laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונסטנטינוב

קונסטנטינוב (בפולנית: Konstantynów) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, אשר עד השואה היה יישוב יהודי. היישוב נזכר מהמאה ה-17, עת נקרא בשם "קוזירדזי". בשנת 1774 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ושמו שונה לשמו הנוכחי. באמצע המאה ה-19 התפתח היישוב, עם חיבורו לקו מסילת הברזל ורשה-לובלין. מאמצע המאה ה-18 התקיימה ביישוב קהילה יהודית מבוססת, בה התכנס מעת לעת ועד ארבע הארצות. באותה עת התקיימה ביישוב גם ישיבה. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,200 יהודים, שהיוו כ-90% מתושביו, ובמקום התקיימה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ונקבע כנקודת גבול עם שטחי כיבוש הסובייטים. בתקופה הראשונה לכיבוש גורשו מהכפר מספר משפחות יהודיות למחנה הריכוז נוינגמה, בו נספו. בסוף שנת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו הועסקו בעבודות כפייה, תוך התעללות מצד שומריהם. בחורף 1942-1941 מתו רבין מיושבי הגטו מקור, מרעב וממגפות, וחלקם נרצחו באופן אקראי בידי הגרמנים. במאי 1942 רוכזו כל הגברים היהודים מהגטו בגילאים 15 עד 60 בכיכר השוק ביישוב, ושם הושפלו ועונו בפומבי בידי הגרמנים, תוך שליחת כ-100 מהם למחנה עבודה. בספטמבר 1942 חיסלו הגרמנים את הגטו שביישוב, עם העברת כל יושביו לגטו ביאלא פודולסק, תוך רצח הנמלטים והמסתתרים. משם הועברו תוך זמן לא רב לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, תוך רצח הזקנים במהלך האקציה, וממנו שולחו באוקטובר 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך דחיסת 250 איש בכל קרון משא. אחר יהודים בודדים שהסתתרו ביערות בסביבת היישוב ערכו הגרמנים ופולנים לאומנים מצוד. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטינוב בוויקישיתוף קונסטנטינוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין קונסטנטינוב (Konstantynów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קונסטנטינוב", באתר השטעטל הווירטואלי לאורה קרגו, קונסטנטינוב (על הבוג), אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 657–659), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
ינשוף חזק

ינשוף חזק (שם מדעי: Ninox strenua) הוא מין דורס לילה שהוא ממיני הינשופיים הגדולים בעולם והגדול ביותר ביבשת אוסטרליה. מין זה הוא טורף על מרשים הניזון כמעט מכל יצור קטן ובינוני ביערות דרום מזרח אוסטרליה. הינשוף החזק מגיע למוטת כנפיים של 112–135 ס"מ ומשקלו מגיע עד 2.5 ק"ג. הוא עוף חרישי בעל נוצות פלומתיות בצבע חום מנומר מעט, עם ראש קדמי המזכיר ראש של עיט ולא של ינשוף, בעיקר בעיניים הצהובות והגודל. הוא חי בעיקר ביערות ושדות ממוזגים ברחבי אוסטרליה ומשחר לטרף בלילה, אז עיניו הגדולות מעניקות לו יתרון על טרפו. הוא חוטף בחשאיות כל יצור קטן שהוא יכול לתפוס לרבות פוסומים שונים, פוסום אוסטרלי, כיסנאי דואה, קואלה, עטלפי פרי, חולדה, ארנבונים, קקדו, דגרתיליים, ברווזים, ציפורי שיר שונות, זוחלים ודו-חיים שונים ואפילו דורסי יום ולילה אחרים, בעיקר תנשמות כמו תנשמת מפוייחת גדולה ותנשמת מסכה אוסטרלית. הוא יכול לתפוס יצורים ששוקלים עד 380 גרם והוא הורג את הטרף באמצעות טפריו העצומים. כמו מרבית הינשופים הוא נוהג לישון ביום בין העצים. מדיה וקבצים בנושא ינשוף חזק בוויקישיתוף ינשוף חזק, באתר ITIS (באנגלית) ינשוף חזק, באתר NCBI (באנגלית) ינשוף חזק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ינשוף חזק, באתר GBIF (באנגלית) ינשוף חזק באתר הרשימה האדומה של IUCN
יצחק אורון

יצחק אורון (1924 – יולי 2014) היה מזרחן ישראלי. כיהן כמנהל מכון שילוח, ראש חטיבת המחקר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ויועץ ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים. אורון נולד בטרויבורג שבפרוסיה המזרחית, בנם של יונה אריה לואי ומרתה סוקולובסקי. הוא עלה לארץ ישראל באוגוסט 1939. הוריו, אחותו ובני משפחה נוספים נשארו באירופה ונספו בשואה. אורון התגורר בכפר פינס והיה ממייסדי קיבוץ בארות יצחק. במלחמת העצמאות שירת כקצין מודיעין בגדוד השני של הפלמ"ח וחטיבת הנגב. הוא עסק בין השאר במגעים עם הבדואים באזור הנגב. בהמשך שירותו שירת במחלקת המחקר של אגף המודיעין, הוא שימש ראש ענף מצרים וסגן ראש המחלקה. ב-1959 ייסד עם ראובן שילוח ויהושפט הרכבי את מכון שילוח ושימש מנהלו הראשון. מטרת המכון הייתה לעסוק בהיסטוריה מודרנית של מדינות המזרח התיכון ואפריקה. אורון ריכז במכון אוספים של עיתונות ערבית וארכיון עשיר ונדיר. ב-1966 עבר המכון לפעול תחת אוניברסיטת תל אביב ואורון המשיך לפעול במכון כחבר ועדת מחקר. ב-1967 החל לשרת במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. אחרי מלחמת ששת הימים ביצע מחקר על בסיס תחקורי שבויי מלחמה מצרים במטרה לעמוד על מצבה החברתי והמדיני של מצרים. בעקבות המלצת ועדת אגרנט לחקר נסיבות פריצתה של מלחמת יום הכיפורים להקים יחידת מחקר במוסד, מונה אורון לעמוד בראש אגף המחקר החדש. בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, מונה כציר-יועץ לענייני חקלאות בשגרירות ישראל במצרים ופעל להרחבת שיתופי הפעולה החקלאיים וסיוע בהקמת חוות חקלאיות במצרים. ב-1982 מונה על ידי מנכ"ל משרד החוץ דוד קמחי, עמיתו מהמוסד, למנהל המרכז למחקר מדיני וכיהן בתפקיד עד 1985. ב-1989 מונה ליועץ לוועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים של הכנסת ושימש בתפקיד במשך כעשור. אורון היה נשוי לזהבה ואב לשלושה ילדים. עופר אדרת, איש המוסד שחזה את השלום, באתר הארץ, 31 ביולי 2014 יצחק אורון, דף שער בספרייה הלאומית
קופיל

קופיל (בבלארוסית: Капыль, קפיל; בפולנית: Kopyl; ביידיש: קאפוליע) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1274, ובתקופה זו הוקפה בחומה. במהלך המאה ה-14 הייתה העיירה תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא, ומסוף אותה מאה עברה לבעלות משפחות אצולה. במהלך המאה ה-16 הותקפה העיירה מספר פעמים בידי הטטרים, ובשנת 1652 הוענקו לה זכויות עיר וזכות לקיים ירידים עתיים. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. קופיל ידועה כעיירת הולדתו של מנדלי מוכר ספרים, ובראשית המאה ה-20 נמנו בה כ-2,700 יהודים, רוב תושביה. במהלך התקופה הסובייטית שבין מלחמות העולם הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בעיירה, והוקמו לידה מספר קולחוזים יהודיים. ב-26 ביוני 1941, כמה ימים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה. בזמן פעילות הגטו, נלקחו יושביו לעבודות כפייה, ומעת לעת ביצעו השוטרים הבלארוסים ששמרו על הגטו מעשי אונס ורצח בקרב יושביו. כתוצאה מהרעב, הצפיפות והמחלות בגטו, מתו רבים מיושביו. ב-25 במרץ 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית, בה נאספו כל יושביו, הופשטו מבגדיהם, והוכו בידי השוטרים הבלארוסים. לאחר מכן, נרצחו רובם, כ-1,200 איש, בחצר בית הכנסת המקומי, לעיני האוכלוסייה המקומית. מעט היהודים שהושארו בחיים נצטוו לקבור את גופות הנרצחים בקברי אחים. ב-23 ביולי 1942 נרצחו אחרוני היהודים בגטו שבעיירה, תוך שרפת בתים על יושביהם. ליטא ינישוק, ליטא מדיה וקבצים בנושא קופיל בוויקישיתוף קופיל (Kopyl), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קופיל", באתר JewishGen (באנגלית) "קופיל", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, קופיל, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1211–1212), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
המדינה העממית הסן

המדינה העממית הסן הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בגרמניה הנאצית. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה צורפה המדינה למדינת הסן הגדולה (אנ') שהפכה בשנת 1946 למדינת הסן. ב-9 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הדוכסות, הפכה המדינה למדינה חופשית. המדינה התקיימה כמדינה חופשית במהלך רפובליקת ויימאר ובמהלך שלטון גרמניה הנאצית. בהתאם לחוזה ורסאי היה כ-40% משטח המדינה (הסן התחתית וחלק משטארקנבורג), תחת כיבוש צרפתי עד ה-30 ביוני 1930. לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה, הייתה הסן התחתית תחת אזור הכיבוש הצרפתי, כחלק ממדינת ריינלנד-פפאלץ, ואילו שטארקנבורג והסן העילית היו תחת אזור הכיבוש האמריקני כחלק ממדינת הסן הגדולה, שהפכה בשנת 1946 למדינת הסן, שהיא אחת מ-16 המדינות הפדרליות שמרכיבות את גרמניה המודרנית. סקירה על ההיסטוריה של המדינה העממית הסן (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קופשיווניצה

קופשיווניצה (בפולנית: Koprzywnica; ביידיש: פאקשיווניץ) היא עיירה במחוז סנדומייז' שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בסמוך לשפך נהר קופשווינקה אל הויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. בשנת 1185 הוקם בקופשיווניצה מנזר של נזירים ציסטרציאנים, ובשנת 1268 הוענקו ליישוב זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום השליטה האוסטרית. בשנת 1869 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 2001. על יהודים נאסר להתיישב בעיירה עד תקופת השלטון האוסטרי. במהלך המאה ה-19 גדלה הקהילה ביישוב, אך בסוף אותה מאה נבלמה התפתחות זו, כתוצאה ממגפת כולרה שפרצה בעיירה ומשריפה שפרצה לאחר מכן ברובע היהודי בה. בזמן מלחמת העולם הראשונה גירשו האוסטרים מהעיירה כ-500 יהודים, ולאחר המלחמה נקלעו יהודיה למשבר כלכלי. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-810 יהודים, כשליש מתושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם. בעיר היו קהילות חסידיות של חסידות דז'יקוב וחסידות טריסק. רבני העיר: רבי יחיאל הורוביץ בנו של רבי מאיר מדז'יקוב (מתר"מ בערך עד תרנ"ב אז גורש מהעיר ומתרס"ט עד תרפ"ב), בנו רבי נפתלי (עד תרצ"ב) ואחריו אחיו רבי אלתר שנרצח בשואה. אח נוסף רבי אברהם כיהן אף הוא בעיר והקים בה ישיבה בשם "בית יחיאל" (נכדיו מכהנים בארצות הברית כאדמו"רים מפאקשנוויץ). במשך תקופה כיהן בעיר ברבנות רבי ניסן לייב טברסקי משושלת מקארוב. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, איסור הליכה על מדרכות, חובת תשלום סכומי כופר, איסור על קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה מעת לעת רצחו אנשי ס"ס קבוצות יהודים בעיירה. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, ממנו שולחו למחנות עבודה סמוכים. בתחילת 1941 הובאו לגטו זה מאות יהודים מראדום ומווינה. ב-27 באוגוסט 1941 הוצאו להורג כל חברי היודנרט בעיירה בידי שוטרים גרמנים ופולנים, לאחר שלא עמדו באחד מתשלומי הכופר. באוקטובר 1942 רוכזו בגטו שבעיירה יהודים נוספים מיישובי הסביבה. ב-20 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו את כ-1,600 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח חולים וקשישים במהלך האקציה. יהודים מעטים שהצליחו להימלט מהאקציה ולהסתתר, נרצחו ברובם בידי הגרמנים ובידי פרטיזנים פולנים. מדיה וקבצים בנושא קופשיווניצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופשיווניצה ספר יזכור לקהילת פוקשיבניצה, בספריית העיר ניו יורק קופשיבניץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין קופשיווניצה (Koprzywnica), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קופשיווניצה", באתר השטעטל הווירטואלי סמואל פישמן ומרטין דין (אנ'), קופשיווניצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 247–249), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
Empire: Original Soundtrack from Season 1

Empire: Original Soundtrack from Season 1 הוא אלבום הפסקול הבכורה של צוות השחקנים של סדרת הדרמה המוזיקלית "אימפריה" המשודרת ברשת פוקס. האלבום כולל שירים שהופיעו במהלך בעונה הראשונה של הסדרה, ומבוצע על ידי אמנים שונים. הוא הוצא לאור על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-10 במרץ 2015. הפסקול זכה לשבחים וביקורות חיוביות ודורג במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. ב-11 בספטמבר 2015, יצא פסקול נוסף בשם Empire: The Complete Season 1 , המכיל כל שיר שהושמע בסדרה שלא נכללו בפסקול הרשמי. "אימפריה" עלתה לשידור ב-7 בינואר 2015 ברשת פוקס. לאחר שמצא את השחקנים הראשיים, החל יוצר הסדרה לי דניאלס לחפש מפיק מוזיקלי מוכשר. מאחר שדניאלס מחשיב את טעמו המוזיקלי כ"מיושן", הוא ביקש עצה מילדיו. אחרי שילדיו המליצו לו ליצור קשר עם מפיק העל טימבלנד, שאחראי ללהיטים רבים בתעשיית המוזיקה, דניאלס עשה זאת. טימבלנד בסופו של דבר נענה לבקשה וניהל צוות המורכב מפזמונאים ואמני מוזיקה מוכשרים. טימבלנד תיאר את תהליכו היצירתי כמבוסס על "עבודה הדוקה עם הכותבים" על מנת לעזור לו להפיק שירים שמבוססים על הדמות ששרה אותם. לפרק הפיילוט לבד, הופקו 12 שירים. בעקבות הצלחתה של הסדרה, הודיעו קולומביה רקורדס כי אלבום פסקול ייצא לאור ב-10 במרץ 2015. בעקבות יציאת האלבום, ביצע ג'סי סמולט את השיר "Good Enough" בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס. סמולט התראיין אצל דג'נרס וניצל את ההזדמנות כדי לצאת מהארון, וקיבל תשומת לב תקשורתית משמעותית. בריישר גריי וסמולט ביצעו גם את השיר "You're So Beautiful" בתוכנית הבוקר "בוקר טוב אמריקה". במהלך טקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2015, גריי, סמולט ואסטל ביצעו שני שירים מהאלבום. בנוסף, יצא צוות השחקנים לסיבוב הופעות תקשורתי ברחבי המדינה. האלבום זכה להצלחה מסחרית. בארצות הברית, הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 עם 130,000 עותקים נמכרים, ובכך עקף את אלבומה ה-13 של מדונה, Rebel Heart. למרות שאלבומה של מדונה היה האלבום הנמכר ביותר של השבוע, אימפריה עקפה את האלבום בסטרימינג. נכון לאוקטובר 2015, מכר האלבום 439,000 עותקים בארצות הברית. האלבום הגיע למקום 26 במצעד האלבומים הקנדי עם 1,300 עותקים נמכרים. האלבום Empire: Original Soundtrack from Season 1 באתר Discogs
קורמה

קורמה (בבלארוסית: Карма, קרמה; בפולנית: Korma) היא עיירה במחוז הומל שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נזכרת לראשונה במאה ה-17. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,328 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בה כ-900 יהודים, קרוב למחצית תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו ביישוב מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בשלושה גטאות שהוקמו בה, ואשר הוקפו בגדר תיל. כתוצאה מרעב, ממחלות ומעבודות כפייה, מתו רבים מיושביו הגטאות, ובמהלך חודש ספטמבר בלבד נרצחו בהם כ-70 יהודים. ב-7 עד 8 בנובמבר 1941 רוכזו כ-700 היהודים שנותרו בגטאות שבעיירה בבניין בית הספר המקומי, ושם הוכו ונשדדו בידי הגרמנים. לאחר מכן נרצחו כולם באתר סמוך לעיירה. מדיה וקבצים בנושא קורמה בוויקישיתוף קורמה (Korma), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קורמה", באתר JewishGen (באנגלית) לאוניד סמילוביצקי (רו'), קורמה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1686–1687), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה ה-19 (ורמאכט)

הארמייה ה-19 (בגרמנית: 19. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הארמייה נוסדה ב-26 באוגוסט 1943 בפיקוד גאורג פון זודנשטרן. הקמת הארמייה באה בעקבות "מבצע לפיד" שהנהיגו בעלות הברית בחופי אלג'יר ומרוקו. התנגדות הצרפתים ששלטו באזורים אלו באותה תקופה הייתה מזערית, מה שגרם לגרמנים לפקפק בבעלי בריתם. לפיכך יזמו גרמניה ואיטליה הפשיסטית מבצע מהיר במהלכו נכבשה צרפת של וישי. הכוח התוקף במבצע זה נקרא "קבוצת ארמיות פלבר", לאחר שצרפת של וישי כבר הייתה כבושה, פורקה הקבוצה ועל בסיסה הוקמה הארמייה ה-19. הארמייה הייתה אמורה להגן על דרום צרפת, הרי הווז', אלזס, באדן ווירטמברג. אולם היא זכתה אך לתשומת לב מועטה מצד המטכ"ל הגרמני, ציודה היה מיושן וחייליה היו עייפים וחסרי מורל. ב-15 באוגוסט 1944, פלשו בעלות הברית לדרום צרפת במה שכונה "מבצע דרגון". הארמייה ה-19 ספגה אבדות כבדות, 7,000 הרוגים ו-20,000 פצועים, אולם המטה הכללי שלה נסוג בשלמותו צפונה. הארמייה לקחה חלק פעיל בקרב ההגנה על נהר הריין, אולם בהדרגה נסוגה מפני כוחות צרפת החופשית שדחקו אותה דרך וירטמברג ובאדן. מפקד הארמייה אריך ברנדנברגר נכנע לכוחות צבא ארצות הברית ב-21 באפריל 1945. אם כי חלקים מהארמייה המשיכו ללחום עד ה-8 במאי. גנרל חיל הרגלים גאורג פון זודנשטרן (26 באוגוסט 1943 - 28 ביוני 1944) גנרל חיל הרגלים פרידריך ויזה (28 ביוני 1944 - 15 בדצמבר 1944) גנרל חיל הרגלים זיגפריד רספ (15 בדצמבר 1944 - 15 בפברואר 1945) גנרל חיל הרגלים הרמן פוירטש (15 בפברואר 1945 - 28 בפברואר 1945) גנרל חיל הרגלים הנס פון אובסטפלדר (28 בפברואר 1945 - 26 במרץ 1945) גנרל חיל הרגלים אריך ברנדנברגר (26 במרץ 1945 - עד סוף המלחמה) הארמייה ה-19 באתר Axis History (באנגלית) הארמייה ה-19 באתר Lexikon der Wehrmacht (בגרמנית) הארמייה ה-19 באתר Die Deutsche Wehrmacht (בגרמנית)
הארמייה ההררית ה-20 (ורמאכט)

הארמייה ההררית ה-20 (בגרמנית: 20. Gebirgs-Armee) הידועה לעיתים גם בתור ארמיית לפלנד (בגרמנית: Armee Lappland), הייתה ארמייה של הוורמאכט, שלחמה במלחמת העולם השנייה. הארמייה נוסדה ב-14 בינואר 1942, בנורווגיה, לאחר שהגרמנים הבינו את היתרונות האסטרטגיים הרבים של חופי נורווגיה. מטרתה העיקרית של הארמייה הייתה להגן על נורווגיה מפני פלישה אפשרית של בעלות הברית. היא נאלצה לפעול בעיקר באזורים הרריים, ומכאן שמה. כמפקדה הראשון מונה אדוארד דיטל, גיבור המערכה בנורווגיה. דיטל נהרג בהתרסקות מטוס שלושה ימים לאחר מכן, את מקומו מילא לותר רנדוליץ. כאשר לחמה פינלנד לצד מדינות הציר, הרחיבה הארמייה את תחומי שליטתה גם אל מחוז לפלנד בפינלנד. הארמייה לחמה לצד הצבא הפיני נגד הצבא האדום, במהלך מלחמת החורף. בהדרגה, כאשר התברר למנהיג פינלנד קארל גוסטף אמיל מנרהיים, שפינלנד אינה מרוויחה דבר מהמלחמה, הוא החל ליצור מגעים חשאיים עם סטלין. כבר בקיץ 1943 החל הפיקוד הגרמני העליון להכין תוכניות למקרה שפינלנד תחתום הסכם שלום נפרד עם ברית המועצות. הגרמנים תכננו להסיג את כוחותיהם צפונה על מנת להגן על מכרות הניקל בקרבת פטסאמו (אז עיר נמל בפינלנד, כיום פצ'נגה ברוסיה). במהלך חורף 1943–1944 שיפרו הגרמנים את תשתית הכבישים שבין צפון נורווגיה לצפון פינלנד תוך שימוש נרחב בכוח אדם מבין שבויי המלחמה (רבים מהם נשבו בדרום אירופה והיו עדיין במדי הקיץ שלהם, רבים גוועו), כמו כן הוקמו באזור מחסנים בהם נאגרה אספקה רבה. ולכן כאשר בספטמבר 1944 חתמה פינלנד הסכם שלום עם ברית המועצות היה רנדוליץ מוכן. בעוד שכוחות הקרקע הגרמניים נסוגים צפונה, הקריגסמרינה מיקש את מבואות הים לפינלנד וניסה לכבוש את האי הפיני "סורסארי" (Suursaari) שבמפרץ פינלנד לפני שייפול בידיים סובייטיות, במבצע כושל המכונה "טאנה מזרח" (Tanne Ost). על אף שרנדוליץ ומפקדי הצבא הפיני ניסו לארגן נסיגה שקטה, פרצו קרבות בין כוחות גרמניים ופיניים אפילו לפני שנחתם הסכם השלום הפיני־סובייטי המקדים. הקרבות התחזקו כשהפינים ניסו לעמוד בדרישה הסובייטית שכל הכוחות הגרמניים יגורשו מפינלנד. הפינים הועמדו במצב דומה לאיטלקים והרומנים שלאחר שנכנעו לבעלות הברית, נאלצו להילחם על מנת לשחרר את אדמותיהם משלטון הכוחות הגרמניים. משימתם של הפינים הסתבכה בשל הדרישה הסובייטית להשבית את רוב הצבא הפיני, אפילו בזמן המערכה נגד הגרמנים. המפקד הפיני, גנרל היילמאר סילאסוואו הוביל את הפעילות כנגד הגרמנים ובאוקטובר ונובמבר 1944 גרש אותם מרוב השטח הצפוני של פינלנד. בהוראתו של רנדוליץ הגיבו אנשי הארמייה ההרית בהרס שטחים נרחבים בצפון פינלנד תוך שימוש בטקטיקה של אדמה חרוכה. יותר משני שלישים ממבני המגורים באזור זה נהרסו ובירת המחוז רובניימי נשרפה עד היסוד. בנוסף לאובדן הרכוש המוערך בשווה ערך ל-$300 מיליון דולר (של שנת 1945), כ-100,000 תושבים הפכו לפליטים. לאחקר המלחמה נשפט רנדוליץ על פשעי מלחמה. לאחר הנסיגה התבצרה הארמייה בנורווגיה והמשיכה במשימתה המקורית. רנדוליץ הוחלף בינואר 1945, בידי פרנץ במה שנכנע לצבא הבריטי במאי של אותה שנה. גנרל אוברסט אדוארד דיטל (14 בינואר 1942 - 23 ביוני 1944) גנרל אוברסט לותר רנדוליץ (25 ביוני 1944 - 21 בינואר 1945) גנרל הכוחות ההרריים פרנץ במה (21 בינואר 1945 - 8 במאי 1945) במהלך מבצע ברברוסה כללה הארמייה את היחידות הבאות: הקורפוס ה-33 הקורפוס ההררי ה-36 הקורפוס ה-70 הקורפוס ההררי נורווגיה הקורפוס הפיני ה-3 מדיה וקבצים בנושא הארמייה ההררית ה-20 בוויקישיתוף הארמייה ההררית ה-20 באתר Axis History (באנגלית) הארמייה ההררית ה-20 באתר Lexikon der Wehrmacht (בגרמנית)
הארמייה ה-21 (ורמאכט)

הארמייה ה-21 (בגרמנית: 21. Armee) הייתה ארמייה של הוורמאכט, שלחמה במלחמת העולם השנייה. ב-13 בינואר 1945, פתח הצבא האדום ב"מבצע פרוסיה המזרחית", שמטרתו הייתה כיבוש פרוסיה המזרחית. ב-25 באפריל הסתיים המבצע וקניגסברג נפלה. בשל כך, החליטו מפקדי הוורמאכט להקים את הארמייה ה-21 שהוצבה באזור ברנדנבורג ומקלנבורג, במטרה להגן על אזור ברלין מכוחות הצבא האדום שהתקדמו מכיוון נהר הויסלה. הארמייה הוקמה על בסיס "פלגת הארמייה שטיינר" (Armeegruppe Steiner) ושרידי הארמייה הרביעית (שאר הארמייה נכנעה לסובייטים ב-27 באפריל). קורט פון טיפלסקירך מונה כמפקד הארמייה, והיא הוכפפה לקבוצת ארמיות ויסלה. טיפלסקירך לקח את התפקיד בחוסר רצון, והחל לדון על תנאי כניעה עם בעלות הברית. ב-2 במאי 1945, נכנעה הארמייה לכוחות צבא ארצות הברית. הארמייה ה-21 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הארמייה ה-21 באתר Die Deutsche Wehrmacht (בגרמנית) הארמייה ה-21 באתר Axis History (באנגלית)
אנאיזוטרופיות

אָנְאִיזוטרופיות (מיוונית: ανισοτροπία; אנ = תחילית שלילה, איזו = שווה, טרופוס = כיוון) היא תכונה של תלות בכיוון. לאנאיזוטרופיות יש משמעות במספר תחומים כגון מתמטיקה, פיזיקה, אופטיקה, פיזיולוגיה ותכונות חומרים. תופעת קיטוב האור במשקפי שמש מְקָטְבים למשל היא אנאיזוטרופית היות שהאור העובר דרך משקפיים אלה אינו מתפשט לכל הכיוונים באותו אופן. התכונה ההפוכה היא איזוטרופיות. מדיה וקבצים בנושא אנאיזוטרופיות בוויקישיתוף אנאיזוטרופיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אניזוטרופיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה ובנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנעה רקטית רב-שלבית

הנעה רקטית רב־שלבית (באנגלית: Multistage rocket) היא טכנולוגיה המשתמשת במספר מנועים רקטיים על מנת להניע מערכת למסלול כלשהו. תהליך ההנעה מחולק לשלבים, כאשר כל שלב כולל הפעלה של מנוע רקטי (או מספר מנועים) הפועל באופן עצמאי. השלבים מוצבים בזה אחר זה. לעיתים ניתן השם "שלב 0" לרקטות האצה המוצבות זו לצד זו ופועלות כחלק מאותו שלב ומסייעות לתאוצה ההתחלתית. על פי נוסחת ציאולקובסקי, השימוש בהנעה רב־שלבית מאפשר להגיע למהירות גבוהה יותר ולגובה רב יותר מאשר בשימוש בהנעה בשלב בודד גדול יותר. חלק מרקטות הקרקע־קרקע והטילים מונעים בהנעה רב־שלבית וכל משגרי הלוויינים והחלליות מונעים בהנעה רב־שלבית. מערכות בעלות הנעה דו־שלבית ותלת־שלבית הן הנפוצות ביותר, אך גם מערכות עם 5 שלבים שוגרו בהצלחה. כאשר: m 0 {\displaystyle m_{0}} – מסה כוללת של הרקטה m l {\displaystyle m_{l}} – מסת המטען המועיל m p {\displaystyle m_{p}} – מסת החומר ההודף m f = m o − m p {\displaystyle m_{f}=m_{o}-m_{p}} – מסה מנוע ללא הודף או לאחר גמר בעירה (dry) m s {\displaystyle m_{s}} – מסת המשגר נסמן יחס המסות: R = m 0 m f = 1 + λ ϵ + λ {\displaystyle R={\frac {m_{0}}{m_{f}}}={\frac {1+\lambda }{\epsilon +\lambda }}} ϵ = m E m E + m p {\displaystyle \epsilon ={\frac {m_{\mathrm {E} }}{m_{\mathrm {E} }+m_{\mathrm {p} }}}} λ = m l m E + m p {\displaystyle \lambda ={\frac {m_{\mathrm {l} }}{m_{\mathrm {E} }+m_{\mathrm {p} }}}} בהזנחת גרר, ותאוצת כובד קבועה, הרקטה תגיע למהירות מקסימלית: V m a x = I s p ⋅ g 0 ⋅ R − g 0 ⋅ t b {\displaystyle V_{max}=I_{sp}\cdot g_{0}\cdot R-g_{0}\cdot t_{b}} ולגובה מקסימלי: H m a x = I s p ⋅ g 0 ⋅ t b ⋅ ( 1 − ln ⁡ R R − 1 ) − 0.5 ⋅ g 0 ⋅ t b 2 ⋅ sin ⁡ θ {\displaystyle H_{max}=I_{sp}\cdot g_{0}\cdot t_{b}\cdot (1-{\frac {\ln R}{R-1}})-0.5\cdot g_{0}\cdot t_{b}^{2}\cdot \sin \theta } כאשר: I s p {\displaystyle I_{sp}} – מתקף סגולי t b {\displaystyle t_{b}} – זמן בעירה g 0 {\displaystyle g_{0}} – כוח כבידה θ {\displaystyle \theta } – זווית השיגור יחסית לקרקע הסיבה המרכזית להעדפת הנעה רב־שלבית על פני מערכת רקטית יחידה היא שבהנעה רב־שלבית ניתן להגיע למהירויות גדולות יותר, זאת משום שהיפרדות משלבים שאינם נדרשים יותר לטיל, מורידה את מסתו ומקלה עליו. הדחף של השלב השני או השלישי, לדוגמה, מספק תאוצה גדולה יותר מהדחף שיספק מנוע גדול יותר בעל שלב בודד. החיסרון המרכזי של שימוש בהנעה רב־שלבית הוא שהשימוש במספר מנועים רב מעלה את ההסתברות לתקלה בזמן היפרדות השלבים או בהצתת המנועים. בזמן ההפרדה נעשה לפעמים שימוש בברגים פירוטכניים נפיצים, על מנת לקטוע את החיבור בין השלב לשאר הטיל. גם הטבעת המחברת ביניהם מעוצבת באופן שמאפשר הפרדה יעילה בין הטיל לשלב שהופרד. סידור המנועים בהנעה רב־שלבית מתוכנן באופן מותאם לדרישות תפקיד המנוע ולתנאי הסביבה בזמן פעולתו. לרוב, השלב הראשון, המותקן בתחתית המערכת, הוא הרחב ביותר ובעל המנועים הגדולים ביותר, היות שהוא נדרש לשאת משקל רב יותר – את עצמו ואת השלבים שמעליו. השלב הראשון מיועד לטוס בתוך האטמוספירה. מעליו, השלבים העליונים, להם מנועים קטנים יותר שנועדים לרוב לפעול בריק. משגרים דו־שלביים סטורן IB פאלקון 1 פאלקון 9 דלתא 3 משגרים תלת־שלביים סטורן 5 GSLV אריאן 1 אריאן 4 משגרים ארבע־שלביים PSLV פרוטון (יכול להיות גם תלת־שלבי, תלוי במשימה) הנעה רקטית רב-שלבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הצגה של רקטה מונעת בהנעה דו־שלבית – פג'ר 5
אסטרואיד כפול

אסטרואיד כפול (או אסטרואיד בינארי) הוא מערכת של שני אסטרואידים הסובבים מוקד משותף. האסטרואיד 243 אידה היה הראשון להתגלות כמערכת כזו על ידי הגישושית גלילאו בעת שעברה את חגורת האסטרואידים ב 1993 בעת מסעה אל צדק. מאז זוהו מערכות רבות נוספות. מאפיין חשוב של המערכת הוא היחס בין המסות של שני הגופים המרכיבים אותו. ברוב המערכות יחס זה הוא גבוה, כלומר אסטרואיד קטן יחסית מקיף את האסטרואיד המרכזי. מערכות אלה כוללות את 22 קליופה, 45 אגניה, 87 סילוויה, 107 קמילה, 121 הרמיונה, 130 אלקטרה, 243 אידה, 283 אמה ו 379 הואנה. במספר מערכות אחרות יחס המסה בין הגופים מתקרב לאחד, כלומר המסה שלהם דומה. ביניהם נמצאים 90 אנטיופה ו 69230 הרמס. קיימות מספר תאוריות לגבי היווצרות מערכות אלה: מערכות טרנס-נפטוניאניות יכלו להיווצר בזמן היווצרות מערכת השמש על ידי התקשרות הדדית בין הגופים או במפגש בין שלושה גרמי שמיים. ייתכן שהלוויינים של 22 קליופה, 45 אגניה ו 87 סילוויה נוצרו מהתפרקות הגוף המרכזי לאחר התנגשות ישירה או זמן כלשהו לאחר מכן כתוצאה מחריץ שנוצר. תאוריה חדשה טוענת שלהרבה אסטרואידים יש נקבוביות גבוהה, כלומר תוכנם איננו מוצק אחיד ומלא. במקרה זה, אסטרואידים קרובי ארץ שסובבים בחלק הפנימי של מערכת השמש יצרו את הלוויין שלהם באופן הבא: פוטונים המופצים מהשמש גררו העלאה במהירות הסיבוב של האסטרואיד (אפקט YORP). ההאצה גרמה לפיזור חומר מקו המשווה של האסטרואיד לחלל הקרוב שם הוא נערם לגוף קטן שמקיף את האסטרואיד. אפקט יארקוסקי ניסוי הסטת אסטרואיד כפול מדיה וקבצים בנושא אסטרואיד כפול בוויקישיתוף מאמר על השפעת אפקט YORK על אסטרואידים http://newswise.com/articles/view/542454/