laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורט פון גרייף

גנרל קורט פון גרייף (בגרמנית: Kurt von Greiff;‏ 24 בפברואר 1876 – 6 במרץ 1945), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון גרייף נולד ב-24 בפברואר 1876 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, להיינריך אויגן פון גרייף (1844-1912), שהיה גנרל לויטננט בצבא ממלכת וירטמברג. בשנת 1894 התגייס פון גרייף לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן), וב-18 באוקטובר 1895 הוא הוסמך כקצין והועלה לדרגת לוטננט. ב-1 באוקטובר 1903 הוא החל את לימודיו באקדמיה הצבאית, שם הועלה ב-2 באפריל 1905 לדרגת אובר לויטננט. ב-1 באוקטובר 1910 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-17, ובתחילת 1912 הוא מונה למפקד פלוגה בגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה). באביב 1914 הוא מונה לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-34, ואף לחם עמה בתחילת מלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הוא הועלה לדרגת מיור, ובסתיו 1915 הוא מונה לקצין אג"ם בקורפוס ה-6. בקיץ 1917 הוא מונה לקצין מטה בארמייה השישית, ובסוף אותה שנה הוא מונה לקצין אג"ם בקורפוס המילואים ה-25. על פעולותיו בקרבות קיבל פון גרייף את עיטורי פור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר פון גרייף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1920 הועלה פון גרייף לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באפריל 1923 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1923 הוא מונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג), וב-1 באפריל 1925 הוא מונה למפקד הרגימנט. ב-1 באוקטובר 1926 הוא מונה למפקד הכוחות של וירטמברג, וב-1 בנובמבר 1927 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-28 בפברואר 1928 הוא מונה למפקח הכללי על בתי הספר לנשק, וב-1 ביוני 1929 אף הועלה לדרגת גנרל לויטננט, אולם ב-30 בספטמבר 1929 הוא פרש מהצבא. ב-26 באוגוסט 1939 התגייס פון גרייף מחדש, במהלך הכוננות לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ומונה למפקד האזור האחורי ה-592. במרץ 1940 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-45, ובמהלך המערכה על צרפת החזיק עמו עמדות בקו הגבול, כחלק מהארמייה הראשונה. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה פון גרייף לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-13 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-3. ב-15 בינואר 1941 חזר פון גרייף לפקד על הקורפוס ה-45, ובאפריל 1942 הועבר לעתודת המילואים. ב-31 באוגוסט 1942 פרש פון גרייף מהצבא, וב-6 במרץ 1945 הוא מת בביתו באיזני אים אלגאו. קורט פון גרייף באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-45 (Höheres Kommando z.b.V. XXXXV)
ולטר פריז

גנרל ולטר פריז (בגרמנית: Walter Fries;‏ 22 באפריל 1894 – 6 באוגוסט 1982) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פריז נולד ב-22 באפריל 1894 בגוסטרנהיים, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התנדב פריז לשירות של שנה אחת בצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרובאים ה-80 (נסיכות הבוחר מהסן - פון גרסדורף). בשנת 1913 סיים פריז את שירותו ושוחרר מהצבא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פריז בחזרה לצבא, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-88 (דוכסות נסאו ה-2), ולחם בשורותיו בקרב הראשון על המארן. בהמשך המלחמה נלחם פריז בחזית המזרחית, כמפקד פלוגה ברגימנט המילואים ה-253, ולאחר מכן ברגימנט הלנדווהר ה-83. על פעולותיו בקרבות קיבל פריז את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה פרש פריז מהצבא, והצטרף למשטרת קאסל. בשנת 1926 הוא הועבר למשטרת קלן, ובשנת 1933 הוא הועבר למשטרת פרנקפורט. באביב 1936 הצטרף פריז לוורמאכט, ומונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-34. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-15, וב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת לחם פריז עם גדודו כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-29, וב-15 בנובמבר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-87, ובעקבות כך הועלה ב-1 במרץ 1941 לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם פריז עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-36 במסגרת הקורפוס הממונע ה-41, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם במסגרת הקורפוס הממונע ה-56, וב-14 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-9 באוקטובר 1942 קיבל פריז על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובנובמבר אותה שנה מונה למפקד סגל הדרכה בבית הספר לשריון בדבריץ. ב-1 במרץ 1943 מונה פריז למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29 שהוקמה מחדש, וב-1 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29, וביולי 1943 נשלח עמה לאיטליה, שם השתתף בקרבות השונים בזירה. ב-1 בינואר 1944 הועלה פריז לדרגת גנרל לוטננט, וב-29 בינואר קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-11 באוגוסט 1944 קיבל פריז על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בדצמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-46 שהיה מוצב באזור ורשה. פריז פיקד על הקורפוס במהלך מבצע ויסלה-אודר, ובמרץ 1945 הועמד למשפט על נפילת ורשה בידי הצבא האדום. למרות זיכויו במשפט לא קיבל פריז פיקוד נוסף, ובסוף המלחמה נפל בשבי. ב-30 ביוני 1947 שוחרר פריז מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בוויילבורג עד למותו ב-6 באוגוסט 1982. מדיה וקבצים בנושא ולטר פריז בוויקישיתוף ולטר פריז באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פתיחת אנדרסן

פתיחת אנדרסן היא פתיחת שחמט שמתחילה במסע: א3 פתיחת אנדרסן נקראת על שמו של אלוף השחמט הלא רשמי אדולף אנדרסן, ששיחק פתיחה זו שלוש פעמים במשחקו נגד פול מורפי בשנת 1858. למרות שאנדרסן הפסיד במשחק, המשחקים שפתח עם פתיחה זו זיכו אותו ב-3/½1 נקודות (ניצחון אחד, הפסד אחד ותיקו אחד). פתיחת אנדרסן אינה משוחקת לעיתים תכופות ונחשבת לפתיחה נדירה. המסע מוגדר A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט. מסע פתיחה זה תורם מעט מאוד לפיתוח או שליטה על המרכז. במצבים מסוימים, הלבן יכול להפוך את המשחק למצב שבו 1.א3 הוא מסע נחוץ, אבל בזבוז טמפו על מסע שכזה כבר במסע הראשון נראה מוקדם מדי וסתמי. אם משחק מתחיל ב-1.א3 ה5 2.ה4 פו6 3.פג3, שחור לא יכול להמשיך בפתיחה בסגנון פתיחת רוי לופז, ואם שחור משחק 3...רג5 אז המסע 4.פו3 הופך את המצב להגנת שני הפרשים ומהמסע א3 אפשר להשיג הרבה אפשרויות אסטרטגיות. פתיחת אנדרסן אינה פתיחה אסטרטגית טובה ללבן. שחקנים מסוימים יעדיפו להשתמש בפתיחה זו בגלל האפקט הפסיכולוגי של מסע כזה, או שיאמינו שמסע כזה יעזור להם נגד שחקן מיומן ובעל ניסיון בתאוריה של פתיחות. חלק מהתגובות הנפוצות של השחור לפתיחת אנדרסן: 1...ד5, מסע ישיר למטרת תפיסת המרכז; 1...ז6, מסע שמכין לפיאנקטו עם הרץ לז7 (מכיוון שפיתוח הרץ למשבצת ב4 לא סבירה) שיוסיף לחץ המשבצות החלשות בצד המלכה. 1...ה5, אפשרי גם כן, אמנם הלבן יכול להגיב עם 2.ג4, שיוביל להגנה שדומה הגנה סיציליאנית עם היפוך צבעים, שבה רגלי במשבצת א3 עשוי להיות שימושי. גישה נוספת אפשרית היא 2.ה4 פו6 3.ג3, שיהפוך את המשחק לפתיחת מנגריני. תומך מודרני של פתיחה זו הוא רב-האמן הקרואטי ד"ר זבונקו קרסק. במרץ 2010 אלוף העולם בשחמט המדורג במקום הראשון בעולם מגנוס קרלסן שיחק פתיחה זו בשחמט עיוור נגד שחקן השחמט וסילי איוונצ'וק בטורניר השחמט אמבר. קרלסן הפסיד במשחק זה. 1.א3 ג6 2.ג4 (קוץ אנדרסן) 1.א3 ה5 2.ח3 ד5 (מבנה הזחילה המתגנבת) 1.א3 א5 2.ב4 (גמביט פולני) Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858), www.chessgames.com Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858) "Grand Opening", www.chessgames.com Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858), www.chessgames.com The chess games of Zvonko Krecak, www.chessgames.com Magnus Carlsen vs Vassily Ivanchuk (2010), www.chessgames.com
אדולף פולק

אדולף פולק שמו העברי: אהרון משה פולק (בגרמנית: Adolf Pollak;‏ (1817–1884) היה תעשיין יהודי אוסטרי במאה ה-19. בעליו של חברת הענק לייצור גפרורים "א. מ. פולק" ("A. M. Pollak"), שכללה מפעלים רבים באימפריה האוסטרו-הונגרית וסניפים ברחבי העולם. פולק נולד בשנת 1817 בכפר בבוהמיה, ששכן במרחק 40 ק"מ מפראג. בשנת 1836 ייסד את המפעל הראשון שלו לגפרורים. הוא השתמש בהמצאה חדשה של זרחן אדום לא רעיל. הוא הקים סניפים בכל רחבי בעולם - אירופה, אמריקה ואסיה, וייצא ביותר מ-2 מיליון גילדן בשנה. מפעליו העסיקו אלפי עובדים. בשנת 1858 זכה בפרס צלב הזהב על ידי הקיסר פרנץ יוזף. פולק מת בשנת 1884 בבאדן ליד וינה. בנו, אלפרד פולק, המשיך את עסקיו, אך נאלץ לסגור את החברה בגלל כניסתם של מתחרים לשוק. מדיה וקבצים בנושא אדולף פולק בוויקישיתוף קורות חיים
טיסה 820 של ואריג

טיסה 820 של ואריג הייתה טיסה של חברת התעופה הברזילאית ואריג שהמריאה מנמל התעופה הבינלאומי גאליאו בריו דה ז'ניירו, ברזיל, ב-11 ביולי 1973, לנמל התעופה הית'רו, לונדון, אנגליה ועצירת ביניים בנמל התעופה אורלי, פריז, צרפת. המטוס, בואינג 707 קידומת PP-VJZ, ביצע נחיתת חירום על שדה בצל, כארבע ק"מ מנמל התעופה אורלי, בגלל עשן במטוס, שנגרם מאש שפרצה באחד מתאי השירותים של המטוס. המטוס ביצע נחיתת אונס שתוצאותיה היו 123 הרוגים, ואחד עשר ניצולים (עשרה אנשי צוות, ואחד הנוסעים). הבעיות בטיסה 820 החלו כאשר אש פרצה בשירותים האחוריים. אנשי הצוות עברו לחלק הקדמי של המטוס לעבר יציאת חירום, כשנוסעים רבים בגוף המטוס שואפים עשן. כבר קודם נחיתת החירום, רבים מהנוסעים מתו משאיפת עשן. המטוס נחת בשדה, מרחק 5 ק"מ מהמסלול. רק נוסע אחד שרד, בעוד שמרבית הצוות עזב את המטוס דרך יציאת החירום בחלקו העליון של תא הטייס. גורם אפשרי להתלקחות האש הוא שתא הפסולת של השירותים עלה באש לאחר שסיגריה בוערת עדיין הושלכה לתוכו. ה-FAA הוציא הודעה 74-08-09 הדורשת "התקנה של שלטים האוסרים על עישון בשירותים והשלכת סיגריות למכל הפסולת בשירותים; הקמת הליך להודיע לנוסעי המטוס כי העישון אסור בתוך תאי שירותים; התקנת מאפרות במקומות מסוימים; וכן בדיקות נשנות על מנת להבטיח שדלתות מכל הפסולת של השירותים פועלות כראוי". קברניט הטיסה, אראוז'ו דה סילבה, היה ב-30 בינואר 1979 גם קברניט טיסה 967 של ואריג, מטוס מטען בואינג 707-323C שנשא 6 אנשי צוות. המטוס נעלם במהלך הטיסה. רוב הנוסעים שהיו על המטוס היו ברזילאים. הניצולים היחידים היו בתא הטייס או בשורות הראשונות. מתוך 11 ניצולים, 10 היו חברי צוות. בין הנוסעים שנספו היו: יורג ברודר, שייט אולימפי פילינטו מולר, נשיא הסנאט של ברזיל אוגוסטיניו דוס סנטוס, זמר אנטוניו קרלוס סקבונה, עיתונאי ב-TV Globo, נהג פורמולה 3, והאחראי להבאת פורמולה 1 לברזיל. חוסה ג'ו בקסטר, ארגנטינאי מהפכני, לוחם בצבא המהפכני העממי בארגנטינה. ז'וליו דלאמר, עיתונאי ספורט. טיסה 592 של ויליוג'ט Varig 707 had toilet fire, FLIGHT International. 17 April 1976. pp. 995. תיאור התאונה ברשת בטיחות התעופה הנחיית רשות התעופה לגבי שילוט (בצרפתית) הדו"ח הרשמי של ועדת החקירה של מזכירות התחבורה הצרפתית (ארכיון) url=http://aviation-safety.net/database/record.php?id=19730711-0 "Death in the Air: Fire and Fumes."
מיץ פטל (ספר)

מיץ פטל הוא ספר ילדים ישראלי שכתבה חיה שנהב ואיירה תמרה ריקמן. הוא יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1970. הספר מעביר מסרים חינוכיים רבים, כגון שיתוף פעולה, סליחה על טעויות, סקרנות וסיפוקה, יצירתיות וחברות. הסיפור זכה לשלל עיבודים והומחז פעמים רבות, בין עיבודיו נמצא סרט הנפשה אשר הופץ עם עוד שני סרטים נוספים בקלטת "להיטים מצוירים משלנו", לספר גם יצא משחק מחשב אינטראקטיבי באותו השם על ידי חברת Impact Plus. בשנת 2020 הלחין יונתן קרת אופרה בעקבות הספר "מיץ פטל". חיה שנהב סיפרה שכתבה את הספר לבנה הבכור, שקיבל סיפור על מיץ פטל במקום כוס מיץ פטל לפני השינה. בירושלים קיים רחוב מדרגות מיץ פטל ליד הבית שבו גרה חיה שנהב בעין כרם. "הבית של מיץ פטל עמד בקצה החורשה: היו לו וילונות צהובים, חלונות ירוקים ותריסים אדומים. החיות בחורשה שאלו: 'מי הוא מיץ פטל?' אבל אף חיה לא ידעה", כך מתחיל הספר מיץ פטל, שמספר את סיפורם של ג'ירפה ואריה שמנסים לברר את זהותו של מיץ פטל המסתורי. ג'ירפה ואריה עוברים מסע נפשי ומנסים (ואף מצליחים) בדרכי תחבולה לגלות מיהו מיץ פטל, מה שמוביל לתחרות ריצה חברותית ומסתיים בשתיית מיץ פטל צונן שמוגש בכוסות גבוהות. הספר "מיץ פטל" אויר בידי האומנית תמרה ריקמן. הוא מתאפיין באיורים פשוטים, בעלי צבעוניות עזה, בדגש על צבעי היסוד (כחול, אדום וצהוב). במהדורה המקורית בהוצאת "עם עובד", בחלק בסיפור בו מוצג מיץ פטל "ואז – נפתחה הדלת..." לא נראה באיור דבר פרט לביתו. הקורא, יכול לגזור את הדלת המוצגת בצדו השמאלי של הדף בצורת 'ר' הפוכה, באופן המאפשר את פתיחתה. על ידי כך, מציצה דמותו של מיץ פטל המצוירת בדף הבא – דרך הדלת. מירי ברוך, "על שישה כלים לשוניים ועל קונצרט סגנוני אחד: דיון מחודש ב'מיץ פטל' מאת חיה שנהב", עולם קטן 3, 2007, עמ' 148–157. ליאורה ישראלי, "'האחר' – איום או משאב? : תפיסות חברתיות קוטביות – עיון בשני ספרי ילדים: 'הברווזון המכוער' מאת ה"כ אנדרסן ו'מיץ פטל' מאת ח’ שנהב", הלכה ומעשה בתכנון לימודים 19 (תשס"ח) 231–258 עטרה אופק, מי זה מיץ פטל? קריאה בספר 'מיץ פטל' של חיה שנהב, באתר פסיכולוגיה עברית. המאמר פורסם לראשונה בכתב העת מאזנים (2020) מיץ פטל, באתר OCLC (באנגלית) יעל דר, והילד הזה הוא ארנב גיל סלוביק, "מיץ פטל והמהפכה המדעית", באתר המרכז האקדמי שלם מיץ פטל, באתר הוצאת עם עובד אטילה שומפלבי, אלכסנדרה לוּקֵש, "מיץ פטל" חוגג 50: "הורים ומורים לא קיבלו את הספר, הם לא הבינו מה הטיפשות הזאת", באתר ynet, 14 בינואר 2020 מירי ברוך, ‏על שישה כלים לשוניים ועל קונצרט סגנוני אחד : דיון מחודש במיץ פטל מאת חיה שנהב, עולם קטן 3, 2007, עמ' 148–157 אפרת הברון, ‏המורה גדי והמחנכים ג'ירפה ואריה: השתקפות המעשה החינוכי בספר "מיץ פטל" ובספר "איה פלוטו", ספרות ילדים ונוער 142, מרץ 2021 מקור משחקים נוסטלגיה ישראלית-מיץ פטל, סרטון בערוץ "מסע נוסטלגי", באתר יוטיוב (אורך: 16:16) אופרה של ילד עם צרכים מיוחדים, באתר ישראל היום נעמה בנזימן, הדלת נפתחת, באתר הפנקס, 1 בפברואר 2013
מוריץ פון קניגסוורטר

הברון מוריץ פון קניגסוורטר (בגרמנית: Moritz von Königswarter‏; 16 ביולי 1837 – 14 בנובמבר 1893) היה נדבן ובנקאי יהודי אוסטרי, חבר הבית העליון של בית הנבחרים האוסטרי. מוריץ פון קניגסוורטר נולד בווינה למשפחת קניגסוורטר (אנ'), משפחת אצולה יהודית. אביו היה הבנקאי היהודי יונס פון קניגסוורטר. הוא השתלב בעסקי הבנקאות של אביו ב-1860. לאחר מות אביו, ב-1871, הפך למנהל הבנק. באותה שנה נישא לשרלוט אדלר פון ורטהיימשטיין. הרבה בפילנתרופיה. תרם למוסדות הומניטריים רבים, חלקם קשורים בשמו. בשנתו האחרונה היה ממייסדי בית המדרש לרבנים בווינה. קניגסוורטר מת בטירתו בווינה, ונקבר באחוזת קבר מפוארת בחלקה היהודית בבית הקברות המרכזי בווינה. מדיה וקבצים בנושא מוריץ פון קניגסוורטר בוויקישיתוף "Moritz, Baron von Königswarter", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
טיסה 967 של ואריג

טיסה 967 של ואריג היא טיסת מטען בינלאומית שנעלמה ב-30 בינואר 1979 בעת שהמטוס היה בדרכו מנמל התעופה הבינלאומי של נריטה ביפן, לנמל התעופה הבינלאומי ריו דה ז'ניירו-גאליאו בברזיל, עם חניית ביניים בנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס. הן המטוס - מטוס מטען מסוג בואינג 707-323C - והן ששת חברי הצוות לא נמצאו מעולם. המטוס המעורב היה בואינג 707-323C, מספר בינוי 19235, קו מס' 519, שנמסר כשהוא חדש לאמריקן איירליינס תחת מספר N7562A ב-31 באוגוסט 1966, ונמכר לואריג כ-PP-VLU ב-28 במרץ 1974. המטוס הופעל על ידי ארבעה מנועי פראט אנד ויטני JT3D-3-B. צוות הטיסה כלל את קפטן ז'ילברטו אראוז'ו דה סילבה, 49, קצין ראשי ארני מיליוס, 45, הקצינים המשניים אנטוניו ברסילריו דה סילבה נטו, 39, ואוון בראגה סונדרס, 37, מהנדסי טיסה ז'וזה סברינו, 42, וניקולה אספוזיטו, 40. ב-1973, קפטן אראוז'ו דה סילבה היה אחראי על טיסה 820 של ואריג, בבואינג 707 שנשא 134 אנשים שהתרסק ליד נמל התעופה אורלי בפריז, עם 123 הרוגים. ב-1979, בזמן ההיעלמות, היו לו למעלה מ-23,000 שעות רשומות. ב-30 בינואר 1979, מטוס בואינג 707-323C רשום PP-VLU נעלם בדרך מנמל התעופה הבינלאומי של נריטה לנמל התעופה הבינלאומי ריו דה ז'ניירו-גאליאו. מטוס המטען, שהופעל על ידי ואריג, איבד קשר רדיו 30 דקות לאחר ההמראה, כ-200 ק"מ מטוקיו. יש לציין, כי המטען כלל 53 ציורים מאת הצייר היפני-ברזילאי מנבו מבה, שחזרו מתערוכה בטוקיו, המוערכים ב-$1.24 מיליון דולר. הן שברי המטוס והן הציורים לא נמצאו מעולם. החוקרים מצאו שסיבת התאונה הייתה ירידת הלחץ במטוס, שגרמה למותו של הצוות. טיסה 370 של מלזיה איירליינס "Aircraft construction & line number". airframes.org. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Aircraft data". airframes.org. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Background description of the Boeing 707 family". boeing.com. ארכיון מ-6 באוקטובר 2013. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Especial Gilberto Araújo: Nascido para voar". gilbertoaraujodasilva.sertaopb.com (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2013-12-27. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Flight RG 820 accident description". aviation-safety.net. ארכיון מ-2013-07-11. נבדק ב-27 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Accident description". aviation-safety.net. ארכיון מ-2013-07-11. נבדק ב-15 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה) Ramalhoso, Wellington (3 בנובמבר 2014). "Boeing da Varig desapareceu há 35 anos e jamais foi encontrado". UOL Notícias - Internacional (בפורטוגזית). UOL. נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Em 1979 aeronave pilotada pelo brasileiro gilberto araujo da silva sumiu entre toquio los". globo.com (בפורטוגזית). 6 ביוני 2009. נבדק ב-15 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
פתיחת קלמנץ

פתיחת קלמנץ היא פתיחת שחמט המתחילה במסע: ח3 פתיחה זו נקראת על שם הרמן קלמנץ (1846–1908), שחמטאי אסטוני. פתיחה זו נחשבת לפתיחה נדירה, ומוגדרת A00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO). בדומה לפתיחת אנדרסן, 1.א3, 1.ח3 הוא מסע סתמי, עקב היותו לא תורם כלל בתפיסת משבצות המרכז ולא עוזר בפיתוח הכלים. בנוסף לכך, מסע זה אף מחליש קצת את צד המלך של הלבן, אף כי לא ברמת החומרה של פתיחת גרוב (1.ב4) או בפתיחת בארנס (1.ו3). בגלל שאין כלל סיבה ללבן לשחק מסע שכזה, הוא נמצא בין המסעות הנדירים ביותר מתוך 20 המהלכים הראשונים החוקיים. מסע שכזה משוחק לעיתים נדירות ביותר בתחרויות המקצועיות ואף במשחקי ידידות. אף על פי כן, האמן בינלאומי מיכאל באסמן התנסה בפתיחה 1.ח3, בדרך כלל המשיך אותה במסע 2.ג4 (בהופכה לפתיחת הגרוב), או 2.א3, מבנה המכונה "זחילה מתגנבת". לשחור יש מספר תגובות לפתיחה זו, כאשר הנפוצה ביותר היא 1...ד5 ו-1...ה5, שמטרתן לתפוס ולהשפיע על משבצות מרכז הלוח. תגובה אפשרית נוספת היא 1...ב6 (או אפילו 1...ב5), במטרה לעשות פיאנקטו ולהעביר את הרץ למשבצת ב-7, ובכך ליצור לחץ על צד המלך החלש ועל מבנה הרגלים בצד המלך, בנוסף מסע זה מונע מהלבן לשחק ה4 ולתפוס בכך את המרכז. 1...ו5 היא כנראה לא התגובה הכי טובה ששחור יכול לשחק בה, בגלל שאז יכול הלבן לשחק 2.ד4, ובכך להעביר את המצב לקו חד נגד ההגנה ההולנדית (וריאציית התקפת קורצ'נוי).
פתיחת דורקין

פתיחת דורקין או התקפת הנתרן היא פתיחת שחמט שמשוחקת לעיתים נדירות ומתחילה במסע: פ–א3 פתיחת דורקין נקראת על שמו של רוברט ג'יימס דורקין (1923–?) מניו ג'רזי. את השם התקפת הנתרן (מכונה כך בספרו של אריק שילר, Unorthodox Chess Openings) מגיעות מצורת הרישום האלגברית של המהלך הראשון בלטינית 1.Na3, כאשר Na הוא הסמל הכימי של יסוד הנתרן. על פי מאגרי מידע שונים, מסע ראשון זה נחשב לנדיר ביותר ובמקום האחרון בפופולריות שלו מתוך 20 מהלכים ראשונים חוקיים ללבן. פתיחת שחמט זו נחשבת פתיחה נדירה ועקב כך מוגדרת A00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO). פיתוח מגושם זה של הפרש בצד המלכה עושה מעט מאוד בשביל לצבור יתרון ללבן במהלך הראשון. מהמשבצת א3 אינו משפיע כלל על המרכז וטווח השפעתו מצומצם ביותר. סביר להניח שלבן יזיז שוב את הפרש שלו במהלכים הקרובים, אולי על ידי הזזתו למשבצת ג4 או על ידי אכילת רגלי בחזרה (משחק לדוגמה 1...ד5 2.ג4 ד:ג4 3.פ:ג4) או על ידי הזזת הפרש למשבצת ג2. אם זו תוכניתו של הלבן, פתיחה חזקה יותר תהיה 1.ג4 (הפתיחה האנגלית). ככזו, פתיחה זו היא כנראה הכי טובה כדרך להימנע מהכנות הפתיחה. מצד שני, ישנן דרכים טובות הרבה יותר להימנע מהכנות הפתיחה של היריב, כגון קידום הפרש לשם שינוי למשבצת ג3, שתיתן לו שליטה טובה יותר במרכז ושליטה רחבה יותר בלוח. Dunnington, Angus., Winning unorthodox openings, London: Everyman Publishers, 2000 Schiller, Eric., Unorthodox chess openings, 2nd ed, New York: Cardoza Pub., 2003, עמ' 454 Benjamin, Joel, 1964-, Unorthodox openings, 1st Collier books ed, New York: Collier Books, 1987, עמ' 103-104 Hooper, David and Kenneth Whyld. "Durkin Opening." Oxford Companion to Chess. Oxford: Oxford University Press, 1992. 117. דוגמאות למאגרי מידע: https://www.chess.com/explorer, https://www.365chess.com/opening.php.
קורות טום ג'ונס (סדרת טלוויזיה)

קורות טום ג'ונס (באנגלית: The History of Tom Jones – A Foundling) היא מיני-סדרה בת חמישה פרקים משנת 1997 בהפקת ה-BBC. בסדרה מככבים מקס ביזלי בדמות הגיבור, בריאן בלסד בתפקיד סקווייר וסטרן וסמנתה מורטון בדמות בתו היפה סופיה. הסדרה מבוססת על הרומן הפיקרסקי בעל אותו השם מאת הנרי פילדינג. העלילה עוקבת אחרי חייו של הפרוטגוניסט, טום ג'ונס, פוחז רב קסם. הוא נולד לבחורה משרתת אבל גדל אצל אדון האחוזה סקווייר אולוורת'י. טום מתאהב בבתו היפה של בעל האחוזה הסמוכה, סופיה וסטרן. סיפור העלילה עוקב אחר הרפתקאותיו של טום בלונדון ובדרכו לשם. ג'ון סשנס – הנרי פילדינג בנג'מין ויטרו – סקווייר אולוורת'י בריאן בלסד – סקווייר וסטרן מקס ביזלי – טום ג'ונס סמנתה מורטון – סופיה וסטרן פרנסס דה לה טור – הדודה וסטרן סילבסטר מקוי – מר דאולינג ג'יימס ד'ארסי – בליפיל פיטר קפלדי – לורד פלמאר מישל פיירלי – גברת פיצפטריק קתי בורק – הונור רון קוק – בנג'מן פרטרידג' כריסטופר פולפורד – מר סקוור קאמיל קודורי – ג'ני ג'ונס סיליה אימרי – גברת מילר קלי ריילי – ננסי מילר טסה פיק-ג'ונס – ברידג'ט אולוורת'י קון או'ניל – קפטן בליפיל לינדזי דאנקן – ליידי בלסטון רוג'ר לויד-פק – אנדרסן ג'ון ויטפילד – גברת ויטפילד רות שין – גברת האריס ניל דאג'ן – מפעיל הבובות "קורות טום ג'ונס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The History of Tom Jones – A Foundling Part 1 (1997)". British Film Institute. King, Susan (5 באפריל 1998). "Tom Jones Never Grows Old". Los Angeles Times. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי נאורו–צרפת

יחסי נאורו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הרפובליקה הצרפתית. נשיא נאורו בארון וואקה הגיע לצרפת כדי להשתתף בוועידת האקלים שנערכה בפריז, ב-30 בנובמבר 2015. לעומת זאת, לדיאלוג עם פרנסואה הולנד לשינוי אקלים שנערך בנובמבר 2014 בנומאה, קלדוניה החדשה שלחה נאורו אדם אלמוני בשם מילטון דוב, וזאת לעומת כל מדינות האוקיינוס השקט ששלחו מנהיגים ואנשים רמי דרג. במרץ 2013, נאורו השתתפה יחד עם צרפת, טובאלו ואיי שלמה בכתיבת החלטה לאו"ם שגורסת כי פולינזיה הצרפתית צריכה להיכלל ברשימת האו"ם לשטחים וטריטוריות ללא ממשלה. הבאת ההחלטה לאו"ם התקבלה בצרפת ללא הצבעה ב-17 במאי 2013, למרות ניצחון המחנה האוטונומי של פולינזיה הצרפתית בבחירות למועצת הטריטוריה ושליטתו בפוליטיקה בה. Relations bilatérales - Nauru, France Diplomatie ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-56 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-56 (בגרמנית: 56. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד קרל קריבל. במהלך המערכה בפולין הוחזקה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה השישית בבלגיה, שם נשארה לאחר מכן כחיל כיבוש. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב קייב, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ובאוקטובר 1943 פורקה הדיוויזיה, לאחר ספגה אבדות כבדות. ב-10 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש בפרוסיה המזרחית, והועמדה תחת פיקוד אדמונד בלאורוק. הדיוויזיה הוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-26, שהיה חלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר השלישית. הדיוויזיה לחמה בקרבות הקשים שהתנהלו בפרוסיה המזרחית, וב-24 במרץ 1945 הושמדה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-56 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ירוסלב יאך

ירוסלב יאך (בפולנית: Jarosław Jach; נולד ב-17 בפברואר 1994) הוא כדורגלן פולני שמשחק בעמדת הבלם בקבוצת פורטונה סיטארד מהליגה ההולנדית בהשאלה מקריסטל פאלאס. יאך החל להתאמן ככדורגלן בשורות מחלקת הנוער של קבוצת פוגון פייזציסה, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה לאחר שנת 2012 כשעבר לשחק במחלקת הנוער של קבוצת לכיה דז'רז'וניוב (Lechia Dzierzoniow) מהליגה השלישית, הרביעית ברמתה בכדורגל הפולני. יאך סייע למועדון להישאר במקום תשיעי והוא שיחק בקבוצה 20 משחקים, לפני שעבר לקבוצה הבוגרת של זגלבי לובין, שהעפילה בהמשך לליגת העל הפולנית ובה הוא חתום משנת 2013. בשנת 2014 זומן לנבחרת פולין עד גיל 20 ועשה את הופעת הבכורה שלו ב-4 בספטמבר 2014 במשחק נגד שווייץ שהסתיים בשוויון 1-1. שנה לאחר מכן זומן לנבחרת פולין עד גיל 21 והופיע לראשונה במשחק ידידות שהתקיים ב-8 בספטמבר 2015 נגד שוודיה והסתיים בשוויון 0-0. את שער הבכורה שלו הבקיע ב-6 בספטמבר 2016 במשחק נגד הונגריה שהסתיים בשוויון 1-1. הוא נכלל גם בסגל הנבחרת לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערך ב-2017. ירוסלב יאך, באתר Transfermarkt ירוסלב יאך, באתר Soccerway ירוסלב יאך, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ירוסלב יאך".
נקמה בוערת

נקמה בוערת (באנגלית: Man on Fire) הוא סרט דרמה, מתח ופעולה משנת 2004 המבוסס על ספר מאת אי. ג'י. קווינל, בכיכובם של דנזל וושינגטון, כריסטופר ווקן, דקוטה פנינג, ראדה מיטשל, מארק אנתוני, מיקי רורק וג'אנקרלו ג'אניני. ג'ון כריסי (וושינגטון), בעברו קצין מבצעים באגף לפעולות מיוחדות ב-CIA ולפני כן קצין בסיירת חיל הנחתים, ואלכוהוליסט בהווה. רייברן (ווקן) חברו הוותיק של כריסי מימיו בסוכנות מארגן לו עבודה כשומר ראש עבור פיתה ראמוס (פנינג), בתו הקטנה של איש עסקים עשיר (אנתוני) במקסיקו סיטי. כריסי נקשר לילדה והופך לחבר קרוב עבורה. קבוצת שוטרים מושחתים חוטפת את הילדה למטרת כופר. כריסי, שבמהלך החטיפה נפצע קשה יוצא למסע נקמה במטרה לנקום את מות הילדה. "נקמה בוערת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר נטפליקס "נקמה בוערת", באתר AllMovie (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר Metacritic (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר אידיבי "נקמה בוערת", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "נקמה בוערת", באתר Prime Video (באנגלית) "נקמה בוערת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיכל ויניק‏, וושינגטון בוערת, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2004 אהרון קשלס, ‏נקמת ילד אמריקאי, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2004 גואל פינטו, סרטים חדשים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2004 פבלו אוטין, ‏לא לצופים עדינים, באתר גלובס, 25 במאי 2005 אהרון קשלס ואורי שחורי, סלט הבית: המלצות סרטים לסופש, באתר ynet, 9 במרץ 2006