הפרעת זהות דיסוציאטיבית

הפרעת זהות דיסוציאטיבית (Dissociative identity disorder) או בשמותיה הקודמים "הפרעת אישיות מרובת פנים" (Multiple Personality Disorder) והשם העממי "פיצול אישיות" היא הפרעה נפשית השייכת לקבוצת ההפרעות הדיסוציאטיביות. בהפרעה זו יותר מאישיות אחת מתקיימת באדם בתקופת חיים מסוימת. שכיחות ההפרעה, גורמי הסיכון להיווצרותה ואפילו תוקפה נמצאים במחלוקת זה שנים רבות במדריך ההפרעות הפסיכאטריות של ארגון הבריאות העולמי (ICD 10), מכונה הפרעה זו "הפרעה של ריבוי אישיויות". הפרעה זו נחשבת מבחינות רבות להפרעה הדיסוציאטיבית החמורה ביותר. ישנם חוקרים שטוענים שהתופעה שכיחה מאוד, ולעומתם כאלה הטוענים שהפרעת הזהות אינה קיימת למעשה ואבחנתה היא חסרת תוקף רפואי. אחרים מכירים בתופעה אך מתייחסים אליה כנדירה, ומסבירים אותה כבעיה יאטרוגנית, תופעת לוואי קיצונית של טיפול לא נכון בבעיות נפשיות אחרות, המחמירה אותן. הניגוד בין שתי עמדות אלה מתאפיין בעימות סוער. האבחנה נפוצה בעיקר בארצות הברית, ויש הטוענים שהיא תופעה הקשורה לתרבות ולשיטת הטיפול האמריקאית. אין קשר בין הפרעה זו לבין סכיזופרניה (שסעת). פסיכיאטר יאבחן הפרעת זהות דיסוציאטיבית בהתקיים התנאים הבאים: הפרעה באישיות המתבטאת בקיום של שתיים או יותר אישיויות מובחנות, היכולות להיות מתוארות בתרבויות מסוימות כצורה של איחוז. התופעה מלווה בחוויה של אי רציפות בחוויית העצמי וחוויית סוכניות (Agency) המלווה בשינויים תואמים ברגש בהתנהגות, בזיכרון, במודעות, בתפיסה, בקוגניציה ובתפקוד המוטורי והחושי. קיימים פערים חוזרים בהיזכרות באירועי יום יום במידע אישי חשוב או באירועים טראומטיים, שאינם מתיישבים עם שכחה רגילה בחיי היומיום. הסימפטומים גורמים למצוקה משמעותית מבחינה קלינית ולפגיעה ביכולת התעסוקתית החברתית ויכולות אחרות. התסמונת אינה חלק מטקס דתי או תרבותי מקובל בתרבות או הדת אליה שייך האדם. בילדים התסמונת לא מוסברת טוב יותר על ידי דמיון או משחק. הסימפטומים אינם מיוחסים להיבטים פסיכוסוציאליים של שימוש בחומרים משני תודעה (לדוגמה אלכוהול) ואינם תוצאה של מצב רפואי (למשל התקף חלקי מורכב- Complex Partial Seizures). השכיחות באבחון לאורך 12 חודשים בארצות הברית עומדת על 1.5%, עם שיעור דומה בין גברים (1.6%) ונשים (1.4%). ככלל מרבית הדיווחים על הפרעה זו מקורם בארצות הברית. רוב המאובחנים מדווחים שהפיצול או הנתק החל עקב התעללות או מאורע טראומטי. יש הרואים בטראומה את הסיבה להפרעת האישיות ודרך להתגונן מפניה; על פי גישה זו, תהליך הפיצול הוא מכניזם שנועד לעזור לאדם בהתמודדות עם הטראומה, והוא מתרחש במספר שלבים: האדם מפצל את המודעות והזיכרונות של החוויה הטראומטית כדי שיוכל לשרוד אותה ולהמשיך להתנהל ביומיום. בחלק מהמקרים ההתעללות חוזרת או מתמשכת. המאפיינים הקליניים של ההפרעה שתוארו לעיל יכולים להיות קיימים גם בהקשר של טקסים ומנהגים דתיים שונים ובעיקר בהקשר של טקסי איחוז. טקסים אלה יכולים לכלול תמונה של התקפים או מעבר ממצב אישיות אחד לאחר, כחלק מתהליך הסרת האיחוז, לעיתים תוך שימוש בחומרים משני תודעה. מצבים אלו קיימים במגוון של תרבויות בכל חלקי העולם, בשמות שונים. ההבדל בינם לבין ההפרעה הנפשית הוא שאנשים עם ההפרעה הנפשית ידווחו על אירוע או אירועים טראומטיים בחייהם. כמו כן הכניסה והיציאה מהאישיויות השונות בהפרעת זהות דיסוציאטיבית - אינה בשליטת האדם כפי שקורה בטקסים דתיים. ההפרעה מזוהה עם התנסות נפשית קשה ביותר, לרוב כזו הקשורה להתעללות, אלימות מינית ועוד. ככל שההפרעה מתחילה בגיל צעיר יותר כך היא צפויה להיות ממושכת וקשה יותר. עם זאת ההפרעה במלואה יכולה להופיע כמעט בכל גיל, מהילדות לשלבים מאוחרים בחיים. דיסוציאציה בילדות עלולה לגרום לבעיות זיכרון, בעיות ריכוז, היקשרות ומשחק טראומטי. עם זאת ילדים בדרך כלל לא מציגים שינויי אישיות אלא מציגים תמונה של מעבר בין מצבים נפשיים שונים, עם תמונה הכוללת אי רציפות של החוויה. שינויים פתאומיים של האישיות במהלך ההתבגרות יכולים להיות תוצאה של התפתחות טבעית בגיל ההתבגרות אך יכולים גם לבשר על התפתחות של הפרעת זהות דיסוציאטיבית. אצל אנשים מבוגרים תיתכן תמונה של הפרעה אובססיבית קומפולסיבית, פרנויה, או הפרעת מצב רוח פסיכוטית או אפילו הפרעות קוגניטיביות כתוצאה מאמנזיה דיסוציאטיבית. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שינויים גלויים באישיות ייתכנו על רקע של: הרחקת האדם מהסביבה בה התרחשה הטראומה הנפשית ילדיו של האדם שעבר התעללות מגיעים לגיל בו האדם חווה את הטראומה או עבר את ההתעללות לראשונה. אירועי חיים מאוחרים יותר, לעיתים גם כאלה שנראים לא קשורים לטראומה (למשל תאונת דרכים) מות האדם המתעלל או קבלת בשורה שהוא חולה במחלה סופנית. פתיחה ושיח ישיר על הטראומה בתוך טיפול נפשי. ישנה שונות בתמונה הקלינית בין אנשים שונים עם ההפרעה (דבר שלא מוסיף לתוקף האבחנה). אצל אדם עם הפרעה זו תהיה לפחות אישיות אחת נוספת. אישיות זו מבטאת חלקים או היבטים של האישיות המקורית. האדם יחווה את עולמו דרך אחד הפיצולים הללו בכל רגע נתון. במקרים רבים האישיויות השונות אינן יודעות על קיומן של אישיויות אחרות. כך למשל יכולה להיות דמות אחת סמכותית וקשה, לעומת דמות אחרת חמה ורגשנית. לכל אישיות כזו יש עולם רגשי, זכרונות, יכולות וחולשות משלה. בחלק מהמקרים ישנה שונות גם במגדר. הדמויות השונות מתחלפות ללא שליטה של האדם בכך. לעיתים ישנה מודעות חלקית לקיום הזהויות האחרות, או שישנה זהות דומיננטית אחת שזוכרת ויודעת את המתרחש בכל מצבי הזהות האחרים. במקרים מסוימים, הסובלים מההפרעה פונים לכל אישיות בשם פרטי נפרד ושונה מהשם המקורי של האדם. הזהויות השונות יכולות לחוות זו את זו בצורה ידידותית או עוינת. לכל אישיות כזו יש מאגר זכרונות והתנסויות משלה. ההבדלים בין זהויות שונות מדווחים לעיתים כניכרים גם חיצונית, החל בביצועים האומנותיים או הפיזיולוגיים, עבור בטון הדיבור, ביציבה, בהליכה ובמחוות שונות, ועד להבדלים פיזיולוגיים כגון לחץ דם ופעילות מוחית. ה-DSM 5 מדווח כי 70% מהאנשים החיים עם הפרעה זו בקהילה ניסו להתאבד פעם אחת לפחות. ניסיונות התאבדות מרובים הם מצב שכיח. כיוון שהקונצנזוס סבור כי הפרעת זהות דיסוציאטיבית מתפתחת כתגובה לטראומה חמורה ומתמשכת בעיקר בשנות הילדות, תחלואה נלווית כוללת על פי רוב הפרעת דחק פוסט טראומטית, ובפרט פוסט טראומה מורכבת. בנוסף עלולות להופיע הפרעות מצב רוח וכן הפרעות שונות תלויות דחק. בקבוצה זו נכללות הפרעות הסתגלות, הפרעת דחק אקוטית, הפרעת המרה (קונברסיה). כמו כן אפשריות הפרעות אכילה, הפרעות אישיות (בעיקר הפרעת אישיות נמנעת והפרעת אישיות גבולית). אצל חלק מהאנשים עם הפרעה זו תיתכן גם תופעה של שימוש בחומרים פסיכואקטיביים (כשלפחות בחלק מהמקרים מדובר בניסיון לריפוי עצמי). הפרעות שינה גם הן קיימות אצל אנשים עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית, וגם הפרעה טורדנית כפייתית. אבחנה מבדלת של הפרעת זהות דיסוציאטיבית כוללת הפרעות דיסוציאטיביות אחרות (בהן אין תמונה קלינית של פיצול אישיות), הפרעת דיכאון מז'ורי, הפרעה דו־קוטבית, הפרעת דחק פוסט טראומטית, הפרעות פסיכוטיות, הפרעות הקשורות לשימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים, הפרעות אישיות, הפרעות הקשורות להתקפים, וכן מצבים של התחזות (ביחוד אם מדובר במצב שעשוי לתת לאדם רווח ראשוני או משני). הטיפול בהפרעת זהות דיסוציאטיבית נעשה על ידי פסיכיאטרים, פסיכולוגים, מטפלים בהבעה ויצירה ועובדים סוציאליים המוסמכים לטיפול פסיכותרפיסטי. פסיכותרפיה פרטנית: הטיפול בהפרעה זו הוא ממושך ומורכב. אחת השיטות המקובלות היא פסיכותרפיה תחת השפעת היפנוזה באופן זה עשויים להיחשף אירועים טראומטיים בהיסטוריה האישית וניתן להתמקד בדרך היווצרותן של הזהויות הנוספות. במהלך הפסיכותרפיה יש שאיפה להכיר את כל הזהויות, את מאפייניהן ולקדם היכרות וקשר ביניהן וכך ליצור שיתוף פעולה המביא לשיפור התפקוד וההתנהגות של המטופל. בחלק מהמקרים יהיה צורך להגדיר את מטרות הטיפול בהתחשב גם בהפרעות נוספות הקיימות ברקע. טיפול קבוצתי: מטופלים עם הפרעות דיסוציאטיביות ובהן הפרעת זהות דיסוציאטיבית עשויים להיעזר בסוגים שונים של טיפול קבוצתי, כגון קבוצת מיומנויות פסיכו-חינוכית להתמודדות עם הפרעות דיסוציאציה מורכבות, קבוצות DBT שמתמקדות בפיתוח מיומנויות ויסות רגשי ויעילות בין אישית וכן קבוצות תמיכה לשורדי טראומה דומה לשלהם. טיפול תרופתי משלים את היפנו-תרפיה ומסייע למנוע חרדה ודיכאון ומקל במקרים מסוימים, אך טיפול זה ניתן במקביל לטיפול פסיכולוגי אינטנסיבי. אשפוז: ישנם מקרים בהם נחוץ אשפוז פסיכיאטרי, בעיקר על רקע של סכנה אובדנית מיידית. בישראל פעלה עמותת ט.ד.י. ישראל, אשר ריכזה את אנשי המקצוע התומכים באבחנה של הפרעה זו, מתעניינים ופעילים בטיפול בה. ב-9 בינואר 2012 שודר בערוץ 10, במסגרת הסדרה "פנים אמיתיות", פרק על הפרעה זו, אשר ליווה במשך מספר שבועות בחורה הסובלת מההפרעה עקב התעללות מינית שעברה בנעוריה ומתארת כ-30 זהויות שונות. ב-9 במרץ 2017 שודר בתוכנית זו פרק נוסף על הנושא, בו ליוותה העיתונאית יעל דן נערה המתארת 50 זהויות שונות; שידור הפרק זכה לחשיפה תקשורתית רבה. הוא גם העלה את נושא השימוש בקנאביס רפואי לשם טיפול וסיוע למתמודדים עם הפרעה זו. שיקום: למתמודדים עם טראומה מורכבת הכוללת בתוכה סימפטומים של הפרעת זהות דיסוציאטיבית, אשר מוכרים בביטוח לאומי עם לפחות 40% נכות נפשית ישנן מסגרות שיקום מיודעות טראומה דרך סל שיקום ודרך קהילה תומכת. בין המוסדות המסייעים בטיפול בטראומה מורכבת נמצאים קבוצת גיא ובית אמיתי. כמו בתחומים אחרים בבריאות הנפש, יצוג התופעה בתרבות הפופולרית נוטה להדגיש תופעות קיצוניות, ולא תמיד מייצג נאמנה את המציאות. בספרות ובקולנוע זכתה התופעה לפרסום רב ולכינוי "פיצול אישיות", המהלך אימה וקסם כאחד על הקוראים והצופים. דוגמאות לכך הם הספר "24 הפנים של בילי מיליגן", הספר "סיביל" והסרט שנעשה על-פיו, הספר "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", הספר והסרט "שלוש פנים לחוה", הסדרה "ארצות הברית של טארה" והסרט "מועדון קרב". ברגע השיא של סרטו הנודע של אלפרד היצ'קוק "פסיכו", נעשה שימוש בהפרעה זאת כאשר נחשף כי הרוצח הסדרתי הוא נורמן בייטס (בגילומו של אנטוני פרקינס). בסרט ספליט מתואר אדם בעל 23 זהויות שונות.ובנוסף בסרט החדר הצפוף המבוסס על הרומן 24 הפנים של מילגן. דמויות קומיקס בולטות כמו נבל העל, הגובלין הירוק, וגיבור העל, Moon knight, אשר נוצרו על ידי חברת מארוול קומיקס, סובלים מהפרעת אישיות זו. בעונה השמינית של הסדרה "האוס" בפרק 7 מוצגת אייריס, נערה עם תחלואות גופניות לא ברורות שמאובחנת לבסוף עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית. בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות", דמותו של קובי פרג' מאופיינת חלקית בכך שהוא סובל מפיצול אישיות ויכול ליצור דמויות נוספות הממלאות תפקידים שונים בסדרה. בסדרה הקוריאנית "הרגי אותי, רפאי אותי", הדמות המרכזית, צ'ה דו היון סובל מפיצול אישיות עקב התעללות ואירועים מסכני חיים שעבר בילדותו. בסדרה קוריאנית נוספת "הייד, ג'קל ואני" הדמות הראשית גו סו ג'ין סובל מהפרעה זו ובעיתות מצוקה, מגיחה ממנו אישיות אחרת העונה לשם רובין. בספר Legion מאת ברנדון סנדרסון יש לגיבור כמה עשרות דמויות כשכל אחת אחת עוזרת לו בתחום אחר. בתחום המוזיקה מוזכרת התופעה באלבום "Quadrophenia" של להקת The Who, המדבר על אדם הלוקה בהפרעה זו. האלבום רדיו בלה בלה של להקת החברים של נטאשה מספר את סיפורו של שדרן עם פיצול אישיות שמחולק לארבע דמויות שונות. קמרון וסט, "גוף ראשון רבים", הוצאת ספרית מעריב, 2002 זאב ברגמן ושרה, "אהבה זה לא סכין", הוצאת ידיעות אחרונות, 1998 מאיה ריד, עכשיו אני זה לא לנצח : מסע החלמה מטראומה מינית מתמשכת בילדות. הוצאת אח 2008 אולדרמן ומרשל, בינינו לבין עצמנו הפרעת זהות דיסוציאטיבית מדריך לעזרה עצמית. 2002 מיקי דורון' טראומה והטיפול בה, הוצאת המחבר 2016 Sar, Vedat - editor; Middleton, Warwick - editor; Dorahy, Martin J., Global perspectives on dissociative disorders : individual and societal oppression / edited by Vedat Şar, Warwick Middleton and Martin Dorahy, Routledge 2014 Sarah Y. Krakauer, Treating Dissociative Identity Disorder: The Power of the Collective Heart, Routledge 2013 Elizabeth F. Howell, The Treatment of Dissociative Identity Disorder, Routledge 2011 Graeme Galton, Forensic Aspects of Dissociative Identity Disorder, Karnac Books 2008 מדיה וקבצים בנושא הפרעת זהות דיסוציאטיבית בוויקישיתוף הפרעת זהות דיסוציאטיבית, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט" אלי זומר, הפרעת זהות דיסוציאטיבית, באתר ט.ד.י הפרעת זהות דיסוציאטיבית, באתר "בנפשנו" מאיה ריד, זהות דיסוציאטיבית וייצוגה העכשווי במדיה: שירות לציבור או הנצחת סטריאוטיפים?, 21 בנובמבר 2012, באתר פסיכולוגיה עברית נרי ליבנה, מי אני, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2003 רוזי ווטרהאוס, הפנים הרבות של קרול, באתר אלכסון, 8 באוקטובר 2013 הפרעת זהות דיסוציאטיבית: עקרונות אבחון וטיפול, אלי זומר, אתר פסיכולוגיה עברית הפרעת זהות דיסוציאטיבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) American Psychiatric Association., Dissociative Disorders, Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM–5), 5, Arlington: American Psychiatric Association., 2013, עמ' 292-298 מאיה ריד, זהות דיסוציאטיבית וייצוגה העכשווי במדיה | מאיה ריד, באתר www.hebpsy.net הפרעות נאורוטיות תלויות דחק וסומטופורמיות., הסיווג והאיבחון הפסיכאטרי לפי ארגון הבריאות העולמי (ICD 10), תל אביב: איגוד הפסיכיאטריה בישראל ומשרד הבריאות (עורכים), 2004, עמ' 172 חנן מוניץ (עורך), פרק 17: ההפרעות הדיסוציאטיביות, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, תל אביב: דיונון, 2013, עמ' 443-445 Martin J Dorahy, Bethany L Brand, Vedat Şar, Christa Krüger, Dissociative identity disorder: An empirical overview, Australian & New Zealand Journal of Psychiatry 48, 2014-05-01, עמ' 402–417 doi: 10.1177/0004867414527523 Bethany L. Brand, Vedat Sar, Pam Stavropoulos, Christa Krüger, Separating Fact from Fiction: An Empirical Examination of Six Myths About Dissociative Identity Disorder, Harvard Review of Psychiatry 24, 2016-7, עמ' 257–270 doi: 10.1097/HRP.0000000000000100 בר-שדה, נעמה (2008). התפתחות השימוש בהגנות דיסוציאטיביות בקרב נפגעי תקיפה מינית בזמן הטראומה ולאחריה. באתר פסיכולוגיה עברית J. Tanner, D. Wyss, N. Perron, M. Rufer, Frequency and characteristics of suicide attempts in dissociative identity disorders: A 12-month follow-up study in psychiatric outpatients in Switzerland, European Journal of Trauma & Dissociation, 2017-07-04 doi: 10.1016/j.ejtd.2017.06.005 Dissociation and Dissociative Identity Disorder Explained, Dissociation and Dissociative Identity Disorder Explained (באנגלית) Colin A. Ross MD, Lynn Ferrell PsyD, Elizabeth Schroeder BA, Co-Occurrence of Dissociative Identity Disorder and Borderline Personality Disorder, Journal of Trauma & Dissociation 15, 2014-01-01, עמ' 79–90 doi: 10.1080/15299732.2013.834861 Krystle Vermes, Manage Dissociative Identity Disorder with Art Therapy, Healthy Place, ‏7 באפריל 2020 (באנגלית) Rafaële J. C. Huntjens, Ineke Wessel, Brian D. Ostafin, Paul A. Boelen, Trauma-related self-defining memories and future goals in Dissociative Identity Disorder, Behaviour Research and Therapy 87, 2016-12-01, עמ' 216–224 doi: 10.1016/j.brat.2016.10.002 Dissociative Identity Disorder (DID), Sheppard Pratt (באנגלית) עמותת טראומה ודיסוציאציה ישראל - ט.ד.י. https://vimeo.com/712797724 דף הבית באתר קבוצת גיא דף הבית באתר בית אמיתי הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.