laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרץ אופוצ'ינסקי

פרץ אופוצ'ינסקי (בפולנית: Perec Opoczyński; כ"ד בתשרי ה'תרנ"ג, 15 באוקטובר 1892 - טבת או שבט ה'תש"ג, ינואר 1943) היה סופר, משורר ומתרגם יידי. פעיל ציוני במפלגת פועלי ציון ועורך בטאון התנועה "דאס ווארט". נספה בשואת יהודי אירופה. נולד למשפחת חסידי גור בלוטומיירסק שליד לודז'. בילדותו התייתם ונאלץ לפרנס את עצמו, במקביל ללימודיו בישיבה. בגיל 12 החל לכתוב שירה עברית. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי ולאחר שחרורו עסק בהוראת עברית והחל לכתוב בעיתונות היהודית העברית והיידית בפולין. הוא מצא עבודה כסנדלר בלודז' ובשעות הפנאי כתב לעיתונות. מלבד שירים פרסם סיפורים מחיי החסידים, בעיקר ב"הצפירה", "היום" ו"בדרך". כן תרגם את "שכול וכשלון" של י. ח. ברנר ליידיש. הוא גילה עניין פוליטי, נעשה פעיל במפלגת פועלי ציון וגם ערך את עיתון התנועה 'דאס ווארט'. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא בגטו ורשה. הוא פעל במחתרת של פועלי ציון וגם עבר בארכיון רינגלבלום. נספה בגטו בתאריך לא ידוע. בין הפסבדונימים שבהם חתם על פרסומיו: משה מחוייב, פרץ אופוטשנר, ופרץ חסידא. טיוטת האגדה האחרונה שכתב (בקיץ 1942) 'דין תורה' מוקלדת במכונת כתיבה, הוקדשה לעסקן מנחם כהן שאותו הוא כינה 'מגנם של היתומים השכולים והנדחים', היא מצויה בבית לוחמי הגטאות. רשימות פרץ אופוצ'ינסקי ששרדו מגטו ורשה, ובהן: ילדים בחוצות, נושא המכתבים היהודי: פרקי יומן, וההברחה בגיטו ורשה. ראו אור במהדורה מוערת מאת צבי שנר בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר ראה אור בשפות שונות ובבמות מגוונות, ומהדורה אנגלית שלו יחד עם זכרונותיו של יוסף זליקוביץ' זכתה לתואר ספר השנה העולמי לשנת 2015–2016 בקטגוריה היסטוריה/ביוגרפיה. רשימותיו של אופוצ'ינסקי, כולל זכרונותיו מהגטו נדפסו בכמה ספרים וזכו לתרגומים לשפות אחדות: געזאמלטע שריפטן פון פרץ אפאטשינסקי, מיט א ביאגראפיע פון רינה אפער-אפאטשינסקי, ניו יורק: 1951 רעפארטאזשן פון ווארשעווער געטא: פרץ אפאטשינסקי, ורשה: יידיש בוך, 1954 רשימות, ערך והוסיף הערות: צבי שנר; תרגם מיידיש והביא לדפוס: אברהם יבין, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1970. פרץ אופוצ'ינסקי, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 314–318 פרץ אפאטשינסקי (1895-1943), דף שער בספרייה הלאומית דברי אזכרה, בתוך: מלך ניישטט (נוי), חורבן ומרד של יהודי ורשה, תל אביב, תש"ז, עמ' 247–248 Monika Polit, BEFORE THE WARSAW GHETTO: THE PRE-WAR WRITINGS OF PERETZ OPOCZYNSKI, YIVO 2019 (באנגלית) Anna Majchrowska, Najpilniejszy ze wszystkich. Perec Opoczyński (הכי דחוף מכולם. פרץ אופוצ'ינסקי) (בפולנית) כך לפי ידיעות גנזים שבפרק 'לקריאה נוספת', כנראה צ"ל: דאס נייע ווארט.
בית הכנסת דרבנט

בית הכנסת דרבנט, ידוע גם בשם קל נומז (Kele-Numaz , רוסית: Дербентская синагога "Келе-Нумаз") הוא בית הכנסת היחיד שקיים כיום בעיר דרבנט שבדאגסטן. במאה ה-19, החלק העליון והעתיק ביותר של העיר (שנמצא קרוב יותר למצודת נארין-קאלה), היה מיושב בעיקר על ידי מוסלמים, החלק המרכזי והשטוח על ידי יהודי ההרים, והחלק התחתון ליד הים, על ידי ארמנים ורוסים . בית הכנסת קל-נומאז נפתח בשנת 1914 ונמצא בפיקוח פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה (FJCR). בראשית העידן הסובייטי היו בעיר 11 בתי כנסת כולל הקל-נומז. בפברואר 1904 עתרה קהילת יהודי ההר לרשויות העיר בבקשה להקצות קרקע לבניית בית כנסת חדש. בעתירה נכתב כי בתקופה בה הייתה נסיכות פרסית (ח'אנת) בדרבנט (אנ') בנו היהודים בית כנסת ברחוב קומנדנצקאיה 2 (בית הכנסת מדרש אליהו), אך מספר המתפללים גדל מעבר ליכולת ההכלה של בית הכנסת. בעקבות העתירה הקצו שלטונות העיר 300 מ"ר לבניית בית תפילה בפינת רחוב גוליצין (כיום רחוב בויינאקסק) ונתיב קולודזני (כיום נתיב צ'פאייב). בני הקהילה רצו לשחזר את בניין בית הכנסת כפי שהיה בשנת 1914, ונדרשו לשם כך להוכיח בעלות על המבנה. את המסמך המעיד על הקצאת הקרקע לבניין בית הכנסת הם מצאו לאחר שיטוטים בארכיון העיר, ובעקבות כך פורק בית הכנסת בשנת 2009, ונבנה מחדש מהאבנים הישנות באמצעות חומרים חדשים. המבנה המחודש נקרא "המרכז הקהילתי היהודי". מעל הכניסה הראשית של המרכז הקהילתי היהודי ישנו שלט בעברית "ועשו לי מקדש ושכנתי בתוכם". השטח הכולל של המרכז הקהילתי היהודי הוא 2500 מ"ר. במקום פועל מקווה, גן ילדים עירוני ומוזיאון יהודי ההרים. ב-22 במרץ 2010 השתתפו נשיא דאגסטן מגומדסלאם מגומדוב והרב בערל לזר בטקס פתיחת בית הכנסת המחודש. ב-23 ביוני 2024 שרפו מחבלים את בית הכנסת היהודי בדרבנט, שנחרב לחלוטין. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת דרבנט בוויקישיתוף בית הכנסת בדרבנט, סרטון בערוץ "בהר-שח", באתר יוטיוב (אורך: 07:41) Синагога горских евреев «Келе-Нумаз» в Дербенте – крупнейшая на Северном Кавказе, STMEGI (ברוסית) אריאל בולשטיין, היהודים מארץ ההרים, באתר ישראל היום, 23 בנובמבר 2017 והסוכנויות, איתמר אייכנר (2024-06-23). "מתקפת טרור משולבת ברוסיה: ירי על בתי כנסת וכנסיות, שישה שוטרים וכומר נרצחו". Ynet. נבדק ב-2024-06-23.
אשונה היילי

אשונה היילי (באנגלית: Ashawna Hailey;‏ 8 באוקטובר 1949 - 14 באוקטובר 2011) הייתה מדענית מחשבים ופילנתרופית אמריקאית. היא הייתה בין היוצרות של תוכנית HSPICE (גרסה ממוסחרת של SPICE), שחברות עיצוב אלקטרוני רבות ברחבי העולם משתמשות בה כדי לדמות את המעגלים האלקטרוניים. החברה שלה, Meta-Software, שעמדה מאחורי המסחור של SPICE, ייצרה שיעור צמיחה שנתי מורכב של יותר מ-25–30 אחוז בכל שנה במשך 18 שנים, ובסופו של דבר הפכה לחלק מחברת Synopsys, שמכנה את HSPICE "'תקן הזהב'". להדמיית מעגל מדויקת". היילי למדה באוניברסיטת טקסס טק יחד עם אחיה התאום, קים היילי, והקימה את החברה הראשונה שלה בעודה בקולג'. נולדו לה 2 ילדים, ניל היילי ונורה היילי. היילי הייתה טרנסג'נדרית, נולדה בתור שון והחלה לחיות כאישה בשלב מאוחר בחייה. הייתה חלוצה לשוויון מגדרי. בשנת 1973, היילי הייתה חלק מהצוות שיצר את המיקרו-מעבד הראשון של חברת Advanced Micro Devices (AMD), ה-Am9080, על ידי הנדסה הפוכה של Intel 8080, ובשנת 1974, הזיכרון הבלתי נדיף הראשון של AMD, ה-2702 2048-bit EPROM. מוקדם יותר, היא, עם אחרים, בנתה את רצף השיגור עבור מערכת הספרינט נגד טילים בליסטיים עבור תאגיד מרטין מרייטה. כפילנתרופית, היילי ביקשה לתקן את מדיניות הממשלה בנושא סמי פנאי. במהלך חייה תרמה לקרן ACLU, קוד ורוד: נשים למען שלום, ברית מדיניות הסמים, להאכיל את אמריקה, רשת פעולה למען יערות הגשם, אכיפת החוק נגד איסור, פרויקט מדיניות מריחואנה, ארגון ארוייד (Erowid), האגודה הרב תחומית למען מחקרים פסיכדליים (MAPS), וכיהנה במועצת המנהלים של MAPS. לאחר מותה של היילי היא הותירה ירושה בסך 10 מיליון דולר שחולקה בין MAPS, ACLU, ברית מדיניות הסמים, פרויקט מדיניות מריחואנה ובנק מזון קציר שני. במה שהדירקטוריון שלו ראה כמחווה ראויה להיילי, פרויקט מדיניות המריחואנה הקדיש מיליון דולר מהעיזבון שלה ליוזמה שאפשרה לראשונה לבוחרים להכשיר מריחואנה לשימוש פנאי בקולורדו. אשונה היילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ראיון עם שון וקים היילי, באתר Stanford University Libraries, ‏29 בדצמבר 1997 אורכב מ-המקור ב-11 בנובמבר 2013. (באנגלית) Synopsys filing with the Securities and Exchange Commission: Form 8K/A of July 26, 2002 (אורכב 18.06.2012 בארכיון Wayback Machine) "Synopsis product page for HSPICE". אורכב מ-המקור ב-2013-09-23. נבדק ב-2011-11-09. שון היילי - אשונה, באתר האנדרטה המקוונת (באנגלית) דילן מקגראת', יוצרת HSpice, אשונה היילי, מתה, באתר EE times, ‏24 לאוקטובר 2011 (באנגלית) אשונה היילי, באתר semiengineering, ‏עדכון אחרון ב-27 במאי, 201 (באנגלית) שון היילי - אשונה, באתר ביוגרפיה לזיכרון "Law Enforcement Against Prohibition's 2010 Annual Report". Law Enforcement Against Prohibition. אורכב מ-המקור ב-2011-05-13. נבדק ב-2011-10-19. "Erowid Contributors 2011". The Erowid Center. נבדק ב-2012-10-10. "MAPS Receives 5-year, $150,000 a Year Pledge from Ashawna Hailey, Totaling $750,000!". 2009-03-06. נבדק ב-2011-10-19. "Treating war veterans and victims of terror and sexual abuse" (PDF). Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies. בפברואר 2009. נבדק ב-2011-10-19. {{cite web}}: (עזרה) Wayback Machine, web.archive.org, ‏2014-06-05 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אשונה היילי".
אווטאר: כשף האוויר האחרון – אזולה במקדש הרוחות

אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – אזולה במקדש הרוחות (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – Azula in the Spirit Temple) הוא רומן גרפי מאת פיית' ארין היקס (אנ'), פיטר ורטמן, אדל מאטרה ו-Comicraft (אנ'). זהו ספר הקומיקס השלושה עשר בסדרת הקומיקסים מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון", ומהווה המשך לספר "אווטאר: כשף האוויר האחרון – צל וערפל" ולעלילת סדרת הטלוויזיה "אווטאר" של ניקלודיאון וגם משמש כפריקוול לסדרה "האגדה של קורה". הספר יצא לאור על ידי חברת ההוצאה האמריקאית, דארק הורס קומיקס ב-1 בנובמבר 2023. הספר נחשף לראשונה באירוע הקומיק-קון, סן דייגו ביולי 2022. חברת ההוצאה האמריקאית, דארק הורס קומיקס, הודיעה בתחילה כי הספר אמור לצאת לאור ב-26 בספטמבר 2023 ולחנויות הקומיקס החל מ-27 בספטמבר 2023 אך תאריך היציאה נדחה לבסוף ל-1 בנובמבר 2023. דארק הורס קומיקס חשפו כי הספר יהיה מפרי יצירתם של פיית' ארין היקס (אנ'), פיטר ורטמן, אדל מאטרה ו-Comicraft (אנ'). ועל פי הפרסומים, הספר יעסוק בהתמודדותה של הנסיכה אזולה עם עברה. אלכס שלזינגר מאתר Screen Rant כתב כי בהתבסס על המדיות הקודמות מהזיכיון, אזולה היא דמות מסובכת בעלת בעיות נפשיות חמורות ועבר טראומטי. היא עשתה דברים איומים לאחיה ולאומתה, ויהיה מרתק לראות האם היא תהיה מסוגלת לכפר על חטאיה ברומן הגרפי העומד לצאת. איב ואסקז מ-Screen Rant תיארה כי המעריצים תוהים האם אזולה תתמיד בתעלוליה הישנים ותגרום לצרות בעולם הרוחות, או שמא תעבור מסע מכפר ותפתח דף חדש. היא ציינה כי כי התיאור בעטיפת הסר שנחשף, מראה את אזולה נכנסת אל תוך מבנה מאובק, דבר שתומך בתיאוריה שהמקום לא ייושב על ידי בני אדם במשך זמן רב, מה שמרמז על כך שאולי אזולה מחפשת מידע מהעבר. היא הוסיפה כי בגדיה מרופטים של אזולה עלולים להעיד על כך שהיא התרחקה מאורח החיים היוקרתי שלה כנסיכה, ומציעים את הפרשנות שאולי היא מחפשת תשובות איך להיות טובה יותר מהנסיכה חסרת המעצורים שהייתה. אווטאר: כשף האוויר האחרון – צל וערפל אווטאר: כשף האוויר האחרון (קומיקס) Azula in the Spirit Temple באתר פאנדום SDCC 2022: 'Avatar: The Last Airbender' Graphic Novel ‘Azula in the Spirit Temple’ Announced | The Mary Sue, The Mary Sue, ‏2 ביוני 2022 Adam Barnhardt, San Diego Comic-Con 2022 Confirms Dates for Return, ComicBook.com, ‏3 באוקטובר 2021 Avatar: The Last Airbender – Azula in the Spirit Temple, דארק הורס קומיקס (באנגלית) Alex Schlesinger, The Last Airbender's Next Chapter 'Azula in the Spirit Temple' Arrives This Sept, Screen Rant Avatar: The Last Airbender--Azula in the Spirit Temple TPB :: Profile :: Dark Horse Comics, דארק הורס קומיקס Eve Vazquez, Avatar: The Last Airbender Teases A New Temple Being Added To Canon, Screen Rant דארק הורס קומיקס, Revealed today at #SDCC!, טוויטר, ‏24 ביולי 2022 (באנגלית) Grant DeArmitt, Stream the Water, Earth, Fire, Air Avatar panel from NYCC, Popverse, ‏4 באוקטובר 2022
סוראז' (פולין)

סוראז' (בפולנית: Suraż) היא עיירה במחוז ביאליסטוק בפרובינציית פודלסיה בפולין. סוראז' שוכנת על גדות נהר נרב כ-27 קילומטרים דרום-מערבית לעיר ביאליסטוק, בירת הפרובינציה. בעיירה מתגוררים 986 תושבים (נכון ל-2021). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ב-1445 סוראז', שהייתה אז חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, קיבלה זכויות מגדבורג מהשליט קז'ימייז' היגלוני. ב-1569, עם יצירת האיחוד הפולני-ליטאי, האזור עבר לשטח הפולני באיחוד. העיר נפגעה קשות במהלך המלחמה הצפונית הקטנה עם שוודיה במאה ה-17. במהלך מרד ינואר כנגד האימפריה הרוסית ב-1863 העיר הייתה מרכז של פעילות מורדים ובמהלך דיכוי המרד השלטון הרוסי שלל מסוראז' את הזכויות העירוניות שלה וחלק מהתושבים הוגלו לסיביר. באותה תקופה גם נקבע תוואי מסילת הרכבת בין ורשה וסנקט פטרבורג והוחלט שהוא יעבור בלאפי ולא בסוראז', מה שפגע בפוטנציאל הכלכלי שלה. העיר סבלה נזקים כבדים הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה. הקהילה היהודית הראשונה בסוראז' החלה כנראה ב-1525, אך כעבור כמאה שנה באמצע המאה ה-17 העיר קיבלה את פריווילגיית Privilegium de non tolerandis Judaeis, זכות שניתנה לערים מסוימות באיחוד הפולני-ליטאי שלא להתיר יישוב יהודים, והקהילה באה אל קיצה. הקהילה נוצרה מחדש בסוף המאה ה-18 ובמפקד אוכלוסין ב-1799 נמנו במקום 12 יהודים. במהלך המאה ה-19 נרשם גידול משמעותי באוכלוסייה היהודית והיא הגיעה לשיאה במפקד 1897 כשהיו בסוראז' 368 יהודים, 23% מכלל האוכלוסייה. בסביבות 1865 הוקמו בית קברות יהודי ובית כנסת. לאחר מלחמת העולם הראשונה, במהלכה נהרס בית הכנסת המקומי, יהודים רבים היגרו לערים הגדולות בפולין או לארצות הברית, הקהילה הרשמית פורקה והיהודים הוכפפו לקהילת זבלודוב הקרובה יחסית. האוכלוסייה היהודית צנחה ל-120 תושבים ב-1921 ול-40 בלבד ערב מלחמת העולם השנייה. בתחילת המלחמה סוראז' הייתה בכיבוש ברית המועצות ולא הייתה השפעה משמעותית על חיי היהודים המקומיים. זמן קצר לאחר תחילת הכיבוש של גרמניה הנאצית במבצע ברברוסה בקיץ 1941 רופאים יהודיים מסוראז' אולצו לשרת בבית חולים שדה של הגרמנים. תוך זמן קצר היהודים רוכזו וכעבור שבועיים הם הועברו לגטו ביאליסטוק, שרוב יושביו נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה ב-1943. מדיה וקבצים בנושא סוראז' בוויקישיתוף "סוראז'", באתר השטעטל הווירטואלי סוראז' באתר Polska w liczbach (בפולנית). היסטוריה של סוראז' באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית) היסטוריה של הקהילה היהודית בסוראז' באתר השטעטל הווירטואלי (באנגלית) דמוגרפיה של הקהיליה היהודית בסוראז' באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית) בית הכנסת בסוראז' באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)
סוראז' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סוראז' – עיר ברוסיה סוראז' (בלארוס) – עיירה בבלארוס סוראז' (פולין) – עיירה בפולין
יוסף באביטש

יוסף באביטש (נהגה: בַּבִּיץ'; ה'תרמ"ה, 1885 – ה'תש"ב, 1942) היה מחנך, סופר וביוגרף יהודי פולני. שנספה בשואה. נולד בפרוז'ני ובה פעל רוב חייו. התחנך בחינוך מסורתי, ב'חדר' ובישיבות. בבגרותו השתלם בקורסים הפדגוגיים בגרודנו ומאז עסק בהוראה. באביטש כתב ביידיש ובעברית, מלבד ספריו (שנכתבו כולם ביידיש) כתב באביטש מאמרי ביקורת, מסות וסיפורים בעיתוני היידיש הבאים: אונזער לעבען, היינט, ליטערארישע בלעטער, מאמענט ומארגען זשורנאל. וכן בעיתונים העבריים: הזמן, המליץ, הצפירה ואחרים. בעיתון 'בדרך' פרסם בקביעות ביוגרפיות של סופרי עברית. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא בגטו פרוז'ני שבו מצא את מותו במהלך החורף של שנת ה'תש"ב (1942–1943). יוסף באביטש, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 327–328 מידע על יוסף בביץ' בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף באביטש, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יוסף באביטש, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסף באביטש".
מאגר גלעד

מאגר גלעד, (שמו הרשמי "מאגר נחל רז"). היא בריכה שנבנתה כמאגר מים לאצירת מי נחל רז לפני שהוא חובר לנחל התנינים הממוקם באזור קיבוץ גלעד. המאגר הוקם על ידי אנשי הקיבוץ, כדי להשקות במימיו את מטעי האבוקדו השייכים לקיבוץ. אל המאגר נשפכים גם מי קולחין של קיבוץ דליה. מי מאגר זה מזוהמים. בנוסף בשנת 2023 נכנסה אזהרה ע״פ מדגם מים של רשות הטבע והגנים ויצא אזהרת עכברת גם במאגר השני. טעות בתכנון הביאה ליצירת בריכה ממערב למאגר. מי בריכה זו ניזונים ממי נחל רז. באזור הבריכה הגדולה צומחים עצי אלון תבור וצמחיית גדות סבוכה כקנה מצוי, סוף, דרדרים, רקפות, כלניות והרדופים. מאגר גלעד, מפלי רז וגבעת הרקפות - טיול יום ברמות מנשה - Check In/Out, באתר Check In/Out, ‏בפברואר 2020 משה גלעד, מאגר בית זית הוא אחת הטעויות התכנוניות המביכות בארץ, אבל הנוף מפצה, באתר הארץ, 23 במרץ 2022
אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023

אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-37 נערכה באיסטנבול, טורקיה בין ה-2 במרץ ל-5 במרץ 2023. פמקה בול (הולנד הולנד), זכתה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר. יקוב אינגבריגטסן (נורווגיה נורווגיה), זכה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר. נפיסטו ת'יאם (בלגיה בלגיה), קבעה בקרב חמש שיא עולם חדש של 5055 נקודות. מדיה וקבצים בנושא אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023, ברשת החברתית פייסבוק אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023, ברשת החברתית אינסטגרם
יליזובו

יליזובו (ברוסית: Елизово) היא עיירה הממוקמת בחצי האי קמצ'טקה במזרח רוסיה. היא משתייכת למחוז קמצ'טקה. היישוב נוסד בשנת 1848 ככפר בשם "סטארי אוסטרוג" (Stary Ostrog). בשנת 1897 שונה שם היישוב ל"זאבוייקו" (Zavoyko) על שמו של האדמירל וסילי זאבוייקו (אנ') אשר הנהיג בקרב ההגנה על פטרופבלובסק (אנ') כנגד צבאות האימפריה הבריטית והאימפריה הצרפתית שתקפו את העיר בשנת 1854, במהלך מלחמת קרים. שם היישוב שונה ליליזובו בשנת 1924. הוענק ליישוב מעמד עירוני (אנ') בשנת 1964, והוא הוכרז כעיירה בשנת 1975. העיירה ממוקמת בגובה של כ־20 מטרים מעל פני הים, כ־10 קילומטרים מחופי האוקיינוס השקט וכ־12 קילומטרים מצפון־מזרח לפטרופבלובסק־קמצ'טסקי, בירת החבל. כ־25 קילומטרים מצפון־מזרח לעיירה נמצאים שניים מהרי הגעש של קמצ'טקה: קוריאקסקי ואווצ'ינסקי. נכון לאומדן משנת 2018, בעיירה מתגוררים כ־39,200 תושבים, ירידה קלה מאז מפקד האוכלוסין בשנת 2010, אז התגוררו בעיירה 39,569 תושבים. אוכלוסיית העיירה פחתה בכמה אלפים מאז מפקד האוכלוסין של שנת 1989 ומפקד האוכלוסין בשנת 2002. נכון לשנת 2010, 89.4% מאוכלוסיית העיירה הם רוסים, 3.5% הם אוקראינים, 1.5% קוריאנים, 0.6% הם טטרים, 0.6% הם בלארוסים ו־4.4% הם אחרים. ממזרח לעיירה נמצא נמל התעופה אליזובו (אנ') ממנו יוצאות טיסות ליעדים שונים ברוסיה, הבולטים שבהם הם מוסקבה, ולדיווסטוק וחברובסק. בנוסף, העיירה מחוברת לכביש הראשי של חצי האי. נהר אוואצ'ה (אנ') עובר דרך העיר ונשפך לאוקיינוס השקט מספר קילומטרים דרומה. ישנו גשר אחד לרכבים אשר מחבר בין שני חלקי העיר משני צידי הנהר. מדיה וקבצים בנושא יליזובו בוויקישיתוף Историческая справка "Главная".
Last Night (שיר של מורגן וולן)

"Last Night" הוא שיר שנכתב על ידי ג'ון ביירון, אשלי גורלי, ג'ייקוב קאשר הינדלין וריאן וויציק, והוקלט על ידי זמר הקאנטרי האמריקאי מורגן וולן. זה הסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן שלו, One Thing at a Time, משנת 2023. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של הבילבורד בפברואר 2023. במרץ 2023, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר עוסק בזוג, לו "הלילה האחרון" ביחד. פיל ארנולד מ-Music Talkers שיבח את השימוש בגיטרה אקוסטית בשיר ואת ה"זרימה" של מילותיו. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד ב-13 בפברואר 2023, ועלה ממיקום הבכורה במקום השביעי שבוע לפני כן. בשבוע זה, הסינגלים הקודמים שלו, "Thought You Should Know" ו-"You Proof" הגיעו למקומות השני והשלישי בהתאמה, כש-"I Wrote the Book" הגיע למקום העשירי. בשבוע צאתו של One Thing at a Time, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. זהו שיר הקאנטרי הראשון בביצוע אמן יחיד שהגיע להישג זה במאה ה-21. מידע על הסינגל "Last Night" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Last Night" באתר Genius סרטון השיר "Last Night" באתר יוטיוב Phil Arnold (12 בפברואר 2023). "Review: 'Last Night', Morgan Wallen". Music Talkers. נבדק ב-13 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Country Update" (PDF). Billboard. 13 בפברואר 2023. נבדק ב-13 בפברואר 2023. {{cite journal}}: (עזרה) Gary Trust, Morgan Wallen Notches First Billboard Hot 100 No. 1 With ‘Last Night’, Billboard, ‏2023-03-13 (באנגלית אמריקאית) Hot 100 Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Streaming Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Radio Songs 2023, Billboard, ‏2023 (באנגלית) Digital Song Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Pop Airplay Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Adult Contemporary Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Adult Pop Airplay Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Hot Country Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Country Airplay Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Country Digital Song Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) ARIA Top 50 Singles Chart, ARIA, ‏5 באוגוסט 2023 (באנגלית)
סוראז' (בלארוס)

סוראז (בבלארוסית וברוסית: Сураж) היא עיירה במחוז משנה ויטבסק במחוז ויטבסק בבלארוס. העיירה שוכנת במקום בו נהר קספליה (אנ') נשפך אל נהר דווינה, במרחק של כ-45 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר ויטבסק, בירת המחוז. בעיירה מתגוררים כ-700 תושבים (נכון ל-2022). בסביבות 1560 הוקמה טירת סוראז' בקרבת גבולה המזרחי של הדוכסות הגדולה של ליטא וכעבור כמה שנים נוצרה סביבה ההתיישבות. ב-1616 העיירה נשרפה בפשיטה של כוחות רוסיה הצארית והם אף כבשו אותה ב-1654 במהלך מלחמת רוסיה–פולין, אך היא הוחזרה לאיחוד הפולני-ליטאי בהסכם אנדרוסובו ב-1667 שסיים את המלחמה. בחלוקת פולין הראשונה ב-1772 האזור עבר לשליטת האימפריה הרוסית, ולאחר בקריסתה ב-1918 לשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית של ברית המועצות. ב-12 ביולי 1941, במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה, העיירה נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית והיא נותרה בכיבוש גרמני עד ששוחררה על ידי הצבא האדום ב-28 באוקטובר 1943. ראשיתה של הקהילה היהודית במקום בסוף המאה ה-18. ב-1863 נמנו בה 848 יהודים שהיו קצת יותר משליש מהאוכלוסייה וב-1897 היו בה 1,246 יהודים, 45.6% מהאוכלוסייה. ב-1905 התרחש בסוראז' פוגרום, כחלק מאירועי מהפכת 1905. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת ברית המועצות יהודים רבים עזבו את סוראז' לערים גדולות יותר וב-1939 נמנו במקום 461 יהודים בלבד. יהודים רבים שנמלטו מוויטבסק מפני הצבא הגרמני נתקעו ביחד עם האוכלוסייה המקומית לאחר שכיבוש סוראז' הושלם ביולי 1941. באוגוסט כלל היהודים, 674 איש, נלקחו אל מחוץ לעיירה ושם הגרמנים רצחו אותם בבור הריגה. ב-1996 הגופות מאתר ההריגה נלקחו לבית הקברות היהודי ונקברו כראוי וכעבור שנה הוקמה שם אנדרטה לזכרם ביוזמת הקהילה היהודית של ויטבסק. מדיה וקבצים בנושא סוראז' בוויקישיתוף סוראז' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) סוראז', עיר בפלך ויטבסק, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית) "Численность населения на 1 января 2022 г. и среднегодовая численность населения за 2021 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов, поселков городского типа" (ברוסית). Национальный статистический комитет Республики Беларусь. 2022-03-28. נבדק ב-2023-03-07. סוראז', עיר בפלך ויטבסק, במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (אנ') (ברוסית). דניאל רומנובסקי (אנ'), ינוביצ'י, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1679–1680), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) סוראז' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) סוראז', עיר בפלך ויטבסק, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית) סיפור רצח יהודי סוראז' באזור מפעל הפשתן הנטוש בסוראז' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
אמיל בארה

אמיל בארה (במקור באראך - Barach, בהונגרית: Baré Emil; וינה, 8 בספטמבר 1870 – בודפשט, 29 במרץ 1943) היה כנר וירטואוז ומורה, פרופסור למוזיקה. הוא ניגן את כינור הסולו בביצוע המלא הראשון של יצירת המלחין בלה ברטוק "שני דיוקנאות". אמיל באראך נולד במשפחה יהודית-הונגרית כבנם של זיגמונד ברך (1842–?), רופא יליד באצ'קה טופולה (אז ממלכת הונגריה כיום בסרביה), ושל רוזה גוטלוב (1841–1913) ילידת מורביה, שהייתה מחנכת וסופרת תחת השם הבדוי ד"ר מריה לאַבֵרָה. אמיל בארה שינה את שמו לבארה כשהיה בן שש עשרה. אמיל בארה היה תלמידו של יוזף הלמסברגר הבן בקונסרבטוריון של Gesellschaft der Musikfreunde בווינה, ולאחר מכן המשיך את הכשרתו אצל לאמבר מסאר (אנ') בקונסרבטואר של פריז. בפריז הוא ניגן בתזמורת למורו (אנ'), בתזמורות של האופרה הגדולה ובתיאטראות הזמר הגרמניים, ובין 1897 לבין 1902 הוא היה "סגן הקונצרטמאסטר" של התזמורת הסימפונית של שיקגו. הוא הגיע לבודפשט לאחר שהותו בארצות הברית. ב-1903 הפך לקונצרטמאסטר (כנר ראשי) של תזמורת בית האופרה של בודפשט ולמורה ב"מוזיקה לאומית". ב-24 ביוני 1906, בבודפשט, נשא את אמה ראדו, בתם של וילמוש ראדו ושל רגינה גולדשטיין, שהייתה צעירה ממנו ב-15 שנים. ב-20 באפריל 1916, שני הפרקים של "שני דיוקנאות" של ברטוק בוצעו לראשונה בסולו הכינור שלו, בניצוחו של אישטוואן שטרסר ובהשתתפות תזמורת האופרה. (החלק הראשון הוצג כבר ב-1911 על ידי אימרה ואלדבאואר) ב-1919, הוא המיר את דתו היהודית לדת הקתולית. חברותו באופרה הסתיימה ב-1933 לאחר שלושה עשורים, הוא לימד ב"מוזיקה לאומית" כפרופסור לכינור עד 1935. תלמידו המפורסם ביותר היה ליקו אמאר. לקסיקון יהודי הונגרי לקסיקון התיאטרון ההונגרי בנצה סאבולצ'י – אלדאר טוט : לקסיקון מוזיקה. עורך ראשי: דנש ברטה. בודפשט, 1965. הוצאת מוזיקה. אילן היוחסין שלו באתר geni.com מדיה וקבצים בנושא אמיל בארה בוויקישיתוף "Österreich, Niederösterreich, Wien, Matriken der Israelitischen Kultusgemeinde, 1784-1911," images, FamilySearch (https://familysearch.org/pal:/MM9.3.1/TH-1942-25797-4760-26?cc=2028320&wc=MMGD-K12 : hozzáférés 2014. november 16.), 15. Bezirk (Fünfhaus-Sechshaus) > Geburtsbücher > Geburtsbuch 1868-1892 > image 35 of 435; Bécs Város és Tartomány Levéltára, Bécs. Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 307/1943. folyószáma alatt. "Frauen in Bewegung 1848–1938". אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-2014-11-16. Staudacher, Anna L.: „… meldet den Austritt aus dem mosaischen Glauben". Frankfurt am Main, 2009. Peter Lang מסת"ב 9783631558324 Musicians of the Chicago Symphony Orchestra from 1891 – today A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 736/1906. folyószáma alatt. www.musicologie.org A budapest-belvárosi plébánia hiv. 1702/1919. sz. áttérési bizonyítványa szerint.