laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גראמן גאלפסטרים 2

גראמן גאלפסטרים II‏ (Gulfstream II) הוא מטוס מנהלים שתוכנן ויוצר על ידי חברת גראמן (שהפכה לגראמן אמריקן, ולבסוף לחברת גאלפסטרים אמריקן), מחליפו של הגראמן גאלפסטרים 1. המטוס החל לטוס ב-2 באוקטובר 1966, ויוצרו 258 יחידות ממנו. ב-1979 החלה החברה לייצר את יורשו, הגאלפסטרים 3. שלא כקודמו, הגאלפסטרים 2 מצויד במנועי סילון ובשל כך בעל מהירות וטווח גבוהים יותר. ארבעה מטוסי גארמן גאלפסטרים 2 משמשים כמדמי מעבורת חלל בשירות נאס"א. המטוסים עברו שינויים והתאמות על מנת לשרת את תפקידם כראוי. בנוסף כמה מדינות מחזיקות את המטוס כחלק מכוחות הצבא שלהם, בין השאר: מרוקו, לוב, גבון, ניגריה, עומאן, פנמה, ונצואלה וארצות הברית (הן בחיל האוויר והן במשמר החופים). אורך - 24.36 מטר מוטת כנפיים - 20.98 מטר שטח כנפיים - 75.21 מ"ר משקל ריק - 16,576 ק"ג משקל המראה מרבי - 29,711 ק"ג צוות - 2 נוסעים - 19 נוסעים מהירות מקסימלית - 936 קילומטר לשעה מהירות שיוט - 778 קילומטר לשעה סייג רום - 13,715 מטר טווח מרבי - 6,635 ק"מ
CodeProject

CodeProject הוא אתר מוביל בעולם בתחום שיתוף קוד ומידע בין מפתחים. משתמשים רשומים מקבלים דירוג ויכולים להשפיע על תוכן האתר, לערוך שאלות ומאמרים. ישנם (נכון לאוגוסט 2014) כ-11 מיליון מפתחים רשומים. האתר הוקם על ידי כריס מאונדר ודייוויד קאנינגהאם ב 1999. ביולי 2014 דורג כאתר ה 1200 בעולם בדירוג אלקסה. האתר משמש פלטפורמה למפתחים ברמות שונות ואפילו מתחילים חדשים שאינם יודעים לפתח, בה יכולים משתמשים אלו לשאול שאלות ולספק דוגמאות וקוד מקור ולקבל עזרה והדרכה במימוש פתרון, תיקון באגים או הכוונה לדרך פתרון חלופית. האתר מתמחה בטכנולוגיות מבוססות רשת, אפליקציות הנשענות על טכנולוגיות של מיקרוסופט, פיתוח אפליקציות למכשירים ניידים. מרבית המאמרים באתר נכתבו או הועלו על ידי משתמשי האתר ומשמשים כמקור נגיש של קוד פתוח למפתחים ברחבי העולם. ההורדה של מאמרים וקוד היא חינם. בנוסף הוקם ב 2014 אתר בבעלותה הנותן שירות של הדרכה דרך סרטוני וידאו בתשלום. מרבית התוכן משוחרר ברישיון CPOL (ראשי תיבות של: Code Project Open License), אך הרישיון ניתן לעריכה על ידי המשתמש. המאמרים נבחנים על ידי משתמשים בעלי דירוג מתאים באלגוריתם פנימי של אישורים ועריכות משתמשים אלו ואם עומדים ברף משוחררים תחת רישיון מתאים באתר. שפות עיקריות המופיעות תדיר במאמרים ושאלות האתר: C/C++ (דגש על Microsoft Foundation Class, אך גם תחומים נוספים רבים) C# WPF Visual Basic ASP ASP.NET J Sharp Common Lisp QwickJava Ajax SQL Delphi Java MVC Perl Silverlight Android אתר האינטרנט הרשמי של CodeProject
קנאת פין

בפסיכואנליזה, קנאת פין מתייחסת לשלב בהתפתחותן של בנות, על פי המודל הפסיכוסקסואלי של זיגמונד פרויד, בו ילדות חוות חרדה כשהן מגיעות להבנה כי אין להן פין כמו לבנים. במסגרת תאוריה זו קנאת הפין מקושרת לתסביך אלקטרה. פרויד טען כי הבנה זו מביאה לשינויים רבים בהתנהגותן לכיוון פיתוח זהות מגדרית נשית. בתאוריה הפרוידיאנית, שלב קנאת הפין מתחיל את השינוי מחיבור רגשי לאם, לתחרות עם האם עבור תשומת לבו, הכרתו וחיבתו של האב. התנהגות מקבילה קיימת אצל בנים כאשר הם מגיעים להבנה כי לנשים אין פין; פרויד כינה אותה חרדת סירוס (אנ'). למרות שהתאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי. בתרבות העכשווית משתמשים לעיתים במונח זה על מנת להתייחס לנשים שלכאורה היו רוצות להיות גברים; זאת למרות שבמקור אין הכוונה לקנאת פין של בנות במובן הפשטני והקונקרטי, אלא לחלק טבעי בהתפתחותם של ילדים. פרויד הציג לראשונה את תאוריית העיקרון של העניין והקנאה בפין בכתבתו "על התאוריות המיניות של ילדים" (1908). העיקרון לא הוצג במהדורה הראשונה של ספרו המוקדם יותר "שלוש תרומות לתאוריית המין" (1905), אך תקציר של הכתבה משנת 1908 הוסף למהדורה השלישית של הספר בשנת 1915. בספר "על הנרקיסיזם" (1914) הוא מתאר כיצד כמה נשים מפתחות אידיאל גברי כ"הישרדות הטבע הגברי שהיה פעם בבעלותן".[דרוש מקור] חשיבות המונח גברה כאשר פרויד פיתח בהדרגה את רעיונותיו על התפתחות המיניות של הילד, בין השאר את התאוריה על המעבר מהשלב הפאלי לשלב החביון (ראו המודל הפסיכוסקסואלי). טרנסג'נדר קנאה מיניות Ferrell, Robyn (1996). Passion in Theory: Conceptions of Freud and Lacan. London: Routledge. ISBN 0203012267. Friedan, Betty (2013) [1963]. "The Sexual Solipsism of Sigmund Freud". The Feminine Mystique (50th anniversary ed.). New York: W.W. Norton. ISBN 9780393063790. Kaplan, H.; Saddock, B.; Grebb, J. (1994). Kaplan and Saddock's Synopsis of Psychiatry (7th ed.). Baltimore: Williams and Wilkins. ISBN 0-683-04530-X. Irigaray, Luce (1985). This Sex Which is Not One. Ithaka: Cornell University Press. ISBN 0801415462. Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37 Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, The Lancet Psychiatry 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3 Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, World Psychiatry 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217
מחנה הריכוז סן סיפריאן

מחנה הריכוז סן סיפריאן (Saint Cyprien; לעיתים מתועתק Saint Cyprian) היה מחנה ריכוז שפעל בדרום מזרח צרפת, ליד העיירה סן סיפריאן (אנ'). המחנה נבנה על קרקע חולית ובסביבה חסרת תנאי תברואה בסיסיים, טיפול רפואי הולם, מזון ואספקת מים סדירה. במשך תקופת קיומו של המחנה לא היה די בצריפים שבו לשם מתן שיכון בתנאים ראויים לעצירים שבו ואלה שוכנו בצפיפות שתרמה להתפתחות מגפות במחנה. עם הקמתו במרס 1939 היה סן סיפריאן מחנה מעצר לכ-90,000 פליטים שהגיעו מספרד במהלך מלחמת האזרחים בספרד. עם פלישת גרמניה להולנד, לבלגיה ולצרפת, במאי 1940, נעצרו אלפי פליטים גרמניים ששהו בצרפת ונשלחו לסן סיפריאן, מחשש שהם מרגלים למען גרמניה הנאצית או אוהדים את מטרותיה ולפיכך עוינים לצרפת. בין עצורים אלה היו מתנגדי המשטר הנאצי בצרפת, וכן כ-7,500 יהודים גרמניים-לשעבר, נרדפי הנאציזם. הם נעצרו כיוון שנחשדו כפעילים למען גרמניה, עקב כך שהיו בעברם אזרחים גרמנים ועקב כך שהגיעו מגרמניה, וזאת למרות שאזרחותם הגרמנית של היהודים שביניהם נשללה עוד ב-1935 בתוקף חוקי נירנברג. עם הכיבוש הנאצי בצרפת במלחמת העולם השנייה (אנ') שימש מחנה סן סיפריאן לשם מעצרם של יהודים גרמניים, צרפתיים, בלגיים והולנדים רבים. רבים מהם היו אמנים, ובהם ציירים, ביניהם פליקס נוסבאום. בקיץ 1940 חלו כ-85% מאסירי המחנה בדיזנטריה עקב תנאי ההיגיינה הגרועים וכן הצפיפות הקשה במחנה. מחנה הריכוז סן סיפריאן נסגר ב-19 בדצמבר 1940 ואסיריו הועברו למחנה המעצר גירס. מדיה וקבצים בנושא מחנה הריכוז סן סיפריאן בוויקישיתוף CAMP OF ST-CYPRIEN-PLAGE (Pyrénées Orientales) (באנגלית) Felix Nussbaum: Self Portraits of a Jew in Turmoil, By Liz Elsby ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז אייקוצ'ו

מחוז אייקוצ'ו (בספרדית: Departamento de Ayacucho) הוא אחד מ-25 מחוזות פרו, בדרום-מרכז המדינה, ובירתו היא העיר אייקוצ'ו. שטח המחוז הוא 43,814 קמ"ר, ואוכלוסייתו 619,522 תושבים (נכון ל-2005). המחוז מחולק ל-11 פרובינציות ול-111 נפות (distritos). האזור ברובו הררי, כשרכס הרי האנדים עובר בתוך שטחו. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא פסגת הר הגעש "סרה סרה" (5,505 מטר מעל גובה פני הים). במהלך מסעי הטרור של ארגון הנתיב הזוהר נפגע המחוז פעמים רבות. ב-2005 נערך משאל עם בקרב תושבי המחוז, לבחון את איחוד המחוז עם המחוזות איקה ומחוז ואנקבליקה, אולם ההצעה נדחתה. רעידת אדמה בעוצמה של 6.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט הכתה בדרום-מזרח המחוז ב-24 באוגוסט 2014. עשרות בניינים נפגעו, אך רק אנשים בודדים נפצעו. מדיה וקבצים בנושא מחוז אייקוצ'ו בוויקישיתוף הודעת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
טלקסקלה (עיר)

טלקסקלה דה חיקוטנקטל (בספרדית: Tlaxcala de Xicohténcatl), או בקיצור טלקסקלה, היא בירת מדינת טלקסקלה במקסיקו. לפני הכיבוש הספרדי באזור מדינת טלקסקלה התקיימה מדינה ילידית בעלת אותו שם שהייתה אויבת של האצטקים, אך האחרונים לא הצליחו לכבוש אותה. למדינה לא הייתה עיר בירה מובהקת לחלוטין והיא התרכזה סביב מספר יישובים, אשר אחד מהם הוא המקור לעיר טלקסקלה של היום. כשהרנאן קורטס הגיע לאזור ב-1519 הוא כרת ברית עם הטלקסקלנים נגד האצטקים והם עזרו לו להביס את האימפריה האצטקית. לאחר מכן הספרדים עזרו לטלקסקלנים להקים את העיר טלקסקלה. תחילה העיר הייתה מיושבת בעיקר על ידי הילידים, אך במהלך השנים הם עזבו את העיר ומתיישבים ספרדים באו במקומם. ב-1535 המלך קרלוס הראשון העניק לטלקסקלה מעמד של עיר. ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה הטריטוריה הפדרלית של טלקסקלה. ב-1856 הטריטוריה הפכה למדינה, והעיר טלקסקלה נבחרה להיות בירתה. העיר סבלה מהמהפכות ומהמשטרים הדיקטטוריים במקסיקו במאה ה-19, אך היא התחילה להשתקם לאחר המהפכה המקסיקנית בתחילת המאה ה-20. טלקסקלה היא המרכז הכלכלי של מדינת טלקסקלה. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על קמעונאות. בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה האוטונומית של טלקסקלה. מדיה וקבצים בנושא טלקסקלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טלקסקלה טלקסקלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחמוד אבו הנוד

מחמוד א-שולי (בערבית: محمود أبو هَنّـود شولي; כונה מחמוד אבו הנוד (محمود أبو هنود); 1967 – 23 בנובמבר 2001), היה פעיל טרור ומפקד הזרוע הצבאית של החמאס ביהודה ושומרון. מחמוד אבו הנוד נולד בכפר עסירה א-שמאלייה שבמחוז שכם. בוגר הפקולטה להלכה אסלאמית באוניברסיטת אל-קודס במזרח ירושלים. ריצה עונש מאסר בשל פעילותו בחמאס במהלך האינתיפדה הראשונה, וגורש ללבנון בשנת 1992. אבו הנוד נחשב לאחד מאנשי החמאס המסוכנים ביותר. הוא אחראי למותם של עשרות ישראלים. אבו הנוד היה אחראי ללפחות חמישה פיגועי התאבדות, ולעשרות פיגועי ירי. לאחר שהאחים עוודאללה נהרגו בחברון הוא התמנה לראש הזרוע הצבאית של חמאס בגדה. אבו הנוד היה נהרגו מעורב בפיגועים שבוצעו בירושלים בקיץ 1997, במסגרתם שלח חמישה מחבלים מתאבדים. בספטמבר 1999 שיגר מחבלים לטבריה ולחיפה לביצוע פיגועים, בהם נפצעה ישראלית באורח קשה. שלושה מן המחבלים נהרגו. היה מראשי מתכנני הפיגועים במסעדת "סבארו" ובמועדון "הדולפינריום". בתחילתה של האינתיפאדה השנייה היו מחמוד אבו הנוד ומוחמד דף בראש רשימת המבוקשים של ישראל. היה עצור על ידי הרשות הפלסטינית בשנים 2000–2001. צה"ל ניסה להרוג את אבו הנוד פעמים אחדות קודם לכן. בפעם הראשונה שהצליחו חיילי צה"ל להגיע קרוב אליו, הוא הצליח לחמוק. היה זה בכפר עאסירה א-שמאלייה. באותה פעולה, מבצע סימפוניית החיים, נהרגו שלושה חיילי יחידת דובדבן, שנורו בטעות על ידי חבריהם. בפעם השנייה הצליח לחמוק ממטוס קרב של צה"ל, שהטיל פצצה והחריב את כלא ג'נייד בשכם. אבו הנוד שהוחזק במקום הצליח להימלט עם פצעים קלים בלבד. בכלא נהרגו 11 מהסוהרים. ב-23 בנובמבר 2001 נהרג מירי טילים ממסוק קרב של צה"ל לעבר המכונית בה נסע, סמוך למחנה הפליטים אל-פארעה בטובאס. יחד איתו נהרגו שני אחים, אחמד וראשיד חשקייה, שסייעו לו בהוצאה לפועל של פיגועים. השניים נהרגו במקום. אבו הנוד הצליח לצאת מהרכב ונורה למוות. המסוקים ירו בסך הכול שבעה טילים. הם שוגרו, לאחר שהתקבל מידע מדויק על מסלול נסיעתו של אבו הנוד. מחמוד אבו הנוד באתר חמאס בן אלוף, ליקויים קשים בתפקוד כוח דובדבן; הערכה: ההרוגים נפגעו מאש חבריהם, באתר הארץ, 14 בפברואר 2002. אלוף בן, ישראל התנקשה בחיי המבוקש אבו-הנוד; החמאס מאיים בפיגועי נקמה, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2001
סימונסון

סימונסון או סימונזון הוא שם משפחה יהודי שמשמעו: בן סימון או בן שמעון. האם התכוונתם ל... אדם סימונזון – מחנך וסופר ישראלי אוריאל סימונסון – היסטוריון ישראלי, בנו של שלמה סימונסון איתמר סימונסון – פרופסור ישראלי לכלכלה ושיווק המלמד באוניברסיטת סטנפורד שלמה סימונסון – היסטוריון ישראלי, ממייסדי אוניברסיטת תל אביב והרקטור שלה. ממקימי החוג להיסטוריה של עם ישראל, המכון לחקר התפוצות ובית הספר למדעי היהדות באוניברסיטה
דני או'דונוהיו

דניאל ג'ון מארק לוק או'דונוהיו (באנגלית: 'Daniel John Mark Luke O'Donoghue, נולד ב-3 באוקטובר 1980) הוא זמר יוצר אירי. ידוע בעיקר כסולן להקת הרוק האלטרנטיבי "הסקריפט" וכשופט בתחרות הכישרונות הבריטית The Voice. או'דונוהיו נולד לאליס ושיי או'דונוהיו, אביו היה חלק מלהקה בשם "The Dreams". הוא הצעיר מבין שישה אחים ואחיות. או'דונוהיו לא השלים את לימודיו התיכוניים על מנת להצליח בתחום המוזיקה. או'דונוהיו היה חבר בלהקת "Mytown" אשר פעלה מ-1996 ועד לפירוקה ב-2001 יחד עם מארק שיאהן, חבר ב-הסקריפט עד היום. בשנת 1999 הוחתמו השניים על ידי חברת התקליטים יוניברסל רקורדס. או'דונוהיו עבר ללוס אנג'לס והחל בכתיבת שירים עבור אומנים כמו TLC, בויז טו מן ובריטני ספירס. לאחר שנה של כתיבה חזרו או'דונוהיו ושיאהן לדבלין וצירפו אליהם את המתופף גלן פאוור ויחד החלו לעבוד על חומרים משלהם. בשנת 2001 הקימו את להקת הסקריפט. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-8 באוגוסט 2008 ונקרא "The Script". או'דונוהיו היה שותף לכתיבת כל שירי האלבום והאלבום הפך להצלחה מסחרית בעיקר באירלנד שם הגיע למקום הראשון מצעד האלבום האירי. בספטמבר 2010 יצא האלבום השני של הלהקה שנקרא "Science & Faith". ב-7 בספטמבר 2012 יצא האלבום השלישי תחת השם "#3". ב-12 בספטמבר 2014 עתיד לצאת האלבום הרביעי אשר נקרא "No Sound Without Silence". ב-2012 ביצע או'דונוהיו את הופעתו הראשונה בדה וויס הבריטי לצדם של השופטים ג'סי ג'יי, will.i.am וטום ג'ונס. שנה לאחר מכן הוא שב לתוכנית והיה המנטור של הזוכה של העונה, אנדריאה בג'ליי. ב-16 ביולי 2013 הודיע או'דונוהיו כי הוא עוזב את התוכנית על מנת להתרכז בלהקה. בעונה השלישית הוחלף על ידי ריקי וילסון הסולן של להקת קייזר צ'יפס. ב-14 בפברואר 2008 נפטר אביו של או'דונוהיו ממפרצת בבטן. לזכרו קעקע או'דונוהיו ורז על זרועו השמאלית וכתב את השיר "If You Could See Me Now" אשר יצא מאלבומם השלישי של הלהקה. מדיה וקבצים בנושא דני או'דונוהיו בוויקישיתוף דני או'דונוהיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דני או'דונוהיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דני או'דונוהיו, באתר AllMusic (באנגלית) דני או'דונוהיו, באתר MusicBrainz (באנגלית) דני או'דונוהיו, באתר Yandex.Music (ברוסית) דני או'דונוהיו, באתר Discogs (באנגלית) דני או'דונוהיו, באתר SecondHandSongs
בורדון

האם התכוונתם ל... ז'רום בורדון – חוקר תקשורת צרפתי-ישראלי רוב בורדון – מתופף בלהקת לינקין פארק
קונפינו

האם התכוונתם ל... שם משפחה מיהדות ספרד, שפירושו "אסיר" או "גולה": אלון קונפינו – היסטוריון ישראלי, חוקר השואה, רצח עם וזיכרון. בנו של מיכאל קונפינו ברוך קונפינו – פעיל ציוני בבולגריה ז'אק קונפינו – איש ציבור, רופא וסופר יהודי יוגוסלבי מיכאל קונפינו – היסטוריון ישראלי רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: הכל נשאר במשפחה, באתר nrg‏, 7 באוקטובר 2010
דיקסון (רוסיה)

דיקסון (ברוסית: Диксон) הוא יישוב עירוני קטן בצפון מחוז קרסנויארסק ברוסיה, אחד היישובים הצפוניים והמבודדים ביותר בעולם. במקום נמצא הנמל הצפוני ביותר של הצי הרוסי. בתקופת השלטון הסובייטי הייתה עיר סגורה ובשיאה התגוררו בה כ-5,000 איש (ב-1985), מאז חלה התדרדרות ונכון ל-2015 מתגוררים ביישוב 650 נפש וכמות האוכלוסייה נמצאת במגמת ירידה מתמדת. היישוב נוסד ב-7 בספטמבר 1915 ונקרא על שמו של הסוחר השוודי-סקוטי אוסקר דיקסון (Oscar Dickson; 1823–1897), שמימן את מסעות הקוטב של אדולף אריק נורדנשלד ופריטיוף ננסן ושעל שמו קרא נורדנשלד את שמו של האי הסמוך ב-1884. באוגוסט 1942 הופצצו העיר, על נמלהּ ותחנת הרדיו האסטרטגיים שלה על ידי אוניית המערכה זוטא הנאצית "אדמירל שר" במסגרת "מבצע וונדרלנד" (Wunderland). האונייה הגרמנית הפגיזה אוניות סובייטיות שעגנו בנמל, והנחיתה חיילים בחוף. ואולם, מגיני הנמל השיבו אש באמצעות תותח הוביצר מיושן, והצליחו לגרום ל"אדמירל שר" נזק מסוים. הגרמנים השיבו את החיילים לאונייה, ונסוגו לבסיסם בנורווגיה מבלי שהצליחו לפגוע בשיירות באזור. בעיר הוצבה אנדרטה לזכר מגיניה. בעיר הוצבה אנדרטה לזכר הימאי הרוסי ניקיפור בגיצ'ב שמצא את מותו בתחומי האי דיקסון. מאז 1985 אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת ירידה מתמדת, כיום מתגוררים בה 650 איש לעומת 5,000 בשנת 1985. לפי שיר על המקום הוא נקרא "בירת החוג הארקטי" (Столицей Арктики). היישוב נמצא על גדות ים קארה, בשפך נהר היניסיי מול האי דיקסון ושוכן בשולי שטחי הטונדרה של סיביר. בדיקסון שורר אור יום מה-5 במאי ועד ה-10 באוגוסט, לילה שורר מ-11 בנובמבר ל-1 בפברואר ובין ה-8 בדצמבר ל-5 בינואר שורר חושך מוחלט. כך זהו היישוב הגדול ביותר צפונית לחוג הארקטי בו שורר חושך גמור זמן כה ממושך בחורף. מאמצע ספטמבר ועד סוף מאי הטמפרטורה היומית ממוצעת יורדת מתחת לאפס מעלות צלזיוס. כאשר הטמפרטורה היומית הממוצעת בינואר היא 25.4- מעלות. הטמפרטורה היומית הממוצעת באוגוסט, החודש החם בשנה היא 4.8 מעלות בלבד. 5 ק"מ ממערב ליישוב, על גבי אי סמוך לחוף מצוי שדה תעופה קטן (קוד IATA: ‏DKS; קוד ICAO:‏ UODD), שדה התעופה דיקסון שבנייתו הושלמה בשנות ה-30 של המאה ה-20. שדה התעופה קלט מטוסי נוסעים אזרחיים לרוב, בעיקר מטוסי אנטונוב ויאקובלב ומסוקים מכל הדגמים. בסתיו 2010 חדל מלפעול בשל תנאי תשתית רעועים ותנאי מזג אוויר ירודים שמנעו את הפעלת השדה. בדצמבר 2010 חודשה פעילות השדה וחברת התעופה של מחוז קרסנויארסק, "קראסאוויה", החלה להפעיל טיסות סדירות ממנו ואליו. בעיר שוכן נמל הים הצפוני ביותר ברוסיה, שהוא אחד מנמלי הים החשובים של הצי הרוסי ובתחומו נמצא מפעל דגים. הנמל מהווה לנקודת מוצא חשובה אל אוקיינוס הקרח הצפוני. מאז 1916 פועלת בעיר תחנה לחקר הקוטב ובה מרכז רדיו-מטאורולוגי ותחנת מצפה גאופיזית. ארצות הברית דיקסון (אנ'), אילינוי, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא דיקסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיקסון אתר דיקסון (ברוסית) סיפור מסע בדיקסון (ברוסית) ערך אנציקלופדי קטן על המקום (ברוסית) אקלים האי דיקסון בשנים 1961-1990 אפלת האי דיקסון
חלפה

חלפה-אנריקס (בספרדית: Xalapa-Enríquez או Jalapa-Enríquez), או בקיצור חלפה (‏האזנה‏Ⓘ‏), היא בירת מדינת וראקרוס במקסיקו. במקום בו נמצאת כיום חלפה התקיימו מספר יישובים קטנים של ילידים מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי במאה ה-16. באזור שנת 1313 היישובים התאחדו לכפר אחד גדול בשם שַׁלַפַּן. באזור אמצע המאה ה-15 האזור נכבש על ידי שליט האצטקים מוקטסומה הראשון. ב-1519 הרנאן קורטס כבש את הכפר בדרכו לכיבוש כלל האימפריה האצטקית. הספרדים עיוותו את שם הכפר לשלפה, אך הצליל ש' נשמט מהספרדית המודרנית, ובמקרה זה, כמו במקרים אחרים, הוא שונה לח'. כשהספרדים הגיעו לכפר הייתה בו אוכלוסייה קטנה יחסית, ובשנים שלאחר מכן התושבים התחילו לעזוב את המקום והאוכלוסייה קטנה עוד יותר. המצב השתנה כשב-1720 המסחר באזור התחיל להתחדש, ובעקבותיו התיישבו מספר משפחות בחלפה וחשיבות היישוב גדלה. ב-18 בדצמבר 1791 קרלוס הרביעי, מלך ספרד, העניק לחלפה מעמד רשמי של עיירה לבקשת התושבים. ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת וראקרוס וחלפה הוכרזה כבירת המדינה. ב-1830 חלפה קיבלה מעמד של עיר. ב-1892 שם העיר שונה ל"חלפה-אנריקס" כהוקרה למושל מדינת וראקרוס באותו זמן חואן דה לה לוס אנריקס. הכלכלה של חלפה מתבססת על מסחר, שירותים פיננסיים, דיג, חקלאות, הכוללת גידול תירס, קנה סוכר, תפוזים, צ'ילי, וקפה, גידול פרחים, גידול מקנה ותעשייה. בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוסנה ואוניברסיטת חלפה. את העיר משרת נמל התעופה אל לנסרו, שמציע טיסות למקסיקו סיטי, בירת מקסיקו. ארצות הברית קובינה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית אומהה, נברסקה, ארצות הברית מקסיקו פואבלה, פואבלה, מקסיקו מקסיקו טולוקה, מקסיקו, מקסיקו מקסיקו וראקרוס, וראקרוס, מקסיקו מדיה וקבצים בנושא חלפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חלפה חלפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יצחק סמוקובליה

יצחק (איסאק) סָמוֹקוֹבְלִיָה (בסרבו-קרואטית: Isak Samokovlija, בסרבית קירילית: Исак Самоковлија;‏ 3 בספטמבר 1889, גוראז'דה, בוסניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 15 בינואר 1955, סרייבו, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה סופר ורופא יוגוסלבי ממוצא יהודי, אשר תיאר בספריו את הווי חייהם של יהודי בוסניה. יצחק סמוקובליה נולד בגוראז'דה שבבוסניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה יהודית ספרדית שהיגרה מסמוקוב לבוסניה. הוא רכש השכלה תיכונית בסרייבו ולמד רפואה באוניברסיטת וינה בסיוע מלגת לימודים שקיבל מאגודת לה בנוולנצייה (La Benvolencia) אשר פעלה לקידום ההשכלה בקרב יהודי סרייבו. ב-1917, עם סיום לימודיו, שב לסרייבו והועסק כרופא בבית חולים צבאי. במקביל החל לפרסם מאמרים ושירים בעיתונות הקהילתית. ב-1927 הוציא לאור את סיפורו הקצר הראשון. לאורך שנות ה-30 הוציא לאור מספר ספרים אשר חלקם הומחזו. סיפוריו הבליטו את רובד האוכלוסייה קשת היום בקרב יהדות בוסניה, פרנסתם והווי חייהם. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, סולק סמוקובליה ממשרתו ובהמשך נעצר. הוא הצליח לברוח ממעצרו ולחמוק ממעצר נוסף. ב-1946, הוציא לאור אסופת סיפורים קצרים ובהמשך כיהן כיושב ראש אגודת הסופרים של בוסניה והרצגובינה אשר תחת יוגוסלביה. בשנים 1948–1951 ערך את מזגין הספרות "בראזדה" (בסרבו-קרואטית: Brazda). ב-1953, ביקר סמוקובליה בישראל לרגל חגיגות יום העצמאות ונטיעת יער קדושי יוגוסלביה. יצחק סמוקובליה הלך לעולמו בסרייבו ב-1955 והוא בן 65. נקבר בבית העלמין הספרדי הישן. הוא היה נשוי להֶדָה לבית בְּרוּנֶר ואב ל-3 ילדים. במהלך מלחמת בוסניה עלו חלק מבני משפחתו לישראל. עשרה סיפורים תרגם: יעקב מאסטרו; הקדים דברי מבוא: מיכאל לוי, תל אביב: התאחדות עולי יוגוסלביה, תשכ"ט. בין אביב לאביב: (סיפורים); תרגם והוסיף מבוא: יעקב מאסטרו; ערך: משה גיורא אלימלך, ירושלים: מורשת – ועד עדת הספרדים בירושלים והמרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח במשרד החינוך והתרבות, תשמ"ב 1982. מדיה וקבצים בנושא יצחק סמוקובליה בוויקישיתוף מֶשָה סלימוביץ', יצחק סמוקובליה, באתר spiritofbosnia, אוחזר ב-25 באוגוסט 2014 (באנגלית) צ. ר., מספר היהדות הבוסנית שאיננה, דבר, 26 במאי 1955 (עם מותו) 'הקהילה היהודית בסרייבו', בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, ירושלים: יד ושם, 1988, עמ' 205. 'הקהילה היהודית בסרייבו' (1988), עמ' 209. ביקורת: גבריאל מוקד, יצרי מרגוע, דבר, 30 במאי 1969, המשך; מרדכי אבישי, סיפורים מחיי יהודי בוסניה, מעריב, 13 ביוני 1969.
אייל זלינגר

אייל זלינגר (נולד ב- 3 בדצמבר 1966) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון היה קצין קשר ותקשוב ראשי (קשר"ר) וראש מטה אגף התקשוב. אייל נולד בבאר שבע. התגייס לצה"ל בשנת 1985 . בוגר קורס קציני קשר בשנת 1986. שירת כקצין קשר בגדוד שריון 195(בתעסוקה מבצעית בלבנון), ובהמשך שירותו ביצע תפקידי פיקוד בכירים. בשנת 2000 עלה לדרגת סא"ל ושירת כמפקד גדוד הקשר של פיקוד המרכז וכקצין הקשר של אוגדת שריון סדירה במבצע חומת מגן. בשנת 2004 עלה לדרגת אל"ם ושירת כמקשא"פ מרכז, רמ"ח תקשוב במפקדת זרוע היבשה (בתקופת מלחמת לבנון השנייה) ורמ"ח אמל"ח באגף התקשוב (בתקופת מבצע עופרת יצוקה). בשנת 2011 עלה לדרגת תא"ל ומונה לתפקיד קצין הקשר והתקשוב הראשי ורמ"ט אגף התקשוב (בתקופת מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן). שירת בתפקיד זה עד יולי 2015. מאז שחרורו מצה"ל עוסק במגזר העסקי. במהלך תפקידו האחרון פיקד על חיל הקשר והתקשוב במהלך מבצע צוק איתן, שבו נעשה שימוש נרחב ביכולות המתקדמות של החיל. כיום בתפקיד סמנכ"ל בחברת "גילת" תקשורת לווינית ובנוסף מכהן כדירקטור בחברת "אלטשולר שחם". דניאל רוזן, תא"ל אייל זלינגר – מפקדו התשעה־עשר של חיל הקשר והתקשוב, מפקד החיל במבצע 'צוק איתן', באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020 תמרה בן נתן, תא"ל זלינגר נכנס לתפקידו כמפקד חיל הקשר והתקשוב, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 7 בספטמבר 2011 צחי בירן ויפתח כרמלי, מפקד חיל התקשוב בראיון מיוחד: "בדרך אל המדע הבדיוני", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 26 בספטמבר 2013 יוסי הטוני, ‏מפקד חיל הקשר והתקשוב: "צוק איתן הוא אחד המבצעים המתקדמים של צה"ל מבחינה טכנולוגית", באתר "אנשים ומחשבים", 17 באוגוסט 2014 יוסי הטוני, ‏תא"ל אייל זלינגר, קשר"ר: "ה-IT ישחק תפקיד משמעותי יותר במלחמות הבאות", באתר "אנשים ומחשבים", 22 בינואר 2015 יוסי הטוני, תא"ל אייל זלינגר, קשר"ר: "מידע שנאסף מ-8200 הגיע למג"ד דרך הרשת והציל חיים", "אנשים ומחשבים", 6 ביולי 2015 יוסי הטוני, תא"ל אייל זלינגר, הקשר"ר הפורש: "רכש רב-זרועי מאוחד הניב חיסכון של חצי מיליארד שקלים", "אנשים ומחשבים", 28 ביולי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חלפה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חלפה (רשמית חלפה-אנריקס) - בירת מדינת וראקרוס במקסיקו. חלפה (מחוז) – מחוז בגואטמלה. חלפה (גואטמלה) – בירת מחוז חלפה בגואטמלה.
זלינגר

זלינגר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אביטל חיים זלינגר (אנ') – שחקן לשעבר ומאמן כדורעף, בנו של אריה זלינגר אברהם זלינגר – איש משטרה ישראלי, שכיהן כניצב במשטרת ישראל אייל זלינגר – איש צבא ישראלי, קצין קשר ותקשוב ראשי אנטון זלינגר (ציילינגר) – פיזיקאי אוסטרי העוסק במכניקת הקוונטים אסתר ארדיטי (זלינגר) – חובשת צבאית בחיל האוויר הישראלי, שקיבלה את עיטור המופת אריה זלינגר – שחקן ומאמן כדורעף ישראלי, המאמן נבחרות אולימפיות בארצות הברית ובהולנד חנן זלינגר – מפקד בחי"ש חיפה שנהרג במלחמת העצמאות, על שמו נקראת שכונת תל חנן בעיר נשר טלי זלינגר (שמה הקודם מנישואין של טלי ליפקין-שחק) – עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית צבי זלינגר – פרופסור לביוכימיה, מפענח המנגנון להעברת מידע בתא וחתן פרס ישראל לחקר הביולוגיה שלמה זלינגר – פסל ורשם ישראלי צרפתי תומאס זלינגר (אנ') - צייר, גרפיקאי וקריקטוריסט אוסטרי