רקפת מצויה

רַקֶפֶת מְצוּיָה (שם מדעי: Cyclamen persicum) היא צמח מסוג רקפת ממשפחת הרקפתיים. בספטמבר 2007 נבחרה הרקפת לפרח הלאומי של מדינת ישראל, לצורך ייצוג בתערוכה בוטנית בבייג'ינג. בימי קדם נהגו להפיק מהצמח מגוון שיקויים ותרופות, למגוון מחלות. בנוסף, דייגים נהגו לכתוש את פקעת הרקפת, להוסיף לתערובת מעט קמח, לשפוך לנחל - הרעלנים היו משפיעים על הדגים והאחרונים היו צפים על פני מים, ואז הדייגים אספו אותם . בפקעת הרקפת חומרים מקציפים היכולים להוות תחליף לסבון. אחד מהם מכונה 'ציקלמין' והוא נגזר מהשם הלטיני של הצמח. הרועים הערבים נוהגים לחתוך את פקעת הרקפת ולשפשף בה בד שהרטיבו קודם לכן כדי לייצר צבּוּנָת אֶל רָאעִי ('סבון הרועים'). הרקפת היא צמח רב שנתי בעל פקעת גדולה, עגולה ושטוחה. צבע פרח הרקפת נע מלבן עד סגול עז וכולל הרבה גוני ורוד, והיא פורחת בחודשים אוקטובר עד אפריל. בישראל יש למין זה שני אקוטיפים פנולוגיים שונים. האחד, הנפוץ יותר, גדל בדרך כלל בבתי גידול מוצלים בחבל הים-תיכוני, ופורח בחודשים ינואר עד אפריל, לאחר הופעת העלים. האקוטיפ השני נדיר יותר, גדל בדרך כלל על מצוקים חשופים במפנים מערביים ודרומיים או באזור חגורת הספר, ופורח בחודשים אוקטובר עד נובמבר, לפני הופעת העלים. בניסוי שערכו החוקרים רחלי שוורץ-צחור, אמוץ דפני ודן אייזיקוביץ באזור רמת הנדיב, הועתקו פרטים של כל אחד מהאקוטיפים אל בית גידולו של האקוטיפ השני. למרות השינוי שחל בתנאי הסביבה, לא היה שינוי במועדי הפריחה והופעת העלים בפרטים המועתקים. תוצאות אלה מעידות כי ככל הנראה קיימים הבדלים גנטיים בין שני האקוטיפים, האחראים להבדלים בפנולוגיה. הצמח נפוץ בצפון ובמרכז ישראל, בעיקר באזורי ההר, ונדיר יותר בדרום הארץ, באזור הר הנגב. מקום ידוע בו צומחות רקפות הוא "גבעת הרקפות" שברמות מנשה, בסמוך לקיבוץ גלעד; גבעה קטנה זו, המתכסה באלפי רקפות למשך כמה שבועות בלבד בשלהי החורף ובאביב, מושכת אליה המוני מטיילים. הרקפת היא מן הפרחים הידועים והמקובלים ביותר בארץ, בזכות תפוצתה הרחבה והצורה המיוחדת של פרחיה, ועליה דמויי הלב. פקעת אחת יכולה לשאת עשרות פרחים. הרקפת המצויה היא פרח מוגן ואסור לקטוף אותה, אם כי ניתן להשיגה כצמח נוי ביתי המשווק כפקעות על ידי מגדלים מורשים, ומופצת בחנויות ומשתלות. לעיתים קרובות היא צומחת בין סלעים, המסתירים אותה קמעה. מסיבה זו מואנשת הרקפת לעיתים קרובות בספרות ובאמנות, ומוצגת כצנועה וביישנית[דרוש מקור]. לוין קיפניס כתב עליה את שיר הילדים הפופולרי "רקפת" ("מתחת לסלע צומחת לפלא רקפת נחמדת מאוד..."). רקפת מצויה בחגווי הסלע, מסביבה טבוריות, על השביל הירוק ביו נשר ליגור גבעת הרקפות, ישראל גבעת הרקפות, ישראל תקריב על העלה רקפת מצויה פורחת בין חגווי הסלע רקפת מצויה לבנה ביער בן שמן ביער אשתאול מקבץ רקפות רקפות לבנות, על השביל הירוק ביו נשר ליגור רקפת מצויה בסטף רקפת מצויה במבט מקרוב רקפות רקפות בצפון שתי רקפות בכרמל רקפת מצויה, באתר ITIS (באנגלית) רקפת מצויה, באתר NCBI (באנגלית) רקפת מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רקפת מצויה, באתר צמח השדה רקפת מצויה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה רקפת מצויה, באתר Tropicos (באנגלית) רקפת מצויה, באתר GBIF (באנגלית) רקפת מצויה, באתר The Plant List (באנגלית) רקפת מצויה, באתר IPNI (באנגלית) אגודת הרקפת (באנגלית) רקפות הבר פרופ' אבי שמידע, "רקפת מצויה"(הקישור אינו פעיל), באתר רשות הטבע והגנים רקפת מצויה, אתר גן ונוף ynet, בישורת האחרונה: הרקפת גברה על הכלנית, באתר ynet, 30 בספטמבר 2007 רקפת מצויה: אגדות וסיפורים, באתר "טיולי" אברהם בלבן, רקפת פורנוגרפית - מישהו הינדס את הפרח העדין הזה, באתר הארץ, 15 בינואר 2018 רקפת מצויה, באתר "צמח השדה" https://www.researchgate.net/publication/19557979_Toxicity_of_Cyclamen_persium_Mill איל שפירא‏, 20 דברים שלא ידעתם על טיולים בישראל, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2019 רקפת מצויה, באתר "צמח השדה" אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח