laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
9

שנת 9 היא השנה התשיעית במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 9 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. בעקבות ניצחון הגרמאנים את הצבא הרומי בראשות פובליוס קווינקטיליוס וארוס בקרב יער טויטובורג הופך נהר הריין לגבול בין העולם דובר הלטינית לדוברי הגרמנית 9 בספטמבר – בקרב יער טויטובורג מביס ארמיניוס בראשות ברית של שישה שבטים גרמאניים שלושה לגיונות רומיים (ה־17, ה־18 וה־19) שהובלו על ידי פובליוס קווינקטיליוס וארוס 17 בנובמבר – אספסיאנוס, קיסר רומי (נפטר ב-79) פובליוס קווינקטיליוס וארוס, פוליטיקאי ומצביא רומאי, ככל הנראה התאבד לאחר התבוסה בקרב יער טויטובורג (נולד ב-46 לפנה"ס) להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 9‎ נפטרים ב-9‎ מדיה וקבצים בנושא 9 בוויקישיתוף
מדליות באולימפיאדת אטלנטה (1996)

באולימפיאדת אטלנטה שנערכה באטלנטה שבארצות הברית בשנת 1996 השתתפו 10,318 ספורטאים מ-197 מדינות. הספורטאים השתתפו ב-271 תחרויות ספורט ב-26 ענפי ספורט. ספורטאים מ-79 מדינות זכו לפחות במדליה אחת עבור מדינתן - ו-118 המדינות הנותרות נותרו בלא מדליות. ארצות הברית, המדינה המארחת זכתה במירב המדליות (101 במספר), ואף במירב מדליות הזהב (44 במספר), ובמירב מדליות הכסף (32 במספר). גרמניה זכתה במירב מדליות הארד (27 במספר). מייקל ג'ונסון מארצות הברית היה הספורטאי הראשון שזכה הן בריצת 200 מטרים והן בריצת 400 מטרים באותה אולימפיאדה. גל פרידמן הצליח לזכות במדליית ארד בגלשני מיסטרל והפך לישראלי השלישי שזוכה במדליה אולימפית כלשהי. נתוני הוועד האולימפי הבינלאומי נתוני זכייה באולימפיאדת אטלנטה
מדליות באולימפיאדת ברצלונה (1992)

באולימפיאדת ברצלונה שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 1992 השתתפו 9,356 ספורטאים מ-169 מדינות או ישויות מדיניות, ב-257 אירועים ב-28 ענפי ספורט שונים. ספורטאים מ-64 מדינות זכו לפחות במדליה אחת, ועל כן 105 מדינות או ישויות מדיניות לא זכו באף מדליה. הקבוצה המאוחדת של מדינות ברית המועצות לשעבר זכתה במרבית המדליות (112 במספר), ואף במרבית מדליות הזהב (45 במספר) והכסף - 38 במספר). ארצות הברית זכתה במרבית מדליות הארד (37 במספר). ספרד, המדינה המארחת, זכתה ב-22 מדליות (מהן 13 מדליות זהב, 7 מדליות כסף ושתי מדליות ארד). באולימפיאדה זו זכתה ישראל לראשונה במדליה אולימפית, כאשר הג'ודוקא יעל ארד זכתה במדליית כסף במשקל עד 61 ק"ג. כבר למחרת זכתה ישראל למדליה נוספת - הג'ודוקא אורן סמדג'ה זכה במדליית ארד במשקל עד 71 ק"ג. ספרד זכתה במדליית הזהב בכדורגל גברים וארצות הברית זכתה במדליית הזהב בכדורסל גברים. לינפורד כריסטי מבריטניה (גברים) וגייל דיברס מארצות הברית (נשים) זכו במדליות הזהב במרוצים ל-100 מטר. שאנון מילר, המתעמלת האמריקאית, גרפה חמש מדליות. נתוני הוועד האולימפי הבינלאומי
אנגקור ואט

אנגקור וואט (בקמרית: អង្គរវត្ត) הוא המקדש המרכזי בעיר המקדשים העתיקה אנגקור שבקמבודיה (בקמרית, "ואט" פירושו "מקדש"). המקדש נבנה במאה ה-12 והוא הגדול והשמור ביותר באנגקור והיחיד שנשאר כמרכז דתי. אנגקור ואט נבנה במקור כמקדש הינדי ונועד לייצג את הר מרו המיתולוגי, מקום משכנם של האלים. המקדש שינה את אופיו לבודהיסטי בשלב מאוחר יותר. כיום, המקדש נחשב לייצוג שיאה של התרבות והארכיטקטורה הקמרית ודמות המקדש מיוצגת במרכז הדגל הקמבודי. אנגקור ואט והמקדשים האחרים באנגקור מהווים את מרכז המשיכה של תיירים למדינה, והם עומדים במוקדו של מאמץ שימור בינלאומי. המקדש מוקף בחומה בגובה 4.5 מטר, שהיקפה הוא 1024 מטרים (ממערב למזרח) על 802 מטרים (מצפון לדרום). בתוך החומה קיים שטח פתוח ברוחב 30 מטרים, ואחריו חפיר מלא מים ברוחב 190 מטרים. ניתן להגיע אל האי המלאכותי שעליו ניצב המקדש, דרך סוללה ממזרח או דרך מוגבהת ממערב. התכנון והבניה של המקדש מתוארכים למחצית הראשונה של המאה ה-12 לספירה, בזמן שלטון המלך סוריוורמאן השני (Suryavarman II, שלט בין 1113 עד סביבות 1150). המלך הקדיש את המקדש לפולחן וישנו, שעד אותה תקופה היה משני לפולחן שיווה. שמו המקורי של המקדש אינו ידוע, היות שלא נמצאו כל תעודות או כתובות בו שם המקדש מופיע. העבודות נסתיימו כנראה עם מות המלך ולכן ישנם תבליטים לא גמורים. בשנת 1177 המקדש הותקף על ידי בני הצ'אם (Cham, עם שחי בווייטנאם של היום), אויבי הקמרים. לאחר מכן האימפריה חזרה למקומה על ידי המלך החדש, ג'איאוואראם השביעי (Jayavaram VII), שקבע את בירתו (אנגקור תום, Angkor Thom) ואת המקדש שלו (Bayon) מספר קילומטרים צפונה משם. במאה ה-14 או ה-15 המקדש הוסב לבודהיזם-טהרוואדה והוא משמש כמקדש בודהיסטי עד היום. אף על פי שהוא הוזנח אחרי המאה ה-16, הוא לא ננטש מעולם. משמעותו של שמו הנוכחי, אנגקור ואט, היא מקדש הבירה (ואט - מקדש; אנגקור - מהמילה הסנסקריט נגארה, שמשמעותה בירה). עבודות שימור במקדש בוצעו על ידי הממשלה ההודית בין השנים 1986 ל-1992. בשנות ה-90 המשיכו מאמצי השיקום במקום, במקביל לעלייה חדה בכמות התיירים. ב-1992 הוכרז אנגקור כאתר מורשת עולמי על ידי אונסק"ו, שהזרים אליו כספים ועודד את הממשלה הקמבודית לפעול לשימור האתר. לפי נתוני הממשלה, ביקרו בפרובינציית סיאם ריפ בה שוכן אנגקור ואט כ-677,000 תיירים זרים, כ-50% מכלל התיירים שנכנסו למדינה. העלייה בתיירות הביאה גם לתופעות שליליות, כמו מספר מקרים של ונדליזם (כגון גרפיטי). כן הוספו בעקבות התיירות הגוברת חבלים ומדרגות עץ כדי להגן על התבליטים והרצפות. בספר "נקודת ההתלקחות", הספר הרביעי בסדרת "בלי מעצורים" - סדרת ההמשך ל"39 רמזים", איימי ודן קהיל מגיעים לקמבודיה, ועוברים במקדש אנגקור ואט, בתקווה למצוא את הרכיב האחרון לשיקוי הנגד. מדיה וקבצים בנושא אנגקור ואט בוויקישיתוף רונית סבירסקי, "לתפארת קמבודיה" באתר Photour יגאל צור, אנגקור ואט בקמבודיה: מקדשים ביער, מסע אחר מקדש אנגקור ואט: יצירת מופת ארכיטקטונית בת יותר מ-800 שנה, באתר הארץ, 22 בפברואר 2019 מהו המקדש הגדול בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה Tourist invasion threatens to ruin glories of Angkor Wat, 2007, The Observer אנגקור ואט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריצ'רד פאדוק, ביקור במקדש אנגקור ואט, באתר הארץ, 23 במאי 2022 אנגקור ואט, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Activities Abroad באתר הארגון Archaeological Survey of India
Gas Powered Games

Gas Powered Games היא חברה אמריקנית המפתחת משחקי וידאו ושוכנת ברדמונד שבוושינגטון. החברה הוקמה במאי 1998 על ידי כריס טיילור, היוצר של "Total Annihilation" ועל ידי מספר עובדים נוספים לשעבר של Cavedog Entertainment. התוצר הראשון של Gas Powered Games היה משחק התפקידים התלת-ממדי "Dungeon Siege", משחק וידאו שהופץ על ידי מיקרוסופט. מלבד המנוע שפותח במיוחד למען המשחק, היו במשחק מאפיינים חדשניים בז'אנר משחקי התפקידים שעזרו לו לבלוט מעל לשאר המשחקים בשוק משחקי התפקידים בתחום הפנטזיה. בעיקר בשל העבודה על המנוע המתקדם, פיתוח Dungeon Siege נמשך כשלוש שנים. ב-2003 הוציאה החברה משחק הרחבה שנקרא "Dungeon Siege:Legends of Aranna. פיתוח המשחק נעשה בשיתוף פעולה עם "Mad Doc Software" והופץ גם כן על ידי מיקרוסופט. באוגוסט 2005 הוציאה החברה את המשכו, Dungeon Siege II. במרץ 2006 רכשה Take-Two Interactive את זכויות ההפצה של סדרת Dungeon Siege,‏ ובכך סיימה את שיתוף הפעולה שבין Gas Powered Games למיקרוסופט שנמשכה ארבע שנים. Gas Powered Games הוציאה את Supreme Commander, משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, בפברואר 2007. את המשחק הפיצה THQ. על פיתוחו הודיעה החברה באוגוסט 2005, בכתבה במגזין PC Gamer. כריס טיילור כינה את Supreme Commander "ממשיכו הרוחני" של Total Annihilation". כחבילת הרחבה הוציאה החברה את Supreme Commander: Forged Alliance בנובמבר 2007. במאי 2007 הודיעה החברה על שותפות עם SEGA במטרה לעבוד על משחק תפקידים מקורי. ב-6 ביולי 2007 יצאה ההודעה לגבי פיתוח "Space Siege". החברה עבדה על Demigod, שיצא בסוף 2008. המשחק היה שילוב בין משחק תפקידים למשחק אסטרטגיה. החברה נסגרה ביולי 2018. Dungeon Siege - 2002 Dungeon Siege: Legends of Aranna (חבילת הרחבה) - 2003 Dungeon Siege II - 2005 Dungeon Siege II: Broken World (חבילת הרחבה) - 2006 Dungeon Siege: Throne of Agony (לקונסולת ה-PSP‏) - 2006 Supreme Commander - 2007 Supreme Commander: Forged Alliance - 2007 Space Siege - 2008 Demigod - 2009 2010 - Supreme Commander 2 2011 - 2012 - Age of Empires Online אתר האינטרנט הרשמי של Gas Powered Games דף החברה ב-MobyGames 2K grabs deeds to Dungeon Siege THQ Announces Supreme Commander(TM): Forged Alliance For Windows PC Coming in November 2007, באתר THQ "Demigod Revealed". Games for Windows: The Official Magazine. אורכב מ-המקור ב-2012-03-27. נבדק ב-2008-08-17. Rachel Lerman, Wargaming Seattle to shut down this summer, laying off 150 workers, seattletimes.com, May 25, 2018.
שמחה לוצאטו

הרב שמחה (סימון) לוצאטו (ה'שמ"ב, 1582 – כ"ז בטבת ה'תכ"ג, 6 בינואר 1663; ונציה) היה הוגה דעות, ראש הישיבה ורבה הראשי של וונציה. נולד למשפחה עשירה, ולמד ב"ישיבה הכללית" של ונציה - מוסד הרבנות הרשמי של הקהילה, שראשיו שמשו כוועד הרבנים של העיר. לוצאטו מזכיר כרבותיו את הרבנים יעקב היילפרון, שמואל יהודה קצנלבוגן, אביגדור צוידאל, בן ציון צרפתי ולייב סרוואל - כולם היו ראשי הישיבה באיטליה בסוף המאה השש עשרה ותחילת המאה השבע עשרה. אך לוצאטו למד בעיקר מתוך ספרים מהם קנה השכלה גם בספרות הכללית ובחכמות חיצוניות. בגיל עשרים וארבע הוא הוכתר כאחד משבעת רבני קהילת ונציה, ומאז ועד מותו שימש במשרה רבנית בעיר, כאשר מיום פטירתו של רבי יהודה אריה מודינא בשנת ת"ח (1648), היה לראשון מבין הרבנים בעיר - "ריש מתא וריש מתיבתא" (בארמית: ראש העיר וראש הישיבה). הרב לוצאטו ישב רוב שנותיו בוונציה, ולא עזבה אלא לזמן קצר. הוא התרכז בעיקר בפעולות הקשורות בתפקידו כראש הישיבה הכללית, אך עסק גם בעניינים ציבוריים שחרגו ממסגרת תפקידו, ביניהם השתתפות בהנהלת בית הכנסת הגדול, ויסוד ה"תלמוד תורה ארץ ישראל" - מעין בית מדרש שסביבו התרכזו בני ארץ ישראל ושאר ארצות המזרח שהיו רבים מהם באותו הדור בוונציה. הוא גם סייע במפעל הציבורי של יהודי ונציה - "חברת פדיון שבויים". לא ברור מה היו בדיוק מקורות פרנסתו, שכן ראשות הישיבה הכללית הייתה משרה בלא שכר, וכשנישאה בתו גילה (Ghele), הקציב לה נדוניה סבה, יצחק. לוצאטו כתב תשובות רבות בענייני הלכה הפזורים בקבצים שונים ומזמנים שונים. רבנים מקהילות שונות היו שואלים לחוות דעתו על פסקים שכתבו, וניכר כי סמכותו בדורו הייתה רבה. לוצאטו נפטר ונקבר בבית הקברות של קהילת וניציה על הלידו. לוצאטו פרסם ב-1638 חוברת אפולוגטיקה בשם "מאמר על יהודי ונציה" באיטלקית (תורגמה לעברית בשנת תשי"א), בה ניסה לשכנע את הקורא כמה טוב למדינה שיהודים יושבים בה. הוא פירט בחיבורו יתרונות שונים שמקנה ישיבת יהודים בעיר. בין היתרונות שציין: פריחת המסחר, פיתוח ענפי כלכלה חדשים, היהודים אינם קונים נכסי דלא-ניידי ואינם רודפי שררה. בין חיבוריו הספר "מאמר על מצב היהודים" (הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"א), שהיה מכוון לקוראים נוצרים בתקופתו. כמו כן כתב תשובות רבות בענייני הלכה, וביניהן "משען מים" - תשובה מקיפה אודות המקווה ברוויגו, שנושא כשרותו היה למחלוקת בין רבני איטליה במשך כעשרים שנה. ספר נוסף שכתב עסק בסוקרטס ונקרא "socrate- overo dell'humano Sapere". הספר נכתב באיטלקית, ועסק בבעיית הידיעה האנושית. מאמר על יהודי ויניציה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"א. תרגם מהמקור האיטלקי דן לאטס, עם מבואות מאת ריקארדו בנימין באקי ומשה אביגדור שולוואס, בעריכת א"ז אשכולי "לוּצַאטוֹ, שמחה בן יצחק", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמודים 25–26, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "שמחה לוצאטו", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1358, באתר היברובוקס שמחה לוצאטו, באתר "החכם היומי" שמחה לוצטו (1582-1663), דף שער בספרייה הלאומית
אינדיק

האם התכוונתם ל... אינדיק - כינוי לחץ במשחק הטלת חיצים אינדיק (לעיתים: הינדיק) - הכינוי היידי לתרנגול הודו מרטין אינדיק – דיפלומט אמריקני שכיהן כשגריר ארצות הברית בישראל
האצטדיון העירוני נס ציונה

האצטדיון העירוני נס ציונה, אשר מוכר גם כאצטדיון הפרדס, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנס ציונה. האצטדיון הוקם בשנת 2001 ושימש את קבוצת הכדורגל סקציה נס ציונה במשחקיה הביתיים עד לעלייתה לליגת העל בעונות 2019/2020 ו-2022/2023. את האצטדיון החלה לבנות עיריית נס ציונה בשנת 2000 לאחר שהחליטה להקים את האצטדיון שהחליף את המגרש העירוני הישן ("הספורטק") שהוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20. האצטדיון ממוקם ליד שכונת טירת שלום ונמצא בסמוך לכביש 42. באצטדיון 3,500 מקומות ישיבה, מתחת ליציע הצופים ממוקמים חדרי כושר, מועדונים, חדרי הדרכה, אזורי מנהלה ואדמיניסטרציה, חדר שופטים, חדר תקשורת, אזור אח"מים ושתי קפיטריות. בתכנון בשלב השני מיועד לכלול 6,000 מקומות ישיבה על ידי הגבהת היציע הקיים משני צידיו לגובהו במפלס האמצעי לצד אפשרות להקמת יציע נוסף באותו גודל. לאצטדיון אף נבחנה תוכנית נוספת להרחבתו ביציע משני לכ-1,500 צופים כדי להכשירו לליגת העל עבור סקציה נס ציונה. מבט מהכניסה היציע העליון כר הדשא היציע המערבי מבט על היציע מדיה וקבצים בנושא האצטדיון העירוני נס ציונה בוויקישיתוף מחר - מארחים באצטדיון הפרדס את הפועל נצרת עילית, באתר sektzianz.co.il נדב צנציפר, השמחה שלפני המהפכה: כך חגגה סקציה נס ציונה עלייה היסטורית, באתר ynet, 21 במאי 2019
עידן קוולר

עידן קוולר (נולד ב-18 בדצמבר 1981) הוא עיתונאי ישראלי, שדרן, עורך חדשות הספורט של גלי צה"ל ומגיש תוכנית סוף השבוע, "שישבת". קוולר נולד ב-1981 וגדל בראשון לציון. כבר בהיותו נער החל לשדר ברדיו. תחילה היה זה ברדיו לב המדינה 91 FM - אז, בהנהלתם של אנשי הרדיו גדעון לב ארי ושוש עטרי. לאחר מכן, שידר ברשת א' של קול ישראל את התוכניות "בראש צעיר". כשנה לפני גיוסו לצה"ל, הצטרף ל"מעריב" ככתב לענייני כדוריד וכדורסל. עם גיוסו לצה"ל בשנת 2000 הגיע לגלי צה"ל והחל לשמש כתב ושדר ספורט. לצד תפקידיו ככתב הספורט של התחנה ועורך חדשות, בבחירות 2003 עבד ככתב פוליטי וסיקר את מפלגות מרצ ושינוי. שימש עד שחרורו מצה"ל גם כתב משטרה, ולאחר שסיים את שירותו הצבאי הצטרף לערוץ 10, והגיש פינות ספורט בתוכנית הבוקר של אברי גלעד ולינוי בר גפן. לתקופה קצרה שימש כתב חינוך בחדשות 10. ב-2004 קיבל הצעה לשוב לגלי צה"ל, הפעם למחלקת התרבות, שם שידר מופעים חיים והגיש תוכניות תרבות ובידור. באותה שנה הגיש פינות ספורט בתוכנית הבוקר של "רשת" בערוץ 2, בהנחיית עינב גלילי וגולן יוכפז. ב–2006 החל להגיש את פינת "אתמול בטלוויזיה" בתוכנית הבוקר של "רשת" "העולם הבוקר" עם אברי גלעד ועינב גלילי. ביולי אותה שנה, סמוך לפרוץ מלחמת לבנון השנייה, מונה לכתב הפוליטי של גלי צה"ל. משתתף באופן קבוע בתוכניות טלוויזיה שונות, ובהן "על הבוקר" בערוץ עשר ו"יום חדש" ב"קשת", ערוץ 2. בינואר 2010 החל לשדר גם בערוץ הספורט בתוכנית "חי משבת" שם הוא מדווח בסגנונו המיוחד, לאחר משחקי הכדורגל. החל ממרץ 2010 מגיש קוולר את תוכנית האקטואליה "סטטוס" בערוץ 3 בכבלים ביחד עם קרנית גולדווסר. ביולי 2011 מונה למגיש חדשות בתוכנית "ערב חדש" המשודרת בערוץ הראשון לצדם של דן מרגלית, שרה ב"ק ואראל סג"ל. במאי 2014 החל לערוך את חדשות הספורט בגלי צה"ל, והחל מ-2018, הוא מגיש את התוכנית השבועית "עושים ספורט". זאת, לצידם של מגישים שונים כגון בוני גינצבורג, ניר לוין ואורי אוזן. בינואר 2022 החל לשדר משדרי ספורט שונים בערוצי צ'ארלטון. במהלך מלחמת חרבות ברזל, תוך כדי ראיון בגלי צה"ל, הוריד קוולר אב שכול משידור לאחר שזה ביקר את התנהלות התקשורת הישראלית במלחמה. קוולר התנצל על האירוע, ואף הגיע לניחום אבלים בבית משפחת החייל, שם יושרו ההדורים. בעקבות התקרית, הושעה קוולר למספר ימים מהגשת תוכניות אקטואליה. עידן קוולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייטינג, יוני בינרט, עידן חדש: עידן קוולר בדרך לפריים טיים, באתר nrg‏, 2 במאי 2010 ערן סויסה, ב"ק, סגל וקוולר ל"ערב חדש", באתר nrg‏, 20 ביולי 2011. האב השכול תקף את התקשורת והורד משידור, באתר ערוץ 7, 10 בדצמבר 2023 לאחר שהוריד אב שכול משידור: שדרן גל"צ התנצל - והושעה | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-12-11 עידן קוולר התנצל בפני האב השכול שהוריד משידור; יושעה מהגשת אקטואליה, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2023
האסלר

האסלר (באנגלית: Hustler) הוא מגזין פורנוגרפי אמריקני אשר קהל היעד שלו הוא גברים הטרוסקסואלים. האסלר פורסם לראשונה, על ידי לארי פלינט, בחודש יולי 1974. פלינט החליט לפרסם את המגזין לאחר שעיתון בשם Hustler Newsletter אשר היווה למעשה פרסומת למועדוני החשפנות שניהל, זכה להצלחה גדולה. המגזין אשר פורסם תחילה בתפוצה נמוכה הגיע בשיאו למכירות של שלושה מיליון גיליונות בחודש. האסלר היה אחד המגזינים הראשונים לגברים בארצות הברית אשר שבר מוסכמות שרווחו עד לשנות ה-70 המוקדמות בכך שהביא בגיליונותיו תמונות חושפניות יותר ממגזינים אחרים כגון פלייבוי, של אברי מין נשיים. אף בתחילת המאה ה-21 האסלר עדיין נחשב לחושפני יותר ממתחריו הבולטים: פלייבוי ופנטהאוז. לעיתים קרובות מופיעים בין דפיו נושאים שניתן לסווגם כ"פורנוגרפיה קשה". מדיה וקבצים בנושא האסלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האסלר (באנגלית) האסלר, ברשת החברתית פייסבוק האסלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האסלר, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיג'וניט

פיג'וניט הוא מינרל השייך לתת קבוצת הקלינופירוקסן, שהיא חלק מקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. נוסחת המבנה הכימי הכללית של הפיג'וניט היא Ca,Mg,Fe+2)(Mg,Fe+2)Si2O6). אחוז קטיון הסידן יכול לנוע בין 5% ל-25%, כשברזל ומגנזיום מרכיבים את שאר הקטיונים. הפיג'וניט מתגבש במערכת המונוקלינית, כמו האוגיט, אך הם אינם מתערבבים, שכן בטמפרטורות נמוכות הפיג'וניט בלתי יציב בהשוואה לאוגיט יחד עם אורתופירוקסן. הטמפרטורה המינימלית שמתחתיה הפיג'וניט אינו יציב תלויה ביחס שבין הברזל למגנזיום במינרל, והיא גבוהה יותר ככל שריכוז המגנזיום גבוה יותר. כאשר היחס בין הברזל למגנזיום שווה לאחד, הטמפרטורה המינימלית היא כ-900°C. לכן נוכחות פיג'וניט בסלע יסוד מעידה על טמפרטורות ההתגבשות של המאגמה; ובעקיפין גם על תכולת המים במאגמה. פיג'וניט מצוי כפנוקריסטים בסלעים געשיים על פני כדור הארץ ובגבישים במטאוריטים מהמאדים ומהירח. הפיג'וניט נשמר לעיתים רחוקות בסלעי יסוד פלוטוניים המתקררים לאיטם, אבל קיומו בתערובת המקורית מתגלה במרקם כפי שמופיע בתמונה המיקרוסקופית המצורפת לאחר שהתפרק לאורתופירוקסן ואוגיט. מבחינת תכונותיו האופטיות, הפיג'וניט הוא דו-צירי חיובי, והוא ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש עד בינוני. מזווית אחת הוא נראה חסר צבע, ורדרד או חום ירקרק, מזווית שנייה הוא נראה חום בהיר, חום ירקרק או חום ורדרד, ומזווית שלישית הוא נראה חסר צבע, ירוק בהיר או חום אדמדם חיוור. הפיג'וניט נתגלה בשנת 1900 בפיג'ן פוינט (Pigeon Point) שבמחוז קוק (Cook) שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית וקרוי על שם המקום בו נתגלה. ניתן למצוא פג'וניט בלא מעט מקומות בעולם, בהם: בפיג'ן פוינט (Pigeon Point) שבמחוז קוק (Cook) שבמדינת מינסוטה (המקום בו נתגלה המינרל), ובמחצבת "ערוץ האווז" (Goose Creek quarry) שבמחוז לאודון (Loudoun) במדינת וירג'יניה שבארצות הברית; באזור קובלט באונטריו שבקנדה, במחדר סקארגארד (Skaergaard) שבפיורד קאנגרדלוגסואק (Kangerdlugssuaq) שבגרינלנד; במתחם בושוולד שבטרנסוואל שבדרום אפריקה (משם נלקחה התמונה); בהר הגעש האקונה ביפן, באיים מול ורום (Mull and Rhum) שבסקוטלנד; ובאזור פוגלסברג (Vogelsberg) במדינת הסה בגרמניה. פיג'וניט באתר Mindat פיג'וניט באתר Webmineral פרויקט rruf פיג'וניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
וילנר

האם התכוונתם ל... וילנר (בכתיב יידי: וילנער) הוא שם משפחה שפירושו "יוצא וילנה". הגרסה הסלאבית המקבילה לשם זה היא וילנסקי. אישים ששמם וילנר: אברהם וילנר – מייסד תחום חקר האגדה והמדרשים יעל וילנר – שופטת, בית המשפט העליון יעקב וילנר – שחמטאי יהודי אוקראיני-סובייטי לירון וילנר – כדורגלן ישראלי מאיר וילנר – פוליטיקאי ישראלי פראנץ וילנר – מלחין ומנצח גרמני וילנאי וילנסקי
ג'יני

בפולקלור הערבי ג'יני (בערבית: גִ'ן جن, באנגלית: Genie או Djinn) הוא יצור על-טבעי בדיוני שמעניק רצון חופשי. הג'ינים מוזכרים בקוראן, ויכולים להיות טובים או רעים. ג'ינים רעים יכולים להוליך שולל בני אדם המחזיקים בהם. באסלאם, השטן הוא ג'ין שסירב להשתחוות לאדם כאשר צווה בידי אללה. הצבעים תכלת וטורקיז מזוהים עם הג'ין, ומשמשים גם להגנה מעין הרע. לג'ינים הופעות ואזכורים רבים בספרות, בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה. בין האזכורים התרבותיים הידועים הסיפור "אלאדין ומנורת הקסמים" מתוך סיפורי אלף לילה ולילה, אשר יצא גם כסרט אנימציה, סדרה אמריקאית משנות השישים בשם "אני חולם על ג'יני" וסדרה ירדנית בהפקת NETFLIX בשם "ג'יני". המילה "מג'נון" בערבית (مجنون), שפירושה "משוגע", מקורה במילה "ג'ין", קרי: אדם שנכנס בו שד. בעדות רבות ג'יני יכול להגשים לאדם אשר שחרר אותו מהמנורה שלוש משאלות. נסנאס ילדי המנורה (ספר) ג'יני (דמות) מדיה וקבצים בנושא ג'יני בוויקישיתוף ג'יני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ין (שד), דף שער בספרייה הלאומית ג'יני באתר נטפליקס ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היפוגליקמיה ראקטיבית

היפוגליקמיה ראקטיבית (אנגלית: Reactive Hypoglycemia) היא מונח רפואי המתאר סדרה של תסמינים היפוגליקמיים המופיעים כמה שעות לאחר ארוחה מרובת פחמימות. משוער כי ריבוי הפחמימות משרה שחרור עודף של אינסולין הממשיך גם לאחר עיכול הפחמימות וגורם לתסמינים ההיפוגליקמיים. ישנם גם אנשים בריאים (ללא תסמינים) המראים סימני היפוגליקמיה בדם במבחן חשיפה לגלוקוז (tolerance test). לכן, מקובל להגדיר את התסמינים כהיפוגליקמיה ראקטיבית רק כשהם מופיעים לאחר האוכל ונעלמים בעקבות העלאת רמת הגלוקוז (קריטריון וויפל). אם התסמינים מופיעים ללא קורולציה עם רמת גלוקוז נמוכה הם מכונים "אידיופטים" (ללא גורם ידוע). התסמינים וחומרתם משתנים על פי הרגישות של אותו אדם לשינויים ברמות הגלוקוז בדם. התסמינים הנפוצים ביותר הם: עייפות סחרחורת קלות ראש זיעה מרובה כאבי ראש פעמת דיכאון לחץ עצבנות רעד סומק תאווה למתוק תיאבון מוגבר דלקת אף (ריניטיס) תגובה כמו אפילפטית לאורות מהבהבים חזקים. בחילה והקאות להיפוגליקמיה ראקטיבית ייתכנו גורמים שונים: היפוגליקמיה אלימנטרית (כתוצאה מ-dumping syndrome. קורה אצל 15% מהעוברים ניתוח באזור הבטן). קדם-סוכרת. היפוגליקמיה הורמונלית (חוסר בהורמונים מסוימים, כגון בעקבות פעילות מופחתת של בלוטת התריס) יש הטוענים כי חיידק Helicobacter pylori הגורם לדלקת באזור הבטן יכול להוביל גם להיפוגליקמיה ראקטיבית. חוסר מולד באנזימים מסוימים (כגון רגישות לפרוקטוז, גלקטוזומיה ורגישות ללאוצין). היפוגליקמיה ראקטיבית אדיפוטית (ללא גורם ידוע). היפוגליקמיה מאוחרת (סוכרת חבויה; מאופיינת בעיכוב שחרור מוקדם של אינסולין מתאי B בלבלב הגורם להגזמה ראשונית של היפרגליקמיה במבחן חשיפה לגלוקוז). חרדה ודחק הם תסמינים של היפוגליקמיה ולא הגורמים לה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
התרשמות, זריחה

"התרשמות, זריחה" (בצרפתית: Impression, soleil levant) הוא שמו של ציור מאת קלוד מונה, אשר בעקבותיו קיבלה התנועה האימפרסיוניסטית את שמה. הציור מתאר נוף ימי בנמל של לה הבר שבצפון צרפת. הוא מצויר במשיכות מכחול חופשיות, ללא רישום מוקדם. אין ביצירה שימוש בפרספקטיבה מדעית. למרות זאת קו האופק מודגש בצבע כהה יותר וגם כיוון ההתקדמות של הסירות יוצר תחושה של מרחב. משיכות המכחול החופשיות אינן משרטטות דימוי ברור של האובייקטים שבציור, אלא של צורתם הכללית בלבד. עובדה זו, בשיתוף עם מגוון הצבעים המצומצם (ירקרקים-כחולים וצבע כתמתם), מעניקים תחושה של מזג אוויר ערפילי. את הביטוי להתפתחות טכניקת הציור האימפרסיוניסטית ניתן לראות בתיאור המים, שבהם משתקף צבעם של השמים הכתומים. מונה ניסה להסביר, בדיעבד, את שמה של היצירה ואת גישתו בציורה: "הנוף איננו אלא התרשמות, והתרשמות ראשונית, מכאן הכותרת אשר ניתנה לנו ... שלחתי את הציור מלה הבר, שאותה ציירתי דרך החלון שלי. השמש בערפל וכמה תרנים של סירות בולטים במישור הקדמי ... שאלו אותי [בקשר] לשם עבור הקטלוג, לא יכולתי להחשיב [את הציור] לנוף של לה הבר, ואמרתי: קראו לו 'התרשמות'. מונה הציג את הציור בתערוכה הראשונה של הקבוצה האימפרסיוניסטית, שהתקיימה באפריל 1874, בסטודיו של הצלם נדאר בפריז. לואי לרואה (Louis Leroy), מבקר אמנות צרפתי, תיאר בעיתון האמנות ההומוריסטי "Le Charivari" ("המהומה") את התרשמותו מן הציור, תיאור שבזכותו נטבע שמה של הקבוצה – אימפרסיוניזם: התרשמות – הייתי בטוח בזאת. אמרתי לעצמי שכיוון שהייתי מורשם, הייתה חייבת להיות בו קצת התרשמות ... ואיזה חופש ואיזו מיומנות! גליל טפט חדש הוא שלם יותר מאותו נוף ימי. הציור, אשר מוצג במוזיאון מרמוטאן מונה בפריז, נגנב בשנת 1985, והוחזר למקומו רק כעבור חמש שנים, בשנת 1990. מדיה וקבצים בנושא התרשמות, זריחה בוויקישיתוף