laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי יוון–תימן

יחסי יוון–תימן הם יחסי החוץ בין יוון לתימן. יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם תימן בשנת 1972, אך היחסים הדו-צדדיים מוגבלים. האיחוד האירופי החל לספק סיוע לתימן בשנת 1980, ומאז הסיוע הזה גדל בהדרגה. תימן מועמדת לחברות במועצה לשיתוף פעולה במפרץ. מעט מאוד יוונים מתגוררים בתימן. יוון מיוצגת בתימן באמצעות שגרירותה בריאד, ערב הסעודית, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בצנעא. תימן מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–תימן בוויקישיתוף יחסי יוון–תימן, באתר משרד החוץ היווני יחסי יוון–תימן, באתר משרד החוץ היווני אתר על יחסי מדינות
סיומה שנהאוס

סמסון "סיומה" שנהאוס (בגרמנית: Samson "Cioma" Schönhaus; ‏28 בספטמבר 1922, ברלין – 22 בספטמבר 2015 בייל-בנקן (Biel-Benken) (אנ') ) היה גרפיקאי וסופר יהודי, שעסק בזיוף מסמכים עבור יהודים שהסתירו את יהדותם במהלך שלטונים של הנאצים בגרמניה. שנהאוס שהה במסתור בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה באופן בלתי חוקי. היה אחראי על זיוף מאות תעודות זהות שעזרו ליהודים אחרים לשרוד בתקופה זו. שנהאוס עבד בצמוד לחברי כנסיית הווידוי, כולל פרנץ קאופמן והלנה יקובס. ב-1943 נמלט מברלין לשווייץ באופניים, שם נשאר עד מותו. לצורך הבריחה השתמש בתעודת זהות צבאית שזייף עבור עצמו. ספר זכרונותיו, "הזייפן" (Der Passfälscher), ראה אור בגרמנית בשנת 2004 ויצא לאור באנגלית בהוצאת גרנטה בשנת 2007. שנהאוס היה אחד מגיבוריו של סרט הדוקודרמה "הבלתי נראים" שעלה לאקרנים בשנת 2017. 2,000 רייכסמארק הוציא שנהאוס על ספינת מפרשים, שבה היה שט על פני [אגם] הוואנזה. זה היה מחזה שלא יעלה על הדעת - יהודי במחתרת, משייט לו בברלין בסירת מפרש. זו הייתה רק אחת מהרפתקאותיו של שנהאוס באותם ימים. על שנהאוס הוטלה מלאכת הזיוף של דרכונו של יצחק שוורזנץ. זו הייתה הפעם הראשונה בחייו שעסק במלאכה מעין זו. הוא העתיק את תמונת העיט שעל תמונת הדרכון אל תמונתו של יצחק שוורזנץ. ואז הפריד את הלולאות מהתמונה הישנה וחיבר אותן לתמונה החדשה. לאחר מכן עבר על קווי המתאר של העיט במכחול דק. זו הייתה עבודה עדינה ומאומצת והוא טרח עליה שעות רבות. בסופו של דבר קיבל יצחק שוורזנץ תעודה תקפה שלא היה צריך לשלם עליה. התוצאות היו מדהימות ובעקבות ההצלחה שנהאוס החל לעסוק באורח קבע בזיוף דרכונים.  —  צבי אבירם, ברלין, בין שתי מחתרות, ישראל: הוצאה עצמית, בסיוע יד ושם וקרן עזריאלי, 2015 סיומה שנהאוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Azuelos, Daniel (2011). Alltag im Exil. Königshausen & Neumann. p. 197. ISBN 3826043553. todesanzeigenportal.ch Schönhaus, Cioma. The Forger. London: Granta Books. ISBN 978-1-86207-987-8. ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסוכן כשרטוב

מסוכן כשרטוב (באנגלית: Dangerous When Wet) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953, בבימויו של צ'ארלס וולטרס, עם אסתר ויליאמס ופרננדו לאמאס (אנ') בתפקידים הראשיים. הסרט התפרסם בגלל קטע מונפש של אסתר ויליאמס השוחה עם טום וג'רי של חברת ההנפשה האנה-ברברה. זו ההופעה השנייה של טום וג'רי בסרטי עלילה, לאחר הרימו עוגן (1945). לאמאס וויליאמס נישאו ב-1969 והם היו נשואים עד מותו ב-1982 מסרטן הלבלב. קייטי היגינס (אסתר ויליאמס) היא הבת הבכורה במשפחת חוואים מארקנסו, משפחת היגינס – אבא היגינס (ויליאם דמרסט), אמא היגינס (שרלוט גרינווד), קייטי, סוזי (ברברה וויטינג) והיגינס הקטנה (דונה קורקורן). המשפחה פותחת כל יום בשירה, בתרגילי התעמלות ושחייה בנהר הסמוך. למקום מגיע סוכן נוסע של חברה שמשווקת משקה בריאות ומרץ בשם "ליקוופפ". הוא מתרשם מהמשפחה ומציעה להם להשתתף בתחרות חציית תעלת למאנש בשחייה כמסע פרסומת ל"ליקוופפ". כל המשפחה מגיעה לדובר אבל מסתבר שמרחק השחייה אינו 22 מיל אלא 42 בגלל הזרמים ואז כולם מוותרים פרט לקייטי. היא חייבת לשחות כדי לעזור לאביה לקנות בכסף הפרס, פר לחווה. קייטי שחוה כל יום כשווינדי מלווה אוה בסירת משוטים. יום אחד בערפל היא מאבדת אתו ופוגשת בגבר צרפתי בסירה. הוא מציג עצמו בתור אנדרה לאנט (פרננדו לאמאס), לוקח אותה ליאכטה שלו ומתחיל לחזר אחריה. לסירתו של ווינדי עולה בערפל שחיינית צרפתייה בשם ז'יז'י (דניז דרסל) ובין שניהם מתפתח רומן. אנדרה מתחיל לחזר בלהט אחרי קייטי. כל המשפחה מגיעה לצרפת משם מתחילה השחייה ואנדרה מזמין את קייטי לבית משפחתו שם והם שוחים, שותים יין ונהנים. זה פוגם באימוני השחייה שלה ווינדי לוחץ עליה להתאמן. היא קרועה בין שני גברים שמושכים אותה לצדדים מנוגדים. קייטי עייפה וחולמת שהיא שוחה ביחד עם טום וג'רי וחיות אחרות. טום וג'רי מזרזים אותה לכוון דובר אבל התמנון מזמין אותה לשתיית יין ולא נותן לה לשחות היא נמשכת לשני הצדדים ומתעוררת. התחרות מתחילה ואנדרה ומשפחת היגינס מלווים את קייטי ומעודדים אותה. אנדרה תומך בה בחלק האחרון כשהיא באפיסת כוחות אך מצליחה להגיע לחוף על גליה ואז מתעלפת. לבסוף – קייטי ואנדרה מתחתנים. ז'יז'י ווינדי הם זוג וכל המשפחה חוזרת לארצות הברית בשמחה ושירה. מדיה וקבצים בנושא מסוכן כשרטוב בוויקישיתוף "מסוכן כשרטוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסוכן כשרטוב", באתר נטפליקס "מסוכן כשרטוב", באתר AllMovie (באנגלית) "מסוכן כשרטוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מסוכן כשרטוב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מסוכן כשרטוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מסוכן כשרטוב, באתר TCM קדימון למסוכן כשרטוב, באתר יוטיוב משפחת היגינס קמה מהמיטה על צד ימין, באתר יוטיוב אסתר ויליאמס שוחה עם טום וג'רי וחיות נוספות, באתר יוטיוב
יחסי אוקראינה–ברזיל

יחסי אוקראינה–ברזיל הם יחסי החוץ בין אוקראינה לברזיל. שתי המדינות הן שותפות אסטרטגיות ומשתפות פעולה במסחר, טכנולוגיית חלל, חינוך, אנרגיה, בריאות והגנה. ברזיל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-26 בדצמבר 1991, ויחסים דו-צדדיים בין המדינות כוננו ב-11 בפברואר 1992. ההתפתחות האחרונה של תעשיית חלל משותפת חיזקה את הקשרים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. אוקראינה רואה בברזיל את שותפתה המסחרית המרכזית באמריקה הלטינית והייתה תומכת קולנית בהצעה הברזילאית על מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם. בברזיל חיה האוכלוסייה האוקראינית השלישית בגודלה מחוץ למדינות ברית המועצות לשעבר, עם כ-500,000 ממוצא אוקראיני. ברזיל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-26 בדצמבר 1991. יחסים דו-צדדיים כוננו כעבור חודשיים ב-11 בפברואר 1992. עם זאת, דיאלוג ברמה גבוהה החל באוקטובר 1995, כאשר הנשיא ליאוניד קוצ'מה ערך ביקור רשמי ראשון של נשיא אוקראינה בברזיל. הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו ערך אף הוא ביקור בינואר 2002, והיה לנשיא ברזיל הראשון שביקר באוקראינה. המגעים הדו-צדדיים גדלו משמעותית לאחר עלייתו לשלטון של הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה מברזיל. בספטמבר 2003 נפגשו נשיאי אוקראינה וברזיל בניו יורק, במהלך המושב ה-58 של העצרת הכללית של האו"ם. הדיאלוג הממלכתי המשיך בביקוריו הרשמיים של נשיא אוקראינה בברזיל באוקטובר 2003, ושל נשיא ברזיל באוקראינה בשנת 2004. הדיאלוג הדו-צדדי ברמה הגבוהה ביותר נמשך שוב בספטמבר 2005, במסגרת השתתפותם של נשיאי אוקראינה וברזיל בפעילות המושב ה-60 של האספה הכללית של האו"ם. בנובמבר 2008 ערך שר הנושאים האסטרטגיים של נשיאות ברזיל, רוברטו מנגייבירה אונגר, ביקור חשוב באוקראינה. הביקור סלל את הדרך לחתימה על כמה הסכמים דו צדדיים חשובים בתחומי הביטחון והטכנולוגיה בחלל. דחיפה משמעותית לפיתוח שיתוף הפעולה הדו-צדדי היה פגישתם של שני הנשיאים במושב ה-64 של האספה הכללית של האו"ם בניו יורק ב-22 בספטמבר 2009. במהלך פגישה זו הסכימו שני הנשיאים להקים קבוצות עבודה על מנת להתכונן לביקור הנשיא לולה דה סילבה באוקראינה, שנערך בהצלחה בדצמבר 2009. ביקור זה היווה צעד חשוב בחיזוק היחסים הדו-צדדיים - הוא ביסס את השותפות האסטרטגית בין שתי המדינות. ההסכמים בתחומי ייצור המטוסים, ההגנה, הטכנולוגיה, חקר החלל ואנרגיה גרעינית הגיעו בעקבותיהם. באפריל 2011 נפגש ראש הממשלה מיקולה אזארוב מאוקראינה עם נשיאת ברזיל, דילמה רוסף, בסניה. השניים דנו במגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום הבילטרלי, ובמיוחד בהתקדמות פרויקט החלל האוקראיני-ברזילאי "חלל הציקלון אלקנטרה". מיקולה אזרוב ודילמה רוסף דיברו גם על יום השנה ה-120 לראשית ההגירה מאוקראינה לברזיל. בסופו של דבר פרויקט שיגורים ממרכז החלל אלקנטרה לא יצאה לפועל. נשיא אוקראינה, ויקטור ינוקוביץ', ערך ביקור ממלכתי בברזיל ב-25 באוקטובר 2011. במהלך האירוע, ממשלות אוקראינה וברזיל פרסמו הצהרה משותפת המתארת אזורי שיתוף פעולה לשנים הקרובות, במטרה להגביר את השותפות הדו-צדדית. ברזיל מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב. אוקראינה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בריו דה ז'ניירו וקונסוליה בקוריטיבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–ברזיל בוויקישיתוף "Embassy of Brazil in Kyiv". אורכב מ-המקור ב-2011-10-16. נבדק ב-2011-10-27. Embassy of Ukraine in Brasília
משה סבירסקי

משה יהודה סבירסקי (14 ביולי 1882, שוויר, פלך וילנה, האימפריה הרוסית – 2 בפברואר 1965, תל אביב) היה תעשיין בתחום העץ, פעיל ציוני, פילנתרופ, איש ניהול, פרדסן, שופט בבית המשפט העברי העליון, סגן נשיא מועצת בנק קופת עם. סבירסקי נולד בעיירה שוויר, לאמו שרה רבקה, ולאביו אליהו מאיר שעסק במסחר בדגנים ובעץ. בהיותו כבן שנתיים עברו הוריו להתגורר בשווינציאן, שם גדל ולמד אצל טובי המלמדים בעיר. מחנכו האחרון היה רב העיר, וחובב ציון, רבי פנחס רוזובסקי. בגיל 15 נסע לווילנה, שם בנוסף ללימודי קודש, החל משתלם בלימודים כלליים. בגיל 17, כאשר נוסדה תנועת הנוער "התחיה", הצטרף לשורותיה. עם סיום לימודיו התקבל לעבודה כמנהל חשבונות במפעל לייצור מוצרי נחושת בווילנה, ומאוחר יותר מונה להיות מנהלו של המפעל. בגיל 25 הצטרף לעסק המשפחתי למכירת עץ גולמי, פיתח אותו, עבר ממסחר לייצור והקים מנסרה על גדות הנהר נריס (וִיָאלִיָה). במקביל לפעילותו העסקית אשר הלכה והתפתחה, עסק גם בפעילות ציונית, ואף תרם בעירו כספים למוסדות תורה, תרבות, וחסד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה בין מקימי "הוועד המרכזי היהודי" בווילנה, שדאג לנהל את צורכי הציבור היהודי בעיר. כשנכבשה העיר קיבל עצמו לחלק את כרטיסי הלחם לנצרכים היהודים, ואף טיפל בחלוקת הכרטיסים לאוכלוסייה הרוסית. הוא עמד בראש לשכת סעד שטיפלה בצורכי היהודים, ואשר זכתה להוקרה מצד השלטון הצבאי הגרמני, ובתמורה נענו באופן חיובי לבקשותיו של סבירסקי בנושאים הומינטריים להם נזקקו יהודי וילנה. בגיל 23, נשא את צילה בת דן הלוי בדנס מווילנה ונולדו להם שישה ילדים. וילנה הציונית ועסקניה: ספר זכרונות ותעודות על פעולות חובבי ציון והציונים בווילנה משנת 1881 ועד 1924, מלוקט, מעובד וכתוב בידי יצחק ברוידס, בהוצאת "הסתדרות עולי וילנה והגליל" תל אביב, 1939. דוד תדהר (עורך), "משה סבירסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2262 בכל אזור שנכבש על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה, חולקו לאוכלוסייה הנכבשת כרטיסים אשר זיכו את מחזיקיהם במנת לחם יומית
ג'ולי מאנה

ג'ולי מאנה (בצרפתית: Julie Manet;‏ 14 בנובמבר 1878 – 14 ביולי 1966) הייתה ציירת, דוגמנית, סופרת ואספנית אמנות צרפתייה. ג'ולי מאנה, נולדה בפריז, הייתה בתם וילדתם היחידה של האמנית ברת מוריזו והצייר אז'ן מאנה, אחיו הצעיר של הצייר אדואר מאנה. מות שני ההורים בתוך שלוש שנים הותיר אותה יתומה בגיל 16. כתוצאה מכך, היא הייתה נתונה לאפוטרופסות של המשורר והמבקר סטפאן מלארמה ועברה להתגורר עם בני דודיה. היא קיבלה גם תמיכה מחברי משפחה, פייר-אוגוסט רנואר בפרט. במהלך חייה דגמנה ג'ולי לעיתים קרובות עבור אמה ואמנים אימפרסיוניסטים אחרים, כולל פייר-אוגוסט רנואר ודודה אדואר מאנה. יומן הנעורים שלה, שפורסם באנגלית בשם "Growing up with the Impressionists", מספק תובנות על חייהם של ציירים צרפתים, כולל רנואר, דגה, מונה וסיסלי, וכן ביקור ממלכתי בשנת 1896 של הצאר ניקולאי השני ופרשת דרייפוס שלהם הייתה עדה. הדיווחים הגלויים שלה ביומנה על שיחות שולחן ארוחת הערב על אותה פרשה שפכו אור על דעותיו הפרטיות של רנואר, על פטריוטיות ואנטישמיות. במאי 1900 נישאה ג'ולי לצייר ארנסט רואר, ובנו של הצייר אנרי רואר. החתונה הייתה "חתונה כפולה". זוג נוסף התחתן בחתונה שהתקיימה בפאסי, בת דודתה של ג'ולי, ג'נין גובילארד נישאה לפול ואלרי. לג'ולי נולדו שלושה ילדים, ג'וליין (נולד ב-1901), קלמנט (נולד ב-1906) ודניס (נולד ב-1908). גם ג'וליאן וגם דניס ירשו כמה מציוריה של מוריזו סבתם, המוצגים כעת במוזיאון מרמוטאן מונה. ברת מוריזו, "אז'ן מאנה ובתו בבוגיבל," 1881 אדואר מאנה, "ג'ולי מאנה יושבת על פח השקיה", 1882 ברת מוריזו "אז'ן מאנה ובתו בגן," 1883 פייר אוגוסט רנואר, "ג'ולי מאנה עם חתול," 1887 ברת מוריזו, "ג'ולי מאנה וגרייהאונד", 1893 פייר אוגוסט רנואר, "דיוקן ברת מוריזו והבת ג'ולי מאנה", 1894 פייר אוגוסט רנואר, "דיוקנה של ג'ולי מאנה", 1894 מדיה וקבצים בנושא ג'ולי מאנה בוויקישיתוף ג'ולי מאנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Daniel, Malcom R; Parry, Eugenia; Reff, Theodore; Bibliothèque nationale de France (Paris); Getty Museum [Los Angeles]; Metropolitan Museum of Art [New York] (1998). Edgar Degas, photographer (באנגלית). New York: Metropolitan Museum of Art. pp. 35. ISBN 978-0-87099-883-6. OCLC 902184033. Kline, Nancy (2017-12-08). "Great Art, Repugnant Politics". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-06. Monneret, Sophie (1987). L'Impressionnisme et son époque, Volume 2 (בצרפתית). Paris: Robert Laffont. p. 788. ISBN 978-2-221-05412-3. "Berthe Morisot: Permanent event at the Musée Marmottan-Claude Monet in Paris, France". Wall Street International Magazine. 9 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ג'יניוויי

ג'יניוויי (בסינית מפושטת: 锦衣卫; בסינית מסורתית: 錦衣衞; מילולית: המשמר עוטה המדים המאוחד) הייתה המשטרה החשאית הקיסרית ששירתה את קיסרי שושלת מינג בסין. המשמר הוקם על ידי קיסר חונגוו בשנת 1368 כדי לשמש כשומרי ראשו האישיים. בשנת 1369 הוא הפך לגוף צבאי קיסרי. אנשיו קיבלו את הסמכות לבטל הליכים משפטיים והפעלת סמכויות מעצר, חקירה והענשת כל אחד, כולל אצילים וקרובי משפחתו של הקיסר. המשמר היה אחראי על איסוף מודיעין צבאי על האויב והשתתפות בקרבות במהלך התכנון. השומרים עטו על עצמם מדים בולטים בצבע צהוב-מוזהב ונשאו נשק להב מיוחד. מקורו של הג'יניוויי כבר משנת 1360. אנשיו שימשו כשומרי הראש האישיים של חונגוו והגנו עליו במהלך הקרב עם צ'ן יוליאנג. לאחר שייסד את שושלת מינג והפך לקיסר, הוא הטיל ספק בנאמנות נתיניו כלפיו וחשש כל הזמן מפני מרד והתנקשויות אפשריות. אחד מתפקידיו המוקדמים של הג'יניוויי היה לעזור לקיסר לרגל אחר נתיניו. הקיסר הגדיל את תפקידי המשמר מאוחר יותר ואיפשר להם לבדוק את פקידיו בעבודה בעיר הבירה, לפני שהקים אותו כגוף רשמי בשנת 1382 עם כ-500 חברים. מספרם גדל לאחר מכן לסביבות 14,000 בתוך שלוש שנים בלבד. בשנת 1393 צמצם הקיסר את חובותיו של ג'יניוויי לאחר שניצלו לרעה את סמכותם במהלך חקירת מזימת מרד על ידי לאן יו, במהלכה הוצאו להורג כ-40,000 איש. כאשר הקיסר יונגלה עלה לכס המלוכה, הוא חשש שמא נתיניו לא יהיו מרוצים ממנו, משום שהוא עלה לשלטון במקום אחיינו. הוא החזיר את סמכות הג'יניוויי ואפשר להם לשלוט על החצר הקיסרית. המשמר התפרק לאחר 262 שנות קיום כאשר כוחות המורדים של לי זיצ'נג הפילו את שושלת מינג בשנת 1644. המשמר הוסמך לבטל הליכים משפטיים בעת העמדתם לדין של מי שנחשבו לאויבי המדינה, הוענקה להם אוטונומיה מלאה בנושאי מעצר, חקירה, מעצר ללא משפט וענישה, מבלי לעבור הליך ראוי. המשמר היה קשורים לשירות הקיסר וקיבלו ממנו פקודות ישירות. הם שימשו גם כקומיסרים פוליטיים עבור צבאות מינג בעתות מלחמה. בשנים המאוחרות יותר של שושלת מינג הונחו הג'יניוויי לשלוט על סיעת דיפו / דונג צ'אנג. כשהממשלה שקעה בשחיתות, שימש ג'יניוויי כל הזמן כאמצעי לחיסול מתנגדים פוליטיים באמצעות התנקשויות והעמדה לדין. המטה של הג'יניוויי שכן ממערב לכיכר טיין-אן-מן, שם נמצא כיום היכל העם הגדול. בסרטם של האחים שו מהונג קונג משנת 1985 "השירות החשאי של חצר הקיסר, כיכב בריאן לונג כמפקד הג'יניוויי בסרט אודות המשמר. סדרת הטלוויזיה "פורעי חוק במסכות" משנת 2010, בהפקת Chinese Entertainment Shanghai, מוצגים אנשי המשמר כמקדישים עצמם לראש הממשלה המושחת. הסרט "14 להבים" משנת 2010 מציג את ג'יניוויי, בכיכובו של דוני ין כמפקד ג'יניוויי. סדרת הטלוויזיה "שריד השליח" משנת 2011 בהפקת TVB כיכב מייקל צה כמפקד ג'יניווי. הסרט "אחוות הלהבים" משנת 2014 בבימויו של לו יאנג מתרחש לקראת סוף שושלת מינג. ביצירת הוושיה "דם ופלדה" מוצג הג'יניוויי כאחת הסיעות המרובות השואפות לשלטון בעולם אמנויות הלחימה. בקומיקס Drive מאת דייב קלט מוצג ארגון משטרה חשאי עתידני בשם "ג'יניוויי". בקומיקס החבר שלי הוא ג'ינגוויי מאת הונג יי מוצגת נסיעה בזמן ובה מופיע המשמר. משחק הווידאו For Honor, מאת Ubisoft מציג את הדמות "ז'אנהו", המבוססת על הג'יניוויי. הדרמה "תחת הכוח", בבימויו של יי טאו, מוצגת הדמות לו יי, שהיא לוחם במשמר הג'יניוויי. Tsai, Shih-shan Henry (1996). The Eunuchs in the Ming Dynasty. SUNY Press. pp. 98–100. ISBN 0791426874. Xie Baocheng (2013). Brief History of the Official System in China. Paths International Ltd. p. 24. ISBN 1844641538.
לידיה וולסטרם

לידיה קטרינה ווֹלסטרם (בשוודית: Lydia Katarina Wahlström;‏ 28 ביוני 1869 – 2 ביוני 1954) הייתה היסטוריונית, סופרת ופמיניסטית שוודית. היא הייתה אחת המייסדות של האיגוד הלאומי לזכות בחירה לנשים (LKPR) וכיהנה כיושבת הראש של האגודה בשנים 1907–1911. וולסטרם נולדה בלונדבי (שו'), וסטמנלנד (אנ'), כאחות הצעירה ביותר מבין שלוש אחותיה. אביה היה הכומר יוהאן גוסטב וולסטרם ואימה הייתה אידה שמידט. אחותה הבכורה הייתה מורתה הראשונה והיא אמרה כי באופן מסוים היא גדלה כילד, והיא נהנתה להתלבש כמו אחד.[דרושה הבהרה] היא למדה בבית ספר וולינסקה (אנ')[דרוש תעתוק] בסטוקהולם, והתחילה ללמוד תואר ראשון בתולדות האמנות, שפות נורדיות ומדע המדינה באוניברסיטת אופסלה ב-1888. כסטודנטית, היא הקימה את הארגון הראשון לסטודנטיות באוניברסיטת אופסלה, שחברותיו חבשו את כיפות הסטודנטים שלהן בפומבי אף על פי שהוא לא היה נחשב מתאים למגדרן. וולסטרם רצתה להיות כומר כמו אביה, אבל זה לא היה אפשרי, אף על פי שניסתה לשנות את זה. היא לימדה את הנצרות באוניברסיטת אופסלה, ניהלה בית ספר לבנות באנגליה ולבסוף הייתה מנהלת בבית ספר אהלנסקה (אנ') בסטוקהולם. היא הייתה מייסדת שותפה של האיגוד הלאומי לזכות בחירה לנשים יחד עם סיגן ברגמן (אנ'), אנה וייטלוק (אנ') ואן-מרגרט הולמגרן (אנ'). ב-1902, הוצגו בפני הפרלמנט השוודי שתי בקשות הנוגעות לרפורמת זכות בחירה לנשים בשוודיה. אחת מהרפורמות הוצעה על ידי שר המשפטים השוודי, ילמאר המרשלד, שהציע לתת לגברים נשואים 2 קולות, מאחר שניתן לתת להם להצביע גם במקום נשותיהם. את ההצעה השנייה הציג עורך הדין השוודי, קרל לינדהאגן (אנ'), שהציע זכות בחירה לנשים. ההצעה של המרשלד עוררה כעס בקרב פעילי זכויות נשים, שהקימו קבוצת תמיכה בתנועת לינדהאגן. בעקבות זאת, ב-4 ביוני 1902 נוסד האיגוד לזכות בחירה לנשים (שו'), בתחילה כאיגוד מקומי בסטוקהולם, ולאחר מכן כארגון לאומי בשנה שלאחר למכן. היא השתייכה לדובריה המובילים, לאידאולוגים ולכותבים, וייצגה את האגודה במספר הזדמנויות. התארים האקדמיים שלה העניקו אמינות מדעית לתנועה, והיא כיהנה כיו"ר האגודה ב-1907–1911. היא הייתה אחת מהחברות הבודדות שהודתה בגלוי שהיא שמרנית פוליטית. האיגוד נתמך על ידי נשים עם אהדה פוליטית שמאלנית וימינית כאחד. בפועל, הנייטרליות הפוליטית ננטשה מיד לאחר ההחלטה מ-20 ביוני 1911, כאשר האיגוד החליט להקים חרם מצביעים נגד כל הפוליטיקאים המתנגדים לזכויות בחירה לנשים. במציאות, פירוש הדבר היה שהארגון כבר לא היה נייטרלי מבחינה פוליטית, שכן האופוזיציה העיקרית של זכות הבחירה לנשים הייתה השמרנים, ואילו הליברלים והסוציאל-דמוקרטים היו בעד זכות בחירה לנשים ברגע שהונהגה זכות בחירה מלאה לגברים מאז 1909. כתוצאה מכך, וולסטרם, כשמרנית, עזבה את תפקידה כיו"ר האגודה והוחלפה על ידי קודמתה בתפקיד, אנה וייטלוק (אנ'). וולסטרם הייתה פעילה גם בעמותת פרדריקה ברמר (אנ'). וולסטרם פרסמה עבודות רבות על נצרות והיסטוריה. היא נפטרה בסטוקהולם כשהייתה בת 84. Greger Eman. Nya himlar över en ny jord : om Klara Johanson, Lydia Wahlström och den feministiska vänskapskärleken. - Lund, 1993. Barbro Hedwall (2011). Susanna Eriksson Lundqvist. red.. Vår rättmätiga plats. Om kvinnornas kamp för rösträtt.. (Our Rightful Place. About women's struggle for suffrage) Förlag Bonnier. ISBN 978-91-7424-119-8 (Swedish) מדיה וקבצים בנושא לידיה וולסטרם בוויקישיתוף "skbl.se - Lydia Katarina Wahlström". www.skbl.se. ארכיון מ-2019-03-23. נבדק ב-2020-02-28.
אז'ן מאנה

אז'ן מאנה (בצרפתית: Eugène Manet;‏ 21 בנובמבר 1833 – 13 באפריל 1892) היה צייר צרפתי. הוא לא זכה למוניטין הגבוה של אחיו הבכור אדואר מאנה או אשתו ברת מוריזו, והקדיש הרבה ממאמציו לתמוך בקריירה של אשתו. מאנה היה האמצעי בין שלושת בניו של אוגוסט מאנה, פקיד במשרד המשפטים הצרפתי. הוא נולד בפריז, 22 חודשים אחרי אחיו הבכור אדואר בינואר 1832, ו-16 חודשים לפני אחיו הצעיר גוסטב במרץ 1835. הוא נקרא על שם אמו יוג'ני-דזירה (לבית פורנייה). האחים אדואר ואז'ן למדו שיעורי פסנתר אצל סוזן לנהוף משנת 1849, שבסופו של דבר היא התחתנה עם אדואר בשנת 1863. הוא שירת בצבא הצרפתי, ואז למד משפטים, אך לא הלך בעקבות אביו. הוא נסע עם אדואר לאיטליה בשנת 1853 כדי ללמוד ציור בפירנצה, ונציה ורומא. ברת מוריזו, אשתו פיתחה מערכת יחסים קרובה עם אדואר מאנה משנת 1868, אך הם לא יכלו לממש את אהבתם. במקום זאת, היא התחתנה עם אז'ן בפאסי ב־22 בדצמבר 1874 (ייתכן והיו אלה נישואי נוחות). מתנת החתונה שלהם מאת אדגר דגה הייתה דיוקנו של אז'ן מאנה. נולדה להם בת אחת, ג'ולי מאנה, שנולדה ב-14 בנובמבר 1878. מאנה צויר על ידי אחיו בציוריו בין היתר בשנת 1862 בציור "מוזיקה בגני הטווילרי", וכנראה היה זה שדגמן את הדמות הגברית המופיעה בציור ארוחת בוקר על הדשא משנת 1863 או אולי האח גוסטב מאנה. הוא צויר גם מספר פעמים על ידי אשתו. כמו אחיו אדואר, גם לאז'ן הייתה אהדה פוליטית רפובליקנית. בשנת 1889 הוא פרסם רומן אוטוביוגרפי למחצה, "קורבנות!". הוא סבל מבריאות משנת 1891 ומת בפריז בשנה שלאחר מכן. הוא הותיר אחריו את אשתו ובתו. מוריזו עצמה נפטרה בשנת 1895. אחיו הגדול אדואר נפטר בשנת 1883 ואחיו הצעיר גוסטב בשנת 1884. ברת מוריזו, "אז'ן מאנה ובתו (ג'ולי מאנה) בבוגיבל," 1881 קברם של אז'ן מאנה וברת מוריזו ודיוקן של אדואר מאנה בבית העלמין פאסי פרטי מצבה מדיה וקבצים בנושא אז'ן מאנה בוויקישיתוף
סין היבשתית

סין היבשתית, המכונה גם היבשת הסינית, היא האזור הגאופוליטי והגאוגרפי שבסמכותה הישירה של הרפובליקה העממית של סין. הוא כולל את האינאן, שהוא מחוז אי בים סין הדרומי ואינו כולל את האזורים המינהליים המיוחדים של הונג קונג ומקאו, אף על פי ששניהם נמצאים בעיקר בשטח היבשת הגאוגרפית ("היבשת"). ישנם שני מונחים בסינית שמתורגמים ל"יבשת": דלו (大陆大陸), שפירושו 'היבשת'. הוא כולל את הונג קונג ומקאו. ניידי (内地;內地), פשוטו כמשמעו 'פנים הארץ' או 'ארץ פנימית'. לא כולל את הונג קונג ומקאו. ברפובליקה העממית של סין השימוש בשני המונחים אינם נושאים את אותה משמעות. כדי להדגיש את מדיניות סין אחת ולא לתת לרפובליקה הסינית המתנגדת "בסיס שווה" ביחס למיצרים, יש להשתמש במונח בהקשרים הרשמיים של סין העממית בהתייחס לטייוואן (כאשר הרפובליקה העממית מתייחסת לעצמה כאל "סין היבשתית" לעומת "טייוואן", ששמה הרשמי הוא "רפובליקת סין"). ביחסי סין העממית עם הונג קונג ומקאו, ממשלת סין מכנה את עצמה "ממשלת העם המרכזית". בטאיוואן, "אזור היבשת" הוא המונח המשלים ל"אזור חופשי של הרפובליקה הסינית" המשמש בחוקת רפובליקת סין. פרופיל כלכלי לסין היבשתית באתר HKTDC ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזק בונגה

איזק אוולו אטו בופנדה בונגה (בצרפתית: Isaac Evolue Etue Bofenda Bonga; נולד ב-8 בנובמבר 1999) הוא כדורסלן גרמני, המשחק בקבוצת באיירן מינכן מהליגה הגרמנית בכדורסל, בעמדת הסמול פורוורד. בונגה נולד בעיר נויוויד שבגרמניה, לזוג מהגרים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת "לוטצל-פוסט קובלנץ" מהליגה הגרמנית החמישית, ובעונה העוקבת, בה שיחקה בליגה הרביעית, קלע בונגה 5.9 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2016 החל לשחק באופן מקצועי, כשהצטרף לקבוצת סקיליינרס פרנקפורט מליגת העל הגרמנית. ב-23 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הגרמנית, בגיל 16, במשחק מול ברוזה במברג. בעונת 2017/2018 זכה למקום קובע ברוטציית הקבוצה, ותרם 6.0 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר בונגה בבחירה ה-39 על ידי פילדלפיה 76', אשר העבירה אותו בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק ב-NBA, ונשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת הבת של הלייקרס מליגת הפיתוח – סאות' ביי לייקרס. בתקופתו בליגת הפיתוח שיחק ב-31 משחקים, ורשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק. בסיום עונתו הראשונה ב-NBA הועבר לוושינגטון ויזארדס, כחלק מטרייד משולש במסגרתו צירפו הלייקרס את אנתוני דייוויס. ב-17 בינואר 2020 קבע שיאי קריירה של 17 נקודות ו-9 ריבאונדים, בהפסד קבוצתו לטורונטו ראפטורס. לאורך עונת 2019/2020 פתח במרבית משחקי הוויזארדס, וקלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק. באוגוסט 2021 חתם בונגה על חוזה בטורונטו ראפטורס. מדיה וקבצים בנושא איזק בונגה בוויקישיתוף איזק בונגה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN בונגה מתמקד בפיתוח מנהיגות ולקיחת אחריות, באתר adidasngt.com,‏ 13 בינואר 2017 הלייקרס מצרפים את בונגה, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2018 רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של בונגה בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com וושינגטון מצרפת את וגנר, בונגה וג'ונס, באתר הקבוצה, 5 ביולי 2019 סטטיסטיקות המשחק בין וושינגטון לטורונטו, באתר basketball-reference.com
נג'וואז'ון

נג'וואז'ון (בהונגרית: Nagyvázsony) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כבר ב-1740 התגוררו בכפר יהודים. מרבני המקום היה את הרב משה נחום רוזנבוים. ז'ני וארנאי, במקור אאוגניה וייס (בהונגרית: Várnai Zseni; נג'וואז'ון, 25 במאי 1890 – בודפשט, 16 באוקטובר 1981) הייתה משוררת עטורת פרס אטילה יוז'ף (1956) יהודייה-הונגרייה, אשתו של הסופר אנדור פטרדי (1881–1958), היא אמם של הסופרת מריה פטרדי (1919–1970) ושל הצייר גאבור פטרדי (1915–2001). טדי (תיאודור) קוֹלֶק (27 במאי 1911, כ"ט באייר ה'תרע"א – 2 בינואר 2007, י"ב בטבת ה'תשס"ז) היה ראש עיריית ירושלים במשך 28 שנה, בשנים 1965–1993, חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת למדינה. מדיה וקבצים בנושא נג'וואז'ון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נג'וואז'ון "נג'וואז'ון", באתר JewishGen (באנגלית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 "Születési bejegyzése a nagyvázsonyi izraelita hitközség születési akv. 4/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-04. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.