laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים בזרם (משחק וידאו)

חיים בזרם (באנגלית: Flushed Away) הוא משחק וידאו המבוסס על הסרט חיים בזרם של דרימוורקס אנימציות וארמדן אנימציות. המשחק מאפשר לשלוט בשתי הדמויות הראשיות בסרט. השחקן צריך להנחות את הדמויות בסביבה מלאה סכנות ואויבים מהסרט, למרות שישנם כל מיני אויבים שאינם מופיעים בסרט. ישנם גם מיני-משחקים כגון ירי כדורי גולף על האויבים, ניווט סירה במהלך מרדף ועוד. רוב הביקורות למשחק היו שליליות. מבקרים טענו שהוא חוזר על עצמו, לא טוב ולא מהנה. אחרים אמרו שהוא סביר. המשחק זכה בשנת 2006 בפרס אנני על משחק הווידאו באנימציה הטוב ביותר. Frank Provo, Flushed Away Review, GameSpot, ‏2006-11-06 (באנגלית)
דויד (פנמה)

סן חוסה דה דויד (בספרדית: San José de David) או דויד בלבד, היא עיר במערב פנמה, ובירת מחוז צ'יריקי. דויד היא העיר השלישית בגודלה בפנמה, והגדולה ביותר במערב המדינה. על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2010, התגוררו בעיר 82,907 תושבים. העיר הוקמה בשנת 1602 על ידי פרנסיסקו דה גאמה, יועצו של מושל האזור במלכות המשנה של ספרד החדשה חואן לופס דה סיקיירה - שניהם יהודים מומרים - ובשנת 1609 התגוררו בה 6,900 תושבים. בשנת 1900, התחולל בעיר הקרב הראשון של מלחמת אלף הימים, בין הליברלים והשמרנים במדינה. האוכלוסייה בעיר נחשבת לאמידה יחסית, המעמד הבינוני הוא הדומיננטי, ואחוזי האבטלה בה נמוכים במיוחד. התפתחות מגזר הבנקאות, בניית פרויקטים ציבוריים גדולים כשדה התעופה המקומי, וכביש דויד-בוקטה, לצד הצמיחה של הפעילות המסחרית בעיר, תרמו לכך שדויד היא אחת מאזורי הצמיחה המהירים בפנמה. העיר היא המרכז המסחרי של מחוז צ'יריקי, והיא אחראית ליותר ממחצית התמ"ג במחוז. העיר מחוברת לשאר חלקי המדינה על ידי הכביש הפאן-אמריקאי העובר בעיר. מנמל התעופה של העיר, אנריקה מאלק, יוצאות טיסות סדירות ליעדים בפנמה וקוסטה ריקה. האקלים בדויד הוא אקלים מונסון טרופי (Am לפי שיטת קפן). הטמפרטורות בה גבוהות מ־20 מעלות צלזיוס כמעט בכל ימות השנה. המשקעים יורדים בכל השנה, אך החודשים ינואר–מרץ יבשים הרבה יותר מאשר שאר החודשים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 2,620.2 מילימטרים. מדיה וקבצים בנושא דויד בוויקישיתוף דויד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פנמה ובנושא יישובים באמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה פלס

משה פלס (סטמפל) (20 ביולי 1933 – 19 בספטמבר 1968) היה מראשוני הצנחנים, בעל עיטור העוז. היה סגן מפקד חטיבה 55 במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, והניף את דגל מדינת ישראל על הכותל המערבי. נהרג במרדף בבקעת הירדן ב-1968 בהיותו מפקד גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). משה פלס, שנודע בכינויי סטמפלה, נולד בפולין ב-20 ביולי 1933 לצבי ורושה סטמפל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לברית המועצות, ושם גדל. בשנת 1947, בגיל 14, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, התגורר ברמת גן והיה פעיל בשומר הצעיר. במלחמת העצמאות השתתף כנער במסגרת הגדנ"ע. בשנת 1951 התגייס לצה"ל והצטרף לנח"ל. אחרי קורס קצינים נשלח לחטיבת הצנחנים ומונה למפקד מחלקה במסגרת פלוגה ד בפיקודו של מוטה גור. בשנים הבאות השתתף ברוב פעולות התגמול שביצעה החטיבה ובכללן פעולת עזה. במבצע אלקיים ב-1955, בו פוצצה תחנת המשטרה המצרית בחאן יונס, גילה כישרון ותושייה כאשר מפקדו, מוטה גור, נפצע. מטען חומר הנפץ שנועד לפרוץ את שערי המבנה לא התפוצץ ומשה זינק מתוך הזחל"ם שלו, פרץ אל הבניין ואף על פי שנפצע פעמיים המשיך לפעול והתמיד במשימתו לטהר את הבניין ולהכינו לפיצוץ. על לחימתו בפעולת חאן-יוניס צוין לשבח על ידי הרמטכ"ל דאז, משה דיין. בשנת 1975 הומר הצל"ש שקיבל לעיטור העוז. לאחר מבצע קדש, בו לחם, מונה למפקד פלוגת סיור בערבה. במהלך שירותו הגיע פלס לדרגת סגן-אלוף ומונה לסגן מפקד חטיבה 55, חטיבת המילואים של הצנחנים שמפקדה היה מוטה גור. בתפקיד זה השתתף במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים. הוא פיקד על הכוח שכבש את הר הבית והכותל המערבי. לאחר המלחמה התמנה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). ב-19 בספטמבר 1968, במהלך תקופת המרדפים בבקעת הירדן, פיקד פלס על כוח מרדף אחרי חוליית מחבלים בנחל בזק (וואדי שובאש) שבבקעת הירדן. פלס, וחמישה לוחמים נוספים, בהם סגנו, רב-סרן דורון מנור, נפגעו מאש החוליה ונהרגו. פלס ושנים מן ההרוגים הנוספים נטמנו בבית העלמין הצבאי בקריית שאול בהלוויה רבת משתתפים. על שמו מחנה פלס שבבקעת הירדן. לזכרו כתב המשורר דן בירן, חברו הטוב מאז הפריצה לעיר העתיקה, את השיר "שיר על רעי", המבוסס על קינת דוד ליהונתן ושאול. זאת, מכיוון שהקרב בו נהרג פלס התחולל בשיפולים המזרחיים של הר הגלבוע). השיר בוצע על ידי הגבעטרון באלבום "גוונים" שיצא בשנת 1978. לו ולאשתו, דליה לבית צינבוי היו שני בנים. מרדכי גור, "פלוגה ד'", תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשל"ז 1977. אורי מילשטיין, המסתערים ראשונה, תל אביב: רמדור, 1969. יהודה הראל, המרדף של הצנחנים, תל אביב: ספרית מדים, תשכ"ט. משה פלס (סטמפל) באתר נזכור של משרד הביטחון סרט של עמותת הצנחנים לזכרו, סרטון באתר יוטיוב סיפור לחימתו במבצע אלקיים באתר עמותת הצנחנים מרדף ואדי שובאש באתר עמוד ענן אלי לנדאו, "סטמפלה-בכל-מקום" – איננו, מעריב, 20 בספטמבר 1968 ששה לוחמי צה"ל – ביניהם סגן-אלוף, נהרגו בעת מירדף אחרי חבלנים, דבר, 20 בספטמבר 1968 סגן אלוף פלס, רב סרן מנור וטוראי שייביץ הובאו למנוחות בטקס צבאי, דבר, 22 בספטמבר 1968 6 חללי ההיתקלות הובאו למנוחות, מעריב, 22 בספטמבר 1968 מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 211-218. עיטור העוז שהוענק לסגן משה פלס, באתר הגבורה. אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמודים 111-112. מילות השיר "שיר על רעי", באתר שירונט
מאי הקטנה

מאי הקטנה (בשוודית: Lilla My) היא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסן. מאי הקטנה מופיעה לראשונה בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא". בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, סיון שביט דיבבה את קולה של מאי הקטנה. מאי הקטנה אמיצה, עצמאית שובבה וחסרת פחד, ומשתוקקת להצטרף למומינים בהרפתקאותיהם. לעיתים אף נראה כי יש לה חיבה לאסונות קטנים. היא אגרסיבית וחצופה, אך יכולה להיות גם שמחה וחברותית. דברים קטנים מרגיזים אותה בקלות, אך היא לעולם לא תעשה דבר מרושע בכוונה תחילה. לעיתים, כשאחרים נוהגים בצורה רגשנית מדי, היא מורידה אותם חזרה לקרקע בעזרת חדות אבחנתה. מאי הקטנה תמיד רוצה להחליט דברים למען עצמה. אי-סדר כלל לא מטריד אותה: למעשה, החיים הרבה יותר מרגשים כך. מאי הקטנה אוהבת לגלות את סודותיהם של אחרים, אך לעולם לא מגלה אותם לאחרים. למרות התנהגותה הפרועה והפזיזה, מאי הקטנה כנה ונאמנה. היא נמצאת בשטח בכל מצב, ומוכנה לכל. לפי פרשנות מקובלת, אישיותה של מאי משלימה, יחד עם אישיותו של מומינטרול, מעין דיוקן פסיכולוגי של המחברת, טובה ינסון. מאי נמוכת קומה ובעלת פקעת שיער בצבע אדום-נחושתי. היא לובשת לרוב שמלה אדומה. מאי הקטנה היא אחת מבני האנוש היחידים המתגוררים בעמק המומינים. מאי הקטנה מתגוררת עם המומינים בבית המומינים למרות שאינה קשורה אליהם בדמה. משפחת המומינים אימצה אותה לקרבה בעודה צעירה מאוד. בימבל היא אחותה ויש לה עוד 10 אחים ואחיות קטנים ממנה (לפי פרק 45 "מומין בונה בית"). בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא" (1950) מתגלה כי מאי הקטנה היא למעשה אחותו למחצה של סנופקין. טובה ינסן, מאת Petri Liukkonen
ת'אנדר ביי

ת'אנדר ביי (באנגלית: Thunder Bay) היא בירת מחוז ת'אנדר ביי, והעיר הגדולה באזור צפון מערב אונטריו שבקנדה. ת'אנדר ביי היא העיר השנייה בגודלה בצפון אונטריו (אחרי גרייטר סדברי), בשנת 2011 התגוררו בעיר 108,359 תושבים. שטח השיפוט של העיר כולל מלבד העיר ת'אנדר ביי, מספר עיירות: אוליבר פאיפונג, נייבינג, קונמיי, שונייה, או'קונור, גילייס, ופורט וויליאם פירסט ניישין. העיר יושבה לראשונה בסוף המאה ה-17, על ידי סוחרי פרווה צרפתים. שמה של העיר "מפרץ הרעם", נובע מכך שבמפות הצרפתיות מהמאה ה-18, כונתה ימת סופיריור שהעיר ממוקמת בצפונה; מפרץ הרעם. לת'אנדר ביי חמש ערים תאומות: פינלנד סייניוקי, פינלנד (מ־1974) ארצות הברית ליטל קנדה, מינסוטה, ארצות הברית (מ־1977) ארצות הברית דולות', מינסוטה, ארצות הברית (מ־1980) טאיוואן קיילונג, טאיוואן (מ־1988) יפן גיפו, יפן (מ־2007) מדיה וקבצים בנושא ת'אנדר ביי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ת'אנדר ביי (באנגלית) ת'אנדר ביי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) place/Thunder-Bay-Ontario ת'אנדר ביי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתון המתייחס לתחום השיפוט של העירייה, מתוכם 119.0 קמ"ר הם מים, ו-328.24 קמ"ר אדמה. "Thunder Bay, Ontario (Code 3558004) census profile" ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הצלם

בית הצלם (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת)   בית הצלם (למפת ירושלים העתיקה רגילה)   בית הצלם (למפת ירושלים רגילה)   בית הצלם (למפת ירושלים מוגדלת)   בית הצלם בית הצלם הוא בניין ברחוב שייח' ריחאן השוכן בחלקו הצפוני של הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים, בדרך בין בית ויטנברג למתחם שער הפרחים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. תולדות המבנה עד 1989. הבית נרכש בשנת תשמ"ט (1989) על ידי עמותת עטרת כהנים, באמצעות תרומתו של המליונר היהודי האמריקאי סם דומב. נקרא "בית הצלם" מכיוון שאיתורו אירע כאשר איש עמותת עטרת כהנים טילפן לצלם, והשיחה הגיעה בטעות לבעלים הערביים של הבית ולמכירתו לעמותה. מתי דן יו"ר עמותת עטרת כהנים תיאר את נסיבות הרכישה: "לפני 12 שנים הבאנו את מיכאל דקל, שהיה אז סגן שר הביטחון, לסיור בשטח. הזמנו צלם ממשרד סמוך לכותל, ולאחר שסיים את הצילומים, הלך לדרכו. בתום הסיור לחצה עלינו המזכירה של דקל שנביא לה את התמונות. יצאנו לחפש את הצלם, והוא נעלם כאילו בלעה אותו האדמה. במשרד הוא לא היה, וכשצלצלנו לביתו הקו היה תפוס כל הזמן. יום אחד ניסינו לצלצל אליו שוב, וענה אדם במבטא ערבי. הבנו שזה לא הצלם, אך כיוון שכבר דיברנו, שאלנו אותו: `אתה רוצה למכור לנו את הבית שלך בעיר העתיקה?` והוא הסכים. הבית שלו היה מדהים – 15 חדרים וחלון הצופה לרצפת הר הבית. הסיבה היחידה שהגענו אליו היתה טעות במספר – הספרות במספר הטלפון של הצלם ושל אותו ערבי היו זהות פרט לספרה אחת, וכשניסינו לחייג לצלם הגענו בטעות לאותו ערבי. בעיני זו ממש השגחה אלוקית, איך בזכות טעות במספר זכינו לבית סמוך למקום המקדש.[דרוש מקור] הבית יושב על ידי יהודים בקיץ תשמ"ט (1989). בשנת 1998 נרצח תושב "בית הצלם" חיים קרמן, ולאחר מותו נקראה דירת מגוריו על שמו - "בית חיים קרמן". בעקבות הרצח החליטו אנשי עמותת עטרת כהנים לאכלס שני מתחמים שהיו בבעלותה: הראשון היה מתחם שער הפרחים והאחר שכן ברחוב ויה דולורוזה. בעקבות הרצח הוקמה, לאחר כשנה, עמדת משטרה המאוישת 24 שעות ביממה. עמותת עטרת כהנים הגישה תוכניות למעבר תת-קרקעי מבית הצלם למערת צדקיהו הסמוכה אליו. לפי מתי דן מעבר כזה יתרום לביטחון המקום. עד כה התוכניות טרם אושרו. באוקטובר 2013 התגוררו במתחם שש משפחות יהודיות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. על גג הבית הוקמה מרפסת תצפית, ממנה נשקף נוף העיר העתיקה וסביבתה, כולל רצפת הר הבית. עמותת "רחובות העיר ימלאו" מביאה קבוצות יהודים לאתר בחול המועד, כדי לקיים מצוות עלייה לרגל וראיית מקום המקדש. לחיים בירושלים, הוצאת חיבת ירושלים, ירושלים - ה'תש"ס, (2000). מדיה וקבצים בנושא בית הצלם בוויקישיתוף סיור מצולם עם הרב ישראל גליס נדב שרגאי, הר המריבה – המאבק על הר הבית, יהודים ומוסלמים, דת ופוליטיקה, הוצאת כתר, 1995, ISBN 9650705155, עמ' 197. כל יום שחרור ירושלים, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2004 דף לזכר חיים קרמן, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה דברי ניצב משנה רענן טל מפקד משטרת העיר העתיקה, "לחיים בירושלים", עמ' 337. מסע במנהרות הזמן, הארץ
סטארק

סטארק (Stark) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו חזק. האם התכוונתם ל... אישים אוליבר סטארק (יליד 1991) – שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי דון סטארק (יליד 1954) – מפיק ושחקן אמריקאי יהודי פיליפ סטארק (יליד 1949) – מעצב תעשייתי צרפתי פרייה סטארק (1993-1893) - סופרת מסעות בריטית בתרבות בית סטארק – בית אצולה בסדרת הספרים שיר של אש ושל קרח טוני סטארק ("איירון מן") – דמות קומיקס של גיבור-על מחברת מארוול קומיקס אחר הוכחה באפס ידיעה – מונח במדעי המחשב ובקריפטוגרפיה, שאחת הקטגוריות שלו מכונה STARK שטרק (פירושונים) ראשי תיבות של Scalable Transparent ARgument of Knowledge
דיאן ראצ'וניצה

דיאן ראצ'וניצה (בקרואטית: Dean Računica; נולד ב-5 בדצמבר 1969), הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון. ראצ'וניצה החל את הקריירה במחלקת הנוער של שיבניק, ובשנת 1986 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה לפרקים בליגת העל היוגוסלבית. בשנת 1992, עם עצמאותה של קרואטיה, הצטרף להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית, ובעונתו הראשונה במועדון זכה עמה בגביע הקרואטי. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה החדשה, במשחק מול נבחרת מקסיקו בזאגרב, וכבר באותו משחק כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. בשנת 1994 זכה עם היידוק ספליט באליפות, ורשם הופעה שנייה ואחרונה בנבחרת קרואטיה, במשחק מול נבחרת סלובקיה בברטיסלאבה. בינואר 1995 עבר לקבוצת אוסטריה זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית, ועמה זכה בשתי אליפויות. לאחר שנתיים וחצי בזלצבורג חזר להיידוק ספליט, ושיחק במדיה שנתיים נוספות. לקראת עונת 1999/2000 הובא ראצ'וניצה לישראל על ידי המאמן דרור קשטן, וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש בניצחון 0-2 על הפועל באר שבע ברבע גמר גביע המדינה, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בדאבל, לאחר שבגמר הגביע כבש את השער הראשון במשחק מול בית"ר ירושלים, וכן כבש את שער הניצחון בבעיטות הכרעה. בעונה שלאחר מכן שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, ובפברואר 2001 שוחרר מהקבוצה בעקבות החתמתו של דמיטרי מיכאלנקו, ועבר לעירוני ראשון לציון, שם שיחק עד תום העונה. לאחר שעזב את ישראל עבר ראצ'וניצה לשחק בקבוצת צ'ונגצ'ינג ליפאן מהליגה הסינית. בשנת 2002 חזר להיידוק ספליט, זכה עמה בגביע נוסף, ובעונתו האחרונה בקריירה זכה באליפות נוספת. ב-12 ביולי 2004 פרש ממשחק פעיל, לאחר שנתגלו בעיות בלבו, וזכה למשחק פרידה חגיגי בין היידוק ספליט לנבחרת כוכבים קרואטים שכללה, בין היתר, את רוברט פרוסינצ'קי וסלאבן ביליץ'. לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן בהיידוק ספליט, ואימן לסירוגין גם את קבוצות הנערים והנוער של המועדון. לקראת יורו 2008 מינה אותו מאמן נבחרת קרואטיה, סלאבן ביליץ', לסקאוט האחראי על צפייה בנבחרות היריבות. בשנת 2010 החל לשמש כמאמן ראשי בליגות הנמוכות בקרואטיה, תחילה בקבוצת NK אוסקוק. בשנת 2012 מונה למאמנה של NK ג'ונאק סינג' מליגת המשנה. בשנת 2015 שימש כעוזר מאמן קבוצת דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית. בשנת 2017 מונה לעוזר מאמן בקבוצה האוסטרלית מלבורן נייטס, ובשנת 2018 מונה לסקאוט בקבוצת אל-איתיחאד מערב הסעודית. ביוני 2019 מונה ראצ'וניצה לעוזרו של סלאבן ביליץ', מאמן וסט ברומיץ' אלביון מליגת המשנה באנגליה, ובתום עונת 2019/2020 העפיל עם הקבוצה לפרמייר ליג. היידוק ספליט אליפות קרואטיה: 1993/1994, 2003/2004 הגביע הקרואטי: 1992/1993, 2002/2003 סופר קאפ: 1992, 1993, 1994 אוסטריה זלצבורג אליפות אוסטריה: 1994/1995, 1996/1997 סופר קאפ: 1995 הפועל תל אביב אליפות: 1999/2000 גביע המדינה: 1999/2000 מדיה וקבצים בנושא דיאן ראצ'וניצה בוויקישיתוף דיאן ראצ'וניצה, באתר Transfermarkt דיאן ראצ'וניצה, באתר WorldFootball.net דיאן ראצ'וניצה, באתר National Football Teams דיאן ראצ'וניצה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גולן בר יוסף ומשה גוזגל, מיכאלנקו חתם, רצ'וניצה שוחרר, באתר ynet, 7 בפברואר 2001 יניב חרמש וגולן בר יוסף, רצ'וניצה עבר לעירוני ראשל"צ, באתר ynet, 8 בפברואר 2001 יעקב זיו, דיאן ראצ'וניצה פרש, כוכבי קרואטיה באו להיפרד, באתר nrg‏, 13 ביולי 2004
אופרת פוגי

אופרת פּוּגִי היא אופרת רוק ישראלית שכתב דני סנדרסון בתחילת שנות השבעים. האופרה נגנזה, אולם כמה שירים וקטעים שנכללו בה יצאו לאור והתפרסמו. ב"אופרת פוגי" מסופר על פוגי, דמות ששבה מביקור ביפן. חבריו של פוגי מתעניינים רק במתנות שהביא, חוקרים כמה עלה כל דבר ומעצבנים אותו. האופרה הוקלטה ברשמקול ביתי בביתו של סנדרסון בסביון. אברהם דשא (פשנל) צפה בחומרים והמליץ לסנדרסון לפרק את האופרה לשירים נפרדים. רבים מאותם שירים שולבו במופע ובאלבומים של להקת כוורת וזכו להצלחה גדולה: "לא ידענו מה לעשות", "נחמד", "פה קבור הכלב" ו"שיר המחירון". במהלך שירותו הצבאי בלהקת הנח"ל, בשנים 1971–1972, חיבר סנדרסון אופרת רוק נוספת ("הסיפור המחריד על הילד מברזיל") ומחזמר תנ"כי ("המלך ממבו") שאותם ניסה להעלות לבמה. חלק מהמשתתפים באותם ניסיונות אמנותיים השתלבו לאחר מכן בלהקת כוורת. אופרת הרוק "סיפורי פוגי" לא יצאה לאור בהקלטה מסודרת עד שנת 2013. יואב קוטנר השמיע אותה עם יתר האופרות בתוכניתו "למרות הכול". בשנת 2013, לרגל הופעות איחוד נוספות, יצאה לאור ההקלטה של אופרת פוגי במארז "כוורת בקופסה". באפריל 2024, לרגל חגיגות 50 השנים ללהקה, יצאה הקלטת האופרה לראשונה על גבי תקליט, וכן עלתה לשירותי הסטרימינג. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון, למעט "לא ידענו מה לעשות" בו אפרים שמיר השתתף בלחן.  אלון אולארצ'יק – גיטרה בס דני סנדרסון – גיטרה ופסנתר אפרים שמיר – גיטרה אקוסטית מאיר פניגשטיין – תופים ותוף מרים דייוויד שנן – תופים וכלי הקשה מאוחר יותר הצטרפו לצוות הנגינה יצחק קלפטר ויוני רכטר: יצחק קלפטר – גיטרה מובילה יוני רכטר – פסנתר פוגי – מאיר פניגשטיין פרצ'ו ואן דוזר \ השכן ממול – גידי גוב ויטורה פרסטו – אפרים שמיר איי צ'יפפא – אלון אולארצ'יק לוגי גרסקו – דני סנדרסון אנא ניממו – מנחם זילברמן קרלה \ בתו של האיכר – תמי עזריה יונה פיפו – מירי אלוני מומו – דייוויד שנן מאוחר יותר הצטרפו לאופרה יצחק קלפטר ויוני רכטר ותפסו את מקומותיהם של מנחם זילברמן ודייוויד שנן חלק ממאפייני הדמות שאובים מאדם שפגשה להקת הנח"ל באחת מהופעותיה אחרי 50 שנה: האופרה הגנוזה של "כוורת" יוצאת לאור, באתר מעריב אונליין, 19 באפריל 2024
קונטיננטל

האם התכוונתם ל... קונטיננטל AG – יצרנית רכיבים לרכב מהאנובר שבגרמניה קונטיננטל (מותג) – מותג אוכל של יוניליוור באוסטרליה קונטיננטל (מטבע) – שטרות כסף שהונפקו על ידי ממשלת ארצות הברית בזמן המהפכה האמריקאית קונטיננטל (סרט, 2013) – סרט קולנוע מ-2013 קונטיננטל איירליינס – חברת תעופה אמריקנית הצבא הקונטיננטלי – צבא ארצות הברית בזמן המהפכה האמריקאית קונטיננטל מוטורס – חברה אמריקאית ליצור מנועי מטוסים. החברה מייצרת בנוסף גם מנועי טנקים שהניעו את טנק הפטון (מג"ח) והמרכבה לכל דורותיה. כיום נמצאת בבעלות חברה סינית.
ברגלניצה שטיפ

מועדון כדורגל ברגלניצה שטיפ (במקדונית: ФК Брегалница Штип) הוא מועדון כדורגל מהעיר שטיפ שבמקדוניה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה ומשחק בליגת העל המקדונית. המועדון נוסד בשנת 1921 ושיחק בליגה המקדונית הרפובליקאית שהייתה הליגה השלישית במערכת הליגות של יוגוסלביה. בסוף עונת 1963/1964 הגיע למקום הראשון בליגה ועלה בפעם הראשונה לליגה השנייה ביוגוסלביה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית ביוגוסלביה. בעונת 1980/1981 הגיע לרבע גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת ולז' מוסטר. בעונת 1992/1993 לאחר התפרקות יוגוסלביה עבר לשחק בליגת העל המקדונית ולאחר עונה אחת ירד לליגה השנייה של מקדוניה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגת העל המקדונית. בעונת 1999/2000 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני. בעונת 2000/2001 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת בלאסיקה. בעונת 2004/2005 הגיע לרבע גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת בשקימי. בעונת 2005/2006 הגיע לחצי גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת שקנדיה. בעונות 2006/2007, 2007/2008 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצות דריטה ומילאנו קומאנובו בהתאמה. בסוף עונת 2009/2010 עלה מהליגה השנייה לליגת העל המקדונית. המועדון משחק ברציפות בליגת העל המקדונית מעונת 2010/2011. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת נפרדוק. בעונת 2011/2012 הגיע לרבע גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת טורנובו. בעונת 2012/2013 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת שקנדיה. בעונת 2013/2014 הגיע לחצי גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת רבוטניצ'קי קומטל סקופיה. מקדוניה ולטקו קוסטוב אתר האינטרנט הרשמי של ברגלניצה שטיפ (במקדונית) ברגלניצה שטיפ, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
אולינגיטו

אולינגיטו (שם מדעי: Bassaricyon neblina), הוא מין יונק בסוג בסרקיון במשפחת הראקוניים. מקום תפוצתו ביערות הגשם של קולומביה ואקוודור. המין זוהה והוגדר מדעית רק באוגוסט 2013, משום שקודם לכן זיהו פרטים שלו בטעות כנציגים קטני-גוף של אולינגו, המין הגדול יותר בסוג בסרקיון. המין הוכרז והוגדר רשמית ב-15 באוגוסט 2013 על ידי כריסטופר הלגן, אוצר במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן בוושינגטון שבארצות הברית ועמיתיו. הלגן זיהה דגימות מן המין במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו, ומיצה מהן DNA על-מנת להוכיח שהם מין נפרד מן האולינגו. לאחר מכן התברר שנקבת אולינגיטו, שכונתה "רינגרל", הייתה בגן החיות בפארק הזואולוגי הלאומי בוושינגטון עד מותה בשנת 1976. היא זוהתה בטעות כאולינגו, ומטפלים ניסו ללא הצלחה לזווג אותה עם זכרי אולינגו. אולינגיטו הוא אחד המעטים ממיני היונקים שעדיין לא הוגדרו עד לאחרונה, והוא המין הראשון מסדרת הטורפים ביבשת אמריקה שהוגדר מזה 35 שנה. האולינגיטו הוא המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים. משקלו של בוגר כ-900 גרם. הוא דומה במראהו לקרוביו הגדולים יותר, האולינגו והדביבון הלופת, אך בהשוואה לאולינגו פרוותו סמיכה יותר, תצורת השיניים שלו שונה, וזנבו ואוזניו קצרים יותר באופן יחסי. האולינגיטו שוכן ביערות הגשם הטרופיים של הרי האנדים, בגובה של יותר מ-1,500 מטר מעל פני הים. פרטים מן המין זוהו ביערות המשתרעים ממרכז קולומביה ועד מערב אקוודור. לא ידוע אם המין נמצא בסכנת הכחדה, ואולם מוערך כי בית הגידול שלו מצטמצם, כיוון שיותר מ-40% מהיערות שבאזור תפוצתו כבר בוראו. בדומה לאולינגו ולדביבון הלופת, האולינגיטו הוא ארבוראלי בלעדי, ומבלה את מרבית חייו על עצים. כמוהם הוא פעיל בעיקר בלילה, איננו חברותי ונוטה להסתתרות. אף שמבחינה טקסונומית האולינגיטו שייך לסדרת הטורפים, הוא אוכל-כול בדומה למרבית שאר בני משפחת הראקוניים, וניזון בעיקר מפירות, וכן מחרקים ומצוף. אולינגיטו, באתר ITIS (באנגלית) אולינגיטו, באתר NCBI (באנגלית) אולינגיטו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אולינגיטו, באתר GBIF (באנגלית) מדענים גילו יונק חדש: האולינגיטו, "דובי-חתול", באתר וואלה, 15 באוגוסט 2013 חדשות 2, ‏מדענים: גילינו מין חדש של יונק, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013 אולינגיטו באתר הרשימה האדומה של IUCN
יורומילק גורנו ליסיצ'ה

מועדון כדורגל יורומילק גורנו ליסיצ'ה הוא מועדון כדורגל מקדוני, המשחק בגורנו ליסיצ'ה שבסקופיה במקדוניה. המועדון נוסד לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. המועדון משחק נכון לעונת 2014/2015 בליגה המקדונית השנייה. המועדון נוסד בשנת 1964 ושיחק בליגה המקדונית הרפובליקאית שהייתה הליגה השלישית במערכת הליגות של יוגוסלביה. בעונת 1992/1993 לאחר התפרקות יוגוסלביה, המועדון עבר לשחק בליגה השלישית במקדוניה. בסוף עונת 2009/2010, עלה מהליגה השלישית לליגה השנייה במקדוניה. המועדון שיחק 3 שנים בליגה השנייה, מעונת 2010/2011 ועד עונת 2012/2013. בעונת 2012/2013 הגיע לשמינית גמר הגביע המקדוני והפסיד לקבוצת וארדאר סקופיה. בסוף העונה הגיע למקום הרביעי בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה לליגת העל המקדונית. בסוף עונת 2013/2014 ירד מליגת העל המקדונית לליגה המקדונית השנייה.
ספר הביטויים המקיף

ספר הביטויים המקיף הוא תזאורוס עברי-אנגלי-עברי של כעשרת אלפים ביטויים בשפה העברית ומקביליהם בשפה האנגלית. נכתב על ידי המתרגמת נרי סבניה-גבריאל, שהיא גם מרצה לתרגום באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת בית ברל, ויצא בהוצאת יבנה בשנת 2004. המילונים המקובלים מתמקדים בתרגום של מילים פרטניות משפה לשפה, וביטויים מופיעים בהם בהיקף מצומצם. חידושו העיקרי של הספר הוא בעבודה מקיפה של הקבלה ותרגום של ביטויים בשפות שונות. עבודה זו מצריכה, נוסף על הידע המילולי של השפות, רקע תובנתי של השפה ועושר ביטוייה, כמו גם תבונה ועבודה שכלית אינטואיטיבית, כדי למצוא את המקבילות הדומות ביותר. נוסף על כך הוא מרכז אוסף של ביטויים דומים תחת קורת גג של נושאים, כך שאפשר למצוא ביטוי מדויק לפי נושא. הספר הוא דו-לשוני. מצד ימין שלו אינדקס של ביטויים בעברית, לפי סדר האלפבית העברי, מצד שמאל שלו אינדקס של ביטויים באנגלית לפי האלפבית האנגלי, ובתווך הביטויים מסודרים לפי מדורים נושאיים. הספר זכה לביקורות חיוביות. רוביק רוזנטל, ג'וק בראש ודבורה בכובע, באתר nrg‏, 23 בינואר 2004 אריאנה מלמד, קר רוח כמו מלפפון?, באתר ynet, 3 בפברואר 2004 אתר תמיכה ותיקונים לספר הביטויים המקיף ספר הביטויים המקיף, באתר OCLC (באנגלית)