יחסי הממלכה המאוחדת – סין

יחסי הממלכה המאוחדת – סין, המכונים גם יחסי בריטניה–סין, מתייחס ליחסים הבין-לאומיים בין סין (עם ממשלותיה השונות בהיסטוריה) ובריטניה. בריטניה וסין היו בצדדים מנוגדים של המלחמה הקרה. שתי המדינות חברות קבועות במועצת הביטחון של האו"ם. רבן בר צומה מסין ביקר בצרפת ונפגש עם אדוארד הראשון, מלך אנגליה בגסקוניה. אוניות אנגליות הפליגו למקאו בשנות ה-20 של המאה ה-17, שנמסרה על ידי סין לפורטוגל. חברת הלבנט, ספינת סוחרים אנגלית, טבעה בסמוך למקאו והפורטוגלים שיגרו סנקרים (תותחים) מהספינות ומכרו את אלה לסין בסביבות שנת 1620, שם הם הועתקו כהונגייפו. 27 ביוני 1637: ארבע אוניות חמושות בכבדות תחת פיקודו של סרן ג'ון וודל, הגיעו למקאו בניסיון לפתוח בסחר בין אנגליה לסין. הם לא גובו על ידי חברת הודו המזרחית, אלא על ידי קבוצה פרטית בהנהגת סר וויליאם קורטן, כולל הון אישי של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה של 10,000 ליש"ט. הם היו נתונים להתנגדות של השלטונות הפורטוגזים במקאו (כפי שנדרש מההסכמים שלהם עם סין) והרעישו במהירות עמדות שלטון של שושלת מינג. מאוחר יותר, בקיץ, הם תפסו בקלות את אחד ממבצרי בוגה, ובילו כמה שבועות במאבק והברחות ברמה נמוכה. לאחר שנאלצו לבקש עזרה פורטוגזית בשחרורם של שלושה בני ערובה, הם עזבו את נהר הפנינה ב-27 בדצמבר, אך לא ברור אם חזרו הביתה. 1685 מייקל שן פו-טונג מבקר בבריטניה ופוגש את ג'יימס השני. 1793 ג'ורג' מקרטני, ארל הראשון מקרטני הוביל את משלחת מקרטני לבייג'ינג 1816 ויליאם פיט אמהרסט, ארל הראשון מאמהרסט הוביל את משלחת אמהרסט לסין. כ-1820–1830 - סוחרים בריטים הופכים את האי לינטין בשפך נהר הפרל למרכז של סחר באופיום. 1839-42 מלחמת האופיום הראשונה. 1841 - לוזה צ'ונפי, שנועד לסיים את המלחמה ולהעביר את האי הונג קונג לבריטים, נחתם, אך מעולם לא אושרר. 29 באוגוסט 1842 - חוזה נאנקינג מסיים את המלחמה. זה כולל את מסירת האי הונג קונג לבריטים, ופתיחת חמישה נמלי אמנה לסחר בינלאומי אוקטובר 1843 - אמנת הבוג משלימה את חוזה נאנקינג על ידי הענקת זכויות אקס-טריטוריאליות לנושאים בריטים בסין, ונתינת מעמד עקרון המדינה המועדפת לבריטניה. 1856-60 מלחמת האופיום השנייה. יוני 1858 - חוזה טיינג'ין נחתם על ידי הלורד אלגין. אוקטובר 1860 - הפגזת הארמון הקיץ העתיק והשמדתו על ידי הכוחות הבריטים והצרפתים המנצחים. אוקטובר 1860 - ועידת פקין מסיימת את המלחמה. חצי האי קאולון נמסר לבריטניה. 26 במרץ 1861 - בהתאם לאמנות, נפתחת צירות בריטית בבייג'ינג (פקין). בשנים שלאחר מכן נפתחים קונסוליות ברחבי האימפריה, כולל האנקו (ווהאן), טאקאו (קאושונג), טמסוי (ליד טאיפיי), שנחאי ושיאמן. 1868 - מהומות יאנגז'ו. 1875 - פרשת מרג'רי. 1877 - צירות סינית נפתחה בלונדון. 1877-1881 - בריטניה מייעצת במהלך משבר אילי. 1886 - לאחר שבריטניה השתלטה על בורמה, הם שמרו על העברת המחווה לסין, תוך שהם מעמידים את עצמם במעמד נמוך יותר מאשר ביחסיהם הקודמים. הוסכם בוועידת בורמה בשנת 1886, כי סין תכיר בכיבוש בריטניה בבורמה עילית ואילו בריטניה המשיכה בתשלום הבורמזים של מחווה כל עשר שנים לבייג'ינג. 1888 - מלחמה בסיקים בין הבריטים והטיבטים. על ידי אמנת כלכותה (1890), סין מכירה בבעלי-המידה הבריטית מעל צפון סיקים. 17 במרץ 1890, האמנה בין בריטניה לסין בנושא "סיקים וטיבט", קובעת את הגבול בין סיקים לטיבט. 1896 - סון יאט-סן נעצר בצירות הסינית בלונדון. בלחץ הציבור הבריטי, משרד החוץ מבטיח את שחרורו. 9 ביוני 1898 - אמנה להארכת שטח הונג קונג (ועידת פקין השנייה): שטחים חדשים מוחכרים לבריטניה למשך 99 שנים, והם מאוגדים כהונג קונג. 1898 - הבריטים משיגים חוזה חכירות בנמל וייאי, שאנדונג, שיימשך כל עוד הרוסים חוכרים את פורט ארתור. (ההתייחסות לרוסים הוחלפה באחת ליפנים אחרי 1905). 1900-1901 - מרד הבוקסרים. 1901 - פרוטוקול פקינג. 1906 - האמנה האנגלו-סינית על טיבט, שלונדון מפרשת כמגבילה את סין לציון ריבונותה על האזור. 1909 - ממשלת יפן טוענת לקונסוליות זרות בטאיוואן; הקונסוליות הבריטיות בתמסי וטקואה נסגרות בשנה שלאחר מכן. 1916 - חיל העבודה הסיני מגייס פועלים סיניים לסייע לבריטים במלחמת העולם הראשונה. 14 באוגוסט 1917 - סין מצטרפת לבריטניה כחלק ממדינות ההסכמה במהלך מלחמת העולם הראשונה. 4 במאי 1919 - תנועת הארבעה במאי נגד האימפריאליזם מתחילה בתגובה לכישלונה של ממשלת בייאנג להבטיח חלק משלל הניצחון ממדינות ההסכמה המובילות, לאחר שבריטניה העדיפה את הברית שלה עם יפן בבעיית שאנדונג. מנקודה זו הנהגת ROC מתרחקת ממדינות המערב ומתקרבת אל ברית המועצות. נובמבר 1921-פברואר 1922. בומהלך הוועידה הימית בוושינגטון נמשכו היריבות על סין. ארצות הברית, יפן ובריטניה תמכו במפקדים סיניים שונים. ארצות הברית ובריטניה היו עוינות לממשלת המהפכה הלאומנית בגואנגג'ואו (קנטון) ותמכו במרד של צ'ן ג'יונגמינג. התגובות הסיניות הובילו למסע המשלחת הצפונית (1926-27). 30 במאי 1925 - שוטרי משטרת העיר שנחאי בהנהגת בריטניה הורגים תשעה אנשים בניסיון להגן על תחנת משטרה מפני מפגינים סינים, מה שמעורר את הקמפיין האנטי-בריטי המכונה תנועת 30 במאי. 19 בפברואר 1927 - בעקבות מהומות ברחובות הנקוב (ווהאן) נחתם הסכם חן-אמלי למתן מסירת אזור הזיכיון הבריטי לרשויות הסיניות. 1930 - נמל ויהאי חזר לסין. 17 במאי 1935 - לאחר עשרות שנים של תלונות סיניות על דרגתן הנמוכה של דיפלומטים מערביים, משודרגת המשלחת הבריטית בבייג'ינג לשגרירות. 1936-37 - שגרירות בריטניה עוברת לנאנג'ינג (נאנקינג), לאחר ההעברה לשם של הבירה הסינית. 1937-41 - דעת הקהל הבריטית תומכת בסין במלחמתה ביפן, אך בריטניה מתמקדת בהגנה על סינגפור והאימפריה ויכולה לעזור אך מעט. היא אכן מספקת הכשרה בהודו לדיוויזיות חי"ר סינית, ובסיסי אוויר בהודו המשמשים את האמריקנים להעברת אספקה ומטוסי מלחמה לסין. 1941-45 - הסינים והבריטים נלחמים זה לצד זה נגד יפן במלחמת העולם השנייה. הבריטים מכשירים חיילים סיניים בהודו ומשתמשים בהם במערכה בבורמה. 6 בינואר 1950 - ממשלת בריטניה מסירה את ההכרה מהרפובליקה של סין. לאחר מכן נשלחת שגרירות לנאנג'ינג. קונסולית טמסוי מוחזקת פתוחה במסווה של קשר עם ממשלת טאיוואן. 13 במרץ 1972 - קונסוליית טמסוי נסגרה. פברואר 1976 - הוקמה ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית לקידום הסחר בין בריטניה לטאיוואן. 30 ביוני 1980 - פורט סן דומינגו נתפסת על ידי רשויות הרפובליקה של סין במקום דמי החכירות שלא שולמו. 1989 - ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית מתחילה בהנפקת ויזות בריטיות בטאיפיי. 1993 - משרד הסחר והתרבות הבריטי נפתח בטאיפיי. בריטניה והממשלה הסינית הלאומנית האנטי-קומוניסטית היו בעלות ברית במהלך מלחמת העולם השנייה. בריטניה ביקשה יציבות בסין לאחר המלחמה כדי להגן על יותר מ-300 מיליון ליש"ט בהשקעות שלה, הרבה יותר מאשר מארצות הברית. היא הסכימה בהסכם מוסקבה מ-1945 שלא להתערב בענייני סין אלא רק הזדהתה עם הלאומנים, שעד 1947 ניצחו במלחמת האזרחים הסינית נגד המפלגה הקומוניסטית של סין. אולם באוגוסט 1948 ניצחונות הקומוניסטים גרמו לממשלת בריטניה להתחיל להתכונן להשתלטות קומוניסטית על המדינה. היא שמרה על קונסוליות פתוחות באזורים שבשליטת הקומוניסטים ודחתה את בקשות הלאומנים כי אזרחים בריטים יסייעו בהגנת שנגחאי. בדצמבר הגיעה למסקנה כי למרות שהרכוש הבריטי בסין ככל הנראה יולאם, סוחרים בריטים ירוויחו בטווח הרחוק מסין קומוניסטית יציבה ומתועשת. שימור הונג קונג היה חשוב במיוחד; אף שהקומוניסטים הבטיחו שלא להפריע לשלטונה, בריטניה חיזקה את עמדותיה בהונג קונג במהלך שנת 1949. כאשר הממשלה הקומוניסטית המנצחת הצהירה ב-1 באוקטובר 1949 כי תחליף דיפלומטים עם כל מדינה שתסיים את היחסים עם הלאומנים, בריטניה - לאחר דיונים עם חברות חבר העמים הבריטי האחרים ומדינות אירופה - הכירה רשמית ברפובליקה העממית של סין בינואר 1950. 20 באפריל 1949 - צבא השחרור העממי תוקף את HMS אמטיסט (F116) ששטה לשגרירות בריטניה בננג'ינג בתקרית נהר היאנגצה. הקומוניסטים הסינים אינם מכירים באמנות הקודמות, ומוחים על זכות הספינה להפליג על היאנגצה. 6 בינואר 1950 - בריטניה מכירה ברפובליקה העממית של סין כממשלת סין. עם זאת, הרפובליקה העממית של סין דורשת ויתורים על המושב הסיני באו"ם ועל הנכסים הזרים של הרפובליקה של סין. c.1950 - חברות בריטיות המבקשות סחר עם PRC מהוות את קבוצת ה-48 (כיום המועצה העסקית של סין ובריטניה). 1950 - כוחות חבר העמים הבריטי בקוריאה הגנו בהצלחה על גבעה 282 כנגד כוחות סינים וצפון קוריאה בקרב פקדון, חלק ממלחמת קוריאה. 1950 - צבא המתנדבים העממי הסיני מביס את כוחות האו"ם, כולל הבריטים בקרב על מאגר צ'וסין, חלק ממלחמת קוריאה. 1951 - כוחות סיניים מתנגשים עם כוחות האו"ם כולל הבריטים בנהר אימג'ין. 1951 - כוחות סיניים התוקפים את כוחות חבר העמים הבריטי נעצרים בקרב על קיפונג. 1951 - כוחות חבר העמים הבריטי תפסו בהצלחה את גבעה 317 מהכוחות הסיניים בקרב על מריאנג סן. 1953 - הכוחות הבריטים מגנים בהצלחה על יונג דונג כנגד כוחות סיניים בקרב על הוו. 1954 - ועדת הסחר סין-בריטית הוקמה כגוף סחר רשמי למחצה (לאחר מכן התמזגה עם קבוצת ה-48). 1954 - משלחת של מפלגת הלייבור הבריטית, כולל קלמנט אטלי, מבקרת בסין בהזמנת שר החוץ, ג'ואו אנלאי. 17 ביוני 1954 - לאחר שיחות בוועידת ז'נבה, ועדת הצבא הבין-לאומית מסכימה להציב מיופה כוח בלונדון. אותן שיחות גרמו להסכם לפתיחת משרד בריטי בשנגחאי, והענקת אשרות יציאה למספר אנשי עסקים בריטים שהוגבלו ביבשת מאז שנת 1951. 1961 - בריטניה מתחילה להצביע בעצרת הכללית על חברות PRC באו"ם, לאחר שעניין זה נמנע מלעלות להצבעות מאז 1950. יוני 1967 - המשמרות האדומים פורצים לצירות הבריטית בבייג'ינג ותוקפים שלושה דיפלומטים ומזכירה. רשויות ה-PRC מסרבות לגנות את הפעולה. פקידים בריטים בשנחאי הותקפו באירוע נפרד, כאשר רשויות PRC ניסו לסגור את המשרד שם. יוני – אוגוסט 1967 - מהומות בהונג קונג 1967. מפקד האזור הצבאי בגואנגג'ואו, הואנג יונגשנג, מציע בחשאי לפלוש להונג קונג, אך ג'ו אנלאי מטיל וטו. יולי 1967 - מהומות הונג קונג 1967 - כוחות צבא השחרור הסיני יורים על משטרת הונג קונג הבריטית והרגו 5 מהם. 23 באוגוסט 1967 - ההמון של המשמר האדום תוקף את המשלחת הבריטית בבייג'ינג ופוצע באורח קל את אנשי הצוות, בתגובה למעצרים הבריטיים של סוכנים קומוניסטים בהונג קונג. כתב רויטרס, אנתוני גריי, נכלא אף הוא על ידי רשויות ה-PRC. 29 באוגוסט 1967 - דיפלומטים סינים חמושים תוקפים את המשטרה הבריטית השומרת על הצירות הסינית בלונדון. 13 במרץ 1972 - PRC מעניקה הכרה מלאה לממשלת בריטניה ומאפשרת חילופי שגרירים. בריטניה מביעה את עמדת PRC כלפי טאיוואן מבלי לקבל אותה. 1982 - במהלך משא ומתן עם מרגרט תאצ'ר על חזרתה של הונג קונג, אומר לה דנג שיאופינג כי סין יכולה פשוט לפלוש להונג קונג. מאוחר יותר (2007) נחשף כי תוכניות כאלה אכן היו קיימות. 1984 - הצהרה משותפת סינית-בריטית. 12–18 באוקטובר 1986 - המלכה אליזבת השנייה ביקרה ביקור ממלכתי בסין, והייתה המונרך הבריטי הראשון שביקר בסין. 30 ביוני - 1 ביולי 1997 - העברת ריבונות על הונג קונג מבריטניה לסין. 1997 - סין ובריטניה עורכות שותפות אסטרטגית. 24 באוגוסט 2008 - דגל אולימפי מועבר מראש עיריית בייג'ינג, גואו ג'ינונג, לראש עיריית לונדון בוריס ג'ונסון, לקראת אולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון. 29 באוקטובר 2008 - בריטניה מכירה בטיבט כחלק אינטגרלי של ה-PRC. בעבר היא הכירה רק בריבונות סין באזור זה. 26 ביוני 2010 - נשיא סין, הו ג'ינטאו, מזמין את ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון לשיחות בבייג'ינג. 5 ביולי 2010 - שתי המדינות מתחייבות לשיתוף פעולה צבאי הדוק יותר. 25 בנובמבר 2010 - בכירים בצבא נפגשים בבייג'ינג כדי לדון בשיתוף פעולה צבאי. 26 ביוני 2011 - ראש ממשלת סין ון ג'יאבו מבקר בלונדון במטרה לתכנן את הסחר בין המדינות ששוויו מיליארדי פאונד. אוקטובר 2013 - קנצלר בריטניה ג'ורג' אוסבורן מבקר בסין כדי לבחון קשרים מסחריים חדשים. לדבריו, בנאום במהלך ביקורו, בבריטניה ובסין יש הרבה דברים במשותף. יוני 2014 - ראש ממשלת סין לי קקיאנג ואשתו צ'נג הונג מבקרים בבריטניה ונפגשים עם המלכה אליזבת השנייה וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון. 2015 - בריטניה הופכת לאחת המייסדות של בנק ההשקעות התשתיות האסיאתיות המובילות בסין (AIIB) 20–23 באוקטובר 2015 - נשיא סין שי ג'ינפינג והגברת הראשונה פנג לי-יואן עורכים ביקור ממלכתי בבריטניה, וביקרו בלונדון ובמנצ'סטר, וכן נפגשו עם המלכה אליזבת השנייה ועם דייוויד קמרון. עסקאות סחר בשווי של יותר מ-30 מיליארד ליש"ט נחתמים במהלך ביקור המדינה הזה. יולי 2016 - סין ובריטניה פותחות בפרויקט שיתוף פעולה של 1.3 מיליון ליש"ט למחקר טכנולוגי חקלאי בר-קיימא, המציין את התוספת האחרונה לשיתופי פעולה בחקלאות בין המדינות. מרץ 2017 - לרגל יום השנה ה-45 לכינון יחסים דיפלומטיים, סין פלוס, יחד עם אוניברסיטת רנמין, מזמינה מומחים וחוקרים מסין ובריטניה לדון בעתיד היחסים הדו-צדדיים. פברואר 2018 - ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי מבקרת בסין במשימת סחר בת שלושה ימים ונפגשת עם נשיא סין שי ג'ינפינג, בהמשך לכינוי "עידן הזהב" של יחסי סין-בריטניה. יולי 2019 - שגרירי האו"ם מ-22 מדינות, כולל בריטניה, חתמו על מכתב משותף ל-UNHRC המגנה את התעללות הסינים באויגורים, כמו גם את התייחסותה לקבוצות מיעוט אחרות, וקראו לממשלת סין לסגור את מחנות החינוך מחדש של שינג'יאנג. יולי 2019 - ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון אמר כי ממשלתו תהיה "פרו-סין" מאוד. ג'ונסון הביע תמיכה במאמץ ההשקעה בתשתית הנשיא שי ג'ינפינג בחגורה אחת, דרך אחת, והבטיח לשמור על בריטניה כ"הכלכלה הפתוחה ביותר באירופה" להשקעות סיניות. שלוש חברות התעופה הסיניות הגדולות, אייר צ'יינה, צ'יינה איסטרן איירליינס וצ'יינה סאות'רן איירליינס, טסות בין בריטניה לסין, בעיקר בין לונדון הית'רו ושלושת מרכזי האוויר הגדולים בבייג'ינג, שנחאי וגואנגג'ואו. צ'יינה סאות'רן איירליינס טסה גם בין הית'רו ווהאן. בין חברות התעופה האחרות בסין; האינאן איירליינס טסה בין מנצ'סטר לבייג'ינג, בייג'ינג קפיטל איירליינס טסה מהית'רו לצ'ינגדאו ואילו טיאנג'ין איירליינס מציעה טיסות בין טיאנג'ין, צ'ונגצ'ינג ושיאן ללונדון-גטוויק. נושאת הדגל של הונג קונג קת'אי פסיפיק טסה גם היא בין הונג קונג להית'רו, גטוויק ומנצ'סטר. נושאת הדגל הבריטית בריטיש איירווייז טסה לשלושה יעדים בסין בלבד; בייג'ינג, שנחאי והונג קונג ובעבר צ'נגדו. המתחרה וירג'ין אטלנטיק טסה בין הית'רו לשנחאי והונג קונג. בריטיש איירווייז ציינה כי היא מעוניינת לחכור את Comac C919 החדשה של סין בצי המטוסים שלה של בואינג ואיירבוס. בינואר 2017 השיקו חברת הרכבות הממלכתית של סין ו-DB Cargo את קו הרכבת Yiwu-London, המחבר בין העיר יי-וו ורובע לונדון בורקינג, ויצרו את קו המטענים הארוך ביותר בעולם. ה-MTR של הונג קונג מנהל את שירות הרכבות TfL בלונדון ובעל אחזקה של 30% ברכבת דרום מערב. בשנת 2017 זכתה יצרנית הרכבות CRRC בחוזה לבניית 71 קרונות עבור הרכבת התחתית של לונדון. זו הפעם הראשונה שיצרן סיני זוכה בחוזה רכבת. שתי המדינות הן מעצמות תרבות עיקריות. למרות שבריטניה מבוססת יותר בהקשר זה מסין, זו האחרונה היא מעצמת-על תרבותית מתפתחת. חלק גדול מהיעדר הקשרים התרבותיים בין שתי המדינות נובע מהבדלי שפה ומגבלות מקומיות. יוצא מן הכלל חזק בהונג קונג, בגלל קשריו הקודמים של האזור עם בריטניה כמושבת כתר. המהדורה האירופאית של סין דיילי שפורסמה באופן שבועי זמינה בכמה כתבי עת בבריטניה, ולעיתים מתפרסמת גרסת התמצית הנקראת China Watch בדיילי טלגרף. NewsChina החודשית, המהדורה בצפון אמריקה של סין Newsweek‏ (中国 新闻 周刊) זמינה בכמה סניפים של WHSmith. בשל הצנזורה המקומית, עיתונים ומגזינים בריטים אינם זמינים באופן נרחב בסין, אולם כלכלן והפייננשל טיימס זמינים בהונג קונג. "ידי סין" הבריטים כמו קארי גרייסי, איזבל הילטון ומרטין ז'אק כותבים מדי פעם קטעי דעה בעיתונים ובמגזינים פוליטיים רבים על סין, ומנסים לעיתים קרובות להסביר על הממלכה התיכונה. כמו העיתונות, לסין יש היקף מוגבל בזירת השידור. ברדיו, הרדיו הבינלאומי של סין משדר באנגלית על גבי גלים קצרים שאינם תופסים באופן נרחב וגם באינטרנט. השירות העולמי של ה-BBC זמין גם בסין באמצעות גלים קצרים, אם כי לעיתים קרובות הוא משובש. בהונג קונג, שירות ה-BBC העולמי מועבר למשך שמונה שעות לילה ברדיו RTHK 4 ששודר ב-FM מקומי. בטלוויזיה, סין משדרת את שני ערוצי החדשות העיקריים בשפה האנגלית CGTN ו-CNC World.‏ CGTN זמין כערוץ סטרימינג ב-Freeview, בעוד ששניהם זמינים בערוצי טלוויזיה בלוויין Sky ו-IPTV. טלוויזיה CNE TV דובר מנדרינית זמינה גם בטלוויזיה בלוויין סקיי. ערוצי טלוויזיה אחרים הכוללים טלוויזיה במעגל סגור 4, טלוויזיה במעגל סגור 13, CGTN תיעודי ו-TVB אירופה זמינים כערוצי IPTV באמצעות תיבות set-top. טלוויזיה בריטית אינה זמינה כלל בסין, מכיוון שאסור להעביר ערוצי טלוויזיה זרים ורשתות בסין. מצד שני, יש עניין בתוכניות טלוויזיה בריטיות כמו שרלוק ובפורמטים טלוויזיוניים בריטיים כמו Britain's Got Talent. בריטניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-4 קונסוליות בצ'ונגצ'ינג, גואנגג'ואו, שנחאי וווהאן. מאידך, סין מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בבלפסט, אדינבורו ומנצ'סטר. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – סין בוויקישיתוף Mundy, William Walter (1875). Canton and the Bogue: The Narrative of an Eventful Six Months in China. London: Samuel Tinsley. p. 51. Dodge, Ernest Stanley (1976). Islands and Empires: Western impact on the Pacific and East Asia (vol.VII). University of Minnesota Press. pp. 261–262. ISBN 978-0-8166-0788-4. Dodge says the fleet was dispersed off Sumatra, and Wendell was lost with all hands. J.H.Clapham (1927). "Review of The Chronicles of the East India Company Trading to China, 1635-1834 by Hosea Ballou Morse". The English Historical Review. Oxford University Press. 42 (166): 289–292. JSTOR 551695. Clapham summarizes Morse as saying that Wendell returned home with a few goods. BBC Koon, Yeewan (2012). "The Face of Diplomacy in 19th-Century China: Qiying's Portrait Gifts". In Johnson, Kendall (ed.). Narratives of Free Trade: The Commercial Cultures of Early US-China Relations. Hong Kong University Press. pp. 131–148. Alfred Stead (1901). China and her mysteries. London: Hood, Douglas, & Howard. p. 100. Rockhill, William Woodville (1905). China's intercourse with Korea from the XVth century to 1895. London: Luzac & Co. p. 5. "Convention Between Great Britain and China relating to Sikkim & Tibet". Tibet Justice Center. Alicia E. Neva Little (10 ביוני 2010). Intimate China: The Chinese as I Have Seen Them. Cambridge University Press. pp. 210–. ISBN 978-1-108-01427-4. {{cite book}}: (עזרה) Mrs. Archibald Little (1899). Intimate China: The Chinese as I Have Seen Them. Hutchinson & Company. pp. 210–. http://www.forgottenbooks.com/readbook_text/Intimate_China_1000044096/225(הקישור אינו פעיל) https://archive.org/stream/intimatechinachi00litt/intimatechinachi00litt_djvu.txt Erik Goldstein, and John Maurer, The Washington Conference, 1921-22: Naval Rivalry, East Asian Stability and the Road to Pearl Harbor (2012). "Britain Recognizes Chinese Communists: Note delivered in Peking". The Times. London. 7 בינואר 1950. p. 6. ISSN 0140-0460. {{cite news}}: (עזרה) J. K. Perry, "Powerless and Frustrated: Britain's Relationship With China During the Opening Years of the Second Sino-Japanese War, 1937-1939," Diplomacy and Statecraft, (Sept 2011) 22#3 pp 408-430, File documents from the Foreign and Commonwealth Office, passim., released in response to a Freedom of Information Act request at Whatdotheyknow.com http://www.roc-taiwan.org/uk/np.asp?ctNode=929&mp=132&xp1=132(הקישור אינו פעיל) Minutes of Evidence from the Foreign and Commonwealth Office to the House of Commons Select Committee on Foreign Affairs Wolf, David C. (1983). "'To Secure a Convenience': Britain Recognizes China - 1950". Journal of Contemporary History. 18 (2): 299–326. doi:10.1177/002200948301800207. JSTOR 260389. 大汉网络. "Air Asia, British Airways considering C919". english.ningbo.gov.cn. אורכב מ-המקור ב-2018-01-01. נבדק ב-2017-12-31. Templeton, Dan. "CRRC wins first British contract". International Rail Journal (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-12-31. Editorially integrated partnerships with the Telegraph, The Telegraph "NewsChina Magazine". www.newschinamag.com. נבדק ב-2017-12-31. כינוי למומחים לענייני סין, שהחל בתחילת המאה ה-20 אתר על יחסי מדנות