גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך

גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: George Friedrich von Baden-Durlach;‏ 30 בינואר 1573 – 24 בספטמבר 1638) היה מרקיז באדן-דורלאך משנת 1604 ועד להתפטרותו ב-1622. הוא גם שלט בבאדן-באדן. הוא היה בנם השלישי של קרל השני, מרקיז באדן-דורלאך ואשתו השנייה, אנה מוולדנץ. הוא היה הצעיר מבין שמונה ילדים והיה רק בן ארבע כשאביו נפטר. הוא ירש את אחיו ארנסט פרידריך ב-1604. הוא גם המשיך בכיבושיו של אחיו בבאדן-באדן. גאורג פרידריך היה חבר בולט באיחוד הפרוטסטנטי. הוא גייס צבא של 12,000 איש בתחילת מלחמת שלושים השנים ב-1618. כאשר כוחות הליגה הקתולית בפיקודו של גנרל טילי התקרבו לבאדן ב-1622 המערכה בפפאלץ), הוא צעד נגדם, אך הגיע מאוחר מדי לקרב מינגולהיים. לאחר שיצא לרדוף אחרי הקתולים הנסוגים, הוא הובס בקרב וימפפן, וצבאו הושמד, כמה ימים לאחר מכן. בשנת 1627 הצטרף לצבא הדני. הוא מת בשטרסבורג ב-1638. גאורג פרידריך נולד בבאדן לקרל השני, מרקיז באדן-דורלאך ואנה מוולדנץ. גאורג פרידריך היה רק בן ארבע כאשר ירש את מרקיזות באדן-זאוזנברג, והזדקק לעוצר. העוצרים היו אמו אנה, לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (עד 1583), פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ולודוויג השלישי, דוכס וירטמברג. בשנת 1584, אחיו הגדולים ארנסט פרידריך ויאקוב (נפטר 1590) ואמו (נפטר 1586) לקחו על עצמם את האפוטרופסות. בשנת 1595, גאורג פרידריך הוכרז כמבוגר, והוא נכנס לממשלה בעצמו. גאורג פרידריך למד את השפות הלטינית, הצרפתית והאיטלקית וקיבל את השכלתו הגבוהה בשטרסבורג, שם למד אחיו יאקוב קודם לכן. הוא יצא לטיול הגדול לבזנסון, דול, בזל וסיינה. אחיו הגדולים הוכרזו כבוגרים ב-1584. ארנסט פרידריך ויאקוב רצו לחלק את הירושה, אם כי צוואתו של אביהם אסרה זאת. עם זאת, הצוואה לא נחתמה ונחתמה כראוי, והאפוטרופוסים הנותרים קבעו כי משמעות הדבר היא שהם יכולים לאפשר לאחים לחלק את המרקיזות. ארנסט פרידריך קיבל את באדן התחתית, כולל העיירות הראשיות דורלאך ופפורצהיים. יאקוב קיבל את מרקיזות באדן-הכברג. גאורג פרידריך שמר על החלקים הדרומיים של באדן-דורלאך, הלורדיות של רוטלן ובאדנוויילר ומחוז זאוזנבורג. בעקבות כך, המרקיזות פוצלה עוד יותר, לאחר הפיצול המוקדם יותר לבאדן-באדן ובאדן-דורלאך. כאשר אחיו הבכור של גאורג פרידריך, יאקוב מת ב-1590, באדן-הכברג נפלה בחזרה לאחיו הבכור ארנסט פרידריך, שנתן אותה לגאורג פרידריך ב-1595. בהגיעו לבגרות, הפך גאורג פרידריך לשליט באדן-הכברג (באדן העליונה). בהתחלה הוא שלט מטירת רוטלן. ב-1599 העביר את מקום מגוריו ואת כל המינהל הלאומי לזולצבורג. לאחר המרתם של אחיו ארנסט פרידריך לקלוויניזם קפדני ויאקוב לקתוליות, נשאר גאורג פרידריך לותרני והקים בית ספר לטיני משלו במעונו הקטן בזולצבורג, כך שלא יצטרך לסמוך על חינוך הכמרים מהאסכולה הקלוויניסטית בדורלאך. הוא בנה כמה מבנים בסולצבורג, ביניהם אולם טניס אמיתי. בין 1600 ל-1610 הוא בנה את כנסיית הטירה בזולצבורג. מרקיזות באדן-דורלאך נשארה לותרנית מאחר שגאורג פרידריך שרד את הזמן הארוך ביותר מבין אחיו. גאורג פרידריך חי בצורה סגפנית. מההערות בכתב יד בתנ"ך האישי שלו, ניתן להסיק שהוא קרא אותו במלואו לפחות 58 פעמים. זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו בבאדן העילית, הציג גאורג פרידריך את יוהאן וינינגר כמפקח הכללי החדש בסינוד רוטלן. בהזדמנות זו נשא נאום שדמה לדרשה. בשנת 1601, הוא הבטיח לאזרחי פפורצהיים, שהתנגדו למינוי אנשי דת רפורמים על ידי אחיו ארנסט פרידריך, שיתמוך בהם כאשר התיק יגיע בפני ה- Reichskammergericht. בשנת 1603, הוא הוציא תקנת ייעור עבור המרקיזות של סוזנברג והלורדות של רוטלן. כאשר ארנסט פרידריך מת ב-1604, גאורג פרידריך ירש את באדן-דורלאך, ואיחד אותה מחדש עם באדן-הכברג. הוא יזם מערך רחב של רפורמות משפטיות, מנהליות ודתיות. הוא הקים בית משפט גבוה והנהיג צו כנסייה. גאורג פרידריך היה מודע לכך שיוכל להשיג את מטרתו של מרקיז לותרני מאוחד של באדן רק בתמיכת העם. בתמורה לאישור מיסים למימון מדיניות ההגנה שלו, הוא נתן לאצולה את הזכות להביע דעה בשאלות דתיות. כבר ב-1603 ייסד גאורג פרידריך, בשיתוף עם אצילי באדן העליונה, בנק חליפין, שניהל גם פנסיות יתומים ולאחר מכן התפתח לבנק פיקדונות. בנק זה נועד גם לארגן את הסחר ביין ובתבואה ולחסל סוחרים יהודים. זה גם עזר למרקיז להתגבר על משבר השוק של תקופת "קיפר אונד ויפר". הוא יזם את הקודיפיקציה של הקוד האזרחי של באדן. החוק שהתקבל תואר כ"היסודי ביותר מבין כל המדינות הטריטוריאליות הגרמניות". הוא פורסם בשנת 1622, אך בשל מלחמת שלושים השנים, לא ניתן היה להכניסו לתוקף עד 1654, תחת בנו ויורשו פרידריך החמישי. הוא נשאר בתוקף עד 1809. בשנת 1613, היה לו מחלוקת דתית עם פרנץ השני, דוכס לורן. הוא התכוון לטעון את הנושא בעצמו. אולם זה נכשל כאשר פרנסיס, בניגוד להסכם קודם, שלח ישועים להתווכח על הצד הקתולי של המחלוקת. גאורג פרידריך ראה את המצב המידרדר באימפריה, ובנסיכות שלו בפרט, ולמד לא רק תאולוגיה, אלא גם נושאים צבאיים. הודיעו לו על אקדמיית האבירים שיוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג ייסד בזיגן ב-1616. בין 1614 ל-1617 כתב גאורג פרידריך חיבור על לוחמה מודרנית עבור בניו פרידריך, קרל וכריסטופר; חיבור זה מעולם לא פורסם בדפוס. תחת השפעה קתולית, התיק המתנהל בפני ה- Reichskammergericht על הכיבוש המתמשך של באדן העליונה איים נגד גאורג פרידריך ב-1622. הוא הגיב בהתערבות מזוינת במרד הבוהמי, סכסוך שהיווה את השלב הראשוני של מלחמת שלושים השנים. בשנת 1608, גאורג פרידריך הצטרף לאיחוד הפרוטסטנטי. הוא מונה לגנרל של האיחוד, תפקיד שמילא עד לפירוקו במאי 1621. ב-19 באוגוסט 1612 חתם גאורג פרידריך ברית הגנה עם הערים הפרוטסטנטיות ברן וציריך, שבאמצעותה רצה להגן על באדן העליונה, שכן היא הייתה תחומה בשטחים השייכים לאוסטריה הנוספת. כשפרצה המלחמה, לא הצליחו בני בריתו לספק סיוע צבאי. עם זאת, הברית אפשרה לגאורג פרידריך לגייס שכירי חרב בשווייץ בשנים 1621 ו-1622. הבישוף של שפייר, פיליפ כריסטוף פון זטרן, חש מאוים על ידי המעצמות הפרוטסטנטיות שמסביב, ובשנת 1615, הוא החל להרחיב את מקום מגוריו באודנהיים למצודה. הוא שינה את השם אודנהיים לפיליפסבורג והחל בבניית מבצר פיליפסבורג, למרות הפגנות של העיר הקיסרית שפייר, ציבור הבוחר של פאלץ ומרקיזות באדן. בשנת 1618 החליטו פרידריך החמישי, גאורג פרידריך והעיר שפייר להרוס את המצודה. בכל זאת היא הושלמה בשנת 1623. ממרץ עד יוני 1620 גאורג פרידריך חסם את הדרך מברייזאך לפרייבורג בפקודת האיחוד הפרוטסטנטי, שפעל ממחנה מבוצר באיהרינגן. המטרה הייתה למנוע מעבר של חיילי שכירי חרב של בוואריה והליגה הקתולית מאלזס לנקודות הכינוס שלהם בלאוינגן ודילינגן שעל הדנובה. אף על פי כן, לאחר שהקיסר פרדיננד השני הבטיח שחיילים מסוימים גויסו עבורו ולא עבור צבא הליגה הבווארית/קתולית, גאורג פרידריך איפשר לשלושת הרגימנטים לעבור ונאלץ להשלים עם המצב כאשר הגדודים הללו הצטרפו לצבאו של הדוכס מקסימיליאן הראשון מבוואריה. ב-1621, גאורג פרידריך החל לגייס חיילים למערכה נגד הכוחות הקתולים, שהחלו בהתקדמות מוצלחת ב-1620. כדי לא לאבד את המרקיזות שלו לחרם קיסרי על ניהול מלחמה בקיסר, הוא התפטר ב-1622, לטובת בנו, פרידריך החמישי. באביב 1622, לאחר שהאצילים העניקו לו מס מלחמה מיוחד לשלוש שנים, עמדו לרשותו בין 11,000 ל 12,000 שכירי חרב, עם כמות גדולה יחסית של ארטילריה, בנוסף לרגימנט שנשאר מאחור כדי להגן על באדן. ב-24/25 באפריל 1622, הוא החל במסע נגד הקיסר ובני בריתו הקתולים. עם זאת, הוא הגיע מאוחר מדי כדי להשתתף בקרב על מינגולהיים ב-27 באפריל, שם ניצח מפקד כוחות הפפאלץ הרוזן ארנסט פון מנספלד בצורה מוחצת את לוטננט גנרל טילי מהליגה הקתולית. ב-27 באפריל הכריז גאורג פרידריך מלחמה על ההבסבורגים ושילב את כוחותיו עם אלו של מנספלד, כדי להילחם יחד בליגה הקתולית. כשהם הופרדו באופן בלתי מוסבר כמה ימים לאחר מכן, גאורג פרידריך ספג מתקפה של טילי, שנעזר בכוחות ספרדים תחת פיקודו של קורדובה. גאורג פרידריך הובס בקרב וימפפן ב-6 במאי 1622. הוא נפצע בפניו ונמלט בקושי לשטוטגרט, שם התפטר לטובת בנו הבכור. כבר ב-13 במאי 1622 חזר גאורג פרדריק לדורלאך וניסה לשווא להקים צבא חדש. צבא קתולי של כ-12,000 חיילים פלש לבאדן והרס אותה ביסודיות. גאורג פרידריך ברח בתחילה למעוז באמנדינגן אותו ביצר בכבדות בתחילת המאה. ב-26 באוגוסט 1622, הקיסר מינה את וילהלם, בנו של אדוארד פורטונאט, בבאדן-באדן. משמעות הדבר היא שבאדן שוב פוצלה לבאדן-באדן קתולית ולבאדן-דורלאך פרוטסטנטית. פיצול זה נמשך עד שבאדן התאחדה מחדש ב-1771 תחת קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן. בשנת 1625 נסוג גאורג פרידריך לז'נבה, שם הגיע עד מהרה לעימות עם הממשלה הקלוויניסטית, משום שערך בדירתו טקסי כנסייה לותרנית. בשנת 1626 הוא עבר לתורן, שם צ'ארלס עמנואל מסבויה איפשר לו לקיים טקסי כנסייה לותרנית. בקיץ 1627 הוא מונה ללוטננט גנרל של הצבא הדני על ידי כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק, שהיה מעורב במלחמת שלושים השנים בסקסוניה התחתונה והטיל על גאורג פרידריך לעצור את התקדמותו של ולנשטיין לצפון גרמניה. כשוולנשטיין התקרב, גאורג פרידריך נסוג לאי פול ולאחר מכן להייליגינהאפן בהולשטיין. חייליו משם צעדו לאולדנבורג בהולשטיין, שם נמחק כמעט לחלוטין בקרב על אולדנבורג על ידי צבא קיסרי בפיקודו של היינריך שליק ונאלץ להיכנע ב-24 בספטמבר 1627. באוקטובר התפטר גאורג פרידריך מהשירות הדני, לאחר מחלוקת עם המלך הדני, שרצה להביא את הנושא בפני בית משפט צבאי. גאורג פרידריך פרש לביתו בשטרסבורג והתמסר בעיקר ללימודי ספרות דתית. עם זאת, הוא עדיין היה בקשר עם צרפת ושוודיה, וניסה להגשים את חלומו על באדן רבתי הלותרנית. הוא נפטר ב-24 בספטמבר 1638 בשטרסבורג. גופתו הועברה כנראה לקריפטה הנסיכותית בכנסיית ס. מיכאל בפפורצהיים בשנת 1650. גאורג פרידריך התחתן שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו ליוליאנה אורסולה מזאלם-נויוויל, בתו של פרידריך, רוזן זאלם-נויוויל, עימה התחתן ב-2 ביולי 1592, ממנה נולדו לו חמישה עשר ילדים: אורסולה קתרינה (1593–1615), התחתנה עם אוטו, רוזן הסן-קאסל פרידריך (1594–1659) אנה אמליה (1595–1651), התחתנה עם וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן פיליפ (1596–1597) קרל (1598–1625) יוליאנה אורסולה (1600) רודולף (1602–1603) כריסטוף (1603–1632) אנה אוגוסטה (1604–1616) זיבילה מגדלנה (1605–1644), התחתנה עם יוהאן, רוזן נסאו-אידשטיין פרנסיסקה (1606) אורסולה מריה (1607) פרנסיסקה זיבילה (1609) סופיה דורותיאה (1610–1633) ארנסטינה סופיה (1612–1658) לאחר מותה של יוליאנה התחתן גאורג פרידריך בפעם השנייה, עם אגתה מארבאך-ברוברג, בתו של גורג השלישי, רוזן ארבאך ב-23 באוקטובר 1614, ממנה נולדו לו שלושה ילדים: אגתה (1615–1616) אנה מריה (1617–1672) אליזבת (1620–1692) נישואיו השלישיים של גאורג פרידריך היו נישואים מורגנטיים. ב-29 ביולי 1621 הוא התחתן עם אליזבת שטולץ, בתו של מזכירו, יוהאן תומאס שטולץ, אולם לא היו לו ילדים ממנה. מדיה וקבצים בנושא גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך בוויקישיתוף Baumann, p. 21-22 Jost Grosspietsch: Sulzburg. Ehemalige Markgräfliche Residenz, in: Das Markgräflerland vol. 2/1991, p. 6 Ledderhose: Aus dem Leben..., p. 19 Gothein, p. 50 Wolfgang Stopfel: Neue Erkenntnisse zur Gestalt des Sulzburger Renaissanceschlosses - und zur Geschichte des Tennisspiels in Sulzburg, in: Das Markgräflerland, vol. 2/2006, p. 45-50 Wolfgang Kaiser, Gitta Reinhardt-Fehrenbach: Kulturgeschichtliche und architektonische Ansichten aus Sulzburg, in: Das Markgräflerland, vol. 2/2006, S. 17 Gothein, p. 45 Ledderhose, p. 17 Gothein, p. 47 General State Archives Gothein, p. 49 Table of Contents of the Civil Code Reitzenstein vol. II, p. 172 Ledderhose, pp. 79-81 Ledderhose p. 63-64 Reitzenstein, vol. 1, p. 125-126 Siegfried Fiedler: Taktik und Strategie der Landsknechte, Bonn, 1985, p. 167 ff Lederhose, p. 96 "About the Battle at the Oldenburg". אורכב מ-המקור ב-2010-05-09. נבדק ב-2011-10-26. Ledderhose, p. 99 Duch, p. 99 Obser, p. 356-357