laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליעד אלמליח

ליעד אלמליח (נולד ב-21 בפברואר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל כרמיאל. אלמליח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-29 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול מכבי נתניה בגביע הטוטו. בסך הכל ערך שתי הופעות בגביע הטוטו במדי מכבי חיפה, ובקיץ 2009 הושאל להפועל עכו. במחזור הפתיחה של עונת 2009/2010 ערך אלמליח את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 לקבוצת נעוריו מכבי חיפה, ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בסך הכל עד תום העונה כבש שלושה שערים ב-21 הופעות, ובעונת 2010/2011 המשיך בהפועל עכו וערך 29 הופעות אך לא כבש. את עונת 2011/2012 החל אלמליח ללא קבוצה, ובינואר 2012 חתם בפודבסקידזי ביילסקו-ביאלה מליגת העל הפולנית. ב-18 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לווידזב לודז', ובסך הכל ערך במדיה חמש הופעות ליגה. ב-15 באוקטובר 2012 חתם אלמליח בהפועל נצרת עילית. ב-28 בדצמבר 2012 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על הפועל רעננה בליגה הלאומית. בתחילת עונת 2013/2014 לא שיחק, ובינואר 2014 הושאל להפועל אשקלון, עמה ירד בתום העונה לליגה א'. בתחילת עונת 2014/2015 חזר אלמליח להפועל נצרת עילית, אשר בשנת 2019 שינתה את שמה להפועל נוף הגליל. ב-25 ביולי 2021, אלמליח חתם בהפועל רעננה מליגת העל. ב-9 בינואר 2022 אלמליח חתם בהפועל כרמיאל מליגה ב'. ליעד אלמליח, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ליעד אלמליח, באתר Transfermarkt ליעד אלמליח, באתר Soccerway ליעד אלמליח, באתר FootballDatabase.eu בעז גורן, ‏סיפורו של ליעד אלמליח והקיץ שהוביל לפולין, באתר ONE‏, 14 בינואר 2012 הדס גרינברג‏, ליעד אלמליח: "מכבי חיפה תקעה אותי", באתר וואלה, 5 בספטמבר 2011 בעז גורן, ‏אלמליח חתם וייצא לפולין: מבחינתי, הגשמת חלום, באתר ONE‏, 3 בינואר 2012 אבישי תורג'מן, ‏ליעד אלמליח חתם לעונה אחת בנצרת עילית, באתר ערוץ הספורט, 15 באוקטובר 2012 מערכת ONE, ‏רעננה מתחזקת: אז'ובל ואלמליח חתמו בקבוצה, באתר ONE‏, 25 ביולי 2021 ענאן עמאשה, ליעד אלמליח חתם בהפועל כרמיאל, באתר דאבל פס, 9 בינואר 2022
עונת 1897/1898 בפוטבול ליג

עונת 1897/1898 הייתה העונה העשירית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1897 והסתיימה ב-30 באפריל 1898. הליגה כללה 16 קבוצות. נוטס קאונטי הייתה הקבוצה שעלתה מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. שפילד יונייטד זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. קבוצות שסיימו את העונה במקומות 15-16 היו צריכות לשחק משחקי מבחן מול הקבוצות החזקות בליגת משנה. במקרה של ניצחון, הן היו זכאיות להישאר בליגה. במקרה של הפסד, הקבוצה מליגת משנה הייתה זכאית לעמוד בבחירות לליגה. בסיום משחקי מבחן, סטוק סיטיד נותרה בליגה, בלקברן רוברס הייתה אמורה לרדת. אומנם בעקבות החלטה על הגדלת הליגה, אף קבוצה לא ירדה ומליגת משנה עלו ברנלי וניוקאסל יונייטד. פרד וולדון מאסטון וילה כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. נתונים מפורטים מאתר rsssf
חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית

חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית (באנגלית: Twelfth Air Force) הוא הכוח האווירי של פיקוד דרום של ארצות הברית (AFSOUTH). מפקדת חיל האוויר ממוקמת בבסיס דייוויס מונת'ן שבאריזונה ולו שלוחות קדמיות בקוראסאו, בהונדורס, בפוארטו ריקו ובמפרץ גואנטנמו. חיל האוויר ה-12 הוקם במטרה לסייע לכוחות בעלות הברית לקראת "מבצע לפיד", הפלישה לצפון-מערב אפריקה. מפקדת החיל התמקמה בבאולינג פילד שבוושינגטון די. סי. ושלוחה קדמית הוקמה באנגליה. מפקדו הראשון היה בריגדיר גנרל ג'יימס דוליטל ועד להעברת חיל האוויר לאנגליה הוא כפוף לחיל האוויר השמיני בפיקודו של מייג'ור גנרל קרל ספאץ. בספטמבר 1942 עבר חיל האוויר לאנגליה והפך לעצמאי. החיל השתתף במערכה בצפון אפריקה ובזירה האיטלקית ובדרום צרפת. במהלך המלחמה ערך החיל 430,681 גיחות, הטיל 217,156 טון פצצות והשמיד 2,857 מטוסי אויב. בתום המערכה באירופה, פורק החיל ב-31 באוגוסט 1945. ב-17 במאי 1946 הוקם חיל האוויר מחדש כחלק מהפיקוד הטקטי האווירי. החיל צויד במטוסי סילון מדגם לוקהיד F-80 שוטינג סטאר והתמקם בקליפורניה. בדצמבר 1948 הועבר החיל לבסיס חיל האוויר ברוקס בטקסס תחת הפיקוד הקונטיננטלי של חיל האוויר והיה אחראי לכשירות כוחות המילואים של חיל האוויר בטקסס, ארקנסו, לואיזיאנה, אוקלהומה וניו מקסיקו. ביוני 1950 פורק החיל. בינואר 1951 הופעל חיל האוויר ה-12 מחדש, הפעם במסגרת פיקוד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ונאט"ו בויסבאדן שבגרמניה המערבית. באפריל 1953 עבר החיל לבסיס רמשטיין בגרמניה. בינואר 1958 חזר החיל לארצות הברית ותחת אחריות הפיקוד הטקטי, והתמקם בבסיס חיל האוויר ג'יימס קונלי בטקסס. בתקופת המשבר במצרי טאיוואן ב-1958 נשלחו כוחות חיל האוויר לפריסה מהירה באזור. בתקופת מלחמת וייטנאם סיפק חיל האוויר ה-12 יחד עם חיל האוויר התשיעי את מרב הכוח האווירי הטקטי למבצעים בדרום-מזרח אסיה. ב-1968 עבר החיל לבסיס ברגסטרום בטקסס. ב-1983 השתתף חיל האוויר ב"מבצע זעם דחוף" (הפלישה לגרנדה). בינואר 1987 קיבל החיל גם את המשימה להוות את הכוח האווירי של פיקוד דרום של ארצות הברית. במסגרת זו נטל חלק בפלישה האמריקאית לפנמה. ב-1992 עבר החיל לאחריות פיקוד הקרב ובאותה שנה עבר לבסיס חיל האוויר דייוויס-מונת'ן באריזונה. ב-1994 השתתף בהתערבות הצבאית בהאיטי. ב-2010 סייע החיל במאמצים ההומינטרים בעקבות רעידת האדמה בהאיטי. משימות החיל כללו ארגון ואימון כוחות פיקוד הקרב במערב ארצות הברית. באוגוסט 2020 עברו יחידות הפיקוד לאחריות חיל האוויר ה-15, וחיל האוויר ה-12 נותר כמפקדת הכוח האווירי של פיקוד הדרום. מדיה וקבצים בנושא חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר חיל האוויר ה-12
פוטומאיו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פוטומאיו – יובל של נהר האמזונאס. פוטומאיו (מחוז) – מחוז בקולומביה. פוטומאיו (פרובינציה) – פרובינציה במחוז לורטו בפרו. פוטומאיו (קנטון) – קנטון במחוז סוקומביוס באקוודור.
אדיר הוא

אדיר הוא הוא פיוט המסודר על פי האלף - בית, ונהוג לשיר אותו בסוף סדר פסח. מקורו של השיר, כנראה בגרמניה. והוא מוזכר במנהג אביניון שבפרובאנס כפיוט לימים טובים.[דרוש מקור] הפיוט איננו מיוחד לפסח ולליל הסדר, אך מאחר שבמרכזו עומד בנין המקדש, צורף להגדה, ומופיע בהגדות האשכנזיות החל מן המאה ה-14. בהגדת פראג, ובהגדות אשכנזיות נוספות, צורף לפיוט תרגום ליידיש עתיקה. בקהילות רבות (בעיקר ביהדות גרמניה וביהדות אוברלנד) נהגו לשיר את הפיוט גם בתרגומו. יש שטענו שהפיוט הוא המשך של הפיוט הקודם אדיר במלוכה כאשר "אדיר במלוכה" מתייחס לגאולה ביציאת מצרים ואילו "אדיר הוא" מתייחס לגאולה העתידה. לחן של חיים בנט וביצוע של שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים באלבום אוהבי ה'. לחן עממי תימני, בביצוע מקהלת "דברי שיר" עם הסולן רן שבח באתר יוטיוב. אדיר הוא, באתר ויקיטקסט הפיוט אדיר הוא, באתר הפיוט והתפילה מאיר בר-אילן, "מפיוטי ההגדה – 'אדיר הוא' ו'אדיר במלוכה'", מסורת הפיוט ד (תשס"ח), עמ' 37–60. (גרסה נוספת באתר הפיוט והתפילה) יואל רפל, מועדי ישראל, עמ' 14 למשל בהגדת דרמשטאדט. ראה דניאל גולדשמידט, הגדה של פסח ותולדותיה, ירושלים תשכ"ט, עמ' 97. הגדה של פסח "מעשה ניסים", ובהגדות מסוף ימי הביניים אכן מודפס פיוט זה כהמשך ל"אדיר במלוכה"
דוד קראוס (ספורטאי)

דוד קראוס (6 באפריל 1941 – 1 באוקטובר 2020) היה ספורטאי ספורט נכים וקפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. קראוס נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים איחוד. לאחר שנפצע במלחמת ששת הימים נותר מרותק לכיסא גלגלים ובתקופת השיקום החל לעסוק בשחייה ובכדורסל כיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) התחרה בשני משחים ל-50 מטר, בסגנון גב ובסגנון חופשי. במשחקי סטוק מנדוויל 1969 זכה בשתי מדליות כסף בשחייה. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) התחרה במוקדמות משחה 50 מטר גב וזכה במדליית כסף עם נבחרת הכדורסל. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה פעם נוספת עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף עם נבחרת הכדורסל. הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף ולאחר מכן המשיך להתחרות בישראל ובמשחקי סטוק מנדוויל. קראוס היה קפטן נבחרת הכדורסל ומונה לחבר בוועדה הארצית לספורט מקצועי. נפטר ב-2020 בגיל 79 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות. מדיה וקבצים בנושא דוד קראוס בוויקישיתוף קורות החיים של דוד קראוס, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) סיפור פציעתו במלחמת ששת הימים דף זיכרון באתר גבעת חיים איחוד דוד קראוס - הקיבוצניק שרצה לשתף את כולם, הפראתון, גיליון 61, נובמבר 2020, עמ' 18.
הנשים החותרות מסטוקהולם

השטת מוניות היה מקצוע נשי בסטוקהולם, שוודיה, מן המאה ה-15 עד תחילת המאה ה-20. החותרות שניהלו את מוניות המים המוקדמות והשיטו נוסעים בין האיים של סטוקהולם, אל האיים של הארכיפלג של סטוקהולם, וכן בין אתרים סביב אגם מלארן בצדה השני של העיר, נקראו הנשים החותרות (בשוודית: Roddarmadam, במשמעותו המילולית: "הגברת החותרת"). הנשים החותרות של סטוקהולם מוזכרות לראשונה בטקסט מן המאה ה-15. בשנת 1638 הן ייסדו קבוצה מיוחדת בתוך הגילדה של משיטי המעבורות השוודית. הן היו אחראיות לרוב התחבורה הימית באזור הבירה. החותרות עבדו בצוותים של שתיים, כשהן משיטות נוסעים בין האיים, לאגם מלארן ולארכיפלג של סטוקהולם. הן היו נשואות או רווקות, והורישו את סירותיהן מאם לבת, או קנו אותן מקולגה שפרשה. הן התפרסמו כנשות עסקים בעלות דיבור גס ובוטה. ב-1759 עלתה הצעת חוק שדרשה שהחותרות יחויבו להיות פיכחות ולדבר בשפה ראויה. הן חבשו כובעים גדולים, שהתאימו לכל מזג האוויר והיו לסימן זיהוי שלהן.  החותרות השאירו רושם עז על זרים שהגיעו לסטוקהולם. בשנות התשעים של המאה ה-16, מבקר איטלקי התרשם מהכוח ומהמהירות גדולה של הנשים החותרות. בשנת 1763, המשורר השוודי קארל מיקאל בלמן משך תשומת לב כאשר הסתכסך עם אחת החותרות וניצח. במהלך ביקורו בשוודיה בשנת 1787 של איש הצבא פרנסיסקו דה מירנדה (Francisco de Miranda), הוא תיאר את הנשים החותרות כ"נשים טובות ששרות כמו שדים!". במהלך המאה ה-19, הנשים החותרות התמודדו עם תחרות גוברת והולכת. בעקבות החוק משנת 1846, אשר ביטל את כל זכויות היתר של חברי הגילדות ואיפשר לכל אחד לפתוח חברה פרטית בכל תחום. חברה פרטית רכשה רישיון, בשנת 1848, עבור הפעלת קו הסעות בסטוקהולם באמצעות סירות מונעות על ידי גלגל הנעה (Paddle wheel) במקום משוטים. החברה העסיקה נשים לא נשואות מדלרנה. הנשים לבשו לבוש מסורתי והיו נחמדות ואדיבות ללקוחות. כמה שנים מאוחר יותר סירות קיטור התחילו נגסו חלקים נרחבים מקווי ההסעות והתחרו עם הנשים שהפעילו הסעות בשני סוגי הסירות. בשנת 1856 היו 96 סירות משוטים שנוהלו על ידי נשים, עם יכולת הובלה של 20–25 אנשים בכל סירה. בשנת 1875, כאשר מקצוע החותרת בוטל באופן רשמי (אף על פי שהן הורשו להמשיך להשיט סירות), היו חמש תחנות של סירות משוטים בסטוקהולם, בהן 23 סירות שנוהלו על ידי נשים. המספר המשיך להצטמצם עם השנים, ולא ידוע בדיוק מתי נשים הפסיקו להפעיל סירות. עם זאת, על פי ההיסטוריון השוודי פר אנדש פוגלסטרם (Per Anders Fogelström), נשים המשיכו להפעיל סירות משוטים עד מלחמת העולם הראשונה. Allan Pred: Lost words and lost worlds Cambridge University Press 1990, page 69. Niklas Ericsson, Magnus Hansson, Christer Jörgensson ., Stockholm- historien om den stolta staden (Stockholm - history of the proud city), B. Wahlströms., 2002 Rolf Söderberg, Stockholmsspegel, Liber förlag (1984), ISBN 91-38-90460-8 Christine Bladh, Rodderskor på Stockholms vatten, Stockholmia förlag (2008), ISBN 91-7031-207-9
ארויו

ארויו הוא שם משפחה ספרדי, הקיים גם ביהודים ספרדים ובעמים שנשלטו על ידי ספרד כמו הפיליפינים. האם התכוונתם ל... בוב ארויו – פרסומאי ישראלי יליד מלטה, גדל באנגליה ואב הילדים שנרצחו ברצועת עזה. רצח ילדי משפחת ארויו – פיגוע טרור שנעשה בידי ילד פלסטיני שהשחיל רימון יד דרך חלון פתוח לתוך רכב ישראלי. גלוריה מקפגל ארויו – פוליטיקאית פיליפינית, הנשיאה ה-14 של הפיליפינים בשנים 2001–2010. מירה ארויו – זמרת גל חדש וסינת'פופ בולגרית-ישראלית, סולנית להקת ליידיטרון הבריטית. קרלוס ארויו – כדורסלן פוארטו ריקני שמשחק בעמדת הרכז. סול ארויו – שוער נבחרת צ'ילה.
משחק מלחמה (משחק אסטרטגיה)

משחק מלחמה (באנגלית: Wargame) הוא משחק אסטרטגיה העוסק בפעולות צבאיות מסוגים שונים, אמיתיים או בדיוניים. Wargaming הוא תחביב מוקדש להצגה של משחקים כאלה, כאשר לעיתים רחוקות משתמשים בו באופן מקצועי על ידי הצבא כדי ללמוד לוחמה. "משחק מלחמה" עשוי להתייחס ללימוד תאורטי על תנועת החיילים או אימון טקטי ואסטרטגי. תחביב משחקי המלחמה המודרני התחיל במאה התשע-עשרה, עם משחק ה-Kriegsspiel שנועד להכשיר קצינים לפיקוד. מאוחר יותר, ה.ג. וולס כתב ספר בשם "מלחמות קטנות" המיועד לילדים על חוקי המשחק עם חיילי צעצוע. מאוחר עוד יותר, בתקופת שנות החמישים יצאו משחקי קופסה רבים ברוח הזו, ועד היום הם פופולריים. משחקי המלחמה השתנו במהלך השנים משורשיהם במשחקי מיניאטורות ומשחקי לוח, למשחקי המחשב המדמים מלחמה; עם זאת, מיניאטורות ומשחקי לוח עדיין נמכרים היום, ונאספים על ידי שחקנים רבים בכול רחבי העולם. כמו כל המשחקים, משחקי מלחמה קיימים במגוון רחב ובמורכבות שונה. כמה הם פשוטים ואילו אחרים מנסים לדמות רמה גבוהה של ריאליזם היסטורי. המשחקים האחרונים בדרך כלל דורשים ספרי חוקים עבי-כרס המקיפים מגוון רחב של עידנים (מהעת העתיקה ועד לעתיד הרחוק) וגדלים (ממשחק טקטי עם כמה חיילים בודדים למשחק מסיבי עם צבאות שלמים). משחקים אלה דורשים לעיתים קרובות ללמוד את החוקים לפני המשחק בהם. משחקי מלחמה בדרך כלל מסווגים כהיסטוריים (מדמים לחימה היסטורית כמו קרב קרני חיטין) היפותטיים (מדמים היסטוריה היפותטית; מה אם צרפת הייתה מנצחת את גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה? מה אם הצלבנים היו פולשים בטעות למונגוליה ולא לארץ ישראל?) או בדיוניים (כמו קרבות של מלחמת הכוכבים). המשחקים ההיסטוריים עד כה מהווים את הקבוצה הגדולה ביותר. משחקים אלה מבוססים על אירועים אמתיים, ומנסים לייצג באופן סביר קרבות וקונפליקטים. ההבדל העיקרי שלהם ממשחקי אסטרטגיה כמו שחמט וסטרטגו הוא שכאן יש גם אלמנט של מזל (שימוש בקוביות וכדומה), ולא כמו בשחמט אשר תלוי כולו ביכולותיהם של השחקנים. משחקי תפקידים צמחו ממשחקי מלחמה שהחלו להתמקד בלוחם הבודד במקום בצבא אותו הוא מוביל ושמו דגש גם על האישיות שלו ולא רק על קרבות וסטטיסטיקה. עם זאת, לחימה והטלת קוביות נותרו עדיין כאלמנטים מרכזיים במשחקי תפקידים, הבולט שבהם הוא מבוכים ודרקונים. עם המצאת המחשב האישי פותחו לאורך השנים גם משחקי מלחמה רבים למחשב אשר מאפשרים לשחקנים להתמקד במגוון רחב של תרחישים צבאיים על פני תקופות היסטוריות שונות בהיסטוריה, למרות שהם נוטים במיוחד להתמקד בתקופת מלחמת העולם השנייה ובעימותים צבאיים מודרניים. משחק מלחמה ממוחשב משחק מלחמה עסקי משחק קופסה מדיה וקבצים בנושא משחק מלחמה בוויקישיתוף משחקי מלחמה, דף שער בספרייה הלאומית
דני שחר (ספורטאי)

דניאל (דני) שחר (נולד ב-1945) הוא ספורטאי ומאמן ספורט נכים שהיה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. נולד למשפחת שקורי ובגיל צעיר חלה בשיתוק ילדים. היה חבר סניף איל"ן בת ים ובנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן. היה שחקן וקלע מצטיין בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים והשתתף בתחרויות ארציות ובינלאומיות במשחקי סטוק מנדוויל ובמשחקים הפאראלימפיים. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) היה קפטן נבחרת הכדורסל שזכתה במדליית זהב. בתחרויות האתלטיקה השתתף במרוץ קבוצתי 40X4 בכיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) ובמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליות כסף. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף עם נבחרת הכדורסל. הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף. משנות השישים היה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים ומאוחר יותר החל לעסוק באימון הנבחרת. ב-1983 מונה למאמן ראשי של תחום הכדורסל במרכז הספורט לנכים. מדיה וקבצים בנושא דני שחר בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
O'G3NE

O'G3NE היא להקת בנות הולנדית, המורכבת משלוש האחיות: האחות הבכורה ליסה וול (בהולנדית: Lisa Vol; נולדה ב-21 ביוני 1994) והתאומות איימי ושלי וול (בהולנדית: Shelley en Amy Vol; נולדו ב-18 באוקטובר 1995). שם הלהקה נהגה בדיבור כ"אוג'ן" (Ogene), לפי אתר האינטרנט של הלהקה שמה נגזר מכמה פירושים: האות O' המסמלת את סוג הדם של אימם, צירוף האותיות GNE, את הגנים שמחברים אותם זה לזה והספרה שלוש מסמלת את מספר החברות בלהקה. הלהקה ייצגה את הולנד בתחרות אירוויזיון הילדים בשנת 2007, שנערכה ברוטרדם באותה שנה. בנוסף, הלהקה ייצגה את הולנד באירוויזיון 2017 עם השיר Lights and Shadows ("אורות וצללים"), בתחרות אשר נערכה בקייב, אוקראינה. שלוש האחיות נולדו בדורדרכט וגדלו בעיירה פיינארט, בתחילת דרכה של הלהקה היא נקראה בשמות חברותיה, Lisa, Amy & Shelley. בשנת 2007 הן השתתפו בגמר הלאומי (Junior Songfestival 2007) שערך תאגיד השידור ההולנדי לבחירת הנציג בתחרות האירוויזיון לילדים באותה שנה, הן הגיעו בחצי גמר הראשון למקום הראשון עם 36 נקודות ונצחו בגמר הלאומי לייצג את המדינה בתחרות שנערכה ברוטרדם, שבהולנד. את שירם לתחרות "Adem in, adem uit" ("תשאף, תנשוף") כתבו בעצמן. שירם שובץ במקום העשירי בסדר הופעת השירים וסיימו בסוף ההצבעה במקום ה-11 עם 39 נקודות. באותה שנה שוחרר אלבומן הראשון שנקרא "300%", שכלל שלושה עשר שירים מביניהם גם את שירם מהתחרות. בהמשך שוחרר אלבומם השני בשנת 2011 בשם "Sweet 16". מספר שנים לאחר שחרור אלבומם האחרון, השתתפה השלישייה תחת שמה הנוכחי, בשלב האודישנים העיוורים בפרק השלישי בעונה החמישית, שנערכה בשנת 2014, של תוכנית השירה "The Voice הולנד". בשלב זה הופיעו עם השיר "Emotion" בגרסת דסטיניז צ'יילד שבמקורה של הלהקה בי ג'יז, וצורפו לנבחרת המנטור מרקו בורסאטו, שלבסו זכו בגמר התוכנית בחל ב-19 בדצמבר והייתה ללהקה היחידה בכל עונות התכנית שזכתה. ב-30 בספטמבר 2016 שוחרר אלבום הסטודיו השלישי "We Got This", שעמד במקום הראשון במצעד האלבומים ההולנדי. באותה שנה הכריז תאגיד השידור ההולנדי בבחירה פנימית שהלהקה תייצג את הולנד בתחרות האירוויזיון ב-2017 שנערכה בבירת אוקראינה, קייב, עם השיר "Lights and Shadows" ששוחרר ב-2 במרץ. בחצי הגמר הראשון הגיעו למקום הרביעי, שבמקומות הראשונים צלחו בולגריה, הונגריה וישראל. בשלב הגמר הסופי הגיעו למקום ה-11 עם 150 נקודות. 2008 – 300% 2011 – Sweet 16 2016 – We Got This 2019 – Straight to You מדיה וקבצים בנושא O'G3NE בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של O'G3NE (בהולנדית) O'G3NE, ברשת החברתית פייסבוק O'G3NE, ברשת החברתית אקס (טוויטר) O'G3NE, ברשת החברתית אינסטגרם O'G3NE, סרטונים בערוץ היוטיוב O'G3NE, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) O'G3NE, באתר ספוטיפיי O'G3NE, באתר AllMusic (באנגלית) O'G3NE, באתר MusicBrainz (באנגלית) O'G3NE, באתר דיזר O'G3NE, באתר Discogs (באנגלית) O'G3NE, באתר Genius
ישראל במשחקי סטוק מנדוויל

ישראל השתתפה במשחקי סטוק מנדוויל משנת 1953, וספורטאיה זוכים להישגים נאים ובמדליות רבות. מדיה וקבצים בנושא ישראל במשחקי סטוק מנדוויל בוויקישיתוף הספורטאים הנכים חזרו מלונדון, קול העם, 6 באוגוסט 1963
יחסי החוץ של אוקראינה

יחסי החוץ של אוקראינה (באוקראינית: Міжнародні відносини України) מושפעים מעמדתה של ממשלת אוקראינה ומדיניות החוץ המונחית על פי קווים מנחים שמתווה נשיא אוקראינה ומשרד החוץ של אוקראינה. החששות העיקריים כוללים סחר חופשי, טרור, שיתוף פעולה כלכלי עם מדינות אירופה ויציבות המדינה, בעיקר לנוכח מלחמת האזרחים באוקראינה. אוקראינה פעילה באומות מאוחדות מאז שנת 1945 והיא מנסה לנהל מגעים להצטרפותה לאיחוד האירופי, ברם מגעים אלה היוו לאבן נגף במדיניות הפנים של המדינה ולפרוץ משבר יברומאידן. גישתה האסטרטגית של אוקראינה בתחום החוץ מתמקד בשיתוף פעולה בינלאומי תוך קידום האינטרסים הלאומיים והגנת זכויות אזרחיה בניכר. מטרות המדיניות העיקריות הן הצטרפות לברית נאט"ו ולאיחוד האירופי, בעיקר מאז תחילת המאה ה-21 ולאור התרחקות המדינה מההשפעה הרוסית והתנתקותה מחבר המדינות. בכירי המדינה מנהלים מגעים של התקרבות עם הממשל האמריקאי. מדיה וקבצים בנושא יחסי החוץ של אוקראינה בוויקישיתוף האתר הרשמי של משרד החוץ האוקראיני ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינה ובנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממשלת אוקראינה

ממשלת אוקראינה (באוקראינית: Уряд України או רשמית קבינט השרים של אוקראינה, באוקראינית: Кабінет Міністрів України) היא הרשות המבצעת של אוקראינה והגוף הבכיר ביותר בניהול המדינה מאז ה-17 בספטמבר 1991. מעמד הממשלה מעוגן בחוקת אוקראינה ובחוק "אודות קבינט השרים האוקראיני". בהיות המשטר באוקראינה, משטר נשיאותי, משמשת הממשלה מעין זרוע של הנשיא. את הממשלה כולה, ראש הממשלה והשרים, ממנה הנשיא, אך מינוי זה חייב לזכות באישור הפרלמנט. כוחו של ראש הממשלה מוגבל והחלטות חשובות עוברות דרך הנשיא. מושב הממשלה הוא בבניין הממשלה ברחוב גרושבסקי 12/12 בקייב, בקומפלקס מבנים המאכלס גם את לשכות שרי הממשל השונים. הרכב הממשלה הנוכחית החל מ-1 באוגוסט 2021: הוועדה למלחמה במונופולים (אנ') קרן הרכוש הממלכתית (אנ') הוועדה הממלכתית לשידור רדיו וטלוויזיה השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות הסוכנות הלאומית לשירות אזרחי (אנ') השירות הממלכתי לבקרת הסמים והתרופות סוכנות החלל הממלכתית הפיקוח הממלכתי להסדרה גרעינית שירות הרגולציה הממלכתי ועדת הבחירות המרכזית (אנ') המועצה הלאומית לשידור רדיו וטלוויזיה (nrada.gov.ua) משרד התובע הכללי הבנק הלאומי הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום התקשורת והמידע הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום האנרגיה ואספקת שירותים חיוניים (אנ') הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום שירותי שוק פיננסי הוועדה הלאומית לרגולציה ממלכתית בתחום ניירות ערך ושוק המניות מדיה וקבצים בנושא ממשלת אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ממשלת אוקראינה (באוקראינית) ממשלת אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק ממשלת אוקראינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ממשלת אוקראינה, סרטונים בערוץ היוטיוב
אלפרד קניג

אלפרד גרן קניג (בגרמנית: Alfred Gören König, ‏2 באוקטובר 1913–1987) היה אתלט אוסטרי טורקי-יהודי. אלוף אוסטריה (1936) ופעמיים אלוף הבלקן (1938 ו-1939) בריצת 400 מטר ואלוף המכביה השנייה (1935) בריצת 200 מטר. ייצג את אוסטריה באולימפיאדת ברלין (1936). קניג נולד בווינה בשם Ali Ferit Gören, בנו של יעקב, סוחר שנולד באיסטנבול בשנת 1882, ואחרי מלחמת העולם הראשונה חזר לטורקיה, אך לאחר מכן ברח בגלל הנהגת חוקים אנטישמיים בסוף שנות העשרים. בשנת 1930 החל התאמן בקבוצת הכח וינה ובשנת 1932 נרשם כתושב (לא כאזרח). באליפות אוסטריה לנוער שנערכה ב-1932 זכה קניג במדליית זהב בריצת 400 מטר. באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1934 הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא מכבי עולמי של 50 שניות. במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה קניג ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.2 שניות, לפני הופמן מארצות הברית (23.3 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:36.4 דקות, לפני ארצות הברית ונבחרת ארץ ישראל. מדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 53.2 שניות, אחרי אברהם רוזנקרנץ מארצות הברית(53.1 שניות) ולפני אייב היימן מדרום אפריקה ומדליית ארד, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פריץ דויטשר, אחרי דרום אפריקה (45.6 שניות) וגרמניה. באליפות אוסטריה באתלטיקה שנערכה ביולי 1936 זכה קניג במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.2 שניות. באולימפיאדת ברלין (1936) על אף היותו יהודי הוא בחר להשתתף במשחקים וסיים במקום 25, רביעי מתוך שישה אצנים במקצה המוקדם בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.4 שניות ולא עלה לשלב רבע הגמר ובמקום שישי ואחרון במקצה המוקדם בריצת 200 מטר ולא עלה לשלב רבע הגמר גם כן. קניג ברח מאוסטריה ב-1938 בחזרה לטורקיה בעקבות האנשלוס. במשחקים הבלקניים שנערכו בספטמבר 1938 השתתף קניג כנציגה של טורקיה וזכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.4 שניות ומדליית ארד בריצת 200 מטר. במשחקים הבלקניים שנערכו באתונה ב-1939 הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.8 שניות. קניג פרש מאתלטיקה תחרותית בשנת 1944 והמשיך כמאמן מצליח. ריצת 200 מטר: 22.0 שניות (1936) ריצת 400 מטר: 49.1 שניות (1936) אלפרד קניג, באתר olympedia.org אלפרד קניג(הקישור אינו פעיל), באתר Österreichischer Leichtathletik-Verband (בגרמנית) אלפרד קניג, באתר Historyn3rd (באנגלית) Österr. Leichtathletik Meister u. Staatsmeister (בגרמנית) Gherardo Bonini, DOPPELGÄNGER : THE MYSTERIOUS CAREER OF ALFRED KÖNIG, December 6, 2018 בספורט, באתר הארץ, 12 באוקטובר 1934 נעילת המכביה השניה, הירדן, 9 באפריל 1935 התחרויות ב"המכביה", דבר, 5 באפריל 1935 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 הישגי המכביה השנייה (סכום שני), דואר היום, 7 במאי 1935 הספורט בעולם - קאניג מקנה שיא לתורקיה, דבר, 6 בנובמבר 1938 אלופי המשחקים הבלקניים, באתר gbrathletics (באנגלית)
עונת 1898/1899 בפוטבול ליג

עונת 1898/1899 הייתה העונה ה-11 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1898 והסתיימה ב-29 באפריל 1899. הליגה כללה 18 קבוצות. ברנלי וניוקאסל יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. אסטון וילה זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. קבוצות שסיימו את העונה במקומות 15-16 ירדו לליגת משנה. בסוף העונה בולטון וונדררס וונסדיי ירדו ליגה. במקומם עלו מנצ'סטר סיטי וגלוסוף נורת' אנד. סטיב בלומר דרבי קאונטי כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זו הייתה הזכייה השלישית בקריירה. נתונים מפורטים מאתר rsssf