בני הנביאים

בני הנביאים הוא שמן של קבוצות בעם ישראל המוזכרות במספר מקומות במקרא, אשר שימשו כחברה נפרדת לאותם הרוצים לזכות בנבואה. קבוצות דומות מוזכרות גם בשמות להקת נביאים וחבל נביאים. קבוצות אלה היו מתלמדות בדרכי הנבואה מתוך שאיפת חבריהן לזכות בנבואה. בני הנביאים מכונים כך מפני שהם תלמידי הנביאים, והקשר שבין רב לתלמיד דומה לקשר בין אב לבנו. הם עוסקים בחיפוש אחר נבואה ובכמיהה אליה. אמנם, למרות שהם מכוונים דעתם להתנבא - הנבואה לא תחול עליהם בהכרח. כמו כן, הנבואה יכולה לשרות גם על מי שלא התכונן לכך כלל, וכפי שאמר עמוס לאמציה: ”לֹא נָבִיא אָנֹכִי וְלֹא בֶן נָבִיא אָנֹכִי כִּי בוֹקֵר אָנֹכִי וּבוֹלֵס שִׁקְמִים. וַיִּקָּחֵנִי ה' מֵאַחֲרֵי הַצֹּאן וַיֹּאמֶר אֵלַי ה' לֵךְ הִנָּבֵא אֶל עַמִּי יִשְׂרָאֵל”. בני הנביאים מתוארים כחבורה של אנשים שבחרו לפרוש מהעולם הזה ולהשקיע את זמנם ורצונם בשאיפה להגיע לנבואה. בנוסף לכך, לדעת הרמב"ם, היו צריכים ללמוד ולהתמקצע בכל המדעים המדויקים, וכן בנפשם: ”אינו דבר שמגיעים אליו אלא בשלמות במדעים העיוניים והגינות המידות... ובשלמות הכוח המדמה בעיקר היצירה” (מורה נבוכים, חלק ב', פרק ל"ו). נבואה אינה שורה אלא מתוך שמחה, ולכן, נהגו בני הנביאים להיות בשמחה, להתבודד עם עצמם ולכוון דעתם לשמיים. כן נהגו להסתובב עם כלי נגינה: כל הנביאים אין מתנבאין בכל עת שירצו אלא מכוונים דעתם ויושבים שמחים וטובי לב ומתבודדים שאין הנבואה שורה לא מתוך עצבות ולא מתוך עצלות אלא מתוך שמחה לפיכך בני הנביאים לפניהם נבל ותוף וחליל וכנור והם מבקשים הנבואה וזהו שנאמר והמה מתנבאים כלומר מהלכין בדרך הנבואה עד שינבאו כמו שאתה אומר פלוני מתגדל... — משנה תורה, הלכות יסודי תורה, פרק ז', הלכה ו' על מנת להגיע לנבואה, בחרו בני הנביאים להתנתק ממשפחותיהם ומהעולם הגשמי, ולהשקיע מאמץ בכדי להגיע למצב שבו הם ראויים לכך שתשרה עליהם נבואה, כפי שניסח זאת הרמב"ם בספרו, משנה תורה: ...ואין הנבואה חלה אלא על חכם גדול בחכמה גבור במדותיו ולא יהא יצרו מתגבר עליו בדבר בעולם אלא הוא מתגבר בדעתו על יצרו תמיד והוא בעל דעה רחבה נכונה עד מאד... והוא מתקדש והולך ופורש מדרכי כלל העם ההולכים במחשכי הזמן והולך ומזרז עצמו ומלמד נפשו שלא תהיה לו מחשבה כלל באחד מדברים בטלים ולא מהבלי הזמן ותחבולותיו... אמצעי נוסף שהשתמשו בו הוא כלי נגינה בפרט, ומוזיקה ככלל: ”ולפניהם נבל ותֹף וחליל”. חוקר המקרא ג'יימס ויליאמס משער ש"בני הנביאים" הוא כינוי לקבוצה המתגבשת תחת הנהגתו של נביא כריזמטי, המכונה אביהם של חברי הקבוצה. שימוש בכינוי "אב" כלפי נביא מופיע בקריאה: "אבי אבי רכב ישראל ופרשיו", המתייחסת לאליהו (מלכים ב ב, יב) ולאלישע (שם יג, יד). לדברי ויליאמס, מוסד הנבואה, ובכלל זה בני הנביאים, היה בקונפליקט מתמיד עם מוסד המלוכה. תחת הנהגתם של אליהו ובעיקר של אלישע, החלו בני הנביאים להתגבש כתנועה מאורגנת החותרת בפועל תחת השלטון, והם נרדפו על ידיו כמתואר במקרא. בימי אלישע הצליחו בני הנביאים להביא להפיכה, שבה הופל שלטון בית עמרי ומונה מלך מטעמם, יהוא, שמימש את השקפת עולמם המונותאיסטית. על פי המתואר בספר שמואל, קבוצות של נביאים התגוררו בגבעת האלוהים, ובאזור מגוריו של שמואל עצמו - בניות ברמה. בימי אלישע הנביא, מוזכרות קבוצות בני נביאים שישבו ביריחו, בבית אל, בגלגל ועל גדות הירדן. נבואה נביא הנבואה במסורת ישראל אריה ברטל, עלייתה ושקיעתה של תנועת-בני-הנביאים בתקופת אליהו ואלישע, בית המדרש הווירטואלי, ‏סיוון תשל"ח (ארכיון) משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות יסודי התורה, פרק ז', הלכה ו'. ספר עמוס, פרק ז', פסוקים י"ד–ט"ו. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל', עמוד ב רמב"ם, הלכות יסודי התורה, פרק ז', הלכה א'. ספר שמואל א', פרק י', פסוק ה', וראו גם ספר מלכים ב', פרק ג', פסוק ט"ו James G. Williams, "The Prophetic 'Father': A Brief Explanation of the Term 'Sons of the Prophets'", Journal of Biblical Literature 85 (1966), pp. 344-348 ספר מלכים ב', פרק ב', פסוקים ג'–ה' ספר מלכים ב', פרק ד', פסוק ל"ח ספר מלכים ב', פרק ו', פסוק א' ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.