עירוניות טקטית

עירוניות טקטית הוא מונח בתכנון ערים ואזורים השייך לענף של עיצוב עירוני וגם נלמד, נחקר ומתבצע בתחום של: "עירוניות חדשה - New Urbanism" הבא לתאר את "שיתוף הציבור" בתהליך העיצוב העירוני ותכנון העיר עבור הצרכים של הולכי הרגל. לפי הטרמינולוגיה של מונח זה ישנם שינויים זמניים בסביבה הבנויה בעלות נמוכה, בדרך כלל בערים, שנועדו לשפר את השכונות המקומיות ואת מקומות ההתכנסות בעיר. עירוניות טקטית מכונה בדרך כלל גם בכינויים שונים כגון: "עירוניות גרילה (guerilla urbanism)", "עירוניות קופצת (pop-up urbanism)", או "תיקון העיר (city repair). מונח זה היה פופולרי כמה שנים לאחר שנת 2010 כדי להתייחס למגוון של טכניקות קיימות על פיה תוכנית "שיתוף הרחוב" מגדירה "עירוניות טקטית" כגישה לשינוי עירוני הכוללת את חמשת המאפיינים הבאים: גישה מכוונת, שלבית, ליצירת שינוי. הצעת פתרונות מקומיים לאתגרי תכנון מקומיים, מחויבות לטווח קצר וציפיות מציאותיות, סיכונים נמוכים עם שכר גבוה, פיתוח רווח כלכלי-חברתי בין אזרחים ובניית יכולת ארגונית בין מוסדות ציבוריים-פרטיים, עמותות ומרכיביהם. מונח זה פורסם לראשונה בזמן התרגום לאנגלית משנת 1984 של הספר "תרגול חיי היומיום" על ידי המדען הצרפתי מישל דה-סרטו אשר השתמש במונח זה. מונח זה התייחס גם לאירועים שהתרחשו בפריז בשנת 1968 במהלך הפגנות הסטודנטים. העירוניות הטקטית שתיאר דה-סרטו בספרו התנגדה אל המונח: "עירוניות אסטרטגית" שהוטבע על ידי מתכנן הערים והאזורים האמריקאי מייק ליודן המתאר את תהליך העיצוב ותכנון העיר בידי אנשי מקצוע ולא על ידי אזרחים מן השורה. פרויקטים של עירוניות טקטית משתנים משמעותית בהיקף, בגודל, בתקציב ובתמיכה ממקום למקום. הפרויקטים מתחילים לרוב כהתערבות קהילתית ומתפשטים לערים אחרות, ולעיתים אף מאומצים על ידי העיריות כשיטות עבודה מומלצות. להלן סוגי השינויים הנפוצים ביותר: שינויים זמניים של רחובות מסחר על ידי הצבת עגלות מזון, שולחנות על המדרכות, שבילי אופניים זמניים והצרת רחובות. שימוש בחומרים קיימים לבניית מקומות ישיבה ציבוריים. מקומות אלה ממוקמים באזורים שקטים או חסרי מקומות ישיבה נוחים. הורדת גדרות במטרה לצמצם את המחסומים בין השכנים, לייפות את השכונות ולעודד את תחושת הקהילתיות. ביטול מדרכות לא נחוצות כדי להפוך את השבילים והחניה לשטחים ירוקים שיקלטו את מי הגשמים וייפו את השכונות. מיקום עגלות ומשאיות אוכל בשטחים שאינם מנוצלים מושכות קהל וכן מציעות הזדמנויות עסקיות קטנות ליזמים. גינון בקרקע שאין לגנן זכות חוקית לנצל, דוגמת אתרים נטושים, חלקות שאינן מטופחות או ברכוש פרטי. רחובות בערים שונות דוגמת ניו יורק מספקים באופן זמני מרחבים בטוחים להליכה, רכיבה על אופניים, החלקה ופעילות חברתית; מקדמים פיתוח כלכלי מקומי ומעלים את המודעות להשפעת המכוניות על המרחב הציבורי. בשינוי שפופולרי בניו יורק, מדרכות מומרות לכיכרות עירוניות. סגירת כיכר הטיימס (טיימס סקוור) לתנועת כלי רכב והפיכתה בעלות נמוכה לרחבת הולכי רגל היא דוגמה לרחבת מדרכה. דוגמה נוספת היא סגירה זמנית של השאנז אליזה בפריז לתנועת כלי רכב פעם בחודש. פטיו או טרסה זמניים שנבנו כדי לספק מקומות ישיבה לבתי קפה סמוכים או לעוברים ושבים. הדבר נפוץ בעיקר בערים שבהן המדרכות צרות ושאם לא כן אין בהן מקום לאזורי ישיבה או אכילה בחוץ. פארק פופ-אפ הוא סגירה זמנית או קבועה של מקומות שאינם בשימוש לאזורי התכנסות עירוניים. חנויות קמעונאות זמנית המוקמת בחנות או נכס פנויים. הצבת עציצים או מחסומים פיזיים אחרים כדי לגרום לנתיבי אופניים צבועים להיות בטוחים יותר. לעיתים אין מסלול אופניים מוגדר מראש, וההגנה הפיזית היא הסימן היחיד לנתיב. עירוניות חדשה פלייסמייקינג פרויקט המקומות הציבוריים מדיה וקבצים בנושא עירוניות טקטית בוויקישיתוף Placemaking | Better Block | Dallas, The Better Block (באנגלית) De-Fence Project, web.archive.org, ‏2016-01-23 Why Depave | Depave, depave.org Erin Durkin, Bloomberg predicts Times Square pedestrian plaza will stay under de Blasio, nydailynews.com "Paris to close Champs Elysees to cars one Sunday a month". Reuters (באנגלית). 2016-01-06. נבדק ב-2022-02-13.