עובדיה שורט

עובדיה שורט (באנגלית: Obadiah Short‏; 26 ביולי 1803 – 15 ביולי 1886) היה צייר בריטי חובב של נופים. הוא מזוהה עם אסכולת נוריץ'. עובדיה שורט נולד ב-26 ביולי 1803 בנוריץ', בנם של ג'וזף שורט ואליזבת' קוביט. הוא הוטבל לאחר מכן בכנסיית סנט אוגוסטין, נוריץ'. אביו עבד בהמרת תבואה גולמית למאלט והיה שרת בקהילת נוריץ' של סנט אוגוסטינוס ושל סבינט. אמו הייתה אורגת כותנה מנוריץ'. שניים מאחיו הצעירים נפטרו בינקותם ואחר, ויליאם, הוטבל בשנת 1807. כבן לחייל בריטי שנהרג במהלך מלחמות נפוליאון, שורט יכול היה להתחנך ולגדול בבית הספר הצבאי המלכותי בצ'לסי, אך במקום זאת, גדל בבית סבו וסבתו בנוריץ'. העוני של משפחתו אילץ אותם לחפש עזרה ושלחו אותו כשכיר בכוח עבודה זול. על פי זיכרונותיו, שורט השלים את הכנסות משפחתו בעבודה כילד בענף הטקסטיל. שורט כתב בזיכרונותיו כי בשנת 1808 הנסיבות הכריחו את אביו להפוך לחייל מחליף במיליציית מזרח נורפוק. יחידות מיליציות כאלה, שלא היו צריכות לשרת מעבר לים, שימשו כיחידות מילואים מאומנות לעת צרה. לאחר שהתגייס לצבא, הועלה ג'וזף שורט לדרגת רב"ט. הוא נסע באותה שנה לספרד כסמל גדודי בצבאו של סר ג'ון מור, יחד עם אליזבת אשתו שהגיעה איתו למחנה. לאחר שחלתה במהלך נסיגת הצבא ברחבי ספרד, היא נשלחה עם חולים לבית חולים צבאי בליסבון, שם נפטרה. מכיוון שג'וזף שורט לא הצליח לחזור לאנגליה ומעולם לא שמעו ממנו, משפחתו הניחה שהוא נהרג ב-16 בינואר 1809, בעיצומו של קרב לה קורוניה (אנ') שנערך בעיר לה קורוניה, במסגרת מלחמת חצי האי. לפני 1840, רבים ממשפחתו של שורט הועסקו בתעשיית הטקסטיל של נוריץ'. טווייה ואריגה נעשו בבתי העובדים, אך האופנה המשתנה במהירות והתחרות מול המפעלים של צפון אנגליה הפכו את הנוהג למיושן. בעלי בתי הטקסטיל של נוריץ' נאלצו לקנות סיבים מיצרנים בצפון, שם הם יוצרו בזול יותר. הנול המכני של ז'אקאר איפשר ליצרנים להמציא את עיצובי הבד שלהם, אך ההשקעה בו הייתה יקרה. טחנות טקסטיל סביב נוריץ', כמו טחנת סנט ג'יימס, לא הצליחו להתחרות בטחנות הממוקמות בסמוך למשאבי חומרי גלם כמו פחם. שורט עבד כאורג מגיל שלוש עשרה בערך, ולמד גם לטוות בומבזין (אריג שזור ממשי מעורב עם צמר). בשנת 1834 הוא מצא עבודה כמעצב דוגמאות בחברת "אדוארד וילט, אחיינו ושות'", יצרן גדול של צעיפי משי שישב תחילה בפוטרגייט, נוריץ'. כמעצב היה לו תפקיד חשוב, אם כי כחלק מצוות עובדים גדול. לעיתים רחוקות צוינו שמות מעצבי הדוגמאות ברשומות החברה ולכן לא ידוע על רבים מהם. לא כולם היו עובדים מקומיים, או אמנים ידועים, כפי שהיה עם שורט, שנשאר באותה חברה במשך 50 שנה. במפקד האוכלוסין בשנת 1841 תואר שורט כ"אמן", אך מאוחר יותר תואר מקצועו כ"מעצב", "מעצב בדי טקסטיל" ו"מעצב אומן". שורט התחתן עם סוזנה קיברט בכנסיית סנט סביור בשנת 1821. ילדיהם היו אליזבת (ילידת 1824), הרייט (ילידת 1826), אן (נולדה במרץ 1830 ונפטרה בפברואר 1831), עובדיה (נולד ביולי 1833 ונפטר בינקותו בגיל 10 חודשים), עובדיה (נולד בערך בשנת 1835), רחל (נולדה בשנת 1838), שרלוט (ילידת 1841), ואמה (ילידת 1844). בנו השני של שורט, עובדיה, עקב אחריו בתחום הטקסטיל והפך לעוזרו של מעצב. תיעוד נישואיו בשנת 1856 לאליזבת וור מצוין עיסוקו (ושל אביו) כ'מעצב'. הוא נפטר בשנת 1863, רק בן 28. סוזן שורט נפטרה בשנת 1871, לאחר שהייתה נשואה במשך חמישים שנה. זמן מה לאחר 1829 שורט ראה אמן בשם הרבורד מסמטת כנסיית סנט סטפן, מעתיק יצירה מאת ג'ון כרום. ייתכן ומפגש זה עשוי להיות הסיבה שהוא התחיל לשרטט ולצייר. הוא הכיר את האמן אדמונד ספרשל, פטרון האמנות המקומי, שהשאיל לו תמונות של ג'יימס סטארק להעתקה. שורט הושפע מאוד מיצירותיהם של שני האמנים הללו. בשנת 1832, רופאו של כרום, ויליאם דאלרימפל, התעניין בשורט וסיפק לו מכתב המלצה לרוזן מלסטר. הוא שהה אצלו מספר ימים ולמד על יצירות האמנות של הרוזן. באותה שנה הוזמן שורט על ידי Dalrymple לצייר ציפורים למוזיאון הטירה של נוריץ', וכן לשרטט נושאים פתולוגיים עבור תלמידי בית החולים נורפוק ונוריץ'. שורט למד את אמנות ציור הנוף על ידי העתקת עבודותיהם של מאסטרים ישנים כמו אלה בהולקהאם, וסגנונו האמנותי מקורו ככל הנראה בגישתו לאוסף הרוזן מלסטר. הוא הושפע מהאמן אלפרד פריסט, אותו הכיר בשנת 1851 בערך, ואולי גם מהצייר יליד לונדון ג'ון וארלי. המנתח מנוריץ' ג'ון גרין קרוס התעניין במקרי אבנים בדרכי השתן, ובשנת 1833 כתב חיבור עטור פרסים למכללה המלכותית למנתחים, בעניין אבנים בדרכי השתן. שורט הוזמן על ידו להפיק את הרישומים עבור הספר. באוספי המוזיאונים של נורפוק שבסיסם בטירת נוריץ' יש למעלה משלושים רישומים וציורים של שורט, כמו גם ספר רישומים וכמה מההערות שלו בכתב יד. תמונותיו של מאוסהולד הית' צוירו שנים רבות לאחר שרוב האחו המקורי הוחלף על ידי בעלי אדמות. הם מתארים את המקום כחסר עצים ונקי מפעילות אנושית. שורט הפיק מספר רב של ציורי שמן, אך רק ארבעה הוצגו בחייו. אלה הוצגו בשתי התערוכות השנתיות האחרונות של אגודת האמנים נוריץ' בשנת 1832 (קוטג'ים בת'ורפ וסצנת החוף, ירמות') ובשנת 1833 (סצנת חוף בקורטון וסצנה בטרוז'). תפוקתו האמנותית הייתה נמוכה משום שהיה מועסק בעבודת כפיים בטקסטיל במהלך חייו הבוגרים. כנוצרי אדוק ייתכן מאוד שלא עבד בימי ראשון, מה שהגביל את הזמן שהקדיש לאמנות. עבודותיו זכו לראשונה להכרה ציבורית שהוצגו בתערוכה בשנת 1927 בנוריץ', כאשר הוצגו שלושה ציורי שמן וצבעי מים של נורפוק. בציוריו מונצחים נופים שלווים שלרוב מישהו עובר בנתיב כפרי מיוער, או של בקר ליד גדת נהר קטן בתוך נוף נורפוק השטוח. בניגוד לסגנונו הרגיל, הוא הפיק סדרה של שנים-עשר צבעי מים קטנים של מאוסהולד הית', אלה זכו להערכה מהיסטוריון האמנות דרק קליפורד על "הגוונים הכהים והעשירים שלהם". היסטוריוני אמנות ותיקים כמו דיקס וקונדאל לא הזכירו את שורט, אך מחברים עדכניים יותר שיבחו את יצירתו, בעודם רואים בו צייר מינורי. ההיסטוריון דרק קליפורד דירג אותו כ"כישרון מינורי מהנה" והסופר הרולד דיי כתב כי שורט הפיק ציורים מקסימים, תוך שהוא מתאר אותו כ"לא אחד מגדולי בית הספר נוריץ'". באוספי המוזיאונים של נורפוק יש את האוסף הציבורי היחיד בבריטניה של יצירות מאת שורט. כמה מציוריו של שורט מציגים מבנים שנהרסו, וכעת הם מהווים מקור מידע להיסטוריונים. דוגמאות לכך כוללות את תיאור האזור סביב כנסיית סנט לורנס, נוריץ' ברחוב ווסטוויק, חלק ממגדלי העיר, בניינים ליד גדות הנהר ומבנים נוספים שנעלמו זה מכבר. עובדיה שורט נפטר ב-15 ביולי 1886 בהייגם, נוריץ', בן 82. בהספד שלו, שפורסם ב־Bury and Norwich Post כמה ימים לאחר מותו, הוא תואר כאדם אדיב, חסר שאפתנות, לא תובעני וכנוצרי אדוק, שאמנותו הייתה ראויה לשבח בזכות "בחירת הנושאים המקסימה". מדיה וקבצים בנושא עובדיה שורט בוויקישיתוף Andrew Hemingway, The Norwich school of painters, 1803-1833, Oxford, [Eng.] : Phaidon, 1979, ISBN 978-0-7148-2001-9 "Obadiah Short, Norwich Painter (1803–1886)", www.staugustinesnorwich.org.uk Object: Notebook - Recollections 1861 (notebook), norfolkmuseumscollections.org G. K. BLYTH, The Norwich Guide: Being a Description, Historical, Topographical, and Statistical, of the City and it Hamlets; with an Account of the Public Charities, and Various Local Information, Josiah Fletcher, 1842. (באנגלית) John Cross, Royal College of Physicians of Edinburgh, A treatise on the formation, constituents, and extraction of the urinary calculus : being the essay for which the Jacksonian Prize for the year 1833 was awarded by the Royal College of Surgeons in London, London : John Churchill, 1835