laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרכז סוזן דלל

מרכז סוזן דלל למחול ולתיאטרון הוא מרכז תרבות ישראלי השוכן במתחם אשר נמצא בשכונת נווה צדק שבתל אביב. המרכז הוכרז כזוכה פרס ישראל בתחום אומנות המחול לשנת ה'תש"ע 2010. מנכ"לית מרכז סוזן דלל הנוכחית היא ענת פישר לבנטון. מרכז סוזן דלל בתל אביב הוקם ב-1989 במימון משפחת דלל הלונדונית, בעקבות יוזמתו של זאב סוקולובסקי נציג קרן משפחת דלל שביקשו להנציח את זכר בתם, סוזן, בתם של ג'ק דלל, איש עסקים יהודי-בריטי ואשתו הראשונה, זהבה הלמר, דיילת אוויר ישראלית. סוזן דלל התגוררה זמן מה בישראל וניסתה לפתח קריירת ריקוד. נפטרה בשנת 1981, בגיל 25, ממנת יתר של הרואין. מממנים נוספים של המרכז הם עיריית תל אביב-יפו ומשרד התרבות. המרכז הוקם בשכונת נווה צדק כחלק מרצונם של מייסדיו לשמור על קשר עם המורשת התרבותית של תל אביב. המתחם המאכלס את המרכז כולל את מבנה בית הספר לבנים של חברת "כל ישראל חברים (אליאנס)", ולמולו מבנה בית הספר לבנות של תנועת "חובבי ציון" (מוכר גם בשם "בית הספר יחיאלי"). בתי הספר נבנו על ידי יוסף אליהו שלוש בברכת ועד העיר יפו בשנת 1908. מבית הספר "אליאנס" יצאו לוחמי האצ"ל להתקפת האצ"ל על יפו באפריל 1948. בית הספר לבנות היה מקום אימון של ההגנה והיה בו סליק. עיריית תל אביב הציבה לוחיות זיכרון בשני הבתים. הבניין הראשי שופץ לראשונה בתחילת שנות ה-80 והחלה להתקיים בו פעילות תרבותית-אומנותית מגוונת, במסגרת מה שנקרא אז "המרכז התיאטרוני בנווה צדק". פעילות זו התקיימה בסיוע משפחת ירושלמי, הממשיכה בתמיכתה במקום גם בעשור השני של המאה ה-21, לאחר ששינה את צורת פעילותו, עם הקמת מרכז סוזן דלל. ארבעת מבני המתחם הוסבו לארבעה אולמות מופעים המותאמים להופעות מחול. אלו מקיפים רחבה המשמשת למופעי חוצות תחת כיפת השמיים. שיפוץ המתחם הושלם בשנת 1989, לפי תכנונו של אדריכל הנוף שלמה אהרונסון, אשר שילב במקום הדרים וסביבם תעלות מים. אלו נועדו להזכיר למבקר את הפרדסים הרחבים באזור, אשר נעקרו עם בנייתם של מבני נווה צדק, ואת שיטת ההשקיה שהייתה נהוגה אז. על עיצוב המקום זכה אהרונסון בפרס רכטר. מנכ"ל המרכז מהיווסדו ועד שנת 2020 היה יאיר ורדי. המרכז משמש בית לשלוש להקות מחול מודרני מקצועיות, להקת המחול בת-שבע ואנסמבל בת-שבע, להקת המחול ענבל וכן להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק. מלבד זה, מתקיימים במקום הפסטיבלים "דאנסאירופה", "מחולאחר", "מחולוהט", "הרמת מסך - חשיפה בינלאומית", "גוונים במחול", פסטיבל פלמנקו וכן תחרות מיה ארבטובה לבלט קלאסי. בנוסף, המקום משמש ביתו של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. בין השנים 1992–1995 שימש המקום בתור אולם הבית של התזמורת הסימפונית תל אביב. המבנה המשומר של בית הספר לבנים המבנה המשומר של בית הספר לבנות פנים אולם סוזן דלל אתר האינטרנט הרשמי של מרכז סוזן דלל מרכז סוזן דלל, באתר פרס ישראל מרכז סוזן דלל למחול ולתיאטרון, דף שער בספרייה הלאומית ארכיון מרכז סוזן דלל, בספרייה הלאומית מידע על מרכז סוזן דלל בקטלוג הספרייה הלאומית שיר חכם, האם מרכז סוזן דלל מאבד את מעמדו במרכז המחול הישראלי?, באתר הארץ, 4 באפריל 2014 מרב יודילוביץ', פרס ישראל במחול למרכז סוזן דלל, באתר ynet, 23 בפברואר 2010 מרב יודילוביץ', לא אימפריאליסט. מנהיג, באתר ynet, 14 במרץ 2009 מרכז סוזן דלל בנווה צדק - זוכה פרס ישראל בתחום אומנות המחול, באתר ערוץ 7, 23 בפברואר 2010 אבי קורן, ‏רק על עצמי לספר ידעתי, וגם על האיש שעל שמו ניתן לי הפרס, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2020 אריאל הירשפלד, גן של מרכז סוזן דלל - צומח מן המקום, באתר הארץ, 24 ביולי 2009 מיכל נהרי, גנים ותיקים בתל אביב, באתר "גן ונוף"
1911 ברוסיה

1911 ברוסיה הייתה שנה ה-298 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה. הצאר: ניקולאי השני ראש הממשלה פיוטר סטוליפין, ולדימיר קוקובצוב (מ-26 בספטמבר) גילוי שדות נפט וגז טבעי בחופים הצפוניים של הים הכספי. היום השדות נמצאות בחלקו ברוסיה ובחלקו בקזחסטן 3 בינואר – רעידת אדמה חזקה (8 בסולם ריכטר) באזור אלמטי (כיום קזחסטן). 24 בינואר – איסור על ההפגנות בתוך האוניברסיטאות. ינואר - מהומות סטודנטים. הגבלת אוטונומיה אוניברסיטאית 29 במאי – שינויים בחוקים בהקשר לבעלות על אדמה. 11 ביוני – פיוטר סטוליפין מקדם חוקים להרחבת הזכויות של בעלי האדמות. 3 באוגוסט – תחילת פרשת בייליס 19 באוגוסט חתימת הסכם עם גרמניה בהקשר לבניית מסילת רכבת בעיראק ואינטרסים מיוחדים של רוסיה באיראן. 14 בספטמבר – התנקשות בראש הממשלה פיוטר סטוליפין לאחר חזרה לסנקט פטרבורג מביקור בארץ ישראל השפעת גריגורי רספוטין על משפחת הצאר גדלה עוד יותר. רעב משמעותי ברחבי המדינה, למרות זאת כ-20% מיבול בדגנים מיוצא למדינות אחרות. לחץ על הסטודנטים, מספר משמעותי של הסטודנטים נאלצים להספיק את הלימודים. הגבלות חדשות על קבלת סטודנטים יהודים ללימודים. הקמת יחידה ראשונה של חיל אוויר ימי בסבסטופול. הקמת התאחדות הכדורגל הרוסית 10 בפברואר – מסטיסלב קלדיש, מתמטיקאי סובייטי, נשיא האקדמיה הרוסית למדעים (נפטרה ב-1978) 6 בינואר – ניקולאי קריוצ'קוב, שחקן קולנוע סובייטי (נפטר ב-1994) 11 במרץ – ארקדי מגדל, פיזיקאי סובייטי, (נפטר ב-1991) 17 במאי – קיריל שצ'ולקין, פיזיקאי סובייטי, 3 פעמים גיבור העמל הסוציאליסטי (נפטר ב-1968) 14 ביוני – פאבל בטיצקי, מרשל ברית המועצות (נפטר ב-1984) 17 ביוני – ויקטור נקרסוב, סופר סובייטי, (נפטר ב-1987) 1 ביולי – סרגיי סוקולוב, מרשל סובייטי (נפטר ב-2012). 17 באוגוסט – מיכאל בוטביניק, שחמטאי סובייטי, אלוף העולם (נפטר ב-1995). 24 בספטמבר – קונסטנטין צ'רניינקו, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1985). 8 באוקטובר – מארק ברנס - זמר סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1969) 7 בנובמבר – מיכאיל יאנגל, מהנדס טילים סובייטי (נפטר ב-1971). 18 בספטמבר – פיוטר סטוליפין מדינאי רוסי (נולד ב-1862) 5 בדצמבר – ולנטין סרוב, צייר רוסי (נולד ב-1865) 13 בדצמבר – ניקולאי בקטוב, כימאי רוסי (נולד ב-1827) 28 במרץ – מיקולאיוס קונסטנטינס צ'יורליוניס צייר ומלחין ליטאי (נולד ב-1875)
מגנום

האם התכוונתם ל... מגנום - סדרת תרמילי קליעים לכלי-ירי, שבה כלולים בין היתר: 44. מגנום – כדור בקליבר 0.44 אינץ' 357. מגנום – כדור בקליבר 0.357 אינץ' מגנום אופוס – מלטינית: היצירה הגדולה, עבודתו הטובה והגדולה ביותר של סופר או אמן סוכנות מגנום – קואופרטיב צילום בינלאומי מגנום (לוויין) – סדרת לווייני ריגול אמריקניים מגנום, בלש פרטי – סדרת טלוויזיה בכיכובו של טום סלק מחקרי מגנום (Magnum Research) - חברה אמריקנית לייצור כלי ירייה מגנום - גודל סטנדרטי של בקבוק יין או שמפניה – בנפח של 1.5 ליטר מגנום (גלידה) – מותג גלידות בבעלות חברת יוניליוור המשווק בישראל תחת גלידות שטראוס מגנוס (פירושונים)
מגנוס

מגנוס (Magnus) הוא התואר "גדול" בלטינית. האם התכוונתם ל... אלברטוס מגנוס – קדוש גרמני גנאיוס פומפיוס מגנוס – מדינאי ומצביא רומי סקסטוס פומפיוס מגנוס – איש צבא, בנו של גנאיוס פומפיוס מגנוס מגנוס מקסימוס (אנ') – קיסר רומא המערבית בין 383–388, שלט בבריטניה ובגאליה מגנוס השלישי, מלך שוודיה – מגנוס השלישי לדוּלוֹס, ממלכי שוודיה מגנוס הרביעי, מלך שוודיה – מגנוס אריקסון, ממלכי שוודיה מגנוס הראשון ("הטוב") – ממלכי נורווגיה הוקון מגנוס – יורש העצר של נורווגיה משפחת מגנוס – מהמשפחות היהודיות הראשונות בשוודיה; אבי השושלת, אליאס מגנוס, הגיע לחופי בוהוסלן בשנת 1775 חיליק מגנוס – מדריך שטח ומחלץ ישראלי מירי מגנוס – במאית תיאטרון ויוצרת בין-תחומית ישראלית מגנוס קרינסקי – פדגוג ומחנך, מו"ל ומדפיס, סופר ,עורך עברי ויידי, ומוציא לאור בפולין הרוסית. מגנוס קרלסן – שחמטאי נורווגי מגנום (פירושונים)
כופר (עונש)

תשלום כופר הוא אפשרות הניתנת לעיתים לחשוד בעבירה כלכלית, ובפרט השתמטות ממס, כתחליף להעמדתו למשפט פלילי. בקשה לתשלום כופר מוגשת על ידי החשוד, וההחלטה האם להיענות לבקשה (או לדחותה ולהגיש כתב אישום) וקביעת גובה הכופר הן בסמכותה של ועדה של רשות המיסים. תשלום הכופר בא בנוסף לתשלום מלוא המס הנדרש על פי חוק. השיקולים לבחירה במסלול הכופר הוצגו על ידי רשות המיסים לשם גיבוש שיקול הדעת המנהלי נשקלים, בין השאר, חומרת העבירה, מידת מעורבותו של החשוד בביצוע העבירה, הרשעות קודמות, תשלומי כופר בעבר, מצב אישי, בני משפחה התלויים בחשוד, העניין הציבורי בהעמדה לדין, הסרת המחדל, האם מדובר בעבירה של מייצג במסגרת מילוי תפקידו, האם מדובר בתחום שיש בו חובת אמון או נאמנות, הצורך בהרתעה באותו ענף, קיום עבירות לפי חוקים אחרים מעבר לעבירות לפי דיני המס ועוד — החלטות ועדות הכופר ברשות המיסים מחצית ראשונה - שנת 2010, באתר רשות המיסים, 1 במאי 2011 חקיקה שבה ניתנת אופציית כופר: סעיף 221 לפקודת מס הכנסה מתיר לרשות המיסים לגבות, בהסכמתו של החשוד, כופר שלא יעלה על פי שניים מהקנס הגבוה ביותר שמותר להטיל בשל אותה עבירה. סעיף 121 לחוק מס ערך מוסף מתיר לרשות המיסים לגבות, בהסכמתו של החשוד, כופר שלא יעלה על הקנס הגבוה ביותר שמותר להטיל בשל אותה עבירה. סעיף 55 לחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה: "עבר אדם עבירה לפי חוק זה או נחשד בה, רשאי המנהל, בהסכמת אותו אדם, לקחת מידו כופר כסף בסכום שלא יעלה על כפל הקנס הגבוה ביותר שניתן להטיל בשל אותה עבירה או על פי שלושה משווי הטובין אשר בקשר אתם נעברה העבירה, לפי הסכום הגבוה יותר, ומשעשה כן יופסק כל הליך משפטי לעניין העבירה". סעיף 101 לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה): "נוכח המנהל כי אדם עבר על הוראה מהוראות חוק זה, רשאי הוא, בהסכמתו של האדם, לקחת מידו כופר-כסף, שלא יעלה על הקנס הגבוה ביותר שמותר להטילו בשל אותה עבירה". סעיף 231 לפקודת המכס. סעיף 25 לחוק מס קניה (טובין ושירותים), תשי"ב-1952. סעיף 60 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, תשכ"א-1961. סעיף 8 לחוק ההתיישבות החקלאית (סייגים לשימוש בקרקע חקלאית ובמים), תשכ"ז-1967. סעיף 23 לפקודת היערות, 1936. סעיף 29 לחוק הבלו על דלק, תשי"ח-1958. סעיף 40 לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, תשי"ח-1957. סעיף 38 לחוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו-1996. סעיף 18 לחוק רישוי שירותי התעופה, תשכ"ג-1963. סעיף 3 לחוק שירות הציבור (מתנות), תש"ם-1979. עקרון תשלום הכופר מוזכר בתורה, לפיו נאסר על הדיינים לקחת מאדם שנגזר עליו עונש מוות, להמיר את עונשו בתשלום ממון: וְלֹא תִקְחוּ כֹפֶר לְנֶפֶשׁ רֹצֵחַ אֲשֶׁר הוּא רָשָׁע לָמוּת כִּי מוֹת יוּמָת — ספר במדבר, פרק ל"ה, פסוק ל"א כמו כן נזכר תשלום זה בתורה כעונש לאדם שהשור שברשותו הרג אדם: ואם שור נוגח הוא וכו' והמית איש או אישה, השור יסקל וגם בעליו יומת. אם כופר יושת עליו, ונתן פדיון נפשו ככל אשר יושת עליו — ספר שמות, פרק כ"א, פסוקים כ"ט–ל' החלטות ועדות הכופר ברשות המיסים - מחצית שנייה - שנת 2013, באתר של רשות המיסים רימונה פרקש־ברוך, לכופר יש פרצוף: התשלום שמבטל לחשודים הליכים משפטיים, באתר כלכליסט, 29 בספטמבר 2010 כופר מס, באתר "גלובס"
אדמירל (סרט)

אדמירל (Адмиралъ) הוא סרט ביוגרפי רוסי עטור שבחים אודות האדמירל אלכסנדר קולצ'ק, בבימויו של אנדריי קראבצ'וק ובכיכובם של קונסטנטין חבנסקי ויליזבטה בויארסקאיה. הסיפור מגולל את קורותיו של הפטריוט הרוסי, האדמירל אלכסנדר קולצ'ק הנשוי ואב לבן, אשר יום אחד פוגש באנה טימירייבה, הוא מתאהב בה והסרט מגולל את סיפור אהבתם על רקע האירועים ההיסטוריים של תחילת המאה ה-20 ברוסיה. הסרט מתאר את האירועים שהתחוללו ברוסיה בשנים 1916–1920 על רקע סיפורו של האדמירל אלכסנדר קולצ'ק המתאהב בבת הקצין, אנה טימירייבה, שמלווה אותו לאורך התפתחות הקריירה שלו, מהיותו מפקד בכיר בצי הרוסי ועד להיותו למפקד הצבא הלבן והיה לשליט העליון של רוסיה, כשתחת תחומי שלטונו: סיביר, הרי אורל והמזרח הרחוק הרוסי, עד למאסרו בידי הבולשביקים והוצאתו להורג. קונסטנטין חבנסקי בתפקיד אדמירל אלכסנדר קולצ'ק יליזבטה בויארסקאיה בתפקיד אנה טימירייבה, מאהבתו הזמרת ויקטוריה דאיינקו ביצעה את השיר "אנה", עבור הסרט. הזמר הגאורגי ואלרי מלאדזה ביצע את השיר, שהלחין וכתב אחיו קונסטנטין מלאדזה, "למרות", שהוא שיר הנושא של הסרט. להקת הפופ הרוסית "ליובה" ביצעה יחד עם הזמרת ויקטוריה דאיינקו את השיר "אדמירל", המתנגן בסצנות השיא של הסרט. אתר האינטרנט הרשמי של אדמירל "אדמירל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אדמירל", באתר AllMovie (באנגלית) "אדמירל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אדמירל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קקדו דקלים

קקדו דקלים, או קקדו גוליית (שם מדעי: Probosciger aterrimus) הוא מין יחיד בסוג Probosciger ממשפחת הקקדואיים. הוא אחד הקקדואים הכי גדולים במשפחה. הקקדו נפוץ בגינאה החדשה, באינדונזיה, פפואה גינאה החדשה, איי ארו ואוסטרליה. הגוף, הכנפיים וחלקו העליון של הראש אפורים, המקור קטן והוא בצבע שחור, הלחי בצבע אדום. אורך הקקדו 49-68 ס"מ ומשקל זכר 545-1092 גרם. משקלה של נקבה עומד על 500-950 גרם. הוא בין הקקדואים הגדולים ביותר. יש לו מערכת אכילה מיוחדת: החלק התחתון של המקור פותח את האגוז, והעליון מחזיק אותו. צבע הלחי משתנה מלבן לאדום על פי מצב הרוח והרגשות: התרגשות, שמחה, עצב. מבנהו של המקור מאוד מיוחד: הוא כפוף בצורה ייחודית למין זה ול-Cacatua moluccensis. מקור זה שימושי לפיצוח אגוזים גדולים, אבל המקור פגיע למתקפות בגלל שהוא חלול. בגלל גודלו הרב של המקור, הוא לא יכול להיסגר עד הסוף. עוד פרט המייחד את המקור הזה מרוב הקקדואים הוא שהלשון של הקקדו יכולה להיכנס עמוק יותר לפה מכל שאר הקקדואים. הקקדו משמיע קולות שיחה רבים ושונים, בהם אף "הלו", אשר נשמע דומה באופן מפתיע לקול אנושי. יש קולות שיחה שונים ושפה שונה לתת-מינים שונים. הזכר בדרך כלל מתופף על העץ עם מקל, רעש חזק שיכול להישמע לטווח 100 מ' מהמקום. סיבת השמעת הרעש עדיין אינה ברורה באופן מספק. יכול להיות שזהו סימון טריטוריה. קקדו דקלים הוא עוף יוצא דופן, בין העופות העתיקים ביותר שידעו להשתמש בכלים. קקדו הדקלים הוא גם בין הקקדואים היחידים שחיים ביער. בשונה משאר בני משפחתו, קקדואי הדקלים אינם חברותיים. הם נמצאים לרוב בזוגות, רק לעיתים רחוקות הם נמצאים בקבוצות של 5-7 פרטים. בזמן החיזור הזכר מנקה את גופו ומשמיע קולות שריקה. אחרי החיזור הזכר והנקבה בונים את קינם על עצים זקנים יחסית, בני מאה פחות או יותר. לעיתים יש קרב על החור בעץ עם חיות אחרות. הקקדו בונה את קינו מעצי במבוק, אקליפטוס, ערבה ושיטה. הנקבה מטילה ביצה אחת פעם בשנתיים ודוגרת על הביצים 30 יום. הזכר מביא לה אוכל. הביצים מתחילות להיסדק אחר כך ועד הבקיעה יישארו 2-3 ימים. אחר כך בוקעים הגוזלים, שלהם הזכר מביא מזון. כשהקקדו גדל, הזכר והנקבה מביאים לו אוכל יחד. עזיבת הקן מתבצעת לאחר כ-100 ימים, תקופת השגחה ארוכה מאוד בשביל תוכים. תוחלת חייו של קקדו זה, מגיעה לשנים רבות. ידועים קקדואים שהצליחו להגיע בשבייה לגיל 90. אין עדויות לתוחלת החיים של הקקדו בטבע. ראשו של קקדו דקלים שני קקדואי דקלים קקדו דקלים עף קקדו דקלים שני קקדואי דקלים מזדווגים קקדו דקלים, באתר ITIS (באנגלית) קקדו דקלים, באתר NCBI (באנגלית) קקדו דקלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קקדו דקלים, באתר GBIF (באנגלית) הסבר ותמונות על קקדו דקלים, אתר הספארי קקדו דקלים, איגוד גני החיות והאקווריומים העולמי, WAZA קקדו דקלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
רודריגו דה לה סרנה

רודריגו דה לה סרנה (ספרדית: Rodrigo de la Serna; נולד ב-18 באפריל 1976) הוא שחקן ארגנטינאי. דה לה סרנה נולד וגדל בבואנוס איירס, והחל להתעניין במשחק מגיל צעיר. ב-1995 השתתף לראשונה בסדרת טלוויזיה, "Cybersix", של רשת Telefe. בהמשך השתתף במספר סדרות טלוויזיה ארגנטינאיות נוספות, ונהנה מפופולריות בארצו לאחר השתתפותו בסדרה "Okupas"‏ (2000). מאז 1999 גילם תפקידים שונים גם בקולנוע, ותפקידו הראשי הראשון היה בסרט "Gallito Ciego"‏ (2001), שהקנה לו את פרס קונדור הכסף (המוענק על ידי התאחדות מבקרי הקולנוע הארגנטינאים) בקטגוריית תגלית אותה שנה. בשנת 2004 זכה דה לה סרנה להכרה בינלאומית ולשיא הצלחתו, כשגילם את דמותו של אלברטו גרנאדו בסרט הקולנוע דרום אמריקה באופנוע, המתאר את מסעם של גרנאדו ושל צ'ה גווארה (בגילומו של גאל גארסיה ברנאל) בדרום אמריקה בראשית שנות ה-50. בעקבות השתתפותו בסרט זכה במספר פרסים, בהם פרס קונדור הכסף לשחקן הטוב ביותר, ופרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן החדש הטוב ביותר. כן היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. בשנים הבאות המשיך דה לה סרנה והשתתף בסרטים ובסדרות טלוויזיה שונות, בהן סדרת הטלוויזיה Hermanos y Detectives‏ (2006) וסרט הטלוויזיה Revolución: El cruce de los Andes, העוסק בחציית האנדים בידי צבא האנדים, בו גילם את דמותו של מפקד הצבא, חוסה דה סן מרטין. ביולי 2019 עלתה לאוויר העונה השנייה של הסדרה המצליחה בית הנייר בנטפליקס, בו הצטרף לחבורת השודדים בתור פאלרמו האחראי על השוד בתוך הבנק המרכזי בספרד. מדיה וקבצים בנושא רודריגו דה לה סרנה בוויקישיתוף רודריגו דה לה סרנה, ברשת החברתית אינסטגרם רודריגו דה לה סרנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודריגו דה לה סרנה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רודריגו דה לה סרנה, באתר AllMovie (באנגלית) רודריגו דה לה סרנה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רודריגו דה לה סרנה, באתר Metacritic (באנגלית) רודריגו דה לה סרנה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ניגר

האם התכוונתם ל... כושי (מתורגם לאנגלית כ: Nigger) – כינוי פוגעני לאדם בעל צבע עור כהה; ראו האדם השחור Nigger – כינוי פוגעני לאדם בעל צבע עור כהה, ונחשב למונח שנוי במחלוקת בארצות הברית ניז'ר – מדינה באפריקה ניז'ר (נהר) – נהר באפריקה אישים: שמואל ניגר (שם העט של שמואל טשארני) – מבקר ספרות יידיש סקסטיוס ניגר – סופר רומאי במאה הראשונה לספירה שכתב על פרמקולוגיה ניגר איש עבר הירדן – מצביא יהודי בן המאה הראשונה לספירה, נציב באדום וממפקדי הצבא היהודי במרד הגדול פסקניוס ניגר – קיסר רומא בשנים 193–194 לספירה ראלף ניגר (אנ') (1140–1217 לערך) – איש כנסייה אנגלי-נורמני נגר נייגר
בובלהד

בּוֹבְּלְהֵד (באנגלית: bobblehead) הוא בובת צעצוע שראשה, שלעיתים קרובות גדול יחסית לממדי הגוף, מחובר אל גופה בקפיץ, כך שטפיחה קלה על ראשה גורמת לראש להתנועע, ומכאן מקור השם ("bobble" באנגלית היא תנועת ראש חדה). בובות בובלהד נעשות בדמותן של דמויות מתחומים מגוונים. בארצות הברית הבובות מזוהות בעיקר עם ספורטאים, בייחוד שחקני בייסבול. בארץ נפוצות בובות בובלהד לרכב, לרוב בצורת בעלי חיים. בובלהד נפוץ כפריט אספנות. במהלך השנים יוצרו הבובות מחומרים שונים. הבובות המודרניות יוצרו בראשונה מעיסות נייר, בהמשך מקרמיקה וכיום נהוג להכין אותן מפלסטיק. כמו כן, חלו לא מעט עליות וירידות בפופולריות שלהן במהלך השנים. ככל הנראה האזכור הראשון לבובות אלו הוא בסיפור הקצר "האדרת" מאת ניקולאי גוגול מ-1842, שבו נכתב על הצוואר של הדמות הראשית כי הוא "נראה מופלג באורכו... ממש כצווארם של חתולי הגבס הקטנים, המטלטלים ראשם לעשרותיהם על ראשי הרוכלים הנוכרים שברוסיה". בהמשך יוצרו גם בגרמניה בובות בובלהד מקרמיקה בצורת חיות, בגדלים הנעים בין 15 ל-20 ס"מ. בשנות ה-20 יוצרה בובת בובלהד בדמות כדורסלן של הניו יורק ניקס, והתגלה עניין מחודש בבובות אלו. עם זאת בשנות ה-30 העניין בבובה דעך שוב, ומתקופה זו עד שנות ה-50 יוצרו פריטים בודדים בלבד. בשנת 1960 החלה ליגת הבייסבול MLB להפיץ סדרה של בובות בובלהד שהוכנו על בסיס של עיסת נייר, כאשר לכל קבוצה בובה משלה וכאשר כל הבובות נעשו באותה דמות. במהלך סדרת הוורלד סיריס שנערכה באותה שנה נמכרו לראשונה בובות בובלהד בדמותם של שחקנים ספציפיים, שחקני הבייסבול רוברטו קלמנטה, מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווילי מייז. עדיין לכל הבובות היו אותם פנים, אך הן נבדלו במדי הקבוצות. מאחר שגם בובות אלו נוצרו על בסיס עיסת נייר, נותר אך קומץ של פריטים שמורים היטב מסדרת בובות אלו. בשנות ה-70 החלו לייצר בובות בובלהד מקרמיקה, במקום מעיסת נייר, ואז יוצרו גם בובות בדמות ספורטאים מתחומי ספורט אחרים וכן כאלו בדמותן של דמויות מצוירות. סט בובות של הביטלס, שיוצר באותה תקופה, נחשב לאחד מפריטי האספנות הנדירים והידועים בתחום זה. עם זאת, באמצע שנות ה-70 קרנן של בובות הבובלהד ירדה שוב, ויוצרו פריטים בודדים בלבד. רק בשנות ה-90 חזרו הבובות להיות פופולריות. שיטות ייצור חדשות אפשרו לייצר את הבובות מפלסטיק במקום מקרמיקה, ובכך הפחיתו משמעותית את עלויות הייצור ומורכבותו. ב-9 במאי 1999 חילקה קבוצת הבייסבול סן פרנסיסקו ג'איינטס, במהלך משחק של הקבוצה, 35,000 בובות בובלהד בדמותו של וילי מייז, שהיו להיט גדול בקרב אוהדים ואספנים. בתקופה זו עלתה הפופולריות של בובות הבובלהד במהירות ושוק בובות הבובלהד התרחב. נוצרו בובות רבות, גם בדמותן של אושיות תרבות לא ידועות במיוחד. בשנות ה-2000 נוצרו סוגים חדשים של הבובה, למשל בובות מוקטנות בשם "מיני-בובלהד", שגודלן נע לרוב בין 5 ל-8 ס"מ, שהופצו בקופסאות דגני בוקר. כמו כן, מוצעים למכירה מוצרים נוספים בצורת בובת בובלהד, כמו מטהרי אוויר וקופות חיסכון, ואף בובות בובלהד בהתאמה אישית. מדיה וקבצים בנושא בובלהד בוויקישיתוף היסטוריה, באתר bobbleheads.com ניקולאי וסילייביץ גוגול, סיפורים פטרבורגיים, הוצאת הספריה החדשה, תרגמה נילי מירסקי (עמ' 10)
זמבזי

נהר הזמבזי הוא נהר בדרום-מזרח אפריקה, הנהר הרביעי באורכו ביבשת, לאחר הנילוס, הקונגו והניז'ר, ולפני נהר האורנג' בחלקה הדרומי של אפריקה. אורכו של הזמבזי 2,574 קילומטרים והוא הגדול בנהרות אפריקה הנשפך לאוקיינוס ההודי. ראשיתו של הנהר סמוך למפגש הגבולות שבין אנגולה, קונגו-קינשאסה וזמביה, לא רחוק ממקורותיהם של כמה מיובלי הקונגו, בגובה של כ-1,500 מטרים. מכאן הוא זורם דרומה דרך מערב זמביה, פונה מזרחה וצפונה על יד מפלי ויקטוריה ומשמש גבול בין זמביה וזימבבואה, חוצה את מוזמביק ונשפך לתעלת מוזמביק, שהיא זרוע של האוקיינוס ההודי. לזמבזי יובלים רבים, שמקצתם נהרות בפני עצמם, ושטח הניקוז שלו כ-1.4 מיליון קמ"ר. חלקו העלי של הנהר זורם ברמה המקבלת את מימיה מגשמי קו המשווה, שיורדים מאוקטובר עד מרץ. מרמה זו יורד הזמבזי לשטח נמוך יותר וצונח יותר מ-100 מטר במפלי ויקטוריה. שני סכרים ענקיים נבנו על חלקו האמצעי של האפיק: סכר קריבה בגבול זימבבואה-זמביה, שנחנך ב-1958 וגובהו 125 מטרים, וסכר קבורה-בסה בצפון-מערב מוזמביק, שנחנך באמצע שנות ה-80. מאחורי שני הסכרים האלה נקוו מאגרי מים מלאכותיים מהגדולים בעולם. שני הסכרים מספקים כמויות חשמל גדולות לזימבבואה, לזמביה ולמוזמביק. אוניות קיטור שטות מן הים במעלה הזמבזי לאורך 650 ק"מ. בנהר וביובליו כ-6,400 ק"מ טובים לשיט. לבני אירופה נודע על הזמבזי מפי הערבים, וגם כשהגיעו אליו לבסוף, שטו רק באפיקו התחתון. האירופי הראשון ששט גם בחלקו העלי היה דייוויד ליווינגסטון, בשנים 1853–1855. בשנת 1855 סייר באזור על מנת לגלות תושבים מקומיים שהאמונה הנוצרית טרם נגלתה אליהם. הוא שט במורד הזמבזי הגועש בסירת קאנו פרימיטיבית ובקושי נחלץ. למפלים העצומים שראה קרא ליווינגסטון על שמה של מלכתו, ויקטוריה. בימינו מהווים הזמבזי ומפלי ויקטוריה מוקד משיכה לאלפי תיירים בשנה. רוב חברות הרפטינג המקומיות יוצאות מהעיירות ויקטוריה פולס שבזימבבואה או מליווינגסטון שבזמביה. בסביבות החלק התחתון של הנהר, או בחלקו העליון, מאות רבות של אנשים נעזרים בשירותיהן של עשרות חברות הרפטינג הפועלות דרך קבע על הזמבזי ומציעות מסלולי שיט מגוונים בין מפליו השונים של הזמבזי. הזמבזי מארח את אליפות העולם ברפטינג ובכך זוכה להכרה בינלאומית בכל הקשור להיותו בין הנהרות המשובחים בעולם לרפטינג.[דרוש מקור] הנהר תומך באוכלוסיות גדולות של בעלי חיים רבים. היפופוטמים נמצאים בשפע לאורך רוב הקטעים השלווים של הנהר, כמו גם תניני יאור. לטאות כוח נמצאות במקומות רבים. ציפורים יש בשפע, עם מינים הכוללים אנפה, שקנאי, פלמינגו זוטר ונשר דגים אפריקאי הנוכחים במספרים גדולים. חורש הנהר תומך גם בבעלי חיים גדולים רבים, כגון תאואים, זברות, ג'ירפות ופילים.[דרוש מקור] הזמבזי תומך גם בכמה מאות מינים של דגים, שחלקם אנדמיים לנהר. מינים חשובים כוללים אמנוניים הנדגים בכבדות למאכל, כמו גם שפמנון, דגי נמר, ומינים גדולים אחרים. כריש שורי ידוע לעיתים כ"כריש זמבזי", על שם הנהר. מדיה וקבצים בנושא זמבזי בוויקישיתוף זמבזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אינגושטיה

הרפובליקה האינגושטית (ברוסית: Респу́блика Ингуше́тия - רפובליקה אִינְגוּשֶטְיָה; באינגושית: ГIалгIай Мохк) היא רפובליקה של רוסיה השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית. רובם המכריע של האינגושטים הם מוסלמים. אינגושטיה הפכה לראשונה לחלק מהאימפריה הרוסית בשנת 1810. בין השנים 1921 ו־1924 היא הייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית ההררית עם קברדינו-בלקריה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, צ'צ'ניה וצפון אוסטיה - אלניה. בין השנים 1934 ל-1992 היא הייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאלית האוטונומית צ'צ'נו-אינגוש למעט תקופת מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה חשד סטלין שתושבי אינגושטיה עוזרים לצבא הנאצי ולכן הגלה את כל האוכלוסייה למרכז אסיה. בשנות החמישים החלה חזרה של תושבי אינגושטיה המקוריים לארצם שכבר קלטה תושבים מצפון אוסטיה. באותה תקופה הוקמה רפובלקיה אטונומית של צ'צ'ניה-אינגושטיה שהייתה חלק של רוסיה הסובייטית. עם נפילת ברית המועצות בשנת 1992 הוכרז על הקמת רפובליקה עצמאית של אינגושטיה שבירתו הייתה נזראן. בשנת 2002 הועברה הבירה מנזראן למגאס שהיא עיר הבירה הנוכחית. בשנת 2018 נחתם הסכם בין ראשי הרפובליקות על העברת חלק מהשטח מאינגושטיה לצ'צ'ניה. אינגושטיה נמצאת בדרום רוסיה באזור הקווקז. רפובליקת אינגושטיה גובלת בתחום רוסיה ברפובליקת צפון אוסטיה - אלניה וברפובליקת צ'צ'ניה. וכן היא גובלת בגאורגיה. בשטח אינגושטיה ישנם אתרים רבים להפקת נפט וגז טבעי אשר אינגושטיה עשירה בהם. העם האינגושי קרוב מאוד לעם הצ'צ'ני והם אף דוברים שפות דומות (אינגושית וצ'צ'נית) השייכות לאותה משפחת שפות. כ-93 אחוזים מאוכלוסיית אינגושטיה הם אינגושים, כ-2.4 אחוזים צ'צ'נים, פחות מאחוד הם בני העם הרוסי, כחמישית אחוז טורקים. סה"כ ישנן 78 קבוצות אתניות כיום באינגושטיה. נכון לשנת 2010, כ-96% מאוכלוסיית רפובליקת אינגושטיה הם מוסלמים ובפרט מהזרם הסוני. חוקת הרפובליקה נכנסה לתוקף בשנת 1994. בהתאם לחוקה בראש הרפובליקה עומד נשיא שנחבר על ידי אספת העם לכהונה של 5 שנים. בשנת 2019 לתפקיד זה נבחר מחמוד-אלי קאלימטוב. בספטמבר 2024 הוא נבחר לכהונה שנייה כאשר במועמדותו תמכו 25 חברי האספת העם מ-31 שהשתתפו בהצבעה. מבחינה מנהלית הרפובליקה כולל 4 נפות ו-5 ערים בעלי מעמד מיוחד. יונוס-בק יבקורוב מדיה וקבצים בנושא אינגושטיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינגושטיה (ברוסית) אינגושטיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים האולימפיים

הרפובליקה המרכז-אפריקאית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא משתתפת במשחקים ברציפות. הופעותיהן של המשלחות המרכז-אפריקאיות במשחקים היו סמליות בעיקרן, ואיש מהספורטאים שייצגו את הרפובליקה לא זכה במדליה אולימפית. הרפובליקה המרכז-אפריקאית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים הפאראלימפיים הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף
פיקט

האם התכוונתם ל... אישים ג'ורג' פיקט – קצין אמריקני, ששירת כגנרל בצבא קונפדרצית מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית וילסון פיקט – זמר יוצר אמריקאי בתחומי מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ורוקנרול פיליפ פיקט – מוזיקאי אנגלי ומנהיג הרכבי מוזיקה עתיקה פיקטים – עם שהתגורר במזרח וצפון סקוטלנד ובצפון-מערב אירלנד החל מראשית התקופה הרומית ועד המאה העשירית