laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kids See Ghosts

Kids See Ghosts (בעברית: ילדים רואים רוחות רפאים) הוא אלבום משותף של הראפרים קניה וסט וקיד קאדי. האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2018, דרך חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם. לפני יציאת האלבום נהנו וסט וקודי ממערכת יחסים חזקה כחברים קרובים מאז שנפגשו בשנת 2008, והביעו רצון להקליט אלבום משותף. עם זאת, האלבום מעולם לא התממש בתחילה, כאשר הצמד במקום חווה נפילות קצרות בשנת 2013 ו-2016. הם התאחדו שנה לאחר מכן והחלו מפגשי האולפן הראשונים לאלבום. מידע על האלבום Kids See Ghosts באתר MusicBrainz מידע על האלבום Kids See Ghosts באתר AllMusic האלבום Kids See Ghosts באתר Discogs האלבום Kids See Ghosts באתר ספוטיפיי האלבום Kids See Ghosts באתר דיזר האלבום Kids See Ghosts באתר טיידל
קובלנה על מפלגות ישראל

קובלנה על מפלגות ישראל הוא שיר שכתב מאיר אריאל שהולחן ובוצע על ידי להקת הדג נחש. השיר יצא לאור בשנת 2013 ושימש גם כשיר הנושא של העונה העשירית של התכנית ארץ נהדרת. השיר נכתב על ידי מאיר אריאל בשנת 1999, כחודש לפני מותו הפתאומי, ולאחר הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, אך מעולם לא הולחן. הוא הגיע לידי להקת הדג נחש באמצעות שירז, בתו של אריאל וחברה ותיקה של שאנן סטריט. הלהקה הלחינה את השיר שנכלל באלבומה "זמן להתעורר", ויצא כשבועיים לפני הבחירות לכנסת ה-19 שנערכו בינואר 2013. השיר עוסק בתלונה כללית על המפלגות בישראל אשר "מתפארות בגודל חוצפתן", "אין שלטונן אלא מעשה אונן" ו"מפליגות עוד ועוד בערך עצמן" ובפזמון החוזר "עלו לי עד כאן", ללא התייחסות למפלגות מצד פוליטי זה או אחר. בתוכנית "ארץ נהדרת" בוצע השיר בגרסה סאטירית תוך שינוי הטקסט על ידי חברי הלהקה בתפקיד עצמם, ופוליטיקאים המגולמים על ידי השחקנים בתוכנית. השיר בביצוע זה נקרא "אזרחי ישראל עלו לי עד כאן" ובו מתלוננים הפוליטיקאים כנגד האזרחים. לאחר מכן יצא הקליפ לשיר המקורי בהשתתפות הלהקה והדמויות שגולמו בשיר הסאטירי. סרטון השיר "קובלנה על מפלגות ישראל" באתר יוטיוב מילות השיר "קובלנה על מפלגות ישראל" באתר שירונט יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסי מיוזיק לדף השיר באתר הספרייה הלאומית nrg מעריב, ארץ נהדרת והדג נחש בקליפ משותף, באתר nrg‏, 6 בפברואר 2013 מוזיקה, האזינו: שיר הבחירות של מאיר אריאל והדג נחש, באתר הארץ, 13 בינואר 2013 נדב מנוחין‏, הדג נחש עם "קובלנה על מפלגות ישראל": שיר אפאתי ומסוכן. פרשנות, באתר וואלה, 15 בינואר 2013 אסף נבו, ‏הדג נחש מארחים את כוכבי "ארץ נהדרת", באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2013
ג'וני פרידלנדר

ג'וני פרידלנדר (26 בדצמבר 1912 – 18 ביוני 1992) היה צייר גרמני-צרפתי. ג'וני פרידלנדר נולד בשנת 1912 בעיירה באזור שלזיה שאז הייתה בתחומי האימפריה הגרמנית. בשנת 1922 הוא סיים את לימודיו בברסלאו והחל ללמוד אמנות אצל אוטו מילר. בשנת 1930, לאחר סיום הלימודים הוא עבר לדרזדן. בשנת 1933 הוא עבר לברלין וביקר בפריז. ג'וני פרידלנדר התקרב לדעות קומוניסטיות, נעצר ונשלח לשנתיים למחנה ריכוז. לאחר שחרורו הוא עבר לצ'כוסלובקיה. בשנת 1937 הוא עבר לפריז. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נעצר שוב, תחילה על ידי הצרפתים ואחר כך על ידי הנאצים. בשנת 1944 הוא שוחרר ועבר לעבוד בשיטת התצריב בטכניקת אקווטינטה. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 ג'וני פרידלנדר השתתף במספר תערוכות וזכה להצלחה. הוא נסע עם תערוכות שלו לארצות הברית, יפן וברזיל. במקביל הוא פתח בית ספר לאמנות בה למדו ציירים צעירים (לרבות איציק עדי). בשנות ה-70 של המאה ה-20 אורגנו לכבודו מספר תערוכות שמסכמות את דרכו באמנות. מדיה וקבצים בנושא ג'וני פרידלנדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וני פרידלנדר קורות חיים וקטלוג יצירות ג'וני פרידלנדר (1912-1992), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית היתומים של דבורקין

בית היתומים של דבורקין הוא מבנה ברמת גן, ששימש כבית יתומים משנת 1937. בית היתומים של דבורקין הוקם בשנת 1937 ברחוב המרגוע ברמת גן (לימים רחוב אלימלך), על מגרש בגודל 5 דונם בבעלותו של אלימלך דבורקין, איש העלייה השנייה, משורר וחלוץ שנמנה עם מייסדי העיר. איסר־לייב בלובשטיין, אביה של המשוררת רחל, יזם את הקמת בית היתומים הזה בתל אביב. הוא חיפש מגרש להקמת הפרויקט, ואלימלך דבורקין, שקרא ידיעה על כך בעיתון, נענה לבקשה ותרם לבית היתומים את מגרשו הגדול, שהיה כל רכושו. אבן זיכרון לזכר אלימלך דבורקין ורעייתו חנה ניצבת כיום בחזית הבית הפונה לרחוב. לאחר שנפטר הוחלט בוועדת שמות של עיריית רמת גן לקרוא על שמו לרחוב בו היה ממוקם בית היתומים. לאחר מותו של אלימלך דבורקין בתחילת שנות ה-60, ניהלה רעייתו חנה גיטל מאבק משפטי מול אגודת בתי היתומים והיתומות ע"ש בלובשטיין במטרה לקבע את ייעודו של הנכס לצמיתות. בשנת 1966, לאחר מותה, חתמו מנהלי עזבונה על הסכם פשרה שקבע כי הנכס יוקדש לבית ליתומים ויתומות, ונדרש לשמר את ייעודו המקורי. עם זאת, בהסכם הפשרה מופיע סעיף המתיר לאגודה למכור את הנכס באישור בית המשפט המחוזי בתל אביב, בתנאי שתרכוש במקומו קרקע בשטח שווה לפחות ותקים עליה בית יתומים. בשנות ה-80 הוסב המבנה למעון לנערות מתבגרות ולנערים בסיכון, ולאחר מכן המבנה שימש כמעון לילדים אוטיסטים. בראשית שנות ה-2000 חדל המעון לפעול והמבנה נותר כמעט שומם. בתחילת שנות ה-2000 מכרו מנהלי ההקדש את הבניין והמגרש לחברת אחים נאוי, וזו מכרה אותו לחברת א.ר. נכסי אראל, בבעלות תמיר ארביב בסכום של 40 מיליון ש"ח. נכסי אראל החליטה להרוס את הבניין ההיסטורי, ולבנות על המגרש שני מגדלי מגורים יוקרתיים. עקב תביעות משפטיות, הגיבה העירייה כי היא לא מאשרת ליזם לבנות בשטח מבני מגורים אלא רק מבנים ציבוריים. נכון ל-2018 נמצאים במבנה מספר גני ילדים מדיה וקבצים בנושא בית היתומים של דבורקין בוויקישיתוף אילן ליאור, בני גיל הזהב מסרבים לעזוב את בית היתומים, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2012 כתבות אודות בית היתומים של דבורקין מארכיון בית קריניצקי הנחת אבן הפינה לבית יתומות ברמת גן, 1938, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים שי פאוזנר, כך מוכרים היסטוריה: על העיוורון של עיריית רמת גן, באתר כלכליסט, 19 במאי 2011 "אומ"ץ: לחקור מכירת בית היתומים ברמת גן". news1. 3 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) רננה מור (17 במאי 2024). "יזם בנייה: פנו גני ילדים מהשטח שלי". {{cite web}}: (עזרה)
יעל רון בן משה

יעל רון בן משה (נולדה ב-14 בנובמבר 1978) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת חוסן לישראל (רשימת כחול לבן). בנוסף, כיהנה גם כיו"ר הוועדה לפניות הציבור ומזכ"לית המפלגה. נולדה בקיבוץ געתון, לציפ ויאיר. היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה, בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה בתוכנית למצטיינים, גם כן מאוניברסיטת תל אביב. ניהלה תוכניות תעסוקה בג'וינט ישראל וכן עבדה בשב"כ ובמשרד ראש הממשלה. בפברואר 2015 מונתה לניהול שותפות אזורית באשכול רשויות גליל מערבי. במסגרת תפקידה, ניהלה תקציב שנתי של כ-80 מיליון ש"ח, שהתחלק בין 13 ערים ורשויות מקומיות. למדה באוניברסיטת הרווארד במסגרת תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. אחר כך, שימשה דירקטורית בארבע חברות ובשנים 2004–2006 הייתה דסקאית בשירות הביטחון הכללי. בינואר 2020, לקראת הבחירות לכנסת ה-23, הוצבה רון בן משה במקום ה-40 ברשימת "כחול לבן", מטעם מפלגת "חוסן לישראל". הרשימה זכתה ל-33 מנדטים. בהמשך, פרשה חברת־כנסת אחת שנבחרה מטעם הרשימה וחמישה אחרים התפטרו במסגרת "החוק הנורווגי". כך, רון בן משה נכנסה לכנסת לאחר התפטרותו של חבר הכנסת עפר שלח. לאחר פרישתה של עינב קאבלה מכחול לבן ומעברה למפלגת הישראלים מונתה ליו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה עד להתפזרותה של הכנסת ה-23. לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הוצבה במקום השמיני ברשימת "כחול לבן" לכנסת ונבחרה לכנסת, לאחר שהמפלגה זכתה ב-8 מנדטים. היא שימשה כיו"ר הוועדה לפניות הציבור בכנסת, חברה בוועדת הכספים ומזכ"לית מפלגת "כחול לבן". לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצבה במקום ה-15 ברשימת "המחנה הממלכתי" מטעם רשימת "כחול לבן", ולא נבחרה לכנסת. בסמוך לכך החליטה לסיים את תפקידה כמזכ"לית מפלגת "חוסן לישראל". נשואה לדורון, ולהם שלושה ילדים. אבי בעלה דורון, צבי בן-משה ("צבילי"), היה עוזרם של יגאל אלון (אז ח"כ) ויצחק רבין (אז ח"כ ושר הביטחון), ובהמשך, מזכיר התנועה הקיבוצית. מדיה וקבצים בנושא יעל רון בן משה בוויקישיתוף יעל רון בן משה, באתר הכנסת יעל רון בן משה, ברשת החברתית פייסבוק יעל רון בן משה, באתר כנסת פתוחה ישי אלמקייס, מנכ"לית חדשה לכחול לבן: יעל רון בן משה תיכנס לתפקיד, אתר "כיפה", 29 בנובמבר 2020 אתר ועדת הבחירות דורון בן-משה, ברשת החברתית פייסבוק כלתי היקרה והמוכשרת, בעמוד הפייסבוק של צבילי בן-משה, 24 בדצמבר 2020 צבילי בן-משה, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי

הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי (בקיצור: הנוער הדמוקרטי; באנגלית: World Federation of Democratic Youth) הוא ארגון נוער שמאלני, המוכר בעיני האו"ם כארגון נוער לא ממשלתי ובינלאומי. הארגון, המכנה עצמו ארגון אנטי אימפריאליסטי שמאלני, הוקם בשנת 1945 בלונדון, והוא למעשה ארגון גג של תנועות נוער קומוניסטיות מכל העולם. בתחילת המלחמה הקרה, הארגונים ממדינות המערב פרשו ממנו עקב היותו מקושר למפלגות סוציאליסטיות וקומוניסטיות בהשפעה סובייטית. כאשר קרסו הגוש המזרחי וברית המועצות, נקלע הארגון למשבר. במרווח הכוח שנוצר בעקבות עזיבתם של החברים המשמעותיים בארגון, החלו ויכוחים לגבי דמותה של הפדרציה. חלק סברו שהארגון צריך להיות בעל מבנה א-פוליטי, בעוד שאחרים סברו שהפדרציה צריכה להישאר ארגון הנוטה לשמאל. הנוער הדמוקרטי הצליחה לבסוף לשרוד את המשבר של נפילת הגוש המזרחי. הפעילות החשובה ביותר של הנוער הדמוקרטי הוא ארגון הפסטיבל העולמי של צעירים וסטודנטים. מטה הנוער הדמוקרטי כיום נמצא בבודפשט, הונגריה. נוער כל עם וארץ לנו יש מחשבה אחידה שוב נפרוץ את הפרץ שנבע בין אומה לשניה בואו אל שורותינו יד שלבו עם ידנו נוער בר-דעת צעד בצעד יחד למטרה קום ושירה שיר הנוער של אחווה בן אלמוות הוא שירנו לא יגווע אז יאזין שירתנו זו עולם כולו בן אלמוות הוא שירנו לא יגווע לא ימוש בנו זכר גיבורים שהקריבו את עצמם ומעומק הקבר הם ציוו אחדות לעולם. כי יחדל שוד ורצח עוד ישרור שקט נצח כל בעל נפש תחת שמש אל נא יפול חינם מדיה וקבצים בנושא הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי (באנגלית) המנגינה של שיר הנוער הדמוקרטי המנון הנוער הדמוקרטי (כולל ביצוע) באתר זֶמֶרֶשֶׁת הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי, ברשת החברתית פייסבוק הפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ג'ורג'ה אמיל פאלאדה

ג'ורג'ה אמיל פאלאדה (ברומנית: George Emil Palade;‏ 19 בנובמבר 1912 יאשי, רומניה – 8 באוקטובר 2008) היה רופא וחוקר אמריקאי בתחום הביולוגיה של התא, יליד רומניה, זוכה פרס נובל לשנת 1974. פאלאדה נולד לאב שהיה פרופסור לפילוסופיה ואם שהייתה מורה בבית ספר תיכון. בשנת 1930 התקבל ללימודי רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט ובשנת 1946 סיים תואר של דוקטור לרפואה. עבודת הגמר שלו הייתה Tubul urinifer al delfinului : studiu de morfologie şi fiziologie comparativă (הנפרון אצל הדולפין - מחקר של מורפולוגיה ופיזיולוגיה השוואתית) פאלאדה היה ידוע כבעל דעות שליליות לגבי תנועת הלגיונרים ועל כן ועדת ההערכה מחדש של סגלי המורים באוניברסיטאות שהוקמה על ידי המשטר הלאומי-לגיונרי בבוקרשט בשנים 1940–1941 הוקיעה אותו כ"אנטי לאומי" בגלל היותו ב"קשרים עם יהודים" ובנוסף האשימה אותו ב"חוסר מוסריות" על כי היו לו רומנים עם אחיות בבית חולים. לאחר סיום לימודיו נשא לאישה את אירינה מאלאקסה, בתו של התעשיין ניקולאה מאלאקסה והזוג נסע לארצות הברית שם היה לחוקר באוניברסיטת ניו יורק תחת הנחייתו של המדען אלבר קלוד. קלוד, שעבד במכון רוקפלר, הזמין אותו לעבוד איתו במחלקת הפתולוגיה של התא. פאלאדה, יחד עם פיליפ סיאקביץ' Philip Siekevitz הגיע להישגים רבים בשיטות קטיעה של תאים באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים. הניתוח הביוכימי של המקטעים הוביל לקביעת תפקידם ודרך פעולתם של אברונים כמו ריבוזום, מיטוכונדריון, כלורופלסט, מערכת גולג'י, הרשתית התוך-פלזמית ואחרים בתא החי. עיקר מחקרו היה בתחום ייצור החלבון. בשנת 1961 נבחר פאלאדה כחבר בהאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנת 1973 עזב את מכון רוקפלר ועבר לאוניברסיטת ייל ובשנת 1990 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בשנת 1974 הוענק לו, במשותף עם אלבר קלוד וכריסטיאן דה דוב, פרס נובל בתחום הפיזיולוגיה והרפואה. הוא נבחר גם כחבר כבוד ב"אקדמיה הרומנית" ובשנת 1986 העניק לו נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, את המדליה הלאומית למדעים עבור הישגים מיוחדים בתחום המדע. 12 בנובמבר 2012 - הבנק הלאומי הרומני הנפיק מטבע כסף לכבוד מלאת 100 שנה להולדתו 2016 - דואר רומניה הנפיק בול עם דיוקנו לזכרו בית הספר בעיר בוזאו נושא את שמו האוניברסיטה לרפואה, רוקחות, מדע וטכנולוגיה של טרגו מורש (אנ') נושאת את שמו 1974 - פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה מדיה וקבצים בנושא ג'ורג'ה אמיל פאלאדה בוויקישיתוף ג'ורג'ה אמיל פאלאדה, באתר פרס נובל (באנגלית) אוטוביוגרפיה משנת 1974 (באנגלית) הדף של פרופסור פאלאדה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (באנגלית) פטרה מאנו - היסטוריה והמכלודות שלה - רוויו לספרו של לוצ'יאן בויה בכתב העת "ויאצה מדיקאלה" - החיים הרפואיים - גיליון 14 (1160) 12 באפריל 2012 ג'ורג'ה אמיל פאלאדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ורג'ה אמיל פאלאדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) P.Manu 2012
גריגורי גארפונקין

גרִיגוֹרִי סוֹלוֹמוֹנוֹביִץ' גַארְפוּנְקִין (ברוסית: Григорий Соломонович Гарфункин; בחלק מן התעודות: גרִיגוֹרִי סַאלוֹמוֹנוֹביִץ' גוֹרְפוּנְקִין (ברוסית: Григорий Саломонович Горфункин‏; 8 ביוני 1920 – 22 בספטמבר 1943) היה חייל יהודי סובייטי, סייר שטח בחטיבת הטנקים מס' 183 של גיס הטנקים העשירי במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות. שם משפחתו במקור הוא גוֹרְפוּנְקֶל. נולד ב-6 באוגוסט 1920 בעיירה ינוביצ'י, גוברניית ויטבסק באימפריה הרוסית (כיום יישוב ינוביצ'י, אזור ויטבסק, ביילורוס). עברי (בחלק מן התעודות רשום כרוסי). בין השנים 1936–1940 היה עובד מחרטה במפעל למחטים בעיר (כיום מפעל למיכשור של ויטבסק). גויס לצבא האדום באוקטובר 1940 ונשלח לחזית בראשית הפלישה הגרמנית לברית המועצות, השתתף בקרב על לנינגרד. נפצע קשה במהלכו ולאחר השיקום הגיע ב-1943 לחזית וורונז', שם הפך לסייר מצב החזית בחטיבת הטנקים מס' 183 של גיס הטנקים העשירי. ב-22 בספטמבר 1943 החטיבה שלו הייתה הראשונה שהתקרבה לדנייפר דרומית לקייב. קבוצה של שישה סיירים קיבלה את המשימה לחצות את הגדה המערבית ולבצע סיור שטח הצליחה העתידית. המשימה ניתנה על ידי קיריל מוסקלנקו שאחר כך התמנה למרשל ברית המועצות. היחידה חצתה את הדנייפר בכפר חוצקי (שבמחוז פריאסלאב) ונחשפה במהלך גילוי ביצורי ורמאכט וקביעת נקודות הירי שלו במקום. גארפונקין נותר להגן על נסיגת שאר החיילים ולאחר מכן החל לחצות את הנהר ונורה באמצע הנהר. ב-10 בינואר 1944 על פועלו הוא עוטר לאחר מותו בתואר גיבור ברית המועצות. דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) דף הענקת המדליה ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) "יד לסייר-גיבור גריגורי גארפונקין הוצב בנפת ויטבסק", חדשות ויטבסק, 17 באוקטובר 2017 (ברוסית)
אונורה לנטנואה

אונורה לנטנואה (בצרפתית: Honoré Félix Jean Baptiste Charles Lantenois‏; 13 בנובמבר 1863 – 1940) היה גאולוג צרפתי, שעיקר מחקריו היו בהודו-סין ובדרום סין. אונורה לנטנואה נולד בשטרסבורג ב-13 בנובמבר 1863 לז'אן-בטיסט לנטנואה, קצין בחיל הים הצרפתי ולמארי דוקנשז (Marie Félicité Ducanchez). בין השנים 1882–1885 למד באקדמיה הצבאית "Prytanée militaire La Flèche" בעיירה לה פלש, ובין השנים 1886–1888 למד בבית הספר למכרות "אקול דה מין" (École des Mines de Paris) בפריז והוסמך כמהנדס. ב-1896 הצטרף לחברה הגאולוגית של צרפת (Société géologique de France). ב-1903 הוא הגיע להאנוי, אז בשליטת צרפת כחלק מהודו-סין הצרפתית, ועמד בראש המשלחת הגאולוגית ליונאן הקשורה להקמת מסילת הרכבת בין הייפונג בווייטנאם לקונמינג ביונאן (1904–1910). מונה למהנדס ראשי וארגן את נפת המכרות והקים את השירות הגאולוגי. במסגרת המחקר הגאולוגי הגיעו אונורה לנטנואה, הגאולוג ז'אק דפרה והארכאולוג אנרי מנסווי לאזור שהוכרז מאה שנים אחר-כך כאתר מורשת עולמית בשם אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג, וערכו בו סקרים בין השנים 1907 ל-1912. הם פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים. ב-1914 מונה ליועץ בנושא מכרות בשטח החסות הצרפתי במרוקו. עם פרוץ המלחמה הוא גויס בדרגת לוטננט קולונל במטה הצבא הצרפתי. ב-1917 חזר לנטנואה להודו-סין והאשים יחד עם אנרי מנסווי את חברם לשעבר ז'אק דפרה בביצוע זיוף - שתילת מאובנים של טרילוביטים שמקורם בבוהמיה באוסף המאובנים מהודו-סין. דפרה הושעה ב-1917 וגורש מהחברה הגאולוגית הצרפתית בנובמבר 1919. באפריל 1919 מונה לנטנואה למפקח כללי דרגה שנייה, והוא סיים את הקריירה שלו כמפקח כללי דרגה ראשונה וכסגן הנשיא של מועצת המכרות. Honoré Félix Jean Baptiste Charles LANTENOIS (1863-1940) בית הספר למכרות של פריז (בצרפתית) Entré à l'Ecole le 1/10/1884:
אנרי מנסווי

אנרי מנסווי (בצרפתית: Henri Mansuy‏; 1857 – 1937) היה ארכאולוג ופלאונטולוג צרפתי שעיקר מחקריו היו בהודו-סין ובדרום סין. אנרי מנסווי הצטרף לשירות הגאולוגי של הודו-סין שהוקם ב-1898, ויחד עם מנהל השירות אונורה לנטנואה הקים את המוזיאון הגאולוגי בהאנוי בתחום השירות. המוזיאון הושלם ב-1914, ופועל גם בימינו. ב-1906 חפר מנסווי במערה בנפת בין גיה (Bình Gia) במחוז לאנג סון (Lang Son). האתר הכיל חפצים של כלי אבן וקדרות המתוארכים לשלהי התקופה הנאוליתית. 15 שנים מאוחר יותר הוא גילה יחד עם הארכאולוגית מדלן קולאני (Madeleine Colani‏ 1866-1943) 27 אתרים עם חפצים דומים השייכים לתרבות באק סון (Bắc Sơn culture). במערה נתגלו גם שרידים של שלדים אנושיים. בין השנים 1907 ל-1912 הוא השתתף במחקר הגאולוגי יחד עם אונורה לנטנואה והגאולוג ז'אק דפרה באזור שהוכרז מאה שנים אחר-כך כאתר מורשת עולמית בשם אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג. השלושה פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים. ב-1917 הוא הצטרף לאונורה לנטנואה בהאשמה כלפי עמיתם ז'אק דפרה בטענה של זיוף מאובנים. הם טענו שדפרה הבריח מאובני טרילוביטים מבוהמיה וצרף אותם לאוסף המאובנים שלו מהודו-סין. הפרשה הסתיימה ב-1919 כאשר ועדה הרשיעה את דפרה בזיוף וגרשה אותו מהחברה הגאולוגית של צרפת. שנים רבות אחר-כך התברר שהאשמה הייתה שגויה ושמו של דפרה טוהר. Henri Mansuy (1857-1937) note biographique - הספד שכתבה מדלן קולאני על מנסווי (בצרפתית) Ian Glover, Peter Bellwood, Peter S. Bellwood, Southeast Asia: From Prehistory to History ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרצון בריפארה

מפרצון בריפארה (באנגלית: Beripara Cove; בבולגרית: залив Берипара) הוא מפרצון בחוף הדרום-מזרחי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. רוחב פתחו של המפרצון 2.45 קילומטרים, ואורכו של המפרצון (כניסתו לתוך האי) 1.8 קילומטרים. נקודת הכניסה הדרומית של המפרצון היא נקודת באליחה; ונקודת הכניסה הצפונית למפרצון היא נקודת לשקו.. המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978. המפרצון נקרא על שם היישוב התראקי העתיק בריפארה בצפון בולגריה. השם אושר רשמית ב-21 באוקטובר 2013. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) מפרצון בריפארה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מפרצון בריפארה, וציון מקום האתרים שסביבו באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי ראו ב-הגאזט האנטארקטי הבולגרי בפסקת "לקריאה נוספת"
ואטנאיוקוטל

וַאטְנַאיוֹקוּטל (באיסלנדית: Vatnajökull, בתרגום מילולי: "קרחון האגמים"), לעיתים נקרא קרחון ואטנה, היא כיפת הקרח הגדולה ביותר באיסלנד בשטחה ובנפחה, והשנייה בגודלה באירופה אחרי כיפת הקרח של האי סברני בארכיפלג נוביה זמליה ברוסיה. הקרחון נמצא בדרום-מזרח האי, שטחו כ-7,900 קמ"ר והוא מכסה כ-8% משטח המדינה. מפלי דטיפוס, השניים בעוצמתם באירופה, נובעים ממימיו. מתחת לכיפת הקרח ישנם מספר הרי געש פעילים, שהתפרצותם יצרה בעבר "כיסים" גדולים של מים מתחת לקרח. ההתפרצות האחרונה התרחשה בשנת 2011 ויצרה עמוד עשן שהתנשא לגובה של 17 קילומטרים. בתאריך 7 ביוני 2008 הוכרז הפארק הלאומי ואטנאיוקול המהווה אתר מורשת עולמי. בתרבות הפופולרית שימש ואטנאיוקוטל כזירת צילום למספר סרטי קולנוע, ביניהם רצח בעיניים, הסרט ה-14 בסדרת ג'יימס בונד. כמו כן שימש האתר לצילום קטעים מהעונה השנייה בסדרת הטלוויזיה משחקי הכס. מדיה וקבצים בנושא ואטנאיוקוטל בוויקישיתוף ואטנאיוקוטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקודת מקלאוד (אנטארקטיקה)

נקודת מקלאוד (באנגלית: Macleod Point) היא לשון יבשה המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של האי לייז', בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. הנקודה מופיעה לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1957; במפה זו אין לנקודה שם. הנקודה צולמה מהאוויר על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957, ומופתה על בסיס תצלומי אוויר אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1959. שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הנקודה נקראת על שמו של ג'ון ג'יימס ריצ'רד מקלאוד, פיזיולוג סקוטי זוכה פרס נובל ברפואה אשר היה אחד ממגלי האינסולין בשנת 1922. וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים באזור, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום הרפואה. נקודת מקלאוד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נקודת מקלאוד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור נקודת מקלאוד, וציון מקום האתרים שסביבו באתר copernix מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גילוי הנקודה ומקור שמה
Janet Jackson

Janet Jackson (בעברית: ג'נט ג'קסון) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'נט ג'קסון. אלבום הבכורה יצא לאור ב-21 בספטמבר 1982 על ידי חברת התקליטים A&M רקורדס. האלבום מאופיין ברובו במוזיקת דאנס ו-R&B עכשווי. עם יציאתו נכנס אלבום הבכורה אל המקום ה-63 במצעד הבילבורד 200. הזמרת אנג'לה ווינבוש והזמר רנה מור היו בין כותבי השירים והמפיקים העיקריים של אלבום הבכורה, יחד עם מספר אנשים נוספים וביניהם הזמר פוסטר סילברס, הזמר בובי ווטסון, המפיק המוזיקלי ג'רי וויור ופזמונאים ויוצרים נוספים. אלבום הבכורה לא זכה להצלחה לה זכתה ג'נט בהמשך, הוא הצליח להיכנס למספר מצומצם של מצעדים וגם במצעדים אלו הגיע למקומות נמוכים, כך למשל הוא הגיע למקום ה-63 בלבד בארצות הברית ולמקום ה-138 בלבד בבריטניה והוא מכר עד היום כ-400 אלף עותקים בלבד. מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים אך אף אחד מהם לא זכה להצלחה. הסיגנל הראשון מהאלבום "Young Love" הגיע למקום ה-64 בלבד בארצות הברית וגם בשאר העולם לא זכה כמעט לאף הצלחה. הסינגל השני מהאלבום הוא השיר "Come Give Your Love to Me" אשר הצליח להגיע למקום ה-58 בלבד בארצות הברית ולא נכנס לאף מצעד אחר של אף מדינה אחרת בעולם. הסינגל השלישי מהאלבום "Say You Do" לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי ולא לשום מצד אחר בשאר העולם. הסינגל הרביעי "Love and My Best Friend" והסינגל החמישי "Don't Mess Up This Good Thing" ספגו גם הם כישלון טוטאלי. על מנת לקדם את האלבום ביצעה ג'קסון את השירים "Young Love" ו-"Say You Do" בתוכניות "American Bandstand" ו-"Soul Train". עטיפת האלבום נוצרה בהשראת הקומיקאי הארי לנגדון. מידע על האלבום Janet Jackson באתר MusicBrainz האלבום Janet Jackson באתר Discogs Janet Jackson - Janet Jackson, Discogs (באנגלית) Janet Jackson Chart History, Billboard
Dream Street

Dream Street (בעברית: רחוב חלומי) הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נט ג'קסון. האלבום יצא לאור ב-23 באוקטובר 1984, בחברת התקליטים איי אנד אם רקורדס. גם אלבום זה בדומה לאלבומה הקודם לא זכה להצלחה. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-147 בארצות הברית, ולמקום ה-188 בלבד בריטניה, בעוד במצעדים של שאר המדינות בעולם כלל לא הצליח להיכנס. מכירותיו של האלבום נאמדות בכ-200 אלף עותקים בלבד מה שיצר אכזבה בקרב אביה של ג'קסון אשר ציפה להצלחה יותר גדולה לאלבום. בנוסף לא יצא אף להיט מהאלבום כאשר כל השירים כשלו מלהיכנס למצעד האמריקאי ואף כמעט ולא נכנסו לאף מצעד בעולם. מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים שביניהם שיר הנושא: "Dream Street" והסינגל הראשון ממנו "Don't Stand Another Chance" אשר הופק על ידי אחיה מרלון. בעקבות הכישלונות של כל הסינגלים שהוציאה עד כה לא צולם לאף שיר קליפ מלבד לשיר הנושא אשר היה הופעתה של ג'קסון בתוכנית TV show Fame. מבחינה מוזיקלית אלבום זה הכיל יותר מוזיקת פופ בהשוואה לאלבומה הקודם. מידע על האלבום Dream Street באתר MusicBrainz האלבום Dream Street באתר Discogs Janet Jackson Chart History, Billboard Artists, www.officialcharts.com
נקודת מקלאוד

האם התכוונתם ל... נקודת מקלאוד (אנטארקטיקה) – לשון יבשה המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של האי לייז', בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. נקודת מקלאוד (נובה סקוטיה) – לשון יבשה בפרובינציית נובה סקוטיה, שבקנדה. ראו גם מקלאוד
אוטמר ואלטר

אוטמר ואלטר (בגרמנית: Ottmar Walter; ‏6 במרץ 1924 – 16 ביוני 2013) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. זכה עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954. ואלטר העביר את מרבית קריירת המועדונים שלו בקייזרסלאוטרן. אוטמר ואלטר הוא אחיו הצעיר של פריץ ואלטר, שנחשב אחד מגדולי הכדורגלנים הגרמנים בכל הזמנים. ואלטר שיחק יחד עם אחיו, פריץ ואלטר, במועדון קייזרסלאוטרן של עיר הולדתם. הם שיחקו גם יחד בנבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954 והפכו להיות לצמד האחים הראשונים שזוכים במונדיאל. ואלטר כבש ארבעה שערים בטורניר ובסך הכל הוא ערך 20 הופעות וכבש 10 שערים עבור גרמניה המערבית. במועדון קייזרסלאוטרן כבש 336 שערים ב-321 משחקי ליגה וגביע. ואלטר ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים מול וולדהוף מנהיים ב-1942 בגיל 18. במהלך מלחמת העולם השנייה גויס ואלטר לקרייגסמארין וסבל מפציעות כבדות בברכו הימנית. לאחר מספר פעולות הוא נאלץ לסיים את הקריירה שלו בשנת 1958. עם מות אחיו ואלטר היה מעורב בטקסים על סיפור הזכייה במונדיאל 1954, ולקראת סוף חייו היה במצב סיעודי בבית אבות בקייזרסלאוטרן עקב מחלת אלצהיימר. הוא נפטר בגיל 89 וכמו אחיו הוא נקבר בבית העלמין הראשי בעיר. ואלטר שהיה נשוי מ-1948 הותיר אחריו אישה, בן ושתי נכדות. מדיה וקבצים בנושא אוטמר ואלטר בוויקישיתוף אוטמר ואלטר, באתר Transfermarkt אוטמר ואלטר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אוטמר ואלטר, באתר WorldFootball.net אוטמר ואלטר, באתר National Football Teams אוטמר ואלטר, באתר FootballDatabase.eu אוטמר ואלטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)