אוקסימורון

אוֹקְסִימוֹרוֹן (גם: ניב ניגודים, תרתי דסתרי, דבר והיפוכו) הוא מטבע לשון המורכב מזוג מרכיבים הסותרים זה את זה, שצירופם יוצר משמעות חדשה מעבר להיגיון – פרדוקס – וזאת על מנת להגביר את הרושם וההפתעה. המונח מקורו ביוונית, ופירושו: "חד" (oxy) ו"קהה" (moros). כיום, אנשים רבים משתמשים במונח אוקסימורון כדי לתאר ניגוד כלשהו, אפילו בלתי מודע או מובלע, אך המונח המקורי מיועד לתיאור ניגוד מכוון וברור כאמצעי רטורי ובכוונה תחילה. חלוקה נפוצה של האוקסימורונים היא על פי דיוק. בצורה זאת מחלקים את האוקסימורונים לשלוש קבוצות: אוקסימורון מדויק הוא צירוף מילים הסותר את עצמו לחלוטין, כלומר שני הפכים באותו היגד. אוקסימורון כזה נקרא לעיתים גם אוקסימורון הפכי, או אוקסימורון מוחלט. למשל: גאון טיפש חיי המת נר של חושך 'בוצינא דקרדוניתא' (זהר בראשית חלק א דף טו א) שתיקה רועמת מציאות מדומה כוחם של האוקסימורונים הללו מצוי בצירוף של שני דברים שאינם יכולים כביכול להתקיים יחד, ומתוך כך מובילים לממד נוסף של הבנת המתרחש. הגאון יכול להיות חכם בתחום מסוים, אך טיפש בתחום אחר. החושך מסמל במקרים רבים מצב נפשי של חוסר תקווה, הביטוי מצביע שגם במצב זה יש אור, המסמן את הדרך לצאת מהמצב. שתיקה שמאחורה יש חילוקי דעות, תובענות ודיבור שכמו "זועקים" להיאמר מכונה "שתיקה רועמת". אוקסימורון חלקי הוא היגד בו יש שני חלקים הסותרים זה את זה, אך לא משום שהם הפכים, כמו צירוף המציין שני פרטים שלא יכולים להתקיים באותו זמן. למשל: תכלת שחורה החד-קרן הוורודה הבלתי נראית אוקסימורון כזה יוצר משמעות שונה מעט להיגד, או יוצר תיאור מיסטי, לא ריאליסטי. למרות זאת הוא ניתן להבנה ברמה מסוימת, בניגוד לאוקסימורון המדויק. אוקסימורון מסוג זה יחסית נפוץ, כיוון שהוא יוצר תמונה בעלת משמעות, ייחודית ומורכבת. אוקסימורון סמלי הוא אוקסימורון שנוצר בין שדות סמנטיים מסוימים של שני ההיגדים או בין הערכים שההיגדים מסמלים. למשל: תמונת דרור בכלוב – ציפור הדרור מסמלת את החופש, ואילו הכלוב מסמל את ההפך. אוקסימורונים מסוג זה הם הנפוצים ביותר בספרות כיוון שהם אפשריים מבחינה טכנית, אך יוצרים תחושה אוקסימורונית. האוקסימורון הסמלי מנצל את המשמעויות הסמנטיות, ביחד עם הכלים המילוליים, כדי ליצור תמטיקה אוקסימורונית. אוקסימורון סמלי לא מוכרח להיות בין סמלים: הוא יכול להיות בין משמעויות לוואי של ביטויים, או כל קישור סמנטי, תרבותי, הרגלי וכדומה. למשל: "חושך בצהרי היום" – הדבר אפשרי, אך צהריים מתקשרים לאור חזק, והחושך נוגד את האסוציאציה הזו. האוקסימורון הוא אמצעי חשוב מאוד בשירה. בשל אופיו הייחודי הוא נחשב לעוצמתי ואלגנטי. שתי מטרות חשובות לאוקסימורון בשירה: מיסטיקה – בתור מרכיב היוצר מתח מיסטי ומערפל את השיר, מוסיף לו רבדים סמויים ועומק. הקצנה – פעמים רבות האוקסימרון יבוא בשורה הכי עוצמתית של השיר וייתן לה עוד כוח. בשירה העברית נפוצים אוקסימורונים בדור השני של המשוררים העבריים (כלומר, תקופת העלייה השלישית ועד דור הפלמ"ח. בין המשוררים בתקופה זו: נתן אלתרמן ולאה גולדברג). אלתרמן, למשל, משתמש רבות באוקסימורונים, ואפשר למצוא דוגמאות לכך ברבים משיריו. להלן דוגמה מסונטה ט' של מחזור השירים אהבתה של תרזה די מון, מאת לאה גולדברג, הממחישה שימוש אירוני וסותר באוקסימורון: דברים רבים מאוד אהבנו יחד / אך לא זרח באשנבך האור / עת בדידותי נגעה בבדידותך הדוברת מתארת את חוסר המגע שלה עם אהובה, באמצעות אוקסימורון: בדידות לא מסוגלת לגעת בבדידות, שהרי לו היו נוגעות, לא היו קיימות. לפיכך, האירוניה היא בתיאור אוקסימורוני של המגע המתואר לכל אורך השיר – מגע שקיים אך לא קיים. דוגמה נוספת לאוקסימורון היא בסיום הבית האחרון ביצירה "משירי הבן האובד" של לאה גולדברג: לעולם לא יסלח אביך / לא סליחות הוא אגר בלב / קומה בני, וקבל מאביך / את ברכת חרונו האוהב כאן מתקיים האוקסימורון בנוגע ליחס האב כלפי הבן. לכאורה אינו מקבלו ואין בליבו סליחות, אולם החרון שבו, הכעס, הוא חרון אוהב. גם כאן, הניגוד הוא המשך לתיאור האוקסימורוני המתקיים לאורך היצירה כולה, בה הבן האובד חוזר הביתה, אך אינו חוזר בתשובה. גם בפרוזה נעזרים מדי פעם בטכניקת האוקסימורון, הן כדי להקצין ולחדד, והן כדי להביא את הפן ההומוריסטי-סאטירי. הדוגמה הידועה ביותר לאוקסימורון בסיפורת היא "אשרי, יתום אני!" – הכרזתו הכאילו צינית של המספר, מוטל בן פייסי החזן – פרי יצירתו של שלום עליכם (בתרגומו של י.ד. ברקוביץ). לאחר מות אביו החלו כולם לרחם עליו ולפטור אותו מהמטלות שונות. זהו תיאור של אירוע טרגי מנקודת מבט ילדותית תמימה, שמחדד את הכאב ומביא מצד שני גם את הפן ההומוריסטי-ציני. האוקסימורון הוא גם כלי נפוץ למדי בפזמונאות. דוגמה בולטת היא שירתו של בוב דילן המלאה באוקסימורונים. פזמונאים מנצלים את הכח המיסטי של האוקסימורונים ליצירת תחושה בפזמון: כיוון שהפזמון הוא שיר שנשמע ולא נקרא, האפקט של האוקסימורון מתחזק. לדוגמה: השיר It's Alright, Ma (I'm Only Bleeding) פותח באוקסימורון הסמלי "חושך בצהרי היום". בשיר נוסף באותו אלבום נאמר, שההצלחה הגדולה ביותר היא כישלון, וכישלון אינו הצלחה כלל. בתנ"ך קיימים מספר ביטויים העשויים להתפרש כאוקסימורון, כגון: ”קול דממה דקה” (ספר מלכים א', פרק י"ט, פסוק י"ב). ”עזר כנגדו” (ספר בראשית, פרק ב', פסוק י"ח), ”עדינו העצני” (ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ח'), ”בעתה אחישנה” (ספר ישעיה, פרק ס', פסוק כ"ב). בתלמוד הבבלי עמדו חז"ל על הקושי המובנה של חלק מן הביטויים הללו, ודרשו אותם כשני מצבים שונים. לדוגמה: "עזר כנגדו" – "זכה עזרתו, לא זכה כנגדו". "עדינו העצני" (נדרש ככינוי לאדם) – "כשהיה יושב ועוסק בתורה היה מעדן עצמו כתולעת, ובשעה שיוצא למלחמה היה מקשה עצמו כעץ". "בעִתה אחישנה" – "לא זכו בעיתה, זכו אחישנה". סוג אוקסימורון נוסף הוא כאשר אופן הכתיבה של מילה בתנ"ך מאפשר לנקד אותה במספר אופנים הנושאים משמעויות שונות ואף הפוכות, אף שמבחינה מעשית מקובל לקרוא את המילה על פי ניקוד מסוים. חז"ל עמדו על כך שאופן הכתיבה של מילה בתנ"ך מאפשר להבינה באופנים מנוגדים, ודרשו זאת כשני מצבים שונים, לדוגמה: "עזר כנגדו" (שיטה נוספת) – "כתיב כנֶגדו (בסגול) וקרינן כנִגדו (בחיריק), זכה כנגדו לא זכה מנגדתו". הנצי"ב פרש "כנֶגדו" – "שהניגוד יהא לעזר", אולם "נִגדו" – במשמעות הארמית – הלקייתו. "זר" – "כתיב זר (בקמץ) וקרינן זיר (בצירה), זכה – נעשית לו זיר, לא זכה – זרה הימנו". גם בדורות מאוחרים השתמשו חכמי ישראל באוקסימורונים, לדוגמה: "אין שלם מלב שבור", מאימרות הרבי מקוצק. מטאפורה – אמצעי לשוני שנעשה בו שימוש על מנת להאיר מושג אחד בתכונותיו של מושג אחר. מדיה וקבצים בנושא אוקסימורון בוויקישיתוף אוקסימורון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוקסימורון, דף שער בספרייה הלאומית על־פי פרשנות הפשט למקרא אין קושי בפסוקים אלו, והנכתב בגוף הערך הוא תוספת מדרשית של חז"ל על הכתוב. לדוגמה: רס"ג תרגם "עזר כנגדו" כ"עונא חד̇אה" (תפסיר רס"ג, בראשית ב:יח, באתר ספריא) – "עזר נכחו" (הרב יוסף קאפח (מתרגם ועורך), פירושי רבינו סעדיה גאון על התורה (בראשית ב יח, עמ' יט), ירושלים: מוסד הרב קוק, ה'תשנ"ד). "עדינו" על פי הפשט הוא שם אדם, אך נדרש (כדלהלן בערך) ככינוי, המנוגד ל"עצני". (רד"ק, להרחבה: רד"ק על שמואל ב' כג:ח, באתר ספריא) תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ג, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ח, עמוד א' להרחבה: הרחב דבר על בראשית ב:יח, באתר ספריא. וראו שם, שלשיטתו גם בפרוש הראשון ("זכה עזר" וכו' הנ"ל) "כנגדו" חיובי. רש"י על יבמות שם. וראו שם, שלרש"י גם משמעות "נֶגדו" שלילית. תלמוד בבלי, יומא, דף עב, עמוד ב