laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אינדונזיה–סודאן

יחסי אינדונזיה–סודאן כוננו רשמית בשנת 1960. בפברואר 2012, במהלך ביקורו של שר החוץ הסודאני עלי קארטי בג'קרטה, אינדונזיה וסודאן הסכימו לטפח יחסים דו-צדדיים בפוליטיקה, מדע, חינוך וכלכלה. אינדונזיה מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום, ואילו סודאן מחזיקה שגרירות בג'קרטה. בשתי המדינות אוכלוסיית המוסלמים הגדולה ביותר ושתיהן חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. היחסים ההיסטוריים בין אינדונזיה לסודאן החלו מוקדם יותר לפני עצמאותם של אינדונזיה וסודאן. בשנת 1910 הגיע עולמא מסודאן, השייח' אחמד סורקטי הגיע לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים והקים את קרן אל אירסאד הפועלת עד כה בחינוך האסלאמי. בשנת 1955 השתתפה משלחת סודאן בוועידת אסיה אפריקה בבנדונג, אינדונזיה. למרות שבאותה תקופה סודאן הייתה עדיין תחת שלטון בריטניה-מצרים, אינדונזיה הראתה את תמיכתה בכך שהכירה בסודאן כמדינה עצמאית ממצרים. בשנת 1960 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות וצוינו עם פתיחת השגרירות האינדונזית בחרטום. עם זאת, בשנת 1967 נסגרה השגרירות האינדונזית בחרטום בגלל מעצורים כספיים, ונפתחה מחדש ב-6 בינואר 1996. חברת הנפט והגז הממשלתית האינדונזית פרטמינה והחברה הפרטית מדקו אנרגי אינטרנשיונל מבצעים חיפושים אחר נפט בסודאן. הנפט הוא הייצוא העיקרי של סודאן לאינדונזיה, ואילו אינדונזיה מייצאת רהיטים, מצברים לרכב, מלט ונייר לסודאן. באפריל 2013 הקימו אינדונזיה וסודאן ועדה טכנית משותפת לחקלאות. כדי להבטיח את תעשיית הטקסטיל ואת אבטחת המזון, אינדונזיה הביעה את העניין שלה להשקיע במגזר החקלאי והחקלאי בסודאן, במיוחד במטעי כותנה, סוכר ואורז. "Hubungan Bilateral RI–Sudan" (באינדונזית). KBRI Khartoum. אורכב מ-המקור ב-28 באפריל 2014. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) Ruslan Burhani (24 בפברואר 2012). "Sudan-Indonesia tingkatkan hubungan bilateral" (באינדונזית). Antara News. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) Veeramalla Anjaiah (16 בפברואר 2009). "Sudan's trade with RI surges above 200 percent in 2008". The Jakarta Post. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Indonesia – Sudan Pererat Hubungan Kerjasama Pertanian dan Peternakan" (באינדונזית). The Global review. 23 באפריל 2013. אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
יום שישי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יום שישי – היום השישי מצאת השבת שלפניו, והוא ערב השבת שאחריו יום שישי (שיר של בנזין) – שיר של להקת בנזין יום שישי (שיר של הדג נחש) – שיר של הדג נחש, בשיתוף יצחק קלפטר יום שישי ה-13 – אמונה טפלה, לפיה יום שישי ה-13 נחשב כבעל מזל רע יום שישי ה-13 (סדרת סרטים) – זיכיון סרטי אימה אמריקנים פופולריים יום שישי ה-13 (סרט, 1980) – סרט אימה אמריקאי יום שישי הטוב – חג נוצרי המציין את צליבת ישו, ביום שישי האחרון בשבוע הקדוש שלפני חג הפסחא יום שישי העקוב מדם – השם שניתן ליום שישי ה-21 ביולי 1972, עקב סדרת התקפות טרור שבוצעו על ידי ה-IRA (הצבא האירי הרפובליקני) באזור בלפסט יום השישי – שבועון חרדי שהוקם ב-1983 בעריכת יצחק נחשוני וישראל קצובר היום השישי – סרט מדע בדיוני ימי שישי (אנ') – סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית יום שישי השחור
פרנץ שאש

פרנץ שאש (בהונגרית: Sas Ferenc; נולד ב-16 באוגוסט 1915 – 3 בספטמבר 1988) נולד בשם פרנץ שון ובארגנטינה ידוע כפרנסיסקו "שאש" שון, היה כדורגלן יהודי-הונגרי, ששיחק בעמדת הכנף ימני. היה לכדורגלן היהודי הראשון, והיחיד עד כה, לשחק בגמר גביע העולם. פרנץ שון נולד ב-16 באוגוסט 1915 בדווצ'ר שבהונגריה ושינה את שמו לאחר מכן. אביו ליאופולד נפטר במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא עבר ב-1934 למ.ט.ק הונגריה ממועדון החובבים של בודפשט, אלקטרומוס, ושיחק בעמדת הכנף ימני. במדי הקבוצה הצליח שאש לשכנע בזכות המהירות והמיומנויות הטכניות שהיו לו ויחד איתו, פאל טיטקוש, וודי מולר והמאמן אלפרד שאפר הם זכו פעמיים בליגה ההונגרית ב-1936 ו-1937. שאש עבר להתגורר בארגנטינה ב-1938 ושיחק במועדון בוקה ג'וניורס. הוא עבר לשם מהונגריה יחד עם ארוסתו, ארזבט בוזי, איתה התחתן ונולד להם בן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שם בדצמבר אותה שנה וב-1939 כבש 9 שערים ב-24 משחקי ליגה, ובכך היה למלך השערים בקבוצה יחד עם עוד שני שחקנים נוספים. ב-1940 זכה עימה בליגה הארגנטינאית אך שיחק רק ארבעה משחקים עקב התחרות הקשה שהייתה לו. שנה אחר כך עשה את משחקו האחרון בה במשחק ידידות. משנת 1943 שיחק שאש בארחנטינוס ג'וניורס מהליגה השנייה וכבש בה 12 שערים ב-74 הופעות. כדי לייצג את הונגריה התבקש שאש לשנות את שמו לשם הונגרי. הוא בחר לשנות את שמו משון לשאש – משמעותו נשר בהונגרית ותחת שם זה הוא מופיע ברישומי משחקים בינלאומיים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ההונגרית באפריל 1936 בניצחון 3–5 על אוסטריה כששיחק בצד הימני של ההתקפה לצד ינה וינצ'ה. מספר ימים אחר כך כבש את שערו הראשון בה נגד אירלנד. שאש היה שותף במשחקי נבחרתו במונדיאל 1938 אז אומן תחת אלפרד שאפר מאמנו במ.ט.ק הונגריה. בחצי הגמר כבש נגד שוודיה ובמשחק הגמר בו הפסידה נבחרתו 4–2 לאיטליה היה לשחקן היהודי הראשון והיחיד עד כה ששיחק במשחק הגמר של טורניר זה. הופעתו בגמר הייתה ה-17 והאחרונה במדים הלאומיים בסך הכל. מ.ט.ק הונגריה אליפות הונגריה (2): 1936, 1937 בוקה ג'וניורס אליפות ארגנטינה: 1940 נבחרת הונגריה סגנית גביע העולם: 1938 מדיה וקבצים בנושא פרנץ שאש בוויקישיתוף פרנץ שאש, באתר Transfermarkt פרנץ שאש, באתר National Football Teams פרנץ שאש, באתר FootballDatabase.eu רישום הלידה של פרנץ שון
שנדור בירו

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא בירו. שנדור בירו (בהונגרית: Bíró Sándor; ‏19 באוגוסט 1911 – 7 באוקטובר 1988) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם. בירו נולד ב-19 באוגוסט 1911 בהונגריה והחל את דרכו ככדורגלן בקרולטי TVE מהמחוז השלישי בבודפשט. בסוף שנות ה-20 של המאה העשרים ותחילת שנות ה-30 הקבוצה נשארה במחצית הטבלה והוא זכה עימה בגביע ההונגרי של 1931 לאחר שהביסו את פרנצווארוש 1–4 בגמר. נקודות החוזק של בירו כללו את המהירות והמיומנות הטכנית שלו שהפכו אותו לאחד המגנים ההונגרים הטובים בדורו. ב-1933 עבר למ.ט.ק הונגריה שם שיחק לצד גיולה מאנדי המנוסה. הוא זכה עימה פעמיים בליגה ההונגרית ב-1936 ו-1937 ונבחר לשחקן השנה בהונגריה ב-1940, שנה שגם הייתה לאחרונה שלו במועדון זה. משם עבר ל-BKV אלור ואויפשט לפני שחזר שנית למ.ט.ק הונגריה לאחר תום מלחמת העולם השנייה. בניגוד לפעם הראשונה בירו וקבוצתו לא הצליחו לשחזר את אותה הצלחה ובעונתו האחרונה בקריירה חזר לקרולטי TVE וערך בסך 450 משחקי ליגה עד 1949. במדים הלאומיים ערך בירו את הופעת הבכורה בנבחרת ההונגרית בניצחון 1–2 על גרמניה באוקטובר 1932. הוא ולאגוס קוראניי הפכו במהרה לצמד המגנים הבכירים בנבחרת, עד שהקריירה של קוראניי נקטעה עקב שבר ברגל. מאז בירו שיחק עם שותפים אחרים עד שזה חזר לשחק ב-1937. במונדיאל 1938 הגיע לגמר איתה בו הפסידו 4–2 לאיטליה. גם לאחר המלחמה חזר בירו לשחק עוד חמישה משחקים עד לפרישתו ממנה ב-1946 לאחר 54 משחקים בה. קרולטי TVE הגביע ההונגרי: 1931 מ.ט.ק. בודפשט אליפות הונגריה (2): 1936, 1937 נבחרת הונגריה סגנית גביע העולם: 1938 שנדור בירו, באתר Transfermarkt שנדור בירו, באתר WorldFootball.net שנדור בירו, באתר National Football Teams שנדור בירו, באתר FootballDatabase.eu שנדור בירו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בהונגרית מופיע שם המשפחה לפני השם הפרטי
רחוב 42 (סרט)

רחוב 42 (באנגלית: 42nd Street) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1933 בבימויו של לויד בייקון, עם וורנר בקסטר, רובי קילר, ביב דניאלס, ג'ינג'ר רוג'רס, אונה מרקל ודיק פאוול בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "רחוב 42" של ברדפורד רופס (אנ'). השירים נכתבו על ידי הארי וורן (מוזיקה) ואל דובין (מילים). הכוריאוגרפיה היא של באזבי ברקלי. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. ב-1998 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס "על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית". ב-2006 הוא נבחר במקום ה-13 ברשימת 25 הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר. ב-1980 עובד הסרט לבמה והועלה בתיאטראות ברודוויי עד 1989 3,486 פעמים. הוא נמצא במקום ה-15 ברשימות המחזות שהועלו הכי הרבה פעמים בברודוויי. ב-2001 הוא הועלה מחדש בברודוויי וכן בלונדון ובמקומות רבים בעולם ולמעשה הוא הועלה עד לתקופת הקורונה. העלילה היא על הפקת מחזמר בתיאטרון ברחוב 42 במנהטן בתקופת השפל הגדול, מבחירת צוות השחקנים עד להצגת הבכורה עם כל הבעיות והמתחים בתוך צוות השחקנים, הבמאי והמפיקים. מבחינה זאת הוא דומה למחזות זמר כמו קרון הלהקה או שורת המקהלה. ג'וליאן מארש (וורנר בקסטר) הוא במאי תיאטרון שאיבד את כל כספו בתקופת השפל הגדול לאחר נפילת הבורסה בוול סטריט. כעת הוא עייף ומריר ורוצה לביים מחזה מצליח שיאפשר לו לפרוש בביטחון מהמקצוע. הוא מקבל את הזדמנות חייו, לביים מחזמר בשם "Pretty Lady" בתיאטרון ברחוב 42 בניו יורק. אבנר דילון (גאי קיבי) הוא בנקאי עשיר שמשקיע בהפקה 200,000 דולר מכספו, וכן הוא השוגר דדי של השחקנית הראשית בהפקה, דורותי ברוק (ביב דניאלס). מתוך 5,000 בחורות נבחרות 200 שעוברות סקירה ראשונית על ידי הבמאי והמשקיע, שכוללת את מראה הרגליים שלהן. למקום מגיעה פגי סוייר מאלנטאון, פנסילבניה שרוצה להשתתף בהפקה למרות שאין לה כל כל ניסיון. היא מוצאת חן בעיני השחקן הראשי, בילי לאולר (דיק פאוול) שמציג אותה לפני הבמאי והיא מתקבלת כנערת מקהלה. עוזרות לה גם שתי שחקניות ותיקות, אנה לואל (ג'ינג'ר רוג'רס) ולורין פלמינג (אונה מרקל). דורותי מנהל רומן סודי עם השחקן המובטל (פאט דנינג) וזה יכול להכעיס את המשקיע ולסכן את ההפקה. מארש שול שני עבריינים ש"משכנעים" את פאט להפסיק את קשיו עם דורותי. הוא נכנע ועובר לפילדלפיה. החזרות נמשכות ללא לאות מהבוקר עד הערב, במשך חמישה שבועות. הצגת הבכורה נקבעת להיות בפילדלפיה. דורותי רבה עם ה"שוגר דדי" שלה וגם נוקעת את רגלה. הוא מחליף אותה באני ודרש מהבמאי שהיא תחליף את דורותי. אני אומרת שהפקיד גדול עליה והיא ממליצה על נערת המקהלה פגי. מארש עומד לפני התמוטטות עצבים אבל אין לו מה להפסיד. הוא מתחיל בחזרות עם פגי עד שעה לפני עליית המסך. דורותי נפגשת עם פגי ומאחלת לה הצלחה ומודיעה כי היא מתחתנת עם פאט. ההצגה מצליחה מאוד והקהל מריע. מארש עומד בחוץ אכול מדאגה ושומע מהקהל היוצא שההצגה הצליחה בזכות פגי, הוא אינו מוזכר כלל. מדיה וקבצים בנושא רחוב 42 בוויקישיתוף "רחוב 42", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רחוב 42", באתר נטפליקס "רחוב 42", באתר AllMovie (באנגלית) "רחוב 42", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רחוב 42", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רחוב 42", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רחוב 42, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רחוב 42, באתר TCM קדימון לרחוב 42, באתר יוטיוב רובין קילר רוקדת רחוב 42, באתר יוטיוב אני צעיר ובריא, רובין קילר ודיק פאוול, באתר יוטיוב אתה תתרגל אלי, ביב דניאלס, באתר יוטיוב. הנסיעה לבאפלו, דיק פאוול ורובי קילר, באתר יוטיוב
יחסי איטליה–מצרים

יחסי איטליה–מצרים הם היחסים בין מצרים לאיטליה. יחסים נוצרו לראשונה בתקופת הרפובליקה הרומית, כאשר מצרים התלמיית הייתה לעיתים קרובות באינטראקציה עם רומא, והגיעה לשיאה בסיפוח הרומי של מצרים בשנת 30 לפני הספירה. עם התפרקות האימפריה הרומית המערבית בשנת 476 והמשך מצרים כמחוז של האימפריה הרומית המזרחית עד לכיבוש האסלאם בשנת 642, לא היו מדינות עצמאיות של איטליה ומצרים, וככאלה לא היו ביניהן יחסים דיפלומטיים. קשרי התרבות בין מצרים לאיטליה התרחקו לאורך זמן עם האסלאמיזציה של מצרים וחוזקה של הקתוליות באיטליה. רק לאחר העצמאות הרשמית של מצרים מהבריטים בשנת 1914 חודשו היחסים עם איטליה. עם עליית מוסוליני והפשיזם באיטליה והפלישה האיטלקית בסופו של דבר למצרים במלחמת העולם השנייה, היחסים הדרדרו. עם זאת, לאחר המלחמה כוננו היחסים מחדש והמדינות מנהלות כיום מערכת יחסים לבבית. מצרים ואיטליה שתיהן חברות באיחוד מדינות הים התיכון. איטליה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מצרים באיחוד האירופי, והיא השלישית בגודלה הבינלאומית לאחר ארצות הברית וסין. יתרה מזאת, ההשקעות של איטליה במצרים המסתכמות ב-2.6 מיליארד דולר, מרוכזות בעיקר בשירותי הובלה ובנקאות בקרב מגזרים אחרים, מה שהופך אותה למשקיעה האירופית החמישית בגודלה במצרים. בסוף 2014 הגיע היקף הסחר בין המדינות לכדי 6 מיליארד דולר. באפריל 2016, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות הדרדרו כאשר סטודנט לתואר שלישי לדוקטורט איטלקי מאוניברסיטת קיימברידג' נמצא שנרצח באכזריות בקהיר לאחר שנעלם בינואר באותה השנה. בהמשך, החזירה איטליה את שגרירה במצרים להתייעצויות ברומא בנוגע למותו הפלילי של ג'וליו רגני, שבאותה עת ערך מחקר אקדמי ביקורתי בנושא זכויות עבודה ואיגודים מקצועיים במצרים. אכיפת החוק המצרית הניבה אז מידע סותר על גורלו של האזרח האיטלקי, דבר שלא היה מקובל על החוקרים האיטלקים. כתוצאה מכך, העיתונות האיטלקית ומשרד החוץ הצביעו על ההפרות השיטתיות של זכויות האדם במצרים, ואיימו בסנקציות פוליטיות אלא אם כן הנהגת המשטרה ותרגולם יעברו שינויים משמעותיים. איטליה מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר ו-4 קונסוליות באלכסנדריה, ע'רדקה, לוקסור ושארם א שייח. מצרים מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא וקונסוליה כללית במילאנו. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–מצרים בוויקישיתוף Ayyad, Mohamed (8 בדצמבר 2014). "50 Italian companies to hold investment talks in Egypt in February: Italian ambassador". Daily News Egypt. נבדק ב-8 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Allam, Sanaa (10 במרץ 2015). "Egypt-Italy Trade Hits US$6 Bln in 2014". Zawya. נבדק ב-11 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) Spalinger A (April 2016)."Ein Mordfall wird zur Staatsaffäre". Neue Zürcher Zeitung International. Retrieved May 5, 2016. אתר על יחסי מדינות
מולז'אנינובסקי

מולז'אנינובסקי (ברוסית: Молжаниновский район) הוא נפה של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 21.78 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 12,264 תושבים (2020). זו הנפה הקטנה ביותר מבחינת גודל האוכלוסייה, הוא בעל צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר מכל נפות מוסקבה (161 איש לקמ"ר) והיא הנפה הרביעית בגודלה מבחינת השטח בעיר. אין בנפה פיתוח נרחב ויש בה כספומט אחד בלבד ושום סניף בנקאי,של דואר או מרפאה ואין בה פיתוח תחבורתי והיא נעדרת קווי חשמלית, טרוליבוס, או אוטובוס. נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו מטה אירופלוט כנסיית המולד של ישו בצ'רקיזובו מדיה וקבצים בנושא מולז'אנינובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מולז'אנינובסקי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אינדונזיה–רומניה

יחסי אינדונזיה–רומניה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה ורומניה. היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1950. אינדונזיה ורומניה הסכימו להגביר את שיתוף הפעולה בענף הסחר. המדינות מצפות האחת מרעותה להיות השער לשוק האזורי: אינדונזיה כשער הכניסה לשוק האסיאני ורומניה כשער הכניסה לשוק האיחוד האירופי. היקף הסחר הדו-צדדי בשנת 2012 עמד על 172.67 מיליון דולר והיה לטובת אינדונזיה עם יצוא של 106.41 מיליון דולר ויבוא של 66.25 מיליון דולר. פרט לסחר וכלכלה, היחסים הדו-צדדיים כוללים תרבות, חינוך, וטכנולוגיה. אינדונזיה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט. רומניה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אינדונזיה–רומניה בוויקישיתוף Renat Sofie Andriani (11 בדצמבר 2013). "Indonesia-Romania Enhances Cooperation on Trade". Indonesian Embassy in Panama City. אורכב מ-המקור ב-2 במאי 2014. נבדק ב-1 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) Rhesa Ivan Lorca (11 בדצמבר 2013). "Indonesia-Rumania Tingkatkan Hubungan Bilateral" (באינדונזית). Pedoman News. נבדק ב-1 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Universitas Rumania Jalin Kemitraan dengan RI" (באינדונזית). Viva News. 29 באוקטובר 2009. נבדק ב-1 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Terbuka Peluang Rumania Membuka Kerja Sama Teknologi" (באינדונזית). DPR-RI. 19 בפברואר 2014. אורכב מ-המקור ב-2 במאי 2014. נבדק ב-1 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) אתר על יחסי מדינות
יחסי ניגריה–רוסיה

יחסי ניגריה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין המדינות, ניגריה ורוסיה. היחסים הדיפלומטיים בין ניגריה לברית המועצות כוננו ב-25 בנובמבר 1960. במהלך מלחמת האזרחים הניגרית בין 1967 ל-1970, ברית המועצות העניקה לממשלת ניגריה סיוע פוליטי וצבאי. ניגריה והפדרציה הרוסית שהוקמה בעקבות פירוק ברית המועצות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1991. במרץ 2001 ביקר נשיא ניגריה אולוסגון אובסנג'ו במוסקבה. במהלך ביקור זה חתמו ולדימיר פוטין ואולוסגון אובסנג'ו על ההכרזה "על עקרונות יחסי ידידות ושותפות בין הפדרציה הרוסית לרפובליקה הפדרלית של ניגריה", וכן על תוכנית שיתוף פעולה במתכונת דו צדדית ובינלאומית בין רוסיה לניגריה. ב-24 ביוני 2009, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ערך ביקור רשמי בניגריה כחלק מסיור בן שלוש המדינות באפריקה. זה היה הביקור הראשון של מנהיג רוסי בניגריה. בשנת 2017 רוסיה וניגריה חתמו על הסכם על שיתוף פעולה צבאי. ניגריה מעוניינת לרכוש ציוד צבאי רוסי. ניגריה כבר חתמה על חוזה לרכישת מסוקי Mi-35, שישה מהם כבר נמסרו. בדצמבר 2023, רוסיה וניז'ר "יחתמו על מסמך הבנה כחלק מחיזוק שיתוף הפעולה הצבאי בין הרפובליקה של ניז'ר והפדרציה הרוסית". רוסיה מחזיקה בניגריה שגרירות בלאגוס ומשרד נציגות באבוג'ה. ניגריה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ניגריה–רוסיה בוויקישיתוף https://eujournal.org/index.php/esj/article/download/3402/3166 http://www.kremlin.ru/events/president/trips/4892 http://www.kremlin.ru/sdocs/news.shtml?day=5&month=03&year=2001&Submit.x=0&Submit.y=0&value_from=&value_to=&date=&stype=&dayRequired=no&day_enable=true# "Межгосударственные отношения России и Нигерии". РИА Новости (ברוסית). 2019-10-23. נבדק ב-2020-08-22. Le Monde avec AFP, Niger : une délégation russe à Niamey pour renforcer la coopération militaire, Le Monde, ‏4 בדצמבר 2023 אתר על יחסי מדינות
ג'יימס דיקסון אינס

ג'יימס דיקסון אינס (באנגלית: James Dickson Innes‏; 27 בפברואר 1887 – 22 באוגוסט 1914) היה צייר בריטי, שצייר בעיקר נופי הרים אך לעיתים גם דיוקנאות. ג'יימס דיקסון אינס נולד ב-27 בפברואר 1887 בל'אנלי, קרמרת'נשייר בדרום ויילס. אביו, ג'ון אינס, שהגיע מסקוטלנד, היה היסטוריון והיה לו עניין בעבודות פליז ונחושת מקומיות; אמו הייתה ממוצא קטלוני. היו לו שני אחים, אלפרד וג'ק. הוריו שלחו אותו לחינוך במכללת כריסטי, ברקון. אחר כך הוא למד בבית הספר לאמנות קרמרת'רן, משם זכה במלגה לבית הספר לאמנות סלייד בלונדון (1905–1908). בשנת 1907 הציג במועדון האמנות החדשה באנגליה ובשנת 1911 הוא היה חבר בקבוצת קמדן טאון. קבוצה זו כללה את וולטר סיקרט, שהשפיע על אמנותו של אינס, ואת אוגוסטוס ג'ון עימו התיידד אינס. הפוליטיקאי והפילנתרופ הוולשי ויניפרד קומבה טננט (1874–1956) היה פטרון חשוב של עבודתו. בשנת 1911 ו-1912 בילה זמן מה עם אוגוסטוס ג'ון סביב ארניג ואור בסנודוניה בצפון ויילס, אך חלק ניכר מעבודתו נעשתה מעבר לים, בעיקר בצרפת (1908–1913), בעיקר בקולייור, אך גם בספרד (1913) ובמרוקו (1913). בשנת 1913 הציג אינס בתערוכת הארמורי בניו יורק, שיקגו ובבוסטון. ב-22 באוגוסט 1914, בגיל עשרים ושבע, נפטר מהמחלה, בקנט. על סגנונו כתב היסטוריון האמנות דייוויד פרייזר ג'נקינס: "כמו זה של הפוביזם בצרפת ושל האקספרסיוניזם בגרמניה, סגנון עבודתו הוא פרימיטיבי - הוא דומה לציור של ילדים וקשור לנוף של מקומות נידחים. אינס היה יוצא דופן עבור אמן בריטי באותה תקופה, בגלל סגנון הציור הנועז שלו, שהיה מכוון יותר לפוסט-אימפרסיוניסטים הצרפתים. הסגנון הלא שגרתי שלו השפיעה על דרכם של אמנים בריטים כמו דייוויד הוקני. בשנת 2014 הוצגה תערוכה מיצירותיו של אינס במוזיאון הלאומי בוויילס, קארדיף. נערה ליד אגם נערה עם גיטרה דרום צרפת נערה בחדרה השרשרת בהרי הפירינאים נוף ספרדי מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דיקסון אינס בוויקישיתוף Fraser Jenkins, David (1975). J. D. Innes at the National Museum of Wales. National Museum of Wales "Dickie and Bryn – Llanelli Boys" (ארכיון) BBC Four, 18 May 2011, The Mountain that had to be Painted., www.bbc.co.uk Prior, Neil (2014-04-13). "Centenary of artist's death marked". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-08-25.
ז'אק קרטייה

ז'אק קרטייה (בצרפתית: Jacques Cartier;‏ 31 בדצמבר 1491 – 1 בספטמבר 1557) היה מגלה ארצות צרפתי שסייר בקנדה. קרטייה נולד בסן-מלו שבצרפת. פרנסואה הראשון, מלך צרפת בחר בו כדי למצוא "איים מסוימים ואדמות שבהן נאמר שיש כמויות גדולות של זהב ודברי ערך אחרים". בשנת 1534 הוא יצא למסע שייעודו היה למצוא מעבר מערבי לאסיה. הוא סייר באזור ניופאונדלנד (החל ב-10 במאי באותה שנה) ובימות הקנדיות, ושם שמע על נהר מערבי יותר (נהר סנט לורנס). קרטייה האמין שנהר זה עשוי להיות המעבר הצפון-מערבי הנחשק. במהלך המסע הוא חטף את שני בניו של הצ'יף דונקונה ("Donnacona") – דומגיה ("Domagaya") וטייגנואגני ("Taignoagny") ולקח אותם איתו כשחזר לאירופה. קרטייה הפליג למסעו השני ב-19 במאי 1535 עם 3 ספינות, 110 אנשי צוות, ושני הבנים החטופים שהוחזרו לאביהם. הוא שט במעלה הנהר לכפרים הורון ("Huron") בסטדקונה ("Stadacona" במקום שבו עומדת היום העיר קוויבק) והוכלגה ("Hochelaga", מונטריאול) והגיע ב-2 באוקטובר 1535. במסע זה שמע על מדינה צפונית יותר, שנקראת ממלכת סאגנה ("Saguenay"), שאמרו עליה שהיא מלאה בזהב ואוצרות אחרים. ב-23 במאי 1541 הוא עזב את סן-מלו למסעו השלישי. במסע זה הוא חיפש את סאגנה, אך גם הפעם לא עבר את הוכלגה. לאחר חורף עז שהעביר בקנדה, הוא חזר לצרפת בשנת 1542. עד מותו חי קרטייה בסן-מלו ובאחוזתו הסמוכה, ונפטר בשנת 1557. מדיה וקבצים בנושא ז'אק קרטייה בוויקישיתוף ז'אק קרטייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אק קרטייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'אק קרטייה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) "certaines îles et pays où l'on dit qu'il se doit trouver grande quantité d'or et autres riches choses"
נאגאטינו-סאדובניקי

נאגאטינו-סאדובניקי (ברוסית: Нагатино-Садовники) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 8.17 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 83,607 תושבים (2020). בראיון יש את אולם התצוגה הגדול ביותר במחוז צפון "על קשירקה", המארח תערוכות בז'אנרים וטרנדים שונים, סדנאות וסטודיו לילדים ולמבוגרים. על גבולות הראיון ממוקמות תחנות המטרו "ורשבסקאיה", "קשירסקאיה", "קולומנסקאיה" ו"נגטינסקאיה". המרכז הלאומי למחקר רפואי לאונקולוגיה ע"ש בלוחין פארק ע"ש יורי לוז'קוב (אנ') אולם התצוגה "על קשירקה" (רו') קניון GoodZone מרכז העסקים ניוטון פלאזה תחנת המטרו קשירסקאיה מדיה וקבצים בנושא נאגאטינו-סאדובניקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאגאטינו-סאדובניקי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולטר אולבריכט

ולטר אולבריכט (בגרמנית: Walter Ulbricht;‏ 30 ביוני 1893 – 1 באוגוסט 1973) היה מדינאי מזרח גרמני שהנהיג את גרמניה המזרחית. אולבריכט נולד בלייפציג כבנו של חייט. שני הוריו היו פעילים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. אחרי סיום בית ספר העממי, למד נגרות, והצטרף בשנת 1912 למפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא ונלחם בגליציה ובבלקן. בשנת 1917 הוא ערק מיחידתו משום שהתנגד למלחמה. הוא נתפס, נשלח לכלא, ושוחרר מכלאו בשנת 1918 במהלך מהפכת נובמבר. אחרי הפילוג במפלגה הסוציאל-דמוקרטית בעקבות המחלוקות בנוגע לתמיכה במלחמה אולבריכט שצידד במתנגדיה הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה בשנת 1920. הוא למד בבית ספר של הקומינטרן במוסקבה בשנים 1924–1925. אחרי חזרתו לגרמניה בשנת 1926 הוא נבחר לפרלמנט של מדינת סקסוניה ובשנת 1928 הוא נבחר כחבר הרייכסטאג. אולבריכט השתתף בארגון מיליציות קומוניסטיות והיה מעורב בכמה מקרי רצח של שוטרים גרמנים. כאשר המפלגה הנאצית עלתה לשלטון היא החלה ברדיפת המפלגה הקומוניסטית אחרי שריפת הרייכסטאג, רבים מהמנהיגים הקומוניסטים נעצרו, כולל מנהיג המפלגה ארנסט תלמאן. אולבריכט הצליח לברוח ויצא לגלות בברית המועצות. בברית המועצות הוא הצליח להפוך למנהיג במפלגה הקומוניסטית, עם תחילת הפלישה הגרמנית הוא השתתף בארגון האופוזיציה הגרמנית לנאצים ותוך שיתוף פעולה עם קצינים ימנים-שמרנים הוא לקח חלק בהקמתו של הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית. בתום מלחמת העולם השנייה חזר אולבריכט לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה הוקמה בשנת 1946 וביולי 1950 הוא הפך למזכיר הכללי שלה מה שבפועל הפך אותו למנהיג גרמניה המזרחית. בשנת 1960 עם מותו של הנשיא וילהלם פיק הוא מונה להיות יושב ראש מועצת המדינה של גרמניה המזרחית, הגוף שהחליף את מוסד הנשיאות. ב-1961 היה אולבריכט מעורב בהקמת חומת ברלין. התנגדותו לדטאנט הובילה להדחתו על ידי אריך הונקר ב-1971 בהפיכה בגיבוי סובייטי, הוא נשאר יושב ראש מועצת המדינה עד מותו משבץ בשנת 1973. ולטר אולבריכט נקבר בחלקה לגיבורים הקומוניסטים שבבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה. פרדריק טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961 – 9 בנובמבר 1989, (מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש), הוצאת מטר, תל אביב תשס"ט, 2008. מדיה וקבצים בנושא ולטר אולבריכט בוויקישיתוף ולטר אולבריכט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולטר אולבריכט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולטר אולבריכט, ברשת החברתית Goodreads
עומר שרון

עומר שרון הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד גדוד 411 ומחנה שבטה. שרון התגייס לצה"ל לחיל התותחנים. לאחר מסלול לוחם יצא לקורס מפקדים וקורס קציני תותחנים. שרון מילא תפקידים רבים במחנה שבטה בהם מפקד מחלקה, מפקד פלוגת טירונים, מפקד סוללה בהשלמה החילית ומפקד גדוד הפיקוד 451. בשנים 2010–2012 כיהן כמפקד גדוד 411. בינואר 2017 מונה למפקד מחנה שבטה הוא סיים את תפקידו באוגוסט 2019. בשנת 2020 מונה למפקד בית הספר לתקיפה תחת חטיבת התקיפה הרב זרועית. רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, ‏20 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Easy

האם התכוונתם ל... Easy (סרט) − סרט משנת 2003. Easy! − סרט קומדיה משנת 2011. Easy (סדרת טלוויזיה) − סדרת טלוויזיה אנתולוגית משנת 2016. Easy (אלבום של האיזיביטס) − אלבום של האיזיביטס משנת 1965. Easy (אלבום של ננסי וילסון) − אלבום של ננסי וילסון משנת 1968. Easy (אלבום של גרנט גרין) − אלבום של גרנט גרין משנת 1978. Easy (אלבום של גרינספון) − אלבום של גרינספון משנת 1999. Easy (אלבום של קלי ויליס) − אלבום של קלי ויליס משנת 2002. Easy (אלבום של מרווין גיי ותמי טרל) − אלבום של מרווין גיי ותמי טרל משנת 1969. Easy (אלבום של ראלף מקטל) − אלבום של ראלף מקטל משנת 1974. Easy (שיר של קומדורס) − שיר של קומדורס משנת 1977. הוקלט מחדש על ידי פיית' נו מור בשנת 1992. הוקלט מחדש על ידי סקיי פררה בשנת 2017. Easy (שיר של קמילה קביו) − שיר של קמילה קביו משנת 2019. Easy (שיר של דרגונייט) − שיר של דרגונייט משנת 2009. Easy (שיר של פאולה דענדה) − שיר של פאולה דענדה משנת 2007. Easy (שיר של רסקל פלאטס) − שיר של רסקל פלאטס ונטשה בדינגפילד משנת 2011. Easy (שיר של שריל קרואו) − שיר של שריל קרואו משנת 2013. Easy (שיר של שוגאבייבז) − שיר של שוגאבייבז משנת 2006. Easy (שיר של טרוי סיון) – שיר של טרוי סיון משנת 2020. Easy (יישום) – חברת תוכנה המספקת פלטפורמה לחיבור בין אנשים לעסקים מקומיים בעזרת מנוע חיפוש. איזיג'ט