laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית

פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Special Operations Command ובקיצור USASOC) הוא הפיקוד הגדול ביותר הפועל תחת פיקוד המבצעים המיוחדים. הפיקוד הוקם בדצמבר 1989 וכולל כ-27,000 חיילים ואזרחים. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת לוטננט גנרל (3 כוכבים). תפקיד הפיקוד להכשיר ולספק כוחות מיוחדים בזרוע היבשה, לביצוע מבצעים מיוחדים ברחבי העולם, לתמיכה בפעילות הפיקודים הקרביים המאוחדים ובשגרירויות ארצות הברית וסוכנויות אחרות. פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1 (מוטס) (1st Special Forces Command (Airborne) כולל את הכוחות המיוחדים (SF) "הכומתות הירוקות", יחידות ללוחמה פסיכולוגיות, כוחות קישור ליחסים אזרחיים, וכוחות תומכי לחימה. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת מייג'ור גנרל. ה"כומתות הירוקות" מאורגנים בשבע "קבוצות" (SFG). בכל קבוצה ארבעה גדודי כוחות מיוחדים (SF) ופלוגת תומכי לחימה. מפקד קבוצה הוא קצין בדרגת בריגדיר גנרל. כל קבוצה מספקת תמיכה לאחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של ארצות הברית. קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה (1st SFG), מפקדתה בבסיס המשותף לואיס-מק'קורד שבמדינת וושינגטון, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים השלישית (3rd SFG), מפקדתה בפורט בראג שבקרוליינה הצפונית, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד אפריקה של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים החמישית (5th SFG), מפקדתה בפורט קמפבל שבקנטקי, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד מרכז של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית (7th SFG), מפקדתה בבסיס אגלין שבפלורידה, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד דרום של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית (10th SFG), מפקדתה בפורט קרסון שבקולורדו, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד אירופה של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים ה-19 (19th SFG), מפקדתה בדרייפר שביוטה ומורכבת מכוחות המשמר הלאומי של הצבא, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית קבוצת הכוחות המיוחדים ה-20 (20th SFG), מפקדתה בברמינגהאם שבאלבמה ומורכבת מכוחות המשמר הלאומי של הצבא, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד דרום של ארצות הברית רגימנט הריינג'רס ה-75 הוא כוח עילית מוצנח לפריסה מהירה (תוך 18 שעות) לכל מקום בעולם. החטיבה מורכבת מגדוד כוחות מיוחדים ושלושה גדודי רגלים קלים. הם מתמחים במבצעי קומנדו לתפיסת שטחי מפתח כגון שדות תעופה, השמדת מתקנים אסטרטגיים וחיסול יעדים בעלי ערך גבוה. המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי (SWCS - Special Warfare Center and School ) הידוע בכינוי "סוויק" - מאמן ומכשיר את הכוחות המיוחדים של הצבא לביצוע מבצעים מיוחדים, לניהול יחסים אזרחיים (קשרי ממשל ותרבות עם הממשלה הזרה, צבאה ואוכלוסייתה) ולפעולות לוחמה פסיכולוגית. SWCS מציע 41 קורסים שונים, כולל צלילה קרבית, צלפים וצניחה חופשית. הקורסים כוללים גם התמחות אזורית בלימודי שפות ותרבויות זרות. אחראי על הטסת כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית במבצעים מיוחדים ברחבי העולם באמצעות הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 הכפוף לו. חטיבת עוז (ישראל) מדיה וקבצים בנושא פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (באנגלית) אתר הפיקוד
בודו (שפה)

בודו (बर) היא שפה במשפחת השפות הסינו-טיבטית המדוברת בעיקר במדינת אסאם שבצפון-מזרח הודו, וכמו כן היא בעלת מעמד של שפה רשמית במועצה הטריטוריאלית של בודולנד שבמדינת אסאם בה מתגוררים רוב אנשי בודו. שפה זו היא אחת מ-22 שפות בעלות מעמד חוקתי מיוחד בהודו. מאז 1963, שפת בודו נכתבת בעיקר באמצעות מערכת הכתב דוונאגרי, כאשר בעבר היה נהוג להשתמש באלפבית האסאמי. האזורים באסאם בהם הדיבור של בודו הוא נפוץ נמשכים מדוברי במערב לסדייה שבמזרח. אוכלוסיית דוברי הבודו מונה כ-1,324,748 איש. הניבים המדוברים באזורים אלו יכולים להיות מחולקים לשלוש קבוצות עיקריות: הניב המערבי הניב המזרחי הניב הדרומי ראוי להזכיר כי הניב המערבי זכה למעמד של "ניב תקני" ופיתח גם צורה כתובה. הווריאציות בין הניבים הן בעיקר פונולוגיות ולקסיקליות. בעקבות ההתעוררות החברתית-פוליטית והתנועה שהפעילו ארגוני בודו מאז 1913, הוצגה השפה כשפת ההוראה (1963) בבתי הספר היסודיים באזורים דוברי בודו. לאורך השנים התפרסמו בשפת הבודו מספר רב של ספרי שירה, דרמה, סיפורים קצרים, רומנים, ביוגרפיה, מסעות, ספרות ילדים וביקורת ספרותית. אף על פי שהשפה המדוברת הושפעה מקהילות אחרות, בייחוד מהאסאמים, בעיר קוקראג'הר ובסביבותיה, היא עדיין נשמעת בצורתה הטהורה, באזור רובע אודלגורי. מדיה וקבצים בנושא בודו בוויקישיתוף בודו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על-פי מפקד האוכלוסין בהודו של שנת 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבנר ברזני

אבנר ברזני (1949 – 10 בדצמבר 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מנכ"ל המשרד לביטחון פנים ונציב קבילות החיילים. ברזני גדל בטירת כרמל. ברזני התגייס לצה"ל בשנת 1967 לחיל ההנדסה. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש ראש חטיבת הסגל אשר באגף כוח אדם (אכ"א). לאחר 34 שנים השתחרר מהצבא בדרגת תא"ל, ומונה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים (2001–2002). כשסיים את תפקידו מונה לנציב קבילות החיילים, והוא החמישי שממלא תפקיד זה. ב-23 בנובמבר 2008 סיים את תפקידו בנציבות הקבילות, והודיע על התמודדותו ברשימת קדימה לכנסת. הוא דורג במקום ה-31 ולא נכנס לכנסת ה-18. הוא נפטר ב-10 בדצמבר 2009, לפני שהגיע תורו להיכנס לכנסת במקום חברי כנסת של "קדימה" שסיימו את כהונתם. על שמו בית ספר יסודי בטירת כרמל. בשנת 1999 יזמו הרמטכ"ל דאז שאול מופז, תא"ל ברזני ואיתן ורטהיימר את תוכנית עתידים - מערכת משולבת של תוכניות המסייעות לצעירים מן הפריפריה של מדינת ישראל לרכוש השכלה אקדמית, הפועלת בניהול משותף של הצבא ושל עמותה אזרחית. מדיה וקבצים בנושא אבנר ברזני בוויקישיתוף ריאיון ב"במחנה"(הקישור אינו פעיל) אמיר בוחבוט, נפטר תא"ל אבנר ברזני, הוגה פרויקט עתידים, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארלט הילו

ארלט הילו (בפורטוגזית: Arlete Hilu), היא אישה ברזילאית שלקחה חלק חשוב בסחר בילדים בשנות ה-70, ה-80 וה-90 במאה ה-20. הילו נולדה בקוריטיבה שבמדינת פרנה, בבברזיל ב-1945. הילו עסקה בעריכת דין בכלא של פרנה, למרות שלא הייתה לה הסמכה במקצוע, אך פוטרה ב-1981. ב-1983 החלטה הילו לעבוד כאפוטרופוס מיוחד לקטינים, והחלה להיות מעורבת בסחר בילדים. הילו מכרה ילדים ברזילאים להורים ממדינות רבות בעולם. המדינה שממנה הגיעו הכי הרבה קונים לילדים היא ישראל. מספר הילדים שנמכרו על ידה מוערך בכ-3,000 ילדים. באותה התקופה המשטרה הברזילאית הייתה אדישה לסחר בילדים ולא אכפה את החוקים. הילו חקרה את הנושא, הכירה אנשים והקימה כנופיה שסחרה בתינוקות והעבירה אותם למדינות רבות בעולם, לכאורה בתהליך של אימוץ בינלאומי. ארלט עבדה באופן שיטתי ומסודר, וכך עבדה שיטתה של ארלט לסחור בילדים: ראשית, לקוחות היו פונים להילו ומבקשים ממנה להביא להם תינוק, מחיר תינוק היה בין 5000 ל-50,000 דולר. שנית, הייתה מחביאה הילו את התינוקות הרכים אצל חברתה לכנופיה בזמן שהיא מזייפת מסמכי אימוץ. לאחר מכן הייתה מבריחה חלק מן הילדים לפרגוואי במזוודות בתא המטען של הרכב וחלק מן הילדים הייתה מטיסה לישראל או לאזור אחר. במהלך חודש מרץ 2017 שודר עליה ועל דרכי הפעולה של כנופייתה תחקיר רחב בתוכנית "אבודים" בו לקחו חלק ילדים שנמכרו לישראל. התחקיר נערך בישראל ובברזיל ובמסגרתו מצאה אחת מהנמכרות את אימה הביולוגית. אבודים עונה 9 פרק 2 לצפייה ישירה, רשת, 22 במרץ 2017 Brazil – Arlete Hilu case, PPL "Eu não sabia do tráfico de bebês", afirma mulher condenada por envolvimento no esquema de adoções ilegais, VOCÊ ESTÁ EM DIÁRIO CATARINENSE תרגום הכותרת: "קוריטיבה שיכנה פעם קבוצה של סוחרי ילדים", Curitiba já abrigou grupo de traficantes de crianças, Gazeta do Povo, ‏2011-07-16 (ב־Brazilian Portuguese)
נאור כרמי

נאור כרמי (נולד בט' באדר א' ה'תש"ל, 12 בפברואר 1970) הוא נגן כלי פריטה וכלי מיתר בדגש על קונטרבס ובס, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, חוזר בתשובה חסיד חב"ד. יוזם ומייסד להקת התזמורת העממית, הלב והמעיין ופרויקט צמאה. השתתף בהרכבי תזמורת צה"ל, התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, בוסתן אברהם, הברירה הטבעית, שחרית ועוד כבסיסט, נגן קונטרבס ומפיק, ובצוות כפר הנוער ביכורים גם כמחנך מוזיקלי. נולד בעכו. בגיל 12 שלט בנגינה בכלי נשיפה וכלי קשת שונים. שירת בצה"ל כחבר הלהקה הצבאית, ובסיום שירותו עבר להתגורר בתל אביב. בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. השתתף בהרכב מוזיקלי של מאיר אריאל, אותו מחשיב כרמי כמורו המוזיקלי. באותה תקופה חלה תפנית כשכמה מחברי ההרכב חזרו בתשובה בהשפעתו של אריאל, וכרמי בתוכם. הוא למד במכון מאיר, התחתן ועבר להתגורר בטירת שלום. בהמשך התעניין כרמי בתורת החסידות, ובהשפעתם של דניאל זמיר וניגוני חב"ד הפך לחסיד חב"ד. כמו כן השתתף בבוסתן אברהם והברירה הטבעית, וחינך בכפר הנוער ביכורים. ייסד את הלב והמעיין במסגרת הופעות בבית אבי חי ואף זכה עם חברי ההרכב בתואר "הלהקה היהודית הטובה בעולם" בפסטיבל למוזיקה יהודית באמסטרדם, כיום כרמי הוא מפיק ומעבד הלהקה. כמו כן ייסד, מפיק ומנגן בהרכב "התזמורת העממית" שהוציאה מספר אלבומים. בה'תש"ע נבחר לתואר "איש השנה של המוזיקה" באתר כיפה. כרמי מפיק ומעבד את פרויקט "צמאה" - פרויקט מוזיקלי של ניגוני חב"ד המבוצעים על ידי אמנים ישראלים בעיבודים עכשוויים. במסגרת האלבום יצאו עד 2020 חמישה אלבומים. כן עיבד והפיק חלק מהאלבום לשונות של אש של אביתר בנאי. מלמד ומשמש כדיקן הסטודנטים בבית הספר למוזיקה "מזמור". בשנת 2018, הוענק לו פרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום מוזיקה, מאת שר החינוך נפתלי בנט. ב-2020 הוציא סינגל לפיוט רפא צירי, בו משתתפים אריאל זילבר, חנן בן ארי, ליאור אלמליח, עקיבא, ברי סחרוף ועמיר בניון. כרמי מתגורר בקריית מלאכי, נשוי לתמר ולהם שבעה ילדים. יצחק הורוויץ, "שירת חייו", עיתון כי קרוב, מספר 28 עמ' 10–13 אחיה ביתאן, "שירת הכרמים", עיתון משפחה מס' 1644(ט"ו בשבט תשפ"ד) עמ'52–58 מדיה וקבצים בנושא נאור כרמי בוויקישיתוף נאור כרמי, ברשת החברתית פייסבוק נאור כרמי, סרטונים בערוץ היוטיוב נאור כרמי, באתר MusicBrainz (באנגלית) נאור כרמי, דף שער בספרייה הלאומית המוזיקאי שמדליק נשמות, באתר דוסים עפרה לקס, עניין אישי עם נאור כרמי, באתר ערוץ 7, 9 בנובמבר 2017 ישי הולנדר, ‏ניגון של הלב, בעיתון מקור ראשון, 18 באוקטובר 2018 קולדפליי ורדיוהד? המוזיקה שלנו טובה לא פחות • כתבה על נאור כרמי ופרויקט צמאה • כאן, 2019 נתנאל לייפר, ‏ריאיון עם נאור כרמי, באתר כיכר השבת, 29 ביוני 2020 נאור כרמי וליאור אלמליח זכו בפרס שר החינוך
יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים (סרט)

יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: The Long Haul) הוא סרט קומדיה אמריקאי, הרביעי בסדרת הסרטים "יומנו של חנון", אשר מתבססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת הסופר והמאייר ג'ף קיני. למרות שאינו מדובר באתחול מחדש של הסרטים, זקרי גורדון ורוברט קפרון (השחקנים הראשיים בסרטים הקודמים) לא לקחו חלק בסרט זה, ולוהקו שחקנים חדשים במקומם. הסרט הופץ כמו קודמיו על ידי חברת "פוקס המאה ה-20", כאשר הקרנת הבכורה שלו נעשתה ב-19 במאי 2017. גרג הפלי, רודריק ומני יוצאים ביחד עם הוריהם ל"טיול משפחתי" כדי להגיע לביתה של סבתם כדי לחגוג את יום ההולדת ה-90 של סבתא שלהם, למרות שהתכנון של הבנים היה בכלל לבלות בפלאפון וללכת לכנס משחקי וידאו. בהמשך הדרך מסתבכים משפחת הפלי בצרות שונות. ערך מורחב – יומנו של חנון - דמויות ג'ייסון דרוקר בתפקיד גרג הפלי אוון אוסטלזוס בתפקיד ראולי ג'פרסון צ'רלי רייט בתפקיד רודריק הפלי אלישה סילברסטון בתפקיד סוזן הפלי טום אוורסט סקוט בתפקיד פרנק הפלי ווייט ודילן וולטרס בתפקיד מני הפלי אתר האינטרנט הרשמי של יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים (באנגלית) יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר נטפליקס "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר AllMovie (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר Metacritic (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר אידיבי "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרכז הרפואי ע"ש פרס בנגב

המרכז הרפואי ע"ש פרס בנגב הוא בית חולים, אשר מתוכנן להיבנות בעקבות החלטת ממשלה להקמת בית חולים נוסף בבאר שבע. בית החולים עתיד לתת מענה לאוכלוסיית הנגב ומטרופולין באר שבע (בנוסף למרכז הרפואי סורוקה) והוא מתוכנן להיפתח בשנת 2028 בית החולים עתיד להקרא ע"ש נשיא המדינה התשיעי שמעון פרס. התוכנית להקמת בית חולים נוסף בעיר באר שבע הוכרזה על ידי שרת הבריאות יעל גרמן בשנת 2014, בעקבות המלצות מתוך מסקנות "ועדת אפק", בראשות מנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' ארנון אפק, שקבעו כי אוכלוסיית הדרום צפויה לגדול באופן משמעותי בשל הריבוי הטבעי, והחלטת הממשלה להליכי פיתוח מואצים בנגב ובבאר שבע. תהליך הקמת בית החולים נמשך גם בכהונתם של שר הבריאות יעקב ליצמן ומנכ"ל משרדו משה בר סימן טוב. על פי התוכנית בית החולים צפוי להיות על שטח של כ-1,000 דונם בסמוך למחלף שרה בבאר שבע, ויהיו בו כ-600 מיטות. על מנת לתת מענה לעובדי בית החולים התוכנית גם כוללת אפשרות לבניית 250–400 יחידות דיור שמיועדות לסגל הרפואי, לסטודנטים ולדיור מוגן ואף שטח של 350 אלף מ"ר שמיועד לחברות טכנולוגיות מתחום הביוטכנולוגיה. בדצמבר 2019 פורסם כי אושר הפרויקט להקמת בית החולים. באפריל 2024 נקבע כי התכנון, ההקמה ותפעול בית החולים יהיה במודל משותף לקופות החולים מאוחדת ולאומית, כאשר הבעלות בבית החולים תהיה של קופות החולים, וההפעלה באמצעות בית החולים שיבא. במאי 2024 אישרה הממשלה באופן סופי את הקמת בית החולים. בספטמבר 2024 חתמו שרי הבריאות והאוצר על ההיתרים להקמת בית החולים. איל גבאי, יו"ר קופת חולים מאוחדת, העריך כי עלות הקמתו של בית החולים היא למעלה משלושה מיליארד ש"ח. בנוסף לבית החולים פרס צפוי לקום גם בית חולים בצומת להבים, מספר דקות נסיעה מבאר שבע. הצגת התוכנית לחיזוק מערך הבריאות בנגב ובדרום, והקמת בית חולים נוסף בבאר שבע, סרטון באתר יוטיוב, בהשתתפות שרת הבריאות יעל גרמן, ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ' ואחרים, ספטמבר 2014 משרד הבריאות: הוועדה לבחינת הרחבת שירותי הרפואה בדרום - דו"ח מסכם לשרת הבריאות ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, אוגוסט 2014 עודד בר מאיר, מרכז רפואי חדש בנגב שיפתור את העומס על סורוקה? תמשיכו לחכות, באתר mynet‏ באר שבע, 1 באוגוסט 2021 קרן-דופלט נדב-דוידוביץ' וגבי בן־נון, ההסתדרות הרפואית: הקמת בית חולים נוסף בנגב-ה"בעלות" ותמהיל המיטות וסוגיות נוספות, הרפואה כרך 155 חוב' 6, יוני 2016 אמיתי גזית, בית חולים חדש בבאר שבע: 1,900 מיטות ובי"ס לרפואה, באתר ynet, 2 בדצמבר 2019 אושר סופית: בית חולים ציבורי נוסף יוקם בבאר שבע, באתר מעריב אונליין, 5 במאי 2024 יוטיוב: ערוץ הכנסת - חשבון פתוח: ריאיון עם רוביק דנילוביץ', 13.3.17, דקה 19:30 תמיר סטיינמן, ‏בית חולים שני יוקם בנגב - ע"ש פרס: "רגע היסטורי", באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2019 משרד הבריאות: מחזקים את הרפואה הציבורית בדרום, הצעה לחיזוק מערך הרפואה הציבורית בנגב, 21 בספטמבר 2014 משרד הבריאות: הודעת הדוברות בנושא בתי חולים; בריאות הציבור, 23 ינואר 2017 יוטיוב: ערוץ הכנסת - חשבון פתוח: ריאיון עם רוביק דנילוביץ', 13 במרץ 2017, דקה 16:20 משרד הבריאות החליט: אלה הקופות שינהלו את בית החולים החדש בבאר שבע, באתר מעריב אונליין, 18 באפריל 2024 אמיתי גזית, בית חולים חדש בבאר שבע: 1,900 מיטות ובי"ס לרפואה, באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2019 גדי גולן, אושרה הקמת בית חולים ענק בבאר שבע, באתר ישראל היום, 3 בדצמבר 2019 שרי הבריאות והאוצר חתמו על היתרים להקמת ביה"ח החדש בנגב, באתר DoctorsOnly‏, 8 בספטמבר 2024 שרית רוזנבלום, "אנחנו נערכים לעימות נרחב בצפון. אם טבריה, צפת והקריות יופצצו, גם מרפאות קופות חולים יקלטו פצועים", באתר ynet, 30 במאי 2024
השינויים העיקריים במהלך האבולוציה

התמורות המרכזיות באבולוציה (באנגלית: The Major Transitions in Evolution) הוא ספר שנכתב על ידי ג'ון מיינרד סמית ואורס סטמארי (הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1995).בספר הציגו החוקרים את הטענה כי המורכבות ביולוגית משקפת שמונה תמורות אבולוציוניוניות מרכזיות, שכל אחת מהן כוללת דרכים חדשות של אריזה והעברת מידע בין דורות, וכי תמורות אלו איפשרו את העלייה במורכבות הביולוגית. בעת פרסום הספר, אגברט ג'יילס לי, סוקר של כתב העת המדעי אבולוציה, טען כי "זה אולי הספר החשוב ביותר על האבולוציה מאז פישר (1930) The Geetical Theory of Natural Selection". מיינרד סמית וסטמארי זיהו מספר מאפיינים שכיחים במעברים אבולוציוניים: ישויות קטנות לרוב מתקרבות ליצירת גופים גדולים יותר. למשל, כרומוזומים, אאוקריוטים, המושבות תאיים מינים. ישויות קטנות לרוב הופכות לחלקים מובדלים בישות הגדולה יותר. למשל, DNA & חלבון, אברונים, anisogamy, רקמות, Eusociality הישויות קטנות לרוב אינן מסוגלות לשכפל עצמן בהיעדרה של הישות הגדולה יותר. לדוגמה, ה-DNA, כרומוזומים, אברונים, רקמות, Eusociality הישויות הקטנות יכולות לעיתים לשבש את ההתפתחות של הישות הגדולה יותר, למשל Meiotic drive (אנוכי שאינו Mendelian גנים), רביית בתולים, סרטן. דרכים חדשות להעברת מידע למשל: דנ"א-חלבונים, תא תורשה, אפיגנזה, דקדוק אוניברסלי. לדברי המחברים, קהל היעד של ספר זה היה מכוון לביולוגים מקצועיים והניח שלקורא ידע מוקדם בנושא. בנוסף פרסמו מצגת של הרעיונות בספר לציבור הרחב תחת הכותרת "מקור החיים — מלידת החיים עד למקורותיה של השפה". ההיסטוריה האבולוציונית של החיים. מעבר Metasystem, רעיון שפותח על ידי ולנטין טורכין ב-1977. בריאה ספונטנית אבולוציה חברתית ותרבותית ספר וקורס מוקלט בשם זהה של John Hawks ו-Anthony Martin. קישור לספר באמזון Maynard Smith, John; Szathmáry, Eörs (2000). The origins of life : from the birth of life to the origin of language (1st ed.). Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-286209-9. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "השינויים העיקריים במהלך האבולוציה".
ליבאיה

ליבאיה (באכדית: 𒉌𒁀𒅀𒀀) היה מלך אשור בשנים 1690–1674 לפנה"ס. הוא ירש את אביו, בל-באני והיה חלק משושלת אדאסי שנקראה על שם סבו, המלך אדאסי אשר עלה לשלטון לאחר גירוש הבבלים והאמורים מאשור. בתקופתו שררו שקט וביטחון בממלכה. מעבר לכך, לא ידוע כמעט דבר.. Georges Roux - Ancient Iraq
איפתר-סין

איפתר־סין היה מלכה של אשור משושלת אדאסי. לפי רשימת המלכים האשורית הוא היה מלכה ה־51 של הממלכה. הוא שלט במשך 12 שנים במהלך המאה ה־17 לפנה"ס. איפתר־סין היה בנו של שרמה־אדד הראשון, נכדו של ליבאיה ונינו של אדאסי אשר על שמו נקראה השושלת.
בזאיה

בזאיה היה מלך אשור מהשושלת האדאסית. לפי רשימת המלכים האשורית הוא היה מלכה ה-52 של אשור. הוא שלט במשך 28 שנים  (1622-1649 לפנה"ס). הוא החליף את איפטר-סין, מלכה הקודם של אשור. בזאיה לא השאיר אחריו שום כתובות.
לוליה (מלך אשורי)

לוליה היה מלכה ה-53 של אשור לפי רשימת המלכים האשורית. שלטונו של לוליה נמשך 6 שנים (1616 - 1621 לפנה"ס). הוא החליף את בזאיה והוחלף על ידי שו-נינואה. לוליה לא היה שייך לשושלת האדאסית, לאחר מותו תפס את השלטון שו נינואה והשושלת האדאסית חזרה לשלוט באשור.
פלטין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מונחים היסטוריים: פלטין או פלטינוס - תפקיד אחראי על ארמון הקיסר ברומא העתיקה פלטין – תפקיד בכיר בחצר המלך בימי הביניים. רוזן-פלטין פלטין (נאדור) -מעין משנה למלך בממלכת הונגריה שמות גאוגרפיים: גבעת הפלטין - גבעת הפאלאטיום או הגבעה הפאלאטינית - אחת משבע גבעות רומא ורובע בעיר הזאת פלטין (Paltin) - שמותיהם של 4 כפרים ברומניה פלטין (Paltin) - יובל של הנהר אולט ברומניה מלון פלטין – מלון ובניין היסטורי בתל אביב שמות משפחה: דרור פלטין
Wc (פקודה)

wc (באנגלית: Word Count; "סופר מילים") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס, הסופרת מילים מתוך קובץ ומציגה את הפלט במספר דרכים שונות. השימוש הסטנדרטי בפקודת wc, סופר המילים, הוא כדלקמן: wc filename תוצאה: # wc file1 file1 68 170 1473 כאשר העמודות הן: ספירת השורות ספירת המילים ספירת האותיות בקובץ הנבחר בדוגמה 68 שורות, 170 מילים ו-1473 אותיות. במקרה של יותר מקובץ אחד, תוצאה תחבר ותציג את ערכם של שני הקבצים יחד: # wc -c file1 file2 file1 1473 file2 12045 total 13518 ניתן לשלב ערכים נוספים כדי לקבל תוצאה רצויה: wc -l filename - יציג את מספר השורות. wc -c filename - יציג את מספר האותיות. wc -w filename - יציג את מספר המילים. man wc - יציג את ספר הוראות של פקודה זו. רשימת פקודות יוניקס (באנגלית) רשימת פקודות CMD (באנגלית)
סטיבן טוויטי

סטיבן מוריס טוויטי (באנגלית: Stephen Maurice Twitty) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפיקדו האחרון שירת כסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית. טוויטי נולד בספרטנבורג וגדל בצ'סני שבקרוליינה הדרומית. ב-1985 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הדרומית בה למד במסגרת מלגה להכשרת קציני מילואים של הצבא והתגייס לצבא ארצות הברית. שירת כמפקד מחלקה רובאית, מפקדת מחלקת סיור וקצין מבצעים בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101. במהלך מלחמת המפרץ שירת כקצין מבצעים של הגדוד השלישי בחטיבה השביעית של דיוויזיית החי"ר השלישית. פיקד על פלוגה בגדוד השלישי של חטיבת החי"ר ה-15 בדיוויזיית החי"ר ה-24. מילא תפקידי מטה במטות המשולבים ובמפקדת הקורפוס החמישי ונטל חלק בכוח הייצוב. שימש סגן מפקד הגדוד הראשון בחטיבה 26 של הדיוויזיה המוטסת ה-101, וקצין מבצעים של חטיבה 2 בדיוויזיית החי"ר הראשונה. שימש עוזרו של מפקד כוחות נאט"ו באירופה. ביוני 2001 מונה למפקד הגדוד השלישי בחטיבת החי"ר ה-15. הוא פיקד על הגדוד במהלך מלחמת עיראק, על הצטיינותו בלחימה זכה הגדוד בעיטור היחידה הנשיאותי וטוויטי עוטר בכוכב הכסף על גבורתו. ביוני 2003 מונה לקצין אג"ם של דיוויזיית החי"ר השלישית. באוגוסט 2005 מונה למפקד הכוח החטיבתי הרביעי של דיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם עמו במלחמת עיראק, בתקופת פיקודו עבר הכוח ב-2008 תחת פיקוד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. שימש עוזרו של סגן מפקד פיקוד צפון של ארצות הברית, ראש מטה כוחות הצבא של פיקוד מרכז, סגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה וסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. שירת כסגן ראש המטה וקצין אג"ם של פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. באוגוסט 2014 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בפורט בליס. ביולי 2016 מונה למפקד הארמייה הראשונה. באוגוסט 2018 מונה לסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית ושירת בתפקיד זה עד פרישתו ב-2020. טוויטי בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. מדיה וקבצים בנושא סטיבן טוויטי בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הארמייה הראשונה סטיבן טוויטי באתר valor.militarytimes.com
יבלונובסקי

יבלונובסקי (ברוסית: Яблоновский, באדיגית: Яблоновскэ) היא עיירה ברוסיה, שנמצאת בצפון הרי קווקז ברפובליקת אדיגיה. היישוב הוקם ב-1888 לאחר שנוטריונית מייקטרינודאר, פאודוסיה יבלונסקאיה, מכרה שתי חלקות אדמה גדולות ועליהן הוקם היישוב החדש.[דרוש מקור] ב-1926 ביישוב הוקם בית הספר היסודי הראשון. ב-1958 מוזגו לתוך היישוב מספר כפרים סמוכים. אוכלוסיית יבלונובסקי לפי שנים: מדיה וקבצים בנושא יבלונובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יבלונובסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכנת תשתית

תוכנת תשתית היא תוכנה המנהלת את התוכניות הקיימות במכשיר ונותנת להם שירות, בנוסף לכך גם גורמת למכשיר לפעול. דוגמאות לתוכניות תשתית: מערכת ההפעלה - היא תוכנה במכשיר המנהלת ונותנת שירות לתוכניות אחרות. היא למעשה תוכנת האם התשתיתית המאפשרת את פעולותיהן של יתר התוכנות בהיותה אחראית על השליטה, התקשורת, וניהול החומרה; מאפשרת לתוכנות אחרות ולמשתמשים בהן לפעול במערכת שיש בה קשר בין חומרה לתוכנה - אם למשל, בהעברת נתונים מהזיכרון לדיסק הקשיח או בעיבוד טקסט במטרה שיוצג על הצג (מסך). באופן כללי, מערכת ההפעלה כוללת את הליבה (Kernel) וכלים בסיסיים כמו תוכנת גישה לדיסק הקשיח, מנהל קבצים, מנהל תצוגה, זיהוי משתמשים, כלי ניהול ועוד. דוגמאות למערכות הפעלה נפוצות הן: חלונות, משפחת לינוקס ומק. כלי מערכת - תוכנות המרחיבות את יכולות מערכת ההפעלה: מסדי נתונים ניהול תנועות שרתי יישומים כלי אינטגרציה והעברת מסרים שליטה ובקרה כלי תכנות - תוכנה ליצירת תוכנה: מהדרים - תוכנות לתרגומן של תוכניות משפת תכנות לשפת מכונה מחוללי יישומים תוכנות לבדיקת קוד תוכנות ליצירת הוראות ליצירת קוד - תוכנות היוצרות קובצי makefile אנטי-וירוס הוא תוכנה במכשיר המנהלת ובודקת תוכניות אחרות. בנוסף לכך תוכנת תשתית מעבדת גם את הדברים הקורים "מאחורי הקלעים" למשל זיכרון RAM, שירות תוכניות הפועלות ברקע, Firewall ועוד. תוכנת תשתית מספקת שירות גם למשתמש כמובן, למשל במערכת ההפעלה "ווינדוס" ברגע שלוחצים על כפתור "התחל" המערכת נותנת שירות למשתמש. תוכנה - מונחים ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה ובנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיג'ו 106

פיג'ו 106 (צרפתית: Peugeot 106) היא מכונית סופרמיני אשר יוצרה על ידי חברת פיג'ו הצרפתית בין השנים 1991–2003 סך הכול יוצרו 2,798,200 יחידות. ה"פיג'ו 106" נבנה על בסיס הסיטרואן AX, ומשנת 1996 על בסיס ה"סיטרואן סאקסו". בשנת 1996 עבר הדגם מתיחת פנים משמעותית, בסיס הגלגלים הוגדל ב-2 מ"מ, ואורך הרכב הוגדל ב-114 מילימטרים. בשנה הראשונה של הייצור, גרסאות מנועי הבנזין (954 סמ"ק ו- 1,124 סמ"ק) הגיעו עם קרבורטור, אך הוחלפו על ידי מנועי הזרקת דלק מסוף שנת 1992. 3 דלתות - האצ'בק 5 דלתות - האצ'בק (מסוף שנת 1992) 2 דלתות - קבריולה פיג'ו 106, 5 דלתות פיג'ו 106, 5 דלתות פיג'ו 106, 5 דלתות פיג'ו 106, שנת 2001 פיג'ו 106 - 3 דלתות, שנת 1997 פיג'ו 106 - קבריולט פיג'ו 106 פיג'ו 106 בשירות משטרה עירונית בצרפת פיג'ו 106 בשירות משטרת הוואנה פיג'ו פיג'ו 104 פיג'ו 107 מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 106 בוויקישיתוף "פיג'ו 106" news.google.com/newspapers "פיג'ו 106" - מפרט carfolio.com/search/results