laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוסניה הצעירה

בוסניה הצעירה או הבוסנים הצעירים (בסרבית: Млада Босна) הייתה תנועה מהפכנית שהייתה פעילה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי בבוסניה והרצגובינה. התנועה תמכה בשחרור כל השטחים הסלאביים הנתונים תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ואיחודם עם ממלכת סרביה (סרביה הגדולה) ליצירת ממלכה פאן-סלאבית גדולה (יוגוסלביזם). בעקבות ההפיכה בסרביה ב-1903 ועלייתו לשלטון של בית קראג'ורג'ביץ', התעוררו רגשות לאומיים אצל העמים הסלאביים שעדיין חיו תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. עמים אלו רצו להתאחד עם ממלכת סרביה כדי ליצור את "יוגוסלביה". רגשות אלו התחזקו מאוד בעקבות הצלחותיה הצבאיות של סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה, כמו גם הזעם על הסיפוח האוסטרו-הונגרי של בוסניה והרצגובינה. ארגון "בוסניה הצעירה" הוקם בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 בידי המסאי ולדימיר גצ'ינוביץ'. מטרתו המוצהרת הייתה למגר את השלטון האוסטרו-הונגרי בבוסניה והרצגובינה. הארגון כלל בעיקר סרבים אשר חיו באוסטרו-הונגריה, אך גם קרואטים ובוסנים. רובם היו צעירים כפריים אשר עברו ללמוד בבתי ספר או אוניברסיטאות בערים הגדולות. הם תמכו בפוריטניות, התנגדו לשתיית אלכוהול, והאשימו את האוסטרים בהשחתת הנוער הסלאבי. הם מיעטו לעבוד בעבודות קבועות והתקיימו בעיקר מנדבות. רבים מהם היו מסוכסכים עם בני משפחותיהם, כך שהם חלקו ביניהם את החפצים המועטים שברשותם וישנו זה אצל זה. הם נהגו לבלות שעות בישיבה בבתי קפה תוך שהם מתווכחים על פוליטיקה והחיים. התנועה פעלה בשיתוף פעולה עם ארגון הטרור "היד השחורה", אולם רק על גצ'ינוביץ' עצמו ידוע בוודאות כי היה חבר בשני הארגונים בו זמנית. רבים מהמתכננים ומהמבצעים בפועל של רצח פרנץ פרדיננד אשר הביא למלחמת העולם הראשונה, השתייכו לבוסניה הצעירה. ביניהם ניתן למנות את: גברילו פרינציפ, דנילו איליץ', נדליקו צ'ברינוביץ', מוחמד מחמדבשיץ' וואסו צ'ויברילוביץ'. פאן-סלאביות מדיה וקבצים בנושא בוסניה הצעירה בוויקישיתוף מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 499. מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 500.
טהונגיאי-הואי קהא קהאנג

טהונגיאי-הואי קהא קהאנג (בתאית: เขตรักษาพันธุ์สัตว์ป่าทุ่งใหญ่-ห้วยขาแข้ง) היא שמורה לחיות-בר השוכנת בגבעות טנאסרים (בתאית: ทิวเขาตะนาวศรี) שבתאילנד. האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1991, והוא מכיל בתוכו את שטחן של שתי שמורות טבע שונות: שמורת "טהונגיאי-נארסואן", ושמורת "הואי קהא קהאנג". השמורות הללו הוקמו בנפרד בשנים 1972 ו-1974, בהתאמה, וכיום מהווים רצף טריטוריאלי. שטחי השמורה מתפרסים על פני כמה מחוזות: קנצ'נבורי, טק ואותאי טהאני. סך הכל מתפרסת השמורה על שטח של למעלה מ-600,000 דונם, סמוך לגבול מיאנמר. השמורה מכילה דוגמאות של כמעט סוגי היערות שביבשת דרום-מזרח אסיה, וכוללת שתי מערכות-נהר חשובות. בנוסף, היא מהווה בית למגוון גדול מאוד של בעלי חיים, לרבות פילים ונמרים, וזנים שונים אשר נמצאות בסכנת הכחדה. השמורה היא אחד האזורים הכי פחות נגישים בתאילנד, עבור בני-אדם, וכפועל יוצא, אחד האזורים בתאילנד אשר הכי פחות מושפעים מהתערבותם של בני האדם. חשיבותו של האתר כמרחב שימור טמונה בהטרוגניות ובשלמות של בתי הגידול שלה, במגוון של החי והצומח שלה, ובמורכבות של המערכת האקולוגית שלה. האתר כולל יופי טבעי יוצא דופן וחשיבות אסתטית עם עמקים צדדיים תלולים ופסגות הרים מרשימים המשקיפים על מישורים נמוכים. מראה הנוף של האתר הוא יוצא דופן, ושזור במפלים וזרמי מים, ובפסיפס ייחודי של סוגי היער. האתר עומד ב-3 קריטריונים אשר בזכותם נחשב לאתר מורשת עולמי: קריטריון7 – תכונות מיוחדות של יופי טבעי, וסביבת מחיה בעלת ערך מדעי רב. קריטריון 9 – השמורה מייצגת ביומה יוצאת דופן וייחודית בדרום היבשת, המשלבת את תכונות החי והצומח של ארבעה אזורים (סיני-הימלאי, סונאדי, הודו-בורמזי, והאינדו-סינואוגרפי ההודי). קריטריון 10 – השמורה מכילה מגוון עשיר במיוחד של בעלי חיים. רשימות המינים שנצפו בשמורה, כוללת, בין השאר, 120 מיני יונקים, 400 מיני ציפורים, 96 מיני זוחלים, 43 מיני דו-חיים ו-113 מיני דגי מים מתוקים. שמורת הטבע טהונגיאי-הואי קהא קהאנג באתר אונסק"ו
זליפיה (פולין קטן)

זָלִיפִּיֶה (בפולנית: Zalipie) הוא כפר בדרום פולין, בפרובינציית פולין קטן. הכפר שוכן כ-7 ק"מ מערבית לאולסנו (אנ') וכ-13 ק"מ צפונית-מערבית לדומברובה טרנובסקה, ו-68 ק"מ מזרחית לבירת המחוז, קרקוב. במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נהרגו 17% מאוכלוסיית הכפר. נכון ל-2004 בכפר מתגוררים כ-750 תושבים. הכפר, המכונה גם בשם "כפר הפרחים", מפורסם בשל נטיותיהם האמנותיות-דקורטיביות של תושביו, ומשמש אטרקציה תיירותית החל מראשית המאה ה-20. הכפר על פרטיו; חזיתות 20 הקוטג'ים (ובחלק מהם אף בקירות הפנימיים), בארות, אסמים, לולים, מבני עזר חקלאיים, גדרות, רהיטים וכלי בית, מעוטרים בציורים פרחוניים ססגוניים. בשנים האחרונות החלו ללמד בבית הספר שבכפר את אמנות הציור הייחודית לכפר זה. מקור הנוהג לעיטורים הפרחוניים אינו ברור דיו, אך קיימת השערה כי הדבר התפשט מאחת מבנות הכפר שקישטה את הכנסייה המקומית במהלך שיפוציה. הסבר אחר רווח יותר הוא שכתמי הפיח שיצאו מהתנורים הותירו את רישומם גם לאחר הסיוד, ועל כן עם בוא החגים נהגו לצבוע אותם ולעטר סביבם בפרחים. כאשר המסורת החלה, היו נשות הכפר משתמשות באבקות צבע עם חלב ובתערובת של אפר סיד ועוד, ואת מברשות הצבע יצרו משיער הפרות המקומיות, או מגזע עץ כתוש בתחתיתו. לשם שימור מסורת הציור בכפר, וכניסיון התאוששות ממלחמת העולם השנייה, מתקיימת בו מדי שנה באביב - מאז 1948 - תחרות לבני הכפר על "הבית המקושט היפה ביותר". למרות ייחודיותו התיירותית של הכפר, הוא אינו עמוס בתיירות במהלך השנה. הגישה אל הכפר היא דרך כביש צר וארוך, וכן בתוך הכפר הרחב עצמו נדרשת ניידות רבה. מדיה וקבצים בנושא זליפיה בוויקישיתוף זליפיה, באתר HIPL פולין: כפר הבתים הרקומים, באתר מסע אחר כפר הפרחים בפולין - מסורת מדהימה!, באתר בא במייל ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זליפיה (פולין קטן)".
יהודה בן קלונימוס ממגנצא

רבי יהודה ב"ר קלונימוס ממגנצא (נפטר ד'תתקנ"ו, 1196) היה רב, פוסק, פייטן ומקובל מגדולי חכמי יהדות אשכנז בתקופת הראשונים. אביו של רבי אלעזר מוורמייזא בעל הרוקח. רבי יהודה נמנה מתלמידיו של רבי שמריה בן מרדכי משפיירא. את תורת הסוד קיבל גם מקרוב משפחתו רבי יהודה החסיד. היה גם קרוב משפחה של רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא. הוא עמד בראש קהילת מגנצא בתקופת מסע הצלב ה-3 בשנים ד'תתקמ"ט-נ"ב ועורר את עדתו לתשובה ולהכנה לקראת הפורענות הצפויה. מתלמידיו החשובים היו: בנו רבי אלעזר מוורמייזא בעל ה'רקח', רבי אליעזר בן יואל הלוי ה'ראבי"ה', רבי ברוך בן שמואל ממגנצא. פסקיו והוראותיו מובאים בספרי הראשונים. ידועים גם סליחות ופיוטים שחיבר, שרובם נשארו בכתבי יד. רבי אלעזר מוורמייזא הרוקח רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא, ריב"ק יהודה בן קלונימוס ממינץ, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אונור החמישי, נסיך מונקו

אונור החמישי, נסיך מונקו (בצרפתית: Honoré V de Monaco; ‏13 במאי 1778 – 2 באוקטובר 1841), היה נסיך מונקו בין השנים 1819–1841. אונור נולד בפריז ב-13 במאי 1778, כבנו הבכור של אונור הרביעי, נסיך מונקו ולואיז ד'אומון, בתם של לואי מארי ד'אומון, דוכס אומון השישי ולואיז ז'אן דה דורפור, דוכסית מזארין. בגיל 20 הוא התגייס לחיל הפרשים הצרפתי, והוא היה חייל מוערך בצבא הצרפתי. במהלך הניצחון הגדול של נפוליאון בונפרטה בקואליציה האנטי-צרפתית השנייה נפצע הנסיך אונור בקרב הוהנלינדן, אשר מנע ממנו להשתתף בקרב אוסטרליץ. בשנת 1819 מת אביו אונור הרביעי, נסיך מונקו, ואונור עלה לשלטון במקומו. ב-2 באוקטובר 1841 מת אונור, ומאחר שלא היו לו צאצאים (מלבד בן אחד בלתי חוקי שלא היה יכול לרשת אותו), עלה לשלטון במקומו אחיו הצעיר פלורסטאן הראשון, נסיך מונקו. מדיה וקבצים בנושא אונור החמישי, נסיך מונקו בוויקישיתוף אונור החמישי, נסיך מונקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית

משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית מורכב מחברי הסגל של הגברת הראשונה של ארצות הברית. המשרד ותחומי אחריותו גדלו ככל שתפקיד הגברת הראשונה התרחב והפך לתפקיד רשמי לאורך ההיסטורי למרות שהם אינם מחויבים מתוקף חוקת ארצות הברית. לשכתה של הגברת הראשונה מהווה חלק ממשרד הבית הלבן – אחד מאגפי משרד הרשות המבצעת של הנשיא האמריקאי. לשכת משרד הגברת הראשונה ממוקמת באגף המזרחי של הבית הלבן. לגברת הראשונה יש צוות משלה הכולל את ראש סגל הגברת הראשונה (תפקיד דומה לראש הסגל של הנשיא), הסדרן הראשי של הבית הלבן (אנ'), המזכיר החברתי של הבית הלבן (אנ'), דובר הגברת הראשונה, מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן, קונדיטור הבית הלבן והשף הראשי של הבית הלבן. למרות שדמותה, פועלה ויוזמותיה של הגברת הראשונה היו בעלי חשיבות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית, אדית רוזוולט הייתה הגברת הראשונה שהעסיקה לראשונה עובדים במימון פדרלי בשנת 1901. אלינור רוזוולט הרחיבה את המשרד מעבר למזכירות חברתית ואדמיניסטרטיבית, וג'קילין קנדי הייתה הראשונה שהעסיקה גם דובר לגברת הראשונה (הדומה לתפקיד דובר הבית הלבן). תחת רוזלין קרטר ניתן לסגל הגברת הראשונה שמו הרשמי "משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית". רוזלין קרטר חילקה את המשרד לארבע מחלקות מרכזיות: פרויקטים וקישור קהילתי, תקשורת ומחקר, תיאום וקידום, ועניינים חברתיים ואישיים. קרטר אף הייתה הראשונה למקם את משרדה האישי באגף המזרחי של הבית הלבן. למרות שמשרד הגברת הראשונה גדל עם השנים, תפקידו העיקרי הוא לסייע לגברת הראשונה לקדם את סדר היום ואת הקמפיינים של נשיא ארצות הברית. בנוסף, המשרד מספק תמיכה בסדר היום של הגברת הראשונה אשר בוחרת במטרות וביוזמות שאותן היא מעוניינת לקדם במהלך שהותה בבית הלבן. ראש סגל הגברת הראשונה: לא מאויש. דובר הגברת הראשונה: מייקל לה רוזה. רכזת תקשורת לגברת הראשונה: אליזבת אלכסנדר. המזכיר החברתית של הבית הלבן: קרלוס אליזונדו. מעצבת הפרחים הראשית של הבית הלבן: הדייה גפאריאן. שפית הבית הלבן: קריסטטה קומרפורד. הסדרן הראשי של הבית הלבן: רוברט ב. דאונינג. "The First Lady & Her Role - The George W. Bush Presidential Library and Museum". נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Executive Office of the President". 23 בדצמבר 2014. נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Goodin, Emily (11 בדצמבר 2013). "Michelle Obama gets new press secretary". נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "White House Announces New Chief Floral Designer, Hedieh Ghaffarian". 17 בספטמבר 2015. נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "White House Hires First Woman Chef". נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "First Lady Jacqueline Kennedy's Press Secretary Pamela Turnure Accepts Gift Recording of Pablo Casals' White House Concert". John F. Kennedy Presidential Library and Museum. 21 בפברואר 1962. נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
דיאנה קוויק

דיאנה מרילין קוויק (באנגלית: Diana Marilyn Quick; נולדה ב-23 בנובמבר 1946) היא שחקנית אנגלייה. קוויק נולדה בלונדון, השלישית במשפחה בת ארבעה ילדים. היא גדלה בדרטפורד שבקנט ולמדה בבית הספר לבנות דרטפורד. המורה שלה לאנגלית עודד אותה לעסוק במשחק. בהיותה בבית הספר הצטרפה כחברה בתיאטרון חובבים בקרייפורד שבקנט. כמו כן שיחקה בהפקות רבות של בית הספר. ב-1964 המשיכה ללמוד בקולג' ליידי מרגרט הול באוקספורד. קוויק הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנשיאה של אגודת הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד. קוויק בילתה שבע שנים במחקר וכתיבה של ספר על חיי משפחתה בהודו. הספר פורסם ב-2009 בהוצאת ויראגו בשם "A Tug on the Thread: From the British Raj to the British Stage". בספרה היא מגלה שמוצאה הוא מעורב אנגלי-הודי. סבא רבא שלה שירת במשך 23 שנים בצבא הודו ואחר כך היה לשוטר. הוא וסבתא רבתא שלה ברחו מהמרד ההודי הגדול אחרי שאביה נהרג. תפקידה הידוע ביותר של קוויק הוא בדמות ג'וליה פלייט בהפקה הטלוויזיונית של הרומן "חמדת ימים" (Brideshead Revisited). על הופעתה במיני-סדרה הייתה מועמדת לפרס אמי ופרס באפט"א לטלוויזיה. קוויק הרבתה להופיע בתיאטרון ובהפקות קולנוע וטלוויזיה. על הבמה שיחקה במחזות שייקספיריים כגון "טרוילוס וקרסידה" ומחזות נוספים בהם "אופרה בגרוש" מאת ברכט. ב-2009 גילמה קוויק את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בפרק "How Do You Solve a Problem Like Camilla?" בסדרת הדרמה הדוקומנטרית "המלכה". היא שיחקה באותו תפקיד כאישה צעירה יותר במחזה "A Question of Attribution" מאת אלן בנט. בן זוגה של קוויק היה השחקן ביל ניי. לשניים יש בת משותפת, השחקנית מרי ניי. הם נפרדו ב-2008. בני הזוג נפגשו בשנת 1981 כשכיכבו יחד במחזה בתיאטרון הלאומי בלונדון. בין השנים 1974 עד 1978 הייתה קוויק נשואה לשחקן קנת קרנהאם. היה לה מערכת יחסים עם אלברט פיני שנמשכה שבע שנים. קוויק הייתה אחת מהידוענים שתמכו במועמדותה של קרוליין לוקאס ממפלגת הירוקים של אנגליה וויילס בבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 2015. מדיה וקבצים בנושא דיאנה קוויק בוויקישיתוף דיאנה קוויק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיאנה קוויק, באתר AllMovie (באנגלית) דיאנה קוויק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דיאנה קוויק, באתר MusicBrainz (באנגלית) How love kept Bill Nighy and Diana Quick together, by Lester Middlehurst "LMH, Oxford - Prominent Alumni". נבדק ב-20 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Roberts, Laura. It's not Love Actually after all as star Nighy splits with partner of 27 years, Daily Mail, 25 August 2008. Elgot, Jessica (24 באפריל 2015). "Celebrities sign statement of support for Caroline Lucas – but not the Greens". The Guardian. London, UK. נבדק ב-23 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה)
איליה קובאלצ'וק

איליה ואלרייביץ' קובאלצ'וק (ברוסית: Илья́ Вале́рьевич Ковальчу́к; נולד ב-15 באפריל 1983) הוא שחקן הוקי קרח רוסי בעמדת חלוץ אגף שמאלי. קובאלצ'וק בוגר בית הספר להוקי קרח של ספרטק מוסקבה ובמשך 2 עונות שיחק בשורות הקבוצה הבוגרת בליגת העל הרוסית בהוקי קרח. בשנת 2001 נבחר בדראפט ה-NHL בקבוצת אטלנטה ת'ראשרס ושיחק בשורותיה במשך 9 שנים. בפברואר 2010 עבר לניו ג'רזי דווילס בה שיחק במשך 4 עונות שבסיומן הודיע על עזיבתו את הליגה האמריקאית וחזרה למולדתו. בקיץ 2013 עבר לקבוצת סק"א סנקט פטרבורג מליגת ההוקי הקונטיננטלית. בעבר שיחק ברוסיה במהלך השבתת ליגת ה-NHL כששיחק במשך עונה אחת בשורות אק בארס קאזאן הטטארית ובחימיק מיטישצ'י מה-KHL. קובאלצ'וק הוא השחקן הראשון בתולדות ההוקי קרח הרוסי שנבחר ראשון בדראפט ה-NHL. חלק גדול מהקריירה שלו שיחק באטלנטה וזכה בפרס מוריס רישר ושלוש פעמים נטל חלק במשחק הכוכבים של ה-NHL והיה לחלוץ מרכזי בקבוצתו ועודנו נחשב למלך השערים ומלך ההופעות של הקבוצה. בעונת 2011/2012 שיחק עם הניו ג'רזי דווילס בגמר גביע סטנלי, בסיום אותה עונה עבר לסק"א סנקט פטרבורג. בשורות סק"א זכה בעונת 2015 בגביע גגארין והיה למצטיין הפלייאוף. שנתיים לאחר מכן בעונת 2017, זכה שוב בגביע גגארין והשתתף ארבע פעמים במשחק הכוכבים של KHL. בדצמבר 2017 הפך למלך השערים הגדול ביותר בתולדות סק"א עם 150 שערים ו-192 מסירות, כשהוא חולף על פני מחזיק השיא הקודם מקסים סושינסקי. בשורות נבחרת רוסיה בהוקי קרח לנוער זכה במדליות באליפות העולם בשנים 2000-2001. בשורות נבחרת רוסיה בהוקי קרח זכה באליפות העולם בהוקי קרח בשנים 2008, 2009, 2012, 2014 והוא משחק בשורותיה גם בטורנירי ההוקי קרח במסגרת משחקי החורף האולימפיים משנת 2002 וזכה עמה במדליית ארד באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) ובמדליית זהב באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) ואף הוכתר ל-MVP של הטורניר האולימפי. לאחר שקבוצתו נכשלה להעפיל לגמר גביע גגארין בעונת 2018 הודיע על כוונתו לחזור לליגת ה-NHL וחתם בלוס אנג'לס קינגס ל-3 שנים תמורת 18 מיליון דולר. תקופתו בקינגס הסתיימה בכישלון - הקינגס שהו דרך קבע במקום האחרון בליגה ותרומתו של קובאלצ'וק הייתה מועטה. הוא נגרע סופית מסגל הקבוצה בנובמבר 2019, שוחרר ממנה כחודש לאחר מכן, והפך לשחקן חופשי. בינואר 2020 חתם קובאלצ'וק לשנה אחת במונטריאול קנדיאנס, אך כעבור חודש מונטריאול ויתרה עליו והוא עבר לוושינגטון קפיטלס. בדצמבר 2020 חזר לרוסיה וחתם באוונגרד אומסק מליגת KHL, במדיה זכה בגביע גגארין בעונת 2020/2021. בתום העונה עזב. מדיה וקבצים בנושא איליה קובאלצ'וק בוויקישיתוף איליה קובאלצ'וק, ברשת החברתית אינסטגרם איליה קובאלצ'וק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איליה קובאלצ'וק, באתר olympedia.org דוד רוזנטל‏, הוקי קרח: איליה קובלצ'וק עובר לניו ג'רזי, באתר וואלה, 5 בפברואר 2010 דוד רוזנטל‏, ה-NHL דחתה את החוזה של קובלצ'וק, באתר וואלה, 21 ביולי 2010 איזי עין דור, טורונטו, ‏מה עושים כשאין NHL? מחפשים אלטרנטיבות, באתר ONE‏, 5 באוקטובר 2012 "Ковальчук стал лучшим бомбардиром в истории СКА". Спорт Экспресс. Ilya Kovalchuk traded to Washington, NHL.com
גביע הפדרציה 1963

גביע הפדרציה 1963 הייתה התחרות הראשונה לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. התחרות נערכה במגרשי קוינס פארק, לונדון. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם. התחרות החלה ב-17 ביוני בהשתתפות 16 נבחרות והסתיימה ב-20 ביוני 1963. המנצחת של התחרות הייתה ארצות הברית. לא הוענקו פרסים כספיים. בגלל חשש לגשם המשחק הועבר לאולם. נתוני משחק הגמר
יחסי בנגלדש–לבנון

יחסי בנגלדש–לבנון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הלבנונית לבין הרפובליקה העממית של בנגלדש. במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, בנגלדש הציעה לשלוח כוחות צבא לאזור דרום לבנון כחלק ממשימתו של כוח האו"ם המופקד על שמירת השקט באזור. עם זאת, הצעה זו נדחתה על ידי ישראל, וזאת עקב חוסר נכונותה של בנגלדש להכיר רשמית במדינת ישראל. חרף אי ההסכמה הישראלית, בנגלדש ונפאל היו המדינות הראשונות שכוחותיהם הגיעו לחופי דרום לבנון, וזאת בשעה ששאר מדינות המערב, וביניהן התורמת העיקרית לכוח האו"ם, צרפת, התעכבו בפריסת חייליהם. בהמשך, ומיד לאחר ששאר כוחות האו"ם הגיעו לאזור, הכוחות הבנגלדשים נאלצו לעזוב באופן מיידי, מתוקף ההכרה בבנגלדש כצד שאינו נייטרלי בסכסוך, וזאת גם בשל הצהרתו של שר חוץ הבנגלדשי מורשד קהאן, שתיאר את המתקפה הישראלית בשטח לבנון כ"טרור מדיני", והכריז בדבר העברת סיוע הומניטרי לעם הלבנוני ולעם הפלסטיני בעקבות תקיפות צה"ל. בשנת 2014 התרחשה פגישה בין אנשי עסקים משתי המדינות בה הראתה בנגלדש התעניינות בסחורה לבנונית וההפך. Israeli troops shoot Hezbollah militants, באתר CNN איי. פי, בנגלדש: בקרוב נשלח סיוע הומניטרי ללבנון ולפלסטינים, באתר ynet, 26 ביולי 2006 Dhaka terms Israeli attack on Lebanon as state and religious terrorism
אטלנט מיטישצ'י

מועדון ההוקי אטלנט מחוז מוסקבה (ברוסית: Хоккейный клуб «Атла́нт» Московская область) הייתה קבוצת הוקי קרח מהעיר מיטישצ'י שבמחוז מוסקבה. נוסדה בשנת 2005 כתוצאה מהעברת קבוצת ההוקי חימיק מהעיר ווסקרסנסק לעיר מיטישצ'י. המועדון שיחק בליגת ההוקי הקונטיננטלית. מגרש הבית היה "ארנה מיטישצ'י". ב-2015, המועדון התפרק ובמקומה מתמודדת בליגת ה-MHL מועדון "בני אטלנט". ערך מורחב – חימיק ווסקרסנסק (הוקי קרח) על הקמת הקבוצה בעיר מיטישצ'י הוכרז באופן רשמי ב-15 ביולי 2005 ביוזמת מושל מחוז מוסקבה. בעונת 2005/2006 הקבוצה התכוונה לארח את משחקיה בארנה מיטישצ'י אך בשל העדר הכנות מתאימות, הקבוצה נאלצה לשחק תחילה בעיר ווסקרסנסק ובספטמבר-אוקטובר 2005 אירחה את משחקיה בהיכל הקרח מחוז מוסקבה בווסקרסנסק. בתחילת נובמבר 2005 הקבוצה עברה סופית לעיר מיטישצ'י. ב-2 באפריל 2008 שונה שמו של המועדון ל"אטלנט". בעונת 2010/2011 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע גגארין, לאחר ניצחון על לוקומוטיב ירוסלבל בתוצאה 8:2, אך בגמר הטורניר הקבוצה הפסידה סלבאט יולאייב אופה שניצחה בתוצאה 1–4. בשנת 2015, בהיעדר ספונסר הקבוצה פורקה. ליגת ההוקי הקונטיננטלית גביע גגארין: גמר 2011 אליפות החטיבה המערבית: 2010/2011 מדיה וקבצים בנושא אטלנט מיטישצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטלנט מיטישצ'י הבלוג "זמן אטלנט" ארנה "מיטישצ'י" בגוגל מפות עד ה-2 באפריל 2008 נקראה "חימיק"
אליפות האמריקות בכדורסל 1984

אליפות האמריקות בכדורסל 1984 הידועה גם בשם טורניר האמריקות 1984 היא האליפות השנייה שנערכה על ידי פיב"א אמריקה. באליפות השתתפו 9 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס ואליפות העולם בכדורסל 1986. גם הפעם נבחרת ארצות הברית בכדורסל לא השתתפה בתחרות, כי כבר הייתה לה זכות להשתתף בתחרויות אלו. ברזיל זכתה באליפות. תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות: צפון אמריקה - קנדה (העפילה ללא מתחרים) מרכז אמריקה וקריביים - קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, מקסיקו, פנמה, פוארטו ריקו דרום אמריקה - ארגנטינה, ברזיל, אורוגוואי, ונצואלה (השתתפותה בוטלה) המשחקים נערכו בשיטת ליגה. נתונים מאתר פיב"א
Viasat Sport (שוודיה)

Viasat Sport היא קבוצה של ערוצי ספורט המשודרים מבריטניה. הערוצים מיועדים לסקנדינביה ולמדינות הבלטיות, אם כי עיקר הצופים הוא בשוודיה. הערוץ הושק ב-1999 כערוץ פאן סקנדינבי. הערוץ הושק על מנת לשדר אירועי ספורט רבים שלתאגיד MTG היו זכויות השידור עליהם אולם הם לא שודרו ב-TV3 ולכן לא היו בשימוש. בינואר 2002 הושק ערוץ Viasat Sport המיועד לדנמרק (שהוחלף מאוחר יותר בידי TV2 Sport) ועקב כך השוק העיקרי של הערוץ היה שוודיה ונורווגיה. בשנת 2005 השתנה שוב ייעודו של הערוץ, לאחר השקת ערוץ ספורט ייעודי לנורווגיה. שמו של הערוץ שונה מאוחר יותר ל-Viasat Sport 1 במרץ 2008 קיבלה Viasat רישיון לשידור ערוץ Viasat Sport 1 ברשת השידור הדיגיטלית היבשתית. נכון לאוגוסט 2009 טרם החלו השידורים הקרקעיים, שכן התשתית לשידור הערוצים החדשים לא הושלמה. ב-17 באוקטובר 2008 Viasat שינתה שוב את ערוצי הספורט שלה בשוודיה, נורווגיה ופינלנד. משמעות השינוי היא כי שמו של Viasat Sport 1 שב להיות Viasat Sport. כמו כן מרבית שידורי התוכניות העוסקות בכדורגל הועברו ל-Viasat Football. תוכניות ספורט ששודרו ב-Viasat Sport 3 הועברו ל-Viasat Sport. שידורי הערוץ השתנו שוב ב-1 בספטמבר 2009 עקב השקתו של ערוץ Viasat Hockey. משמעות הדבר היא שרוב שידורי ההוקי הועברו לערוץ החדש. עקב כך, התוכן שנותר לשידור ב-Viasat Sport הם טניס, כדורסל, פוטבול וספורט מגע. Viasat רכשה את זכויות השידור של הליגה האנגלית באפריל 2010 והודיעה כי תיצור ערוץ ייעודי לשידורי הליגה. ב-13 באוגוסט 2010 החלו שידורי Viasat Premier League HD. Viasat Sport HD הוא ערוץ ספורט המעביר שידורי ספורט באיכות של HDTV. הערוץ מתמקד בעיקר בשוודיה ונורווגיה. Viasat Nature Viasat History Viasat Explore Viasat אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport אתר האינטרנט הרשמי של Viasat Sport
לחיות את חייה

לחיות את חייה (בצרפתית: Vivre Sa Vie) הוא סרט קולנוע משנת 1962 המשויך לסגנון הגל החדש הצרפתי. הסרט נכתב ובוים על ידי ז'אן-לוק גודאר והוא נחשב על ידי מבקרים רבים לסרטו הטוב ביותר. הסרט מגולל את סיפורה של ננה, צעירה שחלומה הוא להיות שחקנית, המדרדרת בהדרגה לעולם הזנות. את דמותה של ננה, גילמה השחקנית/במאית, אשתו של גודאר, אנה קארינה. "לחיות את חייה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לחיות את חייה", באתר נטפליקס "לחיות את חייה", באתר AllMovie (באנגלית) "לחיות את חייה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לחיות את חייה", באתר אידיבי "לחיות את חייה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) NYFF51: Godard's "Vivre sa vie" to Screen at Alice Tully Hall on Friday, Film Society of Lincoln Center, ‏2013-10-03 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים צרפתיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליילנד טיטאן (B15)

ליילנד טיטאן (B15) (באנגלית: Leyland Titan B15) הוא אוטובוס קומתיים מתוצרת יצרנית כלי הרכב הבריטית"ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") אשר יוצר בין השנים 1978–1984. מנוע דגם ה-"ליילנד טיטאן (B15)" הורכב מאחור לדגמי "ליילנד טיטאן (B15)" הורכבו 1-2 דלתות. מספר המושבים בדגם: קומה תחתונה: 22 | 25 | 27, קומה עליונה: 44 100 יחידות (T1–100), משנת 1979 150 יחידות (T101–250), משנת 1980 150 יחידות (T251–400), משנת 1981 275 יחידות (T401–675), משנת 1982 210 יחידות (T676–885), משנת 1983 240 יחידות (T886–1125), משנת 1984 ליילנד טיטאן (B15) בדובאי ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15), שנת 1979 ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15), שנת 1978 ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (B15) ליילנד טיטאן (מנוע קדמי - דו קומתי) ליילנד MCW אולימפיק ליילנד סוויפט ליילנד פנתר ליילנד 15/20 ליילנד B21 ליילנד פנתר קוב ליילנד קוב CU ליילנד טייגר (מנוע קדמי) ליילנד טייגר קוב ליילנד טייגר ליילנד טיטאן (B15) (aronline.co.uk/ar-cars) ליילנד טיטאן (B15) - תמונות (ltmcollection.org/photos) מדיה וקבצים בנושא ליילנד טיטאן בוויקישיתוף ליילנד טיטאן (B15) (1:26), יו-טיוב אתר leylandsociety ליילנד טיטאן (B15) Underground, Overground: A London Transport Miscellany of the Leyland Titan brochure. ליילנד טיטאן (B15) Leyland Titan (B15) - Park Royal Vehicles Site
אונור הרביעי, נסיך מונקו

אונור הרביעי, נסיך מונקו (בצרפתית: Honoré IV de Monaco;‏ 17 במאי 1758 – 16 בפברואר 1819), היה נסיך מונקו בין השנים 1795–1819. אונור הרביעי נולד ב-17 במאי 1758 בפריז, לאונור השלישי, נסיך מונקו ולמריה קתרינה בריניולה, בתם של ג'וזפה בריניולה, מרקיז גרופולי ומריה אנה בלבי. ב-15 ביולי 1777 התחתן אונור עם לואיז ד'אומון בפריז, ממנה נולדו לו 2 ילדים, ובשנת 1798 התגרשו השניים. במהלך המהפכה הצרפתית נפרדה המשפחה: אונור התגורר עם אביו, אונור השלישי, נסיך מונקו. בספטמבר 1793 נעצרו הוא, אביו ושני בניו על ידי המהפכנים ונאסרו במחנה סבר. אשתו לואיז ד'אומון ובנו פלורסטאן שוחררו על ידי ד"ר דזורמאו, ידיד המשפה, שאיפשר להם להישאר בביתם עד סוף תקופת הטרור. אונור היה בכלא במשך 7 שנים, ובמהלך המאסר בריאותו התדרדרה. ב-21 במרץ 1795 נפטר אביו אונור השלישי, נסיך מונקו ואונור עלה לשלטון במקומו. אולם באותה התקופה כבשו כוחות צרפתיים את הנסיכות, ורק לאחר קונגרס וינה חזר אונור לשלוט בנסיכות. ב-30 במאי 1814 חזר אונור לשלטון, אך בריאותו המשיכה להתדרדר. אונור מינה את אחיו ז'וזף, נסיך מונקו כעוצר, אולם בנו אונור התקומם על ההחלטה, וכעבור 5 ימים תפס את השלטון. ב-16 בפברואר 1819 מת אונור בפריז, ובנו אונור החמישי, נסיך מונקו עלה לשלטון במקומו. ב-15 ביולי 1777 התחתן אונור עם לואיז ד'אומון בפריז, ממנה נולדו לו 2 ילדים: אונור החמישי, נסיך מונקו (1778–1841) פלורסטאן הראשון, נסיך מונקו (1785–1856) מדיה וקבצים בנושא אונור הרביעי, נסיך מונקו בוויקישיתוף אונור הרביעי, נסיך מונקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליפות האמריקות בכדורסל 1988

אליפות האמריקות בכדורסל 1988 הידועה גם בשם טורניר האמריקות 1988 היא האליפות השלישית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה. באליפות השתתפו 7 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת סיאול. גם הפעם נבחרת ארצות הברית בכדורסל לא השתתפה בתחרות, כי כבר הייתה לה זכות להשתתף בתחרות זו. ברזיל זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות: צפון אמריקה - קנדה (העפילה ללא מתחרים) מרכז אמריקה וקריביים - הרפובליקה הדומיניקנית (השתתפותה בוטלה), מקסיקו, פנמה (השתתפותה בוטלה), פוארטו ריקו דרום אמריקה - ארגנטינה, ברזיל, אורוגוואי, ונצואלה תחילה המשחקים נערכו בשיטת ליגה. בהמשך, ארבע נבחרות המשיכו בפלייאוף לקביעת שלוש הנבחרות שהעפילו לאולימפיאדה. נתונים מאתר פיב"א