laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קתדרלת זאגרב

קתדרלת זאגרב היא קתדרלה גותית בעיר זאגרב, קרואטיה. הקתדרלה היא אחד הבניינים המפורסמים בעיר וזוג צריחיה נראה ממקומות רבים בעיר. הקתדרלת מוקדשת לעליית מריה, אם ישו השמיימה ולמלכים סטיאפן ולדיסלאוס. הקתדרלה בנויה על חורבות קתדרלה מהמאה ה-12 שנחרבה בפלישה הטאטארית לעיר. במאה ה-13 הבישוף טימוטי החל לארגן ולממן את בנייתה של קתדרלה חדשה. במאה ה-13 לקתדרלה היו 3 ספינות כאשר גובה הספינות הצידיות הוא כגובה הספינה הראשית. במאה ה-15 הגיעו אדריכלים ופסלים מפראג ששינו את הספינה הראשית והוסיפו קישוטים שנהרסו מאוחר יותר. האמנים גם הוסיפו ציורים על קירות הקתדרלה. בסוף המאה ה-15 פלשו הטורקים לבוסניה ולקרואטיה, דבר שגרם לקרואטים לבצר את הקתדרלה בביצורי רנסאנס, כגון חומה שהוקמה סביבה. חלק מביצורים אלה עדיין נותרו שלמים. במאה ה-17 מגדל מבוצר הוקם בצד הדרומי ושימש כמגדל פעמונים וכמגדל תצפית, שכן הטורקים עדיין היוו איום. ב-1880 ניזוקה הקתדרלה קשות מרעידת אדמה. הספינה הראשית התמוטטה והמגדל המבוצר ניזוק באופן חסר תקנה. שחזור הקתדרלה בסגנון נאו-גותי בוצע על ידי הרמן בולה (Hermann Bollé) והקתדרלה הובאה למצבה הנוכחי. שני צריחים בגובה 105 מטר הוקמו בחזית המערבית. כיום, מגדלים אלה נתונים תחת עבודות ניקוי ושיפוץ. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי/נאו-גותי ובניגוד לקתדרלות רבות לא כוללת בית רוחב משמעותי ותמיכות דואות. בחזית המערבית יש שער כניסה בודד ומעליו, קצת מוסתר בידי הגמלון, חלון רוזטה לא גדול. בולטים במיוחד בחזית המערבים הם שני המגדלים התאומים, ועליהם צריחים מחודדים בסגנון גותי Flamboyant הבולטים למרחוק (גובהם: 105 מטר). על החזית ישנו תבליט מאת רוברט פרנגס מיחנוביץ' (Robert Franges-Mihanovic). פנים הקתדרלה מכיל ציורים מהמאה ה-13 וקישוטים מעשה אומנים מפראג (שרובם נהרסו עם הזמן). עוד ראוי לציון הוא חדר תשמישי הקדושה, שהוא בעל ערך ארכיטקטוני. עוד יצירות אמנות שראויות לציון הן תבליט של פאולוס מהמאה ה-13, פסלים בסגנון גותי מאוחר של פטרוס ופאולוס מעץ, מזבח עם טריפטיכון מאת אלברכט דירר (Albretch Durer) מ-1495, קברים מהרנסאנס, מזבחי שיש מהבארוק, דוכן הטפה משיש שנעשה בסוף המאה ה-17 והמאוזולאום של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ מאת איבן מסטרוביץ'. אוצר הקתדרלה מכיל עתיקות נוספות. בכיכר שממול הקתדרלה מזרקה ובה עמוד ועליו פסל של מריה, אם ישו. מדרום לקתדרלה נמצא ארמון הבישוף המבוצר ובו 5 מגדלים עגולים ומבוצרים ומגדל מבוצר מרובע אחד שהגנו על הקתדרלה. במאה ה-15 קתדרלת זאגרב הייתה הקתדרלה הגותית המזרחית ביותר. קתדרלת זאגרב הופיעה על צידם האחורי של כל השטרות עד 1,000 דינר קרואטי. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת זאגרב בוויקישיתוף גלריית תמונות בוויקיפדיה באנגלית מידע על הקתדרלה [1] (הקישור אינו פעיל, 23 בנובמבר 2019) ראו, למשל: שטר של 25 דינר קרואטי (אנ') כאן.
אמנון אריאלי

אמנון אריאלי (1923 – 3 במרץ 2007) היה פרסומאי ישראלי, מחלוצי ענף הפרסום בישראל. בשנת 1950 הקים, בשותפות עם אליהו טל, את משרד הפרסום טל-אריאלי. ב-1965 נפרדו השניים, והקימו משרדי פרסום נפרדים. אריאלי עמד בראש משרד הפרסום אריאלי, שנחשב לגדול בישראל, עד אמצע שנות השמונים. ב-1978 מונה כיושב ראש האיגוד הישראלי לפרסום. בתחילת שנות ה-70 שב בנו, רוני, לישראל לאחר סיום לימודי פרסום בחו"ל והקים חברת פרסום משלו, בנו השני אורי חזר גם הוא בלימודי מנהל עסקים בלונדון והצטרף למשרד כמנהל קריאיטיב ראשי ולאחר מכן מנכ״ל. שני הבנים ירשו את המשרד, ניהלו אותו יחד והוא היה אחד ממשרדי הפרסום הגדולים בישראל. ב-1997 נמכרה השליטה ב"פרסום אריאלי" לתאגיד הפרסום הרב-לאומי "פובליסיס". בשנת 2001 בנו אורי אריאלי הוכרז כפושט רגל, והוא עצמו נקלע לחוב של 5 מיליון שקל עקב ערבות לבנו. במסגרת עבודתו טבע אריאלי את הסיסמאות המוכרות "תנו לגבר גולדסטאר" (לבירה גולדסטאר), "תן לאצבעות ללכת במקומך" (לדפי זהב) ו"מעולה לעולה כוחנו עולה" (למשרד העלייה והקליטה). הוא הישראלי הראשון שזכה בפרס הפרסום הבינלאומי "אריה הזהב", על סרטון פרסום לתרסיס נגד חרקים בכיכובם של זהרירה חריפאי ובומבה צור. בשנת 2000 העניק לו האיגוד הישראלי לפרסום פרס למפעל חיים. אמנון אריאלי נפטר ב-2007 ונטמן בבית העלמין של כפר שמריהו, שם התגורר. הותיר אחריו שלושה ילדים ושמונה נכדים. בסוף 2008 נסגרה סופית פעילות משרד הפרסום "אריאלי", חלקה מוזג לתוך פעילות "פובליסיס" בישראל וכשליש מעובדי המשרד פוטרו. מיכל שדה, אמנון אריאלי: "חבל שאריאלי לא השקיעו מזמן בעסקים", באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2000 - ריאיון עם אריאלי אורנה יפת, נפטר אמנון אריאלי, ממייסדי ענף הפרסום בארץ, באתר ynet, 3 במרץ 2007 הלך לעולמו אמנון אריאלי, ממייסדי ענף הפרסום בישראל, באתר הארץ, 4 במרץ 2007 ענת ביין-לובוביץ', ‏הלך לעולמו הפרסומאי אמנון אריאלי, ממייסדי ענף הפרסום בישראל - בן 84 היה במותו, באתר גלובס, 4 במרץ 2007 דנה פרץ, טל הלוחם הבודד, חדשות, 22 בפברואר 1991 אמנון אריאל יו"ר האיגוד הישראלי לפרסום, מעריב, 20 בדצמבר 1978 מיכל הולצמן, "פירסום אריאלי - לא למכירה", מעריב, 11 ביוני 1990 ורד שרון-ריבלין, ‏סוכנות פובליסיס הבינלאומית תרכוש 51% מאריאלי, באתר גלובס, 30 ביולי 1997 יצחק דנון, ‏צו לכינוס נכסי אורי אריאלי שהיה בעבר מבעלי חברת הפרסום אריאלי, באתר גלובס, 25 ביוני 2001 יצחק דנון, ‏מייסד מש' הפרסום אריאלי: נותרתי חסר כל וחייב מיליונים לאחר שערבתי לחובות בני, באתר גלובס, 11 בפברואר 2001 מיכל שדה, זכרוני, זכרונו לברכה, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2000 ורד שרון-ריבלין, ‏ליאון קופלר יקבל פרס על מפעל החיים בשיווק מטעם תחרות "קקטוס הזהב" 2003, באתר גלובס, 16 במרץ 2003 איילה צורף, פרס מפעל חיים בשיווק ובפרסום לליאון קופלר - יו"ר הסופר פארם, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2003 איילה צורף, סוף עידן: שליש מעובדי משרד הפרסום פובליסיס-אריאלי פוטרו; היתר יסונפו לגלר-נסיס, באתר TheMarker‏, 27 בנובמבר 2008
חיל תותחנים

חיל תותחנים הוא אחד מחילות היבשה, שמטרתו לסייע לכוחות המתמרנים באמצעות ירי ארטילרי מתותחים מתנייעים או נייחים וממשגרי רקטות אל עבר עמדות האויב, המביא לשיתוק האויב ולהשמדתו. קדם לחיל התותחנים בעת העתיק ובימי הביניים יחידות מיוחדות שלרוב כפופות לחיל ההנדסה שפעל נגד מבצרים, עם כלים כמו בליסטרה, קַטַפּוּלְטָה ועוד. חיל התותחים התפתח במאות ה-15 וה-16 כאשר התותחים נהפכו לאמינים ובטוחים בשביל להוציאם מידי חיל ההנדסה ולהפקידם בכמויות גדולות בידי חיילים האמונים על טעינתם, כיוונם והירי בהם ("תותחני שדה"). מאז, כוחה וחשיבותה של הארטילריה ובפרט חיל התותחנים, גדלו בהדרגה. התותחים נהפכו לאלמנט מכריע במבצעי מצור (לדוגמה: נפוליאון לא הצליח לכבוש את עכו לאחר שתותחי המצור הכבדים שלו יורטו בים על ידי האדמירל סידני סמית). במלחמת העולם הראשונה סייעו התותחנים להתקדמות חיל הרגלים על ידי ריכוך השטח ויצירת חיפוי בצורת "מסך של אש" שהלכה לפניהם. כוח האש האדיר של התותחים והמקלעים תרמו בין השאר ליצירת מלחמת חפירות ארוכה ועקובה מדם. במלחמת העולם השנייה נוספו גם מערכות רקטיות לחיל התותחנים. החל מהמאה ה-20 חיל התותחנים מפעיל בנוסף לתותחים והוביצרים גם מרגמות כבדות וארטילריה רקטית. ארטילריה תותח תותח מתנייע מרגמה רקטה מקום התותחים בשדה הקרב המודרני, מערכות 450, 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכונת מחנה יהודה

האם התכוונתם ל... מחנה יהודה (ירושלים) – שכונה במרכז ירושלים שנוסדה בשנת 1887. מחנה יהודה (תל אביב) – הייתה שכונה שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1896. מחנה יהודה (פתח תקווה) – שכונה בפתח תקווה שנוסדה בשנת 1913 כמושב עצמאי.
רחפניים

רחפניים (שם מדעי: Syrphidae) היא משפחה של זבובים המונה בערך 6000 מינים, מהם כ-112 מצויים בישראל. הרחפניים נחשבים מאביקים חשובים. שמם נגזר מדרך מעופם הטיפוסית: ריחוף באוויר במקום אחד על ידי רפרוף כנפיים מהיר מאוד. במינים רבים מראהו של הבוגר בעל דמיון רב לחרקים בעלי עוקץ ארסי כמו צרעות ודבורים, הן בדגמי הצבע, במבנה הגוף, בהתנהגות ובשעירות. תופעה זאת נקראת חקיינות (mimicry) ונחשבת כדרך הגנה מפני טורפים. גוף הבוגר מאופיין לרוב בכתמים או פסים צהובים, כתומים או לבנים. מינים רבים שעירים, אך יש גם קרחים; שלא כמו במשפחות רבות אחרות בסדרת הזבובאים, הרחפניים חסרי זיפים. באמצע הכנף ניכר עורק מדומה ארוך, שהוא למעשה קפל של הכנף; עורק זה מהווה סימן זיהוי לרחפניים. הזחל הוא מטיפוס רימה. ראשו מנוון, הוא חסר רגליים ופתחי הנשימה שלו, הנמצאים בקצה הגוף האחורי, הם בעלי מסגרות קוטיקלריות. זו היא אחת המשפחות המגוונות מבחינת מבנה הגוף ודרך ההזנה של הזחלים, בסדרת הזבובאים כשחלקם פרזיטואידים. בישראל, בוגרי הרחפניים נצפים בכל החודשים ובכל אזורי הארץ. תת-משפחת הרחפנים (Syrphinae) רחפן נפוץ תת-משפחת הרקבנים (Eristalinae) רקבן הבוץ רקבן מפוספס רקבן הדבורים רקבן הנרקיס מדיה וקבצים בנושא רחפניים בוויקישיתוף רחפניים, באתר ITIS (באנגלית) רחפניים, באתר NCBI (באנגלית) רחפניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רחפניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רחפניים, באתר GBIF (באנגלית) רחפניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלבום רחפניים מישראל באתר החרקים של ישראל. רַחְפָנִיִּים במילון בעלי חיים: זבובאים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית
פליפה השלישי, מלך ספרד

פליפה השלישי, מלך ספרד (בספרדית: Felipe III de España; ‏14 באפריל 1578 – 31 במרץ 1621), היה מלך ספרד ופורטוגל משנת 1598 ועד מותו. בפורטוגל כונה פיליפה השני. ראש הממשלה שלו היה הדוכס לרמה. פליפה נולד במדריד ב-14 באפריל 1578 לפליפה השני, מלך ספרד ולאשתו הרביעית אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה מספרד. ב-13 בספטמבר 1598 מת אביו פליפה השני, מלך ספרד, ופליפה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1601 הוא העביר את בירת הממלכה לוואיאדוליד, אולם בשנת 1606 החזיר את מוסדות השלטון למדריד. פליפה המשיך את המלחמה נגד אנגליה, וצי של 50 ספינות נשלחו תחת פיקודו של מרטין פדילה לתקוף את חופי אנגליה הפרוטסטנטית, לאור ההצלחה של משלחות כמו קורניש בשנת 1595, אולם הצי נהרס לחלוטין על ידי סערה, לפני שהגיע אל האיים האזוריים. בנוסף, בשנת 1601 נערך מסע צבאי כדי לעזור לקתולים באירלנד להשיג עצמאית מאנגליה, אולם המסע נכשל כתוצאה מהתבוסה בקרב קינסייל. עם עלייתו לכס המלכות של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה בשנת 1603, ספרד רכשה בעל ברית חשוב. באוגוסט 1604 נחתם הסכם השלום של לונדון, שבאמצעותו ישתפרו היחסים המסחריים והדיפלומטיים בין שתי המדינות. ג'יימס ניסה לחתן את בנו צ'ארלס, נסיך ויילס עם אינפנטה מריה אנה מספרד. רעיון זה זכה לתמיכתם הרבה של שרים ודיפלומטים רבים באנגליה, אשר כונו "מפלגה ספרדית". צ'ארלס הגיע לספרד בשנת 1623 בליווי דוכס בקינגהאם במדריד כדי לפגוש את כלתו המיועדת. עם זאת, ההצעה לא יצאה אל הפועל, עקב התנגדותה של מריה אנה להתחתן עם פרוטסטנטי. בשובם לאנגליה, צ'ארלס ובקינגהאם ביקשו מג'יימס לפתוח במלחמה נגד ספרד, אבל הוא לא עשה זאת. בשנת 1625 מת ג'יימס ובנו צ'ארלס עלה לשלטון במקומו, ופתח במלחמה אנגלו-ספרדית חדשה, במסגרת מלחמת שלושים השנים. במהלך שלטונו לחם פליפה נגד ההולנדים, אולם בשנת 1609 חתם על הפסקת האש של אנטוורפן, שהייתה הכרה דה פקטו בעצמאותה של הולנד. בשנים 1609–1610 גירש פליפה את כל המוריסקוס (Moriscos) מספרד, אשר מנו כ-300,000 איש, והצי הספרדי העביר אותם לתוניס ומרוקו. בשנת 1610 כבש פליפה את העיר לראצ'ה, אשר נשארה בידי ספרד עד לשנת 1689. בשנת 1618 שלח את צבאו לסייע לאוסטריה בדיכוי המרד הבוהמי. ב-31 במרץ 1621 מת פליפה במדריד, כתוצאה משושנה, ובנו פליפה הרביעי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו. בעת פטירתו בשנת 1621, השתרעה האימפריה הספרדית על כמעט 2 מיליארד דונם. ב-18 באפריל 1599 התחתן פליפה עם מרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד, בתו של קרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה, ממנה היו לו 8 ילדים: אנה (1601–1666). מריה (1603). פליפה (1605–1665). מריה אנה (1606–1646). קרלוס (1607 – 1632). פרננדו (1609–1641). מרגרטה פרנסס (1610–1617). אלפונסו מאוריציו (1611–1612). פליפה השלישי, מלך ספרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פליפה השלישי, מלך ספרד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פליפה ה-3, (1578-1621), מלך ספרד, דף שער בספרייה הלאומית
מקסיקנה

מקסיקנה (בספרדית: Mexicana de Aviación) הייתה חברת תעופה במקסיקו. החברה שבתקופת פעילותה נחשבה כגדולה ביותר במקסיקו, ערכה טיסות פנימיות במקסיקו וכן טיסות אל צפון, מרכז ודרום אמריקה וטיסות לאירופה (ספרד ואנגליה). ב-28 באוגוסט 2010 פשטה החברה את הרגל. החברה נוסדה ב-12 ביולי 1921, ובסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי. מקסיקנה קליק מקסיקנה לינק מדיה וקבצים בנושא מקסיקנה בוויקישיתוף מקסיקנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מקסיקנה באתר Airliners.net ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות תעופה ובנושא מקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם וולדן

אגם וולדן (באנגלית: Walden Pond) הוא מקווה מים בעומק של כ-31 מטר בקונקורד שבמסצ'וסטס שנוצר על ידי נסיגת קרחונים לפני 10,000 - 12,000 שנים. הסופר, איש הטבע והפילוסוף הנרי דייוויד תורו התגורר לחופי האגם במשך שנתיים החל בקיץ 1845. התרשמויותיו וחוויותיו התפרסמו בספר הנושא את השם "וולדן או החיים ביער", והביאו לעולם את שמעו של המקום. שמורת אגם וולדן מנוהלת כיום על ידי מדינת מסצ'וסטס ומהווה יעד תיירותי פופולרי בקיץ. באביב ובסתיו נוהגים רבים לטייל בשבילים המקיפים את האגם ולבקר בבקתה של תורו, המכילה חדר אחד. מדיה וקבצים בנושא אגם וולדן בוויקישיתוף אגם וולדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מייקל קרניש, בוסטון גלוב, זריחת השמש על אגם וולדן, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוטם

האם התכוונתם ל... לוטם (צמח) – פרח ממשפחת הלוטמיים לוטם (יישוב) – יישוב קהילתי בגליל התחתון נחל לוטם – נחל אכזב בחיפה יחידת לוטם – יחידה באגף התקשוב בצה"ל לטם (לימודי טבע משולבים) - ארגון ישראלי העוסק בהדרכת טיולים ופעילויות בחיק הטבע לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים אישים: אמנון לוטם – מדען מחשב ישראלי מיכל חמו לוטם – רופאת ילדים, ויזמת ישראלית עמנואל לוטם – מתרגם ישראלי
טריפסין

טריפסין, סרין פרוטאז הנמצא במערכת העיכול, שם הוא מפרק חלבונים. האנזים משמש למספר תהליכים ביוטכנולוגיים. טריפסין מופרש למעיים שם הוא מפרק חלבונים לפפטידים קטנים יותר או לחומצות אמינו. האנזים חשוב לקליטת חלבון במזון. טריפסין מזרז את פירוק הקשרים הפפטידים. ה-pH האופטימלי לפעולת הטריפסין הוא בסביבות 8 וטמפרטורת הפעולה האופטימלית בסביבות 37°C. שייר חומצה אספרטית (Asp 189) המצוי בכיס הקטליטי של טריפסין אחראי למשיכה וייצוב ארגינין ו/או ליזין הטעונים חיובית וכך הוא אחראי לספציפיות של האנזים. פירוש הדבר שטריפסין חותך לרוב חלבונים בצד הקרבוקסילי (בצד ה-C') של חומצות האמינו ליזין וארגינין, פרט למקרים שבהם לאחר אחת מהן נמצאת החומצה האמינית פרולין. טריפסין נחשב לאנדופפטידאז, כלומר ביקוע החלבון מתבצע בשרשרת הפוליפפטידית ולא בחומצות האמינו בקצה הסופי של הפוליפפטיד. טריפסין נוצר בלבלב בצורת זימוגן לא פעיל, טריפסינוגן. לאחר מכן הוא מופרש למעי הדק שם האנזים אנטרוקינאז מפעיל אותו והופכו לטריפסין באמצעות פירוק פרוטאוליטי. מולקולות הטריפסין הנוצרות מהתהליך מפעילות בעצמן עוד טריפסינוגנים (אוטוקטליזה), כך שדי בכמות מעטה של אנטרופפטידאז להתחלת התגובה. מנגנון האקטיבציה נפוץ ברוב פרוטאזות הסרין ומשמש למניעת עיכול עצמי של הלבלב. אחסון טריפסין נעשה בטמפרטורות נמוכות מאוד (בין 20°C- ל 80°C-) וזאת כדי למנוע אוטוליזה (איכול עצמי). ניתן למנוע אוטוליזה גם באמצעות אחסון הטריפסין בסביבת pH של 3. מדיה וקבצים בנושא טריפסין בוויקישיתוף
אטלנטיס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אטלנטיס – אי רחב ממדים באוקיינוס האטלנטי בכתביו של אפלטון מעבורת החלל אטלנטיס – אחת ממעבורות הצי של סוכנות החלל נאס"א אטלנטיס (סיירת עזר) – סיירת עזר גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה אטלנטיס (מלון) – מלון פאר הנמצא בדובאי תוכנית אטלנטיס – תוכנית של צה"ל להצפת מנהרות טרור של ארגון הטרור חמאס במהלך מלחמת חרבות ברזל טלוויזיה וקולנוע אטלנטיס (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בריטית אטלנטיס: האימפריה האבודה – סרט הנפשה משנת 2001 שהופק על ידי חברת וולט דיסני אטלנטיס (סרט דוקומנטרי) – סרט דוקומנטרי של לוק בסון על יצורים וצמחים תת-מימיים סטארגייט אטלנטיס – סדרת מדע בדיוני המהווה סדרת-בת לסדרה סטארגייט SG-1 משנת 1997 אטלנטיס (סטארגייט) – עיר הקדומים בסדרות סטארגייט.
גליקריה

גליקריה (ביוונית: Γλυκερία; נולדה ב-16 בנובמבר 1953) היא זמרת יוונייה. גליקריה נולדה בשם גליקריה קוצולה (Γλυκερία Κοτσούλα) בכפר אָיוֹ פְּנֶבְמָה שליד העיר סרס. את הקריירה המקצועית שלה החלה בשנת 1974 בשירי חג'ידאקיס, תאודוראקיס ולואיזוס. בשנת 1978 הקליטה ביחד עם אפוסטולוס קאלדארס שירים לאלבומו שנקרא "Min Kanis Onira" ("אל תבני חלומות"). בשנת 1980 יצא לשוק תקליטה הראשון של גליקריה, בזמן שהייתה בסיבוב הופעות ביוון עם יורגוס דאלארס. הפריצה הגדולה שלה ביוון סומנה עם התקליט (דיסק יצא רק בשנת 1988) "שירי סמירני". בשנת 1982 השתתפה גליקריה בפסטיבל "Europalia '82" בבריסל, וב-1983 הוציאה אלבום רבטיקו בשם "מאזמיר לפיראוס". בשנת 1985 הוציאה אלבום (קלטת ותקליט, ב-1996 גם דיסק) כפול ("שיר סנטימנטלי"), מתוכו יצאו להיטים רבים שהזניקו אותה במצעדים. בשנת 1986 יצאה גליקריה למסע הופעות חובק עולם בקפריסין, אנגליה, אוסטרליה, ארצות הברית וקנדה. גלקרייה מקיימת קשרים אמנותיים כלכליים וחברתיים הדוקים מאוד עם ישראל, והיא השפיעה רבות ואף היוותה את אחד מעמודי התווך בעיצוב המוזיקה היוונית בישראל. בשנת 1994 יצאה בסיבוב הופעות שנחתם בישראל. לרגל ההופעות בישראל הוציאה את הדיסק "להיטי זהב" שנחל הצלחה. במהלך הביקור הופיעה עם עפרה חזה וזכתה בכיבוד רשמי מטעם עיריית ירושלים. ב-1995 הוציאה דיסק שני בישראל שנקרא "רחוק רחוק" שגם כמו אלבומה הראשון נחל הצלחה. במהלך הקריירה של גליקריה בישראל היא פגשה גם את ראשי הממשלה יצחק רבין ואהוד אולמרט ואת הנשיאים שמעון פרס וראובן ריבלין. בשנת 1999 הופיעה בשני קונצרטים בהיכל התרבות בתל אביב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הקלטת ההופעה הודפסה על-גבי דיסקים שזכו להצלחה בישראל וביוון. באותה שנה הוציאה בישראל את הדיסק "עצב מתוק" בשיתוף אמנים ישראליים בהם חוה אלברשטיין, שלמה בר וריקי גל. בשנת 2008 שרה את השיר "ילד גן העדן" שנכתב על ידי יואב גינאי והולחן על ידי ארקדי דוכין לזכרו של הזמר עוזי חיטמן, ובאותה שנה היא הוציאה אלבום שלישי בישראל בשם "מתנה" שבוצע כולו בשפה העברית. בשנת 2012 ביצעה דואט עם הראל מויאל לשירו "לבדי". בשנת 2013 השתתפה באלבומה של אהובה עוזרי "מעליי דממה", וביצעה בו את השיר "מתוך עינייך". בשנת 2022 ביצעה דואט עם בניה ברבי לשיר "מה שבא בא". מדיה וקבצים בנושא גליקריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גליקריה (ביוונית) גליקריה, ברשת החברתית פייסבוק גליקריה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גליקריה, ברשת החברתית אינסטגרם גליקריה, סרטונים בערוץ היוטיוב גליקריה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גליקריה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גליקריה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גליקריה, באתר ספוטיפיי גליקריה, באתר AllMusic (באנגלית) גליקריה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גליקריה, באתר דיזר גליקריה, באתר Discogs (באנגלית) גליקריה, באתר Songkick (באנגלית) גליקריה, באתר Genius גליקריה באתר העולם היווני ערן סויסה, כל הכבודוס: ריאיון עם גליקריה, באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2010 בן שלו, האהבה האפלטונית של גליקריה, באתר הארץ, 26 במאי 2013 אסף נבו, "יש זמרים ישראלים שמקנאים בי על איך שהקהל מקבל אותי", באתר ישראל היום, 4 באפריל 2018
ילדת הפלא

ילדת הפלא (באנגלית: Small Wonder) היא קומדיית מצבים טלוויזיונית אמריקנית דלת תקציב אשר הופקה בין השנים 1985–1989. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. הסדרה מתמקדת ב-"ויקי", אנדרואיד בצורה של ילדה בת 10, שנבנתה על ידי מהנדס הרובוטיקה טד לוסון, כדי לשמש כלי עזר לילדים נכים. ויקי נלקחת על ידי לוסון לביתו כדי שהיא תוכל להתאים את עצמה לסביבה משפחתית. משפחת לוסון מנסה לשלב את הרובוט כילדה המאומצת שלהם. משפחת לוסון מנסה לשמור על קיום הרובוט בסוד, אבל השכנים החטטניים שלהם, משפחת ברינדל, קופצים לבקר ברגעים הכי לא צפויים - במיוחד הילדה של השכנים, הארייט ברינדל. ההומור של הסדרה מתמקד בניסיונותיה של ויקי ללמוד את ההתנהגות האנושית והניסיונות של המשפחה להסוות את העובדה שהיא לא ילדה אמיתית. ויקטוריה "ויקי" אן סמית' לוסון (טיפאני בריסט) - אנדרואיד שנראה כילדה בת 10. ויקי מתאפיינת בחוזק ומהירות על-אנושיים, יציאת חשמל מתחת לזרוע הימנית שלה, יציאה למדפסת מתחת לזרוע השמאלית שלה, לוח גישה המותקן בגב שלה ומאפיין מובהק ומוכר נוסף הוא הבכי המתפרץ מעיניה לכל עבר (כמו ממטרה). ג'יימי לוסון (ג'רי סופיראן) - בנם בן ה-12 של טד וג'ואן. טד לוסון (דיק כריסטי) - אביו של ג'יימי. היוצר של ויקי. מהנדס רובוטיקה אשר יצר במקור את ויקי. ג'ואן לוסון (מרלה פנינגטון) - אמו של ג'יימי. ג'ואן מתייחסת לוויקי כאדם אמיתי יותר מכל אחד אחר בסדרה. הארייט ברינדל (אמילי שולמן) - בת השכנים הקטנה והסקרנית אשר מאוהבת בג'יימי. ברנדון ברינדל (ויליאם בוגרט) - אביה של הרייט. הופך בהמשך הסדרה לבוס של טד לוסון לאחר שהוא גונב את רעיונותיו של טד. בוני ברינדל (אידי מק'קלורג) - אמה של הרייט. אידה מיי ברינדל (אליס גוסטלי) - אחותו גסת הרוח של ברנדון. רג'י וויליאמס (פול ס. סקוט) - החבר הכי טוב של ג'יימי. ג'סיקה (ליאן ג'ונס) - חברתו של ג'יימי. וורן אנרייט (דריל בארטלי) - חבר של ג'יימי. ונסה (טיפאני בריסט) - רובוט מרושע אשר זהה במראהו למראה של ויקי, אך הוא איננו מדבר במונוטוניות. "ילדת הפלא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ילדת הפלא", באתר Metacritic (באנגלית) "ילדת הפלא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקיסר האחרון

הקיסר האחרון (באנגלית: The Last Emperor) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 1987 בבימוי ברנרדו ברטולוצ'י, ובכיכובם של ג'ון לון, ג'ואן צ'ן (אנ') ופיטר או'טול. הסרט זכה בתשעה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובארבעה פרסי גלובוס הזהב. העלילה מתרחשת בסין, ומתארת את חייו של פויי (ג'ון לון), הקיסר האחרון של סין מילדותו בתחילת המאה ה-20, דרך התבגרותו ונישואיו, ועד למאסרו באשמת פשעי מלחמה וחייו בסין הקומוניסטית. הסרט נפתח בשנת 1950, עם הגעתו של פויי לכלא פושון ברפובליקה העממית אשר הוקמה לאחרונה, כאסיר פוליטי ופושע מלחמה, לאחר שנתפס על ידי הצבא האדום כשברית המועצות נכנסה למלחמה באוקיינוס השקט בשנת 1945. זמן קצר לפני הגעתו לכלא ביצע ניסיון התאבדות. כעת אנחנו חוזרים בפלאשבק לשנת 1908, כאשר פויי (אז ילד בן 3) מזומן לעיר האסורה, ושם פוגש את הקיסרית הגוססת צה שי, אשר מודיעה לו שהוא יהיה הקיסר הבא. לאחר הכתרתו, פויי מתקשה להתרגל לסביבתו המלכותית, ומבטא את רצונו לחזור הביתה פעמים רבות. בחלק הבא של הסרט, אנו רואים את חייו של פויי - חלקים מילדותו ומנעוריו, תחת הדרכתו של מורהו, רג'ינלד ג'ונסטון (פיטר או'טול). חלק אחר הוא תקופתו כמלך בוגר יותר, המתאר את שלטונו במדינת הבובות היפנית מנצ'וקוו. בנוסף, אנו רואים חלקים מתקופת השבי של פויי בשלטון הקומוניסטי (שם הוא עובר תוכנית של "חינוך מחדש") עד אשר הוא משתחרר בשנת 1958. החלק האחרון של הסרט מתרחש באמצע שנות ה-60, בשנות המהפכה התרבותית. בשנה זו פויי הוא גנן בעיר הבירה. לאחר יום עבודה, הוא מבקר בעיר האסורה כתייר רגיל ומבקר בארמון. לאחר מכן אנו רואים קבוצת תיירים עוברת בארמון. מדריכת הקבוצה מדברת על חייו של פויי בכמה משפטים קצרים ואומרת שמת בשנת 1967. הסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ברנרדו ברטולוצ'י פרס אוסקר לתסריט - מארק פפלו וברנרדו ברטולוצ'י פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - ויטוריו סטוררו פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר פרס אוסקר לפסקול מקורי פרס אוסקר לעיצוב תפאורה פרס אוסקר לעיצוב תלבושות פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע פרס גלובוס הזהב לפסקול מקורי פרס גלובוס הזהב לתסריט הסרט הופק על ידי ג'רמי תומאס, וצולם בסין (לרבות בעיר האסורה - שם ניתן להפקה חופש אומנותי מוחלט) ובאיטליה בתקציב של 25 מיליון דולר. הסרט הוקרן לראשונה ב-18 בנובמבר 1987, והכנסותיו בכל העולם עד פברואר 2007 הן מעל 44 מיליון דולר. בשנת 2009 יצאה גרסת Blu-ray לסרט. מדיה וקבצים בנושא הקיסר האחרון בוויקישיתוף "הקיסר האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקיסר האחרון", באתר נטפליקס "הקיסר האחרון", באתר AllMovie (באנגלית) "הקיסר האחרון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקיסר האחרון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקיסר האחרון", באתר Metacritic (באנגלית) "הקיסר האחרון", באתר אידיבי "הקיסר האחרון", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "הקיסר האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הקיסר האחרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עקרון ההתאמה של בוהר

עקרון ההתאמה של בוהר פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול. בנוסף ניתן להראות על ידי עקרון ההתאמה כי בגבול של מהירויות נמוכות, תורת היחסות הפרטית מנבאת את התוצאות הקלאסיות. עקרון ההתאמה נובע מהשאלה הבסיסית אשר הועלתה על ידי פיזיקאים בעקבות פיתוח מכניקת הקוונטים (המתארת חלקיקים בסדר גודל אטומי) - מתי הערכים והנוסחאות של המכניקה הקלאסית נכונים לשימוש לצורך תיאור התנהגותה של המערכת, ומתי יש להשתמש בכלים הקוונטיים. בעוד שמכניקת הקוונטים מתארת ברמה מדויקת למדי את תוצאות הניסויים ותצפיות בקנה המידה התואם, משמע חלקיקים בעלי מספר קוונטי קטן או בעלי אנרגיה כוללת בסדר גודל של מסת המנוחה של החלקיק, בקנה מידה היומיומי חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול מתארים ומנבאים ברמת דיוק גבוהה את התוצאות הנצפות בניסויים. בקנה מידה כזה ניתן להתעלם באופן כללי מההשפעות הנובעות מתופעות קוונטיות, כמו עקרון אי הוודאות של הייזנברג. משפט ארנפסט ניתן באופן מסוים לתיאור כפתרון לבעיה הזו. על פי עיקרון זה, הממוצעים של ערכי מדידה קוונטיים מקיימים את משוואות התנועה הקלאסיות. הביטוי המתמטי לעיקרון זה הוא d < A > d t = 1 i ℏ < [ A , H ] > + < ∂ A ∂ t > {\displaystyle {\frac {d<A>}{dt}}={\frac {1}{i\hbar }}<[A,H]>+<{\frac {\partial A}{\partial t}}>} כאשר [ A , H ] {\displaystyle [A,H]} הוא הקומוטטור (יחס חילוף) של האופרטור A ו<.> מציינים את התוחלת של הערך בכתיב דיראק. H הוא ההמילטוניאן, i הוא מספר מדומה. לצורך דוגמה, נבחר חלקיק חופשי במימד אחד ונבחן את המיקום שלו, ידוע כי יחס החילוף מקיים [ H , X ] = [ P 2 2 M , X ] = ℏ P i M {\displaystyle [H,X]=[{\frac {P^{2}}{2M}},X]={\frac {\hbar P}{iM}}} כעת נציב במשפט ארנפסט ונקבל d < x > d t = i ℏ ∗ < ℏ P i ∗ M >= < P > M {\displaystyle {\frac {d<x>}{dt}}={\frac {i}{\hbar }}*<{\frac {\hbar P}{i*M}}>={\frac {<P>}{M}}} , תוצאה התואמת את התוצאה הקלאסית הידועה: p = m v = m d x d t {\displaystyle p=mv=m{\frac {dx}{dt}}} . עקרון ההתאמה של בוהר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)