laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנחם מנדל מנדלזון

הרב מנחם מנדל מנדלזון (תרצ"ח, 1938 – כ"ז בחשוון תשע"ב, 24 בנובמבר 2011) היה רב המושב קוממיות ונשיא קרן השביעית. נולד בקריית אתא (אז 'כפר עטא' ולאחר מכן 'כפר אתא'), בנו של הרב בנימין מנדלזון, שכיהן כרב היישוב. נקרא על שם סבו הרב מנחם מנדל מנדלזון, ראש ישיבת פלוצק בפולין. אמו, מרים, נפטרה בצעירותה. בילדותו למד בכפר אתא, ובגיל 10 עבר ללמוד בישיבת סלונים בירושלים. בגיל 15 עבר ללמוד בישיבת שפת אמת, והיה מקורב לאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר. הוסמך לרבנות על ידי הרב דב בריש ווידנפלד והרב ישראל יצחק רייזמן. נישא לבילא חיה (נפטרה בכ"א באב ה'תשנ"א), בתו של הרב יוסף מאיר פולק, ראש ישיבת שומרי אמונים בברגסז - אחותו של האדמו"ר רבי אברהם אלטר פולק מברגסז ובתו החורגת של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד כעשרים שנה בכוללים של חסידות בעלז ושל ישיבת שפת אמת. בשנת תשכ"ד ייסד שיעור תורני לעולים חדשים בני עדות המזרח בשכונה בקעה בירושלים, ומסר את השיעור בקביעות במשך שמונה עשרה שנה. היה ממייסדי רשת שיעורי התורה "תורה ויהדות לעם", יחד עם הרב חיים ברים והרב מרדכי דוד לודמיר. בשנות ה-50 עזב אביו את קריית אתא ועבר לכהן כרבו של מושב קוממיות. הוא כיהן כרב המושב במשך שלושים שנה, עד פטירתו בכ"ד באייר תשל"ט. לאחר פטירתו מונה בנו הרב מנחם מנדל כממלא מקומו, וכיהן כרב המושב למעלה משלושים שנה. נודע כדרשן ומסר שיעורי תורה רבים. היה מראשי הפעילים למען קיום מצוות שמיטה כהלכתה בקרב חקלאי ישראל. שימש נשיא "קרן השביעית" שעל יד "המרכז הארצי לחקלאים שומרי שמיטה", שייסד אביו במטרה לעודד ולתמוך בחקלאי ישראל המשביתים את שדותיהם בשנת השמיטה בלי לסמוך על היתר המכירה. כמו כן המשיך את מסורת אביו באפיית מצות מצווה ופיקח על מאפיית המצות שבמושב. מסע הלווייתו עבר בבתי המדרש של חסידות בעלז ושל חסידות גור. נקבר בהר המנוחות בירושלים. אמו מרים מנדלזון נפטרה בצעירותה. לימים נשא אביו את רחל חיימוביץ', בתו של הרב אהרן משה חיימוביץ' מבודז'אנוב, ומנישואים אלו נולדה אחותו חנה דבורה, הנשואה לרב יעקב קליין. אחיו הרב ישראל יצחק מנדלזון, מנהל רוחני של תורה ויהדות לעם. בניו הרבנים: הרב אהרן חתנו של רבי שמעון למברגר ממאקווא, הרב משה יוסף מאיר ממלא מקום אביו, הרב אברהם מרדכי ז"ל (נפטר לאחר מחלה קשה, מר חשוון תשפ"ד), הרב אביגדור והרב ישראל . חתניו הם: הרב חיים מנחם הלברשטאם - האדמו"ר מגורליץ, הרב יעקב ישראל למברגר - רב חסידות מאקווא בני ברק, הרב ברוך לובינסקי - ר"מ בישיבת מאור עיניים, הרב ישראל איבנבוים - ר"מ בישיבת מאור ישראל (חסידות גור בני ברק), והרב שלום יוסף זילברברג. מנחם מנדל מנדלסון (1938-2011), דף שער בספרייה הלאומית גאב"ד קוממיות, הגאון רבי מנחם מנדל מנדלזון זצ"ל, כיכר השבת הגאב"ד של החקלאים • הגאון הצדיק רבי מנחם מנדל מנדלזון, בחדרי חרדים מקוממיות להר-המנוחות • מסעו האחרון של גאב"ד קוממיות • תיעוד נרחב, בחדרי חרדים
אנצ'י מין

אנצ'י מין (באנגלית: anchee min, בסינית: 閔安琪; נולדה ב-14 בינואר 1957 בשאנגחאי) היא סופרת אמריקאית ממוצא סיני, ציירת, צלמת ומוזיקאית, החל משנת 1984 היא מתגוררת בארצות הברית ושם החלו להתפרסם ספריה, החל מהספר אזליאה אדומה שיצא לאור בארצות הברית בשנת-1994 והפך לרב מכר ותורגם לשפות רבות, ועד הספר הפנינה של סין שיצא לאור בשנת 2010. סיפרה הראשון אזליאה אדומה שהוא רומן הזיכרונות של הסופרת, צוין על ידי הניו יורק טיימס כאחד הספרים הבולטים של שנת 1994. ארבעה מספריה של אנצ'י מין תורגמו לעברית. אנצ'י מין נולדה בשאנגחאי בשנת 1957 ובהיותה בת 17 לקראת סוף עידן מהפכת התרבות, היא נשלחה כרבים מבני דורה למחנה עבודה, שם גילו אותה ציידי כישרונות סינים ובזכותם יצאה ממחנה העבודה והחלה לעבוד כשחקנית באולפני הסרטים של שאנגחאי. כעבור עשר שנים, בעזרתה של חברתה השחקנית הסינית ג'ואן צ'ן אשר הגיעה לארצות הברית בשנת 1981, הגיעה גם אנצ'י מין לארצות הברית, ושם החלה לפרסם את ספריה אשר מתעדים את חיי הצעירים הסינים שגדלו בצל מהפכת התרבות והקומוניזם, בספריה היא אף מותחת ביקורת על המשטר בסין, לדוגמה בסיפרה קתרין היא מתארת את חוסר האונים של האזרח הסיני הפשוט אשר יכול בכל רגע נתון לקבל באמצעות הדואר "העברה" אל עיר אחרת, לצורך השתתפות בעבודות יזומות מטעם המדינה. בספר זה היא גם מתארת את תחושותיה של נערה סינית הצועדת ברחובות סין בתקופת מהפכת התרבות עם הידיעה שהיא רק אחת מתוך מיליארד סינים, וחשיבותה כאדם זניחה. ספריה עוסקים בחיי החברה בסין ובהיסטוריה שלה, רבים מגיבורי הרומנים שכתבה הן נשים, כמו ברומאן להיות מאדאם מאו, המתאר את חייה של רעייתו של מאו דזה טונג. או כמו קתרין גיבורת הספר קתרין, המורה האמריקאית שמגיעה לסין ותחת עיני המשטר הבוחנות, היא מצליחה לעורר בתלמידיה כמיהה לחירות וחופש ואף מעיזה לנהל מערכת יחסים לסבית עם אחת מתלמידותיה הסיניות ומעוררת באותה תלמידה כמיהה לעזוב את סין לטובת המערב. נכון לשנת 2011 אנצ'י מין מתגוררת בסין ובארצות הברית לסירוגין, עוסקת בכתיבה, צילום, ציור, ומוזיקה. היא נשואה לסופר האמריקאי לויד לופטאוס ויש לה בת אחת. קתרין, הוצאת מעריב - הד ארצי, תרגמה מאנגלית איבון קומר, 1999 (המקור באנגלית יצא לאור ב-1995 ) אזליאה אדומה, הוצאת מעריב- הד ארצי, תרגמה מאנגלית, איבון קומר (המקור באנגלית יצא לאור ב-1994.) להיות מאדאם מאו, הוצאת מעריב- הד ארצי, תרגמה מאנגלית, צילה אלעזר, 2003 (המקור באנגלית יצא לאור ב-2001) סיפורה של ג'ינגר-בר, הוצאת מעריב- הד ארצי, תרגמה מאנגלית, צילה אלעזר, 2005 (המקור באנגלית יצא לאור ב-2002) Empress Orchid 2004 The Last Empress 2007 Pearl of China 2010 אנצ'י מין, ברשת החברתית Goodreads אתר הבית של הסופרת על הספר להיות מאדאם מאו על הספר אזילאה אדומה
קרל זילברבאואר

קרל יוזף זילברבאואר (בגרמנית: Karl Josef Silberbauer;‏ 21 ביוני 1911 – 2 בספטמבר 1972) היה נגד (מפקד שאינו קצין) אס דה ממוצא אוסטרי. שירת את משטר הכיבוש הנאצי בהולנד ופיקד על מבצע למעצרה של אנה פרנק ומשפחתה. זילברבאואר נולד בווינה ושירת בצבא האוסטרי, לאחר מכן הוא התגייס למשטרה האוסטרית בשנת 1935 ובשנת 1939 הוא התגייס לגסטפו ועבר לשרת בהולנד הכבושה שם הצטרף לאס דה, סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית. ביום 4 באוגוסט 1944, נצטווה זילברבאואר על ידי הקצין האחראי עליו יוליוס דיטמן לצאת למעצר של יהודים המסתתרים במחבוא ברחוב פרינסנחראכט (Prinsengracht) 263. במקום הוא פגש את מיפ חיס וויקטור קוגלר וחשף את המחבוא בו שהו בני משפחת פרנק, בני משפחת ון-פלס, ופרידריך פפר שהובלו למעצר במטה הגסטפו. לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזר זילברבאואר לווינה ושימש כסוכן עבור שירות הביון הפדרלי הגרמני, חלקו בפרשת אנה פרנק נחשף על ידי שמעון ויזנטל. צייד הנאצים החל את החיפוש אחר הקצין שעצר את אנה פרנק בשנת 1958 במטרה לסתור את הקולות שפקפקו באמיתות סיפורה של אנה פרנק ובעצם קיומה, שמו של קרל זילברבאואר עלה בחקירת השוטרים ההולנדים שהשתתפו במעצר, אך רק בשנת 1963 הצליח ויזנטל לאתר את זילברבאואר שהושעה מעבודתו במשטרת וינה. בראיון שנתן לעיתונות ההולנדית הודה זילברבאואר בחלקו במעצר אנה פרנק ומשפחתה. הוא טען כי שמו של המלשין שהסגיר את המסתתרים לגסטפו אינו ידוע לו וכי מפקדו הישיר באותה תקופה התאבד עם כניעת גרמניה הנאצית. עם זאת הוא זכר היטב את אירוע המעצר לדבריו הוא שאל את אוטו פרנק כמה זמן הם שהו במחבוא, תשובתו של פרנק כי הם התחבאו במשך שנתיים וחודש הדהימה אותו ואוטו פרנק הראה לו סימנים שנחרטו על קיר המחבוא ותיעדו את צמיחתה לגובה של אנה פרנק. זילברבאואר סיפר כי פנים אל פנים נראתה אנה פרנק מבוגרת ויפה יותר מהנראה בתמונותיה וציין כי בעת המעצר הוא אמר לאוטו פרנק "יש לך ילדה מקסימה". במהלך החקירה מסר אוטו פרנק עדות בפני שלטונות החוק האוסטריים כי זילברבאואר היה הוגן ואנושי בעת המעצר ועל רקע זה נסגר תיק החקירה מבלי שהוגש כתב אישום. מדיה וקבצים בנושא קרל זילברבאואר בוויקישיתוף טוני פטרסון, "מי עצר את אנה פרנק והפך למרגל גרמני", באתר העיתון הבריטי אינדפנדנט (באנגלית)
ציר כיסופים

ציר כיסופים (נקרא גם: פרוזדור כיסופים) היה כביש ברצועת עזה, שחיבר בין כביש 242 ומעבר כיסופים בצד הישראלי של גדר המערכת ובין יישובי גוש קטיף שנמצאו בשטח רצועת עזה עד תוכנית ההתנתקות ב-2005. ציר זה היה עורק החיים של גוש קטיף והדרך הראשית בינו לבין השטחים שבתוך הקו הירוק. מאחר שהייתה בו תנועה רבה, הוא היה יעד מועדף לפיגועי טרור מצד המחבלים הפלסטינים. רוב הפיגועים היו פיגועי ירי שנערכו בחסות בניינים מהעיר ח'אן יונס הסמוכה. הפיגוע הידוע ביותר שהתרחש בציר היה רצח טלי חטואל ובנותיה ב-2 במאי 2004. במהלך השנים נרצחו בציר כיסופים גם חיילים ששמרו על הציר או נעו בו. בתגובה לפיגועים תגבר צה"ל את האבטחה סביב הציר, בנה את גדר עוגן סביבו (2004) ואף הרס מבנים ששימשו לפיגועי טרור. לעיתים נחסם הציר לתנועה בעקבות פיגועים. ב-2005 בעקבות ביצוע תוכנית ההתנתקות, יצאו כוחות צה"ל מכל חלקי רצועת עזה ופינו את הציר. מלבד הציר שכן במקום גשר מור אשר חיבר את כל האזור ופורק גם הוא במסגרת תוכנית ההתנתקות, כמו כן בצמוד לכביש הייתה ועודנה טחנת קמח בבעלות של פלסטיניים מקומיים. מעבר קרני ציר פילדלפי מסדרון נצרים חנן גרינברג, הרמטכ"ל על הפיגוע בכיסופים: ההגנה הטובה ביותר - התקפה, באתר ynet, 3 במאי 2004 צה"ל מתחיל היום בבנית גדר "טיפשה" לאורך פרוזדור כיסופים באורך כולל של כ-7 קילומטרים, באתר גלובס, 6 במאי 2004 רוני סופר ואילן מרסיאנו, אחרי סגירת הרצועה: מעבר כיסופים פונה בכוח, באתר ynet, 14 ביולי 2005 צה"ל מפרק הגשר שחיבר את מעבר כיסופים עם גוש קטיף, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל קודליץ

מייקל ר. קודליץ (באנגלית: Michael R. Cudlitz; נולד ב-29 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בזכות הופעתו בסדרות "אחים לנשק", "סאות'לנד", "בקו העימות" ו"המתים המהלכים". קודליץ נולד בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית לאב יהודי.[1] הוא גדל בעיר הנמל לייקווד שבניו ג'רזי. למד משחק ב"מכון לאומניות קליפורניה" שבולנסיה, סנטה קלריטה. קודליץ החל להתפרסם כשחקן לראשונה בתפקיד אורח בדרמת הנעורים הפופולרית "בוורלי הילס 90210" ובסרט "נהר זורם ביניהם" . השתתף לקראת סוף שנות ה-90 בסרטים "מפגש בגרוס פוינט" ו"המתווך" בתור השוטר פלארמו. ב-2001 הופיע קודליץ בתפקיד המפורסם ביותר שלו, דנבר "בול" רנדלמן מפלוגת איזי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק". ב-2006 שיחק קודליץ בדרמת הפשע "כרוניקה של אקדח" בתפקיד המתנקש סאל פרנזון העובד עבור משפחת הפשע פרלו. ב-2007 הופיע בסדרת המשטרה "בקו העימות" בתור סוכן האף.בי. איי פרנק רוג'ס ובשלושה פרקים בסדרה "חף מפשע" בתור הפושע המורשע מארק רולס. בשנת 2008 שיחק בקומדיית הנעורים "סקס דרייב". ב-2009 התפרסם בסדרת המשטרה "סאות'לנד" בתפקיד שוטר משטרת לוס אנג'לס ג'ון קופר והופיע בתפקיד משני בסרט "המחליפים". לקודליץ שני בנים תאומים מאשתו רייצ'ל קודליץ. נהר זורם ביניהם (1992) הדרקון: סיפורו של ברוס לי (1993) אלופים על הקרח 3 (1996) המתווך (1998) להתאהב בסערה (1999) בתולה אמריקאית (2000) כרוניקה של אקדח (2006) סקס דרייב (2008) חיים גנובים (2009) המחליפים (2009) Tenure ‏ (2009) אויב מבית (2011) סזאר צ'אבס (2014) האוטו של השכן (2019) Red Stone‏ (2021) Manifest West‏ (2022) אסון יפהפה (2023) בוורלי הילס 90210 (1992–1993) אחים לנשק (2001) Homeland Security‏ (2004) - סרט טלוויזיה של NBC בקו העימות (2006–2007) חף מפשע (2007–2008) סאות'לנד (2013–2009) להציל את גרייס (2009) המתים המהלכים (2017-2014) בולרז (2015) שלדון הצעיר (2018) הילדים בסדר (2019-2018) קלריס (2021) בלתי מנוצח (2021) - דיבוב בוש: מורשת (2022) סופרמן ולויס (2023-הווה) מדיה וקבצים בנושא מייקל קודליץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל קודליץ מייקל קודליץ, ברשת החברתית פייסבוק מייקל קודליץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל קודליץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל קודליץ, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל קודליץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רותה קופפר, מה כואב לג'ון קופר בעונה הרביעית של "סאותלנד", באתר הארץ, 26 בנובמבר 2012
פיירו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פיירו – דמות של ליצן עצוב פיירו (קומיקס) – דמות קומיקס של נבל-על מחוברות מארוול קומיקס. סטודיו פיירו – אולפן הנפשה יפני. מרטין פיירו – פואמה אפית ארגנטינאית. Pyro – דמות במשחק הרשת Team Fortress 2. Pyro (שיר של קינגס אוף ליאון) – שיר של להקת הרוק האמריקאית קינגס אוף ליאון. אלסנדרו דל פיירו – כדורגלן איטלקי. פרנצדי פיירו – כדורגלן האיטי־אמריקאי. קייס פירו – היסטוריון ישראלי.
כאבי שרירים רב-שיגרוניים

כאבי שרירים רב-שיגרוניים (בלועזית: פולימיאלגיה ראומטיקה, Polymyalgia rheumatica) היא מחלה המאופיינת בכאבים וקשיחות בשרירים, בעיקר בשרירי הצוואר, הכתפיים והאגן. הופעת הכאב יכולה להיות פתאומית או הדרגתית לאורך זמן. פולימיאלגיה ראומטיקה היא מחלה המופיעה בחולים בגילאי 50 ומעלה, המציגים כאבי שרירים בי-לאטרליים וסימטריים בעלי אופי דלקתי. מרבית החולים מציגים כאבי שרירים וקשיחות ראומטולוגית בבוקר (נמשכת מעל 30 דקות, אך נעלמת ולא מופיעה שוב במהלך היום), עם ההתעוררות משנת הלילה. המחלה נעלמת בדרך כלל תוך כשנה או שנתיים מיום תחילת הטיפול. המחלה דומה באופייה למחלה שגרונית אחרת הנקראת דלקת עורק הרקה "Giant Cell Arteritis" או בשם אחר "Temporal Arteritis" העלולה לגרום לפגיעה באספקת הדם לעיניים ואף לעיוורון וכן פגיעה בכלי הדם הגדולים בצורה המסכנת חיים. בשל כך בעת אבחון כאבי שרירים רב-שיגרוניים ובמהלך המעקב חשוב לברר הופעה של סימנים היכולים להעיד על הופעת GCA. המחלה משפיעה בדרך כלל על מבוגרים בגיל 50 ומעלה. הגיל הממוצע לחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה הוא 70. יחס נשים לגברים 1:2 (נשים חולות פי שניים מגברים). המחלה אופיינית בקרב אנשים לבנים (בעיקר בארצות סקנדינביה). ישנו מגוון רחב של תסמינים וסימנים שיכולים להופיע במהלך המחלה, הנפוצים ביותר הם: ירידה במשקל הגוף חום חולשה כללית אנמיה הגורמים לפולימיאלגיה ראומטיקה אינם ידועים. במהלך המחלה המערכת החיסונית, מסיבה לא ברורה, תוקפת את האמתחת (בורסה) וגורמת לתגובה הדלקתית המובילה לתסמיני המחלה. מחקרים עדכניים מעידים על כך שגורמי סיכון גנטיים, בעיקר נוכחות הגן HLA-DR4 המקודד לחלבון מסוג I במערך הראשי של התאמה רקמתית (MHC), מעלים את הסיכוי לחלות במחלה. כמו כן, קיימות מספר השערות בנוגע לגורמי סיכון סביבתיים, בעיקר וירוסים ממשפחות האדנווירוס והפרבווירוס, שאם באים במגע עם אדם בקבוצת הסיכון הגנטית, עלולים לגרות את המערכת החיסונית ולגרום למחלה. על מנת לסווג אדם כחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה, נקבעו מספר קריטריונים: גיל 50 ומעלה. כאב שרירים בילטרלי עם קשיחות בוקר הנמשכת מעל ל-30 דקות למשך למעלה מחודש ברציפות. כאב שרירים באזורי הצוואר, הגב, הזרוע והירך. שקיעת דם (ESR) מוחשת (40 מ"מ בשעה ומעלה). הטיפול במחלה מתבסס על קורטיקוסטרואידים, בעיקר פרדניזון הניתנים לתקופה ממושכת (מעל שנה) ומהווים גורם מדכא לפעילות מערכת החיסון. דיכוי זה מחליש את ההליך הדלקתי הגורם למחלה ומוביל להפסקת תסמיני המחלה. מכיוון שפולימיאלגיה ראומטיקה מגיבה היטב גם למינונים קטנים של קורטיקוסטרואידים, חוסר שיפור במצב התסמינים לאחר שלושה ימים של טיפול (במינון מתאים) ראוי שיוביל לאבחון מחודש. ב-1 במרץ 2023 אישר ה-FDA להשתמש בתרופה Sarilumab (הנמכרת תחת השם קבזרה, באנגלית Kevzara) בתור טיפול למחלה. האישור ניתן רק לאנשים בוגרים שלא הגיבו טוב לטיפול בקורטיקוסטרואידים או שלא יכולים לקבל את הטיפול הזה. מדיה וקבצים בנושא כאבי שרירים רב-שיגרוניים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כאבי שרירים רב-שיגרוניים (באנגלית) כאבי שרירים רב-שיגרוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) FDA Approves First Biologic Treatment for Polymyalgia Rheumatica, Medscape (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קנדה במשחקים הפאראלימפיים

קנדה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בתל אביב (1968), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף הפאראלימפיים לוקחת קנדה חלק מהטורניר הראשון של המשחקים הפאראלימפיים אורנסקולדויק (1976). קנדה אף ארחה את משחקי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים בטורונטו (1976) ואת משחקי החורף הפאראלימפיים בוונקובר (2010). המשלחת הקנדית הראשונה למשחקים כללה 25 ספורטאים (18 גברים ו-7 נשים), שהצליחו לזכות ב-19 מדליות. כולם במקצועות האתלטיקה והשחייה. בשנת 1976 ארחה קנדה את המשחקים הפאראלימפיים ובמגרשם הביתי הצליחו הקנדים לזכות בכמות המדליות השישית בטורניר עם 25 מדליות זהב, 26 מדליות כסף ו-26 ארד. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) הצליחה המשלחת הקנדית להגיע להישג שיא כשזכתה ב-238 מדליות פאראלימפיות ודורגה שלישית בסך הזכיות, אחרי ארצות הברית ובריטניה שארחו את הטורניר במשותף. ספורטאיה המצליחים ביותר של קנדה במשחקים הפאראלימפיים הן גולשת הסקי לורן וולטנקרופט שזכתה בשמונה מדליות זהב פאראלימפיות, מדליית כסף אחת ואחת מארד (מהן חמש מדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010)), השחיינית סטפני דיקסון שזכתה בשש מדליות זהב, שש מדליות כסף ומדליית ארד אחת (מהן חמש מדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000), כשהייתה בת 16 בלבד). והאתלט מייקל אדג'סון שזכה ב-16 מדליות, מהן 14 מדליות זהב פאראלימפיות והאתלט טימותי מקאיזק שזכה ב-21 מדליות, מהן 11 מדליות זהב. קנדה במשחקים האולימפיים קנדה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא קנדה במשחקים הפאראלימפיים בוויקישיתוף Participation Numbers Tel Aviv 1968 Paralympic Games הוועד הפאראלימפי הבינלאומי Vancouver Sun, "Woolstencroft wins fifth gold medal", CanWest News Service, 21 March 2010
כפר חושן

כְּפַר חוֹשֶׁן (ספְסוּפָה), הוא מושב במועצה האזורית מרום הגליל, כקילומטר וחצי צפונית למושב מירון, לצד כביש 89, המחבר בין נהריה לצפת. שמו של המושב נקרא על שם העיירה סיפסיפה הנזכרת בתלמוד, ששמה נשתמר, כנראה, בשם הכפר הערבי צפצאף שחרב במלחמת העצמאות ועל מקומו הוקם המושב. פירוש השם - אזור שפירותיו מאחרים להבשיל, או מהעובדה שבתקופת התלמוד גידלו והתפרנסו מעצי צפצפה. במהלך שנות התשעים מותג היישוב באופן רשמי בשם "כפר חושן", וזאת לאחר שהשם ספסופה נלקח מהכפר הערבי ששכן בעבורו, ואנשי המושב רצו בשם עברי, לבסוף נבחר שם זה. המושב נוסד בפברואר 1949, בידי עולים מבולגריה שעלו לישראל זמן קצר קודם לכן, ובסיוע תנועת המושבים. בתחילת אוקטובר 1949 דווח על 60 משפחות מעולי הונגריה ובולגריה. בסוף 1949 התפתח במושב סכסוך בין קומוניסטים ללא קומוניסטים, בעקבותיו הועברו הלא קומוניסטים למסמיה. לאחר מספר חודשים התפתח עימות בין הנשארים, מחנה אחד של אלו שנשארו נאמנים למק"י ומחנה שני שפרש מהקומוניזם. המחנות התפצלו לשני יישובים נפרדים. ביישוב הקומוניסטי נשארו לקראת סוף 1950 שלוש משפחות והסוכנות הביאה לאתר הריק משפחות של עולים מיהדות תימן. רוב התושבים ממוצא תימני עזבו עד תחילת 1952. המתיישבים העלו תלונות שונות על המוסדות המיישבים, ואלו התלוננו שהמתיישבים העדיפו עבודות חוץ והזניחו את המטע שניתן להם. בסוף שנת 1954 עזבו אחרוני התימנים את ספסופה. החל מסוף 1954 התיישבו במקום עולים ממרוקו ומתוניס שהתפרנסו מעבודות הכשרת דרכים וקרקע עבור הקרן הקיימת וקיבלו חלקות של 2-6 דונם לגידול טבק, חלקות ליד הבית לגידול ירקות ואחריות על המטעים הנטושים של הערבים וכרם שניטע על ידיהם ועל ידי התימנים שעזבו. בסוף 1961 חובר המושב לרשת החשמל הארצית. ילדי היישוב לומדים בבתי ספר חיצוניים: יסודי – "נוף הרים" בסאסא, חמ"ד במירון ובתי ספר חרדים בצפת, תיכון – "אנה פרנק" בסאסא, "אמי"ת" בצפת ובפנימיות מחוץ לאזור. התושבים עוסקים בענפי חקלאות ותיירות. במושב שוכן יקב הבוטיק המשפחתי לוריא. מושב ספסופה באתר תנועת המושבים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ירושלמי תרומות ח', ד', היותה של סיפסיפה שם מקום נתונה בספק. ק. שבתאי, מה נשמע בסופסף, דבר, 13 באוקטובר 1950 מושבי עובדים מסביב לצפת, הארץ, 6 באוקטובר 1949 קומוניסטים המפרקים קומונה טהורה שלהם, דבר, 4 ביולי 1950 ק. שבתאי, כמה סופסף ישנן בסופסף, דבר, 27 באוקטובר 1950 התימנים הללו או מכת הנדידה, דבר, 20 בינואר 1952 לתקנת ההתישבות במושבי עולים, דבר, 15 בספטמבר 1953 עזובה ואבטלה בכפר ספסופה, קול העם, 18 בנובמבר 1954 חוסל הישוב התימני בכפר ספסופה בגליל, חרות, 12 בנובמבר 1954 מנחם בן אריה, אנשי עמל במושב ספסופה, הַבֹּקֶר, 26 באוגוסט 1955 ישעיהו עשני, ספסופה - בפעם השלישית, דבר, 23 בנובמבר 1955 מפה ומפה, דבר, 21 בדצמבר 1961
מדרש אגדה (בובר)

מדרש אגדה הוא חיבור מדרשי על חמישה חומשי תורה שהתפרסם לראשונה על ידי שלמה בובר בשנת תרנ"ד (1894) על סמך כתב יד נדיר שמצא בארם צובא (חלב) ונרכש על ידו. בכתב היד חסרים כמה קטעים, בהם גם סוף החיבור מפרשת כי תצא ואילך. משום כך, לא ניתן לדעת את שמו של מעתיק כתב היד ואת שנת הכתיבה, שעל-פי רוב היו רשומים בסוף כתב היד. לדעת בובר, לנגד עיני המחבר עמדו פירוש רש"י על התורה ובו אמרותיו של רבי משה הדרשן, מדרש לקח טוב וכן מדרשים וספרים נוספים. ככל הנראה חי עורכו של המדרש במאות ה-12 או ה-13. מדרש אגדה, טקסט דיגיטלי באתר ספריא מדרש אגדה - בראשית, שמות, וינה תרנ"ד, באתר היברובוקס מדרש אגדה - ויקרא, במדבר, דברים, וינה תרנ"ד, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילסדייל

הילסדייל (באנגלית: Hillsdale) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). הילסדייל ממוקם כ-9 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, באזור הפרוורים המזרחיים. הוא גובל במזרח ובצפון במארוברה, במערב בבנקסמדו ובדרום במטרוויל. עד שנות השישים של המאה ה-20, היה הילסדייל חלק מהפרוור הסמוך מטרוויל. מטרוויל הייתה חצויה בית שתי רשויות עירוניות, רנדוויק ובוטאני ביי. ב-1961 בוצעה החלוקה הראשונה, בה נקרא הפרוור שבידי עיריית בוטאני ביי "גילמור", על שם המשוררת האוסטרלית מרי גילמור. שם הפרוור שוב באותה השנה ל"הילסדייל" על שם פטריק דרסי הילס, השר הממונה על השלטון המקומי בניו סאות' ויילס. החלטת שינוי השם גררה ביקורת ציבורית, על העדפת פוליטיקאים על פני דמויות מפתח בהיסטוריה האוסטרלית. הילסדייל הוא פרוור קטן המאוכלס במשפחות ממעמד בינוני נמוך. חצי מאוכלוסייתו אינה דוברת אנגלית כשפת אם או שיש לה רקע בשפה שאינה אנגלית (השפות המובילות הן בנגלית וסינית). מרבית הפרוור מאוכלס בבתים פרטיים עם שטח קרקע צמוד. בפרוור מרכז מסחרי גדול אחד, סאות'פוינט, על דרך באנרונג. בפרוור בית ספר גדול אחד, בית הספר הציבורי מטרוויל, המקבל תלמידים מהילסדייל, מטרוויל ובנקסמדו. מדיה וקבצים בנושא הילסדייל בוויקישיתוף הילסדייל באתר "Dictionary of Sydney" הילסדייל באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 29.12.2011 בארכיון Wayback Machine)
עדה (דמות מקראית)

עָדָה היא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית, פרק ד', אשתו של למך בן מתושאל ואמם של יבל ויובל. למך שר לנשותיו, עדה וצִלָּה: "עדה וצלה שמען קולי, נשי למך, האזנה אמרתי: כי איש הרגתי לפצעי, וילד לחבורתי. כי שבעתיים יוקם קין, ולמך, שבעים ושבעה" (ספר בראשית, פרק ד', פסוק כ"ג). רש"י, בעקבות בראשית רבה, מסביר מדוע היו ללמך שתי נשים: "כך היה דרכן של דור המבול, אחת לפריה ורבייה ואחת לתשמיש. זו שהיא לתשמיש משקה כוס של עקרין כדי שתעקר ומקושטת ככלה ומאכילה מעדנים, וחברתה נזופה ואבלה כאלמנה". על עדה מוסיף רש"י: "היא של פריה ורבייה, ועל שם שמגונה עליו ומוסרת מאצלו. עדה תרגום של סורה". עם זאת, גם לצלה נולדו שני ילדים, תובל קין ונעמה. פירוש השם עדה הוא עדי, תכשיט. עדה, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) עדה במדרש ובאגדה, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ו ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעוז פורז

מעוז פורז (15 באוקטובר 1934 – 17 באוקטובר 1973) היה טייס בחיל האוויר הישראלי ובחברת אל על שנהרג במלחמת יום הכיפורים מאש נ"מ במהלך גיחת הפצצה במטוס סקייהוק. התפרסם בהקשר של שתי פרשות חטיפה של ארגוני טרור, האחת כשנאבק עם חוטף מטוס אל על לאלג'יריה, והשנייה כאשר בנו, ניר פורז, שהיה מפקד צוות בסיירת מטכ"ל, נהרג בניסיון חילוץ החייל החטוף נחשון וקסמן. מעוז פורז נולד ב-15 באוקטובר 1934 בפתח תקווה להורים עולים חדשים מפולין. בילדותו עבר עם הוריו לכפר סירקין. סיים את לימודיו היסודיים בפתח תקווה ולאחר מכן למד בבית הספר החקלאי כדורי. התגייס לצה"ל בנובמבר 1952 והתנדב לקורס טיס. לאחר סיום קורס מספר 15 שירת בתפקידים שונים ובהם מדריך בבית הספר לטיסה. השתתף במבצע קדש כטייס הרווארד. עבר לטייסת 101 והיה מהראשונים שעברו הכשרה על מטוס מיראז' 3. בשנת 1964 השתחרר משירות קבע ונקלט כטייס בחברת אל על ובמרוצת השנים הוכשר כקברניט מטוסי נוסעים. השתתף במלחמת ששת הימים כטייס מיראז' והשתתף בגיחות במסגרת מבצע מוקד. במהלך המלחמה נפגע מטוסו בסיני, והוא נטש אותו מעל גבול מצרים. בשנת 1968, במהלך טיסה מלונדון לישראל שבה שימש קצין ראשון השתלטו מחבלים על מטוסו. במהלך ההשתלטות נאבק פורז באחד המחבלים. במהלך המאבק ירה המחבל באקדחו לעבר פורז אך החטיא. כשירה לעברו שוב נתגלה מעצור באקדח. בשלב זה הרגיע קברניט המטוס את המחבל ובכך נפסק המאבק. נוסעי המטוס ובהם פורז שוחררו לאחר 39 ימים באלג'יריה. כשחזר לארץ טען כי "ממשלת ישראל שגתה כשנכנעה לדרישות החוטפים", גם אם חלק מבני הערובה והוא ביניהם היו מוצאים להורג[דרוש מקור]. במלחמת יום הכיפורים, בגיל ארבעים, נלחם כטייס סקייהוק. ב-17 באוקטובר 1973 יצא כמוביל זוג מטוסים מבסיס חצור למשימת הפצצה וסיוע לכוחות הקרקע בסיני סמוך לקאנטרה. לאחר ההפצצה, בדרכו חזרה, נורתה לעבר המבנה אש נ"מ כבדה וטילי קרקע-אוויר. במהלך תמרוני ההתחמקות צלל פורז והתרסק בלי שהפעיל את כיסא המפלט. לא ידוע אם התרסק כתוצאה מפגיעת נ"מ או כתוצאה מתמרון חריף מדי. הותיר אחריו אשה, מתיה, שתי בנות - תמר ועמית, ובן - ניר, שלימים היה מפקד בסיירת מטכ"ל ונהרג בניסיון לחילוץ החייל החטוף נחשון וקסמן. לאחר מות בנו ניר עסקו אמצעי התקשורת בשאלות מוסריות באשר למדיניות צה"ל בשיבוץ חיילים יתומים כלוחמים. פולמוס דומה התעורר לאחר נפילת טייס הקרב אסף רמון בנו של אילן רמון. קורות החיים של מעוז פורז, באתר "יזכור" של משרד הביטחון [1]