laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Stereo Hearts

"Stereo Hearts" הוא סינגל של קבוצת הראפ רוק האמריקאית ג'ים קלאס הירוז בשיתוף פעולה עם הזמר האמריקאי אדם לוין. השיר יצא ב-14 ביוני 2011, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן החמישי של ג'ים קלאס הירוז, The Papercut Chronicles II.‏ השיר נכתב על ידי טרווי מקוי, סטרלינג פוקס, עמר מאליק, בני בלנקו, אדם לוין ורובופופ, והופק על ידי בני בלנקו ורובופופ. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-757 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-1.1 מיליארד פעמים בספוטיפיי. מידע על היצירה "Stereo Hearts" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Stereo Hearts" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Stereo Hearts" באתר Discogs סרטון השיר "Stereo Hearts" באתר יוטיוב מידע על השיר "Stereo Hearts" באתר ספוטיפיי "Stereo Hearts by Gym Class Heroes (ft Adam Levine)-Song Facts". SongFacts. ארכיון מ-2023-04-17. נבדק ב-29 ביוני 2023. {{cite web}}: (עזרה) Gym Class Heroes: Stereo Hearts ft. Adam Levine [OFFICIAL VIDEO], ארכיון מ-2018-07-30, נבדק ב-2023-09-24 Stereo Hearts (feat. Adam Levine), 2011-06-14, ארכיון מ-2023-02-27, נבדק ב-2023-09-24
ראש המטה הכללי (צ'כוסלובקיה)

ראש המטה הכללי (בצ'כית: Seznam náčelníků generálního štábu) היה הדרג הפיקודי העליון בצבא צ'כוסלובקיה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל. התפקיד התקיים בין 1918–1993, ועבר, כמו צ'כוסלובקיה עצמה, גלגולים רבים. ב-28 באוקטובר 1918, הכריזה צ'כוסלובקיה על עצמאותה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. עוד באותו היום, מונה יאן דיביש למפקד צבא צ'כוסלובקיה, שמנה בתחילתו 70 איש בלבד. ב-1919 הגיעו הצ'כוסלובקים להסדר עם צרפת על פיו צרפת חיזקה את צבא צ'כוסלובקיה, ובתמורה ראש המשלחת הצבאית הצרפתית ישמש במקביל כראש המטה הכללי. בהתאם לכך, שני הרמטכ"לים הראשונים של הצבא הצ'כוסלובקי היו גנרלים צרפתים רק ב-1926 חזר התפקיד לידיים צ'כוסלובקיות. ב-23 בספטמבר 1938, לנוכח משבר הסודטים והאיום במלחמה עם גרמניה הנאצית, מונה הרמטכ"ל דאז לודוביק קרייצ'י למפקד העליון של הצבא הצ'כוסלובקי בדרגת גנרליסימו. ולדימיר קאידוש מונה לרמטכ"ל במקומו. לאחר שהמשבר נפתר בוועידת מינכן, חזר קרייצ'י לתפקיד הרמטכ"ל. לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה בידי הגרמנים, עברה הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה לצרפת ואז לבריטניה, והקימה מטה כללי חדש שפיקד על הכוחות הצ'כוסלובקיים שלחמו ברבות מזירות המלחמה. בספטמבר 1944, ייסדה ממשלת צ'כוסלובקיה את תפקיד "המפקד העליון של הצבא הצ'כוסלובקי" שהיה בכיר מהרמטכ"ל. לאחר סיום המלחמה חזר המטכ"ל לצ'כוסלובקיה. בסוף שנת 1945 בוטל תפקיד המפקד העליון, והרמטכ"ל חזר לסמכותו הקודמת. ב-1948 השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה והפכו אותה לגרורה דיקטטורית של ברית המועצות. ב-1954, שונה שמו של הצבא הצ'כוסלובקי ל"צבא העממי הצ'כוסלובקי". ב-1990 בוטל השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה, והתואר "העממי" הוסר משמו. בתחילת 1993, פורקה צ'כוסלובקיה לשתי מדינות צ'כיה וסלובקיה. בהתאם לכך, פוצל גם הצבא הצ'כוסלובקי לשני צבאות נפרדים, והמטכ"ל הצ'כוסלובקי לשני מטכ"לים נפרדים. כל הרמטכ"לים הצ'כוסלובקים היו צ'כים, למעט אנטון סלימאק שהיה סלובקי. ראש המטה הכללי (צ'כיה) ראש המטה הכללי (סלובקיה) ראש המטה הכללי באתר המוקדש לצבא צ'כוסלובקיה
מרטין אלטס

מרטין אלטס (1907 - 5 ביולי 1971) היה שופט בית הדין הארצי לעבודה. נולד בבוקובינה, שם סיים לימודיו בתיכון ועשה תואר מוסמך במשפטים. עבר לפירנצה שבאיטליה שם קיבל בשנת 1930 תואר ד"ר למשפטים. בשנת 1944 עלה לארץ עם בני משפחתו. בשנת 1948 החל לעבוד באגף האפוטרופוס הכללי במשרד המשפטים. בשנת 1954 מונה לסגן ראשון של פרקליט המדינה, והחל משנת 1962 כיהן כממונה על המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה. עם הצטרפות מדינת ישראל לוועידת האג לחוק הבינלאומי הפרטי ב-1964, ייצג אלטס את מדינת ישראל בוועידה. באוגוסט 1969 מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה. בין היתר ישב בהרכב בראשות נשיא בית הדין צבי בר-ניב שהגדיר את מוסד ה'ידועים בציבור' בהקשר של הביטוח הלאומי. נפטר ב-5 ביולי 1971 ונקבר בגבעת שאול בירושלים. מרטין אלטס באתר הרשות השופטת מאסר שנה לפקיד משרד הביטחון, למרחב, 21 באפריל 1958 התנגדות נוספת למכירת .אורורה': המחיר אינו סביר, על המשמר, 1 במרץ 1967 יחיד וציבור, חרות, 7 באוקטובר 1964 ישראלים וערבים ־ ליד שולחו אחד, מעריב, 30 באוקטובר 1968 הומלצו להיות שופטים בבתימ"ש לעבודה, הצופה, 25 באוגוסט 1969 חיים ברנזון, בבית־הדין הארצי לעבודה: מי היא ה ידועה בציבור, דבר, 11 בפברואר 1971 מודעת אבל של שר ומשרד העבודה, על המשמר, 8 ביולי 1971
ישיבת שערי ציון

ישיבת שערי ציון היא ישיבה בירושלים שאת הקמתה יזם הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל. מלבד לימודי התלמוד וההלכה למדו בישיבה גם תנ"ך ומחשבת ישראל, וכן שחיטה וכתיבת סת"ם. בישיבה זו הייתה תוכנית מצומצמת ללימוד מקצועות חול (מתמטיקה ומדעי הטבע). הישיבה קלטה בעיקר תלמידים מעולי עדות המזרח. בוגרים רבים של הישיבה נסמכו לרבנות ושימשו כרבנים ודיינים בקהילות בישראל ובעולם. הישיבה שכנה בשכונת נחלת שבעה. בין הלומדים בישיבה זו היו הרבנים שלום קלזאן ומרדכי שרעבי. נשיא הישיבה: הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל ראש הישיבה: הרב אליעזר ולדינברג, החל משנת ה'ת"ש הרב עמרם אבורביע - לימים רב העיר פתח תקווה הרב עזרא הדאיה - לימים רב העיר בית שמש הרב חיים דוד הלוי - לימים רב העיר תל אביב הרב שלום יצחק מזרחי - לימים חבר בית הדין הרבני הגדול הרב אברהם סופר הרב משה כהן שאולי - לימד בישיבה מתמטיקה ומדעי הטבע הרב דוד דיין - רבה של צפת. בתקופה מסוימת לימד תלמוד בישיבה הרב משה הדאיה - רב העיר אילת הרב רחמים לוי - רב שכונת נחלאות הרב אברהם שלם - רב בארצות הברית ובמקסיקו עזרא ברנע - מנהל "מכון רננות" לחזנות ומראשי הוועד להוצאה לאור של כתבי הרב עוזיאל ציון (יוסף) ברוך, איש בנייה, יקיר ירושלים ישיבת שערי ציון, בתוך "אור המאיר", הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, באתר אוצר החכמה כרוז לתרומות לישיבה ובו מטרות הישיבה (עמ' 31), באתר ארכיון המדינה ראו כאן
דם וזהב

דם וזהב (בגרמנית: Blood & Gold) הוא סרט דרמה גרמני משנת 2023. הסרט עוסק בקבוצת חיילים ואזרחים גרמנים בשלהי מלחמת העולם השנייה, המנסים להניח את ידיהם על מטמון מטילי זהב. הסרט הוקרן לראשונה ב-21 באפריל 2023 בפסטיבל הסרטים פנטזיה, וב-26 במאי הופץ בנטפליקס. הסרט מתרחש בגרמניה בשלהי מלחמת העולם השנייה. חייל גרמני בשם היינריך (רוברט מאזר) מקבל מכתב המודיע לו שאשתו ובנו נהרגו בהפצצה, אולם בתו שרדה והיא נמצאת בהאגן. הוא נמלט מהצבא במטרה למצוא אותה, אולם נלכד בידי קבוצת אנשי אס אס המונהגים בידי קצין פנאטי בשם פון שטרנפלד (אלכסנדר שר). אנשי האס אס תולים אותו בעוון עריקה, אולם חייו ניצלים בידי איכרה אמיצה בשם אלזה (מריה האקה), שמביאה אותו לחווה שלה, שם היא מתחבאת עם אחיה פאול (סימון רופ), הלוקה בנפשו. בינתיים, אנשי האס אס מגיעים לכפר הסמוך במטרה למצוא מטמון מטילי זהב שהוחבא בידי משפחה יהודייה אמידה שהתגוררה במקום. "דם וזהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דם וזהב", באתר נטפליקס "דם וזהב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דם וזהב", באתר Metacritic (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דם וזהב".
סימון צ'כוביץ'

סימון צ'כוביץ', בפולנית: Szymon Czechowicz (ביולי 1689 – 21 ביולי 1775) היה צייר פולני בולט מתקופת הבארוק, שנחשב לאחד הציירים המוכשרים ביותר של המאה ה-18 בפולין. הקמתו של בית ספר לציור העניקה לו השפעה רבה על האמנות הפולנית. הוכשר תחילה על ידי צייר החצר של פרנצישק אוסולינסקי. בשנת 1711 הוא נסע לרומא, שם התקבל לאקדמיה די סן לוקה. המורה שלו היה בנדטו לוטי. במהלך הכשרתו ברומא הוא התאמן בהעתקת יצירות של אמנים מפורסמים, כמו רפאל (עיצובי שטיחי קיר), גידו רני (הצליבה, בכנסיית סטניסלב הקדוש ברומא; טבח התמימים, גלריה לאמנות לבוב). רובנס (ישו בין הפרושים). בשנת 1716 הוא זכה בפרס של האקדמיה עבור שניים מרישומיו, "שמשון מנצח את האריה" ו"חזרת המשלחת המנצחת".[3] עוד ברומא צייר כמה ציורי מזבח לכנסיות בפולין - חזון אנתוני הקדוש, הירידה מהצלב, הגנת אם האלוהים על קרקוב עבור כנסיית הפיאריסטים בקרקוב (1729), ועליית מרים הבתולה. עבור הקתדרלה בקיילצה (1730). בשנת 1731 הוא חזר לפולין. בוורשה התחרה עם יוהאן סמואל מוק כדי לקבל את תפקיד צייר החצר של אוגוסטוס השני. זמן קצר לאחר מכן הפך לצייר דיוקנאות וצייר דתי נודע. בין לקוחותיו היו האצולה הפולנית והליטאית ואנשי דת רבי עוצמה. בפורטרטים שלו הוא שם דגש על הפסיכולוגיה של נושאו. הוא עבד בורשה, קרקוב, פוזנן, פלוצק וילנה. משנת 1750 לערך, הוא השתמש בצבעים עדינים הקשורים באופן הדוק לרוקוקו. צ'כוביץ' הקים בית ספר משלו לציור, בו לימד ללא תשלום. חלק מציוריו הושגו כנראה על ידי תלמידיו - פרנצישק סמוגלביץ', תדיאוש קוניץ', יאן שסיסלו, יאן בוגומיל פלרש ואנטוני אלברטרנדי. בציוריו הדתיים הוא עקב אחר דפוסי הבארוק הרומי, במיוחד קרלו מרטה, בנדטו לוטי וסבסטיאנו קונקה. צ'כוביץ' נפטר בשנת 1775 בוורשה ונקבר בכנסיית הקפוצ'ין. מדיה וקבצים בנושא סימון צ'כוביץ' בוויקישיתוף Lucyna Sławińska – Targosz (2002). "Szymon Czechowicz. Między Wilnem a Krakowem". archiwum2000.tripod.com. Retrieved 2010-01-19. Wojciech Adamski (2001). Anna Jamróz; Magdalena Olkuśnik; Elżbieta Wójcik (eds.). Popularna encyklopedia powszechna (in Polish). Oficyna Wydawnicza Fogra. Monika Ochnio (2002). "Szymon Czechowicz". www.culture.pl.
משרד החוץ של ערב הסעודית

משרד החוץ של ערב הסעודית, כבמדינות אחרות בעולם, הוא המשרד האחראי לטיפול ביחסי החוץ של ערב הסעודית. המשרד אחראי על "יחסים בינלאומיים פוליטיים, תרבותיים ופיננסיים" עם מדינות אחרות. הוא הוקם בשנת 1930 בצו מלכותי שהוציא מלך ערב הסעודית עבד אל-עזיז אאל סעוד. תוך כדי איחוד ממלכת נג'ד וחג'אז, אבן סעוד יצר יחסים דיפלומטיים על ידי שליחת נציגים וקבלת משלחות ממדינות שונות. ב-1926 הקים את המנהל הכללי לענייני חוץ במכה. סניף של המנהלת נפתח בג'דה. המנכ"ל הראשון לענייני חוץ היה עבדאללה בג אל דמלוג'י (אנ'), שהיה גם שליט החג'אז באותה תקופה. בשנת 1930 הוצא צו מלכותי שהקים את משרד החוץ. אבן סעוד מינה את בנו, הנסיך פייסל, לשר החוץ הראשון. ממלכת ערב הסעודית הוקמה רשמית על ידי אבן סעוד ב-1932. בתחילה הורכב המשרד מחמש מחלקות, המשרד עצמו והמחלקות לענייני המזרח, לענייני מינהל, עניינים מדיניים ועניינים קונסולריים. המשרד החל בהקמת נציגויות דיפלומטיות בחו"ל. השגרירות הראשונה נפתחה בקהיר ב-1926 ואחריה בלונדון ב-1930. מספר השגרירויות גדל מחמש ב-1936 ל-18 ב-1951 והתרחב עוד יותר לאחר מכן. מלבד הפסקה קצרה, הנסיך פייסל המשיך לכהן גם לאחר שמונה למלך ערב הסעודית. לאחר הירצחו ב-1975, פייסל הוחלף כשר החוץ על ידי בנו, סעוד בן פייסל אאל סעוד. השמועה הייתה ב-2010 ששר החוץ הבא יהיה הנסיך תורכי אל-פייסל, אחיו הצעיר של סעוד, לאחר פרישתו של סעוד, מה שלא קרה. הפקידים הבכירים במשרד הם: להלן רשימת שרי החוץ מאז הקמת המשרד: המשרד נמצא בריאד במבנה שתוכנן על ידי הנינג לארסן. הוא משלב סגנונות עממיים ומונומנטליים של אדריכלות אסלאמית. לארסן קיבל את פרס אגא חאן לאדריכלות בשנת 1989 על עיצוב הבניין. המבנה נבנה בשנת 1984, ומורכב מחדרי ישיבות ותפילה, ספרייה ואולם אירועים. מבחוץ נראה המבנה כמבצר שנחצב מחתיכת אבן אחת. אתר האינטרנט הרשמי של משרד החוץ של ערב הסעודית משרד החוץ של ערב הסעודית, ברשת החברתית פייסבוק משרד החוץ של ערב הסעודית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Paul Rivas. "Islamic architecture personified by Ministry of Foreign Affairs in Riyadh". The Saudi Gazette. אורכב מ-המקור ב-13 בספטמבר 2012. נבדק ב-30 באפריל 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Ministry of Foreign Affairs". ArchNet. אורכב מ-המקור ב-19 ביוני 2010. נבדק ב-30 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה)
יאן קשישטוף דמל

יאן קשישטוף דמל, בפולנית: Jan Krzysztof Damel (1780 - 30 באוגוסט 1840) היה אמן נאו-קלאסיסטי פולני בתקופת חלוקות פולין, הקשור עם בית הספר לאמנות באוניברסיטת וילנה. נולד במיטאו, דוכסות קורלנד וסימגליה {לטביה), למד אמנות באוניברסיטת וילנה אצל יאן רוסטם ופרנצישק סמוגלביץ', וקיבל תואר ב-1809. הוא התגורר בווילנה עד שהוא גורש לסיביר בשנת 1820. עם שחרורו התגורר בסנט פטרבורג ובמינסק. הוא נחשב לאחד האמנים ההיסטוריים הבולטים בז'אנר הנאו-קלאסיציסטי שפעלו בבלארוס.. עבודותיו כוללות ציורים של אירועים היסטוריים (מרד קושצ'יושקו, צבא נפוליאון בווילנה, מותו של אולריך פון יונגינגן במהלך קרב גרונוולד וקרב וינה), דיוקנאות, רישומים ויצירות דתיות. בין תלמידיו המצליחים היה מיכל קולשה. מדיה וקבצים בנושא יאן קשישטוף דמל בוויקישיתוף Elżbieta Wojtałowa, Barbara Małkiewicz, Halina Blak (2001). Polish painting of the 19th century. Muzeum Narodowe w Krakowie (National Museum, Kraków). ISBN 9788387312657 Jan Krzysztof Damel. 1975. Original from the University of Michigan, Digitized 17 Aug 2010 – via Google Books Władysława Jaworska (1995). Jan Krzysztof Damel Anniversaries of Great Personalities and Important Events (1979-1980)" (PDF). UNESCO. Dietrich Beyrau, Rainer Lindner (2001). Handbuch der Geschichte Weissrusslands (in German). Vandenhoeck & Ruprecht. p. 124.
המטה הכללי האוסטרו-הונגרי

המטה הכללי הקיסרי והמלכותי (בגרמנית: k.u.k. Generalstab, בהונגרית: Cs. es K. Vezérkar) היה המטה הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי, שפעל בין 1867–1918. בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הפכה האימפריה האוסטרית לממלכה דואלית. פרנץ יוזף הראשון הפך במקביל לקיסר אוסטריה ולמלך הונגריה. במסגרת פשרה זו, הצבא האוסטרו-הונגרי היה מחולק לשלושה צבאות נפרדים: הצבא המשותף, שחייליו גויסו מכל רחבי האימפריה, הלנדווהר הקיסרי והמלכותי, שחייליו גויסו משטחי אוסטריה, וההונבד המלכותי, שגויס משטחי הונגריה. בעתות שלום, הקשר בין שלושת הצבאות היה קלוש, אולם בעתות מלחמה הם היו אמורים לפעול כגוף אחד. הקיסר שימש כמפקד העליון של כל שלושת הצבאות. המטה הכללי נועד לרכז את פעילות כל שלושת הצבאות, והיה אחראי על הכנת תוכניות צבאיות וביצוען. באופן רשמי, ראש המטה הכללי היה כפוף למשרד המלחמה, שהיה אחד משלושת המשרדים היחידים שהיו משותפים לשתי הממלכות (יחד עם משרד האוצר ומשרד החוץ). עם זאת, ראש המטה הכללי הוגדר כיועצו הצבאי העליון של הקיסר, ולפיכך נהנה מגישה ישירה אליו. עובדה זו אפשרה לו לעקוף את הוראות שר המלחמה באמצעות הוראות מהקיסר עצמו. עד 1896, התקיים במקביל למטה הכללי מטה נוסף בשם "מטה הארטילריה" אשר היה אחראי על תפקוד חיל התותחנים. מטה זה פעל בצורה עצמאית ולא היה כפוף למטה הכללי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ויתר הקיסר פרנץ יוזף על תפקידו כמפקד העליון, והעביר אותו לידי הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן. כאשר הארכידוכס קרל עלה לשלטון, הוא נטל לעצמו מחדש את תפקיד המפקד העליון. עם סיום המלחמה הוא ויתר על התפקיד כדי שלא יאלץ לחתום על הסכם הכניעה שסיים את המלחמה. את מקומו בתפקיד מילא הרמן קבש. במטה הכללי שירתו קצינים זוטרים רבים בתפקידים שונים. השירות במטכ"ל נחשב למובחר מאוד, והקצינים המשרתים נדרשו להוכיח לפני כן שירות יעיל ואיכותי, כמו גם ציונים טובים בבתי הספר הצבאיים. קצינים המשרתים במטכ"ל לבשו מדים מיוחדים שהבדילו אותם משאר חיילי הצבא. בוגרי המטכ"ל שובצו לאחר מכן במגוון תפקידים בכירים. Lackey, Scott W. The Rebirth of the Habsburg Army: Friedrich Beck and the Rise of the General Staff. Greenwood Press, 1995. Rothenberg, Gunther E. The Army of Francis Joseph. Purdue University Press, 1998. Sondhaus, Lawrence. Franz Conrad Von Hötzendorf: Architect of the Apocalypse. Humanities Press, 2000.
אנדרי פישהוף

אנדרי פישהוף (נולד ב-1940) הוא משורר ומתרגם ישראלי. שיריו פורסמו בעיתונים ספרותיים שונים ברומניה ובישראל. תירגומיו מפורסמים בכתבי עת ובאנתולוגיות בארץ ובעולם. זכה בפרס אגודת הסופרים הרומנית על תרגומיו (1974) ובארץ בפרס גרופר לכתיבה בלועזית. אנדרי פישהוף נולד ברומניה ועלה לארץ ב-1976. סיים תואר שני בפיזיקה תעשייתית מטעם האוניברסיטה של קלוז' ברומניה. עבד בתחום של ניהול האיכות במפעלים. במקביל שימש כמרצה בטכניון ובמכללת בראודה בתחום ניהול האיכות. כתב ברומנית ובעברית ותרגם ספרים בין שתי השפות. מרצה ומייעץ בתחום הפיזיקה התעשייתית במכון התקנים ובכמה מפעלים. מתגורר בקריית מוצקין. נשוי, אב לשניים וסבא לשישה. Dialog imaginar (Ierusalim: Cericover Editori, 1978) Uitarea de sine (Tel Aviv: A. Fischof, 1983) כאב לבן (תל אביב: עקד, 1991) ריקוד המלים (תל אביב: עקד, 1993) שיבת הזמן: שירים (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 1997) Atingerea umbrei: poeme (Târgu Mures: Arhipelag, 2000) כמעט: שירים (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2002) Prefăcuta linişte: poeme alese (Bucureşti: Hasefer, 2003) אבק סוסי הבר: שירים (חיפה: אוניקס, 2006) דממה לארבע ידיים: שירים (תל אביב: ספרי עתון 77, תשע"א 2010) חורף ירוק: מבחר מן השירה הישראלית בשפה הרומנית (תל אביב: התאחדות אגודת הסופרים במדינת ישראל, תשנ"ה 1995) Trei poete din nord / Rahel Asherov, Irit Weissman, Sara Halfon (Petah Tikva: Cercul Cultural Petah Tikva, 1997) קסם לבן / לויזה קרול (תל אביב: חלונות, תשנ"ז 1997) חיוך אבוד: (שירים) / שאול כרמל (תל אביב: הדר, תשס"ג 2002) Among hollows and stars / Martha Izsák (Cluj: Napoca Star, 2003) אנדרי פישהוף, מאזנים, ע"ד, מספר 6, אדר ב' תש"ס, מרץ 2000, עמוד 50 אנדרי פישהוף, מַהְלֶר, אָבָק סוּסֵי הַבַּר, מאזניים, אפריל 2009, עמוד 41 אנדרי פישהוף, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל משה גרנות, באוטובוס הגורל, עתון 77, גיליון 353 (אפריל 2011), עמ' 11 הספרים של אנדרי פישהוף, באתר "סימניה" אנדרי פישהוף באתר גוגל ספרים אדלינה קליין, דממה לארבע ידיים, News1 מחלקה ראשונה, 20 בינואר 2011 משה גרנות, במכולת הזמן, עין ערך שירה, מאי 2007 אנדרי פישהוף, מערכת ניהול האיכות בעידן מיקור חוץ משולב, 4 בספטמבר 2014 מידע על אנדרי פישהוף בקטלוג הספרייה הלאומית אנדרי פישהוף באתר לינקדאין פישהוף אנדרי, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית Librăria online EuroPress Group, Arhive Andrei Fischof, https://www.europress.ro/ (ב־) אנדרי פישהוף, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה עדי כץ, נעים מאוד: אנדרי פישהוף, באתר מוטק'ה, ‏25-09-2010 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנדרי פישהוף".
גימנסיה אפרים קציר

גימנסיה ע"ש אפרים קציר היא בית ספר תיכון, שהוקם בחולון, ושוכן בשכונת קריית רבין. בבית הספר פועלות שכבות לימוד החל משלב חטיבת הביניים כיתות ז'-ט' וכן חטיבה עליונה כיתות י'-י"ב. הגימנסיה מאפשרת מסלולי לימוד מגוונים ביניהם: בית הספר פועל בתכונת שש שנתית, כאשר בין ערכיו ומטרותיו של בית הספר הוא קידום הישגי התלמיד במגוון מסלולי ומקצועות לימוד, מתן מענה לצרכים הרגשיים של התלמיד, הטמעת תחומים ערכיים וחברתיים, ופיתוח דמות בוגר. הגימנסיה מפעילה שלושה מסלולי לימוד הכוללים: מסלול מדעי (הכולל את מגמות הכימיה, פיזיקה, ביולוגיה וערבית). המסלול העיוני (הכולל את מגמות: חינוך-גופני, תיאטרון, אומנות ומדעי החברה). המסלול הטכנולוגי ( הכולל את מגמות הנדסת תוכנה, תקשורת וניהול עסקי, הנדסת מערכות ורובוטיקה. אגף שח"ר (כיתות מב"ר ואומ"ץ). בגימנסיה פועלת נבחרת הרובוטיקה SYNCMORE. הקבוצה זכתה בתחרויות רבות בארץ ובעולם ביניהם מקום שני בתחרות רובוטיקה בינלאומית, בקטגוריית תכנות הרובוט בארקנסו שבארצות הברית 2019, ב-2022 זכתה הקבוצה באליפות הארצית בתחרות ה-FLL, עוד ב-2022 זכתה הקבוצה מקום השני בפרס ערכי הליבה, ופרס מעוררת ההשראה בתחרות הבינלאומית לרובוטיקה ביוסטון, טקסס. קבוצת הספורט של הגימנסיה, נבחרת הכדוריד, המורכבת מתלמידי מגמת החינוך הגופני, זכתה בתחרויות, אליפויות ופרסים רבים. עד 2023 מחזיקה הנבחרת בכ-10 גביעים של משחקי הגמר של אליפות התיכוניים בכדוריד. ב-2018 נבחרת הכדוריד של גימנסיה קציר מחולון, זכתה באליפות העולם לבתי ספר, אשר התקיימה בדוחא בירת קטאר. אתר האינטרנט הרשמי של גימנסיה אפרים קציר ערב פתוח- גימנסיה קציר חולון, באתר Genial.ly (באנגלית) חדשות 0404, קבוצת הרובוטיקה של חטיבת הביניים קציר מחולון זכתה במקום השני בתחרות רובוטיקה בינלאומית, באתר 0404, ‏20/05/2019 נבחרת הרובוטיקה של גימנסיה קציר חולון זכו במקום בראשון באליפות הארצית בתחרות הFLL, ויטוסו לטקסס לייצג את ישראל באליפות העולם, באתר BE106.NET חולון מערכת האתר, חולון: בקציר פתחו את עונת הרובוטיקה| שתפו | אתר גל גפן, באתר גל גפן אלון אלפרוביץ, ‏אלופי הכדוריד: ג.קציר חולון והעמית ראשל"צ, באתר ONE‏, 16 במרץ 2023 גאווה: קציר חולון שלישית באליפות העולם, באתר ערוץ הספורט, 3 במרץ 2018
שמואל צור

שמואל צור (נולד ב-1943) הוא האפוטרופוס הכללי לשעבר ושופט בית הדין הארצי לעבודה בדימוס. נולד בשנת 1943 בארץ ישראל. בשנת 1961 סיים לימודיו בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה, ובשנים 1961–1965 שירת בצה"ל. בשנת 1970 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית ובשנת 1971 הוסמך כעורך דין. בשנים 1971–1977 עבד כעורך דין, תחילה כשכיר במשרד פרטי ולאחר מכן בקרן קיימת לישראל. בשנים 1977–1980 כיהן כיועץ משפטי לנציבות שירות המדינה. בשנים 1980–1985 כיהן כסגן מנהל מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה. בשנים 1985–1994 כיהן כשופט שלום, בתפקיד רשם בבית המשפט העליון. בשנת 1994 שב למשרד המשפטים ושימש כאפוטרופוס הכללי. עד שנת 2001. בינואר 2002 מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה, וכיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות ב-3 באפריל 2012. כשופט, פסק בין היתר בשנת 2008 בהליך בו גיבש מבחנים לזיהוי המעסיק האמיתי של עובדי קבלן כוח אדם ותצורות העסקה משולשות. פסק דין שכתב בשנת 2007 התווה כללים להחלטות של מעסיקים בכל הנוגע להעברת עובדים בין תפקידים באופן חד-צדדי. בפסק דין משנת 2009, קבע כי גם נבחר ציבור שקיבל את שכרו באיחור זכאי לפיצוי בגין הלנת שכר. בשנת 2009 בפסק דין אשר קבע כי קופות החולים חייבות לשקול בקשות מבוטחים לטיפול חריג, גם אם אינו מציל חיים, הציג דעת מיעוט ובה טען כי בית הדין לא צריך לעצב מיוזמתו 'נוהל עבודה' לוועדת הקופה. פסק דינו האחרון משנת 2012 קבע כי יש להוציא רבני שכונות לפנסיה בגיל 67 כמו יתר עובדי המגזר הציבורי. לאחר פרישתו הוא משמש כמגשר וכבורר במסגרת המשכן לבוררות ולפתרון סכסוכים. בין היתר ערך בוררות בין בנק מזרחי טפחות לעובדיו, בו קבע כי הבנק ישלם לעובדים 15 מיליון ש"ח בגין דמי הבראה. הוא מוביל את בית הדין הפנימי של הסתדרות המורים. בשנת 2017 פרסם ספר ילדים, 'המגרות של סבא', בהוצאת טפר, עם איורים של דני קרמן. שמואל צור, באתר הרשות השופטת שמואל צור, באתר "בהשקט ובבטחה" מאת צבי לביא, ‏שמואל צור ל"גלובס": נקש ועו"ד שיבולת מנסים ליצור דה-לגיטימציה של פעולותי, באתר גלובס, 7 באוגוסט 1997 נועם שרביט, ‏לראשונה: ביה"ד הארצי גיבש מבחנים לזיהוי מעסיקו האמיתי של עובד כ"א, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2008 הארץ, ביה"ד הארצי לעבודה קבע גבולות להעברת עובד מתפקיד אחד למשנהו, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2007 נועם שרביט, ‏ביה"ד הארצי: גם נבחר ציבור שקיבל משכורת באיחור זכאי לפיצויי הלנת שכר, באתר גלובס, 21 בינואר 2009 נועם שרביט, ‏ביה"ד: קופ"ח חייבת לשקול בקשות למימון טיפול חריג גם אם אינו מציל חיים, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2009 עו"ד טל צבר,פסיקתו האחרונה של השופט צור- רבני השכונות יפרשו בגיל 67 באתר פסק דין, 3 באפריל 2012. שמואל צור באתר המשכן לבוררות ולפתרון סכסוכים עירית אבישר, ‏מזרחי-טפחות ישלם לעובדיו 15 מיליון שקל בגין דמי הבראה, באתר גלובס, 20 בפברואר 2014 בית הדין דחה את עתירת האופוזיציה שטענה לזיופים בבחירות 2017 באתר הסתדרות המורים. המגרות של סבא באתר הוצאת טפר.
תסמונת ריקון קיבה

תסמונת ריקון קיבה או ריקון קיבה מהיר (באנגלית: Gastric dumping syndrome או Rapid gastric emptying) מתרחשת כאשר מזון, במיוחד סוכר, עובר מהר מדי מהקיבה לתריסריון – שהוא החלק הראשון של המעי הדק – במערכת העיכול העליונה. במקרה של התסמונת, הקיבה אינה מסוגלת למלא את תפקיד האחסון שלה בגלל המום (למשל כריתת קיבה), והמזון חודר לפתע לתריסריון וזו הסיבה שנפיחות והקאות עלולות להופיע כתסמינים מוקדמים לאחר האכילה. התסמונת מופיעה 10–20 דקות לאחר הארוחה. התופעה שנקראת "ריקון מוקדם" שכיחה יותר מ"ריקון מאוחר", המתרחש 90–120 דקות לאחר הארוחה. אם הצרכים התזונתיים של האדם אינם מסופקים כראוי, תת-תזונה עלולה להופיע. בנוסף לירידה במשקל, זה יכול להוביל גם לפגיעה בתפקודם של איברים מסוימים: תאי הדופן הפנימי של המעי עלולים להתנוון, והפרעות עיכול וספיגה עלולות להתרחש. התסמינים של ריקון קיבה מוקדם ומאוחר שונים ומשתנים מאדם לאדם. תסמינים של ריקון קיבה מוקדם עשויים לכלול: בחילה הקאה כאבי בטן והתכווצויות שלשול תחושת שובע או נפיחות בחוסר נוחות לאחר ארוחה הזעה חולשה סחרחורת הסמקה, או הסמקה של הפנים או על העור דופק מהיר או לא סדיר התסמינים של תסמונת ריקון קיבה מאוחר עשויים לכלול: היפוגליקמיה שטיפה כ-75% מהאנשים עם תסמונת ריקון קיבה מדווחים על תסמינים של תסמונת ריקון קיבה מוקדם וכ-25% מדווחים על תסמינים של תסמונת ריקון קיבה מאוחר. לחלק מהאנשים יש תסמינים של שני סוגי תסמונת ריקון הקיבה. על החולה: לאכול רק כמויות קטנות, לאט ומדי פעם. לשתות בין הארוחות ולא במהלכן. להימנע מאכילת מזונות חריפים במיוחד. לצרוך מעט פחמימות אך כמות משמעותית של חלבון. התגובה לטיפול התרופתי בדרך כלל אינה מספקת. תרופות אנטיכולינרגיות או גואר גאם עשויות להיות יעילות. (תרופות אנטיכולינרגיות הן תרופות החוסמות ומעכבות את פעילותו של הנוירוטרנסמיטר אצטילכולין (ACh) בסינפסות של מערכת העצבים המרכזית ומערכת העצבים ההיקפית כאחד). אתר האינטרנט הרשמי של תסמונת ריקון קיבה הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יהושע בר און

יהושע (שוקה) בר-און (31 במאי 1949 – 24 באוגוסט 1977) היה קצין שריון בצה"ל בדרגת סגן אלוף. על מעשיו כמפקד פלוגה ח' בגדוד 409 של חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים עוטר בעיטור המופת. בר-און נולד ב-31 במאי 1949 בנהלל לחיה ולאורי בר-און. גדל במושב אורות ולמד בבית הספר היסודי "מבואות" שבבאר טוביה. התחנך במחזור י"ג של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. באוגוסט 1967 התגייס לצה"ל ולאחר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון שובץ כמפקד מחלקה בקורס מפקדי טנקים. בשנת 1972 סיים את שירותו הסדיר בתפקיד מפקד פלוגת טנקים. לאחר שחרורו החל ללמוד גאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים התייצב בר-און בשדה תימן וחבר לחטיבה 600. בר-און שימש כמ"פ ח' בגדוד 409. ב-9 באוקטובר נפגע הטנק עליו פיקד מטיל נגד טנקים, ובר-און נפגע. על אף פגיעתו חזר אל הטנק, פינה את אנשי הצוות ולאחר מכן חבר לטנק אחר והמשיך לפקד על הפלוגה. ב-18 באוקטובר, במהלך קרב החווה הסינית, נפגעו ארבעה מטנקי הפלוגה. בר-און ארגן את חילוץ הטנקים, וכאשר נודע לו שאחד החיילים נעדר רץ אל תוך שדה מוקשים על מנת לחלצו. על מעשים אלו הוענק לו לאחר המלחמה עיטור המופת. באפריל 1974 שוחרר בר-און משירות מילואים וחזר ללימודים. בסוף שנת 1976 השתתף בקורס מפקדי גדודים וחזר לשרת בקבע כמפקד גדוד. ב-24 באוגוסט 1977 נהרג בר-און בתאונת דרכים בכביש נח"ל ים-רפידים. הוא הובא למנוחות בבית הקברות הצבאי בבאר טוביה. קורות החיים של יהושע בר און, באתר "יזכור" של משרד הביטחון יהושע (שוקה) בר און, באתר "בהשקט ובבטחה" בני הרטמן, בני הרטמן, יומן מלחמה, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים סא"ל יהושע בר-און נספה בתאונת־דרכים, על המשמר, 25 באוגוסט 1977