laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוסטנג (סוס)

מוסטנג (באנגלית mustang) הם סוסי פרא החיים במערב ארצות הברית. סוסי המוסטנג הובאו לאמריקה במאה ה-16 על ידי הכובשים הספרדים. מוצאם מחצי האי האיברי והם תערובת של סוסים ברברים (מאזורי הברברים בצפון אפריקה), ערביים ואנדלוסיים. סוסי הפרא של היום, מוצאם בסוסים מבויתים אלה, שהביאו עימם הכובשים. הילידים יושבי הארץ לא ראו סוס מימיהם, עד בוא הספרדים. הם דימו את הרוכבים ליצורים אלוהיים. הספרדים אסרו על הילידים לרכוב על סוסים או לרכוש אותם כדי למנוע מהם להשתמש בהם נגדם, אולם הילידים אימצו במהרה את הסוסים כאמצעי התעבורה העיקרי שלהם, שילבו את הסוסים במיתולוגיה שלהם ופיתחו תרבות של לוחמים רכובים. עם השנים התערבבו הסוסים הספרדים עם סוסים שברחו, או שוחררו על ידי מתיישבי ארצות הברית, בעיקר בתקופת ההתפשטות הגדולה מערבה של המאה ה-19. מספרם של סוסי הפרא בצפון אמריקה הגיע למיליונים רבים והם ניצודו ונלכדו למטרות מגוונות, עד שב-1959 אסרה על כך חקיקה למען שימור הטבע. מקור המילה "מוסטנג" במילה הספרדית-מקסיקנית "mestengo", או במקור הספרדי "mesteño", שפירושה בקר מבוית שברח מבעליו והיה לפרא. סוס סוס פרא (סרט) מדיה וקבצים בנושא מוסטנג בוויקישיתוף מאיפה הגיעו סוסי המוסטנג לאמריקה?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
ספירת זרע

ספירת זרע היא בדיקה רפואית המיועדת למדידת הפריון בגבר. בבדיקה נספרים תאי זרע ביחידת נפח של נוזל הזרע. ספירת זרע בין 20 מיליון ל-150 מיליון תאי זרע למיליליטר היא תקינה. ספירת זרע מתחת ל-20 מיליון תאי זרע למיליליטר היא נמוכה ועשויה להצביע על בעיה בפריון (עקרות). ספירת זרע היא בדיקה מקובלת לאבחון בעיות בפריון אצל זוגות המתקשים להרות. אף בגברים שלהם ספירת זרע נמוכה, עדיין ניתן להפרות ביצית ולהיות לאב לילד. ספירת הזרע תלויה אף במועד האחרון שבו הגבר חווה פליטת זרע (אורגזמה). חשיפת שק האשכים לטמפרטורות קיצוניות, חמות או קרות, יכולה לגרום לתמותת תאי הזרע במהירות ולהוריד את ספירת הזרע אף לאפס. ברבים מהמקרים בהם קיימת ספירת זרע נמוכה, הדבר נובע מתופעת וריקוצלה המוגדרת כתקלה מכנית במערכת הניקוז של האשכים. מחקרי הפוריות האחרונים מגלים כי וריקוצלה נפוצה בכ-90% מהסובלים מספירת זרע נמוכה. עם זאת, בשנים האחרונות העלו חוקרים את הטענה שבמהלך 50 השנים האחרונות ישנה ירידה משמעותית בספירת הזרע של גברים פוריים ובריאים. ישנם חוקרים שקושרים את התופעה הזו עם אורח החיים המודרני והחשיפה לכימיקלים ומזהמים סביבתים שהוא מביא. בדיקת זרע גד פוטשניק, רות אסטרין, יש מקום לדאגה, באתר הארץ, 17 בינואר 2010 רונית חיימוב-קוכמן, אליענה עין-מור, שוחים במים רדודים, באתר הארץ, 17 בינואר 2010 איילת רוזן, ‏משבר הזרע העולמי, באתר ‏מאקו‏, 13 בנובמבר 2013 זרע בצרה – השפעת חשיפה לכימיקלים על פוריות הגבר, באתר הקרן לבריאות וסביבה, 27 במרץ 2017 נטע אחיטוב, ספירת הזרע של הגבר המערבי צונחת ומסכנת את עתיד האנושות, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2017 הניו יורק טיימס, ספירת הזרע של הגבר המערבי צנחה בעשרות אחוזים, באתר הארץ, 24 במרץ 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ארנסט אורלאו

ארנסט אורלאו (בגרמנית: Ernst Uhrlau; ‏7 בדצמבר 1946, המבורג) הוא נשיאו לשעבר של שירות הביון הגרמני (BND). בהכשרתו הוא אקדמאי בתחום מדע המדינה. לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר התיכון, החל אורלאו בשנת 1967 בלימודי מדע המדינה, סוציולוגיה וכלכלה באוניברסיטת המבורג. בשנת 1974 התמנה למרצה במוסד ההכשרה לשוטרים בהמבורג ואחר כך החזיק בתפקידים שונים במשרד הפנים של המבורג (שהיא גם מדינת מחוז גרמנית). בשנים 1981-1991 היה סגן מנהל המשרד להגנת החוקה בהמבורג, ובשנים 1991-1996 עמד בראש הסניף המקומי. בשנת 1996 התמנה למפקד משטרת המבורג, תפקיד שבו החזיק שנתיים, עד שמונה למנהל מחלקה VI (האחראית על ה-BND ועל התיאום בין גופי הביון הפדרליים השונים) במשרד הקנצלר. בתור מתאם שירותי הביטחון היה אחראי על הקשר בין הממשלה הגרמנית הפדרלית, ה-BND, המשרד להגנת החוקה, והמודיעין הצבאי הגרמני. ב-1 בדצמבר 2005 התמנה לנשיא ה-BND, במקומו של אוגוסט האנינג. אורלאו נשוי ואב לשני בנים. שמו הוזכר לאורך השנים שוב ושוב כמתווך אפשרי מטעם ממשלת גרמניה בין ישראל לחזבאללה בעסקות חילופי שבויים. היה לו תפקיד מכריע בתיווך בעסקת חילופי השבויים שבה הוחזרו לישראל גופותיהם של שלושת חטופי הר דב ואלחנן טננבוים. ב-7 בדצמבר 2009 דיווחה רשת אלג'זירה כי אורלאו משמש כמתווך בין ישראל לחמאס בעסקת שחרורו של גלעד שליט תמורת שחרור מחבלים. מדיה וקבצים בנושא ארנסט אורלאו בוויקישיתוף דף הבית של אורלאו באתר שירות הביון הגרמני(הקישור אינו פעיל)
טודור ולדימירסקו

טודור ולדימירסקו (ברומנית: Tudor Vladimirescu; סביבות 1780 – 7 ביוני 1821, לפי הלוח הגרגוריאני) היה גיבור ומהפכן רומני. במאה ה-19 הופעלו 2,000 פנדורים בנסיכות ולאכיה במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812), בעיקר בחבל אולטניה, כנגד האימפריה העות'מאנית - אלף מתוכם הונהגו על ידי טודור ולדימירסקו. שנים לאחר מכן, בהתבסס על נאמנות הפנדורים, הנהיג ולדימירסקו ניסיון הפיכה צבאי בשנת 1821. מטרתו הייתה השגת עצמאות מלאה לנסיכויות ולאכיה ומולדובה, אז כפופות לאימפריה העות'מאנית, והשגת שוויון זכויות לאוכלוסייה הרומנית בטרנסילבניה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרית. מנהיג הצבא היווני של פיליקי אטריה, אלכסנדר איפסילנטי, ששהה בבוקרשט, תבע מוולדימירסקו לפעול יחד איתו, תחת פיקודו. ולדימירסקו דחה את הצעת איפסילנטי ונימק זאת באינטרסים שונים של הרומנים ושל היוונים - לדברי ולדימירסקו הרומנים רצו להנהיג את עצמם, לא להיות מונהגים על ידי שליטים פנריוטים (ממוצא יווני). איפסילנטי עזב עם צבאו ועבר לטרגובישטה ומשם שלח שליחים, שחטפו את ולדימירסקו מקרב צבאו והביאו אותו לטרגובישטה, שם נרצח בידי אנשיו של איפסילנטי. צבאו של ולדימירסקו, שנשאר ללא מנהיג התפרק והתפזר. ניסיון ההפיכה של ולדימירסקו נכשל, אך היווה, במידה מסוימת, את הבסיס לדרישות לאומיות של הרומנים בעתיד, ועורר את רגשי הלאומיות הרומנית בתושבים הרומניים של האזור. במהלך מלחמת העולם השנייה קומוניסטים רומנים ובראשם אנה פאוקר עסקו בגיוס שבויים רומנים לדיוויזיות מתנדבים, שילחמו לצד ברית המועצות נגד גרמניה הנאצית. הדיוויזיה הראשונה, שהוקמה, נקראה על שמו של טודור ולדימירסקו, דיוויזיית מתנדבים 1, טודור ולדימירסקו. ניקולאה יורגה כתב מחזה היסטורי בשם "טודור ולדימירסקו". במחוזות הרומניים טולצ'ה, טלאורמן, אולט, יאשי, גאלאץ, קונסטנצה, קלראש ובראילה יש בכל אחד מהם יישוב הנושא את השם "טודור ולדימירסקו" ובמחוז בוטושאן יש שני יישובים בשם זה, האחד במועצה האזורית אלבשט והשני במועצה המקומית אברמן. במחוז ארד יש מועצה אזורית וכפר בשם "ולדימירסקו". מדיה וקבצים בנושא טודור ולדימירסקו בוויקישיתוף Cine erau pandurii și ce reprezentau ei în armata din vremea repectivă? (ברומנית) טודור ולדימירסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Dimitrie Papazoglu, Istoria fondărei orașului București, עמודים 74 - 75 (ברומנית) DIVIZIA I VOLUNTARI „TUDOR VLADIMIRESCU” (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמברגו

אֶמְבַּרְגוֹ (Embargo; בתרגום: חרם, הסגר, בידוד) או הֶחְסֵם הוא חרם כלכלי המוטל על מדינה מסוימת, כלומר, איסור על מסחר וסחר עם אותה מדינה וניתוק היחסים הדיפלומטיים והכלכליים עמה. מטרתו של האמברגו הוא בבידודה של המדינה המוחרמת והפעלת לחץ על שליטיה, מתוך הנחה שבידוד כלכלי גורם נזק לכלכלת המדינה המוחרמת. ככלל, משמש האמברגו ככלי ענישה בידי המדינה המחרימה, על מדיניות או פעילות לא רצויה לה, בה נקטה המדינה המוחרמת. עם זאת, משום שהאמברגו הוא באופיו מכשיר כלכלי, קיים ספק בדבר המטרות האמיתיות המשרתות את המדינות המחרימות בהפעילן אמברגו. תמיד לפני הטלת חרם כלכלי על מדינה מסוימת נשקלים הרווח וההפסד שיבוא מכך שכן לעיתים אין תועלת בחרם מכיוון שכלכלת הפנים של המדינה המוחרמת היא מספיק חזקה כדי להתמודד איתו או משום שהקהילה הבינלאומית עלולה גם היא להיפגע מן החרם לא מעט, לדוגמה, קשה מאוד יהיה להחליט על הטלת חרם כלכלי גורף על מדינה המשופעת באוצרות טבע כגון נפט בשל העובדה שמחיר הנפט עלול לעלות מאוד, מה שיפגע מאוד בעולם כולו. אחת הדוגמאות הוותיקות לשימוש באמברגו, בעת החדשה, התרחשה בתחילת המאה ה-19, בזמן המלחמות הנפוליאוניות, בהן עשו ניסיון מדינות היבשת האירופית להחרים כלכלית את בריטניה. ניסיון אמברגו זה לא הצליח לחסום לחלוטין את המסחר בין אירופה היבשתית לבריטניה, וכמו כן פגע כלכלית במדינות המחרימות לא פחות משפגע בבריטניה. אמברגו מפורסם המונהג כיום הוא האמברגו אותו הטילה ארצות הברית על קובה משנת 1960, כענישה על תוצאות המהפכה הסוציאליסטית והתקרבותו של שליטה, פידל קסטרו, לברית המועצות, אשר הייתה נתונה במלחמה קרה עם ארצות הברית. כתוצאה מהאמברגו, נדחפה קובה לקשר הדוק יותר עם ברית המועצות. ב-1992, לאחר נפילת הגוש הסובייטי, הידק הממשל האמריקאי את האמברגו על קובה, מתוך כוונה להפיל את משטרו של קסטרו. עד היום, על אף הקשיים הכלכליים העצומים בהם נמצאת קובה, לא הצליח האמברגו האמריקאי להפיל את משטרו של קסטרו או לשנות את שיטת הממשל בקובה. בפברואר 2011 הוטל אמברגו על לוב על מנת ללחוץ על השליט מועמר קדאפי לעזוב את השלטון עקב מהפכת עמו הנלוות בדיכוי שלטוני. בעקבות לחץ של מדינות ערב ודרישתן מחברות אמריקאיות להחרים את ישראל, נחקק חוק בארצות הברית האוסר על השתתפות באמברגו משני, כלומר אסור לעסקים אמריקאיים להשתתף באמברגו שאינו מיועד להשגת אינטרסים אמריקאיים, ומכוון על ידי ממשלתם שלהם. אמברגו יכול להיות חלקי, ולכלול החרמת סחר במוצרים מסוימים בלבד. דוגמה מובהקת לאמברגו חלקי הוא אמברגו נשק, האוסר על סחר בנשק. ב-1967, מעט לפני מלחמת ששת הימים, הטילה ממשלת צרפת על ישראל אמברגו על סחר בנשק. לעיתים האמברגו איננו מדיניות רשמית של מדינה מסוימת אלא חרם צרכנים מצד אזרחים על מוצרים של מדינה מסוימת. דוגמה כזו היא חרם על ההתנחלויות מצד אזרחים במדינות אירופה, או חרם שמטילים אזרחים ישראלים מסוימים על מוצרים המיוצרים בגרמניה. עיצומים נגד איראן אפרים קם, משמעותו של ביטול האמברגו על מכירת אמצעי לחימה לאיראן, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, 11 באוקטובר 2020 רשימת המקרים שבהם הוטל אמברגו נשק בינלאומי אמברגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמברגו, דף שער בספרייה הלאומית החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
דגל אולנד

דגל אולנד הוא דגלה של קבוצת האיים אולנד המהווה אוטונומיה פינית. הדגל מעוצב בצורת צלב נורדי. עד לשנת 1809 אולנד הייתה שייכת לשוודיה. בעקבות המלחמה הפינית עבר ארכיפלג אולנד יחד עם פינלנד כולה לידי רוסיה. כאשר פינלנד זכתה בעצמאות בשנת 1917 עברו האיים לבעלותה, בניגוד לרצונם של מרבית התושבים אשר העדיפו להסתפח לשוודיה. בשנת 1921 קבע חבר הלאומים שאולנד תישאר תחת חסות פינית, אך תיהנה מאוטונומיה מלאה. עד שנת 1954 שימש דגל טריקולור אנכי המורכב מהצבעים כחול-צהוב-כחול באופן לא רשמי כדגל אולנד. בשנה זו הוכר הדגל הנוכחי כדגלה הרשמי של קבוצת האיים. הדגל משקף את ההיסטוריה של האיים, והוא מבוסס על דגל שוודיה - צלב נורדי צהוב על רקע כחול. מקורו של הצלב האדום בסמל פינלנד. ההחלטה על הדגל הנבחר מייצגת פשרה בין רצון התושבים לדגל דומה לדגל שוודיה ורצונו של נשיא פינלנד להימנע מכך. הצבע האדום התקבל על ידי התושבים כאשר מומחים להרלדיקה גילו כי אחד ממלכי שוודיה השתמש בדגל בעל עיצוב זהה. סמל אולנד מדיה וקבצים בנושא דגל אולנד בוויקישיתוף דגל אולנד, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא פינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורקוס

אורקוס (שם מלא: 90482 אורקוס; באנגלית: 90482 Orcus) הוא גוף טרנס-נפטוני בחגורת קויפר (KBO) שהתגלה על ידי מייקל בראון, צ'אד טרוחיו ודייוויד רבינוביץ ב-17 בפברואר 2004. לאורקוס ירח אחד בשם Vanth. תחת הקווים המנחים של ועדת השמות האסטרונומיים הפועלת תחת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU), גופים בעלי מסלול דומה לפלוטו יקבלו שמות של אלי השאול. אחת ההצעות כללה את שמו של אורקוס אל המתים במיתולוגיה הרומית. השם אושר ופורסם ברבים ב-22 בנובמבר 2004. אורקוס הוא פלוטינו טיפוסי. מסלולו של אורקוס דומה למסלולו של פלוטו מלבד העובדה שהאפהליון מעל מישור המילקה ובכיוון מנוגד. למרות שבנקודה מסוימת מסלולו חוצה את מסלול נפטון, התהודה בין שני הגופים מראה כי אורקוס תמיד נמצא במרחק רב ממנו היכן שהמרחק הזוויתי ביניהם תמיד 60 מעלות. מדיה וקבצים בנושא אורקוס בוויקישיתוף סימולציית מסלול של אורקוס - באתר נאס"א
כף רגל

כף הרגל היא הפרק התחתון של הרגל של בעלי חיים יבשתיים, מקבוצת החולייתנים. היא מצויה בין אצבעות כף הרגל לבין הקרסוליים. עליה רבים מבעלי החיים דורכים בזמן הליכה, אם כי יש כאלו שדורכים על אצבעות הרגליים או על אצבעות מנוונות. בבני אדם, עצמות כף הרגל כוללות את עצם הערקום ועצם העקב (כף רגל אחורית, באנגלית: hindfoot), שאר עצמות שורש הרגל - עצם הסירה, עצם הקוביה ושלוש עצמות הטריז המופרקות עם עצמות המסרק (כף רגל אמצעית, midfoot) ומהגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל (כף רגל קדמית, forefoot). בכף הרגל מספר מפרקים שהעיקריים שבהם הם: הקרסול הכולל את המפרק שבין השוק לעצם הערקום שבכף הרגל, מפרק הערקום והעקב, מפרקים בין עצמות הערקום והעקב לבין עצם הסירה ועצם הקוביה, מפרקים בין עצמות הטריז שבעצמות שורש הרגל לבין עצמות המסרק, מפרקים בין עצמות המסרק לגלילים, ומפרקים בין הגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל. מספרם הרב של המפרקים ואופן פעולתם מאפשרים את התאמת חלקה התחתון של כף הרגל למשטחים שונים, בין אם הם מישוריים וחלקים ובין אם הם משופעים וטרשיים. כף הרגל מתאימה את עצמה כך שהן העמידה והן התנועה יתאפשרו על פני משטחים מגוונים. חלק גדול מתנועות מפרקי כף הרגל אינו בא לידי ביטוי בחיים המודרניים הכוללים שימוש בנעליים בעלי סוליות נוקשות והליכה על משטחים סלולים או מרוצפים. מנח עצמות כף הרגל מתווה מספר קשתות: קשת אורכית שהעדרה מכונה "פלטפוס" ("פלט" - שטוח, "פוס" - כף רגל) ושתי קשתות רוחביות, אחת בקו בסיסי עצמות המסרק והשנייה בקו ראשי עצמות המסרק. לפי חלוקה אחרת, בכף הרגל שתי קשתות אורכיות: אחת צידית והשנייה תיכונה וקשת רוחבית אחת בקו בסיסי עצמות המסרק. הקשתות פועלות כבולמי זעזועים בכל פגיעה של כף הרגל ומשקל הגוף כולו בקרקע (תנע הגוף), ומחלקות את המאמצים הפיזיקליים בין עצמות כף הרגל. ערך מורחב – אצבעות כף הרגל אצבעות כף הרגל של האדם הן עשר אצבעות הנמצאות בכפות הרגלים. האצבעות מורכבות מעצמות קצרות המכונות גלילים ומונעות על ידי שרירים הממוקמים בשוק ובכף הרגל. שרירי האצבעות פועלים בקבוצות המשתתפות בשמירה על מבנה כף הרגל, ובהנעת הגוף קדימה בעת הליכה או ריצה. קולטנים תחושתיים בשרירי האצבעות ובאצבעות לוקחים חלק בשמירה על שיווי משקל. ערך מורחב – סוליה (איבר) סוליית כף הרגל, היא החלק התחתון של כף הרגל. היא מתחילה מן העקב, נמשכת דרך הקשת ומגיעה עד לכרית כף הרגל - לפני החלק התחתון של אצבעות כף הרגל. זהו החלק של כף הרגל שמונח על הקרקע בעת עמידה והליכה. רפלקסולוגיה עקב (איבר) סוליה (איבר) כרית כף הרגל רגליים יחפות פדיקור ריח כף הרגל התעמלות לכפות רגליים עקב אכילס קריאה בכף הרגל כריכת רגליים קשת (כף רגל) פלטפוס פודיאטריה פטיש לכפות רגליים ויקיפיט השריר מצדיד הבוהן השריר מצדיד הזרת (כף רגל) שריר כף הרגל המרובע יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: למה צריך אצבעות בכף הרגל?, באתר "הידען" כף רגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המסכה

המסכה הוא קומיקס שנכתב על ידי מייק רידצ'רדסון, רנדי סטרדלי ומארק באדג'ר שהופץ על ידי חברת Dark Horse Comics. בעקבות הקומיקס יצא בשנת 1994 סרט קולנוע בכיכובו של ג'ים קארי המבוסס על הקומיקס. בשנת 2005 יצא סרט המשך בשם "המסכה חוזרת". בעקבות הצלחתו המסחררת של הסרט יצאה גם סדרה מצוירת. בכל הגרסאות, מתמקדת העלילה במסכה עתיקה שנותנת כוחות על-טבעיים לאדם החובש אותה. חבישת המסכה הופכת את הדמות שחובשת אותה לאדם ירוק, בן אלמוות ובלתי שפוי. הקומיקס עוקב אחרי הדמויות החובשות את המסכה. המסכה (The Mask) המסכה חוזרת (The Mask Returns) המסכה מכה שנית (The Mask Strikes Back) ערך מורחב – המסכה (סרט) ב-29 ביולי 1994 יצאה בארצות הברית גרסת סרט לקומיקס בכיכובו של השחקן ג'ים קארי. הסרט בוים בידי הבמאי צ'אק ראסל, ולצד קארי שיחקו מספר שחקנים מפורסמים כדוגמת פיטר גרין וקמרון דיאז. הסרט התבסס בעיקר על הרעיון של הקומיקס ופחות על הסצנות שבו. עלילת הסרט דמתה באופן כללי לעלילה של תחילת הסדרה, ומספר סצנות מהקומיקס הופיעו בה. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה, והוא היה לאחד משלושת הסרטים שהיוו מקפצה לקריירה של קארי בשנת 1994, יחד עם אייס ונטורה: בלש פראי, וטיפשים בלי הפסקה. אחד ההבדלים בין הסרט והקומיקס הוא השפעת המסכה, בקומיקס כל מי שחובש את המסכה הופך לאותו אדם ירוק ואילו בסרט האישיות המקורית של החובש משפיעה על האישיות של האדם חבוש המסכה.
מכתבים לאמריקה

מכתבים לאמריקה הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של חנן פלד, שיצא לאקרנים בשנת 2006, עם רמי הויברגר ויבגניה דודינה בתפקידים הראשיים. עלילת הסרט מתרחשת בתל אביב בשנת 1962. חיליק וולדמן (עידו פורט) בן ה-10 ואחיו גדלים עם הורים ניצולי השואה, שכל אחד מהם איבד את בן זוגו וילדיו הקודמים בשואה. הגעגועים למתים מערערים את יחסי ההורים והילדים חיים בחשש מתמיד מהתפרקות המשפחה. באחד הימים, מוישה (רמי הויברגר), אביו של חיליק, חושד שג'ק וולדמן, יועצו של נשיא ארצות הברית המצולם בעיתון, הוא בנו, יענקל, שמוישה היה סבור שנרצח. מוישה כותב לו מכתב ומתחיל בסידורים לנסיעה לארצות הברית לשם פגישתו. שותפו של מוישה לעסק, פרויקה (דב גליקמן), מעודד את מוישה להאמין שיענקל חי ולהמשיך ולהתכונן לנסיעה, וזאת במטרה שהוצאות הנסיעה יצריכו את מוישה למכור לו את חלקו בעסק. הזמן חולף וככל שהתשובה מג'ק וולדמן מתבוששת לבוא, נעכר מצב רוחו של מוישה וגם יחסיו עם בני משפחתו. מוישה מאיים לעזוב את הבית ולהתאבד. חיליק, שחושש לאביו מזייף מכתב תשובה אך מכתב זה רק מסבך את המצב. אתר האינטרנט הרשמי של מכתבים לאמריקה "מכתבים לאמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מכתבים לאמריקה", באתר AllMovie (באנגלית) "מכתבים לאמריקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מכתבים לאמריקה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מכתבים לאמריקה", באתר אידיבי "מכתבים לאמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מכתבים לאמריקה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "מכתבים לאמריקה" באתר קרן הקולנוע הישראלי "מכתבים לאמריקה" באתר "סרט" ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, 189-193.
מלח הארץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלח הארץ – ביטוי שמקורו בברית החדשה, הביטוי נאמר על ידי ישו, ב"דרשת ההר". מלח הארץ (סרט, 1954) – סרט דרמה אמריקני משנת 1954 שעורר סערה ציבורית בארצות הברית מלח הארץ (סרט, 2006) – סרט ישראל בבימויו של אורי ברבש חברת מלח הארץ בע"מ לשעבר תעשיות מלח לישראל, חברה לייצור מלח מלח הארץ (כנס) – כנס המתקיים מדי שנה, החל משנת 2003, ועוסק בלימודי אדם וסביבה בים המלח [1] מלח הארץ (מכינה קדם צבאית) – מכינה לנוער לפני גיוס, הפועלת ביישוב עין גדי [2] מלח הארץ (שיר) – שיר שכתב, הלחין וביצע עוזי חיטמן, ובו פנייה אל מלח הארץ "למה אתה שותק" [3]
מלח הארץ (סרט, 2006)

מלח הארץ" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של אורי ברבש, שיצא לאקרנים ביולי 2006. ארבעה חברים (נדב, מוני, כרמי וחגי), שחברותם החלה עוד בעת שירותם הצבאי בצה"ל ביחידה מובחרת, מחליטים לבצע את "הפשע המושלם" - בהנחה שאם ינהלו ויתכננו את הפשע כמבצע צבאי, יצליחו לבצע אותו ולהתחמק מעונש. הם מתכננים לשדוד את בית ההימורים הבלתי-חוקיים שמנהלים העבריין ויקטור, אויבו של נדב, וחבריו. החברים משתמשים בשירות המילואים אליו נקראו כאליבי לשוד - במהלך ניווט לילה שהם מבצעים במילואים, הם עוזבים את המסלול שנקבע להם, ופורצים לבית ההימורים, מאיימים בנשקם ולוקחים שלל רב. השוד מסתבך, שוטר בשם סירקין נקלע לאזור ונהרג, ובנוסף חגי נפצע קשה. שלושת האחרים בורחים עם השלל ועם חגי, אך הוא מת מפצעיו בדרך. הם מנסים להיפטר מהגופה ולהמציא הסברים להיעלמותו. בהמשך מתנהלת חקירת המשטרה על האירוע, ונדב שעובד כעיתונאי בתחום הפלילים, מוצמד לשם סיקור החקירה אל בלש המשטרה רונן (שהוא גם בן זוגה לשעבר של בת זוגו של נדב). האירוע מערער את חייהם ואת חברותם של החברים, ולאורך הסרט נחשפים היחסים המורכבים ביניהם. בסרט הושקעו משאבים רבים והוא הופק בהפקה רחבת היקף עם חלק מטובי השחקנים הישראלים בתקופה זו. מבקר הקולנוע יאיר רוה טוען כי הסרט לא עומד בציפיות הגבוהות ממנו, וכי לצד "תקציר מבריק", הסרט מביא "ערבוביה של כמה נוסחאות שונות" ו"אינו יודע אם הוא מתמקד בשוד עצמו או בחקירתו, או בהשלכות של השוד על מבצעיו". "מלח הארץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלח הארץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מלח הארץ", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מלח הארץ", באתר אידיבי "מלח הארץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מלח הארץ", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מלח הארץ, באתר קרן הקולנוע הישראלי תיאור הסרט, באתר "סרט" "מלח הארץ", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" יאיר רוה, ברית מיל', באתר ynet, 12 ביולי 2006 אורי קליין, גברים על סף התמוטטות עצבים, באתר הארץ, 20 ביולי 2006 יאיר רוה, ברית מיל', באתר ynet, 12 ביולי 2006
מלך של קבצנים

מלך של קבצנים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אורי פסטר, שיצא לאקרנים בשנת 2007. עלילת הסרט מבוססת על ספרו של מנדלי מוכר ספרים "ספר הקבצנים". הסרט יצא לאקרנים גם בגרסה לקהל דתי, ממנה נחתכו סצינות בעייתיות מבחינת צניעות. לגרסה זו יעץ שאול מייזליש. עלילת הסרט מתרחשת בסוף המאה ה-16 ברוסיה. בלן יתום וחיגר העובד בית מרחץ יהודי מקים אגודת לוחמים קבצנים המשתמשת בצירופי אותיות על מנת להילחם, וזאת לאחר שתושבי העיר הכריחו אותו להינשא לנערה יתומה כמוהו בתקווה שזה ימנע פוגרום. את עלילת הסרט מספר לצופים קבצן זקן (מגולם על ידי מוסקו אלקלעי). "מלך של קבצנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלך של קבצנים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מלך של קבצנים", באתר אידיבי "מלך של קבצנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מלך של קבצנים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית באתר פרויקט קולנוע(הקישור אינו פעיל) ראובן וייס, ליטא בידינו, באתר ynet, 26 באוקטובר 2004 יצחק בן חורין, וושינגטון, "מלך של קבצנים" הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס, באתר ynet, 8 בנובמבר 2005 ערן סויסה, מלך של קבצנים: גרסה לייט, באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2007 נירית חמד, "מלך הקבצנים": עכשיו גם לדתיים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007 אותו הסרט בגרסה מעט שונה, אבסורד?, באתר ערוץ 7, 5 בספטמבר 2007 מארינה בננסון, עכבר העיר אונליין, הבלוקבאסטר היהודי הראשון, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2007 אורי קליין, פישקה החיגר חוזר לצבא, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2007 נירית אנדרמן, קולנוע זה פינאטס בשבילו, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2007 אלי אשד, פישקה החיגר ביערות ליטא: ביקורת על "מלך של קבצנים", בבלוג המולטי יקום של אלי אשד, 14 בספטמבר 2007 נירית חמד, "מלך הקבצנים": עכשיו גם לדתיים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007
סינדרום ירושלים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סינדרום ירושלים – מצב פסיכוטי המתבטא בסוג של מגלומניה בה האדם מדמיין וחש שיש לו כוחות אלוהיים ומשיחיים וביכולתו לגאול את העולם. סינדרום ירושלים (מחזה) – מחזה מאת יהושע סובול. סינדרום ירושלים (סרט) – סרט קולנוע בבימויו של ויקטור בראון שיצא לאקרנים בשנת 2006. סינדרום ירושלים (סרט תעודי) – סרט תעודי משנת 1998. ראו גם The Greatest Story Ever D'ohed – פרק בסדרה המצוירת משפחת סימפסון הנוגעת במצב הפסיכוטי סינדרום ירושלים.
סיפור חצי רוסי

"סיפור חצי רוסי" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של איתן ענר, שיצא לאקרנים בשנת 2006. חן הוא נער בן 11 המתגורר באשדוד עם הוריו - אביו יליד הארץ (צבר) ואימו ילידת רוסיה. חן מתאהב בנטלי בת ה-12, הרוקדת בחוג לריקודים סלוניים. הוא מחליט ללמוד ריקוד אצל יוליה, מורה לריקוד בת 42 שעלתה לארץ ממוסקבה, על מנת לכבוש את ליבה של נטלי. "סיפור חצי רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיפור חצי רוסי", באתר AllMovie (באנגלית) "סיפור חצי רוסי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיפור חצי רוסי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "סיפור חצי רוסי", באתר אידיבי "סיפור חצי רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "סיפור חצי רוסי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אתר הסרט הסרט באתר קרן הקולנוע הישראלי הסרט באתר הבמה
עיטור הדגל האדום של העמל

עיטור הדגל האדום של העמל (ברוסית: Орден Трудового Красного Знамени) היה עיטור אזרחי של ברית המועצות, הניתן עבור הצטיינות בפעילות הציבורית ופעילות למען הפועלים. ב-28 בדצמבר 1920 החליטה הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה על הנפקת "עיטור פועלי הדגל האדום", כמקבילה האזרחית של העיטור הצבאי עיטור הדגל האדום. העיטור הפך לעיטור כלל-סובייטי ב-7 בספטמבר 1928. העיטור מורכב מסיכה כסופה בצורת גלגל שיניים, הנושאת את המוטו "פועלי כל האומות, התאחדו". במרכז, סמל הפטיש והמגל על רקע תחנת כוח הידרו חשמלית. הם מוקפים בידי שתי שיבולי חיטה מוזהבות. מעל לכל זה הדגל האדום הנושא את הכתובת "CCCP" (ברית המועצות). בתחתית הכוכב האדום, שבצידיו שיבולים מוזהבות. את הסיכה עונדים על החזה בצד שמאל, במקור ללא סרט. מאוחר יותר התווסף לסיכה סרט שציבעו תכלת עם פסים כחולים בקצוות. עד לשנת 1991 בוצעו מעל 1.2 מיליון הענקות של העיטור. חלק ממקבלי העיטור קיבלו אותו 6 פעמים. אלכסנדר פרוטזנוב (6 פעמים) - פעיל מפלגתי ניקולאי בלייב - (6 פעמים)- מנהל מפעלים בתעשייה האופטית ניקולאי סמליאקוב (6 פעמים) - סופר מיכאיל גורבצ'וב ולדימיר אוברוצ'ב אלכסנדר סרגייביץ' יאקובלב אראם חאצ'טוריאן יבגני סבטלנוב נורסולטן נזרבייב איוואן פאפאנין מיקולה אבילוב גלקטיון טאבידזה שמואל הלקין ז'ורס אלפרוב מרקוס קלינגברג - חוקר אפידמיולוג ומרגל לטובת ברית המועצות מדיה וקבצים בנושא עיטור הדגל האדום של העמל בוויקישיתוף