laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארתור בטרבייב

ארתור אסילבקוביץ' בטרבייב (ברוסית: Артур Асильбекович Бетербиевתבנית:Lang-ce; נולד ב-21 בינואר 1985) הוא מתאגרף רוסי-קנדי מקצועי ממוצא צ'צ'ני, אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל קל כבד. ארתור בטרבייב נולד בשנת 1985 בחסוויורט למשפחה צ'צ'נית. הוא התחיל להתאמן באגרוף בגיל 11. בשנת 2001 הוא השתתף לראשונה בתחרות בינ-לאומית בוזכה במקום השלישי. בשנת 2006 הוא עבר להתאמן למגניטוגורסק ובאותה שנה זכה במדליית כסף באליפות רוסיה. בשנת 2007 הוא השתתף באליפות העולם וזכה במקום השני (הפסיד לאבוס אטוייב. בשנת 2008 הוא השתתף במשחקים האולימפיים והגיע לשמינית הגמר בלבד. בשנת 2009 הוא זכה באליפות העולם. בלונדון 2012 בטרבייב הגיע לרבע הגמר. בשנת 2013 הוא עבר לקנדה ועבר לאגרוף מקצועי. בין המקצוענים בטרבייב הוא אלוף העולם הנוכחי במשקל קל כבד של IBF‏ (2017-הווה), WBC‏ (2019-הווה, ניצח את אולכסנדר גבוזדיק), ו-WBO‏ (2022-הווה). בטרבייב ידוע במיוחד בעוצמת האגרוף יוצאת הדופן שלו, לאחר שניצח את כל הקרבות המקצועיים שלו בנוקאאוט או בעצירה. מדיה וקבצים בנושא ארתור בטרבייב בוויקישיתוף ארתור בטרבייב, ברשת החברתית פייסבוק ארתור בטרבייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארתור בטרבייב, ברשת החברתית אינסטגרם ארתור בטרבייב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ארתור בטרבייב, באתר olympedia.org ארתור בטרבייב, באתר BoxRec גיל ססובר, לגרזן הצ'צ'ני לא אכפת מאיש, אבל לאלוף המכהן הוא דאג לאפר-קאט מהגיהנום, באתר הארץ, 19 ביוני 2022 Artur Beterbiev stops Joe Smith Jr inside two rounds to win world light-heavyweight unification bout
סימפוניה מס' 35 של מוצרט

הסימפוניה מס' 35 ברה מז'ור, K.385, הידועה גם בשם סימפונית האפנר, הולחנה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט ב-1782. הוא הוזמן על ידי משפחת האפנר, משפחה בולטת בזלצבורג, לרגל האצילות של זיגמונד האפנר הצעיר. אין לבלבל את הסימפוניה של האפנר עם סרנדת האפנר (אנ') בת שמונה פרקים, יצירה נוספת שמוצרט כתב בהזמנת אותה משפחה ב-1776. הסימפוניה של האפנר לא התחילה את חייה כסימפוניה, אלא כסרנדה שתשמש כמוזיקת רקע להאצלת זיגמונד הפנר. משפחת מוצרט הכירו את ההאפנרים דרך אביו של זיגמונד האפנר, זיגמונד הפנר האב, שהיה ראש עיריית זלצבורג ועזר להם בסיורים הראשונים באירופה. האפנר האב נפטר בשנת 1772, אך המשפחות נותרו בקשר. ב-1776 הזמין האפנר הצעיר סרנדה לכבוד חתונתה של אחותו, מארי אליזבת האפנר עם פרנץ חאווייר ספאט. יצירה זו הפכה לסרנדת האפנר (אנ'), שהצליחה כל כך, שכאשר התקיים טקס האצולה של האפנר הילד, היה זה טבעי שמוצרט נקרא לכתוב את המוזיקה לרגל המאורע. הבקשה לכתוב מוזיקה הגיעה למעשה דרך אביו של מוצרט ב-20 ביולי 1782. למרות שלמוצרט לא היה זמן פנוי. הוא שקד על היצירה. לא רק שהוא לימד בתור מורה, אלא שהוא גם נאלץ לארגן מחדש את הפרטיטורה של האופרה שלו החטיפה מן ההרמון, לפני 28 ביולי לפי בקשה מהמו"ל. בנוסף לדרישות אלו, נישואיו המוצעים לקונסטנצה ובר היו מאוימים במספר סיבוכים, כולל מעבר דירה. למרות זאת, מוצרט עבד על המוזיקה, ושלח אותה קטע אחר קטע לאביו. על פי עדויות היסטוריות, בהחלט ייתכן שמוצרט לא עמד בתאריך היעד של אביו להשלמת המוזיקה. מה שהוצג בטקס היה מן סונטה עם שלושה פרקים. מאוחר יותר עיבד מוצרט את המוזיקה הזו למה שאנו מכירים כיום כסימפוניית האפנר. בסוף דצמבר 1782 החליט מוצרט להציג באחד הקונצרטים קטעי מוזיקה מתוך מה הלחין. לאחר שביקש מאביו לשלוח שוב את הפרטיטורה של היצירה, מוצרט נדהם מאיכותה, לאור העובדה שהיא הולחנה תוך זמן קצר כל כך. הוא החל לעבוד על ביצוע מספר שינויים בתמונה על מנת להמיר את היצירה החדשה של האפנר לסימפוניה של האפנר. מוצרט גם נתן לסימפוניית האפנר צליל מלא יותר על ידי הוספת שני חלילים ושני קלרינטים קטע כלי נשיפה מהפרק הראשון והאחרון. חלקי הנשיפה הנוספים הללו אינם קטע מלודי חדש בעבור התזמור, אלא פשוט הכפלה של אוקטבות בתוך כלי הנשיפה. הסימפוניה של הפנר, כפי שמוצגת גם היום, קיבלה את ההופעת הבכורה שלה ב-23 במרץ 1783 בתיאטרון בורגתיאטר של וינה. בקונצרט, מוצרט הציג כמה מיצירותיו, אלתר כמה אחרות ולבסוף השמיע את סימפוניית האפנר. לפי המסופר, זו הייתה הצלחה גדולה באותו ערב. כתב היד של היצירה והחתימה המקוריים של מוצרט נמצא כעת בארכיון של ספריית ומוזיאון מורגן בניו יורק. העיבוד התזמורתי לסימפוניה כולל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, שני בסונים, 2 קרנות יער, 2 חצוצרות, טימפני, כלי מיתר וקשת. מיידע, תווים, אוסף ביצועים מידע על הסימפוניה, התייחסויות, מבנה
קפטורינוס

קפטורינוס (שם מדעי: Captorhinus; מילולית: "אף שתופס") הוא סוג של חולייתן נכחד שהתקיים במשך הפרם שלפני 299 עד 251 מיליון שנה מזמננו. היה זה אולי מראשוני הזוחלים בעולם, שהיה קרוב ללבידוזאוריקוס ודומה במראהו לדו-חיים והמאובנים שלו התגלו באזורים רבים, ביניהם באוקלהומה, טקסס, אירופה, הודו, ברזיל וזמביה. סוג זה תואר בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ מגולגולת שהתגלתה בטקסס והשתייכה למין Captorhinus aguti. קופ תיאר את הסוג בשמו עקב מבנה הלסת העליונה הפונה מעלה, לכאורה כדי לתפוס טרף (מילולית: "captor" - ללכוד בלטינית, "rhinus" - אף ביוונית). בהמשך סוג זה קיבל שמות נרדפים שונים שזוהו כסוגים נפרדים, ביניהם: Bayloria‏, Eocaptorhinus‏, Hyponous‏, Hypopnous, ו-Paracaptorhinus. זוחל זה הגיע לאורך 30 ס"מ, עם גולגולת באורך 7 ס"מ והיה בעל מראה של דו-חיים כמו הלפוספונדילים והוא היה בעל מבנה לטאי בעל גוף שטוח ורגליים בעלות מפרקים פשוטים שהיו נמוכים יחסית. הגולגולת הייתה חרוטית בצורתה עם חוטם מחודד ושיניים חדות וחזקות כשהשיניים האחוריות דמו לאזמלים בצורתם, כשהלסת יכלה לנשוך בעוצמה. ככל הנראה היה זה טורף שניזון מחולייתנים קטנים ממנו או שהיה אוכל כל שגיוון בצמחייה. הוא עצמו כנראה נטרף בידי הטורפים הגדולים יותר של הפרם, ביניהם הפליקוזאורים כמו הדימטרודון והמשפחה Varanopidae. מדיה וקבצים בנושא קפטורינוס בוויקישיתוף קפטורינוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קפטורינוס, באתר GBIF (באנגלית)
בגהרפטון

בגהרפטון (שם מדעי: Bageherpeton) הוא סוג נכחד של דו-חיים בן לסדרת הטמנוספונדילים שהתקיים באמריקה הדרומית של סוף הפרם, אשר היה קרוב משפחה של הארכגוזאורוס האירופאי ושל הפריונוסוכוס, הגדול שבדו-חיים מעולם. סוג זה ידוע ממאובנים של לסת תחתונה משומרת חלקית מתצורות ריו דו ראסטו (אנ') שבריו גראנדה דו סול, ברזיל והוא תואר למדע ב-2001 בידי החוקרים דיאז דה-סילבה (Dias-da-Silva) ומריו קוסטה ברברנה (Mário Costa Barberena), אשר קראו לו לכבוד העיר בג'ה (Bagé) לצד הסיומת: "herpeton" - "נע בזחילה", כלומר: "הזוחל של בג'ה". בסוג נכלל מין יחיד - B. longignathus, שפירושו מיוונית: "לסת ארוכה". יצור זה הגיע לפי מבנה הלסת לאורך של 2 מטרים והיה בעל מבנה לסתות ושיניים חרוטיות כשל גאביאל הודי. מבנה הלסתות עזר לו לצוד דגים במים רדודים לאורך הביצות של ברזיל הקדומה. בגהרפטון, באתר GBIF (באנגלית) Eliseu V. Dias, Mario C. Barberena, A Temnospondyl amphibian from the Rio do Rasto Formation, Upper Permian of southern Brazil, Anais da Academia Brasileira de Ciências 73, 2001-03, עמ' 135–143 doi: 10.1590/S0001-37652001000100011
ניסקו (מחוז)

מחוז ניסקו (בפולנית: Powiat niżański; בתעתיק לעברית: פוביאט ניז'נסקי) הוא מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה, שבדרום-מזרח פולין. המחוז נוצר ב-1 בינואר 1999, כתוצאה מהרפורמות בממשל המקומי הפולני ב-1998. המושב המנהלי והעיר הגדולה ביותר של המחוז היא ניסקו (Nisko), השוכנת כ-57 קילומטר צפונית לבירת הפרובינציה ז'שוב. המחוז כולל גם את הערים רודניק על נהר סן, השוכנת 13 קילומטר דרומית-מזרחית לניסקו, ואולנוב, השוכנת 11 קילומטר מזרחית לניסקו. המחוז משתרע על שטח של כ-785 קמ"ר. נכון לשנת 2019 מונה אוכלוסיית המחוז הכוללת כ-66,699 איש, מתוכם, 15,324 תושבים מתגוררים בניסקו, 6,710 ברודניק שעל נהר סן, 1,422 באולנוב, והאוכלוסייה הכפרית מוערכת בכ-43,243 איש. מחוז ניסקו גובל במחוז יאנוב לובלסקי בצפון-מזרח, מחוז בילגוריי במזרח, מחוז ליז'נסק בדרום-מזרח, מחוז ז'שוב בדרום, מחוז קולבושובה בדרום-מערב ומחוז סטאלובה וולה בצפון-מערב. המחוז מחולק לשבע גמינות (שלוש עירוניות-כפריות וארבע כפריות). אלה מופיעות בטבלה הבאה, בסדר יורד של אוכלוסייה. מחנה ניסקו מדיה וקבצים בנושא ניסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניסקו (בפולנית) GUS, Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial division in 2019. As of 30th June, stat.gov.pl (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור בוגאצ'וק

ויקטור בוגאצ'וק (ברומנית: Victor Bogaciuc; נולד ב-17 באוקטובר 1999 ברזינה שבמולדובה) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'ינדיה טרגובישטה מליגת המשנה ברומניה ובנבחרת מולדובה. בוגאצ'וק גדל במחלקת הנוער של זימברו קישינב. ב-22 באפריל 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ספראנצה ניספורני במסגרת ליגת העל המולדובית. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-1 במרץ 2020 חתם בוגאצ'וק בפטרוקוב חנצ'שט מליגת העל המולדובית. ב-2023 חתם בצ'ינדיה טרגובישטה מליגת המשנה ברומניה. ב-1 בספטמבר 2021 ערך בוגאצ'וק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה, בהפסד 0–2 לנבחרת אוסטריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, וב-26 במרץ 2024 כבש שער בכורה בנבחרת במהלך משחק ידידות מול נבחרת איי קיימן. במהלך אותה השנה כבש עוד שער במדים הלאומיים במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין. פטרוקוב חנצ'שט הגביע המולדובי: 2019/20 ויקטור בוגאצ'וק, באתר Transfermarkt ויקטור בוגאצ'וק, באתר Soccerway ויקטור בוגאצ'וק, באתר WorldFootball.net ויקטור בוגאצ'וק, באתר National Football Teams ויקטור בוגאצ'וק, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויקטור בוגאצ'וק".
קרל כריסטופר ג'ורוול

קרל כריסטופר ג'ורוול (בשוודית: Carl Christoffer Gjörwell;‏ 19 בינואר 1766 – 14 בנובמבר 1837) היה אדריכל שוודי. הוא היה אדריכל עירוני בסטוקהולם, שוודיה בין 1804 ל-1837. ג'ורוול נולד בסטוקהולם, שוודיה, ב-19 בינואר 1766. הוא היה בנו של העיתונאי והסופר קרל כריסטופר ג'ורוול האב (1731–1811). הוא למד באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות ונשכר בשנת 1788 על ידי הצייר והאדריכל לואי ז'אן דספרז (1743–1804 לערך). בשנת 1794 ערך מסע לימודים לרומא. בשנת 1796 הועסק כסגן אדריכל העיר תחת אריק פלמסטדט (1741–1803). חלק מעיצוביו כוללים את בית החולים של חיל המצב על קונגסהולמן (Garnisonssjukhuset) שהושלם בשנת 1834, הבניין הראשי של האקדמיה המלכותית של טורקו שנבנה בשנים 15–1802 בניהולו של צ'ארלס באסי (1772–1840), ובניין האקדמיה הישן בטורקו שנחנך בשנת 1817. כמו כן, בנה את ארמון האגה שנבנה בין השנים 1802–1805. הוא נפטר ב-14 בנובמבר 1837. חדר אוכל קייצי, 1790 בניין אקדמיה בטורקו, 1799-1817 בניין פרטי, 1803 מבנה חיל מצב בסטוקהולם, 1834 ארמון האגה, 1805 מדיה וקבצים בנושא קרל כריסטופר ג'ורוול בוויקישיתוף ביוגרפיה
קרל כריסטופר ג'ורוול האב

קרל כריסטופר ג'ורוול (בשוודית: Carl Christoffer Gjörwell;‏ 10 בפברואר 1731, לנדסקרונה - 26 באוגוסט 1811, סטוקהולם) היה עיתונאי שוודי, עורך פורה של כעשרים כתבי עת ומזמורי תהילים, שמזמוריו פורסמו במזמור המוראבי "סיונים ניה סנגר" ("שירי ציון חדשים") ובמקומות אחרים. שמו ניתן לחלופין כקארל כריסטופרסון ג'ורוול, קרל כריסטופר ג'ורוול או קרל קריסטופר ג'ורוול. ג'ורוול למד באוניברסיטת לונד ובאוניברסיטת גרייפסוואלד בגרמניה לפני שהגיע לסטוקהולם כדי להיות ספרן בספרייה הלאומית של שוודיה. ג'ורוול היה בנו הלא חוקי של לוטננט-קולונל כריסטופר דונאטסון פייף (נולד ב-1694). פייף קיבל תואר אבירות על ידי המלכה החדשה אולריקה אלאונורה בשנת 1719 תחת השם ארנספרה על שירותיו במערכה הנורווגית של 1716–1718. הוא היה נכדו של הסוחר המהגר הסקוטי דונלד פייף, שהקים עסקים בסטוקהולם. הוא נרשם לאוניברסיטת לונד ועדיין לא הוכר על ידי פייף, והתייעץ עם הפרופסור להיסטוריה סוון לאגרברינג (1707–1787) באיזה שם עליו להשתמש. הפרופסור השיב: "זה אומר מעט באיזה שם אתה בוחר. עשה טוב (שוודית: Gjör well, עם איות מודרני gör väl) מה שאתה עושה, ויהיה לך שם טוב." הצעיר אהב את העצה, ומתוך שתי המילים האלה המציא את שם משפחתו. לאחר מספר שנים בלונד, הוא ערך (1750-51) משלחת מדעית להולנד ולצרפת, ולאחר מכן רצה בתחילה לצאת כמיסיונר לאנשי קויחוי בדרום אפריקה או לאינדיאנים הלנאפים של פנסילבניה. מאוחר יותר הוא שינה תוכניות ובשנת 1756 החל לשרת בספרייה הלאומית של שוודיה בסטוקהולם. משנת 1755 היה העורך של Den Svenska Mercurius, כתב העת השוודי המשמעותי הראשון לביקורת ספרות. ג'ורוול נשא לאישה את בריטה-נורה מילרן בשנת 1765, ונולדו להם בן ושתי בנות. הבן היה האדריכל קרל כריסטופר ג'ורוול (1766–1837). הבת בריט-לואיז נישאה לקריגסקומיסאר (קולונל) קרל גוסטב אלמקוויסט והייתה אמו של קרל ג'ונאס לאב אלמקוויסט. הבת השנייה, גוסטבה, נישאה לג'ון לינדאל מנורקופינג. בשנת 1772 נאלץ ג'ורוול לוותר על השליטה בחנות הספרים שלו לנושיו בגלל חוב שלא שולם בסך 140,000 דאלאר. ככל הנראה היה זה מפעל ההוצאה לאור, שהיה קשור לעסקי מכירת הספרים שלו, שגרם לקטסטרופה של ג'ורוול, אך הוא בכל זאת המשיך לעבוד כעורך כתבי עת וספרים. ג'ורוול היה עסוק בעיקר בהיסטוריה ובהיסטוריה ספרותית, והתעסק במיוחד בספרות הגרמנית. למרות הטעם הציבורי המשתנה, תפניות שונות של הגורל וכל תפנית נודדת שחלה בחייו, הוא נשא את כל ההיפוכים בשלווה סטואית, מאושר במשפחתו, בהעסקתו ובחייו הדתיים באולמות התפילה של האחים המוראביים הרנהוט. ג'ורוול נפטר בשנת 1811 ונקבר בכנסיית סולנה. מדיה וקבצים בנושא קרל כריסטופר ג'ורוול האב בוויקישיתוף
איסור עבודת זר במקדש

איסור עבודת זר במקדש הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות, לפיה אסור לזר לעבוד עבודות מסוימות במקדש שמיועדות לעבודת הכהנים. בספר במדבר נאמר: וְנִלְווּ עָלֶיךָ וְשָׁמְרוּ אֶת מִשְׁמֶרֶת אֹהֶל מוֹעֵד לְכֹל עֲבֹדַת הָאֹהֶל וְזָר לֹא יִקְרַב אֲלֵיכֶם. — במדבר יח,ד וכן נאמר: וְלֹא יִקְרְבוּ עוֹד בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אֶל אֹהֶל מוֹעֵד לָשֵׂאת חֵטְא לָמוּת. — במדבר יח,כב בטעם המצוה כתב ספר החינוך שכבוד המקדש הוא שיעבדו שם אנשים קבועים משבט קבוע בדומה למלך שיש לו משרתים קבועים, שלא ראוי שיתחלפו בתכיפות. הכינוי "זר" ניתן לכל מי שאינו כהן זכר וכוונתו שהוא כזר לעניין עבודה במקדש. אמרו חכמים - ”מקבלת הדם ואילך מצות כהונה”, כלומר רק בעבודות המיוחדות לכהנים אסור לזר לעבוד ועבודות אלו הם החל מקבלת הדם לאחר השחיטה. אבל שחיטה, הולכת העצים ואפילו הדלקת הנרות (במקרה שהוציא הכהן את המנורה החוצה לאחר שהכין אותם) מותרות בזר. האיסור נוהג בין בזכרים ובין בנקבות, בין בזמן שבית המקדש קיים ובין בזמן שאינו. האיסור תקף גם לגבי כהן טמא או כהן בעל מום שחייבים על עבודה כשם שחייב עליה זר. אם זר עבר ועבד עבודה אסורה לו, העבודה פסולה. מתוך העבודות האסורות לזר ישנן ארבע עבודות שהעונש עליהן הוא מיתה והן: זריקת הדמים על המזבח, הקטרה, הקרבת הקורבן וניסוך המים והיין, ועליהן נאמר - ”וְהַזָּ֥ר הַקָּרֵ֖ב יוּמָֽת”. בשאר העבודות מי שעבד, עובר בלאו ולוקה והכלל הוא - אם אחרי עבודת הזר הכהן צריך לעשות עוד עבודה וזה לא גמר ההקרבה, לוקה ולא חייב מיתה. אמנם, בעבודות סילוק כגון דישון המזבח אינו חייב מיתה למרות שאין אחריהם עבודה. חייב מיתה בין אם זרק בתוך ההיכל או זרק בעזרה בחוץ. בתוך זריקת דמים כלולה גם הזאת קרבנות המצורע. חייב מיתה אם הקטיר (אפילו כזית) איברים או קומץ או לבונה על המזבח ואפילו אם הזיז את האיברים שלא נשרפו וקירב את זמן השריפה שלהם. וכן אם הקטיר קטרת על מזבח הזהב. אמנם מי שמקטיר קטורת ביום הכיפורים בקדש הקדשים אינו חייב מיתה עד שיקטיר מלא חפניו. וכן מי שמסדר שני גזרי עצים על המערכה חייב מיתה מכיוון שהעצים נחשבים כקורבן. אם אדם שחלים עליו שני איסורי עבודה, עבד - חייב לגבי כל אחד מהאיסורים וכן התרת עבודה במקדש בשבת אינה חלה על זר. לדוגמה, אם זר עבד בשבת במקדש עבר גם על חילול שבת וגם על איסור עבודת זר. וכן אם כהן בעל מום עבד במקדש טמא, חייב בשני האיסורים. שלא יעבוד זר במקדש באתר ויקיטקסט. איסור עבודת זר במקדש באתר הר עציון. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ל"ב
פתרוסים

פַּתְרֻסִים היה עם, שהיה בנו של מצרים, נכדו של חם, ונינו של נח. פתרוס (באכדית: pa-tú-ri-si) היה שמה של ארץ מצרים העליונה. לפי פירוש רש"י, שמם של הפתרוסים נגזר מכך שהיו חיים בים (פתרוסי ים). רש"י מציין כי העם הכסלוחי והעם הפתרוסי היו מבצעים החלפות נשים, וכתוצאה מהחלפות אלו נוצר העם הפלשתי. השם "פתרוס" מופיע בפיוטו של רבי שלמה אבן גבירול, "שזופת שמש": "שְׁזוּפַת שֶׁמֶשׁ לְחוּצַת פַּתְרוּסִים" — שזופת שמש, רבי שלמה אבן גבירול השימוש בשם זה בשיר בא לבטא את השיעבוד למצרים, שהיו אביו של פתרוס. ספר בראשית, פרק י', פסוק י"ד ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ב Erle Leichty, The Royal Inscriptions of Esarhaddon, King of Assyria (680-669 BC), Eisenbrauns, 2011, עמ' 135 ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 103 פירוש רש"י על דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ב פירוש רש"י על בראשית, פרק י', פסוק י"ד שזופת שמש – מילים, ביצועים, פירושים ותווים | אתר הפיוט והתפילה, באתר web.nli.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי שמואל גירונדי

רבי מרדכי שמואל גירונדי (ג' בתשרי ה'תק"ס, 2 באוקטובר 1799 - י"ב בטבת ה'תרי"ב, 4 בינואר 1852) היה רב וביוגרף יהודי איטלקי שחי ופעל במחצית הראשונה של המאה ה-19. רבה הראשי של פדובה ומחבר הלקסיקון הרבני 'תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה'. נולד לבן ציון אריה גירונדי, במשפחה רבנית בפדובה שבאיטליה. למד בבית המדרש לרבנים בפדובה ומאוחר יותר השלים את לימודיו כפרופסור לתאולוגיה (1824). רבותיו המובהקים היו: רבי מנחם עזריה קסטילנובו, רבי יעקב לוצאטו ורבי ישראל קוניון, אך בעיקר רבי אברהם חי רג'יו. ב-1829 התמנה כעוזרו של רבה הראשי של פדובה, ושנתיים מאוחר יותר התמנה בעצמו למשרת הרב הראשי. הוא חיבר מספר ספרים, הידוע שבהם הוא הלקסיקון הביוגרפי 'תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה' המבוסס על חיבור מוקדם יותר, 'זכר צדיקים לברכה', שהיה בידיו בכתב יד, פרי עטו של המקובל האיטלקי רבי חננאל ניפי ושעליו הוסיף 831 פריטים משלו, שני שלישים מהם אינם מופיעים באף לקסיקון רבני קודם. חלק ממכתביו של גירונדי פורסמו בכרכי המאסף כרם חמד. גלריה מספריו, לחיצה על אחת התמונות תפתח את הספר לדפדוף ועיון מקוון: תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליאה תולדות גדולי ישראל וספר זכר צדיקים לברכה תוכו רצוף אהבה משה הלל, מסכת תמורות: תולדות ר' מרדכי שמואל גירונדי מפאדובה, ירושלים: קהילות ישראל - המרכז למורשת העם היהודי, תשפ"ב. מדיה וקבצים בנושא מרדכי שמואל גירונדי בוויקישיתוף גוטהרד דויטש ואיזידור זינגר, ‏"גירונדי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) גירונדי, מרדכי שמואל בן בנציון אריה באנציקלופדיה יודאיקה ספרו 'תולדות גדולי ישראל' מרדכי שמואל גירונדי, באתר "החכם היומי" מרדכי שמואל גירונדי (1799-1852), דף שער בספרייה הלאומית עליו ראו: רבי אברהם חי רג'יו בלקסיקון הרבני "אישי ישראל".
סטרופקוב

סטרופקוב (בסלובקית: Stropkov) היא עיר במחוז פרשוב שבסלובקיה. העיר סטרופקוב הייתה עיר מחוז, מרכז כלכלי, חברתי ותרבותי בצפון זמפלין (אנ'). היא שוכנת בעמק בהרי הבסקידים הנמוכים (NIZKE BESKYDY), על הגדה השמאלית של נהר אונדבה (אנ'), בקרבת הגבול עם פולין, מצפון-מזרח לערים פרשוב וקושיצה. מקורותיו כיישוב סלובקי עתיק מגיעים למאה ה-13. עדויות כתובות ראשונות על העיירה קיימות משנת 1404. השליט הראשון של העיר היה לדיסלאב סוטוגורסקי. בשנת 1408 הוזכרה לראשונה הטירה של העיר - קסטלום. העיר השתייכה לממלכת הונגריה, אחר כך לממלכת הבסבורג (האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה האוסטרית ולבסוף האימפריה האוסטרו-הונגרית), ומשנת 1918 לרפובליקה הצ'כוסלובקית. בשנת 1785 נמצאו בעיירה כ-204 בתים ו-1326 תושבים. סטרופקוב הייתה העיר השלישית עם מספר התושבים הרב ביותר באזור זמפלין עם 87 בעלי מלאכה (שנת 1778). מצב זה נמשך בשנים הבאות: 1848, 1918 ו-1945, עד 1960. מאז המאה ה-18 החלה העיר להתפורר. בשנת 1828 היו 201 בתים ו-2,250 תושבים. בשנת 1869 גרו שם 2,502 תושבים ואילו בשנת 1900 רק 2,276. משנת 1870 עקרו תושבים רבים למדינות אחרות. בין שתי מלחמות העולם השתייכה סטרופקוב לאחד האזורים הבלתי מפותחים והעניים ביותר בסלובקיה. מלבד החקלאות, תושבי העיר התפרנסו מתעשיית המלאכה המסורתית ועבודה ביערות. במהלך שנות מלחמת העולם השנייה, הירידה הכלכלית הייתה בעיצומה. רק 487 בתים עם 3,311 תושבים מילאו את שטחה של סטרופקוב בזמן המלחמה. מלבד המצב המסובך שלאחר המלחמה, ניכר כי לבניית מפעל טסלה וחברות רבות אחרות הייתה תרומה חשובה לשינויים מהותיים בדמוגרפיה ובתשתיות. כאשר רק 2,695 אנשים בשנת 1950 גרו בעיר, בשנת 1991 כבר היו 9,719 אנשים. מדיה וקבצים בנושא סטרופקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטרופקוב קהילת יהודי סטרופקוב, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
תורת המספרים האדיטיבית

תורת המספרים האדיטיבית היא תת-תחום של תורת המספרים העוסק בחקר קבוצות של מספרים שלמים והתנהגותן ביחס לפעולת החיבור. באופן מופשט יותר, תורת המספרים האדיטיבית חוקרת שאלות דומות בחבורות אבליות ובחבורות למחצה אבליות. הגדרה עיקרית בתורת המספרים האדיטיבית היא הסכום של שתי תת-קבוצות A ו- B של חבורה אבלית G , A + B = { a + b : a ∈ A , b ∈ B } ; {\displaystyle A+B=\{a+b:a\in A,b\in B\};} בעיות מרכזיות רבות עוסקות בחישוב קבוצות מהצורה A + A {\displaystyle A+A} , או A + A + A {\displaystyle A+A+A} וכו', כאשר A היא קבוצה מעניינת של מספרים טבעיים. שתי בעיות קלאסיות מסוג זה הן השערת גולדבך (שהיא ההשערה שכל מספר זוגי הוא סכום של שני ראשוניים-כאן A היא קבוצת הראשוניים) ובעיית וארינג (שבה A היא קבוצת החזקות ה-kיות של שלמים). 1. וינוגרדוב הוכיח את השערת גולדבך החלשה לפיה כל מספר אי זוגי גדול מספיק הוא סכום של שלושה ראשוניים, ולכן כל מספר זוגי גדול מספיק הוא סכום של ארבעה ראשוניים. 2. הילברט הוכיח את השערת וארינג לפיה לכל מספר שלם k > 1 יש קבוע C(k) שעבורו כל מספר טבעי הוא סכום של C(k) חזקות kיות. כלים מרכזיים בתורת המספרים האדיטיבית הם שיטת המעגל של הארדי-ליטלווד, שיטות נפה וצפיפות שנירלמן. "Additive number theory", Encyclopedia of Mathematics, EMS Press, 2001 [1994] * תורת המספרים האדיטיבית, באתר MathWorld (באנגלית) Weisstein, Eric W. "Additive Number Theory". MathWorld. * ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוי סילבה

רוי טיאגו דנטס דה סילבה (בפורטוגזית: Rui Tiago Dantas da Silva; נולד ב-7 בפברואר 1994 באגואס סנטס שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ריאל בטיס מהלה ליגה ובנבחרת פורטוגל. סילבה גדל במחלקות הנוער של מאיה ושל נסיונל מדיירה. ב-11 במאי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נסיונל מדיירה, בהפסד 0–1 לז'יל ויסנטה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית. בסך הכל ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-27 בינואר 2017 חתם סילבה על חוזה לארבע עונות וחצי בגרנדה מהלה ליגה, כמחליפו של אוייר אולסאבל. בחצי הראשונה שלו במועדון, שהסתיימה בירידה של גרנדה להליגה הספרדית השנייה, לא זכה לדקות משחק, ושימש כשוער שני לגיירמו אוצ'ואה. ב-6 בספטמבר ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לריאל סרגוסה במסגרת הסיבוב השני של גביע המלך הספרדי. ב-2 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לראיו ואיקאנו. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה בעונת 2017/2018. בעונת 2018/2019, שהסתיימה בהעפלה ללה ליגה, שימש כשוער הראשון של הקבוצה, וערך 40 הופעות ליגה. ב-17 באוגוסט 2019 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי גרנדה, בתיקו 4-4 נגד ויאריאל במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך סילבה 111 הופעות ליגה במהלך תקופתו בגרנדה, 77 מתוכן במסגרת הלה ליגה. ב-11 ביוני 2021 חתם סילבה על חוזה לחמש עונות בריאל בטיס מהלה ליגה. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מיורקה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, וכן זכה בגביע המלך הספרדי. ב-9 ביוני 2021 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בניצחון 0–4 על נבחרת ישראל במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר. ריאל בטיס גביע המלך הספרדי (1): 2021/2022 רוי סילבה, באתר Transfermarkt רוי סילבה, באתר Soccerway רוי סילבה, באתר BDFutbol רוי סילבה, באתר WorldFootball.net רוי סילבה, באתר National Football Teams רוי סילבה, באתר FootballDatabase.eu Rui Silva ficha por el Granada באתר מארקה, 27 בינואר 2017 (בספרדית) Rui Silva, new Real Betis player באתר הרשמי של ריאל בטיס, 11 ביוני 2021 (באנגלית)
גוגי ומגוגי

גוגי ומגוגי היא סדרת אנימציה מצוירת בת 15 פרקים שהופקה על ידי הסטודיו לאנימציה ארמדילו הפקות מצוירות של ניר מולד, ושודרה בערוץ לוגי בשנת 2011. בכל פרק צמד האחים גוגי ומגוגי, היושבים זה מול זו בחדרם, מתווכחים על שלל נושאים תחומי חיים, רעיונות והמצאות (כגון חלומות, מסע בזמן, קומיקס, הנדסה גנטית, כלכלה, אמנות, מוזיקה, חושים, בעלי חיים, אגדות, גאוגרפיה). תוך כדי הדיאלוג ביניהם הם מנסים להבין את העולם סביבם, ומעלים רעיונות ושאלות נונסנסיים, ילדותיים, מקוריים, ודמיוניים. מעת לעת, הדמויות בתוכנית מפגינות גם ידע כללי אמיתי. גוגי ומגוגי באתר ארמדילו הפקות מצוירות
מתאוס נונס

מתאוס לואיז נונס (בפורטוגזית: Matheus Luiz Nunes; נולד ב-27 באוגוסט 1998 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן פורטוגזי-ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מנצ'סטר סיטי ובנבחרת פורטוגל. נונס גדל במחלקת הנוער של אריקיירנסה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במסגרת הליגות הנמוכות בפורטוגל. ב-1 ביולי 2018 חתם באשטוריל מהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא ערך שש הופעות במדי המועדון. ב-29 בינואר 2019 חתם על חוזה לחמש עונות וחצי בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. ב-4 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2019/2020. ב-18 באוגוסט 2022 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג, תמורת 45 מיליון אירו, מה שהיה לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון. שלושה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 0–1 לטוטנהאם הוטספר. ב-1 בספטמבר 2023 חתם לחמש שנים במנצ'סטר סיטי. ב-9 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בניצחון 0–3 על נבחרת קטר במשחק ידידות. ב-24 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024 לאחר פציעתו של אוטביו. ספורטינג ליסבון אליפות פורטוגל (1): 2020/2021 הגביע הפורטוגלי (2): 2020/2021, 2021/2022 הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא מתאוס נונס בוויקישיתוף מתאוס נונס, ברשת החברתית אינסטגרם מתאוס נונס, באתר Transfermarkt מתאוס נונס, באתר Soccerway מתאוס נונס, באתר BDFutbol מתאוס נונס, באתר WorldFootball.net מתאוס נונס, באתר National Football Teams מתאוס נונס, באתר FootballDatabase.eu Matheus Nunes já assinou pelo Sporting באתר Record, ‏ 29 בינואר 2019 (בפורטוגזית) A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית) Matheus Nunes convocado para o EURO 2024, FPF, ‏2024-06-06 (ב־European Portuguese)