laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוזקאשי

בּוּזְקָאשִי או קוֹקבּוֹרוּ הוא ספורט קבוצתי מסורתי במדינות מרכז אסיה. הבוזקאשי הוא הספורט הלאומי של אפגניסטן, והוא נחשב לספורט הפופולרי ביותר בקירגיזסטן. מטרתו של כל שחקן המשתתף במשחק היא ללקט פגר של עז או עגל ערוף ראש מהאדמה תוך כדי רכיבה על סוס ולהעבירו אל מעבר לקו המטרה או למעגל מטרה המסומנים בקרקע, וכן למנוע משחקני הקבוצה היריבה לעשות כן. מקורו של הספורט ביכולתם של תושבי הערבות באזור לאסוף עזים ועגלים תוך כדי רכיבה. תחרויות בוזקאשי נכללות במשחקים הנומדים העולמיים. למשחק שמות שונים בקרב עמי האזור. בוזקאשי הוא השם המקובל בפרסית (بزکشی) ובטג'יקית (бузкашӣ) ופירושו "הרמת עזים". באוזבקית, טטרית וטורקמנית, נקרא המשחק קוקבורו (kökbörü), בקזחית קֶקְפָּאר (көкпар) ובקירגיזית אוּלָאק טָארְטִיש. למשחק שתי שיטות עיקריות: טוּדָבָּרָאִי וקָרָגָ'אִי. בשיטת הטודבראי, יש להרחיק את הפגר לנקודה כלשהי הרחוקה מיתר המשתתפים. בשיטת הקרג'אי, יש לשאת את הפגר לנקודה ספציפית בקצה המגרש, המסומנת בדגל, להקיף את הדגל, ואז להטילו במרכז מעגל המכונה "מעגל הצדק", בצידו השני של המגרש. הבוזקאשי הוא משחק קשוח, שכן למשתתפים בו מותר לנקוט בכל דרך אפשרית לשם השגת הניצחון במשחק. כל רוכב נושא עמו שוט, שלעיתים נאחז בשיניים. על מנת להגן על עצמם מבעיטות ומהצלפות של שחקני הקבוצה היריבה, לבושים הרוכבים שכבות ביגוד רבות. פגרי העגלים או העזים בהם משתמשים במשחק הם בדרך כלל ערופי ראש, גפיהם נכרתות מתחת לברכיהם, ומעיהם מוצאים מהם. הם מושרים במים קרים במשך 24 שעות לפני המשחק, ולעיתים הם ממולאים בחול, על מנת להגדיל את משקלם. השימוש בעגלים נפוץ יותר מאשר בעזים, משום שהם נוטים פחות להתפרק במהלך המשחק. נשיאת הפגרים חייבת להיות באמצעות הידיים, ואין לקשור אותם לגוף או לסוס. המשחק אינו מוגבל בזמן, והוא יכול להימשך אף מספר ימים, עד להשגת הניצחון. הקבוצה המנצחת זוכה בפרס, בדרך כלל כסף, בגדים או טורבנים. השגת המיומנות במשחק נמשכת שנים רבות, ורבים מהשחקנים הגדולים ביותר (המכונים "צָ'פָּנְדָאז"), הם מעל גיל ארבעים. גם הסוסים צריכים להיות מאומנים היטב, ואימוניהם נמשכים לעיתים למעלה מחמש שנים. במובן מסוים, מזכיר הבוזקאשי את הפולו, אלא שבאחרון משתמשים השחקנים בכדור, ומשכו מוגבל בזמן. בוזקאשי באתר אפגניסטן און ליין תמונות ממשחק בוזקאשי בוזקאשי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Minutes to Midnight

Minutes to Midnight הוא אלבום האולפן השלישי של להקת לינקין פארק, אשר יצא לאור במדינות שונות בין ה-9 ל-18 במאי 2007, ארבע שנים אחרי קודמו, Meteora. אלבום זה היווה שינוי בסגנון המוזיקלי של הלהקה, כשהנו-מטאל שאפיין את אלבומיה הקודמים התמתן, ורוב השירים נוטים לסגנון הפופ והרוק הקלאסי. בנוסף, זהו אלבום האולפן הראשון של הלהקה שיצא בגרסה עבורה ארגון ה-RIAA לא המליץ על "השגחת הורים" בגלל תוכן בוטה ופוגעני. האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה למרות ביקורות מעורבות שקיבל, והגיע למעמד של אלבום פלטינה כפול בארצות הברית. לאחר צאתו הגיע למקום הראשון ב-15 מצעדי אלבומים ברחבי העולם, ונבחר במקום ה-25 ברשימת 50 האלבומים הטובים לשנת 2007 של מגזין רולינג סטון. שמו של האלבום מתייחס לשעון יום הדין, המציג את ההסתברות לפריצת מלחמה גרעינית ב"דקות לחצות", כאשר חצות הוא הזמן בו תפרוץ המלחמה. בזמן יציאת האלבום עמד השעון על חמש דקות לחצות. מייק שינודה התייחס לכך ואמר שלשם יש משמעויות מטאפוריות רבות, כמו אחרית הימים, מוות ולידה מחדש, אך יכול להתייחס גם לתעשיית המוזיקה. פרסום האלבום נדחה ארבע פעמים, כשהתאריך המקורי ליציאתו היה מתוכנן לקיץ 2006. בראיונות שונים אמרו חברי הלהקה שבמהלך העבודה על האלבום הם עברו על כ-100–150 שירים שונים, וכתוצאה מכך יש בו מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים ותוכנם של השירים עמוק יותר. כתיבת השירים והקלטתם נמשכה 14 חודשים, כשההקלטות התבצעו בעיקר בבית ישן במערב הוליווד. ריק רובין היה אחראי על ההפקה יחד עם שינודה, לאחר שני אלבומים אותם הפיק דון גילמור. הסינגל הראשון מהאלבום, What I've Done, יצא לאור ב-2 באפריל 2007, והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של מגזין בילבורד. ארבעה סינגלים נוספים יצאו מאלבום זה, אך הצליחו פחות מהראשון. ב-4 במאי 2007, כעשרה ימים לפני פרסומו הרשמי, דלפו שירי האלבום לרשת האינטרנט ולתוכנות שיתוף קבצים שונות. מייק שינודה, גיטריסט הלהקה, פרסם תגובה לכך בה הביע צער על שהאלבום לא הוצג למעריצים בצורה הטובה ביותר עם תוספות ותיקונים שנעשו לאחר דליפתו, אך הראה הבנה לכך שמורידים את שיריה של הלהקה במקום לקנות את האלבום ואף הודה למעריצים. לאחר מכן הוציאה הלהקה את השיר No Roads Left, אותו שר מייק שינודה (בדומה ל-In Between), והוא נכלל כשיר בונוס בהוצאה המיוחדת של האלבום. מעריצי הלהקה פרסמו עצומה הקוראת ללהקה להוציא את השיר כסינגל בשל אופיו הייחודי. שינודה אמר בתגובה שהוא לא מאמין שהשיר יצא כסינגל אך הוא מקווה לשיר אותו בהופעות, והודה למעריצים על התמיכה. Tour Edition Japanese Tour Edition צ'סטר בנינגטון - סולן מייק שינודה - סולן, פסנתר בראד דלסון - גיטרה רוב בורדון - תופים ג'ו האן - די ג'יי דייב פארל - גיטרה בס, קולות בטראק 12 מייק שינודה- הפקה ריק רובין- הפקה מדיה וקבצים בנושא Minutes to Midnight בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Minutes to Midnight (באנגלית) מידע על האלבום Minutes to Midnight באתר MusicBrainz מידע על האלבום Minutes to Midnight באתר AllMusic האלבום Minutes to Midnight באתר Discogs האלבום Minutes to Midnight באתר ספוטיפיי האלבום Minutes to Midnight באתר דיזר האלבום Minutes to Midnight באתר אפל מיוזיק האלבום Minutes to Midnight באתר טיידל מילות שירי האלבום באתר הרשמי של הלהקה סקירה באתר Linkin Park Israel David Frick, ‏Linkin Park - Minutes To Midnight, באתר הרולינג סטון, 30 במאי 2007 ביוגרפיה של לינקין פארק באתר הלהקה בלוג של הלהקה לכבוד האלבום Minutes to Midnight Leaked, באתר Ultimate Guitar עצומה להפיכת השיר No Roads Left לסינגל תגובה של מייק שינודה למעריצים - על השיר No Roads Left
שבט ע'סאן

המונח "ע'סאן" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו ע'סאן (פירושונים). שבט ע'סאן (ערבית: غسان או غساسنة. נכתב גם 'גסאן'. נהגה כמו "רסאן") הוא שבט ערבי שמוצאו בחלקו הדרומי של חצי האי ערב. במאות הראשונות לספירה הנוצרית (לפני הולדת מוחמד) היגר השבט לאזור הסהר הפורה, התיישב באזור שהיום נמצא בשליטת סוריה וירדן, קיבל על עצמו את הנצרות וקיים שלטון מקומי תחת האימפריה הביזנטית. בירתם הייתה בעיר ג'בייה ברמת הגולן (כיום בסמוך לקו הגבול, בצידו הסורי). השבט סייע למלחמות הביזנטים כנגד אויביהם מבחוץ, אך גם לדיכוי מרידות של מיעוטים פנימיים, כמו מרידות השומרונים והמרד היהודי-פרסי. שלטונם הסתיים עם הכיבוש המוסלמי של סוריה ושטחים נוספים מהאימפריה הביזנטית. חשיבותו ההיסטורית של שבט זה היא בכך שהיווה חוליה מקשרת בין השבטים הערביים של חצי האי ערב, טרם עלייתו של מוחמד, לבין האימפריות של אותה תקופה - הפרסים והביזנטים. הנצרות שאימץ השבט הייתה בעיקר מונופיזיטית (דחיית הטבע הכפול של ישו כגשמי-אנושי וגם אלוהי), תפיסה קרובה יותר למונותיאיזם של היהודים והשומרונים בסביבתם, וגם למונותיאיזם שהתפתח באסלאם. אל-חירה מדיה וקבצים בנושא שבט ע'סאן בוויקישיתוף שבט ע'סאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלקין

אלקינים (alkyne) הם קבוצה פונקציונלית של תרכובות אורגניות, בעלת הנוסחה הכימית CnH2n-2. האלקינים הם פחמימנים המאופיינים בקשר קוולנטי משולש אחד לפחות בין שני אטומי פחמן. האלקין הידוע (והפשוט) ביותר הוא אֵתין, הידוע יותר כאצטילן; השימוש של החומר הוא בצורת גז המשמש במבערים לריתוך. בעבר נהוג היה לכנות את כל האלקינים אצטילנים, אך כיום מכונה כך רק האתין. סידור האורביטלים בקשר המשולש גורם לכך ששני אטומי הפחמן המשתתפים בקשר, וכן שני האטומים הקשורים לאטומי הפחמן, יימצאו כולם על קו אחד. כלומר, זווית הקשר המשולש היא 180 מעלות. מולקולת האלקין הפשוט ביותר, אתין, היא קווית לגמרי. לצורה המרחבית הייחודית של האלקינים חשיבות בתגובות הכימיות בהן הם משתתפים. נוסחת המבנה של אתין נראית מבחינה מרחבית כ: H–C≡C–H הקשר המשולש בין אטומי הפחמן מפחית מיציבותם של האלקינים ביחס לאלקנים ולאלקאנים, והם נוטים להגיב במהירות בתגובה אקסותרמית. זוהי הסיבה לחום הרב (2,500 מעלות צלזיוס) הנוצר במבערי האצטילן, בהם האלקין מגיב בעוצמה עם החמצן שבאוויר. הנוסחה הכללית של אלקינים בלתי-מותמרים היא CnH2n-2. הנוסחה מתייחסת לאלקינים פשוטים, בעלי קשר משולש בודד וללא מתמירים שונים (כגון אטומי כלור, קבוצות אלקיל וכדומה). מתן שמות לאלקינים מתבסס על עקרונות מונחון IUPAC. העיקרון המנחה הוא כי שמו של אלקין מורכב מתחילית המציינת את מספר אטומי הפחמן במולקולה, ומהסופית -ין. במקרה של אלקינים המכילים למעלה מ-3 אטומי פחמן, מופיעה ספרה בתחילת השם לציון המיקום של הקשר המשולש. אלקינים המכילים שני קשרים משולשים נקראים דיאינים. כך, למשל,4, 1-פּנְטָאדִיאִין הוא אלקין בעל חמישה אטומי פחמן ושני קשרים משולשים בקצות המולקולה. אלקינים בהם הקשר המשולש נמצא בקצה המולקולה הם חומציים יותר מאלקנים ואלקאנים מקבילים, כיוון שאטום המימן בקצה קשור בצורה רופפת יחסית אל אטום הפחמן, ונוטה להינתק מהמולקולה (בצורת יון חיובי, כלומר: פרוטון) ולהיקשר למולקולות אחרות. חומר התורם פרוטונים מוגדר כחומצה. אלקינים עוברים חיזור כפול, בו הם מקבלים שני אטומי מימן בנוכחות זרז מתכתי, כגון פלטינה או פלדיום, לקבלת אלקאנים[דרוש מקור]. לשם עצירת התהליך לאחר קבלת אטום מימן אחד בלבד (לשם קבלת אלקנים) יש להשתמש בזרז מיוחד. מבין כל הפחמימנים, האלקינים הם הנדירים ביותר; ידועים כ-1,000 אלקינים, מספר נמוך יחסית לקבוצות האחרות. אלקינים רבים משמשים כחומרי הדברה נגד פטריות. אלקינים טבעים הם חומרי הגנה ביולוגיים: צפרדעים מסוימות, למשל, מפרישות מעורן היסטריוניקוטוקסין, דיאין רעיל המרחיק טורפים מהצפרדע. פרופין, האלקין השני בסדרה, משמש לצד האתין במבערי ריתוך. בעבר נקרא גם מתילאצטילן; את קבוצת המתיל (CH3) ניתן לראות היטב בנוסחת המבנה שלו. אלקאן אלקן תרכובות ארומטיות מדיה וקבצים בנושא אלקין בוויקישיתוף
נפש יהודי

"נפש יהודי" או בשמו השני "הלילה האחרון של אוטו ויינינגר", הוא מחזה ביוגרפי, המבוסס על סיפור אמיתי מאת יהושע סובול, העוסק באוטואנטישמי הפילוסוף היהודי, אוטו ויינינגר החווה זכרונות והזיות מחייו, כשהוא מוטל גוסס בחדר ששכר, לאחר שירה כדור ליד ליבו. במחזה "נפש יהודי" נזכר אוטו וחווה מחדש את רגעיו עם חבריו ברגר וקלרה באחוזה של טיץ מורו, את אימו חולת השחפת ואביו השאפתן שציפה שבנו ילך בדרך שסלל לו. כמו כן מפתח ויינינגר את תורתו לגבי היהדות והציונות. היהדות והנשיות, שתיהן מייצגות את היסוד ההרסני בחברה, כפי שכתב בספרו "מין ואופי". הספר נכתב תחילה כעבודה לשם קבלת התואר דוקטור, אשר הוענק לו ב-1 ביולי 1902. באותו יום המיר את דתו ועבר לכנסייה הפרוטסטנטית, מתוך ייאוש ושנאה לעיקרון היהודי המקנן בתוכו (עליו כתב בספרו) ומתוך נאמנות לתפיסתו, אך התנצרותו לא נתנה לו מנוח, והוא התאבד. הגולה לטענתו היא צורת החיים הטבעית ליהודי. ויינינגר מתלבט האם להצטרף לתנועה הציונית שראה בה את "השריד האחרון של אצילות שעוד נותר ביהדות". אך משום הנחתו שהיהדות תגבר על הציונות וזו "תטבע בה כמו אבן בביצה", הוא מחליט בסופו של דבר להשתחרר מקללת היהדות, ומתנצר. ב"נפש יהודי", מדובר על מחלתו של אוטו, שהיא פיזית ובעיקר נפשית. מחלתו מובילה אותו בסופו של דבר להתאבד. החברה שהוא חי בה חולה, ערכיה, נרקבים וקורסים והמוצא היחיד מבחינתו, כאדם שנוטל אחריות לאשמתו ומשום שלא יכול היה לשאת את היסודות הנשיים והיהודיים בו עצמו, הוא המוות. אני מין בית שהתריסים בו מוגפים לנצח . השמש זורחת מעל הבית, מחממת מבחוץ, אבל שום חלק לא נפתח, שום קרן אור אינה חודרת. מר ועגום, הוא מסרב להיפתח לאור. מה מתרחש בתוך הבית? פעילות קדחתנית, נואשת, פראית, ריקון, פינוי, סילוק הכל הצידה, לפניות. התודעות מחרידה, איטית, לאפילה המשתררת. המחזה הוצג לראשונה בשנת 1982 בתיאטרון חיפה בבימויו של גדליה בסר, בליהוק הבא: אוטו: דורון תבורי, לאופולד: אנאטול קונסטנטין, אדלאיד: לאורה ריבלין, ברגר: גורי סגל, טיץ: יוסוף אבו ורדה, קלרה: דליה שימקו, אדלה: לאורה ריבלין, כפיל: תחיה דנון, תפאורה: אדריאן ווקס, תלבושות: עדנה סובול. נפש יהודי - הלילה האחרון של אוטו ויינינגר, תל אביב: הוצאת אור-עם, 1982 מונולוג מהמחזה באתר בית צבי
Theme Park

Theme Park הוא משחק סימולציה למחשב מבית Bullfrog וחברת EA Games אשר שווק לראשונה בשנת 1994 ובו השחקן בונה ומתפעל פארק שעשועים. בעקבות הצלחת המשחק, במרוצת השנים יצאו לאור מספר רב של משחקים דומים. מתחילים עם חלקת אדמה ריקה באזור בריטניה וכמה מאות אלפי דולרים, על השחקן לבנות פארק שעשועים רווחי, להרוויח כסף על ידי פתיחת מתקני שעשועים ולמכור סחורה ומזון. מתקנים חדשים נהיים זמינים לשחקן רק לאחר השקעת כסף במחקר. המטרה במשחק היא להגדיל את ערך הפארק והכסף הזמין לשחקן כך שיוכל למכור את הפארק ולהקים פארקים נוספים ברחבי העולם. שוויין של חלקות אדמה בעולם נמדד על פי מדדים שונים כגון אקלים או נדל"ן. השחקן יכול להציב יותר מ-30 מתקני שעשועים בפארק ואף יכול לצפות במתקן מנקודת מבטו של המבקר. ישנם מתקנים פשוטים כמו רכבת שדים וקרוסלה אך גם מורכבים שדורשים בנייה של מסלול כמו רכבות הרים או מרוץ מכוניות. ישנה התמקדות על צוות הפארק כמו כן. על השחקן להעסיק טכנאים למתקנים, מנקים, חוקרים שימצאו אטרקציות חדשות, בדרנים בתחפושת ושומרים. מחסור בצוות גורר בעיות בתפעול הפארק- פארק מלוכלך, מתקנים שבורים, פשע ומבקרים עצובים. בנוסף על השחקן לדאוג למשכורת הניתנת לעובדים, שכר לא מתאים יגרור שביתת עובדים. המשחק שווק בישראל בעיקר למשתמשי מחשב אישי והופעל על מערכת DOS. כמו כן שווק בעולם למשתמשי נינטנדו (הוצאה מחודשת לנינטנדו אף יצאה ביפן בשנת 2007). Theme Park הוא חלוץ בתחום משחקי הסימולציה בהם בונים פארקי שעשועים. RollerCoaster Tycoon הוא דוגמה למשחק שיצא בעקבותיו ועקב הצלחתו זכה לשלוש גרסאות המשך ותוספות. משחק ההמשך הרשמי למשחק Theme Park שווק בישראל בשם לונה פארק עולמי (גם הוא מבית Bullfrog) בהוצאת הד ארצי. המשחק יצא בדיבוב לעברית בקולו של אברי גלעד ובממשק עברי מלא. 1994 - Theme Park 1997 - Theme Hospital 2000 - לונה פארק עולמי 2001 - Theme Park Inc Theme Park, באתר PCGamingWiki (באנגלית) האתר הרשמי לגרסת הDOS של המשחק מידע על המשחק באתר AE.com בשפה האנגלית Theme Park, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
נוגדן קטליטי

נוגדנים קטליטיים הם נוגדנים בעלי פעילות קטליטית (נקראים גם Abzyme מהצירוף של Antibody –נוגדן וEnzyme-אנזים). נוגדנים אלו נוצרים משכפול. מולקולות המעוצבות בצורה מלאכותית ואשר מסוגלות לרכוש יכולות קטליטיות חדשות, נקראות Synzmes (אנזימים סינתטיים). הנוגדנים הקטליטיים הם לרוב מבנים מלאכותיים, אבל יחד עם זאת הם גם מצויים בבני אדם בריאים (נוגדן עצמוני הפועל על פפטיד המונע שינוי קוטר כלי הדם במעי), ובחולים הסובלים ממחלה אוטואימונית (מחלת חיסון עצמוני) מסוג זאבת אדמנתית. נוגדנים קטליטיים יכולים לשמש ככלים פוטנציאלים בביוטכנולוגיה, לדוגמה: הם מסוגלים לבצע פעילויות ספציפיות ב-DNA. אנזימים מזרזים תגובה כימית על ידי שינוי המנגנון של אותה תגובה, כך שאנרגיית השפעול (הוצאה לפועל) תהיה נמוכה יותר, וכך התגובה תוכל לצאת לפועל בטמפרטורות נמוכות יותר. בכל תגובה כימית נוצר מצב ביניים בין המגיב לתוצר. בתגובה אנזימטית האנרגיה הדרושה להפוך את המגיב למצב הביניים נמוכה יותר. נוגדן קטליטי הוא נוגדן המשרה שינוי מבני של המגיב כאשר האחרון יוצר קשר עם הנוגדן. שינוי זה מייצב את מצב הביניים, ובכך מזרז את התגובה.
פחמימן

פחמימנים (בלועזית ביחיד: הידרוקרבון; באנגלית: Hydrocarbon) הם תרכובות אורגניות המכילות אך ורק אטומי פחמן ומימן. קבוצה זו אינה קבוצת הפחמימות - ההבדל בין השתיים גדול, בעיקר מפני שהפחמימות מכילות גם אטומי חמצן. מבחינים בין שלושה סוגי פחמימנים, לפי סוגי הקשרים הקוולנטיים בין אטומי הפחמן שלהם: אליפטיים (שם כולל לכל מולקולה שאינה ארומטית): רוויים: מכילים קשרים בודדים בלבד. קבוצת הפחמימנים הרוויים נקראת אלקאנים. לא-רוויים או בלתי-רוויים: מכילים קשרים כפולים או משולשים (קשר אחד לפחות בכל מולקולה). אלקנים, אלקינים ו-וינילים הם פחמימנים לא-רוויים. ארומטיים: מכילים טבעות המכילות קשרים כפולים מצומדים, בהתאם לכלל היקל. פחמימן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פחמימנים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוטנציאל גראנד קנוני

הפוטנציאל הגראנד קנוני הוא פוטנציאל תרמודינמי, המאפיין מערכת המצומדת לאמבט חום ואמבט חלקיקים. הוא מתאר את סך האנרגיה הזמינה שיש למערכת. המשתנים הטבעיים הם הטמפרטורה T {\displaystyle T} , נפח V {\displaystyle V} והפוטנציאלים הכימיים μ i {\displaystyle \mu _{i}} . כלומר גדלים אלו לא משתנים בתהליך תרמודינמי המתרחש במערכת זו. פוטנציאל זה מתקבל כאשר מבצעים התמרת לז'נדר על האנרגיה הפנימית כך שהטמפרטורה והפוטנציאלים הכימיים הופכים למשתנים הנשלטים במקום האנטרופיה ומספר החלקיקים. הפוטנציאל הגראנד קנוני מסומן באות Φ {\displaystyle \Phi } ומוגדר על ידי Φ ( T , V , { μ i } ) = U − T S − ∑ i μ i N i {\displaystyle \Phi (T,V,\{\mu _{i}\})=U-TS-\sum _{i}{\mu _{i}N_{i}}\,} כאשר U {\displaystyle U} היא האנרגיה הפנימית של המערכת S {\displaystyle S} היא האנטרופיה של המערכת N i {\displaystyle N_{i}} הוא מספר החלקיקים המתאים לפוטנציאל הכימי μ i {\displaystyle \mu _{i}} הדיפרנציאל המתקבל עבור הפוטנציאל הגראנד קנוני הוא d Φ = d U − d ( T S ) − d ( ∑ i d N i d μ i ) = − S d T − P d V − ∑ i N i d μ i {\displaystyle d\Phi =dU-d(TS)-d(\sum _{i}{dN_{i}d\mu _{i}})=-SdT-PdV-\sum _{i}{N_{i}d\mu _{i}}} ממנו ניתן לזהות את הנגזרות החלקיות: S = − ( ∂ Ω ∂ T ) V , μ i {\displaystyle S=-\left({\frac {\partial \Omega }{\partial T}}\right)_{V,\mu _{i}}} P = − ( ∂ Ω ∂ V ) T , μ i {\displaystyle P=-\left({\frac {\partial \Omega }{\partial V}}\right)_{T,\mu _{i}}} N i = − ( ∂ Ω ∂ μ i ) T , V {\displaystyle N_{i}=-\left({\frac {\partial \Omega }{\partial \mu _{i}}}\right)_{T,V}} במכניקה סטטיסטית הפוטנציאל הגראנד קנוני שימושי בעבודה עם הצבר הגראנד-קנוני, בו המערכת יכולה להחליף לא רק אנרגיה אלא גם חלקיקים עם אמבט החום, והיא פונקציית המצב האופיינית לצבר זה. הביטוי לפוטנציאל זה נתון על ידי הקשר הבא: Φ = − k B T ln ⁡ Z {\displaystyle \Phi =-k_{B}T\ln {\mathcal {Z}}} . כאשר k B {\displaystyle k_{B}} הוא קבוע בולצמן Z {\displaystyle {\mathcal {Z}}} היא פונקציית החלוקה הגראנד קנונית אשר מוגדרת כך: Z = ∑ N ∑ s e β ( μ N − ε s ) {\displaystyle {\mathcal {Z}}=\sum _{N}\sum _{s}e^{\beta (\mu N-\varepsilon _{s})}} . כאשר s {\displaystyle s} הוא מצב מיקרוסקופי של המערכת. מדיה וקבצים בנושא פוטנציאל גראנד קנוני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרוטאין קינאז C

פרוטאין קינאז C‏ (Protein kinase C, ובראשי תיבות: PKC) הוא שם כולל למשפחה של חלבוני פרוטאין קינאז, המזרחנים את חלבוני המטרה שלהם על הקבוצה ההידרוקסילית של חומצות האמינו סרין או תראונין, וכך מפעילה מעבר אותות. קבוצת חלבונים זו מבוקרת בדרכים רבות ובין היתר באמצעות שינויים בריכוז הסידן והדיאציל גליצרול (DAG) בתא. קבוצת חלבונים זו זוהתה לראשונה על ידי היפני יאסוטומי נישיזוקה, במחקר שעשה במכון רוקפלר בניו יורק. קבוצת חלבונים זו מכילה חמישה עשר איזוזימים באדם, המחולקים לשלוש תת-משפחות בהתבסס על דרישות השליח השניוני: קונבנציונלי (קלאסי), מקורי (novel) ולא-טיפוסי (atypical)‏. הקבוצה הראשונה דורשת סידן, דיאציל גליצרול ופוספוליפידים להפעלתם, הקבוצה השנייה לא דורשת סידן להפעלתה, אך כן את השניים האחרים, ולכן השניים הראשונים יכולים להיות מופעלים באמצעות פוספוליפאז C, והקבוצה השלישית לא דורשת סידן או דיאציל גליצרול להפעלתה. המבנה של PKC מכיל יחידת בקרה ויחידת מזרז הנקשרות יחדיו לאזור ציר. אזור הציר נשמר לרוב באיזופורמים השונים. דרישות השליח השניוני באיזופורמים משתנות בהתאם לאזור הבקרה. ברוב חלבוני ה-PKC המבנה הקריסטלוגרפי של האזור המזרז לא נקבע, פרט ל-PKC תטא ויוטא, שהם בעלי דמיון רב לקינאזות אחרים אשר בהם המבנה הקריסטלוגרפי נקבע. בעת שפעול, אנזימי PKC עוברים לקרום התא על ידי חלבוני RACK. אנזימי PKC ידועים בפעילותם ארוכת הטווח, הם נשארים פעילים גם לאחר שאות הפעולה המקורי או גל הסידן חלפו. זה לכאורה מושג על ידי ייצור של דיאציל גליצרול מפוספטידילכולין על ידי פוספוליפאז. חומצות שומן יכולות גם הן להשתתף בפעילות ארוכת הטווח. PKC קלאסי, הכולל את האיזופורמים α‏, βI‏, βII ו-γ, דורש להפעלתו יון סידן, דיאציל גליצרול (DAG) ופוספוליפיד מסוג פוספטידילכולין. PKC מקורי כולל את האיזופורמים δ‏, ε‏, η ו-θ ודורש דיאציל גליצרול, אך אינו זקוק ליוני סידן כדי להיות מופעל. ה-PKC הקלאסי והמקורי מופעלים על ידי אותו נתיב מעבר אותות כמו פוספוליפאז C.‏ PKC לא-טיפוסי, לעומת זאת, הכולל פרוטאין קינאז Mζ ו-ι או λ, אינו זקוק לדיאציל גליצרול או ליוני סידן לשם הפעלתו. מעבר אותות מדיה וקבצים בנושא פרוטאין קינאז C בוויקישיתוף יאסוטומי נישיזוקה, מגלה הפרוטאין קינאז C
אייבס

האם התכוונתם ל... ברל אייבס – שחקו וזמר אמריקאי דייוויד אייבס – מחזאי אמריקאי צ'ארלס אייבס – מלחין אמריקאי
פינגווין (טיל)

פינגווין הוא טיל שיוט נגד-ספינות מונחה ביות תת-אדום לטווח קצר עד בינוני המיוצר על ידי חברת קונגסברג דיפנס & אירוספייס הנורווגית החל משנות השבעים המוקדמות. הוא הטיל נגד-ספינות המערבי הראשון שיוצר עם ראש ביות תת-אדום (בניגוד לטכנולוגית ביות מכ"ם פעיל שהייתה נפוצה בטילים נגד-ספינות מערביים). הטיל מכונה בצי האמריקני AGM-119. לטיל גרסאות לשיגור מכלי שיט, כלי טיס וסוללות חוף. יותר מ-1,200 טילי פינגווין לסוגיו יוצרו עד כה. הטיל מונע על ידי מנוע דלק מוצק. ניתן לתכנת את הטיל טרם השיגור כך שיעבור דרך נקודות ציון כדי לעקוף מכשולים קרקעיים. עם התקרבו למטרה הוא מבצע תמרונים אקראיים עד שפוגע בה קרוב לקו המים ומתפוצץ בתוכה באמצעות מרעום השהייה. פיתוח הטיל החל באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי "קונגסברג ואפנפבריק" (שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"נורסק פורדוארסטקנולגי", ואחר כך ל"קונגסברג דיפנס & אירוספייס" כחטיבה של קונגסברג גרופן) בנורווגיה בעזרת סיוע כספי של הצי האמריקני. הטיל תוכנן במקור לשימוש מספינות טילים קטנות ומסוללות חוף נגד נחתות וספינות ליווי של האויב שינסו לפלוש לנורווגיה דרך הים. גרסת סימן 1 נכנסה לשירות מבצעי ב-1972 בצי המלכותי הנורווגי. ראש קרב שלה היה מסוג סימן 19 במשקל 113 ק"ג. הסימן 1 אינה נמצאת עוד בשימוש. גרסת סימן 2 של הטיל נכנסה לשירות מבצעי ב-1980. בגרסה זו הוארך טווח הטיל ל-30 ק"מ בהשוואה ל-20 ק"מ של הסימן 1 בתקיפות לא ישירות. גרסת סימן 3 של הטיל תוכננה במיוחד לשימוש במטוסי ה-F-16 של חיל האוויר המלכותי הנורווגי, אך ניתן להתאימה גם לשיגור מכלי שיט. היא נכנסה לשירות מבצעי ב-1990. נורווגיה נורווגיה: בשירות הצי המלכותי הנורווגי החל מ-1972 וחיל האוויר המלכותי הנורווגי החל מ-1989 טורקיה טורקיה: בשירות הצי הטורקי החל מ-1972 יוון יוון: בשירות הצי ההלני החל מ-1980 שוודיה שוודיה: בשירות הצי השוודי החל מ-1980 ארצות הברית ארצות הברית: בשימוש הצי האמריקני החל מ-1994 תחת הכינוי AGM-119 אוסטרליה אוסטרליה: נרכש לחימוש מסוקי הסופר סיספרייט של הצי המלכותי האוסטרלי ספרד ספרד: בשירות הצי הספרדי החל מ-2003 קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: בשירות הצי של הרפובליקה של קוריאה מדיה וקבצים בנושא פינגווין בוויקישיתוף טיל פינגווין, באתר קונגסברג דיפנס & אירוספייס Kongsberg AGM-119 Penguin, באתר designation-systems.net
פוספוליפאז C

פוספוליפאז C (ראשי התיבות PLC) היא קבוצת אנזימים המעוגנים בקרום הפלסמה וחותכים (מפרקים) פוספוליפידים באתר הקישור לזרחה. PLC הוא אנזים אאוקריוטי תוך תאי בעל חשיבות בתהליך מעבר אותות. אנזימים אלו מכונים פוספוליפאז C אף על פי ששלוש משפחות שונות של אנזימי פוספוליפאז C התגלו בבקטריה וטריפנסומה. פוספוליפאז C שונים משתתפים במטבוליזם של phosphatidylinositol bisphosphate (PIP2), ובנתיבי lipid signaling בתצורה תלוית קלציום. PLC מייצג משפחה המכילה שש תת-משפחות ובסך הכל 13 איזופורמים שונים הנבדלים במצב הפעולה שלהם, רגולציה קטליטית, מיקום תאי, קישור ממברנה ופיזור בריקמה. כל האיזופורמים מסוגלים לזרז הידרוליזיס (פירוק על ידי מים) של ה-PIP2 לשתי מולקולות שליח שניוני חשובות אשר ממשיכות לשנות תגובות תאיות כדוגמת התרבות מהירה, אבחנה, אפיפוטוזה, עיצוב שלד התא, ניקוז תעלות יוניות, תנועה שלפוחית, פעולות אנדוקריניות, וונירוטרנסמיטור. PLC מבצעים את הפעילות הקטליטית שלהם בממברנת הפלסמה מקום אשר בו PIP2 נמצא, ממברנה זו עוגנת לרוב בתווך שבתחום קישור ליפידים (לדוגמה תחום PH, תחום C2), היא מציגה משיכה למרכיבים השונים של פוספוליפידים בממברנת הפלסמה. חשוב לציין שחוקרים גילו שבנוסף לממברנת הפלסמה PLC קיים באברוני תא נוספים כדוגמת ציטופלסמה וגרעין התא. נכון ל-2008 לא ברור תפקידי אנזימים אלו בציטופלסמה ובמיוחד בגרעין. מולקולות אלו ממשיכות כדי לווסת פעילות inositol triphosphate ו-diacylglycerol. פוספוליפאז C מרכיב מכניזם קטליטי היוצר inositol חלבונית בהמשך הזרם זה חשוב לאותות התא. inositol triphosphate מסיס ועובר בדיפיוזיה דרך הציטופלסמה עד אשר נקשר לרצפטורים המיועדים לו רשתית תוך-פלזמית, חיבור זה מוביל לשחרור סידן והעלאת רמת הסידן בתוך התא. פוספוליפאז פרוטאין קינאז מדיה וקבצים בנושא פוספוליפאז C בוויקישיתוף
פינגווין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פינגוויניים – משפחת עופות ימיים פינגווין (טיל) – טיל שיוט נגד-ספינות ספרי פינגווין – הוצאת ספרים ידועה AGM-65 מאבריק – טיל אוויר-קרקע שכונה בחיל האוויר הישראלי "פינגווין" הפינגווין – פושע מהקומיקס "באטמן" פינגוין (מסעדה) – בית קפה ומסעדה בנהריה, הוקם ב-1940 הפינגווין – מועדון תל אביבי שפעל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. סטיות של פינגווינים – פאנזין ישראלי
סהלה סלאסי

סָהַלֶה סְלָאסֶי (1795 - 22 באוקטובר 1847) היה מרדאזמאץ' (ומאוחר יותר נגוס-מלך) שוואה (1813-1847) אציל חשוב באתיופיה. היה בנו הצעיר של ווסן סגד. כאשר ווסן סגד נרצח על ידי הכנסייה האורתודוקסית האתיופית המקומית ברצח בגלל סובלנותו הדתית של וואסן סגד כלפי המוסלמים, מורדי האורומו מנעו מאחיו הבכור באקורה להגיע במהירות לבירה קונדי ולרשת את אביו. למרות גילו הצעיר סלאסי ניצל את ההיזדמנות "וקרוב לוודאי בסיוע קרובי זנבוורק (אימו) שבמינז הוכרז כראס ומירדאזמאץ' של שוואה". באקורה הגיע באיחור רב, וסלאסי כלא אותו יחד עם אחיו האחרים ואחדים מתומכיו. סלאסי החל לטפל במורדים האמהרים ובמורדי האורומו לאחר שביסס את שלטונו. מדיה וקבצים בנושא סהלה סלאסי בוויקישיתוף סהלה סלאסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאול בי. האנז, רבדים של פעם: היסטוריה של אתיופיה, עמוד 128. אביר מרדכי, אתיופיה: תקופת הנסיכים; האתגר של האסלאם ואיחודה מחדש של האימפריה הנוצרית(1769-1855).
סן-דייה-דה-ווז'

סן-דייֵה-דה-ווז (בצרפתית: Saint-Dié-des-Vosges), נקראת לעיתים בקיצור סן דייֵה, היא עיר בצפון-מזרח צרפת. העיר שוכנת במחוז ווז' שבגראנד אסט, בלב רכס הרי הווז', על גדתו של נהר המרת. בעיר מתגוררים כ-22,569 תושבים. העיר נקראת על שמו של הקדוש דאודטוס מנוור. בשנת 1500 נוסד במקום חוג תרבותי בשם גימנזיום של הווז' ( Gymnasium Vosagense ). במסגרתו חברו מספר גאוגרפים בראשות מרטין ולדזמילר והוציאו לאור ב-1507 את המפה הראשונה הנותנת את השם "אמריקה" לעולם החדש. גרמניה פרידריכסהאפן, באדן-וירטמברג, גרמניה ארצות הברית לוול, מסצ'וסטס, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא סן-דייה-דה-ווז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן-דייה-דה-ווז' (בצרפתית) סן-דייה-דה-ווז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סן-דיי (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.