laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ציוד ספורט

ציוד ספורט הוא שם למכלול הכלים או החפצים ההכרחיים על מנת לשחק או להתאמן בענפי ספורט ופעילויות ספורטיביות שונות, כמו למשל כדור, מחבט, מחליקיים וכיוצא בזה. לעיתים לבוש פורמלי נחשב גם הוא כחלק מציוד ספורט הכרחי, בעיקר במשחקי כדור ולרבות בתחרויות ואירועי ספורט רשמיים. כדור משחק, מיועד למשחקי כדור. גודל הכדור משתנה ממשחק למשחק, אולם הצורה הגאומטרית של כדור מאפיינת את רוב הכדורים, אם כי נעשה שימוש אף בכדורים בצורת אליפסה בחלק מהמשחקים. ישנם גם כדורים יוצאי דופן בצורתם, כגון כדור נוצה. הגמישות או הקשיחות של כדור, גם הוא פרמטר משתנה, זאת בהתאם לחומר ממנו עשוי הכדור. חלק ממשחקי כדור נפוצים: בדמינטון בייסבול ביליארד גולף הוקי שדה טניס / טניס שולחן כדורגל / סטנגה כדוריד כדורמים כדורסל כדורעף / כדורעף חופים / כדורשת כדורת לקרוס מטקות סופטבול סקווש פוטבול פולו קריקט רוגבי אחד באמצע עמודו חיי שרה הדיסקית נפוצה במשחקי ההוקי, אולם בחלק מהם נעשה שימוש בכדור פלסטיק. משחקי הוקי בהם השימוש בדיסקית הוא רשמי: הוקי אוויר, הוקי מים, הוקי קרח והוקי רולר. משחקי הוקי בהם השימוש בדיסקית הוא אינו רשמי ואף בלתי אפשרי: הוקי גלגיליות, הוקי רצפה והוקי שדה. מחבטים, מקלות ואלות הם כלי עזר במשחקי כדור המסייעים לשחקנים לחבוט בכדור ו/או להניע אותו. מחבטים ומקלות הם הכלים הנפוצים יותר, וכמעט בכל משחק ניתן לראות וריאציה שונה למחבט/מקל בצורתו, בעוד שהשימוש באלה נעשה רק במשחק אחד, בייסבול. חלק ממשחקי מחבט נפוצים: בדמינטון בייסבול הוקי אוויר / הוקי גלגיליות / הוקי מים / הוקי קרח / הוקי רולר / הוקי שדה טניס / טניס שולחן מטקות סופטבול סנוקר קריקט ישנם ענפי ספורט בהם לא ניתן לשחק ללא ציוד מתאים לרגליים, בין אם זו הנעלה או כלי עזר. דוגמאות נפוצות לכך הן מחליקיים המשמשות שחקני הוקי, או מגלשיים / גלשן שלג המשמשות גולשי סקי וגולשי שלג. חלק מענפי ופעילויות ספורט עם ציוד רגלי נפוצים: הוקי גלגיליות / הוקי קרח / הוקי רולר החלקה על הקרח / החלקה אמנותית מזחלות לוז' סקי קרלינג סקי סנואובורד גלישת גלים סקייטבורדינג השימוש בכלי עזר למטרת תנועה נעשה בעיקר בספורט מוטורי ובספורט ימי. ענף ספורט נוסף הוא הפולו, שם רוכבים על סוס. חלק מענפי ופעילויות ספורט עם כלי עזר לתנועה נפוצים: אנדורו גלישה אווירית גלישת גלים גלישת רוח דריפט מוטוקרוס מרוץ אופנועים מרוץ מכוניות סקי מים פולו מרוצי פורמולה קארטינג ראלי רפטינג שיט תחרותי להרבה מענפי הספורט קיימים מגרשים ייעודיים לפעילות הספורטיבית הספציפית שלהם, וברובם קיימת גם רשת. חלק מענפי ספורט עם מגרש ו/או רשת נפוצים: בדמינטון בייסבול גולף הוקי אוויר / הוקי גלגיליות / הוקי מים / הוקי קרח / הוקי רולר / הוקי שדה טניס/ טניס שולחן כדורגל כדוריד כדורמים כדורעף / כדורעף חופים / כדורשת כדורסל לקרוס סופטבול פוטבול קריקט רוגבי במשחקים רבים נעשה שימוש באביזרים אשר משתנים לפי אופיו של המשחק: קסדה היא אחד מהאביזרים הנפוצים בענפי ספורט כמו סיף, פוטבול ומרוצי אופנועים. בספורט האיגרוף, כמו קיקבוקס והיאבקות, כמו גם במשחק בייסבול ולשוער במשחק כדורגל, נעשה שימוש בכפפות. בהתעמלות אמנותית נעשה שימוש באביזרים כמו סרט או חישוק. במשחקים קצת יותר ברוטליים, כגון פוטבול, ננקטים אמצעי זהירות נוספים כמו שימוש במגן אשכים, מגן שיניים ומגני ברכיים. בשחייה משתמשים שחיינים במשקפי מגן. במשחק הפולו, האוכף הכרחי לרכיבה על הסוס. משקולות ומשקוליות הכרחיים לענפי הרמת משקולות ופיתוח גוף. מדיה וקבצים בנושא ציוד ספורט בוויקישיתוף
פאדל

פאדל הוא משחק מחבט המושאל ממשחק הטניס. הפאדל מאפיין את דוברי השפה הספרדית, והוא נפוץ בעיקר באמריקה הלטינית ובספרד, אף שהוא מתפשט לאחרונה גם לאירופה. הפאדל הומצא בשנת 1969 בעיר אקפולקו שבמקסיקו על ידי אנריקה קורסוארה פימנטל כאשר עשה שינויים במגרש טניס שהיה ממוקם בביתו באקפולקו. המשחק התפשט לראשונה לאורך חוף התיירים הדרומי בעיר מרבייה שבספרד, ומשם התפשט לארגנטינה בשנת 1977. המשחק הפך לפופולרי ומשחקים אותו לפחות 4.5 מיליון אנשים ברחבי העולם. המשחק התפשט בעיקר בקרב העשירים בדרום אמריקה (ארגנטינה, מקסיקו וברזיל בפרט) ובספרד וצרפת. בספרד המשחק שכיח בעיקר במועדוני הטניס והגולף הפרטיים, ובברזיל משחקים את הפאדל במדינות הדרומיות האמידות המאופיינות בסגנון אירופאי, הוכחה נוספת של משחק הפאדל כספורט המשויך לאליטה. טורניר בינלאומי ראשון של משחק הפאדל התקיים במקסיקו בשנת 1991 עם משתתפים מ-14 מדינות. ההתאחדות הבינלאומית של הפאדל ממוקמת בבואנוס איירס, הוכחה נוספת לכך שארגנטינה היא הגרעין העכשווי של הפאדל בעולם. ענף הפאדל צבר פופולריות בעקבות אימוץ הספורט על ידי כדורגלנים ידועים כדוגמת זלאטן איברהימוביץ' הבעלים של מועדון פאדל בשוודיה, וכן הכדורגלנים קרלס פויול וג'רארד פיקה בעלי מועדון פאדל בספרד. את הפאדל משחקים במגרש חוץ הדומה למגרש פאדל טניס מבחינת גודלו וגובה הרשת. הדיקט בו משתמשים זהה לשל הפלאטפורם טניס (ר' להלן). ההבדל העיקרי הוא כדור הטניס בו משתמשים במשחק, בעוד שבמשחקי הפאדל האחרים בוחרים להשתמש בכדור גומי ספוגי רך, וההגשות הראשונה והשנייה, שחייבות להיעשות מתחת לגובה הכתפיים. חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה. לעיתים מבלבלים את משחקי הפאדל, פאדל טניס והפלאטפורם טניס אחד בשני, שכן הם שלושה משחקים שונים. הפאדל שונה מהשניים האחרים במספר דברים: המשחק היחיד מבין השלושה שלא הומצא בצפון אמריקה. המשחק היחיד בו למגרש יש קירות אחוריים וצדדיים (למגרש הפלאטפורם יש גדר תיל ומגרש הפאדל טניס לא מגודר כלל). בישראל קיימים עשרות מתחמי מגרשים של פאדל שנפתחו החל משנת 2020, בניהם במרכז הספורט של אוניברסיטת תל אביב שנפתח בשנת 2020, במועדון כפר המכביה שנפתח בשנת 2022 כחלק מתחרויות למשחקי המכביה העשרים-ואחת. מתחם שלישי בהרצליה שנפתח בשנת 2021 על חוף הים במתחם מלון דן אכדיה, מרכז G בסביון, מגרשי הפאדל בפארק יצחק ולד, ובקאנטרי בכפר סבא, במתחם החוף הירוק בנתניה, על גג האומן 17 בירושלים ובפארק המשפחות בראשון לציון שניהם נפתחו בשנת 2024. בקאנטרי דקל בתל אביב-יפו, קאנטרי וספורטק רחובות כולם נפתחו בשנת 2024. כמו כן, מתוכננים להיפתח בשנים הקרובות עוד מתחמים. ההבדלים בין פאדל טניס, טניס פלאטפורם ופאדל, באתר Central Connecticut State University (CCSU), (באנגלית) משחקי כדור פיקלבול מידע מורחב על חוקי המשחק, באתר ההתאחדות הבינלאומית לפאדל, (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא פאדל בוויקישיתוף What is Padel? Presented by USPTA, נבדק ב-2024-02-21
Me, Myself and I (שיר של ביונסה)

Me, Myself and I (בעברית: אותי, עצמי ואני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס מאלבום הסולו הבכורה שלה Dangerously in Love. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום ב-19 באוקטובר 2003. השיר הופק על ידי ביונסה נואלס, סקוט סטורץ' ואף נכתב על ידם יחד עם רוברט וולר. השיר יצא כסינגל בשל הרצון של ביונסה לפרסם שיר עמוק ואישי יותר. זהו שיר בסגנון רית'ם אנד בלוז העוסק בפרידה מבן זוג שבגד. Me, Myself and I זכה לשבחים רבים על ידי מבקרי המוזיקה, שהחמיאו על שירה החלק והתקיף של ביונסה. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והפך לסינגל הרביעי ברציפות שנכנס לטופ 5 במצעד זה. השיר העניק לביונסה מועמדות לפרס גראמי. בנוסף, השיר הגיע לטופ 20 באוסטרליה, בריטניה ובעוד כמה מדינות באירופה. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל 500,000 עותקים. מידע על היצירה "Me, Myself and I" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Me, Myself and I" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Me, Myself and I" באתר יוטיוב
יוסף איל

יוסף איל הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הנדסה ראשי. איל התגייס לצה"ל ב-1962 והחל שירותו בקורס טיס. לאחר שעזב את הקורס עבר לחיל ההנדסה הקרבית ושירת כלוחם וקצין בחיל. הוא שימש מדריך בקורס מש"קים, ראש מדור בבית הספר להנדסה צבאית, עבר קורס קציני הנדסה בארצות הברית ושימש מפקד קורס קציני הנדסה קרבית. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד הנדסה שהורכב מסגל וחניכי בית הספר להנדסה צבאית. במהלך פינוי סיני במסגרת יישום הסכם השלום בין ישראל למצרים שימש קצין ההנדסה של פיקוד הדרום. באוקטובר 1985 מונה לקצין הנדסה ראשי בדרגת תת-אלוף ומילא תפקיד זה עד 1989. לאחר מכן שימש עוזר ראש אגף התכנון. לאחר שחרורו מכהן כמנהל חטיבת משאבי אנוש ומינהל וממלא מקום מנכ"ל בקרן קיימת לישראל מדיה וקבצים בנושא יוסף איל בוויקישיתוף יוסף איל, אתר חיל ההנדסה הקרבית
רקטת האצה

רקטת האצה (באנגלית: Booster Rocket) הוא אמצעי הנעה בעל דחף חזק, המשמש בשלב הראשון של משגר רב־שלבי. משמש בעיקר להאצת טילי שיוט, מטוסי קרב ומעבורת חלל. לאחר שהדלק ברקטת ההאצה אוזל, היא עתידה להינטש וליפול בחזרה לכדור הארץ, מכיוון שהיא מהווה תוספת משקל מיותרת ואינה מפיקה עוד דחף. רגע ההיפרדות של רקטת ההאצה מן הגוף הראשי של הכלי הממונע נקרא באנגלית "Booster engine cut-off"‏ (BECO). החל ממנו, שאר הכלי הממונע ממשיך לנוע באמצעות המנועים הראשיים שלו. השימוש ברקטת ההאצה נועד להביא את הגוף המשוגר למסלול הרצוי, תוך התגברות על מחסום מסוים – שילוב השפעות כוח הכובד הפועל על הגוף, והתנגדות האוויר לתנועתו. במרבית המקרים התנגדות האוויר היא גורם משמעותי יותר, שכן צפיפות האוויר דועכת באופן מעריכי עם העלייה בגובה, ועל כן, על מנת להגיע לגובה מסוים בזמן קצר יש לעשות שימוש במנוע בעל עוצמה חזקה יותר במשך זמן זה, כאשר לאחר נקודת המקסימום אין בו יותר צורך. במקרה של מעבורות חלל, נקודה התנגדות האוויר המקסימלית (לחץ דינמי מרבי) מכונה "Max Q", ומשך הבעירה של רקטת ההאצה מתוכנן כך שהיא תפיק דחף עד למרחק מסוים לאחר נקודה זו, למטרות יתירות. תכנון פרופיל הדחף (thrust profile) של רקטת ההאצה, כלומר פונקציית הדחף שהיא מפיקה לפי הזמן, עושה שימוש בשיטות של אופטימיזציית מסלול (trajectory optimization) כדי להגיע לביצועיים מרביים. שיטות כאלו, שמתבססות על חשבון וריאציות, בוחרות בפרופיל דחף מסוים, מתוך פרופילים רבים, שמשיג את הגובה המרבי שאליו יגיע הגוף באמצעות כמות דלק נתונה. פרופיל דחף אופטימלי עומד ביסוד התכנון של כל רקטות ההאצה המודרניות. מדיה וקבצים בנושא רקטת האצה בוויקישיתוף
קריקט בסרי לנקה

קריקט הוא הספורט הפופולרי ביותר בסרי לנקה, ואחריו כדורגל ורוגבי. סרי לנקה היא אחת מ-12 המדינות שמשתתפות בקריקט עולמי, ואחת משש המדינות שזכו בגביע העולם בקריקט. בסרי לנקה משחקים קריקט ברמה גבוהה ומקצועית, ומשחקי הענף נצפים על ידי אחוז גדול מהאוכלוסייה. סרי לנקה (שנודעה בעבר בשם ציילון) הוכרזה כמושבה בריטית ב-1802. כפי שהבריטים נהגו אז, קריקט עקב אחריהם לכל מדינה שאליה הגיעו. אפשר להניח שהמשחק כבר היה קיים על האי ב-1800. האזכור הכי קדום של קריקט בסיילון היה בדו"ח קולומבו מ-1832 שהתיר את הקמת מועדון הקריקט הראשון בסרי לנקה. מועדון הקריקט קולומבו הוקם עם קבלת לאחר האישור, והמשחקים התחילו מיד. מאז הספורט פרח במדינה כספורט הבית וב-1975 שמם של השחקנים הסרי לנקים החל להיות מופץ ברמה בינלאומית. נבחרת הקריקט הלאומית של סרי לנקה היא The Sri Lankan Cricket Team. הנבחרת שיחקה ב-1975 ביום הקריקט הבינלאומי וב-1981 זכו בגביע, אשר שם את סרי לנקה במקום ה-8 ברמה הבינלאומית. הנבחרת הסרי לנקית הפכה את סרי לנקה למדינת קריקט רצינית במהלך שנות ה-90. סרי לנקה זכתה בגביע עולם ב-1996, גביע ה-ICC ב-002, גביע ה-ICC World Twenty ב-2014, גביע אסיה ב-1986, 1997, 2004, 2008, 2014, והיו קרובים לגביע עולם ב-2007. קריקט מדיה וקבצים בנושא קריקט בסרי לנקה בוויקישיתוף Cricket Sri Lanka, האתר הרשמי לקריקט בסרי לנקה ESPN, רשימת שחקני הנבחרת המעודכנת
חרבא דמשה

חרבא דמשה (השם הוא בארמית, פירושו: "חרבו של משה") הוא חיבור מאגי קדום המשתייך לתחום הקבלה המעשית, שתאריך יצירתו אינו ידוע, ומשתרע מתחילת המאה הראשונה לספירה, ועד סוף האלף. הספר מכונה "חרבא דמשה", ככל הנראה על שם פתיחתו "ארבעה מלאכים ממונים על החרב... וכל אותם השרים ליזקק למשה בן עמרם וכו'", כאשר טקס חרב מאגי זה ממשיך לשמש (לפחות חלקית) במהלך הספר. הספר מכיל רשימה של טקסים או שמות קדושים שעל האדם לומר על מנת לגרום לדבר מה (לדוגמה - "להוציא איש מן האסורים"), והוא החיבור המאגי הגדול ביותר שנשתייר לנו מתקופה זו. אזכורו הראשון הידוע לנו הוא באיגרת רב האי גאון לחכמי קירואן בענייני כשפים: "והנוסחים שראיתם הרוצה לעשות כך וכך יעשה כך וכך, הרבה מאוד יש אצלנו מזאת כאשר נקרא ספר הישר ואשר נקרא חרבא דמשה אשר תחלתה ארבעה מלאכים ממונים על החרב, כי יש בה גבהות ונפלאות ובספר הנקרא רזא רבה חוץ מן המחותכות והפרטים שאין להם קץ ולא מספר, והרבה יגעו והוציאו שנותיהן ולא מצאו אמתה לדבר." החיבור נדפס לראשונה ב-1896 על ידי משה גסטר, ואילו בתשנ"ז-1997 יצאה לאור מהדורה מדעית חדשה על ידי יובל הררי, הכוללת בתוכה גם מחקר על הספר, ומתבססת על כתב יד הקדום בכ-200–300 שנה מכתב היד עליו התבסס גסטר. חרבא דמשה, באתר היברובוקס חרבא דמשה, מהדורה חדשה ומחקר, יובל הררי, הדפסה ראשונה ה'תשנ"ז-1997 הדפסה שנייה 2015. מידע על חרבא דמשה בקטלוג הספרייה הלאומית משה גסטר, חרבא דמשה - The sword of Moses, הוצאת "D. Nutt", לונדון, 1896; טקסט עברי בסוף הספר, מבוא באנגלית בתחילתו, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית יובל הררי, חרבא דמשה: מהדורה חדשה ומחקר, אקדמון, תשנ"ז (1997) מאמר ביקורת על ספרו של הררי, מאת מאיר בן אילן. (הופיע בדעת מ"ג (תשנ"ט), עמו' 125–140) חרבא דמשה (מהדורת יובל הררי) באתר מאגנס גסטר העריך את זמנו בין המאות ה-1–4 לספירה, ואילו הררי כותב "אין סיבה להקדימו אל מעבר למחציתו השנייה של האלף הראשון לספירה". חסם מאוחר לזמן חיבורו מהווה מכתב של רב האי גאון, מסוף האלף הראשון, המזכיר את הספר כלומר מהכלא מקור לטענה האחרונה -חרבא דמשה (מהדורת יובל הררי) באתר מאגנס תשובות הגאונים החדשות, שמחה עמנואל, בהוצאת מכון אופק, סימן קטו
פאדל טניס

פאדל טניס הוא משחק ספורט המושאל ממשחק הטניס. לעיתים מבלבלים אותו עם פאדל או פלאטפורם טניס. הפאדל טניס הומצא בשנת 1898 על ידי פרנק פיר ביל בילדותו בעיר אלביון שבמישיגן, ארצות הברית, אולם לא היה לו צורך לפתח את המשחק עד שהתמנה לראש כנסייה אפיסקופלית במנהטן. הוא רצה למצוא לילדים בשכונה פעילויות לשעות הפנאי, ולכן, בשנת 1915 שכנע פרנק את מחלקת הפארקים והפנאי של ניו יורק להציב מגרשי פאדל טניס ליד המזרקה של פארק כיכר וושינגטון בגריניץ' וילג', השוכנת במנהטן תחתית. המשחק הפך פופולרי והתפשט במהירות סביב המטרופולין של ניו יורק. מטרת המשחק הייתה לספק חלופה או מבוא למשחק הטניס בערים בהן היו חוסר או מגבלה של שטח או כסף. הטורניר הראשון התקיים בשנת 1922, כאשר סוכמו בו הסטנדרטים, והאיחוד לפאדל טניס ארצות הברית הוקם כשנה לאחר מכן ב-1923. למרות שהאיחוד הלאומי לפנאי לא הכניס את המשחק לרשימת ענפי הספורט, עד שנת 1941 הספיקו לשחק את הפאדל טניס בכמעט 500 ערים ברחבי ארצות הברית. מאז ועד היום ממשיכים להתקיים טורנירי אליפויות לאומיים של הפאדל ברחבי ארצות הברית. המצאה מחודשת מאוחרת יותר של הפאדל היא הפלאטפורם טניס. כיום קיימים שלושה מרכזים "אמיתיים" של פאדל טניס בארצות הברית (כלומר לא מגרש טניס שהוסב לפאדל טניס, לדוגמה): במזרח - חמשת הרבעים של ניו יורק ובכמה מהחופים של לונג איילנד במערב - דרום קליפורניה כאשר המגרש הבולט והמרכזי בה נמצא בוניס ביץ' ובפלורידה - בעיקר בסביבות העיר סיינט אוגוסטין היחס לפאדל טניס משתנה בין המזרח למערב, כאשר בניו יורק המשחק עדיין נתפס כהקדמה לטניס, הוא נפוץ יותר בקרב ילדים ואילו טניס נחשב למשחק של הבוגרים, בעוד שבדרום קליפורניה ובפלורידה משחקים כלל הגילאים. את הפאדל טניס משחקים במגרש חוץ או במגרש מקורה, עם רשת נמוכה מזו המצויה במגרש טניס רגיל, וגודלו הוא כ-80% ממגרש טניס. ההבדל הגדול בין הפאדל טניס לטניס מבחינת ציוד הוא הדיקט של הפאדל טניס, שעשוי מעץ למינציה, ובדרך כלל גם מחורר בצורת האות U, והכדור הרך והספוגי. חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה, למעט העובדה שבמשחק בין בוגרים מותרת הגשה אחת בלבד, כאשר אם הכדור יוצא אל מחוץ למגרש המגיש מאבד את הנקודה, בעוד שבמשחק בין ילדים מותר להגיש פעמיים ולשחק על מגרש קטן יותר. משחקי כדור ההבדלים בין פאדל טניס, טניס פלאטפורם ופאדל, באתר Central Connecticut State University (CCSU), (באנגלית) פאדל טניס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הארי קריראר

גנרל הנרי דנקן גרהם "הארי" קריראר (באנגלית: Henry Duncan Graham "Harry" Crerar; ‏28 באפריל 1888 - 1 באפריל 1965) היה איש צבא קנדי, ששימש כראש המטה הכללי של קנדה וכמפקד השדה הבכיר ביותר של קנדה במלחמת העולם השנייה. קריראר נולד בפרובינציית אונטריו למשפחה אנגליקנית ממוצא סקוטי. למד במכללה הצבאית המלכותית של קנדה בקינגסטון שבאונטריו. עבד כמהנדס ברשות החשמל ההידרו-אלקטרי של אונטריו. במלחמת העולם הראשונה הגיע לדרגת לוטננט קולונל בחיל התותחנים ושירת בגיס הקנדי באירופה. לאחר המלחמה המשיך בשירות צבאי ומילא שורה של תפקידי מטה. ב-1934 למד במכללת ההגנה האימפריאלית בבריטניה. ב-1935 מונה לראש המבצעים והמודיעין של הצבא וב-1939 היה למפקד האקדמיה הצבאית המלכותית. לאחר פרוץ המלחמה הוצב קריראר במטה הצבאי הקנדי בבריטניה, בדרגת בריגדיר. ב-1940 מונה לסגן ראש המטה הכללי של קנדה ובהמשך השנה היה לראש המטה הכללי. בתפקיד זה היה מהאחראים למשלוח הכוח הקנדי להונג קונג, אשר נכנע ליפנים ביחד עם כוחות בריטים בעקבות קרב הונג קונג. בשנים הבאות מונה קריראר לפיקוד על מספר עוצבות שדה: ב-1941 היה למפקד הדיוויזיה הקנדית ה-2 בבריטניה, ב-1942 מונה למפקד הקורפוס הקנדי ה-1 בבריטניה ובאיטליה בדרגת לוטננט גנרל. בתפקיד זה היה עליו להתמודד עם תוצאותיה ההרסניות של הפשיטה על דייפ. במרץ 1944 מונה קריראר למפקד הארמייה הקנדית הראשונה בזירת צפון-מערב אירופה - העוצבה הקנדית הגדולה ביותר שהופעלה אי פעם. הוא פיקד על הארמייה עד לתום המלחמה באירופה, למעט באוקטובר 1944, עת נאלץ לצאת לחופשת מחלה בשל התקף דיזנטריה (עקב כך נעדר מהפיקוד עליה במהלך קרב שפך הסכלדה). תחת פיקודו לחמה הארמייה בצרפת, בלגיה, הולנד וצפון גרמניה ושחררה את צפון הולנד באביב 1945. בנובמבר 1944 קודם לדרגת גנרל מלא. קריראר הוערך כקצין מטה מצטיין, אך כמפקד שדה בינוני. לפילדמרשל מונטגומרי, שתחתיו שירת באירופה, לא היה אמון רב בו. באוגוסט 1945 שב קריראר לקנדה. בשנה שלאחר מכן פרש מהשירות הצבאי. בהמשך מילא שליחויות דיפלומטיות מטעם ארצו בצ'כוסלובקיה, הולנד ויפן. בשנים 1948–1952 שימש כגנרל שליש לכתר (Aide-de-camp general). ב-1964 מונה לכהן במועצת המלוכה של קנדה. קריראר נפטר באוטווה ב-1 באפריל 1965 ונקבר בבית הקברות הממלכתי ביצ'ווד. קריראר עוטר במספר עיטורים: חבר מסדר עמיתי הכבוד עמית מסדר האמבט אות השירות המצוין אביר מסדר ג'ון הקדוש עיטור הכוחות הקנדיים (Canadian Forces Decoration) עיטור קוטוזוב על שמו של קריראר נקראו רחובות בערים שונות בקנדה, לרבות שדרה בבירה אוטווה ובעיר הולדתו המילטון באונטריו. על שמו נקרא גם בית ספר יסודי באונטריו. מדיה וקבצים בנושא הארי קריראר בוויקישיתוף הארי קריראר, באתר Canada Veterans Hall of Valour הארי קריראר, באתר Generals.dk הארי קריראר, באתר The Canadian Encyclopedia (בצרפתית) הארי קריראר, באתר Juno Beach Centre הארי קריראר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הארי קריראר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הארי קריראר באתר Canadian Encyclopedia. הארי קריראר באתר חוף יונו.
יון אולה סאנד

יון אולה סאנד (בנורווגית: Jon Ola Sand‏; נולד ב-21 בדצמבר 1961) הוא המפקח על תחרות האירוויזיון החל משנת 2010 ובפועל מאירוויזיון 2011 עד לשנת 2020. הקודם לו בתפקיד היה סבנטה סטוקסליוס משוודיה. סאנד הוא איש טלוויזיה נורווגי העובד עבור ערוץ השידור הציבורי הנורווגי NRK (ראשי תיבות של: Norsk Rikskringkasting). הוא עסק רבות בעבודה בהפקות גדולות ב-NRK, בערוצי טלוויזיה נבחרים, וכן בחברות הפקה עצמאיות. סאנד הוא חבר באקדמיה הבינלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה. הוא הפיק וביים מגוון רחב של תוכניות, כגון קונצרט פרס נובל לשלום, טקס פרסי הקולנוע הנורווגי, ואת הבחירה הנורווגית הלאומית לאירוויזיון (Melodi Grand Prix). בשנת 2010 מונה סאנד למפיק הראשי של תחרות האירוויזיון ה-55, שנערכה באותה עת בארץ מוצאו נורווגיה בעיר אוסלו. באותה עת היה סאנד מפיק טלוויזיה בערוץ הטלוויזיה הנורווגי NRK, שהיה אחראי על הפקת התחרות באותה שנה. ב-26 בנובמבר 2010 מונה סאנד מטעם מנהלי ה-EBU, איגוד השידור האירופי, מפיק האירוויזיון, למפקח הרשמי של התחרות ("ESC Executive Supervisor"). זאת לאחר שהקודם לו, סבנטה סטוקסליוס, החליט להתפטר מהתפקיד. בשנת 2011 ערך סאנד את הופעת הבכורה שלו כמפקח על תחרות האירוויזיון בדיסלדורף. בספטמבר 2019 פורסמה באתר האינטרנט של איגוד השידור האירופי, מודעת "דרושים" למציאת מפקח כללי חדש לתחרות האירוויזיון. בהודעה מטעם איגוד השידור נמסר כי אירוויזיון 2020 יהיה התחרות האחרונה בה ישמש סאנד בתפקידו. מדיה וקבצים בנושא יון אולה סאנד בוויקישיתוף יון אולה סאנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יון אולה סאנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יון אולה סאנד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) יון אולה סאנד, באתר Metacritic (באנגלית) יון אולה סאנד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יון אולה סאנד, באתר Last.fm (באנגלית) יון אולה סאנד, באתר AllMusic (באנגלית) יון אולה סאנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) יון אולה סאנד, באתר Discogs (באנגלית) Sanjay (Sergio) Jiandani‏, EBU: Jon Ola Sand to step down as Executive Supervisor after ESC 2020, באתר "ESCToday"‏, 30 בספטמבר 2019 (באנגלית)
ג'ארד ס. גילמור

ג'ארד סקוט גילמור (באנגלית: Jared S. Gilmore; נולד ב-30 במאי 2000)הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידיו כהנרי מילס בסדרה עד עצם היום הזה וכבובי דרייפר בסדרה מד מן. בשנת 2012 הוא זכה בפרס האמן הצעיר לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. גילמור נולד בסן דייגו, קליפורניה. למד שנתיים בבית ספר להכשרת שחקנים, דוגמנים, וזמרים ע"ש ג'ון רוברט פאוורס בסן דייגו. על פי וראייטי, גילמור החל את קריירת המשחק שלו שלא במתכוון, לאחר שהגיע לציידי כישרונות שהיו מעוניינים באחותו התאומה, טיילור. לאחר אודישנים רבים, השיג עבודות בדוגמנות ומשחק בפרסומות. בשנת 2009 לוהק גילמור לדמותו של בובי דרייפר, אותה גילמו שני שחקנים נוספים: אהרון ארט ומיקוול האקווי. ב-2011 עזב גילמור את מד מן ולוהק לסדרה "עד עצם היום הזה". הוא גילם את דמותו של הנרי מילס, דמות ראשית בסדרה, במשך 6 עונות. יוצרי הסדרה, אדם הורביץ ואדי קיציס, אמרו על דמותו של הנרי כי היא דמות מורכבת מצד אחד, אך מצד שני מאוד רגישה. גילמור ענה מאוד על אופייה הנדרש של הדמות. לדבריו "אני מתחבר להנרי כיוון שאני גם בן 11 ויש לי דמיון טוב מאוד. אני נהנה להמציא ולשחק משחקים במציאות חלופית בעצמי". בטקס פרסי האמן הצעיר מספר 33, זכה גילמור בפרס עבור הביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה. בשנה שלאחר מכן היה מועמד בשנית לקבלת אותו פרס, אך לא זכה. גילמור היה אחד משחקני מד מן כאשר הסדרה זכתה בפרס גילדת שחקני המסך על ביצוע מעולה של אנסמבל בסדרת דרמה בשנת 2010 לעונה 3. מדיה וקבצים בנושא ג'ארד ס. גילמור בוויקישיתוף ג'ארד ס. גילמור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ארד ס. גילמור, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ארד ס. גילמור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ארד ס. גילמור, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ארד ס. גילמור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ארד ס. גילמור, באתר MusicBrainz (באנגלית) Jared Gilmore, IMDb http://variety.com/2011/tv/news/jared-gilmore-mad-men-moppet-finds-time-1118044529/
יוסף בנימין ואזנר

הרב יוסף בנימין הלוי ואזנר הוא גאב"ד זכרון מאיר, ראש ישיבת חכמי לובלין בבני ברק ואדמו"ר חסידות "שבט הלוי". בנם הבכור של הרב חיים מאיר ואזנר ושולמית בת הרב אברהם אליהו מייזס. למד אצל אביו ואצל סבו, וכן בישיבת בית אברהם של חסידות סלונים. לאחר נישואיו לבת הרב מנחם מנדל הורביץ, רבה של קהילת ראחוב בבני ברק, התמנה לר"מ בישיבת חכמי לובלין. בהמשך כיהן בתפקיד "מנהל רוחני" בישיבה, וניהל את הישיבה בפועל. כמו כן כיהן כמנהל רוחני של ישיבת סאטאמר בני ברק. מגיל צעיר התפרסם כתלמיד חכם, ובעל כישרון בפסיקות ונאומים, וכן נחשב כמומחה בענייני שלום בית וחינוך, ואף חיבר מספר ספרים בנושאים אלו. התמנה לרב בעיר אלעד, והקים שם בית מדרש "קהל חסידים" ותלמוד תורה. בשנת תשס"ו הקים את "איחוד אברכים" של תלמידי הרב ואזנר, שאיגד את קהילות שבט הלוי בישראל, פעל בענייני ציבור וצדקה, ארגן שיעורי תורה לבני הקהילה והוציא ביטאון חודשי בשם בית חיינו. כמו כן היה פעיל ביסוד וביסוס בתי המדרש "שבט הלוי" בירושלים אשדוד וביתר והיה חבר ועדת הרבנים לענייני תקשורת. בשנת 2009 חזר אביו מלונדון, לאחר שכיהן שם כרב קהילת סאטמר. הרב יוסף בנימין נקרא למלא את מקום אביו, כרב קהילת "יטב לב" סאטמר, לונדון. תפקיד אותו מילא עד סוף קיץ 2017- תשע"ז, אז חזר להתגורר בישראל ולסייע לאביו בהנהגת ישיבת "חכמי לובלין" והקהילה. הרב ואזנר כמו סבו, אינו נוקט עמדות פוליטיות, אם כי שומר על קשר עם נציגי הציבור החרדי במערכות המדינה. לעיתים נוטה להזדהות עם הפלג הירושלמי במאבק על גיוס בני ישיבות, אם כי בני ישיבתו וחסידיו הולכים ללשכות הגיוס לחתום על דיחוי ומעמד 'תורתו אומנותו'. כמו כן, נמנה עם המתנגדים לחיסון נגד COVID-19 בניגוד לעמדת מועצת גדולי התורה. לרב יוסף בנימין 14 ילדים, ובינם: שלמה זלמן, חתן האדמו"ר מבוהוש אברהם אליהו, חתן רבי יוסף אשר אנשיל למברגר ממאקאווא אלעד נפתלי, חתן רבי יעקב צבי מאיר ארליך האדמו"ר מקוידינוב יעקב שלום, חתן האדמו"ר מראחוב הבינה והברכה - ענייני שלום בית ידות טהרה - הלכות טהרת הבית וייחוד שו"ת ידות הלוי חלק א' וב' - אורח חיים ויורה דעה ידות החיים - פסקים בענייני רפואה ואבלות ידות הבית - ג' חלקים - ענייני הנהגת הבית היהודי בהלכה והנהגה.- הדרכה לנשים. - הדרכה בחינוך הצאצאים ידות הנפש - הדרכה למטפלים פסיכולוגים. שימי שפר, מיוחד: הגרי"ב ואזנר, ה'ממשיך' בהנהגת קהילת שבט הלוי, באתר כיכר השבת משה ויסברג, לא יסור שבט מלוי: הכירו את ה'ממשיך' לבית הרב ואזנר - פרופיל, באתר בחדרי חרדים, 08/02/2021 הקים את ראחוב בבני ברק ונפטר בשיבה טובה, 16.1.2020 באתר "כל רגע". הרב יוסף בנימין הלוי ואזנר על הקורונה, באתר "היהודי"].