laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפרסק

אפרסק (שם מדעי: Prunus persica) הוא מין של עץ פרי גלעיני ממשפחת הוורדיים, המשתייך לסוג פרוּנוּס (אליו משתייכים בין השאר גם השזיף והמשמש). השם אפרסק מתייחס גם לפרי העץ. האפרסק מופיע בתרבות היהודית כבר בתקופת המשנה (למשל, במשנה, מסכת כלאים, פרק א', משנה ד': "האפרסקים והשקדים... כלאיים זה בזה"). בכתבי יד עתיקים המילה מופיעה ללא אל"ף פרוסתטית, שהתווספה מאוחר יותר כדי להקל על ההגייה. מקורם של ששת זני האפרסק המקוריים (כיום ישנם הרבה יותר) הוא בסין וסביבותיה. מסין הגיע לאיראן (מכאן גם מקור שמו היווני: מֵלוֹן פֶּרְסִיקוֹן (תפוח פרסי)), שקוצר על ידי הרומאים ל-persica. הזן המתורבת של עץ האפרסק, Prunus persica vulgaris, הוא כיום הזן הנפוץ בעולם. זן זה גודל לראשונה באירופה במאות הראשונות לספירה, ונתפשט ביוון ובאגן המערבי של הים התיכון בעיקר. כנראה בערך בתקופה זו הגיעו זנים של אפרסק לארץ ישראל. במהלך המאה ה-16 הגיע האפרסק לעולם החדש. עץ האפרסק מאופיין בגובה בינוני, עלים דמוי איזמל ובעלי חוד ארוך, ופריחה בצבעים ורוד או סגול. פרי האפרסק משתנה בקוטרו בין 2 ל-8 ס"מ; פניו מכוסים בדרך כלל בשכבה של שערות רכות, וצבעו צהוב או אדום. גלעין הפרי קשה מאוד ומחורץ. האפרסק מותאם לאקלים ממוזג. כיום ישנם כאלף זנים חקלאיים של אפרסקים, ביניהם גם הנקטרינה ואפרסק הפיתה. אפרסק, באתר ITIS (באנגלית) אפרסק, באתר NCBI (באנגלית) אפרסק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפרסק, באתר Tropicos (באנגלית) אפרסק, באתר GBIF (באנגלית) אפרסק, באתר The Plant List (באנגלית) אפרסק, באתר IPNI (באנגלית) הערך "אפרסק", ב"אנציקלופדיה הלכתית-חקלאית", באתר מכון התורה והארץ אפרסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אפרסק, דף שער בספרייה הלאומית
משחק מונוטוני

בתורת המשחקים, משחק מונוטוני מתאר משחק שיתופי בו שוויה של כל קואליציה עולה או נשאר ללא שינוי כאשר מתווספים אליה שחקנים נוספים. משחק ( N , v ) {\displaystyle (N,v)} נקרא מונוטוני אם לכל שתי קואליציות S {\displaystyle S} ו- T {\displaystyle T} , S ⊆ T {\displaystyle S\subseteq T} , מתקיים: v ( S ) ≤ v ( T ) {\displaystyle v(S)\leq v(T)} מן ההגדרה משתמע שככל שקואליציה היא גדולה יותר, כך שוויה גדול יותר (או לפחות אינו קטן). בפרט, מתקיים כי v ( S ) ≤ v ( N ) {\displaystyle v(S)\leq v(N)} לכל קואליציה S {\displaystyle S} . יהי ( N , v ) {\displaystyle (N,v)} משחק פשוט הנתון על ידי: N = { 1 , 2 , . . . , 10 } {\displaystyle N=\left\{1,2,...,10\right\}} v ( S ) = { 1 S = N 0 o . w {\displaystyle v(S)=\left\{{\begin{matrix}1&S=N\\0&o.w\end{matrix}}\right.} זהו משחק בו שוויה של כל קואליציה שאינה N {\displaystyle N} הוא '0', ורק כאשר כולם מתאגדים יחדיו שוויה הוא '1'. בפרט, תנאי הגדרת המונוטוניות מתקיימים ולכן זהו משחק מונוטוני. ניתן להראות שכל משחק שיתופי, בין אם הוא מונוטוני או לא, שקול אסטרטגית למשחק מונוטוני. זאת לעומת משחקים סופר אדטיביים ששקולים מונוטונית רק למשחקים אחרים המקיימים את תכונות הסופר אדיטיביות. לדוגמה, יהי משחק ( N , w ) {\displaystyle (N,w)} השקול אסטרטגית ל ( N , v ) {\displaystyle (N,v)} : w ( S ) = v ( S ) + ∑ i ∈ S b i {\displaystyle w(S)=v(S)+\sum _{i\in S}b_{i}} כאשר b i = − 1 {\displaystyle b_{i}=-1} לכל i ∈ N {\displaystyle i\in \mathbb {N} } נראה כי ( N , w ) {\displaystyle (N,w)} אינו משחק מונוטוני. ניקח למשל את הקואליציה {S={1,2,3,...,8, עבורה מתקיים w ( S ) = − 8 {\displaystyle w(S)=-8} , וניקח את הקואליציה N עבורה w ( N ) = − 9 {\displaystyle w(N)=-9} . קיבלנו כי במשחק ( N , w ) {\displaystyle (N,w)} קיימת קואליציה S קטנה ממש מ-N כך ש: w ( N ) ≤ w ( S ) {\displaystyle w(N)\leq w(S)} וזה כאמור מעיד כי המשחק אינו מונוטוני. שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
בבולט

בבולט (בצרפתית: Babolat) היא חברה צרפתית המייצרת ציוד לטניס, סקווש בדמינטון ופאדל שבסיסה בליון. החברה נוסדה בשנת 1875 כיצרנית גידים טבעיים למחבטי טניס. בשנת 1994 החלה לייצר לראשונה את המחבט עצמו ושיווקה את המחבט באירופה ויפן. כיום בבולט נחשבת לאחת החברות הגדולות בטניס, שחקנים רבים מהדרג הבכיר משחקים עם מחבטיה ושחקן הדגל של החברה הוא רפאל נדאל. בשנת 2014 בבולט הייתה לחלוצה בשיווק מחבטי טניס המנטרים נתונים על יכולת המשחק באמצעות חיישן המחובר למחבט ומספקים את הנתונים באמצעות מכשיר חכם, מחבטים מסוג זה נעזרים בטכנולוגיית ה-PLAY של בבולט. מדיה וקבצים בנושא בבולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בבולט בבולט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשרפייה

אשרפייה (בערבית: الاشرفية; תעתיק מדויק: אלאשרפיה) היא שכונה נוצרית ותיקה בביירות, לבנון, הממוקמת על גבעה לאורך החוף בצידה המזרחי של העיר. השכונה היא רובע מסחר ומגורים כאחד, אשר מאופיין על ידי רחובות צרים ודירות יוקרה, כמו גם מגדלי עסקים, ובשל כך היא מהווה מוקד להשקעות ולתיירות. עד שנות ה-30 של המאה ה-19, התאפיינה אשרפייה בשטחים חקלאיים שנשלטו על ידי מספר משפחות נוצריות: משפחת פיאד, פרנייני, בוסטרוס, סורסוק, טראד, תוויני ואראמאן. משפחות אלו, בנות העדה היוונית-אורתודוקסית, היו האליטה של ביירות במשך מאות שנים. באותה תקופה, חילקה הממשלה הלבנונית תחת שלטון המנדט הצרפתי את האדמה באשרפייה על מנת לבנות כבישים וכפתה על אותן משפחות למכור את חלקן באדמה זו. במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלבנון, הייתה אשרפייה בסיס מרכזי של הכוחות הנוצריים הלבנונים, וקיבלה הגנה מהכוחות הלבנוניים, בראשות בשיר ג'ומאייל, כנגד התקפות סוריות ופלסטיניות. ככזאת, הייתה השכונה לחלק מרכזי במזרח הנוצרי של העיר. נכון לשנת 2009, מחולקת אשרפייה למספר שכונות קטנות יותר, שהבולטות ביותר בהן הן מאר ניכולא (שבה נמצאים מבנים חשובים כגון ארמון סורסוק, מוזאון סורסוק ובניין סופיל) וטבריס (שבה נמצאים מבנה טבריס 812, מגדל אשרפייה, בנייני יארד, מטרופוליס ובניין ל'ארמיטאז'). מדיה וקבצים בנושא אשרפייה בוויקישיתוף
Sinatra At The Sands

Sinatra At The Sands הוא אלבום של הזמר האמריקאי פרנק סינטרה שיצא בשנת 1966, זהו אלבום ההופעה החיה הראשון של סינטרה. האלבום כמו מצייר דיוקן של סינטרה בשנות ה-60. הוא הוקלט בחודש אפריל 1966 בבית המלון והקזינו סנדס שבלאס וגאס. סינטרה, בהופעה שקטה ורגועה, הופיע כבכל הופעותיו, עם שירים ידועים וצפויים מראש, כאשר בין השירים הוא מתבדח בעקביות עם הקהל ושומר על אווירה קלילה ופתוחה עמו. יחד עם סינטרה הופיע תזמורתו של קאונט בייסי, השניים שיתפו פעולה בעבר פעמיים באלבומים, Sinatra-Basie משנת 1963 וIt Might as Well Be Swing משנת 1964. את הערב הפיק קווינסי ג'ונס שגם ניצח על תזמורתו של בייסי. האלבום יצא בגרסת תקליטור בשנת 1986. בשנת 2003 יצאה גרסת DVD של ההופעה. פרנק סינטרה - קולות קאונט בייסי - פסנתר בילי מילר - פסנתר תזמורתו של קאונט בייסי קווינסי ג'ונס - מעבד, מנצח Come Fly with Me I've Got a Crush on You I've Got You Under My Skin The Shadow of Your Smile Street of Dreams One for My Baby Fly Me to the Moon One O'Clock Jump The Tea Break You Make Me Feel So Young All of Me The September of My Years Luck Be a Lady Get Me to the Church on Time It Was a Very Good Year Don't Worry 'Bout Me Makin' Whoopee Where or When Angel Eyes My Kind of Town A Few Last Words My Kind of Town (חוזר) מידע על האלבום Sinatra At The Sands באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sinatra At The Sands באתר AllMusic האלבום Sinatra At The Sands באתר Discogs האלבום Sinatra At The Sands באתר ספוטיפיי
המרכז החקלאי

המרכז החקלאי הוא ארגון שנוצר בתקופת היישוב ואשר היווה מסגרת משותפת של גופי ההתיישבות העובדת ושל עובדי החינוך החקלאי. בתקופתו הראשונה, עמד בראשו כארבעה עשורים אברהם הרצפלד איש העלייה השנייה. בשנת 1956 החליף את הרצפלד יצחק שפירא, שעמד בראשו במשך כעשרים שנה עד 1975 ויזם את בניית ביתו של המרכז, בשדרות שאול המלך 8 בתל אביב. המרכז החקלאי נבחר אחת לארבע שנים על ידי הוועידה החקלאית המורכבת מנציגי חברי הסתדרות הפועלים החקלאיים שהוקמה בשנת 1919. עם הקמת ההסתדרות הכללית בשנת 1920 היוותה הסתדרות הפועלים החקלאים (שכללה עובדים חקלאים שכירים ועצמאים) חלק מרכזי של ההסתדרות. בשנת 1994, לאחר השינוי הארגוני בהסתדרות, שהפכה להיות איגוד מקצועי גרידא, נותק הקשר של ההסתדרות עם המרכז החקלאי. גם לאחר הניתוק מההסתדרות המשיך המרכז החקלאי לפעול ותפקידו המרכזי היה יצוג החקלאים והאינטרסים שלהם מול מוסדות השלטון. החל מ-2001 אוגד המרכז החקלאי עם נציגי ארגוני המגדלים החקלאיים ועם נציגי התנועות ההתיישבותיות לידי גוף שנקרא התאחדות חקלאי ישראל. המרכז החקלאי באתר תנועת העבודה הישראלית ראו למשל: בן-ציון דינור, ספר תולדות ההגנה, א, א, הוצאת מערכות, תשט"ו-1955, עמ' 411. יוסטה בלייר מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל הלך לעולמו, אתר כאן נעים, 08.02.2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim

Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-49 של סינטרה וה-22 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1967. בשנות ה-60 צבר סגנון הבוסה נובה מעריצים בקרב קהל אוהבי הג'אז והפופ. אך סינטרה לא ניסה להקליט מוזיקה בסגנון זה שהושפע מהמוזיקה הברזילאית. בשנת 1967 החליט סינטרה לנסות ולהקליט אלבום בסגנון עם המלחין הידוע ביותר של סגנון הבוסה נובה, אנטוניו קרלוס ז'ובים. האלבום שאורגן בידי קלאוס אוגרמן הציג את ז'ובים שניגן על גיטרה והוסיף קולות רקע. את הלחנים המקוריים כתב ז'ובים בעצמו. באלבום מופיעים שלושה שירים ממה שמוגדר כספר השירים האמריקאי הגדול. השירים אורגנו כך שיתאימו לסגנון הבוסה נובה. התוצאה הייתה אלבום עדין ושקט, שהשתמש במקצב הלטיני כבסיס אך לא כנקודת המיקוד של האלבום. ארגונו הרגוע של אוגרמן שכלל כלי נשיפה שקטים, כלי הקשה מתונים ושאינם פורצים את המסגרת השלווה של האלבום. מבקרים מוזיקליים רבים טענו כי הופעתו של סינטרה באלבום בולטת בהשוואה לאלבומיו האחרים, הייתה זו הופעתו העדינה ביותר, מדגיש כל שורה בשירים ומביא את יכולתו הווקאלית לשיאים חדשים. לאחר הצלחת אלבום זה הוציאו סינטרה וז'ובים אלבום משותף נוסף, Sinatra & Company שיצא בשנת 1971. האלבום היה מועמד לגראמי בקטגוריית אלבום השנה. אך בטקס גראמי שהתקיים בשנת 1968 זכה האלבום, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של להקת הביטלס. פרנק סינטרה - קולות אנטוניו קרלוס ז'ובים - פסנתר, גיטרה, קולות רקע קלאוס אוגרמן - מארגן, מנצח The Girl from Ipanema Dindi Change Partners Quiet Nights of Quiet Stars Meditation If You Never Come to Me How Insensitive I Concentrate on You Baubles, Bangles and Beads Once I Loved מידע על האלבום Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר MusicBrainz מידע על האלבום Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר AllMusic האלבום Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר Discogs האלבום Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim באתר ספוטיפיי
אדפו

אדפו (בערבית: إدفو) היא עיר במצרים השוכנת על הגדה המערבית של הנילוס בין העיר איסנא לאסואן במצרים העליונה 100 ק"מ דרומית ללוקסור. אוכלוסייתה נכון לשנת 2012 מונה 133,772 איש. העיר משמשת מרכז חשוב של תעשיית הסוכר והקרמיקה. בעת העתיקה נודעה בשם בח'דת. שם נוסף שבה הייתה ידועה הוא דג'בה (Djeba). היא הייתה הבירה של הנום השני במצרים העליונה. בתקופה התלמיית-רומית הייתה ידועה בשם "אפולונופוליס מגנה" (Apollonopolis Magna) שניתן לה על שמו של שילוב האלים הורוס-אפולו. בעת העתיקה הייתה מרכז מסחרי גדול ומקום לגידול תבואה מיקומה הגאוגרפי הפך אותה לחשובה, היא שימשה כנקודת מוצא לשיירות לכיוון נוביה ולמשלחות שיצאו למכרות הזהב במקום היה גם תחנה לצבא ששמר על חלקה הדרומי של מצרים. ערך מורחב – מקדש אדפו העיר ידועה כאתר תיירות בעיקר בגלל מקדש אדפו שהוקדש לאל הורוס, שנבנה בתקופת מצרים התלמיית בין השנים 237–57 לפנה"ס. ייחודו מכל המקדשים ששרדו במצרים הוא בשלמות השרידים הארכאולוגים. המקדש נבנה מלבני אבן חול על שרידי מקדש קדום שכיוונו הכללי היה ממזרח למערב. חזיתו של המקדש היא לכיוון הנהר. המקדש שנבנה מעליו כיוונו הוא צפון דרום. חפירות בתל אדפו העלו ממצאים של התיישבות יהודים בעיר. קיומו של יישוב יהודי במקום היה ידוע גם לפני החפירות מתוך חרסים יהודים שנרכשו על ידי חוקרים שביקרו באתר. החרסים היו כתובים בארמית ויוונית. החרסים העידו על התיישבות יהודית במקום במאה ה-1 וה-2 לספירה. בשני חרסים הוזכר שם הרובע היהודי, "דלתה". על פי שני פפירוסים יהודים מהמאה ה-3 לפנה"ס, השם העתיק של המקום נקרא "טבה". בין השנים 1938-1937 התקיימו בתל אדפו חפירות ארכאולוגיות של אוניברסיטת ורשה ושל המכון הצרפתי לארכאולוגיה מזרחית שישב בקהיר. החפירות גילו רובע שנבנה בתקופה התלמיית ובתקופה הרומית היה מיושב על ידי יהודים. הבתים היו בעלי 2–3 קומות עם חדרים מקומרים, ללא מסדרונות ביניהם וללא חלונות כלפי חוץ. בתוך החדרים נמצאו כדים בגדלים שונים לאחסון יין ושמן, קערות נרות, כלי מטבח ועוד. הממצא החשוב היה מספר רב של חרסים כתובים ביוונית, שחשיבותם רבה לחקר תולדות היהודים במצרים בתקופה העתיקה. ממצא חרסים זה העלה באותה עת את מספר החרסים שהיו ידועים על יהודים מ-25 ל-235 ואפשר ליצור מחקר מעמיק בנושא. בחרסים מוזכרים מיסים שונים: "מס גולגולת" שהוטל בתקופה הרומית על כל יושבי מצרים מלבד אזרחי הערים היווניות והיה בגובה 16 דרכמות לשנה, ומס נוסף שנקרא "מס היהודים" שהוטל על הגברים הנשים וילדים מגיל 3. על גביית מס היהודים מונו גובים מיוחדים. הממצאים כללו גם שמות של גובים, אחד השמות שנמצאו היה אִיסכילוס בן-יוסף, שם גובה יהודי שאולי נמנה עם הקהילה היהודית באדפו, ששימש כגובה המס. הגבייה נעשתה ישירות על ידי הממשלה בלי תווך הקהילה. על פי שמות המיסים השונים שהוטלו על היהודים, אפשר להעריך את משלח ידם. היו שעסקו בקרקעות, הובלה, גידול בהמות ומסחר. בחרסים נמצא שהיהודים השתמשו בערבוביה בשמות יהודים, כגון שמעון יהודה יעקב שרה ועוד, וכן בשמות יוונים רומיים ומצרים. מדיה וקבצים בנושא אדפו בוויקישיתוף THE TELL EDFU PROJECT באתר המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו TELL EDFU. Nadine Moeller - Oriental Institute - University of Chicago - מאמר על החפירות באתר (דו"ח שנתי 2008–2009) TELL EDFU. Nadine Moeller - Oriental Institute - University of Chicago - מאמר על החפירות באתר (דו"ח שנתי 2009–2010) אדפו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדפו (מצרים), דף שער בספרייה הלאומית מקדש אדפו באתר aladdin אביגדור צ'ריקובר, "חפירות אדפו" בתוך כתב העת קדם כרך א (1942), עמ' 80–84
שיפוט אסתטי

שיפוט אסתטי הוא הקביעה כי למושא מסוים ערך אסתטי נתון. לצורך השיפוט האסתטי דרושים טעם והבחנה המאפשרים את מציאת הערך האסתטי במושא. לדוגמה: נקודה אדומה בתחתית התמונה, מילה מדויקת בשיר ומרקם של דמויות במחזה, לדידו של בעל כושר השיפוט האסתטי, אינן מסתכמות בתכונה נייטרלית "לא אסתטית" ותו לא. אלא, בזכות ניסיונו, בשלותו והאינטליגנציה שלו, הוא מגלה דרכן את הערך ה"אסתטי" שביצירות - את "תכונותיהן האסתטיות"; את ה"מאוזן", ה"כבד" וה"מתפתח" שבהן. בשל חמקמקותו של הערך האסתטי, קמו תאוריות רבות של שיפוט אסתטי והציעו דרכים שונות למציאתו; האוטונומיסטים יחפשו את הערך בתוך היצירה בלבד, בגבולות צורתה ומרכיביה הבסיסיים, לעומתם ההטרונומיסטים; בוחנים את השלכותיה מחוץ לגבולותיה; ההבעתיות של היצירה, מוסריותה, רמת המימזיס שלה וכדומה. "השיפוט האסתטי" הוא סוג של "שיפוט תפיסתי", ומשותף להם, כי המקור הראשוני לשיפוט הוא ההתנסות האישית ולא שיקול דעת. השיפוט כרוך בחוויה תפיסתית ישירה וסובייקטיבית ולפיכך, אינה ניתנת להנמקה מבוססת לוגית. אך מכיוון ששיפוט על ערך אסתטי ניתן לבחינה והוכחה באמצעות חוויה דומה של הזולת והסכמתו על שיפוט הערך, הרי שהוא אובייקטיבי ורציונלי. גם ל"פסק הדין הכולל", המשקלל את הערכים האסתטיים של היצירה בכללותה, לכדי טענה גורפת על טיבה, דרושה הפעלת שיפוט אסתטי אישי, שאינה יכולה להיגזר דדוקטיבית או אינדוקטיבית מן המרכיבים הלא אסתטיים ביצירה. רלטיביזם אסתטי ניק זנגוויל, שיפוט אסתטי, האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית)
שיפוט תפיסתי

שיפוט תפיסתי הוא קביעה אובייקטיבית ורציונלית בעיקרה, לגבי מאפיינים של מושאים, הנסמכת על קליטה, פיענוח וסיווג של מידע המגיע אל האדם סובייקטיבית באמצעות החושים. הגם שקיים יסוד סובייקטיבי בשיפוטים אלו, המִשְׁתַּנֶה בהתאם לחווייתו האישית-חושית של כל אדם ותלוי באיכות כשריו הפיזיולוגיים, הרי שניתן להתייחס לקביעה זו כאל עובדה אובייקטיבית, כיוון שמשמעות המושגים המשמשים לייצוג ולאפיון המושאים הם תוצאה של הסכמה עקרונית קולקטיבית על מהותם של תוצרי "התפיסה החושית", הסכמה שאינה ניתנת להפרה פרטית שרירותית. השיפוט התפיסתי מהווה הוכחה לכך שלא נדרש דווקא טיעון לוגי תקף ומבוסס על מנת להוכיח שטענה היא רציונלית ואובייקטיבית (כגון הטענה לערך אסתטי ביצירה), כי הוא מדווח על מצב נתון ולא על הדרך בה חווה/מגיב הסובייקט למצב זה. דוגמה מובהקת לשיפוט מסוג זה מהווה "שפת הצבעים" שהיא שפה תצפיתית-תפיסתית, לא נדרשת מיומנות מיוחדת לזיהוי מושגיה, וקביעה הנובעת ממנה, כגון: "הרמזור ירוק" זוכה לאישוש (או הפרכה) שלא באמצעות הוכחה מדעית, אלא בשל ההסכמה המשותפת על משמעות המושג "ירוק".
משחק מאוזן לחלוטין

במשחקים שיתופיים, משפט שפלי-בונדרבה מגדיר קריטריון הכרחי ומספיק להיות ליבת המשחק קבוצה לא ריקה. לפי המשפט, הליבה של משחק שיתופי אינה ריקה אם ורק אם הוא משחק מאוזן. המושג של משחק מאוזן לחלוטין מרחיב את ההגדרה הזו. עבור ( N ; v ) {\displaystyle (N;v)} משחק בצורה קואליציונית ו- T ⊆ N {\displaystyle T\subseteq N} קבוצת שחקנים לא ריקה, תת-המשחק ( T ; v ) {\displaystyle (T;v)} הוא משחק בצורה קואלציונית בו: T היא קבוצת השחקנים. הפונקציה הקואלציונית היא v {\displaystyle v} כאשר היא מצומצמת לקואליציות המוכלות ב- T {\displaystyle T} . המשחק ( T ; v ) {\displaystyle (T;v)} נקרא המשחק המצומצם ל- T {\displaystyle T} . משחק ( N ; v ) {\displaystyle (N;v)} נקרא משחק מאוזן לחלוטין (totally balanced) אם הליבה של כל תת-משחק שלו אינה ריקה. משחק הוא מאוזן לחלוטין אם ורק אם הוא משחק שוק. משחק הוא מאוזן לחלוטין אם ורק אם הוא מינימום של מספר סופי של משחקים אדטיביים. משחק שיתופי ליבה של משחק שיתופי משחק מאוזן מונחים בתורת המשחקים שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
רעד (נ"ט)

רעד (בפרסית: رعد; בעברית: רעם) הוא טיל נגד טנקים מתוצרת משרד ההגנה האיראני המבוסס על טיל הסאגר הסובייטי (9K11 Malyutka). התעשיות הביטחוניות של איראן החלו בתכנון הטיל בשנת 1994 תוך שיתוף פעולה עם סין וקוריאה הצפונית. הייצור החל בשנת 1995, והטיל הוצג לציבור באופן רשמי בשנת 1997. בין 1996 ל-2004 ייצרה איראן כ-2,250 טילי רעד. כמה טילים כאלה נתפסו על ידי צה"ל בשנת 2002 על סיפונה של הקארין איי שהייתה בדרכה מאיראן אל הרשות הפלסטינית. טילים מסוג זה נמסרו גם לחזבאללה ושימשו את הארגון בפעילותו נגד צה"ל במלחמת לבנון השנייה. מדיה וקבצים בנושא רעד בוויקישיתוף Weapons Found on 'Karine-A' and 'Santorini' Arab States Eye Better Spec Ops, Missiles
משה פיזנטי

משה פיזנטי (נולד ב-1 במאי 1956 במצרים) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני בבית"ר תל אביב והפועל תל אביב. פיזנטי נולד במצרים ובגיל חצי שנה עלה לישראל עם משפחתו. הוא החל לשחק כדורגל במסגרת מחלקות הנוער של בית"ר תל אביב. בשנת 1974, עלה לבוגרים ורשם את הופעת הבכורה שלו כשעלה בהרכב הראשון מול הפועל ירושלים. הופעת הבכורה המוצלחת של פיזנטי סללה את דרכו להרכבה הראשון של הקבוצה. בשנת 1982 עבר פיזנטי לקבוצת הפועל תל אביב. פיזנטי שיחק בקבוצה במשך כמעט שנתיים תחת המאמן צביקה רוזן, ואף זכה עם הפועל בגביע המדינה לאחר ניצחון 2–3 בדרבי על מכבי תל אביב במשחק הגמר. בהפועל תל אביב שיחק לצידם של כדורגלנים כמו ג'ימי טורק, משה סיני, אלי כהן (קוקוס), מוריס ז'אנו, שבתאי לוי ואריה בז'רנו. לאחר כמעט שנתיים בהפועל תל אביב, נכנע פיזנטי ללחצים מצד הנהלת בית"ר תל אביב, וחזר לקדנציה נוספת בקבוצת נעוריו. לקראת סוף שנות ה-80 עבר לקבוצת לזרוס חולון ששיחקה בליגה א', בה שיחק במשך שנתיים עד לפרישה. פיזנטי זומן פעמים רבות לסגל נבחרת ישראל, אך לא זכה לשחק במדיה. בתחילות שנות ה-90 פנה משה פיזנטי לתחום האימון. פיזנטי אימן קבוצות בעיקר באזור גוש דן, הן קבוצות בוגרים והן קבוצות המשתייכות למחלקות נוער. בין הישגיו כמאמן ניתן למנות את ההגעה למקום החמישי בליגה הארצית (אז הליגה השנייה) עם הפועל בת ים בעונת 1996/1997, והעלייה עם מכבי עירוני בת ים לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית בשנת 2009. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, אימן את קבוצת הפועל צפרירים חולון, בעת ששיחקה בליגה א'. הפועל תל אביב גביע המדינה: 1982/1983 עדי לרנר, אמיר גנין, משה פיזנטי: "לא מתחרט על שום דבר שעשיתי במכבי בת ים", באתר nrg, באתר nrg מעריב, ‏18 ביולי 2009
הנס זקס

הנס זַקְס (בגרמנית: Hans Sachs;‏ 5 בנובמבר 1494 - 19 בינואר 1576) סנדלר, משורר ומחזאי גרמני בן המאה ה-16 מן העיר נירנברג. מגדולי אומני השירה הלירית הגרמנית (Meistersinger). בצעירותו למד בבית הספר הלטיני בנירנברג והשתלם כשוליית סנדלרים. לאחר סיום התמחותו המקצועית בגיל 17, החל סובב ברחבי גרמניה כמקובל אז, לצורכי פרנסתו. בין היתר ביקר בערים הגדולות מינכן, לייפציג וזלצבורג. לאחר כ-5 שנים, בשנת 1513 לערך, בזמן שהותו באינסברוק בחצרו של הקיסר מקסמיליאן הראשון, החליט להשתלם בשירה הלירית הגרמנית, ולאחר מכן חזר למינכן לתקופה נוספת כשוליית משוררים. בשנת 1516 חזר לנירנברג עיר הולדתו והשתקע בה. האירוע המרכזי שהשפיע ועיצב את חייו הייתה הרפורמציה. זקס הפך לתומך נלהב של מרטין לותר, ובשנת 1523 כתב לכבודו את הפואמה: "הזמיר מוויטנברג שקולו בכל מקום" (Die wittenbergisch Nachtigall, die man jetzt höret überall). נוסף לכך חיבר לכבוד לותר ארבעה דיאלוגים במבנה סיפורי, שבהם הוא מביע תמיכה ברפורמאטור ומפציר בו לנהוג במתינות. תמיכתו של זקס בלותר לא התקבלה בעין יפה בעירו, הוא זכה לגינוי ממועצת העיר נירנברג, ונאסר עליו לפרסם עוד דברי תמיכה וסנגוריה בנושא הרפורמציה. בשנת 1555 לערך, מונה כראש גילדת אמני השירה בעירו נירנברג, שאז כבר נסחפה גם היא ברוח הרפורמציה. יצירתו של זקס נחשבת לעדות חשובה אודות חיי המעמד הבורגני בערים במאה ה-16. זקס נחשב עד ימינו למשורר הלירי החשוב והזכור ביותר. חשיבותו מתעצמת עוד יותר לאור העובדה כי השירה הלירית נועדה בראש וראשונה לשימושם ולהנאתם של מקורבים למשורר ולא לצורך פרסום והפצה נרחבים. במהלך המאה ה-17 נשכחו זקס ויצירתו. הוא "נתגלה מחדש" שנים רבות לאחר מכן על ידי גתה, וילנד, ומעל כולם הודות ליצירתו של ריכרד וגנר, האופרה "אמני השירה מנירנברג". זקס כתב כ-6,000 יצירות מסוגים שונים. חלק מהן יצירות העומדות בפני עצמן ואחרות הן חלק מיצירות גדולות ומורכבות יותר. קיים קושי לעקוב ולקטלג את מגוון היצירות שכן הן טופלו שוכתבו בידי כותבים שונים אחריו. יצירתו של זקס כוללת כ-4,200 קטעי שירה לירית (Meisterlieder), מחזות, שירים, וקטעי פרוזה של סיפורים ומשלים. היצירות המקוריות לא הודפסו שכן הן נועדו לשימוש בלעדי בבית הספר לשירה לירית בנירנברג, בו שימש זקס כרוח החיה של המוסד. הספק היצירה העצום שלו ראוי לציון מכיוון שלכל אורך חייו המשיך לעבוד לפרנסתו במקצועו כסנדלר. מדיה וקבצים בנושא הנס זקס בוויקישיתוף הנס זקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנס זקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנס זקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנס זקס, באתר Discogs (באנגלית) SPIEGEL ONLINE, Hamburg Germany, Kapitel 34 des Buches: Hans Sachs' ausgewählte poetische Werke von Hans Sachs | Projekt Gutenberg, gutenberg.spiegel.de (בגרמנית)
ולדימיר דבאלישווילי

ולדימיר דבאלישווילי (בגאורגית: ვლადიმერ დვალიშვილი, ולדימיר דוואלישווילי; נולד ב-20 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר גאורגי. דבאלישווילי שיחק במשך שתי עונות במועדון הגאורגי דינמו טביליסי, עמו זכה באליפות ליגת העל הגאורגית ב-2005, ולאחר מכן עבר לאולימפי רוסתווי, עמה זכה באליפות נוספת ב-2007. לאחר עונתו היחידה ברוסתווי הוא עבר לקבוצה הלטבית סקונטו ריגה. בקיץ 2009 עבר לקבוצה הישראלית מכבי חיפה. בעונתו הראשונה בחיפה סייע דוואלישווילי לקבוצה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שכבש 5 שערים במשחקי המוקדמות. בליגת העל כבש 16 שערים ובישל 9 נוספים אך חיפה הפסידה האליפות בעונת 2009/2010 והודחה נגד דינמו מינסק אחרי הופעה לא מוצלחת בשלב הבתים. דבאלישווילי הבקיע 12 שערי ליגה ובישל 3 בעונת האליפות של מכבי חיפה בעונת 2010/2011‏. בעונת 2011/2012 מעמדו בקבוצה נחלש ועקב כך דיבורים על עזיבה התחזקו. בדצמבר שב דבאלישווילי להרכב הפותח של חיפה והבקיע 7 שערי ליגה. בינואר 2012 עבר לפולוניה ורשה מליגת העל הפולנית. לאחר שנה במועדון, עבר בפברואר 2013 ליריבתה העירונית, לגיה ורשה עימה זכה בדאבל לאחר שכבש חמישה שערים ב-13 הופעות עד תום העונה. בעונת 2013/2014 כבש עשרה שערי ליגה וזכה עם לגיה ורשה באליפות שנייה ברציפות, והחמישית שלו בקריירה. ב-13 באוגוסט 2014 חתם באודנסה בולקלוב הדנית. בקיץ 2015 חתם בפוגון שצ'צ'ין הפולנית. ב-10 ביולי 2016 חזר לאחר עשור לדינמו טביליסי. בשלוש הקבוצות לא הצליח להשאיר חותם והבקיע מעט שערים. בינואר 2017 חתם באטיראו מליגת העל הקזחית. ב-25 בינואר 2018 חזר דבאלישווילי לישראל וחתם בהפועל אשקלון. ב-19 ביולי 2018 חתם דבאלישווילי בסבורתלו טביליסי, וביוני 2019 חתם בדינמו בתומי. בנבחרת גאורגיה משחק דבאלישווילי מאז שנת 2009, ואת שער הבכורה שלו כבש במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה ביוני 2009. במוקדמות מונדיאל 2010 כבש שני שערים במדי הנבחרת. דינמו טביליסי אליפות גאורגיה: 2004/2005 הסופר הקאפ הגאורגי: 2005 אולימפי רוסתווי אליפות גאורגיה: 2006/2007 מכבי חיפה אליפות ישראל: 2010/2011 לגיה ורשה אליפות פולין: 2012/2013, 2013/2014 הגביע הפולני: 2013 מדיה וקבצים בנושא ולדימיר דבאלישווילי בוויקישיתוף ולדימיר דבאלישווילי, באתר Transfermarkt ולדימיר דבאלישווילי, באתר Soccerway ולדימיר דבאלישווילי, באתר WorldFootball.net ולדימיר דבאלישווילי, באתר National Football Teams ולדימיר דבאלישווילי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקה עונתית 2009/2010, האתר הרשמי של מכבי חיפה