laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי עבודה

יחסי עבודה הם המערכת המשקפת את כל השחקנים במסגרת החברתית הקשורה לעבודה במתכונת של עובד ומעסיק, מערכת שנהוג לכנות אותה במחקר הכלכלי "שוק העבודה". שחקניו מחולקים לשלוש קבוצות: שכירים. מעסיקים. ארגוני עובדים וארגוני מעבידים. ממשלה ורגולטורים אחרים. ניתן לפרש יחסי עבודה בצורתם המלאה, הכוללת כל התרחשות כלכלית וחברתית בשוק העבודה, או בדרך המצמצמת, הכוללת מגע על בסיס הסכמי השכר. יש המציינים יחסי עבודה אך ורק כמגע המאופיין בפעילותם של נציגי עובדים שונים. בכל יחסי עבודה קיים מתח מתמיד בין שיתוף פעולה בין גורמים אלו, לבין היווצרותם של סכסוכי עבודה. החוקר א' שירום חילק ב-1983 את יחסי העבודה לארבע רמות (מהמצומצמת למקיפה): דרג קבוצת העבודה דרג ארגון העבודה דרג שוק העבודה, הכולל ענפי שוק שלמים דרג המשק הלאומי ניתן להבחין בין ארבע גישות עיקריות לחקר יחסי העבודה (כפי שחילק החוקר ג' בליין ב-1978): הגישה היחידאית רואה ביחסי העבודה יחסים שביסודם מונחים אינטרסים משותפים והרמוניים. על פי גישה זו סכסוכי עבודה מבטאים חוסר יכולת לממש בפועל את השילוב בין הגורמים השונים. גישת הסכסוך היא גישה המתארת את שוק העבודה כזירה של מאבקים בין מעמדות חברתיים שונים. כאן ניתן להתייחס לשתי גישות משנה: מרקסיזם, המתאר את המשק כמאבק מקוטב בין שני מעמדות: עליון ותחתון (בורגנות ופרולטריון). אסכולת פרנקפורט (הקשורה גם לנאו-מרקסיזם) המתארת מאבק בו קבוצות חברתיות רבות ונטיות למיסוד המאבק, במקום הקצנתו. גישת המערכות הגישה המדינתית הנעה לעבודה פרקריאט יחסי עבודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יחסי עבודה, דף שער בספרייה הלאומית בג"ץ 7029/95 עב 9/07 עס"ק 1008/00 הורן את ליבוביץ נ' הסתדרות העובדים הכללית החדשה פד"ע לה 145 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ק הולבורן

ג'ק הולבורן (אנגלית: Jack Holborn), מיני-סדרה גרמנית שהופקה במקור עבור ערוץ ZDF הגרמני במשך עונה אחת בשנת 1982. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. העלילה אשר מתרחשת בתחילת המאה ה-19 מתמקדת בג'ק הולבורן, ילד יתום בן 13 אשר גדל בבית יתומים בבריסטול שבבריטניה. ג'ק נמצא על מדרגות הכנסייה הקתולית של מחוז הולבורן בלונדון בהיותו תינוק כאשר על זרועו הייתה רצועה עליה היה רשום "ג'ק". לכן הנזירות קראו לו ג'ק הולבורן. משאלת ליבו היא לעבוד על סיפון אונייה ולהפליג באוקיינוסים משום שהוא אינו מעוניין לגדול אצל משפחתו המאמצת. ג'ק פוגש בשודד הים בשם קפטן שרינגהאם. כאשר הקפטן רואה את הרצועה של ג'ק הוא מספר שהרצועה נראית לו מוכרת אך הוא אינו מספר לג'ק את כל מה שידוע לו. בעקבות המפגש ג'ק מקבל פלאשבקים עמומים חוזרים ונשנים מילדותו, בהם מופיעים קפטן שרינגהאם, ספינתו והוריו. ג'ק מעוניין באופן נואש לקבל מידע על עברו ומה פשר לזכרונותיו העמומים. הוא איננו מתכוון לעזוב את הקפטן לנפשו עד אשר יקבל מידע. ג'ק בורח ממשפחתו המאמצת ומתגנב כנוסע סמוי על אונייתו של הקפטן. ג'ק מתגלה על ידי צוות הספינה לבסוף בעת שהוא מנסה לגנוב אוכל. הקפטן מבטיח לספר לו רק אם ג'ק יציל את חייו שלוש פעמים. במשך הסדרה ג'ק מצליח להציל את חייו של שרינגהאם שלוש פעמים לאורך מסע הרפתקאות. "ג'ק הולבורן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'ק הולבורן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקתדרלה הרוסית-אורתודקסית (ניס)

הקתדרלה הרוסית-אורתודוקסית בניס (בצרפתית: Cathédrale Orthodoxe Russe Saint-Nicolas de Nice) היא קתדרלה אורתודוקסית-רוסית בניס, צרפת ונחשבת למונומנט לאומי. הקתדרלה נבנתה ב-1859 וטוענת להיות הקתדרלה הרוסית העתיקה ביותר במערב אירופה. הקתדרלה דומה חיצונית לכנסיית ואסילי הקדוש בכיכר האדומה במוסקבה. מ-2005 עד דצמבר 2011, התפתח סכסוך אודות הבעלות על הכנסייה כולל בניין הכנסייה, והשליטה על הקהילה, בין המנהל הנוכחי - החשמן (לצרכים משפטיים מיוצג על ידי "האגודה הפולחנית") מצד אחד, וממשלת רוסיה מצד שני. המדינה הרוסית, שבשנת 2010 הוכרה על ידי בית המשפט הצרפתי כמחזיק הבעלות, החליטה בשנת 2011 להפוך את מבנה הכנסייה לפטריארכיה של מוסקבה. המחלוקת בין השאר נבעה מן הסכסוך בין ותיקי המהגרים הרוסיים לבין המהגרים שהגיעו זה עתה לצרפת. התדיינות, עם זאת, עדיין לא הסתיימה, וערעור לבטל את פסקי הדין של בתי המשפט הנמוכים נמסר לבית המשפט לערעורים, בית המשפט האזרחי הגבוה ביותר בצרפת. ב-10 באפריל 2013, הכריע בית המשפט שלא לבטל את פסק הדין של הערכאות הנמוכות, וכתוצאה מכך הועברה הקתדרלה באופן סופי לידי הממשל הרוסי. מדיה וקבצים בנושא הקתדרלה הרוסית-אורתודקסית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקתדרלה הרוסית-אורתודקסית (בצרפתית וברוסית) האתר הרשמי(הקישור אינו פעיל) מפה עם מיקום הקתדרלה ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובו (פרי)

הקובו הוא פריו של צמח אשר שמו המדעי הוא Cereus peruvianus או Cereus repandus. זהו קקטוס שמוצאו בדרום אמריקה, והוא אחד מסוגי קקטוסי הפיטאיה, המתאפיינים בגבעולים עמודיים. בניגוד לפיטאיות האחרות, סוג זה איננו זוחל. הצמח אותר בפרויקט שהתחיל בשנת 1985 ומטרתו הייתה זיהוי צמחים נותני פרי המתאימים לגידול במדבר. זרעיו התקבלו מעמרם קודיש, אשר נהג ללקט זרעים מגנים פרטיים בדרום קליפורניה, מצמחים בעלי פירות באיכות סבירה. מבין הזרעים הללו, המבטיח ביותר היה Cereus peruvianus Britton and Rose. הסתבר שהוא יעיל מאוד בניצול מים, עמיד לטמפרטורות גבוהות מאוד בלחות אוויר נמוכה מאד, קרינת שמש מלאה, ללא חרקים מזיקים בישראל. כמו כן, קל וזול להרבות אותו מייחורים. מניב אחרי 3 שנים בלבד, בעל חיי מדף ארוכים, תכולת סוכר נמוכה ומתאים לחולי סוכרת. כדי להבטיח יבול כלכלי, יש הכרח לגזום את הגבעולים. צמח הצ'ראוס הוא קקטוס עמודי, קוצני ומסועף, הגדל עד לגובה של כ-3 מטרים. פורח בלילה בצבעי לבן וורוד. כל פרח נפתח ללילה אחד בלבד ואחר כך נובל. לפריו שונות רבה בצבעים, הנעים בין צהוב לאדום כהה. הפרי מיוחד בקרב הקקטוסים בהיותו חסר קוצים, על אף שצמח האם קוצני מאוד, בעיקר בחלקו התחתון. ציפת הפרי הנאכלת היא בצבע לבן, ארומטית, בטעם עדין, חמוץ- מתוק. בציפה מפוזרים זרעים שחורים קטנים אשר אף הם אכילים. בשל צבע ציפת הפרי (לבן עם נקודות שחורות), רבים משתמשים בו על מנת לקשט מגשי פירות. הצמח הוא בעל אי התאם עצמי והפריה זרה היא חובה. מאחר שאין לו מאביק מתאים בארץ, ללא הפריה ידנית איננו מפתח פירות, וזו הסיבה שהרבה חובבים מכירים אותו רק כצמח נוי, בעל פרחים מרשימים, הפורחים ללילה אחד בלבד. הפרי היה מיוצא מישראל על ידי חברת אגרקסקו תחת השם "קובו" ובשנת 2014 חקלאי ישראל היו היצואנים היחידים בעולם. מאז פסק היצוא של הקובו והוא משווק רק לשוק המקומי (נכון לספטמבר 2022, לפי דיווח של פרופסור יוסף מזרחי). השם, כפי שידוע בישראל, ניתן מתוך מבט ליצוא, כפי שאמר פרופסור מזרחי, שעמד בראש צוות האינטרודוקציה: "אנו המצאנו את השם קובו כדי להבדילו מהפיטיות האחרות. בחרנו את המילה קובו כי ניתן לבטאו בכל העולם ללא אותיות עם צלילים שיש אנשים שלא יכולים לבטא." מטע קובו בשדה ניצן פרי קובו קלאסי מדיה וקבצים בנושא קובו בוויקישיתוף מערכת וואלה!‏, יותר ישראלי מטרופי, באתר וואלה, 15 בספטמבר 2002. J. Weiss, A. Nerd, and Y. Mizrahi. 1993. Development of Cereus peruvianus (Apple Cactus) as a New Crop for the Negev Desert of Israel, hort.purdue.edu p. 486-471. In: J. Janick and J.E. Simon (eds.), New crops. Wiley, New York. Mizrahi, Y., A. Nerd, and Y. Sitrit. 2002. New Fruits for Arid Climates, hort.purdue.edu p. 378–384. In: J. Janick and A. Whipkey (eds.), Trends in new crops and new uses. ASHS Press, Alexandria, VA. קובו באתר הרשימה האדומה של IUCN Mizrahi Y., Cereus Peruvianus (Koubo) New Cactus Fruit For the World, Rev.Bras.Frutic.,Jaboticabal-SP 36(1), מרץ 2014, עמ' 068-078 Weiss, J. et al., Janick J.,Simon, J.E. (ע), Development of Cereus peruvianus as a new crop for the Negev desert of Israel, New crops, New York: Wiley and Sons, 1993 קובו, באתר ITIS (באנגלית) קובו, באתר NCBI (באנגלית) קובו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קובו, באתר GBIF (באנגלית) קובו, באתר The Plant List (באנגלית) קובו, באתר IPNI (באנגלית)
בוחן ביצועים

בוחן ביצועים (באנגלית: Benchmark; בתעתיק: בֶּנְצְ'מַרְק) הוא מונח בתחום המחשבים המציין מבחן להערכת והשוואת ביצועי מחשב, או אחד מרכיביו. רוכשי מחשבים ורכיבי מחשב מעוניינים לקבל מדד לביצועים של המוצר, הן מבחינת ביצועים מרביים שיכולים להיות אפשריים בתנאים מסוימים, והן בהשוואה יחסית למוצרים מקבילים תחת תנאים דומים. בוחני ביצועים מאפשרים הערכת ביצועים באמצעות כלי אחיד או כלי השואף להיות מציאותי או הוגן בין תנאי בדיקה שונים. יצרני המחשבים מפרסמים אמנם תוצאות בדיקות שהם עצמם מבצעים למוצריהם, אולם בדיקות אלו לא נעשות בתנאים זהים, ורוכשי המחשבים מפקפקים באובייקטיביות של מבחני היצרן. לכן, נוהגים גופים חיצוניים הנחשבים כאובייקטיביים לבצע מבחני השוואה. רוב עיתוני המחשבים המקצועיים עורכים בדיקות בוחן ביצועים ויש גיליונות אשר מבחנים אלו וניתוחם הוא עיקר תוכן הגיליון. מדידת ביצועיו של מחשב אינה פשוטה, ומצריכה הגדרה מדויקת של אופן המדידה. מדידה פשוטה יחסית היא מספר פקודות המכונה שמבצע המחשב בשנייה. אלה נמדדו בשתי יחידות מידה: MIPS או FLOPS. מהירות השעון של המחשב משמשת אף היא להערכת ביצועי המעבד. בנוסף על האמור לעיל, משתמשים במונח בנצ'מרק גם כשיטה מובנית לשיפור הביצועים בארגון בדרך של הבנת תהליכים ושיטות עבודה המתבצעים בגופים אחרים או ביחידות אחרות שבאותו ארגון והטמעתם בארגון. בנצ'מרק (כלכלה) מדיה וקבצים בנושא בוחן ביצועים בוויקישיתוף פרופ' יעקב קדם שיטת Benchmarking לשיפור ביצועי הארגון ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתנאל הוכברג

נתנאל הוכברג (20 בדצמבר 1897 - 27 בינואר 1983) היה אגרונום ומומחה לגידול גפן. זוכה פרס ישראל לחקלאות לשנת תשט"ו. הוכברג נולד בנס ציונה והתחנך בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". לאחר השתלמות בחוץ לארץ חזר ארצה והיה מורה בבית הספר. באגרונומיה התמחה בתחום הגפנים. ספריו היו במשך מספר עשורים הספרים היחידים בשפה העברית על נושא הגפן, והיוו בסיס מקצועי לגידולו. בתחום המחקר הוכברג היה הראשון בארץ לערוך הכלאות וליצור זני גפן חדשים. הזן הראשון שפותח על ידו הוא "דן בן חנה", הנקרא על שם בנו דן שנהרג במלחמת העצמאות, אשר יוצא לדרום אפריקה. זן גפן נוסף שפותח על ידו הוא "שחרית", המשמש לייצור יין. בשנת תשט"ו זכה בפרס ישראל לחקלאות. רעייתו, חנה לבית רוז'נסקי, נפטרה בשנת 1955. בנם הבכור דן נהרג בגיל 17 בקרב על שילתא ובנם הצעיר, נתן, היה בין מייסדי יקב מקוה ישראל. הוכברג נפטר בשנת 1983. "זמירות הגפן והטפול לקביעת צורתה", הוצאת מצפה, תל אביב, תרצ"ה "רבוי גפנים ונטיעת כרמים", הוצאת "השדה", תל אביב, תרצ"ח "גידול הגפן", הוצאת "השדה", תל אביב, תשי"ד "פריחה והפריה בזני גפן בארץ ושינויים מבחינת הפוריות בקשר עם מבנה הפרח וההפריה", רחובות, תש"ך נתנאל הוכברג, דף שער בספרייה הלאומית מידע על נתנאל הוכברג בקטלוג הספרייה הלאומית אתר "Billiongraves" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלק (סוג)

סלק (שם מדעי: Beta) הוא סוג של צמח בעל פרחים ממשפחת הסלקיים. קיימים כ-15 מינים השייכים לו, המוכר (והנפוץ ביותר) מביניהם הוא הסלק המצוי, שנקרא לרוב בפשטות סלק. המינים האחרים נפוצים באזורי גידול מצומצמים, לרוב באירופה ובאסיה. כך למשל, Beta Corolliflora צומח אך ורק בטורקיה, בגאורגיה, בארמניה ובאיראן. למרבית מיני הסלק (למעט הסלק המצוי) אין שמות רשמיים בעברית, ולאחדים אף אין שמות רשמיים באנגלית מדוברת. בארץ ישראל צומחים שני מינים בלבד: הסלק המצוי שהגיע לארץ לפני מאות בשנים, וסלק אדנה (סלק ממוצא טורקי) שהתגלה בארץ כצמח בר בפרטים בודדים בלבד בשנת 2007. מדיה וקבצים בנושא סלק בוויקישיתוף סלק, באתר ITIS (באנגלית) סלק, באתר NCBI (באנגלית) סלק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלק, באתר Tropicos (באנגלית) סלק, באתר GBIF (באנגלית) סלק, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זליג סוסקין

זליג אויגן סוּסקין (25 במרץ 1873, קרים – 26 בפברואר 1959, תל אביב) היה מראשוני התנועה הציונית ואגרונום שפעל כאיש מקצוע בפיתוח ההתיישבות החקלאית. מוכר כאחד ממייסדי נהריה. סוסקין נולד ליחזקאל ורחל בכפר צ'ורבש בחצי האי קרים שבאימפריה הרוסית. עם סיום בית הספר התיכון למד במכון החקלאי הגבוה בברלין והוסמך שם כאגרונום. הוא המשיך בלימודים אקדמיים באוניברסיטת רוסטוק וסיים שם דוקטורט בפילוסופיה. במהלך לימודיו היה חבר אגודת הסטודנטים הציונים שייסדו שמריהו לוין וליאו מוצקין. טרם עלייתו ארצה נמנה עם מייסדי "המרכז הציוני" ברוסיה ומייסדי "קרן היסוד". בשנת 1896 עלה סוסקין לארץ ישראל בשליחות חובבי ציון, לשם ניהול העבודה החקלאית בקרב מייסדי באר טוביה (שכונתה אז "קסטינה", על שם הכפר הערבי השכן). כעבור שנתיים עבר לנהל את נטיעות האקליפטוסים בביצות חדרה וניהל את הכשרת הקרקע לנטיעת הפרדס בגן שמואל. ב-1898 התלווה אל בנימין זאב הרצל בעת ביקורו בארץ ישראל, ובעקבות זאת נרתם לעריכת מחקרים לבדיקת האפשרויות לחקלאות באזורים שונים בארץ. ב-1903 השתתף בקונגרס הציוני השישי, שם נבחר לוועדה לחקר ארץ ישראל, יחד עם אוטו ורבורג ופרנץ אופנהיימר. במסגרת זו השתתף במשלחת לאל עריש שחקרה את האזור לבקשת הרצל. חלק ממחקריו החקלאיים נערכו בשיתוף פעולה עם אהרן אהרנסון, שעמו ייסד בשנת 1900 משרד לייעוץ והדרכה בתחום החקלאות והמטעים. בעקבות מינויו למנהל מחלקת ההתיישבות בקק"ל, בשנת 1918, החל לבחון יישום מודל חקלאי שהכיר בעת סיוריו באירופה. על פי מודל זה תכנן לבסס חקלאות אינטנסיבית על חלקות אדמה קטנות, בהן יקוימו רפת, לול וגידולי ירק. שיטה זו ניסה ליישם באזור בנימינה והצלחת השיטה אירעה עם הקמת נהריה, בשנת 1934. שיטתו אומצה על ידי זאב ז'בוטינסקי, ובעקבות תמיכתו הפך לפעיל בתנועה הרויזיוניסטית. מלבד זאת הביא לארץ ישראל את שיטת ההידרופוניקה לגידול צמחים על מים. בשנת תשי"ח זכה בפרס ישראל למדעי הטבע (חקלאות). סוסקין נפטר בשנת 1959 בבית החולים הדסה שבתל אביב והובא למנוחות בבית העלמין בנהריה. העיר נהריה קראה רחוב על שמו. ז. סוסקין, הלקח מזבדליה - מטעי תפוחי הזהב בזבדליה בעיתון "הצפון", 2 בנובמבר 1926 ז. סוסקין, המפרנסת שלנו - השמש, הַבֹּקֶר, 30 במרץ 1953 ז. סוסקין, רמת רזיאל, חרות, 28 בינואר 1949 מדיה וקבצים בנושא זליג סוסקין בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "ד"ר זליג (אויגן) סוסקין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2094 זליג אויגן סוסקין (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר "בית ליברמן - מוזיאון לתולדות העיר נהריה" ב. נתן, אלה היו חיים, חרות, 22 ביוני 1958 ברוך ויינשטיין, מקסטינה להידרופוניה - קווים לדמותו של זליג סוסקין ז"ל, הַבֹּקֶר, 6 במרץ 1959 אייזיק רמבה, חי חיים יפים ומת מיתה יפה, חרות, 6 במרץ 1959 אייזיק רמבה, זכה לאחר מותו, חרות, 5 באפריל 1960 מידע על זליג סוסקין בקטלוג הספרייה הלאומית זליג אויגן סוסקין (1873-1959), דף שער בספרייה הלאומית יוסף נדבה, משא ומתן יהודי מצרי על אל-עריש, הַבֹּקֶר, 28 בינואר 1949 תחנת "הידרופוניקה" בירושלים לגידול ירקות ללא אדמה, למרחב, 13 ביולי 1955 גידולי ירקות בלי אדמה, הַבֹּקֶר, 9 במאי 1941 אלה יקבלו פרס ישראל, שערים, 22 באפריל 1958 טקס חלוקת פרסי ישראל יערך ביום חמישי בירושלים, חרות, 22 באפריל 1958 י. רבי, פרסי ישראל בשנת העשור, על המשמר, 30 באפריל 1958 ד"ר זליג סוסקין, דבר, 27 בפברואר 1959 אגרונום ד"ר זליג סוסקין, קול העם, 27 בפברואר 1959 ד"ר ז. סוסקין למנוחות, דבר, 2 במרץ 1959 ד"ר ז. סוסקין ז"ל, חרות, 27 בפברואר 1959 נפטר ד"ר ז. סוסקין, הַבֹּקֶר, 27 בפברואר 1959
אתנאסיוס הקדוש מאתוס

אתנאסיוס הקדוש מאתוס (ביוונית: Άγιος Αθανάσιος Αθωνίτης, בערך 920 - 5 ביולי 1000) המכונה גם "אתנאסיוס מטרביזונד" (כיום טרבזון בצפון טורקיה) היה נזיר ביזנטי אשר ייסד את הקהילה הנזירית בהר אתוס. אתנאסיוס הקדוש נולד בטרבזון ולמד בקונסטנטינופול שם זכה לשם "אברהם". הוא נודע כמטיף קנאי ורכש השפעה על הקיסר ניקופורוס השני עוד בטרם עלה לשלטון. כשניקופורוס היה לקיסר, שינה אברהם את שמו לאתנאסיוס והצטרף לנזירים בהר קימינס שבביתיניה. בשנת 958 הגיע אתנאסיוס להר אתוס והשתתף בהגנתן של הסקיתות ומקומות הפרישה האחרים בפני הסרצנים. עוד החל אתנאסיוס בארגון הסקיתות לקהילה אחת שהפכה עם הזמן למנזר מייסטי לאורה, אותו הקים בסיוע כספי של ניקופורוס השני. המנזר אשר הוקדש בשנת 963 ממשיך ופועל גם כיום, והוא המנזר הפעיל העתיק ביותר בהר אתוס. עם זאת הקמת המנזר נחשבה לצעד מהפכני ולוותה במחלוקת בין תומכיו של אתנאסיוס לבין גורמים שמרניים אשר סברו כי שינוי זה יפגע באורחות החיים במקום. עם מות ניקופורוס השני, פטרונו של אתנאסיוס, הוא נמלט לקפריסין ונותר שם עד שהקיסר יוחנן הראשון צימיסקס עלה לשלטון וחידש את חסותו על הר אתוס. בשנת 972 אף פרסם יוחנן הראשון צו חתום בבולה שקבע כי הר אתוס הוא מדינה נזירית אוטונומית. בעקבות חזון שפקד את אתנאסיוס הוא חזר מיד להר אתוס, היה לאב המנזר ואימץ לו טיפיקון קוינוביוני. אתנאסיוס הקדוש מת בשנת 1000 לערך כאשר בול עץ שנשר מכיפת הכנסייה צנח ופגע בו. הוא הוכר כקדוש ויום חגו הוא ה-5 ביולי. מדיה וקבצים בנושא אתנאסיוס הקדוש מאתוס בוויקישיתוף אתנאסיוס הקדוש מאתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טיפיקון

טיפיקון (יוונית Tυπικό או Τυπικό της Εκκλησίας "טיפיקון הכנסייה" או Εκκλησιαστικό Τυπικό - "טיפיקון כנסייתי" או Λειτουργικό Τυπικό - "טיפיקון ליטורגי") הוא סידור המכיל הוראות והנחיות בדבר התפילות והטקסים של הכנסייה האורתודוקסית, והערוך בצורת לוח שנה מתמשך. הוראות הטיפיקון נוהגות אגב מספר שינויים גם בכנסיות הקתוליות המזרחיות הנוהגות לפי הליטורגיקה האורתודוקסית. ראשיתו של הטיפיקון במנזרים שהוקמו בתקופת הנצרות המוקדמת, ומטרתו הייתה לארגן ולסדר את אורחות החיים במנזרים. שניים מהמנזרים המוקדמים - הלאורה במנזר מר סבא שבנחל קדרון ומנזר יוחנן הקדוש בקונסטנטינופול - השפיעו על הליתורגיקה האורתודוקסית ועל הטיפיקון יותר מהאחרים: הטיפיקון של מנזר מר סבא שנוסד בשנת 484 הוכר כטיפיקון הסטנדרטי הראשון. הוא ריכז את אורחות החיים, התפילה והמנהגים של הנזירים המוקדמים בארץ ישראל, במצרים ובאסיה הקטנה, והורחב ועודכן במאה ה-7 ובמאה ה-8. בשל קרבתו של המנזר לירושלים לעיתים כונה טיפיקון המנזר בכינוי "טיפיקון ירושלים". לאחר שטיפיקון מר סבא הגיע לקונסטנטינופול הוא התקבל במנזר יוחנן הקדוש בעיר. הטיפיקון עבר שינויים רבים. במאה ה-15 כבר נחשב לטיפיקון המחייב בכנסייה האורתודוקסית, וב-1545 הודפסה המהדורה הראשונה שלו. לקראת סוף המאה ה-19 נערכו בטיפיקון זה שינויים שנועדו להתאימו לרוח הזמן ולשקף את אורחות החיים במנזרים בעת המודרנית. טיפיקון זה, שנודע בשם "טיפיקון הכנסייה הגדולה של הצלוב" (Τύπικον της του Χριστού Μεγάλης Εκκλήσιας), אומץ על ידי פטריארך קונסטנטינופול וכיום הוא הטיפיקון הנוהג בכל הכנסיות הסרות למרותו. מדיה וקבצים בנושא טיפיקון בוויקישיתוף
תל חסי

תל חָסִי (בערבית: תַל אל-חַסִי) הוא תל עתיק באזור השפלה הממוקם על גדות נחל שקמה, כ-10 ק"מ מדרום לקריית גת. זיהוי התל אינו ברור. קלוד קונדר הציע לזהות את התל עם העיר "לכיש" המופיעה במקרא. פלינדרס פיטרי קיבל זיהוי זה בגלל קרבת התל לחורבת "אום ליקיס". לבסוף זוהתה לכיש עם תל אֶ דֻוֵיר. ויליאם אולברייט הציע לזהות את התל עם "עגלון", אולם לא נמצא כל ממצא בשטח המאשר או סותר זיהוי זה. החפירות הארכאולוגיות הראשונות נערכו באתר ב-1890 על ידי סר פלינדרס פיטרי מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. חפירות אלה היו החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בארץ ישראל. פיטרי חפר במקום, מאחר שסבר לפני החפירות כי מדובר בלכיש העתיקה. פטרי חשף חומת לבני בוץ עבה מאוד, חפר 79 בורות בדיקה, וקבע שהשרידים שייכים לשלב הקדום ביותר של האתר. הוא תיארך אותם לשנת 1700 לפנה"ס. בשנת 1891 חפר פרדריק בליס בחלקו הצפוני-מזרחי של האתר, הוא המשיך את החפירות של פטרי שחזר לחפור במצרים. בליס מצא חומת לבני בוץ ומגדל הקשור לחומה. הוא מצא מכתב מהמאה ה-14 לפנה"ס שנרשם על גבי חרסים בכתב היתדות אשר דומה מאוד לכתב פרוטו-סינאי ובהם מופיעה המילה בלע. בנוסף גילה מכתב בכתב יתדות שהוכנס לקורפוס מכתבי אל-עמרנה על ידי קנוטסון לספרו כמכתב א"ע 333. החפירות הראו שהיישוב בעיר התחתית שייך לתקופת הברונזה הקדומה. בליס הסיר כמעט שליש מהאקרופוליס והגדיר 11 שכבות יישוב אותן חילק לשמונה "ערים". בנוסף מצא בליס בית קברות וקבע שקברים אלה הם בני 200–300 שנים. אחד הממצאים החשובים בחפירת בליס היה מבנה בנוי היטב אשר תוכנן בסימטריות רבה. המבנה הוגדר כמבנה ציבור ומשתייך לאדריכלות של "בתי מושל" אשר כמוה נמצאו גם בתל גמה ובתל אל-פארעה (דרום). המבנה תוארך על ידו למאה ה-14 לפנה"ס תקופת הברונזה המאוחרת. הבניין הוקם על שכבת אפר אשר ציינה את חורבן השכבה הקודמת. הבניין היה בגודל של 18X18 מטר, קירותיו ניבנו ללא יסודות בעובי של 1.5 מטר בממוצע. המבנה כלל אולם או חצר מרכזית. ב-1970 חודשו החפירות בתל על ידי בתי הספר האמריקאים לחקר המזרח. עד שנת 1983 נערכו שמונה עונות חפירה. במסגרת החפירה נפתחו שטחים חדשים ממערב ומדרום לתעלה שחפר בליס, וכן לאורך המדרון הדרומי של האקרופוליס. משלחת זאת הצליחה להגדיר רצף יישובי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה ההלניסטית. המשלחת תיארכה את הקברים שמצא בליס לשנים 1600–1800 מהתקופה העות'מאנית. תל ירמות תל לכיש המילון האנציקלופדי של המקרא, איתן אבניאון, הוצאת איתאב-בית הוצאה לאור,2003. כל מקום ואתר, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000. ולרי מ' פרגו, "חסי, תל", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ-ישראל, כרך ב' ע' 519–523 בעריכת אפרים שטרן, איילת לוינזון-גלבוע, יוסף אבירם, 1992 אליעזר ארן, "האדריכלות של "בתי מושל" מצריים מתקופת הממלכה החדשה בארץ-ישראל", ארץ ישראל מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, י"ח, תשמ"ה. יהודה דגן, "פיטרי, תל חסי וזיהויה של לכיש: לתולדותיה של סוגיה גאוגרפית היסטורית", ארכאולוגיה, ביטאון אגודת הארכאולוגים בישראל, 3, 1992 מדיה וקבצים בנושא תל חסי בוויקישיתוף תל חסי (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית דיווח על חפירות פיטרי באתר הקרן הבריטית לחקירת ארץ ישראל (PEF) מידע על אתר תל חסי, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות שפי גבאי, המדור הארכיאולוגי של מוזיאון ישראל, דבר, 4 ביוני 1965 ציפורה כוכבי-רייני, למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ', עמ' 14 גנזי קדמוניות, הצפירה, 19 בדצמבר 1901
בית דאדשכליאני

בית דַאדֵשכֵּלִיאָנִי (בגאורגית: დადეშქელიანი) הייתה משפחה אריסטוקרטית בהררי צפון-מערב גאורגיה במחוז ההיסטורי סוואנתי. הם שלטו בנסיכות סוואנתי משנות העשרים של מאה השמונה עשרה ועד ל-1857. על פי משפחת דאדשכליאני מוצאם הוא משושלת שמחלים (אנ')‏ של טארקי שבדאגסטן. לעיתים הם מתיימרים להיות ממוצא בית גלובאני (אנ'), שושלת נסיכים עתיקה מסוואנתי הנזכרת ברשומות הגאורגיות מאז המאה השלוש עשרה. אחד מנסיכי גלובאני היה שר האוצר של תמר המלכה. רבים מנציגי המשפחה מונו כחונכים ליורשי העצר ושופטים, כיוון שגלובאני נודעו בשל השכלתם הנרחבת, אינטליגנציה, יושר ורציונליות. משפחת גלובאני הייתה השליטה של נסיכות סוואנתי בשנים 1360 ועד אמצע המאה השבע עשרה, בהם נגזלו אדמותיהם בידי נסיכי בית דאדיאני (אנ'). עם כיבושם של הדאדיאנים את הנסיכות הם רצחו את כל משפחת גלובאני מלבד הנסיכה גלובאני ושני בניה, שהצליחו להימלט למחוז קברדה. הבן הבכור, דאדש גלובאני, נישא לאצילה הקברדינית ושמו שינה צורה לשם משפחה מקומית נפרדת, דאדשכליאני. בשנות העשרים של המאה השמונה עשרה, בעזרת הקברדינים, כבשו הגלובאנים את סוואנתי וחיסלו את שבט ריצ'גביאני המתחרה. בשנות העשרים של המאה התשע עשרה, התפצלה נסיכות סוואנתי בפועל לשתיים, סוואנתי עילית שנשלטה על ידי דאדשכליאני וסוואנתי תחתית נשלטה על ידי גלובאני. שני השליטים חלקו את אותו שלט האצולה. בניצחון על המאבק הפנימי בסוואנתי, שלטה המשפחה בנסיכות סוואנתי משנות החמישים של המאה השמונה עשרה ועד לשנת 1857. בשנת 1833, הם קיבלו את ריבונות האימפריה הרוסית והמשיכו ליהנות במידה רבה של אוטונומיה. הרוסים התערבו בסכסוך אלים בין שני ענפים של משפחת דאדשכליאני, ובסופו של דב, סיפחו את הנסיכות בשנת 1857. הסכסוך הממושך בין הדאדשכליאנים, ההתנגדות שלהם לשלטון הרוסי, וההתנדנדות בנאמנותם לרוסים בתקופת מלחמת קרים (1854-1856), הובילה להתערבות ישירה של הרוסים. בשנת 1857, הנסיך אלכסנדר בריאטינסקי (אנ')‏ (1856-1862), הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הורה על כיבוש נסיכות סוואנתי בכוח צבאי. קונסטנטין, המתאווארי של סוואנתי, ניסה לנהל משא ומתן, אבל הודח ב-11 בספטמבר 1857, ונצטווה לצאת לגלות בירוואן. בפגישת הפרידה, שהתקיימה בכותאיסי, ב-27 באוקטובר של אותה שנה, הוא התווכח עם מושל פלך כותאיסי, אלכסנדר גגארין והרג אותו יחד עם שלושה מאנשיו. כאשר נתפס נשפט במשפט צבאי מהיר והוצא להורג ביריה. בשנת 1858 בוטלה הנסיכות והפכה למחוז באימפריה הרוסית והוצב בראשה מושל (רו'). רבים מנציגי המשפחה הוגלו לסיביר ולמחוזות רוסיים אחרים, ויתר הדאדשכליאנים שנותרו נושלו מזכויותיהם האציליות. אותר הגדול (დიდი ოთარი) (שנות ה-50 של המאה ה-18 - 1780) תנגיז מוסוסטר (1780-1800) מיכאיל ציוק דאדשכליאני (ციოყ (მიხეილ) დადიშქელიანი)‏ (1800-1841) ניקולוז טטרחן (1841-1846) קונסטנטין דאדשכליאני (1846-1857) מדיה וקבצים בנושא בית דאדשכליאני בוויקישיתוף "נגמר הדין על רצח נפשו של הנסיך דאדישקיליאני. הנסיך דאדיאני ששכר את הרוצחים נדון להשלח לעבודת פרך לעשרים שנה. הרוצחים בובאחידזה יאלשייבי-ליב שנה, קוחידזה לעשר שנים. הנסיכה דאדישקיליאני יצאה זכאית בדינה" חדשות היום, הצפירה, 2 בינואר 1912 שָמחַל או סָמחַל (אנ') הוא תואר, בשפה הקומיקית (אנ') של הקומיקים מדאגסטן, המקביל לתואר "החאן של טארקי" שבדאגסטן סיריל טואומנוף (אנ')‏ (1963), מחקרים על ההיסטוריה הנוצרית של הקווקז, עמ' 270, (באנגלית) דוד מרשל לנג (אנ')‏ (1962), ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, עמ' 96-97, (באנגלית)