laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוק המספרים הקטנים (פסיכולוגיה)

חוק המספרים הקטנים (באנגלית: Law of small numbers) או עריצות המספרים הקטנים היא תופעה פסיכולוגית לפיה מתרחשת שגיאת דגימה באופן לא-מודע ונוצרת אשליה כאילו המקרה הכללי מתנהג כמו מקרים פרטיים ספורים. קבלת מסקנה על סמך מספר קטן של מקרים, שאינם בהכרח מייצגים את הכלל, עלולה להיות שגויה, ואף לייצר סטריאוטיפים. ערך מורחב – הכללה חפוזה אנשים מחפשים סיבתיות באופן מודע ולא-מודע גם במקומות שבהם איננה בהכרח קיימת, ולכן גם אם יש מספר מועט של מקרים ואם המדגם קטן מדי, עדיין קיימת נטייה לבצע חישובי מתאם. זהו כשל לוגי הקרוי הכללה חפוזה. ערך מורחב – מדגם לא מייצג מחקרים בזיכרון אנושי מראים שיש למוח האנושי קושי להחזיק בו זמנית מספר רב של פרטים בזיכרון העבודה, ושאדם ממוצע יכול לזכור בתודעתו כ־7 פריטים בלבד. כאשר אדם נדרש לתת הערכה לגבי קיומה של תופעה הוא מנסה לדלות מהזיכרון לטווח ארוך כמה שיותר מקרים שיתאימו או שיפריכו את התופעה שאותה הוא מנסה להעריך. פריטים אלו עוברים אל זיכרון העבודה לעיבוד נוסף. אולם נראה שעיבוד זה יוכל להתבצע על סמך מספר פריטים נמוך במיוחד שאינו מייצג את כלל המקרים אליהם האדם נחשף בעברו. קבלת החלטות ממדגם לא מיצג בגלל מספר קטן של נתונים היא שגויה. במקרים רבים בהתפלגות יהיו יותר ערכים קיצוניים ללשני הקצוות ופחות ערכים במרכז בהשוואה למדגם גדול המתאים לחוק המספרים הגדולים. בחינת השערה עלולה להביא לשתי מסקנות סותרות. דניאל כהנמן מביא בספרו דוגמה של מספר תלמידים קטן בכיתה. תלמידים בבתי ספר שמגיעים להישגים גבוהים עם מספר תלמידים קטן בכיתה מצליחים יותר מתלמידים בבתי ספר עם מספר תלמידים גדול בכיתה אבל אם בודקים בתי ספר שבהם הישגים נמוכים גם שם שיעור בתי הספר עם מספר תלמידים קטן בכיתה גבוה יחסית. מחקרים בזיכרון אנושי מראים שקל יותר לזכור אינפורמציות עם בולטות כלשהי מאשר אינפורמציה שגרתית. למשל, קל יותר לזכור את הנהיגה בה כמעט עשינו תאונה, מאשר כל נהיגה אחרת. כך לצורך אומדן תופעה המוח ישלוף אל זיכרון העבודה שלו את המקרים הבולטים - אולם אלו כמעט תמיד לא יהיו המקרים הנפוצים - ומכאן ההטיה של מדגם לא מייצג. יש יתרון לפריטים מאוחרים. קל יותר לזכור ולתת חשיבות למה שקרה לאחרונה מאשר לדברים שהתרחשו בעבר. האירועים האחרונים לא בהכרח מייצגים את כלל ההתרחשויות הרלוונטיות וייתכן והם מקריים. אף אם הפריטים הבודדים שהגיעו אל זיכרון העבודה היו נדגמים אקראית לגמרי מכלל המקרים הקיימים בזיכרון לטווח ארוך (ללא קשר לבולטות או לאחרוניות שלהם) – עדיין היה סיכוי להטיה עקב תופעה סטטיסטית בה ככל שהמדגם קטן יותר כך יש סיכוי להגיע למתאם גבוה במקרה. נראה כאילו המוח מחשב מתאם אך אינו בודק את המובהקות הסטטיסטית שלו. חוק המספרים הקטנים דניאל כהנמן, לחשוב מהר לחשוב לאט, פרק 10: חוק המספרים הקטנים, עמודים 125-135, מטר הוצאה לאור וכנרת, זמורה-ביתן דביר - מוצאים לאור בע"מ 2021 דניאל כהנמן, לחשוב מהר לחשוב לאט, פרק 10: חוק המספרים הקטנים, עמודים 125-135, מטר הוצאה לאור וכנרת, זמורה-ביתן דביר - מוצאים לאור בע"מ 2021
Low (אלבום של דייוויד בואי)

Low הוא אלבום של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי משנת 1977. האלבום הוא החלק הראשון בטרילוגיית אלבומים שהוקלטו בהשפעת העיר ברלין של סוף שנות ה-70, ובהם השתתף המוזיקאי בריאן אינו. האלבום נחשב לאחד מאלבומיו החשובים והמשפיעים ביותר של בואי, ומהווה הישג במוזיקה הניסיונית. לאחר הקלטת אלבומו Station to Station והכנת החומרים לפס-קול הסרט "האיש שנפל מכוכב אחר" שבו השתתף, החלו להצטבר חומרים שנדחו מהפסקול כי נמצאו בלתי מתאימים על ידי במאי הסרט ניקולס רוג. החומרים עובדו על ידי בואי מחדש לקראת יצירת אלבום שלם. בואי באותה עת החל להתעניין לעומק באמנות, כחלק מתהליך גמילה משימוש בקוקאין. כתוצאה מכך, רבים משירי האלבום עוסקים בעייפות, דיכאון והרס עצמי. מפיק האלבום טוני ויסקונטי, ציין כי שם האלבום, מעיד למעשה על מצבי הרוח בהם היה נתון בואי בעת כתיבת והקלטת שירי האלבום. המבנה שנחבר לאלבום היה ייחודי וראשון מסוגו: חלקו הראשון של האלבום הכיל שירים קצרים וישירים, בעוד חלקו השני של האלבום הכיל שירים ארוכים שברובם היו קטעים כליים. לצורך יצירת חלקו השני של האלבום, שיתף בואי פעולה עם בריאן אינו שהיה בעבר חבר להקת רוקסי מיוזיק והתמחה בנגינה בקלידים וביצירת קונספט. בעת שבואי נאלץ להיעדר מיצירת האלבום, בשל משפט אותו ניהל נגד אמרגנו הקודם, תרם אינו מכישרונו באופן משמעותי לאלבום. על אף שמרבית ההשפעה באלבום זה באה מלהקת קרפטוורק וNeu!, אלבום זה נחשב לחלוץ בתחומו ובעל צליל ייחודי שטרם נשמע ומקדים את זמנו. עם יציאת האלבום, זכה לביקורות מעורבות. האלבום זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים הבריטי, ול-11 בארצות הברית. הסינגל "Be My Wife" הגיע למקום ה-3 בבריטניה. Low זכה להיכלל במהלך השנים ברשימות האלבומים הטובים: מגזין המוזיקה Q דירג אותו בשנת 2000 במקום ה-14 ברשימת 100 האלבומים הבריטים הטובים של כל הזמנים. בשנת 2003 דירג את האלבום מגזין המוזיקה רולינג סטון במקום ה-249 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. בשנת 1992 יצר המוזיקאי פיליפ גלאס יצירה סימפונית לתזמורת בהשראת האלבום, שנקראה Low Symphony, ושיתף ביצירתה את בואי ואינו. בשנת 2013 הפיקה חברת סוני פרסומת לסמרטפון בה נעשה שימוש בגרסה המקורית של השיר Sound and Vision לאחר שהורדו ממנה כל כלי הנגינה למעט שירתו של בואי וכן קולות הרקע של מרי הופקינס. לצורך הפרסומת הוקלטה נגינת פסנתר על ידי רוב גנטרי. הצלחת השיר הביאה להפצה דיגיטלית של הגרסה החדשה על ידי חברת פרלופון באוקטובר אותה שנה. השפעתו של Low על מוזיקאים אחרים היא הישג בפני עצמו, ובכך קידם את התפתחותם של זרמי מוזיקליים כדוגמת המוזיקה האלקטרונית, הפוסט פאנק והגל החדש. Some Are All Saints Sound and Vision מידע על האלבום Low באתר MusicBrainz מידע על האלבום Low באתר AllMusic האלבום Low באתר Discogs האלבום Low באתר ספוטיפיי האלבום Low באתר דיזר האלבום Low באתר אפל מיוזיק האלבום Low באתר טיידל ברט אנדרסון כותב על חשיבות האלבום, 5.10.11
פאקס

פאקס (בלטינית: Pax – "שלום") הוא שמה של אלה במיתולוגיה הרומית המקבילה לאלה היוונית "אירנה", המהווה האנשה של המושג "שלום". פולחן האלה החל באימפריה הרומית בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס ותחילת "השלום הרומאי". חגה של האלה נחוג מדי שנה ב-3 בינואר, והוקם לכבודה מקדש ב"שדה מרס" שנקרא "ארה פאקיס", ומקדש נוסף בפורום פאקיס, פורום שנקרא על שמה. האלה, שעל פי המיתולוגיה היא בתם של יופיטר ויוסטיטיאה, מתוארת כאישה המחזיקה בידה ענף עץ זית, קרן השפע ושרביט. פאקס רומנה פאקס אמריקנה מדיה וקבצים בנושא פאקס בוויקישיתוף רשימת האלים במיתולוגיה הרומית תיאור האלה אירני, ואזכורים בספרות הקדומה אירועים בלוח השנה הרומי תיאור האלה באנציקלופדיה מיתיקה תיאור האלה באתר מתיוגרפי
איג דה ורמנדואה

איג דה ורמנדואה (בצרפתית: Hugues Ier de Vermandois‏; 1057 - 18 באוקטובר 1101), בנו של אנרי הראשון ואחיו הצעיר של פיליפ הראשון מלך צרפת. בנובמבר 1095 התקיימה מועצת הכנסייה הקתולית בעיר קלרמון (כיום קלרמון-פראן בצרפת) שבה קרא האפיפיור אורבנוס השני למסע צלב נגד הסלג'וקים שבמרוצת המאה האחת עשרה הצליחו לכבוש את מסופוטמיה, את אסיה הקטנה, את סוריה ואת ארץ ישראל. פיליפ הראשון, מלך צרפת לא היה רשאי לקחת חלק במסע הצלב משום שנודה על ידי האפיפיור אורבנוס השני באשמת נישואים לא חוקיים, ולכן אחיו הצעיר איג דה ורמנדואה יצא למסע הצלב במקומו. באוגוסט 1096 הוא יצא עם צבאו מצרפת לאיטליה. מעיר הנמל בארי שבדרום מזרח איטליה צלח את הים האדריאטי בכוונה להגיע לטריטוריה של האימפריה הביזנטית, אך רבות מספינותיו נטרפו בים בגלל סערה שהתחוללה לחופי עיר הנמל הביזנטית דורס. איג דה ורמנדואה ומרבית צבאו נתפסו בידי הביזנטים והובאו לקונסטנטינופול בנובמבר 1096. לפני שהגיע לקונסטנטינופול שלח מכתב שחצני ומעליב לאלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית שבו נאמר: הו מלך! עליך לדעת כי אני מלך מלכי המלכים, שליט עליון על כל אשר תחת השמים. לכשאגיע אני מתיר לך לקבל את פני בהוד ובהדר כיאה למעמדי האציל. — The_Alexiad/Book_X Chapter VII הקיסר, שהיה למוד ניסיון, החזיק את איג דה ורמנדואה כעציר במנזר, ושחררו רק לאחר שהאחרון נאות לקיים טקס שבועת אמונים להישבע לו אמונים כוואסל. ביולי 1098, אחרי שהצלבנים הצליחו לעבור דרך הטריטוריה של הסלג'וקים ולכבוש את אנטיוכיה (כיום אנטקיה שבדרום טורקיה), איג דה ורמנדואה השתתף במשלחת אל אלכסיוס הראשון שמטרתה הייתה לבקש ממנו להגיע לאנטיוכיה ולקחת לידיו את הנהגת מסע הצלב. הקיסר, שחשש מכוונותיהם של הצלבנים, התחמק מלתת תשובה לפני שיובטח לו השלטון על העיר. בינתיים איג דה ורמנדואה חזר לצרפת, ומשהגיע לשם נאשם בכך שלא הצטרף לצלבנים שהמשיכו במסעם לכיבוש ארץ ישראל, ולא מילא את שבועתו לעלות לרגל לירושלים, והאפיפיור פסקליס השני איים לנדותו. איג דה ורמנדואה הצטרף למסע הצלב של 1101, אך בספטמבר של אותה שנה נפצע בקרב, ובאוקטובר מת מפצעיו בעיר טרסוס (כיום בדרום טורקיה). מדיה וקבצים בנושא איג דה ורמנדואה בוויקישיתוף
מספר כמעט משוכלל

במתמטיקה, מספר כמעט משוכלל (לעיתים נקרא גם מספר פגום במעט) הוא מספר טבעי n {\displaystyle \,n} כך שסכום כל מחלקיו שווה ל 2 n − 1 {\displaystyle \,2n-1} (סכום כל מחלקיו מלבד הוא עצמו שווה ל n − 1 {\displaystyle \,n-1} ). המספרים הכמעט משוכללים היחידים שידועים כיום הם מהצורה   2 k {\displaystyle \ 2^{k}} , למספר טבעי כלשהו k {\displaystyle \,k} . השאלה אם אלה הם המספרים הכמעט משוכללים היחידים היא בעיה פתוחה במתמטיקה. בפרט - לא ברור אם קיים מספר אי זוגי שהוא מספר כמעט משוכלל. מספרים כמעט משוכללים הם תת-קבוצה של מספרים חסרים. המספרים הכמעט משוכללים הראשונים הם 1,2,4,8,16,32 וכן הלאה. מספר משוכלל מספר שופע מספר כמעט משוכלל, באתר MathWorld (באנגלית)
הרפתקות החייל איבן צ'ונקין

הרפתקות החייל איוואן צ'ונקין (רוסית: Жизнь и необычайные приключения солдата Ивана Чонкина) וספר ההמשך הטוען לכס המלכות הם המוכרים שבספריו של ולדימיר ווינוביץ'. הספרים מגוללים את עלילותיו של טוראי שמשרת כעגלון ביחידת חיל האוויר של הצבא האדום. בקיץ 1941, כמה ימים לפני הפלישה הגרמנית לברית המועצות, מבצע אחד ממטוסי היחידה נחיתת חירום בקולחוז נידח. החייל צ'ונקין נשלח לשמור על המטוס. נאסר עליו לזוז ממקומו והובטח לו שיוחלף בקרוב. החייל רפה-השכל מבין את הפקודה כלשונה והוא לא זז מהמטוס עליו הוא שומר. מאידך, מפקדיו שוכחים כליל את הבטחתם ואת החייל ולא שולחים לו לא אספקה ולא מחליף. אירוע זה הוא בסיס לעלילה נפתלת של חוסר הבנה במסגרתה מוכרז איוואן צ'ונקין כבוגד, שכן בשל סירובו המוחלט לזוז מן המטוס, כדי לא להפר פקודה הוא נקלע לצרות וסכסוכים. בהמשך מתוודע הקורא לדמויות שונות המאכלסות את הקולחוז ולהווי החיים תחת השלטון הקומוניסטי. הספרים כתובים בהומור רב, כסאטירה מושחזת על טמטומו של הצבא, אטימותו של השלטון הסטליניסטי, אזלת ידם של הפקידים והמנהלים, הטיפשות ותאוות הבצע של אנשי המפלגה הקומוניסטית ועורמתו של הרוסי הפשוט. תמימותו הקיצונית של איוואן צ'ונקין ומעשיו הנעשים מתוך חוסר הבנה מוחלט של האירועים, ומתוך יושר וטוב לב מפורשים על ידי סובביו כעורמה יוצאת דופן. אבחנותיו הישירות והמפוכחות מאירות את האבסורדים של הצבא בספר הראשון ושל השלטון הקומוניסטי בספר השני. דמותו מזכירה גיבורים כפורסט גאמפ ושאנס גרדינר (גיבור הספר להיות שם) האמריקנים והחייל האמיץ שוויק הצ'כי וניקודם דיזמה הפולני. הספר הראשון נכתב בשנת 1969 אך נדחה על ידי הוצאות ספרים ברוסיה ולבסוף הוברח למערב גרמניה ופורסם בשנת 1975 ותורגם לאנגלית, עברית ושפות אחרות. הספר השני נכתב ב-1979. בברית המועצות שני הספרים פורסמו רק בסוף שנות ה-80, בתקופת הפרסטרויקה. ב-2007 פורסם חלק שלישי של עלילות צ'ונקין, בשם 'מגורש'. בעוד הספר הראשון רווי הומור פרוע ואבסורדי והוא קליל יחסית ומצחיק, הספר השני מריר יותר ותמונת המציאות האבסורדית וחיי הקולחוז מתוארים, לצד הפן ההומוריסטי, בצורה יותר ריאליסטית וכואבת ולא נעדרים תיאורים קשים של רעב ומצוקה. כבסאטירות רבות, מרחק השנים מההתרחשויות מטשטש את עוקצי הבדיחות שנכתבו על חשבון אירועים ותופעות שהיו ייחודיות לברית המועצות של ראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. עם זאת התמונה הרחבה העולה מתוך הפרטים מציגה מחד הרהור על תופעות אנושיות כלליות ומאידך מפנה זרקור אל פרטי הקיום היומיומיים תחת השלטון הקומוניסטי כתיעוד היסטורי. תיאטרון החאן הציג הצגה המבוססת על הספר הראשון בשנת 1980, בבימויו של אילן רונן. ב-1994 הופק סרט בהפקה משותפת של צרפת, צ'כיה, רוסיה, אנגליה ואיטליה המבוסס על עלילות הספרים. הרפתקות החייל איבן צ'ונקין, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשל"ז. הטוען לכס-המלכות: הרפתקות חדשות של החייל איואן צ’ונקין, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשמ"א. "הרפתקות החייל איוואן צ'ונקין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
זיכיון (מדיה)

זיכיון או פרנצ'ייז (מאנגלית: franchise) הוא מכלול קניין רוחני הכולל לרוב יקום בדיוני, דמויות, תפאורה, וסימני מסחר שמקורם ביצירה מסוימת – לרוב ספרותית, קולנועית, טלוויזיונית, קומיקס או משחק וידאו. הזיכיון מלווה בדרך כלל במסחור ובפרסום רב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בספרות, בקולנוע, בטלוויזיה, במשחק מחשב עלילתיים. זיכיונות ידועים שמקורם בספרות הם זיכיון הארי פוטר – מסדרת ספרים לסדרת סרטים, הלגנדריום של טולקין שחלקו עובד לטרילוגיית שר הטבעות. זיכיון מלחמת הכוכבים החל כסדרת סרטי קולנוע אך התרחב לזיכיון שכולל סדרות אנימציה טלוויזיוניות, ספרי קומיקס, נובלות (ספרי סיפורת), משחקי מחשב ווידאו ומגוון רחב של מרצ'נדייז (כגון צעצועים ומוצרים ממותגי הזיכיון). סדרת סרטי שודדי הקאריביים מבוססת על מתקן בפארקי שעשועים של דיסני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בספרות העיונית, בתוכניות ריאליטי. היקום הקולנועי של לזמן את הרוע פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מוצרי מרצ'נדייז בדרך כלל נחשבים מחוץ לזיכיון, אך לפעמים מתפתח זיכיון ממשחק וידאו, סרט או טלוויזיה שהופקו למטרת שיווק מוצרים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש שיטה ומונחים. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. יצירות המשך רבות לעיתים מתוכננות מראש, ובמקרה של סרטי קולנוע, שחקנים ובמאי קולנוע חותמים מראש על השתתפותם בסרטי ההמשך. לעיתים מחזיקים אולפני הסרטה בזיכיונות ארוכי-טווח, שדורשים החתמת שחקנים ובמאים שונים במרוצת השנים. הדבר נובע אם מפאת גילו של השחקן, או אם דמותו נהרגה. דוגמה לזיכיונות ארוכי טווח הם סרטי ג'יימס בונד, טרזן, ומסע בין כוכבים הטלוויזיוני. זיכיון המדיה המכניס ביותר בעולם הוא פוקימון, נכון לשנת 2018 שוויו הוא 59 מיליארד דולר. הבא אחריו הוא מלחמת הכוכבים עם 42 מיליארד דולר. זיכיונות של סרטים וסדרות עליהם קיימים ערכים בוויקיפדיה העברית שובר קופות קרוסאובר ריבוט רימייק לייב-אקשן Katerina Marazi, Brand Identity, Adaptation, and Media Franchise Culture, Acta Universitatis Sapientiae, Film and Media Studies 9, 2014, עמ' 229–242 doi: 10.1515/ausfm-2015-0012 Mizuko Ito (אנ'), Gender Dynamics of the Japanese Media Mix, The MIT Press, 2008 Mizuko Ito (אנ'), Mobilizing the Imagination in Everyday Play: The Case of Japanese Media Mixes, 1 Oliver's Yard, 55 City Road, London EC1Y 1SP United Kingdom: SAGE Publications Ltd, 2008, עמ' 397–412 "Technologies of the Childhood Imagination: Yugioh, Media Mixes, and Everyday Cultural Production" מדיה וקבצים בנושא זיכיון בוויקישיתוף Business Summary｜The Pokémon Company, Pokémon official website (הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סעד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סעד – קיבוץ בצפון מערב הנגב. משרד הרווחה והשירותים החברתיים – שמו החדש של משרד הסעד. פקיד סעד (פירושונים) – עובד סוציאלי העוסק בהגנה על קטינים או חסרי ישע, לפי חוק. סעד (משפטים) – סיוע שניתן על ידי בית משפט. סעד מן הצדק – סיוע שניתן על ידי בית משפט שלא בהתאם לדין, מטעמי צדק. אישים: אחמד סעד – כלכלן וחבר כנסת ישראלי. ראאד סעד – מפקד הזרוע הצבאית של החמאס ששי סעד – שחקן ישראלי.
מיכל אפרת (מאיירת)

מיכל (אוולינה) אפרת (27 באפריל 1926 – 21 באוגוסט 2017) הייתה מאיירת ספרי ילדים, ציירת קירות ורפלקסולוגית ישראלית. מיכל (אוולינה) אפרת נולדה בשנת 1926 באוסטרבה שבחבל מוראביה, צ'כוסלובקיה (צ'כיה). הצטיינה בלימודים, אהבה ספורט ולמדה בלט וציור. ילדותה נקטעה עם כיבוש צ'כיה על ידי הגרמנים בשנת 1939. בספטמבר 1942 גורשה המשפחה לטרזיינשטט. בדצמבר 1943 נשלחה לאושוויץ-בירקנאו, ומשם הועברה למחנות אחרים. באפריל 1945 השתחררה ממחנה ברגן-בלזן, לאחר שכל משפחתה נספתה. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה ללמוד אמנות גרפית בפראג אך עלתה לארץ לפני סיום לימודיה. משנת 1949 ועד מותה התגוררה בקיבוץ גבעת חיים מאוחד שבעמק חפר. בארץ למדה גרפיקה במכון לאמנות במכללת אורנים ובמשך שנים רבות הייתה האחראית על הגרפיקה של ספרי הילדים בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-1990 ארגנה והשתתפה אפרת בתערוכה קבוצתית של מאיירים ישראלים בפראג. ב-1952 הוזמנה לאייר קובץ שיריה של משוררת הילדים פניה ברגשטיין. מאז איירה עשרות ספרים בהם ספרים של ע. הלל, עשי ויינשטיין, משה דפנא, תרצה אתר, מיריק שניר ועוד. ב-2010 הציגה תערוכת איורים משותפת עם תרצה טנאי במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד. ב-1997 (תשנ"ז) קיבלה פרס על שם נחום גוטמן על האיורים לספר "הילדה איילת"; מנימוקי השופטים: "ייחודה בסגנונה המיוחד והמתחדש המתאים את עצמו לסיפור ולתקופה". בין הספרים שאיירה: "הילדה איילת", מאת המשוררת היידית הנודעת קדיה מולודובסקי, ו"ניסע אל השדה" מאת פניה ברגשטיין. מיכל אפרת נפטרה ב-2017, בגיל 91. הותירה בן יחיד, עוזי אפרת, וכן נכדים ונינים. נעמי שמר, שירים מכנרת, הוצאת המוזיקה הישראלית בע"מ, 1958. ע. הלל, אני פשוש, הקיבוץ המאוחד, 1987. ע. הלל, בוקר טוב, הקיבוץ המאוחד, 2004. גרעין טמנתי: ספר מנגינות לשירים מאת פניה ברגשטיין (ליקט וערך: ארנסט הורביץ; ציירה: מיכל אפרת), הקיבוץ המאוחד, 1967. דובי, פיפי ולישון (כתבה: עשי וינשטיין; איירה מיכל אפרת), 2001. הבוקר בהיר הוא (כתב: משה דפנא; ציירה: מיכל אפרת), הקיבוץ המאוחד, 1965. הודי חמודי (כתבו: משה דפנא, אביטל דפנא; ציירה: מיכל אפרת), הקיבוץ המאוחד, 1981. רחל בוימוול, חמישים אגדה ואגדה, ציירה: מיכל אפרת, תרגם: שלמה אבן-שושן), אגודת הסופרים, 1973. עשי וינשטיין, מחבואים, 2001. עשי וינשטיין, הנסיך של אמא, 2001. פניה ברגשטיין, ניסע אל השדה, הקיבוץ המאוחד, 1980. רבקה זיו, הצב חבקוק ועוד שירים, ספרית פועלים, 1979. שוטי ספינתי ברוח (כתב: דוד אגמון; ציורים: בינה גבירץ ומיכל אפרת), תל אביב: 1990. שירים לקטנטנים (כתבה: מירי ברוך; איורים: מיכל אפרת, נורית צרפתי, טובית אוריאל), 2000. מיריק שניר, קטני קטנים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1985. מיריק שניר, קטנטנים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1988. מיריק שניר, לקטנים גדולים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1991. מיריק שניר, בדשא יש פרח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995. מרים רות, מגפים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013. מדיה וקבצים בנושא מיכל אפרת בוויקישיתוף מיכל אפרת, באתר "דףדף" מיכל אפרת, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" מיכל אפרת מדברת על בחירתה באיור לילדים, סרטון באתר יוטיוב, מתוך הבלוג "יומן מסע לחקר 100 שנות תרבות לילדים בקיבוצים" של עינת אמיתי מיכל אפרת - יש פרפרים פה באתר מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן רותי קדוש, מאיירת ספרי הילדים מיכל אפרת הלכה לעולמה, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2017 מיכל אפרת, דף שער בספרייה הלאומית מיכל אפרת, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
טריו סונאטה

טריו סונאטה (trio sonata) היא צורה מוזיקלית שהייתה פופולרית ביותר בסוף המאה ה-17 ובמאה ה-18. טריו סונאטה כתובה לשני כלי סולו לנגינת המלודיה ולבסו קונטינואו, שלושה תפקידים בסך הכול, ומכאן שמה. אך הואיל והבסו קונטינואו מורכב בדרך כלל משני כלים לפחות (הרכב טיפוסי הוא צ'לו וויול בס ולעיתים אף בסון, עם כלי מקלדת כגון צ'מבלו ואף עם כלי פריטה), הרי שלביצוע טריו סונאטה דרושים לפחות ארבעה נגנים. הטריו סונאטות של קורלי (אופוס 1, 1681, אופס 3, 1689) מציגות דוגמה מאלפת. לנגינת שני הקווים העליונים היה מקובל להשתמש בשני כינורות, אך יצירות רבות בז'אנר נכתבו להרכבים הכוללים כלי סופרן אחרים כמו חליל, חלילית ואבוב, בקומבינציות שונות. הטריו סונאטות של יוהאן סבסטיאן באך לעוגב (525–530 ברשימת יצירותיו) מאגדות את כל שלושת התפקידים בכלי אחד. מצב טיפוסי הוא, שיד ימין, יד שמאל והדוושות מבצעות כל אחת תפקיד שונה, ובכך יוצרות אותו מרקם כמו בשלישיית כלים. מסיבות מובנות, שש השלישיות האלה מעובדות בימינו לארבעה נגנים. עוד חידוש של באך היה יצירת טריו סונאטות על פי כל הכללים, תוך שימוש בצ'מבלו קונצ'רטנטה (אובליגטו, כלומר מחייב) וכלי אחד לנגינת המלודיה, כלומר, שני נגנים בסך הכול. דוגמאות ידועות להרכב זה הן שש הסונאטות לצ'מבלו וכינור סולו (1014–1019 ברשימת יצירות באך (רי"ב), שלוש סונאטות לצ'מבלו וויולה דה גמבה (1027–1029 רי"ב) ושלוש הסונאטות לצ'מבלו וחליל צד (1030–1032 רי"ב). תומאזו אלבינוני, 12 סונאטות דה קייזה אופוס 1 ו-12 סונאטות דה קאמרה אופוס 8 ארכאנג'לו קורלי, 24 סונאטות דה קייזה אופוס 1 ואופוס 3, 24 סונאטות דה קאמרה אופוס 2 ואופוס 4. הנרי פרסל, 12 סונאטות לשלושה קולות, 1683, 10 סונאטות לארבעה קולות, 1697 (שני הקבצים לשני כינורות ובסו קונטינואו), וכן טריו סונטות לשתי חליליות ובאסו קוטינואו. יוהאן סבסטיאן באך, טריו סונאטות 1036–1039 רי"ב. לגבי כמה מהן קיים ספק באשר לזהות מחברן, אבל כולן מהוות מוזיקה קאמרית טיפוסית לתקופת הבארוק. בהן טריו סונטות עם שני כינורות, חליל וכינור, חליל ואבוב וטריו סונאטות עם שני חלילים. טריו סונאטה ידועה ומורכבת עם חליל וכינור היא חלק מן המכלול של המנחה המוזיקלית. דיטריך בוקסטהודה, אופוס 1, שש טריו סונאטות ואופוס 2, שבע טריו סונאטות. כתובות לכינור, ויולה דה גמבה ובסו קונטינואו. אלה הן היצירות היחידות של בוקסטהודה, שיצאו לאור בתקופת חייו. גאורג פרידריך הנדל, טריו סונאטות אופוס 2 ואופוס 5. גאורג פיליפ טלמן, כ-150 טריו סונאטות. יוהאן פכלבל, "הנאה מוזיקלית" (Musikalische Ergötzung) מכילה 6 טריו סונאטות לשני כינורות ובסו קונטינואו, כתובה במקור בסקורדאטורה (כוונון שונה מן המקובל). אנטוניו ויוואלדי, 12 טריו סונאטות דה קאמרה אופוס 1 ושתי סונאטות אופוס 5. יאן דיסמאס זלנקה, 6 טריו (או קוורטט) סונאטות, 181 ברשימת יצירותיו. כתובות לשני אבובים, בסון ובסו קונטינואו. אלה יצירות קשות מבחינה טכנית, המכילות תפקידים תובעניים ביותר לבסון ולאבוב. The Italian "Trio" Sonata, From Its Origins Until Corelli Peter Allsop, Oxford University Press 1992 ISBN 0-19-816229-4 (en) La sonata a tre Christopher Hogwood, Edition BBC 1976 (en) Italian Violin Music of the Seventeenth Century Willi Apel ISBN 0253306833 (en) Die Triosonate Erich Schenk 1970 et 2005, Laaber Verlag ISBN 3-89007-623-8 (de) Music an Appreciation ROGER KAMIEN, Edition Sixth Brief (en) טריו סונאטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טופר

טׂפֶר (ברבים טְפרים) הוא תוספת קרנית מעוקלת וחדה בקצה האצבעות של מרבית היונקים, העופות והזוחלים. איבר בעל מבנה דומה נמצא ברגליהם של פרוקי-רגליים ומשמש לאחיזה במשטחים, אולם הוא אינו מורכב מחומר קרני. הטופר מורכב מחלבון נוקשה וסיבי הנקרא קרטין. הטפרים משמשים לאחיזה וללכידת טרף על ידי טורפים, אך גם לטיפוס, לחפירה ולשאר פעילויות אצל מינים אלו ואחרים. תוספת קרנית המופיעה בקצות האצבעות, אך שטוחה במראה, קרויה ציפורן. מבנה אנטומי זה קיים למשל באדם. קיומה של ציפורן היא אחד המאפיינים של פרימטים. הקרטין בטפרים מורכב משתי שכבות: Unguis - השכבה החיצונית הנוקשה. סיבי הקרטין בה מאונכים לכיוון הגדילה ובזווית נטויה. Subunguis - השכבה התחתונה. רכה וגמישה. סיבי הקרטין בה מקבילים לכיוון הגדילה. הטופר מתפתח כלפי חוץ מתוך מבנה המשתית (matrix) הנמצא בבסיס השכבה החיצונית, השכבה התחתונה מתקשה עם הגדילה. השכבה החיצונית מתפשטת מהר יותר מהשכבה הפנימית על מנת ליצור שוליים מעוקלים וצרים, שחיקתם של השוליים מהירה יותר משחיקת השכבה הפנימית וכך נוצר חוד הטופר. אצל פרוקי הרגליים הטופר נקרא צבת (או צבתות ברבים). מדיה וקבצים בנושא טופר בוויקישיתוף טופר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.