה על הספר בהארץ ראו סקירה על הספר ב"תלמוד בלוג" חננאל מאק, על ספרו של שמחה עמנואל (מגנזי אירופה א) Uziel Fuchs, שמחה עמנואל, מגנזי אירופה ב, ירושלים תשע"ט - סקירה, 2019-01-01 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תנועת המקופחים

תנועת המקופחים (בערבית: حركة المحرومين, "חַרַכַּת אל-מַחרוּמין") הוקמה על ידי האימאם מוסא א-סדר בלבנון בשנות השבעים. הייתה זו תנועה שיעית שדאגה לזכויותיהם בלבנון, ולמעשה זו הייתה התנועה השיעית המשמעותית הראשונה בלבנון. היא הביאה להעלאת מעמד השיעים בלבנון וקירבה אליה שיעים רבים שהזדהו עם רעיונותיה ורצו להביא לשינוי. התנועה ערכה הפגנות ומחאות. במהלך בשנות השבעים החל השאה של איראן להתנגד לה, בעיקר בשל התנגדותו לא-צדר. זאת משום שא-צדר, שנשלח על ידי איראן לשפר את מצב השיעים בלבנון ואת מעמדה והשפעתה של איראן בה, החל לתמוך ברוחאללה ח'ומייני, מתנגדו (ויורשו לעתיד) של השאה. הזרוע הצבאית של התנועה הוקמה ב-1975 בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון, ונקראה "אמל" (שפירושו תקווה).
איגנץ פלייל

איגנץ יוזף פלייל (בצרפתית: Ignaz Pleyel;‏ 18 ביוני 1757 – 14 בנובמבר 1831) הוא מלחין צרפתי יליד אוסטריה, המשתייך לתקופה הקלאסית. פלייל נולד בעיירה רופרסטאל שעל יד וינה למנהל בית ספר בשם מרטין פלייל. קרוב לוודאי שלמד מוזיקה בצעירותו בפרסבורג (כיום ברטיסלאבה) אצל המלחין יוהאן בפטיסט ונהאל. ב 1772, בהיותו בן 15, החל ללמוד אצל המלחין המפורסם יוזף היידן באייזנשטט. פלייל זכה לחסותה של האצולה, במקרה שלו הרוזן לאדיסלאוס ארדי. לפלייל היו ללא ספק יחסים קרובים מאוד עם היידן, שהחשיבו לתלמיד מחונן. עיסוק אחר של פלייל מלבד השוליה של היידן היה תיאטרון מריונטות (שנקרא "די פה אורגלה") אשר הוצג בטירת אסטרהאזי שבאייזנשטט ובווינה. באותה תקופה בערך כתב פלייל ככל הנראה לפחות קטע מן הפתיחה של האופרה "הבית הבוער" (Das abgebrannte Haus) של היידן. עבודתו המקצועית הראשונה של פלייל הייתה כנראה קאפלמייסטר (אחראי המוזיקה) של הרוזן ארדי, אך גם את זאת אין אנו יודעים בוודאות. בין פרסומיו הראשונים נמנות שש רביעיות כלי קשת, אופוס 1. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-18 ביקר פלייל באיטליה, שם כתב אופרה אחת (איפיגניה באוליס), ועבד אצל מלך נאפולי. בשנת 1783 עבר פלייל לעיר שטרסבורג שבצרפת, ומאז נודע בצורה הצרפתית של שמו, "איגנס" (Ignace). בתחילה עבד שם כעוזר הקפלמייסטר פרנץ קסאוייר ריכטר של קתדרלת שטרסבורג, וב 1789 הפך להיות הקפלמייסטר בעצמו, לאחר מותו של ריכטר. ב 1788 נישא פלייל לביתו של אורג שטיחים שטרסבורגאי, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת 1791 ביטלה המהפכה הצרפתית את ההופעות המוזיקליות בכנסיות ואת הקונצרטים הציבוריים. בחיפוש אחר עבודה חילופית עבר פלייל ללונדון, שם הוביל את הקונצרטים המקצועיים שאורגנו על ידי וילהלם קרמר. בתפקיד זה הפך פלייל ליריב של היידן מורו, כשזה הוביל את הקונצרטים שאורגנו על ידי יוהאן פטר סלומון, אך למרות זאת המשיכו השניים לשמור על יחסים טובים. ב-1795 שב פלייל לצרפת, הפעם לפריז. בתקופה זו הגיעה פעולתו לשיאה, ובה הוא כתב את רוב יצירותיו. פלייל עבד בפריז גם כאיש עסקים: הוא הקים חברה של הוצאת מוזיקה לאור בשם "מייסון פלייל", וב 1807 החל לייצר פסנתרים, הנודעים עד היום בכל אירופה. ב 1805 ביקר פלייל בווינה מטעם עסקיו, שם פגש בפעם האחרונה את יוזף היידן, ונחשף למוזיקה של לודוויג ואן בטהובן. בשנת 1824 פרש פלייל מחיי המוזיקה ועבר אל מחוץ לפריז. לאחר 7 שנים הוא נפטר, ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז. כיום קיים מוזיאון על שמו בעיירת הולדתו, רופרסטאל. מדיה וקבצים בנושא איגנץ פלייל בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר answers.com (באנגלית) ביוגרפיה נוספת מאת מיכאל היידן (באנגלית) אתר אודות פסנתרי פלייל כולל תמונות של פלייל ושל פסנתריו. (באנגלית) אתר מוזיאון פלייל (בגרמנית) באתר נשמעות יצירותיו של פלייל איגנץ פלייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איגנץ פלייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איגנץ פלייל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איגנץ פלייל, באתר MusicBrainz (באנגלית) איגנץ פלייל, באתר פרויקט מוטופיה איגנץ פלייל, באתר Discogs (באנגלית)
פעמון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פעמון – כלי נגינה פעמון (כלי נשיפה) – תיבת התהודה של כלי הנשיפה "הפעמון" - כינוי לאלבום הסולו השני של מתי כספי פעמון צלילה – מתקן המאפשר הורדת בני אדם אל עומק המים, בדרך כלל לצורך ביצוע עבודות שונות בקרקעית הים. התפלגות נורמלית – התפלגות סטטיסטית, מכונה גם 'עקומת הפעמון' "קולוקול" (ברוסית: פעמון) - עיתון רוסי שיצא לאור באירופה על ידי אלכסנדר הרצן, ללא צנזורה פעמונים – עמותת חסד ישראלית שמטרתה ייצוב כלכלי של משפחות מגדל פעמונים – מגדל המכיל לפחות פעמון אחד שנועד להישמע בקול רם למרחק רב גן פעמון הדרור – גן עירוני גדול במרכז ירושלים פעמון (שיר) – שיר של נועה קירל
קונטיננטל איירליינס

קונטיננטל איירליינס (אנגלית: Continental Airlines) הייתה חברת תעופה אמריקאית, שבסיסה הראשי בנמל התעופה שביוסטון. החברה נוסדה בשנת 1934 בשם "ורני ספיד ליינס".בשנת 1936 רכש רוברט פורמן סיקס את חברת התעופה והחליף את השם ל"קונטיננטל איירליינס". לאחר מלחמת העולם השנייה החלה החברה לבנות רשת נתיבים מיוסטון לחוף המערבי, לחוף המזרחי ולכל רוחבה של ארצות הברית. בשנת 1959 רכשה קונטיננטל את המטוס הראשון שלה, הבואינג 707. בשנת 1968 החלה קונטיננטל לפעול באוקיינוס השקט, בשם "אייר מיקרונזיה", עם צי מטוסי בואינג 727, שמבוססים על נמל התעופה הבינלאומי של גואם. עד אמצע שנות ה-70, קונטיננטל הייתה אחת הרשתות החזקות ביותר בארצות הברית, והוסיפה את ה-Boeing 747-100 ואת דאגלס DC-10 לצי שלה בין לוס אנג'לס, דנוור, שיקגו ויוסטון. בין השנים 1978–1981 ובשנת 1990 הוגשו 2 בקשות לפשיטת רגל עקב תחרות עזה ורכישת חברות תעופה קטנות. בשנים 1993–1995 יצאה החברה מפשיטת רגל בסיוע של חברת הון פרטית. לאחר ה -11 בספטמבר 2001, קונטיננטל מיהרה לחזור לרווחיות, ובשנת 2004 הצטרפה לברית חברות התעופה "סקייטים." בשנת 2012 התמזגה החברה עם חברת יונייטד איירליינס. יעדי החברה הם: אפריקה: ניגריה הקריביים: אנטיגואה וברבודה, ארובה, בהמאס, ברמודה, איי קיימן, קובה, קורסאו, הרפובליקה הדומיניקנית, האיטי, ג'מייקה, פוארטו ריקו, איי טורקס וקייקוס, איי הבתולה האמריקיים. מרכז אמריקה: בליז, קוסטה ריקה, אל סלבדור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, פנמה. צפון אמריקה: קנדה, מקסיקו. ארצות הברית: 30 מדינות (States). דרום אמריקה: ארגנטינה, ברזיל, קולומביה, אקואדור, פרו, ונצואלה. אסיה: סין, הונג קונג, הודו, ישראל, יפן, הפיליפינים, סינגפור, וייטנאם. אירופה: דנמרק, צרפת, גרמניה, אירלנד, איטליה, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, ספרד, שוודיה, שווייץ, בריטניה. אוקיאניה: אוסטרליה, מיקרונזיה, גואם, איי מרשל, פלאו. תוכנית הנוסע המתמיד של החברה נקראת OnePass. התוכנית הוקמה בשנת 1987 ומציעה לנוסע אפשרות לקבל כרטיסים בחינם, שדרוג מחלקה וסוגים נוספים של תגמולים עבור טיסה בחברה. הנוסעים מקבלים נקודות עבור הטיסות שלהם בחברה או דרך חברות המשתפות עמה פעולה. לאחר מכן היא שונתה. החברה הייתה חברה בברית חברות התעופה סקאיי טים עד 24 באוקטובר 2009, ואז הצטרפה לברית סטאר אלייאנס ב-27 באוקטובר. צי המטוסים של קונטיננטל איירליינס מורכב מהדגמים הבאים (נכון לאפריל 2010): מדיה וקבצים בנושא קונטיננטל איירליינס בוויקישיתוף קונטיננטל איירליינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Continental Airlines - The Full History 1934-2012 "Six, Robert Forman". The National Aviation Hall of Fame. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה)