laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוביק טל

דוביק טל (נולד ב-10 במאי 1953) הוא איש צבא בדימוס, שכיהן כמפקד חטיבה 7 וכקצין שריון ראשי בצה"ל והשתחרר בדרגת תת-אלוף. מאז 2007 מכהן כמנכ"ל תעשיות מלח לישראל. טל (במקור רוזנטל), נולד וגדל בפרדס חנה, התגייס לקורס טיס אך נשר ממנו לאחר מספר חודשים ועבר לשרת בחיל השריון. לחם כתותחן טנק במלחמת יום הכיפורים ועם סיומה עבר קורס מפקדי טנקים מזורז וקורס קציני שריון מקוצר. ב-1976 מונה למפקד פלוגה בגדוד 532 בחטיבה 460. בהמשך שירת כסגן מפקד הגדוד וקצין מבצעים של אוגדה 162. בשנים 1979–1980 למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. באוגוסט 1981 מונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7, הגדוד בפיקודו עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז ומנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה. עם פרוץ הקרבות פעל בגזרה המערבית של הבקאע וכבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה. בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון ובקרב משע'רה. לאחר מכן שירת טל כסגן מפקד חטיבה 7, ולאחר שלא אושר לו לצאת ללימודי תואר שני, בחר להשתחרר מצה"ל וללמוד תואר שני בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. ב-1987 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד חטיבת מרכבות האש, חטיבת שריון במילואים. בנובמבר 1988 מונה למפקד חטיבה 7. החטיבה בפיקודו התפצלה בין משימות שונות: גדוד אחד נותר בכוננות ברמת הגולן, אחר פוזר לאורך גזרת דרום לבנון בין המוצבים השונים, והגדוד השלישי עסק במשימות ביטחון שוטף ביהודה ושומרון. ביולי 1990 סיים את תפקידו ומונה לסגן מפקד אוגדה. בשנים 1991–1994 פיקד על עוצבת המפץ. לאחר השתלמות בארצות הברית מונה ב-1995 לקצין שריון ראשי והשתחרר ב-1997. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל חברת ממסר, חברת בת של המשביר המרכזי, יבואנית רכבי איווקו וג'ון דיר. בנובמבר 2001 מונה לסמנכ"ל בקבוצת קרסו והיה ממונה על השירות בתחום הרכב ("אפטר סייל"). במאי 2006 מונה למנכ"ל חברת המלח לישראל, ובאוגוסט 2007 למנכ"ל תעשיות מלח לישראל. דוביק טל באתר יד לשריון ליאת רון, ‏פורטפוליו / דוביק טל, באתר גלובס, 22 בינואר 2009 דוח מיידי על מינוי נושא משרה בכירה, תעשיות מלח לישראל גדוד "מרכבות" 77 בלחימה ממערב לליטני, אתר יד לשריון יוסי פלד, זיכרונות ולקחים ממלחמת שלום הגליל, מערכות 413, יולי 2007, עמ' 52-53. גדוד "מרכבות" 77 בלחימה ממערב לליטני, אתר יד לשריון גל פרל פינקל, "ליצור שפה משותפת ולהביא לידי ביטוי את כל יסודות הקרב המשולב", הבלוג על הכוונת, ‏ 12 במאי 2013.
קלצונה

קַלְצוֹנֶה (באיטלקית: Calzone al forno, בתרגום חופשי: "גרב" או "מכנסיים" בתנור, ידוע גם כ"פיצה ממולאת") הוא מאפה בצק מקופל שמקורו באיטליה. ההכנה נעשית על ידי אותם מרכיבים המשמשים להכנת פיצה, כאשר את הבצק מקפלים לשניים בצורת חצי סהר בטרם האפיה. הקלצונה הבסיסי ממולא בגבינת מוצרלה ובעגבניות, ועשוי להכיל בתוכו מרכיבים נוספים המשמשים כתוספות לפיצה. במטבח החלאבי ישנו מאפה דומה בשם כלצונס ויש משערים שמקורו בקלצונה האיטלקית. סמבוסק פיצה פיצה פריטה המטבח האיטלקי מדיה וקבצים בנושא קלצונה בוויקישיתוף תומר ויסהוף, המדריך השלם להכנת קלצונה, באתר nrg‏, 7 במרץ 2012 קלצונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כלצונס במטבח הסורי-חלאבי ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'אלד אבו טועמה

ח'אלד אבו טועמה (ערבית: خالد أبو طعمة; נולד ב-1963) הוא עיתונאי ומרצה ערבי-ישראלי. הוא שימש ככתב ביהודה ושומרון בעבור "ג'רוזלם פוסט" ועבור "U.S. News & World Report", ומפיק בעבור חדשות רשת NBC משנת 1988. עמית מחקר בכיר במכון גייטסטון וחוקר ועמית בכיר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. אבו טועמה נולד בשנת 1963 וגדל בבאקה אל-גרבייה. סיים תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים. החל את עבודתו ככתב בעבור אל פג'ר, עיתון המזוהה עם אש"ף.בשנת 2011 זכה בפרס לביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת. כמו כן, הוא מפרסם את מאמריו באתר Gatestone Institute. בכתיבתו ניכרת הביקורת כלפי העומדים בראש הרשות הפלסטינית אשר עסוקים לדבריו יותר בביקורת כלפי ישראל מאשר להקדיש את זמנם לשיפור חייהם של הפלסטינים בגדה המערבית. טועמה נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא ח'אלד אבו טועמה בוויקישיתוף KHALED ABU TOAMEH AND THE ISRAELI-PALESTINIAN DILEMMA(הקישור אינו פעיל) http://www.gatestoneinstitute.org/author/Khaled+Abu+Toameh טוריו של ח'אלד אבו טועמה באתר מידה (בעברית) חוקרי המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, החוקרים, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ‏2020 Khaled Abu Toameh - Author at Aish.com, Aish.com (באנגלית אמריקאית) Distinguished Senior Fellows, Gatestone Institute (באנגלית) Khaled Abu Toameh, Gatestone Institute (באנגלית) Charley J. Levine, Interview: Khaled Abu Toameh, Hadassah Magazine, ‏2013-08-24 (באנגלית אמריקאית) Khaled Abu Toameh, Telling the Truth about the Palestinians, Middle East Forum, ‏2004-04-27 (באנגלית) יוני קמפינסקי, מסוכן להיות עיתונאי אוביקטיבי ברש"פ, באתר ערוץ 7, 21 בפברואר 2011
אור-נמו

אוּר-נַמּוּ היה מלך שומרי של העיר אור. לפי הכרונולוגיה התיכונה הוא שלט בין השנים 2094–2111 לפני הספירה. הוא היה מייסד שושלת אור 3 ושלט על שומר ואכד. במהלך מאות שנים במסופוטמיה שלטו אכדים וגותים. מושל העיר ארך אותו-ח'גל מרד בהם בעזרת מושלים שומריים אחרים. בתקופת שלטונו של אותו-ח'גל אור נמו היה מושל של אור. השתמרה כתובת שבה אור נמו מבקש חיים ארוכים לאותו-ח'גל. בסוף אור נמו מרד באותו-ח'גל והפך למלך ארץ שומר ואכד. כשהוא הפך למלך ארץ שומר ואכד הוא העביר לאור את מרכז השלטון, מה שהפך את אור לעיר המרכזית של מסופוטמיה. הוא נהרג במלחמה נגד עם הגותי לאחר שצבאו נטש אותו. בנו שולגי ירש את השלטון. בהתאם למסורת של מלכים קודמים, אור נמו בנה מקדשים, כולל זיקורתים בערים דרום מסופוטמיות שהיו תחת שליטתו: אור (הזיקורת הגדול של אור), ארידו, ארך וניפור. הוא נפטר טרם השלמת הזיקורת באור (בנו שולגי השלים את הבניה). בזמן חפירות בארך, ביסודות של המקדש נמצא לוח שבו כתוב שאור נמו בנה מקדש לכבוד האל ננה. לבנים עם חותמת של אור נמו נמצאו בארידו, ניפור ואומה. ארידו העיר של אל אנכי, עניינה אותו כמרכז דתי וכנמל חשוב. הוא ציווה לחפור תעלה מאור לארידו, התעלה שימשה גם להשקיה וגם לחיבור אור עם המפרץ הפרסי. בניפור הוא התחיל לשקם את המקדש של האל אנליל, זה גרם לשיפור יחסים בין אור נמו לבין הכוהנים. אור נמו שיפר את תעלות ההשקיה הקיימות ובנה תעלות חדשות. אור נמו המשיך בצורת השלטון של האכדים. הוא מינה את המושלים, לעיתים מקרב מקורביו. יוצאים מן הכלל היו אזורים מרוחקים וכן העיר הקדושה ניפור, שם תפקיד אנסי המשיך לעבור בירושה מאב לבן. אור נמו ארגן מחדש את הצבא. הוא חיבר קודקס חוקים, שנקרא במחקר חוקי אור-נמו, ממנו נשמר עד ימינו חלק קטן והוא נחשב לעתיק ביותר שנותר. תקופת אור 3 שומר רשימת המלכים השומרית חוקי אור-נמו מדיה וקבצים בנושא אור-נמו בוויקישיתוף אור-נמו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Department of Ancient Near Eastern Art, “Ur: The Ziggurat.” In Heilbrunn Timeline of Art History, New York: The Metropolitan Museum of Art, 2000
איגור נטו

איגור אלכסנדרוביץ' נטו (ברוסית: Игорь Александрович Нетто;‏ 9 בינואר 1930 – 30 במרץ 1999) היה כדורגלן סובייטי-רוסי ששיחק בעמדת הקשר, ונחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הסובייטים בכל הזמנים. נטו החל את הקריירה שלו כמגן שמאלי, אך בשל יכולות הכדרור והטכניקה המרשימה שהפגין הוסט בהמשך לקישור. נטו החל את הקריירה שלו בקבוצת ספרטק מוסקבה ב-1949, ושיחק בה במשך כל הקריירה. הוא הבקיע 37 שערים ב-367 משחקי ליגה, וסייע לקבוצתו לזכות בחמש אליפויות של ליגת העל הסובייטית בשנים 1952, 1953, 1956, 1958 ו-1962, ובשלושה גביעי ברית המועצות. בעקבות היכולת המרשימה שהפגין במדי ספרטק, קיבל נטו את סרט הקפטן של נבחרת ברית המועצות ב-1954, ושימש בתפקיד עד לסיום הקריירה שלו. נטו הוביל כקפטן את נבחרת ברית המועצות לזכייה במדליית הזהב בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מלבורן ב-1956. כעבור שנתיים נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1958, אך בשל פציעה החמיץ את כל משחקי הטורניר, למעט המשחק השלישי בשלב הבתים מול נבחרת ברזיל. באליפות אירופה בכדורגל הראשונה שנערכה ב-1960, הוביל נטו את ברית המועצות לזכייה, לאחר ניצחון על נבחרת יוגוסלביה במשחק הגמר. במהלך הטורניר המוצלח הוא ניהל את משחקה של הנבחרת במרכז המגרש לצידו של יורי וובינוב. במונדיאל 1962 סייע נטו לנבחרתו להעפיל לרבע הגמר, שם הודחה על ידי נבחרת צ'ילה. במהלך משחק נגד אורוגוואי הפגין הגינות יוצאת דופן: איגור צ'יזלנקו הצליח להכניס את הכדור לשער, אך היה זה דרך חור ברשת החיצונית; נטו עדכן את שופט המשחק בכך על מנת שיפסול את השער. ב-1966 פרש נטו ממשחק, ומאוחר יותר הפך למאמן הוקי קרח. ב-1967 החל לעבוד גם כמאמן כדורגל, ושימש כמאמנן של אומוניה ניקוסיה, שיניק ירוסלבל, נבחרת איראן, פאניוניוס ונפצ'י באקו. ב-1957 הוענק לו עיטור לנין על הישגיו בספורט. אצטדיון קבוצת המילואים של ספרטק מוסקבה נושא את שמו. מדיה וקבצים בנושא איגור נטו בוויקישיתוף איגור נטו, באתר Transfermarkt איגור נטו, באתר National Football Teams איגור נטו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt איגור נטו באתר נבחרת רוסיה איגור נטו באתר Sports-Reference איגור נטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי

מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי (סינית: 上海 城市 规划 展览馆; פין-יין: Shànghǎi Chéngshì Guīhuà Zhǎnlǎn Guǎn). הוא מרכז תערוכות בן 6 קומות עם 2 קומות מרתף הממוקם בכיכר העם בשאנגחאי סמוך לבניין הממשל העירוני ומציג את הפיתוח והתכנון העירוני. המוזיאון מציג בין השאר דגמים בהתפתחות ההיסטורית של העיר שאנגחאי. הבניין תוכנן על ידי האדריכל לינג בנלי מהמכון לעצוב אדריכלות ומחקר של מזרח סין (ECADI). המבנה הוקם בדמות תיאטרון גדול ומצופה באלומיניום. גג המבנה הוקם בדמות סמלית של ממברנה. גובהו של המבנה הוא 43 מטר. האולם המרכזי של המוזיאון הוא דגם גדול של העיר שאנגחאי ובו מצויים כל מבני העיר כולל מבנים שעדיין לא הוקמו ונמצאים בתהליכי הקמה. המבקרים באולם יכולים לראות את דגם העיר מן הצד או לעלות קומה ולצפות בו מלמעלה. הדגם נועד לייצג את שאנגחאי ולכלול את כל ההתפתחויות המתוכננות של העיר. עם זאת עקב גודלו של הדגם עוברים בו כמה עמודים המסתירים את תצוגת המבנים בו. לצד האולם המרכזי ישנו אולם קטן בו מוקרנים סרטים ב-360 מעלות. בנוסף לכך הצופים באולם מרגישים כמו בבית קולנוע תלת־ממדי עם כיסאות זזים ובו מוקרנים גם סרטים על העיר שאנגחאי כולל סרטון על תערוכת אקספו 2010. דגם מוקטן של גורדי שחקים בשאנגחאי המוצב בכניסה למוזיאון דגם מתוכנן של איים באזור שאנגחאי דגם של העיר שאנגחאי מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי
סק"א רוסטוב

מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב על הדון (ברוסית: Футбольный клуб СКА Ростов-на-Дону) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון. הישג השיא של הקבוצה הוא הזכייה בגביע הסובייטי ב-1981 והיותה סגנית האלופה ב-1966. יריבתה הגדולה הייתה קבוצת רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב. המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בקיץ 1937 בשם "רודקה סקב"ו" (קבוצה של בית הקצינים הפיקודי). שמו הנוכחי הוענק לו ב-1960. הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית הראשונה ב-1958. עד אז הקבוצה התמודדה רק בטורנירים אזוריים. ב-1958 העפילה לליגה הבכירה ונותרה בה עד שנת 1973. בשנים 1959, 1960, וב-1963 ו-1964 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, אך הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1966 כשהוכתרה לסגנית האלופה באותה עונה, שבה זכתה דינמו קייב. בשנות השבעים והשמונים הקבוצה התנדנדה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה הסובייטית והופעתה האחרונה בליגה בכירה הייתה בשנת 1985. ב-1980 היא זכתה בגביע ובשל זכייתה בגביע, ב-1981 הקבוצה קיבלה את הזכות להשתתף במשחקי גביע המחזיקות. סק"א שיחקה מול אנקרגיוז'ו הטורקית: במשחק הראשון סק"א ניצחה 3:0 ובמשחק הגומלין הביסה 0:2 והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו שיחקה מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. המשחק הראשון הסתיים בניצחון 0:1 לרוסים, אך במשחק הגומלין בפרנקפורט הרוסים התקשו מאוד והפסידו 2:0, תוך שהם מאבדים את הסיכוי להעפיל לרבע הגמר מול טוטנהאם. בשנים 1990–1991 הודחה לליגה השנייה. למרות הצלחתה המזהירה בעת הסובייטית, לאורך שני העשורים הראשונים לקיומה של הליגה הרוסית הקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה ושיחקה מספר עונות בליגה החובבנית. היא מתקשה לשחזר את הישגיה ההיסטוריים והישג השיא שלה בתקופה הפוסט-סובייטית הוא מקום 13 בליגת המשנה הרוסית בעונת 2008. באותה עונה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל. ביולי 2019 נודע שהראפר הרוסי באסטה גייס משקיעים לקבוצה על מנת לסייע לתחייתה המחודשת. ברם בשנות תקופתו, הקבוצה צברה חובות רבים ובינואר 2024 הראפר הודיע על עזיבתו והקבוצה נכנסה לפשיטת רגל והליך פירוק. הקבוצה אורגנה מחדש כקבוצה חובבנית שמתמודדת בליגת המדיה MFL, שמורכבת מקבוצות חובבניות שמשחקים בהן בלוגרים ואנשי שואו-ביזנס רוסיים. גביע המחזיקות ברית המועצות בברית המועצות: ליגת העל הסובייטית בכדורגל סגנות: 1966 הגביע הסובייטי בכדורגל זכייה: 1981 סגנות: 1969, 1971 למועדון היה גם מחלקת כדורעף שזכתה בגביע הסובייטי בכדורעף בעונת 1983. מדיה וקבצים בנושא סק"א רוסטוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סק"א רוסטוב סק"א רוסטוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Transfermarkt אתר האינטרנט הישן Рэпер Баста решил возродить футбольный клуб Правительство Дона поддержит футбольный клуб "СКА-Ростов" https://www.donnews.ru/fk-ska-rostov-basty-uhodit-ih-professionalnogo-futbola https://bloknot-rostov.ru/news/basta-zayavil-ob-ukhode-rostovskogo-ska-iz-profess-1693771 https://fcskarostov.ru/article.asp?id=SKA-Rostov-na-Donu-perehodit-v-Winline-Medialigu-1271
מועדון הכדורגל סק"א

האם התכוונתם ל... סק"א רוסטוב – מועדון הכדורגל הצבאי של העיר רוסטוב על הדון סק"א-אנרגיה חברובסק – מועדון הספורט הצבאי מהעיר חברובסק, מזרח רוסיה
סק"א חברובסק

מועדון הכדורגל סק"א חברובסק (ברוסית: Футбольный клуб СКА Хабаровск) היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר חברובסק, אשר משחקת בליגת המשנה הרוסית. הקבוצה התמודדה בעונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל והייתה הקבוצה המזרחית ביותר המשחקת בליגת העל הרוסית בשל מיקומה בעיר חברובסק הנמצאת במזרח הרחוק הרוסי ובמרחק 6,000 ק"מ ממוסקבה. הקבוצה מפעילה גם מועדון קטרגל, המתמודד בליגת המשנה בקטרגל. 1946—1953: דק"א 1954: אוד"ו 1955—1956: ד"ו 1957: או.אס.ק 1957—1959: סקב"ו 1960—1999: סק"א 1999—2016: סק"א-אנרגיה 2016—ואילך: סק"א-חברובסק הקבוצה הוקמה כמועדון ספורט צבאי תחת חסות בית הקצינים הפיקודי ומי שתמך בקבוצה היה מפקד המחוז הצבאי המקומי, מרשל רודיון מלינובסקי. הישג השיא של הקבוצה היה בשנים 1990–1991 כשהמאמן בוריס סמיונוב הוביל אותה למקום השישי בליגת המשנה. ב-1993 הקבוצה הודחה לליגה השנייה. מאז 2002 משחקת הקבוצה בליגת המשנה (השנייה בחשיבותה). הקבוצה קיבלה בשנת 1999 קיבלה את השם "סק"א-אנרגיה חברובסק". בשנת 2016 עברה הקבוצה מיתוג מחדש שכלל השמטת המילה "אנרגיה" ומעתה נקראה סק"א חברובסק ושונה סמל הקבוצה. בעונת 2016/2017 העפילה הקבוצה לשמינית גמר הגביע לאחר שגברה 0:1 על מוליכת הליגה הרוסית, ספרטק מוסקבה ובהמשך העונה אף התמודדה בטורניר הישרדות וגברה על אורנבורג בדרך להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה, ברם היא התקשתה מאוד לשמור על מקומה וניצבה במקום האחרון בטבלת האליפות במרבית העונה. בדצמבר 2017 נערכו שינויים בהנהלת הקבוצה: המאמן אלכסיי פודובסקי מונה למנהל ספורטיבי ולמאמן מונה רינאט ביליאלטדינוב, בעוד אלכסיי קנדאלינצב מונה למנכ"ל הקבוצה, אך גם רינאט לא הצליח לייצב את המצב בקבוצה והוא פוטר כעבור 3 חודשים. באותה עונה העפילה לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2017/2018 לאחר שגברה על דינמו סנקט פטרבורג. ברם, הקבוצה לא הצליחה לשמור על מקומה ולאחר עונה אחת בלבד נשרה חזרה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. בעונת 2021/2022 התמודדה בטורניר הישרדות מול חימקי על זכות ההעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל. קבוצת הנוער של הקבוצה מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בבית המזרח הרחוק. ערך מורחב – הדרבי של המזרח הרחוק הרוסי היריבות הגדולה ביותר של סק"א היא נגד קבוצת לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק, שממוקמת בעיר ולדיווסטוק, לא הרחק מחברובסק. מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון על שם לנין בעיר חברובסק, על גדות נהר אמור. האצטדיון נבנה בשנת 1956. בקיץ 2016 שופץ האצטדיון. מכיל 15,300 מושבים. הגביע הסובייטי בכדורגל / הגביע הרוסי בכדורגל: רבע גמר 1963, 2017/2018 לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק מדיה וקבצים בנושא סק"א חברובסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סק"א חברובסק (ברוסית) סק"א חברובסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר WorldFootball.net כתבת תסקיר על הקבוצה באתר JSport "С 1 июня мы — ФК «СКА-Хабаровск»!". אורכב מ-המקור ב-2016-06-12. נבדק ב-2016-06-07. Билялетдинов официально возглавил «СКА-Хабаровск» РИНАТ БИЛЯЛЕТДИНОВ ПОКИДАЕТ ФК «СКА-ХАБАРОВСК» «СКА-Хабаровск» уступил «Динамо» и потерял шансы остаться в Премьер-Лиге
טבנקין

האם התכוונתם ל... יצחק טבנקין – מנהיג ציוני וחבר הכנסת יוסף טבנקין – ממפקדי הפלמ"ח במלחמת העצמאות משה טבנקין – משורר וחוקר ספרות יד טבנקין – המרכז המחקרי, הרעיוני והתיעודי של התנועה הקיבוצית על שמו של יצחק טבנקין הבית ברחוב טבנקין – סרט תעודה ישראלי, זוכה פרס אופיר
פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה

בתקופת המועצה התשיעית של עיריית תל אביב-יפו הוחלט להעניק פרס עירוני על שם פרץ נפתלי לעידוד המחקר במדעי הכלכלה והחברה. להלן רשימת זוכי פרס נפתלי לפי שנת זכייתם אתר האינטרנט הרשמי של פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה פרוטוקול ישיבת עיריית תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
KRS-One

לורנס אנתוני פארקר (Lawrence Parker, נולד 20 באוגוסט 1965) הוא ראפר אמריקני, הידוע בכינויו KRS-One. הוא נולד ברובע הברונקס שבניו יורק בשנת 1965. פירוש שמו הוא Knowledge Reigns Supreme Over Nearly Everyone. הוא היה מראשי ומייסדי להקה בשם Boogie Down Productions, שהוקמה בשנת 1987 עם שחרור האלבום הראשון תחת החברה, Criminal Minded. בין השנים 1987–1990 נודע KRS One בעיקר בזכות שירים בעלי מסר פוליטי וחברתי, לכן גם קיבל את הכינוי "The Teacher". 1987 - Criminal Minded 1988 - By All Means Necessary 1989 - Ghetto Music: The Blueprint of Hip Hop 1990 - Edutainment 1991 - Live Hardcore Worldwide 1992 - Sex and Violence 1993 - Return of the Boom Bap 1995 - KRS-One 1997 - I Got Next 2001 - The Sneak Attack 2002 - Spiritual Minded 2002 - Prophets Vs. Profits 2003 - Kristyles 2004 - Keep Right 2004 - Peedo and the Luna Empire Mix Tape 2006 - Life 2008 - Adventures in Emceein 2008 - Maximum Strength 2010 - Back to the L.A.B. (Lyrical Ass Beating) 2012 - The BDP Album אתר האינטרנט הרשמי של KRS-One KRS-One, ברשת החברתית פייסבוק KRS-One, ברשת החברתית אקס (טוויטר) KRS-One, ברשת החברתית אינסטגרם KRS-One, סרטונים בערוץ היוטיוב KRS-One, ברשת החברתית Goodreads KRS-One, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) KRS-One, באתר AllMovie (באנגלית) KRS-One, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) KRS-One, באתר ספוטיפיי KRS-One, באתר Last.fm (באנגלית) KRS-One, באתר AllMusic (באנגלית) KRS-One, באתר MusicBrainz (באנגלית) KRS-One, באתר דיזר KRS-One, באתר Discogs (באנגלית) KRS-One, באתר Songkick (באנגלית) KRS-One, באתר Genius KRS-One, באתר SecondHandSongs KRS-One, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שורש (כתב סיני)

שורש (בסינית מפושטת: 部首, תרגום: "רכיבים ראשוניים"; בפין-יין: bùshǒu) או רדיקל (באנגלית: radical) הוא מונח המתאר את הסימניות הבסיסיות המרכיבות את הכתב הסיני. כל עשרות-אלפי סימני הכתב הסיני מורכבים מצירופים שונים של מעל ל-200 סימניות יסוד (על פי תקן מילון קאנגשי הנפוץ ישנן 214), שהן עצמן סימניות פשוטות ובעלות משמעות. בכל סימנייה מורכבת בכתב הסיני (המבטאת מורפמה שלמה) קיימת תמיד סימנית-בסיס אחת עיקרית, הנקראת אף היא "שורש", המשמשת כמגדיר (דטרמינטור) לסימנית כולה, אם מצד משמעותה ואם מצד הגייתה הפונטית. לדוגמה: הסימנית zhú-烛 (שמשמעותה "נר") כוללת בתחילתה את סימנית-השורש Huǒ-火, המשמשת כמילה בפני עצמה, "אש". במקרה זה השורש משמש כמרכיב עיקרי בסימנית מצד משמעותו (שכן הגיית שתי הסימניות שונה לחלוטין). אך כפי שצוין, לעיתים שימושו של השורש הוא מצד משמעותו הפונטית. כך למשל, במילה zì-字 (סימניה בכתב הסיני) משמש כשורש הסימן 子 (שמשמעותו בפני עצמו היא "ילד") אך ורק משום הגייתו הקרובה - zi. סימניות שורש רבות נכתבות בצורה מקוצרת ושונה מצורתן כסימניות בפני עצמן. למשל בסימניה 洗 ("לרחוץ") השורש הוא הסימן氵, המהווה צורה מקוצרת לסימניה 水 ("מים"). במילוני השפה הסינית והשפות המשתמשות בכתב הסיני (יפנית וקוריאנית) ממוינות המילים לפי מפתח השורשים. השורשים עצמם ממוינים בדרך כלל לפי מספר הקווים מהם הם מורכבים, בסדר עולה. המילון הסיני העתיק שְׁווֹוֶן גְ'יֵה-דְזְה (Shuōwén jiězì), מהמאה הראשונה לספירה, הגדיר 540 שורשים. מאידך, ישנה טענה כי כל סימני הכתב הסיני מבוססים בעיקרם על כמאה איורים (שורשים), שלושים גרסאות-רכיב (שמבוססות על שלושים מהשורשים הנ"ל) ושלושים רכיבים נתמכים. עשרות אלפי האותיות הסיניות הן הרכבים של הסימנים הבסיסיים הללו, ובנויות באופן הגיוני. למשל: "דמעה" היא מים-עין, "לנוח" הוא אדם-עץ, "מדינה" היא מתחם-מלך, "חלב" הוא כוח-אישה, "פרח" הוא עשבים-אדם-סכין (עשבים שהאדם חותך). מדיה וקבצים בנושא שורש בוויקישיתוף אלי קימל, להבין את הסינית בשיטה ההגיונית
עדה לזורגן

עדה לזורגן (נולדה בברלין בשנת 1957) היא מאפרת אופנה ובעלת בית ספר לאיפור בתל אביב. עדה לזורגן נולדה בברלין למשפחת ניצולי השואה. הם התקשו למצוא פרנסה ועדה גדלה במנזר. לפני שאביו המשפחה נעצר פעם נוספת הם ברחו מגרמניה המזרחית לישראל. גם בישראל הם התקשו ועברו לארצות הברית. לזורגן גדלה והתחנכה בארצות הברית. ב-1976 סיימה את לימודיה בבית הספר לקוסמטיקה של אליזבת ארדן במנהטן, והחלה לעבוד בחנות איפור. בראשית שנות ה-80 עברה לתל אביב, והפכה למאפרת אופנה ודוגמניות. באותה תקופה איפרה דוגמניות בישראל, בהן תמי בן עמי ואילנה שושן, ועבדה עם צלם אופנה בהם יקי הלפרין ומיכה קירשנר. באמצע שנות ה-80, בעקבות משבר מניות הבנקים חזרה עם משפחתה לגור בניו יורק. במהלך שהותה רבת השנים שם שימשה כמאפרת האישית של מריה קארי, סינדי לאופר, הסקורפיונז, ושל להקות הבי מטאל רבות. עבודות האיפור שלה הופיעו תכופות במגזין האופנה "הרפרס בזאר", בערוץ MTV, בתצוגות אופנה ברחבי העולם, וכן שלוש פעמים על שער המגזין "ווג". באמצע שנות ה-90 שבה לישראל, הייתה למאפרת הראשית של שחקניות בהן מילי אביטל, סנדי בר ומיכל ינאי, וכן למאפרת הראשית בכמה מתוכניות הטלוויזיה בישראל, דוגמת "כוכב נולד", "רוקדים עם כוכבים" וטקסי מלכת היופי. בשנת 1999 הקימה את בית הספר "סטודיו עדה לזורגן" וכן סוכנות מאפרים. לזורגן נשואה לרמי ואם לשני בנים. אתר האינטרנט הרשמי של עדה לזורגן שני פישר‏, אישה עם הרבה צבע, באתר וואלה, 21 בנובמבר 2006 מלי זיידמן, מתחת למייק-אפ: סיפור החיים הלא ייאמן של מאפרת העל עדה לזורגן, באתר Xnet‏, 23 ביוני 2017 שיר זיו, איפור חייה: מנערת רחוב למאפרת כוכבות על, באתר ישראל היום, 19 בספטמבר 2021
שירת צלילים עיליים

שירת צלילים עיליים (או שירת אוברטונים) היא אופן שירה שבו הזמר יוצר תחושה של הפקת יותר מגובה צליל אחד ברגע נתון. בעזרת בקרה על מעבר האוויר מהריאות, דרך מיתרי הקול, חלל הפה, חלל האף והשפתיים, יכול הזמר לשלוט על התהודה (או הפורמנט) של גלי קול שהוא מפיק. באופן כזה, מתאפשרת הגברתו של צליל עילי מסוים ומתקבל אפקט הנשמע כמו מספר צלילים שונים (זאת אף על פי שבפועל מופק תדר יסודי אחד ממיתרי הקול). שירת צלילים עיליים קיימת במסורות רבות, לעיתים כאמצעי מדיטטיבי. קיימות טכניקות שונות להפקת צלילים עיליים בשירה, חלקן גרוניות - כמו בשירת גרון אינואיטית או שירה טיבטית, ואחרות מסתמכות על התהודה בחלל האף. חומאי מדיה וקבצים בנושא שירת צלילים עיליים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלל הזהב

האם התכוונתם ל... ואהבת לרעך כמוך – מצווה מן התורה כלל הזהב של פרמי – כלל בפיזיקה קוונטית כלל הזהב של שיעור החיסכון – כלל במודל כללי
שבועת החובש

שבועת החובש היא שבועה אותה נשבעים החובשים בחיל הרפואה של צבא ההגנה לישראל, עם סיום הכשרתם המקצועית. במסגרת שבועה זו החובש מתחייב לערכים של שוויון וצדק במתן טיפול כלפי אוהב וכלפי אויב, וכן היא מדגישה את המחויבות האישית של החובש ללוחמים הפצועים, שמעבר למחויבות הרגילה של כל איש צוות רפואי למטופליו, כפי שמשתקף במשפט "אני נשבע כי על ליבי יהיה חרוט לעד הדיבר העליון של ההקרבה - לא להשאיר פצוע בשדה". עיקרון זה מרכזי באתוס של דמות החובש, ומשתקף בשירו של דן אלמגור "בלדה לחובש", המספר אודות חובש שהקריב את חייו למען הצלת חיים של לוחם. שבועה זו אינה מחייבת באופן פורמלי את החובשים, אך היא מהווה קוד אתי ויש לה משמעות נורמטיבית להתנהגות החובש. כך לדוגמה, בפסיקת בית הדין הצבאי לערעורים שעסקה בחובש שאנס מטופלת, נכתב כי "חילל המערער את שבועת החובש עד זוב דם". קוד אתי זה הושאל גם לניב ישראלי נפוץ: "לא משאירים פצועים בשטח", המשמש כביטוי נגד נטישת אדם בעת צרה. קיים מתח בין לשון השבועה העוסק במודל אידיאלי של מתן טיפול לאויב כמו לאחים לנשק, בדומה למדי ללשון שבועת הרופא, לבין העובדה כי לחובש, כלוחם מן השורה, מחויבות קודמת כלפי לוחם פצוע. נדחה ערעורו של חייל אשר הואשם בעבירת אינוס, אתר הפרקליטות הצבאית. (הקישור אינו פעיל, 27.2.2020)