laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוסיין

חוסיין (בערבית: حُسَين) הוא שם פרטי ושם משפחה ממקור ערבי. האם התכוונתם ל... ממנון חוסיין – נשיא פקיסטן סדאם חוסיין – שליט עיראק משנת 1979 עד 2003 עודאי חוסיין – בנו הבכור של סדאם חוסיין קוסאי חוסיין – בנו השני של סדאם חוסיין חוסיין, מלך ירדן – מלך ירדן משנת 1952 עד 1999. חוסיין בן עלי – השריף של מכה ואבי השושלת ההאשמית המודרנית. חוסיין (בנו של עלי) – בנו הצעיר של עלי בן אבי טאלב, הח'ליף הרביעי באסלאם. נמל התעופה הבינלאומי המלך חוסיין – נמל תעופה בעקבה רובר חוסיין (Robert Hossein) - שחקן קולנוע צרפתי (נולד ב-1927 בפריז). שייח' חוסיין גשר שייח' חוסיין – מעבר גבול בין ירדן לישראל קבר שייח' חוסיין - מצוי בתחומה של חורבת געתון משהד שייח' חוסיין (או מקאם נבי א-חוסיין) - אתר הסמוך לבית החולים ברזילי באשקלון המסמן את מקום קבורת ראשו של חוסיין, בנו של עלי, לפי המסורת חורבות כפר סורי הסמוך לנחל זוויתן חסן חוסייני אישים ששמם הפרטי הוא חוסיין
פיט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רגל (יחידת מידה) – יחידת מידה לאורך, נקראת בלועזית feet בור תזמורת – האזור בו ממוקמת התזמורת באולמות קונצרטים, נקרא בלועזית pit פיט (דמות דיסני) – דמות בדיונית מסרטי וולט דיסני פיט (נהר, קליפורניה) – נהר בצפון קליפורניה אישים: אמנדה פיט – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית בראד פיט – שחקן קולנוע אמריקאי ויליאם פיט, הרוזן מצ'אתם – ראש ממשלת בריטניה בין 1766 ל-1768 ויליאם פיט הבן – בנו של הרוזן מצ'אתם, ראש ממשלת בריטניה בין 1783 ל-1801 ובין 1803 ל-1806 פט
דאב, מלך סקוטלנד

דאב או דאף (באנגלית: Dubh או Duff, בגאלית סקוטית: דאב מק מל קולום – Dub mac Maíl Coluim באיות עתיק, Dubh mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "דאב בנו של מלקולם", פירוש השם דאב בגאלית סקוטית הוא שחור; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 967) היה מלך סקוטלנד משנת 962 לערך ועד מותו. על פי ה"דואן אלבאנאך" דאב כונה "הנסער" (בגאלית סקוטית: Dén – "דֶן") ועל פי "דברי ימי מלכי אלבה" כונה דאב "השחור". דאב היה בנו של מלקולם הראשון (מאל קולום מק דמונייל). ספרים בני זמנו של דאב אינם מציינים פרטים רבים אודותיו, למעט העובדה שעלה לשלטון לאחר מותו של אינדלף בשנת 962. ג'ון מפרדון (מקור מאוחר יותר) מספר פרטים רבים נוספים אודות מלכותו, הכוללים עלילות של שימוש בכישוף ובגידה. היסטוריונים מודרניים סבורים שאין כל בסיס היסטורי לתיאורים אלה של ג'ון מפרדון. "דברי ימי מלכי אלבה" מתארים קרב בין דאב לבין קולן, בנו של אינדלף, על פי דברי הימים דאב ניצח בקרב, אולם גורש מהממלכה. ה"אוריגינייל קרוניקל" מאת אנדרו מוייטון מציין כי דאב נרצח בפורס, ביום של ליקוי חמה (ולכן ניתן לתארך את הרצח ל-20 ביולי 966) "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי דאב נהרג על ידי סקוטים (תיאור שמשמעו שקשרו נגדו), וכי הרצח התרחש בשנת 967. היסטוריונים סבורים כי קולן הוא שהרג את דאב ומלך אחריו. ישנה סברה לפיה אבן סואנו הסמוכה לפורס היא מצבה שהוקמה לזכרו של דאב על ידי אחיו קנת השני. בנו היחיד של דאב, קנת השלישי מלך בשנת 997. צאצאיו של דאב (משפחת מקדאב או מקדאף) נשאו בתואר מורמאר פיף עד שנת 1371. דברי ימי אלסטר
דאב

האם התכוונתם ל... אישים דאב, מלך סקוטלנד – מלך סקוטלנד בשנים 962–967. ריטה דאב – משוררת אמריקאית שחורה. תרבות דאב (ריקוד) – תנועת ריקוד בתרבות ההיפהופ. מוזיקת דאב – סגנון מוזיקלי מסוגת הרגאיי. דאב אינקורפורשיין – להקת רגאיי צרפתית. שונות דאב (מותג) – מותג מוצרי הגיינה של חברת יוניליוור
דאף

האם התכוונתם ל... אישים דאף או דאב - מלך סקוטלנד בשנת 962–967. אן-מארי דאף – שחקנית אנגלייה הילרי דאף – זמרת ושחקנית אמריקאית. דאגלס דאף – קצין במשטרת המנדט הבריטי בימי מאורעות תרפ"ט. דמיאן דאף – כדורגלן אירי. אתרים איי דאף – קבוצת איים באיי שלמה שבאוקיינוס השקט. דאף (יצרן רכב) – חברה הולנדית לייצור משאיות תרבות בירה דאף – מותג בירה בסדרת ההנפשה "הסימפסונים" דף
איגואנה (סוג)

איגואנה (שם מדעי: Iguana) הוא סוג זוחל המשתייך למשפחת האיגואניים שמוצאה מאמריקה הלטינית והיא אחת הלטאות הגדולות ביותר באמריקה, באורך של מעל 2 מטרים. כיום ישנם 2 מינים בסוג. עם זאת במשך השנים הכיל הסוג מינים רבים שהועברו לסוגים אחרים, וידועים בשם העממי "איגואנה". השם איגואנה מקורו בשיבוש ספרדי לשם הלטאה בשפת שבט טאינו - Iwana. האיגואנות נפוצות בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית. תחום תפוצתן משתרע מדרום ברזיל ופרגוואי עד למקסיקו ולאיים הקאריביים, ומגיע עד למדינות דרום ארצות הברית, כפלורידה וטקסס. האיגואנות ידועות בחוש הטעם המפותח שלהן, מפותח יותר משל בני אדם. אורכו של זכר איגואנה בוגר יכול להגיע לכ-2 מטרים כאשר הזנב מהווה שני שלישים מאורכו (1.3 מטרים). התזונה העיקרית של האיגואנה היא עלים, פירות וחרקים. לרוב תימצא על ענפי עצים גבוהים אך עדיין תרד לקרקע לחפש פירות שנפלו או מקור מים בו תוכל להתרחץ. האיגואנות נוהגות להיכנס לאגמים ונחלים כדי להתקרר או לברוח מטורפים. כשהאיגואנה חשה מאוימת, היא תחשוף ציצית עור גדולה מתחת לגרון כדי להפחיד את האויב. כאשר טורף פוטנציאלי יתקרב, האיגואנה תצליף בו עם זנבה הארוך ותישאר במקום. במידה ותהיה לה הזדמנות, האיגואנה תתקוף ולא תברח. כאשר האיגואנה חשה חמימה ובטוחה, היא תשנה את צבעה מירוק לחום כתמתם. כמו שאר הזוחלים, האיגואנה תשיל את עורה כשהיא תגדל עד שהיא תגיע לגודלה הסופי. הסוג כולל שני מינים: איגואנה ירוקה (Iguana iguana) המשמשת גם כחיית מחמד פופולרית. איגואנת האנטילים הקטנים (Iguana delicatissima) שהיא מין אנדמי לאיי האנטילים הקטנים שני מיני הסוג איגואנה מתאפיינים בשורת קוצים גרמיים על גבם המגיעים עד הזנב, בעין שלישית, וב"שק עור" עודף מתחת לגרונם. הם ניחנים בראייה מצוינת למרחק - של צורות, צבעים וצללים. איגואנת האנטילים הקטנים איגואנה ירוקה איגואנה בתצוגה בדרום אפריקה מדיה וקבצים בנושא איגואנה בוויקישיתוף איגואנה, באתר ITIS (באנגלית) איגואנה, באתר NCBI (באנגלית) איגואנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) איגואנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איגואנה, באתר GBIF (באנגלית) איגואנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קיימים מינים הנקראים איגואנה אך משתייכים למשפחת האיגואניים ולא לסוג איגואנה, ובהם איגואנה ימית (Amblyrhynchus cristatus), איגואנה מצויצת (Conolophus subcristatus) ואחרים.
מפעיל תחנת חובבים

מפעיל תחנת חובבים הוא אדם שמשתמש בציוד שבתחנת רדיו חובבים על-מנת להיות מעורב בקשר דו-צדדי עם אנשים אחרים, שדרך התקשורת שלהם דומה, ושנמצאים על תחומי התדרים שהוקצו לחובבי הרדיו. על-מנת להפעיל תחנת חובבים יש לקבל רישיון שידור על ידי הגורם הממשלתי המוסמך לכך. מספר ממשלות בעולם נוהגות לפרסם את סטטיסטיקת אוכלוסיית חובבי הרדיו במדינה. מספר חובבי הרדיו הגדול ביותר נמצא ביפן, בה גרים נכון להיום כ-1,296,059 חובבי רדיו בעלי רישיון שידור. המדינות תימן וקוריאה הצפונית הן המדינות היחידות ששוללות מאזרחיהן להפוך למפעילי תחנות חובבים, וזאת מסיבות אידאולוגיות. במדינות מסוימות תהליך קבלת הרישיון למי שאינו אזרח בה הוא קשה, עקב תהליכים בירוקרטים או תשלומי אגרה; אך רוב הממשלות מזכאות את כל תושבי העולם לרישיון במדינתן, ויש מספר לא קטן של חובבי רדיו בעלי רישיונות בכמה מדינות. אם משקללים את סך כל הנתונים שהממשלות נותנות לגבי סטטיסטיקת המפעילים, ייווכח שאוכלוסיית חובבי הרדיו מכילה ברובה גברים, בצורה מכרעת. בארצות הברית, לדוגמה, רק כ-15% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. בסין, רק כ-12% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. רוב חובבות הרדיו בעולם מאוגדות באגודה בינלאומית מיוחדת, המאגדת בתוכה נשים בלבד, שנקראת "אגודת חובבות הרדיו הצעירות". במדינות רבות בעולם אין רף מינימלי של גיל ממנו ניתן לקבל רישיון שידור ולהפוך לחובב. ממוצע הגילים של חובבים בעולם מראה שרובם מבוגרים. במדינות מסוימות, ממוצע הגילים אף עומד על בני 60 ומעלה, שהוציאו את רישיונם בגיל 40 או 50 לחייהם. אגודות ומועדוני חובבי הרדיו בעולם נוהגים להגיב לסטטיסטיקה הזאת בכך שהם מפתחים תוכניות ספציפיות המעודדות השתתפות של נערים בחובבות הרדיו. האגודה הבינלאומית לנוער חובבי הרדיו הוא ארגון המקדם מעורבות של נוער, באירופה בפרט, בתחרויות ספורט של חובבי רדיו. בנוסף, מתקיים קשר בין אגודות חובבי הרדיו לבין תנועת הצופים, במסגרתו חניכי התנועה לומדים את נושא חובבות הרדיו, ואף מתאמנים ביצירת קשרים. ארגון הצופים העולמי מקיים בכל חודש אוקטובר את "ג'מבורי באוויר", במסגרתו פועלים כחצי מיליון חניכים מהתנועה ומדריכים חניכים אחרים כיצד ליצור קשרים דו-צדדיים חובבים.
אינדלף, מלך סקוטלנד

אינדלף או אינדאלב (באנגלית: Indulf, בגאלית סקוטית: אילדאלב מק קאוסנטין- Ildulb mac Causantín באיות עתיק, באירית: Ildulb, כלומר "אינדלף בנו של קונסטנטין"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 962), המכונה "התוקפן" (An Ionsaighthigh), היה מלך סקוטלנד משנת 954 ועד מותו. אינדלף היה בנו של קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה). ייתכן ואמו הייתה בתו של הרוזן אדולף הראשון מברניקיה אשר שהה בגלות בסקוטלנד באותה עת. ג'ון מפרדון העריך כי אינדולף היה מלך סטרת'קלייד בעת כהונתו של קודמו מלקולם הראשון והפך למלך ממלכת אלבה (סקוטלנד הקדומה) עם איחוד הממלכות, אבל היסטוריונים מודרניים מטילים ספק בטענה זו. על פי "דברי ימי מלכי אלבה" בתקופת מלכותו נכבשה העיר "אופידיון אדן" (היא אדינבורו) - וככל הנראה מדובר בכיבוש העיר על ידי אינדולף וביסוס שלטונו כמלך אלבה. על פי ה"כרוניקון סקוטורום" נפטר אינדלף בשנת 962. "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי אינדלף נהרג בעת לוחמה בויקינגים בסמוך לקולן (אנ') ואילו "נבואת ברכאן" מציינת כי אינדלף נפטר ב"בית השליח הקדוש, במקום בו אביו נפטר" - היינו במנזר המוקדש לאנדרו הקדוש. לאחר מותו של אינדלף עלה לשלטון, דאב בנו של מלקולם הראשון, קודמו. בניו קולן ואמלאיב מלכו אחרי דאב. בנו השלישי, אאוכאיד (Eochaid) נהרג במהלך הבגידה שהביאה למותו של קולן, בסטרת'קלייד בשנת 971. מדיה וקבצים בנושא אינדלף, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף אינדלף, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יעקב רובין (עורך דין)

יעקב רובין (1 בספטמבר 1936 – 29 באפריל 2012) היה מבכירי עורכי הדין בישראל, ראש לשכת עורכי הדין בין השנים 1987–1991. רובין היה בוגר תיכון בית הכרם (ליד"ה). לאחר סיום התיכון ב-1954 התגייס לצה"ל. הוא השתחרר בדרגת סרן, ובהמשך כיהן כסגן-אלוף במילואים. רובין למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים כמוסמך למשפטים בהצטיינות. החל בעבודת דוקטורט אצל פרופסור שלו גנוסר, אך בשל מלחמת יום הכיפורים לא סיים אותה, והחל לעסוק בפרקטיקה פרטית. ממייסדי חוג התלמוד למשפטנים הירושלמים. יעקב רובין שימש החל משנת 1961 בתפקידי הוראה שונים - באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, במסלול האקדמי המכללה למינהל ובמכללת שערי משפט. רובין עשה את שנת ההתמחות הראשונה אצל שופט בית המשפט העליון יואל זוסמן, ואת שנת ההתמחות השנייה אצל עו"ד ארנולד שפאר. ב-1969 הצטרף למשרדו של דוד ארד וב-1972 פתח משרד עו"ד עצמאי. הוא נחשב למוביל בתקדימים משפטיים בדיני הראיות. בשנים האחרונות צירף למשרדו את שני בניו. יעקב רובין כיהן משך עשרות שנים במגוון תפקידים ציבוריים: ראש לשכת עורכי הדין בישראל בין השנים 1987–1991 חבר ולאחר מכן יו"ר אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים. יו"ר אגודת ידידי הרשות למלחמה בסמים. יו"ר סניף ארץ ישראל יפה בירושלים. חבר הנהלה באגודת מלר"ז (המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר בישראל (מלר"ז (ע"ר)). חבר הוועד המנהל של המכללה למנהל. יו"ר וועדת הביקורת של מוזיאון המדע בירושלים. חבר הוועדה לבחירת שופטים. חבר הוועדה למילון משפטי של האקדמיה ללשון העברית. חבר ההסתדרות הציונית העולמית. חבר בצוות המייעץ של כנס הרצליה. רובין, התגורר בירושלים, היה נשוי לשלומית רובין (מבקרת עיריית ירושלים לשעבר), אב לארבעה, בהם חנן רובין שכיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים, וסב ל-15 נכדים ונכדות. עורך הדין יעקב רובין הלך הבוקר לעולמו, 29 באפריל 2012, באתר וואלה!
הומל (כדורגל)

מועדון הכדורגל הומל (בבלארוסית: ФК Гомель) הוא מועדון כדורגל בלארוסי. הוא הוקם בשנת 1959 ומגרשו הביתי הוא האצטדיון המרכזי בהומל שבבלארוס. קבוצת הכדורגל של הומל משחקת בליגת העל הבלארוסית בכדורגל. לרשותה זכייה אחת באליפות הלאומית בעונת 2003. מדי הבית של הומל הם ירוקים ולבנים ומדי החוץ הם בצבע לבן. ב-1959 נוסד המועדון תחת השם לוקומוטיב הומל. כעבור עשור הוחלף שמו ל"ספרטק", והשם הנוכחי ניתן למועדון בשנת 1995. לאחר קבלת העצמאות של בלארוס, נמנה הומל בין מייסדי ליגת העל הבלארוסית בכדורגל ב-1992. בשנותיה הראשונות של הליגה דשדשה הקבוצה ולא זכתה להצלחה רבה. ב-2002 ניצחה הקבוצה בגמר הגביע הבלארוסי את באטה בוריסוב ובכך העפילה לגביע אופ"א. הקבוצה ניצחה בסיבוב המוקדמות את ה.י.ק. הלסינקי. בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לשאלקה 04 בתוצאה 4:1 בסיכום שני המשחקים והודחה מהטורניר. ב-2003 זכתה הקבוצה באליפות בלארוס הראשונה והיחידה שלה. הקבוצה הוכנסה למוקדמות ליגת האלופות אך הודחה על ידי אס קיי טירנה. בתום עונת 2019 ירדה לליגה הראשונה. אך חזרה לליגת העל הבלארוסית בכדורגל אחרי עונה אחת והשתתפה בה מעונת 2021. ליגת העל הבלארוסית בכדורגל זכייה (1): 2003 הגביע הבלארוסי זכייה (3): 2002, 2011, 2022 מדיה וקבצים בנושא הומל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הומל (ברוסית) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ירונדן דה בורדו

מועדון הכדורגל ז'ירונדן דה בורדו (בצרפתית: Football Club des Girondins de Bordeaux), ובקיצור ז'ירונדן דה בורדו (בצרפתית: FC Girondins de Bordeaux), הידוע גם פשוט בתור בורדו (בצרפתית: Bordeaux), הוא מועדון כדורגל צרפתי שנוסד בשנת 1881. המועדון זכה בשש אליפויות (1950, 1984, 1985, 1987, 1999, 2009) וארבעה גביעים לאומיים (1941, 1986, 1987, 2013), כאשר ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בזירה האירופית היה ההשתתפות בגמר גביע אופ"א ב-1996. בדרכה לגמר גברה בורדו על קבוצות כגון ריאל בטיס, מילאן וסלביה פראג. בגמר הפסידה הקבוצה לבאיירן מינכן, ובכך נמנע ממנה התואר האירופי הראשון שלה. המועדון הוקם ב-1881 וב-1937 הפך למקצועי. ב-1941 זכתה לראשונה בגביע הצרפתי. בעונת 1949/50 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הראשונה שלה, כשנה בלבד לאחר שעלתה מליגת המשנה. באותה תקופה כונתה חוליית ההגנה של בורדו "המבצר הבלתי חדיר". ההצלחה מיעטה לבוא בעשורים הבאים עד שנות ה-80. בעשור זה זכתה בורדו בשלוש אליפויות ובשני גביעים והעפילה במשך מספר שנים רצופות למפעלים אירופיים. אולם, חלה ירידה בכושר של הקבוצה לקראת סוף העשור ובתחילת שנות ה-90 הורדה הקבוצה לליגת המשנה מסיבות כלכליות. הקבוצה הצליחה לחזור לליגת העל בתוך זמן קצר, וב-1996 הגיעה להישג השיא שלה - גמר גביע אופ"א. בשנת 1999 היא זכתה באליפות החמישית שלה. האליפות הבאה הגיעה עשר שנים לאחר מכן, ב-2009, תוך שהיא עוצרת רצף שבע אליפויות של אולימפיק ליון. בעונת 2009/10 בורדו הגיעה לרבע גמר ליגת האלופות, שם התמודדה מול אולימפיק ליון והודחה. בעונת 2012/13 זכתה בורדו בגביע הצרפתי ה-4 בתולדותיה לאחר שניצחה את אביאן בגמר 2–3. ב-23 במאי 2015 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדשה, אצטדיון בורדו-אטלנטיק המונה 42,115 מקומות ישיבה. בנובמבר 2018 נרכשה על ידי איש העסקים האמריקאי ממוצא צרפתי, ז'וזף דרגוס, מייסד חברת General American Capital Partners. ב-22 ביוני 2021, בורדו הודיעה כי ז'רארד לופז רכש את המועדון. בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לליגה השנייה לראשונה מאז 1990/1991. זמן קצר לאחר מכן, ביולי 2022, הורדה הקבוצה לליגה השלישית עקב בעיות כספיות. ב-25 ביולי 2024 הודיעה הקבוצה על פירוק ויציאה מכלל פעילות עקב קשיים כלכליים. לאחר מכן ב-1 באוגוסט 2024 הוחלט שהקבוצה תחדש את פעילותה כקבוצה לא מקצוענית בליגה הצרפתית הרביעית. צרפת זינדין זידאן צרפת אלן ז'ירס צרפת כריסטוף דוגארי צרפת ביצ'נטה ליזארזו צרפת יואן גורקוף מרוקו מרואן שמאח' פורטוגל פאולטה גוסטבו פוייט לורן בלאן וילי סניול פאולו סוזה אליפויות צרפת (6) 1950, 1984, 1985, 1987, 1999, 2009 ליגת המשנה הצרפתית בכדורגל (1) 1992 הגביע הצרפתי (4) 1941, 1986, 1987, 2013 גביע הליגה הצרפתית (3) (2002, 2007, 2009) גביע הדלה אלפי (1): 1980 גביע האינטרטוטו (1): 1996 מדיה וקבצים בנושא ז'ירונדן דה בורדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ירונדן דה בורדו (בצרפתית) ז'ירונדן דה בורדו, ברשת החברתית פייסבוק ז'ירונדן דה בורדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'ירונדן דה בורדו, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ירונדן דה בורדו, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
אריק למינג

אריק ולדימר למינג (בשוודית: Eric Valdemar Lemming;‏ 22 בפברואר 1880 - 5 ביוני 1930) היה אתלט שוודי שהשתתף במגוון של ענפים, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות מהן 4 זהב, זכה 3 פעמים ברציפות בתואר בהטלת כידון, בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906. למינג החל את הקריירה האולימפית שלו באולימפיאדת 1900 בפריז בה סיים שלוש פעמים במקום רביעי בקפיצה לגובה, קפיצה במוט וביידוי פטיש ובמקום שמיני בזריקת דיסקוס. למינג גם סיים במקום האחרון בקפיצה לרוחק ומחוץ לשישייה הראשונה בקפיצה משולשת. באולימפיאדת אתונה (1906) זכה למינג ב-4 מדליות ביניהם אחת זהב בהטלת כידון ו-3 מדליות ארד בהדיפת כדור ברזל, משיכת חבל עם נבחרת שוודיה ובפנטאתלון. באולימפיאדת 1908 בלונדון זכה למינג בשתי מדליות זהב בהטלת כידון ובהטלת כידון בסגנון חופשי. באולימפיאדת 1912 בסטוקהולם זכה למינג בפעם שלישית ברציפות במדליית זהב בהטלת כידון. מדיה וקבצים בנושא אריק למינג בוויקישיתוף אריק למינג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אריק למינג, באתר olympedia.org אריק למינג, באתר Track and Field (גברים) אריק למינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אריק למינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אריק למינג זכה ב-3 מדליות זהב בלונדון 1908 ובעוד 4 מדליות, מהן מדליית זהב אחת באתונה 1906 שאינן נחשבות במניין המדליות, לפי הוועד האולימפי הבינלאומי אולימפיאדת אתונה (1906), נחשבה באותו הזמן, כאולימפיאדה הרביעית לכל דבר והשנייה שנערכה באתונה. היה זה אירוע חגיגי לציון עשור למשחקים האולימפיים בעידן המודרני. הוועד האולימפי הבינלאומי הכיר בה אך אינו מחשיב אותה כיום במניין האולימפיאדות. למרות שמדליות הוענקו בה הן לא נספרות במניין המדליות הרשמי של המשחקים האולימפיים ואינן מוצגות עם אוסף המדליות במוזיאון האולימפי בלוזאן, שווייץ.
קפריצ'ו

קפריצ'ו (באיטלקית: capriccio; בצרפתית: caprice; ברבים: קפריצ'י) היא יצירה מוזיקלית, על פי רוב חופשית למדי בצורתה ומלאת חיים באופייה. קפריצ'ו טיפוסי יהיה מהיר, נמרץ ובמקרים רבים וירטואוזי בטבעו. המונח מתייחס למגוון יצירות: בתקופת הבארוק שימש במקרים רבים יצירות קצרות לכלי מקלדת (לדוגמה, אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי, ויוהאן סבסטיאן באך סיים את הפרטיטה שלו בדו מינור, רי"ב 826, בקפריצ'ו, שהוא, על אף שמו, קטע קונטרפונקטי דחוס, העושה שימוש קפדני ושיטתי בנושא התוסס, כמעט הומוריסטי, שלו. כמו כן ידועים הקפריצ'י רי"ב 992 ו-993. את הקפריצ'ו רי"ב 992 כתב באך אולי בפרידתו מאחיו יוהאן יעקוב, שנסע לשרת כנגן אבוב בתזמורת בחצר המלך בשוודיה. הקפריצ'ו רי"ב 993 הוקדש ליוהאן כריסטוף באך. ניקולו פגניני השתמש בקפריצ'ו לקובץ בן עשרים וארבעה קטעים וירטואוזיים לכינור, אצל לואיג'י לניאני הוא מתנוסס על קובץ של שלושים ושישה קטעים וירטואוזיים לגיטרה וצ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב השתמשו בו ליצירות תזמורתיות (קפריצ'ו איטלקי וקפריצ'ו ספרדי, בסדר זה). ברהמס כתב מספר רב של קפריצ'י לפסנתר בשנות חייו האחרונות, כולם נחשבים בין היצירות יוצאות הדופן והרציניות ביותר של שלהי התקופה הרומנטית במוזיקה. קפריצ'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שלמה מינץ, "הקפריסים של פגניני: אטיודים או יצירות אמנות?"(הקישור אינו פעיל) בתוך אופוס – המגזין למוזיקה קלאסית. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קנצונה

קנצונה (באיטלקית: Canzone; ברבים קנצוני) היא יצירה מוזיקלית, שיר או בלדה שמקורם איטלקי או פרובאנסלי. המונח משמש גם להגדרת סוג של שירה הדומה למדריגל. לעיתים מכנים יצירה פשוטה ושירית באופייה קנצונה, בייחוד אם מחברה איננו איטלקי. דוגמה טובה לכך היא האריה "Voi che sapete" מתוך נישואי פיגארו של וולפגנג אמדאוס מוצרט. במוזיקה ובשירה, קנצונה היא יצירה מוזיקלית רב-קולית מהמאה ה-16, המבוססת על שירים קצרים שמקורם בפרובאנס, צרפת שהיו פופולריים באיטליה בימי הביניים. השירים עסקו באהבה, בטבע וביופי נשי. הם הורכבו מבתים שווים באורכם, ונחתמו בהקדשה או בבית קצר יותר. מספר השורות לבית היה בדרך כלל 14, כמו בסונטה. למעשה, הועלו השערות שהסונטה נבעה מהקנצונה. הכותבים המפורסמים ביותר של קנצונות היו המשוררים מהמאה ה-14: גווידו קוולקנטי, דנטה אליגיירי ופרנצ'סקו פטרארקה. הצורה המוזיקלית שלהם הייתה עיבוד קולי למלות השירים; המונח Canzone הוא גם בר-חליפין עם Canzona, צורה אינסטרומנטלית חשובה משלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17; יצירות כאלה כונו לעיתים קרובות "קאנצוני דה סונאר" וחשיבותן נעוצה בהיותן מבשרות הסונאטה. הטרמינולוגיה הייתה חופשית למדי בסוף תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק ומה שמלחין אחד כינה "קנצוני דה סונאר" עשוי היה להיקרא "קנצונה" או אפילו פנטזיה, אצל מלחין אחר. ביצירותיהם של מלחינים מסוימים, כמו פאולו קוואליאטי, נראה שלמונחים לא הייתה שום משמעות צורנית מכל וכל. בתחילה התבססו הלחנים על שירים פוליפוניים צרפתים-פלמים ("שנסונים"), ומאוחר יותר הולחנו לחנים מקוריים. הקנצונות הכליות, כגון הקנצונה לכלי נשיפה ממתכת של ג'ובאני גבריאלי, השפיעו על צורת הפוגה ומהן התפתחה צורת הסונאטה. שאנסון, סוגה הלקוחה מן הגרסה הצרפתית של המילה "Canzone", in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2 The New Harvard Dictionary of Music, ed. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-61525-5 "Canzone", in The Shapes of our Singing, a comprehensive guide to verse forms and metres from around the world, by Robin Skelton. EWU, Spokane, WA, 2002. ISBN 0-910055-76-9 "קנצונה" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980 "מילון הרווארד החדש למוזיקה" בעריכת דון רנדל, קיימברידג', מסצ'וסטס, הוצאת אוניברסיטת הרווארד 1986 "קנצונה" ב"הצורות של שירתנו", מדריך מקיף לבתי שיר, צורות ומשקלים מרחבי העולם, מאת רובין סקלטון, 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רשם אינטרנט אזורי

רשם אינטרנט אזורי (באנגלית: Regional Internet registry) הוא מוסד האחראי על הקצאת מספרי אינטרנט באזור בעולם. המספרים הארגונים מקצים הם כתובות IP עבור IPv4 ו-IPv6 וכתובות מערכת אוטונומית עבור ניתוב BGP. ישנם חמישה ארגוני רישום אזורי פעילים: American Registry for Internet Numbers - ARIN - צפון אמריקה וחלק מאזור הים הקריבי RIPE Network Coordination Centre - אירופה, המזרח התיכון ומרכז אסיה Asia-Pacific Network Information Centre - APNIC - אסיה ואזור האוקיינוס השקט Latin American and Caribbean Internet Address Registry - LACNIC - אמריקה הלטינית וחלקים ואזור הים הקריבי African Network Information Centre - AfriNic - אפריקה חמשת הרשמים מאוגדים ב"ארגון משאבים מספריים" (Number Resource Organization). רשמי האינטרנט האזוריים נוצרו כדי לחזק את הנייטרליות של רשת האינטרנט ולאפשר לכל אזור בעולם לקבוע את המדיניות שלו בנוגע להקצאת כתובות. הרשות למספרים מוקצים באינטרנט (Internet Assigned Numbers Authority, IANA) ו-ICANN מאצילים סמכויות לרשמי אינטרנט אזוריים, ואלה, בתורם פועלים בתיאום עם ספקי אינטרנט במדינות השונות. American Registry for Internet Numbers RIPE Network Coordination Centre Asia-Pacific Network Information Centre Latin American and Caribbean Internet Address Registry African Network Information Centre Number Resource Organization
קן קרצ'בל

קן קרצ'בל (באנגלית: Ken Kercheval‏; 15 ביולי 1935 - 21 באפריל 2019) היה שחקן טלוויזיה אמריקאי שנודע בשל גילום דמותו של "קליף בארנס" בסדרה דאלאס. קרצ'בל נולד בוולקוטוויל, אינדיאנה, בנם של רופא מקומי ואחות. הוא החל את דרכו כשחקן תיאטרון ומשנת 1962 הופיע על במות ברודוויי ו"אוף ברודוויי" בתפקידים במחזות כקברט ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?". במקביל, שיחק במספר תפקידים זוטרים בסדרות טלוויזיה. בשנת 1967 החל לשחק בטלוויזיה, כששיחק דמות בשם "ד"ר ניק האנטר" באופרת הסבון הפופולרית "החיפוש אחר המחר" (Search for Tomorrow). הסדרה שודרה ברציפות מאז שנת 1951, וקרצ'בל היה השחקן השני ששיחק את דמותו של הדוקטור החביב והפופולרי. עד לשנת 1978 שיחק קרצ'בל בתפקידי משנה רבים בטלוויזיה ואף בקולנוע. בטלוויזיה הופיע בתפקידי אורח בסדרות כ"סטארסקי והאץ'" או "קוג'אק", ובקולנוע הופיע בסרטים כ"רשת שידור". בשנת 1978 הצטרף לצוות הסדרה דאלאס בתפקיד קליף בארנס, יריבו המוערך של ג'יי אר יואינג גיבור הסדרה, אותו גילם השחקן לארי הגמן. דמותו הסימפתית של בארנס, שבמשך ארבע עשרה העונות שבהן שודרה הסדרה, ניסה לנקום בג'יי אר ובמשפחתו, אך לשווא, הייתה בין הדמויות האהובות על הצופים בסדרה המצליחה, ולצדו של הגמן היה קרצ'בל השחקן היחיד שדמותו הופיעה כמעט ברציפות מן הפרק הראשון בסדרה לפרק האחרון, ששודר בשנת 1991, לאחר ארבע עשרה עונות בהן שודרה הסדרה ברשת CBS. כן ביים קרצ'בל ארבעה מפרקי הסדרה. קרצ'בל הופיע בסרט ההמשך, "דאלאס: שובו של ג'יי אר" שצולם בשנת 1996. במהלך הסרטת הסדרה זכה קרצ'בל בפרסים כגון "Soap Opera Digest Awards" (בו זכה ב-1990) ו- "TV Land Awards" (בו זכה ב-1978). לאחר ירידת הסדרה "דאלאס" מהמסכים המשיך קרצ'בל להופיע בתפקידי משנה בטלוויזיה, והופיע בהופעות אורח בסדרות כג'ורדן או ER. קרצ'בל נישא פעמיים, והיה אב לשבעה ילדים. הוא התגורר בגרנדה הילס, קליפורניה, ובאינדיאנה. קרצ'בל נאבק בבעיות בריאות שנבעו מהתמכרותו לעישון ולאלכוהול. בשנת 1993 אובחן כחולה בסרטן הריאה, והחלים לאחר ניתוח בו הוסר חלק מריאתו. בדומה לחברו לסדרה הגמן, הוא נאבק זמן רב בהתמכרות לאלכוהול, ובשנת 2007 נדון לשלושה ימים בכלא על נהיגה בשכרות. נפטר באינדיאנה ב-21 באפריל 2019. מדיה וקבצים בנושא קן קרצ'בל בוויקישיתוף קן קרצ'בל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קן קרצ'בל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קן קרצ'בל, באתר AllMovie (באנגלית) קן קרצ'בל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קן קרצ'בל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קן קרצ'בל, באתר Discogs (באנגלית) קן קרצ'בל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)