laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוצאת מצפה

הוצאת מצפה הייתה הוצאת ספרים עברית, אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות שפעלו בארץ ישראל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. בשנת 1921 ייסדו יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק בירושלים חנות ספרים והוצאת ספרים בשם "תרבות", שבהמשך הפכה ל"מצפה". ההוצאה התמקדה בהוצאת ספרות ושירה. הספר הראשון שיצא במסגרתה היה הרומן "ימים ולילות" לנתן ביסטריצקי. אשר ברש ערך ספרי פרוזה בהוצאה זו, ובמסגרתה הוציא לאור את ספרו של דוד פוגל "חיי נישואים". בשנת 1933 הוקמה, בשותפות עם הוצאת שטיבל, "הוצאת שם" (ראשי תיבות של שטיבל ומצפה) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935. בשנת 1934 התארגנו מתרגמים שעבדו עבור ההוצאה וקבלו על תנאי שכרם. הוויכוח התנהל בחלקו מעל דפי העיתונות. אגודת הסופרים מינתה ועדת תיווך אשר כללה את פישל לחובר, נחום טברסקי, מנחם זלמן וולפובסקי ואחרים. בשנת 1941 התמזגה לתוך הוצאת י' שרברק. לפי מאגר המו"לים של הספרייה הלאומית. (הקישור אינו פעיל) בין "שם" לאגודת המתרגמים, חברת "שם" בע"מ, דבר, 21 באוקטובר 1934 בארכיונו של מ"ז וולפובסקי במכון גנזים נמצא מכתב מאברהם ברוידס המבקש את עזרתו, ונוסח הצעתה של ועדת התיווך לחוזה-תרגום סטנדרטי. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נס אוסטרליה הלבן

נס הצי המלכותי האוסטרלי הוא הדגל הצבאי הימי של אוסטרליה אשר מונף על ספינות הצי המלכותי האוסטרלי וידוע בשם נס אוסטרליה הלבן. עיצובו של הדגל מבוסס על דגל אוסטרליה אשר מונף על ספינות וצוללות הצי המלכותי כדגלון חרטום עם שדה לבן מושחת בכוכב חבר העמים והצלב הדרומי בכחול. הדגל בשימוש מ-1 במרץ 1967 ומוכר כדגל אוסטרלי רשמי על פי סעיף 5 לחוק הדגלים 1953. בתחילת ימיו של הצי המלכותי האוסטרלי, הניפו ספינותיו את הנס הלבן הבריטי תחת צו האדמירליות הבריטית. בשנת 1909, שרי הממשלה האוסטרלית, יחד עם מקבילהם מדומיניונים אחרים כגון קנדה, כי הנס הלבן, המושחת בסמל המקומי יהיה מתאים יותר לשימוש אך האדמירליות התעקשה כי הדגל הלאומי המונף על מוט החרטום הוא מספק לשם זיהוי לאומיות הספינה. בשנת 1965, לחמו כוחות אוסטרליים לצד ארצות הברית במלחמת וייטנאם, מלחמה שבה הממלכה המאוחדת לא לקחה כל חלק. חבר פרלמנט אוסטרליים העלו את הסוגיה האם מתאים הדבר שספינותיהם יפליגו תחת דגל ימי של מדינה זרה. באותו זמן דווח בפרלמנט כי הצי תר אחר דגל ימי אוסטרלי חדש. בהתחשב במצב ב-1 בינואר 1966, ועדת הצי המליצה לממשלת אוסטרליה "כי לצי המלכותי האוסטרלי ראוי שיהיה נס לבן מיוחד משלו... נס לבן, עם דגל האיחוד בקנטון ושישה כוכבים כחולים על פי עיצובו של הדגל האוסטרלי". לנס החדש ניתנה הסכמה מלכותית ב-7 בנובמבר 1966 והוכרז על ידי ראש הממשלה ב-23 בדצמבר 1966. כניסתו לשימוש הוקדמה מה-1 במאי 1967 ל-1 במרץ 1967 כאשר הספינה אאה"מ בונרו הפכה לספינה הראשונה עליה הונף הנס החדש. נס לבן דגל אוסטרליה נס אוסטרליה האדום מדיה וקבצים בנושא נס אוסטרליה הלבן בוויקישיתוף נס אוסטרליה הלבן, באתר דגלי העולם (באנגלית) נס אוסטרליה הלבן - מרכז כח הים - אוסטרליה. (באנגלית) נס הצי האוסטרלי באתר Ausflag (באנגלית)
השאלה היהודית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... השאלה היהודית – מונח המתייחס למעמדם של היהודים בארצות מגוריהם, בעיקר באירופה של המאות ה-19 וה-20 "השאלה היהודית" (Die Judenfrage) – ספר משנת 1843 של ההיסטוריון והתאולוג הגרמני ברונו באואר "על השאלה היהודית" – ספר משנת 1844 של קרל מרקס, שבו טען כי "השחרור ליהודי יהווה שחרור לחברה מהיהדות"
קו אודר-נייסה

קו אודר-נייסה (בפולנית: Granica na Odrze i Nysie Łużyckiej, בגרמנית: Oder-Neiße-Grenze) נקבע בעקבות מלחמת העולם השנייה כגבולה המזרחי של גרמניה וגבולה המערבי של פולין. הקו נוצר בעיקר בתוואי הנהרות אודר ונייסה, עד לים הבלטי. כל השטח מזרחית לקו, שהיה גרמני לפני המלחמה, טוהר אתנית מגרמנים אחרי המלחמה (שגורשו מערבה) והוענק לפולין, שקיבלה את חבל פומרניה, ולברית המועצות, שקיבלה את החלק הצפוני של פרוסיה המזרחית. הקו ציין את הגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) לפולין בין 1950 ו-1990. מאז שנת 1990 ואיחוד גרמניה, הקו מציין את הגבול בין גרמניה המאוחדת לפולין. קו קרזון מדיה וקבצים בנושא קו אודר-נייסה בוויקישיתוף קו אודר-נייסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קו אודר נייסה (גרמניה ופולין), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב לאפייט

רחוב לאפייט (באנגלית: Lafayette Street) הוא רחוב באזור מנהטן תחתית של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. מוצאו של הרחוב מפגש הרחובות ריד (Reade Street) וסנטר (Centre Street), צפונית לבניית עיריית ניו יורק, והוא חוצה את השכונות צ'יינה טאון, סוהו וגריניץ' וילג' ומסתיים במפגש הרחובות 9 ו-10 עם שדרת פארק. מתחת לרחוב עובר קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק, ולאורכו של הרחוב שלוש תחנות: תחנת רחוב ספרינג (Spring Street), תחנת רחוב בליקר (Bleecker Street) ותחנת כיכר אסטור (Astor Place). הרחוב נבנה על ידי יזם הנדל"ן ג'ון ג'ייקוב אסטור אשר קנה את השטח בשנת 1804 בעבור 45,000 דולרים. אסטר החכיר את השטח ליזם צרפתי בשל דלקרוה אשר הקים במקום אתר נופש וקרא לו "גני ווקסהול של ניו יורק" על שם אתר נופש דומה שנמצא בסמוך ללונדון. עם תום החכירה, בשנת 1825, הקים אסטור רחוב לאורכו של השטח וקרא לו "כיכר לאפייט" על שם גילבר דו מוטייה, מרקיז דה לה פאייט, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הרחוב היה פופולרי ביותר, והשטחים מצדדיו נמכרו במהירות לאמידי העיר ניו יורק אשר בנו לאורכו של הרחוב בתי טרסה (כגון בתי הקולונייד רו שנבנו בסגנון ניאו קלאסי). עם השנים ירד מעמדו של הרחוב וחלק מבתי הרחוב נהרסו על מנת להקים במקום מחסנים ומבני תעשייה. ברחוב ממוקם בניין שרמרהורן, ספריית אסטור (מבנה משנת 1864 בו ממוקם כיום "התיאטרון הציבורי" של ניו יורק), וכן בניין שרמרהורן שנבנה בשנת 1888 במקום בו עמדה אחוזת שרמרהורן.
טיק טק

טיק טק (באנגלית: Tic Tac) הוא שמן של סוכריות מנטה קטנות וקשות המיוצרות על ידי חברת המזון האיטלקית פררו מאז שנת 1969. הסוכריות נמכרות בדרך כלל בקופסאות פלסטיק קטנות עם מכסה בצורת ידית מתקפלת מפלסטיק הייחודית לקופסת המוצר. במקור, קופסאות טיק טק נמכרו בצבעים קבועים. כיום, במדינות רבות בעולם קופסאות הפלסטיק נמכרות במגוון צבעים כשכל קופסה מתאימה את צבעה לצבע הסוכריות בתוכה. קופסאות הטיק טק שמיובאות לישראל מיוצרות במפעל חוץ של חברת פררו השוכן באקוודור. חברת פררו מוכרת בשנה יותר מ-40 מיליארד סוכריות טיק טק. בשנות ה-90, הוצגו חפיסות טיק טק "כפולות" ברחבי העולם, כשהסוכריות מורכבות משני טעמים: בסיס לבן, תמיד בטעם מנטה, ושני ציפויים בטעמים משתנים (בניגוד לציפוי אחד כמקובל עד אז). דוגמאות לשילובי טעמים: תפוז וליים, תפוז וענבים, תות ודובדבן ועוד. ייצור טעם הענבים הופסק בשנת 1976 בגלל חשד כי צבע המאכל מכיל חומר מסרטן. ייצור טעם התפוז נמשך, בלי שילוב טעם הענבים איתו. במשך השנים הופקו עוד מגוון טעמים, כמו קינמון, מנדרינה ועוד. בשנים 2005 ו-2020 יצאו לשוק גרסאות מוגבלות של סוכריות טיק טק בטעמים לימון וקוקה קולה בהתאמה. היו כמה מקרים בהם חברת פררו הוציאה סוגים שונים של טיק טק במהדורה מוגבלת במספר מדינות בעולם: חבילות טיק טק מיוחדות שיצאו כמתנות לחג המולד, חג הפסחא ויום האהבה בהולנד. חבילות כסף – סוכריות מנטה שנעטפו בצורה מיוחדת. סוכריות מנטה גדולות יותר ב-30%. כל סוכרייה שוקלת קצת פחות מחצי גרם. ברחבי העולם, וגם בישראל, חברת פררו הוציאה סוכריות חדשות וקלות בטענה כי כל סוכרייה, ערכה כ-2 קלוריות. מדיה וקבצים בנושא טיק טק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיק טק (באיטלקית) טיק טק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של טיק טק בארצות הברית
נס אוסטרליה האדום

נס אוסטרליה האדום מקורו בתחרות העיצוב עבור דגל האיחוד הפדרלי של מושבות אוסטרליה משנת 1901. עיצובו הוא עיצוב נס בריטי אדום המושחת בכוכב חבר העמים ברביע התחתון הקרוב לניצב, ומהצלב הדרומי על הארכית ומעמדו הוא דגל ימי אזרחי. בשנת 1903 עיצובם של כוכבי קבוצת הכוכבים מחמישה כוכבים בעלי מספר שונה של קודקודים (תשעה, שמונה, שבעה, שישה וחמישה) לארבעה כוכבים בעלי שבעה קודקודים ואחד בעל חמישה. הכוונה המקורית הייתה הצגתם של הכוכבים על פי רמת הבהירות שלהם בשמי הלילה. בשנת 1908 הוחלף כוכב חבר העמים בעל שישה קודקודים בכוכב מסוגנן בעל שבעה קודקודים לייצוגן של שש המושבות אשר באיחוד וטריטורית פפואה וכל טריטוריה אחרת עתידית. משנת 1901 עד 1954 נס אוסטרליה האדום הונף כדגל אזרחי בידי המדינות, הממשלות האזוריות ארגונים פרטיים ואזרחים בודדים בעוד השימוש בנס הכחול נשמר לשימושה של ממשלת חבר העמים הפדרלית. לצבא האוסטרלי כמו גם לנבחרת האולימפית היו דגלים מיוחדים שעיקר שימושם היה במצעדים. בשנת 1941, ראש הממשלה רוברט מנזיס ציין כי אין כל מניעה כי אזרחים יניפו את הנס האוסטרלי הכחול על היבשה. הכרזה זו חוזקה בידי ראש הממשלה בן צ'יפלי שנת 1947 אך רק לאחר חקיקת חוק הדגלים 1953 ההגבלה על אזרחים להנפת הנס הכחול הוסרה והנפת הנס האדום נעשתה נדירה יותר ויותר. בעבר, ספינות פרטיות לא מסחריות היו חשופות לקנס כבד אם לא הונף עליהם הנס האדום הבריטי. אך לאחר פרסום צו מטעם האדמירליות הבריטית מה-5 בדצמבר 1938 אישר לאותן ספינות להניף את נס אוסטרליה האדום. חוק הגבלות הספנות (1981) חיזק את הקביעה כי הנס האוסטרלי האדום הוא "הצבעים הנכונים" להנפה על ספינות סוחר הרשומות באוסטרליה, וכי ספינות תענוגות פרטיות רשאיות להניף את הדגל האדום או את הכחול. נס אדום דגל אוסטרליה נס אוסטרליה האדום באתר דגלי העולם (באנגלית) חוק הדגלים (1953) (באנגלית) הנס האדום באתר Ausflag (באנגלית)
חבש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חבשים – קבוצה אתנית בצפון אתיופיה ואריתריאה אשר מקורה בתימן של היום. אתיופיה – שמה העתיק של המדינה, כינוי זה הוא טעות נפוצה. האימפריה החבשית – אחד משמותיה של קיסרות אקסום. אישים: ג'ורג' חבש – ראש ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין" ג'ורג' איברהים – שחקן תיאטרון וטלוויזיה ערבי-ישראלי, נולד בשם "ג'ורג' חבש" חובש כבש (פירושונים)
ריק סטיין

ריק סטיין (Christopher Richard (Rick) Stein) (נולד ב-4 בינואר 1947) OBE הוא שף אנגלי, מחבר ספרי בישול, בעל מסעדות ומגיש תוכניות טלוויזיה. סטיין נולד באוקספורדשייר באנגליה. הוא בוגר ניו קולג' באוקספורד. לאחר לימודיו הוא התיישב בעיירת החוף פדסטאו שבמחוז קורנוול, בה כ-3,000 תושבים בלבד, שם בילה חופשותיו כילד. בשנת 1974 סטיין החל בעסקי המזון. הוא מתמחה בעיקר במאכלי דגים והיום הוא מפעיל במקום שלוש מסעדות, ביסטרו, בית קפה, חנות מעדני דגים, חנות לדברי מאפה ובית ספר לבישול. השפעתו על כלכלתה של פדסטאו כה גדולה, עד שלעיתים הוא מכונה בשם "פדסטיין". לצד עסקיו סטיין הפך למגיש טלוויזיה פופולרי של תוכניות מזון, ודמותו נראית לרוב לצד כלבו מסוג ג'ק ראסל טרייר. סטיין כתב והגיש מספר סדרות בישול ברשת הטלוויזיה BBC, ביניהן: "טעם הים של ריק סטיין", "פירות הים", "מסע פירות ים", "מזון טרי", "מדריך לאוהבים על פירות ים", "גיבורי אוכל" ובשנת 2005, "מסע צרפתי" שבו יצא למסע גסטרונומי החוצה את צרפת על גבי דוברה מבורדו למרסיי. תוכניתו האחרונה היא סיור גסטרונומי באגן הים התיכון. כל אחת מן הסדרות לוותה בספר בישול. ספרו של סטיין "בישול פירות ים אנגלי" זכה בשנת 1989 בפרס ספר הבישול הטוב של השנה. English Seafood Cookery, 1988 - (Glenfiddich Cook Book of the Year 1989) Beach to Belly, 1994 (foreword) Taste of the Sea, 1995 (André Simon Cook Book of the Year 1996) Good Food Award Best Cookery Book, 1995/1996 Rick Stein Fish, 10 Recipes 1996 Fruits of the Sea, 1997 (ISBN 0-563-38457-3) Rick Stein’s Seafood Odyssey, 1999 (ISBN 0-563-55186-0) Rick Stein’s Seafood Lovers’ Guide, 2000 (ISBN 0-563-48871-9) Rick Stein’s Seafood, 2001 Gourmand World Cookbook Awards, 2001 - winner of category: Best Seafood and Fish in English & - winner of category: Best in the World Fish and Seafood (German translation – Gold medal - Gastronomische Akademie Deutschland 2003) My Favourite Seafood Recipes, 2002 (Marks and Spencers cookery book) Rick Stein’s Food Heroes, 2002 (Gourmand World Cookbook Awards 2002 - winner of category: Best Local Cookery Book - winner of category: Best Cookery Book of the Year in Great Britain)(Jacob’s Creek World Food Media Awards 2003 - Silver for best hard cover recipe book) Rick Stein’s Guide to the Food Heroes of Britain,(ISBN 0-563-52175-9) 2003 (Gourmand World Cookbook Awards 2003 - winner of category: Best Guide) Rick Stein’s Food Heroes, Another Helping, 2004 Rick Stein's Seafood - Complete Seafood - James Beard Foundation Award 2005 for Cook Book of the Year Rick Stein's Complete Seafood (ISBN 1-58008-568-7) Rick Stein's Mediterranean Escapes (ISBN 0-563-49366-6), 2007 Rick Stein Coast to Coast (ISBN 9781846076145), 2008 מדיה וקבצים בנושא ריק סטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריק סטיין ריק סטיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
נוטלה

נוּטֶלָה (באיטלקית: Nutella) הוא שם מותג של ממרח אגוזי לוז עם קקאו מתוצרת חברת המזון האיטלקית פררו. הממרח יוצר לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-20. באותו זמן, ייצור שוקולד היה מוגבל עקב מלחמת העולם השנייה, דבר שהביא להכללת קרם אגוזים כמרכיב העיקרי בממרח, מה שמאפיין עד היום את נוטלה. נוטלה מופצת כיום בכ-160 מדינות ברחבי העולם. ממרח הנוטלה מיוצר בשלוש ארצות: איטליה, קנדה ופולין. ממרח נוטלה בגרסה הכשרה לפסח מיוצר באיטליה. החברה המייבאת את ממרח הנוטלה לישראל היא "פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ". לפני כן הייתה חברת ליימן שליסל היבואנית של נוטלה ושל כל מותגי פררו, אך ב-2016, לאחר כ-45 שנים רצופות, נלקח מליימן שליסל הזיכיון על ידי פררו העולמית. פייטרו פררו, המייסד והבעלים של חברת פררו, קנה אזור לגידול אגוזים באלבה, איטליה. מטרתו הייתה להפיק קרם אגוזים במקום שוקולד, כיוון שמחירו של השוקולד היה גבוה עקב מלחמת העולם השנייה. ב-1946 פיתח את תערובת ממרח השוקולד שלו, ומכר כמות של 300 קילוגרם של "פסטה ג'נדויה", שיוצרה מג'נדויה. החל מ-1951 התערובת נמכרה בשם Supercrema gianduja. ב-1963, בנו של פייטרו, מיקלה פררו, מיתג מחדש את הממרח "Supercrema" עם כוונה לשווק אותו לשוק האירופי. הוא הציג את המוצר תחת השם "נוטלה" (שם שמקורו במילה האנגלית "nut", שפירושה אגוז), והלוגו עבר שינוי לקראת סוף אותה שנה ונשאר כפי שהוא עד ימינו. הצנצנת הראשונה של ממרח נוטלה עזבה את מפעל פררו שבאלבה ב-20 באפריל 1964. המוצר זכה להצלחה מיידית ונותר פופולרי. למעלה מ-200,000 טונות של ממרח נוטלה מיוצרים בשנה בממוצע. רשת שיתוף הקבצים גנוטלה קרויה על שם הממרח. באיטלקית נהגה השם "נוּטֶלָה"; אותה הגייה נפוצה כך גם ברוב השפות, לרבות האנגלית האמריקאית והעברית. לעומת זאת, בבריטניה נהגה השם "נָאטֶלָה". אגוזי הלוז מהווים מרכיב חשוב בייצור ממרח הנוטלה. מקורם של כ־70% מאגוזי הלוז בעולם בטורקיה המיוצרים בכ-600 אלף חוות זעירות. בתחקיר שנערך על ידי הניו יורק טיימס פררו היא הקונה הגדולה ביותר של אגוזי הלוז הטורקיים, אבל היא לא מוכנה לחשוף את שמות החוות שמהן היא רוכשת את האגוזים, אף שחישוב פשוט מראה שהיא עובדת עם מרביתן. בחוות רבות תנאי העבודה מחפירים ונצלניים הכוללים לדוגמה העסקת קטינים, העסקת פליטים סורים בתנאי ניצול ועוד. בבדיקה של האיגוד העולמי להעסקה הוגנת (Fair Labor Association), שבחן את ענף אגוזי הלוז בטורקיה נאמר :"בשש שנות מעקב, לא מצאנו בכל טורקיה אפילו חווה אחת לגידול אגוזי לוז שהקפידה על כל עקרונות ההעסקה ההוגנת. אף לא אחת". ממרח שוקולד השחר העולה מדיה וקבצים בנושא נוטלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוטלה (בשפות מרובות) נוטלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר נוטלה בישראל רועי ירושלמי, שוקולד ואגוזים - זה כל הסיפור: 7 מתכונים עם נוטלה, באתר ynet, 15 בפברואר 2015 וואלה! NEWS‏, צפו במהומות: בצרפת הורידו את מחירי הנוטלה, זה כמעט גרם לאסון, באתר וואלה, 28 בינואר 2018 תמר שבק, לוז לחוץ, באתר "ידיעות אחרונות", 13 ביוני 2019 ניו יורק טיימס, בקצה שרשרת הייצור של נוטלה: פליטים סורים שמועסקים בתנאים קשים בטורקיה, באתר הארץ, 1 במאי 2019
ספרואיד

ספרואיד (מכונה לעיתים אליפסואיד ייחוס) הוא משטח סיבוב הנוצר מסיבוב אליפסה סביב אחד מציריה. זהו גם אליפסואיד בעל שני צירים שווים. כאשר ציר הסיבוב הוא הציר הראשי של האליפסה מתקבל ספרואיד מוארך, צורה של כדור פוטבול. אם ציר הסיבוב הוא הציר המשני מתקבל ספרואיד פחוס. זוהי, בקירוב, צורתו של כדור הארץ. אם שני הצירים זהים, האליפסה היא מעגל ולכן הצורה שתתקבל היא ספירה. המשוואה הכללית שמתארת ספרואיד שמרכזו בראשית וציר הסימטריה שלו הוא ציר ה-z במערכת צירים קרטזית היא: x 2 + y 2 a 2 + z 2 c 2 = 1 {\displaystyle {\frac {x^{2}+y^{2}}{a^{2}}}+{\frac {z^{2}}{c^{2}}}=1} זוהי משוואת אליפסואיד כאשר a=b. שני הפרמטרים שמתארים ספרואיד הם a ו-c כאשר a הוא חצי-ציר ראשי ו-c הוא חצי-ציר משני. קיימת צורה אחרת לתיאור ספרואיד שהיא הדרך הרווחת בכל המדעים מלבד המתמטיקה. שני הפרמטרים הם a ו-f כאשר a הוא חצי-ציר ראשי ו-f הוא מקדם הפחיסות:   f = ( a − c a ) {\displaystyle \ f=\left({\frac {a-c}{a}}\right)} . ככל שמקדם הפחיסות קרוב יותר ל-0, הספרואיד קרוב יותר לכדור. שטח הפנים של ספרואיד פחוס (c < a): S o b l a t e = 2 π a 2 ( 1 + 1 − f 2 f tanh − 1 ⁡ f ) {\displaystyle S_{\rm {oblate}}=2\pi a^{2}\left(1+{\frac {1-f^{2}}{f}}\tanh ^{-1}f\right)} כאשר f {\displaystyle f} הוא מקדם הפחיסות. שטח הפנים של ספרואיד מוארך (c > a): S p r o l a t e = 2 π a 2 ( 1 + c a e sin − 1 ⁡ e ) {\displaystyle S_{\rm {prolate}}=2\pi a^{2}\left(1+{\frac {c}{ae}}\sin ^{-1}e\right)} כאשר e 2 = 1 / f 2 = 1 − a 2 c 2 {\displaystyle e^{2}=1/f^{2}=1-{\frac {a^{2}}{c^{2}}}} נפח של ספרואיד מכל סוג הוא ( 4 π / 3 ) a 2 c ≈ 4.19 a 2 c {\displaystyle (4\pi /3)a^{2}c\approx 4.19\,a^{2}c} . אם נשנה את המשתנים כך ש-A=2a הוא אורך הציר הראשי ו-C=2c הוא אורך הציר המשני, נקבל שהנפח יהיה ( π / 6 ) A 2 C ≈ 0.523 A 2 C {\displaystyle (\pi /6)A^{2}C\approx 0.523\,A^{2}C} . הדאטום הנפוצים היום מניחים כי צורת כדור הארץ מקורבת לספרואיד פחוס (בשל כוח המשיכה והסיבוב סביב עצמו). למשל ב-WGS84 מניחים שמדובר בספרואיד כאשר חצי-ציר ראשי (קו המשווה) הוא באורך 6,378.137 ק"מ וחצי-ציר משני (המרחק בין הקטבים) הוא 6,356.752 ק"מ. ההופכי של מקדם הפחיסות הוא ‎1/f = 298.257223563. מידע על ספרואיד מאתר mathworld ספרואיד, באתר MathWorld (באנגלית)
יערה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יערה – מושב בצפון מדינת ישראל יערה (סוג) – סוג צמח במשפחת היערתיים יערה איטלקית – מין צמח בסוג יערה, נפוץ בחורש הים-תיכוני יערה יפנית – מין צמח בסוג יערה יערת דבש – מרכיב מרכזי בכוורת דבורים, נקראת גם "חלת דבש" יער (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא יערה
מחול הדבורה

בדבוראות ובאתולוגיה, מחול הדבורה הוא ריקוד בצורת הספרה שמונה של דבורת הדבש. באמצעות המחול יכולות דבורים שהצליחו לאתר מקורות צוף לשתף את חברותיהן לכוורת במידע על הכיוון והמרחק לקבוצות של פרחים המניבים צוף, אבקת פרחים או שניהם, ולמקורות מים. בכך מהווה מחול הדבורה מנגנון שבו סיירות מזון מוצלחות יכולות לגייס דבורים אחרות במושבה שלהן לבקר באתרים טובים לאיסוף מקורות מזון שונים. ישנו גם מחול שהוא שלב ביניים בין השניים, עבור מידע על מקורות מזון במרחק בינוני. בעבר נהגו לחשוב שלדבורים יש שני מחולות גיוס נפרדים: ה"ריקוד העגול" (round dance), וה"הריקוד המפותל" (waggle dance), הראשון לציון מטרות קרובות והשני לציון מטרות רחוקות, אך כיום ידוע כי ה"ריקוד העגול" הוא פשוט ריקוד מפותל שבו הקטע הפתלתל קצר מאוד. האתולוג האוסטרי קרל פון פריש היה הראשון שפיענח את משמעות מחול הדבורה, והדבר זיכה אותו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. מחול הדבורה מורכב מאחד ועד מאה מעגלים או יותר, שבכל אחד מהם יש שני שלבים. השלב הפתלתל ושלב החזרה. על מנת לבחון כיצד דבורים מתקשרות תוך שימוש במחול הדבורה, יש לבחון את התנהגותה של דבורה כאשר היא חוזרת ממקור מזון חדש עשיר. נרגשת בשל תגליתה, היא נדחקת לתוך פתח הכוורת ומיד זוחלת על אחת מחלות הדבש האנכיות, ושם, בין אחיותיה היא מבצעת את המחול. המחול כולל ריצה תוך התוויית תבנית הספרה שמונה. ריצה פתלתלה (שלב הריקוד הפתלתל) המלווה בפנייה לימין על מנת לחזור לנקודת ההתחלה (שלב החזרה), שוב ריצה פתלתלה המסתיימת בפנייה במעגל לשמאל, וכך הלאה תוך החלפה קבועה בין פניות לימין לפניות לשמאל לאחר שלב הריקוד הפתלתל. שלב הריקוד הפתלתל במחול הוא החלק המרשים והאינפורמטיבי ביותר במחול הדבורה. קיים מתאם מקורב בין הכיוון ומשך הזמן של הריקוד הפתלתל לבין הכיוון והמרחק של קבוצת הפרחים אליה מנסה הדבורה לכוון את הדבורים האחרות. פרחים המצויים בקו ישר עם השמש מיוצגים על ידי ריקוד פתלתל בכיוון כלפי מעלה על חלות הדבש האנכיות. המרחק בין הכוורת לבין המטרה מיוצג על ידי משך הזמן של הריקוד הפתלתל. ככל שהמטרה רחוקה יותר, כך נמשך שלב הריקוד הפתלתל יותר זמן, בקצב של כ-75 מילישניות ל-100 מטרים. באופן מפתיע מסוגלות הדבורים הרוקדות ששהו בכוורת זמן ממושך לשנות את זווית המחול שלהן על מנת להתאימה לשינוי שחל בינתיים בזווית שבין השמש לקבוצת פרחי המטרה. תקשורת בין דבורים חיות חברתיות אאוסוציאליות אינטליגנציה בבעלי חיים תודעת בעלי חיים אתולוגיה Gould JL (1975). "Honey bee recruitment: the dance-language controversy". Science 189:685−693. Riley JR, Greggers U, Smith AD, Reynolds DR, Menzel R (2005). "The flight paths of honeybees recruited by the waggle dance". Nature 435:205-207. Seeley TD (1995). "The Wisdom of the Hive". Cambridge, MA: Harvard University Press. von Frisch K (1967). "The Dance Language and Orientation of Bees". Cambridge, MA: Harvard University Press. AUGUST 20, 2019 BY BEE-HEALTH Dance Language of the Honey Bee מדיה וקבצים בנושא מחול הדבורה בוויקישיתוף תקשורת וגיוס למקורות מזון על ידי דבורת הדבש משרד החקלאות האמריקני (USDA) תקשורת בין דבורות הדבש – דפי הביולוגיה של קימבל
פינגווין רצועת-הסנטר

פינגווין רצועת-הסנטר (שם מדעי: Pygoscelis antarcticus) הוא מין של פינגווין שמצוי באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, באנטארקטיקה, באיי דרום אורקני, באיי דרום שטלאנד, באי בובה, באלאני ובאי פיטר. המושבה הגדולה ביותר בעולם של פינגווינים אלו היא על האי זבודובסקי, שם נמצאים מעל למיליון זוגות מקננים. מקור שמו של המין הוא מהרצועה השחורה הצרה הנמצאת מתחת לראשו, ומבחינה אותו בקלות ממינים אחרים. אורכו כ-68 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-6 ק"ג. הזכרים גדולים במקצת מהנקבות, אף כי המשקל עשוי להיות מושפע ממחזור הרבייה. כיום מוערכת אוכלוסייתם של הפינגווינים בכ-7,500,000 זוגות. מזונם מורכב מיצורים שוליים, דגים וחסילונים. פינגווין רצועת-הסנטר תואר לראשונה על ידי המדען הגרמני יוהאן פורסטר ב-1781. הפינגווינים בונים קנים עגולים מסלעים. קיניהם רחוקים מעט זה מזה על מנת למנוע מריבות. הנקבה מטילה שתי ביצים, והיא והזכר דוגרים עליהן. הגוזלים בוקעים לאחר כ-35 ימים, גבם אפור, ובטנם לבנה. הם נשארים בקן כ-20–30 יום. לאחר כ-50–60 יום מתחלפת הפלומה שלהם לכסות נוצות של בוגרים, והם הולכים לים. מזונו של פינגווין רצועת-הסנטר מורכב מבעלי חיים קטנים, קריל, דגים, דיונונים וסרטנים, והם עשויים לשחות למרחק של כ-80 ק"מ בחיפושיהם אחר מזון. הפינגווין מסוגל לשחות במים קרים מאוד בגלל צפיפותן הגדולה של נוצותיו, שמשמשות כמעיל חסין-מים. שכבות שומן עבות מספקות גם הן בידוד, וכלי הדם על הסנפירים והרגליים התפתחו למבנים מורכבים על מנת לשמור חום. פינגווין מקנן פינגוויני רצועת-הסנטר בקרחון באנטארקטיקה מדיה וקבצים בנושא פינגווין רצועת-הסנטר בוויקישיתוף פינגווין רצועת-הסנטר, באתר ITIS (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, באתר NCBI (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, באתר GBIF (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פינגווין רצועת-הסנטר באתר הרשימה האדומה של IUCN Weight of Chinstrap Penguin
נקודה חמה

האם התכוונתם ל... נקודה חמה (אינטרנט) – מקום שבו מתאפשרת גישה לאינטרנט בקשר אלחוטי ציבורי, ללא צורך בחיבור עם כבלים נקודה חמה (גאולוגיה) – אזור קטן יחסית על פני כדור הארץ בו מתרחש וולקניזם פעיל במשך תקופה ארוכה, שלא בשולי לוח טקטוני נקודה חמה (ביולוגיה) – מערכת אקולוגית עשירה במגוון ביולוגי בעל חשיבות רבה, הנמצא בסכנת הכחדה בשל פעילות האדם נקודה חמה (סרט) – סרט קולנוע מ-1990 בבימויו של דניס הופר
סטירה

האם התכוונתם ל... סטירת לחי – מכה הניתנת בפניו של אדם באמצעות כף היד סטירה (עיר) – עיירה באי אביה ביוון סאטירה – טכניקה ספרותית לעגנית
חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008

חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008 (באנגלית: Emergency Economic Stabilization Act of 2008), אשר כונה גם תוכנית החילוץ, היא תוכנית כלכלית אשר גובשה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ומזכיר מחלקת האוצר של ארצות הברית הנרי פולסון לאור משבר האשראי העולמי במטרה להציל ולייצב את כלכלת ארצות הברית הנמצאת במשבר מאז 2007. תוכנית החילוץ מסמיכה את מזכיר האוצר בארצות הברית להשקיע 700 מיליארד דולרים מכספי הציבור האמריקאי לצורך רכישת משכנתאות בעייתיות מידי הבנקים האמריקאים שנקלעו למצוקה ולהחזיק אותם כפקדון עד שהכלכלה האמריקאית תתאושש על מנת להציל אותם מפני פשיטת רגל, להגביר את הנזילות בשווקים ולמנוע את כניסת המשק האמריקני למיתון עמוק. ב-29 בספטמבר 2008 דחה בית הנבחרים של ארצות הברית את הצעת החוק המקורית של תוכנית החירום, ברוב של 228 מתנגדים מול 205 תומכים. הצעת החוק רוככה, ובסופו של דבר ב-3 באוקטובר 2008 אישר בית הנבחרים גרסה מתוקנת של החוק ברוב של 263 תומכים מול 171 מתנגדים. שעות ספרות לאחר אישור החוק בקונגרס, חתם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש על החוק. התומכים בתוכנית החילוץ טענו כי התערבות הממשל בשוק הייתה חיונית על מנת למנוע משבר אמון באשראי של השווקים האמריקאים, וכי אם הממשל לא היה פועל באופן זה, המשבר הכלכלי עלול היה להחריף לכדי שפל כלכלי. המתנגדים לתוכנית החילוץ מחו על העלות האדירה של התוכנית הפתאומית, והצביעו על כך שעל פי הסקרים אין תמיכה בקרב הציבור האמריקאי בתוכנית החילוץ של המוסדות הפיננסיים בוול סטריט, וטענו כי לא נלקחו בחשבון כלל אלטרנטיבות נוספות. כמו כן נטען שהמהלך מיטיב עם בעלי האמצעים אך לא עוזר לעניים, והוא כונה סוציאליזם לעשירים וקפיטליזם לעניים. משבר הסאבפריים מדיה וקבצים בנושא חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008 בוויקישיתוף סוכנויות הידיעות, בית הנבחרים אישר את תוכנית החילוץ, באתר ynet, 4 באוקטובר 2008 event/financial-crisis-of-2007-2008 חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברני סנדרס, Billions for Bailouts! Who Pays?, ‏19 בספטמבר 2008 (באנגלית) נוריאל רוביני, Nouriel Roubini's Global EconoMonitor, 28 בספטמבר 2008 (באנגלית)