laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון סטארקס

ג'ון לוול סטארקס (באנגלית: John Levell Starks; נולד ב-10 באוגוסט 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הקלע. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 12.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק. זכור בעיקר מתקופתו בניו יורק ניקס, בה קלע שיא מועדון של 982 שלשות בסך הכול. סטארקס נולד וגדל בעיר טלסה שבאוקלהומה, והחל את לימודיו האקדמיים ב"רוג'רס סטייט קולג'" בשנת 1984. לאחר שגנב ציוד סטריאו מסטודנט אחר גורש סטארקס מהמכללה, נשפט לחמישה ימי מאסר ועבר ללמוד ב"מכללת אוקלהומה הצפונית". גם ממכללה זו גורש סטארקס לאחר שנתפס מעשן קנאביס במעונות המכללה. בשנת 1986 עבר ל"מכללה הקהילתית טלסה", ובזכות יכולתו הטובה בקבוצת הכדורסל שלה, קיבל מלגת לימודים מאוניברסיטת המדינה של אוקלהומה בה למד ושיחק בשנת המכללות האחרונה שלו. לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA לשנת 1988, החתימה אותו קבוצת גולדן סטייט ווריורס על חוזה לעונה אחת. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט סטארקס לקבל דקות משחק, קלע 4.1 נקודות למשחק ושוחרר בסיום העונה. בעונה הבאה עזב את ה-NBA כששיחק בקבוצות "סיידר רפידס סילבר בולטס" ו"ממפיס רוקרס", שתיהן מליגות אמריקאיות נמוכות. לקראת עונת 1990/1991 חתם על חוזה בניו יורק ניקס, ונכנס במהרה לרוטציית הקבוצה כמחליפו מהספסל של הקלע ג'רלד וילקינס. ב-8 העונות הבאות הפך סטארקס לחלק משלד הקבוצה הקשוחה וההגנתית בניו יורק, לצד פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי, אנתוני מייסון ומארק ג'קסון. בכל עונותיו בניקס העפילה הקבוצה לפלייאוף, וב-7 מתוכן עברה לפחות סיבוב אחד. בעונת 1993/1994, בה רשם סטארקס שיאי קריירה של 19.0 נקודות ו-5.9 אסיסטים בממוצע למשחק, העפילו הניקס לגמר ה-NBA לראשונה מאז עונת 1972/1973. במשחק השביעי והמכריע של סדרת הגמר, מול יוסטון רוקטס של האקים אולאג'ואן, קלע סטארקס שתי זריקות בלבד מתוך ה-18 שלקח במשחק (11%), כולל 0 מ-10 ברבע האחרון, והניקס הפסידו בתוצאה 90-84.. מאז אותו משחק הודבקה לסטארקס תווית של "מפסידן" ברחבי הליגה, על אף שהיה אחד השחקנים האהודים ביותר בניו יורק. בעונה הבאה קבע שיא NBA לשלשות בעונה, עם 217 (דניס סקוט שבר שיא זה בעונה הבאה). בעונת 1996/1997 הצטרף לניקס הקלע אלן יוסטון, ותפס את מקומו של סטארקס בחמישייה הפותחת. באותה עונה קלע 13.8 נקודות למשחק וזכה בפרס השחקן השישי של העונה. לקראת עונת 1998/1999 נשלח סטארקס בטרייד לגולדן סטייט, יחד עם טרי קאמינגס וכריס מילס, בתמורה ללטרל ספריוול. בעונה וחצי הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה כשקלע 14.2 נקודות למשחק עבור הווריורס, ובמהלך עונת 1999/2000 הועבר בטרייד לשיקגו בולס. בשתי העונות הבאות, שהיו עונותיו האחרונות בקריירה, שיחק עבור יוטה ג'אז. מדיה וקבצים בנושא ג'ון סטארקס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com סטטיסטיקות הקריירה של סטארקס ב-NBA, באתר basketball-reference.com המובילים הסטטיסטיים של ניו יורק ניקס, באתר basketball-reference.com NBA Where are they now?, באתר chicagonow.com,‏ 26 במאי 2012 סיכום משחק 7 בסדרת גמר ה-NBA‏ 1994, באתר basketball-reference.com על תצוגת השפל של סטארקס בגמר 1994, באתר hoopshabit.com סטארקס נשלח בטרייד לגולדן סטייט, באתר cbsnews.com,‏ 8 בינואר 1999 סטארקס נשלח בטרייד לשיקגו, באתר latimes.com,‏ 17 בפברואר 2000
מריצה סיילרו

מריצה סיילרו (נולדה ב-16 בפברואר 1961) היא דוגמנית, מעצבת ואשת עסקים ונצואלית. מיס תבל 1979. סיילרו נבחרה ב-1979 למלכת היופי של ונצואלה כנציגת מחוז ורגאס ובתחרות מיס תבל זכתה במקום הראשונה לאחר שניצחה בשלושת שלבי התחרות (שמלת ערב, בגד ים וריאיון עם השופטים), מיד לאחר שניצחה בתחרות הבמה התמוטטה עקב כך שצלמים ועיתונאים רבים הסתערו עליה על מנת לסקר את מיס תבל החדשה והיא הצילה מתמודדת בתחרות מליפול לתוך החור שנפער בבמה. סיילרו היא הוונצואלית הראשונה שזכתה בתואר זה ולאחר מכן נהייתה ונצואלה אחת המדינות המצליחות בתחרות ועקב כך שמה נהפך למילה נרדפת ליופי בארצות דוברות הספרדית, והשם "מריצה" נהפך להיות פופולרי כשהורים רבים קראו לבנותיהם מריצה על שמה, ובנוסף ישנה גם ספינה שנקראת על שמה. ב-2010 היא שיחקה תפקיד בטלנובלה לנוער. כיום היא בעלת בוטיק בקליפורניה בו היא מוכרת את העיצובים שלה, היא נשואה לטניסאי המקסיקני ראול רמירז ולה שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא מריצה סיילרו בוויקישיתוף מריצה סיילרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
לה צ'וררה (פנמה)

לה צ'וררה (בספרדית: La Chorrera) היא בירת מחוז פנמה אואסטה בפנמה. העיר נמצאת במרכז פנמה, כ-7 קילומטרים צפונית לחוף האוקיינוס השקט ובמרחק של כ-30 קילומטרים דרום-מערבית לפנמה סיטי, בירת פנמה. בעיר מתגוררים 62,803 תושבים (נכון ל-2010). לה צ'וררה נוסדה ב-12 בספטמבר 1855. מקור השם לא ברור, אך יש תאוריה שאומרת שמקורו במפלים (בספרדית: chorros, צ'ורוס) הרבים באזור. העיר הייתה חלק ממחוז פנמה עד שב-2014 פוצלו 5 נפות מן המחוז ליצירת המחוז החדש פנמה אואסטה. לה צ'וררה נקבעה כבירת המחוז החדש. האדמות באזור לה צ'וררה פוריות למדי ומגדלים בהן בין היתר אננס, אורז, מניהוט מצוי קנה סוכר. מדיה וקבצים בנושא לה צ'וררה בוויקישיתוף לה צ'וררה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שטח, אוכלוסייה וצפיפות אוכלוסין ברפובליקה לפי מחוזות, אזורים, נפות ותתי-נפות: מפקדי 1990 עד 2010, המכון הלאומי לסטטיסטיקה ולמפקד האוכלוסין של פנמה (בספרדית). ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פנמה ובנושא יישובים באמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלבקו לושטיצה

סלבקו לושטיצה (בסרבו-קרואטית: Slavko Luštica; ‏ 11 בינואר 1923 – 14 ביולי 1992) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ממוצא קרואטי. לושטיצה נולד בקהילת דייגים קטנה במפרץ קוטור. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של אוסביט שיברניק מהעיר שיברניק, ועלה לקבוצה הבוגרת שלה כשהוא בן 13 בלבד. לושטיצה פרץ לתודעה לראשונה כאשר גבר יחד עם הנבחרת הצעירה של יוגוסלביה על הנבחרת הצעירה של הונגריה, שהייתה ידועה כנבחרת חזקה. זמן קצר לאחר מכן חתם בהיידוק ספליט, בה שיחק במשך כל הקריירה שלו. ב-9 במרץ 1941 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 5-2 על קונקורדיה זאגרב. הוא שיחק בכל משחקי הקבוצה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום המלחמה המשיך לושטיצה לשחק בהיידוק ספליט וזכה איתה שלוש פעמים באליפות יוגוסלביה. בסך הכל ערך 634 הופעות במדי הקבוצה, נתון שממקם אותו במקום השלישי בהיסטוריית הקבוצה, והבקיע 86 שערים. ב-23 באוגוסט 1951 ערך לושטיצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוגוסלביה בניצחון 4-2 במשחק ידידות נגד נבחרת נורווגיה באוסלו. בהמשך ערך שתי הופעות נוספות בנבחרת. לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן לושטיצה את היידוק ספליט, אותה הוביל לזכייה באליפות. בהמשך אימן את אולימפיה ליובליאנה ואת נבחרת יוגוסלביה. אליפות יוגוסלביה (3): 1950, 1952, 1954/1955 אליפות יוגוסלביה (1): 1970/1971 סלבקו לושטיצה, באתר Transfermarkt סלבקו לושטיצה, באתר WorldFootball.net סלבקו לושטיצה, באתר National Football Teams סלבקו לושטיצה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
חמד (בחריין)

חמד (בערבית: مدينة حمد) היא עיר במערב בחריין במחוז הצפוני. בעבר העיר הייתה חלק מהאזור הדרומי של העיר רפאע עד שהתנתקה ממנה בשנת 1991 והפכה לעיר עצמאית. העיר קרויה על שם יורש העצר של בחריין באותה התקופה, חמד בן עיסא אאל ח'ליפה. העיר הוקמה בשנת 1984 כעיר דירות של הממשלה עבור אלו שאינם יכולים להרשות לעצמם לקנות דירה בשאר חלקי הארץ עקב המחירים הגבוהים. בשנת 1990 פתחה הממשלה את העיר עבור העם הכוויתי שסבל מהשפעות מלחמת המפרץ וסיפקה לו בעיר בתי מגורים, בתי ספר ואת שאר המתקנים שבעיר, ובשנת 1991 חזרו הכוויתים לכווית. העיר חמד נמצאת כ-18 קילומטר מבירת בחריין מנאמה. העיר חמד קרובה לאזור סאח'יר אשר מכיל את הפורמולה 1 הכי גדולה במזרח התיכון. העיר חמד מפורסמת ב-22 הכיכרות, וכתובות מגורים בעיר מבוססות על הכיכר הקרובה. בשנת 2012 מנתה אוכלוסיית העיר כ-133,550 אנשים. נמל התעופה הבינלאומי בחריין נמצא כ-19 קילומטר מהעיר על האי מוחארק. מדיה וקבצים בנושא חמד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בחריין ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקאל לוסטיג

קארל מיקאל לוסטיג (בשוודית: Carl Mikael Lustig; נולד ב-13 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת המגן ימני לוסטיג התחיל את הקריירה שלו באומאו עיר הולדתו. אחרי עונה אחת בקבוצה הבוגרת, חתם בסונדסוואל שעלתה אז לליגת העל השוודית. בקיץ 2008 חתם ברוזנבורג בלקלאב מליגת העל הנורווגית במדיה שיחק 3 שנים. ב-23 בנובמבר 2011 נסגרה עסקת העברתו לסלטיק מליגת העל הסקוטית והוא הצטרף למועדון עם פתיחת חלון העברות ב-1 בינואר 2012. כעבור חודשיים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד אברדין. ב-1 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במשחק הליגה נגד היברניאן בו גם הבקיע גול עצמי לחובת קבוצתו. ב-21 ביוני 2019 לוסטיג עזב את סלטיק אחרי 7 וחצי עונות וחתם בגנט מליגת העל הבלגית. ב-25 באוגוסט 2020 חזר לוסטינג לשוודיה וחתם בא.י.ק סולנה. ב-19 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה בניצחון 0-2 נגד ארצות הברית. ב-29 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד מולדובה. ב-16 באוקטובר 2012 הבקיע את השער שני עבור נבחרתו במשחק נגד גרמניה בו נבחרתו נקלעה לפיגור 4-0 והצליחה להשוות ל 4-4. לוסטיג נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012 ויורו 2016. מיקאל לוסטיג, באתר Transfermarkt מיקאל לוסטיג, באתר Soccerway מיקאל לוסטיג, באתר WorldFootball.net מיקאל לוסטיג, באתר National Football Teams מיקאל לוסטיג, באתר FootballDatabase.eu מיקאל לוסטיג, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הדרום-אפריקאית (איחוד דרום אפריקה)

המפלגה הדרום-אפריקאית (באנגלית: South African Party ובאפריקאנס: Suid-Afrikaanse Party) הייתה מפלגה פוליטית מרכז-ימין אפריקאנרית בדרום אפריקה בין השנים 1910 ו-1934. היא הוקמה כמיזוג של ארבע מפלגות דרום-אפריקאיות ותיקות: המפלגה הדרום-אפריקאית ומפלגת אפריקאנר בונד ממושבת הכף, מפלגת העם ממושבת טרנסוואל, ומפלגת האורנג' ממושבת נהר האורנג'. מפלגות אלו פעלו במושבות הבריטיות השונות בדרום אפריקה החל משלהי המאה ה-19, ואף שלטו בהן לפרקים במהלך העשור הראשון של המאה ה-20. מהקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910 הנהיגה המפלגה הדרום-אפריקאית את המדינה במהלך 14 השנים הראשונות לקיומה. המפלגה הדרום-אפריקאית ייצגה בעיקר את המעמד הבינוני, יוצאי אנגליה. בשנת 1924 היא הובסה על ידי המפלגה הלאומית ומצאה עצמה בספסלי האופוזיציה. בשנת 1934 היא התמזגה אל תוך המפלגה המאוחדת. לאורך מרבית שנות קיומה ניהלה המפלגה מאבק עם המפלגה הלאומית על בכורת השלטון. למרות שבדומה למפלגה הלאומית זוהתה המפלגה הדרום-אפריקאית עם הציבור האפריקאנרי וכמוה גם היא ראתה את עצמה כמי שתפקידה להגן על מעמדו, היה ביניהם שוני בולט. בעוד המפלגה הלאומית קידמה מצע שמרני לאומני שדגל בהתנתקות מבריטניה ובהקמת רפובליקה, המפלגה הדרום-אפריקאית פנתה אל כלל הציבור הלבן בדרום אפריקה ושאפה לטפח זהות לבנה כלל דרום-אפריקאית. בנוסף, המפלגה הדרום-אפריקאית נחשבה לליברלית יותר, ויחסה לבריטניה ושייכותה של דרום אפריקה למלוכה הבריטית היה חיובי בדרך כלל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. המפלגה הדרום-אפריקאית (מושבת הכף) אפריקאנר בונד מפלגת העם המפלגה היוניוניסטית לואי בותה מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדרום-אפריקאית בוויקישיתוף המפלגה הדרום-אפריקאית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על מה נסגרו שערי אפריקה הדרומית, דבר, 27 במרץ 1930
מתקפת נגד

מתקפת נגד או התקפת נגד היא טקטיקה אפשרית לתגובה על התקפה. מטרותיה של מתקפת נגד יכולות להיות שיבוש מתקפת אויב במהלכה ("מתקפת שיבוש"), שלילה או סיכול יתרונות שהאויב השיג במהלך התקפתו, בדרך כלל על ידי כיבוש מחדש של שטח או השמדת כוחות אויב. תנאי חשוב להתקפת נגד מוצלחת הוא התאוששות וצבירת הכוח אצל המגן. אמירה המיוחסת לנפוליאון בונפרטה ומעידה על החשיבות שייחס לצורת קרב זו היא "הסכנה הגדולה ביותר הנה ברגע הניצחון". מתקפת נגד עשויה לנצל עייפות, שאננות, חוסר ערנות או מלאי תחמושת ו/או דלק מצומצם אצל אויב ולשלול ממנו פירות ניצחון שנוצר זה עתה. ארדאן די פיק, בהתייחסו למתקפות נגד, אמר: "גנרל, או אף קפטן פשוט, המעסיק את כל כוחותיו בהסתערות על נקודה, יכול בוודאות לראות אותה נכבשת חזרה במתקפת נגד מאורגנת של ארבעה אנשים ורב"ט" מקרה נוסף שבו מקובל לפעול בטקטיקה של מתקפת נגד, הוא כאשר כוח נקלע לשטח הריגה ואפשרות הנסיגה חסומה בפניו. במקרה כזה מתקפת הנגד בדרך כלל נדונה לכישלון אך מהווה תחליף לכניעה, ואף עשויה לגבות מחיר מהאויב. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארדו קרבאליו

אדוארדו דוס רייס קרבאליו (בפורטוגזית: Eduardo dos Reis Carvalho, נולד ב-19 בספטמבר 1982; ידוע גם כאדוארדו) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בספורטינג בראגה. בצעירותו, נדד אדוארדו בין מספר מחלקות נוער עד שבגיל 16 הגיע למחלקת הנוער של בראגה. כאשר סיים את גיל הנוער שיחק בקבוצת המילואים של המועדון עד שבינואר 2007 הושאל לביירה מאר עד לסיום העונה על מנת לצבור ניסיון בליגת העל הפורטוגזית. עונה לאחר מכן הושאל לויטוריה סטובאל עימה זכה בגביע הליגה הפורטוגזי ואף נבחר לאיש המשחק בגמר המפעל לאחר שהדף שלושה פנדלים של שלושה משחקני ספורטינג ליסבון. בעונת 2008/2009 חזר לבראגה כשוער ראשון וספג בה 20 שערים (הכי מעט בליגה) וסיים עם הקבוצה במקום השני בטבלה, הישג שיא של המועדון. ב-7 ביולי 2010 חתם בגנואה מהסרייה א' תמורת 4 מיליון אירו ו-25% מסכום העברה עתידית של השחקן. אף על פי ששיחק ברוב משחקי הקבוצה, הוא הושאל לבנפיקה ליסבון עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו לאחר עונה אחת בלבד באיטליה. ב-26 ביוני 2012 חתם באיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית. לאחר עונה אחת חזר לבראגה כמושאל מגנואה. ב-27 ביוני 2014 חתם בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית ל-3 שנים. ב-25 באוגוסט 2016 חתם בצ'לסי מהפרמייר ליג לעונה אחת. ב-6 ביולי 2018 הושאל לויטסה ארנהם ההולנדית לעונה אחת. ב-1 ביולי 2019 שוחרר מצ'לסי וכעבור זמן קצר חתם בספורטינג בראגה. בספטמבר 2008 זומן אדוארדו לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל לאחר פרישתו של קים מהנבחרת. ב-11 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד פינלנד. לאחר שאיבד את מקומו בהרכב גנואה, איבד אדוארדו גם את מקומו בהרכב הנבחרת לרוי פטריסיו. אדוארדו השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010, יורו 2012, מונדיאל 2014 ויורו 2016. בראגה גביע האינטרטוטו: 2008 ויטוריה סטובאל גביע הליגה הפורטוגלית: 2007/2008 בנפיקה ליסבון גביע הליגה הפורטוגלית: 2011/2012 דינמו זאגרב אליפות קרואטיה: 2014/2015, 2015/2016 הגביע הקרואטי: 2015/2016 נבחרת פורטוגל אליפות אירופה: 2016 מדיה וקבצים בנושא אדוארדו קרבאליו בוויקישיתוף אדוארדו קרבאליו, באתר Transfermarkt אדוארדו קרבאליו, באתר Soccerway אדוארדו קרבאליו, באתר WorldFootball.net אדוארדו קרבאליו, באתר National Football Teams אדוארדו קרבאליו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
SA

האם התכוונתם ל... סקסוהוליסטים אנונימיים – תוכנית שנים עשר הצעדים להחלמה מהתמכרות למין אס אה – פלוגות סער נאציות צבא הישע (Salvation Army) - ארגון צדקה בינלאומי מדינת דרום אפריקה (South Africa) צומת הסינוס והעלייה (SA node - Sinoatrial node) - חלק בלב האדם המפיק פולסים חשמליים חומצה סליצילית – חומצה אורגנית. (Salicylic acid)
פטריק קארלגרן

פטריק אולף אנדרס קארלגרן (בשוודית: Patrik Ulf Anders Carlgren; נולד ב-8 בינואר 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ראנס. בגיל 17 התחיל קארלגרן לשחק ב-FK פאלו מהליגות הנמוכות בשוודיה. בשנת 2011 החל לשחק ב-IK בראיה מליגת המשנה השוודית. ב-9 ביוני 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על אומאו במסגרת המחזור ה-11. באמצע עונת 2013 עבר קארלגרן לא.י.ק סולנה מליגת העל השוודית. ב-8 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד האלמסטד במסגרת המחזור השמיני. קארלגרן היה חלק מהסגל השוודי שזכה באליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2015. ב-10 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כששיחק 62 דקות בניצחון 0–3 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות. הוא זומן לסגל נבחרת שוודיה לקראת יורו 2016. נבחרת שוודיה עד גיל 21 אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2015 מדיה וקבצים בנושא פטריק קארלגרן בוויקישיתוף פטריק קארלגרן, באתר Transfermarkt פטריק קארלגרן, באתר Soccerway פטריק קארלגרן, באתר WorldFootball.net פטריק קארלגרן, באתר National Football Teams פטריק קארלגרן, באתר FootballDatabase.eu
בוב פיריק

רוברט ג'וזף "בוב" פיריק (באנגלית: Robert Joseph "Bob" Feerick; ‏2 בינואר 1920 - 8 ביוני 1976) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1950-1946. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 13.3 נקודות ו-2.0 אסיסטים למשחק. פיריק נולד בעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה, ולמד באוניברסיטת סנטה קלרה הסמוכה בין השנים 1941-1938. הקריירה המקצועית שלו החלה בשנת 1945 בקבוצת אושקוש אולסטארס מליגת ה-NBL, ובשנת 1946 עבר לוושינגטון קפיטולס ששיחקה בליגת ה-BAA החדשה. פיריק שיחק עבור הקפיטולס בכל 4 העונות הבאות, אשר היו עונות הבכורה של ליגת ה-BAA (שהפכה בשנת 1949 לליגת ה-NBA). בשתי עונותיו הראשונות קלע 16.8 נקודות (שני בליגה אחרי ג'ו פולקס), ו-16.1 נקודות למשחק, בהתאמה, ונבחר לחמישיית העונה. בעונת 1948/1949 הוביל את קבוצתו למאזן הטוב ביותר במחוז המזרחי, אך נפצע במשחק הפלייאוף הראשון והקפיטולס הפסידו למיניאפוליס לייקרס של ג'ורג' מייקן בסדרת הגמר (4-2). בעונת 1949/1950, הראשונה לאחר מיזוג ה-BAA ל-NBA, תפקד פיריק כמאמן-שחקן לאחר שהחליף את מאמן הקבוצה בשלוש העונות הקודמות - רד אאורבך. בסיום אותה עונה, בה הודחה וושינגטון בשלב הפלייאוף הראשון, פרש פיריק ממשחק, בגיל 30. לאורך קריירת המשחק קלע פיריק 2,936 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום השביעי בתולדות ה-NBA, ו-440 האסיסטים שמסר דירגו אותו תשיעי ברשימת מוסרי האסיסטים. מיד עם פרישתו ממשחק חזר פיריק לאוניברסיטת סנטה קלרה כשמונה למאמן קבוצת הכדורסל, והחזיק בתפקיד בין השנים 1962-1950. בעונת 1951/1952 הוביל פיריק את הקבוצה להישג השיא בתולדות המועדון - העפלה לפיינל פור ה-NCAA. כמו כן הגיעה הקבוצה 3 פעמים נוספות לשלב 8 הגדולות ("Elite Eight") של הטורניר בתקופתו של פיריק. בעונת 1962/1963 מונה למאמן סן פרנסיסקו ווריורס, בה הדריך את הסנטר וילט צ'מברלין. באותה עונה רשמו הווריורס מאזן ניצחונות שלילי 31-49, וכשלו להעפיל לפלייאוף לראשונה מזה 3 עונות, על אף כושרו האדיר של צ'מברלין שקלע 44.8 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה פוטר פיריק מהתפקיד ולא חזר לאמן. בשנת 1971 נבחר כאחד מ-25 מתמודדים ל"קבוצת כל הזמנים של ה-NBA", שהורכבה לרגל חגיגות 25 שנים להקמת הליגה. פיריק הוא אחד משני מועמדים בלבד, לצד מקס זסלופסקי, שאינם חברים בהיכל התהילה של הכדורסל. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה כשחקן ב-NBA, באתר Basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון ב-NBA, באתר Basketball-reference.com סטטיסטיקות הקריירה של פיריק ב-NBA, באתר basketball-reference.com טבלת הקלעים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1950, באתר basketball-reference.com טבלת מוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA, נכון לשנת 1950, באתר basketball-reference.com היסטוריית קבוצת סנטה קלרה ברונקוס, באתר אוניברסיטת סנטה קלרה רשימת המועמדים לקבוצת כל הזמנים של ה-NBA,‏ 1971, באתר apbr.org
המפלגה היוניוניסטית (דרום אפריקה)

המפלגה היוניוניסטית (באנגלית: Unionist Party) הייתה מפלגה פוליטית מרכז-ימין לבנה באיחוד דרום אפריקה בין השנים 1910 ו-1920. היא הוקמה כמיזוג של שלוש מפלגות דרום אפריקאיות ותיקות: המפלגה הפרוגרסיבית (Progressive Party) ממושבת הכף, המפלגה החוקתית (Constitutional Party) ממושבת נהר האורנג' אשר התבססה על אפריקאנרים פרו בריטים תושבי המקום, והתנועה הפרוגרסיבית (Progressive Movement) ממושבת הטרנסוואל, המפלגה העיקרית של המתיישבים הבריטים במושבה זו. עם הקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910 הייתה המפלגה היוניוניסטית להיות מפלגת האופוזיציה הראשית למפלגה הדרום אפריקאית, ובמסגרת שלוש מערכות בחירות כשלה בניסיונה לזכות בשלטון. לנוכח כישלונותיה של המפלגה היוניוניסטית והתחזקותה במערכת הפוליטית של המפלגה הלאומית בעלת השאיפות הלאומניות והאנטי בריטיות, החליטה המפלגה היוניוניסטית בשנת 1920, לאחר הפסדה בבחירות, להתאחד עם המפלגה הדרום אפריקאית. אף על פי שגם המפלגה הדרום אפריקאית וגם המפלגה היוניוניסטית פנו אל כלל הציבור הלבן בדרום אפריקה, רוב ימיה הייתה מזוהה המפלגה היוניוניסטית עם שטחי כף התקווה הטובה והציבור דובר האנגלית במדינה, אשר המפלגה היוניוניסטית היוותה את מפלגת הבית שלו. בניגוד אליה המפלגה הדרום אפריקאית הייתה בעלת גוון אפריקאנרי. המפלגה היוניוניסטית החזיקה במצע ליברלי ותמכה בהמשך הקשור של איחוד דרום אפריקה עם בריטניה ואף בהידוקו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. המפלגה הפרוגרסיבית (מושבת הכף) המפלגה הדרום אפריקאית
הנס גאורג קלמאייר

הנס גאורג קלמאייר (בגרמנית: Hans Georg Calmeyer;‏ 23 ביוני 1903 – 3 בספטמבר 1972) היה עורך דין גרמני מאוסנבריק שהציל אלפי יהודים ממוות ודאי בזמן הכיבוש הנאצי של הולנד בשנים 1941–1945. נכון לשנת 2020, היסטוריונים ביד ושם בוחנים ראיות שנחשפו, המצביעות על כך שקלמאייר סייע בשליחת יותר מ-500 יהודים ישירות למחנות ההשמדה. קלמאייר למד משפטים באוניברסיטת פרייבורג, אוניברסיטת מרבורג ובאוניברסיטת מינכן. בשנת 1923, כחבר ברייכסווהר לקח חלק בניסיון הפוטש במרתף הבירה של היטלר. לאחר מכן, החל לעבוד כעורך דין באוסנבריק וזכה למוניטין מעולה. בשנת 1933, רישיונו לעסוק בעריכת דין נפסל מאחר שהחל להתעניין ולהתקרב לעבר קומוניזם. עשרה חודשים לאחר כך רישיונו הוחזר לו. היה חבר בארגון עורכי הדין הגרמנים הנציונל-סוציאליסטים, אך לא חבר במפלגה הנאצית. בשנת 1940 קלמאייר שירת כחייל בוורמאכט והשתתף בפלישה הגרמנית להולנד. בשנת 1941 היה אחראי על כל המחוזות הכבושים בהולנד בתור ניצב. בהיותו מוצב בתפקיד בהולנד מונה לאחראי על מנהל הפנים בהאג, שהיה אחראי על המחלקה ליהודים, וכך תייג יהודים כיהודים-למחצה ואף כלא-יהודים. שלא כמו המדיניות שהונהגה בגרמניה, היהודים בהולנד יכלו לערער על קביעתם כיהודים-מלאים ולשנות את שיוכם הגזעי ליהודים-למחצה, רבע-יהודים או אף לארים מלאים. קלמאייר תיאר במילותיו שלו כיצד עשה שימוש בתפקידו: "כדי לבנות סירת הצלה". הוא אישר מסמכים מזויפים בהם נטען שאדם כזה או אחר הוא ארי או חצי יהודי. הוא אף סייע ליהודים לזייף את המסמכים ונתן עצות בנוגע לטיעונים שייפסקו לטובתם. על אף החשש לחייו מידי המשטר הנאצי הוא המשיך בפועלו לאורך כל המלחמה. על פי טענתו ומסמכים שהגיש, כ-5,700 יהודים תויגו כיהודים למחצה הודות לפועלו של קלמאייר, ומהם לפחות 3,700 איש ניצלו מוות ודאי על ידי גירוש למחנות השמדה. היתר, 2,000 יהודים שנרשמו כיהודים למחצה נשלחו למחנות המוות וחלקו את גורלם של 140,000 מיהודי הולנד - שליחה מיידית למחנות המוות. על פי מחקר חדש, כ-60 אחוזים מהבקשות שהגיש כמסמכים אותנטיים היו פיקטיביות. כיום עלו טענות כי פעילותו אינה בגדר סיוע מכיוון ששילח אלפים למוות כמו יתר המשמשים בתפקיד וגם אם מנע שליחה של כמה מאות להשמדה, הרי ששילח אלפים רבים למוות, כשבעים וחמישה אחוזים מהם מצאו את מותם ברכבות המסע בדרך להשמדה. יוהאנס ראו תיאר את קלמאייר במילים: "קלמאייר הצטרף לרמי הדרג שסייעו להצלה, אך גם לאלו שהיו אשמים בעזרה לעוולות הלא מוצדקות של המשטר". פועלו להצלת יהודים בשואה כמעט שנשכח עד שקמה תנועה שדיברה בכבודו בשנות השמונים. ב-4 במרץ 1992, מוסד יד ושם הכיר בקלמאייר כחסיד אומות העולם. ב-2 בינואר 1995 העיר אוסנבריק ערכה טקס לכבודו ובו נכחו בנו, ד"ר פטר קלמאייר ושגריר ישראל אבי פרימור. בשנת 2020 העידה ניצולת השואה "פמה פלישמן" במסגרת הסרט התיעודי "התעלומה של פמה", כי קלמאייר היה אחראי לשליחתה למחנה ההשמדה אושוויץ. מדיה וקבצים בנושא הנס גאורג קלמאייר בוויקישיתוף על פעילותו של קלמאייר להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) טלי פרקש, "חסיד אומות העולם שלח את אמא שלנו לאושוויץ", באתר ynet, 13 בדצמבר 2020 Cnaan Liphshiz, Survivor says ‘hero’ recognized as Righteous Among Nations sent her to Auschwitz, Times of Israel, ‏8 במאי 2020 (באנגלית) Cnaan Liphshiz, German government urged not to honor Holocaust rescuer with murky record, Jewish Telegraphic Agency, ‏28 במאי 2020 (באנגלית) טלי פרקש, "חסיד אומות העולם שלח את אמא שלנו לאושוויץ", באתר ynet, 13 בדצמבר 2020
שכנים 2

שכנים 2 (באנגלית: Neighbors 2: Sorority Rising; בתרגום לעברית: שכנים 2: עליית אחוות הבנות) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-10 במאי 2016. את הסרט ביים ניקולס סטולר וכתבו איתו במשותף אנדרו ג'יי כהן, ברנדן אובריאן, סת' רוגן ואוון גולדברג. זהו סרט המשך ל"שכנים" משנת 2014 ומככבים בו סת' רוגן, זאק אפרון, קלואי גרייס מורץ, רוז ביירן, דייב פרנקו. מק (סת' רוגן) וקלי (רוז ביירן) מצפים לילדם השני ונערכים לביתם החדש שקנו בפרברים, ומנגד לאנשים שלהם מכרו את הבית הישן יש זכות לחזור בהם במשך 30 יום. יחד עם זאת, מועדון נשים חדש "קאפה נו" שנלחם בזכות לארגן מסיבות בראשות שלבי (קלואי גרייס מורץ), עבר לבית הסמוך. כדי לגרום לקונים להשתכנע לקנות את הבית, מק וקלי נעזרים בטדי (זאק אפרון) ויוצאים למלחמה נגד הבנות. סת' רוגן - מק רנדר זאק אפרון - טדי סנדרס רוז ביירן - קלי רנדר קלואי גרייס מורץ - שלבי דייב פרנקו - פיט אייק ברינהולטץ - ג'ימי קארלה גאלו - פאולה קירסי סלמונס - בת' ביני פלדשטיין - נורה כריס מינץ-פלאס - סקוני ג'רוד קרמייקל - גארף סלינה גומז - מדיסון ליסה קודרו - קרול גלדסטון בפברואר 2015 הוכרז כי יצא סרט המשך ב-2016. עם סרט ההמשך המשיכו השחקנים הראשיים, סת' רוגן, זאק אפרון, רוז ביירן ודייב פרנקו. נודע כי בסרט מק וקלי יאחדו כוחות עם טדי ויצאו נגד בנות האחווה שגרות בבית הסמוך, קאפה-נו. ב-יולי 2015 לוהקה קלואי גרייס מורץ לדמות הנשית המשנית בסרט ההמשך. אחר כך נודע כי הסרט ייקרא "שכנים 2: עליית אחוות הבנות". ב-7 באוגוסט 2015 נוספו השחקניות קירסי סלמונס וביאני פלדשטיין לשחק את בנות האחווה של שלבי. באותו החודש נודע גם כי השחקן דייב פרנקו יחזור לצילומי הסרט השני. לאחר מכן הצטרפה סלינה גומז לצוות השחקנים בתפקיד אורח, בתור מדיסון, נשיאת אחוות הבנות הקודמת. צילומי הסרט החלו ב-31 באוגוסט 2015 בג'ורג'יה והסתיימו ב-29 בספטמבר אותה השנה. הטריילר לסרט יצא בתחילת ינואר 2016 מלווה עם כרזת הסרט. בצפון אמריקה, הסרט יצא ב-20 במאי לאקרנים, יחד עם אנגרי בירדס הסרט. הסרט יצא לאור בסך הכל ב-56 מדינות. אתר האינטרנט הרשמי של שכנים 2 ביקורות: אורון שמיר, עכבר העיר, "שכנים 2": רלוונטי, אבל לא להרבה זמן, באתר הארץ, 14 במאי 2016 נטליה ירמין, שכנים 2: גם בנות יכולות לעשות מעצמן צחוק, באתר nrg‏, 13 במאי 2016 אבנר שביט‏, עושות שכונה: "שכנים 2" הוא בלגן גדול ומחופף שמסתיר בתוכו סרט קטן וחצוף, באתר וואלה, 13 במאי 2016 ארז דבורה, "שכנים 2": השכנים כבר לא נאים בעיניכם, באתר ynet, 13 במאי 2016 יעל שוב, שכנים 2: לא תמיד עובד, אבל מניב צחוקים גדולים, באתר Time Out ישראל, 16 במאי 2016 "שכנים 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שכנים 2", באתר AllMovie (באנגלית) "שכנים 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שכנים 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שכנים 2", באתר Metacritic (באנגלית) "שכנים 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תרבות האחוות בארצות הברית מבחינה בין אחוות בנות - Sorority, ובין אחוות בנים - Fraternity